cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Filmo anonsas
Struktūra
Dauguma filmų anonsų turi trijų veiksmų struktūrą, kuri taip pat yra būdinga ir ilgo metro filmams. Jie prasideda įžanga (pirmas veiksmas), kurioje išdėstoma istorijos prielaida. Antrajame veiksme yra toliau pasakojama istorija ir jis dažniausiai baigiasi dramatiška kulminacija. Galinga, „reprezentacinė muzika“ (atpažįstama daina arba energinga, veržli orkestro partija) neretai yra svarbiausia trečiojo veiksmo dalis. Joje dažniausiai rodomi emociškai stiprūs filmo momentai bei aktorių sudėtis, jei filme yra vertų paminėti žvaigždžių, galinčių turėti įtakos filmo pardavimui. thumb|left|Kadras iš filmo „[[Į šiaurę per šiaurės vakarus“]]
Balsas už kadro yra naudojamas paaiškinti situaciją tose vietose, kur to reikia. Kadangi anonsas yra labai glaustas formatas, balsas už kadro yra naudotinas norint padidinti auditorijos supratimą apie filmo siužetą. Vieni žymiausių šių dienų balsų už kadro yra Don LaFontaine, Hal Douglas, Mark Elliot, John Leader, Corey Burton, George DelHoyo, Peter Cullen, Morgan Freeman, Ashton Smith, Jim Cummings, John Gary, Tom Kane, Ben Patrick Johnson, Tony Rodgers ir Brian Cummings. Legendiniai 6-ojo ir 7-ojo dešimtmečių balsai už kadro filmų anonsuose yra Art Gilmore, Knox Weber ir Bob Marcato. Kai kurie anonsai naudojo balsą už kadro satyros pojūčiui sukurti. Tai galima pastebėti tokiuose filmų anonsuose kaip Jerry Seinfeld „Komikas“ (Comedian) ir „Tenatious D – roko karaliai“ (Tenacious D in The Pick of Destiny).
Muzika padeda sukurti anonso nuotaiką ir toną. Neretai jame naudojama muzika nėra iš filmo (ji gali būti dar nesukurta). Anonse naudojama muzika gali būti:
Aktorių sudėtis yra žvaigždžių, pasirodžiusių filme, sąrašas. Jei režisierius ar prodiuseris taip pat yra gerai žinomi dėl kitų savo sėkmingų filmų, jie taip pat yra paminimi. Dauguma anonsų pasibaigia pagrindinių aktorių ir komandos narių sąrašu. Tai tas pats sąrašas, kuris figūruoja plakatuose ir kitoje spausdintoje medžiagoje, taip pat neretai ir ekrane filmo pradžioje ar pabaigoje. Kuriančios filmą studijos logotipas dažniausiai rodomas anonso pradžioje. Iki 8-ojo deš. logotipus dėdavo tik anonsų pabaigoje. Kartais tai gali būti tiek kuriančios studijos logotipas, tiek ir filmo platintojų.
Dauguma anonsų gaminami Dolby Digital technologija. Scenos, kuriose yra sustiprintų stereofoniniu garsu muzikos bei garso efektų, yra pagrindinis fokuso taškas daugumoje šiuolaikinių anonsų.
Filmų anonsai paprastai yra pristatomi tokiu pat formatu kaip ir pats filmas – 35 mm juostoje arba skaitmeniniame formate. Didelės spartos interneto jungtys leidžia anonsus pristatyti bet kokia pageidaujama rezoliucija.
Kolekcijos
Nacionalinė ekrano tarnyba (National Screen Service, NSS) konstatavo, jog filmų anonsai turėtų būti grąžinami (kino teatro išlaidomis) arba sunaikinami, deja, nebuvo nustatyta, jog turėtų būti pateikiami sunaikinimo ir atsikratymo įrodymai. Prekyba anonsais atsirado tuomet, kai tapo aišku, jog kai kurie iš jų yra ypač vertingi kolekcionieriams. Daugumo filmų, kaip „Žvaigždžių karai“, anonsai, kurie buvo skelbiami kaip sunaikinti, buvo ištraukti iš šiukšlių dėžių ir parduoti kino teatro darbuotojų. Žinant, jog sumontuoti vieną iš anonsų kainuodavo maždaug 60 dolerių (1981 m. duomenimis), o už rodymą kino teatruose būdavo gaunama tik 10 dolerių, tai lėmė, jog NSS pakėlė anonsų nuomos kainas, o tai iššaukė žymų anonsų, rodomų kino teatruose, skaičiaus sumažėjimą.
Kai kurie kino teatrai pradėjo rodyti „anonsų šiukšlių“ programas, susidedančias vien tik iš anonsų, nerodant pagrindinių filmų. Panašiai, buvo pradėti pardavinėti DVD diskai, kuriuose buvo vien tik filmų anonsai ir, kurie buvo tipiškai kuriamų tik dėl žanrų demonstracijos.
Kiti anonsų tipai
Pradedant vėlyvuoju XX a. 10-uojo deš. ir baigiant ankstyvaisiais 2000-aisiais, kartu su interneto tinklalapių tokių, kaip YouTube bei animacijos technikų atsiradimu, dėl lengvesnių bei pigesnių kūrimo būdų pradėta kurti įvairesnių tipų anonsus.
Įvertinimo kortelės
thumb|left|Raudona anonso pavadinimo juosta 2008-ųjų filmui „[[Velniop tą Sarą Maršal“.]]
Amerikos kino asociacija (Motion Picture Association of America) teigia, jog kino teatrams pritaikyti anonsai neturėtų trukti ilgiau nei 2 min. ir 30 sek., ir kiekvienai didelei kino studijai per metus yra leidžiama viena šios taisyklės išimtis. Interneto ar namų vaizdų anonsams trukmės reikalavimai nėra taikomi. Įvertinimo kortelės yra teikiamos atsižvelgiant į tai, kaip gerai anonsas atitinka MPAA standartus.
Žalia juosta yra žalio fono grafika, rodoma filmo anonso pradžioje. Iki 2009 m. balandžio mėn. juostos identifikuodavo, jog filmas tinka visoms auditorijoms ir dažnai jose būdavo pateikiami filmo MPAA reitingas. Tai parodydavo, jog anonsas atitinka kino filmų standartus, nustatytus MPAA, kurie įtraukia įvairius necenzūrinės kalbos, smurto, seksualumo arba nemalonių vaizdų limitus. 2009-ųjų balandį MPAA pakeitė užrašą „tinka visoms auditorijoms“ į „tinka atitinkamoms auditorijoms“, atsižvelgiant į tai, jog anonsų turinys gali būti įdomus ir tinkamas būtent tiems kino teatro žiūrovams, kurie atėjo žiūrėti panašaus turinio filmo.
Anonsams, kurie nesilaiko MPAA reikalavimų ir neatitinka standartų, gali būti suteikiama raudona juosta, kuri įspėja, jog jų turinys yra tinkamas tik apibėžtai ar suaugusiųjų auditorijai. Šie anonsai gali būti rodomi tik prieš filmus, įvertintus R-įvertinimu, NC-17 įvertinimu, ar neturintiems įvertinimo (tik tiems filmams, kurie yra išleisti kino teatruose, įvertintuose R ir ne PG-13 įvertintuose teatruose), arba išimtinais atvejais, įvertintais PG-13. Šiuose anonsuose gali būti nuogybių, nešvankybių ar kitų turinių, nepriimtinų vaikams.
Filmų anonsai Lietuvoje
thumb|right|Emocionalus kadras iš filmo „[[Tadas Blinda. Pradžia“]]
Lietuvoje filmų anonsai taip pat kuriami anksčiau negu pats filmas (kaip pavyzdį galima pateikti filmą „Tadas Blinda. Pradžia“, kurio anonsas buvo platinamas dar tada, kai filmas buvo tik kuriamas). Jų tikslai nesiskiria nuo užsienyje kuriamų anonsų – šie taip pat skirti trumpai pristatyti filmą, padaryti įspūdį, atskleisti filmo dvasią, jausmą ir pritraukti žiūrovo susidomėjimą. Taip pat gana dažnai pasitaiko, jog anonsus kuria profesionalai „iš šono“, kadangi patys kūrėjai filmo momentus žino per daug gerai, kad objektyviai atrinktų tuos kelis kadrus, kurie labiausiai intriguoja, perduoda reikiamą žinutę ir atspindi išskirtinius momentus. Anonso pradžioje įprastai yra trumpai parodomas žymesnių aktorių sąrašas, studija, kurianti filmą, paminimas režisierius, jei jis jau yra buvęs puikiai įvertintas už savo ankstesnius darbus, ir kiti dalykai, galintys lemti sėkmingesnius pardavimus.
Turnė
Turnė – miestas pietų Belgijoje, pasienyje su Prancūzija. Išlikusi XII a. Turnė katedra (UNESCO paveldas), viduramžių stilių išlaikęs senamiestis, dailės menų muziejus.
Istorija
Tai vienas seniausių Belgijos miestų (kartu su Tongerenu), siekiantis dar romėnų laikus.
1935 m. mieste nulietas Kauno kariljonas.
Žymūs žmonės
Iš Turnė kilęs pirmasis frankų karalius Chlodvigas (466–511).
Buckūnų apylinkė (Ignalina)
Buckūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Mielagėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ignalinos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Mielagėnų apylinkės.
Eritrėjos vyrų futbolo rinktinė
Eritrėjos vyrų futbolo rinktinė – Eritrėjai atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Eritrėjos futbolo federacija. Rinktinė nedalyvavo nė viename pasaulio ar žemyno čempionate.
SS
Nuo pat įkūrimo SS buvo pagrindinė smogiamoji jėga, kovojanti su, anot pačių nacių, tautos ir rasės priešais. SS pasižymėjo tuo, kad visi jos nariai buvo griežtai atrenkami pagal rasinius ir ideologinius požymius.
Atsiradimas
Alaus rūsio pučo metu (1923 m. lapkričio 8 d.) sužavėtas savo asmens sargybinių atsidavimu (demonstracijos metu policijai atidengus ugnį į koloną, Hitlerį nuo kulkų uždengė Ulrichas Grafas, kuris vėliau pasveiko) Hitleris įsakė sukurti specialųjį asmens sargybinių dalinį. Jo sukūrimas buvo patikėtas asmeniniam Hitlerio vairuotojui Julijui Šrekui (Julius Schreck), kuris tapo pirmuoju SS vadu. Pavadinimą „Apsaugos rinktinė“ pasiūlė Hermanas Geringas (Hermann Göring), taip tapdamas organizacijos „krikštatėviu“.
Pirmosiomis dienomis kandidatai į SS turėjo įrodyti, kad jų protėviai nuo 1750-ųjų buvo vokiečiai ir tarp jų protėvių nebuvo žydų. Įrodymas buvo itin sudėtingas ir šis reikalavimas vėliau buvo atšauktas. Antrojo pasaulinio karo metu rasiniai reikalavimai buvo sumažinti. Waffen-SS tarnavo vokiečiai, belgai, danai, suomiai, prancūzai, norvegai, švedai, olandai, ukrainiečiai, albanai, arabai, turkai ir kiti.
Organizacinė struktūra
Julijus Šrekas (Julius Schreck) sukūrė pradinius SS nuostatus, kurie aiškiai apibrėžė naujojo elitinio dalinio statusą. Nuostatuose buvo nurodyta, kad SS turėjo sudaryti 10 vyrų ir karininkas. Tokios grupės turėjo veikti kiekviename Vokietijos mieste. Ypatingas dėmesys buvo skirtas Berlynui – šiame mieste veikusios SS rinktinės dydis turėjo būti dvigubai didesnis (20 vyrų ir 2 karininkai).
Buvo parengti labai griežti atrankos į SS kriterijai: kandidatai turėjo būti nuo 25 iki 35 metų amžiaus, neteisti, negeriantys ir stiprūs fiziškai. Ypatingai buvo akcentuojamas lojalumas ir ištikimybė asmeniškai Adolfui Hitleriui.
Šiupylių šv. Aloyzo bažnyčia
'''Šiupylių šv. Aloyzo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Šiupylių kaime, prie Kuršėnų–Gruzdžių kelio. Liaudies architektūros formų.
Istorija
1619 m. karaliaus revizoriai netoli Šiupylių, ant kalvos, išrinko vietą bažnyčiai ir skyrė jai Šiupylių kaimą (23 valakus). Fundacija 1623 m. patvirtinta. 1625 m. įsteigta parapija pavadinta Užmušiu. Bažnyčia 1799 m. ir 1846 m. atstatyta. Ji 1842 m. tapo filija.
1915 m. sudegė bažnyčia ir visi klebonijos trobesiai. Apie 1924 m. bažnyčia atstatyta. Ją statė broliai Adomas ir Juozas Valeikiai iš Vorelių kaimo.
Kubiliškės
Kubiliškės – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Variekos.
FK Bregalnica Delčevo
Delčevo „Bregalnica“ – Makedonijos futbolo klubas iš Delčevo.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1926 m.
Haličo kunigaikštystė
Haličo kunigaikštystė, Galicijos kunigaikštystė (senąja rytų slavų kalba: Галицкоє кънѧжьство, ) – Rusios kunigaikštystė, gyvavusi XII amžiuje Galicijos istoriniame regione: dabartinės Ukrainos Lvovo, Ternopolio, Ivano Frankivsko srityse bei gretimose teritorijose Lenkijos Pakarpatės vaivadijoje.
Ji taip pat valdė vakarų Podolę (Chmelnickio ir Vinycios sritys), kontroliavo vadinamąją Berladę - teritorijas šiaurės rytų Rumunijoje, Moldavijoje ir Ukrainos Odesos srityje.
Istorija
Iki kunigaikštystės sukūrimo teritorijoje gyveno baltieji chorvatai, kuriuos vėliau užvaldė Kijevo Rusia, o nuo X a. – nuo pastarosios atskilusi Vladimiro kunigaikštystė. Haličo žemėse susiformavo dalinės Peremišlio, Trebovlės, Zvenigorodo kunigaikštystės. 1124 m. Trebovlės kunigaikštis Ivanas Vasilkovičius įkūrė dar vieną feodalinę valdą aplink Haličo miestą, kuri tapo kunigaikštystės pirmtake.
1141 m. mirus Ivanui, Peremišlio kunigaikštis Vladimiras Volodarevičius sujungė Peremišlį su Haliču ir Trebovle, o sostinę perkėlė į Haličą, taip sukurdamas Haličo kunigaikštystę. 1144 m. jis prisijungė ir Zvenigorodą.
1144 m. Kijevo didysis kunigaikštis Vsevolodas Olgovičius surengė karo žygį į Haličą, kuriame taip pat dalyvavo Voluinės, Černigovo, Turovo, Perejeslavlio, Smolensko kunigaikščiai, o puolimas susilaukė Lenkijos karaliaus Boleslovo paramos. Tačiau žygis baigėsi nesėkmingai. Vėliau Kijevo kunigaikščiai ne kartą rengė žygius į Haličą, tačiau paimti šios kunigaikštystės nepavyko. Haličo giminaičiai giminiavosi su įtakingomis Rusios giminėmis, o 1173 m. padėjo į Kijevo sostą pasodinti Voluinės kunigaikštį Jaroslavą Iziaslavičių.
Mirus Haličo kunigaikščiui Jaroslavui Osmomislui, prasidėjo vidaus neramumai. Jaroslavas paliko kunigaikštystę savo nesantuokiniam sūnui Olegui, nors jo bojarinai rėmė santuokinį įpėdinį Vladimirą. Į įpėdinystės karą įsitraukė ir Vladimiro dėdė Vsevolodas Didysis Lizdas, Voluinės kunigaikštis Romanas Mstislavičius, Vengrija, Lenkija, net Imperatorius Frydrichas Barbarosa. Galutinai Vladimiras įsitvirtino Haličo soste 1189 m., tačiau turėjo pripažinti Romaną savo siuzerenu.
1199 m. Vladimirui mirus, baigėsi Haličo dinastija, ir į Haličo sostą sėdo Voluinės kunigaikštis Romanas Mstislavičius (Romanas Didysis). Jis sujungė abi kunigaikštystes į Haličo-Voluinės kunigaikštystę.
Kunigaikščiai
Haličo kunigaikščiai priklausė taip vadinamajai Pirmajai Haličo dinastijai (Rostislavičiams):
922 m.
922 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Valensijos
Valensijos (Valenciidae) – dančiakarpių (Cyprinodontiformes) būrio žuvų šeima, kurioje 1 gentis ir 2 rūšys. Paplitusios pietryčių Ispanijoje, Italijoje ir vakarų Graikijoje.
Seniškio apylinkė
Seniškio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Ignalinos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ignalinos rajonui. 1954 m. prijungtos dalis Jonėnų apylinkės, dalis Vidiškių apylinkės ir dalis Naujojo Daugėliškio apylinkės, o dalis Seniškio apylinkės prijungta prie Vidiškių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Seniškio apylinkė prijungta prie Naujojo Daugėliškio apylinkės.
FIDE komisija
FIDE komisija – tai tarptautinės šachmatų federacijos (FIDE) valdymo organas, optimizuojantis atskirose FIDE veiklos baruose federacijos darbą. Komisijos yra pastovios ir laikinos. Dalį jų renka Generalinė asamblėja, o likusias sudaro prezidentas, kurias turi patvirtinti Generalinė asamblėja.
Komisijos
Dalis komisijų yra renkamos, dalį skiria FIDE prezidentas.
Etikos komisija
Etikos komisija privalo ištirti bet kokius kaltinimus pažeidus FIDE etikos kodeksą. Etikos komisiją sudaro 5 nariai. Jie negali būti renkami daugiau, kaip dvi kadencijas iš eilės. Etikos komisija savo veikloje vadovaujasi FIDE etikos kodeksu. Pagal tyrimo rezultatus pažeidėjams paskiriamos disciplininės nuobaudos.
Dėl komisijos priimtų sprendimų, Prezidento taryba gali iš kitų federacijų, nei etikos komisijos nariai, sudaryti nepriklausomą trijų narių grupę, kuri išnagrinėtų motyvuotą skundą.
Konstitucinė komisija
Konstitucinės komisijos tikslas yra peržiūrėti Statuto pakeitimus ir laiduoti, kad jie atlikti, prisilaikant numatytų statute procedūrų. Laiduoti, kad teisėto FIDE statuto yra pilnai prisilaikoma.
Konstitucinę komisiją sudaro 5 nariai. Ši komisija renkasi mažiausiai kartą per metus. Iškilus būtinumui, neeilinę sesiją gali sušaukti prezidentas, ar komisijos pirmininkas.
Patvirtinimo komisija
Patvirtinimo komisiją sudaro 3 nariai. Kandidatai į narius turi turėti finansinės ekspertizės patirties. Išrinkta komisija iš savo tarpo išsirenka komisijos pirmininką, kuris veikia, kaip FIDE vidinis auditorius. Pirmininkas gali vieną narį paskirti komisijos sekretoriumi. Patvirtinimo komisija renkasi kiekvienais metais iki liepos 31 d., jei yra paruošta iždininko metinė finansinė ataskaita ir išorinio auditoriaus patikros aktas.
Rinkimų komisija
Rinkiminė komisija savo darbe vadovaujasi statutu ir Rinkimų nuostatais.
Į rinkiminę komisiją turi į eiti Konstitucinės komisijos pirmininkas ir po vieną narį iš kiekvieno žemyno. Kiekviena žemyno asociacija turi savo paskutiniojoje iki Generalinės asamblėjos sesijoje išrinkti atstovą į rinkiminę komisiją ir prieš 4 mėnesius iki Generalinės asamblėjos sesijos pradžios apie tai pranešti FIDE sekretoriatui. Komisijos pirmininku turi būti Konstitucinės komisijos pirmininkas.
Kiekvienas kandidatas į prezidentus turi teisę pasiūlyti savo atstovą į komisiją.
Rinkimų komisijos nariai negali būti išrinkti, ar būti pasiūlyti į bet kurias pareigas Prezidento taryboje.
Rinkimų komisija Generalinei asamblėjai išrinkus prezidentą ir išnagrinėjus visus skundus po mėnesio paleidžiama.
Komisija nagrinėja skundus, pateiktus rašytine forma, per dvi savaites nuo įvykio datos. Komisija privalo per 10 dienų išnagrinėti skundą. Sprendimus dėl skundų priima daugumos balsavimu, kai lygu, lemia pirmininko balsas. Rinkiminės komisijos sprendimas yra galutinis. Jis negali būti apskūstas Generalinėj asamblėjoj.
Nerenkamos komisijos
Prezidentas parenka komisijos pirmininką. Komisija susideda iš sekretoriaus ir komisijos pirmininko parinktų 3-jų tarybos narių, 8-ių konsultantų, kurių 4-ius parenka komisijos pirmininkas, o likusius – Žemynų prezidentai. Komisijoje turi būti dvi moterys, kurias parenka pirmininkas. Tarybos nariais turi būti parenkami patyrę Komisijos veiklos srities ekspertai. Kur įmanoma, turi būti visų žemynų atstovų. Jei komisijos narys atsistatydina, ar tampa neveiklus, jį galima pakeisti. Nariai paskiriami ketveriems metams po Generalinės Asamblėjos, išrinkusios renkamuosius FIDE pareigūnus.
2014 m. nerenkamos komisijos
Nuorodos
Kaip veikia FIDE etikos komisija (angl.)
FIDE trenerių komisija (angl.)
FIDE Sukčiavimo prevencijos komisijos pasiūlymai
[http://en.chessbase.com/post/81st-fide-congre-in-khanty-mansiysk-days-one-to-three Khanty Mansijskas. 81-asis FIDE kongresas]
Širvintų šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
Istorija
Dvarininkė Kotryna Agnieška Astikaitė ir Bagdonas Jurevičius 1475 m. pastatė pirmą medinę bažnyčią. 1525 m. bažnyčiai dovanotas Širvintėlių kaimas. 1674 m. Mikalojus Žakas pastatė naują bažnyčią. XVIII a. antrojoje pusėje minima parapinė mokykla.
Zigmas Aleksandravičius
Zigmas Aleksandravičius (1911 m. sausio 1 d. Girdžiuose, Raseinių apskritis – 1965 m. kovo 5 d. Vilniuje) – Lietuvos vargonininkas, chorvedys, pedagogas, kompozitorius.
Širvintų šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
Istorija
1847 m. parengtas dabartinės mūrinės bažnyčios projektas (architektas Tomas Tišeckis). 1852 m. projektas patvirtintas, leista statyti bažnyčią. Ji Viktoro Lupeikos, Širvintose klebonavusio 1854–1893 m., ir parapijiečių rūpesčiu pastatyta 1855–1860 m. V. Lupeika lenkino parapiją (lietuvių kalbą vadino pagoniška). Lietuviškai pamokslus pradėjo sakyti kunigas Jurgis Zimkus. Nuo 1945 m. Širvintose klebonavęs, vėliau altarista Petras Guobys (1915–1988), (palaidotas šventoriuje) suremontavo bažnyčią.
Zigmas Aleksandravičius
Biografija
Pirmasis muzikos mokytojas buvo tėvas vargonininkas. Būdamas devynerių metų, Zigmas jau sugebėjo prie vargonų pavaduoti tėvą. 1923–1929 m. savarankiškai vargonininkavo Nemajūnuose, Gegužinėje ir vadovavo bažnytiniams chorams.
Širvintų šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
Architektūra
Bažnyčia turi klasicizmo ir baroko bruožų, stačiakampio plano, su 2 bokštais ir aukštu frontonu tarp jų. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais, skliautuotas. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su stulpiniais vartais.
Malkūnų apylinkė
Malkūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Mielagėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ignalinos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Mielagėnų apylinkės.
Zigmas Aleksandravičius
Biografija
1929–1935 m. muzikinį darbą tęsė Alytuje: vargonininkavo, vadovavo parapijos ir Aukštesniosios miškininkų mokyklos chorams. Sėkmingiausiai dirbo su miesto pasaulietiniu choru, kuris nemažai koncertavo, dainavo Kauno radiofone. Alytuje surengė apie 50 vokalinės ir instrumentinės muzikos koncertų – pats dirigavo, vargonavo ir skambino fortepijonu.
Dirbo ir kartu studijavo Kauno konservatorijoje: 1936 m. baigė Nikodemo Martinonio vargonų ir Balio Dvariono fortepijono klases. 1936–1937 m. tobulinosi pas garsųjį vargonų virtuozą prof. M. Duprė Paryžiuje ir pas F. Džermoni Romoje. 1938 m. dar baigė Vatikano universitete Muzikos fakultetą, o 1939 m. – Prahos konservatorijos prof. O. Šino kompozicijos klasę, taip pat studijavo dirigavimą P. Dedečeko klasėje. 1939 m. išrinktas į Lietuvos muzikų draugijos Vargonininkų sekciją.
1939–1945 m. Kauno konservatorijoje dėstė vargonų mokslą ir grigališkąjį choralą. 1945–1959 m. Lietuvos valstybinės konservatorijos specialiųjų teorinių disciplinų dėstytojas, nuo 1947 m. docentas, priklausė Lietuvos kompozitorių sąjungai.
Sukūrė apie 100 chorinių ir solo dainų, harmonizavo lietuvių liaudies dainų, parašė stambių vokalinių ir instrumentinių kūrinių: operas „Dangutė“ (1962 m.) ir „Vasaros nakties sapnas“ (nebaigta), poemas chorams „Jūratė ir Kastytis“, „Uosis ir žmogus“, kūrinių vargonams, fortepijoninį trio (1939 m.), koncertą smuikui ir orkestrui (1959 m.), dvi simfonines poemas (1960 m.), koncertą-simfoniją (1963 m.), simfonines variacijas, fortepijoninį trio (1939 m.), kūrinių vargonams, poemų chorui, dainų, fugų mišriam chorui lietuvių liaudies dainų temomis. Kūryboje laikėsi klasikinių tradicijų.
Limbažių savivaldybė
Limbažių savivaldybė  – administracinis vienetas šiaurės Latvijoje, Vidžemėje, Rygos įlankos pakrantėje. Ribojasi su Valmieros, Cėsių, Siguldos ir Saulkrastų savivaldybėmis, Estijos Respublikos Pernu apskritimi. Plotas 2440,8 km², 28 546 gyventojai (2021 m.). Administracinis centras – Limbažiai.
Istorija
Dabartinė savivaldybė sudaryta 2021 m. liepos 1 d., sujungus Aluojos, Salacgryvos ir ankstesniąją Limbažių savivaldybę. Savivaldybės teritorija beveik atitinka iki 2009 m. administracinės-teritorinės reformos gyvavusio Limbažių rajono ribas (be Ledurgos valsčiaus).
Ankstesnioji Limbažių savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Limbažių rajono dalies. Buvo suskirstyta į 7 valsčius ir 1 miestą, turėjo 1171,2 km² plotą ir 16 744 gyventojus (2021 m.). Administracinis centras buvo Limbažiuose.
Suskirstymas
Savivaldybė skirstoma į 14 valsčių ir 5 miestus:
Kleopas Vytautas Michalauskas
Kleopas Vytautas Michalauskas (1890 m. spalio 27 d. Telšiai – 1943 m. rugsėjo 27 d. Stolbai, Jakutija) – Lietuvos kariuomenės karininkas, pulkininkas leitenantas.
Biografija
1916–1918 m. tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje, 1917 m. baigė Konstantino karo mokyklą Kijeve. Grįžęs į Lietuvą nuo 1918 m. gruodžio mėn. Lietuvos kariuomenės savanoris. 1919 m. sausio – birželio mėn. dirbo Krašto apsaugos ministerijos štabe. 1919 m. birželio mėn. – Lietuvos delegacijos narys per derybas su Lenkijos atstovais Vilniuje ir Gardine Lietuvos-Lenkijos demarkacijos linijai nustatyti. Dalyvavo kovose su Lenkijos kariuomenės daliniais, 1920 m. rugsėjo – gruodžio mėn. buvo jos nelaisvėje. 1920–1926 m. tarnavo artilerijos daliniuose. 1925–1929 m. išklausė Lietuvos universiteto Teisių fakulteto kursą.
1926–1927 m. Vyriausiojo kariuomenės štabo ypatingųjų reikalų karininkas, 1927–1933 m. – Mažeikių karinės srities viršininkas, 1933–1940 m. Biržų apskrities karinis komendantas, 1935–1940 m. dar ir Biržų šaulių rinktinės vadas. 1930 m. pulkininkas leitenantas.
1940 m. birželio mėn. TSRS okupavus Lietuvą, 1940 m. birželio – gruodžio mėn. Vilkaviškio apskrities karinis viršininkas. 1941 m. birželio mėn. NKVD suimtas, ištremtas į Staro Bardinską (Altajaus kraštas), 1942 m. – į Bykovą (Jakutija). 1943 m. rugsėjo mėn. suimtas, žuvo lageryje.
Puerto Asisas
Puerto Asisas (isp. Puerto Asís) – miestas pietinėje Kolumbijoje, Putumajo departamente, kairiajame Putumajo krante, apie 90 km į pietus nuo Mokoa. 70,0 tūkst. gyventojų (2006 m.).
Miestas įkurtas 1912 m. kapucinų misionierių. Auginami bananai, kukurūzai, juka.
Atonas
Atonas – egiptiečių mitologijoje ir religijoje saulės disko personifikacija. Jis buvo viena iš saulės dievo formų. Tai liudija posakiai „Atumas savo Atone“, „Ra kūnas – Atonas“. Senieji įrašai teigia, kad Atonas neturėjo fizinės formos, jis buvo vaizduojamas kaip saulės diskas su daugybe į žemę nukreiptų spindulių, besibaigiančių žmogaus plaštakomis.
Naujosios Karalystės 18-osios dinastijos faraono Amenchotepo III (XV a. pr. m. e.) laikais Atonas garbintas kaip savarankiškas saulės dievas. Faraonas reformatorius Amenchotepas IV (XIV a. pr. m. e.) uždraudė Amono kultą bei kitų dievų garbinimą ir paskelbė Atoną vieninteliu viso Egipto ir egiptiečių dievu. Pats faraonas pasikeitė vardą – iš Amenchotepo („Amonas patenkintasis“) tapo Echnatonu („Atonui mielas“), naująją sostinę pervadino Achetatonu („Atono horizontas“) ir pasiskelbė Atono kulto vyriausiuoju žyniu.
Egvekinotas
Egvekinotas  – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Čiukotkoje, Čiukčių pusiasalyje, prie Beringo jūros Kryžiaus įlankos. Iultino rajono centras. Yra jūrų uostas (vežama anglis, mediena, konteineriai), oro uostas (skrydžiai į Anadyrį). Maisto, statybinių medžiagų pramonė. Yra mokykla, krašto muziejus, slidinėjimo bazė, šiluminė elektrinė, netoliese yra arka, žyminti šiaurės poliaratį bei tremtinių lagerių liekanos.
Istorija
Gyvenvietės pavadinimas čiukčių kalba reiškia „aukšta tvirta žemė“. Įkurta 1946 m., pastačius uostą. Vėliau veikė tremtinių lageriai, vykdyta iškasenų apdirbimo pramonė. 1954 m. suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas. 1995 m. prie Egvekinoto prijungta Oziorno gyvenvietė.
Modulis
thumb|300px|Funkcijos y= |x| (arba y=abs(x)) grafikas realiųjų skaičių aibėje Matematikoje realaus skaičiaus absoliutus dydis (arba modulis) – skaičiaus vertė be skaičių lydinčio ženklo. Tarkim, absoliuti vertė (modulis) skaičių 4 ir -4 yra vienoda ir lygi 4.
Skaičiaus a modulis (absoliuti vertė) matematikoje yra žymimas simboliu |a|. Kompiuterinėse programose funkcija, atliekanti modulio radimą, dažniausiai yra žymima abs.
Matematikoje absoliutaus dydžio sąvoka yra apibendrinama ir taikoma ne tik realiems skaičiams bet ir kompleksiniams, kvarternionams, Klifordo skaičiams, vektoriams, tenzoriams bei kitiems skaičių teorijos objektams. Modulio sąvoka, tiek fizikoje, tiek matematikoje, yra labai susijusi su amplitudės, atstumo bei normos sąvokomis.
Apibrėžimas
Absoliutus realaus skaičiaus dydis yra gaunamas atmetus ženklą. Skaičių tiesėje absoliutus dydis reiškia atstumą iki duoto taško iki nulio. Realiajam skaičiui x galioja:
Kompleksiniai skaičiai
Kadangi kompleksiniai skaičiai nėra išrikiuoti, jiems absoliutaus dydžio apibrėžimas netinka, tačiau geometrinė absoliutaus dydžio interpretacija kaip atstumas nuo 0 gali būti apibendrinta. Kompleksinio skaičiaus absoliutus dydis apibrėžiamas kaip Euklidinis atstumas kompleksinėje plokštumoje nuo jį atitinkančio taško iki pradžios taško. Tai galima apskaičiuoti panaudojant Pitagoro teoremą. z = x + iy, čia x ir y yra realieji skaičiai, kompleksinio skaičiaus z modulis  yra žymimas |z| ir apskaičiuojamas pagal formulę:
čia ir  atitinkamai žymi tikrąją ir menamąją skaičiaus z dalis. Kai menamoji dalis y yra lygi nuliu, šis apibrėžimas tampa su realaus skaičiaus x modulio apibrėžimu.
Algirdėnai
Algirdėnai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Magūnų, Žaliašilio miško rytiniame pakraštyje. Į vakarus nuo kaimo telkšo Algirdėnų pelkė (telmologinis draustinis).
Etimologija
Kaimo vardas siejamas su asmenvardžiu Algirdas.
Čyževo valsčius
Čyževo valsčius - kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Mazovijos Vysokio apskrityje. Centras – Čyževas. Ribojasi su Andžejevo, Bogutų Pianko, Klukovo, Nuro, Šepetovo, Šulbožės Velkių, Mazovijos Vysokio ir Zambruvo valsčiais.
Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis - jotvingiai. Nuo X a. iki 1526 m. priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei. Nuo 1529 m. iki 1569 m. Liublino unijos Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919-1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1919-1948 m. dalis valsčiaus kaimų priklausė Dmochi Glinkų valsčiui. 1939-1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Čyževo rajonui. 1941-1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945-1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.
Moldavijos futbolo sistema
Moldavijos futbolo pagrindinė kontroliuojanti organizacija – Moldavijos futbolo federacija, kontroliuojanti , taip pat organizuojanti Moldavijos vyrų futbolo čempionatą bei , moterų, jaunimo varžybas. Futbolo federacija įkurta 1990 m., 1993 m. priimta į UEFA nare, 1994 m. - į FIFA.
Čyževo valsčius
Paviršiaus struktūra
Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 123,4 km², iš kurių: Valsčius sudaro 9,63 % Mazovijos Vysokio apskrities.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:
Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1438,53 zlotai.
Moldavijos futbolo sistema
Klubai
Moldavijos futbolo sistemoje žaidžiantys klubai dalyvauja šiuose turnyruose:
Čyževo valsčius
Administracinis suskirstymas
Brulino Koskai, Brulino Pivkai, Čiževas, Čižev Košcelnai, Čižev Ruš Kolonija, Čižev Ruš Viešas, Čižev Chrapkai, Čižev Pocejevas, Čižev Sedliska, Čižev Sutkai, Dmochi Glinkai, Dmochi Mrozai, Dmochi Rodzonkai, Dmochi Vochai, Dmochi Vipichai, Dombrova Cherubinai, Dombrova Kitai, Dombrova Michalkai, Dombrova Nova Viešas, Dombrova Šatankai, Dombrova Vielka, Godlevo Kolonija, Godlevo Pientakai, Jažvini Kočotai, Jažvini Piedkai, Kačin Herbasai, Kžečkovo Gromadzinas, Kžečkovo Mianovskiai, Kžečkovo Nove Bienkai, Kžečkovo Stare Bienkai, Kžečkovo Šepielakai, Michalovo Vielkiai, Oldaki Magna Brokas, Rosochate Košcelne, Rosochate Nartoltai, Senica Klavai, Senica Lipusai, Senica Pietraše, Senica Šimankai, Senica Švienchai, Stare Zalesiai, Stari Kačinas, Stokovo Bučkai, Stokovo Šeršeniai, Švienck Strumianai, Šulbože Kozai, Zalese Stefanovas, Zarembi Bindugai, Zarembi Guri Lešne, Zarembi Sasinai, Zarembi Skurkai ir Zarembi Švienchai.
Kubiliškiai
Kubiliškiai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Kurklių.
923 m.
923 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Krikonių apylinkė
Krikonių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Mielagėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ignalinos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Mielagėnų apylinkės ir Rubelninkų apylinkės.
Sonsorolis
Sonsorolis  – viena iš Palau valstijų. Apima nedidelių salų grupę Ramiajame vandenyne, nutolusią į pietus nuo pagrindinės Palau salų grupės. Administracinis centras – Dongosaru (Sonsorolio s.).
Valstiją sudaro 4 nedidelės, koralinės salos, išsidėsčiusios iš eilės šiaurės-pietų kryptimi: Fana, Sonsorolis, Pulo Ana, Meriras. Visos salos, išskyrus Faną, gyvenamos. Kiekvienoje saloje yra po kaimą: Dongosaru, Puro, Melieli.
Oficialios valstijos kalbos yra anglų, palaujiečių ir sonsoroliečių.
Kubiliškis
Kubiliškiu vadinami kaimai:
2009 m. Dakaro ralis
thumb|right|200px|2009 m. Dakaro ralio emblema 2009 m. Dakaro ralis – 31-asis Dakaro dykumų ralio turnyras. Jis prasidėjo sausio 3 d. Buenos Airėse, o baigėsi sausio 15 d. tame pačiame mieste. Tai pirmasis Dakaro ralis, kuris vyko ne Afrikos žemyne, kai 2008 m. jis buvo atšauktas dėl teroristinių išpuolių grėsmės.
Automobilių klasėje nugalėjo Giniel De Villiers iš Pietų Afrikos Respublikos ir Dirk Von Zitzewitz iš Vokietijos su VW automobiliu. Tarp motociklų greičiausiai finišą pasiekė ispanas Marc Coma. Sunkvežimių klasėje nugalėjo Firdau Kabirovo rusų ekipažas. Iš lietuvių finišą pasiekė tik du ekipažai - motociklininkas Mindaugas Slapšys su KTM finišą pasiekė 99-as, o OSCAR automobiliu dalyvavę Aurelijus Petraitis ir Antanas Juknevičius finišavo 25.
Dalyviai
thumb|right|250px|Ralio dalyvio [[BMW automobilis]] Raliui užsiregistravo 530 komandų - 230 motociklų, 188 automobilių ir 82 sunkvežimių ekipažai, atstovaujantys 49 valstybėms.
2008 m. gruodžio 17 d. "Mitsubishi Motors" oficialiai pristatė savo naująją ralio komandą. Kitaip negu prieš tai buvusiuose raliuose, šiais metais ekipa dalyvaus su visiškai naujais "Racing Lancer" automobiliais. Nuo pat 2001 m. "Mitsubishi" nėra pralaimėjusi nė viename dalyvautame Dakaro ralyje.
Lietuviai Dakare
Tarp užsiregistravusių dalyvių yra trys Lietuvos motociklininkai - Balys Bardauskas ("Yamaha"), Šarūnas Paliokas ("Yamaha") ir Mindaugas Slapšys ("KTM") bei du automobilių ekipažai - Arūnas Lekavičius ir Ramūnas Kručkauskas ("Mitsubishi") bei Aurelijus Petraitis ir Antanas Juknevičius ("Oscar").
Maršrutas
thumb|right|250px|Dakaro ralio maršrutas Maršrutas prasidėjo Buenos Airėse (Argentina), o apsukus teritoriją Čilėje finišas numatomas tose pačiose Buenos Airėse. Dakaro trasa drieksis 9500 km, o specialieji ruožai sudarys 5650 km.
Automobiliai
{|
Sunkvežimiai
thumb|right|250px|[[Firdaus Kabirov ekipažo Kamaz sunkvežimis]] {|
7 etapas sunkvežimių klasėje buvo atšauktas dėl blogų oro sąlygų.
11 etapas
11 etapo greičio ruožas atšauktas dėl blogų oro sąlygų.
Lyvanų savivaldybė
Lyvanų savivaldybė  – administracinis vienetas pietryčių Latvijoje, Latgaloje, Dauguvos dešiniajame krante. Ribojasi su Jėkabpilio, Preilių ir Aukštutinės Dauguvos savivaldybėmis. Plotas 622,6 km², 10 636 gyventojai (2021 m.). Administracinis centras – Lyvanai.
2009 m. Dakaro ralis
Sunkvežimiai
* - lenktynininkas nebaigė tos dienos etapo.
Lyvanų savivaldybė
Istorija
Savivaldybė sudaryta 1999 m. reformos metu iš Preilių rajono dalies, 2009 m. praplėsta.
Suskirstymas
Savivaldybė skirstoma į 5 valsčius ir 1 miestą:
Amauri
Amauris Karvalijo de Oliveira (g. 1980 m. birželio 15 d.) – buvęs Brazilijos futbolininkas, puolėjas.
LKP (reikšmės)
Santrumpa LKP reiškia:
Amauri
Karjera
2011 m. sausio 31 d. buvo iki sezono pabaigos išnuomotas Parmos klubui.
Andrzej Czechowicz
Andžei Čechovič (1937 m. rugpjūčio 17 d. Švenčionyse, Antroji Lenkijos Respublika) – karininkas, slaptasis agentas, papulkininkis.
Amauri
Karjera
2012 m. sausio 24 d. iki sezono pabaigos buvo išnuomotas Fiorentina klubui.
Rinktinė
2010 m. balandžio 12 d. gavo Italijos pilietybę. 2010 m. rugpjūčio 6 d. debiutavo Italijos rinktinėje.
Andrzej Czechowicz
Biografija
Gimė 1937 m. rugpjūčio 17 d. Švenčionyse. Sovietams užėmus Švenčionis su šeima ištremtas į Kazachstaną. Po karo šeimai leista išvykti į Lenkijos Liaudies Respubliką, apsigyveno Aukštutinėje Silezijoje. 1962 m. baigė istorijos studijas Varšuvos universitete. Po studijų baigimo pabėgo į Vakarų Vokietiją, kur Vakarų Berlyne 1964 m. rudenį pradėjo bendradarbiauti su Lenkijos Liaudies Respublikos slaptosiomis tarnybomis. 1965 m. balandį pradėjo dirbti Laisvosios Europos radijuje, kur dirbo su buvusiu Lenkijos politiku, rezistentu Jan Nowak-Jeziorański. Dirbdamas Vakarų Berlyne šnipinėjo vietos lenkų bendruomenę. 1971 m. kovą grįžo į Lenkiją. 1974 m. išleido knygą Septyni sudėtingi metai (Siedem trudnych lat), kurioje teigė, kad Jan Nowak-Jeziorański 1940–1942 m. dirbo naciams registruojant konfiskuotą žydų turtą.
Tiubizas
Tiubizas – miestas vidurio Belgijoje, į pietvakarius nuo Briuselio, pusiaukelėje link Monso. Juodosios metalurgijos centras. Yra Šv. Gertrūdos bažnyčia (išlikęs XIII a. varpas).
Juozas Petrauskas (1893)
Juozas Petrauskas (1893 m. Platelių valsčius, Kretingos apskritis – 1934 m. kovo 6 d. Mosendas, Škotija) – Lietuvos kunigas, spaudos darbuotojas.
Biografija
1916 m. įšventintas į kunigus, 1920 m. išvyko į Škotiją ir ten iki mirties redagavo savaitraštį „Išeivių draugas“. Buvo lietuvių parapijos klebonas, įvairių lietuviškų organizacijų vadovas bei narys.
Mouse on Mars
miniatiūra|Mouse On Mars (2001 m.) Mouse on Mars – 1993 m. susikūręs elektroninės muzikos duetas iš Vokietijos. Nariai – Jan St. Werner iš Diuseldorfo ir Andi Toma iš Kelno. Jų muzika keista, kartais su kitčiniu techno, trance, disko ir sumišusio su analoginiais garsais ambient stilių prieskoniu. Taip pat naudojami gyvų instrumentų (būgnas, bosas, gitara) garsai.
Istorija
Pirmas grupės albumas „Vulvaland“ išleistas 1994 m. britų įrašų kompanijos „Too Pure“. Šis albumas laikomas pačiu 'keisčiausiu' grupės diskografijoje. Čia techno miksuojamas su ambient. Jų antrasis albumas „Iaora Tahiti“ yra kur kas žaismingesnis ir savyje talpina daug didesnę elektroninės šokių muzikos stilių įvairovę.
Bėgant metams Mouse on Mars kūryba darosi vis 'šiltesnė' ir žaismingesnė. Ketvirtame grupės albume „Niun Niggung“ (išleistas kompanijos „Domino Records“ 2000 m.) gyvi instrumentai tampa vis labiau pastebimi. Ši tendencija išlieka ir penktajame albume „Idiology“, o šeštajame albume „Radical Connector“ jau jaučiamas ir „pop“ muzikos prieskonis. Abu pastarieji albumai sodriai pagardinti vokalais, į pagalbą pasitelkiamas būgnininkas Dodo Nkishi. Naujausiame grupės albume „Varcharz“ atlikėjai vėl eksperimentuoja radikaliai nukrypdami nuo savo buvusios stilistikos. Čia vėl karaliauja eksperimentinė elektronika.
Mouse on Mars dažnai koncertuoja gyvai, draugėn pasiimdami ir būgnininką Dodo Nkishi. 2005 m. išleistas pirmas „gyvos“ muzikos albumas pavadinimu „Live 04“.
Mouse on Mars bendradarbiavo ir koncertavo su grupe Stereolab devinto dešimtmečio viduryje. Šios draugystės vaisius galima išgirsti grupės Stereolab albume „Dots and Loops“ bei single „Miss Modular“, taip pat Mouse on Mars single „Cache Cœur Naïf“. Tuo pačiu laiku jie tarpininkavo prodiusuojant albumą pavadinimu „Time Pie“ buvusiam grupės Kraftwerk būgnininkui Wolfgang Flür jo naujame projekte Yamo.
St. Werner yra išleidęs ir solinį darbą pseudonimu „Lithops“ kartu su partneriu Markus Popp iš grupės Oval.
Hot d’Or
Hot d’Or – apdovanojimas, skiriamas už nuopelnus pornografijos kino pramonėje. Jo steigėjas – žurnalas „Hot Video“. Apdovanojimai buvo teikiami nuo 1992 iki 2001 metų. Pagrindinis šių apdovanojimų tikslas buvo pagerbti Europos pornografijos kūrėjus, o JAV atstovams buvo skiriamos atskiros kategorijos.
Pirmieji „Hot d’Or“ apdovanojimai vyko Kanuose, Prancūzijoje tuo pat metu kaip ir Kanų kino festivalis, dėl to sulaukė didelio žiniasklaidos dėmesio ir pagrindinio festivalio organizatorių nepasitenkinimo.
1997 m. apdovanojimų įteikimas buvo perkeltas į Paryžių, kur 2001 m. įteikti paskutinį kartą.
„Hot d’Or“ analogas JAV yra AVN apdovanojimas.
Pavirvytis
Pavirvytis – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, kairiajame Virvytės krante, priešais Tryškius. Yra Pavirvyčio dvaras su parku. Auga saugomi Pavirvyčio dvaro ąžuolas ir Pavirvyčio alėjos ąžuolas.
Voltos-Nigerio kalbos
Voltos-Nigerio kalbos – Nigerio-Kongo kalbų šeimos kalbų grupė, priskiriama Voltos-Kongo kalboms. Jomis kalbama Afrikos Gvinėjos miškų zonoje dabartinėje pietų Nigerijoje, pietryčių Ganoje, pietų Toge ir pietų Benine. Kai kuriuose šaltiniuose jos laikomos Kva kalbų grupės dalimi (todėl vadinamos Rytų Kva kalbomis) arba Benuės-Kongo kalbų grupės dalimi (todėl vadinamos Vakarų Benuės-Kongo kalbomis). Šiuo metu jas linkstama išskirti kaip trečiąją, tarpinę, Pietų Voltos kalbų atšaką.
Šiomis kalbomis kalba apie 50 mln. žmonių. Žinomiausios ir daugiausia vartojamos kalbos yra jorubų kalba, igbų kalba, eve kalba.
Klasifikacija
Išskiriamos šios Voltos-Nigerio kalbos ir kalbų grupės:
Daubariškės apylinkė
Daubariškės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Daugėliškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ignalinos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Mikalavo apylinkės, Naujojo Daugėliškio apylinkės ir Ožionių apylinkės.
Šienpjoviai
2005 m. buvo žinoma apie 6300 jų rūšių, kurias galima suskirstyti į keturis pobūrius:
Sandara
thumb|220px|left|Padidintas šienpjovio vaizdas, rodantis beveik suaugusią galvakrūtinę su pilveliu, kas yra pagrindinis skirtumas nuo [[Vorai|vorų]] Šienpjoviai primena vorus, tačiau jų pilvelis yra segmentuotas ir artimai suaugęs su galvakrūtine, todėl jų forma primena ovalą. Kūnas nedidelis, 1-22 mm ilgio, kietas. Pilvelis sudarytas iš 9-10 tvirtai suaugusių narelių. Turi keturias poras kojų, kurios, palyginti su jų kūnu, išsiskiria savo ilgiu; jos gali siekti 16 cm. Galuose dažniausiai būna nagučiai, kartais netgi dvigubi. Taip pat turi vieną porą trinarių, paprastai smulkių chelicerų, nors Ischyropsalidae šeimos jie ilgesni už kūną, ir 1 porą 5-6 narių trumpų pedipalpų. Dvi paprastos akys, išsidėsčiusios ant kauburėlio, tačiau kai kurie urviniai šienpjoviai akių neturi.
Ilgos kojos lengvai nulūžta ir lieka trūkčioti dar apie minutę (nors kai kurių rūšių apie valandą), kad atitrauktų priešo dėmesį nuo aukos ir leistų jai pabėgti.
Šienpjoviai yra skirtalyčiai, kiaušinius deda į gerai apsaugotas vietas. Dauginimosi organai išdėstyti pedipalpuose ir kojose. Judėdamas dažniausiai paviršių užčiuopia ilgiausia antra kojų pora. Regėjimas blogai išvystytas. Reakcija į įvairius dirgiklius būna mažiau jautri nei daugumos kitų voragyvių ir atsakymas į juos paprastai būna ne bėgimas, o sustingimas vietoje. Kvėpavimo organai – trachėjos, kurios 1–2-am segmente atsiveria vėduokliniais (trachėjiniais) kvėptukais (stigmomis), panašiais į vabzdžių. Nervų sistema apgaubia stemplę ganglijišku žiedu ir neturi suskirstymo į smegenis ir galvakrūtinės mazgą.
Šienpjoviai neturi nei nuodų, nei voratinklinių liaukų, todėl jie visiškai nepavojingi žmonėms. Tačiau jie turi vieną porą kvapiųjų liaukų, išskiriančių specifinio kvapo skystųjų medžiagų. Dėl aštraus kvapo jų beveik niekas neėda.
Kliukovo valsčius
Kliukovo valsčius - kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Mazovijos Vysokio apskrityje. Centras – Kliukovas. Ribojasi su Bogutų Pianko, Bransko, Cechanoveco, Čiževo, Rudkos ir Šepetovo valsčiais.
Šienpjoviai
Elgesys
thumb|right|200px|150px|Parazituojančios [[erkės ant šienpjovio kūno]] Šienpjoviai yra paplitę beveik visame pasaulyje ir sutinkami įvairiose vietose – nuo miškų ir pievų iki dykumų. Kai kurie kalnuose pakyla iki amžino įšalo zonų. Ypač daug jų galima rasti lapuočių ir mišriuose miškuose, dažni ir miestuose.
Kliukovo valsčius
Istorija
Įkurtas XIX a. Lomžos gubernijoje. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919-1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939-1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės sričiai. 1941-1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945-1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.
Paviršiaus struktūra
Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 123,77 km², iš kurių: Valsčius sudaro 9,66 % Mazovijos Vysokio apskrities.
Šienpjoviai
Elgesys
Dauguma šienpjovių – naktiniai plėšrūnai, dieną juos galima aptikti sustingusius su išskėstomis kojomis. Mitybos tipu jie skiriasi nuo daugumos voragyvių: jie praryja ne tik skystas aukos kūno dalis, bet ir kietas daleles, kurias išrauna cheliceromis ir atneša iki burnos. Tada maistas susmulkinamas pedipalų ir priekinių kojų ataugomis, kurias daugelis šienpjovių naudoja kaip žandikaulius. Šienpjoviai yra plėšrūnai arba visaėdžiai. Minta smulkiais vabzdžiais ir kitais nariuotakojais, gausiausia Phalangiidae šeima taip pat vartoja ir augalus, grybus ir išmatas. Ischyropsalidae šeima specializuojasi kaip sausumos sraigių ir šliužų vartotojai.
Dažnai ant šienpjovių kūno, daugiausia kojų, galima pamatyt raudonų taškelių. Tai išoriniai parazitai – erkės Allothrombium fuliginosum lervos.
Kliukovo valsčius
Demografija
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:
Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1191,9 zlotai.
Šienpjoviai
Dauginimasis ir gyvenimo ciklas
Biologinis šienpjovių dauginimasis labiau primena vabzdžius negu kitus voragyvius. Apvaisinimas vidinis, patinas savo kopuliacijos organą įveda į patelės vulvą. Nepastebėta, kad jie atlikinėtų ritualinius šokius, tačiau patinai neretai susipeša dėl patelės. Apvaisinta patelė su ilgu kiaušintakiu deda kiaušinius į dirvą. Vienoje dėtuvėje būna nuo kelių dešimčių iki šimto kiaušinių. Iš viso patelė gali padėti iki 600 kiaušinių.
Išsiperėję šienpjoviai panašūs į suaugusius. Beaugdami 5-7 kartus išsineria, po to tampa lytiškai subrendę.
Dauguma šienpjovių gyvena apie metus: atsiranda vasarą, dauginasi liepą-rugpjūtį, o žiemoja jauni individai ir kiaušiniai. Kai kurios rūšys suspėja per sezoną atsivesti dvi kartas, o žiemoja rudeninė karta. Užfiksuoti atvejai, kai atsirasdavo mažų šienpjovių žiemos atšilimo metu. Maksimali gyvenimo trukmė – 2 metai.
Nykstantys šienpjoviai
Manoma, kad kai kurioms urvinių šienpjovių rūšims gresia pavojus, jei jų urvai yra netoli miestų, kur užteršta aplinka. Taip pat ir žemdirbystė gali pakeisti jų arealą. Kitoms rūšims kelia pavojų invazinės rūšys.
Visoms urvinėms rūšims gresia pavojus Brazilijoje. Keturios šienpjovių rūšys įrašytos į „Nacionalinį nykstančių rūšių sąrašą“, visos jos gyvena urvuose. Giupponia chagasi (Pérez & Kury, 2002), Iandumoema uai (Pinto-da-Rocha, 1996), Pachylospeleus strinatii (Šilhavý, 1974) ir Spaeleoleptes spaeleus (H. Soares, 1966).
Maiorerus randoi (Rambla, 1993) buvo rasta tik vienoje Kanarų salų oloje. Ji Ispanijos vyriausybės įtraukta į „Catálogo Nacional de especies amenazadas“ (Nacionalinis nykstančių rūšių katalogas).
Texella reddelli (Goodnight & Goodnight, 1967) ir Texella reyesi (Ubick & Briggs, 1992) yra įtrauktos į rūšių, kurioms gresia pavojus, sąrašą JAV. Abi rūšys gyvena centrinio Teksaso olose. Dar yra nemažai kandidatų pakliūti į nykstančiųjų sąrašą.