cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mariano Jerónimo Barreto
Biografija
Dirbavosi Rusijoje, Portugalijoje, Angoloje, Kipre, Saudo Arabijoje, Bahreine, Jungtiniuose Arabų Emyratuose ir net Etiopijoje.
Vadovavo klubinėms ir nacionalinėms komandoms. Dirbo futbolo trenerio darbą, fizinio pasirengimo treneriu.
2016 m. atvyko į Lietuvą. Vadovavo FC Stumbras. Su šiuo klubu LFF taurės finale 2017 m. nugalėjo FK Žalgiris ir iškovojo šalies futbolo taurę. 2018 m. ir vėl iškopė į finalą, bet 2017-ųjų sėkmės pakartoti nebepavyko.
Išrinktas mėnesio treneriu (2018-ųjų birželio mėnesio).
2019 vasario mėn. pranešta, kad FC Stumbras naują sezoną pasitinka su nauju treneriu. Jį pakeitė iki tol klube asistentu dirbęs João Luís Martins.
Komandiniai
FC Stumbras
Jonušas Pranciškus Radvila
thumb|Jonušo Pranciškuas Radvilos kapas [[Vilanovas|Vilanove]] Jonušas Pranciškus Radvila (, 1880 m. rugsėjo 3 d. Berlyne – 1967 m. spalio 4 d. Varšuvoje) – didikas, Lenkijos valstybės politinis veikėjas.
Šeima
Kunigaikštis, kilęs iš Radvilų giminės Olykos – Nesvyžiaus linijos vokiškosios šakos, tėvas Ferdinandas Frydrichas Radvila, motina Pelagija Sapiegaitė. Broliai Mykolas Radvila Rudasis, Karolis Ferdinandas Radvila.
Žmona Ona Marija Liubomirska (1882 m. spalio 9 d. − 1947 m. vasario 16 d.), kunigaikščio Stanislovo Mykolo Henriko Liubomirskio (1838−1918) ir kunigaikštytės Vandos Liubomirskos (1841−1910) jaunesnioji duktė. Sūnus Liudvikas Ferdinandas (1911–1929 m.) mirė jaunas, duktė Kristina (g. 1908 m.) ištekėjo už Juzefo Potockio, Lenkijos ambasadoriaus Madride. Giminę pratęsė sūnūs Edmundas Ferdinandas Radvila ir Stanislovas Albertas Radvila.
Dvarai
XIII Olykos dvaro valdytojas, paveldėjo rūmus Varšuvoje bei karų metais sugriautus Nieborovą, Španovą Volynėje ir pradėjo juos remontuoti. Pasireiškė kaip geras ūkininkas ir administratorius.
Veikla
Mokėsi Ostruvo Vielkopolskio Karališkojoje gimnazijoje, brandos atestatą gavo Osnabriuko Gimnazium Carolineum. Studijavo teisę Berlyno universitete ir gamtos ekonomiką Ebersvaldo aukštojoje miškininkystės mokykloje.
Pirmojo pasaulinio karo metais organizavo pagalbą pabėgėliams iš Lenkijos. 1917 m. pavasaris jį užtiko gyvenant Volynėje. Kaip gerbiamas apylinkėje žmogus buvo išrinktas į Darbininkų ir kareivių deputatų tarybą, tačiau daugumą joje užgrobę bolševikai tų pačių metų rudenį jam ir jo šeimai paskelbė nuosprendį. Tačiau mirties bausmės išvengė, išvyko į Švediją, po to į Berlyną, kur įsitraukė į Lenkijos Regentinės tarybos darbą. Nuo 1918 m. dirbo Jano Kanto Stečkovskio vyriausybės Politikos departameto direktoriumi, steigė Lenkijos diplomatinę tarnybą, vedė derybas su savo pusbroliu, Vokietijos kaizeriu Vilhelmu II ir Austrijos imperatoriumi Karoliu I. Trumpai dirbo šiose pareigose ir Jano Kucharževskio vyriausybėje.
1920 m. įstojo paporučiku į Lenkijos kariuomenės 8-ąją brigadą ir dalyvavo Varšuvos gynybos mūšiuose. 1922 m. vadovavo Lenkijos delegacijai Maskvos nusiginklavimo konferencijoje. 1923–1926 m. vadovavo Visuomeniniam-politiniam klubui, jungusiam Liaudies demokratijos priešininkus. Buvo Lenkijos Maltos ordino kavalierių sąjungos prezidentas, vienas Liaudies dešiniosios partijos vadovų.
1926 m. gegužės 15 d. perversmas jam atvėrė kelius į Lenkijos konservatorių partijos vadovo postą. Dalyvavo Juzefo Pilsudskio derybose su žemietijų atstovais Nesvyžiuje. 1928–1935 m. seimo atstovas, 1935–1939 m. senatorius. Dirbo seimo komisijose, derino lenkų katalikų bažnyčios ir valstybės pozicijas, priešinosi cenzūros stiprinimui, tautinių mažumų persekiojimui. Po J. Pilsudskio mirties Lenkijos konservatoriai perėjo į opoziciją. 1937 m. dalyvavo Liaudies vienybės fronto, siekusio diktatoriaus Rydz-Smiglo atsistatydinimo, veikloje.
1939 m. rugsėjo 20 d. kartu su sūnumi Edmundu suimtas NKVD, kalėjo Lubiankoje, kur jį tardė pats Lavrentijus Berija. Tačiau po trijų mėnesių, įsikišus Italijos karaliui ir draugams vokiečiams, buvo paleistas ir išvyko į Varšuvą. 1940 m. Lenkijos vyriausybės Londone žinia išvyko į Berlyną, kad įkalbėtų vokiečius sumažinti represijas Lenkijoje. Nors su juo susitiko ir kalbėjosi senas pažįstamas Hermanas Geringas, bet jo pasiūlymai neatitiko Vokietijos politinių nuostatų. Grįžęs į Varšuvą dalyvavo pogrindinėje veikloje, jam pavyko išlaisvinti kelis suimtus lenkų pogrindžio veikėjus, bet numalšinus Varšuvos sukilimą kartu su žmona buvo suimtas ir uždarytas į Moabitą. Tiesa, jau 1944 m. spalio mėnesį gyveno Nieborove.
1945 m. sausio mėn. vėl, šįkart kartu su žmona, suimtas NKVD. Žmona 1947 m. mirė Krasnogorsko lageryje, skirtame specialiai lenkų aristokratams, o jį paleido. Vėl apsigyveno Varšuvoje, bet ir ten jį trys savaitės iki perversmo suėmė Visuomenės saugumo tarnyba. Paleistas apsigyveno kukliame bute Mokotove ir pasitraukęs nuo bet kokios politinės veiklos rašė prisiminimus.
Palaidotas iš pradžių buvo Varšuvos bernardinų bažnyčios kapinėse, bet 1972 m. jo palaikai perkelti į Radvilų kapavietę Vilanove. 2001 m. išleisti Jonušo Pranciškaus Radvilos „Prisiminimai“.
Nuorodos
Trimitų herbo Radvilos lenkų kalba
Kurmiškė (Ignalina)
Kurmiškė – viensėdis Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Dietkauščiznos.
Kardžuvė
Kardžuvė  – 2001 m. JAV kriminalinis veiksmo filmas. Filme pasakojama kaip CŽV priverčia hakerį tapti šnipu, kuris infiltruojasi į nusikaltėlių organizaciją, kad padėtų pavogti milijardus JAV dolerių iš nepanaudotų vyriausybės banko sąskaitų.
Scott Carson
Scott Paul Carson (g. 1985 m. rugsėjo 3 d. Whitehavene, Kumbrijos grafystėje) yra anglų vartininkas, žaidžiantis Turkijoje, Bursaspor komandoje.
Pradėjo savo karjerą vietinėje Cleator Moor Celtic komandoje. Yra žaidęs Workington Reds (non-league) FA jaunimo taurėje. 2004 m. sausį debiutavo Leeds United pakeisdamas Paul Robinson prieš Middlesbrough. Prieš tai žaidė Leeds United akademijoje. Carsonas pasirašė keturių su puse metų sutartį su Liverpulio komanda. 2005 m. kovo 5 d. debiutavo prieš Newcastle United. 2004 m. balandžio 4 d. debiutavo UEFA čempionų lygoje prieš Juventus. 2006 m. kovą buvo paskolintas Sheffield Wednesday. 2006–2007 sezone buvo skolinamas Charlton Athletic. 2007 m. rugpjūčio 10 d. už £2 milijonus buvo skolinamas Aston Villai. 2008 m. liepos 18 d. West Bromwich Albion klubas pasirašė £3,25 milijonų vienerių metų sutartį su galimybe ją pratęsti.
2011 m. liepos 1 d. persikėlė į Turkiją, Bursaspor komandą.
Carsonas 2003 m. spalį buvo pakviestas į Anglijos U-21. Debiutavo aštuoniolikos, laimėjus 3-2 prieš Nyderlandų U-21, 2004 m. vasarį. Po metų 2005 m. gegužę buvo pakviestas į Anglijos rinktinę prieš JAV ir Kolumbiją. Taip pat yra žaidęs Anglijos B rinktinėje prieš Baltarusiją.
Pasiekimai
Liverpool FC Asmeniniai
Eisraviškiai
Eisraviškiai – kaimas Pagėgių savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Natkiškių, 1 km į rytus nuo kairiojo Juodupės kranto.
1269 m.
1269 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Kurmiškiai
Kurmiškiais vadinami kaimai:
Stepas Jurevičius
Stepas Jurevičius (1818 m. Astravo dvaras, dab. Biržų dalis – 1893 m. Vaitkūnai, Biržų valsčius) – Lietuvos tautodailininkas grafikas, medžio drožėjas.
Biografija
Grafų Tiškevičių baudžiauninkų sūnus. Medžio darbų mokėsi pas Astravo dvaro meistrą. XIX a. viduryje vadovavo medžio darbams Astravo rūmų statyboje – sukūrė meniškų apdailos plokščių, frizų, karnizų, parketą su intarsija ir kt., Šv. Jono Krikštytojo bažnyčioje Biržuose sukūrė Tiškevičių šeimos ložes ir presbiterijos groteles. Apie 1885 m. susirgo ir buvo išvarytas iš kumetyno. Apsigyvenęs Vaitkūnuose dirbo kryžius, koplytėles, medines skulptūrėles, primityviai kopijavo medžio raižinius („Šv. Antanas“, „Kristus tarp kankinimo įrankių“, „Apreiškimas“).
Luganda
Luganda arba gandų kalba (Oluganda, Ganda) – bantų kalbų grupei priklausanti kalba, vartojama daugiausia bagandų tautybės žmonių. Paplitusi Ugandoje, daugiausia pietinėje šalies dalyje (Bugandoje). Kalbančiųjų skaičius – ~6 mln. žmonių (kaip gimtąja, ją moka iš viso ~10 mln. žmonių). Tai antra pagal populiarumą kalba Ugandoje, nusileidžianti anglų kalbai ir lenkianti suahilių kalbą. Nepaisant to, jokio oficialaus statuso neturi. Vartojama buitiniame lygmenyje, Bugandos pradinėse mokyklose, bažnyčiose.
Kalba toninė.
Chairpuras
Chairpuras  – miestas pietų Pakistane, Sindo provincijoje, 18 km į pietus nuo Indo upės. Geležinkeliai į Karačį, Sukurą, Pešavarą. Tekstilės, šilko, maisto pramonė. Tradicinė kilimų, odos, šilko dirbinių gamyba, taip pat muilo, cigarečių, avalynės gamyba.
Istorija
1775–1955 m. miestas buvo Chairpuro kunigaikštystės sostine.
Inaris (ežeras)
Inaris (, SV Enare träsk) – trečias pagal dydį Suomijos ežeras. Išsidėstęs Suomijos šiaurėje, už poliarinio rato. Ilgis – 80 km, plotis – 50 km. Aukštis virš jūros lygio – 118,7 m. Užšalęs nuo lapkričio iki liepos. Driekiasi tarp Skandinavijos kalnų rytinių pašlaičių ir Manselkės aukštumos.
Ant Paatsjokio pastatyta Kaitakoskio HE reguliuoja ežero aukštį. Ežere daugiau nei 3000 salų. Garsiausios iš jų – Hautumasaris („Kapinių sala“), kurioje buvo samių kapinės, ir Ukonkivis („Ukko akmuo“), senojo tikėjimo aukojimų vieta. Vienoje iš salų yra Korkeos‑Mauros ledo urvas.
Į Inarį įteka Ivalo, Vasko upės, išteka Paatsjokis (į Barenco jūrą).
Prie ežero išsidėstęs Inario miestas.
thumb|left|150px|Ežero padėtis Suomijoje
Ribandaras
Ribandaras  – miestas vakarų Indijoje, šiaurinėje Goa valstijos dalyje, Mandovės upės estuarijos atskirtas nuo Panadžio.
Istorija
Miestas su ilga istorija. Iš pradžių teritorija priklausė įvairioms vietinėms dinastijoms. O vėliau šiuos kraštus užėmė portugalai ir įkūrė Goa provinciją.
Nuo XVI amžiaus buvo Portugalijos kolonija.
Indijai kartu su kitomis Goa valdomis atiteko 1961 metais.
Runkelis
Rūšys
Plačiai auginamas daržuose ir laukuose. Lietuvoje auginami šie porūšiai:
Буряк столовий
Sibiro kazokų kariuomenė
XIX a. 3-iame dešimtmetyje kazokams skyrė daug žemių, ir jie virto ypatingu kariniu luomu.
1808 m. Sibiro kazokų kariuomenė turėjo 10 kavalerijos pulkų ir 2 artilerijos kuopas (iš viso apie 6000 kazokų), kurie gynė 124 pasienio įtvirtinimus. 1861 m. – 12 kavalerijos pulkų, 3 pėstininkų pusbatalionius ir raitąją artilerijos brigadą.
1867 m. iš Sibiro kazokų kariuomenės buvo atskirta Semirečjės kazokų kariuomenė.
Serial Experiments Lain
Serial Experiments Lain – avangardinis japonų anime serialas, režisuotas Ryutaro Nakamuros. Pagrindinės jo temos yra filosofinės: realybė, identitetas, komunikacija.
Sibiro kazokų kariuomenė
1916 m. ši kazokų kariuomenė turėjo ~172 tūkst. žmonių. Kariuomenei vadovavo skirtinis kariuomenės atamanas, kuris kartu buvo Stepių generalgubernatorius ir Omsko karinės apygardos kariuomenės vadas.
Serial Experiments Lain
Serial Experiments Lain nėra vienareikšmiškai priskiriamas konkrečiam žanrui, tačiau turi daug kiberpanko ir sąmokslų teorijų (kaip meno žanro) bruožų. Taip pat jame daug gilinamasi į kompiuterių ir psichologijos mokslų istoriją.
Sibiro kazokų kariuomenė
XX a. pradžioje taikos metu ji turėjo 3 raitelių pulkus ir gvardijos pusšimtinę (virš 3 tūkst. karių). 1916 m. (karo metu) – 9 šešių šimtinių pulkus ir 9,5 atskirųjų šimtinių.
Serial Experiments Lain
Pagrindinė serialo veikėja yra Lain Iwakura, paauglė mergaitė, neseniai susipažinusi su kompiuterių pasauliu ir atradusi jame savo tikrąjį talentą bei pašaukimą.
Sibiro kazokų kariuomenė
Subyrėjus TSRS Rusijoje Sibiro kazokų kariuomenė atsikūrė kaip visuomeninė organizacija.
Bžozovų Grondo draustinis
Bžozovų Grondo draustinis – draustinis, esantis Studzeničnės ežero saloje, Augustavo girioje, Augustavo lygumoje šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Augustavo apskrityje ir Augustavo valsčiuje. Draustinyje saugoma plačialapė klumpaitė, paprastasis žalčialunkis, paprastoji pakalnutė, paprastasis šaltekšnis ir paprastasis putinas.
Serial Experiments Lain
Pagal serialą yra sukurtas ir kompiuterinis žaidimas – vinjetė, išleistas tik Japonijoje.
Jusufas Abu Jakubas
Jusufas Abu Jakubas (abū yūsuf ya`qūb an – nāṣr, arab.: أَبُو يُوسُف يَعقُوب الناصر, g. nežinoma – m. 1307 m. gegužės 13 d.) – nuo 1286 m. Marinidų dinastijos Maroko sultonas.
Jusufas Abu Jakubas buvo Abu Jusufo Jakubo sūnus.
Istorija
Pirmus savo valdymo metus Jusufas Abu Jakubas turėjo slopinti giminaičių ir atskilusių genčių sukilimus. 1290 m. apsupo ir bandė užimti Tlemseną, bet nesėkmingai. 1295 m. jis vėl pradėjo karą su savo kaimynu iš Alžyro ir užėmė Taurirtą prie Za upės, 1296 m. – Udždą, 1298 m. – Tauntą (Rifo kalnai) ir Nedromą (Tlemseno vilaja). 1299 m. gegužę apsupo Tlemseną ir laikė apsuptyje 8 metus. Per tuos metus Marinidai vadovaujami Jusufo Abu Jakubo užėmė visą vidurio Magrebą. 1307 m. atrodė, kad Tlemsenas jau pasiduos, bet kažkokios tamsios haremo istorijos metu, gegužės 13 d. Jusufą Abu Jakubą nužudė jo eunuchas.
1295–1298 m. Jusufas Abu Jakubas turėjo kariauti su savo maištingu sūnumi Abu Amiru, kuris buvo įsitvirtinęs Gomaro genties rajone (dabar Tetuanas).
Kvania
Kvanios ežeras yra didelės šlapynių sistemos dalis palei Baltąjį Nilą (kitaip dar Viktorijos Nilas) tarp Viktorijos ir Alberto ežerų. Šlapynės, į kurias įeina ne tik Kvania, bet ir Kiogos ežeras bei kiti vandens telkiniai bei pelkės, apima apie 3420 km² atvirų vandenų ir apie 2180 km² nuolatinių pelkių. Šioje sistemoje Kvanios ežero dalis yra 540 km² (apie 16%) atviro vandens.
Ežere intensyviai gaudomos tokios žuvys kaip didysis nilinis ešerys (Lates niloticus) ir Oreochromis niloticus, kurios yra užvežtinės rūšys ir nuo XX a. 6-ojo dešimtmečio pabaigos privertė nykti vietinių žuvų populiacijas. 7-ojo dešimtmečio pabaigoje šių rūšių žuvys sudarė apie 80% komercinio laimikio Kvanios kaimyniniame ežere Kiogoje. Nors pilietiniai neramumai, pernelyg didelis išgaudymas bei patekęs Eichhornia crassipes (kurio populiaciją vėliau suvaldė) buvo prigesinę žvejybą, XX a. 10-tą dešimtmetį Kvanios ežere buvo naudojamos 34 nedidelės prieplaukos ir apie 1500 valčių, kuriose žuvį gaudė apie 4500 žvejų.
Flora ir fauna
Papirusinės viksvuolės (Cyperus papyrus) sąžalynai supa ežerus ir viešpatauja supančiose pelkėse. Šių augalų kilimai atitrūksta nuo kranto ir tampa plūduriuojančiomis salomis. Ežere auga daug įvairių makrofitų.
Ežere ir jo pakrantėse dažni tokie žinduoliai kaip afrikinė benagė ūdra (Aonyx capensis), vandeninė mangusta (Atilax paludinosus), didysis hipopotamas (Hippopotamus amphibius), ūdra Hydrictis maculicollis ir pelkių antilopė sitatunga (Tragelaphus spekii). Krokodilai, prie ežerų praktiškai visiškai išmedžioti, yra reti.
Senovės Persijos istorija
Senovės Persijos istorija dažniausiai periodizuojama dinastijomis.
Elamas
Anksčiausia Senovės Persijos valstybė ir civilizacija, Elamas, susiformavo Mesopotamijos lygumoje Zagroso pietvakarinėje papėdėje, Karuno upės baseine.. Tai buvo prekybinio tipo civilizacija, veikusi kaip tarpininkė tarp Mesopotamijos ir Indo civilizacijos ir Irano kalnyno, kur buvo išgaunami brangieji akmenys. Elamas kontroliavo vadinamąjį lazurito kelią. Svarbiausias Elamo miestas buvo Sūzai, vakariausias lazurito kelio taškas, iš kur prekės patekdavo į Mesopotamiją.
Medijos imperija
thumb|300px|left|Medijos imperija [[600 m. pr. m. e.]]
Medijoje valdant karaliui Kiaksarui (624-585 m. pr. m. e.), ji įgijo ekspansionistinių užmačių ir ėmė plėstis gretimų valstybių sąskaita. Iš pradžių ji užkariavo karalystę vakaruose – Maną. 612 m. pr. m. e. jie užėmė Urartu, o vėliau sutriuškino Asiriją, įsiveržė į Kapadokiją. Tokiu būdu Medija tapo pirmąja imperija Irano teritorijoje, kuri savo galybės laikotarpiu driekėsi nuo Mažosios Azijos, dabartinio Azerbaidžano iki Afganistano, o sostinė buvo Ekbatanoje. Taip buvo padėti pagrindai tolimesnei Senovės Persijos raidai: ji tapo galingų imperijų-dinastijų seka. Iš skirtingų regionų kildavo naujos dinastijos, kurios sukurdavo naujas imperijas.
Achemenidų imperija
thumb|300px|Persijos imperija [[500 m. pr. m. e.]]
Nusilpus Medijos imperijai, iš atokaus Persijos regiono Irano pietvakariuose kilo Achemenidų dinastija (648 m. pr. m. e. – 330 m. pr. m. e.), kuri pratęsė imperijų kūrimo tradiciją. Ji ne tik nukariavo Medijos imperiją, bet ir plėtė teritorijas tolyn į vakarus ir pietus. Tokiu būdu didžiausio išsiplėtimo laikotarpiu imperija valdė Pietvakarių Aziją (Iraną, Elamą, Mesopotamiją, Armėnijos kalnyną, Mažąją Aziją), šiaurės rytų Afriką (Egiptą), pietryčių Europą (Trakiją ir Makedoniją). Vakaruose imperijos plėtrą sustabdė Graikų-persų karai. Nuo Achemenidų valdymo Iranas pradėtas vadinti Persija, ir šis pavadinimas buvo, ir vis dar yra naudojamas. Žymiausi imperijos valdovai – Kyras Didysis ir Darijus I (imperatoriaus valdymo metu Persija išgyveno geriausią laikotarpį). Valstybė padalinta į autonomines provincijas (satrapijas), kurių valdovai satrapai nešė duoklę valdovui. Imperija turėjo keletą sostinių: Persepolį, Pasargadus, Ekbataną ir Sūzus. Imperijoje be persų kalbos pripažintos ir medų bei elamitų kalbos.
Helenistinės dinastijos
thumb|300px|Seleukidų imperija (geltona) [[301 m. pr. m. e.]]
IV a. pr. m. e. nusilpusią Persiją užkariavus Aleksandrui Makedoniečiui, imperija žlugo, ir regione įsitvirtino Helenistinės dinastijos, atnešę naują graikišką kultūrą. Svarbiausia jų buvo Seleukidų imperija (330 m. pr. m. e. – 170 m. pr. m. e.), kuri atskilo nuo Aleksandro valstybės ir paveldėjo daugumą teritorijų Azijoje.
Tačiau svarbiausi Seleukidų centrai buvo toli vakaruose (Mesopotamijoje, Mažojoje Azijoje), todėl ryčiausios teritorijos buvo menkai kontroliuojamos. Dėl to labai greitai dalis jų (istoriniai regionai Gedrosija, Drangiana, Arachosija ir kt.) perėjo Indijos Maurijų imperijai. III a. pr. m. e. viduryje atskilo didžiulė rytinė teritorija į rytus nuo dykumų (Dešte Luto ir Dešte Keviro), kur įsitvirtino Graikų-baktrų karalystė (istoriniai regionai Baktrija, Margiana, Arija). Tai pradėjo Irano skilimą į dvi dalis – rytinę ir vakarinę, kuris vėliau išliko per ilgą dalį istorijos, taip pat ir islamiškuoju laikotarpiu.
Partų imperija
thumb|300px|Partijos imperija [[170 m. pr. m. e.]]
247 m. pr. m. e. nuo Seleukidų atskilo dar vienas regionas – Parta, gyvenama partų genčių. Šie konsolidavo valstybę ir greitai ėmė plėsti teritorijas Seleukidų ir Graikų-baktrų sąskaita, II a. pr. m. e. vėl suvienydami visą Senovės Iraną po viena valstybe. Jų dinastija buvo Aršakidai. Partai pradėjo kultūrinį persų revivalizmą, sugrąžindami senuosius persiškus dievus ir reformuodami Zoroastrizmą, platindami partų kalbą, kuri keitė graikų ir t. t.
Aršakidai sostines turėjo istorinėje Medijoje (Ekbatana) ir Mesopotamijoje (Ktesifonas). Jie sėkmingai kovojo su Romos imperija vakaruose ir dalinosi su ja Aziją iki pat III mūsų eros amžiaus. Rytuose I a. pr. me. jie nesugebėjo atsispirti kušanams, kurie atplėšė vakarines imperijos teritorijas (Baktriją ir Arachosiją), o vėliau užkariavo visą šiaurės Indiją.
Sasanidų imperija
thumb|300px|Sasanidų imperija [[610 m.]]
226 m. Aršakidus Irane pakeitė nauja dinastija – Sasanidai, kilusi iš Persijos regiono (kaip ir Achemenidai). Tai buvo paskutinioji Iraną valdžiusi imperija iki įsigalint Islamui, t. y. 651 m. Sasanidai tęsė kultūrinę Aršakidų politiką, vykdydami persų revivalizmą.
Monogenėjos
Monogenėjos (Monogenea) – plokščiųjų kirmėlių (Platyhelminthes) tipo gyvūnų klasė.
Senovės Persijos istorija
Sasanidų imperija
Ilgas Sasanidų valdymas buvo labai politiškai permainingas. Vakarinės ribos su Roma (vėliau Bizantijos imperija) buvo palyginti stabilios, nors ne kartą tarpusavio ginčų objektu buvo Armėnijos karalystė. Tačiau rytuose pradedant IV a. situacija buvo vis sunkiau valdoma dėl klajoklių antpuolių. V a. pradžioje rytinę Sasanidų teritoriją už dykumų atplėšė klajokliai heftalitai, viešpatavę čia keletą šimtų metų. Tik VII a. pradžioje paskutinysis didis Sasanidų imperatorius Chosrovas II atkūrė milžinišką imperiją, beveik siekiančią Achemenidų galybę. Bet šis aukso amžius buvo gana efemeriškas, nes VII a. viduryje nomadai arabai nukariavo Sasanidus ir prijungė juos prie savo islamiško Kalifato.
Kulautuva
Kulautuva – miestelis Kauno rajono savivaldybėje, 19 km į vakarus nuo Kauno, 2 km į pietvakarius nuo kelio, dešiniajame Nemuno krante, pušų slėnyje. Kulautuvos seniūnija. Veikia Kulautuvos vidurinė mokykla, Kulautuvos biblioteka (nuo 1940 m.), paštas (LT-53093), sveikatingumo ir rekreacijos takas (3 km link Tamaros kalno), Kulautuvos reabilitacijos klinika (apie 100 vietų, veikia nuo 2014 m.), miestelio bendruomenė, kaimo turizmo sodyba „Miško svetainė“. Yra rekolekcijų namai, Kulautuvos vaikų tuberkuliozės ligoninės mokykla, Jaunimo namai, girininkija, kapinės. Lietuvos nepriklausomybės dvidešimtmečio paminklas stovi miške prie šiaurinio įvažiavimo (paminklas žuvusiesiems už Lietuvos laisvę, pastatytas 1938 m., atstatytas 1989 m.), stovi Madonos (Švč. Mergelės Marijos) paminklas (pastatytas 1934 m., skulptorius Stasys Stanišauskas, atstatytas 1990 m. 1956 m. Madonos statula perkelta į bažnyčios šventorių).
Etimologija
Bronius Kviklys teigė, kad senovėje lietuviai gyvenvietę vadino Kulautai (pavardės Kulautas daugiskaita), tačiau tokia pavardė neaptinkama jokiuose raštuose. Labiau tikėtina, kad pavadinimo šaknis buvo kal- arba kol- (slaviškai), bet ne kul-, ir yra kilusi nuo pavardės Kalanta, bet vėliau dėl slavų įtakos virto Kalantava, Kulautava ir galiausiai lietuviškesne lytimi Kulautuva.
Liaudies etimologija sieja miestelio vardą siejamas su žodžiu kultuvė – pasakojama, kad senovėje moterys, Nemune plaudamos skalbinius, triukšmingai juos velėdavo kultuvėmis. Dėl to kultuvė pavaizduota ir miestelio herbe. Yra ir kita nuomonė, kad vietovė gavusi pavadinimą nuo veiksmažodžio kūlauti („gaudyti žuvis po ledu, jas pritrenkiant“).
Geografija
Miestelis įsikūręs dešiniajame Nemuno krante, pušų slėnyje. Iš šiaurės ir rytų prie miestelio prieina Kulautuvos miškas.
Istorija
Pirmąkart paminėta 1364 m. Vygando Marburgiečio kronikoje. Manoma, kad Nemuno saloje priešais Kulautuvą 1398 m. buvo pasirašyta Salyno sutartis tarp Vytauto Didžiojo ir kryžiuočių. XV a. minimas Kulautuvos palivarkas. XIX a. pabaigoje draudžiamąją lietuvių spaudą apylinkėse platino S. Bulota. Tuo metu Kulautuva buvo palivarkas Kauno apskrityje, priklausęs Šarakauskui.
Vasarviete tapo XX a. pradžioje. 1933 m. balandžio 21 d. oficialiai paskelbta poilsiaviete. Kurorto įkūrėju laikomas pulkininkas leitenantas Vytautas Augustauskas, kurio rūpesčiu paruoštas kurorto planas (projektavo Jonas Kova-Kovalskis), gatvės apsodintos liepomis ir baltosiomis akacijomis, iškastas tvenkinys, įsteigta mokykla. 1946 m. rugpjūčio 3 d. Kulautuva tapo miesto tipo gyvenviete (kaip vasarvietė). XX a. viduryje įkurti vaikų darželis, jaunimo namai, kultūros namai, vaikų tuberkuliozės ligoninė ir sanatorija „Kregždutė“, ambulatorija. Prie Kulautuvos – ant Nemuno šlaito Virbaliūnų kaime, vokiečių okupacijos metais ir pokariu veikė sklandytojų mokykla.
Sovietmečiu Kulautuvoje buvo rengiamos rajono dainų šventės. 1948–1949 m. SSRS valdžia ištrėmė 5 Kulautuvos gyventojus. Sovietinės okupacijos metais LKBK ir kitą draudžiamąją spaudą Kulautuvoje platino Alfonsas Svarinskas, Stasė Jasiūnaitė. 1993–1996 m. rasti Kulautuvos lobiai.
2001 m. patvirtintas Kulautuvos herbas, 2003 m. vasario 25 d. [http://www3.lrs.lt/pls/inter3/dokpaieska.showdoc_l?p_id=205848 Vyriausybės nutarimu Nr. 248] suteiktas miestelio statusas (iki tol oficialiai buvo miestas). 2005 m. pavasarį pirmą kartą Lietuvos istorijoje buvo panaudotas teletiltas sujungti LR Seimą ir Kulautuvos bendruomenę. 2017 m. vasario 22 d. Kulautuvai suteiktas kurortinės teritorijos statusas.
Architektūra
Miestelis stačiakampio plano. Svarbiausi statiniai:
Dainų ir šokių šventės
Sovietiniais metais lietuviško tautinio meno mylėtojų pastangomis pirmą kartą dainų šventė įvyko Kulautuvoje, tik ką įrengtoje estradoje, 1953 m. birželio 27 d.
Jagorlyko įlanka
thumb|300px|Šiaurinė įlankos pakrantė
Jagorlyko įlanka  – sekli Juodosios jūros įlanka Ukrainos pakrantėse (Chersono ir Mykolojivo sritys), įsiterpusi tarp Kinburno pusiasalio šiaurėje ir Jagorlyko Kuto pusiasalio pietuose. Ilgis 26 km, plotis ties susiliejimu su jūra 15 km, gylis iki 5 m. Nuo jūros įlanką atriboja Ilgoji ir Apvalioji salos. Pakrantės paskelbtos biosferos draustiniu.
Pavadinimas atėjo iš tiurkų k. žodžio Gyaurlyk, reiškiančio „netikinčiųjų kelias“.
Camelia Toader
Camelia Toader (g. 1963 m. Rumunijoje) – rumunų teisininkė, teisėtyrininkė civilistė, Bukarešto universiteto profesorė, EBTT teisėja.
Išsilavinimas, mokslinė ir pedagoginė veikla
1986 m. Camelia Toader Bukarešto universitete baigė teisės studijas, apgynė teisės disertaciją, teisės daktarė (1997 m.). Bukarešto universiteto civilinės teisės ir Europos sutarčių teisės lektorė (1992–2005 m.), profesorė (2005–2006 m.). Vienos universiteto kviestinė dėstytoja (2000 m.), Nacionalinio teisėjų instituto ES teisės dėstytoja (2003 m. ir nuo 2005 iki 2006 m.). Nuo 1992 m. iki 2004 m. stažavosi Vokietijoje, atliko keletą daktaro studijų ir tyrimų Makso Planko tarptautinės privatinės teisės institute Hamburge. Toader yra keleto teisinių žurnalų redakcinių kolegijų narė.
Praktinė veikla
Buftea pirmosios instancijos teismo teisėja stažuotoja (1986–1988 m.), Bukarešto 5-ojo sektoriaus pirmosios instancijos teismo teisėja (1988–1992 m.), Rumunijos teisingumo ministerijos Europos integracijos skyriaus vedėja (1997–1999 m.), Rumunijos Aukščiausiojo Kasacinio ir Teisingumo Teismo teisėja (1999–2006 m.), nuo 2007 m. sausio 12 d. – Europos Bendrijų Teisingumo Teismo teisėja.
Kurmiškiai (Rokiškis)
Kurmiškiai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Obelių.
Falling in Love
Falling in Love – 1984 m. amerikiečių romantinė drama, kurioje vaidina Meryl Streep ir Robert De Niro. Filmą režisavo Ulu Grosbard. Siužetas sukurtas pagal 1945 m. britų filmą Brief Encounter
Siužetas
Du susituokę nepažįstamieji atsitiktinai susitinka, tampa draugais ir įsimyli vienas kitą. Jie kartu leidžia laiką, važinėdami traukiniu į Niujorką.
Balčiūnai (Vilkaviškis)
Balčiūnai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Pilviškių (pakeliui į Vilkaviškį).
Mečislovas Jurevičius
Biografija
1944–1945 m. Kęstučio apygardos partizanas, gavo Tankiuko slapyvardį. „Amerikos balsui“ pradėjus skelbti apie galimą Lietuvos išlaisvinamąjį karą, gavo užduotį pasitraukti iš partizanų būrio, kad tarnaudamas sovietinėje armijoje agituotų karius galimo karo atveju pereiti išlaisvintojų pusėn. 1950 m. spalio 11 d. už tokią agitaciją kariuomenėje ir dalyvavimą partizaninėje veikloje buvo suimtas. 1950 m. gruodžio mėn. Karinio tribunolo nuteistas, iki 1956 m. kalintas Džezkazgano lageryje. 1958 m. grįžo į Lietuvą, dirbo statybose darbininku, dažytoju Aklųjų kombinate. Nuo 1972 m. platino Lietuvos katalikų bažnyčios kroniką, „Aušrą“, „Rūpintojėlį“, „Chronika tekuščich sobytij“ ir kitus pogrindinius leidinius. Daugelis šiauliečių iš jo gausios bibliotekos gaudavo pasiskaityti beveik visus S. Šalkauskio raštus, Solovjovo, Solženycino knygas, A. Šapokos „Lietuvos istoriją“, prieškario nepriklausomos Lietuvos periodinius leidinius. Neturėdamas jokių mokslo baigimo pažymėjimų buvo šviesos skleidėjas daugeliui mokslininkų, studentų, eilinių šiauliečių.
Už tokią veiklą jį aršiai puolė ir niekino komunistinė spauda. 1975 m. atleistas iš darbo Aklųjų kombinate be teisės gauti geresnį darbą už tai, kad per šv. Kalėdas nuėjo ne į darbą, o į bažnyčią, nors buvo prašęs leisti atidirbti už tą dieną kitomis dienomis, rašė peticijas LKP CK I sekretoriui P. Griškevičiui, TSRS Aukčiausiosios Tarybos Prezidiumui, TSKP CK.
Nuo 1979 m. Lietuvos Helsinkio grupės narys, pasirašė 45 pabaltijiečių memorandumą, daugelį grupės dokumentų. Sovietinio saugumo pareigūnų ne kartą sulaikytas, tardytas.
thumb|right|Mečislovas Jurevičius eisenoje Šiauliuose thumb|right|Mečislovas Jurevičius namuose 1981 m. kovo 25 d. po eilinės kratos ir valdžiai nepageidaujamos literatūros konfiskavimo suimtas. 1981 m. birželio 25 – 26 d. Vilniuje Aukščiausiasis teismas „išnagrinėjo“ M. Jurevičiaus baudžiamąją bylą. Nuteistas 3 metams pataisos darbų griežto režimo lageriuose. Baigiamajame žodyje M. Jurevičius pasakė:
thumb|left|upright|Apmąstymų valanda Iki 1984 m. kalintas Čeliabinsko lageryje ir ne tik kantriai kentė nepelnytą bausmę, bet buvo doros, žmogiškumo ir tvirtumo pavyzdys kitiems kaliniams, kurių dauguma buvo kriminaliniai nusikaltėliai. Grįžęs iš kalėjimo ir gavęs iš bendraminčių nedidelę piniginę pašalpėlę nupirko lašinių, dešros ir nusiuntė į kalėjimą vienam jaunam žmogžudžiui – recidyvistui. Mečislovo paaiškinimas: „Jis per visą savo buvimo kalėjimuose laiką nėra gavęs nė vieno laiško, nė vieno siuntinio. Jo niekas nemylėjo. Jei būtų sutikęs jį mylinčių žmonių, nebūtų tapęs nusikaltėliu“. 1984 m. grįžo į Lietuvą, toliau dalyvavo pasipriešinimo sovietiniam režimui sąjūdyje, platino LKBK.
Jo nuopelnų pripažinimas atėjo kitais keliais. 1975 m. iš popiežiaus Jono XXIII ir 1990 m. iš popiežiaus Jono Pauliaus II gavo ypatinguosius apaštališkuosius palaiminimus.
Atsisveikindamas su garbinguoju žmonių teisių, tikėjimo ir laisvės gynėju Mečislovu Jurevičium Ginkūnų kapinėse kunigas Robertas Grigas kalbėjo, kad, pereinant Lietuvai į kitą, būtent, dvasinio, moralinio pasipriešinimo fazę, Mečislovo pasėta sėkla sudygo. Ją sudaigino Eucharistijos bičiuliai, kuriems priklausė Mečislovas Jurevičius, jo platinama „Katalikų bažnyčios kronika“, maldingos kelionės, gaivinamas Kryžių kalnas.
Northampton Town FC
Northampton Town FC – Anglijos futbolo klubas iš Nortamptono.
Kalužskojė (Žalgiris)
Kalužskojė (,, nuo 1938 m. liepos 16 d. Grünheide, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Černiachovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kalužskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Apylinkė
Apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:
Mykolas Gadliauskas
Mykolas Gadliauskas (g. 1945 m. gegužės 30 d. Skirsnemunėje, Jurbarko raj.) – Lietuvos muzikos pedagogas, choro dirigentas.
Biografija
Mokėsi Skirsnemunės vidurinėje mokykloje, akordeonu griežti mokė muzikos mokytojas Benediktas Vasiliauskas. 1961–1965 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno Juozo Gruodžio muzikos technikume (dėst. Jonas Januškevičius). 1965–1972 m. choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. Algimanto Lopo ir dėst. Viktoro Budrevičiaus klasės).
1964 m. subūrė Jonavos baldų kombinato dainų ir šokių ansamblį ir jam vadovavo – parengė 1965 m. respublikinei dainų šventei ir konkursui. 1967–1972 m. – Kauno aklųjų mokyklos – internato muzikos ir dainavimo mokytojas. Parašė metodinį darbą „Brailio muzikinė sistema ir praktinis pritaikymas darbe“ (1972 m.).
1974–1985 m. – Kauno rajono Garliavos vaikų muzikos mokyklos direktoriaus pavaduotojas ir jaunių choro vadovas. Chorą parengė 1977 ir 1980 m. respublikinėms dainų šventėms, dalyvavo konkursuose. 1977–1992 m. – Garliavos gyvenvietės moterų choro vadovas. Kolektyvą parengė 1980 ir 1985 m. respublikinėms bei 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventėms, ne kartą pelnė pirmąsias vietas respublikiniuose konkursuose „Dainuoja darbo Lietuva“.
1974 m. įkūrė Kauno šilko kombinato dainų ir šokių ansamblį, jam vadovavo iki 1976 m., parengė 1975 m. respublikinei dainų šventei.
Nuo 1985 m. – Kauno 1-osios muzikos mokyklos akordeonų orkestro vadovas. Kolektyvas – 1987 m. respublikinės moksleivių dainų šventės konkurso laureatas, 1987 m. Baltijos respublikų vaikų muzikos mokyklų konkurse Tartu (Estija) pripažintas geriausiu orkestru. Jį parengė 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje. 1997 m. subūrė Kauno miesto muzikos mokytojų akordeonų orkestrą, yra jo meno vadovas.
M. Gadliauskas – 1975 m. Kauno miesto dainų šventės dirigentas, 1977 m. Kauno rajono moksleivių dainų šventės vyr. dirigentas ir 1983 m. Kauno zonos dainų šventės Garliavoje vyr. dirigentas. 1996 m. jam suteikta muzikos mokytojo metodininko kvalifikacijos kategorija.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Tendros įlanka
Tendros įlanka  – sekli Juodosios jūros įlanka ties Ukrainos krantais (Chersono sritis). Šiaurėje ribojasi su Jagorlyko Kuto pusiasaliu, pietuose – su Tendros nerija. Ilgis 45 km, plotis iki 7 km, gylis iki 6 m.
Dalis įlankos kranto patenka į Juodosios jūros biosferos draustinį. Įlankos dugne gausu įvairiais laikotarpiais nuskendusių laivų.
Vengrijos futbolo varžybos 1926–1927 m.
Vengrijos futbolo varžybos 1926–1927 m.
Dunojinė lašiša
Dunojinė lašiša (Hucho hucho) – stambių lašišinių šeimos žuvų rūšis. Tai vertingos Dunojaus baseino upių, ištekančių iš Karpatų, žuvys. Pvz., aptinkamos Ukrainos Užkarpatės srities rytuose, Teresvos ir Tereblios upių vidurupiuose ir žemupiuose, Tisoje, Pruto ir Čeremošo baseinuose.
Paplitimas
Rūšis laikoma reliktine forma upinių lašišų, kurios anksčiau buvo plačiai paplitusios Eurazijos vandens telkiniuose. Rūšies arealas Dunojaus baseine yra labai suskaldytas, daugelis populiacijų priklauso nuo dirbtinio veisimo, o natūralus jų dauginimasis yra pažeistas buveinių keitimo ir vandens nuotėkio režimų kitimo. Pagrindinės grėsmės rūšiai yra veikiantys tiek šios rūšies, tiek jų grobio buveines.
Dokumentuotų save išlaikančių populiacijų yra labai nedaug.
Natūralus arealas tik Dunojaus baseine. Rūšis introdukuota kai kuriose Europos vietose (Odra ir Vysla Lenkijoje, Bodeno ežeras Vokietijoje, Tachas Ispanijoje, Rona Prancūzijoje), nors, manoma, ten populiacijos išsilaiko dėl dirbtinio veisimo.
Sandara, fiziologija
Dunojinė lašiša – viena stambiausių kalnų upių žuvų, jų ilgis gali siekti iki 180 cm, o masė – iki 60 kg. Kūnas lieknas. Beveik pusę didelės galvos užima plačios žiotys, žandikauliai nusėti daugybės dantų. Iškilos akys aukštai ant kaktos.
Šios plėšrios žuvys aktyviai medžioja plačiose upių sietuvose. Nugarinis, analinis ir pilviniai pelekai paslinkti link uodegos, uodegos skiautės labai plačios, visa tai užtikrina greitas žaibiškas atakas. Maskuotę užtikrina spalva, atitinkanti kalnų upių dugną – žalsva pilka, dažnai pereinanti į rudai raudoną. Šonai šviesesni, pilvas baltas. Nugara ir šonai su juodomis dėmėmis. Gyvena ties slenksčiais, tiltais, pakriaušiais, įgriuvusiais medžiais. Ieškodamos maisto šios lašišos klaidžioja savo teritorijoje iš vienos slėptuvės prie kitos. Išgąsdintos staigiai pabėga.
Tinkamiausia vandens temperatūra yra 15–20 °С, kai deguonies pakanka (yra virš 8-9 mg/l) atlaiko temperatūrą iki 22 °C. Žiemoti pasitraukia į upių žiotis ir duobes, kur tėkmė ramesnė. Neršti kyla prieš srovę, įveikia iki 1,2 m aukščio slenksčius. Patinai pradeda daugintis būdami 3-4 m. amžiaus ir sverdami 1-2 kg, o patelės – 4-5 metais ir sverdamos 2-3 kg. Nerštas vyksta kovo-gegužės mėn., kai vandens temperatūra 6-10 °C.
Londono mados savaitė
miniatiūra|Londono mados savaitė 2010 m. vasarį Londono mados savaitė  – Londone vykstantis mados industrijos renginys, trunkantis apie savaitę, kurio metu drabužių dizaineriai ir mados namai pristato savo naujausias kolekcijas. Šiuo renginiu informuoja apie tai, kokias naujas mados tendencijas siūlo britų mados kūrėjai. Tokie pat renginiai vyksta ir Milane, Niujorke bei Paryžiuje.
Dunojinė lašiša
Dauginimasis ir vystymasis
Dunojinių lašišų nerštavietės būna kalnų upeliai, kurių gylis 0,3–1,2 m, vandens greitis 0,6–1 m/s, dugnas – švarus žvyras. Neršia kiekvienus metus, anksti pavasarį, paprastai kovo-balandžio mėnesiais, kai vandens temperatūra pasiekia 6-10 °C. Paprastai migruoja į gyvenamų upių intakų aukštupius. Į nerštavietes patinai atvyksta pirmi. Jie saugo pateles nuo kitų patinų. Patinai ir patelės neršimui iškasa ovalias apie 1,2-3,0 m skersmens bei 10-20 cm gylio duobutes. Neršia poromis, pora saugo teritoriją apie lizdą nuo kitų savo rūšies atstovų. Dėl to atstumas tarp lašišų lizdų būna daugiau kaip 70 m. Neršia 2-5 paras, nedidelėmis porcijomis. Išnerštus ikrelius užpila gruntu. Paprastai patinai ir patelės gina savo lizdą apie 2 savaites. Lervutės paprastai išsirita po 25-40 dienų. Lervutės lieka žvirgžde 8-14 dienų, kol sunaudoja maistą iš trynio maišelių.
Patelių vaisingumas didėja kartu su jų amžiumi, ilgiu ir mase. Pvz., 4 metų patelėje, 59 cm ilgio, virš 3 kg masės, aptikta apie 7600 ikrelių (kurių skersmuo 2 mm), o 8 metų amžiaus ir 84 cm ilgio bei 5,7 kg masės lašišoje – 11,4 tūkst. ikrelių (skersmuo 5 mm). Kuo vyresnė patelė, tuo ikreliai didesni.
Dunojinių lašišų jaunikliai gyvena srauniuose vandenyse ir maitinasi bestuburiais, o vėliau, po 1-3 metų, – žuvimis. Intensyviausiai maitinasi rudenį ir žiemą. Vasarą maitinimasis lėtėja ir net sustoja dėl aukštėjančios vandens temperatūros. Lašišų jaunikliai minta daugiausia menkavertėmis žuvimis (rainėmis; pūgžliais, strepečiais r kt.) ir sparčiai auga. Šešiamečių dunojinių lašišų skrandžiuose randami šapalai, skersasnukiai, kiršliai, upėtakiai.
Vienerių metų dunojinės lašišos būna iki 15 cm ilgio, kartais ir ilgesnės. Sekančius 2-3 metus metinis prieaugis būna panašus. Paskui augimas ilgyn ima lėtėti, tačiau padidėja masės prieaugis. 1-4 metais metinis masės prieaugis būna nuo 70 ik 760 g, 5-8 metais – nuo 1,3 iki 2,2 kg.
Londono mados savaitė
Koncepcija
miniatiūra|kairėje|200px|Dizainerio Manish Arora mados paroda Londono mados savaitės metu
Dunojinė lašiša
Dauginimasis ir vystymasis
Gali išgyventi virš 20 metų.
Londono mados savaitė
Istorija
1987 m., kai visą pasaulį sudrebino akcijų biržos krizė, pavadinta Juoduoju pirmadieniu, visa mados industrija pasiekė ribą, kai iki visiško kūrybos štilio ir finansų trūkumo buvo labai netoli. Pirmieji, kurie atgaivino savo kūrybą, ir buvo britai. Ilgą laiką, kai dauguma kitų miestų mados namų pristabdė savo veiklą, jie dirbo ir pristatinėjo savo kolekcijas visiškai be jokio finansavimo. 1992 m. Londono mados savaitė buvo tokia skurdi, jog joje dalyvavo vos keletas dizainerių, kurie turėjo dalintis viena vienintele patalpa. Londono mados savaitės dėka pasaulinio garso dizaineriais ir mados namais pavyko tapti Luellai Bartley, Stellai McCartney, Matthew Williamson, Burberry, Alexander McQueen, John Galliano.
Beržinė (Radviliškis)
Beržinė (anksčiau Berezina) – buvęs kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Beinoravos.
The Piper at the Gates of Dawn
„The Piper at the Gates of Dawn“ – debiutinis grupės Pink Floyd albumas, mono versija išleistas 1967 m. rugpjūčio 5 d. Po mėnesio išleista ir stereo versija. Tai vienintelis albumas išleistas vadovaujant Keitui „Sidui“ Beretui. Albumas pasiekė 6 vietą angliškame dainų dešimtuke, o amerikietiška versija - 131 vietą JAV. Čia daina „See Emily Play“ pakeitė „Astronomy Domine“, „Flaming“ ir „Bike“ kūrinius. Stereo CD versija pirmą kartą išleista 1987 m.
Albumo viršelis
Pagrindinėje albumo viršelio pusėje pavaizduoti grupės muzikantai, nufotografuoti panaudojus multiplikuojantį filtrą. K. Beretas sukūrė kitos albumo pusės dizainą, vaizduojantį grupės narių siluetus. Gaila, siluetai buvo sumažinti ir apkarpyti 1994 m. leidinyje, nors garso kokybė žymiai geresnė bei išdidinta viršelio fotografija.
Dainų sąrašas
Visus kūrinius parašė Keitas „Sidas“ Beretas, išskyrus tuos, kur pažymėta.
Vítor Baía
Vitoras Baja (g. 1969 m. spalio 15 d.) – Portugalijos futbolininkas, vartininkas.
Didžiąją karjeros dalį praleido FC Porto klube, tačiau 1996–1999 m. žaidė ir „Barselonoje“. Taip pat ilgametis nacionalinės rinktinės narys. Su ja dalyvavo. Per savo ilgą karjera Vitoras Baja yra laimėjęs daugybę turnyrų. 2007 m. birželio 15 d. paskelbė apie karjeros pabaigą ir pradėjo dirbti FC Porto klubo administracijoje.
Rimantas Mačiulaitis
Rimantas Mačiulaitis (g. 1961 m. lapkričio 24 d. Klaipėdoje) – medicinos mokslų daktaras, Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1979 m. baigė vidurinę mokyklą Klaipėdoje, 1987 m. baigė Leningrado I. Pavlovo medicinos institutą, gydytojas. 1990–1993 m. studijavo Sankt-Peterburgo I. Pavlovo medicinos universiteto aspirantūroje, 1994 m. apgynė medicinos mokslų daktaro disertaciją „Chirurginio lazerio panaudojimas otorinolaringologijoje. Lazerinė hemostazė". Kėlė kvalifikaciją Tartu universitete, Estija, (1992 m.), Graikijoje (2001 m.), Prancūzijoje (2002 m.), Marburgo universitete, Vokietija (2004 m.).
1987–1990 m. Leningrado, Sankt-Peterburgo I. Pavlovo medicinos universiteto gydytojas otorinolaringologas rezidentas. Nuo 1994 m. Klaipėdos universitetinės ligoninės vyresnysis gydytojas otorinalaringologas.
2000 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, 2006 m. politinės partijos Rusų aljansas Klaipėdos skyriaus narys.
Nuo 2007 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys.
Paskelbė 20 spausdintų mokslinių publikacijų, iš jų 10 užsienio moksliniuose žurnaluose.
2009 m. Klaipėdos universitete suteiktas vadybos magistro kvalifikacinis laipsnis.
Nuo 2009 m. Lietuvos liaudies partijos narys, LLP Pirmininkės pavaduotojas, Klaipėdos miesto skyriaus pirmininkas.
Klaipėdos ligoninės etikos komisijos narys. Klaipėdos otorinolaringologų mokslinės draugijos narys. Sutuoktinė Natalija, vaikai Diana, Tomas.
Kaspinuočiai
Kaspinuočiai (Cestoda) – plokščiųjų kirmėlių tipo gyvūnų klasė.
Sandara
Visi kaspinuočiai yra endoparazitai, gyvenantys stuburinių gyvūnų ir žmogaus žarnyne. Kūnas – strobilė, sudarytas iš daug narelių – proglotidų. Kūno gale yra galvutė – skoleksas, kuria kaspinuočiai prikimba prie žarnų sienelės. Lytinė sistema kiekviename narelyje. Siurbtukais, kabliukais ar vagelėmis kaspinuotis prisitvirtina prie šeimininko žarnos sienelės. Šalinimo sistema: protonefridijų tipo. Išilgai kūno eina du latakai. Nervų sistema: yra du nerviniai kamienai, kurie prasideda galvutėje esančiame nerviniame mazge. Lytiniai organai: dauguma hermafroditai. Vyriška lytinė sistema sudaryta iš daugybės sėklidžių, kurių trumpi latakai atsiveria į sėklatakius, šie – į sėklos išmetamąjį lataką. Išmetamojo latako gale yra cirusas. Moteriška lytinė sistema sudaryta iš makšties, kiaušintakio, šakotos kiaušidės, turi trynio liauką ir Meliso kūnelį, gimda atsiveria į lytinę kloaką.
Lytinė sistema
Beveik visi kaspinuočiai yra hermafroditai. Lytiniai organai susidaro augant nareliams. Iš pradžių atsiranda vyriškieji, po to moteriškieji organai. Subrendę nareliai yra kūno gale.
Virškinimo sistema
Virškinimo sistemos kaspinuočiai neturi. Jie difuziškai siurbia suvirškintą maistą visu kūno paviršiumi. Dorsoventralinis kūno plokštumas padeda maistui patekti į visas kūno vietas.
Nervų sistema ir jutimo organai
Nervų sistema susideda iš priekinio nervinio mazgo – ganglijo(kopėtinė nervų sistema), ir dviejų šoninių kamienų. Kaspinuočiai turi tik odos lytėjimo ląsteles. Regėjimo organų neturi (endoparazitiniam gyvenimo būdui juos turėti nenaudinga).
Šalinimo sistema
Šalinimo sistema yra protanerfridinio tipo. Kanalėliai jungiasi tarp savęs ir sueina į stambius šalinimo kanalus einančius kūno šonais. Kai kurių kaspinuočių galutiniame proglotide nuo skersinio kanalo eina neporinis trumpas kanalas kuris atsiveria anga laukan.
Kiaulinio kaspinuočio vystymosi ciklas
Šis kaspinuočio vystymosi ciklas labai panašus į jautinio kaspinuočio vystymosi ciklą. Skirtumas tik tas, kad kiaulinio kaspinuočio tarpiniai šeimininkai yra kiaulės, šernai, katės ir šunys. Atsitiktiniais atvejais tarpiniu šeimininku gali būti ir žmogus. Šiuo atveju jo organizme (akyse, smegenyse, raumenyse, plaučiuose, širdyje ir kepenyse) vystosi viriai, kurie gali būti aklumo ar net mirties priežastis.
Iš sergančio tenioze žmogaus pasišalina subrendę nareliai su kiaušinėliais. Beknaisiodamos juos praryja kiaulės ar kiti tarpiniai šeimininkai, kurių žarnyne iš kiaušinėlių išeina šešiakablės lervos onkosferos. Per žarnų sienelę onkosferos patenka į kraujotakos sistemą ir kraujas jas išnešioja po visą organizmą. Raumenyse ir kituose organuose iš onkosferų išsivysto pūslelės pavidalo viriai. Kiaulinio kaspinuočio viriai vadinami cisticerkais.
Cisticerkai raumenyse matomi plika akimi, jų viduje esti galvutė.
Karolis Chvedukas
Karolis Chvedukas (1991 m. balandžio 21 d. – 2023 m. birželio mėn.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, saugas.
Karjera
2008–2016 m. atstovavo „Sūduvos“ klubui. Vėlesniais metais rungtyniavo užsienio klubuose.
2018 m. sausio pradžioje persikėlė į Airijos Dundalk FC klubą, tačiau sezoną nutraukė patirta čiurnos trauma.
2019 m. vasario pradžioje pasirašė sutartį su Airijos pirmojo Diviziono klubu iš Vaterfordo.
Marijampolė City
2023 m. kovo 2 d. paaiškėjo, kad atstovaus Marijampolė City, rungtyniavusiam Pirmoje lygoje.
2023 m. kovo 12 d. debiutavo rungtynėse prieš FA Šiauliai B ir pasižymėjo pelnydamas įvartį.
Buvo ekipos kapitonu. 2023 m. birželio mėn. paskelbta apie žaidėjo mirtį. Pirmoje lygoje sužaidė trylika rungtynių ir pasižymėjo dviem įvarčiais.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Moniva
Moniva (MY မုံရွာမြို့ (muṃ rwa mrui)) – Mianmaro miestas, šalies centrinėje dalyje, Sagaino regione. Per miestą teka Čindvino upė.
Moniva yra didelis prekybos ir komercijos centras, jame gaminamas šilkas, miltai, makaronai, augalinis aliejus.
Juodosios rinkos prekės, tokios kaip saris ar dviračių dalys, iš Indijos pro šį miestą keliauja į kitas Mianmaro vietas.
Pagrindinė turistų traukos vieta yra budizmo vienuolynas Mohnyin Thambuddhei Paya su didele stūpa, atkartojančia Indonezijoje esantį Borobudurą. Sakoma, kad šiame vienuolyne yra apie 500 000 budos atvaizdų.
Karolis Chvedukas
Rinktinės
Nuo 2012 m. buvo kviečiamas į Lietuvos nacionalinę rinktinę.
Kebeksenufas
Egiptiečių mitologijoje Kebeksenufas – vienas iš keturių Horo sūnų. Vaizduojamas žmogumi su sakalo galva. Siejamas su magija ir mirtimi nuo nuodų. Su globėja skorpionų deive Serket saugojo žarnyną. Jo simbolis mumija.
Felipe Ribeiro
Felipė Alvešas Ribeiro (Felipe Ribeiro) (g. 1975 m. gegužės 4 d. ) – Portugalijos futbolo specialistas, futbolo treneris. 2018 m. nuo sezono pradžios vadovavo FK Jonava ekipai.
Biografija
Karjerą pradėjo 1997 m., kai vadovavo jaunimų lygų komandoms.
Dirbo įvairiuose futbolo klubuose trenerio asistentu.
Pirmą kartą vyr. treneriu tapo 2010 m. Jo vadovaujama Matozinjoso „Leça“ žaidė trečioje pagal pajėgumą Portugalijos lygoje.
2013-2014 m. sezone treniravo Sercedo „Serzedo” ekipą.