cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tinklinis Lenkijoje
Istorija
Lenkijos moterų rinktine pirmas savo tarptautinės rungtynės žaide Varšuvoje 1948 m. vasario 14 d. Juos varžovės buvo Čekoslovakijos moterų rinktinė. Mačą laimėjo lenkės 3:1. Po dvejų savaičių Lenkijos vyrų rinktinė debiutavo mače prieš vyrus iš Čekoslovakijos ir pralaimėjo 2:3.
Lenkijos tinklinio sąjunga
Lenkijos tinklinio sąjunga Lenkijos tinklinio vykdomoji institucija, veikianti Lenkijoje ir atstovaujanti Lenkijos tinklinį valstybėje ir juos sienų.
Tinklinio sąjunga kontroliuoja nacionalines vyrų ir moterų rinktines, taip pat organizuoja vyrų ir moterų lygų bei taurės varžybas, išskyrus PlusLiga ir Orlen liga.
Sąjungos buveinė randasi Varšuvoje. Į sąjungą įeina 16 vaivadijų skyrių. Dabartinis sąjungos pirmininkas nuo 2004 metų yra Miroslavas Pšedpelskis.
Profesionalia Tinklinio Lyga
Profesionalia Tinklinio Lyga - akcinė bendrovė kasmet organizuojančia tinklinio čempionatą Lenkijoje tarp vyrų ir moterų komandų, stipriausiose šalies lygose. Taurės etapuose, kur dalyvauja stipriausios tinklinio komandos, bendradarbiauja su PZPS. Pati organizuoja Supertaurių mačius.
2000 m. birželio 30 d. Poznanėje 10 stipriausių vyrų tinklinio komandų ir PZPS sudarė Profesionalia tinklinio lyga.
Visos televizijos, radijo, interneto ir reklamos teisės susijusios su tinklinio varžybomis, kurias organizuoja PLPS, priklauso PLPS.
Lygos buveinė randasi Varšuvoje. Dabartinis Lygos pirmininkas nuo 2000 metų yra Artūras Popko.
Lenkijos rinktinė
Lenkijos nacionalinio tinklinio rinktinė - tinklinio komanda, atstovaujanti Lenkijos Respublikai tarptautinėse rungtynėse ​​ir sporto varžybose. Vyriausias treneris atrenka visus rinktinės dalyvius, kurie turi Lenkijos pilietybę. Atstovauja Lenkija tarptautinėje arenoje per visas FIVB ir CEV organizuojamus varžybas (Olimpinės žaidynės, pasaulio čempionatai, Europos čempionatai, Pasaulio taurė, Pasaulio čempionų taurė, Pasaulio lyga, Gran-prix ir Euroliga). Atsakinga už jos veikimą yra Lenkų tinklinio sąjunga.
Lenkijos vyrų rinktinė 9 kartus dalyvavo Olimpinėse žaidynėse ir 1976 metais Monrealije laimėjo aukso medalius. 16 kartų dalyvavimo ir 2 aukso ir 1 sidabro medaliai iškovoti per pasaulio čempionatus. Dar 2 sidabro ir 1 bronzos medaliai iškovoti per Pasaulio taurės varžybos. Pasaulio ligoje rinktinė iškovojo 1 aukso medalį ir 1 bronzinį. Europos čempionatuose komanda dalyvavo 25 kartus ir iškovojo 1 aukso, 5 sidabro ir 2 bronzos medalius.
Lenkijos moterų rinktinė 3 kartus dalyvavo Olimpinėse žaidynėse ir 2 kartus iškovojo bronzos medalius. Per pasaulio čempionatus moterys iškovojo 3 medalius: 1 sidabro ir 2 bronzos. Europos čempionatuose rinktinė gavo visų spalvų medalius: 2 - aukso, 5 - sidabro ir 4 bronzos. Bronzos medalis iškovotos per Euroligos turnyrą. Antra vieta iškovota per Europos žaidynės.
Vyrų turnyrai
Visus vyrų tinklinio turnyrus iki 2000-2001 metų sezono organizavo Lenkijos tinklinio sąjunga. Nuo minėto sezono PlusLiga organizuoja Profesionali Tinklinio Lyga. Lenkijos taurės ir supertaurės varžybos organizuoja dvi organizacijos.
PlusLiga
Nuo 1929 m. iki 2000-2001 metų sezono buvo surengta 64 čempionatai. Nuo 1953 m. buvo įvesta lygų sistema. Nuo 2000-2001 metų sezono organizavimą perėmė PLPS. Čempionatai vyksta kasmet (išskyrus kelius metus).
PlusLiga yra aukščiausio lygio tinklinio lyga Lenkijoje. Dabar lygoje žaidžia dviejų ratų sistemą ir play-off 14 komandų. Play-off laimėtojas skelbiamas Lenkijos čempionų.
Pagal dabartinį CEV reitingą čempionas, antros ir trečios vietos prizininkai žaidžia Čempionų lygoje. 4 vietą užėmusia komanda žaidžia CEV taurės varžybose, o 5 - Challenge taurės varžybose.
Žvaigždžių mačas
Žvaigždžių mačas Plius Lygos organizuojamas nuo 2009 metų. Visus žaidėjus šiam mačui išrenka per Internetą sirgaliai. Visos surengtos lėšos skirtos tinklininkams, kuriems reikalinga pagalba. Pirmas mačas buvo sužaistas Varšuvoje 2009 m. sausio 17 d.
I lyga
Antra pagal pajėgumą tinklinio lyga Lenkijoje. Įkurta prieš 1989-1990 metų sezoną. Dabar lygoje žaidžia dviejų ratų sistemą ir play-off 12 komandų. 8 stipriausios žaidžia dėl nugalėtojo titulo ir patekimo į PliusLiga. 4 silpniausios play-off sistemą nustato silpniausios dvi komandos, kurios sekantį sezoną žais II lygoje.
II lyga
Trečią pagal pajėgumą tinklinio lyga Lenkijoje. Įkurta prieš 2006-2007 metų sezoną. Lyga padalinta į 6 grupės po 8-9 komandos geografinių principų. Lygoje žaidžia dviejų ratų sistemą kiekvienoje grupėje. Po dvi stipriausios pereina į kitą etapą kur vėl žaidžiama dviejų ratų sistemą trijose grupėse. Dvi stipriausios komandos pereina į pusfinalio turnyrą. Dvi stipriausios iš pusfinalio sudaro dvi finalinės poras. Finalų nugalėtojai sekantį sezoną žais I lygoje. Silpniausios pirmojo etapo kiekvienos grupės komandos sekantį sezoną žais III lygoje.
III lyga
Ketvirtą pagal pajėgumą tinklinio lyga Lenkijoje. Turnyrai vyksta 16 grupėse dviejų ratų sistemą. Grupės sudarytos kiekvienoje vaivadijoje. Grupių nugalėtojai patenka į II lygą. Silpniausios grupių komandos patenka į IV lygą, jei tokia lyga yra toje vaivadijoje. Turnyrus organizuoja PZPS vaivadijų skyriai.
IV lyga
Penktą (silpniausia) pagal pajėgumą tinklinio lyga Lenkijoje. Turnyrai vyksta 16 grupėse dviejų ratų sistemą. Grupės sudarytos kiekvienoje vaivadijoje. Grupių nugalėtojai patenka į III lygą. Turnyrus organizuoja PZPS vaivadijų skyriai.
Taurė
Pirmasis taurės turnyras buvo organizuotas 1932 m. Turnyras nuo 1981-1982 metų sezono vyksta kasmet. Iki to laiko kai kuriais metais turnyras neįvyko. Turnyre gali dalyvauti visi tinklinio klubai iš Lenkijos, kaip profesionalus, taip ir mėgėjiški. Nuo 1981 m. iki šiol vadinasi Lenkijos taurė. Nuo 2000-2001 m. sezono PZPS organizuoja kartu su PLPS.
Supertaurė
Dėl Supertaurės nuo 2012 m. kasmet lošia Lenkijos čempionas ir Lenkijos taurės nugalėtojas.
1995 m. buvo sužaistos rungtynės dėl PZPS Supertaurės.
Orlen liga
Pagal dabartinį CEV reitingą čempionas, antros vietos prizininkas žaidžia Čempionių lygoje. 3 vietą užėmusia komanda žaidžia CEV taurės varžybose, o 4 - Challenge taurės varžybose.
Žvaigždžių mačas
Žvaigždžių mačas Orlen Lygos organizuojamas nuo 2009 metų. Visos žaidėjos šiam mačui išrenka per Internetą sirgaliai. Visos surengtos lėšos skirtos tinklininkėms, kurioms reikalinga pagalba. Pirmas mačas buvo sužaistas Naujajam Sonče 2009 m. sausio 3 d.
I liga
Antra pagal pajėgumą tinklinio lyga Lenkijoje. Dabar lygoje žaidžia dviejų ratų sistemą ir play-off 12 komandų. 8 stipriausios žaidžia dėl nugalėtojo titulo ir patekimo į Orlen Liga. Silpniausios komandos sekantį sezoną žais II lygoje.
II liga
Trečią pagal pajėgumą tinklinio lyga Lenkijoje. Lyga padalinta į 4 grupės po 7-10 komandos geografinių principų. Lygoje žaidžia dviejų ratų sistemą kiekvienoje grupėje. Stipriausios komandos play-off sistema kovoja dėl pateikimo į I lyga. Silpniausios kiekvienos grupės komandos sekantį sezoną žais III lygoje.
Taurė
Pirmasis taurės turnyras buvo organizuotas 1932 m. Turnyras nuo 1981-1982 metų sezono vyksta kasmet. Iki to laiko kai kuriais metais turnyras neįvyko. Turnyre gali dalyvauti visi tinklinio klubai iš Lenkijos, kaip profesionalus, taip ir mėgėjiški. Nuo 1981 m. iki šiol vadinasi Lenkijos taurė. Nuo 2005-2006 m. sezono PZPS organizuoja kartu su PLPS.
Supertaurė
Dėl Supertaurės nuo 2005 m. kasmet lošia praeito sezono Lenkijos čempionas ir Lenkijos taurės nugalėtojas, jei taurė ir čempionatą laimėjo tas pats klubas, tai su juo žaidžia taurės finalininkas.
Įvairus
1935 ir 1936 metais tarp Lenkijos vyrų taurės varžybų pusfinalistų buvo klubas iš Vilniaus Ognisko. Lenkijos vyrų čempionate 1930 ir 1934 metų sezonuose šis klubas iškovojo bronzos medalius, o 1933 metais - sidabro.
1934 metais moterų klubas iš Vilniaus AZS Wilno užemė 3 vietą Lenkijos čempionate.
Ilja Zaharovas
Ilja Zaharovas (, g. 1991 m. gegužės 2 d.) – Rusijos šuolininkas į vandenį. Olimpinis čempionas.
Biografija
Ilja Zaharovas savo pirmuosius tarptautinius medalius laimėjo 2010 m. Europos vandens sporto čempionate Vengrijos sostinėje Budapešte. Individualioje 3 m tramplino šuolių į vandenį rungtyje Zaharovas surinko 458,15 balo ir nuo nugalėtojo atsilikęs 5,05 balo pelnė sidabro medalį. Tame pačiame čempionate šuolininkas pelnė ir antrą sidabro medalį sinchroniniuose šuoliuose nuo 10 m platformos. Po metų vykusiame Pasaulio čempionate Zaharovas pelnė du sidabro medalius bei kelialapį į olimpines žaidynes. 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse 3 m tramplino šuoliuose į vandenį Zaharovas po pirmo etapo pirmavo, bet pusfinaliuose jį aplenkė kinų šuolininkas He Chong. Finaliniame etape, kurį sudarė šeši šuoliai, po penkių šuolių Zaharovas laikėsi įsitvirtinęs antroje vietoje, o pirmavo kitas kinų šuolininkas Qin Kai, bet paskutinis Zaharovo šeštasis šuolis buvo įvertintas didžiausiu balu tarp visų varžovų (104,50) ir iš viso surinkęs 555,90 balo Zaharovas tapo olimpiniu čempionu. Ilja Zaharovas ir JAV šuolininkas David Boudia buvo vieninteliai du aukso medalininkai iš aštuonių rungčių, kurie neatstovavo Kinijai. 3 m sinchroniniuose šuoliuose nuo tramplino Ilja Zaharovas kartu su Jevgenijumi Kuznetsovu nusileido tik Kinijos duetui ir pelnė sidabro medalius.
Pusiau prezidentinis valdymas
450px|thumb|Diagrama, vaizduojanti santykius tarp Prancūzijos Penktosios Respublikos institucijų Pusiau prezidentinis valdymas arba parlamentinis-prezidentinis valdymas – valdymo forma, turinti tiek parlamentinio valdymo, tiek prezidentinio valdymo ypatumų.
Pusiau prezidentinis valdymas dažnai vadinamas „prancūzišku“, nes taip pagal 1958 m. Konstituciją veikia Prancūzijos Penktoji Respublika. Tačiau jau iki Antrojo pasaulinio karo tokia sistema veikė Suomijoje.
Pusiau prezidentinio valdymo sąlygomis prezidentą, turintį svarbių vykdomosios valdžios įgaliojimų, renka ne parlamentas, o visi piliečiai. Ministrų kabinetui vadovauja ministras pirmininkas. Ministrą pirmininką skiria prezidentas su parlamento pritarimu. Be to, ministras pirmininkas ir po to turi turėti parlamento pasitikėjimą.
Pasaulio lietuvių archyvas
Pasaulio lietuvių archyvas (PLA) – didžiausias Lituanistikos tyrimo ir studijų centro (LTSC) padalinys, įsikūręs JAV.
Archyvas renka ir kaupia organizacijų ir atskirų asmenų visuomenės ir kultūros veikėjų archyvus, komplektuoja lietuvišką periodiką, renka ir saugo knygas, brošiūras, žemėlapius ir kitokius spaudinius, susijusius su lietuviška veikla. Biblioteka dabar turi daugiau kaip šimtą tūkstančių knygų ir daugiau kaip 1600 skirtingų pavadinimų periodinių leidinių. Knygos pirmasis egzempliorius yra saugomas archyvinėje bibliotekoje, o antrasis duodamas Pedagoginio lituanistikos instituto bibliotekai, kuria leidžiama naudotis visiems.
Rinkiniai
Biblioteka: 113 000 knygų - lietuvių kalba arba kitomis kalbomis apie Lietuvą
Periodika: 2 300 pavadinimų, nuo 1889 m. iki šių dienų
Rankraščių skyrius: 384 vienetai.
Personalijos: 723 fondai, Asmeniniai lietuvių veikėjų fondai.
Organizacijos: 164 fondai, nuo Amerikos lietuvių tarybos iki Zanavykų. Pasaulio lietuvių archyvo, kurį nuo 1981 m. tvarko LTSC, rinkinius sudaro:
Nakties sargyba (Rembrantas)
Nakties sargyba (ar Naktinė sargyba) – vienas žymiausių olandų dailininko Rembranto (1606–1669) paveikslų, vaizduojantis Amsterdamo civilinės sargybos narius.
Pasaulio lietuvių archyvas
Rinkiniai
PLA pasididžiavimas – Lietuvių DP (Displaced persons) Vokietijoje medžiaga, kurią sudaro 234489 puslapiai dokumentų. Visi šie dokumentai įtraukti į fondus, atitinkančius įvairias lietuvių DP stovyklas bei organizacijas Vokietijos miestuose ir apylinkėse. Iš viso yra 130 aprašų, sudėtų abėcėlės tvarka. Be to, archyve saugoma ir lietuvių DP stovyklose veikusių organizacijų dokumentai, sugrupuoti į atskirus fondus: Lietuvos raudonojo kryžiaus centras, Lietuvių tremtinių bendruomenės centro komitetas, LTB švietimo valdyba, Vokietijos krašto valdyba, VLIK'as ir kt. Lietuvių DP dokumentuose yra originalių posėdžių protokolų, korespondencijos, fotonuotraukų, įvairių raštų.
Nakties sargyba (Rembrantas)
Apie paveikslą
Sukurti grupinį Amsterdamo civilinės sargybos narių portretą Rembrantas buvo užsakytas tikriausiai 1639 m. Paveikslas baigtas 1642 m. ir iškabintas Amsterdamo civilinės sargybos arkebuzininkų gvardijos salėje. Jis buvo bendro Amsterdamo civilinės sargybos būstinės dekoravimo dalis, prie kurio prisidėjo kiti dailininkai (pavyzdžiui, Bartolomėjus van der Helstas). Tikrasis paveikslo pavadinimas nežinomas. Jis spėjamas iš kapitono Frans Banninck Cocq albumo, kuriame pieštas paveikslo eskizas su pastaba: „Paveikslo eskizas … kuriame ponas Purmerlantas kapitonas duoda įsakymus leitenantui, ponui Vlardingenui, išžygiuoti su savo būriu.“ Paveikslas pavadinimą „Naktinė sargyba“ įgavo XIX a. pradžioje dėl to, kad buvo nuo laiko ir dėl vėliau uždėto papildomo lako sluoksnio labai patamsėjęs – buvo manoma, kad paveiksle vaizduojama nakties scena. Po 1945-46 m. atliktos restauracijos ir valymo paaiškėjo, kad paveikslo scenos veiksmas vyksta dieną, sargybos būriui išeinant iš pastato sienos šešėlio į ryškią saulės šviesą. XVIII a. pradžioje paveikslas buvo apkirptas ir neteko dviejų kompozicijos figūrų dešinėje perkeliant jį iš Amsterdamo civilinės sargybos į miesto rotušę tam, kad tilptų naujoje erdvėje.
Pasaulio lietuvių archyvas
Rinkiniai
Archyve yra buvusio Lietuvos konsulato Čikagoje dokumentų fondas, datuojamas 1924–1997 m., taip pat ir asmeninis Lietuvos konsulų Petro ir Juzės Daužvardžių fondas. Saugoma gausi konsulato ir Lietuvos užsienio reikalų ministerijos, Lietuvos pasiuntinybės Vašingtone, konsulų Niujorke ir Los Andžele, JAV lietuvių organizacijų ir atskirų jų veikėjų korespondencija.
Nemažai sukaupta JAV spaudos, rašiusios apie įvykius Lietuvoje 1989–1991 m. ir spaudos atsiliepimai apie dabartinius įvykius Lietuvoje. Didžioji dokumentinės medžiagos dalis liečianti konsulato veiklą pokario metais, ypač palaikant ryšius su JAV lietuvių politine veikla. Konsulato dokumentai atkuria JAV lietuvių politinį telkimąsi 1939–1941 m.
Nakties sargyba (Rembrantas)
Apie paveikslą
Paveiksle vaizduojami Amsterdamo civilinės sargybos nariai, besiruošiantys išžygiavimui iš savo būstinės. Paveikslo centre vaizduojamas kapitonas Frans Banninck Cocq juodais drabužiais su raudona juosta, duodantis nurodymus leitenantui Willem van Ruijtenburch geltonais drabužiais. Paveikslas turėjo būti grupinis civilinės sargybos narių portretas, tačiau individualius portretus nustelbia bendra veiksmo kompozicija. Tikriausiai dėl to Rembrantas vėliau paveiksle nutapė ovalinį skydą arkoje, kuriame nurodytas dalyvių vardų sąrašas.
Pasaulio lietuvių archyvas
Rinkiniai
Be jau minėtų fondų PLA saugomi Pensilvanijos senų laikų lietuvių organizacijų, Lietuvių rašytojų draugijos, Lietuvių istorijos draugijos, Amerikos Lietuvių Romos katalikų moterų sąjungos, Lituanistikos instituto, Lietuvos kariuomenės, Amerikos lietuvių tarybos nuo 1939 m., BALF, JAV lietuvių bendruomenės ir kt. dokumentų fondai. Iš viso yra apie 60 įvairių organizacijų fondų.
Be jų archyvas sukaupęs ir kaupia asmenų, arba personalijų, fondus: atsargos karininko V. Augustausko, rašytojo, Lietuvių rašytojų draugijos pirmininko B. Babrausko, poetės G. Babrauskienės-Tulauskaitės, kunigo V. Bagdonavičiaus, bibliografo K. Baltramaičio, mokytojo S. Barzduko, diplomato J. Bielskio, politologo, literatūrologo J. Brazaičio (Ambrazevičiaus), tautosakininko J. Būgos, matematiko, teisininko, politikos veikėjo P. Dailidės, generolo S. Dirmanto, P. ir J. Daužvardžių konsuliniai ir asmeniniai fondai, kunigo, žurnalisto P. Garšvos, rašytojo, PLA direktoriaus Č. Grincevičiaus, istoriko ir Lietuvių istorijos draugijos pirmininko J. Jakšto, kunigo J. Juozevičiaus, kalbininko, lingvistikos profesoriaus P. Joniko, visuomenės veikėjo I. Juodvalkio, prelato, visuomenės veikėjo P. M. Juro, rašytojo A. Kairio, teisininko, diplomato J. Kajecko, archyvo direktoriaus L. Kerulio, teisininko ir visuomenės veikėjo M. Mackevičiaus, poeto, literatūros kritiko A. Mackaus, agronomų, žemės ūkio ekonomistų ir visuomenės veikėjų V. Manelio ir F. Manelienės, geografo profesoriaus K. Pakšto, rašytojos, visuomenės veikėjos J. Pakštienės (Narutavičienės-Narūnės), inžinieriaus K. Pabedinsko, režisieriaus, aktoriaus S. Pilkos, laikinosios Lietuvos vyriausybės nario ir pogrindžio veikėjo L. Prapuolenio, prelato J. Prunskio fondai; Lituanistikos tyrimo ir studijų centro pirmininko prof. dr. J. Račkausko, visuomenės ir kultūros bei švietimo veikėjos A. Rugytės, kunigo A. Sabaliausko, knygų leidėjo J. Sako, Lietuvos krepšinio „tėvo“, sportininko, teisininko K. Savickaus, rašytojo B. Sruogos, istorikės V. Sruogienės ir teatrologės D. Sruogaitės medžiaga; rašytojo A. Škėmos asmeniniai archyvai ir literatūrinis palikimas; karininko ir politiko K. Škirpos, žurnalisto ir bendruomenės veikėjo J. Šlajaus, „Laisvosios Lietuvos“ leidėjo V. Šimkaus, teisininko J. Talalo, LE ir „Amerikos balso“ radijo bendradarbių P. Labanausko ir K. Jurgėlos, N. ir A. Vokietaičių fondai.
Nakties sargyba (Rembrantas)
Apie paveikslą
Kiekvieno iš paveikslo veikėjų poza yra skirtinga ir visi jie žiūri skirtingomis kryptimis. Vėliavnešys vaizduojamas pradedantis kelti vėliavą, kai kurie veikėjai dalyvauja tarpusavio pokalbyje. Vyrai su šalmais ir skrybėlėmis yra su kardais ir ietimis. Kai kurie su skydais. Keletas veikėjų vaizduojami paimančiais atremtas ietis prie sienos. Kairėje, pirmame plane pavaizduotas bėgantis berniukas su jam per dideliu šalmu ir tuščiu parako ragu. Raudonai apsirengęs muškietininkas prie jo užtaiso šautuvą. Iškart už kapitono nusisukęs vaizduojamas kareivis, keliantis šautuvą. Už kapitono ir leitenanto esantis vyras bando ranka pamatuoti šautuvo šūvio kampą. Šautuvo galas su liepsnos žyme matomas prie pat leitenanto skrybėlės plunksnos. Už leitenanto, dešiniau matomas vyras išpučia panaudotą paraką iš šautuvo. Dešinėje būgnininkas išbando būgną ir tuo išgąsdina šunį. Paveiksle yra dvi moterų figūros. Viena su aukso spalvos rūbais ir gėrimo ragu gerai matoma, kita yra iškart už jos, beveik nematoma.
Pasaulio lietuvių archyvas
Rinkiniai
Fondų aprašai pamažu kompiuterizuojami, ateityje numatoma juos pateikti šioje interneto svetainėje.
Nuo 1994 m. archyvo direktorės pareigas eina Skirmantė Miglinienė.
Nakties sargyba (Rembrantas)
Apie paveikslą
Paveikslas laikomas Rembranto šedevru, kuriame chiaroscuro panaudojimas, šviesos efektai, veikėjų gestūros, spindintys metaliniai objektai ir drabužių spindesys yra aukščiausio meninio atlikimo lygio. Paveikslas susilaukė daug interpretacijų, spėjamos įvairios jo simbolinės reikšmės. Kartu paveikslas labai realistiškai vaizduoja kasdieninę to meto Amsterdamo civilinės sargybos rutiną.
Pasaulio lietuvių archyvas
Archyvo istorija
PLA pradžia galima laikyti 1946 m., kuomet Vokietijoje buvo pradėta rinkti istorinė medžiaga, kuri buvo siunčiama į šv. Kazimiero seserų vienuolyną Čikagoje. Iš pradžių darbas vyko privačia iniciatyva, o nuo 1948 m. prie Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto (VLIK) buvo suorganizuota Istorinės medžiagos rinkimo komisija. Dėl prasidėjusios emigracijos komisijai susilikvidavus, VLIK'o lietuvybės išlaisvinimo tarnyba tęsė istorinės medžiagos rinkimo darbą iki 1950 metų. 1951 m. VLIKo vykdomoji taryba pakviečia Vincentą Liulevičių, buvusį Istorinės medžiagos rinkimo pirmininką. Jis pradeda dirbti Čikagoje Lietuvių tremtinių archyvo pavadinimu, kuris netrukus (1950 m. pabaigoje) buvo pakeistas į Pasaulio lietuvių archyvą.
Iš šv. Kazimiero seserų vienuolyno archyvas perėjo į Tėvų Jėzuitų globojamus ir naujai 1957 m. pastatytus Jaunimo centro namus. Apie 1975 metus PLA patalpintas Jaunimo centro naujajame pastate, kur dabar ir yra.
Nuo 1972 m. iki pat mirties 1994 m. PLA direktoriumi dirbo Česlovas Grincevičius. Nuo 1981 m., įsikūrus Lituanistikos tyrimo ir studijų centrui, PLA padeda tvarkyti LTSC darbuotojai. Knygas kataloguoti kompiuteriniu būdu pradėjo Dr. Robertas Vitas.
Bakkavör
Bakkavör – Islandijos tarptautinė maisto industrijos bendrovė, veikianti Europoje, Kinijoje, Jungtinėse Amerikos Valstijose ir Pietų Afrikos Respublikoje. Bendrovei priklauso 66 gamyklos, kuriose dirba apie 20 000 žmonių,
Produkcija
Bakkavör specializuojasi jau paruošto šviežio maisto tiekime. Pagrindiniai bendrovės gaminami produktai: sriubos, padažai, vaisiai, daržovės ir salotos, duona, sumuštiniai, desertai.
Tarptautinis tinklas
Bakkavör tinklas veikia šiose šalyse:
Užparkasiai
Užparkasiai – kaimas Kretingos rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 4 km į pietryčius nuo Darbėnų ir 3 km į šiaurės vakarus nuo Šukės, dešiniajame Akmenos krante. Kaimo žemė plyti lygumoje tarp Giralės miško, kelio Darbėnai–Kūlupėnai, Akmenos upės, Kašučių ir Žiogelių kaimų.
François Mauriac
thumb|right|250px|Fransua Moriako kapas [[Vemarsas|Vemarse, Prancūzijoje]]
Fransua Moriakas (, 1885 m. spalio 11 d. Bordo − 1970 m. rugsėjo 1 d. Paryžiuje) − prancūzų rašytojas. Prancūzijos instituto prancūzų akademijos akademikas. 1952 m. suteikta Nobelio literatūros premija.
Biografija
Baigęs koledžą Fransua Moriakas studijavo Bordo universitete, gavo magistro laipsnį. 1906 m. išvyko į Paryžių ir įstojo į Archyvistikos mokyklą, bet po pusmečio ją metė ir atsidėjo literatūriniam darbui.
Sėkmingas literatūrinis debiutas − poezijos rinkinys „Maldai sudėtos rankos“ (Les Mains jointes, 1909), pelnęs poetui ir kritikų pagyrimus, suteikė vilties tolimesniai kūrybai. Nors jaunasis rašytojas ir toliau rašė poeziją, tačiau jis vis labiau linko prie prozos.
Pagrindinė Fransua Moriako kūrinių tema − svyravimas tarp tikėjimo ir šio pasaulio pagundų, kova tarp gėrio ir blogio žmogaus sieloje.
1933 m. Fransua Moriakas tapo Prancūzijos akademijos nariu.
Per II Pasaulinį karą Moriakas, slapstydamasis, gyveno vokiečių okupuotoje teritorijoje. Po karo Fransua Moriakas kasmet išleisdavo po knygą, o kartais net po dvi.
1952 m. Fransua Moriakui suteikta Nobelio literatūros premija „Už puikų dvasinio pasaulio pažinimą ir meninį vaizdingumą, romanuose atskleidžiant žmogaus gyvenimo dramą“.
Fransua Moriakas mirė 1970 m. rugsėjo 1 d. Paryžiuje.
Fransua Moriako kūryba
Fransua Moriako romanams būdinga psichologinės analizės derinimas su natūralistine personažų ydų detalizacija, preciziškas ir kartu plastiškas stilius.
Fransua Moriako bibliografija:
Dalnejė (Širuva)
Dalnejė (,, nuo 1938 m. Schirrau, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Gvardeisko rajone, nuo 2005 m. Zorino kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas Skiravs prūsiškos kilmės. 1405 m. minimas Skyrow kaimas. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Vėluvos apskrities kaimas, Skiravos valsčiaus centras. 1947–2005 m. Kuibyševskojės apylinkės kaimas.
Bišeljė
Bišeljė  – miestas Italijoje, Apulijoje, Barletos-Andrijos-Tranio provincijoje. Tai Adrijos jūros uostas.
Pagal vieną teoriją, romėnų laikais čia buvo gyvenvietė Vigiliae (Sargybinis). Dabartinį miestą įkūrė normanai XI a., o jis išsiplėtė Neapolio karalystės laikais XV a.
Turistiniai objektai
800px|left|thumb|Bišeljė uostas ir senamiestis
Mažulaičiai
Mažulaičiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kiaunorių, prie Šiaušės upės.
Higašiibarakio apskritis
Higašiibarakis arba Rytų Ibarakis (東茨城郡; -gun) - apskritis, įsikūrusi Ibarakio prefektūroje, Japonijoje.
Ateityje palnuojami sujungimai
2007 m. gruodžio mėn., prie Mito miesto žadama prijungti Ibarakio miestelį.
Laure Sainclair
Laura Sinkler (tikrasis vardas – Laurence Fontaine; g. 1972 m. gegužės 24 d. Rennes) – buvusi Prancūzijos pornografinių filmų aktorė ir dainininkė. Kartais jos pavardė rašoma Laure Sinclair arba Laura Sainclaire.
Biografija
Dar vaikystėje ji svajojo tapti modeliu, o šią svajonę nutarė išmėginti pozuodama suaugusiems skirtiems žurnalams. Jau pirmosios foto sesijos, kurioms ją paskatino jos vaikinas ir kuriose ji pasirašė Maud spalyvardžiu, sulaukė dėmesio iš pramogų verslo atstovų. Netrukus Laura metė savo nuolatinį darbą ir atsidėjo pozavimui bei vaidybai erotiniame seriale „Sexy Zap“.
Jos posūkį į pornografiją nulėmė apsilankymas erotiniame festivalyje „Curiosa‘95“, vykuriame Rene. Čia Laura susipažino su jau žinomomis Europos aktorėmis Dragixa, Julia Channel, Beatrice Valle ir, dalyvaudama festivalio striptizo programoje, sulaukė prodiuserių dėmesio. Vėliau Marc Dorcel, vienas žymiausių Europos pornografinių filmų prodiuserių, sakė „- Jos angeliškas ir romantiškas įvaizdis visiškai suviliojo mane.“
Netrukus Laura tapo pirmąja prancūzų pornografinių filmų ir kompanijos „Marc Dorcel“ aktore, pasirašiusia ilgalaikę sutartį su kompanija. Pirmas filmas „Le Desir Dans Peau“ pasirodė 1995 m. rugsėjį. Jos pseudonimas buvo parinktas toks, kad tiktų ne tik Prancūzijoje, bet ir JAV. Vardą „Laure“ (pilnas vardas – Laurence) sugalvojo ji pati, o pavardę „Sainclair“ – Marc Dorcel.
Per pirmuosius 6 mėnesius buvo sukurti 8 filmai ir Laura tapo populiariausia aktore Prancūzijoje.
1996 m. Europos „Penthouse“ žurnalas išrinko ją tarp 7 populiariausių Europos pornografinių filmų aktorių kartu su Anita Blond, Anita Dark, Olivia Del Rio, Lea Martini, Coralie ir N‘J Bahia.
Pradėjusi filmuotis Laura atrado esanti biseksuali, be to, visą savo karjerą ji ir toliau draugavo su tuo pačiu vaikinu: „- Kartais jaučiuosi kalta dėl to, ką darau, bet kai sakau apie tai savo vaikinui, jis visada atsako, kad tiesiog nori matyti mane laimingą. Jis žino, kad taip galiu turėti gerą gyvenimą ir būti įžymi. Su mano šeima viskas kur kas sunkiau.“
Palaipsniui Laura tapo populiariausia aktore Europoje, vaidinusia su visomis to žanro didžiausiomis žvaigždėmis.
1998 m. Laura pirmą kartą vaidino JAV sukurtame filme „Wicked Weapon“ kartu su garsiausia pornografinių filmų aktore Džeina Džeimson bei kitomis žvaigždėmis: Džil Keli, Džeina Fain ir Nici Sterling.
Pasitraukusi iš pornografijos, ji ketino tapti rimtų filmų aktore kaip jos idealas Sofi Marso, tačiau jos praeitis tapo kliūtimi gauti nors kiek rimtesnį vaidmenį, nes visiems ji vis vien asocijavosi su pornografija.
Matydama, kad tapti aktore greičiausiai nepavyks, Laura ėmėsi mokytis dainavimo. Įrašų kompanija „Sony“ išreiškė susidomėjimą ir net pasiūlė kontraktą, tačiau albumas taip ir nebuvo įrašytas.
Šv. Dominykas
Dominykas (, Domininkas, tikroji pavardė Domingo de Guzman, 1170 m. birželio 24 d. Kaleruega, Kastilija – 1221 m. rugpjūčio 6 d. Bolonija, palaidotas Bolonijos katedroje) – dominikonų ordino įkūrėjas, pamokslininkas. Nuo 1234 m. Šventasis, šventė – rugpjūčio 8 d.
Biografija
Studijavo Palencijos universitete prie Valjadolido. Apie 1195 m. įšventintas kunigu. Osmos (Sorijos provincija, Kastilija) vyskupijos kanauninkas, kanauninkų kapitulos vyresnysis, 1195-1203 m. katedros pamokslininkas, 1199 m. vyskupo sekretorius. Nuo 1203 m. vykdė misijas Italijoje, Ispanijoje, Prancūzijos pietuose.
Kovojo su eretiniu albigiečių judėjimu. Steigė religines bendruomenes atsivertusioms moterims. 1206 m. Prujuje prie Tulūzos įkūrė dominikonių, 1215 m. Tulūzoje dominikonų ordiną, vėliau prie pastarojo įkurta Dominikonų pasauliečių brolija. Vėliau dirbo Romoje, 1218-1219 m. misionierius Prancūzijoje, Ispanijoje.
Vaizduojamas su dominikonų drabužiais ir rožiniu, kurį jam duoda Švenčiausioji Mergelė Marija arba laiko jį pats. Šv. Dominyko atributai – lelija, knyga, duona, šuo su liepsnojančiu deglu nasruose, rožinis, žvaigždė.
Fadrique Álvarez de Toledo y Enríquez de Guzmán
|thumb|250px|Don Fadrique Alvarez de Toledo vadovavo Ispanijos kariuomenei, žiauriai malšinant sukilimą Olandijoje
Laure Sainclair
Biografija
Po šių nesėkmių 1999 m. Laura sugrįžo į pornografiją tam, kad atsisveikinimui nusifilmuotų 2 dalių juostoje „Contrat Des Agnes“. Metų pabaigoje pasirodė ir jos muzikinis singlas „Pourquoi Tu Pars“, kuris buvo gana populiarus Prancūzijoje. Nuo to laiko Laura stengiasi atsiriboti nuo savo praeities, dėl kurios jaučia gėdą. Ji vis dar mėgina atrasti save kaip aktore, tačiau žymesnių vaidmenų nėra sukūrusi.
Fadrique Álvarez de Toledo y Enríquez de Guzmán
Jis buvo antras Fernando Álvarez de Toledo sūnus ir tapo ketvirtuoju hercogu po tėvo mirties. Jis dar žinomas kaip Hueskaro hercogas, Korijos markizas ir Didysis komendatas Kalatravos sąvade.
Don Fadrique komandavo Ispanijos armijai Olandijoje kruviniausios sukilimo slopinimo fazės metu. Jis kaltinamas žudynėmis Mechelene, Zutpene ir Nardene vietovėse bei Harlemo apgulties metu.
Jo armija pralaimėjo Alkmaro puolimo metu ir jis turėjo atsitraukti.
Jo sveikata pašlijo po 1573 m.
WDB Kaunas
Istorija
Komanda suburta 1993 m. Sugebėjo per vieną sezoną iš II lygos iškopti į I lygą.
Įpusėjus antram sezonui, 1994 m. pabaigoje, kkomanda iširo. Jo vietą lygoje perėmė FBK Kaunas-2.
Spalvinė gama
Pradėjo sezoną baltos/salotinės spalvos marškinėliais.
Vėliau žaidė oranžiniais marškinėliais ir tamsiai mėlynomis kelnaitėmis ir šortais. Ant krūtinės buvo užrašas WDB.
K-Electric FC
„K-Electric Football Club“ dar žinomas kaip Karači Electric, o trumpiau KE– Pakistano futbolo klubas iš Karačio.
Namų rungtynes žaidžia KTP stadione.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1913 m.
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Makniūnų mokykla-daugiafunkcis centras
Alytaus rajono Daugų Vlado Mirono gimnazijos Makniūnų ikimokyklinis skyrius – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla (po reorganizavimo - ikimokyklinio ugdymo įstaiga) Alytaus raj., Makniūnuose, vykdžiusi ugdymo programas. Įstaigos kodas 190447774.
Istorija
1926 m. Raitininkuose įsteigta valstybinė pradžios mokykla. 1953 m. rugsėjo 1 d. mokykla tapo septynmete, o 1963 m. – aštuonmete mokykla. 1970/1971 m. mokykla persikėlė į naujas patalpas, o senose patalpose įkurtas bendrabutis mokiniams. 1986 m. rugsėjo 1 d. Raitininkų aštuonmetė reorganizuota į Makniūnų vidurinę mokyklą. 1992 m. rugsėjo 1 d. reorganizuota į devynmetę mokyklą. 1994–1998 m. leista komplektuoti trečios pakopos klases. 1997/1998 m. mokykla vėl reorganizuota į vidurinę mokyklą. Išleista 10 abiturientų laidų.
Nuo 2001 m. liepos 1 d. Makniūnų vidurinė mokykla reorganizuota į Makniūnų pagrindinę mokyklą. Nuo 2013 m. rugsėjo 1 Makniūnų pagrindinė mokykla reorganizuota į Makniūnų mokykla - daugiafunkcinį centrą. Nuo 2017 m. rugsėjo 1 d. Makniūnų mokykla - daugiafunkcis centras buvo reorganizuota į Daugų Vlado Mirono gimnazijos Makniūnų pagrindinio ugdymo ir daugiafunkcinį skyrių. Nuo 2019 m. rugsėjo 1 d. Daugų Vlado Mirono gimnazijos Makniūnų pagrindinio ugdymo ir daugiafunkcinis skyrius buvo reorganizuotas į Daugų Vlado Mirono gimnazijos Makniūnų ikimokyklinio ugdymo skyrių.
Makedonijos regionas
Makedonija (, mak. Македонија, bulg. Македония) – istorinis ir geografinis regionas Balkanų pusiasalyje, pietryčių Europoje. Didžioji regiono dalis yra dabartinėje Graikijoje, Šiaurės Makedonijoje ir Bulgarijoje (nedidelė dalis regiono apima dalį Albanijos ir Serbijos). Graikijai priklauso apie pusė regiono, padalinto į tris provincijas: Centrinės Makedonijos, Vakarinės Makedonijos ir Rytinės Makedonijos, Bulgarijai priklauso tik apie 10 % regiono teritorijos. Plotas apie 67 000 km, 5 milijonai gyventojų.
Antikos laikais čia driekėsi makedonų karalystė, vėliau užkariauta romėnų. Viduramžiais regionas priklausė Turkijai. Po Balkanų karų Makedonija buvo padalinta tarp Bulgarijos (Pirino Makedonija) ir Graikijos (Graikijos Makedonija), nedidelė dalis priklauso Albanijai.
Etimologija
Pasak graikų mitologijos makedonų (Μακεδόνες – Makedónes), kurie apgyvendino vakarinę, pietinę ir vidurinę regiono dalį ir įkūrė Makedonijos karalystę, protėviu buvo Makedonas (Μακεδών / Μακηδών, transl. Makedōn / Makēdōn). Pasak Herodoto makedonai buvo dorėnų gentis.
Geografija
thumb|180px|left|Istorinė Makedonijos teritorija
Panamerikos plentas
thumb|160px|Panamerikos greitkelio žemėlapis Panamerikos greitkelis – ­­­~48 tūkst. km ilgio kelių tinklas, jungiantis Amerikos valstybes. Kelias driekiasi praktiškai per visą Ameriką nuo Aliaskos iki Ugnies Žemės, išskyrus 87 km ilgio Darjeno sritį. Gineso rekordų knygos vertinimu, tai ilgiausias automobilių kelias pasaulyje. Oficialiai Panamerikos greitkelis eina nuo Nuevo Laredo šiaurės Meksikoje iki Argentinos sostinės Buenos Airių, tačiau dažnai Panamerikos plentu laikoma visa vientisa kelių sistema, jungianti Ferbanksą Aliaskoje ir Ušuają Ugnies Žemėje. Neretai Panamerikos kelio pabaiga laikoma ne Ušuaja, bet Puerto Montas Čilėje, taip pat nėra sutarta, kuris kelias jungiantis Aliaską ir Meksiką laikytinas Panamerikos greitkelio dalimi. Kadangi kelias driekiasi skersai daugelio klimato juostų, tadangi kerta labai skirtingas gamtines sritis: tundros platybes, taigų plotus, dykumas, tropines džiungles, aukštikalnes.
Panamerikos greitkelis dalinamas į dvi dalis: šiaurinę ir pietinę. Šias dalis skiria izoliuota, kalnuota, selva apaugusi Darjeno sritis, esanti Panamos ir Kolumbijos sienų sandūroje. Kelias baigiasi Panamos mieste Javisoje, nuo ten keltu automobiliai perkeliami per Urabos įlanką į Kolumbijos miestą Turbą. Šių dviejų kelių sujungimui priešinamasi siekiant išsaugoti nykstančias džiungles, jose gyvenančias indėnų gentis.
Stasylų GS
Stasylų geležinkelio stotis – buvusi gyvenvietė Šalčininkų rajono savivaldybėje, tarp Stasylų (1 km rytuose) ir Čiužiakampio (1 km pietuose). Geležinkelio stotis pasienyje su Gudija.
Istorija
2006 m. stotis pasienio kontrolės postu ir muitine atnaujinta pagal Daliaus Šarakausko projektą.
Gyventojai
thumb|left|Kaimo kryžius
Stakiai (kaimas)
Stakiai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, Stakių miestelio pašonėje.
Makao
Makao arba Aomenas, oficialiai Makao specialusis administracinis regionas (MSAR; ; ) – viena iš dviejų Kinijos Liaudies Respublikos specialiųjų administracinių teritorijų. Apima pietinėje šalies pakrantėje esantį Makao pusiasalį, išsikišusį į Pietų Kinijos jūrą ties Perlų upės žiotimis (priešais Honkongą), bei Taipos ir Koloanės salas. Plotas 115,3 km², 667 tūkst. gyventojų (2018 m.). Šiaurėje Makao ribojasi su Džuhajaus specialiąja ekonomine zona.
1557–1999 m. buvo Portugalijos kolonija, taip pat seniausia europiečių kolonija Kinijoje. Tai autonomiją turintis Kinijos administracinis vienetas. Makao yra tankiausiai gyvenama autonominė teritorija pasaulyje.
Verčiamasi tarptautine prekyba, svarbus finansų, transporto centras. Yra jūrų uostas, tarptautinis oro uostas. Taip pat svarbus turizmo centras, garsėjantis savo lošimo namais. Makao yra išlikęs kolonijinių laikų senamiestis, 2005 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Yra XV a. A-Ma šventykla, XVII a. Šv. Pauliaus katedros liekanos, Senato aikštė, keletas barokinių bažnyčių, teatras, Gvijos tvirtovė ir kt.
Istorija
Dabartinėje Makao teritorijoje žmonių gyventa jau 6 tūkstantmetyje pr. m. e. Pirmosios gyvenvietės kūrėsi valdant Hanų dinastijai. Iki XVI a. apsilankius pirmiesiems portugalų laivams Makao buvo menkai išsivysčiusi žvejų gyvenvietė. Pirmasis europietis, jūra pasiekęs Kiniją ir 1513 m. išsilaipinęs šiose apylinkėse, buvo portugalų keliautojas Jorge Álvares. Nepaisydami prekybos draudimo, portugalų pirkliai bandė įsikurti Perlo upės žiočių vietose ir galiausiai apsistojo Makao. 1554 m. tarp kinų valdžios ir portugalų buvo užmegzti formalūs prekybiniai santykiai, pastariesiems suteikiant teisę prekiauti Makao regione. Netrukus, 1557 m., Portugalija išsinuomojo Makao pusiasalio teritoriją, sutikdama mokėti 500 sidabrinių taelių kaip metinį žemės nuomos mokestį, ir čia įkūrė pirmąją europiečių gyvenvietę Kinijoje.
Pradžioje buvusi nedidelė portugalų pirklių gyvenvietė greitai išaugo į miestą. 1576 m. buvo įsteigta Makao Romos katalikų vyskupija, o 1583 m. Senatas Makao suteikė miesto teises. Nors portugalams buvo draudžiama įtvirtinti gyvenvietę ar kaupti ginklus, reaguojant į dažnus olandų antpuolius buvo pastatytas Fortaleza do Monte fortas su jį juosiančia gynybine siena. Olandai bandė užimti miestą 1622 m. Makao mūšio metu, tačiau portugalai juos sėkmingai atrėmė. XVII–XVIII a. tapo svarbiu Indijos, Kinijos, Japonijos ir kitų Azijos šalių prekybos punktu.
XIX a. viduryje, po Pirmojo opijaus karo, Kinijai prekybai su europiečiais atidarius savo uostus ir padidėjus Didžiosios Britanijos valdomo Honkongo reikšmei, Makao, kaip svarbaus uosto, svarba smuko. Portugalija pasinaudojo karo nualintos Kinijos padėtimi ir teritorijoje įtvirtino savo valdžią; Makao gubernatorius atsisakė mokėti metinį žemės mokestį už kolonijines valdas, o Taipos ir Koloanės salos buvo atitinkamai aneksuotos 1851 ir 1864 m. Portugalija taip pat okupavo netoliese esančias Lapos ir Montanos salas, tačiau pastarosios grąžintos Kinijai 1887 m., kai Pekino sutartyje tarp Kinijos ir Portugalijos buvo įteisintos nepertraukiamos okupacijos teisės Makao atžvilgiu.
XX a. pirmojoje pusėje, Kinijoje įsiplieskus pilietiniam karui, Makao pradėjo plėstis. Per Antrąjį pasaulinį karą, kuomet Japonija okupavo Honkongą ir Didžiosios Britanijos valdas, Makao, likęs vieninteliu neutraliu uostu Pietų Kinijoje, suklestėjo. 1955 m. jam suteiktas Portugalijos užjūrio teritorijos statusas. Kuomet 1974 m. Portugalijoje žlugo autoritarinis režimas, Makao buvo suteikta plati ekonominė ir politinė autonomija. Miestas netruko išgarsėti kaip lošimo namų ir naktinių klubų sostinė. Makao tapo Vakarų kultūros centru Pietryčių Azijoje. 1979 m. Kinijai ir Portugalijai užmezgus diplomatinius santykius, prasidėjo derybos dėl Makao grąžinimo Kinijai. 1987 m. sutartimi Portugalija įsipareigojo 1999 m. perduoti Makao Kinijai, ši – 50 metų po perėmimo išlaikyti krašto autonomiją, socialinę ir ekonominę sanklodą. 1999 m. Makao oficialiai perleistas Kinijai.
Geografija ir klimatas
Teritorinis vienetas apima pietinėje šalies pakrantėje esantį Makao pusiasalį, išsikišusį į Pietų Kinijos jūrą ties Perlų upės žiotimis (priešais Honkongą), bei Taipos ir Koloanės salas. Makao pusiasalio ir salų kranto linija labai vingiuota. Makao kraštovaizdį sudaro lygumos su nedidelėmis kalvomis, aukščiausia viršukalnė Tašitango kalva (174 m), stūksanti Koloanės saloje.
Vyrauja subekvatorinis musoninis klimatas. Sausio vidutinė temperatūra 14,5 °C, liepos 28,6 °C. Per metus iškrinta apie 1900 mm kritulių (2/3 visų kritulių iškrinta vasarą). Gegužės–liepos ir spalio mėn. praūžia taifūnai.
thumb|center|800px|Makao panorama 2013 m.
Ekonomika
miniatiūra|dešinėje|Makao garsėja lošimo namais ir naktiniais klubais Svarbiausios ūkio šakos – paslaugos ir administravimas (sukuria 91,6 % BVP). Didelė dalis pajamų gaunama iš turizmo. Makao yra daug viešbučių, lošimo namų, naktinių klubų, restoranų, pramogų parkų, lenktynių trasų. Žemės ūkis menkas; Taipos ir Koloanės salose yra nedidelių ūkių, kuriuose daugiausia auginama daržovės. Taip pat vystoma žvejyba (dalis produkcijos eksportuojama į Honkongą); gaudoma krabai, krevetės.
miniatiūra|kairėje|Šv. Pauliaus katedros liekanos
Gyventojai
Makao yra tankiausiai gyvenama autonominė teritorija pasaulyje (gyventojų tankumas siekia beveik 18,5 tūkst. žm/km²). 95 % teritorijos gyventojų yra kinai, 2 % – makaoiečiai (kinų-portugalų palikuonys). 2006 m. beveik pusė (47 %) visų Makao gyventojų buvo gimę Kinijoje (daugiausia Guangdonge), 42,5 % – Makao, likusieji – Honkonge, Filipinuose ir Portugalijoje. Makao pasižymi labai žemu gimstamumo rodikliu, todėl gyventojų skaičius išsilaiko daugiausia imigracijos dėka. Be to, šis regionas pasižymi viena ilgiausių gyvenimo trukmių pasaulyje – vidutiniškai 84,3 m.
Valstybinės kalbos yra kinų (Kantono tarmė) ir portugalų. Absoliuti dauguma gyventojų vartoja kinų kalbą (Kantono, kitas tarmes, mandarinų), 0,6 % – portugalų, 1,5 % – anglų. Seniau Makao vartota, bet dabar praktiškai išnykusi Makao kreolų kalba (Patuá), kurią sudaro portugalų, kinų, malajų, sinhalų kalbų žodžiai. Makao regione labiausiai paplitę kinų tradiciniai tikėjimai, bet dėl istorinių aplinkybių čia gyvena sąlyginai nemažai krikščionių (9 %, daugiausia katalikai), dar 17 % yra budistai.
FK Joginta Klaipėda
Klaipėdos „Joginta“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Klaipėdos.
Istorija
1994 m. komanda savo debiutiniame sezone laimėjo II lygą ir pateko į I lygą, tačiau joje pažaidė tik vieną sezoną ir buvo prijungta prie „Sirijaus“ klubo dublerių.
Daisuke Suzuki
(g. 1990 m. sausio 29 d.) – japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2013–2014 m., su ja dalyvavo 2012 m. olimpinėse žaidynėse.
Priedėlis
Pagal sandarą priedėliai gali būti vientisiniai ir išplėstiniai, pvz.: „Pamačiau pusseserę Aistę. – Pamačiau Aistę, Giedriaus pusseserę, ir pakviečiau pietų.“
Priedėlis dažniausiai patikslina pažymimąjį žodį, ypač tada, kai jis reiškiamas įvardžiu, pvz.: „Ir štai pro vartus atplazdės ji, Stoškų Onutė“.
Priedėlio paskirtis – pasakyti kitą to paties asmens, daikto, reiškinio ar veiksmo pavadinimą, kad būtų išvengta neaiškumų, dviprasmybių. Kartais priedėlis su pažymimuoju žodžiu gali būti siejamas jungiamuoju žodžiu tai yra, arba būtent, kaip antai, kaip, vardu, pavarde, ypač, kuris dar labiau paryškina pažymimuoju žodžiu ir priedėliu nusakomo pavadinimo tapatumą, pvz.: „Ant to akmens, arba postamento, stovėjo jauna, graži mergaitė. Aš palieku viduasly savo arklį, tai yra mažą suolelį, kurį buvau jau virvele įsižabojęs ir apžergęs joti“.
Paritos įlanka
thumb|250px|Įlankos palydovinė nuotrauka
Priedėlis
Dažnai (ypač poezijoje) priedėliu tik vaizdingiau ir naujoviškiau pasakoma tai, kas jau buvo pasakyta pažymimuoju žodžiu, pvz.: „Lėtai atidarau duris į sąžinę – į savo žaizdą skaudžią.“
Paritos įlanka
Paritos įlanka  – Panamos įlankos (Ramusis vandenynas) dalis ties Hereros provincijos pakrantėmis (Panama). Išsilenkusi tarp Grandės ir Viljos žiočių. Į įlanką taip pat įteka Santa Marija ir Parita.
Priedėlis
Skyryba ir vartojimas
Priedėlių skyryba (kaip ir išplėstinių pažyminių) priklauso nuo jų vietos sakinyje.
Įprastinė priedėlio vieta – prieš pažymimąjį žodį. Pvz.: „Mūsų upelių motutė Vilija dugną turi aukso, veidą kaip dangų.“ Po pažymimojo žodžio atsidūrę priedėliai (nesvarbu, išplėsti jie ar ne) kalbant išskiriami pabrėžiamąja, kartais tikslinamąja intonacija, o rašant – kableliais ar brūkšniais. Pvz.: „Vilija, mūsų upelių motutė, dugną turi aukso, veidą kaip dangų“.
Termos acessórios da oração
M teorija
M teorija (kartais vadinama U teorija) – fizikos teorija, kuri sujungia ir apibendrina penkias superstygų teorijas. Edvardas Vitenas pateikė šios teorijos modelį Pietų Kalifornijos Universiteto konferencijoje 1995 metais.
Dešimtojo dešimtmečio pradžioje buvo pastebėta, kad įvairias superstygų teorijas jungia dvilypumai. Tai įgalino fizikus susieti vieno objekto apibūdinimą vienoje superstygų teorijoje, su kito objekto apibūdinimo kitoje superstygų teorijoje. Tai leido suprasti, kad visos superstygų teorijos tėra skirtingi vienos teorijos, kuri buvo pavadinta M teorija, aspektai.
M teorija nėra baigta ir vis dar intensyviai vystoma.
M teorija ir branos
Iki M teorijos manyta, jog egzistuoja tik viena fundamentinė visatos sudedamoji dalis – styga. M teorija, sujungusi penkias superstygų teorijas, pridėjo dar vieną, tik šį kartą daugiamatę sudedamąją dalį – braną. Pavadinimas kilo nuo žodžio membrana, kuri stygų teorijoje apibūdinama kaip 2-brana, t. y. dvidimensė brana. Šiuo atžvilgiu vieno matmens brana (1-brana) yra styga. Standartinės dešimties dimensijų superstygų teorijos nesugebėjo susidoroti su branomis, todėl M teorijoje buvo pridėtas vienuoliktas matmuo ir ši teorija yra apibūdinama 11 matmenų erdvėlaikiu.
Joseph Polchinski atskleidė gana sudėtingą sąryšį tarp branų ir atvirų stygų. Jis atrado, jog visais atvejais atvirų stygų galai negali judėti visiškai laisvai, nes jie yra tarsi pritvirtinti prie branos, arba juda jos ribojamoje erdvės srityje. J. Polchinski argumentavo, jog jei atviros stygos galai juda tam tikroje p skaičiaus dimensijų erdvės srityje, tai tą sritį užpildo tam tikra p-brana, vadinama Dirichlė-p-brana (sutrumpintai D-p-brana arba D-brana). Tokios branos turi lygiai tokias pačias savybes, kaip ir prie jos pritvirtintos stygos.
Uždaros stygos nėra pritvirtintos prie branų, todėl gali laisvai judėti iš vienos į kitą. Tokios stygos, turinčios tam tikrą vibracinę modą (dažnį) atitikmuo yra gravitonas (kol kas tik hipotetinė gravitacinės sąveikos dalelė). Tuo skiriasi nuo kitų trijų sąveiką pernešančių dalelių, kurios yra atviros stygos su prie atitinkamų p-branų pritvirtintais galais ir negalinčios keliauti iš vienos branos į kitą. Mokslininkai spėja, kad būtent dėl šios priežasties nepavyksta sujungti silpnosios, stipriosios ir elektromagnetinės sąveikų su gravitacine sąveika.
Gricaičiai
Gricaičiai – kaimas rytiniame Skuodo rajono savivaldybės pakraštyje, 5 km į rytus nuo Ylakių. Yra Gricaičių senosios kapinės, vad. Markapiais (XVI a. – 1945 m.)
Faradas
miniatiūra|1 Farado kondensatorius Faradas – SI sistemos elektrinės talpos matavimo vienetas. Pavadintas Maiklo Faradėjaus garbei.
Kondensatoriaus talpa lygi vienam faradui tada, kai sukauptas vieno kulono krūvis tarp elektrodų sukuria vieno volto potencialų skirtumą:
A = Amperas, V = Voltas, C = Kulonas, J = Džiaulis, m = Metras, N = Niutonas, s = Sekundė, W = Vatas
1 °F = 1000 mF = 1000000 μF = 1000000000 nF = 1000000000000 pF
1 μF = 1000 nF = 1000000 pF
Romualdas Augūnas
Romualdas Kęstutis Augūnas (g. 1938 m. balandžio 14 d. Šiauliuose) – Lietuvos fotografas, alpinistas.
Biografija
Mokėsi Gelvonų vidurinėje mokykloje, 1954–1958 m. Kauno politechnikume. 1969 m. baigė Kauno politechnikos institutą, įgijo inžinieriaus statybininko specialybę. 1961–1991 m. dirbo įvairiose pareigose Komunalinio ūkio projektavimo institute. 1991–2004 m. UAB „Arfa“ direktorius. Nuo 2003 m. Nacionalinio fotografijos meno fondo direktorius.
Fotografuoti pradėjo 1958 m. pirmą kartą išvykus į kalnus. 1969 m. Vilniaus profsąjungų kultūros rūmuose surengė pirmąją savo darbų parodą. Nuo 1970 m. Lietuvos fotomenininkų sąjungos narys. Nuo 1997 m. Tarptautinės meninės fotografijos federacijos menininkas fotografas. 2005 m. suteiktas Lietuvos meno kūrėjo statusas. Nuo 2008 m. Lietuvos fotomenininkų sąjungos Garbės narys. Yra pelnęs 26 apdovanojimus iš jų du pagrindiniai prizai, vienas aukso medalis, du sidabro medaliai, du parodos medaliai, pirma ir antra premijos.