cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vilniaus dailės akademijos muziejus
Rinkiniai
Pagal meno istorijos laikotarpius ir mokyklas muziejaus rinkinys taip pat labai įvairus, jame yra Vilniaus akademijos spaustuvės grafikos (XVI–XVIII a.) pavyzdžių, manierizmo, baroko, rokoko, klasicizmo, romantizmo stiliams būdingų atspaudų. Rinkinyje randame retą Vilniaus vaito, pinigų kalyklos valdytojo ir fizikos daktaro Stanislovo Sabino portretą, kurį 1590 m. sukūrė Nicolas Andreas Flensburgietis (1556–1611). Muziejuje saugomi Lauryno Stuokos Gucevičiaus (spėjama) architektūros brėžiniai, trys retos istorinio žanro spalvintos graviūros pagal Pranciškaus Smuglevičiaus sukurtus piešinius tušu ir sepija (1787). Jas raižė Dresdeno graveriai C.G. Raspo ir C.F. Štelcchas. XVIII a. Vokietijos grafiką reprezentuoja barokiniai portretai. Rinkinyje yra Leipcigo grafiko Johano Kristupo Sysango (1703–1757) raižytas Lenkijos didžiojo kanclerio Jano Malachowskio (XVIII a. 4 – 6 deš.) ir monogramisto A.V. sukurtas Branderburgo hercogo, Silezijos, Bavarijos valdovo Aleksandro (XVIII a. 6 -7 deš.) atvaizdai. Tai būdingi to laikotarpio portretai. XIX a. grafiką rinkiniuose įtaigiausiai atstovauja atspaudai pagal Jono Rustemo piešinius (raižė Gottlibas Kislingas). miniatiūra|VDA muziejaus grafikos saugykla Daug dailės, architektūros, fotomeno darbų kolekcijoje susiję su tarpukaryje veikusio Stepono Batoro universiteto Dailės fakulteto profesūros ir studentų kūrybiniu palikimu: tai gausi fotografo Jano Bulhako nuotraukų kolekcija, tapytojų Bronislovo Jamonto, Leono Kosmulskio, Mykolo Roubos, Levo Dobżynskio, grafikų Jerzio Hoppeno, Vlado Drėmos, Kazimiero Idczako, skulptoriaus ir tapytojo Zbignevo Pronaszkos sukurti paminklo maketo poetui Adomui Mickevičiui brėžiniai, Januszo Kloso architektūros projektai. Muziejaus rinkinį ypač praturtina Kauno meno mokyklos auklėtinių Domicėlės Tarabildienės, Petro Aleksandravičiaus, Antano Gudaičio, Viktoro Vizgirdos, Viktoro Petravičius, Marcės Katiliūtės, Fabijono Šulco, Antano Tamošaičio, Kazio Varnelio piešiniai, skulptūros, paveikslai, vasaros praktikų metu atlikti liaudies meno kūrybos piešiniai. Unikalią muziejaus rinkinio dalį sudaro originalios japonų graviūros. Sovietinio laikotarpio rinkinio meninis segmentas yra gausiausias ir margiausias pagal dailės šakas bei technikas. Dominuoja eksponatai nuo 1956 m., ypač piešiniai, tapyba, grafika. Vertingi ikonografiniu požiūriu yra diplominiai ir studijiniai tapybos klasikų Jono Švažo, Vincento Gečo, Vlado Karatajaus, Algirdo Šiekštelės, Vaclovo Gražėno, grafikų Stasio Krasausko, Rimtauto Gibavičiaus, Antano Kmieliausko, Jono Kuzminskio, Audriaus Puipos, Algimanto Švėgždos, plakatisto Juozo Galkaus darbai.
Palyginti gausi rinkinyje yra lietuvių išeivijos dailininkų kūryba, dažniausiai dovanota arba saugoma depozito teisėmis. Tai – Elenos Gaputytės instaliacija, Alberto Vesčiūno tapyba, istoriko Dr. Povilo Reklaičio Vilniaus dailės akademijai dovanota lietuvių išeivijos grafikos kolekcija, kurioje yra Prano Gailiaus, Kazio Janulio, Vytauto Kazimiero Jonyno, Vytauto Kasiulio, Žibunto Mikšio, Antano Mončio, Viktoro Petravičiaus, Telesforo Valiaus, Romo Viesulo kūriniai. Kolekcijos pagrindu buvo surengta paroda „Lietuvių išeivijos grafika (1941–1969)”. Muziejaus rinkinius dažnai papildo akademiją baigusių absolventų dovanota kūryba. Taip 1999–1998 m. dailininkai Valentinas Antanavičius, Arvydas Baltrūnas, Bronius Bružas, Romas Dalinkevičius, prof. Kostas Dereškevičius, Algirdas Dovydėnas, Živilė Jasutytė, Danutė Jonkaitytė, Remigijus Jusionis, Jonas Kazlauskas, Aldona Keturakienė, Algimantas Jonas Kuras, Mindaugas Skudutis, Vija Valerija Tarabildienė, Rytis Valantinas, Kęstutis Vasiliūnas, Vytautas Poška, Gediminas Pranskūnas, prof. Konstantinas Bogdanas, Antanas Kmieliauskas, Gražina Vitartaitė dovanojo savo kūrinius muziejui. Ypač gausią savo meninio palikimo dalį muziejui paskyrė akademijos auklėtinis, dėstytojas, Garbės profesorius Algimantas Švėgžda. Pastaraisiais metais rinkinius papildė didelė buv. Akademijos profesoriaus grafiko Leono Lagausko šeimos dovanota jo darbų kolekcija, originalūs ankstyvieji ir vėlyvieji Vinco Kisarausko paveikslai, dovanoti dailininko šeimos, taip pat Paryžiuje gyvenančio, buvusio akademijos auklėtinio Adomo Stanislovo Raudžio-Samogito skulptūros. Muziejaus rinkiniai formuojami, siekiant įvairiapusiškai atspindėti seniausios Lietuvoje aukštosios meno mokyklos dailės, architektūros, dizaino pedagogikos panoramą, kaupti akademijos auklėtinių ir profesūros kūrinius. Juose gausu pačių naujausių – XX a. devintojo, dešimtojo dešimtmečių, XXI a. pradžios kūrinių. Kiekvienais metais kolekcija pasipildo pačiais naujausiais tapybos, grafikos, skulptūros, keramikos, tekstilės, dizaino, fotografijos ir videomeno, architektūros, monumentaliosios dailės kūriniais. Kaupiami geriausiai įvertinti vaizduojamosios ir taikomosios dailės katedrų, dizaino ir architektūros, media studijų bakalaurų ir magistrų baigiamieji darbai. Jie atspindi šiuolaikinės dailės pedagogikos procesą, būsimų kūrėjų menines idėjas ir technologinius ieškojimus. Todėl kolekcijos naujumo aspektu VDA muziejus išsiskiria iš kitų Lietuvos muziejų.
Rinkinių statistika
2010 m. pabaigoje muziejaus rinkinį sudarė apie 20 300 saugojimo vienetų, iš kurių stambiausi buvo piešinių, grafikos, fotografijos, tapybos, dizaino, architektūros brėžinių rinkiniai. Taip pat rinkinyje saugomi monumentaliosios dailės, tekstilė s, keramikos, skulptūros, audiovizualinio meno kūriniai.
Parodų salės
Kadangi muziejus neturi nuolat veikiančių ekspozicijų salių, jis kuruoja Dizaino inovacijų centro „Titanikas“ parodų salės. Jose rengiamos akademijos studentų, dėstytojų personalinės ir grupinės parodos, kviečiami užsienio dailininkai ir galerijos, vyksta konkursai, edukaciniai užsiėmimai, konferencijos.
Būtkiemis II
Būtkiemis II – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Kalvių.
Ispanijos vyrų krepšinio rinktinė
Ispanijos vyrų krepšinio rinktinė – krepšinio komanda, tarptautinėse varžybose atstovaujanti Ispanijos valstybei. Tai viena pajėgiausių pasaulio krepšinio rinktinių – nuo 2009 m. laimėjo 4 iš 6 Europos čempionatų, taip pat dusyk pasaulio čempionai (2006, 2019 m.), trissyk sidabro ir kartą bronzos medalininkai olimpinėse žaidynėse.
Nors Ispanijos krepšinio pakilimas prasidėjo jau XX a. 8-ajame dešimtmetyje (1973 m. Europos čempionato sidabras, 1984 m. olimpinių žaidynių sidabras), tačiau dominuojančia jėga Ispanija tapo XXI a. pr.
Mykolas Narbutas
Mikalojus Narbutas (1500 – apie 1555) – LDK valstybinis veikėjas. Krėvos seniūnas (nuo 1538 ar 1539 m.), Mozyriaus (iki 1542 m.), dvaro maršalka 1546–1553 metais, Palenkės vaivada (1551 – apie 1555 m.).
Biografija
Lietuvos didikų Narbutų giminės atstovas, herbo „Trimitai“ savininkas. Lietuvos dvaro vėliavininko ir karaliaus maršalkos Vaitiekaus Narbuto sūnus. Mstislavlio vaivados tėvas.
Nuo savo valdų Slanimo, Švenčionių ir kitų pavietų išstatė 1200 karių armiją.
Kauno KKM-Aisčiai
Kauno KKM-Aisčiai (Pilnas pavadinimas: Kauno Krepšinio Mokykla - Aisčiai) - Kauno "Aisčių" klubo dublerių komanda įkurta 2000 m. Vyr. treneris Kazys Maskvytis. Klubas rungtyniauja Nacionalinėje Krepšinio Lygoje (NKL). Kauno krepšinio klubas „Buratina“ įkurtas 2000 m. Nuo įkūrimo pradžios klubas žaidė Kauno mėgėjų krepšinio lygoje (KKML), nuo 2003 m. pradėjo rungtyniauti LKAL. 2007 m. žuvo klubo prezidentas Saulius Dubninkas.
Pasiekimai
Skaičiuojama tik reguliariojo sezono varžybos.
Anakletas
Šventasis Anakletas (Kletas arba Anenkletas, m. apie 90 m.) – trečiasis popiežius po apaštalo Petro ir šventojo Lino (76-88 m.).
Jo popiežiškas vardas yra graikiškas ir reiškia „pašauktąjį atgal“ į tarnybą. Jis galėjo būti tas pats žmogus kaip ir Kletas. Euzebijus, Irenėjus, Augustinas ir Optatas mano, kad tai vienas ir tas pats asmuo. Bet Liberijaus katalogai ir Liber Pontificalis teigia, kad tai du skirtingi asmenys.
Tradiciškai manoma jį buvus Romos piliečiu, popiežiavus dvylika metų – nuo 77 m. iki 88 m. – ir mirus kankinio mirtimi. Tačiau Vatikano 2003 m. Annuario Pontificio jo pontifikatą datuoja 80–92 m. Tradicija teigia, kad jis Romą padalino į 25 parapijas.
Andinė antis
Andinė antis (Merganetta armata) – antinių šeimos andinių ančių (Merganetta) genties vandens paukščių rūšis, gyvenanti Pietų Amerikoje, Andų kalnuose. Dažnai sutinkama Čilėje ir Argentinoje, bet apie populiacijos skaitlingumą mažai žinoma. miniatiūra|250px|left|Andinių ančių pora miniatiūra|250px|left|Andinės anties patinas
Ukrainos Aukščiausiasis Teismas
Ukrainos Aukščiausiasis Teismas – aukščiausia teisminė instancija; Aukščiausiasis Teismas. Statusą nustato Ukrainos teismų santvarkos ir teisėjų statuso įstatymas (Про судоустрій України та статус суддів). 20 teisėjų, po 5 kiekvienai iš 4 specializacijai.
Andinė antis
Andinės antys suka lizdus olose, tarp uolų ir aukštoje žolėje. Paprastai padeda ir peri po 3-4 kiaušinius. Inkubacinis periodas trunka 43-44 dienas. Jaunikliai išsirita dryžuoti ar su juodai baltomis dėmėmis. Mėgsta kalnų upes, gerai plaukioja ir nardo. Skraido aukštai, 1200-4500 m aukštyje. Nelaisvėje ilgiau neišgyvena.
Ukrainos Aukščiausiasis Teismas
Skyriai
Iki 2010 m. liepos 7 d. sudarė šie skyriai:
Andinė antis
Andinė antis išauga iki 43-46 cm ilgio, 315–440 g svorio. Jos išskirtinis bruožas – ilgos uodegos plunksnos. Suaugusių paukščių plunksnų spalva, priklausomai nuo porūšio, smarkiai skiriasi, visos jos turi baltų plunksnų galvą ir išlenktą juodą liniją palei galvą ir kaklą. Kūno plunksnos visada tamsios, kai kurių andinių ančių iš dalies rudos. Patinams būdingi raudoni snapai. Patelės šiek tiek mažesnės, jų galva juoda, uodega tamsiai rausva. Jaunų paukščių plunksnos yra pilkos ant nugaros ir baltos papilvėje.
Populiacijos mažėjimą lemia konkurencija su introdukuotais upėtakiais dėl mitybos bestuburiais, miškų kirtimo, hidroelektrinių statybos ant kalnų upių.
Virbalio šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
'''Virbalio šv. arkangelo Mykolo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Virbalyje, prie Kybartų – Vilkaviškio kelio. Įrengta 1945 m.
Istorija
Iki 1783 m. pastatyta nauja mūrinė dominikonų bažnyčia. 1785–1819 m. veikė 3 klasių vienuolyno vidurinė mokykla. 1819 m. vienuolynas uždarytas, dominikonų bažnyčia atiduota parapijai (senoji parapinė bažnyčia 1855 m. nugriauta). Klebono K. Siaurusaičio rūpesčiu buvusi dominikonų bažnyčia 1895 m. trečdaliu padidinta (sugadinta senoji architektūra).
1906 m. įsikūręs „Žiburio" draugijos skyrius 1907 m. įsteigė biblioteką – skaityklą ir pradinę mokyklą. Iki 1913 m. įsikūrė Krikščionių darbininkų draugija.
Vokietijos kareiviai 1944 m. bažnyčią išsprogdino. Maldykla 1945 m. įrengta buvusioje prieglaudoje.
Architektūra
Bažnyčia stačiakampio plano, bebokštė, su keturšlaičiu stogu.
FIFA Street 2
Vietos
Žaidimas vyksta 9 skirtingose vietose. PSP versijoje jų yra 5 daugiau.
Konstancija Benislavska
Konstancija Benislavska (, 1747 m. sausio 6 d. Inflantuose, dab. Latvija – 1806 m. lapkričio 8 d. Vitebske, dab. Baltarusija) – poetė.
Biografija
Kilusi iš Livonijos bajorų, turėjusių Rykų pavardę (von der Recke, von Ryck ir pan.). Poetė gyveno Livonijos dalyje, esančioje į rytus nuo Daugpilio. Ji anksti ištekėjo už Livonijos stalininko (vėliau pakamario) Petro Benislavskio. Į šį ATR šiaurės rytų kraštą Benislavskiai atsikėlė dar XVII a. iš Mlavos apylinkių Mozūrijoje. Benislavska pagimdė dvidešimt du vaikus, iš kurių išaugo aštuoni: dvi dukros ir šeši sūnūs.
Palaidota Latgaloje, dominikonų katalikų bažnyčioje Pasienės kaime, Ludzos savivaldybėje.
Kūryba
1776 m. Vilniuje išleido poezijos rinkinį Pieśni sobie śpiewane („Sau dainuotos dainos“). Eilės vėlyvojo baroko stiliaus, meditacinės. Nors jose nestinga Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajorų buities, gamtos realijų, vyrauja metafizinė refleksija, religiniai motyvai ir bibliniai įvaizdžiai. Būdinga odės, maldos bei litanijos žanro retorinė raiška, jausmų ekspresija, intonacijų ir ritmų įvairumas. Rinkinys yra vienas ryškesniųjų XVIII a. Lietuvoje pasirodžiusios lenkiškos poezijos faktų. Jis turėjo įtakos čia kūrusiems Švietimo amžiaus poetams.
Benislavska dainas parašė būdama vos 29 metų, tačiau jos kūriniai vis dėlto brandūs, kupini religinio sąmoningumo ir teologinių aspektų. Laikyti baroko poezijos šedevru, tačiau laikui bėgant jie buvo pamiršti. Istorikas Vaclavas Borovis atkūrė jų buvusią šlovę. Savo knygoje „Apie lenkų poeziją XVIII amžiuje“ jis pavadino Benislavskos rinkinį „bene keisčiausia XVIII a. lenkų literatūros knyga“ dėl matomo, visiško atitrūkimo nuo to meto literatūros pagrindinės srovės. Stanislovo epochos klestėjimas nesutrukdė Benislavskai kūryboje sukurti barokinio konceptualizmo.
Kuritiba
Kuritiba (portug. Curitiba) – miestas Brazilijos pietryčiuose, Paranos valstijos sostinė. 1,90 mln. gyventojų (2017). Yra tarptautinis oro uostas, išvystyta popieriaus, medžio apdirbimo, maisto, tekstilės, chemijos pramonė. Yra universitetai, filologijos akademija, botanikos sodas.
Istorija
Miestas įkurtas 1654 ar 1693 m. Iš pradžių vadinosi Vila da Nossa Senhora da Luz dos Pinhais, 1721 m. gavo dabartinį pavadinimą. 1842 m. tapo miestu.
Sportas
= Nuorodos = https://agenciadenoticias.ibge.gov.br/en/agencia-news/2185-news-agency/releases-en/16134-ibge-releases-population-estimates-of-municipalities-for-2017.html
Radeikių apylinkė
Radeikių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Daržinių apylinkės, dalies Narvydžių apylinkės ir dalies Spitrėnų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. prijungta prie Daugailių apylinkės ir Spitrėnų apylinkės.
Baganas
Baganas (MY ပုဂံ (pu.gam), buv. Paganas) – miestas centriniame Mianmare, Mandalajaus provincijoje, Iravadžio pakrantėje, 145 km į pietvakarius nuo Mandalajaus. Tai svarbus religinis, istorinis ir kultūrinis šalies centras. Mieste yra daug senovinių šventyklų, stūpų kompleksų.
Istorija
Bagano miestas įkurtas II a. karaliaus Tamudarito, bet tradiciniu įkūrėju laikomas karalius Anavrata (XI a.), kuris Baganą pavertė Pagano karalystės (Pirmosios Mianmaro imperijos) sostine. Miestas tapo religiniu centru ir XI–XIII a. čia kūrėsi šventyklų kompleksai, vienuolynai. Į Baganą vyko vienuoliai, studentai iš Indijos, Tailando, Kambodžos. XIII a. pab. Mianmarą užėmus mongolams, Bagano svarba sunyko.
1975 m. miestas nukentėjo nuo žemės drebėjimo, buvo sugriauta daug architektūros paminklų.
UNESCO Baganą bandė įtraukti į pasaulio paveldo sąrašą, tačiau Mianmaro karinė chunta tam pasipriešino. 2019 m. įrašytas. Kol kas tai yra vienintelis Mianmaro objektas įtrauktas į šį sąrašą.
Darbininkų tiesa (Bruklinas)
Darbininkų tiesa – JAV lietuvių savaitraštis, ėjęs 1922 m. kovo 2 d. – lapkričio 9 d. Niujorke (Brukline).
Istorija
Leido Lietuvių komunistų sąjungoje susidariusi vadinamoji kairioji opozicija. Išėjo 36 numeriai.
Vilniaus Fabijoniškių gimnazija
Vilniaus Fabijoniškių gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, P. Žadeikos g. 2, vykdanti pradinio, pagrindinio ir vidurinio ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190003851. Steigėjas Vilniaus miesto savivaldybės taryba.
Istorija
Vilniaus 64-oji vidurinė mokykla įkurta 1991 m. Fabijoniškėse. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos 1998 m. liepos 15 d. sprendimu Nr. 225 mokyklai suteiktas Vilniaus Fabijoniškių vidurinės mokyklos vardas.
2013 m. gegužę atidarytas naujasis Vilniaus Fabijoniškių vidurinės mokyklos stadionas.
Nuo 2015 m. Vilniaus Fabijoniškių mokykla.
Vilniaus miesto tarybos 2019 m. rugpjūčio 28 d. sprendimu pervadinta į Vilniaus Fabijoniškių gimnaziją.
Hauptšturmfiureris
thumb|right|150px|Hauptšturmfiurerio antsiuvai Hauptšturmfiureris  – SS laipsnis, naudotas 1934–1945 m., lygus armijos kapitonui (hauptmanui). Tai vienas dažniausių SS karininkų laipsnių Antrojo pasaulinio karo metais.
Hauptšturmfiureris buvo vyresnis už oberšturmfiurerį, bet jaunesnis už šturmbanfiurerį.
Hauptšturmfiurerio atskyrio ženklai buvo trys įžambine išdėstyti sidabriniai kvadratėliai ir dvi sidabrinės juostelės apykaklės antsiuvo pakrašty. Dėvėdami pilką lauko uniformą nešiodavo ir hauptmano antpečius.
Istorija
Hauptšturmfiurero laipsnis atsirado iš senesnio SA šturmhauptfiurerio laipsnio, sukurto 1928 m. 1930–1934 m. SS irgi naudojo šturmhauptfiurerio laipsnį, o po Ilgųjų Peilių nakties laipsnio pavadinimas buvo pakeistas į hauptšturmfiurerį (antsiuvai liko tokie patys).
Dalis blogai pagarsėjusių SS narių buvo hauptšturmfiureriai: ir kt.
SSK Šiaulių Grifas-Ekso
Šiaulių „Grifas-Ekso“ – Lietuvos futbolo klubas iš Šiaulių.
Istorija
Komandą 2011 m. pradėjo remti saugos tarnyba „Ekso“.
Izraelio futbolo varžybos 1971–1972 m.
Izraelio futbolo varžybos 1971–1972 m.
Ukmergės apskritis (1795–1950)
Ukmergės apskritis (arba Vilkmergės apskritis) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės Lietuvos teritorijos rytinėje dalyje, abipus Šventosios upės. Centras – Ukmergė.
Istorija
1916–1918 m. įėjo į Oberosto Lietuvos sritį, 1941–1944 m. į Ostland Lietuvos generalinės srities Panevėžio krašto apygardą. 1920 m. čia įvyko Lietuvos ir Lenkijos kariuomenių kautynių. 1947 m. 2 valsčiai perduoti naujai Anykščių apskričiai.
1950 m. birželio 20 d. Ukmergės apskritis pertvarkyta į Ukmergės rajoną (27 apylinkės), dalis teritorijos perduota Jonavos rajonui (4 apylinkės), Kavarsko rajonui (16 apylinkių), Ramygalos rajonui (4 apylinkės), Smėlių rajonui (20 apylinkių) ir Širvintų rajonui (1 apylinkė).
(išsamiau) || 3199 || 126.309 || 19 valsčių: Balninkų valsčius, Deltuvos valsčius, Gelvonų valsčius, Giedraičių valsčius, Kavarsko valsčius, Kurklių valsčius, Musninkų valsčius, Pagirių valsčius, Pabaisko valsčius, Panoterių valsčius, Siesikų valsčius, Šešuolių valsčius, Širvintų valsčius, Taujėnų valsčius, Traupio valsčius, Ukmergės valsčius, Veprių valsčius, Želvos valsčius, Žemaitkiemio valsčius ||
Administracinis suskirstymas
300px|thumb|Ukmergės apylinkės 1934 m.
Apskrities valsčiai 1919–1950 m.:
Bob Marley
Robert „Bob“ Nesta Marley (g. 1945 m. vasario 6 d. – m. 1981 m. gegužės 11 d.) – Jamaikos muzikantas, dainininkas, kompozitorius.
Biografija
Robert Nesta Marley gimė 1945 m. vasario 6 d. Nine Miles miestelyje, šiaurės Jamaikoje. Jo motina buvo juodaodė jamaikietė Cedella Malcom, tėvas - baltaodis kapitonas Norval Marley. Roberto tėvai greitai išsiskyrė ir tėvas pasiėmė sūnų į Kingstoną. Po metų berniukas grįžo pas motiną, o 1955 m. Kingstone mirė jo tėvas. Roberto motina pradėjo draugauti su Thaddius Livingston`u ir 1957 m. šeima persikėlė į Trench Town`ą Kingstone, kaip ir daugelis, tikėdamiesi rasti darbą. Savo muzikinę karjerą Robertas pradėjo 1961 m. išleidęs savo pirmają dainą "Judge not". Robertas "Bob" Marley labiausiai žinomas dėl savo dainų, kaip "I Shot the Sheriff", "No Woman, No Cry", "Exodus", "Could You Be Loved", "Stir It Up", "Jamming". Taigi Bob Marley mirė nuo vėžio, kuris paveikė jo smegenis bei plaučius.
Ankstyvoji muzikinė karjera
1963 m. Bob Marley, Bunny Wailer, Peter Tosh, Junior Braithwaite, Beverley Kelso, ir Cherry Smith suformavo ska, rocksteady grupę pasivadinusią "The Teenagers". Laikui bėgant jie pasikeitė pavadinimą į „The Wailing Rudeboys“, o paskui į „The Wailing Wailers“. Dar prabėgus kažkiek laiko jie rado įrašų prodiuserių Coxsone Dodd ir galiausiai pasivadino „The Wailers“. 1966 m. Braithwaite, Kelso ir Smith paliko „The Wailers“ taip suformuodami trio, sudarytą iš Bob Marley, Bunny Wailer ir Peter Tosh.
Religija
Bob Marley buvo religinio judėjimo rastafarizmo narys, kurių kultūra buvo pagrindinis elementas kuriant „regio“ muzika. Bob Marley buvo vienas žymiausių Rastafarizmo atstovų.
Medanas
Medanas  – trečiasis pagal dydį Indonezijos miestas, didžiausias Sumatros salos miestas. 2 097 610 gyventojų (2010 m.). Išsidėstęs prie Delio (Deli) upės pietryčių Sumatroje. Medano uostas yra Belavanas (Belawan), apie 20 km į šiaurę link Malakos sąsiaurio. Yra Delio sultono rūmai, kuriuos pastatė olandai XIX a., didelė mečetė, tabako tyrimų centras. 1952 m. įkurtas Šiaurės Sumatros universitetas, yra ir Šiaurės Sumatros islamo unviersitetas. Geležinkeliu Medanas susisiekia su apylinkėmis; yra oro uostas. Lengvoji pramonė (plytos, kailiai, įrengimai). Netoliese yra dujų ir naftos telkiniai.
Istorija
XIX a. pab. Medanas tapo svarbus dėl to, kad jo apylinkėse auginama daug žemės ūkio kultūrų: tabako, arbatos, kaučiuko ir kt. 1886 m. olandai Medaną paskelbė miestu. Čia atsikėlė daug kinų prekeivių, plantacijų darbuotojų. Antrojo pasaulinio karo metu buvo okupuotas japonų, po to tapo Rytų Sumatros provincijos administraciniu centru.
Darbininkų tiesa (Argentina)
Darbininkų tiesa – Argentinos lietuvių anarchistų dvisavaitis laikraštis, leistas 1929–1938 m. Buenos Airėse. Redagavo Stabinskas.
Popiežius Anastasijus
Yra keturi popiežiai ir vienas antipopiežius, vardu Anastasijus:
Darbininkų jaunimas
Darbininkų jaunimas – darbininkų ir kaimo varguomenei skirtas žurnalas, leistas 1923 m. balandžio mėn. – 1933 m. balandžio mėn.
Istorija
1923–1928 m. leistas Smolenske, 1931–1933 m. Berlyne. Nuo 1923 m. (Nr. 1-3) ėjo kaip LKP CK žurnalo „Komunistas“ priedas, 1923 m. (Nr. 4) – 1924 m. (Nr. 8-9) LKJS Centro biuro leidinys, o 1924 m. (Nr. 10-33) – LKJS CK leidinys. Išeidavo nereguliariai, o 1929–1930 m. nebuvo leidžiamas. Nuo 1934 m. liepos mėn. vietoj „Darbininkų jaunimo“ pradėtas leisti leidinys „Darbininkų ir valstiečių jaunimas“. Tiražas 1000 egz.
Bendradarbiavo Zigmas Angarietis, Rapolas Čarnas, Juozas Greifenbergeris, Juozas Jurginis, Karolis Požela, Romas Šarmaitis, Motiejus Šumauskas, Eugenija Tautkaitė, Feliksas Vaišnoras.
Šiurkščioji eglė
Šiurkščioji eglė (Picea asperata) – pušinių (Pinaceae) šeimos, eglių (Picea) genties visažalis spygliuotis medis. Paplitęs vakarų Kinijoje, nuo Činghai rytuose iki pietų Gansu, pietvakarių Šaansi bei vakarinio Sičuanio.
Aukštis 25-40 m. Kamieno skersmuo 1,5 m ir daugiau. Spygliai 1-2,5 cm ilgio, pilkšvai žali. Kankorėžiai cilindriški, 6-15 cm ilgio, 2-3 cm pločio.
Šiurkščioji eglė kaip dekoratyvinis augalas kartais auginama Europoje ir Šiaurės Amerikoje.
Birželio 22
Birželio 22 yra 173-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 174-a). Nuo šios dienos iki metų pabaigos lieka 192 dienos.
Piliakalniai
Piliakalniai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Bartninkų. Seniūnaitijos centras. Veikia Bartninkų mokyklos skyrius, biblioteka, paštas (LT-70025). Stūkso Piliakalnių piliakalnis. Pro kaimą teka Aista.
Etimologija
Kaimo vardas pavadintas pagal čia stūksantį Piliakalnių piliakalnį, nors nėra aišku, kodėl pasirinkta daugiskaitinė forma.
Istorija
Kaimas pirmą kartą minimas 1641 m.
Dajuanas (rajonas)
Dajuanas  – vienas iš Taojuano rajonų, esantis šiaurės vakarų Taivane. Gyventojų 84 tūkst. (2014 m. duomenys). Teritorijoje daugiausia plyti lygumos, ryžių laukai, šiaurrytinėje dalyje tęsiasi smėlėti paplūdimiai. Verčiamasi žemdirbyste (auginami ryžiai, arbūzai, javai, daržovės, žemės riešutai ir kt.), žuvininkyste. Yra jūrų uostas, Taojuano tarptautinis oro uostas. Vystoma pramonė (chemijos produktai, odos gaminiai, dažai, popierius, metalas, tekstilė, elektronika, maisto perdirbimas ir kt.)
Istorija
thumb|left|175px Gyvenvietė įkurta Daciujuano pavadinimu. Japonijos okupacijos metais pervadinta į Osono kaimą (大園庄), priklausiusį Šinčiku prefektūros Toeno rajonui (桃園郡).
2014 m. gruodžio 25 d. sukūrus naująjį Taojuano miestą, Dajuanas tapo vienu iš jo rajonų (区, Qū).
Balys Pakštas
Balys Pakštas (1905 m. liepos 20 d. Krasnojarske, Sibiras – 1990 m. balandžio 10 d. Čikagoje) – smuikininkas, lietuvių liaudies instrumentų puoselėtojas, dirigentas.
Biografija
1911 m. su tėvais grįžo į Lietuvą. Baigęs Šeduvos progimnaziją, 1924 m. įstojo į Šiaulių mokytojų seminariją, privačiai mokėsi smuikuoti. Vėliau mokėsi S. Daukanto mokytojų seminarijoje Kaune, smuikuoti mokėsi pas M. Leškevičių ir V. Motiekaitį, griežė seminarijos styginių orkestre. 1926 m. subūrė pramoginės muzikos orkestrą, griežė klubuose ir restoranuose, dirbo kino studijoje. 1927 m. pašauktas atlikti karinę tarnybą Marijampolėje, griežė smuiku 9-(ojo pulko styginių orkestre. Atlikęs karinę tarnybą, grįžo į Kauną, Šaulių namuose suorganizavo orkestrą ir griežė įvairiuose restoranuose. 1934–1939 m. mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje (smuikuoti mokė P. Matiukas, o teorinių disciplinų J. Karosas), griežė „Viktorijos" restorane. 1939 m. grįžęs į Kauną, vėl suorganizavo naują orkestrą.
Nuo 1940 m. pradėjo griežti „Valgio“ restorane Vilniuje. Netrukus pakviestas dirbti Vilniaus filharmonijos dainų ir šokių liaudies ansamblio koncertmeisteriu (meno vadovas J. Švedas). Pradėjo domėtis lietuvių liaudies instrumentais, patobulino Sekminių ragelį. Ansamblis pastatė G. Veličkos muzikinį montažą „Kaimo vestuvės“ (premjera 1941 m. lapkričio 01 d.) ir koncertavo daugelyje Lietuvos miestų ir miestelių. 1943 m. ansamblis buvo išsisklaidęs ir B. Pakštas kurį laiką dirbo filharmonijos orkestre ir Vilniaus operos chore. Ansamblį atgaivinus, 1944 m. liepos 2 d. pastatytas K. Inčiūros veikalas „Joninės“. 1944 m. liepos 20 d. vokiečiai B. Pakštą suėmė Šeduvoje ir išvežė į Tauragę, o netrukus į Vokietiją – Štetino kareivines. Čia buvo apie 1000 lietuvių. Vokiečiams leidus, iš jų atrinko apie 60 balsingų vyrų ir pradėjo choro repeticijas. Bet po mėnesio B. Pakštas buvo išvežtas į Henfossę – Norvegija. Čia surinko įvairių instrumentų ir subūrė orkestrėlį, su kuriuo koncertavo vokiečiams ir norvegams. Pasibaigus karui, pateko į Svelviko stovyklą, kur su J. Grimskiu suorganizavo didelį vyrų chorą ir orkestrėlį, 1945 m. spalio mėn. surengė keletą koncertų. Vėl atvykęs į Vokietiją, 1945–1949 m. buvo aktyvus Wiesbadeno lietuvių tautinio ansamblio dalyvis (vadovai G. Velička ir S. Sodeika). Prie choristų ir šokėjų sudarė kanklių, lamzdelių, ragelių ir birbynių orkestrą. Ansamblis pastatė G. Veličkos veikalus „Atsisveikinimas“ ir „Nemunas žydi", įvairiose stovyklose surengė per 500 koncertų. Prieš išvykdamas į JAV, Seligenstadto stovykloje suorganizavo nedidelį pramoginį orkestrą ir nemažai koncertavo.
Kunigo V. Katarskio pakviestas, 1949 m. su orkestru atvyko į JAV ir apsistojo Deitone, OH, kur įsijungė į lietuvių kultūrinę veiklą – giedojo bažnyčios chore, su orkestru rengė koncertus. Pakviestas A. Kairio, 1950 m. su orkestru persikėlė į Čikagą, IL. Čia nemažai koncertavo ir dalyvavo įvairiuose tautiniuose renginiuose. Iš gauto pelno poetui B. Brazdžioniui paskyrė 500 dolerių literatūrinę premiją. Pradėjus organizuoti Čikagos lietuvių jaunimo tautinį ansamblį, B. Pakštas buvo pakviestas jo meno vadovu ir dirigentu. Į ansamblį susibūrė iki 200 dainininkų, šokėjų ir muzikantų. 1955 m. gegužės 1 d. Motinos dienos proga ansamblis surengė savo pirmąjį koncertą. Vėliau surinko daug įvairių lietuvių liaudies instrumentų ir įkūrė „Aušros“ orkestrą, kuris talkino „Dainavos“ meno ansambliui ir chorams, daug koncertavo. Pats B. Pakštas reiškėsi ir kaip smuikininkas, grojo Sekminių rageliu ir saksofonu, dalyvavo radijo ir televizijos laidose, skaitė paskaitas apie lietuvių liaudies instrumentus. 1969 m. su Sekminių rageliu, pagamintu Norvegijoje, įgrojo 19 lietuvių liaudies dainų į magnetofono juostą, išleido plokštelę „Eikime mudu abudu". Su vokaliniais ir instrumentiniais ansambliais dalyvavo lietuvių dainų šventėse, kituose tautiniuose renginiuose. Visur jam padėjo žmona Emilija Kušleikaitė-Pakštienė, dukros Emilija Pakštaitė-Sakadolskienė – pedagogė ir chorvedė, Rūta Marija Pakštaitė-Cole, garsi dainininkė (sopranas). 1985 m. B. Pakštas su dukterimis lankėsi Lietuvoje, dalyvavo respublikinėje dainų šventėje Vilniuje.
Tuklė
Gentyje yra apie 80 vabzdžiaėdžių augalų rūšių. Šie augalai plačiai paplitę Šiauriniame pusrutulyje – Šiaurės Amerikoje, Europoje ir Azijoje.
Čeremcha–Brestas geležinkelio linija
Čeremcha–Brestas geležinkelio linija - geležinkelio linija šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Linija jungia Čeremchos ir Bresto gyvenvietes.
Tuklė
Lietuvoje auga vienintelė rūšis:
Balys Pakštas
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Mechaninis darbas
Mechaniniu darbu vadinamas fizikinis dydis, lygus kūną veikiančios jėgos modulio ir kūno poslinkio sandaugai:
A=Fs
Darbo vienetas SI sistemoje yra džaulis. Šis vienetas pavadintas anglų fiziko Džeimso Preskoto Džaulio garbei. Vieno džaulio darbas atliekamas tada, kai veikiant 1 N jėgai kūnas pasislenka 1 m atstumu.
1J=1N*1m
Tačiau mechaninis darbas – skaliarinis dydis, o jėga ir poslinkis – vektoriniai, todėl bendru atveju:
kur α - kampas tarp jėgos ir poslinkio vektorių.
Priklausomai nuo jėgos ir poslinkio vektorių tarpusavio krypties, jėgos atliktas darbas gali būti tiek teigiamas, tiek neigiamas arba lygus nuliui.
Naujojo Daugėliškio apylinkė
Naujojo Daugėliškio apylinkė (arba Naujojo Daugeliškio apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Daugėliškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ignalinos rajonui. 1954 m. prijungta dalis Daubariškės apylinkės, o dalis Naujojo Daugėliškio apylinkės prijungta prie Seniškio apylinkės. 1959 m. prijungta Mikalavo apylinkė, 1963 m. – Ožionių apylinkė, Seniškio apylinkė ir dalis Ažušilės apylinkės, 1970 m. – dalis Mažėnų apylinkės, 1977 m. – Grybėnų apylinkė, 1986 m. – Kačergiškės apylinkė.
Mechaninis darbas
1. Kai jėgos ir poslinkio vektorių kryptys sutampa arba kai kampas tarp šių vektorių yra smailus (virš 0 iki 90 laipsnių) - tada jėga atlieka teigiamą darbą. Sakome, kad tokia jėga padeda kūnui judėti. Pvz., žmogus kelia krepšį ar kitą krovinį aukštyn, tempia rogutes už virvutės - žmogaus raumenų veikimo jėga atlieka teigiamą darbą.
2. Kai jėgos ir poslinkio vektorių kryptys yra priešingos arba kampas tarp jų yra bukas (virš 90 laipsnių iki 180 laipsnių) - tada jėga atlieka neigiamą darbą. Sakoma, kad tokia jėga trukdo kūnui judėti. Pvz., trinties jėga.
3. Kai jėgos ir poslinkio vektoriai yra statmeni (kampas lygus 90 laipsnių) - tada jėga neatlieka jokio darbo. Pvz., idealaus slydimo atveju, kai lygiu ledu pastumsime kitą ledo gabalėlį, tai jo judėjimas ir sunkio jėga bus statmenos, tokiu atveju sunkio jėga neatlieka darbo ir neturi įtakos judėjimui.
CGS sistemoje yra naudojami darbo vienetai - ergai (erg).
A (erg) = F(dyn) × s(cm)
Popiežius Celestinas
Yra penki popiežiai ir vienas antipopiežius vardu Celestinas:
Japonijos ministrų kabinetas
thumb|215px|Japonijos ministro pirmininko, o įprastai ir Kabineto, emblema. Kabinetas  – pagrindinė Japonijos vykdomosios valdžios institucija, šalies vyriausybė. Jai priklauso ministerijų vadovai – ministrai, kuriems vadovauja ministras pirmininkas. Dabartinį kabinetą sudaro 19 narių.
Kabinetas atsakingas už teisės aktų įgyvendinimą, užsienio ryšius, sutarčių pasirašymą, valstybės tarnybos administravimą, biudžeto rengimą, ir kita.
Dabartinė Japonijos kabineto sistema nustatyta 1947 m. Japonijos Konstitucijos. Kabinetas taip pat egzistavo pagal Meidži Konstituciją 1889–1946 m., tačiau tuomet buvo pavaldus imperatoriui.
Avižienių apylinkė (Utena)
Avižienių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Utenos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Utenos rajonui. 1954 m. prijungta dalis Utenos apylinkės ir dalis Grybelių apylinkės, o dalis Avižienių apylinkės prijungta prie Leliūnų apylinkės ir Pakalnių apylinkės. 1959 m. prijungta Maželiškių apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Avižienių apylinkė prijungta prie Leliūnų apylinkės ir Mockėnų apylinkės.
Allmusic
thumb|right|200px|Allmusic logotipas Allmusic, anksčiau – All Music Guide  – 1991 m. sukurta didelė internetinė duomenų bazė, kurioje kaupiama informacija apie muzikos žanrus, muzikantus ir muzikos grupes, taip pat apie naujus išleistus muzikinius albumus bei jų recenzijos. Ši duomenų bazė priklauso kompanijai „All Media Guide“.
Strategija
Strategija (iš 🇬🇷 'kariuomenės lyderio menas; liepimas' ) – aukšto lygio planas pasiekti vieną ar daugiau tikslų, neapibrėžtų sąlygų įtakoje. Kalbant apie „generolo meną“, įskaitant kelis įgūdžių pogrupius – taktiką, apgulties meną, logistiką ir t. t., terminas buvo pradėtas naudoti VI amžiuje Rytų Romos terminologijoje ir buvo išverstas į Vakarų liaudies kalbas tik XVIII amžiuje. Nuo tada iki XX amžiaus žodis „strategija“ pažymėjo „visapusišką kelią bandant siekti politinių tikslų, įskaitant grėsmes ar faktinį jėgos panaudojimą karinio konflikto, kuriame abu priešai bendrauja, metu.“
Strategija yra svarbi, nes turimi ištekliai šiems tikslams pasiekti paprastai būna riboti. Strategija paprastai apima tikslų nustatymą, veiksmų eigą, kad būtų pasiekti tikslai, ir veiksmų vykdymui reikalingų išteklių sutelkimą. Strategija apibūdina, kaip tikslai bus pasiekti naudojantis ištekliais. Vyresnioji organizacijos vadovybė įprastai įpareigota nustatyti strategiją. Strategija gali būti paruošta arba gali atsirasti kaip veiklos modelis, kai organizacija prisitaiko prie savo aplinkos arba konkuruoja. Tai apima tokią veiklą, kaip strateginį planavimą ir strateginį mąstymą.
Butkiškė (Kelmė)
Butkiškė – buvęs kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 11 km nuo Naudvario.
Strategija
Henris Mintzbergas iš Makgilio universiteto apibrėžė strategiją kaip „modelį sprendimų sraute“, norėdamas sukurti kontrastą požiūriui į strategiją, kaip į planavimą, o Maksas McKeownas (2011) teigia, kad „strategija yra ateities formavimas“ ir žmogaus bandymas pasiekti „norimus tikslus su turimomis priemonėmis“. Dr. Vladimiras Kvintas apibrėžia strategiją kaip „doktrinos radimą, formulavimą ir plėtojimą, kad būtų užtikrinta ilgalaikė sėkmė, jei jos bus nuosekliai laikomasi.“
Strategijos komponentai
Profesorius Ričiardas P. Rumeltas 2011 m. aprašė strategiją, kaip problemų sprendimo būdą. Jis rašė, kad gera strategija turi pagrindinę struktūrą, vadinamą branduoliu. Branduolys turi tris dalis : 1) Diagnozę, kuri apibrėžia arba paaiškina iššūkio pobūdį; 2) Pagrindinę politiką tvarkantis su iššūkiu; ir 3) Suderintus veiksmus, skirtus įgyvendinti norimą politiką. Kalboje dėl Kubos raketų krizės 1962 m. spalio 22 d. JAV Prezidentas Dž. F. Kenedis iliustravo šiuos tris strategijos elementus:
Rumeltas rašė 2011 m., kad trys svarbūs strategijos aspektai yra: „išankstinė meditacija, kitų elgesio numatymas ir kryptingas koordinuotų veiksmų dizainas“. Jis apibūdino strategiją, kaip dizaino problemos sprendimą, su kompromisais tarp įvairių elementų, kurie turi būti suderinti, pritaikyti ir koordinuoti, o ne planuoti ar pasirinkti.
Strategijos formulavimas ir įgyvendinimas
Strategija paprastai apima du pagrindinius procesus: formulavimą ir įgyvendinimą. Formulavimas apima aplinkos ar situacijos analizavimą, diagnozės kūrimą ir pagrindinių principų plėtojimą. Tai apima tokią veiklą kaip strateginį planavimą ir strateginį mąstymą. Įgyvendinimas susijęs su veiksmų planais, kurių buvo imtasi, kad būtų pasiekti tikslai, laikantis nustatytos orientacinės politikos.
Briusas Hendersonas 1981 metais rašė, kad: „Strategija priklauso nuo gebėjimo numatyti būsimas dabartinių iniciatyvų pasekmes.“ Jis rašė, kad, nepaisant pašalinių veiksnių, pagrindiniai reikalavimai strategijos kūrimui yra: 1) daug žinių apie aplinką, rinką ir konkurentus; 2) gebėjimas nagrinėti šias žinias kaip interaktyvią dinaminę sistemą; ir 3) vaizduotė ir logika renkantis tarp konkrečių alternatyvų. Hendersonas rašė, jog strategija buvo naudinga, dėl: „ribotų išteklių, priešininko pajėgumų ir ketinimų nežinojimo; negrįžtamo išteklių įsipareigojimo; būtinybės koordinuoti veiksmus per tam tikrą laiką ir atstumą; nežinios dėl iniciatyvos kontrolės; ir priešų abipusio tarpusavio suvokimo pobūdžio.“
Karo teorija
Karo teorijoje strategija reiškia – „didelio masto visų tautos pajėgų panaudojimas tiek taikos, tiek karo metu, ilgo nuotolio planavimas ir plėtra, norint užtikrinti saugumą ir pergalę“ (Random House Dictionary).
Rytų karinė filosofija pastebima daug anksčiau, kaip antai „Karo menas“ (aut. Sun Tzu) maždaug 500 m. prieš Kristų.
Vadybos teorija
Modernaus verslo strategija 1960 metais atsirado kaip studijų ir praktikos sritis; prieš tai, žodžiai „strategija“ ir „konkurencija“ retai atsirasdavo ryškiausioje valdymo literatūroje. Alfredas Čandleris 1962 m. rašė, kad: "strategija yra pagrindinių ilgalaikių tikslų nustatymas įmonėje, ir veiksmų bei išteklių, būtinų įgyvendinti šiuos tikslus, paskirstymas. " Michaelas Porteris 1980 metais strategiją apibrėžė kaip "plačią formulę, kuria verslas ketina konkuruoti, kokie turėtų būti tikslai ir kokia politika bus reikalinga norint įgyvendinti šiuos tikslus ir derinys tikslų, kurių įmonė siekia ir priemones (politikos), kuriomis ji planuoja ten patekti. "
Henris Mintzbergas 1998 metais įvardijo penkis strategijos apibrėžimus:
Strategija Žaidimų teorijoje
Žaidimų teorijoje strategija remiasi taisyklėmis, kurias naudoja žaidėjas pasirinkdamas tarp galimų apčiuopiamų variantų. Kiekvienas žaidėjas turi galimų strategijų rinkinį darant ėjimus.
Strategija žaidimų teorijoje gali būti atsitiktinė (maišyta) arba nustatyta (gryna). Gryna strategija gali būti suvokiama kaip konkretus atvejis mišrių strategijų, kurių tikimybė yra apibrėžta 0 arba 1.
Strategija pagrįsti žaidimai paprastai reikalauja iš žaidėjo sugalvoti sprendimų seką, siekiant nustatyti geriausią būdą nugalėti varžovą.
Darbininkų viltis
Darbininkų viltis – JAV lietuvių liberalinis laikraštis, leistas 1903–1925 m. Šenandoa (Pensilvanija).
Redagavo ir leido Vincas Šlekys, Jurgis Gegužis ir kt.
Nemuno aukštupio žemuma
thumb|Nemuno aukštupio žemuma
Nemuno aukštupio žemuma  – žemuma Baltarusijoje, Gardino srityje ir Minsko srities vakaruose, susidariusi aplink Nemuno aukštupio slėnį.
Didelė paviršiaus dalis supelkėjusi. Žemumoje dunkso Nalibokų ir Lipičanų girios.
Paolo Uccello
right|thumb|220px|[[Fikcija|Fikcinis Paulo Učelo portretas iš XVI a.]]
Paolas Učelas (it. Paolo Uccello, 1397–1475 m.) – italų XIV a. ankstyvojo renesanso dailininkas, priskiriamas Florencijos dailės mokyklai. Učelas savo kūryboje panaudojo perspektyviojo vaizdavimo metodus kūrybiniams efektams išgauti. Dažnai vadinamas „Perspektyvos tėvu“ Vakarų mene. Učelo kūrybiniai ieškojimai taip išsiskyrė iš bendrojo italų Renesanso vaizduojamojo meno judėjimo, kad dailininkas buvo primirštas net ir pačioje Italijoje. Iš naujo „atrastas“ tik XX amžiuje.
Učelo žymiausiais darbais įvardijami triptikas „San Romano mūšis“ (apie 1457 m.) ir „Šv. Jurgis ir drakonas“ (apie 1460 m.).
Biografija
Paolas Učelas (tikr. Paolo di Dono) gimė 1396 m. arba 1397 m. Pratovekijo miestelyje, Toskanoje, manoma, gana pasiturinčioje šeimoje. Tėvas Donas buvo kirpėjas, o motina Antonija – aukštakilmė florentietė. Savo pravardę, kuria žinomas – Učelas, Paolas gavo vėliau dėl pomėgio tapyti paukščius (iš it. uccello – paukštis).
Būdamas apie 10 metų Učelas tapo žymaus to meto skulptoriaus Giberčio mokiniu. Manoma, kad Giberčio kurtos Florencijos vienuolyno durys, kuriose vaizduojama mūšio scena, galėjo įkvėpti vėlesnį Učelo paveikslą „San Romano mūšis“. Giberčio gotikinės pakraipos stilius neabejotinai paveikė būsimo dailininko kūrybą. Manoma, kad tuo metu Učelas susipažino su Donatelu, kuris savo laiku, taip pat buvo Giberčio mokinys.
Bolivijos demografija
Bolivijos demografija iš etninės pusės yra pasiskirsčiusi taip – šalyje 30 % kečujų kalba ir 25 % aimarų kalba kalbančių gyventojų. Didžiausios etninės grupės yra kečujai (2,5 milijono), aimarai (2 milijonai), čikvitanai (180 tūkst.) ir gvaraniai (125 tūkst.). Taigi visa indėnų populiacija sudaro 55 % gyventojų, likusią dalį sudaro – 30 % metisai ir apie 15 % baltaodžiai.
Paolo Uccello
Biografija
left|thumb|330px| „San Romano mūšis“ su pagarsėjusia žuvusio kario figūra (apie [[1457, Londono nacionalinė galerija)]] 1414 m. Učelas buvo priimtas į dailininkų gildiją Compagnia di San Luca, 1415 m. prisijungė prie Florencijos dailininkų gildijos Arte dei Medici e degli Speziali, finansuotos Medičių šeimos. Maždaug tuo metu dailininkas paliko Giberčio mokyklą ir pradėjo profesionalaus dailininko veiklą. Ankstyvieji jo darbai buvo bažnyčių, vienuolynų, ligoninių freskos bei Medičių namų interjeras. 1425 m. jis kūrė mozaikas Šv. Morkaus bazilikoje Venecijoje. Ankstyvieji Učelo darbai neišliko arba išliko labai prastos būklės.
Holly Valance
Holly Rachel Vukadinović (geriau žinoma kaip Holly Valance, g. 1983 m. kovo 11 d.) – australų kilmės aktorė ir ARIA nominuota dainininkė. Išgarsėjo suvaidinusi seriale „Kaimynai“ (Neighbours), muzikinę karjerą pradėjo 2002 metais, ją išgarsino kurinys „Kiss Kiss“.
Paolo Uccello
Biografija
Maždaug apie 1425 m. Učelas susidomėjo geometrija ir jos taikymu perspektyviajam vaizdavimui. Daugelis to meto Italijos dailininkų, pradedant Mazaču, tobulino perspektyvųjį vaizdavimą, tačiau Učelas jį panaudojo visai kitiems tikslams, nei kiti. 1436 m. dailininkas sukūrė freską serui Džonui Hokvudui, to meto Italijoje veikusiam kondotjerui. Apie 1434−36 m. dirbo Prato katedroje, įmanoma, kad buvo atvykęs į Pratą dar keletą kartų. 1443−44 m. Učelas sukūrė vitražą ir ištapė didįjį laikrodį Santa Maria del Fiore katedroje Florencijoje. Apie 1444 m. dirbo Padujoje. Apie 1450–57 m. sukūrė pagarsėjusį triptiką „San Romano mūšis“ Medičių šeimai, vaizduojantį 1431 m. vykusį mūšį tarp Florencijos ir Sienos armijų.
Bolivijos demografija
Tarp baltaodžių Bolivijos gyventojų didžiausią dalį sudaro ispanai, likę dar nuo kolonizacijos laikų. Tarp kitų tautybių vyrauja vokiečiai (kurie įkūrė nacionalinę aviacijos bendrovę „Lloyd Aereo Boliviano“), italai, amerikiečiai, kroatai, rusai, lenkai ir baskai. Dauguma šių tautybių piliečių Bolivijoje gyvena kelias kartas.
Paolo Uccello
Biografija
1453 m. Učelas vedė Tomasą Malifiči ir tais metais jam gimė sūnus Donatas. 1456 m. gimė duktė Antonija. 1465–69 m. Učelas dirbo Urbine tapydamas vienuolyno altorių. 1469 m. Florencijoje Učelas prašė grąžinti mokesčius, skųsdamasis, kad nebegali dirbti, o žmona serga. 1470 m. dailininkas nutapė paskutinį savo darbą, paveikslą „Medžioklė“. Učelas mirė 1475 m. gruodžio 10 d., palaidotas Santo Spirito bažnyčioje savo tėvo kape Florencijoje. Dž. Vazaris tikina, kad jo duktė Antonija taip pat buvo dailininkė.
Kūryba
Učelas nepaprastai žavėjosi perpspektyvos taikymu mene. Dž. Vazario liudijimu, jis netgi dirbdavo naktimis, ieškodamas vis naujų perspektyvos panaudojimo būdų. 1436 m. freska serui John Hawkwood buvo sukurta taip, kad iš apačios žiūrovui susidarydavo įspūdis, kad jis mato trimatę skulptūrą. Skirtingai nei pas kitus dailininkus, pas kuriuos perspektyva panaudojama išryškinti pagrindinio plano veikėjams, Učelo kūryboje perspektyviojo plano objektai yra tokie pat svarbūs, o gal ir svarbesni nei pagrindinio plano. Toks dailės pobūdis formavo freskinį vaizdavimo stilių, būdingą gotikai. Todėl, nors Učelo kūrybinės idėjos toli pralenkė laiką, amžininkų jis buvo laikomas stilistiškai atsilikusiu. Dėl to dailininkas baigė gyvenimą skurde ir greitai buvo primirštas arba prisimenamas kaip keistuolis.
Pagrindiniame savo darbe „San Romano mūšis“ (anksčiau žinotas, kaip „Sant Egidijo mūšis“), dailininkas pademonstruoja savo kūrybinius principus. Mūšio chaosas tampa iš tikro harmoningu ir vientisu paveikslu. Triptiko kairėje dalyje pavaizduotas žuvęs karys yra tapęs chrestomatiniu ir atrodo neįprastai net modernistinės dailės kontekste, nors nutapytas beveik realistiškai tiksliai. Paveiksle „Šv. Jurgis ir drakonas“ antrame plane esantis peizažas taip priartintas prie žiūrovo, kad atrodo tiek pat arti kiek ir pirmojo plano herojai. Paveikslas „Medžioklė“ yra dar vienas būdingas Učelui perspektyvos panaudojimo pavyzdys.
Bolivijos demografija
Bolivija yra viena skurdžiausių Pietų Amerikos valstybių. Beveik 2/3 jos gyventojų, kurių daugumą sudaro žemdirbiai, gyvena skurde. Gyventojų tankumas labai įvairus – nuo 1 žm./kv.km. pietrytinėje šalies dalyje iki 10 žm./kv.km. centrinėje Bolivijoje. Kasmet gyventojų skaičius padidėja 1,45 %.
Didžioji dalis šalies gyventojų išpažįsta Romos katalikų tikėjimą (jis taip pat laikomas nacionaliniu šalies tikėjimu), populiarus ir protestantizmas. Pagal 2001 m. apklausas, 78 % gyventojų yra Romos katalikai, 16 % protestantai, likusi dalis išpažįsta kitą krikščionybės tikėjimą.
Pagrindiniai Bolivijos demografijos skaičiai
thumb|right|300px|Bolivijos gyventojų skaičiaus didėjimas (tūkstančiais)
Gyventojų skaičius
8 989 045 (2006 m. duomenys)
Amžiaus pasiskirstymas
0-14 metai: 35 %
15-64 metai: 60,4 %
65 ir daugiau metų: 4,6 % (2006)
Vidutinis amžius
Visų gyventojų: 21,8 m.
Vyrų: 21,2 m.
Moterų: 22,5 m. (2006)
Gyventojų skaičiaus augimas
1.45 % (2006)
Mirtingumas
7,53 mirtys/1,000 gyventojų (2006)
ŽIV/AIDS sergamumas
Paplitimas tarp suaugusių: 0,1 % (2003)
Žmonės, infekuoti ŽIV/AIDS: 4 900 (2003)
Mirtys nuo ŽIZ/AIDS: mažiau 500 (2003)
Raštingumas
Bendrai: rašyti ir skaityti gali visi, sulaukę 15 m.
Visų gyventojų: 87,2 %
Vyrai: 93,1 %
Moterys: 81,6 % (2003)
Liucija Palinauskaitė
Liucija Palinauskaitė (1942 m. rugpjūčio 20 d. Kaune – 2019 m. sausio 31 d. Vilniuje) – choro dirigentė ir muzikos mokytoja.
Biografija
Nuo 1964 m. Respublikinių profsąjungų kultūros rūmų mergaičių choro „Liepaitės“ (1965) organizatorė, meno vadovė ir dirigentė. Per tris dešimtmečius šis kolektyvas nuo 60 I–IV klasių mergaičių išaugo į 500 mergaičių ir merginų choro studiją, kurioje dirbo daugiau kaip 20 muzikos mokytojų. 1980 m. „Liepaitėms“ suteiktas nusipelniusio kolektyvo vardas. Jos – respublikinių dainų švenčių konkursų nuolatinės laureatės, dalyvavo daugelyje tarptautinių festivalių.
1992 m. Vilniuje įsteigus Chorinio dainavimo mokyklą „Liepaitės“, L. Palinauskaitė tapo vyresniųjų klasių merginų choro „Liepaitės“ meno vadove ir dirigente. Choras rengia koncertus Lietuvoje ir užsienyje, gieda bažnyčiose, dalyvauja įvairiuose kultūros renginiuose, 1995 m. tarptautiniame konkurse Švedijoje (Osterhamnas) pelnė diplomą. „Liepaitės" parengtos 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje.
1976–1977 m. pedagogė choro dirigavimą dėstė Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje, o 1977–1979 m. B. Dvariono dešimtmetėje muzikos mokykloje. Buvo 1977 ir 1985 m. respublikinių dainų švenčių dirigentė, 1977 m. jai suteiktas nusipelniusios artistės garbės vardas. Išaugino dukterį Ingridą – smuikininkę.