cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gegužinis asiūklis
Toksiškumas
Gegužinis asiūklis – pelkėtų pievų ir ganyklų piktžolė. Vienas nuodingiausių šlapių pievų augalų šiauriniame pusrutulyje, keliantis didelę grėsmę žolėdžiams gyvuliams, bet ne žmonėms. Žole ir šienu gali apsinuodyti galvijai. Augalas turi alkaloidų ir kt. medžiagų, veikiančių nervų sistemą.
Novelė
Novelė ( – naujiena) – prozos žanras, kuriam būdingas glaustas pasakojimas, vientisas konfliktas, intriguojanti fabula.
Novelės veiksmas yra glaustas, fabulą sudaro pagrindinio veikėjo likimui svarbūs įvykiai, atsiskleidžiantys per trumpą laikotarpį. Jie plėtojasi labai sparčiai, dinamiškai, kol pasiekia kulminaciją, kai sprendžiamas veikėjo likimas: veikėjas turi apsispręsti, kaip toliau elgtis, atsiskleisti ar pasirodyti, kas jis yra iš tikrųjų. Novelei nebūdingi šalutiniai epizodai, antraeiliai veikėjai, platūs aprašymai. Novelės pabaiga (atomazga) dažnai būna netikėta, šokiruojanti skaitytoją.
Klasikinė novelės forma susiklostė Renesanso epochoje Italijoje. Tuo metu gyvavę sakytiniai pasakojimai – pasakos, anekdotai, atsitikimų kronikos, įvairios istorijos – susiliejo į vieną darnią visumą. Novelės žanro pradžia siejama su italų rašytojo Džovanio Bokačo šimto trumpų, į vieną ciklą sujungtų pasakojimų – novelių – rinkiniu, pavadintu „Dekameronas“. Kartais novelės terminas vartojamas kaip apsakymo sinonimas.
Novelės formą ištobulino romantikai E. T. A. Hoffmann, Edgaras Alanas Po. Tipiškas noveles su netikėta pabaiga kūrė O. Henris.
Iš lietuvių rašytojų novelių yra sukūrę Jonas Biliūnas, Jurgis Savickis, Ignas Šeinius, Juozas Aputis, Romualdas Granauskas, Bronius Radzevičius, Bitė Vilimaitė, Antanas Čalnaris.
Nemajūnų šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia
Istorija
miniatiūra|250px|left|Bažnyčia 2014 m.
Pirmąją medinę bažnyčią 1786 m. pastatė Kristina Kačanauskienė; įkurta parapija. XVIII a. Nemajūnuose veikė parapinė mokykla. XIX a. viduryje senoji bažnyčia buvo suirusi. 1858 m. patvirtintas naujos medinės bažnyčios projektas, kurio atsisakyta, 1862 m. patvirtintas mūrinės bažnyčios projektas.
1863 m. areštuotas klebonas Pranas Kazlauskas. Jam 1864 m. atimtas dvasininko titulas, išsiųstas į katorgą. Išmūrijus 1,5 m aukščio sienas, bažnyčią statyti uždrausta. Valdžia pasiūlė remontuoti senąją. Paaiškėjus, kad nėra ko remontuoti, prašyta leidimo perstatyti. Nesulaukęs oficialaus valdžios leidimo, kunigas Anzelmas Nonevičius 1877 m. pastatė naują medinę bažnyčią pagal Tomo Tišeckio 1861 m. parengtą ir 1876 m. patvirtintą projektą. Už savavališką statybą 1877 m. valdžia kleboną nubaudė 150 rb. 1918 m. vokiečių žandarai sudegino bažnyčios ūkinius pastatus su javais.
Hostertas
Hostertas – miestelis pietiniame Liuksemburge, 2 km į šiaurės vakarus nuo Nyderanveno. Geležinkelio stotis.
Moss
Moss − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Katkuškės
Katkuškės – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Poškonių.
Ji
Ji  – upė centriniame Urugvajuje; Negro kairysis intakas. Prasideda Sero Čato vietovėje, Cuchilla Grande aukštumose. Teka į vakarus Durasno ir Floridos departamentais. Prateka kristaline plynaukšte. Prie upės įsikūręs Durasno miestas.
Pavadinimas kilo iš gvaranių kalbos – y reiškia vandenį, o i nedidelį, nereikšmingą.
Laičiai (Semeliškės)
Laičiai  – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 6 km į rytus nuo Semeliškių. Seniūnaitijos centras.
Dniepro-Bugo kanalas
Dniepro-Bugo (arba Karališkasis) kanalas  – Baltijos ir Juodąją jūras sujungiantis laivybinis kanalas Baltarusijoje, Bresto srityje. Nutiestas tarp Pinos (Pripetės intakas, Dniepro baseinas) ir Muchaveco upių (Bugo intakas, Vyslos baseinas). Bendras ilgis – 244 km.
Liaušė
Liaušė – upė Panevėžio rajone, kairysis Upytės upės intakas. Manoma, kad nuo šio upelio kilo Užliaušių kaimo pavadinimas. Didesnė upelio vagos dalis ištiesinta, nepaliesti tik paskutiniai 2,7 km žemupio. Netiesinta upelio dalis priklauso Krekenavos regioninio parko, Upytės geomorfologiniam draustiniui ir pasižymi vaizdingais, aukštus šlaitus turinčiais, slėniais, bei senais medžiais (daugiausiai ąžuolais).
Dniepro-Bugo kanalas
thumb|left|225px|Kanalo geografinė padėtis Statytas Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Bresto vaivadijos žemėse nuo 1775 iki 1783 m. paskutinio Abiejų Tautų Respublikos valdovo Stanislovo Augusto Poniatovskio iniciatyva. Jis 1784 m. rugsėjo mėnesį asmeniškai dalyvavo iškilmingame kanalo, kuriam šio įvykio garbei buvo suteiktas „Karališkasis“ pavadinimas, atidaryme.
Liaušė
Upėvardis siejamas su žodžiu liaušis, liauša („žioplys, ištižėlis, kvaiša“) bei liaušinti („nerangiai eiti“).
Administracinė teisė
Administracinė teisė – viešosios teisės šaka; sistema teisės normų, reglamentuojančių viešojo administravimo subjektų statusą, kompetenciją, jų visuomeninius santykius su viešosios bei privatinės teisės subjektais bei jų tarpusavio santykius.
Bendroji ir specialioji administracinė teisė
Gali būti skiriam bendroji ir specialioji administracinė teisė. Bendroji administracinė teisė apima visų administracinės teisės pošakių normas. Ji nustato, kad yra administracinės teisės subjektas, įtvirtina bendruosius administracinės teisės principus. Specialioji (arba ypatingoji) – teisės normos, apimančios specifinę viešojo administravimo sritį (pvz., statybos teisė).
Lietuvos administracinė teisė
Lietuvoje pamatinis administracinės teisės aktas – LR viešojo administravimo įstatymas. Lietuvoje veikia specializuoti 2 pakopų administraciniai teismai (apygardų teismai bei LVAT). Jų veiklą reguliuoja LR administracinių bylų teisenos įstatymas (iki kol bus priimtas bei įsigalios LR administracinio proceso kodeksas). Administracinę teisę Lietuvoje tiria VU, MRU, VDU, Teisės instituto mokslininkai.
Administracinės teisės mokslas
Administracinės teisės mokslas (administratyvistika) – teisės mokslo (teisėtyros) šaka, tirianti administracinę teisę. Artima viešojo administravimo mokslams.
Lietuvoje administracinės teisės mokslą plėtoja:
Ariergardas
Ariergardas ( 'užpakalinė apsauga') – dalinys ar padalinys, dengiantis atsitraukiančias pagrindines jėgas. Ariergardas turi sulaikyti puolantį ar persekiojantį priešą, leisti pagrindinėms pajėgoms atsiplėšti nuo priešo ir tvarkingai atsitraukti ar užimti naujas pozicijas.
Ariergardas turi nuolat vykdyti žvalgybą, kad žinotų priešo kariuomenės sudėtį, grupuotes ir judėjimo kryptis.
Ariergardus plačiai naudojo praeities mūšiuose. Viduramžiais ariergardai kartu su avangardais buvo labai svarbi žygio ir kovinės rikiuočių dalis.
Kovinėje rikiuotėje ariergardas (rezervas) buvo atskira kariuomenės kolona, kuri slėpdavosi ties vienu iš rikiuotės sparnų. Į ariergardą paskirdavo gana didelę pajėgų dalį, dažnai sudarytą iš įvairių kariuomenės rūšių. Lemtingu momentu į mūšį įsijungiančio ariergardo daliniai nulemdavo mūšio sėkmę.
Vėliau ariergardas tapo ne kovinės rikiuotės dalis, o atsitraukiančių ar karo sąlygomis perdislokuojamų pagrindinių pajėgų priedanga.
Istorijoje buvo nemažai atvejų, kai ariergardai sėkmingai atlikdavo savo paskirtį. Pvz., Rusijos kariuomenės ariergardas A. Suvorovo 1799 m. Šveicarijos žygyje ne tik pridengė Alpes kertančias pagrindines pajėgas, bet ir didesnėms prancūzų pajėgoms padarė rimtų nuostolių. 1812 m. Napoleono žygio į Rusiją metu atsitraukiančią Rusijos kariuomenę sėkmingai dengė atamano M. Platovo vadovaujami ariergardai.
Ariergardo sudėtis ir nuotolis nuo pagrindinių pajėgų būna įvairūs, priklausomai nuo keliamų uždavinių, priešo pajėgų, padėties ir veiksmų, nuo saugomų dalinių ar junginių ir vietovės ypatumų. Antrojo pasaulinio karo metais Tarybinėje Armijoje į ariergardą paskirdavo: Ariergardai paprastai naudodavo manevrinę gynybą ir rengdavo užtvaras pagrindinių pajėgų atsitraukimo juostoje.
Į ariergardą skiriamos tokios pajėgos, kad galėtų savarankiškai, be pagrindinių pajėgų pagalbos, atlikti savo užduotį. Dabar į ariergardą skiriami tankų ir motorizuoti pėstininkų daliniai ar padaliniai, sustiprinti kitų kariuomenės rūšių padaliniais ir palaikomi aviacijos.
Ariergardo veiksmai turi būti aktyvūs, ryžtingi ir suderinti su pagrindinėmis pajėgomis.
Ariergardas kariniame laivyne
Kariniame jūrų laivyne ariergardu vadinama laivyno kovinės rikiuotės galinė eskadra ar eskadros – laivų grupė, kuri juda atsitraukusi nuo pagrindinių pajėgų ir dengia iš užnugario. Bendroje laivyno ar eskadros rikiuotėje ariergardas paprastai sudarydavo trečdalį galinių jėgų.
Nuo Antrojo pasaulinio karo laikų kariniai laivynai ariergardų nebenaudoja dėl pasikeitusių kovos jūroje būdų.
Politinis biuras
TSKP Politbiuras
Pagal TSKP įstatus TSKP CK politbiurą rinkdavo TSKP CK plenumuose. Politbiuras vadovaudavo TSKP tuo metu, kai nevykdavo TSKP CK plenumai. Realybėje politbiuro narius parinkdavo siauras aukščiausios TSKP vadovybės ratas. Politbiuro priimtus sprendimus po to patvirtindavo TSKP CK.
Politbiuro dydis būdavo nuo 10 (3-iąjį XX a. dešimtmetį) iki 25 narių (8-ąjį XX a. dešimtmetį).
Trockistų partijos
Trockistų partijose Politinis biuras yra Centro Komiteto biuras, kuris formuluoja kasdieninius politinius sprendimus, kuriuos vėliau patvirtina Centro Komitetas. Politinį biurą formuoja Centro Komitetas iš savo narių. O generalinio sekretoriaus postas mažiau svarbus, negu stalinistinėse partijose. Tokios trockistinės partijos pavyzydys yra Lanka Sama Samaja partija.
Azerbaidžanas (reikšmės)
Žodis Azerbaidžanas gali reikšti:
Polivarkas
Polivarkas – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, prie Antalieptės marių. Sentikių kapinės (nuo 1959 metų). Yra kaimo turizmo sodyba.
Istorija
Į kaimą 1763 m. traukdamiesi atsikėlė Gudiškių vienuolyno sentikiai. Sentikiai turėjo cerkvę. Apie 1935 m. parapijai priklausė 1400 tikinčiųjų. Po karo ėmus statyti Antalieptės jėgainę dalis kaimo buvo užlieta, todėl šventykla perkelta, tačiau senosios kapinės buvo užlietos. Po 1990 m. parapija sunyko.
Soong Čing-ling
Soong Čing-ling buvo Kinijos politikė, viceprezidentė, antroji Sun Jatseno žmona. 1911 m. revoliucijos lyderė, kuri įkūrė buvusią Kinijos respubliką. Po to, kai buvo įkurta Kinijos Liaudies Respublika, ji taip pat užėmė keletą įtakingų postų vyriausybėje. Prieš pat savo mirtį ji simboliškai buvo paskirta garbės prezidente.
Gyvenimas prieš 1949 m.
Soong Čing-ling gimė verslininko ir misionierės šeimoje Pudongo rajone, Šanchajuje. Studijavo Vesliano koledže Meikone, Džordžijoje. Baigusi koledžą ji sugrįžo į Kiniją 1929 m. Prasidėjus Kinijos pilietiniam karui ji atsiskyrė nuo savo šeimos ir palaikė komunistų pusę. 1948 metais ji tapo Nacionalinio liaudies kongreso pirmininkė.
Paskutiniai gyvenimo metai
Po Kultūrinės revoliucijos ji apsiribojo pasirodyti viešumoje dėl silpnos sveikatos ir šeimos rūpesčių, ji vis dar pasirodydavo spaudoje. Paskutinį kartą viešumoje ji pasirodė 1981 m. gegužės 8 d., kuomet sėdėdama neįgaliųjų vežimėlyje atsiėmė Viktorijos koledžo apdovanojimą. 1981 m. gegužės 16 d., mažiau nei dvi savaitės prieš mirtį, ji priėmė garbės prezidento titulą, ji buvo vienintelė per visą KLR istoriją turinti tokį titulą.
Sodalė (Tauragė)
Sodalė – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 4,5 km į šiaurės rytus nuo Dauglaukio. Kaimas išsidėstęs prie Šešuvies ir Jūros upių santakos, kairiuosiuose šių upių krantuose.
Kučilja Grandė
thumb|250px|Kučilja Grandės kraštovaizdis
Kučilja Grandė  – pagrindinis aukštumų masyvas Urugvajuje. Driekiasi šiaurės – pietų kryptimi nuo Negro upės šiaurėje iki pat La Platos pietuose. Nuo Cuchilla Grande vakarų kryptimi atsišakoja dvi aukštumos – Cuchilla Grande del Durazno (Yi ir Negro tarpupyje) ir Cuchilla Grande Inferior (iki Kolonijos departamento). Aukštis iki 514 m (Sero Katedralio k.).
Ožkabarzdis asiūklis
Ožkabarzdis asiūklis (Equisetum pratense) – asiūklūnų (Equisetophyta) skyriaus augalas, priklauso sporinių induočių augalų grupei. Auga pievose, pakelėse, apydrėgniuose miškuose.
Afrikinės smiltpelės
Afrikinės smiltpelės (Desmodilliscus) – pelinių (Muridae) šeimos graužikų gentis, kurioje vienintelė rūšis – Brauerio smiltpelė (Desmodilliscus braueri). Kailis minkštas. Nugara geltona, smėlio spalvos, šonai šviesesni, pilvas baltas. Turi apsauginius akių vokus. Kūnas 5-7 cm ilgio. Uodega maždaug sudaro 75 proc. kūno ilgio. Letenų pagalvėlės plikos. Uodega apaugusi retais plaukais.
Sport Club do Recife
Sport Club do Recife – Brazilijos futbolo klubas.
Afrikinės smiltpelės
Rūšis paplitusi Šiaurės Nigerijoje ir Sudane.
Ožkabarzdis asiūklis
Morfologija
Augalas iki 30 cm aukščio. Vegetatyviniai ir sporifikuojantieji stiebai išauga tuo pačiu laiku, pavasarį. Varpa pailgai ovališka arba beveik cilindriška. Sporifikuoja balandžio–gegužės mėnesiais.
Sport Club do Recife
Istorija
1905 m. klubas įkurtas Resifėje.
2010-2011 m. sezone rungtyniavo Brazilijos B serijoe – Campeonato Brasileiro Série B.
Naujasis Urengojus
Naujasis Urengojus  – miestas Rusijoje, šiaurės Sibire, Tiumenės srityje, didžiausias Jamalo nencų autonominėje apygardoje. Įsikūręs prie Pūro intako Jevo Jachos. Pro miestą eina nebaigtas Transpoliarinis geležinkelis. Dabar veikia ruožas iki Nadymo, o iš ten geležinkeliu pasiekiama Tiumenė.
Ožkabarzdis asiūklis
Morfologija
thumb|left|180px|Botaniniai požymiai
Pirmas šakos narelis trumpesnis už lapamakštę.
Naujasis Urengojus
Naujasis Urengojus yra didžiausias Rusijos gamtinių dujų gavybos centras ir vienas didžiausių dujų gavybos centrų pasaulyje. Mieste įsikūrę daug dujų gavybos bendrovių būstinių, dauguma jų pavaldžios „Gazprom“. Veikia naftos ir dujų pramonės institutas, keli universitetų filialai.
Ožkabarzdis asiūklis
Paplitimas
Randamas visame šiauriniame pusrutulyje, kosmopolitinė rūšis. Dažna ir Lietuvoje.
Naujasis Urengojus
Istorija
1949–1953 m. dabartinio miesto vietoje vyko Transpoliarinio geležinkelio statybos. 1966 m. atrastas Urengojaus dujų telkinys, 1973 m. pradėta gyvenvietės statyba, 1975 m. pradėta dujų gavyba. 1980 m. suteiktas miesto statusas. 1984 m. baigta dujotiekio Urengojus-Pomarai-Užhorodas statyba, pradėtas dujų tiekimas į Vakarų Europą. 2004 m. prie Naujojo Urengojaus prijungtos Korotčajevo ir Limbjachos gyvenvietės, miesto teritorija nusidriekė 80 km ruože.
Ožkabarzdis asiūklis
Toksiškumas
Suvartojus pakankamą kiekį nuodingas.
Madrid Arena
thumb|300px|Madrid Arena fasadas
Madrid Arena (dar vadinama Telefónica Arena) universalus, tarptautinio lygio sporto, pramogų ir verslo kompleksas Madride, Ispanijoje. Arena buvo pastatyta 2003 m. ir joje kasmet vyksta Madrid Masters teniso turnyras. Arena talpina 10 500 žiūrovų ir yra krepšinio klubo CB Estudiantes namų arena.
2007 m. rugsėjo 8 d., 10 ir 12 dienomis XXXV Europos krepšinio čempionato metu Lietuvos vyrų krepšinio rinktinė šioje arenoje įveikė Italijos, Prancūzijos ir Slovėnijos nacionalines rinktines.
right|thumb|300px|Arenos vidus
Jurgis Tilvytis
Biografija
Brolis Teofilis Tilvytis. Mokėsi Mintaujos gimnazijoje, už atsisakymą skaityti maldą rusų kalba iš Mintaujos gimnazijos pašalintas. Mokslus baigė Rusijoje, 1903 m. baigė Žemaičių kunigų seminariją.
Vikaravo Krinčine, Tauragnuose. Vėliau vikaras Pabiržėje ir Pakruojyje. 1908 m. tapo Paįstrio klebonu, aktyviai ėmėsi Paįstrio Marijos vardo bažnyčios statybos. 1910 m. lapkričio 14 d. naujoji bažnyčia buvo pašventinta.
Klebonavimo Paįstryje metais J. Tilvytis išvystė aktyvią visuomeninę veiklą: suorganizavo blaivybės draugijos skyrių, į kurį susibūrė apie 300 narių, įsteigė „Saulės“ mokyklą, įkūrė bibliotekėlę su skaitykla.
Mirė staiga, sakydamas pamokslą per mirusio vienuolio laidotuves Panevėžio Kristaus Karaliaus Katedros kapinėse. Šių kapinių pradžioje pastatytas paminklas J. Tilvyčiui.
Idžvi
thumb|220px|Idžvi Kivu ežero pietinėje dalyje
Idžvi  – sala Kivu ežere, priklauso Kongo Demokratinei Respublikai (Pietų Kivu provincijai). Sala nusidriekusi iš šiaurės į pietus 70 km ir užima 340 km² teritoriją. Tai antra pagal dydį ežerinė sala Afrikoje (po Ukerevės, Viktorijos ežere). Idžvi nuo Kongo DR ir nuo Ruandos krantų rytuose ir vakaruose skiria 10-15 km, tačiau pietuose nuo Ruandos skiria tik 1 km sąsiauris.
2009 m. Idžvi saloje gyveno 203 tūkst. gyventojų. Verčiamasi žemdirbyste, žvejyba. XVIII a. susikūrė Idžvi karalystė, kuri buvo pavaldi Ruandos karalystei.
Vantopolis
Vantopolis  – kaimas Lenkijos rytuose, Jablono valsčiuje, Parčevo apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietryčius nuo Jablono, apie 18 km į šiaurės rytus nuo Parčevo ir apie 63 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1616 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Riebiųjų rūgščių mono- ir digliceridų mono- ir diacetilvyno rūgšties esteriai
Riebiųjų rūgščių mono- ir digliceridų mono- ir diacetilvyno rūgšties esteriai (taip pat žinomi pagal anglišką sutrumpinimą DATEM) – maisto pramonėje, dažniausiai kepiniuose, naudojamas emulsiklis, stabilizatorius. Padeda sustiprinti tešloje glitimo jungtis, padaro gaminį puresnį, didesnio tūrio, vientisesnės formos, ilgiau išliekantį šviežią. Europoje žymimas maisto priedo numeriu E472e.
DATEM naudojamas JAV maisto pramonėje nuo 1948 m., o ES oficialų leidimą išdavė 1995 m.
Gamyba
Riebiųjų rūgščių mono- ir digliceridų mono- ir diacetilvyno rūgšties esteriai gaminami vykdant reakcijas tarp mono- ir digliceridų (gaunamų iš augalinių arba gyvūninių riebalų) ir vyno bei acto rūgščių.
Ossip Zadkine
Osipas Cadkinas (, 1890 m. liepos 14 d. – 1967 m. lapkričio 25 d. ) – iš Baltarusijos žydų kilęs XX a. Prancūzijos avangardinis skulptorius ir tapytojas.
Biografija
1915 m. O. Cadkinas įstojo į Prancūzijos armiją, dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare ir buvo apnuodytas fronte. 1921 m. O. Cadkinas priėmė Prancūzijos pilietybę. Tarpukariu dirbo Paryžiuje ir pasitraukė nuo vokiečių okupacijos Antrojo pasaulinio karo metu į JAV, kur Niujorke dėstė Studentų meno lygoje. 1944 m. O. Cadkinas grįžo į Paryžių. Jo kūryba buvo labiau būdingas melodramatiškumas, tačiau 1953 m. Roterdamo miestui sukurta skulptūra „Sunaikintas miestas“ (arba „Sugriautas miestas“) pasižymėjo figūros galingumu. Ši skulptūra buvo įkvėpta po karo matytų sugriauto Roterdamo vaizdų ir plačiai išgarsino skulptorių. Vėliau O. Cadkinas nestokojo viešų užsakymų. Jo skulptūrų yra Amsterdame, Jeruzalėje ir kitur. 1950 m. jis buvo apdovanotas Didžiuoju prizu už skulptūrą Venecijos bienalėje ir 1960 m. − Didžiuoju prizu iš Paryžiaus miesto. Osipas Cadkinas mirė 1967 m. lapkričio 25 d. Paryžiuje. Palaidotas Monparnaso kapinėse. O. Cadkino ateljė Paryžiuje įsteigtas jo vardo muziejus. Menininkas gyvenimo metu užsiėmė fotografija, yra sukūręs gobelenų.
Vilsandis
thumb|right|250px|Vilsandis Vilsandis – dvylikta pagal dydį Estijai priklausanti sala Baltijos jūroje, į vakarus nuo Saremos salos, su kuria ją skiria seklus sąsiauris. Toliausiai į vakarus nutolusi gyvenama šalies sala. Plotas – 8,75 km², ilgis – 6,3 km, plotis – 2,3 km. Priskiriama Kihelkonos valsčiui. Pasiekiama valtimis iš Saremos ar sunkvežimiais nuslūgus vandeniui.
Saloje gyvena apie 30 žmonių. Yra 1809 m. pastatytas 37 m aukščio švyturys.
Istorija
Iš jūros iškilo prieš maždaug 2000 metų. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose Vilsandis paminėtas 1645 m. Pirmieji gyventojai buvo jūreiviai, atsikraustę XVIII a. Geriausiais laikais, prieš Antrąjį pasaulinį karą, saloje gyveno apie 200 gyv. 1927 m. atidarytas Vilsandžio muziejus.
Geografija
Vakariniai ir šiauriniai salos krantai sudaryti iš kietų dolomitinių uolienų. Beveik visa salos teritorija įeina į Vilsandžio nacionalinį parką, kuris 1910 m. įkurtas kaip paukščių rezervatas (pirmasis Baltijos šalyse). Parke apsistoja ir peri dauguma praskrendančių paukščių. Atrastos apie 247 paukščių rūšys. Sutinkamos pilkosios žąsys, paprastosios gagos, didžiosios ir urvinės antys, taip pat Estijoje retas uolinis kalviukas. Dažniausiai aptinkami žinduoliai yra stirnos, ežiai bei įvairūs maži mėsėdžiai ir graužikai. Pasitaiko ir šernų ar briedžių. Taip pat aptinkamas geltonskruostis žaltys ir pilkoji rupūžė.
Rasta apie 660 augalų rūšių, iš kurių 57 Estijoje paskelbtos saugomomis. Paplitusios ir Saremoje aptinkamos tuklės rūšys bei mažasis barškutis.
Mario Götze
Marijus Giocė (Mario Götze, g. 1992 m. birželio 3 d. Memingene) – Vokietijos futbolininkas, rungtyniaujantis atakuojančio saugo pozicijoje. Jis yra Vokietijos rinktinės žaidėjas. Perspektyvus žaidėjas pasižymi greičiu bei puikia kamuolio valdymo technika. Seniau žaidė Bundeslygos Borussia Dortmund klube.
Nuo 2009 iki 2013 m. žaidė Borussia Dortmund komandoje, su kurią 2010–2011 m. sezone laimėjo šalies taurę bei 2011–2012 m. sezone Vokietijos futbolo taurę.
2013 m. balandžio mėn. buvo parduotas Bayern München klubui.
2020 m. vasarą Gotze pranešė, kad nebebus Dortmundo komandos žaidėjas.
Tarptautinė karjera
Götze yra žaidęs Vokietijos jaunimo iki 15, 16, 17 ir 21 metų rinktinėse. Nacionalinėje rinktinėje debiutavo 2010 m. lapkričio 17 d. prieš Švediją. 78-ą minutę pakeitė Kevin Großkreutz. Antras varžybas sužaidė 2011 m. vasario 9 d. draugiškose varžybose prieš Italijos rinktinę.
2011 m. rugpjūčio 10 d., rungtynėse prieš Braziliją, pelnė pirmąjį įvartį. UEFA Euro 2012 m. čempionate debiutavo ketvirtfinalyje prieš Graikiją.
2014 m. pasaulio futbolo čempionato atrankoje pelnė keturis įvarčius. Buvo pakviestas atstovauti rinktinę XX pasaulio futbolo čempionate. Čempionato finalinėse rungtynėse, žaidžiant prieš Argentinos rinktinę, 113-ą žaidimo minutę pelnė pergalingą įvartį.
Taip pat žaidė 2016 m. Europos čempionate, kur komanda prasibrovė iki pusfinalio.
Linas
Linas (Linum) – lininių (Linacaea) šeimos gentis.
Vienmetės ir daugiametės žolės bei puskrūmiai. Turi pražangiai arba rečiau priešiškai išsidėsčiusius, siaurus lapus. Vaisius – dėžutė.
Kai kurios rūšys labai svarbūs techniniai augalai, duodantieji pluoštą bei riebalingas sėklas, iš kurių gaunamas aliejus.
Iš Azijos linus atsigabeno skitai, o vėliau juos perėmė Rusija, kur buvo gaminama drobė, burės.
Iš viso apie 100 rūšių. Lietuvoje auga arba auginama:
Hamano skrajojantis būrys
thumb|250px|Deginama medinė sinagoga 1941 m. Lietuvoje
thumb|right|250px|3500 aukų, Lietuvos žydų iš aplinkinių [[Vilkija|Vilkijos, Veliuonos, Seredžiaus ir Raudonės miestelių, atminimas įamžintas Jaučakių miške Kauno raj.]]
Hamano skrajojantis būrys  – SS oberšturmfiurerio  Joachimo Hamano vadovaujamas mobilus būrys, kuris nuo 1941 m. liepos 7 d. iki 1941 m. spalio 2 d., kartu su nacių vietiniais talkininkais išžudė maždaug 70 000  nacių okupuotų Lietuvos ir Latvijos  žydų, jų tarpe beveik visus Lietuvos provincijos žydus. Žudynių akcijose Kaune dalyvavo ir kiti nacių daliniai.
Hamano skrajojantį būrį sudarė apie 10 vokiečių esesininkų iš SS 3/A operatyvinio būrio. Jiems pavyko iš Kauno išvažinėti visą Lietuvą ir per 86 dienas dalyvauti nužudant 70 000 žydų.
Oberšturmfiureris (vyresnysis leitenantas) Joachimas Hamanas paprastai nedalyvaudavo žudynėse. Jisai Kaune bendradarbiavo su Lietuvos saugumo policijos vadovu pulkininku  Vytautu Reivyčiu. Vytautas Reivytis įsakydavo vietovės policijai surinkti žydus iš aplinkinių kaimų ir mažesnių miestelių ir juos uždaryti į sinagogą, kareivines ar apleistą pastatą didesniame miestelyje ar mieste. Provincijos žydų laikymo centrus parinkdavo vietiniai lietuvių pareigūnai, didesniuose miestuose pasitariant su žydų bendruomene. Žydų valią laužydavo juos marinant, mankštinant, prievartaujant ir išniekinant. Visa tai dokumentuodavo ir pranešdavo Vytauto Reivyčio vadovaujamai policijai. Pasakydavo, kada žydai paruošti.
Kartais vietoje būdavo pakankamai savanorių išžudyti žydus. Kitais atvejais, viską paruošus atvykdavo Hamano skrajojantis būrys vadovauti išžudymui. Į miestelį būrys atvykdavo sunkvežimiais kartu su kokia trisdešimt lietuvių karių iš Tautinio darbo apsaugos bataliono 3-osios kuopos, kuriai vadovavo Bronius Norkus.
Kartais žydai būdavo jau išsikasę sau duobę ir laikomi greta. Kartais jie būdavo varomi 4-5 kilometrus į mišką ar lauką, toliau nuo gyvenvietės. Vietiniai savanoriai žydus įvarydavo į duobę, o juos sušaudydavo atvažiavę kariai. Dažnai vietiniai pareigūnai, tarp jų, burmistrai, mokyklų direktoriai ir kunigai, atvykdavo stebėti išžudymus. Kartais pirma sušaudydavo vyrus, o paskui sugrįždavo už kelių savaičių ir sušaudydavo moteris ir vaikus. Žudytojai išsidalindavo rūbus ir kitą turtą. Išžudymus ėmė vadinti akcijomis.
Katkuškės (Zarasai)
Katkuškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Suvieko, tuoj už Suvieko fermų, prie Čičirio įlankos kranto.
Albinas Kasparaitis
Biografija
1967 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1991 m. technikos mokslų daktaras.
1968–1991 m. Metalo pjovimo staklių instituto Vilniaus filialo inžinierius, mokslo darbuotojas, laboratorijos, skyriaus vadovas. Nuo 1991 m. „Precizika Metrology“ (iki 2008 m. „Brown and Sharpe–Precizika“) Koordinatinių matavimo mašinų departamento, vėliau rinkodaros ir inžinerijos direktorius. 1983–1988 m. Liaudies ūkio specialistų tobulinimosi instituto, nuo 1992 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto dėstytojas; nuo 1993 m. profesorius.
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritys – precizinių mechatroninių matavimo sistemų tikslumo analizė ir sintezė, konstrukcijų kūrimas. Paskelbė daugiau kaip 150 mokslinių straipsnių; padarė 50 išradimų.
Snieguolė ir septyni nykštukai (1937 filmas)
Snieguolė ir septyni nykštukai  – 1937 m. JAV muzikinis animacinis filmas vaikams, kino teatruose pasirodęs 1937 m gruodžio 21 d. Filmą sukūrė kino studija „Walt Disney Productions“.
Urengojus
Urengojus – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Tiumenės srityje, Jamalo nencų autonominėje apygardoje. Įsikūrusi Pūro dešiniajame krante, prie jo intako, Didžiosios Chadyrjachos, žiočių. Urengojus yra prie nebaigto statyti Transpoliarinio geležinkelio, tiltas per Pūrą nepastatytas, o trasa iki Igarkos nebaigta, apleista. Tačiau įrengtas pontoninis tiltas, kuriuo automobiliais galima pasiekti Naująjį Urengojų.
Verčiamasi daugiausia naftos ir gamtinių dujų gavyba ir jų eksportu. Yra cerkvė, 2 vidurinės, sporto mokykla.
Istorija
Gyvenvietė įkurta 1966 m. geologų, netoliese atradus Urengojaus dujų telkinį. 1979 m. suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas.
Džiojo kandži
Džiojo kandži (, džōjō kandži, sulietuvintai džiojo kandži, angliška transkripcija Jōyō kanji) vadinamas kandži hieroglifų sąrašas, oficialiai paskelbtas Japonijos švietimo ministerijos. Dabartinį džiojo kandži sudaro 2136 hieroglifai, patvirtinti 2010 m. lapkričio 30 d. Tai šiek tiek pakoreguota tōjō kandži, po II pasaulinio karo išleisto sąrašo, versija.
2136 džiojo kandži sąrašo hieroglifus sudaro:
Skirtumai nuo ankstesniojo tōjō kandži
95 hieroglifai, neįtraukti į senąjį tōjō kandži sąrašą, bet įtraukti į džiojo kandži sąrašą: 猿 凹 渦 靴 稼 拐 涯 垣 殻 潟 喝 褐 缶 頑 挟 矯 襟 隅 渓 蛍 嫌 洪 溝 昆 崎 皿 桟 傘 肢 遮 蛇 酌 汁 塾 尚 宵 縄 壌 唇 甚 据 杉 斉 逝 仙 栓 挿 曹 槽 藻 駄 濯 棚 挑 眺 釣 塚 漬 亭 偵 泥 搭 棟 洞 凸 屯 把 覇 漠 肌 鉢 披 扉 猫 頻 瓶 雰 塀 泡 俸 褒 朴 僕 堀 磨 抹 岬 妄 厄 癒 悠 羅 竜 戻 枠
Pašalinti: 勺, 銑, 脹, 錘 ir 匁
Įtraukti: 媛 怨 鬱 唄 淫 咽 茨 彙 椅 萎 畏 嵐 宛 顎 曖 挨 韓 鎌 葛 骸 蓋 崖 諧 潰 瓦 牙 苛 俺 臆 岡 旺 艶 稽 憬 詣 熊 窟 串 惧 錦 僅 巾 嗅 臼 畿 亀 伎 玩 挫 沙 痕 頃 駒 傲 乞 喉 梗 虎 股 舷 鍵 拳 桁 隙 呪 腫 嫉 叱 鹿 餌 摯 恣 斬 拶 刹 柵 埼 塞 采 戚 脊 醒 凄 裾 須 腎 芯 尻 拭 憧 蹴 羞 袖 汰 遜 捉 踪 痩 曽 爽 遡 狙 膳 箋 詮 腺 煎 羨 鶴 爪 椎 捗 嘲 貼 酎 緻 綻 旦 誰 戴 堆 唾 鍋 謎 梨 奈 那 丼 貪 頓 栃 瞳 藤 賭 妬 塡 溺 諦 阜 訃 肘 膝 眉 斑 阪 汎 氾 箸 剥 罵 捻 虹 匂 喩 闇 弥 冶 麺 冥 蜜 枕 昧 勃 頰 貌 蜂 蔑 璧 餅 蔽 脇 麓 籠 弄 呂 瑠 瞭 侶 慄 璃 藍 辣 拉 沃 瘍 妖 湧 柿 哺 楷 睦 釜 錮 賂 毀 勾
Šaltaičiai
Šaltaičiai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Tauragės, prie plento, važiuojant link Tauragės dešinėje pusėje. Šalia yra buvusios tarpvalstybinės sienos linija.
Finansų patarėjo įmonė
Finansų patarėjo įmonė teikia tokias paslaugas: įvertina finansinę kliento padėtį ir galimybes, pertvarko jo paskolas ar restruktūrizuoja kitus finansinius įsipareigojimus, atstovauja klientui bankuose ar su kitais kreditoriais, derasi, ieško alternatyvaus finansavimo šaltinių.
Lietuvoje
Finansų patarėjo įmonės licencijuotos Lietuvoje:
Medis
thumb|400px|[[Paprastasis ąžuolas (Quercus robur)]] thumb|right|upright=2|Pagal 2021 m. kovo mėn. šaltinius, pasaulyje yra 58 497 medžių [[Rūšis|rūšys, kurių koncentracija nurodyta pagal Žemės aštuonis biogeografinius regionus (biogeografiniai regionai pagal Miklos Udvardy sistemą):
{{legend|#b75a5a|Paleoarktikoje - 5 994}} {{legend|#a6b866|Neoarktikoje - 1 432}} {{legend|#a18fa4|Neotropikuose - 23 631}} {{legend|#7188a5|Afrotropikuose - 9 237}} {{legend|#c09551|Indomalajuose - 13 739}} {{legend|#d78637|Australazijoje - 7 442}} {{legend|#808080|Okeanija - 1 602}} {{legend|#f9f9f9|Antarktika - 0}} ]]
Studijos apie medžius ir miškininkystę
Šios mokslo ir ūkio sritys glaudžiai susijusios su medžiais:
Medžių matmenys ir amžius
Dauguma medžių yra ilgaamžiai. Ilgaamžiškiausiu medžiu laikoma gajoji pušis, gyvuojanti 4 844 metus. 1926 metais buvo nukirsta visžalė sekvoja, žinoma kaip Crannell Giant, buvusi 1794 m³ tūrio, ji yra masyviausias kada nors Žemėje augęs medis, koks tik yra žinomas. Masyviausi medžiai mūsų planetoje yra didieji mamutmedžiai, natūraliai augantys JAV Kalifornijos valstijoje, tarp kurių pats masyviausias individas yra 1489 m³ tūrio Generolo Šermano medis (General Sherman). Tikrasis baobabas ir gvatemalinis taksodis (Taxodium mucronatum) turi storiausius kamienus. Tikrojo baobabo, žinomo Glenkou baobabo (Glencoe Baobab) pavadinimu, kamieno skersmuo 15,9 metro. Jis auga Glenkou Ūkyje (Glencoe Farm) netoli Hudspreito, PAR esančioje Limpopo provincijoje. Bet didžiųjų mamutmedžių, žinomų kaip Krioklio (Waterfall Tree ) ir Olos (Tunnel Tree) medžiai, kamieno pagrindas palei žemę dar storesnis – 17 m skersmens. Kalifornijoje auganti visžalė sekvoja yra 115,56 m aukščio, ji yra aukščiausia iš šiuo metu augančių medžių. Dokumentiškai užfiksuota didžioji pocūgė buvo išaugusi iki 142 m aukščio. Pagal paskutinius tyrimus teigiama, kad didžiosios pocūgės daugiausia gali išaugti nuo 130 iki 145 metrų aukščio. 1872 metais vasario 21 dieną pietryčių Australijoje vyriausybės atstovas Viljamas Fergiusonas išmatavo karališkąjį eukaliptą, dabar žinoma kaip Fergiusono medis, kuris su nulaužta viršūne siekė 133 m, bet, kaip manoma, šis eukaliptas su nenulaužta viršūne galėjo būti 152 m aukščio. Taip pat V. Fergiusonas pažymėjo, kad toje pačioje vietoje yra daug kitų 106 m aukščio nukirstų šios rūšies medžių. Kitas Australijos vyriausybės atstovas, G. W. Robinsonas, 1889 metais šalia Bau bau kalno Viktorijos valstijoje išmatavo 143 m aukščio karališkąjį eukaliptą. Melburno apylinkėse esančiame Menzis Kryke išmatuotas nukirstas karališkasis eukaliptas buvo 122 m aukščio. Už 35 km į rytus nuo Melburno stūksančiame Dandenong Reindžeso neaukštų kalnų masyve Australijos vyriausybės atstovas Davidas Boyle'as išmatavo kitą nukirstą karališkąjį eukaliptą, kuris su nulaužta viršūne siekė 119 m. Anot D. Boyle'o, šis eukaliptas su viršūne turėjo siekti 128 metrų.
Vieno medžio laja vidutiniškai užima 9-25 m².
Medžiai Lietuvoje
Dabartinių Lietuvoje augančių medžių bendrijos formavosi maždaug prieš 10 tūkstančių metų po paskutinio ledynmečio periodo. Tirpstant ledynams, palaipsniui ėmė formuotis ir anksčiau augusios, bet ledynų nustumtos į pietus medžių rūšys. Po ledynmečio augusių medžių rūšys žinomos tik apytikriai pagal durpynuose nusėdusių žiedadulkių analizę. O pagal šiuos duomenis prieš 5 tūkstančius metų Lietuvos miškuose labiausiai buvo paplitę pušys (20-30%), alksniai (30%), beržai (20%), eglės (10%), ąžuolai, liepos, guobos (20%). Vėliau iš pietesnių Europos regionų Lietuvoje išplito ir paprastasis uosis. Istoriniai šaltiniai teigia, kad XIV a. – XVI a. Dzūkijoje ir Suvalkijoje savaime augo europiniai maumedžiai. O rastos žiedadulkės durpynuose prie Anykščių ir už Jonavos įrodo ir kur kas platesnį europinių maumedžių augimo arealą priešistoriniu laikotarpiu Lietuvoje. Lietuvos miškuose dar viduramžiais dažnokai pasitaikydavę europiniai kukmedžiai XIX a. pradžioje beveik išnyko, nes jų mediena buvo itin populiari. Dabar (XXI a. pr.) juos Lietuvoje galima užtikti tik parkuose arba soduose. Lietuvoje medynus sudaro maždaug pusė Lietuvos medžių rūšių: tai – paprastoji pušis, paprastoji eglė, paprastasis ąžuolas, europinis maumedis, paprastasis uosis, paprastasis skroblas, karpotieji ir plaukuotieji beržai, juodalksnis, baltalksnis, mažalapė liepa ir drebulė. Iš viso Lietuvoje yra maždaug 25 vietinės medžių rūšys, neįskaitant blindės, virbalinio gluosnio ir keleto kitų rūšių, kurios dažnai pasitaiko krūmo formos. Dabartinės (XXI a. pr.) Lietuvos klimato sąlygos palankios pietesnėms medžių rūšims plisti.
Klimato šilimas ir medžių rūšių pasikeitimai
Pagal du scenarijus 2031-2090 metams prognozuojant Lietuvos klimato pokyčius, žemiau pateiktos galimos naujos Lietuvos medžių rūšys (pagal Ozolinčius et al 2014) :
Lietuvos klimatui šylant, kai kurių medžių rūšys trauksis į šiaurę, jų savaiminis paplitimo arealas ilgainiui drastiškai sumažės arba jie visiškai išnyks, pavyzdžiui,Paprastoji eglė (Picea abies).
Simbolika
Senojoje (ikikrikščioniškoje) pasaulio sampratoje medis atliko erdvės įcentrinimo funkciją. Jis buvo suvokiamas kaip ašis, jungianti tris realybės matmenis (pasaulio medis). Dėl to tikėta, kad per šventąjį medį galima susisiekti su dievais. Ypač išskirtiniai, šventi buvo labai vešlūs, seni, kreivi, rumbuoti, drevėti medžiai (ąžuolai, eglės, liepos, uosiai ir kt.). Taip pat buvo manoma, kad į medžius gali įsikūnyti mirusio žmogaus siela. Kai kuriuose šamanistiniuose tikėjimuose į medžius būdavo įkeliami mirusiųjų kūnai.
Medžių masyvas – miškas – turėjo kiek kitokių antgamtinių savybių (žr. Šventoji giraitė).
Maris Čaklajis
Maris Čaklajis (, 1940 m. birželio 16 d. Saldus – 2003 m. gruodžio 13 d. Ryga, palaidotas Mažosiose Miško kapinėse, menininkų kalnelyje) – Latvijos poetas, vertėjas.
Biografija
1958 m. baigė Saldaus vidurinę mokyklą, 1964 m. baigė Latvijos universiteto Istorijos ir filologijos fakultetą.
Kūryba
Poezijoje vyrauja laiko, ugnies, šviesos įvaizdžiai, poetika grindžiama kontrastais, gausu istorijos ir kult. motyvų.
Išvertė lietuvių poetų (Judita Vaičiūnaitė, Marcelijus Martinaitis) kūrinių.
Fantastinis žemėlapis
Fantastinis žemėlapis arba Fantastlapis – fantastinės, išgalvotos vietovės ar viso pramanyto pasaulio žemėlapis. Fantastlapiai dažniausiai yra sudėtinė kartografinės fantastikos (kartofantijos) dalis. Tai gali būti ir topografinis planas arba detalusis žemėlapis. Priklausomai nuo žemėlapio užbaigtumo ir sudėtingumo, geografinių detalių atvaizdavimas gali varijuoti nuo paprastų nedidelių plotų piešinių iki ištiso fiktyvaus pasaulio, kaip kad Džono R. R. Tolkino knygų serijoje „Žiedų valdovas“ ar net ištisos galaktikos, kaip kad „Žvaigždžių kelias“. Fantastiniuose žemėlapiuose gali būti abstrakčių meno detalių, esama kartografinė informacija gali būti panaudota perteikiant išgalvotas vietoves, arba jas pavaizduojant iš kitos perspektyvos.
Šiuolaikiniai fantastlapiai pradėti kurti XIX a. pabaigoje. Pirmieji fantastlapiai Lietuvoje pradėti kurti nuo 1980 m. Terminą 1992 m. sukūrė kartografinės fantastikos Lietuvoje pradininkas Arnoldas Kalnikas.
Rudėnai (Zarasai)
Rudėnai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Suvieko, prie Raudėnų ežero. Yra sentikių kapinės.
Istorija
XVIII a. pradžioje kaime apsigyveno sentikiai. Nuo XIX a. minima šventovė. Po I pasaulinio karo parapija atgijo, buvo atnaujinta šventykla, veikė rusų pradinė mokykla. 1937 m. parapijoje buvo virš 700 tikinčiųjų, ji buvo viena didžiausių Zarasų apskrityje. Sovietų laikais šventykla uždaryta, 1976 m. Rudėnų parapija prijungta prie Zarasų parapijos. Medinė šventykla išardyta 1992 m.
Parapijai yra priklausiusios 6 kapinės (Rudėnuose, Bikūnuose, Duburaityje, Kukliuose ir kt.).
Laičiai (Molėtai)
Laičiai  – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, apie 3 km į vakarus nuo Alantos, prie Virintos upės ir kelio.
Istorija
Alantos dvaro 1598 m. sąraše minimi Didieji ir Mažieji Laičiai. Atrodo, kad šiuos du vardus atspindi 1737 m. Skiemonių bažnyčios santuokų metrikų knygos Laičiai ir Laiteliai.
XIX a. minimas Laičių valda Alantos valsčiuje, priklausė Kozieloms.
Gyventojai
thumb|left|240px|Laičių vienkiemiai thumb|left|240px|[[Virinta ties Laičiais]]
Motiejūnaitė
Motiejūnaitė - lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Motiejūnienė (ištekėjusi moteris).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Motiejūnas.
Katlėriai (Anykščiai)
Katlėriai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Anykščių.
Viləş FK
Viləş FK, dar žinomas kaip Masalo FK – buvęs Azerbaidžano futbolo klubas iš Masalo.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1992 m. Žaidė Aukščiausioje lygoje. Vėliau klubas susidūrė su finansiniais nepritekliais ir žlugo 2008 m.
Vitaliečiai
Vitaliečiai – kaperių kompanija, vėliau užsiėmusi piratavimu, veikė Baltijoje ir vėliau – Šiaurės jūroje. Juos 1392 m. nusamdė Meklenburgo hercogai kovai prieš Daniją, nes Danijos karalienė Margareta I įkalino Albrechtą Meklenburgietį ir jo sūnų, siekdama pajungti Švedijos karalystę. Albrechtas nuo 1364 m. buvo Švedijos karalius ir nuo 1383 m. – Meklenburgo hercogas.
Brolių vitaliečių gildija
Karalienė Margareta ir Albrechtas Meklenburgietis varžėsi dėl valdžios Skandinavijoje. Margaretos pajėgos apgulė Stokholmą, todėl vitaliečiai užsiėmė kaperių veikla ir tiekė Stokholmui maisto atsargas. Pavadinimas „vitaliečiai“ atsirado iš ankstyvojo pavadinimo „viktualijos broliai“, kur  reiškia „maisto atsargos, maisto produktai“. Kaperiai taip pasivadino, nes pagrindinė jų užduotis buvo tiekti maisto atsargas į apgultą Stokholmą.
Vitaliečiai buvo organizuoti kaip brolija ar gildija, tad patraukė žmones iš visos Europos. 1392 m. jų pagrindinis priešas buvo įtakingas Hanzos miestas Liubekas, šiame kare rėmęs Daniją. Pradžioje Hanzos sąjunga (išskyrus Liubeką) rėmė vitaliečius. Daugelis Hanzos miestų nenorėjo Danijos pergalės, Kadangi Danija dėl patogios strateginės padėties tuomet būtų visiškai kontroliavusi jūros kelius į Baltiją.
Kelerius metus po 1392 m. vitaliečiai turėjo didelę įtaką Baltijos jūroje. Brolija turėjo saugius uostus Rostoke, Ribnice, Vismare ir Štralzunde. Tačiau netrukus jie pasuko plėšikavimo keliu – ėmė piratauti ir plėšti pakrančių gyvenvietes. 1393 m. jie pirmą kartą nusiaubė Bergeną, 1394 m. užkariavo Malmę. Jie taip pat apiplėšė Turku, Vyborgą, Faxeholm, Styresholmą ir Korsholmą, okupavo dalį Fryzijos ir Šlezvigo.
Būdami galios viršūnėje, vitaliečiai 1394 m. užėmė Gotlandą, o savo centrinę būstinę įkūrė Visbyje. Jūrinė prekyba Baltijos regione praktiškai nutrūko. Dėl plėšimų praktiškai žlugo silkių gaudymo verslas. Karalienė Margareta net kreipėsi į Anglijos karalių Ričardą II, norėdama išsinuomoti anglų laivus kovai su piratais.
1395 m. karalienė Margareta politiškai sustiprėjo. Ji Kalmaro unija suvienijo Daniją, Švediją ir Norvegiją. Hanzos sąjunga buvo priversta bendrauti su karaliene Margareta.
Tuo metu vitaliečiai sėkmingai plėšė visų Baltijos šalių laivus. Jų garsus karo šūkis buvo „Mes Dievo draugai, ir viso pasaulio priešai“. Karalienė Margareta ir Švedijos karalius Albertas perleido Gotlandą sąjunginiam Vokiečių ordinui kaip užstatą. 1398 m. Konrado fon Jungingeno vadovaujama įsiveržimo kariuomenė užkariavo Gotlandą ir sunaikino Visbį. Vitaliečiai buvo priversti palikti Gotlandą.
Vitaliečių įpėdiniai lygiadaliai
Po vitaliečių pralaimėjimo 1398 m. ir pasitraukimo iš Gotlando Hanzos sąjunga bandė visiškai užvaldyti Baltijos jūrą, bet nesėkmingai. Vitaliečiai prarado valdžią Botnijos ir Suomių įlankose bei Gotlande, tačiau Baltijoje jie tebeveikė. Jų bazė Baltijoje buvo Šlei įlanka, kitos bazės buvo Fryzijoje – Emso žiotys ir kiti punktai. Buvę vitaliečiai ėmė vadintis „lygiadaliais“ („tie, kurie dalinasi po lygiai“), jie net ėmė perduoti dalį grobio skurstantiems pakrantės gyventojams. Jų veiklos zona apėmė Šiaurės jūrą, Europos Atlanto pakrantę (Brabanto kunigaikštystė, Prancūzija), ir net Ispanija.
Jablonas (Liublino vaivadija)
Jablonas  – kaimas Lenkijos rytuose, Jablono valsčiuje, Parčevo apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 18 km į šiaurės rytus nuo Parčevo ir apie 63 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino.
Vitaliečiai
Vitaliečių įpėdiniai lygiadaliai
Žinomiausias jų vadas buvo kapitonas Klausas Štiortebekeris. 1401 m. Simono Utrechtiečio vadovaujama nedidelė eskadra, kurios flagmanas buvo Hamburgo karo laivas „Bunte Kuh“, ties Helgolandu susidūrė su Štiortebekerio pajėgomis. Po tris dienas trukusių susirėmimų Štiortebekeris ir jo įgula buvo įveikti ir paimti nelaisvėn.
Jablonas (Liublino vaivadija)
Istorija
Nuo XIV a. iki 1616 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės, Bresto apskričiai. 1904-1905 m. kaime pastatyti neogotikiniai rūmai. 1919 m. įkurta Jablono Šv. Vilanovo Vyskupo Tomo parapija.
Vitaliečiai
Vitaliečių įpėdiniai lygiadaliai
Tačiau tuo lygiadalių antpuoliai nepasibaigė. 1429 m., praėjus 28 metams po Štiortebekerio egzekucijos, lygiadaliai užpuolė, apiplėšė ir visiškai sudegino Bergeną. Lygiadalių antpuoliai rimtai trikdė jūrinę prekybą Baltijoje ir Šiaurės jūroje iki maždaug 1440 m.
Primordializmas
Primordializmas - koncepcija, pagal kurią tautos yra nuo seno egzistuojantys, natūralūs reiškiniai. Nacionalinis identitetas yra prigimtinis ir remiasi kolektyvinės sąmonės archetipais. Asmenis identitetas įgaunamas genetiškai, o kolektyvinis identitetas gaunamas per kultūrą.
Pagal šią koncepciją tauta turi istorinį tęstinumą, o nacionalinis identitetas skiriasi nuo kitų identitetų, kurie remiasi dabarties sąlygomis. Asmuo gali turėti vienintelį, vientisą ir nekitantį tautinį identitetą.
Primordializmo šaknys gali būti randamos XIX a. vokiečių romantizme, ypač Johann Gottlieb Fichte and Johann Gottfried Herder darbuose. Herderis tautą siejo visų pirma su kalbine grupe. Herderio supratimu kalba yra mąstymo sinonimas, o kadangi kiekviena kalba išmokstama tam tikroje bendruomenėje, tai kiekviena tokia bendruomenė turi mąstyti skirtingai. Taip pat tai reiškia, kad bendruomenės savitumas laikui bėgant išliks stabiliu.
Ypatingos kritikos primordializmas susilaukė po Antrojo pasaulinio karo, kai daugelis nacionalizmą tiriančių mokslininkų tautą ėmė laikyti modernybės sukonstruota bendruomene. Nors primordializmas šiuolaikinių mokslininkų yra sukritikuotas ir paneigtas, o jo mitinė prigimtis ir nemoksliškumas socialiniuose moksluose plačiai pripažįstamas, nemokslinėje sferoje jis išlieka populiariu. Primordializmu paprastai remiasi ir nacionalistiniai judėjimai.
Antanas Čiužas
Antanas Čiužas (g. 1929 m. lapkričio 28 d. Kuktiškėse) – Lietuvos sociologas, ekonomistas, socialinių mokslų daktaras.
Biografija
1943 m. baigė Kuktiškių šešiametę mokyklą, 1950 m. – Utenos pirmąją vidurinę mokyklą. 1955 m. baigė Vilniaus universitetą. 1964 m. ekonomikos mokslų kandidatas.
1956–1964 m. dirbo Ekonomikos institute. 1964–1970 m. Kauno politechnikos instituto Vilniaus filialo, nuo 1993 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, nuo 1964 m. docentas. 1966–1977 m. Vilniaus miesto liaudies universiteto Techninių žinių fakulteto dekanas. 1970–1977 m. dirbo Istorijos instituto Filosofijos, sociologijos ir teisės skyriuje. Nuo 1977 m. Filosofijos, sociologijos ir teisės instituto (nuo 1995 m. institutas, nuo 2002 m. Socialinių tyrimų institutas) mokslo darbuotojas, nuo 1995 m. Etnosociologijos skyriaus vadovas.
Motiejūnas
Motiejūnas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Pavardė kilusi iš krikšto vardo Motiẽjus.
Laikšės
Laikšės (arba Laikšiai) – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, prie kelio, 6 km į pietus nuo Šaukėnų. Seniūnaitijos centras. Veikia Pavėžupio paštas (LT-86049), pietuose telkšo Pavėžupio tvenkinys.
Batrakai
Batrakai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 6 km į rytus nuo Panevėžio centro, Juostos dešiniajame krante. Praeina kelias.
Kroatijos futbolo varžybos 2010–2011 m.
Kroatijos futbolo varžybos 2010–2011 m.
Atsakomosios rungtynės
--
Katlėriškiai
Katlėriškiai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 10 km nuo Debeikių.
Šaltiniai
thumb|left|240px|Kryžius žuvusiems apylinkių partizanams
Aleksandras Čakas
Aleksandras Čakas (, tikroji pavardė Aleksandrs Čadarainis, 1901 m. spalio 27 d. Rygoje, Rusijos imperija – 1950 m. vasario 8 d. Rygoje, Latvijos SSR) – Latvijos poetas, rašytojas.
Kūryba
Eilėraščiuose vyrauja miesto tematika, gausu bohemos gyvenimo vaizdų, išryškinti socialiniai kontrastai. Poemose atsispindi Rygos istorija ir tradicijos, vaizduojamos latvių šaulių kovos dėl nepriklausomybės, atskleidžiamas menininko vidinis pasaulis. Kūrybai būdinga miesto kasdienybės poetizavimas, individo ir jo aplinkos priešpriešos tema, ekspresionizmo poetika, klasikinis eiliavimas derinamas su verlibru.
Zamkaus dvaras
Zamkaus dvaras – dvaras, esantis Pilies I kaime, Jurbarko rajone.
Istorija
Dvaras nuo 1867 m. priklausė dvarininkui Puslovskiui, 1925 m. nacionalizuotas ir varžytinėse parduotas kunigui, visuomenininkui, astronomui Antanui Petraičiui (1861–1933).
2009 m. rugsėjo mėn. Kultūros paveldo departamento Nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo taryba dvarą įtraukė į Kultūros vertybių registrą, objektui suteiktas vietinio reikšmingumo lygmuo.
Skiauterėtasis tritonas
Skiauterėtasis tritonas (Triturus cristatus) – uodegotųjų varliagyvių (Urodela) būrio, tikrųjų salamandrų (Salamandridae) šeimos varliagyvis.
Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonosios knygos 4 (I) kategoriją.
Paplitimas
Pavasarį ir vasarą aptinkamas upių senvagėse, kūdrose. Tipiškas vandens buveinės plotas yra 25-500 kvadratinių metrų; didesniuose tritonų lervutes dažniau suėda žuvys, neleisdamos atsinaujinti populiacijai. Geriausiai jiems tinka negilūs vandens telkiniai su seklesniais plotais, kurių dugnas padengtas smėliu arba moliu.
Pagrindinės nykimo priežastys – buveinių pokyčiai, vandens telkinių rūgštėjimas arba užteršimas, ypač cheminiais preparatais, esančiais insekticiduose ir herbiciduose, taip pat natūralių pievų sunykimas, kūdrų užaugimas, žuvų užveisimas tritonų gyvenamuose telkiniuose.
Požymiai
Pats didžiausias iš Europoje gyvenančių tritonų. Kūno viršus pilkai juodas ar tamsiai rudas, pilvas išmargintas oranžinėmis ir juodomis dėmėmis. Tuoktuvių metu patinams užauga nugaros skiauterė dantytu kraštu, kuri ties uodegos pamatu nutrūksta arba pažemėja, o uodegoje vėl paaukštėja. Patinai gali išaugti iki 18 cm, patelės – iki 20 cm, bet Lietuvoje jie daugiausia būna 12-14 cm ilgio.
Dauginimasis ir vystymasis
Skiauterėtojo tritono gyvenimo ciklas skirstomas į nesiveisimo (vandens) ir veisimosi (sausumos) periodus. Rudenį ir žiemą jis daugiau laiko praleidžia sausumoje, o iš žiemojimo slėptuvių išlenda dirvos temperatūrai pakilus iki 5 °C. Dar labiau atšilus keliauja į veisimosi kūdras, kur patinai pirmi užsiima poravimui tinkamas vietas. Patinai vilioja pateles ne tik spalvinga skiautere, bet ir šokdami tuoktuvių šokį. Apvaisinimas vidinis: patino padėtas spermatoforas turi patekti į patelės kloaką, iš kur keliauja į kiaušintakius. Patelės padeda apie 200–300 kiaušinėlių, kuriuos po vieną ar grandinėlėmis po 2-3 prilipina apatinėje vandens augalų lapų pusėje.