cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Geriamasis vanduo
Pasaulio sveikatos organizacija prieigą prie švaraus geriamojo vandens laiko kertine žmogaus teise. JT paskelbtų Darnaus vystymosi tikslų šeštasis tikslas yra švarus vanduo ir sanitarijos priemonės.
Lenktoji piramidė
thumb|260px|dešinėje|Lenktoji piramidė thumb|260px|dešinėje| Lenktosios piramidės įėjimų ir patalpų schema, matmenys Lenktoji piramidė – Senovės Egipto piramidė, pastatyta apie 2600 m. pr. m. e. faraono Sneferu (ar Snofru) valdymo metu Dahšūre.
Apie piramidę
Lenktoji piramidė buvo antroji piramidė, pastatyta faraono Sneferu, ir buvo pirmoji, suplanuota kaip lygiabriaunė piramidė. Jos pagrindo kraštinės ilgis 188,6 m., o originalus aukštis 101 m. Kylant nuo pagrindo jos sienų posvyrio kampas yra 54°31'13" ir nuo 49 metrų aukščio − 43°21'. Yra įvairių spėjimų, kodėl statytojai pakeitė piramidės statybų kampą. Galimas dalykas, kad piramidė pasirodė esanti per stati statyboms. Gali būti, kad statytojai pajautė, kad dėl piramidės masės centro jos struktūra taps nestabili arba dėl per stačių sienų neatlaikys ir kris žemyn jos išorės kalkakmenio blokų apdaila. Vieno iš piramidės tunelių sienos buvo pradėjusios skilinėti statybų metu ir įtrūkimai buvo taisyti skiedinio mišiniu. Tai galėjo būti dar vienas faktorius, dėl kurio statybos pratęstos mažesniu posvyrio kampu. Sumažėjęs aukštutinės dalies svoris atitinkamai sumažino tunelių ir patalpų apkrovą.
Lenktoji piramidė yra labai gerai išsilaikiusi. Ji vienintelė iš didžiųjų piramidžių turi išlikusį išorės apdailos blokų sluoksnį. Piramidė unikali taip pat tuo, kad turi du įėjimus. Vienas iš tradicinės šiaurinės pusės veda į patalpas žemiau piramidės pagrindo. Kitas įėjimas yra iš vakarinės pusės ir atidarytas tik 1951 m. Jis veda į patalpą pagrindo lygyje šiek tiek į pietryčių pusę. Į pietus nuo Lenktosios piramidės yra mažesnė piramidė-palydovė, kuri tikriausiai yra skirta karalienei Hetepherei I. Tačiau neatmetamos versijos, kad ji galėjo būti skirta Sneferu viziriui ar faraono sielai Ka. Ši piramidė pasižymi neįprastu įėjimu, kuris yra pagrindo lygyje ir iš pradžių eina žemyn, o po to aukštyn į laidojimo patalpą. Už keleto kilometrų į šiaurę pastatyta trečioji Sneferu Raudonoji piramidė.
Mobilusis (knyga)
Mobilusis – Stiveno Kingo romanas išleistas 2006 m.
UM
UM gali reikšti:
Lenkijos moterų futbolo rinktinė
Suburta 1981 m., o 1981 m. birželio 27 d. sužaidė pirmąsias tarptautines rungtynes prieš Italijos rinktinę.
Šloviai
Šloviai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Janapolės.
Getisbergo mūšis
Getisbergo mūšis – mūšis tarp JAV (Sąjungos) ir Amerikos Valstijų Konferederacijos, įvykęs 1863 metų liepos 1-3 dienomis. Mūšis vyko Adamso apylinkėje, Pensilvanijos valstijoje. Šis mūšis yra pats kruviniausias JAV pilietinio karo mūšis. Mūšis laikomas persilaužimu pilietiniame kare, kadangi šiaurinėms valstijoms pavyko sustabdyti konfederatus ir priversti juos trauktis.
Kanepis
Kanepis  – gyvenvietė Kanepio savivaldybėje, Pelvos apskrityje, pietryčių Estijoje. Estų kalba Kanep reiškia 'kanapė'.
Kanepyje gimė garsus pedagogas Hugo Treffner (1845–1912), įkūręs Hugo Trefnerio gimnaziją.
CF Atlètic Amèrica
Eskaldeso-Engordanio „Atlètic Amèrica“ – Andoros futbolo klubas iš Eskaldeso-Engordanio.
Istorija
Klubas įkurtas 2015 m. Tais pačiais metais debiutavo Segona Divisió (antra pakopa). Jose užėmė 7 vietą. 2016–2017 m. sezone liko treti. 2018–2019 m. nedalyvavo čempionate.
Šlyžiškė
Šlyžiškė – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Maironių. Yra Šlyžiškės sentikių cerkvė.
Istorija
Kaime anksčiau gyveno sentikiai.
Rusijos futbolo varžybos 2019–2020 m.
Rusijos futbolo varžybos 2019–2020 m.
Pavenčių cukraus fabrikas
Pavenčių cukraus fabrikas (vėliau – Pavenčių cukraus kombinatas, AB „Pavenčių cukrus“, AB „Panevėžio cukraus“ Kuršėnų padalinys) – buvusi maisto pramonės įmonė Kuršėnuose, Pavenčiuose. Veikė nuo 1935 m. iki XXI a. pirmojo dešimtmečio. Gamino smulkųjį cukrų, o nuo 1938 m. ir gabalinį (vienintelis iš Lietuvos cukraus fabrikų).
Istorija
Tarpukariu Lietuvos vyriausybės pastangomis pradėta rūpintis vietinio cukraus gamyba. Numatyta įvairiuose šalies regionuose pastatyti po cukraus fabriką. Pirmasis – pastatytas Suvalkijoje, Marijampolėje, 1931 m. Antrasis fabrikas turėjo iškilti Žemaitijoje, jam pasirinkta vieta Pavenčiuose, šalia Kuršėnų. Fabrikas pastatytas 1935 m. Marijampolės cukraus fabriko pavyzdžiu, turėjo savo vandentiekį, elektros stotį, dirbtuves. Centrinis pastatas – fabriko korpusas, pastatytas 18 m aukščio, virš 60 m ilgio, 25 m pločio. Katilinės kaminas – 90 m aukščio. Pastatus statė brolių Ilgovskių bendrovė, vidaus įrengimus montavo čekoslovakų bendrovė „Škoda“. Nuo Pavenčių stoties į fabriką nutiestos geležinkelio atšakos. Fabriką 1935 m. spalio 8 d. iškilmingai atidarė žemės ūkio ministras Stasys Putvinskis. Buvo numatyta, kad dirbdamas normaliu režimu fabrikas perdirbs iki 800 t runkelių, o didžiausiu pajėgumu – iki 1000 t runkelių per dieną.
Po karo vėl pradėjo veikti 1944 m. rudenį. Sovietmečiu gamybos sezoniškumui sumažinti nuo šeštojo dešimtmečio cukrus gamintas ir iš kubietiško cukranendrių pusgaminio – geltonojo cukraus. 1953 m. pavadintas Pavenčių cukraus kombinatu, 1978 m. pradėtas rekonstruoti. 1985 m. kombinate dirbo 920 darbuotojų, pagaminta 13 950 t cukraus iš cukrinių runkelių ir 36 150 t cukraus iš cukranendrių pusgaminio. Beveik visas cukrus (49 070 t) buvo rafinuotas.
Nuo 1997 m. cukrus vėl gamintas tik iš cukrinių runkelių. 1998 m. fabrikas privatizuotas, 2003 m. 50 % jo akcijų valdė Danijos bendrovė „Danisco Sugar“. 1999 m. prijungtas prie „Panevėžio cukraus“. Nuo XXI a. pirmojo dešimtmečio – nebeveikiantis.
Raudonoji piramidė
Apie piramidę
Raudonoji piramidė buvo trečioji ir paskutinė piramidė, pastatyta faraono Sneferu ir buvo pirmoji Senovės Egipto lygiabriaunė piramidė. Tai yra trečioji pagal dydį Egipto piramidė po Cheopso ir Chefreno piramidžių Gizoje. Ji yra Dahšūro šiaurinėje pusėje už keleto kilometrų nuo Lenktosios piramidės ir kitaip dar vadinama Šiaurine piramide. Raudonąja piramide ji pavadinta dėl rusvos spalvos kalkakmenio blokų, panaudotų jos statyboms. Originaliai iš išorės ji buvo padengta baltais kalkakmenio blokais.
Raudonoji piramidė yra 220 m ilgio pagrindo kraštinės ir 104 m aukščio. Ji pastatyta su 43°21' sienų polinkio kampu, kuris yra labai artimas Lenktosios piramidės viršutinės dalies polinkio kampui. Šis kampas yra mažesnis už kitų Egipto piramidžių ir Raudonoji piramidė dėl to atrodo gana plokščia. Įėjimas į piramidę yra iš tradicinės šiaurinės pusės 28 m aukštyje ir 60 m ilgio tuneliu, 43°21' žemėjančiu kampu veda į tris patalpas. Šalia piramidės rasta faraono laidojimo šventykla. Šventykla nebuvo baigta statyti iki faraono Sneferu mirties. Už 400 m nuo piramidės rastas didelis ketvirtosios Egipto dinastijos nekropolis. Nėra tikra, kurioje piramidėje, Raudonojoje ar Lenktojoje, faraonas buvo palaidotas. Abi piramidės buvo išplėštos senovėje ir mumijų jose nerasta.
Ben Stiller
Benjamin Edward Stiller (g. 1965 m. lapkričio 30 d.) – JAV aktorius, režisierius, scenarijų autorius ir prodiuseris.
thumb|Ben Stiller, 2008. thumb|Ben Stiller, 2010. thumb|Ben Stiller, 2010.
Žukausko ąžuolas
Žukausko ąžuolas – ąžuolas, augantis Skuodo rajone, Aleksandrijos seniūnijoje, Kalnėnų kaime. Jis yra Skuodo rajono savivaldybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas. Auga šalia kelio, netoli sankirtos su keliu , pusiaukelėje tarp Gėsalų ir Ylakių, į pietus nuo Izidoriaus Navidansko parko. Informaciniu ženklu nepažymėtas. miniatiūra|180px|left|Priekyje, už ąžuolo – I. Navidansko parko prieigos
Žukausko ąžuolas paskelbtas rajoninės reikšmės saugomu medžiu 1985 m. Medžio aukštis 32 m, kamieno apimtis 1,3 metro aukštyje 4,25 m.
Noah Clowney
Noa Klaunis (, g. ) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančiame Bruklino „Nets“ klube. Žaidė koledžo krepšinį Alabamos „Crimson Tide“ komandoje.
Karjera koledže
Vasarą prieš pirmąjį sezoną Alabamoje N. Klaunis dalyvavo „Crimson Tide“ Europos ture ir vidutiniškai rinko po 12,3 taško bei 7,7 atkovoto kamuolio per rungtynes. Rungtynėse su Kinijos rinktine pelnė 11 taškų ir sugriebė 10 atšokusių kamuolių. Pirmąjį koledžo sezoną Klaunis pradėjo kaip pagrindinis Alabamos komandos sunkusis kraštas.
Pasibaigus sezonui žaidėjas pareiškė, kad dalyvaus 2023 m. NBA naujokų biržoje.
Bruklino „Nets“ (2023–dabar)
2023 m. NBA naujokų biržoje Bruklino „Nets“ pasirinko jį 21-uoju šaukimu.
Igor Grosu
Igoris Grosu (g. 1972 m. lapkričio 30 d.) – Moldavijos politikas, nuo 2021 m. kovo 23 d. einantis šalies parlamento pirmininko pareigas. Politinės partijos „Veiksmas ir solidarumas“ vadovas.
Biografija
1990–1995 m. studijavo Valstybiniame Moldavijos universiteto istorijos fakultete.
Nuo 2019 m. kovo mėnesio – Moldovos parlamento narys. Majai Sandu laimėjus valstybės prezidento rinkimus, 2020 m. tapo „Veiksmas ir solidarumas“ partijos vadovu.
Vedęs, turi 3 vaikus. Moka rusų, rumunų ir anglų kalbas.
Kiaulės koja
miniatiūra|250px|right|Patiekalas su kiaulės koja, padalinta pusiau
Kiaulės koja – iš kiaulienos gaminamas patiekalas, populiarus daugelio pasaulio šalių virtuvėse. Jo gamybai naudojama kiaulienos dalis, esanti žemiau karkos, dar liaudyje vadinamos „kanopomis“. Patiekalams kiaulės kojos ruošiamos virtos, apkeptos, rūkytos, iš jų gaminami mėsos slėgtainiai, šaltienos, šiupiniai. Maisto ruošoje jos taip pat dažnai naudojamos išvirti sultiniams, suteikti tirštumo padažams. Įprastame puode kojos, priklausomai nuo dydžio, verdamos nuo dviejų iki keturių valandų, greitpuodyje aukšto slėgio dėka – apie pusvalandį.
Patiekalo ruoša
Prieš dedant kojas į puodą, jos nuvalomos, nusvilinami likę šereliai, nors didesnėse skerdyklose jie būna depiliuoti garų pagalba. Pavirinus kojas 5-10 minučių, jos ištraukiamos, pakeičiamas vanduo. Prie verdamų kojų dedamos nuskustos morkos, svogūnai, petražolės šaknys, saliero stiebai, gvazdikėliai, juodieji ir kvapnieji pipirai, lauro lapai, druska. Išvirtų kojų požymis – nuo kaulų lengvai atsiskirianti mėsa. Tokias kojas galima keramikiniame ar moliniame inde su sultiniu dar pašauti į orkaitę paskrudinimui. Patiekiamos su įvairiais garnyrais.
Free-to-play
„Free-to-play“ (F2P) – terminas, apibūdinantis kompiuterinį žaidimą, kurio didžioji turinio dalis vartotojams yra prieinama nemokamai. Yra keletas free-to-play žaidimų rūšių, bet labiausiai paplitę tie, kurie remiasi freemium modeliu. Freemium žaidimų atveju vartotojai gauna prieigą prie visaverčio žaidimo turinio, tačiau papildomas turinys jiems tampa pasiekiamas tik pervedus tam tikrą pinigų sumą (t. y. mikrotransakcijų būdų). Kaip priešingybė free-to-play žaidimams, egzistuoja pay-to-play žaidimai, už kurių turinį reikia susimokėti.
Šis modelis pirmiausia pradėtas naudoti ankstyvuosiuose daugelio žaidėjų interneto žaidimuose (MMO), taikantis į paprastų žaidėjų auditoriją, o plačiai paplito pagrindiniams kompiuterinių žaidimų leidėjams ėmus platinti žaidimus su nemokamu turiniu, siekiant kovoti su kompiuterinių žaidimų piratavimu ir aukštais sistemos reikalavimais. Be išankstinio mokesčio, leidėjai gali imti mokestį už in-game daiktus ar žaidime vaizduojamas reklamas.
Klasifikavimas
Yra keletas free-to-play žaidimų rūšių:
Dupata
right|thumb|200px|Moterys iš [[Džaipuras|Džaipuro (Indija), dėvinčios salwar kameez ir dupatas]] Dupata, taip pat dar chaadar (Pakistanas), bochanrr (saraikių kalba), orni/orna/odhni, chunri, chunni, orna, pacheri) – ilgas daugiafunkcis šalis, svarbus daugelyje Pietų Azijos šalių moteriškų kostiumų.
„Dupatos kostiumais“ laikomi shalwar kameez, kurta. Dupatą taip pat dėvi virš Pietų Azijos drabužių čoli ar gharara. Dupata ilgai buvo kuklumo simbolis Pietų Azijos aprangoje.
Naudojimas
Dupata tradiciškai dėvima permesta per abu pečius. Tačiau dupata gali būti dėvima ir kaip apsiaustas su gobtuvu, dengiantis visą liemenį. Dupatų audeklas gali būti įvairus, priklausomai nuo kostiumo – medvilnė, žoržetas, šilkas, šifonas ir kiti.
Nesiūta dupata dėvima įvairiais būdais. Kai nėra dėvima užmesta ant galvos tradiciniu būdu, paprastai dėvima taip, kad vidurinė dalis užmesta ant krūtinės, o galai permesti kiekvienas per savo petį. Dupata, dėvima su salwar-kameez, paprastai būna laisvai permesta ir karanti per petį.
Pagrindiniai dupatos dėvėjimo būdai yra tokie, kad būtų uždengta galva ir/ar ties krūtine netyčiom galintys prasiskirti drabužiai, kad būtų paslėpti krūtinės kontūrai. Tačiau laikui einant dupatos vilkėjimas patyrė pokyčių. Dabartinėje aprangoje dupata dažnai nešiojama permesta per vieną petį ar net gobianti rankas. Kitas naujausias variantas yra trumpa dupata, labiau panaši į šalį ar boa, dažnai dėvima su kurta ar vakarietiško stiliaus indų apranga. Dabar dupata dažnai traktuojama kaip dabartinės miestų mados aksesuaras.
Šluiniškės
Šluiniškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Visalaukės IV.
Hanoverio policijos direkcija
Hanoverio policijos direkcija (, PD Hannover) - policijos direkcija (policijos komisariatas) Hanoveryje (Žemutinė Saksonija, Vokietija). Veiklos teritorija - Hanoverio miestas bei Hanoverio regionas. Pavaldi Žemutinės Saksonijos vidaus reikalų ir sporto ministerijai. 3 700 darbuotojų (2008 m.).
Gustave Flaubert
Biografija
Gustavas gimė 1821 m. gruodžio 11 d. Ruane, Prancūzijoje. Jis buvo jauniausias sūnus gydytojų Achilė Floberio ir Anos Karolin šeimoje. Jo tėvas buvo ganėtinai žinomas chirurgas. Jo vaikystė nebuvo laiminga – didžiumą jos praleido uždarytas namuose.
Mokykloje jam blogai sekėsi tikslieji mokslai, jau tada Floberas rodė didesnį polinkį į rašymą. Nuo 1832 m. iki 1839 m. mokėsi licėjuje (buvo išmestas iš jo už nedrausmingumą), ten su bendraklasiu pradėjo leisti ranka rašytą nedidelį žurnalą „Menas ir pažanga“ (Art et Progrès, 1834). 1841–1843 m. studijavo teisę Paryžiuje, tačiau 1844 m. susirgo ir grįžo į Ruaną. 1846 metais pasitraukė į Kruasė, kur praleido visą likusį gyvenimą. Daug keliavo.
Mirė 1880 m. gegužės 8 d. nuo insulto.
UY
UY gali reikšti:
Nordzucker
Nordzucker AG – antras pagal dydį Europoje cukraus gamintojas. Būstinė – Braunšveigas, Vokietija. Cukraus, skystojo cukraus ir kitų cukraus produktų, skirtų naudoti mitybos, gėrimų ir saldumynų pramonėje, taip pat cukraus gaminių, tokių kaip rafinuotas cukrus, cukraus pudra, gabalinis cukrus, uogienių cukrus, arbatos cukrus ir aromatizuotas cukrus, produkcija. „Nordzucker“ taip pat gamina gyvūnų pašarus ir bioetanolį iš cukrinių runkelių. 2017/2018 m. bendrovė pagamino 2,7 mln. tonų cukraus iš 17 mln. tonų cukrinių runkelių, kurie buvo auginami 239 tūkst. ha plote. Pardavimai sudarė € 1,65 mlrd., grynosios pajamos – € 118 mln.
Varškėčiai
Varškėčiai ( ; ) – kepti varškės blynai, patiekiami su grietine, uogiene, džemu, medaus ar obuolių padažu. Tešloje taip pat gali būti razinų dėl papildomo skonio. Lenkijos paveldo patiekalas. Populiarūs rusiškoje, baltarusiškoje, latviškoje, lietuviškoje, serbiškoje ir ukrainietiškoje virtuvėse. Rusijoje jie taip pat žinomi kaip tvorozhniki (творожники).
Nordzucker
Istorija
„Nordzucker AG“ buvo įkurta 1997 m. sujungus Braunšveige įsikūrusią „Zuckerverbund Nord AG“ (ZVN) ir Ilceno „Zucker-Aktiengesellschaft Uelzen-Braunschweig“ (ZAG). 1999–2003 m. „Nordzucker“ atidarė gamyklas Lenkijoje ir Slovakijoje. 2003 m. į grupę buvo integruota Nordštemene įsikūrusi „Union-Zucker Südhannover GmbH“. 2009 m. kovo mėn. „Nordzucker“ už 730 mln. įsigijo Kopenhagoje įsikūrusį cukraus gamintoją „Nordic Sugar A/S“ (anksčiau – „Danisco Sugar“).
„Nordic Sugar“ valdo cukraus gamyklas Danijoje, Švedijoje, Suomijoje ir Lietuvoje.
Varškėčiai
Varškėčiai yra pagaminti iš varškės, sumaišytos su miltais, kiaušiniais, cukrumi, kartais pridedant vanilės ekstrakto. Minkšta tešla virsta į blynus, kurie kepami paprastai su augaliniu aliejumi. Išorė tampa traški, o vidus – minkštas. Varškėčiai yra saldūs ir dažniausiai pateikiami pusryčiams ar desertui. Savo paprastumu ir puikiu skoniu varškėčiai tapo labai populiarūs Rytų Europoje.
Pavadinimas varškėčiai (сырники) yra kilęs iš žodžio  ar žodžio. Abiem kalbomis tai reiškia „sūris“. Nors šiuolaikinė žodžio prasmė сыр rusų kalboje reiškia geltoną sūrį, originali žodžio prasmė slavų kalboje reiškė minkštą baltą sūrį, panašų į dabartinį varškės sūrį, kuris dar vadinamas  ir. Taigi, žodis сырники kilo iš senos prasmės žodžio syr, reiškusio minkštą baltą sūrį.
Natrio nitritas
Natrio nitritas, NaNO2, natrio dioksonitratas – druska, natrio ir nitrito rūgšties junginys. Tai balti ar gelsvoki kristaliniai milteliai. Natrio nitritas labai tirpus vandenyje, labai sugeria oro drėgmę.
Natrio nitritas naudojamas: Medicinoje, tiek žmonių, tiek veterinarinėje, natrio nitritas naudojamas kaip kraujagysles (vazodiliatatorius) ir bronchus (bronchodiliatatorius) plečiantis junginys, priešnuodis nuo cianidų.
Maisto priedas E250
Maisto pramonėje natrio nitritas naudojamas tiek kaip mėsos ir žuvies spalvos fiksatorius, išsaugantis rausvą spalvą, tiek kaip konservantas, stabdantis bakterijų Clostridium botulinum, sukeliančių botulizmą, augimą. Europos Sąjungoje natrio nitritas, žinomas kaip maisto priedas E250, leidžiamas naudoti tik mišinyje su valgoma druska, kur jo gali būti ne daugiau kaip 0,6%. Taip pat naudojamas ir kalio nitritas
Vindzoras ir Meidenhedas
Apygarda sudaryta 1974 m., prie Vindzoro prijungus Meidenhedą.
Natrio nitritas
Maisto priedas E250
Dideli natrio nitrito kiekiai gali būti toksiški gyvūnams, taip pat ir žmogui. Žiurkėms LD50 yra 180 mg/kg, o žmonėms LDLo yra 71 mg/kg. Tai reiškia, kad 65 kg masės žmogus turi suvalgyti apie 4,615 g natrio nitrito kad pasireikštų toksinis poveikis. Siekiant apsaugoti nuo netyčinio apsinuodijimo natrio nitritas, skirtas naudoti kaip maisto priedas, dažomas rausvai.
Eritorbo rūgštis
Eritorbo rūgštis , D -araboaskorbo rūgštis, izooaskorbo rūgštis - askorbo rūgšties stereoizomeras. Tai iš daržovių išgaunamas maisto priedas (E315), susidarantis iš sacharozės. Plačiai naudojamas maisto produktuose kaip antioksidantas.
Natrio nitritas
Maisto priedas E250
Natrio nitritas laikomas labiausiai pavojingu todėl, kad kaitinamoje mėsoje su nitritais susidaro karcinogenai nitrozaminai. Natrio nitrito vartojimas mėsos produktuose JAV ribojamas – leidžiama koncentracija ne didesnė kaip 0,02%. Apie 1970 m. buvo aptikta, kad askorbo rūgštis (vitaminas C) kaip antioksidantas slopina nitrozaminų susidarymą. Todėl JAV reikalaujama, kad mėsos produktuose turi būti ne mažiau kaip 0,055% askorbo rūgšties. Gamintojai vietoje askorbo rūgšties kartais naudoja eritorbo rūgštį, kuri yra pigesnis, bet tiek pat efektyvus antioksidantas. Gamintojai taip pat gali įdėti ir alfa tokoferolio (vitaminas E), kuris dar labiau slopina nitrozaminų susidarymą.
Vindzoras ir Meidenhedas
Meidenhedas yra pagrindinis apygardos miestas – pramoninis centras, bei daugiausia gyventojų turinti gyvenvietė. Taip pat į apygardą patenka karališkasis Vindzoro miestas su Vindzoro karalių pilimi (XI a.), Šv. Jurgio bažnyčia.
Natrio nitritas
Maisto priedas E250
Alfa tokoferolis, askorbo ir eritorbo rūgštys slopina nitrozaminų susidarymą dėl jų oksidacinių redukcinių savybių. Pvz., iš askorbo rūgšties susidaro dehidroaskorbo rūgštis, kuri aplinkoje esantį diazoto trioksidą, galingą nitrozinantį agentą, susidarantį iš natrio nitrito, paverčia azoto monoksidu NO.
Vindzoras ir Meidenhedas
Kitos gyvenvietės: Eskotas (Ascot), Brėjus (Bray), Kliueras (Clewer), Kukamas (Cookham), Dačetas (Datchet), Itonas (Eton), Iton Vikas (Eton Wick), Hortonas (Horton), Senasis Vindzoras (Old Windsor), Saningdeilas (Sunningdale), Saninghilas (Sunninghill), Voltam Sent Lorensas (Waltham St Lawrence), Vait Voltamas (White Waltham), Reisbaris (Wraysbury).
Natrio nitritas
Maisto priedas E250
Yra informacijos, kad natrio nitrito vartojimas gali būti susijęs su migrenos priepuolių prasidėjimu asmenims, kurie kenčia nuo migrenos.
Natrio nitritas kaip vaistas
Neseniai buvo aptikta, kad natrio nitritas yra efektyvus vazodiliatatorius – cheminis junginys, praplečiantis periferines kraujagysles ir taip pagerinantis audinių aprūpinimą krauju. Atliekami tyrimai tikrinant natrio nitrito tinkamumą gydyti siklemiją, apsinuodijimą cianidais, miokardo infarktą, smegenų aneurizmas, kūdikių plaučių hipertenziją.
Blyškioji džioveklė
Blyškioji džioveklė, arba balsvoji džioveklė (Orobanche reticulata) – džioveklinių (Orobanchaceae) šeimos džioveklių (Orobanche) genties bechlorofilis parazitinis augalas. Ši rūšis yra reta, todėl įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Biologija
Žiedynas gausiažiedis, kartais sudaro pusę stiebo ilgio, apatinėje dalyje žiedai praretėję. Pažiedės kiaušiniškai lancetiškos, tokio pat ilgio kaip žiedai. Taurelės segmentai neryškiai gysloti, tamsūs, odiški, kartais dvidantėmis viršūnėmis, trumpesni už vainikėlio vamzdelį. Vainikėlis iki 2 cm ilgio, baltas arba gelsvas, viršutinė lūpa ir žiotys rausvos, apaugusios tamsesniais plaukeliais; viršutinė lūpa dviskiautė. Kuokeliai priaugę prie vamzdelio 2–4 mm atstumu nuo pamato, beveik pliki. Purka rusvai raudona.
Žydi birželio–rugsėjo mėnesiais. Dauginasi sėklomis, kurias išnešioja vėjas ar vanduo. Jos subręsta rugsėjo–spalio mėn.
Paplitimas ir augavietės
Rūšis natūraliai paplitusi Vakarų ir Vidurio Europoje, Rytų Europos pietinėje dalyje, Kaukaze, Sibire, Šiaurės Afrikoje. Lietuvoje aptikta Biržų, Ignalinos, Panevėžio, Prienų, Šiaulių ir Švenčionių rajonuose.
Auga pelkėtose pievose, upelių ir šaltinių pakraščiuose, drėgnuose ir šlapiuose miškuose, ten, kur auga parazituojami augalai.
Apsauga
Blyškioji džioveklė į Lietuvos raudonąją knygą įrašyta 2000 m.
Augalui grėsmę kelia parazituojamų augalų buveinių nykimas, miškų kirtimas.
UZ
UZ gali reikšti:
uz gali reikšti:
Šlumpiai
Šlumpiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Užvenčio.
Ignotas Potockis (1809)
Romanas Ignotas Pranciškus Potockis (1741 m. vasario 28 d. Palenkės Radzinas, – 1809 m. rugpjūčio 30 d., Viena) – ATR valstybinis veikėjas, Lenkijos magnatas, politikas, patriotinis veikėjas, žurnalistas ir rašytojas. Lietuvos didysis raštininkas (1773–1783), Nuolatinės tarybos maršalka (1778–1780), Lietuvos dvaro maršalka (1783–1791) ir Lietuvos didysis maršalka (1791–1792).
Biografija
thumb|left|150px|Ignotas Potockis jaunystėje thumb|left|150px|Ignoto Potockio žmona Elžbieta Liubomirskaitė Žymios Lenkijos magnatų Potockių giminės atstovas, herbo „Piliawa“ savininkas. Karūnos didžiojo taurininko ir Lietuvos artilerijos generolo Eustachijaus Potockio (apie 1720–1768) ir Marianos Konstkos (m. 1768) antrasis sūnus. Broliai – Uržendovo seniūnas Kajetonas, Tlumako seniūnas Jurgis Mykolas, liaudies kavalerijos brigadininkas Jonas Nepomukas Erikas ir Karūnos artilerijos generolas Stanislovas Kostka.
1758–1765 metais mokėsi Varšuvos kolegiume, po to iki 1770 metų tęsė mokslus Romoje. Kurį tai laiką praleido Prancūzijoje, 1771 metais grįžo į ATR. Nuo 1770-ų metų suartėjo su Lenkijos karaliumi Stanislovu Augustu Poniatovskiu.
Buvo auklėjamas vadovaujant Stanislovui Konarskiui; buvo Edukacinės komisijos (1773) narys ir vienas pagrindinių veikėjų (1773). Palaikė reformų planus, parodė didelį aktyvumą Ketverių metų seimo (1788–1792) metu. Siekė susitaikymo su Prūsija ir užsienio „garantijų“ sunaikinimo. Buvo vienas iš 1791 m. gegužės 3 d. Konstitucijos kūrėjų, nors kaip didikas ir skyrėsi nuomonėmis su Hugo Kolantajumi. Kaip apdovanojimą už naujos konstitucijos sukūrimą gavo policijos ministro pareigybę, bet buvo priverstas išeiti iš Edukacinės komisijos.
ATR-Rusijos (1792) karo metu Ignotas Potockis vykdė nebuto karinio ministro pareigas. Po Rusijos imperijos ir Targovicos konfederacijos pergalės Ignotas Potockis emigravo į Drezdeną. ATR revoliucijos, kuriai vadovavo Tadas Kosciuška, metais, 1794, Romanas Ignotas Potockis grįžo į Varšuvą ir tapo „laikinos vyriausybės“ užsienio reikalų ministru; po Prahos šturmo 1794 metais su rusų armijos atstovais vedė derybas, kurių metu perdavė Aleksandrui Suvorovui Lenkijos karūną nuo Konstantino Pavlovičiaus. Paimtas į nelaisvę, buvo laikomas Šliselburge. 1796 metais grafo Juozapo Augusto Iljinskio prašymu Romanui Ignotui Potockiui buvo dovanota; jis išlaisvintas Rusijos imperatoriaus Pavelo I Petrovičiaus.
Nuo 1796 metų Romanas Ignotas Potockis gyveno Haliče, įėjusio į Austrijos imperijos sudėtį. Apsigyveno Klementovicuose, kur užsiėmė istorine ir literatūrine veikla. Tapo Varšuvos mokslo draugijos nariu. 1809 metais, po to, kai Haličą išlaisvino lenkų armija, vadovaujama Juozapo Poniatovskio, grįžo prie politinės veiklos ir pradėjo dirbti Varšuvos kunigaikštystės švietimo naudai. Jis mirė Vienoje, kur su diplomatine misija buvo išsiųstas pas Napoleoną prašyti jo sutikimo įtraukti austrų Haličą į Varšuvos kunigaikštystės sudėtį. Buvo palaidotas Vilianove.
Šeima
1773 metais vedė kunigaikštytę Elžbietą Liubomirskaitę (apie 1755–1783), Karūnos didžiojo maršalkos Stanislovo Liubomirskio (1722–1783) nuo santuokos su kunigaikštyte Izabele Čartoriska (1736–1816) vyresnę dukterį. Vaikai: Kristina Potockytė.
Čitadela
Čitadela  – miestas Italijos šiaurėje, Paduvos provincijoje.
Istorija
Miestas žinomas nuo 1220 m. Garsus tuo, kad miestas buvo aptvertas gynybine siena.
Henry Bacon
Henris Beikonas (, 1866 m. lapkričio 28 d. – 1924 m. vasario 16 d.) – amerikiečių architektas, geriausiai žinomas dėl jo suprojektuoto graikų dorėnų stiliaus Linkolno memorialo, pastatyto JAV sostinėje Vašingtone. Šis projektas buvo paskutinis architekto gyvenime.
1884–1885 m. Ilinojaus pramoniniame universitete Urbanoje studijavo architektūrą. 1885–1887 m. architektūrinės bendrovės „Chamberlin & Whidden“, įsikūrusios Bostone, braižytojas. 1888–89 m. ir 1891–97 m. tuo metu vienos garsiausių Niujorko architektūrinės bendrovės „McKim, Mead & White“ darbuotojas, prisidėjo projektuojant Rod Ailando valstijos kapitolijų Providense. 1889 m. pelnė Rotcho stipendiją, apkeliavo Prancūziją, Italiją, Graikiją, Turkiją. 1897–1903 m. bendradarbiavo su architektu James Brite.
Kijevo apgultis (1240)
Kijevo apgultis – 1240 m. lapkričio 28 d. – gruodžio 6 d. vykusi Kijevo apgultis, kuri baigėsi mongolų pergale. Tai buvo didelis moralinis ir karinis smūgis Haličo-Voluinės kunigaikštystei ir leido Batijui tęsti žygį į vakarus, į Europą.
Istorinis kontekstas
1237 m. pabaigoje Batijus ir mongolai invaziją pradėjo užkariaudami Riazanės kunigaikštystę šiaurės rytų Rusioje. 1238 m. mongolai patraukė į pietvakarius ir sugriovė Vladimiro ir Kozelsko miestus. 1239 m. jie užėmė Perejaslavą ir Černigovą, siekdami Kijevo miesto.
Kai mongolai pasiuntė į Kijevą kelis pasiuntinius reikalauti pasiduoti, Michailas Vsevolodovičius, o vėliau Dmitrijus jiems įvykdė mirties bausmę.
Kitais metais Batijaus kariuomenė, kuriai taktiškai vadovavo didysis mongolų generolas Subutajus, pasiekė Kijevą. Tuo metu miestą valdė Haličo-Voluinės kunigaikštystė. Vyriausiasis vadas Kijeve buvo vaivada Dmitrijus, o Danielius Haličietis tuo metu buvo Vengrijoje ir siekė sudaryti karinę sąjungą, kad užkirstų kelią invazijai.
Apgultis
Prie miesto priartėjo Batijaus pusbrolio Monkės vadovaujama avangardo kariuomenė. Monkė, matyt, sužavėtas Kijevo didybės, pasiūlė miestui pasidavimo sąlygas, tačiau jo pasiuntiniai buvo nužudyti. Mongolai nusprendė pulti miestą. Batijus sunaikino Rusios vasalų pajėgas, kurios buvo pakeliui į Kijevą, o visa mongolų kariuomenė stovyklavo už miesto vartų ir prisijungė prie Monkės kariuomenės.
Lapkričio 28 d. mongolai pastatė katapultas prie vienų iš trijų senojo Kijevo vartų, kur medžiai augo beveik iki pat miesto sienų. Tada mongolai pradėjo kelias dienas trukusį bombardavimą. Gruodžio 6 d. buvo pralaužtos Kijevo sienos, po to gatvėse vyko kirstynės. Kijeviečiai patyrė didelių nuostolių, o Dimitrijus sužeistas strėle.
Atėjus nakčiai, mongolai laikėsi savo pozicijų, o kijeviečiai pasitraukė į centrinę miesto dalį. Daugybė žmonių susirinko į Dešimtinės cerkvę. Kitą dieną, kai mongolai pradėjo paskutinį puolimą, cerkvės balkonas sugriuvo nuo ant jo stovinčių žmonių svorio ir daugelį prispaudė. Mongolams laimėjus mūšį, jie apiplėšė Kijevą. Dauguma gyventojų buvo išžudyti. Iš 50 000 gyventojų prieš invaziją išgyveno apie 2 000. Didžioji miesto dalis sudegė, iš keturiasdešimties pagrindinių pastatų liko stovėti tik šeši. Tačiau Dimitrijaus už drąsą pasigailėta.
Juodiškių dvaras
Juodiškių dvaras – dvaras Širvintų rajone, Alionių sen., Juodiškių kaime.
Istorija
XVI a. dvaras priklausė dvarininkams Giedraičiams. XVII-XVIII a. dvarą valdė Počobutai-Odlianickiai, nuo 1725 m. iki 1940 m. – Ruščicai, dailininko Ferdinando Ruščico giminaičiai, vėliau paveldėjo jo sūnus Zigmantas. Jie ir pastatė išlikusius dvaro rūmus. Juodiškių dvaro ūkyje buvo auginami aukštos kokybės žiemkenčiai javai, ypatingos veislės aukšto krakmolingumo bulvės, kurios buvo naudojamos spirito gamybai. 1925–1940 m. dvaras turėjo 150 ha žemės, laikė nemažai gyvulių, turėjo daug sudėtingų žemės ūkio mašinų. Gvidonas Ruščicas buvo laikomas pavyzdingiausiu krašto ūkininku, reikliu, bet teisingu darbininkams.
XX a. pr. dvaro ūkiniai reikalai nugulė ant diplomuoto agronomo Gvidono Ruščico pečių. Juodiškių dvarą valdė devynios Ruščicų kartos, iki keturiasdešimtų metų.
Tarpukario Lietuvos laikais (1918-1940) dvare veikė kalvė. Dvare ilgai veikė mokykla.
Dvare nuo ~1985 m. veikė aštuonmetė mokykla.
1992 m. Juodiškių dvaro sodybos fragmentai įtraukti į kultūros vertybių registrą. Unikalus objekto kodas 689. Sodybos kompleksą sudaro ponų namas, ledainė, parko fragmentai, pastato dalis, tvartas. Teritorijos plotas 72 337 kv. m.
Architektūra
Dvare būta krosnies, bet ji neišliko – plytos buvo pernaudotos. Pagrindinės durys susideda iš vidinių ir išorinių durų, vidinės durys su langeliais, kurie apšviečia priemenę.
Ibrahim Said
Ibrahimas Muhamadas Saidas (g. 2002 m. birželio 15 d.) – Nigerijos futbolininkas (saugas, vingeris, puolėjas), žaidžiantis Viborg FF klube. Kitados atstovavo Nigerijos U-17 jaunimo rinktinei.
Karjera
Futbolo paslapčių sėmėsi gimtinėje. Dabo Babes Academy auklėtinis.
2020 m. spalio mėn. persikėlė į Daniją, į Viborg FF. Atstovavo šio klubo jaunimo ekipoms.
2021–2022 m. Superlygoje Viborg FF liko septinti, tačiau pateko į Europos turnyrus. UEFA Europos Konferencijų lygoje rungtyniavo prieš „Sūduvos“ klubą.
2022 m. liepos 21 d. rungtynėse Marijampolėje danai nugalėjo sūduviškius rezultatu 1:0.
Atsakomosiose rungtynėse, kurios įvyko 2022 m. liepos 28 d. Danijoje, vienintelis rungtynių įvartis krito jau septynioliktąją rungtynių sekundę. Pasižymėjo Ibrahimas Saidas. Danai išlaikė šią persvarą iki rungtynių pabaigos. Bendras dviejų rungtynių rezultatas buvo 2-0 ir Danijos klubas pateko į kitą turnyro etapą. „Sūduvos“ klubas baigė pasirodymą Europoje.
Šluostikiai
Šluostikiai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Buivydžių.
Juodkalnijos moterų futbolo rinktinė
Juodkalnijos moterų futbolo rinktinė – nacionalinė šalies moterų rinktinė, Juodkalnijai atstovaujanti futbolo tarptautinėse varžybose.
Istorija
Suburta 2012 m., o 2012 m. kovo 13 d. sužaidė pirmąsias tarptautines rungtynes prieš Bosnijos ir Hercegovinos rinktinę.
2013 m. balandžio 9 d. juodkalnietės sužaidė lygiosiomis 1:1 prieš Lietuvos rinktinę. Vilniuje vykusiose rungtynėse po Marijos Vukevič įvarčio pirmavo 1:0, tačiau po Sonatos Vanagaitės smūgio rezultatas tapo lygus 1:1.
2015 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionatas
Daugiakovių, 10000 m bėgimo, maratono ir sportinio ėjimo čempionatai vykdyti atskirose varžybose.
Hearthstone
Apžvalga
„Hearthstone“ yra kompiuterinis kolekcionuojamų kortų žaidimas, kurio pagrindą sudaro ėjimu pagrįstos kovos vienas prieš vieną tarp dviejų varžovų Battle.net tinkle. „Hearthstone“ yra „Warcraft“ visatos dalis; žaidime vaizduojami dauguma veikėjų klasių ir kortų piešinių yra iš „Warcraft“ pasaulio.
Žaidėjai gali rinktis iš keleto žaidimo režimų, kurių kiekvienas suteikia šiek tiek skirtingų potyrių. Play režime, kuris dar skirstomas į Standard (naudojamos tik klasikinės ir neseniau kaip prieš dvejus metus išleistos kortos) ir Wild (naudojamos visos kortos), žaidėjai kovoja kovose vienas prieš vieną ir siekia įgyti kuo aukštesnį rangą, kuris skaičiuojamas nuo 25 iki 1 didėjančio tvarka; aukščiau už pastarąjį tėra Legend rangas. Sezono pabaigoje atitinkamą rangą pasiekę žaidėjai gauna tą rangą atitinkančius apdovanojimus (kortų ir miltelių). Solo Adventures režime žaidėjai gali grumtis su kompiuterio valdomais bosais ir įveikę juos kaip atlygį gauti naujų kortų. Tiesa, norint žaisti šiame režime reikia atrakinti tam tikrą nuotykį (žr. Nuotykiai) panaudojant arba žaidimo in-game valiutą arba tikrus pinigus. Arena režime žaidėjai kovoja naudodami iš atsitiktinių kortų sudarytą kaladę iki 12 pergalių arba 3 pralaimėjimų; su kiekviena pergale gaunamas didesnis atlygis. Taip pat dar esti režimas Tavern Brawl, kurio žaidimo mechanika keičiasi kas savaitę.
Žaidėjai žaidimą pradeda su ženklia bazinių kortų kolekcija, bet gali surinkti retų ar daug galingesnių kortų pirkdami paketus, kuriuose randama papildomų kortų, arba žaisdami arenos režimą. Žaidėjai taip pat gali sunaikinti nenorimas kortas mainais už miltelius, kurie panaudojami naujų kortų kūrime. Kortų paketus arba patekimą į areną galima įsigyti už žaidimo auksinius, in-game valiutą, kuri suteikiama už įvykdytas atsitiktines kasdienines užduotis arba laimint mačus, arba sumokėdami tikrus pinigus. Viso žaidėjo kortų kaladę gali sudaryti trisdešimt kortų.
Žaidime žaidėjai gali rinktis iš 9 veikėjų klasių: Mage (Jaina Proudmoore, Medivh arba Khadgar), Priest (Anduin Wrynn), Warlock (Gul'dan), Paladin (Uther the Lightbringer arba Lady Liadrin), Warrior (Garrosh Hellscream arba Magni Bronzebeard), Druid (Malfurion Stormrage), Hunter (Rexxar arba Alleria Windrunner), Rogue (Valeera Sanguinar) ir Shaman (Thrall arba Morgl the Oracle). Kiekviena veikėjo klasė pasižymi unikaliu sugebėjimu.
Žaisdami mačą žaidėjai eikvoja manos taškus, už kuriuos ant virtualaus žaidimo stalo išsimeta burtų arba figūrėlių kortas. Tikslas yra įveikti oponentą, sumažinant jo 30 turimų gyvybės taškų iki nulio.
Papildymai
Naujos kortos žaidimui leidžiamos dviem formatais: praplėtimais ir nuotykiais. Praplėtimuose tiesiog išleidžiamas kažkokios temos kortų rinkinys, panašiai, kaip įprastuose CCG. „Nuotykiai“ yra galimybė žaisti prieš kompiuterio valdomus oponentus, atspindinčius „World of Warcraft“ „bosus“. Įveikęs bosą, žaidėjas kaip prizą gauna naujų kortų. Viso buvo išleisti keturi nuotykiai ir šešios ekspansijos:
Turnyrai
Nors kūrėjai siekė sukurti lengvai prieinamą ir greito tempo žaidimą, „Hearthstone“ jau spėjo tapti keleto elektroninio sporto turnyrų objektu. Tokios žaidimų turnyrų lygos kaip Major League Gaming, ESL ir ZOTAC Cup reguliariai rengia nedidelius „Hearthstone“ turnyrus Šiaurės Amerikoje ir Europoje. Kadangi jie neretai yra orientuoti į kasdienius žaidėjus, tai priziniai fondai būna nedideli (arba jų iš viso nebūna).
2014 m. lapkričio 7–8 d. „Blizzard“ surengė miniturnyrą „BlizzCon“ renginyje. Keturi geriausiai pasirodę kiekvieno regiono dalyviai gavo teisę rungtis pasaulio čempionate, kuriame iš viso dalyvavo 16 žaidėjų. Amerikų ir Europos kvalifikacinėse atrankose į čempionatą viso rungėsi 160 žaidėjų. Bendras čempionato prizinis fondas siekė 250 000 JAV dolerių, o nugalėtojui atiteko 100 000 JAV dolerių.
Įvertinimas
Ilgai lauktas nuo pat pristatymo publikai, „Hearthstone“ iš kritikų apžvalgų sulaukė palankaus vertinimo, tinklalapių GameRankings ir Metacritic įverčio suvestinės duomenimis, žaidimas buvo atitinkamai įvertintas 87,45 % ir 88 balais iš 100.
Audra (paveikslas)
Istorija
Paveikslą „Audra“ Marcantonio Michiel 1530 m. matė Venecijos įtakingo aristokrato Gabriele Vendramin kolekcijoje. Jis jį aprašė taip: „mažas peizažas su audra ir čigone su kareiviu“. Šis paaiškinimas vėlesnių interpretuotojų buvo atmestas kaip labai paprastas. Atkreipiamas dėmesys, kad vyras yra ne kareivis, o moteris − ne čigonė. Kita vertus, paveikslas galbūt visai neturi jokios konkrečios temos. Džordžonė jį sukūrė tikriausiai prieš pat savo mirtį 1510 m. Jis buvo vienas pirmųjų dailininkų vakarietiškame mene, kuris įtaigumo siekdavo paveikslo nuotaika, o ne konkretaus turinio pavaizdavimu. Tyrimai rodo, kad vietoj kareivio figūros pradiniame eskize Džordžonė buvo nutapęs nuogą moterį. Tai gali rodyti, kad paveikslas iš pat pradžių neturėjo aiškaus plano ir dailininkas daug improvizavo jį tapydamas.
Paveikslo paskirtis nežinoma. Iš paveiksle esančių detalių neįmanoma nuspėti ar jis mitologinis, ar religinis, ar skirtas kuriai progai. To meto paveiksluose įvairios detalės turėjo simbolinę, metaforinę prasmę, tačiau Džordžonės kūrinyje jos yra tik spėjamos įvairių interpretuotojų. Paveiksle vaizduojama upė, miestas, kareivio ir nuogos moters su kūdikiu figūros pirmajame plane. Tolumoje vaizduojami artėjantys audros debesys, kuriuos iliuminuoja žaibas. Pirmojo plano žmonių figūros ramios, atsipalaidavusios. Ryšiai tarp kareivio ir moters su kūdikiu neaiškūs. Tarp įvairių scenos spėjimų: mitinis Apolono gimimas, Džordžonės šeima, Bokačo novelės herojai, biblijinė Mergelės Marijos ir Juozapo kelionė į Egiptą, bei daugelis kitų.
Dirvoninė žemdirbystė
Dirvoninė žemdirbystė – vienas iš primityviųjų žemdirbystės metodų, vykdoma pasitelkus arklių ir jaučių traukiamajai jėgą. Naudojami arklai.
Lietuvoje atsiradusi I a. valstiečių tarpe pakeitė lydiminę žemdirbystę. Nunyko XX a. Kadangi didėjo gyventojų skaičius buvo vis sunkiau rasti vietos naujiems lydimams, arti gyvenviečių mažėjo miškų plotai. Valstiečiams tai leido geriau įdirbti žemę ir ilgiau naudoti iš miško atkovotą lauką. Žemė būdavo padalijama į dvi dalis: vienoje 5–8 metus iš eilės sėdavo javus, soras, o kita dalis dirvonuodavo. Apleistas laukas būdavo vadinamas dirvonu. Žemės nedirbdavo iki 8–12 metų. Per šį laikotarpį medžiai neišaugdavo, bet krūmais žemė apželdavo.
Vynuogininkystė
thumb|250px|Vynuogynas Armėnijoje
Vynuogininkystė – žemės ūkio šaka, kurios specializacija – vynmedžių auginimas. Turi pagrindines 4 paskirtis: šviežių vynuogių tiekimas, žaliavos vyno pramonei tiekimas, razinų gamyba, žaliavos konservų pramonei (sultims, kompotams, uogienėms ir kt.) tiekimas.
Vynuogininkystės atsiradimas datuojamas žalvario amžiumi (kai sukultūrintas tikrasis vynmedis). Seniausi vynmedžių auginimą liudijantys radiniai aptinkami iš laikotarpio, siekiančio 7000 metų nuo šių laikų. Maždaug prieš 5–7 tūkstančius metų vynuogininkystė paplito po Mesopotamiją, Siriją, Egiptą, prieš 3000 metų vynuogės pradėtos auginti Graikijoje, prieš 2000 metų – Užkaukazėje, Vidurinėje Azijoje. Romėnų laikais vynuogininkystė plėtota daugelyje imperijos žemių – vystyta Prancūzijoje, Ispanijoje, Šiaurės Afrikoje. Po didžiųjų geografinių atradimų vynuogininkystė pradėta plėtoti Amerikoje (ypač Čilėje, Argentinoje, JAV), Australijoje, Pietų Afrikoje.
XX a. pab. didžiausi vynuogynų plotai driekėsi Ispanijoje, Italijoje, Prancūzijoje, Turkijoje, buv. Jugoslavijos šalyse, Rumunijoje, Bulgarijoje, Alžyre, Portugalijoje, JAV.
thumb|left|200px|Egiptietiška freska, vaizduojanti vynuogių raškymą
Vynuogių auginimui palankiausios sritys yra ties subtropikais – maždaug tarp 30 ir 50° lygiagrečių abiejuose pusrutuliuose. Toliau šiaurėje vynuogės dėl šalnų, saulės stygiaus nušąla, nesunokina pakankamai saldžių uogų, joms taip pat nepalankus pernelyg karštas, sausringas ar labai lietingas klimatas.
Svarbiausios vynuogininkystės užduotys yra vynuogynų apsauga nuo kenkėjų, ligų, tinkamas drėkinimas, lajos priežiūra, tręšimas, derliaus nuėmimas.
Stolpcų rajonas
Stolpcų rajonas – rajonas vidurio vakarų Baltarusijoje, Minsko srities vakarinėje dalyje. Administracinis centras – Stolpcai.
Gyvenvietės
Vienintelis miestas – Stolpcai. Didžiausios gyvenvietės 2013 m.:
Šmitiškės
Šmitiškės – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Bagrėno, kairiajame Nemuno krante priešais Birštoną.
Tove Jansson
thumb|Tuvė Janson [[1956 m.]]
Tuvė Marika Janson (Tove Marika Jansson, 1914 m. rugpjūčio 9 d. Helsinkyje – 2001 m. birželio 27 d. Helsinkyje) – suomių bei švedų rašytoja, dailininkė.
Dragon Ball: Curse of the Blood Rubies
Dragon Ball: Curse of the Blood Rubies, Japonijoje žinomas kaip Dragon Ball: The Legend of Shenlong – 1986 m. japonų anime kovos menų fantastinis nuotykių filmas, kurį režisavo Daisukė Nišio. Tai pirmasis „Dragon Ball“ serijos filmas.
Tove Jansson
Biografija ir kūryba
thumb|left|150px|Tove Janson 1923 m. Visas savo knygas autorė parašė švedų kalba, nors gimtoji šalis jai buvo Suomija. Jos tėtis buvo skulptorius, o mama iš Švedijos kilusi dailininkė. Beveik pusmetį Tuvė su tėvais praleisdavo saloje, kuri ir tapo jos knygų veiksmo vieta – garsiuoju trolių Mumių slėniu. Jau nuo vaikystės būsimoji rašytoja pasižymėjo neeiline vaizduote, labai patiko žaisti teatrą.
Dragon Ball: Curse of the Blood Rubies
Jame vaizduojama, kaip Son Gokas, pirmą kartą ieškodamas drakono rutulių, susitinka su Bulma, Olongu, Jamča, Puaru ir galiausiai su Džinu Vėžliu. Gurumesą ir kitus naujus personažus filmui sukūrė Akira Torijama.
Kaplinė žemdirbystė
Kaplinė žemdirbystė – vienas iš primityviųjų žemdirbystės metodų. Būdingas pirmykštėse medžiotojų-rankiotojų bendruomenėse. Kapliai gaminami iš ragų, kaulų ar akmenų. Tokiais įrankiais galima įdirbti nedidelius žemės plotus šalia gyvenviečių. Paprastai tokiose bendruomenėse žemdirbystė tik iš dalies atstoja laukinių augalų rankiojimo, medžioklės, žvejybos laimikius. Žemdirbyste kaip ir rankiojimu dažniausiai užsiima moterys.
Tove Jansson
Biografija ir kūryba
T. Janson studijavo dailę Helsinkyje, Stokholme bei Paryžiuje. Pradžioje ji iliustruodavo kitų autorių knygas, o 1938 m. T. Janson parašė pirmą savo knygą „Maži troliai ir didelis potvynis“, kurią pati ir iliustravo. Taip prasidėjo visas ciklas knygų apie trolių Mumių nuotykius: „Burtininko skrybėlė“ (1948), „Muminuko tėčio Memuarai“ (1950), „Baisus vidurvasaris“ (1954), „Stebuklinga žiema“ (1957), „Nematomas vaikas“ (1962) bei kitos. Šios knygos lėmė rašytojai pasaulinę šlovę, jos išverstos daugiau nei į 30 kalbų. 1966 metais Tuvė Janson tapo Hanso Kristiano Anderseno premijos laureatė. Ji dar gavo daugybę įvairiausių apdovanojimų, tarp kurių ir aukščiausią vaikų apdovanojimą – Šypsenos ordiną.
Mumių slėnis – tai ramus kampelis, pilnas džiugesio, meilės bei namų jaukumo. Troliai Mumiai – tai rašytojos sugalvoti maži padarėliai, kurie išoriškai visai nepanašūs į žmones, bet elgiasi kaip suaugę žmonės – rūko pypkę, rašo atsiminimus, dirba ūkio darbus, o žaidžia kaip vaikai. Tai malonios ir geraširdės būtybės. Rašytoja yra parašiusi ir realistiškų kūrinių. Savo vaikystę aprašė apsakyme „Skulptoriaus duktė“ (1968), išleido apsakymų rinkinius „Klausytoja“ (1971) bei „Žalias namas“ (1978), romaną „Saulės miestas“ (1974). Šie T. Janson kūriniai neliko nepastebėti, juos įvertino ir skaitytojai, ir kritikai. Knygoje „Vasaros knyga" senatvė ir vaikystė susitinka skirtinguose kontekstuose.
Kaplinė žemdirbystė
Seniausi tokių įrankių radiniai Lietuvoje aptikti neolite II–III tūkst. pr. m. e. Lietuvoje pastarosios žemdirbystės laikotarpiu buvo auginami tik javai. Jie buvo sėjami kelerius metus iš eilės toje pačioje vietoje, o nusialinus žemei, sklypas buvo apleidžiamas ir ruošiamas naujas kitoje vietoje. Geležies amžiuje ją pakeitė lydiminė, vėliau dirvoninė žemdirbystė.
Melitopolis
Melitopolis – srities pavaldumo miestas Ukrainoje, Zaporožės srityje. Rajono administracinis centras. Įkurtas 1784, miesto statusas – nuo 1842-ųjų. 158 400 gyventojų, gyv. tankumas – 3195,73 žm./km². Plotas – 49,66 km². Melitopolis išsidėstęs prie Moločnos upės. Išvystyta mašinų gamybos, statybinių medžiagų bei maisto pramonė. Melitopolyje yra dvi aukštosios mokyklos. Didelis geležinkelio mazgas, netoli miesto įsikūręs karinis aerodromas. Miestą kerta tarptautinė automagistralė sutampanti su europiniu greitkeliu, bei , sutampanti su europiniu. thumb|320px|left|Geležinkelio stotis
Alfonsas XIII
Alfonsas XIII (1886 m. gegužės 17 d. – 1941 m. vasario 28 d.) – Ispanijos karalius, valdęs nuo 1886 m. iki Antrosios Ispanijos respublikos paskelbimo 1931 m. Alfonsas XIII buvo karaliumi nuo gimimo, nes jo tėvas mirė 1885 m. Jo motina Marija Kristina Austrė buvo regentė, kol jis sulaukė šešiolikos metų 1902 m.
Valdant Alfonsui XIII Ispanija susidūrė su 4 didelėmis problemomis, kurios nulėmė liberalios monarchijos žlugimą: didelių socialinių grupių realaus politinio atstovavimo nebuvimas; prasta liaudies, ypač valstiečių, padėtis; Rifo karo pasekmės; katalonų nacionalizmas. Politiniai ir visuomeniniai neramumai kilę po Ispanijos-Amerikos karo sutrukdė partijoms žengti liberalios demokratijos keliu ir lėmė Migelio Primo de Riveros diktatūros atsiradimą. Po diktatūros politinio žlugimo Alfonsas XIII bandė sugrąžinti demokratiją, tačiau dėl karaliaus paramos diktatūrai nuo monarchijos nusigręžė Ispanijos visuomenė.
Jis savo valia paliko Ispaniją po 1931 m. savivaldybių rinkimų, kurių rezultatus interpretavo kaip referendumą dėl monarchijos panaikinimo.
1917 m. už vadovavimą Europos karo biurui, kuris padėjo Pirmojo pasaulinio karo aukoms nepaisant jų tautybės, Alfonsas XIII buvo nominuotas Nobelio taikos premijai, bet ją laimėjo Raudonasis kryžius. Iki šiol jis yra vienintelis monarchas nominuotas Nobelio taikos premijai.
Maltos moterų futbolo rinktinė
Istorija
Suburta 2003 m., o 2003 m. rugpjūčio 10 d. sužaidė pirmąsias tarptautines rungtynes prieš Rumunijos rinktinę.
2006 m. lapkričio 18 d. Europos futbolo čempionato (Euro 2009) atrankos turnyre prieš Lietuvos rinktinę sužaidė lygiosiomis 0:0.
Štuthofo koncentracijos stovykla
Štuthofo koncentracijos stovykla – nacių koncentracijos stovykla, pastatyta nuošalioje, šlapioje ir miškingoje vietovėje, šalia mažo miestelio Štutovo (vok. Stutthof), 34 km į rytus nuo Gdansko miesto, buvusioje laisvojo Dancigo miesto teritorijoje. Koncentracijos stovykla buvo įkurta ant jau egzistuojančių struktūrų, kurios buvo naudojamos Lenkijos inteligentams įkalinti po vokiečių invazijos į Lenkiją antrojo pasaulinio karo metu. Šimtai pavergtų kalinių (daugiausiai žydų) specializuotuose būriuose pastatė barakus, kurie buvo naudojami naujai koncentracijos stovyklai. Štuthofo koncentracijos stovykla buvo pirmoji koncentracijos stovykla, pastatyta už Vokietijos teritorijos ribų, kuri veikė nuo 1939 m. rugsėjo 2 d. ir buvo paskutinė koncentracijos stovykla, kurią 1945 m. gegužės 9 d. išlaisvino sąjungininkų pajėgos. Iš 110 000 ištremtų kalinių net 85 000 aukų mirė šioje koncentracijos stovykloje.
Stovykla
thumb|Koncentracijos stovyklos okupuotoje Lenkijoje (pažymėtos juodais kvadratais). Štuthofas - kairėje viršuje. Jau 1936 metais nacių institucijos Laisvajame Dancigo mieste pradėjo rinkti duomenis apie žinomus žydų ir lenkų inteligentus. Taip pat slaptai apžiūrinėjo ir rinko tinkamą vietą, kurioje būtų galima įkurti koncentracijos stovyklą. Prieš Štuthofo stovyklai smarkiai išsiplečiant, ji buvo naudojama kaip civilinio kalinimo stovykla, valdoma Dancigo policijos viršininko. 1941 m. lapkričio mėnesį ji tapo „darbo švietimo“ stovykla, kurią administravo vokiečių saugumo policija. Galiausiai 1942 m. sausio mėn. Štuthofas tapo įprasta koncentracijos stovykla, kurioje buvo nužudyta tūkstančiai žydų ir romų kilmės žmonių.