cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Palazzo Zuccari
Istorija
Dailininkas Federico Zuccari 1590 m. miesto centre pasistatė sau gyvenamąjį namą su kūrybinėmis dirbtuvėmis. Pirmame aukšte sienos buvo dekoruotos freskomis, išėjimo į sodą šoninių durų portalas papuoštas neatpažintos būtybės atvaizdu (maskaronu). F. Zuccari buvo sumanęs pastatą perduoti Šv. Luko meno akademijai, kurią pats ir buvo įkūręs. Tai neįvyko, nes 1609 m. dailininkas mirė, palikdamas neužbaigtą pastatą ir krūvas skolų. 200px|left|thumb|Sobieskių šeimos herbai su Lenkijos ir Lietuvos heraldiniais ženklais Prancūzė Marie Casimire Louise de la Grange d’Arquien, ištekėdama už ATR valdovo Jono Sobieskio, tapo Lenkijos karaliene ir Lietuvos didžiąja kunigaikštiene. Po vyro mirties kartu su sūnumis Aleksandru ir Konstantinu ji pervažiavo į Romą ir 1701 m. įsikūrė šiuose rūmuse. Pastate svečiams būdavo rengiamos operos, muzikinės dramos ir kt. vaidinimai. Via Sistina gatvėje našlė liepė išmūryti Karalienės Arką (, neišliko), mūsų laikus pasiekė valdovų šeimos herbai su Lenkijos Ereliu ir Lietuvos Vyčiu, juos ant portalo iškalė skulptorius Filippo Juvarra. Po trylikos metų Sobieskių šeima išvyko į Prancūziją.
Vėliau Palazzo Zuccari buvo sudalintas į apartamentus ir išnuomotas, dažniausiai menininkams ir užsieniečiams. Vienas iš nuomininkų, Prūsijos karalystės generalinis konsulas Jakobas Liudvigas Salomonas Bartholdy, 1815 m. užsakė kampinį kambarį ištapyti biblinio Juozapo gyvenimo vaizdais. Šiuos dailininkų Peterio von Cornelius, Frydricho Overbeck, Vilhelmo von Schadow ir Filipo Veit sukurtus paveikslus 1867 m. Zuccari šeima pardavė Senajai nacionalinei galerijai Berlyne, jie įvardijami kaip pagrindiniai kūriniai Nazaretiškame mene. 150px|right|thumb|Šoninės įėjimo duryssu [[Maskaronas|maskarono atvaizdu]]
1904 m. žinoma meno kolekcionierė ir mecenatė Henrietė Hertz įsigijo šiuos rūmus ir 1913 m. padovanojo Kaizerio Vilhelmo draugijai su sąlyga, kad juose bus atidaryta meno ir kultūros istoriją tirianti įstaiga. Įsteigto instituto ir bibliotekos vertybės Antrojo pasaulinio karo metais buvo perkeltos į Vokietiją, 1944 m. pastatą užėmė sąjungininkų kariuomenė. 1953 m. jis buvo perduotas Makso Planko draugijai, kuri čia įkurdino „Bibliotheca Hertziana“.
Užmarkija
Užmarkija – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Gadūnavo.
Giedrė Dirvanauskaitė
Giedrė Dirvanauskaitė (g. 1976 m.) – lietuvių violončelininkė, Baltijos šalių kamerinio orkestro „Kremerata Baltica“ bendraįkūrėja.
Graužė (Ašmena)
Graužė  – upelis Gudijoje, Gardino srityje, Ašmenos rajone; Ašmenos dešinysis intakas (Neries baseinas).
Giedrė Dirvanauskaitė
Biografija
Gimė 1976 m. Kaune, muzikų šeimoje. 1995 metais baigė Nacionalinę M. K. Čiurlionio menų mokyklą (mokytojo Romano Armono klasę), 1999 m. – studijas Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje (prof. S. Sondeckienės klasę). Ištekėjusi, sutuoktinis – Gidonas Kremeris.
Graužė (Ašmena)
Prasideda Ščepanavičių kaimo apylinkėse, teka į šiaurę pro Ašmenos aukštumą. Suteka su Ašmena ties Budzionauka, tuoj į vakarus nuo Ašmenos miesto (89,5 km nuo jos žiočių). 7,1 km ilgio atkarpa kanalizuota. Krantai statūs, ardomi, apaugę miškais.
Intakai: Balia, Baltupė (kairieji). Vagos nuolydis 1,70 m/km.
Gyvenvietės prie Graužės: Graužiškės, Didieji Semiūnai, Kalčiūnai, Budzionauka.
Giedrė Dirvanauskaitė
Kūrybinė veikla
Kelių nacionalinių konkursų laureatė, dalyvavo M. Rostropovičiaus, D. Geringo, G. Kremerio, V.Hagen ir kitų meistriškumo kursuose. Muzikavo Vilniaus kvarteto rengiamame cikle „Vilniaus kvartetas ir jaunieji talentai”, jaunimo festivalyje „Atžalynas”, kamerinės muzikos festivalyje Gštate (Šveicarija), kasmet dalyvauja G. Kremerio kamerinės muzikos festivalyje Lokenhauze (Austrija). Kaip solistė grojo su Lietuvos nacionaliniu simfoniniu, Lietuvos kameriniu, „Kremerata Baltica” orkestrais, su tarptautiniais orkestrais grojo Vokietijoje, Belgijoje, Japonijoje. Dalyvauja įvairių sudėčių kamerinės muzikos ansamblių projektuose, koncertuoja Lietuvoje ir už jos ribų. Tarp jos kamerinės muzikos partnerių yra tokie muzikantai kaip Martha Argerich, Haincas Holigeris, Jurijus Bašmetas, Sa Čen, Gidonas Kremeris, Danilas Trifonovas ir Chatija Buniatišvili.
2015 m. Dirvanauskaitė buvo nominuota „Grammy“ apdovanojimui už geriausią klasikinį rinkinį. 2017 m. Ji bendradarbiavo su Danilu Trifonovu ir Gidonu Kremeriu įrašinėjant Rachmaninovo trio, kurį 2017 m. išleido „Deutsche Grammophon“.
Dienas bizness
„Dienas bizness“ – Latvijos verslo dienraštis, leidžiamas nuo 1992 m. Turi portalą latvių ir rusų kalbomis.
Istorija
2009 m. latvių bendrovė „Nedela“ iš švedų bendrovės „Bonnier“ už neskelbiamą sumą įsigijo vieną didžiausių šalies žiniasklaidos grupių, leidžiančių nacionalinį dienraštį „Diena“ ir verslo dienraštį „Dienas bizness“. Tais pačias metais paskola perleisti britų investuotojams Rowlandų šeimai. 2010 m. 51 % akcijų iš minėtos bendrovės įsigijo verslininkas Viesturas Koziolas per jam priklausančią įmonę „Žurnāli un Diena“. 2012 m. jis įsigijo dar 47,86 % akcijų ir dabar valdo 98,86 % akcijų.
Calcio Lecco 1912
Istorija
Klubo ištakos siekia 1912 m. Ilgą laiką rungtyniavo žemesnėse pakopose.
2018–2019 m. sezone rungtyniavo Serie D ir tapo A grupės nugalėtojais. Po sezono buvo perkelti į aukštesnį divizioną.
2022–2023 m. rungtyniavo Serie C ir A grupėje liko trečioje vietoje. Pereinamųjų rungtynių cikle tapo nugalėtojais ir pateko į Serie B.
Nuo 2023–2024 m. sezono rungtyniavo Serie B.
Tauridės Tarybų Socialistinė Respublika
Tauridės Tarybų Socialistinė Respublika  – valstybinis darinys, 1918 m. trumpai egzistavęs Krymo pusiasalyje.
TTSR egzistavo nuo 1918 m. kovo 19 d. iki balandžio 30 d. Buvo pripažinta Tarybų Rusijos.
Istorija
thumb|250px|1918 m. vasario mėn. straipsnis [[The New York Times laikraštyje, rodęs Ukrainos liaudies respublikos skelbiamą teritoriją. Tauridės respublikos teritorija į pietus nuo ULR.]]
Krymo liaudies respublikos panaikinimas
Po 1917 m. Spalio revoliucijos Krymo totorių išrinkta vyriausybė 1917 m. gruodžio 13 d. paskelbė Krymo liaudies respubliką. 1918 m. sausio mėn. šią respubliką įveikė bolševikų pajėgos. Simferopolyje įsikūrė gubernijos revoliucinis komitetas. Sevastopolyje veikė įtakingas karinis bolševikų centras.
Siekiant likviduoti bolševikų dvivaldystę 1918 m. vasario 10-12 d, buvo sušaukta revkomų (revoliucinių komitetų) konferencija, kurioje dalyvavo 44 delegatai (27 iš jų bolševikai). Vėliau ši konferencija buvo performuota į tarybų, revkomų ir žemės komitetų suvažiavimą.
Tarybų respublikos įkūrimas
1918 m. kovo 10 d. Simferopolyje vykęs Tauridės gubernijos I Steigiamasis tarybų, revkomų ir žemės komitetų suvažiavimas išrinko Tauridės Centrinį vykdomąjį komitetą, kuris kovo 19 ir 21 d. dekretais pskelbė Tauridės TSR įkūrimą. Suvažiavime buvo suformuota ir TTSR Liaudies komisarų taryba, į kurią įėjo 8 bolševikai ir 4 kairieji eserai. LKT vadovu buvo išrinktas Antonas Sluckis (Антон Иосифович Слуцкий), CVK pirmininku – Žanas Mileris (Жан Миллер).
Tauridės TSR CVK ir LKT, vykdydami tarybų politiką, ėmė konfiskuoti stambias žemės valdas, nacionalizuoti pramonę. 1918 m. kovo-balandžio mėn. Tauridės LKT į Tarybų Rusijos centrines sritis išsiuntė 5 mln. pūdų maisto produktų.
Tauridės teritorijas šiauriau Krymo savinosi Donecko ir Krivoj Rogo tarybų respublika bei Ukrainos liaudies respublika.
1918 m. balandžio 18 d. į respublikos teritoriją įsiveržė Ukrainos liaudies respublikos armijos dalinys, vadovaujamas pulkininko Petro Bolbočiano (Петр Федорович Болбочан). Tai vadinamoji 1918 m. Krymo operacija. Paskui juos į Krymą įėjo vokiečių kariuomenė.
1918 m. balandžio 21 d. daugumą Tauridės TSR CVK ir LKT narių, įskaitant Antoną Sluckį ir RKP(b) gubernijos komiteto pirmininką Janą Tarvackį (Ян Юлианович Тарвацкий), Bijuk Lambato kaime buvo suimti sukilusių Krymo totorių nacionalistinės partijos Milliy Fırqa narių. Suimtuosius pervežė į Aluštą, kur balandžio 22-23 d. juos kankino, o 24 d. sušaudė Aluštos pakraštyje.
1918 m. balandžio 30 d. Tauridės TSR buvo panaikinta.
Prostracija
Prostracijos yra religinės praktikos dalis daugelyje religijų: islame, budizme, hinduizme, krikščionybėje ir kt. Prostracijos, vadinamos koutou, buvo atliekamos imperinės Kinijos laikotarpiu, rodant pagarbą politinei to meto valdžiai. Japonijoje prostracija vadinama dogeza ir atliekama kreipiantis į aukštesnio statuso asmenį su prašymu, atsiprašymu arba siekiant parodyti pagarbą. Prostracijos, kurios buvo atliekamos Senovės Persijoje, yra žinomos kaip proskinezė (nuo ).
Vyrų žvilgsnis
thumb|right|300px|„Nuoga mergina ant panteros kailio“ ([[Félix Trutat, 1844) vaizduoja gulinčią nuogą moterį, kurią pro miegamojo langą stebi neproporcingai didelis vyro veidas. Paveikslas „galingai iliustruoja“ vyrų žvilgsnio sampratą. ]] Vyrų žvilgsnis  – feministinė teorija, nagrinėjanti, kaip moterys ir pasaulis vaizduojamajame mene bei literatūroje pristatomi iš vyriškos heteraseksualiosios perspektyvos, moteris pateikiant kaip seksualinius objektus heteroseksualaus žiūrovo vyro malonumui. Vaidybiniuose filmuose vizualiai ir estetiškai moterys vyrų žvilgsniui pristatomos trimis aspektais: 1) vyrų žvilgsnis už kameros, 2) vyriškų personažų žvilgsnis į moterų paveikslus filme, 3) žiūrovų vyrų žvilgsnis į filme vaizduojamas moteris.
Sąvoką „žvilgsnis“ (gaze, le regard) 1972 m. seriale „Matymo būdai“ („Ways of Seeing“) pirmą kartą pavartojo anglų meno kritikas Džonas Bergeris, jis pristatė moterų, kaip pasyvių apžiūros objektų, pateikimo analizę reklamoje ir, kaip apnuogintų esybių, Europos mene. Intelektualė feministė Lora Malvi pritaikė „žvilgsnio“ sąvoką tradicinio moterų pateikimo kritikai kine ir iš jos darbo atsirado „vyrų žvilgsnio“ (the male gaze) samprata bei terminas.
Vyrų žvilgsnio įamžintieji grožio standartai dėl potraukio juodaodžių moterų ypatybėms istoriškai seksualizavo ir fetišavo jų nuogumą, bet drauge nubaudė juodaodes moteris, jų kūnus apribodami vien geidžiamumu.
Zigmundo Froido ir Žako Lakano psichoanalitinės teorijos yra pagrindas, kuriuo remdamasi Malvi išplėtojo vyrų žvilgsnio teoriją bei interpretavo ir paaiškino skopofiliją – „pirmapradį troškimą žiūrėti į malonius dalykus“, patenkinamą kine. Terminai „skopofilija“ bei „skoptofilija“ reiškia tiek estetinį džiaugsmą, tiek seksualinį malonumą, kylančius bežiūrint į žmones arba dalykus. Kalbant apie psichologinį žvilgsnio pritaikymą ir funkcijas, „vyrų žvilgsnis“ konceptualiai priešinamas su „moterų žvilgsniu“.
Užmedžiai
Užmedžiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės rytus nuo Pakražančio, prie magistralinio kelio.
Holger Pedersen
Holgeris Pedersenas (, 1867 m. balandžio 7 d. Gelbalėje prie Koldingo, Danijoje – 1953 m. spalio 25 d. Helerupe prie Kopenhagos, Danijoje) – Danijos kalbininkas, įnešęs svarų indėlį į istorinę kalbotyrą, maždaug 30-ies darbų apie įvairias kalbas autorius. Iškėlė nostratinę, graikų-armėnų kalbų bendrumo ir daugybę kitų hipotezių.
Jaunystėje su žymiu tų laikų indoeuropeistu K. Brugmanu keliavo į Kerkyrą rinkti medžiagos apie albanų kalbą.
Kopenhagos universitete 1897 m. įgijo mokslų daktaro laipsnį, ten pat pradėjo eiti profesoriaus pareigas.
Reikšmingai prisidėjo prie keltų kalbų tyrimo. Parašė veikalą „Lyginamoji keltų kalbų gramatika“, kuris iki šiolei laikomas vienu svarbiausių keltologijos darbų.
H. Pederseno darbas „Hetitų ir kitos indoeuropiečių kalbos“ žymiai pastūmėjo hetitų kalbos tyrimus – knygoje „Hetitų kalbos pradmenų vadovas“ (, 2 ed., 1960) šiuo H. Pederseno darbu ne kartą rėmėsi J. Frydrichas.
Reikšmingą vaidmenį atliko ir jo darbas „Tocharų kalba iš indoeuropiečių kalbų lyginimo pusės“.
H. Pedersenas suformulavo ruki taisyklę – *s virsta *š (> *x) – tai svarbus indoiranėnų, baltų ir slavų garsų pokytis.
Dvi H. Pederseno teorijos kalbotyros pasaulyje sulaukė didelio atgarsio – nostratinė ir glotalinė hipotezės.
Nostratinė hipotezė
Straipsnyje apie turkų kalbos fonologiją (1903) H. Pedersenas tikriausiai pirmasis pavartojo terminą „nostratinė“. Vėliau jis šį terminą apibūdino taip (1931:338):
"Aiškiai apibrėždami kalbų šeimas, kurios yra artimai giminingos indoeuropiečių kalboms, galime vartoti terminą „nostratinės kalbos“ (iš 'mūsiškis')"
Vis dėlto H. Pedersenas manė, kad, be minėtųjų, nostratinių kalbų makrošeimai gali priklausyti ir kitų kalbų.
Glotalinė teorija
1951 m. publikuotame straipsnyje H. Pedersenas padarė išvadą, kad priebalsis b indoeuropiečių prokalbėje vartojamas nenormaliai retai. Tačiau, lyginant kalbas, buvo galima spręsti, jog kažkada tai buvo atitinkamas duslusis sprogstamasis priebalsis p, kuris daugumoje kalbų sutinkamas retai arba jo nėra (žr. „Indoeuropiečių prokalbė“: „Uždarumos priebalsių eilių skaičius ir kokybė“).
Taip pat H. Pedersenas teigė, kad indoeuropiečių prokalbės numanomi skardieji aspiruotieji priebalsiai bh dh gh iš tiesų, matyt, bus buvę duslieji aspiruotieji ph th kh.
Remdamasis visu tuo, H. Pedersenas padarė prielaidą, kad trijų eilių indoeuropiečių prokalbės sprogstamieji p t k, bh dh gh ir b d g anksčiau turėję būti b d g, ph th kh ir (p) t k.
Juozapas Kazlas
Biografija
Gimė ir augo valstiečių šeimoje. Baigęs gimnaziją Vilniuje, toliau mokėsi katalikų kunigų seminarijoje Sankt Peterburge. Dirbo sielovados darbą Latgaloje: nuo 1913 m. vikaravo Lyvanuose, vėliau paskirtas klebonu Rudzatuose (1918–1920), Berzgalėje (1920–1928), Bukmuižoje (1928–1944) ir Viškose (1944–1946). Buvo tarp 1917 m. Pirmojo Latgalos latvių kongreso organizatorių. Nuo 1933 m. buvo Rezeknės aizsargų pulko vienas iš kapelionų. 1947 m. paskirtas klebonu į Švč. Lurdo Dievo Motinos bažnyčią Leningrade. Apleistą šventovės pastatą kun. Juozapas Kazlas suremontavo, ilgą laiką ji buvo vienintelė katalikiška bažnyčia pokario Leningrade.
Nuo 1920 m. bendradarbiavo latgalių spaudoje, rašė kultūros ir religijos tematika. Žurnale „Zīdūnis“ išspausdino dvejas komedijas, žurnale  „Sauleite“ – pjesę bibliniais motyvais. Pasirašydavo slapyvardžiais Ozeits, Bīdrs, Bēržgalīts, Nūvārotājs. Tarpukaryje keli veikalai išleisti atskiromis knygomis, pjesės buvo pastatytos Latvijos teatruose.
Palaidotas Alantos kapinėse.
Tottenham Hotspur FC (moterys)
Tottenham Hotspur Club moterų komanda, o paprasčiau Tottenham Hotspur – Anglijos futbolo komanda iš Londono, kuri žaidžia moterų futbolo varžybose.
Istorija
1985 m. suburta komanda.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia The Hive Stadium stadione, kuris talpina 6,5 tūkst. žiūrovus. (5,4 tūkst iš jų yra sėdimos.)
Sudėtis
Atnaujinta; 2020 m. vasario 7 d.
Kemperas
Kemperas  – miestas vakarų Prancūzijoje, Bretanės pusiasalyje, uostas prie Biskajos įlankos ir Odedo upės estuarijos. Finistero departamento administracinis centras. Praeina Bresto–Nanto plentas; greitaeigė geležinkelio linija į Paryžių. Apylinkėse yra Kempero-Kornvajaus oro uostas.
Fajanso gamyba (nuo 1690 m.), maisto, tekstilės, siuvimo, odos, popieriaus, elektronikos pramonė. Apylinkėse plėtojamas turizmas: Benodė, Beg‑Meili, Pon l’Abė, Loktudi kurortai. Veikia Vakarų Bretanės universiteto padalinys, dailės, bretonų, fajanso muziejai. Vyksta kasmetinis bretonų kultūros festivalis (nuo 1922 m.). Yra XI–XII a. romaninė bažnyčia, XIII–XVI a. gotikinė Šv. Korentino katedra, XVI a. gyvenamieji namai.
thumb|left|240px|Šv. Korentino aikštė Kempere
Istorija
Kemperas – istorinio bretonų Kornvajaus regiono sostinė. Gyvenvietė klestėjo dar ikiromėniniais laikais. Nuo 495 m. – vyskupijos centras (ją įsteigė Šv. Korentinas). XI a. kartu su Kornvajumi prijungtas prie Bretanės kunigaikštystės. Per Bretanės vidaus karus XIV a. Kemperas smarkiai apgriautas. XIX a. pab. ėmė augti nutiesus geležinkelį iki Kempero uosto.
Kreivažeris
left|120px
Kreivažeris – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 7 km į šiaurės rytus nuo Toliejų, Poviliškio miške. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,37 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 154,1 m. Krantai daugiausia aukšti, ištisai apaugę medžiais. Iš rytų yra įsiterpęs pusiasalis. Ežeras nenutekantis, priklauso Stirnių ežero intako S-1 baseinui (Žeimenos upės baseinas).
Užmedžiokalnis
Užmedžiokalnis – viensėdis Kelmės rajono savivaldybėje, 2 km nuo Kražių.
Emma Peuhkurinen
Emma Peuhkurinen (g. 1999 m. lapkričio 30 d.) – suomių futbolininkė, saugė.
ECOLINES
thumb|ECOLINES autobusas Rygoje ECOLINES – tarptautinių pervežimų bendrovė, kuri specializuojasi pervežti keleivius Pabaltyje, Vidurio bei Rytų Europos regionuose. ECOLINES bendradarbiauja su vietiniais šalių pervežėjais, tokiais kaip RAB Norma-A (Latvija), OOO AMRON (Rusija), TOV Ukrainiski linii (Ukraina) ir kitais.
Emma Peuhkurinen
Karjera
Futbolą pradėjo žaisti gimtinėje. 2016 m. rungtyniavo ONS.
ECOLINES
ECOLINES į tarptautinių maršrutų vežėjų rinką atėjo 1993 m. ir nuo to laiko ši įmonė yra pirmoji keleivių pervežimo įmonė Baltijos šalyse, kuri operatyviai įvaldė daugiafunkcinę transporto sistemą.
Emma Peuhkurinen
Karjera
Nuo 2020 m. atstovavo „Kuopio Palloseura“. 2021 m. iškovojo čempionės titulą.
ECOLINES
Kasdien ECOLINES organizuoja keliones į 20 šalių ir 205 miestus. Per metus su ECOLINES autobusais keliauja per 50 000 keleivių iš įvairiausių miestų.
Emma Peuhkurinen
2022–2023 m. moterų čempionių lygos atranka
2022–2023 m. UEFA moterų čempionų lygos atrankos burtai lėmė, kad ekipa pateko į 5 atrankos grupę ir pusfinalyje susitiko su Lietuvos čempionėmis FC Gintra.
ECOLINES
Istorija
RAB Norma-A įkurta 1993 metais. Pirmasis šios įmonės reguliarus maršrutas buvo vykdomas iš Maskvos į Kijevą. 2003 m. ECOLINES prasiplėtė ir pradėjo kursuoti Vidurio Europos kryptimi: apimant didžiąją dalį Vokietijos, Beneliukso miestų, bei užsukdami į Didžiąją Britaniją.
Maršrutai
ECOLINES šiandien siūlo visą tinklą maršrutų Pabaltyjo valstybėse bei keliones į Europos vakarinę bei rytinę dalį. Ilgiausias kelionės maršrutas šiuo metu apima 8 valstybes, kurios galutinė stotelė yra Sofijos miestas Bulgarijoje.
Emma Peuhkurinen
2022–2023 m. moterų čempionių lygos atranka
2022 m. rugpjūčio 18 d. įvyko pusfinalio rungtynės, kuriose Suomijos atstovės rezultatu 2-0 nugalėjo Šiaulių „Gintrą“. Įvarčius pelnė Nanne Ruuskanen ir Lavdije Begolli.
ECOLINES
Maršrutai
ECOLINES maršrutai išsidėstę 20 šalių:
Emma Peuhkurinen
2022–2023 m. moterų čempionių lygos atranka
2022 m. rugpjūčio 21 d. įvyko lemiamos rungtynės dėl pirmosios vietos grupėje. Jose kovojo KuPS ir Briuselio „RSC Anderlecht”. Pagrindinis laikas baigėsi esant lygiam rezultatui (1:1). Pratęsimo metu komanos pelnė po įvartį ir rezultatas vėl buvo lygus (2:2). KuPS gretose du įvarčius pelnė Gentjana Rochi. Suomijos atstovės palaužė Briuselio „RSC Anderlecht” tik baudinių serijos metu. Emma Peuhkurinen smūgiavo šioje serijoje ir po jos tikslaus smūgio rezultatas tapo 2-1. Galtutinė baigtis 4-3 lėmė, kad suomės iškovojo pergalę.
ECOLINES
ECOLINES autobusų bilietai
Autobusų bilietus galima įsigyti visose ECOLINES biuruose bei kelionių agentūrose, kurias galite rasti visose šalyse, per kurias driekiasi ECOLINES maršrutai. Taip pat bilietus galima įsigyti internetu oficialiame ECOLINES puslapyje ecolines.net. Keleiviai, pirkdami bilietus agentūrose bei ECOLINES atstovybėse ar internetu, turi galimybę dalyvauti Bonus programoje. Bilietai parduodami ir autobuse, tačiau tik tokiu atveju, jei yra laisvų vietų. Autobusuose keleivius aptarnauja palydovės.
Autobusai
Kompanijos autobusų parką sudaro daugiau nei 200 Neoplan markės autobusų, kurie aptarnauja visus galimus maršrutus.
Emma Peuhkurinen
Rinktinės
Atstovavo Suomijos merginų WU-17, WU-19 rinktinėms.
ECOLINES
Paslaugos autobuse
Maršrutai, kurie yra ilgesni nei 350 km, yra aptarnaujami stiuardesių.
SMS paslaugos
ECOLINES SMS paslaugos teikiamos dviem atvejais: informuoti keleivius autobuso vėlavimo atveju arba keleiviams norint SMS pranešimu atšaukti kelionę.
Ramšteinas-Myzenbachas
Ramšteinas-Myzenbachas – pietvakarių Vokietijos miestas Reino krašto-Pfalco žemėje, Kaizerslauterno rajone. Turi 8 tūkst. gyventojų (2021 m. duomenimis), užima 43,03 km² plotą. Per miestą teka Morbacho upė. Šalia įsikūrusi Ramšteino oro bazė (JAV).
Vykdant Reino krašto-Pfalco administracinę reformą, 1969 m. birželio 7 d. buvo įkurtas Ramšteinas-Myzenbachas sujungus atskiras Ramšteino ir Myzenbacho gyvenvietes. Jam miesto teisės suteiktos 1991 m.
1988 m. JAV karinių oro pajėgų bazėje surengtoje aviacijos šventėje įvyko Ramšteino aviakatastrofa.
Miesto vardu pasivadinusi vokiečių metalo grupė „Rammstein“.
Antaliedės botaninis zoologinis draustinis
Antaliedės botaninis zoologinis draustinis – saugomas gamtos plotas Lietuvoje, Švenčionių rajone, maždaug už 8 km į šiaurės vakarus nuo Švenčionėlių, Labanoro regioniniame parke. Įsteigtas 2002 m., nors draustinio pirmtaku galima laikyti 1977 m. įsteigtą Baranavos botaninį-zoologinį draustinį.
Antaliedės botaninis–zoologinis draustinis įsteigtas išsaugoti būdingus pelkėtų miškų ir ežerų gamtinius kompleksus su gausiomis saugomų augalų – patvankinių pataisiukų, liūninių viksvų, ežerinių lobelijų, mėlynialapių karklų ir kitų augavietėmis.
Bendras draustinio plotas apie 1300 ha iš jų 890 ha užima miškai. Į draustinio teritoriją patenka Liedžio, Liedaičio, Keročio bei Juodinėlio ežerai.
Draustinio teritorijoje auga į Raudonąją knygą įrašyti augalai (2017 m. duomenimis): statusis atgiris, daugiaskiltis varpenis, ežerinė lobelija, vėjalandė šilagėlė, paprastasis kardelis, širdinė dviguonė, vienalapis gedutis, aukštoji gegūnė, dėmėtoji gegūnė, siauralapė gegūnė, baltijinė gegūnė, raudonoji gegūnė, nariuotoji ilgalūpė, pelkinė laksva, pievinis plauretis, tamsialapis skiautalūpis, šakotoji ratainytė, pūkuotoji apuokė, patvankinis pataisiukas (mažasis pataisas).
Sutinkami retieji gyvūnai: lūšis, baltasis kiškis, juodasis gandras, kurtinys, tetervinas, vapsvaėdis, tripirštis genys, vištvanagis, mažasis erelis rėksnys, uldukas, žvirblinė pelėda, uralinė pelėda, lututė, kukutis, pilkoji meleta, pilkoji gervė.
Užmiestis (reikšmės)
Užmiesčiu vadinama:
Krūmiškių ežeras
Krūmiškių ežeras – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 3 km į šiaurės rytus nuo Balninkų. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į rytus – 1,06 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 121,2 m. Krantai aukšti, apaugę medžiais ir krūmynais, tik rytinis ir vakarinis galai žemi ir pelkėti. Pakrantėse auga miškeliai, krūmynai, plyti pievos. Iš rytų į vakarus prateka Karališkių ežero intakas K-1 (Plaštakos upės baseinas). Šalia įsikūrę Krūmiškių ir Juodpurvių kaimai. Šiaurrytinėje pakrantėje stūkso Perkalių piliakalnis.
Viralas
Sudaro šie miestai ir gyvenvietės: Berkenhedas, Volasis, Bebingtonas, Hesvalas, Hoileikas, Vest Kerbis.
Būdviečių senosios kapinės
Būdviečių senosios kapinės, vadinamos Markapiais, Senkapiais, Kapeliais (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas 22490, senas registro kodas L579) – neveikiančios kapinės pietrytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Būdviečiuose (Žalgirio seniūnija), 1,65 km į šiaurę nuo Jokūbavo kryžkelės, 0,4 km į šiaurės vakarus nuo Pababrūnės upelio, Kūlupio miško šiauriniame pakraštyje.
Kapinės
Įrengtos upelio dešiniajame krante esančioje kalvelėje. Stačiakampio plano, pailgos šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 55 m ilgio, 40 m pločio, apjuostos grioviu ir žemių pylimu. Paviršiuje gausu buvusių bulviarūsių duobių, kuriose mėtosi žmonių kaulų fragmentai. Viduryje guli dviejų medinių kryžių ir koplytėlės liekanos. Teritorija apaugusi spygliuočių mišku. Laidojimo žymių nesimato.
Teritorijos plotas – 0,19 ha, perimetras – 176 m.
Istorija
Veikė XVI – XIX a., vadinamos Markapiais, Kapeliais, Senkapiais. Nuo seno kapinių centre stovėjo koplytėlė su Marijos, pamynusios žaltį, ir 2 angelų skulptūromis, o už jos – pora aukštų, medinių, monumentalių kryžių, kurie paskutinį kartą atnaujinti 1936 m. Tarpukariu kapines juosė ant pylimo pastatyta statinių tvora. 1949 m. pradėjus kapinėse kasti bulviarūsius, duobėse buvo aptinkama žmonių kaulų.
1991 m. žvalgė Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė). 1974 ir 1995 m. kartografuotos.
1997 m. registruotos kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąraše (L579), 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.
Émile Benveniste
Emilis Benvenistas (, 1902 m. gegužės 27 d. Alepe, Osmanų imperijoje – 1976 m. spalio 3 d. Paryžiuje, Prancūzijoje) – Prancūzijos kalbininkas, vienas iškiliausių XX a. kalbininkų. Parašė daug indoeuropeistikos, bendrosios kalbotyros teorijos, kalbų tipologijos, leksikos ir gramatinės semantikos darbų.
Biografija
Tėvas E. Benvenistui buvo numatęs rabino ateitį, ir, kad gautų geresnį religinį išsilavinimą, išsiuntė sūnų į Marselį. Ten jaunuolis susipažino su įžymiu kalbininku indologu Silvanu Leviu ir su jo rekomendacija išvyko mokytis į Paryžių.
Užmiestis (Kelmė)
Užmiestis – viensėdis Kelmės rajono savivaldybėje, 2 km nuo Naudvario.
Émile Benveniste
Biografija
Paryžiuje mokėsi Sorbonoje ir Aukštojoje praktinėje mokykloje. T. Benvenistas – vienas žinomiausių A. Mejė mokinių. 1937 m. T. Benvenistas Prancūzijos kolegijoje pakeitė savo mokytoją ir ėjo profesoriaus pareigas. Nuo 1959 m. buvo Paryžiaus kalbininkų draugijos sekretorius.
Mokslinė veikla
Nepriklausydamas nė vienai didžiajai savo laikotarpio lingvistikos mokyklai, E. Benvenistas (dažniausiai tęsdamas A. Mejė kryptį) jungė struktūralizmo ir lyginamosios kalbotyros idėjas, bet, kitaip negu klasikiniai komparatyvistai (ar juo labiau klasikiniai struktūralistai), jis manė, kad kalbų struktūros ir evoliucijos tyrimai turi aprėpti platesnį dvasinės kultūros ir „kultūrinių koncepcijų“ kontekstą. Šiuo atžvilgiu E. Benvenisto darbai gali būti laikomi tiesioginiais dabartinių etnologinės, kognityvinės kalbotyros krypčių bei gramatinės tipologijos pirmtakais.
E. Benvenisto indėlis į indoeuropeistiką labai svarus, jis apibendrino indoeuropiečių šaknies struktūros dėsningumus ir aprašė indoeuropiečių vardažodžių darybos taisykles. Ypač daug dėmesio skyrė iranėnų, indoarijų ir anatolų kalboms, sudarė novatorišką „Indoeuropiečių socialinių terminų žodyną“ (1970), jame, remdamasis kalbų duomenimis, bandė rekonstruoti senųjų indoeuropiečių socialinę sistemą.
Įvairiais metais parašytuose nedideliuose darbuose (jie buvo surinkti į du apybraižų tomus „Bendrosios kalbotyros problemos“; 1966, 1974) jis apžvelgia platų kalbotyros teorijos klausimų spektrą, pateikia originalų, naujovišką požiūrį į daugybę problemų, pavyzdžiui, į kalbos lygių modelį, kalbos subjektyvumą, asmeninių įvardžių semantiką ir veiksmažodžio laikus, santykinių prijungiamųjų sakinių tipologiją ir kt. Šiuose darbuose padėti teoriniai deiksės (nurodymo), komunikacinės kalbos gramatikos, diskurso teorijų pagrindai ir pateikta daugybė kitų nuostatų, žyminčių tolimą nuo struktūralistinio kalbos modelio ir artėjimą prie „antropologinės“ kalbotyros. Kai kurios iš šių E. Benvenisto idėjų turi atgarsių vėlesniuose R. Jakobsono darbuose.
USA Today
„USA Today“ – pirmasis nacionalinis amerikiečių dienraštis, leidžiamas kompanijos „Gannett“. Pirmą kartą, 1982 m. rugsėjo 15 d., Vašingtone jį išspausdino Al Neuharth.
Ibrox stadionas
Ibrox Stadium – futbolo stadionas, kuris yra Klaido pietinėje pusėje, Ibrox rajone, Glazge, Škotija. Namų rungtynes žaidžia Škotijos Premier lygos klubas „Rangers FC“.
USA Today
„USA Today“ nuolatos varžosi su „The Wall Street Journal“ dėl didesnio tiražo. 2010 m. kovo mėn. duomenimis, dienraštis turi 1,8 mln. egzempliorių, tuo tarpu „Wall Street Journal“ – 2,1 mln., įskaitant dar 400 000, kuriuos vartotojai mokamai prenumeruoja internete. Kita vertus, „USA Today“ spausdintinė versija išlieka didžiausią egzempliorių skaičių turinčiu dienraščiu Jungtinėse Valstijose.
thumb|left|200px|Dienraščio automatas Jis leidžiamas visose 50 valstijų, taip pat Puerto Rike, Guame, Kanadoje bei Jungtinėje Karalystėje. Laikraštis kainuoja 1 JAV dolerį.
Ibrox stadionas
Stadionas atidarytas 1899 m. Vienas iš seniausių stadionų Europoje ir yra dešimtas pagal dydį Jungtinėje Karalystėje. Didžiausias žiūrovų skaičius (118 567) namų varžybose buvo 1939 m. vykusiose lygos rungtynėse prieš „Celtic“ komandą. Tai lyg šiol yra rekordinis žiūrovų skaičius lygos rungtinėse Jungtinėje Karalystėje.
Stadionas turi UEFA penkių žvaigždučių sertifikatą.
Kuojinis (Molėtų r.)
Kuojinis – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 4,5 km į pietus nuo Kuktiškių. Ežeras ovalo formos, ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,17 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 154,3 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais ir krūmynais. Pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai, tik į rytus stūkso miškelis. Į vakarus įsikūręs Gimtynių kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Dumblės upelio baseinui (Aiseto ežero baseinas).
Rosas (šiaurės Velsas)
Rosas  – maža post-Romos ir Gvinedo subkaralystė, egzistavusi V–VI amžiuose.
Rosa Velso žemėlapyje iškilo kiek vėliau negu likusios Gvinedo subkaralystės, t. y., kai Einionas ap Kuneda testamente užrašė valdas savo jaunesniam sūnui Ovainui ap Einionui. Jo įkurta valstybė tarp istorikų gavo lygtinį Roso pavadinimą, tuo metu, kai jos originalus pavadinimas neišliko. Roso karalių rezidencija buvo Din-Arto pilis. Rosas buvo Gvinedo vasalė. Maždaug 545 metais Mailgunas ap Kadvalonas leido Einionui užgrobti Aflogiono valdas, dėl to susidarė Leino karalystė. Tačiau po Einiono mirties Leinas tiesiogiai perėjo į Gvinedo karalių rankas. Ovaino palikuonys išliko žymiais šiaurės Velso lordais, o vienas iš jų, Karadogas ap Meirionas, buvo netgi Gvinedo karaliumi.
Anna-Stina Simonen
Anna-Stina Simonen (g. 2003 m. spalio 16 d.) – suomių futbolininkė, saugė.
Karjera
Nuo 2022 m. atstovavo „Kuopio Palloseura“.
2022–2023 m. moterų čempionių lygos atranka
2022–2023 m. UEFA moterų čempionų lygos atrankos burtai lėmė, kad ekipa pateko į 5 atrankos grupę ir pusfinalyje susitiko su Lietuvos čempionėmis FC Gintra.
2022 m. rugpjūčio 18 d. įvyko pusfinalio rungtynės, kuriose Suomijos atstovės rezultatu 2-0 nugalėjo Šiaulių „Gintrą“. Įvarčius pelnė Nanne Ruuskanen ir Lavdije Begolli.
2022 m. rugpjūčio 21 d. įvyko lemiamos rungtynės dėl pirmosios vietos grupėje. Jose kovojo KuPS ir Briuselio „RSC Anderlecht”. Pagrindinis laikas baigėsi esant lygiam rezultatui (1:1). Pratęsimo metu komanos pelnė po įvartį ir rezultatas vėl buvo lygus (2:2). KuPS gretose du įvarčius pelnė Gentjana Rochi. Suomijos atstovės palaužė Briuselio „RSC Anderlecht” tik baudinių serijos metu. Anna-Stina Simonen šioje serijoje atliko lemiamą spyrį ir po jos tikslaus smūgio rezultatas tapo 4-3. Galtutinė baigtis 4-3 lėmė, kad suomės iškovojo pergalę.
Į tolimesnį etapą pateko tik grupės nugalėtojos, KuPS futbolininkės, o finalininkės ir paguodos rungtynių dalyvės iš tolimesnių kovų iškrito.
Rinktinės
Atstovavo Suomijos merginų WU-17, WU-19 rinktinėms.
Rasa Gustaitytė
Rasa Gustaitytė (, g. 1934 m. gegužės 19 d. Kaune) – JAV žurnalistė, redaktorė, psichologė, pedagogė.
Biografija
Tėvas aviacijos generolas Antanas Gustaitis, motina – Bronė Gustaitienė, seserys – Jūratė Gustaitytė-Evans ir Elena Gustaitytė. 1941 m. kovo 4 d. NKGB suėmus tėvą, su motina išvyko į Vokietiją. Mokėsi vidurinėse mokyklose Lietuvoje, Australijoje ir JAV. 1956 m. baigė Oberlino koledžą bakalauro laipsniu. 1960 m. magistro laipsnį įgijo Kolumbijos universitete, kur studijavo žurnalistiką.
Šilutės Geltonasis tiltas
Geltonasis tiltas (taip pat Ligoninės tiltas) – istorinę techninę vertę turintis automobilių kelių tiltas, stovintis Šilutėje, Rusnės g., kelyje. Metalinis arkinis tiltas nutiestas 1914 m. per Šyšos upę, vieninteliame sausumos kelyje, vedančiame į Rusnės salą, Lietuvininkų ir Rusnės gatvių jungtyje. Prie tilto, vakariniame krante, veikia Pirminės sveikatos priežiūros centras, rytiniame – Šilutės muziejus. miniatiūra|240px|left|Ant tilto miniatiūra|240px|left|Po tiltu
Rasa Gustaitytė
Biografija
1960–1965 m. dienraščio „The Washington Post“ redakcijos reporterė, 1965 m. perėjo dirbti į dienraštį „The New York Herald Tribune“, kurį laiką skaitė žurnalistikos paskaitas Kalifornijos universitete Los Andžele, 1970–1975 m. – San Francisko valstybiniame universitete, 1975 m. – Kalifornijos universitete Berklyje. 1975 m. „San Francisco Magazine“ redaktorė, nuo 1975 m. – „Pacific News Service“ redaktorė.
Šilutės Geltonasis tiltas
Pastaruosius keliasdešimt metų santvarinio tilto arkos nudažytos geltonai. Geltonasis tiltas yra Šilutės senamiesčio urbanistikos ir technikos paminklas, 1995 m. įrašytas į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ). .
Rasa Gustaitytė
Biografija
2021 m. R.Gustaitytė parašė ir išleido biografinę knygą „Flight: A Memoir of Loss and Discovery by an Aviator's Daughter“, kurioje pasakoja apie tėvus Antaną ir Bronę Gustaičius, apie vaikystę, Lietuvą ir jų šeimą užklupusią tragediją, pasitraukimą į Vakarus, gyvenimą ir karjerą Jungtinėse Valstijose, tėvo paieškas, vizitus į Lietuvą atkūrus Nepriklausomybę. Knygoje gražiai aprašyta ir pastaroji viešnagė Lietuvoje 2016 m., kurios metu lankėsi pas aviakonstruktorių R.Kalinauską ir apžiūrėjo A.Gustaičio sukurto lėktuvo ANBO-II replikos gamybą.
Lainys
Lainys – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 3,5 km į šiaurės vakarus nuo Videniškių, Šilo miške. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,41 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 126 m. Krantai daugiausia aukšti, tik pietvakarinis žemesnis ir pelkėtas. Pakrantės apaugę medžiais, o vakarinėje pakrantėje įsikūręs Palainio kaimas. Veikia kaimo turizmo sodyba. Ežeras nenutekantis, priklauso Siesarties intako Mokios baseinui.
Šilutės Geltonasis tiltas
Konstrukcija
Tilto konstrukcija atspindėjo XX a. pradžios Klaipėdos krašto tiltų statybos ypatumus, kokybę. Kniedytos konstrukcijos būdingos laikmečio statybos kultūrai.
Tilto vietoje upės plotis 20 m, gylis 1 m. Statinio ilgis 40 m, plotis 5 m (be šalitilčių), aukštis 3,5 m. Iš abiejų tilto pusių įrengti šalitilčiai (pėsčiųjų takai) su 1 m aukščio turėklais. Akmeninės kranto atramos laiko 32,1 m ilgio plieninių arkų konstrukciją. Tarpinių atramų nėra. Dėl konstrukcijos ypatumų neįrengta deformacinių pjūvių ir atrėmimo guolių. Važiuojamoji dalis nutiesta arkų apatinėje dalyje, ant skersinių ir išilginių metalinių sijų įrengtos gelžbetonio plokštės. Ant tilto išsaugota akmens tašų grindinio danga. Palyginti siauras tiltas apsunkina eismą, todėl prieigose pastatyti priešpriešinio eismo pirmenybės kelio ženklai.
Lainelis
Lainelis – ežerėlis Lietuvoje, Molėtų rajone, 2,5 km į šiaurės vakarus nuo Videniškių. Ežerėlis beveik apvalus, jo skersmuo ~ 0,08 km. Altitudė 124 m. Krantai žemi, užpelkėję. Pakrantės kalvotos. Iš šiaurės ir vakarų prieina Balsiukinės miškas, kitur plyti dirbami laukai, įsikūręs Bitlesių kaimas. Pietuose iš ežero išteka upeliukas link Siesarties upės.
Inger Berggren
Inger Margareta Berggren (1934 m. vasario 23 d. – 2019 m. liepos 19 d.) – švedų dainininkė ir aktorė. Dainininkės karjerą pradėjo dainuodama Thore Swanerud orkestre, vėliau ir su Thore Ehrling, Simon Brehm ir Göte Wilhelmsson. Didžiausiais hitais tapo dainos „Sol och vår“ ir „Elisabeth serenad“, išleistos 1962 m.
Berggren atstovavo Švedijai Liuksemburge vykusiame 1962 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Sol och vår“, kuri užėmė septintą vietą.
Aino Kröger
Aino Krioger (g. 1998 m. rugpjūčio 28 d.) – suomių futbolininkė, puolėja.
Karjera
Nuo 2019 m. atstovavo „Kuopio Palloseura“. 2021 m. tapo čempione.
Rinktinės
Atstovavo Suomijos merginų WU-17, WU-19 rinktinėms.
Pilkblakės
Pilkblakės (Piesmatidae)  – negausi pelenų spalvos blakių (Hemiptera) šeima.
Šeimoje yra tik trys gentys. Iš viso yra aprašyta apie 40 rūšių. Labiausiai pilkblakės paplitusios šiauriniame pusrutulyje, nors randamos ir Afrikoje, Australijoje bei Pietų Amerikoje.
Lietuvoje gyvena tik viena šios šeimos rūšis:
Dėmėtoji pilkblakė (Piesma maculatum)
Kūno ilgis: 2-3 mm.
Minta balandomis (Chenopodium), kartais runkeliais (Beta) ir špinatais.
Žiemoja suaugėliai. Per metus būna kelios generacijos.
Paplitimas: Europa, Kinija, gyvena ir Lietuvoje.
Panašios rūšys: Parapiesma quadratum (Lietuvoje neaptikta).
David Scarpa
Deividas Skarpa – JAV scenaristas. Jis geriausiai žinomas dėl to, kad parašė scenarijus filmams „Paskutinė tvirtovė“ (2001 m.), „Diena, kai sustojo Žemė“ (2008 m.) ir „Visi pasaulio pinigai“ (2017 m.).
Karjera
Pirmasis pilnametražis filmas, kuriam jis parašė scenarijų, buvo 2001 m. „Paskutinė tvirtovė“. 2005 m. pradėjo kurti filmo „Diena, kai sustojo Žemė“ perdarymą. Scarpa manė, kad viskas, kas susiję su originaliu filmu, tebėra aktualu, tačiau pakeitė branduolinio karo alegoriją į žalą aplinkai. Scenaristas pažymėjo, kad rašydamas scenarijų jis turėjo omenyje nesenus 2005 m. uragano Katrina įvykius. Jis buvo vienas iš serialo „Žmogus aukštoje pilyje“ 4 sezono scenaristų.
Būsimi projektai
Jis vėl bendradarbiaus su režisieriumi Ridley Scott dar dviejuose projektuose – istoriniame epiniame filme apie Napoleoną Bonapartą „Napoleonas“ ir filmo „Gladiatorius“ tęsinyje.
Užmiestis (Telšiai)
Užmiestis – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Luokės.
Rango
Rango – 2011 m. JAV animacinis filmas, kurį režisavo Gore Verbinski. Filmą įgarsino Johnny Depp, Isla Fisher, Abigail Breslin, Ned Beatty, Alfred Molina, Bill Nighy, Stephen Root, Harry Dean Stanton, Ray Winstone ir Timothy Olyphant.
Rəvan FK
Baku „Rəvan“ – buvęs Azerbaidžano futbolo klubas iš Baku.
Istorija
Klubas įkurtas 2009 m. Žaidė Aukščiausioje lygoje. žlugo 2017 m.
Rango
Filmo siužeto centre – chameleonas Rango, kuris atsitiktinai atsiduria Purvo miestelyje, kuriam labai reikia naujo šerifo.
„Rango“ Jungtinėse Amerikos Valstijose buvo išleistas 2011 m. kovo 4 d. Filmas sulaukė didelės kritikų ir komercinės sėkmės – uždirbo 245,7 mln. dolerių, o jo biudžetas siekė 135 mln. dolerių.
84-uosiuose „Oskarų“ apdovanojimuose filmas laimėjo „oskarą“ už geriausią metų animacinį filmą ir tapo pirmuoju ne „Disney“ ar „Pixar“ filmu laimėjusiu „oskarą“ nuo 2006 m. „Linksmosios pėdutės“ ir paskutiniuoju iki 2018 m. „Žmogus-voras: Į naują visatą“.
Estijos karinės pajėgos
thumb|right|305px|Estijos specialiųjų operacijų kariai [[Irakas|Irake 2005 m.]] Estijos karinės pajėgos – Estijos ginkluotųjų pajėgų visuma. Kariuomenę sudaro sausumos, jūrų ir oro pajėgos, taip pat šalies gynybos lyga. Karinių pajėgų pagrindinė misija yra garantuoti Estijos suverenitetą, teritorinį vientisumą ir ginti šalį karinės agresijos atveju, taip pat išlaikyti sąsajas su NATO bei ES organizacijomis.
Ginkluotojų pajėgų būstinė yra Taline. Nuo 2021 m. joms vadovauja generolas Enno Mõts.
Sausumos karines pajėgas taikos metu Estijoje sudaro 6 700 kariai, iš kurių 3 200 yra šauktiniai. Šalyje veikia dvi karinės brigados.
Estijos jūrų laivyną sudaro tik 6 kariniai laivai ir tai yra vienas mažiausių laivynų pasaulyje. Nuo 1995 m. šalies laivai kartu su kitomis Baltijos šalimis aktyviai dalyvauja sprogmenų ieškojimo misijose Baltijos jūroje.
Estijos oro pajėgos buvo suformuotos 1991 m. Jų tikslas saugoti šalies oro erdvę bei karinius objektus.
Butch Moore
Butch Moore (tikrasis vardas James Augustine Moore; 1938 m. sausio 10 d. Dubline – 2001 m. balandžio 3 d.) buvo populiarus airių dainininkas.
Užminijai I
Užminijai I – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Žarėnų.
Istorija
1590 m. minimas čia buvęs dvaras.
West Ham United FC (moterys)
West Ham United Club moterų komanda, o paprasčiau West Ham United – Anglijos futbolo komanda iš Londono, kuri žaidžia moterų futbolo varžybose.
Istorija
1991 m. suburta komanda.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Rush Green Stadium stadione, kuris talpina iš viso 3 tūkst. žiūrovų.
Sudėtis
Atnaujinta; 2020 m. vasario 7 d.
Užminijai II
Užminijai II – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 1 km nuo Žarėnų.
Užmiškiai (Kelmė)
Užmiškiai – viensėdis Kelmės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Kražių.
Kenajaus pusiasalis
Kenajaus pusiasalis  – pusiasalis pietų Aliaskoje (JAV), tarp Kuko ir Princo Viljamo įlankų, išsikiša į Aliaskos įlanką. Plyti piečiau Ankoridžo. Ilgis apie 240 km, didžiausias plotis apie 210 km. Pietrytiniai krantai labai vingiuoti, fjordiniai. Šiaurės vakarinėje dalyje – žemuma, pietrytinėje – Kenajaus kalnai; didžiausias aukštis 2014 m (kitur nurodoma 1884 m). Kalnuose yra ledynų. Telkšo Tustumenos, Skilako ežerai, teka Kenajaus upė, pagal kurią pusiasalis ir pavadintas. Didžiojoje Kenajaus pusiasalio dalyje veši spygliuočių miškai. Įsteigta saugomų teritorijų (pagrindinė – Kenajaus fjordų nacionalinis parkas).
Šiaurės vakaruose vystoma žemdirbystė (auginami javai, bulvės, daržovės, veisiami galvijai). Kuko įlankos krante gaunama nafta, gamtinės dujos, prie Homerio kasamos akmens anglys. Miško pramonė, žvejyba.
thumb|left|230px|Pusiasalio kraštovaizdis Didžiausias pusiasalio miestas – Siuardas.
Martin Prokop
Martin Prokop (g. 1982 m. spalio 4 d. Jihlavoje) – Čekijos ralio lenktynininkas, laimėjęs 2009 m. Pasaulio ralio čempionatą, jaunių grupėje. Nuo 2016 m. dalyvauja Dakaro ralyje.
WRC rezultatai
* Sezonas dar vyksta.
Saga Kaikkonen
Saga Kaikkonen (g. 2005 m. liepos 24 d.) – suomių futbolininkė, puolėja.
Karjera
Futbolą pradėjo žaisti gimtinėje. Siilinjärven Palloseura, Pallokissat, bei KuPS jaunimo akademijoje.
Nuo 2022 m. atstovavo „Kuopio Palloseura“.
Rinktinės
Atstovavo Suomijos merginų WU-17, WU-19 rinktinėms.
Kumarbis
Kumarbis žinomas iš keleto mitologinių hetitų tekstų, dar bendrai įvardijamų „Kumarbio ciklu“. Tarp šių tekstų yra ir „Poema apie kovą dėl valdžios danguje“ (dar žinoma kaip giesmė apie Kumarbį arba Hetitų teogonija, CTH 344), giesmė apie Ulikumį (CTH 345), slibino Hedamu mitas (CTH 348), mitas apie Sidabrą (CTH 364) ir kiti. Giesmė apie Kumarbį datuojama XIV ar XIII a. pr. m. e. Ji yra išlikusi trijose lentelėse, tačiau įskaitoma tik nedidelė teksto dalis.
Kumarbio ciklas
Kaip tvirtinama poemoje „Apie kovą dėl valdžios danguje“, Alalu buvo pirmasis dangaus valdovas, viešpatavęs devynis amžius. Jam lenkęsis bei laikydamas taurę patarnaudavęs ir galingasis dievas Anu, tačiau atėjus dešimtajam amžiui tarp šių dievybių įvykusi kova, pasibaigusi tuo, kad danguje ėmęs viešpatauti Anu, o Alalu buvo priverstas slėptis „tolimoje tamsiojoje žemėje". Tuomet dievui Anu lenkęsis ir paduodamas į stalą valgį patarnaudavęs galingasis dievas Kumarbis. Kaip ir jo pirmtakas, Anu viešpatavęs devynis amžius, o atėjus dešimtajam tarp jo ir Kumarbio kilusi kova. Anu bandymas pabėgti į dangų buvęs nesėkmingas – Kumarbis jį pagavęs už kojų ir nutempęs žemyn, o tada nukandęs ir prarijęs Anu genitalijas. Jos įstrigusios Kumarbyje tarsi „lydyta bronza“. Anu perspėjo „džiaugsmingai nusikvatojusį“ Kumarbį, kad jis esąs nėščias (audros dievu Tešubu, dievu Tašmišu bei Arancachu – Tigro upės personifikacija). Anu iškeliavus į dangų, Kumarbis išspjovė dar neprarytus likučius, iš kurių atsirado didysis dievų kalnas Kancuras. Įpykęs Kumarbis apsilankė pas Enlilį, o pastarasis skaičiavo mėnesius, likusius iki gimdymo. Kai Anu paraginęs dievus, esančius Kumarbyje, iš jo išeiti, šie ėmę svarstyti, kaip tą būtų geriausia padaryti, vienas jų išėjęs pro Kumarbio kaukolę. Tuo metu Kumarbis šaukėsi dievo Ea, reikalaudamas savo sūnaus Tešubo, kurį teigė suvalgysiąs ir sutraiškysiąs kaip trapią nendrę. Iš išlikusių teksto fragmentų žinoma, kad epizode minimas ir akmuo, kurį Kumarbis bandė praryti ir (arba) išspjovė.
Šiuo atveju esama paralelių su Hesiodo teogonija – Uranas buvo nuverstas sūnaus Krono ir iškastruotas, o iš Krono, kuris visus šešis savo ką tik gimusius vaikus prarijo, savo ruožtu valdžią atėmė jo sūnus Dzeusas, kurį buvo išgelbėjusi Rėja.
Heidi Leppämäki
Karjera
Futbolą pradėjo žaisti gimtinėje. Seinäjoen Mimmit, FC Sport, KuPS, JyPK klubuose.
Kumarbis
Kumarbio ciklas
Poemos pabaiga yra prarasta, tačiau galima spėti, kad joje aprašomas Tešubo tapimas dangaus valdovu, nes giesmės apie Ulikumį pradžioje audros dievas Tešubas jau viešpatauja danguje. Giesmėje apie Ulikumį toliau aprašomas Kumarbio bandymas jam atkeršyti. Tuo tikslu jis savo sėkla apvaisino didžiulę uolą ir taip gimė akmeninis berniukas, turėjęs nugalėti audros dievą. Sūnų tėvas pavadino Ulikumiu ir paslėpė požemiuose. Ten jis sėdėjęs ant milžino Upelurio, laikiusio dangų ir žemę, dešiniojo peties. Berniukas labai greit augo, tad netrukus jį – iš akmens kyšojusį akmeninį milžiną – pastebėjo saulės dievas ir pranešė apie tai Tešubui. Pastarasis, lydimas brolio Tašmišu ir sesers Šauškos (Ištar atitikmuo), nuskubėjo prie jūros. Išvydus akmeninį milžiną, jį apėmė neviltis. Deivė Šauška bandė Ulikumį apkerėti savo gundančiais apžavais ir dainomis, tačiau milžinas pasirodė esąs aklas ir kurčias. Galiausiai dievai nusprendė Ulikumį pulti, tačiau buvo nugalėti ir sutriuškinti. Akmeniniam milžinui vis augant ir jau ėmus siekti dievų buveines, Tešubas, patartas brolio Tašmišu, kreipėsi į išminties dievą Ea. Šis aplankė milžiną Upelurį, perspėdamas, kad ant jo pečių sėdintis Ulikumis esąs piktų užmačių turinčio Kumarbio įrankis. Tuomet Ea paliepė dievams atgabenti varinį rėžtuką, kuriuo laikų pradžioje buvo atskirti dangus ir žemė. Šiuo rėžtuku Ulikumis nuo Upelurio ir buvo atskirtas. Giesmės pabaiga nėra aiški, nes tolesnis tekstas pažeistas. Iš išlikusių fragmentų aišku tai, kad audros dievas Tešubas veržėsi į kovą ir, kaip manoma, toliau aprašoma galutinė jo pergalė prieš Kumarbį.
Heidi Leppämäki
Karjera
Nuo 2021 m. atstovavo „Kuopio Palloseura“.
Nuo 2021 m. nuomos pagrindais rungtyniavo JyPK.
2021 m. sezono pabaigoje sugražinta į KuPS. 2021 m. tapo čempione.
2022 m. atstovavo „Kuopio Palloseura“.
Rinktinės
Atstovavo Suomijos merginų WU-17, WU-19 rinktinėms.
Pabaltės pušis
Pabaltės pušis – gamtos paveldo objektas, esantis Švenčionių rajone, Labanoro girioje, Pažemio kraštovaizdžio draustinyje, Balto ežero šiaurinėje pakrantėje, netoli plento Molėtai – Ignalina.
Pušies apimtis 3,10 metro. Kamiene net trys sakinimo žaizdos, bet medis vešlus ir gyvybingas. Kaip medis milžinas, 2017 m. aplinkos ministro įsakymu Pabaltės pušis paskelbta gamtos paminklu.
Užpeliai
Užpeliais vadinami kaimai Rietavo savivaldybėje:
Karališka drąsa
Karališka drąsa – 2012 m. JAV animacinis filmas, kurį sukūrė „Pixar Animation Studios“ ir išleido „Walt Disney Pictures“. Filmą įgarsino Kelly Macdonald, Billy Connolly, Emma Thompson, Julie Walters, Robbie Coltrane, Kevin McKidd ir Craig Ferguson.
Filme, kurio veiksmas vyksta Škotijos aukštumose, pasakojama apie princesę Meridą, kuri nepaklūsta senam papročiui ir sukelia chaosą karalystėje, nes nenori būti sužadėta. Kai karalienė Elinora, jos motina, tampa žvėriško prakeiksmo auka ir virsta meška, Merida turi ieškoti savyje ir rasti raktą, kaip išgelbėti karalystę.