cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rita Urniežienė
Biografija
2004 m. subūrė mišrų jaunimo vokalinį ansamblį „Hello“, nuo 2006 m. iki šiol gyvuojantį kaip Plungės kultūros centro vokalinis ansamblis „Hello“, nuo įkūrimo iki 2016 m. buvo šio kolektyvo vadovė. 2006 m. respublikinio televizijos konkurso „Dainų dainelė“ laureatas. 2007 m. Žemaitijos krašto moksleivių dainos festivalio „Skambioji daina“ nugalėtojas. 2009 m. TV konkurso „Talentų ringo“ finalistas. 2012 m. tarptautinio konkurso-festivalio „Naujas pasaulis“ nugalėtojas (Krasnogorskas, Rusija), 2016 m. tarptautinio populiariosios muzikos konkurso „Tonis, pustonis“ Grand prix laimėtojas (Latvija). Nuolatinis Lietuvoje ir kaimyninėse šalyse vykstančių švenčių ir festivalių dalyvis.
2006–2016 m. Rietavo savivaldybės kultūros centro mišraus choro „Jūrava“ vadovė. Su šiuo kolektyvu vykdė koncertinę veiklą, buvo visų regioninių ir respublikinių dainų švenčių dalyvė. Chorui suteikta II meninio pajėgumo kategorija.
2006–2016 m. Plungės „Yamaha“ muzikos mokyklos vadovė.
2008–2016 m. Rietavo Mykolo Kleopo Oginskio meno mokyklos direktorė, dainavimo mokytoja metodininkė, vadovavo mokyklos jaunių chorui, kuriam suteikta I meninio pajėgumo kategorija. 2015 m. choras tapo V Lietuvos vaikų ir jaunimo chorų festivalio-konkurso „Mes Lietuvos vaikai“ I laipsnio diplomo III vietos laimėtoju Klaipėdoje. 2010 m. solistas Klaudijus Šimkus tapo „Dainų dainelė“ laureatu. Jos rūpesčiu 2009 m. šiai mokyklai buvo suteiktas kunigaikščio Mykolo Kleopo Oginskio vardas. Jos vadovaujamoje mokykloje buvo nuolat ugdoma apie 150 muzikai ir dailei gabių moksleivių.
2009–2011 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Socialinių mokslų fakulteto Švietimo studijų centre, apsigynė diplominį darbą „Meno mokyklos veikla, skatinant sociokultūrinius pokyčius miestelio bendruomenėje“ ir įgijo edukologijos vadybos magistro išsilavinimą.
Nuo 2012 m. Rietave pradėjo organizuoti kas dvejus-trejus metus vykstančius tarptautinius Mykolo Kleopo Oginskio kamerinės muzikos atlikėjų festivalius-konkursus „Mykolo Kleopo Oginskio kūrybos perlai“, populiarinančius tarp jaunųjų pianistų ir vokalistų M. K. Oginskio muzikinį palikimą.
Nuo 2016 m. gegužės mėn. Plungės Mykolo Oginskio meno mokyklos direktorė. Jos vadovaujamoje įstaigoje pagal įvairiais meninio ugdymo programas nuolat lavinama 580 moksleivių, dirba 60 pedagogų.
Kurkliečių III tvenkinys (12250027)
Kurkliečių III tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Rokiškio rajone, 10 km į pietryčius nuo Rokiškio. Sudarytas užtvenkus Biržupio upę (Sartų ežero intakas) 7,1 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,21 km, plotis – iki 0,05 km. Altitudė 128 m. Krantai neaukšti, daugiausia apaugę medžiais. Pasroviui už 25 m telkšo didesnis Kurkliečių II tvenkinys. Šiaurinis krantas užpelkėjęs. Aplinkui stūkso Stačiaragio miškas, išskyrus dalį vakarinės pakrantės, kurioje įsikūręs Kurkliečių kaimas. Tvenkinio užtvanka eina kelias Nr.3633 (Kurkliečiai – Bagdoniškis – Buniuškiai).
Rita Urniežienė
Biografija
2016 m. atkūrė senosios muzikos ansamblį „Muzica fresca“ ir yra šio ansamblio dainininkė.
2017 m. Plungės Mykolo Oginskio meno mokykloje atkūrė chorinio dainavimo berniukų chorą, su kuriuo koncertuoja, dalyvauja regioniniuose chorų festivaliuose, dainų šventėse.
Nuo 2000 m. Lietuvos muzikos mokytojų asociacijos narė, 2008 m. Lietuvos muzikos ir meno mokyklų asociacijos narė, 2010 m. Lietuvos chorų sąjungos narė, 2015 m. Lietuvos muzikos ir meno mokyklų asociacijos tarybos narė, Klaipėdos miesto chorinės bendrijos „Aukuras“ tarybos narė.
Žemaitijos regiono koordinatorė, Lietuvos vakarų krašto dainų švenčių (2012, 2016, 2018 m.) dirigentė.
Sacharos tautų virtuvė
Sacharos tautų virtuvė – mitybos tradicijos, palitusios tarp klajoklinių Afrikos tautų, gyvenančių Sacharoje (dalyje dabartinio Egipto, Sudano, Libijos, Čado, Alžyro, Nigerio, Malio, Maroko, Vakarų Sacharos, Mauritanijos teritorijose). Šių virtuvės tradicijų laikosi Sacharos berberai, tuaregai, beduinai.
Ląsteliena
thumb|200px|left|Beduinai gamina duoną Dykumų klajoklių mityboje ypač mažai ląstelienos produktų, kadangi šios tautos neaugina žemės ūkio kultūrų, kurios paprastai yra ląstelienos ir angliavandenių šaltinis. Todėl klajokliams yra svarbus nuolatinis ryšių palaikymas su sėsliomis tautomis, kurios gali suteikti šiuos trūkstamus produktus. Senovėje jie buvo įgyjami užkariavimų, mainų ir prekybos būdais. Sacharos klajokliai daugiausia naudoja kviečius, iš kurių ant akmenų kepa plokščią duoną, pvz., tagelą.
Baltymų šaltiniai
Sacharos mityba pasižymi ypač gausiu baltyminiu maistu, kuris turi kompensuoti ląstelienos ir angliavandenių trūkumą. Klajoklės gyvulių augintojų tautos ypač gausiai vartoja pieno produktus, dažniausiai iš kupranugarių, ožkų, avių pieno. Kupranugarės yra melžiamos išimtinai vyrų, o ožkos ir avys – moterų. Pienas vartojamas šviežias, iš grietinėlės gyvulių odos maišuose plakamas sviestas, pienas taip pat rauginamas, spaudžiami sūriai bakl, kurie ilgai išsilaiko. Pasukos vartojamos kaip gėrimas. thumb|200px|Gerba, gyvulio odos maišas, – vienas svarbiausių indų Sacharoje Kadangi Sacharos klajoklių tautos yra musulmonai, skerdžiant gyvulius ir ruošiant mėsą yra griežtai laikomasi islamo priesakų. Skerdžiama pasukus gyvulio galvą tam tikru kampu ir tariant tam skirtas šventąsias maldas. Mėsa dažniausiai verdama dideliame bendrame puode, ypač vertinami subproduktai (inkstai, kepenys, širdis, uodega), kurie teikia maistui įvairovės. Draudžiama mėsa yra kiauliena, šuniena, arkliena, asiliena.
Miškinis dykrinukas
Miškinis dykrinukas (Xerolycosa nemoralis) – vorų (Araneae) būrio, plėšriavorių (Lycosidae) šeimos voras. Paplitęs Europoje ir šiaurinėje Azijos dalyje, aptinkamas Lietuvoje.
Sacharos tautų virtuvė
Baltymų šaltiniai
Dar vienas svarbus baltymų šaltinis klajoklių mityboje – skėriai, kurių organizme yra 46 proc. baltymų, 4,5 proc. riebalų ir reikalingų mineralinių medžiagų, pavyzdžiui, kalcio ir fosforo. Skėrių antplūdžio metu jie renkami naktį, miegantys, ir plikomi karštu pasūdytu vandeniu. Tada džiovinami, kol nukrenta nevalgomos paviršinės dalys. Tokie džiovinti skėriai yra svarbus maisto produktas.
Nenaviščė
Nenaviščė  – kaimas Lenkijoje, Didžiosios Lenkijos vaivadijoje, Rogozno apskrityje, Obornikų valsčiuje, apie 9 km į pietus nuo Rogozno. Įsikūręs tarp Mažojo ir Didžiojo Nenviščės ežerų.
Sacharos tautų virtuvė
Baltymų šaltiniai
Svarbią mitybos dalį sudaro gamtoje sumedžiotų gyvūnų (einių, stručių, gazelių, antilopių) mėsa. Medžioklėje naudojami sakalai. Taip pat maistui naudojami paukščių kiaušiniai, dykuminės sraigės, driežai.
Miškinis dykrinukas
Suaugėliai 4,5–7,5 mm dydžio, patelės šiek tiek didesnės. Kojos ir pilvelis rudai pilkas, galvakrūtinės šonai beveik juodi, vidurys – šviesiai pilkas. Gyvena pamiškėse, žolynuose, kirtavietėse. Aptinkami balandžio–spalio mėnesiais. Gaudomųjų tinklų nemezga, grobį gaudo sėlindami. Aktyvūs dieną.
Nenaviščė
Pavadinimas
Kaimo pavadinimas veikiausiai kilęs nuo žodžio nienawiszcz („neapykanta“).
Sacharos tautų virtuvė
Daržovės ir vaisiai
Kadangi klajokliai neaugina daržovių, ši produktų grupė yra gaunama rinkimu. Renkami po dykumos žeme augantys grybai truma, jie kasami. Trumai skrudinami ant ugnies, taip pat verdami su mėsa, džiovinami saulėje ir taip išlaikomi ilgesniam laikui.
Nenaviščė
Pavadinimas
Pirmą kartą šaltiniuose minimas kaip Nenaviscz (1388 m.), vėliau dar kaip Naviscz (1389 m.), Nienawiść (1427 m.), Nawyscz (1464 m.), Nyenawisz (1475 m.).
Sacharos tautų virtuvė
Daržovės ir vaisiai
Be grybų, naudojamos įvairios laukinių augalų sėklos, kai kurių dykumos augalų šaknys, česnakiniai augalai, kurie naudojami ir kaip prieskoniai.
Dar vienas svarbus vitaminų ir mineralinių medžiagų šaltinis yra datulės, perkamos iš oazių gyventojų.
Gėrimai
thumb|150px|Tuaregas, pilantis arbatą Vanduo yra neabejotinai svarbiausias ir labiausiai vertinamas gėrimas. Be jo, geriamas šviežias pienas ir šalutinis jo produktas – pasukos.
Taip pat klajokliai geria arbatą, kurią kartais perka iš sėsliųjų tautų, o kartais gamina iš vietinių augalų šaknų.
Sezoniškumas
Mityba labai stipriai priklauso nuo metų laikų. Pavasarį ypač gausu įvairių produktų, mat renkami laukiniai augalai, gyvuliai atsiveda jauniklių, melžiamas pienas ir gaminami pieno produktai. Vasarą kerpamos avys ir ožkos, prasideda sausra ir nepritekliai, nuolatos ieškoma vandens išgyvenimui. Rudenį intensyviai prekiaujama, mat vykstama į oazes ir miestus papildyti svarbiausių maisto atsargų, ypač datulių, kurios kaip tik tuo metu nunoksta. Žiema susijusi su gausiais lietumis, kurie atneša ir šaltį, bet baigia sausrą.
Bibliografija
Šteinas, Lotaras (1985). Dykumų klajokliai. Vilnius: Vyturys.
Latvijos futbolo varžybos 2012–2013 m.
Latvijos futbolo varžybos 2012–2013 m.
Michele Placido
Mikelė Plačido (, g. 1946 m. gegužės 19 d. Ascoli Satriano) – Italijos aktorius bei režisierius, geriausiai žinomas policijos komisaro Korado Katanio vaidmeniu televizijos seriale „Aštuonkojis“.
Biografija
Plačido gimė Ascoli Satriano, neturtingoje šeimoje. Po tarnybos kariuomenėje jis kurį laiką tarnavo policijoje Romoje, kol susidomėjo aktoryste ir įstojo mokytis į „Centro Sperimentale di Cinematografia“. 1969 m. jis atliko pirmąjį vaidmenį scenoje – spektaklyje „Vasarvidžio nakties sapnas“. Po poros metų Plačido pradėjo filmuotis kine ir ilgainiui dirbo su tokiais režisieriais kaip Luigi Comencini, Mario Monicelli, Salvatore Samperi,Damiano Damiani, Francesco Rosi, Walerian Borowczyk, Marco Bellocchio, Paolo Cavara ir Carlo Lizzani. Pirmosios sėkmės ir įvertinimo sulaukė 1976 m., už kareivio vaidmenį filme „Marcia triofale“ pelnęs David di Donatello apdovanojimą kaip geriausias aktorius. Dar po 2 metų jis buvo įvertintas Sidabriniu lokiu Berlyno kino festivalyje už homoseksualaus darbininko vaidmenį ironiškoje dramoje „Ernesto“.
Latvijos futbolo varžybos 2012–2013 m.
Daugpilio BFC „Daugava" 1:3 Rygos „Daugava"
Rygos „Daugava" nugalėjo bendru rezultatu 4:1 ir liko elito lygoje.''
Michele Placido
Biografija
1984 m. Plačido sulaukė pasaulinio populiarumo suvaidinęs policijos komisarą Koradą Katanį televizijos seriale „Aštuonkojis“. Viso serialas buvo filmuojamas 10 sezonų, o Plačido vaidino pirmuose 4-uose. Pirmojo sezono serijas režisavo Damiano Damiani, kurio filme „Ryšys per piceriją“ 1985 m. Plačido suvaidino Katanio antipodą – samdomą žudiką.
Po vaidmens „Aštuonkojyje“, jis dar ne kartą įkūnijo teisėsaugos atstovus, kovojančius su nusikaltėliais (pvz., biografiniame filme suvaidino tesėją Giovanni Falcone, nužudytą mafijos), o 2008 m. – ilgametį mafijos bosą Bernardo Provenzano.
Elyas M'Barek
Elijas Mbarekas (, g. 1982 m. gegužės 29 d. Miunchene) – Vokietijos-Austrijos aktorius
Vokietijoje gyvenantis austrų aktorius. Pelnė pripažinimą už vaidmenis komiškame televizijos seriale „Türkisch für Anfänger“ ir 2013 m. komedijoje „Fack ju Göhte“.
Wynne Godley
Wynne Godley (1926 m. rugsėjo 2 d. – 2010 m. gegužės 13 d.) – britų ekonomistas, žinomas dėl Jungtinės Karalystės vyriausybės kritikos ir savo pesimizmo Jungtinės Karalystės ekonomikos atžvilgiu.
Elyas M'Barek
Biografija
M’Barekas gimė Miunchene. Motina austrė, tėvas kilęs iš Tuniso. Jaunesnysis brolis Joseph – aktorius ir gyvena Vokietijoje. Būdamas 22 metų M’Barekas baigė mokyklą.
2001 m. debiutavo Denniso Ganselio sekso komedijoje „Mädchen, Mädchen“. 2006 m. įkūnijo jauną turką Cemą Öztürką vaidinantis filme „Türkisch für Anfänger“. Kartu su Arnel Taci, kuris buvo herojaus geriausias draugas, vaidino televizijos seriale „Abschnitt 40“. 2008 m. filmavosi draminiame filme „Die Welle“, atlikdamas Sinano vaidmenį.
Michele Placido
Asmeninis gyvenimas
right |thumb|140px|Su žmona Federica Vincenti Plačido ilgus metus gyveno kartu su aktore Simonetta Stefanelli, su kuria susilaukė 3 vaikų: Violantės (aktorė, g. 1976 m.), Michelangelo (režisieriaus asistentas, g. 1990) ir Brenno (aktorius, g.1991). Nors jiedu susituokė tik 1989 m., tačiau jau 1994 m. išsiskyrė.
Elyas M'Barek
Biografija
2012 m. vaidino filme „Turkų kalba pradedantiesiems“. 2013 m. įkūnijo vampyrą filme „Mirtingieji instrumentai: Kaulų miestas“. Tais pačiais metais vaidino filme „Fack ju Göhte“, kuris tapo sėkmingiausiu vokiečių metų filmu, bei atliko antraplanį vaidmenį nuotykių filme „Gydytojas“. 2013 m. dar įgarsino Artą „Monstrų universiteto“ vokiškoje versijoje.
Michele Placido
Asmeninis gyvenimas
Po 10 metų draugystės, 2012 m. Plačido vedė 37 metais jaunesnę aktorę Federica Vincenti, su kuria 2006 m. buvo susilaukęs dukters Gabriele. Jiedu išsiskyrė 2017 m.
Wynne Godley
Biografija
Gimė Londone, lankė Ragbio mokyklą, vėliau studijavo politikos mokslus, filosofiją ir ekonomiką New College kolegijoje Oksforde, kur vieni svarbiausių jo mokytojų buvo Isaiah Berlin ir Philip Andrews, vienas pagrindinių Oksfordo ekonominių tyrimų grupės ekonomistų. Godley įgijo profesionalaus muzikanto išsilavinimą, trejus metus studijavo Paryžiaus Konservatorijoje ir tapo BBC Welsh Orchestra pagrindiniu obojininku. Vieši pasirodymai blogai veikė jo nervus, dėl ko jis atsisakė muziko karjeros, nors ir toliau domėjosi muzika ir buvo Karališkosios operos direktoriumi nuo 1976 iki 1987 m. 1955 m. jis vedė skulptoriaus Jacob Epstein dukterį Kitty Epstein.
Po muziko karjeros pabaigos dirbo ekonomistu Metal Box kompanijoje, o nuo 1956 iki 1970 m. dirbo Ižde su makroekonominės politikos ir trumpalaikės prognozės klausimais, susiejant ekonominisu ir politinius klausimus, įskaitant 1967 m. svaro devalvaciją. Dirbdamas Ižde susipažino su Nicholas Kaldor, kuris jį įtikino pradėti dirbti Kembridžo universitete King’s college kolegijoje taikomosios ekonomikos departamento direktoriumi, nors karts nuo karto jis dirbo ir kaip vyriausybės patarėjas ekonomikos klausimais. Jis numatė, kad 1973-4 m. ekonominis bumas pasibaigs ir kad bedarbių skaičius devintojo dešimtmečio pabaigoje išaugs iki 3 mln.
Vyriausias iždo ekonomikos patarėjas Dave Ramsden pripažino Godley nuopelnus Iždo ekonominės politikos idėjoms: „XXI a. pirmajame dešimtmetyje, kurio didžioji dalis sutapo su akivaizdžiu ir plačiai tyrinėjamu ekonominiu stabilumu, išsiskiria jo savita analizė ir jo artėjančios finansinės ir ekonominės krizės bei potencialių inovatyvių politikos priemonių numatymas“. 1992 m. jis įspėjo, kad be bendros fiskalinės politikos, kuri pakeistų valiutų vertės svyravimus, Europos monetarinė sąjunga susidurs su problemomis.
Nuopelnai ekonomikos mokslo srityje
dešinėje|miniatiūra|Grafikas, iliustruojantis Godley finansų sektorių balansų analizės sistemą
Ekonomistas Martin Wolf pripažino Godley „finansų sektorių balansų“ analitinę sistemą, 2012 m. Didžiosios Recesijos analizėje. M. Wolf paaiškino: "Pagrindinė idėja yra ta, kad, kadangi bendrai imant pajamos turi būti lygios išlaidoms ekonomikoje (kas tolygu teiginiu, kad taupymas turi būti lygus investicijoms), suminiai skirtumai tarp pajamų ir išlaidų, kiekviename ekonomikos sektoriuje taip pat turi būti lygūs nuliui. Šie skirtumai taip pat gali būti pavadinti kaip „finansiniais balansais“. Taigi, jei sektoriaus išlaidos yra mažesnės negu jo pajamos, tas sektorius privalo kaupti (gryną) finansinį įsipareigojimą iš kitų sektorių. Esminis punktas yra tas, kadangi sektoriniai balansai turi būti lygūs nuliui, tai jei didėja vieno sektoriaus deficitas, kitų sektorių balansai turi atitinkamai keistis kad išliktų sektorinis balansas. Tai reiškia, kad, jei didėja fiskalinis deficitas, bendri kitų ekonomikos sektorių pertekliai turi padidėti tiksliai fiskalinį deficitą kompensuojančiu dydžiu. " M. Wolf paaiškino, kad žymiai padidėjęs privataus sektoriaus finansinis balansas nulėmė didžiulį valdžios sektoriaus deficito padidėjimą.
Dirk Bezemer teigė, kad Godley išsiskyrė tuo, kad buvo vienas iš nedaugelio ekonomistų išprognozavusių 2008 metų didžiosios recesijos pobūdį gerokai iki jai prasidedant. Savo prognozę jis pagrindė formaliu ekonominiu modeliu.
Pelėdiškis
Pelėdiškis – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Karsakiškio.
Domagoj Pušić
Domagojus Pušičius (Domagoj Pušić; g. 1991 m. spalio 24 d.) – Kroatijos futbolininkas, žaidžiantis vidurio saugo pozicijoje.
Žaidė Lietuvoje. Buvęs „Sūduvos“ klubo narys.
Karjera
Žaidėjo karjerą pradėjo gimtojo miesto komandoje. Vėliau žaidė įvairiose kroatų komandose.
2019 m. rudenį atvyko į Lietuvą. Atstovavo „Sūduvos“ klubui. „Sūduva“ su kroatu sudarė sutartį iki 2020 m. sezono pabaigos.
Debiutavo A lygos rungtynėse prieš FK Palanga 2019 m. spalio 12 d., kuriose marijampoliečiai nugalėjo rezultatu 4:0. Jose žaidė nuo rungtynių pradžios ir sužaidė visas rungtynes.
2022 m. atstovavo NK BSK Bijelo Brdo (Kroatija). 2023 m. persikėlė į Terengganu FC (Malaizija).
Statistika
Spalvų reikšmės:
Rinktinės
Kitados atstovavo Kroatijos jaunimo rinktinėms (U–18, U-19, U–20).
Micheil Korkia
Micheilis Korkija (,, 1948 m. rugsėjo 10 d. – 2004 m. vasario 7 d.) – buvęs Gruzijos krepšininkas ir treneris, rungtyniavęs Tbilisio „Dinamo“ klube ir TSRS rinktinėje.
Karjera
M. Korkija prisijungė prie Tbilisio „Dinamo“ komandos būdamas 17 metų, kurioje jis rungtyniavo visą karjerą.
1980 m., baigus karjerą, jis tapo Tbilisio „Dinamo“ vyr. treneriu, o 1982 m. jis tapo Maskvos „Dinamo“ vyr. treneriu.
Šalies rinktinė
M. Korkija atstovavo TSRS jaunimo krepšinio rinktinei 1966 m. jaunimo iki 18 metų Europos čempionate, kuriame iškovojo auksą.
1970 m. jis buvo pakviestas atstovauti TSRS vyrų krepšinio rinktinei. 1972 m. tapo vasaros olimpinių žaidynių čempionu, o 1976 m. iškovojo bronzos medalį. 1971 m. tapo Europos krepšinio čempionu.
1973 m. pavasarį M. Korkija begrįžtant iš vykusių rungtynių JAV, oro uoste buvo sugautas gabenant kontrabandą. Už nusižengimą M. Korkija buvo pašalintas iš TSRS vyrų krepšinio rinktinės iki 1975 m. Grįžus į rinktinę, M. Korkija 1975 ir 1977 m. tapo Europos krepšinio vicečempionu.
Asmeninis gyvenimas
M. Korkija yra žymaus Gruzijos krepšininko ir trenerio Otaro Korkijos sūnėnas ir Tbilisio „Dinamo“ krepšininko Nodaro Korkijos pusbrolis.
1983 m. krepšininkas buvo pasodintas į kalėjimą 4 metams, dėl neteisėtos verslumo veiklos.
M. Korkija mirė 2004 m., dėl širdies nepakankamumo ir buvo palaidotas Tbilisyje.
Walter Winchell
Volteris Vinčelas (, 1897 m. balandžio 7 d. Niujorkas, JAV – 1972 m. vasario 20 d. Los Andželas, JAV) – amerikiečių žurnalistas, paskalų apžvalgininkas, dirbęs laikraščiuose, radijuje ir televizijoje, taip pat pasireiškęs kaip aktorius. Apie 40 metų buvo laikomas įžymiausiu JAV bulvarinės spaudos žurnalistu.
Janas Potockis
Biografija
thumb|left|Pilies griuvėsiai Panovcuose thumb|left|Koplyčia ir akademija Panovcuose Nuo 1592 metų – „Podolės žemių generolas“ nuo 1594 metų, Braclavo vaivada nuo 1608 metų.
Walter Winchell
Biografija
V. Vinčelas užaugo Niujorke, žydų šeimoje. Baigęs mokyklą, 1920 m. dirbo laikraščio „Vaudeville News“ reporteriu; nuo 1924 m. buvo laikraščio „Evening Graphics“ reporteris, o 1929 m. birželį perėjo dirbti į laikraštį „New York Daily Mirror“. Nuo 1930 m. dirbo Niujorko radijo stotyje WABC. Po Antrojo pasaulinio karo amerikiečių TV kanaluose NBC ir ABC dirbo televizijos žurnalistu.
Janas Potockis
Biografija
Zebžydovskio rokošo metu ryžtingai palaikė karalių Žygimantą III. Dalyvavo Guzovo mūšyje.
Walter Winchell
Biografija
4-ajame – 7-ajame dešimtmečiuose V. Vinčelas pasirodė kine, dažniausiai atlikdamas nedidelius epizodinius vaidmenis ir vaidindamas save patį, be to, 1937 m. filmuose „Atsibusk ir gyvenk“ („Wake Up and Live“) ir „Meilė ir švilpesiai“ („Love and Hisses“) jis suvaidino pagrindinius vaidmenis. 6-ajame dešimtmetyje dirbo keleto televizijos pramoginių laidų vedėju, pavyzdžiui, „Volterio Vinčelo šou“ („Walter Winchell Show“). 1957–1958 m. vaidino kriminaliniame seriale „Volterio Vinčelo byla“ („The Walter Winchell File“). Kaip pasakotojas, vedė kriminalinį serialą „Neliečiamieji“ („The Untouchables“), kuris tapo serialų klasika.
Janas Potockis
Biografija
Kartu su savo broliu Steponu, Jeremijaus Mogilos žentu, įvykdė sėkmingą žygį į Moldaviją prieš valachus tikslu užtvirtinti valdžią savo giminaičiui Konstantinui Mogilai.
ХVІ amžiaus pabaigoje, Panovcų pastatė akmeninę pilį, kuri užėmė dalį aukšto iškyšulio, plaunamo iš trijų pusių Smotryčiaus upės ir apsuptas giliais grioviais. Persekiojimo prieš reformaciją Vakarų Europoje laikais, Janas Potockis davė prieglaudą pilyje protestantų kalvinistų bažnyčiai. Kalvinistai išplėtė pilyje aktyvią veiklą – atidarė mokyklas, akademijas, įkūrė tipografiją ir pastatė bažnyčią. Panoveco tipografijoje leido knygas, nukreiptas prieš popiežių. Panoveco kalvinistų akademijoje ir mokykloje prie jos dėstė akademijos rektorius Pankratijus Belceris, Janas Mosas, filosofijos magistras Janas Zigrovskis, žymus savo literatūriniais darbais, išleistus Panoveco tipografijoje.
Walter Winchell
Biografija
1919 m. rugpjūčio 11 d. V. Vinčelas susituokė su scenos partnere Rita Gryn (Rita Greene). Juodu nutraukė santykius po kelerių metų ir jis pradėjo gyventi su Elizabeta Džune Magi (Elizabeth June Magee), kuri jau buvo įsidukrinusi Gloriją (Gloria), o 1927 m. pagimdė jųdviejų pirmagimę Valdą (Walda). Juodu dar susilaukė sūnaus Volterio (Walter). V. Vinčelas 1928 m. įformino skyrybas su Rita Gryn, tačiau niekada nevedė Magi, nors juodu gyveno kaip sutuoktiniai visą jo likusį gyvenimą.
V. Vinčelas minimas dainose „The Lady Is a Tramp“ („Dama yra valkata“) ir Bilio Džoelo „We Didn’t Start the Fire“ („Mes neužkūrėme gaisro“), išleistoje praėjus daug metų po V. Vinčelo mirties. V. Vinčelo išpopuliarintų vaizdingų žodžių ir posakių vartojimas vadinamas vinčelizmu.
Janas Potockis
Biografija
Dalyvavo Smolensko apgultyje, kurio metu 1611 metų balandžio 22 d. mirė. Jano Potockio kūnas buvo palaidotas Panovcų kaime, bažnyčios kriptoje. .
Po Jano Ptockio mirties, jo broliai, užkietėję katalikai, įsakė išvyti protestantuas iš Panoveco pilies. Po išvijomo, bažnyčią pavertė į romos-katalikų koplyčią. Kartu su bažnyčia buvo uždarytos visos kitos kalvinistų įstaigos.
Apokalipsė Džo
Apokalipsė Džo – 1970 m. sukurtas vesternas.
Turinys
Džo – klajojantis aktorius ir šaulys – sužino paveldėjęs iš savo dėdės aukso kasyklą. Atvykęs į miestelį įtvirtinti savo teisių, čia jis randa viską kontroliuojančius bandito Bergo vyrus, nužudžiusius ir jo dėdę. Pasinaudodamas savo aktoriaus ir šaulio sugebėjimais, Džo nusprendžia mesti iššūkį banditams ir atkeršyti už dėdės mirtį...
Eftalitai
Eftalitai ar Heftalitai – viduramžių tauta Vidurinėje Azijoje sukūrusi galingą gentinę konfederaciją. Jos pagrindinė teritorija buvo Bakrijos regione, tačiau didžiausio išsiplėtimo metu V–VI a. valdė dideles teritorijas Vidurinėje Azijoje ir Indijoje. Ji laikoma viena iš keturių sionitų (vidurinė persų kalba: Xiyōn) tautų. Kitos trys buvo kidaritai, Alchono hunai ir Nezako hunai.
Pavadinimai
Eftalitų gimtinėje Baktrijoje heftalitai buvo vadinami ebodalo (ηβοδαλο), kas greičiausiai buvo artima jų savivardžiui . Šis žodis gali turėti etimologinių sąsajų su sakų kalbos *Hitala („stiprus“) ar persų *haft āl („septyni“). Iš baktriško etnonimo kilo graikiškas hephthalites, nors graikų kalboje buvo vartojami ir variantai abdel bei avdel.
Kinijoje eftalitų pavadinimas buvo užrašomas 嚈噠, kas dabartine kalba tariama Yàdā, bet vidurine kinų kalba tarimas buvo yepdaht. Alternatyvus kiniškas užrašymas buvo 厌带夷栗陁 (Yethailito). Persų, o vėliau arabų, šaltiniuose eftalitai buvo vadinami Haytal ar Hayatila (هياطلة). Indijoje jie kaip atskira etninė grupė nebuvo atskirti ir buvo priskiriami klajokliams hunams ar turuškams. Gali būti, kad eftalitai yra identiški Indijos šaltiniuose minimiems Baltiesiems hunams (sveta huna).
Kilmė
Nieko tikro nėra žinoma apie eftalitų kilmę, nes skirtingi šaltiniai pateikia labai skirtingus variantus. Nėra sutariama ir dėl to, kokia kalba kalbėjo ši tauta. Savo valstybėje jie naudojo baktrų kalbą kaip oficialią rašytinę kalbą (kaip ir kušanai prieš juos), tačiau nėra žinoma, kokia kalba jie kalbėjo. Ilgą laiką vyravo tiurkiškoji jų kilmės hipotezė, teisgusi, jog eftalitai buvo viena tiurkų tautų. Pastaruoju metu mokslininkai labiau linkę palaikyti iranėniškąją hipotezę Ją palaiko tokie faktai: jie naudojo iranėniškus titulus, Šachnamės tradicijoje jų valdovų vardai yra iranėniški. Keli išlikę eftalitų valdovų vardai gali turėti iranėniškas šaknis.
Senieji kinų šaltiniai eftalitus kildina iš uar (滑 Huá) tautos, gyvenusios kitapus Didžiosios sienos, Džiungarijos baseine. Jie buvo giminingi juedži ir pavaldūs žoužanams. Vėliau jie persivardino eftalitais pagal vieną savo karališkųjų giminių. Su žoužanais eftalitai turėjo daug bendrumų, iš jų paveldėjo valdymo modelius ir net chano titulą. Vėliau, anot šaltinių, jie migravo į Baktriją, kur rado čia gyvenančius tocharus. Japonų tyrėjas Enoki, tuo tarpu, mano, kad Eftalitai formavosi Baktrijos regiono rytiniame pakraštyje.
Raida
Nuo 484 m. nusilpusi Persijos imperija pradėjo mokėti duoklę eftalitams, o šių valdovai perėmė Pesijos šachų simboliką ir regalijas, taip bandydami legitimuoti savo valdžią ir laikyti save tikraisiais Irano valdovais. Iki V a. pabaigos eftalitai kontroliavo ne tik Vidurinę Aziją, bet ir Tarimo baseiną rytuose, didelę dalį dabartinio Afganistano.
Iki VI a. vidurio stepėse į šiaurę nuo eftalitų kontroliuojamų teritorijų susiformavo Tiurkų kaganatas. Jis sudarė sąjungą su Sasanidų imperija prieš eftalitus. 557 m. mūšyje prie Karšio eftalitų armija patyrė pralaimėjimą, ir jų galios teritorija susitraukė iki Baktrijos regiono.
Indira Varma
Indira Varma (pilnas vardas – Indira Anne Varma; g. 1973 m. rugsėjo 27 d. Batas) – britų aktorė.
Biografija
Varmos tėvas yra likęs iš Indijos, motina – iš Šveicarijos, taip pat turinti ir itališkų šaknų. Ji vienintelis šeimos vaikas, augo Bato mieste, o 1995 m. baigė Karališkąją Dramos akademiją (RADA). 1996 m. debiutavo kine, erotinėje dramoje „Kama Sutra: meilės sakmė“, tačiau pagrindine jos scena tapo televizija, kur ji vaidino serialuose „Roma“, „Torchwood“, „Sostų žaidimas“ ir kituose. Aktorė taip pat daug vaidina teatre. Yra ištekėjusi už aktoriaus Colino Thierney, turi dukterį. Šeima gyvena Londone.
Mendefera
Mendefera (መንደፈራ) – miestas vidurio Eritrėjoje, Eritrėjos kalnyne; Debubo regiono sostinė.
Istorija
Miestas susikūrė V a. pr. m. e., buvo svarbus Aksumo valstybės centras. Seniau miestas vadintas Adi Ugri. Mieste ir jo apylinkėse rasta senovinių kryžių, romėniškų monetų. Havutli archeologinėje vietovėje rasti priešislaminiai užrašai.
Karoline Herfurth
Karolina Herfurt (g. 1984 m. gegužės 22 d. Rytų Berlynas) – vokiečių aktorė ir režisierė. right|thumb|170px
Mažonų apylinkė
Mažonų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1988 m. birželio 22 d. sujungus Pagramančio, Sungailiškių ir Lomių apylinkes į vieną. 1995 m. performuota į Mažonų seniūniją.
Artak Yedigaryan
Artakas Jedigarianas (🇦🇲; g. 1990 m. kovo 18 d. Jerevane) – armėnų futbolininkas, gynėjas. Atstovavo Vilniaus „Žalgiriui“.
Karjera
Yedigaryan baigė Pyunik futbolo mokyklą. Žaidė rezervinėje komandoje. 2009 m. debiutavo pagrindinės komandos sudėtyje. Su Pyunik 2010 m. sezone laimėjo Armėnijos lygą, Armėnijos taurę ir Armėnijos supertaurę.
2012 m. vasarą pasirašė trejų metų sutartį su Donecko Metalurg klubu. 2013 m. žaidė gimtojoje Armėnijoje FK "Banats" klube.
2014 ir 2015 m. atstovavo "Vilniaus „Žalgirui“". A lygoje sužaidė 20rungtynių.
Nuo 2016 m. žaidė Armėnijoje FK "Alaškerto" klube. 2019 m. perėjo į Pyunik.
2022–2023 m. Konferencijų lygos pirmo etapo rungtynėse prieš Maltos Hamrun Spartans FC pasižymėjo pelnydamas įvartį. Armėnijos klubas nugalėjo pirmosiose rungtynėse rezultatu 1:0.
Karjera nacionalinėje rinktinėje
2010 m. gegužės 25 d. debiutavo Armėnijos vyrų futbolo rinktinėje. Draugiškos rungtynėse, prieš Uzbekiją. Armėnija laimėjo varžybas 3–1.
Pasiekimai
🇦🇲 Pyunik
🇱🇹 VMFD Žalgiris Vilnius
🇦🇲 Alashkert FC
Gojaus tvenkinys
Gojaus tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 1 km į pietus nuo Jašiūnų miestelio. Sudarytas užtvenkus M-9 upelį (Merkio intakas) 1,3 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,44 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 160,5 m. Krantai neaukšti. Pasroviui už 0,1 km telkšo bevardis 1,8 ha tvenkinys. Šiaurinėje pakrantėje stūkso miškas, pietinėje – dirbami laukai. Šalia įsikūręs Gojaus kaimas.
Tvenkinys įrengtas 1980 m.
Šventininkų apylinkė (Nemenčinė)
Šventininkų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Nemenčinės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Nemenčinės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Akuotninkų apylinkės.
Kazimieras Baranovičius
thumb|Herbas „Junosza“ Kazimieras Baranovičius (m. prieš 1757 metus) – Lietuvos didysis sargybinis 1735-1762, Kaniavo seniūnas.
Blontai
Blontai – kaimas rytų Latvijoje, Ludzos savivaldybėje, Blontų valsčiuje. Valsčiaus administracinis centras. Kaimas įsikūręs į rytus nuo plento P49 Karsava–Ludza–Ezerniekai.
1945 m. Mėrdzenės valsčiuje buvo įsteigta Blontų kaimo taryba. 1954 m. prie Blontų kaimo prijungtas likviduotas Deglevos kaimas, o 1979 m. dalis Blontų teritorijos buvo prijungta prie Goliševos ir Zvirgzdenės kaimų. 2009–2021 m. Blontai buvo Ciblos savivaldybės administracinis centras.
Kaime yra valsčiaus valdybos pastatas, vaikų darželis, biblioteka, bendruomenės centras.
Jangpu
Jangpu – Šanchajaus rajonas, sudarantis šiaurinę miesto branduolio dalį. Plotas 60,7 km², gyventojų 1,313 mln. (2010 m.). Pavadintas pagal vieną iš Huangpu upės atšakų – Jangšupu, kuri kerta rajono teritoriją pietų–šiaurės kryptimi.
thumb|left|Gatvė Jangpu
Istorija
Songų imperijos laikais šiose vietose būta budistų ir taoistų šventyklų. 1842 m., pasirašius Nankino sutartį, vietovėje pradėjo kurdintis europiečiai, čia vėliau įkūrę Šanchajaus tarptautinę gyvenvietę.
1929 m. Guomindano vyriausybė priėmė Šanchajaus plėtros planą, po kurio teritorija pradėjo sparčiai vystytis. 1937 m. Šanchajų okupavo japonai, kurie 1943 m. buvusią tarptautinę gyvenvietę perdavė valdyti marionetinei Kinijos vyriausybei. 1944 m. gruodį Vang Dzingvei vyriausybė šioje teritorijoje įsteigė Jangšupu rajoną ('Tuopų medžių pakrantė'). 1949 m. Jangšupu rajonas buvo pervadintas į Jangpu rajoną. 1993 m. rytinė (dešiniojo kranto) rajono dalis buvo prijungta prie naujojo Pudongo rajono.
Kurkliečių II tvenkinys
Kurkliečių II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Rokiškio rajone, 10 km į pietryčius nuo Rokiškio. Sudarytas užtvenkus Biržupio upę (Sartų ežero intakas) 6,7 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,42 km, plotis – iki 0,22 km. Altitudė 125,9 m. Priešsroviui už 25 m telkšo Kurkliečių III tvenkinys, pasroviui už 17 m – Kurkliečių I tvenkinys. Tvenkinio krantai daugiausia aukštoki, apaugę medžiais ir krūmynais. Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Kurkliečių kaimas, plyti dirbami laukai, rytinėje – Rukelių kaimas, plyti pievos, auga miškeliai. Šiaurine pakrante eina kelias Nr.3633 (Kurkliečiai – Bagdoniškis – Buniuškiai).
Pelekas (Ignalina)
Pelekas – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Palūšės.
Mari Aldon
Mari Aldon (1925 m. lapkričio 17 d. Tauragėje, Lietuva – 2004 m. spalio 31 d. Las Vegase, JAV) – Holivudo kino filmų aktorė. Tikras vardas – Aldona Pauliutė.
Biografija
Gimė 1925 m. lapkričio 17 d. Tauragėje. Jaunystėje šešerius metus treniravosi tapti balerina. 1946 m. suvaidino pirmajame savo filme „The Locket“. 1951 m. suvaidino vieną iš pagrindinių vaidmenų filme „Distant Drums“, kuriame vaidino su garsiu aktoriumi Gary Cooper. 1952 m. susituokė su režisieriumi Tay Garnett. 1955 m. susilaukė dukters. 1958 m. sausio 17 d. oficialiai tapo JAV piliete. 1970 m. išsiskyrė su vyru. Mirė 2004 m. spalio 31 d. Las Vegase.
Soneborno-Bergerio koeficientas
Apskaičiuojamas sumuojant nugalėtų oponentų turimus taškus su pusę surinktų taškų tų varžovų, su kuriais sužaista lygiosiomis. Didesnį koeficientą turintis dalyvis užima aukštesnę vietą. Jis palankus žaidėjams, kurie geba rinkti taškus su sėkmingiau turnyre žaidusiais dalyviais.
Istorija
Po 1873 m. Vienos tarptautinio turnyro, kuriame ne visi dalyviai sužaidė vienodai partijų, kilo ginčų dėl žaidėjų vietų nustatymo. Vienas iš turnyro dalyvių, austrų teisininkas Oskaras Gelbfuhsas (1852–1877), pasiūlė problemos sprendimui balų skaičiavimo metodą, kurio esmė tokia: ''kiekvieno nugalėto varžovo surinktų taškų suma padalijama iš to varžovo žaistų partijų skaičiaus. Taip pat, sumuojami varžovų taškai, prieš kuriuos buvo surinkti pustaškiai. Pastaroji suma dalijama iš 2 ir iš partijų skaičiaus.'' Sudėjus abu skaičiavimus gaunamas dalyvio Gelbfuhso balas.
Vėliau buvo pasiūlyta paprastesnė versija, Noištadtlio balai, skirti užimtų vietų nustatymui. Hermanas Noištadtlis (1862–1909), Vienos gydytojas, laiške iš Prahos žurnalui „Chess Monthly“ 1882 m. išdėstė savo pasiūlymą: prie nugalėtų varžovų surinktų taškų sumos pridedama pusė surinktų taškų tų varžovų, su kuriais sužaista lygiosiomis. Gauta suma ir yra tas rodiklis, kuris parodo žaidėjo pasirodymo varžybose kokybę. Jame jis neminėjo ankstesnio Gelbfuhso pasiūlymo, grindžiamo tais pačiais principais. Jei visi turnyro dalyviai yra sužaidę vienodai partijų, jo metodas buvo paprastesnis.
Noištadtlio balai buvo panaudoti 1882 m., nustatant vietas Liverpulio šachmatų klubo žiemos turnyre. Netrukus pagal pradinę paskirtį jie nustojo būti naudojami, bet vėliau buvo atgaivinti kaip dalyvių, surinkusių vienodai taškų, vertinimo priemonė.
1886 metais Londono banko tarnautojas Viljamas Sonebornas (1843–1906) žurnale „Chess Monthly“ rašė, kad Gelbfuhso metodas neteisingas, kadangi neatsižvelgiama į žaidėjo rezultatų kokybę. Jis siūlė, kad bendra varžovų surinkta taškų suma, išreikšta dalimi nuo sužaistų partijų skaičiaus, būtų keliama kvadratu ir tada pridedama prie bendro Gelbfuhso rezultato.
Po metų J. Bergeris parašė laišką „Deutsche Schachzeitung“ siūlydamas pagalbinį balų metodą, beveik identišką tam, kurį protegavo V. Sonebornas. Kai J. Bergeris sužinojo, kad V. Sonebornas jį aplenkė, o vienintelis jų pasiūlymų skirtumas buvo tai, kaip jie elgėsi su dalyba, jis pasiūlė savo metodą vadinti Soneborno-Bergerio metodu.
Sonebornas ir toliau teikė pasiūlymų, kaip gerinti metodą. 1891 m. jis vėl rašė „Chess Monthly“, kad be laimėtų partijų kokybės, reikia atsižvelgti ir į pralaimėtų partijų kokybę; ją skaičiuoti reiktų taip pat, kaip ir laimėtoms partijoms, tik po to pridedami du komponentai, apskaičiuojama laimėtų partijų dalis procentais nuo sumos. Žinant sužaistų partijų skaičių, panaudojant šį procentą, galima apskaičiuoti galutinį balą.
Kad ir kokie būtų siūlymo pranašumai, šis taškų skaičiavimo metodas per daug sudėtingas, kad šachmatų visuomenė jį priimtų, tad niekada ir nebuvo naudojamas. Likimo ironija, kadangi V. Soneborną ir J. Bergerį vienijo priešiškumas Noištadtlio metodikai, o ši – dabar vadinama jų vardais.
Ilgasis lankas
thumb|350px|Ilgasis lankas thumb|Ilgieji lankai [[Šimtametis karas|Šimtamečio karo metu.]] Ilgasis lankas – viduramžių lankų tipas. Ilgieji lankai išsiskiria savo dydžiu nes lanko ilgis dažniausiai yra toks pats ar net didesnis negu šaulio.
Istorija
lgieji lankai paplito XIII a. Toks lankas turėjo apie 100 – 120 svarų tempimo jėgą. Kildinamas iš pietų Velso. Istoriniuose šaltiniuose minimas apie 1150 m.
1298 m. Falkirko mūšis buvo pirmasis, kuriame plačiai naudoti ilgieji lankai. Visoje Anglijoje ilgieji lankai naudoti kaip pagrindiniai kovos ginklai iki XVI a., o kai kuriuose mūšiuose lankininkai su ilgaisiais lankais sudarydavo iki 85 % kareivių. Tipinis atstumas iki taikinio buvo 220 jardų nes iš tokio atstumo strėlė galėjo pramušti šarvus. Įgudę šauliai galėjo paleisti nuo 8 iki 10 gerai nutaikytų strėlių per minutę. Tuo metu Anglijoje visi vyrai nuo 12 iki 65 metų buvo įstatymais įpareigoti treniruotis šaudyti iš lanko.
Ilgieji lankai buvo daugiausiai gaminami iš kukmedžio, bet šiais laikais gaminami ir iš kitokios medienos.
Ilgieji lankai nesuteikia strėlei tiek energijos, kiek kitų tipų lankai, dėl to jie buvo daromi stipresni. Viduramžiais, lankų tempimo jėgos siekdavo iki 150 svarų, bet šiandien ilgieji lankai retai viršija 50 svarų. Jie yra mažiau taiklūs ir jais sunkiau šaudyti nei moderniais lankais.
Varžybos
Tarpautinė šaudymo iš lanko federacija pripažįsta ilgųjų lankų naudojimą sportinėse varžybose. Ilgieji lankai naudojami 3D šaudymo iš lanko pasaulio čempionatuose.
Senufai
Senufai (kitaip senai, sjenai) – Vakarų Afrikos tauta. Gyvena Dramblio Kaulo Kranto šiaurėje (Komoės ir Tembos tarpupyje), pietryčių Malyje bei pasienio srityse Burkina Fase. Senufų subetnosas yra minjankai. Senufų kalbos priklauso Nigerio-Kongo kalbų šeimai, Atlanto-Kongo pošeimiui. Dauguma išpažįsta tradicinę tikybą, tačiau yra ir musulmonų (sunitų).
Tradicinis verslas – kaplinė žemdirbystė (soros, sorgai, kukurūzai, ryžiai, medvilnė, pupelės, žemės riešutai, jamsai, batatai, manijokai, daržovės, ilgmoliūgiai), dirvas tręšia, taiko sėjomainą. Prekybinę reikšmę turi ryžiai ir medvilnė. Negausiomis bandomis laiko stambiuosius ir smulkiuosius raguočius. Taip pat rankioja vaisius, sėklas, šakniavaisius. Išvystyti amatai (ypač audimas iš vilnos ir medvilnės; taip pat yra kalvių (fono), varininkų (loro), odminių (dieli) kastos; loro kastos žmonos verčiasi puodininkystę).
Senufų gyvenvietė kompaktiško išdėstymo. Būstas apskritas, statomas iš molio arba nedegtų plytų, su aukštu kūgišku stogu iš palmių lapų.
Vyrų rūbai – apsiaustas, platūs marškiniai, moterų – ryški nedurstyta palaidinė. Valgo daugiausia sorų, manijokų košes, daržovių su sviestu ir prieskoniais putras. Išlaikę didžiųjų šeimų bendruomenes, suaugusiųjų institutą, slaptąsias draugijas. Senufai garsėja savo medinėmis apeiginėmis kaukėmis ir figūrėlėmis. Tikybai būdingas dvasių kultas, sudėtingas dievų panteonas, kuriame išaukštinamas pasaulio sutvėrėjas Tuolo ir jo žmona Tuoleo.
Pelenė
thumb|300px|„Pelenė“, [[Šarlis Pero.]]
Pelenė – liaudies pasakų veikėja, kuriai dažniausia būdinga nepelnyti pažeminimai, o pasakos pabaigoje – laimė ir pripažinimas.
Maikūnų apylinkė
Maikūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Nemenčinės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Nemenčinės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Akuotninkų apylinkės.
Minsky
Minsky – Rytų Europos kilmės pavardė. Taip pat žydų kilmės pavardė.
Putuo
Putuo  – Šanchajaus rajonas, sudarantis vakarinę miesto branduolio dalį. Plotas 54,8 km², gyventojų 1,289 mln. (2010 m.).
thumb|left|Putuo, 2015 m.
Istorija
Putuo rajonas įkurtas 1945 m., dabartinis pavadinimas suteiktas 1947 m. Tai senas istorinis industrinis rajonas, iki 1949 m. rajono teritoriją sudarė keletas kaimų su darbininkų klasei skirtais laikinais namais ir trobelėmis. Perpildyti būstai ir prastos gyvenimo sąlygos buvo dažna problema, tad antrojoje XX a. pusėje miesto valdžia ėmėsi reformų: gyvenamuosius namus darbininkams imta statyti šiauriau miesto centro, o centre ėmė dygti visuomeniniai pastatai (paštas, kultūros centrai, mokyklos, parduotuvės).
Beba Lončar
Beba Lončar (, tikrasis vardas –  Десанка „Беба“ Лончар ; g. 1943 m. balandžio 27 d. Belgrade) – dabartinėje Serbijoje gimusi jugoslavų aktorė.
Čimišlija
Čimišlija  – miestas pietų Moldovoje. Čimišlijos rajono administracinis centras. Taip pat administruoja Bogdanovca Nouă, Bogdanovca Veche ir Dimitrovca kaimus. Miestas nutolęs 73 km į pietus nuo Kišiniovo. 2012 m. duomenimis, mieste gyveno 14 200 gyventojų.
Beba Lončar
Biografija
Lončar gimė Belgrade ir jau nuo vaikystės buvo susijusi su televizija, kur 6 dešimtmečio pradžioje buvo vaikų ir jaunimo programų vedėja „TV Belgrade“ televizijos kanale. Čia ji buvo pastebėta kino režisierių ir gavo pirmuosius vaidmenis kine, o sulaukusi 16 – pirmą pagrindinį vaidmenį filme „Ljubav i moda“. Filmas apie holokaustą „Deveti krug“ sulaukė teigiamų kritikų atsiliepimų ir buvo demonstruotas Kanų kino festivalyje bei nominuotas Oskarui geriausio užsienio filmo kategorijoje. Šie du filmai davė didelį postūmų jos karjerai: Lončar vaidino eilėje šalies režisierių filmų, taip pat čia kūrusių užsieniečių juostose bei netruko pelnyti šalies „sekso simbolio“ vardo. Tuo metu vis dažniau vietoje jos tikrojo vardo „Desanka“ imtas naudoti paprastesnė pravardė „Beba“. Ji vaidino austrų („…und ewig knallen die Räuber“), britų („The Long Ships“), Vakarų Vokietijos („Freddy in the Wild West“) filmuose. 1964 m. ji pirmą kartą vaidino italų režisieriaus filme (Mauro Bolognini „La donna è una cosa meravigliosa“) ir tais pačiais metais nusprendė persikelti į Romą. Vien 1965 m. ji suvaidino 6 filmuose šioje šalyje ir netruko įsitvirtinti šios šalies kino rinkoje.
Čimišlija
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1620 m. liepos 4 d., tuomet, kai mokslininkas, vardu Vladimir Nicu, paaiškino, kad pagal legendą miesto pavadinimas kilo iš nežinomos kilmės žodžio, reiškiančio „turtus“.
Beba Lončar
Šeima
Lončar buvo ištekėjusi už kroatų kilmės verslininko Josip Radeljak, su kuriuo 1982 m. susilaukė sūnaus Leo. Aktorei tuo metu buvo 39 ir ji nusprendė visą dėmesį skirti šeimai. Santuoka iširo 1994 m., jos vyrui ėmus susitikinėti su aktore Ena Begović. Šio amžiaus pradžioje Lončar persikėlė iš Romos į Belgradą, kur gyvena iki šiol. Šiuo metu ji yra ištekėjusi už buvusio slidininko Stevan Marinković Knićanin.
Čimišlija
Istorija
1840 m. buvo suteiktas miestelio statusas. 1844 m. atidaryta pirmoji mokykla, 1885 m. – ligoninė.
Beba Lončar
Kinas
right |thumb|160px|1971 m. right |thumb|160px right |thumb|160px
Miškinių II apylinkė
Miškinių II apylinkė (iki 1950 m. Miškinių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Paberžės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Nemenčinės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Ažulaukės apylinkės.
Serena Rossi
Serena Rosi (g. 1985 m. rugpjūčio 31 d. Neapolis) – italų aktorė ir dainininkė.
Daugiausia vaidina televizijoje, TV filmuose arba serialuose (debiutiniame „Un posto al sole“ ji filmavosi 8 sezonus), taip pat dubliuoja kino filmus (pvz, aktores Anna Kendrick arba Emily Blunt).
Kinas
right|thumb|170px
Monsoro
Istorija
Sena galų gyvenvietė. XI a. pavadinta pagal pagal pilį, iš kurio ilgainiui atsirado Monsoro vardas.
Demografija
Gyventojų plėtros diagrama (Monsoro)
Pelenė (Panevėžys)
Pelenė – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Smilgių.
Blond (grupė)
220px|miniatiūra|Gabriel Forss
„Blond“ buvo XX a. dešimto dešimtmečio vaikinų grupė. Ją sudarė Jonas Karlhager, Gabriel Forss ir Patrik Lundström. Po pergalės Melodifestivalen 1997 konkurse su daina „Bara hon älskar mig“, išrinkti Švedijos atstovais 1997 m. „Eurovizijoje“ Dubline. Ten jie su 36 taškais užėmė 14 vietą. Daina taip pat įrašyta ir anglų kalba – pavadinimu „Baby, I’ll Die For You“.
Tais pačiais metais grupė išleido albumą „Blond“.
Horizontalizmas
Horizontalizmas – pinigų kūrimo teorijos požiūris, kurio pradininkas yra Basil Moore. Horizontalizmas teigia, kad privataus banko rezervai nėra valdomi centrinių bankų. Iš tiesų, rezervai bus suteikti pareikalavus už tokią kainą, kokią yra nustatęs pats centrinis bankas. Tai aukštyn kojomis apverčia nusistovėjusį vadovėlinį pinigų multiplikatoriaus nusakomą santykį tarp indėlių ir paskolų, kadangi paskolos sukuria indėlius (ne atvirkščiai), o šie savo ruožtu sukuria rezervus.
Mordovijos rezervatas
Mordovijos valstybinis gamtinis Piotro Smidovičiaus rezervatas  – rezervatas Rusijoje, Mordovijos šiaurės vakaruose, į pietus nuo Sarovo, Temnikovo rajone, Mokšos dešiniajame krante. Įkurtas 1936 m.
thumb|left|250px|Puštos gamtos muziejus
Rezervato paviršių užima smėlėta lyguma, iškylanti iki 188 m. Kai kur po smėliu slūgso klintis; yra karstinių reljefo formų. Rezervato pakraščiu teka Mokša, o per jo teritoriją – Mokšos intakai Pušta ir Satisas. Apie 97 % paviršiaus užima miškai, daugiausia pušynai, mišrieji pušų ir liepų, pušų ir ąžuolų miškai; yra beržynų, liepynų, ąžuolynų, uosynų, eglynų, paupiais – alksnynų, užliejamųjų pievų.
Rezervate aptikta daugiau kaip 1000 aukštesniųjų augalų rūšių (retosios – plačialapė klumpaitė, raudonasis garbenis, daugiametė blizgė, plūduriuojantysis agaras). Taip pat virš 60 žinduolių rūšių (briedžiai, rudieji lokiai, lūšys, vilkai, šernai, kiaunės, barsukai, ūdros, kurmėnai; reaklimatizuoti bebrai; aklimatizuoti dėmėtieji elniai, maralai, stumbrai), 215 paukščių (tetervinai, jerubės, pelėdos, apuokai, pilkieji garniai, didieji baubliai, mažieji baubliai, pilkosios gervės, juodieji gandrai, kilnieji ereliai, jūriniai ereliai), 32 žuvų, 10 varliagyvių, 6 roplių rūšys.
Lenktas lankas
thumb|Lenktas lankas thumb|Lenktų lankų finalas [[2016 m. vasaros olimpinės žaidynės|2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.]] Lenktas lankas arba olimpinis lankas – modernių lankų tipas. Labiausiai paplitusių lankų grupė sportiniame šaudyme iš lanko.
Istorija
Pirmykščiai lenkti lankai buvo plačiai paplitę antikos tautų - persų, dakų, kumanų, graikų, hiksų, hunų ir kitų.
1972 m. lenkti lankai pradėti naudoti Šaudymo iš lanko olimpinių žaidynių varžybose.
Bruožai
Lyginant su paprastu ilguoju lanku, lenktojo lanko viršūnės yra išlenktos tolyn nuo lankininko, kai lanko templė nėra uždėta. Šio tipo lankai turi savyje daugiau energijos lyginant su tiesių šakų lankais ir dėl to daugiau jos suteikia strėlei.
Lenktųjų lankų šakos taip pat labiau apkrauna lanko konstrukciją ir todėl jie gali sukelti didelį garsą kai jais yra šaunama.Lankų šakos paprastai būna pagamintos iš stiklo pluošto, anglies pluošto ir medienos sluoksnių ant anglies putų arba medienos šerdies. Anglies pluošto šakos įprastai strėles paleis didesniu greičiu, lyginant su tokios pat tempimo jėgos medinėmis šakomis. Lanko rankena paprastai yra daroma atskira nuo šakų, ir gaminama iš aliuminio arba magnio lydinių.
Varžybos
Lenktasis lankas yra vienintelis lankų tipas leidžiamas Olimpinėse žaidynėse.
Pajūris (Tauragė)
Pajūris – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Dauglaukio (jungia kelias ), į vakarus nuo Jūros ir Šešuvies santakos.
Buvęs bažnytkaimis, katalikų parapijos centras su čia stovėjusia filijine bažnyčia. Jos vieta paženklinta bendruomenės kryžiumi ir paminkliniu akmeniu. Išlikę bažnyčios pamatai, senoji klebonija. Yra veikiančios senos kapinės, Pajūrio Nukryžiuotojo Jėzaus koplyčia. Ilgą laiką stovėjo paminklas – betoninė stela SSRS NKVD 106-ojo pasienio būrio 2-ojo forposto sovietų pasieniečiams, žuvusiems 1941 m. birželio 22 d. 2-asis pasieniečių forpostas, kuriam vadovavo leitenantas Pavelas Iljičius Podgornys, buvo netoli Pajūrėlio kaimo. 2022 m. gegužės mėnesį, vykstant karui Ukrainoje, sovietine simbolika paženklintas paminklas buvo nugriautas.
miniatiūra|left|Buvusios bažnyčios vieta