cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Antalinos dvaras
Istorija
1949 m. Antalinoje įkurtas „Spindulio“ kolūkis, vėliau priklausė „Ateities“, „Šviesos“, Surdegio kolūkiuose. Kolūkio metais dvare veikė kontora, kitos kaimo įstaigos, todėl raudonų plytų pastatas nebuvo visiškai nuniokotas ir išgriautas. Atkūrus nepriklausomybę 1989 m. nuosavybės teisės atkurtos Mykolo Linkevičiaus dukrai Bronei Linkevičiūtei-Petrulionienei, kuri dvaro sodybą pardavė vilniečiui.
Kino festivalis
thumb|right|Aikštė per Lokarno kino festivalį. thumb|right|San Sebastiano festivalio salė. thumb|right|[[Traverse kino festivalio didžiulis pripučiamas ekranas]]
Kino festivalis – periodiškai pasikartojantis (dažn. kasmet) renginių ciklas, skirtas kokios nors krypties filmų peržiūrai ir susitikimams su kino kūrėjais. Įprastai vyksta kino teatruose, rengiamos filmų premjeros.
Pasitaiko ir peržiūros po atviru dangumi. Filmai dažniausiai neseni, gali būti įtraukti ir tarptautiniai kūriniai, pačių organizatorių prodiusuoti bei kurti filmai. Kartais susiję su konkretesne tema, pavyzdžiui, susikoncentruojant į tam tikrus filmo kūrėjus ar žanrus (pvz., film noir ar siaubo filmų festivaliai). Kai kurie fokusuojasi į trumpametražius filmus, su tam tikra jų trukme.
Atsiradimas
Pirmasis didelis kino festivalis įvyko Venecijoje 1932 m. XX a. 5–6 deš. atsirado kiti didieji pasaulio kino festivaliai: Berlyno, Kanų, Maskvos, Karlovy Varų. Ilgiausiai be pertrūkių vykęs festivalis yra Edinburgo (nuo 1947 m.) Šiaurės Amerikoje festivalis pirmąkart surengtas 1953 m. („Kolumbo tarptautinis kino ir video festivalis“, arba „The Chris Awards“ – „Kriso apdovanojimai“).
Pirmasis kino festivalis Šiaurės Amerikoje surengtas 1953 m. (Kolumbo tarptautinis kino ir video festivalis, arba „The Chris Awards“ – „Kriso apdovanojimai“). Tai vienas iš prestižiškiausių dokumentinio, švietimo, verslo ir informacinių konkursų JAV, gyvuojantis nuo 1952 metų.
Po šio renginio sekė ketveriais metais vėliau įvykęs tarptautinis San Francisko tarptautinis kino festivalis, vykęs 1957-ųjų kovą, kurio pagrindinis objektas buvo pilnametražiai dramos žanro filmai. Šis kino festivalis suvaidino itin didelį vaidmenį pristatant užsienio valstybių filmus Amerikos auditorijai, tarp jų ir Satyajit Ray, Indijos kūrėjo „Pather Panchali“ bei „Kruvinasis sostas“, kurio režisierius Akira Kurosawa.
Šiandien vyksta tūkstančiai kino festivalių visame pasaulyje, pradedant Sundance kino festivaliu Jutos valstijoje JAV ir Slamando kino festivaliu, baigiant siaubo žanrui dedikuojamu renginiu, Terror Film Festival, Filadelfijos valstijoje.
Skaitmeninis vaidybinių filmas platinimas prasidėjo 2005 metais, kartu su pirmuoju pasaulyje interneto filmų festivaliu GreenCine Online, kurį rėmė DivX.
Dalyvio mokestis
Dauguma kino festivalių iš kino kūrėjų, norinčių, kad jų filmus atrinktų rodymui, reikalauja dalyvio mokesčio. Toks mokestis labai dažnas didžiuosiuose kino festivaliuose, tokiuose kaip Kanų kino festivalis, Tarptautinis Toronto kino festivalis, Sundance kino festivalis, South by Southwest bei tarp mažesnių, tačiau prabangių kino festivalių, tokių kaip Tarptautinis Majamio kino festivalis ir Britų Urban kino festivalis Londone.
Tačiau ne visi kino festivaliai reikalauja startinio dalyvio mokesčio. Pavyzdžiui, Roterdamo ir Mumbajaus kino festivaliai neapmokestina dalyvių, norinčių savo darbą parodyti festivalio metu. Taip pat dalyvio mokesčio nereikalauja ir kiti, mažesni, festivaliai, tačiau ir filmų atranka yra gerokai labiau ribota, kadangi tokie festivaliai nesiekia prisitraukti garsenybių į savo auditoriją.
Įsidėmėtini festivaliai
Su trimis prestižiškiausiais kino festivaliais yra siejami Kanai, Berlynas ir Venecija, kuriuose vykstantys festivaliai dažnai yra vadinami „Didžiuoju trejetu“. Lenkų režisieriaus Krzysztof Kieślowski filmų trilogija „Three Colours” buvo nufilmuota būtent šiems festivaliams. Trilogijos dalis „Blue“ buvo skirta Venecijos festivaliui, „White“ – Berlyno, „Three Colors: Red“ – Kanų festivaliui.
Populiariausias Šiaurės Amerikoje yra Tarptautinis Toronto kino festivalis. Amerikos laikraštis „Time“ apie ši festivalį rašė, jog jis „nuo svarbiausio rudens kino festivalio peraugo į daugiausiai įtakos turintį kino festivalių periodą“. Sietlo tarptautinis kino festivalis yra laikomas didžiausiu festivaliu JAV, kiekvieną mėnesį parodančiu daugiau nei 400 filmų. Taip pat įžymūs ir svarbūs Šiaurės Amerikos festivaliai yra Sundance kino festivalis, Tribekos, Ostino, Monrealio, Niujorko ir Vankuverio kino festivaliai.
Salamankos mokykla
Salamankos mokykla - teisinė kryptis aiškinant vėlyvosios scholastikos prigimtinę teisę. Pavadinimas kilo pagal Salamankos universitetą, kuriame teorijos atstovai dėstė. Išgarsėjo išplėtojant „tarptautinę“ prigimtinę teisę.
Atstovai
Svarbiausi atstovai teologijoje:
Taip pat priskiriami kanonistai Martín de Azpilcueta (1491−1586) ir Diego de Covarrubias y Leyva (1512–1577) bei romėnų teisės mokslininkai Fernando Vázquez de Menchaca (1512–1569).
Antonimas
Antonimai ( (priešingas) + onoma (vardas)) – žodžiai, turintys skirtingą garsinę struktūrą ir priešingas leksines reikšmes, pvz.: baltas – juodas, didelis – mažas, draugas – priešas, arti – toli, storas – plonas, girti – peikti; (senas) – young (jaunas);  (turtingas) – arm (neturtingas);  (įeiti) – sortir (išeiti) ir pan.
Sankt Antonas
Sankt Antonas – populiarus austrų kalnų kurortas, įsikūręs Tirolio žemėje, 1304 m aukštyje virš jūros lygio. Keltuvai pakelia į 2811 m aukštį. Kurortas populiarus ir vasarą tarp pėsčių žygeivių ir alpinistų. Miestelis yra už 100 km į vakarus nuo žemės sostinės Insbruko, čia praeina geležinkelio linija, jungianti Austriją su Šveicarija. Patogiai pasiekiamas iš oro uostų Miunchene, Ciuriche, Insbruke, Frydrichshafene.
Tai vienas iš žinomiausių sporto centrų Austrijoje – greta Lech, Oberlech, Zurs ir St. Christoph įeina į Arlbergo kalnų slidinėjimo regioną. 1904 metais čia vyko pirmosios greitojo nusileidimo varžybos, o 1922 metais garsus viešbučio „Post“ savininkas Hanness Schneider atidarė pirmąją pasaulyje kalnų slidinėjimo mokyklą. Yra slidžių muziejus. Čia organizuojamos aukščiausio lygio tarptautinės varžybos.
Kalnų kurortas
thumb|left|250px|Sankt Antono slidinėjimo trasų keltuvas thumb|left|250px|Sankt Antoną supantys kalnai Daugialypiškas vakarų Tirolio kalnų slidinėjimo centras su puikiai išvystyta infrastruktūra, tinkantis lankymui visais metų laikais, bet kokiu oru ir pačiam išrankiausiam skoniui. Tai Austrijos kalnų slidinėjimo mokyklos gimtinė, kalnų slidžių istorija ir ateitis kartu, ekstremalių sporto šakų karalystė. Kalnų slidinėjimo gurmanai negaili epitetų šiam kurortui. Šis kosmopolitiškas kurortas garsėja aktyviu naktiniu gyvenimu, geriausiomis Alpėse apres ski paslaugomis. Be nusileidimo kanuose, aktyvaus poilsio mėgėjų laukia čiuožyklos, kėglinės, rogučių trasos. Turistus aptarnauja daugybė kavinukių, barų, diskotekų, naktinių klubų. 86 kalnų traukinukai ir keltuvai leidžia slidininkams ir snieglentininkams pasiekti apie 260 km trasų. Ilgiausia trasa – apie 10 km ilgio. Lengvų trasų yra 34, vidutinio sudėtingumo – 70, sudėtingų – 30. Slidinėjimo zona apima 1300-2811 m aukščius. Ekstremalių pojūčių entuziastai gali paslidinėti „laukinėmis“ puraus sniego trasomis nuo Valluga viršukalnės (2811 m). Slidinėjimo sezonas trunka nuo vėlyvo lapkričio iki ankstyvos gegužės.
Vasilkuvo Švienta Vodos Rūpestingosios Dievo Motinos sanktuariumas
Vasilkuvo Švienta Vodos Rūpestingosios Dievo Motinos sanktuariumas  – Romos katalikų bažnyčia šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Vasilkuvo valsčiuje, Vasilkuvo mieste. Bažnyčia priklauso Vasilkuvo Rūpestingosios Dievo Motinos parapijai.
Istorija
Ši vietovė dar nuo viduramžių apipinta legendomis apie savo gydančio vandens šaltinius. 1719 m. pirmą kartą oficialiai minima, kad šioje vietovėje yra gydančio vandens šaltinėlis. Panašiu metu pastatyta ir pirmoji medinė koplyčia, kurios aplankyti atvykdavo piligrimai. 1876 m. pastatyta nauja mūrinė bažnyčia. Per II pasaulinį karą bažnyčia buvo sugriauta. 1949 m. atstatyta.
Rio Terseras
Rio Terseras  – miestas vidurio Argentinoje, Kordobos provincijoje, 96 km į pietus nuo Kordobos, prie Tersero upės. Geležinkelių mazgas. Chemijos, naftos perdirbimo pramonė. Už 35 km į vakarus nuo miesto yra Embalsės branduolinė jėgainė. Yra sanatorija, Florentino Ameghino muziejus.
Istorija
1910 m. aplink geležinkelio stotį ėmė kurtis gyvenvietė. 1913 m. Modesto Acuña gyvenvietė įkurta oficialiai, o 1918 m. pervadinta Rio Terseru. Vėliau įkurta ginklų gamykla, imta vystyti chemijos pramonė.
1995 m. lapkričio 3 d. Rio Tersero ginklų gamykloje įvyko didelis sprogimas, nuniokojęs miestą (žuvo 7 žmonės, sužeista ~300).
Kęstutis Gaška
Kęstutis Gaška (1943 m. kovo 28 d. Žeimelyje, Šiaulių apskritis – 2012 m. lapkričio 13 d.) – inžinierius, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Tėvas buvo agronomas, žemės ūkio mokyklos direktorius, mama – pradžios mokyklos mokytoja. 1944 m. tėvai su vyresniaisiais vaikais – Remigijumi, Vida ir Aleksandru artėjant frontui pasitraukė į Vakarus. 1950 m. kartu su dvyne seserimi Dalia įsivaikino tuometinis LSSR užsienio reikalų ministras Ignas Gaška – senelio Aleksandro brolis.
1961 m. baigė Vilniaus Salomėjos Neries vidurinę mokyklą. 1967 m. baigė Kauno politechnikos instituto Vilniaus filialą, įgijo radijo aparatūros konstravimo ir gamybos technologijos inžinieriaus specialybę.
1967–1971 m. Kauno politechnikumo dėstytojas. 1971–1989 m. LSSR mokslų akademijos Puslaidininkių fizikos instituto inžinierius, aspirantas, jaunesnysis mokslinis bendradarbis, grupės vadovas. 1982 m. apgynė technikos mokslų kandidato disertaciją. 1989 m. Vilniaus įmonės „Archprojektas“ direktoriaus pavaduotojas. Trijų kryžių paminklo statybos vadovas, Nepriklausomybės dešimtmečio paminklo atstatymo Joniškyje vadovas, statė Rezistencijos aukų paminklą Želvoje. LDK Gedimino paminklo statybos fondo pirmininkas.
1989–1990 m. Puslaidininkių fizikos instituto bandomosios gamyklos „Helikonas“ direktorius. 1991 m. įkūrė personalinę įmonę „APSĖ“. 1992–1996 m. LR Seimo narys. 1997 m. Turto saugos įmonių asociacijos prezidentas. 1998–1999 m. mokslinės gamybinės akcinės bendrovės „Precizika“ gamybos vadovas, Turto valdymo departamento direktorius. 2001–2002 m. žemės ūkio bendrovės „Pavasaris“ komercijos direktorius. 2002–2003 m. UAB „Mineraliniai vandenys“ vadybininkas, 2004 m. direktoriaus pavaduotojas komercijai. 2003 m. mokėsi JAV. Nuo 2005 m. pensininkas. 2006–2007 m. UAB „Spedline“ direktorius.
Nuo 1992 m. LDDP narys, nuo 2004 m. Lietuvos liaudies sąjungos „Už teisingą Lietuvą“ narys. Išsiskyręs, buvusi žmona Audronė, duktė Ieva, sūnus Aleksandras, augintiniai dvynukai Greta ir Aida. Palai­dotas Žeimelio kapinėse.
Jahn Teigen
Jahn Teigen (1949 m. rugsėjo 27 d. Tionsberge, Norvegijoje – 2020 m. vasario 24 d. Istade, Švedijoje) – Norvegijos dainininkas.
Jo muzikinė karjera prasidėjo dar septintajame dešimtmetyje, tačiau žinomas tapo 8 deš. kaip grupės „Popol Vuh“ vokalistas, su kuria išleido tris sėkmingus albumus. Jahn taip pat buvo humoristinio trio „Prima Vera“ narys, grupė yra išleidusi septynis albumus.
1978 metais Jahn po pergalės Melodi Grand Prix pirmą kartą dalyvavo Eurovizijoje. Tačiau tarptautiniame konkurse pasirodęs su daina „Mil etter mil“ atlikėjas užėmė paskutinę vietą, nesurinkęs nei vieno taško. „Mil etter mil“ buvo pirmasis kūrinys, kuris iš kitų šalių negavo nei vieno taško pagal naują taškų sistemą, kuri galioja nuo 1975 metų iki šiol. Nepaisant tarptautinės nesėkmės, daina tapo didžiuliu hitu Norvegijoje. Šalies topuose kūrinys 4 mėnesius išbuvo pirmoje vietoje, tapo vienu iš 10 geriausiai parduodamų singlų šalyje. Per 30 metų trunkančią dainininko karjerą, tai iki šiol jo didžiausias hitas.
Po ketverių metų Jahn grįžo į Euroviziją. 1982 m. Eurovizijoje duetu su Anita Skorgan atliko dainą „Adieu“, kuri užėmė 12 vietą. Po metų jis trečią kartą dalyvavo tarptautiniame 1983 m. Eurovizijos dainų konkurse, šį kartą kaip solistas. Jame atlikęs kūrinį „Do re mi“, liko 9 vietoje. Atlikėjas 14 kartų dalyvavo Norvegijos atrankoje Melodi Grand Prix: 1974, 1975, 1976, 1978, 1980, 1982, 1983, 1988, 1989, 1990, 1993, 1994, 1996 ir 2005 m.
Jahn per savo karjerą buvo išleidęs 17 albumų.
Haruki Murakami
Biografija
H. Murakami gimė pokario Japonijoje, kai kilo kūdikių bumas. Nors gimė Kiote, didžiąją dalį jaunystės praleido Kobėje. Jo tėvas buvo budistų šventiko sūnus, o motina Osakos pirklio dukra. Abu mokėsi japonų literatūros.
H. Murakami tėvas buvo įsitraukęs į Antrajį Kinijos-Japonijos karą ir dėl to buvo stipriai traumuotas, kas vėliau paveikė ir patį H. Murakami.
Nuo vaikystės H. Murakami smarkiai sąlygojo vakarietiška kultūra, ypač muzika ir literatūra. Jis užaugo skaitydamas įvairių pakraipų europiečių bei amerikiečių rašytojus (pvz.: Franz Kafka, Kurt Vonnegut, Gustave Flaubert, Charles Dickens, Fiodoras Dostojevskis, Richard Brautigan, Jack Kerouac) ir dėl smarkios vakarietiškos įtakos skyrėsi nuo kitų japonų rašytojų.
H. Murakami studijavo dramą Vasedos universitete Tokijuje, kur sutiko savo žmoną Joko. Jo pirmasis darbas buvo įrašų studijoje, kur dirbo jo personažas Toru Vatanabė iš „Norvegų girios“. Prieš baigdamas studijas jis atidarė kavinę (džiazo barą vakarais) „Peter Cat“ Kokubundžyje su žmona, Jie valdė barą 1974–1981 m. Pora nusprendė nesusilaukti vaikų.
H. Murakami yra entuziastingas maratono bėgikas ir triatletis, nors pradėjo bėgti sulaukęs 33 metų. 1996 m. birželio 23 d. jis užbaigė pirmą ultramaratoną, 100 km trasą aplink Saromos ežerą Hokaide. Jis aprašė savo ryšius su bėgimu 2008 m. kurinyje „Ką aš kalbu, kai kalbu apie bėgimą“.
„Žiurkės trilogija“
H. Murakami pradėjo rašyti 29 metų. Jis teigia, kad jam atėjo įkvėpimas parašyti romaną „Išgirsk vėjo dainą“ (1979 m.) kai jis žiūrėjo beisbolo rungtynes. 1978 m. Džingu stadione Murakami stebėjo varžybas tarp Yakult Swallows ir Hiroshima Carp, kai atėjo eilė smūgiuoti amerikiečiui Dave Hilton. Pagal dažnai kartojamą istoriją, kai D. Hilton atmušė dvigubą, Murakami tuo pat metu suprato, kad gali rašyti. Naktį grįžęs namo jis pradėjo rašyti romaną. Prie to kūrinio jis dirbo kelis mėnesius po trumpą laiko tarpą, kai grįždavo iš baro. Baigęs romaną, jis išsiuntė vieninteliam konkursui, kuris priimdavo tokius ilgus kūrinius ir laimėjo pirmą vietą.
Didesnis pripažinimas
1985 m. H. Murakami parašė romaną „Negailestinga stebuklų šalis ir Pasaulio galas“, kuris magiškiems jo kūrybos elementams suteikė naują prasmę. H. Murakami didžiausią pripažinimą pelnė 1987 m. išleidęs romaną „Norvegų giria“, nostalgišką pasakojimą apie praradimus ir seksualinį savęs ieškojimą. Šio romano buvo parduota daugiau nei milijonas kopijų ir labiausiai jis paplitęs buvo tarp jaunų japonų.
Knyga „Norvegų giria“ iškėlė nelabai žinomą rašytoją į dienos šviesą. H. Murakami keliavo per Europą, gyveno Jungtinėse Amerikos Valstijose.
Nuo „atsiskyrimo“ iki „įsipareigojimo“
Romanas „Prisukamo paukščio kronikos“ (1995) apjungia realybę ir fantaziją, turi fizinio smurto elementų. Romanas buvo apdovanotas Yomiuri apdovanojimu, vieno didžiausiu H. Murakami kritiko, Kenzaburō Ōe, kuris pats 1994 m. laimėjo Nobelio Literatūros premiją.
H. Murakami teigia, jog jis pakeitė savo poziciją iš tas, kuris „atsiskyręs“ į tą, kuris „įsipareigojęs“ po to, kai 1991 m. gyveno Jungtinėse Amerikos Valstijose. "Jo pirmosios knygos, jis sakė, buvo paremtos asmenine tamsa, o jo vėlesni darbai atsižvelgė į tamsą, rastą žmonijoje ir istorijoje, " rašė Wendy Edelstain UC Berkeley News straipsnyje.
H. Murakami stipriai prisidėjo prie savo kūrybos vertimo į anglų kalbą. Autorius nenorėjo, jog jo kūriniai būtų išversti pažodžiui, todėl skatino kūrinius adaptuoti amerikietiškai kultūrai.
Nuo 1999-ųjų
Romanas „Mylimoji Sputnik“ buvo išleistas 1999 m. „Kafka pakrantėje“ išleistas 2002 m. ir 2005 m. išverstas į anglų kalbą. 2006 m. „Kafka pakrantėje“ laimėjo Pasaulio maginės fantastikos premiją. Angliškai verstas jo romanas „Pernakt“ buvo išleistas 2007 m. New York Times jis buvo išrinktas kaip „labiausiai įsidėmėtinas metų romanas“. Vėlyvaisiais 2005 m., H. Murakami išleido trumpų istorijų rinkinį pavadinimu Tōkyō Kitanshū, arba 東京奇譚集, kuris verčiasi kaip „Tokijo paslaptys“. 2006 m. rugpjūčio mėnesį buvo išleistas angliškai verstas 24 trumpų istorijų rinkinys „Aklas gluosnis, Mieganti moteris“. Rinkinį sudaro ir senesni darbai iš 80-tųjų, ir naujesnės trumpos istorijos.
2007 m. Japonijoje išleista knyga „Ką aš kalbu, kai kalbu apie bėgimą“, kurioje autorius rašo istorijas apie savo patirtį bėgiojant maratonuose, knyga anglišku vertimu buvo išleista Jungtinėje Karalystėje ir Jungtinėse Amerikos Valstijose 2008 m.
Shinchosha Publishing išleido H. Murakamio romaną „1Q84“ Japnijoje 2009 m. gegužės 29 d. 1Q84 tariama „ichi kyū hachi yon“, taip pat kaip 1984, nes 9 japoniškai taip pat tariama „kyū“. 2013 m. rugpjūčio mėnesį išleistas romanas „Bespalvis Cukuru Tadzakis ir jo klajonių metai“ tapo pasauliniu bestseleriu, tačiau susilaukė daug skirtingų atsiliepimų.
Kūryba
H. Murakami kūryba postmodernistinė, pastebima vaikystėje skaitytų autorių, K. Voneguto, R. Brotigano, įtaka. Rašytojo kūriniams būdinga humoras, ironija, cinizmas, fikcija, yra mokslinės fantastikos, siurrealizmo poetikos elementų, kriminalinės, detektyvinės literatūros bruožų, gausu literatūros žanrų žaismo. Pagrindinės temos: vienišumas ir vienatvė, dvasinė tuštuma sudėtingoje pinigų ir informacijos visuomenėje, žmogiškųjų vertybių nykimas, susvetimėjimas, gebėjimo būti savimi ir bendrauti su kitais praradimas, meilės ilgesys, egzistencijos ieškojimai.
Asmeniniai apdovanojimai
20006 m. H. Murakami gavo šeštą Kafkos prizą už savo romaną „Kafka pakrantėje“.
2011 m. H. Murakami paaukojo 80,000 eurų kovo 11-osios tsunamio aukoms ir nukentėjusiesiems nuo Fukušimos atominės elektrinės avarijos.
Pastaraisiais metais autorius buvo minimas kaip galimas Nobelio Literatūros premijos laureatas. Nepaisant to, H. Murakami juokdamasis sako, jog "Ne, aš nenoriu apdovanojimų. Tai reiškia, jog jau pabaiga."
1819 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
Pavienis pažaidos taškas
Pavienis pažaidos taškas – bet kuri sistemos dalis, kurios veiklos nutrūkimas visiškai sutrikdo visos sistemos darbą.
Pavyzdžiui, jei paskirstyta duomenų bazė turi daug klientų ir vieną serverį, šis serveris yra pavienis pažaidos taškas: dėl kokių nors priežasčių jam nustojus veikti, nebeveiks visa sistema. Atsakingose srityse (aviacijoje, kovinėje sistemoje ir pan) tokių serverių būna daugiau. Sudėtinga užduotis yra ir atkurti pažeistos dalies darbą (ji turi būti teisingai informuota apie po atsijungimo, jai nebeveikiant įvykusius pasikeitimus). Neretai reikalaujama, jog kliento užklausos metu vienam serveriui išėjus iš rikiuotės, likusieji užklausą įvykdytų ir atsakymą atsiųstų taip, tarsi nieko nebūtų įvykę.
Prasčiau apgalvotoje sistemoje pažaidos tašku gali būti ir klientas ar ryšys tarp serverio ir kliento. Pavyzdžiui, jei užklausa nepavyko iš pirmo karto, klientas gali siųsti tą pačią žinutę pakartotinai. Tačiau jei komunikacijos protokolas neleidžia atskirti pakartotinai siunčiamos žinutės nuo pirmąkart siunčiamos, o pirmoji žinutė adresatą visgi pasiekė, serveris gali įvykdyti dvi užklausas vietoj vienos. Kai kuriais atvejais (tarkim, nuskaičiuojant nuo saskaitos bankomate paimtą pinigų sumą) tai absoliučiai neleistina.
Perteklinės dalys gali dirbti vienu iš šių režimų:
Įvairių dalių dubliavimas iš dalies padidina patikimumą, tačiau kol egzistuoja bent vienas pavienis pažaidos taškas, sistema nelaikoma iš tiesų labai patikima.
Patikimumui padidinti kartais tą pačią funkciją atliekančios dalys turi skirtingą programinę įrangą. Pavyzdžiui, keturi Space Shuttle kompiuteriai turi kruopščiai parašytą „pagrindinę“ programinę įrangą, tuo tarpu penktojo tas pačias funkcijas atliekančios programos parašytos nepriklausomai ir visiškai kitaip.
Geo
Geo buvo mažų automobilių ir visureigių markė. Markę įkūrė General Motors 1989 metais, kad konkuruotų mažų automobilių rinkoje. Geo buvo pristatyta 1989 metais JAV rinkoje, o 1992 m. Kanados rinkoje. Ji buvo panaikinta 1997 metais.
Kubilenis
Kubilenis (Jasminocereus) – kaktusinių (Cactaceae) šeimos augalų gentis.
Auga Galapagų salose ir Ekvadore. Gėlininkų mėgėjų kolekcijose auginamas retai, kadangi labai griežtos taisyklės išvežti augalus ir sėklas iš salų.
Rūšys:
Liudvikas Varynskis
Biografija
Studijavo filosofiją Petrapilio universitete. Vėliau gyveno Varšuvoje, Lvove, Krokuvoje, Ženevoje. 1876 m. subūrė pirmąją lenkų socialistinę organizaciją. 1879 m. vienas iš Lenkijos socialistų partijos programos autorių.
1882 m. vasarą iš Varšuvoje veikusių socialistų būrelių sudarė Darbo komitetą, kuris parengė ir 1882 m. rugsėjo mėnesį paskelbė naujos socialistinės partijos programą. 1883 m. sausio mėn. Vilniuje įvykusio Lenkijos ir Lietuvos socialistų suvažiavimo ir tarptautinės socialinės partijos „Proletariatas” organizatorius. Pirmasis „Proletariato” pirmininkas.
1883 m. rugsėjo 28 d. vėl suimtas, buvo laikomas Varšuvos citadelėje. 1885 m. nuteistas 16 m. katorgos, bet susirgo tuberkulioze ir toliau buvo kalinamas Šliselburge tvirtovėje. Ten ir mirė.
Jo vardu pavadinta sunkiųjų mašinų gamykla.
Genionys
Genionys – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Žilinų, prie Dusmenų miškų. Stūkso akmuo Kiškio bažnyčia (archeologijos paminklas). Prie kaimo telkšo Urmio ežeras. Praeina keliukas Sarapiniškės–Diržamenys.
Gyventojai
1866 m. iš 80 gyventojų 72 buvo katalikai, 8 žydai.
Kapakas Jupankis
thumb|200px|Capac Yupanqui [[Felipe Guaman Poma de Ayala|Guaman Poma „Nueva crónica y buen gobierno“ kronikose.]] Capac Yupanqui – penktasis Kusko karalystės ir paskutinis Urinų dinastijos Sapa Inca, pradėjęs valdyti apie 1320 m. Buvo Mayta Capac sesers Curu Yaya sūnus, o valdžią perversmo būdu perėmė iš savo pusbrolio Tarco Huaman.
Capac Yupanqui buvo Inca Roca, Ananų dinastijos pradininko, tėvas. Jo žmona Mama Cusi Hilpay arba Qorihillpay buvo Inkų priešų Anta valdovo dukra.
Penktasis inkų valdovas aprašomas kaip didis užkariautojas. Metraštininkas Juan de Betanzos teigė, jog jis buvo pirmasis iš valdovų, nukariavęs teritorijas už Kusko slėnio. Garcilaso de la Vega teigė, jog Capac Yupanqui išplėtė Kusko miestą pastatydindamas daugybę pastatų, tiltų, kelių ir akvedukų.
Valdreso slėnis
Pagrindinės upės - Begna ir Etna. Valdreso slėnį vakaruose bei šiaurėje supa Jotunheimeno kalnų masyvas, kuris skiria nuo Gudbrandsdalio, rytuose regionas susisiekia su Landu. Pietuose yra Golo kalno ketera (viršūnė), už kurio - Halingdalis.
Naujasis Amsterdamas
Naujasis Amsterdamas gali reikšti šiuos objektus:
Hellogoodbye
Hellogoodbye – JAV Power pop ir Synthpop muzikos grupė. 2006 m. išleido pirmąjį studijinį albumą.
Burgosas
Burgoso Švč. Mergelės katedra pastatyta 1221–1567 m., vėlyvosios gotikos stiliaus, pastatyta iš kalkakmenio, primena lotyniškąjį kryžių.
Istorija
1994 m. mokslininkai prie Burgoso esančiuose kalnuose, Gran Dolina oloje aptiko kaulų fragmentus ir akmeninius įrankius, kurių amžius siekia 780 tūkst. metų. Tai seniausi Europoje aptikti hominidų pėdsakai.
Eirunepė
Eirunepė  – miestas vakarų Brazilijoje, Amazonės valstijoje, 1160 km į pietvakarius nuo Manauso, prie Žurua ir jos intako Tarauakos. Yra oro ir upių uostai, susisiekimo sausuma nėra. Maisto, medienos apdirbimo pramonė, prekyba manijoku, cukranendrėmis, kukurūzais. Verčiamasi turizmu.
Savivaldybės plotas – 15 012 km², gyventojų skaičius – 36 125 (2021 m.).
Istorija
Gyvenvietė įkurta 1895 m. ir pavadinta São Felipe do Rio Juruá. Išaugo kaip kaučiuko gavybos centras. 1943 m. miestelis pervadintas į Eirunepę.
Vladas Morkus
Vladas Morkus (1897 m. birželio 27 d. Kasiulkuose, Raseinių rajonas – 1944 m. Sevuralage, Sverdlovsko sritis) – Lietuvos aviatorius, pirmasis lietuvis, atlikęs šuolį parašiutu.
Biografija
Gimė Kasiulkuose, netoli Ariogalos. 1919 m. išėjo tarnauti savanoriu į Lietuvos kariuo­menę, baigė karo mokyklą. Dalyvavo mūšiuose su lenkais ties Širvintomis ir Giedraičiais. Po Pirmojo pasaulinio karo tarnavo pasienyje Perlo­joje ir Marijampolėje. Vėliau perėjo į aviaciją, išmoko skraidyti, buvo oro žvalgas. Kaip pasakoja jį pažinojusieji, kapitonas V. Morkus buvo kantrus, ramus ir geraširdis žmogus. Jis nesišalindavęs nemėgstamų darbų, ką sumanęs, tą ir padarydavęs.
1928 m. sausio 26 d. Aleksoto aerodrome išbandė itališką „Salvator“ (liet. „Gelbėtojas”) firmos gelbėjimosi parašiutą. Tai buvo pirmas lietuvio šuolis parašiutu. Ne visi to meto parašiutai buvo patikimi, tik 1927 m. pradėta juos pirkti iš užsienio firmų. Pirkiniai brangiai atsieidavo valstybės iždui: 1933 m. vienas „Salvator“ parašiutas kainavo 3588 litus. Pirmojo šuolio proga firmos atstovai V. Morkui padovanojo auksinį ženkliuką, kurį įteikdavo kiekvienam, kuris atlikdavo šuolį „Salvator“ parašiutu.
1935 m. palikęs karo aviaciją dirbo Prekybos, pramonės ir amatų rūmuose. Aktyviai dalyvavo Lietuvos aeroklubo veikloje, buvo išrinktas jo iždininku. 1935 m. kaip Lietuvos aeroklubo atstovas kartu su Vytautu Žem­kalniu-Lands­bergiu dalyvavo Tarptautinės aviacijos sporto federacijos (FAJ) konferencijoje Dubrovnike (Kroatija), kur balsavo už tai, kad SSRS būtų priimta į FAJ narius.
1941 m. birželio 14 d. buvo suimtas ir išvežtas į Sibirą, kalėjo Sverd­lovsko srityje, lageryje prie Losvės upės. Ten 1944 m. ir mirė.
Valladolid (krepšinio klubas)
Valadolido Grupo Capitol – Ispanijos krepšinio klubas, žaidžiantis antrojoje Ispanijos lygoje, į kurią iškrito 2007-2008 m. sezone ACB lygoje užėmęs priešpaskutinę, 17-ą, vietą. 1989-1992 m. klube rungtyniavo Arvydas Sabonis.
Gudaičiai (Šakiai)
Gudaičiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Kudirkos Naumiesčio, prie kelio.
Bundestagas
thumb|Bundestagas iš vidaus
Bundestagas – Vokietijos parlamento žemieji rūmai, įstatymų leidybos institucija, teisėkūros subjektas. Įsteigtas, remiantis 1949 m. Vokietijos Pagrindiniu įstatymu.
Istorija
Pirmuoju visos Vokietijos parlamentu laikomas 1867 m. įsteigtas Reichstagas, gyvavęs iki 1918 m. Tų metų lapkritį Vokietijoje įvykus revoliucijai, šalis tapo respublika. 1919 m. išrinktas pirmasis tarpukario demokratinės Vokietijos parlamentas, rinktas ketverių metų kadencijai, taikant proporcinio atstovavimo principą. Po 1932 m. rinkimų, Reichstage daugumą suformavo A. Hitlerio nacių partijos vadovaujama koalicija. Nuo 1933 m. Reichstagas rinkosi retai, nes Vyriausybei buvo suteikti įgaliojimai priimti įstatymus be parlamento dalyvavimo. Paskutinis Reichstago posėdis įvyko 1942 m. balandžio 26 d. Remiantis 1949 m. priimta Vokietijos konstitucija, naujasis šalies parlamentas pavadintas Bundestagu. 1949 m. į parlamentą rinkti 402 atstovai, vėliau jų skaičius augo. Tai vienintelė Vokietijos federalinės valdžios institucija, rinkta tiesioginiuose rinkimuose. Iki Vokietijos susivienijimo Bundestago posėdžiai vyko Bonoje, o nuo 1999 m. – vėl Berlyno Reichstago rūmuose.
Bundestago rinkimai
Iki Vokietijos susivienijimo, į Bundestagą buvo renkama 520 narių, o 1990 m. gruodį vykusiuose rinkimuose jau buvo renkami 662 nariai. Vėliau jų skaičius šiek tiek keitėsi. Šiuo metu po 299 Bundestago narius yra renkami vienmandatėse ir daugiamandatėje apygardose. Jie renkami visuotiniais, laisvais ir slaptais rinkimais ketverių metų terminui. Į Bundestagą taip pat patenka ir papildomi partijų, surinkusių ne mažiau kaip 5 % rinkėjų balsų arba laimėjusių ne mažiau kaip trijose rinkimų apygardose, atstovai. Jei partija laimi daugiau vietų apygardose nei pateikė rinkimų sąraše, ji Bundestage gauna rinkimų apygardose laimėtą vietų skaičių. Bendras Bundestago narių skaičius tokiu atveju yra padidinamas. Šiuo metu, po 2013 m. rugsėjo 22 d., vykusių Bundestago rinkimų, jame dirba 631 išrinktas narys. Pirmalaikiai Bundestago rinkimai yra galimi tik dviem atvejais: kai Bundestago nariai nesugeba išrinkti kanclerio, taip pat kai pareiškia nepasitikėjimą juo, o šis pasiūlo paleisti Bundestagą. Sprendimą dėl Bundestago paleidimo gali priimti tik Vokietijos prezidentas.
Placebo (grupė)
Placebo yra alternatyviojo roko grupė, kuria sudaro Brian Molko, Stefan Olsdal ir Steve Forrest. Brajenas ir Stefanas lankė tą pačią mokyklą, tačiau jie niekad nebendravo. 1994 metais jie atsitiktinai susitiko Londone ir vėliau sukūrė grupę „Ashtray Heart“.
Ankstyvieji metai
„Placebo“ buvo sukurta, kai Brajenas ir Stefanas 1994 metais netikėtai susitiko Pietų Kensingtono stotyje. Jie abu lankė tą pačią Liuksemburgo amerikiečių tarptautinę mokyklą. Iš pradžių grupė buvo žinoma „Ashtray Heart“ vardu, tačiau nariai greitai ją pervardijo į „Placebo“. Rinkdami naują vardą grupei jie pastebėjo, kad tuo metu daugelis grupių buvo pasivadinę vaistų pavadinimais. Taigi jie nutarė pasivadinti vaistu, neturinčiu jokio poveikio – placebu. Grupė pagarsėjo savo narių seksualine orientacija (Stefanas – homoseksualus, Styvas – heteroseksualus, Brajenas – biseksualus), Brajeno vyro-moters įvaizdžiu ir jų visų nesaikingu gyvenimo būdu. Visa tai dažnai skamba jų dainose. „Placebo“ susidurdavo su britų muzikos industrijos pasipriešinimu, kol nebuvo išleistas singlas „Special K“ iš jų trečio albumo Black Market Music (2000).
Vidurinieji metai
Singlai „Nancy Boy“ iš albumo Placebo (1996) ir „Pure Morning“ iš albumo Without You I’m Nothing (1998) buvo jų sėkmės viršūnė. Abu singlai Anglijoje pateko į muzikos populiariausiųjų sąrašus. Išėjus albumui Without You I’m Nothing grupė sulaukė neigiamų atsiliepimų iš britų muzikos spaudos. Nepaisant to, grupė išlaikė populiarumą Europoje, jie greitai išpopuliarėjo Prancūzijoje. Jų albumų Placebo ir Black Market Music (2000) stilius kiek keitėsi: jame vyrauja gitarų skambesys, jaučiamas XX a. 8 dešimtmečio britų ir amerikiečių roko stilius ir Brajeno aukštas balso tonas. Albumas Sleeping with Ghosts (2003) sukurtas labiau avantiūristinis: ieškota naujų formų, buvo eksperimentuojama su šokio garsais, elektronine muzika, kai kuriose dainose išlaikant tradicinį garsą (tuo pasižymi singlas „The Bitter End“). David Bowie paprašė „Placebo“ groti per savo penkiasdešimtojo jubiliejaus vakarėlį, kuris vyko arenoje „Madison Square Garden“. 1997 metais „Placebo“ kartu su David Bowie per Britų muzikos apdovanojimus gyvai sugrojo „20th Century Boy“. „Placebo“ ir toliau palaikė ryšius su David Bowie. 1998 metais jie kartu įrašė T. Rex koverį „20th Century Boy“, kuris buvo filmo Velvet Goldmine garso takelis. Be to, grupė pasirodė šiame filme. Tais pačiais metais buvo įrašytas ir išleistas jų albumas Without You I’m Nothing. Daina tuo pačiu pavadinimu taip pat išleista Brajeno ir David Bowie duetu. Brajenas Molko niekada neslėpė to, kad vartojo narkotikus. 1997 metais duodamas interviu „New York Doll“ teigė, kad heroinas „turbūt vienintelis narkotikas šioje žemėje, kurio nebandžiau“. Vėliau paaiškėjo, kad jis bandė ir heroiną.
Dabartiniai laikai
2004 metų rudenį, Placebo išleido singlų rinkinį Once More with Feeling CD ir DVD formatu ir buvo sugrotas vienos nakties koncertas Wembley arenoje. Robert Smith iš grupės The Cure kartu atliko dvi dainas: „Without You I’m Nothing“ ir The Cure koverį „Boys Don’t Cry“. Šis pasirodymas buvo paskutinis Anglijoje iki 2006 metų. Po Wembley koncerto, Placebo išvyko į trumpą Once More with Feeling turą į Pietų Ameriką. 2005 metų liepos 2 dieną, grupė pasirodė koncerte „Live 8“, kuris vyko Versalio rūmuose, Prancūzijoje, su „Twenty Years“ ir „The Bitter End“ dainomis. 2006 metų vykusio turo Anglijoje bilietai parduoti per savaitgalį. 2005 metų rugsėjį, grupė baigė naujo albumo įrašinėjimus su Daniel Waite. Albumas buvo išleistas kovo 13 dieną (JAV buvo atidėtas iki balandžio 4 dienos). Pirmas naujo albumo singlas „Because I Want You“ buvo išleistas Anglijoje kovo 6 dieną. Albumas buvo išparduotas nuo spalio iki sausio. Naujajame albume dvi dainos buvo atliekamos duetu su amerikiečių dainininkais. "„Meds“ su Alison Mosshart iš The Kills ir „Broken Promise“ su Michael Stipe iš REM. Grupės penktasis albumas Meds prieš numatytą išleidimą pateko į internetą 2006 metų sausio 17 dieną. Nėra žinoma kaip tai atsitiko. Oficiali albumo Meds išleidimo data buvo 2006 metų kovo 13 diena. Video klipas „Because I Want You“ buvo nufilmuotas sausio 24 dieną Camden rūmuose, Camdene, Londone. Nepaisant albumo nutekėjimo į internetą, pardavimai buvo geri. 4 vietoje Australijoje ir 7 vietoje Anglijoje. Antrasis albumo Meds singlas „Infra-Red“, išleistas Anglijoje 2006 metų birželio 19 dieną. Meds yra paskutinis Placebo albumas su Virgin Records įrašų studija. 2006 metų spalį, jų debiutinis albumas Placebo buvo naujai išleistas su pavadinimu „10th Anniversary collectors edition''“. Jo sudėtyje DVD su video klipais, koncertais ir pasirodymais televizijose. 2007 metų kovo mėnesį Placebo pareiškė ieškantys fanų, norinčių pasirodyti naujausios singlo, populiarios dainininkės Kate Bush dainos koverio, „Running Up That Hill“ video klipe. Placebo dalyvavo ture Projekt: Revolution, kuriame dalyvavo Linkin Park ir daugelis kitų grupių, tarp kurių My Chemical Romance, HIM, Saosin, ir Taking Back Sunday.
Pasirodymas Lietuvoje
thumb|150px|right|Skandalingasis bučinys 2007-ųjų metų gegužės 31-ąją dieną grupė koncertavo Lietuvoje. Placebo apšildė grupė Gravel, kuri sugrojo kelis savo kūrinius. Placebo savo pasirodymą pradėjo skandalinguoju bučiniu, kuriuo, pagal Stefano, norėjo atkreipti visuomenės dėmesį į tai, kad tuometinis Vilniaus miesto meras nedavė leidimo surengti eitynių „Vaivorykštės dienos 2007“ organizatoriams.
Generalinis planas Ost
Generalinis planas „Ost“  – nacių rengtas Rytų Europos šalių masinio etninio valymo, genocido bei kolonizavimo planas. Šio projekto plėtojimas buvo susijęs su Trečiojo reicho Lebensraum (liet. Gyvybinė erdvė) ir Heim ins Reich (liet. Atgal į gimtąjį reichą; Reichas – mūsų namai) užsienio politika.
Taujėnai
Pro miestelį teka Mūšia (dešinysis Šventosios intakas) bei jos intakas Giedrė, įrengtas Taujėnų tvenkinys. Į vakarus nuo miestelio Taujėnų miškai. Pro Taujėnus eina kelias (senasis Vilniaus–Panevėžio plentas), taip pat kelias.
Generalinis planas Ost
Istorija
Dar iki prasidedant SSRS ir Vokietijos karui, 1940 m. gegužę Reicho Nacionalsocializmo ideologijos ir auklėjimo tyrimų instituto vadovas A. Rozenbergas pasiūlė A. Hitleriui direktyvų dėl politikos būsimosiose okupuotuose rytinėse teritorijose projektą. Vėliau, 1940–1942 m., kolonizavimo planus rengė Reicho Vyriausioji saugumo valdyba.
Placebo (grupė)
Nariai
2009 metais grupė susideda iš:
Taujėnai
thumb|left|240px|Sodų gatvė Taujėnų miestelyje
Generalinis planas Ost
Istorija
Pagal pirmąjį variantą numatyta daugelį Rytų Europos gyventojų iškelti į Vakarų Sibirą, o likusiuosius – suvokietinti, panaudoti fiziniams darbams ir sunaikinti. Antrasis variantas, baigtas 1942 m. kovą, numatė Vakarų Lietuvą per 15 metų apgyvendinti vokiečiais, o Vilnių ir Šiaulius padaryti kolonizacijos atramos punktais. Į Lietuvą turėjo būti atkelta 235 000 vokiečių. Pagal trečiąjį variantą („Bendrąjį planą“) vokiečiais turėjo būti apgyvendinta visa Lietuva.
Taujėnai
Etimologija
Senuosiuose dokumentuose aptinkamos bajorų Taujanskių (Taujėniškių) pavardės, tačiau sunku tiksliai pasakyti, ar miestelis pavadintas pagal dvarininkus, ar atvirkščiai (panašiai kaip Siesikai).
Generalinis planas Ost
Istorija
1945 m., nacistinei Vokietijai pralaimint Antrąjį pasaulinį karą, generalinio plano „Ost“ esminiai dokumentai buvo sunaikinti, tad pagrindiniai šio etninio valymo ir genocido siūlymai niekuomet nebuvo rasti, tačiau egzistuoja keli išlikę dokumentai, bylojantys apie šiuos ketinimus. Daugelis plano esminių dalių yra rekonstruotos pagal turimas atmintines ir kitus dokumentus.
Taujėnai
Istorija
Taujėnų dvaras minimas nuo 1595 m. Nuo XVIII a. vidurio Taujėnai žinomi kaip miestelis. XIX a. pastatyti didingi rūmai, 1858 m. – Taujėnų bažnyčia.
Generalinis planas Ost
Istorija
Preliminariai buvo parengtas tautų sunaikinimo planas:
Taujėnai
Istorija
XVII a. pabaigoje Taujėnuose veikė parapinė mokykla. 1776 m. miesteliui suteikta turgaus ir prekymečių privilegija. 1790 m. Taujėnus nusiaubė gaisras. XIX a. Taujėnai buvo kaimas ir dvaras Vilkmergės apskrityje, valsčiaus centras.
Nuo 1865 m. veikė valdinė berniukų, 1868 m. – mergaičių pradinės mokyklos. 1895 m. įsteigtas paštas. 1928 m. miestelyje buvo 7 krautuvės (5 priklausė žydams), aludė, 3 vilnos karšyklos. 1936 m. buvo 15 žydų namų, mokykla. 1941 m. rugpjūtį–rugsėjį Pivonijos miške Taujėnų žydai išžudyti.
Generalinis planas Ost
Planai Baltijos regione
Nacistinės Vokietijos teisininko ir politinio veikėjo E. Wetzelio įsitikinimu, turėjo įvykti visos estų ir dalies latvių tautos germanizacija. Tačiau lietuvių tauta šiuo klausimu buvo mažiau pageidautina, nes „turėjo per daug slaviško kraujo“. H. Himlerio manymu, „beveik visa lietuvių tauta turėjo būti deportuota į Rytus“. H. Himleris žiūrėjo teigiamai į Elzaso, Lotaringijos (Prancūzijos regionai), Viršutinės Krainos ir Pietų Štirijos teritorijų (Slovėnijos regionai), Bohemijos bei Moravijos (Čekijos regionai) gyventojų germanizaciją, tuo tarpu Lietuvos populiaciją vertindamas kaip „menkavertę rasę“.
Taujėnai
Istorija
Pokario metais apylinkėse veikė Vyčio apygardos, Briedžio partizanų rinktinės Lietuvos partizanai.
1955–1993 m. Taujėnai buvo sodininkystės tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė. Nuo 1992 m. Taujėnuose leistas laikraštis „Tėviškėlė“.
2005 m. kovo 21 d. Prezidento dekretu patvirtintas Taujėnų herbas.
2007 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas
2007 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas 11-asis pasaulinis atletikos turnyras, vykęs Japonijoje, Osakos mieste, Nagai stadione. Čempionatas truko nuo 2007 m. rugpjūčio 24 d. iki rugsėjo 2 d., jame dalyvavo 1978 lengvaatlečiai iš 200 pasaulio šalių.
Plėšriablakės
Plėšriablakės (Reduviidae) sin. blakės plėšrūnės  – plėšri blakių šeima.
Šiai šeimai priklauso 7–40 mm ilgio, dažniausiai tamsūs, rečiau ryškiai raštuoti, tvirto sudėjimo vabzdžiai. Dažniausiai jų kūnas yra gana platus, pailgas, o kojos stiprios. Tačiau yra ir tokių rūšių, kurioms būdingas ypač siauras kūnelis, o kojos yra ilgos ir siūliškos. Galva cilindriška, pailga. Straubliukas trumpas, storas ir sulenktas, dažniausiai sudarytas iš 3, kartais iš 4 narelių. Antenų nareliai maždaug vienodo storio, ilgi, ploni, dažniausiai iš 4 narelių. Prieškrūtinėlė su randuotu grioveliu, kuris veikia kaip garsinis aparatas, skleidžiantis girgždantį garsą.
Šios blakės gyvena ant medžių, tarp žolių, dirvos paviršiuje, o kai kada ir paukščių lizduose, graužikų urvuose, po akmenimis. Pastebėta, kad jos labai aktyvios naktį, o dieną dažniausiai slepiasi. Šios blakės yra plėšrios ir labai ėdrios: užpuola kitus vabzdžius, straubliuku įduria, nužudo bei išsiurbia. Didesnių plėšriablakių įdūrimas žmogui labai skausmingas. Kai kurios šios šeimos atstovės yra kraujasiurbės ir Centrinėje bei Pietų Amerikoje platina žmogui labai pavojingą Čagaso ligą.
Paplitusios visame pasaulyje, tačiau dauguma plėšriablakių gyvena atogrąžų ir paatogrąžių kraštuose.
Rūšys
Iš viso yra apie 7000 šių blakių rūšių. Europoje gyvena 115 rūšių, o Lietuvoje aptikta tik 7 rūšys:
Rodezija
Rodezija – britų kolonijinis pavadinimas, skirtas įvardinti teritoriją Afrikoje, apimančią dabartinę Zambiją ir Zimbabvę. Pavadinimas kilo iš brito Sesilio Rodo, kuris buvo pirmasis europietis, įgijęs valdžią šiose žemėse. Iš pradžių joms taikytas neutralesnis pavadinimas Zambezija, kildinamas nuo Zambezės upės.
Zambezija ir Rodezija buvo vadinami šie politiniai vienetai:
Naujasis Amsterdamas (Gajana)
Naujasis Amsterdamas – miestas šiaurės rytų Gajanoje, Berbiso dešiniajame krante, prie jo intako Kandžės, keli kilometrai nuo Atlanto vandenyno kranto. Rytų Berbiso-Koranteino regiono centras. Yra uostas, ligoninė, kelios aukštosios ir vidurinės mokyklos, keli viešbučiai, kongregacininkų bažnyčia. Apylinkėse plyti plantacijos. Keliai į Skeldoną (prie Koranteino), Skepmedą (žemyn palei Berbisą).
Posesija
Posesija ( – nuosavybė):
Naujasis Amsterdamas (Gajana)
Istorija
Gyvenvietė susiformavo XVIII a. pirmojoje pusėje iš kaimelio prie Nasau forto. Pradžioje vadinta Fort Sint Andries. 1763 m. nukentėjo nuo sukilimo. 1790 m. tapo olandų kolonijiniu centru ir imta vadinti Naujuoju Amsterdamu. 1803 m. užimta britų. 1831 m. britams sujungus regiono kolonijas naujosios kolonijos Britų Gvianos sostinė buvo perkelta į Džordžtauną.
Posesija
Posesijomis paprastai vadintas žemės sklypas, priklausęs vienam gyventojui. Miestuose posesija paprastai siauruoju galu jungdavosi su pagrindine aikšte arba gatve. Joje statyti gyvenamieji ir ūkiniai pastatai.
Mandragora
Mandragora gali reikšti:
Kininė kobra
Kininė kobra, taip pat Taivano kobra (Naja atra) – aspidų (Elapidae) šeimos nuodingųjų gyvačių rūšis. Paplitusi pietų Kinijoje, Taivane, Honkonge, šiaurės Laose, šiaurės Vietname. Kinijoje ir Taivane žmonės labiausiai kenčia nuo šios gyvatės įgėlimų tarp kitų nuodingų gyvačių.
Gyvatė paprastai yra 1,2–1,5 m ilgio, tačiau gali išaugti iki 2 m ilgio. Kūnas yra žėrinčios juodos spalvos, su skersinėmis gelsvomis juostomis, papilvė šviesi, perlų atspalvio, priklausomai nuo gyvenamosios vietos, atspalviai skiriasi. Gyvena miškuose, krūmynuose, žolynuose, prisitaiko žmonių apgyvendintose vietose, sutinkama aukštyje iki 2000 m virš jūros lygio. Gyvena ant žemės, slapstosi tarp nukritusių lapų, šakų, akmenų. Aktyvi dieną ir naktį. Mitybos racionas platus, bet daugiausiai minta varlėmis, rupūžėmis, graužikais, kitomis gyvatėmis. Patelės padeda 6–23 kiaušinius tarp gegužės ir liepos mėn. pabaigos.
Kobros nuodai, patekę į žmogaus organizmą, turi neurotoksinį ir kardiotoksinį poveikį.
Czerwona pomoc
Czerwona pomoc  – Vakarų Baltarusijos Raudonosios pagalbos organizacijos CK laikraštis, nelegaliai ėjęs 1925–1937 m. Vilniuje lenkų ir baltarusių kalbomis.
Lago Puelo nacionalinis parkas
Lago Puelo nacionalinis parkas  – saugoma gamtos sritis pietų Argentinoje, Čubuto provincijos šiaurės vakaruose, Patagonijos Anduose. Įkurtas 1937 m. kaip draustinis, 1945 m. tapo Los Alerseso nacionalinio parko dalimi, o 1971 m. – atskiru nacionaliniu parku.
Koloneris
Koloneris  – ilgiausia upė Sent Vinsente ir Grenadinuose, esanti pagrindinėje Sent Vinsento saloje. Išteka iš Grand Bohomnės viršūnės pietryčių, šiaurės rytų kryptimi. Prieš įtekėdamas į Atlanto vandenyną, salos rytinėje pakrantėje pasuka rytų kryptimi. Šalia upės įkurtas Kolonerio miestas.
Lago Puelo nacionalinis parkas
thumb|left|200px|Puelo ežeras ir kalnai
1803 m.
1803 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
El Bolsonas
El Bolsonas  – miestas Argentinoje, Anduose, pačiuose Rio Negro provincijos pietvakariuose, Piltrikitrono kalno papėdėje, Čilės pasienyje. Išsidėstęs prie Bariločės–Eskelio kelio. 13,6 tūkst. gyventojų.
El Bolsono apylinkėse žmonės greičiausiai gyveno jau prieš 14 tūkst. metų. Seniausi radiniai datuojami 11,5 tūkst. m. Čia apsigyveno mapučių, tehuelčų gentys. Ispanams pradėjus kolonizuoti Pietų Ameriką į regioną traukė kolonizatorių ekspedicijos. El Bolsono apylinkės įsisavintos XIX a. vykdant prezidento Chulijaus Rokos inicijuotą „Dykumos užkariavimą“. El Bolsonas įkurtas 1926 m.
Maisto (mėsos, sūrių, alaus, šokolado) pramonė. Svarbus turistinis centras. Sportinė žūklė, žygiai į kalnus, laipiojimas uolomis, plaukiojimas kalnų upėmis, slidinėjimas. El Bolsonas svarbiausias turistinis punktas vykstantiems į gretimoje Čubuto provincijoje esantį Los Alerseso nacionalinį parką.
Vaistinė raitinytė
Lietuvoje labai reta rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąjąj knygą.
Tai daugiametės žolės su šliaužiančiu šaknistiebiu, kuris apaugęs smulkiais žvyniškais lapeliais. Stiebas 15-40 cm aukščio, stačias arba kylantis. Lapai priešiniai. Žydi birželio- rugsėjo mėn. Vaisius – kiaušiniška dėžutė.
Chaenas
Chaenas – miestas pietų Ispanijoje, Andalūzijoje; provincijos centras. Žemės ūkio, prekybos centras, išvystyta chemijos, tekstilės pramonė.
Turizmas
thumb|left|200px|Miesto vartai
Išlikusi maurų įtvirtinimai ir tvirtovė. Vyskupystės centras, yra renesanso stiliaus katedra, statyta nuo 1532 m. iki XVIII amžiaus. Yra universitetas, nuo miesto matosi Santa Catalina pilis, pastatyta ant kalno.
Istorija
thumb|left|300px|Santa Catalina pilis
Po maurų invazijos į Ispaniją VIII a., miestas (tuomet vadintas Jayyan) vystėsi kaip prekybos centras. XII a. jis du kartus trumpam iškovojo nepriklausomybę kaip mažas emyratas (taifa). Jį valdė Almohadai ir Mursija. Vėliau prijungtas prie Almohadų.
Povilas Strazdas
Povilas Strazdas (g. 1996 m. balandžio 24 d.) – Lietuvos plaukimo rinktinės narys. Nacionalinis Lietuvos rekordininkas.
Ganimedas (reikšmės)
Žodžio Ganimedas reikšmės:
Dželamas
Dželamas  – upė Indijoje ir Pakistane; Činabo (Indo baseinas) dešinysis intakas. Prasideda Džamu ir Kašmyro šiaurės rytuose, Pir Pandžalo kalnagūbryje. Teka Kašmyro slėniu palei Himalajus, toliau teka Pandžabo lygumomis. Vasarą patvinsta. Dželamo vandenys naudojami drėkinimui. Žemupys laivuojamas.
2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas/800 m vyrai
Vyrų 800 m bėgimo rungtis 2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionate vyko liepos 28, 29 ir 31 dienomis Barselonoje, Ispanijoje.
Dželamas
Didžiausias intakas – Kunharas (dešinysis).
Ant upės yra Manglos, Rasulo ir Trimu užtvankos. Prie Dželamo įsikūręs Šrinagaro miestas (Indija).
2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas/800 m vyrai
1 raundas
Į kitą etapą patenka po tris geriausius iš kiekvienos grupės (Q)ir 4 greičiausi pralaimėtojai (q).
Pusfinalis
Į kitą etapą pateko po trys geriausius iš kiekvienos grupės (Q) ir du greičiausi pralaimėtajai (q).
Gudaičiai (Vilkaviškis)
Gudaičiai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 12 km nuo Kataučiznos.
Lihue Kalelio nacionalinis parkas
Lihue Kalelio nacionalinis parkas  – saugoma gamtos sritis Argentinoje, La Pampos provincijos pietuose, pampose, į šiaurės rytus nuo Puelčeso. Įsteigtas 1977 m.
Saugomos iš prekambro uolienų sudarytos, smarkiai sudūlėjusios aukštumos, kažkada buvusių kalnų liekanos, dabar iškylančios į 589 m aukštį. Aukštumose ir aplink plyti gan skurdūs tyrai, kuriuose daugiausia auga dygūs krūmokšniai – Jodina rhombifolia, algarobas Prosopis caldenia, įvairūs kaktusai (opuncijos, echinopsiai), larėjos ir kt. Iš gyvūnų būdingos viskašos, kalninės kiaulytės, guanakai, patagoninės maros, lapės, Žofrua katės, pampinė katės, šeškai, pumos, šarvuočiai, driežai tejidai, įvairūs paukščiai.
Lihue Kalelio nacionaliniame parke yra išlikę kadaise čia gyvenusių indėnų paveldo: ~4000 metų senumo uolų tapybos, stovyklaviečių liekanų. Čia trykštantys gėli vandenys nuo seno traukė klajoklių medžiotojų-rankiotojų gentis čia apsistoti. Nuo XVIII a. šiame krašte gyveno indėnai puelčai. Jie vėliau asimiliuoti mapučių, o XIX a. sunaikinti argentiniečių.
Aleksandras Velička
Aleksandras Velička (g. 1938 m. rugpjūčio 2 d.) – Lietuvos kalbininkas – germanistas, pedagoginių mokslų daktaras, VGTU docentas.
Biografija
Gimė šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Punsko valsčiaus Šlynakiemio kaime. Kartu su tėvais 1940 m. persikėlė į tėvo gimtinę Švenčionėliuose. 1956 m. baigė Švenčionių vidurinę mokyklą, o 1960 m. – su pagyrimu Vilniaus pedagoginį institutą.