cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rūdolfs Blaumanis
Biografija
Gimė Vidžemėje, Ėrglių dvaro samdinių šeimoje. 1875–1881 m. mokėsi Rygos apskrities vokiečių prekybos mokykloje. Dirbo Kuoknesės dvaro raštvedžiu, 1890–1893 m. laikraščių „Zeitung für Stadt und Land“, „Mājas Viesis“, „Dienas Lapa“, 1906–1907 m. laikraščio „Latvija“ redakcijose. 1902–1903 m. Peterburge redagavo laikraščio „Pēterburgas Avīzes“ satyrinį priedą „Purva malā“.
Kūryba
Vienas žymiausių latvių rašytojų realistų, vaizdavusių kaimo gyvenimą. 1893 m. išleido pirmąjį apsakymų rinkinį „Prie degančios balanos“. Apsakymuose gvildenami socialiniai buitiniai žmonių santykiai, subtiliai atskleidžiami jausmai, meilės išgyvenimai. Jo dramos kūriniai darė didelę įtaką latvių dramaturgijos ir tautinio teatro plėtotei. Juose buitinis konkretumas siejamas su psichologiškumu, dorovine problematika, daug dėmesio skiriama formai. Pjesės „Sūnus palaidūnas“, „Indranai“, „Ugnyje“ pasižymi aštriais konfliktais, dramatiškomis kulminacijomis, spalvingais ir tipiškais veikėjų paveikslais. Ypač populiarios buvo komedijos „Vagys“, „Trynės nuodėmės“, „Iš saldaus butelio“, o „Siuvėjų dienos Silmačiuose“ laikoma žymiausia lyrine romantine latvių komedija.
Parašė romantinių eilėraščių, aukštinančių tėvynės meilę, praeities didvyrių narsą.
Vaidlonių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Troškūnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Troškūnų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Umėnų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Vaidlonių apylinkė prijungta prie Juostininkų apylinkės.
Žiopsa
Žiopsa (Schistidium) – grimijinių (Grimmiaceae) šeimos samanų gentis. Tai smulkios epilitinės samanos, augančios vejomis arba kupsteliais.
Lietuvoje žinomos dvi rūšis, iš jų uolinė žiopsa (Schistidium agassizii) labai reta.
Kryžkelis (Elektrėnai)
Kryžkelis – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Kazokiškių. Įsikūręs Neries kairiajame krante, šalia Rugtupio žiočių, Neries regioniniame parke.
Istorija
Kaimas įkurtas tikriausiai Zabarijos dvaro žemėse.
Džemila
Džemila, Kurkulas ) – romėnų miesto griuvėsiai Alžyre, netoli Viduržemio jūros, dabartinėje Setifo vilajoje. Išsidėstę prie Atlaso kalnų, netoli Konstantinos miesto. Tai geriausiai išsilaikęs romėnų miestas Šiaurės Afrikoje.
Džemila įkurta I a. pradžioje kaip karinis postas, bet vėliau tapo svarbiu prekybiniu miestu. V-VI a. miestas palaipsniui sugriautas. Džemiloje puikiai išsilaikė teatras, šventyklos, arkos, kolonos, bazilikos, namai.
Dėl savo unikalios istorinės reikšmės miestas 1981 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
723 m.
723 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mendosa (upė)
Mendosa  – upė vakarų Argentinoje, Mendosos provincijos šiaurėje. Upė prasideda Anduose, susiliejus Tupungato, Vakaso ir Kuevaso upėms, prasidedančioms Akonkagvos ir Tupungato kalnų papėdėse. Aukštupyje teka į šiaurės rytus U formos ledyniniu tarpukalnių slėniu. Už Uspaljatos pasuka į pietryčius, Potreriljoso slėniu kerta Prekordiljerą ir išteka į lygumą, teka Mendosos aglomeracijos pietiniu pakraščiu. Žemupyje pasuka į šiaurę ir įteka į Guanakačės pelkynus, kurie jungiasi su San Chuano upe (Kolorado baseinas).
Mendosos upės vanduo naudojamas drėkinimui. Ties Potreriljosu patvenkta hidroelektrinės užtvanka. Upės aukštupys slenkstėtas ir mėgstamas plaukikų plaustais.
Sigitas Račkys
Sigitas Račkys (g. 1951 m. vasario 7 d. Mikalajūnų kaime, Pakruojo raj.) – lietuvių aktorius ir režisierius.
Biografija
1973 m. baigė aktoriaus meistriškumo studijas Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (kurso vadovai – Henrikas Vancevičius, Algė Savickaitė).
1973–1991 m. vaidino Lietuvos valstybiniame akademiniame dramos teatre, 1991–2001 m. – Vilniaus mažajame teatre, nuo 2001 m. – laisvas menininkas.
Adam Małysz
Adamas Henrikas Malyšas (Adam Henryk Małysz; 1977 m. gruodžio 3 d. Vysloje) – geriausias visų laikų Lenkijos šuolininkas nuo tramplino su slidėmis, vienas geriausių pasaulyje.
Ajurveda
thumb|180px|Ajurvedinis masažas thumb|180px|Ajurvedinių preparatų vaistinė Indijoje
Ajurveda ( – „ājus“ gyvenimas + „veda“ žinojimas) arba gyvenimo mokslas – tradicinė Indijos medicina, šiuo metu populiarėjanti ir Vakarų pasaulyje kaip alternatyvi medicina; vidinės kultūros dalis. Ajurveda nėra Vedų šventojo kanono dalis.
Ajurveda pasaulį, ir ypač žmones, supranta kaip visumą, kaip dinaminę trijų visatos principų tarpusavio sąveiką. Šie principai, arba došos, įkūnyti visose gyvose būtybėse ir vadinami vata, pita ir kapha. Tikima, kad kiekvienu jų pagrįsta tam tikra žmogaus organizmo medžiagų apykaitos funkcija bei pagrindinių gamtos jėgų veikimu. Anot jos šalininkų, sveikata priklauso nuo to, kaip kiekvienas žmogus išsaugo jam vienam būdingą došų pusiausvyrą. Ajurveda ligą supranta kaip natūralaus balanso sutrikimą. Kai žmogus suserga, Ajurvedos gydytojas bando surasti ligos ir došų pusiausvyros sutrikimo priežastis, tada siūlo įvairias natūralias "gydymo" priemones, specialiai pritaikytas kiekvienam ligoniui. Šie "gydymo" būdai skirti ne ligos simptomams slopinti, o natūralios došų pusiausvyros atstatymui. Ajurveda ligą bei sveikatą supranta labai plačiai ir praktiškai, todėl naudojasi vaistažolėmis, joga, meditacija, pančakarmos praktika – organizmo valymu nuo toksinių medžiagų ir žalingų proto bei dvasios impulsų. Vienas reikšmingiausių Ajurvedos požiūrių yra tas, kad galutinis gydymo tikslas nėra fizinė žmogaus sveikata. Ajurveda skirta sveikatos palaikymui, bet taip pat ir gydymui.
Video 2000
thumb|right|Video 2000 vaizdajuostė Video 2000 (dar žinomas kaip V2000, Video Compact Cassette arba VCC) – analoginio vaizdo videokasetės su magnetine juosta formatas, sukurtas įmonių „Philips“ ir „Grundig“ su tikslu konkuruoti rinkoje su „JVC“ VHS ir „Sony“ Betamax. Video 2000 produktų gamyba pradėta 1979 m., o nutraukta 1988 m. Daugiausiai šiuo formatu prekiauta Europoje, Pietų Afrikos Respublikoje ir Argentinoje.
Ajurveda
Gydymo metodologija
Ajurvedos gydytojai ligas ar kitus sutrikimus diagnozuoja pasitelkę pulso nustatymo diagnostiką, patikrinę ligonio kūno temperatūrą, akis, liežuvį, nagus, plaukus, odą, šlapimą. Ajurveda remiasi trijų došų principu – taikant individualią mitybą ir gydymą, atsižvelgiama į žmogaus prigimtį, pomėgius, charakterį, kūno sudėjimą. Ajurvedoje yra trijų tipų gydymas: naudojant nesudėtingas operacijas, paprastas ir psichologinis. Antrasis gydymo tipas (paprastas) – kasdienė higiena, fitoterapija ajurvediniais gydomaisiais augalais, subalansuota mityba, pančakarma, pratimais. Trečiasis tipas – gydymas naudojant atsipalaidavimą, muziką, šviesą, spalvas, dainavimą ir taip pat meditaciją.
Pančakarma
Pančakarma – (penki veiksmai) plačiai ajurvedoje naudojama organizmo valymo procedūra, susidedanti iš penkių procedūrų, kurias parenka ajurvedos gydytojas. Dažniausiai pančakarma atliekama keičiantis metų laikams – vėlų rudenį bei pavasarį. Pančakarmą sudaro penkios procedūros, tai dažniausiai būna nosies valymas aliejais (nasya), lydyto sviesto (ghi) gėrimas (snehana), masažas, vaistažolių pirtys ar vonios ir virškinimo sistemos valymas vėmimu arba vidurių laisvinimu, taip pat kraujo nuleidimas dėlių pagalba. Populiaresnė supaprastinta pančakarma, kuri susideda iš nosies valymo, masažo, vaistažolių pirties ar vonios, kosmetologinės procedūros ir lydyto sviesto (ghi) vartojimo.
Došos
Ajurvedos pagrindą sudaro žinios apie 3 došas, organizmo energijas, kurios reguliuoja darnią organizmo veiklą. Kiekvienas iš mūsų esame savitas ir nepakartojamas, nes došų pusiausvyra kiekviename žmoguje yra kitokia. Vata, Pita ir Kapha – trys organizmo došos – nulemia unikalius asmenybės fizinius ir charakterio bruožus. Vienos došos tipo žmogus pasitaiko retai. Mumyse paprastai vyrauja ir kitų dviejų došų teikiama energija, tad kiekvienas iš mūsų turime skirtingas visų trijų došų proporcijas su labiau dominuojančiomis viena ar dviem došomis.
Gadvaišai
Gadvaišai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Seredžiaus, 3 km į pietryčius nuo Burbiškių, dešiniajame Dubysos krante.
Aulelių apylinkė
Aulelių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Svėdasų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Anykščių rajonui. 1954 m. prijungtos Daujočių apylinkė ir Netikiškių apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Aulelių apylinkė prijungta prie Kraštų apylinkės.
Leitenantas
Leitenantas ( 'pavaduotojas', lieu 'vieta' + tenant 'užimantis') – jaunesniojo karininko laipsnis kariuomenėje. Leitenanto laipsnis paprastai yra ir laivyne, nors neretai armijos ir laivyno leitenanto laipsniai nesutampa. Leitenantais paprastai vadinami patys žemiausi du ar trys laipsniai:
Tiesiog leitenantu vadinamas:
Istorija
XV a. Prancūzijoje vadovaujančius asmenis, kurie veikė kaip būrių vadų (dažnai vadintų kapitonais) pavaduotojai. Nuo XV a. pabaigos taip vadino kuopų vadų pavaduotojus. Nuo XVII a. antros pusės leitenantas – tai armijos ir laivyno karininko laipsnis.
Rusijoje 1701–1917 m. leitenanto laipsnis buvo tik laivyne.
TSRS Ginkluotose pajėgose leitenanto laipsnis atsirado 1935 m. Šis laipsnis suteikiamas kariškiams, baigusiems karines mokyklas, ir karo prievolininkams, apmokytiems kaip karininkai civilinėse aukštosiose mokyklose. Kartais jis būdavo suteikiamas asmenims, kurie turėdavo pakankamą išsilavinimą ir/ar pakankamą vadovavimo patirtį ar kvalifikaciją (paprastai – karo metu). Jaunesniesiems leitenantams leitenanto laipsnis suteikiamas atitarnavus numatytą laikotarpį ir/ar teigiamai atestuotiems.
Dvispalvis plikšnys
Dvispalvis plikšnys (Vespertilio murinus) – lygianosinių (Vespertilionidae) šeimos šikšnosparnis. Kūnas apie 66 mm ilgio. Nugaros plaukų viršūnės baltos, todėl kailiukas atrodo sidabriškai raibas. Liepos – rugpjūčio mėn. šeriasi, todėl plaukų dvispalviškūmas gali būti neryškus. Pilvo plaukų šviesios viršūnės uždengia tamsias jų apačias, todėl pilvas atrodo šviesiai pilkas, smėlio atspalvio. Skraidomoji plėvė ir ausys tamsiai rudos. Ausys trumpos, plačios, jų išoriniai kraštai užlinkę į nugaros pusę.
Civilinio proceso teisė
Civilinio proceso teisė – proceso teisės šaka, reguliuojanti materialiosios civilinės teisės įgyvendinimo tvarką. Kadangi saviteismis yra uždraustas jau nuo senų laikų, todėl teisių įgyvendinimas prieštaraujant kitiems santykių subjektams galimas tik valstybės pagalba, tai yra per teismus. Valstybė turi prievartos taikymo monopolį, todėl privatinės teisės srityje civilinių teisių ir pareigų tvarką nustato civilinio proceso teisė.
Belovas
Belovas  – miestas Rusijoje, Kemerovo srityje, Kuzbase, prie Bačato upės. Rajono centras (į jo sudėtį neįeina). Geležinkelio stotis, keliai į Kuznecko Leninską, Salairą, Kiseliovską. Svarbus angliakasybos pramonės centras. Taip pat statybinių medžiagų gamyba, geležinkelių aptarnavimas, veikia Belovo šiluminė elektrinė.
Istorija
Belovas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1726 m. Nuo 1851 m. apylinkėse pradėta anglies gavyba. 1921 m. Belovą pasiekė geležinkelis, gyvenvietė pradėjo sparčiai augti, 1938 m. jai suteiktas miesto statusas. Tarybiniais laikais veikė cinko metalurgijos kombinatas, radijo aparatūros gamykla, tekstilės ir maisto pramonės įmonės. Po TSRS žlugimo daugelis įmonių bankrutavo.
Civilinio proceso teisė
Teisės šaltiniai
Kontinentinės teisės valstybėse pagrindiniai civilinio proceso teisės šaltiniai yra kofidikuoti įstatymai (žr. Civilinio proceso kodeksas). Žymūs Vokietijos civilinio proceso kodeksas, Austrijos civilinio proceso kodeksas, Rusijos Federacijos civilinio proceso kodeksas ir kiti.
Civilinio proceso teisės mokslas
Civilinio proceso teisę tiria procesualistikos šaka - civilinė procesualistika (civilinio proceso teisės mokslas). Lietuvoje civilinio proceso teisę tiria MRU Teisės fakulteto Civilinio proceso teisės katedra (vedėjas - prof. Stasys Vėlyvis), VU Teisės fakultete - Privatinės teisės katedra (procesualistai prof. Vytautas Nekrošius, prof. Valentinas Mikelėnas, kiti mokslininkai).
Lietuvos civilinio proceso teisė
Pagrindinis šaltinis - 2002 metų Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodeksas. Jo pirmtakas - tarybinis teisynas (LTSR civilinio proceso kodeksas, 1964 m.).
Nuorodos
Цивільне процесуальне право
Genetinis konsultavimas
Genetinis konsultavimas – viena specializuotų asmens sveikatos priežiūros paslaugų rūšių, teikiama gydytojo genetiko specializuotame genetiniame centre; medicinis konsultavimas. Tai informacijos apie ligos ar požymio paveldimumo pobūdį perdavimas konsultuojamam asmeniui ir genetinis patarimas šeimai.
Turinys
Konsultuojami atskiri asmenys ir jų šeimos nariai, kilus įtarimui, kad jie serga ar gali susirgti paveldima liga. Jei šeimoje gimė vaikas, sergantis paveldima liga arba turintis kokią nors įgimtą raidos anomaliją, jei toks žmogus ruošiasi pats sukurti šeimą arba jo giminėje yra sergančių paveldima liga, reikėtų kreiptis dėl genetinės konsultacijos, kurioje bus pateikiama informacija apie medicininius ir socialinius ligos padarinius, reprodukcijos pasirinkimo galimybes, nurodoma ar ligą paveldės palikuonys, kokios galimybes ją gydyti, ar galima ligą nustatyti iki vaiko gimimo. Jei liga sunki ir ribotos gydymo galimybės, šeimai padedama apsispręsti dėl nėštumo nutraukimo. Gydytojas genetikas turi šeimai suprantamai paaiškinti visas realias pasirinkimo galimybes. Įvertinęs galimybes ir pasekmes, pacientas galimus veiksmus pasirenka savo valia – t. y. nedirektyvinis konsultavimas.
Pakopos
Skiriamos 5 pakopos:
724 m.
724 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Prieširdis
Prieširdis – viena iš širdies kamerų. Iš viso yra du prieširdžiai (kairysis ir dešinysis).
Į dešinįjį prieširdį iš viršutinės tuščiosios venos ir apatinės tuščiosios venos atiteka deguonies neprisotintas kraujas. Į kairįjį prieširdį atiteka deguonies prisotintas kraujas iš kairiosios ir dešiniosios plautinių venų.
Herz
Juozas Puodžiukaitis
Juozas Puodžiukaitis (1945 m. gegužės 7 d. Ūsuose, Lukšių valsčiuje – 2023 m. sausio 6 d. ) – Lietuvos ir Šakių rajono savivaldybės ūkio, politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1973 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius mechanikas. Dirbo žemės ūkio specialistu. 2000–2003 m. Šakių rajono savivaldybės meras. 2003–2015 m. rajono savivaldybės administracijos direktorius.
1995 m. Lietuvos valstiečių partijos narys, 1995–2000 m. Šakių rajono skyriaus pirmininkas, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, nuo 2005 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys.
1990–1995 m. Šakių rajono tarybos deputatas, 1995–2003 m., 2003 m., 2007 m., 2011 m. (mandato atsisakė) ir nuo 2015 m. Šakių rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Regina, vaikai Ramūnas, Gintarė.
Kryžokai
Kryžokai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kurklių.
Vatikano valstybės sekretorius
miniatiūra|250px|right|Vatikano valstybės sekretoriaus [[Tarcisio Bertone|Tarcizijaus Bertonės susitikimas su Rusijos prezidentu Dmitrijumi Medvedevu 2011 m.]] Vatikano valstybės sekretorius – aukščiausias Vatikano administracijos pareigūnas, antras po popiežiaus pagal įtaką valdant Šventąjį Sostą.
Vatikano valstybės sekretorius yra atsakingas už santykius su kitomis valstybėmis bei rūpinasi vietinių Bažnyčių ryšiais su Romos kurijos dikasterijomis. Į šias pareigas dažniausiai skiriami žymūs Šventojo Sosto diplomatai, apaštaliniai nuncijai arba visam diplomatijos korpusui vadovavę hierarchai, būtinai – kardinolai. Ne kardinolai gali būti skiriami tik laikinai eiti šias pareigas. Kardinolas valstybės sekretorius kontroliuoja seniausią ir vieną svarbiausių Romos kurijos įstaigų – Vatikano valstybės sekretoriatą. Jis eina „ministro pirmininko“ pareigas – yra atsakingas už politinę ir diplomatinę Vatikano politiką. Sede vacante laikotarpiu (popiežiui mirus ar palikus savo postą) buvęs valstybės sekretorius netenka šių pareigų ir kartu su Šv. Romos Bažnyčios kamerlengu ir Vatikano miesto-valstybės popiežiškosios reikalų komisijos pirmininku dirba komisijoje, vykdančioje Vatikano valdymo funkcijas iki naujojo popiežiaus išrinkimo.
Nuo 2006 m. rugsėjo 15 d. iki 2013 m. vasario 28 d. Vatikano valstybės sekretoriumi dirbo žymus Italijos Katalikų Bažnyčios hierarchas Genujos arkivyskupas kardinolas Tarcizijus Bertonė. Iki jo Vatikano valstybės sekretoriaus pareigas 15 metų ėjo italas kardinolas Andželas Sodanas (atsistatydinęs dėl amžiaus).
Dave Grohl
thumb|right|250px|Dave Grohl Roskilde festivalyje Danijoje Dave Grohl (David Eric Grohl; g. 1969 m. sausio 14 d.) – JAV roko muzikantas, buvęs Nirvana būgnininkas ir pagalbinis vokalistas nuo 1990 m. iki grupės iširimo 1994 metais, šiuo metu Foo Fighters gitaristas ir vokalistas.
Biografija
Kai Dave buvo dar vaikas, jo šeima atsikraustė į Vašingtono priemiestį. Tėvai išsiskyrė ir Dave liko gyventi su motina.
Dvylikos metų pradėjo groti gitara. Kitus keliolika metų grojo keliose grupėse. Gitara grojo grupėje Freak Baby. Tuo pačiu metu savarankiškai mokėsi groti būgnais, mušdamas įvairius daiktus savo kambaryje.
Kai Freak Baby išmetė bosistą, Dave nusprendė gitarą iškeisti į būgnus. Nauja grupė pasivadino Mission Impossible. Vėliau prisijungė prie pankroko grupės Drain Damage. Šešiolikos metų pradėjo groti grupėje Scream. Po kelerių metų grojimo Scream jį pastebėjo Kurt Cobain ir Krist Novoselic bei pasiūlė groti Nirvanoje.
Po Nirvanos iširimo 1995 m. įkūrė grupę Foo Fighters, kurioje groja iki šiol.
Antanavos apylinkė
Antanavos apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kurklių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kavarsko rajonui. 1954 m. prijungta dalis Užunevėžio apylinkės, o dalis Antanavos apylinkės prijungta prie Staškūniškio apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Antanavos apylinkė prijungta prie Kurklių apylinkės.
Sangaras
Sangaras  – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, vidurio Jakutijoje; Kobiajaus uluso administracinis centras. Įsikūrusi Lenos dešiniajame krante, priešais Tiugiuenės žiotis, 337 km į šiaurės vakarus nuo Jakutsko.
Yra kultūros namai, klubai, profesinė mokykla, vidurinė, sporto, muzikos mokyklos, medicinos punktas, parduotuvės. Yra hidroplanų oro uostas bei upių uostas.
Istorija
Gyvenvietė susikūrė 1928 m. pradėjus akmens anglių gavybą. Pavadinimas evenkų kalba reiškia „skylė, atvarta“. 1940 m. gavo darbininkų gyvenvietės statusą, be anglių gavybos dar verstasi statybinių medžiagų gavyba, žuvies perdirbimu. Uždarius kasyklą, gyventojų sumažėjo daugiau nei per pusę: nuo 10 107 (1989 m.) iki 4789 (2002 m.).
Paprastosios vairauodegės peiliažuvės
Paprastosios vairauodegės peiliažuvės (Apteronotus) – elektražuvių (Gymnotiformes) būrio žuvų gentis gentis.
Formentera
thumb|250px|Formenteros kraštovaizdis
Paprastosios vairauodegės peiliažuvės
Šiai genčiai priklauso šios rūšys:
Formentera
Formentera  – mažiausia ir labiausiai į pietus nutolusi sala Ispanijai priklausančiame Balearų salyne, Pitusų salų grupėje. Yra 6 km į pietus nuo Ibisos salos. Plotas 83,24 km². Yra 7,5 tūkst. gyventojų (2006 m.). Pagrindinės gyvenvietės: Sant Frančesk Šavjeras, Sant Feran de ses Rokesas, El Pilar de la Mola ir La Savina. Turizmas, vandens pramogos.
Raigardo valsčius
Raigardo valsčius  – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Grajevo apskrityje. Centras – Raigardas. Ribojasi su Barglavo, Goniondzo, Grajevo, Kalinavo ir Prostkų valsčiais.
Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Apie XV a. šias vietoves pradėjo kolonizuoti mozūrai ir lenkai. Nuo XIII-XIV a. iki 1513 m. dabartinės valsčiaus žemės priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, o nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1815 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, 1837–1866 m. Augustavo gubernijai, 1867–1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1870–1923 m. veikė iš miesto teises praradusio Raigardo miesto sudarytas Raigardo valsčius. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. ir 1944 m. valsčius priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Grajevo rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.
Paviršiaus struktūra
Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 207,16 km², iš kurių: Valsčius sudaro 21,42% Grajevo apskrities.
Makedonski Brodas
Makedonski Brodas  – miestelis Pietvakarių Makedonijos regione, Makedonijoje. Apsuptas Suva Gora, Karadžica ir Dautica kalnų. Makedonski Brodo savivaldybės administracinis centras. 3 740 gyventojų (2002 m. duomenys). Savivaldybės teritorijoje gyvena 7 141 žmogus (2002 m. duomenys).
Raigardo valsčius
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2008 metais surinktus duomenis:
Makedonski Brodas
Makedonski Brodas yra vienas mažiausių Makedonijos miestų. Įsikūręs Porečės regiono centre. Per miestelį teka Treska.
Istorija
XIX a. pab. ir XX a. pr. priklausė Osmanų imperijai. Nuo 1929 iki 1941 m. buvo Jugoslavijos karalystės sudėtyje.
Raigardo valsčius
Gyventojai
Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1330,28 zlotai.
Administracinis suskirstymas
Belda, Biebža, Budai, Bukovas, Ciševas, Čarna Viešas, Danovas, Karčevas, Karvovas, Kolakai, Kosilai, Kosuvka, Kozluvka, Kuligai, Lazažė, Miečė, Ožechuvka, Pienčikovas, Pienčikuvekas, Piklai, Pžeima, Pžestželė, Raigardas, Ribčizna, Ridzevas, Skrodzkiai, Solkai, Stočekas, Tama, Turčinas, Vikovas, Voidai, Vožnaviešas, Vulka Mala ir Vulka Piotrovska.
Sanionija
Sanionija (Sanionia) – bukasnapinių (Amblystegiaceae) šeimos samanų gentis, kurioje vienintelė Lietuvoje auganti rūšis – riestalapė sanionija (Sanionia uncinata). Stiebas šliaužiantis arba kylantis, plunksniškai šakotas. Auga tankiais patiesalais ar kilimais.
Takalik Abachas
Takalik Abachas (majų k.  Tak'alik A'baj' ) – ikikolumbinio laikotarpio archeologinė radimvietė Gvatemalos pietvakariuose, Retalhuleu departamente. Tai viena iš keleto radimviečių, kuriai būdingi tiek majų, tiek olmekų kultūrų bruožai. Miestas klestėjo ikiklasikiniu ir klasikiniu laikotarpiu, nuo IX a. pr. m. e. iki X a. m. e. ir buvo svarbus prekybinis centras, prekiavęs su Kaminalchuju ir Čokola. Pagrindinės prekės buvo kakava ir obsidianas. Tyrimai atskleidė, jog Takalik Abachas yra viena didžiausių Ramiojo vandenyno pakrantės radimviečių su skulptūriniais monumentais.
Miestas buvo nepertraukiamai gyvenamas 2000 metų, o jo gyventojai ir dominuojanti kultūra keitėsi. Ikiklasikiniame laikotarpyje dominavo olmekų architektūra, Okosito stiliaus keramika. Ikiklasikinio laikotarpio pabaigoje iškilo šventyklos, pradedami raižyti majų glifai, naudojamas Majų ilgojo skaičiavimo kalendorius. Olmekų skulptūros pradėjo nykti, įsivyravo majų tradicijos. Klasikinio laikotarpio pradžioje pradėtos statyti stelos, būdingos Peteno regionui, keramikos stilius perėjo prie Solano, siejamo su majais kičiais. Vėliau miestą nusiaubė užkariautojai, tačiau dalis pastatų buvo atstatyta. Poklasikiniu periodu Takalik Abache apsigyveno kičiai.
Pyplių piliakalnis
Pyplių piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 23730) Kauno rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Pyplių, Ringaudų seniūnija. Pasiekiamas iš plento pasukus į Kačerginę, iš šio plento, miško pradžioje -­ į dešinę šiaurės rytų kryptimi lauko keliuku 1 km, pravažiavus 2 sodybas dešinėje (ties antrąja kelias praeina visai šalia tvarto) -­ dar už 300 m yra priekyje.
Piliakalnis
miniatiūra|thumb|left|250px|Piliakanis 2012 m. vasarą Piliakalnis įrengtas Nemuno kairiojo kranto aukštutinės terasos kyšulyje. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 32x23,5 m dydžio. Jos pietvakarių krašte supiltas 6 m aukščio, 23 m pločio kūgio formos pylimas, kurio viršuje yra 8 m skersmens aikštelė. Pylimo išorinėje pusėje iškastas 17 m pločio, 1,5 m gylio griovys. Šlaitai statūs, 20-30 m aukščio.
Aikštelės pakraščiai apardyti apkasų, pylimo viršus eroduoja trypiamas lankytojų. Aikštelė dirvonuoja, pakraščiai ir šlaitai apaugę lapuočiais. Pietvakarių pylimo šlaite įrengti laiptai.
Pietinėje, rytinėje ir šiaurinėje papėdėse 1,5 ha plote yra I tūkstantmečio -­ II tūkstantmečio pradžios papėdės gyvenvietė, tyrinėta 1993 m., kurios 10 cm storio kultūriniame sluoksnyje rastas židinys, stulpaviečių, žalvarinė apyrankė, brūkšniuotos, grublėtos, lygios ir žiestos keramikos, šlako.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 36 000 m².
Žiemą piliakalnis mėgstamas čiuožinėti rogėmis, slidėmis, snieglentėmis ir t. t.
Tyrimai
1942 m. piliakalnį žvalgė Petras Tarasenka, 1960 m. – Istorijos institutas. Istorikai Zenonas Ivinskis, Kazimieras Paunksnis spėjo čia stovėjus kryžiuočių 1336 m. sunaikintą Pilėnų pilį.
Raminta Elena Kuprevičienė
Raminta Elena Kuprevičienė (g. 1938 m. lapkričio 1 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkė, popieriaus restauratorė.
Biografija
1941 m. su šeima buvo ištremta į Altajaus kraštą, 1947 m. grįžo į Lietuvą. 1963 m. baigė geografiją Vilniaus universitete. 1963–1969 m. dirbo hidrogeologinėje ekspedicijoje, 1969–1973 m. – Vilniaus universiteto bibliotekos restauratorė, nuo 1973 m. Lietuvos dailės muziejaus, P. Gudyno restauravimo centro Grafikos skyriaus restauratorė. 1974 m. stažavo J. Grabario restauravimo centre Maskvoje. 1986 m. suteikta aukščiausia grafikos kūrinių restauratorės kategorija.
Žymiausi restauruoti kūriniai: Mikalojaus Konstantino Čiurlionio, Petro Kalpoko paveikslai, Juozo Kamarausko akvarelės.
1954–1957 m. Lietuvos meninės gimnastikos rinktinės narė; 1963–1985 m. respublikinės kategorijos teisėja.
Ą
Ą ir ą  – „A“ raidės pagrindo rašmuo su diakritiniu ženklu nosine. Antroji lietuvių abėcėlės raidė. Taip pat naudojama lenkų ir kai kuriose kitose kalbose.
Lietuvos architektų sąjunga
Nesumaišykite su Lietuvos kraštovaizdžio architektų sąjunga thumb|right|250px|Lietuvos architektų sąjungos būstinė Lietuvos architektų sąjunga (LAS) – savarankiška, savanoriška Lietuvos profesinė kūrybinė organizacija, jungianti 1079 (2008 m.) atestuotus architektus.
Istorija
Įsteigta 1925 m. Kaune kaip Lietuvos inžinierių ir architektų sąjunga, nuo 1940 m. Lietuvos tarybinių architektų sąjunga, nuo 1954 m. Lietuvos TSR architektų sąjunga, nuo 1989 m. Lietuvos architektų sąjunga. Nuo 1954 m. LAS centras yra Vilniuje.
Nuo 1993 m. birželio 17 d. Tarptautinės architektų sąjungos (UIA) narė. Nuo 2001 m. sausio 1 d. Europos architektų tarybos (UIA) narė - stebėtoja, nuo 2004 m. sausio 1 d. Europos architektų tarybos tikroji narė. Nuo 1997 m. Lietuvos meno kūrėjų asociacijos narė.
Struktūra
Turi Kauno, Klaipėdos (įsteigtas 1959 m.), Šiaulių (nuo 1967 m.), Panevėžio (nuo 1969 m.) ir Palangos (nuo 1981 m.) skyrius.
Visuotinis atšalimas
thumb|right|300px|Instrumental Temperature Record.png|Vidutinės pasaulio paviršiaus temperatūros kitimas 1850–2006 m. Diagramoje pavaizduota vidutinių temperatūrų nuokrypiai nuo vidutinės 1961-1990 m. laikotarpio temperatūros. Raudona linija žymi 5 metų laikotarpių vidutines vertes, mėlyni taškai – metinės vidutinės temperatūros nuokrypius. Atkreipkite dėmesį į nedidelį temperatūrų mažėjimą maždaug 1945-1975 m.
Visuotinis atšalimas (arba globalinis atšalimas) buvo spėjimas aštuntajame XX amžiaus dešimtmetyje, kad Žemės paviršius ir atmosfera šaltės ir prasidės apledėjimas. Hipotezė niekada nesusilaukė didelio mokslininkų pritarimo, bet pritraukė daug visuomenės dėmesio dėl nežymaus temperatūrų kritimo maždaug 1945–1975 m. ir žiniasklaidos pranešimų, kurie netiksliai, o kartais ir visai neteisingai atspindėjo mokslininkų supratimą apie ledynmečių ciklus bei temperatūros kitimą. Daugelis mokslininkų tuo metu suprato, kad ši sritis dar yra nepakankamai ištirta, kad būtų galima daryti tikslias prognozes. Buvo žinoma, kad šiltnamio dujos, kaip anglies dioksidas, skatina visuotinį atšilimą, o aerozoliai – atšalimą. Nors buvo abejojama, kurių medžiagų efektas bus dominuojantis, kiek didesnė dalis mokslininkų manė, kad vyks atšalimas. Šiuo metu ryški mokslininkų dauguma mano, kad apskritai XX amžiuje Žemės klimatas atšilo, o ne atšalo. Trumpo ir nežymaus globalinio atšalimo pagrindine priežastimi yra laikomi aerozoliai.
Šaltiniai
Global uppvärmning
Girkai
Girkai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Klausučių, dešiniajame Armenos krante.
Edvardas Vidmantas
Edvardas Vidmantas (g. 1929 m. spalio 1 d. Jomantuose, Šilalės valsčius) – Lietuvos istorikas, bibliografas, bibliotekų darbuotojas.
Biografija
Tėvai buvo pasiturintys ūkininkai. 1950 m. baigė Šilalės vidurinę mokyklą. 1950–1955 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1955–1962 m. dirbo Skaudvilės ir Telšių rajono kultūros skyriaus vedėjo pavaduotoju, 1962–1971 m. Vilniaus knygų rūmų bibliografu, vyr. redaktoriumi. 1963 m. Vilniaus universitete baigė bibliotekininkystę ir bibliografiją. 1971–1975 m. Respublikinės žemės ūkio mokslinės bibliotekos direktorius. Nuo 1975 m. LSSR MA Istorijos instituto darbuotojas. 1977 m. istorijos mokslų kandidatas, disertacija: „Socialdemokratinė spauda ir darbininkų judėjimas Lietuvoje 1895–1907 m.“
1989 m. vienas Šilalės kraštiečių draugijos steigimo iniciatorių.
Marek Jankulovski
Marekas Jankulovskis (g. 1977 m. gegužės 9 d.) – buvęs futbolininkas, Čekijos rinktinės gynėjas.
Karjera
Su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate.
2009 m. spalio 14 d. paskelbė baigiantis savo karjerą nacionalinėje rinktinėje.
2007 m. su AC Milan laimėjo UEFA Čempionų Lygą.
Heckler & Koch G36
miniatiūra|left|Lietuvos karys su G36 [[Palanga|Palangoje (2012)]]
Heckler & Koch G36 – vokiškas automatas. 1995 m. pradėtas naudoti Bundesvere, 2009 m. Lietuvos kariuomenėje.
Konstrukcija
„Heckler & Koch“ atsisakė ankstesniuose ginkluose naudoto pusiau laisvos spynos su ritinėliais veikimo principo. Vietoj to panaudotas dujų nuvedimas iš vamzdžio, esant trumpam stūmoklio judesio momentui, spynai uždaryti naudojant ne ritinėlius, o užkabas, užsikabinančias už uokso pasisukus spynai.
Lengvinant ginklą, naudotos polimerinės medžiagos, net uoksas ir spynos rėmas pagaminti iš polimerų su plieno intarpais. Ginklas užtaisomas plastikinėmis permatomomis dėtuvėmis (matosi, kiek dėtuvėje likę šovinių).
Variantai
Gaminamas sutrumpintas variantas G36K: vamzdžio ilgis 320 mm, svoris 3,3 kg (neužtaisyto).
725 m.
725 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Aleksandras Zaslavskis
Kunigaikštis Aleksandras Zaslavskis (1577–1629) – lenkų-lietuvių velmoža iš Ostrogiškių-Zaslavskių giminės. Voluinės kaštelionas nuo 1605 metų, Žitomyro seniūnas. Braclavo vaivada (1615–1628 m.), Kijevo vaivada (1628–1629 m.). Antrasis Ostrogiškių ordinatas.
1620 metais, po savo tėvo Jonušo Zaslavskio mirties, paveldėjo Ostrogiškių giminės turtą. Paveldėjimas buvo didžiulis – 80 miestų ir miestelių, 2760 kaimų, 900 000 auksiniais pinigais, 600 000 auksinių dukatų, ir turto už 700 000.
Marianos Šiaurinių Salų vyrų futbolo rinktinė
Šiaurės Marianos salų vyrų futbolo rinktinė – Šiaurės Marianų saloms atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Šiaurės Marianos salų futbolo asociacija. Rinktinė nedalyvavo nė viename pasaulio ar žemyno čempionate.
Rinktinė nėra FIFA narė ir rungtyniauja daugiausia su kaimyninių salų rinktinėmis. 2006 gruodį EAFF pridėjo Šiaurės Marianos salų jaunių (iki 14 metų) rinktinę kaip parengtinį dalyvį.
Šiaurės Marianos salų jaunių (iki 14 metų) rinktinė 2006 metų birželį dalyvavo Rytų Azijos Futbolo federacijos jaunimo festivalyje. Komanda žaidė 8 rungtynes ir visas pralaimėjo. Rezultatai: su Šiaurės Korėja 0-6, su Pietų Korėja 0-16, su Kinija 0-11, su Mongolija 0-5, su Japonija 0-12, Guamu 0-6 ir 0-12, su Taivanu 0-3.
Neseniai jaunių (iki 14 metų) rinktinė pralaimėjo Guamo jaunių rinktinei atkrentamosiose rungtynėse dėl kelialapio į 2008 Rytų Azijos Taurės varžybas.
Trečiokas (moneta)
Trečiokas – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Lenkijos sidabro moneta.
Lietuviški trečiokai
thumb|right|250px|Ant lietuviško [[Steponas Batoras|Stepono Batoro valdymo metu 1585 m. kaldinto lietuviško trečioko pavaizduotas paiždininkio Leono Sapiegos herbas]]
Valdant Žygimantui Augustui kaldinti 1546–1566 m. Vilniaus pinigų kalykloje. Monetos masė 2,67 g, skersmuo 21–22 mm, praba 875.
Kaldinti kelių tipų trečiokai:
Satyrinis trečiokas. Averse Vytis, po juo nominalas, legenda. reverse 4 eilučių legenda QVI HABITAT IN COELIS IRRI DEBIT EOS („Danguje gyvenantis juokiasi iš jų“), apačioje karūnuota monograma, iš šonų data. Monetos masė 3 g, skersmuo 21-22 mm, praba 875. Šia moneta, manoma, buvo pašiepiami Liublino unijos šalininkai.
Valdant Steponui Batorui monetos kaldintos Vilniaus pinigų kalykloje. Averse vaizduojamas valdovo portretas, legenda, reverse nominalas, po juo Erelis ir Vytis, apačioje legenda GROS ARG TRIP M D LITVA, Batorų giminės herbas ir data. Monetos masė 2,37 g, skersmuo apie 21 mm, praba 844
Žygimanto Vazos laikais kaldinti Vilniaus pinigų kalykloje 1589–1608 m. Averse valdovo atvaizdas, legenda, reverse nominalas, po juo Erelis ir Vytis, tarp jų - Vazų herbas, data ir legenda GROS ARG TRIP M D LIT. Masė 2,4 g, skersmuo apie 21 mm, praba 844.
Jono Kazimiero laikais monetos kaldintos Vilniaus pinigų kalykloje 1652, 1664–1665 m., dviejų tipų:
1706 m. Maskvoje, Admiraliteto kalykloje buvo nukalti bandomieji trečiokai Augusto II vardu. Averse valdovo portretas, legenda AUGUST D L & E S. Reverse Vytis, virš jo karba, LDK žemės iždininko ženklas, legenda MONETA NOUA M D L, data.
Idi Amin
Idi Aminas Dada (Idi Amin Dada, g. po 1920 m. – m. 2003 m. rugpjūčio 16 d.) – Ugandos generolas, prezidentas (faktiškai diktatorius), valdęs šalį 1971–1979 m.
Apie Idi Amino jaunystę nėra žinoma nieko konkretaus. Spėjama, kad gimė tarp 1923 ir 1928 m. netoli Kampalos, kakvų gentyje, atsivertusiojo į islamą Amino Dados šeimoje. Kelerius metus lankė Bombo islamiškąją mokyklą. 1946 m. kaip virėjo padėjėjas pateko į britų armijos Karaliaus Afrikos šaulių būrį. Tarnavo Kenijoje, Somalyje. Pasižymėjo Mau Mau sukilimo Kenijoje malšinimu, 1953 m. gavo seržanto laipsnį. 1959 m., grįžęs į Ugandą, Aminas kopė karinės karjeros laiptais, 1962 m. tapo jau nepriklausomos Ugandos armijos kapitonu.
1965 m. Aminas kartu su Milton Obote buvo apkaltintas dramblio kaulo ir aukso kontrabanda iš Zairo. Vėliau Obotė nuvertė šalį valdžiusį karalių Mutesą II. 1969 m. Obotė paskyrė Aminą generolu majoru. Netrukus kilo trintis tarp Amino ir Obotės, ir 1971 m. sausio 25 d. Idi Aminas įvykdė karinį perversmą, taip uzurpuodamas valdžią Ugandoje.
Tapęs prezidentu, Idi Aminas suvaržė bet kokią opoziciją, Obotės rėmėjai buvo persekiojami, todėl dauguma pabėgo į Tanzaniją. Kilo etniniai valymai, nuo kurių daugiausia nukentėjo ačioliai ir langiai. Iš šalies buvo priversti pasitraukti čia britų laikais apsigyvenę azijiečiai ir europiečiai, jų turtas konfiskuotas. thumb|upright|left|Idi Amin Idi Aminas palaikė gerus tarptautinius santykius su komunistinėmis valstybėmis, ypač Libija ir TSRS, buvo JAV, Jungtinės Karalystės, Izraelio priešininkas. 1976 m. liepos 4 d. jungtinės palestiniečių ir vokiečių „Revoliucinių Ląstelių“ teroristų pajėgos užgrobė „Air France“ keleivinį lėktuvą ir nutupdė Entebėje. Įkaitus Entebės operacijos metu išvadavo Izraelio specialiosios pajėgos. Po šio įvykio, Vakarų šalys nutraukė diplomatinius santykius su Uganda.
Idi Aminas praktikavo poligamiją, oficialiai turėjo 5 žmonas. Jo palikuonių priskaičiuojama nuo 30 iki 45. Aminas pasižymėjo asmenybės kulto siekiu, save įvardijo tokiu titulu: „Jo Didenybė, Prezidentas Gyvenimui, maršalas al Hadžis daktaras Idi Aminas Dada, VC, DSO, MC, visų žemės žvėrių ir jūros žuvų viešpats, Britų Imperijos Afrikoje užkariautojas bendrai ir Ugandoje tiksliai“. Taip pat save vadino nekarūnuotuoju Škotijos karaliumi, tapo Makererės universiteto teisės daktaru, sau prisiskyrė Britanijoje teikiamus Karinio kryžiaus, Už nuopelnus karo tarnyboje, Pergalės kryžiaus ordinus. Paplito gandas, kad Aminas praktikavo kanibalizmą.
Apie Idi Aminą ir susijusią Entebės operaciją sukurta daug vaidybinių ir dokumentinių filmų (žymiausias – „Paskutinis Škotijos karalius“, 2006 m.), parašyta knygų.
Alfa dalelė
Pavyzdys: arba:
Alfa daleles atrado Ernestas Rezerfordas, 1899 metais dirbdamas su uranu.
Alfa dalelė – tai santykinai sunki didelės energijos dalelė su teigiamu +2 krūviu. Alfa dalelių greitis ore yra apytiksliai c/20 (~15000 km/s), priklausomai nuo konkrečios dalelės energijos. Kadangi yra sąlyginai sunki, +2 krūvio, yra linkusi greitai reaguoti su kitais atomais ir prarasti energiją, tad ore gali nukeliauti apie 5 cm.
Alfa spinduliavimas būdingas sunkesniems elementams (didesnės atominės masės, pvz., uranui, plutoniui).
Alfa spinduliuotės poveikis
Nedidelis alfa spinduliavimas nėra labai pavojingas sveikatai esant išoriniam kontaktui, nes alfa daleles gali neutralizuoti kelių centimetrų atstumas, popierius ar žmogaus odos negyvų ląstelių sluoksnis. Patekusios į organizmą (įkvėpiant, su maistu, ar į kraują), alfa dalelės dėl savo teigiamo +2 krūvio linkusios jonizuoti organizmo ląsteles, taip sutrikdydamos vidinius cheminius procesus bei padidindamos vėžio (dažniausiai plaučių) riziką.
Caporegime
Caporegime, capo – aukšto rango mafijos narys, turintis savo žinioje kareivių būrį.
Caporegime yra itališkas žodis, anksčiau Sicilijoje reiškęs mafijos šeimos bosą.
Dažnai Caporegime tarnauja kaip tarpinė grandis tarp dono ir kareivių, perduodantis nurodymus. Tai veikia kaip saugumo garantas, kad jei kareivis taps policijos informatoriumi ar liudininku, jis neturės jokių bosą inkriminuojančių įrodymų.
Valerijus Meladzė
Valerijus Meladzė (tikrasis vardas – Valerianas Šotajevičius Meladzė; ; g. 1965 m. birželio 23 d., Batumyje, Gruzijos TSR) – gruzinų kilmės Rusijos dainininkas. Jis yra kompozitoriaus ir prodiuserio Konstantino Meladzės brolis, kuris jam rašo dainas.
Spermatogenezė
Būdingos 3 fazės:
Spermatogenezė pastoviai vyksta subrendusio vyro sėklidėse esančiuose sėkliniuose kanalėliuose. Prasideda lytinio brendimo pradžioje, kai berniukui būna 11-14 metų, kuomet testosteronas suaktyvina miegančias nespecializuotas diploidines pirmines lytines ląsteles spermatogonijas. Tuomet spermatagonija dauginasi mitoziškai, taip sudarydama po dvi naujas ląsteles: spermatogovinją ir spermatocitą. Pirminis spermatocitas dalinas mejoziškai. Po pirmojo mejozės dalijimosi susidaro dvi haploidinės ląstelės, dar vadinamos antriniais spermatocitais. Antriniai spermatocitai dalinasi antruoju mejozės dalinimusi ir susidaro keturias haploidinės, bet dar nediferencijuotos ląstelės spermatidės. Vėliau spermatidės subręsta, įgyja būdingą sandarą ir virsta spermatozoidais. Iš viso spermatozoido formavimasis trunka apie 64 dienas.
Vaivadijos kelias 664 (Lenkija)
Vaivadijos kelias 664 - kelias šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje ir Augustavo apskrityje. Jungia Račkas ir Lipščanus. Ilgis - 63 km. Kelias atsiremia į Lenkijos-Baltarusijos valstybinę sieną.
Pagrindinės gyvenvietės prie kelio:
Vakcina
thumb|[[Raupai|Raupų vakcina ir įranga jai skirti]] Vakcina, arba skiepai – medicininis preparatas, skirtas įgyti imunitetui nuo infekcinės ligos. Imituodamas natūralią infekciją, šis preparatas parodo imuninei sistemai ligos sukėlėją, prieš kurį imuninė sistema pagamina antikūnus ir kitus gynybos mechanizmus.
Vakcinos gali būti profilaktinės ir gydomosios. Profilaktinių vakcinų paskirtis – nesukeliant ligos paleisti natūralius imuninės sistemos gynybinius mechanizmus prieš ligos sukėlėją. Kai organizmas susidurs su laukiniu infekcijos sukėlėju, jis jau turės apsaugą nuo jo, t. y. – imunitetą. Dažniausiai vakcinos yra skiepijamos sveikam žmogui, siekiant jį apsaugoti nuo užkrečiamų ligų. Vakcinavimas, taip pat gali būti naudojamas norint apsaugoti žmogų, turėjusį kontaktą su sergančiuoju.
Skiepijimas nuo užkrečiamųjų ligų priskiriamas prie didžiausių žmonijos atradimų. Vakcinos kasmet išgelbėja daugybę žmonių gyvybių. Be to, pasiskiepijus didžiajai visuomenės daliai, susidaro visuomenės imunitetas, ir taip apsaugomi net ir nesiskiepiję jos nariai. Nepaisant to, tai neužkerta kelio vakcinų kontroversijoms, antivakcininiams judėjimams.
Vakcinacijų istorija
1796 m. Edvardas Dženeris, šiuolaikinės imunoprofilaktikos pradininkas, atliko karvių raupų įskiepijimo eksperimentą ir sėkmingai paskiepijo berniuką. 1881 m. Lui Pasteras iškėlė skiepų nuo pasiutligės klausimą, o po ketverių metų šiais skiepais buvo paskiepytas pirmas žmogus. XX a. viduryje pradėta skiepyti kombinuotas vakcinas. 1986 m. paskelbtas pirmasis „Imunizavimo politikos“ dokumentas, kuriuo, kurdamos imunizavimo programas, rėmėsi daugelis pasaulio šalių. Vakcinos lėmė, kad pasaulyje išnyko raupai, baigia išnykti poliomielitas, sparčiai judama tymų ir raudonukės išnaikinimo link. Ėmus vakcinomis valdyti tokias ligas kaip stabligė, difterija, kokliušas, ženkliai sumažėjo naujagimių sergamumas šiomis ligomis.
Sudėtis
Vakcinos yra sudėtiniai imunobiologiniai preparatai, sudaryti iš susilpnintų arba užmuštų mikroorganizmų (bakterijų ar virusų) arba jų sudėtinių dalių (komponentų) bei pagalbinių cheminių medžiagų.
Vakciną sudaro:
Veikimo principas
Vakcinose naudojami mikroorganizmai arba jų dalys yra vadinami antigenais. Jų baltymų sandara skiriasi nuo žmogaus, todėl imuninė sistema juos atpažįsta, sukeldama imuninį atsaką bei suformuodama imunitetą sukėlėjui, t. y. atsparumą. Tam, kad imuninės sistemos elementai galėtų atpažinti antigeną, turi vykti uždegiminė reakcija antigeno patekimo vietoje. Uždegimo vietoje esančios biologiškai aktyvios medžiagos skatina antigeną prezentuojančių ląstelių chemotaksį, t. y., judėjimą ir koncentraciją antigeno patekimo vietoje. Šios ląstelės „suvalgo“ antigeną, jo dalis „parodo“ savo paviršiuje ir nukeliauja į limfmazgius. Limfmazgiuose esančioms b latęlėms antigeną prezentuojančios ląstelės perduoda informaciją apie antigeną. B ląstelės pradeda daugintis ir dalintis į dviejų tipų ląsteles: antikūnus gaminančias ir atminties ląsteles. Atminties ląstelės tarnauja kaip rezervas, kuris antrą kartą „susitikęs“ antigeną pradės gaminti antikūnus ir taip užtikrins savalaikį ir pakankamą jų kiekį, kad nugalėtų infekciją. Antikūnus gaminančios ląstelės užtikrina antikūnų, kurie atitinka antigeną t. y. sugeba su juo jungtis (specifiškumas) gamybą. Specifiški antigenui antikūnai jungiasi su į organizmą patekusiu infekcijos sukėlėju, prieš kurį jie buvo pagaminti ir taip padeda jį neutralizuoti. Jei infekcijos sukėlėjas yra virusas, antikūnai jungiasi prie jo ir neleidžia pastarajam patekti ir užkrėsti ląstelių. Jei tai bakterija – antikūnai „paženklina“ ją ir taip sudaro sąlygas kitoms imuninės sistemos ląstelėms – makrofagams, T limfocitams bakteriją sunaikinti.
Vakcinos antigenas turėtų sukelti imuninį atsaką, panašų į tikrą (natūralų) ligos sukėlėją.
Nepageidaujamos reakcijos
Galimos trys pagrindinės nepageidaujamos reakcijos į skiepą: vietinės (dažniausiai pasitaikančios), sisteminės (bendrosios) ir alerginės. Vietinės nepageidaujamos reakcijos pasireiškia gana dažnai vakcinos įskiepijimo vietoje. Jos yra nesunkios ir greitai praeina negydomos. Jas sukelia uždegiminė reakcija skiepijimo vietoje. Sisteminės reakcijos – karščiavimas (dažniausiai pasireiškianti šio tipo reakcija), silpnumas, raumenų skausmai, traukuliai (retai pasitaikanti komplikacija). Kitos sisteminės reakcijos yra specifinės ir priklauso nuo konkrečios vakcinos. Šios reakcijos gali sutapti su virusine infekcija ir nebūtinai yra reakcija į skiepą. Alerginės reakcijos, kilusios dėl skiepo, yra labai retos. Jas gali sukelti antigenas arba bet kuri sudėtinė vakcininio preparato dalis. Kadangi vakcinos yra baltyminės kilmės medikamentai, retais atvejais gali pasirėkšti greito tipo alerginė reakcija vadinama anafilaksija.
Molpadija
Graikų mitologijoje Molpadija („mirties giesmė“) – amazonė, kuri kovėsi už Antiopę ir Oritiją. Ji dalyvavo Atikos kare, kur matė, kaip karalienė Antiopė buvo sunkiai sužeista. Antiopė buvo taip stipriai sužeista, kad nebegalėjo gintis nuo Tesėjo ir jo vasalų. Tai matydama Molpadija užmušė karalinę su strėle (var. ietimi), taip ją išgelbėdama nuo Tesėjo išniekinimo.
Kitas jos vardas Hemitėja, kuris reiškia „pusiau dievė“. Todėl galėjo būti dievė ar pusdievė, kaip kai kurios amazonės.
Endriejavas
Endriejavas – miestelis Klaipėdos rajono savivaldybėje, 14 km į vakarus nuo Rietavo, prie kelio. Pietuose šalia miestelio praeina automagistralė. Seniūnijos centras, Endriejavo seniūnaitija. Stovi Endriejavo Šv. apaštalo Andriejaus bažnyčia (pastatyta 1943 m.), veikia Endriejavo pagrindinė mokykla, biblioteka (nuo 1946 m.), paštas (LT-96035).
miniatiūra|left|Įvažiavimas į miestelį
Etimologija
Iki XVIII a. pabaigos kaimas buvo žinomas kaip Vaitkaičiai. Manoma, kad dabartinis pavadinimas atsirado XVIII a. pabaigoje pagal pirmosios miestelio bažnyčios statytoją Andriejų Radzevičių (asmenvardinis vietovardis). Dar XX a. tarpukariu buvo rašomas kaip Andriejavas arba Andriejava.
Geografija
Šiauriniame miestelio pakraštyje telkšo Kapstato ežeras, šiauriniu pakraščiu teka Minijos intakas Veiviržas. 4 km į šiaurės vakarus – Ablingos memorialinis ansamblis. Prie miestelio išsidėstęs Endriejavo kalvagūbris (iki 130 m virš jūros lygio).
Istorija
1630 m. minima Endriejavo giria. Kaimas minimas nuo XVIII a. pradžios. 1780 m. pastatyta medinė bažnyčia. XIX a. Endriejavas buvo garsus grūdų ir linų prekymečiais. Nuo 1837 m. priklausė Rietavo Oginskiams. Apie 1800 m. įkurta parapija. 1835 m. Irenėjus Kleopas Oginskis panaikino baudžiavą. 1862 m. varpinėje pakabintas tuo metu didžiausias varpas Žemaitijoje. Spaudos draudimo metais miestelio šviesuomenę spauda aprūpindavo kunigas, rašytojas, vėliau Steigiamojo Seimo atstovas Povilas Dogelis. XIX a. Endriejavas buvo privatus miestelis Raseinių apskrityje.