cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ana Ušenina
Pasaulio moterų šachmatų čempionatai
Pasaulio moterų šachmatų čempionato viršūnė pasidavė ne iš karto.
Pirmasis bandymas
Pirmajame bandyme pritrūko sėkmės: 2006 m. kovo mėn. Jekaterinburge vykusiame pasaulio čempionate, pasiekus antrąjį ratą, teko žaisti dviejų partijų mačą su būsimąja čempionato nugalėtoja Siu Juhua. Pralaimėjusi jai ½ : 1½, Ana Ušenina iš tolesnių varžybų pasitraukė.
Trečiasis bandymas
Ir trečiasis bandymas nenusisekė: 2010 m. gruodžio mėn. Antakijoje vykusiame pasaulio čempionate, jau pirmajame rate baigusi lygiosiomis 1 : 1 pagrindinį dviejų partijų mačą su kine Huang Čian, o žaisdama dvi papildomas greitąsias partijas pralaimėjo ½ : 1½ ir iš tolesnių varžybų iškrito.
Pasaulio moterų šachmatų čempionė
Vis tik ketvirtasis mėginimas apsivainikavo sėkme. 2012 m. lapkričio–gruodžio mėn. Chanty Mansijske vykusiame pasaulio čempionate, pusfinalyje, pagrindinį dviejų partijų mačą su kine Dziu Vendziun baigusi lygiosiomis (1 : 1), žaisdama dvi papildomas greitąsias partijas, nugalėjo (1½ : ½) ir pateko į finalą. Čia teko susitikti su 2006–2008 m. pasaulio čempione Antoaneta Stefanova. Finalinis keturių partijų mačas buvo atkaklus. Po pirmųjų dviejų lygiųjų, trečiąją partiją laimėjusi Ana Ušenina, išsiveržė į priekį. Žaidžiant ketvirtąją, jos varžovė sugebėjo laimėti ir pagrindinis mačas baigėsi lygiosiomis. Nugalėtojos išaiškinimui teko žaisti dviejų papildomų greitųjų partijų mačą, kurį Ana Uženina laimėjo 1½ : ½ ir tapo pasaulio moterų šachmatų čempione.
Titulo praradimas
Pagal FIDE nustatytą naująją mišriąją moterų čempionato tvarką, 2010–2012 m. pasaulio čempionė Hou Ifan, kaip 2011–2012 m. moterų didžiojo prizo šachmatų varžybų nugalėtoja, buvo įgijusi teisę 2013 m. žaisti 10 partijų mačą su naująja pasaulio čempione. Šis mačas vyko 2013 m. rugsėjo 10–28 d. Taidžou (Džedziangas). Hou Ifan, laimėjusi pirmąją partiją ir nei vienos nepralaimėjusi, pirmavo iki mačo pabaigos bei susigrąžino pasaulio čempionės titulą. Kadangi po 7-osios partijos Hou Ifan pirmavo 5½ : 1½ ir buvo nebepavejama, dešimties partijų mačas baigėsi anksčiau laiko - Anna Ušenina neteko pasaulio čempionės titulo.
Tolesnės kovos dėl čempionės titulo
Netekusi titulo, Ana Ušenina bandė jį susigrąžinti. Ji dalyvavo tiek moterų trumpųjų atkrentamųjų mačų čempionate, tiek moterų didžiojo prizo šachmatų varžybose, kuriose atrenkama kandidatė mačui su pasaulio čempione.
Atkrentamųjų trumpųjų mačų čempionatai
2015 m. kovo–balandžio mėn. Sočyje Ana Ušenina dalyvavo pasaulio moterų šachmatų čempionate, kuriame, pasiekusi antrąjį ratą, pagrindinį dviejų partijų mačą su prancūze Marie Sebag baigusi lygiosiomis, žaidsdama papildomą dviejų greitųjų partijų mačą, pralaimėjo ½ : 1½ ir iš varžybų turėjo pasitraukti.
Didžiojo prizo moterų šachmatų varžybos
Ana Ušenina dalyvavo 2013–2014 m. moterų Didžiojo prizo varžybose. Trijuose savo įskaitiniuose turnyruose ji buvo 5-a:
2013 m. gegužės mėn. Ženevoje (6 iš 11),
Tų pat metų birželio mėn. Diližane (5½ iš 11),
2014 m. rugpjūčio–rugsėjo mėn. Šardžoje (6,5 iš 11).
Tačiau susumavus visų dalyvių įskaitinius turnyrus, Anai Ušeninai didžiojo prizo varžybose atiteko 9-oji vieta (242,5 balo).
Komandinės šachmatų varžybos
thumb| left|Ana Ušenina [[2008 m. Dresdeno šachmatų olimpiadoje.]] Ana Ušenina nemažai žaidžia komandinėse varžybose: šachmatų olimpiadose, Europos moterų komandiniuose čempionatuose, Europos moterų šachmatų klubų taurės varžybose, Pasaulio moterų komandiniuose šachmatų čempionatuose.
Moterų šachmatų olimpiados
Iki 2017 m. Ana Ušenina už Ukrainos rinktinę žaidė 5-iose šachmatų olimpiadose (2006–2014 m.). Per tą laikotarpį ji sužaidė 47 partijas ir surinko 30,5 taško (+19, =23, -5), kas sudaro 64,9 % galimų taškų. Kaip komandos dalyvė, ji apdovanota: vienu aukso, vienu sidabro ir vienu bronzos medaliais.
Jos pasiekimai atskirose moterų šachmatų olimpiadose.
Sačilė
Sačilė  – miestas ir komuna Pordenonės provincijoje, Friulyje-Venecijoje Džulijoje, šiaurės rytų Italijoje. Dėl daugybės Venecijos respublikos didikams prie Livencos upės pastatytų dvarų Sačilė žinoma kaip „Venecijos sodas“.
Pirmosios žinios apie vietovę, kurioje dabar yra Sačilė, siekia VII a., tuo metu čia prie tilto įvyko mūšis. Tikėtina, kad tada pačios Sačilės dar nebuvo, taigi manoma, jog Sačilė buvo įkurta VIII a. kaip forpostas (priešakinis gynybinis įtvirtinimas) prie dirbtinės salos, atsiradusios kasant Livencos upę. Šią dirbtinę salą vadino „maišu“ (sacco), joje kūrėsi gyvenvietė ir nuo žodžio sacco kilo gyvenvietės pavadinimas Sačilė. Šioje vietoje langobardai įkūrė tvirtovę ir gyvenvietę dėl to, kad tai buvo svarbus kelio iš Čividale del Friulio į langobardų valstybės sostinę Paviją punktas, esantis prie tilto per Livencos upę.
Sačilėje nuo XIV a. iki 1957 m. buvo gaminamos plytos. Šiandien pagrindinė ūkinė veikla yra administravimo ir paslaugų sritys, nors čia taip pat įsikūrusi įžymi fortepijonų gamintojų „Fazioli Pianoforti SpA“ kompanija. Mieste yra trys teatrai.
Sačilėje gyvena 19 842 žmonės (2020 m. gruodžio 31 d. duomenys). Miesto ir komunos globėjas – šv. Mikalojus, jo diena švenčiama gruodžio 6–ąją.
Ana Ušenina
Europos moterų komandinis šachmatų čempionatas
Anos Ušeninos pasiekimai atskirose Europos moterų komandiniuose šachmatų čempionatuose.
Europos moterų šachmatų klubų taurės varžybos
Iki 2016 m. Europos moterų klubų taurės varžybose sužaidė 51 partiją ir surinko 28½ taško (+17, =23, -11), kas sudaro 55,9 % galimų taškų. Jos sąskaitoje - vienas sidabro ir du bronzos (už komandos užimtą vietą) bei trys bronzos medaliai už individualų pasirodymą.
Anos Ušeninos rezultatai atskiruose Europos moterų šachmatų klubų taurės varžybose.
Pasaulio moterų komandinis šachmatų čempionatas
Iki 2017 m. ji žaidė už Ukrainos moterų rinktinę šešiuose Pasaulio moterų komandiniuose šachmatų čempionatuose (2007–2017 m.). Per tą laikotarpį sužaidė 47 partijas ir surinko 25 taškus (+15, =20, -12, kas sudaro 53,2 % galimų taškų. Kaip komandos narė, ji apdovanota vienu aukso ir dviem bronzos medaliais, o už individualų pasirodymą: vienu sidabro ir dviem bronzos medaliais.
Anos Ušeninos pasiekimai atskirose Pasaulio moterų komandiniuose šachmatų čempionatuose.
Kiti turnyrai
2008 m. Maskvos atvirajame turnyre moterų grupėje (C turnyras), kurį laimėjo Ana Muzyčiuk Ana Ušenina  buvo 2-a (7,5 iš 9).
2020 m. Lietuvos beisbolo lyga
2020 m. Lietuvos beisbolo lyga – 34-asis geriausių Lietuvos beisbolo komandų čempionatas, kurį organizuoja Lietuvos beisbolo asociacija. Dėl COVID-19 pandemijos Lietuvoje čempionate varžėsi tik keturios komandos. Abi finalines varžybas pasiekusios komandos pelnė teisę dalyvauti kitų metų Europos taurės varžybose.
Thomas Kitchin
Tomas Kičinas (gimė 1718 m. Sadarke – mirė 1784 m. Sent Olbanse) – Anglijos kartografas.
Žemėlapiai
Žemėlapius pradėjo leisti nuo 1746 m., pirmiausia Škotijos ir Anglijos. 1778 m. išleido Vest Indijos žemėlapį. Po jo mirties 1797 m. išleistas pasaulio atlasas „Kitchin's General Atlas, describing the Whole Universe: being a complete collection of the most approved maps extant; corrected with the greatest care, and augmented from the last edition of D'Anville and Robert with many improvements by other eminent geographers, engraved on Sixty-Two plates, comprising Thirty Seven maps“, kuriame Lenkijos ir Vokietijos žemėlapiuose buvo atvaizduota ir Lietuva. Pastarąjį išleido Louis Stanislaw d'Arcy Delarochette, su kuriuo T. Kičinas bendradarbiavo.
Pakerpė
Pakerpė – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Čiobiškio.
Pangermanizmas
thumb|300px|Vokiečių kalbos paplitimas Europoje 1910 m. Pangermanizmas – XIX–XX a. pirmos pusės vokiečių nacionalistinė doktrina, reiškusi agresyvius Vokietijos siekius suvienyti visus vokiškai kalbančius žmones į vieną nacionalinę valstybę – Didįjį germanų reichą.
Pangermanizmas atsirado XIX a. pab. Austrijoje. Buvo reikalaujama sujungti Austriją su Vokietija. Tam tikslui 1891 m. įkurta Pangermanistų sąjunga. Judėjimas buvo nukreiptas prieš slavų tautų siekius išsivaduoti iš Austrijos-Vengrijos imperijos. Pangermanistai siekė suvienijus visus vokiečius sukurti galingiausią valstybę Europoje. Austrijos ir Vokietijos susivienijimo reikalavimas buvo atgaivintas po Pirmojo pasaulinio karo. Tačiau tuomet jį įgyvendinti Paryžiaus taikos konferencijoje uždraudė Antantės šalys.
Pangermanizmo idėjos turėjo didelę įtaką nacizmo ideologijai. Po Pirmojo pasaulinio karo stipriausia jėga, siekianti įgyvendinti pangermanizmą, tapo nacionalsocialistų partija. 1933 m. reichskancleriu tapusio A. Hitlerio užsienio politika prisijungti vokiškas žemes sukėlė Antrąjį pasaulinį karą. Pralaimėjusi karą Vokietija ne tik neteko viešpatavimo Europoje, bet ir nemažai žemių rytuose, o daug vokiečių buvo išvaryti iš jų gyvenamų teritorijų. Po Antrojo pasaulinio karo pangermanizmo idėjos tapo mažareikšmės.
Ninsunė
thumb|180px|Ninsunės reljefas ([[Luvras)]]
Ninsunė  – deivė Mesopotamijos mitologijoje, Kulabo miesto (greta Uruko) globėja. Šiame mieste buvo jai skirta šventovė. Manoma, kad iš pradžių buvo siejama su laukiniais galvijais ir vaizduojama karvės pavidalo. Ninsunės vardas reiškia „deivė laukinė karvė“. Sutinkami tokie epitetai, kaip „nepriekaištingoji karvė“, „gerųjų palikuonių mylinti motina“, rodantys, kad Ninsunė buvusi dieviškoji karvė, įkūnijanti visas gerąsias karvių savybes. Laikyta Dumuzio („laukinio buliaus“) motina.
Vilhelmas Ketleris
Vilhelmas Ketleris (1574 m. birželio 20 d., Mitava – 1640 m. balandžio 7 d., Kuklovas (dabar Kukulovas), Pomeranijos kunigaikštystė) – Kuršo ir Žiemgalos hercogas.
Biografija
thumb|left|150px|Vilhelmo Ketlerio žmona Sofija Prūsė Tėvai – Kuršo hercogas Gothardas Ketleris ir jo žmona Ana Meklenburg-Giustorf.
Mirus tėvui, nuo 1587 m. valdė vakarinę Kuršo hercogystės dalį su centru Kuldygoje, tuo metu rytinę dalį – Žiemgalą su centru Mintaujoje – valdė jo vyresnysis brolis Frydrichas Ketleris. Vystė Kuršo ekonomiką, laikydamasis merkantilizmo politikos. Valdant V. Ketleriui, Eduolėje buvo atidaryta geležies liejykla, o Ventspilyje – laivų statykla.
1615 m. Jelgavoje Vilhelmo įsakymu buvo nužudyti broliai Noldės iš bajorų opozicijos. Dėl to konflikto, Lenkijos karaliaus įsakymu, 1616 m. buvo priverstas palikti šalį, kur vieninteliu valdovu tapo Frydrichas.
Po to jis apsistojo Pomeranijos hercogų dvare Štetine ir 1628 m. iš hercogo Bogislavo XIV gavo Kuklovą, kuriame 1640 m. mirė.
Šeima
Žmona – Sofija Prūsė (1582–1610), Albrechto Frydricho, Prūsijos hercogo duktė.
Vyresnysis sūnus Jakob von Kettler (1610–1682), nuo 1638 metų buvo Frydricho bendravaldžiu ir tapo jo įpėdiniu po jo mirties 1642 m.
Menachemas ben Jehuda
Menachemas ben Jehuda – žydų sikarijų grupuotės, žudžiusios romėnus ir koloborantus, vadas, gyvenęs apie Pirmąjį žydų-romėnų karą; minimas Juozapo Flavijaus.
Menachemas buvo karys, Judo Galilėjiečio sūnus ir Ezekijo, zelotų vado, kėlusio neramumus Erodo laikais, anūkas. Kilus karui, Menachemas su savo grupuote užpuolė Masadą, apginklavo sekėjus ginklais, saugotais tvirtovėje, ir leidosi į Jeruzalę, kur, įveikęs Agripos II pajėgas, užgrobė Antonijos tvirtovę. Padrąsintas sėkmės, elgėsi kaip karalius ir pasiskelbė visų pajėgų vadu, o tai sukėlė Eleazaro, kito zelotų vado, priešiškumą. Surengus sąmokslą, Menachemas nužudytas.
Esama tų, kurie Menachemą ben Jehudą tapatina su Menachemu Esėju, tarp jų ir Israel Knohl, kuris remiasi dviem esą mesianistiniais Kumrano himnais.
Kaip teigiama, Menachemas ben Jehuda gali būti tapatus Menachemui ben Ezekijui, minimam Talmude (Sanhedrino 98b) bei vadinamam „ramintoju, kuris atgaivintų", ir skirtinas nuo Menachemo ben Amielio, Zerubabelio knygoje minimo mesijo.
2002–2004 m. SARS epidemija
'''2002–2004 m. SARS epidemija''' – koronaviruso SARS-CoV sukeltos ligos SARS išplitimas pasauliniu mastu. Protrūkis prasidėjo Fošano mieste, Kinijos Guangdongo provincijoje, 2002 m. lapkričio mėn. Užsikrėtusiųjų SARS buvo palyginti nedaug. Epidemijai pasibaigus 2003 m. birželio mėn., sergamumo atvejų buvo 8422, iš kurių mažiausiai 774 baigėsi mirtimi. Mirštamumas sudarė 11 % ir svyravo nuo 0 iki 50 %, priklausomai nuo paciento amžiaus grupės. Pacientų iki 24 metų mirė mažiausiai (mažiau nei 1 %); daugiausiai mirė 65 metų ir vyresni žmonės (daugiau nei 55 %). Susirgusiesiems pasireiškė į gripą panašūs simptomai, tokie kaip karščiavimas, bendras negalavimas, raumenų, galvos skausmai, viduriavimas, drebulys.
Infekcijų skaičius, panašu, daugiausia išaugo virusui persidavus iš žmogaus žmogui sveikatos priežiūros įstaigose, kuriose padaugėjo sunkiai ar kritiškai sergančiųjų, bei nesant tinkamų infekcijos kontrolės atsargumo priemonių. Pritaikius tinkamą infekcijos kontrolę, visuotinis protrūkis buvo suvaldytas.
Nuo 2004 m. naujų SARS atvejų pasaulyje nenustatyta. Tikslus viruso rezervuaras neaiškus. 2017 m. pabaigoje Kinijos mokslininkai nustatė, kad civetos yra šio viruso tarpininkai ir atsekė virusą iki pasagnosinių šikšnosparnių.
Perto stadionas
Perto stadionas (, komercinis pavadinimas Optus Stadium) – daugiafunkcis stadionas Perte, Australijoje. Stovi Bersvudo rajone, apie 2–3 km į rytus nuo miesto centro. Atidarytas 2018 m., talpina 61 266 žiūrovus (sėdimų vietų 60 000) – pagal talpą didžiausias Vakarų Australijoje ir vienas didžiausių šalyje. Vyksta australiškojo futbolo, kriketo, europietiškojo futbolo, regbio (Rugby union) ir regbio-13 (Rugby league) varžybos, rengiami koncertai. Stadione namų rungtynes žaidžia „Fremantle Dockers” ir „West Coast Eagles” Australiškojo futbolo lygos (AFL) klubai ir „Perth Scorchers” Big Bash kriketo lygos (BBL) klubas.
thumb|left|Stadiono eksterjeras Dengtas stogu, saugančiu nuo lietaus apie 85 % sėdimų vietų, įrengti du dideli vaizdo ekranai ir LED apšvietimas.
Mora (Švedija)
thumb|Bažnyčia ir fontanas miesto centre Mora (SV Mora) – miestas centrinėje Švedijoje, Dalarnos lėne; Moros savivaldybės administracinis centras. Įsikūręs šiaurės vakarinėje Siljano ežero pakrantėje, prie Esterdalio upės žiočių. Gyventojų skaičius – 12 858 (2019 m.), o 2005 m. buvo 10 940 žmonių.
Pavadinimo kilmė
Pavadinimas „Mora“ kilęs iš seno švedų kalbos žodžio mor, kuris maždaug reiškia „tankesnis miškas ant drėgnos dirvos“.
Istorija
Moros apylinkėse žmonės apsigyveno dar priešistoriniais laikais. Moros parapija, kaip manoma, atsirado XIII a.
Vieninteliai ūkiai netoli Moros bažnyčios buvo klebonija, kapeliono ūkis ir dar keli ūkiai. Ankstesniais amžiais čia nebuvo kaimo, tačiau buvo rengiamas Moros turgus. 1830 m. buvo pastatyta užeiga, kuri vėliau tapo „Mora“ viešbučiu, o 1838 m. pastatyta garlaivių prieplauka.
XIX a. pabaigoje plėtota keletas pramonės šakų: buvo keletas lentpjūvių, medžio dirbtuvių ir liejyklų, transporto priemonių gamykla (įkurta 1870 m. Enoje, bet vėliau čia persikėlė). Metodistų bažnyčia buvo pašventinta 1896 m., tais pačiais metais pašventinta ir misijos bažnyčia.
Susisiekimas
Mieste yra geležinkelio stotis, iš kurios išvyksta traukiniai į Burlengę ir Stokholmą. Šalia pastatytas naujas viešojo transporto centras su autobusų aikštelėmis, įrengtos naujos automobilių stovėjimo vietos, atnaujintas ir prailgintas stoties pagrindinis peronas.
Vasarą iš Moros į Jelivarę per Orsą, Svegą ir Estešundą kursuoja „Inlandsbanan“ traukinys.
6 km į pietvakarius nuo miesto yra Moros-Siljano oro uostas, iš kurio reguliarūs skrydžiai vyksta į Arlandą ir Engelholmą.
Mieste veikia penki autobusų maršrutai; visi prasideda Moros autobusų stotyje.
Ekonomika
Moros ekonomika ilgą laiką rėmėsi turizmu ir amatais. XIX amžiaus pradžioje tuo metu vargingame Estnoro kaime, į šiaurę nuo Moros, išaugo kelios pramonės šakos. Ūkininkai pradėjo gaminti „Moros laikrodžius“ ir „Moros peilius“. Vėliau išaugo „Mora Armatur“ ir „FM Mattsson“ bendrovių (2003 m. susijungė į „Ostnor AB“) reikšmė; šiuo metu Estnore yra didžiausias Švedijos vandens čiaupų gamybos centras.
Į pietryčius nuo Moros esančiame Nusneso (SV Nusnäs) kaime gaminami garsūs „Dalos arkliukai“ – vienas iš Dalarnos simbolių.
Sportas
„Vasaloppet“ slidinėjimo varžybos, prasideda Salene, o finišuoja Moroje. „IFK Mora“ slidinėjimo klubas yra viena didžiausių šalies sporto asociacijų, turinti daug apdovanojimų įvairaus rango varžybose. Vienas žinomiausių asociacijos narių yra Nilsas „Mora-Nisse“ Karlsonas, devynis kartus laimėjęs „Vasaloppet“.
Vasaros mėnesiais ant Siljano ežero rengiamos valčių irklavimo varžybos.
Kristina Orbakaitė
Kristina Orbakaitė (, g. 1971 m. gegužės 25 d. Maskvoje) – viena populiariausių Rusijos dainininkių, aktorių. Nuo 2013 m. – Nusipelniusi Rusijos Federacijos artistė
Ji priklauso įrašų/prodiuserių kompanijos „StarPro“ komandai.
Biografija
Gimė lietuvio cirko aktoriaus Mykolo Orbako ir garsios rusų estrados dainininkės Alos Pugačiovos šeimoje. Dėl tėvų užimtumo vaikystę praleido pas močiutę Šventojoje. Šventojoje ji gyveno iki mokyklos, kalbėjo tik lietuviškai ir buvo pakrikštyta kaip katalikė.
Būdama septynerių metų pradėjo pasirodymus TV muzikinėse laidose. Išgarsėjo 1983 m. atlikusi pagrindinį vaidmenį Rolano Bykovo režisuotame filme „Baidyklė“. Vėliau filmavosi keliuose istoriniuose filmuose. 2000 m. baigė Rusijos teatro meno institutą GITIS.
Nuo 1992 m. padedant baleto grupei „Recital“ pradėjo estrados solistės karjerą. 2000 m. gegužės mėn. gavo „The World Music Awards“ prizą kaip viena populiariausių Rusijos estrados dainininkių. Rusijos prezidentas Vladimiras Putinas 2013 m. balandžio mėn. suteikė jai Rusijos Federacijos nusipelniusios artistės garbės vardą.
2002 m. vasario mėn. Kristinai Orbakaitei, kaip Lietuvos piliečių anūkei, jos prašymu suteikta Lietuvos Respublikos pilietybė.
2016-2017 metais vyko didelis jos koncertinis turas (aplankė Europą, Aziją, Šiaurės Ameriką) „Бессонница“ (liet. „Nemiga“) kuris buvo skirtas 45 metų sukakčiai paminėti ir reklamuoti naują albumą „Бессонница“. Šio turo metu ji lankėsi ir Klaipėdoje, Šiauliuose, Vilniuje.
2000 m. per Kristinos dainos „Май“ (liet. „Gegužė“) vaizdo klipo pristatymą buvęs K. Orbakaitės vyras verslininkas Ruslanas Baisarovas užpuolė Kristiną prie draugų ir nutempė ją į grimo kambarį, kur Kristinai buvo sulaužyta nosis. Vėliau, kai pora galutinai išsiskyrė, virė didžiulės kovos dėl jų sūnaus Denio Baisarovo globos (svarbų vaidmenį dėl vaiko globos suvaidino A. Pugačiova). R. Baisarovas, kol dar nebuvo nuspręsta, kuris iš tėvų augins vaiką, buvo „pagrobęs“ (be K. Orbakaitės leidimo pasiėmęs D. Baisarovą) ir neatidavė jo Kristinai beveik tris mėnesius. miniatiūra|kairėje|K. Orbakaitei 2013 m. balandžio mėn. Rusijos Federacijos prezidentas [[Vladimiras Putinas  suteikė Rusijos Federacijos nusipelniusios artistės vardą.]]
Honorarai
K. Orbakaitė už individualų koncertą, kuriame dainuoja apie pusantros valandos gauna nuo 30 iki 50 tūkst. JAV dolerių, tačiau per gastrolių koncertus ji uždirba kur kas daugiau: apie 100 tūkst. už vieną koncertą. Kristina Orbakaitė yra viena daugiausiai uždirbančių Rusijos dainininkių.
Genujos akvariumas
Genujos akvariumas – didžiausias akvariumas Italijoje. Jis buvo atidarytas 1992 m. ruošiantis tų metų EXPO parodai ir minint 500 metų kaip čia gimęs Kristupas Kolumbas atrado naująjį pasaulį perplaukęs Atlanto vandenyną sukaktį. Akvariumas priklauso Europos zoologijos sodų ir akvariumų asociacijai.
Pagrindinė akvariumo sukūrimo užduotis buvi parodyti Ligūrijos jūros, Atlanto vandenyno ir Karibų jūros gyvūniją iš dviejų perpsektyvų – 1492 m. ir 1992 m.
Akvariumą sudaro 70 ekspozicijų, kurių tūris siekia 6 mln. litrų.
Zaborė (Glubokas)
Zaborė – kaimas šiaurės Baltarusijoje, 12 km į šiaurės rytus nuo Gluboko.
Istorija
XIX a. buvo miestelis, seniūnijos centras Dysnos apskrities Gluboko valsčiuje, čia veikė cerkvė.
1796 m. Prūsijos, Rusijos ir Austrijos monarchijų ribų žemėlapis
Prūsijos, Rusijos ir Austrijos monarchijų ribų žemėlapis – žemėlapių rinkinys, kurį sudarė ir Berlyne išleido vokietis Daniel Friedrich Sotzmann (1754–1840). Žemėlapių formatas 39×48 colių.
Aprašymas
Žemėlapis sudarytas 1775 m. po pirmojo ATR padalijimo, tačiau išleistas tik 1796 m. Tuo metu D. F. Sotzmann buvo Prūsijos karališkosios mokslų akademijos oficialusis geografas. Tai vienas geriausių ir tiksliausių savo laikmečio ATR žemėlapių rinkinys.
Augustaičių malūno tvenkinys
left|120px
Augustaičių malūno tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Akmenės rajone, 1 km į pietus nuo Papilės, Ventos regioniniame parke. Sudarytas užtvenkus Ventos upę 247 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę - 0,5 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 73,3 m. Krantai neaukšti, plačiai apaugę mišku. Į šiaurę yra Daubiškių gyvenvietė, rytuose – Augustaičių kaimas. Tvenkinys įrengtas XIX amžiaus pabaigoje pastačius medinį vandens malūną, kuris vėliau sudegė. 1932 metais jo vietoje pastatytas 3 aukštų mūrinis raudonų plytų malūnas – vietinės reikšmės architektūros paminklas.
Bakuba
Bakuba  – miestas Irake, 50 km į šiaurės rytus nuo Bagdado, prie Dijalos upės; Dijalos muchafazos centras. Geležinkelis ir plentas į Bagdadą. Bakuba – tradicinis apelsinų auginimo centras.
Miesto pavadinimas aramėjiškos kilmės ir reiškia „Jokūbo namas“. Abasidų laikais Bakuba garsėjo kaip datulių ir vaismedžių auginimo vieta; sodams drėkinti buvo iškastas Nahravano kanalas. Čia buvo karavansarjus Šilko kelio atkarpoje tarp Bagdado ir Chorasano.
XX a. pr. dėl asirų genocido, Bakuboje įsikūrė didelė (~40–50 tūkst.) asirų pabėgėlių iš Osmanų imperijos stovykla. Irako karo metu Bakuba buvo vienas labiausiai besipriešinančių užkariautojams miestų. Dėl nuolatinių susirėmimų, bombardavimo, sprogdinimų Bakuba buvo dalinai apleista, 2007 m. iš esmės virto „miestu vaiduokliu“.
Who You Are (Pearl Jam daina)
Who You Are – amerikiečių alternatyvaus roko grupės „Pearl Jam“ daina, išleista 1996 m. liepą kaip pirmasis albumo „No Code“ singlas. Dainai žodžius parašė grupės vokalistas Eddie Vedder, o muziką – gitaristas Stone Gossard bei tuometinis būgnininkas Jack Irons. Kartu single buvo pridėta daina „Habit“. Daina pasiekė pirmąją vietą „Billboard Modern Rock Tracks“ bei 31-ąją „Billboard Hot 100“ topuose. 2004 m. „Who You Are“ buvo įtraukta į grupės geriausių dainų rinkinį „Rearviewmirror (Greatest Hits 1991–2003)“, tačiau su šiek tiek pakeistais dainos žodžiais.
Domenico Berardi
Domenikas Berardis (g. 1994 m. rugpjūčio 1 d.) – futbolininkas, Italijos futbolo rinktinės ir US Sassuolo Calcio klubo puolėjas. Jis yra rezultatyviausias Sassuolo žaidėjas istorijoje, pelnęs virš 100 įvarčių.
Futbolininko karjera
D. Berardis 2008 m. debiutavo Cosenza Calcio jaunimo komandoje. Po dvejų metų perėjo į Sassuolo jaunimo ekipą.
2012 m. prisijungė prie pagrindinės Sassuolo komandos. Debiutiniame sezone italas padėjo komandai laimėti Serie B lygą ir patekti į Serie A. Šiais metais jis buvo išrinktas geriausiu Serie B futbolininku.
2015 m. italui buvo skirtas geriausio Europos jaunojo futbolininko apdovanojimas „Bravo Award“.
2017 m. D. Berardis pasirašė naują 5 metų trukmės sutartį su Sassuolo klubu.
2018 m. jis debiutavo Italijos vyrų futbolo rinktinėje. Su ja jis dalyvavo Euro 2020 turnyre.
Audrinių tragedija
thumb|250px|Paminklas tragedijos aukoms Audrinių tragedija – Nacių Vokietijos ir latvių kolaborantų karinis nusikaltimas, įvykdytas 1942 m. Antrojo pasaulinio karo metu Latvijos Audrinių kaime.
Audrinių gyventojų daugumą sudarė rusai–sentikiai. Kaimas buvo visiškai sunaikintas 1942 m. sausio 3 d. Buvo nužudyti 215 civiliai, tarp kurių buvo 51 vaikas. Žudynių organizatorius Boleslovas Maikovskis po karo pasitraukė į JAV.
Mosaras
Mosaras – kaimas šiaurės Baltarusijoje, 24 km į šiaurės vakarus nuo Gluboko.
Istorija
XIX a. buvo miestelis, Dysnos apskrities Lucko valsčiaus Bukų seniūnijoje.
Ymėžė
Intakai: Nausė, Pašakarnis, Gvelbė (kairieji), Sarkalnis, Ližė (dešinieji).
Beveik visa vaga ištiesinta. Prie Ymėžės įsikūręs Paymėžio kaimas.
Etimologija
Pavadinimo Ýmėžė kilmė visiškai nežinoma.
Sŏnbong SK
„Sŏnbong Sporto klubas“ – Šiaurės Korėjos futbolo klubas iš Rasono.
Istorija
Klubas turi ir moterų futbolo ekipą.
Cemento gamyklos tvenkinys
Cemento gamyklos tvenkinys arba Alkiškių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Akmenės rajone, 5 km į rytus nuo Akmenės. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Dabikinės intakas) buvusio molio karjero vietoje 40 m nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,88 km, plotis – iki 0,28 km. Altitudė 67 m. Krantai aukštoki, ištisai apaugę medžiais. Aplinkui stūkso Raudžių miškas ir Raudžių kaimas. Šiauriau yra Alkiškių gyvenvietė. Pietrytine pakrante eina geležinkelis Venta – Naujoji Akmenė. Šiaurrytinėje pakrantėje yra paplūdimys.
Tvenkinys sudarytas apie 1975 m.
Bukos
Bukos gali reikšti:
Socialinių ir humanitarinių mokslų universitetas
Socialinių ir humanitarinių mokslų universitetas – nevalstybinis universitetas  Varšuvoje, Lenkijoje. Pasaulio aukštųjų mokyklų reitinguose jis užima – 2381 vietą (pagal pasaulinį Webometrics Ranking of World Universities reitingą).
Varšuvos socialinės psichologijos mokykla buvo įkurta 1996 m. Universiteto statusą ji įgijo 2015 m.
Marcel Hirscher
Marselis Hiršeris (g. 1989 m. kovo 3 d.) – Austrijos kalnų slidininkas, olimpinis ir pasaulio čempionas, daugkartinis Pasaulio taurės laimėtojas.
Biografija
Marselis Hiršeris gimė 1989 m. kovo 3 d. Haleine, Zalcburgo žemėje. Augo Anaberg Lungioce, kur jo tėvas ir motina vadovavo slidininkų mokyklai. M. Hiršeris pradėjo slidinėti nuo dvejų metų amžiaus. Tėvas buvo jo treneriu. Už savo sėkmę M. Hiršeris dėkingas tėvui, kuris akcentavo techninį pasiruošimą slalomo ir didžiojo slalomo rungtyse. Pasak slidininko, vaikščiojimas kalnuose ir uolomis padėjo jam pagerinti laikysenos stabilumą. Būdamas 15 metų, 2004 m. M. Hiršeris pirmą kartą dalyvavo FIS varžybose, 2007 m. debiutavo Pasaulio taurės varžybose. Tais pačiais metais baigė slidinėjimo vadybos studijas Bad Hofgašteine. ir laimėjo auksą (didysis slalomas) ir sidabrą (slalomas) pasaulio jaunių čempionate. 2008 m. jaunių čempionate laimėjo dar 2 aukso medalius. 2012 m. M. Hiršeris laimėjo pirmąjį bendrosios įskaitos Pasaulio taurės nugalėtojo titulą ir 2013 m. − pirmąjį pasaulio čempiono titulą (slalome).
2015 m. M. Hiršeris laimėjo ketvirtą bendrosios įskaitos Pasaulio taurės titulą iš eilės − to pasiekti iki tol nebuvo pavykę niekam. 2017 m. M. Hiršeris laimėjo šeštąjį bendrosios įskaitos Pasaulio taurės titulą − daugiau nei bet kuris kitas kalnų slidininkas istorijoje. 2018 m. sausio 28 d. jis laimėjo 55-ąjį pasaulio taurės etapą − slalomo nusileidimą Garmiše-Partenkirchene, ir tapo antruoju sėkmingiausiu visų laikų Pasaulio taurės kalnų slidininku-vyru aplenkęs tėvynainį H. Majerį (54 pergalės, sėkmingiausias I. Stenmarkas su 86 pergalėmis). Nepaisant savo dominavimo kalnų slidinėjime, M. Hiršeris pirmąjį olimpinį auksą (kalnų dvikovėje) iškovojo tik 2018 m. Pjongčango žaidynėse.
2019 m. rugsėjo 4 d. M. Hiršeris paskelbė pasitraukiantis iš profesionaliojo sporto.
1976 m. AFC Azijos taurė
'''1976 m. AFC Azijos taurė''' – šeštasis AFC Azijos taurės turnyras, 1976 m. birželio 3–13 d. vykęs Irane. Turnyre dalyvavo 6 komandos, kurios pradžioje buvo suskirstytos į 2 grupes. Čempionais trečiąsyk iš eilės tapo šeimininkai Irano futbolininkai, finale nugalėję kuveitiečius.
Marcel Hirscher
Pasiekimai
Asmeniniai duomenys: ūgis 173 cm, svoris 80 kg. Nuolatinė gyvenamoji vieta Anaberg Lungiocas (Zalcburgas).
Pasiekimai iki 2018−2019 m. sezono pabaigos:
1976 m. AFC Azijos taurė
Stadionai
Čempionato varžybos vyko 2 Irano stadionuose.
Atranka
Atrankoje į čempionatą dalyvavo 15 AFC narių. Neskaitant būrio komandų, pasitraukusių prieš ar per atranką, po atrankos dar pasitraukė Saudo Arabija, Tailandas ir Šiaurės Korėja. Iranas kaip šeimininkai pateko be atrankos.
Lex XI FC
Lex XI FC – Velso futbolo klubas iš Reksamo.
Istorija
Klubas įkurtas 1975 m. Yra žaidę kelis sezonus Cymru Alliance lygoje, bet joje neįsitvirtino.
Sezonai
Šaltinis:
Šilutės kalėjimas
Šilutės kalėjimas – buvęs kalėjimas Šilutėje, Lietuvininkų g. 72A.
1848 m. statytas kalėjimo pastatas 2005 m. buvo įrašytas į Kultūros vertybių registrą. Priklauso Kalėjimo statinių kompleksui, kartu su teismo rūmais (trijų aukštų pagrindinis pastatas, rūmų flygelis), kalėjimo sandėliu su pirtimi bei kitais ūkiniai statiniais ir tvora su vartais.
Istorija
Šilutės kalėjimo ir teismo rūmų pastatai pastatyti apie 1848 m. 1909 m. buvo rekonstruoti ir padidinti. Sovietinės represinės struktūros perėmė kalėjimą 1945 m. pradžioje. Iki 1946 m. buvo LSSR vidaus reikalų ministerijos kalėjimas Nr. 14, nuo 1947 m. ‒ kalėjimas Nr. 8. 1954 m. rugsėjo 28 d. kalėjimas likviduotas, jo pastatai perduoti LSSR Darbo rezervų valdybai. Buvęs kalėjimas pertvarkytas ir 1954 m. pritaikytas visuomeniniam naudojimui – jo statiniuose buvo įkurta Šilutės žemės ūkio mechanizacijos mokykla, 1960 m. reorganizuota į Šilutės statybininkų mokyklą. Nuo 2000 m. čia įsikūrusi Šilutės turizmo ir paslaugų verslo mokykla. Buvusiame karceryje nuo 2011 m. įkurtas kraštotyros muziejus.
Architektūra
Kalėjimo pastatas istorizmo laikotarpio, „plytų“ stiliaus. Jis mūrinis, trijų aukštų (ketvirtas – antstatas), su rūsiu, kompaktiško stačiakampio formos plano, stambaus tūrio pastatas. Pagrindinio tūrio planas simetrinės kompozicijos su plačia laiptine pastato centre, išilginiu koridoriumi ir abipus jo išdėstytomis patalpomis. Pietinėje dalyje vėliau pristatyta laiptinė. Pietų pusėje iš koridoriaus patenkama į pietinę laiptinę. Patalpų išplanavimas visuose aukštuose analogiškas. Išlikusi kapitalinių sienų planinė struktūra. Iš buvusių kamerų įrengti viešbučio gyvenamieji kambariai. Dalis buvusių kamerų apjungtos po dvi.
Hail, Hail
Hail, Hail – amerikiečių alternatyvaus roko grupės „Pearl Jam“ daina, išleista 1996 m. kaip antrasis albumo „No Code“ singlas. Dainai žodžius parašė grupės vokalistas Eddie Vedder, o muziką – bositas Jeff Ament bei gitaristai Stone Gossard ir Mike McCready. Kartu single buvo pridėta prieš tai niekur neišleista daina „Black, Red, Yellow“. Singlas pasiekė devintąją vietą „Billboard Modern Rock Tracks“ ir „Mainstream Rock“ topuose. 2004 m. „Hail, Hail“ buvo įtraukta į grupės geriausių dainų rinkinį „Rearviewmirror (Greatest Hits 1991–2003)“.
Akstino viršūnė
1959 m. žuvus Gediminui Akstinui, jo draugas A. Romanovas surengė ekspediciją į Tian Šanį ir, praėjus 47 dienoms, spalio 12 d., įkopė į bevardę viršūnę, jai suteikė Gedimino Akstino vardą. Ekspedicijoje dalyvavo 9 asmenys, tarp jų ir lietuvių alpinistai Marytė Melinskaitė, Kazys Montsvilas, Paulius Normantas (Kauno kūno kultūros instituto katedros vedėjas).
Iki 2012 m. į Akstino viršūnę įkopė apytikriai 770 alpinistų iš Lietuvos, o iki 2017 m. tai padarė 930.
Kamaria
Kamaria (Kamarė) – upelis Lietuvoje, Prienų rajone; Peršėkės kairysis intakas. Prasideda Balbieriškio miške netoli Būdų kaimo. Teka į pietus, pietryčius daugiausia mišku. Įteka į Peršekę 15,7 km nuo jos žiočių, šalia Mackių kaimo.
Intakai: Vidupis (dešinysis), Kumelupis (kairysis).
Aukštupio vaga ištiesinta. Prie Kamarios įsikūrę Būdos, Sūkuriai ir Mackiai.
Pavadinimas Kamarià vedamas iš tokio pat raisto pavadinimo, o šis – iš patalpos pavadinimo kamara.
Bukos (Šarkauščina)
Istorija
XIX a. buvo kaimas, seniūnijos centras Dysnos apskrities Lucko valsčiuje.
Darbėnų žydų I holokausto vieta
Darbėnų miestelio žydų vyrų žudynių vieta ir kapas (valstybės saugoma nacionalinio reikšmingumo lygmens kultūros vertybė: unikalus kodas –, senas vertybės kodas – I48, senas kultūros paminklo Nr. IV378) – holokausto vieta šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Pasertupyje (Darbėnų seniūnija), šalia Darbėnų miestelio, Palangos gatvės (kelio ) kairėje pusėje, Darbos kairiajame krante.
Vieta
Žudynių vieta ir kapas yra Pasertupio miško šiauriniame pakraštyje, ties riba su Darbėnų miesteliu. Teritorija netaisyklingo stačiakampio plano, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, iki 31 m ilgio ir 10 m pločio. Šiaurės vakarinė dalis dirvonuoja. Pietrytinė dalis pakraščiuose apsodinta spygliuočiais medžiais, o jos viduryje pastatytas paminklas, priešais kurį įrengta aikštelė, išklota betoninėmis plytelėmis. Nuo aikštelės link kelio šiaurės vakarine dalimi nutiestas betoninių plytelių takas.
Teritorijos plotas – 0,03 ha, perimetras – 80 m.
1,75 km į šiaurės rytus yra Darbėnų žydų kapinės, 2,1 km į rytus – Darbėnų žydų II holokausto vieta, 2,3 km į pietvakarius – Darbėnų žydų III holokausto vieta, 4,8 km į pietvakarius – Skuodo žydų holokausto vieta prie Dimitravo. thumb|rigth|300px|Paminklas 1941 m. birželio 29 d. sušaudytiems Darbėnų žydų bendruomenės vyrams atminti
Paminklas
Žudynių aukų kapą žymi paminklas, kurį sudaro ant dviejų tarpsnių betoninio cokolio pastatytas į viršų siaurėjantis akmuo. Jo plokštumos apatinėje dalyje iškaltas memorialinis užrašas: Žmonės žuvo nesupratę, jog nekaltumas jų kaltė... /J. Marcinkevičius/ 144 FAŠISTINIO TERORO AUKOMS ATMINTI 1941 M.
Viršuje pritvirtinta stačiakampė juodo akmens memorialinė plokštė su Dovydo žvaigžde bei užrašu jidiš ir lietuvių kalbomis: דאָ אין יאָר 1941 דערהארגעט 140 ײדן
ŠIOJE VIETOJE 1941 m. NUŽUDYTA 140 ŽYDŲ.
Paminklo matmenys: aukštis – 253 cm, plotis – 206 cm, storis – 103 cm.
Istorija
1941 m. birželio 22 d. nacistinės Vokietijos kariuomenei užėmus Darbėnus, žydų bendruomenės gyventojus (apie 550 žmonių) vokiečių karinė valdžia pirmomis karo dienomis mobilizavo miestelio gerbūvio darbams. Žydai privalėjo šluoti gatves, plikomis rankomis valyti išvietes ir pan. Birželio 28 d. visi žydai buvo surinkti miestelio centre ir pėsčiomis išvaryti į Kretingą, prie žydų kapinių nufotografuoti ir po poros valandų išsiųsti atgal į Darbėnus. Grįžę nakvojo po atviru dangumi, miestelio pietvakariniame pakraštyje, Kretingos gatvėje buvusios vaistinės kieme. Birželio 29 d. atvykę vokiečių karininkai, padedami pagalbinių policininkų, atskyrė apie 150 žydų vyrų ir nuvedė Palangos keliu už Darbėnų kapinių, netoli geležinkelio, prie pamiškėje buvusių duobių, kur vokiečių kareiviai juos sušaudė. Kartu buvo sušaudyti 4 karo belaisviai raudonarmiečiai.
Zemgalės geležinkelio stotis
Zemgalės geležinkelio stotis – buvusi Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelio stotis Zemgalėje, Demenės valsčiuje, Aukštutinės Dauguvos savivaldybėje, Latvijoje. Atidaryta 1922 m. po Latvijos-Lenkijos sienos patikslinimo Turmanto pasienio stočiai atsidūrus Lenkijos teritorijoje. 1923–1928 m. įrengtas stoties pastatas su dideliu kupolu virš centrinės pastato dalies. 1944 m. atsitraukiantys vokiečių kariai sugriovė du trečdalius pastato. Stotis buvo naudojama iki XX a. 7-ojo dešimtmečio, vėliau apleista. Pastatą kiauru stogu ir išdaužytais langais pastebėję Daugpilio dekanai A. Madelanas, A. Olehno bei kunigas E. Klavcanas inicijavo rekonstrukciją ir perstatymą į bažnyčią. 2006 m. atstatytame pastate įrengta Zemgalės Švento Kryžiaus garbinimo bažnyčia.
Zemgalė
Zemgalė  – gyvenvietė Latvijoje, Aukštutinės Dauguvos savivaldybės Demenės valsčiuje, šalia Zemgalės ežero, prie Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelio, 5,5 km nuo valsčiaus centro Demenės, 21 km nuo Daugpilio. Yra Zemgalės vidurinė mokykla, Zemgalės geležinkelio stotis, Zemgalės Švento Kryžiaus garbinimo bažnyčia (pašventinta 2006 m.).
Keleivis be bilieto
miniatiūra|220px|right|Keleiviai lipantys į perpildytą traukinį [[Indonezija|Indonezijos sostinėje Džakartoje. Daugelis jų be bilieto (2012 m.).]] miniatiūra|220px|right|Pakibęs keleivis ant tramvajaus (Rusijoje) Keleivis be bilieto, šnek. „zuikis“ – keleivis, nesumokantis už savo kelionę transporto priemonėje (autobuse, traukinyje, laive, lėktuve ir kt.). Keleiviai už važiavimą be bilieto paprastai baudžiami įvairaus dydžio piniginėmis baudomis. Dėl keleiviniu transportu nelegaliai keliaujančių asmenų įvairių kraštų vežėjai patiria milijoninius nuostolius.
Nelegalūs keleiviai rizikuoja savo gyvybėmis, jei bando keliauti ne įprastu būdu, o pakibę virš transporto priemonių ar įsitaisę krovinių konteineriuose ir pan. Pasitaiko bandančių slapta keliauti net orlaivio važiuoklėje. 1947–2007 m. pasaulyje iš 74 bandymų keliauti po lėktuvo ratais, tik 14 iš 74 žmonių išgyveno.
Keleivių be bilieto skaičius
Važiuojančių be bilieto keleivių skaičius Europos šalyse yra apylygis. Europos „zuikių“ vidurkis – 4,2 proc. Lietuva šioje srityje pernelyg neišsiskiria – manoma, jog be bilieto čia važinėjasi apie 3-4 proc. keleivių. Daugiausia „zuikių“ sugaunama Italijoje – 5,4 proc. Dažniausiai be bilieto šioje šalyje važinėjasi jaunuoliai iki 30 metų, kilę iš Pietų Italijos. Antrąją vietą Europoje pagal be bilieto važiuojančiųjų skaičių užima Prancūzija, o labiausiai disciplinuoti keleiviai – Madride, Kopenhagoje bei Porte.
Kontrolė
Keleivių be bilieto kontrolę vykdo mobiliosios kontrolierių brigados, privačios saugos tarnybos. Tokių keleivių skaičių siekiama sumažinti įvairiomis priemonėmis, pvz., įlipti į viešąjį transportą numatomos tik vienerios, priekinės durys. Įdiegus elektroninių bilietų sistemą, beveik nebelieka vadinamųjų „budėtojų“ – keleivių, laukiančių, kol galės pasižymėti bilietą įlipus kontrolieriams, nes transporto priemonės vairuotojas blokuoja komposterius. Naudojant išmaniąsias technologijas, daviklių pagalba gali būti stebimas kiekvienas įlipęs ir išlipęs keleivis (tai nėra sudėtinga, kai tėra vienerios durys). Ši sistema tuo pačiu siunčia informaciją apie kiekvieną įvairaus tipo bilieto pardavimą ir jo pažymėjimą ir įspėja, jei nesutampa keleivių srautų ir pažymėtų bilietų skaičiai.
Menčių karjeras
Menčių karjeras – karjero tvenkinys Lietuvoje, Akmenės rajone, 6 km į pietus nuo Naujosios Akmenės. Sudarytas išeksploatavus klintis ir prisipildžius vandeniui. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,87 km, plotis – iki 0,5 km. Yra 4 salos – 0,13 ha, 0,12 ha, 0,07 ha, ir 0,03 ha. Altitudė 62,9 m. Krantai daugiausia aukšti ir statūs, plačiai apaugę medžiais ir krūmynais. Dalyje šiaurės vakarų ir šiaurės rytų krantai žemi ir užpelkėję. Į šiaurės vakarus telkšo Menčių II karjeras, į pietus – Sablauskių tvenkinys, į vakarus įsikūręs Menčių kaimas. Šiaurine pakrante eina kelias. Tvenkinys nenutekantis, priklauso Dabikinės upės baseinui.
Pakertiškės
Pakertiškės – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Žiežmarių.
Blüthner
Blüthner – vokiečių akustinių pianinų gamintojas.
„Blüthner“ (tariama: Bliutner) yra vienas žinomiausių vokiečių tradicinių akustinių pianinų gamintojų. Gamina aukščiausios klasės „Blüthner“ ir pigesnės „Haessler“ prekės ženklų pianinus.
Istorija
Įmonės įkūrėjas Julius Bliutneris (1824−1910) gimė 1824 m. kovo 24 d. Falkenhaine prie Leipcigo miesto. Jis mokėsi ir dirbo pas pianinų meistrus Holingą ir Spangenbergą, kurių dirbtuvėje taip pat mokėsi kiti žymūs pianinų meistrai Ibachas ir Šydmajeris. 1853 m. lapkričio 18 d. Leipcige J. Bliutneris pradėjo savo pianinų gamybą. Iš pradžių jis gamino tik fortepijonus, nes buvo sutaręs su J. Foirichu, „Feurich“ pianinų gamintoju, kad jie pasidalins rinką: jis gamins fortepijonus, o J. Foirichas − vertikalius pianinus. Tačiau jau nuo 1855 m. abu meistrai gamino abiejų rūšių pianinus. 1873 m. J. Bliutneris užpatentavo savo pianino patobulinimą: papildomos stygos įvedimą prie plaktuku užgaunamų stygų. Ši styga buvo suderinta, kad skambėtų oktava aukščiau ir rezonuotų nuo pagrindinių, plaktuku užgaunamų stygų vibracijos. Tai praturtino pianino natų skambesį ir „Blüthner“ pianinai yra pagarsėję savo sodriu skambesiu. 1876 m. Londone atsidarė „Blüthner“ pianinų pardavimų agentūra. Iki 1900 m. J. Bliutneris pardavė apie 50 000 įvairių pianinų Europoje, Amerikose ir Australijoje.
1910 m. mirus J. Bliutneriui firmos valdymą perėmė jo sūnūs Maksas, Robertas ir Brunas. 1936 m. jie gavo užsakymą pagaminti pianiną dirižabliui „Hindenburg“. Šis pianinas buvo ypač lengvos konstrukcijos ir koncertas su juo, transliuotas iš dirižablio viduryje virš Atlanto vandenyno, sulaukė didelio visuomenės susidomėjimo. Antrojo pasaulinio karo metu įmonė buvo nukreipta gaminti įrangą kariuomenei. 1943 m. aviacijos bombardavimų metu gamykla buvo beveik sugriauta. Rudolfo Bliutnerio-Heslerio pastangomis gamykla atnaujino veiklą 1948 m. Įsteigus VDR įmonė buvo nacionalizuota, tačiau jos produkcijos kokybė nenukrito kaip daugelio kitų VDR teritorijoje atsidūrusių pianinų gamintojų, nes pianinai toliau buvo gaminami rankomis. 1990 m. susivienijus Vokietijai įmonė privatizuota ir grąžinta giminės įpėdiniui Ingbertui Bliutneriui. Jis sėkmingai išvedė įmonę po rinkos praradimo žlugus SSSR, kur buvo eksportuojami „Blüthner“ pianinai, ir organizavo modernaus fabriko statybas. 2002 m. įmonė pagamino apie 400 pianinų: šešis fortepijonų ir tris vertikalių pianinų modelius. Žemesnės kainų klasės fortepijonai ir vertikalūs pianinai pardavinėjami „Haessler“ pavadinimu.
Pakerupis
Pakerupis – buvęs kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Girkalnio.
Startų tvenkinys
Startų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Panevėžio rajone, 14 km į šiaurės rytus nuo Panevėžio. Sudarytas Grikienių pelkėje buvusio karjero vietoje užtvenkus bevardį upelį (Lėvens intakas) 0,3 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 1,4 km, plotis – iki 0,31 km. Altitudė 61,7 m. Kranto linija labai vingiuota. Yra 4 salos – 0,63 ha, 0,29 ha, 0,14 ha ir 0,04 ha. Krantai žemi, išskyrus šiaurinį, apaugę mišku (Melnikapievio miškas). Šiaurinėje pakrantėje įsikūrę kolektyviniai sodai – Startų kaimas, kuriame telkšo dar keletą nemažų tvenkinių su labai vingiuotais krantais (3 didžiausi – 9 ha, 7,3 ha ir 1,8 ha).
Tvenkinys įrengtas 1983 metais.
Bösendorfer
Bösendorfer (liet. tar. Biozendorfa) – žymus austrų tradicinių akustinių pianinų gamintojas. Pagarsėjęs ypač kokybiškais pianinais.
Istorija
Įmonės įkūrėjas Ignacas Biozendorferis (1794−1859) dirbo pas žymiausią to meto Vienos pianinų meistrą Jozefą Brodmaną. Įrašai rodo, kad 1828 m. I. Biozendorferiui buvo suteiktas leidimas pradėti savo pianinų gamybą. Jo pianinų kokybė buvo ypač aukšta, 1839 ir 1845 m. Vienos pramonės parodose jis apdovanotas aukso medaliais. 1839 m. imperatorius Ferdinandas I suteikė jam „Karališkojo ir imperatoriškojo dvaro pianino gamintojo“ vardą. Ferencas Listas buvo pagarsėjęs, kad savo grojimu tiesiog sulaužydavo pianinus. Vieno koncerto metu „Bösendorfer“ pianinas išliko sveikas iki pat pabaigos, tuo iškeldamas pagaminimo kokybės vertę. F. Listas asmeniškai susipažino su I. Biozendorferiu. Po jo mirties 1859 m. pianinų gamybą tęsė sūnus Liudvikas (1835−1919). „Bösendorfer“ buvo ypatingoje padėtyje tarp pianinų gamintojų, nes gamino pianinus Vienoje, kuri buvo Europos muzikos centras. Liudvikas 1860 m. atidarė naują fabriką Vienoje ir po dar dešimties metų persikėlė į dar kitą vietą. 1872 m. buvusioje jojimo mokykloje L. Biozendorferis atidarė 200 klausytojų koncertų salę, šalia buvo įmonės biurai ir demonstracinė pianinų patalpa. Ši salė greitai tapo populiariausia pianino koncertų vieta Vienoje. Joje iki 1913 m. uždarymo koncertavo daug garsių to meto pianistų.
F. Buzonis buvo perrašęs J. S. Bacho kūrinį vargonams atlikimui pianinu, tačiau pianinai neturėjo tiek klavišų žemame registre, kad būtų galima pilnai atlikti šį kūrinį. Specialiai tam 1891 m. „Bösendorfer“ pagamino praplėstos į žemųjų dažnių pusę klaviatūros fortepijoną. Šie papildomi klavišai buvo dažomi juodai ir 97 klavišų, vietoj standartinių 88, „Bösendorfer“ pianinas buvo pramintas „imperatoriškuoju“. Kitame modelyje klaviatūra buvo praplėsta papildomais 4 klavišais. L. Biozendorferis nesusilaukė palikuonių ir 1909 m. įmonę pardavė draugui Karlui Huterstraseriui (1863−1942). Įmonė 1913 m. pagamino bent 434 pianinus ir prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui gamyba smuko iki 136 vienetų. 1927 m. „Bösendorfer“ apdovanotas Didžiuoju prizu tarptautinėje Ženevos muzikos parodoje. Tarpukariu įmonė pagamindavo apie 300 pianinų per metus ir Antrojo pasaulinio karo pabaigoje gamyba sustojo prasidėjus Vienos bombardavimams. Po karo įmonei neatsigavus ją 1966 m. įsigijo amerikiečių „Kimball“ korporacija, gaminusi pigius pianinus. 1973 m. įmonė perkelta į Vienos priemiestį Noištatą.
2001 m. įmonė parduota austrų „BAWAG-PSK“ grupei. 2008] m. įmonę įsigijo japonų „Yamaha“ korporacija, tačiau „Bösendorfer“ liko atskira įmonė, nesusijusi su „Yamaha“ pianinų gamyba.
2019 m. pasaulio šaudymo iš lanko čempionatas
2019 m. pasaulio šaudymo iš lanko čempionatas – pasaulio šaudymo iš lanko federacijos organizuotas geriausių pasaulio šaudymo iš lanko sportininkų čempionatas, kuris vyko birželio 10 d. – birželio 16 d. Nyderlandų mieste Hertogenbose.
Čempionatas taip pat buvo atranka į 2020 m. olimpines žaidynes.
Olimpinė kvalifikacija
Olimpines kvalifikacines kvotas į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes iškovojo šios šalys:
Tishreen SC
Al-Assado stadionas yra klubo namų arena, kuri talpina 28 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubas įkurtas 1947 m. Rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje – Premjer lygoje.
Futbolo komanda 4 k. tapo šalies čempionais. (1982, 1997, 2019–2020, 2020–2021 m.)
Off He Goes
Off He Goes – amerikiečių alternatyvaus roko grupės „Pearl Jam“ daina, išleista 1996 m. kaip trečiasis albumo „No Code“ singlas. Dainai žodžius ir muziką parašė grupės vokalistas Eddie Vedder. Kartu single buvo pridėta prieš tai niekur neišleista daina „Dead Man“. Singlas pasiekė 31-ąją vietą „Billboard Modern Rock Tracks“ tope. 2004 m. „Off He Goes“ buvo įtraukta į grupės geriausių dainų rinkinį „Rearviewmirror (Greatest Hits 1991–2003)“.
Dainų sąrašas
Visas dainas parašė Eddie Vedder.
Pariečė (Glubokas)
Pariečė – kaimas šiaurės Baltarusijoje, 7 km į pietryčius nuo Lužkų.
Istorija
XIX a. buvo miestelis, dvaras ir bažnytkaimis, seniūnijos centras Dysnos apskrities Lužkų valsčiuje.
KOD-1
KOD-1 – Estijos inžinierių sukurtas mokomasis biplanas, kurį 1935–1938 m. gamino Latvijos valstybinė karo pramonės įmonė „Liepājas Kara Ostas Darbnīca“ (Liepojos karo uosto gamykla). KOD-1 eksploatavo Latvijos aeroklubas ir Latvijos Šaulių sąjungos analogas – Aizsargi.
Projektavimo ir eksploatavimo istorija
XX a. ketvirtojo dešimtmečio viduryje estų aviacijos konstruktoriai Voldemaras Postas, Otto Orgas ir Romanas Neudorfas (vėliau pakeitė pavardę į Rein Tooma), Estijoje žinomi kaip PON arba ÕGL (Õhu- ja Gaasikaitse Liit – (liet.) oro ir vandens sąjunga) sukonstravo mokymosi lėktuvą PON-1. Orlaivis nesulaukė susidomėjimo Estijoje, tačiau gamybos licenciją įsigijo Latvijos vyriausybė. Orlaivio latviškas variantas buvo gamnamas 1935–1938 m. Liepojos karinėse dirbtuvėse. (latv. Liepājas Kara ostas darbnīcā, po 1938 m. gavusi pavadinimą a/s „Tosmāre“). Pagal gamyklą lėktuvas gavo pavadinimą KOD-1.