cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Klaipėdos lėlių teatras
Istorija
Klaipėdos lėlių teatro ištakos siekia 1991 m. Įkūrus Klaipėdos universitetą ir čia pradėjus ugdyti menininkus, susibūrė nedidelė iniciatyvių dėstytojų grupelė, troškusių įkurti lėlių teatrą. Jau 1992 m. įkuriamas lėlių teatras „KU-KŪ“. Idėjos autorė – režisierė Jūratė Januškevičiūtė. Prie jos prisijungė ir kiti Menų fakulteto dėstytojai: Linas Zubė, Liuda Vismantaitė ir Salomėja Burneikaitė, taip pat studentai, vėliau tapę profesionaliais lėlininkais.
Laumenio botaninis-zoologinis draustinis
Įsteigtas 1992 m., siekiant išsaugoti retus plėšriuosius paukščius bei jų būdingus biotopus, nendrinių rupūžių populiaciją.
Klaipėdos lėlių teatras
Istorija
Klaipėdos universiteto lėlių teatras „KU-KŪ“ sukūrė apie dvidešimt spektaklių, dalyvavo įvairiuose festivaliuose. 2004 m. prie teatro prisijungė būrelis jaunų, ką tik studijas baigusių lėlininkų. Tais pačiais metais teatras atsiskyrė nuo universiteto. 2006 m. Lietuvos kultūros ministerija Klaipėdos lėlių teatrui suteikė profesionalaus teatro statusą,o 2008 m. persikelta į naujas patalpas Vežėjų gatvėje, Klaipėdos senamiestyje.
Teatro repertuaras
Teatro kolektyvas kuria spektaklius visų amžiaus grupių žiūrovams, tačiau didžiausią repertuaro dalį sudaro pastatymai vaikams. Taip pat nemažai spektaklių kūdikiams.
Dalį repertuaro sudaro pastatymai pagal literatūros klasikos kūrinius: „Coliukė“ (pagal H. K. Anderseną), „Raudonkepuraitė“ (pagal Š.Pero), „Nepaprasta Edvardo Tiuleino kelionė“ (pagal Kate DiCamillo) ir t. t.
Patalpa
Patalpa – sienomis ir kitomis atitvaromis apribota statinio erdvė. Tai gali būti, pvz., kambarys, laiptinė, salė ir kt.
Krauleidiškė
Krauleidiškė – buvęs kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Balčių.
Pranciškus Šatkus
Pranciškus (Pranas) Šatkus (1901 m. gruodžio 17 d. Melagiškės k., Batakių vls., Raseinių aps., Kauno gub., Rusijos imperija – 1986 m. Salantuose, Kretingos r.) – Lietuvos katalikų bažnyčios kunigas, politinis kalinys, tremtinys, disidentas.
Biografija
Baigęs Kauno dvasinę seminariją, 1931 m. gegužės 30 d. buvo įšventintas kunigu ir paskirtas vikaru į Rietavo bažnyčią. 1931–1932 m. dirbo vikaru Šilutėje, 1932–1933 m. – Kartenoje, 1933 m. – Tirkšliuose, 1933–1935 m. – Luokėje. 1935 m. paskirtas Degučių parapijos, 1936 m. – Pajūrio, 1938 m. – Didkiemio, 1941 m. – Stulgių, 1943 m. – Kaunatavos parapijos klebonu. 1945 m. birželio 9 d. enkavedistų Kaunatavoje suimtas, kalintas Telšiuose, nuo 1945 m. lapkričio 22 d. – Šiauliuose. LSSR NKVD kariuomenės karinio tribunolo 1946 m. liepos 31 d. nuteistas 10 metų lagerio ir 5 metams tremties, 1946 m. rugpjūčio 31 d. išvežtas į Ustvymlagą, Komija, Rusijos TFSR. Paleistas 1954 m. rugsėjo 22 d.
Grįžęs į Lietuvą, buvo paskirtas Salantų bažnyčios altarista. Nuo 1956 m. dirbo Vaičaičių, nuo 1959 m. – Ylakių, nuo 1961 m. – Darbėnų, nuo 1963 m. – Salantų, nuo 1973 m. – Šateikių parapijos klebonu. 1982 m. vėl tapo Salantų bažnyčios altarista. Klebonaudamas Salantuose naujai išdažė bažnyčią.
Mirė Salantuose, palaidotas bažnyčios šventoriuje.
Pinterest
„Pinterest“ – nuotraukų dalinimosi socialinis tinklas. Tai iš esmės – virtualus iškarpų albumas, į kurį vartotojai gali „įsegti“ (angl. pin) internete randamus vaizdus. Pavyzdžiui, namų dizaino, mados, patiekalų, kelionių nuotraukas. Be kita ko JAV rinkoje siūlantis ir įsigyti pastarųjų prekių pačiame socialiniame tinkle. Daugiausiai naudojamas 35-44 m. amžiaus moterų.
Bendrovės steigėjai pabrėžia, jog tai ne socialinis tinklas, o nuotraukų paieškos sistema išmaniajame telefone.
„Pinterest“ bendrovės vertė privataus kapitalo įmonių dėka pasiekė $11 mlrd. ir turi daugiau nei 100 mln. bent kartą per mėnesį prisijungiančių vartotojų.
Grafinis šachmatų uždavinys
Grafinis šachmatų uždavinys arba Skachografinis uždavinys (nuo 'šachmatai',  'rašau, piešiu') – šachmatų uždavinys, kurio šachmatų figūrų išsidėstymas pradinėje padėtyje ant šachmatų lentos, ar sprendinyje (kartais vienu metu ir abiejose pozicijose) vaizduoja: raides, skaičius, piešinius, įvairius daiktus ir pan.
Šachmatų kompozitorius iš figūrų gali kurti įvairius vaizdinius. Šachmatų figūrų išdėstymas pozicijoje, arba pats žaidimo procesas, gali turėti ir tam tikrą potekstę, pvz., rodant skaičius – sveikinimą su jubiliejumi, arba raides, kurios gali būti tam tikro asmens vardo (ar pavardės) pirmosios raidės, bei kitus simbolius, susijusius su įvairiais įvykiais: karais, šventėmis, sportu, įvairiomis organizacijomis ir t. t.
Uždaviniai
Uždaviniai yra proginiai: jie kuriami šventėms, įvairiems jubiliejams pažymėti, sporto pasiekimams įamžinti, geometrinų figūrų, technikos pasiekimų demonstravimui ir pan.
iš šachmatų figūrų sudarytas grafinis vaizdas pirminėje uždavinio pozicijoje sutinkamas:
tiesioginio, sutarto, atvirkščio, serijinių ėjimų, tinklinių, ilgiausių ėjimų, Madraso, Kirkės bei retrogradinės analizės šachmatų uždaviniuose. Jie sudarinėjami ne tik su tradicinėmis, bet ir pasakiškomis figūromis.
Grafinės šachmatų kompozicijos pagal vaizdinius skirstomos į dvi grupes: raidžių bei simbolių. Pastarajai grupei priklauso uždaviniai, kurių figūros diagramoje turi tam tikro simbolio formą, o raidžių grupei – tam tikros raidės formą.
Yra uždavinių, kurių pirminėje pozicijoje grafinio vaizdo nėra, tačiau vaizdinys atsiranda sprendžiant, arba matinėje padėtyje. Sudėtingesniuose uždaviniuose būna, kad po kiekvieno ėjimo grafinis vaizdas keičiasi.
Daugelio vaizduojamųjų kompozicijų sprendiniai remiasi retrogradine analize. Jeigu uždavinio pirminėje padėtyje paskutinis juodųjų ėjimas negalimas, pradeda ne baltieji, o juodieji, bet ne pirmu ėjimu, o taip vadinamu, nuliniu ėjimu.
Pavyzdžiai
Vokiečių šachmatų kompozitoriaus Klauso Funko (Klaus Funk (1929–)) uždavinys yra proginis. Jis skirtas šachmatų klubo Kutna Hora 50-mečiui pažymėti. Todėl šis skaičius, sudarytas iš figūrų, matomas pirminėje uždavinio pozicijoje.
Reusas
Reusas  – Baš Kampo komarkos administracinis centras, esantis Taragonos provincijoje, Katalonijoje, Ispanijoje.
Grafinis šachmatų uždavinys
Pavyzdžiai
Vokiečių šachmatų kompozitoriaus Manfredo Šreko (Manfred Schreck (1954–)) uždavinys, paskelbtas 2011 m., rodo, kad grafiniai šachmatų uždaviniai tebekuriami ir XXI amžiaus antrame dešimtmetyje. Jo figūrų piešinys vaizduoja Kalėdinę eglutę, populiarią tarp kompozitorių dar XIX a.
Rusų šachmatų kompozitoriaus Ernesto Pogosjanco kompozicija yra pavyzdys, kad grafinė šachmatų kompozicija naudojama ir kuriant etiudus.
Vilniui vaduoti sąjunga
Vilniui vaduoti sąjunga – visuomeninė organizacija, veikusi 1925–1938 m. Propagavo Vilniaus (krašto) atgavimo idėją, rėmė Vilniaus krašto lietuvių kultūrinę veiklą. 1928–1938 m. leido žurnalą „Mūsų Vilnius“.
Sąjunga kėlė tikslą išvaduoti Vilniaus kraštą, pasitelkiant tik kultūrines priemones.
Sąjungos nariai rinko lėšas remti Vilniaus krašto lietuvių draugijas ir mokyklas, leido leidinius ir atsišaukimus, o jų šūkiai „O, Vilniaus nepamiršk, lietuvi!“ ir „Mes be Vilniaus nenurimsim!“ tapo tautos patriotizmo išraiška.
Spalio 9-ąją Vilniui vaduoti sąjungos iniciatyva visoje Lietuvoje buvo minima Vilniaus gedulo diena. Nuo 1928 iki 1938 m. sąjunga leido žurnalą „Mūsų Vilnius“.
XX a. 4 deš. pabaigoje veikė 612 organizacijos skyrių, kuriuose buvo per 25 tūkst. narių ir 600 tūkst. rėmėjų (žmonių, kurie kaip simbolinį teisės į Vilnių ženklą turėjo Vilniaus pasus ir kasmet į jį klijavusių tam tikros vertės ženklelius). Vilniui vaduoti sąjunga daug prisidėjo išsaugant Vilniaus krašto lietuvių tautinį tapatumą.
Sport Lubango e Benfica
Sport Lubango e Benfica, o sutrumpintai Benfica do Lubango – Angolos futbolo klubas; buvęs nacionalinės futbolo lygos (Girabola) dalyvis.
Istorija
Įkurtas 1932 m. Lubango mieste. Asociaciją 1932 m. vasario 27 d. Įkūrė naujakuriai iš Portugalijos. „Benfica do Lubango“ buvo 37-asis Portugalijos klubo Lisabonos „Benfica“ padalinys.
Vykdant antikolonijinę politiką šalyje, po Angolai tapus nepriklausoma valstybe 1975 m., klubas buvo pavadintas „Clube Desportivo da Chela“. Po 1989 m. sezono pavadinimą susigražino.
„Benfica do Lubango“ nėra iškovojusi nė vieno šalies titulo. Savo laiku buvo nuolatinis aukščiausios Angolos lygos - „Girabola“ - dalyvis. Būta eilės iškritimų iš eilito diviziono. 2006 m. komanda pasiekė ketvirtąją vietą Giraboloje, o 2008 m. sezoną baigė 14-oje, paskutinėje tuo metu vietoje, o tai reiškė dar vieną iškritimą. Pakilo į Girabola 2009 m., o iškrito 2010 m.
Klubas 2013 m. vėl pateko į Girabola, bet kitą sezoną buvo 15-oje vietoje ir vėl buvo perkeltas į antrą divizioną.
2018/19 m. sezone Segundona pirmenybėse (antroje pakopoje) buvo antri, tačiau klubas buvo nušalintas nuo dalyvavimo Girabola.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Estádio Nossa Senhora do Monte, kuris talpina 21 tūkst. žiūrovų.
Girabola ir taurės turnyras
Šaltiniai:
Namčis
Namčis (nep. ir ) – miestas šiaurės rytų Indijoje, Sikime, 78 km į pietvakarius nuo Gangtoko; Pietų Sikimo rajono centras. Keliai į Gangtoką, Kalimpongą, Juksomą. Yra Namčio budistų vienuolynas, kiek toliau – Rampango vienuolynas. Šalia miesto stūkso 36 m aukščio Padmasambhavos skulptūra bei kiek mažesnė Šivos skulptūra. Apylinkėse plyti arbatmedžių plantacijos, o mieste vyksta kasmetinė gėlių šventė.
Juodupės tvenkinys
Juodupės tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Rokiškio rajone, Juodupės miestelio vakariniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Vyžuonos upę (Nemunėlio intakas) 23,2 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 1,2 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 99,5 m. Vakarinis krantas aukštokas. Krantai daugiausia apaugę medžiais. Į vakarus plyti pievos, dirbami laukai ir dalis Stoniškio kaimo. Pietrytinėje pakrantėje yra paplūdimys.
Tvenkinys įrengtas 1976 m. 2005 m. pastatyta 75 kW galios mažoji hidroelektrinė.
Kvietiniškė
Kvietiniškė – buvęs kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurę nuo Balčių.
The Living (filmas)
The Living – 2014 m. JAV sukurta drama.
Turinys
Kartą Tedis girtas pakėlė ranką prieš savo žmoną Molę. Ši pabėgo iš namų pas motiną Andželą, tačiau vėliau grįžo, nors ir neatleido vyrui už skriaudą. Andžela, pykstanti ant Tedo, pradeda priekaištauti sūnui, kad šis nesugeba apginti sesers ir šis nusprendžia nusamdyti buvusį kalinį, jog šis nužudytų Tedą...
Sociologija. Mintis ir veiksmas
'''Sociologija. Mintis ir veiksmas''' – akademinis žurnalas, kritiškai analizuojantis šių dienų visuomenės ir kultūros pokyčius, socialinės teorijos raidą bei besikeičiančios sociologijos savivoką.
Turinys
Dominuoja socialinė teorija ir metodologinės socialinio pažinimo prielaidos, taip pat būdinga politinės sociologijos, lyčių studijos, nacionalizmo, meno sociologijos, socialinės stratifikacijos, kriminologijos ir socialinio identiteto problematika. Siekiant akademinio dialogo ir tarpdalykinių ryšių, žurnale publikuojami ne tik sociologiniai tyrinėjimai, bet ir socialinės psichologijos, filosofijos, istorijos, politikos mokslų bei antropologijos studijos, o neseniai pasirodžiusios originalios sociologinės knygos bei jų vertimai susilaukia išsamių ir kritinių apžvalgų.
Leidyba
Naujausio numerio tekstai prieinami arba šiame tinklalapyje, arba žurnalą indeksuojančiose duomenų bazėse.
Žurnalą leidžia dvi akademinės institucijos:
Bendoriškės
Bendoriškės – buvęs kaimas Marijampolės savivaldybėje, tarp Sasnavos ir Trakiškių.
Lenkija 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse
Lenkijos sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.
30px Šuoliai su slidėmis
Visi šalies sportininkai įveikė normalaus kalno varžybų kvalifikacines ir pateko į kitą etapą. Antrąją žaidynių dieną Adam Małysz pelnė sidabro medalį. A – sportininkas automatiškai pateko į kitą etapą ir komisija jo nevertino kvalifikacinėse varžybose.
Ben Affleck
Bendžaminas Geza Aflekas Boltas; geriau žinomas kaip Benas Aflekas (g. 1972 m. rugpjūčio 15 d.; Berklyje, JAV) – žymus JAV aktorius ir režisierius.
Jis vaidino tokiuose filmuose kaip „Parduotuvių slunkiai“ (Mallrats; 1995), paskui „Ieškant Emi“ (Chasing Amy; 1997). 1998 m. jis laimėjo Auksinį gaublį už scenarijų filmui „Gerasis Vilas Hantingas“. Kitą Auksinį gaublį jis gavo už filmo „Argo“ režisūrą ir geriausią filmą. Kiti geriausi jo filmai: „Armagedonas“ (Armageddon; 1998), „Perl Harboras“ (Pearl Harbor; 2001), „Skiriamoji juosta“ (Changing Lanes; 2002), „Baimės kaina“ (The Sum of All Fears; 2002), „Drąsiaširdis“ (Daredevil; 2003). Geriausi režisuoti filmai: „Dingusioji“ (Gone Baby Gone; 2007), „Miestas“ (The Town; 2010), „Argo“ (2012).
Nuo 2016 m. pradėjo vaidinti Briusą Veiną / Betmeną „Batman v Superman“ filmų serijose.
Louis Buchalter
thumb|Louis „Lepke“ Buchalter, 1939 m. Louis „Lepke“ Buchalter (1897 m. vasario 6 d. Niujorkas – 1944 m. kovo 4 d. Sing Sing kalėjime, Osiningas, JAV) – amerikiečių nusikalstamo pasaulio atstovas, greta Albert Anastasia vadovavo Murder Inc.
Biografija
Gimė žydų emigrantų iš Rusijos šeimoje. Vienintelis vaikas iš šeimos metė mokyklą ir pradėjo nusikalstamą veiklą, kuria vertėsi, siekdamas pragyventi. Tapo Amboy Dukes gaujos nariu. 1915 m. pirmą kartą dėl įsilaužimų ir vagysčių iš parduotuvių buvo teisiamas, tačiau išteisintas.
Aklutis (Švenčionių r., Pabradės sen.)
Į pietus įsikūręs Mažalotės kaimas.
Gelgaudiškio apylinkė
Gelgaudiškio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Gelgaudiškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šakių rajonui. 1954 m. prijungta dalis Mozūriškių apylinkės, Dabitų apylinkė, dalis Pakalniškių apylinkės, dalis Voniškių apylinkės ir dalis Narkūnų apylinkės, o dalis Gelgaudiškio apylinkės prijungta prie Valenčiūnų apylinkės. 1963 m. prijungta Valenčiūnų apylinkė. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1977 m. prijungta Plokščių apylinkė.
Sudie ir amen
Sudie ir amen – 1977 m. režisieriaus Damiano Damiani sukurtas politinis trileris.
Turinys
Tuo metu, kai grupė Amerikos agentų Romoje ruošia valstybinį perversmą vienoje iš [[Afrika|Afrikos[[ valstybių, mieste paslaptingas šaulys nužudo du žmones ir pasislepia viešbutyje, paimdamas du įkaitus. Policija apsupa pastatą ir netrukus išsiaiškina, kad šaulys – vienas iš JAV ambasados darbuotojų, tačiau jo motyvai atrodo visiškai nesuprantami...
Linkuvos geomorfologinis draustinis
Linkuvos geomorfologinis draustinis – saugoma gamtos teritorija (valstybinis draustinis) Pakruojo rajone, 2 km į pietvakarius nuo Linkuvos, tarp Skėrių ir Laborų.
Įsteigtas 1992 m., siekiant išsaugoti Linkuvos pakraštinio moreninio gūbrio fregmentą.
Slovakijos futbolo varžybos 2021–2022 m.
Slovakijos futbolo varžybos 2021–2022 m.
Lydymas (Glitiškės)
Lydymas – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Glitiškių.
Mergelės kūnas (filmas)
Mergelės kūnas – 1979 m. Italijoje sukurta komedija.
Turinys
Kartą profesorius Ulderiko išvydo gatvėje gražuolę Terezą ir nebegalėjo jos išmesti iš galvos. Nusamdęs ją tarnaite, profesorius pradeda mokyti gundymo meno, kad vėliau pats galėtų pasinaudoti jo vaisiais, tačiau Tereza ir jos draugė Čečina turi kitą planą kaip panaudoti naujus įgūdžius...
Nicoleta Matei
Nicoleta Matei (dar žinoma sceniniu vardu Nico; g. 1970 m. vasario 1 d.) – Rumunijos dainininkė. Su Vlad Miriță atstovavo Rumunijai 2008 m. Eurovizijos dainų konkurse.
Nicoletta pradėjo dainuoti nuo ankstyvos vaikystės. 1990 metais baigė „The Popular Art School“ mokyklą, nuo 1996 m. dalyvavo keliuose Rumunijos dainavimo konkursuose, laimėjo daugybę apdovanojimų. Daugiausiai žinoma dėl bendradarbiavimo su Rumunijos populiariausiomis hiphop grupėmis, tokiomis kaip Morometzii, Cabron, Puya, Blat Jerga ir Codu Penal.
Maršaliečių kalba
Maršaliečių kalba (taip pat vadinama Ebon) – oficiali Maršalo Salų kalba. Yra dvi atskiros tarmės: Raliko salų ir Ratako salų.
Maršaliečių kalba priklauso austronezinei kalbų šeimai.
Regresas
Regresas ( – 'žengimas atgal', 'at(si)gręžimas'; žodžio „progresas“ antonimas) gali reikšti:
Chatatas Azizas Efendi
thumb|Pirmoji Korano sura – [[Al Fatiha, Chatato Azizo Efendi darbas]] Chatatas Azizas Efendi (, 1871-1934 m.) – osmanų kaligrafas.
Biografija
Motina Esma Hanımdır. 1876 ​​m. jo tėvas persikėlė jo šeima ir 4 vaikais Stambulą. 1885 m. baigė mokyklą su pagyrimu. Vėliau tobulinosi ir 1896 m. įgijo diplomą.
Nuorodos
Muhittin Serin: Hattat Aziz Efendi (turkų k.)
Medinėlė
Medinėlė – buvęs kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Virškupėnų.
Rimvydas Butautas-Kudirka
Rimvydas Stanislovas Kazimieras Butautas-Kudirka (g. 1941 m. rugpjūčio 28 d. Ambrasuose, Barzdų valsčius) – Lietuvos kraštotyrininkas, genealogas, literatas.
Biografija
Mokėsi Kauno ir Vilniaus vidurinėse ir specialiosiose mokyklose, Vilniaus prekybos technikume, Kooperacijos institute. Tobulinosi Patentologijos, Standartizacijos-metrologijos institutuose, stažavosi vadybos kusuose Geteborge (Švedija). Dirbo staklių gamykloje Kaune, Lėlių ir Dramos teatruose, televizijos mazgų gamykloje Vilniuje, LSSR prekybos ministerijos sistemoje, Vilniaus m. savivaldybės administracijoje. 1995–1997 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys, 1995–2004 m. Vilniaus miesto savivaldybės Administracinės komisijos atsakingasis sekretorius.
Tėvynės pažinimo, Vilniaus zanavykų, Prano Vaičaičio, Vilniaus suvalkiečių klubo „Sūduva“, Vilniaus žemaičių bendrijų narys, Lietuvos genealogų draugijos steigėjas ir Garbės narys. Išleido tęstinį leidinį-žinyną „Sūduvos dvasininkai“. Išleido 15 lankstinių. Parašė apie 60 publicistinių straipsnių.
Kalmaro lėnas
Kalmaro lėnas (SV Kalmar län) – pietvakarių Švedijoje, Kalmaro provincijoje. Ribojasi šiaurėje su Esterjotlandu, vakaruose su Kronobergu ir Smolandas, ir pietuose su Skone. Lėnas yra įsikūręs ant Baltijos jūros kranto. Plotas 11 171 km², 236 501 gyventojų, 21.2 gyv./km². Įkurtas 1634 m. Administracinis centras Kalmaras (Kalmar).
Savivaldybės
Lėno teritorijoje yra šios savivaldybės (komunos):
Miestai
Didžiausi Kalmaro miestai yra:
Josvainių valsčius
Josvainių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio Lietuvos teritorijoje. Centras – Josvainiai.
Istorija
Valsčius (pavietas) minimas nuo 1384 m. Nuo XV a. valsčius (pavietas) priklausė Lietuvos didžiajam kunigaikščiui. 1667 m. paviete buvo 131 bajorų dūmas. Caro laikais atkurtas XIX a. 2-ojoje pusėje Kauno gubernijoje. Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Dotnuvos rajonui (1 apylinkė) ir Kėdainių rajonui (8 apylinkės).
Griškabūdžio apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Griškabūdžio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naumiesčio rajonui. 1954 m. prijungta dalis Katilių apylinkės, Antabūdžio apylinkė, dalis Bliuviškių apylinkės ir dalis Stugučių apylinkės, 1963 m. – Sparvinių apylinkė. 1988–1989 m. laikinai buvo prijungta Jankų apylinkė.
Balhė
Balhė, kiniškoje tradicijoje žinoma kaip Bohai  – istorinė valstybė, VII–X a. egzistavusi Mandžiūrijoje (dabartinės šiaurės rytų Kinijos ir rytų Rusijos teritorijose) bei Korėjos pusiasalio šiaurinėje dalyje. Gyventojų daugumą joje sudarė vietinės tungūzų-mandžiūrų grupės tautos, o dinastija buvo kildinama iš korėjiečių valstybės Kogurio.
Įkūrimas
Tangų Kinijai bandant įsigalėti Mandžiūrijoje, jai priešinosi vietos tautos, tokios kaip kidaniai ir mohe. Prie pastarųjų lyderio Golsa Biu prisijungė ir korėjiečių Kogurio valstybės pareigūnas De Džiungsangas. Jam mirus lyderiu tapo jo sūnus [De Džiojongas]] (大祚栄). Jis sugebėjo apsiginti nuo kinų armijos ir įsitvirtino ilou genčių regione, pasiskelbdamas karaliumi Govangu. Jo sostinė įkurta dab. Dunghua mieste.
Mainichi Shimbun
thumb|200px|Pirmasis laikraščio numeris. Mainichi Shimbun – vienas iš didžiųjų Japonijos dienraščių bei tokio paties pavadinimo žiniasklaidos kompanija. Būstinė įsikūrusi Tokijuje.
Balhė
Įkūrimas
Šiai naujai karalystei buvo suteiktas pavadinimas Džin, kuris susijęs su šiaurės rytų kryptimi tradicinėje Rytų Azijos kosmologijoje. Taigi, pavadinimas žymėjo šalies padėtį Kinijos atžvilgiu. Vėliau, 713 m., Kinija suteikė karalystei Bohai protektorato pavadinimą, ir tik 762 m. pripažino ją kaip atskirą karalystę.
Mainichi Shimbun
2018 m. duomenimis rytinis Mainichi Shimbun laikraščio tiražas siekė 2,82 mln. kopijų, o vakarinis – 0,72 mln. kopijų. Naujienos taip pat publikuojamos internetiniuose portaluose mainichi.jp (japonų k.) ir mainichi.jp/english (anglų k.).
Istorija
Laikraštis pradėtas leisti Tokijuje 1872 m. vasario 21 d. kaip Tokyo Nichi Nichi Shimbun, o 1888 m. Osakoje kaip Osaka Mainichi Shimbun. 1922 m. pasirodė pirmoji angliška laikraščio versija. 1943 m. Tokijo ir Osakos laikraščiai buvo suvienyti po tuo pačiu Mainichi Shimbun pavadinimu. 2019 m. duomenimis laikraštis turėjo 24 užsienio korespondentų atstovybės.
Balhė
Klestėjimas
Munvangas (737–793) ne tik kad pasiekė Kinijos pripažinimo, bet netgi pats drįso tituluotis imperatoriumi. Be to, jis užmezgė prekybinius ryšius su Šila, išplėtė teritoriją į šiaurę, užimdamas mohe gentis, ir į vakarus, užimdamas Liaodongą. 742 m. jis perkėlė sostinę į dab. Helongą, kuris pavadintas „Centrine sostine“. 756 m. netoli Dzingpo ežero jis įkūrė Šangdzingą, kuris tapo svarbiausiu Balhės miestu. Taip pat, Kinijos pavyzdžiu savo šalyje jis įsteigė akademiją.
Mainichi Shimbun
Ideologija
Asahi Shimbun laikraštis vertinamas kaip atstovaujantis centro-kairės vertybes.
Balhė
Klestėjimas
IX a. I pusėje, valdant karaliui Sonvangui, Balhė kontroliavo didžiąją dalį Mandžiūrijos, įskaitant ir Liaodongą, mohe gentis. Valstybė buvo tvarkingai valdoma, skirstoma į 15 prefektūrų ir turėjo 5 sostines.
Žlugimas
Nuo IX a. vidurio nebeliko rašytinių šaltinių apie Balhę. Manoma, kad valstybei katastrofiškas buvo 946 m. Bektu ugnikalnio išsiveržimas. Tikriausiai šalį silpnino ir tarpgentiniai konfliktai. Visa tai lėmė centralizacijos menkėjimą.
926 m. vakariniai Balhės kaimynai kidaniai iš Mongolijos plynaukštės po ilgos apgulties užėmė Balhės sostinę ir pavertė ją savo valda, pervardindami į Dongdan. Didelė dalis Balhės gyventojų migravo į Kinijos imperiją ir Korėją. Dalis kitų vėliau Mandžiūrijoje sukūrė savo valsytybes, tokias kaip Vėlyvoji Balhė ar Džionganas.
Administracija
Savo klestėjimo laikais Balhė turėjo 5 sostines, kurios buvo vadinamos pagal pasaulio kryptis. Svarbiausia sostinė buvo Aukštutinė sostinė Šangdzingas, o jai pavaldžios buvo Centrinė sostinė, Rytinė sostinė, Pietinė sostinė ir Vakarinė sostinė.
Visa valstybės teritorija buvo skirstoma į 15 prefektūrų (府), kurioms priklausė 62 provincijos (州).
Kultūra
200px|thumb|Budistinė stela su kinišku įrašu Balhė buvo tipiška sinosferinė valstybė, kuri didelę dalį savo kultūros buvo perėmusi iš Tangų Kinijos. Šalyje klestėjo konfucianizmo filosofija, buvo statomos budistinės šventyklos ir kiti pastatai. Pagrindinė rašytinė kalba buvo klasikinė kinų. Netgi valstybės sostinė, Šangdzingo miestas, buvo pastatytas pagal Kinijos sostinės Čangano pavyzdį.
Valstybės valdymas rėmėsi kiniškais modeliais ir konfucianizmo filosofija. Šalyje egzistavo ministerijos, kontrolės įstaigos, egzaminų sistema, leidusi atrinkti geriausius pareigūnus valstybės tarnyboms. Valstybės švietimą centralizuotai prižiūrėjo speciali akademija. Laikas kinišku pavyzdžiu buvo skaičiuojamas pagal eras, tačiau Balhės valdovai skelbė savo eras, taip rodydami nepriklausomybę nuo Kinijos.
Valstybė ne kartą gabenosi iš Kinijos klasikinius kanonus, o Kinijos kronikose vadinama tolima šalimi, kur puoselėjama kiniškumo dvasia. Tiesa, kai kuriuose šalies kultūriniuose aspektuose yra gana ryški vietinių mandžiūriškų tautų, o taip pat Korėjos įtaka. Manoma, kad šalyje gyveno mandžiūrų potėviai mohe, iš Kogurio migravę korėjiečiai, o taip pat tiurkai, kidaniai, šivėjai. Kai kuriuose tekstuose pasitaiko mandžiūrų kalbų žodžių, pvz., valdovo titulas ar giminių pavadinimai.
Politizavimas
Balhės valstybė yra svarbi kelių tautų tapatybei, ir dėl jos tikslios kilmės nėra sutariama. Didžioji dauguma senovinių Rytų Azijos šalių tekstų šią valstybę prisikiria pirmiausia mohe tautai, kuri greičiausiai sudarė pagrindinį gyventojų sluoksnį. Kadangi laikoma, jog šie buvo tiesioginiai džurdžėnų, o vėliau ir mandžiūrų protėviai, Balhė yra svarbi mandžiūrų istorijoje. Mandžiūriškoji Balhės linija yra palaikoma didelės dalies Kinijos istorikų, ir apie tai liudija nemažai senovinių tekstų. Pvz. „Naujoji Tangų knyga“ teigia, jog Balhė kilo iš Sumo mohe, kurie susiviniję su Gogurjo žmonėmis pakeitė savo pavardę į De (大). Šią versiją palaiko ir korėjiečių istorija Samguk Sagi, ir IX a. japonų istorinis tekstas „Ruijū Kokushi“, ir džurdžėnų „Dzin dinastijos istorija“.
Nors senosios Korėjos kronikos neįtraukia Balhės istorijos, nuo XVIII a. linkstama laikyti Balhę Korėjos istorijos dalimi. Ši versija pabrėžia, kad valstybės įkūrėjas buvo Kogurio (t. y. korėjietiškos) kilmės, ir valdantysis sluoksnis kalbėjo korėjietiškai. Taigi, Balhė buvo tiesioginė Kogurio tradicijų ir valstybingumo pratęsėja (kai kuriuose senoviniuose dokumentuose ji netgi vadindavo save Kogurio). Tai leidžia korėjiečiams pagrįsti teritorines ambicijas, kad Mandžiūrija patenka į Korėjos istorijos sferą, kuri buvo prarasta.
Sprengkommando Polangen
Istorija
Pirmojo pasaulinio karo pradžioje iš tuometinės Suomijos Didžiosios Kunigaikštystės pasitraukę suomiai Vokietijoje stojo į kaizerinę kariuomenę. Naujokai buvo apmokomi Lokštato miestelyje (Vokietijos šiaurėje, prie sienos su Danija), jame buvo suformuotas Prūsijos karalystės jėgerių batalionas Nr. 27 . 1916 m. vasarą jis buvo priskirtas Trečiajai kavalerijos brigadai ir pasiųstas į Liepoją. Šis batalionas žymesniuose mūšiuose nedalyvavo, bet gerai užsirekomendavo saugodamas vokiečių okupuotą Baltijos jūros Rygos įlankos pakrantę ir Liepojos apylinkes.
1917 m. rugpjūčio 2 d. 80 atrinktų bataliono jėgerių buvo pervežti į vokiečių užimtą Palangą, kur pradėjo mokytis partizaninės kovos elementų. Leitenanto Melio vadovaujamoje mokykloje jie išėjo kovinės parengties ir veikimo priešo užnugaryje taktikos kursą, be to buvo dėstoma sprogdinimo darbų ir ryšio palaikymo technologija. Apmokymai nebuvo itin intensyvūs (vyko ryte ir dieną), todėl kursantams užteko laiko susipažinti su kurortiniu miesteliu ir vietine virtuve (itin patikę palangiškių kepami obuolių pyragai). Spalio 20 d. apmokymai buvo baigti ir mokyklos auklėtiniai ėmė ruoštis kelionei į Suomiją – kaip partizanai, jie ten turėjo veikti Rusijos imperijos kariuomenės užnugaryje.
Tų pačių metų spalio 30 d. Baltijos jūros Vestero salelėje (į šiaurę nuo Vasos) prisišvartavo garlaivis „Equity“. Jis atgabeno 6 500 graižtvinių šautuvų, 2 mln. šovinių, 200 pistoletų, 4 500 rankinių granatų, 30 kulkosvaidžių, aštuonis motociklus ir didžiulį kiekį sprogmenų. Krovinį lydėjo jūrų vyresniojo leitenanto Gustavo Pecoldo vadovaujami aštuoni suomių jėgeriai. Antrasis, taip pat aštuonių kariškių, desantas lapkričio 12 d. iš Gdansko išplaukė povandeniniu laivu UC 57. Lapkričio 18 d. netoli Hanko uostamiesčio jį pasitiko kateris ir priėmė jėgerius. Desantininkai vėliau pakrantėje pastatė radijo stotį ir ruošėsi sprogdinti geležinkelio liniją Sankt Peterburgas–Helsinkis, o povandeninis laivas iš šios užduoties negrįžo ir iki šiol laikomas dingusiu. 1917 m. gruodžio 3 d. tuo pačiu laivu „Equity“ išplaukė 22 jėgeriai, pasiruošę partizanauti Pietų Suomijoje. Kartu jie gabenosi 10 000 graižtvinių šautuvų, 50 kulkosvaidžių ir kt. ginkluotę. Tačiau dėl blogo oro ir ryšio sutrikimų numatytoje vietoje išsilaipinti nepavyko, todėl krovinys buvo iškrautas Reveli saloje. Po to buvo siunčiamos mažesnės grupuotės: 1917 m. gruodžio 20 d. Nordensvano būrelis, o 1918 m. sausio 10 d. – Jakobsono grupė. 1917 m. vasarą Vokietijos vyriausybė suomiams papildomai perdavė trofėjinių Rusijos kariuomenės šautuvų, kuriais buvo galima apginkluoti 100 000 karių.
Šiais ginklais ir Vokietijoje išeito apmokymo patirtimi suomių jėgeriai Pirmajame pasauliniame kare naudojosi neilgai: 1917 m. gruodžio 6 d. buvo paskelbta Suomijos nepriklausomybė, o jau 1918 m. sausio pab. šalyje prasidėjo Pilietinis karas. Pastarajame kare nugalėjo „baltieji“, kurių gretose kovojo ir Prūsijos karalystės jėgerių bataliono Nr. 27 kariai. Palangos sprogdintojų mokyklos absolventai tapo naujai kuriamos Suomijos kariuomenės pėstininkų vadovybės branduoliu: tai generolai Pietari Autti, Aarne Blick, Kaarlo Heiskanen, Paavo Talvela ir Kurtas Martti Wallenius.
Padvariečiai (Nemunėlio Radviliškis)
Padvariečiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Nemunėlio Radviliškio.
Istorija
Kaimas buvo panaikintas 1984 m., tačiau atkurtas 2018 m.
Raidakas
Didžiausi intakai: Paras, Ha (dešinieji).
thumb|left|240px|Raidakas V. Bengalijoje
Ullensaker/Kisa IL
Jesheimo „Ullensaker/Kisa IL“ – Norvegijos futbolo klubas iš Jesheimo.
Istorija
Klubas įkurtas 1894 m. Žaisdavo žemesniuose divizionuose. 2011 m. rungtyniavo Antrame divizione ir tapo savo grupės nugalėtojais. Po sezono buvo perkelti į aukštesnį divizioną.
2015 m. rungtyniavo Antrame divizione (III pakopa). Tapo nugalėtojais savo grupėje ir iškopė į aukštesnį divizioną.
Nuo 2016 m. rungtyniavo Pirmame divizione. 2021 m. liko penkiolikti ir po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną.
Gelžės botaninis-zoologinis draustinis
Gelžės botaninis-zoologinis draustinis – saugoma gamtos teritorija (valstybinis draustinis) Šiaulių rajone, 1 km į šiaurę nuo Raudėnų, apima Gelžės miške plytintį Gelžės durpyną. Prateka Ventos intakas Žižma I su savo intaku Žižma II.
Įsteigtas 1992 m., siekiant išsaugoti didelę botaninę bei zoologinę vertę turinčią Gelžės pelkę su apypelkiu. Būdingos europinės svarbos buveinės: aliuviniai miškai, pelkėti lapuočių miškai, žolių turtingi eglynai, plačialapių ir mišrūs miškai, rūšių turtingi smilgynai, tarpinės pelkės ir liūnai.
Tavangas (miestas)
Tavangas  – miestas šiaurės rytų Indijoje, Arunačal Pradešo valstijos vakaruose, Tavango slėnyje Himalajų papėdėje; Tavango rajono centras. Yra 555 km nuo Guvahačio, 320 km nuo Tezpuro. Yra plentas (kalnų serpantinais per Selos perėją) į Itanagarą. Miesto įžymybė – Tibeto budistų Tavango vienuolynas, įkurtas XVII a. Tai vienas didžiausių Tibeto budistų vienuolynų pasaulyje, gausiai lankomas piligrimų kaip VI Dalai lamos gimimo vieta.
Tavango apylinkėse gyvena vietos gyventojai monpai.
thumb|left|250px|Tavango vienuolynas
Walther von Brauchitsch
Alfredas Valteris fon Brauchičas (, 1881 m. spalio 4 d. Berlyne – 1948 m. spalio 18 d. Hamburge) – vokiečių karinis veikėjas, nuo 1938 m. iki 1941 m. Vermachto Vyriausiosios sausumos pajėgų vadovybės vadas, feldmaršalas (1940 m.).
Biografija
Gimė gausioje kavalerijos generolo B. E. Brauchičo šeimoje. Baigęs Prancūzų gimnaziją Berlyne, 1895 m. įstojo į Potsdamo karo akademiją.
1900 m. pradėjo tarnybą Vokietijos imperijos kariuomenės gvardijos grenadierių pėstininkų pulke, vėliau tarnavo artilerijos daliniuose. 1909 m. pakeltas į oberleitenanto pareigas. 1913 m. pakeltas į kapitonus. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą pradėjo tarnauti XVI korpuse, dislokuotame prie Meco. Nuo 1914 m. iki 1916 m. dalyvavo Verdeno mūšyje bei Argono miško mūšyje. Vėliau dalyvavo Antrajame ir Trečiajame Eno mūšiuose bei 1918 m. pavasario Vokietijos puolime Vakarų fronte. 1918 m. liepą pakeltas į majorus.
Dalyvavo rengiant planus ir įgyvendinant karo veiksmus prieš Vakarų Europos valstybes bei SSRS. 1940 m. liepos 19 d. jam, kaip ir dar 11 Vermachto aukščiausio rango generolų, buvo suteiktas feldmaršalo laipsnis už jų veiksmus žaibiškai nugalint Prancūziją. Maskvos mūšio metu susilpnėjo jo sveikata, o mūšį Vokietijai pralaimint, 1941 m. gruodį buvo išleistas į atsargą. Per visą likusį karo laikotarpį nebuvo paskirtas į jokias naujas pareigas. 1945 m. gegužės 8 d. britų paimtas į nelaisvę, 1945 m. rugpjūtį buvo sulaikytas ir įkalintas Pietų Velse. Jam pareikšti kaltinimai nusikaltimais žmoniškumui.
Mirė 1948 m. spalio 18 d. karo ligoninėje nuo plaučių uždegimo.
Žardeliai (Joniškis)
Žardeliai – buvęs kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Kriukų.
Pašušvio valsčius
Pašušvio valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vidurio vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Pašušvys.
Istorija
Įkurtas po I pasaulinio karo. 1936 m. sausio 1 d. 47 gyvenvietės perduotos Grinkiškio valsčiui, o Pašušvio valsčius panaikintas.
Lietuvos korespondencinių šachmatų federacija
Lietuvos korespondencinių šachmatų federacija (LKŠF) – Lietuvos korespondencinių šachmatų sporto organizacija, vienijanti korespondencinių šachmatų profesionalus ir mėgėjus. Organizuojamos varžybos: Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas, Lietuvos korespondencinių šachmatų komandinis čempionatas,  memorialinis turnyras „Emilis Šlekys Memorial“, „Robertas Sutkus Memorial“.
Tarptautinės korespondencinių šachmatų federacijos narė.
Istorija
1991 metais Vytautas Sutkus įkūrė Lietuvos korespondencinių šachmatų federaciją Lietuvos šachmatų federacijos sudėtyje.
1995 m. buvo įkurta, o 1996 metų vasario 1 dieną Lietuvos Respublikos teisingumo ministerijoje įregistruota savarankiška Lietuvos korespondencinių šachmatų federacija (LKŠF).
2019 m. pasaulio biatlono čempionatas
2019 m. pasaulio biatlono čempionatas – Tarptautinės biatlono sąjungos organizuojamas geriausių pasaulio biatlono atletų čempionatas, kuris vyko kovo 6 d. – kovo 17 d. Švedijos mieste Estešunde.
Christopher Loeak
Christopher Loeak (g. 1952 m. lapkričio 11 d.) – Maršalo Salų politikas. Nuo 2012 m. sausio mėnesio jis yra šeštasis šalies prezidentas.
Christopher Loeak gimė 1952 m. lapkričio 11 d. Ailinglaplapo mieste. Jis baigė Maršalo Salų aukštąją mokyklą, o vėliau mokėsi teisės studijas JAV.
1985 m. C. Loel buvo išrinktas į šalies parlamentą, kuriame atstovavo Ailinglaplapo atolą. Vėliau jis dirbo įvairiose ministerijose ir kelis kartus buvo išrinktas į šalies parlamentą.
2011 m. prezidento rinkimuose jis nugalėjo buvusį prezidentą Jurelang Zedkaia. C. Loel gavo 21 parlamento balsą, jo konkurentas – 11.
Aninis
Aninis  – nedidelis miestelis pačiuose Indijos šiaurės rytuose, Arunačal Pradešo valstijoje, prie Dibango upės; Aukštutinio Dibango Slėnio rajono centras. Tai viena atokiausių Indijos vietų, o Aukštutinio Dibango Slėnio rajonas – rečiausiai apgyvendintas Indijos rajonas (1 žm./km²). Miestelis įsikūręs plokščiakalnyje į pietus nuo Himalajų. Pasiekiamas keliu iš Roingo, esančio Žemutiniame Dibango slėnyje. Veikia ligoninė, biblioteka, viešbutis, policijos postas, mokykla. Į šiaurę nuo Aninio pasideda Dibango laukinės gamtos draustinis. Dauguma gyventojų – mišmiai.
1950 m. miestelį ir apylinkes nuniokojo žemės drebėjimas.
Parausėliai
Parausėliai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Keturvalakių.
Istorija
1977 m. kaimas buvo panaikintas, tačiau 2018 m. atkurtas.
Reikalavimas
Reikalavimas – lūkestis; poreikis; direktyvus (įsakmus) prašymas, pareiškimas, nurodymas dėl kokio nors veiksmo (ne)atlikimo, tikintis kad jis arba bus atliktas, arba ne (priklausomai nuo reikalaujančiojo valios, pageidavimo).
Eugenijus Grunskis
Eugenijus Grunskis (1947 m. kovo 19 d. Vėžionyse – 2009 m. gruodžio 24 d.) – Lietuvos istorikas, sovietinio laikotarpio tyrėjas.
Biografija
1969–2004 m. dirbo Lietuvos istorijos institute. 1996 m. apgynė disertaciją tema „Lietuvos gyventojų trėmimai 1940–1941, 1945–1953 metais“, humanitarinių mokslų daktaras. Parašė apie 100 mokslinių straipsnių.
Tarptautinės komisijos nacių ir sovietinio okupacinių režimų nusikaltimams Lietuvoje įvertinti narys.
Emmanuel Matadi
Emanuelis Matadis (Emmanuel Matadi, g. 1991 m. balandžio 15 d.) – Liberijos lengvaatletis, kuris specializuojasi sprinto rungtyse. Olimpietis, Liberijos vėliavnešys 2016 m. vasaros olimpinių žaidynių atidarymo ceremonijoje.
Biografija
2016 m. bronzos medalio prizininkas Afrikos čempionate. Liberijos vėliavnešys 2016 m. vasaros olimpinių žaidynių atidarymo ceremonijoje. Olimpiadoje užimta 43 vieta 100 m bėgime ir 30 vieta 200 m bėgime. 2017 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionato 100 m bėgimo varžybose pateko į pusfinalį ir galutinėje rikiuotėje užėmė 14 vietą. 2019 m. įvykdė kvalifikacinį normatyvą į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes.
Pleteriškė (Zarasai)
Pleteriškė – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, netoli Smalvų.
Pleteriškė
Pleteriškė – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Vadžgirio.
Istorija
Kaimas buvo panaikintas 1971 m., tačiau atkurtas 2017 m.
Buly Triste
Buli Da Konseisaun Tristė (Buly Da Conceição Triste, g. 1991 m. liepos 4 d.) – San Tomė ir Prinsipės kanojininkas, olimpietis.
Biografija
San Tomė ir Prinsipės vėliavnešys 2016 m. vasaros olimpinių žaidynių atidarymo ceremonijoje. Olimpiadoje sportininkas užėmė 17 vietą 1000 m distancijoje. 2019 m. Afrikos žaidynėse sportininkas iškovojo tris medalius ir pelnė teisę dalyvauti 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
Luiza Gega
Luiza Gega (g. 1988 m. lapkričio 5 d.) – Albanijos lengvaatletė, kuri specializuojasi vidutinių nuotolių ir kliūtinio bėgimo rungtyse. Olimpietė, Albanijos vėliavnešė 2016 m. vasaros olimpinių žaidynių atidarymo ceremonijoje.
William Riegel Schmalstieg
Viljamas Rygelis Šmòlstygas (, 1929 m. spalio 3 d. Sejeris, Pensilvanija, JAV ― 2021 m. sausio 22 d. Lankasteris, Pensilvanija, JAV)  – JAV kalbininkas, baltistas, slavistas, indoeuropeistas, vertėjas. Pensilvanijos universiteto profesorius, 1994 m. jam suteiktas Vilniaus universiteto garbės daktaro vardas, nuo 2006 m. – Lietuvos mokslų akademijos užsienio narys.
Biografija
Mokslinio darbo sritys – indoeuropeistika, baltistika ir slavistika. Su lietuvių kalbininkais L. Dambriūnu ir A. Klimu parašė anglišką „Dabartinės lietuvių kalbos įvadą" (1966, 1993), su A. Klimu anglų kalba sudarė „Lietuvių―anglų kalbų lingvistinių terminų žodynėlį" (1971). Su B. Jėgeriu (B. Jēgers) į anglų kalbą išvertė J. Endzelyno knygą „Baltų kalbų garsai ir formos“ (1971), su R. Armentrotu (R. Armentrout) – A. Sabaliausko knygą „Žodžiai atgyja“ (1973). V. Šmolstygas gerai mokėjo lietuvių kalbą. Viena iš jo tyrimų temų – istorinė lietuvių kalbos sintaksė, parašė monografiją „Lietuvių kalbos istorinė sintaksė" (1988), studiją „Lietuvių kalba – praeitis ir dabartis" (1982), taip pat straipsniuose išdėstė savo pastebėjimus dėl baltų ir slavų kalbų santykių.
V. Šmolstygas žinomas dėl prūsų kalbos tyrimų (knygos – „Senovės prūsų kalbos skaitiniai“, 1965; „Senovės prūsų kalbos veiksmažodis“, 1970; „Senovės prūsų kalbos gramatika“, 1974; „Senovės prūsų kalbos studijos“, 1976). 1975 m. žurnale „General Linguistics“ drauge su V. Zepu ir S. Maklaskiu (S. C. McCluskey) paskelbė Bazelyje rastą prūsų kalbos fragmentą – seniausią žinomą prūsų kalbos ir apskritai baltų kalbų tekstą.
Palaikė glaudžius ryšius su Lietuvos filologais, lietuvių išeivijos Amerikoje organizacijomis, daug kartų lankėsi Lietuvoje. 1986 m. V. Šmolstygas keturis mėnesius stažavo Lietuvių kalbos ir literatūros institute.
Ben-Huras
Ben-Huras  – 1959 m. JAV sukurtas istorinis epas, tapęs brangiausiu iki tol sukurtu filmu ir antru pagal pelną, nusileisdamas tik dramai „Vėjo nublokšti“. Filmavimo darbams buvo naudojama daugiau kaip 200 kupranugarių, 2500 arklių ir 50000 statistų. 9 minutes trunkanti kovos vežimų lenktynių scena ilgai buvo laikoma viena įspūdingiausių kinematografijos istorijoje, o kompozitoriaus Miklós Rózsa sukurtas garso takelis yra ilgiausias kada nors skirtas kino filmui.
Juosta pelnė net 11 Oskaro apdovanojimų bei daug kitų prizų ir yra laikoma vienu geriausių kada nors sukurtų filmų.
Pirmasis filmas „Ben-Huras“ buvo sukurtas 1925 m. Kompanija „MGM“, sukūrusi abu šiuos filmus, 2016 m. planuoja išleisti dar vieną šio epo perdirbinį.
Siužetas
26-ieji mūsų eros metai. Į Jeruzalę, valdomą Romos imperijos, atvyksta naujas tribūnas Mesala. Kažkada jis praleido čia vaikystę, artimai bendravo su Judu Ben-Huru ir buvo įsimylėjęs jo seserį Tirzą. Dabar Mesala vėl nori atnaujinti santykius su Judu, kuris tapo įtakingas savo tautiečių tarpe. Ben-Huro šeima pradžioje taip pat džiaugiasi grįžusiu Mesala, tačiau kuomet šis pradeda siekti Judo vardu užsitikrinti didesnę savo ir romėnų įtaką bei išduoti planuojamo sukilimo organizatorius, šis atsisako padėti ir tokiu būdu buvę draugai tampa priešais. Judas, kuris gyvena su motina, seserimi ir puoselėja šiltus jausmus savo ištikimo vergo Simonidžio dukrai Esterai, pradžioje nesitiki nieko blogo, tačiau netrukus įvyksta nelaimė: naujojo Judėjos valdytojo parado metu nuo jo namo stogo nukrenta kelio čerpės, kas palaikoma pasikėsinimu. Huro motina Miriam ir sesuo Tirza atsiduria kalėjime, o Judas nuteisiamas tremčiai, tačiau prieš išsiunčiant prisiekia Mesalai, kad atkeršys jam bet kokia kaina.
Trejetą metų Judas vergauja irkluotoju galeroje Viduržemio jūroje. Romos konsulas Kvintas Arijus, kuriam priklauso laivas, atkreipia į jį dėmesį ir siūlo tapti jo gladiatoriumi, tačiau Huras atsisako. Netrukus laivai susiremia mūšyje su Makedoniečiais ir jų galera nuskęsta. Judas išgelbėja konsulą ir atsidėkodamas šis pasiima jį į Romą. Čia imperatorius Tiberijus, apdovanodamas Arijų už laimėtą mūšį, dovanoja jam Ben-Hurą, o jis ne tik išlaisvina Judą, bet ir įsūniją jį.
Tapęs įtakingu ir turtingu, Judas grįžta į Jeruzalę, kad atkeršytų Mesalai už skriaudą…
Gamyba
Apie planus kurti filmą kompanija „MGM“ pranešė dar 1952 m., o pagrindiniai vaidmenys buvo numatyti aktoriams Stewrd Granger ir Robert Taylor. Filmavimo darbai buvo planuojami Italijoje, o prodiuseriu 1953 m. pabaigoje tapęs Sam Zimbalist scenarijaus autoriumi nusamdė Karlą Tunbergą. Filmo režisieriumi buvo įvardintas Sidney Franklin, o pagrindinio vaidmens atlikėju – Marlon Brando. 1955 m. rugsėjį Tunbergo scenarijus buvo baigtas, filmui numatytas 7 milijonų dolerių biudžetas, o kūrimo darbai numatyti kitais metais Izraelyje arba Egipte, tačiau 1956 m. pradžioje „MGM“ sustabdė parengiamuosius darbus.
Filmo režisieriumi tapo William Wyler, kuris buvo vienas iš 1925 m. versijos režisieriaus asistentų. Filmui įvairūs scenaristai sukūrė 12 jo versijų, o Karlo Tunbergo darbas buvo vienas paskutiniųjų. Vis dėlto ir juo prodiuseriai nebuvo iki galo patenkinti, ypač tuo, kad filmas, skirtingai nei Lew Wallace romanas, baigiasi Jėzaus Kristaus nukryžiavimu. Wyler, kuris už filmą gavo 350 tūkstančių dolerių ir 3 procentus pelno, taip pat tapo geriausiai apmokamu režisieriumi. Jo pageidavimu, filmavimo darbai buvo vykdomi Romoje. Pagrindinio vaidmens atlikėju pretendavo tapti Burt Lancaster, Paul Newman, Marlon Brando, Rock Hudson, Geoffrey Horne ir Leslie Nielsen, tačiau dėl skirtingų priežasčių jo atsisakė. Kirk Douglas buvo susidomėjęs šia galimybe, tačiau filmo kūrėjai pirmenybę teikė Charlton Heston, kuriam buvo sumokėta 250 tūkstančių dolerių.
Juostoje keletą kartų yra matomas Jėzus Kristus, tačiau jis nepasako nei žodžio, be to, nėra rodomas veidas.
Norvegijos futbolo varžybos 1960–1961 m.
Norvegijos futbolo varžybos 1960-1961 m.
Rungtynės dėl 3 vietos
Vålerenga nugalėjo ir užėmė trečią vietą.
Auksinės rungtynės (kova dėl čempionų titulo)
Fredrikstad iškovojo pergalę ir tapo šalies čempionais.
Jankų apylinkė
Jankų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Jankų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kazlų Rūdos rajonui. 1954 m. prijungtos Pašilupių apylinkė ir Karčrūdės apylinkė, o dalis Jankų apylinkės prijungta prie Būdos apylinkės. 1963 m. prijungta Būdos apylinkė. 1988 m. birželio 22 d. Jankų apylinkė prijungta prie Griškabūdžio apylinkės, bet 1989 m. kovo 22 d. vėl atkurta.
Dakar 18
Dakar 18 – kompiuterinis lenktynių žaidimas, paremtas 2018 m. Dakaro ralio lenktynėmis. Žaidimą kuria kompanija „Bigmoon Entertainment“.
Žaidimas išleistas 2018 m. rugsėjo 25 d. Microsoft Windows, PlayStation 4 ir Xbox One platformoms. Žaidimas oficialiai licencijuotas ir jame yra oficialūs Dakaro ralio dalyviai visose kategorijose – automobilių, motociklų, keturračių, sunkvežimių ir UTV.
Ruklių I tvenkinys
Ruklių I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Utenos rajone, 2,5 km į pietryčius nuo Sudeikių. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį 2 km nuo jo įtekėjimo į Lankų ežero pelkę (Alaušo ežero baseinas). Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,41 km, plotis – iki 0,33 km. Altitudė 144,4 m. Pasroviui iškart telkšo Ruklių II tvenkinys. Krantai žemi, vietomis užpelkėję, tik pietinis krantas aukštokas, vietomis apaugę medžiais ir krūmais. Aplinkui daugiausia plyti pievos ir dirbami laukai. Šalia įsikūręs Nuodėgulių kaimas.
Norvegijos futbolo varžybos 1902 m.
Finalo rungtynės
Grane klubas nugalėjo finale ir tapo pirmaisiais Norvegijos futbolo taurės savininkais.
Ruklių II tvenkinys
Ruklių II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Utenos rajone, 2,5 km į pietryčius nuo Sudeikių. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį 1,3 km nuo jo įtekėjimo į Lankų ežero pelkę (Alaušo ežero baseinas). Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,63 km, plotis – iki 0,22 km. Altitudė 142,9 m. Pietrytinis krantas aukštas. Priešsroviui iškart telkšo Ruklių I tvenkinys, pasroviui iškart – Ruklių III tvenkinys. Šiaurinėje pakrantėje auga miškelis. Rytinis krantas užpelkėjęs. Vietomis plyti pievos ir dirbami laukai. Rytinėje pakrantėje įsikūręs Nuodėgulių kaimas ir nutiestas kelias.
Matronalijos
Matronalijos (Matronalia arba Matronales Feriae) – senovės romėnų šventė, skirta deivei Junonai. Matronalijos švenčiamos kovo 1 d.
Prienų Šiukštų koplyčia
Šiukštų laidojimo koplyčia – koplyčia, stovinti Prienuose, Kęstučio g. 9, šventoriuje, už Prienų Kristaus Apsireiškimo bažnyčios – priešingoje pusėje nuo pagrindinių šventoriaus vartų. Koplyčioje palaidota bažnyčios fundatorė Brigita Šiukštienė ir jos vaikai.
Matronalijos
375 m. pr. m. e. deivei buvo skirta šventykla. Pagal tradiciją kultą įkūrė sabinų karalius Titas Tatijus. Matronalijos buvo skirtos ne tik pažymėti šventai santuokai, bet ir taikai susimaišius romėnams ir sabinams. Šventės metu moterų procesija eidavo į šventyklą, kur vykdavo aukojimai Junonai. Namuose aukojimai ir maldos buvo skirtos santuokinei laimei. Šventės proga vyrai dovanodavo žmonoms dovanas.
Prienų Šiukštų koplyčia
Koplyčia pastatyta 1875 m., ji yra nacionalinės reikšmės architektūros paminklas, priklausantis bažnyčios statinių kompleksui, 2015 m. įtrauktas į Kultūros paveldo registrą (unik. kodas ).
Koplyčia naudojama bažnyčios inventoriui saugoti. Jos langai saugumo sumetimais uždengti faneros plokštėmis. Viduje išlikęs altoriaus fragmentas. Laidojimo rūsys užsandarintas (anksčiau išplėštas).