cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kanopiniai
Neporakanopiai
Būdingiausias šių stambių žolėdžių bruožas – priekinių ir užpakalinių galūnių sandara. Geriausiai išsivystęs užpakalinių galūnių trečiasis pirštas, sudarantis pagrindinę kūno atramą. Šoniniai pirštai silpnesni. Galinius pirštų narelius saugo kietos kanopos. Neporakanopiai išsivystė dabartinėje Šiaurės Amerikoje vėlyvajame paleocene, mažiau nei 10 mln. metų po dinozaurų išmirimo. Šiuo metu paplitę Azijoje, Afrikoje ir Pietų Amerikoje.
Būrį sudaro du pobūriai ir trys šeimos:
Porakanopiai
Būdingiausias bruožas – pradinė keturpirštė kojų sandara. Galūnės ašis eina tarp didžiausių: III bei IV – geriausiai išsivysčiusių pirštų: II ir V gerokai mažesni, reikalingi vaikštant per klampų gruntą: I pirštas išnykęs. Pirštų galai aptraukti ragine makštimi – kanopa. Gerų bėgikų visos kojų dalys pailgėjusios. Raktikaulių nėra. Paplitę visuose žemynuose, išskyrus Antarktidą, o Australijoje ir Naujojoje Zelandijoje gyvena tik aklimatizuotos rūšys.
Būryje 10 šeimų ir apie 220 rūšių. Lietuvoje – 3 šeimos ir 8 rūšys.
Grum-Gržimailo ledynas
Grum-Gržimailo ledynas  – ledynas Tadžikistane, vidurio Pamyre, ties Nepriklausomybės viršukalnės (Jazgulemo kalnagūbris) papėdėmis. Ledynas slėninis, dendritinis. Ilgis – 37 km. Plotas – 143 km². Firno linija slūgso 5080 m aukštyje. Iš ledyno išteka Tanymaso upė.
Ledyną 1887 m. atrado rusų keliautojai, broliai Grigorijus ir Vladimiras Grum-Gržimailai.
Konstantinuvka (reikšmės)
Konstantinuvka vadinamos šios gyvenvietės:
Kostjantyniwka (Begriffsklärung)
Garbšių apylinkė
Garbšių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Salako valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dūkšto rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Jakėnų apylinkės ir Kazitiškio apylinkės.
Barčelona Poco di Gotas
Istorija
Barčelona įkurta 1522 m., kai Siciliją valdė ispanai. 1836 m. ji buvo sujungta su Poco di Gotu, įkurtu 1463 m.
Turistiniai objektai
Greta yra XIII a. Kastrorealės kaimas, kuriam yra bokštas išlikęs iš Frydricho III Siciliečio statytos pilies.
Babeltuapas
thumb|250px|[[Ngardokas|Ngardoko ežeras Babeltuapo saloje]]
Babeltuapas arba Babeldaobas – sala Ramiajame vandenyne, Karolinų salose, didžiausia Palau sala. Ji sudaro 70 % šalies ploto, čia gyvena 30 % Palau gyventojų. Plotas – 331 km². Paviršius kalnuotas, aukštis iki 242 m (Ngerčelčuso k., aukščiausias šalyje). Rytinėje salos pakrantėje būdingi smėlio paplūdimiai, tuo tarpu vakarinė apaugusi mangrovėmis.
Babeltuape gyvena ~6000 žmonių, čia įsikūrusi naujoji šalies sostinė Ngerulmudas. Taip pat yra pagrindinis šalyje Airajaus oro uostas, o į Kororo salą nutiestas Kororo-Babeltuapo tiltas. Babeltuape yra 10 iš 16 Palau valstijų: Aimelikas, Airajus, Melekeokas, Ngarardas, Ngarčelongas, Ngardmau, Ngatpangas, Ngčesaras, Ngaremlengujis, Ngivalas.
Tytuvėnų Kristaus laiptų koplyčia
left|150px
Tytuvėnų Kristaus laiptų (Šventųjų laiptų) koplyčia (pilnas pavadinimas: Tytuvėnų Švč. Mergelės Marijos bažnyčios ir bernardinų vienuolyno ansamblio Kančios laiptų, Kristaus laiptų, Šventųjų laiptų koplyčia) stovi Kelmės rajone, Tytuvėnų miestelyje, Tytuvėnų Švč. Mergelės Marijos bažnyčios ir bernardinų vienuolyno ansamblio teritorijoje. Viena iš Tytuvėnų regioninio parko lankytinų vietų. Koplyčia nuo 1996 m. įtraukta į Kultūros paveldo registrą (unik. kodas ). Garsėja laiptais, skirtais maldininkams pakilti į koplyčią keliais. Koplyčia Tytuvėnuose įrengta pagal Romos „Sancta Sanctorum“ (Šventųjų laiptų) koplyčios prie Laterano Šv. Jono bazilikos pavyzdį. miniatiūra|200px|left|Šventieji laiptai (žvelgiant į viršų) miniatiūra|200px|left|Abeji laiptai iš viršaus
Istorija
1775 m. Tytuvėnuose, pačiame šventoriaus centre, pradėta statyti Šventųjų laiptų, arba Kristaus laiptų, koplyčia. Pastatyti iš akmens, atgabento iš Švedijos, Šventieji laiptai pirmąkart maldingai apeiti 1778 m. gegužės 28 d. per Viešpaties Dangun Žengimo šventę. 1771–1780 m. erdviame uždaro plano kieme su arkadinėmis galerijomis aplink koplyčią įrengtas 39 stočių Kryžiaus kelias, kuris pagal stočių skaičių – didžiausias žinomas Kryžiaus kelias Lietuvoje. Stotys nepakitusios išliko iki mūsų dienų.
Kad gautų atlaidus, maldininkai turėdavo Šventaisiais laiptais lipti keliais, kalbėdami atitinkamas maldas. Tytuvėnuose visuotiniai atlaidai būdavo suteikiami Šventuosius laiptus apėjus Viešpaties Dangun Žengimo, Šv. Jono Krikštytojo, Trijų Karalių šventės dieną ir Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo oktavą.
Sovietmečiu buvusio vienuolyno patalpose buvo įsikūrusios įvairios įstaigos: žemės ūkio technikumas, mokyklos internatas. 1961–1973 m. remontuojant Tytuvėnų ansamblį, buvo restauruoti ir Kristaus laiptų koplyčios fasadai.
Koplyčios laiptai
Tytuvėnų koplyčioje yra akmeniniai užlipimo ir mediniai nulipimo laiptai. Akmeninės pakopos su relikvijoriais. Kiekviename laiptelyje po stikliniu gaubteliu įmontuotos relikvijos – iš Palestinos parvežta šventa žemė. Viena laiptų eilė skirta maldininkams užlipti keliais, kita – nusileisti. Lipant Šventaisiais laiptais, ant kiekvieno laiptelio atsiklaupus būtina sukalbėti maldas „Tėve mūsų“, „Sveika, Marija“ ir „Garbė Dievui“. Šis priesakas įrašytas virš įėjimo durų pakabintoje lentoje „Šventųjų laiptų apvaikščiojimo būdas“. Užlipę Šventaisiais laiptais, maldininkai atsiduria nedidelėje viršutinėje koplyčioje su altoriumi.
Architektūra
Koplyčia sudaro gotikos, renesanso ir baroko stilių architektūros ansamblį, kuriam taip pat priklauso Švč. Mergelės Marijos bažnyčia ir bernardinų vienuolynas. Šventoriaus kiemas su arkadinėmis galerijomis ir šventoriaus centre pastatyta Kristaus laiptų koplyčia reprezentuoja vėlyviausią – barokinį – ansamblio statybų etapą. Pagrindinis dvibokštis bažnyčios fasadas taip pat barokinis.
Koplyčia vienaaukštė, su masyviu bokštu, kurį dengia keturšlaitis stogas. Kiekvieno jos fasado kompozicija skirtinga. Statinio sienų angos – arkinės (prie įėjimo durų), bokštelio langų angos stačiakampės. Koplyčia barokinė, jos pietų ir šiaurės fasadų kompozicija – simetrinė, priešingų fasadų – laisva. Dominuojančios detalės – piliastrai, voliutos, antablementas, profiliuotas pastogės karnizas, frontonas su smaile, fundatoriaus Jurgio Goiževskio herbo reljefinis kartušas, kontraforsai. Kabo Amelijos Pšeciševskienės, Rapolo Pšeciševskio epitafinės lentos su įrašais lenkų kalba.
Laiptų viršuje stovi iš gipso lipdytas altorius su Nukryžiuotuoju centre. Nukryžiuotojo altorius papuoštas skulptūrinėmis grupėmis „Nukryžiuotas Jėzus Kristus ir klūpinti šv. Marija Magdalietė“ ir „Dievas Tėvas ir Šventoji Dvasia“ bei skulptūromis „Skausmingoji Dievo Motina“ ir „Šv. evangelistas Jonas“. Koplyčioje taip pat pastatytos dvi medinės prie stulpo pririšto Jėzaus skulptūros: vadinamoji „Ecce Homo“ ir „Kristus prie stulpo“.
SC Covilhã
Koviljano SC – Portugalijos futbolo klubas iš Koviljano.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1923 m.
Kriaučėnai
Kriaučėnai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Slavikų.
Kinijos vyrų futbolo rinktinė
Kinijos vyrų futbolo rinktinė – Kinijai atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Kinijos futbolo asociacija. Rinktinė dalyvavo 1 pasaulio čempionate, 12 žemyno čempionatų.
Pirmojo asmens šaudyklė
thumb|right|Vieno įtakingiausių FPS – [[Doom žaidimo vaizdas. Matoma pirmojo asmens perspektyva.]] Pirmojo asmens šaudyklė (, sutrumpintai FPS) – kompiuterinių žaidimų žanras, kurio pagrindinis bruožas yra kova šaunamaisiais ginklais iš pirmojo asmens perspektyvos, t. y. žaidėjas veiksmą mato pagrindinio veikėjo akimis. Pirmojo asmens šaudyklėse veikėjas dažniausiai vaikščioja pėsčiomis, t. y., į šį žanrą nepatenka, pavyzdžiui, lėktuvų simuliacijos, net jei jose vaizdas matomas taip pat iš pirmojo asmens perspektyvos.
Šiuo metu pirmojo asmens šaudyklės yra vienas populiariausių, sparčiausiai augančių ir komerciškai sėkmingiausių kompiuterinių žaidimų žanrų. Panašus žanras yra trečiojo asmens šaudyklė, kurios pagrindinis skirtumas – ekrane matomas veikėjas.
Istorija
Vienas iš ankstyviausių žanro pradininkų buvo Steve Colley žaidimas Maze War. Tiksli jo išleidimo data nėra žinoma; pradėtas kurti 1973 metais, o išleistas apie 1974-uosius. 1974 m. Ilinojaus universitete buvo pristatytas kitas žanro pradininkas – Spasim. Abu šie žaidimai dar nebuvo pirmojo asmens šaudyklės šiuolaikiniu supratimu (pavyzdžiui, „Spasim“ buvo primityvus skrydžio kosmose simuliatorius), tačiau juose pirmąkart sutinkama daug būdingų bruožų, svarbiausia – pirmojo asmens perspektyva. Jie nebuvo pardavinėjami ir prieinami ribotam žmonių ratui. Vėliau „Spasim“ pagrindu JAV kariuomenės užsakymu buvo padarytas tankų kovos simuliatorius.
Šveicarijos tvenkinys
Šveicarijos tvenkinys – tvenkinys Jonavos rajone, Šveicarijos kaime (Dumsių seniūnija), 28 km nuo Kauno. Sudarytas užtvenkus Varpės upę (Neries intakas) 3,8 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus - 1,6 km, plotis - iki 0,15 km. Altitudė 62,1 m. Kranto linija vingiuota, yra 3 nemažos įlankos: 2 į pietus (0,26 km ir 0,24 km ilgio) ir 1 į šiaurę (0,13 km ilgio). Vakarinis krantas aukštokas, kiti žemesni. Vakarinis ir rytinis krantai apaugę mišku (Dumsių miškas). Šiaurinėje pakrantėje stūkso buvusio Barborlaukio dvaro sodyba. Netoli yra kaimo turizmo sodyba (Barborlaukis). Teka Varpės upelis. Tvenkinio rytinę dalį skersai kerta vietinės reikšmės kelias. Šalia užtvankos yra įrengtas paplūdimys. Šveicarijos slėnyje rengiamos Joninės (Dumsių kultūros centras).
Pirmojo asmens šaudyklė
Istorija
Pirmasis viešai parduodamas pirmojo asmens perspektyvos žaidimas buvo 1980 m. Arcade mašinoms ir 1983 m. asmeniniams kompiuteriams išleistas Battlezone.
1987 m. buvo išleistas MIDI Maze, pirmojo asmens šaudyklė labirintuose. Dar prieš interneto paplitimą ji jau turėjo galimybę žaisti keliems žaidėjams per MIDI sąsają.
Šveicarijos tvenkinys
Sudarytas 1982 m.
Pirmojo asmens šaudyklė
Istorija
1992 m. id Software sukurtas Wolfenstein 3D buvo bene pirmasis žanro atstovas šiuolaikiniu supratimu. Pirmojo asmens perspektyva jame buvo kombinuojama su tų laikų trečiojo asmens žaidimams būdingu greitu tempu, žaidėjo reakcijos, refleksų, greičio ir tikslumo poreikiu, kadangi priešai judėdavo realiu laiku, greitai, kylant lygiams vis daugėdavo ir stiprėdavo. Dėl nacistinės simbolikos naudojimo „Wolfenstein 3D“ Vokietijoje buvo uždraustas.
Tos pačios „id Software“ sukurtas ir 1993 m. kaip shareware išleistas Doom susilaukė dar didesnės sėkmės. Jis išsiskyrė tamsiu, niūriu žaidimo pasauliu, įvairesne ir realistiškesne žaidimo aplinka. Doom leido žaidėjų tarpusavio kovas, kurios vadinosi deathmatch, vėliau šis terminas tapo standartiniu žaidimų leksikone. Doom žaidimas tinkle tapo toks populiarus, kad sukeldavo ryšio problemų interneto tiekėjams. Šis žaidimas yra laikomas bene svarbiausiu ir įtakingiausiu pirmojo asmens šaudyklių žanre, taip pat vienu iš svarbiausių ir įtakingiausių kompiuterinių žaidimų istorijoje apskritai.
Šveicarijos tvenkinys
Pietinėje pakrantėje įsikūręs Barborlaukio kaimas.
Hiudiksvalis
Hiudiksvalis – centrinės Švedijojs miestas Helsinglando provincijoje. Miestas yra įsikūręs ant Baltijos jūros kranto. Hiudiksvalis buvo įkurtas 1582 m. Jono III.
Italijos transportas
Šis straipsnis yra apie transporto infrastruktūrą Italijoje. thumb|right|250px|Milano geležinkelio stotis
Geležinkelis
Italijoje Iš viso driekiasi 19.394 km geležinkelio bėgių, įskaitant Sardiniją ir Siciliją. Pagal šį rodiklį Italija užima 16 vietą pasaulyje. Greitieji traukiniai pasiekia 300 km/val greitį.
Tarptautiniai traukiniai
Šalys, su kuriomis Italija turi bendras geležinkelio linijas:
Autostrados
thumb|right|200px|Italijos autostradų žemėlapis Italija pirmoji pasaulyje pradėjo statyti autostradas – greitus kelius, skirtus motorinėms transporto priemonėms. Kelias, jungiantis Milaną ir Komo bei Varėzės ežerus buvo sukurtas Piero Puricelli, vietinio inžinieriaus, ir baigtas statyti tarp 1924–1926 m.
Italijos autostrados turi vieną didžiausių leidžiamų greičių limitą Europoje. Italijoje automobiliams galima važiuoti iki 130 km/val greičiu, išskyrus autobusus, sukniasvores mašinas ir karavanus.
Iš viso Italijos greitkelių ilgis yra 654.676 km. Visi jie yra mokami.
Vandens transportas
Italija turi 27 pagrindinius uostus, iš kurių didžiausias yra Genuja – tai antras pagal dydį po Marselio Viduržemio jūros uostas.
Oro uostai
Italijoje yra apie 130 oro uostai (2012 m.).
Sraigtasparnių oro uostai
Italijoje yra 5 sraigtasparnių oro uostai.
Oro uostų užimtumas
thumb|Didžiausias Italijos oro uostas – [[Leonardo da Vinčio-Fiumičino oro uostas]] Didžiausi Italijos oro uostai pagal užimtumą (2009).
Pirčežeris
Pirčežeris – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 8 km į šiaurės rytus nuo Antazavės, Kampuolio hidrografiniame draustinyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,21 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 125,5 m. Krantai žemi, daug kur pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Pakrantės apaugusios mišku (Bugų šilelis), vietomis įsiterpę pievos. Pietuose išteka upelis link už 0,1 km telkšančio Kumpuolio ežero. Šalia įsikūręs Joniškio kaimas.
When I Grow Up
„When I Grow Up“ – pirmasis singlas iš iš amerikiečių merginų Pop/R&B grupės „Pussycat Dolls“ antrojo studijinio albumo „Doll Domination“. Tai pirmasis grupės singlas po Carmit Bachar išėjimo, daina buvo išleista kaip pagrindinis albumo singlas 2008 m. gegužės 27 d. Singlo vaizdo klipas laimėjo du apdovanojimus, bei buvo nominuotas keletui. „When I Grow Up“ nesenai išleido kaip „Pop Punk“ grupės dainos Mayday Parade koverį. „When I Grow Up“ buvo panaudotas video žaidime „Dance Dance Revolution 2009“.
Singlo istorija
„When I Grow Up“ yra panaudoti 1966 m. atlikėjų „The Yardbirds“ dainos „He’s Always There“ elementai. Pirmiausiai šią dainą savo solo debiutiniam albumui įrašė grupės lyderė Nicole Scherzinger, tačiau kai jos solo projektą atšaukė, singlas tapo grupės.
„The Dolls“ pirmą kartą dainą atliko 2008 m. gegužės 20 d. televizijos laidoje „Jimmy Kimmel Live“, o birželio 1 d. atliko 2008 m. MTV Movie Awards apdovanojimų ceremonijos metu. Vėliau šią dainą atliko keliose kitose laidose bei MTV Asia Awards, Fashion Rocks 5 renginyje, Vodafone Live Music Awards ir t. t.
Birželio 14 d. buvo išleisti oficialūs dainos remiksai. Kaip JAV radijui remiksas – „When I Grow Up (I Wanna Be)“. Hiphopo remiksai su reperiais Fatman Scoop, Diddy, Lil Wayne ir Rodney "Darkchild" Jerkins buvo išleisti vėliau. Kitas remiksas su Michael Jackson dainos „Thriller“ motyvais nutekėjo į internetą.
Dainos žodžiai
Daugelis žmonių maišo žodžius „I wanna have groupies“ – su „I wanna have boobies“. Komikė Ellen DeGeneres savo laidoje ir atsiimant universiteto garbės apdovanojimą citavo šiuos dainos žodžius.
2008 m. rugsėjo 16 d. dainuodamos britų laidoje „GMTV“ Nicole pakeitė žodžius 'be on TV' į 'on GMTV' tačiau per dainos atlikimą ji tarė 'MGTV'. Dainos pavadinimas reiškia „Kai aš užaugsiu“, o daina yra apie tai, kad vaikystėje mergina troško tapti garsenybe, tačiau „Dolls“ vėliau dainuoja, kad reikia atsargiai svajoti nes svajonė gali išsipildyti.
Vaizdo klipas
thumb|„Pussycat Dolls“ vaizdo klipe.|250px Vaizdo klipas buvo filmuojamas birželio 3 ir birželio 4 dienomis Holivude. Klipo režisierius yra Joseph Kahn. Britney Spears turėjo pasirodyti klipe, tačiau pasak MTV, jos pasirodymą klipe iškirpo. Vaizdo klipe panaudojama dainos versija kurioje panaudojami visų grupės narių vokalai, ir tai yra trečiasis toks „The Dolls“ singlas (pirmasis „Don't Cha“, o „Stickwitu“ antrasis). Taip klipe netrūksta šokių.
Vaizdo klipo premjera įvyko 2008 m. birželio 11 d. naujoje MTV laidoje „FNMTV“, kurią veda „Fall Out Boy“ bosistas Pete Wentz.
Vaizdo klipas prasideda „The Dolls“ užstrigusioms eismo spūstyje. Jos automobilyje pradeda dainuoti, o prasidėjus pirmajam priedainiui jos šoka ant mašinų. Paskui merginos pradeda eiti per Holivudo gatves. James Rhine matomas prie restorano. Vėliau „Pussycat Dolls“ dainuoja ant. Per Scherzinger solo partija, ji yra prie „Pussycat Dolls“ logotipo, ir paskui prasideda šokio partija. Klipas baigiasi „The Dolls“ šokant filmavimo aikštelėje.
Klipas buvo nominuotas keliems vaizdo klipų apdovanojimams.
Pasirodymas topuose
„When I Grow Up“ debiutavo #76 pozicijoje Billboard Hot 100 tope. Ketvirtoje savaitėje daina pasiekė 9-ąją vietą, ir tapo aukščiausiai pasiekusia The Dolls daina šiame tope po „Buttons“, kuri 2006 m. pasiekė trečiąją poziciją. Iki 2009 m. balandžio atsisuta legaliai daugiau nei 2 000 000 singlo kopijų vien JAV.
„When I Grow Up“ Kanadoje debiutavo gan aukšotje #15 vietoje Canadian Hot 100 tope, ir aukščiausia vieta šiame tope šios dainos yra trečioji.
„When I Grow Up“ Australijoje daina debiutavo ARIA singlų tope #45 pozicijoje vien tik dėl atsisiuntimų. Po kelių savaičių, ir staigių pakilimų aukštyn, singlas pagaliau pasiekė antrąją vietą, ir ten išbuvo dvi savaites. Singlas buvo atestuotas platininiu kaip buvo parduota daugiau nei 70 000 singlo kopijų.
Kitoje Okeanijos šalyje „When I Grow Up“ debiutavo top 40-tuke RIANZ tope, ir po kelių savaičių pasiekė #5 vietą. Daina buvo atestuota auksine Naujoje Zealndijoje kai buvo parduota 7 500+ kopijų.
Europoje dainos taip pat neaplenkė sėkmė. Billboard European Hot 100 daina pasiekė #3 vietą.
Jungtinėje Karalystėje debiutavo labai aukštoje pozicijoje – 3 vietoj. Ir tai yra aukščiausia dainos pasiekta vieta UK Singles Chart tope.
„When I Grow Up“ Prancūzijoje net tris savaites išsilaikė antroje pozicijoje. Ir tai yra geriausiai pasirodžiusi Pussycat Dolls daina ten, nes „Don't Cha“ pasiekė 2005 m. tik šeštąją vietą.
Daina pasiekė aukščiausiąją pirmąją vietą pasiekė Vokietijoje, Norvegijoje, Šveicarijoje ir Švedijoje.
Šaltiniai
http://music.yahoo.com/ar-4623677-bio--The-Pussycat-Dolls billboard
533 m.
533 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Motiejus Mikalojus Radvila
Motiejus Mikalojus Radvila (, 1873 m. liepos 27 d. Zegžoje – 1920 m. lapkričio 5 d. Stašuve) – didikas, Lenkijos ūkio ir politinis veikėjas.
Stasys Dirmantas
Stasys Dirmantas (1887 m. lapkričio 14 d. Raseiniuose – 1975 m. sausio 26 d. Čikagoje, JAV) – geodezininkas, profesorius, Lietuvos kariuomenės brigados generolas, politinis ir visuomenės veikėjas.
Motiejus Mikalojus Radvila
Biografija
Kunigaikštis, kilęs iš Radvilų giminės Nesvyžiaus šakos, tėvas Motiejus Juozapas Radvila, motina Jadvyga Krasinska. Brolis Pranciškus Pijus Radvila.
Vytauto Didžiojo ordino Karininko kryžius
– penkioliktas pagal svarbą Lietuvos valstybės apdovanojimas.
Motiejus Mikalojus Radvila
Šeima
Žmona Rožė Potockytė (Róża z Potockich) (1878 m. gegužės 6 d. − 1931 m. gegužės 26 d.), grafo Artūro Patockio (1850−1890) ir Rožės Liubomirskos (1860−1881) duktė, vaikai Kristupas Mikalojus Radvila, Rožė Radvilaitė (mirė jauna), Arturas Mikalojus Radvila, Konstantinas Mikalojus Radvila, Motiejus Mikalojus Radvila II.
Vytauto Didžiojo ordino Karininko kryžius
Skiriamas Prezidento už ypatingus nuopelnus Lietuvai.
Istorija
1930 m. įsteigtas Vytauto Didžiojo ordinas, minint Vytauto Didžiojo mirties 500-ąsias metines.
Motiejus Mikalojus Radvila
Šeima
Valdė Zegžos dvarą, tačiau gyveno Sichove prie Stašuvo ir dalyvavo steigiant krašte pramonės įmones. Įsteigė akcinę bendrovę „Jėga ir šviesa“ (Sila i Swiatlo), kuri užsiėmė apylinkių elektrifikavimu. Dalyvavo steigiant Lenkijos elektrotechnikos įmonių akcinę bendrovę „Siemens“. Kai kurioms jų vadovavo.
Stasys Dirmantas
Biografija
1924–1927 m. Aukštųjų karo technikos kursų, 1926–1927 m. Vyriausiojo štabo Karo mokslo valdybos kursų viršininkas, 1927–1929 m. Karo technikos kursų viršininkas, 1929–1933 m. Aukštųjų karininkų kursų viršininkas. 1927–1933 m. lietuvių karininkų Ramovės tarybos narys, vicepirmininkas, kariuomenės sporto draugijos pirmininkas. 1933 m. išeinant į atsargą, suteiktas pulkininko laipsnis. 1935–1938 m. XVII ministrų kabinete krašto apsaugos ministras, nuo 1937 m. vasario 16 d. brigados generolas.
Vytauto Didžiojo ordino Karininko kryžius
Istorija
Prieškarinio ordino ženklo autorius – dailininkas Jonas Juozas Burba. Analogiški ir šiandieniniai ordino ženklai. Vytauto Didžiojo ordino ženklus gamina Lietuvos monetų kalykla. Kaspinus audžia Danijos firma „Morch and Sons“ (Kopenhaga).
Motiejus Mikalojus Radvila
Šeima
Palaidotas Rytvianų (Rytwiany) Šv. Kryžiaus Tėvų kamedulių koplyčioje.
Kemijokis
Kemijokis  – ilgiausia Suomijos upė. Prasideda Laplandijoje, Manselkio gūbrio pietiniuose šlaituose, prie Rusijos sienos, teka į pietvakarius. Teka per Rovaniemio, Kemijarvio miestus, įteka į Baltijos jūrą ties Kemio miestu.
Pagrindiniai intakai – Kitinenas, Raudanjokis, Ounasjokis.
Žemupyje laivuojama. Pirma hidroelektrinė pastatyta 1946 m. prie Kemio miesto. Iš viso Kemijokio baseine pastatyta 18 elektrinių. 2003 m. jame buvo pagaminta 34,5 % Suomijos hidroenergijos.
Motiejus Mikalojus Radvila
Nuorodos
Trimitų herbo Radvilos lenkų kalba
Vytauto Didžiojo ordino Karininko kryžius
Aprašas
Ordiną sudaro:
Karininko kryžius kabinamas prie kaspinėlio su rozete.
Ordino laipsniai
yra Vytauto Didžiojo ordino su aukso grandine 4-asis laipsnis.
Kiti laipsniai:
Ordinais apdovanojama nuosekliai – pradedant nuo žemiausio laipsnio: Riterio, Karininko, Komandoro, Komandoro didžiuoju ir Didžiuoju kryžiais. Antrą kartą to paties laipsnio ordinu neapdovanojama.
Teikti prezidentui kandidatus ordinui turi Vyriausybė, Seimo Pirmininkas ir jo pavaduotojai, premjeras ir ministrai.
Teikimai ordinų kancleriui pristatomi ne vėliau kaip prieš du mėnesius iki apdovanojimo dienos – vasario 16-osios arba liepos 6-osios. Juose pateikiama kandidatų biografija, nuopelnų aprašymas, duomenys apie ankstesnius valstybės apdovanojimus, pageidaujamo apdovanojimo teikimas, asmens dokumento kopija.
Už valstybės apdovanojimui teikiamų duomenų tikrumą atsako teikiančios įstaigos ir jų atstovai.
Teikimai apdovanoti valstybės ordinais, medaliais ir kitais pasižymėjimo ženklais svarstomi Apdovanojimų taryboje. Jos išvados pateikiamos Prezidentui, tačiau Prezidentas apdovanoti gali ir nesvarsčius Apdovanojimų tarybai.
Ordiną iškilmingai įteikia Prezidentas ar jo atstovas.
Stasys Dirmantas
Biografija
(1935 m. lapkričio 1 d. – 1938 m. kovo 24 d.). Vytauto Didžiojo universitete Geodezijos ir kelių katedros vedėjas, ekstraordinarinis profesorius. 1940 m. Lietuvą okupavus TSRS valdžios įsakymu atleistas iš universiteto, bet rudenį vėl paskirtas katedros vedėju. 1942–1944 m. Vytauto Didžiojo universiteto Statybos fakulteto dekanas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, dėstė lietuvių techniko mokykloje. Nuo 1950 m. gyveno Čikagoje. Dalyvavo JAV lietuvių organizacijų veikloje, 1959–1968 m. Pasaulio lietuvių inžinierių ir architektų sąjungos, 1964–1974 m. Lietuvių profesorių draugijos Amerikoje pirmininkas.
Cėsių savivaldybė
Cėsių savivaldybė  – administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Vidžemėje. Ribojasi su Limbažių, Valmieros, Smiltenės, Gulbenės, Maduonos, Uogrės ir Siguldos savivaldybėmis. Plotas 2668,2 km², 41 161 gyventojas (2021 m.). Administracinis centras – Cėsys.
Istorija
Dabartinė savivaldybė sudaryta 2021 m. liepos 1 d., sujungus Amatos, Jaunpiebalgos, Lygatnės, Pargaujos, Priekulių, Vecpiebalgos ir ankstesniąją Cėsių savivaldybę.
Ankstesnioji Cėsių savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Cėsių rajono dalies. Apėmė tik Cėsių miestą ir Vaivės valsčių, turėjo 173 km² plotą ir 16 143 gyventojus (2021 m.). Administracinis centras buvo Cėsyse.
Suskirstymas
Savivaldybė skirstoma į 21 valsčių ir 2 miestus:
Mačkova Ruda (reikšmės)
Mačkova Ruda vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Baltrušiškiai
Baltrušiškiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Karklėnų.
FK Trivartis
FK „Trivartis“ – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.
Istorija
2005 m. futbolo klubą įkūrė virtualaus futbolo vadybos žaidimo „Hattrick“ (www.hattrick.org) nariai.
Klubas pagarsėjęs dalyvavimu protų kovose, 11 „Trivarčio“ atstovų išbandė jėgas TV žaidime „Auksinis protas“.
Klubas oficialiai įregistruotas 2009 m.
Klubo spalvinė gama
Mėlyna ir raudona.
Istadas
Istadas – miestas pietryčių Švedijoje, Skonės provincijoje. Miestas yra įsikūręs ant Baltijos jūros kranto, 63 km į rytus nuo Malmės.
Pupinių apylinkė
Pupinių apylinkė (arba Paupynės apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Rimšės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dūkšto rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kajotų apylinkės.
Baltučiai
Baltučiais vadinami kaimai:
Lungs
Lungs  – debiutinis indie rock grupės „Florence and the Machine“ albumas, išleistas 2009 m. liepos 3 d. įrašų studijos „Island Records“. Po išleidimo albumas penkias savaites laikėsi JK albumų populiariausių įrašų sąraše. 2010 m. sausio 10 d. albumas vėl užėmė antrą vietą ir išsilaikė joje šešias ne iš eilės einančias savaites. Savaitę po to albumas pasiekę pirmąją vietą ir išsilaikė ten dvi savaites. Iki šiol albumas iš viso yra buvęs keturiasdešimtuke 65 savaites iš eilės, o iš jų 33 – dešimtuke. Airjos albumų populiariausių įrašų sąraše albumas antroje vietoje išsilaikę 6 savaites.
Albumas buvo pagrindinis pretendentas 2009 m. „Mercury“ apdovanojimui laimėti ir gavo labai gerus muzikos kritikų atsiliepimus. „Lungs“ laimėjo MasterCard Britų albumo apdovanojimą 2010 m. BRIT Awards apdovanojimuose. Pasaulyje parduota per 3 milijonus albumo kopijų.
534 m.
534 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Pamarys (reikšmės)
Pamariu vadinama:
Ngerčelčusas
Ngerčelčusas (Ngerchelchuus) – aukščiausia Palau valstybės vieta. Kalva stūkso didžiausioje šalies saloje Babeltuape. Aukštis – 242 m. Per kalvą eina Ngardmau ir Ngaremlengio valstijų riba. Ngerčelčusas apaugęs tropiniais miškais.
Maitri Upanišada
Maitri Upanišada arba Maitrajanija Upanišada  – viena iš vedų kanono brahmaniškųjų komentarų – Upanišadų – dalių. Priskiriama Juodajai Jadžurvedai, pavadinimas kilo nuo žodžio „draugas“ (mitra). Priskiriama vėlyvosioms prozinėms Upanišadoms ir nebuvo komentuota Šankaros (tačiau žinomi XI a. Ramanudžos ir XVI a. Ramatirthos komentarai).
Maitri Upanišadoje aptariamos dvasinės praktikos, įvairios Brahmano ir Atmano apraiškos, praktiniai jogos aspektai. Dažnai cituojamos ankstesnės Upanišados. Manoma, kad Maitri Upanišada galėjo būti paveikta budizmo idėjų ir dvasinių praktikų.
Upanišada prozinė, sudaryta iš 7 dalių.
Griaziai
Griaziai – miestas Rusijoje, Lipecko srityje, 20 km į pietryčius nuo Lipecko, prie Matyros upės. Rajono centras. Patenka į Lipecko–Griazių aglomeraciją. Svarbus geležinkelių ir plentų mazgas: yra 3 geležinkelio stotys, linijos į Maskvą, Rostovą, Oriolą, Volgogradą. Mašinų ir įrengimų (hidraulikos, kultivatorių, konteinerių) gamyba, maisto (cukraus, grūdų) pramonė.
Istorija
XVII a. prie Matyros upės įsikūrė Griazių kaimas. Šis pavadinimas rusiškai reiškia „purvai, purvynė“. 1868 m. prie Maskvos–Voronežo geležinkelio įkurta Griazių stotelė, ėmė augti gyvenvietė, tapo geležinkelių mazgu. 1938 m. Griaziai tapo miestu. 1979 m. miestas sujungtas su senuoju Griazių kaimu.
1768 m.
1768 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Bukaramanga
Bukaramanga  – miestas šiaurės rytų Kolumbijoje, Rytų Kordiljeros vakariniame šlaite. Santandero departamento administracinis centras. 553 tūkst. gyventojų (2003 m.), o su aplinkine metropolija – 989,8 tūkst.
Svarbus prekybos kava ir tabaku centras. Tabako, tekstilės, maisto pramonė. Universitetas. Bukaramanga įkurta 1622 m.
Pablo Escobar
Gyvenimas
thumb|left|Plakatas skelbiantis apie premiją už P. Eskobarą P. Escobaras 1970 m. pradėjo kurti savo milžinišką narkoprekeivių imperiją. Manoma, kad savo pakilimo metais Eskobaras iš kokaino uždirbdavo vidutiniškai apie milijoną dolerių per dieną.
Nuo 1980 m. jis išgarsėjo tarptautiniu mastu. Jo vadovaujamas Medeljino kartelis užsiėmė stambiu kokaino eksportu į Puerto Riką, Meksiką ir Dominikos Respubliką.
Susitaręs su Kolumbijos valdžia P. Eskobaras sutiko pasiduoti ir būti teisiamas. Specialiai jam buvo įrengtas simboliškai saugomas kalėjimas. P. Eskobaras iš savo „privataus“ kalėjimo toliau vadovavo kartelio veiklai. 1992 m. valdžiai pabandžius apriboti jo ryšius, jis liepos 22 d. kartu su savo šalininkais pabėgo iš kalėjimo ir 1993 m. žuvo per susišaudymą su JAV spec. tarnybomis.
Kriaučiškės
Kriaučiškėmis vadinami kaimai Kaišiadorių rajone:
Kriaučiškė
Kriaučiškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Dietkauščiznos, 1 km nuo Lietuvos ir Baltarusijos valstybės sienos, prie kelio. Šiauriau kaimo telkšo Pakalniškių ežeras.
Sent Kilda
Sent Kilda  – salų grupė Atlanto vandenyne, Išorinių Hebridų grupėje, tačiau atokiai nuo kitų salų, 64 km į vakarus nuo Šiaurės Juisto salos. Priklauso Škotijai. Plotas – 8,546 km².
Tai uolingos, iš granito ir gabro sudarytos salelės ir uolos. Didžiąją dalį Sent Kildos ploto sudaro Hirtos sala (6,7 km²). Kitos ženklesnės salos yra Soajus (0,99 km²) ir Borerėjus (0,86 km²). Aplink jas stūkso Diuno, Stak am Armino, Stak Bioracho, Stak Li, Stak Levenišo uolos. Paviršius uolingas, kalnuotas, krantai aukšti ir skardingi. Aukščiausia vieta – 430 m (Hirtos s.). Paviršių dengia žolynai, samanos, kerpės. Yra endeminių rūšių ir porūšių. Gausu vandens paukščių. XIX a. čia gyveno paskutinės didžiosios alkos. Sent Kildoje ganosi sulaukėjusių avių bandos.
Sen Kildoje yra išlikusi gyvenvietė, bažnyčia, priešistorinių aptvarų liekanos. Vasarą salas lanko turistai, gamtininkai.
Nigerijos vyrų krepšinio rinktinė
Nigerijos vyrų krepšinio rinktinė atstovauja Nigerijai vietiniuose ir tarptautiniuose krepšinio čempionatuose visame pasaulyje. Nigerijos rinktinė laikoma viena geriausių Afrikoje kartu su Angola ir Tunisu.
Nacionalinė komanda prie FIBA prisijungė 1964 m. 2019 m. šalies rinktinė FIBA reitinge užėmė 23-ą vietą.
Pastaruoju metu komandą lydi sėkmė įvairiuose turnyruose. Afrikos čempionate ekipa dalyvavo 18 kartų, po tris kartus pelnė sidabro ir aukso medalius.
Elžbieta II
Elžbieta II (Elizabeth II, g. Elžbieta Aleksandra Marija Vindzor, 1926 m. balandžio 21 d. – 2022 m. rugsėjo 8 d.) – Jungtinės Karalystės karalienė, valdžiusi 1952–2022 m. Ji taip pat buvo Antigvos ir Barbudos, Australijos, Bahamų, Belizo, Kanados, Grenados, Jamaikos, Naujosios Zelandijos, Papua Naujosios Gvinėjos, Sent Kitso ir Nevio, Sent Lusijos, Sent Vinsento ir Grenadinų, Tuvalu, Saliamono Salų valdovė. Karalienės Elžbietos II valdymas truko 70 metų ir 214 dienų – ilgiausiai iš visų britų monarchų.
Biografija
Elžbieta gimė Londone, kaip pirmoji Jorko hercogo ir hercogienės (vėliau karaliaus Jurgio VI ir karalienės Elžbietos) atžala. Jos tėvui sostas atiteko 1936 m., kai jo brolis karalius Eduardas VIII atsisakė būti karaliumi, tad Elžbieta tapo sosto įpėdine. Ji mokėsi privačiai namuose ir Antrojo pasaulinio karo metu pradėjo vykdyti viešąsias pareigas, tarnaudama moterų savanoriškoje tarnyboje. 1947 m. lapkritį ištekėjo už Filipo, buvusio Graikijos ir Danijos kunigaikščio, jų santuoka truko 73 metus iki jo mirties 2021 metų balandį. Jie turėjo keturis vaikus: Čarlzą (vėliau Karolis III), Aną, Endriu ir Edvardą. kairėje|miniatiūra|149x149px|Elžbietos II monograma
1952 m. vasarį mirus tėvui, Elžbieta, kuriai tada buvo 25 metai, tapo septynių nepriklausomų Tautų Sandraugos šalių: Jungtinės Karalystės, Kanados, Australijos, Naujosios Zelandijos, Pietų Afrikos, Pakistano ir Šri Lankos, taip pat kitų britų kolonijinių šalių vadove. Elžbieta visą laiką karaliavo kaip konstitucinė monarchė. Jos valdomų teritorijų skaičius laikui bėgant mažėjo, nes kai kurios teritorijos įgijo nepriklausomybę, o šalys tapo respublikomis. Jos valdymo metu pasikeitė 15 ministrų pirmininkų, 14 JAV prezidentų, ji susitiko su 5 popiežiais. Per visą jos gyvenimą monarchijos palaikymas Jungtinėje Karalystėje nuolat išliko didelis, kaip ir jos asmeninis populiarumas.
2006 m. spalio 16–18 dienomis Jungtinės Karalystės karalienė Elžbieta II kartu su vyru princu Filipu lankėsi Lietuvoje oficialaus vizito metu. Ji susitiko su prezidentu Valdu Adamkumi, aplankė Antakalnio kapines, kur pagerbė sausio 13-tosios aukas, sveikino miestiečius Vilniaus rotušės aikštėje. Vėliau vizitą tęs Latvijoje ir Estijoje.
2015 m. rugsėjo 9 d. karalienė Elžbieta II tapo ilgiausiai valdžiusiu bet kurios lyties britų monarchu. Karalienė Elžbieta II mirė 2022 m. rugsėjo 8 d. Balmoralo pilyje, Škotijoje. Po karalienės Elžbietos II mirties sostą paveldėjo vyriausias sūnus Karolis III.
Cesvainės savivaldybė
Cesvainės savivaldybė  – buvęs administracinis vienetas rytų Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Cesvainė. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Maduonos rajono dalies. Buvo sudkirstyta į Cesvainės valsčių ir Cesvainės miestą. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Maduonos savivaldybės.
ElGamal kriptosistema
ElGamal kriptosistema yra viešo rakto kriptosistema. Jos saugumas remiasi diskretaus logaritmo problemos sprendimo sudėtingumu.
Raktų parinkimo algoritmas
Pasirenkame didelį pirminį skaičių p\,, ir tegu \alpha\, yra generojantis grupę Z_p^*\, elementas. Pasirenkame skaičių a\,,, suskaičiuojame.
Viešas raktas:
Privatus raktas: K_p = <a>\,
Šifravimas/dešifravimas
Tegu B nori perduoti – pranešimą A\,. B\, pasirenka atsitiktinai skaičių k\,, ir apskaičiuoja,. Gautas šifras. B\, perduoda c\, A\,.
A\, dešifruoja šifrą c\, taip:
Pastaba:
Rigolis (reikšmės)
Rigoliu vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Milžinų kelias
Milžinų kelias  – Šiaurės Airijos pajūryje, Antrimo grafystėje susidariusi didžiausia lavos plynaukštė Europoje.
Šis geologinis darinys atsirado maždaug prieš 60 mln. metų. Šiaurės Amerikos ir Eurazijos žemynai, iki tol susijungę, pradėjo skirtis. Tarp jų atsivėrė Atlanto vandenynas ir pamažu plėtėsi nuo vulkaninio rifto, einančio išilgai vidurio kalnagūbrio. Airija, su daugybe veikiančių ugnikalnių, kaip tik yra ties šiuo riftu. Prasidėjus žemynų judėjimui, šiame antsprūdyje susidarė Airijos ir Škotijos lavos plotai. Lavoje buvo pastovus bazalto kiekis. Kietėdama ji traukėsi, o traukimosi jėgos buvo taip lygiai pasiskirsčiusios, kad lava suskilinėjo geometriškai tiksliai.
Bazaltiniai Milžinų Kelio stulpai vidutiniškai yra 460 mm pločio ir 1–2 m aukščio. Plačiausia tako vieta – 180 m, jis 150 m nusidriekęs į jūrą. Suskaičiuota apie 40 000 stulpų.
Erozinis ledynų poveikis ledynmečiu ir Atlanto bangų mūša per tūkstantmečius sukūrė Milžinų Kelią tokį, koks jis yra šiandien. Kiekvienas bazaltinis stulpas sudarytas iš daugybės apie 360 mm ilgio susijungusių segmentų. Kartais segmentus bangos atplėšia per tarp jų esantį sprūdį, todėl Milžinų Kelias laiptuotas.
1986 m. Milžinų Kelias įrašytas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Paprastoji avietė
thumb|240px|Miškinės avietės thumb|240px|Aviečių uogos Paprastoji avietė (Rubus idaeus) – erškėtinių (Rosaceae) šeimos puskrūmis su dvimečiais stiebais. Išauga iki 1-2 m aukščio.
Paplitimas ir augavietės
Avietės auga lapuočių, spygliuočių ir mišriuose miškuose, taip pat pamiškėse, kirtimuose, krūmuose, drėgnose vietose. Tai dažnas augalas. Soduose auginamos įvairių veislių avietės, tačiau vaistinei žaliavai geriausiai tinka laukinės veislės.
Morfologija
Stiebas status, dygliuotas, viršūnės truputį palinkusios. Lapai trilapiai ir plunksniški. Žiedai sukrauti kekėse, išaugusiose viršūnėse ar pažastyse. Žydi birželio - liepos mėn. Prinokę vaisiai raudoni arba geltoni, sutelktiniai, sudaryti iš smulkių kaulavaisių. Vaisiai prinoksta liepos-rugpjūčio mėn.
Panaudojimas
Avietės kaip kultūriniai augalai auginamos nuo IV a. Išvesta nemažai jų kultūrinių veislių. Vaisiuose yra apie 80-86 proc. vandens, 2,6-7,1 proc. cukrų, 15–30 mg proc. vitamino C ir kt. Naudojami maistui švieži ir uogienių pavidalu.
Vaistinis augalas. Džiovinti vaisiai ir jauni lapai naudojami liaudies medicinoje kaip prakaitavimą sukelianti priemonė.
Kenkėjai ir ligos
Svarbiausi kenkėjai: paprastasis avietinukas, avietinis žiedgraužis, amarai, avietinė musė, avietinė blauktė. Ligos: antraknozė, rūdys, kekereinis puvinys, bakterinis vėžys, žievėplaiša. Avietėms taip pat kenkia brantas.
Istorija
Lietuvoje avietės prie namų auginamos nuo XVIII a.
Eimantas Valaitis
Eimantas Valaitis (g. 1982 m. birželio 3 d.) – Lietuvos futbolo žaidėjas, žaidžiantis gynėjo pozicijoje. Ūgis 187 cm, svoris 80 kg.
Griazovecas
Griazovecas – miestas Rusijoje, Vologdos srityje, 47 km į pietus nuo Vologdos. Rajono centras. Geležinkelio stotis prie Jaroslavlio–Vologdos linijos, praeina Jaroslavlio–Vologdos plentas. Maisto (pieno), statybinių medžiagų pramonė, dujų paskirstymo punktas. Veikia krašto muziejus, kultūros centras.
Eimantas Valaitis
2010 m. sausio 28 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Marijampolės "Sūduvos" klubu. 2011 m. sausio 17 d. pasirašė sutartį su FK Mažeikių klubu. 2011 m. liepos mėn. pasirašė sutartį su Estijos JK Sillamäe Kalev klubu.
Griazovecas
Istorija
Griazovecas šaltiniuose minimas nuo 1538 m. Apylinkėse veikė nuo 1497 m. žinomas Kornelijaus Komelskio vienuolynas. Gyvenvietė augo dėl pro ją ėjusių prekybinių kelių, 1780 m. tapo miestu. XIX a. pab. – XX a. pr. buvo didelis aliejaus spaudimo centras, 1872 m. miestą pasiekė geležinkelis.
Eimantas Valaitis
Trenerio karjera
2022 m. įgijo UEFA B trenerio licenciją.
535 m.
535 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Meškiai (Rietavas)
Meškiai – kaimas Rietavo savivaldybėje, 14 km nuo Rietavo.
Berdyžas
Berdyžas – paleolito stovyklavietė Baltarusijoje, 3 km į pietus nuo Berdyžo kaimo, Čačersko rajonas, Gomelio sritis.
Tyrimai
Berdyžo stovyklavietę 1926–1929 m. ir 1938–1939 m. tyrinėjo K. Palikarpovičius ir S. Zamiatninas, 1959–1961 m. – V. Budzko. Rasta daug gyvulių kaulų, dauguma mamutų, akmeninių įrankių – titnaginių antgalių, ietigalių, peilių, gremžtukų, rėžtukų. 100–120 m į šiaurės vakarų nuo stovyklos 1953 m. buvo atidengtas ankstyviausias kultūrinis sluoksnis, kai kurių archeologų priskiriamas Mustjė kultūrai.
Klaipėdos kraštas
Klaipėdos kraštas – šiaurinėje Mažosios Lietuvos dalyje ir palei Nemuno žemupį bei Baltijos jūrą 1919–1939 m. egzistavęs teritorinis vienetas. Plotas (be vidaus vandenų) 2416 km², ilgis apie 140 km. Jį sudarė dabartinių Klaipėdos, Šilutės, Tauragės, Jurbarko ir Kretingos rajonų, Pagėgių savivaldybės teritorija, Klaipėda ir Neringa.
Baltučiai (Šalčininkai)
Baltučiai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Poškonių.
Klaipėdos kraštas
1939 m. kovo 23 d. A. Hitleriui pareikalavus Klaipėdos kraštas buvo perduotas Trečiajam Reichui. 1945 m. sausio 28 d. Raudonoji Armija įžengė į Klaipėdą, o vasario 4 d. ir į Kuršių neriją. Po to Klaipėdos kraštas tapo Lietuvos TSR dalimi.
Gyventojai
1912 m. Klaipėdos mieste ir krašte gyveno 131 100 gyventojų (2848 km² plote), 47,0 proc. – miestuose.
1925 m. sausio 20 d. surašymo metu gyveno 141 650 gyventojų, iš jų 50,8 proc. lietuviai, tačiau 34 340 lietuvių (24,2 proc. gyventojų) norėdami pabrėžti savo skirtumą nuo Didžiosios Lietuvos lietuvių, užsirašė klaipėdiškiais. Vokiečiais užsirašė 41,9 proc., 7,3 proc. kitataučiais. 94,1 proc. buvo evangelikai (vyravo liuteronai). Miestuose ir miesteliuose gyveno 55,3 proc.
Istorija
thumb|250px|left|Klaipėdos pilis XVIII a. Kaip istorinė sritis Klaipėdos kraštas atsirado 1919 m., kai Paryžiaus taikos konferencijoje Lenkijos atstovas iš pradžių pareikalavo Mažąją Lietuvą sujungti su Didžiąja ir abidvi kartu prijungti prie Lenkijos, bet kovo 3 d. memorandume pasiūlė prie Lietuvos prijungti tik Klaipėdos kraštą, kuris kol Lietuva nėra sąjungoje su Lenkija, turėtų atitekti Antantės didžiųjų valstybių kontrolei. Pasiūlymas buvo priimtas.
Versalio taikos sutartis 1919 m. numatė kraštą atskirti nuo Vokietijos, jį laikinai perduoti Didžiosios Britanijos, Prancūzijos, Italijos ir Japonijos žinion; Nemuną nuo Gardino iki žiočių internacionalizuoti. Iki sutarties ratifikavimo Klaipėdos kraštas buvo Vokietijos globoje, vokiečiai stengėsi paversti kraštą laisva valstybe arba kad jis liktų Vokietijos dalis. 1920 m. sausio 10 d. įsigaliojus taikos sutarčiai, vasario 12 d. paskutiniai vokiečių kariniai daliniai pasitraukė iš Klaipėdos.
Taigi, Klaipėdos kraštas sukurtas 1919 m. birželio 28 d. Versalio taikos sutarties 28 ir 99 straipsniais atskyrus šiaurinę Rytų Prūsijos dalį nuo Vokietijos. Apėmė 2848 km² (be vidaus vandenų – 2416 km²) teritoriją. Pietinė riba buvo Nemuno upė, rytinė maždaug sutapo su 1422 m. Melno sutartimi nustatyta siena tarp LDK ir Vokiečių ordino. 1925 m. krašte gyveno 141 645, 1939 m. – 153 793 gyventojai. 1925 m. surašymo duomenimis, Klaipėdos krašte gyveno 45,2 proc. vokiečių, 26,5 proc. lietuvių, dar 24,2 proc. krašto gyventojų užsirašė esą klaipėdiškiai.
thumb|left|250px|Paminklas Klaipėdos krašto prijungimui prie Lietuvos – Šilutėje thumb|250px|[[1920 m. patvirtinta Klaipėdos krašto vėliava]] 1920–1923 m. dėl politinės krašto ateities susikirto Lenkijos, Lietuvos ir Klaipėdos krašto gyventojų interesai. Dar 1919 m. liepos 16 d. susirinkę 107 viso krašto politiniai veikėjai sušaukė steigiamąjį susirinkimą, kuris turėjo parengti atskiros Klaipėdos krašto valstybės konstituciją. Vadinamojo Freistaato (laisvos Klaipėdos krašto valstybės) idėja kilo klaipėdiškiams ieškant konsensuso tarp Lietuvos, Lenkijos, Antantės interesų. Įmanoma, kad šios idėjos atsiradimui įtakos turėjo Versalio sutarties 100–108 str. suformuotas laisvasis Dancigo miestas, prižiūrimas Tautų Sąjungos. Kažką panašaus galvota kurti ir Klaipėdos krašte. Freistaato idėja buvo nukreipta ir prieš galimą susijungimą su Lietuva, nes tokiai ateities vizijai Klaipėdos krašte neturėta ypatingo noro: ekonominiu požiūriu kraštas buvo toliau pažengęs, jo ūkininkai turėjo rinką Vokietijoje, su šia šalimi siejosi ir visos kultūrinės tradicijos bei juridinė tvarka. Su Petisné žinia dešiniosios jėgos 1921 m. gruodžio 1 d. įkūrė Freistaato talkininkų sąjungą, kurios esminis uždavinys buvo įvairiais būdais skleisti krašte Freistaato privalumus. Idėjos šalininkų 1921 m. gruodžio 15 d. surengtame neoficialiame Klaipėdos krašto plebiscite šią idėją parėmė trys ketvirtadaliai krašto piliečių (54492 gyventojai iš 71856).
Lenkija ir Lietuva, spręsdamos Klaipėdos krašto ateities klausimą, rėmėsi ekonominiais ir etnopolitiniais motyvais. Lenkija buvo suinteresuota turėti Klaipėdos uoste kontrolės svertų, per jį eksportuoti savo produkciją, be to, stipri Lenkijos įtaka Klaipėdoje galėjo Lietuvą daryti labiau priklausomą nuo Lenkijos. 1921 m. gruodį Klaipėdoje įsteigtas Lenkijos konsulatas, o 1922 m. pasirašyta prekybos sutartis su Klaipėdos krašto pramonininkais užtikrino per karą nutrūkusį medienos tiekimą į uostą.
left|thumb|200px|Klaipėdos pašto ženklai, 1920–1925 right|thumb|250px|Klaipėdos pronacistinių organizacijų nariai užsiėmimų metu right|thumb|250px|Smogikai marširuoja Klaipėdos gatvėmis thumb|250px|right|Vokietijos kariuomenė Klaipėdos uoste. 1939 m. kovo mėn. 1922 m. Ambasadorių konferencija Klaipėdos klausimui spręsti paskyrė Jules Laroche, kuris, labiau paveiktas Freistaato idėjos šalininkų, jau 1923 sausio 10 d. buvo pasiruošęs suteikti Klaipėdos kraštui laisvosios valstybės statusą. Lietuva tokioje situacijoje nutarė ryžtingai veikti: Galvanausko vyriausybė, užsitikrinusi Vokietijos ir Sovietų Rusijos paramą, per visuomeninę organizaciją Lietuvos šaulių sąjunga ir Klaipėdoje įkurtą lietuvininkų Vyriausiąjį Mažosios Lietuvos gelbėjimo komitetą organizavo karinį Klaipėdos krašto prijungimą prie Lietuvos, vadinamąjį Klaipėdos sukilimą (1923 m. sausio 10-15 d.). Tačiau po diplomatinio Antantės valstybių spaudimo, Lietuva sutiko, kad Klaipėdos prijungimo jėga legalizavimas neįvyktų, o vietoj to kraštas būtų perduotas Lietuvai iš sąjungininkų rankų. Ambasadorių konferencija, atsižvelgdama į Lietuvos nuolaidas, 1923 m. vasario 17 d. sutiko, kad Lietuva perimtų suverenumą Klaipėdos krašte, bet tik jei sutiktų su sąjungininkų iškeltomis autonomijos sąlygomis. Jos numatė atsižvelgimą ne tik į Lietuvos, bet ir į Lenkijos interesus Klaipėdoje, be to, autonomijos sąlygas reglamentuosiančią konvenciją turėjo parengti pati Ambasadorių konferencija. Galvanausko vyriausybė, kaip tai ir numatė sąjungininkai, kovo 13 d. pripažindama šį sprendimą, turėjo pripažinti ir jame įrašytus saugiklius. Tačiau kovo 24 d. Paryžiuje prasidėjusiose derybose dėl konvencijos Lietuvos diplomatams galiausiai pavyko išvengti daugelio Lenkijos interesus tenkinančių punktų įrašymo į konvenciją (šiai sėkmei buvo palanku tai, kad nuo 1923 m. vidurio vis labiau komplikavosi Prancūzijos ir Britanijos santykiai). Klaipėdos konvencija buvo pasirašyta 1924 m. gegužės 8 d. Paryžiuje tarp Lietuvos Respublikos ir Ambasadorių konferencijos valstybių.
Nuo 1923 m. vasario 19 d. iki 1939 m. kovo 22 d. Klaipėdos kraštas autonomijos pagrindais, kuriuos reglamentavo Konvencija, priklausė Lietuvos Respublikai. Tačiau Lietuvos bandymai integruoti Klaipėdos kraštą nebuvo sėkmingi. Autonominės vietinių gyventojų renkamos krašto institucijos (direktorija, seimelis) Lietuvos veiksmus dažnai traktavo kaip kišimąsi į jų kompetenciją, todėl įtarė Lietuvą siekiant peržengti autonomijos ribas ir visiškai prijungti Klaipėdos kraštą. Lietuvos vyriausybė, nesuprasdama galimo skubotos integracijos pavojaus, įtarė krašto institucijas bandymu atplėšti Klaipėdą nuo Lietuvos. Tokiam įtarimui buvo palankus ir gana atviras Vokietijos kišimasis į Klaipėdos krašto reikalus maždaug nuo 1930 m. Todėl Lietuvos valdymas Klaipėdos krašte politiškai buvo nepaprastai įtemptas, o kraštas tarpukariu tapo vienu iš Europos konfliktinių židinių.