cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Algimantas Maceina
Kūryba
1990 m. sukūrė dokumentinį videofilmą „Juodoji dėžė“ (kino variantas 1994 m.), jame neįprastu modifikuoto reportažo stiliumi nagrinėjama Sibiro tremties tema. Dokumentinis filmas „Troškulys“ apie seną lietuvių tremtinių kaimą Čiornaja Padina (Saratovo sritis); iš šio kaimo kilęs JAV lietuvių verslininkas Juozas Kazickas. Kituose dokumentiniuose filmuose derinama dokumentika ir vaidyba, išradingai naudojami seni kino kadrai, muzika, montažas. Filmuose analizuojamos socialinės problemos, kuriami asmenybių portretai. Sukūrė vaidmenų kine.
2007 m. A.Maceina sukūrė filmą „Kad mano namai būtų pilni“ apie socialinės atskirties žmones. 2010 m. pasirodė filmas „Paskutinis“ apie vieną iš paskutinių Lietuvos partizanų Antaną Kraujelį.
Antipodų salos
thumb|right|240px|Antipodų salos thumb|250px|Salyno žemėlapis
Antipodų salos  – negyvenamų vulkaninių salų grupė Ramiajame vandenyne, 650 km į pietryčius nuo Stiuarto salos, 560 km nuo Naujosios Zelandijos Pietų salos. Priklauso Naujajai Zelandijai.
Viso archipelago plotas – 60 km². Didžiausia Antipodų sala, kurios plotas 20 km². Antroji pagal dydį sala – Bolansas (2 km²). Likusiusios salelės daugiausia labai mažos arba tiesiog uolos.
Aukščiausia vieta – Galovėjaus kalnas (402 m), kuris taip pat yra ir aktyvus ugnikalnis. Salose peri gausybė paukščių (albatrosai, pingvinai), čia gyvena endeminės Antipodų papūgos, Antipodų albatrosai.
Antipodų salas atrado britai 1880 m. Salos gavo tokį pavadinimą, kadangi yra antipodinėje pozicijoje, t. y. diametraliai priešingoje Žemės vietoje, nei yra Jungtinė Karalystė.
Naujosios Zelandijos subantarktinių salų grupei priskiriamos salos įtrauktos į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Griauželiškiai
Griauželiškiai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Aukštupėnų.
Bielsko Mergelės Marijos ir Šv. Mykolo parapija
'''Bielsko Mergelės Marijos ir Šv. Mykolo parapija''' – parapija įkurta 1430 metais. Parapija priklauso Drohičino vyskupijai, Bielsk Podlasko dekanatui. 1783-1784 m. pastatyta mūrinė Bielsko Mergelės Marijos ir Šv. Mykolo bazilika.
LKL 1998–1999 m. sezonas
LKL 1998–1999 metų sezonas – šeštasis lygos sezonas, kuriame dalyvavo 10 klubų. Bankrutavusį Plungės „Olimpą“ pakeitė Marijampolės „Kraitenė“. Pirmenybėse vėl nugalėjo Kauno „Žalgiris“, finale įveikęs pirmą kartą į finalą patekusį „Lietuvos rytą“.
Transliacijos
Šį sezoną LKL transliacijas gerbėjai matė per dvi televizijas: LRT ir LNK. Po šio sezono LNK LKL transliacijų teisių atsisakė.
Naumiesčio rajonas
Naumiesčio rajonas – 1950–1959 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos pietvakariuose, prie sienos su Kaliningrado sritimi. Centras – Kudirkos Naumiestis.
Istorija
Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš buvusios Šakių apskrities 29 apylinkių ir Vilkaviškio apskrities 7 apylinkių. 1950–1953 m. priklausė Kauno sričiai. 1959 m. gruodžio 7 d. rajonas panaikintas, jo teritorija:
Rajone buvo leidžiamas laikraštis „Kolektyvinis darbas“.
Explorer 3
Explorer 3 – sudužusio Explorer 2 pakaitalas. Tyrė kosminę radiaciją ir mikrometeoritų smūgius į aparato korpusą. Tuo metu gan plačiai buvo įsivyravusi versija, kad dėl didžiulės radiacijos ir gausybės mažų meteoritų skraidančių orbitoje kosminiai skrydžiai pasmerkti baigtis tik avarijomis. Explorer programa aptiko ir vieną ir kita, įmontuotas Explorer 3 Geigerio skaitiklis netgi perdegė, bet noro skristi tai nenumalšino. Vėliau dėl to paleistas Explorer 4, kuris detaliau ir su sudėtingesniais instrumentais tyrė kosminę radiaciją.
Konstrukcija
Explorer 3 buvo paleistas tarptautiniais geofiziniais metais (TGM). JAV armija paleido palydovą ekscentriška orbita, kurios perigėjus – 186 km, o apogėjus – 2799 km. Jo svoris buvo 14,1 kg, kurių 8,4 kg sudarė instrumentai. Aparatas sukosi 750 apsisukimų per minutę aplink savo ašį greičiu. Šio erdvėlaivio tikslai buvo tęsti Explorer 1 misiją. Erdvėlaivyje buvo įtaisytas Geigerio-Miulerio skaitiklis ir mikrometeoritų detektorius.
Explorer 3 buvo stabilizuotas nuo sukimosi ir turėjo juostų įrašymo įrenginį, skirtą kiekvienos orbitos radiacijos matavimo rezultatų registravimui. Duomenys buvo siunčiami 60 mW siųstuvu, kuris dirbo 108,03 MHz dažniu ir 10 mW siųstuvu, kuris dirbo 108,00 MHz dažniu. Palydovas buvo nudažytas baltais ir tamsiai žaliais dryžiais, kad suteiktų pasyvią temperatūros kontrolę.
Elektros energiją tiekė Ni-Ca cheminės baterijos, kurios sudarė apie 40 % svorio. Galingesniam siųstuvui jų užtektų 31 dienai, o silpnesniam – 105 dienai. Netrukus po paleidimo buvo aptikta, kad palydovas vartaliojasi 7 sekundžių periodu. 1958 metų gegužės 27 d. palydovas nukrypo nuo orbitos. Tai buvo 93-ia diena nuo paleidimo.
Delta (reikšmės)
Terminas delta reiškia kelis dalykus:
Explorer 3
Atradimai
Explorer palydovų atrastas Van Aleno radiacijos žiedas buvo vienas didžiausių TGM atradimų.
Delta (reikšmės)
Taip pat žodžiu delta vadinama daug:
Obelių herbas
Obelių herbas – Obelių miesto simbolis.
Aprašas
Sidabriniame lauke mėlynas dešinysis kaspinas su trimis sidabriniais penkių vainiklapių žiedais su raudonais viduriukais.
Istorija
Obeliai ilgą laiką neturėjo jokio herbo, jis buvo patvirtintas 1993 m. rugsėjo 8 d.
Audinių sutraiškymo sindromas
Audinių sutraiškymo sindromas, kitaip trauminė toksikozė, „crush“ sindromas – sunkus sveikatos sutrikimas, kurį sukelia raumenų ar kitų minkštųjų audinių suspaudimas, kurį gali sukelti užgriuvimas žemėmis, griuvėsiais ir kt. (dėl bombardavimo, žemės drebėjimo ir pan.). Sindromą 1941 m., Londono bombardavimo metu, aprašė britų gydytojas Erikas Baivotersas (Eric Bywaters)
Vėliau prasideda ūminis inkstų nepakankamumas, kurį, spėjama, sukelia iš audinių į kraują patekęs mioglobinas, nes veikia nefrotoksiškai.
Audinių sutraiškymo sindromas turi tris stadijas:
Kadangi sutraiškymo sindromas prasideda pašalinus spaudimą, D. Britanijoje suteikiantiems pirmą pagalbą nerekomenduojama išlaisvinti suspaustus audinius daugiau kaip 15 min., jei nėra čia pat paruoštos specializuotos pagalbos.
Kauno krašto apygarda
Kauno krašto apygarda buvo Ostlando sudėtinė dalis 1941–1944 metais. Centras – Kaunas. 614,8 tūkst. gyventojų (1942 m.). Komisaras Arnold Lentzen.
Apygardai priklausė šios apskritys:
Belgijos futbolo varžybos 1995–1996 m.
Belgijos futbolo varžybos 1995–1996 m.
1995–1996 m. Belgijos futbolo taurė
Belgijos futbolo taurė – pagrindinis Belgijos taurės turnyras.
Mičiūnai (Kupiškis)
Mičiūnai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Puožo.
Aleksandra Zdanavičiūtė-Gustaitienė
Aleksandra Zdanavičiūtė-Gustaitienė (1905 m. sausio 9 d. Jurbarke) – aktorė.
Durijus
Durijus (Durio) – bombakmedinių (Bombacaceae) šeimos augalų gentis.
Paplitimas
Durijų gentis paplitusi Indokinijos pusiasalyje ir vakarinėje Malezijoje, auga regiono drėgniuosiuose miškuose.
Apibūdinimas
Paprastai užauga 30-40 m aukščio, kurių kamienų skersmuo gali būti nuo 2 iki 2,5 m, nors kultivarų medeliai neaukšti, paprastai užauga neaukštesni nei 12 m.
Kvapusis durijus
Kvapusis durijus (Durio zibethinus) yra vienintelė rūšis parduodama tarptautinėse rinkose, kitos rūšys yra parduodamos tik tuose regionuose, kur yra auginamos. Durijaus vaisius atpažįstamas pagal didelį dydį, unikalų kvapą ir dygliuotą žievelę. Jo vardas kilęs iš malajų kalbos žodžio duri (dyglys) kartu su malajietiška priesaga an (sudarančia malajų kalboje daiktavardį), reiškiantis „dygliuotą vaisių“. Pietryčių Azijoje durijus yra plačiai žinomas kaip vaisių karalius.
Jų vaisius durijus užauga iki 40 cm ilgio ir 30 cm diametro, paprastai sveria nuo vieno iki penkių kilogramų. Jo forma būna nuo apvalaus iki pailgo, žievelės spalva yra rudai žalia, gali būti ruda, minkštimas – nuo blyškiai gelsvos iki raudonos, priklausomai nuo rūšies. Kieta išorinė žievelė yra padengta kietais aštriais spygliais, viduje yra valgomas minkštimas, turintis stiprų, išskirtiną kvapą. Kai kam durijų vaisių kvapas yra bjaurus, kai kam jis skanus. Sėklos taip pat valgomos virtos, džiovintos, keptos arba skrudintos.
Nuo 1987 m. Tailande yra žinoma daugiau kaip 300, Malaizijoje – 100 veislių.
Rūšys
Žinomos 27 rūšys, bent 9 iš jų veda valgomus vaisius.
Pžestželė (Lomžos apskritis)
Pžestželė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jedvabno valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Tourisvatnas
Prie ežero pietinės dalies stovi elektrinė.
Ashley Tisdale
Biografija
Ešlė gimė Vest Dyle, Niudžersyje, Maiko ir Lisos šeimoje. Turi seserį Dženifer Tisdale, kuri taip pat yra aktorė.
Ashley savo aktorystės karjerą pradėjo nuo 1990 m., o gerai žinoma tapo 2000-ųjų m. pradžioje, kai suvaidino „Disney Channel“ kurtame filme „The Suite Life of Zack & Cody“. Ji vaidino Maddie Fitzpatrick. Šis filmas užvaldė daugiau nei pusę Amerikos ir išpopuliarėjo kitose šalyse. Kitas Ashley labai svarbus ir sėkmingas karjeros žingsnis buvo taip pat „Disney Channel“ kurtame filme „Mokyklos miuziklas“, kuris tapo žinomas vos ne visame pasaulyje. Šiame filme Ashley vaidino Sharpay Evans. Kadangi filmas „Mokyklos miuziklas“ išpopulerėjo taip, kaip nebuvo tikėtasi, buvo suplanuota sukurti dar vieną filmo dalį „Mokyklos miuziklas 2“, o ši filmo dalis išpopulerėjo dvigubai daugiau negu pirmoji, taigi prodiuseriai sumąstė išleisti paskutiniąją – trečiąją dalį. Ashley Tisdale yra įgarsinus daugybę animacinių filmų. Garsiausias jos įgarsinimas yra animaciniame TV seriale „Phineas and Ferb“. Be aktorystės ji yra dainų atlikėja. 2007 m. vasario 6 d. ji išleido debiutinį savo albumą „Headstrong“.
Didysis desantinis laivas
thumb|right|250px|Didysis desantinis laivas „Cezar Kunikov“. Didysis desantinis laivas  – TSRS Karinio laivyno desantinių laivų klasė, atitinkanti Vakarų šalių tankų desantinį laivą.
Šios klasės laivai skirti dideliu nuotoliu pervežti desantuojamą kariuomenę ir jos krovinius, išlaipinti desantą. Jais perveža ir kovos mašinas, įskaitant tankus. Nuo panašių universaliųjų desantinių laivų skiriasi tuo, kad: Savigynai didieji desantiniai laivai ginkluoti artilerijos pabūklais ir zenitiniais raketų kompleksais. Turi desanto paramos ugnimi ginkluotės.
Rostkai (Lomžos apskritis)
Rostkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jedvabno valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
RTV bangos
thumb|200px|Bangos, 1992-03-31 RTV bangos – savaitinis radijo ir televizijos leidinys, ėjęs nuo 1992 m. kovo iki metų pabaigos Vilniuje.
Istorija
Redaktorius Antanas Šimkūnas.
Panevėžio krašto apygarda
Panevėžio krašto apygarda buvo Ostlando sudėtinė dalis 1941–1944 metais. Centras – Panevėžys. 614,8 tūkst. gyventojų (1942). Apygardai priklausė šios apskritys:
Komisaras Walter Neum.
Plekšninės
Lietuvos pajūryje aptinkamos šios rūšys:
Kitos plekšninės žuvys:
Plekšninių šeimos sistematika
Šeima skirstoma į 5 pošeimius, 41 gentį ir 101 rūšį. Kai kurie sistematikai Paralichthodinae, Poecilopsettinae ir Rhombosoleinae pošeimius išskiria į savarankiškas šeimas.
Mičiūnai (Kriaunos)
Mičiūnai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Kriaunų.
Grodzisko Marijos Dangun Žengimo parapija
Grodzisko Marijos Dangun Žengimo parapija - parapija įkurta 1923 m. kovo 17 dieną. Parapija priklauso Drohičino vyskupijai, Bransko dekanatui. 1990 m. lapkričio 4 d. pašventinta mūrinė parapijos bažnyčia.
Traktorius
thumb|Modernus traktorius John Deere 6320 thumb|Traktorinikų varžybos. VDR artojas Klaus Zimmermann (kairėje) sveikina svečią iš Lietuvos Vincą Gerdziną. Centre – Tiesos laikraščio korespondentas Leonas Stepanauskas. Erfurtas, 1967 m. gegužės 5 d. Traktorius – savaeigė mašina (motorinė transporto priemonė), kurios pagrindinė paskirtis – traukti žemės ūkio padargus. Plačiau paplitę yra ratiniai traktoriai, bet esama ir vikšrinių. Moderniems traktoriams yra daugybė prietaisų, jie gali būti naudojami, pvz., sniegui stumti, šiaudams krauti, priekaboms vilkti, rąstams traukti ir t. t.
Žodžio kilmė
Pavadinimas kilęs iš anglų kalbos tractor, kur pavadinimas dirbtinai sukurtas lotynų kalbos pavyzdžiu iš „traukti“ – tractor „traukėjas“.
thumb|Dviratis traktorius
Konstrukcija
Įprastinis traktorius turi du labai didelius užpakalinius (varančiuosius) ratus bei du mažus vairuojamus priekinius ratus. Šis dizainas nesikeitė daugybę metu, nors dabar saugumo sumetimais paprastai montuojama kabina (anksčiau vairuotojo vieta dažniau būdavo atvira). Kai kurie naujesni traktoriai turi keturis panašaus dydžio ratus kurie visi yra varantieji. Gali būti ir tik du ratai be vairuotojo vietos (traktoristas tiesiog seka iš paskos). Sunkiai pravažiuojamose vietose naudojami vikšriniai traktoriai.
Valdymas
Traktorius gali turėti iki penkių pedalų: kairiosios bei dešiniosios pusės stabdžių pedalai neretai atskiriami posūkiams palengvinti, yra specialus pedalas diferencialui blokuoti (pravažumui pagerinti). Atbulinės eigos rankena dažnai atskira: toks traktorius gali važiuoti tiek pirmyn, tiek ir atgal bet kuria pavara. Didžiausias galimas greitis nedidelis: ilgą laiką neviršijo maždaug 40 km/h, todėl numatyti traktorių eismą draudžiantys kelio ženklai (jei labai trukdo kitokiam transportui). Dabar kai kurie naujesni traktoriai (JCB Fastrac) gali važiuoti iki 80 km/h.
Saugumas
thumb|Traktoriaus apsivertimas. Angliškas tekstas teigia, jog pro trijų ketvirčių sekundės nuo pradžios jis jau nebesustabdomas.
Traktorius yra pavojingiausia žemės ūkio mašina. Amerikiečių duomenimis, ji atsakinga už 32 % mirčių bei 6 % kitokių žemės ūkyje pasitaikančių sužeidimų. Apie pusė nelaimingų įvykių yra traktoriaus apsivertimai Jie gali įvykti važiuojant į statų kalną, bandant traukti per sunkų krovinį ar ratams įšalus į dirvą. Naujesni traktoriai turi apsauginius rėmus, padedančius apsivertimo metu traktoristą apsaugoti.
Padargai
ir kt.
Karo policija
thumb|200px|[[Singapore Armed Forces Provost Unit|SAFPU parado metu 2000 m.]] Karo policija – krašto apsaugos sistemoje veikianti karinės teisėsaugos institucija, kariuomenės dalis, vykdanti nusikaltimų ir kitų teisės pažeidimų krašto apsaugos sistemoje prevenciją, juos atskleidžia bei tiria, kartu su kitų karinių vienetų vadais palaiko drausmę bei tvarką karinėse teritorijose ir kariuomenėje, prižiūri karinio transporto eismo saugumą.
Lietuvoje
Lietuvos karo policijos veiklą pagal kompetenciją prižiūri krašto apsaugos generalinė inspekcija, kariuomenės vadas ir krašto apsaugos ministras. Karo policija tiesiogiai pavaldi LR Kariuomenės vadui. Lietuvoje karo policijos kompetenciją, funkcijas ir uždavinius, organizavimo tvarką, karo policininkų teises, pareigas ir atsakomybę bei karo policijos santykius su kitomis teisėsaugos institucijomis nustato Karo policijos įstatymas.
Mažoji Panemunė
Mažoji Panemunė – viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Sodeliškių, kairiajame Nemunėlio krante. Aptarnauja Biržų 1–asis kilnojamasis paštas (LT-41423).
Istorija
Latvijos vokiečių kilmės broliai Jonas (smulkus Aukštaitijos dvarininkas) ir Krisius (Sankt Peterburgo restoranų valdytojas) Kraftai prieš Pirmąjį pasaulinį karą iš Brazdžiaus nupirko Mažosios Panemunės dvarelį. Tarpukaryje šiose pastatuose Jono sūnus Leonas iš miežių (kartais kviečių), cikorijos ir cukrinių runkelių gamino kavą. Komponentus maišydavo, gruzdindavo, sumaldavo ir, supylę į didelius maišus, veždavo į Rygą. Ir Lietuvoje buvo parduodami LK (Leonas Kraftas) ženklu pažymėti tamsiai raudonos spalvos kavos pakeliai. 1940 metais Leono šeima repatrijavo į Vokietiją, Antrojo pasaulinio karo metu grįžo.
1923 m. surašymo duomenimis, Mažojoje Panemunėje buvo du ūkiai su 24 gyventojais.
Ilyrų kalbos
Ilyrų kalbos – mirusi grupė giminiškų kalbų, priklausanti indoeuropiečių kalboms, maždaug tarp VI a. pr. m. e. ir VI a. m. e. vartota ilyrų genčių. Šios kalbos vartojimo erdvė apėmė visus Vakarų Balkanus, žinomus kaip Ilyrija. Nėra nustatytų jokių patikimų ilyrų kalbų sąsajų su kitomis indoeuropiečių kalbomis, nors būta bandymų jas gretinti su Italijoje vartotomis kalbomis, visų pirma – mesapių, taip pat venetų ir liburnų kalbomis. Įtraukiamos į hipotetinę paleobalkanų kalbų grupę.
Jokių rašto šaltinių ilyrų kalbos nėra palikę, todėl ją bandoma atkurti remiantis vietovardžiais, asmenvardžiais bei vieno kito žodžio paminėjimais graikų šaltiniuose. Tiesa, albanų kalba dažnai laikoma ilyrų kalbų palikuone, tačiau šių kalbų santykis nėra patvirtintas. Be to, padėtį sunkina tai, kad Ilyrijoje jau galėjęs būti ženklus keltų, trakų, vėliau lotynų, graikų kalbinis sluoksnis.
Kalbininkas Radoslav Katičić, remdamasis vietovardžiais ir asmenvardžiais išskyrė šias ilyrų kalbines grupes – pietinę, apėmusią plotus pietų Dalmatijoje iki pat Epyro, ir vidurinę, besidriekusią nuo Dalmatijos iki pietų ir vakarų Bosnijos, bei Liburnijos.
Keletas atkurtų ilyrų žodžių:
Digraičiai
Digraičiai – kaimas šiaurės vakarinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į vakarus nuo Krakių, prie kelio. Yra požeminio vandens monitoringo postas, dvarvietės liekanos, grūdų sandėlis (magazinas). Šalia kaimo prasideda Smilgaitis (Smilgos baseinas) ir Žiedupė (Šušvės baseinas).
Istorija
XX a. pr. minimas Digraičių kaimas ir dvaras.
Gyventojai
thumb|left|266px|Digraičiai prie Betygalos-Krakių kelio 2009 m. thumb|left|266px|Kryžius buvusio Digraičių dvaro atminimui
Pilsupėliai
Pilsupėliai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Pajieslio, 2 km į šiaurės rytus nuo Pilsupių. Buvo įsikūręs prie Amalio ir jo intako Amaliuko, netoli Josvainių miškų. Dabar kaimo vietoje plyti dirbami laukai.
Terespolio valsčius
Terespolio valsčius  – kaimietiškas valsčius rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, Palenkės Bialos apskrityje. Centras – Terespolis. Ribojasi su Kodenio, Piščaco, Rokitno, Zalesių valsčiais, Terespolio miestu ir Baltarusija. Nuo 2013 m. pradėtas naudoti Terespolio valsčiaus herbas.
Paviršiaus struktūra
Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 141,31 km², iš kurių: Valsčius sudaro 5,13 % apskrities teritorijos.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:
Administracinis suskirstymas
Bohukalai, Dobratiče Kolonija, Kobilanai, Kolpin Ogrodnikai, Koroščinas, Kukurikai, Kužavka, Lebiedzevas, Lechuti Dužė, Lechuti Malė, Lengai, Lobačev Dužai, Lobačev Malai, Malaševičė, Malaševiče Dužė, Malaševiče Malė, Michalkuvas, Muraviecas, Neplė, Podolanka, Polatičė, Samovičė, Stažinka, Zastavekas ir Žukai.
Romų spaustuvė
Romų spaustuvė – spaustuvė, veikusi 1799–1940 m. Vilniuje, kvartale tarp dabartinių Šv. Dvasios, A. Strazdelio ir M. Daukšos gatvių.
Istorija
Įkūrė B. Romas. 1837–1867 m. Romo vardu dirbo dvi spaustuvės, nuo 1867 m. – žydų spaustuvė; nuo penktojo dešimtmečio prie spaustuvės veikė raidžių liejykla. Nuo 1860 m. firma „Našlė ir broliai Romai“, nuo 1912 m. – „Našlės ir brolių Romų leidyklos ir spaustuvės akcinė bendrovė“.
Svarbiausia Romų spaustuvės produkcija – žydų leidiniai, kurių tiražai buvo gana dideli. 1844–1848 m. išleista 50 leidinių; 75 tomai, kurių apimtis – 1919 spaudos lankų ir 321 750 egz. tiražas. 1912 m. bendras tiražas 477 902 egz. Nors spaustuvė spausdino beveik vien religines knygas, susikūrus akcinei bendrovei imta leisti senosios žydų raštijos paminklus, žydų religijos, mokslo, tautotyros, buities knygas.
Spausdino ir periodinius leidinius: dienraščius „Hazman“ (1906 m.) „Der veker“ (1906 m.) „Folkscaitung“ (1906 m.) „Di cait“ (1906 m.) „Di naie caitung“ (1906 m.) savaitraščius „Der proletarišer gedank“ (1906–1907 m.) „Di idiše virklichkait“ (1906–1907 m.)
Romų spaustuvės vietoje po Antrojo pasaulinio karo įkurta „Vaizdo“ spaustuvė. Po 1957 m. atliktos modernizacijos, kurios metu buvo pastatytas naujas korpusas bei mechanizuota didžioji dalis darbo procesų, pagaminamos produkcijos kiekis išaugo beveik du kartus iki 130–160 tūkst. knygų kietais viršeliais bei 250–300 tūkst. smulkesnių leidinių per mėnesį.
D
D ir d – ketvirtoji lotynų abėcėlės ir šeštoji lietuvių abėcėlės raidė. Lietuvių kalboje raidės pavadinimas yra dė.
Ranka žudikė (filmas)
Filmo premjera įvyko 1999 m. balandžio 30 d. JAV.
Siužetas
Pagal seną legendą, Helovino išvakarėse, blogosios dvasios apsigyvena pačiuose didžiausiuose tinginiuose. Todėl ir sakoma, kad tinginiaujančiomis rankomis velnias žaidžia.
Septyniolikmetis Entonis – nėra paprastas jaunuolis, nors jo kasdieniai troškimai panašūs į daugybės jo bendraminčių. Su rutina jis kovoja rūkydamas žolę, žiūrėdamas televizorių, susitikinėdamas su merginomis. Tačiau dešinioji vaikino ranka - ranka žudikė - nubaus kiekvieną trukdantį tenkinti šiuos norus. Susidorojusi su tėvais ir keliais draugais, dešinioji Entonio ranka nusitaikiusi į Entoniui patinkančią merginą Molį…
Aktoriai
ir kt.
Magnetinio rezonanso tomografas
thumb|350px|right|Modernus 3 teslų galios klinikinis MR tomografas
Magnetinio rezonanso tomografas (sutr. MRT) – įtaisas neskaidriems organizmo dariniams atvaizduoti bei jų patologiniams pokyčiams nustatyti magnetinio branduolių rezonanso (MBR) būdu. Jie taip pat naudojami geologijoje (kvartero 1-pio moliuskų iki 500 000 m. senumo abs. amžiui nustatyti), cheminėje analizėje.
Magnetinio rezonanso tomografą sudaro stiprus magnetas (nuolatiniai ir superlaidieji elektromagnetai), kuriantis nuolatinį magnetinį lauką, gradientinių magnetinių laukų sudarymo sistema, radijo impulsų siųstuvas ir imtuvas, duomenų apdorojimo (kompiuteris), maitinimo ir aušinimo sistemos. Didžioji šių įrenginių dalis yra įtaisyti specialiame rėme, į kurį guldomas tiriamasis. Siųstuvo siunčiamais radijo impulsais sužadinamas tiriamojo audinio sluoksnis. Stipriame nuolatiniame magnetiniame lauke audinio tam tikrų atomų branduoliai (daugiausiai vandenilio) selektyviai sugeria aukšto dažnio radijo bangas ir pereina į aukštesnį energijos lygmenį. Nutraukus magnetinio lauko poveikį, branduoliai grįžta į žemesnį energijos lygmenį (vyksta relaksacija) išspinduliuodami sugertą elektromagnetinę energiją magnetinio rezonanso impulso pavidalu, kurį užrašo jutiklis ir panaudoja tiriamajam sluoksniui atvaizduoti kompiuterio ekrane. Branduolių relaksacijos trukmė priklauso nuo jų terpės, todėl galima tiksliai įvertinti skirtingų darinių savybes ir nuokrypį nuo normos.
Gradientiniai magnetiniai laukai sukuria nuolatinio magnetinio lauko netolygumą 3 ašių kryptimis, todėl galima pasirinkti, kurį sluoksnį sužadinti ir kiekvieną jo elementą koduoti pagal dažnį ir fazę. Tiriamąją sritį galima skenuoti bet kurioje plokštumoje ir atvaizduoti submilimetrinius darinius.
Dažniausiai tiriama sritis atvaizduojama lygiagrečiais pjūviais: šoninėje, ašinėje ir tiesinėje plokštumose, gaunamas dvimatis (audinio pjūvio) arba trimatis (audinio tūrio) vaizdas. Pagal konstrukciją skiriami uždarieji (tunelio formos) ir atvirieji tomografai. Operaciniam tyrimui ir intervencinėms procedūroms kontroliuoti naudojamos specialios konstrukcijos, įrengtos ekranuotose patalpose. Pagal magneto kuriamą lauką yra labai mažo (magnetinio srauto tankis <0,1 teslos), mažo (<0,1 - 0,5 teslos), vidutinio (0,5 – 1 teslos), didelio (1 – 2 teslos) ir labai didelio (iki 25 teslų) galingumo tomografai. Kuo galingesnis magnetinio rezonanso tomografas, tuo didesnė jo skiriamoji geba, trumpesnis vaizdo gavimo laikas.
Magnetinio rezonanso tomografu atliekami tyrimai
Klinikiniams tyrimams naudojami iki 3 teslų, tyrimams in vitro – galingesni magnetinio rezonanso tomografai. MBR tomografijos tyrimai dažniausiai yra taikomi smegenų, stuburo, nervų, sąnarių, širdies ir kraujagyslių, navikinėms ligoms diagnozuoti, įvertinti minkštųjų audinių pažeidimą, limfmazgių būklę, kraujotaką. MBR spektroskopija taikoma medžiagų apykaitai smegenyse, navikiniame audinyje tirti.
Tiriant kraujotaką, dažnai naudojama kontrastinė medžiaga. Tyrimo metu pacientas negali vilkėti drabužių su metalinėmis detalėmis. MBR tyrimai neatliekami turintiems elektrinį širdies stimuliatorių, vidinės ausies implantą, smegenų kraujagyslių aneurizmų gnybtus, dirbtinius vožtuvus ar kraujagyslių stentus, neseniai implantuotus dirbtinius sąnarius. Naudojant kontrastines medžiagas, nerekomenduojama tirti nėščiųjų. Tyrimas saugus, pacientai nėra veikiami jonizuojančios spinduliuotės. Labai retai gali kilti alerginių reakcijų į kontrastą. 1978 m. magnetinio rezonanso tomografą sukūrė P. Lauterburas (JAV). P. Mansfieldas (D. Britanija) pirmasis atliko galvos smegenų ir pilvo organų magnetinio rezonanso tomografiją.
Mičiūnai (Pandėlys)
Mičiūnai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Panemunio.
LKL 1999–2000 m. sezonas
LKL 1999–2000 metų sezonas – septintasis lygos sezonas, kuriame dalyvavo 9 klubai. Šilutės „Šilutė“ pasitraukė iš čempionato. Pirmenybėse pirmą kartą nugalėjo Vilniaus „Lietuvos Rytas“, finale įveikęs prieš tai šešis kartus lygoje triumfavusį Kauno „Žalgirį“.
Bank d'Argeno nacionalinis parkas
thumb|left|Islandinis bėgikas, Norvegijoje gyvenantis paukštis, žiemoja Bank d’Arguin nacionaliniame parke thumb|left|Nacionalinio parko žemėlapis
1989 m. Bank d’Argeno nacionalinis parkas buvo įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą, norint išsaugoti unikalią gamtą, atskrendančius žiemoti vandens paukščius ir išlaikyti žuvų įvairovę.
Helsinkis
Helsinkis (suom. Helsinki, šved. ) – Suomijos sostinė ir didžiausias miestas, Ūsimos regiono administracinis centras. Helsinkyje yra didelis jūrų uostas, tarptautinis oro uostas. Tai pagrindinis Suomijos pramonės ir kultūros centras. Išvystyta mašinų, laivų, elektrotechnikos, tekstilės, chemijos, maisto pramonė. Yra metropolitenas. Helsinkyje yra universitetas, J. Sibelijaus muzikos akademija, dailės menų akademija. Daug muziejų – Suomenlina, Atensum, architektūros, nacionalinis, muitinės ir kt.
Išlikę buvę senato rūmai (klasicizmo stiliaus, XIX a.), Šv. Mykolo katedra (XIX a.), miesto geležinkelio stotis („tautinio romantizmo“ stiliaus, XX a. pradžia, architektas E. Sarinenas), Finlandia rūmai (1967–1971 m., architektas Alvaras Altas).
Istorija
left|thumb|200px|Centrinė Helsinkio geležinkelio stotis Miestas įkurtas 1550 m. šalia Vantos (Vantaa) upės Švedijos karaliaus Gustavo I, kaip konkurentas Hanzos sąjungos miestui Reveliui. Tačiau Helsinkis ilgą laiką tebuvo mažas pakrantės miestelis. 1710 m. dauguma jo gyventojų žuvo dėl maro. Miestas pradėjo kiek labiau augti XVIII a. greta įkūrus Sveaborgo fortą. Tačiau Helsinkis tapo svarbiu miestu tik 1812 m. Rusijai okupavus Suomiją: jis tapo Didžiosios Suomijos kunigaikštystės sostine, nusprendus perkelti sostinę iš Turku į arčiau Rusijos esantį miestą, ne taip paveiktą švedų. Miestas įgavo daug neoklasikinių, Sankt Peterburgui būdingų architektūros bruožų. 1917 m. Helsinkis tapo nepriklausomos Suomijos sostine. Antrojo pasaulinio karo metais miestas smarkiai nukentėjo nuo tarybinės aviacijos antpuolių.
1952 m. Helsinkyje vyko XV vasaros olimpinės žaidynės, 2007 m. įvyko Eurovizijos dainų konkursas.
Geografija
Helsinkis yra šalies pietuose, Ūsimos regione, Suomijos įlankos pakrantėje. Su šalimais esančiais Espo, Vantos ir Kauniaineno miestais sudaro aglomeraciją. Keturi politiškai savarankiški miestai sudaro vadinamąjį „Sostinės regioną” (suom. pääkaupunkiseutu, šved. huvudstadsregionen), faktiškai vientisą didmiestį su milijonu gyventojų. Platesniame Helsinkio traukos lauke yra Helsinkio regionas (suom. Helsingin seutu), kuriam priklauso Kirkonumio, Vihčio, Nurmijervio, Tūsulos, Keravos, Sipo, Jervenpės ir Hiuvinkės savivaldybės. Šiame regione iš viso gyvena 1,233 mln. gyventojų, o tai sudaro apie ketvirtį visų šalies gyventojų. left|thumb|240px|Fontanas Helsinkio centre Helsinkio ir apylinkių kraštovaizdį, kaip ir visos Pietų Suomijos, formuoja plokščios granito uolų kalvos. Aukščiausia miesto vieta yra Kiviko rajone ir siekia 62 m virš jūros lygio. Išsidėstęs šalia daugybės įlankų ir salų. Žymiausios salos: Seurasaris, Lautasaris ir Korkeasaris, kuriame yra didžiausias šalies zoologijos sodas, taip pat sala tvirtovė Suomenlina (suom. Suomenlinna, šved.Sveaborg).
Miesto išsidėstymas
Helsinkis išsidėstęs 715 km² plote, iš kurio 212 km² užima sausuma, sudaryta iš žemyninės dalies ir daugiau nei 300 šcherų. Svarbiausios salos yra Lautasaris su gyvenamuoju rajonu, Seurasaris su muziejumi, Korkeasaris su zoologijos sodu bei sala tvirtovė Suomenlina.
Daugiau nei 100 km pakrantė išraižyta daugybės įlankų ir pusiasalių. Apie 20 proc. miesto ploto užima miškai, beveik 10 proc. parkai. Per paskutinius kelis šimtus metų pakrantės linija smarkiai keitėsi dėl daugelio žmonių vykdytų projektų. Pvz., XIX a. pradžioje centrinė miesto dalis Klūvis tebebuvo po vandeniu.
Klimatas
Helsinkio klimatas turi tiek žemyninio, tiek jūrinio klimato bruožų. Vidutinė metinė temperatūra yra 4,8 °C, vidutinis metinis kritulių kiekis – 689 mm. Daugiausia kritulių iškrinta spalio mėnesį.
Gyventojai
Helsinkio mieste gyvena 584 tūkst. gyventojų, o jo metropolinėje srityje – 1,31 mln. gyventojų (tai sudaro apie penktadalį Suomijos gyventojų). Helsinkyje gyvena 6,2 proc. švedų kalba kalbančiųjų gyventojų ir miestas oficialiai yra dvikalbis. Mieste gyvena nemažai imigrantų, 5,2 % miesto gyventojų neturi Suomijos pilietybės. Dauguma emigrantų yra iš Estijos, Rusijos, Somalio, Kinijos, Tailando. Helsinkyje išviso gyvena apie trečdalis Suomijos imigrantų. Helsinkyje yra didesnis moterų procentas (53,4 %) palyginti su šalies vidurkiu (51,1 %).
Helsinkis smarkiai pradėjo augti po II pasaulinio karo (per dvidešimt metų – nuo 275 iki 526 tūkst. žmonių). Po 1970 m. miesto gyventojų skaičius auga negreitai, nes dėl mažos gyvenamosios erdvės daug gyventojų apsigyvena erdvesniuose Helsinkio priemiesčiuose (Vantoje, Espe ir kt.).
Architektūra
thumb|240px|Helsinkio katedra ir paminklas Rusijos imperatoriui [[Aleksandras II (Rusija)|Aleksandrui II]]
Miestas suplanuotas vokiečių architekto Carl Ludvig Engel. Jo plano centru tapo Senato aikštė, apsupta Vyriausybės rūmų, Helinkio universiteto rūmų ir Helsinkio katedros, baigtos statyti 1852 m. Neoklasikinė Helsinkio architektūra jam suteikė „Baltojo šiaurės miesto” pravardę.
XX a. pr. miesto architektūra smarkiai paveikta Art Nouveau stiliaus. Daug pastatų suprojektavo šio stiliaus suomių architektas Eliel Saarinen. Art Nouveau stiliumi statyti gyvenamieji namai, centrinė geležinkelio stotis ir kt. Prie miesto veido daug prisidėjo kitas žymus šalies architektas Alvar Aalto (vienas iš funkcionalizmo pradininkų). Jis suprojektavo Finlandijos rūmus, popieriaus fabriko centrinį pastatą, kultūros namus ir kt.
Šaltojo karo metais Helsinkyje neretai filmuoti vakarietiški filmai apie Tarybų Sąjungą, nes miesto neorenesansinė architektūra primena Sankt Peterburgo ir Maskvos miestovaizdžius.
Švietimas
thumb|240px|Helsinkio universitetas
Helsinkyje yra 190 pagrindinių mokyklų, 41 aukštesnioji vidurinė mokykla (pusė jų privačios) ir 15 gebėjimų institutų. Aukštąjį išsilavinimą suteikia 8 universitetai ir 4 politechninės mokyklos.
Universitetai:
Kultūra
thumb|240px|Suomijos nacionalinis muziejus thumb|250px|Priemiestinių traukinių stotis
Helsinkyje yra didžiausias ir svarbiausias šalies muziejus – Suomijos nacionalinis muziejus. Jame saugomi eksponatai nuo priešistorinių laikų ir šiuolaikinių. Pats muziejus įsikūręs vaizdingoje neo-viduramžių pilyje. Kitas svarbus muziejus yra Helsinkio miesto muziejus, kuriame saugomi 500 metų miesto istorijos paminklai. Helsinkio universitetas taip pat turi keletą muziejų (universiteto, gamtos istorijos).
Suomijos nacionalinę galeriją sudaro 3 muziejai: Atenėjumas (klasikinio suomių meno), Sinebrichovo meno muziejus (klasikinio Europos meno) ir Kiasma (modernaus meno). Anetėjumas įsikūręs architektūros paminkle – XIX a. neorenesansiniuose rūmuose, o Kiasma yra vienas naujausių miesto pastatų.
Mieste yra 3 dideli teatrai: Suomijos nacionalinis teatras, Helsinkio miesto teatras ir Švedų teatras. Muzikos renginiai vyksta Suomijos nacionalinėje operoje ir Finlandijos rūmuose. Populiariosios muzikos koncertai vyksta miesto ledo arenose – Hartwall Areena ir Helsinki Ice Hall. Helsinkyje yra svarbiausi šalyje parodų rūmai.
Sportas
Svarbesni sporto klubai:
Futbolo klubai:
Transportas
Helsinkį juosia trys automobilių transporto žiedai – I, II ir III. Magistralės iš miesto driekiasi į kitus Suomijos miestus.
Miesto viešasis transportas įvairiapusiškas – veikia Helsinkio metropolitenas (nuo 1982 m.), autobusų, priemiestinių traukinių, tramvajų tinklai, dvi keltų linijos. 19 km nuo Helsinkio centro, Vantoje veikia pagrindinis šalyje Helsinkio-Vantos oro uostas. Kitas, Helsinkio-Malmio oro uostas, naudojamas privatiems ir bendrosios aviacijos skrydžiams. Seniau veikė Copterline sraigtasparnių aikštelė, iš kurios buvo galima nuskristi į Taliną.
Iš Helsinkio uosto vyksta įvairių kompanijų keltai į Taliną ir Stokholmą. Bendrovės „Finnlines“ keltai dar plaukia į Gdynę (Lenkija) ir Travemiundę (Vokietiją), o „Tallink“ – į Rostoką.
Rubinaitis
Rubinaitis – žurnalas apie vaikų literatūrą ir knygas, einantis nuo 1994 m. Vilniuje, Gedimino pr. 51.
Istorija
Leidžia Tarptautinės vaikų ir jaunimo literatūros asociacijos Lietuvos skyrius. 1995–1999 metais „Rubinaitis“ buvo leidžiamas dukart per metus, nuo 2000 m. leidžiamas keturis kartus per metus, nuo 2007 m. – spalvotas. Tiražas 1994 m. – 3000 egz., nuo 1997 m. – 1000 egz.
Neurohumoralinė reguliacija
Neurohumoralinė reguliacija (neuron ir – skystis) – bendra nervų sistemos ir biologiškai aktyvių kraujyje, limfoje ir audinių skystyje esančių medžiagų, tokių kaip hormonai, kai kurie medžiagų apykaitos produktai, veikla, lemianti fiziologinių organizmo procesų darną ir koordinuotumą. Palaiko homeostazę, organų ir jų sistemų aktyvumą, padeda organizmui prisitaikyti prie aplinkos.
Rubinaitis
Istorija
Skiriamas mokytojams, bibliotekininkams, vaikų literatūros tyrinėtojams, leidėjams ir tėvams, studentams, publikuojami vaikų literatūros teorijos, istorijos ir kritikos straipsniai, supažindinama su lietuvių ir užsienio rašytojų, dailininkų iliustruotojų kūryba, recenzuojamos naujausios knygos, spausdinami pokalbiai su žymiais literatūros ir meno žmonėmis, pateikiama daug informacinės ir bibliografinės medžiagos.
Neurohumoralinė reguliacija
Gyvūnų evoliucijoje humoralinė reguliacija atsirado anksčiau nei nervinė reguliacija. Šioji tobulėjo, darėsi vis savarankiškesnė; ji greitesnė ir tikslesnė už humoralinę reguliaciją. Abi reguliacijos sistemos diferencijuodamos kartu ir integravosi – jungėsi į vientisą neurohumoralinę reguliaciją. Šių dviejų sistemų darnią veiklą reguliuoja pailgųjų smegenų, hipotaliamo ir limbinės sistemos centrai. Šiose nervų sistemos dalyse esama biologiškai aktyvioms medžiagoms jautrių chemoreceptorių.
Nervų sistema veikia medžiagų apykaitą ir vidaus sekrecijos liaukų veiklą, o informaciją apie reguliuojamų organų funkcinę būklę gauna grįžtamaisiais ryšiais. Pavyzdžiui, streso būsenoje smegenų žievėje atsiradęs jaudinimas perduodamas į hipotaliamą, kur yra aukščiausieji neurohumoralinės reguliacijos centrai. Hipotaliame pasigaminęs noradrenalinas, veikdamas adrenerginius nervinius tinklinio darinio elementus, padeda atsirasti jaudinimui simpatinėje nervų sistemoje. Impulsai, sklindantys simpatiniais nervais, suintensyvina adrenalino gamybą antinksčių šerdinėje dalyje. Į kraują, o su juo į hipotaliamą patekęs adrenalinas, sukelia jaudinimą adrenerginiuose nerviniuose elementuose. Tai lemia vadinamojo atpalaiduojančiojo faktoriaus išsiskyrimą. Dėl šio faktoriaus poveikio hipofizėje sintetinamas adrenokortikotropinis hormonas, be kurio antinksčių žievėje nesigamintų hormonai kortikosteroidai. Jie sukelia nervinių ir humoralinių reakcijų grandinę, taip padėdami organizmui prisitaikyti prie stresą sukeliančių veiksnių.
Atstovų rūmai
Atstovų rūmai – įstatymų leidžiamosios valdžios institucijos pavadinimas kai kuriose šalyse. Paprastai taip įvardinami žemesnieji parlamento rūmai šalyse, kuriose įteisinta bikameralinė (dviejų dalių) įstatymų leidžiamoji sistema. Atstovų rūmų galios ir funkcijos skiriasi priklausomai nuo kiekvienos valstybės.
Sestžankai
Sestžankai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jedvabno valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurės rytus nuo Jedvabno, apie 27 km į šiaurės rytus nuo Lomžos ir apie 56 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimą apie 1472 m. įkūrė Jonas Sestžankas iš Ravskių vaivadijos.
Atstovų rūmai
Kai kurios Atstovų rūmus turinčios valstybės:
Atstovų rūmai nėra vienintelis žemesniųjų rūmų pavadinimas. Pavyzdžiui, Didžiojoje Britanijoje ir Kanadoje šie rūmai vadinami Bendruomenių rūmais, o Bahamuose – Tarybų rūmais.
Chevrolet Cobalt
Chevrolet Cobalt yra kompaktinės klasės automobilis, kurį koncerno General Motors dukterinė markė Chevrolet pristatytė 2004 metais kaip 2005 metų modėlį. Cobalt pakeitė iki tol jo vietą kompaktinių automobilių klasėje užėmusį Chevrolet Cavalier. Automobilį galima įsigyti sedano ir kaip kupė kėbulu. Cobalt yra gaminamas ant GM Delta platformos, kurią dalinasi su Chevrolet HHR, Pontiac G5 ir Opel Zafira automobiliais, bei Opel, Vauxhall, Holden ir Saturn markių Astra modeliu. Cobalt yra gaminamas Ohajo valstijoje ir yra klasifikuojamas kaip subkompaktinės klasės automobilis.
2009 metais bus pradėtas gaminti globaliai rinkai skirtas Chevrolet Cruze modelis, kuris pirmaisiais gamybos metais bus parduodamas tik Europoje, tačiau 2010 metais automobilis atkeliaus į JAV ir pakeis jau senstelėjusį tos pačios klasės Cobalt medelį JAV rinkoje.
Kankano regionas
Kankanas – regionas rytų Gvinėjoje. Ribojasi su Faranos ir Nzerekorės regionais bei Maliu ir Dramblio Kaulo Krantu. Šio regiono sostinė yra Kankanas.
Prefektūros
Faranos regiono prefektūros:
Jutlandijos pusiasalis
thumb|Jutlandjos pusiasalis
Jutlandija - pusiasalis šiaurinėje Europos dalyje, į pietus nuo Skandinavijos pusiasalio. Ribojasi su Šiaurės jūra vakaruose, Skagerako ir Kategato sąsiauriais šiaurėje ir Baltijos jūra rytuose. Plotas ~40 000 km². Aukščiausias taškas - 173 m. Po potvynio 1825 susiformavęs Limfjordo sąsiauris padalino pusiasalį, šiaurinė dalis, nors iš visų pusių apsupta vandens, tebelaikoma jo dalimi. Pietuose pusiasalį kerta Kylio kanalas.
Vakarinė dalis lygi, daug pelkių, rytinė - šiektiek labiau kalvota.
Didžioji, šiaurinė pusiasalio dalis priklauso Danijai, pietinė - Vokietijai.
Lankelis
right|thumb|250px|XVIII a. [[rūmų špaga|rūmų špagos efesas su lankeliu. Lankelis nesujungtas su skersiniu.]]
Lankelis  – kalavijo, durklo ar panašaus ginklo gardos dalis, einanti nuo skersinio (disko) link buoželės ir dengianti plaštaką nuo šoninių smūgių.
Labai dažnai yra ne vienintelė gardos dalis, o sudaro tik jos dalį. Lankelių galio būti daug, jie persipindami gali sudaryti plaštaką pridengiančią „pintinę“.
Lankelių įvairovė:
Lepelio rajonas
Lepelio rajonas  – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis pietinėje Vitebsko srities dalyje. Administracinis centras – Lepelis.
Geografija
43 % rajono ploto dengia miškai. Vitebsko srityje ribojasi su Dokšicos, Ušačų, Čašnikų ir Bešankovičų rajonais, Minsko srityje su Barysavo rajonu. Pagrindinės upės: Esa ir Ūla. Telkšo – Lepelio ežeras. Iš viso rajone yra apie 140 ežerų.
Gyventojai
Tautinė sudėtis:
Gyvenvietės
Vienintelis miestas – Lepelis.
Augustinas Maceina
Augustinas Maceina (1937 m. balandžio 22 d. Kaune – 2017 m. kovo 3 d. Vilniuje) – Lietuvos pianistas.
Biografija
Tėvas Antanas Maceina. 1961 m. baigė Lietuvos konservatoriją, mokytoja Aldona Dvarionienė. 1961–1964 m. Lietuvos televizijos ir radijo lengvosios muzikos orkestro pianistas. 1964–1966 m. dėstė Vilniaus pedagoginiame institute. 1966–1967 m. Čitos, 1967–1969 m. Vladivostoko filharmonijų (abi Rusijoje) pianistas. 1970–1990 m. Lietuvos filharmonijos ir įvairių muzikos mokyklų, 1990–2006 m. Lietuvos konservatorijos (1992–2004 m. Lietuvos muzikos akademija) muzikos instrumentų meistras derintojas. Koncertavo Kuboje, Čekoslovakijoje, buvusiose TSRS respublikose. Įrašė daug kūrinių.
Įvertinimas
1965 m. pirmasis Čiurlionio konkursas, I premija.
Griaužiai (Rokiškis)
Griaužiai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Pandėlio.
Belgijos futbolo varžybos 1996–1997 m.
Belgijos futbolo varžybos 1996–1997 m.
1996–1997 m. Belgijos futbolo taurė
Belgijos futbolo taurė – pagrindinis Belgijos taurės turnyras.
Zalesio valsčius
Zalesio valsčius  – kaimietiškas valsčius rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, Palenkės Bialos apskrityje. Centras – Zalesis. Ribojasi su Palenkės Bialos, Piščaco, Rokitno ir Terespolio valsčiais.
Geografija
Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 147,16 km², iš kurių: Valsčius sudaro 5,34 % apskrities teritorijos.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:
Dovatorovka (Liepininkai)
Dovatorovka (,, nuo 1938 m. liepos 16 d. , 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Černiachovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kamenskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Lankelis (reikšmės)
Žodis lankelis reiškia:
Midaviriai
Midaviriai – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Rūdiškių.
Jonas Bretkūnas
Jonas Bretkūnas (1536 m. Bambliuose, netoli Bartų Romuvos – 1602 m. spalio 1 d. Karaliaučiuje) – vienas lietuvių raštijos pradininkų, religinių raštų rengėjas, Biblijos vertėjas, istorikas.
Biografija
Kilęs iš suvokietėjusio prūso ir prūsės šeimos. Nuo 1555 m. studijavo teologiją Karaliaučiaus, nuo 1557 m. Vitenbergo universitete, čia klausė Pilypo Melanchtono paskaitų.
Nuo 1562 m. liuteronų kunigas Labguvoje, kurioje pirmasis pradėjo sakyti pamokslus lietuviškai. Nuo 1587 m. kunigavo Karaliaučiuje, Šv. Mikalojaus bažnyčioje, lietuvių ir lenkų parapijoje. Mirė nuo maro.
Kūryba
J. Bretkūnas priklauso antrajai lietuvių humanistų kartai, kuri atėjo po Martyno Mažvydo, Baltramiejaus Vilento ir kt. Jis padėjo tvirtus pagrindus lietuvių nacionalinės literatūros raidai Mažojoje Lietuvoje.
Parengė ir 1589 m. išleido į vieną knygą sujungtus darbus: giesmyną „Giesmės duchaunos“, pirmąją lietuvišką maldaknygę „Kolektos, arba Paspalitos maldos“ ir giesmynėlį su natomis „Kancionalas nekurių giesmių“. Juos rengdamas naudojosi Martyno Mažvydo raštais, giesmyne pateikė naujų giesmių vertimų iš vokiečių kalbos.
Postilė
thumb|Bretkūno „Postilės“ viršelis Reikšmingiausias spausdintas J. Bretkūno veikalas – beveik 1000 puslapių apimties originalių ir kompiliuotų pamokslų 2 dalių rinkinys „Postilė“ (Postilla, tatai esti trumpas ir prastas išguldimas euangeliu, 1591 m.). Tai pirmas spausdintas tokio žanro (pamokslų) lietuvių prozos leidinys, turėjęs didelę reikšmę lietuvių bendrinės kalbos raidai, rašytinio stiliaus formavimuisi. Jos dedikacijoje Prūsijos kunigaikščiui Georgui Friedrichui J. Bretkūnas apgailestavo dėl lietuviškų raštų stokos, kėlė Biblijos lietuvių kalba reikalingumą.
Biblijos vertimas
J. Bretkūnui taip pat nepavyko išspausdinti ir savo išversto Augsburgo išpažinimo bei kitų vokiečių teologų (J. Wigando, A. Korwino) raštų. Yra išlikę J. Bretkūno vokiečių kalba rašytos Chronicon des Landes Preussen („Prūsų krašto kronikos“, 1578–1579 m.) fragmentų, kuriuose autorius teigė baltų autochtoniškumą Prūsijoje. 1925 m. dalį šių fragmentų paskelbė J. Gerulis.
Iš rašytinio palikimo išliko 1569 m. Jono Bretkūno kreipimasis į Prūsijos kunigaikštį dėl paramos šeimai, 1589 m. laiškas kunigaikščiui Frydrikui, 1600 m. laiškas kunigaikščio raštinei su pasiūlymu pirkti jo išverstą Bibliją, lietuviškų parapijų kunigų sutikimas vertinti J. Bretkūno Biblijos vertimą.
Visi Bretkūno raštai pasižymi išraiškos grynumu, taupumu ir aiškumu, leksiniais naujadarais, kurių dalis prigijo. Kalbos turtingumu jie liko nepralenkti iki Kristijono Donelaičio. Pagal kūrybos reikšmę lietuvių kultūrai, Bretkūnas stovi vienoje gretoje su Martynu Mažvydu ir Mikalojum Daukša.
Kankanas (Gvinėja)
Kankanas  – Gvinėjos miestas, esantis šalies rytuose. Tai antras pagal dydį Gvinėjos miestas po Konakrio. Per miestą teka Milo upė. Kankane vyrauja mandingų etninė grupė ir jų kalba mieste plačiai naudojama. 2014 m. mieste gyveno 193 830 žmonės. Geležinkelis ir plentas į Konakrį. Prekyba ryžiais, galvijais, kaučiuku.
Miestas taip pat žinomas dėl savo miesto universiteto, mango medžių. Kankane yra viena seniausių mečečių Vakarų Afrikoje.
Istorija
Kankanas buvo įkurtas mandingų tautos žmonių XVII amžiuje ir tapo svarbiu prekybos centru, iš dalies dėl čia augančių kolamedžių. 1881 metais miestą užkariavo Samori Turė, 1891 metais jį okupavo prancūzai.
Susisiekimas
Mieste veikia oro uostas. Kankaną su Konakriu jungia geležinkelio linija, su Nzerekore – greitkelis.
Šostakai (Lomžos apskritis)
Šostakai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jedvabno valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Rudkos Šv. Trejybės parapija
'''Rudkos Šv. Trejybės parapija''' - parapija įkurta 1442 m. birželio 14 dieną. Parapija priklauso Drohičino vyskupijai, Bransko dekanatui.
Žemaitėlių šv. Mikalojaus sentikių cerkvė
Paberžės seniūnijoje taip pat veikia Masališkių sentikių religinė bendruomenė, turinti Akmenos cerkvę.
2014 m. prie maldos namų naujai įrengta ir iškilmingai atidaryta sarginė. Ji atkurs senas tradicijas, kai į šventes Žemaitėliuose atvažiuodavo ir kitų sentikių bendruomenės nariai. Bendruomenė tiki, kad ateityje visi važiuojantys Molėtų plentu, pamatę šventyklą, galės užvažiuoti ir susipažinti su sentikių istorija.
Istorija
Vietos sentikių religinė bendruomenė įsikūrė ne vėliau kaip 1876 (ar 1877) m. Tuomet tai buvo Mitrofanovkos kaimas. 1914 m. bendruomenė ėmė statyti naują maldyklą: paklojo pamatus, suruošė statybines medžiagas. Tačiau darbus teko nutraukti dėl prasidėjusio Pirmojo pasaulinio karo. Tuomet daug sentikių pasitraukė į Rytus, į Rusijos gilumą. Tačiau po 3–4 metų jie sugrįžo į gimtas vietas. Po 1920 m. Žemaitėlių (tada Mitrofanovkos) bendruomenė gyveno Lenkijai priklausančioje teritorijoje. Apie 10 metų parapijos žmonės meldėsi privačiame name. Nauja medinė cerkvė iškilo ir buvo pašventinta suteikiant jai Šv. Nikolajaus vardą apie 1928 m. Bendruomenė turėjo savo biblioteką, kurioje buvo 285 knygos (1936 m.). Vietos sentikiai daugiausiai užsiėmė žemdirbyste, tarp jų buvo nemažai, turėjusių vidutinio dydžio ūkius (18–25 ha dydžio). Kiti buvo mūrininkai, staliai, samdomi darbininkai.
Per Antrąjį pasaulinį karą bendruomenė smarkiai nukentėjo. Dalis vyrų buvo paimti į Raudonąją Armiją, žuvo fronte, kai kurie ištremti į Sibirą. Po 1950 m. bendruomenė kentėjo dėl varomos antireliginės propagandos. Tarybiniu laikotarpiu mažėjo gyventojų sentikių tarpe. 1950 m. Žemaitėliuose jų buvo apie 45 sodybos, 1997 m. – iki 10.
1990–ųjų pradžioje maldykla suremontuota pačių sentikių lėšomis.