cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Taylor Swift
2014–2017: „1989“
2016 m. rugsėjį ji pradėjo susitikinėti su britų aktoriumi Joe Alwyn. Po dviejų mėnesių Swift ir britų dainininkas Zyan Malik išleido naują singlą kartu, pavadinimu „I Don't Wanna Live Forever“. Singlas skirtas filmui „Penkiasdešimt tamsesnių atspalvių“ (2017).
2017–2019: „Reputation“
miniatiūra|Taylor Swift pasirodo Reputation Stadium Tour 2017 m. rugpjūtį, Taylor Swift į teismą padavė David Mueller, buvusį KYGO-FM ryto šou vedėją. Prieš ketverius metus Swift informavo Mueller bosus, kad jis seksualiai priekabiavo prie jos, graibydamas ją renginyje. Po to, kai Mueller atleido iš darbo, jis apkaltino Taylor Swift melavimu ir padavė ją į teismą dėl savo darbo praradimo. Netrukus po to, Swift pradėjo kovą dėl ieškinio. Teismas atmetė Mueller teiginius ir paskelbė nuosprendį Taylor Swift naudai. Iš karto po to, Swift ištrynė visus įrašus iš savo socialinių tinklų ir išleido naują dainą „Look What You Made Me Do“, kaip lydintįjį singlą iš jos šeštojo albumo – „Reputation“. Daina pasiekė aukščiausias vietas populiariausių dainų sąraše Australijoje, Airijoje, Naujojoje Zelandijoje, Jungtinėje Karalystėje ir Jungtinėse Amerikos Valstijose. Dainos muzikinis vaizdo klipas surinko daugiau nei 43.2 milijonus peržiūrų ir sumušė „YouTube“ rekordą, kaip daugiausiai kartų peržiūrėtas muzikinis vaizdo klipas per 24 val. . Spalį Swift išleido antrąjį albumo singlą „…Ready For It“, kuris pasiekė trečiąją vietą Australijoje ir ketvirtąją vietą Jungtinėse Valstijose.
Du reklaminiai singlai buvo išleisti: „Gorgeous“ ir „Call It What You Want“. „Gorgeous“ vėliau tapo penktuoju singlu, bet tik Europoje. Albumas buvo išleistas tų pačių metų lapkričio 10 d. Jis buvo parduotas 1,216 milijonų tiražu ir tapo geriausiai parduodamu albumu Jungtinėse Valstijose 2017 metais. „End Game“ buvo išleistas kaip trečiasis singlas, kartu su Ed Sheeran ir Future. Kiti singlai: „New Year’s Day“, kuris buvo išleistas tik kantri radijui ir „Delicate“.
„Reputation“ buvo paskutinis Taylor Swift albumas su 12-os metų kontraktu, „Big Machine Records“ įrašų kompanija. 2018 m. lapkritį ji pasirašė naują sutartį su „Universal Music Group“ įrašų kompanija, Jungtinėse Valstijose žinoma kaip – „Republic Records“.
„Reputation Stadium Tour“ koncerto filmas buvo išleistas „Netflix“ platformoje 2018 m. gruodžio 31 d.
2019–2020: „Lover“
„Lover“ buvo išleistas rugpjūčio 23 d. ir iš karto susilaukė puikių kritikų įvertinimų bei debiutavo pirmoje „Billboard 200“ vietoje. Visos albumo dainos pateko į „Billboard Hot 100“ populiariausių dainų sąrašą ir sumušė rekordą kaip daugiausiai vienu metu į sąrašą įžengusių dainų debiutas atlikėjai moteriai. „MTV Video music awards“ apdovanojimuose „ME!“ laimėjo „Geriausių vizualinių efektų“ kategorijoje, o „You Need To Calm Down“ „Metų muzikinio vaizdo klipo“ ir „Metų socialinio vaizdo klipo“ kategorijose. „Lover“ buvo nominuotas trims kategorijoms 62-uose „Grammy“ muzikos apdovanojimuose.
2019 m. birželį, Swift buvusi įrašų kompanija „Big Machine Records“ buvo nupirkta muzikos vadybininko Scooter Braun, įskaitant visus pirmuosius šešis Taylor Swift albumus. Swift pareiškė savo pasipiktinimą socialinių tinklų platformoje „Tumblr“, sakydama, kad ji savo albumus norėjo nusipirkti jau daug metų ir išvadino Braun „įkyriu, manipuliuojančiu chuliganu“. Rugpjūtį Swift paskelbė savo planus perįrašyti savo pirmuosius šešis albumus 2020 m. lapkritį. 2019 m., lapkritį Swift socialiniuose tinkluose pasidalino žinute, kurioje rašome, kad Scooter Braun ir „Big Machine Records“ įkūrėjas Scott Borchetta neleidžia jai atlikti savo pačios dainų 2019 m. „Amerikos muzikos apdvanojimuose“, kur ji turėjo atsiimti „Dešimtmečio atlikėjos“ apdovanojimą, jai taip pat buvo negalima naudoti savo senesnių dainų „Netflix“ kuriamoje dokumentikoje apie ją. Swift sakė, kad „Big Machine Records“ jai dar nėra grąžinę 8 milijonų dolerių vertės honorarų. Lapkričio 18 d. „Big Machine Records“ atsakė „Amerikos muzikos apdovanojimams“ su teiginiu, kad „leidžiama duoti visas reikiamas licencijas atlikėjams, jų pasirodymams, juos žiūrėti po šou ir pertransliuoti per patvirtintas platformas“, bet nepaminėjo Taylor Swift vardo. 2020 m. lapkritį Taylor Swift pradėjo perįrašinėti savo dainas, po to, kai kai jos katalogas buvo dar kartą parduotas.
Lapkritį Swift ir Andrew Lloyd Webber kartu parašė originalią dainą „Beautiful Ghosts“ Filmui „Katės“ (2019), kuri buvo nominuota „Geriausiai originaliai dainai“ 77-uosiuose „Auksinių Gaublių apdovanojimuose“. Gruodį ji išleido Kalėdinį singlą „Christmas Tree Farm“.
Vasario 27 d. Swift išleido ketvirtąjį singlą iš „Lover“ albumo – „The Man“ su muzikiniu vaizdo klipu.
Taylor Swift buvo pagerbta „International Federation of the Phonographic Industry“ kaip geriausiai parduodama atlikėja pasaulyje ir tapo vieninteliu pasaulyje žmogumi, kuris gavo šį titulą du kartus (2014, 2019). „Lover“ albumas taip pat buvo pripažintas kaip geriausiai parduodamas 2019 m. moters albumas pasaulyje.
2020: „Folklore“ ir „Evermore“
Liepos 23 dieną Taylor Swift socialiniuose tinkluose paskelbė, jog ji išleidžia savo aštuntąjį studijinį albumą „folklore“. Jis buvo išleistas liepos 24 d. vidurnaktį. Albumas buvo parašytas bei įrašytas, kol Swift leido laiką namuose ir laikėsi karantino per COVID-19 pandemiją. „folklore“ susilaukė itin gerų kritikų įvertinimų, kurie gyrė Swift muzikos žanro pakeitimą, dainų žodžius ir istorijų perteikimą dainose. Albumas per pirmąją savaitę nuo jo išleidimo buvo parduotas 2 milijonų tiražu. Swift taip pat sumušė dar vieną rekordą ir jos albumas tapo labiausiai perklausytu moters albumu per parą „Spotify“ platformos istorijoje su 80,6 milijonų perklausų.
Lapkričio 22 d. vykusiuose „Amerikos muzikos apdovanojimuose“ Taylor Swift laimėjo „Metų atlikėjos“, „Metų muzikinio klipo“ („Cardigan“) ir „Metų pop/roko atlikėjos“ kategorijose. Lapkričio 24 d. Taylor Swift pelnė 6-ias 2021-ųjų „Grammy“ apdovanojimų nominacijas, įskaitant ir prestižines „Metų albumo“ („folklore“) bei „Metų dainos“ („Cardigan“) kategorijas. Lapkričio 25 d. Swift „Disney+“ platformoje išleido koncertinį filmą „Folklore: The Long Pond Studio Sessions“.
Taylor Swift netikėtas devintasis studijinis albumas „Evermore“ buvo išleistas 2020 m. gruodžio 11 d. Apibūdintas kaip „folklore“ albumo sesuo. „Republic Records“ skelbia, kad albumas per pirmąją savaitę pardavė daugiau nei vieną milijoną kopijų pasaulyje. Albumas tapo Swift aštuntuoju, kuris pasiekė pirmąją vietą „Billboard 200“ populiariausių albumų sąraše JAV, o lydintysis singlas „Willow“ tapo jos septintuoju singlu, pasiekusiu pirmąją vietą „Billboard Hot 100“ populiariausių dainų sąraše JAV. Su šiais pasiekimais Taylor Swift tapo vieninteliu žmogumi pasaulyje, kuris debiutavo albumą ir singlą pirmojoje vietoje tuo pačiu metu du kartus. miniatiūra|222x222px|Swift pasirodo kaip netikėta viešnia grupės „Haim“ pasaulinio turo metu 2022 m.
2021-dabar: pakartotiniai įrašai ir „Midnights“
2021 m. pradžioje socialiniuose tinkluose Taylor Swift paskelbė išleidžianti perįrašytą 2008 m. singlo „Love Story“ versiją, pavadinta „Love Story (Taylor’s Version)“, o 2021 m. balandžio 9 d. bus išleistas ir jos pakartotinai įrašytas antrasis studijinis albumas „Fearless“, pavadintas „Fearless (Taylor's Version)“.
2021 m. vasarį, Swift ir JAV grupė Haim išleido bendrą dainą „Gasoline“ iš Haim albumo „Women in Music Pt. III“. 2021 m. kovo 14 d. vykusiuose „Grammy“ apdovanojimuose Taylor Swift laimėjo „Metų albumo“ kategorijoje ir tapo pirmąja ir vienintele moterimi istorijoje, laimėjusi šį apdovanojimą tris kartus. 2021 m. Taylor Swift „Brit“ apdovanojimuose buvo apdovanota „Glabaliosios Ikonos“ adovanojimu ir tapo pirmąja moterimi gavusia šį apdovanojimą. 2021 m. balandžio 9 d. Taylor Swift išleido savo pirmąjį pakartotinai įrašytą albumą „Fearless (Taylor's Version)“, o vėliau, 2021 m. lapkričio 12 d., „Red (Taylor's Version)“. Singlas „All Too Well (Ten Minute Version)“, kartu su akomponuojančiu trumpametražiu filmu, režisuotu pačios Swift, pasiekė pirmąją vietą „Billboard 100“ populiariausių dainų sąraše JAV. Ji tapo daugiausiai uždirbusia dainininke moterimi pasaulyje 2021 m., o abu jos pakartotiniai įrašai pateko į geriausiai parduodamų albumų per metus sąrašą. 2022 m. Swift išleido originalią dainą, skirtą filmui „Ten, kur gieda vėžiai“.
Taylor Swift laimėjo tris statulėles „MTV muzikos klipų apdovanojimuose“, įskaitant ir prestižinę „Metų muzikinio klipo“ kategoriją (už trumpametražį filmą „All Too Well (The Short Film)“). Tai jau rekordinis trečiasis laimėjimas šioje kategorijoje. Apdovanojimo atsiėmimo kalboje Taylor Swift paskelbė apie naują dešimtajį studijinį albumą, pavadinimu „Midnights“. Jis buvo išleistas 2022 m. spalio 21 d.
Įkvėpimas, įtaka
Vienas anksčiausių Swift prisiminimų apie muziką iš vaikystės yra savo močiutės, Marjorie Finlay klausymasis bažnyčioje. Kai buvo maža mėgo Disnėjaus filmų dainas: „Mano tėvai pastebėjo, kad kai nemokėdavau dainos žodžių, aš tiesiog susikurdavau savo.“ Swift yra sakiusi, jog yra skolinga savo mamai, kuri padėdavo jei pasiruošti mokyklos projektams. Taylor Swift su kantri muzika buvo supažindinta, klausantis Shania Twain, Faith Hill ir Dixie Chicks. Shania Twain yra didžiausia Swift įkvėpėja.
Muzikinis skonis
Taylor Swift muzika susideda iš pop, synth-pop , kantri , kantri-pop ir roko elementų. Ji vadino savo kantri muzikos atlikėja iki 2014 metais išleisto penktojo studijinio albumo „1989“, kurį ji apibūdino kaip „darniu pop albumu“. „Rolling Stone“ rašė: „[Swift] galbūt yra dažniausiai grojama kantri muzikos radijo stotyse, bet ji yra viena iš nedaugelio roko žvaigždžių šiandien.“ „The Guardian“ rašė, kad Swift „sudeda melodijas su negailestingu skandinavišku efektyvumu.“
Dainų rašymas, svarbiausios temos
Interviu „The New Yorker“ Swift pirmiausia save apibūdino kaip dainų rašytoją: „Aš rašau dainas, ir mano balsas yra tiesiog įrankis tiems žodžiams perteikti“. Taylor Swift dainų rašymui naudoja savo gyvenimo patirtį. Ji dažnai kreipiasi į anonimiškai paslėptus vaikinus, kuriuos ji buvo įsimylėjus vidurinėje mokykloje ir žvaigždes savo dainose. Swift dažnai kritikuoja savo buvusius vaikinus ir paliečia kitas svarbias savo gyvenimo temas. Jos dainose dažnai būna užslėptos žinutės jos gerbėjams. Ji nevengia ir kontroversiškų, bei nepalankių temų visuomenei.
Visuomeninis portretas
Taylor Swift asmeninis gyvenimas labiausiai domina žiniasklaidą. Pati Swift sako, kad ji nenori kalbėti apie savo asmeninį gyvenimą viešai; ji galvoja, kad tai yra „karjeros silpnybė“.
Žiniasklaida ją dažnai apibūdina kaip „Amerikos širdelė“.
Ji visada atsisako fotografuotis per daug seksualiose fotosesijose.
Singlai
Sėkmingiausi Taylor Swift singlai ( JAV arba JK topuose ):
Koncertiniai turai
thumb|right|180px| Taylor Swift 2012 m. turo metu Sidnėjuje
Apdovanojimai
„Grammy“ apdovanojimai (už metus):
2009 m.: 2011 m.: 2012 m.: 2015 m.: 2021 m.: 2022 m.:
„Brit Awards“ apdovanojimai:
2015 m.: 2021 m.:
Toledo peizažas
Toledo peizažas (kitaip Toledo vaizdas) – graikų kilmės ispanų dailininko El Greko (1541–1614) paveikslas, esantis Metropoliteno meno muziejuje Niujorke. Tai vienas iš garsiausių El Greko kūrinių.
Istorija
Metropoliteno meno muziejaus versija, paveikslas „Toledo peizažas“ sukurtas apie 1597 m. Kitais šaltiniais, jo sukūrimo data nukeliama vėlesniam laikui apie 1600 m. arba dar vėliau. Paveikslo sukūrimo aplinkybės nežinomos. Tai tikriausiai buvo vienas iš tik 3 peizažų, kuriuos El Grekas sukūrė savo gyvenimo metu. Tikriausiai jis buvo tarp 1614 m. surašytų dailininko studijos paveikslų po El Greko mirties ir dar kartą paminėtas 1620 ar 1621 m. minint tris Toledo peizažus, buvusius pas El Greko sūnų Chorchę.
1629 m. pas El Greko draugą ir rėmėją Pedro Salazar de Mendoza (1549–1629) minimi 2 El Greko peizažai: „Toledo miesto paveikslas su planu“ ir „Toledo peizažas žiūrint Alkantros tilto link“. Pirmasis paveikslas tikriausiai yra „Toledo peizažas ir planas“, šiuo metu esantis Prado muziejuje, antrasis − „Toledo peizažas“, dabar Metropoliteno meno muziejuje. 1632 ir 1639 m. du El Greko peizažai minimi grafo Pedro Lasso de la Vega Niño y Guzmán (1559–1637) nuosavybėje. Gali būti, kad tarp jų buvo „Toledo peizažas“, nes šis paveikslas, žinoma, kadaise buvo įsigytas iš tolimų grafo palikuonių. 1909 m. „Toledo peizažą“ iš prancūzų meno dilerio P. Diuran Riuelio įsigijo JAV meno kolekcionuotoja misis Louisine Havemeyer ir po savo mirties 1929 m. testamentu padovanojo Metropoliteno meno muziejui Niujorke.
Apie paveikslą
„Toledo peizaže“ nutapytas Toledo miesto vaizdas su dramatišku dangumi. El Grekas kiek pakeitė Toledo miesto statinių tikrąjį išplanavimą, kad jie atitiktų paveikslo kompozicinį sumanymą. Toledo katedra vaizduojama žemiau kairiau nei Alkazaro (karališkieji) rūmai ant kalvos, kurie dominuoja peizaže. Tikrovėje, katedra nesimatytų iš tokio miesto vaizdavimo kampo. San Servando rūmai Tacho upės kairėje pavaizduoti geografiškai tiksliai. Peizaže pagrindinį dėmesį atkreipia grėsmingas, pranašiškas debesuotas dangus. El Grekas Ispanijoje kūrė daugiausia religinėms institucijoms ir jo paveikslai pasižymi daug aukštesniu misticizmo lygiu nei Italijos meistrų, pas kuriuos El Grekas mokėsi.
„Toledo peizažas“ gali būti sugretintas su Džordžonės „Audra“ (apie 1508). Abiejuose paveiksluose vaizduojami grėsmingi dangaus debesys, artėjantys prie taikaus ir ramaus miesto. Džordžonės paveiksle jaučiamas ramumas bei žmogaus ir gamtos jėgų santykis, kuris tarsi liudija, kad nieko blogo nenutiks. El Greko paveiksle, atvirkščiai, paveikslo nuotaika tokia, tarsi tai būtų paskutinė Toledo miesto diena prieš dangaus jėgoms jį sunaikinant. Gali būti, kad paveikslas turi religinių sąsajų, tiksliau – su Šv. Jono Apreiškimo knyga. Miesto pateiktas išplanavimas (nuo vaizduojamo Alkantros tilto) primena gulintį kryžių − krikščionybės simbolį. Gali būti, kad paveiksle pranašaujamas didingos istorinės praeities miesto sunykimas (tuo metu prieš kelis dešimtmečius Ispanijos karalius perkėlė sostinę iš Toledo į Madridą). Peizaže plačiai naudojamos manieristinio vaizdavimo formos: pailgintos pastatų proporcijos, sunkumas nustatant pastatų grupių ryšį (pavyzdžiui, pastatai kairėje nuo katedros varpinės atrodo plaukiantys debesyse, bet gal ir ne).
Čilės ginkluotosios pajėgos
Čilės ginkluotosios pajėgos  – Čilės valstybės ginkluota institucija, valdoma prezidento per Gynybos ministeriją. Karinė tarnyba, trunkanti nuo 12 iki 24 mėnesių, privaloma visiems piliečiams vyrams nuo 18 m. Karinė tarnyba gali būti atidėta dėl akademinių ar religinių priežasčių. Paskutiniais metais Čilės ginkluotosios pajėgos tapo vienomis technologiškai pažangiausių ir profesionaliausių Amerikoje.
Armija
Dabartinis Čilės armijos vadas yra General de Ejército Sr. Juan Miguel Fuente-Alba Poblete. Armija, kurioje tarnauja 45000 žmonių, turi septynias divizijas ir vieną oro brigadą. Pagrindinės armijos šarvuotosios kovos mašinos – pagrindiniai tankai Leopard 1 ir Leopard 2. Armija neseniai iš Vokietijos nupirko 140 naudotų tankų Leopard 2A4.
Karinis laivynas
Čilės kariniam laivynui vadovauja admirolas Rodolfo Codina Díaz. Laivyne tarnauja 25000 žmonių, iš kurių 4800 yra jūrų pėstininkai. Laivynas turi 66 antvandeninius laivus (iš kurių aštuoni priklauso pagrindiniams antvandeniniams kombatantams ir bazuojasi Valparaise) ir 4 povandeninius laivus (bazuojasi Talcahuano).
Laivynas turi savo transportinių ir patrulinių lėktuvų bei atakos sraigtasparnių.
Air Force
Generolas Ricardo Ortega Perrier vadovauja Čilės karinėms oro pajėgoms, kuriose tarnauja 11000 žmonių. Pajėgose organizuotos penkios oro brigados, kurių bazės yra Iquique, Antofagasta, Santiago, Puerto Montt, ir Punta Arenas. Oro pajėgos taip pat turi oro bazę Karaliaus Jurgio saloje (Antarktida).
Čilės karabinieriai
Čilės karabinieriai yra uniformuota Čilės policija ir žandarmerija, įkurti 1927 m. balandžio 27 d. Karabinierių paskirtis – palaikyti tvarką ir viešą pagarbą valstybės įstatymams. Jie pavaldūs Nacionalinės gynybos ministerijai (, per Karabinierių pasekretorių) ir Vidaus reikalų ministerijai.
Dabartinė karabinierių paskirtis yra palaikyti tvarką ir saugumą Čilės visuomenėje, naudojant pilietinį švietimą, tarnavimą bendruomenei, pilicinį darbą, o karo atveju veikti kaip sukarintos pajėgos (visi policijos nariai po karinio apmokymo). Pagal dabartinę Čilės konstituciją karabinieriai yra tiesiogiai integruoti į ginkluotąsias pajėgas, kad ypatingomis sąlygomis geriau galėtų užtikrinti tvarką.
Karabinieriai turi specialiosios paskirties pajėgas GOPE (Grupo de Operaciones Policiales Especiales 'Specialiųjų policijos operacijų grupė'). Specialus elitinis dalinys palaiko saugumą La Monedos rūmuose ir saugo Čilės prezidentą.
Ulisas (knyga)
Ulisas  – vienas žymiausių airių rašytojo Džeimso Džoiso romanų, išleistas 1922 m. Kūrinyje atskleidžiami svarbiausi šiuolaikinio žmogaus fizinio, dvasinio, moralinio, mokslinio bei religinio gyvenimo aspektai.
Istorija
„Ulisą“ Džeimsas Džoisas pradėjo rašyti Pirmojo pasaulinio karo metu 1914 m. Pirmosios romano ištraukos pradėtos spausdinti 1918 m. Niujorko žurnale „The Little Review“. Visas romanas buvo išleistas Paryžiuje 1922 m. „Ulisas“ JAV išleistas tik 1933 m., nes iki tol buvo cenzūros uždraustas dėl nešvankumo. Romano pasirodymas 1918 m. sukėlė protestų bangą pasaulyje – Niujorko paštas sudegino 2000 knygos egzempliorių, dar kelis šimtus konfiskavo Anglijos muitinė.
Siužetas
Romane pasakojama, kaip trys Dublino gyventojai praleidžia vieną savo gyvenimo dieną –1904 m. birželio 16 d. Trijulė – jaunas intelektualas Stivenas Dedalas, reklamos agentas Leopoldas Bliumas ir jo žmona Molė. Visi šie veikėjai atstovauja trims žmonių patirtims – dvasinei, fizinei ir seksualinei.
Leopoldas Bliumas – šių laikų Odisėjas. „Uliso“ Odisėja – tai vidutinio mūsų laikų miestiečio kelionė po Dublino miestą nuo ankstaus ryto, kai Bliumas pakyla iš lovos, ligi kitos dienos ryto, kai jis, apsilankęs raudonųjų žibintų kvartale ir Stiveno parvestas į namus, vėl drimba į lovą šalia savo žmonos Molės, kurios begalinis sąmonės srautas miegant plūsta visaip kaip Lifio upė į jūrą. Per tą laiką skaitytojas palydi Bliumą į restoraną, į laikraščio redakciją, į laidotuves, į turkišką pirtį, į barą, į ligoninę, į biblioteką, į viešnamį. Vaikšto su juo po Dublino gatves, aikštes, parkus.
left|thumb|250px|Rašytojas Džeimsas Džoisas
Sandara
Romaną sudaro 18 skyrių, surikiuotų pagal Homero „Odisėjos“ pavyzdį. Pirmieji trys ir devintasis yra skirti vienam iš veikėjų Stivenui Dedalui, dešimtasis – visiems romano herojams, o paskutinis – tai Molės Blium vidinis monologas. Visų kitų skyrių pagrindinis veikėjas – Leopoldas Bliumas.
Klasikinės mitologijos panaudojimas romane buvo labai didelis indėlis į XX amžiaus modernistinės literatūros formavimąsi. Dublino kasdienybė „Ulise“ pakeliama į mitinį lygmenį. Rašytojas naudojosi Homero „Odisėjos“ siužetu ir herojais. Jis lygino savo romaną su labirintu, kurio simbolinis įvaizdis siejamas su Odisėjo-Blumo klajonėmis ir Stiveno-Telemacho dvasiniais ieškojimais.
Išradinga romano kompozicija leidžia taip susieti visus epizodus, kad kiekvieną iš lygiagrečių odisėjos epizodų dar atitinka ir tam tikras meno žanras, tam tikra spalva, tam tikras žmogaus organas, tam tikra disciplina ir tam tikras elementas.
Sąmonės srauto technika
Džeimso Džoiso romanas „Ulisas“ galutinai literatūroje įtvirtino sąmonės srauto techniką. Romanų herojams kylančios asociacijos, inspiruotos išorės, aplinkos daiktų, siejasi su įvairiausiais filosofijos, istorijos, mitologijos, Biblijos ir literatūros dalykais. Susilieja kasdienybė ir mitinė tikrovė, Dublinas ir tolimi kraštai, dabartis, praeitis ir ateitis.
Skaitytojas yra panardinamas į kito žmogaus sąmonę. Jis taip gyvai junta neaiškius jausmus, pusiau nesąmoningus prisiminimus, pasklidus kūno pojūčius kartu su vaizdais, kvapais ir garsais, kad galiausiai skaitytojas Bliumą pažįsta geriau nei patį save.
Žmogus „Ulise“ vaizduojamas labai visapusiškai. Čia pereinama per visas pasąmonės zonas, per visą padriką kultūrinių, asmeninių ir kasdieninių prisiminimų kratinį; per visus intymumo, nenusakomų nuotaikų ir atmosferos virpesių užkampius.
Romane visuotinybė pateikiama vienu metu penkiais pavidalais. Tai šeima, kurią sudaro pagrindiniai veikėjai; odisėja, aiškinanti pasaulį; sąmonė ir visa, ką ji suvokia; ir miestas – šiuolaikinis kosmosas. Taip „Ulisas“ tampa moderniosios literatūros didmiesčio romano etalonu.
Dešimtinė (reikšmės)
Žodis dešimtinė gali reikšti:
Ulisas (knyga)
Sąmonės srauto technika
Miesto kompaktiškumas leidžia gyvai pavaizduoti visuomenę kaip milžinišką organizmą. Miestas virsta gyvu kūnu, transporto srautai – kraujotaka ir medžiagų apykaita, o gatvės ir bėgiai – gyslomis. Žmonių minias, plūstančias gatvėmis, atitinka per Dubliną tekančio Lifio vandenys. Sąmonės judrumas, jos būsenų kaita atspindi didmiestį, kuriame žinių, prekių ir žmonių srautai cirkuliuoja kaip asociacijos Leopoldo Bliumo sieloje. Tiek miestas, tiek žmogaus galvos smegenys – painūs kaip labirintas.
Dešimtinė (reikšmės)
Десятина
Ulisas (knyga)
„Ulisas“ kine, teatre ir radijo eteryje
Pirmą kartą romanas „Ulisas“ adaptuotas 1958 m. pjesėje „Ulisas naktiniame mieste“ (Ulysses in Nighttown). Pjesėje buvo panaudota daug romano dialogų.
1967 m. knyga perkelta į kino ekranus. Režisierius Džozepas Strikas (Josep Strick) už šį filmą buvo nominuotas Oskarui už geriausią adaptuotą scenarijų.
1982 m. nacionalinio Airijos transliuotojo RTÉ eteryje perskaityta dramatizuota radijo pjesė „Ulisas“. Vėliau išleistos pjesės CD ir MP3 versijos. BBC radijo eteryje pjesė „Ulisas“ perskaityta 1993 m. Kelių aktorių atliekamo radijo vaidinimo transliacija užtruko 5 valandas 50 minučių.
2004 m. išleistas filmas, pasakojantis pagrindinio veikėjo Leopoldo Bliumo gyvenimą. Pagrindinį vaidmenį atliko aktorius Styvenas Rėja (Stephen Rea).
Citatos
"Aš užminiau tiek daug mįslių bei galvosūkių, kad profesoriai per šimtmečių šimtmečius ginčysis dėl to, ką turėjau omeny, ir tai – vienintelis tikras būdas pasiekti nemirtingumą. " (Džeimsas Džoisas).
"Istorija yra košmaras iš kurio aš bandau pabusti. " (Stivenas Dedalas).
"Tauta – tai tie patys žmonės, gyvenantys toje pačioje vietoje. " (Leopoldas Bliumas).
Romanas lietuvių kalba
Pirmą kartą dalį romano (tris iš aštuoniolikos „Uliso“ dalių (1-ąją, 3-ąją ir 4-ąją) į lietuvių kalbą 1968 m. išvertė ir literatūros mėnraštyje „Pergalė“ paskelbė lietuvių poetas Tomas Venclova. Visą romaną išvertė Jeronimas Brazaitis ir Saulius Repečka. Romano pirmoji dalis lietuvių kalba buvo išleista 2003 m., antroji – 2005 m.
Marijamboras
Marijamboras – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Miežiškių, prie kelio.
Bogatovas (Žargiliai)
Bogatovas,, , nuo 1936 m. Schargillen, nuo 1938 m. liepos 17 d. Eichenrode, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Polesko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Saranskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas Žalgiriai, Žargiliai lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Labguvos apskrities kaimas. 1947–2008 m. Sosnovkos apylinkės kaimas.
Jonavos suaugusiųjų švietimo centras
Viešoji įstaiga Jonavos suaugusiųjų švietimo centras – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Jonavoje, J. Basanavičiaus g. 7, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo suaugusiųjų ugdymo programas. Įstaigos kodas 156729840.
FC Suðuroy
Vaguro „Suðuroy“ – Farerų futbolo klubas iš Vaguro.
Jaunas darbininkas (laikraštis)
Jaunas darbininkas – LKJS Kauno rajono komiteto laikraštis, nelegaliai ėjęs 1932–1934 m. Kaune. 1934 m. redagavo Benjaminas Fogelevičius.
Jaunas darbininkas
Jaunas darbininkas – LKP CK laikraščio „Darbininkų atstovas“ priedas jaunimui, ėjęs 1922 m.
FC Suðuroy
Istorija
1994 m. VB susijungė su SÍ Sumba, tačiau jau kitais metais partneriai vėl išsiskyrė. 2006 m. abu klubai vėl susijungė, o 2010 m. klubas reformuotas į „Suðuroy“.
Jaunas darbininkas
Istorija
Išėjo du numeriai. Bendradarbiavo Juozas Greifenbergeris, Antanas Virkutis. Redaktoriai Barbora Eidukevičienė ir Ignas Gaška.
FC Suðuroy
Istorija
2017 m. elito diviziono kovose dalyvavo jungtinė trijų klubų komanda, kuri taip ir vadinosi: TB/FC Suðuroy/Royn. Tai buvo trijų klubų jungtinė komanda TB Tvøroyri/FC Suðuroy/BF Royn.
2019 m. šis bendradarbiavimas baigėsi, ir TB Tvøroyri išsaugojo vietą elito divizione, o kitų klubų komandos ruošiasi dalyvauti žemesniųjų divizionų kovose.
Sezonai
Šaltiniai:
Tamuro slėnis
Gyventojai ir istorija
Senieji slėnio gyventojai yra Valungbai (pietuose), ir Thudamai (šiaurėje), kurių kalbos labai artima tibetiečių kalbai. Jie išpažįsta Tibeto budizmą, Boną, kultūriškai artimi tibetiečiams ir kitoms gretimoms Aukštųjų Himalajų tautoms, priskiriami bhotijų grupei.
Regionas nuo gana ankstyvų laikų buvo politiškai priklausomas piečiau įsikūrusioms limbu etninės grupės karalystėms (Limbuvanui). Minimas limbu karalius Taple, įkūręs tvirtovę kalnuose (Tapledžungą), kuri ir dabar yra didžiausia regiono gyvenvietė. Per ilgą istoriją valungbai ir thudamai didele dalimi buvo išstumti limbu ir dabar sudaro tik nedidelę dalį slėnio gyventojų. Dalis valungbų yra migravę į gretimą slėnį vakaruose – Aruną.
Palestina (Palenkės vaivadija)
Palestina – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Kuznicos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Tabendzo Čenstakavos Dievo Motinos parapija
Tabendzo Čenstakavos Dievo Motinos parapija - parapija įkurta 1946 m. liepos 1 dieną. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Zambruvo dekanatui. Medinė parapijos bažnyčia pastatyta 1776 metais. Apie 200 m nuo bažnyčios yra 1.5 ha parapijos kapinės.
Eskimų-aleutų kalbos
Eskimų-aleutų kalbos – kalbų šeima, anksčiau buvo priskiriama paleoazinėms kalboms, dabar laikoma savarankiška. Vartojamos Aliaskoje, šiaurinėse Kanados provincijose, rytų Rusijoje.
Eskimų-aleutų kalbos skirstomos į 2 šakas: eskimų kalbas ir aleutų kalbą. Eskimų kalbos smulkiau skirstomos į jupikų (5 kalbos) ir inuitų (5 kalbos) kalbas. Eskimų-aleutų kalbos – agliutinacinės.
PCD
„PCD“ – amerikiečių Pop/R&B grupės „Pussycat Dolls“ debiutinis studijinis albumas, išleistas įrašų kompanijos „A&M Records“ 2005 m. rugsėjo 13 d. Didelė dalis dainų yra prodiusuotos Ron Fair ir Tal Herzberg, kiti prodiuseriai yra: Timbaland, Cee-Lo Green, will.i.am ir Rich Harrison. Albumas buvo komerciškai sėkmingas, jo kopijų buvo parduota 7 milijonai pasauliniu mastu, buvo užimta pirmoji vieta Airijos, Brazilijos, Naujosios Zelandijos, Rusijos, Vengrijos ir Filipinų albumų topuose. Yra išleisti septyni singlai iš albumo. Be to, yra keli koveriai.
Berbera
Berbera  – miestas Somalio šiaurėje, prie Adeno įlankos; nepripažintoje Somalilando respublikoje. 263,0 tūkst. gyventojų. (2007 m.). Žvejybos ir prekybos uostas; eksportuojami galvijai, avys, oda, gumiarabikas. Oro uostas. Metalo apdirbimas, cemento pramonė. Netoli Berberos kasamas gipsas.
Žeimių mokykla-daugiafunkcis centras
Istorija
miniatiūra|left|Mokykla 2014 m. miniatiūra|miniatiūra|left|Mokykla 2020 m. miniatiūra|left|Žeimių mokykla ir gėlynas 2019 m.
Berbera
Istorija
Miestas įkurtas IX a.; jame lankėsi arabų jūrininkai. XII–XVI a. priklausė Adalio sultonatui. 1875 m. atiteko Egiptui. 1884 m. miestą užėmė britai. Iki 1941 m. Berbera buvo Britų Somalilando sostine.
PCD
„PCD World Tour“
2005 m. rugsėjo 13 d. „Pussycat Dolls“ išleido savo debiutinį albumą „PCD“, kuris debiutavo penktoje vietoje Billboard 200. Pirmasis singlas buvo daina „Don't Cha“, kuri tapo hitu ir pasiekė 1 vietą net septyniolikoje valstybių, o Billboard Hot 100 pasiekė #2 vietą. . Po to buvo išleisti dar šeši singlai, kurie taip pat pasiekė aukštas vietas topuose. Todėl buvo nuspręsta, kad albumui palaikyti bus surengtas turas. Tad grupė pabaigusi turus su Christina Aguilera ir „The Black Eyed Peas“, iškart pradėjo rengti savo pasaulinį koncertinį turą. Nuo 2006 m. liepos mėnesio iki 2007 m. vasario mėnesio truko pasaulinis „PCD World Tour“ turas kartu su Rihanna, kuri buvo apšildančioji atlikėja.
Žeimių mokykla-daugiafunkcis centras
Istorija
Istoriniai šaltiniai teigia, kad 1595 m. birželio 2 d. Darata Zavišienė, Žeimių dvaro savininkė, skyrė lėšų jau dirbančiam naujame mokyklos pastate mokytojui išlaikyti. Tai pirmoji parapijinė mokykla Žeimiuose, kurią įkūrė evangelikai reformatai. 1651–1773 m. Lietuvos Didžiojoje kunigaikštystėje – kultūrinio sąstingio šimtmetis, kai masiškai buvo uždaromos mokyklos. Uždaryta ir Žeimių mokykla.
1774 m. Lietuvoje pradėjo veikti Edukacijos komisija, kuri skatino atkurti mokyklas. 1777 m. Žeimiuose vėl veikė parapijinė mokykla, tais metais joje mokėsi 24 vaikai, 1781 ir 1782 m. – po 9 vaikus, 1804 ir 1805 m. – po 7 vaikus. 1820 m. klebonas kunigas Grigaliūnas mokyklos išlaikymui užrašė savo turtą. 1828 m. jau mokėsi 28 vaikai. Bet 1863 m. carui uždraudus raštą lotyniškais rašmenimis, uždarytos iki tol veikusios lietuviškos mokyklos, jų vietoje kūrėsi rusiškos. Tokia mokykla 1864 m. pabaigoje įsteigta ir Žeimiuose. Ji įsikūrė mažame namelyje šiaudiniu stogu, po kuriuo glaudėsi tik viena klasė, priemenė ir mokytojo Lagovo butas. 1898 m. šalia senosios pastatyta vienos klasės nauja mokykla. Naujoms statyboms vykdyti 0,12 ha žemės sklypą skyrė Žeimių II dvaro savininkas Klaščinskas. 1912 m. pristatyta antra patalpa.
PCD
Koveriai
Septynios dainos iš albumo yra koveriai (perdainuoti kūriniai):
Žeimių mokykla-daugiafunkcis centras
Istorija
Lietuvai atgavus nepriklausomybę Žeimių mokykloje dirbo mokytojas Juozas Martinaitis, kuris pirmas Žeimių vaikus mokė lietuviškai, pats smuikavo, dainavo, dainavimo mokė ir mokinius. 1931–1932 m. prie Žeimių pradžios mokyklos veikė žemės ūkio klasė, kurią lankė 14 mokinių (iš viso tada Žeimiuose buvo 124 mokiniai). 1939 m. mokykla praplėsta: pastatytas priestatas, nauju stogu apdengtos visos patalpos. Besimokančiųjų skaičius augo. Čia nuolat dirbo du (vėliau 4) mokytojai ir valytoja.
Nuo 1945 m. Žeimiuose jau veikė septynmetė mokykla. Pirmasis direktorius – buvęs pradinės mokyklos vedėjas Aloyzas Vasiliauskas. 1953–1954 m. Žeimiuose jau nepilna vidurinė mokykla. Iš vyresnių klasių tada buvo tik 11 mokinių IX klasė. Iš viso mokykloje tais metais buvo apie 280 mokinių.
1955 m. Žeimių mokykla tapo pilna vidurine mokykla, 1956 m. išleista pirmoji 9 abiturientų laida. Viso mokykloje buvo apie 300 mokinių. 1963 m. Žeimiuose pastatyta nauja dviaukštė mūrinė mokykla. 1971–1972 m. buvo 350 mokinių. 1979 m. baigtas statyti 3 aukštų priestatas, kuriame įrengti chemijos, fizikos, biologijos kabinetai, biblioteka, mokykla gavo didelę sporto salę, valgyklą, pradinės klasės perkeltos į centrines patalpas.
2011 m. rugsėjo 2 d. Jonavos rajono Žeimių vidurinė mokykla tapo Jonavos r. Žeimių pagrindine mokykla. 2014 m. birželio 26 d. pakeistas įstaigos pavadinimas – ji tapo Jonavos r. Žeimių mokykla-daugiafunkciu centru. 2019 m. prijungta Barupės pagrindinė mokykla.
Inocentas XI
Palaimintasis Inocentas XI (, tikrasis vardas Benedetto Odescalchi, 1611 m. gegužės 19 d. Komas, Lombardija – 1689 m. rugpjūčio 12 d. Roma) – Romos katalikų bažnyčios popiežius nuo 1676 m. rugsėjo 21 d. iki mirties. Nuo 1956 m. palaimintasis, minimas rugpjūčio 12 d.
Biografija
Gimė Komo didikų Livijaus Odeskalkio ir Paolos Džiovaneli da Grandino šeimoje. Iki 1626 m. mokėsi Genujos humanitarinėje mokykloje ir kolegijoje. Norėjo tapti karininku, bet mirus motinai tapo jėzuitų auklėtiniu, vienuoliu. Padedamas Barberinių šeimos, nuo 1637 m. studijavo teologiją ir civilinę bei bažnytinę teises Romoje ir Neapolyje. thumb|left|Popiežiaus Inocento XI gimtasis namas Kome Popiežius Urbonas VIII jį paskyrė apaštaliniu protonotaru. Nuo 1645 m. popiežiaus Inocento X sprendimu tik 33 metų amžiaus tapo kardinolas diakonas. 1646-1650 m. legatas Feraroje. Nuo 1650 m. Novaros vyskupas. Pasižymėjo labdaringa veikla, padėjo nukentėjusiems potvynio ir maro epidemijos metu.
Išrinktas popiežiumi Popiežiaus valstybėje įvedė griežtą administracinę ir finansinę tvarką, pradėjo kontroliuoti kurijos dvasiškių valdininkų pajamas, reformavo popiežiaus kuriją ir Romos vienuolynus. Pasmerkė ir panaikino nepotizmą. Diskutavo su jėzuitais dėl probabilizmo. 1687 m. pasmerkė kvietizmą. Uždraudė mieste azartinius žaidimus, moterims nešioti sukneles su giliomis dekoltė.
Siekdamas sustabdyti turkų veržimąsi į Europą, 1683 m. tarpininkavo, kad Abiejų Tautų Respublikos karalius Jonas Sobieskis ir Šventosios Romos imperijos imperatorius Leopoldas I sudarytų karinę sąjungą, rėmė ją finansiškai. 1683 m. turkai buvo sumušti Kalenbergo mūšyje prie Vienos. Šiam įvykiui paminėti Inocentas XI rugsėjo 12 d. įvedė Švč. Mergelės Marijos Vardo šventę. Kovai su turkais suvienijo krikščioniškų Europos šalių valdovus į Šventąją lygą.
Tačiau nuolat konfliktavo su Prancūzijos karaliumi Liudviku XIV dėl regalijų teisės, dėl Prancūzijos bažnyčios savarankiškumo. Nepatvirtino karaliaus paskirtų vyskupų, todėl 35 Prancūzijos vyskupijos liko be vadovų. 1687 m. dėl teisės užsienio valstybių pasiuntiniams laisvai apsigyventi Romoje panaikinimo. 1685 m. atšaukus Nanto ediktą, nepritarė hugenotų persekiojimui. Pasižymėjo asketiška gyvensena, labdaringa veikla, gynė Šv. Sosto moralinį autoritetą, katalikų tikėjimo grynumą.
Molėtų rajono savivaldybės taryba 2003–2007 m.
Molėtų rajono savivaldybės taryba – Molėtų rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2002 m. gruodžio 22 d.
Partijos
Rinkimai įvyko 2002 m. gruodžio 22 d. Rinkimuose gavo vietų:
Nuorodos
Oficiali svetainė
Aldona Misevičiūtė
Aldona Misevičiūtė (g. 1926 m. rugpjūčio 3 d. Tauragėje) – Lietuvos agronomė selekcininkė, biomedicinos mokslų daktarė.
Biografija
1947 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1952 m. žemės ūkio mokslų kandidatė.
1952–1956 dirbo Žemdirbystės ir dirvožemio, 1957–1992 m. – Sodininkystės ir daržininkystės institutuose (iki 1987 m. Vytėnų sodininkystės ir daržininkystės bandymų stotis); 1957–1960 m. direktoriaus pavaduotoja, 1967–1986 m. Sodo augalų selekcijos skyriaus vedėja.
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritis – braškių ir juodųjų serbentų selekcija. Paskelbė apie 60 mokslinių straipsnių. Sukūrė veisles:
Blaze of Glory
Blaze of Glory – debiutinis amerikiečių atlikėjo Džono Bon Džovio solo albumas, išleistas 1990 m.; jo dainos sukurtos Emilio Estevezo filmo „Young Guns II“ garso takeliui.
Albumas apdovanotas Auksiniu gaubliu bei nominuotas Oskaro ir Grammy statulėlėms. To paties pavadinimo singlas „Blaze of Glory“ Billboard Hot 100 lentelėje pasiekė pirmąją vietą, pats albumas Billboard 200 tope pateko į trečiąją poziciją, o Jungtinės Karalystės albumų tope užėmė antrąją vietą.
Barzakh
Barzakh – Lietuvoje sukurtas vienas tituluočiausių dokumentinių filmų. Tai 2011 m. lietuvių-suomių filmas apie karo nusiaubtą Čečėniją, čia tvyrančią valdžios savivalę, koncentracijos stovyklas ir žiaurius kankinimo metodus.
Barzachas islame reiškia ribą tarp daiktiškojo ir dvasinio pasaulių, kurią peržengia mirusysis.
Apie filmą
Filmo režisierius – Mantas Kvedaravičius (1976-2022), Oksfordo universitete įgijęs magistro laipsnį kultūrinės antropologijos srityje, nuo 2006 m. vykdęs tyrimą apie žmonių kankinimus ir dingimus Šiaurės Kaukaze.
Pagrindinė filmo mintis, peržengianti geografines, politines, kultūrines, religines ribas – tai bendražmogiškas skausmas netekus artimo žmogaus, kankinanti nežinia dėl rytojaus. Filme rodomos motinos, žmonos, vaikai, broliai, seserys – tai ne tik Čečėnijos gyventojai. Tai metaforos žmonių, gyvenančių bet kuriame pasaulio krašte ir kenčiančių dėl artimųjų netekties.
Siužetas
Čečėnijos mieste, atsigaunančiame po karo, dingsta žmogus. Gyvenimas teka įprasta vaga, tačiau ieškantieji patenka į pasaulį, kuriame susidūrimai su pranašais ir teisininkais, su kankintojais ir kankiniais, su slaptais kalėjimais ir mitiniais ežerais tampa kasdienybe. Kai dingusieji aplanko sapnuose, sakoma, kad jie grįžta iš Barzakh – tarp gyvųjų ir mirusiųjų pasaulių esančios erdvės.
Įvertinimas
Pasirodžius kino ekranuose „Barzakh”, teigiamas kritikų recenzijas pateikė pagrindiniai Europos kultūrinės žiniasklaidos puslapiai. Apie filmą kalbėjo CNN, BBC, „Deutsche Welle“ kanalai.
Fidžio hindi
Tai yra hindi kalbos tarmė, pasižyminti ypač supaprastinta leksika ir angliškų skolinių gausybe. Artima Indijoje vartojamai hingliš šnektai (anglų ir hindi kalbų mišiniui).
Malaizijos istorija
Malaizijos istorija susijusi su Malajų salų istorija. Dėl Malaizijos patogios strateginės padėties ją nuo seno paveikė budistinės ir hinduistinės kultūros iš Indijos. Šios įtakos viršūnėje buvo Šrividžaja, Sumatroje įsikūrusi civilizacija, kuri taip pat valdė Javą, Malakos pusiasalį, didžiąją dalį Borneo VII–XIV a.
Nors musulmonai į Malaiziją atvyko X a., Islamas čia paplito XIV–XV a. Po to XV a. Malakoje atsirado daug sultonatų, kurių svarbiausias buvo Melakos sultonatas. Islamo kultūra smarkiai paveikė malajus, tačiau malajai paveikė ir ją. Pirmieji europiečiai Malakoje buvo portugalai, ją užėmę 1511 m., o po jų sekė olandai. Britai įkūrė bazes Kota Kinabalu, Kučinge, Penange ir Singapūre. Jie galiausiai užvaldė visą Malaką. 1824 m. Olandų-britų sutartis nubrėžė sienas tarp Britų Malajos ir Nyderlandų Rytų Indijos (vėliau Indonezija). Ketvirtoji užsienio įtakos fazė buvo kinų ir indų darbininkai, kuriuos patraukė britų sukurta kolonijinė ekonomika.
Japonai išvijo britus iš Malaizijos per Antrąjį pasaulinį karą. Jos okupacija 1942–1945 m. sukėlė malajų nacionalizmo bangą. Pusiasalyje Malajų komunistų partija pradėjo kovą su britais. Sukilimas buvo malšinamas, bet daugiatautė Malaizijos federacija tapo nepriklausoma 1957 m. Šiaurės Borneo ir Singapūras tapo nepriklausomi 1963 m. rugpjūčio 31 d., susijungė su pusiasalio valstybe 1963 m. rugsėjo 16 d. Po dvejų metų Singapūras buvo išmestas iš federacijos. Indonezijos-Malaizijos konfrontacija įvyko 1962–1966 m. Rasinės riaušės 1969 m. lėmė ypatingosios padėties įvedimą, politinio gyvenimo ir pilietinių teisių apribojimą. Nuo 1970 m. Malaiziją valdė Nacionalinio fronto koalicija. XX a. dešimtmetyje didelis ekonominis auginimas pagerino gyvenimo sąlygas.
Priešistorė
Akmeniniai kirviai, kurie tikriausiai priklausė Homo erectus, rasti Lengonge. Jie 1,83 mln. metų senumo, tai seniausi hominidų buvimo įrodymai Pietryčių Azijoje. Seniausi šiuolaikinių žmonių artefaktai yra 40 tūkst. metų senumo, jie rasti Nia urvuose Borneo 1958 m. Genetiniai duomenys rodo, kad žmonės į Aziją atvyko iš Pietryčių Azijos. Seniausias pilnas skeletas, vadinamas Perako žmogumi, yra 11 tūkst. metų senumo ir rastas 1991 m. Seniausi gyventojai buvo negritai, senojai ir protomalajai. Pirmieji tikriausiai atvyko negritai. Šie mezolito medžiotojai galėjo būti semangų pirmtakai.
Senojai yra maišyta grupė: pusiau negritai, pusiau atvykėliai iš Indokinijos. Mokslininkai mano, kad jie austroazines kalbos vartojusių žemdirbių, kurie atvyko prieš 4 tūkst. metų, palikuonys. Jie susiliejo su vietiniais negritais.
Ankstyvosios karalystės
thumb|Buda-Gupta akmuo, datuojamas IV–V a., užsakytas indų pirklio Budos Guptos kaip padėka už sėkmingą kelionę į Malakos pusiasalį. Jis buvo rastas Seberang Perai, Malaizijoje ir laikomas Nacionaliniame muziejuje, [[Kolkata, Indija.]] Pirmajame mūsų eros tūkstantmetyje malajai pradėjo dominuoti pusiasalyje. Pirmosios mažos valstybės buvo labai įtakotos indų kultūros, kurios įtaka buvo jaučiama III a. pr. m. e.
Senovės tamilai Malakos pusiasalį vadino Auksiniu pusiasaliu (Suvarnadvipa). Ptolemėjaus žemėlapyje jis vadinamas Chersonesus Aurea, o Malakos sąsiaurius – Sinus Sabaricus. Prekyba su Indija ir Kinija suklestėjo I a. pr. m. e. Po to malajai perėmė hinduizmą ir budizmą, o tai paveikė jų kalbą ir kultūrą. Sanskrito rašto sistema buvo vartojama nuo IV a.
II–III a. Malakos pusiasalyje atsirado apie 30 karalysčių, dauguma rytinėje pusiasalio dalyje. Viena iš jų buvo Langkasuka šiaurinėje pusiasalio dalyje. Ji turėjo artimus santykius su Funano karalyste Kambodžoje, kuri valdė Šiaurines Mailaizijos sritis iki VI a. Malajų analai (Sejarah Melayu) teigia, kad khmerų princas Raja Ganji Sarjuna įkūrė Ganga Negarą VII a. Kinų chronikos V a. mini didelį uostą Guantolį, kuris galėjo būti Malakos sąsiauryje. VII a. jos mini Shilifoshi, kuris laikomas Šrividžaja. thumb|left|180px|Avalokitešvaros statula rasta Perake, VIII–IX a. bronzinė statula. VII–XIII a. Šrividžaja valdė beveik visą Malakos pusiasalį. Manoma, kad Šrividžajos centras buvo deltoje Rytinėje Sumatros dalyje prie dabartinio Palembango. 600 metų Šrividžajos maharadžos buvo stipriausi valdovai archipelage. Imperijos pagrindas buvo prekyba, vietiniai vadai prisiekdavo maharadžai, kad visi gautų pelną.
1025 ir 1026 m. Gangga Negarą užpuolė tamilų imperatorius Rajendra Čola I ir tikriausiai sugriovė Kota Gelanggi. Čola imperija valdė Kedahą nuo 1025 m. Vira Rajendra Čola numalšino Kedaho sukilimą. Čolos susilpnino Šrividžają, kuri anksčiau valdė Kedahą, Pattani ir į šiaurę iki Ligoro. „ Paṭṭiṉappālai“, II a. tamilų poema mini prekes iš Kedaho Čolos imperijos sostinės gatvėse. VII a. sanskrito drama „Kaumudhimahotsva“ mini Kedaharą kaip Kataha-nagari. Katasaritasagaram aprašo elegantišką Katahos gyvenimą. Netrukus budistinė Ligoro karalystė užėmė Kedahą. Jos karalius Chandrabhanu naudojo Kedahą kaip bazę užpulti Šri Lanką XI a. Tą įvykį mini įrašai akmenyje Nagapatinume (Tamilnadas) ir Šri Lankos kronika Mahavamsa.
Khmerų, Siamo ir Čolos karalystės bandė užimti smulkias Malakos karalystes. XII a. Šrividžaja nusilpo, nes nutrūko santykiai tarp sostinės ir vietinių vadų. Dėl karų su Java, Šrividžaja prašė Kinijos paramos, įtariami karai su Indijos valstybėmis tuo metu. XI a. valdžios centras persikėlė į Melaju, uosto tikriausiai prie Jambio upės. Budistų maharadžų valdžią silpnino Islamo plitimas. Tos sritys, kurios anksti atsivertė į Islamą (Ačehas), atsiskyrė nuo Šrividžajos. Iki XIII a. pabaigos Sukotajaus karalystė užėmė beveik visą Malaką. XIV a. hinduistinis Madžapahitas užėmė Malaką.
Islamo atvykimas
thumb|right|200px|Sultonas Paramesvara Islamą į Malajų salyną atgabeno arabų ir indų pirkliai XIII a., užbaigdami budizmo ir hinduizmo laikotarpį. Islamizacija vyko palaipsniui, iš pradžių musulmonais tapo elitas, vėliau – eiliniai piliečiai. Iš pradžių Malakos Islamą paveikė ankstyvesnės religijos, jis nebuvo griežtas.
Malakos uostą įkūrė 1402 m. Paramesvara, Šrividžajos princas bėgantis nuo Temaseko (Singapūras), kuris, kaip teigiama Malajų analuose, yra Aleksandro Didžiojo palikuonis. Paramesvara pabėgo į Temaseką nuo persekiojimo. Čia jis atsidūrė malajų vado Temagio, kurį Siamo karalius paskyrė Temaseko regentu, globoje. Po kelių dienų Paramesvara nužudė Temagį ir save pasiskyrė regentu. Po penkerių metų jis turėjo bėgti iš Temaseko, nes bijojo Siamo. Tuo metu Javos laivynas iš Madžapahito užpuolė Temaseką.
Paramesvara pabėgo į šiaurę ir Muare svarstė įkurti naują savo karalystę Biavak Busuke ar Kota Buruke. Nusprendęs, kad Muaras nepatogi vieta, Paramesvara išvyko į šiaurę. Pakeliui aplankęs Sening Ujongą Paramesvara pasiekė žvejų kaimą Bertamo upės žiotyse (dabar Malakos upė) ir įkūrė valstybę, kuri tapo Malakos sultonatu. Po kurio laiko kaimas išaugo į Malakos miestą. Pasak Malajų analų, Paramesvara pamatė kaip elniukinis pergudravo šunį po Malakos medžiu. Tai paskatino jį pavadinti naują karalystę Malaka. Manoma, kad Malaka yra pirmoji nepriklausoma valstybė pusiasalyje.
Iš pradžių mokėjusi duoklę Ajutajos karalystei, Malaka perėmė Šrividžajos pozicija salyne, pradėjo nepriklausomus santykius su Kinija. Dėl strateginės padėties Malaka kontroliavo jūrinį Kinijos-Indijos prekybinį kelią, kuris tapo svarbiu mongolams uždarius sausumos kelią.
Dėl Malakos sultonato politinės galios islamas paplito regione. XVI a. pradžioje islamas paplito po Malaką, Javą, Sumatrą ir po kitas salas iki Filipinų, tik Balis liko hinduizmo centru. Dauguma malajų tapo musulmonais.
Malaka valdė mažiau nei šimtmetį, bet tapo svarbiu malajų kultūros centru. Dauguma vėlesnių malajų valstybių atsirado tuo metu. Malajų kultūrą sudarė vietinių, indų, kinų ir musulmonų kultūrų bruožai. Malakos literatūra, menas, šokis, drabužių mada, sudėtingi rūmų titulai tapo standartu visiems malajams. Malaka taip pat suteikė prestižą malajų kalbai, kuri atsirado Sumatroje. Žlugus Malakai, Brunėjaus sultonas tapo islamo centru.
Kova dėl valdžios
Kai Osmanų imperija uždarė sausumos kelią tarp Europos ir Azijos, o arabai kontroliavo prekybą su Indija ir Pietryčių Azija, europiečiai pradėjo ieškoti jūrinių kelių į Aziją. 1511 m. Afonso de Albuquerque užėmė Malaką, kad ji būtų baze portugalų veiklai Pietryčių Azijoje. Tai buvo pirma kolonija dabartinėje Malaizijoje. Paskutinio Malakos sultono sūnus pabėgo į pietinę pusiasalio dalį, kur įkūrė Džohoro sultonatą. Kitas sūnus šiaurėje įkūrė Perako sultonatą. Kai Šiaurinėje Malaizijoje europiečiai rado alavą, jo kasimas ir eksportas praturtino Perako sultonatą. Portugalų įtaka buvo stipri, jie bandė atversti Malakos gyventojus į katalikybę. 1571 m. ispanai Filipinuose įkūrė Manilą ir koloniją, nusilpnindami Brunėjaus sultonatą. thumb|left|alt=Stained ruin of a stone building, showing a central arch, flanked by two columns, with a stone relief above the arch, also flanked by two columns, and a second free-standing arch perched on the very top of the ruin.|[[A Famosa tvirtovė Malakoje. Ją pastatė portugalai XVI a.]] Žlugus Malakos sultonatui, Džohoro sultonatas ir Ačeho sultonatas užėmė politinį vakuumą salyne. Džohoro sultonatas tapo pakankamai galingu, kad varžytųsi su portugalais, bet nesugebėjo atgauti Malakos miesto. Per 130 metų Džohoras išaugo į vieną didžiausių malajų valstybių. Bandymai atgauti Malaką sukėlė portugalų reidus, jie netgi pasiekė sultonato sostinę Džohor Lamą 1587 m.