cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nukris Mančchava
Biografija
2005–2008 m. atstovavo FBK Kaunas, tapo Lietuvos čempionu.
Volskiai
Volskiai – Lenkijos bajorų giminė.
Nukris Mančchava
Biografija
2009 m. pasirašė sutartį su Žodino „Torpedo“ (Baltarusija).
Ukrainos futbolo varžybos 1999–2000 m.
Istorija
Kirovohrado "Zirka" šiame sezone pasiekė elito lygos antirekordą, nes nė karto nesugebėjo laimėti.
Po sezono Federacija nusprendė turnyro dalyvių skaičių sumažinti iki 14 komandų.
Trakų Vokės dvaras
Trakų Vokės dvaras (arba Trakų Vokės dvaro sodybos ansamblis) – istorizmo architektūros paminklas Trakų Vokėje, pusiaukelėje tarp Vilniaus ir Trakų, turintis neogotikos, neoklasicizmo, eklektikos stiliaus elementų.
Valstybės saugomam Trakų Vokės dvaro sodybos kompleksui, be rūmų, Grafų Tiškevičių koplyčios-mauzoliejaus, sodybos parko, priklauso daugelis ūkinės ir kitos paskirties statinių: oficina, skalbykla, pirtis, ūkvedžio namas, kumetynas, sodybos bokštas, kalvė, ledainė, tvartas, arklidė, kluonas, svirnas, keli vartai su sargų nameliais.
Istorija
Nuo XIX a. vidurio dvaras priklausė grafams Tiškevičiams, kurie jį pirko iš Trakų maršalkos Liudviko Dombrovskio. Dvarą valdė Jonas Vytautas Emanuelis Tiškevičius, kuriam tai buvo vasaros rezidencija. 1876–1880 m. italų kilmės architektas Oleandras Markonis suprojektavo neoklasicizmo stiliaus rūmus, sekdamas Lenkijos karalių rezidencija Varšuvoje, Lazenkose. 1885 m. dvarui priklausė 4 735 dešimtinės žemės.
thumb|left|Vartai į dvaro teritoriją
Dvaras aptvertas plytų tvora su pseudogotikinio rytietiško stiliaus vartais bei urnomis. Prie vartų stovi sargo-šveicoriaus namelis. Dvaro rūmai dviejų aukštų, o flygeliai – vieno, puošti aštuoniomis skulptūromis, prieangis – gipso skydu su Tiškevičių giminės Lelyvų herbu. Prieškambaris buvo paremtas keturiomis kolonomis ir nuo jo tęsėsi galerija, kurioje, be baldų, kabėjo Suchodolskio paveikslai.
Iš Trakų Vokės dvaro į Vilnių, kitus Tiškevičių rūmus, buvo nutiesta pirmoji Lietuvoje telefono linija.
Antrojo pasaulinio karo metais dvare gyveno kolonistai iš Olandijos. 1945 m. dvaras tapo LTSR Ministrų Tarybos vila, o vėliau Dotnuvos žemdirbystės instituto Vokės filialu. Sovietmečiu rūmai buvo restauruoti, pertverinėjami naujomis medinėmis pertvaromis, įvesta nauja šildymo sistema, nebeliko tapybos darbų, gobelenų, kilimų, baldų, taip pat ir pastatą puošusių skulptūrų. Kelerius metus rūmai buvo palikti likimo valiai, tačiau pokariu restauruoti (architektas A. Lagunavičius), 1970 m. atkurti kai kurie rūmų interjero elementai (architektas J. Zibolis).
2002 m. liepos 19 d., Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimu Nr. 1197 Lietuvos bajorų karališkoji sąjunga gavo Trakų Vokės dvarą 99 metams. Nuo to laiko dvaras dar vadinamas Bajorų rūmais. 2004 m. įsteigtas istorinis kultūros centras viešoji įstaiga Dvarų kultūros centras. 2013 m. Trakų Vokės dvaro sodybos rūmus perėmė Vilniaus miesto savivaldybė, šiuo metu rūmus panaudos teise valdo Vilniaus miesto savivaldybės įsteigta viešoji įstaiga "Trakų Vokės dvaro sodyba".
Trakų Vokės dvaro sodybos ansamblyje vedamos ekskursijos, nuomojamos patalpos renginiams, rengiamos parodos.
Dvaro parkas
thumb|Dvaro arklidės. Čia įsikūrusi [[Panerių seniūnija|Panerių seniūnijos administracija]] thumb|left|180px|[[Trakų Vokės koplyčia|Koplyčia-mauzoliejus]]
Parkas išsidėstęs banguoto reljefo 23 ha plote greta pagrindinio kelio iš Vilniaus į Trakus. Jame buvo žolynai, altanos, šiltnamis, pavėsinė, statulos, sudėtinga vandens sistema. Dešineje parko pusėje buvo du lapuočių medžių tuneliai, koplyčia ir pseudogotikinio stiliaus purpuriniai vartai. Koplyčia buvo gotikinio stiliaus su keturiomis skulptūromis ant frontono, įvairiaspalviais langais, ant kurių buvo biblijos citatos. Ši koplyčia buvo Tiškevičių mauzoliejus.
left|thumb|300px|Parko fragmentas
Pietvakarinės parko dalies aukštoje terasoje stovi puošnūs rūmai. Pagrindinio privažiavimo triguba alėja statmena rūmų ašiai. Į rytus nuo rūmų aukštoji terasa baigiasi pasagos formos iškyšuliu, kur šlaito pakraščiu eina pasivaikščiojimo alėja. Prie jos yra pusiau apskrita apžvalgos aikštelė. Žemoje rytinėje terasoje tyvuliuoja trys medynų apsupti aptakūs tvenkiniai.
Smarkiai banguoto reljefo dalį dengia medynai, tarp kurių vingiuoja takai. Parko alėjos sudarytos iš vietinių liepų, o medynuose vyrauja klevai ir uosiai su eglių, pušų, beržų bei ąžuolų priemaiša. Auga jame ir svyruokliniai baltieji gluosniai, švedlerio paprastasis klevas.
Zareča
Zareča (lenk. Zažečė, rus. Zariečė, Zarečė, Zarečjė, ukr. Zaričia) – slaviškas vietovardis, reiškiantis „užupį“. Taip yra vadinamos gyvenvietės:
Mykolas Leonas Obuchovičius
Mykolas Leonas Obuchovičius (, ? – 1668 m. spalio 22 d.) – LDK valstybinis veikėjas, diplomatas ir rašytojas-memuaristas. Lietuvos armijos rotmistras ir pulkininkas, Mozyriaus ir Nugarduko pakamaris, Lietuvos didysis sargybinis (1668). ATR-Maskvos (1654–1667) ir ATR-Švedijos (1655–1660) karų dalyvis.
Biografija
Lietuvos bajorų Obuchovičių giminės atstovas, herbo „Jasieńczyk“ savininkas. Smolensko vaivados Filipo Kazimiero Obuchovičiaus (apie 1600–1656) sūnus.
Baigė Vilniaus universiteto filosofijos fakultetą. Tarnavo Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Jono II Kazimiero rūmuose. 1650 metais – karaliaus pasiuntinys Maskvoje. 1651 metais Mykola Obuchovičius dalyvavo Lietuvos karių žygyje į Ukrainą ir mūšiuose su sukilusiais kazokais. 1656 metais dalyvavo trijų dienų mūšyje prie Varšuvos. ATR-Rusijos karo (1654–1667) metu, 1660 metais, Mykolas Leonas Obuchovičius Bresto vaivadijoje pateko į nelaisvę pas rusus, kur praleido dvejus metus. 1662 metais buvo išlaisvintas Smolenske, belaisvių keitime. Grįžęs Mykolas Obuchovičius vėl pradėjo kovoti prieš rusus. 1664 metais dalyvavo žygyje į Brianščiną.
Gyvenimo pabaigoje (1668) gavo Lietuvos didžiojo sargybinio pareigybę.
Čerkonys
Čerkonys  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Kauleliškių apylinkėje. Įsikūręs 1 km į vakarus nuo Kauleliškių, 6 km į pietryčius nuo Benekainių. Ateina kelias iš Kauleliškių. Fermos.
Istorija
XIX a. pab. buvo kaimas Ašmenos apskrities Dieveniškių valsčiuje.
FK Volgarʹ Astrahanʹ
Astrachanės „Volgarʹ“ – Rusijos futbolo klubas, įkurtas Astrachanėje.
Istorija
Nuo 2009 m. dalyvavo Nacionalinėje futbolo lygoje (II pakopa).
2010 m. vasario 10 d. klubas pervadintas į „Volgarʹ–Gazprom“. 2012–2013 m. sezone tapo tiesiog „Volgarʹ“.
2017–2018 m. sezone buvo 10-ti, bet turėjo finansinių problemų ir perėjo į žemesnį divizioną.
nuo 2020–2021 m. sezono rungtyniavo Nacionalinėje futbolo lygoje (II pakopa).
Sezonai
Šaltiniai:
Matthijs de Ligt
Matejisas de Ligtas (Matthijs de Ligt, g. 1999 m. rugpjūčio 12 d.) – futbolininkas, Nyderlandų rinktinės ir FC Bayern München klubo gynėjas.
2016 m. rugsėjo 21 d. olandas debiutavo Ajax komandoje. Šiose rungtynėse de Ligtas įmušė įvartį 25 minutę ir tapo antru jauniausiu įvartį įmušusiu Ajax žaidėju istorijoje po Clarence Seedorf.
2017 m. gegužės 24 d. žaidėjas dalyvavo UEFA Europos lygos finale prieš Manchester United komandą ir tapo jauniausiu žaidėju (17 metų ir 285 dienų amžiaus) žaidusiu Europos futbolo turnyrų finaluose.
2018 m. pabaigoje de Ligtas buvo apdovanotas Golden Boy prizu – geriausio Europos metų jauno žaidėjo apdovanojimu.
2017 m. debiutavęs nacionalinėje šalies rinktinėje jis tapo jauniausiu žaidėju nuo 1931 m.
2022 m. liepos 19 d. olandas pasirašė 5 metų sutartį su Vokietijos čempionais FC Bayern München.
Statistika
1 Įskaitant UEFA čempionų lygos ir UEFA Europos lygos rungtynes.
Zareča (Rečyca)
Zarečà (arba Zarečė) – miesto tipo gyvenvietė pietryčių Baltarusijoje, 18 km į šiaurės vakarus nuo Rečycos.
Istorija
XIX a. Lapickių valda Gomelio apskrityje.
Aukštutinė Mezija
Aukštutinė Mezija – Romos provincija Pietryčių Europoje. Dabar Aukštutinės Mezijos teritorijoje yra Serbija, Kosovas (rytinė dalis) ir šiaurinė Makedonija.
Istorija
86 m. Mezijos provincija buvo padalinta į dvi provincijas: Aukštutinę Meziją su sostine Viminaciume ir Žemutinę Meziją, kurias skyrė Ciabraus upė. Iš Mezijos romėnai vykdė tolimesnius užkariavimus prieš dakus, kol 106 m. nukariavo jų karalystę už Dunojaus ir ten įkūrė Dakijos provinciją. Tačiau po to, kai 271 m. šią provinciją romėnai buvo priversti atiduoti gotams, imperatorius Aurelianas perkėlė visus Dakijos kolonistus į pietus nuo Dunojaus, t. y. į Meziją. Rytinė Aukštutinės Mezijos dalis buvo atiduota Aureliano Dakijos provincijai.
III a. pabaigos administracinių reformų metu Aukštutinė Mezija buvo pervardinta Pirmąja Mezija, ir nuo jos atskirta Dardanijos provincija. Pirmoji Mezija kartu su Dardanija, Paupio Dakija, Viduržemio Dakija ir Prevalitana sudarė stambesnį administracinį teritorinį vienetą - Dakijos dieceziją.
IV a. Aukštutinėje Mezijoje apsigyveno gotai, VI a.– VII a. – slavai. Provincija panaikinta VII a., kuomet ją užkariavo bolgarai.
Rukų tvenkinys
Rukų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Skuodo rajone, 6 km į šiaurės rytus nuo Mosėdžio. Sudarytas užtvenkus Erslos upę (Šatos intakas) 7,6 km nuo jos žiočių. Tvenkinys Y raidės formos, ilgis pietų-šiaurės-šiaurės rytų kryptimi – 0,83 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 63,7 m. Krantai neaukšti, daugiausia apaugę medžiais ir krūmynais, vietomis užpelkėję. Tvenkinys labai užžėlęs vandens augalais. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai, įsikūrusios kelios sodybos Rukų ir Erslos kaimų. Pietvakarine pakrante eina kelias.
FC Red-Black-Egalité 07
FC Red-Black-Egalité 07 arba FC Red-Black-Egalité 07 Pfaffenthal-Weimerskirch – Liuksemburgo futbolo klubas iš Liuksemburgo. Šis straipsnis apie klubo pagrindinę vyrų ekipą. Dirbama su vaikais, jaunimu, o moterų ekipa rungtyniavo aukščiausioje futbolo lygoje, kuri vadinama Dames Ligue 1.
Istorija
2007 m. susijungė FC Red Black Pfaffenthal ir FC Égalite Weimerskirch. Įkurtas naujas klubas, kurio pilnas pavadinimas – Football Club Red Black/Egalité 07 Pfaffenthal/Weimerskirch.
Pirmasis divizionas (III)
Rungtyniavo Pirmame divizione. 2016–2017 m. liko dešimti. 2017–2018 m. užėmė septintą vietą. O 2018–2019 m. liko vienuoliktoje vietoje ir vos išvengė perkėlimo į žemesnį divizioną.
2019–2020 ir 2020–2021 m. čempionatai buvo nutraukti dėl pandemijos grėsmių.
2021–2022 m. sezone buvo dešimtoje vietoje. 2022–2023 m. užėmė devintą vietą.
2022 m.
2022 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Lietuvoje
Lietuvos seimas 2022 metus paskelbė Lietuvos karaimų, Savanorystės, Lietuvos krepšinio šimtmečio, Lietuvos katalikų bažnyčios kronikos, Jaunimo, Jono Meko ir Sūduvos metais, Pranciškaus Skorinos, Lietuvos universitetų, Gyvūnų gerovės, Kazimiero Vasiliausko, Lietuvos Valstybės Konstitucijos, Romo Kalantos ir Ievos Simonaitytės metais.
Skuodo Aleksandro Neviškio cerkvė
miniatiūra|250px|right|Šiuolaikinis cerkvės vaizdas
Skuodo Aleksandro Neviškio cerkvė – buvusi stačiatikių cerkvė, stovinti Skuode, Gedimino g. 13. Uždaryta po 1940 m. Šiuo metu išlikęs bebokštis cerkvės pastatas, kuris yra paskelbtas vietinės reikšmės architektūros paminklu, 2014 m. įrašytu Į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ). Priklauso Skuodo dvaro sodybos fragmentų kompleksui, kur dvarvietės patalpose įsikūręs Skuodo muziejus. Cerkvė sakraliniais tikslais nenaudojama.
Istorija
Stačiatikių maldos namai Skuode pradėjo veikti XIX a. pabaigoje. 1886 m. rugsėjo mėn. valstybės lėšomis Skuode atidaryta akmeninė cerkvė. Ji pradžioje laikinai įrengta erdvioje kalėjimo kameroje. Varpinės ir varpų nebuvo. Buvo tik vienas Šv. Aleksandro Nevskio altorius. 1886-1887 m. Skuodo cerkvei perleisti Knežės ir Lyksūdės malūnai, Kenstaičių invalidų namų naudojama žemė. Savų gyvenamųjų patalpų cerkvė neturėjo, patalpas nuomojo žydų namuose. Turėjo šventiko ir psalmininko etatus. 1888 m. spalio mėn. prie cerkvės pastatyta medinė varpinė su keturiomis kolonomis. 1892 m. cerkvė buvo remontuota Karinės inžinerinės valdybos lėšomis.
Po 1940 m. cerkvė nebeveikė. Pirmaisiais karo metais stačiatikių religinė veikla cerkvėje buvo nutraukta. Vokiečių okupacijos metais ja naudojosi liuteronai evangelikai. 1944 m., bolševikams užimant Skuodą, cerkvės pastatas buvo smarkiai apgadintas, viduje sunaikinta bažnytinė įranga. 1953 m. cerkvės pastatas perduotas elektros tinklų įmonei. Pastate įrenginėjant elektrinę buvo nuverstos likusios bokštų dalys, patalpų viduje patalpinti dyzeliniai varikliai.
1991 m. iš cerkvės pastato elektrinė buvo iškelta. 1993-1995 m. cerkvės pastatui uždėtas naujas stogas, sudėtos durys.
Dvigubo denio lėktuvas
thumb|right|250px|[[Airbus A380]] Dvigubo denio lėktuvas turi du denius (aukštus) keleiviams ir kroviniams. Antrasis denis gali būti tik dalinis denis, viršuje ar apačioje pagrindinio denio. Dauguma tokių lėktuvų turi vieną denį keleiviams, kitą kroviniams. Keli laineriai turi abu denius skirtus keleiviams ir dar papildomą kroviniams.
Pirmasis istorijoje dviejų denių lėktuvas buvo 1953 m. pagamintas prancūziškas Breguet Deux-Ponts. Tuo tarpu pirmasis toks reaktyvinis lėktuvas buvo 1969 m. pristatytas Boeing 747. Vienas jo denis buvo mažesnis už kitą. Krovininiai šio lėktuvo modeliai turi atidaromą lėktuvo nosį jiems iškrauti ir pakrauti.
Pirmasis pilnų dviejų denių, skirtų keleiviams, lėktuvas buvo Airbus A380. Jis taip pat turi trečią denį skirtą tik kroviniams talpinti. Šis lėktuvas yra didžiausias keleivinis oro laineris.
Jazidizmas
thumb|right|220px|Jazidai Jazidizmas (taip pat jezidizmas, arba Êzidî,  arba ايزدي) – indoeuropietiškas šaknis turinti kurdų religija, kurią išpažįsta apie 500 000 pasekėjų. Dauguma jazidų kalba kurdų kalba ir gyvena šiaurės Irake esančio Mosulo regione. Taip pat yra bendruomenės Pietų Kaukaze, Armėnijoje, Turkijoje ir Sirijoje, bet nuo XX amžiaus 10-as dešimtmečio jos mažėja, nes didelė dalis jezidų emigruoja į Europą, daugiausiai į Vokietiją.
Jazidai tiki, kad nors pasaulį sukūrė aukščiausiasis Dievas, dabar jį valdo septynios šventos būtybės, dažnai vadinamos angelais. Svarbiausia iš jų yra angelas povas, kurio iškilimo istorija yra beveik identiška pagrindinio velnio Islame – Iblio istorijai. Be to, kitas angelo povo vardas – Shaytan – sutampa su vardu, kuriuo Koranas vadina šėtoną. Dėl šių priežasčių musulmonai ir krikščionys dažnai tapatina angelą povą su velniu, o jazidus laiko velnio garbintojais. Patys jazidai nelaiko angelo povo blogio šaltiniu ir apskritai netiki velniu. Jų nuomone, blogio šaltinis yra žmonių širdyse ir dvasiose.
Pasaulio sukūrimo istorija jazidizme skiriasi nuo judaizmo, krikščionybės ir islamo. Jie tiki, kad iš pradžių Dievas sukūrė angelą povą ir liepė jam niekam kitam nesilenkti. Po to jis sukūrė ir kitus 6 angelus ir liepė jiems atnešti dulkių ir žemės, iš kurių Dievas sukūrė Adomo kūną. Tada Dievas suteikė Adomui gyvybę ir liepė visiems angelams lenktis prieš savo naująjį kūrinį. Angelas povas atsisakė tą daryti, nes jis savo kilmę laikė aukštesnę už Adomo. Dievas už tai jį pagyrė ir paskyrė savo atstovu Žemei. Jazidų nuomone, dievas davė angelui pasirinkimą (lenktis ar nesilenkti) kaip išbandymą. Angelo Povo sukūrimo dieną jazidai švenčia kaip naujuosius metus. Pasak jazidizmo, septyni angelai periodiškai reinkarnuojasi į žmogaus formą. Jazidai taip pat tiki, kad visi jie yra Adomo, bet ne Ievos palikuonys. Dėl religijos jie turi trijų kastų sistemą, įsakymus dėl valgio bei įvairius tabu, kurie daro įtaką daugeliui gyvenimo sričių.
Zareča (Rahačovas)
Zarečà – agromiestelis pietryčių Baltarusijoje, 13 km į šiaurę nuo Rahačovo.
Istorija
2011 m. gyvenvietė tapo agromiesteliu.
Žemutinė Mezija
Žemutinė Mezija – Romos provincija pietryčių Europoje. Dabar Aukštutinės Mezijos teritorijoje yra šiaurinė Bulgarija, Rumunijos Dobrudža.
Istorija
III a. pabaigos administracinių reformų metu Žemutinė Mezija buvo pervardinta Antrąja Mezija, ir nuo jos atskirta Mažoji Skitija. Sostinė perkelta į Marcianopolį. Antroji Mezija kartu su Mažąja Skitija, Trakija, Europa, Hemimontu ir Rodope sudarė stambesnį administracinį teritorinį vienetą - Trakijos dieceziją.
IV a. Žemutinėje Mezijoje apsigyveno gotai, VI a.– VII a. – slavai. Provincija panaikinta VII a., kuomet ją užkariavo bolgarai.
Vilniaus troleibusų valdyba
miniatiūra|[[Antakalnis|Antakalnio troleibusų parkas]] Vilniaus troleibusų valdyba teikė keleivių vežimo ir aptarnavimo paslaugas troleibusais Vilniuje iki 1993 m. balandžio, tada pertvarkyta į UAB „Vilniaus troleibusai“.
Akakis Chubutija
Akakis Chubutija (g. 1986 m. kovo 17 d. Tbilisyje) – Gruzijos futbolininkas, gynėjas.
Vilniaus troleibusų valdyba
Istorija
Vilniaus troleibusų istorija skaičiuojama nuo 1956 m. spalio mėnesio kai buvo įkurta Vilniaus troleibusų valdybą. Buvo nutiestas 7,8 km ilgio kontaktinis tinklas, pastatytas parkas 25 troleibusams. Lapkričio 3 dieną į Vilniaus gatves išriedėjo pirmieji 7 MTB-82D troleibusai „Antakalnis – Stotis“ maršrutu. Kitais metais buvo atidarytas antras maršrutas „Stotis – Žvėrynas“. Kasmet buvo tiesiamos kontaktinio tinklo linijos, atidaromi nauji maršrutai, įsigyjami naujesnių tipų troleibusai. Nuo 1960 m. parkas įsigydavo čekiškus troleibusus: „Škoda-8Tr“ ir “Škoda-9Tr“.
Akakis Chubutija
Biografija
2004–2009 m. priklausė FBK Kaunas. Nuomos pagrindais rungtyniavo Kėdainių „Nevėžyje“ (2004 m.), „Šilutėje“ (2005 ir 2007 m.) ir 2006 m. – „Vilniaus klube“.
Vilniaus troleibusų valdyba
Istorija
1967 m. Vilniuje veikė 13 maršrutų, kurių bendras ilgis – 217 km, parkas turėjo 159 troleibusus. Iki 1975 metų buvo įrengti bemaž visi šiandien veikiantys maršrutai.
Nuo 1981 metų troleibusų parkas įsigydavo techniškai modernesnius „Škoda-14Tr“ troleibusus. Besiplečiant elektrinio transporto tinklui, įmonė nepajėgė sutalpinti transporto priemonių, todėl 1961 metais pradėta rekonstruoti troleibusų parką. Po rekonstrukcijos parke tilpo 120 troleibusų.
Augant miestui didėjo keleivių srautai, jiems pervežti reikėjo vis didesnio troleibusų kiekio. Parkas 1982 m. negalėjo sutalpinti – turėtų 278 troleibusų, todėl buvo pradėta rengti antrojo troleibusų parko projektą. Antrasis troleibusų parkas buvo atidarytas 1985 m. gruodžio 25 d. Viršuliškių mikrorajone. Jame galima buvo aptarnauti 150 troleibusų. Bendras 297 troleibusų kiekis buvo paskirstytas abiem parkams, todėl palengvėjo darbuotojų darbo sąlygos, transporto priemonių techninė priežiūra ir pagerėjo keleivių aptarnavimas.
1993 m. balandį valdyba reorganizuota į UAB „Vilniaus troleibusai“ (steigėja/savininkė Vilniaus miesto savivaldybė).
Generali Arena (Viena)
Generali Arena, tarptautiniuose mačuose vadinama Viola Park (anksčiau Franz-Horr-Stadion) – Austrijos futbolo stadionas, pastatytas Vienoje, 10–ajame Favoriteno mikrorajone. Nuo 1973 m. jis yra klubo Vienos „Austria“ namų arena. Paskutinė stadiono rekonstrukcija buvo atlikta 2016–2018 m., talpa padidėjo iki 17 500 žiūrovų namų rungtynėse ir 15 000 – tarptautinėse. Pastaraisiais metais nuspręsta čia surengti Austrijos taurės finalines varžybas 2019–2022 m., organizuoti UEFA moterų čempionų lygos 2019–2020 m. finalą.
Treniruočių aikštelė su trimis dideliais treniruočių laukais yra šalia stadiono, kur nuo 1984 m. čia taip pat įrengta dirbtinės dangos aikštė. Stadiono treniruočių pastate įsikūrusi Vienos futbolo asociacijos būstinė. Iš viso kompleksas užima beveik 96 200 m². Stadiono pagrindinė pietų tribūna pavadinta Austrijos rinktinės puolėjo Matthias Sindelar (1903–1939) vardu, pastatyta 1999 m., turi 3000 vietų. Čia taip pat yra žaidėjų buitinės patalpos, klubo sekretoriatas, spaudos kambarys, VIP ložės.
Istorija
1925 m. buvo pastatytas stadionas čekų imigrantų futbolo klubui „SK Slovan Vienna“. Jis talpino 10 850 žiūrovų, vadinosi „České-srdce-Platz“ (Čekų širdžių stadionas). 1925 m. rugpjūčio 30 d. įvyko pirmosios rungtynės SK Slovan – ASV Hertha 1:0.
Antrojo pasaulinio karo metais stadionas smarkiai nukentėjo, buvo apgriautos visos keturios tribūnos, kurios vėliau kelis kartus buvo rekonstruojamos.
1974 m. stadionui buvo suteiktas Vienos futbolo asociacijos prezidento Franco Horo (1913–1974) vardas.
2011 m. sausio mėn. pervadintas pagrindinio rėmėjo, Italijos draudimo bendrovės „Generali“ vardu. Europos taurės varžybose stadionas taip pat žinomas kaip „Viola Park“. Kadangi UEFA nepripažįsta rėmėjų stadionui suteiktų pavadinimų, tai Generali Arena 2011 m. Europos varžybose buvo vadinama „Austria Stadium“.
Norman Mailer
Normanas Kingslis Meileris (, 1923 m. sausio 31 d. Long Brančas, Naujasis Džersis, JAV – 2007 m. lapkričio 10 d. Niujorko miestas, Niujorko valstija, JAV) – JAV rašytojas, žurnalistas, dramaturgas, scenaristas, kino režisierius.
Biografija
Gimė Long Branče, Naujajame Džersyje, žydų šeimoje. Tėvas – buhalteris Isaakas Barnetas Meileris (Isaac Barnett Mailer), gimęs Pietų Afrikoje; motina – slaugė ir namų šeimininkė Fanė (Fanny, mergautinė pav. Schneider), jaunesniosios seserys – Barbara ir Norma.
Augo Niujorke, lankė mokyklą Bruklino rajone Bedford–Staivesante. 1939 m. įstojo į Harvardo universitetą, jame mokėsi aeronautikos, universitetą baigė 1943 m. Studijuodamas susidomėjo literatūrine veikla – pirmąjį apsakymą parašė ir publikavo būdamas 18-os, 1941 m., ir gavo universiteto žurnalo apdovanojimą.
Kariavo Filipinuose. Be literatūros, darbavosi kaip žurnalistas (jis – vienas iš „naujosios žurnalistikos“ mokyklos steigėjų), rašė kino scenarijus, pats pastatė keletą filmų, kai kuriuose jų vaidino.
1960 m. apgirtęs lenktiniu peiliu rimtai sužalojo savo žmoną (antrąją), po to dviem savaitėms buvo paguldytas į psichiatrijos ligoninę. Vėliau šiam įvykiui paskyrė eilėraštį „Lietingą vakarą su žmona“, kuriame rašė: „Kol darban paleidi peilį, meilė – gyva.“
1989 m. Amerikos menų ir mokslų akademijos apdovanotas Emersono-Toro medaliu.
Literatūrinė kūryba
Žinomiausias jo romanas – apie Antrąjį pasaulinį karą „Nuogieji ir mirusieji“ (1948). Be to, Meileris yra parašęs romanus „Elnių parkas“ („The Deer Park“, 1955), „Amerikietiškoji svajonė“ („An American Dream“, 1965), „Kodėl mes Vietname?“ („Why Are We in Vietnam?“, 1967), „Kieti vyrukai nešoka“ („Tough guys don’t dance“, 1984), „Evangelija pagal Sūnų“ („The Gospel According to the Son“, 1997), „Pilis miške“ („The Castle in the Forest“, 2007), „Senoviniai vakarai“ („Ancient Evenings“, 1983, apie Senovės Egiptą), esė „Baltasis negras“ („The White Negro“, 1956), „Budelio daina“ („The Executioner’s Song“, 1979, istorija grįsta nusikaltėlio Gario Gilmoro (Gary Gilmore) biografija, knyga apdovanota Pulicerio premija), „Paleistuvės šmėkla“ („Harlot’s ghost“, 1991) ir kita.
Garsūs Meilerio dokumentiniai reportažai – „Nakties kariuomenės“ apie taikos žygį į Vašingtoną („The Armies of the Night“, 1968, apdovanota Pulicerio premija), „Majamis ir Čikagos apgultis“ („Miami and the Siege of Chicago: An Informal History of the Republican and Democratic Conventions of 1968“, 1968) apie Respublikonų ir Demokratų partijų nacionalines konvencijas, „Ugnis Mėnulyje“ („Of a Fire on the Moon“, 1969) apie žmonių išlipimą Mėnulyje. Parašė įžymių žmonių biografijų – Merlinos Monro („Marilyn: A Biography“, 1973), Pablo Pikaso („Portrait of Picasso as a Young Man: An Interpretive Biography“, 1995), Ly Harvio Osvaldo („Oswald’s Tale: An American Mystery“, 1996).
Gediminas Vasiliauskas
Gediminas Vasiliauskas (g. 1963 m. birželio 2 d. Naugardiškėje, Kauno rajone) – inžinierius, Kauno miesto politikas, Kauno lengvosios atletikos federacijos prezidentas, visuomeninės organizacijos „Vieningas Kaunas“ valdybos narys.
Dzivinas
Dzìvinas (arba Divinas, ) – agromiestelis pietvakarių Baltarusijoje, 33 km į pietryčius nuo Kobryno, pasienyje su Ukraina. Apylinkės centras.
Gediminas Vasiliauskas
2016 m. vienmandatėje rinkimų apygardoje išrinktas į LR Seimą.
Biografija
Vaikystė ir pirmieji aštuoneri mokslo metai prabėgo Garliavoje. 1970–1974 m. mokėsi Garliavos 1–ojoje vidurinėje, 1974–1978 m. – 2–ojoje vidurinėje mokyklose.
1978–1982 m. mokėsi Kauno politechnikume, įgijo techniko statybininko kvalifikaciją. Toliau tarnavo sovietinėje armijoje, desantininkų dalinyje Kaune.
1985–1990 m. studijavo Vilniaus universitete, įgijo ekonomisto kvalifikaciją.
1985–1998 m. įmonėje Kauno šilumos tinkluose dirbo šilumos įvadų šaltkalviu. 1998–2007 m. dirbo AB „Kauno energija“. 2005–2007 m. ėjo AB „Kauno energija“ profesinės sąjungos pirmininko pareigas. 2009–2016 m. – AB „Kauno energija“ šilumos tinklų tarnybos inžinierius.
2007–2009 m. stambioje užsienio kapitalo bendrovėje UAB „Water Ser“ ėjo Kauno regiono direktoriaus pareigas.
2002–2006 m. buvo Kauno krepšinio lygos viceprezidentas ir valdybos narys. 2005–2009 m. – Lietuvos lengvosios atletikos federacijos teisėjas (teisėjavo lengvosios atletikos 2005 ir 2009 m. Europos jaunimo čempionatuose Kaune, V. Aleknos organizuotuose pajėgiausių pasaulio diskininkų turnyruose, Lietuvos čempionatuose). 2011–2016 m. – Kauno lengvosios atletikos federacijos prezidentas.
Nuo 2012 m. yra visuomeninės organizacijos „Vieningas Kaunas“ valdybos narys, nuo 2015 m. – Kauno miesto savivaldybės tarybos narys, Sporto, turizmo ir laisvalaikio komiteto pirmininkas.
Išsiskyręs, buv. žmona Irma, dukros – Ugnė, Kristė. Moka anglų, rusų kalbas. Pomėgiai: sportas.
Afleitdeikas
Afleitdeikas – Nyderlanduose esanti 32 km  ilgio damba, atitverianti Šiaurės jūros įlanką Zeiderzę, sauganti nuo potvynių. Apsauginis pylimas buvusią seklią jūros įlanką pavertė gėlavandeniu Eiselio ežeru, sujungė Šiaurės Olandijos ir Fryzijos provincijas. Dambos galuose įrengtos šliuzų sistemos praleisti laivams, nuleisti Eiselio ežero vandeniui į jūrą (ežerą maitina kelios upės), drenuoti polderiams. Viršuje nutiestas greitkelis A7, dviračių takas.
Duomenys
Damba įrengta 1927–1933 m. Jos plotis – 90 m, pradinis aukštis virš jūros lygio – 7,25 m. Į pylimą buvo supilta 23 mln. m³ grunto ir 13,5 mln. m³ riedulių. Statybose dalyvavo 4-5 tūkst. darbininkų.
Poptunas
Poptunas  – miestas Gvatemaloje, Peteno departamento rytuose, netoli nuo Belizo sienos. Savivaldybės centras.
Verčiamasi žemės ūkiu, miškų kirtimu. Apylinkėse yra keletas majų archeologinių vietovių.
Poptune yra specioliojo Gvatemalos karinių pajėgų dalinio Kaibilių bazė.
Kriminalinė romantika
„Kriminalinė romantika“ – antrasis studijinis grupės Pompa albumas, išleistas 1995 m. „Top Records" („Bomba Records“ naudotas prekės ženklas) kasetėje TOPMC 001.
Albumo dainų tekstų autorius yra Justas Mamontovas, vienos dainos („Aš sugrįžau") muzikos autorius ir prodiuseris – Andrius Mamontovas, o visų kitų - Algirdas Ramanauskas.
Nors dainų tekstų tematika išliko nepakitusi, albumo „Kriminalinė romantika" muzikos stilius yra kur kas artimesnis eurodance ir pop muzikai, o ne hip hopo stiliui, kuris buvo imituojamas pirmame albume „Mallonu“.
RF FSB Kaliningrado srities Pasienio valdyba
thumb|right|[[FSB Pasienio tarnybos emblema]]
Rusijos Federacijos Federalinės saugumo tarnybos Kaliningrado srities Pasienio valdyba (Пограничное управление Федеральной службы безопастности России по Калининградской области) - FSB teritorinis padalinys RF Kaliningrado srityje kurio pagrindinis tikslas Rusijos valstybinių sienų apsauga. Kaliningrado srities Pasienio valdyba yra pavaldi RF FSB Šiaurės-Vakarų Regioninei pasienio valdybai (Северо-Западное Региональное пограничное управление ФСБ РФ) kuri įsikūrusi Sankt Peterburge.
Centrinis valdybos pastatas įsikūręs adresu: Kaliningradas Suvorovo gatvė 15.
Inkorporacinė kalba
Inkorporacinė kalba arba polisintetinė kalba – kalba, kurioje sakiniai sudaromi inkorporacijos būdu.
Inkorporacinės yra dalis paleoazinių (čiukčių, koriakų, nivchių) ir Šiaurės Amerikos indėnų (dakotų, cimšijanų, pajutų) kalbų. Kartais inkorporacinėms kalboms priskiriamos ir agliutinacinės eskimų-aleutų kalbos.
Inkorporacinėse kalbose sakiniai sudaromi kaip sudėtiniai žodžiai (inkorporacijos būdu), t. y., šaknys žodžiai jungiamos į bendrą visumą – žodį sakinį. Žodžio sakinio pradžią sudaro veiksnio šaknis, pabaigą – tarinio šaknis. Tarp jų įstatomos papildinių su pažyminiais ir aplinkybių šaknys. Pavyzdžiui, čiukčių „ty-ata-kaa-nmy-rkyn“ („aš-taukai-elnias-žud-daryk“) 'aš riebius elnius žudau'.
Paprastai inkorporacija esti drauge su agliutinacija.
Panemunės dvaras (Druskininkai)
Archeologinė dvarvietė yra šalia Panemunės kaimo, į kurį galima patekti iš Merkinės-Leipalingio kelio pasukus Barzdžiūnų link. Dvarvietė - tai kalva apie 300 m nuo kairiojo Nemuno kranto. Jos šiaurės vakarine papėde eina kaimo keliukas. Kalvos viršūnė lygi, jos dydis 17x20 m. Aikštelės pakraštyje - pylimas, - čia stovėjusių pastatų pamatų žymės. Netoliese - gili duobė akmenimis išmūrytais šonais. Kalvos šlaitai pakyla iki 10 m virš aplinkinio paviršiaus. Gal todėl dvarvietė nuo seno vadinama Morkaus kalnu. Tik nežinia, kodėl Morkaus.
Dvarvietę 2003 m. surado archeologų ekspedicija, vadovaujama Zenono Baubonio. Tada nustatyta, kad kalva būdinga ankstyvajam piliakalniui, ant kurio išlyginto paviršiaus vėliau pastatyta dvaro pastatas.
Panemunės dvaro istorija prasideda, veikiausiai, nuo 1508 m., kai karalius Žygimantas Senasis Leipalingio dvarą su visu jam priklausančiu turtu padovanojo Jonui Sapiegai. Po jo mirties šeimos turtus žmona padalijo vaikams. Leipalingis atiteko sūnui Povilui Sapiegai, o Panemunė - vienai iš dukterų. Šiai mirus, Panemunė teko broliui Povilui, nes 1567 m. dokumentuose nurodoma, kad jam priklauso Leipalingis, Veisėjai, Vaikeliškiai, Panemunė. Vėliau istoriniai dokumentai apie Panemunės dvarą ilgai tyli. 1784 m. Liškiavos bažnyčios inventorius mini, kad Panemunės dvaras priklauso LDK kariuomenės generolui Masalskiui. Vėlesni šaltiniai mini, kad 1809 m. Liškiavos vienuolyno turtus perėmė Panemunės Volskis. Panemunės dvaras Volskiams priklausė iki 1924 m. išdalijimo. Po Pirmojo pasaulinio karo Volskiai gyveno Varšuvoje, į savo dvarą Panemunėje jie atvažiuodavo tik vasaroti.
Šrindraditijas
Šrindraditijas ( arba Pho Khun Sri Indraditya) g. nežinoma – m. 1279 m.) – Fraruangų dinastijos Sukotajaus karalystės įkūrėjas, pirmasis Siamo karalius.
Istorija
Pradžioje, busimasis Siamo karalius, tarnavo kaip vasalas Bangjangui (Bang Yang), kurio teritorija tuo metu priklausė vakarinėms Khmerų imperijos žemėms (dabar šiaurės–centrinis Tailandas). Jis buvo žinomas kaip Kunbangklangtao (Khun Bang Klang Thao) „“ arba Hao. Kartu su gubernatoriumi Rada (Rad), armijos vadu Kunfamuengu (Khun Pha Mueang), jis paskelbė nepriklausomybę nuo Ankoro ir atsisakė mokėti duoklę. Galiausiai buvo organizuotas sukilimas. Paskatinti šio pavyzdžio, nepriklausomybę paskelbė Muangfangas (Ban Muang Fang) ir Fajajo.
Malšinti sukilimo buvo pasiustas khmerų armijos generolas Klonlamfongas (Khlon Lamphong). Bet sukilėliams vadovavę Kunbangklangtao ir Kunfamuengas nugalėjo khmerus. Po mūšio abu karvedžiai įžengė į Khmerų imperijos šiaurės sostinę Sukotajų. Turėdamas daug sąjungininkų, Kunbangklangtao privertė khmerų imperatorių suteikti jam karaliaus titulą, bei atiduoti į žmonas savo dukrą Suang. Tapęs Sukotajaus karaliumi, Kunbangklangtao gavo karališką vardą Šrindraditijas (Sri Int’arat’itya) „“, bei suteiktos mistinio legendinio herojaus Fraruango (Phra Ruang) „“ galios. Paskui Fraruango vardas buvo suteikiamas visiems Sukotajaus karaliams, taip atsirado Fraruangų dinastija.
Jo valdymo metais, į šalį sugrįžo daug tajų imigrantų, kurie bėgo iš Junano po chano Chubilajaus įsiveržimo į Nanzhao karalystę 1254 m. Pastovus emigrantų srautas iš šiaurės leido karaliui išlaikyti stiprią armiją ir sėkmingai priešintis khmerų bei kitų kaimynų antpuoliams. Chanui Chubilajui užkariavus pietų Kiniją, kažkuria prasme padėjo išsaugoti nepriklausomą Siamo valstybę.
Šrindraditijo mirė apie 1279 m. Su karaliene Suang (Nang Suang) susilaukė trijų sūnų. Vyriausias sūnus mirė dar jaunystėje. Sostą paveldėjo vidurinysis sūnus karalius Banmuangas, kuris valdė labai neilgai, paskui sostą perėmė jauniausias sūnus Ramkhamhaengas.
Melčor de Menkosas
Melčor de Menkosas  – miestas Gvatemaloje, Peteno departamento rytuose, Belizo pasienyje, prie Mopano upės, priešais Belizo miestą Benke Vjecho del Karmeną. Savivaldybės centras. Eina kelias tarp Floreso ir Belmopano.
Iki 1989 m. veikė specioliojo Gvatemalos karinių pajėgų dalinio Kaibilių bazė.
Pascal Mendy
Pascal Mendy (g. 1979 m. sausio 11 d. Dakare) – Senegalo futbolininkas, gynėjas.
Biografija
2003 m. atvyko į Europą, 2007–2010 m. žaidė FBK Kaunas komandoje.
Vėliau išvyko į Baltarusiją. Rungtyniavo Partizan Minsk ir {{Dynamo-Brest]] klubuose.
Rinktinė
2006 m. debiutavo Senegalo rinktinėje.
Šilalės tvenkinys
left|120px
Šilalės tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Skuodo rajone, 2 km į pietus nuo Mosėdžio. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Šakalės intakas) 0,36 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,42 km, plotis – 0,2 km. Yra 0,13 ha sala. Altitudė 43,8 m. Rytinis ir pietinis krantai aukšti. Kranto linija vingiuota, pietinę tvenkinio dalį skiria sausumos ruožas. Tvenkinį supa Degsnės miškas, vietomis plyti pievos. Šalia įsikūręs Šilalės kaimas. Rytuose eina kelias.
NGC 1348
thumb|NGC 1348
NGC 1348 (dar žymimas OCL 391)  – padrikasis spiečius, esantis Persėjo žvaigždyne. Nuo Žemės šis spiečius nutolęs apytikriai 6000 šm (naujesniais duomenimis – 8500 šm).
NGC 1348 spiečių 1790 m. gruodžio 28 d. atrado William Herschel.
NGC 1348 spiečius menkai ištyrinėtas, detalesni jo stebėjimai vykdyti tik keletą kartų. 2021 m. paskelbto tyrimo duomenimis, spiečiaus spindulys siekia 18,48 šviesmečio, o amžius – apytikriai 160 mln. metų. Be to, tyrimas parodė, kad spiečius yra toliau, nei manyta iki tol (už 8500 šviesmečių).
Žmoginė askaridė
Žmoginė askaridė (Ascaris lumbricoides) – parazitinė apvalioji kirmėlė, stambesnė kiaulinės askaridės giminaitė, galinti užaugti iki 35 cm ilgio. Šios apvaliosios kirmėlės yra dažniausiai pasitaikančios žmonėms. Jos sukelia askaridozę (viena iš daugelio tropinių ligų). Šeštadalis viso pasaulio žmonių yra užsikrėtę žmogine askaride  – daugiausia atogrąžų kraštuose.
Gyvenimo ciklas
Žmoginės askaridės plinta per išmatas - patelės padeda kiaušinėlius, kurie susilieja su išmatomis. Neapvaisinti kiaušinėliai dažnai pastebimi išmatų mėginiuose, tačiau nuo jų niekada neužsikrečiama. Praėjus 18 dienų nuo kiaušinėlių apvaisinimo ir gyvenimo dirvoje, askaridė jau gali sukelti askaridozę. Kai kiaušinėliai prarijami, askaridės lerva įsiskverbia į virškinamojo trakto sienelę ir patenka į kraujotaką. Nuo ten, keliauja link kepenų ir širdies, galiausiai patenka į plaučius.
Albanijos futbolo varžybos 2018–2019 m.
'''Albanijos futbolo varžybos 2018–2019 m.
Chocimskas
Chòcimskas (arba Chotimskas, ) – miesto tipo gyvenvietė rytų Baltarusijoje, 207 km į pietryčius nuo Mogiliavo. Rajono centras.
Istorija
XIX a. buvo mažas miestelis Klimavičų apskrityje, Chocimsko valsčiaus centras.
Sporangioforas
Sporangioforas (lot. sporangium 'sporangė' + -phore 'nešioti') – asiūklūnams (Equisetophyta) būdinga struktūra, ant kurio vystosi sporangės. Sporangioforai išauga iš sporinės varputės ašies ir yra telominės kilmės, sudaryti iš: skydelio, prie kurio tvirtinasi anatropinės sporangės.
Grybų sporagnioforas arba sporangėkotis – specializuotas hifas, kuris išaugina ir laiko vieną ar daugiau sporangių.
Drybinas
Drýbinas (arba Dribinas) – miesto tipo gyvenvietė rytų Baltarusijoje, 64 km į šiaurės rytus nuo Mogiliavo. Rajono centras.
Istorija
XIX a. buvo mažas miestelis, Čavusų apskrities Drybino valsčiuje.
Axel Hirsoux
Axel Hirsoux – Belgijos dainininkas iš Šarlerua.
2014 m. kovo 16 d. laimėjo Flandrijos televizijos organizuotą Belgijos nacionalinę atranką Eurosong. Atrankos finale Axel laimėjo triuškinančiu skirtumu – daina „Mother“ surinko daugiau nei 50 % žiūrovų balsų, o net keturi iš septynių tarptautinės komisijos narių atlikėjui skyrė maksimalius balus. Dėl pergalės jis atstovavo Belgijai 2014 m. Eurovizijos dainų konkurse Kopenhagoje, Danijoje. Jis pasirodė pirmajame konkurso pusfinalyje, ten užėmė 14 vietą ir į finalą nepateko, nepaisant teigiamų atsiliepimų prieš „Euroviziją“.
2019 m. moterų A lyga
2019 m. Moterų futbolo A lyga buvo 27–asis moterų futbolo čempionatas nepriklausomoje Lietuvoje.
Rezultatai
Pirmo ir antro rato rezultatai (2019 03 31 – 06 09)
Trečio ir ketvirto rato rezultatai (2019 09 08 – 10 30)
FC Déifferdeng 03 (moterys)
FC Déifferdeng 03 – Liuksemburgo futbolo klubas iš Diferdanžo. Šis straipsnis apie klubo pagrindinę moterų ekipą. Klubas turi ir vyrų komandą. Dirbama su vaikais, jaunimu, o moterų ekipa rungtyniavo aukščiausioje futbolo lygoje, kuri vadinama Dames Ligue 1.
Istorija
Rungtyniavo Dames Ligue 1. 2021–2022 m. sezone ekipa rungtyniavo Ligue 2. Po sezono pateko į 2022–2023 m. aukščiausią lygą.
Rytų Flandrijos provincija
Rytų Flandrijos provincija  – provincija Belgijos šiaurės vakaruose, Flandrijos regione, Nyderlandų pasienyje. Administracinis centras – Gentas.
Geografija
Beveik visą paviršių užima sukultūrinta lyguma. Aukščiausias taškas – 145 m (Hotonbergas). Svarbiausios upės: Lisas, Šeldė, Dandras.
Jalizava
Jalìzava (arba Jelizovas) – darbininkų gyvenvietė vidurio rytų Baltarusijoje, 28 km į šiaurės rytus nuo Asipovičų.
Istorija
1935 m. suteiktos darbininkų gyvenvietės teisės.
Radmila (vardas)
Radmila – slaviškos kilmės sudėtinis moteriškas vardas, kur rad reiškia „gero linkintis“ ir milu – „maloningas“. Mėgstamas Serbijoje bei kartais dar aptinkamas Čekijoje.
Rašyba
Dažnai naudojami vardo trumpiniai, čekai vardą trumpina iki Radka, tuo tarpu serbai vadina Rada.
Karolis Prozoras
Karolis Prozoras (1759–1841 m. lapkričio 1 d., Choinikai) – LDK valstybinis veikėjas. Priešpaskutinis Lietuvos didysis stovyklinininkas (1787–1793), vardinęs save kaip grafas Choinikuose ir Ostrogliadovičiuose (Ovrucko pavietas).
Biografija
Lietuvos bajorų Prozorų giminės atstovas, herbo „Prozor“ savininkas. Vitebsko vaivados Juozapo Prozoro (1723–1789) sūnus.
Gavo gerą išsilavinimą, aktyviai dalyvavo respublikos politiniame gyvenime. Užėmė Lietuvos Tribunolo maršalkos (1787) ir Lietuvos didžiojo stovyklininko (1787–1794) pareigybes. Patvirtino naują ART konstituciją, priimtą 1791 m. gegužės 3 d.
1794 m. sukilimo rengimo metu Karolis Prozoras surinko jo palaikymui apie milijoną auksinų, pardavęs dalį savo dvarų. Gavo iš Tadeušo Kosciuškos generolo-majoro titulą, ginkluotųjų pajėgų vado Ukrainoje, Polesijoje, Podolėje ir dalyje Lietuvos, įtrauktas į Rusijos imperijos sudėtį po dviejų ATR padalijimų. Tačiau dėl karo reikalų nežinojimo nesugebėjo išplėsti sukilimo ir išvažiavo į Varšuvą.
1794 m. liepos 18 d. Karolis Prozoras gavo iš Tado Kosciuškos paskyrimą į Aukščiausios nacionalinės tarybos patarėjo pavaduotojo įgalioto atstovo visose LDK kariuomenės padaliniuose pareigas. Išvažiavo į Vilnių, bet po rusų sukilimo numalšinimo Lietuvoje buvo priverstas emigruoti. Po amnestijos nuo Rusijos vadovybės Karolis Prozoras grįžo į Choinikus (1802 metais). 1812 metais palaikė Napoleoną ir įėjo į LDK laikinosios vadovybės sudėtį, tapęs Iždo komiteto pirmininku. Nuo 1814 m. vėl gyveno emigracijoje.
Nuo 1821 m. įėjo į Tėvynės draugiją ir buvo Lietuvos provincijos komiteto narys. 1826 metais rusų valdžia areštavo Karolį Prozorą dėl dekabristų sukilimo ir įkalino jį Petropavlosko tvirtovėje, bet 1829 metais jis buvo išlaisvintas. thumb|left|Prozorų dvaras iki 1914 metų Kalėjimo metu mirė Karolio Prozoro žmona Liudvika (1828), kuri ieškodama vyro atvyko į Brestą. Velionę pervežė į tėvynę ir palaidojo unitų cerkvėje Velikij Bor kaime (Choinikų apylinkėje).
Švento Stanislovo (1785), Baltojo erelio ir Garbingo legiono (1812) ordinų kavalierius.
Susana Guerra
Susana Guerra (geriau žinoma sceniniu vardu Suzy; g. 1980 m. sausio 24 d. Figeira da Fose) – portugalų dainininkė. Du daina „Quero ser tua“ atstovavo Portugalijai 2014 m. Eurovizijoje Kopenhagoje, Danijoje.
Biografija
Susana Guerra gimė 1980 m. sausio 24 d. Portugalijos vakaruose įsikūrusiame Figeira da Foso mieste. Savo muzikinę karjerą pradėjo būdama 5 metų, dainavo vaikų grupėje „Onda Choc“.
1999 metais su dainininke Anjos įrašė kalėdinę dainą „Nesta Noite Branca“, kuri tapo dideliu hitu. 2002 m. išleido debiutinį albumą.
Kepler-438b
250 px|thumb|right|Žemės ir Kepler-438b planetų palyginimas Kepler-438b (dar vadinama KOI-3284.01) – egzoplaneta, 2015 m. sausio 6 d. atrasta NASA Kepler kosminiu teleskopu. Egzoplaneta yra panaši į Žemę, nes turi uolėtą paviršių bei panašią temperatūrą. Sukasi aplink savąją žvaigždę raudonąją nykštukę Kepler-438. Kepler-438b yra gyvybės zonoje. Ji yra maždaug už 470 šviesmečių nuo Žemės.
Egzoplanetos apibūdinimas
Kepler-438b planetos spindulys yra 1,12 karto didesnis už Žemės. Šios egzoplanetos žvaigždė yra mažesnė ir šaltesnė už Saulę. Aplink šią žvaigždę planeta apsisuka per 35,2 dienas.
Latvijos tautos taryba
miniatiūra|240px|right|Latvijos pašto ženklas (2009 m.) su Tautos tarybos nariais, paskelbusiais Latvijos nepriklausomybę
Istorija
Per Pirmąjį pasaulinį karą beveik visa Latvijos teritorija buvo okupuota vokiečių. 1918 m. lapkričio 11 d. įvyko Vokietijos kapituliacija. Lapkričio 17 d. susivienijo anksčiau išrinktoji Latvijos laikinoji nacionalinë taryba ir Demokratinis blokas. Jų vietoje įkurta Tautos taryba, veikusi kaip laikinasis parlamentas. Į Tarybos sudėtį vienodomis proporcijomis pateko Latvijos politinių partijų atstovai, taip pat Kuršo ir Latgalos delegatai bei tautinių mažumų deputatai. Taryba balsavo už nepriklausomos Latvijos valstybės paskelbimą. Kitą dieną, lapkričio 18 d., Rygos miesto (dab. nacionaliniame) teatre, remiantis ankstesnės dienos rezoliucijomis, buvo paskelbta nepriklausoma, demokratinė Latvijos Respublika, apjungusi visas tuo metu latvių apgyvendintas teritorijas – Kuršą, Vidžemę ir Latgalą. Tarybos pirmininku išrinktas Janis Čakstė, o sudaryti Laikinąją vyriausybę buvo pavesta Karliui Ulmaniui.
Tautos tarybos nariai:
Blatnos dainos
„Blatnos dainos“ – trečiasis ir paskutinis studijinis grupės Pompa albumas, išleistas 1997 m. „Koja records“ kasetėje KJMC 036.
Šio albumo dainų tekstų autorius yra Justas Mamontovas, o muzikos autorius – Žeraldas Povilaitis, išskyrus „Širdžių vagis“ (muzika Algio Ramanausko), „Apie jus“ (Bix daina), „Vieną kartą Paryžiuj“ (Foje daina) ir „Išeinu“ (Vytauto Kernagio daina).
Kadangi „Pompa“ koncertinės veiklos nevykdė, „Blatnos dainos“ nesulaukė didesnio dėmesio. Įdomiausi šio albumo kūriniai – „Tiems kurie sėdi“ ir „Sunki vaikystė“, taip pat išsiskiria aukščiau paminėtų Bix, Foje ir Vytauto Kernagio hitų interpretacijos.
Paskutinis „Pompos“ albumas „Blatnos dainos“ muzikine prasme labiausiai primena hip hopo ar net gangsta repo stilių. Jo prodiuseriu buvo pasirinktas Žeraldas Povilaitis, prodiusavęs Žas albumą „Ū-žas“ ir Luko albumą „Nekaltas kraujas“.
Albumas buvo įrašytas studijose „Tamsta“, „Yamaha sound“ ir „Lituanus“.
Jotijos hidrografinis draustinis
Jotijos valstybinis hidrografinis draustinis – saugoma gamtos sritis Lietuvoje, Šakių rajone, 5 km į pietus nuo Sudargo, apima Jotijos žemupį nuo Ročiškių iki žiočių. Įsteigtas 1988 m.
Albertas Konastantinas Ciechanoveckis
Biografija
Lietuvos bajorų Ciechanoveckių giminės atstovas, herbo „Dąbrowa“ savininkas. Minsko vaivados Kristupo Ciechanoveckio ir Antanelės Druckos-Gorskos sūnus. Turėjo brolį Mykolą Valerijoną.
Apso, Gubsos ir Lepelio seniūnas, Oršos žemės maršalka nuo 1660, LDK stovyklininkas nuo 1664 metų.
Pulkininkas, ATR-Maskvos 1654–1667 metų karo dalyvis, 1663 metais vadovavo LDK kariams.
Šeima
Buvo vedęs Haną Kantakuzinę, turėjo tris dukteris ir 6 sūnus, kurie užėmė aukštas pareigybes.
Smulkiažiedė glažutė
Smulkiažiedė glažutė  – gvazdikinių (Caryophyllaceae) šeimos glažučių (Cerastium) genties žolinis augalas. Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
Natūraliai paplitusi Vakarų, Vidurio ir Pietų Europoje, Kaukaze, Kryme ir Mažojoje Azijoje. Introdukuota ir natūralizuota Šiaurės Amerikoje. Lietuvoje aptikta Rambyno regioniniame parke.
Auga smiltpievėse, ariamojoje žemėje, sausose, smėlėtose vietose prie takų. Negausus, auga grupelėmis.
Tai vienmetis, 7-20 cm aukščio augalas. Stiebai tiesūs, kartais išsišakoję, gauruoti, plaukeliai sidabro spalvos. Žydi gegužės-birželio mėnesiais. Dauginasi sėklomis. Sėklos blyškiai rudos spalvos, 0,5 mm skersmens. Žiedynas – ciminis. Taurėlapiai 4-4,5 mm, lapuoti, plaukuoti. Vainiklapiai 2-3 mm. Dėžutės cilindriškos, 5-7 mm ilgio.
Auga Rambyno regioniniame parke. Nyksta pasikeitus augavietės ekologinėms sąlygoms, dėl natūralios augalijos kaitos, užželiant smiltpievėms.
Porūšiai
Smulkiažiedė glažutė yra įvairi, tarp porūšių skiriasi plaukelių skaičius ir požymiai. Europoje žinomi aštuoni porūšiai, iš kurių du – subsp. brachypetalum ir subsp. tauricum – auga Šiaurės Amerikoje.
Edin Pehlić
Edinas Pehličius (g. 1984 m. sausio 13 d. Stolace) – Bosnijos ir Hercegovinos futbolininkas, puolėjas.
Karjera
Krajerą pradėjo gimtinėje. Rungtyniavo FK Igman Konjic ir FK Sarajevo.
2006–2008 ir 2009–2011 m. žaidė FBK Kaunas. 2008 m. nuomos pagrindais perleistas MTZ Ripo klubui.
2011 m. atstovavo FK Sarajevo, 2012 m. – FK Velež Mostar, o 2013–2015 m. – FK Igman Konjic.
Šauklių I tvenkinys
left|120px
Šauklių I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Skuodo rajone, 4 km į pietus nuo Mosėdžio, Šauklių miške. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Erlos intakas) 0,66 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,33 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 50,8 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais. Priešsroviui iškart telkšo baigiantis virsti pelke Šauklių II tvenkinys. Rytinėje pakrantėje stūkso Šauklių kadagynas-riedulynas, įrengtas pažintinis takas.
Fernando Screpis
Fernando Screpis (g. 1979 m. balandžio 10 d. Buenos Airėse) – Argentinos futbolininkas, saugas.
Biografija
2007 m. vasarą pasirašė 3 metų sutartį su Edinburgo „Hearts“, iki kurio įsigaliojimo 2008 m. sausį pusę metų žaidė FBK Kaunas klubo komandoje. Edinburgo komandoje sužaidęs 5 rungtynes, 2008 m. liepos 21 d. atleistas.
Kamarynas
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir prieplauka Rečycos apskrityje, Jolčos valsčiuje.