cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Butigeidis
Nuo XIX a. pab. dauguma istorikų Butigeidį, kaip spėjamo Gedimino brolio Vytenio dėdę, laiko pirmuoju LDK valdžiusiu Gediminaičiu (1974 m. lenkų istorikui J. Ochmanskiui atkreipus dėmesį į tai, kad rusų XIV a. poemoje „Zadonščina“ Algirdo senelis vadinamas „Skolomendu“, ilgainiui kai kuriems tyrinėtojams Gedimino ir jo pirmtako, Butvydo sūnaus Vytenio brolystė ėmė atrodyti abejotina).
Spėjama, kad Butigeidis pradėjo valdyti po to, kai 1285 m. kovo 25 d. pietinėje Tverės kunigaikštystės dalyje patyrė skaudų karinį pralaimėjimą ir pateko į nelaisvę ar žuvo Lietuvos didysis kunigaikštis Daumantas. Jo ir Butigeidžio giminystės ryšys nežinomas, tačiau tikėtina, kad Butigeidis galėjo būti Daumanto sūnus ar tolesnis giminaitis, nes valdydamas LDK, Butigeidis (tiksliau, 1285–1286 m. LDK valdęs nežinomo vardo kunigaikštis), kaip ir jo pirmtakas Daumantas, persekiojo Mindaugo giminės priešus ir Traidenio šalininkus.
Ašida
Ašida  – Japonijos upė, tekanti Hirosimos prefektūros teritorija. Buvusios Bingo žemės simbolis.
Butigeidis
Šaltiniuose Butigeidis minimas nuo 1289 m., − pasak Volynės metraščio, tų metų balandžio mėn. (apie stačiatikių Velykas) „Lietuvos kunigaikščiai“ Butigeidis ir jo brolis Butvydas sudarė taiką su Volynės kunigaikščiu Mstislavu Danilovičiumi, pastarajam perleisdami Valkavisko sritį ar pilį (gorod svoj Volkovyjesk); Petro Dusburgiečio kronikoje rašoma, kad tų pačių metų rudenį „Lietuvos karaliaus“ (t. y. Butigeidžio, šaltinyje paminėto, nenurodant jo vardo) vadovaujama 8000 raitelių kariauna nusiaubė Sembą.
Antrą ir paskutinį kartą Butigeidis šiuo vardu paminėtas Livonijos ordino magistro Holtės Hohenbachiečio 1290 m. lapkričio mėn. laiške Vokiečių ordino Prūsijos krašto magistrui Meinhardui Kverfurtiečiui. Jame Livonijos krašto magistras išreiškė pasiryžimą ateinančią žiemą su visa jam pavaldžia kariuomene įsiveržti į „karaliaus Butigeidžio“ žemę (terram regis Butegeyde).
Ašida
Charakteristikos
Upė prateka per Miharos, Seros, Futju ir Fukujamos miestus. Įteka į Hiuti įlanką, dar vadinamą „Bingo įlanka“, esančią Vidinėje Japonijos jūroje.
Nuo 1960-ųjų Ašidos upė buvo labai užteršta, ypač žemupyje. Tai lėmė Fukujamos miesto augimas ir nuotekų surinkimo tinklų stoka. Užterštumo problema nėra išspresta.
Butigeidis
Po Butigeidžio mirties nauju didžiuoju kunigaikščiu tapo Butigeidžio jaunesnysis brolis Butvydas.
Dongai
Kilmė
Maždaug 1100 m. pr. m. e. pietininėje dabartinės Kinijos dalyje apsigyveno vadinamosios jue etninės grupės atstovai. Vėliau, dėka nuolatinės migracijos pasėkmių jue žmonės vis labiau plito po regioną kol galų gale išsiskyrė į kelias etnines subgrupes apimančias dongus, mulao, šujus, bajus, džuangus ir kitas.
Manoma, kad jue žmonės kalbėjo tajų kalbų grupei būdinga kalba. Dabartiniu metu dauguma tajų kalba kalbančių žmonių gyvena Tailande.
Pirmieji dongus minintys šaltiniai siekia dar Senovės Kinijos laikus kuomet valdė Qing dinastija (221–206 pr. m. e.). Yra laikoma jog dongų tautą tautą sudaro pietinės ir šiaurinės dongų atšakos. Šiuo metu Kinijos Liaudies Respublikoje gyvena 2 960 293 dongų.
Religija
Dongų religija yra labai įvairialypo pobūdžio, turinti kinų budizmo ir pagonybės elementų. Apeigos dažniausiai remiasi gyvūnų ar jau paruošto maisto aukojimu. Kam aukojama priklauso nuo vietovės, tačiau išskiriama jog dievybė Sa dažnai dongų suvokiama kaip viena svarbiausių religinių būtybių. Kiti dongų dievai dažnai įsivaizduojami kaip dvasios, neturinčios materialaus kūno. Dongai kaip ir daugelis pasaulio tautų savo dievybes skiria į blogas bei geras, tačiau netiki jog iš prigimties tam tikros dievybės atstovauja griežtai vien gerąją ar blogąją pusę.
Dongai taip pat išpažįsta protėvių kultą. Paprastai tai suvokiama kaip giminės senolių garbinimas. Praktiškai kiekvienuose dongų namuose yra išskirta tam tikra vieta giminės senolių dvasioms pagerbti. Tose vietose būna paruošta numirusio protėvio piešinys, paveikslas ar net nuotrauka. Dažnai protėvius garbinantys ritualai pasireiškia pietų metu, kuomet šeima prieš valgydama visada paruošia aukojimui tam tikrą nedidelį maisto kiekį protėvių dvasioms pagerbti.
Kultūra
Labiausiai dongų kultūra žinoma dėl savo išskirtės architektūros bruožų. Kiekvienoje dongų gyvenvietėje galima aptikti „dengtųjų tiltų“ ar „būgninių bokštų“. Būgniniai bokštai, dėl savo išvaizdos labai primena pagodas, tačiau turi kitokią paskirtį. Dideli būgnai talpinami būgninio bokšto viduje skirti įspėti gyvenvietės gyventojus apie bet kokio pobūdžio pavojus. Praeityje, būgniniais bokštais dažniausiai būdavo įspėjama kuomet kaimui grėsdavo būsimas užpuolimas iš gretimų gyvenviečių. Įprasta būgninio bokšto buvimo vieta yra gyvenvietės centre.
Kadangi dongai dažniausiai gyvena palei upes, išsivystė tam tikra tiltų statymo maniera arba stilius. Vadinamieji dongų „dengtieji tiltai“ nėra skirti vien susisiekimui. Kartu jie atlieka ir religinio altoriaus funkciją. Tilto viduje paprastai yra speciali vieta, kur būtų galima atlikti įvairias religines apeigas dažniausiai susijusias su sėkmės iššaukimu. Vienas įspūdingiausių dongų sukurtų tiltų yra Chengyange, Guangsi provincijoje. 64,4 m. ilgio, 3,4 m pločio ir 10,6 m aukščio statinys yra gausiai lankomas turistų objektas.
Pagrindinė dongų statybinė medžiaga yra mediena, ji yra sudedamoji kone kiekvieno statinio sudedamoji dalis.
Dongai taip pat žinomi dėka savo išskirtinių švenčių. Viena jų – Dongiečių festivalis, kuomet pirmąją vienoliktojo mėnesio pagal mėnulio kalendorių dieną, dongai mini derliaus nuėmimo laikotarpį.
Vadinamoji Ryžių ragavimo šventė būna tuomet, kada subręsta pirmasis ryžių derlius. Visos šeimos nurinkdamos pirmajį derlių, ryžius panaudoja įvairiems šventiniams kepiniams gaminti, kurie taip pat naudojami ir protėviams pagerbti.
Be savų švenčių dongai mini ir Kinijoje jau įprastas šventes tokias kaip, Naujieji metai, rudens lygiadienis ar Drakono valčių šventė.
Raštas
Kiek yra žinoma, iki pat 1958 m. dongai nė karto neturėjo jokios rašto sistemos. Tautos istorija dažniausiai buvo perduodama iš lūpų į lūpas dainų arba pasakų pavidalu.
Zavišinė
Zavišinė – kaimas šiaurinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Šventybrasčio, Nevėžio kairiajame krante. Zavišinės dvaro parko liekanų (skirpstai, ąžuolai). Greta kaimo eina kelias Vilainiai–Krekenava.
Etimologija
Vietovardis byloja, kad tai buvusi didikų Zavišų valda – tai dvarininkinis vietovardis.
Istorija
Kaimas pavadintas pagal bajorų Zavišų giminę, kuriai čia priklausė dvaras. Vėliau dvarą valdė Jankauskai, buvo spirito varykla. Rūmai pokario metais nugriauti (paskutinis savininkas Jaroslavas Vainauskas).
Lago Puelas
Lago Puelas  – miestelis Argentinoje, šiaurės vakarų Čubute, Puelo ežero pakrantėje, 15 km į pietus nuo El Bolsono. Už 5 km į pietus prasideda Lago Puelo nacionalinis parkas. Verčiamasi turizmu, amatais, sodininkyste. Kasmet vasario mėnesį vykst amatų šventė. Į Lago Puelą keliasi naujakuriai iš Buenos Airių.
Kvantinė lauko teorija
Kvantinė lauko teorija (angl.- Quantum Field Theory; QFT) – fizikinė teorija, kurioje yra jungiami kvantinės mechanikos principai, klasikinis laukas ir reliatyvumo principas ; kvantinių reliatyvistinių sistemų su begaliniu laisvės laipsnių skaičiumi teorija, tirianti fizinius laukus, elementariąsias daleles, jų sąveikas ir virtimą vienų kitomis. Tai yra pamatinė dalelių fizikos teorija, taip pat taikoma ir kondensuotųjų medžiagų fizikos, superlaidininkų, kitų sistemų tyrimuose. Kvantinė lauko teorija atsirado kaip kvantinės mechanikos apibendrinimas ir išplėtojimas.
Kvantinė lauko teorija teoriškai aprašo kvantmechaninių sistemų modelius, apibūdinamas laukais arba daugelio kūnų sistemomis. Ši teorija plačiausiai naudojama elementariųjų dalelių fizikoje, apimančioje Standartinį dalelių modelį, taip pat aprašant dalelių susidūrimus. Dauguma teorijų, apimančių šias sritis yra formuluojamos kaip reliatyvistinės kvantinės lauko teorijos. Kvantinė lauko teorija naudojama ir kondensuotųjų medžiagų fizikoje arba aprašant superlaidumą.
Samprata
Pagal šiuolaikinę sampratą, kvantiniai laukai yra fundamentali ir universali materijos forma. Kvantinėje lauko teorijoje dalelės vaizduojamos kvantuotomis lauko normaliųjų svyravimų modomis – lauko kvantais. Pvz., fotonas yra elektromagnetinio lauko kvantas.
Kvantinėje lauko teorijoje fizinis laukas apibūdinamas lauko funkcijomis, kurioms lygtys sudaromos remiantis fundamentaliaisiais principais (pvz., Langranžo ar Hamiltono formalizmas). Kiekviena dalelių sistema yra fizinis laukas, nusakomas lauko operatoriais, veikiančiais lauko būsenos funkciją. Būsenos kitimas randamas iš bendrosios Šredingerio lygties, kurios Hamiltono operatorius pagal tam tikras taisykles užrašomas lauko operatoriais, lauko operatoriai užrašomi dalelių atsiradimo ir išnykimo operatoriais (antrinio kvantavimo principas). Lauko operatorių priklausomybę nuo keturmačio erdvėlaikio koordinačių nusako klasikinės lauko teorijos lygtys, kuriose lauko funkcijos pakeistos lauko operatoriais.
Kvantinėje lauko teorijoje fotonai yra ne maži rutuliukai. Jie apibrėžiami kaip lauko kvantai, vilnijantys lauke, kuris atrodo tarsi sudarytas iš dalelių. Fermionai (dalelės, kurių sukinys 1/2), tokie, kaip elektronas, gali būti aprašomi kaip raibuliuojančios bangos, turinčios savo laukus. Todėl čia viskas gali būti aprašoma ir kaip dalelės, ir kaip bangos. Visa tai grafiškai parodoma Feinmano diagramomis. Lauko teorijoje dalelių elementarumas reliatyvus. Kuo detalesnė teorija, tuo abstraktesnės jos sąvokos ir vaizdiniai. Dėl laukų sąveikos kvantinės lauko teorijos lygtys netiesinės, todėl jų sprendimas sudėtingas. Kai sąveika silpna, tinka trikdžių (nuosekliųjų artinių) metodas. Kitais atvejais remiamasi algebriniais metodais, naudojami kompiuteriniai skaičiavimai.
Kvantinė lauko teorija nagrinėja sąveiką tarp dalelių kaip apsikeitimą virtualiomis dalelėmis, kurios yra jėgą perduodančių laukų kvantai.
Simetrijos
Esminį vaidmenį kvantinėje lauko teorijoje vaidina simetrijos. Kvantinės lauko teorijos lygtys turi nekeisti pavidalo, atliekant tam tikras simetrijos transformacijas (invariantiškumo savybė). Lauko lygčių invariantiškumas globalinių transformacijų atžvilgiu veda prie tvarių dydžių, apibūdinančių sistemos ar dalelių savybes (energijos tvermė, elektrinio krūvio tvermė, leptoninio krūvio tvermė). Kovariantiškumas lokalinių transformacijų atžvilgiu (kalibruotės simetrija) veda prie naujų lygčių ir kalibruotinių laukų atsiradimo. Kalibruotiniai laukai neturi masės, jie užduoda ryšius ant dalelių sistemos ir atitinka sąveiką pernešančius laukus. Pavyzdžiui, elektromagnetinės sąveikos kalibruotinis laukas yra fotonų laukas.
Istorija
Kvantinės lauko teorijos pradžia galima laikyti 1920 metus, kuomet buvo bandoma sukurti kvantinės mechanikos teoriją elektromagnetinių laukų aprašymui. 1926 metais M. Born‘as, P. Jordan‘as ir W. Heisenberg‘as suformulavo tokią teoriją, išreiškiančią vidinius lauko laisvės laipsnius kaip begalybę harmoninių osciliatorių pritaikant tam tikrą ,,procedūrą“- kanoninį kvantavimą (kvantuojami tie patys osciliatoriai). Čia nebuvo jokių elektrinių srovių ar krūvių. Kadangi harmoninių osciliatorių yra begalybė, tai laukai turi begalybę laisvės laipsnių. Pirmoji nuosekli kvantinės elektrodinamikos teorija, aprašanti elektromagnetinius laukus, įelektrintą materiją kaip kvantmechaninius objektus, buvo sukurta dėka Polio Dirako 1927 metais. Ji naudojama aiškinant kaip sąveikauja elektronai su fotonais, kaip elektronas išspinduliuoja fotoną ir pereina į žemesnės energijos būseną. Tai yra procesai, kuomet iš elektrono lieka elektronas ir fotonas. Tai vienas iš svarbiausių kvantinės lauko teorijos pasiekimų. Ši teorija taip pat padėjo užpildyti spragas sujungiant kvantinę mechaniką su reliatyvumo teorija. Prie to prisidėjo ir Dirako lygties išvedimas- vienos dalelės lygties, paklūstančios ir kvantinei mechanikai, ir bendrajai reliatyvumo teorijai. Dar vienas kvantinės lauko teorijos vystymo tikslas buvo kuo paprasčiau suprasti daugelio dalelių sistemų statistiką. Jordan’as dėl to pritaikė kanoninį laukų kvantavimą daugelio kūnų banginėms funkcijoms iš vienodų dalelių. Ši ,,procedūra’’ vadinama Antriniu Kvantavimu. Buvo atrasta, kad elektronus ar kitus fermionus apimantys kvantiniai laukai gali būti išskleisti naudojant pagal Paulio principą nekomutuojančius sukūrimo ir anihiliacijos operatorius. Tai yra labai naudinga aprašant daugelio kūnų sistemas, taip pat kondensuotų medžiagų ir branduolinėje fizikoje. Nepaisant ankstyvos sėkmės, dar buvo teorinių sunkumų. Skaičiuojant pagal kvantinę lauko teoriją kai kuriuos dydžius, tokius, kaip energija, dažnai buvo gaunamos begalybės- neapibrėžti dydžiai. Šią problemą išsprendė mokslininkai Betė, Tomonaga, Švinger‘is, Ričardas Fainmanas, Dyson‘as panaudodami veiksmą, vadinamą pernormavimu. Tai buvo paskutinis modernios teorijos- kvantinės elektrodinamikos (QED) kūrimo žingsnis. 1950 metais Mokslininkų Yang ir Mils’o darbai apibendrino grupę kvantinių lauko teorijų, vadinamų kalibracinėmis teorijomis (Angl.- Gauge theories), kurios dabar vadinamos vienu vardu: dalelių fizikos Standartiniu modeliu. Šios teorijos aprašo visas elementariąsias daleles ir visas tarp jų veikiančias jėgas. Aprašant stipriąją sąveiką buvo pasitelktas Higso mechanizmas.
Tyrimo sritys
Kvantinė chromodinamika – tai stipriąją sąveiką nagrinėjanti teorija. Ji aprašo kvarkų, iš kurių sudaryti hadronai, dinamiką, aiškina jų savybes. Stipriąją sąveiką pernešantys 8 tarpusavyje sąveikaujantys kalibraciniai laukai vadinami gliuonais. Jų dinamiką lemia spalvinio krūvio SU(3) kalibracinės simetrijos grupė.
Silpnosios sąveikos teorija aprašo leptonų bei kvarkų sąveiką, pernešamą masyviais vektoriniais bozonais {W}^{+}, {W}^{-} ir {Z}^{0}. Tai masyvūs, tarpusavyje sąveikaujantys, SU(2) kalibruotinės simetrijos laukai. Jie įgyja masę sąveikaudami su Higso lauku. Teorijos numatyti bozonai rasti eksperimentiškai, todėl manoma, kad šios teorijos idėjos yra teisingos. Tačiau Higso laukas dar nėra surastas (2006).
Silpnoji ir elektromagnetinės sąveikos apibendrinamos elektrosilpnosios sąveikos teorija. Didelių energijų srityje elektrosilpnąją sąveiką perneša keturi neturintys masės kalibraciniai laukai ir masyvus Higso dalelių laukas. Mažų energijų srityje elektrosilpnosios sąveikos simetrija spontaniškai pažeidžiama ir elektrosilpnoji sąveika skyla į elektromagnetinę bei silpnąją sąveiką.
Kvantinė lauko teorija, aprašanti elektrosilpnąją ir stipriąją sąveikas vadinama standartiniu modeliu. Nors standartinis modelis gerai atitinka šiuolaikinius eksperimentinius duomenis, bet negali paaiškinti visų šiuo metu stebimų kvantinės lauko teorijos efektų.
Pernormavimas
Pradėjus kurti QFT buvo pastebėta, kad daug paprastų skaičiavimų, tokių, kaip perturbacinis elektrono energijos poslinkis esant elektromagnetiniam laukui, duoda begalinius rezultatus - begalybes. Taip yra dėl to, kad perturbacijų teorija energijos poslinkiui sumuoja per visus energijos lygmenis, o tokių lygmenų yra begalybė ir kiekvienas duoda savo ,,indėlį”. Daugybė tokių problemų yra susijusios su klasikinės elektrodinamikos nesėkmėmis, kurios nebuvo išspręstos iki XIX amžiaus. Jos kilo dėl spėjamai ,,vidinių” elektrono savybių, kurios kyla dėl elektrono ryšio su elektromagnetiniu lauku, kuris sklinda kartu su elektronu. Pavienio elektrono energija - jo vidinė energija - yra ne gryna energija, bet suma energijų, iš kurių viena yra elektromagnetinio lauko energija. Sprendimas iš anksto buvo pasiūlytas keleto mokslininkų ir dabar vadinamas pernormavimu. Pernormavimo metodas padeda suvokti problemą grynai matematiškai. Norint apibrėžti kontinuumo teoriją, pirma reikia nustatyti galutinę ribą laukams, nes kvanto energija negali būti be galo didelė. Tai sukelia efektą, kad neegzistuoja erdvė, kurioje egzistuotų be galo trumpi bangų ilgiai. Jie neegzistuoja ir gardelės teorijoje (angl.- Lattice Theory). Gardelės pažeidžia sukimosi simetriją ir viena iš kertinių taisyklių, atrastų Feinmano, Paulio, Hooft’o ir kt, yra simetrija, ,,sauganti” kraštinę ribą perturbacijos teorijoje. Panašūs ,,pažeidimai” nežinomi jokioje perturbacijų teorijoje. Gardelėje kiekvienas dydis yra baigtinis, bet priklauso nuo tarpusavio atstumo. Jei atstumas nulinis, mes įsitikiname, kad stebimi dydžiai, tokie, kaip elektrono masė, yra pastovūs. Tai reiškia, kad konstantos Lagranžo operatoriumi aprašomoje teorijoje priklauso nuo atstumo. Jei tarsime, kad konstantos kinta pagal atstumą gardelėje, visi rezultatai dideliame atstume tampa labai silpni lyginant su gardele Pernormavimas veikia tik tam tikrai kvantinių lauko teorijų klasei, kuri taip ir vadinama - pernormuojamos kvantinės lauko teorijos. Teorija yra perturbaciškai renormalizuojama kai konstantos Lagranžiane išsiskiria kaip gardelės atstumų logaritmai labai mažuose tarpusavio nuotoliuose. Kontinuumo riba yra apibrėžiama perturbacijų teorijoje. Standartinis dalelių fizikos modelis yra perturbaciškai renormalizuojamas, kaip ir jo komponentai (QED, QCD, elektrosilpnosios sąveikos teorija). Pernormavimo grupė apibūdina kaip tokios teorijos elgiasi kai į jas žiūrime kaip į ilgų atstumų mažų energijų QFT bet kuriai didelės energijos teorijai.
Aksiominiai priartėjimai
Kvantinėje lauko teorijoje daug skaičiavimų gali būti atlikti apytiksliais- priartėjimų metodais. Per pastaruosius kelis dešimtmečius buvo dedama daug pastangų, kad būtų sukurtas matematinis ,,aparatas”, nusakomas keliomis aksiomomis. Taip buvo sukurtos dvi klasės. Pirmoji aksiomų klasė sukurta 1950 metais. Buvo siekiama formaliai funkcinės analizės rėmuose nusakyti lauką, kuris aprašomas operatoriaus vertėmis. Buvo įmanoma patikrinti, kad kiekviena QFT, tenkinanti tokias aksiomas, tenkino ir bendras teoremas, tokias, kaip sukinio statistikos teorema ir CPT teorema. Deja, buvo įrodyta, kad realiems laukams ir jų teorijai, taip pat ir standartiniam modeliui, itin sunku tenkinti tokias aksiomas. Dauguma teorijų, kurios tenkino aksiomas, buvo labai trivialios, apsiribojančios nedideliu laisvės laipsnių skaičiumi ir turinčios didelių trūkumų dinamikoje. 1980 metais buvo parašytas antras rinkinys aksiomų, pagrįstų geometrinėmis idėjomis. Tokia klasė, kuri sutelkia dėmesį į išskirtines - topologines kvantines lauko teorijas, buvo sukurta fizikų Edvardo Vitteno; Richard’o Borcherds’o; Graeme’o Segal’o ir kitų dėka. Vis dėlto, svarbiausios QFT, tokios, kaip Standartinis modelis, nėra topologinės QFT. Išskirti čia galima, nebent, Kvantinio Holo efekto teoriją. Svarbiausias aksiominės topologinės QFT žingsnis buvo matematika, pritaikoma algebrinėje topologijoje, diferencialinėje geometrijoje.
Kalibracinė laisvė
Kalibracinė teorija (angl.-Gauge Theory) yra teorija, priimanti simetriją su lokaliais parametrais. Kiekvienoje kvantinėje teorijoje banginės funkcijos globali būsena yra sutartinė ir neturi fizikinės prasmės. Taigi, teorija yra invariantas esant bet kokiems globaliniams būsenos pokyčiams- tai yra globali simetrija. Kvantinėje elektrodinamikoje teorija taip pat yra invariantas ir esant lokaliems būsenos pokyčiams, galima pakeisti būseną visoms banginėms funkcijoms taip kad pokytis būtų skirtingas visuose erdvėlaikio taškuose. Tai vadinama lokalia simetrija. Norėdami apibrėžti sąlygą išvestinės operatoriui egzistuoti, reikia apžvelgti naują lauką, vadinamą kalibraciniu lauku (angl.-Gauge Field), kuris taip pat susijęs su lokaliais būsenos ir dydžių pokyčiais. Kvantinėje elektrodinamikoje šis kalibracinis laukas yra elektromagnetinis laukas. Šio lauko kalibraciniai pokyčiai vadinami kalibracinėmis transformacijomis. Kvantinėje lauko teorijoje lauko sužadinimai vaizduoja daleles. Dalelės, susijusios su tokiais kalibracinio lauko sužadinimais, vadinamos kalibraciniais bozonais, o kvantinėje elektrodinamikoje tokią dalelę atitinka fotonas. Laisvės laipsnius QFT atitinka lokalios laukų fliuktuacijos. Kalibracinės simetrijos buvimas mažina laisvės laipsnių skaičių, nes laukų fliuktuacijos gali būti transformuotos iki nulio, pasitelkiant kalibracines transformacijas. Tokiu būtu gaunama, kad fliuktuacijų visai nėra ir jos neturi fizikinės prasmės. Tokios fliuktuacijos yra vadinamos ,,nefizikiniais laisvės laipsniais” (angl.- Gauge artifacts). Jeigu klasikinio lauko teorija turi kalibracinę simetriją, tuomet jos kvantuota versija taip pat turės tokią simetriją. Kitaip tariant, kalibracinė simetrija negali turėti kvantinės anomalijos. Jei simetrija yra anomališka, tuomet teorija yra nepilna: pvz.: Kvantinėje Elektrodinamikoje esant kalibracinėms anomalijoms, turėtų atsirasti fotonai su išilgine poliarizacija ir dar poliarizacija laiko ašies kryptimi. Tai padarytų teoriją neišbaigta. Kita galimybė- tokie fotonai galėtų būti tarpiniais produktais, tačiau jokiu būdu jokioje sąveikoje jie negali būti galutiniai produktai dėl tos pačios priežasties. Kalbant bendrai, kalibracinės teorijų transformacijos sudaro keletą transformacijų, kurios nėra komutatyvios. Tokios transformacijos kartu apibrėžiamos matematiniu objektu- Kalibracine grupe (angl.-Gauge group). Nykstamos kalibracinės transformacijos yra kalibracinės grupės generatoriai. Kalibracinių bozonų skaičius yra grupės dimensija. Visos gamtoje esančios sąveikos aprašomos kalibracinėmis teorijomis (gauge theories). Jos yra tokios:
1. Kvantinė elektrodinamika (QED), kurios kalibracinė transformacija yra lokalus būsenos pokytis. Jos kalibracinė grupė yra žymima U(1), o kalibracinis bozonas- fotonas.
2. Kvantinė chromodinamika (QCD), kurios kalibracinė grupė yra SU(3). Šioje teorijoje kalibraciniai bozonai yra 8 rūšių gliuonai.
Bujo hidroelektrinė
Bujo hidroelektrinė pastatyta Dramblio Kaulo Kranto Sasandros upėje. 1980 m. pastačius šią elektrinę susidarė Bujo tvenkinys. Šios elektrinės galia siekia 165 MW, ji aprūpina elektra 111 000 namų.
Kvantinė lauko teorija
Kalibracinė laisvė
3. Elektrosilpnosios sąveikos (angl.-Electroweak interaction) teorija, kurios kalibracinė grupė yra tiesinis grupių U(1) ir SU(2) darinys.
Naujos kryptys
Nauja supersimetrinė kvantinė lauko teorija numato, kad visos dalelės ir sąveiką pernešantys laukai turi superpartneres daleles – sdaleles ir superpartnerius laukus – superlaukus. Superpartnerių įvedimas padeda išvengti standartinio modelio begalybių problemos didelių energijų srityje. Tačiau nėra vieningos supersimetrinės kvantinės lauko teorijos ir nei viena sdalelė ar superlaukas dar nėra stebėtas eksperimentiškai (2006).
Didžiojo suvienijimo teorija, kuri taip pat nėra baigta, bando sujungti elektrosilpnosios ir stipriosios sąveikos teorijas į suvienytą kvantinę lauko teoriją. Gravitacinės sąveikos kvantinė teorija silpną gravitacinį lauką nusako kaip nesąveikaujančių lauko kvantų – gravitonų sistemą. Kvantiniai gravitacinio lauko efektai dažniausiai labai silpni, todėl dar nėra (2006 m) patikimų stebėjimo rezultatų, su kuriais būtų galima palyginti teorijos išvadas. Kvantinė gravitacijos teorija, sujungta su didžiojo suvienijimo teorija, vadinama visuotine kvantine lauko teorija.
Atskira kvantinės lauko teorijos šaka yra topologinė kvantinė lauko teorija, padedanti skaičiuoti topologinius invariantus bet kokio dimensijų skaičiaus erdvėlaikyje. Šios teorijos turi dvi rūšis: Švarco tipą ir Viteno tipą.
Nuorodos
http://en.wikipedia.org/wiki/Gauge_theory
http://en.wikipedia.org/wiki/Quantum_field_theory
Čilės jūrų pajėgos
Čilės jūrų pajėgos ( 'Čilės karinis laivynas') – Čilės ginkluotųjų pajėgų dalis, apimanti laivyną ir jūrų pėstininkus. Įsteigtos 1817 m., dabar jose tarnauja apie 25 tūkst. žmonių. Dabartinis vadas – Edmundo González Robles.
Istorija
1816 m., po Čakabukoi mūšio, generolas Bernardo O’Higgins pareiškė „Ši pergalė ir šimtas kitų bus bereikšmės, jei mes neužvaldysime jūros“.
Čilės jūrų pajėgos įsteigtos 1817 m. Buvo sukurti Pirmasis Nacionalinis laivynas, Jaunųjų mičmanų akademija (dabartinės Jūrų pajėgų akademijos pirmtakė), Jūrų pėstininkų korpusas ir Tiekimo intendantūra. O’Higinsas nusamdė britą jūrininką lordą Thomas Cochrane ir paskyrė pirmuoju Jūrų pajėgų vadu. Naujasis vadas sukomplektavo laivyno įgulas nuo karininkų ir mičmanų iki jūrininkų iš angliakalbių – britų, airių, amerikiečių. Pirmasis laivyno vadas suvaidino svarbų vaidmenį kare prieš lojalistus Peru teritorijoje. Vėliau jis užėmė Valdivijos tvirtovę, tačiau jam nepasisekė užimti Čilojės salą.
1874 m. buvo įkurta Jūrų pajėgų Hidrografinis biuras, kurios pirmasis direktorius buvo Francisco Vidal Gormaz.
Artūras Pratas (Arturo Prat) yra Čilės jūrų pajėgų didvyris, laikomas pasišventimo savo šaliai pavyzdžiu. Jis žuvo 1879 m. gegužės 21 d. Ikikės jūrų mūšyje (karas su Peru ir Bolivija), vadovaudamas abordažo partijai, įsiveržusiai į priešo šarvuotį „Huáscar“. Šio mūšio metinės tapo kasmetine nacionaline švente Día de las Glorias Navales ('Laivyno šlovės diena').
1891 m. Čilės pilietinio karo metu didelė laivyno dalis sukilo prieš tuometinį prezidentą José Manuel Balmaceda, kas buvo svarbu pašalinant jį iš valdžios.
Karai
Čilės jūrų pajėgos kovojo šiuose karuose:
Dabartis
Dabar Čilės jūrų pajėgose tarnauja 25 tūkst. žmonių (5200 iš jų – jūrų pėstininkai). Laivynas turi 68 laivus (planuojama jų skaičių padidinti iki 74), 21 iš jų yra didieji koviniai laivai (bazė – Valparaisas). Laivynas turi ir 4 povandeninius laivus ir povandeninių laivų tenderį, kurių bazė yra Talcahuano.
Laivynas turi savo transportinę ir patrulinę aviaciją.
Jūrų pajėgų vadas – admirolas Edmundo Gonzalez.
Laivynas atlieka ir Čilės Ramiojo vandenyno ir Pietinių salų jungimo su žemynine Čile funkciją – užtikrina keleivių pervežimą (ypač mokslo metais ar ypatingų situacijų metu), gabena maistą ir kurą, kas svarbu šių salų gyventojams. Laivyno profesionalai civiliams gyventojams tiekia kai kurias paslaugas (pvz., sveikatos apsaugos), atlieka gelbėjimo darbus gamtinių katastrofų atveju.
Jūrų pajėgos užsiima ir šviečiamąja veikla – moko saugiai elgtis jūros pakrantėse, jūros kurortuose ir artėjant cunamiams. Čilės jūrų pajėgos laikomos vienomis galingiausių Pietų Amerikoje. Jos bendradarbiauja su JAV ir su D. Britanijos laivynais.
Bazės
Svarbiausios jūrų pajėgų bazės ir tiekimo depai (iš šiaurės į pietus):
Laivai
2009 m. vasario mėnesį Čilės jūrų pajėgos turėjo 68 laivus: Be šių laivų laivynas dar turi laivų rezerve.
Orlaiviai
thumb|150px|Čilės laivyno AS 532SC Cougar
Čilės jūrų pajėgų laipsniai
Čilės jūrų pajėgų jūrininkų, kareivių ir puskarininkių laipsniai tokie pat kaip armijoje, tačiau antpečiai skiriasi.
Karininkų laipsniai atitinka klasikinę jūrų karininkų laipsnių sistemą.
Čilės jūrų pajėgų šakos
Čilės jūrų pajėgoms be laivyno priklauso:
Vola Uhruskos valsčius
Vola Uhruskos valsčius  – kaimietiškas valsčius rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, Vlodavos apskrityje. Centras – Vola Uhruska. Ribojasi su Savino, Hansko, Ruda Hutos ir Vlodavos valsčiais bei Ukraina.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:
Administracinis suskirstymas
Bitinas, Huta, Juzefuvas, Kosinas, Lanas, Macošin Dužai, Maidan Stulenskai, Maloziemcė, Mšanka, Mšana, Mšana Kolonija, Nadbužanka, Piaskai, Piaski Uhruskiai, Potokai, Pžimiarkai, Sedliščė, Soltisai, Stanislavuvas, Stare Stulnas, Stulnas, Uhruskas, Vola Uhruska, Zagura, Zastaviai ir Zberežė.
Konversācijas vārdnīca
Konversacijas vardnica – latviška enciklopedija, išleista XIX a.
Konversacijas vardnica pasirodė tarp 1891 m. ir 1898 m.; leidinys laikomas pirmąja visuotine latviška enciklopedija. Nepabaigtas (išleista iki termino „Kristjans“).
Raúl
Raulis Gonsalesas Blankas (, dažniausiai vadinamas tiesiog Raúl; g. 1977 m. birželio 27 d. Madride) – Ispanijos futbolininkas, žaidžiantis kairės pusės arba centro puolėjo pozicijose.
Pagrindinėje Real komandoje debiutavo būdamas vos 17 metų, dar po savaitės pelnė pirmąjį savo įvartį Ispanijos čempionate. Beveik visą gyvenimą žaidė Madrido "Real" komandoje, todėl laikomas šios komandos simboliu. 2010 m. liepos 28 d. perėjo į Vokietijos klubą Schalke 04 ir pasirašė dvejų metų sutartį. 2012 m. kovo 12 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Kataro Al Sadd klubu.
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1996 m. spalio 9 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur per ketverias rungtynes aikštėje žaidė 179 minutes, įmušė vieną įvartį.
Švedas
Švedas gali reikšti: Švedas, Švedijos gyventojas
Pavardės
Švedas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Švedienė (ištekėjusi moteris) ir Švedaitė (mergautinė pavardė).
Pavardė kilusi nuo žodžio švèdas, švẽdas „švedų tautos žmogus; kas šveplas; kas blogas, negeras“. Taip pat yra tokios pat slaviškos pavardės,.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Lubys
Lubys:
Debeikiai (Radviliškis)
Debeikiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Šaukoto, netoli Gomertos ežero, Tytuvėnų regioninio parko teritorijoje, Gomertos draustinyje. Dabartiniu metu didžioji kaimo teritorijos dalis apaugusi mišku, likusios tik kelios sodybos (viena naujai atstatyta), apleisti sodai.
Mažintai (Raseiniai)
Mažintai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Nemakščių, dešiniajame Šešuvies krante.
Debeikiai (Radviliškis)
Istorija
Remiantis senų žmonių pasakojimais Debeikiai buvę gana nemažas kaimas (40–50 sodybų), turėjęs savo parduotuvėlę. 1923 m. gyventojų surašymo duomenimis, kaime buvę 17 ūkių. Sovietmečiu kaimo teritorija buvo priskirta miškų ūkio teritorijoms, todėl dauguma gyventojų dirbo Šaukoto girininkijoje. Į kaimą važinėjusi „lapkė“, kur žmonės apsipirkdavo. Kaime, miškelyje yra paminklas, kuris žymi jog šioje vietovėje žmonės gyveno prieš 2000 metų.
Ieškant šaltinių, pasakojančių apie šį kaimą, vienoje iš sodybų galima rasti paminklą, ko gero statytą su tikslu atminti tėvų, savo gimtinę.
Pasaulio šalys
Pasaulio šalys gali reikšti:
Rūda (reikšmės)
Žodis rūda reiškia:
Sudėtiniai terminai:
Ketvirtasis Seimas
Ketvirtasis Seimas – ribotos galios Lietuvos Respublikos įstatymų leidimo organas, veikęs 1936–1940 m. Pirmininkas – Konstantinas Šakenis.
Teisinis pagrindas
1928 m. Konstitucija, 1938 m. Konstitucija ir Ketvirtojo Seimo statutas ribojo parlamento funkcijas. Įstatymų leidybos funkciją galėjo vykdyti ir Prezidentas. Išrinktas 1936 m. birželio 10 d. pagal Prezidento Antano Smetonos išleistą 1936 m. rinkimų įstatymą. Kandidatus siūlė tik apskričių ir miestų tarybos. Organizuotos politinės jėgos rungtis dėl vietų parlamente neturėjo teisės. Išrinkti 49 atstovai. Tarp Seimo narių nebuvo moterų.
Seimo veikla
Pirmasis iškilmingas posėdis įvyko 1936 m. rugsėjo 1 d. Formaliai svarstė ir priėmė 1938 m. valstybės Konstituciją. Svarstydamas ir kritikuodamas įstatymų projektus, prisiėmė atsakomybę už aktualius vidaus ir tarptautinius klausimus.
Paleistas 1940 m. liepos 1 d., Sovietų Sąjungai okupavus Lietuvą.
Govisiumbero aimakas
Govisiumbero aimakas  – vienas iš 21 Mongolijos aimakų, išsidėstęs šalies centrinėje dalyje. Sostinė – Čoiras.
Aidas Reklys
Aidas Reklys (g. 1982 m. balandžio 22 d. Kaune) – buvęs Lietuvos dailiojo čiuožimo šokėjas, dizaineris, verslininkas.
Biografija
Gimė 1982 m. balandžio 22 d. Kaune. 2000, 2002-2006 m. tapo Lietuvos dailiojo čiuožimo čempionato individualaus pasirodymo nugalėtoju, 2001 m. ir 2007 m. antros vietos laimėtoju. Aukščiausia vieta dalyvaujant Europos čempionatuose 2006 m. – 24 vieta. Baigęs karjerą dalyvavo šokių ant ledo televizijos projektuose. Vėliau išvyko į JAV, kur pradėjo čiuožinėjimo drabužių dizainerio karjerą ir verslą.
Bielsk Podlasko stačiatikių dekanatas
Bielsk Podlasko dekanatas – vienas iš šešių Varšuvos-Bielsko stačiatikių vyskupijos dekanatų. Dekanas Leoncjusz Tofiluk. Dekanatas ribojasi su Balstogės, Kleščelės, Semiatičės ir Varšuvos dekanatais.
Parapijos
Dekanate yra 17 parapijų:
Kadžarai
Kadžarai – tiurkų genčių grupė, dažnai laikoma azerbaidžaniečių subetnosu. Gyvena šiaurės vakarų Irane (Mazanderano provincijoje, Gorgane, Teherane ir kt. miestuose). Populiacija – virš 35 tūkst. žmonių. Kalba azerbaidžaniečių kalbos kadžarų tarme. Tikintieji daugiausia musulmonai šiitai, dalis – musulmonai sunitai.
Kalnuose gyvenantys kadžarai verčiasi klajokline gyvulininkyste (avys, ožkos), gyvenantys lygumose – žemdirbyste.
Lepšynė
Lepšynė – kaimas šiaurinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietryčius nuo Šventybrasčio, vidury Lepšynės miško, prie Alkupio upelio (Nevėžio intakas). Praeina sunkiai pravažiuojamas miško kelias tarp Šventybrasčio ir Užvalkių. Yra elektros linija.
Kadžarai
Kadžarų protėviai į Priešakinę Aziją atsikėlė XIII-XIV a. XV a. jie sudarė dalį Anatolijos turkmėnų, taip pat dalį kizilbašių genčių, kurių remiama Sefevidų dinastija (XV–XVI a.) suvienijo Iraną. XVI a. persikėlė šiaurės Azerbaidžaną, XVI a. pab.-XVII a. pr. – į Irano Užkaukazę, Mervo miesto apylinkes, Gorgano upės slėnį; čia suskilo į 2 šakas – ašakabašius ir juharibašius. 1796–1925 m. Kadžarų dinastija, kilusi iš pirmosios šakos, valdė Iraną. Iki XX a. pab. didelę dalį kadžarų asimiliavo persai.
Lepšynė
Istorija
XX a. pr. Lepšynė buvo Stankevičių dvaras Kėdainių valsčiuje.
Gyventojai
thumb|left|250px|Lepšynės miškas
Barano angis
Barano angis (Vipera barani) – angių (Viperidae) šeimos roplys aptinkamas Turkijoje.
Malio demografija
thumb|350px|Demografinis gyventojų skaičiaus pokytis (1961–2003 m.) thumb|350px|Gyventojų amžiaus piramidė (2005 m.)
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie Malio demografiją.
Gyventojų skaičius: 15 968 882 (2013 m. apskaičiavimai)
Struktūra pagal amžių: Gyventojų amžiaus mediana:
Gimstamumas: 46,06 gimimų/1000 gyv. per metus (2013 m. apsk.)
Mirtingumas: 13,55 mirčių/1000 gyv. per metus (2013 m. apsk.)
Migracijos indeksas (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): -2,41 migrantų/1000 gyv. (2013 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas: 4,77 % (2010–2015 m. apsk.)
Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus: 106,49 mirusiųjų/1000 gimimų (2013 m. apsk.)
Vidutinė gyvenimo trukmė:
'''15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:'''
Feliksas Janušis
thumb||260px|right|thumb|Pirmojo lietuviško vaidinimo „Amerika pirtyje“ organizatoriai ir vaidintojai. Feliksas Janušis sėdi pirmas iš dešinės. Feliksas Janušis (1867 m. spalio 10 d. Jogviluose, Ukmergės apskritis – 1920 m. sausio 31 d. Kretingoje) – gydytojas, vertėjas, istorikas, literatas, varpininkas, lietuviškos spaudos bendradarbis, Kretingos Garbės pilietis.
Biografija
1887 m. baigė Kauno gimnaziją, 1893 m. baigė Maskvos universiteto Medicinos fakultetą. Maskvoje dalyvavo slaptos lietuvių studentų draugijos veikloje, metus buvo jos pirmininkas, vėliau įsijungė į socialdemokratų judėjimą. Nuveždavo Maskvoje studijuojantiems lietuviams tuo metu draudžiamos spaudos.
Hetep
Hetep egiptiečių mitologijoje – ramybė, ramus dvasinis būvis. Dievams skirta auka, medžiaginis atnašavimas.
Feliksas Janušis
Biografija
Dirbo gydytoju Balbieriškyje, nuo 1895 m. – Kretingoje. 1899 m. rugpjūčio 8 d. dalyvavo pirmojo lietuviško spektaklio Palangoje pastatyme, už tai iš Kretingos trejiems metams buvo ištremtas į Smolenską. Grįžo 1902 m. ir vėl dirbo gydytoju Kretingoje. Režisavo pirmąjį lietuvišką vaidinimą Kretingoje pagal A. Keturakio komediją „Amerika pirtyje“, miestelėnams parodytą 1907 m. Pirmojo pasaulinio karo metu, 1914–1919 m. dirbo Jaroslavlyje, Maskvoje, Tartu. 1919 m. vėl grįžo į Lietuvą. 1919 m. Kretingos apskrities savivaldybės ligoninės vienas steigėjų, 1919-1920 m. – pirmasis jos vadovas.
1891–1892 m. ir 1895 m. bendradarbiavo laikraščiuose „Varpas“, 1892 m. – „Ūkininkas“, 1893 m. – „Apšvieta“, „Garsas“, 1894 m. – „Naujoji Gadynė“, 1900 m. – „Vienybė Lietuvninkų“.
Kruizinis laivas
thumb|300px|Didžiausias pasaulyje kruizinis laivas „[[Wonder of the Seas“ (2022 m.).]] Kruizinis laivas – keleivinių laivų tipas, kuris skirtas ilgų nuotolių kelionėms. Kruiziniai laivai suteikia galimybę ne tik keliauti ilgais maršrutais, tačiau keleiviams užsiimti įvairiomis veiklomis ir pramogomis pačiame laive. Dažniausiai kelionės tikslas nėra tam tikras maršrutas – išplaukiama ir grįžtama į tą patį uostą. Tuo jie skiriasi nuo vandenynų lainerių, kurie naudojami keleivių ir transporto plukdinimui iš vieno taško į kitą.
Kruizai tapo viena svarbiausių turizmo rūšių – skaičiuojama, kad 2011 m. visame pasaulyje šia paslauga pasinaudojo apie 19 milijono keleivių, išleisdami beveik 30 milijardų JAV dolerių.
Penki didžiausi pasaulyje kruiziniai laivai priklauso kompanijai „Royal Caribbean International“ – didžiausias iš jų yra 2022 m. pradėtas naudoti „Wonder of the Seas“. Šiuo metu didžiausi kruiziniai laivai naudojami maršrutams prie Karibų, Aliaskos ir Meksikos krantų.
Kruiziniuose laivuose dažniausiai yra visos komforto ir pramogų paslaugos, tai yra nuo restorantų, kavinių, naktinių klubų, SPA, baiseinų, sportų klubų iki pramoginio alpinizmo sienelių, golfo, teniso laukų ir kazino.
Sodyba (žurnalas)
Sodyba – paukštininkystės, sodininkystės, bitininkystės ir daržininkystės mėnesinis žurnalas, ėjęs 1928–1931 m. Kaune.
Istorija
Bendradarbiavo A. Gališauskas, Tadas Ivanauskas, Jonas Kriščiūnas, J. Lapinskas, Jonas Laurinavičius, Pranas Rimkus ir kt.
Redagavo Jonas Strazdas-Jaunutis (1886–1972).
Girelės II tvenkinys
Girelės II tvenkinys, dar vadinamas Ščebnicos tvenkiniu – vandens telkinys Kaišiadoryse, pietinėje miesto dalyje, šalia kelio (į rytus). Tvenkinys sudarytas 1981 m. ant L-1 upelio (Lomenos intakas), už 0,9 km nuo jo žiočių. Šiaurinėje pakrantėje (nuo miesto centro pusės) įrengtas paplūdimys, poilsio zona. Priešsroviui už kelio telkšo Girelės I tvenkinys.
Duomenys
Tvenkinio kodas – 12050341, priklauso Neries mažųjų intakų (su Nerimi) baseinui. Vandens telkinio plotas – 17,4 ha, ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,68 km, plotis – iki 0,48 km, kranto linijos ilgis – 2,0 km. Altitudė 82,2 m. Krantai neaukšti, sausi. Žemių užtvankos keteros altitudė – 83,70 m, užtvankos ilgis – 480 m, plotis – 8 m, vandens pertekliaus pralaida – šachtinė. Skaičiuotinis užtvankos debitas – 1,90 m³/s.
Tietosanakirja (1909)
thumb|Tietosanakirjan enciklopedija thumb|Tietosanakirjan straipsnis automobilius Tietosanakirja (t. p. ) – 11 tomų 1909–1922 m. išleista pirmoji suomiška enciklopedija. Išleido Wäinö Bonsdorff, redagavo Jalmar Castrén. 1919 buvo baigta leisti.
Apimtis: Apie 66 000 straipsnių; tai sudarė 10 tomų. 11 – tas papildomas tomas išleistas 1922.
Šlaitkalnis
Šlaitkalnis – kaimas šiaurinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, prie pietinio Šventybrasčio pakraščio, Nevėžio upės pakrantėje, priešais Kalnaberžę.
Australijos aborigenų vėliava
240px|thumb|Australijos Aborigenų Vėliava (Kraštinių santykis 2:3) Australijos aborigenų vėliava – vėliava, kuri pradžioje buvo naudojama vietinių Australijos gyventojų kovose už žemės teises Australijoje, tačiau ilgainiui tapo aborigenų tautų simboliu. Vėliava horizontaliai padalinta į dvi vienodas dalis, viršutinę juodos ir apatinę raudonos spalvos, per vidurį jungiamas geltono apskritimo. Vėliavą 1971 m. sukūrė aborigenų menininkas Harold Thomas. 1995 m. Australijos vyriausybė ją paskelbė legalia Australijos vėliava, greta Toreso sąsiaurio sąlų gyventojų vėliavos. Vėliava yra apsaugota autorinėmis teisėmis, priklausančiomis H. Thomas.
Vėliavos autoriaus teigimu, juodos spalvos pateikimas viršutinėje, ne apatinėje dalyje, yra siekiant trikdančio efekto, ir taip pat kaip interpretacija, kad tamsios odos aborigenai vaikšto ant (virš) žemės. . Pasak jo, raudona ir geltona spalva buvo savaime suprantamos, kadangi raudona ir geltona ochra buvo aborigenų daugiausiai naudojamos. Taikomos ir kitokios interpretacijos: vyriausybės svetainėje - "juoda simbolizuoja aborigenus, raudona - žemę ir ochrą, naudojamą ritualuose, bei geltona - saulę, nuolatinę gyvybės atnaujintoją" Juoda kartais interpretuojama kaip naktinis dangus, raudona - aborigenų kovose su atsikėlėliais išlietas kraujas.
Istorija
Pirmą kartą iškelta per Tautinę Aborigenų dieną 1971 m. liepos 12 d. Viktorijos aikštėjė, Adelaidėje. Taip pat buvo naudota Kanberoje, vadinamojoje Aborigenų Palapinių Ambasadoje 1972m. Iki to laiko buvo naudojami kiti dizainai.
1994 m. bėgikė Cathy Freeman, laimėjusi 200 m bėgimą Sandraugos Žaidynėse, pergalės ratą apibėgo mojuodama tiek Aborigenų vėliava, tiek Australijos vėliava, taip sukėlusi nemažą kontroversiją. Nors sulaukusi kritikos iš žaidynių organizatorių, ji tai pakartojo laimėjusi ir 400 m bėgimą.
Frédéric Mistral
Frederikas Mistralis (, 1830 m. rugsėjo 8 d. Majane (prie Arlio) − 1914 m. kovo 25 d. Majane) − prancūzų poetas ir oksitanų kalbos leksikografas. Felibrižo (literatūrinio judėjimo, siekusio provansalų literatūros atgimimo) pradininkas ir žymiausias atstovas. 1904 m. suteikta Nobelio literatūros premija.
Australijos aborigenų vėliava
Istorija
Daugelyje Australijos pastatų kartu su Australijos vėliava iškeliama ir Aborigenų vėliava. Kai kuriose srityse sutinkamas vėliavos variantas, kai Sandraugos elementas Australijos vėliavoje pakeičiamas Aborigenų vėliava, tačiau dauguma vietinių Australijos gyventojų tokio panaudojimo atžvilgiu nusiteikę priešiškai.
Frédéric Mistral
Biografija
Frederikas Mistralis buvo kilęs iš senos ir pasiturinčios žemės savininkų šeimos, gyvenusios Provanse XVI a. Jo tėvas buvo turtingas ūkininkas.
Australijos aborigenų vėliava
Istorija
2005 m. Aborigenų vėliavos spalvų prezervatyvai laimėjo visuomenės sveikatos apdovanojimą dėl sėkmingos iniciatyvos gerinant vietinių Australijos gyventojų lytinės sveikatos apsaugą.
Frédéric Mistral
Biografija
Iš pradžių studijavo teisę, bet vėliau atsidavė vien tik poezijai. Jis išgarsėjo 12 giesmių poema „Mireilė“, kurioje pavaizdavo Provanso įsimylėjėlių dramą: poemoje daug plastiškų kaimo gamtos, buities, švenčių papročių vaizdų, ji tikroviška, įtaigi. Frederiko Mistralio lyrikoje žymu Provanso tautosakos, vidurinių amžių poezijos ir modernizmo bruožai.
Pagal Mistralio poemą „Mireilė“ Šarlis Guno parašė operą (1863 m.).
Kūryba
Frederikas Mistralis parašė provansalų-prancūzų kalbų žodyną „Felibrižo lobynas“ (Lou Tresor dou félibrige, 1879−1887), atsiminimų.
Maišiagala
Maišiagala – miestelis Vilniaus rajono savivaldybėje, prie kelio, 25 km į šiaurės vakarus nuo Vilniaus. Seniūnijos centras, 4 seniūnaitijos (Jogailos, Studentų, Širvintų, Vilniaus). Stovi Maišiagalos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia (pastatyta 1865 m.), Maišiagalos dvaro rūmai (1812 m.), veikia 2 gimnazijos (kun. J. Obrembskio ir Ldk Algirdo), biblioteka, paštas (LT-14025). Stūkso Maišiagalos piliakalnis.
Tebė (palydovas)
Tebė – vidinis Jupiterio palydovas, kurį 1979 m. kovo 5 d. atrado kosminis erdvėlaivis Voyager 1. Iškart po to buvo suteiktas S/1979 J 2 pavadinimas, o 1983 m. šis palydovas oficialiai pavadintas nimfos Tebės, upių dievo Asopo duktės, vardu.
Maišiagala
miniatiūra|left|Obeliskas su miestelio pavadinimu ir [[Šv. Antanas Paduvietis|Šv. Antano skulptūra]] thumb|left|Maišiagalos kapinės thumb|left|Šv. Antano gatvė
Tebė (palydovas)
Orbita
Tebė yra vienas iš tik keleto žinomų mėnulių, besisukančių aplink Jupiterį arčiau nei keturi didieji palydovai (Galilėjaus mėnuliai). Jie visi sukasi aplink Jupiterį ta pačia kryptimi, kaip ir Jupiteris aplink savo ašį, ir jų orbitos artimos apskritimui – kaip ir Galilėjaus mėnulių. Tarptautiniam pavadinimui pritaikyta speciali išimtis – šia kryptimi aplink Jupiterį besisukančių palydovų vardai įprastai turi baigtis -a, ne -e.
Maišiagala
Etimologija
Manoma, kad miestelio vardas yra asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo asmenvardžio Maišys ar Maišelis, pridėjus galūne -gala („galas, kraštas“). Iki XX a. vidurio miestelis vadintas Maišiogala.
Tebė (palydovas)
Orbita
Tebė sukasi žiedo, kurį sudaro nuo jos paviršiaus atitrūkusios dulkės, viduje. Toliausiai nuo Tebės centro nutolusiuose taškuose sukimosi inercijos jėga artima jos traukos jėgai, todėl dulkėms nesunku palikti palydovo paviršių.
Maišiagala
Etimologija
Liaudies etimologija teigia, kad statant vietos piliakalnį, vienam žmogui nešant maišą į kalną plyšo maišo galas jis ir sušuko „Maišo galas!“
Tebė (palydovas)
Fizinės savybės
Tebės paviršiuje yra trys arba keturi dideli smūginiai krateriai ir labai aukšti kalnai. Šių darinių dydį galima lyginti net su pačiu palydovo spinduliu. Didelis smūginis Zethus krateris yra 40 km skersmens, nedaug mažiau nei paties palydovo skersmuo.
Tebė yra netaisyklingos formos. Jos orbita sinchronizuota taip, jog ilgoji ašis visada rodo į Jupiterį.
Maišiagala
Istorija
Miestelio pietvakariniame pakraštyje, dešiniajame Dūkštos krante yra Maišiagalos piliakalnis. Tai labai sena gyvenvietė, minima 1254 m. Prūsijos analuose. XIII a. pabaigoje Maišiagala galėjo būti valsčiaus centras. 1365 m. ir 1390 m. minima medinė Maišiagalos pilis priklausė Lietuvos sostinės vidiniam gynybos žiedui – gynė Vilniaus šiaurines prieigas. Ją 1390 m. sudegino Vokiečių ordinas, kurio kariuomenei vadovavo Konradas Valenrodas.
Pasak istorijos šaltinių, 1377 m. Kukovaičio miške prie Maišiagalos palaidotas Lietuvos didysis kunigaikštis Algirdas. Nuo 1385 m. Maišiagala minima kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymuose ir 1387–1392 m. datuojamame Rusų miestų sąraše.
1387 m. per Lietuvos krikštą įkurta viena pirmųjų Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos Maišiagalos bažnyčia su parapija. 1486 m. minimas miestelis, kurį valdė Grigalius Astikas, 1521 m. minimas miestas. 1528 m. veikė turgus ir 39 smuklės. XVI a. antroje pusėje Maišiagalos pilis ir gyvenvietė sudegė; atstatyta pilis galėjo stovėti iki XVII a. vidurio. 1575 m. Maišiagala gavo prekymečio privilegiją. Apie 1589 m. miestelis pertvarkytas pagal stačiakampį planą. 1782 m. veikė parapinė mokykla. 1792 m. suteiktos miesto teisės, tačiau Rusijos imperija jas panaikino.
thumb|left|Maišiagala iš bažnyčios varpinės
Maišiagala buvo Lietuvos didžiojo kunigaikščio valda, iki XVIII a. aštuntojo dešimtmečio ją valdė Narbutai, Sapiegos, Tyzenhauzai, vėliau – Vilniaus vyskupas Ignotas Jokūbas Masalskis, Houvaltai. 1802–1804 m. miestelėnai kovojo su J. Houvaltu, norėjusiu juos paversti baudžiauninkais. Per 1831 m. sukilimą apie Maišiagalą aktyviai veikė sukilėliai, ties Maišiagala su caro kariuomene kovojo Emilija Pliaterytė. 1865 m. pastatyta Maišiagalos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia. 1886–1889 m. atkurti XVII a. antroje pusėje sunykę prekymečiai. XIX a. Maišiagala buvo kaimas Vilniaus apskrityje, valsčiaus centras.
1939 m. spalio 27 d. pagal Lietuvos-TSRS savitarpio pagalbos sutartį į Maišiagalą įžengė Lietuvos kariuomenė. Per Antrąjį pasaulinį karą Vokietijos okupacinės valdžios įsakymu 1941 m. liepos mėn. viduryje ir rugpjūčio 15–16 d. nužudyti Maišiagalos žydai. 1940–1941 m. ir 1944–1953 m. TSRS valdžia ištrėmė 10 gyventojų. 1945–1992 m. buvo daržininkystės tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.
1994 m. pagal 1792 m. privilegiją atkurtas Maišiagalos herbas.
1995 m. Maišiagaloje buvo pasirašytas Maišiagalos memorandumas dėl Lietuvos sienos su Latvija Baltijos jūroje.