cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Plymouth GTX
Plymouth GTX buvo pristatytas kaip Belvedere 1967 metais. GTX buvo Muscle Car automobilis. Automobilio standartinis variklis buvo 7,2l 440 CID V8, kuris buvo vadinamas Super Commando 440. Variklis galėjo pasiekti 375 AG. 1967 metais pirkėjai galėjo primokėti papildomus $546 ir vietoje 440 gauti Chrysler legendinį 426 CID Hemi, kuris pasiekdavo 425 AG. Tik 720 GTX buvo parduoti su šiuo varikliu. 250px|thumb|left|1967 m. Plymouth GTX
Dusios gyvenvietė
Dusios gyvenvietė – akmens ir bronzos amžiaus gyvenviečių grupė Alytaus ir Lazdijų rajono savivaldybių teritorijose, Dusios ežero pakrantėse. Rasta per 20 gyvenviečių ir kelios dešimtys radimviečių.
Tyrimai
Pirmąsias gyvenvietes 1979–1980 m. surado Stasys Patkauskas, kitas – 1987–2000 m. Vygandas Juodagalvis. Per žvalgomuosius tyrimus surinkta įvairių titnaginių ir akmeninių radinių. 1990–1995 m. Lietuvos nacionalinis muziejus (tyrimų vadovas V. Juodagalvis) Dusios VIII gyvenvietėje, ežero šiaurės vakarų pakrantėje ištyrė 501 m² plotą. Jo kultūrinis sluoksnis apie 40 cm storio. Rasta židinių, 7 stulpavietės, stulpinės konstrukcijos pastato liekanų bei titnaginių antgalių, mikrolitų, gremžtukų, rėžtukų, grandukų, ylų, peilių, kaltelių, kirvukų, taip pat akmeninių trintuvų, įtveriamųjų kirvių, galąstuvų, tinklo pasvarų, kitų dirbinių, kaulinių ir raginių kaltų, lygiu ir brūkšniuotu paviršiumi keramikos. Aptiktas bronzinės įvijos fragmentas. Gyvenvietėje buvo šerno, elnio, stirnos, lokio, galvijų, arklio ir tauro kaulų. Gyvenvietė priskiriama brūkšniuotosios keramikos kultūrai. Radinius saugo Vytauto Didžiojo karo muziejus ir Lietuvos nacionalinis muziejus.
Mauručiai
Mauručiai – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, prie kelio, šiauriau kelio , 2 km į šiaurės rytus nuo Veiverių. Mauručių seniūnaitija. Per kaimą eina geležinkelis Kaunas–Kybartai, yra Mauručių geležinkelio stotis. Veikia granito, marmuro gaminių bendrovė „Mauručių ąžuolas“, Katechetikos ir tikybos mokymo metodinis centras.
Istorija
Mauručiai sparčiai plėtėsi nuo XIX a. vidurio nutiesus geležinkelį. 1935 m. rugpjūčio mėn. kaimo gyventojai aktyviai dalyvavo Suvalkijos valstiečių streike. 1950–1992 m. buvo kolūkio pagalbinė gyvenvietė.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Svaras sterlingų
Svaras sterlingų (žymimas £, ISO kodas GBP) – Jungtinės Karalystės (Didžiosios Britanijos) piniginis vienetas, susidedantis iš 100 pensų. Pavadinimas kilęs iš aukštos kokybės „sterlingo“ klasės sidabro lydinio pagaminto penso, kurių 240 svėrė vieną Trojos svarą (373,242 g). Apytiksliai lygus (2007 m. sausio kursu) 4,95 litų, 1,4821 €. Svarai sterlingų sudaro 4,2 % visų pasaulyje naudojamų pinigų rezervo.
Istorija
Anglijoje vieningą metalinių pinigų sistemą 1158 m. įvedė Henrikas II. Iki 1971 piniginės reformos, 1 svaras buvo sudarytas iš 240 pensų arba 20 šilingų. Vienas šilingas buvo sudarytas iš 12 pensų. Be šių pinigų, apyvartoje cirkuliavo dar ir specifinių nominalų monetos, turinčios savus pavadinimus: ginėjos, sudarytos iš 21 šilingo, auksiniai soverenai, sudaryti iš 20 šilingų, kronos, sudarytos iš 5 šilingų, grotai, sudaryti iš 4 pensų, puspensiai (1/2 penso), fartingai (1/4 penso), o Britanijos kolonijose – ir dar smulkesnės (1/2 ir 1/4 fartingo) monetos.
Nuo 1694 m., kai buvo įkurtas Britanijos bankas, metalinius pinigus pradėta keisti popieriniais svaro sterlingų banknotais. Iš pradžių kupiūros buvo leidžiamos be nominalo, jos buvo panašios į dabartinius čekius, nes banknoto vertė buvo įrašoma ranka, pagal sidabro ar aukso lydinių svorį, kurį banko klientas padėdavo saugoti į banką. Kupiūros buvo spausdinamos ant popieriaus su vandens ženklais, bet padirbinėtojų, pakeičiančių banknoto nominalą, netrūko. Todėl nuo 1725 m. banknoto nominalą pradėta pažymėti antspaudu. Tokie banknotai jau tiko ir nevienkartiniam atsiskaitymui. Siekiant nuo vagystės apsaugoti paštu siunčiamus pinigus, banknotas buvo perplėšiamas į dvi dalis, kurios buvo siunčiamos skirtinguose vokuose.
Su svarais sterlingų susijusi ir didžiausia pinigų padirbinėjimo afera. Nacistinė Vokietija, siekdama pakirsti Didžiosios Britanijos ekonomiką, 1940–1941 m. vienoje iš koncentracijos stovyklų surinkusi kelis šimtus pagautų pinigų padirbinėtojų, privertė juos gaminti svarų sterlingų banknotus. Per trumpą laiką buvo išspausdinta daugiau kaip 100 mln. svarų sterlingų vertės banknotų, kurie sudarė apie 10 % visų pasaulyje cirkuliavusių Britanijos pinigų. Padirbinių kokybė buvo tokia aukšta, kad net specialistai jų neatskirdavo nuo tikrų. Tik kai vokiečių ekonominė diversija pasiekė didžiulį mastą, pradėta banknotus spausdinti su vienodais numeriais, o tai jau pastebėjo ir bankininkai.
Paviršinis integralas
Paviršinis integralas - integralas, skirtas apskaičiuoti kūno paviršiaus plotą. Paviršiniai integralai būna pirmojo ir antrojo tipo.
Pirmojo tipo paviršinis integralas
thumb|Paraboloidas.
Pavyzdžiai
Čia D_1 ir D_2 - projekcijos paviršiaus S į plokštumas yOz ir xOy, o nes plokštuma S lygiagreti ašiai Oy (ploštumos lygtyje y=0). Pagal formules ir  atitinkamai randame
Todėl
thumb|Pakilusi iki pusės nupjauta [[sfera.]]
kur D - skritulys plokštumos xOy, į kurį projektuojasi paviršius S. Skaičiuodami dvilipį integralą, gausime:
thumb|Plokštuma S. Pagal nustatymą
Tėvynės sargas (savaitraštis)
Tėvynės sargas – Lietuvių krikščionių demokratų savaitraštis, leistas 1917–1918 m. Vilniuje, 1920–1926 m. Kaune.
Istorija
Leido Aleksandras Stulginskis, spausdino brolių Gurvičių spaustuvė bei Valstybės spaustuvė Kaune, Zničo spaustuvė Vilniuje. Leido priedus „Jaunimas“, „Naujakurys“, „Svirplys“, „Šeimyna“, „Tėvynės sargas“ (1918 m. – vokiečių k.), „Ūkininkas“, „Žvaigždutė“.
Rašė visuomenės, politikos, religijos, švietimo, literatūros ir ūkio klausimais, propagavo tautiškumo, katalikybės idėjas.
Bendradarbiavo Kazys Bizauskas, Kristupas Čibiras, Povilas Dogelis, Liudas Gira, A. Kašėta, Faustas Kirša, Alfonsas Petrulis, Stasys Sirutis, Justinas Staugaitis, D. Treigys, P. Vailokaitis, Antanas Vileišis ir kt.
Redagavo Kazimieras Ambrozaitis, J. Andriulis, Aleksandras Stulginskis, J. Štuopis, Stasys Tijūnaitis.
Programinė įranga
thumb|300px|[[LibreOffice Writer]] Programinė įranga  – informacijos apdorojimo sistemos programų, procedūrų, taisyklių visuma arba tos visumos dalis kartu su atitinkama dokumentacija. Programinė įranga yra intelektualus produktas ir tai nepriklauso nuo to, į kokią duomenų laikmeną ji yra įrašyta.
Dažniausiai tai kompiuterio vykdomų instrukcijų seka, skirta tam tikriems veiksmams atlikti. Tokia įranga rašoma naudojant programavimo kalbas, o vėliau kompiliuojant ar interpretuojant parašytą kodą.
Programinę įrangą galima skirstyti pagal įvairius požymius.
Licencijavimas
Suvokiant programas kaip autorinės teisės objektus, kuriuos rašė (kūrė) ir palaiko pavieniai programuotojai arba jų kolektyvai, galimi šie naudojimo licencijavimo variantai:
Įmontuojamoji programinė įranga
Tai tokia programinė įranga, kuri paprastai yra neatsiejama nuo techninės įrangos, į kurią ji yra įdiegta. Tai gali būti visa ar dalis sisteminės programinės įrangos, taip pat ir tam tikra taikomoji programinė įranga.
Sisteminė programinė įranga
Sisteminė programinė įranga atsakinga už atskirų techninės įrangos komponentų kontrolę, integravimą ir valdymą tam, kad taikomoji programinė įranga galėtų naudoti šią įranga nežinant žemo lygio detalių.
Galima išskirti kelias sisteminės įrangos kategorijas
Vilkariai
Vilkariai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Labanoro, Labanoro girioje, netoli kelio. Į šiaurės rytus ir pietryčius nuo kaimo plyti pelkės.
Senesniuose šaltiniuose kaimas dar vadintas Varakaliais.
Gyventojai
thumb|left|260px|Įvažiavimas kaimo sodžiun
FC NSA Sofia
NSA – Bulgarijos Nacionalinės Futbolo Akademijos komanda iš Sofijos. Moterų komanda dalyvauja AFG pirmenybėse.
Istorija
Akademija įkurta 1942 m. Ji ugdo bulgarų futbolo talentus eilę metų.
Moterų komanda kovoja dėl aukščiausių vietų ir trofėjų Bulgarijoje. Nuo 2005 iki 2013 m. dominavo bulgarų moterų pirmenybėse.
Net 18 kartų tapo šalies čempionėmis, nuolatos dalyvavo UEFA moterų čempionių lygos atrankose.
2018 m. rugpjūčio 13 d. klubas žaidė su FC Gintra. Tai buvo 2018–2019 m. UEFA moterų Čempionų lygos kvalifikacinės rungtynės. Lietuvos klubas sutriuškino varžoves rezultatu 9-0. Šiaulietės pateko į kitą etapą, o bulgarės baigė pasirodymą.
2021–2022 m. sezone liko antroje vietoje. Jų dominavimą nutraukė Stara Zagoros „Lokomotiv“.
Sudėtis
Atnaujinta: 2018 m. rugpjūčio 13 d.
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
(C)
Kareivis mėlyna uniforma
Kareivis mėlyna uniforma – filmas, sukurtas remiantis tikrais įvykiais, nutikusiais Sand Kryke 1864 m., kai JAV armijos dalinys užpuolė ir išžudė taikių indėnų kaimo gyventojus.
Turinys
JAV armijos dalinį užpuola ir išžudo čejenų genties kariai. Pasislėpti pasiseka tik eiliniui Honesui ir kartu su jais keliavusiai moteriai, buvusiai indėnų vado žmonai Kristai, dabar esančiai kito kareivio sužadėtinei. Jie abu keliauja toliau, besisaugodami indėnų ir plėšikų. Nors Honesas ir baisisi indėnų žiaurumu, Krista jį nuolat tikina, kad dėl to kalti patys baltieji, grobiantys svetimas žemes ir taip pat žudantys nekaltus žmones. Jiems susidūrus su ginklų prekeiviu, Honesas sužeidžiamas ir Krista nusprendžia viena keliauti pas kareivius, kad atvestų jam pagalbą.
Atvykus į fortą, kuriame jos laukia sužadėtinis, Krista sužino, kad kareiviai ketina užpulti indėnų kaimą ir neketina gelbėti Honeso. Pamačiusi, kad jos įkalbinėjimai nieko nekeičia ir net sužadėtinis nenori klausytis, ji pabėga pas indėnus. Honesas pats pasiekia fortą ir kartu su kitais kareiviais pasiunčiamas į kaimą. Matydamas, kad indėnai nesipriešina, jis stengiasi sulaikyti kareivius, tačiau bergždžiai. Krista tuo metu bando paslėpti moteris gretimoje dauboje, tačiau jas aptikę kareiviai pradeda žudyti ir prievartauti.
Filmo pabaigoje kariuomenė vadas sako karius šlovinančią kalbą ir dalinys išvyksta. Honesas yra suimtas už įsakymo nevykdymą, o Krista lieka su nedideliu būreliu išlikusių indėnų.
Orknio salų vėliava
thumb|210px|Orknio vėliava nuo 2007 m. right|thumb|210px|Buvusi neoficiali Orknio salų vėliava. Orknio salų vėliava – stačiakampio formos geltoname fone raudonas skandinaviškas kryžius.
Heraldinis blazonavimas (aprašymas): Or fone Gules skandinaviškas kryžius.
Vėlia atkelianusi iš šv. Magnuso (Magnus Erlendsson) valdymo laikų (1108–1117). Joje panaudotos Škotijos ir Norvegijos herbų spalvos, simbolizuojančios Škotijos ir Norvegijos palikimą.
Kaip ir Šetlando salų vėliava, Orknio salų vėliava nėra oficialiai patvirtinta ir naudojama kaip Orknio salų atpažinimo simbolis.
Sągardas
Sągardas (arba Sungardas, Sūgardas) – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 11,5 km į vakarus nuo Dūkšto, 0,1–0,2 km į rytus nuo Ažvinčio ežero. Nusitęsęs iš pietvakarių į šiaurės rytus 3,5 km, plotis iki 0,64 km. Altitudė 165,1 m. Gylis siekia 26,5 m. Ežero dubuo rininis, vietomis duburiuotas. Krantai statūs, aukšti. Apyežerė miškinga, iš šiaurės ir vakarų prieina Sungardų miškas, iš pietryčių – Gūrių miškas.
Pietvakariuose sąsiauriu (S-1 upeliu) jungiasi su Ažvinčiu. Iš šiaurės įteka bevardis upelis, šiaurės rytiniame gale išsruvena Svetyčios intakas Notrynė (Dysnų ež. baseinas).
Prie Sągardo ežero yra Sungardų, Garbšių, Paežerinės, Serapiniškės kaimai. Pietvakariniame krante stūkso Garbšių piliakalnis.
Vietovardį, matyt, sudaro priešdėlis sun-, są- (iš *san-) bei šaknis gard-, kuri sietina arba su žodžiu gardas („aptvaras“), arba žodžiu gardus („skanus“).
Martin Scorsese
1990 m. jis įsteigė The Film Foundation fondą, ne pelno organizaciją, kuri siekia išsaugoti kino filmus. Taip pat 2007 m. jis įsteigė World Cinema Foundation fondą. Jam buvo įteiktas AFI apdovanojimas už gyvenimo pasiekimus kine, taip pat jis yra pelnęs Oskaro, Auksinės palmės šakelės, Kanų kino festivalio geriausio režisieriaus, Sidabrinio lokio, Grammy, Emmy, Auksinio gaublio, BAFTA ir DGA apdovanojimus.
Belgijos futbolo varžybos 1963–1964 m.
Belgijos futbolo varžybos 1963–1964 m.
1963–1964 m. Belgijos futbolo taurė
Belgijos futbolo taurė – pagrindinis Belgijos taurės turnyras.
Lazdijų rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Profesionalai (1966 filmas)
Profesionalai – 1966 m. sukurtas ir 3 Oskarams nominuotas vesternas.
Turinys
Turtingas teksasietis Džo Grantas nusamdo trejetą vyrų, vadovaujamų Riko, išlaisvinti jo žmoną Mariją, pagrobtą meksikiečių revoliucionieriaus Razos. Riko įkalba nusamdyti dar vieną vyrą, sprogmenų specialistą Dalvortą ir ketvertas išsiruošia į Meksiką. Du iš jų, jau anksčiau susidūrę su Raza, žino, kad šis turi daugiau kaip 150 vyrų ir niekada anksčiau negrobė žmonių.
Pasinaudojus netikėtumu, ketveriukei pavyksta įsiveržti į Razos valdas ir pagrobti Mariją, tačiau jiems, persekiojamiems meksikiečių, dar reikia nusigauti iki JAV sienos. Negana to, paaiškėja, kad Marijos niekas nebuvo pagrobęs, o pas Razą ji pabėgo savo noru ir visai netrokšta grįžti pas vyrą...
Bobelinė
Bobelinė – lietuviška natūrali spanguolių trauktinė, gaminama pagal originalų politiko Kazio Bobelio sukurtą receptą. Gamintojas – AB „Anykščių Vynas“.
Tai sodrios spalvos ir aromato, ilgai išliekančio skonio alkoholinis gėrimas. Vartojamas grynas arba užpylus ant ledo kubelių.
Būna 35 % ir 20 % alkoholio tūrio. Pilstoma į 0,5 ir 0,2 l tūrio butelius.
Charles Guigon
Charles Guigon – JAV filosofas, Pietų Floridos universiteto profesorius, daug rašė apie egzistencializmą, M. Haidegerį ir psichoterapiją.
Kurarajus
Kurarajus arba Evengunas (Ewenguno) – upė Ekvadore ir Peru, Amazonijoje; Napo dešinysis intakas (Amazonės baseinas). Prasideda Pastasos provincijoje, Kurarajus ir Kočakingu apylinkėse, Andų priekalnėse. Teka į rytus, pietryčius per Amazonijos džiungles. Žemupyje teka Peru, Loreto departamento teritorija, smarkiai meandruoja. Įteka į Napą ties Kurarajaus kaimu.
Didžiausi intakai: Kononakas, Nušinjas (kairieji), Viljanas (dešinysis).
Vagos plotis nuo 100 m (ties Kononako žiotimis) iki 300 m (ties santaka). Žemupyje laivuojama. Prie Kurarajaus didesnių gyvenviečių nėra, tik džiunglių kečujų ir vaoranių kaimai.
Rabis Abu-Chalilis
Rabis Abu-Chalilis (, g. 1957 m. rugpjūčio 17 d. Libane) – ūdo atlikėjas ir kompozitorius.
Gyvenimas
Libano kompozitorius ir ūdo atlikėjas Rabis Abu-Chalilis gimė 1957 metų rugpjūčio 17 dieną Beirute. Beiruto konservatorijoje studijavo arabų ir Vakarų pasaulio muziką. 1978 metais dėl Libane kilusio pilietinio karo emigravo į Miuncheną (Vokietija), kur, vadovaujamas Valterio Toirerio mokėsi groti fleita. Šiuo metu su žmona ir dviem vaikais gyvena Miunchene, kitą dalį laiko praleidžia Pietų Prancūzijoje.
Muzika
Nuo mažens mokėsi groti ūdu – arabų liutnia be dalmenų. Beiruto konservatorijoje ūdą studijavo vadovaujamas šio instrumento virtuozo Georgeso Faraho. Dėl Libane kilusio pilietinio karo pasitraukė į Vokietiją. Miuncheno muzikos akademijoje studijavo klasikinę Vakarų fleitą pas Waltherį Theurerį.
Savo kūryboje tradicinę arabų muziką dažnai jungia su džiazu, roku, Vakarų klasikine muzika. Drauge su Anuaru Brahemu (Anouar Brahem) laikomi žymiausiais ūdo atlikėjais, griežiančiais World Jazz stiliaus muziką. Patyrė Ornetės Kolmano, Don Cherry, Franko Zapos, Belos Bartoko įtaką. 2003 m. Su pasisekimu dalyvavo Pekino džiazo festivalyje, kur muzikavo pritariant tūbai, klarnetui ir mušamiesiems.
Įrašų albumai
Pirmajame Rabi Abu-Chalilio albume Nafas (1988 m.), kurį išleido ECM įrašų kompanija, vyrauja tradicinė arabų muzika, jungiama su įvairių tautų būgnų skambesiu. Albumuose Al-jadida ir Blue Camel (1992), kurie buvo įrašyti su alto saksofonininkais Sonny Fortune ir Charlie Mariano ir fliugelhorno atlikėju Kenny Wheeler, juntama didžiulė turkiškos muzikos įtaka. Rabis Abu-Chalilis savo kūriniuose gausiai naudoja mišrius metrus (pvz., 11/8 kūrinyje „Sachara“) bei klasikinius arabų, turkų ir persų metrus, kaip antai 10/8 (grupuojama 3+2+2+3), 5/8, 7/8 ir kt. Ypač tai ryšku pjesėse "Nightfall" iš albumo Between dusk and dawn, "Ziriab" iš albumo Blue Camel, "After dinner" iš albumo Tarab ir "On a bus" iš albumo Yara. Mišrių metrų ypač padaugėjo paskutiniuose albumuose. Improvizacijų melodika grindžiama arabų dermėmis – makamais.
Savo albume Nafas ir Tarab R. Abu-Chalilis gausiai naudoja najų (ilgoji turkų fleita). 1995 metais R. Abu-Chalilio įrašytame albume „Arabų valsas“ (Arabian Waltz) griežia styginių kvartetas (Balanescu kvartetas), ūdas, tūba bei dafas (rėminis būgnas).
2004 metais R. Abu-Chalilis įrašė albumą Morton's Foot. Jame griežia akordeonistas Lucianas Biondinis, dainuoja Sardinijos dainininkas Gavinas Murgia (tradicinis gerklinis dainavimas, primena tibetiečių vienuolių giedojimą). Šiam albumui būdinga keistų, egzotiškų muzikos garsų sintezė. Albumą Journey to the Centre of an Egg (2005 m.) įrašė ūdo, fortepijono bei mušamųjų trio. Muzikos kritikai visada labai palankiai atsiliepia apie Rabio Abu-Chalilio muzika. Vienoje iš albumo Blue Camel recenzijų rašoma: „... savo šaknis įleidusi į žemę, Rabio Abu-Chalilio muzika panaši į milžinišką medį, kurio šakos išsiskleidža į visas puses ir kartu krypsta į dangų...“
Augustinas Juozapas Čartoriskis
Kunigaikštis Augustinas Juozapas Čartoriskis (1907 m. spalio 20 d., Varšuva – 1946 m. liepos 1 d., Sevilija) – Lenkijos aristokratas, 2-ras Seniavos ordinatas (1937–1945).
Biografija
Lietuvos–Lenkijos kunigaikščių Čartoriskių giminės atstovas. 1-mo Seniavos ordinato (1894–1937), Adomo Liudviko Čartoriskio (1872–1937), ir grafaitės Marinos Liudvikos Krasinskos (1883–1958) vyresnysis sūnus.
1937 metais po savo tėvo mirties Augustinas Juozapas Čartoriskis paveldėjo Čartoriskių muziejų, Krokuvoje ir Siniavos ordinaciją.
Antro pasaulinio karo pradžioje patys vertingiausi daiktai buvo išvežti iš Čartoriskių muziejaus į Siniavos rūmus ir užmūryti. Likę eksponatai buvo perkelti į apačią, į muziejaus rusį. Kada rugsėjį vokiečiai pradėjo bombarduoti Krokuvą, kunigaikštis Augustinas ir kunigaikštytė Dolores, kuri tada buvo nėščia, paliko Siniavą. rugsėjo 18 d. vokiečių kariai užėmė ir išgrobė Siniavos rūmus. Augustinas ir Dolores Gestapo buvo areštuoti. Po sunkių derybų jie buvo deportuoti ir 1939 metų pabaigoje atvyko į Ispaniją.
1946 metų liepos 1 d. 38-metis kunigaikštis Augustinas Juozapas Čartoriskis mirė Sevilijoje, kur ir buvo palaidotas.
Šeima ir vaikai
1937 m. rugpjūčio 12 d. Uiše (Šveicarija) Augustinas Juozapas Čartoriskis vedė princesę Mariją de los Dolores Burbon-Sicilietę (1909–1996), Sicilijos princo Karolio Burbono (1870–1949) ir jo žmonos, Prancūzijos princesės Luizos Orleanietės (1882–1958), dukterį.
Vaikai:
Didysis Kurilų gūbrys
thumb|200px|Kurilų palydovinė nuotrauka
Didysis Kurilų gūbrys  – pagrindinė Kurilų salyno (Rusija, Sachalino sritis) dalis. Išsidriekusi iš pietvakarių į šiaurės rytus 1200 km. Kruzenšteino ir Busolio sąsiauriais gūbrys padalintas į 3 dalis – šiaurinę, vidurinę ir pietinę.
Sudaro ~80 salų. Didžiausios (>1 km²):
Jovydžiai (Šalčininkai)
Jovydžiai – viensėdis Šalčininkų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Akmenynės.
Cosan
Cosan – visuoeminė kompanija, Brazilijos įmonių konglomeratas, veikiantis Bioenergetikos, maisto ir logistikos pramonėse.
2010 m. vasario 1 d. „Cosan“ ir „Royal Dutch Shell“ pranešė sukuriančios bendrą energetikos kompaniją „Raizen“. Per metus šioje kompanijoje pagaminama ir parduodama apie 2 milijardus litrų bioetanolio. Taip pat įmonė turi 23 plantacijas, kuriose perdirbama iki 62 milijonų tonų cukranendrių. Visoje šalyje kompanija turi apie 4 500 degalinių tinklą.
Kopis
thumb|Piešinyje pavaizduotas kopis kabliška rankena
Kopis – senovės Graikijos vienašmenis kalavijas priekin lenkta sunkia geležte.
Kai kurie tyrinėtojai teigia, kad kopis yra atsiradęs iš senovės Egipto khopešo. Taip pat kai kas teigia, kad iš kopio atsiradę Nepalo kukriai (atseit, juos į Indiją atnešė Makedoniečio kariai) ir Pirėnų pusiasalio falkatos.
Žodis kopis graikų kalboje yra moteriškas daiktavardis, kilęs iš veiksmažodžio κόπτω (koptô) 'kirsti, kapoti' (tad galima įtarti, kad jis giminingas ir lietuviškam kapoti).
Kopis savo sandara labai panašus į graikų machairą. Atrodo, kad: Gali būti, kad machairos ir kopiai buvo vieningos lenktų kalavijų grupės atvejai, tarp kurių nebuvo griežtos ribos.
Kitas praktiškai toks pat ginklas yra Pirėnų falkata.
Graikai taip pat naudojo ir tiesius kalavijus ksifus (artimus gladijams ir akinakams).
Nuorodos
Iliustracijos:
Vladimiras Drąsusis
thumb|200px|Vladimiras Drąsusis
Vladimiras Andrejevičius Drąsusis (1353–1410 m.) – Serpuchovo ir Borovsko kunigaikštis.
Padėjo stiprinti Maskvos kunigaikštystę kovodamas su Tvere (1375 m.), Riazane (1385 m.), Naugardu (1392 m.), Lietuvos Didžiąja Kunigaikštyste (1370, 1379 m.). 1380 m. Kulikovo mūšyje drauge su Gedimino vaikaičiu Dmitrijumi Bobroku vadovavo pasaloje buvusiam ir mūšio eigą nulėmusiam pulkui. 1408 m. vadovavo Maskvos gynybai nuo Egidėjaus antpuolio.
Šeima
Žmona: Elena Algirdaitė, Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo duktė.
Vaikai:
Kučiūnai
Kučiūnai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 10 km į pietus nuo Lazdijų, į vakarus nuo Galsto ežero, 2,5 km nuo sienos su Lenkija. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Per kaimą teka Zapsio intakas Alna, praeina kelias. Kaime stovi Kučiūnų Šv. Kazimiero bažnyčia, yra parduotuvė, kapinės.
thumb|left|240px|Kučiūnų seniūnijos pastatas thumb|left|240px|Įvažiavimas į Kučiūnus iš pietų
Istorija
Istoriniuose šaltiniuose Kučiūnai pirmą kartą paminėti 1685 m. XIX a. pab. kaimas priklausė Seinų apskrities Alnų valsčiui, veikė pradinė mokykla. 1907 m. įkurta parapija. 1938 m. pradėta statyti Kučiūnų Šv. Kazimiero bažnyčia, užbaigta (architektas Algimantas Mikėnas) ir pašventinta 1996 m. 1918 m. įsteigta pradžios mokykla, vėliau uždaryta, 1930–1945 m. pradžios mokykla, 1945–1999 m. septynmetė, nuo 1999 m. Kučiūnų pagrindinė mokykla. Pokario metais apylinkėse veikė Dainavos apygardos, Šarūno partizanų rinktinės partizanai.
1950–1995 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. 1950 m. įkurta biblioteka, 1959 m. kultūros namai, medicinos punktas, paštas.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Šnekta
Kučiūnų šnekta priklauso pietų aukštaičių tarmei. Ji yra išsamiai aprašyta 2006 m. išleistame leidinyje „Kučiūnų krašto šnektos tekstai“ (autorė Asta Leskauskaitė).
Dombrova Nova Viešas
Dombrova Nova Viešas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čyževo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo XIX a. pabaigos kaimas priklausė Dombrovos bajorkaimiui, Šepetovo valsčiui, Dombrova Vielkos parapijai. 1921 m. kaime buvo 40 namų ir 261 gyventojas, iš kurių 140 vyrai ir 121 moterys.
Kauno valstybinis choras
Kauno valstybinis choras – Lietuvos valstybinis choras, veikiantis nuo 1969 m. Kaune.
Veikla
Choras turi apie 70 dainininkų. Atliko lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinius Lietuvoje, Europos šalyse, taip pat Argentinoje, Čilėje, Egipte. Repertuarą sudaro:
Infiltruoti
Infiltruoti  – 2006 m. JAV kriminalinis trileris, režisuotas Martino Skorsezės. Tai 2002 m. Honkongo filmo „Infernal Affairs“ perdirbinys, scenarijų filmui parašė Viljamas Monahanas. Vaidina Leonardas DiKaprio, Metas Deimonas, Džekas Nikolsonas, Markas Volbergas, Martinas Šynas, Rėjus Vinstonas, Vera Farmiga, Antonis Andersonas ir Alekas Boldvinas.
Siužetas
Koliną Salivaną į organizuoto nusikalstamumo grupuotę įtraukia airių-amerikiečių mafijos bosas Frenkas Kostelas. Kostelas vaikį pasiunčia į policijos akademiją, kad šis vėliau taptų jo šnipu Masučusetso valstijos policijos komisariate. Salivanas tampa specialiojo tyrimų skyriaus nariu. Tuo pat metu prieš Biliui Kostiganui baigiant policijos akademiją, kapitonas Kvinanas ir seržantas Dignamas paprašo jo infiltruotis į Kostelo grupuotę, nes jo šeimos ryšiai su nusikalstama veikla suteikia jam puikią priedangą. Jis išmetamas iš akademijos ir kalėjime atsėdi bausmę už falsifikuotą nusikaltimą tam, kad padidinti jo įtikinamumą.
Salivanas užmezga artimus santykius su psichiatre Madolin Maden. Tuo tarpu lygtinai paleistas Kostiganas lankosi pas ją ir taip pat pradeda jausti jai jausmus. Kai vienos operacijos metu Kostelui pavyksta pasprukti, abu vyrai suvokia apie viens kito egzistavimą. Norėdamas prigauti „žiurkę“, Salivanas paprašo Kostelo, kad šis pateiktų savo grupuotės narių asmeninius duomenis. Kostiganas nuseka Kostelą į kino teatrą, kur šis įteikia Salivanui voką. Tada kinų kvartale Kostiganas vejasi Salivaną, bet nei vienam iš jų nepavyksta nustatyti viens kito tapatybės. Salivano vyrai nuseka Kvinaną į tariamą susitikimą su jo informatoriumi ir Kostelo pakalikai užmuša Kvinaną. Todėl nušalinamas Dignamas.
Madolin praneša Salivanui, kad ji laukiasi. Vėliau ji suranda paketą nuo Kostigano; jai beklausant CD įrašytos medžiagos, įžengia Salivanas ir nesėkmingai pabando numalšinti jos įtarimą. Kostiganas ir Salivanas susitinka Kvinano mirties vietoje. Juos užtinka pareigūnas Braunas ir įsako Kostiganui mesti ginklą. Kostiganas nusiveda Salivaną link lifto ir jiems nusileidus, pareigūnas Bariganas nušauna Kostiganą ir Brauną, o šiam nusisukus, jį patį nušauna Salivanas.
Bariganas įvardijamas šnipu, o Kostiganas apdovanojamas Medaliu už nuopelnus. Salivanui grįžus į butą, jį užklumpa Dignamas ir nušauna.
Atsiliepimai ir apdovanojimai
Filmas uždirbo 289 835 021 JAV dolerių, iš jų – 132 384 315 pasauliniu mastu. Sulaukė palankaus kino kritikų vertinimo, tinklalapiuose Rotten Tomatoes ir Metacritic filmas atitinkamai įvertintas 93 % ir 86 balais iš 100.
Apdovanojimai
Oskarai Mark Wahlberg buvo nominuotas Oskarui geriausio antraeilio vaidmens kategorijoje.
Auksiniai gaubliai Taip pat buvo nominuotas kitiems 5 apdovanojimams: geriausias filmas, geriausias aktorius (Leonardo DiCaprio), geriausias antraeilio vaidmens aktorius (Jack Nicholson), geriausias antraeilio vaidmens aktorius (Mark Wahlberg) ir geriausias scenarijus (William Monahan).
Satelito apdovanojimai
Trasa Hockenheimring
Hockenheimring – Formulės 1 trasa prie Hockenheim miesto, Baden-Württemberg žemėje, Vokietijoje. Joje vyksta Formulės 1 Vokietijos Grand Prix lenktynės.
Istorija
left|400px Trasa pastatyta 1932 sujungus miške esančius kelius. 1936 Mercedes-Benz ir Auto-Union kompanijoms patobulinus trasą buvo naudojama bandymams. Senoji trasa buvo 8 km ilgio. 1965 nutiesus šalia autostradą šalia jos buvo pastatytas autodromas, kuris buvo sujungtas su senąja trasa. Po Jim Clark ir Patrick Depailler žūčių buvo įrengtos stabdymo zonos ilgosiose tiesiosiose. Dėl trasos ilgio, žiūrovai neturėjo galimybės stebėti lenktynių miškingoje vietovėje, nes tribūnos buvo sukoncentruotos autodromo dalyje. Buvo nuspręsta sutrumpinti legendine tapusią trasą iki 6.8 km ilgio. 2000 rekonstruotoje trasoje toliau vyksta F1 Vokietijos Grand Prix. Mercedes-Benz kompanijai papildomai pastačius tribūnas, šiuo metu lenktynes gali stebėti apie 120 000 žiūrovų.
Statistika
thumb|right|262px|Senoji Hokenheimring trasa. Tokios konfigūracijos trasoje lenktynės vyko iki 1999 m. (imtinai).
Adresas
Motodrom
D-68766 Hockenheim
Germany
Purvini herojai
Purvini herojai – 1967 m. sukurta karinė drama, kurioje vieną pagrindinių vaidmenų atliko Daniela Bianchi, išgarsėjusi vaidmeniu juostoje „Iš Rusijos su meile“.
Turinys
Olandija, 1945 m. pavasaris. Trejetas amerikiečių pabėga iš belaisvių stovyklos ir prisijungia prie antivokiško judėjimo. Tų tikslas – gauti slaptus vokiečių puolimo planus, padėsiančius sąjungininkams, o tuo pačiu pamėginti pasisavinti nacių aukso atsargas. Sužinoję, kad generolo fon Keisto žmona Kristina slepia savo žydišką kilmę, įkalba ją padėti vykdyti savo planą...
Zalman Levinberg
Zalman Levinberg (1909 m. balandžio 22 d. Telšiuose, Rusijos imperija – 1983 m. Tel Avive, Izraelis) – Lietuvos žydų kilmės politikas, žurnalistas.
Biografija
Gimė 1909 m. balandžio 22 d. Telšiuose, rabino Baruch Levinbergo ir Miriam Hoffman šeimoje. Baigė universitetą Rygoje. Aktyviai dalyvavo sionistinėje veikloje, priklausė Rygoje veikusiai organizacijai Beitar, dirbo laikraštyje Morgenpost. 1939 m. emigravo į Izraelį. II pasaulinio karo metu savanoriškai tarnavo Jungtinės Karaystės kariuomenėje. 1948 m. Izraeliui tapus nepriklausomu dirbo redaktoriumi laikraštyje Maariv. Mirė 1983 m. Tel Avive.
Tėvynės sargas (JAV)
Tėvynės sargas – kultūros, visuomenės, politikos katalikiškos krypties žurnalas, ėjęs 1950–1991 m. JAV.
Istorija
Pradėtas leisti 1947 m. Roitlingene, VFR, nuo 1950 m. ėjo Čikagoje, vėliau Niujorke, Hot Springse. Leido Lietuvių krikščionių demokratų sąjunga. 1952–1955 m. leido priedą „Jaunimo žygiai“. Nuo 1992 m. leidžiamas Vilniuje (žr. Tėvynės sargas (Vilnius)}.
Redaktoriai: Ona Labanauskaitė, P. Vainauskas, V. Zakarauskas, Leonardas Šimutis, V. Vilimas, Kazys Pakštas, Magdalena Draugelytė-Galdikienė, Domas Jasaitis, P. Maldeikis, Algirdas Jonas Kasulaitis.
Tėvynės sargas (Vilnius)
Tėvynės sargas – kultūros, visuomenės, politikos ir socialinių mokslų žurnalas, leistas 1992–2000 m. Vilniuje.
Istorija
Leistas kaip atkurtas 1896 m. pradėtas Tilžėje leisti to paties pavadinimo leidinys, iki 1991 m. leistas JAV. Tiražas 1992 m. – 10 000 egz., 1996 m. – 2000 egz. Leistas kartą per ketvirtį.
Jeffrey Walker
thumb|Džefris Volkeris
Vilkaslastis
Vilkaslastis – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 18 km į pietvakarius nuo Švenčionėlių.
Jeffrey Walker
Jeffrey Walker (Džefris Volkeris, g. 1969 m. kovo 25 d.) – bosistas ir vokalistas iš Jungtinės Karalystės. Labiausiai žinomas kaip death metal/grindcore grupės Carcass narys ir pagrindinis dainų tekstų kūrėjas. Prieš tai grojo punk roko grupėje Electro Hippies.
Po Carcass iširimo J. Walker su dar dviem Carcass nariais (Carlo Regadas ir Ken Owen) įkūrė grupę Blackstar.
J. Walkeris taip pat nupiešė kelis albumų viršelius, iš kurių geriausiai žinomas Napalm Death albumo „Scum“ viršelis.
Panevėžio rajono savivaldybės taryba 2011–2015 m.
Panevėžio rajono savivaldybės taryba – Lietuvos Respublikos Panevėžio rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta ketveriems metams savivaldybių rinkimuose, vykusiuose 2011 m. vasario 27 d. 1994 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo Nr. I-532 2010 m. liepos 20 d. redakcijos nustatyta tvarka daugiamandatėje rinkimų apygardoje, remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema, pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus bei iš išsikėlusių kandidatų, jeigu jų išsikėlimą parašais parėmė ne mažiau kaip dešimt procentų skaičiuojant vienam savivaldybės tarybos nario mandatui, bet ne mažiau kaip 100 tos savivaldybės rinkėjų.
Rinkimų rezultatai
Rinkimuose dalyviai gavo vietų:
Veikla
Pirmasis savivaldybės tarybos posėdis įvyko 2011 m. balandžio 18 d. Savivaldybės meru 16 balsų išrinktas Povilas Žagunis. Jo konkurentas Romas Kiltinavičius surinko 9 balsus.
Lietuvos kariuomenės generolų klubas
Lietuvos kariuomenės generolų klubas - nuo 2005 m. balandžio nevyriausybinis klubas, vienijantis Lietuvos generolus.
Adresas: 	Pamėnkalnio g. 13, Vilnius.
Istorija
Tikslai - skatinti ir padėti Lietuvos kariuomenės karininkams realizuoti jų profesinius įgūdžius bei patirtį, prisidėti prie Lietuvos karininkijos ugdymo ir švietimo.
Steigėjai - dešimt aktyviosios tarnybos bei atsargos generolai ir admirolai:
Įsteigtas 2005 m. balandžio 25 d. Kauno įgulos karininkų ramovės Prezidento kambaryje.
John Lutz
John Lutz (g. 1973 m. balandžio 23 d. Paipstaune, Minesotoje, Jungtinėse Valstijose) – amerikiečių aktorius, televizijos scenaristas, komikas.
Geriausiai žinomas iš NBC serialo „30 Rock“, rodyto 2006–2013 m., kuriame aktorius atliko J. D. Lutz vaidmenį. Vaidino visuose serialo sezonuose.
Kristina Jagminaitė
Kristina Jagminaitė (g. 1948 m. gruodžio 25 d. Kaune) – Lietuvos smuikininkė, pedagogė.
Biografija
1972–1978 m. griežė Lietuvos kameriniame orkestre. 1978–1993 m. Lietuvos nacionalinio simfoninio orkestro koncertmeisterė. 1989 m. Balstogės, Liublino simfoninių orkestrų, Frederiko Šopeno kamerinio orkestro (Lenkija) koncertmeisterė. Nuo 1993 m. gyvena Norvegijoje, griežia Stavangerio simfoniniame orkestre ir kaip solistė. Nuo 2004 m. dėsto Stavangerio universitete ir Stavangerio kultūros mokykloje.
Koncertuoja kaip solistė ir kaip įvairių kamerinių ansamblių smuikininkė, su orkestrais – žymiausiose koncertų salėse. Griežė su smuikininkais R. Katiliumi, M. Melničenka, J. Bašmetu. Repertuarą sudaro baroko, klasikinė ir XX a. muzika. Su Lietuvos kameriniu ir Lietuvos nacionaliniu simfoniniu orkestru, Stavangerio simfoniniu orkestru ir Lenkijos Frederiko Šopeno kameriniu orkestru gastroliavo daugelyje Europos šalių. Tobulinosi F. Briugeno meistriškumo kursuose. Nuo 2002 m. World Orchestral Musicians Directory susivienijimo Paryžiuje narė.
Jovydžiai (Zarasai)
Jovydžiai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Kelpšiškių.
Atgimimas (savaitraštis)
thumb|Laikraščio logotipas thumb|„Atgimimo“ pirmasis numeris, 1988-09-16 thumb|NATO žinios, 2001 m.
Atgimimas – politinis savaitraštis, pirmasis demokratinės Lietuvos periodinis laikraštis, leidžiamas nuo 1988 m. rugsėjo 16 d. Vilniuje.
Istorija
Savaitraščio steigėjai: Romualdas Ozolas, Arvydas Juozaitis ir kiti. Leido Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio "Minties" leidykloje suburta redakcinė kolegija, kurią sudarė Antanas Buračas, Virgilijus Čepaitis, Bronius Genzelis, Vytautas Landsbergis, Romualdas Ozolas, Justinas Marcinkevičius ir Zigmas Vaišvila. Vėliau jį leido bendrovė „Atgimimas“, UAB „Pradai“.
Tiražas: 1988 m. – 110 000 egz., 1993 m. – 3400 egz., 1997 m. – 4000 egz. Dabartinis tiražas – 2000 egz.
Henrikas Jagminas
Henrikas Jagminas (1912 m. spalio 28 d. Baisogala – 1996 m. gegužės 7 d. Vilnius) – Lietuvos baleto artistas.
Atgimimas (savaitraštis)
Istorija
1989 m. ėjo savaitraščio priedas jaunimui „Aušrinė“, 1990 m. – „Jaunoji Lietuva“ (redaktorius Edmundas Baltrimas), 1989–1990 m. „Soglasije“.
Henrikas Jagminas
Biografija
Duktė Kristina Jagminaitė. Mokėsi P. Petrovo baleto studijoje prie Valstybės teatro Kaune. 1925 m. šoko pirmajame Lietuvos baleto spektaklyje „Kopelija“. 1925–1962 m. Lietuvos operos ir baleto teatro (iki 1944 m. veikė įvairiais pavadinimais) baleto solistas. Sukūrė apie 50 klasikinių ir charakterinių vaidmenų baletuose ir operose. Klasikiniams vaidmenims būdingi lengvi šuoliai, artistiškumas. 1935 m. su lietuvių baleto trupe gastroliavo Monte Karle ir Londone.
Gintautas Zenkevičius
Gintautas Zenkevičius (1962 m. rugsėjo 24 d. Navininkuose, Alytaus rajone – 2021 m. lapkričio 19 d. ) – karininkas, generolas majoras, Lietuvos kariuomenės Gynybos štabo viršininkas (2019–2020 m.).
Išsilavinimas
1980–1985 m. studijavo Kauno politechnikos institute ir įgijo radijo aparatūros konstruktoriaus technologo specialybę. 1991 m. stojo į Savanoriškąją krašto apsaugos tarnybą (SKAT), Vilniaus rinktinės savanoris. Tais pačiais metais tapo leitenantu. 1991–1993 m. – SKAT Vilniaus rinktinės kuopos vadas. 1993 m. tapo vyresniuoju leitenantu. 1993–1994 m. – SKAT Vilniaus rinktinės bataliono vadas. 1994 m. – SKAT Vilniaus rinktinės štabo viršininkas. 1994–1995 m. – SKAT Vilniaus rinktinės vadas. 1995 m. tapo kapitonu. 1995–1996 m. – SKAT Vilniaus rinktinės štabo viršininkas.
1996–1997 m. – SKAT Vadų mokymo centro viršininko pavaduotojas. 1997–1999 m. – SKAT Vadų mokymo centro viršininkas. 1999 m. tapo majoru. 1999–2000 m. – mokėsi Jungtinių pajėgų vadovavimo ir štabo koledže (Jungtinė Karalystė). Tuo pat metu įgijo Gynybos mokslų magistrą Londono universiteto karališkajame koledže. 2000–2001 m. – Krašto apsaugos savanorių pajėgų (KASP) štabo viršininko pavaduotojas. 2001–2004 m. – KASP štabo viršininkas. 2002 m. tapo pulkininku leitenantu. 2004–2005 m. – Lietuvos kariuomenės Gynybos štabo viršininko pavaduotojas. 2005 m. tapo pulkininku.
2006 m. mokėsi Karališkajame gynybos mokslų koledže (JK). 2005 m. birželį–gruodį buvo Provincijos atkūrimo grupės Afganistane vadas. 2007–2008 m. – Lietuvos Kariuomenės transformacijos projekto vadovas. 2008 m. tapo brigados generolu. 2008–2010 m. – KAM Generalinis inspektorius. 2010–2013 m. – NATO Vyriausiosios sąjungininkų jungtinių pajėgų vadavietės Europoje (SHAPE) štabo direktorius (DOM). 2013–2014 m. – Krašto apsaugos ministerijos Pajėgumų ir ginkluotės generalinis direktorius. 2014–2018 m. – Lietuvos karinis atstovas prie NATO ir ES. 2018–2019 m. buvo Lietuvos kariuomenės Mokymo ir doktrinų valdybos vadas. 2019 m. tapo generolu majoru. 2019–2020 m. – Gynybos štabo viršininkas.
Buvo vedęs, žmona Snieguolė, vaikai – duktė Milda (g. 1984 m.) ir sūnus Justinas (g. 1989 m.).
Kaukazas
thumb|right|250px|Elbrusas
Atgimimas (savaitraštis)
Veikla
Laikraščio tinklalapyje redakcija savo tikslus apibūdina taip: „Pateikti visuomenei laisvą nuo konjunktūros politinių bei visuomeninių procesų analizę. Didinti piliečių išsilavinimo ir informuotumo lygį. Siekti, kad kuo daugiau žmonių dalyvautų visuomenės gyvenime, būtų aktyvūs valstybės bei vietos bendruomenės nariai. Prisidėti prie Tautos modernėjimo ir Valstybės kūrimo“.
Kaukazas
Kaukazas  – regionas tarp Juodosios ir Kaspijos jūrų. Kaukazo regioną sudaro Kaukazo kalnai ir gretimos žemumos. Aukščiausia regiono vieta – Elbruso kalnas (5 642 m).
Atgimimas (savaitraštis)
Veikla
Leidžia politikos savaitraštį „Atgimimas“ bei jo priedus. Palaiko politikos portalą atgimimas.lt. Rengia pilietinio švietimo seminarus, diskusijas bei konferencijas, politikų ir visuomenės apklausas. Ruošia komentarus Žinių radijui, Lietuvos radijui, portalams delfi.lt ir banga.lt. Remia kitas visuomenines iniciatyvas.
Kaukazas
Kaukaze yra 4 nepriklausomos valstybės: Gruzija, Armėnija, Azerbaidžanas ir Rusija. Trys šio regiono teritorijos – Abchazija, Kalnų Karabachas ir Pietų Osetija yra paskelbusios savo nepriklausomybę, tačiau tai nepripažįstama tarptautiniu mastu. Tai etniškai ir lingvistiškai vienas įvairiausių regionų Žemėje. Kaukazo regionas (Caucasia) geografiškai priklauso Azijai, tačiau istoriškai ir kultūriškai jis dažnai priskiriamas Europai.
Atgimimas (savaitraštis)
Veikla
2009 m. sausį savaitraščio leidyba buvo sustabdyta dėl lėšų stygiaus. Lėšas gavus leidyba buvo atnaujinta vasarį.
Kaukazas
Graikų mitologijoje Kaukazas (🇬🇷) buvo vienas iš stulpų, laikiusių pasaulį. Čia Dzeusas prie uolos prikalė Prometėją.
Istorija
left|250px|thumb|[[Petroglifas|Petroglifai Gobustane, Azerbaidžanas, datuojami 10 000 m. pr. m. e. rodo klestinčią kultūrą. Tai UNESCO Pasaulio paveldo vieta.]] Dėl Kaukazo pozicijos tarp Turkijos, Irano ir Rusijos jis buvo kultūrinių, karinių, religinių ir politinių konkurencijų arena. Ten šios trys šalys vykdė ekspanciją. Beveik per visą istoriją Kaukazas buvo Irano įtakos sferoje, bet XIX a. Kadžarus išvijo Rusijos imperija.
Valdant Ašurbanipalui (669–627 m. pr. m. e.) Asirijos imperija siekė Kaukazo kalnus. Šiame regione buvo Armėnijos, Kaukazo Albanijos, Kolchidės, Kaukazo Iberijos ir kitos karalystės. Vėliau Kaukazas buvo prijungtas prie įvairių Irano imperijų, tarp jų medų, Achemenidų, partų ir Sasanidų. 95-55 m. pr. m. e. valdant Tigranui Didžiajam Armėnijos karalystė tapo imperija, kurios vasalėmis buvo Iberija, Albanija, Partija, Atropatenė, Mesopotamija, Kapadokija, Kilikija, Sirija, Nabatėjų karalystė, Judėja. Imperijos plotas buvo 3 mln. kvadratinių kilometrų. Tigranas Didysis buvo paskutinis stiprus helenistinis karalius ir stipriausias regione 67 m. pr. m. e. Tuo metu zoroastrizmas tapo dominuojančia religija regione išskyrus pačią Armėnijos karalystę. Vėliau dėl regiono kovojo Persija ir Bizantija, kelis kartus užėmusi sritį, bet neišlaikiusi. thumb|250px|[[Ečmiadzino katedra Armėnijoje, baigta 303 m. Tai UNESCO Pasaulio paveldo vieta.]] Kai Armėnija tapo pirma krikščioniška valstybe pasaulyje 301 m., o Albanijoje ir Gruzijoje irgi paplito krikščionybė, ji pradėjo stelbti zoroastrizmą. Musulmonams užėmus Iraną, regioną užėmė arabai, atsirado Armėnijos emyratas. Bet po kelių sukilimų 884 m. ir 885 m. Armėnija tapo nepriklausoma bei kelis kartus sumušė arabų armijas. Tuo metu Armėnijos sostine buvo Anis su 200 tūkst. gyventojų ir „1001 bažnyčia“. Šalies galios viršūnė buvo Gagiko I valdymas, kai Iberija ir Albanija buvo vasalėmis. 1045 m. Armėniją užėmė Bizantija. XII a. Gruzijos karalius Dovydas Statytojas išvijo musulmonus iš Kaukazo, Gruzijos karalystė viešpatavo regione. 1194–1204 m. Gruzijos karalienės Tamaros armija sutriuškino įsiveržusius turkus, vykdė reidus į jų valdomą Pietų Armėniją. Gruzija tęsė karus už Kaukazo ribų. Laikinai žlugus Bizantijai 1204 m., Gruzija buvo galingiausia krikščioniška šalimi visuose Artymuose Rytuose. Vėliau Kaukazą valdė turkai, mongolai, vietinė karalystės, Persija ir galiausiai Rusija.
Žlugus Tarybų Sąjungai, Armėnija, Azerbaidžanas ir Gruzija tapo nepriklausomos 1991 m. Po to Kaukaze kilo daug tautinių karų ir pasienio konfliktų: Kalnų Karabacho karas (1988–1994 m., 2020 m.), Osetinų-ingušų konfliktas (1989–1991 m.), Abchazijos karas (1992–1993 m.), Pirmasis Čečėnijos karas (1994–1996 m.), Antrasis Čečėnijos karas (1999–2009 m.) ir Pietų Osetijos karas (2008 m.).
Gyventojai
Kaukazo žmonės stačiatikiai, Rytų ortodoksai arba musulmonai. Šiizmas labai paplitęs Azerbaidžane.
Belgijos futbolo varžybos 1964–1965 m.
Belgijos futbolo varžybos 1964–1965 m.
1964–1965 m. Belgijos futbolo taurė
Belgijos futbolo taurė – pagrindinis Belgijos taurės turnyras.
Varškės sūrelis
thumb|200px|Lietuviškas varškės sūrelis su šokoladiniu glaistu thumb|200px|Latviškas sūrelis su [[kivis (vaisius)|kivio glaistu]]
Varškės sūrelis – saldus desertinis pieno produktas. Gaminami vanilės, plombyro, kakavos ir kitokių skonių. Populiarus Baltijos šalyse.
Varškės sūrelių asortimentas labai įvairus, o tą įvairovę labiausiai nulemia juose esantys vaisių, uogų ir kitokie priedai: vanilė, šokoladas, kakava, želė gabalėliai, uogienė, razinos, aguonos. Didelę dalį sudaro vienaip ar kitaip perdirbti vaisiai ir uogos bei jų produktai, kitos skonį bei aromatą suteikiančios medžiagos.
Pagrindinė žaliava sūreliams – šviežiai spausta varškės masė, pridedant į ją cukraus ar kitų saldiklių ir naudojant įvairius ingredientus. Formuojami į ~5 cm ilgio, ~30-50 g. sveriančius gabalėlius.
Įdarui naudojami cukrus, gliukozės sirupas, tirštikiai, rūgštingumą reguliuojanti medžiaga, kartais konservantai.
Dažnai gaminami glaistyti varškės sūreliai, kurie yra formuojami batonėlio forma ir yra apliejami šokolado ar kitu spalvotu glaistu. Į glaisto sudėti paprastai įeina cukrus, augaliniai riebalai, kakavos milteliai, emulsiklis lecitinas, vanilinas.
Sūreliuose yra daug organizmui svarbių ir reikalingų baltymų, organinių rūgščių, kalcio ir kitų svarbių medžiagų.
Maistinė vertė ir galimas poveikis sveikatai yra nevienareikšmiai – tai lengvai įsisavinamų angliavandenių šaltinis, suteikiantis skonių įvairovę, tačiau jie gali būti ir dažnai būna papildyti tirštikliais, skonio bei aromato stiprikliais, konservantais, rūgštingumą reguliuojančiomis medžiagomis ir kitais priedais. Lietuvoje ne visi šie priedai dedami į produktus, o jeigu dedami – neviršijant leistinų kiekių, o susimaišius su varškės mase, santykiniai jų kiekiai dar labiau sumažėja.
Maistingumas 100 g/ml:
Valgomas kaip desertinis užkandis.
Jemeno Liaudies Respublika
Jemeno Liaudies Demokratinė Respublika – istorinė socialistinė valstybė Arabijos pusiasalyje. 1990 m. su Jemeno Arabų Respublika susijungė į dabartinį Jemeną.
Istorija
Pietų Jemenas susiformavo nuo XIX a. pabaigos britų užimtose srityse, kurios buvo paverstos kolonijinėmis valdomis. Britų įtaka regione pradėjo augti, kai 1893 m. sausio 13 d. jie užėmė Adeno uostą. Iki 1937 m. Adenas buvo valdomas kaip Britų Indijos dalis, vėliau įsteigta Adeno kolonija. Iš Pietų Jemeno teritorijų aplink Adeną buvo suformuotas Pietų Arabijos Protektoratas.
1963 m. Adenas ir didesnė dalis Pietų Arabijos Protektorato tapo Pietų Arabijos Federacijos dalimi, tokiu būdu suvienijant Pietų Jemeną.
1963 m. spalio 14 d. du nacionaliniai frontai „Laisvės okupuotam Jemenui frontas“ ir „Nacionalistų frontas“ pradėjo ginkluotą pasipriešinimą britų kontrolei ir laikinai blokavo Sueco kanalą. 1967 m. britų kariuomenė pradėjo trauktis. Jemeno Liaudies Demokratinė Respublika tapo nepriklausoma valstybė, o „Nacionalistų frontas“ – valdančiąja partija.
1969 m. „Nacionalistų frontas“ pakeitė šalies pavadinimą į Pietų Jemeno Liaudies Respubliką. Visos šalies politinės partijos buvo sujungtos į „Jemeno socialistų partiją“. Naujoji Pietų Jemeno valdžia užmezgė glaudžius ryšius su Sovietų Sąjunga, Kuba, Kinija ir Palestina.
1990 m. Pietų Jemenas ir Šiaurės Jemenas susijungė į dabartinį Jemeną.
Ekonomika
Pietų Jemenas daugiausiai eksportavo naftą, vaisius, žuvis, galvijus ir grūdus.
Administracinis suskirstymas
thumb|right|280px|Pietų Jemeno administraciniai vienetai Pietų Jemenas buvo suskirstytas į 6 gubernijas.
Persėjas
thumb|250px|Persėjas nukirtęs Medūzai galvą. Persėjas (angl. Perseus, gr. Περσεύς) graikų mitologijoje – Argo miesto karaliaus Akrisijaus dukters Danajos sūnus.
Gimimas
Akrisijui buvo išpranašauta, kad jį nužudysiąs anūkas (dukters sūnus). Jis liepė pastatyti požeminius rūmus (pagal kitą legendą – geležinį bokštą) ir uždarė mergaitę, savo dukterį Danają. Bet Dzeusas pavirtęs aukso lietumi prasiskverbė į rūmus per stogą. Taip iškėlė vestuves Dzeusas su Argo karaliaus dukterimi. Kai gimė Dzeuso ir Danajos sūnus Persėjas, Akrisijas uždarė dukterį į skrynią ir įmetė į jūrą. Skrynia pasiekė krantą, bangos ją atplukdė į Serifo salą. Ten skrynią pagavo Diktis, jis paėmė ir nunešė į savo brolio Serifo karaliaus Polidekto rūmus. Persėjas išaugo Polidekto rūmuose.