cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rolandas Paulauskas
Biografija
1990–1992 m. LR Aukščiausiosios Tarybos deputatas, signataras. 1991 m. kartu su bendraminčiais atkūrė Tautos pažangos partiją. Nuo 2007 m. partija politinėje veikloje praktiškai nebedalyvauja. 1991 m. LR AT grupės, parengusios dabartinę LR Konstituciją, narys.
2014 m. atsiliepdamas į iniciatyvinės grupės siūlymą, išsikėlė kandidatu į LR Prezidento rinkimus, tačiau nesurinko reikiamo kiekio piliečių parašų.
2016–2017 m., po partijos narių įkalbinimo, trumpam laikui buvo Lietuvos Liaudies partijos pirmininku.
2018 m. oficialiai įsteigta ilgą laiką buvusi neformali organizacija – asociacija „Mūsų gretos“.
R. Paulauskas moka lietuvių, rusų, anglų ir lenkų kalbas.
Nepriklausomybės Aktas
R. Paulauskas, kartu su V. Landsbergiu, R. Ozulu, V. Čepaitis, A. Saudargas, A. Butkevičiumi ir kitais, buvo Sąjūdžio Seimo Politinės komisijos narys. 1988 m. lapkritį Sąjūdžio Seime tik Rolandas Paulauskas kartu su Audriu Butkevičiumi nebalsavo už Konstitucijos projektą, kuriuo numatytas Lietuvos suverenitetas TSRS sudėtyje. R. Paulauskas siūlė įrašyti į programą, kad vienas iš Sąjūdžio tikslų yra Ribentropo-Molotovo padarinių likvidavimas.
Sąjūdžio Kauno Taryba buvo nutarus kas kalbės, o R. Paulauskas nebuvo sąraše. Tačiau jo naktį pasirašytos kalbos tekstą perskaitęs R. Bartusevičius apėjo suvažiavimo salės žmones ir surinko keliasdešimt parašų, kad būtų leidžiama R. Paulauskui trejetą minučių pasisakyti ant tribūnos. Pirmojo Sąjūdžio suvažiavimo atstovai dar vengė frazės „Lietuvos nepriklausomybė“, todėl nesitikėta R. Paulausko kalba įnešė didelę sumaištį susirinkime. Jis pasiūlė peržiūrėti Sąjūdžio programos nuostatas ir atsisakyti TSRS federalizmo idėjos :"„<…> Todėl labai svarbu kokius nutarimus mes šiandien priimsime. Ir kyla klausimas. Ar verta palikti punktą, kuris kalba apie Lietuvą kaip vieną iš Federacinių Respublikų? Juk tuomet pripažįstame 1940 metų seimo nutarimo dėl įstojimo į sąjungą teisėtumą ir kaip sąjūdžio rėmėjų valios reiškėjai, tvirtiname okupaciją. Reikėtų šio punkto atsisakyti. Bet tai visiškai nereiškia, kad čia yra šaukimas į konfrontaciją, šaukimas į kovą ar siekimas tuoj pat išstoti iš Tarybų Sąjungos. Tai yra tik noras, tai yra konstatavimas tiesos, kuri turi būti užfiksuota sąjūdžio programoje. Ir tiek. Dėkui už dėmesį.“"Tokia R. Paulausko laikysena susilaukė bene daugiausiai aplodismentų ir nemažos dalies delegatų palaikymo, o V. Petkevičius pareiškė, kad toks pasisakymas yra tolygus provokacijai. Po trumpos pertraukėlės Kauno Sąjūdžio atstovas V. Antanaitis bandė situaciją sušvelninti, tačiau salėje nuomonės pasidalijo. Vieni vertino R. Paulausko kalbą kaip radikalią ir rizikingą, o kiti, pritardami šiam pasisakymui, kad Sąjūdžiui reikia vienareikšmiškai nurodyti savo tikslus.
miniatiūra|Kovo 11 Aktas
Žemės nepardavimas užsieniečiams
1990 m. Aukščiausioje Taryboje R. Paulausko ir bendraminčių pastangomis užblokuota pateikta įstatymo pataisa, leidžianti parduoti žemę užsieniečiams. 1992 m. pradžioje R. Paulauskas Aukščiausiajai Tarybai pristatė ir apgynė nutarimo projektą „Dėl Lietuvos konstitucingumo raidos“. Šio nutarimo pagrindu buvo suburta Lietuvos Respublikos Konstitucijos projekto rengimo grupė, kurioje dalyvavo ir R. Paulauskas. Šia Konstitucija vadovaujamasi ir šiandien. Joje signataras įtvirtinto 47-jį straipsnį, leidžiantį Lietuvos žemę parduoti tik piliečiams.
1996 m. siekiant išlaikyti 47-ą straipsnį Konstitucijoje, R. Paulauskas su bendraminčiais nesėkmingai inicijavo referendumą prieš žemės pardavimą užsieniečiams. Surinko 280 tūkst. parašų (pritrūko vos 20 tūkst.). R. Paulauskas savo radijo laidose pateikia tai kaip problemą, jog dabar nemaža dalis Lietuvos miškų priklauso Švediškoms įmonėms kaip „Ikea“.
Lietuvos televizijos Visuomeninių programų direkcijos direktorius
Nuo 1993 iki 1996 m. R. Paulauskas buvo visuomeninių programų LRT direktorius. Tada į jį kreipėsi LR vyriausybės atstovas dėl ministro pirmininko A. Šleževičiaus noro turėti laidą, kurioje jis galėtų kalbėti apie valstybines aktualijas. R. Paulauskas ir jo kolegos nebuvo suinteresuoti valdiškom laidom, todėl sugalvojo kompromisą – laida suteikiama formatu, kuriame R. Paulauskas kalbina ministrą pirmininką, užduodamas sudėtingus aktualius valstybinio gyvenimo klausimus. Taip atsirado laida „Kas geresnio, premjere?“, viena populiariausių visuomeninių laidų 1993–1996 metais. Tačiau pasibaigus A. Šleževičiaus kadencijai ir nesusilaukus susidomėjimo iš toliau pareigas einančių ministrų pirmininkų, laida buvo nutraukta.
Kontroversijos
Rolando Paulausko pasisakymai vertinami kritiškai dėl euroskepticizmo. R. Paulauskas nuosekliai priešinosi prieš Lietuvos narystę NATO, aktyviai organizavo parašus referendumui prieš NATO surengti. Taip pat buvo prieš euro įvedimą Lietuvoje, prieš stojimą į Europos Sąjungą. Dėl savo politinių pažiūrų Rolandas Paulauskas buvo patekęs į Valstybės saugumo departamento ir Operatyvinių tarnybų departamento grėsmių nacionaliniam saugumui ataskaitą. Likus mėnesiui iki Rusijos invazijos į Ukrainą dėl telkiamos Rusijos kariuomenės šalia sienos su Ukraina kaltino JAV. Rusijai pradėjus pilno masto karą Ukrainoje savo nuomonės apie įvykius viešoje erdvėje neišsakė.
Semeru
Semeru  – aukščiausias ir aktyviausias ugnikalnis Javos saloje. Vulkanas dar vadinamas Mahameru ('Didysis kalnas'), yra stačiais šlaitais, nuo rytinės Javos salos pakrantės plokštumos staigiai kyla aukštyn. Semeru garsėja savo išsiveržimais: nuo 1818 m. užfiksuoti mažiausiai 55 išsiveržimai, kai tekėjo lava ir būta piroklastų srautų. Nuo 1967 m. iki Semeru buvo netoli išsiveržimo būsenos, o smulkūs išsiveržimai vykdavo kas 10 minučių. 2021 m. ugnikalnis pradėjo veržtis, nuniokodamas pašlaičių gyvenvietes.
Kamerfreilina
Kamerfreilina  – vyresnysis merginų rūmininkių laipsnis Rusijos imperatoriaus dvare.
Laipsnis egzistavo 1722–1917 m. 1722–1730 m. laipsnis vadinosi tikroji kamermergelė (действительнaя камер-девица) ir Rangų lentelėje buvo priskirta IV klasei (kartu su kolegijų prezidentų žmonomis, tikraisiais valstybės patarėjais ir generolais majorais).
Pagal 1834 m. rugpjūčio 26 d. Dvaro etatus kamerfreilinos buvo prilygintos statsdamoms.
1914 m. buvo 14 kamerfreilinų – jos buvo stambių valdininkų ir generolų dukros. Daugelis jų buvo iš kilmingų giminių ir buvo kavalieriškosios damos (apdovanotos šv. Jekaterinos ar kitais ordinais). Daugelis jų buvo laikomos esančiomis atostogose ir rūmuose pasirodydavo tik iškilmingais atvejais.
Kamerfreilinos dvare nevykdė jokių pareigų, o tik dalyvaudavo dvaro ceremonijose. Į kamerfreilinas kreipdavosi „Ваше превосходительство“.
Laipsnis buvo panaikintas 1917 m.
Nuorodos
Камер-фрейлина
Maximiliano Rodríguez
Maksimilianas Rodrigesas (g. 1981 m. sausio 2 d. Rosarijuje) – Argentinos futbolininkas. Žaidė puolėjo pozicijoje Argentinos futbolo rinktinėje ir Liverpool FC komandoje.
Su rinktine laimėjo pasaulio jaunimo iki 20 m. futbolo čempionatą (2001 m.). Pakviestas į 2006 m. pasaulio futbolo čempionatą, kur antrosiose rungtynėse įmušė du įvarčius, taip pat per pratęsimą įmušė įvartį į vartus aštuntfinalio rungtynėse, šiose rungtynėse taip pat buvo išrinktas geriausiu rungtynių žaidėju.
Turi dvigubą Argentinos ir Italijos pilietybę.
Robert Behnken
Robertas Luisas Behnkenas (angl. Robert Louis Behnken, gim. 1970 m. liepos 28 d., Kreve Kouer mieste, Misurio valstijoje, JAV) – inžinierius, karinis pilotas, NASA astronautas.
Išsilavinimas ir karinė tarnyba
Bendras Antonelio skrydžių laikas – per 780 valandų.
Remember Me
Remember Me – veiksmo-nuotykių, muštynių (beat 'em up) žanro, kiberpanko tematikos kompiuterinis žaidimas, kurį sukūrė Prancūzijos įmonė „Dontnod Entertainment“. 2013 m. birželį žaidimą Microsoft Windows, PlayStation 3 ir Xbox 360 platformoms išleido „Capcom“.
Apžvalga
„Remember Me“ pasižymi laipiojimo (platforming), tyrinėjimo ir artimos kovos savybėmis. Žaidimas turi unikalią „atminties atkūrimo/perkūrimo“ mechaniką, t. y. galima įsibrauti į kito asmens atmintį ir jį manipuliuoti. Žaidėjai tai atlieka peržiūrėdami atmintyje saugomą vaizdo medžiagą ir pakeisdami tam tikras detales, kad asmuo atsimintų kitokias tam tikro įvykio pasekmes. Kita svarbi žaidimo mechanika yra asmens atminties pasisavinimas naudojant tam tikrus prieities taškus, vadinamus Remembranes, tam, kad peržiūrėti atmintyje saugomą vaizdo medžiagą gyvai: to dažniausiai prireikia norint įveikti žaidime pasitaikančias kliūtis ar išvengti žaidėjo tykančio pavojaus.
Kalbant apie kovos mechaniką, žaidėjas gali susikurti savitą kovos judesių kombinaciją. Judesiai (pressens) skirstomi į keturias šakas: regen (gyvybių atstatyno), power (žalos), chain (ankstesnių judesių duplikavimo ir dvigubinimo) ir cooldown (S-Pressen energijos atstatymo). Ypatingi judesiai, S-Pressens, atrakinami žaidimo eigoje; jie suteikia įvairių sugebėjimų, kaip, pvz., didesnį greitį ir stipresnius smūgius, ar leidžia priešiškus robotus paversti sąjungininkais bei priversti juos susinaikinti. Žaidėjas taip pat gali pasinaudoti šovinius šaudančiais ginklais, kaip kad Spammer ir Junk bolt.
Siužetas
Žaidimo veiksmas vyksta 2084 metais, futuristinėje Paryžiaus versijoje, vadinamoje Neo-Paryžiumi. „Memorize“ korporacija išrado naują smegenų implantą, vadinamą Sensen, kuris maždaug 99 % gyventojų suteikia galimybe talpinti ir dalintis savo prisiminimais tinkle bei ištrinti liūdnus ar nemalonius prisiminimus. Tai „Memorize“ suteikia neaprėpiamo masto kontrolę ir leidžia kontroliuoti žmoniją. To pasekoje susikuria nedidelė maištininkų grupuotė, pasivadinusi Errorists, kurie siekia nuversti „Memorize“ korporaciją. Sensen išradimas sukėlė ir neigiamų pasekmių: atsirado padarai, vadinami Leapers; tai nuo atminties priklausomi žmonės, kurie prisisunkė per daug kitų žmonių prisiminimų ir jų Sensen degradavo, o jie mutavo į nežmoniškas formas ir dabar gyvena Neo Paryžiaus nutekamuosiuose vamzdžiuose.
Atsiliepimai
„Remember Me“ iš kritikų sulaukė teigiamų įvertinimų. Tinklalapiai GameRankings ir Metacritic atitinkamai žaidimui skyrė 73,50 % ir 73/100 (PlayStation 3), 69,50 % ir 70/100 (Xbox 360) bei 68,07 % ir 69/100 (AK) balus. Kritikai bendrai gyrė žaidimo pasaulio dizainą, gerai išplėtotą istoriją ir atminties perrašymo atkarpas, kritikos sulaukė kiti istorijos aspektai, prasta laipiojimo sistema ir ribota tyrinėjimo erdvė bei šabloniška kovos sistema.
Titas (reikšmės)
Titas – vyriškas vardas.
Vardadienis: sausio 4 d.
Daisecuzano nacionalinis parkas
Daisecuzano nacionalinis parkas – nacionalinis parkas, Japonijoje, Hokaido salos centre. Jo plotas 2267,64 km². Tai didžiausias nacionalinis parkas Japonijoje, beveik tokio dydžio kaip Kanagavos prefektūra. Daisetsuzan reiškia „didieji snieguoti kalnai“. Nacionaliniame parke yra 16 viršūnių, iškylančių virš 2000 metrų aukščio. Čia yra vienas labiausiai išraižytų kraštovaizdžių Japonijoje. Asahio kalnas (2290 m) šiaurinėje parko dalyje yra aukščiausias kalnas Hokaide. Nacionalinis parkas yra Kamikavos subprefektūroje ir Tokačio subprefektūroje. Daisecuzano nacionalinis parkas įkurtas 1934 m.
Kalnai
Daisecuzano nacionalinį parką sudaro trys vulkaniniai kalnynai. Kalnus sudaro vienas ant kito stūksantys stratovulkanai. Tie kalnynai yra:
Šios ugnikalnių grupės stūkso aplink centrines aukštumas, iš kurių aukščiausias yra Tomuraušio kalnas. Nacionalinį parką taip pat garsina alpinės pievos.
Gamta
Daisecuzano nacionalinis parkas žymus savo gamta, čia sutinkamos kelios retos rūšys. Čia yra didelė rudųjų lokių populiacija. Taip pat čia sutinkami kiškėnai, beuodegiai žinduoliai. Parko miškus sudaro ajaninės eglės, Sachalino kėniai. Iš 450 alpinių augalų, sutinkamų Hokaide pusė randama Daisecuzano nacionaliniame parke.
Indinė kiauliukė
Indinė kiauliukė (Saxicoloides fulicata) – musinukinių (Muscicapidae) šeimos smulkus paukštis. Anksčiau buvo priskiriamas strazdinių (Turdidae) šeimai.
Paplitusi Pakistane, Indijoje ir Šri Lankoje. Gyvena krūmynuose ir atvirose vietose. Deda 2-3 baltus kiaušinius. Peri tik patelė.
NKL 2014–2015 m. sezonas
NKL 2014–2015 metų sezonas – 10-as lygos sezonas, kuriame dalyvavo 14 klubų. Lygos čempionė – Klaipėdos „Nafta-Uni-Akvaservis“.
Analizinė geometrija
thumb|200px|[[Dekarto koordinačių sistema]] Analizinė geometrija – tai geometrijos mokslo sritis, geometrines struktūras nagrinėjanti algebriniais metodais. Analizinė geometrija apima dvi geometrijos šakas: diferencialinę geometriją ir algebrinę geometriją.
Jo pagrindas yra koordinačių metodas, kurį pirmasis pradėjo taikyti Dekartas. Taip kiekvienai geometrinei figūrai atitinka tam tikra lygtis, nusakanti, kaip keičiantis koordinatei aprašoma nagrinėjama linija, paviršius, kūnas ar kitų matmenų objektas.
Istorija
Analizinė geometrija nepriklausomai buvo išrasta Renė Dekarto ir Pjero Ferma, tačiau paprastai analizinės geometrijos pradininkui tradiciškai yra laikomas Renė Dekartas.
Moteraitis
Piliakalnis
Piliakalnis apardytas arimų, aikštelės viduryje stovi kryžius, įrengtas trianguliacijos reperis. Jis dirvonuoja, vakarinis šlaitas nukirstas, rytinis šlaitas apaugęs lapuočiais.
Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1949 m. ir 1964 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Kalno terasoje esančiame kultūriniame sluoksnyje rasta I tūkstantmečio lipdytinės keramikos. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu.
Manoma, kad pavadinimas kilęs iš piliakalnio silueto, primenančio gulinčios moters figūrą. Kita versija, neva kad ant šio kalno moterys susirinkdavo palydėti savo vyrus į karą. Taip pat spėjama ir kita pavadinimo kilmė – piliakalnyje buvo įrengti rūsiai, kuriuose užpuolus priešams slėpdavosi moterys ir vaikai.
Kaimanų Salų vyrų futbolo rinktinė
Kaimanų salų vyrų futbolo rinktinė – Kaimanų Saloms atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Kaimanų salų futbolo asociacija. Rinktinė nedalyvavo nė viename pasaulio ar žemyno čempionate. Tai viena silpniausių pasaulio rinktinių.
FIFA narė nuo 1992 m.
Richard Thompson
Richard Thompson (g. 1985 m. birželio 7 d.) – Trinidado ir Tobago sprinteris, olimpinis vicečempionas.
Biografija
Sportininkas atstovauja Luizianos valstijos universiteto (LSU) lengvosios atletikos klubui LSU Tigers.
Thompson tarptautinio masto varžybose startavo 2007 m. sudalyvavęs Šiaurės Amerikos, Centrinės Amerikos ir Karibų čempionate. Tąkart sportininkas pelnė aukso medalį 100 m bėgime ir bronzą kartu su nacionaline komanda 4x100 m estafetės bėgime. Tais pačiais metais sportininkas startavo pasaulio čempionate, kuriame pasiekė ketvirtfinalį, bet savo bėgime liko paskutinis ir galutinėje rikiuotėje tenkinosi 31-32 vietomis. 2008 m. Thompson laimėjo NCAA uždarų patalpų ir atviro stadiono čempionatus, bei dalinosi aukso medaliu su komandos nariais Centrinės Amerikos ir Karibų čempionate. Tais pačiais metais vykusiose 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkas nustebino patekdamas į 100 m bėgimo finalą, kuriame distanciją įveikęs per 9,89 s pelnė sidabro medalį. Thompson taip pat pelnė dar vieną olimpinį sidabro medalį 4x100 m bėgimo estafetėje. 2009 m. pasaulio čempionate bėgikas 100 m bėgime liko 5-as, bei pelnė sidabrą estafetės bėgime. 2011 m. pasaulio čempionatas sportininkui nenusisekė. Pusfinalyje atbėgęs 3-ias į finalą jis nepateko ir galutinėje rikiuotėje buvo dešimtas.
Liaudies kūryba (leidinys)
Liaudies kūryba – Lietuvos tęstinis leidinys, nuo 1969 m. einantis Vilniuje.
Leidinys
Iki 2007 m. išėjo 5 knygos. Nr. 1–2 išleido Paminklų apsaugos ir kraštotyros draugija bei Liaudies meno draugija, knygas 3–5 – Lietuvos etninės kultūros draugija ir Lietuvos liaudies kultūros centras.
Tiesiūniškiai
Tiesiūniškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Alantos.
Istorija
1910 m. minimas juodraštinėje Balninkų bažnyčios priešvedybinės apklausos knygoje.
Tarptautinė muitinės diena
Tarptautinė muitinės diena (dar vadinama Tarptautine muitininkų diena) – tarptautinė profesinė muitinės pareigūnų šventė, švenčiama sausio 26 d. Ši šventė buvo pradėta švęsti nuo 1983 m.
Lietuvoje muitinės profesinė šventė yra gegužės 8 d. – Lietuvos muitinės įkūrimo diena.
Vidmantas Povilionis
Vidmantas Povilionis (g. 1948 m. gegužės 29 d. Kaune, Žaliakalnyje) – pasipriešinimo sovietinei okupacijai dalyvis, Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.
Šeima
Vidmantas Povilionis vedęs, žmona – Veronika Povilionienė, dainininkė.
Colchester United FC
Colchester United FC – Anglijos futbolo klubas, įkurtas 1937 m. Kolčesteryje, Esekse. Klubo komanda 2009-2010 m. sezone žaidžia Anglijos Pirmojoje futbolo lygoje.
Jevgenijus Šuklinas
Jevgenij Šuklin (g. 1985 m. lapkričio 23 d., Glazove, Rusija) – Lietuvos kanojininkas. Daugkartinis pasaulio ir Europos čempionatų laimėtojas ir prizininkas.
2011 m. rugpjūčio 21 d. pasaulio čempionate C-1 klasėje 200 m distanciją įveikė per 39,819 sek. ir užėmė penktą vietą, iškovodamas Lietuvai kelialapį į 2012 m. vasaros olimpines žaidynes.
2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Londone iškovojo sidabro medalį vienvietės kanojos 200 m irklavimo rungtyje (42,792 sek. laiku). 2019 m. birželio 12 d. pranešta, kad pertikrinus olimpiados metu paimtus sportininkų mėginius J. Šuklinas už draudžiamų medžiagų radimą organizme diskvalifikuotas, jo iškovotas sidabro medalis anuliuotas.
Politiko karjera
2023 m. balandžio 25 d. tapo laikinai einantis Visagino mero pareigas.
Jablon Kikolskiai
Jablon Kikolskiai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 9 namai ir 52 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 7 namai ir 40 gyventojų, iš kurių 22 vyrai ir 18 moterų.
Pilkasis ausylis
Pilkasis ausylis (Plecotus austriacus) lygianosinių (Vespertilionidae) šeimos šikšnosparnis. 5-6 cm ilgio, 7-14 g. svorio. Labai panašus į rudąjį ausylį, tik jis pilkesnis, snukutis juodas, kailis nugaros pusėje tankesnis. Santykinai didelės akys.
Viešojo rakto kriptografija
Viešojo rakto kriptografija – moderni kriptografijos forma, eliminuojanti simetrinės kriptografijos silpnybę – šifravimui skirto rakto perdavimą nesaugiais kanalais. Iki viešojo rakto kriptografijos atsiradimo, šifravimui skirtas raktas turėjo būti saugomas paslaptyje. Tokia kriptografijos forma turėjo vieną esminį trūkumą – šifruotų duomenų siuntėjas turėjo perduoti iššifravimui skirtą raktą duomenų gavėjui saugiu, tačiau ne kriptografiniu būdu, pavyzdžiui, telefonu arba susitikus akis į akį. Tokie rakto perdavimo būdai retai kada būna visiškai saugūs, tuo tarpu viešojo rakto kriptografija leidžia raktu keistis nesaugiais kanalais: šifravimui skirtas raktas nesuteikia galimybės dešifruoti duomenų.
Pilkasis ausylis
Paplitęs beveik visoje Europoje, išskyrus šiaurę, pietuose paplitimo arealas siekia Viduržemio jūrą.
Viešojo rakto kriptografija
Viešojo rakto kriptografijos algoritmai paprastai naudoja du raktus – privatų, kuris yra saugomas paslaptyje ir viešą, kuris yra viešinamas. Vienas iš viešojo rakto paviešinimo būdų yra naudoti raktų tarnybines stotis.
Ši kriptografijos forma gali būti naudojama dviem tikslams – konfidencialios informacijos šifravimui, bei skaitmeniniams parašams:
Daugialypis mokymasis
Daugialypis mokymasis – informatikai priklausanti sistemų mokymosi tyrinėjimų sritis. Ji nagrinėja mokymąsi apibendrinant ir pritaikant anksčiau įgytas, galimai su sprendžiama užduotimi susijusias žinias.
Viešojo rakto kriptografija
Saugumas
Viešojo rakto kriptografija yra reliatyviai saugi, tačiau nėra neįveikiama. Teoriškai, turint pakankamai resursų, ją galima įveikti naudojant nuoseklią paiešką. Turint tai omenyje, kriptografiją reikia naudoti atidžiai, rinktis patikrintus algoritmus, susikurti didelius raktus (pavyzdžiui, 2048 bitų). Viešojo rakto kriptografiniai metodai saugumu atitinka kelis kartus trumpesnį raktą naudojančius simetrinio šifravimo algoritmus. Verta prisiminti, kad kriptografija yra saugi tiek, kiek yra saugi jos silpniausia grandis.
Trūkumai
Palyginus su simetrinio rakto kriptografija, viešosios kriptografijos algoritmai paprastai būna lėtesni, o patys raktai ilgesni.
Algoritmai ir protokolai
Paplitę viešojo rakto algoritmai:
Protokolai, kurie naudoja viešojo rakto algoritmus:
Á
200px|thumb|Raidė „Á“ sans-serif ir times šriftais. Á, á (a su akūtu) – lotynų abėcėlės raidė, sudaryta iš raidės a ir viršuje pridėto akūto. Vartojama čekų, farerų, vengrų, islandų, slovakų ir samių kalbose.
Taip pat naudojama olandų, galisų, airių, oksitanų, portugalų, ispanų, lakotų, navahų ir vietnamiečių kalbose.
Ispanų ir portugalų kalbose ši raidė žymi netradiciškai (t. y., ne priešpaskutiniame skiemenyje) kirčiuotą raidę a.
Tarimas
Raidės á tarimas įvairiose kalbose:
Muitinės departamentas
miniatiūra|250px|Buveinė ([[Gedimino pr., 2021 m. )]] thumb|right|250px|Buveinė (2015 m.)
– LR finansų ministerijos institucija, atliekanti lietuviškos muitinės veiklą.
Istorija
1919 m. gegužės 8 d. įsigaliojo Laikinieji muitinių įstatai. Ši data laikoma LR muitinės įkūrimo diena. Pirmosios muitinės administracijos – Prekybos ir pramonės ministerijos Muitinių departamento vadovu buvo Oskaras Baldamus.
1990 m. spalio 9 d., atkūrūs Lietuvos nepriklausomybę, priimtas Laikinasis muitinės įstatymas. Nuo tada ir pradėjo veikti atkurta Lietuvos muitinė.
1990 m. spalio 11 d. įsteigtas LR Muitinės departamentas. 1993 m. tapo Muitinės departamentu prie LR finansų ministerijos.
1996 m. muitinės įstaigos buvo perkeltos iš pasienio į Lietuvos viduje esančias muitines. Vietoj keturiolikos veikiančių muitinių įsteigta dešimt teritorinių muitinių, apibrėžtos jų veikimo zonos, įsteigti 74 postai ir jų padaliniai.
2002 m. 10 teritorinių muitinių pertvarkytos į 5, veikusias Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, Šiauliuose ir Panevėžyje. 2010 m. 5 teritorinės muitinės buvo pertvarkytos į 3, veikiančias Vilniuje, Kaune ir Klaipėdoje.
Veikla
Funkcijos:
Karačiajų Čerkesijos herbas
Herbo aprašas
Herbo skydas apvalus su mėlynu bordiūru. Auksiniame be kojelės, lauke mėlynas skritulys, ant kurio baltas kalnas dviguba viršūne. Kalnas dengia platesnis už mėlyną skritulį.
Bordiūro šonuose yra po žalią rododendrų šaką, kiekviena su trimis sidabriniais žiedais. Šakos apvestos auksinėmis linijomis. Bordiūro viršuje sidabrinis roundelis, iš išorės apsuptas auksiniu apskritimu. Bordiūro apačioje – auksinė taurė be kojelės, irgi iš išorės apvesta auksine linija. Viršutinis roundelis ir apatinė taurė šiek tiek išsikiša už apskrito skydo, tad herbas nėra visiškai taisyklingas apskritimas.
Ikos akmenys
thumb|200px|Ikos akmuo, vaizduojantis žmogaus ir dinozaurų kovą thumb|200px|Ikos akmenų muziejus
Ikos akmenys – vandens erozijos nugludintų akmenų kolekcija su įvairiais neaiškios kilmės piešiniais. Žinoma ~50 tūkst. Ikos akmenų egzempliorių.
Ši akmenų kolekcija esą buvo surinkta Peru miesto Ikos apylinkėse, kurios muziejuje dabar dauguma šių akmenų ir saugoma. Akmenys labai skirtingų matmenų – nuo sveriančių 15-20 g, iki pustonio; būdingiausi maždaug arbūzo apimties akmenys. Dauguma akmenų juodi, bet yra pilkų, rausvų, rudų ir kt. Šie Ikos akmenys neretai pristatomi kaip ikikolumbinių Andų kultūrų dirbiniai, tačiau, nors ir nėra galimybės nustatyti šių akmenų amžių, jie laikomi klastotėmis. Tiesa, gali būti, kad dalis Ikos akmenų iš tiesų yra senovės Peru gyventojų darbas, tačiau vėliau pasinaudojus jų stiliumi sukurtos klastotės.
Abejones Ikos akmenų autentiškumu visų pirma kelia juose pavaizduoti nerealūs, anachronistiniai piešiniai – dinozaurai, pasaulio žemėlapiai (su „dingusiais žemynais“), skraidantys objektai, teleskopai, sudėtingos operacijos ir kt.
Apie Ikos akmenis žinoma nuo XX a. vidurio, kuomet jie pasirodė juodojoje archeologinių radinių rinkoje Peru. Juos pardavinėjo profesionalūs kapų plėšikai huaqueros. Tačiau visuomenei jie tapo žinomi medicinos profesoriaus, Limos medicinos universiteto dekano Chavjero Kabreros (Javier Cabrera) dėka. Kabreros teigimu, jis pirmąjį akmenį gavęs 1966 metais, savo 45-ojo gimtadienio proga. Jį sudominusi ant akmens pavaizduota iškastinė žuvis. Vėliau Kabrera nusipirkęs dar vieną tokį akmenį iš kolekcionierių brolių Soldžių, kurie esą radę akmenis vienoje senovinėje kapavietėje. Per visą savo gyvenimą Kabrera ėmė rinkti tokius akmenis ir 1996 m. Ikoje atidarė jų muziejų. Į Ikos akmenų istoriją įsivėlė vietinis Peru ūkininkas Bazilijus Uščuja (Basilio Uschuya), iš kurio Kabrera gavęs pirmąjį akmenį. Vėliau Uščuja buvo sulaikytas už akmenų pardavinėjimą turistams ir prisipažino, kad jis akmenis padirbęs. 1977 m. BBC dokumentiniame filme Pathway to the Gods parodyta, kaip Uščuja su paprastais instrumentais padirba akmenis, piešinius parinkdamas iš komiksų. Tiesa, jis prisipažino, kad ne visi Ikos akmenys yra jo darbas.
Ikos akmenys kreacionistų laikomi įrodymu, kad žmonės gyveno jau dinozaurų laikais, taip pat akmenys susilaukia ir senovės astronautų teorijų šalininkų dėmesio. Žmonės, palaikantys Ikos akmenų autentiškumo idėją, argumentuoja, kad vienas ar keli žmonės per trumpą laiką neišgraviruotų tiek daug akmenų, bet to, pradžioje jie pardavinėti už labai mažą kainą, neatperkančią darbo. Taip pat pastebima, kad piešinyje diplodokas pavaizduotas su raginėmis plokštėmis ant nugaros, nors šis faktas mokslui tapo žinomas tik XX a. pab.
Mirties greitkelis
thumb|250px|„Mirties greitkelis“ Kuveito žemėlapyje thumb|250px|„Mirties greitkelio“ atkarpa ([[1991 m. balandžio 18 d.)]] Mirties greitkelis – greitkelis (tikrasis pavadinimas Greitkelis Nr. 80) Kuveite vedantis nuo sostinės Kuveito iki Basros miesto Irake.
Tokį greitkelio pavadinimą suteikė žurnalistai Persijos įlankos karo metu (1990–1991 m.), kai besitraukiančią Irako kariuomenę su karine technika subombardavo Jungtinių Tautų koalicijos karinės oro pajėgos.
Acta Sanctorum
Acta Sanctorum (lotyniškai, Šventųjų Darbai lietuviškai) – bolandistų leidžiamas enciklopedinis šventųjų gyvenimų rinkinys, šventųjų sąrašai su jų gyvenimo aprašymais.
Tai viena iš didžiausių ir patvariausių enciklopedijų visoje mokslinės literatūros istorijoje. Jau daugiau kaip 300 metų vykdomas dokumentinės medžiagos apie visus kada nors gyvenusius šventuosius bei palaimintuosius rinkimas ir jos skelbimas.
Šio darbo pradininkas buvo belgų vienuolis, jėzuitas Jonas Bollandus (1596-1665). Visi kiti, kurie tęsė ir tebetęsia jo pradėtąjį darbą, vadinami bolandistais. Nuo 1643 m., pasirodžius pirmajai "Acta Sanctorum" knygai, iki mūsų laikų iš viso pasirodė 68 tomai. Tačiau darbas dar nebaigtas: šeši tam specialiai pasiruošę bolandistai (visi jie yra belgai jėzuitai) Briuselyje, šv. Mykolo kolegijoje, ruošia trūkstamus tomus, kuriuose dar turi būti aprašyti lapkričio ir gruodžio mėnesių šventieji.
Jak-18
Jak-18  – 4 ar 5 vietų mokomasis Jakovlev konstruktorių buro sukurtas lėktuvas.
Pirmą kartą pristatytas 1946 m. kaip bendrosios paskirties, keleivinis, taip pat mokymosi ir lavinimosi lėktuvas jis greitai išpopuliarėjo. 1967 m. SSRS sukurta ir 1974 m. pradėta gaminti visų pirma mokymuisi skirta orlaivio versija Jak-18T.
Lėktuvą varo 268-298 kW galios vienaeilis oru aušinamas žvaigždinis variklis M-11FR (М-11ФР (М-12)) ir M-11FR-1 (М-11ФР-1) (Jak-18) arba M-14P (М-14П). Jis pritaikytas išlaikyti +6,48/-3,24 G perkrovą.
Pagrindinė JAK-18 gamybos vieta buvo Smolenskas.
1954-1958 m. Nančiango aviacijos gamykloje Kinijoje (angl. No. 2 Aircraft Manufacturing Factory (mandarinų: 第二飛機製造廠)) buvo gaminama licencinė Jak-18 kopija - Nanchang CJ-5. Pagaminti 379 enzemplioriai. Pirminis kopijos pavadinimas turėjo būti Hongzhuan (liet. Raudonasis amatininkas) - 501.
Makušiai
Makušiai – indėnų karibų tauta, kartais priskiriama pemonams, gyvenanti Gajanoje ir šiaurės Brazilijoje. Populiacija ~30 tūkst. žmonių. Brazilijoje gyvena apie 19 tūkst. makušių (Roraimos valstijoje, ypač Normandijos savivaldybėje), 9,5 tūkst. Gajanoje (Aukšt. Takutu-Aukšt. Esekibo, Potaro-Siparunio regionuose), 600 Venesueloje. Kalba makušių kalba, priklausančia karibų kalbų šeimai.
Pitha
thumb|200px|Įvairios pithos thumb|200px|Pitha thumb|200px|Ariša pitha
Pitha (, orijų kalba:ପିଠା, asamiečių kalba:পিঠা) - tešlos gaminių grupė, plačiai paplitusi Rytų Indijoje: Bengalijos, Orisos ir Asamo virtuvėse. Šie gaminiai pasižymi labai įvairia forma, gamybos būdu. Dažniausiai gaminami iš ryžių miltų, retesniais atvejais iš kviečių miltų ar palmių.
Gamyba
Pithai naudojami dažniausiai ryžių miltai, iš kurių padaroma tešla. Būna įdarytos ir neįdarytos pithos. Jas įdarant, įdaras vadinamas pur. Nesaldiems įdarams naudojami kalafioras, kopūstas, ridikas, bulvė ir pan. Saldiems įdarams naudojami cukrus, nerafinuotas cukranendrių cukrus, palmių sirupas, riešutai ir pan. Pitos gali įgyti pačią įvairiausią formą, priklausomai nuo regiono ir rūšies. Pithos verdamos riebaluose, kepamos keptuvėje, verdamos garuose.
Įvairovė
Pithos pasižymi ypač didele įvairove.
Jonas Sakas
thumb|Jonas Sakas Jonas Sakas (1912 m. rugsėjo 26 d. Papilėje – 1987 m. gegužės 23 d. Beržore) – pirmasis Panevėžio dramos teatro direktorius.
Biografija
1941 metais vokiečių okupacijos pradžioje Kaune suimtas, bet greitai paleistas. Karo metais dirbo artistu Vilniaus „Vaidilos“ teatre. 1944 metais mobilizuotas karinei tarnybai Vokietijoje. Karui baigiantis, pateko į amerikiečių kariuomenės nelaisvę. Paleistas bandė pasiekti namus, bet buvo suimtas ir išgabentas į rusų filtracijos lagerį Tolimuosiuose Rytuose, Chabarovsko krašte, kur kalėjo iki 1946 metų rugsėjo.
Grįžęs iš lagerio, dirbo Šiauliuose finansų skyriaus vedėju ir keletą metų Kelmės rajone – Šaltenių mokyklos direktoriumi, Kražių vidurinės mokyklos direktoriumi, Šaltenių kolūkio pirmininku.
Nuo 1958 pabaigos iki pensijos gyveno ir dirbo Klaipėdoje. Tuo metu dalyvavo vietos literatų veikloje, publikavo apsakymus. Klaipėdos saviveiklininkai buvo pastatę spektaklį pagal jo scenarijų.
Gyvenimą baigė prie Platelių esančiame Beržore, kur ir palaidotas.
Rimšė
Rimšė – miestelis Ignalinos rajono savivaldybėje, 8 km į rytus nuo Dūkšto. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi medinė Rimšės Švč. Trejybės bažnyčia (pastatyta 1803 m.), veikia Rimšės pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-30045).
thumb|left|[[Rimšės bažnyčia]]
Etimologija
XIX a. miestelis vadinosi Janavu, vėliau prigijo Rimšės vardas. Pastarasis yra asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo asmenvardžio Rimša.
Geografija
Šalia miestelio telkšo Ilgių ežeras, piečiau – Alksnas.
Istorija
Rimšės vietovė senoka, raštuose paminėta 1514 m., kai minimas Rimšės dvaras, kuris priklausė Goštautams, XVI a. – karaliui, Zabžeziniškiams, vėliau XVIII a. pabaigoje – XIX a. pradžioje Pliateriams. Dvare buvo apsistoję 1831 m. sukilėliai. Vietovė augo lėtai, neturėjo privilegijų. XIX a. pabaigoje Rimšė – Zarasų apskrities miestelis, valsčiaus centras.
XX a. tarpukariu Rimšę okupavo lenkai.
Rimšėje senos švietimo tradicijos. Mokykla čia yra nuo XIX a. vidurio. Šiame krašte ilgai dirbo knygnešys Antanas Paukštė.
Pokario metais apylinkėse veikė Vytauto apygardos Lokio partizanų rinktinės Lietuvos partizanai.
Sovietmečiu Rimšė buvo V. Rylovo (kilęs iš Kirovo, palaidotas miestelio karių kapinėse) kolūkio gyvenvietė.
Matt LeBlanc
Matt LeBlanc (g. 1967 m. liepos 25 d. Niutone, Masačusetse, Jungtinėse Valstijose) – amerikiečių aktorius ir prodiuseris.
Liaudies ūkis (1958)
Liaudies ūkis – Lietuvos mėnesinis, 1990 m. dvisavaitinis ekonomikos žurnalas, ėjęs 1958–1990 m. Vilniuje.
Matt LeBlanc
Geriausiai žinomas iš NBC televizijos serialo „Friends“, kuriame aktorius atliko Joey Tribbiani vaidmenį. Vaidmuo komedijoje Matt LeBlanc pelnė pasaulinę šlovę. Aktorius buvo nominuotas trims „Emmy“ ir dviem „Auksinio gaublio“ apdovanojimams. Pasibaigus dešimtmetį rodytai situacijų komedijai „Friends“, Matt LeBlanc buvo pasiūlytas pagrindinis vaidmuo serialo pratęsime „Joey“. Serialas nebuvo sėkmingas, jo transliacija buvo nutraukta net nepasibaigus antram sezonui. 2004 m. aktorius už vaidybą pirmame sezone buvo nominuotas „Auksiniam gaubliui“.
Liaudies ūkis (1958)
Žurnalas
1958–1964 m. leido Valstybinė plano komisija, Liaudies ūkio taryba ir Ekonomikos institutas, 1965–1966 m. – Valstybinis plano komitetas ir Ekonomikos institutas, 1967–1990 m. – Valstybinis plano komitetas, Finansų ministerija ir Ekonomikos institutas. 1991 m. vietoje žurnalo „Liaudies ūkis“ pradėtas leisti žurnalas „Lietuvos ūkis“. Tiražas 2800 (1964 m.), 4600 egz. (1990 m.).
Rašė Lietuvos pramonės, statybos, žemės ūkio, transporto, prekybos, finansų plėtros, ekonomikos mokslo teorijos ir praktikos klausimais, spausdino įvairių šalių ekonominio gyvenimo apžvalgas.
Matt LeBlanc
2011 m. Matt LeBlanc pradėjo vaidinti savotišką savęs versiją BBC/Showtime televizijos seriale „Episodes“. Komedija yra apie vieno išgalvoto britų serialo perkūrimą, skirtą amerikiečių auditorijai. 2011 m. aktorius buvo nominuotas „Emmy“ apdovanojimui, o 2012 m. Matt LeBlanc laimėjo „Auksinį gaublį“ (prieš tai apdovanojimui nominuotas buvo tris kartus). 2013 m. aktorius pastarajam apdovanojimui buvo nominuotas penktą kartą.
2003 m. aktorius vedė Melissa McKnight, po metų su ja susilaukė dukros Marinos. 2006 m. pora išsiskyrė.
Zakriai
Zakriai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 6 km į vakarus nuo Biržų, į pietus nuo kelio.
Roger Zelazny
Biografija
Zelaznis gimė Euklide, Ohajo valstijoje, ir buvo vienintelis lenkų imigranto Džozefo Franko Zelaznio (Żelazny lenkiškai „geležinis“) ir airės – amerikietės Džozefinos Svyt (Sweet) sūnus. Aukštojoje mokykloje jis buvo mokyklos laikraščio redaktorius ir Kūrybingo Rašymo Klubo narys. 1955 m rudenį jis įstojo į Vakarų Rezervo Universitetą (Western Reserve University) ir baigė gaudamas Anglų kalbos humanitarinių mokslų bakalauro laipsnį 1959 m. Jis buvo priimtas į Kolumbijos universitetą Niujorke, tyrinėjo Elizabetos ir Jokūbo dramą, baigė su magistro diplomu 1962 m.
Zelaznis turėjo retą dovaną sugalvoti ir pavaizduoti pasaulius su įtikėtinom magijos sistemom, jėgomis ir antgamtinėm būtybėmis. Jo žavūs aprašymai kaip konkreti magija veikia įsivaizduojamuose pasauliuose išskyrė jį iš kitų to meto autorių. Jo mokslo fantastika buvo smarkiai įtakota mitologijos ir XIX a. pabaigos ir XX a. pradžios anglų, prancūzų ir amerikiečių klasikų poezijos. Jo istorijose mitinis veikėjas aprašomas šiuolaikiniame pasaulyje.
Zelaznis buvo vienas svarbiausių fantastikos „Naujosios bangos“, septintajame dešimtmetyje smarkiai keitusios fantastikos žanrą, atstovų. Jis eksperimentavo su iliuzijų, lyricizmo ir mitiniais vaizdiniais.
Savo kūriniuose rėmėsi:
Be to randama japonų ir vikingų mitologijos ir istorijos elementų, bei kitų tradicijų tokiuose kūriniuose kaip Ambero kronikos ir „Hokusajo tapyti 24 Fudzijamos vaizdai“ (24 Views of Mt. Fuji, by Hokusai). Dažna tema yra dievai ar žmonės, tapę dievais. Kita pasikartojanti tema yra „dingęs tėvas“ (ar tėvo figūra). Tai ypač pastebima Ambero kronikose: Korvinas ieško dieviškų galių tėvo Oberono, o antroje dalyje Korvinas pats yra dingęs tėvas.
Bibliografija
Ambero kronikos
Kiti romanai
Makušių kalba
Makušių kalba (Makushi, Makusi, Teweya) – karibų kalbų šeimai priklausanti kalba, vartojama indėnų makušių, gyvenančių Brazilijoje (19 tūkst.), Gajanoje (9,5 tūkst.) ir Venesueloje (600). Kalbančiųjų skaičius – 24,6 tūkst. žmonių.
Nors ir artima pemonų kalboms, makušių kalba nėra tarpusavyje suprantama. Brazilijoje labiau išvystyta, išleistas testamentas. Naudoja lotynišką raidyną. Sintaksės sistema: objektas-veiksmažodis-subjektas.
Willy Brandt
Vilis Brantas (Karlas Herbertas Framas;, Willy Brandt, 1913 m. gruodžio 18 d. Liubeke – 1992 m. spalio 9 d. Bonoje) – žurnalistas, Vokietijos ir tarptautinis politinis veikėjas.
Veikla
Nuo 1928 m. dalyvavo socialdemokratų jaunimo judėjime. Nuo 1930 m. iki 1931 m. SPD narys. Nuo 1931 m. Vokietijos socialistinės darbininkų partijos narys. 1932–1933 m. žurnalistas Liubeke. 1933 m. sausio mėn., tapęs Viliu Brantu pradėjo pogrindinę veiklą, vėliau emigravo į Daniją.
1936–1937 m. Pilietinio karo Ispanijoje metu ten dirbo kaip norvegų laikraščių korespondentas. 1940 m. Vokietijai okupavus Norvegiją, emigravo į Švediją, kur aktyviai dirbo emigracinėse socialdemokratų organizacijose.
1944 m. vėl tapo SPD nariu. 1945–1947 m. Norvegijos spaudos atstovas Berlyne.
1948 m. SPD atstovas Vakarų Berlyne. 1950 m. Vakarų Berlyno SPD valdybos narys, 1954 m. pirmininko pavaduotojas, 1958 m. valdybos pirmininkas. Dirbo spaudoje.
Solimana
Solimana  – ugnikalnis Anduose, pietinės Peru Arekipos departamente. Aukštis 6093 m.
Willy Brandt
Veikla
Nuo 1964 m. SPD valdybos pirmininkas. 1965 m. rinkimuose siekė kanclerio posto. 1966–1969 m. VFR vicekancleris ir užsienio reikalų ministras Kizingerio koalicinėje vyriausybėje.
1966 m. išrinktas SI vicepirmininku.
1969–1974 m. Vokietijos federalinis kancleris. Tačiau 1974 m. atsistatydino, kai paaiškėjo, kad jo asmeninis referentas G. Gijomas yra stasi agentas.
1976–1992 m. Socialistų Internacionalo pirmininkas, 1992 m. Garbės pirmininkas. 1977–1983 m. Nepriklausomos komisijos „Šiaurė-Pietūs“ pirmininkas. Nuo 1988 m. fondo „Taika ir plėtra“ pirmininkas.
Takafumi Yamauchi
Takafumi Jamauči (, g. 1951 m. balandžio 18 d.) – Japonijos politikas, nuo 2003 m. balandžio einantis Kudžio miesto mero pareigas.
Kalnelis
Kalnelis (seniau Gurkiai) – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Joniškio, prie kelio, Sidabros ir Vilkiaušo santakoje. Seniūnaitijos centras. Yra Kalnelio koplyčia, veikia Kalnelio pagrindinė mokykla, stūkso Kalnelio piliakalnis.
Istorija
Šiauriniame pakraštyje stūkso Kalnelio piliakalnis. XIII a. jame stovėjo žiemgalių Sidabrės pilis, ilgai išsilaikiusi kovoje su kalavijuočiais, bet 1289–1290 m. sudeginta. Prie Sidabros ir Vilkiaušio santakos buvo antras piliakalnis, sunaikintas kasant žvyrą.
Takafumi Yamauchi
1983 m. išrinktas Ivatės prefektūros tarybos nariu.
2003 m. balandžio mėn. išrinktas Kudžio miesto mero pareigas, 2006 m. kovo mėn. perrinktas antrai kadencijai.
Kalnelis
Istorija
1903 m. įsteigta valdinė pradžios mokykla, nuo 1950 m. septynmetė, nuo 1976 m. aštuonmetė, nuo 1985 m. devynmetė, nuo 2003 m. Kalnelio pagrindinė mokykla.
Pociūnai (Joniškis)
Pociūnai – kaimas centrinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, 4 km į vakarus nuo Joniškio.
Graikų-baktrų karalystė
Graikų-baktrų karalystė − valstybė Vidurinėje Azijoje, gyvavusi 256 m. pr. m. e. – 125 m. pr. m. e., kurią valdė graikų kilmės valdovai. Pagrindinė valstybės dalis buvo Baktrijos regionas (dab. Afganistano šiaurėje), bet karalystė taip pat valdė ir kitas teritorijas dab. Pakistane, Tadžikijoje, Uzbekijoje − istorinius Sogdo, Ferganos, Arachosijos ir kitus regionus.
Valstybės sostinė buvo Balchas.
Diodoto ir Eutidemo dinastijos
Prielaidos karalystei atsirasti susiformavo silpstant Seleukidų imperijai. Mažėjant kontrolei rytiniams regionams, Baktrijos vietininkas (satrapas) Diodotas I paskelbė nepriklausomybę. Nėra tiksliai sutariama, kada atsiskyrimas galėjo įvykti, tačiau šis įvykis siejamas su 255 ar 246 m. pr. m. e. Maždaug tuo metu nuo Seleukidų atsiskyrė ir gretima Partos satrapija, kurioje 247 m. pr. m. e. į valdžią atėjo iranėnų kilmės Aršakas I. Ši pro-persiška valstybė vakaruose atskyrė Graikų-baktrų karalystę nuo graikų civilizacijos centrų. thumb|left|150px|Demetrijaus I moneta. Po Diodoto I valdė jo sūnus Diodotas II, o šį 230 m. pr. m. e. nuvertė kitas graikų kilmės didikas − Eutidemas (Strabonas teigia jį buvus Sogdo satrapu). Eutidemo dinastija išplėtė karalystės teritorijas šiaurėje iki pat Ferganos. Jis taip pat turėjo atlaikyti Seleukidų karaliaus Antiocho III bandymus susigrąžinti prarastas teritorijas. Trejų metų Balcho apgultis baigėsi Eutidemo pergale, ir Antiochas III atidavė jo sūnui savo dukterį, taip sudarydamas taiką.
Valdant Eutidemo sūnui Demetrijui (200–180 m. pr. m. e.) karalystė sparčiai plėtėsi į vakarus (laikinai nukariavo partus), pietus (užėmė Arachosiją) ir į rytus (užėmė Hindukušo kalnus ir Gandharos regioną). Jo laikais karalystė vykdė klestinčią prekybą su Kinija, Indija ir sudarė prielaidas Šilko kelio formavimuisi.
Eukratido dinastija
thumb|150px|left|Eukratido moneta.
Po ekspansijos karalystėje prasidėjo vidaus neramumai. Baktrijoje 170 m. pr. m. e. valdžią uzurpavo greičiausiai buvęs generolas Eukratidas. Tai sudarė prielaidas naujai užkariautoms sritims rytuose visiškai atsiskirti, ir į čia pabėgo Eutidemo dinastijos palikuonys, įsitvirtinę kaip indo-graikai.
Nepavyko išlaikyti ir teritorijų vakaruose − jas atkariavo Partų imperijos valdovas Mitridatas I. Tuo pat metu iš šiaurės darėsi vis stipresnė klajoklių grėsmė. Tocharai iš Tarimo baseino užėmė šiaurinę karalystės teritoriją − derlingą Ferganos slėnį. Tuo pat metu, spaudžiami tocharų, į pietus ėmė plūsti sakai. Jie nusiaubė tiek gretimą Partų imperiją, tiek Graikų-baktrų karalystę. Apie 155 m. pr. m. e. karalystė buvo netekusi visų savo teritorijų į šiaurę nuo Amudarjos (t. y. Sogdo regiono), kuriame įsitvirtino tocharai.
Manoma, kad 125 m. pr. m. e. tocharai persikėlė per Amudarją ir galutinai sunaikino karalystę. Paskutinis jos valdovas Helioklis pabėgo iš šalies ir Kabulo slėnyje įkūrė dar vieną valstybę, kuri laikoma viena iš Indo-graikų valstybių.
Kultūra
thumb|left|150px|Korintinis kapitelis iš Aleksandrijos ant Okso. Graikų-baktrų karalystė, nepaisant jos padėties Vidurinėje Azijoje, buvo stipriai helenizuota valstybė, kurios diduomenė kalbėjo klasikine graikų kalba, rašė graikų raštu, buvo puoselėjama graikų kultūra. Nors Partų imperija ją atskyrė nuo graikų kultūros centrų, karalystė siekė palaikyti ryšius jūra, per helenistinį Egiptą.
Graikų-baktrų miestai Balchas ir Aleksandrija ant Okso atspindi aukšto lygio helenistinę kultūrą. Juose randami graikų teatrai, gimnaziumai, graikiško stiliaus namai, korintinės kolonos. Ypač graikai-baktrai išvystė monetų kalybą, ir laikoma, kad jie pasiekė graikiškų monetų meno viršūnę.
Valdovų sąrašas
Visos datos yra apytikslės ir prieš mūsų erą.
Symas
Symas  – upė Rusijoje, Krasnojarsko krašte; Jenisiejaus kairysis intakas. Prasideda ir teka į rytus per pelkėtą Vakarų Sibiro lygumą. Įteka į Jenisiejų ties Kryvliako gyvenviete.
Intakai: Kukočia, Pulvanondra, Purčė, Engelčesas, Jačendra, Oksymas, Nerungda, Listviažnaja, Pietų Lunčesas, Kolčiumas (dešinieji), Untugla, Topka, Irapčima, Močia, Momoktus, Dogyldas, Čafamas, Kildenčesas, Kenelčesas (kairieji).
Upė sudaro daugybę senvagių ir meandrų. Užšąla spalį ar lapkričio pradžioje, atitirpsta gegužę. Laivuojama 218 km nuo žiočių ruože. Prie Symo upės įsikūrusios gyvenvietės yra Symas ir Maiskojė.
Raimundas Labuckas
Raimundas Labuckas (g. 1984 m. vasario 9 d. Vilniuje) – Lietuvos kanojininkas. Daugkartinis pasaulio čempionas ir olimpinės rinktinės narys. Dalyvavo su partneriu Tomu Gadeikiu.
2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse C-2 500 m distancijoje pasiekė pusfinalį, bet į finalą nepateko.
Socialistų Internacionalas
thumb|150px|Socialistų Internacionalo simbolis thumb|300px|Šalys, kuriose SI partijos narės šiuo metu sudaro Vyriausybę ar yra valdančiosios koalicijos dalis Socialistų Internacionalas (SI, ) – tarptautinė socialinės demokratijos ir demokratinio socializmo partijų organizacija.
Įkurtas 1951 m. Frankfurto prie Maino suvažiavime, kurį sušaukė 1947–1951 m. veikęs tarptautinių socialistinių konferencijų komitetas (COMISKO). Jungia 161 socialistų, socialdemokratų ir leiboristų politinę partiją iš visų kontinentų, 3 broliškas organizacijas ir 10 asocijuotų tarptautinių organizacijų. Kai kurios jų turi konsultacinį statusą, kai kurios yra stebėtojai. 56 partijos šiuo metu yra valdančiosios.
Organizacinė struktūra
Aukščiausias organas – kongresas, šaukiamas kas 3 m., kuriame dalyvauja visų partijų ir organizacijų – SI narių atstovai ir SI vadovybė. Kongresas skelbia SI veiklos principus, priima ir keičia statutą, ne mažiau, kaip 2/3 balsų dauguma priima naujus narius, kiekviename Kongrese atsiskaito SI prezidentas, Generalinis sekretorius, ir partijų – narių delegacijos. Kongreso rezoliucijos turi rekomendacinį pobūdį. Oficialių dokumentų statusą turi pranešimai, parengti specialių komitetų ar misijų. Nuo 1997 m. pagrindinis SI darbas vyksta teritoriniuose ir probleminiuose komitetuose ir komisijose.
Tarp Kongresų aukščiausias SI organas yra Taryba (iki 1986 m. Biuras), kurią sudaro po 2 kiekvienos partijos – narės delegatus, taip pat SIW, YUSY ir Socialistinis švietimo internacionalas atstovai. Kiekviena šalis, nepriklausomai nuo partijų – narių skaičiaus ir kiekviena tarptautinė organizacija turi po vieną balsą. Taryba priima politinius sprendimus ir rekomendacijas Kongresui dėl naujų narių priėmimo ar pašalinimo, dėl statuto pataisų, rekomenduoja asmenis į aukščiausius SI postus, šaukia specialias ir regionines konferencijas, sudaro tyrimų grupes ir komitetus. Taryba šaukiama 2 kartus per metus. Tarp Tarybos posėdžių vykdomąjį darbą atlieka Prezidiumas, kurį sudaro SI prezidentas, viceprezidentai, Generalinis sekretorius ir SI Garbės pirmininkai.
Amaliniai
Amaliniai (Viscaceae) – magnolijainių (Magnoliopsida) augalų šeima. Pasaulyje auga apie šešiasdešimt amalų rūšių. Paplitę Afrikos tropinėse ir subtropinėse srityse. Eurazijos vid. klimato zonoje aptinkamos tik kelios rūšys. Lietuvoje auga viena rūšis – paprastasis amalas (Viscum album).
Socialistų Internacionalas
Organizacinė struktūra
Viceprezidentų skaičius neribotas, svyruoja nuo 2 iki 25, be to viceprezidentais yra SIW, YUSY, Lotynų Amerikos ir Karibų baseino Komiteto bei Europos Sąjungos socialistinių partijų konfederacijos – Europos socialistų partijos vadovai.
Nuolat SI politinei veiklai vadovauja Vykdomasis komitetas, kurį sudaro Prezidentas, Generalinis sekretorius, 6 partijų atstovai, SMI prezidentė, TJSS Generalinis sekretorius ir komitetų pirmininkai.
SI sekretoriatui vadovauja, darbo grupių darbą ir misijas organizuoja Generalinis sekretorius, kurio būstinė yra Londone. Jis taip pat organizuoja SI žurnalo „Socialist afaires“ ir spaudos apžvalgos „Socialist news“ leidimą.
SI Garbės pirmininkais SI kongresuose renkami buvę žymūs partijų, SI narių veikėjai. Jų skaičius nėra ribojamas.