cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vakarų filosofija
Scholastika
Boetijus taip pat nagrinėjo universalijų problemą, teigdamas, kad jos, skirtingai nei teigė Platonas, savarankiškai neegzistuoja, bet vis tiek tikėjo, kaip ir Aristotelis, kad jos egzistuoja tam tikrų dalykų esme. Kitas svarbus scholastikos atstovas, Peteris Abelardas, tai išplėtė iki nominalizmo, kuris teigia (visiškai prieštaraudamas Platonui), kad universalijos iš tikrųjų tebuvo pavadinimai, suteikiami ypatybėms, kurias dalijasi detalės. dešinėje|miniatiūra| Šv. [[Tomas Akvinietis, (tapytojas Carlo Crivelli, 1476 m.)]] Tomas Akvinietis, akademinis filosofas ir tomizmo tėvas, padarė didžiulę įtaką viduramžių krikščionybei. Jį paveikė naujai atrastas Aristotelis, kurio filosofiją siekė suderinti su krikščioniškąja teologija. Siekdamas suprasti, kas yra siela, jis svarstė metafizinius substancijos, materijos, formos ir pokyčių klausimus. Tomas Akvinietis apibrėžė materialią substanciją kaip esmės ir atsitiktinių bruožų derinį, o esmę – kaip materijos ir formos derinį, panašų į aristoteliškąjį požiūrį. Anot jo, žmonėms siela yra esmė. Taip pat Platono paveiktas, jis sielą matė kaip nekintamą ir nepriklausomą nuo kūno.
US GN
Union Sportive de la Gendarmerie Nationale, o trumpiau vadinamas US GN – profesionalus Nigerio futbolo klubas, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje. Įsikūręs šalies sostinėje Niamėjuje. Namų rungtynes žaidžia Generolo Seini Kunčės stadione, talpinančiame 35 tūkst. žiūrovų.
Vakarų filosofija
Scholastika
Kiti žymesni viduramžių Vakarų filosofai: Džonas Skotusas Eriugena, Žilberas de la Porė, Piteris Lombardas, Hildegarda Bingenietė, Robertas Groustestas, Rodžeris Bekonas, Bonaventūras, Piteris Džonas Olivi, Mechthildas Magdeburgietis, Robertas Kilvardbai, Albertas Didysis, Henris Didysis, Jonas Dunsas Škotas, Margarita Poretė, Dantė, Marsilijus Paduvietis, Viljamas Okamas, Žanas Buridanas, Nikolia Otrkūrietis, Johanas Ekhartas, Kotryna Sienietė, Žanas Žersonas ir Džonas Viklifas. Viduramžių scholastikos tradicija klestėjo dar XVII a. – ja rašė Franciskas Suaresas ir Šv. Tomo Jonas. Viduramžiais Vakarų filosofijai įtakos turėjo ir žydų filosofai Maimonidas ir Geršomas bei musulmonų filosofai Alkindas, Alfarabijus, Alhazenas, Avicena, Gazalis, Avempacė, Abubaceris ir Averojus. kairėje|miniatiūra|226x226px| Vienas įtakingiausių humanistų [[Erazmas Roterdamietis|Erazmas]]
Renesanso humanizmas
Renesansas („atgimimas“) žymi pereinamąjį laikotarpį tarp viduramžių ir šiuolaikinės minties, kai naujas susidomėjimas senovės graikų filosofiniais tekstais paskatino domėjimąsi nukreipti nuo techninių logikos, metafizikos ir teologijos studijų prie eklektiškų moralės, filologijos ir mistikos tyrinėjimų. Šiuo laikotarpiu mokslas susidomėjo klasika ir apskritai humanitariniais menais, tokiais kaip istorija ir literatūra, kas iki tol nebuvo būdinga krikščioniškose šalyse. Tokia tendencija vadinama humanistine. Humanistai sekė Petrarka, siekdami, kad žmonija ir jos dorybės, o ne metafizika ir logika, būtų filosofijos dėmesio centre. Vienas žymiausių humanistų Renesanso filosofų – Erazmas Roterdamietis.
US GN
Istorija
Šalies čempionai ir futbolo taurės laimėtojai. Atstovavo šaliai Afrikos žemyno turnyruose.
Vakarų filosofija
Renesanso humanizmas
Pereinamuoju iš Renesanso į ankstyvąją/klasikinę moderniąją filosofiją laikotarpiu labiausiai paplitęs rašymo stilius buvo dialogas (pvz., Giordano Bruno).
Kiaušinio sala
Kiaušinio sala  – negyvenama Bahamų salelė, kurios plotas apie 800 m². Saloje veisiamos vištos, kurių kiaušinius surenka atplaukiantys artimiausių salų gyventojai. Nuo to ir kilęs salos pavadinimas.
Saloje yra pusmėnulio formos paplūdimys, pilnai apsuptas rifo. Vandens gylis čia nesiekia 2 m, todėl galima maudytis arba stebėti povandeninį pasaulį. Dėl mažo gylio ir apsaugos nuo vandenyno vanduo šiltesnis nei aplinkiniai vandenys.
Lietuvos kario Florijono Janukevičiaus kapas
Lietuvos kariuomenės kūrėjo savanorio Florijono Janukevičiaus kapas – nacionalinio reikšmingumo lygmens registrinis kultūros paveldo objektas (unikalus kodas – ), esantis Leipalingio kapinėse, 35 m į vakarus nuo senųjų vartų, kairėje tako pusėje. thumb|left|300px|Atminimo lenta su epitafija
Vakarų filosofija
Renesanso humanizmas
Nėra sutariama dėl skiriamosios linijos tarp Renesanso ir šiuolaikinės filosofijos.
Lietuvos kario Florijono Janukevičiaus kapas
Kapas
Kapas stačiakampio plano, pailgas šiaurės rytų–pietvakarių kryptimi. Jį ženklina betoninis antkapis ir obelisko pavidalo lauko akmenų mūro paminklas su kaltiniu metaliniu ornamentuotu kryželiu.
Vakarų filosofija
Šiuolaikinė filosofija
Sąvoka „šiuolaikinė filosofija“ vartojama įvairiai. Thomas Hobbesas kai kurių laikomas pirmuoju šiuolaikiniu filosofu, nes politinei filosofijai taikė sisteminį metodą. Kita vertus, Renė Dekartas dažnai laikomas pirmuoju šiuolaikiniu filosofu, nes savo filosofiją grindė žinių, o ne metafizikos problemomis. kairėje|miniatiūra| [[René Descartes|Renė Dekarto portretas (tapytojas Fransas Halsas, XVII a. antroji pusė)]] Šiuolaikinė filosofija ir ypač Apšvietos filosofija išsiskiria vis didesne nepriklausomybe nuo tradicinių autoritetų, tokių kaip Bažnyčia, akademinė bendruomenė ir aristotelizmas, dėmesiu žinių ir metafizinės sistemos kūrimo pagrindams  ir šiuolaikinės fizikos atsiskyrimu nuo gamtos filosofijos disciplinos.
Kiaušinio sala
Kiaušinio sala buvo pagarsėjusi XX a. 9 dešimtmetyje, kai buvo manoma, kad būtent čia pirmą kartą išsilaipino Kolumbas.
Lietuvos kario Florijono Janukevičiaus kapas
Kapas
Priekinėje paminklo pusėje paliktoje horizontalaus stačiakampio pavidalo nišoje pritvirtinta pilkos skardos memorialinė lenta su iškalta epitafija: „ŽUVĘS UŽ LIETUVOS LAISVĘ ALYTUJE 13 D. VASARIO 1919 M. A. † A. SAVANORIS KURĖJAS FLIORIJONAS JANUKEVIČIUS I mo PĖST. D. L. K. GEDIMINO PULKO VI KUOPOS BŪRININKAS TAVO DRĄSA IR PASIRYŽIMAS TEGUL BŪNA MUMS PAVYŽDŽIU“.
Teritorijos plotas – 7 m².
Istorija
Florijonas Janukevičius gimė 1896 m. birželio 7 d. Gerdašiuose (Lazdijų valsčius). Prasidėjus kovoms dėl Lietuvos nepriklausomybės, 1919 m. sausio 1 d. įstojo kariu savanoriu į 1-ąjį pėstininkų pulką ir tapo 6-osios kuopos būrininku. Žuvo 1919 m. vasario 13 d. Alytaus kautynėse kovodamas su Sovietų Rusijos raudonarmiečiais. Iš pradžių buvo palaidotas Alytuje, vėliau parvežtas į tėviškėje esančias Leipalingio parapijos kapines.
1935 m. liepos 6 d. (po mirties) apdovanotas Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medaliu. Leipalingio valsčiaus karių savanorių ir šaulių iniciatyva 1939 m. prie kapo pastatytas akmenų mūro obeliskas, primenantis Nežinomo kareivio kapo paminklą Kaune.
2009 m. kapas registruotas Lietuvos Respublikos nekilnojamųjų kultūros vertybių registre kaip dailės, istorinį ir memorialinį vertingųjų savybių pobūdį turintis kultūros paveldo objektas.
Mikalojus Signevičius
Mikalojus Signevičius (Мікалай Яўгенавіч Сігневіч; g. 1990 m. vasario 20 d.) – Gudijos futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje. Ferencváros narys.
Karjera
Nuo 2011 m. priklausė gudų Dinamo Brest, o vėliau (2014 m.) perėjo į BATÈ. 2017 m. buvo paskolintas graikų Platanias FC.
Ferencváros
Nuo 2019 m. Ferencváros narys. Pasižymėjo įvarčiu Europos lygos 2019–2020 m. turnyro atrankoje prieš FK Sūduva.
FK Himki
2020 m. perėjo į Rusijos Premjer lygos pirmenybėse dalyvaujančią FK Himki. .
Rinktinės
Yra atstovavęs Gudijos jaunimo rinktines. Žaidė už U-21 rinktinę.
Warner Records
„Warner Records Inc.“ (anksčiau – „Warner Bros. Records Inc.“) – 1958 m. įkurta Jungtinių Amerikos Valstijų įrašų kompanija, valdoma „Warner Music Group“ ir įsikūrusi Los Andžele, Kalifornijoje.
Kompanija buvo įkurta 1958 m. kovą kaip „Warner Bros. Pictures“ atšaka. „Time Warner“ 2004 m. pardavus „Warner Music Group“, pagal susitarimą „Warner Bros. Records“ dar 15 metų galėjo vadintis „Warner Bros.“ pavadinimu bei naudoti logotipą. Nuo 2019 m., kuomet baigėsi šis laikotarpis, kompanija vadinasi „Warner Records“.
Vakarų filosofija
Ankstyvoji šiuolaikinė filosofija (XVII ir XVIII a.)
Kai kurios pagrindinės Vakarų filosofijos temos ankstyvuoju šiuolaikiniu (taip pat ir klasikiniu šiuolaikiniu) laikotarpiu apima proto prigimtį ir jo ryšį su kūnu, naujų gamtos mokslų reikšmę tradiciškai teologijos nagrinėtoms temoms, tokioms kaip laisva valia ir Dievas, bei pasaulietinio moralės ir politinės filosofijos pagrindo atsiradimas. Šios tendencijos pirmiausia ryškiai susilieja su Fransio Beikono raginimu sukurti naują, empirinę žinių teikimo programą ir netrukus įgavo didžiulę įtaką mechaninėje fizikoje ir racionalistinėje Renės Dekarto metafizikoje.
Dekarto epistemologija buvo pagrįsta metodu, vadinamu Dekarto abejone, kurios principas – pats tikriausias įsitikinimas galėjo būti tolesnio tyrimo pagrindas, o kiekvienas žingsnis į labiau nutolusias idėjas buvo kiek įmanoma atsargesnis ir aiškesnis. Tai atvedė jį prie garsiosios maksimos cogito ergo sum („Mąstau, vadinasi, esu“), nors panašius argumentus buvo pateikę ir ankstesni filosofai. Tai tapo pagrindu daugeliui po to sekusios Vakarų filosofijos, nes iki XX a. buvo plačiai priimtas poreikis rasti kelią iš privataus sąmonės pasaulio į išorėje egzistuojančią tikrovę. Pagrindine Dekarto minties problema išliko proto ir kūno problema. Vieną problemos sprendimą pateikė Baruchas Spinoza, teigdamas, kad protas ir kūnas yra viena substancija. Tai buvo pagrįsta jo nuomone, kad Dievas ir visata yra viena, kad tai apima egzistencijos visumą. Tuo tarpu Gotfrydas Vilhelmas Leibnicas teigė, kad pasaulį sudaro daugybė atskirų substancijų, vadinamų monadomis. Kartu su Dekartu ir Spinoza, Leibnicas laikomi įtakingais ankstyvaisiais racionalistais.
Priešingai nei Dekartas, Tomas Hobsas buvo materialistas, tikėjęs, kad viskas yra fiziška, ir empirikas, manęs, kad visos žinios kyla iš pojūčių, kuriuos sukelia išoriniame pasaulyje esantys objektai, o visas mąstymas galiausiai tėra jungimas (sudėtis) ir skyrimas (atimtis). Kitas klasikinis empiristas – Džonas Lokas. Kartu su Deividu Hjumu jie sudaro „britų empirstų“ branduolį. Džordžas Berklis sutiko su empiristų postulatais, tačiau užuot tikėjęs suvokimą kuriančia galutine realybe, pasisakė už nematerializmą ir pasaulį, egzistuojantį kaip suvokimo rezultatą. Tuo tarpu Kembridžo platonistai ir toliau atstovavo racionalizmui Britanijoje.
Politinės filosofijos srityje ginčai dažnai prasidėdavo nuo ginčų dėl pirminių žmogaus prigimties principų svarstant, kaip pasaulis atrodytų be visuomenės (gamtos būsenos scenarijus). Hobsas tikėjo, kad tai būtų smurtas ir anarchija, vadindamas gyvenimą tokioje padėtyje „vienišą, skurdų, bjaurų, žiaurų ir trumpą“. Kad tam užkirstų kelią, jis manė, kad valstybė turi turėti iš esmės neribotą valdžią. Tuo tarpu Lokas manė priešingai – kad gamtos būsena yra tokia, kai individai naudojasi laisve, tačiau kai kurių jų (išskyrus tas, kurioms taikomos prigimtinės teisės) reikėjo atsisakyti kuriant visuomenę, bet ne absoliučiai. Tuo tarpu Žanas Žakas Ruso teigė, kad gamtoje žmonės kaip tik gyventų taikoje, o būtent visuomenės formavimasis paskatinęs nelygybės didėjimą.
Apytikslė ankstyvojo moderniojo laikotarpio pabaiga dažniausiai tapatinama su Imanuelio Kanto sistemingu bandymu apriboti metafiziką, pagrįsti mokslo žinias ir derinti jas su morale ir laisve. Racionalistai manė, kad žinios kyla iš a priori samprotavimo, empiristai teigė, kad jos gautos iš posteriori jutiminės patirties, o Kantas siekė suderinti šias nuomones, teigdamas, kad protas naudoja a priori supratimą interpretuodamas a posteriori patirtis. Tokiam požiūriui susidaryti jam įtakos turėjo Hiumo filosofija, teigusi, kad proto mechanizmai suteikia žmonėms priežasties ir pasekmės suvokimą.
Vokiškasis idealizmas
miniatiūra| [[Immanuel Kant|Imanuelio Kanto portretas (apytiksliai 1790 m.)]] Vokiškasis idealizmas atsirado Vokietijoje XVIII a. ir XIX a. sandūroje. Jo pagrindas – Imanuelio Kanto XVIII a. devintajame ir dešimtajame dešimtmečiais parašyti veikalai.
Transcendentinis idealizmas, būdingas Imanueliui Kantui, yra požiūris, kad yra ribos tam, ką galima suprasti, nes yra daug dalykų, kurių negalima įtraukti objektyvaus vertinimo sąlygomis. Kantas parašė savo „Grynojo proto kritiką“ (1781 m.), bandydamas suderinti prieštaringus racionalizmo ir empirizmo požiūrius ir sukurti naują pagrindą metafizikos studijoms. Nors Kantas manė, kad objektyvus pasaulio pažinimas reikalauja, kad protas grynų juslinių duomenų srautui nustatytų konceptualią ar kategorišką sistemą – sistemą, apimančią pačią erdvę ir laiką, jis teigė, kad daiktai savyje egzistuoja nepriklausomai nuo žmogaus suvokimo ir sprendimų. Kanto pasakojimas apie daiktų savastį yra prieštaringas ir labai sudėtingas. Tęsdami savo darbą, Johanas Gottliebas Fichte ir Friedrichas Schellingas atsisakė tikėjimo nepriklausomu pasaulio egzistavimu ir sukūrė visapusišką idealistinę filosofiją.
Žymiausias absoliutinio idealizmo kūrinys buvo Hėgelio „Dvasios fenomenologija“, parašyta 1807 m. Hegelis pripažino, kad jo idėjos nebuvo naujos, tačiau visos ankstesnės filosofijos buvo nepilnos. Jo tikslas buvęs teisingai užbaigti jų darbą. Hėgelis tvirtino, kad du filosofijos tikslai yra paaiškinti prieštaravimus, akivaizdžius žmogaus patirtyje (kurie kyla, pavyzdžiui, iš tariamų prieštaravimų tarp „būties“ ir „nebūties“), taip pat kartu išspręsti ir palikti šiuos prieštaravimus, parodant jų suderinamumą aukštesnio lygio ištyrimu („būti“ ir „nebūti“ sprendžiami su „tapimas“). Ši prieštaravimų priėmimo ir sutaikinimo programa žinoma kaip „Hėgelio dialektika“.
Hėgelio paveikti filosofai yra Liudvigas Fojerbachas, sugalvojęs terminą „projekcija“ apibūdinti žmonių nesugebėjimą atpažinti ką nors išoriniame pasaulyje į tai neprojektuojant savo savybių. Kiti Hėgelio paveikti filosofai – Karlas Marksas, Frydrichas Engelsas, britų idealistai T.H. Grynas, J.M.E Maktagartas, F.H. Bredlis ir Robinas Džordžas Kolingvudas.
Vėlyvoji šiuolaikinė (XIX a.)
Įprasta laikyti, kad vėlyvosios šiuolaikinės filosofijos ištakos – maždaug 1781 m., kuomet mirė Gotholdas Efraimas Lesingas ir pasirodė Immanuelio Kanto veikalas „Gryno proto kritika“. XIX a. prasidėjo tai, kas vėliau peraugo į atskirtį tarp kontinentinės ir analitinės filosofijos tradicijų: pirmoji labiau domėjosi bendromis metafizikos sąrangomis (labiau paplitusi vokiškai kalbančiame pasaulyje), o antroji sutelkė dėmesį į epistemologiją, etiką, teisę ir politiką (labiau paplitusi anglakalbiame pasaulyje).
Kiaušinio sala
Netoli salos yra nuskendęs laivas Arimoroa.
Škilietų ežeras (10030652)
Škilietų ežeras – 5,3 ha ploto glaciokarstinės (termokarstinės) kilmės ežeras Dzūkų aukštumoje, Trakų rajone, 4 km į šiaurę nuo Aukštadvario, Mergiškių Kalvų miške. Patenka į Aukštadvario regioninį parką, Mergiškių kraštovaizdžio draustinį. Ežeras mezotrofinis, gan skaidrus, žaliaspalvis, kietadugnis, jo atabradai labai siauri, žvyrėti ir mažai apaugę.
Ežeras telkšo Akmenių eroziniame klonyje, glaciokarstinėje dubėje , yra gan taisyklingos ovalios formos. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,31 km, plotis – iki 0,21 km, altitudė 148,7 m v.j.l. (Lietuvos aukščių sistemoje), didžiausias gylis 18,3 m, vidutinis gylis 8,25 m, tūris 436,3 tūkst. m3. Vakarinis, pietinis ir šiaurinis šlaitai aukšti, iki 40-50 m santykinio aukščio, apaugę mišku. Rytinėje pakrantėje plyti pievos, yra viena Škilietų kaimo sodyba, įrengtas motokempingas.
Ežeras nenuotakus, priklauso Verknės baseinui. Už 0,13 km į pietryčius telkšo dar vienas, mažesnis, Škilietų ežeras.
Vakarų filosofija
Vėlyvoji šiuolaikinė (XIX a.)
Vokiečių filosofija šiame amžiuje padarė didelę įtaką, iš dalies dėl Vokietijos universitetų dominavimo aukštojo mokslo srityje. Vokiečių idealistai, tokie kaip Johanas Gotlybas Fichtė, Frydrichas Vilhelmas Jozefas fon Šelingas, Georgas Vilhelmas Frydrichas Hėgelis ir Jenos romantizmo atstovai (Frydrichas Helderlinas, Novalis ir Karlas Vilhelmas Frydrichas Šlėgelis), pakeitė Kanto raštus, teigdami, kad pasaulis yra sudarytas racionaliu arba į protą panašiu procesu, ir kaip toks yra visiškai pažinus.
Hėgelis teigė, kad istorija yra dialektinė Geisto (visuotinio proto) kelionė savirealizacijos ir savęs išpildymo link. Geisto savivoka yra absoliutus žinojimas, pats savaime suteikiantis visišką laisvę. Jo filosofija rėmėsi absoliutiniu idealizmu, o pati tikrovė buvo mentalinė. Jo filosofiniai pasekėjai pasiskirstė į dvi stovyklas – konservatyvių dešiniųjų hėgeliečių ir radikalių jaunųjų hėgeliečių, tarp kurių buvo Davidas Štrausas ir Liudvigas Andrėjas Fojerbachas. Fojerbachas pasisakė už materialistinę Hėgelio minties sampratą, kurią vėliau savo veikaluose plačiai naudojo Karlas Marksas. dešinėje|miniatiūra|[[Frydrichas Nyčė, Frydricho Hartmano nuotrauka (apie 1875 m.)]] Arturą Šopenhauerį paveikė Kanto ir Indijos filosofijos. Perėmęs Kanto daikto savaime sąvoką, Šopenhaueris transformavo ją į iracionalią pasaulinę valią, kurią suprato kaip nesąmoningai veikiančią, visa apimančią kosminę jėgą, vienintelę tikrą realybę, pirmapradį būties principą ir gyvenimo impulsą, kuris aktyviai įvairiais pavidalais reiškiasi gamtoje, visuomenėje ir žmogaus gyvenime, taip pradėdamas iracionalistinį Vakarų filosofinės minties raidos etapą. Valios patyrimas buvo tai, kaip ši tikrovė buvo pasiekiama, kai valia buvo visos gamtos pagrindas, o visa kita – regimybė. Nors manė, kad šios valios žlugimas yra kančios priežastis, Frydrichas Nyčė manė, kad valia galiai įgalina, veda į augimą ir plėtrą, todėl yra etikos pagrindas.
Džeremis Benthamas davė pradžią utilitarizmui, kuris buvo konsekvencialistinė etika, pagrįsta principu „kuo daugiau laimės kuo didesniam skaičiui“ – idėja, paimta iš Čezarės Bekarijos. Jis manė, kad bet koks veiksmas gali būti išmatuotas pagal jo vertę šio principo atžvilgiu, taikant laimės skaičiavimą. Vėliau jo minties ėmėsi jo bendražygis Džonas Stiuartas Milis. Tačiau, priešingai nei Benthamas, rašęs apie gryną malonumą, Milas malonumus suskirstė į aukštesnes ir žemesnes rūšis.
Logika pradėjo didžiausios pažangos laikotarpį nuo pat disciplinos atsiradimo, nes didėjantis matematinis tikslumas sudarė palankias sąlygas formalizavimui Džordžo Būlio ir Gotlobo Frėgės darbuose.
Kiti filosofai, pradėję naujus minties raidos etapus, formavusius filosofiją XX a.:
Daugėdų II tvenkinys
Daugėdų II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Rietavo savivaldybėje, 9,5 km į šiaurę nuo Rietavo, Daugėdų kaimo šiaurvakariniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Alkupio upelį (Minijos intakas) 1 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 1,54 km, plotis – iki 0,33 km. Altitudė 96,5 m. Krantai aukštoki, pakrantės apaugę mišku. Kranto linija vingiuota. Priešsroviui ant Kunigiaupio upelio už 0,2 km telkšo Daugėdų I tvenkinys. Į vakarus įsikūręs Vitkų kaimas.
Tvenkinys įrengtas 1975 m.
Turkijos futbolo varžybos 1968–1969 m.
Turkijos futbolo varžybos 1968–1969 m.
Vakarų filosofija
Naujausiųjų laikų filosofija
kairėje|miniatiūra|212x212px| [[Martin Heidegger|Martinas Haidegeris]] Trys pagrindiniai požiūriai į akademinę filosofiją naujausiais laikais yra analitinė filosofija, kontinentinė filosofija ir pragmatizmas.
XX a. filosofiniuose diskursuose daugybė konfliktų dėl žinių pagrindo, suabejota, kas buvo laikoma kaip tikra, atsiranda naujos socialinės, ekonominės, mokslinės ir loginės problemos. XX a. per filosofiją ne kartą buvo bandyta reformuoti ir išsaugoti bei pakeisti arba panaikinti senesnes žinių sistemas. Svarbiausios figūros yra Bertrandas Ruselas, Liudvigas Vitgenšteinas, Edmundas Huserlis, Martinas Haidegeris ir Žanas Polis Sartras. Husserlio „Loginių tyrinėjimų“ (1900–1901) ir Russello „Matematikos principų“ (1903) paskelbimas laikomas XX a. filosofijos pradžia.
Nuo Antrojo pasaulinio karo naujausiųjų laikų filosofija daugiausia skirstoma į analitinę ir kontinentinę tradicijas; pirmoji radosi anglakalbiame pasaulyje, o antroji – Europos žemyne. Suvokiamas konfliktas tarp kontinentinės ir analitinės filosofijos mokyklų išlieka ryškus, nepaisant didėjančio skepticizmo, ar tokia skirtis apskritai naudinga.
Matuliškis
Matuliškis – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Samanių.
Vakarų filosofija
Lietuvoje
Su Vakarų filosofija LDK gyventojai susipažino jau po Lietuvos krikšto. Manoma, kad XIV a. pirmieji su filosofija susipažinti galėjo Vidurio ir Vakarų Europos universitetuose studijuojantys Lietuvos didikų ir bajorų jaunuoliai. Iki Vilniaus universiteto įsteigimo filosofija (konkrečiai – vėlyvoji viduramžių filosofija) buvo prieinama daugiausiai vienuoliams. Kartu su Renesanso ir humanizmo idėjomis ėmė plisti ir kitų srovių filosofija, nors XVI a. populiariausia išliko scholastika. Vienu pirmųjų LDK filosofų galima laikyti Abraomą Kulvietį, kūrusį profesionaliosios filosofijos raštiją.
Šviečiamajame amžiuje vienas žymiausių LDK filosofų buvo Kazimieras Narbutas, teigdamas sveiku protu grindžiamą samprotavimų laisvę, įrodinėdamas filosofijos atskyrimo nuo teologijos tikslingumą. Lietuvos filosofijos atgimimui akstiną suteikė Lietuvos universiteto įsteigimas 1922 m. Universitete susibūrė grupė Vakarų Europos universitetuose filosofijos daktaro laipsnį įgijusių asmenų. Pažinimo problemas analizavo Pranas Kuraitis, Vosylius Sezemanas, Stasys Šalkauskis, Pranas Dovydaitis nagrinėjo gamtos mokslų filosofines problemas, vystė katalikišką filosofiją, Antanas Žvironas plėtojo neopozityvistinį fizinį indeterminizmą, Jonas Kairiūkštis propagavo gamtamokslinį materializmą, nagrinėjo materijos, pritarė evoliucionizmui ir pabrėžė žmogaus ir gyvūnų psichikos bendrumą. Egzistencialistinės filosofijos pradininkas Lietuvoje – Juozas Girnius, vėliau teistinio egzistencializmo veikalus rašė ir Antanas Maceina. Iš Mažosios Lietuvos kilusio lietuvininko Vydūno filosofijai labai ženklios įtakos turėjo antikinė filosofija, šiek tiek mažiau – kai kurių krikščionybės mistikų, Imanuelio Kanto, neokantistų, imanentinės filosofijos atstovų idėjos.
Anot Augustino Dainio, modernioji filosofija Lietuvoje gali būti išskiriama į tris paradigmas, kurių kiekvienai būdingas specifinis Lietuvos filosofijai argumentavimo būdas: analitinė filosofija, kurią stipriai paveikė XX a. britų ir amerikiečių filosofijos srovės, fenomenologinė filosofija, daugiausia perimta iš vokiečių filosofijos ir jos sekėjų prancūzų filosofų, ir postmodernioji filosofija, stipriausiai paveikta Prancūzijos filosofų.
Analitinės filosofijos paradigmos filosofai Lietuvoje: Rolandas Pavilionis, Evaldas Nekrašas, Algirdas Degutis, Marius Povilas Šaulauskas, Edmundas Adomonis, Jonas Dagys, Vilius Dranseika ir Vytautas Grenda.
Fenomenologinės paradigmos Lietuvoje atstovai – Arvydas Šliogeris, Algis Mickūnas, Tomas Sodeika, Arūnas Sverdiolas, Rita Šerpytytė, Dalius Jonkus, Tomas Kačerauskas, Mintautas Gutauskas, Danutė Bacevičiūtė.
Postmoderniosios paradigmos Lietuvoje atstovai – Jūratė Baranova-Rubavičienė, Vytautas Rubavičius, Audronė Žukauskaitė, Nerijus Milerius, Nijolė Keršytė, Laura Junutytė.
Toras 2: Tamsos pasaulis
Toras 2: Tamsos pasaulis – 2013 m. JAV fantastinis filmas apie Marvel komiksų superherojų Torą. Tai aštuntasis „Marvel Cinematic Universe“ filmas.
Filmo premjera JAV įvyko 2013 m. lapkričio 8 d., o Lietuvoje – lapkričio 15 d. Taip pat buvo sukurtas ir trečiasis filmas „Toras: Ragnarokas“, kuris pasirodė 2017 m. lapkričio 3 d.
Paluknys (Raseiniai)
Paluknys – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Žaiginio.
Bukančių apylinkė
Bukančių apylinkė (arba Bukončių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Aukštosios Panemunės valsčius
Aukštosios Panemunės valsčius (arba tiesiog Panemunės valsčius; 1868–1895 m. Panemunės-Pažaislio valsčius,, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio Lietuvos teritorijoje, kairiajame Nemuno krante. Centras – Aukštoji Panemunė.
Istorija
Panemunės valsčius įkurtas XIX a. 1868 m. vasario 20 d. sujungtas su Pažaislio valsčiumi ir pavadintas Panemunės-Pažaislio valsčiumi. 1870 m. rugpjūčio 28 d. prie valsčiaus prijungta Panemunė, netekusi miesto teisių. 1895 m. valsčiui sugrąžintas Panemunės pavadinimas.
1923 m. buvo 1253 ūkiai (be Kauno zonai priskirtų Aukštosios Panemunės, Panemunės, Plikakalnio ir Vičiūnų – 1018 ūkių). Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Panemunės rajonui (11 apylinkių).
Tautinė sudėtis
1888 m.:
Gyvenvietės
1934 m. valsčiuje buvę kaimai:
Dvarai:
Parchimkavičai
Parchimkavičai  – kaimas rytų Baltarusijoje, 5 km į pietus nuo Dobasnos.
Istorija
XIX a. viduryje buvo miestelis, pabaigoje – kaimas Babruisko apskrities Bortnikų valsčiuje.
Thomas P. Heckmann
miniatiūra|dešinėje|Thomas P. Heckmann festivalyje „Nature One 2013“ Thomas Peter Heckmann – vokiečių elektroninės muzikos diskžokėjus ir prodiuseris iš Mainco, Vokietija. Daugiausia grojantis techno, taip pat kitą įvairią pogrindinę elektroninę muziką.
Karjera
T. Heckmann kurti įkvėpė tokie atlikėjai kaip Kraftwerk, Jean Michel Jarre ir Pink Floyd.
Būdamas vienuolikos jis pradėjo kurti muziką elektroniniais vargonais, ją papildydamas aido garsais iš mikšerių ir įvairių plastikinių objektų. Vėliau Casio VL-1 sintezatoriumi sukūrė pirmąjį savo garso takelį. Tuomet T. Heckmann eksperimentavo su EBM, synth pop ir industrial muzikos stiliais.
T. Heckmann pirmasis rinkai išleistas įrašas buvo 1991 m. singlas „Liquid“, įrašytas pseudonimu Exit 100 kompanijos „Force Inc. Music Works“ iš Frankfurto. 1993 m. Heckmann įkūrė įrašų kompaniją „Trope Recordings“, o 1994 m. antrinę įrašų studiją „Acid Fuckers Unite“ (AFU). 1998 m. įsteigė „Wavescape“, o 2000 m. įrašų studiją „Sub~Wave“.
Medūzos metai (filmas)
Medūzos metai  – 1984 m. sukurta drama, už vaidmenį kurioje aktorė Caroline Cellier buvo apdovanota Cezariu kaip geriausia antrojo plano aktorė.
Dėmesys (filmas)
Dėmesys – 1985 m. Italijoje sukurtas filmas pagal Alberto Moravia romaną.
Turinys
Žurnalistas Alberto nuolat keliauja po pasaulį, palikęs namuose žmoną Liviją ir jos dukterį Moniką. Kuomet jis grįžta, žmona bergždžiai mėgina atgaivinti kažkada juos siejusius aistringus santykius – Alberto ignoruoja Liviją, tačiau nevengia susitikinėti su kitomis moterimis. Ji stengiasi tai toleruoti, tikėdama, kad aistra sugrįš ir netgi nusamdo vieną iš savo siuvimo salono darbuotojų, kad ši nueitų į butą, kuriame Alberto susitinka su moterimis, pati tuo metu viską stebėdama iš gretimo kambario.
Kuomet apie Alberto susitikimus sužino Monika, ji mėgina suvilioti patėvį laukdama šio bute. Išsigandęs Alberto nusprendžia taisyti šeimos santykius ir pakviečia Liviją kartu vykti į sekančią komandiruotę. Ši džiaugsmingai sutinka, tačiau užklumpa Alberto su Monika ir, bėgdama automobiliu, žūva avarijoje...
Shahr Khodro FC
„Šahro Hodro (Šachro Chodro) futbolo klubas“, o angliškuose šaltiniuose Shahr Khodro Football Club arba Shahr Khodro FC, bei Shahr KHodro  – Irano futbolo klubas iš Mešhedo, esančio Rezavio Chorasano provincijoje. Klubas priklauso Šachrui Chodrui.
Namų rungtynes žaidžia „Imamo Rezos“ stadione, kuris talpina 27,7 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubas įkurtas 2013 m. Tuo metu vadinosi Padidės futbolo klubu (Padideh Mashhad Football Club).
2013/14 m. nugalėjo antros pakopos pirmenybėse ir pateko į elito divizioną.
Sezonai
Šaltiniai:
Maria Michi
Marija Miči (1921 m. gegužės 14 d. – 1980 m. balandžio 7 d.) – italė antrojo plano vaidmenų aktorė.
Biografija
1942–43 m. Marija dirbo mašininke advokatų kontoroje, vėliau – Romos „Teatro Quattro Fontane“. Čia ji gavo galimybę atlikti keletą nedidelių vaidmenų. 1945 m. ir 1946 m. ji pasirodė Roberto Rossellini filmuose „Roma città aperta“ ir „Paisà“.
1949 m. Marija ištekėjo už kunigaikščio Augusto Torlonia ir pasitraukė iš kino. Judviejų santuoka buvo anuliuota 1956 m. ir netrukus po to ji grįžo į kiną, kur suvaidino dar 12-oje filmų, tarp kurių Bernardo Bertolucci „Paskutinis tango Paryžiuje“ ir Tinto Brasso „Kitės salonas“. right|thumb|150px|Kadras iš filmo „Roma città aperta“
Kyu Sakamoto
Kiū Sakamotas (, 1941 m. gruodžio 10 d. – 1985 m. rugpjūčio 12 d.) – japonų dainininkas ir aktorius. Geriausiai žinomas dėl savo tarptautinio hito Ue o Muite Arukō, už Japonijos ribų išleisto kaip Sukiyaki, kurio pasaulyje buvo parduota daugiau nei 13 mln. kopijų. Kiū Sakamotas iki šiol išlieka vieninteliu japonų atlikėju, kurio kūrinys pasiekė pirmąją JAV populiariausių kūrinių sąrašo Billboard Hot 100 poziciją. Per savo gyvenimą jis koncertavo įvairiose pasaulio šalyse, suvaidino keliasdešimtyje filmų, filmavosi televizijos laidose.
Žuvo 1985 m. rugpjūčio 12 d. aviakatastrofoje, skrisdamas į Osakoje suplanuotą renginį.
Diskografija
Atlikėjas yra išleidęs 4 albumus ir daugiau nei 30 singlų bei EP. Tarp jų:
Masaaki Mori
(g. 1961 m. liepos 12 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1988–1989 m.
Kjetil Mørland
Kjetil Mørland (g. 1980 m. spalio 3 d. Grimstade) – Norvegijos dainininkas ir dainų autorius.
Atlikėjas gimė Grimstade, tačiau ilgą laiką gyveno Anglijoje. 2008 metais įkūrė grupę „Absent Elk“, kuri yra apšildžiusi tokias grupes kaip „Girls Aloud“ bei „The Script“.
Mørland parašė dainą „A Monster Like Me“, nugalėjusi Norvegijos nacionalinę atranką „Melodi Grand Prix 2015“, kuri buvo surengta 2015 m. kovo 14 dieną Osle. Nugalėjusį kūrinį atliko Mørland ir Debrah Scarlett duetas. Gegužės mėnesį Eurovizijos metu duetas pasirodys antrame pusfinalyje.
Dobasna
Dobasnà  – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 6 km į šiaurę nuo Žyličų, kuriuose išlikę Dobasnos dvaro rūmai.
Istorija
XIX a. buvo dvaras Mogiliavo gubernijos Rahačovo apskrityje, paribyje su Minsko gubernijos Babruisko apskritimi, jį valdė Bulhakai. Iš pradžių buvo Dobasnos valsčiaus centras, vėliau perėjo Cichiničų valsčiaus teritorijon.
Bærum SK
Bærum Sportsklubb, o trumpai Bærum SK – Norvegijos futbolo klubas iš Berumo savivaldybės.
Istorija
Klubas įkurtas 1910 m. kovo 26 d. «Grane Fotballklubb» pavadinimu. Klubą įkūrė Haraldas Julsrudas ir Hansas Larsenas.
Nuo 2011 m. klubas blaškosi tarp Pirmojo ir Antrojo diviziono. Pakilęs į Pirmą divizioną nesugeba jame įsitvirtinti ir iškrenta į Antrąjį divizioną.
Stevie Wonder
Stevland Hardaway Morris (tikrasis vardas Stevland Hardaway Judkins, g. 1950 m. gegužės 13 d.), geriausiai žinomas savo sceniniu vardu Stevie Wonder yra JAV vokalistas, dainų kūrėjas, įrašų prodiuseris. Vaikystėje buvęs vunderkindas S. Wonder laikomas vienu sėkmingiausių ir žinomiausių XX a. muzikos atlikėjų. Būdamas 11 metų atlikėjas pasirašė sutartį su Motown įrašų kompanija. Beveik iš karto po gimimo jis apako.
Vieni žinomiausių atlikėjo dainų yra „Superstition“, „Sir Duke“, „You Are the Sunshine of My Life“ ir „I Just Called to Say I Love You“. S. Wonder yra įrašęs daugiau nei 30 dainų, patekusių į JAV populiariausių dainų dešimtuką, gavęs 25 Grammy apdovanojimus, pagal tai jis yra daugiausiai apdovanojimų gavęs tarp atlikėjų vyrų ir pardavęs virš 100 milijonų įrašų visame pasaulyje. Taip pat kartu su Frank Sinatra atlikėjas yra vienintelis, gavęs 3 Grammy geriausio atlikėjo ar grupės apdovanojimus. 1996 m. S. Wonder gavo Grammy apdovanojimą už gyvenimo pasiekimus.
2004 m. žurnalas Rolling Stone įrašė atlikėją 15 numeriu 100 geriausių visų laikų atlikėjų sąraše. 2009 m. atlikėjas buvo įrašytas į Jungtinių Tautų taikos nešėjų sąrašą. 2013 m. Billboard išleido Billboard Hot 100 geriausių visų laikų atlikėjų sąrašą, kuriame S. Wonder užėmė 6 vietą.
2014 m. Barack Obama atlikėjui įteikė JAV Prezidento laisvės medalį.
Jis taip pat atliko kūrinius Michael Jackson (2009 m.), Etta James ir Whitney Houston (2012 m.) laidotuvėse.
2005 m. po 10 metų pertraukos atlikėjas išleido savo albumą – "A Time to Love". Jis nebuvo toks sėkmingas komerciškai, kaip kiti. Kritikai albumą peikė dėl klasikinių atlikėjo laikų kopijavimo ir naujovių trūkumo.
Šeima
S. Wonder buvo susituokęs du kartus. Pirmą kartą su Syreeta Wright 1970 iki 1972 m. ir su Kai Millard nuo 2001 iki 2012 m. Dainininkas turi 9 vaikus nuo 5 skirtingų moterų.
Diskografija
S. Wonder albumai:
Lekėčių valsčius
Lekėčių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio vakarų Lietuvos teritorijoje, kairiajame Nemuno krante. Centras – Lekėčiai.
Istorija
Įkurtas po I pasaulinio karo Šakių apskrityje. 1930 m. liepos 10 d. Kurynės kaimas prijungtas prie Jankų valsčiaus. Lekėčių valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Panemunės rajonui (8 apylinkės).
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 4553 žmonės:
Girdvainių tvenkinys
Girdvainių tvenkinys - tvenkinys Lietuvoje, Rietavo savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Rietavo. Sudarytas užtvenkus Vedegos upelį (Letauso intakas, Jūros upės baseinas) 1,8 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus - 0,72 km, plotis - iki 0,1 km. Altitudė 106 m. Krantai daugiausia aukštoki, vietomis apaugę medžiais ir krūmais. Tvenkinio vidurinėje dalyje skersai supiltas pylimas ir juo einantis vietinės reikšmės kelias dalija tvenkinį į 2 dalis. Šiaurinė tvenkinio dalis gausiai užžėlusi vandens augalija. Rytinėje pakrantėje įsikūręs Girdvainių kaimas, vakarinėje - Vedegėnų kaimas.
Škilietų ežeras (10030653)
left|120px
Škilietų ežeras – 3,5 ha ploto glaciokarstinės (termokarstinės) kilmės ežeras Dzūkų aukštumoje, Trakų rajone, 4 km į šiaurę nuo Aukštadvario, Mergiškių Kalvų miške. Patenka į Aukštadvario regioninį parką, Mergiškių kraštovaizdžio draustinį. Ežeras eutrofinis, užaugantis, žalsvai rusvos (chaki) spalvos, dugnas labai dumblėtas. Telkšo Akmenių eroziniame klonyje, glaciokarstinėje dubėje žemiau garsiosios Velnio duobės, yra gan taisyklingos ovalios formos. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,29 km, plotis – iki 0,18 km, altitudė 148,5 m v.j.l. (Lietuvos aukščių sistemoje), didžiausias gylis 13,0 m, vidutinis gylis 4,5 m, tūris 157,7 tūkst. m3. Šiaurvakarinis ir pietrytinis krantai žemi, pelkėti, pietvakarinis krantas aukštas, apaugęs mišku. Šiaurinėje pakrantėje plyti pievos, yra viena Škilietų kaimo sodyba, įrengtas motokempingas. Ežeras nenuotakus, priklauso Verknės upės baseinui. Į šiaurės vakarus už 0,13 km telkšo dar vienas, didesnis, Škilietų ežeras.
Milton Greene
Miltonas Grynas (, tikrasis vardas Milton H. Greengold, 1922 m. kovo 14 d. Niujorkas, JAV – 1985 m. rugpjūčio 8 d. Los Andželas, JAV) – amerikiečių mados ir įžymybių fotografas, kino bei televizijos prodiuseris, žinomiausias dėl Merlinos Monro nuotraukų.
Biografija
M. Grynas gimė kaip Miltonas H. Gryngoldas (Milton H. Greengold) Niujorke žydų šeimoje. Fotografija susidomėjo paauglystėje, pradėjo fotografuoti būdamas 14-os. M. Grynas Prato institute gavo stipendiją, tačiau pasirinko fotografo karjerą. Jis mokėsi pas fotožurnalistą Eliotą Elisofeną, vėliau dirbo Luiso Dal-Vulfo asistentu. Galiausiai M. Grynas pradėjo savarankišką karjerą ir 23-ejų pagarsėjo kaip „Stebukligasis spalvotos fotografijos berniukas“.
Aukštosios mados fotografijos srityje M. Grynas įsitvirtino 5-ajame ir 6-ajame dešimtmečiuose. Jo nuotraukos pasirodė žurnaluose „Harper's Bazaar“ ir „Vogue“. Vėliau M. Grynas ėmėsi įžymybių portretų. 6-ajame ir 7-ajame dešimtmečiuose jis fotografavo daug garsių asmenybių, įskaitant Elizabetą Teilor, Frenką Sinatrą, Odrę Hebern, Greisę Keli, Eivą Gardner, Semį Deivisą jaunesnįjį, Kateriną Diuniov, Marlenę Dytrich ir Džudę Garland.
M. Gryno bendradarbiavimas su Merlina Monro (kurią jis pirmą kartą nufotografavo žurnalo „Look“ maketui 1953 m.) pakeitė jo karjeros eigą. Juodu susidraugavo ir, išvykusi iš Los Andželo, kad vėliau Niujorke pas Ly Strasbergą studijuotų vaidybą, Monro pradžioje buvo apsistojusi Konektikute pas M. Gryną, gyvenusį su žmona Eme (Amy) ir mažamečiu sūnumi Džošua (Joshua). Monro su M. Grynu įkūrė kino kompaniją „Marilyn Monroe Productions“, siekdama savo karjeros nepriklausomybės nuo galingųjų Holivudo kino bendrovių. M. Grynas prisidėjo prie filmų „Autobusų stotelė“ (1956) ir „Princas ir šokėja“ (1957) kūrimo. Juodu kartu surengė maždaug 53 fotosesijas, kai kurios jų tapo garsios, pavyzdžiui, „Juodasis seansas“ („The Black Sitting“). M. Gryno 1954 m. viename iš tokių seansų padaryta nuotrauka, kurioje Monro segi klostytinį baleto sijonėlį, kompanijos „Time Life“ buvo išrinkta vienu iš trijų populiariausių XX a. atvaizdų. Monro ir M. Gryno draugystė pasibaigė 1957 m. pastačius filmą „Princas ir šokėja“, ir Monro jį atleido.
M. Grynas pirmą kartą vedė 1942 m., jo žmona tapo vaikystės mylimoji Evelina Franklin (Evelyn Franklin). Juodu išsiskyrė 1949 m. Antroji jo santuoka buvo su modeliu Eme Franko (Amy Franco, g. 1929 m. Kuboje), kurią jis vedė 1953 m. Juodu susilaukė sūnų Džošuos (Joshua) ir Entonio (Anthony). Miltono Gryno ir Emės Franko santuoka truko iki jo mirties 1985 m., kai jis, sulaukęs 63-ejų, Los Andželo ligoninėje mirė nuo limfomos. Jo pelenus šeima išbarstė Ramiajame vandenyne.
Anglų aktorius Dominikas Kuperis vaidino Miltoną Gryną 2011 m. filme „Mano savaitė su Merlina“ („My Week with Marilyn“).
Turkijos futbolo varžybos 1967–1968 m.
Turkijos futbolo varžybos 1967–1968 m.
Žyličai
Žyličai  – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 28 km į pietryčius nuo Kirausko. Dobasnos apylinkės centras. Išlikę Dobasnos dvaro rūmai.
Rodyklė (programavime)
Rodyklė  – dalyje programavimo kalbų (C, C++, Pascal) sutinkama duomenų struktūra, leidžianti tiesiogiai ir efektyviai dirbti su kompiuterio atmintimi, dažnai kritiškiausiu ir labiausiai trūkstamu resursu. Rodyklė suteikia galimybę tiesiogiai pasiekti kompiuterio atminties ląsteles ir manipuliuoti jų turiniu. Kartais tai leidžia kurti daug greitesnį ir mažiau atminties reikalaujantį kodą. Tačiau teisingas rodyklių naudojimas reikalauja nemažai atidumo ir patirties, galimos rimtos, bet neakivaizdžios programavimo klaidos, todėl daugelis naujesnių programavimo kalbų (Java, C, Python, JavaScript) šios duomenų struktūros nebeturi.
Klasikinis rodyklės tipas
Fiziškai visa kompiuterio atmintis gali būti suprantama kaip didelis vienodo tipo (baito) masyvas ar vektorius. Gretimi šio masyvo nariai kartu gali saugoti daugiau vietos reikalaujančio tipo reikšmę. Rodyklė saugo šio didelio masyvo indeksą (fizinį adresą). Rodykles palaikančiose programavimo kalbose nesunku gauti rodyklę į bet kurio kintamojo vietą atmintyje. Pavyzdžiui, C++ galimi tokie sakiniai:
Rodyklių naudojimas dažnai susijęs su atminties suteikimo funkcijomis. Pavyzdžiui, C yra  funkcija, išskirianti norimo dydžio atminties sritį bei grąžinanti rodyklę į ją. Tokioje srityje galima saugoti struktūrą, kur, be kitų duomenų, laikoma viena ar daugiau rodyklių, rodančių į dar kitas ta pačia funkcija suteiktas sritis. Taip sukuriami bet kokie norimo (iš anksto nežinomo) ilgio sąrašai ar šakotos struktūros (medžiai ir pan). Tačiau programuotojas turi taip pat parašyti kodą nebereikalingai struktūrai panariui atsikratyti. To nepadarius, įvyksta atminties nutekėjimas – dažnai neakivaizdi ir sunkiai randama programavimo klaida.
Rodyklės taip pat naudojamos didelės apimties parametrams (vektoriams ir pan) į procedūras ar funkcijas perduoti, taip pat ten apskaičiuotai reikšmei grąžinti. Pavyzdžiui, rūšiavimo procedūrai taip galima labai paprastai perduoti bet kokio ilgio sąrašą, jei tik ir ilgis nurodytas.
Nuoroda
Šiuo metu C++ turi kitą, saugesnę duomenų struktūrą, paprastai vadinamą nuoroda. Nuorodai iškart turi būti priskirta reikšmė (adresas kintamojo, į kurį ji rodo), ir vėliau ta reikšmė negali būti keičiama. Įprastinė rodyklė gali rodyti į įvairius kintamuosius, arba ir į jokį. Yra triukų į nieką nerodančiai nuorodai sukurti, tačiau praktiniame programavime jų vengiama.
Rimtas apribojimas yra nuorodų masyvų draudimas. Be to, nuoroda įprastai rodo į statiškai aprašytą kintamąjį, kuriam skirtos atminties išskyrimu ir atsikratymu labai rūpintis nereikia. Dėl šių apribojimų nuoroda rodyklę pakeičia ne visur.
Senesniuose kompiuteriuose rodyklė ar nuoroda iš tiesų galėjo būti panaudota bet kuriai atminties ląstelei perskaityti ar jos turiniui pakeisti. Šiuolaikiniai procesoriai kiekvienai programai nustato atminties ribas, kurias peržengus programa iškart sustabdoma. Todėl su rodyklėmis ar nuorodomis susijusios klaidos pastebimos greičiau ir dažniausiai neturi įtakos visos operacinės sistemos ar kitų programų darbui.
Račių apylinkė
Račių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Tirkšlių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Mažeikių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Žemalės apylinkės.
Norgalvių tvenkinys
Norgalvių tvenkinys arba Šventupio tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Rietavo savivaldybėje, 2,5 km į šiaurę nuo Rietavo. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Jūros intakas) 0,4 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,53 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 109,6 m. Krantai vietomis aukštoki, apaugę medžiais ir krūmais. Šiaurinėje pakrantėje stūkso miškelis. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Atokiau į šiaurę įsikūręs Norgalvių kaimas.
Palukštinė
Palukštinė – viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Luokesos.
Anja Pärson
Anja Person (g. 1981 m. balandžio 25 d.) – Švedijos kalnų slidininkė, olimpinė ir pasaulio čempionė, Pasaulio taurės laimėtoja.
Biografija
Anja Person gimė 1981 m. balandžio 25 d. Ternabi kaime Švedijos šiaurėje, iš kurio jau buvo kilęs geriausias Švedijos kalnų slidininkas Ingmaras Stenmarkas. Jos pirmuoju treneriu buvo tėvas Andersas Personas, pats neblogas praeityje kalnų slidininkas. 1997 m. kovo 15 d. A. Person debiutavo FIS Pasaulio taurės varžybose, 1998 m. laimėjo pasaulio jaunių čempionato aukso medalį didžiajame slalome, po to iškovojo aukso medalius 1999 ir 2000 metais. Pirmąjį pasaulio taurės etapą laimėjo 1998 m. gruodį slalomo rungtyje. Kadangi Ternabio kalvos nebuvo aukštos, tad A. Person iš pradžių geriausiai šliuožė techniškose rungtyse, tačiau ilgainiui pradėjo pasiekti aukštų rezultatų greičio ruožuose. Pagrindine jos varžove buvo kroatų slidininkė Janica Kostelič, propagavusi labiau graciškesnį nusileidimų stilių, nei į riziką linkusi A. Person. 2001 m. Sankt Antone A. Person iškovojo pirmąjį pasaulio čempionės titulą slalomo rungtyje. Ji debiutavo 2002 m. Solt Leik Sičio olimpiadoje laimėdama sidabrą didžiajame slalome ir bronzą slalome. 2004 m. laimėjo bendrosios įskaitos Pasaulio taurės nugalėtojos titulą, bet šį sezoną J. Kostelič buvo praleidusi varžybas dėl traumos.
2005 m. pasaulio čempionate J. Kostelič laimėjo tris aukso medalius, A. Person − du ir sidabrą. Po paskutinio 2005 m. Pasaulio taurės etapo A. Person tik 3 taškais aplenkė J. Kostelič bendrojoje įskaitoje. 2006 m. vasario 22 d. Turino olimpiadoje ji iškovojo vienintelį savo olimpinį aukso medalį slalomo rungtyje bei pasidabino 2 bronzos medaliais dvikovės ir greitojo nusileidimo rungtyse. 2007 m. pasaulio čempionatas Orėje, Švedijoje, virto jos triumfu su trim pasaulio čempionės titulais. Ji tapo pirmąja moterimi, kuri laimėjo visų 5 kalnų slidinėjimo rungčių pasaulio čempionės titulus ir po 2008 m. pergalės Sankt Morice dvikovės rungtyje − viena iš nedaugelio moterų, nugalėjusių visų rungčių etapuose Pasaulio taurės varžybose. 2008 ir 2009 m. A. Person neblogai pasirodė Pasaulio taurės etapuose, bet rimtai niekuomet nemetė iššūkio bendrojoje įskaitoje Lindsei Kildou-Von. 2010 m. Vankuverio olimpiadoje A. Person dramatiškai griuvo greitojo nusileidimo rungtyje, bet vėliau sugebėjo iškovoti bronzą dvikovėje. 2012 m. pradžioje A. Person paskelbė pasitraukianti iš sporto ir patvirtino gandus apie savo lesbietiškus santykius.
Čouganas
Čouganas (viduriniąja persų k.: čaukān ar čōkān, ) – tradicinis rytietiškas komandinis žaidimas ant arklių, šiuolaikinės žirgų sporto šakos polo pirmtakas. Nuo senų laikų jis buvo laikomas aristokratišku žaidimu ir buvo žaidžiamas atskirame lauke, ant specialiai tam paruoštų žirgų. Varžybose taip pat dalyvavo šacho šeimos atstovai. Čougano žaidimas viduramžiais Rytų šalyse buvo svarbiu kavalerijos karių parengimo etapu. Šiandien paplitęs tarp azerbaidžaniečių, tadžikų, persų ir uzbekų.
Čougano tradiciniam jojimui naudojama Karabache išvesta veislė – Karabacho arkliai. Čouganas yra nacionalinė sporto šaka Azerbaidžane, 2013 m. įrašyta į UNESCO nematerialaus kultūros paveldo sąrašą, reikalaujanti skubių priemonių tradicijos išsaugojimui
Istorija
miniatiūra|240px|left|Čouganas XVI a. persų miniatiūroje iš [[Tebrizas|Tebrizo]] Komandinio žaidimo ant arklių istorijos ištakos siekia pirmojo mūsų eros tūkstantmečio vidurį. Per amžius jis buvo labai populiarus tiek Azerbaidžane, tiek Vidurinėje Azijoje, Irane, Turkijoje, Irake ir kaimyninėse šalyse. Žaidimo fragmentai buvo periodiškai vaizduojami senovės miniatiūrose, taip pat buvo pateikiami išsamūs žaidimo aprašymai ir taisyklės senoviniuose rankraščiuose. Tuometinėje islamo pasaulio kultūros sostinėje Bagdade surengtos pirmosios tarptautinės čougano žaidynės tarp raitelių iš Viduriniųjų Rytų. Žymūs poetai Sadis (1208–1281) ir Ališeras Navoji (1441–1501) čouganą minėjo savo knygose.
Britai suvaidino didelį vaidmenį skleidžiant ir plėtojant žaidimą Europoje ir visame pasaulyje. Čouganas XIX a. pradžioje iš Indijos pateko į Angliją, kur tapo vis populiaresnis, o naujų taisyklių įvedimas prisidėjo prie greito šio žaidimo plitimo Europoje ir Amerikoje. Britų iniciatyva šis žaidimas įgijo dabartinį pavadinimą – žirgų polas. Jis buvo įtrauktas į 1900 m. Paryžiuje vykusių vasaros II olimpinių žaidynių programą. Varžybose dalyvavo 5 komandos iš trijų šalių.
Vilma Pitrinaitė
Vilma Pitrinaitė (g. 1985 m.) – lietuvių šiuolaikinio šokio atlikėja ir choreografė, Auksinio scenos kryžiaus laureatė (2021 m.).
Biografija
Vilma Pitrinaitė šokio pagrindus įgijo Kauno šiuolaikinio šokio teatre „Aura“. 2005–2007 m. mokėsi Prancūzijoje, Avinjono šokio konservatorijoje, 2007–2008 m. studijavo choreografiją CDC centre Tulūzoje, 2009–2010 m. – programoje „Ex.e.r.ce“ CCN šokio centre Monpeljė, 2010–2012 m. mokėsi režisūros Strasbūro nacionalinėje teatro mokykloje. Su dramaturgu Thomas Pondevie 2013 m. įkūrė nepriklausomo šokio trupę „WE compagnie“. Savo spektakliuose jungia teatro, šokio ir dokumentikos elementus.
Nuo 2018 m. spalio VšĮ Šokančio ruonio kompanija (Kaunas) direktorė.
Veda seminarus Lietuvoje, Prancūzijoje ir Belgijoje. Spektakliai rodyti Austrijoje, Čekijoje, Izraelyje ir JAV.
Turkijos futbolo varžybos 1966–1967 m.
Turkijos futbolo varžybos 1966–1967 m.