cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alytaus Volungės progimnazija
Alytaus „Volungės“ progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Alytuje, Volungės g. 2, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191056629. Steigėjas Alytaus miesto savivaldybės taryba.
Istorija
thumb|left
1984 m. įsteigta Alytaus 10-oji vidurinė mokykla, rugsėjo pirmąją mokykla atvėrusi duris 1103 mokiniams. 1985–1986, 1986–1987 mokslo metais ji pagal savo rodiklius užėmė 2-ąją vietą tarp miesto mokyklų. 1988 m. išleista 1-oji abiturientų laida. 1988 m. vienu iš ugdymo prioritetų mokykloje tapo etnokultūra. 1995 m. įkurtas etnografinis muziejus. 1991 m. pradėtas bendradarbiavimas su Latvijos ir Prancūzijos mokiniais. 1992 m. įkurtas mokyklos teatras.
1994 m. mokyklai švenčiant dešimtmetį, sukurtas himnas, vėliava, mokyklai suteikiamas „Volungės“ vardas. 1995 m. mokykloje nuo antrosios klasės sustiprintai pradėta dėstyti prancūzų kalba. 1996 m. pasirašyta partnerystės sutartis su Martigo miesto licėjumi, pirmoji mokinių grupė išvyko į Prancūziją.
1998 m. sportiškiausios Lietuvos mokyklos konkurse laimėta III vieta, 1999 m. – I vieta, 2001 m. – II vieta, 2004 m. – III vieta. 1999 m. Pasaulinėje chemijos olimpiadoje mokinys E. Orentas (mokyt. E. Geležauskienė) laimėjo sidabro medalį, o 2002 m. G. Bagdžiūnas – bronzą. 2003 m. merginų ansamblis sėkmingai pasirodė pirmajame Lietuvos moksleivių prancūziškų dainų festivalyje, laimėta II vieta, o II Respublikos prancūziškų dainų festivalyje laimėjo specialųjį prizą už ansambliškumą.
2008–2009 mokslų metų pradžia prasidėjo gana painiai, kadangi pasak Alytaus miesto tarybos, Alytaus „Volungės“ vidurinė nebegalėjo komplektuoti 11 klasių. Mokinių ir mokytojų bendruomenė kreipėsi į teismą, tačiau mokiniai vis tiek privalėjo išsisklaidyti po kitas vidurinį mokymą teikiančias mokyklas. Kadangi teismą mokyklos bendruomenė pralaimėjo, 2009 m. išleista paskutinioji abiturientų laida. 2009 m. mokykla tapo pagrindine, 2018 m. – progimnazija.
General Lee
General Lee – automobilis, kuriuo važinėjo Bo ir Lukas Hazardai telvizijos seriale bei filme „Hazardo ketvertukas“.
Automobilis yra gerai žinomas dėl gaudynių scenų ir įvairių įspūdingų triukų beveik kiekvienoje serialo serijoje. Automobilio pavadinimas kilo nuo Generolo Robert E. Lee.
Vadoklių seniūnija
Vadoklių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Panevėžio rajono savivaldybės pietryčiuose.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 5 seniūnaitijos:
Polipropilenas
thumb|Polipropileno struktūra. Polipropilenas – termoplastinis polimeras.
1951 m. pirmasis susintetino dr. Karl Rehn Hoechst AG įmonėje Vokietijoje, tačiau atradimas nebuvo tinkamai įvertintas ir pamirštas. 1954 m. Giulio Natta savarankiškai susintetino polipropileną. Buvo manoma, kad tai bus pigesnis produktas už polietileną.
Priklausomai nuo sudėties polipropilenai skirstomi į homopolimerus ir kopolimerus. Homopolimerai sudaryti tik iš propileno molekulių. Kopolimerai gaminami iš propileno ir kitų medžiagų mišinio.
Polipropilenas (propenas) naudojamas gaminant plastikines talpas cheminiams reagentams laikyti, pakavimo medžiagas, plėveles šiltnamiams, mašinų detales. Polipropilenas netirpsta tirpikliuose, todėl jo neįmanoma suklijuoti klijais. Jie suklijuojami tik lydant (reiškia termoplastiškas).
Kirvukinės silkės
Kirvukinės silkės (Pristigasteridae) – silkiažuvių šeima. Paplitusios Atlanto, Indijos ir Ramiajame vandenynuose.
Šeimoje yra 3 gentys, 24 rūšys.
Lietuvių balsas (Čikaga)
Lietuvių balsas – JAV lietuvių laikraštis, einantis nuo 1985 m. Čikagoje.
Istorija
Steigėjai Alena Devenienė ir Kazys Grigaitis. Leidžia „Lietuvių spaudos bendrovė“. Vyriausias redaktorius E. Jasiūnas.
Mykolas Dluskis
Mykolas Dluskis ( 1760 m. rugsėjo mėn. Palenkė – 1821 m. balandžio 10 d. Vilnius) – Lietuvos kunigas, filosofas, visuomenės veikėjas, masonas.
Biografija
Mokėsi Drohičine ir Lomžoje. 1777-1784 m. studijavo Varšuvos ir Vilniaus kunigų seminarijose, 1783 m. įšventintas kunigu. 1801 m. teologijos daktaras.
Nuo 1788 m. Vilniaus katedros kapitulos koadjutorius ir arkidiakonas. Vyskupo I. J. Masalskio kapelionas ir sekretorius, su juo 1789-1792 m. važinėjo po Vokietiją ir Italiją. Vėliau vyskupo J. N. Kosakovskio auditorius ir sekretorius. Nuo 1797 m. Edukacinės komisijos narys, vienas Vilniaus labdaros draugijos steigėjų.
Už pagalbą 1812 m. Prancūzijos armijos kareiviams grįžti į tėvynę ir pamokslą Napoleono I vardinių proga caro valdžios 1813-1814 m. ištremtas į Tobolską.
Rašte „Lisabonos rabino laiškas Brastos rabinui, išverstas iš rabinų Talmudo dialekto“ (List rabina lizbońskiego do rabina brzeskiego z dialektu rabinsko-talmudycznego przetłumaczony, 1817 m., paskelbtas anonimiškai) gynė masonus.
1805-1817 m. Vilniaus „Dziennik Wileński“, „Pamiętnik Magnetyczny“, „Tygodnik Wileński“, Varšuvos „Nowy Pamiętnik Warszawski“, Lvovo periodikoje paskelbė straipsnių, daugumą jų anonimiškai teologijos, filosofijos (apie sielos nemirtingumą), dailės (apie J. Čechavičių), istorijos, naujų technologijų taikymo ūkyje klausiniais. Žinomas kaip dailininkas mėgėjas, nutapęs I. J. Masalskio ir kt. portretų, ekslibrisų.
Olto apskritis
Geografija
Visa apskritis yra lygioje Valakijos žemumoje, išraižytoje upių slėnių (Oltas, Oltecas, Vedeja). Pietine riba teka Dunojus.
Gyventojai
2011 m. tautinė sudėtis:
Administracinis suskirstymas
Apskritis suskirstyta į 2 savivaldybes, 6 miestelius ir 104 bendruomenes.
Pienmedis
Pienmedis (Brosimum) – šilkmedinių (Moraceae) šeimos medžių gentis, paplitusi tropiniuose Amerikos regionuose.
Didelė dalis rūšių pasižymi vertinga mediena. Vaistinis pienmedis pasižymi vaistinėmis savybėmis, jo vaisiai valgomi. Pienmedžiu augalas vadinamas dėl baltos sulos, iš kurios gaminamas lateksas (svarbiausia komercinė rūšis – tikrasis pienmedis).
Eglinė (Nemenčinė)
Eglinė – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Eitminiškių.
Maksvytiškiai
Maksvytiškiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Piniavos.
Bufaventas
Bufaventas – pilis stovinti Kipro šiaurėje. Pavadinimas kilo nuo aukšto išdėstymo (950 m virš jūros lygio). Išvertus iš italų kalbos reiškia „apsauga nuo vėjų“.
Bufaventas stovi Kirenijos kalnagūbryje, tarp Šventojo Ilariono ir Kantaros pilių. Kaip ir pastarosios pilys, Bufaventas buvo pastatytas gynybai nuo arabų puolimų ir svarbių kalnų perėjų kontrolei. Tarp pilių buvo įrengta informavimo sistema, sudaryta iš didelių ugnies fakelų.
Apatinę pilies dalį greičiausiai pastatė bizantijiečiai XI a. XIV a. pilį praplėtė ir sutvirtino ją valdę Lusignanai. Tuo metu ji buvo naudojama ir kaip kalėjimas. Venecijiečių valdymo metais tvirtovė prarado savo reikšmę, perleisdama ją kitoms pakrantės pilims.
Lancia Lambda
Lancia Lambda – italų kompanijos „Lancia“ automobilis, gamintas nuo 1922 iki 1931 m. Tai pirmasis automobilis su laikančiuoju rėmu. Taip pat automobilyje buvo nepriklausoma, spyruoklinė priekinė važiuoklė. Iš viso buvo pagaminta apie 11 200 šių autobobilių.
Šv. Jeronimo vienuolynas
'''Šv. Jeronimo vienuolynas''' − įspūdingo grožio vienuolynas Lisabonoje, kurio architektūroje susipynę gotikos ir renesanso stiliai.
Šv. Jeronimo vienuolynas ir Beleno bokštas vieninteliai XV a. statiniai išlikę po stipraus žemės drebėjimo Lisabonoje 1755 m.
Dabar priešais pagrindinį vienuolyno įėjimą, grindinio plytose yra išgraviruoti 2007 m. Lisabonos sutartį pasirašiusių prezidentų parašai. Yra ir Lietuvos prezidento V. Adamkaus parašas. Buvusio uosto vietą puošia aikštė su pasaulio žemėlapio mozaika ir paminklas atradėjams, kurio viršuje yra apžvalgos aikštelė.
1983 m. Šv. Jeronimo vienuolynas ir Beleno bokštas įtraukti į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Zutermeras
Zutermeras – miestas vakarų Nyderlanduose, faktiškai Hagos priemiestis. Geležinkelio stotis. Pagrindinė pramonės šaka – informacinės ir komunikacijų technologijos (pagrindinis toks centras šalyje).
Istorija
Miestas išsivystė XX a. 2-ojoje pusėje.
Pavadinimo kilmė
Miesto vardas reiškia „gulbių ežeras“ – tai buvęs ežeras, nusausintas 1614 m.
Liniečiai
Liniečiai (Linales) – magnolijainių (Magnoliopsida) klasės erškėčiažiedžių (Rosidae) poklasio augalų eilė.
Polaris (komiksai)
Polaris (Lorna Dane) – „Marvel Comics“ superherojė, superherojų komandos, vadinamos X-Menais, narė. Ją sukūrė rašytojas Arnold Drake ir dailininkas Jim Steranko. Ji pirmą kartą pasirodė 1968 m. spaliom mėn. komikso „X-Men“ #49 numeryje. Polaris savo mutanto galia gali kontroliuoti magnetizmą. Ji ilgai įtarė, kad mutantas-teroristas Magnetas buvo jos biologinis tėvas, neseniai tai buvo patvirtinta. Klausimai apie savo kilmę tapo jos protinio nestabilumo priežastimi, tai komplikavo jos ilgalaikius santykius su X-Menu Havoku, su kuriuo tuomet ji buvo susižadėjusi. Ji yra Magneto dukra ir Gyvsidabrio bei Raudonosios Raganos netikra sesuo.
Drezdenkas
Drezdenkas – miestas vakarų Lenkijoje, prie Notecės upės, buvęs savivaldybės centras.
Nepirk prekės rusiškos
„Nepirk rusiškos prekės!“ arba „Boikotuokite rusiškas prekes!“ (Бойкотуй російське!) – nesmurtinio pasipriešinimo kampanija, siūlanti boikotuoti rusišką verslą Ukrainoje. Protestas prasidėjo 2013 m. rugpjūčio 14 d. kaip reakcija į Rusijos Federacijos importo embargą prieš Ukrainą. Boikotą suorganizavo Vidsich socialiniuose tinkluose. Kampanija išsiplėtė iki masinio brošiūrų, plakatų ir lipdukų dalinimo daugiau nei 45 miestuose ir miesteliuose. Prislopinta prasidedančių Euromaidano demonstracijų 2013 m. lapkritį, buvo atnaujinta 2014 m. kovo 2 d. Krymo krizės ir Rusijos kariuomenės intervencijos Ukrainoje metu.
Priežastys
right|thumb|Aktyvistai ragina boikotuoti, taip sukurdami atsaką į Ukrainos produktų embargą. 2013 m. rugpjūčio 22 d.
Pasak aktyvistų, kampanija prasidėjo kaip reakcija į seriją ekonominių karų, kuriuos sukūrė Rusija prieš Ukrainą, įskaitant „Mėsos karą“, „Sūrio karą“, ir „Šokolado karą“. 2013 m. rugpjūčio 14 d. Federalinė Rusijos muitinės tarnyba įtraukė visus Ukrainos eksportuotojus į „rizikingų“ kompanijų sąrašą, taip sukuriant Ukrainos produktų, importuojamų į Rusiją, blokadą. Muitinėje laikomos šimtais sunkvežimių ir traukinių vagonų atgabentos prekės.
Boikotai
right|thumb|Flashmob’as viename iš [[Kijevas|Kijevo prekybos centrų. 2014 m. kovo 15 d.]] right|thumb|Aktyvistai parodė plakatą, raginantį boikotuoti rusišką naftą. 2014 m. gegužės 29 d. right|thumb|Boikoto kampanijos lipdukai, kurie panaudoti rašant „ПТН X̆ЛО“ (sutrumpinimas iš „[[Putin chuilo!“) Brovaruose. 2014 m. birželio 22 d.]]
Ukrainoje
2013 m. rugpjūčio 22 d. aktyvistai protestavo netoli Ukrainos Prezidento administracijos pastato. Kampanija tęsėsi su masiniu brošiūrų, plakatų ir lipdukų dalinimu daugiau nei 45 miestuose ir miesteliuose Ukrainoje. Rusiškų matrioškų karikatūros buvo naudojamos šioje kampanijoje. Kampanija pradėjo mažėti Euromaidano pradžioje.
2014 metų kovo 2 dieną aktyvistai naudojo socialinius tinklus, siekdami pranešti apie Rusijos kompanijoms naudingų produktų arba paslaugų boikotą. Tikslas buvo sulaikyti ukrainiečių pinigus nuo keliavimo į Rusiją, kur jie galėtų būti panaudojami kariuomenei. Boikotas prasidėjo kaip atsakas į Krymo krizę ir Rusijos kariuomenės intervenciją į Ukrainą.
2014 metų kovą aktyvistai pradėjo organizuoti flashmob’us (Flashmob – judri minia) prekybos centruose ragindami nepirkti rusiškos produkcijos  ir boikotuoti rusiškas degalines,    bankus, bei koncertus. 2014 metų balandį keli kino teatrai Kijeve, Lvove ir Odesoje pradėjo vengti rusiškų filmų.
2014 metų vasarą aktyvistai pradėjo organizuoti flashmob’us Kijeve, ir akcijas rusiškuose restoranuose ir kavinėse.
2014 metų balandį kai kurie Rusijos gamintojai pakeitė savo brūkšninius kodus iš rusiškų į ukrainietiškus. Android operacinei sistemai skirta programėlė pavadinimu „Boycott Invaders“ (liet. vertimas – Boikoto įsibrovėliai) buvo sukurta atpažinti produktams iš Rusijos, įskaitant tuos, kurie slepia savo pagaminimo šalį.
Tarptautinis paplitimas
2014 metų kovo pradžioje boikotas išplito į kitas šalis, dalinai į Latviją, Lietuvą, Estiją, Lenkiją, Moldovą, Gruziją, ir į Čekijos respubliką.
Rezultatai
Rusiškų prekių pardavimai Ukrainoje 2014 metų spalį sumažėjo 35–50 %. Tų pačių metų gegužės mėnesį Ukrainos prekybos centrai nusprendė nebepirkti rusiškos produkcijos. Produktų iš Rusijos įvežimas sumažėjo trečdaliu.
Nuo 2014 metų sausio iki gegužės, pasak „Standard & Poor's“ reitingų, rusiško kapitalo bankų Ukrainoje indėliai sumažėjo 50 %.
Kritika
Ekonomistas Andrėjus Novakas pareiškė, kad rusiškos produkcijos boikotas 2014 metų kovo mėnesį padarė ne daugiau kaip kelis milijonus dolerių žalos Rusijos Federacijos ekonomikai. Jo nuomone, daug efektyviau norint kautis su Rusijos ekonomika būtų „smogti į skaudžią vietą – „Gazprom“. Boikoto idėją palaiko „Fozzy Group“, ukrainietiško kapitalo keleto kompanijų grupė, turinti ir valdanti daugybę įvairių parduotuvių Ukrainoje, tačiau nėra palaikoma kitų grupių atstovybių Ukrainoje „Auchan Ukraina“ ir „Metro Cash and Carry“. Atstovybės paaiškino, kad tai yra dalis jų apolitiškos vizijos.
„Advanter Group“ vadovas Andrėjus Dilachas, ragina neboikotuoti rusiškos produkcijos ir vietoj to susitelkti į ukrainietiškos produkcijos pirkimą.
Rusiškai kalbantis ukrainietis „bloggeris“ (tinklaraštininkas) Danilas Vachovskis sako, jog jis sąmoningai naudojasi rusiško interneto paslaugomis ir toliau jomis naudosis, kadangi tai yra būdas paremti „palankios aplinkos verslui kūrimą“ Rusijoje. Nors tai „nėra patriotiška, tačiau verslininkų „su rubliu“ rėmimas yra galimybė suteikti šansą verslininkams sukurti projektus, kurie galėtų padaryti pasaulį geresnį“. Tinklaraštininkas taip pat pristatė keletą galingų ir ilgai išsilaikyti gebančių projektų pavyzdžių: QIWI, Ostrovok.ru ir antivirusinė Kaspersky Anti-Virus.
Ūsiniai
Ūsiniai (Capitonidae) – geninių (Piciformes) paukščių šeima. Pasaulyje žinoma apie 80 rūšių. Paplitę Azijoje, Pietų Amerikoje, o daugiausia rūšių yra Afrikoje. Tai tvirto kūno sudėjimo ir ryškiomis spalvomis paukščiai, kurių daugumai rūšių prie snapo pagindo auga gerai matomi šeriai – nuo jų ir kilo pavadinimas. Gerai laipioja medžių kamienais, nes turi tvirtus kojų raumenis ir pasiremia uodega. Gyvena medžiuose, lizdus suka drevėse, kurias išsikala tvirtu kaip kaltu snapu. Deda 2-4 kiaušinius. Padeda išplisti kai kurių medžių sėkloms, nes jas sulesa ir perneša kūno viduje. Paukščių balsai būna įvairūs. Paukščiui šūkaujant išsipučia gurklys. Būdingi ritualiniai šokiai. Poruodamiesi jie kilnoja uodegas ir skiauteres.
Stare Kapicė
Stare Kapicė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Tykocino valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Oligarchija
Oligarchijos rūšys:
Oligarcho kaip vieno iš nedidelės grupės asmenų, darančių esminę įtaką politinių sprendimų priėmimui apeinant demokratines institucijas, terminas pastaraisiais laikais mėgstamas ir formaliai demokratinėse valstybėse, tokiose kaip Rusija.
Čihuahua (valstija)
Čihuahua  – valstija Meksikos šiaurėje, JAV pasienyje. Sostinė – Čihuahua.
Geografija
Ribojasi su Koahuila rytuose, su Durangu pietuose, su Sinaloa pietvakariuose, su Sonora vakaruose. Šiaurėje Čihuahua ribojasi su JAV (Naujosios Meksikos ir Teksaso valstijomis).
Vakarine valstijos dalimi driekiasi Vakarų Siera Madrės kalnai. Juose yra aukščiausia valstijos vieta – Cerro Mohinora kalnas (3300 m). Einant į rytus paviršius leidžiasi į Meksikos kalnyno šiaurinę dalį. Apie trečdalį Čihuahua ploto (rytinę dalį) užima dykumos. Vyrauja tropinis, daugiausia sausringas klimatas. Kalnų papėdėse temperatūra vasarą pakyla iki 40 °C, aukščiau kalnuose vasaros temperatūros siekia 25 °C, o žiemą gali nukristi iki -20 °C. Pr metus iškrenta 750–900 mm kritulių. Centriniame altiplane temperatūrų amplitudė labai didelė, oras vasarą įkaista virš 40 °C, o žiemą nukrenta iki -15 °C, dažnas sniegas. Metinis kritulių kiekis ~400 mm. Dykumoje temperatūros taip pat kontrastingos, o metinis kritulių kiekis retai viršija 250 mm.
Pagrindinė valstijos upė yra Bravo del Nortė, tekanti pasieniu su JAV. Per pačią valstiją teka jos intakas Končosas. Daugelis kitų Meksikos įlankos baseino upių nevandeningos, sausrų metu išdžiūsta. Čihuahua pietvakariuose prasideda keletas upių, priklausančių Ramiojo vandenyno baseinui (San Migelis, Sinaloa, Majas, Jaki baseino upės).
Almos Adamkienės labdaros ir paramos fondas
Almos Adamkienės labdaros ir paramos fondas – paramos organizacija.
Istorija
1997 metų rudenį vykstant Prezidento rinkimų kampanijai, Alma Adamkienė nusprendė nepriklausomai nuo rinkimų baigties Lietuvoje pradėti labdaringą veiklą.
1998 metų sausio 4 d. Valdą Adamkų išrinkus Lietuvos Respublikos Prezidentu, Alma Adamkienė aktyviai įsitraukė į visuomeninę veiklą.
1999 metų kovo 17 d. buvo įkurtas Almos Adamkienės labdaros fondas, kurio paskirtis – padėti vaikams.
2014 m. birželio mėn. fondas uždarytas.
Veikla
Fondas rėmė provincijos mokyklas, vaikų ligonines, globos namus, vykdyti įvairūs projektai. Kasmet mokyklų bibliotekos būdavo papildomos knygomis, rekonstruojama ir atnaujinama mokyklų sporto infrastruktūra. Nuo gyvavimo pradžios fondas rengė „Kalėdų karavano“ projektą, taip pat projektus „Verslo mokykla“, „Lyderių mokykla“, „Pažinkime savo kraštą“, „Dainuokime kartu“ ir t t.
Amatai
thumb|200px|Plytų gamyba viduramžiais thumb|200px|[[Kubilas|Kubilo gamyba]]
Amatai – tradicinės profesijos, kurių atstovai vadinami amatininkais, o dirbiniai paprastai gaminami rankiniais įrankiais arba neautomatinėmis mašinomis. Amatų paslaptys buvo perduodamos iš kartos į kartą (tėvo sūnui ar meistro mokiniui). Industrinėse valstybėse rankų darbo gamyba yra beveik išnykusi, dėl to amato sąvoka dažniausiai siejama su ikikapitalistiniais produkcijos metodais.
Istorijoje amatininkai burdavosi į amatininkų gildijas, siekdami įtvirtinti savo teises ir interesus mieste. Gamybos technologija būdavo saugoma didžiausioje paslaptyje ir paslapties išlaikymui būdavo imamasi radikaliausių priemonių; pavyzdžiui, Venecijos stiklo liejykla 1291 m. buvo perkelta į Murano salą, baiminantis, jog dažni miestą siaubiantys gaisrai sunaikins klestinčios stiklo gamybos receptus.
Šiais laikais dauguma amatų yra tik laisvalaikio leidimo būdas.
Gaūras
Gaūras (Bos frontalis) – jaučių (Bovinae) pošeimio dykaraginis žinduolis. Paplitęs Indijoje ir Mianmaro, Malakos pusiasalio miškuose (600-1700 m virš jūros lygio). Išskiriami 3 porūšiai.
Stambus, didele ketera jautis. Patino kūno ilgis apie 3 m, aukštis ties gogu iki 2,2 m. Patinų masė iki 1000 kg. Patelės mažesnės. Kailis trumpaplaukis, tankus, tamsiai rudos ar juodos spalvos. Kojos baltos. Ragus turi ir patinai, ir patelės. Ragai dideli - patinų iki 115 cm, tarpas tarp jų būna iki 120 cm. Nuo kaktos nukrypę į šonus, truputį atgal ir užlinkę į vidų.
Gyvena miškingose vietovėse ir kalnuose. Rečiau sutinkamas krūmynuose. Laikosi arti vandens. Poligamas. Gyvena bandomis po 5-12 individų. Seni patinai gyvena pavieniui, jauni neretai sudaro atskirus būrius. Veiklus naktį. Minta medžių lapais ir šakelėmis. Rujoja nuo lapkričio iki balandžio. Nėštumas trunka 270-280 dienų, veda 1 jauniklį. Gyvena iki 30 metų.
Nykstanti rūšis, įrašyta į Tarptautinę raudonąją knygą. Daugiau jų išliko tik nacionaliniuose parkuose ir rezervatuose. Pusiau domestikuotas vadinamas gajalu, arba mithunu. Jis yra smulkesnis ir veisiamas pietryčių Azijoje.
Vytautas Baliukevičius
Vytautas Baliukevičius (, 1891 m. rugpjūčio 9 d. Alytaus parapijoje – 1971 m. spalio 23 d. Suvalkuose) – lietuvių kilmės Romos katalikų kunigas Lenkijoje, Suvalkų dekanato vicedekanas.
Biografija
1914 m. gegužės 10 d. baigė Seinų kunigų seminariją. 1920–22 m. buvo Lomžos kunigų seminarijos prokuristas. 1935?-1947 m. klebonavo Račkose, kartu 1945–47 m. dirbo pedagoginį darbą Dauspudos Generolo Liudviko Mykolo Paco vardo mokykloje. 1947–57 m. Grajevo Švenčiausiosois Trejybės bažnyčios klebonas, o 1957–65 m. – Suvalkų ''šv. Aleksandro parapijos'' klebonas. Tarpukariu buvo Suvalkų dekanato vicedekanas.
Trispalvis sukutis
Trispalvis sukutis (Ipomoea tricolor) – vijoklinių (Convolvulaceae) šeimos augalų rūšis, savaime paplitusi Amerikos tropikuose.
Tai vienmetis arba daugiametis vijoklis (liana), užaugantis iki 2–4 m aukščio. Lapai ant stiebo išsidėstę spirališkai, 3–7 cm ilgio. Žiedai tūbiški, 4–9 cm skersmens, dažniausiai žydri, su baltu viduriuku.
Trispalvis sukutis daug kur auginamas kaip dekoratyvinis augalas. Sparčiai platinasi sėklomis, todėl vietomis paskelbtas invaziniu. Meksikos tautos tradiciškai trispalvį sukutį naudoja kaip haliucinogeną. Tarp actekų augalas žinomas kaip tlitliltzin. Sapotekai sukučio sėklas maišydavo su kvaitulinio gyvatenio sėklomis. Augalo sėklose yra alkaloido LSA, sukeliančio haliucinacijas, tuo tarpu glikozidai sukelia šalutinius poveikius – galvos svaigimą ir skausmą, raumenų mėšlungį.
Stare Ježevas
Stare Ježevas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Tykocino valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į pietus nuo Tykocino ir apie 30 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą eina Via Baltica 25px|DW651 kelias ir vaivadijos kelias Nr. 25px|DW671.
Istorija
Kaimas įkurtas XIII a. amžiuje. Nuo 1438 m. priklausė lietuviams Goštautams. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1542 m. mirus Stanislovui Goštautui, šios valdos atiteko jo žmonai Barborai Radvilaitei, kuri 1547 m. ištekėjo už karaliaus Žygimanto Augusto. 1661 m. atiteko etmonui Stefanui Čarneckiui. 1859 m. 850 ha šių žemių nusipirko Zigmanto Gliogerio sūnus Jonas Gliogeris. Apie 1880 m. jis finansavo bravoro statybas, kuris veikė iki XX a. penktojo dešimtmečio. 2005 m. rugsėjo 30 d. šalia kaimo įvyko didelė automobilių avarija, kurios metu žuvo 13 žmonių.
Makščiai
Makščiai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Alsėdžių.
Egliniai
miniatiūra|Kaimo takelis Egliniai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Rimšės, prie Ilgių ežero kranto ir kelio.
Automobilis
Automobilis ( „pats“, „judamas“) – nebėginė mašina, turinti 4 ar daugiau ratų, varoma vidaus degimo ar elektros variklio, naudojama kroviniams bei keleiviams vežti.
Istorija
thumb|200px|Pirmasis Benco automobilis ''Pagr. straipsnis – automobilio istorija.''
Pirmieji automobiliai sukurti XVIII a., kai arkliniam vežimui pritaikytas mechaninis variklis – 1769 m. Prancūzijoje vežimui pritaikyta garo mašina. Pirmieji automobiliai galėjo išvystyti 2-4 km/h greitį. 1814 m. sukurtas vairo mechanizmas, 1821 m. – krumplinė pavara, 1831 m. – diferencialas. 1831 m. Didžiojoje Britanijoje keleivių pervežimui pradėti naudoti omnibusai, pasiekę iki 30 km/h greitį. 1835 metais sukurta elektros akumuliatorinė pavara.
1895 m. sukurtos pneumatinės padangos. 1903 m. H. Fordas pradėjo serijinę automobilių gamybą JAV.
Svarbiausios dalys
thumb|right|Variklio cilindras
Degalai
200px|thumb|[[2007 m. Tesla Roadster elektra varomas sportinis automobilis]] Dauguma šiandieninių automobilių yra varomi benziną arba dyzeliną naudojančiais vidaus degimo varikliais, tačiau tokie varikliai teršia aplinką bei yra kritikuojami dėl įtakos visuotiniam atšilimui. Augančios kuro kainos, nauji griežtesni taršos įstatymai, bei išmetamųjų dujų taršos apribojimai verčia kurti automobilius varomus alternatyviu kuru. Jau dabar yra gaminami hibridiniai, elektriniai ir vandeniliu varomi automobiliai.
Prahovos apskritis
Prahovos apskritis  – apskritis vidurio Rumunijoje, Muntenijos regione. Tai 33-a pagal plotą ir 2-a pagal gyventojų skaičių šalies apskritis. Administracinis centras – Ploještis.
Automobilis
Benzinas
Benzininiai varikliai yra naudingesni už dyzelinius tuo, kad yra lengvesni ir gali dirbti didelėmis apsukomis, todėl lenktyniniai automobiliai naudoja benzininius variklius. Jie gaminami jau daugiau kaip šimtą metų ir per tuos metus gerokai sumažėjo tokių variklių tarša aplinkai. Iki 9-o dešimtmečio beveik visuose automobiliuose buvo naudojami karbiuratoriai, kol jį pamažu pakeitė įpurškimo sistema. Netiesioginis kuro įpurškimas buvo pradėtas naudoti lėktuvų varikliuose 1909 metais, lenktyniniuose automobiliuose 4-ajame dešimtmetyje ir įprastuose automobiliuose 6-o dešimtmečio pabaigoje. Dauguma modernių automobilių gali naudoti kurą, kurio sudėtyje yra 15 % etanolio. Kiek perdaryti varikliai turi galimybę naudoti kurą, kuriame yra net 90 % etanolio..
Prahovos apskritis
Geografija
Šiaurėje teritorija siekia Rytų Karpatų pietinį pakraštį – Kurburės Karpatus (Čiukašo, Baju masyvus), bei Pietų Karpatų rytinį pakraštį – Bučedžio kalnus. Šias dvi kalnų grandines skiria Prahovos slėnis. Pietuose paviršius palaipsniui leidžiasi į Valakijos žemumą. Pagrindinė upė – Prahova.
Gyventojai
2011 m. tautinė sudėtis:
Automobilis
Dyzelinas
Dyzeliniai automobiliai jau seniai populiarūs Europoje. Pirmuosius dyzelinu varomus automobilius 4-ame dešimtmetyje pristatė Mercedes-Benz ir Citroen. Pagrindinė dyzelinių variklių teigiama savybė yra ta, kad kuro deginimo efektyvumas yra 50 %, lyginant su benzininio variklio 27 %. Dauguma dyzelinių automobilių gali naudoti biodyzelinį kurą.
Prahovos apskritis
Administracinis suskirstymas
Apskritis suskirstyta į 2 savivaldybes, 12 miestelių ir 90 bendruomenių.
Automobilis
Automobilių rūšys
250px|thumb|right|Tarpukario Lietuvos kariuomenės automobilių parkas Kaune
Automobilio variklis
Automobiliuose paprastai naudojami vidaus degimo ar elektriniai varikliai. Dažniausi – keturtakčiai (rečiau – dvitakčiai) benzininiai bei dyzeliniai stūmokliniai vidaus degimo varikliai. Rečiau paplitę – dujų turbinos, rotoriniai (Wankelio) varikliai. Naujausiuose automobiliuose dažnai naudojama įpurškimo sistema, kai degus mišinys sudaromas purškiant kurą į oro siurbimo vamzdį. Automobiliniai varikliai naudojami ir traktoriuose, kombainuose, nedideliuose laivuose bei kitose mašinose kartais juos modifikuojant.
Velenis
Vèlenis  – miestas Lenkijoje, Didžiosios Lenkijos vaivadijoje ir Velenio savivaldybėje.
Kelusas
Kelusas – miestas pietvakarių Portugalijoje, Lisabonos priemiestis. 3 geležinkelio stotys. Miesto puošmena – Nacionaliniai rūmai, kuriuose XVIII a. rezidavo šalies teismas, 3 dideli parkai.
Istorija
Miesto teisės nuo 1997 m. – iki tol tai buvo kaimas. Miestelio globėju laikomas šv. Petras.
Žakamariniai
Žakamariniai, auksapaukščiai (Galbulidae) – žakamarinių paukščių (Galbuliformes) šeima, sutinkama Pietų bei Centrinėje Amerikoje iki Meksikos. Jai priklauso 18 spalvingų mirguliuojančiomis plunksnomis paukščių rūšių, mintančių stambiais vabzdžiais, kurių daugumą savo aštriu galu snapu sugauna ore. Gali išsirausti urvus žemėje ir termitynuose.
Salelė
thumb|right|250px|Na Mokula salelės [[Havajai|Havajuose]] thumb|250px|Klintinės salelės Italijos pakrantėse
Salelė – labai nedidelio ploto sala. Dažniausiai būna uola (šcheriniame salyne arba vandenyno pakrantėje), taip pat salelės sudaro atolo žiedą (smėlio sala), rifus, būna upių, ežerų salos. Salelės dažniausia būna negyvenamos, dėl to, kad jose trūksta erdvės, augalija negausi, nėra gėlo vandens.
Regioninė salelių įvairovė:
Laima Kastanauskaitė
Laima Kastanauskaitė (g. 1937 m. sausio 14 d. Žiobiškyje) – Lietuvos sociologė, habilituota socialinių mokslų daktarė.
Biografija
Sesuo Danutė Kastanauskaitė. 1960 m. baigė Vilniaus universitetą. 1968–1971 m. studijavo Leningrado kultūros instituto aspirantūroje, 1989 m. TSRS mokslų akademijos Sociologijos instituto doktorantūroje. 1991 m. sociologijos mokslų daktarė.
1963–1972 m. – Lietuvos respublikinės bibliotekos Metodinio skyriaus vyr. redaktorė. 1972–1976 m. dirbo Lietuvos mokslų akademijos Istorijos instituto Filosofijos, teisės ir sociologijos, 1982 m. – Socialinio planavimo skyriuje, 1983–1995 m. – Lietuvos mokytojų tobulinimosi institute. 1992–1995 m. Edukacinių problemų katedros socialinių ir kultūros tyrimų laboratorijos vedėja.
Dalyvavo ir vadovavo daugeliui sociologinių tyrimų Lietuvos įmonėse. Sociologiniu aspektu tyrinėjo Lietuvos kultūros istoriją.
Ostrovas
Ostrovas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Dambravos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurės rytus nuo Dambravos, apie 33 km į šiaurę nuo Sokulkos ir 65 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Tikrasis pienmedis
Tikrasis pienmedis (Brosimum utile) – šilkmedinių (Moraceae) šeimos medžių rūšis, paplitusi tropiniuose Centrinės ir Pietų Amerikos regionuose, auginama Azijoje.
Justinas Kontrimas
Justinas Kontrimas (1916 m. gruodžio 5 d. Pjaulės, Rietavo valsčius – 1991 m. birželio 12 d. Kaunas) – Lietuvos agronomas biochemikas, žemės ūkio mokslų kandidatas.
Biografija
1946 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1954 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.
1946–1958 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas. 1960–1991 m. dirbo Sodininkystės ir daržininkystės institute, 1960–1969 m. direktoriaus pavaduotojas.
Alytaus Adolfo Ramanausko-Vanago gimnazija
Alytaus Adolfo Ramanausko-Vanago gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Alytuje, Birutės g. 2, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 291055670.
Pavadinimų kaita
miniatiūra|265px|right|Gimnazijos kiemelis. Paminklas mokytojui K. Klimavičiui
Istorija
Mokykla įsteigta 1919 m. 1941 m. senajame mokyklos pastate, įkurta Mokytojų seminarija, jos įkūrėjas yra Juozas Mičiulis. Seminarijoje iki 1945 m. balandžio mėn. dirbo A. Ramanauskas-Vanagas. Jis dėstė lietuvių kalbą ir matematikos dėstymo metodiką, vadovavo fizinio lavinimo užsiėmimams bei pedagoginei praktikai. 1949 m. rugsėjo 1 d. mokykla tapo vidurine (vienuolikamete) mokykla. 1969 m. įsteigtas mokyklos istorijos – kraštotyros muziejus. 1994 m. gruodžio 1 d. Alytaus 2-oji vidurinė mokykla pavadinta Adolfo Ramanausko-Vanago vardu. 2010 m. birželio 1 d. Adolfo Ramanausko-Vanago mokyklai buvo suteiktas gimnazijos statusas. Mokykloje iš viso moko 78 mokytojai, mokosi 1562 mokiniai.
Muziejus
Gimnazijos muziejus įsteigtas 1969 m. Tai vienas seniausių mokyklinių muziejų. Muziejaus įkūrėjas – mokytojas Antanas Anuškevičius, kuris vadovavo muziejaus veiklai iki 2001 m. Šiuo metu muziejaus vadovas – gimnazijos neformaliojo švietimo mokytojas Vytautas Bigaila. Muziejus kaupia, saugo ir propaguoja Adolfo Ramanausko-Vanago gimnazijos, Mokytojų seminarijos, prancūzų eskadrilės „Normandija-Nemunas“, Dzūkijos krašto istorinę medžiagą, eksponatus.
Dalis muziejaus patalpų paskirta Adolfui Ramanauskui-Vanagui pagerbti. Tai vienas iš pagrindinių ir reikšmingiausių Lietuvos rezistencijos kovos vadų. Jo vardu 1994 m. gruodžio 1 d. pavadinta 2-oji vidurinė mokykla. Muziejuje galima susipažinti su šio partizano ir jo bendražygių kovos momentais, partizanų buitimi, jų ginklais, kurie buvo rasti įvairiose vadavietėse. Čia eksponuojami ir A. Ramanausko-Vanago apdovanojimai, kuriais jis buvo apdovanotas po mirties. Muziejuje yra ir A. Ramanausko-Vanago bronzinis biustas, kurį sukūrė Nacionalinės premijos laureatas – skulptorius Stanislovas Kuzma.
Taip pat muziejaus svečiai gali susipažinti su mokyklos istorija, kuri prasideda 1919 m. Eksponuojamos įvairių laidų nuotraukos, pagerbiami žymiausi moksleiviai, kurie karo ir pokario metais išsisklaidė po visą pasaulį. Muziejuje galima rasti buvusių moksleivių reikšmingiausius darbus: knygas, straipsnius, muzikines kasetes. Supažindinama su mokyklos vadovais, jų koncepcijomis. Stenduose eksponuojamos įvairios mokyklinio gyvenimo akimirkos: sportinis gyvenimas, kraštotyrininkų darbai ir išvykos, darbinis mokymas, šokių kolektyvo veikla ir kitos pramoginės, įdomios gyvenimo detalės. Ir šiandien šis darbas yra vykdomas – nuolat fiksuojamos nepakartojamos mokyklinio gyvenimo akimirkos.
Reikšminga muziejaus ekspozicija „Normandija-Nemunas“. Joje svečiams papasakojama visa istorija nuo pulko įsikūrimo 1942 m. iki 1945 m. pergalingos pabaigos. Čia pristatomi eskadrilės vadai, stovyklos, treniruočių ir mūšių momentai: garsusis Oriolo Kursko mūšis, Lietuvos teritorijos vadavimas, Rytų Prūsijos operacijos. Pulko kovų veiksmai dienoraštyje įrašyti kaip ypatingos dienos. Stendų ekspozicijos vaizdžiai nušviečia pulko pergales ir kovų rezultatus. Taip pat eksponuojami lakūnų meniniai sugebėjimai, laiškai, draugystės vaizdeliai.
Svarbi mokyklos istorijos detalė – Mokytojų seminarija. Ji Alytuje, senajame mokyklos pastate, buvo įkurta 1941 m. Jos įkūrėjas yra Juozas Mičiulis. Seminarijoje iki 1945 m. balandžio mėn. dirbo A. Ramanauskas-Vanagas. Jis dėstė lietuvių kalbos ir matematikos dėstymo metodiką, vadovavo fizinio lavinimo užsiėmimams bei pedagoginei praktikai.
Muziejuje daug įdomaus atrandama apžiūrinėjant senuosius lietuviškus buitinius eksponatus, kuriuos surinko šios mokyklos moksleiviai. Mokyklos muziejuje vyksta įvairūs renginiai, skirti ne tik dabartinei mokyklos bendruomenei. Čia mėgsta susirinkti mokyklą jau seniai baigę mūsų moksleiviai. 2002 m. gruodžio mėn. muziejus gavo LR Švietimo ministerijos pagyrimo raštą už atliktus darbus.
Koralų jūra
Koralų jūra  – pusiau uždara Ramiojo vandenyno jūra, esanti šiaurės rytinėje Australijos pakrantėje. Jūra taip pat skalauja Naujosios Gvinėjos ir Naujosios Kaledonijos krantus. Šiaurės rytuose Toreso sąsiauris jungia Koralų jūrą su Arafuros jūra, pietuose Koralų jūra susisiekia su Tasmano jūra, pietryčiuose – su Fidžio jūra. Pavadinimas kilęs iš joje esančio Didžiojo barjerinio rifo – didžiausio koralinio rifo pasaulyje. Joje išsidėsčiusi bendravardė negyvenamų salų grandinė – Koralų jūros salos.
Jūros plotas 4,068 mln. km². Gylis iki 9174 m. Vandens temperatūra pietuose nuo 19 °C rugpjūtį iki 24 °C vasarį, šiaurėje siekia 28 °C. Potvynių aukštis iki 7,2 m. Vandens druskingumas – iki 35,5 promilių. Srovės sudaro cikloninį sūkurį, kurio vakarine puse į pietus teka šiltoji Rytų Australijos srovė.
Dugne slūgso raudonasis molis, globigerininis dumblas, koralinės struktūros. Koralų jūros gyvūnijai būdinga tropinių rūšių gausa (skraidančiosios žuvys, rykliai).
Svarbiausi uostai: Kernsas, Gladstonas, Brisbanas (Australija), Port Morsbis (Papua Naujoji Gvinėja), Numėja (Naujoji Kaledonija).
Roma
Roma – Italijos sostinė (nuo 1870 m.) ir didžiausias miestas, esantis šalies centrinėje dalyje prie Tibro upės. Administracinis ir politinis centras (prezidento, ministerijų būstinės), Lacijo regiono sostinė ir pagrindinis miestas. Didelis turizmo centras, turintis daugybę antikinių ir viduramžių paminklų (I amžiaus Koliziejus, rūmai, akvedukai, fontanai ir kiti statiniai), turtingus muziejus. Svarbus automobilių, elektrotechnikos, lengvosios pramonės centras, didelis oro (Fiumicino-Leonardo da Vinci oro uostas), geležinkelio ir automobilių transporto mazgas. Mieste veikia metropolitenas. Pačiame mieste yra Vatikano valstybė – popiežiaus rezidencija. Romos centras nuo Antikos laikų išsidėstęs ant septynių kalvų, todėl Roma dažnai vadinama „miestu ant septynių kalvų“.
Roma vadinama amžinuoju miestu. Per Italijos viduryje esančią Lacijo sritį teka legendomis apipintas Tibras. Šios upės krantuose prieš pustrečio tūkstančio metų buvo įkurtas vienas seniausių pasaulio miestų, dabartinė Italijos sostinė Roma. Tai nepaprastas miestas – muziejus. Didžiausią įspūdį kelia senovės Romos laikų statiniai: Koliziejus, Panteonas, Forumas, katakombos ir kt. Unikalus šis miestas dar ir tuo, kad jame yra mažytė popiežiaus valstybė – Vatikanas. 2019 m. Roma buvo trečias labiausiai turistų lankomas miestas Europos Sąjungoje ir keturioliktas pagal šį rodiklį pasaulyje. Miesto istorinis centras yra įtrauktas į UNESCO ir Pasaulio paveldo sąrašą. Daugelis miesto objektų, tokių kaip Vatikano muziejai, Koliziejus ir kt., patenka tarp 50-ies pasaulio labiausiai lankomų turistinių objektų.
Priešistoriniai laikai ir Antika
270px|thumb|right|Palatino kalva thumb|right|200px|Romos simbolis [[Pilkasis vilkas|vilkė, maitinanti vaikus Romulą ir Remą (statula „Kapitolijaus vilkė“, Kapitolijaus muziejai)]] Romą ant Palatino kalvos geležies amžiuje įkūrė lotynų gentys. Pirmieji gyventojai buvo avių augintojai (apie 800–750 m. pr. m. e.), vėliau užsiėmę ir amatais bei prekyba su kaimynais.
Pagal legendą, pirmąkart užrašytą Livijaus, Romą 753 m. pr. m. e. įkūrė Romulas. Nužudęs savo dvynį brolį Remą, Romulas tapo pirmuoju Romos karaliumi. Nuo šios datos romėnai skaičiavo metus (Ad urbe condita arba A. U.C). Pasak legendos, Romą įkūrė vyrai, kurie netrukus nusprendė pagrobti moterų iš sabinų genties.
Po Romulo buvo dar šeši karaliai. Numa Pompilijus (apie 715–673 m. pr. m. e.) savo karaliavimo laikotarpiu įvedė Vestos kultą, o Ankus Marcijus (642–617 m. pr. m. e.) išplėtė Romos kontroliuojamą teritoriją iki pat Tirėnų jūros. Gyventojai tuo metu dalijosi į dvi grupes – patricijus, kurie priklausė aristokratijai, ir plebėjus, kurie buvo laisvi Romos gyventojai, tačiau neturėjo jokių politinių teisių.
Patricijai buvo tikrieji lotynų palikuonys, save vadinę patres. Jie buvo susibūrę į grupes, kurių nariai dalyvavo tuose pačiuose kultuose, o jų vaikai tuokėsi ir prekiavo tarpusavyje. Tuo tarpu plebėjai greičiausiai buvo sabinų palikuonys bei kiti atvykėliai. Tarp patricijų ir plebėjų galėjo būti tik klientiniai santykiai, t. y. plebėjas galėjo tapti kurios nors iš patricijų giminės klientu, tuo pačiu gaudamas jų apsaugą (teisinę ir ekonominę)..
Pavadinimo kilmė
Yra kelios vardo kilmės nuomonės. Vyraujančios iš jų yra šios:
Administracinis suskirstymas
thumb|left|150px|Romos rajonai
Roma yra Italijos sostinė, o joje yra įsikūrusios visos pagrindinės politinės šalies institucijos – Vyriausybė, Prezidentūra, Ministerijos, Italijos konstitucinis teismas.
Nuo 2013 m. Roma yra dalinama į 13 rajonų. Anksčiau jų buvo 20, tačiau Fiumičino balsavimo būdu nutarė būti savarankiška ir atsiskirti nuo Romos. Miestas dar dalinamas į kitus administracinius vienetus. Tarkim miesto istorinis centras dalinamas dar į 22 smulkesnius rajonus.
Demografija
Imperatoriaus Augusto valdymo metu Roma buvo didžiausias pasaulio miestas. Kol gyvavo Romos imperija, mieste gyveno daug gyventojų, tačiau po imperijos žlugimo dramatiškai krito gyventojų skaičius ir pačiame Romos mieste (mažiau nei 50 000). Kai buvo suvienyta visa Italija 1860–1861 m. mieste gyveno apie 200 000 gyventojų, o nuo to laiko skaičius nuolat augo.
2007 m. mieste gyveno 2 718 768 gyventojai, o visame Romos rajone apie 4 milijonus. 47.2 % gyventojų sudarė vyrai, 52.8 % – moterys. Vaikai iki 18 metų sudarė 17 % gyventojų, o pensinio amžiaus žmonės – 20.76 %. Romos gyventojų tarp 2002 ir 2007 m. padaugėjo 6.54 %.
Etninės grupės
2006 m. 92.63 % Romos gyventojų sudarė italai. Kitos didesnės etninės grupės yra iš Europos – 3.14 % (daugiausiai rumunai ir lenkai), 1.28 % buvo iš Azijos (daugiausiai Filipinų), 1.09 % sudarė Šiaurės ir Pietų Amerikos piliečiai (daugiausiai argentiniečių).
Religija
Daugiau, nei įprasta visoje Italijoje, Romoje didelė dalis gyventojų yra Romos katalikai. Tam įtakos turi ir tai, kad Romoje yra įsikūręs Šventasis Sostas, taip pat mieste yra apie 900 bažnyčių, daug kitų šventų vietų.
Miesto architektūra
Romos architektūra plėtojosi per ilgus šimtmečius. Ilgą laiką Roma buvo vienas Europos klasikinės architektūros centrų, kuriame buvo sukurti tokie architektūros objektai: arka, kupolas ir skliautas. XI, XII ir XIII amžiuose Romoje buvo plačiai naudojamas romanikos stilius, o vėliau Roma tapo pagrindiniu renesanso ir baroko centru. Mieste plačiai paplitę ir klasicizmo bei fašistinės architektūros stiliai.
Antikinė Roma
Vienas Romos simbolių yra Koliziejus (70-80 m.) – didžiausias kada nors pastatytas amfiteatras Romos imperijoje. Jame tilpdavo 50 000 žiūrovų, kurie stebėdavo gladiatorių kovas. Šio laikotarpio statinių sąraše yra Forumas, Panteonas, katakombos, Švento Angelo pilis ir kiti.
Viduramžiai
Viduramžių architektūros statinių Romoje yra daugiausiai iš visų Italijos miestų. Ankstyvosios krikščionybės laikais pastatyta ketvirta pagal dydį Romos bažnyčia – Didžioji Švč. Marijos bazilika. IV a. pastatyta kita didinga Romos bažnyčia – Šv. Pauliaus bazilika už sienų. Ji buvo iš pagrindų perstatyta XIX a.
Renesansas ir Barokas
thumb|right|300px|Baroko stiliaus [[Trevi fontanas]] Roma buvo pagrindinis Renesanso centras po Florencijos. Tarp didžiausių šio stiliaus darbų mieste yra Mikelandželo suprojektuota Kapitolijaus kalvos viršūnė. Dar vienas didingas ir svarbus šio stiliau statinys – Kvirinalo rūmai. Pastatyti 1573 m. iki 1870 m. buvo popiežių vasaros rezidencija, o šiuo metu tai Italijos respublikos prezidento rezidencija.
Dauguma didelių miesto aikščių dabartinę savo išvaizdą įgavo būtent renesanso ir baroko stilių vyravimo metais. Tarp tokių aikščių – viena didžiausių visoje Romoje Navonos aikštė. Vienas žymiausių Baroko stiliaus pavyzdžių – Trevi fontanas.
Neoklasicizmas
1870 m. Roma tapo Italijos karalystės sostine. Būtent šiuo laikotarpiu didelę dalį miesto architektūros stiliaus įtakojo klasicizmo architektūra. Didelė dalis naujų pastatų buvo skirta vyriausybinėms organizacijoms, ministerijoms ir kitoms svarbioms įstaigoms. Vienas labiausiai žinomu neoklasicizmo stiliaus statinių yra Viktoro Emanuelio II paminklas, baigtas statyti 1935 m.
Fašizmo architektūra
Fašizmo režimas, kuris valdė Italiją nuo 1922 iki 1943 m., sukūrė savitą architektūros stilių, kuris turi ryšių su antikinės Romos architektūra. Žinomiausias fašizmo stiliaus kūrinių yra E.U.R. kvartalas. Šios miesto dalies branduolį sudaro pastatų kompleksas, skirtas 1942 m. pasaulinei parodai, kuri neįvyko dėl karo. Nuo šios parodos pavadinimo kilęs kitas kvartalo pavadinimas E.42 (Esposizione 42). Idėja sukurti šį kvartalą kilo Benito Mussolini 1935 m.
Mokslas
Roma yra tarptautinis aukštojo mokslo centras. Romos pirmasis universitetas – La Sapienza (įkurtas 1303 m.) – yra didžiausias Europoje ir antras pagal dydį pasaulyje. Jame studijuoja daugiau nei 150 000 studentų. Du naujesni universitetai taip pat labai populiarūs – 1982 m. įkurtas Tor Vergata, 1992 m. – Roma Tre. Mieste taip pat yra daug pontifikacinių universitetų, kuriuos prižiūri Šventasis Sostas. Pontifiko Gregorijaus universitetas, įkurtas 1551 m., laikomas seniausiu Jėzuitų universitetas pasaulyje. Romoje yra nemažai ir privačių universitetų.
Muzika
Roma yra svarbus muzikos centras. Mieste yra įsikūrusi Nacionalinė Sesilijos muzikos akademija, įkurta 1585 m. Ši akademija yra viena seniausių muzikos institucijų pasaulyje. Mieste yra operos teatras, taip pat kitos svarbios muzikos institucijos. 1991 m. mieste vyko Eurovizijos dainų konkurso finalas, o 2004 m. – MTV Europos muzikos apdovanojimų ceremonija.
Kinas
Romoje yra įsikūrusi Cinecittà studija – visos Italijos kino centras. Studiją 1937 m. įkūrė italų fašistas Benitas Musolinis. Ši studija yra didžiausias kino centras Europoje ir antras pasaulyje po Holivudo. Studijoje dirba daugiau nei 5 000 kino profesionalų. Šiuo metu Cinecittà studija yra vienintelė studija pasaulyje, kurioje visas filmų kūrimas (nuo filmavimo iki montažo) vyksta vienoje vietoje.
Sportas
thumb|right|200px|Pagrindinis miesto [[Romos olimpinis stadionas|Olimpinis stadionas]]
1960 m. Romoje vyko XVII vasaros olimpinės žaidynės.
Romoje populiarus regbis. Savo namų rungtynes Flaminio stadione žaidžia nacionalinė Italijos regbio rinktinė.
Futbolas
Kaip ir visoje Italijoje, Romoje populiariausia sporto šaka yra futbolas. Miesto olimpinis stadionas talpina 72 700 žmonių. Šiame stadione 2009 m. surengtos UEFA čempionų lygos finalinės rungtynės. Šiame stadione savo namų rungtynes žaidžia Serie A ekipos – AS Roma ir SS Lazio. XX a. pradžioje buvo stiprus SS Alba-Audace Roma klubas.
Romoje 1934 m. vyko II pasaulio futbolo čempionatas, 1968 m. – III Europos futbolo čempionatas, 1980 m. – VI Europos futbolo čempionatas, o 1990 m. – XIV pasaulio futbolo čempionatas.
Stelmachovas
Stelmachovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Tykocino valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietus nuo Tykocino ir apie 29 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. 1919-1950 m. kaimo pavadinimu buvo vadinamas Stelmachovo valsčius. Kaime yra XVIII a. rūmų parkas, kuris yra įtrauktas į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Roma
Transportas
Šiuo metu Romos miestas yra didelis transporto mazgas. 2009 m. buvo baigtas transporto žiedas Grande Raccordo Anulare (italų klb. Didžiojo žiedo jungtis), kuris juosia visą Romos miestą. Jo ilgis siekia 68,2 km. Romos miesto dalis ir žiedą jungia 32 išvažiavimai.
Romos Termini traukinių stotis yra viena didžiausių Europoje. Kasdien joje apsilanko apie 400 000 keleivių. 2006 m. gruodžio 23 d. Termini stotis buvo dedikuota popiežiui Jonui Pauliui II.
Panaši dedikavimo situacija yra ir su vienu iš trijų oro uostų Fiumicino – jis dar vadinamas Leonardo da Vinči vardu. Kasmet oro uostas aptarnauja apie 35 milijonus keleivių. Da Vinčio oro uostas 2012 m. buvo 8-tas Europoje (36 980 911 milijonų keleivių) pagal keleivių skaičių. Kiti du Romos oro uostai – Čijampino ir Viterbo yra mažesni. Pirmasis naudojamas civiliniam oro transportui, antrasis – privatiems lėktuvams ir sraigtasparniams.
1955 m. Romoje atsidarė metropolitenas. Nuo 2015 m. mieste veikia trys linijos (A, B ir C), kurios sudaro 60 km linijų. Visos linijos susikerta Termini stotyje. C linija yra pirmoji visiškai automatizuota linija mieste. Planai statyti ketvirtąją D liniją atidėti neribotam laikui.
Miestai partneriai
Roma turi vieną pagrindinį miestą partnerį ir kitus miestus partnerius.
Bataljos vienuolynas
Bataljos vienuolynas − dominikonų vienuolynas Portugalijoje, Batalijoje.
1980 m. Bataljos vienuolyne įkurtas nacionalinis muziejus.
1983 m. Bataljos vienuolynas įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Albinas Morkus
Albinas Morkus (1921 m. kovo 27 d. Punske, dab. Punsko valsčius, Lenkija – 1967 m. rugpjūčio 27 d. Vilniuje) – lietuvių rašytojas ir vertėjas.