cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eloisa Cianni
Jos pavardė Stukin yra pagal jos patėvį, lenką Stanislaus Stukin, kuris vedė jos motiną Ida Furnace.
1952 m. Eloiza laimėjo grožio konkursą Mis Italija, o 1953 m. tapo ir Mis Europa. Dalyvavimas šiuose konkursuose paskatino ją siekti aktorės karjeros, kuri truko iki 1961 m. ir paprastai apsiribojo nedideliais vaidmenimis, kuomet reikėjo įkūnyti gražias merginas.
Pirmasis Kinijos–Japonijos karas
Pirmasis Kinijos–Japonijos karas (1894 m. liepos 25 d. – 1895 m. balandžio 17 d.) – karinis konfliktas tarp Kinijos ir Japonijos, visų pirma kilęs dėl įtakos sferos Korėjoje plėtimo.
Eiga
1885 m. Japonija pripažino Kinijos siuzerenitetą Korėjai, bet 1894 m., pasinaudodama tuo, kad Kinijos kariuomenė Korėjos vyriausybės birželio prašymu ėmėsi malšinti korėjiečių sukilimą, išlaipino savo kariuomenę Korėjoje ir įsakė ten vykdyti jai naudingas reformas. Kinijai ir Korėjai nepaklusus, 1894 m. rugpjūčio 1 d. Japonija paskelbė Kinijai karą ir įsiveržė į jos teritorijas iš šiaurės rytų pusės. Kinijos vyriausybė suskubo ieškoti diplomatinės paramos iš Vakarų, bet pastangos buvo perniek. Japonija, netiesiogiai Didžiosios Britanijos ir Jungtinių Amerikos Valstijų remiama, kariavo toliau.
Po daugiau nei šešis mėnesius trukusios nenutrūkstamos Japonijos sausumos ir jūrų pajėgų sėkmės ir Veihajaus uosto netekties, 1895 m. vasario mėn. Čingų vyriausybė kreipėsi dėl taikos su Japonija sudarymo. 1895 m. balandžio 17 d. pasirašytos Šimonoseki sutarties sąlygomis Kinija oficialiai pripažino Korėjos nepriklausomybę (faktiškai ji tapo Japonijos protektoratu), perleido Japonijai teises į Liaodongo pusiasalį, Peskadorų ir Taivano salas, sutiko sumokėti kontribuciją bei padaryti ekonominių nuolaidų ir suteikti privilegijų, kuriomis Kinijoje naudojosi Vakarų valstybės. Rusijai, Prancūzijai ir Vokietijai spaudžiant, Liaodongą teko grąžinti.
Pasekmės
Karas atspindėjo Čingų dinastijos bandymų modernizuoti savo karines pajėgas ir atsikratyti grėsmės jos suverenitetui nesėkmę, ypač lyginant su Japonijoje sėkminga Meidži restauracija. Pirmą kartą istorijoje Japonija persvėrė įtakos sferą Rytų Azijos regione savon pusėn. Po šio karo Korėjoje sustiprėjo Japonijos įtaka.
Sėkmingas pasirodymas kare buvo viena prielaidų Japonijos karui su Rusija.
Karosinis (Zarasų r.)
left|120px
Karosinis – ežerėlis Lietuvoje, Zarasų rajone, 4 km į šiaurės vakarus nuo Salako, 0,2 km į vakarus nuo Ūsto ežero. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,08 km, plotis – iki 0,055 km. Altitudė 161,1 m. Krantai žemi, ištisai apaugę krūmynais. Aplinkui plyti pievos. Vakaruose išteka upelis link Ligajos upės (Šventosios upės baseinas). Šalia įsikūręs Varniškių kaimas. Šiaurine pakrante eina kelias.
Barbara Fredrickson
Barbara L. Fredrickson (gimusi 1964 m.) yra psichologijos profesorė, dėstanti University of North Carolina at Chapel Hill. Labiausiai pripažintas Fredrickson darbas yra „plėsk ir kurk“ pozityviųjų emocijų teorija, kuri teigia, kad evoliuciškai pozityviosios emocijos susiformavo tam, kad skatintų kūrybingumą, atvirumą naujoms idėjoms, smalsumą, eksperimentavimą su naujomis veiklomis. Visa tai leidžia žmonėms kurti naujus resursus, tokius kaip įgytos žinios ir socialiniai ryšiai. Fredrickson įgijo psichologijos mokslų daktaro laipsnį Stanfordo universitete 1990 m.
”Plėsk ir kurk“
Fredrickson atliktų tyrimų metu atsitiktinai atrinkti tiriamieji žiūrėjo filmus, sukeliančius teigiamas emocijas, tokias kaip linksmumas ir pasitenkinimas, ir neigiamas emocijas, tokias kaip baimė ir liūdesys, arba nesukeliančius jokių emocijų. Tie tiriamieji, kurie patyrė teigiamas emocijas, demonstruodavo padidėjusį kūrybingumo ir išradingumo lygį, gebėjimą mąstyti plačiau, suvokti platesnį kontekstą. Ilgalaikiai tyrimai rodo, kad pozityvios emocijos lemia ilgalaikių resursų kūrimą, tokių kaip psichologinis atsparumas, psichologinis sveikatingumas, didesnis pasitenkinimu gyvenimu jausmas.
Atsvėrimo efektas
Straipsnyje „Pozityviųjų emocijų atsvėrimo efektas“ Barbara Fredrickson su kolegomis argumentuotai įrodinėja, kad teigiamos pozityvios emocijos atsveria negatyvių emocijų poveikį kraujotakos sistemai, t. y. sukelia atvėrimo efektą (angl. "the undoing effect"). Kuomet žmonės patiria stresą, pagreitėja jų širdies ritmas, pakyla cukraus lygis kraujyje, imuninė sistema susilpnėja. Šie ir kiti pokyčiai organizme įvyksta tam, kad žmogus galėtu imtis greitų ir intensyvių veiksmų iškilusiai grėsmei pašalinti. Tai yra natūralūs biologiniai procesai reikalingi išlikimui. Visgi, netgi tada, kai stresą sukelianti situacija pašalinama, o minėti organizmo pokyčiai pernelyg ilgai nenuslūgsta, ilgainiui tai tampa labai svarbia sveikatos problemų, tokių kaip vainikinė širdies liga, priežastimi. Tai lemia trumpesnę vidutinę gyvenimo trukmę. 1500 žmonių tyrimas Kalifornijoje parodė, kad vaikai, kurių tėvai išsiskyrė anksčiau negu vaikams sukako 21 metai, gyveno vidutiniškai 4 metais trumpiau negu tie vaikai už likusius tyrimo dalyvius. Psichologai šį skirtumą aiškina ilgalaikio streso, kurį vaikai patyrė dėl intensyvaus tėvų konfliktavimo, poveikiu.
Ir laboratorijos tyrimai, ir žmonių apklausos rodo, kad teigiamos emocijos žmonėms, kurie buvo paveikti streso, leidžia sugrįžti į normalią fiziologinę būseną. Šios išvados, rodo, kad teigiamos emocijos daro žmones sveikesnius bei didiną ilgaamžiškumą.
Pripažinimas
2000 m. Fredrickson už savo nuopelnus plėtojant „plėk ir kurk“ teoriją gavo Templeton pozityviosios psichologijos prizą, į kurį įėjo ir $100.000 suma finansuoti jos tolimesnius tyrimus. Fredrickson tyrimai susilaukė finansinės paramos ir iš Nacionalinio mentalinės sveikatos instituto (National Institude of Mental Health), vyriausybinės JAV institucijos ir didžiausios institucijos pasaulyje, kurios specializacija yra psichinės sveikatos tyrimai.
Vuk Karadžić
Vukas Stefanovičius Karadžičius (1787 m. lapkričio 7 d. Tršić, Osmanų imperijoje – 1864 m. vasario 7 d. Vienoje, Austrijos imperijoje) – serbų filologas ir kalbininkas.
Slišai
Slišai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 10 km į pietus nuo Bubių, prie kelio Vilaičiai–Vaikšnėgala, Šiaušės dešiniajame krante.
Istorija
TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.
Rocketman (filmas)
Rocketman – 2019 m. biografinis muzikinis filmas, nupasakojantis garsaus britų atlikėjo Elton John gyvenimą ir muzikinę karjerą. Filmą režisavo Dexter Fletcher, scenarijaus autorius Lee Hall. Pagrindinį vaidmenį atlieka Eltoną įkūnijantis Taron Egerton. Filmas pradedamas nusikeliant į atlikėjo vaikystės dienas, kol šis dar lankė Karališkąją muzikos akademiją, o vėliau, būdamas vyresnis, sutinka būsimąjį dainų bendraautorių Bernie Taupin. Pavadinimas filmui kildinamas iš 1972 m. hito „Rocket Man“.
Viktorijos valstijos biblioteka
Istorija
1853 m. Viktorijos vyriausybė priėmė sprendimą statyti bendrą pastatą Melburno bibliotekai, muziejui ir galerijai. Pagal architekto Džozefo Rido (Joseph Reed) projektą 1854–1856 m. pastatyta pirmoji – centrinė Svonstono gatvės sparno dalis. Biblioteka buvo nemokama, turėjo 3 800 knygų, ir ją galėjo lankyti visi, sulaukę 14 metų, su švariomis rankomis.
Per ateinančius dešimtmečius biblioteka pamažu buvo plečiama, statomi priestatai. Paskutinis priestatas baigtas statyti tik 1992 m. 1968 m. iš bibliotekos pastato išsikėlė Viktorijos nacionalinė galerija, 1977 m. – Viktorijos valstijos archyvas, iki 2000 m. – Melburno muziejus. XXI a. pr. bibliotekoje įrengtos parodų salės, 2010 m. bibliotekos pietiniame sparne atidarytas Lonely Planet leidyklos steigėjų vardu pavadintas „Vilerių literatūros centras” (Wheeler Center).
Skaityklos
thumb|Veja prie bibliotekos pagrindinio įėjimo – populiari darbininkų ir gretimo RMIT universiteto studentų poilsio ir užkandžių vieta Kupolas (The Dome), pastatytas 1913 m., skirtas milijonui knygų ir 600 skaitytojų. Nuo 2003 m. vadinamas La Trobo skaitykla (La Trobe Reading Room). Aštuonkampio plano 34,75 m skersmens ir tokio pat aukščio patalpa keletą mėnesių po atidarymo buvo didžiausias tokio tipo pastatas pasaulyje. Saugoma bibliotekos „Australiana” kolekcija: daugiausiai medžiaga, susijusi su Viktorijos valstijos istorija, literatūra, kultūra, biografijomis, kelionėmis ir aborigenų kultūros tyrinėjimais.
thumb|180px|left|Redmondo Bario skaitykla Šachmatų skaitykloje (Chess Reading Room) saugoma su šachmatais susijusi medžiaga, įrengti staliukai su šachmatų lentomis.
Redmondo Bario skaitykloje (Redmond Barry Reading Room) yra šiuolaikinės knygos ir periodiniai leidiniai, kompiuteriai su interneto prieiga. Prieš aukštųjų mokyklų egzaminus tai – judriausia bibliotekos skaitykla.
Meno rinkinių skaitykloje (Arts Collection Reading Room) saugomos su daile, muzika ir scenos menu susijusios knygos, periodiniai leidiniai ir garso bei vaizdo įrašai.
Genealogijos skaitykloje (Genealogy Reading Room) prieinami su genealogija susiję mikrofilmai, mikrokortos, spausdinta medžiaga, duomenų bazės ir biografijos (gimimo, mirties, santuokų, kapinių ir imigracijos įrašai, rinkėjų sąrašai; daugiausia – Australijos, Naujosios Zelandijos ir Didžiosios Britanijos genealoginiai šaltiniai).
Laikraščių skaitykloje (Newspaper Reading Room) saugomos Viktorijos, Australijos ir kai kurių pasaulio periodinių leidinių mikrofilmuotos kopijos.
Daugėdų Šv. Dvasios Nužengimo koplyčia
'''Daugėdų Šv. Dvasios Nužengimo koplyčia''' – naujai pastatyta koplyčia Rietavo savivaldybėje, Daugėdų kaime, apie 9 km į šiaurę nuo Rietavo, 3 km į rytus nuo kelio. Daugėduose nėra bažnyčios, arčiausiai esanti – Rietave.
Istorija
Koplyčią pastatė nuosavoje sodyboje vietos gyventojai Birutė ir Povilas Griguolos mirus sūnui, sunkiai sirgusiam diabetu. Tuometinio parapijos klebono Egidijaus Jurgelevičiaus buvo pašventinta 2008 m. pavasarį, o po trejų metų – 2011-ųjų vasarį – iš Romos gautu dekretu šiai koplyčiai suteikti visuotiniai atlaidai. Telšių vyskupo Jono Borutos prašymu popiežius Benediktas XVI leido koplyčioje laikyti šv. Mišias, prieiti išpažinties, gauti komuniją.
Sproginėjanti kintamoji žvaigždė
thumb|Sproginėjanti kintamoji žvaigždė (dvinarė) thumb|Novos liekana, sprogimo metu nuo baltosios nykštukės numestas dujų sluoksnis Sproginėjanti kintamoji žvaigždė – sproginėjančių kintamųjų žvaigždžių tipas. Tai glaudi dvinarė žvaigždė, kurios viena komponentė – baltoji nykštukė. Antroji gali būti „normali“ pagrindinės sekos žvaigždė, arba milžinė arba labai retai net ir kita baltoji nykštukė. Visa dvinarė sistema yra labai maža, atstumui tarp žvaigždžių neviršijant atstumo nuo Žemės iki Mėnulio. Žvaigždės apsisuka viena aplink kitą daugiausia per keletą valandų. Sproginėjančių žvaigždžių žybsnius astronomai stebėjo jau nuo XIX amžiaus. Šie žybsniai skirstomi į novas ( – nauja žvaigždė: senovinės civilizacijos praeityje manė, jog tai naujos žvaigždės ) ir nykštukines novas.
Bahajų pasaulinis centras
Bahajų pasaulinis centras – bahajų tikėjimo išpažinėjų piligrimystės, dvasinis ir administracinis centras, esantis Izraelio miestuose Haifoje ir Ake vakarų Galilėjoje. Pagrindiniai bahajų centro objektai, įskaitant Karmelio kalno terasose plytinčius sodus, bahajų pirmtakų Bahaulos (1817–1892) ir Babo (1819–1850) šventoves, 2008 m. buvo įtraukti į UNESCO saugomo pasaulio kultūros paveldo sąrašą.
Sproginėjanti kintamoji žvaigždė
Akrecinis diskas
Lydinčios žvaigždės medžiaga turi kampinį judesio momentą, todėl nekrenta tiesia linija. Vietoj to žvaigždžių tarpusavio orbitos plokštumoje susiformuoja greitai besisukanti disko pavidalo struktūra (akrecinis diskas), kuriame temperatūra gali siekti 100 milijonų °K. Medžiaga paskui taip pat pereina audringus virsmus „ribiniame sluoksnyje“ šiek tiek žemiau baltosios nykštukės paviršiaus. Akrecinio disko gali nebūti (arba jis būti neįprastos formos), jei baltoji nykštukė turi stiprų magnetinį lauką, kuris labai veikia migruojančios medžiagos srautą.
Bahajų pasaulinis centras
Objektui priklauso 26 statiniai, paminklai ir šventvietės, sudarantys 11 atskirų kompleksų Ake ir Haifoje. Visi jie susiję su pirmtakų kulto įkūrėjų vardais. Be kitų, čia išsaugota Bahaulos kapavietė prie Ako ir Babo mauzoliejus, taip pat teritorijoje yra kapinės, eilė šiuolaikinių neoklasicizmo stiliaus pastatų, kuriuose įsikūrusi administracija, archyvai, tyrimų centrai. Bahajų sodai įveisti 19 terasų, kurios nuo kalno leidžiasi apie 1 km ilgio atkarpoje, iki 400 m pločio. Tai viena iš lankomiausių Izraelio vietų. miniatiūra|180px|left|Bahajų šventosios vietos Haifoje ir Ake
Sproginėjanti kintamoji žvaigždė
Akrecinis diskas
Dėl medžiagos srauto baltosios nykštukės masė pamažu didėja. Jei ji ilgainiui viršija 1,44Čandrasekaro ribą, įvyksta Ia tipo supernova.
Bahajų pasaulinis centras
Istorija
Turkų sultono nutarimu 1868 m. grupė kalinių atvyko į uostą prie Karmelio kalno. Tarp naujakurių tremtinių buvo ir Bahaula su šeima. Jam mirus 1892 m. buvo palaidotas šalia Ako. Ši kapavietė tapo viena svarbiausių bahajų šventviečių. 1909 m. Babo palaikai buvo perkelti į mauzoliejų Haifoje, Karmelio kalno šlaite (praėjus beveik 60 metų po jo mirties). 1953 m. čia buvo galutinai užbaigtas memorialo statinys su kolonada ir paauksuotu kupolu, tapęs miesto akcentu.
Sproginėjanti kintamoji žvaigždė
Nova ir nykštukinė nova
Įprastinė nova įvyksta, kuomet į baltąją nykštukę iš lydinčios žvaigždės patenka nesudegusio vandenilio, kuris čia įsižiebia ir audringai sudega. Jei lydinčioje žvaigždėje daugiau helio nei vandenilio, o baltoji nykštukė didelė (> 1,3), galimas ir helio žybsnis, kuomet sudega nutekėjęs helis. Šie skirtumai matyti iš novos spektro. . Po didesnių novų sprogimų lieka trumpaamžiai žiediniai ūkai (novos liekanos). Jie plečiasi kelių tūkstančių kilometrų per sekundę greičiu. Taip vienu kartu gali būti išmesta maždaug 10-4.
Nykštukinę novą sukelia laikinai padidėjęs tarp žvaigždžių migruojančios medžiagos kiekis. Taip atsitinka dažniau ir tokie žybsniai silpnesni, nors matomos šviesos srityje vis dar viršija įprastinį dvinarės žvaigždės ryškumą šimtus kartų. Klasikinė tokia žvaigždė yra U Geminiorum Dvynių žvaigždyne, kuri taip žybčioja kas maždaug 120 dienų.
Bahajų pasaulinis centras
Istorija
1987 m. Bahajų pasaulinis centras nusprendė šventąją kapavietę apsupti sodais, kurie bahajų maldininkams tarnautų keliu, vedančiu į švenčiausią vietą. Juos suprojektuoti ir įrengti buvo pavesta iraniečių kilmės emigrantui architektui Fariborz Sahba. Sodai terasose buvo oficialiai atidaryti 2001 m. dalyvaujant Izraelio valdžios atstovams.
Bahajų pasaulinis centras bahajams atstoja šventas piligrimystės vietas, kurios buvo nurodytos Švenčiausioje knygoje Kitab-i-Aqdas kaip būtinos bent kartą aplankyti kiekvienam bahajui per savo gyvenimą, tačiau jos šiuo metu neprieinamos. Tai namas Bagdade, kur keletą metų gyveno pats Bahaula (Irakas; šiitų konfiskuotas 1922 m., sugriautas 2013 m.) ir Babo namas Širaze (Iranas; galutinai sunaikintas per Irano revoliuciją 1979 m.).
Sproginėjanti kintamoji žvaigždė
Dvi baltosios nykštukės
Retai, bet pasitaiko, jog aprašomą žvaigždžių sistemą sudaro dvi pakankamai arti esančios baltosios nykštukės. Tokiais atvejais jos būna labai arti, apsisukdamos viena apie kitą maždaug per valandą ir greičiau (kai kada vos per keletą minučių). Kadangi abi nykštukės nebeturi daug vandenilio, stebimi novos žybsniai turėtų būti helio žybsniai. Gali taip pat nutekėti pakankamai medžiagos Ia tipo supernovai sukelti. Taip arti besisukančios žvaigždės jau spinduliuoja gana stiprias gravitacines bangas, prarasdamos kinetinę energiją ir dar labiau artėdamos viena prie kitos.
Nesproginėjančios sistemos
Ne visos „sproginėjančios kintamosios žvaigždės“ iš tiesų sproginėja. Astronomai žino žvaigždinių objektų, kurių spektrai tiek panašūs, jog greičiausiai tai yra ta pati dvinarių žvaigždžių grupė, tačiau šie objektai stabilūs.
Jei medžiagos srautas iš lydinčios žvaigždės pakankamai didelis ir stabilus, gali susidaryti tolygus procesas, kuomet pritekanti medžiaga dega nuolat, o ne vien žybsniais kaip novos atveju. Tokie objektai vadinami super minkštų Rentgeno spindulių šaltiniais (, SSS). Jie spinduliuoja palyginus mažos energijos Rentgeno spindulius. SSS gali susidaryti iš karto arba po novos.
1949 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
'''1949 m. Lietuvos šachmatų čempionatas''' – tai 16-asis Lietuvos vyrų ir 2-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
16-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1949 m. vasario 1–28 d.
Costa-Gavras
Kosta-Gavras (tikrasis vardas – Konstantinos Gavras; g. 1933 m. vasario 12 d.) – graikų ir prancūzų kino režisierius, Oskaro laimėtojas, dažnai kuriantis filmus politinėmis temomis.
1949 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
Čempionate dalyvavo 17 dalyvių: dešimt vilniečių, keturi kauniečiai ir po vieną žaidėją iš Klaipėdos, Mažeikių ir Kaišiadorių. Iš praėjusių metų prizininkų nedalyvavo tik antros vietos laimėtojas Jegoras Čiukajevas, bet žaidė praėjusių metų nugalėtojas Vladas Mikėnas, bei trečios vietos laimėtojas Simonas Disleris. Persikėlęs gyventi iš Baltarusijos į Vilnių, debiutavo Ratmiras Cholmovas.
Costa-Gavras
Biografija
Gavras gimė viename iš Arkadijos kaimų, Antrojo pasaulinio karo metais gyveno Peloponese, o šiam pasibaigus šeima persikėlė į Atėnus. Jo tėvas, priklausęs Nacionaliniam Graikijos Išvadavimo Frontui (EAM), po karo buvo suimtas ir apkaltintas simpatijomis komunizmui, tad šeima turėjo palikti Graikiją.
1949 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
Jis, kartu su Isaku Vistaneckiu, surinkę po 13,5 taškų iš 16 galimų, tapo 1949 m. Lietuvos čempionais. Praėjusio čempionato nugalėtojas Vladas Mikėnas liko trečias (12 tšk.), o 1948 m. bronzinis prizininkas Simonas Disleris – penktas.
Lietuvos moterų šachmatų čempionatas
2-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1949 m. vasario 13–26 d. Tai buvo pirmas pokario moterų čempionatas.
Costa-Gavras
Biografija
1951 m. Gavras įstojo į Sorbonos universitetą studijuoti literatūros. 1956 m. jis paliko studijas ir įstojo į Prancūzijos Nacionalinę kino mokyklą (IDHEC). Ją baigęs, dirbo režisierių Jean Giono ir René Clair asistentu, kol 1965 m. režisavo pirmąjį savo filmą „Compartiment tueurs“ pagal Sébastien Japrisot romaną.
1949 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Lietuvos moterų šachmatų čempionatas
Jame dalyvavo 10 šachmatininkių iš trijų Lietuvos miestų : 5-ios iš Vilniaus, 3 iš Klaipėdos ir dvi iš Kauno. Tarp vilniečių buvo 1938 m. Lietuvos čempionė E. Raclauskienė, tuo metu jau tapusi Lukauskiene, taip pat ir 1938 m. Lietuvos moterų čempionato dalyvės: J. Galinienė bei Matiukaitė.
E. Raclauskienė (Lukauskienė) antrą kartą tapo Lietuvos moterų čempione. Antra liko Dubasova, trečia - J. Čukajeva.
Costa-Gavras
Biografija
1967 m. jo filmas „Un homme de trop“ buvo demonstruotas Maskvos kino festivalyje. 1969 m. pasirodė Gavro filmas „Z“. Politinis detektyvas apie 1963 m. įvykdytą graikų politiko Grigoris Lambrakis nužudymą dažnai laikomas geriausių režisieriaus darbu, už kurį jis buvo nominuotas ir Oskarui. Šį apdovanojimą Gavras pelnė 1982 m. už filmą „Missing“.
Taron Egerton
Taron David Egerton (g. 1989 m. lapkričio 10 d.) – valų aktorius. Jis išgarsėjo suvaidinęs filme „Kingsman: The Secret Service“ 2014 metais, o vėliau ir tęsinyje „Kingsman: The Golden Circle“ 2017 metais. Taip pat yra vaidinęs keliuose biografiniuose filmuose: „Testament of Youth“ (2014), „Legend“ (2015), „Eddie the Eagle“ (2016), o vėliau ir „Rocketman“ (2019). Aktorius gimė Anglijoje, tik vienas iš jo senelių yra velsiečių kilmės, tačiau pats save laiko velsiečiu ir geba laisvai kalbėti valų kalba.
Costa-Gavras
Biografija
1982–87 m. buvo ir nuo 2007 m. Gavras yra Prancūzijos kinematografijos prezidentas.
Mullerornis
Mullerornis – išnykusių epiornitų (Aepyornithidae) šeimos viena iš trijų milžiniškų neskraidančių paukščių gentis, kurioje išskirta viena Mullerornis modestus rūšis. Gentis žinoma tik iš iškastinių jos liekanų.
Buvo paplitę Madagaskaro saloje.
Mullerornis modestus, kaip ir kiti epiornitai (Aepyornithidae) ir jiems artimi giminaičiai kiviai (Apteryx), buvo aktyvūs naktį, nors jo optinės skiltys sumažėjusios mažiau nei paminėtų artimų taksonų, o tai reiškia, kad Mullerornis modestus labiau buvo linkę į aktyvumą prieblandoje.
Būdami mažesni už savo artimiausius giminaičius epiornius (Aepyornis), Mullerornis neabejotinai turėjo kitokią ekologinę nišą ir galbūt maitinosi skirtingais maisto šaltiniais. Mullerornis kiaušinių lukštų yra rasta daugelyje salos vietovių, tačiau jų kiekis nėra didelis kaip epiornių (Aepyornis). Kadangi nėra išlikusių išsamių Mullerornis kiaušinių pavyzdžių, nėra tikslių duomenų apie jų tūrį, tačiau manoma, kad kiaušiniai buvo didesni už stručių (Struthio) kiaušinius. Nuo epiornių (Aepyornis) kiaušinių, Mullerornis kiaušiniai skiriasi tuo, kad buvo daug plonesniu su lygesniu lukšto paviršiumi. Iki šiol nėra jokių duomenų apie kiaušinių dėties dydį, bet greičiausiai dėtis buvo maža.
Subfosilinis kaulas, galbūt priklausantis Mullerornis genčiai radioaktyviosios anglies metodu buvo datuotas maždaug 1260 m. pr. m. e., o tai leidžia manyti, kad šie paukščiai dar egzistavo pirmojo mūsų eros tūkstantmečio pabaigoje (anot Burney et al. 2004 m.). Tikėtina, kad ši gentis išnyko dėl tų pačių priežasčių kaip ir epiorniai (Aepyornis).
Miloš Teodosić
Milošas Teodosičius (, g. 1987 m. kovo 19 d.) – Serbijos krepšininkas. Dažniausiai žaidžia įžaidėjo ir atakuojančio gynėjo pozicijose.
Teodosičius 2007 m. debiutavo nacionalinėje komandoje. Jis kartu su Serbijos rinktine yra iškovojęs antrąją vietą 2009 m. Europos krepšinio čempionate, 2-ąją vietą 2014 m. pasaulio krepšinio čempionate ir 2-ąją vietą 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
2021 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
'''2021 m. Lietuvos šachmatų čempionatas''' – tai 88-asis Lietuvos atvirasis ir 74-asis moterų šachmatų čempionatai. Abu vyko Vilniuje. Vyrų čempionate nugalėjo kaunietis didmeistris Titas Stremavičius, surinkęs 7,5 tšk. iš 9 galimų. Moterų – šiaulietė Gabija Šimkūnaitė (6 tšk. iš 7).
Čempionato nuostatai
Čempionato tikslas yra nustatyti 2021 m. Lietuvos šachmatų čempionato nugalėtoją ir prizininkus. 2021 m. Lietuvos šachmatų čempionas iki sekančių metų čempionato, įgyja teisę atstovauti Lietuvos nacionalinei rinktinei. Be to, atrenka ir kitus žaidėjus, galinčius atstovauti įvairiose oficialiose varžybose Lietuvos šachmatų rinktinei.
Laiko kontrolė
Laikas kiekvienam: 40-iai ėjimų – 1 val. 30 min., po to, iki partijos pabaigos pridedama 30 min. Be to, po kiekvieno ėjimo pridedama po 30 sek.
Nugalėtojų nustatymas
Laimi dalyvis, surinkęs daugiausia taškų (už pergalę – 1 taškas, už lygiąsias 0,5, už pralaimėjimą – 0). Taškų lygybės atveju, vietos nustatomos pagal šiuos papildomus rodiklius: Susiklosčius ypatingoms aplinkybėms: nutraukus varžybas, sužaidus 2/3 arba daugiau ratų, skelbiami galutiniai rezultatai.
Apdovanojimai
Čempionato nugalėtojas apdovanojamas nugalėtojo Taure, prizininkai (1 – 3 vieta) apdovanojami medaliais ir diplomais. 1 – 6 vietų laimėtojai apdovanojami piniginiais prizais: 1-a vieta-600 Eur, 2-a – 500 Eur, 3-ia-400 Eur, 4-a -300 Eur, 5-a -200 Eur, 6-a -100 Eur. Pirmąsias tris vietas iškovoję šachmatininkai įgyja teisę dalyvauti 2022 m. Lietuvos šachmatq čempionato finale.
Dalyviai
Dėl įvairių aplinkybių čempionate atsisakė dalyvauti kviesti dalyvauti Lietuvos didmeistriai, patyrę veteranai: Šarūnas Šulskis (2506), Eduardas Rozentalis (2513), Darius Zagorskis (2405) bei jaunasis Paulius Pultinevičius (2552). Vis tik, kvietimu pasinaudojo du didmeistriai – kaunietis Titas Stremavičius ir 9 kartus šalies čempionas Vidmantas Mališauskas iš Vilniaus. Iš praėjusių metų prizininkų žaidė: TM Tomas Laurušas ir Lietuvos čempiono titulą gynęs 18-metis kaunietis FM Karolis Jukšta. Varžybose dalyvavo trys 2021 m. Lietuvos šachmatų čempionato pusfinalio, vykusio Kaune, prizininkai: FM Tautvydas Vedrickas, Pijus Stremavičius ir Tomas Povilaitis. Kiti dalyviai į čempionato finalą pateko dėl aukštesnio FIDE reitingo.
Čempionato eiga
Sužaidus 4 ratus, pirmavo T.Stremavičius ir A.Brazdžionis, turėję po 3 taškus. Jiems įkandin žengė čempiono titulą ginantis K.Jukšta, surinkęs 2,5 taško.
Likus 3 ratams iki vyrų čempionato pabaigos, toliau pirmavo Titas Stremavičius – 4,5 tšk. Tačiau jį vijosi: Tomas Laurušas ir Lietuvos čempionas Karolis Jukšta, turėję tik pustaškiu mažiau. Prieš paskutinįjį ratą dėl čempionato aukso ir sidabro medalių varžėsi T.Stremavičius ir T.Laurušas, o į bronzą pretendavo V.Mališauskas, R.Klabis ir A.Brazdžionis, turėję po 4,5 tšk. Devintajame rate Tomas Laurušas valdovės auka pasiekė greitą (10 ėjimų) pergalę prieš šiaulietį Tomą Povilaitį Ir pustaškiu ėmė lenkti kaunietį T.Stremavičių. Pastarajam buvo būtinai reikalinga pergalė prieš daugkartinį Lietuvos čempioną didmeistrį Vidmantą Mališauską.
Neatsilikdamas nuo T.Laurušo, 13-u ėjimu T.Stremavičius paaukojo valdovę. Baltųjų kompensacija – trys lengvosios figūros. Varžovas pasidavė 32-am ėjime. Graži naujojo Lietuvos čempiono pergalė. Vis tik, panašu, kad jam padėjo ir tai, kad pirmajame rate, buvo įveikęs antrą vietą užėmusį kaunietį Tomą Laurušą.
Kitas pretendentas į bronzos medalį, panevėžietis A.Brazdžionis, žaidė prieš Arą Vardanianą, kuris nedavė ramybės baltųjų karaliui pavojingais išpuoliais valdove. Tačiau 34-u ėjimu A.Brazdžionis pademonstravo vieną netikėčiausių čempionato ėjimų 34.Rf6!!, paremtą uždangos motyvu. Išvengęs ėjimu 38.Bc2 pozicijos pasikartojimo trečią sykį ir, perėjęs į priešininko karaliaus puolimą, privertė dėl neišvengiamo mato 45-u ėjimu, A. Vardanianą pasiduoti.
A.Brazdžioniui ir R.Klabiui surinkus po 5,5 taško, papildomi rodikliai bronzą nulėmė, finišavusiam trimis pergalėmis – vilniečiui Rokui Klabiui.
Vyrų čempionato lentelė
Paaiškinimas:
Surinkus po lygiai taškų, vietos nustatomos pagal sekančius, pradedant nuo pirmojo, papildomus rodiklius:
2021 m. Lietuvos šachmatų čempionato partijos
Dalyvės
Moterų čempionate į startą, neišėjo šalies čempionė, vienintelė aktyvi Lietuvos didmeistrė Kamilė Baginskaitė (2100) iš Vilniaus. Dalyvavo Lietuvos merginų M20 čempionės ir prizininkės: šiaulietė Gabija Šimkūnaitė (1948), Marija Šibajeva (1939) iš Klaipėdos bei patyrusi Margarita Baliūnienė (1924) iš Kauno. Šachmatų klubui „Margiriui“atstovaujančios kaunietės: Guoda Perminaitė (1727), Simona Perminaitė (1497), Barbora Mačiulaitytė (1508) bei Laurinta Ratkevičiūtė (1184).
74-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje 2021 m. lapkričio 22 – lapkričio 26 d., toje pačioje vietoje ir laiku, kaip ir atvirasis čempionatas. Dalyvavo 14-ka šachmatininkių. Iš 2019 m. Lietuvos moterų čempionato dalyvavo : 2-os vietos (Marija Šibajeva) ir trečios vietos (Evelina Ravluševič.) prizininkės. Vidutinis turnyro reitingas – 1553.
Galvojimui kiekvienai iki partijos pabaigos buvo skiriama 90 min 40 ėjimų / 30 min iki partijos pabaigos + 30 sek. po kiekvieno ėjimo.
Po trijų ratų
Šešių pirmaujančių dalyvių rezultatai po 3 ratų.
Po šešių ratų
Penkių pirmaujančių dalyvių rezultatai prieš paskutinį ratą.
Paskutinis ratas
Moterų, kaip ir atvirojo, čempionato paskutinis ratas lėmė medalių pasiskirstymą. Prieš paskutinįjį ratą Gabija Šimkūnaitė ir moterų FIDE meistrė M.Šibajeva, buvo surinkusios vienodai taškų (po 5). Jos varžėsi dėl čempionės titulo. Po jų turnyrinėje lentelėje sekusios: Aušra Plutaitė, Margarita Baliūnienė (abi iš Kauno) ir Kotryna Šukytė iš Vilniaus turėjo po 3,5 taško ir pretendavo tik į bronzos medalius.
2021 m. Lietuvos moterų šachmatų čempionatas. Paskutinis (7-as) ratas.
Pirmojoje lentoje žaidusiai G.Šimkūnaitei juodosiomis figūromis pavyko atremti pavojingą, figūros auka paremtą, 15-metės Vilniaus moksleivės Kotrynos Šukytės puolimą, o po ėjimo 30…V:c3, perėjus į kontrataką, laimėti susitikimą.
Prie antrosios lentos Marija Šibajeva, taip pat juodosiomis figūromis, kovojo prieš Guodą Perminaitę. Kuomet tapo aišku, kad klaipėdietei reikalinga tik pergalė, M.Šibajeva, po pozicinės G.Perminaitės klaidos (16.f4?), ėmė dominuoti valdovės sparne, o vėliau po 34…Rh6-c1!, laimėjo baltųjų pėstininką. Visgi Guoda toliau atkakliai priešinosi ir pasiekė lygiąsias.
Tokiu būdu 2021 metų Lietuvos moterų čempione pirmą sykį tapo daugkartinė Lietuvos mergaičių ir merginų varžybų nugalėtoja šiaulietė, studentaujanti Kaune, Gabija Šimkūnaitė. Marijai Šibajevai atiteko sidabro medalis.
Dramatiškai klostėsi ir kova dėl bronzos medalio. Prie trečios lentos patyrusi Margarita Baliūnienė, didindama spaudimą vilnietei Evelinai Ravluševič, palaipsniui užgriuvo juodųjų valdovės sparną ir šventė svarbią pergalę 43-iu ėjimu. Tačiau šios pergalės bronzai iškovoti galėjo ir nepakakti, jeigu prie 4-osios lentos 18-metė kaunietė Aušra Plutaitė būtų įveikusi patyrusią plungiškę Ritą Bajoraitę.
Labai aštrioje, partijoje abi priešininkės neskaičiuodamos nei aukų, nei nuostolių, ieškojo kelio prie varžovės karaliaus. Ilgu rikio manevru Rg2-f3-h5-g6 A.Plutaitė prisiartino prie juodųjų karaliaus, tačiau R.Bajoraitė nesigynė pasyviai ir atsakė g-pėstininko reidu 31…g5-g4!; 36…g4-g3!. Ši bekompromisinė partija baigėsi amžinu šachu baltųjų karaliui.
Tokiu būdu trečiąja Lietuvos moterų čempionato medalininke tapo kaunietė Margarita Baliūnienė (4,5 tšk.).
Moterų čempionato lentelė
Taškų lygybės atveju vietos nustatomos pagal šiuos papildomus rodiklius:
2021 m. Lietuvos moterų šachmatų čempionato partijos
Gintra B-ŠSG
„Gintros“ futbolo klubo B ir Šiaulių Sporto Gimnazijos komanda, o ankstesniais metais žinoma Šiaulių sporto gimnazijos ir futbolo akademijos „Šiauliai“ komanda, o trumpai SG-FA Šiauliai pavadinimu – Lietuvos futbolo komanda iš Šiaulių. Suburta 2021 m. ir dalyvavo Pirmos lygos pirmenybėse. Namų rungtynes žaidė Šiaulių miesto savivaldybės stadione, o atsarginis stadionas – Gytarių dirbtinės dangos aikštė.
Istorija
2017–2020 m. būta ekipos, kuri žaidė moterų A lygoje ir atstovavo Šiaulių sporto gimnazijai bei Šiaulių futbolo akademijai.
2021 m.
2021 m. radosi ekipa susieta su FC Gintra. Buvo suburta Šiaulių SG-FA komandos pagrindu. Buvusi SG-FA strategė Tatjana Veržbickaja tapo Gintra B-ŠSG vyr. trenere.
Pakito ekipos pavadinimas. Oficialiose varžybose vadinasi Šiaulių FK „Gintra“-SG arba Gintra B-ŠSG. Žaidė su „Gintros“ simbolika ir oficialiai vadinosi „Gintros“ dublerių komanda.
2021 m. ekipa žaidė Pirmoje lygoje, kurioje pirmą pralaimėjimą patyrė tik finale. Galutinėje komandų rikiuotėje liko antros.
Sudėtis
Atnaujinta:
Arūnas Streikus
thumb|Arūnas Streikus knygos apie [[Mindaugas Navakas|Mindaugo Navako kūrybą „Šlovė buvo ranka pasiekiama“ pristatyme, Vilnius, 2016 m.]]
Biografija
2002–2010 m. Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centre mokslinių tyrimų programos koordinatoriu.
2009 m. išrinktas Lietuvių katalikų mokslo akademijos akademiku ir Centro valdybos nariu ir Moksliniu sekretoriumi. Nuo 2012 m. Commission Internationale d’Histoire et d’etudes du Christianisme narys ir Lietuvos komiteto pirmininkas. „LKMA metraščio“ ir „Bažnyčios istorijos studijų“ redkolegijų narys.
Lietuvos mokslo tarybos ekspertas. Europos socialinio fondo ir Lietuvos Respublikos biudžeto lėšomis finansuoto projekto „Lietuvos mokslų akademijos ir Lietuvių katalikų mokslo akademijos veiklos stiprinimas” (2009–2011 m.) ekspertas.
Mokslinės stažuotės
2008 m. balandį stažavosi Vatikano Slaptajame archyve. 2009 m. gegužę – Bolonijos universitete, 2011 m. vasarį – Liublijanos universitete.
2022 m. moterų futbolo A lyga
2022 m. Lietuvos moterų futbolo A lyga – 30–asis moterų futbolo aukščiausios lygos sezonas nepriklausomoje Lietuvoje.
Kvietimas licencijuotis 2022 m. sezonui
Lietuvos futbolo federacija 2021 m. lapkričio 18 d. pakvietė klubus registruotis 2022 m. sezono UEFA, A, I, II ir moterų A lygos klubų licencijavimo procesui.
2022 m. gruodžio 20 d. LFF pasidalino informacija apie klubų pateiktas paraiškas licencijuotis 2022 metų pirmenybėms.
Moterų A lygos licencijų pareiškėjai
Lietuvos moterų A lygos čempionate paraiškas pateikė 8 komandos.
Licencijavimo komiteto posėdis dėl moterų A lygos licencijų suteikimo įvyko 2022 m. vasario 18 dieną.
UEFA licencijų pareiškėjai
Licencijavimo komiteto posėdis dėl UEFA licencijų išdavimo numatytas 2022 m. balandžio 29 dieną.
Pandemijos grėsmė
Čempionatas vyko pandemijos sąlygomis.
FC Gintra žaidėjos (čempionės)
Atnaujinta: 2022 m. liepos 21 d.
(nuo 2021 m.) (nuo 2022 m.) ! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
Slovėnijos futbolo varžybos 2001–2002 m.
Slovėnijos futbolo varžybos 2001–2002 m.
Zabyčanė
Zabyčanė – kaimas rytų Baltarusijoje, 19 km į šiaurės vakarus nuo Kasciukovičų. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo miestelis ir dvaras Klimavičų apskrityje.
Sonja Lyubomirsky
Sonja Lyubomirsky yra rusų kilmės psichologijos profesorė, dirbanti Kalifornijos universitete. Ji parašė „The how of happiness“, knygą kurioje pateikiamos moksliniais atradimais pagrįstos strategijos, kaip tapti laimingesniu. Ji dažnai yra cituojama naujienų straipsniuose apie pozityviąją psichologiją ir laimę. Knygoje, kurioje kritikuojamos saviugdos knygos - „The only self-help book you‘ll ever need“ (liet. „Vienintelė saviugdos knyga, kurios jums kada nors prireiks“) – Lyubomirsky knyga „The how of happiness“ yra giriama už tai, kad ji pagrįsta moksliniais tyrimais. Ji yra ir viena iš leidinio „Journal of positive psychology“ redaktorių. Lyubomirsky yra gavusi milijono JAV dolerių penkerių metų finansavimą iš National Institute of Mental Health kartu su Kennon Sheldon tęsti ilgalaikės laimės tyrimus.
"The how of happiness"
Knygoje „The how of happiness“ moksliniais tyrimais pagrindžiami teiginiai, kad labai verta kelti sau tiksla būti laimingesniu, nes laimingumas lemia geresnę sveikatą, didesnį produktyvumą, kūrybingumą, gebėjimą bendrauti ir kt., kad 50% laimės nulemia genetiniai faktoriai, 10% lemia gyvenimo aplinkybės ir kad 40% savo laimės kontroliuoja pats žmogus. Knygoje pateikiamos strategijos yra skirtos išnaudoti tuos 40%, kuriuos žmogus gali kontroliuoti.
Liudas Jovaiša
Biografija
1991–1997 m. studijavo istoriją Vilniaus universitete. Dirbo Lietuvos mokslų akademijos bibliotekos Rankraščių skyriuje, Vilniaus jėzuitų gimnazijoje.
2004-2014 m. dirbo Lietuvos kultūros tyrimų instituto Sakralinio meno paveldo skyriuje. Nuo 2002 m. dėsto Vilniaus universiteto Istorijos fakultete (nuo 2007 m. – Senovės ir Vidurinių amžių istorijos katedroje).
Nuo 2007 m. Lietuvių katalikų mokslo akademijos akademikas, tęstinio leidinio „Bažnyčios istorijos studijos“ vyr. redaktorius.
Fernando Di Leo
Fernando Di Leo (1932 m. sausio 11 d. – 2003 m. gruodžio 1 d.) – italų kino režisierius ir scenaristas, kurio karjera truko nuo 1964 iki 1985 m.
Biografija
Di Leo baigė mokslus Romos Eksperimentiniame kinocentre ir 1964 m. debiutavo kaip režisierius, sukūręs vieną iš antologijos filmo „Gli eroi di ieri, oggi“ segmentų. Vėliau jis prisidėjo rašant scenarijus įvairiems filmams, daugiausia vesternams (Di Leo yra vienas iš Sergio Leone filmų „Už saują dolerių“ ir „Keliais doleriais daugiau“ scenarijų bendraautorių, nors jo pavardė nenurodyta titruose).
1969-76 m. jis daugiausia kūrė filmus savo paties prodiuserių kompanijai „Duania cineproduzioni 70“ ir beveik neberašė scenarijų kitiems režisieriams (paskutinis kompanijos filmas buvo „I padroni della città“).
Po 1980-ųjų Di Leo ėmė kurti ir televizijoje. Paskutinis jo filmas „Killer contro killers“ buvo sukurtas 1985 m., tačiau nerodytas kino teatruose ir išleistas DVD formatu tik po 20 metų.
Per savo karjerą Di Leo sukūrė 23 filmus ir prisidėjo prie 46 juostų scenarijų.
Filmografija
{|
Kaničai
Kaničai – kaimas rytų Baltarusijoje, 19 km į pietryčius nuo Kasciukovičų.
Istorija
XIX a. buvo miestelis ir dvaras Klimavičų apskrityje.
Pašupačio antspaudas
thumb|250px|Pašupačio antspaudas
Pašupačio antspaudas – artefaktas (talkchlorito antspaudas), rastas Mohendžo Dare ir vaizduojantis figūrą, neretai siejamą su Šiva. Pavadintas pagal vieną iš Šivos epitetų – Pašupatį (Paśupati – „žvėrių viešpats“).
Atspaudas rastas 1928–1929 m. atliekant kasinėjimus Mohendžo Dare – viename iš svarbiausių Indo slėnio civilizacijos centrų. Antspaudas stačiakampis, jo matmenys 3,56 x 3,53 cm, storis – 0,76 cm. Jo centre pavaizduota sėdinti humanoidinė figūra, žvelgianti priešais, kojas sulenkusi per kelius ir sulietusi padus. Rankos, papuoštos apyrankėmis, nuleistos ant kelių. Ant krūtinės, panašu, kad kaba trys eilės antkaklių, o liemuo sujuostas juosta su kutu. Figūra turi aukštyn sukeltą šukuoseną (arba galvos apdangalą), kurią supa du dideli ragai. Po figūra ir iš jos šonų pavaizduoti žvėrys – dramblys ir tigras dešinėje, raganosis ir buivolas kairėje, du elniai ar kalnų ožiai apačioje. Antspaudo viršuje yra 7 piktogramos (Harapos raštas).
Britų archeologas, tyrinėjęs Indo slėnio civilizaciją, Džonas Maršalas teigė, kad vaizduojama figūra yra vyriška dievybė, turinti tris veidus, kurie galėtų simbolizuoti dieviškąją trejybę (nors neatmetė, kad įsivaizduotinas ir ketvirtas veidas, žvelgiantis atgalios). Ties juosmeniu esančią vertikalę jis interpretavo ne kaip juostos kutą, o kaip falą. Maršalas šį atvaizdą laikė hinduistų dievo Šivos (kuris vėliau sutapatintas su vedinės religijos Rudra) prototipu, kadangi lygiai kaip antspaude vaizduojama dievybė, Šiva ikonografijoje labai dažnai sutinkamas sėdintis lotoso pozoje ir yra didysis jogas (mahāyogi), kartais vaizduojamas trimis veidais (trimukhi), vienas Šivos epitetų yra Pašupatis („žvėrių valdovas“), su Šiva siejamas falo kultas (šivalingam), o Šivos tridantį Maršalas laiko ragų atitikmeniu.
Pastebėtina, kad panašių dievybių, į vaizduojamą Pašupačio antspaude, randama ir kitur senovės pasaulyje. Labai panašus motyvas aptiktas ant Gundestrupo indo (Lateno kultūra). Raguotos dievybės populiarios Mino civilizacijos religijoje, semitų religijose.
Juozas Šlyžius
Juozas Šlyžius (1908 m. Gaudučiuose, Kartenos valsčius – 1948 m. Kartenoje, Kretingos apskritis) – Žemaičių apygardos partizanų ryšininkas.
Biografija
Gimė ir augo Gaudučių kaimo ūkininko Juozo Šlyžiaus šeimoje. Užaugęs ūkininkavo tėvų ūkyje, savarankiškai išmoko groti pučiamaisiais muzikos instrumentais, grojo Kartenos dūdų orkestre.
Šaltiniai
Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo departamento 1997 m. spalio 24 d. pažyma.
De Stijl
thumb|P. Mondriano paveikslas Tableau I, 1921 m. [[Haga|Hagos municipalinis muziejus.]] „De Stijl” („Stilius”) – olandų architektų ir dailininkų avangardinė grupuotė, veikusi 1917–1931 m. Įkurta Leidene abstrakčiosios dailės pradininkų Pito Mondriano ir Teo van Dusburgo kaip reakcija į Amsterdamo mokyklos ekspresionizmą („modernųjį baroką”). Plėtojo neoplasticizmo ir elementarizmo, iš dalies – konstruktyvizmo ir funkcionalizmo idėjas, kurias skelbė „De Stijl” žurnale (leistas 1917–1932 m.). Propagavo visišką abstrakcionizmą ir universalumą, kompozicijas supaprastino į vertikalias ir horizontalias kryptis, stačiakampio formą, naudojo tik pagrindines spalvas – raudoną, geltoną ir mėlyną, taip pat baltą, juodą ir pilką; jas skyrė tiesiomis, dažniausiai juodomis linijomis.
Europos komandinis korespondencinių šachmatų čempionatas
Europos komandinis korespondencinių šachmatų čempionatas - tai ICCF- Europos, rengiamas  Europos komandinis šachmatų susirašinėjant čempionatas. Vyksta dviem etapais nuo 1973 m.
De Stijl
Priklausė dailininkai Bartas van der Lekas (Bart van der Leck), Vilmošas Husaras (Vilmos Huszár), Žoržas Vantongerlo (Georges Vantongerloo), Džinas Severinis, Fridrichas Fordembergė-Gildevartas (Fridrich Vordemberge-Gildewart), architektai Jakobas Johanesas Piteris Audas, Geritas Tomas Ritveldas, Robertas van et Hofas (Robert van’t Hoff), Janas Vilsas (Jan Wils), Kornelis van Esterenas (Cornelis van Eesteren), poetas Antonis Kokas (Antony Kok) ir kiti. 1924 m. „De Stijl” paliko P. Mondrianas, protestuodamas prieš T. van Dusburgo dėmesį elementarizmui ir įstrižų linijų naudojimą jo darbuose. Grupuotė iširo, 1931 m. mirus T. van Dusburgui.
Grupuotė turėjo įtakos „Bauhaus” mokyklai, moderniosios architektūros (internacionalinio stiliaus) ir abstrakčiosios dailės raidai.
Europos komandinis korespondencinių šachmatų čempionatas
Istorija
SSRS sudėtyje prie 4-os lentos žaidė Vladas Mikėnas, surinkęs 5,5 tšk. iš 8 galimų, o prie 11-tos - Anicetas Uogelė -4,5 tšk.
Rezultatai: 1-a buvo SSRS (86,5tšk.  iš 108 galimų); 2-a – Vakarų Vokietija (64,5); 3-ia Nyderlandai (63,5); 4-a Čekoslovakija (59,5); 5- Danija (53); 6-Švedija (49); 7-a Rytų Vokietija (44,5); 8-a Didžioji Britanija (42,5); 9-a Rumunija (40); 10-a - Austrija (37).
Dalyvių atranka
Europos šalių, ICCF narių, rinktinės, norinčios dalyvauti Europos komandinio čempionato finalo turnyre turi praeiti atranką viename iš trijų pusfinalių turnyrų. Iš kiekvieno pusfinalio trys geriausiai pasirodžiusios komandos iš karto patenka į finalą. Be jų, patenka iki keturių rinktinių, atrinktų pagal pusfinaliuose surinktų taškų ir žaistų partijų geriausią santykį. Komandų skaičius pusfinaliuose kinta nuo 21 iki 34, o finaluose nuo 9 iki 13.
Lietuvos šachmatininkų pasiekimai
Iki 2019 m. Lietuvos korespondencinių šachmatų rinktinė Europos korespondencinių šachmatų čempionatuose du kartus ( 5-ajame ir 6-ajame)  buvo iškovojusi  sidabro medalius.
Penktojo Europos komandinių korespondencinių šachmatų čempionato atrankinis etapas startavo 1994 m. gruodžio 30 d. Trijuose pusfinaliuose varžėsi 31 šalis (372 dalyviai).
Lietuvos komanda, sąlyginiu pavadinimu -Team 2, varžėsi trečiajame pusfinalyje (10 komandų). Ji, surinkusi 62,5 taško iš 108 galimų, iškovojo antrąją vietą ir pateko į finalinį turnyrą. Lietuvos žaidėjų indėlis 5-ojo Europos čempionato finale :
Pagal varžybų reglamentą Lietuvos rinktinė, kaip 5-ojo Europos korespondencinių šachmatų komandinio čempionato prizininkė, įgijo teisę žaisti šeštojo čempionato finale. Lietuvos žaidėjų rezultatai 6-ojo čempionato finale (2004 - 2008) :
Pastaba: vieta –  individualus rezultatas prie savo lentos. Žaidėjų titulai pateikti pagal varžybų metu turėtus jų korespondencinių šachmatų titulus.
Fokker F.25
miniatiūra|Fokker F.25 Promoter, žurnalas „L’Aerophile“, 1947 m. rugpjūtis Fokker F.25 Promotor buvo Nyderlanduose sukurtas stumiančiojo variklio varomas vienmotoris, keturvietis orlaivis su dviguba uodega, pirmą kartą pakilęs 1946 m. Tai buvo medinės konstrukcijos orlaivis su išskleidžiama važiuokle.
Įdomus konstrukcijos bruožas buvo keleivių vietų išdėstymas: vietoje tradicinės 2 + 2 komponuotės, pilotas sėdėjo priekyje kairėje, o visi trys keleiviai – ant sėdynės salono užpakalinėje dalyje. Naudojant orlaivį greitosios pagalbos tikslais, jis talpindavo per angą priekyje pacientą ant neštuvų. F.25 buvo akivaizdus prieškario G.I modelio tęsinys. F.25 taip pat turėjo daug panašumų su Difoga 421, kurį Antrojo pasaulinio karo metu suprojektavo ir pagamino Frits Diepen, „Ford“ autoserviso savininkas iš Tilburgo. Jo tikslas buvo sukurti lengvai valdomą asmeninį lėktuvą. Nepavykus gauti aviacinį variklį, buvo naudojamas Ford V-8.
Nors buvo pagaminta 20 vnt. F.25 orlaivių, jų pardavimai nuvylė, nes jie negalėjo konkuruoti su į rinką po karo patekusiais tūkstančiais perteklinių orlaivių.
Specifikacijos (Fokker F.25 su O-435-A varikliu)
miniatiūra| „Fokker Promotor“ 3 perspektyvų piešinys iš „Les Ailes“, 1947 m. vasario 8 d
Pelekonys (reikšmės)
Pelekonys gali reikšti gyvenvietes:
Yul Brynner
Julis Brineris (,, 1920 m. liepos 11 d. Vladivostokas, Tolimųjų Rytų respublika – 1985 m. spalio 10 d. Niujorkas, JAV) – amerikiečių teatro ir kino aktorius, laimėjęs „Oskarą“ už geriausią vyro vaidmenį filme „Karalius ir aš“ („The King and I“, 1956).
Biografija
Gimė Vladivostoke. Jo senelis pirklys Julijus Jozefas Brineris (Julius Joseph Bryner) buvo į Vladivostoką atsikėlęs vokietakalbis šveicaras. Be to, Julis Brineris turėjo rusiško ir buriatiško kraujo. Pats Julis Brineris apie save mėgo skleisti legendą, neva jis esąs romas, gimęs romų tabore Sachaline.
Buvo vedęs keturis kartus ir turėjo keturis vaikus. Mirė nuo plaučių vėžio tą pačią dieną kaip ir aktorius Orsonas Velsas.
Anglų pankroko grupė „Toy Dolls“ apie pliką aktoriaus galvą sukūrė dainą „Yul Brynner Was a Skinhead“ („Julis Brineris buvo skustagalvis“).
Dvynasis šilkas
thumb|Dvynojo šilko audinys
Dvynasis šilkas  – natūralus prabangaus faktūriško paviršiaus drobinio pynimo šilko audinys, gaunamas iš dviejų viename kokone augusių šilkaverpių siūlo. Pavadinimas kilęs nuo itališko žodžio duplicato ir kaip šilko rūšis Europoje naudojamas nuo 1814 m. Tik apie 5 procentus visų šilakverpio kokonų būna su dviem vikšrais. Šilko siūlas, gautas iš dviejų šilkaverpių kokonų būna nelygus, storesnis, grublėtesnis. Dvynasis šilkas panašus į Šantungo šilką, tik kiek storesnis, tankesnis, netolygios faktūros.
Dvynasis šilkas yra nuo 100/120 iki 200/250 denų stiprumo. Kvadratinio metro svoris turi būti ne mažiau nei 75 gramai. Dvynasis šilkas naudojamas vestuvinių ir kitų proginių rūbų, aksesuarų, interjero apmušalų gamybai.
Lazovica
Lazovica – kaimas rytų Baltarusijoje, 6 km pietryčius nuo Klimavičų.
Dvynasis šilkas
Indijos miestas Varanasis garsėja dvynojo šilko gamyba. Šio šilko gamyba – tradicinis Ansari bendruomenės amatas.
Lazovica
Istorija
XIX a. buvo miestelis Klimavičų apskrityje.
Dvynasis šilkas
Gamyba
Dvynasis šilkas gali būti gaminamas keliais būdais: