cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paveikslo „Žalgirio mūšis” diorama
Žalgirio mūšio 600-tosios metinės
Žalgirio mūšio 600-tųjų metinių parodoms Tadeušo Popielio ir Zygmunto Rozvadovskio paveikslo „Žalgirio mūšis“ atvežimu iš Lvovo į Lenkiją rūpinosi Vavelio pilis, o konservavimo darbus atliko Vavelio pilies ir Krokuvos nacionalinio muziejaus konservatorių konsorciumas. Šiam paveikslui buvo skirta svarbi vieta didžioje jubiliejinėje parodos ekspozicijoje „Puikią pergalę minint“, kuri vyko 2010 m. liepos 15 – rugsėjo 30 d. Vavelio pilies salėse.
Albertas Gurskas
Biografija
1962–1968 m. studijavo Vilniaus valstybiniame dailės institute grafikos specialybę. Jo mokytojais buvo A. Kučas, J. Kuzminskis, J. Galkus ir kt.
Veikla
1961–1966 m. – Radijo ir televizijos komiteto prie LSSR ministrų tarybos dailininkas-šriftistas. 1966–1969 m. dirbo Respublikiniame žemėtvarkos projektavimo institute vyresniuoju inžinieriumi-dailininku. Nuo 1969 m. – VDI (dabar – Vilniaus dailės akademija) Dailės pedagogikos katedros vyr. dėstytojas, nuo 1981 m. – vedėjas, nuo 1987 m. – docentas. 1993–2003 m. – Grafikos katedros vedėjas. Profesorius nuo 1993 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys nuo 1970 m.
Paveikslo „Žalgirio mūšis” diorama
Žalgirio mūšio 600-tosios metinės
Žalgirio pergalės jubiliejaus metuose paveikslą iš Lvovo buvo galima pamatyti ne tik Vavelio pilyje, bet ir Vroclavo nacionaliniame muziejuje, Valbžycho meno galerijoje BWA „Zamek Książ“ pilyje, Aukštutinės Silezijos muziejuje Bytome, kultūros namuose Radomske, Liublino muziejuje, Čenstochovos muziejuje, Pamario kunigaikščių muziejuje Ščecine, taip pat Radvilų rūmuose Vilniuje (2010 m. lapkričio 10 d. – 2011 m. sausio 30 d.) ir Lvove.
Albertas Gurskas
Veikla
Nuo 1987 m. – Lietuvos prezidentūros heraldikos komisijos narys, sukūrė Širvintų ir Užpalių herbus. Nuo 1989 m. – Lietuvos banko pinigų projektavimo ir gamybos komisijos ekspertas, dalyvauja kuriant monetas (litą, eurą), yra 40 proginių monetų autorius. 2005 m. sukūrė šriftą „Palemonas“. 2006 metais išleido knygą „Kaligrafijos ir šrifto pagrindai“. Nuo 2009 m. Europos humanitariniame universitete Vilniuje dėsto kaligrafiją. Nusipelnęs meno veikėjas (1985 m.).
Paveikslo „Žalgirio mūšis” diorama
Nuorodos
Nacionalinis muziejus Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valdovų rūmai
Šaltiniai
„Kaip tai atsitiko Didžiajame mūšyje... Žalgirio atodangos“, Tarptautinės parodos katalogas; Nacionalinis muziejus Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valdovų rūmai, Vilnius, Standartų spaustuvė, 2010 m. ISBN 978-609-95074-8-4
Albertas Gurskas
Kūryba
Ekslibrisus A. Gurskas kuria nuo 1965 m., yra sukūręs jų daugiau nei 30, linoraižinio ir šilkografijos technika. Jie daugiausia šriftiniai, lakoniški, aiškios subalansuotos kompozicijos. Nuo 1968 m. menininkas dalyvauja dailės parodose Lietuvoje ir užsienyje. A. Gurskas – aktyvus šrifto meno propaguotojas Lietuvoje bei užsienyje (skaitė paskaitas Izraelio bei Vokietijos aukštosiose dailės mokyklose). Jis laikytinas lietuvių kaligrafijos mokyklos pradininku, išugdęs būrį mokinių – šrifto meno propaguotojų (A. Kliševičius, R. Kepežinskas, A. Lisauskienė ir kt.).
Paveikslo „Žalgirio mūšis” diorama
Šaltiniai
]]
Albertas Gurskas
Parodos
Nuo 1968 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje: Varšuvoje (1970), Leipcige (1971), Maskvoje (1980), Tel Avive (2005). Prisidėjo organizuojant pirmąsias Lietuvos meninio šrifto ir kaligrafijos parodas (1992, 1997).
Šyškrantė
Šyškrantė – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, Rusnės saloje, 1 km į šiaurę nuo Rusnės. Seniūnaitijos centras. Įsikūrusi Atmatos kairiajame krante, priešais Šyšos žiotis, prie kelio tarp Rusnės ir Uostadvario.
Istorija
Seniau su kitame krante esančiu Šyšos kaimu sudarė bendrą gyvenvietę (1910 m. joje gyveno 931 gyv.).
thumb|left|250px|Gatvė Šyškrantėje
Vilajetas
miniatiūra||thumb|right|250px|Osmanų imperijos vilajetai 1900 m. žemėlapyje Vilajetas, taip pat velajatas, vilaja  – vienas pagrindinių administracinių-teritorinių vienetų eilėje Šiaurės Afrikos, Artimųjų ir Vidurinųjų Rytų šalių, buvusios Osmanų imperijos įtakotuose regionuose (žr. Osmanų imperijos administracinis suskirstymas). Paprastai reiškia „provinciją“ (ar jos dalį), „guberniją“, „valstiją“ ir pan. Be to, naudojama įvardinti ir kitoms šalims, pvz., arabų k. Jungtinių Amerikos Valstijų pavadinime naudojama ši sąvoka – „الولايات المتحدة“ (al-Wilāyāt al-Muttaḥidah), Malaizijos federalinės teritorijos apibūdinamos „wilayah persekutuan“ ir pan.
Šalys, kuriose priimta vadinti „vilajetais“ (ar panašiai skambančiomis formomis) savo stambius administracinius-teritorinius vienetus:
Amaury Vassili
Amoris Vasilis (g. 1989 m. birželio 8 d. Ruane, Aukštutinė Normandija) – prancūzų dainininkas ir profesionalus tenoras. Jo debiutinis albumas „Vincerò“ 2009 metais tapo dvigubai platininiu Prancūzijoje.
Eurovizijos dainų konkursas 2011
thumb||left|200px|Amoris Vasilis Eurovizijoje 2011 m. sausio 27 d. buvo paskelbta, kad Vasilis bus Prancūzijos atstovas 2011 m. Eurovizijoje, kuri vyks Diuseldorfe, Vokietijoje. Daina buvo „Sognu“ ir buvo atliekama korsikiečių kalba.
Amoris finale užėmė 15 vietą su 82 taškais.
Karim Benzema
Karimas Benzema (g. 1987 m. gruodžio 19 d.) – profesionalus futbolininkas, Prancūzijos rinktinės puolėjas. Kilęs iš alžyriečių šeimos. Vadintas „nepaprastai talentingu puolėju“, kuris yra „stiprus ir galingas finišo meistras baudos aikštelėje“.
Karjera
2009 m. liepos 2 d. pasirašė šešerių metų sutartį su Real Madrid klubu. 2022 m. laimėjo prestižinį „auksinio kamuolio“ apdovanojimą.
Rinktinė
rungtyniavo nuo 2007 m. K. Benzema 2016–2021 m. į nacionalinę rinktinę nebuvo kviečiamas po to, kai buvo sulaikytas šantažuojant kitą rinktinės žaidėją Matju Valbueną. Teismas jam už nusikaltimą paskyrė 1 metų laisvės atėmimo bausmę lygtinai ir 75 tūkst. eurų baudą. Prieš 2021 m. Europos futbolo čempionatą vėl gavo kvietimą į nacionalinę rinktinę.
Pasiekimai
Lyon
Real Madrid
Jurgelionių apylinkė (Alytus)
Jurgelionių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš dalies Tabalenkos apylinkės ir dalies Lelionių apylinkės. 1963 m. prijungta dalis Butrimonių apylinkės ir dalis Junčionių apylinkės. 1970 m. rugsėjo 30 d. perkeltas apylinkės centras. 1977 m. balandžio 4 d. Jurgelionių apylinkė prijungta prie Punios apylinkės.
Jūrų skiauterės
Jūrų skiauterės (Crenicichla) – daugiaspalvių ešeržuvių (Cichlidae) šeimos žuvų gentis.
Gentyje yra apie 75 rūšys. Tai viena iš skaitlingiausių daugiaspalvių ešeržuvių šeimos genčių. Paplitusios Pietų Amerikoje upėse, upokšniuose, tvanekiniuose ir ežeruose, kur gėlas vanduo. Šios genties klasifikacija vis dar neaiški. Dėl to dauguma rūšių menkai žinomos. Visos yra plėšrios. Kadangi jos gali būti laikomos tik dideliuose akvariumuose, nepajėgiantys jų įrengti mėgėjai turėtų vengti tokių žuvų. Tačiau daugelis rūšių dėl nuostabios spalvos ir įdomaus kūno dėmėtumo yra labai vertinamos.
Velykiai
thumb|200px|left|Velykių Šv. apaštalo Andriejaus bažnyčia miniatiūra|200px|left|Pakelės kryžius miniatiūra|200px|left|Kelias
Istorija
XIX a. pradžioje kaimas priklausė Juozapavičių giminei, kurie 1839 m. pastatė bažnyčią, pavadintą Šv. apaštalo Andriejaus vardu. 1910 m. bažnyčia atnaujinta. 1923 m. kaime buvo apie 30 gyv., dvare 41 gyventojas.
Dubnas (Lenkija)
Dubnas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bockų valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į rytus nuo Bockų, apie 16 km į pietus nuo Bielsko ir apie 54 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Šalia kaimo teka Nurčiko upė.
Istorija
Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XVII a. Minsko vaivada Mikalojus Sapiega pasistatė šioje vietovėje rūmus su arklidėmis, kurie buvo sunaikinti Švedų tvano metu. Rūmų ilgis buvo 17 m, o plotis 24,5 m. XVIII a. pabaigoje Potockių šeima kaime įkūrė cukraus gamyklą.
One World Trade Center
One World Trade Center (1 World Trade Center, 1 WTC; anksčiau buvo žinomas kaip Freedom Tower) – centrinis naujojo Pasaulio prekybos centro komplekso pastatas. Pastato statybos prasidėjo 2006 m. balandžio 27 d. Pastatas buvo statomas vietoje dangoraižių, kurie buvo nugriauti per Rugsėjo 11 d. atakas, šalia Pasaulio prekybos centro memorialo.
Istorija
Po Pasaulio prekybos centro dangoraižių griūties, kilo daug diskusijų dėl pasaulio prekybos centro sklypo likimo. Iš karto po rugsėjo 11 d. atakų buvo pradėti siūlyti įvairūs projektai. Dar iki 2002 m. Niujorko ir Niudžersio uosto valdyba, kuriai ir priklausė sklypas, paskelbė konkursą, naujai suformuotą „Lower Manhattan Development Corporation“, kurio tikslas buvo nuspręsti kaip išnaudoti buvusio komplekso žemę. Visuomenė nepalaikė pirmojo konkurso etapo idėjų, tad 2002 m. gruodį buvo surengtas antrasis etapas, kuriuo metu buvo pasirinktas Daniel Libeskind pateiktas dizainas. Šis dizainas perėjo daugybę revizijų, dėl nesutarimų su vykdytoju Larry Silverstein, kuris buvo sklypo nuomininkas.
Galutinis dangoraižio dizainas buvo pristatytas 2006 m. birželio 28 d. Kad patenkintų Niujorko miesto policijos departamento saugumo reikalavimus, prie projekte numatyto pastato buvo prijungta 57 metrų betoninė bazė. Galutiniame dizaine buvo planuojama padengti bazę stiklo prizmėmis, kadangi betoninė bazė dėl savo išvaizdos sulaukė daug kritikos. Dizaineriai pareiškė, kad dangoraižis bus monolitinio stiklo struktūra, atspindinti dangų, ir pastato viršūnę puoš skulptūrinė antena. Larry Silverstein pareiškė, kad komplekso statybos bus užbaigtos 2012 m. ir, kad kompleksas atrodys geriau nei kada nors anksčiau. 2006 m. balandžio 26 d. uosto valdyba patvirtino statybų pradžią. Pastatas iškilo virš horizonto 2008 m. gegužės 17 d., buvo pastatytas 2013 m. ir atidarytas 2014 m. pradžioje.
Vitalogy
Albumas pirmiausia buvo išleistas viniliniu formatu, o CD ir audiokasetės formatai buvo išleisti tik po dviejų savaičių, 1994 m. gruodžio 6 d. Per pirmąją savaitę buvo parduota 34 000 vinilinių kopijų. Iki 2014 m. išleisto Jack White albumo „Lazaretto,“ tai buvo rekordinis pardavimų skaičius nuo 1991 m., kai buvo pradėti sekti šie duomenys. Išleistas CD formatu, albumas tapo grupės antruoju geriausiai parduodamu albumu, nusileidžiančiu tik „Vs.,“ kadangi per savaitę buvo parduoda virš 877 000 „Vitalogy“ kopijų. Vien JAV albumas yra tapęs penkiskart platininiu.
Įrašymas
Prodiusuoti trečiąjį albumą grupė vėl pasirinko Brian O’Brien. Grupė parašė nemažai albumo dainų prieš koncertus „Vs.“ turo metu, o jas įrašė per pertraukas tarp koncertų. Pirmoji įrašų sesija įvyko 1993 m. pabaigoje Naujajame Orleane, kuriame grupė įrašė dainas „Tremor Christ“ ir „Nothingman.“ Likusios dainos buvo įrašytos 1994 m. Sietle ir Atlantoje. Albumas buvo baigtas 1994 m. pradžioje, tačiau dėl leidyklos noro šiek tiek palaukti, kadangi visai neseniai buvo išleistas „Vs.“ albumas, arba dėl grupės kovos su „Ticketmaster“ bilietų platintojais, albumas buvo išleistas kiek vėliau, tik metų gale.
Įrašinėjant albumą, grupėje smarkiai padidėjo įtampa. Grupėje vyravo nesutarimai, muzikantai mažai tebendraudavo. Pasak būgnininko Dave Abbruzzese, nesutarimai prasidėjo, kai gitaristas Stone Gossard nustojo būti grupės kūrybiniu lyderiu. „Vitalogy“ buvo pirmasis grupės albumas, kuriame vokalistas Eddie Vedder priimdavo galutinius sprendimus. Gossard net mąstė apie išėjimą iš grupės. Jis teigė, jog tuo metu buvo taip sunku kažką padaryti bendrai, jog net dauguma dainų buvo parašytos vos dvidešimt minučių prieš įrašymą. Taip pat viską pasunkino ir tai, jog įrašų metu gitaristas Mike McCready atsigulė į reabilitacijos centrą, norėdamas išsigydyti savo problemas su alkoholiu bei kokainu.
Dainoje „Satan’s Bed“ būgnais groja Abbruzzese būgnų technikas Jimmy Shoaf, kadangi pačiam būgnininkui tą dieną ligoninėje šalino tonziles. Vedder ir Gossard paprašė techniko, jog padėtų užprogramuoti ritminę mašiną, tačiau galiausiai nusprendė paprašyti, jog pats atliktų ritminę partiją. Praėjus keliems mėnesiams nuo albumo įrašymo, 1994 m. rugpjūtį, Abbruzzese buvo išmestas iš grupės dėl nesutarimų su kitais nariais. Į grupę buvo priimtas pirmasis grupės „Red Hot Chili Peppers“ būgnininkas Jack Irons. Jis albume groja vos vienoje dainoje – „Hey Foxymophandlemama, That’s Me.“
Muzika ir žodžiai
Grupė pritaria kritikams, sakantiems, jog albume yra kiek keistesnių dainų. Grupės gitaristas Mike McCready teigė, jog albume jaučiasi, jog grupė jį įrašinėjo turo metu. Įrašinėjant albumą, Vedder pradėjo grupėje groti gitara ir tai taip pat turėjo didelę įtaką skambesiui. Palyginus su ankstesniaisiais grupės albumais, šiame beveik nėra jokių gitaros solo partijų.
Albume yra keletas keistų dainų, kurias sunku pavadinti dainomis – „Aye Davanita,“ „Bugs“ bei „Hey Foxymophandlemama, That’s Me.“ Dainoje „Bugs“ Vedder groja akordeonu, kurį nusipirko sendaikčių parduotuvėje, o „Hey Foxymophandlemama, That’s Me“ buvo sukurta iš psichiatrinės ligoninės žmonių įrašų.
Daugumoje dainų kalbama apie privatumo praradimą tapus garsenybėmis. Apie tai kalbama dainose „Not for You,“ „Pry, To,“ „Corduroy,“, „Bugs,“ „Satan’s Bed,“ ir „Immortality.“ Albumo įrašinėjimo laikotarpiu Vedder jautėsi itin prislėgtas šlovės, kuriai buvo nepasiruošęs. Daina „Not for You“ yra apie tai, kaip muzikos industrijoje yra išnaudojami jauni talentai, o „Corduroy“ – apie tai, kaip vienas žmogus turi sutarti su milijonu kitų. Dainoje „Pry, To“ vis kartojama frazė „P-r-i-v-a-c-y is priceless to me“ (P-r-i-v-a-t-u-m-a-s man yra neįkanojamas). Nors daug žmonių manė, jog daina „Immortality“ yra apie grupės Nirvana lyderio Kurt Cobain savižudybę, Eddie Vedder tai paneigė. „Better Man“ yra apie santykius, kuriuose vienas žmogus yra užgauliojamas. Tą dainą Vedder parašė dar būdamas mokykloje ir grodavo ją su savo grupe „Bad Radio.“ Nors prodiuseris Brendan O’Brien manė, jog daina nepatiks grupės gerbėjams dėl savo lengvo, pop muziką primenančio, skambesio, daina buvo įrašyta dar „Vs.“ įrašų metu ir pagaliau papuolė į šį albumą.
Išleidimas ir pardavimai
„Vitalogy“ pirmiausiai buvo išleistas viniliniu formatu 1994 m. lapkričio 22 d., dvi savaitės prieš CD ir audiokasetės išleidimą. Jis debiutavo 55 vietoje Billboard 200 tope, per pirmąją savaitę buvo parduota 34,000 kopijų. Iki 2014 m. išleisto Jack White „Lazaretto“ albumo, tai buvo rekordinis pardavimų per vieną savaitę skaičius nuo 1991 m. Tai buvo vienintelis tope esantis tik viniliniu formatu išleistas albumas, kadangi tuo metu visoje albumų rinkoje dominavo CD. Išleidus CD ir audiokasetės formatus, albumas iškart šovė į pirmąją topo vietą ir per savaitę buvo parduota 877 000 kopijų. Tai buvo antrasis muzikos istorijoje daugiausiai kopijų per savaitę pardavęs albumas, atsilikęs tik kitam grupės albumui „Vs.“ „Vitalogy“ vien JAV yra pardavės virš 4,77 milijonų kopijų ir yra tapęs penkiskart platininiu.
Buvo išleisti trys albumo singlai. Pirmasis, „Spin the Black Circle,“ buvo pirmasis grupės singlas, papuolęs į „Billboard Hot 100“ topą, pasiekdamas 18 vietą. 1996 m. Grammy apdovanojimuose šis singlas laimėjo grupės pirmąjį Grammy apdovanojimą, kuris buvo už geriausią sunkiojo roko dainą. Kiti du albumo singlai, „Not for You“ ir „Immortality,“ į tą topą nepapuolė, tačiau pateko į „Mainstream Rock“ ir „Modern Rock“ topus. Taip pat į topus pateko ir dvi albumo dainos – „Better Man“ ir „Corduroy.“ Nors „Better Man“ nebuvo išleista kaip singlas, ji buvo labiausiai komerciškai pasisekusi albumo daina, išbuvusi aštuonias savaites pirmoje „Mainstream Rock“ topo vietoje ir patekusi į antrąją „Modern Rock“ vietą. 1996 M. Grammy apdovanojimuose „Vitalogy“ albumas buvo nominuotas geriausiam metų albumui ir geriausiam roko albumui.
2011 m. grupė perleido albumą, kartu su „Vs.“ Pridėtos trys prieš tai neišleistos dainos: tik gitaros ir vargonų „Better Man“ versija, kitokia „Corduroy“ versija ir demo „Nothingman“ versija. Taip pat pridėtas grupės 1994 m. koncerto Bostone įrašas.
Turas
1995 m. grupė reklamavo turą koncertuose po Aziją, Okeaniją ir JAV. Kartu su grupe grojo naujasis būgnininkas Jack Irons. Turas po JAV buvo trumpas, grota tik vidurio vakaruose ir vakarinėje pakrantėje. Grupė ir toliau boikotavo „Ticketmaster“ bilietų platintojus, atsisakant groti arenose, su kuriomis bendradarbiauja ši kompanija.
Turas po JAV nepraėjo be įvairių nesklandumų. 1995 m. birželį grupė turėjo groti San Franciske, „Golden Gate“ parke, prieš 50 tūkstančių žmonių. Prieš pat koncertą Vedder paguldė į ligoninę dėl apsinuodijimo maistu. Tačiau jis vis tiek atvyko koncertuoti, tačiau sugebėjo atlikti vos septynias iš suplanuotų dvidešimt vienos dainos. Vietoj Vedder, koncertą užbaigė Neil Young. Dėl vokalisto sveikatos būklės, grupei teko atšaukti likusius turo po JAV koncertus. Grupė vėliau perkėlė kai kuriuos koncertus į rudenį.
Dainos, nepatekusios į albumą
„Hard to Imagine,“ daina, nepatekusi į „Vs.“ albumą, buvo perrašyta šiam albumui, tačiau taip pat į jį nepateko. Galiausiai ji atsidūrė filmo „Chicago Cab“ garso takelyje. Daina nepateko į albumą, kadangi netiko prie naujų grupės dainų. Daina „Out of My Mind,“ pasirodžiusi „Not for You“ single, pirmą kartą gyvai buvo sugrota 1994 m. pavasarį ir tebuvo grota vos dukart. Anot Vedder, daina tebuvo koncertinė improvizacija.
Kapodimontės muziejus
Kapodimontės muziejus (it. Museo di Capodimonte, piln. Nacionalinis Kapodimontės muziejus ir galerija) – meno muziejus Neapolyje, turintis nacionalinio Italijos muziejaus statusą. Tai vienas iš didžiausių Italijos meno muziejų. Jame reprezentuoti reikšmingiausi itališko meno kūrėjai ir Neapolyje kūrę dailininkai. Pavadinimas kilęs nuo Kapodimontės vardo kalvos, ant kurios esančiuose karališkuosiuose rūmuose yra įsikūręs muziejus.
Istorija
Dabartinis muziejaus pastatas iš pradžių buvo sumanytas 1734 m., kaip Neapolio karalių medžioklės rezidencija šalia Neapolio esančiame miške (šiuo metu Kapodimontės parkas). Tačiau užsakovas, karalius Karolis III persigalvojo ir nusprendė pastatą paversti naujaisiais karališkaisiais rūmais. Tam įtakos turėjo tai, kad karalius neturėjo tinkamo pastato savo motinos Elžbietos Farnezės meno kolekcijai. Pastato statybos prasidėjo 1738 m. pagal architekto Giovani Antonio Medrano projektą ir baigtos 1743 m. Netoliese buvo įkurtos dirbtuvės, kuriose buvo gaminamas garsusis Kapodimontės porcelianas. Į muziejaus kolekcijas buvo įtrauktos Farnezių ir Burbonų (it. Borbonės) meno kolekcijos, buvusios Neapolyje. Karalius rinko meno darbus, esančius Neapolio bažnyčiose ir savo meto Neapolio dailininkų kūrinius. Karoliui III tapus Ispanijos karaliumi, pastato plėtra sustojo.
Napoleono hegemonijos 1806-1815 m. laikotarpiu rūmai buvo oficiali Napoleono vietininkų, Žozefo Bonaparto ir Joachimo Miurato, rezidencija, o kolekcija perkelta į dabartinio Neapolio nacionalinio archeologijos muziejaus pastatą. 1815 m. valdžia buvo grąžinta karaliui Ferdinandui IV. Galutinės rūmų statybos ir vidinis dekoravimas baigtas 1840 m. Tuo pat metu pastate įkurdinta to laikmečio Neapolio dailės galerija. 1861 m. rūmus perėmė Savojos dinastijos Neapolio valdovai, kurie toliau plėtė meno kolekciją. 1920 m. pastatas perėjo valstybės nuosavybėn. 1957 m. buvo oficialiai atidarytas muziejus, į jį grąžinti Napoleono valdymo metu iškeldinti darbai. Po metų Mario de Ciccio padovanojo apie 1300 porceliano, majolikos ir kt. kūrinių. 1960 m. Neapolio banko surinkti meno kūriniai buvo perkelti į muziejų.
Galerijos eksponatai
Muziejaus kolekcijų pagrindą sudaro Farnezių ir Burbonų giminių meno kolekcijos, kauptos Neapolyje, Romoje ir Parmoje. Vėliau prie jų prijungta Bordžijų kolekcija. Be reikšmingų italų renesanso ir baroko dailininkų darbų, kolekcijose yra garsių flamandų tapytojų paveikslų. Karavadžas, Ticianas, Rafaelis, Mazačas, Chosė de Ribera, Piteris Breigelis Vyresnysis − tik dalis garsių kūrėjų, kurie reprezentuoti muziejuje. Kapodimontės muziejus yra vienas iš nedaugelio muziejų, kuriame senovės meno darbai eksponuojami kartu su šiuolaikinio meno pavyzdžiais. Muziejuje yra reikšminga skulptūrų, porceliano, tekstilės darbų ekspozicija, ginklų kolekcija, fotografijos galerija. Tarp porceliano, be Kapodimontės, yra Sevro, Vienos, Maiseno porceliano pavyzdžių. Svarbi flamandų gobelenų kolekcija. Atskiros galerijos yra skirtos Neapoliui ir Neapolio dailininkams.
Nuorodos
Oficiali svetainė (italų k.)
Sankt Galeno kantonas
Sankt Galeno kantonas – kantonas šiaurės rytų Šveicarijoje. Kantonas yra prie pasienio su Vokietija. Administracinis centras – Sankt Galenas.
Geografija
thumb|left|Gidervaldo ežeras Sankt Galeno kantonas rytuose siekia Bodeno ežerą bei Reino upę. Kitoje Reino pusėje – Austrija (Forarlbergo žemė) ir Lichtenšteinas. Sankt Galeno kantonas pietuose ribojasi su Griaubundeno, Glaruso bei Švico kantonais, rytuose su Ciuricho bei Turgau kantonais. Du kantonai – Apencelis-Auserodenas ir Apencelis-Inerodenas yra pilnai apsupti Sankt Galeno kantono.
Pagrindinės kantono upės: Reinas, Turas, Lintas ir Syzas. Regiono reljefas labai skirtingas: nuo lygumų prie Bodeno ežero iki Alpių kalnų pietinėje kantono dalyje, nuo žemiausio taško prie Bodeno ežero 398 metrų aukštyje iki Ringelšpitzo 3251 metrų aukštyje.
Religija
Dauguma yra katalikai (52 %), mažuma protestantų (28 %).
Didžiausi miestai
Miestai virš 10 000 gyventojų:
Honoré de Balzac
Onorė de Balzakas (, 1799 m. gegužės 20 d. Tūro mieste, Prancūzijoje – 1850 m. rugpjūčio 18 d.) – prancūzų rašytojas, romanistas. Realizmo pradininkas, vienas žymiausių realistinio romano meistrų Vakarų Europoje.
O. Balzako romanų ciklas „Žmogiškoji komedija“ yra plačiausia Prancūzijos visuomenės panorama nuo 1815 iki 1848 m.
Biografija
thumb|left|Honoré de Balzac žmona Evelina Hanska Onorė de Balzako tėvas Bernaras Fransua Balzakas – 53 metų amžiaus buvo Tūro mero pavaduotojas ir prieglaudų valdytojas. Motina Lora Salambjė – 32 metais jaunesnė už vyrą. Tėvai sūnų atidavė auginti žindyvei į Sen Syro kaimą prie Luaros, kur jis išbuvo 4 metus. O. Balzakas niekada nedovanojo motinai, kad ji šitaip nusišalino nuo jo: „Dėl kokios fizinės ar moralinės klaidos motina man yra taip abejinga?“
8 metų buvo atiduotas į Vandomo koledžą, 1814 m. įstojo į Tūro koledžą. Balzakas kentėjo nuo nesąmoningo motinos šykštumo: ji švaistydavo pinigus, o kasdieninėms išlaidoms skaičiuodavo kiekvieną skatiką. Vėliau jaunasis Balzakas atiduotas į Lepitro pensioną. Po to į abato Ganserio pensioną. Galiausiai 1816 m. Balzakas baigė mokslus.
Baigęs mokslus įvairiuose pensionuose įstojo (tėvų pageidavimu) į Teisės fakultetą. Tėvai vylėsi, kad sūnus perims notaro kontorą, kur dirbo. Jaunuolio visai neviliojo teisininko profesija, jis geidė sėkmės, bet ją norėjo pasiekti per literatūrą. Todėl nusprendė tapti literatu. Tėvams nepatiko šis sūnaus sprendimas, bet vis dėlto davė 2 metus literatūriniam talentui išbandyti. Tuomet jis parašė eiliuotą tragediją „Kromvelis”. Deja, iš šeimos pritarimo nesulaukė.
1822 m. pradėjo meilės romaną su Lora de Berni, kuri ateityje bus jam labiausiai atsidavusi draugė ir patarėja visą gyvenimą, padėjusi susiformuoti jo literatūriniam talentui.
Žvaigždžių kartografija
thumb|300px|right|Titulinis lapas iš Coelum Stellatum Christianum, Julius Schiller. Žvaigždžių kartografija, dangaus kartografija, arba uranografija yra kartografijos šaka, susijusi su žvaigždžių, galaktikų ir kitų dangaus kūnų žemėlapių sudarymu. Dangaus kūnų švesio ir padėties matavimai reikalauja įvairių instrumentų ir priemonių, kurios išsivystė iš kampo matavimų kvadrantu ir plika akimi, per sekstantus su šviesos srautą padidinančiomis lęšimis iki šiolaikinių metodų, kurie apima kompiuterizuotų kosminių teleskopų įvairovę. Uranografai nuo senų laikų kūrė planetų padėčių lenteles, žvaigždėlapius ir žvaigždžių lenteles astronomų megėjų ir profesionalų naudojimui. Neseniai buvo sudaryti kompiuteriniai žvaigždėlapiai ir tapo įmanomas automatinis žvaigždžių padėčių nustatymas teleskopais.
Honoré de Balzac
Biografija
Norėdamas užsidirbti pragyvenimui, imasi plunksnos ir parašo pirmuosius nuotykinius romanus Lordo Roonė slapyvardžiu (Onorė analogija). Dirba daug ir sunkiai: parašo po penkis – dešimt romanų per metus. Rašytojas nuolat bando savo sėkmę praturtėti: pasirašo sutartį, kad išleistų Lafonteną ir Moljerą viename tome, įsigyja spaustuvę, įsteigia raidžių liejyklą. Tačiau visi šie sumanymai žlunga. Tai priverčia jį vėl grįžti prie plunksnos. 1829 m. prasideda O. Balzako literatūrinė šlovė. Jis parašo „Šuanus” – pirmąjį romaną, įėjusį į „Žmogiškąją komediją”. Vėliau išspausdinama „Santuokos fiziologija”. Sukuria pirmas apysakas, kurios įeis į „Privataus gyvenimo scenas”. Parašo filosofinį romaną „Šagrenės oda”. 1832 m. ima susirašinėti su svetimšale. Vėliau su ja susipažįsta, tai – Evelina Hanska. Su ja susirašinės visą gyvenimą. 1834 m. gimsta Mari diu Frenė, greičiausiai jo duktė. Parašo pirmas „Paryžiaus gyvenimo scenas”: „Trylikos istoriją”. Po dvejų metų gimsta Lionelis Rišardas Gvidobonis – Viskontis, greičiausiai taip pat O. Balzako sūnus.
Žvaigždžių kartografija
Etimologija
Žodis uranografija kilo iš Graikų kalbos žodžio ουρανογραφια (ουρανος „dangus“ + γραφειν „rašyti“). Renesanso laikais terminas „uranographia“ buvo naudojamas dangaus atlasų pavadinimuose Dangaus atlasai. XIX a. uranografija buvo apibrėžta kaip Dangaus aprašymas. Elijas H. Burritt pervadino ją į Dangaus geografija. Vokiškai Uranographie, prancūziškai uranographie, itališkai uranografia.
Honoré de Balzac
Biografija
1850 m. jis dar vedė ilgai mylėtą moterį, lenkaitę, Eveliną Hanską, bet trumpai su ja pagyveno, nes jau sirgo širdies hipertrofija dėl įtempto darbo (net 16 valandų per dieną). Rašytojas mirė sulaukęs vos 51 metų.
Žvaigždžių kartografija
Žvaigždžių katalogai
Žvaigždžių katalogai yra pagrindinis duomenų šaltinis, kuris yra naudojamas dangaus žemėlapiams sudaryti.
Honoré de Balzac
Kūryba
O. Balzakas – žmogus, beveik fanatiškai atsidavęs literatūrai. Nuo jaunystės ligi mirties jis grūmėsi norėdamas įrodyti esąs literatas. Literatūra jam buvo ir gyvenimo tikslas, ir pragyvenimo šaltinis.
Žvaigždžių kartografija
Plikos akies atlasai
thumb|right|230px|Kinų žvaigždėlapis iš Su Song knygos Xin Yi Xiang Fa Yao, 1092.
Honoré de Balzac
Kūryba
Literatūros darbą O. Balzakas pradėjo avantiūriniu ir istoriniu romanu, pasimokydamas iš Valterio Skoto, bet jau apie 1830 m. ėmė juoktis iš romantizmo. Jis pajuto, kad jo romanų sritis – plati gyvenimo tikrovė. Vaizdavo visą ano laiko prancūzų gyvenimą, nieko neužmiršdamas, nieko nepridėdamas ir neidealizuodamas. miniatiūra|220px|right|Atminimo lenta Tauragėje (atidengta 2013 m.)
Žvaigždžių kartografija
Nuorodos
Άτλας Ουρανού Атлас звёздного неба Карта зоряного неба 星圖
Honoré de Balzac
Lietuva
Balzakas lankėsi Tauragėje 1843 m. spalio 10 d. Tų metų pavasarį jis buvo atplaukęs į Peterburgą pas grafienę E. Hanską, kurią ketino vesti. Taip ir nesutaręs dėl vedybų, rašytojas rudenį iškeliavo atgal Paryžiun pašto karieta pro Rygą, Tauragę – Baltijos jūra tuo metu buvo audringa ir plaukti laivu prisibijota. Rašytojas Tauragėje sustojo kaip paskutinėje RI stotyje, kur užeigos namuose parašė laišką grafienei. Tauragės kraštotyros muziejuje yra laiško kopija, gauta iš Balzako muziejaus (Paryžius).
Laiško originalas išliko iki mūsų dienų. Jis saugomas O. Balzako gerbėjo grafo Lovenžulio pilyje netoli Paryžiaus. Laiško tekstas atspausdintas knygoje „O. de Balzakas. laiškai madam Hanskai“ (Paryžius, 1968, II t., p. 254–255). Tai 204-tas O. Balzako išlikęs laiškas E. Hanskai.
Kosakovskių giminės archyve taip pat išlikę laiškai Vaitkuškio dvaro grafui ir grafienei, kurių dukterį E. Hanską rašytojas vedė prieš pat mirtį 1850 m.
Lietuvos ir Balzako saitų tyrinėtojos V. Urbonienės nuomone grafienė buvo „Žmogiškosios komedijos“ paskutinio romano veikėjos, lenkų patriotės, Napoleono adjutanto anūkės Vandos prorotipė. Tai galėjo būti suliteratūrintas Kosakovskių istorijos atspindys, kadangi Juozapas Antanas Kosakovskis tikrai buvo Napoleono adjutantas (palaidotas Jonavos bažnyčioje).
Nuorodos
Onorė de Balzako „Žmogiškoji komedija“ prancūzų kalba
Arturas Jevdokimovas
Arturas Jevdokimovas (g. 1966 m. balandžio 30 d. Vilniuje) – Lietuvos kino režisierius, scenaristas, aktorius, prodiuseris.
Biografija
Tėvai – aktoriai Michailas Jevdokimovas ir Renata Vagnerytė. 1984–1987 m. studijavo TV režisūrą Lietuvos konservatorijoje, 2003 m. baigė Š. Rustaveli teatro ir kino institutą Tbilisyje. Stažavo pas J. Meką Filmų antologijos archyve Niujorke. 1999 m. įkūrė Tarptautinį mažųjų kino formų festivalį „Tinklai“, jam vadovauja. Sukūrė dokumentinių filmų, jiems būdinga gyvenimo stebėjimas, ironija. Parašė savo filmų scenarijus.
Smilinskas
Smilinskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Smilinskienė (ištekėjusi moteris) ir Smilinskaitė (mergautinė pavardė).
Romualdas Vytautas Zbormirskas
Biografija
1949–1960 m. mokėsi Kauno 17-ojoje vidurinėje mokykloje, 1960–1966 m. – Odesos aukštojoje inžinerinėje jūreivystės mokykloje studijavo laivų inžineriją, 1966–1971 m. Vilniaus universitete – žurnalistiką.
Lietuvos jūrų laivininkystės jūrininkas, aplankė per 40 užsienio šalių. Kelionių reportažus, apybraižas, rašinius 1969, 1975–1980 m. spausdino tuometinėje spaudoje. 1986–1996 m. laikraščių „Darbiečių žodis“, „Sportas“, „Echo Litvy“, „Diena“ korespondentas, 1994–1995 m. laikraščio „Sportas“ redaktorius. 1995–1999 m. laikraščio „Kauno sportas“, nuo 1999 m. iki 2009 m. balandžio 27 d. – Jonavos rajono laikraščio „Naujienos“ vyriausiasis redaktorius.
Laikraštyje „Tarybinė Klaipėda“ skelbtų apybraižų, apsakymų ir novelių konkursų prizinių vietų laimėtojas (1966–1970 m.).
Žmona Gražina (g. 1949 m.) – įstaigos vadovė.
Lietuvos sporto žurnalistų federacijos, Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.
Kolxet'i 1913 P'ot'i
Počio „Kolxet'i“ – Gruzijos futbolo klubas iš Počio.
Istorija
Klubo užuomazgos 1913 m.
Juozapas Matulaitis-Labukas
Juozapas Matulaitis-Labukas (1894 m. sausio 19 d. Greikonys, Stakliškių valsčius – 1979 m. gegužės 28 d. Kaunas, palaidotas Šiluvos bazilikos šventoriuje) – Lietuvos vyskupas, socialinių mokslų daktaras.
Biografija
1913–1918 m. mokėsi Vilniaus kunigų seminarijoje. 1918 m. įšventintas kunigu. Vikaras Žasliuose, Kalesninkuose ir Švenčionyse. 1922–1926 m. studijavo socialinius ir ekonomius mokslus Vokietijoje ir Šveicarijoje. 1926 m. socialinių mokslų daktaras. Nuo 1926 m. Kaišiadorių vyskupijos kurijos kancleris, nuo 1928 m. Kaišiadorių vyskupo J. Kuktos, vėliau vyskupo T. Matulionio generalinis vikaras. Rūpinosi Kaišiadorių katedros, kurijos, vyskupijos poilsio namų Birštone statybos darbais, parapijų ūkio reikalais. 1928 m. Kaišiadorių kapitulos prelatas, 1934 m. popiežius Pijus XI suteikė popiežiškojo prelato titulą. 1942 m. kaip kapitulinis vikaras valdė Kaišiadorių vyskupiją. Kartu su vyskupu T. Matulioniu 1946 m. TSRS saugumo suimtas ir nuteistas 10 m. kalėti lageryje, ištremtas į Sibirą. Į Lietuvą sugrįžo 1955 m., paskirtas Raseinių altarista. 1957–1965 m. dėstė Kauno tarpdiecezinėje kunigų seminarijoje. 1965 m. gegužės 6 d. išrinktas Kauno arkivyskupijos ir Vilkaviškio vyskupijos valdytoju. 1965 m. gruodžio 5 d. Romoje konsekruotas vyskupu, paskirtas Kauno arkivyskupijos ir Vilkaviškio vyskupijos apaštališkuoju administratoriumi, šias pareigas ėjo iki mirties. 1965 m. dalyvavo Vatikano II susirinkimo paskutinėje sesijoje. 1966–1979 m. Lietuvos vyskupų ordinarų kolegijos pirmininkas.
Sochačevas
Sochãčevas  – miestas vidurio Lenkijoje. Sochačevo apskrities administracinis centras. 37 374 gyventojai (2011 m. duomenys). Sochačeve yra siaurojo geležinkelio muziejus.
Istorija
Pirmą kartą paminėtas 1138 m. dokumente, kai Lenkijos kunigaikštis Boleslovas III Kreivaburnis mirė vietiniame benediktinų vienuolyne. Iki 1221 m. Sochačevas buvo svarbus administracinis centras. XIII a. pirmoje pusėje pradėtos statyti dvi bažnyčios. 1257 m. užbaigtos ir pašventintos Plocko vyskupo.
Iki 1368 m. turėjo miesto teises (tiksli miesto teisių suteikimo data nėra žinoma). 1476 m. vasario 4 d. aneksuotas Lenkijos karalystės. 1478 m. baigtos statyti dar dvi bažnyčios. 1487 m. pastatyta ligoninė. 1461, 1506, 1539, 1590, 1618 ir 1644 m. miestas buvo sudegintas.
Benediktas Sugintas
Benediktas Sugintas (1895 m. sausio 3 d. Vytogala, Skaudvilės valsčius, Tauragės apskritis – 1972 m. balandžio 20 d. Čikaga, JAV) – Lietuvos kunigas, visuomenės veikėjas, žurnalistas, redaktorius.
Sochačevas
Istorija
1570 m. turėjo 3 000 gyventojų. Sochačeve buvo medinė gynybinė siena, medinis tiltas per Bzurą. 1590 m. liepos mėn. gaisro metu sudegė trečdalis miestelio. Po Švedų tvano, 1661 m., miestelyje liko 13 gyvenamų pastatų. 1793 m. buvo okupuotas Prūsijos karalystės.
Benediktas Sugintas
Biografija
Baigė Žemaičių kunigų seminariją ir 1919-05-04 buvo įšventintas į kunigus, 1926 m. – Lietuvos universiteto Teologijos-filosofijos fakultetą. Dirbo kunigu Kėdainių, Panevėžio, Ukmergės, Raseinių, Tauragės parapijose, mokė tikybos įvairių pakopų mokyklose.
1931 m. išvyko į Braziliją, San Paule dirbo kapelionu. 1931 m. Brazilijos lietuvių Romos katalikų Šv. Juozapo bendruomenės pirmininkas. Jo iniciatyva 1931 m. San Paulo mieste atidaryta pirmoji lietuviška koplyčia Vila Bela. Organizavo ir rinko lėšas pirmajai lietuviškai bažnyčiai statyti. 1936 m. bažnyčia pastatyta ir pradėjo veikti Vila Zelinoje. Bažnyčia veikia iki pat šiol, viduje paminklinė lenta jos statytojui Benediktui Sugintui. Rašė straipsnius laikraščiui „Brazilijos lietuvis“. 1935 m. įsteigė ir redagavo savaitraštį „Garsas“, kuris nuo 3-ojo numerio vadinosi „Šviesa“. 1937 m. grįžo į Vilnių, studijavo Kauno Vytauto Didžiojo ir Vilniaus universitetuose. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. atvyko į JAV, rūpinosi tremtinių reikalais, labdara. JAV organizavo paramą lietuviškiesiems švietimo židiniams. Subūrė apie 40 šalpos būrelių - Vasario 16-osios gimnazijai Vokietijoje surinko apie 150 000 dolerių.
Sochačevas
Istorija
Nuo 1999 m. priklauso Mazovijos vaivadijai. 1975–1998 m. buvo Skernevicų vaivadijoje.
Dynoro
„In My Mind“ yra 2012 m. didžėjų Ivan Gough ir Feenixpawl to paties pavadinimo hito remiksas. Šiame kūrinyje panaudoti italų šokių muzikos atlikėjo Gigi D’Agostino kūrybos motyvai − jame galima atpažinti Gigi D’Agostino dainos „L’Amour Toujours“ melodiją. „In My Mind“ iš pradžių pasirodė 2017 m. gruodį ir pakilo į Vokietijos ir Austrijos skaitmeninių perklausų topus, tačiau, paaiškėjus, kad Dynoro neturėjo teisės panaudoti kitų autorių kūrinių, „In My Mind“ buvo pašalintas iš perklausų srauto. 2018 m. vasarą Vokietijos „B1 Recordings“ garso įrašų firma iš naujo perleido kūrinį, kartu suteikdama bendradarbiavimo kreditą Gigi D’Agostino. „In My Mind“ pakilo iki Vokietijos ir Liuksemburgo singlų topų pirmųjų vietų, į Austrijos ir bendro Europos skaitmeninių dainų topų dešimtukus. Taip pat debiutavo „Billboard“ (JAV) šokių ir elektroninės muzikos topo 23-ioje vietoje, ką labiausiai lėmė 1,4 mln. perklausų per savaitę, daugiausiai „Spotify“ sistemoje, bei pakilo į bendro JK dainų topo dešimtuką.
Oficialiame Vokietijos dainų tope „In My Mind“ išbuvo 11 savaičių pirmoje vietoje. Taip pat pasiekė pirmąsias topų vietas Austrijoje, Šveicarijoje, Norvegijoje, Suomijoje, Švedijoje, Vengrijoje. 2018 m. Dynoro hitas „In My Mind“ pripažintas Metų singlu Vokietijoje, t. y., pačia sėkmingiausia daina šalyje, M.A.M.A. 2018 apdovanojimuose „In My Mind“ laimėjo Metų dainos kategorijoje, o Dynoro − Metų elektroninės muzikos atlikėjo ir Metų proveržio kategorijose, bet pats renginyje nepasirodė. 2019 m. pradžioje Dynoro pasirašė leidybinę sutartį su JAV „Arista“ garso įrašų firma, priklausančia „Sony Music Germany“.
Noliškio dvaras
Noliškio dvaras  – dvaras Utenos rajone, Noliškio kaime, šalia krašto kelio.
Istorija
Vietovė pirmą kartą paminėta kryžiuočių ordino dokumentuose. 1298 m. valdė kunigaikščiai Giedraičiai. 1375 m. vasario 5 d. Livonijos magistras su didele kariuomene nusiaubė Tauragnus, Uteną, Noliškį, Balninkus, Giedraičius ir kitas apylinkių vietoves.
1774 m. Noliškio ir Dičiūnų dvaruose, valdomuose Pranciškaus Morikonio, buvo 57 kiemai.
Vėliau dvaras priskirtas prie Utenos rakto ir kartais vadinamas Strutinskių dvaru.
thumb|left|200px|[[1784 m. Ildefonsas Berlič Strutinskis savo žmonai Kotrynai Žabaitei dovanojo Utenos, Noliškio, Dičiūnų ir Kiburių dvarus.]]
1807 m. čia buvo koplyčia.
1849 m. dvaras buvo atiduotas Kučinskiui, kuris 1850 m. testamentu dvarą užrašė Antanui Hopei.
1850 m. dvare gimė Silvijus Lukoševičius, vėliau profesorius gyvenęs ir dirbęs Sankt Peterburge, neobizantiniu stilium suprojektavavęs 1882–1884 m. Utenoje ant senosios sudegusios bažnyčios statytą naująją.
1853 m. sąrašuose įvardinti 15 gyventojų: Katerina Broniškienė ir penki Silvijaus Lukaševičiaus mažamečiai vaikai. Ūkvedys – Leopoldas Buterlevičius. Jis 1854 m. dvarą pardavė Konstantinui Mingelevičiui. 1869 m. dvare gyveno Adomas, Mikalojus ir Stanislovas Mingelevičiai su šeimomis. Jiems dvaras atiteko 1863 m., kai Konstantino turtas paskirstytas palikuonims. Šie 1879 m. apie 440 ha žemės pardavė valstiečiams.
1879 m. apie 70 ha žemės ir 40 ha miško nupirko Katinų šeima. Ši vietovė buvo vadinama Ampolio viensėdžiu, kartais palivarku.
1889 m. 136 dešimtines žemės valdė Stanislovas Mingelevičius (Markovičius). Tuo metu dvaro centrą nupirko Stanislovas Žulys (72 dešimtines) su giminaičiu Justinu Žilėnu (68 dešintines).
1886, 1897 m. Utenos parapijos sąrašuose įrašyti Stanislovas Žulys su žmona Grasilda ir vaikais: Kazimieru, Teofiliu, Tekle. Taip pat Justinas Žilėnas su žmona Marcele ir vaikais: Juozapu, Vladislovu, Emilija, Adele.
1897 m. dvare gyveno 7 šeimos (40 gyventojų).
Dvaras tarpukariu
Dvaro savininkas 1927 m. naujajai Spitrėnų Švč. Mergelės Marijos, Taikos Karalienės, bažnyčiai dovanojo 8 ha žemės.
Kazimieras Žulys 1930 m. vedė Eleną Gineitytę (g. 1902 m.), kuri 1914 m. buvo baigusi Voronežo lietuvių gimnaziją, vėliau ir aukštuosius mokslus Belgijoje, kur studijavo dekoratyvinę agronomiją, sodų apželdinimą, gėlynų tvarkymą ir kt.
Žulių pastangomis tarpukariu dvaras labai sumodernėjo – buvo du gyvenamieji namai, trys tvartai, du klojimai, svirnas ir dar du pastatai. Pagrindinis rūmas buvo dengtas raudonomis ir baltomis čerpėmis. Šiuo savo stogu Noliškis mirguliuodavo iš tolo. Dvare buvo motorinis malūnas, gerai įrengta pieninė su pieno separatoriumi, ledainė. Pieno gaminiai pasiekdavo net Kauną, kur Kazimieras Žulys turėjo kelias pieno produktų krautuves. Bekonus eksportuodavo į Angliją. Ūkyje turėta nemažai žemės ūkio technikos. Apie 1937 m. kilusio gaisro metu sudegė tvartai ir dauguma gyvulių, tačiau per porą metų viskas buvo atstatyta.
Dvaras buvo ir savotiškas apylinkių kultūros centras, jaunimas rinkdavosi į dvare organizuojamas gegužines.
Protestantizmas
Terminas protestantai atsirado 1529 metais, kai dalis M. Liuterio šalininkų Vokietijos Špėjerio mieste pareiškė protestą dėl nutarimo riboti liuteronybės plitimą.
Šakos
Pasaulyje egzistuoja dešimtys tūkstančių protestantizmo judėjimų. Pagrindiniai judėjimai:
Baptistai arba baptizmas
Apie 100 mln. tikinčiųjų šiandien save priskiria įvairioms baptistų bažnyčioms pasaulyje, apie 20 mln. jų gyvena JAV. Maždaug 50 mln. yra įstoję į nuo 1905 m. veikiantį pasaulio baptistų aljansą (World Baptist Alliance ), kurio kongresai vyksta kas penkeri metai (2005 m. vyko Birmingame, 2010 m. vyko Havajuose (JAV). Tais metais prezidentu pirmą kartą išinktas anglų pastorius David Coffey (Deividas Kofis), generalinis sekretorius – Neville Callam (JAV).
Baptizmas (graik. k. „to baptisma“ – krikštas, panardinimas) atsirado kaip atsakas į magisterinę Reformaciją, kurią sudaro liuteronybė ir kalvinizmas. Baptistai, pirmiausia XVII a. pradžioje Anglijoje, Jungtinėse Amerikos Valstijose, o nuo XIX a.vidurio vėliau ir kontinentinėje Europoje, o nuo 1841 m. ir Klaipėdos krašte, tapo įpėdiniais radikaliosios reformacijos, suklestėjusios Šveicarijoje, Pietų Vokietijoje, Elzase, Nyderlanduose. Daugiausia vokiškai ir olandiškai kalbančiuose reginiuose liaudžiai ėmus studijuoti gimtąja kalba Bibliją žmonės masiškai palikdavo valstybines bažnyčias, būrėsi kartu ir ragino grįžti, prie to, ką jie suprato kaip ankstyvosios krikščionybės idealus. Apibendrintai juos imta vadinti derogatyviškai „anabaptistais“, t. y. „perkrikštytojais“, o jie save dažniau vadino broliais, Kristaus mokiniais. Anabaptistai nelaikė savo krikšto nauju, kadangi jie atmetė sąmoningai neapsisprendusiųjų, t. y. kūdikių, krikštą kaip neturintį pakankamo pagrindo Šv. Rašte. Tačiau savo teologija jie liko ortodoksiški ir ortopraksiški. Iš pradžių judėjime buvo ir dalis militaristiškai nusiteikusiųjų valstiečių, kuriems Vokietijos valstiečių karo metu ėmėsi vadovauti vokiečių katalikų kunigas Tomas Miunceris. Vokietijos feodalams žiauriai išnaikinus tūkstančius anabaptistų, dauguma išlikusiųjų, pabėgusių į labiau tolerantiškų valdovų kraštus (pvz., Bohemija, Prūsija, Azovo stepių vokiečių kolonijas Rusijos Imperijoje) palaipsniui visiškai perėmė pacifistinį (taikos) mokymą. Už jį aktyviai agitavo į anabaptistų pusę perėjęs olandas buvęs katalikų kunigas Menno Simmons’as savo gausiuose raštuose. Būtent todėl beveik visi (išskyrus Š. Amerikoje išlikusius huteritus ir ilgainiui išnykusias tokias smulkias grupes kaip filipitai, adamitai ir kt.) anabaptistai vėliau ėmė vadintis Menonitais pagal Menno Simmons. Beje, Menno bene vienintelis iš žymesnių anabaptistų teologų iš pamokslininkų nebuvo nužudytas valdžios ir oficialios religinės viršūnėlės, kadangi po atsivertimo į Kristų visą laiką slapstėsi padedamas bendraminčių. Menonitai daugiausia paplitę Š. Amerikoje, iš kur pastaraisiais metais vis dažniau vyksta į misijas kitur. Daug menonitų yra Etiopijoje, Konge bei kitose Afrikos valstybėse; Pietų Amerikoje.
Šiuo metu Lietuvoje yra apie 20 baptistų bendruomenių, dvi Kaune turi po (apie) 150 narių, kitos – mažesnės (iki 60 žm.) Į baptistų sąjungą savo noru bendrystės pagrindu įsijungusios 7 savarankiškos bendruomenės ir dvi misijos. Sąjungos būstinė yra Klaipėdoje, vienoje iš seniausių (1851 m.) kontinentinėje Europoje baptistų specialiai pamaldoms statytoje bažnyčioje, adresu Vytauto g. 38. Baptistų sąjunga 2001 m. liepos 12 d. buvo valstybės (Seimo nutarimas Nr IX-646; pripažinta Lietuvos valstybės kultūros ir dvasinio paveldo dalimi.
Liuteronybė
Liuteronais vadinami M. Liuterio mokymo šalininkai ir pasekėjai. Martynas Liuteris (1483–1546) – vienuolis, vokiečių religijos reformatorius, kovojęs prieš radikalų perkrikštytojų judėjimą. Pagrindinė religinė idėja – išvaduoti žmones nuo žmonių sugalvotų taisyklių ir nuostatų, o savo tikėjimą grįsti tik Biblija – Dievo Žodžiu.
Smith
Smith − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Protestantizmas
Liuteronybė
Liuterio mokymas Europoje labiausiai išplito Skandinavijoje (Danijoje, Švedijoje, Norvegijoje,Islandijoje, Farerų salose, Suomijoje), Estijoje, ir didelėse Vokietijos bei Latvijos dalyse. Liuteronų bažnyčia veikia ir Lietuvoje.
Kalvinizmas
Kalvinistai – Jono Kalvino (1509–1564) šalininkai. J. Kalvinas – prancūzų ir šveicarų kilmės reformatorius. Kalvinistų bažnyčiose atsisakyta altoriaus, paveikslų, vargonų, žvakių. Kalvinistai tebeveikia ir Lietuvoje, nors Radvilų pradėta kalvinų bendruomenių tradicija buvo nutrūkusi per įvairias okupacijas.
Lujėnai II
Istorija
1949-1993 m. kolūkio „Auksinė varpa“ gyvenvietė.
Didysis apuokas
Didysis apuokas (Bubo bubo) – pelėdinių (Strigidae) šeimos, didžiųjų apuokų genties plėšrusis paukštis. Žemaitiškai didysis apuokas vadinamas īvs.
Paplitimas pasaulyje
Gyvenamas arealas – Eurazija, išskyrus jos pietinius ir pačius šiauriausius pakraščius. Bet joje paplitęs negausiai, įrašytas į tarptautinę raudonąją knygą.
Gyvenama aplinka
Gyvena brandžiuose miškuose, dykumose, stepėse ir net kalnuose. Sėslus paukštis.
Paplitimas Lietuvoje
Skirtingai nei kitur pasaulyje, Lietuvoje didysis apuokas labai reta rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. Nykimo priežastys – Lietuvos brandžių miškų masiniai kirtimai, neorganizuotas turizmas miškuose, kita intensyvi žmonių ūkinė veikla bei chemizacija.
Didžiųjų apuokų buveinės Lietuvoje
Lietuvoje pasirenka gyventi didelių miškų nuošalius, senus medynus, ypač prie vandens telkinių.
Kūno matmenys
Didžiojo apuoko kūno ilgis 58-75 cm. Didžiųjų apuokų patelės ir svoriu, ir dydžiu akivaizdžiai pranoksta patinėlius. Norvegijos patinėlių kūno dydis vidutiniškai yra apie 61 cm, o Norvegijos patelių – 67 cm. Atstumas tarp išskleistų sparnų 138–200 cm: patinėlių vidutiniškai 157 cm, o patelių – 168 cm. Patinėlių svoris 1,5-3,2 kg (Norvegijoje – 1,80-2,80 kg, vidutiniškai 2,45 kg), patelių – 1,75-4,5 kg (Norvegijoje 2,30-4,20 kg, vidutiniškai 2,99 kg). Vokietijos Tiuringijoje patinėlių vidutinis svoris 1,89 kg, o patelių 2,55 kg.
Morfologija
Kūno viršutinė pusė pilkšvai ruda ir juodai dėmėta, apatinė – šviesesnė su išilginėmis dėmėmis. Viršugalvyje ilgos auselės. Šonas ir pilvas smulkiai skersai dryžuoti. Kojos plunksnuotos iki pirštų pamatų. Snapas ir nagai juodi.
Mityba
Minta kiškiais, beveik visais paukščiais (susidoroja ir su vištvanagiais), pelėmis. Jeigu pasitaiko proga, gali sumedžioti iki 17 kg dydžio elnių jauniklius ar lapes.
Louis Saha
Luisas Loranas Saa (g. 1978 m. rugpjūčio 8 d.) – futbolininkas, Prancūzijos rinktinės ir Everton klubo puolėjas.
žaidžia nuo 2004 m. Su rinktine dalyvavo, kur laimėjo sidabro medalį.
Šlavėnai
Šlavėnai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Anykščių, prie kelio Anykščiai–Kurkliai. Seniūnaitijos centras.
Geografija
miniatiūra|250px|left|Riboženklis kelyje miniatiūra|250px|left|Senieji [[Šlavėnų dvaras|Šlavėnų dvaro ūkio pastatai]] miniatiūra|250px|left|Šlavėnai nuo bokšto
Pro kaimą iš pietryčių į šiaurės rytus teka Šlavė – kairysis Šventosios intakas. Mitologinis paminklas – Marčiupio akmuo.
Istorija
XVI a. jau paminėtas Šlavėnų dvaras. Kaimas 1699 m. minimas Molėtų metrikų knygose.
2006 m. dalis kaimo perduota Anykščių miestui.
Rupinas
Rupinas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kolno valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurę nuo Kolno ir apie 92 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Marijonava
Marijonava (arba Marijanava) – viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus Velykių. Dešiniajame Juodos krante, Kabeliuose, yra Marijonavos kapinės su veikiančia Marijonavos koplyčia.
Kipro futbolo varžybos 1991–1992 m.
Kipro futbolo varžybos 1991–1992 m.
Luksnėnų apylinkė
Luksnėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Alytaus valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Alytaus rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. panaikinta, jos teritorija prijungta prie Laukinčių apylinkės, Likiškėlių apylinkės ir Miroslavo apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Luksnėnų apylinkė atkurta prie Butrimiškių apylinkės prijungus dalį Likiškėlių apylinkės. 1972 m. birželio 28 d. perkeltas apylinkės centras. 1979 m. spalio 31 d. Luksnėnų apylinkė prijungta prie Alytaus apylinkės.