cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Antanas Žukauskas (1939)
Kūryba
Antano Žukausko kūrybos skalė aprėpia tiek tradicinės vaizduojamosios dailės rūšis, tiek ir šiuolaikinį meną. Jis savitai transformavo būdingas lietuviškosios skulptūros tradicijas ir Vakarų Europos modernizmo principus bei filosofines nuostatas, kuriose atsiskleidžia XX a. antros pusės ir XXI a. pradžios kultūros ypatumai, meno ir politikos santykių pobūdis.
Antano Žukausko sukurti darbai yra įtraukti į bendrojo lavinimo mokyklų ir gimnazijų programas, įvairius leidinius, monografijas, enciklopedijas. 2002 m. buvo išleista ir personalinė A. Žukausko kūrybą pristatanti monografija-albumas „ŽUKAUSKAS“ (teksto autorius – menotyrininkas akademikas Algirdas Gaižutis).
Antano Žukausko kūrinių yra įsigijęs Lietuvos dailės muziejus, Lietuvos nacionalinis muziejus, Lietuvos dailininkų sąjungos fondas, Lietuvos banko muziejus, Vytauto Didžiojo Karo muziejus, Vydūno muziejus Detmolde (Vokietija), Hviteat galerija (Suomija), Vatikano muziejus, Tretjakovo galerija Maskvoje (Rusija), Šiaurės Amerikos Balzeko muziejus Čikagoje (Ilinojus, JAV), Jungtinių Tautų vaikų fondas Londone (Didžioji Britanija) ir šimtai privačių kolekcionierių Lietuvoje ir užsienyje.
A. Žukauskas nuo 1974 m. buvo Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Nuo 1976 m. jis taip pat buvo respublikinės monumentaliosios dailės meno tarybos narys, 1991–1995 m. buvo jos pirmininkas. Jis buvo Kultūros ministerijos Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimų centro, Vilniaus savivaldybės tarybos ir meno komisijų, Lietuvos dailininkų sąjungos, Lietuvos autorinių teisių sąjungos narys.
Už nuopelnus Lietuvos Respublikai A. Žukauskas buvo apdovanotas Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžiumi (2004 m.) ir Lietuvos banko Padėkos raštu (2004 m.). 2006 m. Lietuvos Respublikos Kultūros ministerijos konkurse tapo valstybinės strateginės stipendijos laureatas, 2010 m. – Baltijos Asamblėjos premija už praeities vertybių atspindėjimą dailėje, pusiausvyrą tarp modernaus ir tradicinio baltiškojo identiteto, taip pat už jo sklaidą pasaulyje. Jis buvo projekto „Yra šalis…“ nominantas „Dešimt+“ asmenybių menininkų kategorijoje. Vedęs, žmona Elena Žukauskienė (g. 1949 m.)
Sukūrė kelias dešimtis kolekcinių monetų ir medalių, tarp jų: „Valstybės atgimimas“ (1995 m.), „M. K. Čiurlionis“ (1995 m.), „Sausio 13“ (1996 m.), Lietuvos kunigaikščių ciklą „Mindaugas“ (1996 m.), „Gediminas“ (1996 m.), „Kęstutis“ (1999 m.), UNISEF „Pasaulio vaikai“ (1998 m.), „Baltijos keliui – 10“ (1999 m.). 1996 m. A. Žukausko sukurta moneta Lietuvos Didžiajam kunigaikščiui Gediminui ir poeto J. Marcinkevičiaus tekstas buvo įdėti į kapsulę, o kapsulė įmūryta į Gedimino paminklo Vilniuje, Katedros aikštėje, pjedestalą kaip palikimas ateities kartoms.
A. Žukauskas taip pat sukūrė koliažų-asambliažų ciklą „Klonatas“, „Dugnas-1“, „Dugnas-2“, „Nepažįstamas objektas“, „Likimo pirštas“, skulptūras „Atotrūkis“ „Pozicija“, „Atrama“. Jo monumentalūs darbai: dekoratyvi skulptūra „Motinystė“ Plungėje (1972 m.), fontano skulptūra „Pumpuras“ Vilniuje (1979 m.), skulptūra „Anūkas“ Klaipėdoje (1985 m.), simbolinės teatro skulptūros Valstybinio operos ir baleto teatro fasadui Vilniuje (1989 m.), „Juodojo paukščio giedojimas“ Varšuvoje (Lenkija, 1989 m.), paminklas Vydūnui Detmolde (Vokietija, 1990 m.), paminklas Jonui Basanavičiui Vilkaviškyje (1996 m.), paminklas Vincui Kudirkai Vilkaviškyje (1998 m.). 1990 m. atstatant Vytauto Didžiojo paminklą Kaune, skulptūrinėje kompozicijoje jis atkūrė ruso figūrą. Jis sukūrė Anykščių senųjų (XIX a.) kapinių paminklą – šventųjų vartų (trijų kryžių) kompoziciją (2013 m.).
A. Žukausko sukurti bareljefai: Vydūno Tilžėje (Sovetskas, Rusija, 1989 m.), Antano Žukausko-Vienuolio Tbilisyje (Gruzija, 1989 m.), Jono Matulio Vilniuje prie Lietuvos Mokslų akademijos (1992 m.) ir kiti. Jis sukūrė Lietuvos Sąjūdžio 20-mečiui skirtą bareljefą „Sąjūdis“, įamžinusį 200 asmenybių.
Jis sukūrė antkapinius paminklus: „Sielvartas“ – Kaziui Rimavičiui Troškūnuose (Anykščių r., 1963 m.), „Ilgesys“ – tėvams Anykščiuose (1972 m.), kompozitoriui Jonui Švedui Vilniuje (1973 m.), rašytojui Augustinui Griciui Vilniuje (1974 m.), Linai Pinigytei Vilniuje (1975 m.), Juozui Sakalauskui Panevėžyje (1975 m.), smuikininkui Aleksandrui Livontui Vilniuje (1976 m.), akademikui Adolfui Juciui Vilniuje (1976 m.), Juozui Mickevičiui Panevėžyje (1977 m.), rašytojui Antanui Jonynui Vilniuje (1978 m.), Jonui Bieliniui Vilniuje (1995 m.), kompozitoriui Benjaminui Gorbulskiui Vilniuje (1999 m.) ir kitiems.
F-16 Fighting Falcon
General Dynamics F-16 Fighting Falcon – vieno variklio universalios kovos naikintuvas, sukurtas JAV įmonės „General Dynamics“. Nuo naudojimo pradžios 1978 m. iš viso yra pagaminta daugiau nei 4500 vienetų. 1993 m. „General Dynamics“ visas lėktuvo gaminimo teises pardavė įmonei „Lockheed Corporation“, kuri po poros metų tapo „Lockheed Martin“.
F-16 Fighting Falcon naudoja 25 pasaulio šalių karinės pajėgos. 2015 m. šis orlaivis buvo populiariausias tarp visų pasaulio karinių oro pajėgų lėktuvų.
Gamyba
2017 m. „Lockheed“ perkėlė šių orlaivių gamybos procesą iš Fortvorto į Grinvilį, siekiant daugiau pajėgumų skirti naujojo Lockheed Martin F-35 Lightning II gamybai. 2017 m. lapkričio 14 d. paskutinis Fortvorte pagamintas F-16 buvo perduotas Irako pajėgoms. 2018 m. birželį buvo pasirašyta sutartis dėl F-16, gaminamų Grinvilyje, tiekimo Bahreinui.
Galimas perkėlimas į Ukrainą
2023 m. gegužę, reaguojant į 2022 m. Rusijos invaziją į Ukrainą, tarptautinė koalicija iš Jungtinės Karalystės, Nyderlandų, Belgijos ir Danijos sutarė pradėsianti treniruoti Ukrainos oro pajėgų karius naudotis F-16 lėktuvais. JAV patvirtino leisianti reeksportuoti F-16 iš minėtų šalių. Planuojama Ukrainos karius pilnai išmokyti naudotis F-16 per keturis mėnesius.
Nyjos įlanka
300px|miniatiūra|dešinėje|Viršutinėje dalyje - Nyjos įlanka Nyjos įlanka – Ochotsko jūros įlanka rytinėje Sachalino pakrantėje.
Pavadinimas kilęs iš nivchių žodžio nyj 'įlanka'.
Įlanka lagūnos tipo, nuo jūros atskirta nerijos. Su jūra jungia Anučino sąsiauris, esantis šiaurinėje įlankos dalyje, tarp Takrvo ir Agės ragų. Į įlanką įteka upė Tymė, kurios deltoje yra Krotovskio sala. Netoli Tymės žiočių yra miesto tipo gyvenvietė Noglikis.
World Wrestling Entertainment
miniatiūra|Logotipas nuo 2014 m. rugpjūčio mėn. „World Wrestling Entertainment, Inc.“, paprastai sutrumpintai vadinama WWE – amerikiečių profesionalių imtynių organizacija.
Ši organizacija buvo įkurta 1953 m. kaip „Capitol Wrestling Corporation“ (CWC) – „National Wrestling Alliance“ (NWA) šiaurės rytų teritorija. Po nesutarimų 1963 m. balandį CWC pasitraukė iš NWA ir tapo „World Wide Wrestling Federation“ (WWWF). 1973 m. vėl prisijungusi prie NWA, 1979 m. WWWF buvo pervadinta į „World Wrestling Federation“ (WWF), o 1983 m. ji visam laikui paliko NWA. 2002 m. bendrovė pavadinta „World Wrestling Entertainment, Inc.“.
Tai didžiausia pasaulyje profesionalių imtynių organizacija, kurios imtynininkų sąrašas yra suskirstytas į dvi pagrindines WWE laidas – „Smackdown! ir „RAW“, taip pat NXT, kur parengiami imtynininkai.
Pagrindinė bendrovės būstinė yra Stamforde, Konektikuto valstijoje, o biurai – Niujorke, Los Andžele, Meksike, Mumbajuje, Šanchajuje, Singapūre, Dubajuje ir Miunchene.
Kaip ir kitose profesionaliose imtynių organizacijose, WWE laidos yra ne teisėtos varžybos, o pramoginis spektaklis, kuriame vyksta siužeto, scenarijaus ir iš dalies choreografinio pobūdžio rungtynės, tačiau rungtynėse dažnai atliekami judesiai, kurių netinkamas atlikimas gali kelti imtynininkams pavojų susižeisti ar net žūti. 1989 m. WWE savininkas Vince McMahon, siekdamas išvengti sporto komisijų mokesčių, viešai pripažino, kad profesionalios imtynės yra iš anksto surežisuotos. WWE savo produktą vadina sporto pramoga, pripažindama imtynių sporto ir dramos teatro šaknis.
2020 m. LFF I lyga
Atidėjimas dėl pandemijos
2020 m. kovo 12 d. LFF pranešė, kad dėl kilusios COVID-19 viruso pandemijos nukeliamos pirmojo turo rungtynės. Nuo kovo 12-osios, visi vieši renginiai tiek uždarose, tiek atvirose erdvėse sustabdyti dvejoms savaitėms. Visi LFF vykdomi ir kuruojami renginiai bei varžybos yra stabdomi iki 2020 m. kovo 27 d. Kovo 27 d. karantinas pratęstas iki balandžio 13 d. Balandžio 10 d. buvo aišku kad karantinas bus pratęstas toliau, ir nuotoliniu būdu vykusiame susirinkime nutarta kad I lygos varžybos startuotų praėjus ne mažiau 3 savaitėms po karantino pabaigos.
Gegužės mėn. pradžioje, mažėjant viruso grėsmei, vyriausybė ėmė mažinti apribojimus. Gegužės 7 d. LFF pateikė prašymą leisti atnaujinti futbolo varžybas. Gegužės 13 d. vyriausybė leido atnaujinti aukšto meistriškumo sporto čempionatus nuo gegužės 30 d. Iš pradžių rungtynes vyks be žiūrovų; vėliau, iki birželio 15 dienos, bus prašoma Vyriausybės leidimo organizuoti rungtynes su 10% žmonių nuo stadiono talpos, o po birželio 15 d. – su 20% žmonių nuo stadiono talpos, užtikrinant 10 kvadratinių metrų plotą vienam žmogui bei 2 metrų atstumą tarp jų. Lietuvos futbolo klubų sąjungos nariai nuotoliniu būdu posėdyje balsavo už Pirmos lygos starto datą. Dauguma posėdžio dalyvių – 7 klubai – pasisakė už sezono pradžią birželio 5-6 dienomis.
Formato keitimas dėl pandemijos
Balandžio mėn. besitęsiant COVID-19 pandemijai buvo aišku, kad Pirmos lygos formatą teks keisti. Balandžio 10 d. nuotoliniu būdu vykusiame susirinkime balsuojant didžioji dauguma pasisakė už pusantro rato sistemą: I rate komandos po kartą sužaistų tarpusavyje, o toliau atskirai rungtyniautų 1–8 ir 9–14 vietas užimančios ekipos. Sezoną norima pabaigti iki lapkričio ir atsisakant ilgesnės vasaros pertraukos. Vėliau (gegužės 22 d.) buvo patikslinta kad visi I rate iškovoti taškai bus užskaitomi IIme. 1-8 komandų grupės komandos galutinėje rikiuotėje nekris žemiau 8 vietos, o 9-14 komandų grupės komandos nepakils aukščiau 9 vietos. Pirmos keturios komandos iškovos teisę kilti į A lygą sekančiame sezone, o kuriai nors atsisakius, tik komandos užėmusios ne žemesnę nei 8-ą vietą turės teisę pateikti prašymus kilti į A lygą.
Pašalinti klubai
2020 m. vasario 11 d. Lietuvos futbolo Drausmės komitetas dėl manipuliavimo rezultatais priėmė sprendimą pašalinti „Kupiškis“ iš I LFF lygos, pritaikyti jam sankcijas bei perkelti jį į žemesnę lygą (Antrą lygą). Nubausti penki ekipos žaidėjai, kuriems buvo skirtas draudimas dalyvauti bet kokioje su futbolu susijusioje veikloje iki 6 (šešių) mėnesių bei piniginės baudos nuo 1000 (vienas tūkstantis) iki 2000 (du tūkstančiai) eurų. Baudas už žaidėjų padarytus pažeidimus gaus ir klubas, kurios sieks nuo 1000 (vienas tūkstantis) iki 2000 (du tūkstančiai) eurų už pažeidimą. Vienam iš žaidėjų FIFA skyrė diskvalifikaciją 6 mėnesiams nuo bet kokios su futbolu susijusios veiklos.
Bendri pasikeitimai
2020 m. LFF A lygoje dalyvavo 6 komandoms, todėl nei viena komanda neiškris į LFF I lygos pirmenybes, o iš LFF I lygos į LFF A lygą pereis LFF I lygoje pirmas keturias vietas užėmusios komandos, išskyrus B komandas.
LFF I lygos pirmenybių rungtynes privalo filmuoti klubas-šeimininkas su profesionalia filmavimo priemone bei užtikrinant filmavimo priemonės stabilumą. Ne vėliau kaip per 3 dienas nuo atitinkamų Rungtynių vykdymo dienos filmuotų rungtynių įrašą klubas privalo pateikti LFF varžybų ir renginių vykdymo skyriui. Klubas, pažeidęs šiuos reikalavimus, yra baudžiamas bauda iki 2000 eurų. Klubas, pažeidęs šiuos reikalavimus, kai yra duomenų, jog atitinkamos Rungtynės galėjo būti sutartos, yra baudžiamas ne mažesne kaip 8000 eurų bauda.
2020 m. Pirmos lygos dalyviai
Spalvų reikšmės:
Eiga
Vilniaus Vytis pradėjo pirmenybes su -3 taškais, kurie buvo paskirti už licencijavimosi proceso pažeidimus.
Riteriams B buvo užskaityti du techniniai pralaimėjimai už tai kad rungtynėse žaidė po keturis žaidėjus iš pagrindinės Riterių komandos, kai leistina tik du. Riteriai B buvo laimėję šias rungtynes prieš FK Jonava 5:1 ir „Nevėžį“ 3:2. Riteriams B taip pat užskaitytas techninis pralaimėjimas prieš Žalgiris B, kurias Riteriai B buvo laimėję 4:3, ir prieš BFA, kurias Riteriai B buvo laimėję 3:0.
Komandų rikiuotė
Dėl COVID-19 pandemijos sezono pradžia buvo uždelsta, ir norint sutrumpinti šį sezoną varžybos vyko 1,5 rato sistema: po pirmojo rato dalyviai buvo padalinti į dvi grupes, ir antrasis ratas vyko tik tarp savo grupės komandų.
Rezultatyviausi
Atnaujinta, pasibaigus sezonui
Simbolinė I lygos rinktinė
Oficialiame Pirmos lygos portale buvo paskelbta simbolinė lygos rinktinė:
Gianluigi Donnarumma
Džianluidžis Donaruma (g. 1999 m. vasario 25 d.) – Italijos futbolininkas, žaidžiantis vartininko pozicijoje Paris Saint-Germain FC klube ir rinktinėje.
AC Milan
Savo profesionalo karjerą italas pradėjo 2015 m. Milano klube. Jis debiutavo Serie A rungtynėse būdamas 16 metų ir 242 dienų bei tapo antru jauniausiu Serie A vartininku.
Paris Saint-Germain
2021 m. vasarą žaidėjas perėjo į Paris Saint-Germain klubą.
Italijos rinktinė
Būdamas 17 metų ir 189 dienos amžiaus italas debiutavo Italijos rinktinėje ir tapo jauniausiu visų laikų komandos vartininku.
2021 m. vasarą su rinktine vartininkas dalyvavo XVI Europos futbolo čempionate. Kartu su rinktine laimėjus turnyrą žaidėjas buvo išrinktas geriausiu čempionato žaidėju.
Akademija Pandev
Fudbalska Akademija Pandev – Makedonijos futbolo klubas iš Strumicos. Žinoma kaip Akademija Pandev. Pagrindinė akademijos komanda iškovojo teisę žaisti elito lygoje.
Istorija
2010 m. makedonų futbolo žvaigždė Goran Pandev įkūrė savo vardo futbolo akademiją.
Nuo 2014 m. Akademija turi ir pagrindinę komandą, kuri pradėjo dalyvauti žemesniuose futbolo divizionuose.
2016–2017 m. sezone pagrindinė komanda laimėjo Antrą lygą ir pateko į Pirmą lygą.
Nuo 2017–2018 m. rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. Debiutiniame sezone užėmė šeštą vietą, sekančiame (2018–2019 m.) pasidabino medaliais – iškovojo trečią vietą.
Inis
Inis (, m. po 726 m.) – Vesekso karalius (689–726 m.), Kenredo sūnus. Laikomas vienu iš galingiausių anglosaksų valdovų prieš Alfredą Didįjį. Buvo pirmasis anglosaksų karalius, išleidęs teisyną, kuris padėjo pagrindus ankstyvajai Anglijos visuomenei.
Biografija
Inio tėvu laikomas Kenredas, Keolvaldo sūnus. Inis gimė apie 670 m. Turėjo brolį Ingildą, kuris, kai kurių manymu, yra vėlesnių anglosaksų ir Anglijos valdovų protėvis, seseris Šv. Kutburgą, ištekėjusią už Aldfrito, Nortumbrijos karaliaus ir Kvenburgą. Pats Inis vedė Atelburgą, vaikų neturėjo.
Inis Vesekso karaliumi tapo 689 m., sosto atsisakius Kaedvalai. 694 m. pajungė Kentą.
726 m. pasitraukė iš sosto, nepalikdamas jokių įpėdinių ir su savo žmona iškeliavo į Romą, kur vėliau mirė.
Sukmedis
Sukmedis – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 9 km nuo Lygumų. Girininkija (priklauso Pakruojo miškų urėdijai).
Adelės Šiaučiūnaitės trikotažo gamybinis susivienijimas
Adelės Šiaučiūnaitės trikotažo gamybinis susivienijimas – buvusi Lietuvos įmonė, veikusi Kaune ir gaminusi trikotažo gaminius. Susivienijimas veikė Raudonosios Armijos prospekte 255, dabartinėje prekybos centro „Hyper Maxima“ teritorijoje dabar Savanorių pr. 255.
Istorija
Įmonė įkurta 1928 m. pavadinimu „Silva“. Antrojo pasaulinio karo metu įmonė stipriai nukentėjo, bet po karo greitai buvo atstatyta. 1958 m. sujungus fabrikus „Jėga“ ir „Trikotažas“ įkurta stambi įmonė, pavadinta A. Šiaučiūnaitės trikotažo fabriku. 1975 m. gamykla sujungta su „Trikotažo“ ir „Audimo“ gamyklomis ir susivienijimas pavadintas komunistės Adelės Šiaučiūnaitės vardu. Susivienijimas turėjo savo laikraštį „Atšvaitai“, gyvavo futbolo klubas FK Silva Kaunas. Po nepriklausomybės atkūrimo susivienijimas buvo panaikintas ir susikūrė atskiros įmonės: AB „Silva“, „Silvos trikotažas“, AB „Kelmės trikotažas“, AB „Pakaita“, AB „Trikotažas“ (vėliau – AB „Trys sezonai“), UAB „Tributum“, UAB „Omniteksas“ ir UAB „Kauno tekstilė“.
UEFA Europos lyga 2018–2019 m.
'''2018-2019 m. UEFA Europos lyga''' – 48-asis UEFA Europos lygos sezonas, kuris prasidėjo 2018 vasarą. Finalo rungtynės įvyko 2019 m. gegužės 29 d. Baku mieste esančiame Olimpiniame stadione, Azerbaidžane. Finale Chelsea FC klubas rezultatu 4–1 įveikė Arsenal FC klubą ir antrą kartą tapo turnyro nugalėtoju.
Antrasis etapas (2Q)
---
FK Žalgiris
---
Pirmasis etapas (1Q)
-
Antrasis etapas (2Q)
-
Trečiasis etapas (3Q)
---
- -
--
Ketvirtasis etapas (4Q)
---
Sukniškis
Sukniškis – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Karsakiškio.
UEFA Europos lyga 2018–2019 m.
Ketvirtasis etapas (4Q)
- -
--
Langasanduras
Langasanduras  – kaimas Streimojaus saloje, Fareruose. Priklauso Sundos savivaldybei. 2013 m. duomenimis, kaime gyveno 36 gyventojai. Į pietus nuo gyvenvietės buvo banginių medžioklės stotis. Tai buvo pirmoji banginių medžioklės stotis Fareruose, kuri buvo pastatyta norvegų 1894 m. 1925 m. uždaryta.
B. Lubio ministrų kabinetas
Bronislovo Lubio ministrų kabinetas – 5-asis Lietuvos vyriausybės kabinetas nuo nepriklausomybės atkūrimo 1990 m.
Pergalė rinkimuose
1992 m. Seimo rinkimus laimėjo ir parlamente daugumą gavo Lietuvos demokratinė darbo partija. Partijos vadovas Algirdas Mykolas Brazauskas buvo išrinktas Seimo pirmininku ir isigaliojus naujai Konstitucijai kaip parlamento vadovas 1992 m. lapkričio 25 d. ėmė laikinai eiti prezidento pareigas.
Paskyrimas ir darbas iki šalies vadovo rinkimų
1992 m. gruodžio 12 d. penktojo ministrų kabineto ministru pirmininku savo galiomis A. M. Brazauskas paskyrė nepriklausomą verslo vadovą ir buvusį ministro pirmininko Aleksandro Algirdo Abišalos pavaduotoją Bronislovą Lubį. Buvo suprantama, kad B. Lubys ir jo kabinetas dirbs trumpai, nes po naujų prezidento rinkimų 1993 m. ji turės grąžinti savo įgaliojimus.
Vyriausybė darbą pradėjo 1992 m. gruodžio 17 d. ir dirbo iki prezidento rinkimų bei naujo Adolfo Šleževičiaus ministrų kabineto paskyrimo 1993 m. kovo 31 d.
Kabinetas
Šie ministrai dirbo penktajame ministrų kabinete:
Dėl duomenų prieštaringumo šaltiniuose nenurodoma visų ministrų partinė priklausomybė.
Salford City FC
Salford City Football Club – Anglijos futbolo klubas iš Salfordo.
Istorija
Klubas įkurtas 1940 m. Pastaruoju metu žaidė ketvirtos pakopos pirmenybėse (League Two).
Latvijos vyrų rankinio rinktinė
Latvijos vyrų rankinio rinktinė – komanda, atstovaujanti Latvijai tarptautinėse rankinio varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Latvijos rankinio federacija.
Olšankos valsčius (Losicės apskritis)
Olšankos valsčius  – kaimietiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Losicių apskrityje. Centras – Olšanka. Ribojasi su Hušlevo, Losicės, Palenkės Mendzyžeco, Mordų ir Zbučino valsčiais.
Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki V a.-VI a. dabartinio valsčiaus teritorijoje gyveno jotvingių gentis. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose.
Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Austrijos karalystės Vakarų Galicijos Sedlcų cirkului. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Sedlcų departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Palenkės vaivadijai, 1837-1844 m. Palenkės gubernijai, nuo 1844 m. iki 1866 m. Liublino gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Sedlcų gubernijai.
Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Varšuvos generalgubernijai. 1919–1939 m. priklausė II Lenkijos Respublikos Varšuvos vaivadijai. 1939–1945 m. priklausė Trečiojo reicho Generalgubernijai. 1945–1975 m. priklausė Varšuvos vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Sedlcų vaivadijai.
Paviršiaus struktūra
Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 87,34 km², iš kurių: Valsčius sudaro 11,32 % apskrities teritorijos.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:
Sukra
Sukra – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 6 km nuo Kazokiškių.
Kolumbijos kalnai
thumb|250px|Kolumbijos kalnų padėtis
Kalnai sudaryti iš kristalinių uolienų, giliai išraižyti upių slėnių. Būdingas ledyninis reljefas. Šlaituose auga miškai, aukščiausiose vietose subalpinės pievos, ledynai. Slėniuose dirbami laukai, ganyklos.
Kolumbijos kalnuose įsteigta nemažai nacionalinių ir provincijų parkų (Revelstoko kalno, Ledyno, Vels Grėjaus, Valhalos, Hamberio ir kiti), gamtos rezervatų.
Futbolo rūšys
Futbolo rūšys – visuma komandinių sporto žaidimų, kurių žaidėjai kojomis arba galva smūgiuoja kamuolį, stengdamiesi įmušti jį į varžovų vartus. Nors pasaulyje egzistuoja skirtingų taisyklių futbolo variantai, paprastai bendriniu žodžiu futbolas įvardinamas labiausiai tam tikrame regione paplitęs futbolo variantas. Lietuvoje ir daugelyje pasaulio šalių bendriniu žodžiu futbolas vadinamas asociacijos futbolas. Pats žaidimo pavadinimas yra angliškos kilmės ir reiškia pėdą ir kamuolį (football - foot – pėda + ball – kamuolys), Nors įvairiose pasaulio vietose futbolą primenantys žaidimai žaisti dar senovėje, paties futbolo ištakos – XIX a. Anglija, kur šis žaidimas imtas žaisti šalies mokyklose. Britų imperijos plėtra ir kultūrinė įtaka sudarė sąlygas šioms futbolo taisyklėms išplisti į Britanijos įtakos zonas anapus tiesiogiai valdomos imperijos. XIX a. antrojoje pusėje pradėtos kurti skirtingos žaidimų taisyklės, dažnai atsižvelgiant į vietines tradicijas. Taip 1863 m. atsiskyrė regbis, o gėlų futbolas sąmoningai įtraukė vietinių tradicinių futbolo žaidimų taisykles, kad išsaugotų paveldą. 1888 m. Anglijoje buvo įkurta Futbolo lyga, tapusi pirmąja iš daugelio profesionalių futbolo asociacijų. Per XX a. keli futbolo variantai tapo vienais populiariausių komandinių sporto šakų pasaulyje.
Populiarumas
Visame pasaulyje asociacijos futbolą žaidžia daugiau nei 250 milijonų žaidėjų daugiau nei 200 pasaulio šalių. Šis sportas yra žiūrimiausias ir populiariausias pasaulyje. Antras pagal populiarumą yra amerikietiškasis futbolas – jį žaidžia 1,1 milijonų vaikų vidurinėse mokyklose ir beveik 70 000 – koledžuose futbolininkų; tai populiariausia sporto šaka Jungtinėse Valstijose, o kasmetinė Supertaurė yra tarp dešimties žiūrimiausių transliacijų JAV televizijos istorijoje. Nacionalinė futbolo lyga per rungtynes surenka didžiausią skaičių žiūrovų (vidutiniškai 67 591) tarp visų profesionalių sporto lygų pasaulyje ir turi didžiausias pajamas tarp visų profesionalių sporto lygų. Asociacijos futbolo ir amerikietiškojo futbolo žaidėjai yra vieni geriausiai apmokamų sportininkų pasaulyje.
Australiškasis futbolas turi daugiausiai žiūrovų iš visų Australijos sporto šakų. Panašiai ir gėlų futbolas yra populiariausia sporto šaka Airijoje pagal rungtynių lankomumą, o visos Airijos futbolo finalas yra žiūrimiausias šios šalies sporto metų renginys.
Regbio sąjunga yra populiariausia sporto šaka Naujojoje Zelandijoje, Samoa, Tongoje ir Fidžyje. Tai taip pat sparčiai populiarėjanti sporto šaka JAV.
Lietuvoje
Populiariausias Lietuvoje - asociacijos futbolas (vyrų futbolas žaidžiamas oficialiai nuo 1922 m., moterų - nuo 1970 m.). Taip pat žaidžiami regbis (yra 15 klubų, Lietuvos regbio rinktinė oficialias tarptautines rungtynes žaidžia nuo 1993 m.), futsalas (1999 m. oficialiai įkurta Lietuvos salės futbolo asociacija). Yra sužaistos australiškojo futbolo varžybos.
Vitenbergė
Vitenbergė – miestas šiaurinėje Vokietijoje, Brandenburgo žemėje, Elbės dešiniajame krante, prie Štepenico žiočių. Siuvimo ir kitų mašinų, dirbtinio pluošto, surenkamųjų namų gamyba, celiuliozės, tekstilės, maisto pramonė, geležinkelio transporto remonto dirbtuvės. Yra XVII a. pilis, rotušė, keletas bažnyčių.
Istorija
Vitenbergė įkurta XIV a. pr.
Andoros futbolo varžybos 2014–2015 m.
Andoros futbolo varžybos 2014–2015 m.
Antrosios rungtynės
-
Finalo rungtynės
-
Pajūrio Veikas
Pajūrio Veikas arba Veik an Zė (tarimas: [ˈʋɛi̯k aːn ˈzėː]) – nedidelis miestelis vakarų Nyderlanduose, prie Šiaurės jūros pakrantės, Šiaurės Olandijos provincijos Beverveiko savivaldybėje. Dėl savo plataus paplūdimio, smėlio kopų Pajūrio Veikas populiari vieta tarp turistų ir poilsiautojų. Artimiausi miestai – Beverveikas – 4 km, Amsterdamas – 24 km, Harlemas apie 15 km. Pajūrio Veikas yra vienintelis Olandijos pakrantės miestelis, kuris vis dar stovi savo pradinėje vietoje. Kaimynystėje esantys istoriniai Alkmaro, Amsterdamo ir Harlemo miestai yra lengvai pasiekiami traukiniu, laivu ar autobusu.
Pajūrio Veike yra 1025 namų ūkiai ir apie 2170 gyventojų, tarp pasaulio šachmatininkų, nuo 1968 m. garsėja kasmet rengiamu Tata Steel tarptautiniu šachmatų turnyru, kuriame žaidžia pasaulio elitiniai didmeistriai.
Žvejų kaimas
Pajūrio Veiko miestelio pradžia buvo žvejyba. Iš aplinkinių vietovių atvykę žvejai Šiaurės jūros pakrantėje statydavosi sau būstus. Laikui bėgant, juos pakeitė padorūs namai. Jau XV a. pradžioje Pajūrio Veikas buvo vienas didžiausių pakrantės kaimų, kurio gyventojai ne tik žvejojo, bet ir prekiaudavo Baltijos jūros pakrantėse. XVIII a. kaime gyveno nemažai jūrininkų, medžiojančių banginius. Pavasarį jie iš Amsterdamo plaukdavo į poliarinį regioną, o rudenį grįždavo.
Iki XIX a. vidurio Pajūrio Veikas tebebuvo tipiškas žvejų kaimelis. Tačiau jis neturėjo uosto, o tai XIX a. apsunkino konkurenciją su kitais šio regiono žvejų kaimais. Buvo naudojami vis didesni laivai, kurių, kaip buvo anksčiau įprasta, nebebuvo galima ištraukti ant kranto. Žuvininkystė Pajūrio Veike apmirė. Maždaug apie 1811 m. skurdas nusigyvenusius gyventojus vertė kasdien per smėlį keliauti į Beverveiką maldauti išmaldos.
Kurortas
Pirmojo poilsiautojų viešbučio „Badhotel“ atidarymas Zwaansstraat (Gulbių gatvėje) (1881 m.) parodė, kad galima užsidirbti, aptarnaujant pajūrio svečius, kurių dauguma kartu su savo šeimomis atvykdavo poilsiauti iš netoliese (apie 24 km) esančio Amsterdamo. Netilpusiųjų į viešbutį apgyvendinimą miestelėnai išsprendė prie savo namų pastatydami verandas, kurias naudodavo savo ar svečių nakvynei. Kad poilsiautojams būtų patogiau pasiekti jūrą, iki paplūdimio (apie 200 m) buvo pratęsta Gulbių gatvė.
Plieno gamykla
thumb|left| 250px|Pajūrio Veiko plieno gamyklos fone XX a. pradžioje prie Pajūrio Veiko, iš pietų ir iš rytų, įsikūrė plieno gamyklos. thumb|„Tata Steel“ gamykla Eimuidene 1917 m. balandžio 19 d. „HJE Wenckebach“ pristatė savo planus Nyderlanduose įsteigti aukštakrosnių įmonę, susidedančią iš trijų aukštakrosnių, kokso fabriko su šalutinių produktų gamykla ir cemento gamyklos aukštakrosnių šlakams perdirbti. 1917 m. gegužės 31 d. Nyderlanduose buvo įsteigtas aukštakrosnių plieno ir valcavimo fabriko įkūrimo komitetas, kurio tikslas buvo įsteigti integruotą plieno bendrovę su valcavimo įrengimais. 1918 m. rugsėjo 20 d. buvo įkurta „Koninklijke Nederlandsche Hoogovens en Staalfabrieken NV“ bendrovė. Eimuidene (apie 3 km nuo Pajūrio Veiko), kuris turėjo uostą, reikalingą žaliavoms ir produkcijai transportuoti, buvo pasirinkta aikštelė gamyklos statybai.
Pirmame etape pastatytos dvi aukštakrosnės, kokso akumuliatorius ir būtinos infrastruktūros priemonės: išorinis ir vidinis uostas, geležinkelis, elektrinė ir šalutinių produktų iš kokso krosnies dujų gamykla ir t. t.
Pirmoji aukštakrosnė buvo užkurta 1924 m. sausio 22 d., antroji – 1926 m. Atsidūręs vieno didžiausių Nyderlandų sunkiosios pramonės rajonų viduryje, miestelis, priklausomai nuo vėjo krypties, pradėjo gauti tam tikrą dulkių (įskaitant kietąsias daleles), triukšmo ar kvapų porciją. Tai lėmė ilgalaikę plieno gamyklos ir gyventojų konfrontaciją. XX a. 7-ajame deš. turistų srautas ilgesniam poilsiui pradėjo mažėti; Pajūrio Veike teko skirti didesnį dėmesį dienos poilsio organizavimui.
Atlanto siena
thumb| left| 200px| Bunkeris tarp Pajūrio Veiko ir Beverveiko Antrojo pasaulinio karo metu vokiečiai, siekdami apsaugoti Trečiojo Reicho sienas, visoje Europos pakrantėje nuo Norvegijos iki Ispanijos pastatė vadinamąją Atlanto sieną: 2500 km ilgio gynybinę liniją su bunkeriais, artilerija ir kitomis gynybinėmis priemonėmis.
Eimuideno uostas buvo laikomas strategiškai svarbiu, todėl tapo tvirtove. „Festung IJmuiden“ gynyba susidėjo iš „Seefront“, „Landfront“ ir „Tiefzone“ dalinių. Per dvejus metus buvo pastatyta apie 1200 bunkerių, iš jų apie 90 Pajūrio Veike.
Kopose aplink Pajūrio Veiką po smėliu vis dar yra apie 70, iš dalies paslėptų, išlikusių bunkerių, primenančių čia kadaise buvusią Atlanto sieną. Visus šiuos įtvirtinimus saugojo iki kelių kilometrų pločio minų laukų, griovių ir kelių užtvarų žiedas. 1942 m. lapkričio mėn. buvo nuspręsta evakuoti visus Pajūrio Veiko gyventojus. Dauguma jų persikėlė į netoliese esančius Beverveiką bei Velseną. 1943 m. rugpjūčio 12 d. gyventojai, savo pačių rizika, galėjo grįžti, tačiau tų pat metų spalio 15 d. miestelis vėl buvo evakuotas. Tik 1945 m. birželio 8 d. gyventojai grįžo į savo tuščius namus.
Miestelis
Pajūrio Veike yra dvi stovyklavietės, „Gamtos draugų namai“, šeši viešbučiai ir trisdešimt maitinimo įstaigų, prekybos centras ir daugybė svečių namų.
Pieva vidury miestelio
X a. ir XI a. Pajūrio Veike ir jo apylinkėse susiformavo kelios parabolinės kopos. Vėjas pūtė smėlį į sausumą ir augino kopas. Jūros vandens pripildytame baseine, kuris susiformuoja pasagos formos kopose, nusėsdavo ir jūros molio, sudariusio sąlygas augti druskamėgiams augalams, o jiems supuvus, susidarė durpių sluoksnis. Vėliau, nebepatenkant į kopas jūros vandeniui, o iš kopų, nutekant lietaus vandeniui, baseinas užako ir virto derlinga kopų pieva. Nors buvo susiformavusių keletas tokių laukų, pieva, esanti Pajūrio Veiko miestelio centre, yra vienintelė išlikusi.
Paplūdimys
Pajūrio Veiko smėlio paplūdimys yra vienas plačiausių Nyderlanduose ir yra ideali šeimos poilsio vieta. Sporto entuziastams taip pat siūlomos įvairios paplūdimio sporto šakos, pavyzdžiui, vėjaračiai ir jėgos aitvarai. Vandenyje galima plaukioti banglentėmis, baidarėmis, irklentėmis, jėgos aitvarais ir kt.
Šv. Odulfo bažnyčia
Kita miestelyje esanti Romos katalikų Šv. Odulfo bažnyčia buvo pastatyta 1890 m. Tai paprasta neogotikinė bažnyčia. Ją suprojektavo architektas C. L. M. Robbers. Jos Van Asendelfto vargonai yra nacionalinis paminklas
Skulptūrų parkas
1999 m. Pajūrio Veikas dalyvavo Europos kultūrinių kaimų judėjime. Ta proga 11 skulptorių iš 11 Europos šalių kūrė skulptūrų parką „Plieno jūra“ (Een Zee van Staal). „Hoogovens“ suteikė medžiagos ir darbo vietas. Rezultatas – intriguojanti paroda intriguojančioje vietoje. Didžiulės gretimos plieno gamyklos fone, tarp paplūdimio žolės, gervuogių krūmų ir retų augalų rūšių, guli ar stovi – keturiolika „Plieno jūros“ statulų (dar trys skulptūros pridėtos vėliau). Taip vizualusis menas konkuruoja su pramone ir gamta. Į gražią kopų florą įsiterpusios metro aukščio plieninės statulos, o fone – rūkstančios aukštakrosnės ir tamsūs geležies rūdos kalnai.
Sportas
Miestelyje yra daugiafunkcė sporto salė „De Moriaan“ bei lengvojo kultūrizmo ir reabilitacijos centras „Heliomare“.
Šachmatai
thumb|left|300px| Pajūrio Veikas 2017.01.28 Miestelio sporto salėje „De Moriaan“ kiekvienų metų sausį vyksta tarptautinis šachmatų turnyras „Tata Steel“. Dėl elitinių pasaulio šachmatų didmeistrių dalyvavimo yra plačiai žinomas. Be pagrindinio didmeistrių turnyro rengiama ir kitų šachmatų varžybų, skirtų regiono moksleiviams, šachmatų klubų nariams ir eiliniams šachmatininkams. Pats pirmasis šachmatų turnyras įvyko 1938 m. Šiaurės Olandijos provincijos Beverveiko mieste ir buvo pavadintas pagal pagrindinio rėmėjo – Nyderlandų plieno ir aliuminio gamintojo „Hoogovens Koninklijke“ bendrovės pavadinimą: Hoogovens Beverwijk. Kai 1946 m. į varžybas buvo pakviesti užsienio šachmatų žaidėjai, turnyras tapo tarptautiniu.
Turnyras ne kartą keitė savo pavadinimą, bet ne vietą: kai 1999 m. „Koninklijke Hoogovens“ susijungė su „British Steel“ ir sudarė bendrovę „Corus Group“, nuo 2000 m. varžybos buvo pervadintos ir gavo Corus pavadinimą. Dar vienas pakeitimas įvyko, kai 2007 m. Indijos „Tata Steel“ nusipirko bendrovę „Corus“ – turnyro pavadinimas nuo 2011 m. pakeistas į Tata Steel.
Bėgant metams turnyras keitė ir struktūrą. Jis prasidėjo kaip nedidelis, 4 žaidėjų, Nyderlandų žaidėjų turnyras. Dalyvių skaičius augo ir 1963 m. buvo išsiplėtęs iki 18 žaidėjų. Tuo pačiu metu organizatoriai rengė papildomų turnyrų: moterų turnyrą (1958–1977) m., šachmatų mėgėjų varžybas (nuo 2006 m.) ir „Meistrų rezervo“ turnyrus. 1982 m. „Meistrų“ turnyras buvo sumažintas iki 14 žaidėjų.
Kelerius metus vyko du (A ir B) „Pretendentų“ turnyrai. Viena taisyklė, kuri varžybose nepasikeitė, tai „Pretendentų“ turnyro nugalėtojo teisė būti pakviestam į aukštesnio lygio turnyrą – arba į „Meistrų“, kai laimi „Pretendentų A“ turnyrą, arba į „Pretendentų A“, kai laimi „Pretendentų B“ turnyrą.
2020 m. „TATA Steel 2020“ varžybų struktūra buvo: 14-kos aukščiausio lygio (pagal reitingą) žaidėjų „Meistrų“ turnyras, 14-kos žaidėjų „pretendentų“ turnyras ir trys įvairaus ilgio atvirieji „Mėgėjų“ turnyrai (apie 1500 dal.).
Tarp „Hoogovens Wijk aan Zee“ turnyro nugalėtojų yra šachmatininkai Viktoras Korčnojus, Michailas Botvinikas, Michailas Talis, Tigranas Petrosianas, Naidželas Šortas, Anatolijus Karpovas,Garis Kasparovas, Višvanatanas Anandas, Levonas Aronianas, Magnusas Karlsenas, Fabianas Karuana, Teimuras Radžabovas, Veslis So, Hikaru Nakamura, Janas Timanas, Veselinas Topalovas ir kt.
Kitos sporto šakos
Sporto klubas „SV Wijk aan Zee“ buvo įkurtas 1929 m. Jis turi futbolo ir rankinio skyrius. 2020–21 m. Wijk aan Zee futbolo komanda žaidė šeštadienio mėgėjiško futbolo ketvirtajame divizione.
Zasnicas
Zasnicas  – miestas šiaurės rytų Vokietijoje, Meklenburgo-Priešakinės Pomeranijos žemėje, Riugeno saloje. Žvejybos ir keleivinis uostas Baltijos jūros pakrantėje (iš Mukrano keltų prieplaukos reisai į Klaipėdą, Treleborgą, Baltijską, Rionę). Žuvies perdirbimo pramonė. Apylinkėse kasama kreida. Svarbus kurortas. Mieste yra 1450 m ilgio molas, rotušė, Šv. Jono bažnyčia, Dvaizendo pilis, veikia povandeninės archeologijos, žvejybos ir uosto muziejai. Apylinkėse įsteigtas Jasmundo nacionalinis parkas.
Istorija
Zasnicas ėmė augti XIX a. pab., nutiesus geležinkelį ir pradėjus kreidos gavybą. XX a. pr. ėmė vystytis kaip kurortas. Miesto teisės suteiktos 1957 m.
Garliavos evangelikų liuteronų bažnyčia
Garliavos evangelikų liuteronų bažnyčia – mūrinė evangelikų liuteronų bažnyčia, esanti Kauno rajone, Garliavoje, Vytauto g. 99. Bažnyčia neveikianti, joje įsikūrusi dizaino studija, architektų biuras, įrengta ekspozicijų erdvė. miniatiūra|180px|left|Bažnyčia prieškaryje
Istorija
1818 m. Garliavoje buvo įsteigta liuteronų parapija ir pastatyta pirmoji medinė bažnyčia. Mūrinė bažnyčia pastatyta apie 1860-1870 m. Bažnyčia buvusi su bokštu, kuriame kabojo du variniai didžiuliai varpai. Vidaus interjerą puošė didelis ir prabangus šviestuvas, patogūs suolai, altoriaus įranga. Pirmojo pasaulinio karo metais bažnyčia nukentėjo. Buvo sunaikinti bokštas, stogas, langai, durys. 1937 m. inžinierius Antanas Gruodis parengė bažnyčios bokšto atstatymo projektą. Pagrindinio fasado ašyje smaile užbaigtas keturkampis bokštas, kurio aukštis apie 25 m. Tarpukario metais bažnyčia buvo atstatyta, čia vyko sakralinė veikla.
2022 m. atnaujintoje bažnyčioje įsikūrė dizaino studija ir architektų biuras.
Paveldo objektas
2005 m. balandžio 18 d. objektas buvo įregistruotas į Nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą (unik. kodas ). Nors bažnyčia pripažinta kultūros vertybe, pastato paskirtis yra komercinė, ir paveldo saugotojai nėra nustatę didelių veiklos apribojimų. Saugotini yra: pastato tūris, bokštas, šlaitinis stogas, medinės gegnės, arkinės nišos, piliastrai, karnizai, betoninė fasado apdaila. Anot paminklosaugininkų, pastatas gali būti naudojamas įvairioms paskirtims, svarbiausia, kad šventovėje būtų išsaugota jos erdvė.
Architektūra
Bažnyčios pastatas yra daugiakampio formos plano, vieno aukšto su bokštu. Pastato tūrį formuoja vienanavė, stačiakampio plano bažnyčios erdvė, kiek žemesnė penkiasienė presbiterija ir keturkampio plano bokštas. Pagrindinis įėjimas iš rytinės pusės (nuo Vytauto g.), šalutinis - iš vakarinės.
Katė (žvaigždynas)
thumb|220px|Katės žvaigždynas
Katė – buvęs žvaigždynas, kurį įvedė prancūzų astronomas Joseph Jérôme de Lalande. Pirmąkart pavaizduotas Johann Bode „Uranographia“ atlase 1801 m. Žvaigždynui buvo priskirtos blyškios žvaigždės tarp Hidros žvaigždyno į šiaurę ir Siurblio žvaigždyno į pietus. Ryškiausios Katės žvaigždyno žvaigždės dabar priklauso Hidrai.
Šis žvaigždynas taip pavadintas dėl to, kad jį įvedęs Joseph Jérôme de Lalande buvo kačių mylėtojas (apie tai jis rašė viename laiške), be to, jį įkvėpė neseniai pasirodžiusi Claude-Antoine Guyot-Desherbiers poema apie kates.
Ilgio ežero salos
left|140px Ilgio ežero salos – valstybės saugomas hidrografinis gamtos paveldo objektas. Salos yra Ilgio ežere Plungės raj., Platelių sen, Žemaitijos nacionalinio parko teritorijoje. Salos 2007 m. liepos 25 d. įregistruotos į Saugomų teritorijų valstybės kadastrą.
Renault FT
Renault FT prancūzų lengvasis tankas, neretai dar žinomas kaip „FT-17“ arba „FT17“, gamintas Pirmojo pasaulinio karo metu. Dėka 360 laipsnių kampu besisukiojančio atakos bokštelio, kuriame buvo laikoma amunicija, taip pat panaudoto naujoviško tanko vidaus planavimo įkurdinant įgulą mašinos priekyje, o variklį gale, jis – laikomas pirmuoju moderniu tanku. Visi šie elementai tapo pagrindu ir vėlesniems tankams iki pat šių dienų.
Katė (žvaigždynas)
2018 m. Tarptautinė astronomų sąjunga vieną ryškiausių šio žvaigždyno žvaigždžių (HR 3923) pavadino Kate (Felis). Tai oranžinė (K5 III klasės) žvaigždė, gana sparčiai tolstanti 50 km/s greičiu.
Ilgio ežero salos
Geografija
Tai dvi nedidelės bevardės pelkėtos salos palyginti nedideliame, 2 km ilgio ir iki 1 km pločio, Ilgio ežere. Priklauso Telšių miškų urėdijos Beržoro girininkijos (30 kv. 28 skl.) teritorijai. Jų bendras plotas yra 0,1082 ha. Didesnioji sala yra pailgos formos, besidriekianti vakarų-rytų kryptimi. Ilgis – 50 m, o didžiausias plotis – 5 m. Antroji sala yra rytinėje ežero dalyje, siaura, vos 2 m pločio. Salos tinka perėti vandens paukščiams.
Renault FT
Tanko sukūrimas
1916 m. žymus Prancūzijos pulkininkas Jean Baptiste Eugène Estienne, tuomet vadovavęs artilerijos pulkui, žavėjosi modernia ginkluote, atvykęs pas Luis Renault pabandė įkalbėti jį gaminti tanką iš Holto traktoriaus, pastarąjį apginklavus ir uždėjus šarvus. Renault nesutiko imtis pulkininko idėjos, bet sutiko suprojektuoti tanką.
Ilgio ežero salos
Geografija
Salų koordinatės:
Renault FT
Gamyba
Per 1918 m. Prancūzijoje, netoli Paryžiaus esančioje Renault gamykloje, buvo pagaminta per 3000 įvairių modifikacijų FT lengvųjų tankų. Dar 950 tankų buvo pagaminta JAV pagal prancūzišką licenziją M1917.
Iš viso pagaminta 1000 vnt. moteriškų tankų, 1850 vnt. vyriškų tankų, 970 vnt. turinčių įmontuotas haubicas, apie 200 vnt. TSF tankų su radijo ryšio įranga.
Operacijų istorija
thumb|Renault FT [[Belgrado karo muziejus|Belgrado karo muziejuje]] 1918 m. gegužės 31 d. pirmą kartą Renault FT sudalyvavo kovoje prie Retzo miško vykstant antrajam Marne mūšiui. 30 tankų sėkmingai pralaužė Vokietijos pėstininkų įtvirtinimus.
Pasibaigus I pasauliniam karui, Prancūzija ėmė eksportuoti šiuo tankus į kitas valstybes, taip sudalyvavo Antrajame Maroko kare, Estijos nepriklausomybės kare, Ispanijos pilietiniame kare, Kinijos pilietiniame kare, Lenkijos–sovietų kare, Rusijos pilietiniame kare, Žiemos kare.
Teoriškai pasenusius tankus naudota ir II pasaulinio karo metu. 1940 m. Prancūzija dar turėjo 8 batalionus, apginkluotus 63 FT tankais. Vermachtui užėmus Prancūziją, iš viso vokiečiai perėmė net 1704 FT tankus. Apie 650 jų panaudota patruliuoti užimtoje Europoje.
1944 m. tankai naudoti Paryžiaus gatvių kovose.
Raudonoji armija niekada nepirko šių tankų, tačiau pagal licenziją juos gaminosi „Baltųjų“ pajėgos. 1920 m. komunistams užėmus „Krasnij Sormov“ gamyklą, bandyta gamintis. Per 1920–1922 m. buvo pagaminta 15 „rusiškų reno“, tačiau dėl įvairių techninių gedimų jie niekados nepanaudoti mūšyje.
Niekelstanaičiai
Niekelstanaičiai arba Tižliai – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Lazdynų, Šešupės dešiniajame krante.
Istorija
1714–1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Liepgalio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Juknaičių valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai. 1905 m. Niekelstanaičiuose buvo 2 sodybos, 14 gyventojų, iš jų – 3 lietuviai. 1928 m. kartu su Užšešupių kaimu ir Lazdynų dvaru sujungtas į naują Lazdynų kaimo bendruomenę.
Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Aleksejevkos kaimo gyvenvietei.
Laumių paminklas partizanams
Laumių paminklas Lietuvos partizanams – paminklas, esantis rytinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Laumių miške (Barstyčių seniūnija), kelio Barstyčiai – Ylakiai dešinėje pusėje. thumb|left|200px|Atminimo ženklo vaizdas nuo kryžkelės
Paminklas
Aukštis – 1,58 m. Paminklinės teritorijos plotas – 4 m².
Istorija
Sovietų armijai 1944 m. okupavus Žemaitiją, Platelių – Ylakių apylinkių miškuose pradėjo kurtis Lietuvos laisvės armijos Žemaičių legiono partizanų būriai. Ylakių apylinkėje veikusiam būriui vadovavo 1941 m. birželio sukilimo dalyvis Albertas Jasmontas–Žiogas, dirbęs Ylakiuose policininku, 1944 m. pabaigoje pabėgęs iš sovietų kariuomenės. Būriui priklausė A. Jasmonto jaunesnysis brolis Edvardas Jasmontas–Barzda, Leonas Šarapnickas, Kazimieras Tauryla ir kiti kovotojai.
1945 m. rugpjūčio 5 d. Pliktelės miške, įeinančiame į Laumių miškų masyvą, netoli partizanų ryšininko Petro Laukineičio sodybos Gailiškių kaime būrį apsupo NKVD kariuomenė. Susišaudymo metu žuvo būrio vadas A. Jasmontas (g. 1919 m. Kražiškių k.), partizanai L. Šarapnickas (gyv. Medsėdžių k.), K. Tauryla (gyv. Ylakiuose) ir partizanams valgyti atnešusi rėmėja Aleksandra Jančiauskienė (K. Taurylos duktė; g. 1920 m., gyv. Ylakiuose). Kita partizanų rėmėja Aleksandra Julė Liubinovičiūtė–Jančiauskienė (g. 1911 m., gyv. Gailiškių k.) mūšio metu buvo sužeista, pasiekė Gailiškius, ten enkavedistų nušauta. Žuvusiųjų kūnai buvo nuvežti į apskrities centrą Mažeikius, pamesti turgaus aikštėje, vėliau nuvežti į miesto pakraštyje buvusį durpyną. Partizanų rėmėjas P. Laukineitis buvo suimtas, išvežtas tardyti į Sedą, ten 1945 m. nužudytas.
Žuvusiems atminti 2007 m. Laumių miške pastatytas tipinis atminimo ženklas (autorius Romas Navickas).
Alfa (radijo navigacija)
thumb|250px|right|Navigacinių sistemų tikslumas Alfa (radijo navigacija), arba РСДН-20  – Rusijos antžeminės tolimosios radijo navigacijos sistema RSDN-20, skirta nustatyti lėktuvų ir laivų (tarp jų ir povandeninių) koordinatėms. Veikimo nuotolis – 10 000 km nuo pagrindinės stoties, objekto vietos nustatymo paklaida – nuo 2,5 km iki 7 km. Pradėta eksploatuoti 1972 m.
Darbo principas
Sistemos RSDN-20 darbo principas toks pat, kaip ir šiuo metu nebeveikiančios JAV globalios Omega radijo navigacinės sistemos darbas (1968 m.) ypač žemų dažnių diapazone. „Alfa“ sistemą 2010 m. sudarė 3 veikiantys siųstuvai, įrengti Novosibirske, Krasnodare bei Komsomolske prie Amūro. Šie siųstuvai spinduliuoja 3,6 sek. trukmės signalus trijuose dažniuose – 11,905 kHZ, 12,649 kHz ir 14,881 kHz. Šių dažnių radijo bangos atsispindi nuo žemiausiųjų jonosferos sluoksnių. Šiuo atveju jos mažiausiai nusilpsta – apie 3 decibelus 1000-čiui km, nors bangos fazė labai jautri atspindžio aukščiui. Imtuvas išmatuoja gautų signalų fazių skirtumus, sukuria hiperbolių grupę, taip nustatydamas koordinates.
Subjekto vietos nustatymo tikslumui turi įtakos paros ir sezono laikas, maksimaliai aukštų antenų įrengimas. Netikėtos fazės anomalijos, ypač poliariniuose rajonuose, duoda didžiausią paklaidą – iki 7 jūrmylių.
Kachin United FC
Kachin United Football Club, o trumpiau vadinamas Kachin FC – Mianmaro futbolo klubas iš Mjičino, Kačinų valstijos.
Istorija
Klubas įkurtas 2014 m. ir vadinosi Pong Gan Football Club. Tuo metu Rungtyniavo antroje pagal stiprumą šalies lygoje.
Nuo 2018 m. žinomi dabartiniu pavadinimu – Kachin United Football Club. 2021 m. dėl pandemijos čempionatas nevyko.
2022 m. sezone rungtyniavo Antrame divizione. Pirmenybių nugalėtojai Myanmar University FC nepanoro kilti į stipriausią šalies lygą, o Junior Lions (Mianmaro U-20 rinktinė) negalėjo, tad savo galimybe pasinaudojo Kachin United ir Dagon FC.
2023 m. sezone rungtyniavo stipriausioje šalies lygoje.
Suktiškės
Suktiškės – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Bezdonių.
Sūkuriai (Pakruojis)
Sūkuriai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 14 km nuo Pakruojo.
Pošupių šv. Jono Kentiečio koplyčia
'''Pošupių šv. Jono Kentiečio koplyčia''' – veikianti koplyčia Joniškio rajone, Saugėlaukio seniūnijoje, Pošupių kaime. Koplyčia stūkso vidury kaimo esančiose kapinėse, 5 km į pietryčius nuo Joniškio, šalia kelio. miniatiūra|250px|left|Koplyčia 2015 m.
Koplyčia yra Joniškio rajono „Piligrimų kelio“ objektas. Šalia įrengtas informacinis stendas.
Istorija
Koplyčia pavadinta iš Kentų (pietų Lenkija) kilusio katalikų šventojo Jono Kentiečio (1390–1473) vardu.
Dabartinis koplyčios vaizdas nėra autentiškas, nes 1940 m. ji buvo perstatyta pristatant fasado bokštą, malksnų stogas pakeistas skardiniu. Tačiau nepakito jos planas, jaukų interjerą tebepuošia vešlių neobarokinių formų altorius.