cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Atsakomybė ginti
Kritika
Atsakomybės ginti norma kritikuojama nuo pat jos įtvirtinimo 2005-aisiais. Kritikų teigimu, RtoP yra pavojinga imperialistinė doktrina, kelianti grėsmę valstybių suvereniteto principui ir silpnesnių šalių politinei autonomijai, suteikianti galimybę įtakingoms valstybėms prisidengiant humanitariniais tikslais vykdyti karines intervencijas, ir pan. Ir atvirkščiai – ji kritikuojama už tuščią retoriką ir realių veiksmų nesiėmimą vykstant akivaizdiems plataus masto žmogaus teisių pažeidinėjimams. Nemažai diskusijų kyla ir dėl Atsakomybės ginti tikslų, prasmės, funkcijų, priemonių pagrįstumo ar piktnaudžiavimo jomis (pavyzdžiui, Gruzijos konflikto metu Rusija Atsakomybės ginti norma bandė pagrįsti jėgos panaudojimą situacijoje, kurioje nebuvo jokių genocido ar kitokių nusikaltimų žmogiškumui ženklų). Kita vertus, būta atvejų, kai įrodymų apie masinius žmogaus teisių pažeidinėjimus netrūko, tačiau Atsakomybės ginti doktrina nebuvo remtasi (pavyzdžiui, Somalyje, Afganistane ar Irake).
Ramoniškis (Obeliai)
Ramoniškis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 8 km į vakarus nuo Obelių.
Buhalteris profesionalas
Buhalteris profesionalas – profesinis vardas, suteikiamas buhalteriui Lietuvoje; aukščiausio lygio buhalterinės apskaitos specialisto vardas, kurį teikia Lietuvos buhalterių ir auditorių asociacija (nuo 2000 m.). LBAA yra vienintelė Lietuvoje, rengianti tokius buhalterius-profesionalus.
Buhalterių atestacija ir buhalterio profesionalo vardo suteikimas patvirtina:
Kvalifikaciniai reikalavimai
Pretendentas, siekiantis įgyti buhalterio profesionalo vardą, privalo atitikti šiuos reikalavimus:
Fumio Kishida
Fumijo Kišida (, g. 1957 m. liepos 29 d. Tokijuje) – Japonijos politikas, Atstovų rūmų narys, dabartinis šalies ministras pirmininkas (nuo 2021 m. spalio 4 d.). Anksčiau (2012–2017 m.) ėjo užsienio reikalų ministro pareigas.
Anthony Russo ir Joseph Russo
Entonis Ruso (, g. )  ir Džozefas Ruso (, g. ) – JAV režisieriai, prodiuseriai ir scenaristai.
Jie geriausiai žinomi dėl keturių „Marvel Cinematic Universe“ (MCU) filmų režisūros: „Kapitonas Amerika: Žiemos karys“ (2014 m.), „Kapitonas Amerika: Pilietinis karas“ (2016 m.), „Keršytojai: Begalybės karas“ (2018 m.) ir „Keršytojai: Pabaiga“ (2019 m.). Pasaulyje „Keršytojai: Pabaiga“ uždirbo daugiau nei 2,798 mlrd. dolerių ir tapo vienu pelningiausių visų laikų filmų.
Dėl savo sėkmės MCU filmuose šie broliai yra antri komerciškai sėkmingiausi visų laikų režisieriai po Steven Spielberg.
Višakio slėnio botaninis draustinis
Višakio slėnio botaninis draustinis – savivaldybės gamtinis draustinis Lietuvoje, Kazlų Rūdos savivaldybėje, apima Višakio upės slėnį nuo Kardokų iki Višakio Rūdos. Įsteigtas 1996 m.
Ažusienis (Pandėlys)
Ažusienis – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Raikėnų.
Višakio slėnio botaninis draustinis
Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti etaloninę, šiam slėniui būdingą, vandens, pelkių, pievų ir šlapių miškų augaliją, Lietuvos raudonosios knygos augalų rūšių (baltijinės gegūnės, dėmėtosios gegūnės ir vienalapio gedučio) augavietes. Teritorija taip pat priklauso Natura 2000 saugomų buveinių tinklui: saugomos buveinės yra rūšių turtingi briedgaurynai, eutrofiniai aukštieji žolynai, šienaujamos mezofitų pievos, nakalkingi šaltiniai ir šaltiniuotos pievos, pelkėti lapuočių miškai, aliuvinės pievos.
Rakverės mūšis
Rakverės mūšis – mūšis, vykęs 1603 m. kovo 5 d. Rakverėje, dab. Estijos teritorijoje. Susikovė Abiejų Tautų Respublikos (vad. Jonas Karolis Chodkevičius) ir Švedijos karalystės (vad. Andersas Lenartsonas) kariuomenės. Mūšį Lenkijos-Švedijos kare (1600–1611) dėl ginčijamų Livonijos teritorijų ir dominium Maris Baltici laimėjo ATR pusė.
Priežastys
Žemaičių seniūnas Jonas Karolis Chodkevičius, pakeitęs susirgųsį kariuomenės vadą etmoną Janą Zamoiskį, pradėjo 1603 m. kampaniją apsupdamas Dorpatą (dab. Tartu). Tuo metu į Revelį (dab. Talinas) pasiųstas švedų pulkininkas Andersas Lenartsonas sugebėjo surinkti apie 2000 kareivių ir pasuko link neseniai lenkų–lietuvių kariuomenės užimto Vezenburgo.
Pasekmės
Šiame mūšyje lietuviai prarado tik vieną žuvusį ir du sužeistus, tuo tarpu švedų pusė patyrė daug žymesnius nuostolius – 170 žuvusių, tarp kurių 70 vokiečių samdinių ir 100 estų pėstininkų. Lietuvių pergalė prie Vezenbergo pagreitino Dorpato kapituliaciją.
Halmaheros jūra
thumb|right|300px|Halmaheros jūra (pažymėta [[mėlynai)]]
Halmaheros jūra – jūra, priklausanti Ramiajam vandenynui. Yra Malajų salyne; ribojasi su Halmahera vakaruose, Vaigeo sala ir Irian Džaja rytuose, bei Seramo jūra pietuose. Plotas 75 000 km², didžiausias gylis – 2072 m, vidutinis – 747 m, vandens temperatūra siekia 28–29 °C, druskingumas – 34–34,6 ‰.
Vakarų Berlynas
Po II pasaulinio karo sąjungininkai Vokietiją padalino į keturias okupacines zonas. Berlynas, kuris buvo sovietų okupacinėje zonoje, taip pat buvo padalintas į keturis sektorius ir turėjo ypatingą statusą; jis buvo valdomas bendrai sukurtos sąjungininkų komendantūros. Savarankišku politiniu vienetu, turinčiu specialų tarptautinį statusą, Vakarų Berlynas tapo 1948 m. birželio mėn., kai JAV, D.Britanija ir Prancūzija atskyrė jį nuo Rytų Berlyno. Vakarų Berlyną valdyti buvo sudaryta 3 valstybių (JAV, D.Britanijos ir Prancūzijos) komendatūra.
1948 m. birželio mėn. Vakarų Berlyne įsigaliojo Vakarų Vokietijos pinigų reforma; nuo 1948 m. birželio 24 iki 1949 m. gegužės 12 d. TSRS vykdė Vakarų Berlyno blokadą. Ji tęsėsi 11 mėnesių. Blokada buvo reakcija į valiutos reformą Vakarų okupacinėse zonose ir vakariniame Berlyno sektoriuje. Vakarų valstybių atsakas buvo Vakarų Berlyno aprūpinimas oro transportu.
1950 m. spalio 1 d. įsigaliojo Vakarų Berlyno konstitucija. Vakarų Berlynas buvo įtrauktas į Vakarų Vokietijos (nuo 1949 m. VFR) politinę ir ekonominę sistemą.
1961 m. VDR vyriausybė sugriežtino sienos su Vakarų Berlynu kontrolę, nes inteligentai ir įvairių sričių specialistai šimtais persikeldavo gyventi į Vakarus, kur gaudavo geresnes gyvenimo sąlygas ir jų nepasiekdavo vokiečių saugumas STASI. Berlyno siena išskyrė tautiečius, giminaičius, net šeimos narius, bet pasiekė savo tikslą − sustabdė masinį rytiečių bėgimą į Vakarus. thumb|right|250px Berlynas, turbūt, yra vienintelė pasaulyje vieta, kur buvo izoliuota Vakarų Europa, kur viename mieste buvo du miestai, atskirti ilga ir aukšta siena, kur viename mieste galiojo dviejų valstybių įstatymai.
Sportas
Mieste 1974 m. vyko X pasaulio futbolo čempionatas. Miesto rinktinė buvo West Berlin XI.
Raudonplynio kraštovaizdžio draustinis
Raudonplynio kraštovaizdžio draustinis – savivaldybės gamtinis draustinis Lietuvoje, Kazlų Rūdos savivaldybėje, 3,5 km į šiaurės rytus nuo Višakio Rūdos, Kazlų Rūdos miškuose, tarp Raudonplynio ir Agurkiškės kaimų, ryčiau buvusio Raudonplynio durpyno. Įsteigtas 1996 m.
Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti tipišką Kazlų Rūdos teritorijos kraštovaizdžio kompleksą – žemyninius kopagūbrius, ypač ryškų žemyninių kopų fragmentą.
Kalendžinai
Kalendžinai – Rytų Afrikos tauta, priklausanti nilotams. Gyvena Kenijoje: Centrinio kalnyno vakariniuose ir šiauriniuose šlaituose, Kerijo slėnyje. Yra šiek tiek gyvenančių Tanzanijoje ir Ugandoje. Sudaro kipsigisai, marakvetai, nandžiai, pokotai, sabaotai, tukenai, elgėjai ir kt. Populiacija – virš 5 mln. žmonių (XX a. II pusėje – 3,25 mln.). Kalba kalendžinų kalba, priskiriama Rytų Sudano kalboms (Nilo-Sacharos kalbos). Dauguma išpažįsta tradicinę savo tikybą, yra krikščionių.
thumb|left|240px|Kalendžinų (žmonos) trobelė. Nairobio muziejus
Kalendžinai verčiasi klajokline ir pusiau klajokline gyvulininkyste (galvijai, ožkos, avys). Nandžiai, kipsigisai ir kai kurie kiti taip pat verčiasi žemdirbyste (sorgai, soros).
Tradicinis būstas – trobelė, ręsta iš vytelių, dengta žolių stogu.
Tradicinei kalendžinų tikybai būdingas protėvių kultas, totemizmas. Skiriasi atskirų genčių kultūra – pvz., nandžiai kultūriškai labiau panašūs į masajus, o pokotai – į karamodžongus.
Kalendžinai pasižymi savo sportiškumu: beveik pusė Kenijai atstovaujančių bėgikų yra kilę iš šios tautos (kalendžinai, kurie yra savo rungčių čempionai: Pamela Dželimo, Polas Tergatas, Vilsonas Kipsangas, Kipčogė Keinas ir kt.).
Babtų tvenkinys
Babtų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kauno rajone, 1,5 km į pietus nuo Babtų miestelio centro. Sudarytas užtvenkus Kiaunupio upę (Nevėžio intakas) 0,53 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,5 km, plotis – iki 0,11 km. Yra 2 salos (4 a ir 2,5 a). Altitudė 37,1 m. Krantai aukšti, plačiai apaugę medžiais ir krūmynais. Aplink tvenkinį plyti sodai. Priešsroviui iškart telkšo Šašių tvenkinys. Į pietvakarius įsikūręs Stabaunyčiaus kaimas.
Gaižiūnų–Palemono geležinkelis
Istorija
Linija nutiesta Vokietijos armijos reikmėms. Vėliau pritaikyta keleivių ir krovininėms reikmėms.
2014 m. spalio 15 d. baigta geležinkelio rekonstrukcija. Projekto metu rekonstruota 25,871 km geležinkelio kelio, paklota 5,593 km elektros, 3,175 km elektroninių ryšių ir 10,465 km signalizacijos tinklų bei 3,115 km drenažo. Rekonstrukcijos metu suremontuoti 3 tiltai, 5 pervažos, įrengta 14 naujų gofruotojo plieno pralaidų. Sutarties vertė siekia 74,9 mln. Lt.
Stirnelė
Stirnelė – viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Stirnių kaimo, prie kelio. Kaimo turizmo sodyba „Stirnelė“.
Būginiškiai
Būginiškiai – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietručius nuo Lebedžių.
Šampanė
Šampanė  – istorinė Prancūzijos sritis šalies šiaurės rytuose. Apima dabartinį Marnos departamentą, dalį Ardėnų, Mezo, Aukštutinės Marnos, Obo, Jono, Senos ir Marnos bei Enos departamentų. Didžiausi miestai – Trua, Sedanas, Reimsas, Šampanės Šalonas, Šomonas.
Pavadinimas kildinamas nuo Italijos regiono Kampanijos ( – 'lygumų kraštas'), į kurią panaši kraštovaizdžiu. thumb|left|Šampanės vynuogynai ties Verzenė (Verzenay)
Iki romėnams užkariaujant Galiją, Šampanėje gyveno keltai lingonai, senonai ir remai. Nuo II a. ėmė plisti krikščionybė. Galiją valdant Merovingams, dabartinės Šampanės teritorija buvo padalyta tarp Austrazijos ir Burgundijos karalysčių. X a. susijungus Trua ir Mo grafystėms čia susikūrė Šampanės provincija. XI a. pradžioje ji atiteko Blua ir Šartro grafams. Liudvikas X Šampanę prijungė prie karaliaus domeno. 1790 m. kaip atskira provincija panaikinta.
Brahmaloka
Brahmaloka  – senosios indų mitologijos aukščiausiasis, septintasis dangus, laukas (loka), kuriame gyvena pasaulio sutverėjas Brahma.
Hinduizme
Pasak hinduistinės mitologijos, Brahmaloka yra Meru kalno viršūnėje arba tiesiai virš jos. Į šį pasaulį patenka tik dori, išmintingi žmonės, išsivadavę iš samsaros. Jie gyvena Brahmalokoje medituodami tikrovę ir yra pasiekę amžinos palaimos būseną. Pati Brahmaloka dar skirstoma į kelis sluoksnius: maharloka (gyvena Bhrigus, kai kurie Pradžapačiai), janarloka (gyvena trys Brahmos sūnūs), tapoloka (gyvena Viradžas), satyaloka (gyvena pats Brahma, paniręs į meditaciją). Kituose mituose Brahmaloka vadinama tik Satjaloka. Brahmaloka išnyksta pasibaigus Brahmos gyvenimui ir įvykus didžiajai pasaulio pabaigai (mahapralajai).
Budizme
Budistinėje mitologijoje brahmalokomis vadinami sluoksniai, esantys virš devalokos. Jie sudaro dvi samsaros sritis – turinčias pavidalą (rūpadhātu) ir neturinčias pavidalo (arūpadhātu). Į pirmąją patenka 16 atskirų dangų, tame tarpe 9 žemutinės brahmalokos (taip pat asanyastya, bṛhatpala, 5 śuddhavasa dangūs), į antrąją patenka 4 dangūs. Pasak vadžrajanos mitologijos, aukščiausias dangus, apgyvendintas adi budos, vadinamas akaniṣṭha (jis yra virš arūpavacara sluoksnio). Brahmalokoje gyvenantys dievai vadinami brahmomis arba brahmakāyika (turinčiais Brahmos kūną). Tarp tokių dievų išskiriami Narada, Sahampatis, Tudu ir kt. Tiesa, Brahmalokos dievai nėra tobuli ir paklūsta karmai. Į šį pasaulį gali patekti ir mirtingieji, panirę į gilų susikaupimą (dhjaną).
Vosiškių apylinkė
Vosiškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Babtų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilkijos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Padauguvos apylinkės ir Panevėžiuko apylinkės.
Leopoldava
Leopoldava – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Pandėlio.
Gaižuvėlės apylinkė
Gaižuvėlės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Babtų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilkijos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Panevėžiuko apylinkės.
Lietuvos universitetų botanikos sodų asociacija
thumb|LUBSA logotipas Lietuvos universitetų botanikos sodų asociacija (LUBSA) – visuomeninė organizacija, vienijanti Lietuvos botanikos sodus, arboretumus ir kitas institucijas arba jų padalinius, taip pat privačius asmenis, kaupiančius augalų kolekcijas. Įkurta 2005 m. Būstinė - Kairėnų 43, Vilnius.
LUBSA tikslas koordinuoti asociacijos narių veiklą, atstovauti asociacijos narių interesus ir juos ginti, remti jų mokslinę bei švietėjišką veiklą. Asociacija deleguoja asmenį atstovauti Lietuvos botanikos sodus Europos botanikos sodų konsorciume.
Nariai
Tikrieji nariai:
Asocijuoti nariai:
Stirniai (Čiulėnai)
Stirniai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Toliejų.
Tesai
Tesai (sav. iteso) – Rytų Afrikos tauta, priklausanti nilotams. Gyvena Ugandoje (šiaurės rytinėje Kiogos ežero pakrantėje), Kenijoje (pietvakariuose, buv. Nianzos provincijoje) ir Pietų Sudane. Populiacija – ~3,8 mln. žmonių (XX a. II pusėje – 1,92 mln.). Kalba tesų kalba, priskiriama Rytų Sudano kalboms (Nilo-Sacharos kalbos). Pagrindinės tarmės: lokatanų, niangėjų, oromų. Nuo 1901 m. turi raštą (lotynų abėcėle). Dauguma tesų išpažįsta tradicinę savo tikybą, kiti – krikščionys.
Tesai susidarė nilotų gentims keliantis iš šiaurės rytų.
Tesai verčiasi gyvulininkyste (seniau – apeiginiams tikslams, dabar eksportui augina zebu), kapline žemdirbyste (eleusina, sorgai, batatai, kolonijiniu laikotarpiu – medvilnė). Pagrindinis amatas – medžio drožyba.
Tesai gyvena įtvirtintose, apskrito plano gyvenvietėse (kraaliuose). Būstas šalmo pavidalo, stogas dengtas žolių ryšuliais.
Tradiciniai tesų rūbai – juosta iš odos arba karnų, gausiai puošta variu ir kriauklėmis. Moterys kūną gausiai tatuiruoja. Buvo paprotys pašalinti du apatinius dantis.
Tesų virtuvės pagrindą sudaro virti sorų blyneliai, batatai, daržovės. Mėsa vartojama retai. Skanėstu laikytas zebu kraujas su daržovėmis ir žemės riešutais.
Tesų bendruomeninei sanklodai būdinga gimininė santvarka, suaugusiųjų klasės. Šeima didžioji, patriarchalinė, patrilinijinė. Būdinga poliginija.
Tesai – talentingi muzikantai. Dainas, šokius, istorines balades lydi styginių instrumentų muzika.
Bernatonių I tvenkinys
Bernatonių I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kauno rajone, 5 km į šiaurę nuo Raudondvario. Sudarytas užtvenkus Upytės upę (Nevėžio intakas) 3,3 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,16 km, plotis – iki 0,04. Altitudė 62,5 m. Krantai neaukšti, pietinis apaugęs medžiais ir krūmynais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Pasroviui už 0,4 km užtvenkus upę 2015 m. įrengtas naujas tvenkinys, kuris sąsiauriu susijungė su Bernatonių I tvenkiniu ir susidarė 2,5 ha tvenkinys su 1,44 km kranto linija.
Mikalinava (Rokiškis)
Mikalinava – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurę nuo Pandėlio.
Tarpinis rūtenis
Tarpinis rūtenis (Corydalis intermedia) Mérat) – žvirbliarūtinių (Fumariaceae) šeimos, rūtenių genties augalas. Tai nykstanti rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą (3 R kategorija).
Paplitimas ir augavietės
Paplitęs Pietų, Vidurio, Rytų ir Šiaurės Europoje. Lietuva yra ties rytiniu arealo pakraščiu. Dažniau aptinkamas Lietuvos pietinėje, pietrytinėje ir rytinėje dalyse. Auga plačialapių bei mišriuose miškuose, krūmuose, pamiškėse, upių šlaituose.
Biologija ir ekologija
Daugiametis 10–15 cm aukščio žolinis augalas, pavasarinis efemeroidas. Stiebagumbiai rutuliški, pilnaviduriai, juose kaupia maisto atsargas. Lapai ilgakočiai, dukart trilapiai; lapeliai suskaldyti pailgomis skiltimis. Stiebas ilgas, nešakotas, jo pamatas apaugęs blyškiais žvyneliais. Stiebo viršūnėje yra žiedynas – kekė, joje 1–5 (7) žiedai. Pažiedės lygiakraštės, kartais apatinės labai negiliai suskaldytos. Vainikėlis 10–15 mm ilgio, šviesiai purpurinis, su pentinu, kuriame kaupiamas nektaras. Žydi balandžio – gegužės mėnesiais, medžiams dar nesulapojus. Apdulkinamas vabzdžių. Vaisius – dežutė. Sėkloms subrendus (pirmoje vasaros pusėje) antžeminė augalo dalis sunyksta. Sėklos turi maistingus priedus elajosomas, kurios vilioja skruzdėlės. Skruzdėlės yra svarbios visų rūtenio genties augalų platintojos (mirmekochorija).
Grėsmės
Nyksta dėl miškų kirtimų, jų metu pažeistos miško paklotės. Jei greta auga paprastasis rūtenis, tarpinis rūtenis nyksta dėl hibridizacijos.
Piepalių apylinkė
Piepalių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Babtų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilkijos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Panevėžiuko apylinkės.
François Couperin
Fransua Kuperenas (, 1668 m. lapkričio 10 d., Paryžius – 1733 m. rugsėjo 12 d., ten pat) – Prancūzijos baroko kompozitorius ir klavesininkas.
Biografija
Fransua Kuperenas gimė 1668 m. lapkričio 10 d. Paryžiuje muzikų giminėje. Jo tėvas Šarlis Kuperenas buvo muzikantas ir žinomas kūriniais klavesinui (nei vienas neišliko). Dėdė Lui Kuperenas (1626−1661) buvo karaliaus muzikantas ir taip pat kompozitorius. Fransua buvo apmokytas tėvo ir 1679 m. tėvui mirus, motina sūnų atidavė mokyti Žakui Lomelenui, Saint-Jacques-la-Boucherie bažnyčios (neišlikusi) vargonininkui. Šarlis Kuperenas buvo vargonininku Sen Žervė (Saint Gervais) bažnyčioje ir jos taryba nusprendė, kad sūnus užims tėvo vietą, o iki jis sulauks pilnametystės bus samdomas laikinas vargonininkas. Ž. Tomelenas buvo garsus to meto vargonininkas ir jo mokomas F. Kuperenas taip pat tapo puikiu muzikantu. 1685 m. jis buvo pasamdytas vargonininku Sen Žervė bažnyčioje su 300 livrų alga ir 1689 m. jam suteiktas būstas bei alga pakelta iki 400 livrų, tiek kiek mokėta anksčiau jo tėvui. 1689 m. jis vedė Mariją Aną Anso, 1690 m. jiems gimė pirmasis vaikas, duktė Marija Madlen. Tuo pat metu F. Kuperenas pradėjo rašyti ir platinti pirmąsias savo muzikines kompozicijas, skirtas vargonams. 1693 m. vienas iš karališkųjų vargonininkų postų Versalyje tapo laisvas ir F. Kupereną tarp kitų kandidatų pasirinko karalius Liudvikas XIV. Jo alga šiame poste buvo 600 livrų. 1694 m. jis paskirtas karaliaus vaikų klavesino mokytoju ir iki 1706 m. mokė akomponavimo ir kompozicijos Burgundijos hercogą. 1695 m. jis paminėtas pirmos klasės vargonų ir klavesino mokytoju. 1701 m. žurnale Mercure galant paminėta, kad jis grojo koncertuose Orleano hercogo ir karališkuosiuose rūmuose.
F. Kuperenas garsėjo ir buvo gerbiamas klavesininkas. Jam buvo suteiktas riterystės rangas ir jis pasirašinėjo savo vardą su kavalieriaus (ševaljė) titulu, pavyzdžiui, 1705 m. ant duktės Margaritos Antuanetės krikšto liudijimo. 1707 m. jam gimė trečiasis ir paskutinis vaikas, sūnus Nikolia Lui, kuris mirė kūdikystėje. Kaip kompozitorius, F. Kuperenas labiausiai pagarsėjo kūriniais klavesinui, kurių siuitos buvo publikuotos keturiose knygose 1713−1730 metais. Kiti kompozitoriai dedikavo savo publikacijas jam. 1717 m. F. Kuperenas tapo pirmuoju karaliaus Liudviko XV klavesinininku, tačiau jau tuo metu jo sveikata pradėjo prastėti. Greitai jis atsisakė visų turėtų postų: paprašė karaliaus, kad jo klavesininko postas pereitų jo dukteriai Margaritai Antuanetei ir 1723 m. parūpino, kad į vargonininko postą Sen Žervė bažnyčioje būtų priimtas pusbrolis Nikolia Kuperenas. Savo posto atsisakymą jis motyvavo tuo, kad nebegali užlipti į savo vietą prie vargonų. Jis nebepajėgė 1724 m. prižiūrėti savo ketvirtosios knygos paruošimo publikavimui. Po ilgų sunkių metų Fransua Kuperenas mirė 1733 m. rugsėjo 12 d. Paryžiuje, buvo palaidotas Šv. Juozapo bažnyčioje. Jo kūriniai klavesinui pasižymėjo prancūziškos muzikos ypatybių vienijimu su itališkosios mokyklos bruožais. Jis buvo ypač paveiktas A. Korelio ir išplatino Prancūzijoje itališką trio sonatos formą. Jis taip pat yra sukūręs kamerinės muzikos koncertų ir religinių kūrinių (Leçons de ténèbres, 1715).
Wilhelm von Leeb
Vilhelmas fon Lėbas (, 1876 m. rugsėjo 5 d. Landsberge prie Lecho – 1956 m. balandžio 29 d. Fiusene – vokiečių karinis veikėjas, Vermachto feldmaršalas (1940 m.).
Biografija
Gimė Bavarijos kariuomenės majoro šeimoje. Jaunesnysis brolis Emilis buvo tapęs Vermachto artilerijos generolu. 1895 m., baigęs baigęs gimnaziją, pradėjo fanenjunkerio karo tarnybą Vokietijos imperijos 4-ajame Bavarijos lauko artilerijos pulke. 1897 m. tapo leitenantu. Rytų Azijos ekspedicinio lauko artilerijos pulko sudėtyje dalyvavo numalšinant Boksininkų sukilimą Kinijoje. 1906 m. baigė Bavarijos karo akademiją. 1912 m. pakeltas į kapitonus, tarnavo 10-ajame lauko artilerijos pulke. Nuo 1914 m. kovo – Bavarijos armijos korpuso štabo viršininko pavaduotojas. Pirmojo pasaulinio karo pradžioje tarnavo Vakarų fronte, vėliau dalyvavo karo veiksmuose Rytų fronte. Pasižymėjo Vokietijos kariuomenės 1915 m. gegužę ir birželį vykdytoje Gorlicių puolimo operacijoje. 1916 m. gegužę pakeltas į majorus. Nuo 1917 m. vasario vėl tarnavo Vakarų fronte veikusios Ruprechto princo armijų grupės štabe. Po karo tarnavo Reichsvere. Nuo 1919 m. dirbo Karo ministerijoje. 1920 m. pakeltas į pulkininkus leitenantus. Nuo 1924 m. iki 1926 m. buvo artilerijos pulko bataliono vadas, o nuo 1926 m. iki 1928 m. – artilerijos pulko vadas. 1928 m. paskirtas vadovauti karo apygardos artilerijai. 1929 m. vasarį pakeltas į generolus majorus, o tų pačių metų gruodį – į generolus leitenantus. 1930 m. paskirtas vadovauti 7-ajai karo apygardai ir 7-ajai Bavarijos pėstininkų divizijai. Nepalaikė nacių vykdytos politikos ir A. Hitlerio atėjimo į valdžią. 1933 m. spalį paskirtas 2-osios armijų grupės, dislokuotos Kaselyje, vadu. 1934 m. sausį pakeltas į artilerijos generolus. 1938 m. vasarį, dėl kilusios Fričo-Blombergo krizės, A. Hitlerio reikalavimu atsistatydino iš pareigų. Tų pačių metų liepą grąžintas į tarnybą bei paskirtas vadovauti 12-ajai armijai, kuri užėmė Sudetų kraštą. 1939 m. paskirtas vadovauti Armijų grupei Šiaurė. Už sėkmingą Lenkijos užėmimo kampaniją 1939 m. lapkritį pakeltas į generolus pulkininkus. Mūšio dėl Prancūzijos metu vadovavo Armijų grupei C. 1940 m. liepos 19 d. jam, kaip ir dar 11 Vermachto aukščiausio rango generolų, buvo suteiktas feldmaršalo laipsnis už jų veiksmus žaibiškai nugalint Prancūziją. Barbarosos operacijos metu vėl vadovavo Armijų grupei Šiaurė, kuriai buvo pavesta užimti Baltijos šalis ir Leningradą. 1942 m. sausį, dėl patirtų nesėkmių Rytų fronte, atsistatydino iš pareigų ir buvo perkeltas į rezervą. 1945 m. gegužės 2 d. JAV pajėgų paimtas į nelaisvę. Tęstinio Niurnbergo karo tribunolo proceso metu, 1948 m. spalį nuteistas 3 m. kalėti už karo nusikaltimus. Dėl to, kad jau iki nuosprendžio buvo kalintas daugiau nei 3 metus, iš kalėjimo paleistas.
Maungdo
Maungdo (MY မောင်တောမြို့ (maung:tau mrui.)) – miestas vakarų Mianmare, Rachinų valstijoje, 25 km nuo Butidaungo, Maju kalnų papėdėje, Bengalijos įlankos pakrantėje, Nafo estuarijos atskirtas nuo Bangladešo ir Teknafo miesto. Rajono centras. Praeina Sitvės–Čitagongo kelias.
2014 m. apie 80 % miesto gyventojų sudarė musulmonai rohinjai. Kiti – rachinai, bamarai, kameinai ir kt.
thumb|left|180px|Laikrodžio bokštas
Istorija
2016–2017 m. Maungdo vyko susirėmimai tarp rohinjų sukilėlių ir Mianmaro policijos. Daug rohinjų iš miesto ir apylinkių pasitraukė.
Jonas Damaskietis
thumb|200px|Šv. Jonas Damaskietis, XIV a. [[ikona]] '''Šv. Jonas Damaskietis''' (apie 676–749 m.) – VIII a. Sirijos krikščionių veikėjas, vienuolis, vienas iš Rytų krikščionių bažnyčių „tėvų“. Pagarsėjo kova prieš Bizantijos imperatoriaus inicijuotą ikonoklazmą, pripažintas katalikų „Bažnyčios mokytoju“.
Biografija
Patikimų žinių apie šv. Jono gyvenimą nedaug. Daugiausiai informacijos apie jo gyvenimą pateikė Jeruzalės patriarchas Jonas, tikriausiai iš X a., remdamasis dar ankstesniu arabišku šaltiniu. Šio Jono teksto išliko du variantai – graikiškas ir arabiškas. Pastarąjį parašė vienuolis Mykolas, paminėjęs, kad išgyveno 1084 m. Antiochijos apsiaustį dėka šv. Barboros ir šv. Jono Damaskiečio, tad apsiėmė parašyti šv. Jono Damaskiečio biografiją, nes tuo laiku nebuvo nei vienos.
Tradiciškai tvirtinama, kad šv. Jonas Damaskietis gimė apie 676 m. Damaske. Kita versija, jis gimė anksčiau, nes minėta, kad jis buvo poeto Al Achtalo draugas ir jie kartu lankėsi Jazido I aplinkoje. Jazidas I kalifu tapo 680 m. būdamas 36 metų amžiaus ir tai reikštų, kad šv. Jonas vėliausiai gimė apie 660 m. Šaltiniuose tvirtinta, kad jo mokytoju buvo sicilietis vienuolis Kozmas, paimtas arabų į nelaisvę ir pargabentas į Damaską. Arabai žygį į Siciliją buvo surengę 664 m. Visose ankstyvosiose biografijose tvirtinama, kad šv. Jonas įgijo aukšto lygmens išsilavinimą tiek teologinių, tiek sekuliariųjų dalykų srityse. Tradicine jo mirties data laikoma 749 m. gruodžio 4 d. Jis buvo kilęs iš Sirijos krikščionių giminės, kurie minimi Mansūrais. Iš to sprendžiama, kad jo giminė buvo arabų krikščionių. Kita versija, jis buvo kilęs iš kažkurių Sirijos genčių, o tokią pavardę priskyrė Siriją užvaldę arabai. Minima, kad jo tėvas ir senelis dirbo valdžios administracijoje Damaske ir jis pats užėmė reikšmingą postą, bet iš biografijų neaišku, būtent kokį. Nėra aišku, kada ir kodėl šv. Jonas Damaskietis tapo vienuoliu ir persikėlė į Palestiną (tradiciškai manoma, kad jis priklausė Mar Sabos vienuolynui prie Jeruzalės). Yra iškelta versija, kad tai atsitiko apie 706 m. kalifui Validui I atleidus daugelį krikščionių administracijos darbuotojų ir pakeitus juos musulmonais. Kita versija, dar apie 730 m. šv. Jonas tebebuvo Damaske, kai jau jis buvo pradėjęs kovą su 726 m. Bizantijos imperatoriaus Leono III inicijuotu ikonoklazmu.
Šv. Jonas Damaskietis parašė tris traktatus (laiškus), kuriuose gynė krikščionių kryžių, ikonų ir kitų relikvijų garbinimą nuo ikonoklastinio požiūrio, kad tai yra stabmeldystė. Vienas iš pagrindinių jo įrodymų buvo Jėzaus Kristaus prisikėlimo ir pasirodymo medžiagiškuoju pavidalu argumentas. Jis teigė, kad šventų vietų ir asmenų garbinimas neturi nieko bendro su stabmeldyste ir minėjo, kad tokių garbinimo pavyzdžių yra aprašytų Senajame Testamente (Nojaus arka, Aarono lazda). Tvirtino, kad ikonoklastų medžiagiškumo atmetimas suartina juos su manichėjais. Jo laiškai plito Bizantijos imperijos teritorijoje sukeldami didžiulį imperatoriaus įtūžį. Beveik tikra, kad šv. Jonas nebūtų galėjęs taip rašyti, jei nebūtų gyvenęs arabų kalifato teritorijoje, t. y. nepasiekiamas Bizantijos imperatoriaus valdžiai. Pasak legendos, imperatorius perėmė vieną jo laiškų ir liepė suimituojant jo raštą parašyti laišką, kuriame šv. Jonas žada įduoti Damaską Bizantijos pajėgoms. Imperatorius pasirūpino, kad šis laiškas patektų į Damasko kalifo rankas. Kalifas liepė nukirsti šv. Jonui laišką rašiusią ranką. Šv. Jonas esą po to karštai pasimeldė švč. Marijai ir jo ranka stebuklingu būdu prigijo. Iš to kalifas įtikėjo šv. Jono nekaltumu. 754 m. Konstantinopolio sinode jis buvo pasmerktas ir išvadintas „prakeiktu saracėnų palaikytoju“, „išdavikišku vaizdų garbintoju“ ir kt. Tačiau iš sinodo nutarimo turinio sprendžiama, kad tuo metu šv. Jonas jau buvo miręs. Jis parašė apie 150 darbų ir buvo pramintas „auksiniu oratoriumi“. Šv. Jonas buvo anksčiausias iš pagrindinių krikščionių teologų, kuris aptarė islamo klausimą. Jis nepažino islame naujos religijos ir laikė jį krikščionybės erezija, kuri turi būti nuosekliai paneigta. Svarbiausiu jo veikalu yra trijų dalių „Pažinimo šaltinis“, iš kurių svarbiausia trečioji dalis „Ortodoksinis tikėjimas“, kurioje šv. Jonas apibendrino ankstesnių teologų mintis. Popiežius Leonas XIII jį paskelbė katalikų „Bažnyčios mokytoju“.
Stephen Kiprotich
Stivenas Kiprotičas (g. 1989 m. vasario 27 d.) – Ugandos lengvaatletis, kuris specializuojasi ilgų nuotolių bėgimuose. Olimpinis ir pasaulio čempionas.
Mercedes-Benz Arena (Berlynas)
Mercedes-Benz Arena (2008–2015 vadinta O2 World) – universali tarptautinio lygio sporto, pramogų ir verslo arena Berlyne. Arena pradėta statyti 2006 m., o 2008 m. rugsėjį pradėjo veikti. Iki 2015 m. arena buvo vadinama O2 arena, o po to pavadinimo teises išpirko Mercedes-Benz.
Arenoje savo namų rungtynes žaidžia krepšinio komandos Berlyno ALBA ir Eisbären Berlin.
2015 m. rugsėjo 5-20 dienomis čia vyko 2015 m. Europos krepšinio čempionatas.
Graužėnų apylinkė
Graužėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Veliuonos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilkijos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Pasnietalio apylinkės ir Pelučių apylinkės.
Stirninė
Stirnine vadinami kaimai:
Mečys Barkauskas
Mečys Barkauskas (Mečius, Mečislovas Barkauskis) (1902 m. vasario 21 d. Joniškyje – mirties ir palaidojimo vieta nežinoma) – lietuvių fotografas.
Biografija
Gimė Šiaulių miesčionių Julijono ir Adolfinos Ginkevičiūtės Barkauskų šeimoje. Brolis Bronius Barkauskas nuo 1955 metų dirbo fotografu Lietuvos kino studijoje; sesuo Pulcherija – fotografė mėgėja.
1919 m. balandžio 13 d. – 1920 m. gegužės 14 d. M. Barkauskas tarnavo savanoriu. 1928 m. birželio 16 d. apdovanotas Lietuvos kariuomenės kūrėjo savanorio medaliu (liudijimas Nr. 2800) ir Lietuvos nepriklausomybės medaliu.
Fotografija
alt=M. Barkausko fotografijų ženklinimas|miniatiūra|M. Barkausko fotografijų ženklinimas 1920 m. Kelmėje, Tauragės g. 23, atidarė savo pirmąją foto ateljė. 1922 m. ateljė įkūrė Kuršėnuose.
Apytikriai nuo 1933 m. M. Barkausko foto ateljė pavadinimu „Foto Centras“ veikė Kretingoje, Viešoji aikštė 14.
1937 m. M. Barkausko foto ateljė „Foto centras“ įregistruota Palangoje, Basanavičiaus pr. 2 (greičiausiai buvo Kretingos centro filialas vasaros sezonui).
Turėjo bent du dumplinius fotoaparatus: vieną didelį – studijinį, kitą – mažiuką, kelioninį. M. Barkauskas gražiausias savo nuotraukas platino kaip atvirukus.
Fotografijas ženklino septynių rūšių antspaudais, dviejų rūšių kontaktiniu būdu atspaudžiamomis vinjetėmis bei dviem kontaktiniu būdu ant vaizdo atspaudžiamais autografais.
M. Barkauskas dirbo ne tik foto studijoje, bet keliavo po visą Lietuvą ir fotografavo miestelių šventes, įvairius įvykius, žmonių buitį, apylinkių vaizdus ir pan.
1930 m., švenčiant 500-ąsias Vytauto Didžiojo mirimo metines, M. Barkauskas dalyvavo Vytauto Didžiojo paveikslo kelionėje po Lietuvą ir fiksavo visus svarbiausius įvykius, padarė per 2000 nuotraukų. Vėliau iš gražiausių (arba klientų pasirinktų) nuotraukų leido albumus „Lietuva vaizduose“.
Parodos
alt=Žvejai. Fot. M. Barkauskas|miniatiūra|Žvejai. Fot. M. Barkauskas 1930 m. liaudies meno dirbinių parodoje Šiauliuose. Apdovanotas Žemės ūkio rūmų I laipsnio pagyrimo raštu.
1933 m. Lietuvių tautai populiarinti draugijos „Putpelė“ parodoje Šiaulių Mergaičių gimnazijoje. M. Barkauskas pristatė 60 fotografijų.
1933 m. gruodžio mėn. 17-27 d. Kaune Lietuvos fotomėgėjų sąjungos 1-oje parodoje. Pristatė 16 fotografijų.
Look Down, See Us
Look Down, See Us – antrasis amerikiečių muzikanto John Frusciante EP Trickfinger pseudonimu, išleistas 2020 m. kovo 29 d. EP buvo pirmasis atlikėjo įkurtos įrašų leidyklos „Evar Records“ įrašas, taip pat įrašytas daug vėliau, nei ankstesnieji „Trickfinger“ įrašai.
Joshua Cheptegei
Džošua Čeptegėjus (g. 1996 m. rugsėjo 12 d.) – Ugandos lengvaatletis, kuris specializuojasi ilgų nuotolių bėgimuose. Olimpietis, pasaulio čempionatų prizininkas, daugkartinis pasaulio rekordininkas.
Biografija
2014 m. pasaulio jaunimo čempionate laimėjo 10000 m bėgimą. 2015 m. debiutavo pasaulio suaugusiųjų čempionate, kuriame 10000 m bėgimo varžybose užėmė 9-ą vietą. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Cheptegei liko 8-as 5000 m bėgime ir 6-as 10000 m bėgime.
2017 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionate iškovojo sidabro medalį. 2018 m. Sandraugos žaidynėse pelnė du aukso medalius. Tais pačiais metais sportininkas pagerino pasaulio 15 km bėgimo keliu rekordą. 2019 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionate iškovojo savo pirmąjį pasaulio čempiono titulą. Tais pačiais metais pagerintas pasaulio 10 km bėgimo rekordas.
2020 m. rugpjūtį Cheptegei varžybose Monake pagerino pasaulio 5000 m bėgimo rekordą.
2020 m. vasaros olimpinių žaidynių 10000 m bėgimo finale pelnė sidabro medalį.
Plavėjų akmuo
Plavėjų akmuo – mitologinis akmuo su iškaltais ženklais Plavėjų kaime, Dūkšto seniūnijoje, Ignalinos rajone. Akmuo slūgso apie 6 km į šiaurės vakarus nuo Dūkšto, sekliame pakelės griovyje prie kelio (iš šiaurės pusės), pusiaukelėje tarp kryžkelių į Plavėjus ir Aukštakalnius. Riedulys gerai matomas nuo kelio – toje vietoje yra nuovaža tarp medžių į pievą. Paminklas pažymėtas, informacinėje lentelėje pateikta trumpa istorija. Šis akmuo yra apdorotas žmogaus, manoma, tarnavo kaip riboženklis, žymėjęs žemės valdų ribas. miniatiūra|240px|left|Vaizdas į paminklinį akmenį iš toliau – jis slūgso prie nuovažos į pievą
Rygos arena
Rygos arena universali pramogų ir sporto arena Rygoje. Labiausiai arena naudojama koncertams, ledo ritulio ir krepšinio varžyboms.
Plavėjų akmuo
Ženklai
Akmuo pilkai rausvas stambiagrūdis granitas, išskilinėjęs, kiek patrauktas iš pirminės savo vietos. Netaisyklingos formos, 2,8 m ilgio rytų-vakarų kryptimi, maždaug 1-1,5 m pločio ir iki 1 m aukščio pietiniame gale. Akmens pietiniame šone iškalti du 8 cm ilgio ir 7,5 cm aukščio skaičiai – „18“. Maždaug 7 cm atstumu nuo jų yra 25 cm ilgio 6,5-11 cm aukščio data – „1860“, o 4 cm žemiau jos – neaiškus ženklas, kiek primenantis netaisyklingą kryželį lenktomis kryžmomis. Griovelių plotis 0,5-1 cm, gylis iki 1 cm.
Zaluskių biblioteka
miniatiūra|Zaluskių biblioteka įkurta Karalių name [[Varšuva|Varšuvoje]] Zaluskių biblioteka – Varšuvoje 1747–1795 m. katalikų vyskupų Juzefo Andžejaus Zaluskio ir jo brolio Andžejaus Stanislovo Zaluskio pastatyta biblioteka.
Rygos arena
2015 m. rugsėjo 5–20 dienomis arenoje vyko 2015 m. Europos krepšinio čempionatas.
Zaluskių biblioteka
Biblioteka buvo pirmoji Lenkijos viešoji biblioteka, didžiausia biblioteka Lenkijoje ir viena ankstyviausių viešųjų bibliotekų Europoje. kairėje|miniatiūra|250x250px|Zaluskių biblioteka statybų metu, nutapyta [[Zygmunt Vogel|Vogelio]] Visoje Europoje buvo tik dvi ar trys bibliotekos, galinčios pasigirti tokiais fondais. Bibliotekoje iš pradžių saugota apie 200 000 įvairių vienetų, o iki 1780-ųjų pabaigos jų skaičius išaugo iki maždaug 400 000 spausdinių, žemėlapių ir rankraščių. Taip pat sukaupta meno, mokslinių instrumentų, augalų ir gyvūnų pavyzdžių kolekcija. miniatiūra|207x207px| Zaluskių bibliotekos [[ekslibrisas]]
Po Kosciuškos sukilimo (1794 m.) Rusijos kariuomenė, veikdama pagal Jekaterinos II nurodymus, užgrobė bibliotekos fondus ir pervežė juos į asmeninę carienės kolekciją Sankt Peterburge, kur po metų jie tapo naujai įkurtos imperatoriškosios viešosios bibliotekos pagrindu.
Klausučių apylinkė (Vilkija)
Klausučių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Seredžiaus valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilkijos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Seredžiaus apylinkės ir Veliuonos apylinkės.
Ignalinos rajono savivaldybės viešoji biblioteka
Ignalinos rajono savivaldybės viešoji biblioteka – pagrindinė Ignalinos rajono savivaldybės biblioteka, įsikūrusi Ignalinos miesto centre, Atgimimo g. 20, į rytus nuo Ignalinos bažnyčios.
Istorija
Biblioteka įkurta 1941 m. kaip Švenčionių apskrities Ignalinos valsčiaus biblioteka (Liaudies g.). 1950 m. pertvarkyta į Ignalinos rajoninę biblioteką (Laisvės g. 40). 1952 m. įkurta vaikų rajoninė biblioteka (Laisvės g. 45). 1972 m. visi tuometiniai rajono ūkiai jau turėjo bibliotekas, 1975 m. buvo užbaigtas bibliotekų steigimo planas, rajone buvo 50 bibliotekų.
1977 m. rajoninė biblioteka reorganizuota į centrinę rajono biblioteką (Laisvės g.) su centralizuotu bibliotekų valdymu ir 37 filialais. Vaikų rajoninė biblioteka tais pat metais reorganizuota į centrinės bibliotekos vaikų literatūros skyrių. 1984 m. biblioteka persikėlė į erdvesnes patalpas M. Melnikaitės gatvėje 20/1 (dabar Atgimimo g. 20/1). 1995 m. priėmus Lietuvos Respublikos bibliotekų įstatymą, buvo pakeistas bibliotekos pavadinimas – ji tapo Ignalinos rajono savivaldybės viešąja biblioteka, įgijo juridinio asmens teises.
2006 m. pradėta viešosios bibliotekos pastato renovacija, 2008 m. spalio 8 d. biblioteka pradėjo darbą renovuotame pastate.
Filialai
Bibliotekoje 2022 m. vasarį veikė 1 miesto ir 19 kaimo filialų, 4 bibliotekinio aptarnavimo punktai (Antalksnės, Rubelninkų, Švedriškės, Taujūnų).
XXI a. pradžioje uždaryti filialai:
Daujėnų naminė duona
miniatiūra|250px|right|Į plėvelę įpakuota Daujėnų naminė duona miniatiūra|250px|right|Daujėnų duoną vežiojantis autobusiukas Daujėnuose
Daujėnų naminė duona – lietuviška juoda ruginė duona, Europos Sąjungoje saugomas produktas, gaminamas pagal senovinę receptūrą. Ši duona turi gilias kepimo tradicijas Daujėnų krašte, Pasvalio rajone.
2014 m. vasario mėn. Europos Komisija (EK) įtraukė Daujėnų naminę duoną į Saugomų geografinių nuorodų (SGN) registrą, kurį sudaro daugiau nei 1200 saugomų produktų Europoje. Ji tapo šeštuoju lietuvišku saugomu paveldu Europos Sąjungoje. SGN sąraše dar yra įtraukti žemaitiškas kastinys, „Stakliškių midus“, lietuviškas varškės sūris, Seinų–Lazdijų krašto medus ir skilandis.
Pateikiant paraišką EK, reikėjo surinkti visą būtiną medžiagą apie naminės duonos receptūrą, gamybos procesą, įrankius ir kt. Teko net skaičiuoti malūnus, kuriuose malami šiai duonai tinkami miltai, taip pat rinkti archyvinius duomenis apie Daujėnų geografinę vietovę, naminės duonos kepimo tradicijas Daujėnuose.
Istorija
Daujėnuose ruginė naminė duona duonkepėse krosnyse kepama jau kelis šimtmečius, nuo XVII a. Kiekvienas ūkininkas kepdavo duoną savo šeimos reikmėms, tam turėjo visą reikalingą įrangą: girnas grūdams malti, medinius ąžuolinius duonkubilius tešlai rauginti, molines duonkepes krosnis, medines ližes. Viską pasigamindavo patys ir saugodavo šeimoje bei perduodavo iš kartos į kartą. Per ilgą laiką susiformavo ir iki šiandien išliko gilios šios duonos kepimo savo ūkyje tradicijos, kurių nepalietė vėliau paplitusi pramoninė duonos gamyba.
XX a. pabaigoje, atsiradus sąlygoms prekinei gamybai iš ūkio, nuo 1995 m. pradėta prekiauti Daujėnų namine duona, o jos kepimas namuose tapo šeimos verslu, neperžengusiu savo ūkio ribų. Daujėnų naminė duona nuo 2002 m. pripažinta kulinarijos paveldo produktu, o 2009 m. LR Žemės ūkio ministerijoje sertifikuota kaip tautinio paveldo produktas.
Gamybos ypatybės
Daujėnų naminė duona yra juoda ruginė duona, kurios visa gamyba vyksta namų ūkyje, laikantis tradicinio būdo – ruginių miltų tešla rauginama lėtai mediniame kubile ir kepama tik žarijų arba padinėje krosnyje. Duonai gaminti naudojami ruginiai pasijoti miltai, vanduo, cukrus, druska, kmynai ir duonkubilyje esantis savaiminis raugas.
Daujėnų duonos išskirtinumą lemia sukaupta senųjų šeimininkių informacija, tradicinės receptūros ir tradiciniai gamybos metodai, naudojant autentišką įrangą. Duonos kokybę ir skonį ypač lemia duonkubilis ir jame pasiliekantis raugas. Tuo paremta duonkubilio neskolinimo kitai šeimininkei tradicija, kad pasiskolinusioji neišsineštų duonos rūgšties ir nesugadintų toje šeimoje susiklosčiusio raugo. Rauginimo trukmę ir maišymo laiką kiekvienas gamintojas nustato remdamasis savo žiniomis bei patirtimi. Visas gamybos procesas atliekamas laikantis tradicinio metodo, daugiausia rankomis: ruginių miltų plikinio įmaišymas, lėtasis rauginimas savaiminiu raugu, duonos minkymas ąžuoliniame kubiliuke. Ąžuolo mediena išsaugo į duonkubilio sieneles įsigėrusį raugą, kuris duonai suteikia specifinį skonį. Dėl to ąžuoliniai gamybos reikmenys naudojami perduodant iš kartos į kartą.
Tan Džunji
Tan Džunji (g. 1991 m. gegužės 29 d. Čongčinge) – Kinijos šachmatininkė, šešioliktoji pasaulio moterų klasikinių šachmatų čempionė (2017 m.), Kinijos moterų šachmatų čempionė (2015 m.).
Mikniškiai (Rokiškis)
Mikniškiai – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Lebedžių.
Tan Džunji
Nuo 2007 m. moterų didmeistrė, nuo 2008 m. – tarptautinis meistras, o 2017 m. FIDE suteikė didmeistrio titulą.
Pasaulio jaunių čempionatai
Tan Džunji gabumai atsiskleidė anksti. Ji nuo 2000 m. iki 2003 m. sėkmingai žaidė vaikų ir jaunučių amžiaus grupių pasaulio šachmatų čempionatuose: būdama 9 metų Oropesoje del Mar (Ispanija) vykusiame 2000 m. pasaulio jaunių šachmatų čempionate, laimėjo pirmąją vietą mergaičių iki 10 metų amžiaus grupėje (9 tšk. iš 11).
2001 m. ten pat vykusiame 2001 m. pasaulio jaunių šachmatų čempionate, dar kartą dalyvaudama iki 10 m. mergaičių grupėje, savo pasiekimą pakartojo (10 tšk. iš 11). Būdama 11-kos, 2002 m. Heraklione vykusiame pasaulio jaunių čempionate, žaidė mergaičių iki 12 metų amžiaus grupėje ir laimėjo sau trečią aukso medalį (9 tšk. iš 11). Žaidžiant toje pat mergaičių amžiaus grupėje 2003 m. Kalitėjoje vykusiame pasaulio jaunių šachmatų šachmatų čempionate, jai atiteko bronzos medalis (8,5 tšk. iš 11).
Kinijos čempionatai
Tan Džunji Kinijos moterų šachmatų čempionatuose yra laimėjusi aukso, sidabro ir bronzos medalių. 2009 m. užėmė trečią vietą, 2010 m. - vėl trečią, 2015 m. gegužės 18–29 d. Sinchua vykusiame Kinijos moterų čempionate, surinkusi 8,5 tšk. iš 11, tapo Kinijos moterų šachmatų čempione. 2016 m. čempionate buvo antra (7,5 tšk. iš 11). , o 2017 m. - trečia.
Pasaulio moterų šachmatų čempionatai
Pasaulio moterų šachmatų čempionato viršūnė pasidavė ne iš karto.
Pirmasis bandymas
2004 m. dar 13-kos metų neturinti Tan Džunji debiutavo Elistoje vykusiame pasaulio moterų šachmatų čempionate. Pirmajame rate teko žaisti su būsima čempionato nugalėtoja Antoaneta Stefanova, tad teko pralaimėti 0:2.
Antrasis bandymas
2008 m. Tan Džunji pateko į Pasaulio moterų čempionato atkrentamąjį čempionatą iš Azijos zoninio turnyro. Tačiau 2-ame rate pralaimėjo švedei Pia Kramling rezultatu ½:1½.
Trečiasis bandymas
2015 m. Tan Džunji, pagal vidutinį reitingų sąrašą pateko į 2015 m. pasaulio moterų atkrentamąjį šachmatų čempionatą. . Jis jai nebuvo sėkmingas: antrajame rate po lygiųjų pirmojoje partijoje, žaidžiant antrąją teko pralaimėti gruzinei Lelai Javakhišvili partiją ir mačą - ½:1½.
Pasaulio moterų šachmatų čempionė
2015 m. ji laimėjo Čžunšanyje vykusį Azijos moterų zoninį (3,5) turnyrą (8,5 iš 11)
Ratedaungas
Ratedaungas (MY ရသေ့တောင်မြို့) – miestas vakarų Mianmare, Rachinų valstijoje, 65 km į šiaurės vakarus nuo Sitvės, Maju upės (estuarijos) pakrantėje, Maju kalnų papėdėje. Praeina Sitvės–Aizavlio kelias.
Tan Džunji
Pasaulio moterų šachmatų čempionė
Tai jai leido dalyvauti Teherane vykusiame 2017 m. pasaulio moterų šachmatų čempionate. Jis buvo sėkmingas: pirmajame rate laimėjo mačą prieš JAV šachmatininkę S. Foisor – 1½:½, antrame: po atkaklios kovos, ukrainietę A. Ušeniną – 4½:4½ (po Armagedono part.), trečiame: po papildomų greitųjų partijų, indę R. Padmini – 3½:2½, ketvirtajame: savo tautietę Džju Vendžjin – 1½:½, penktajame: indę D. Hariką – 5:4 (po Armagedono part.) ir pateko į finalą, kur žaidė 4 partijų mačą su ukrainiete Ana Muzyčiuk.
Ratedaungas
2014 m. daugumą miesto gyventojų sudarė musulmonai rohinjai. Kiti – rachinai, bamarai, kameinai ir kt.
Istorija
2016–2017 m. Ratedaunge ir apylinkėse vyko susirėmimai tarp rohinjų sukilėlių ir Mianmaro policijos.
Tan Džunji
Pasaulio moterų šachmatų čempionė
Pirmoji partija baigėsi lygiosiomis, o antrąją laimėjo Tan Džunji, tačiau trečiojoje Ana Muzyčiuk atsirevanšavo ir išlygino mačo rezultatą. Ketvirtoji partija baigėsi lygiosiomis – tad pagrindinis mačas baigėsi lygiosiomis 2:2.
Nugalėtojos išaiškinimui buvo žaidžiamos papildomos greitųjų (po 25 min. + 10 sek.) partijos. Pirmoji baigėsi lygiosiomis, o antrąją laimėjo Tan Džunji ir tapo 16-ąja pasaulio moterų šachmatų čempione.
2018 m. Tan Džunji pralaimėjo 10 partijų mačą, vykusį 2018 m. geg. 2-20 d. Šanchajuje ir Čongčinge,  savo tautietei Ju Venjun rezultatu 4,5:5,5 ir neteko pasaulio čempionės titulo.
Komandinės šachmatų varžybos
Tan Džunji nemažai žaidžia komandinėse varžybose: šachmatų olimpiadose, Azijos moterų komandiniuose čempionatuose, pasaulio moterų komandiniuose šachmatų čempionatuose, Kinijos šachmatų lygoje ir kitose.
The Heavy Entertainment Show
The Heavy Entertainment Show – vienuoliktasis studijinis britų atlikėjo Robbie Williams albumas, išleistas 2016 m. lapkričio 4 d. Albumo singlas „Love My Life“ pasiekė dvidešimt antrąją vietą Jungtinės Karalystės singlų reitinge. Nors albumas nesulaukė vieningos kritikų nuomonės, jis debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje, tapdamas dvyliktuoju atlikėjo įrašu, pasiekusiu šią viršūnę.
Stirninė (Ignalina)
Stirninė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Linkmenų.
The Heavy Entertainment Show
2017 m. sausio mėnesio duomenimis, Jungtinėje Karalystėje parduota per 300 tūkstančius kopijų ir albumas tapęs platininiu.
Tan Džunji
Moterų šachmatų olimpiados
Tan Džunji pasiekimai atskirose šachmatų olimpiadose 2008–2014 m.
Pasaulio moterų komandinis šachmatų čempionatas
2009–2017 m. ji 5 kartus žaidė už Kinijos rinktinę Pasaulio moterų komandiniuose čempionatuose nuo 1-os iki 4-os lentos. Surinko 28,5 taško iš 42 galimų (+18; =21; – 3) tai sudarė 67,9 % galimų taškų.
Tan Džunji pasiekimai atskirose Pasaulio moterų komandiniuose šachmatų čempionatuose.
Azijos moterų komandinis šachmatų čempionatas
2012–2016 m. čempionatuose ji prie 1-os (už 2-ąją komandą) ir 3-ios lentų (už pirmąją) žaidė trijuose Azijos moterų komandiniuose šachmatų čempionatuose, kur surinko 15 tšk. iš 20 (+12; =6; -2), kas sudarė 75% galimų taškų.
Tan Džunji rezultatai atskiruose Azijos moterų komandiniuose šachmatų čempionatuose.
Kinijos šachmatų lyga
Žaidžia Kinijos klubinių šachmatų komandų lygoje, kur sužaidė 242 partijas ir surinko 157 taškus (+109; =96; -37) – tai sudarė 64,9 % galimų taškų. Žaisdama Kinijos šachmatų lygoje už Čongčingo miesto komandą – CHQG, laimėjo 2 komandinius aukso ir bronzos medalius.
Tan Džunji rezultatai Kinijos šachmatų lygoje.