cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Antrasis Šiaurės karas
1655 m. Švedijos karalius Karolis X Gustavas užpuolė ir okupavo vakarines ATR teritorijas, o rytines teritorijas okupavo Rusija. Spartus Švedijos kariuomenės judėjimas per ATR teritoriją vadinamas „Švedų tvanu“. ATR karinėms pajėgoms pasidavus Uiščės mūšyje, LDK etmonas Jonušas Radvila su Karoliu X Gustavu pasirašė Kėdainių uniją ir Lietuva tapo Švedijos protektoratu, o de jure panaikintos ATR valdovas Jonas Kazimieras Vaza pasitraukė į Habsburgus. Tuo tarpu Brandenburgo markgrafas ir Prūsijos kunigaikštis Frydrichas Vilhelmas sudarė sąjungą su Švedija mainais už Prūsijos kunigaikštystės, kaip Švedijos feodo, atgavimą. Pasinaudodamas Romos katalikų nepasitenkinimu jų kraštą užėmusiais protestantais bei ATR karo vadų palaikymu, Kazimieras Vaza 1656 m. sugebėjo atkurti savo politinę persvarą. Vėliau Rusijos carystė, pasinaudodama Švedijos nesėkmėmis įsitvirtinti užimtose žemėse, paskelbė imperijai karą ir įsiveržė į Lietuvos bei Švedijos Livonijos teritorijas.
Terminologija
Anglų, vokiečių, rusų ir skandinavų istoriografijose šis konfliktas tradiciškai vadintas Pirmuoju Šiaurės karu. Tačiau vėliau anglų bei vokiečių istoriografijose įsivyravo Antrojo Šiaurės karo pavadinimas, kuris ligi tol buvo naudojamas Lenkijoje (lenk. Druga Wojna Północna). Terminas „Pirmasis Šiaurės karas“ įprastai taikytinas ATR–Rusijos karui, įvykusiam 1654–1667 m.
Priešistorė
kairėje|miniatiūra|210x210px|[[Lenkijos karalius Jonas Kazimieras Vaza]] 1648 m. buvo sudaryta Vestfalijos taika, kuri užbaigė Trisdešimtmetį karą, o Švedijos imperija Europoje buvo pripažinta didžiąja valstybe. Torstensono karo metu Švedija įveikė Daniją–Norvegiją, kuri iki tol buvo pagrindinė karinė jėga Baltijos regione. 1617 m. Švedija pasirašė Stolbovo taikos sutartį su Rusija, kuri užbaigė septynis metus trukusį Rusijos–Švedijos karą. Tačiau ši išliko karo stovyje su ATR nuo ATR–Švedijos karo laikų, vykusio 1626–1629 m. 1651 m. Liubeke buvo suorganizuotas kongresas, siekęs sudaryti taiką tarp Švedijos bei ATR, bet šis bandymas buvo nesėkmingas.
Tuo tarpu Jono Kazimiero Vazos valdoma Abiejų Tautų Respublika nuo 1648 m. išgyveno politinę krizę – Ukrainoje kilo kazokų kurstytas Chmelnickio sukilimas, kuris dėl vidinių bajorijos bei karaliaus prieštarų paralyžiavo administracijos darbą, nuo 1652 m. buvo pernelyg piktnaudžiaujama liberum veto teise. Visos šios aplinkybės lėmė ATR prastą karinį pasiruošimą.
1654 m. sausį buvo sudaryta antilenkiška Perejaslavo sąjunga tarp kazokų etmono Bohdano Chmelnickio ir Rusijos caro Aleksejaus Michailovičiaus, kuris turėjo gerai aprūpintą bei sparčiai modernizuojamą armiją. 1654 m., kai Karolis X Gustavas pakeitė savo pusseserę karalienę Kristiną Švedijos soste, Rusijos carystė įsiveržė į nusilpusios ATR žemes šiaurės rytuose, siekdami įgyti karinį pranašumą Baltijos pakrantėje. Reaguodama į Rusijos karo veiksmus, Švedijos imperija taip pat nusprendė įsikišti, be kitų priežasčių, paaiškindama, kad ji turi apsaugoti ATR gyvenančius protestantus. Palaikydama glaudžius ryšius su Transilvanijos kunigaikščiu, Švedija ketino nugalėti katalikiškąją Lenkiją. Švedija taip pat į savo pusę patraukė kazokų etmonatą, kuris stipriai priešinosi ATR valdžiai, – šiems Švedija pažadėjo karinę paramą, jei kazokai sugebėtų palaužti Rusiją. Bohdanas Chmelnickis į Haličą išsiuntė Kyjivo pulkininko vadovaujamą ekspediciją, bet ši netrukus iširo dėl karo vadovų tarpusavio vaidų.
Švedija, kuri anuomet vykdė ekspansionistinę politiką ir turėjo stiprią kariuomenę, suvokė, kad tiesioginis Rusijos carystės užpuolimas gali baigtis Danijos–Norvegijos–ATR–Rusijos aljansu. Be to, Švedijai sudaryti aljansą su ATR trukdė Jono Kazimiero II atsisakymas pretenduoti į Švedijos karūną bei ATR bajorų nenoras daryti teritorinių ir politinių nuolaidų. Tad Švedijos imperija pasirinko prevencinį Abiejų Tautų Respublikos puolimą, siekdama okupuoti jos teritorijas anksčiau nei Rusija.
Nusikalstamumo kontrolė
Nusikalstamumo kontrolė – baudžiamųjų veikų visumos reiškinio (nusikalstamumo) valdymas, poveikio jam darymas; procesas, orientuotas ne tiek arba ne vien į teisinės prievartos mechanizmą (nors apima ir jį), bet pirmiausia į racionalų socialinio reiškinio valdymą, jo priežasčių šalinimą. Terminas paplitęs demokratinių valstybių kriminologijoje ir praktikoje. Nusikalstamumui kontroliuoti valstybiniu mastu yra rengiamos ir vykdomos Nusikalstamumo prevencijos ir kontrolės programos, strategijos bei koncepcijos. Nusikalstamumo kontrolės koncepcijos tikslas – atskleisti nusikalstamumo kontrolės (valdymo) turinį, t. y. kontrolės subjektų sistemą, jų funkcijų ir taikomų priemonių koordinavimą ir teisinį reguliavimą, konkrečių nusikalstamumo problemų sprendimą. Išskiriamos Aktyvios nusikalstamumo kontrolės politikos bei kitos koncepcijos.
Nuostata, kad svarbiausias valstybės prioritetas yra žmogus ir jo teisėta veikla savo gerovei kurti, yra viena iš pagrindinių sąlygų mažinti nusikalstamų konfliktų galimybę pagrindinėse visuomeninio gyvenimo ir veiklos sferose.
Sąlygos įgyvendinimui
Nusikalstamumo kontrolės politikai įgyvendinti būtinos šios sąlygos:
Įgyvendinama aktyvi nusikalstamumo kontrolės politika neatskiriama nuo teisinės valstybės kūrimo sąlygų – įstatymų viršenybės įtvirtinimo, valdžių padalijimo, teisėtumo principų įgyvendinimo.
Nusikalstamumo kontrolė apima: nusikalstamumo kontrolės subjektų sistemos sukūrimą ir plėtojimą; socialines, ekonomines, teisines nusikalstamumo kontrolės priemones; nusikaltimų prevencijos, jų atskleidimo, teisingumo vykdymo bei nuteistųjų resocializacijos procesą.
Subjektai
Valstybė į nusikalstamumo kontrolės sistemą telkia visas socialines, politines, ekonomines struktūras, valstybinius valdžios ir valdymo organus, juridinius ir fizinius asmenis. Nusikalstamumo kontrolės sistemą plačiąja prasme valdo parlamentas, priimdamas aktus, kurių vykdymą koordinuoja Vyriausybė, o realizuoja ir kontroliuoja teisėsaugos institucijos bei valstybiniai valdymo organai.
Nusikalstamumo kontrolės programoms rengti ir jų vykdymui koordinuoti sudaroma vyriausybinio lygio taryba. Gali būti sudaroma nepriklausoma nuo teisėsaugos institucijų nusikalstamumo kontrolės mokslinė praktinė taryba iš aukščiausios kvalifikacijos teisininkų ir kitų specialistų, kurie nėra tiesiogiai susiję su nusikalstamumo kontrole. Šios tarybos funkcija būtų patariamoji (nusikalstamumo kontrolės politikos formavime bei prioritetinių nusikalstamumo kontrolės krypčių nustatyme) ir siūlomų koncepcijų, programų bei atskirų priemonių ekspertinė analizė.
FC Boca Gibraltar
Istorija
Klubo ištakos siekia 2012 m. kai buvo įkurtas Boca Juniors Gibraltar F.C. Ši komanda žaidė Antrame divizione.
Sudėtis
Atnaujinta: 2020 m. sausio 20 d.
NGC 40
thumb|NGC 40
NGC 40 (arba Caldwell 2) – planetiškasis ūkas, esantis Cefėjo žvaigždyne. Nuo Žemės nutolęs apie 3500 šviesmečių. Objekto regimasis ryškis – 12,3. Skersmuo siekia apie 1 šviesmetį. Šį planetiškąjį ūką 1788 m. atrado astronomas William Herschel.
Ūko centrinės žvaigždės paviršiaus temperatūra siekia 50 000 °C. Prognozuojama, kad per 30 000 metų šis ūkas išsisklaidys, teliks nedidelė baltoji nykštukė.
Åsane Fotball
Åsane Fotball – Norvegijos futbolo klubas iš Osanės.
Istorija
Klubas įkurtas 1971 m. Pastaraisiais metais žaisdavo žemesniuose šalies futbolo divizionuose.
Nuo 2015 m. rungtyniavo Pirmame divizione (antra pakopa).
Švendrai
Švendrai – buvęs kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Viduklės.
Michiai
Svarstoma, kad michių–sokių tautų protėviai yra olmekų civilizacijos (II tūkstm. pab.–I tūkstm. vid. pr. m. e.) steigėjai. Tiesa, labiau tikėtina, kad michiai–sokiai I tūkst. pr. m. e. buvo išstumti iš pietų Pueblos ir šiaurės Oachakos į pietus ir rytus, kur prisidėjo prie olmekų civilizacijos užkariavimo. I tūkst. m. e. sapotekų kraustymasis į pietus perskyrė michius ir sokius. Turėjo sukūrę savo valstybes (centrai – Ajutla, Čimalapa), o XVI a. tapo pavaldūs actekams. 1522 m. michiai nuožmiai priešinosi ispanų užkaravimui.
Michių tradicinis verslas – rankinė lydiminė žemdirbystė, kai kur – dirvoninė (kukurūzai, pupelės, moliūgai, agavos, pomidorai, ananasai, papajos, ropinės gumbapupės, manijokai, dažinės urlijos, nuo XIX a. vid. – kava pardavimui). Laiko kiaules, naminius paukščius, vietomis arklius, karves, verčiasi žvejyba (naudojant nuodus), medžiokle, bitininkyste. Išvystyti amatai: puodininkystė, audimas rankinėmis staklėmis, pynimas, kabančiųjų tiltų gamyba iš lianų. Dabar dirba samdiniais ūkiuose, kavos plantacijose.
Tradicinis michių būstas įrengiamas ant neaukštos žemių platformos, stačiakampis, dažnai užapvalintais kampais, stačiu šiaudiniu stogu. Iš fasado pusės – veranda su židiniu. Kieme statoma klėtis ant stulpų, virtuvė, garinė pirtis (kartais kaip priestatas). Būdingos medinės tuščiavidurės taburetės, turinčios zoomorfinių motyvų.
Michų vyrų apranga panaši į kitų meksikiečių, o moterys vilki ilgus klostuotus sijonus, palaidines–apsiaustus. Viršutinė kūno dalis apnuoginta, miestuose vilki iš sapotekų perimtus uipilius.
Tradicinė šeima – didžioji, dabar – mažoji. Santuoka patrilokalinė, rečiau neolokalinė. Paplitusi poligamija, atidirbimas už nuotaką (iki 1 metų). Kai kuriuose kaimuose išlikęs dalinimasis į dvi bendruomenes. Michiai išlaikę ikikrikščioniškosios tikybos bruožų – tikėjimas dvasiomis–sergėtojomis (nagualizmas), gerbiamos vietovių dvasios (čanekai), paplitęs šamanizmas, raganavimas, atnašavimas. Gyduoliai atlieka gydimo apeigas garinėje pirtyje, naudoja haliucinogeninius grybus, vijoklių sėklas. Žinomi michių mitai apie dvynius-didvyrius, griaustinio, požemio, kukurūzų dievus
Babruisko apskritis
Babruisko apskritis – buvęs teritorinis vienetas dabartinėje Baltarusijoje. Centras – Babruiskas.
Istorija
Apskritis įkurta 1793 m. po Antrojo ATR padalijimo ir priklausė Minsko gubernijai. 1921 m. gubernija panaikinta, todėl apskritis atiteko Baltarusijos TSR. 1924 m. Babruisko apskritis buvo panaikinta.
Administracinis suskirstymas
1867 m. apskrityje buvo 23 valsčiai. Po I pasaulinio karo priklausė 12 valsčių:
Zarasų profesinė mokykla
miniatiūra|265px|right|Profesinė mokykla
Zarasų profesinė mokykla (iki 2019 m. Zarasų žemės ūkio mokykla) – valstybinė profesinio mokymo įstaiga, įsikūrusi Dimitriškėse, Šaltinių g. 46, šalia Zarasų. Teikia pirminį ir tęstinį profesinį mokymą dėstomąja lietuvių kalba. Biudžetinė įstaiga, pavaldi Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerijai. Įstaigos kodas: 190808954.
2013-2014 mokslo metais mokykloje mokėsi 468 mokiniai, iš jų: I kurse – 227, II – 135, III – 106 mokiniai.
Istorija
1973 m. įkurta Zarasų kaimo profesinė mokykla. 1975 m. mokykloje įvestas vidurinis ugdymas. Buvo rengiami plataus profilio traktorininkai–mašinistai ir mechaninio melžimo operatorės. Mokykla vadinosi Zarasų 22-oji KPTM, 1984 m. pertvarkyta į 82–ąją vidurinę PTM. Nuo 1988 m. mokykla tapo profesine technikos mokykla. Nuo 1989 m. mokykla vadinasi Zarasų žemės ūkio mokykla.
2019 m. sausio 1 d. biudžetinė įstaiga Zarasų žemės ūkio mokykla reorganizuota į viešąją įstaigą, pakeičiant pavadinimą į „Zarasų profesinė mokykla“.
Profesijos
Mokiniai po 10 klasių priimami mokytis į trečiąją gimnazijos klasę. Tai 3 metų trukmės profesinio mokymo programos kartu su vidurinio ugdymo programa. Baigusieji įgyja brandos atestatą ir profesinio mokymo diplomą. Profesijos:
Mokiniai, baigę 12 klasių arba išklausę 12-os klasių kursą, priimami mokytis į 2, 1,5 arba 1 metų trukmės profesinio mokymo programas. Baigusieji įgyja profesinio mokymo diplomą. Profesijos:
Mokiniai priimami mokytis nuo 14 metų amžiaus į 2 metų trukmės profesinio mokymo programą. Baigusieji įgyja profesinio mokymo diplomą. Profesijos:
Mokiniai, neįgiję pagrindinio išsilavinimo, priimami mokytis į 9 ir 10 klases. Baigusieji įgyja pagrindinio išsilavinimo pažymėjimą.
Kursai
Mokykloje organizuojami kursai suaugusiems pagal formaliojo mokymo programas: apdailininko, dailidės, dažytojo, garo ir vandens šildymo katilų kūriko, gipskartonio montuotojo, kaimo turizmo verslo organizatoriaus, kasininko–pardavėjo, konditerio, medienos apdirbimo staklininko, mūrininko, medkirčio, medžių, želdinių ir žolės pjovėjo, pardavėjo, pastatų apšiltintojo, plytelių klojėjo, sekretoriaus-referento, siuvėjo, siuvėjo-operatoriaus, staliaus, tinkuotojo, SM, SZ kategorijų savaeigių mašinų vairuotojo (traktorininko), TR1, TR2 kategorijų traktorių vairuotojo (traktorininko), viešbučio kambarinės, virėjo, šaltkalvio remontininko, jaunojo ūkininko.
Kursai suaugusiems pagal neformaliojo mokymo programas: B kategorijos automobilių vairuotojo, pardavėjo kasininko, siuvėjo-operatoriaus, medienos apdirbimo staklininko, apdailininko, kompiuterio naudotojo.
Šventakalnis
Šventakalnis – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Zibalų.
George Cadle Price
Džordžas Kadlas Praisas (1919 m. sausio 15 d. – 2011 m. rugsėjo 19 d.) – pirmasis Belizo ministras pirmininkas. Jis laikomas vienu iš svarbiausių politikų, padėjusių šaliai siekti nepriklausomybės, dažnai vadinamas tautos tėvu. Iš viso Price ministro pirmininko pareigose dirbo dvi kadencijas (1981–1984 ir 1989–1993 m.).
Biografija
Price gimė buvusioje šalies sostinėje Belize, o mokslus baigė tik vietinėje Šv. Jono kolegijoje.
1947 m. Price pradėjo dirbti politikos sferoje, kai jį išrinko į miesto tarybos narius. Vėliau jis prisidėjo prie vienos iš pagrindinių Belizo partijų Nacionalinės vienybės partijos sukūrimo. Nuo 1956 m. Price ėmėsi vadovauti šiai partijai.
1964 m. Britų Hondūrui buvo leista sukurti atskirą savo vyriausybę, kurios vadovu tapo Cadle Price, o nuo 1973 m. buvo sukurta atskira Belizo vyriausybė.
1981 m. rugsėjo 21 d. Belizui buvo suteikta nepriklausomybė, o pirmuoju šalies ministru pirmininku išrinktas George Cadle Price. Vėliau šiame poste jį du kartus pakeitė Manuel Esquivel.
1996 m. spalio mėnesį Price paskelbė pasitraukiąs iš partijos lyderio posto. Jame jį pakeitė Said Musa.
Lembit (reikšmės)
miniatiūra|250px|right|Karo laivas „Lembit“
Lembit – estiškas vardas arba pavardė:
Fire Emblem
thumb|right|260px|„Fire Emblem“ serijos žaidimų vietovės, kuriomis juda herojai, suskirstytos į kvadratinius laukelius. Vienas veikėjas vienu metu gali užimti tik vieną tokį laukelį, judėti ir atakuoti priešininkus tik tam tikru atstumu. Pradedant kovą ji vaizduojama atskirame lange. Žaidimuose herojai renka patirties taškus, tobulina gebėjimus. Viena „Fire Emblem“ žaidimo ypatybių yra ta, kad žuvus herojui, jo neįmanoma prikelti ar atgaivinti kaip daugumoje kitų RPG žaidimų. Fire Emblem ( „Ugnies emblema“) – ėjimų strategijos RPG kompiuterinių žaidimų serija, pradėta kurti 1990 m. Japonijos „Intelligent Systems“ žaidimų studijos išskirtinai „Nintendo“ žaidimų platformoms.
Apie žaidimus
Iki 2015 m. visus serijos žaidimus kūrė Japonijos „Intelligent Systems“ kompanija, išleido „Nintendo“. Žaidimų siužetas panašus: pramanytoje planetoje yra žemynas, suskirstytas į kelias valstybes. Viena valstybė užpuola kitą ar kitas ir žaidimo herojams reikia apginti ir išvaduoti Tėvynę. Žaidime svarbų vaidmenį atlieka dramatiška istorija. Atskirų žaidimų veikėjai ir vietovės kartais kartojasi, bet kiekvieną kartą naujo žaidimo istorija yra unikali. Ilgainiui žaidimų kompiuterinė grafika tobulėjo, atsirado vaizdo intarpų, paaiškinančių žaidimo siužetą. Dialogai tarp herojų vaizduojami tekstu vaizdalaukyje. Herojai vaizduojami anime tipo grafika. Žaidimų laikmetis imituoja viduramžius: kovojama kardais, karo kirviais, ietimis.
Iki 2002 m. serijos žaidimai buvo leidžiami tik Japonijos rinkai. „Fire Emblem: Rekka no Ken“ žaidimas tapo pirmuoju, išleistu 2003 m. Vakarų rinkoms pavadinimu „Fire Emblem“. Pirmasis serijos žaidimas 2008 m. perdirbtas ir išleistas pavadinimu „Fire Emblem: Shadow Dragon“. 2010 m. tik Japonijoje išleistas „Fire Emblem: Shin Monshō no Nazo: Hikari to Kage no Eiyū“ „Nintendo DS“ platformai, kuris yra 1994 m. žaidimo „Fire Emblem: Monshō no Nazo“ perdirbinys. Prieš 2012 m. „Fire Emblem Awakening“ pasirodymą buvo svarstoma nutraukti žaidimų seriją dėl prastų pardavimų, tačiau „Fire Emblem Awakening“ pardavimai žymiai viršijo lūkesčius. Ankstyvuosius serijos žaidimus galima žaisti naujesnėmis „Nintendo“ konsolėmis.
Žaidimų serija
Pagrindinių žaidimų serija:
Šventelė
Šventelė – buvęs kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Švenčionėlių.
Vengrijos futbolo varžybos 2019–2020 m.
Vengrijos futbolo varžybos 2019–2020 m.
Finalo rungtynės
---
Šventininkai (Pagiriai)
Šventininkai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, netoli Pagirių.
Alma Radvilė
Alma Radvilė (g. 1970 m. rugpjūčio 25 d., Survilai, Raseinių raj. – m. 2022 m. gruodžio 18 d.) – medikė, edukologė, socialinė pedagogė-metodininkė, valstybės tarnautoja, visuomeninkė.
Biografija
A. Radvilė gimė 1970 m. rugpjūčio 25 d. Raseinių rajono Ariogalos apylinkės Survilų kaime Bronės ir Česlovo Radvilavičių šeimoje. Baigusi Ariogalos vidurinę mokyklą (dabar – Ariogalos gimnazija) 1991 m. baigė Kauno aukštesniąją medicinos mokyklą ir įgijo medicinos felčerės specialybę.
2001 m. baigė Vilniaus pedagoginį universitetą ir įgijo edukologijos bakalauro laipsnį, pradinių klasių mokytojo kvalifikaciją.
2003 m. ten pat įgijo edukologijos (socialinių institucijų vadybos) magistro laipsnį. 1991–1994 m. dirbo Raseinių rajono Požečių felčerių punkto vedėja. 1996–2002 m. – Raseinių rajono Butkiškės pradinės mokyklos pradinių klasių mokytoja. 2002–2005 m. – Raseinių rajono Skaraitiškės pagrindinės mokyklos direktorė.
Siretas
Svarbiausi intakai: Birladas (kairysis), Sučiava, Moldova, Bistrica, Trotušas, Putna, Buzeu (dešinieji). Upės žemupys laivuojamas. Miestai, įskūrę prie Sireto ar jo slėnyje: Storožinecas (Ukraina), Siretas, Paščanis, Romanas, Bakeu, Adžudas, Merešeštis, Galacis.
Antikiniais laikais Siretas buvo žinomas Hierasus pavadinimu.
Priekulės spaustuvė
Priekulės prieglaudos spaustuvė – spaustuvė ir pirmoji Lietuvos poligrafininkų mokykla Priekulėje, veikusi 1865–1918 m.
Istorija
XIX a. šeštojo dešimtmečio pradžioje kunigu praktikantu į Priekulę paskirtas Johanas Frydrichas Šrėderis (1829–1906) dar ėjo mokytojo pareigas ir vadovavo privačiai mokyklai, o 1854 m. įkūrė „globos“ draugiją. 1856 m. pradėjo veikti prieglauda. Į Elniškės kumetyne įsikūrusią prieglaudą iš pradžių buvo priimti 6 berniukai ir tiek pat mergaičių. Visi prieglaudos auklėtiniai buvo lietuviai. Prieglaudos įkūrėjas išmoko lietuviškai, pirko pigius spaustuvės įrengimus ir pradėjo našlaičius mokyti amato, tikėdamasis iš spaustuvės gauti pajamų, reikalingų prieglaudai išlaikyti, o jaunuolius parengti savarankiškam gyvenimui.
1865 m. spaustuvė pradėjo veikti. Netrukus mokytis amato įstojo būsimieji lietuvių spaudos darbuotojai Mikelis Kybelka, Martynas Šernius, Jurgis Traušys. Prieglaudos auklėtiniai buvo mokomi lietuvių kalbos, o kadangi mokymui trūko vadovėlių, F. Šrėderis pats parengė du vadovėlius. Netrukus prieglaudos gyventojai išmoko knygrišystės. Elniškės prielauda pasidarė per maža ir Šrėderis jai nupirko ūkį Gropiškiuose.
„Keleivio iš Karaliaučiaus“ redaktorius Frydrichas Kuršaitis savo laikraštyje gyrė F. Šrėderio darbus, reklamavo jaunuosius spaustuvininkus ir skatino pirkti jų leidinius. Jo bute buvo įrengtas Priekulės knygų bei laikraščių sandėlis. 1875 m. „Lietuviškų kalendrų“ tiražas priartėjo prie 1500 egzempliorių.
Už nuopelnus švietimui F. Šrėderiui buvo pasiūlyta dirbti Klaipėdos apskrities karališkuoju mokyklų inspektoriumi. 1875 m. spaustuvė parduota J. Traušiui. Traušio šeimininkavimo metais Priekulės spaustuvėje buvo spausdinami 8 laikraščiai, pasirodė 209 knygos, išleista daug vadovėlių. Norėdamas prisivilioti pirkėjų, prenumeratorių, J. Traušys pirmasis Mažojoje Lietuvoje pradėjo leisti knygas dalimis kaip nemokamą laikraščių priedą. Baigus spausdinti knygą, prenumeratoriui būdavo atsiunčiamas antraštinis lapas ir skaitytojas, pats įsirišęs knygą, be išlaidų papildydavo savo biblioteką.
1918 m. Priekulės spaustuvė uždaryta. 1865–1918 m. joje išspausdintos 257 knygos, leisti 9 laikraščiai, daug smulkių leidinių – beveik tiek pat, kiek visos 19 Klaipėdos spaustuvių išleido per šimtmetį. Du trečdalius spaudinių sudarė religinė literatūra, bet pasirodė ir apie 30 visuomeninio bei istorinio pobūdžio brošiūrų, 49 kalendorių knygutės.
Slydlenčių sportas
thumb Slydlenčių sportas  – ekstremalus vandens sportas, banglenčių sporto atmaina. Skirtingai nuo banglenčių, slydlentės yra mažesnės ir neturi pelekų. Slydlentininkai siekia pagauti lūžtančią bangą ir nuslysti kuo tolesnį atstumą išlaikydami lygsvarą. Skirtingai nuo kitų vandens sporto šakų – slydlenčių sporte veiksmas vysta palei pakrantę. Labiausiai paplitęs Šiaurės Amerikoje, bet praktikuojamas ir Vakarų Europoje, Australijoje ir Pietų Amerikoje. Populiarus sportas paplūdimiuose, kuriuose uždraustas įprastas banglenčių sportas dėl ryklių atakų.
Vandens patranka
thumb|right|250px|Vandens patrankos naudojimas [[2001 m. Vokietijoje]] Vandens patranka – įrenginys, kuris paleidžia stiprios srovės ir spaudimo vandens srovę. Įprastai šie įrenginiai naudojami gesinant gaisrus ir tramdant riaušes.
Ugnies gesinimas
Pirmą kartą vandens patrankos buvo naudojamos tik gaisriniuose kateriuose gesinant gaisrus. Pirmasis toks kateris pradėjo veiklą Niujorke 1891 m., o Los Andžele 1919 m.
Riaušių malšinimas
Vandens patrankos riaušių malšinimui pradėtos naudoti Vokietijoje trečiame XX a. dešimtmetyje.
Logistikos batalionas (Geležinis Vilkas)
Pėstininkų brigados „Geležinis Vilkas“ Logistikos batalionas – Lietuvos kariuomenės dalinys, esantis Lietuvos kariuomenės Sausumos pajėgų Pėstininkų brigados „Geležinis Vilkas“ sudėtyje. Dalinys dislokuotas Rukloje, Jonavos r.
Pagrindinės Logistikos bataliono funkcijos – logistinės paramos teikimas Pėstininkų brigados „Geležinis Vilkas“ vienetams, su tikslu apginti Lietuvos Respublikos teritoriją ir nepriklausomybę.
Logistikos bataliono užduotys:
Istorija
2012 m. reorganizavus Mechanizuotosios pėstininkų brigados „Geležinis Vilkas“ Kunigaikščio Vaidoto tiesioginės paskirties logistikos batalioną į mechanizuotąjį pėstininkų batalioną, buvo suformuota MPB „Geležinis Vilkas“ vadovybės Logistikos kuopa. Jos pagrindu 2018 m. gruodžio 3 d. įsteigtas Logistikos batalionas.
Gylių IV tvenkinys
Gylių IV tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Raseinių rajone, 6,5 km į šiaurės rytus nuo Viduklės, Gylių kaime. Sudarytas užtvenkus Upės upę (Šešuvies intakas) jos aukštupyje 48 km nuo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,15 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 126,3 m. Krantai neaukšti. Šiaurvakariniai krantai apaugę medžiais ir krūmais. Pasroviui iškart telkšo Gylių III tvenkinys.
Šventupiai (reikšmės)
Šventupiais vadinami kaimai:
Belgrado oro uostas
Belgrado oro uostas (IATA: BEG, ICAO: LYBE) – tarptautinis oro uostas Belgrade. 2006 m. oro uostui suteiktas Nikolos Teslos vardas. Tai didžiausias ir labiausiai apkrautas Serbijos oro uostas, esantis 18 km nuo Belgrado, Surčino opštinoje, Sremo regione. Nuo 2018 m. gruodžio oro uostą valdo bendrovė Belgrade Airport d.o.o.
Oro uostas yra didžiausios Serbijos oro bendrovės Air Serbia pagrindinė bazė, čia taip pat yra viena pagrindinių Wizz Air bazių. Oro uostu naudojasi oro taksi įmonės Air Pink, Eagle Express ir Prince Aviation.
Pirmieji oro uostai
Pirmasis (improvizuotas) aerodromas Belgrade atsirado 1910 m. karinių pratybų teritorijoje Banicoje. Jame treniravosi tokie Serbijos aviacijos pionieriai kaip Simonas, Maslenkovas, Vidmaras ir Čermakas. 1912 m. pradžioje, vykstant karui prieš Osmanų imperiją Banicoje pastatytas pirmasis medinis angaras, kurį suplanavo ir pastatė Mihailo Mercepas. 1914 m. Banicos oro uostas tapo Serbijos oro pajėgų eskadrilės ir aerostatų kuopos baze. Po karo oro uostas naudotas pašto pervežimui maršrutais Novi Sadas - Belgradas - Nišas - Skopjė ir Belgradas - Sarajevas - Mostaras.
Serbija buvo viena iš pirmųjų valstybių, kurios pasirašė 1919 m. Paryžiuje sudarytą Oro tranporto konvenciją. Buvo suplanuota statyti oro uostą netoli Belgrado, kuris turėjo tapti tarptautinio Serbijos oro transporto susisiekimo centru. Vieta tiems laikams milžiniško oro uosto statybai buvo rasta šalia Pančevo miesto.
Pirmasis lėktuvas iš užsienio naujai atidarytame oro uoste nusileido 1923 m. kovo 15 d. Tai buvo iš Paryžiaus atskridęs bendrovės Compagnie franco-roumaine de navigation aérienne lėktuvas. Tų pačių metų rugsėjo 2 d. įvyko pirmasis naktinis skrytdis iš Belgrado į Bukareštą. Iki 1926 m. iš Belgrado oro uosto ėmė skraidyti daugybė įvairių bendrovių lėktuvų, kurie jungė sostinę ne tik su Europos miestais, bet ir Artimaisiais bei Tolimaisiais Rytais.
2017 m. pasaulio stendinio šaudymo čempionatas
2017 m. pasaulio stendinio šaudymo čempionatas – 37-asis geriausių pasaulio stendinio šaudymo sportininkų čempionatas, kuris vyko rugsėjo 1 d. – rugsėjo 11 d. Rusijos sostinėje Maskvoje.
Udzela
Ùdzela (arba Udelas, ) – agromiestelis Gluboko rajone (Vitebsko sritis, Baltarusija), 10 km į šiaurės vakarus nuo Gluboko.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir seniūnija, priklausę Verchniajės valsčiui, veikė katalikų parapija, Korsakų dvarvietė.
K2-136 d
K2-136 d (taip pat K2-136 A d, EPIC 247589423 d, LP 358-348 d ) – egzoplaneta, skriejanti apie K spektrinės klasės žvaigždę K2-136 A (viena iš dvinarės žvaigždės komponenčių), esančią Tauro žvaigždyne, Hiadų spiečiuje. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 193,7 šviesmečio (59,4 parseko).
K2-136 d yra vadinamoji superžemė. Planeta yra ~2,7 karto masyvesnė už Žemę, o jos spindulys – apytikriai 1,45 karto didesnis. Apie savo žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per ~25,58 paros, jos orbitos ekscentricitetas – 0,14 (-0,09 +0,13). K2-136 d skrieja per arti savo žvaigždės, kad patektų į K2-136 sistemos gyvybės zoną. Temperatūra šioje planetoje siekia apie 373 K.
Apie K2-136 d atradimą pranešta 2017 m. Planeta aptikta tranzitų metodu. Be K2-136 d, K2-136 sistemoje atrastos dar dvi planetos – K2-136 b bei K2-136 c (2020 m. duomenimis).
Pablo Ríos Freire
Pablas Riosas Freirė ( g. 1985 m. balandžio 22 d.) – Ispanijos futbolo specialistas, futbolo treneris. Įgijęs UEFA PRO licenciją.
Trenerio darbas
Trenerio karjerą pradėjo 2007 m. „Atlético de Madrid“ futbolo mokyklose, o 2008 m. perėjo į CD Leganés. Šiame klube dirbo nuo 2008 iki 2010 m.
2010 m. pasirašė sutartį su „CD Nuevo Boadilla“ ir dirbo treneriu du sezonus.
2012 m. perėjo į Getafe CF, 2012–2015 m. dirbo jaunimo futbolo komandose.
2015 m. išvyko į Kiniją. Dirbo įvairių klubų akademijose: PS United, Sichuan Jiuniu Football Club, Wenzhou Provence ir Chongqing Liangjiang Athletic jaunimo komandų treneriu. Kinijoje praleido penkis metus.
2020 m. dėl pandemijos grėsmių ir koronaviruso protrūkio, grįžo į Ispaniją.
2021 m. pasirašė sutartį su Be1 NFA (Lietuva). Tuo metu ekipa rungtyniavo Antroje lygoje. Ispanui tapus treneriu komanda laimėjo 14 iš 15 rungtynių. Nuo 2022 m. sezono BE1 ekipa rungtyniavo Pirmoje lygoje. Sezonas buvo sėkmingas ir komanda pretendavo į medalius, tačiau galutinėje rikiuotėje liko ketvirti. 2023 m. sezonas klostėsi nepalankiai, o įpusėjus pirmenybėms Be1 buvo turnyrinės lentelės viduryje. 2023 m. rugpjūčio pradžioje tapo žinoma, kad ispanas palieka komandą. Naujuoju treneriu tapo portugalas Miguel Machado.
Jonas Sirvydis
Jonas Sirvydis (g. 1936 m. vasario 4 d.) – vadybininkas, AB „Achema“ generalinis direktorius, inžinierius, chemijos pramonės veikėjas, Jonavos rajono garbės pilietis.
Biografija
Nuo 1943 m. iki 1951 m. mokėsi Obelių vidurinė mokykla (Rokiškio rajonas), nuo 1961 m. iki 1966 m. – Kauno politechnikumo (Kaunas) Automobilių remonto ir eksploatacijos fakultete, įgijo techniko kvalifikaciją ir vidurinį išsilavinimą. Nuo 1966 m. iki 1972 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Mašinų gamybos fakultete baigė mašinų gamybos technologijos specialybę, įgijo inžinieriaus-mechaniko kvalifikaciją.
Nuo 1951 m. iki 1958 m. Nibeginsko miškų pramonės kombinatas „Tomles” (Tomsko sritis, Rusija) vairuotojas, nuo 1961 m. iki 1964 m. Rokiškio autotransporto kontoros (Rokiškis) vairuotojas, meistras, mechanikas.
Nuo 1964 m. iki 1968 m. Jonavos azotinių trąšų gamyklos (Jonava) Transporto skyriaus mechanikas, nuo 1968 m. iki 1972 m. VĮ „Azotas” Amoniako gamybos oro skaidymo cecho Deguonies pripildymo stoties viršininkas, Angliarūgštės cecho viršininko pavaduotojas (1972 m.), nuo 1972 m. iki 1975 m. Centralizuoto remonto cecho Gamybinio dispečerinio biuro viršininkas, nuo 1975 m. iki 1986 m. VĮ „Azotas” Remonto mechaninės gamybos (RMG) viršininko pavaduotojas gamybai, nuo 1986 m. iki 1990 m. RMG viršininkas, nuo 1990 m. iki 1991 m. VĮ „Azotas” vyriausiasis inžinierius, nuo 1991 m. iki 1992 m. AB „Achema“ technikos direktorius, nuo 1992 m. iki 1994 m. l.e. p. generalinis direktorius, nuo 1994 m. iki 1999 m. viceprezidentas.
Lietuvos chemijos pramonės įmonių asociacijos prezidentas, Kauno krašto pramonininkų ir darbdavių asociacijos viceprezidentas, Lietuvos pramonininkų konfederacijos (LPK) prezidiumo narys, LPK importo-eksporto komiteto narys, Kauno prekybos pramonės ir amatų rūmų viceprezidentas pramonės reikalams, KTU komiteto narys, Lietuvai pagražinti draugijos Jonavos skyriaus pirmininkas. Nuo 2007 m. „Jonų Respublikos“ Prezidentas (Jonavoje švenčiamų Joninių metu).
Vedęs. Žmona Jūratė, vaikai – Violeta ir Evaldas. anūkai - Ieva, Greta, Gustė, Jonas ir Ugnė
Šventupiai (Akmenė)
Šventupiai – kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Alkiškių, prie Šventupio ir kelio.
Lauksminiškių tvenkinys
Lauksminiškių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Raseinių rajone, 2 km į šiaurės vakarus nuo Viduklės miestelio. Sudarytas užtvenkus Ringės upelį (Kerupio intakas, Apusino baseinas) 0,43 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,13 km, plotis – iki 0,05 km. Altitudė 89,8 m. Krantai vietomis aukštoki, apaugę medžiais. Į vakarus stūkso miškelis, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai, pievos. Šalia įsikūręs Lauksminiškių kaimas.
Kanklės (ansamblis)
Skriaudžių ansamblis „Kanklės“ – vienas seniausių Lietuvos folkloro ansamblių, įkurtas Prano Puskunigio 1906 m. Skriaudžių kaime (dab. Prienų rajono savivaldybė). Nuo 2015 m. ansambliui vadovauja Elena Pečiulaitienė.
Veiklos pradžia
Yra žinoma, jog keli Skriaudžių apylinkių gyventojai dar XIX a. pasigamindavo kankles ir jomis grodavo, tačiau į ansamblį kanklininkai buvo suburti tik 1906 m. į kaimą atsikrausčiusio vargonininko, kanklių muzikos mokytojo Prano Puskunigio. Jis, išmokęs kankliuoti dar jaunytėje, to mokė ir Skriaudžių jaunimą. Deja, gana greitai buvo pakviestas mokyti bei vadovauti kanklininkams Kaune ir išvyko iš kaimo.
1920 m. – 1929 m. ansambliui vadovavo P. Puskunigio mokinys Antanas Degutis, jo repertuarą praplėtęs savo kurtomis dainomis bei subūręs dainininkių grupelę. Jam vadovaujant ansamblis tapo gerai žinomas, surengė daug koncertų, dalyvavo Pavasarininkų kongrese Kaune. 1929 m. jam baigus vadovauti veikla nutrūko.
1932 m. ansamblį atgavino Skriaudžių vargonininkas Stasys Yla. Po 1932 m. į Skriaudžius grįžo ir ansamblio įkūrėjas P. Puskunigis, tačiau jau buvo senas ir vadovavimą ansambliui perdavė Jurgiui Alenskui. Tuo metu vyko daug ansamblio koncertų, iš kurių žymiausi Kauno Radiofone ir 1938 m. Pavasarininkų kongrese Kaune.
Ansamblio veikla per II pasaulinį karą ir pokariu
Vėliau vadovavimą perėmė Antanas Degutis. 1956 m. spalį 11 kanklininkų ir 9 dainininkės dalyvavo kolūkio festivalyje. Pasirodyti imta vis dažniau -  prasidėjo išvykos į Lietuvos radiją, televiziniai koncertai, dalyvavimas konkursuose bei Dainų šventėse. Vienas ansamblio globėjų profesorius Pranas Stepulis pasiūlė ansamblyje suburti ir vyresnių žmonių šokėjų grupę. Jai vadovavo Birutė Bučelienė.
1962 m. A. Degutis Skriaudžių mokykloje pradėjo kankliuoti mokyti jos auklėtinius. Šią veiklą galima laikyti Kankliukų (vaikų) ansamblio ištakomis.
1978 m. ansamblio vadovu tapo P. Puskunigio sūnus Leonas. Aktyviai koncertuota, repertuare atsirado daug Prano ir Leono Puskunigių kūrinių. Tais pačiais metais kanklių ansamblio dainininkus pradėjo mokyti Jaunius Vylius, 1979 m. perėmęs vadovavimą visam ansambliui.
Jis išsaugojo Puskunigių kūrybą, tačiau į programą įtraukė ir vietinių dainininkų (ypatingai Adelės Kazlauskienės) pateiktas dainas, mokė kankliuoti naujus narius. 1984 m. Kultūros ministerija suteikė ansambliui pavadinimą  – Liaudies ansamblis „Kanklės“.
1988–1991 m. ansambliui vadovavo muzikologas Arvydas Karaška. Ansamblis 1991 m. vasario 3 d. koncertavo Seimo rūmų gynėjams.
Veikla atkūrus Nepriklausomybę
1991 m. vadove tapo ansamblietė Onutė Patronaitienė. Ansamblio kūriniai dažnai buvo paverčiami ir mini-spektakliais su savo siužetais.
2006 m. „Kanklės“ laimėjo „Aukso paukštę“, prestižinį Lietuvos kultūros centro ir Pasaulio lietuvių dainų šventės fondo apdovanojimą, geriausio tradicinių liaudies instrumentų ansamblio nominaciją. 2006 m. ansamblis šventė savo gyvavimo šimtmetį (1906–2006 m.).
2009 m. – 2014 m. kolektyvui vadovavo Edmundas Gumuliauskas, daug koncertuota, taip pat ir užsienyje.
Nuo 2015 m. ansambliui vadovauja Elena Pečiulaitienė. Pradėjusi vadovauti ansambliui daug dėmesio skyrė naujiems nariams įtraukti į ansamblį, viešinti jo veiklą.
Kanklių meistrai
Ansambliui kanklės visą gyvavimo laiką buvo svarbūs suvalkietiškų  kanklių meistrai. Pirmasis jų buvo P. Puskunigis, iš jo gaminti kankles išmoko ir J. Alenskas, Kajetonas Naudžius bei kiti Skriaudžių kanklių meistrai.
Šventvakariai
Šventvakariai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 3 km nuo Priekulės.
Iščelna
Ìščelna  – kaimas vakarų Baltarusijoje, Gardino srityje, Ščiutino rajone, Mažeikavos apylinkėje. Yra 12 km į šiaurės rytus nuo Ščiutino, 4 km į pietvakarius nuo Didžiosios Mažeikavos, prie Iščalniankos upelio. Yra katalikų Švč. Trejybės bažnyčia (1758 m.) su saulės laikrodžiu, dvaro parkas (XIX a.). Netoli kaimo yra kreidos telkinys.
Istorija
Kaimas išaugo prie Lydos–Gardino vieškelio. Minimas nuo 1514 m., kai Lietuvos pakamaris Andrejus Davainovičius čia pastatydino bažnyčią. 1547 m. Iščelnai suteiktas miestelio statusas. 1573 m. Stanislovas Davaina prie bažnyčios valdos prijungė 3 kaimus. Bažnyčia kelis kartus perstatyta. Dabartinis pastatas atsirado valdant Juozapui Valai. 1758 m. veikė parapinė mokykla. Iščelnos dvarą valdė Limontai, Višniavieckiai, Palupiatai, Radzimo-Franckevičiai, Skarbek-Važinskiai.
Lenkmečiu buvo Ščiutino apskrities (iki 1929 m. – Lydos apskrities) Ščiutino valsčiuje, veikė mokykla, plytinė.
Remigija Nazarovienė
Remigija Nazarovienė (gimė kaip Sablovskaitė; 1967 m. birželio 2 d. Ašchabade, Turkmėnijoje) – Lietuvos daugiakovininkė ir olimpinės rinktinės narė. Pasaulio atletikos čempionate pelnė bronzą. Šiuo metu treniruoja daugiakovininkus Estijoje.
Rimkai (Pastovys)
Rimkai – kaimas Pastovių rajone (Vitebsko sritis, šiaurės Baltarusija), 10 km į pietvakarius nuo Šarkauščinos.
Proškava
Proškava – agromiestelis Gluboko rajone (Vitebsko sritis, šiaurės Baltarusija), 8 km į pietvakarius nuo Prazarokų.
Rimkai (Pastovys)
Istorija
1839 m. pastatyta stačiatikių cerkvė. XIX a. pabaigoje kaimas priklausė Palavos seniūnijai (Pastovių valsčius), čia veikė parapinė mokykla. Vietovę valdė grafai Pšezdzeckiai.
Proškava
Istorija
XIX a. kaimas priklausė Ziabkų seniūnijai (Prazarokų valsčius), buvo neparapinė katalikų bažnyčia.
KK Ataka
Kazlų Rūdos SC-„Ataka“ – mėgėjų krepšinio klubas iš Kazlų Rūdos, dalyvaujantis Regionų krepšinio lygos čempionate. Klubas oficialiai įkurtas 2020 m. Tiesa, prieš tai Gintaro Labučio vadovaujama KK „Atakos“ ekipa varžėsi Marijampolės mėgėjų krepšinio pirmenybėse, tačiau 2020-2021 m. sezone nutarė žengti į aukštesnė lygį ir tapti profesionaliu klubu.
Debiutinis sezonas susiklostė itin sėkmingai - reguliariajame sezone SC-„Atakos“ atstovai savo grupėje užėmė pirmą vietą, o 2021 m. balandžio viduryje Prienų arenoje vykusiame RKL B diviziono finalo ketverte pateko į finalą ir ten pralaimėję Jurbarko „Jurbarko“ komandai iškovojo sidabro medalius.
Konstiantynas Šulcas
Konstantinas Šulcas arba Kostiantynas Šulcas (g. 1993 m. birželio 24 d.) – Ukrainos futbolininkas, gynėjas.
Karjera
Šulcas gimė Ukrainoje, Chersono mieste. Odesos „Černomoreco“ futbolo mokyklos auklėtinis. Jo pirmoji komanda buvo gimtojo miesto Chersono „Osvitas“.
„Gorniako-Sporto“ klubas
2013 m. pasirašė pirmą profesionalią sutartį su Ukrainos Antroje lygoje (trečios pakopos) žaidusia Komsomolsko „Gorniako-Sporto“ komanda. Tais metais ši ekipą tapo Antros lygos nugalėtojais. Vėliau ši komanda žaidė Pirmoje lygoje. Už šią komandą sužaidė 11 rungtynių Antroje lygoje ir 30 Pirmoje lygoje.
FK Atlantas
2017 m. sausio mėn. atvyko į Lietuvą ir tapo Klaipėdos „Atlanto“ nariu.
FC Džiugas
Vėliau buvo nuomojamas „Džiugo“ klubui. Rungtyniavo Pirmoje lygoje. 2019 m. Pirmoje lygoje už Džiugo ekipą sužaidė 28 rungtynes ir pasižymėjo keturiais įvarčiais. Pagal aikštėje praleistą laiką jis buvo daugiausiai minučių sužaidęs žaidėjas. Marškinėlių numeris buvo 24 (dvidešimt keturi).
2020 m. sausį pranešta, kad Šulcas ir toliau atstovaus „Džiugo“ klubui.
2021 m. gegužės 27 d. rungtynėse prieš FK Sūduva pasižymėjo solidžiu žaidimu ir buvo išrinktas į simbolinę XVI (16) turo rinktinę. Telšiškiai 2:1 palaužė čempionato lyderius.
2021 m. rugpjūčio 6 d. rungtynėse prieš Kėdainių „Nevėžį“ pasirodė po keitimo 75 min., o pačioje rungtynių pabaigoje (87 min.) pelnė įvartį. Galutinis rungtynių rezultatas 2:0 telšiškių naudai. Tai buvo pirmasis žaidėjo įvartis atstovaujant „Džiugo“ klubui A lygoje.
2021 m. gruodžio 21 d. pranešta, kad žaidėjas palieka klubą ir grįžta į gimtinę. Žaidėjas prie „Džiugo“ klubo prisijungė 2017 m. nuomos pagrindais iš Klaipėdos „Atlanto“. „Džiugo“ klubui atstovavo penkerius metus ir sužaidė 128 rungtynes, per kurias pelnė 13 įvarčių. 2021 m. „Optibet A lygoje“ sužaidė 34 rungtynes, pelnė 2 įvarčius bei atliko 2 rezultatyvius perdavimus.
2022 m. gegužę grįžo į Lietuvą. Gegužės 21 d. pasirodė po keitimo rungtynėse prieš FC Hegelmann.
2023 m. vasario mėn. tapo žinoma, kad žaidėjas palieka „Džiugo“ klubą.
FK Banga
2023 m. birželio mėn. tapo „Bangos“ klubo nariu. 2023 m. birželio 25 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš „Panevėžio“ klubą.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Kita veikla
2023 m. birželio mėn. įgijo UEFA C trenerio licenciją.
2011 m. riaušės Anglijoje
thumb|right|250px|Ugniagesiai gesina riaušininkų padegtą gyvenamąjį namą [[Totenamas|Totename]] '''2011 m. riaušės Anglijoje''' vyko šalies sostinėje ir kituose miestuose 2011 m. rugpjūčio 6 d. – rugpjūčio 10 d. Riaušės kilo po rugpjūčio 4 d. Totename policijos nušauto Mark Duggan. Pasak policijos pranešimų, ji atliko sulaikymo operaciją, kurios metu Duggan buvo ginkluotas ir priešinosi pareigūnams, todėl įvyko susišaudymas.
Rugpjūčio 6 d. apie 200 Totenamo gyventojų ir Duggan giminaičių išėjo į gatves protestuodami prieš policijos veiksmus. Kai kurie protesto dalyvių tapo agresyvūs ir pradėjo masines riaušes. Per kelias kitas dienas neramumai ir riaušės pasklido po įvairias Londono miesto dalis, o dar vėliau – kitus Didžiosios Britanijos miestus (Birmingamą, Liverpulį, Bristolį, Mančesterį, Notingemą ir kt.).
Po keturių riaušių dienų aukų skaičius siekė 4, apie 16 civilių sužeistų, 111 sužeistų policijos pareigūnų, o areštų skaičius – 1 100.
Rugpjūčio 9 d. Didžiosios Britanijos premjeras David Cameron pranešė, kad į Londono gatves bus išleista apie 16 000 policijos pareigūnų tvarkai palaikyti. Taip pat buvo pranešta, kad policijai yra suteikta teisė tramdyti riaušininkus guminėmis kulkomis ir vandens patrankomis.
Rugpjūčio 11 d. šalies parlamentas suruošė skubų įvykių aptarimą.
Didžiosios Britanijos draudimo bendrovių asociacija apskaičiavo, kad patirti nuostoliai gali siekti 200 milijonų svarų sterlingų.
Rugpjūčio 12 d. JK policija pranešė, kad per tris dienas yra suėmusi daugiau nei 1 000 žmonių ir apie 600-ams yra pateikti kaltinimai.
Rugpjūčio 13 d. pagrindiniuose JK miestuose policija žymiai padidino savo pajėgas. Šalies ministras pirmininkas D. Cameron pranešė, kad buvęs Niu Jorko ir Los Andželo policijos vadas William J. Bratton bus ministro kabineto patarėju šių įvykių klausimu.
Plimuto kolonija
Plimuto kolonija buvo anglų Šiaurės Amerikos kolonija, egzistavusi nuo 1620 iki 1691 metų. Pirmoji gyvenvietė kolonijoje buvo Naujojo Plimuto miestas. Kolonijos vietovę anksčiau ištyrė ir pavadinimą jai davė kapitonas Džonas Smitas. Gyvenvietė, kuri anksčiau buvo Plimuto kolonijos sostinė, yra dabartinis Plimuto miestas, Masačiūsetso valstijoje. Savo egistencijos viršūnėje, Plimuto kolonija užėmė didžiąją dalį dabartinės pietryčių Masačiūsetso valstijos žemių.
Plimuto kolonijoje atsirado Padėkos dienos tradicija.
Sablatnig SF-8
„Sablatnig SF-8“ buvo Pirmojo Pasaulinio karo metais Vokietijos Imperijos įmonės Sablatnig Flugzeugbau GmbH gamintas mokomasis hidroplanas.
Šis modelis buvo specialiai sukurtas kaip jūrinis mokomasis orlaivis.
„SF-8“ buvo panašus į ankstesnius firmos modelius: tradicinės komponuotės dvivietis biplanas su atviromis kabinomis ir skirtingo ilgio sparnais.
Eksploatacijos istorija
1917 m. pabaigoje Vokietijos jūrų laivynas užsakė tris vienetus bandymams (serijiniai Nr. 2020–2022). Orlaiviai užsakovui buvo pateikti kitų metų sausio 17 d.
Orlaivius išbandžius Varnemiundės poligone ir sulaukus teigiamų įvertinimų, karinis jūrų laivynas užsakė pagaminti 33 vnt. Jiems buvo rezervuoti numeriai nuo 6001 iki 6030.
Nėra duomenų kiek orlaivių buvo pagaminta ar pristatyta iki karo pabaigos, tačiau manoma, kad buvo pagaminta bent 3.
Specifikacijos
Techniniai duomenys
Šventragiai
Etimologija
thumb|left|[[Šventragių ąžuolas nuo kelio]]
Pasakojama, kad po Šventragių ąžuolu buvo kūrenama šventoji ugnis ir iš čia trimituojama šventu ragu kviečiant į apeigas.
Istorija
XVI a. pabaigos – XVII a. istorijos dokumentai rodo, kad Šventragiuose būta krikščioniškus vardus ir nepaprastą – Šventragių pavardę turinčių gyventojų.
Zaračanai (Breslauja)
Zaračanai – viensėdis šiaurės Baltarusijoje, 5 km į pietus nuo Ikaznės, Uklios ežero vakarinėje pakrantėje.
Istorija
XIX a. vietovė priklausė Varapanščynos valsčiui, greta jos buvo valsčiaus centras. Viensėdis buvo Zainavos seniūnijoje, čia gyveno 12 stačiatikių.
Švepeliai
Švepeliai (arba Švepliai) – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 16 km nuo Dovilų, tuoj į pietus nuo Jakų, prie kelio. Dalis kaimo prijungta prie Klaipėdos miesto.
Andrejus Zygmantovičius
Andrejus Zygmantovičius (g. 1962 m. gruodžio 2 d. Minske) – buvęs Baltarusijos futbolininkas, futbolo treneris.
Biografija
Žaidėjo karjerą pradėjo Dinamo Minsk komandoje gynėju, su ja tapo TSRS čempionu. Žaidė TSRS ir Baltarusijos rinktinėse, 1990 m. pasaulio pirmenybėse įmušė įvartį į Kamerūno vartus. Už Baltarusijos rinktinę sužaidė 9 rungtynes. 1991/2 m. sezoną žaidė FC Groningen. 1993-1996 m. žaidė Santandero „Racing“ klube. 2001 m. pradėjo trenerio karjerą, 2007–2008 m. buvo FBK Kaunas vyr. treneris.
2016 m. spalio žemės drebėjimai centrinėje Italijoje
thumb|right|250px|Spalio 30 d. žemės drebėjimų vietos ir stiprumas '''2016 m. spalio žemės drebėjimai centrinėje Italijoje''' įvyko 2016 m. spalio 26 d. ir spalio 30 d. Pirmasis drebėjimas įvyko spalio 26 d. 19:11 val. vietos laiku netoli Selano miestelio centrinėje Italijoje. Šis smūgis siekė 5,5 Mw stiprumą ir vyko 10 km gylyje. Antrasis drebėjimas įvyko tą pačią dieną 21:18 vietos laiku ir buvo 6,1 Mw stiprumo. Šio drebėjimo epicentras buvo netoli Viso miestelio Markės regione.
Ragasnapiai krankliai
Ragasnapiai krankliai (Corvultur) – varninių (Corvidae) šeimos, varnų (Corvus) genties pogentė. Kita ornitologų dalis juos išskiria į visiškai atskirą varninių šeimos gentį.
2016 m. spalio žemės drebėjimai centrinėje Italijoje
Abu šie žemės drebėjimai įvyko tarp vietovių, kuriose buvo 2016 m. rugpjūčio ir 1997 m. drebėjimai – šioje vietoje stipresnių žemės drebėjimų nevyko 157 metus.
Ragasnapiai krankliai
Paplitimas
Ragasnapių kranklių pogentės dvi rūšys išplitusios rytų ir pietryčių Afrikos kalnuotose vietovėse.
2016 m. spalio žemės drebėjimai centrinėje Italijoje
Spalio 30 d. įvyko trečiasis žemės drebėjimas – jis siekė 6,5 Mw stiprumą ir buvo didžiausias žemės drebėjimas šalyje nuo 1980 m.
Ragasnapiai krankliai
Rūšys
Pogentėje dvi rūšys:
2016 m. spalio žemės drebėjimai centrinėje Italijoje
Žemės drebėjimų smūgiai buvo juntami ir sostinėje Romoje.
Ragasnapiai krankliai
Matmenys ir išvaizda
Ragasnapiai krankliai labai dideli, stambūs paukščiai. Varninių (Corvidae) šeimoje už juos didesnis tik paprastasis kranklys. Iš kitų varnų genties rūšių išsiskiria ypač stambiu snapu. Jų kojos gana ilgos, prisitaikiusios puikiai vaikštinėti žeme. Kūno plunksninis apdaras beveik visas juodas su rausvais, violetiniais atspalviais. Baltapakaušis ragasnapis kranklys nuo jam artimos rūšies stambesnis (kūno ilgis įskaitant uodegą iki 64 cm, svoris iki 1,5 kg. ) ir skiriasi ant pakaušio ir kaklo gale gerai pastebima, neįprastai atrodančia balta ar balsva dėme. Baltakaklio ragasnapio kranklio kaklo užpakalinėje dalyje pereinančioje į nugarą yra ryški balta dėmė.
2016 m. spalio žemės drebėjimai centrinėje Italijoje
Šių žemės drebėjimų pasekoje sugriuvo kai kurie pastatai, buvo nutrauktas elektros ir telefono ryšio tiekimas. Pagal oficialią ataskaitą, pirmųjų žemės drebėjimų metu žuvo vienas žmogus, patyręs širdies infarktą. Dar dvi moterys nuo širdies smūgių mirė spalio 30 d. žemės drebėjimų metu.
Ragasnapiai krankliai
Mityba
Ragasnapiai krankliai yra visalesiai ir maistui neišrankūs, nors daugiausiai minta gyvulinės kilmės maistu – smulkesniais stuburiniais ir bestuburiais, įskaitant skėriais, vabalais ir mėšle esančiomis jų lervomis, kirmėlėmis, žmonių išmetamomis maisto atliekomis, smulkiais ropliais. Neatsisako dvėselienos. Lesa ir augalinį maistą – grūdus, riešutus.
2016 m. spalio žemės drebėjimai centrinėje Italijoje
Žemės drebėjimų bangos
(Šaltinis: Istituto Nazionale di Geofisica e Vulcanologia)