cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Atėnų demokratija
Atėnų politinės institucijos
Taryba buvo sudaroma iš 400, o vėliau iš 500 narių, išrenkamų burtais vienodai nuo kiekvienos filės, t. y. po 50 iš kiekvienos. Taryba (arba bulė) buvo turbūt artimiausiais šiuolaikinei vyriausybei Atėnų demokratinės sistemos organas. Tie, kuriems buvo pavedamas prižiūrėti tam tikrą projektą, atlikdavo panašias į ministro funkcijas.
Kad darbas būtų efektyvesnis nuolat dirbdavo tik 1/10 tarybos – kiekvienos filės atstovai posėdžiaudavo 1/10 metų (dar buvo įjungiama po vieną atstovą iš kiekvienos filės). Kadangi taryba nuolat dirbdavo (1/3 pasilikdavo ir naktimis), tai už laiką praleistą valstybinėse pareigose piliečiai gaudavo nedidelį atlyginimą. Tas dešimtadalis tarybos narių vadinosi pritanėjais, o jų tarybos dalis – pritanija. Pritanų rankose faktiškai buvo vykdomoji valdžia. Taryba taip pat ruošdavo praktiškai visus nutarimus susirinkimui tvirtinti, o kadangi susirinkimai vykdavo gana dažnai, tai buvo nesunku visus sprendimus priimtus taryboje patvirtinti susirinkime.
Kariuomenės reikalais užsiimdavo renkami 10 strategų. Jų reikšmė buvo didesnė dėl to, kad strategai galėjo būti perrenkami neribotą kadencijų skaičių, kariuomenėje veikė tiesioginio paklusnumo (subordinacijos) principas. Tačiau ir strategų veikla visiškai priklausė nuo tautos susirinkimo. Kiekvienam karo žygiui ar operacijai susirinkimas paskirdavo vieną iš strategų, po to jis dėl žygio turėjo susirinkimui atsiskaityti. Po nepavykusio žygio susirinkimas galėjo strategą bausti, kartais net mirtimi. Nors iš pradžių strategų kolegija turėjo universalią bendrą veiklos sritį, bet dėl praktinės būtinybės ji vis labiau skaidėsi, diferencijavosi pagal veiklą. Ir archontu, ir strategu galėjo būti išrinktas kiekvienas pilietis.
Tiek sprendimų priėmimas tiek sprendimų įgyvendinimas buvo kiekvieno piliečio pareiga, o ne tik jų išrinktųjų ar jų lyderių. Nors ne visi Atėnų gyventojai turėjo tokias politines teises, tačiau jokia kita demokratija žmonijos istorijoje neturėjo tokio didelio dalyvavimo laipsnio.
Grūžių Švč. Mergelės Marijos bažnyčia
'''Grūžių Švč. Mergelės Marijos bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Grūžių kaime, 9,5 km į šiaurę nuo Joniškėlio.
Istorija
miniatiūra|250px|left|2014 m. Kunigas Antanas Gelžinis gyvenamajame name įrengė altorių ir 1913 m. laikė pamaldas. Per Pirmąjį pasaulinį karą į Grūžius atvyko kunigas Mikalojus Šeižys-Dagilėlis. Jo rūpesčiu paremontuotas buvusio Kalneliškių (Didžiųjų Grūžių) dvaro svirnas ir jame laikytos pamaldos. Kunigo Juozapo Mazūro iniciatyva 1921–1924 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia pagal Juozo Skripkaus (1870–1937) projektą.
1928–1932 m. įrengti altoriai. Parapijos administratoriaus kunigo Vincento Švagždžio rūpesčiu 1937 m. įrengtas didysis altorius (meistras Vladas Čižauskas), 1938 m. – nauji vargonai, iki vidurio Liepos 1944 vargonininkavo Jonas Juška,  pakabinti 2 varpai. Klebonas Alfonsas Kadžius 1949 m. rugsėjo 4 d. suimtas, kalintas Vorkutoje. Į Lietuvą grįžo 1957 m.
1996 m. rugpjūčio 25 d. bažnyčia sudeginta. Nauja bažnyčia įrengta nebaigtuose statyti kolūkio kultūros namuose 200 m² ploto su metaliniu 30 m aukščio bokštu (architektas Algirdas Mikėnas). Pagrindiniame altoriuje kryžiaus formos vitražus sukūrė dailininkas Artūras Rimkevičius. 2001 m. rugpjūčio 12 d. bažnyčią pašventino Panevėžio vyskupas Juozapas Preikšas.
Architektūra
Senoji bažnyčia turėjo neogotikos bruožų, stačiakampio plano, vienabokštė. Joje 3 altoriai. Ant kraigo – bokštelis. Šventoriaus tvora metalinė, ant mūrinių pamatų.
Paykan FC
„Paynan FC“  – Irano futbolo klubas iš Teherano. Priklauso Iran Khodro bendrovei, automobilių gamintojams. „Paykan“ – šios firmos vienas iš legendinių modelių.
Istorija
Klubas įkurtas 1967 m. Ekipa rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
Sezonai
Šaltiniai:
Alakulis
Alakulis − ežeras centriniame Tianšanyje, Terskėjaus Alatau kalnagūbryje, Kirgizijoje.
Ežeras išsidėstęs 3532 m aukštyje virš jūros lygio, Kurgaktoriaus upės aukštupyje (dešinysis Karakolo intakas). Ežere salų nėra.
Alakulis iš vakarų į rytus tęsiasi 2,8 km, o jo plotis − 500 m, gylis apie 70 m. Ežeras susiformavo įduboje, išraustoje ledyno, kuris pasitraukė, bet vis dar užima didžiąją dalį viršutinio slėnio.
Jačiūnai (Kaišiadorys)
Istorija
XX a. viduryje veikė Jačiūnų pradinė mokykla, kurioje buvo ir biblioteka, sudegusi 1963 m.
Paukščių stebėjimas
Paukščių stebėjimas (dar kitaip ornitologinis turizmas) – ekoturizmo sritis, rekreacinė veikla, mokslo sritis (ornitologija).
Lietuvoje
Ornitologiniu turizmu žmonės gali užsiimti tiek savarankiškai keliaudami po Natura 2000 ir kt. saugomus gamtos kampelius, tiek su grupėmis bendraminčių, kurioms padeda profesionalūs ornitologai. Šio turizmo metu keliaujama po nacionalinius, regioninius parkus bei kitas gamtiškai vertingas teritorijas, kuriose gausu retų ir gražių Lietuvos krašto sparnuočių bei kitų gamtos vertybių. Turų metu, gidai padeda surasti ir atpažinti daugeliui dar neregėtų sparnuočių, papasakoja apie jų gyvenseną, biologiją ir ekologiją.
Lietuva yra palanki vieta tokiai turizmo sričiai, kadangi, skirtingai nei dauguma Vakarų Europos šalių, yra išsaugojusi vertingų gamtos kampelių, kuriuose iki šiol gyvena rečiausi Europos paukščiai. Lietuvos stebėtojai dažniausiai renkasi dienos ar savaitgalio išvykas.
Jadvygava
Jadvygava vadinami kaimai:
Fantastikos mėgėjų klubas
Fantastikos mėgėjų klubas, FMK  – fantastikos mėgėjų susivienijimas (dažnai – neformalus, tam tikro miesto ar miestelio), paprastai įeinantis į savo šalies fantastikos mėgėjų bendruomenę.
Vale of Leven FC
Aleksandrijos „Vale of Leven“ – Škotijos futbolo klubas iš Aleksandrijos.
Fantastikos mėgėjų klubas
TSRS
Tarybų Sąjungoje fantastikos mėgėjų klubai ėmė kurtis XX a. 7-to dešimtmečio viduryje. Apie 1983 m. audringas FMK augimas sukėlė TSRS valdžios nerimą dėl nevaldomo FMK informacinio aktyvumo (renginiai, keitimasis informacija ir kt.), todėl netrukus imtasi draudžiamųjų priemonių, o kai kur – net represijų.
XX a. 9-tojo dešimtmečio pabaigoje buvo tarybinių FMK klestėjimo viršūnė, po to klubinis judėjimas ėmė silpti. Silpimą lydėjo audringas vaidmenų žaidimų judėjimo stiprėjimas. Internetas darėsi vis prieinamesnis, todėl dalis aktyvių fantastikos mėgėjų savo veiklą perkėlė į internetą, kur susidarė virtualios fantastikos mėgėjų asociacijos.
Lietuva
1979 m. spalio 2 d. Lietuvoje G. Beresnevičius, R. Buivydas ir A. Kakaras organizavo fantastikos mėgėjų klubą Vilniaus universitete, kuris buvo pirmasis FMK Lietuvoje. Šis klubas, vėliau pasivadinęs „Dorado“, egzistuoja iki dabar.
Jadluvka
Jadluvka – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Svirkų.
Jadlinava
Jadlinava – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 11 km nuo Kimbartiškės.
Thornliebank FC
Peislio „Thornliebank“ – buvęs Škotijos futbolo klubas iš Peislio.
Palisadas
thumb|right|300px|[[Keltai|Keltų kaimo palisadas]] thumb|300px|Rekonstruotas viduramžių palisadas
Palisadais būdavo aptveriami nedideli fortai ir kitokie greitai statomi įtvirtinimai. Palisadų statymas būdavo pigus, kadangi rąstai daugelyje kraštų buvo lengvai prieinama ir lengvai apdorojama statybinė medžiaga. Mediniai palisadai būdavo gana efektyvi gynybos priemonė, nors ir neatlaikanti ugnies.
Dažnai palisadus įrengdavo kaip laikiną gynybinę sieną, o vėliau palisado vietoje pastatydavo akmeninę gynybinę sieną.
Gunmos prefektūra
Gunmos prefektūra  – Japonijos prefektūra, įsikūrusi Kanto regiono šiaurės vakaruose, Honšiū saloje. Sostinė – Maebašis.
Istorija
Praeityje Gunma buvo sujungta su Točigio prefektūra ir vadinosi Kenu žeme. Po kiek laiko žemė buvo padalinta į Kami-kenu ir Shimo-kenu. Geriausiai Japonijos istorijoje Gunma žinoma kaip buvusi Kodzukės žemė.
XIX a. 8-ajame dešimtmetyje su Italijos ir Prancūzijos parama, Anakoje buvo pastatytos modernios šilko gamyklos.
Geografija
thumb|250px|Gunmos prefektūros žemėlapis Neskaitant centrinės ir pietrytinės dalies, kur susitelkę didžioji dalis gyventojų, prefektūra labai kalnuota. Šiaurėje Gunma ribojasi su Nijigatos ir Fukušimos prefektūromis, rytuose – su Točigio prefektūra, vakaruose – su Nagano prefektūra ir pietuose – su Saitamos prefektūra.
Gunmos prefektūroje glūdi Akagio, Harunos, Mijogio, Nikkō-Širanės ir Asamos kalnai ir teka Tonės, Agacumos ir Karasu upės.
Miestai
Gunmos prefektūroje yra dvylika miestų:
Miesteliai ir kaimai
Miesteliai ir kaimai pagal apskritį:
Miestų ir kaimų susijungimai
Nuo 2003 m. balandžio 1 d. įvykdyta 15 miestų ir kaimų sujungimų. Paskutinis įvykdytas 2006 m. spalio 1 d., kai Haruna, paskutinis miestas likęs Gunmos apskrityje, buvo prijungtas prie Takasakio ir neliko minėtos Gunmos apskrities.
Kultūra
Jomo Karuta (上毛かるた), tradicinis kortų žaidimas Gunmos prefektūroje, čia žaidžiamas tiek vaikų, tiek senų žmonių.
Adačis Micuru, žymusis mangaka, gimė būtent Gunmos prefektūroje.
Sportas
Gunmoje esti šios sporto komandos.
Futbolo: Regbio:
Cambuslang FC
Glazgo „Cambuslang“ – buvęs Škotijos futbolo klubas iš Glazgo.
Aleksandra Korewa
Aleksandra Koreva (1926 m. birželio 3 d. Kaune – 2014 m. kovo 5 d. Stokholme, Švedija) – rezistentė, teatro ir kino filmų režisierė.
Biografija
Gimė 1926 m. birželio 3 d. Kaune, dvarininkų Česlavo Korevos ir Lidijos Ožarovskos šeimoje. Per II pasaulinį karą priklausė Armijai Krajovai, dalyvavo Varšuvos sukilime, 1944 m. rugsėjo 21 m. buvo sužeista, buvo uždaryta į Aušvico koncentracijos stovyklą. Po karo studijavo režisūrą Varšuvos aukštojoje teatro mokykloje. 1952 m. suimta ir apkaltinta šnipinėjimu, 1957 m. paleista iš kalėjimo. 1971 m. baigė filosofijos studijas Varšuvos universitete. 1960-1968 m. dirbo Lenkijos filmų studijoje. 1973 m. dirbo Lenkijos Radijo teatro režisiere. Dalyvavo antikomunistinėje pogrindinėje veikloje, platino nelegalią spaudą, dažnai buvo tardoma saugumo tarnybų. Aktyviai dalyvavo Solidarumo judėjime. Nuo 1999 m. gyveno pas dukrą Stokholme, kur ir mirė 2014 m. kovo 5 d., palaidota Povonzkų kapinėse.
Stasiškiai (Saločiai)
Stasiškiai – viensėdis šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurės rytus nuo Saločių.
Užusalių herbas
Užusalių herbas – Užusalių heraldinis simbolis.
Aprašas
Tai pirmas Lietuvos heraldikoje herbas su bebro atvaizdu. Bebras atspindi faktą, kad gyvenvietė yra prie vandens, kur gyveną nemažai bebrų.
Istorija
2012 m. sausio 23 d., vadovaudamasi Lietuvos Respublikos valstybės herbo, kitų herbų ir herbinių ženklų įstatymo 10 straipsnio dalimi ir atsižvelgdama į Lietuvos heraldikos komisijos teikimą, Lietuvos Respublikos prezidentė Dalia Grybauskaitė dekretu Nr. 1K-936 patvirtino Jonavos rajono savivaldybės Užusalių seniūnijos herbą. Herbo autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.
Jadvygava (Kelmė)
Jadvygava – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, miške 1 km į vakarus nuo Mančių.
Itaboraji
Itaboraji  – miestas pietryčių Brazilijoje, Rio de Žaneiro valstijoje, 45 km į šiaurės rytus nuo Rio de Žaneiro, patenka į jo aglomeraciją. Pro miestą eina Rio de Žaneiro–Kamposo geležinkelis ir plentas. Vystoma keramikos gamyba, žemės ūkio produktų (daugiausia cukranendrių, vaisių) perdirbimas.
Istorija
Vietovardis tupių kalba reiškia „švytinčių akmenų upė“ (itá-berab-y).
XVII a. vietovėje ėmė kurtis ir auginti cukranendres portugalai. 1696 m. sudaryta Šv. Jono Krikštytojo parapija. 1697 m. joje įkurtas Santo Antonio da Sa miestelis. XVIII a. Itaboraji dėl plėtojamos cukraus ir keramikos pramonės pranoko Santo Antonio da Sa miestelį, o 1833 m. tapo miesteliu.
Armos grafystė
Armos grafystė  – tai viena iš šešių Šiaurės Airijos grafysčių. Ji yra mažiausia užimama teritorija grafystė visoje Šiaurės Airijoje ir trečia pagal gyventojų skaičių. Pati grafystė ribojasi su Airija. Svarbiausias miestas, kartu ir administracinis centras yra Arma, kuri yra pačiame grafystės viduryje. Ribojasi su Nėjaus ežeru šiaurėje. Plotas – 1 254 km²; gyvena 141 000 gyventojų.
Geografija
Yra šalies pietinėje dalyje. Teka kelios žymios upės, yra keletas didesnių kalnuotų sričių. Nėjaus ežero dalyje, kuri priklauso grafystei, yra keletas salų.
Istorija
Antikiniais laikais teritorija jau buvo žinoma romėnų. Anksčiau grafystės turėjo sostinę. Vėliau IV amžiuje teritorija buvo užkariauta nežinomos kilmės genčių ir jų valdžia išsilaikė iki pat XII amžiaus. Nuo seno ji buvo valdyta daugybės didikų: kunigaikščių, baronų. Armos grafystėje nuo seno yra katalikiškos tradicijos.
Jadvimpolis
Jadvimpolis – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Baisogalos.
Foolad FC
„Foolad FC“  – Irano futbolo klubas iš Ahvazo, esančio Chuzestano provincijoje.
Istorija
Klubas įkurtas 1971 m. kovo 2 d. Futbolo komanda du kartus tapo šalies čempionais 2004–2005 ir 2013–2014 m.
Sezonai
Šaltiniai:
Skruzdėlynė (Pasvalys)
Skruzdėlynė – viensėdis šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Saločių.
Laura Chinchilla
Laura Činčilja Miranda (, g. 1959 m. kovo 28 d. San Chosė) – Kosta Rikos politinė veikėja. Ji tapo pirmąja moterimi, išrinkta į Kosta Rikos prezidento postą.
Ši populiari politikė pasižymėjo kovos su korupcija srityje − dar 1990−1993 metais ji kūrė kovos su korupcija programas, vėliau kurį laiką užėmė vidaus reikalų ministro pavaduotojos ir vidaus reikalų ministrės pareigas.
2010 m. vasario 7 d. Laura Činčilja buvo išrinkta Kosta Rikos prezidente. Remiantis rinkimų duomenimis, gautais suskaičiavus 60 % balsų, ji gavo 49 % balsų − dvigubai daugiau nei du artimiausi jos varžovai ir gerokai daugiau nei reikia pergalei jau pirmajame rinkimų rate iškovoti.
Kosta Rikos prezidentė Laura Činčilja 50 procentų savo atlyginimo aukoja labdarai.
Maksimo Gorkio Literatūros institutas
miniatiūra Maksimo Gorkio Literatūros institutas – humanitarinio profilio Rusijos aukštoji mokykla Maskvoje, ruošianti rašytojus ir vertėjus.
Į institutą priimami žmonės turi konkurso būdu parodyti savo rašytojo ar vertėjo gabumus. Institute dėsto ne tik dėstytojai, bet ir rašytojai, kurie, remdamiesi savo kūrybine patirtimi, veda kūrybinius įvairių žanrų literatūros rašymo ar vertimo seminarus.
Istorija
Literatūros institutas įkurtas 1933 m. Maksimo Gorkio iniciatyva kaip Vakarinis darbininkų universitetas (Вечерний рабочий университет). 1936 m. pavadinimas pakeistas į dabartinį. 1942 m. imta mokyti dieniniu ir neakivaizdiniu būdais. Nuo 1953 m. institute veikia Aukštieji literatūros kursai. 1983 m. institutas apdovanotas Tautų Draugystės ordinu. Nuo 1992 m. institutas pavaldus Rusijos Federacijos Švietimo ir mokslo ministerijai.
Kursai
Prie instituto veikia įvairūs kursai:
Instituto pastatas
Institutas yra buvusioje miesto sodyboje, kuri yra XVIII a. architektūros paminklas. Šiame name 1812 m. gimė Aleksandras Gercenas.
Pastatas minimas kai kuriuose literatūros kūriniuose:
Studentai
Lietuviai:
Gary Allan
Gary Allan Herzberg (g. 1967 m. gruodžio 5 d.), geriau žinomas kaip tiesiog Gary Allan – amerikiečių kantri atlikėjas. Savo karjerą pradėjo 1996 m., išleidęs dainą „Her Man“, o vėliau albumą „Used Heart for Sale“, kurie susilaukė nemažo pasisekimo. 2013 m. išleistas albumas „Set You Free“ buvo pirmasis atlikėjo darbas, pasiekęs JAV „Billboard 200“ reitingo viršūnę. 2023 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs dešimt studijinių albumų, iš kurių naujausiasis, „Ruthless “, buvo išleistas 2021 m. birželį.
Childerikas I
Childerikas I (, 440 m. Vestfalija – 481 m. gruodžio 26 d. Turnė) – salijų frankų karalius, vienas pirmųjų Prancūzijos karalių.
Biografija
Frankų karaliaus Merovigo sūnus, frankų karaliaus Chlodvigo I tėvas. Jo vardas frankų kalba reiškia tvirtas mūšyje. Žmona Bazina, vaikai Chlodvigas (466–511 m.), Albofleda (467–511 m.), Lantehilda, Adolfleda (469–535 m., ostgotų karaliaus Teodoriko Didžiojo žmona), Richaras, Rignomeras ir Guntramas.
Childerikas pirmasis iš frankų karalių, kurio gyvenimą ir darbus patvirtina Grigalius Turietis (Grégoire de Tours, 538–594 m.), nusirašęs juos iš Anžero metraščių.
Pagal sutartį su Romos imperija saliju frankams apsigyvenus Belgikos provincijoje tarp Maso ir Somos upių, tarnavo karininku romėnų karvedžiams Egidijui ir Pauliui. 457 m. mirus tėvui tapo frankų karaliumi, tačiau dėl karšto kraujo, linkusios suvedžioti frankų merginas, frankai jį išvijo ir savo valdovu pripažino Egidijų. Childerikas pabėgo į Germaniją, kur taip pat netruko suvilioti Tiuringijos karaliaus žmoną Baziną.
Léo Margarit
Léo Margarit (g. 1981 m. lapkričio 1 d.) – prancūzų būgnininkas, dabartinis Švedijos progresyviojo metalo muzikos grupės Pain of Salvation narys.
Childerikas I
Biografija
Tačiau 461 m. buvo užmuštas Romos imperatorius Flavijus Majorinas ir Šiaurinėje Galijoje dislokuota romėnų kariuomenė pasiskelbė nebepriklausanti imperijai. Be to, teritoriją į pietus nuo Luaros tuo metu jau buvo užėmę vestgotai, o pietryčiuose šeimininkavo burgundai. Atkirsti vakarų frankus nuo jūros grasino saksai, nuolat puldinėję frankų gyvenvietes. Todėl frankai, prisimindami sutartį su Roma, nebuvo patenkinti Egidijaus nenoru pripažinti kariuomenės vado Ricimero valdžią. Egidijus, pajutęs pasipriešinimą, nužudė 100 frankų. Tada frankai aštuntaisiais Egidijaus valdymo metais prisiminė savo karalių Childeriką, kuris 463 m. jau buvo vedęs savo vyrą palikusią Baziną iš Tiuringijos.
Childeriko valdymas pasižymėjo svarbiomis pergalėmis. 463 m. jis sumušė vestgotus, 468 m. prie Orleano nugalėjo Luarą peržengusį ir grasinusį Anžerui saksų karalių.
Jis mirė 481 m., dvidešimt ketvirtaisiais savo valdymo metais, frankų karaliaus sostą palikdamas sūnui Chlodvigui.
Kapas
Jo kapas 1653 m. atrastas Turnė. Kape buvo rastas karo kirvis, trumpas ir ilgas kalavijai, ietis, granatais papuoštos auksinės bitutės bei kapšas su 90 auksinių Rytų Romos imperijos monetų. Kiekvienas solidas svėrė po 4,55 g, tačiau jos buvo išleistos skirtingų imperatorių, nuo Teodosijaus II iki Zenono. Ant 180 cm ūgio vyro skeleto rankos rastas žiedas su vardiniu antspaudu, kuriame buvo įrašas Childerici Regis – Karalius Childerikas.
Stebuklingai išlikusio neapiplėšto kapo įkapių plėšikai vis tik nepasigailėjo. Visas lobis buvo saugomas Paryžiaus Medalių ir monetų muziejuje, bet naktį iš 1831 m. lapkričio 5 į 6 d. muziejus buvo apiplėštas. Visa laimė, kad 1655 m. Nyderlandų hercogo gydytojas Žanas Žakas Šiflė visas kapo įkapes buvo aprašęs ir netgi nupiešęs.
Vilkynė (Saločiai)
Vilkynė – viensėdis šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurės rytus nuo Saločių.
Paul Simon
Paul Frederic Simon (g. 1941 m. spalio 13 d.) – amerikiečių muzikantas, dainininkas bei dainų autorius. Atlikėjas išgarsėjo 1964 m., kartu su Art Garfunkel įkūręs grupę „Simon & Garfunkel“. Simon parašė beveik visas grupės dainas, įskaitant tris JAV pirmąją vietą pasiekusius singlus „The Sound of Silence“, „Mrs. Robinson“ ir „Bridge Over Troubled Water“. 1970 m., savo populiarumo viršunėje, grupė išsiskyrė ir Simon pradėjo solinę karjerą, per sekančius penkerius metus išleidęs tris itin sėkmingus albumus. 2023 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs keturioliką solinių studijinių albumų, iš kurių naujausiasis, „In the Blue Light“, išleistas 2018 m. rugsėjį.
Simon yra laimėjęs 12 „Grammy“ apdovanojimų, įskaitant ir „Grammy“ už gyvenimo pasiekimus. 2001 m. jis buvo įtrauktas į Rokenrolo šlovės muziejų, o 2006 m. „Time“ žurnalas jį išrinko vienu iš „100 žmonių, kurie padėjo suformuoti pasaulį“. . 2011 m. „Rolling Stone“ žurnalas Simon išrinko vienu iš geriausių pasaulio gitaristų, skirdami jam 93-ąją vietą.
Dauno grafystė
Geografija
Yra du pusiasaliai, visa vakarinė pakrantė prieina prie Airijos jūros. Šiaurės vakaruose prieina prie Nėjaus ežero. Pakrantėse yra nemažai salų; teka keletas upių ir tyvuliuoja maži ežerėliai. Būdingas kalvotas kraštovaizdis, kuris prie pakrantės pereina į lygumas. Čia yra aukščiausia Šiaurės Airijos vieta – 848 m.
Įdomybės
Yra gimę nemažai visuomeninkų, pasižymėjusių šalies kultūroje. Niuris žinomas savo bažnyčiomis. Didelis kultūrinis palikimas, graži ir nepakartojama gamta.
thumb|left|250px|Morno kalnai
Šalnaičiai
Šalnaičiai – kaimas šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurę nuo Saločių.
Jezdas
Jezdas  – miestas centriniame Irane, oazėje ties Dešte Keviro ir Dešte Luto dykumų sandūra, tarpukalnių slėnyje. Jezdo provincijos sostinė. Virš 430 tūkst. gyventojų. Svarbus transporto mazgas.
Tekstilės, maisto, elektronikos, kabelių gamybos pramonė. Tradicinė persiškų kilimų gamyba, šilkininkystė ir šilko verpimas, tradicinių konditerinių gaminių gamyba, keramika, juvelyrika. Netoli Jezdo išgaunama polimetalų rūda.
Paveldas
Svarbiausi Jezdo architektūriniai paminklai: XIV a. Didžioji mečetė su įstabia mozaika ir aukščiausiais šalyje minaretais, Mula Izmailo mečetė, šacho Tahmasbo mečetė, senovinis bazaras, Dovazdeho Imamo (XI a.) ir dar keletas mauzoliejų, XIV a. Šamsijos medresė, vandens muziejus, rūmų, vilų kompleksai.
2017 m. istorinis Jezdo palikimas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Istorija
Miestas žinomas nuo Medijos laikų, kuomet vadintas Isačiu. Dabartinį pavadinimą gavo nuo Sasanidų valdovo Jezdegerdo I (V a. pr.). Sasanidų laikais tai buvo zoroastrizmo centras, į kurį dar daugiau šio tikėjimo atstovų persikėlė prasidėjus Persijos islamizacijai. Dėl savo atokios padėties Jezdas išvengė daugelio Persijoje vykusių karų ir neramumų. Miestas buvo Irano sostine valdant Muzafaridams (XIV a.). Tuo metu pastatyta daugelis miesto architektūrinių paminklų.
Tarptautinė krepšinio federacija
Tarptautinė krepšinio federacija (FIBA) – tarptautinė krepšinio organizacija, jungianti 213 nacionalinių federacijų. Pradžioje vadinosi Fédération Internationale de Basketball Amateur (iš čia ir FIBA), bet 1989 m. atsisakė Amateur (mėgėjų) savo oficialiame pavadinime ir pasiliko tą patį akronimą.
FIBA tvirtina tarptautines krepšinio taisykles ir krepšinio aikštelių reglamentus, reguliuoja sportininkų tarptautinius tarpkomandinius perėjimus, skiria teisėjus tarptautinėms varžyboms.
Nuo 1989 m. narės suskirstytos į penkias zonas: Afrikos, Amerikos, Azijos, Europos ir Okeanijos. Europos zoną kontroliuoja FIBA Europe padalinys.
Istorija
1930 m. TOK pripažinus krepšinį kaip olimpinę sporto šaką, federacija buvo įkurta Ženevoje 1932 m. Aštuonios šalys įkūrėjos – Argentina, Čekoslovakija, Graikija, Italija, Latvija, Portugalija, Rumunija ir Šveicarija. Berlyno olimpinių žaidynių metu federacija išrinko krepšinio išradėją Džeimsą Neismitą (1861–1939) garbės prezidentu.
1956 m. FIBA būstinė persikėlė į Miuncheną, bet grįžo į Ženevą 2002 m. FIBA planuoja pasistatyti naują būstinę, kuri turi būti atidaryta 2009 m., 25 km į šiaurę nuo Ženevos, Niono mieste.
Jagėliškiai
Jagėliškiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Lekėčių.
Set You Free
Set You Free – devintasis studijinis amerikiečių kantri atlikėjo Gary Allan albumas, išleistas 2013 m. sausio 22 d. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju atlikėjo albumu, pasiekusiu pirmąją vietą šalyje. 2013 m. kovo mėnėsio duomenimis, JAV parduota 219 tūkstančių įrašo kopijų.
Dos Hermanasas
Dos Hermanasas – miestas Andalūzijoje (pietvakarių Ispanija), pietinis Sevilijos priemiestis. Pagrindinė ūkio šaka – alyvuogių auginimas, išvystyta paslaugų pramonė.
Istorija
Miestą 1248 m. įkūrė Kastilijos karalius Ferdinandas III ir pavadino savo armijos karvedžio Gonzalo Nazareno dviejų seserų garbei ( – „dvi seserys“).
Jaglimainys
Jaglimainys – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Šalčininkėlių.
Jurijus Nikitinas
Jurijus Nikitinas (g. 1939 m. lapkričio 30 d. Charkove, Ukraina) – Rusijos rašytojas fantastas.
Biografija
Jaunystėje buvo išvykęs į tolimąją šiaurę, kur dirbo miško kirtimo darbuose (pvz., sielininku). Dirbo geologinėje žvalgyboje Sichote Alinyje, Usūrio taigoje, Tolimuosiuose Rytuose, Primorjėje.
1964 m. grįžo į Ukrainą, kur ėmė dirbti gamykloje liejiku. Užsiėmė sportu, buvo irklavimo kanojomis sporto meistras, turėjo kelių sporto šakų (bokso, sambo, lengvosios atletikos) pirmąjį atskyrį. Dalyvavo kuriant fantastikos mėgėjų klubus, jų veikloje. Mokėsi groti smuiku, dirbo dailininku. Tuo pačiu metu ėmė rašyti ir skelbti mokslinės fantastikos apsakymus. Buvo rašytojų fantastų grupės prie leidyklos „Molodaja Gvardija“, vėliau tapusios vadinamąja „Jefremovo mokykla“ (Школa Ефремова), narys.
Pirma publikuota knyga – fantastinių apsakymų rinkinys „Человек, изменивший мир“ (Žmogus, pakeitęs pasaulį). Už knygą „Огнепоклонники“ (Ugnies garbintojai) apie liejikų darbą apdovanotas literatūrinėmis premijomis, priimtas į SSRS rašytojų sąjungą. Po 1979 m. išleistos knygos „Шпага Александра Засядько“ (Aleksando Zasiadkos špaga), kitaip dar „Золотая шпага“ (Auksinė špaga) buvo peikiamas, ir apie septynerius metus literatūriniame gyvenime nedalyvavo.
Baigęs Aukštuosius literatūros kursus M. Gorkio Literatūros institute persikraustė į Maskvą. Kurį laiką dirbo vyriausiuoju redaktoriumi leidykloje „Otečestvo“ (Отечество). 10-to dešimtmečio pradžioje kartu su Lilija Šiškina organizavo leidyklą „Zmej Gorynyč“ (Змей Горыныч), kitaip dar „Ravlik“ (Равлик), kuri pradžioje leido užsienio fantastiką, o vėliau ėmė leisti vien paties J. Nikitino fantastiką. Dabar ši leidykla nebeveikia, o Nikitino knygas skelbia leidyklos „Centrpoligraf“ (Центрполиграф) ir „Eksmo“ (Эксмо).
Kūryba
Iš viso išleido virš 60 knygų, kurių bendras tiražas panašus kaip ir Vasilijaus Golovačiovo ir Sergejaus Lujanenkos knygų. Nikitinas rašo ne tik fantastiką, bet ir aštraus siužeto politinius kovinius romanus-ciklus „Rusai ateina“ (Русские идут).
Žinomiausios J. Nikitino knygos – pirmosios slaviškosios maginės fantastikos knygos iš ciklo „Trys iš miško“ (Трое из Леса).
Atskira jo knygų grupė yra ciklas „Keistieji romanai“ (Странные романы), kuriame išsiskiria transhumanistinis pociklis, kurį sudaro knygos „Трансчеловек“ (Transžmogus), „Я живу в этом теле“ (Aš gyvenu šiame kūne), „Проходящий сквозь стены“ (Praeinantis kiaurai sienas), „Я – сингуляр“ ('Aš – singuliaras'), „Сингомэйкеры“ (Singomeikeriai) ir „2024-й“ (2024-ieji).
Parašė autobiografines knygas „Мне – 65“ ('Man – 65') ir „Мне – 75“ ('Man – 75'. Дата написания: 2014). Pirmoji daugiau apie biografiją, o antroji - kaip išlikti darbingu ir garbiame amžiuje. Dabar per metus parašo po ~4 knygas. Paskutinės 2016 metais: Cерия: Контролер. Фантастика Юрия Никитина;
J. Nikitinas naudoja ir Гай Юлий Орловский slapyvardį. Išleido tokias serijas:
Золотой Талисман - 2 knygos su bendraautore;
Serija Ričardas Ilgosios Rankos. Paskutinė 51-oji knyga Ричард Длинные Руки — Властелин Багровой Звезды Зла 2017 metai.
Serija Judžinas - laiko valdovas (Юджин — повелитель времени) - 9 knygos.
Sanat Naft Abadan FC
„Sanat Naft Abadan FC“  – Irano futbolo klubas iš Abadano, esančio Chuzestano provincijoje.
Istorija
Klubas įkurtas 1972 m. Rungtyniavo aukščiausiame šalies divizione.
Gulbinėnų šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia
'''Gulbinėnų šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Gulbinėnų kaime, Krinčino seniūnijoje, Pasvalio rajone. Parapiją aptarnauja Krinčino klebonas. Šventovė yra viena iš katalikiškos piligrimystės vietų Panevėžio vyskupijoje.
Istorija
Šventoriuje palaidotas bažnyčios statytojas kun. Antanas Valančiūnas (1915–2000).
Parapijoje tarnavo:
Architektūra
Bažnyčia ilgo stačiakampio plano. Ant kraigo pastatytas medinis bokštelis. Stogas dvišlaitis, skardinis. Yra trisienė presbiterija. Langai stačiakampiai. Vidus halinis, vienos navos. Lubos įlenktos su stacijų reljefais. Apkalta presuotu kartonu su tulpių, kryžių tapytais motyvais.
Jagminiškė
Jagminiškė – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 1 km nuo Kiaunorių.
Dakotai
Dakotų apibrėžimas keblus – plačiausia prasme dakotais vadinamos visos 3 sijų grupės. Taip pat dakotais vadinami sančių sijai ir janktonai, atskyrus sijus lakotus.
Dakotų protėviai iš rytų į Didžiųjų ežerų kraštą atsikėlė XVI a. Vėliau, XVIII a. pr., algonkinų buvo išstumti į vakarines Misisipės pakrantes. XIX a. buvo užėmę sritis nuo Baltosios upės (Nebraska) iki Kanados sienos, ir nuo Minesotos upės iki Mažojo Misūrio.
Dakotus sudarė 7 gentys, susijungusios į 3 grupes:
XVII–XVIII a. rytų dakotai įsitraukė į prekybą kailiais su prancūzais. Nuo XIX a. sudarė sutartis su JAV. Baltiesiems XIX a. vid. pabandžius užimti dakotų žemes, šie kilo į ginkluotą pasipriešinimą. XIX a. pab. dakotų žemės buvo užimtos, jie išbarstyti po keletą rezervacijų.
Dakotai vertėsi žemės ūkiu, žvejyba, medžiokle, laukinių ryžių rankiojimu. Iš baltųjų perėmę arklius perėjo prie raitosios bizonų medžioklės. Buvo ištobulinę siuvinėjimą karoliukais, tapybą ant bizonų kailių, kūrė piktografinį raštą.
Tradicinė dakotų kultūra panaši į kitų Didžiųjų lygumų indėnų. Klajojančių medžiotojų bendruomenes sudarė kelios didžiosios šeimos. Santuoka patrilokalinė. Buvo paplitusi daugpatystė (iki 4 žmonų), leviratas, sororatas, vogtinės vestuvės. Tradicinei dakotų tikybai būdingas tikėjimas dievybėmis ir dvasiomis (wakan), su kuriomis bendrauja šamanai, taip pat – dvasiomis–globėjomis. Svarbi kasmetinė apeiga – Saulės šokis. Iki šiolei išlaikę mitologiją, apeigų, šokių fragmentų. Dabartiniai dakotai turi ribotą savivaldą, daugiausia dirba samdomus darbus.
Marijampolės apskrities herbas
thumb|right|Marijampolės apskrities herbas
Marijampolės apskrities herbas - vienas iš Marijampolės apskrities heraldikos atributų. Herbo raudoname lauke sidabrinis sėjėjas su auksine skrybėle, sėtuve ir grūdais, byrančiais iš išskėstų rankų. Herbo skydą juosia mėlynas bordiūras su 10 dvigubų auksinių kryžių.
Istorija
Marijampolės apskritis apima dalį kadaise čia buvusių sūduvių žemių, kurios vėliau, jau Rusijos Imperijos laikais, gavo Suvalkijos vardą. Po ilgų XIII a. pabaigos - XIV a. kovų su Vokiečių ordinu, dauguma senųjų Sūduvos gyventojų buvo išnaikinta, o kraštas, kaip kartais sakoma, virto dykra. Iš naujo Sūduva ėmė atgyti XV a. pabaigoje, kai darbštūs atsikėlėliai iš įvairių Lietuvos vietų, Šiek tiek ir iš kaimyninių kraštų pradėjo kolonizuoti Užnemunę. Be to, artima kaimynystė su Lenkija, ypač Prūsija, naujiesiems gyventojams leido ganėtinai anksti pažinti naujas kitų kraštų ūkio technologijas, užmegzti su jais glaudžius prekybinius ryšius.
Marijampolės, kaip teritorinio administracinio darinio, pradžią galima laikyti 1795 m. Naujoji Prūsijos valdžia įkūrė Starapolės (Senapilės) apskritį, išlikusią ir Lenkijos valdymo laikotarpiu. Marijampolė apskrities statusą išsaugojo iki 1950 m., iš naujo atkurta 1994 m. Kelių šimtų metų istoriją menanti apskritis oficialiai patvirtinto herbo praeityje neturėjo. Ieškant motyvų naujam herbui, buvo pastebėta, kad šis kraštas suvaidino labai svarbų vaidmenį Lietuvos atgimimo, valstybės, mokslo, kultūros ir švietimo istorijoje. To priežastis - pasiturintis ūkininkų gyvenimas, darbštumas, sudarė sąlygas vaikams siekti aukštojo mokslo. Būtent čia išaugo Jonas Basanavičius, Vincas Kudirka, Jonas Jablonskis, Petras Rimša ir daugelis kitų garsių visuomenės, mokslo, kultūros ir švietimo darbuotojų. Turint galvoje senas marijampoliečių mokslo ir švietimo tradicijas, skatinusias viso krašto gerovę, žmonių darbštumų, apskrities herbe nutarta pavaizduoti sėjėjo figūrą. Ji turi keletą prasmių. Užtenka Jis gali būti suprastas ir tiesiogine (darbo), ir perkeltine (mokslo) prasme. Taip apskrities herbe pavaizduotas simbolinis sėjėjas rodo šio krašto žmonių pagrindinį verslą (žemdirbystę), kuris buvo ir yra svarbus jų materialinės gerovės ir kultūros šaltinis. Jis taip pat pabrėžia marijampoliečių senas žinių siekimo tradicijas ir jų nuopelnus tiek regiono, tiek viso krašto mokslui, kultūrai ir švietimui. Iš sėjėjo rankų byrantys auksiniai grūdai (auksinės mintys) - tai tarsi žinių srautas, besiveržiantis į jauną mokslo siekiančią sielą. Jų auksinė spalva rodo ir dvasiškai, ir materialiai turtingus žmones, pagrindinį valstybės gerovės šaltinį. Apskrities statusas pabrėžiamas mėlynu bordiūru su 10 dvigubų auksinių kryžių.
Marijampolės apskrities herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas dekretu Nr. 23 patvirtino 2004 m. liepos 26 d. Herbo etalono autorius - dailininkas Arvydas Každailis.
Mikoyan-Gurevich MiG-7
1942 m. kurtas naikintuvo MiG-3 pagrindu. Bandyta pritaikyti AM-37 variklį, tačiau dėl pastarojo gamybos nutraukimo, projektas buvo sustabdytas.
Mikoyan-Gurevich MiG-7
Osteodermas
thumb|right|250px|Nuodadančio oda iš arti. Matyti osteodermai. Osteodermas, antriniai odos sukaulėjimai – kai kurių stuburinių gyvūnų odos mezoderminiame sluoksnyje susidarę kauliniai dariniai, paprastai nedidelių plokštelių pavidalo.
Odos kauliniai dariniai stuburinių evoliucijoje susidarė ne vieną kartą ir nepriklausomai skirtingose tetrapodų grupėse, jie nėra žuvų kaulinių žvynų homologai.
Osteodermai būdingi daugeliui šiuolaikinių ir išmirusių roplių grupių. Juos turėjo arba dabar turi daugelis dinozaurų (ypač ankilozaurų ir stegozaurų), primityvių archozaurų, plakodontų, parejazaurų, krokodilų, kai kurie driežai (scinkai, Cordylidae, gluodenai, nuodadančiai). Iš šiuolaikinių roplių labai gerai išvystytus osteodermus turi krokodilai. Jų osteodermai būna po raginiais skydeliais. Galvos osteodermai gali suaugti su kaukolės kaulais. Vėžlių šarvuose osteodermai sudaro periferines (peripherale), nuchalines (nuchale) ir pigalines (pygale) karapakso kaulines plokšteles.
ASAP Rocky
Rakim Mayers (g. 1988 m. spalio 3 d.), geriau žinomas kaip A$AP Rocky – amerikiečių reperis iš Harlemo. Atlikėjas vysto tiek solinę karjerą, tiek kartu su grupe „ASAP Mob“. Savo debiutinį įrašų rinkinį („mixtape“) „Live. Love. ASAP“ jis išleido 2011 m. ir susilaukė didelio kritikų palaikymo. Debiutinis ASAP Rocky albumas „Long. Live. ASAP“ buvo išleistas 2013 m. ir debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje. 2015 m. gegužę buvo išleistas antrasis albumas, „At. Long. Last. ASAP“, taip pat pasiekęs reitingo viršūnę.
Osteodermas
Žinduoliams osteodermai nebūdingi, bet kai kurie jų turi, pvz., šiuolaikiniai (šarvuočiai) ir išmirę (gliptodontai ir antžeminiai tinginiai) nepilnadančiai. Koriumo (dermos) suragėjusiems dariniams priskiriami ir prie kaukolės kaulų priaugantys ossa cornua,kurie sudaro porakanopių ragų kaulinius pamatus. Dykaragiuose ir žirafiniuose šie kaulai nuolatiniai. Elninių ossa cornua keičiami, jie kasmet nukrenta, nes osteoklastai suardo jų pamatus. Nukritusių ragų tvirtinimo vietas apauga oda, o vėliau po oda ima formuotis nauji kaulai.
ASAP Rocky
2023 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs tris studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Testing“, išleistas 2018 m. gegužę.
Osteodermas
Odos raginiai dariniai pirmiausia atlieka apsauginę funkciją. Šiuolaikinių krokodilų osteodermai turi tankų kraujagyslių tinklą, todėl veikia ne tik kaip šarvas, bet ir kaip termoreguliacijos organas.
Jagorovka
Jagorovka – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Palomenės.
Elčė
Elčė – miestas pietryčių Ispanijoje, Alikantės provincijoje, netoli Alikantės (prie Viduržemio jūros). Auginami finikai, alyvuogės, grūdinės kultūros, granatai, gaminamas alkoholis, alyvuogių aliejus. Būdinga maurų architektūra. Elčė turi didžiausią palmių plantaciją Europoje, daugiau kaip 200 000 palmių. Visa tai arabų agrikultūros įtaka.
Istorija
thumb|250px|left|Elčės dama
Mieste rasta daug archeologinių radinių, iš kurių žymiausias – „Elčės dama“ (Dama d’Elche), tikriausiai iš IV a. pr. m. e.
Elčę buvo okupavusi Kartagina, vėliau graikai ir romėnai (vadino Ilici). Gotai čia įkūrė vyskupiją. Valdant maurams miestas prarado savo svarbą.
Sportas
Mieste 1982 m. vyko XII pasaulio futbolo čempionatas. Žymiausias futbolo klubas yra Elche CF.
Nuo 1968 m. kiekvieną pirmąjį kovo sekmadienį vyksta Elčės pusmaratonis (pusė klasikinio maratono distancijos). Tai vienos seniausių tokios distancijos varžybų pasaulyje.
Jagučioniai
Jagučioniai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Betygalos.
Jakaičiai (reikšmės)
Jakaičiais vadinami kaimai:
Audi A4
thumb|260px|Audi A4 Audi A4 – Audi automobilio modelis. Šis modelis gaminamas nuo 1994 m. pabaigos. Šis automobilis pakeitė iki tol gamintus Audi 80 ir Audi 90 modelius. JAV šis modelis vadintas Audi 4000.
Varikliai
Į Audi A4 diegiami įvairūs varikliai: 1.6 L, 1.8 L 20V, 1.8 L 20V Turbo, 2.6 L V6 (1996-1999),2.8 L V6 12V, 2.4 L V6 30V (1998-2000), 2.8 L V6 30V, 1.9 L TDI, 2.5 L V6 TDI. Į iki šiol gaminamą modelį metu gaminamą modelį dar montuojami 3.0 TDI varikliai išvystantys 171 kW galingumą, 2.0 TDI varikliai, išvystantys 103 arba 125 kW galingumą, 3.2 V6 benzininiai varikliai, išvystantys 188 kW galingumą.
Naujasis Audi A4
Lietuvą pasiekė naujoji (5 kartos) Audi A4, kurio interjeras ir techologijos yra panašios į Lietuvoje jau esantį Audi A5.
San Žozė dos Pinjaisas
San Žozė dos Pinjaisas  – miestas pietinėje Brazilijoje, Paranos valstijoje, 7 km į pietryčius nuo Kuritibos, jos aglomeracijoje. Pro miestą eina plentas į Žoinvilį, įsikūręs Kuritibos tarptautinis oro uostas. Svarbus automobilių pramonės centras – veikia „Renault“, „Audi“, „Volkswagen“, „Nissan“ įmonės. Taip pat įrengimų gamyba, medienos apdirbimo, chemijos, maisto (pieno, aliejaus) pramonė. Miesto apylinkėse auginamos daržovės, kasamas smėlis, žvyras, molis.
San Žozė dos Pinjaise veikia Paranos katalikiškojo universiteto (Kuritiboje) du fakultetai.
Istorija
Miestas pavadintas Šv. Juozapo garbei bei pagal aplinkines araukarijų, portugaiškai vadinamų pušimis (pinheiro), giraites. San Žozė dos Pinjaisas buvo įkurtas XVII a. pabaigoje. Miesto teisės suteiktos 1897 m.
Jakaičiai (Raseiniai)
Jakaičiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Betygalos.
Struvės geodezinis lankas
Struvės geodezinis lankas – apie 2820 km ilgio trianguliacijos grandinė, skirta tiksliam Žemės dienovidinio lanko ilgiui nustatyti ir apskaičiuoti geriausiai atitinkančio Žemės formą ir dydį elipsoido parametrus. Grandinės galų geografinių platumų skirtumas siekia 25°20'. Pavadinta astronomo Frydricho Georgo Vilhelmo Struvės vardu.
Struvės geodezinis lankas tęsiasi nuo Fugleneso (Norvegija) Arkties vandenyno pakrantės iki Dunojaus žiočių prie Juodosios jūros, t. y. nuo 70°40' iki 45°20' šiaurės platumos ir kerta 10 dabartinių valstybių: Norvegiją, Švediją, Suomiją, Rusiją, Estiją, Latviją, Lietuvą, Baltarusiją, Moldovą ir Ukrainą. Dienovidinio lankui apskaičiuoti panaudoti minėtose šalyse išmatuotų trianguliacijos tinklų fragmentai, kuriuos sujungus gauta grandinė, susidedanti iš 12 sekcijų, įterptų tarp astronomijos punktų, turinti 10 išmatuotų bazių ir jungianti 259 trianguliacijos punktus.
XIX a. tai buvo tiksliausiai išmatuotas ir ilgiausias dienovidinio lankas, kurio matavimo rezultatais ištisą šimtmetį naudotasi skaičiuojant ir tikslinant Žemės elipsoido parametrus.
Istorija
thumb|left|250px|F.G.W. Struvė Seniausia Struvės geodezinio lanko dalis sudaryta 1816–1821 m. Vilniaus gubernijoje (projektavo ir jo matavimus organizavo estų kilmės caro armijos karininkas C. Tenneris (1783–1859). Estijos ir Latvijos teritorijoje 1822 m. privačia iniciatyva pradėtas trianguliacijos tinklo sudarymas truko iki 1831 m. Čia darbus organizavo Tartu universiteto profesorius F. G. W. Struvė (1793–1864), to paties universiteto astronomijos observatorijos vadovas. Struvės ir Tennerio trianguliaciniai tinklai buvo sujungti 1829 m., kai buvo išmatuota trianguliacijos grandinė tarp Pandėlio (Lietuva) ir Bristeno (Latvija). Matuojant šią grandinę svarbiausius lauko darbus atliko Vilniaus universiteto auklėtinis J. Chodzka (1800–1881).
Dienovidinio lankui skaičiuoti atrinktų trianguliacijos tinklų fragmentų matavimo rezultatus F. G. W. Struvė susistemino ir aprašė darbe „Arc du Méridien de 25°20'“. Remdamasis šiuo F. G. W. Struvės darbu, 1888 m. Žemės dienovidinio ilgį apskaičiavo geodezininkas A. Bonsdorfas.
Grandinė
miniatiūra|280px
Išlikę Struvės lanko punktai su tiksliomis koordinatėmis, įtraukti į UNESCO paveldo sąrašą:
Norvegija
Švedija
Suomija
Rusija
Estija
Latvija
Lietuva
Baltarusija
Ukraina
Moldova
Vertsjervas
Vertsjervas, Virtsjervas  – ežeras pietų Estijoje, tarp Tartu ir Viljandžio apskričių. Tai antras pagal dydį šalies ežeras. thumb|left|250px|Atodanga prie Tamės
Vandens paviršiaus plotas 269,191 km², baseino – 3380 km². Ilgis šiaurės–pietų kryptimi siekia 34,8 km, plotis rytų–vakarų – 14,8 km, tačiau ežeras yra seklus. Yra keletas salų, dauguma jų išsidėsčiusios pietinėje ežero dalyje. Krantai daugiausia žemi, tačiau rytinė pusė yra kiek aukščiau; čia, ties Tamės kaimu, 1,3 km ilgio paplūdimio ruože, atsidengia Devono periodo raudonasis smiltainis. Liepą vandens temperatūra 17–21 °C, o paviršius būna apsitraukęs ledu nuo lapkričio pab. iki balandžio pab.
Į Vertsjervą įteka per 20 upių, upelių ir melioracijos griovių, o išteka tik viena upė – Emajegis. Dėl to ežere kaupiasi azoto, fosforo ir karbonatų perteklius, pietinė dalis paveikta eutrofikacijos (vandens paviršius būna padengtas lelijomis, plūdėmis, papliauškomis, meldais ir kt. vandens augalais, nuosėdų sluoksnis iki 7,6 m, vandens skaidrumas 1 m). Kita vertus, karbonatai apsaugo ežerą nuo kenksmingo rūgščiųjų lietų poveikio.
Kartais pavasarį, kai patvinsta Pedja, įtekanti į Emajegį netoli Vertsjervo, Emajegio srovė porai savaičių apsisuka, todėl ežero vandens lygis pakyla ir išsilaiko kelis mėnesius; padidėjęs vandens lygis gali būti matomas ir rudenį.
Vasarą fitoplanktono (didžiąją dalį sudaro melsvabakterės) tankis gali siekti 30 g/m³, o zooplanktono – 1–2 g/m³. Gyvūnų ežero dugne nedaug, kiekis kiekvienais metais skiriasi; didžiąją dalį sudaro uodų trūklių lervos, kurių vidutinė biomasė – 5–7 g/m².
XX a. 6–7 deš. ežere buvo sužvejojamos tik smulkios nevertingos žuvys, todėl mokslininkai iš limnologinės stoties, esančios rytiniame krante, pasiūlė sprendimą, kaip padidinti vertingų žuvų skaičių Vertsjerve: uždrausti žvejybą tralu, sugriežtinti žuvų apsaugą, įžuvinti ungurių lervomis. Veiksmai buvo sėkmingi, dabar galima sutikti apie 35 žuvų rūšis, vertingiausios jų – starkiai, unguriai, karšiai ir lydekos; taip pat gausu ešerių bei kuojų. Kasmet sugaunama per 400 tonų žuvų, vertingos sudaro 60–70 % laimikio.
The Lithuanian Review
thumb|right|250px|Laikraščio 2–as numeris, išleistas 1990 m. kovo 2 d. „The Lithuanian review“ – laikraštis anglų kalba, ėjęs kas 2–4 savaites 1990–1991 m. Vilniuje. Išleista 10 numerių, iš jų 9 numeriai – 1990 m. Tiražas – 3000 egz. Neskaitant nedidelio skaičiaus leidinio prenumeratorių užsienyje, kiti egzemplioriai būdavo veltui dalinami Aukščiausioje Taryboje bei kitur, kur lankydavosi ar apsistodavo užsienio korespondentai ar šiaip užsieniečiai. Leidinį įsteigė ir leido UAB „Atgimimas“ ir UAB „Gimtasis kraštas“. Laikraštyje buvo spausdinami įvairūs analitinio pobūdžio ir apžvalginiai rašiniai užsieniui apie gyvenimą Lietuvoje. Paskutinių keturių numerių redaktorius buvo Arvydas Sabonis, prieš tai dirbęs „Mokslo“ leidykloje vyriausiojo redaktoriaus pavaduotoju.
Istorija
Leidinio pasirodymą inicijavo Kanados lietuviai, atvažiavę į išsilaisvinusią tėvų žemę skleisti laisvą žodį. Viena iš pirmųjų, vadovavusių laikraščio leidybai, buvo Karla Gruodis. Redakcijos kolektyvo sutelkimu rūpinosi žurnalistai Algimantas Čekuolis ir Liubov Čiornaja, Lietuvos persitvarkymo sąjūdžio leidinio rusų k. „Soglasije“ redaktorė. Ji tvarkė ir „The Lithuanian review“ finansinius, spausdinimo bei platinimo reikalus. Maketavimo darbai buvo atliekami „Atgimimo“ redakcijoje. Nuolatinių darbuotojų nebuvo: patys ar su draugų pagalba ieškodavo medžiagos, versdavo, peržiūrėdavo angliškus tekstus, skaitydavo korektūras.
1991 m. laikraščio leidyba buvo sustabdyta dėl lėšų stygiaus. Paskutinis numeris išleistas 1991 m. sausio 19 d. Jis buvo skirtas Sausio 13-ajai (Laisvės gynėjų dienai).
Išleisti numeriai
1990 m. 1991 m.
Jakaičiai (Šakiai)
Jakaičiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 15 km nuo Šiaudinės, prie kelio.
Kirk Hammett
Kirk Lee Hammett (g. 1962 m. lapkričio 18 d. San Franciske, Kalifornijoje) – amerikiečių muzikantas, geriausiai yra žinomas kaip thrash metal grupės „Metallica“ gitaristas.
Ankstyvosios dienos (1962–1980)
Kirk Hammett gimė 1962 m. lapkričio 18 d. Pradėjo groti gitara būdamas 15 metų. Kai 1978 m. įsigijo elektrinę gitarą, Fender Stratocaster kopiją, bandė groti įvairias gitaros partijas. Vėliau Kirkas įsidarbino „Burger King“ užkandinėje, kad užsidirbtų pinigų ir galėtų nusipirkti „Marshall“ gitaros stiprintuvą.
Metallica (1983-)
Vos „Metallica“ išmetė iš grupės Dave Mustaine, Kirkas atvyko į naujų gitaristų perklausą. Pirma daina, kurią perklausoje Kirkas sugrojo su „Metallica“, buvo „Seek and Destroy“. Kirkas sugrojo tokį solo, kad „Metallicos“ nariai be abejonių priėmė jį grupės sudėtį. Tuo metu Kirkas mokėsi groti pas garsų gitaristą Joe Satriani.
2009 m. Kirkas kartu su „Metallica“ pateko į Rokenrolo šlovės muziejų.
Asmeninis gyvenimas
1998 m. sausio 31 d. susituokė su Lani Hammett, Havajuose. Turi sūnų Angel Ray Keala Hammett (g. 2006 m.). Kirkas domisi šiais muzikantais ir grupėmis: Jimi Hendrix, „UFO“, „Black Sabbath“, „Deep Purple“, „Led Zeppelin“, „Kiss“, John Coltrane, „Government Mule“, Chet Baker, Prez Prado, „Alice In Chains“, David Bowie, „U2“, King Crimson, Robert Johnson, „Radiohead“.
Laterano V susirinkimas
1503 m. išrinktas popiežius Julijus II pažadėjo sušaukti naują Visuotinį Bažnyčios susirinkimą, tačiau to ilgai nedarė. Dalis nepatenkintų ir Prancūzijos karaliaus Liudviko XII remtų kardinolų 1511 m. atvyko į atskirą susirinkimą Pizoje.
Susirinkime dalyvavo nuo šimto penkiasdešimties iki keturių šimtų penkiasdešimties atstovų, tarp jų 15 kardinolų, Aleksandrijos ir Antiochijos patriarchai ir 10 arkivyskupų. Į susirinkimą pirmą kartą buvo pakviesti katedrų ir vienuolynų kapitulų nariai bei pasaulietiniai valdovai. Pasiuntinius taip pat atsiuntė Lenkija ir Lietuvos didžioji kunigaikštystė. Popiežiui Julijui XII mirus, naujasis popiežius Leonas X tęsė Susirinkimą.
Susirinkimas pasmerkė Pizos susirinkimo, sušaukto be popiežiaus žinios, nutarimus. Susirinkimas taip pat atšaukė Prancūzijos karaliaus Karolio VII pragmatinę sankciją, kuria buvo apribota popiežiaus teisės reguliuoti Bažnyčios reikalus Prancūzijoje ir patvirtino tarp Vatikano bei Prancūzijos 1516 m. sudarytą konkordatą.