cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Statistinė mechanika
Principai: mechanika ir ansambliai
Viena ypatinga grupė ansamblių nekinta bėgant laikui, tokie ansambliai vadinami pusiausvyriniais ansambliais, o jų buvimo sąlyga vadinama statistine pusiausvyra. Statistinė pusiausvyra egzistuoja, jei kiekvienai ansamblio būsenai galioja teiginys, kad visų buvusių ir būsimų būsenų tikimybė lygi dabartinės būsenos tikimybei. Izoliuotų sistemų pusiausvyrinių ansamblių tyrinėjimai yra statistinės termodinamikos tikslas. Nepusiausvyrinė statistinė mechanika koncentruojasi į bendresnį kintančių laiko atžvilgiu ansamblių atvejį, kai ansamblių sistemos neįzoliuotos.
Statistinė termodinamika
Jei statistinė mechanika į savo metodus įtraukia dinamiką, tai statistinėje termodinamikoje dėmesys sutelktas į statistinę pusiausvyrą, kitaip – ramybės būseną. Statistinė pusiausvyra nereiškia, kad dalelės nustojo judėti ( tai būtų mechaninė pusiausvyra), bet teigia, kad ansamblis nebekinta.
Pagrindinis postulatas
Daugelyje vadovėlių įprastai naudojamas „vienodų a priori tikimybių postulatas“. Šis postulatas teigia, kad Vienodų a priori tikimybių postulatas aprašo toliau apibūdintą mikrokanoninį ansamblį. Yra įvairių argumentų vienodų a priori tikimybių postulatui: Yra pasiūlyta ir kitų statistinės mechanikos postulatų.
Trys termodinaminiai ansambliai
Egzistuoja trys pusiausvyriniai paprastos formos ansambliai, galintys apibrėžti bet kokią galutinio tūrio apribotą izoliuotą sistemą. Tai dažniausiai aptariami statistinės termodinamikos ansambliai. Makroskopinėse ribose jie visi atitinka klasikinės termodinamikos taisykles.
Jei sistemos talpina daug dalelių (termodinaminė riba), visi trys aukščiau aprašyti ansambliai duoda vienodą rezultatą. Tokiu atveju naudojamo ansamblio pasirinkimas priklauso nuo matematinio patogumo. Gibso teorema apie ansamblių lygiavertiškumą buvo išvystyta į matavimo koncentracijos reiškinio teoriją, kuri pritaikoma daugelyje mokslo sričių: nuo funkcinės analizės iki dirbtinio intelekto metodų bei didžiųjų duomenų technologijų.
Svarbūs atvejai, kai termodinaminiai ansambliai neduoda vienodų rezultatų:
Šiais atvejais turi būti pasirinktas tinkamas termodinaminis ansamblis, mat tarp ansamblių yra pastebimų skirtumų: ne tik jų svyravimų dydžio, bet ir vidutinių kiekių skirtumų, tokių kaip dalelių pasiskirstymo. Teisingai pasirinktas ansamblis atitinka sistemos paruošimą ir charakterizavimą – kitaip tariant, ansamblis atspindi žinias apie sistemą.
! rowspan="2"| ! colspan="3"| Termodinaminiai ansambliai ! Mikrokanoninis ! Kanoninis ! Didysis kanoninis ! Fiksuoti kintamieji ! Mikroskopinės savybės ! Makroskopinė funkcija
Skaičiavimo metodai
Sistema laikoma išspręsta, kai iš charakteristinės būsenos funkcijos galima išreikšti makroskopinius kintamuosius, o tam savo ruožtu reikia apskaičiuoti charakteristinę būsenos funkciją duotajam ansambliui. Kadangi reikia įvertinti kiekvieną įmanomą būsenos padėtį, termodinaminio ansamblio charakteristinės būsenos funkcijos apskaičiavimas nėra lengva užduotis. Nors kai kurios hipotetinės sistemos yra išspręstos, pats bendriausias ir realistiškiausias atvejis yra per sudėtingas gauti konkretų sprendinį. Egzistuoja įvairūs būdai apytiksliai įvertinti tikrąjį ansamblį ir apskaičiuoti vidutinius kiekius.
Tikslus skaičiavimas
Yra atvejų, kuriais galima rasti tikslius sprendimus.
Monte Karlo metodas
Monte Karlo metodas yra apytikslis metodas, ypač tinkamas kompiuteriams. Ši metodika tiria vos kelias iš galimų sistemos būsenų, kurios parenkamos atsitiktinai. Kol šios būsenos sudaro reprezentatyvų visos sistemos būsenų rinkinį, gaunama apytikslė charakteristikos funkcija. Kuo daugiau atsitiktinių imčių įtraukiama, tuo labiau mažinamos paklaidos.
Nepusiausvyrinė statistinė mechanika
Yra daugybė fizikinių reiškinių, kurie apima pusiau termodinaminius procesus ne pusiausvyros būsenoje, pavyzdžiui:
Visi šie procesai laikui bėgant vyksta kintant būdingiems rodikliams ir šie rodikliai yra svarbūs inžinerijai. Nepusiausvyrinės statistinės mechanikos sritis siekia suprasti šiuos nepusiausvyrinius procesus mikroskopiniame lygmenyje. (Statistinę termodinamiką gali būti panaudota tik galutiniam rezultatui apskaičiuoti, pašalinus išorinį disbalansą ir ansamblyje nusistovėjus pusiausvyrai.)
Iš esmės, nepusiausvyrinė statistinė mechanika gali būti matematiškai tiksli: izoliuotos sistemos ansambliai laikui bėgant vystosi pagal deterministines lygtis, tokias kaip Liuvilio lygtį arba jos kvantinį atitikmenį, von Niumano (John von Neumann) lygtį. Šios lygtys yra mechaninių judėjimo lygčių taikymo kiekvienai ansamblio būsenai nepriklausomai rezultatas. Deja, šios ansamblio kitimo lygtys paveldi didžiąją dalį pagrindinio mechaninio judėjimo sudėtingumo, todėl yra labai sunku gauti tikslius sprendimus. Be to, ansamblio kitimo lygtys yra visiškai grįžtamos ir nesunaikina informacijos (ansamblio Gibso entropija išsaugoma). Norint padaryti pažangą negrįžtamų procesų modeliavimo srityje, reikia atsižvelgti, be tikimybės ir grįžtamosios mechanikos, ir į papildomus veiksnius.
Nepusiausvyrinė mechanika yra aktyvi teorinių tyrimų sritis, nes dar reikia ieškoti šių papildomų prielaidų pagrįstumo plačiame diapazone. Keli metodai aprašyti tolesniuose poskyriuose.
Stochastinis metodas
Viena iš nepusiausvyrinės statistinės mechanikos metodikų yra stochastinio (atsitiktinio) elgesio įtraukimas į sistemą. Stochastiškas elgesys sunaikina ansamblyje esančią informaciją. Nors tai yra techniškai netikslu (išskyrus hipotetines situacijas, susijusias su juodosiomis skylėmis, sistema savaime negali sukelti informacijos praradimo), atsitiktinumas pridedamas siekiant atspindėti, kad dominanti informacija laikui bėgant virsta subtilia koreliacija pačioje sistemoje arba koreliacija tarp sistemos ir aplinkos. Šios koreliacijos daro chaotišką arba pseudoatsitiktinę įtaka dominantiems kintamiesiems. Pakeitus šias koreliacijas tinkamais atsitiktinumais, galima daug lengviau atlikti skaičiavimus.
Ankstyvoji stochastinės mechanikos forma pasirodė dar prieš sukuriant „statistinės mechanikos“ terminą, kinetinės teorijos tyrimuose. Džeimsas Klarkas Maksvelas pademonstravo, kad molekulių susidūrimai sukelia chaotišką judėjimą dujų viduje. Liudvigas Bolcmanas vėliau parodė, kad, laikant šį molekulinį chaosą visiškai atsitiktinių imčių atranka, dalelių judėjimas dujose vyks pagal paprastą Bolcmano transporto lygtį, ir šis judėjimas skirtas greitai sugrąžinti dujas į pusiausvyros būseną (žr. H teorema).
Kvantinė technika, susijusi su aptariama tema, yra atsitiktinės fazės aproksimacija.
Skysčiuose ir tankiose dujose negalima atmesti koreliacijų tarp dalelių po vieno susidūrimo. BBGKY hierarchija (Bogoliubov – Born – Green – Kirkwood – Yvon hierarchija) pateikia metodą, kaip išvesti Bolcmano tipo lygtis, bet taip pat pritaikyti jas plačiau nei vien praskiestų dujų atveju, įtraukiant koreliacijas po kelių susidūrimų.
Kvantinis požiūris į stochastinės dinamikos įtraukimą randamas Keldyšo formalizme. Šis metodas dažnai naudojamas atliekant elektroninius kvantinio transporto skaičiavimus.
Kvazipusiausvyriniai metodai
Ši svarbi nepusiausvyrinių statistinių mechaninių modelių klasė aprašo labai nežymiai sutrikdytos pusiausvyros sistemas. Esant labai mažiems sutrikdymams, atsaką galima analizuoti naudojantis tiesinio atsako teorija. Svyravimo–išsklaidymo teoremos pagalba suformuluojama išvada, kad sistemos atsakas esant kvazipusiausvyrai yra tiksliai susijęs su svyravimais, atsirandančiais esant sisteminei pusiausvyrai. Iš esmės, sistema, kuri yra šiek tiek nutolusi nuo pusiausvyros - nesvarbu, ar ją sukuria išorinės jėgos, ar svyravimai, - artėja link pusiausvyros tuo pačiu keliu, mat sistema negali pasakyti skirtumo ar „žinoti“, kokiu būdu nutolo nuo pusiausvyros būsenos.
Madison Anne Gibson
{{Football player infobox 2020– 23 {{0}}(11) Medison En Gibson (Madison Anne Gibson g. 1997 m. kovo 17 d.) – amerikiečių futbolininkė.
Statistinė mechanika
Kvazipusiausvyriniai metodai
Tai suteikia netiesioginį būdą gauti tokius skaičius kaip ominį laidumą ir šilumos laidumą, išreiškiant juos naudojant pusiausvyrinę statistinę mechaniką. Kadangi pusiausvyrinė statistinė mechanika yra gerai matematiškai apibrėžta ir kai kuriais atvejais lengviau pritaikoma skaičiavimams, svyravimų ir sklaidos ryšys gali būti patogus skaičiavimo sutrumpinimas kvazipusiausvyrinėje statistinėje mechanikoje.
Keletas teorinių priemonių panaudoti šio ryšio privalumus skaičiavimuose:
Madison Anne Gibson
O
<...>
Statistinė mechanika
Taikymas ne termodinamikoje
Ansamblio formalizmas taip pat gali būti naudojamas išanalizuoti bendrąsias mechanines sistemas, nežinant apie sistemos būseną. Ansambliai taip pat naudojami šiais atvejais:
Madison Anne Gibson
FC Gintra
2020 m. persikėlė rungtyniauti į Lietuvą. Atstovavo „Gintros“ klubui. Moterų A lygoje sužaidė puikiai sezono pradžioje, tačiau liepos mėnesį gavo sunkią traumą ir grįžo į valstijas. Su klubu buvo sutarta, kad žaidėja sugrįš į klubą 2021 m. pavasarį. 2020 m. moterų A lygoje per devynerias rungtynes pelnė aštuonis įvarčius.
Statistinė mechanika
Istorija
1738 m. Šveicarijos fizikas ir matematikas Danielius Bernulis (Daniel Bernoulli) paskelbė knygą "Hidrodinamika" ("Hydrodynamica"), kuri padėjo pagrindus kinetinei dujų teorijai. Šiame darbe Bernulis pateikė iki šiol naudojamus argumentus: kad dujos susideda iš daugybės molekulių, judančių visomis kryptimis; kad jų poveikis paviršiui sukelia dujų slėgį, kurį jaučiame bei kad tai, ką patiriame kaip šilumą yra tiesiog jų judėjimo kinetinė energija.
Madison Anne Gibson
FC Gintra
Saugė, kuri 2020 m. patyrė sunkią kairės kojos kelio kryžminių raiščių traumą, 2021 m. vėl grįžo į Gintros klubą
Statistinė mechanika
Istorija
1859 m., perskaitęs Rudolfo Klauzijaus straipsnį apie molekulių difuziją, škotų fizikas Džeimsas Klarkas Maksvelas suformulavo molekulinių greičių Maksvelo pasiskirstymą, kuris nurodė molekulių, turinčių tam tikrą greitį tam tikrame diapazone, dalį. Tai buvo pirmasis statistikos dėsnis fizikoje. Maksvelas taip pat pateikė pirmąjį mechaninį argumentą, kad molekuliniai susidūrimai sąlygoja temperatūrų išlyginimą, taigi ir polinkį į pusiausvyrą. 1864 m., praėjus penkeriems metams po publikacijos, Liudvikas Bolcmanas, dar būdamas jaunas studentas Vienoje, perskaitė Maksvelo straipsnį ir didelę savo gyvenimo dalį paskyrė šios srities plėtojimui.
Statistinės mechanikos pradžia laikytini 1870 metai, Bolcmanui pradėjus darbą, kurio didžioji dalis buvo paskelbta 1896 m. jo „Dujų teorijos paskaitose“. Boltzmanno originalūs straipsniai apie statistinį termodinamikos aiškinimą, H teoremą,  transporto teoriją, šiluminę pusiausvyrą, dujų būsenos lygtį ir panašias temas Vienos Akademijos ir kitų draugijų darbuose užima apie 2000 puslapių. Bolcmanas pristatė pusiausvyrinio statistinio ansamblio sampratą ir taip pat pirmas kartą tyrė nepusiausvyrinę statistinę mechaniką, naudodamas savo H teoremą.
Madison Anne Gibson
FC Gintra
2021 m. rugpjūčio 21 d. žaidė čempionių lygos atrankos pirmos grupės finale. Grupės finalo rungtynės „Gintros“ klubui susiklostė ypač nesėkmingai: islandės Breiðablik nugalėjo šiaulietes rezultatu 8:1 ir tapo grupės nugalėtojomis. Vienintelį garbės įvartį pelnė M.Gibson.
Statistinė mechanika
Istorija
Terminą statistinė mechanika sugalvojo amerikiečių matematikas ir fizikas Džosaja Vilardas Gibsas 1884 m. Mūsų laikais tikimybinė mechanika galėtų pasirodyti tinkamesnis terminas, tačiau statistinė mechanika yra tvirtai įsišaknyjęs pavadinimas. Netoli savo mirties, 1902m. Gibsas išleido knygą „Pagrindiniai statistinės mechanikos principai“ - knygą, kurioje statistinė mechanika buvo įforminta kaip visiškai bendras požiūris į visų mechaninių sistemų - makroskopinių ar mikroskopinių, dujinių ar ne dujinių - nagrinėjimą. Iš pradžių Gibbso metodai buvo naudojami klasikinės mechanikos ribose, tačiau jie buvo tokio bendro pobūdžio, kad vėliau buvo lengvai pritaikyti kvantinėje mechanikoje, ir iki šiol yra statistinės mechanikos pagrindas.
Madison Anne Gibson
Statistika
Spalvų reikšmės:
Doris (vardas)
Doris – moteriškas vardas. Kilęs iš senovės graikų nimfos vardo 🇬🇷, kilusio iš 🇬🇷 'dovana'.
Volisas ir Gromitas: kiškiolakio prakeiksmas
Filmo centre – geraširdis, bet ekscentriškas sūrį mėgstantis išradėjas Volisas ir jo protingas tylusis šuo Gromitas. Jie atvyksta gelbėti triušių kamuojamo miestelio prieš kasmetinį milžiniškų daržovių konkursą. Tačiau netrukus duetas atsiduria prieš milžinišką triušį, ryjantį miestelio pasėlius.
Nors „DreamWorks Animation“ iš filmo JAV kino teatruose gavo mažiau pajamų nei tikėjosi, tarptautiniu mastu jis buvo komerciškai sėkmingesnis. Filmas taip pat sulaukė kritikų pripažinimo ir pelnė daugybę kino apdovanojimų, įskaitant Oskarą už geriausią metų animacinį filmą. Tai antrasis „DreamWorks Animation“ filmas, pelnęs šį apdovanojimą.
Pukniai (Kupiškis)
Pukniai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 12 km nuo Puožo.
Istorija
Kaimas pirmą kartą paminėtas 1555 m.
Paulikionai
Paulikionai  – iš Armėnijos kilęs eretišku paskelbtas krikščioniškos prigimties mokymas. Teigiama jį esant dualistiniu arba adopcionistiniu, savyje turinčiu daug gnosticizmo ir manicheizmo bruožų.
Paulikionų mokymas kilo VII a. tuo metu Bizantijai pavaldžioje Armėnijoje. Mokymo pradininku laikomas Konstantinas-Silvanas iš Mananalio (prie Samosatos) (mirė 684 m.). Paulikonai dėstydami savo doktriną remdavosi apaštalo Pauliaus ir Pauliaus iš Samosatos (III a.) idėjomis, laikė save jų mokymo tęsėjais (todėl ir gavo paulikionų pavadinimą).
Paulikionai pripažino tik evangelijas ir apaštalo Pauliaus laiškus, atmetė visas religines apeigas, šventų paveikslų, relikvijų gerbimą, bažnytinę hierarchiją, kryžių kaip krikščionybės simbolį (jį laikė kankinimo ir mirties ženklu). Regimojo pasaulio sutverėją (demiurgą) vadino Piktąja Dvasia, o Gerąja Dvasia – ateities pasaulio valdovą.
thumb|250px|Paulikionų persekiojimas. XII–XIII a. kronikos iliustracija Paulikionai neigė hierarchiją, pasisakė už visų lygybę, palaikė varguomenę. Paulikionų vadovai save vadino mokytojais (didaskaloi). Nuo pat pradžių paulikionai buvo laikomi eretikais, manichėjais, persekioti ir naikinti. 775 m. įvyko skilimas, kuriame laimėjo paskutinio vadovo Sergijaus atšaka. Jo laikais (IX a. pr.) paulikionų mokymas itin paplito, iš pacifistinio tapo karingu,. 835 m. mirus Sergijui, paulikionai nebebuvo vieningi, juos ėmė naikinti bizantiečiai (išžudyta ~100 tūkst. paulikionų). Kita dalis, vadovaujama Karbėjaus, pasitraukė į arabų žemes (Divrihį), kur prisidėjo prie Bizantijos puolimo. IX a. pab. paulikionų pajėgos nusilpo. Imperatorius Konstantinas V daug jų iš Armėnijos perkėlė į Trakiją, kiti atsivertė į ortodoksiją. 1204 m. IV kryžiaus žygio dalyviai dar rado negausių paulikonų bendruomenių.
Paulikionų mokymo tąsa laikomi vėliau kilę bogomilų, katarų mokymai.
Mingelionių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Krekenavos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ramygalos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Ėriškių apylinkės.
Rex Orange County
Aleksandras Džeimsas Okonoras (Alexander James O'Connor, g. 1998 m. gegužės 4 d.), geriau žinomas savo sceniniu slapyvardžiu Rex Orange County – anglų atlikėjas, dainų autorius ir muzikantas. Karjerą pradėjo 2015 m., internete išleidęs debiutinį albumą „Bcos U Will Never B Free“. Populiarumo susilaukė 2017 m., pasirodęs keliose atlikėjo Tyler, the Creator albumo „Flower Boy“ dainose. 2023 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs keturis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Who Cares?“, išleistas 2022 m. kovą.
Mingelioniai
Mingelioniai – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 8 km į pietus nuo Upytės.
Brežicė
Brežicė  – miestas pietrytinėje Slovėnijoje, netoli Kroatijos pasienio.
Vuntuto nacionalinis parkas
Vuntuto nacionalinis parkas – Kanadoje, Jukone esantis nacionalinis parkas. Įkurtas 1995 m. Ribojasi su JAV Arkties nacionaliniu gamtos prieglobsčiu ir šalimais esančiu Ivaviko nacionaliniu parku.
Veržėjus
Veržėjus  – gyvenvietė rytinėje Slovėnijoje, netoli Kroatijos pasienio.
Pukniai (Šakiai)
Pukniai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Slavikų, 2 km į vakarus nuo kelio.
Gauruotasis gvazdikas
Gauruotasis gvazdikas (Dianthus armeria) – gvazdikinių (Caryophyllaceae) šeimos, gvazdikų (Dianthus) genties augalas. Paplitęs Europoje, Kaukaze. Introdukuotas Šiaurės Amerikoje.
Tai dvimetis arba vienmetis iki 60 cm aukščio užaugantis žolinis augalas. Lapai tamsiai žali, plaukuoti, iki 5 cm ilgio. Žiedai 8-15 mm skersmens, rausvi, su 5 vainiklapiais. Susitelkę nedideliuose žiedynuose stiebo viršuje, žydi visą vasarą.
Auga lankose, sausose pievose, pamiškėse, smėlynuose. Auga priesmėlio dirvose, saulėtose vietose. Lietuvoje labai retas, įrašytas į Raudonąją knygą. Auga už savo šiaurinio arealo ribos. Aptinkamas Kauno marių regioniniame parke bei Šakių rajone, prie Nemuno.
FK Baranoviči
Baranoviči  – Baltarusijos futbolo klubas iš Baranovičių.
Istorija
Klubas įkurtas 1945 m. dažnai keisdavo pavadinimus. Dideliais pasiekimais pasigirti negali. Pastaraisiais metais žaisdavo Antroje arba Trečioje lygoje.
2017 m. Pirmoje lygoje užimta 12 vieta.
Klubo spalvos
Raudona/mėlyna.
Pasiekimai
Klubo geriausias rezultatas yra Pirmos lygos šeštoji vieta.
Józef Tokarzewicz
Juzefas Tokarževičius (, slapyvardžiai – „Hodi“, „Bazyli Niebiest“; 1841 m. sausio 8 d. Bielskas, Lenkijos Karalystė – 1919 m. rugpjūčio 9 d. Mazovijos Grodziskas, Lenkijos Karalystė) – lenkų publicistas, prozininkas, vertėjas ir literatūros kritikas, 1863 m. sukilimo dalyvis, būrio vadas, išeivijos aktyvistas.
Biografija
Jozefas Tokarzevičius gimė 1841 m. sausio 8 d. Bielske, Lenkijoje stačiatikių cerkvės valdytojo ir miesto mero Basilijaus ir jo žmonos Joanos šeimoje.
Pradinį išsilavinimą Jozefas Tokarzevičius įgijo gimtajame mieste parapijinėje mokykloje. Mokėsi Drohičine, gimnaziją baigė Balstogėje. Baigęs gimnaziją 1860 m. Tokarzevičius išvyko studijuoti matematikos į Maskvos Michailo Lomonosovo universitetą. Studijų metu lankė ir teisės bei filologijos paskaitas.
1863 m. Tokarzevičius išvyko į Krokuvą, dalyvavo 1863 m. sukilime. Sukilimui pralaimėjus, emigravo į Paryžių. Paryžiuje įstojo į Sorbonos universitetą studijuoti teisės. Buvo siųstas redaguoti žurnalo, pavadinimu „Montparnasse“. 1866 m. Paryžiuje Jozefas Tokarzevičius leido žurnalą „Przyszłość”', nuo 1867 m. redagavo žurnalą „Gonca”, kuris buvo spausdinamas Ženevoje. Be to, Tokarzevičius dirbo Orleano geležinkelio Paryžiuje judėjimo skyriaus pareigūnu.
1868 m. Tokarzevičius įgijo žurnalo „Niepodległości” redakciją ir vadovavo šiam žurnalui iki Prancūzijos–Prūsijos karo 1870 m. Karo metu Tokarzevičius įsitraukė į Paryžiaus nacionalinę gvardiją ir tarnavo 207-ajame batalione šalia buvusio Lenkijos kariuomenės generolo Valigorskio. Buvo neteisingai apkaltintas dėl dalyvavimo Paryžiaus komunoje. Buvo įkalintas Versalio kalėjime, kur praleido pusę metų. Šį periodą jis vėliau aprašė savo atsiminimuose „Karo ir bado dienomis“. Išleistas iš kalėjimo, Jozefas Tokarzevičius užsiėmė žurnalistine veikla, rašė Galicijos laiškus į Krokuvos leidinį „Kraj” ir Varšuvos leidinį „Kłosy” slapyvardžiu „Hod”.
1872 m. pavasarį Jozefas Tokarzevičius pabuvojo Šveicarijoje, Belgijoje, Anglijoje. 1878 m. Paryžiuje jis redagavo lenkiškus laiškus. Tuo metu Tokarzevičius išleido keletą brošiūrų slapyvardžiu „Bazyl Niebiest“ žurnaluose „Prawa siły”, „Wstecznictwo”. Papildydamas menkas literatūrines pajamas pinigais iš kitų šaltinių, dirbo komisijos kantoriumi, Adomo Ciborovskio reklamos agentūroje, taip pat kažkiek laiko – Reifo spaustuvėje.
1882 m. palikęs Prancūziją, Tokarzevičius aplankė Galiciją, Sileziją, Poznanės hercogystę ir 1883 metais grįžo į gimtąją šalį. Gavęs leidimą įvažiuoti į Rusijos imperiją dvejus metus dirbo Sankt Peterburge, gimtinėje, vėliau persikėlė į Varšuvą. Varšuvoje pakeitė Adomą Plugą ir tapo žurnalo „Klosy” redaktoriumi.
1894 m. Tokarzevičius apsigyveno Grodzisko mieste netoli Varšuvos, kur rašė straipsnius įvairiems Varšuvos žurnalams ir laikraščiams. 1881 m. Tokarzevičius išleido romaną „Pan Ślepy Paweł“, po dešimties metų (1891 m.) antrą romaną – „Pan Głuchy Gaweł“.
Tokarzevičius paskelbė Varšuvos spaudoje Henriko Senkevičiaus, Elzės Ožeškienės, Ignaco Maciejovskio, Klemenso Junošos romanų apžvalgas.
Jozefas Tokarzevičius mirė 1919 m. rugpjūčio 9 d. Mazovijos Grodziske ir buvo palaidotas vietos kapinėse.
FC Moutier
FC Moutier – Šveicarijos futbolo klubas iš Mutje.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1921 m.
Valentinas Serovas
Valentinas Serovas (1865 m. sausio 19 d. – 1911 m. gruodžio 5 d.) – Rusijos tapytojas, grafikas, teatro dailininkas, iliustratorius. Įvardijamas vienu talentingiausių Rusijos portretistų, yra sukūręs mitologinių paveikslų, peizažų.
Biografija
Valentinas Serovas gimė 1865 m. sausio 18 d. Sankt Peterburge. Jo tėvas buvo žymus tuo metu kompozitorius Aleksandras Serovas, kuris greitu laiku, 1871 m. mirė. Būsimą dailininką auklėjo motina pianistė Valentina Serova. Būdamas 9 metų amžiaus, V. Serovas pradėjo mokytis I. Repino klasėje, buvo priimtas į mecenato Savos Mamontovo aplinką Abramceve. 1877 m. lankė piešimo pamokas N. Muraško mokykloje. 1880−1885 m. V. Serovas mokėsi Imperatoriškojoje Sankt Peterburgo dailės akademijoje vadovaujamas P. Čistiakovo. 1887 m. V. Serovas sukūrė pirmąjį žymų savo paveikslą, realistinį „Mergaitė su persikais“, kuriame pavaizdavo S. Mamontovo dukterį Verą Mamontovą. Šiame kūrinyje jaučiama impresionistinės dailės įtaka. 1889 m. dailininkas vedė Olgą Trubnikovą, 1894 m. prisijungė prie peredvižnikų judėjimo, 1900 m. tapo „Meno pasaulio“ draugijos nariu, priklausė Miuncheno secesijai.
1895−1909 m. V. Serovas dėstė Maskvos tapybos, skulptūros ir architektūros mokykloje, 1898 m. priimtas į Sankt Peterburgo Imperatoriškąją dailės akademiją, 1903 m. tapo pilnateisiu nariu. 1905 m. iš jos pasitraukė protesto vardan po demonstrantų sušaudymo Sankt Peterburge. Jis buvo Tretjakovo galerijos rėmėjų tarybos narys. 1907 m. kūrė teatro dekoracijas tėvo operos „Judita“ pastatymui Marijos teatre Sankt Peterburge, 1911 m. sukūrė scenos užsklandą S. Diagilevo rusų baletams, kūrė grafinius kūrinius. Savo portretūroje V. Serovas vienijo Rusijos (Dmitrijus Levickis, Vladimiras Borovikovskis) ir Europos dailininkų įtakas (Diegas Velaskesas, Ticianas, Engras, Rafaelis). Dailininkas kartais savo kūriniuose pereidavo prie stilizacijos, buvo paveiktas impresionistinės ir art nouveau stilistikų. Būdingas tokios tapybos pavyzdys yra vėlyvasis „Ida Rubinštein“ paveikslas. V. Serovo kūryba skirstoma į tris dalis: ankstyvąją plenerinę su impresionizmo elementais („Mergaitė su persikais“, 1887 m., „Mergaitė saulėje“, 1888 m.), po 1890 m. tapytų detalių, realistinių portretų periodą (K. Korovino 1891 m., I. Levitano 1893 m. portretai) ir po 1900 m. art nouveau įtakotą kūrybą (H. Giršman portretas, 1907 m., „Europos pagrobimas“, 1910 m.). Valentinas Serovas mirė 1911 m. gruodžio 5 d. Maskvoje, palaidotas Novodevičės kapinėse.
Senadvaris (Zarasai)
Senadvaris – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 8 km į pietryčius nuo Antalieptės, Jūžinto ežero šiauriniame krante.
Gyventojai
1923 m. buvo 2 sodybos (15 gyv).
Žymūs žmonės
Kaime gimė ir augo poetas Faustas Kirša (1891–1964). Išliko poeto gimtasis namas, kuriame įrengtas muziejus. Namą prižiūri ir vasaromis gyvena grafikas ir dailininkas Arvydas Každailis.
MTV filmų apdovanojimai
MTV filmų apdovanojimai  – kino apdovanojimų ceremonija, kasmet transliuojama per MTV. Nominantai išrenkami MTV prodiuserių ir vadovų. Laureatus internete išrenka visuomenė. Balsavimas vyksta MTV oficialiame tinklalapyje (nuoroda – movieawards.mtv.com).
Pirmoji apdovanojimų ceremonija surengta 1992 m. Apdovanojimo trofėjus, tai paauksuotas popkornų indelis. Nuo 2007 m. apdovanojimai transliuojami gyvai, iki tol rodytas tik sumontuotas vaizdo įrašas.
Apdovanojimų kategorijos
{|
Vytautas Račickas
Vytautas Račickas (slapyvardis Vytautas Dvarčionis, g. 1952 m. sausio 1 d. Keblonyse, Anykščių rajonas) – prozininkas, redaktorius, vienas žymesnių vaikų rašytojų Lietuvoje.
Biografija
1969 m. baigė Utenos 2-ąją vidurinę mokyklą, 1974 m. – Vilniaus universiteto Filologijos fakulteto lietuvių kalbos ir literatūros specialybę.
Dirbo laikraščių „Tarybinis mokytojas“, „Lietuvos pionierius“ redakcijose. 1989–1996 m. žurnalo „Genys“ vyriausias redaktorius, 1997–1999 m. – redaktoriaus pavaduotojas. Buvo Lietuvos rašytojų sąjungos fondo pirmininkas. Šiuo metu laisvai samdomas autorius, rašytojas.
IBBY Lietuvos skyrius apysaką „Šlepetė“ išrinko geriausia 1996 m. knyga vaikams. 1998 m. už apysaką „Zuika dar gyvas“ rašytojui įteikta Gabrielės Petkevičaitės-Bitės premija, o 2003 m. trečioji trilogijos knyga apdovanota rašytojo Vytauto Tamulaičio premija. Lietuvos autorių teisių gynimo agentūros (LATGA-A) duomenimis, vienas populiariausių vaikų rašytojų, kasmet patenkantis į skaitomiausių autorių penketuką. 2011 m. įteikta Vaikų literatūros premija.
Nuo 1987 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.
Dobrovas
Dobrovas  – gyvenvietė vakarų Slovėnijoje, netoli Italijos pasienio.
Pučkalaukio pilkapynas
Pučkalaukio pilkapynas – pilkapynas Aukštaitijoje, Pučkalaukio kaime šalia Nemenčinės, prie plento.
Čanakalės 1915-ųjų metų tiltas
Čanakalės 1915-ųjų metų tiltas arba Dardanelų tiltas (Çanakkale Boğaz Köprüsü) – kabantis tiltas šiaurės vakarų Turkijoje, Čanakalės ile, piečiau Lapsekio ir Gelibolu miestų. Nutiestas per Dardanelų sąsiaurį ir jungia Europą su Azija. Tiltas statytas 2017–2022 m., o oficialiai atidarytas 2022 m. vasario 26 d. Pavadintas „1915-ųjų“ metų vardu pagal tais metais Dardaneluose įvykusį I pasaulinio karo jūrų mūšį, kuriame Osmanai nugalėjo jungtines britų ir prancūzų pajėgas.
Pučkalaukio pilkapynas
Užima 3-4 ha. 45 pilkapiai (34 į pietvakarius, 11 į šiaurės rytus nuo elektros perdavimo linijos). 5-30 m viens nuo kito. Sampilai nuo 8-10 m iki 10-15 m skersmens (vieno pilkapio skersmuo 18 m), nuo 0,2-0,5 m iki 1,0 m aukščio. Didesnių sampilų pagrindus supa pailgos duobės. Pilkapyno pietvakarinės dalies sampilai lėkšti. Dalis pilkapių buvo suardyta tiesiant kelią (nuardyta dauguma akmenų vainikų; akmenys panaudoti keliui tiesti) ir elektros perdavimo liniją.
Sivucha
Sivucha  – prastos kokybės blogai rektifikuota degtinė Rusijoje (pramoninės gamybos ar naminė), kurioje lieka daug fuzeliо. Fuzelis sudaro koloidinį tirpalą, kuris dėl Tindalio efekto tampa pilkšvas ( – 'pilšvas, pilkai melsvas').
Lenkiška degtinė
Lenkijoje nuo XX a. pradžios gamino degtinę, vadintą Siwucha. Tarpukario laikais šią degtinę pramoniu būsu gamino kelios degtinės varyklos. Po Antrojo pasaulinio karo nacionalizavus degtinės pramonę, ši degtinės markė nebegaminta.
1995 m. Lenkijos kompanija Polmos (Polski Monopol Spirytusowy) Zielona Guroje (Zielona Góra) vėl ėmė gaminti šią degtinę. Konkurse International Spirits Challenge 2002 lenkiška Siwucha užėmė pirmą vietą tarp 40 dalyvavusių degtinių.
Papiškiai (Panevėžys)
Papiškiai – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Ėriškių.
Pučkalaukio pilkapynas
Padėtis
Pučkalaukio pilkapynas yra apie 1 km į šiaurės vakarus nuo Nemenčinės bažnyčios, 0,5 km į šiaurės vakarus nuo Nemenčinės kapinių, ~0,1 km į vakarus nuo kaimo vakarinių sodybų, ~0,2 į šiaurę nuo Neries dešiniojo kranto, į šiaurę Nemenčinės-Ažulaukės kelio, miške, Nemenčinės girininkijos 61 kvartalo vidurinėje dalyje, abipus elektros perdavimo linijos.
Istorija
2 pilkapius 1936 m. ištyrė Helena Cehak-Holubovičova. Rado deginitinių kapų. Tyrimų duomenys nepaskelbti. Istorijos ir etnografijos muziejuje išliko lipdytinės keramikos ir žalvarinės antkaklės lankelio fragmentas. 4 pilkapius 1952–1953 ištyrė Istorijos instituto ir Vilniaus universiteto archeologinė ekspedicija (vadovė Regina Kulikauskienė). Šie pilkapiai buvo pilkapyno vidurinėje ir šiaurinėje dalyje. Sampilai buvo iš smėlio ir akmenų. Jų pagrindus juosė akmenų vainikai. Sampilą nuo pagrindo skyrė tamsios su degėsiais žemės sluoksnis. Rasta degintinių kapų (1-4 kapai pilkapyje). Laidota įvairiose sampilo vietose, nuo 0,19x0,19 m iki 0,2x0,8 m dydžio duobutėse (vieną kapą juosė 0,8 m skersmens akmenų vainikas, ant kito kapo buvo padėtas akmuo). Degintų žmonių kaulai išrinkti iš laužavietės ir sudėti į duobutes (tik viename kape rasta anglių ir degėsių priemaišų), įkapės dažniausiai apdegusios (tik viename kape nerasta įkapių), buvo dedamos virš kaulų. Vyrų kapuose rasta ginklų (įveriamasis ietigalis, įmovinių ietigalių, siauraašmenis pentinis kirvis, peilių), aprangos reikmenų (diržo sagtis, žalvarinių apkalėlių), moterų – papuošalų (žalvarinė balnelinė ir vytinė antkaklė, pastorintais galais apyrankių, įvijų, cilindrėlių, mėlyno stiklo karoliukų), darbo įrankių (geležinių peilių, ylų, molinių verpstukų). Tirti pilkapiai VIII-IX amžiaus, būdingi rytų Lietuvai. Radiniai (62 daiktai) laikomi Istorijos ir etnografijos muziejuje. 1979-aisiais pilkapyną žvalgė MMT.
Čanakalės 1915-ųjų metų tiltas
Čanakalės 1915-ųjų metų tiltas tapo ilgiausiu kabančiu tiltu pasaulyje  – jis aplenkė ligtol ilgiausią, 1998 m. statytą Akašio Kaikio tiltą Japonijoje. Ilgiausias Čanakalės tilto tarpas tarp ramtų – 2023 m, bendras ilgis – 4608 m, plotis – 45,06 m, paties tilto konstrukcijos aukštis – 334 m, didžiausias tarpas po tiltu – 70 m.
Tiltą suprojektavo tarptautinis konsorciumas „COWI A/S“ ir Pietų Korėjos kompanija „Pyunghwa Engineering Consultants“, o pastatė Pietų Korėjos ir Turkijos rangovai. Statybos darbai kainavo ~2,5 mlrd. eurų.
Čanakalės 1915-ųjų metų tiltas yra Kynali–Balykesiro plento dalis, ir jungia Rytų Trakiją su Mažąja Azija. Tai pirmasis tiltas per Dardanelus ir šeštoji jungtis tarp europinės ir azijinės Turkijos dalių (anksčiau pastatyti 3 tiltai ir du tuneliai per Bosforą).
Puknioniai
Puknioniai – buvęs kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 7 km nuo Pakruojo, kairiajame Mūšos krante.
Pukštėnai
Pukštėnai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Lavoriškių.
Puknioniai
Istorija
Anksčiau kaimas priklausė Pakruojo dvarui.
Marco Odermatt
Markas Odermatas (Marco Odermatt, g. 1997 m. spalio 8 d.) – Šveicarijos kalnų slidininkas, olimpinis ir pasaulio čempionas, greitųjų rungčių specialistas.
Biografija
2016 m. ir 2018 m. tapo pasaulio jaunimo čempionu.
2019 m. gruodžio 6 d. JAV pirmą kartą laimėjo pasaulio taurės etapą. Iki 2023 m. vasario sportininkas iš viso laimėjo 19-ą pasaulio taurės etapų ir 44 kartus finišavo tarp prizininkų.
Savo debiutinėse 2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Pekine šveicaras vyrų greitojo nusileidimo varžybose užėmė 7-ąją vietą, o didžiojo slalomo rungtyje iškovojo aukso medalį.
2023 m. pasaulio kalnų slidinėjimo čempionate Odermatt pirmą kartą tapo pasaulio čempionu greitojo nusileidimo rungtyje.
Pulciniškis
Pulciniškis – buvęs kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Daujėnų.
Juragių radijo ir televizijos retransliacijos stotis
Juragių radijo ir televizijos stotis arba Juragių RTS – radijo ir televizijos retransliacijos stotis Kauno rajone, Juragių ir Tvarkiškių kaimų paribyje, 6 km į pietvakarius nuo Garliavos. Soties įvažiavimo vartai, sargybos postas įrengti šalia kelio. Už 27 km į šiaurę, prie magistralės stovi Sitkūnų radijo stotis.
Stotis Juragiuose įkurta 1978 m. Pastatyta 245 m aukščio antena, matoma nuo magistralės „Via Baltica“ (už 1,3 km). Stiebo papėdės aukštis virš jūros lygio – 90 m. Stotis Kauno regionui retransliuoja radijo programas. Didelė dalis stoties pastato ištuštėjusi, išlikusi radijo imtuvų ir siųstuvų ekspozicija, TV aparatinė.
Istorija
Stotis pagarsėjo 1991 m. Sausio įvykių metu. Nutrūkus televizijos transliacijai iš Vilniaus televizijos bokšto, Juragių retransliacijos stotyje buvo įjungti siųstuvai ir suderintas ryšio perdavimas iš Lietuvos televizijos Kauno studijos. Vilniuje sovietų kariuomenei išjungus televiziją, po kelių akimirkų televizorių ekranai vėl nušvito – atsirado testo lentelė ir pasigirdo balsas. Tai Juragių televizijos perdavimo centro darbuotojai įjungė mikrofonus ir paskelbė, kad nuo šiol visos transliacijos vyks iš čia.
Tomis sausio dienomis Petras Makutėnas buvo Juragių koordinacinio centro vadovas. Laisvės gynėjai statė barikadas, ant langų ir įėjimų įrengė grotas. Visa teritorija buvo apjuosta autobusais, sunkvežimiais, traktoriais. Degė laužai, o Garliavos bažnyčios varpai žadino keltis ir važiuoti saugoti televizijos centrą. Aštuonis mėnesius Juragių siųstuvai padėjo matyti televiziją ne tik Lietuvoje, bet ir užsienyje.
Atminimas
Sausio 13-osios įvykiams atminti 2001 m. retransliacijos stotyje, priešais administracinį pastatą, atidengta akmens skulptūra „Rūpintojėlis“ (skulpt. Vladas Krušna). Jos granitiniame postamente užrašyti poeto Justino Marcinkevičiaus žodžiai: „Už Tėvynės stebuklą reikia savimi užmokėti“. Prie retransliacijos stoties pastato pakabinta granitinė atminimo plokštė. Dalis Sausio įvykių fotoarchyvo saugoma Lietuvos ryšių istorijos muziejuje.
Trečiojo Reicho koncentracijos stovyklos
Trečiojo Reicho koncentracijos stovyklos arba Trečiojo Reicho koncentracijos lageriai (oficialus pavadinimas ) – koncentracijos lageriai, egzistavę nacistinėje Vokietijoje ir jos užimtose teritorijose 1933–1945 m. laikotarpiu. Žinoma daugiau nei 1000 kalinimo įstaigų, atlikusių koncentracijos stovykų funkcijas nacių valdymo metais, jose kalėjo 1,65 mln. asmenų, iš kurių apie 1 mln. ten žuvo. Daug buvusių nacių koncentracijos lagerių po nacių režimo žlugimo tapo muziejais ir memorialais, o stovyklų sistema tapo prievartos ir teroro simboliu.
Istorija
Pirmąja nacistinėje Vokietijoje laikoma Noroje 1933 m. kovo 3 d. buvusios mokyklos patalpose įsteigta koncentracijos stovykla. Tų pačių metų kovo 22 d. įkurta koncentracijos stovykla Dachau, tapusi pavyzdine kitoms tokio tipo kalinimo įstaigoms. Birželio mėnesį Dachau koncentracijos stovyklos viršininku paskirtas Teodoras Eikė, itin ženkliai prisidėjęs prie koncentracijos stovyklų institucionalizacijos ir plėtros. Eikė sugriežtino tvarką lagerių viduje, parengė lagerio baudžiamąjį kodeksą, kuriuo įvedė drakoniškas priemones nepaklusniesiems, kalėjimų funkcionierių sistemą. Nepaisant to, 1934–1937 m. kalinių skaičius stovyklose išliko panašus ar net mažėjo – 1936 m. lapkričio 1 d. kalėjo 4761 kalinys, o didesnė dalis kalinių, įskaitant politinius, buvo toliau laikomi kalėjimuose. Sparčiausia plėtra pasiekta 1937–1939 m., netrukus po to, kai Vokietijos policijos vadovu buvo paskirtas Heinrichas Himleris. Himlerio iniciatyva vietoje senų uždarytų koncentracijos stovyklų atidarytos naujos (Zaksenhauzeno ir Buchenvaldo), įrengtos atokiose vietose. Stovyklose visi kaliniai privalėjo dėvėti dryžuotą kalinio uniformą su atitinkamos spalvos trikampiu, teritorijoje negaliojo teisės viršenybė, tad SS prižiūrėtojai turėjo absoliučią galią prieš kalinius.miniatiūra|260x260px|Kaliniai [[Zaksenhauzeno koncentracijos stovykla|Zaksenhauzeno koncentracijos stovykloje, 1938 m.]]1937 m. pabaigoje kalinių skaičius koncentracijos stovyklose išaugo iki 7750. 1938 m., į koncentracijos stovyklas uždarius pakartotinai nusižengusius nusikaltėlius ir asocialais vadinamus asmenis (benamius, asmenis su protine negalia ir bedarbius), koncentracijos stovyklos kalinių skaičius išaugo iki 24 000. 1939 m. Ravensbriuke įsteigta pirmoji koncentracijos stovykla vien moterims. Tais metais politinių kalinių skaičių lageriuose padidino Jehovos liudytojai ir nacių politikai nepritariantys buvę emigrantai, taip pat antinaciškai nusiteikę austrai ir čekai, kurių valstybės buvo įjungtos į Trečiojo Reicho sudėtį atitinkamai 1938 ir 1939 m. Po Austrijos anšliuso apie 2000 Vienos žydų tapo koncentracijos stovyklų kaliniais, tačiau ženkliausiai žydų kalinių dalis išaugo po 1938 m. lapkričio Krištolinės nakties pogromų, kuomet per masinius areštus buvo suimta ir įkalinta 26 000 žydų vyrų. Dėl beprecedenčio žiaurumo ir smurto protrūkių prieš žydų kalinius žydų kalinių mirštamumas buvo itin aukštas – per keturis mėnesius žuvusiųjų buvo daugiau nei per penkerius metus iki tol. Dėl to dauguma išgyvenusių žydų kalinių buvo anksti paleisti, dažniausiai gavus pasižadėjimą, kad emigruos iš Vokietijos.
Prasidėjus Antrajam pasauliniui karui sąlygos stovyklose tapo vis sunkesnės ir mirtingumo procentas vis aukštesnis dėl nacių vadovybės planų: dauguma aukų žuvo karo antroje pusėje. Nuo karo pradžios iki 1941 m. pabaigos buvo atidarytos penkios naujos stovyklos: Nojengamas (1940 m. pradžioje), Aušvicas (1940 m. birželis), iš pradžių veikęs kaip koncentracijos stovykla lenkų pasipriešinimo aktyvistams, Gros Rozenas (1941 m. gegužės mėn.) Silezijoje ir Nacvaileris (1941 m. gegužės mėn.) Prancūzijai priklausiusiose žemėse. Taip pat buvo įkurti pirmieji stovyklų padaliniai, administraciniu požiūriu pavaldūs atitinkamai pagrindinei stovyklai. Kalinių skaičius išaugo trigubai nuo 21 000 1939 m. rugpjūčio mėn. iki maždaug 70 000–80 000 1942 m. pradžioje. Šį spartų augimą lėmė priverstinio darbo paklausa, o vėliau ir invazija į Sovietų Sąjungą. Sistemiškas kai kurių kalinių žudymas koncentracijos lageriuose pradėtas 1941 m. balandį. Tuomet SS vyriausioji vadovybė įsakė nužudyti sergančius ir išsekusius, nebegalinčius dirbti kalinius (ypač tuos, kurie laikomi prastesniais dėl rasės). Aukas atrinkdavo stovyklos darbuotojai arba keliaujantys lagerių gydytojai. Tada šios buvo išvežtos iš stovyklų nužudyti eutanazijos centruose. Iki 1942 m. balandžio mėn. 6000–20 000 žmonių buvo nužudyti būtent tokiu būdu. Nuo 1941 m. rugpjūčio mėn. kai kurie sovietų karo belaisviai buvo žudomi improvizuotuose dujų kamerose koncentracijos stovyklose, praėjus vos kelioms dienoms nuo įkalinimo.
1942 m. priverstinis darbas stovyklose buvo pradėtas kreipti į karo pramonę ir iki 1943 m. du trečdaliai kalinių buvo įdarbinti karo pramonėje. Mirtingumas smarkiai išaugo – maždaug pusė iš 180 000 kalinių, į stovyklas atvežtų nuo 1942 m. liepos mirė iki lapkričio mėn. Lagerių vadovybės bandymai sumažinti mirčių skaičių, siekiant padidinti kalinių produktyvumą, praktiškai neturėjo įtakos. Taip pat imtos steigti ir vadinamosios mirties stovyklos, kuriose per trumpą laikotarpį išžudyta daugiau nei 2,4 mln. Centrinės Europos žydų. Įsteigtos šešios naikinimo stovyklos: Aušvicas-Birkenau (didžiausia, vykdžiusi ir koncentracijos, ir naikinimo stovyklų funckijas), Treblinka, Sobiboras, Belzecas, Kulmhofas ir Majdanekas (vykdžiusi ir koncentracijos, ir naikinimo stovyklų funckijas). Nuo 1943 m. Aušvicas išsiplėtė – tai lėmė šimtų tūkstančių žydų deportacijos – ir tapo lagerių sistemos centru. Koncentracijos stovykla garsėjo aukščiausiu mirtingumu ir ten išsiųstiems žydams beveik nebuvo šansų išgyventi, – net tiems, kurie nebūdavo iš karto nužudyti. 1943 m. rugpjūčio mėn. 74 000 iš 224 000 registruotų kalinių visose SS koncentracijos stovyklose buvo Aušvice. 1943 m. ir 1944 m. pradžioje įsteigtos papildomos koncentracijos stovyklos daugiausiai žydams – Rygoje Latvijoje, Kaune Lietuvoje, Vaivaroje Estijoje ir Krokuvoje-Plašuvoje Lenkijoje, perorganizavus getus ar darbo stovyklas. Kartu su naujomis pagrindinėmis stovyklomis buvo įsteigta daug jų padalinių, siekiant veiksmingiau panaudoti belaisvių darbą karo pramonėje (pvz., Buchenvaldo koncentracijos stovyklos filialas Pagėgiuose).
1945 m. sausio 15 d. koncentracijos ir mirties stovyklose kalėjo 714,2 tūkst. asmenų (511,5 tūkst. vyrų ir 202,6 tūkst. moterų). Vokiečių istoriko Martino Broscato skaičiavimais, trečdalis šių kalinių mirė mirties maršų metu.
Didžiausios koncentracijos stovyklos
Pagrindinės koncentracijos stovyklos Nacių Vokietijoje (įskaitant okupuotas teritorijas):
Lietuvos piliečiai Trečiojo Reicho koncentracijos stovyklose
Daug Lietuvos piliečių, daugiausiai žydų, kurie nebuvo nužudyti pirmaisiais nacistinės okupacijos metais, buvo išvežti į koncentracijos lagerius (Aušvicą, Dachau, Štuthofą ir Mauthauzeną). 1941–1944 m. nacių koncentracijos stovyklose kalėjo 90 000 Lietuvos gyventojų. Taip pat Lietuvoje nacių buvo įsteigtos šios stovyklos:
Koncentracijos stovyklos mene ir atsiminimuose
Jose įkalintų ir išgyvenusių liudininkų išleista nemažai memuarų apie patirtis nacių koncentracijos stovyklose. Lietuvoje garsiausias kūrinys, kuriame vaizduojamas gyvenimas tokioje stovykloje – Balio Sruogos „Dievų miškas“. Taip pat memuarus parašę ir išleidę yra Stasys Yla („Žmonės ir žvėrys“), Jonas Endrikis Grigolaitis („Nacių pragare“, 1948 m.) bei Vladislovas Telksnys („Kamino šešėlyje“, 1990 m.) Apie koncentracijos stovyklas sukurta nemažai kino filmų, tokių kaip „Berniukas dryžuota pižama", „Gyvenimas yra gražus“ ir kt.
FC Vevey-Sports 05
FC Vevey-Sports 05 arba FC Vevey United– Šveicarijos futbolo klubas iš Vevės.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1905 m. Septynis sezonus yra žaidę aukščiausioje lygoje, bet joje neįsitvirtino ir iškrito į žemesnį divizioną.
FK Galinta Kaunas
Kauno „Galinta“ – Lietuvos futbolo klubas iš Kauno.
Istorija
Įkūrimo data 2010-ieji.
2016 m. klubas dalyvavo LFF taurės turnyre. Burtai lėmė, kad kovas turėjo pradėti nuo II etapo, bet į Šiaulius kovoti su Adiada Šiauliai neatvyko, todėl kauniečiams buvo įskaitytas techninis pralaimėjimas rezultatu 0:3.
2017 m. pasikeitė pavadinimą į FK "Kaunas". Dalyvavo LFF III lyga Kauno apskrities pirmenybėse.
Klubo pavadinimas, logotipas ir spalvos
2010–2016 m. klubas vadinosi Kauno "Galinta".
2017 m. klubas pervadintas FK Kaunas.
Logotipas
Jame vaizduojamas Kauno rajonas, rajono simbolis briedis ir stilizuotas kamuolys. Yra užrašas FK Kaunas ir 2010-ųjų data.
Apranga
Klubas žaidžia juodos spalvos aprangomis. Pastaruoju metu komandos spalvinė gama buvo juodi marškinėliai, šortai bei kojinės.
Sudėtis (2016 m.)
2016 m. liepos 19 d.
Jonavos sporto, sveikatingumo ir pramogų kompleksas
Jonavos rajono savivaldybės sporto, sveikatingumo ir pramogų kompleksas (JSSPK) - sporto, sveikatingumo ir pramogų kompleksas Jonavoje; sporto bazė, įkurta teritorijoje, esančioje tarp Varnutės upės tvenkinio, Joninių slėnio ir Žeimių gatvės. Adresas: Žeimių g. 17, Žeimių g. 17A. Bendras plotas: 12,29 ha. Sporto, sveikatingumo ir pramogų kompleksą sudaro universali sporto salė, Sporto ir pramogų centras, renovuojamas stadionas bei Joninių slėnis. Komplekso pastatai - abipus pėsčiųjų tako (pėsčiųjų takas tarsi apjungia pastatus ir formuoja vientisą kompleksą).
Tikslai, statybos etapai
2006 m. birželio 22 d. Jonavos rajono savivaldybės taryba pritarė projekto „Pramogų, sporto ir sveikatingumo kompleksų statyba ir stadiono rekonstrukcija“ koncepcijai. Projekto tikslai - pagerinti sąlygas sportininkams ir užsiiminėjantiems kūno kultūra; sudaryti sąlygas į sporto bazę patekti ir užsiiminėti neįgaliesiems; pritaikyti sporto bazę ir jos prieigas sportininkams, aktyviam poilsiui ir paslaugų verslo plėtrai. Jonavos rajono savivaldybės administracijos direktorius paskirtas atsakingu už sprendimo vykdymą. Stadiono renovacijos bei universalios sporto salės statybos organizatorius - Jonavos rajono savivaldybė. Ieškomas privatus investuotojas (į visą kompleksą arba į atskiras jo dalis).
Pramogų, sporto ir sveikatingumo kompleksas kuriamas 3 etapais. Pirma statoma sporto salė, įrengiamos žiūrovų tribūnos prie Jonavos stadiono futbolo aikštės (I etapo darbų vertė - apie 15 mln. Lt, darbams pradėti 2010 m. pakaktų 900 000 Lt). 2010 m. baigiamas rengti sporto, sveikatingumo ir pramogų komplekso teritorijos detalusis planas. Rengiama techninio projekto architektūrinė dalis. Toliau bus statomas pramogų kompleksas ir viešbutis (pritraukiant verslo investicijas). Iki 2015 m. bus sutvarkytas Joninių slėnis (tam tikimasi gauti lėšų iš ES struktūrinių fondų). Visų darbų vertė – apie 136 mln. Lt.
Sporto salė, stadionas, aikštės, viešbutis, kiti statiniai
thumb|Jonavos arenos vizija
thumb|200px|JKKSC stadionas
2008 m.-2010 m. renovuotas Jonavos centrinis stadionas. Įrengtos tribūnos su 2000 sėdimų vietų (2009 m.-2010 m.). Dar 1000 sėdimų vietų numatyta lengvų konstrukcijų tribūnose. Po stacionariomis tribūnomis numatoma įrengti stadiono veiklai vykdyti reikalingas patalpas. Tribūnos projektuojamos vietoje esamų medinių tribūnų. Stadione buvo pakeista bėgimo takų danga; įrengtas lengvosios atletikos sektorius; rekonstruota žalia veja; įrengta laistymo sistema; įrengtas apšvietimas; įrengti tablo; įrengti viešieji tualetai; įrengtos 4 universalios lauko aikštelės. Planuojami 9 bėgimo takeliai. UAB „Achemos grupės“ užsakymu yra parengtas projektas statyti boulingo ir pramogų centrą.
Karintijos Ravnė
Karintijos Ravnė – miestas Slovėnijos šiaurėje, netoli Austrijos.
Istorija
Miesto statusas nuo 1952 m.
Gyvenvietė žinoma nuo viduramžių. Nuo 976 m. priklausė Karintijos kunigaikštystei. 1007 m. šias teritorijas užvaldė Bambergo vyskupai.
Fuzelis
Fuzelis – aukštesniųjų alifatinių alkoholių, karboksirūgščių, aldehidų, ketonų mišinys, susidarantis alkoholinio rūgimo metu.
Fuzeliai aptinkami blogai valytuose distiliuotuose alkoholiniuose gėrimuose (pvz., degtinėse), sidre, miduje, aluje, vyne ir kt.
Žodis fuzelis ir vokiškos kilmės: 'blogas likeris'.”
Junginiai ir skonis
Aukštesnės eilės alkoholiai - turintys daugiau negu 2 anglies atomus). Dažniausiai fuzelį sudaro: Per didelė šių junginių koncentracija gėrimams gali suteikti nebūdingą gardį, kuris dažnai apibūdinamas kaip „prieskonių skonis“, „karštas skonis“, „tirpiklio skonis“.
Kai kuriuose gėrimuose - sivuchoje, tradiciniuose eliuose, sidruose fuzelio būna santykinai daugiau, nes fuzelio alkoholiai yra šių gėrimų gardžio dalis. Kituose gėrimuose (pvz., degtinėje, lageruose) fuzelio buvimas yra gėrimo yda.
Didelis fuzelio kiekis gėrime, paprastai atsirandantis dėl netinkamos distiliacijos, gali sukelti ūminį apsinuodijimą - galvos skausmas, vėmimas ar net komą. Mažesni kiekiai, nesukeliantys apsinuodijimo, stiprina pagirias.
Susidarymas ir pašalinimas
Fuzelio alkoholių susidaro daugiau, kai fermentacija vyksta:
Distiliacijos metu fuzelio alkoholiai koncentruojasi liekančiame neišsidistiliavusiame skystyje, kuris įgyja aliejišką išvaizdą, dėl ko fuzelio alkoholiai kartais vadinami 'fuzelio aliejai'.