cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Christopher Grotheer
Christopher Grotheer (g. 1992 m. liepos 30 d. Vernigerodėje) – Vokietijos skeletonininkas, daugkartinis pasaulio čempionas.
Biografija
2012 m. pasaulio taurės etape Vinterberge pirmą kartą lipo ant apdovanojimų pakylos – užėmė trečią vietą. 2015 m. pasaulio čempionate pelnė pirmąjį savo medalį mišrių komandų varžybose.
Savo debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Pjongčange vokietis vyrų varžybose užėmė 8-ąją vietą. 2019 m. pirmą kartą tapo pasaulio čempionu mišrių komandų varžybose. 2020 m. pasaulio bobslėjaus ir skeletono čempionato ir 2021 m. pasaulio bobslėjaus ir skeletono čempionato vyrų varžybų nugalėtojas.
Traducianizmas
Autoritetingas atsakymas į šį klausimą nebuvo pateiktas, tačiau tarp viduramžių teologų įsivyravo kreacianizmas, visuomet dominavęs Rytuose. Kaip ir Augustinas, M. Liuteris šiuo klausimu tvirtos nuomonės neturėjo, o Ž. Kalvinas linko prie kreacianizmo.
Rokantiškių pilkapynas
Rokantiškių pilkapynas – buvęs pilkapynas, rastas pietryčių Lietuvoje, Vilniuje, buvusiame Rokantiškių kaime, buvusio dvaro laukuose.
Aveilas
Aveilas  – miestas Pietų Sudano rytuose, prie Lolo ir Pongo upių. Šiaurės Bahr al Gazalio vilajeto sostinė. Yra geležinkelis į Vau, kerta Chartumo-Džubos kelias. Verčiamasi žemės ūkiu, gyvulininkyste.
Rokantiškių pilkapynas
XIX a. rasta 40 pilkapių su degintiniais žmonių kapais ir 32 – su nedegintiniais žirgų kapais. Taip pat rasta VI–XII a. įkapių (žirgų aprangos dalių, papuošalų). 1925 m. ištirti 2 X–XI a. pilkapiai. Viename rasta laužavietė, apdegę kaulai, 3 geležiniai plačiaašmeniai kirviai, pjautuvas, 2 balnakilpės, dviašmenis kalavijas, 5 moliniai puodai, kitas pilkapis tuščias.
1852 m. Rokantiškių pilkapyną tyrė Adomas Pliateris, o 1925 m. Varšuvos archeologijos muziejaus archeologai, vadovaujami Romano Jakimavičiaus. XIX a. iškasti radiniai neišliko. 1925 m. radiniai saugomi Varšuvos archeologijos muziejuje.
Aveilas
Aveile veikia Jungtinių Tautų misija Sudane, keletas paramą teikiančių nevyriausybinių organizacijų.
Kanados moterų žolės riedulio rinktinė
Kanados moterų žolės riedulio rinktinė – komanda atstovaujanti Kanadai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Kanados žolės riedulio konfederacija.
Kavarsko tiltas
Kavarsko tiltas – Šventosios upės krantus jungiantis automobilių transporto tiltas Kavarske, Anykščių rajone, pastatytas kelyje, žemiau Kavarsko tvenkinio. Kairiajame krante (priešingame nuo miestelio centro) atsišakoja kelias, dešiniajame, įkalnėje – įsikūrusios pagrindinės Kavarsko kapinės. Šalia tilto išlikęs infrastruktūrinio paveldo ruožas: nuo Kurklių pusės iki tilto veda lauko akmenimis grįstas kelias („brukas“). miniatiūra|200px|left|Tilto važiuojamoji dalis miniatiūra|200px|left|Dvi angos – krante (vasarą)
Istorija
Per II pasaulinį karą, 1944 m., sudegė miestelio centras, susprogdintas tiltas. Dabartinis tiltas pastatytas 1964 m.
Konstrukcija
Tiltas gelžbetoninis, sijinis, keturių angų, 94 m ilgio. Perdanga sudėta iš tėjinio skerspjūvio sijų, atremta į taurus. Važiuojamoji dalis dviejų eismo juostų, 7 m pločio, apribota aukštais betoniniais bortais, danga asfaltbetoninė. Įrengti metaliniai turėklai, šalitilčiai pėstiesiems ir dviratininkams.
Serbiejiškė
Serbiejiškė – kaimas Visagino savivaldybėje, 8 km nuo Gaidės.
Amerikinis rododendras
Amerikinis rododendras (Rhododendron catawbiense) – erikinių (Ericaceae) šeimos dekoratyvus augalas. Kilęs iš JAV rytų (pietinių Apalačų pašlaičių).
Tai – iki 2 m užaugantis visžalis krūmas. Lapai ištisiniai, odiški, stori. Žiedai iki 6 cm skersmens, susitelkę į skėtiškus, alyvinės spalvos žiedynus. Žydi gegužės–birželio mėnesiais. Vaisius – dėžutė.
Mėgsta rūgščią dirvą, lengvą ūksmę. Lietuvoje auginami gėlynuose, kambariuose.
Osea Kolinisau
Osea Kolinisau (g. 1985 m. lapkričio 17 d.) – Fidžio regbininkas, olimpinis čempionas.
Biografija
2008 m. pakviestas į Fidžio nacionalinę rinktinę. Nacionalinės rinktinės kapitonas.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kartu su Fidžio nacionaline regbio-7 komanda pasiekė finalą, kuriame rezultatu 43-7 nugalėjo Jungtinę Karalystę ir tapo olimpiniais čempionais. Tai pirmasis Fidžio olimpinis medalis.
2023 m. pasaulio vandens sporto čempionatas
2023 m. pasaulio vandens sporto čempionatas – 20-asis geriausių pasaulio vandens sporto šakų sportininkų čempionatas, kuris vyks liepos 14 d. – liepos 30 d. Japonijos mieste Fukuokoje.
Reaguojant į 2022 m. Rusijos invazija į Ukrainą, čempionate neleista startuoti atletams iš Rusijos ir Baltarusijos.
Olimpiniai kelialapiai
2023 m. čempionate taip pat bus išdalinti šie pakvietimai į 2024 m. vasaros olimpines žaidynes:
Interactive Brokers
Interactive Brokers LLC (IBKR) – JAV finansų maklerio įmonė, listinguojama NASDAQ biržoje.
Save pozicijonavęs rinkoje kaip prestižinė maklerio įmonė, daugiausiai aptarnavusi institucinis investuotojus ilgainiui pradėjo teikti paslaugas ir smulkiems investuotojams. 2019 m. „Interactive Brokers“ pranešė, kad JAV paslaugų plano „IBKR Lite“ turėtojams prekiaujant JAV biržose kotiruojamomis akcijomis ir biržoje prekiaujamų fondų (ETF) vienetais nebus taikomi komisiniai. Nuo 2021 m. liepos 1 d. paslaugų plano „IBKR Pro“ prekybinei sąskaitai nebetaikomas minimalios sumos reikalavimas bei mėnesinis neaktyvumo mokestis.
Tina Hermann
Tina Hermann (g. 1992 m. kovo 5 d. Kelne) – Vokietijos skeletonininkė, daugkartinė pasaulio čempionė.
Biografija
2010 m. tapo pasaulio jaunimo čempione. 2014 m. pasaulio taurės etape Vinteberge pirmą kartą lipo ant apdovanojimų pakylos užėmusi trečią vietą. 2015 m. pasaulio čempionate pelnė pirmąjį savo aukso medalį mišrių komandų varžybose.
Savo debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Pjongčange vokietė moterų varžybose užėmė 5-ąją vietą. 2019 m. pirmą kartą tapo pasaulio čempione mišrių komandų varžybose. 2020 m. pasaulio bobslėjaus ir skeletono čempionato ir 2021 m. pasaulio bobslėjaus ir skeletono čempionato moterų varžybų nugalėtoja.
Johanna Narten
Johana Narten (, 1930 m. spalio 5 d. Hanoveris, Vokietija – 2019 m. liepos 15 d. Utenroitas, Vokietija) – vokiečių indoeuropeistė ir indoiranistė, atradusi rekonstruotą morfologinę indoeuropiečių prokalbės kategoriją, dabar žinomą kaip Narten esamasis laikas. Ji buvo indoeuropiečių ir indoiranėnų kalbotyros profesorė Erlangeno-Niurnbergo universitete. Bavarijos mokslų akademijos narė.
Vaikystė
J. Narten gimė 1930 m. spalio 5 d. Hanoveryje Hertos ir Karlo Nartenų šeimoje, tėvai susipažino studijuodami chemiją Berlyne. Per Antrąjį pasaulinį karą J. Narten ir jos motina buvo evakuotos gyventi su šeima Eizenberge; jos tėvas buvo pašauktas į vokiečių kariuomenę. Eizenberge J. Narten pradėjo mokytis lotynų kalbos su savo seneliu. Po karo šeima grįžo į Hanoverį, kur J. Narten įstojo į Vilhelmo Rabės mokyklą, ją baigė 1950 m.
Akademinė karjera
J. Narten pradžioje mokėsi graikų ir hebrajų kalbų, nes norėjo universitete studijuoti teologiją, bet galiausiai ėmė mokytis klasikinės filologijos. 1951 m. įstojo į Zarlando universitetą, pradžioje studijavo pas  Ernstą Ciną, o vėliau perėjo į indoeuropiečių kalbotyros, ypač indoiranėnų kalbų (labiausiai Vedų sanskrito ir Avestos kalbos) studijas pas Karlą Hofmaną, kuris 1952 m. šiame universitete tapo Indoeuropeistikos katedros vedėju. 1955 m. J. Narten su K. Hofmanu persikėlė į Erlangeno universitetą, kuriame jis vadovavo J. Narten daktaro disertacijai „Entstehung und Ausbreitung der sigmatischen Aoriste in der vedischen Literatur“ („Sigmatinių aoristų raida ir plėtotė Vedų literatūroje“), disertacija buvo apginta 1961 m. ir išleista 1964 m. Narten habilitacijos darbas, baigtas 1971 m., – filologinis ir kalbinis zoroastrizmo sakralinio teksto „Yasna Haptaŋhāiti“ tyrimas. 1973 m. J. Narten buvo paskirta dėstyti į Erlangeno universitetą, vėliau, 1978 m., asmeninėje Indoeuropeistikos ir indoiraniskos katedroje pradėjo eiti profesoriaus pareigas ir dirbo, kol 1993 m. išėjo į pensiją.
Mokslinė veikla
Pirmoji J. Narten knyga, grįsta jos daktaro disertacija, buvo išleista 1964 m., A. Hincė ją apibūdino kaip šedevrą, kuris „iki šių dienų išlieka svarbiu Vedų ir indoiranėnų tyrimų įrankiu“. 1968–ųjų J. Narten straipsnį „Dėl „proterodinaminio“ šakninio esamojo laiko“ („Zum 'proterodynamischen' Wurzelpräsens“), kuriame ji atskleidė egzistavus esamajame laike turinčių pailgintąjį laipsnį veiksmažodžių klasę, A. Hincė įvardino kaip „konstruktyvų“, dėl kurio „jos vardas tapo tam tikru skiriamuoju ženklu, toli peržengiančiu indoiranistikos tyrimų ribas“: ši veiksmažodžio forma dabar žinoma kaip Narten esamasis laikas. Jos vėlesniems darbams priklauso monografijos apie zoroastrizmo religiją ir religinius tekstus, būtent, apie tekstą „Yasna Haptaŋhāiti“, kuris buvo jos habilitacijos darbo objektas, ir (drauge su Karlu Hofmanu) apie Avestos raštą, be to, J. Narten yra parašiusi daugybę indoeuropeistikos srities straipsnių.
2000 m. minint J. Narten 70–metį buvo išleistas proginis straipsnių rinkinys, pavadintas „Anusantatyai: Festschrift für Johanna Narten zum 70. Geburtstag“ („Anusantatyai: proginis leidinys Johanos Narten 70–ajam gimtadieniui pažymėti“).
Išinomakis
Išinomakis  – miestas Japonijoje, Honšiū salos šiaurės rytuose, Mijagio prefektūroje, Ramiojo vandenyno pakrantėje, prie Kitakamio upės žiočių. Svarbus prekybos ir žvejybos uostas. Žvejybos laivų statyba, plaušienos ir popieriaus, maisto (daugiausia žuvų ir kitų jūros produktų apdirbimo) pramonė. Priekrantėje veisiamos austrės, auginami valgomieji dumbliai.
Patenka į Sanriku Fuko nacionalinį parką.
Kristjan Raud
Kristianas Raudas (1843 m. gruodžio 24 d. Viru Jagupyje, dab. Vakarų Viru apskr., Estijoje – 1943 m. gegužės 19 d. Taline) – estų dailininkas, grafikas. Estų grafikos pradininkas, kurio darbai turėjo įtakos estų grafikos raidai. Daugiausia dirbo lakštinės grafikos ir knygų iliustravimo srityje, nutapė paveikslų. Brolis-dvynys dailininkas Paulis Raudas.
Išinomakis
Istorija
Išinomakis pradėjo kurtis IV a. Senovėje pateko į Mucu žemę. Edo laikotarpiu iškilo kaip svarbus žvejybos ir prekybos uostas. 1889 m. įkurta Išinomakio savivaldybė.
Miestas smarkiai nukentėjo nuo 2011 m. Sendajaus žemės drebėjimo ir cunamio.
Kristjan Raud
Biografija
Gimė Viru Jagupio parapijos (Viru-Jaagupi kihelkond) Kiriku kaime. Būdamas devynerių įstojo į kaimo mokyklą, vėliau mokėsi parapinėje mokykloje ir Rakverės valsčiaus mokykloje, kurioje buvo mokoma vokiečių kalba. Toliau tęsė mokslus Tartu: iš pradžių realinėje mokykloje, o paskui mokytojų seminarijoje, rengusioje mokyklų mokytojus. Baigęs mokslus seminarijoje, kurį laiką dirbo mokytoju Tartu.
1892 m. išvyko į Peterburgą. Čia jį pastebėjo žymus estų dailininkas, profesorius Johanas Keleris. Jo patartas įstojo ir studijavo Imperatoriškojoje dailės akademijoje. Po ketverių metų, baigęs akademiją, išvyko į Vokietiją tęsti studijų, tobulinti savo įgūdžių: 1897–1998 m. – Diuseldorfo dailės akademijoje, 1899–1903 m. – Miunchene, Antono Ažbės studijoje ir Dailės akademijoje.
1907 m. Tartu įkūrė dailės studiją, veikusią iki 1914 m. Šiuo laikotarpiu jis aktyviai tapė, rašė straipsnius, derindamas tai su dėstymu studijoje ir gimnazijoje. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, menininkas persikėlė pas brolį į Taliną. 1923–1926 m. dėstė Talino pramoninės dailės mokykloje.
Palaidotas Talino Rahumiajės kapinėse (Rahumäe kalmistu).
Kūryba
Ankstyvuoju laikotarpiu kūrė realistinius medžio raižinius su vaizdais iš valstiečių gyvenimo, liaudies pasakų, poemų motyvais. Sukūrė tautinio romantizmo bruožų turinčių kūrinių (triptikas „Mirusi nuotaka“, 1919), kuriuose atsispindėjo moderno stilistika.
Vėlesnėje kūryboje pastebimos simbolizmo, misticizmo idėjos. Pažymėtinas jo ekspresyvus ciklas „Žmogus ir naktis“ (1909). Nutapė paveikslų, sukūrė ekslibrisų, estų klasikų knygų iliustracijų. Pagarsėjo iliustravęs žymųjį estų epą „Kalevo sūnus“, kurį 1935 m. išleido Estijos literatūros draugija.
Benjamin W. Fortson IV
Bendžaminas Vinas Fortsonas IV  – amerikiečių kalbininkas.
Biografija
Bakalauro laipsnį B. Fortsonas gavo Jeilio universitete 1989 m, o daktaro laipsnį 1996 m. apgynė Harvardo universitete. Dirba Mičigano universitete. B. Fortsonas – graikų ir lotynų kalbų, literatūros ir istorinės kalbotyros (klasikiniai tyrimai) profesorius ir kalbotyros profesorius adjunktas. Į pagrindinius B. Fortsono dėstomus dalykus įeina lotynų kalba ir literatūra, keletas klasikinės civilizacijos kursų (tarp jų „Senosios kalbos ir raštai“ bei „Medicinos terminologija“), taip pat graikų ir lotynų kalbų lyginamoji gramatika. Jo tyrimai sutelkti į indoeuropiečių kalbų šeimos lyginamąja kalbotyrą, ypač didelį dėmesį skiriant italikų, graikų, indoiranėnų, anatolų ir keltų šakoms, greta to nagrinėjant indoeuropiečių metriką, poetiką ir kultūrą. B. Fortsonas atlieka tyrimus istorinės kalbotyros metodologijos ir fonolognių bei morfologinių pokyčių srityse. Jis rengė Festo žodyno vertimą jį papildydamas istorinės kalbotyros ir kultūrologiniais komentarais. Keletą metų dirbo Amerikiečių anglų kalbos paveldo žodyno etimologu ir vyresniuoju leksikografu, kartkartėmis ir toliau darbuojasi leksikografijos srityje. Taip pat B. Fortsonas yra „Beech Stave Press“ vyriausiasis redaktorius.
Lypovyj Rihas
Lypovyj Rihas  – Ukrainos kaimas, priklausantis Kijevo srities Obuchivo rajono Ržyščivo bendruomenei. Lypovyj Rihas išsidėstęs už 75 km į pietryčius nuo Kijevo. 2001 m. duomenimis, Lypovyj Rihe gyveno 303 žmonės.
Iki 1954 m. kaimas įėjo į Ržyščivo rajono Lypovyj Riho kaimiškąją apylinkę, kurios vienintelė gyvenvietė buvo Lypovyj Rihas. 1954 m. ši kaimiškoji apylinkė buvo panaikinta, o pats kaimas priskirtas Ržyščivo rajono Pijų kaimiškajai apylinkei.
Lypovyj Rihas kitados priklausė Kijevo gubernijos Kijevo pavieto Ržyščivo valsčiui, ir Viešpaties Atsimainymo cerkvės metrikų knygos, kanceliarijos duomenys, religiniai paveikslai saugomi Ukrainos centriniame valstybiniame istorijos archyve Kijeve.
Kaimo pavadinimas Lypovyj Rih 'liepų ragas', kaip ir gretimo kaimo vardas Vedmedivka < vedmidj 'lokys', tikriausiai susijęs su tuo, kad šiose vietovėse nuo seno verstasi bitininkyste, medaus kopinėjimu.
Kaime prasideda Čučynkos upė. Į pietvakarius nuo kaimo yra Rosavos intako Ševeluchos ištakos.
Anouk Hoogendijk
Anuk Ana Hogendaik (Anouk Anna Hoogendijk, g. 1985 m. gegužės 6 d., Nyderlandai) – buvusi Nyderlandų futbolininkė, atramine sauge arba gynėja.
Sereikoniai
Sereikoniai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Pumpėnų, prie Įstro.
Sergeičikai
Sergeičikais vadinami kaimai Kauno rajone:
Anouk Hoogendijk
Karjera
Futbolą žaisti pradėjo Nyderlanduose ir atstovavo įvairių klubų jaunimo ekipoms.
Nuo 2004 m. rungtyniavo „Saestum“ klube, 2007 m. perėjo į Utrecht.
2011 m. išvyko į Angliją, kur rungtyniavo „Bristolio“ klube.
2012 m. pirmoje pusėje grįžo į gimtinę ir žaidė Utrecht klube.
2012 m. vasarą perėjo į AFC „Ajax“.
2014 m. rungtyniavo „Arsenal“ klube (Anglija).
2014–2017 m. rungtyniavo AFC „Ajax“.
Rinktinės
Kitados atstovavo Nyderlandų jaunimo rinktinėms.
2004–2017 m. rungtyniavo šalies nacionalinėje rinktinėje.
Atstovaudama šaliai sužaidė daugiau nei šimtą rungtynių.
Iskitimas
Iskitimas  – miestas Rusijoje, Novosibirsko srityje, 26 km į pietryčius nuo Novosibirsko (jo aglomeracijoje), prie Berdės upės (šalia jos žiočių Novosibirsko tvenkinyje; rajono centras. Per miestą eina Novosibirsko–Barnaulo geležinkelis ir plentas. Mašinų, cemento, gelžbetonio gaminių, baldų gamyba, maisto pramonė. Netoli Iskitimo kasamas antracitas. Mieste veikia istorijos ir dailės muziejus, represijų aukų muziejus, kultūros namai.
Istorija
1717 m. dabartinio miesto vietoje minimi keli rusų kaimai. XIX a. nutiestas Altajaus plentas, pradėta kasti klintis. 1916 m. prie Novosibirsko–Barnaulo geležinkelio įrengta Iskitimo stotis. 1933 m. įkurta Iskitimo darbininkų gyvenvietė (sujungus 4 kaimus). Verstasi daugiausia iškasenų gavyba bei cemento gamyba. Miesto teisės suteiktos 1938 m.
Rumbekas
Rumbekas  – miestas centrinėje Pietų Sudano dalyje, 220 km į šiaurės vakarus nuo Boro. Buhairato vilajeto sostinė. Dauguma mesto gyventojų – dinkai. Verčiamasi gyvulininkyste, žemės ūkiu (sorgai, soros, manijokas). Veikia negrįstos dangos oro uostas.
Istorija
Rumbekas smarkiai nukentėjo Pietų Sudano karo metu. Sudano Liaudies Išlaisvinimo judėjimas buvo pasirinkęs Rumbeką laikinąja Pietų Sudano sostine, bet vėliau ji perkelta į Džubą.
DFS 39
Kaonstrukcijos istorija
miniatiūra| DFS 39 modelis Darbus su sparno tipo orlaiviais Gerhardas Fiezleris (vok. Gerhard Fieseler) pradėjo 1932 m. Buvo tikimasi, kad toks orlaivis gali gerai pasirodyti oro lenktynėse.
Tuo metu Aleksandras Lipičas (vok. Alexandeer Lippisch) turėjo problemų su Vokietijos aviacijos ministerija dėl panašaus tipo Delta III katastrofos. RLM, kaip projekto sponsorius, buvo uždraudusi toliau plėtoti orlaivius su delta sparnais.
Lipičo sąjungininku tapo profesorius Walteris Georgijus iš DFS (Vokietijos motorizuotų skrydžių tyrimų instituto), kuris padėjo panaikinti draudimą ir gauti finansinę paramą iš RLM. Už šias lšas buvo įsigytas anksčiau sudužęs panašios konstrukcijos Fiezelerio lėktuvas Fieseler F 3 su gale sumontuotu varikliu ir stumiančiu propeleriu. Lipičas atstatė orlaivį, variklį perkėlė į prienį ir naują konstrukciją pavadino Delta IVa.
Nors lėktuvas skrido geriau nei jo pirmtakas, bandmų metu įvyko dar viena avarija, dėl kurios buvo pradėtas tolesnis Lipičo projekto tyrimas, o RLM ir DVL (Vokietijos aviacijos bandymų institutas) vėl rekomendavo nutraukti tolesnę plėtrą. Georgijus toliau palaikė Lippischą ir tai leido tęsti projektą.
Mašina buvo dar kartą perstatyta, šį kartą pakoregavus aerodinamines konstrukcijas, pagrįstas kuriant Lipičo sklandytuvą Storch IX gautą patirtimi.
Statyba
Mašina pasirodė esanti labai stabili ir lengvai valdoma. Ji patraukė RLM dėmesį ir tapo „Projekto X“ – raketinio lėktuvo kūrimo programos – atskaitos tašku. Tolesnės plėtros rezultatas pagaliau buvo raketinis naikintuvas Me 163 Komet.
Parasolis
miniatiūra|Parasolio principinė schema Parasolio tipo aukštasparnis monoplanas (pranc. parasol, liet. – „skėtis nuo saulės„) – monoplaninio lėktuvo konstrukcija su sparnu, esančiu virš fiuzeliažo ir su pastaruoju sujungtu statramsčiais, spyriais ar atramomis. Kai kuriose konstrukcijose (pvz., sklandytuve „Grunau Baby“) atitinkamos fiuzeliažo konsolės yra ištęstos į viršų ir kaip pilonas sujungtos su sparnu. Kitais atvejais fiuzeliažas ir sparnas jungiami keletu spyrių; dažnai naudojami ir šoniniai statramsčiai.
Konsturkcijos pavadinimas kilęs iš Pirmojo pasaulinio karo laikų naikintuvo Morane-Saulnier L, paprastai vadinto „Morane-Parasol“, kuriame viename pirmųjų buvo pritaikyta tokia schema.
Privalumai ir trūkumai
miniatiūra|Parasolio tipo hidroplanas [[PBY-5 Catalina]] Šiai aerodinaminei orlaivio schemai, kaip ir visiems aukštasparniams, būdingas orlaivio stabilumas ir stabilumas skrydžio metu. Dėl šios priežasties XX amžiaus trečiajame ir, iš dalies, ketvirtajame, dešimtmetyje ji buvo taikoma orlaivių, įskaitant kovinius, konstrukcijoje. Kitas šio tipo orlaivių privalumas yra geras matomumas iš kabinos žemyn ir į šonus horizontalaus skrydžio metu. Tuo pat metu jie pasižymi dideliu pasipriešinimu dėl atramų bei galingos konsolės, jungiančios sparną ir fiuzeliažą, kas sumažina orlaivio greitį ir aerodinamines charakteristikas. Parasolio tipo orlaiviai, išskyrus tuos, kuriuose sparnas montuojamas už pilotų kabinos (paprastai – hidroplanai), pasižymi prastesniu matomumu pirmyn ir aukštyn, bei, viražo metu – viražo kryptimi.
Parasolio tipo konstrukcija dažnai naudojama statant hidroplano tipo hidroplanus. Aukštas sparnas ir galimybė ant jo montuoti variklius yra didelis privalumas hidroplanų statyboje, kur svarbu variklius pakelti kiek galima aukščiau nuo vandens paviršiaus. Vienas išraiškingiausių jos taikymo pavyzdžių – amerikietiškas hidroplanas (skraidanti valtis) PBY-5 Catalina. Kiti pavyzdžiai – japoniškas „Aichi H9A“, prancūziškas „Latécoère 500", vokiškas „Dornier Do 24“, sovietinis „Beriev Be-4“ su masyviu supaprastintu pilonu – konsole, jungiančia sparną ir fiuzeliažą, mažinančia atramų skaičių, taip sprendžiant orlaivio aerodinamikos problemas.
Šiuo metu lėktuvus pagal šią aerodinaminę schemą dažniausiai projektuoja ir gamina orlaivių kūrėjai mėgėjai.
Lietuvoje
miniatiūra|ANBO II Pirmaisiais lietuviškaos parasolio konstrukcijos orlaiviais laikytini Vokietijos įmonės „Albatros Flugzeugwerke" filiale Klaipėdoje „Allgemeine Flug–Gesellschaft" (A.F.G.) 1925 m. sukurtas Albatros L 65/Memel AFG 1 ir po poros metų A. Gustaičio sukurtas ANBO-II bei jį sekusi serija – ANBO-III, ANBO-IV, ANBO-V, ANBO-VI. Ši schema taikyta ir pirmuosiuose lietuviškuose sklandytuvuose, pvz 1932 m. Br. Oškinio sukurta vokiško sklandytuvo RRG Zögling lietuviška versija T-1 („Technikas“-1), T-2, BrO-3 „Pūkas“, BrO-4 „Rūta“ ir BrO-5 „Rūta-II“, Br. Oškinio, G. Miliūno ir A. Gyso konstrukcijos MO-1, MO-2, MOG, A. Paknio konstrukcijos P-1 „Uodas“, A. Paknio ir A. Gyso – dvivietis, vėliau motorizuotas PAGY-2 „Termikas”.
Po Antrojo Pasaulinio karo ši principinė schema Lietuvoje kurį laiką buvo naudojama sklandytuvų statyboje (pvz. BrO-9 „Žiogas", BrO-11), tačiau vėliau jos buvo atsisakyta geresnius aerodinaminius parametrus užtikrinančios vidursparnio konstrukcijos naudai.
Taip pat skaitykite
Monoplanas: (aukštasparnis, viršutinis vidursparnis (angl. shoulder wing), vidursparnis, žemasparnis, skraidantis sparnas);
Daugiasparniai: biplanas (dvisparnis, pusantrasparnis), triplanas, kvadraplanas, daugiasparnis, uždarasparnis (dėžinis sparnas, cilindrinis sparnas, plokščias žiedinis sparnas, plokščias rombo formos sparnas, sujungtas sparnas).
Percy Liza
Karlosas Persis Lisa Espinosa (g. 2000 m. balandžio 10 d.) – perujiečių futbolininkas, šiuo metu atstovauja Sporting Cristal futbolo klubui.
Semi Kunatani
Semi Kunatani (g. 1990 m. spalio 27 d.) – Fidžio regbininkas, olimpinis čempionas.
Biografija
Nuo 2015 m. atstovauja Prancūzijos klubui Stade Toulousain. 2013 m. pakviestas į Fidžio nacionalinę rinktinę.
Sombreras
thumb|250px|Meksikietiškas sombrero Sombrero ( 'metanti šešėlį', nuo sombra 'šešėlis') – plačiabrylė skrybėlė, su aukšta, kūgine viršutine dalimi. Nors žodis sombrero siejamas visų pirma su meksikietiškomis skrybėlėmis, ispanų kalboje šiuo žodžiu apibūdinama bet kokia skrybėlė (pavyzdžiui, plokščias ispaniškas Kordobos sombrero). Sombreras naudojamas apsaugoti galvą nuo saulės spindulių. Populiari Pietų Amerikoje (ypač dirbant lauko darbus). Meksikoje sombreras yra tautinių drabužių sudėtinė dalis. Į Meksiką sombrero atkeliavo iš Ispanijos, tačiau karštame klimate labiau tiko lenktakraštės, platesnės skrybėlės, sudarančios šešėlį aplink galvą, todėl vietiniai kaubojai (vaqueros) jas patobulino. Meksikietiški valstiečių sombrero paprastai gaminami iš šiaudų, o brangesni sombrero – iš veltinio. Naudojamos įvairios rišimo technologijos, šventiniai sombrero dažnai būna labai spalvingi, su įmantriais raštais. Be to, dažnai sombrero būna su virvele, kuria tvirtinamas prie skrybėlės nešiotojo, kad vėjas jos nenupūstų. Šios skrybėlės iš Meksikos paplito ir tarp Teksaso kaubojų (išsivystė į kaubojaus skrybėlę) bei pietinės JAV dalies indėnų. Dabar sombrero skrybėlė Meksikoje jau retai nešiojama, bet ji yra svarbi tautinio kostiumo dalis ir nešiojama ceremonijų, švenčių metu.
Serlediškis
Serlediškis – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Labanoro, Labanoro girioje. Pasiekiamas Labanoro–Gatakiemio keliuko atšaka.
Alexander Gassner
Alexander Gassner (g. 1989 m. rugpjūčio 9 d. Bistricos-Neseudo apskritis, Rumunijoje) – Vokietijos skeletonininkas, pasaulio čempionas.
Biografija
2012 m. pirmą kartą dalyvavo pasaulio čempionate ir užėmė 7-ąją vietą. 2017 m. pasaulio taurės etape Vokietijoje pirmą kartą lipo ant apdovanojimų pakylos – užėmė trečią vietą. 2017 m. pasaulio čempionate pelnė pirmąjį savo medalį mišrių komandų varžybose.
Savo debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Pjongčange vokietis vyrų varžybose užėmė 9-ąją vietą. 2020 m. pirmą kartą tapo pasaulio čempionu mišrių komandų varžybose. 2021 m. pasaulio bobslėjaus ir skeletono čempionato pelnė du bronzos medalius individualiose ir mišrių komandų varžybose.
Šarkiškių II tvenkinys
Šarkiškių II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Varėnos rajone, 2 km į šiaurę nuo Matuizų, Šarkiškių miške. Sudarytas užtvenkus Duobupio upę (Merkio intakas) 2,3 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,41 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 118 m. Krantai neaukšti, sausi, ištisai apaugę medžiais. Pasroviui iškart telkšo Šarkiškių I tvenkinys. Į pietus įsikūręs Šarkiškių kaimas.
Šarkiškių I tvenkinys
Šarkiškių I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Varėnos rajone, 2 km į šiaurę nuo Matuizų, Šarkiškių miške. Sudarytas užtvenkus Duobupio upę (Merkio intakas) 1,2 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 1,05 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 115,6 m. Krantai neaukšti, sausi, ištisai apaugę medžiais. Priešsroviui iškart telkšo Šarkiškių II tvenkinys.
Tvenkinys įrengtas 1969 m.
Viliame Mata
Viliame Mata (g. 1991 m. spalio 22 d.) – Fidžio regbininkas, olimpinis čempionas.
Biografija
Nuo 2016 m. atstovauja Škotijos Edinburgh Rugby komandai. 2013 m. pakviestas į Fidžio nacionalinę rinktinę.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kartu su Fidžio nacionaline regbio-7 komanda pasiekė finalą, kuriame rezultatu 43-7 nugalėjo Jungtinę Karalystę ir tapo olimpiniais čempionais. Tai pirmasis Fidžio olimpinis medalis.
Magistro darbas
Magistro darbas – baigiamasis akademinis (kai kur – mokslinis) darbas, kurį įvertinus teigiamai, suteikiamas magistro (M.A., LL.M., MBA ar kt.) kvalifikacinis laipsnis.
Apimtis – nuo 50 iki 60, kai kuriose valstybėse – net iki 120 puslapių.
Darbo gynimas
Lietuvoje įvestas atsiradus magistrantūrai (podiplominėms studijoms). Anksčiau buvo vad. diplominis darbas.
Ptolemėjas XIII
Ptolemėjas XIII Teos Filopatoras (gr. Πτολεμαῖος Θεός Φιλοπάτωρ, Ptolemaĩos Theós Philopátōr, gyveno 62/61 m. pr. m. e. – 47 m. pr. m. e. sausio 13 d.?, valdė nuo 51 m. pr. m. e.) buvo vienas paskutinių Ptolemėjų dinastijos faraonų, kurie valdė Egiptą (305–30 m. pr. m. e.).
Jis buvo Ptolemėjo XII sūnus, faraonu tapo 51 m. pr. m. e. pavasarį, kai vedė vyresnę seserį Kleopatrą VII (69–30 m. pr. m. e.) Spalį Ptolemėjas XIII tavo vyresniuoju valdovu, o eunuchas Potinas buvo jo regentu.
48 m. pr. m. e. Potinas ir Ptolemėjas XIII bandė nuversti Kleopatrą dėl didėjančios jos įtakos. Jos veidas buvo monetose, o Ptolemėjo XIII vardas dažnai buvo praleidžiamas dokumentuose. Ptolemėjas XIII norėjo valdyti vienas, o Potinas ketino tapti galia už sosto.
Leone Nakarawa
Leone Nakarawa (g. 1988 m. balandžio 2 d.) – Fidžio regbininkas, olimpinis čempionas.
Biografija
Nuo 2016 m. atstovauja Prancūzojos Racing 92 komandai. 2009 m. pakviestas į Fidžio nacionalinę rinktinę.
Ptolemėjas XIII
Arsinė IV ir Ptolemėjas XIII tapo sąjungininkais. Jie suorganizavo sau ištikimą armiją kautis su Kleopatros daliniais ir gan negausiu romėnų būriu. Mūšiai vyko 48 m. pr. m. e. gruodį Aleksandrijoje, kuri buvo nuniokota.
Leone Nakarawa
Biografija
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kartu su Fidžio nacionaline regbio-7 komanda pasiekė finalą, kuriame rezultatu 43-7 nugalėjo Jungtinę Karalystę ir tapo olimpiniais čempionais. Tai pirmasis Fidžio olimpinis medalis.
Sudas
thumb|250px|Sudas sausuoju laikotarpiu (1993 m.)
Sudas ( – „riba, kraštas“) – didelė pelkynių sritis Pietų Sudane, sudaryta Bahr el Džabalio (Baltojo Nilo) upės. Tai didžiausia pelkynė Nilo baseine ir viena didžiausių pasaulyje.
Sudas plyti tuoj į pietus nuo Nilo ir Sobato santakos. Šiaurės-pietų kryptimi driekiasi ~500 km, rytų-vakarų kryptimi ~200 km. Sudas užima apytiksliai 30 000 km², tačiau priklausomai nuo laikotarpio plotas labai keičiasi. Drėgnuoju laikotarpiu pelkynė apima iki 130 000 km². Sudą sudaro daugybė protakų, senvagių, ežerėlių, nendrynų ir papirusų sąžalynų, plaukiojančių augmenijos salų. Nuo Bahr el Džabalio Sudo srityje atsišakoja protaka – Bahr el Zerafas.
Būdingi Sudo augalai yra paprastoji nendrė, ryžis (Oryza barthii), riemenė (Echinochloa stagnina), papirusinė viksvuolė, švendras (Typha domingensis). Pelkynuose veisiasi gausybė uodų ir kitų parazitų. Čia gyvena ar migracijos metu lankosi ~400 paukščių rūšių, tarp jų reti batasnapiai, karūnuotosios gervės. Čia prieglobstį ir vandens šaltinį randa antilopės, Nilo krokodilai, begemotai, drambliai, zebrai, nykstantys afrikiniai hieniniai šunys ir kt.
Dėl gausios augmenijos Sudo srityje laivyba itin sunki. Būtent dėl to arabai šia sritį pavadino „riba“, o europiečiai ilgą laiką negalėjo rasti Nilo ištakų. 1978 m. pradėtas statyti Džonglėjaus kanalas, kuris aplenktų Sudo pelkynes, tačiau dėl nestabilios politinės padėties nebaigtas. Nors planuojama statybas užbaigti, kanalo nauda vertinama prieštaringai. Sude išgaruoja 55 % iš Viktorijos ežero sutekančio vandens. Kanalas padidintų Nilo vandeningumą Sudane ir Egipte, tačiau išdžiuvusi Sudo pelkynė sukeltų didelius ekologinius, socialinius, ekonominius nuostolius, sulyginamus su Aralo ežero ar Čado ežero nusekimo padariniais.
Jānis Rīteris
1921 m. jis įkūrė Latvių–lietuvių vienybės draugiją ir iki 1940 m. buvo jos pirmininku. 1929 m. parengė lietuvių–latvių kalbų žodyną (~53 tūkst. žodžių). Taip pat ruošė ir atvirkščią latvių–lietuvių žodyną, bet rankraščiai per karą pražuvo. Taip pat skelbė straipsnių apie lietuvių–latvių kultūrinį bendradarbiavimą.
Jacqueline Lölling
Žaklin Lėling (Jacqueline Lölling, g. 1995 m. vasario 6 d. Zygene) – Vokietijos skeletonininkė, daugkartinė pasaulio čempionė ir olimpinė prizininkė.
Biografija
2012 m. tapo jaunimo olimpine čempione. 2015 m. iškovojo auksą pasaulio jaunimo čempionate. 2015 m. pasaulio taurės varžybose pirmą kartą lipo ant apdovanojimų pakylos užėmusi antrą vietą. Tais pačiais metais pasaulio čempionate pelnė pirmąjį savo sidabro medalį moterų varžybose.
2017 m. pirmą kartą tapo pasaulio čempione mišrių komandų ir individualiose varžybose. Savo debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Pjongčange vokietė moterų varžybose užėmė iškovojo sidabro medalį. 2021 m. pasaulio bobslėjaus ir skeletono čempionate pelnė du sidabro medalius individualiose varžybose ir mišrių komandų rungtyje.
UAB Aviabaltika
UAB Aviabaltika – sraigtasparnių remonto įmonė, veikiant Karmėlavoje, Kauno rajone. 1991 m. įkūrė buvęs Sovietų Sąjungos kariškis Jurijus Borisovas. Pagrindinė įmonės veikla yra Rusijos gamybos sraigtasparnių MI-17 atnaujinimas.
Įmonės valdymas
Įstatinis „Aviabaltikos“ kapitalas yra 16 mln. litų. Kontrolinis 96,6 proc. įmonės akcijų paketas priklauso J.Borisovo žmonai Irinai Borisovai. UAB „Aviabaltika“ turi atstovybes Maskvoje (Rusija) ir Niu Delyje (Indija). Jungtinių Amerikos Valstijų ginkluotosios pajėgos ilgiau nei dešimtmetį bendradarbiavo su UAB „Aviabaltika“ ir jos seserine įmone Rusijoje – Sankt Peterburgo aviacijos remonto bendrove (SPARC).
Sėtikė
Sėtikė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės rytus nuo Švenčionių.
1984 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
'''1984 m. Lietuvos šachmatų čempionatas''' – tai 51-asis Lietuvos vyrų ir 37-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
51-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Klaipėdoje, 1984 m. balandžio 2–19 d.
Čempionate žaidė 14 dalyvių: penki vilniečiai, keturi klaipėdiečiai, du elektrėniškiai ir po vieną žaidėją iš Kauno, Palangos ir Kėdainių. Niekas nedalyvavo iš 1983 m. Lietuvos čempionato prizininkų.
Pirmasis ratas
Šis ratas pasižymėjo kovingumu. Pirmasis pergalę šventė klaipėdietis Leonidas Maslovas, nugalėjęs vilnietį Vladimirą Pavlovičių. Taip pat po tašką į turnyro lentelę įsirašė: klaipėdietis Aleksandras Ivanovas prieš Edmundą Einorį (Elektrėnai), vilnietis Gintautas Piešina prieš kitą vilnietį Borisą Rosicaną. Nesėkmingai susiklostė pirmoji partija klaipėdiečiui Levui Ševeliovui, nespėjusiam padaryti kontrolinio ėjimo partijoje su vilniečiu Antanu Zapolskiu. Taikus rezultatas užfiksuotas Laimučio Šolio (Kėdainiai) ir Aliaus Mikėno (Vilnius), Vytauto Šlivinsko (Klaipėda) ir Donato Lapienio (Elektrėnai) partijose. Kaunietis Algimantas Butnorius atidėjo partiją su palangiškiu Vladu Gelžiniu palankesnėje padėtyje.
Po dešimties ratų
Sužaidus 10 ratų turnyrinės lentelės priekyje buvo vilnietis meistras G. Piešina, turintis 9 taškus iš 10 galimų. Paskutiniuose ratuose jis nugalėjo Elektrėnų šachmatininką E. Einorį ir klaipėdietį A. Ivanovą, sužaidė lygiosiomis su D. Lapieniu (Elektrėnai) ir kauniečiu tarptautiniu meistru A. Butnoriu. Pastarasis nuo lyderio atsiliko 1,5 taško. Klaipėdietis A. Ivanovas, turėdamas 7 taškus, žengė trečioje vietoje. Po pralaimėjimo G. Piešinai, jis nugalėjo vilnietį V. Pavlovičių ir L. Ševeliovą (Klaipėda). Lyderio pozicijas prarado kitas klaipėdietis L. Maslovas, kuris paskutinius susitikimus pralaimėjo D. Lapieniui ir A. Butnoriui. Tačiau su vilniečiu A. Mikėnu turėjo atidėtą partiją palankesnėje sau padėtyje. Jis turėjo 5,5 taško iš 9 galimų. Laimėjimo atveju L. Maslovas galėjo atsidurti ketvirtoje vietoje.
Paskutinis ratas
Lietuvos aukščiausiosios lygos vyrų šachmatų čempiono vardą iškovojo vilnietis meistras Gintautas Piešina, surinkęs 12 taškų iš 13 galimų. Paskutiniame rate jis nugalėjo klaipėdietį meistrą L. Maslovą. Po 9,5 taško surinko kaunietis tarptautinis meistras Algimantas Butnorius ir klaipėdietis meistras Aleksandras Ivanovas. Paskutiniame rate A. Butnorius nugalėjo L. Šolį (Kėdainiai), o A. Ivanovas – kitą klaipėdietį V. Šlivinską. Pagal geresnį koeficientų santykį sidabro medalis buvo įteiktas kauniečiui. Trys prizininkai ir ketvirtąją vietą užėmęs elektrėniškis Donatas Lapienis pagal varžybų nuostatus pasiliko aukščiausioje lygoje.
Gerai pradėjęs čempionatą L. Maslovas finišavo nesėkmingai (1,5 tšk. iš 5) ir su 7 tšk. ir turėjo tenkintis šeštąją vieta.
Lietuvos moterų šachmatų čempionatas
Jame žaidė 14 šachmatininkių: šešios vilnietės, dvi šiaulietės ir viena žaidėja iš Klaipėdos bei 5-ios kviestinės šachmatų meistrės iš sovietinių respublikų, kurios dalyvavo ne konkurso tvarka. Dalyvavo visos 1983 m. čempionato prizininkės.
Po penktojo rato
Po penktojo rato pirmavo R. Kartanaitė ir T. Chugašvili, surinkusios po 4 taškus.
Po aštuntojo rato
Aštuntajame rate pralaimėjimą patyrė abi šiaulietės : G. Gineikaitė pralaimėjo talinietei M. Rytovai, o V. Domkutę įveikė vitebskietė R. Edelson. Lygiosiomis pasibaigė estės L. Piarnpu ir M. Kartanaitės susitikimas. Kitos partijos buvo atidėtos.
Po aštuntojo rato lydere liko tbilisietė T. Chugašvili, kuri turėjo 5 taškus ir dvi nebaigtas partijas. Taip pat po 5 taškus, bet iš aštuonių užbaigtų partijų turėjo R. Edelson ir L. Piarnpu. Po 4,5 taško buvo surinkusios R. Kartanaitė ir K. Baginskaitė. Abi jos dar turėjo po vieną atidėtą partiją.
Čempionato rezultatai
Turnyre nugalėjo meistrė iš Tbilisio T. Chugašvili, surinkusi 9,5 taško iš 13 galimų. Kadangi viešnios žaidė be konkurecijos, Lietuvos žaidėjos vietas čempionate dalijosi tarpusavyje. Geriausia iš jų buvo klaipėdietė E. Epštein, kuri ir tapo Lietuvos čempione (9 tšk. iš 13). Sidabro medalį iškovojo vilnietė R. Kartanaitė (8,5 tšk.), bronzos – taip pat vilnietė, Kamilė Baginskaitė (8 tšk.).
Nicole Banecki
{{Football player infobox 2006–2012 2012–2013 2013–2014 2014–2017 2017–2019 2019– FC Bayern München FCR 2001 Duisburg Kriens SC Freiburg FC Basel Bayer 04 Leverkusen 91 (11) {{0}}8 {{0}}(0) 24 {16)
20 {{0}}(5) {{0}}? {{0}}{{0}}(?) }} Nikolė Banecki (Nicole Banecki, g. 1988 m. rugsėjo 3 d., Vokietija) – kamerūniečių kilmės Vokietijos futbolininkė, puolėja.
Karjera
Futbolą žaisti pradėjo Vokietijoje. Nuo 2014 m. rungtyniavo SC Freiburg.
2006–2012 m. atstovavo FC Bayern München.
2019 m. perėjo į Bayer 04 Leverkusen (moterys).
Rinktinės
Kitados atstovavo Vokietijos jaunimo rinktinėms. 2008–2009 m. rungtyniavo Vokietijos nacionalinėje rinktiėje.
Vatemo Ravouvou
Vatemo Ravouvou (g. 1990 m. liepos 31 d.) – Fidžio regbininkas, olimpinis čempionas.
Biografija
2014 m. pakviestas į Fidžio nacionalinę rinktinę.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kartu su Fidžio nacionaline regbio-7 komanda pasiekė finalą, kuriame rezultatu 43-7 nugalėjo Jungtinę Karalystę ir tapo olimpiniais čempionais. Tai pirmasis Fidžio olimpinis medalis.
Salamankos salos parkas
Salamankos salos kelio parkas  – nacionalinis parkas šiaurės Kolumbijoje, Magdalenos departamente, į vakarus nuo Sjenagos, prie Didžiosios Santa Martos šlapynės. Įkurtas 1964 m. Nuo 1998 m. – Ramsaro konvencijos saugoma šlapynė, nuo 2000 m. – UNESCO biosferos rezervatas.
Parkas apima Salamankos salą, esančią Magdalenos upės deltoje. Saugomos mangrovės, kserofitiniai miškai, druskingos šlapynės (maršos). Svarbi iš Šiaurės Amerikos migruojančių paukščių buveinė. Parke aptiktos 33 žinduolių, 9 varliagyvių, 35 roplių, 140 žuvų, 199 paukščių rūšys.
Varėnos HE tvenkinys
Varėnos HE tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Varėnos rajone, Senosios Varėnos šiauriniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Varėnės upę (Merkio intakas) 2,3 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis šiaurės-pietų-rytų kryptimi – 2,4 km, plotis – iki 0,17 km. Yra 3 salos (0,12 ha, 0,08 ha ir 0,02 ha). Altitudė 106,5 m. Krantai daugiausia aukšti, kranto linija labai vingiuota. Didžioji dalis tvenkinio telkšo Lagerių, Poligono ir Varėnos miškuose, tik pietinė dalis – Senosios Varėnos gyvenvietėje. Tvenkinio užtvanka eina kelias, vakarine pakrante – kelias.
Tvenkinys įrengtas 1956 m., o 2000 m. pastatyta 150 kW galios mažoji hidroelektrinė.
Asirija (Romos provincija)
Asirija buvo trumpalaikė Romos provincija, egzistavusi 116-118 m. Ji apėmė dalį dabartinio Irako. Provincija kontroliavo didžiąją dalį Asirijos regiono.
Raida
Nuo pirmųjų mūsų eros amžių šiose žemėse egzistavo Adiabenos karalystė, kuri buvo Partų imperijos vasalė. 114 m. imperatorius Trajanas sustiprino Romos imperiją, ir nukariavo nemažas sritis rytuose. 116 m. įvedė savo armiją į Asiriją, kitapus Tigro upės ir sutriuškino Adiabenos karalių Meharaspį. Asirija buvo viena iš trijų Trajano sukurtų provincijų Azijoje (kitos dvi buvo Armėnija ir Mesopotamija).
Studentų bendrabutis
miniatiūra|alt=|KTU studentų miestelis Studentų bendrabutis (nuo „bendras butas“) – gyvenamasis pastatas, skirtams studentams apgyvendinti. Tai paprastai nebrangus būstas, kuriame dalijamasi tam tikromis bendromis patalpomis (tokiomis kaip virtuvė, vonia, tualetas ir kt.).
JAV ir Jungtinėje Karalystėje studentų bendrabučiai dažniausiai įtraukiami į bendrai valdomą universitetinį miestelį. Vokietijoje ir Austrijoje studentų bendrabučiai paprastai priklauso prie universitetų steigiamoms studentų reikalų tarnyboms.
Julia Simic
Julia Šimič (Julia Simic, g. 1989 m. gegužės 19 d., Vokietija) – kroatų kilmės buvusi Vokietijos futbolininkė, saugė.
Karjera
2013–2015 m. atstovavo 1. FFC Turbine Potsdam, o 2015–2017 m. – VfL Wolfsburg.
2017–2018 m. sezone rungtyniavo SC Freiburg (Vokietija).
2018–2020 m. atstovavo West Ham United (Anglija).
2020–2021 m. sezone rungtyniavo AC Milan (Italija).
Rinktinės
Kitados atstovavo Vokietijos jaunimo rinktinėms, kviesta į Vokietijos nacionalinę rinktinę.
Simonas Varkala
Simonas Varkala ( 1863 m. gegužės 2 d. Girininkų kaime, Pakuonio valsčius, Kauno apskritis – 1949 m. Perstunyje, Lenkija) – lietuvių kilmės Romos katalikų kunigas Lenkijoje, Lietuvoje ir Baltarusijoje.
Biografija
Kunigu įšventintas 1886 m. birželio 29 d. Vikaravo Kobyline (1886-90 m.), Lankeliškiuose (1890-95 m.), Miroslave (1895-99 m.), Plonkoje (1899–1900 m.). Tarnavo klebonu Petkove (1900-05 m.), Adamovičiuose (1905-06 m.), Silvanonyse (1906-15 m.), Mogiliave (1918 m.), Teoline (1918-19 m.) ir Perstunyje (1919–1949 m.).
Nors beveik visą kunigavimo laiką praleido ne Lietuvoje, bet palaikė santykius su lietuviais. 1919 m. Augustavo dekanas prašė vyskupo iškelti jį iš Perstunio kaip nelojalų Lenkijai. Klebonaudamas Perstunyje bendravo su vietos lietuviais, todėl, Balstogės vaivados nuomone, jį reikėtų perkelti toliau nuo pasienio. Nors vyskupas Jelbžikovskis ir pažadėjo tai padaryti, bet dėl kunigų trūkumo S. Varkala toliau liko Perstunyje. 1927 m. nesėkmingai bandė gauti Lenkijos pilietybę.
Brolis Juozas Varkala, 1904 m. viešėdamas pas Simoną Varkalą, buvo areštuotas už draudžiamos lietuviškos spaudos platinimą, turėjo išvykti į JAV, kur tapo žinomu verslininku ir visuomenės veikėju.
Dirvoninis kietis
Dirvoninis kietis, arba dirvinis kietis (Artemisia campestris) – astrinių (Asteraceae) šeimos kiečių (Artemisia) genties augalas.
Aprašymas
Daugiametis žolinis augalas, piktžolė. Užauga iki 0,20–0,80 m, kartais iki 1,20 m aukščio. Stiebų daug, jie kylantys arba prie pagrindo išlinkę, retai statūs; kieti, dažniausiai tamsiai raudoni, pliki arba apaugę trumpais, švelniais, prigludusiais plaukeliais. Lapai 4–10 cm ilgio, apatinėje stiebo dalyje kotuoti, dukart, kartais triskart plunksniškai suskaldyti į linijiškas skiltis, viršutinėje bekočiai, ištisiniai.
Graižai stiebo ir šakų viršūnėse siauri, kiaušiniški, 0,2–0,3 cm ilgio, 0,15–0,25 cm pločio, susitelkę į gana tankias varpas. Žiedų vainikėlis rausvai rudas arba rausvai geltonas. Žydi liepos–spalio mėnesiais. Vaisius – smulkus lukštavaisis be skristuko.
thumb|left|Dirvoninis kietis
Paplitimas ir augavietės
Paplitęs Europoje, vietomis Azijoje ir Šiaurės Amerikoje, turi daug porūšių. Auga įvairaus dydžio grupėmis sausose augavietėse su reta augmenija: smėlynuose, kopose, pušynuose, sausose pievose, dykvietėse, pakelėse, šlaituose, ant geležinkelio pylimų. Lietuvoje labai dažnas.
Palatinai
Palatinai ( 'rūmų kariuomenė') – vėlyvosios Romos imperijos elitiniai daliniai, daugiausia buvę priskirti prie comitatus praesentales ('imperijos eskortinė kariuomenė').
Tų laikų Romos kariuomenės hierarchijoje už palatinus buvo viršesni scholarai (elitiniai kavaleristai, kurių daliniai vadinosi scholae). Už juos žemesni daliniai buvo komitatensiai (priskirti regioniniams komitatams) ir limitanėjai (limitanei 'pasieniečiai').
Šios kariuomenės pavadinimas kilęs iš 'rūmai'. Tai rodo, kad anksčiau šie daliniai priklausė tik imperinei eskortų kariuomenei. Vėliau jie pasirodė ir regioniniuose komitatuose (kaip judriųjų lauko armijų dalis). Tačiau ir tada palatinai turėjo aukštesnę padėtį ir gaudavo didesnes algas, nei likusių komitatų dalinių kareiviai. Tuo metu, kai buvo parašytas Notitia Dignitatum (apie 395 m.) Rytų Romos imperijoje palatinai sudarė apie 80% rytinių comitatus praesentales dalinių ir tik 14% regioninių komitatų dalinių.
Palatinų dalinius suformavo Konstantinas I po to, kai 312 m. paleido pretorionų gvardiją. Buvę pretorionai pradžioje pateko į palatinų dalinius. Kaip ir komitatų daliniai palatinų kavalerijos daliniai buvo vadinami veksiliacijomis (, iš 'karinė vėliava'), o pėstininkų daliniai buvo vadinami legionais  arba auksilijomis.
Ringuvėnų pilkapynas
Ringuvėnų pilkapynas – buvęs pilkapynas, rastas Lietuvoje, Šiaulių rajone, į šiaurę nuo Kuršėnų, Ringuvėlės (Ringuvėnų I) kaime, Ringuvos dešiniajame krante (netoli jos santakos su Venta).
Rasta VI–XV a. žmonių kaulų, antkaklių, pasidabruotų pusmėnulio pavidalo kabučių, žiedinių smeigtukų, segių (pasaginių, lankinių).
Pilkapynas sunaikintas 1965–1975 m. kasant žvyro karjerą. Radiniai saugomi Šiaulių „Aušros“, Telšių „Alkos“, Kauno istorijos, Lietuvos nacionaliniame muziejuje.
Moses Malone
Mozė Malounas (1955 m. kovo 3 d. – 2015 m. rugsėjo 13 d.) – buvęs profesionalus krepšininkas.
Biografija
Moses Eugene Malone gimė 1955 m. kovo 3 d. Petersburge, Virdžinijoje. Krepšinį pradėjo žaisti gan vėlai, 13 metų. Petersburgo vidurinei mokyklai M. Malounas padėjo iškovoti 50 nenutrūkstamų pergalių per 2 sezonus. Tai sudomino apie 50 universitetų visoje šalyje, tačiau žaidėją pakvietė Merilando universitetas. Keletą dienų ėjęs į paskaitas M. Malounas sužinojo, kad buvo pašauktas 3 rate, 47 šaukimu Utah „Stars“ komandos ir pasirašė 3 mln. 5 metų kontraktą su komanda.
1975 m. gruodžio mėn. žlugus komandai, perėjo žaisti į Buffalo „Braves“ NBA lygoje. Sužaidęs dvi rungtynes buvo iškeistas Hiustono „Rockets“ komandai. 1981 m. rugsėjo 15 d. buvo iškeistas Filadelfijos „76ers“ klubui. Prieš lygos finalo seriją, M. Malonas buvo traumuotas ir negalėjo padėti komandai finaluose, kuriuos ji pralaimėjo. 1986–1987 m. tarpsezonyje komanda iškeitė jį Vašingtono „Bullets“ klubui. 1988–1989 m. sezone persikėlė į Atlantos „Hawks“ klubą. Jame išbuvęs du sezonus persikėlė į Milvokio „Bucks“ klubą ir jame buvo pagrindinis vidurio puolėjas. 1992-93 m. sezono didžiąją dalį praleido dėl nugaros traumos. 1993-94 m. sezone Filadelfijos „76ers“ pasirašė sutartį su M. Malounu, norėdami, kad jis apmokytų naujoką vidurio puolėją Shawn Bradley. Jis pats tą sezoną 55 kartus išėjo į aikštelę. Paskutinį savo sezoną žaidė San Antonijo „Spurs“ klube, tačiau patyrė traumą ir turėjo baigti karjerą.
Savenaca Rawaca
Savenaca Rawaca (g. 1991 m. rugpjūčio 20 d.) – Fidžio regbininkas, olimpinis čempionas.
Biografija
Nuo 2015 m. atstovauja Anglijos Saracens F.C. komandai. 2014 m. pakviestas į Fidžio nacionalinę rinktinę.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kartu su Fidžio nacionaline regbio-7 komanda pasiekė finalą, kuriame rezultatu 43-7 nugalėjo Jungtinę Karalystę ir tapo olimpiniais čempionais. Tai pirmasis Fidžio olimpinis medalis.
Barčiai (Pilkalnio apskritis)
Barčiai (, nuo 1938 m. Barschen, ) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 21 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 17 km į pietryčius nuo Lazdynų, prie Ežerupės.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Barčių kaimo bendruomenė 1927–36 m. Įkurtas 1685 m. 1785 m. buvo šatulinių kulmiškių kaimas su 11 ugniakurų, 1821 m. – šatulinių kulmiškių kaimas su 60 gyventojų. 1723–1818 m. priklausė Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Visbarynų valsčiui. Tikintieji iki 1793 m. priklausė Viliūnų, vėliau – Šilėnų evangelikų liuteronų parapijai. Po Antrojo pasaulinio karo kaimui suteiktas rusiškas pavadinimas, bet paties kaimo neišliko. Nuo 2008 m. jo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Rinkšelių pilkapynas
Rinkšelių pilkapynas – pilkapynas, rastas Lietuvoje, Raseinių rajone, į šiaurę nuo Žaiginio, Rinkšelių kaimo šiaurinėje dalyje. Apie 0,5 km nuo pilkapyno guli Rinkšelių akmuo.
XIX a. antroje pusėje būta ~70 pilkapių. Sampilai tiek apskriti, tiek ovalūs, jų skersmuo 7–13 m, aukštis 2 m. Kapai griautiniai, kapavietėse rasta skobtinių karstų, II–IV a. bei atsitiktinių V–IX a. radinių.