cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vėlybniškės
Vėlybniškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km nuo Dūkštų.
Vekonys (Kaišiadorys)
Vekonys – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Kruonio.
Istorija
Senasis kaimas buvo šalia senojo Kruonio–Rumšiškių plento, į šiaurės rytus nuo dabartinės gyvenvietės. Išnyko dėl Kruonio vandens jėgainės pastatymo apie 1980 m. – gyventojai buvo iškeldinti, o kaimas apsemtas. Iškeldintas kaimas išliko kaip Vekonys, tik kitoje vietoje, į pietvakarius nuo senojo kaimo.
Veličkava
Veličkava – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Trakų.
Istorija
XIX a. buvo kaimas Trakų valsčiaus Babriškių seniūnijoje, priklausęs Vasilevskiams.
Veličkos
Veličkos – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Šventos.
2018–2019 m. UEFA Tautų lyga
'''2018–2019 m. UEFA Tautų lyga''' – pirmasis naujai sukurtos UEFA Tautų lygos sezonas. Jame dalyvavo 55 UEFA narės. Sezoną sudarė lygų varžybos (2018 m. rugsėjį-lapkritį) ir tautų lygos finalas (2019 m. birželį). Šie finalai buvo atrankos į XVI Europos futbolo čempionatą dalimi. Keturios komandos tampa šio čempionato dalyvėmis.
Komandų pasiekimai turnyre
thumb|375px|Europos šalys, dalyvaujančios Tautų lygoje{{legend|#e61e2b|A lyga}} {{legend|#2f89c7|B lyga}} {{legend|#34a861|C lyga}} {{legend|#f8c51c|D lyga}}
Finalinis turnyras
A diviziono grupių nugalėtojai varžosi dėl turnyro čempiono titulo.
Velykamiškis
Velykamiškis – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Ceikinių.
Velykūnai
Velykūnai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 11 km nuo Rubikių.
KF Gryka
Istorija
Kosovui tapus nepriklausoma valstybe, klubas dalyvauja šalies futbolo pirmenybėse.
2017–2018 m. sezone žaidė Antroje lygoje (III), jose užėmė pirmą vietą ir pateko į Pirmą lygą (II pakopa).
Kozimas ir Nikolė
Kozimas ir Nikolė – 2012 m. Italijoje sukurtas filmas.
Turinys
2011 m. Genujoje, vykstant G8 susitikimui, protestuotojų minioje susipažįsta ir įsimyli vienas kitą italas Kozimas ir prancūzė Nikolė. Jiedu keliauja po Europą, kol galiausiai grįžta į savo pažinties miestą. Kozimas įsidarbina pas savo draugą koncertų organizatorių Paolo. Kartą nuo scenos stogo nukrinta su juo dirbantis nelegalas Aliune. Jais pradeda domėtis policija ir poros santykiai, iki tol atrodę idealūs, pašlija, o jie patys, padėdami Paolo, atsiduria už grotų...
Meilė seilė prancūziškai
Meilė seilė prancūziškai –  2017 m. Prancūzijoje sukurta komedija.
Turinys
Pjeras su Eime ir Erikas su Penelope draugauja daugybę metų, tačiau Pjeras ir Penelopė dar yra ir meilužiai. Kai Erikas ir Penelopė nusprendžia susituokti, meilužiai galų gale apsisprendžia nutraukti savo santykius, jie susitinka paskutiniam pasimatymui jachtoje, o ryte pabunda vienas kito kūne. Dabar jie priversti ne tik gyventi vienas kito gyvenimus, bet ir sužino vienas kito paslaptis. Užsimiršęs Pjeras Penelopės kūne pradeda rodyti dėmęsį Erikui ir sulaukia atsako. Kuomet meilužiai grįžta į savo kūnus, Erikas per tuoktuves atsisako vesti Penelopę, nes įsimylėjo Pjerą. Eimė, supratusi, kad vyras ją apgaudinėjo ir su Eriku, ir su Penelope, palieka jį, ir Pjeras lieka kartu su Penelope...
Nepocianas (Astūrija)
Nepocianas (lot. k. Nepotianus, isp. k. Nepociano) buvo trumpą laiką Astūrijos karaliumi 842 m. Jis buvo rūmų grafas valdant Alfonsui II, kurio giminaitis jis buvo. Jų giminystės ryšiai ir Nepociano valdymo teisėtumas yra diskusijų objektas.
Vėlesni šaltiniai vadina jį Alfonso II svainiu, bet chronologiškai tai neįmanoma ir nežinoma nieko apie tariamą seserį. Seniausios chronikos jį vadina Alfonso pavaldiniu. Kiti mokslininkai jį sieja su Nepocianu, minimu Silo chartijoje, bet tuomet jam būtų virš 90 metų, kai jis tapo karaliumi.
jis valdė trumpai, nes sukilo kitas Alfonso pavaldinys Ramiras ir nugalėjo Nepocianą Kornelanos tilto mūšyje. Po to Ramiras tapo karaliumi.
Iš meilės Popėjai
Iš meilės Popėjai –  1977 m. Italijoje sukurta kostiuminė komedija.
Turinys
Du nevėkšlos draugai, norėdami išvengti karo tarnybos, nusprendžia persirengti moterimis, tačiau suimami ir parduodami į vergiją. Jie (jos) tampa imperatoriaus Nerono žmonos Popėjos vergėmis. Pastaroji ieško būdų kaip atkeršyti vyrui už neištikimybę ir dvi naujos pagalbininkės netrunka pasiūlyti naujų idėjų...
Karina (Lilas ir Innomine daina)
„Karina“ – Lietuvos hiphopo dueto Lilas ir Innomine atliekama daina. Ji buvo išleista 2015 m. birželio 2 d. kaip trečiojo grupės studijinio albumo „Tu – naktis“ pirmasis singlas. Dainai žodžius parašė Konstantinas Kiveris-Lilas, muziką sukūrė Rolandas Venckys-Innomine. „Karina“ susilaukė komercinės sėkmės. Daina debiutavo pirmoje radijo stoties ZIP FM TOP20 vietoje, o radijo stoties M-1 TOP40 – 14-oje vietoje (šiame tope aukščiausiai buvo pakilusi iki 7 pozicijos). Lietuvos hiphopo muzikos apdovanojimuose 2015 „Karina“ pelnė geriausios metų dainos nominaciją. Šis kūrinys taip pat buvo nominuotas „Metų kūrinio, dainos“ kategorijoje muzikiniuose apdovanojimuose M.A.M.A. 2015. Vien Youtube platformoje šis kūrinys yra perklausytas daugiau nei 10 milijonų kartų.
Gyvi pasirodymai
Gyva kūrinio premjera įvyko 2015 m. birželio 12 d. Menų fabrike „LOFTAS“ surengtame koncerte „Didelis koncertas: G&G SINDIKATAS, LILAS IR INNOMINE, TIE GERESNI“. Lilas ir Innomine dainą atliko ir 2016 m. sausio 29 d. vykusių muzikinių apdovanojimų M.A.M.A. 2015 metu.
Žmonės, kuriems gera
Žmonės, kuriems gera – 2014 m. sukurta komedija.
Turinys
Umberto buvo sėkmingas teisininkas, mėgstantis pabūvius ir dėmesį, tačiau dabar jo patogus gyvenimas ėmė svyruoti: žmona Karla netikėtai pranešė esanti nėščia, o darbe prasidėjęs etatų mažinimas grasina darbo netekimu. Jis pradeda spausti Karlą daryti abortą ir ši supykusi kuriam laikui išsikrausto iš namų. Įmonės vakarėlyje jam pavyksta padaryti įspūdį įmonės savininkui Patricijui ir vietoje atleidimo dabar jam pasiūloma vadovauti naujai atidaromam ofisui.
Tame pačiame vakarėlyje Umberto susipažįsta su Morgana. Kai atrodo, kad gyvenimas vėl šypsosi, jis sužino, kad jo kandidatūra ofiso vadovavimui nebuvo patvirtinta. Netekęs žmonos, Umberto išvažiuoja su Morgana savaitgaliui, tačiau sulaukia Patricijo skambučio: jis vėl reikalingas, nes pagrindinis jo konkurentas užimti postą ką tik buvo suimtas. Negana to, paaiškėja, kad Morgana yra Patricijo naujoji žmona. Umberto nusprendžia tuoj pat grįžti namo. Supykusi Morgana specialiai padaro avariją, kurioje žūva, o Umberto pabėga. Jis atmeta Patricijo pasiūlymą, susitaiko žmona, tačiau baimingai laukia ar policija neišsiaiškins, kad jis taip pat buvo avariją patyrusioje mašinoje...
Jauna ir graži
Turinys
Izabelė kartu su broliu ir tėvais leidžia atostogas prie jūros. Čia ji susipažįsta su bendraamžiu vokiečiu, su kuriuo vėliau praranda nekaltybę. Grįžusi namo, ji pradeda paskelbia savo slapto telefono numerį internete ir pradeda verstis prostitucija, susitikinėdama daugiausia su pagyvenusiais vyrais. Vienas jų, Džordžas, tampa jos ilgalaikiu meilužiu, tačiau kartą, susitikimo viešbutyje metu, jam sustoja širdis. Išsigandusi Izabelė pabėga ir niekam apie tai nepraneša, tačiau po keleto dienų namuose pasirodo policija. Sužinojus tėvams apie jos užsiėmimą, kyla skandalas. Izabelė liaujasi atsiliepinėti į skambučius, pradeda susitikinėti su bendraamžiu, tačiau po kurio laiko supranta, kad šie santykiai neturi ateities. Ji vėl įjungia savo telefoną ir randa Džordžo žmonos skambutį. Abi moterys sutaria susitikti viešbutyje, kuriame šis mirė...
Just Dance 2019
Just Dance 2019 – „Ubisoft“ kuriamas šokių žaidimas. „E3“ spaudos konferencijoje jis buvo oficialiai pristatyta 2018 m. birželio 11 d. Žaidimą planuojama išleisti 2018 m. spalio 23 d. „Nintendo Switch“, „Wii“, „Wii U“, „PlayStation 4“, „Xbox One“ ir „Xbox 360“ konsolėms.
Žaidimo eiga
Kaip ir ankstesnėse dalyse, žaidėjai turi imituoti ekrane rodomą šokėjo choreografiją pasirinkta daina naudojant judesio valdiklius arba išmanųjį telefoną.
Barbara De Rossi
Barbara De Rosi (, g. 1960 m. rugpjūčio 16 d. Roma) – buvusi italų kino aktorė.
Būdama 15, ji dalyvavo grožio konkurse, kur buvo pastebėta režisieriaus Alberto Lattuada ir kurio filme „Išlik savimi“ ji debiutavo 1978 m.
Yra sukūrusi eilę vaidmenų TV serialuose („Aštuonkojis“, „Quo Vadis?“, „Teta“), taip pat ir filmuose anglų kalba.
Georges Cuvier
Žoržas Kiuvje (, 1769 m. rugpjūčio 23 d. – 1832 m. gegužės 13 d.) – paleontologijos mokslo pradininkas, naudojęs lyginamąją anatomiją klasifikuojant gyvūnus. Buvo kreacionistas (neigė evoliuciją) bei buvo katastrofizmo teorijos šalininkas. Patobulino lyginamąjį anatomijos metodą.
Papildoma diena
Papildoma diena – 2011 m. sukurta romantinė komedija.
Turinys
Viengungis Džiakomas, artimųjų, draugų ir bendradarbių nuolat klausinėjamas apie meilės reikalus, sugalvoja situacijos sprendimo būdą: jis išsigalvoja turintis naują širdies draugę, kurios prototipu tampa mergina, kurią jis kasdien mato važiuodamas autobusu. Džiakomas sukuria visą istorija: sugalvoja jos vardą, veiklą, pasakoja kitiems apie judviejų pažintį ir pasimatymus, kol galiausiai jo darbdavys į artimiausią šventę (vestuves) liepia atsivesti tą nuostabią merginą. Vienintelis, kuris žino, kad Džiakomas draugę išgalvojo, yra jo draugas Dantė, kuris primygtinai siūlo ryžtis ir užkalbinti merginą iš autobuso. Kai Džiakomas tam beveik apsisprendžia, vieną rytą mergina pati netikėtai prie jo prieina ir pasiūlo išgerti kavos. Džiakomas džiaugiasi ir pradeda kurti tolimesnius planus, bet kavinėje netikėtai sutiktas jo viršininkas „atpažįsta“ jo draugę. Supratusi, kad situacija darosi komplikuota, Michela pasišalina, tačiau Džiakomas vis tik spėja ją įkalbėti pavakarieniauti. Čia jis atskleidžia visą tiesą, o Michaela prisipažįsta, kad užkalbino jį dėl to, kad matė nuolat stebintį ją autobuse, o po kelių dienų ji išvyksta dirbti į Niujorką ir norėjo, kad Džiakomas nesistebėtų, jog daugiau šios nebemato.
Visi jo pažįstami labai nuliūsta, kai sužino, jog išgirtoji mergina „paliko“ Džiakomą, o jis pats po keleto dienų suvokia, kad įsimylėjo ir privalo rasti Michelą. Gavęs paskyrimą komandiruotei į Argentiną, Džiakomas sėda į kitą lėktuvą ir skrenda į Niujorką. Žinodamas kur dirba Michela, jis greitai šią randa, tačiau mergina visiškai neapsidžiaugia jo vizitu...
Antonino maras
Antonino maras, dar vadinama Galeno maras – 165–180 m. Romos imperijoje vykusi pandemija, kurią į Romą atnešė iš karų Artimuosiuose Rytuose grįžę legionai. Pandemija vadinama pagal tuometinio imperatoriaus Marko Aurelijaus Antonino pavardę, arba Galeno pandemija – pagal ją aprašiusį romėnų gydytoją Klaudijų Galeną. Istorikai mano, kad tai galėjo būti arba raupų, arba tymų pandemija, tačiau tvirtai konkreti liga nėra žinoma. 2010 m. publikuotas tyrimas nustatė, kad tymai greičiausiai išsivystė vėliau, nei 500-ieji mūsų eros metai, keliais šimtais metų vėliau už Antonino pandemiją, todėl labiau tikėtina jos liga yra raupai. Pasak romėnų istoriko Kasijaus Diono, liga per dieną nusinešdavo apie du tūkstančius gyvybių, o nuo jos mirdavo apie ketvirtadalis apsikrėtusiųjų. Apytiksliai paskaičiuota, kad nuo Antonino pandemijos galėjo mirti apie 5 milijonus žmonių. Liga išplito į galų ir germanų žemes, net šiauriau Reino. V a. ispanų kunigas ir istorikas Orosijus rašė, kad dėl epidemijos ištisi Italijos ir pietinės Europos kaimai tapo nebegyvenami.
Svarbiausias to laikmečio šaltinis yra gydytojo Klaudijaus Galeno užrašai. Galenas prižiūrėjo imperatorius Marką Aurelijų bei Lucijų Verą, 168–169 m. žiemą buvo su kariais Akvilėjoje ten prasidėjus ligos protrūkiui. Jis aprašė pandemiją traktate Methodus Medendi, taip pat daug sykių minėjo kituose savo raštuose. Galenas minėjo šiuos simptomus: karščiavimą, viduriavimą, faringitą, devintą ligos dieną prasidedantį odos trūkinėjimą – kartais su pūliavimu, kartais be.
Antonino pandemija labai susilpnino romėnų armiją ir apsunkino gynybą nuo germanų įsiveržimų (markomanų karai).
Ettore Bugatti
E. Bugatti gimė italų menininkų šeimoje Milane. Jo tėvas Carlo Bugatti (1856–1940) buvo Moderno Italijos meno baldų ir papuošalų kūrėjas. Jo brolis Rembrandt Bugatti buvo gyvūnų statulų skulptorius.
Jau nuo pat jaunystės E. Bugatti rodė susidomėjimą variklių ir automobilių sandara ir su kompanija „Prinetti & Stucchi“ 1899 m. sukūrė pirmąjį savo automobilio modelį „Bugatti Type 1“.
1901 m. dizaineris sukūrė antrąjį „Bugatti“ modelį „Type 2“. Šis modelis tais metais laimėjo pagrindinį prizą Milano parodoje. Visi kiti modeliai iki pat „Type 7“ buvo vadinami „De Dietrich-Bugatti“.
1906 m. E. Bugatii pradėjo glaudų bendradarbiavimą su variklių gamintoja „Deutz AG“. 1907 m. jis tapo šios įmonės produkcijos vadovu. Šiose pareigose E. Bugatti sukūrė „Type8/9“, o „Type 10“ sukūrė savo namų rūsyje. 1913 m. E. Bugatti „Peugeot“ užsakymu sukūrė mažą miesto automobilį „Peugeot Bébé“.
Nepaisant to, kad inžinierius gimė Italijoje, savo įmonę „Automobiles E. Bugatti“ 1909 m. jis įkūrė Molshaimo mieste, tuometinėje Vokietijoje (dabar Prancūzija). Nuo to laiko E. Bugatti įmonė tapo žinoma dėl prabangių, greitų ir išskirtinių automobilių gamybos. Išskirtinis technologijų vystymas kompanijai leido pasiekti didelės sėkmės automobilių sporte – „Bugatti“ automobiliai laimėjo pirmuosius tris istorijoje Monako GP 1929, 1930 ir 1931 m.
I pasaulinio karo metu E. Bugatti pradėjo gaminti variklius lėktuvams. 1939 m. įmonė sukūrė pirmąjį savo lėktuvą „Bugatti Model 100“, turėjusį dalyvauti lenktynėse, tačiau jis nebuvo paruoštas iki nustatyto laiko, tad šiuo metu vienintelis pagamintas egzempliorius laikomas muziejuje.
1939 m. rugpjūčio 11 d. E. Bugatti sūnus Jean žuvo bandydamas „Bugatti Type 57“ automobilį. Po šios nelaimės Bugatti kompanija susidūrė su sunkumais. II pasaulinio karo metu buvo susprogdinta įmonės gamykla šalia Molshaimo ir įmonė prarado teises į nuosavybę.
2000 m. E. Bugatti buvo įtrauktas į JAV automobilių šlovės sąrašą.
Grimšo tema
Grimšo tema – tai dviejų, skirtingai einančių juodųjų linijinių šachmatų figūrų tarpusavio užstojimas, jų susikirtimo laukelyje, be baltųjų figūros aukos.
Rikio ir pėstininko tarpusavio užstojimas vadinamas pėstininko Grimšu.
Grimšo užstojimas baltosiomis figūromis vadinamas baltuoju Grimšu.
Istorija
Temą 1850 m. atrado anglų šachmatų kompozitorius Valteris Grimšas. Jo vardu ir pavadinta tema.
Savitumas
Grimšo temą iliustruoja Vernerio Špekmano miniatiūra.
Po 1. Va2! baltieji grasina 2. Vg8#. Juodieji laukelį g8 nuo šio baltųjų valdovės grasinimo gali laukelyje d5 užstoti figūromis, bet tai jų negelbsti, nes po 1…. Bd5 užstojamas savas rikis laukelyje f3, todėl šis laukelio a8 nebekontroliuoja ir baltųjų valdovė skelbia matą ėjimu 2.Va8#.
Jei juodieji ginasi ėjimu 1…Rd5, jie užstoja savo bokštą laukelyje f5, todėl baltieji gali matuoti ėjimu 2.Va3#.
Grimšo tema uždavinyje gali būti naudojama ir po kelis kartus. Levo Lošinskio kompozicijoje turime trigubą Grimšą laukeliuose: b7, f6 ir g7, kuriuose susikerta trys poros linijinių figūrų.
H. Aueso uždavinyje baltojo Grimšo tema panaudota klaidinančiųjų pėdsakų fazėje, bet ji naudojama ir uždavinio tikrojo sprendinio fazėje (žr. T.R. Dosonas. Refleksinis matas dviem ėjimais).
Paplitimas
Šią temą šachmatų kompozitoriai naudoja, kurdami :tiesioginius, sutarto mato, atvirkščio mato, refleksinio mato, pasakiškus ir su pasakiškosiomis figūromis šachmatų uždavinius ir etiudus.
{|
Ana Caterina Morariu
2006 m. už vaidmenį komedijoje „Il mio miglior nemico“ nominuota „David di Donatello“ geriausios aktorės apdovanojimui.
Valentina Lodovini
Valentina Lodovini (g. 1978 m. gegužės 14 d. Umbertidė) – italų kino ir televizijos aktorė.
Biografija
Aktorystės mokėsi Perudžoje ir Romoje.
Vaidinti kine pradėjo 2004 m., o po virtinės antraplanių vaidmenų 2008 m. buvo nominuota David di Donatello kaip geriausia aktorė už vaidmenį filme „La giusta distanza“.
2011 m. ji laimėjo šį apdovanojimą už juostą „Sveiki atvykę į Pietus“.
Nikomacho etika
miniatiūra|416x416px|Pirmasis viršelis Nikomacho etika – tai garsiausias Aristotelio etikos veikalas. Šis darbas vaidina išskirtinį vaidmenį apibrėžiant Aristotelio etiką ir yra sudarytas iš dešimties knygų. Šios knygos paremtos užrašais iš Aristotelio paskaitų Licėjuje. Pavadinimas dažnai yra laikomas nuoroda į filosofo sūnų Nikomachą, kuriam darbas galimai buvo skirtas arba, kuris prisidėjo prie veikalo redagavimo (nors jaunas amžius padaro tai mažiau tikėtina). Tačiau, Aristotelio darbas taip pat galėjo būti skirtas ir jo tėvui, kurio vardas taip pat buvo Nikomachas.
Tema
Darbo tema – jau Sokrato iškeltas klausimas, kaip žmogus turi gyventi, kurį anksčiau tyrinėjo Aristotelio draugas ir mokytojas Platonas. Savo metafizikoje, Aristotelis apibūdino kaip Sokratas, Platono draugas ir mokytojas, pasuko filosofiją link žmogiškųjų klausimų, kai Ikisokratikų filosofija buvo teorinė. Etika, Aristotelio požiūriu, yra labiau praktinė, nei teorinė. Kitaip tariant, tai ne tik pamąstymai apie gerą gyvenimą, nes ji taip pat turi ir tikslą sukurti gerą gyvenimą. Dėl šios priežasties, Aristotelio etika yra susijusi ir su kitu praktiniu filosofo darbu – Politika. Jos tikslas lygiai toks pat – padaryti žmones gerais. Etika, šiuo atveju moko, kaip žmonės turėtų teisingai ir kokybiškai gyventi, kai politika labiau remiasi įstatymų kūrėjų perspektyva ir žiūri į bendrą visuomenės gėrį.miniatiūra|330x330px|Aristotelio biustas
Santrauka
Aristotelis įrodinėja, kad teisingas metodas, studijuojant Etiką ar Politiką, kurie moko apie tai kas gražu ar teisinga, yra pradėti nuo to, ką gerai išauklėti ir patirties turintys žmonės laiko tiesa ir nuo šios vietos kilti į aukštesnį supratimą.
Šį požiūrį Aristotelis pradeda sakydamas, jog aukščiausias gėris žmonėms, didžiausias žmogaus praktinio mąstymo tikslas yra eudaimonia, graikų kalbos žodis, dažniausiai verčiamas kaip gerovė ar laimė. Savo ruožtu filosofas teigia, kad laimė tinkamai suprantama, kaip dinamiškas ir stabilus būvimas veiksme (energeia), kuris specifiškai būdingas žmogaus sielai (psuche), nes ji tobuliausia ir dorybingiausia. Jei yra kelios dorybės, tai ta, kuri yra tobuliausia ir labiausiai užbaigta bei geriausia iš jų ir bus laikoma laimingiausia. Tobulas žmogus tokiu atveju bus tas, kuris gyvena gyvenimą gerai ir gražiai (kalos). Aristotelio teigimu, toks žmogus taip pat turėtų būti ir rimtas (spoudaios) žmogus, tokia pat prasme, kaip atskiriame rimtus arfininkus nuo kitų. Pradėdamas nuo šio taško, jis taip pat tvirtina, kad žmogaus dorybė savyje turi atsispindėti mąstyme ir kalboje (logos), nes tai pagrindinė žmogaus gyvenimo užduotis.
Nuo šios vietos, filosofas pradeda diskusiją apie tai, ką reiškia etika. Prie šio termino tobulinimo, Aristotelio veikalas ypač prisidėjo. Aristotelio etika yra apie tai, kas padaro charakterį dorybingu. Be dorybėmis paremto charakterio, anot filosofo, laimė yra negalima. Tačiau, jis pateikia būtinų veiksmų seką, kuria reikia vadovautis norint jos siekti. Pirmiausia, reikėtų pradėti nuo dorų veiksmų, kurie dažniausiai įtakojami mokytojų ir leidžia plėtotis teigiamiems įpročiams. Šie, savo ruožtu, gali sudaryti sąlygas vystytis geram ir stabiliam charakteriui, kur įpročiai tampa savanoriškais ir tokiu būdu pasiekiama eudaimonia. Charakteris šiuo atveju graikiškai būtų verčiamas kaip ethos ir susijęs su tokiais moderniais žodžiais, kaip etika, etiškas ir etosas. Vis dėlto, Aristotelis nelygina charakterio su įpročiu, nes tikras charakteris sudarytas iš sąmoningų sprendimų, priešingai nei įprotis. Priešingai nei būdamas įpročiu, charakteris yra hexis, kaip sveikata ar žinios, tai reiškia, kad jis yra tvirtas temperamentas, kuris turi būti siekiamas ir išlaikomas įdedant bent šiek tiek pastangų. Tačiau, geri įpročiai yra pamatas geram charakteriui.
Aukščiausio tipo dorybės
Tęsdamas, filosofas apibūdina aukščiausio tipo dorybes, kuriose atsispindi visos charakterio savybės. Tokio tipo dorybės reiškia ne tik gerą charakterį, bet, tam tikra prasme, ir išmintį. Jis sako, kad yra keturios didžiosios dorybės, kurios reikalauja visų etinių dorybių: Tampa aišku, kad pagirtinos dorybės savo aukščiausia forma, netgi tokios, kaip drąsa, reikalauja intelektinių dorybių. Tokį stilių Aristotelis pasirenka naudoti kaip pagrindinę savo diskusijos temą ir asocijuoja su Sokratu. Iš tiesų panašias idėjas galime rasti ir Platono aprašinėjamuose Sokrato dialoguose. Aristotelis taip pat daro ir pats, nors ir prisiekia dirbti kitaip nei Platonas ir stengiasi pradėti nuo to, su kuo sutiktų gerai išauklėtas žmogus (VII knyga). Aristotelis, vis dėlto, galiausiai teigia, kad pati didžiausia iš visų žmogiškųjų vertybių yra ne praktinė, o kontempliatyvi išmintis. Tačiau šios aukščiausios būklės pasiekimas yra neatskiriamas nuo visų charakterio dorybių pasiekimo ar moralinių dorybių.
Tai, kaip Aristotelis eskizuoja didžiausią gėrį žmogui, įtraukiant tiek praktinę, tiek teorinę pusę, kurios reikalingos viena kitai, taip pat yra Sokrato ir Platono tradicija, kaip priešprieša Ikisokratikų filosofijai.
Svarba
Nikomacho etika laikoma vienu iš svarbiausių istorinių filosofinių darbų. Ji turėjo didžiulę įtaką Europos viduramžių laikotarpiu ir tapo vienu iš pagrindinių viduramžių filosofijos darbų. Dėl to, šis darbas netiesiogiai tapo ypač svarbus moderniosios filosofijos, teisės ir teologijos vystymuisi. Daug Nikomacho etikos dalių yra gerai žinomos įvairiose srityse. Viduramžiais, Alberto Didžiojo teigimu, Aristotelio etikos ir Krikščioniškosios teologijos sintezė plačiai paplito Europoje. Nors įvairūs filosofai jau nuo seniausių laikų turėjo įtakos krikščioniškajam pasauliui, vakarų Europoje, Aristotelis tapo „didžiuoju filosofu“. Tačiau, naujausios kartos, originalų Aristotelio darbą vėl laiko svarbiu šaltiniu. Juo savo darbuose rėmėsi, tokie moderniosios filosofijos autoriai kaip Hans-George Gadamer, Martha Nussbaum ir kiti.
Liaudies sąjunga
Liaudies sąjunga – katalikiška lietuvių kultūros organizacija, 1917–1918 m. veikusi Rusijoje.
Istorija
Liaudies sąjunga įkurta 1917 m. kovo mėn. kun. J. Vailokaičio iniciatyva Sankt Peterburge. Liaudies sąjunga įkūrė vakarinę progimnaziją, Liaudies universitetą (1918 m.), prie Sankt Peterburgo ir kitų miestų lietuviškų parapijų steigė vakarinius rašto mokymo kursus. Puoselėjo katalikybę ir tautinę savimonę. Siekė Lietuvos nepriklausomybės. Organizavo lietuvių pabėgėlių grįžimą į gimtinę. Nuo 1918 m. pavasario trimis kalbomis (lietuvių, rusų, vokiečių) teikė grįžtantiesiems pažymėjimus; Oršos, Sebežo, Torošino miestuose buvo Liaudies sąjungos įgaliotiniai, kurie padėdavo sutvarkyti formalumus pereinant iš Rusijos į Vokietijos okupuotą kraštą. Liaudies sąjunga leido periodinį leidinį „Vadas“.
Liaudies sąjungos veikloje aktyviai dalyvavo kunigai Blažiejus Česnys, Kazimieras Rėklaitis, P. Dambrauskas ir kiti. 1918 m. rugpjūčio mėn. Lietuvos reikalų komisariatas Liaudies sąjungą uždarė kaip antibolševikinę organizaciją.
Kniaudiškis
Kniaudiškis (arba Kniaudiškės) – gyvenamasis rajonas Panevėžio miesto pietvakarinėje dalyje, 3 km nuo miesto centro.
thumb|left|Namai-ekranai Kniaudiškių gatvėje
Istorija
Anksčiau mikrorajono vietoje buvo Kniaudiškio kaimas (XIX a. pabaigoje – XX a. viduryje priklausė Piniavos valsčiui). Išsiplėtus Panevėžiui ir pradėjus statyti naują miegamąjį rajoną, kaimas įtrauktas į miesto ribas. Pirmieji daugiabučiai pastatyti 1983 m. (architektai V. Andriuška, M. Steponavičius ir kt.).
Mokymo įstaigos
Kniaudiškėse yra 3 mokyklos:
Gyventojai
Kniaudiškių kaimo demografinė raida:
Mga
Mga  – upė Rusijoje, Leningrado srityje; Nevos kairysis intakas. Prasideda durpynuose į pietus nuo Nazijos, išteka iš Maluksino ežero. Teka šiaurės vakarų kryptimi, miškingomis, retai gyvenamomis vietomis. Įteka į Nevą ties Pavlovu.
Didžiausi intakai: Voitolovka (kairysis), Beriozovka (dešinysis).
Didesnės gyvenvietės prie Mgos: Sologubovka, Mga, Pavlovas.
Liatyvas
Liatyvas – linksnis, reiškiantis judėjimą į vietą, šiam linksniui galima kelti klausimą į ką? Liatyvas, drauge su vietininku ir abliatyvu, priklauso pagrindinių vietą nurodančių linksnių grupei. Terminas išvestas iš lotynų kalbos lat-, veiksmažodžio ferre 'nešti' dalyvio kamieno.
Liatyvas būdingas Uralo kalboms, jis buvo vienas iš Uralo prokalbės linksnių. Liatyvas tebevartojamas daugelyje Uralo kalbų, pavyzdžiui, suomių, erzių, mokšų, pievų marių. Kitose Uralo kalbose (pavyzdžiui, vepsų, vodų, ižorų, lyvių ir kt.) liatyvas išlikęs prieveiksmiuose.
Šis linksnis dar sutinkamas Kaukazo cezų kalbose, sakykime, cezų, bežtų ir chvaršų, taip pat – kartvelų kalbose (lazų).
Liaudies teismas
Liaudies teismas – 1918–1991 m. formaliai rajono, miesto, nesuskirstyto rajonais, ar miesto rajono teismas, TSRS (iki 1922 m. Tarybų Rusijos) „rinktas“ gyventojų ir jiems „atskaitingas“.
Sudėtis
Liaudies teismą sudarė liaudies teisėjai ir liaudies tarėjai, jam vadovavo iš teisėjų liaudies deputatų tarybos skiriamas pirmininkas.
Įgaliojimai
Pirmosios instancijos teismas. Liaudies teismas nagrinėjo visas baudžiamąsias ir civilines bylas, išskyrus tas, kurios priklausė aukštesniųjų teismų kompetencijai, t. p. kai kurias bylas dėl administracinių pažeidimų ir kita.
Lietuva
Lietuvoje liaudies teismas veikė TSRS okupacijos metais kaip Lietuvos TSR okupacinės valdžios įrankis.
Sista
Sista  – upė Rusijoje, Leningrado srityje. Prasideda Ižorų aukštumoje, išteka iš Korostovicų ežero. Teka daugiausia į šiaurę, miškingomis vietomis, kai kur – laukais, pievomis, šilais. Įteka į Suomijos įlanką (Koporjės užutėkį) ties Sisto-Palkino kaimu.
Didesnės gyvenvietės prie Sistos: Nepovas, Nežnovas, Sisto-Palkinas.
Liaudies teisėjas
Liaudies teisėjas – 1918–1991 m. TSRS (iki 1922 m. Tarybų Rusijos) rajono, miesto, nesuskirstyto rajonais, ar miesto rajono liaudies teismo teisėjas.
Istorija
Liaudies teisėjas buvo formaliai renkamas rajono (miesto) gyventojų visuotiniu slaptu balsavimu 5 (iki 1958 m. – 3) metams iš piliečių, turinčių rinkimų teisę ir sulaukusių 25 metų. Rajone (mieste) būdavo keli liaudies teisėjai, liaudies deputatų taryba vieną jų paskirdavo liaudies teismo pirmininku. Į visų teismų, nagrinėjančių pirmosios instancijos baudžiamąsias ir civilines bylas, posėdžio sudėtį įeidavo liaudies teisėjas ir du liaudies tarėjai, pirmininkaudavo liaudies teisėjas.
Įgaliojimai
Liaudies teisėjas vienasmeniškai nagrinėdavo bylas dėl administracinių pažeidimų, priimdavo nutarimus iškelti bylas pagal skundus ir pareiškimus. Liaudies teisėją patraukti baudžiamojon atsakomybėn, nušalinti nuo pareigų ar suimti buvo galima tik su sąjunginės respublikos Aukščiausiosios Tarybos prezidiumo sutikimu.
Alūksnė (upė)
Alūksnė (arba Bėja) – upė, dešinysis Pededzės intakas. Ilgis - 24 km, baseino plotas 120 km². Išteka iš Alūksnės ežero, 183,7 m virš jūros lygio. Nuolydis - 61 metrai. Upė srauni.
Pytalovas
Pytalovas (,, Pietālava, 1925–1938 – Jaunlatgale, 1938–1945 – Abrene) – miestas Pskovo srityje, Rusijoje. Administracinis rajono centras. Pytalovas tarpukario metais priklausė Latvijai. 2007 m. sienos sutartimi tarp Latvijos ir Rusijos oficialiai pripažintas Rusijai. Gyventojų: 6228 (2008), 6806 (2002), 7166 (1989).
HD 89744 b
HD 89744 b (arba HD 89744 A b, HR 4067 A b, GJ 9326 A b, HD 89744 b) – egzoplaneta, skriejanti apie F spektrinės klasės žvaigždę HD 89744. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 128,6 šviesmečio (39,4 parseko).
HD 89744 b yra dujinė milžinė. Planetos masė siekia 8,35 Jupiterio masės, o spindulys – apytikriai 1,12 karto didesnis nei Jupiterio. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per 256,78 (± 0,02) paros, jos orbitos didysis pusašis – 0,917 (± 0,009) av, o ekscentricitetas – 0,677 (± 0,003). HD 89744 b masė nustatyta radialinių greičių metodu.
Apie HD 89744 b atradimą pranešta 2000 m. Planeta aptikta Fred Lawrence Whipple observatorijoje (Arizona, JAV), taikant radialinių greičių metodą. Be HD 89744 b, šioje sistemoje dar atrasta HD 89744 c planeta.
Kolpė
Kolpė  – upė Rusijoje, Leningrado ir Vologdos srityse; Sudos dešinysis intakas (Volgos baseinas). Prasideda Vepsų aukštumoje, išteka iš Jekšozero ežero. Vinguriuoja Mologos–Šeksnos žemuma daugiausia į pietryčius, pro miškingas vietoves. Įteka į Sudą ties Ust Kolpe.
Didžiausi intakai: Krupenis (kairysis), Šužba, Vešarka (dešinieji).
Upė maitinama mišrių vandenų, ypač sniego tirpsmo vandens. Patvinsta balandžio–gegužės mėnesiais, laikosi užšalusi nuo lapkričio iki balandžio antros pusės arba gegužės pradžios. Naudota medienos plukdymui.
Prie Kolpės įsikūręs Babajevo miestas.
Just Dance 2018
Just Dance 2018 – kompiuterinis šokių žaidimas, sukurtas „Ubisoft“. „E3“ spaudos konferencijos metu žaidimas pristatytas 2017 m. birželio 12 d. Rinkoje pasirodė 2017 m. spalio 24 d., skirtas PlayStation 3, PlayStation 4, Xbox 360, Xbox One, Wii, Wii U ir Nintendo Switch platformoms.
Žaidimo eiga
Kaip ir ankstesnėse dalyse, žaidėjai turi imituoti ekrane pavaizduoto šokėjo choreografiją pasirinkta daina, naudojant judesio valdiklius ar atsisiuntę programėlę į išmanųjį telefoną. Naujas ekrane iššokantis žaidėjo judesių įvertinimas „Super“ buvo įtrauktas tarp „Good“ (liet. gerai) ir „Perfect“ (liet. puikiai) įvertinimų. Taip pat žaidime buvo pridėtas naujas režimas „Kids Mode“ (liet. vaikų režimas), siekiant suteikti žaidimo patirties jauniesiems žaidėjams.
Just Dance Unlimited
„Just Dance Unlimited“ yra prenumeruojama paslauga internete. Su „Just Dance Unlimited“ galima šokti dainas iš ankstesnių „Just Dance“ žaidimų, taip pat naujas dainas, kurios yra prieinamos tik „Just Dance Unlimited“ abonementams. Trijų mėnesių prenumerata „Just Dance Unlimited“ atkeliauja kartu su įsigytu žaidimu. Taip pat „Just Dance Unlimited“ yra prieinama žaidimų „Just Dance 2016“ ir „Just Dance 2017“ abonementams. „Just Dance 2018“ žaidimas palaiko „Just Dance Unlimited“ tik „PlayStation 4“, „Xbox One“, „Wii U“ ir „Nintendo Switch“ konsolėse.
Just Dance Unlimited dainos:
Vologda (upė)
Vologda  – upė Rusijoje, Vologdos srityje; Suchonos dešinysis intakas (Šiaurinės Dvinos baseinas). Prasideda miškingoje vietovėje į šiaurės vakarus nuo Vologdos miesto. Aukštupyje tėkmė greita, o vėliau labai sulėtėja.
Didžiausi intakai: Tošnia, Maslenaja (dešinieji).
Vologda laivuojama nuo Tošnios žiočių.
Prie upės įsikūręs Vologdos miestas. Upė pasižymi dideliu užterštumu.
Upėvardis Vologda kildinamas iš finiškos šaknies valg-, reiškiančios „baltas, šviesus“ (per ).
Liavonicha
Liavonicha – baltarusių liaudies šokis.
Šokis
Muzikinis metras 2/4, tempas greitas. Šokama poromis, yra solo elementų. Judesiai įvairūs, vyrauja bėgimas trižingsniu. Dažniausiai šokis palydimas dainavimu.
Lamų slėnis
left|thumb|Žurnalai
Lamų slėnis – nuo 2011 m. leidžiamas skaitmeninis interjero, dizaino, mados, meno ir gyvenimo būdo žurnalas. 2016 m. pradėtas leisti spausdintu formatu. Internete pasirodo kas mėnesį, spausdintas albumas – šešis kartus per metus. Skaitmeninio ir popierinio žurnalų turinys skiriasi. Žurnalo įkūrėjai – Algė Ramanauskienė ir Elas Ramanauskas. Redaktorė – Karolina Aleksandravičiūtė.
Anksčiau dalyvavo pradedančių verslų skatinimo programoje „Startup Highway”. Skaitmeninis leidinys, skirtas planšetėms, pasirodęs dvejus metus iš eilės pelnė daugybę pripažinimų ir apdovanojimų pasaulyje.
Leža
Leža arba Olidovka (Олидовка) – upė Rusijoje, Vologdos srityje; Suchonos dešinysis intakas (Šiaurinės Dvinos baseinas). Prasideda ties Vologdos, Kostromos ir Jaroslavlio sričių sienų sandūra. Teka šiaurės, šiaurės vakarų kryptimi. Žemupyje, po santakos su Komiola, labai išplatėja, labai lėtai teka pro žemumą. Protaka jungiasi su Vologdos upe. Įteka į Suchoną 494 km nuo jos žiočių.
Didžiausi intakai: Komiola, Senga (kairieji), Velikaja (dešinysis).
Leža smarkiausiai patvinsta balandžio pabaigoje, vasarą ir žiemą nusenka. Laikosi užšalusi nuo spalio iki balandžio pabaigos arba gegužės pradžios. Naudota miško plukdymui.
Netoli Ležos įsikūrusi Vochtogos miesto tipo gyvenvietė.
Liaudies tarėjas
Liaudies tarėjas – kai kurių valstybių (Baltarusija, Rusija) pilietis, nustatyta tvarka išrinktas dalyvauti teismo sudėtyje, sprendžiančioje baudžiamąsias ir civilines bylas.
Įgaliojimai
Liaudies tarėjas turi lygias teises su teisėju – nagrinėja įrodymus, balsuoja dėl teismo sprendimo ir kita. Liaudies tarėjas renkamas atviru balsavimu visuotiniuose piliečių susirinkimuose pagal jų darbo ar gyvenamąją vietą tam tikram laikotarpiui (pvz., Rusijoje – 5 metams). Rinkėju gali būti kiekvienas ne jaunesnis kaip 18 m. pilietis. Liaudies tarėjų skaičius teismuose gali būti įvairus, pvz., Rusijoje vienas rajono (miesto) teismas gali turėti iki 156 liaudies tarėjų.
Dažniausiai teismo posėdyje dalyvauja du liaudies tarėjai, atsitiktine tvarka atrinkti iš bendro sąrašo.
Istorija
1918–1991 m. liaudies tarėjai buvo TSRS (iki 1922 m. Tarybų Rusijoje). Institucija įvesta pakeičiant 1864–1917 m. Rusijos imperijoje veikusią prisiekusiųjų teismo instituciją. Rajono (miesto) liaudies teismo liaudies tarėjų rinkimus rengdavo rajonų (miestų) liaudies deputatų tarybų vykdomieji komitetai. Rajono (miesto) liaudies teismo liaudies tarėjai buvo formaliai renkami atviru balsavimu 2,5 metų kadencijai visuotiniuose darbo žmonių susirinkimuose pagal jų darbo, gyvenamąją ar mokymosi vietą. Sričių, kraštų, autonominių sričių, autonominių apygardų, autonominių, sąjunginių respublikų aukščiausiųjų teismų, TSRS Aukščiausiojo Teismo liaudies tarėjai buvo renkami 5 metams.
Lietuvoje
Lietuvoje TSRS okupacijos metais rajono (miesto) liaudies teismo liaudies tarėjai buvo formaliai renkami (paskutinį kartą 1987 m.) visuotiniuose darbo žmonių susirinkimuose pagal jų darbo, gyvenamąją ar mokymosi vietą atviru balsavimu 2,5 m. (iki 1982 m. – 2 m.) metų kadencijai. Rajonų (miestų) liaudies tarėjų rinkimus skelbdavo LTSR Aukščiausiosios Tarybos prezidiumas, rengdavo rajonų (miestų) darbo žmonių deputatų tarybų vykdomieji komitetai. Liaudies tarėju galėjo būti išrinktas kiekvienas pilietis, turintis rinkimų teisę ir rinkimų dieną sukakęs 25 metus. LTSR Aukščiausiojo Teismo liaudies tarėjus rinko LTSR Aukščiausioji Taryba 5 metams. Rajonų (miestų) liaudies teismuose liaudies tarėjai buvo iki 1992 m., Aukščiausiajame Teisme – iki 1994 m.
Dvinica
Dvinica  – upė Rusijoje, Vologdos srityje; Suchonos kairysis intakas (Šiaurinės Dvinos baseinas). Prasideda Didžiosiose pelkėse, į pietus nuo Charovsko. Aukštupyje teka į pietryčius lygiagrečiai su Charovsko kalvagūbriu, toliau daro didelę kilpą į vakarus. Įteka į Suchoną 433 km nuo jos žiočių, ties Dvinicos kaimu.
Upę maitina daugiausia lietaus ir sniego tirpsmo vandenys. Naudota miško plukdymui.
Liaudies ūkio planavimo ir ekonomikos institutas
Liaudies ūkio planavimo ir ekonomikos institutas – Lietuvos TSR mokslinio tyrimo institutas, veikęs 1973–1989 m. Vilniuje.
Istorija
Įkurtas prie Valstybės plano komiteto iš jo Matematinių metodų taikymo planavime skyriaus ir Skaičiavimo centro. Nuo 1980 m. centras veikė savarankiškai. 1989 m. Liaudies ūkio planavimo ir ekonomikos instituto pagrindu įsteigtas Lietuvos ekonomikos institutas (nuo 1991 m. Ekonomikos ir privatizacijos institutas, 2000–2002 m. – Lietuvos ūkio institutas).
Veikla
Mokslinės veiklos svarbiausios kryptys: metodinis vadovavimas Lietuvos gamybinių jėgų plėtojimo ir išdėstymo schemų rengimo, respublikinės automatizuotos valdymo sistemos kūrimo darbams ir jų koordinavimas, trumpalaikio ir ilgalaikio prognozavimo metodų kūrimas ir ūkio raidos prognozių rengimas, planavimo metodų tobulinimas ir automatizuotos planinių skaičiavimų sistemos kūrimas bei diegimas, ekonominės analizės, gamybos efektyvumo ir intensyvumo, mokslo technikos pažangos, vartojimo problemų tyrimas.
Leido monografijas, brošiūras, mokslinių straipsnių rinkinius „Ekonominių sistemų modeliavimas“ (rusų kalba). Devinto dešimtmečio pabaigoje dirbo daugiau kaip 200 darbuotojų.
Tolšma
Tolšma  – upė Rusijoje, Kostromos ir Vologdos srityse; Suchonos dešinysis intakas (Šiaurinės Dvinos baseinas). Prasideda Galičo aukštumoje, pelkėse netoli Chomutino kaimo. Teka miškingomis, retai gyvenamomis vietomis daugiausia į šiaurės vakarus. Įteka į Suchoną 331 km nuo jos žiočių, ties Krasnojės kaimu.
Didžiausias intakas: Jelšma (dešinysis).
Upėvardis kildinamas iš komių kalbos ir reiškia „vėjų žemė“ ( „vėjas, vėjuotas“).
Žemaičių grietininis
Aprašymas
Liaudiška veislė Grietininio vardu pirmąkart plačiau aprašyta 1880 m. Lenkijos sodininkams skirtame žurnale „Ogrodnik Polski“. Straipsnyje minima, kad Blinstrubiškių dvare prie Raseinių šie obuoliai išsilaiko net iki vasario mėnesio, tuo tarpu kiek labiau į pietus augančiuose soduose (pvz., Belvederio dvare prie Nemuno) sandėliavimo laikas yra trumpesnis. Veislę prieš tai buvo tyręs iš Žemaitijos kilęs botanikas Edvardas Jančevskis.
Pasodinus pradeda gausiau derėti po 3–4 metų, žydi vidutiniškai vėlai. Galingas kamienas su tankiu, rutulišku vainiku. Žiemos šalčiams vaismedžiai yra vidutiniškai atsparūs.
Vaisiai (vieno vidutinis svoris – 88 g) apvaliai cilindriški arba kūgiški, kartais neryškiai briaunoti. Odelė balta arba žalsvai balta, saulėtoje pusėje padengta rausvais dryželiais. Minkštimas baltas arba gelsvai baltas ir labai sultingas, saldžiarūgščio vyno skonio. Obuoliai yra vidutiniškai atsparūs rauplėms ir tinkami transportavimui. Derlius skinamas rugpjūčio pabaigoje – rugsėjo pradžioje, vaisiai saugyklose išsilaiko iki gruodžio mėnesio.
Koronavirusai
Koronavirusai – grupė virusų, kurie priklauso Coronaviridae šeimai, Orthocoronovirinae pošeimiui. Jie yra apvalkaliniai virusai, turintys teigiamos prasmės (positive-sense) viengrandį ribonukleino rūgšties (RNR) genomą ir spiralinės simetrijos nukleokapsidę. Koronavirusų genomo dydis svyruoja nuo maždaug 27 iki 34 kilobazių – didžiausias tarp žinomų RNR virusų.
Atrasti apie 1960 m.
Paukščių ir žinduolių koronavirusai
Koronavirusai sukelia žinduolių ir paukščių kvėpavimo, nervų, virškinimo sistemos ir vidaus organų ligas. Įvairūs gyvūnai gali tapti koronaviruso infekcijos nešiotojais. Skirtingoms rūšims simptomai skiriasi: paukščiams jie sukelia viršutinių kvėpavimo takų ligas, o karvėms ir kiaulėms – viduriavimą. Tarp gyvūnams sukeliamų ligų yra:
Žmonių koronavirusai
Žmonių koronavirusai buvo atrasti XX a. septintojo dešimtmečio pradžioje. Pirmieji atrasti žmonių koronavirusai buvo rasti peršalimu sergančių pacientų nosiaryklėje, vėliau pavadinti žmogaus koronavirusu 229E ir žmogaus koronavirusu OC43.
Žmonėms koronavirusai sukelia paprastai nesunkias kvėpavimo takų infekcijas, tokias kaip peršalimas, nors retesnės formos, tokios kaip SARS (sunkus ūminis respiracinis sindromas), MERS (Artimųjų Rytų kvėpavimo takų sindromas) ir COVID-19 gali būti mirtinos.
Dažniau sunkesnės ligos formos išsivysto asmenims, turintiems lėtinių kvėpavimo takų, širdies ir kraujagyslių sistemos ligų, vyresnio amžiaus asmenims, vaikams. Virusas pirmiausia pažeidžia kvėpavimo takų ir virškinamojo trakto epitelinio audinio ląsteles. Kol kas nesukurta vakcinų ar antivirusinių preparatų žmogaus šių virusų sukeliamų ligų prevencijai ar gydymui.
2019 m. gruodžio mėn. Kinijos Hubėjaus provincijos sostinėje Uhano mieste kilo koronaviruso SARS-CoV-2 sukeltos ligos COVID-19 pandemija.
Taksonomija
Nidovirales poklasio Coronaviridae šeimos Orthocoronavirinae pošeimis skirstomas į keturias gentis: Alphacoronavirus, Betacoronavirus, Gammacoronavirus ir Deltacoronavirus. Alpha- grupei priklauso žmogaus koronavirusai 229E ir NL63, beta- koronavirusams – žmogaus koronavirusai OC43 ir HKU 1. Jie sukelia nepavojingas kvėpavimo takų infekcijas. Sunkius sveikatos sutrikimus žmonėms sukelia SŪRS-CoV (sukelia SŪRS), ARRS-CoV (sukelia MERS) ir naujasis SŪRS-CoV-2 (sukelia COVID-19).
Alesandrija
Alesandrija – miestas šiaurės Italijoje; provincijos centras. Išvystyta mašinų, aliuminio, chemijos pramonė, juvelyrinių gaminių ir skrybėlių gamyba. Išlikę XII–XV a. architektūros paminklų.
Kiprijono pandemija
Kiprijono pandemija – maždaug 249–262 m. Romos imperijoje plitusi pandemija, pavadinta pagal ją aprašiusį Kiprijoną, Kartaginos vyskupą. Nėra konkrečiai žinoma, kokios tai ligos pandemija. Labiausiai tikėtini spėjimai yra raupai, pandeminis gripas ar kokie nors Filoviridae šeimos virusai. Pandemiją taip pat vėliau aprašė Pontijus Kartaginietis, Kiprijono biografas, savo veikale „Kiprijono gyvenimas“. 2014 m. archeologai Egipte atkasė masinę III a. kapavietę žmonių palaikų, apipiltų kalkėmis – tuo periodu naudotomis dezinfekcijai.
Manoma, kad nuo pandemijos mirė apie trečdalis Aleksandrijos gyventojų. Romoje mirdavo apie penkis tūkstančius žmonių per dieną. Kiprijono pandemija buvo vienas iš faktorių, sukėlusių Trečiojo amžiaus krizę, beveik sužlugdžiusią Romos imperiją.
Chabūras
Chabūras  – upė Turkijoje ir Sirijoje; Eufrato kairysis intakas. Upė prasideda pietryčių Turkijoje, nors ištakos požeminiais šaltiniais jungiasi su Ras el Aino versmėmis ties Turkijos-Sirijos siena. Teka į pietus, pietvakarius, aukštupyje Turkijos teritorija, toliau – per Siriją. Įteka į Eufratą ties Busaira.
Intakas – Čagčagas (kairysis). Į Chabūrą taip pat sueina keletas vadžių, kurios būna vandeningos tik po liūčių.
Svidė
Svidė  – upė Rusijoje, Archangelsko srityje, Onegos baseine. Išteka iš Vožės ežero, teka retai gyvenamomis vietomis šiaurėn, įteka (dviem protakomis) į Lačios ežerą, iš kurio toliau išteka Onega. Vaga 40–120 m pločio, vietomis akmenuota.
Seniau Svidė iki Gorkos kaimo laivuota. XIX a. buvo įrengta prieplauka, šliuzas.
Hanna Öberg
Hana Eberg (SV Hanna Öberg, g. 1995 m. lapkričio 2 d. Kirunoje, Švedijoje) – švedų biatlonininkė, olimpinė čempionė asmeninėse 15 km lenktynėse ir estafetėje, triskart pasaulio čempionė.
Karjera
Biatlonu užsiima nuo 2005 m. Švedijos rinktinėje nuo 2012 m. Nuo 2012 iki 2016 m. dalyvavo jaunių ir jaunimo čempionatuose, IBU taurėje. 2016 m. Estešunde debiutavo pasaulio taurės varžybose, užėmė šeštą vietą mišrioje estafetėje. 2017 m. debiutavo pasaulio čempionate Hochfilcene, estafetėje ir mišrioje estafetėje buvo šešta. 2017–2018 m. sezone Rūpoldinge iškovojo savo pirmąjį pasaulio taurės medalį – bronzą estafetėje. 2018 m. debiutavo Pjongčano olimpinėse žaidynėse, tapo čempione asmeninėse lenktynėse ir vicečempione estafetėje. 2018–2019 m. sezone buvo viena iš pasaulio taurės lyderių: bendroje įskaitoje užimta penkta vieta, masinio starto rungtyje – pirma. Sezono metu iškovotas pirmas pasaulio taurės medalis asmeninėse rungtyse (bronza persekiojimo lenktynėse Nove Meste) ir pirma pasaulio taurės pergalė (masinio starto lenktynėse Holmenkolene). Sėkmingai pasirodė ir 2019 m. pasaulio biatlono čempionate Estešunde: tapo čempione asmeninėse lenktynėse, iškovojo sidabrą estafetėje ir bronzą vienetų mišrioje estafetėje. 2019–2020 m. sezone pasaulio taurės bendroje įskaitoje užėmė 4 vietą, asmeninėje 15 km rungtyje – pirmą.
Asmeninis gyvenimas
Užaugo Piteo mieste. Netekėjusi, gyvena Estešunde kartu su švedų biatlonininku Martinu Ponsiluoma. Hanos jaunesnė sesuo Elvira – biatlonininkė, Švedijos rinktinės narė.
Pasiekimai
Lentelės sudarytos pagal Tarptautinės biatlono sąjungos statistinius duomenis.
Antanas Ridikas
Antanas Ridikas (g. 1921 m. vasario 25 d. Žaibiškėse, Užpalių valsčiuje, Utenos apskrityje – m. 2007 m. rugsėjo 20 d. Druskininkuose)– Lietuvos miškininkas, poetas, rašytojas.
Simavas
Simavas  – upė Turkijoje, šiaurės vakarų Anatolijoje. Prasideda Kiutahijos provincijoje, Šaphanės kalno papėdėje. Teka tarpukalnių slėniu į vakarus, vėliau pasuka į šiaurę. Susurluko apylinkėse vadinama Susurluko upe (Susurluk Çay). Žemupyje vadinama Čaprazu (Çapraz Çayı), išsilieja į žemumą, smarkiai vingiuoja. Įteka į Marmuro jūrą į šiaurės vakarus nuo Bursos, priešais Imrali salą.
Vožega
Vožega arba Voža (Вожа) – upė Rusijoje, Vologdos srityje; įteka į Vožės ežerą (Onegos baseinas). Prasideda Vagos aukštupio aukštumoje. Teka daugiausia į vakarus retai gyvenamomis, miškingomis vietovėmis. Vaga akmenuota, slenkstėta, vingiuota, tėkmė greita. Įteka į Vožės ežerą keturiomis protakomis.
Simavas
Didžiausias intakas – Niliuferas (kairysis).
Antanas Ridikas
Biografija
Antanas Ridikas mokėsi Užpalių gimnazijoje, baigė Trakų mokytojų seminariją, 1956 m. iš Vilniaus persikėlė į Ukmergę. 1962 m. baigė Žemės ūkio akademijos Miškų ūkio fakultetą. Dirbo Gegužinės (Trakų apskr.) pradinės mokyklos mokytoju, slapstėsi nuo vokiečių ir sovietinės valdžios mobilizacijos ir armiją, už tai buvo represuotas ir kalinamas.
Vožega
Didžiausi intakai: Čiužga, Tavenga (dešinieji).
Simavas
Upės vanduo naudojamas drėkinimui, vidurupyje sudarytas Čaigioreno tvenkinys. Miestai prie Simavo upės: Simavas, Susurlukas, Karadžabėjus.
Vožega
Netoli upės vidurupio įsikūrusi Vožegos miesto tipo gyvenvietė.
Antanas Ridikas
Biografija
Žmona Genovaitė, dukros: Adrijana Kalpokienė (1957 - 2008) ir Almantė Ridikaitė
Simavas
Antikoje upė buvo žinoma kaip Makestas.
Vožega
Upėvardis reiškia „Vožės [ežero] upė“ (antrasis sandas iš finų joki, jõgi – „upė“).
Antanas Ridikas
Kūryba
Kūryboje vyrauja taupus metraršininko braižas, ryškai pastebima gyvenimo patirties branda, atklysta dažni praeities aidai, poetą jungiantį su gimtųjų Užpalių kraštu ir antrąja gimtine – Druskininkais. Poezijoje ryškiai prasišviečia daug buities, dvasinio paveldo, gamtos ir tėviškės konkretumo.
Priklausė Lietuvos kaimo rašytojų sąjungai, Lietuvos tautotyros draugijai.
Avelinas
Avelinas – miestas pietų Italijoje, 42 km į šiaurės rytus nuo Neapolio. Yra katedra, lombardų pilies liekanos.
Visasąjunginė liaudies ūkio pasiekimų paroda
thumb|220px|Visasąjunginės liaudies ūkio pasiekimų parodos pagrindiniai vartai thumb|220px|TSRS pašto ženklas, skirtas LIetuvos TSR paviljonui
Avelinas
Istorija
Prieš mūsų erą šiose vietose gyveno gentis hirpinai. Apie 500 m. įkurta vyskupija.
Visasąjunginė liaudies ūkio pasiekimų paroda
Visasąjunginė liaudies ūkio pasiekimų paroda – nuolatinis TSRS ūkio laimėjimų parodų parkas, veikęs 1959–1992 m. Maskvoje. Ją organizavo TSRS vyriausiasis Liaudies ūkio pasiekimų parodos komitetas. Nuo 1992 m. − Visos Rusijos parodų centras.
Ekspozicija
Parodoje buvo rodomi TSRS pramonės, statybos, žemės ūkio, transporto, kultūros, sveikatos apsaugos, mokslo ir kiti laimėjimai. Veikė nuolatinė ekspozicija, t. p. buvo rengiamos teminės, kilnojamosios, tarptautinės ir užsienio valstybių parodos, organizuojama konferencijos, seminarai, susitikimai, pasitarimai ir kita. Be ekspozicijų paviljonų, paroda turėjo sodų, gėlynų, tvenkinių, ekspozicinių pasėlių plotų, technikos biblioteką, teatrų, kinų, cirką, koncertų estradą, įvairių atrakcionų, fontanų ir kita.
Apdovanojimai
Geriausi Visasąjunginės liaudies ūkio pasiekimų parodos dalyviai buvo apdovanojami garbės, 1–3 laipsnio diplomais, dovanomis, tiesioginiai eksponatų kūrėjai (inžinieriai, mokslininkai, konstruktoriai, agronomai, darbininkai, kolūkiečiai) – aukso, sidabro ir bronzos medaliais, piniginėmis premijomis, įvairiomis dovanomis. Buvo leidžiami informaciniai biuleteniai, prospektai, katalogai.