cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mijaugonių dvaras
Istorija
1743 m. parapijos gyvenviečių sąraše paminėtas Mijaugonių dvaras, kuriam priklausė 1 sodyba, 21 gyventojas, 7 tarnai ir 2 atsargos kareivių šeimos, taip pat Kloninių Mijaugonių kaimas  su 12 sodybų ir 109 gyventojais.
XIX a. pirmoje pusėje Mijaugonių dvarą su kaimu valdė De Raesai. 1868 m. valdų savininkais buvo minimi grafai Pliateriai. 1897 m. dvaro nuosavybėje buvo 101 gyventojas ir 672 deš. žemės, o Mijaugonių kaimui priklausė 197 gyventojai ir 222 deš. žemės.
Apie 1918 m. Mijaugonių dvaro svirne ir arklidėse buvo įrengta koncentracijos stovykla, kurioje apie pusmetį buvo kalinami prancūzai. Antrojo pasaulinio karo metais čia laikyti kelio tiesimo darbuose dirbę žydai. 1921 m. duomenimis, Mijaugonių dvare per I pasaulinį karą buvo palaidoti 23 kareiviai.
Atkūrus nepriklausomą Lietuvą, dalis Mijaugonių dvaro žemių buvo nacionalizuota, išdalinta savanoriams. 1919 m. V. Pliateriui priklausęs dvaras nusavintas, o 1920 m. – išdalintas. Kaimas 1922 m. išskirstytas į vienkiemius. Po dvaro nacionalizacijos, dalį dvaro žemių nupirko Jonas ir Teresė Grybauskai, sugrįžę iš Amerikos. Jie perstatė kai kuriuos dvaro pastatus, gyvenamąjį namą. Po 1945 m. dvare buvo įkurta mokykla, apgyvendintos mokytojų šeimos.
Jaziorų valsčius
Jaziorų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Jaziorai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje. Apie 1870 m. prijungtas prie Douhajės valsčiaus.
Vienasėdžiai
Vienasėdžiai – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Samanių.
Dniepro tvenkinys
Dniepro tvenkinys  – tvenkinys pietinėje Ukrainoje, Dniepro upės slėnyje. Telkšo Dniepropetrovsko ir Zaporožės sričių teritorijose. Ilgis 129 km, plotis iki 3,5 km.
thumb|left|220px|Tvenkinio palydovinė nuotrauka
Susidarė 1933 m. (pakartotinai 1948 m.) patvenkus Dniepro upę Dniepro HE užtvanka ties Zaporožės miestu. Tvenkinys sudarytas laivybinėms reikmėms, nes upė šioje vietoje buvusi slenkstėta. Taip pat vanduo naudojamas liedinimui, buitinėms reikmėms, vystoma pramoninė žvejyba.
Dėl patvankos Dniepro intako Samaros žemupio slėnyje susidarė ežeras (tarybiniais metais vadintas Lenino vardo ežeru). Vandens lygio metinė svyravymų amplitudė – 2,9 m. Greta tvenkinio įsikūręs Dnipras, Kamianskė, Novomoskovskas.
Liaciahų valsčius
Liaciahų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Liaciahos.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje. Apie 1870 m. prijungtas prie Douhajės valsčiaus.
Kliapino valsčius
Kliapino valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Kliapinas.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje. Apie 1870 m. prijungtas prie Naujosios Jelnios valsčiaus.
Seedienst Ostpreußen
Istorija
Pasibaigus Pirmajam pasauliniam karui Lenkija įgijo priėjimą prie Baltijos jūros, o Vokietija dėl to buvo perskirta į dvi dalis ir Rytprūsių provincija tapo eksklavu. Stiprinant Vokietijos pagrindinės teritorijos ryšius su šia provincija buvo įkurtas Devau aerouostas prie Karaliaučiaus ir organizuota oro transporto linija. Tranzitinis žmonių, pašto ir krovinių transportavimas automobiliais ar traukiniais per Lenkijos teritoriją buvo siejamas su tarpvalstybinių sienų kirtimu ir vokiečiams tapo ne itin priimtinu.
Veiklos pradžioje tarnyba savo laivų neturėjo ir samdydavo šalies laivininkystės įmonėms priklausiusius laivus. Pirmuoju, vykdančiu reguliarius reisus tarp Svinouiscio ir Piliavos, tapo HAPAG bendrovei priklausęs buvęs minininkas „Hörnum“. Vėliau į tarnybą įsijungė tos pačios bendrovės garlaiviai „Helgoland“, „Prinzessin Heinrich“, „Bubendey“ ir „Kaiser“ (pastarasis nuo 1934 m.). Laivininkystės įmonė Braeunlich versle dalyvavo su laivais „Odin“ ir „Hertha“, o Norddeutsche Lloyd iš Bremeno – su „Gruessgott“. thumb|250px|left|Seedienst Ostpreußen laivas [[Piliava|Piliavoje]] Pradžioje buvo keturi reisai per savaitę. Vėliau, Transporto ministerijai garantavus už keleivius ir krovinius surenkamas lėšas, vasaromis buvo plaukiama kasdien, o žiemomis keturis–penkis kartus per savaitę. Laivai jungė Piliavos, Sopoto ir Svinouscio uostus, 1926 m. maršrutas buvo pratęstas iki lietuvių Klaipėdos, 1930 m. iki latvių Liepojos, o dar vėliau – iki estų Talino ir suomių Helsinkio. Į Klaipėdos vandenis pirmasis laivas įplaukė 1926 m. liepos 4 d. Tąkart Kuršių marių krantinės buvo tvarkomos, todėl teko švartuotis Danės upės žiotyse. Bilietai buvo brangūs: kelionė iš Svinouscio į Klaipėdą kainavo 18 Vokietijos markių, lova kajutėje – penkias markes, o hamakas – dvi markes. Norint išlipti į krantą, reikėdavo prieš tai pasirūpinti Lietuvos viza (buvo gaunama Berlyne, Vroclave, Hamburge, Kelne, Leipcige ar Tilžėje). Seedienst Ostpreußen klientams ši viza kainavo žymiai pigiau: tik 2,10, o ne 6,35 markės kaip eiliniams turistams. Ilgėjo trasa ir vakarų kryptimi: nuo 1933 m. pratęsta iki Liubeko-Travemiundės, nuo 1934 m. – iki Kylio.
Antrojo pasaulinio karo metais Seedienst Ostpreußen linija buvo uždaryta. Laivai „Preußen“, „Hansestadt Danzig“ ir „Tannenberg“ buvo naudojami kaip minininkai, 1941 m. Švedijos teritoriniuose vandenyse visi trys užplaukė ant minų ir nuskendo.
Danny Collins (filmas)
Denis Kolinsas – 2015 m. JAV sukurta komiška drama, kurioje pagrindinį vaidmenį atliko aktorius Al Pacino.
Turinys
Buvusi 1970-ųjų muzikos žvaigždė Denis Kolinsas vis dar rengia pasirodymus, nors jau daug metų nesugeba parašyti nei vienos naujos dainos. Gimtadienio proga vadybininkas įteikia dovaną – prieš 40 metų Džono Lenono ir Yoko Ono jam parašytą laišką, kurio jis tuomet taip ir negavo. Sukrėstas to, ką perkaitė, Kolinsas akimirksniu nusprendžia, kad atėjo laikas pokyčiams: jis atšaukia visus pasirodymus ir leidžiasi ieškoti savo suaugusio sūnaus, kurio niekada nematė...
NGC 2217
thumb|220px|NGC 2217 galaktika
NGC 2217 (dar žymima LEDA 18883, AM 0619-271, ESO 489-42) – skersinė spiralinė galaktika, esanti Didžiojo Šuns žvaigždyne. Nuo Žemės nutolusi apie 83 mln. šviesmečių, objekto regimasis ryškis – 10,4. Priklauso NGC 2217 galaktikų grupei.
NGC 2217 galaktikos skersmuo siekia apie 100 000 šviesmečių (savo dydžiu ji artima Paukščių Takui).
NGC 2217 galaktiką 1835 m. sausio 20 d. atrado anglų astronomas John Herschel.
Rosneft
„Rosneft“ – valstybinė Rusijos naftos ir gamtinių dujų gavybos ir perdirbimo bendrovė.
Įkurta 1993 m. pertvarkius valstybinę bendrovę „Rosneftegaz“, kuri kontroliuoja 50 proc. ir vieną akciją naftos įmonėje „Rosneft“, 10,97 proc. akcijų dujų milžinėje „Gazprom“ ir 27,63 proc. akcijų energetikos bendrovėje „Inter RAO“. „Rosneftegaz“ atsirado iš išformuotos SSRS Naftos ir dujų pramonės ministerijos. Jai priklausė visos valstybinės Rusijos naftos ir dujų gavybos ir perdirbimo įmonės. 2004–2007 m. įsigijo didžiąją dalį subankrotinto privataus koncerno „Jukos“ turto.
Peter Heine Nielsen
Pėteris Hainė Nilsenas (Peter Heine Nielsen, g. 1973 m. gegužės 24 d. Holstebro, Danijoje) – Danijos šachmatų žaidėjas ir treneris. 1994 m. FIDE žaidėjui suteikė Didmeistrio vardą.
P. Nilsenas 2007, 2008, 2010, 2012, 2014, 2016 ir 2018 metais treniravo pasaulio čempionus Višvanataną Anandą ir Magnusą Oeną Karlseną.
1991 m. P. Nilsenas gavo Tarptautinio meistro vardą, o po trejų metų pasiekė Didmeistrio lygį. 1996, 1999, 2001, 2003 ir 2008 m. jis tapo Danijos šachmatų čempionu. Savo šaliai jis 7 kartus atstovavo šachmatų olimpiadose. 1994 m. Maskvoje jis pelnė aukso medalį.
2012 m. P. Nilsenas pradėjo žaisti šogį. 2017 m. tapo Danijos šogių čempionu.
Lebedžių apylinkė (Pandėlys)
Lebedžių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Riešės apylinkė
Riešės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Lebedžių apylinkė (Pandėlys)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pandėlio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pandėlio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Gudelių apylinkės ir Obelių apylinkės.
Riešės apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Riešės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilniaus rajonui. 1954 m. prijungta Verkių apylinkė ir Gulbinų apylinkė, 1963 m. – dalis Fabijoniškių apylinkės, o dalis Riešės apylinkės prijungta prie Bukiškių apylinkės. 1988 m. prijungta Ažulaukės apylinkė.
Zernogiškis
Zernogiškis – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Antazavės.
Pilveliai (Radviliškis)
Pilveliai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 28 km nuo Daugėlaičių.
Haralds Silovs
Haralds Silovs (g. 1986 m. balandžio 7 d. Rygoje) – Latvijos čiuožėjas trumpuoju taku ir greitojo čiuožimo sportininkas. Pirmasis istorijoje sportininkas, dalyvavęs abiejose šiose sporto šakose vienoje olimpiadoje.
Biografija
2007 m. Silovs laimėjo bronzos medalį pasaulio taurės etape bei buvo penktas dviejose nuotoliuose pasaulio šorttreko čempionate. Po metų sportininkas tapo absoliučiu Europos šorttreko čempionu. 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse sportininkas buvo pirmasis istorijoje dalyvavęs trumpo tako ir ilgo tako greituosiuose čiuožimuose, bei pirmuoju sportininku, dalyvavusiu skirtingose sporto šakose tą pačią dieną. Šorttreko 500 ir 1000 m rungtyse jis pasiekė ketvirtfinalį, 1500 m rungtyje čiuožė B finale ir galutinėje įskaitoje liko 10-as. Greitojo čiuožimo varžybose jis dalyvavo tik 5000 m nuotolyje, kuriame liko 20-as.
2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse užėmė 4-ą vietą vyrų 1500 m varžybose.
Meshari
Meshari – seniausia knyga, parašyta ir išleista albanų kalba. Knyga buvo parašyta katalikų dvasininko Gjon Buzuku 1555 m. Knygą sudaro 188 puslapiai, kurie parašyti dvejais stulpeliais. Meshari yra pagrindinių katalikų liturgijos dalių aprašymas albanų kalba. Knygoje aprašomos pagrindinių metų švenčių liturginės apeigos, patabos iš maldaknygių, ištraukos iš Biblijos ir katekizmas.
Vienintelė knygos kopija saugoma Vatikane.
Danijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Danijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Superliga lentelė po I etapo
Legenda:
Silpnųjų grupės
Į dvi grupes (A ir B) suskirstytos silpnosios komandos kovojo dėl išlikimo Superlygoje. Paaiškėjo, kurios komandos iškrito į 1. Division.
Turnyrinė padėtis 1. division
Legenda:
Kamianskės tvenkinys
Susidarė 1963–1965 m. patvenkus Dniepro upę Srednedneprovskajos HE užtvanka ties Dnieprodzeržinskio (dab. Kamianskės) miestu. Tvenkinys sudarytas laivybinėms reikmėms, taip pat vanduo naudojamas liedinimui, buitinėms reikmėms, vystoma pramoninė žvejyba. Vandens lygio metinė svyravymų amplitudė – 0,5 m. Greta tvenkinio įsikūręs Kremenčukas, Horišni Plavniai, Verchniodniprovskas, Kamianskė.
Sriubiškių apylinkė
Sriubiškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pandėlio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pandėlio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Obelių apylinkės ir Gudelių apylinkės.
Jaučiapievio apylinkė
Jaučiapievio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Skapiškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pandėlio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Obelių apylinkės ir Skapiškio apylinkės.
Georg Solti
Džordžas Šoltis (, gimė kaip György Stern, 1912 m. spalio 21 d. – 1997 m. rugsėjo 5 d.) – Vengrijos ir Jungtinės Karalystės dirigentas, pianistas.
Gimė kaip Dėrdi Šternas žydų šeimoje Budapešte. 1930 m. baigė Budapešto muzikos akademiją, kurioje lankė Bėlos Bartoko, Zoltano Kodajaus, Ernės fon Dohnanio klases. 1930–1939 m. Džordžas Šoltis dirbo korepetitoriumi, vėliau dirigentu Budapešto operoje. 1936 ir 1937 m. buvo Arturo Toskaninio asistentu Zalcburgo festivalyje. II pasaulinio karo metais Džordžas Šoltis gyveno Šveicarijoje (Liucernoje), koncertavo kaip pianistas. Sužlugus nacistiniam režimui, Šoltis įgijo galimybę dirbti aukštose pareigose: 1946–1952 m. jis buvo Bavarijos operos Miunchene, 1952–1961 m. Frankfurto prie Maino operos, 1961–1971 m. Covent Garden teatro Londone, 1973–1979 m. Paryžiaus operos muzikos direktorius. 1969–1991 m. Čikagos simfoninio orkestro vadovas, 1971–1975 m. Paryžiaus orkestro, 1979–1983 m. Londono filharmonijos orkestro vyriausiasis dirigentas. Gastroliavo Europoje, Jungtinėse Amerikos Valstijose, Australijoje.
Džordžas Šoltis interpretavo daugiausia Ričardo Vagnerio, Ričardo Štrauso, Giustavo Malerio, Volfgango Amadėjaus Mocarto, Liudviko van Bethoveno, Džiuzepės Verdžio, Džozefo Haidno, Bėlos Bartoko, Zoltano Kodajaus kūrinius. Jis diriguodavo presižiškiausiuose klasikinės muzikos festivaliuose, parengė daugelio žymių kūrinių (Vedžio „Traviata“, „Aida“, Mocarto „Rekviem“, Bethoveno simfonijų, Vagnerio „Nibelungo žiedo“) įrašus.
1972 m. Šolčiui suteiktas sero titulas. Apdovanotas 32 „Grammy“ apdovanojimais (tarp jų – už visą kūrybą, 1996 m.; rekordinis skaičius), Karališkosios filharmonijos draugijos aukso medaliu (1989 m.).
Olympic Club de Safi
Safio „Olympic“ klubas, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip Olympic Club de Safi, o trumpai vadinamas OC Safi bei OCS – profesionalus futbolo klubas, žaidžiantis aukščiausioje Maroko lygoje. Klubas įsikūręs Safyje. Klubo spalvinė gama – raudona ir mėlyna.
Istorija
Klubas įkurtas 1921 m. Rungtyniavo aukščiausioje lygoje – Botola.
Per savo gyvavimo istoriją vieną karta pateko į šalies futbolo taurės finalą.
Emblema
Vaizdas: Vaizdas:Olympic Club de Safi logo.png| </gallerY>
Viktor Ahn
Viktor Ahn (g. Ahn Hyun-Soo 1985 m. lapkričio 23 d.) – Pietų Korėjos čiuožėjas trumpuoju taku, kuris nuo 2011 m. atstovaują Rusijai pakeistu vardu. Daugkartinis olimpinis čempionas.
Biografija
2002 m. Ahn Hyun-Soo laimėjo pasaulio jaunimo čempionato galutinę įskaitą. Tais pačiais metais jis pelnė pirmuosius tris sidabro medalius pasaulio čempionate ir debiutavo olimpinėse žaidynėse, kuriose pasiekė finalą 1000 m nuotolyje. Po metų jis tapo pasaulio čempionu ir nuo 2003 m. iki 2007 m. Ahn Hyun-Soo pelnė 18 pasaulio čempiono titulų, o 2006 m. ir tris olimpinius aukso medalius. 2009 m. sportininkas patyrė sunkią traumą ir praleido sezoną, bei prarado vietą Pietų Korėjos rinktinėje. Nuo 2011 m. priėmė Rusijos pilietybę tam, jog atstovautų šeimininkus 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse.
Fatah
Fatah (reversinis akronimas iš Ḥarakat al- Taḥrīr al-Waṭanī al-Filasṭīni – Palestinos nacionalinis išlaisvinimo judėjimas) – palestiniečių politinė partija bei karinė organizacija. Įkurta 1957 m. Jesiro Arafato ir jo bendražygių iniciatyva, siekiant ginklu atkovoti Izraelio okupuotas palestiniečių žemes. 6 dešimtmečio pabaigoje Fatah karinės bazės įsikūrė Katare, Libane, Sirijoje, Jordanijoje, o Palestinoje įkurta išlaisvinimo armija „Audra“ (Al-Asifa). Organizaciją rėmė dauguma arabų šalių, ginklus tiekė komunistinio bloko šalys. 1965 m. pradėti rengti teroro aktai prieš Izraelį. 1969 m. Fatah susivienijo su Palestinos išsivadavimo organizacija.
Fatah iniciatyva buvo įkurta teroristinė organizacija „Juodasis rugsėjis“ (Ailul Asvad, žinoma dėl Miuncheno skerdynių). 1993 m. J. Arafatui pasirašius Izraelio ir Palestinos taikos sutartį, Fatah oficialiai atsisakė naudoti smurtą ir terorą (nuo tada Fatah neprisiima atsakomybės už teroro aktus) ir tapo tik politine partija. Nuo 2004 m. jai vadovauja Mahmudas Abasas.
Fatah yra opozicinė partija Hamas, kuri yra laikoma radikalesne. 2006 m. tarp partijų kilo ginkluotas konfliktas. Šiuo metu Fatah Palestinos įstatymų leidžiamojoje taryboje turi 45 mandatus iš 132.
Martyniškis (Zarasai)
Martyniškis – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Baibių.
Medikių apylinkė
Medikių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Panemunio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pandėlio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Aukštadvario apylinkės.
Pasaulio korespondencinių šachmatų čempionatas
Pasaulio korespondencinių šachmatų čempionatas - tai ICCF, organizuojamas  pasaulio  šachmatų susirašinėjant čempionatas. Varžybas vainikuoja finalinis turnyras, kurio nugalėtojas tampa pasaulio korespondencinių šachmatų čempionu.
Čempionato prizininkai įgyja teisę be atrankos dalyvauti sekančio čempionato finale. ICCF, taip pat, rengia ir korespondencinių šachmatų moterų pasaulio čempionatus.
Vyrų čempionatai
Pasaulio korespondencinių šachmatų asmeninius vyrų čempionatus veda ICCF nuo 1947 m.  Idėja suteikti pasaulio čempiono susirašinėjant titulą siūlė Aleksandras Aliochinas (1936). Ją parėmė Tarptautinė korespondencinių šachmatų sąjunga (1936-1937). Tačiau tokių varžybų organizavimo galimybių tuo metu nebuvo ir jos atsirado tik po 2-ojo pasaulinio karo.
Pirmasis ICCF Pasaulio šachmatų čempionatas susirašinėjant vyko 1950-1953 m. Jame 1-ąją vietą užėmė Sesilas Purdy (Australija) - 10½ taško; 2-3 vietas, surinkę po 10 taškų, pasidalijo du žaidėjai: Haraldas Malmgremas (Švedija) ir Mario Napolitanas (Italija).
Pirmieji 10 čempionatų vykdavo dviem etapais: pusfinaliai ir finalas. Į 1959 m. prasidėjusį finalą buvo priimami abu pastarųjų pasaulio čempionatų nugalėtojai, 2-4 vietą praėjusiame pasaulio čempionate užėmę žaidėjai, pusfinalių laimėtojai ir žemynų čempionai, paskutinės ICCF taurės turnyro nugalėtojas.
Nuo 11-ojo čempionato varžybos vyko 3 etapais: pusfinaliai, ¾ finalai (kandidatų turnyrai) ir finalas. Finale galėjo žaisti: pasaulio čempionas ir jo pirmtakas, praėjusio čempionato antrasis prizininkas, išsikovoję teisę ¾ finalo dalyviai, ICCF prezidiumo sprendimu iki dviejų šachmatininkų, pasiekusių aukščiausių rezultatų tarptautiniuose turnyruose.
11-asis čempionatas prasidėjo 1983 m., 12-asis- 1984 m. Dar anksčiau 1979 m. buvo prasidėję 13-čempionato pusfinaliai, kurių buvo 9. Juose dalyvavo 126 žaidėjai iš 43 šalių. 14-ajame čempionato pusfinaliuose, kurie prasidėjo 1981 m. dalyvių šiek tiek mažiau: 102 dalyviai žaidė 6 grupėse.
Atsiradus galimybei internetu žaisti šachmatų partijas, pasaulio čempionato vykdymo būdas keitėsi. Pradžioje bandyta žaisti laiškais elektroniniu paštu:  buvo sužaisti trys čempionatai, bet vėliau ėjimų persiuntimui pradėtas naudoti interneto serverį. Permainos vyko, žaidžiant 18-22 čempionatus.
Pokyčiai prasidėjo, žaidžiant 18-ąjį (2003 m.) pasaulio čempionatą, kuris buvo pirmasis, žaistas laiškais E-paštu, 19-asis (2004 m.) čempionatas, taip pat  vyko  elektroniniais laiškais. Kadangi norinčių žaisti tradiciniu paštu dar buvo likę, tais pačiais metais, pradėtas 20-asis čempionatas paštu. Sekantis, 21-asis, vėl buvo žaistas E-paštu, bet po jo pereita prie serverinių čempionatų: 22-ojo čempionato finalas (nuo (2007.12.31) ) vyko, naudojant serverį.
Moterų čempionatai
ICCF moterų čempionatus praveda nuo 1965 m. Juos sudarė du etapai: pusfinalių ir finalo turnyrai. Pirmajame čempionate, 6 pusfinaliuose (1965-1968 m.) dalyvavo 54 žaidėjos iš 16-kos šalių. Iš kiekvieno pusfinalio į finalą (1968-1972) pateko po 2 žaidėjas. Jame nugalėjo Olga Rubcova (SSRS, 9,5 tšk. iš 11-kos), Gertrude Šoisvol (Austrija, 9 tšk), trečia buvo Lora Jakovleva (SSRS, 7,5 tšk.).
Dalyvių atranka
Žaidėjai, norintys dalyvauti čempionato finaliniame turnyre, turi pradėti žaisti nuo atrankos turnyrų. Jų yra 3 pakopos: ketvirtfinalių, pusfinalių ir kandidatų turnyrai, kuriuose ėjimai varžovui siunčiami laiškais paštu, arba per serverį. Išsikovota paštu teisė dalyvauti aukštesnės pakopos turnyruose gali būti panaudota ir serverio turnyruose. Finalo datą organizatorius skelbia 4 mėnesius prieš turnyro pradžią. Ketvirtfinaliai, pusfinaliai, kandidatų turnyrai skelbiami kiekvienais metais nustatyta data. Organizatorius gali pradžią keisti. Dėl dalyvių pajėgumo suvienodinimo jis atlieka ir žaidėjų  perskirstymą į  atskirus sekcijos turnyrus.
Išsikovota atrankinėse varžybose teisė žaisti ketvirtfinalio, pusfinalio ar kandidatų turnyruose, išskyrus leidimus pagal ICCF titulus, ar pasiektus reitingo taškus, gali būti panaudoti tik vieną kartą.
Leidimai, gauti pagal turnyrų rezultatus, galioja nuo turnyro, kuriame buvo jis įgytas pabaigos - 3 metus. Tos pačios pakopos turnyre pasiektas papildomas leidimas galios dar metus ( pav., antrasis įgytas leidimas galios 4 metus nuo turnyro, kuriame jis buvo įgytas, pabaigos).
Ketvirtfinalio turnyras
ICCF pasaulio čempionato ketvirtfinalio turnyras susideda iš 13-kos dalyvių. Turnyro organizatorius turi įgaliojimus didinti žaidėjų skaičių iki 15-kos, ar 17-kos. Iki 30 ketvirtfinalio turnyrų prasideda kiekvienais metais. Į ketvirtfinalį patenka:
Pusfinalio turnyrai
ICCF pasaulio čempionato pusfinalio turnyras susideda iš 13-kos dalyvių. Turnyro organizatorius turi teisę didinti žaidėjų skaičių iki 15-kos, ar 17-kos. Kiekvienais metais prasideda iki 18-kos pusfinalio turnyrų. Į pusfinalį patenka:
Kandidatų turnyrai
ICCF pasaulio čempionato kandidatų turnyras susideda iš 13-kos dalyvių. Turnyro organizatorius gali didinti žaidėjų skaičių iki 15-kos, ar 17-kos. Kiekvienais metais pradedami maždaug keturi kandidatų turnyrai.
Į kandidatų turnyrus patenka žaidėjai:
Čempionato finalas
ICCF pasaulio čempionato finaliniame turnyre žaidžia 17 žaidėjų.
Į finalą patenka:
Įtraukimas į turnyrą gali būti atidėtas tik vieną kartą, išskyrus buvusius pasaulio čempionus, turinčius teisę vieną kartą dalyvauti bet kuriame iš finalų ir ne vėliau, kaip prieš mėnesį, paprašiusių įjungti į finalinį turnyrą.
Jei įtraukus į turnyrą visus, išsikovojusius teisę ir norinčius žaisti finale, lieka laisvų vietų, Vykdančioji valdyba gali įjungti žaidėjų iš praėjusio finalo, ar kandidatų turnyro, pirmenybę teikiant tiems, kurie surinkę vienodai taškų,  nepateko dėl prastesnių papildomų rodiklių.
Valdyba taip pat į dvi laisvas vietas gali pakviesti žaidėjus, pasiekusius išskirtinių laimėjimų tarptautinėse varžybose.
Finalo nugalėtojui suteikiamas Pasaulio korespondencinių šachmatų čempiono titulas, pažymint čempionato, kuriame žaidė numerį ir jis lieka visam laikui.
Žaidimo sąlygos
Žaidimas susirašinėjant trunka ilgai: ypač pasaulio čempionatai, vykstantys laiškais tradiciniu paštu, kur kelionė paštu užima daug laiko. Be to, kitokia laiko galvojimui trukmė, jo apskaita bei kontrolė.
Pašto laiškai
Kiekvienam žaidėjui galvojimui dešimčiai ėjimų skirta 40 dienų, nebent varžybų nuostatuose būtų nurodyta kitaip. Žaidžiant paštu laiko riba gali būti pažeista tik kartą: sunaudojus 9 ėjimams 41 dieną, pralaimėjimas nebus įskaitytas, bet pradedamas naujas 40 dienų limitas, o sekanti laiko kontrolė nukelta į  19-ą ėjimą. Sutaupytas laikas nedingsta: jis perkeliamas į tolimesnę žaidimo laiko kontrolę ir t. t.
Vieną ėjimą galvojant ilgiau, kaip 12 dienų, viršytos dienos dvigubinasi: sunaudojus 14 dienų, užskaitoma kaip 16 dienų. Laikas galvojimui skaičiuojamas pagal pašto antspaudą: nuo gavimo iki atsakymo išsiuntimo pašto antspaudo datų. Laiško buvimo pašte laikas neįskaičiuojamas. Žaidėjui gali būti užskaitomas pralaimėjimas, kai jis ir neviršijo žaidimui sutaupyto laiko: jei jis neatsako į varžovo ėjimą ilgiau, kaip 4 mėnesius (išmetus atostogų laiką) ir apie tai neinformavo turnyro direktoriaus, ar oponento.
Žaidėjui pasiuntusiam neįskaitomai užrašytą, neteisingu adresu, ar dviprasmišką ėjimą ir, kai tai privaloma, nepasiuntusiam laiško oro paštu, skiriama bauda: prie jo sunaudoto laiko pridedant 5 dienas.
Kiekvienais kalendoriniais metais žaidėjas gali paprašyti 45 dienas atostogų. .
Serveris
Naudojant serverį  kiekvienam žaidėjui 10-čiai ėjimų skiriama - 50 dienų. Laikas galvojimui skaičiuojamas paromis (ne valandomis, minutėmis, ar sekundėmis): jei galvota 1 parą (dieną) ir 23 valandas, galvojimo laikas tebus – tik viena diena.
Galvojant vieną ėjimą virš 20 dienų, papildomos dienos dvigubinasi: galvojus 21 dieną, užskaitoma - 22 dienos.
Serveris skaičiuoja laiką ir jam pasibaigus nutraukia partiją bei užskaito pralaimėjimą. Dalyviui neatsakius į ėjimą 14 dienų, serveris automatiškai pasiunčia elektroninį laišką su priminimu, jei ir toliau neatsako, jį kartoja po 28 dienų, o jei ir toliau žaidėjas tyli, po 35 dienų siunčia paskutinį laišką.
Žaidėjas, gavęs tokį laišką, per 5 dienas privalo išsiųsti ėjimą, arba pranešti turnyro direktoriui, ar varžovui, apie norą tęsti žaidimą, ar galvoti ilgiau, kaip 40 dienų. Neatsakius daugiau kaip per 40 dienų, dalyviui užskaitomas pralaimėjimas.
Fiksuojama tik turnyro pradžios data,  pabaigos laikas iš anksto nenustatomas. Kiekvienas dalyvis gali pasiimti 45 d. atostogų. Dėl papildomų atostogų kreipiamasi į į specialią atostogų tarnybą.
Surinkus po lygiai taškų, vietos paskirstomos, naudojant vieną iš trijų papildomų rodiklių:
Vyrų pasirodymai
Geriausiai pasirodė Amerikos lietuvis Vytas Palčiauskas, kuris atstovaudamas JAV laimėjo 10-ąjį pasaulio korespondencinių šachmatų čempionatą (1978-1984), surinkęs 11,5 taško iš 15-kos galimų ir tapo pasaulio čempionu.
Sėkmingai žaidė bronzos medalį laimėjęs kitas, atstovavęs Australijai, lietuvis Romanas Arlauskas. Jis žaisdamas 4-ojo pasaulio čempionato finale, surinko 7,5 tšk. iš 12-kos ir iškovojo trečiąją vietą.
Iš kitų Lietuvos šachmatininkų sėkmingiausiai ¾ finalo turnyruose žaidė: 13-ajame čempionate (1984 - 1989) - Donatas Lapienis - 12 taškų iš 13 galimų, 1-oji vieta, 14-ajame (1987 - 1996) - Vladas Gefenas - 10 taškų iš 14-kos, 2 – 3 vietos , 17-ajame - Virginijus Dambrauskas - 9½ taško iš 16-kos, 6-oji v. , 19-ajame - Ričardas Žitkus, 9½ taško iš 16-kos, 6 v.
Moterų pasirodymai
Iš moterų sėkmingai žaidė moterų korespondencinių šachmatų didmeistrė Vilma Dambrauskaitė, kuri 9-ajame moterų čempionato finale, surinkusi 5,5 taško iš 9, iškovojo bronzos medalį. Pradėjusi 1998 m. 7-ojo moterų čempionato pusfinalyje, kur surinkusi 12 tšk. iš 13, ji buvo antra bei pateko į finalą, kuriame užėmė 5-ąją vietą. Po sėkmingo debiuto ji paeiliui žaidė ir sekančiuose pasaulio moterų korespondencinių šachmatų finaluose, kur užėmė: 8-ajame – 4-ąją vietą (6 tšk. iš 10), 10-ajame – 4-ąją , 11-ajame - sidabro medalį.
Padulė
Padulė – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 11 km nuo Baibių.
Dniprorudnė
Dniprorudnė  – miestas pietų Ukrainoje, Zaporožės srityje, Kachovkos tvenkinio (Dniepro) kairiajame krante. Praeina plentas Vasylivka–Kachovka, ateina geležinkelio atšaka. Yra upių uostas. Vystoma gelžbetonio, geležies rūdų apdirbimo, statybinių mašinų gamybos pramonė; kasama geležies rūda. Veikia kultūros namai.
Istorija
1961 m. įkurta Družbos kalnakasių gyvenvietė. 1963 m. pervadinta į Dnieprogradą, o 1964 m. tapo miesto tipo gyvenviete Dnieprorudnojė. 1970 m. suteiktas miesto statusas.
Pinciškė (Vilkaviškis)
Pinciškė – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Pilviškių.
Pilviškiai (Skiemonys)
Pilviškiai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Leliūnų.
Etimologija
Pavadinimas tikriausiai yra asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo pavardės Pilvius ar Pilvys (pridedant priesagą -iškiai).
Istorija
Pilviškiai (Pilwiszki) minimi 1765 m. Ukmergės apskrities seniūnijų inventoriuose. Priklausė Lietuvos didžiajam kunigaikščiui. 1986 m. kaimo teritorija išplėsta, pietinėje jo pusėje prijungus Spraguičio kaimo teritoriją.
Konstal 15N
Konstal 15N – prototipinis sudvejintų tramvajų modelis, 1963 m. gamintas Lenkijos bendrovės „Konstal“. Tai prailgintas tramvajaus Konstal 13N variantas.
Tramvajus yra 19300 mm ilgio, 2400 mm pločio, 3030 mm aukščio ir 24000 kg svorio. Turi keturias duris, sudarytas iš keturių dalių, atsidarančių į salono pusę. Konstal 15N turi 144 kW elektrinį variklį.
Iš viso buvo pagamintas 1 Konstal 15N tramvajus.
Vanth
thumb|200px|Etruskų kapavietės freska, vaizduojanti Vanth ([[Tarkvinija)]]
Vanth arba Vanf – požemio pasaulio demonė etruskų mitologijoje, mirties personifikacija.
Tikėta, kad mirusiųjų atžvilgiu Vanth dažniausiai veikia palankiai – nešdama deglą nušviečia jiems kelią į požemio pasaulį. Etruskų veidrodžiuose bei freskose neretai vaizduota drauge su Charunu. Skirtingai nuo pastarojo, vaizduota rūsti, tačiau ne šiurpi. Gali būti tiek su sparnais, tiek be jų, vilkėti trumpą arba ilgą suknelę. Būdingi Vanth atributai – ritinys, deglas, kalavijas, gyvatės, apsivijusios rankas, raktas.
Kartais tapatinama su graikų furijomis.
Rudaminos apylinkė (Vilnius)
Rudaminos apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Paliepio apylinkė
Paliepio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Panemunio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pandėlio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Čedasų apylinkės ir Pandėlio apylinkės.
Kurilų trumpauodegė katė
thumb|300px|right|Kurilų trumpauodegė katė
Kurilų trumpauodegės – natūrali kačių veislė. Skiriamasis bruožas – trumpa (apie 8 cm), tačiau ilgaplaukė uodega. Šios veislės katės labai retos, gyvena tik Kurilų salose. Dabar veisiamos ir kačių augintojų. Spėjama, kad kilo iš japonų trumpauodegių kačių.
Fizinės savybės
Kurilų trumpauodegių kūnas tvirtas, raumeningas, kresnas. Užpakalinės kojos ilgesnės už priekines. Galva didelė, ausys – vidutinės. Akys didelės, migdolo pavidalo. Antakiai ir ūsai ilgi, nosis šiek tiek įgaubta.
Plaukas ilgas, švelnus. Kurilų trumpauodegės būna įvairių spalvų: juodos, rusvos, su baltais lopais arba rainos.
Dno
Dno  – miestas Rusijoje, Pskovo srityje, 113 km į rytus nuo Pskovo; rajono centras. Didelis geležinkelių mazgas – kertasi linijos Pskovas–Bologojė ir Sankt Peterburgas–Vitebskas. Metalo apdirbimo pramonė, geležinkelių priežiūra. Veikia Šv. Mykolo Arkangelo cerkvė, yra tarybinių karių memorialas.
Istorija
Dno (rus. „dugnas“) gyvenvietė šaltiniuose minima nuo XV a. Gyvenvietė išaugo XIX a., ypač nutiesus geležinkelius. Miesto statusas suteiktas 1925 m.
Ažusteponis
Ažusteponis – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Degučių.
Pinciškės
Pinciškės – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Gudelių.
Sergejus Solovjovas
Sergejus Aleksandrovičius Solovjovas (1944 m. rugpjūčio 25 d. – 2021 m. gruodžio 13 d.) – rusų kino režisierius.
Biografija
Gimė Karelijoje, bet augo Šiaurės Korėjoje, kur buvo pasiųstas tarnauti jo tėvas. 1960–1962 m. dirbo Leningrado televizijoje, o baigęs studijas VGIK kino režisierių fakultete, pradėjo dirbti kino studijoje „Mosfilm“. 1970 m. jis debiutavo kaip režisierius filme „Šeimos laimė“. Po šio filmo sekė filmai „Jegoras Bulyčiovas ir kiti“ ir „Stoties prižiūrėtojas“. Šis filmas dalyvavo TV filmų festivalyje Venecijoje ir laimėjo Didįjį prizą.
Vėliau už nufilmuotą dramą „Šimtas dienų po vaikystės“ gavo Berlyno kino festivalio apdovanojimą Sidabrinį lokį kaip geriausias režisierius, taip pat SSRS valstybinę premiją ir Lenino komjaunimo premiją. Ten pat specialųjį prizą gavo jo juosta „Svetima Baltukė ir Raibasis“. S. Solovjovą labiausiai išgarsino 1988 m. pasirodęs filmas „Assa“, kuri tapo perestroikos simboliu. Jis režisieriaus darbą tęsė ir po SSRS žlugimo – sukūrė filmus „Trys seserys“, „Apie meilę“ ir „Jautrus amžius“. Nuo 1985 m. dėstė VGIK ir vadovavavo kūrybinei asociacijai „Krug“.
Kūlupėnų paminklas partizanams
Kūlupėnų paminklas partizanams yra rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Kūlupėnuose (Kūlupėnų seniūnija), kelio Kūlupėnai–Darbėnai dešinėje pusėje, prie sankryžos su keliu į Vaineikių Medsėdžius, Kūlupėnų miške. left|thumb|200px|Atminimo lenta
Paminklas
Teritorijos plotas – 0,01 ha. Aplinkui paminklą plyti pievelė, už kurios prasideda miškas.
Istorija
1953 m. balandžio 6 d. Salantų stribai, saugumiečiai ir MVD kariuomenės kariškiai Kūlupėnų–Vaineikių miškuose apsupo paskutinius Kardo rinktinės, 1953 m. pradžioje prijungtos prie Šatrijos rinktinės, partizanus – Vizbuto būrio vadą Stasį Jonauską-Simoną su 5 kovotojais. Mūšio metu S. Jonauskas, Antanas Bružas, Anicetas Antanas Kaunas, Antanas Gliožeris ir Vytautas Vaičekauskas žuvo, o Pranui Končiui-Adomui pavyko prasiveržti pro apsupties žiedą ir pasislėpti.
1999 m. Kovų už Lietuvos Nepriklausomybę įamžinimo Kartenos draugijos pirmininkas, Lietuvos laisvės kovos sąjūdžio dalyvis Juozapas Antanas Viluckas su tremtiniu Pranciškumi Žiliumi žuvusiems Lietuvos partizanams atminti pastatė paminklą.
Saugotinas kultūros paveldo objektas, turintis istorinę vertę.
Circus Mircus
Circus Mircus – Gruzijos progresyviojo roko grupė, susibūrusi 2020 m. Tbilisyje, kurią šiuo metu sudaro trys nariai. Grupė dažniausiai groja eksperimentinę muziką, maišydama daugybę žanrų, kurių kiekvienas reprezentuoja gyvenimišką patirtį ir kiekvieno nario „vidinį pasaulį“.
Grupė su daina „Lock Me In“ atstovaus Gruzijai 2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse.
„Eurovizijos“ dainų konkursas
‎2021 m. lapkričio 14 d. buvo paskelbta, kad grupė buvo išrinkta ‎‎Gruzijos visuomeninio transliuotojo‎‎ atstovauti šaliai ‎‎2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse.
Grupės eurovizinė daina „Lock Me In“ buvo išleista 2022 m. kovo 9 d. – grupė tada nusprendė neskelbti dainos vaizdo klipo, o tiesiog paviešinti dainą juodame fone reaguojant į Rusijos įsiveržimą į Ukrainą. Vaizdo klipas turėtų būti oficialiai pristatytas artimiausiais mėnesiais.
Grupė pasirodys antrajame „Eurovizijos“ pusfinalyje, kuris vyks 2022 m. gegužės 12 dieną, penktuoju numeriu.
Istorija
Grupė susikūrė 2020 m. pabaigoje ‎‎Tbilisyje‎‎, į ją susibūrė trys iš vietinės cirko akademijos iškritę artistai. Pasak vieno grupės nario: „[mes] buvome nepakankamai geri, gal net blogiausi komandoje, todėl [mes] tapome draugais“.
Mokesčio mokėtojas
Lietuva
Mokesčių mokėtoju Lietuvoje pagal LR mokesčių administravimo įstatymą laikomas ir mokestį išskaičiuojantis asmuo, tai yra šio LR MAĮ nuostatos minėtam asmeniui taikomos taip pat kaip ir mokesčių mokėtojui, išskyrus tiesiogiai numatytus specialius atvejus.
Mokesčių mokėtojas, privalantis sumokėti mokestį, tačiau jo nesumokėjęs – mokesčio skolininkas.
Didžiausi mokesčių mokėtojai Lietuvoje
Daugiausiai į valstybės biudžetą mokesčių (iš esmės akcizo mokesčio) sumokančių įmonių dešimtukas Lietuvoje keičiasi mažai. Pirmauja didžiausia pagal apyvartą naftos bendrovė „Orlen Lietuva“; kitų 49 didžiausių pramonės sektoriaus mokesčių mokėtojų indėlis į biudžetą – vos 343 mln. Lt.
Vienos „Orlen Lietuva“ indėlis į biudžetą yra 347 mln. Lt didesnis nei beveik 300 įmonių, veikiančių informacinių technologijų ir telekomunikacijų, restoranų ir kavinių, viešbučių ir turizmo, reklamos ir rinkodaros, žiniasklaidos bei finansų sektoriuose.
2011 m. į Lietuvos nacionalinį biudžetą įplaukė 19.658 mlrd. litų, iš jų 7.656 mlrd. (39 proc.) sudaro 100 didžiausių įmonių sumokėti mokesčiai.
Šaltiniai
Contribuable
Naujasodės apylinkė
Naujasodės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Panemunio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pandėlio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Aukštadvario apylinkės, Čedasų apylinkės, Panemunio apylinkės ir Suvainiškio apylinkės.
Novosibirsko tvenkinys
Novosibirsko tvenkinys, dar vadinamas Obės mariomis (Обское море) – tvenkinys, esantis Rusijoje, Novosibirsko srityje ir Altajaus krašte, Obės upės slėnyje. Ilgis 200 km, plotis iki 17 km.
Susidarė 1957–1959 m. patvenkus Obės upę Novosibirsko HE užtvanka ties Novosibirsko miestu. Tvenkinys sudarytas laivybinėms reikmėms, buitinėms, poilsinėms reikmėms, potvynių valdymui, vystoma pramoninė žvejyba. Vandens lygio metinė svyravymų amplitudė – iki 5 m. Sudarant tvenkinį užlieta keletas kaimų bei Berdsko centras. Greta tvenkinio įsikūręs Berdskas, Kamenis prie Obės, pietiniai Novosibirsko pakraščiai.
Rukainių apylinkė
Rukainių apylinkė (iki 1971 m. Rūkainių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos pietryčiuose.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Rudaminos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naujosios Vilnios rajonui. 1954 m. prijungta dalis Dvarčėnų apylinkės, 1963 m. – Kenos apylinkė ir dalis Senasalio apylinkės. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas. 1988 m. prijungta Žemaitėlių apylinkė.
Kolektyvinio saugumo sutarties organizacija
Kolektyvinio saugumo sutarties organizacija (santr. KSSO;, santr. ОДКБ) – 1992 m. įkurtas karinis aljansas, bandantis reintegruoti buvusias SSRS šalis, kurios šiuo metu ir yra KSSO narės (ne visos). Organizacijoje yra 6 nariai, 1 stebėtoja ir vienas kandidatas į KSSO – tai Iranas.
2022 m. sausio 5 d. organizacijos pajėgos buvo išsiųstos į Kazachstaną, sprendžiant prasidėjusius neramumus visoje šalyje. Savo karius atsiuntė Rusija, Baltarusija, tą patį pažadėjo padaryti Armėnija.
Šalys narės
miniatiūra|KSSO valstybių vadovų susitikimas [[2010 m.]]
Daiva Rudokaitė
(1969 m. balandžio 15 d. Panevėžyje – 2023 m. gegužės 22 d. ) – Lietuvos aktorė, psichologė.
Išsilavinimas
1976–1987 m. mokėsi Panevėžio 2-ojoje vidurinėje mokykloje, 1987–1991 m. LTSR valstybinėje konservatorijoje (kurso vadovai Dalia Tamulevičiūtė, Algirdas Latėnas, Remigijus Vilkaitis). 1990 m. stažavosi meno mokykloje „Juilliard“ (Niujorkas). 2006 m. baigė psichologijos studijas Vytauto Didžiojo universitete. 2005–2011 m. studijavo Europos psichodramos institute. 2018 m. Sveikatos psichologo magistrė (LSMU Medicinos akademija).
Veikla
1991–1993 m. „Šiaurės Atėnų“ teatro steigėja, aktorė. 1994–2023 m. Kauno dramos teatro aktorė. 2016–2023 m. VDU ir LMTA lektorė.
Naudodama teatro ir psichodramos technikas vedė seminarus, mokymus, patyrimo grupes.
Avačios užutėkis
thumb|265px|Avačios užutėkis. Tolumoje stūkso [[Viliučos Sopka]] Avačios užutėkis arba Avačios įlanka  – Ramiojo vandenyno dalis, įsiterpusi į Kamčiatkos pusiasalio (Rusija) pietrytinį krantą. Ilgis 24 km, didžiausias plotis 8 km, žiočių plotis 3 km, didžiausias gylis 26 metrai. Įlankos krantai aukšti, statūs. Įteka Avačios ir Paratunkos upės.
Prie Avačios įlankos įsikūręs Kamčiatkos Petropavlovsko uostamiestis bei uždaras Viliučinsko miestas (povandeninių laivų bazė). Užutėkyje yra ryškus objektas – uolos „Trys broliai“.
Buivydžių apylinkė (Pandėlys)
Buivydžių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pandėlio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pandėlio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Gudelių apylinkės, Kazliškio apylinkės ir Pandėlio apylinkės.
Ačinsko rajonas
Ačinsko rajonas – vakarinėje Krasnojarsko krašto dalyje esantis administracinis vienetas. Administracinis centras – Ačinsko miestas (į rajono sudėtį neįeina), esantis 160 km į vakarus nuo Krasnojarsko.
Geografija
Ačinsko rajonas yra Krasnojarsko krašto pietvakariuose, Čulymo upės ir jos intakų (didžiausias – Bolšoj Ulujus) slėnyje. Čulymas yra Obės intakas. Teritorijos plotas – 2534 kv.km. Ačinsko rajonas yra stepių arba miškastepių zonoje, vietovė mažai kalnuota.
Besiribojančios teritorijos:
Susisiekimas
Per Ačinsko rajoną eina magistralė M53 Novosibirskas-Irkutskas, taip pat dvi Transsibiro geležinkelio atšakos – Ačinskas-Lesosibirskas ir Ačinskas-Abakanas. Yra Ačinsko oro uostas.
Istorija
Rusai Ačinsko kraštą pradėjo užkariauti XVII a. 1641 m. kovodami su šiose žemėse klajojusiais kirgizais rusai įkūrė pirmąją gyvenvietę – Ačinsko ostrogą. 1683 m. vietoje sudeginto ostrogo kitoje vietoje buvo pastatyta nauja Ačinsko karinė gyvenvietė. XVIII a. pradžioje karai su kirgizais baigėsi, tačiau iki XIX a. gyventojų šiame krašte buvo labai nedaug.
Ačinsko rajonas suformuotas 1924 m. balandžio 4-ąją.
Tremtiniai iš Lietuvos
thumb|Lietuvių tremtinio anketa, kurioje nurodyta atvykimo vieta – Ačinsko rajono Novaja Iljinkos kaimas
Pirmieji tremtiniai į Ačinsko rajoną atitremti 1948–1949 m. 1951 m. į Ačinsko rajono kaimus iš Lietuvos atvežti dalis spalio 3 d. vykusio trėmimo „Osen'“ tremtinių, daugiausia iš Klaipėdos, Kretingos ir Šilutės rajonų, iš viso 800 žmonių. 1952 m. atitremtos dar maždaug 25 šeimos iš Šiaulių, Pakruojo, Joniškio ir Radviliškio rajonų Iš pradžių tremtiniai buvo išskirstyti į Ačinsko rajono kolūkius, vėliau dalis jų atsikėlė į patį Ačinską. Nuo 1956 m. tremtiniai pradėjo grįžti į Lietuvą.
Lietuvių tremties vietos Ačinsko rajone:
Gyventojai
Jaunimo, kurio amžius yra nuo 14 iki 30 metų – 4 283 asmenys, nuo 14 iki 35 metų – 5 103 žmonės. Darbingų gyventojų amžiaus grupėje nuo 18 iki 35 metų – 3 226 gyventojai, aukštąjį išsilavinimą iš jų 2008 m. sausio 1 d. duomenimis turi 865 gyventojai.
Administracinė sudėtis
Ačinsko rajone yra 48 gyvenvietės, įeinančios į devynias kaimiškąsias apylinkes:
Transportas
Per rajoną eina magistralė M53 iš Novosibirsko į Irkutską, taip pat Transsibiro geležinkelis, kuris ties Ačinsku išsišakoja į pietinę Ačinsko – Abakano ir šiaurinę Ačinsko – Lesosibirsko atšakas. Yra Ačinsko oro uostas.
Pinigėliai
Pinigėliais vadinami:
kaimai Panevėžio rajone:
senovinė valiuta:
Sergejus Mironovas
Sergejus Mironovas (, g. 1953 m. vasario 14 d. Puškine) – Rusijos politikas, valstybės veikėjas. VI šaukimo Rusijos Federacijos Valstybės Dūmos deputatas, Teisingosios Rusijos frakcijos vadovas.
Prieš tai S. Mironovas buvo V šaukimo Valstybės Dūmos deputatas (2011 m.), Rusijos Federacijos tarybos (aukštųjų parlamento rūmų) pirmininkas (2001–2011 m.), Sankt Peterburgo parlamento deputatas (1994–2001 m.). 2006–2011 m. jis vadovavo „Tesingosios Rusijos“ partijai. Rusijos sportinio turizmo federacijos prezidentas.
2004 ir 2012 m. S. Mironovas kėlė savo kandidatūrą Rusijos prezidento rinkimuose, abu kartus užėmė paskutinę vietą.
Jauros (Zarasai)
Jauros – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Degučių.
Pinigėliai I
Pinigėliai I – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, šalia Paliūniškio, tarp kelio ir Lėvens.
Moses S. Margolies
Mozė Sebulunas Margolys (1851 m. Kražiuose, Rusijos imperija – 1936 m. rugpjūčio 25 d. Belmare, Niudžersis, JAV) – Lietuvos ir JAV rabinas.
Ň
Ň ir ň (n su tilde) – modifikuota lotyniškos abėcėlės raidė N, naudojama čekų, slovakų, turkmėnų kalbų abėcėlėse. Suformuota pridėjus paukščiuką (háček čekų kalboje ir mäkčeň – slovakų) prie lotyniškos N.
Moses S. Margolies
Biografija
Gimė 1851 m. Kražiuose. Mokėsi Kražių ir Balstogės ješivose. Būdamas 26 metų tapo Vilijampolės rabinu. 1889 m. emigravo į JAV ir tapo Bostono žydų ortodoksų rabinu. 1906 m. persikėlė į Niujorką ir tapo Kehilath Jeshurun kongregacijos rabinu. The New York Times šią kongregaciją įvardino kaip didžiausią ir įtakingiausią JAV žydų ortodoksų kongregaciją. 1933 m. naciams atėjus į valdžią Niujorke prasidėjo anti-nacistiniai protestai, kurių metu 1933 m. kovo 27 d. M. Margolys laikė pamaldas 20,000 žmonių Madison Square Garden salėje. Mirė 1936 m. rugpjūčio 25 d. Belmare, Niudžersyje. Rabino vaikaitis Joseph Lookstein 1937 m. atidarė privačią žydų ortodoksų mokyklą, kurią pavadino savo senelio garbei Rabbi Moshe Zevulun. 1990 m. šioje mokykloje mokėsi 750 mokinių, o 2007 m. 1 100 mokinių.
Skirsnemunės evangelikų liuteronų bažnyčia
200 m į vakarus nuo bažnyčios, kitoje Talkoto upelio pusėje įsikūrusios evangelikų liuteronų kapinės. Bažnyčios šventoriuje pastatytas paminklinis akmuo ištremtų parapijiečių atminimui.
Istorija
miniatiūra|180px|left|Bažnyčia 2016 m. gruodžio mėn. Ankstyviausi liudijimai apie liuteronus Skirsnemunės-Žvyrių apylinkėse siekia XVI amžių.
Žvyrių evangelikų liuteronų parapija susikūrė XVIII amžiuje, bažnyčią aptarnaudavo iš Prūsijos t. y. Mažosios Lietuvos, atvykstantys kunigai.
Profesorius Jurgis Gimbutas, nurodo tris bažnyčios statybos datas: 1759 m. pastatyta medinė bažnyčia, 1849 m. – nauja medinė, 1886 m. – atnaujinta ta pati bažnyčia. Anoniminis autorius laikraštyje „Srovė“ rašė: apie 1760 m. parapija turėjusi savo bažnyčią, o 1788 m. prie vieškelio, Nemuno lankoje buvusi pastatyta nauja bažnyčia.
1837–1850 m. Žvyrių bažnyčios zonoje buvo apie 2500 evangelikų liuteronų. Nuo 1852 m. pakrikštytųjų perpus sumažėjo. Profesoriaus Piročkino nuomone, to priežastis gana aiški: 1851 m. buvo atidaryta Jurbarko bažnyčia, į kurią dabar kreipėsi beveik visa vakarų ir šiaurės vakarų Jurbarko valsčiaus dalis. 1862 m. parapijos narių knygoje užregistruoti 1205 parapijiečiai. Iš jų – 605 vyriškos lyties, 600 – moteriškos. Tą skaičių sudaro 235 šeimos iš 29 vietovių.
1849 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. 1860 m., padedant dvarininkui Puslovskiui, atnaujintas zakristijono namas, kuris iki šių dienų yra išlikęs ir tarnauja kaip bažnyčios klebonija. 1857 m. nupirktas laukas, esantis prie bažnyčios. 1860 m. konsistorijos išrūpinamas 40 ha. laukas.