cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jonas Dromantas (1927)
Biografija
1952–1965 m. ir 1975–1994 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, 1954–1964 m. Žemės ūkio mechanizacijos fakulteto dekanas. 1965–1975 m. Žemės ūkio mechanizacijos ir elektrifikacijos instituto (dab. Agroinžinerijos institutas) direktorius. 1970 m. technikos mokslų kandidatas. 1974–1983 m. docentas. 1975 m. spalio 10 d. – 1989 m. liepos 31 d. dešimtasis Lietuvos žemės ūkio akademijos rektorius. 1984–1990 m. Mašinų detalių ir žemės ūkio transporto bei kėlimo mašinų katedros vedėjas. Nuo 1984 m. profesorius.
Bvakė
Manchester City FC klubo gynėjas Kolo Touré bei jo broliai Yaya Touré ir Ibrahim Touré yra gimę Bvakėje.
Jonas Dromantas (1927)
Biografija
Nuo 1975 m. LKP revizijos komisijos narys, 1985–1990 m. LSSR AT deputatas.
Žemės ūkio enciklopedijos mokslinės redakcijos tarybos pirmininkas, Lietuviškosios tarybinės enciklopedijos mokslinės redakcijos tarybos narys, daugelio enciklopedijos straipsnių autorius ir konsultantas, nuo 1959 m. „Žemės ūkio“ žurnalo redakcijos kolegijos narys.
Bvakė
Broliški miestai
Buake miestas palaiko broliškų miestų santykius su šiais miestais:
Jonas Dromantas (1927)
Biografija
Palaidotas Kairėnų kapinėse Vilniuje.
Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritis – javų dorojimo technologijos ir grūdų džiovinimas. Vieno išradimo autorius (su kitais, 1968 m.). Analizavo ir tobulino žolės miltų agregato mechanizmus, pasiūlė jį naudoti grūdų džiovinimui. Parengė transporterių skaičiavimo metodiką, paskelbė mokslinių straipsnių.
1320 m.
1320 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Salantų apylinkė
Salantų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Salantų valsčiuje, bet iki 1950 m. panaikinta.
Masindis
Masindis  – miestas Ugandoje, tarp Kiogos ir Alberto ežerų. Rajono centras. Keliai į Kampalą, Gulu, Hoimą. Yro oro uostas. Į rytus nuo miesto, Nilo pakrantėje, yra Masindžio uostas. Regiono prekybinis centras. Cukraus pramonė. Veikia seniausias šalyje viešbutis (įkurtas 1923 m.). Rengiamos išvykos prie Merčisono krioklio.
Masindyje vyrauja njorų tauta, miestas yra buvusi Bunjoro karalystės sostinė.
Vengrijos futbolo varžybos 1952 m.
Vengrijos futbolo varžybos 1952 m.
2018 m. OFC moterų tautų taurė
2018 m. OFC moterų tautų taurė – OFC moterų tautų taurės turnyras, 2018 m. lapkričio 18 - gruodžio 1 d. vyksiantis Naujojoje Kaledonijoje. Turnyre dalaus 8 OFC narių. Šis čempionatas taip pat buvo atranka į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes.
Žvaigždė (simbolis)
Žvaigždė – vienas seniausių žmonijos simbolių, naudojamų daugelio šalių heraldikoje. Žvaigždė nuo seno simbolizavo amžinybę, o nuo XVIII a. – aukštus polėkius, amžinus ir nekintančius idealus (devizas Ad astra! – 'Į žvaigždes'). Nuo XVIII a. pabaigos pasidarė kelrodystės, laimės simboliu (posakis „gimęs po laiminga žvaigžde“). Heraldikoje žvaigždė dažnai buvo riterystės ženklas.
Žvaigždės skiriasi spindulių skaičiumi, taip pat kitais sandaros elementais.
Paprastoji margutė
Paprastoji margutė (Fritillaria meleagris) – lelijinių (Liliaceae) šeimos, Margutės (Fritillaria) genties augalų rūšis.
Ovalas
thumb|220px|right|Viena iš ovalo formų Ovalais vadinamos visos iškilosios geometrinės figūros, sudarytos iš apskritimo ar elipsės lankų ir tiesių atkarpų. Analogiškai šiuo vardu yra vadinamos visos automobilių lenktynių trasos, kurių schemos primena šią geometrinę figūrą, taip pat ir greitojo čiuožimo arenos.
Žvaigždė (simbolis)
Trikampio formos žvaigždė
Religinis ženklas, taip vadinama „visa matanti akis“, likimo, apvaizdos simbolis. Rusijos imperijoje naudotas caro Aleksandro I laikais, kai šis domėjosi mistika (1810-1825 m.), – buvo vaizduota ordinuose ir medaliuose, kuriais apdovanodavo 1812-1814 m. karo dalyvius.
Ovalas
Kaip atskiras ovalo atvejis, pažymėtina kiaušinio forma, dažniausiai naudojama norint apibrėžti ovalo sąvoką. Atsižvelgiant ir į kitus mėginimus apibūdinti ovalo sąvoką, galima apibrėžti šias tris ovalo savybes:
Žvaigždė (simbolis)
Trikampė žvaigždė
Trilypės vienybės – komunistai, socialistai, demokratai – simbolis Ispanijoje. Tokia žvaigždė naudota Ispanijos pilietinio karo (1936-1939) metų apdovanojimuose.
Trikampė žvaigždė pavaizduota ir Etiopijos medalyje „1941 m. Pergalės žvaigždė“ (Star of Victory 1941).
Keturkampė žvaigždė
Kelrodystės (šviesos nakties tamsoje) simbolis. Neretai siejamas su kryžiumi. Naudojama kai kurių šalių ordinuose. Keturkampė žvaigždė yra NATO simbolis. Ji taip pat įeina į JAV CŽV emblemą. Simbolizuoja pasirinkto kelio teisingumą, sėkmingą likimą.
Penkiakampė žvaigždė
Penkiakampė žvaigždė – apsaugos, saugumo simbolis, spėjama, atsiradęs Art. Rytuose, naudojama kaip karinės galios ir karo simbolis. Tai vienas seniausių simbolių Europos heraldikoje. Penkiakampės žvaigždės naudojamos ~35 pasaulio šalių vėliavose. Manoma, kad pirmosios tokios žvaigždės vėliavoje buvo žvaigždės naujai susikūrusių JAV vėliavoje 1777 m. Senai penkiakampes žvaigždes naudoja ir islamiškos valstybės. Čia pirmoji buvo Otomanų imperija (penkiakampė Otomanų vėliavoje atsirado apie 1844 m.), iš kurios tą vėliavą paveldėjo dabartinė Turkija. Taisyklinga penkiakampė žvaigždė, sudaryta iš susikertančių linijų, yra vadinama pentagrama ir yra vienas mistinių ir maginių simbolių. Tarybų Rusija penkiakampę žvaigždę ėmė naudoti kaip karinį simbolį 1918 m., kai ją padarė Raudonosios Armijos simboliu. Vėliau ši žvaigždė tapo ir Tarybų Sąjungos simboliu kaip priedas prie pjautuvo ir kūjo. Valstybės, pasirinkusios socialistinį vystymosi kelią, dažnai perimdavo ir simbolį penkiakampę žvaigždę (pvz., Kinija, Vietnamas). Penkiakampės žvaigždės buvo dažnos socialistinių valstybių ordinuose, karinėje emblematikoje.
Šešiakampė žvaigždė
Aptinkama senojoje heraldikoje, turi religinį atspalvį. Anksčiau naudota visur ten, kur reikėdavo žvaigždės. Astrologijoje tai buvo žvaigždės simbolis.
Dovydo žvaigždė
Dovydo žvaigždė – žvaigždė sudaryta iš dviejų lygiakraščių trikampių, dažnai – tuščiavidurių. Paprastai Dovydo žvaigždėje trikampiai įžiūrimi. Ji – sionistų judėjimo ir Izraelio valstybės simbolis. Todėl atsiradus Izraelio valstybei, kuri šį simbolį ėmė naudoti kaip pagrindinį, kitos pasaulio valstybės ėmė plačiau naudoti penkiakampes ir aštuonkampes žvaigždes. Šešiakampė žvaigždė iš dviejų linijinių trikampių vadinama ir heksagrama ir jos simbolinė prasmė nėra tapati Dovydo žvaigždės simbolikai.
Betliejaus žvaigždė
Betliejaus žvaigždė arba biblinė žvaigždė – pilnavidurė plokščia žvaigždė, kurią sudarantys trikampiai susilieję. Viduramžiais dailininkai ją piešdavo paveiksluose, vaizduojančiuose Kristaus gimimą Betliejuje ir atvykusius naujagimį aplankyti tris magus (Lietuvoje žinomus kaip Trys karaliai). Ši žvaigždė neturėjo jokio politinio ar nacionalinio atspalvio, todėl XVII-XIX a. jas mėgo savo simbolikoje naudoti įvairūs krikščioniški judėjimai, ypač Š. Amerikoje. Todėl XVIII a. pab. šešiakampė žvaigždė atsidūrė ir JAV herbe (virš erelio). Debesyje 13 žvaigždučių sudaro šešiakampę žvaigždę. Nuo XVI a. iki šių dienų šešiakampė žvaigždė naudojama kaip ordinų žvaigždė. Dabar ordinuose ir herbuose ji dažniausiai balta. Iki XX a. vidurio ji dažnai būdavo geltona ar auksinė. Geltonas Betliejaus žvaigždes sukompromitavo Hitlerio Vokietija, kurios valdomose teritorijose geltonas šešiakampes privalėjo nešioti žydai. Angliškai Star of Bethlehem ('Betliejaus žvaigždė') vadina paukštpienę, nes šio augalo žiedas primena baltą šešiakampę žvaigždę.
Kitokios šešiakampės žvaigždės
Šešiakampė žvaigždė, gauta sudedant ne trikampius, o trikampes žvaigždes, naudota Etiopijoje (pvz., kaip Karinės aviacijos lėktuvų emblema ar admirolų vėliavose )
Septynkampė žvaigždė
thumb|right|Septynkampės žvaigždės Australijos vėliavoje Septynkampė žvaigždė – senovinių Rytų valstybių simbolis. Naudotas senovės Asirijoje, Chaldėjoje, Šumere, Akade. Nuo I a. buvo Iverijos (senosios Gruzijos) emblema. 1918-1922 m. buvo nepriklausomos Gruzijos emblema, 1990-2004 m. – Gruzijos herbas. Septynkampė žvaigždė naudojama Australijos vėliavoje ir heraldikoje. Heraldikoje septynkampė žvaigždė dažnai reiškia tiesiog žvaigždę, o ne karinį ar religinį simbolį. Dažnai naudojamas ordinuose, pvz., Pakistano (Pakistano apdovanojime Tamgha - i-Pakistan 'Pakistano medalis', Kazachstano ordine „Chalyk Kacharmany“ (Халық Қаһарманы), kuris įteikiamas Kazachstano Liaudies Didvyriams Heptagrama – septynkampė taisyklinga žvaigždė, nupiešta besikertančiomis linijomis. Heptagramos yra dvi – aštriais spinduliais ir bukais spinduliais (plačiau skaityti straipsnyje „Heptagrama“). Aštrioji heptagrama kartais žinoma kaip Elfų žvaigždė (Elven Star) ar Fėjų žvaigždė (Fairy Star), ji laikoma šventu simbolių Vicca judėjime (pvz., Blue Star Wicca). Taip pat ji yra maginių galių simbolis kai kuriose subkultūrose. Bukoji heptagrama buvo Kabalos (Kabbalah) simbolis, ją naudojo Alisteris Kraulis (Aleister Crowley) ir jo įkurta mistinė - religinė organizacija Ordo Templi Orientus. Krikščionybėje heptagrama simbolizuoja tobulumą (Dievo tobulumą) ir septynias pasaulio kūrimo dienas. Tai tradicinis blogį nuvarantis simbolis, todėl kai kuriose JAV grafystėse šerifo žvaigždės (šerifo ženkleliai) būna septynkampės (šerifų žvaigždės būna tiek penkiakampės, ties šešiakampės, tiek septynkampės). Alchemijoje heptagrama simbolizavo septynias žinomas planetas.
Aštuonkampė žvaigždė
Aštuonkampė žvaigždė gali būti suvokiama lyg sudėta iš dviejų keturkampių žvaigždžių, t. y., – dviejų kryžių. Todėl šios žvaigždės būdingos kai kurioms krikščioniškoms šalims, pvz., Filipinams, Lenkijai, Etiopijai, Estijai.
Rusų ikoninėje tapyboje, ypač XIV-XV a., dažnai naudodavo aštuonkampę žvaigždę, gautą suklojus du pasuktus tuščiavidurius kvadratus. Šį simbolį vaizduodavo arba ikonų viršuje (dažniausiai viršutiniame dešiniame kampe), arba kaip aštuonkampį nimbą, arba kaip foną virš Sabaoto (dievo) galvos. Neretai tokią aštuonkampę žvaigždę sudarantys kvadratai buvo spalvoti – apatinis raudonas, viršutinis – žalias (arba jų kontūrai buvo šių spalvų). Tokios žvaigždės būdingos šiaurinei Rusijai, ikonų su jomis yra Rusijos muziejuose. Ši aštuonkampė žvaigždė simbolizuoja aštuonis tūkstantmečius, bet XIX a. pab. – XX a. pr. buvo oficialiosios pravoslavybės pripažinta eretiška. Aštuonkampė balta žvaigždė su raudonu kontūru ir užrašu „Kraujas ir ugnis“ religinės labdaringos organizacijos „Išganymo armija“ emblema. Aštuonkampės žvaigždės dažnos ordinuose. Pvz., Lenkijos Atgimimo ordinas.
Aštuonkampės žvaigždės sutinkamos ir nekrikščioniškose šalyse. „Nekvadratinės“ kilmės žvaigždė naudojama Pakistano ordino Nishan - i-Quaid - i-Azam 'Didžiojo vado ordinas' trečio laipsnio ženkle Sitara - i-Quaid - i-Azam „Didžiojo vado žvaigždė“, Taivano Briliantinės Žvaigždės Ordine , Egipto ordinuose.
Devynkampė žvaigždė
Devynkampės žvaigždės itin retos. Labai retai naudotos kai kurių musulmoniškų valstybių ordinuose (pvz., Džochoro sultonate Malakos pusiasalyje). Pakistano ordinas Nishan - i-Quaid - i-Azam 'Didžiojo Vado Ordinas' – turi devynkampę žvaigždę Devynkampės žvaigždės formą turi ir Abchazijos Didvyrio medalis.
Dešimtkampė žvaigždė
Dešimtkampė žvaigždė. Naudota tarybinėje emblematikoje ir naudojama emblematikoje šalių, kurios naudoja daugiausia penkiakampes žvaigždes (dešimtkampė suvokiama kaip padvigubinta penkiakampė). Dažniausiai tokios žvaigždės naudojamos musulmoniškų valstybių ordinuose (pvz., Pakistano ordine Nishan – i-Pakistan 'Pakistano Ordinas' ). Naudojamos ir kitų šalių ordinuose, pvz., Latvijos Trijų žvaigždžių ordinas.
Vienuolikakampė žvaigždė
Vienuolikakampė žvaigždė naudojama beveik vien tik ordinuose, ir tai retai. Anksčiau naudota Portugalijos ir Etiopijos (pvz., ) ordinuose.
Dvylikakampė žvaigždė
Dvylikakampė žvaigždė. Tobulybės ženklas. Dvi valstybės – Nauru ir Nepalas vėliavose turi 12 spindulių Saules. Tačiau klasikinėje heraldikoje Saulės turi 16 spindulių, o viskas, kas turi mažiau spindulių – žvaigždės. Europoje 12-spindulę žvaigždę naudojo VDR medaliuose už nuopelnus ir ištikimybę, pvz., policininkų ženkluose (kaip moralinio ir profesinio tobulumo ženklą).
Keturiolikakampė žvaigždė
thumb|Right|[[Malaizijos vėliava]] Keturiolikakampė žvaigždė naudojama Malaizijos herbe ir vėliavoje. Malaizijos herbe spindulių skaičius rodo Malaizijos federacijos narių skaičių federaciją įkuriant 1963 m. 1965 m. iš Malaizijos sudėties išėjo Singapūras ir pasiskelbė nepriklausomu, neatsižvelgdamas į Malaizijos sultono nuomonę. Malaizija ir po to pasiliko 14-os spindulių žvaigždę ir 14 juostų vėliavoje.
Etiopijos herbe 14-spindulė žvaigždė imta naudoti po 1974 m. revoliucijos, herbe pasirodė 1975 m. kaip naujas elementas (imperatoriškoje Etiopijoje naudojo šešiakampę Betliejaus žvaigždę). Ji turėjo reikšti ir Etiopijos kultūros senumą (septynkampė žvaigždė), ir šiuolaikinį atsinaujinimą (padvigubinus atsiradę dar 7 spinduliai). Šią emblemą nustojo vartoti nuvertus Mengistu Haile Mariamos režimą.
Penkiolikakampė žvaigždė
Penkiolikakampė žvaigždė – sutrigubinta penkiakampė žvaigždė. Retai naudojama. Tokią žvaigždę turi Saudo Arabijos įteikinėtas medalis „Kuveito išlaisvinimo medalis“.
Ovalas
Paskutinioji sąlyga dažnai yra ignoruojama kalbant apie automobilių trasas. Automobilių sporte ovalas yra bet kokia trasa, kurioje visi posūkiai yra tik į vieną pusę (dažniausiai į kairę).
Velebitas
Velebitas – kalnų grandinė palei Kroatijos Adrijos jūros pakrantę.
145 km ilgio Velebito kalnynas yra ilgiausias Dinarų kalnų masyvas, atskiriantis nuo jūros Likos regioną. Velebito plotis yra 10-30 km, aukščiausia viršūnė – Vaganski Vrh (1 757 m). Velebitas prasideda šiaurės vakaruose netoli Senjo Vratniko kalnų perėjos ir baigiasi už 145 km pietryčiuose, netoli Zrmanjos upės ištakų netoli Knino.
Velebitas paprastai dalinamas į keturis regionus:
Visas Velebitas yra gamtos parkas, kuriame išskirti du nacionaliniai parkai: Paklenica ir Sjeverni Velebitas. Ypatingai gamta saugoma Sjeverni Velebite esančiuose rezervatuose Hajdučki ir Rožanski Kukovi. Oficialiai čia negalima jokia antropogeninė veikla (išskyrus tyrimus). Tai daugiausia mažai ištirtos ir laukinės gamtos vietos, kurios tokiomis greičiausiai išliks ir artimiausioje ateityje.
Velebite yra ir didžiausi bei giliausi Kroatijos urvai. Iš trijų dalių susidedantis „Lukina jama“ urvas yra 1392 m gylio, o „Slovačka jama“ – 1320 m.
Žvaigždė (simbolis)
Šešiolikakampė žvaigždė
Heraldikoje žvaigždė su 16 spindulių vadinama Saule. Saulėmis vadinamos visos žvaigždės heraldikoje, kurių spindulių skaičius kartotinis 4 ir lygus 16 ar daugiau, ypač kai naudojama viena ar ornamente. Dar nuo senovės Romos laikų 16-kampė žvaigždė laikoma tyrumo (saulėto skaistumo, aiškumo ir švarumo) simboliu. Todėl nuo ankstyvosios krikščionybės ši žvaigždė lydėjo šv. Mergelės Marijos atvaizdus. Kadangi lotyniškai mergelė vadinasi Virgo, 16-kampė žvaigždė imta vadinti „virgine žvaigžde“.
Žvaigždžių spalvos
Žvaigždės gali būti bet kurios heraldinės spalvos, spalva nurodo nacionalinę ar politinę priklausomybę.
Žvaigždės D. Britanijos heraldikoje
D. Britanijos heraldikoje skiriamos trys žvaigždžių rūšys – star, estoiles ir mullet.
Anglijos heraldika
Anglijos heraldikoje šių žvaigždžių tipų skirtumai nėra griežtai apibrėžti. Paprastai žvaigždės su banguotais spinduliais vadinamos estoile, o su tiesiais spinduliais – mullet. Estoile tipo žvaigždė niekad neturi skylutės centre ir dažniausiai turi šešis spindulius. Mullet žvaigždės gali būti paprastos ir „pervertos“ – turėti skylutę centre. Šios žvaigždės dažniausiai yra penkiakampės, nors dažnai pasitaiko šešiakampės ir aštuonkampės.
Mullet ir cadency
Britanijoje žvaigždę naudojo kaip linijų vyresnybės (cadency) ženklą – trečiojo sūnaus skydą žymėdavo mullet žvaigžde. Tai siejasi su vienu D. Britanijos heraldikos ypatumų – herbai yra asmeniniai, todėl ir vienos šeimos nariai turi turėti skirtingus skydus. Sūnų skydai buvo žymimi cadency (linijų vyresnybės) simboliais. Mirus tėvui, kuris naudodavo skydą be vyresnybės ženklų, šį skydą perimdavo vyriausias sūnus.
Mikaševas (ežeras)
Mikaševo ežeras – ežeras Augustavo lygumoje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Augustavo apskrityje ir Plaskų valsčiuje. Ežeras yra Augustavo kanalo dalis. Šalia ežero yra Mikašuvkos kaimas. Ežeras yra 114 m aukštyje virš jūros lygio. Ežeras yra baidarių trasoje Vygrių ežeras-Augustavas.
Vidzgailų apylinkė
Vidzgailų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Martin Bormann
Martinas Bormanas (, 1900 m. birželio 17 d. Halberštate – 1945 m. gegužės 2 d. Berlyne) – Trečiojo Reicho valstybinis ir politinis veikėjas. Vokietijos nacionalsocialistinės darbininkų partijos kanceliarijos vadovas, „fiurerio asmeninis sekretorius“, reichsleiteris (1933), reichsministras be portfelio, artimiausias A.Hitlerio bendražygis, karo pabaigoje tapęs vienu įtakingiausiu Reicho vadovų.
Niurnbergo tribunole už akių nuteistas mirties bausme.
Vidzgailų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Rudaminos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Lazdijų rajonui. 1954 m. prijungtos Mikniškių apylinkė, Maišymų apylinkė, Dzūkų apylinkė ir dalis Vingrėnų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Vidzgailų apylink prijungta prie Būdviečio apylinkės ir Rudaminos apylinkės.
Stavekas
Stavekas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Narevo valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Vezikulė
thumb|250px|Vezikulės sandara
Vezikulė  – ląstelės citoplazmoje esantis organoidas (puslelė ~60 nm), padedanti veikti metabolizmui. Vezikulės būna įvairios, jų turinys priklauso nuo proceso, dėl kurio jos susidarė. Pavyzdžiui, dėl Goldžio komplekso veiklos, susidaro lizosomos. Fagosomos – gaubia didesnes daleles, pavyzdžiui, bakterijas. Vezikulės vykdo ląstelės gėrimą – pinocitozę, sekreciją – medžiagų išskyrimą iš ląstelės ir daugelį kitų gyvybiškai svarbių medžiagų pernašos procesų.
Mėnulio vaikai
Mėnulio vaikai – antroji Jurgos Ivanauskaitės knyga, išleista 1988 m. Romane plėtojamos panašios temos kaip ir pirmojoje rašytojos knygoje „Pakalnučių metai“ – vertybių krizė, dvasios kompleksai, alternatyvaus jaunimo mąstysena.
Kūrinį sudaro dvi dalys, parašytos skirtingų veikėjų – merginos ir vaikino – balsais. „Mėnulio vaikų“ siužetas nėra vientisas, galima sakyti, jog romaną sudaro daug trumpų novelių. Kaip ir visai Jurgos Ivanauskaitės grožinei kūrybai, romano tekstui būdingas intensyvus žodynas, veikėjų gausa, suicidinės tendencijos ir t. t.
Romanas perleistas tris kartus.
Viena pirmųjų Jurgos Ivanauskaitės knygų, įtrauktų į vidurinės mokyklos privalomų skaitinių programą.
Juozas Jurkėnas
Juozas Jurkėnas (g. 1929 m. rugsėjo 4 d. Bostone) – Lietuvos kalbininkas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
1959 m. Šiaulių pedagoginiame institute baigė rusų kalbą ir literatūrą. 1961–1964 m. studijavo Vilniaus universiteto aspirantūroje, filologijos mokslų kandidatas. 1980 m. filologijos mokslų daktaras.
1964–1983 m. Šiaulių pedagoginio instituto dėstytojas, 1964–1966 m. vyresnysis dėstytojas, 1966–1968 m. Pedagogikos fakulteto prodekanas, 1968–1972 m. ir 1975–1983 m. Rusų kalbos katedros vedėjas. 1983–1986 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas, Rusų kalbos katedros vedėjas. 1986–1989 m. Leipcigo universiteto Teorinės ir taikomosios lingvistikos sekcijos profesorius. Nuo 1989 m. Vilniaus pedagoginio instituto (nuo 1992 m. Vilniaus pedagoginis universitetas dėstytojas, 1989–1992 m. Rusų kalbos metodikos katedros vedėjas, nuo 1985 m. profesorius.
Mokslinė veikla
Tyrinėja sudurtinius vardus Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės raštuose, apeliatyvų onimizaciją ir indoeuropiečių kalbų antroponiminių sistemų raidą. Parašė rusų kalbos vadovėlių.
Final Fantasy XIII-2
Final Fantasy XIII-2 – 2011 m. Japonijoje pristatytas kompiuterinis žaidimas PlayStation 3 ir Xbox 360 žaidimų konsolėms. „Final Fantasy XIII-2“ yra vieno žaidėjo RPG žaidimas, „Final Fantasy XIII“ tęsinys. 2015 m. pradžios duomenimis žaidimo parduota 3,39 mln. kopijų.
Žaidimo kūrėjai − Japonijos „Square Enix“ kompanija ir „tri-Ace“ studija. Leidėjas – „Square Enix“. Metacritic.com tinklalapio kritikų vertinimų suvestinės vidurkis – 79 %. Japonijoje žaidimas įvertintas ypač gerai, žurnalas „Famitsu“ skyrė aukščiausius įmanomus balus. 2013 m. išleistas sekantis žaidimo tęsinys „Lightning Returns: Final Fantasy XIII“.
Leidimai
„PlayStation 3“ ir „Xbox 360“ konsolės: PC „Windows“, „Steam“ sistemos:
Apie žaidimą
Žaidime pasakojami įvykiai po „Final Fantasy XIII“ pabaigos. Žaidime valdomi tik 2 herojai, kurie pradeda kelionės laiku misiją, nesusijusią su įvykiais ankstesniame žaidime. „Final Fantasy XIII-2“ turi du perėjimo sunkumo lygius: normalų ir lengvą. Abu lygiai pasiekiami pradžioje ir gali būti perjungti žaidimo metu. Žaidimo erdvėje herojai gali rasti 160 fragmentų − trofėjų. Persikėlimas iš vienos žaidimo vietovės į kitą vykdomas per laiko vartus, kuriuos jungia laiko kryžkelė Historia Crux. Norint atidaryti laiko vartus, reikia surasti artefaktus − objektus, kurie pakliuvo iš vieno laikmečio į jiems nepriklausantį laikmetį per laiko iškreipimus, vadinamus paradoksais. Keliaudami laiku herojai ištaiso paradoksus ir atstato laiko istorijos tėkmę, kokia ji būtų be iškreipimų.
Žaidime, be pagrindinės baigties, įmanomos bent 8 papildomos baigtys, kuriose parodomas ateities likimas nebaigus pagrindinės misijos. Papildomos baigtys aktyvuojamos bandant išvengti paradokso sprendimo arba vykdant veiksmus, prieštaraujančius misijų logikai. Žaidime įvesti dialogai tarp veikėjų, kurių seką galima pasirinkti iš pateikiamų variantų. Kai kurie variantai yra parinkti sąmoningai, kad vestų į jumoristines situacijas, atsakymus. Žaidimo eigą galima suskirstyti į tris elementus: 3D virtualų pasaulį, kuriame juda herojai, kovos scenas su monstrais ir vaizdo intarpus, kuriuose pasakojami siužeto vingiai. Žaidime nebūtina kovoti su visais sutinkamais priešininkais − dažnai kovos galima išvengti pabėgant nuo jų.
Skirtumai su „Final Fantasy XIII“
Daugelis „Final Fantasy XIII“ elementų nėra keisti: herojų vaidmenys, paradigmų kovos sistema. Daug kovos monstrų tipų yra iš „Final Fantasy XIII“.
Keletas pagrindinių žaidimų skirtumų:
Pagrindiniai veikėjai
Žaidimo eigoje valdomi tik 2 herojai, tačiau, kaip ir „Final Fantasy XIII“ žaidime, kovos metu paprastai dalyvauja trys. Trečiuoju galima pasirinkti kurį nors nugalėtą ir suvaldytą kristale monstrą. Monstrų savybes, kaip ir herojų, galima patobulinti Crystarium sistemos pagalba.
Kiti veikėjai
Žaidime trumpai galima valdyti Lightning ir Sazh Katzroy iš „Final Fantasy XIII“ atsisiuntus internetu ir paversti juos kristalinėje būsenoje į kovos veikėjus, panašiai kaip žaidime nugalimus monstrus.
Žaidimo siužetas
Noel perduoda Serah, kad jis pasiųstas iš ateities Lightning, kuri kovoja kitos dimensijos ir kito laiko pasaulyje Valhalla dėl pasaulio išgelbėjimo. Lightning reikalinga jos pagalba ir ji atsiuntė Serah kovos ginklą – Mogą. Per laiko ir erdvės iškreipimus, kurie susidarė per pasaulio istorijos laikotarpius, vadinamus paradoksais – Pulso ir Kokūno pasauliuose atsivėrė vartai, per kuriuos galima keliauti laiku. Noel ir Serah pradeda kelione į ateitį, siekdami surasti Lightning ir pakeisti žmonijos istoriją, kad ji neišnyktų su paskutiniuoju žmogumi, kuris ateityje yra Noel …
Petras Vaškys (1921)
Petras Vaškys (1921 m. sausio 1 d. Mosėdyje, Kretingos apskritis – 2001 m. balandžio 14 d. Filadelfijoje, JAV) – Lietuvos keramikas, skulptorius.
Biografija
Turėjo du brolius ir tris seseris. Pradinę mokyklą baigė Mosėdyje. Vėliau išvyko mokytis į Kauno aukštesniąją sodininkystės mokyklą Aukštojoje Fredoje.
Paskatintas kraštiečio dailininko Adomo Galdiko, kuris tuo metu dėstė Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institute, 1941 m. įstojo į šio instituto antrąjį kursą studijuoti skulptūrą ir keramiką.
1949 m. persikėlė gyventi į JAV, kur dekoravo bažnyčias, dirbo privatiems savininkams. 1956 m. pakviestas dėstyti į Dizaino katedrą Filadelfijos menų kolegijoje (vėliau Filadelfijos menų universitetas). Vėliau perėjo į Keramikos katedrą ir jai daugelį metų vadovavo. Žinios apie įvairių medžiagų apdirbimo technologijas jam sudarė galimybę darbuotis ne tik skulptūros, keramikos, bet ir kitose kūrybinės veiklos srityse. Palaidotas Filadelfijoje.
Kūryba
Išgarsėjo kūriniais iš vaško. 1976 m. kovo 21 d. Filadelfijos vaškinių figūrų muziejuje eksponuotos jo padarytos 75 Amerikoje nusipelniusių žmonių vaškiniės skulptūros. Iš viso nulipdė 108 JAV prezidentų ir jų žmonų, mokslininkų, rašytojų, dailininkų skulptūrų. 1965–1980 m. buvo minimas tarp 10 geriausių JAV keramikų.
Matuizos (Šalčininkai)
Matuizos – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybės pietvakariuose, 5 km į šiaurės rytus nuo Kalesninkų, į šiaurę nuo Versekos I, prie Eišiškių HE tvenkinio ir Eišiškių hidroelektrinės ant Versekos upės. Seniūnaitijos centras. Eina kelias.
Leyla Zana
Leyla Zana (g. 1961 m. gegužės 3 d. netoli Bahçe, Diyarbakir, Turkija) – kurdų politikė, žmogaus teisių gynėja.
2002 m. birželio mėn. EŽTT pripažino Turkijos teisminių įstaigų klaidas, EŽTK pažeidimus bei Leylai priteisė 50 000 eurų kompensaciją. Dėl stojimo į ES Turkija vėliau įsipareigojo atnaujinti bylą, bet pakartotinis teisminio proceso nagrinėjimas keletą kartų buvo vis nukeliamas.
2007 m. kovo mėn. Aukščiausiojo Teismo 11-oji baudžiamųjų bylų kolegija Ankaroje teisminio proceso atnaujinimo metu pakartotinai pripažino L. Zana kalta bei sumažino laisvės atėmimo bausmę iki 7,5 m. (šaltinis: Hürriyet 2007 m. kovo 9 d.).
Dyviliškių apylinkė
Dyviliškių apylinkė (arba Dziviliškių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Lazdijų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Lazdijų rajonui. 1954 m. prijungta Palazdijų apylinkė ir dalis Būdos apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Dyviliškių apylinkė prijungta prie Lazdijų apylinkės.
Teresė Greičiuvienė-Lipeikaitė
Teresė Greičiuvienė-Lipeikaitė (g. 1949 m. birželio 27 d. Gedminių k., Kelmės r.) – muzikė, choro dirigentė ir pedagogė.
Biografija
Baigusi Linkaučių aštuonmetę mokyklą, 1964 – 1968 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos S. Šimkaus aukšesniojoje muzikos mokykloje (dėst. S. Rimkevičiūtė). 1968 – 1973 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. J. Karoso klasė). 1973 – 1975 m. Šiaulių aukštesniosios muzikos mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, miesto medicinos darbuotojų moterų choro vadovė. Kolektyvą parengė 1975 m. respublikinei dainų šventei ir konkursui, dalyvavo Šiaulių miesto dainų šventėse ir koncertuose. 1975 – 1977 m. Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, Jūrų prekybos uosto vaikų choro vadovė. 1978 – 1995 m. gyveno ir dirbo Ukmergėje: vadovavo Miškų ūkio vyrų chorui ir daugelio įstaigų bei įmonių vokaliniams ansambliams, kurie dalyvavo koncertuose, meno mėgėjų apžiūrose ir konkursuose pelnė prizinių vietų. 1983 – 1995 m. Ukmergės vaikų muzikos mokyklos mokytoja ir chorinio dainavimo skyriaus vyresniųjų klasių moksleivių choro vadovė. Choras 1985 m. respublikinės dainų šventės konkurse pelnė geriausio kolektyvo vardą, o 1987 m. respublikinės moksleivių dainų šventės konkurse laimėjo antrąją vietą. Chorą parengė 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei ir 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. Taip pat vadovavo muzikos mokyklos mergaičių vokaliniam ansambliui ir jauniesiems solistams, dalyvavo 1990 m. „Dainų dainelės" konkurse.
Nuo 1995 m. rudens Vilniaus 4-osios muzikos mokyklos mokytoja ir jaunučių choro (70 dalyvių) vadovė. Chorą parengė 1996 m. Vilniaus miesto jaunimo menų šventei ir vaikų festivaliui „Tau, motule, skamba kanklės“, 1997 m. miesto chorų festivaliui „Vilniaus vieversėliai" ir 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje.
T. Greičiuvienė buvo Šiaulių miesto ir Ukmergės rajono dainų švenčių, taip pat regioninės dainų šventės Anykščiuose dirigentė. Konsultavo įvairius meno mėgėjų kolektyvus, dalyvavo vertinimo komisijose. 1987 m. apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu, 1994 m. jai suteikta muzikos mokytojos metodininkės kvalifikacijos kategorija.
Ištekėjusi; vyras Vytautas Greičius (g. 1949 m.), teisininkas, LAT teisėjas; sūnus Mindaugas, teisininkas, Vilniaus apygardos prokuratūros prokuroras.
Gracianas
Gracianas (🇬🇷; 359 m. balandžio 18 d./gegužės 23 d.– 383 m. rugpjūčio 25 d.) buvo Romos imperatorius 367–383 m. Jis buvo vyriausias imperatoriaus Valentiniano I sūnus, jaunystėje lydėjo tėvą keliose kampanijose Dunojaus ir Reino pasienyje. Imperatoriui mirus 375 m., kariai paskelbė jo sūnų Valentinianą II. 378 m. Graciano generolai sumušė lentiensus, alemanų atšaką, Argentovarijos mūšyje. Po to jis vadovavo kampanijai kitoje Reino pusėje ir buvo paskutinis tai daręs Romos imperatorius. Gracianas privertė pasiduoti lentiensus. Tais metais jo dėdę Valensą užmušė gotai Adrianopolio mūšyje. Jis teikė pirmenybę krikščionybei, atsisakė dalinti imperatoriaus atributų ir vėl pašalino Pergalės altorių iš Senato.
1321 m.
1321 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Marats Ogļezņevs
Muzikinę karjera pradėjo 1990 m. 1998-aisiais su Ruslanu Kuksinovičiumi įkūrė hiphopo ir R&B muzikos grupę „Device“, gyvavusi iki 2009 metų. Išleido tris studijinius albumus – „Better Days/Labākas Dienas“, „18 Touchez“ ir „2 Hot 4 LV“. Tuo pat metu su Emiliu Balceriu subūrė kitą muzikos duetą „Musiqq“. Keletas jų dainų „Klimata kontrole“, „Abrakadabra“ bei „Dzimšanas diena“ tapo radijo hitais Latvijoje. 2011 metais „Musiqq“ dalyvavo „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „Angel in Disguise“ ir užėmė 17 vietą pusfinalyje.
Vengrijos futbolo varžybos 1953 m.
Vengrijos futbolo varžybos 1953 m.
Paragvajaus herbas
Paragvajaus herbas. Escudo de Armas yra oficialus Paragvajaus valstybės herbas. Sukurtas šalies vadovo dr. José Gaspar Rodríguez de Francia 1820 m.
Herbą sudaro du apskritimai – raudonas ir mėlynas. Centre – geltona žvaidždė, apsupta iš kairės palmių, iš dešinės – alyvmedžio šakelių. Šakelės surištos vėliavos spalvos juostomis. Aplink šį vidinį herbą viršuje užrašyta República del Paraguay („Paragvajaus respublika“).
Mesjė 82
Mesjė 82 (NGC 3034, taip pat vadinama Cigaro galaktika) – skersinė spiralinė galaktika, esanti Didžiųjų Grįžulo Ratų žvaigždyne.
Nuo Žemės nutolusi 12 milijonų šviesmečių, jos regimasis ryškis – 8,4. Mesjė 82 kartu su kaimynine Mesjė 81 galaktika, 1774 m. atrado vokiečių astronomas Johanas Elertas Bodė (Johann Elert Bode).
Ši galaktika yra ir radijo bangų šaltinis. Joje matomi milžiniški vandenilio dujų srautai (čiurkšlės statmenos galaktikos plokštumai), kurių judėjimo greitis siekia 1000 km/s. Stebima intensyvi emisija radiodiapazone. Iki 1960 m. buvo manoma, kad prieš 1,5 milijono metų šios galaktikos branduolyje įvyko milžiniškas sprogimas. M 82 yra geriausiai žinomas galaktikos su tokiomis čiurkšlėmis pavyzdys.
Didesnės skiriamosios gebos stebėjimai atskleidė daugybę supernovų liekanų galaktikos centrinėje dalyje. Dabar manoma, kad M 82 čiurkšles sukuria gausus masyvių žvaigždžių formavimasis ir dėl jų evoliucijos vykstantys supernovų sprogimai. Tokios čiurkšlės iš galaktikų yra vadinamos galaktiniais vėjais.
Bučiūnai (reikšmės)
Bučiūnai:
Šemetaičių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Papilės valsčiuje, iki 1950 m. panaikinta.
Bielazariškės (Dūkštos)
Bielazariškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 8 km nuo Dūkštų, Neries dešiniajame krante. Stūkso Bielazariškių piliakalnis. Kaimas išplanuotas lygiagrečiai su upe, geraisiais pirkių galais į upės pusę. Ties kaimu yra nedidelė rėva.
Istorija
Kaimas minimas nuo XVIII a. (Białozoryszki). Ties šiauriniu kaimo galu XX a. pr. būta kelto per Nerį.
Krištolinis rutulys
thumb|140px|Krištolinis rutulys Krištolinis rutulys – krištolinis arba stiklo rutulys, kaip įrankis naudojamas būrimui.
Istorija
I m. e. a. Plinijus Vyresnysis rašė, kad krištoliniai rutuliai naudojami būrimui („crystallum orbis“). V m. e. a. krištolinių rutulių naudojimas Romos imperijoje jau buvo plačiai paplitęs, viduramžių bažnyčia jį smerkė kaip eretišką.
Būrimas iš krištolinio rutulio buvo populiarus Viktorijos epochoje.
Juodėnai (Molėtai)
Juodėnai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Molėtų, prie Toliejų. Seniūnaitijos centras.
Istorija
Sovietmečiu Juodėnai priklausė Čiulėnų kolūkiui.
Valgomasis nuosėdis
Valgomasis nuosėdis (Cortinarius praestans) – nuosėdinių šeimos valgomasis grybas, turintis geras maistines savybes. Tačiau dėl savo retumo yra saugotinas. Nerekomenduojama jo rinkti ir dėl galimybės supainioti su kitais į jį panašiais nuodingaisiais grybais.
Išvaizda
Kepurėlė yra 6 – 30 cm skersmens, mėsinga, rudos spalvos. Iš pradžių pusiau apvali, vėliau iškili ir galiausiai horizontali. Jaunų grybų kepurėlės kraštai užlinkę žemyn, senų dažnai išvagoti gilių vagelių. Ant kepurėlės dažnai lieka baltai violetinių apvalkalo liekanų. Luobelė drėgnu oru lipni ir blizganti.
Kotas 10 – 25 cm ilgio, tvirtas, su storu gumbu, plaušingas baltas, arčiau kepurėlės šviesiai violetinis, nusėtas duobutėmis, apatinę dalį dengia melsvo atspalvio apvalkalo liekanos. Jauni vaisiakūniai visuomet turi tankų balkšvą voratinklišką apvalkalą (šydą), kuris kepurėlę jungia su kotu. Lakšteliai mėsingi, tankūs, dantytais pakraštėliais, priaugintiniai. Trama neįprastai kompaktiška: kepurėlės trama gelsvai pilka, koto trama melsvo atspalvio, ji yra bekvapė ir švelnaus skonio.
Spalvos ir formos kaita: Kepurėlės spalva įvairuoja nuo rudos iki rausvai rudos su violetiniais atspalviais. Lakšteliai iš pradžių pilkšvi arba šviesiai violetiniai, vėliau tampa rausvai rudi arba tamsiai rudi. Iš pradžių labai storas koto pagrindas ilgainiui suplonėja.
Augavietė
Valgomasis nuosėdis mėgsta kalvotose arba kalnuotose vietovėse augančius lapuočių miškus, kalkingą dirvožemį. Šis šilumą mėgstantis grybas Lietuvoje sutinkamas retai.
Baltupėnai
Istorija
Baltupėnų kaimas pirmą kartą paminėtas šaltiniuose 1539–1540 m.
Vabzdžiaėdis
Vabzdžiaėdis - plėšrus organizmas, didžiąją dalį kurio maisto sudaro vabzdžiai.
Pavieniai vabzdžiai smulkūs, tačiau gausūs, ir beveik visose nejūrinėse biocenozėse sudaro labai didelę dalį gyvūninės biomasės. Pvz., Kvinslando ganyklose paprastai Scarabaeidae šeimos vabalų lervų masė didesnė nei viršuje besiganančių galvijų.
Labai daug gyvūnų minta vabzdžiais kaip pagrindiniais maisto objektais. Taip pat daug gyvūnų naudoja vabzdžius kaip papildomą baltymų šaltinį dauginimosi metu, nors patys nėra gryni vabzdžiaėdžiai.
Vabzdžiaėdžių gyvūnų pavyzdžiai yra lakštingala, urvinė hiena, echidna, kregždės, skruzdėdos, varlės, driežai, daugelis šikšnosparnių, vorai. Vabzdžiaėdžiais gali būti ir vabzdžiai, pvz., laumžirgiai, vapsvos, boružės, maldininkai.
Atskira vabzdžiaėdžių organizmų grupė yra vabzdžiaėdžiai augalai, pvz., jautrusis musėkautas, saracėnija, saulašarė, tuklė, skendenis, Aldrovanda vesiculosa, Vabzdžiaėdžiai augalai paprastai auga įsisavinamų azoto junginių skurdžiose augavietėse, todėl tokių junginių jie gauna iš virškinamų vabzdžių ir kitų smulkių gyvūnų.
Audronis Kazimieras Kvedaras
Audronis Kazimieras Kvedaras (g. 1937 m. lapkričio 4 d. Utenoje) – Lietuvos statybos inžinierius, habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1960 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1973–1974 m. Stažavo Čekijos technikos universitete Prahoje, 1977–1979 m. – Londono universiteto Karališkajame mokslo ir technologijų koledže, 1985 m. – Maskvos inžineriniame statybos institute. 2000 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.
1960–1963 m. dirbo Vilniaus statybos treste. 1963–1969 m. Kauno politechnikos instituto Vilniaus filialo, nuo 1969 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto (1969–1991 m. Vilniaus inžinerinis statybos institutas, 1991–1996 m. Vilniaus technikos universitetas) dėstytojas, nuo 1992 m. Inovacinio specialiųjų konstrukcijų ir statinių mokslo instituto „Kompozitas“ direktorius, nuo 2000 m. – Metalinių ir medinių konstrukcijų katedros vedėjas, nuo 2000 m. profesorius.
Nuo 1994 m. Tarptautinio bendradarbiavimo ir kompozicinių plieno ir betono konstrukcijų tyrimo asociacijos (Association for International Cooperation and Research of Steel-Concrete Composite Structures – ASCCS), nuo 1995 m. Tarptautinės tiltų ir statinių asociacijos (International Association for Bridges and Structural Engineering – IABSE) narys.
Mokslinė veikla
Mokslinių darbų svarbiausios sritys: betono ir statybinių konstrukcijų valkšnumas, statybinių konstrukcijų atsparumas kaitrai, įtempiui ir deformacijų būvis, kompozicinių konstrukcijų tamprioji plastiškoji deformacija ir klupumas, plieninių ir kompozicinių betonšerdžių plieninių konstrukcijų projektavimas, tyrimas, gaminimas, montavimas, techninis ir ekonominis vertinimas.
Parengė pastatų laikančiųjų konstrukcijų ir jų rekonstrukcijos projektų Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, Babruiske (Baltarusija). Su kitais 1987 m. tyrė naftos platformos Baltijos jūroje ties Nida plieninį antstatą. Daugelio tarptautinių projektų dalyvis.
Aukštoji Veržuva
Aukštoji Veržuva (arba Aukštieji Veršupiai) – Vilniaus miesto dalis, dešiniajame Veržuvos krante (upės aukštupyje), į rytus nuo Žemosios Veržuvos ir Vaguvos, prie Vismaliukų. Iš visų pusių supama miškų. Didelę dalį užima kolektyviniai sodai.
Aukštąją Veržuvą aptarnauja 38 maršruto autobusas.
Istorija
thumb|left|270px|Aukštoji Veržuva XX a. pr. žemėlapyje
1905 m. Mickūnų valsčiaus Veržuvos kaime gyveno 86 žmonės. 1931 m. – 130 gyventojų.
The Sound Of 2007
The Sound Of 2007 yra Didžiosios Britanijos naujienų portalo BBC News rengta apklausa apie perspektyviausius scenos debiutantus ateinantiems metams. 2007 m. sąrašas buvo paskelbtas sausio 5 d.
Aukščiausias dešimtukas
thumb|Konkurso nugalėtojas Mika
Nuorodos
Paskelbti apklausos nugalėtojai
1322 m.
1322 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Nedatuota
Žemaitkiemio apylinkė (Lazdijai)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Lazdijų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Lazdijų rajonui. 1954 m. prijungta Lazdijų apylinkė ir dalis Būdos apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Žemaitkiemio apylinkė prijungta prie atkurtos Lazdijų apylinkės.
Bielazariškės (Medininkai)
Bielazariškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Medininkų.
Konė (Naujoji Kaledonija)
Konė  – gyvenvietė šiaurinėje Naujosios Kaledonijos salos dalyje; Naujosios Kaledonijos Šiaurės provincijos administracinis centras.
Sportas
2018 m. mieste vyko 2018 m. OFC moterų tautų taurė.
Siaminė pangasija
Siaminė pangasija (Pangasianodon hypophthalmus) – žuvų rūšis, priskiriama ryklinių šamų (Siluriformes) būriui. Natūraliai paplitusi Pietryčių Azijos upėse, ypač Mekongo ir Menam Čao Prajos baseinuose. Dabar dažnai auginama žuvininkystės reikmėms.
Angliškai žuvis vadinama iridescent shark, Siamese shark, tačiau rykliams ji negimininga.
Žuvis yra tamsiai pilka arba juoda, gali siekti 130 cm ilgį ir 44 kg svorį. Jaunos žuvytės būna žaižaruojančios spalvos. Gyvena gėlame vandenyje, kurio rūgštingumas 6,5–7,5 pH, temperatūra 22–26 °C. Neršto metu migruoja į nedidelius upelius, išleidžia ikrus ir baigiantis potvyniui grįžta atgal į didžiąsias upes. Mekongo baseine pangasijų migracija aukštyn upėmis vyksta nuo gegužės iki liepos, o atgal grįžta nuo rugsėjo iki gruodžio. Žuvis visaėdė – maitinasi vėžiagyviais, kitomis žuvimis, augalais.
Siaminė pangasija yra svarbi pramoninė žuvis. Pangasijų mėsa šviesi, minkšta, švelnios tekstūros. 2005 m. pangasijų produkcija sudarė 527 tūkst. tonų. Pagrindinis tiekėjas – Vietnamas.
Siaminė pangasija auginama ir kaip akvariuminė žuvis, tačiau jai reikalinga didelė erdvė.
thumb|left|250px|Pangasijų filė
Sąmonės filosofija
Sąmonės filosofija – filosofijos šaka, nagrinėjanti protą, mintis, sąmoningumą ir proto ryšį su kūnu, ypač smegenimis. Ko gero svarbiausias šios filosofijos srities nagrinėjamas klausimas yra sąmonės ir kūno santykio problema.
Sąmonės ir kūno santykio problema
Pagrindinis šioje srityje dirbančių filosofų tikslas yra išsiaiškinti proto prigimtį ir kaip protas veikia ir yra veikiamas kūno. Pačią problemą galima nusakyti šiais klausimais: Kaip tokios skirtingos sistemos, kaip protas ir sąmonė, gali sąveikauti tarpusavyje? Kokie yra jų sąveikos principai ir dėsniai? Kaip sąmoningos mintys ir jausmai gali atsirasti iš pilkos masės vadinamos smegenimis, kuriuose vyksta vien elektrocheminiai procesai? Kaip sprendimai, norai ar įsitikinimai gali priversti kūną judėti būtent taip, o ne kitaip? Ar sąmonė, mintys ir jausmai yra kažkas šalia smegenyse vykstančių fizinių procesų, ar tai yra tie fiziniai procesai? Egzistuoja dvi pagrindinės filosofijos kryptys bandančios išspręsti šias problemas: dualizmas ir monizmas.
Dualizmas
Renė Dekartas detaliau aprašė intuicija paremtą argumentą. Čia yra pateikiama sutrumpinta jo versija: Setas turi aiškią savo proto, kaip mąstančio daiktą, neturinčio jokios erdvinės išraiškos (jo negalima pamatuoti, kaip yra matuojamas ilgis, svoris ir pan.), idėją. Jis taip pat turi aiškią savo kūno, turinčio erdvinę išraišką, bet negalinčio mąstyti, idėją. Todėl kūnas ir sąmonė turi radikaliai skirtingas savybes ir yra du atskiri dalykai. Kai kurie filosofai kritikuoja šį argumentą, nes jis pasikliauna prielaida, kad Seto kūno ir proto kaip „aiškių ir skirtingų“ idėjų atskyrimas būtinai yra teisingas.
Kitas argumentas už dualizmą sako, kad jei protas būtų pilnai priklausomas nuo smegenų, o smegenys nuo biochemijos, o biochemija nuo bereikšmių atomų kitimų, mes neturėtume jokios priežasties manyti, kad mūsų mintys gali būti nuosekliai pagrįstos. Išeitų, kad net jei natūralizmas ir yra tiesa, nebūtų kaip to žinoti.
Vakarų filosofijoje ankstyviausios dualistinės idėjos yra randamos Platono ir Aristotelio raštuose, bet geriausiai žinomą versiją sukūrė Renė Dekartas. Jis taip pat suformulavo sąmonės ir kūno problemą tokia forma, kokia ji egzistuoja ir dabar.
Monizmas
thumb|right|250px|Eliminatyvinis materializmas teigia, kad dabartinis mūsų tikėjimas sąmonės reiškiniais yra analogiškas atgyvenusioms senovės teorijoms kaip [[geocentrinis visatos modelis]] Priešingai nei dualizmas, monizmas teigia, kad nėra fundamentalaus sąmonės ir kūno atsiskyrimo. Šiuo metu populiariausias yra fizikalistinis monizmas, kuris daro prielaidą, kad visa egzistuojanti materija yra fizinė, todėl ir sąmonę galima paaiškinti fiziniais procesais. Kai kurie šio požiūrio atstovai, kaip John Smart ir Ullin Place teigia, kad sąmonės įvykių rūšys (pvz., skausmas) yra identiškos smegenyse vykstančių fizinių procesų rūšims. Kitaip tariant, jausmas J yra vienas ir tas pats kaip smegenų būsena B. Pagrindinė šios teorijos kritika yra, kad ne tik žmonės, bet ir gyvūnai gali jausti tokius jausmus kaip skausmas. Atrodo neįtikima, kad visi šie skirtingi organizmai bejausdami skausmą turėtų identišką smegenų būseną.
Eliminatyvinis materializmas teigia, kad mūsų tradicinis sąmonės supratimas („folk psichologija“) yra neteisingas ir kai kurios sąmonės būsenos, kuriomis daugelis žmonių tiki, tiesiog neegzistuoja. Todėl, pasak kai kurių šios pozicijos gynėjų, niekada nebus rastas aiškus mokslinis paaiškinimas tokiems „folk psichologijos“ terminams kaip tikėjimas ar troškimas, nes jie yra prastai apibrėžti. Dėl šių priežasčių prasmingiau yra psichologijos koncepcijas vertinti pagal tai, kaip gerai jos gali būti privestos prie biologijos, o ne atvirkščiai. Kai kurie eliminatyvinio materializmo šalininkai mano, kad „folk psichologija“ daro klaidą bandydama paaiškinti sąmonę lingvistiniais terminais ir kad ilgainiui kitokie nervų sistemos modeliai (pvz., sudaryti iš vektorių ir matricų) tiksliau paaiškins, kaip veikia smegenys.
Dvidešimtame amžiuje, ypač pirmoje pusėje, sąmonės filosofijoje dominavo biheviorizmas. Psichologijoje bihevioristinių teorijų atstovai teigia, kad vienintelis dalykas, kurį verta tirti yra žmogaus elgsena, tuo tarpu daryti prielaidas apie giluminius psichikos procesus negalima. Panašiai filosofijoje išsivystė teorija, kad teiginiai apie vidinį protinį gyvenimą yra nepatvirtinami ir bereikšmiai. Todėl bihevioristams sąmonės būsenos (pvz., džiaugsmas) yra tiktai elgesio apibūdinimas, o ne vidiniai išgyvenimai. Dvidešimto amžiaus antroje pusėje biheviorizmo įtaka sumažėjo dėl kelių suvoktų problemų. Pavyzdžiui, galvos skausmą patiriantis žmogus nebūtinai turi tai parodyti savo elgesiu, bet tai nereiškia, kad jam galvos neskauda.
Lingvistinė sąmonės ir kūno santykio problemos kritika
Kai kurie filosofai, kaip Ludwig Wittgenstein, atmeta sąmonės ir kūno santykio problemą kaip iliuzinę. Pasak jų, klausti, kaip sąmonė dera su biologinėmis būsenomis, yra klaidinga. Reiktų tiesiog priimti faktą, kad žmogaus patirtis gali būti nusakoma dviem būdais: sąmonės ir biologiniais žodynais. Bandant paaiškinti ką nors biologinio sąmonės žodynu (arba atvirkščiai) iškyla iliuzinių problemų, nes žodynas naudojamas netinkamame kontekste.
Sąmonės filosofija ir mokslas
thumb|170px|[[Frenologija buvo vienas iš pirmųjų bandymų susieti sąmonės funkcijas su konkrečiomis smegenų dalimis.]] Biologijoje, kaip ir apskritai moderniuose gamtos moksluose, vyrauja materializmas. Studijų objektai, visų pirma, yra fiziniai procesai, kurie yra laikomi elgsenos ir mąstymo pagrindu. Biologija vis sėkmingiau aiškina sąmonės reiškinius ir kol kas nėra empirinių reiškinių, kurie paneigtų fundamentalią kai kurių biologijos sričių prielaidą: "žmoguje negali būti pasikeitimų sąmonės būsenose be pasikeitimų smegenų būsenose. "
Kompiuterių mokslas taip pat yra susijęs su sąmonės filosofija. Nuo pat pradžių programuotojai kūrė programas, kurios leidžia kompiuteriui atlikti užduotis, kurių atlikimui organinės būtybės naudoja sąmonę. Paprastas pavyzdys būtų daugyba. Bet kompiuteris nenaudoja sąmonės daugybos veiksmui atlikti. Iškyla klausimas, ar kompiuteriai kada nors turės tai, ką mes vadiname sąmone?
Taip pat kai kurie kompiuterių mokslininkai mano, kad dirbtinio intelekto tyrinėjimai gali padėti išspręsti sąmonės ir kūno santykio problemą. Jie tiki, kad nuolat kompiuteriuose vykstantis abipusis ryšys tarp techninės įrangos ir programinės įrangos yra panašus į ryšį tarp sąmonės ir kūno, todėl nauji atradimai kompiuterių moksle gali padėti išspręsti ir sąmonės ir kūno santykio problemą.
Rick Barry
Rikas Baris (g. 1944 m. kovo 28 d.) – JAV krepšininkas, laikomas vienu geriausiu lengvojo krašto puolėju.