cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vilenas
Upė laivuojama 143 km nuo žiočių atkarpoje, įrengta šliuzų.
Didesni intakai: Ilis, Mė, Ustas (dešinieji), Sešas, Semnonas, Šeras, Donas, Isakas (kairieji).
Svarbiausi miestai prie Vileno: Vitrė, Renas, Redonas.
thumb|left|240px|Vileno baseinas
Kolis (Vakarų Australija)
Kolis – miestas Australijos pietvakariuose, Vakarų Australijos valstijoje, Kolio grafystės administracinis centras. Įsikūręs abipus Kolio upės, eukaliptų miško viduryje, apie 160 km į pietus nuo Perto ir 48 km į rytus nuo Banberio bei Indijos vandenyno pakrantės. 7 599 gyventojai (2021 m.).
Miesto apylinkėse veikia dvi akmens anglies kasyklos (nuo 2009 m. – vienintelės Vakarų Australijoje) ir dvi valstybinės bei viena privati anglimis kūrenamos šiluminės elektrinės. Geležinkelis į Bransvik Džankšeną (tik krovininiam eismui).
Mieste išsaugota XX a. pr. architektūrinio paveldo: senieji pašto rūmai (1905 m., praplėsti 1925 m.), teismo rūmai (1913 m.), neobizantinio ir neoromaninio stiliaus Visų Šventųjų anglikonų bažnyčia (1915 m.), senasis policijos pastatas (1926 m.), neogotikinė Šv. Brigitos Romos katalikų bažnyčia (1935 m.) ir kt. Veikia miesto istorijos muziejus, dailės galerija. Istorijos entuziastų pastangomis 2004 m. atstatytoje senojoje geležinkelio stotyje įrengta geležinkelių istorijos ekspozicija, prie turizmo informacijos centro – anglių šachtos imitacija.
1883 m. prie Kolio upės rasta akmens anglies telkinių, 1895 m. iki jų nutiestas geležinkelis. 1896 m. paskirtas plotas miesto statybai, o 1897 m. miestas oficialiai įkurtas. XX a. pr. Kolyje iškastą anglį pradėta naudoti visoje Vakarų Australijoje. 1931 m. mieste pastatyta pirmoji anglimi kūrenama elektrinė. Iki 1994 m. uždarytos visos požeminės kasyklos, anglis nuo tol kasama tik atviruoju būdu. Iki 2029 m. planuojama uždaryti ir abi valstybines šilumines elektrines.
Naujųjų Verkių popieriaus fabrikas
XVII–XIX a.
1789 m. fabrikas vėl minimas vyskupo Ignoto Jokūbo Masalskio. 1833 m. tuometis Verkių dvaro savininkas Vilniaus pavieto maršalka Stanislovas Jasinskis tuščią sklypą, vadinamą Papiernia (prie Ožkinčių kaimo, Riešės pakrantėje) išnuomojo Vilniaus burmistrui pirkliui Pranui Juozapui Opitrui (arba Opicui ) ir jo partneriui popieriaus gamybos meistrui Vilhelmui Langebachui (arba Langenbachui ). Papiernia pradėta vadinti Naujaisiais Verkiais. Iki 1834 m. sklype pastatyta dauguma fabriko pastatų, 1836 m. prasidėjo popieriaus gamyba, jos apimtys ėmė greitai augti. 1850 m. fabrikas sudegė, tačiau 1852 m. buvo atstatytas ir dar po dvejų metų, 1854 m. vėl pradėjo veikti.
XX a.
Prieš Pirmąjį pasaulinį karą pastatytas medžio masės centras, pagerinęs popieriaus gaminių iš medienos kokybę, be to, darbų kiekis padidėjo penkis kartus. 1909–1911 m. įrengtas elektrinis apšvietimas. 1912 m. kilęs gaisras stipriai apgadino fabriko pastatus ir įrengimus, tačiau per dvejus metus gaisro žala panaikinta. Pasiekta 4200 tonų popieriaus per metus išeiga. Pirmojo pasaulinio karo metu fabrikas nukentėjo.
Prieš ir per Antrąjį pasaulinį karą fabrikas neveikė, tačiau buvo atkurtas pokaryje. Išlikusi viena popieriaus gamybos mašina naudota iki 1953 m. rekonstrukcijos, kai buvo įrengta antra popieriaus-puspergamento gamybos mašina. Vėliau rekonstruotas malimo skyrius, įrengta trečioji mašina. 1966 m. pradėti gaminti viensluoksniai cigarečių filtrai. Naujųjų Verkių popieriaus fabrikas veikė iki 2009 m.
Įamžinimas
1993 m. fabriko pastatai įtraukti į Kultūros vertybių registrą. 2016 m. išleistas fabriką vaizduojantis pašto ženklas (dailininkas Domantas Vildžiūnas).
Gelovinė (upė)
Gelovinė – upelis pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, Merkinės seniūnijoje; Straujos dešinysis intakas. Prasideda dviem ištakomis – viena pelkynėse prie Navasodų kaimo, kita – Pagronyčio apylinkėse (ištiesinta). Teka Subartonių miškais, ties Gelovinės kaimu susilieja ir tuoj suteka į Gelovinės ežerą. Toliau teka į pietus, pietryčius, aplenkia Gilšės ežerą. Įteka į Straują 6,3 km nuo jos žiočių, ties Parudnia.
Intakas – Masališkių upelis (kairysis).
Vaga pelkėta, vietomis vasarą išdžiūsta. Prie Gelovinės esantys kaimai: Gelovinė, Subartonys, Pagilšys, Parudnia.
Tyrnyauzas
Tyrnyauzas  – miestas Rusijoje, Kabardoje-Balkarijoje, Kaukazo kalnuose, Baksano upės slėnyje, 89 km į pietvakarius nuo Nalčiko; Elbruso rajono centras. Praeina Baksano–Elbruso plentas (pagrindinis kelias prie Elbruso kalno). Vystomas turizmas. Yra kultūros namai, liaudies amatų centras, krašto muziejus.
2010 m. 52,1 % gyventojų buvo balkarai, 23,2 % – rusai, 15,2 % – kabardinai.
Istorija
Gyvenvietė (kaip Girchožanas, vėliau Žemutinis Baksanas) įkurta 1934 m., pradėjus volframo–molibdeno gavybą. 1937 m. pradėtos rūdos kombinato statybos. 1955 m. tapo miestu ir pavadintas Tyrnyauzu. Žlugus TSRS kombinatas užsidarė, miestą paliko apie trečdalis gyventojų.
Ismailis
Ismailis  – miestas Azerbaidžane. Ismailio rajono administracinis centras. Įsikūręs Didžiojo Kaukazo kalnų papėdėje.
Chotyno mūšis
Chotyno mūšis – 1621 m. rugsėjo pabaigoje–spalio pradžioje prie Chotyno ant Dniestro kranto (Podolė, Ukraina) 70 tūkstančių Lenkijos ir Lietuvos valstybės karių, iš kurių pusę – apie 35 tūkstančius – sudarė Zaporožės kazokai, sėkmingai atrėmė 220 tūkstančių Osmanų imperijos kariuomenės puolimą. Turkijos kariuomenei vadovavo sultonas Osmanas II, o Abiejų Tautų Respublikos kariuomenei – Lietuvos didysis etmonas Jonas Karolis Chodkevičius. Istorikų vertinimu Chotynės mūšyje sprendėsi Vidurio Europos likimas. Kautynėse sutriuškintai Osmanų imperijos kariuomenei teko atsitraukti ir bent kuriam laikui atsisakyti planų užimti Vidurio Europą. ATR šiame mūšyje neteko apie 14 tūkstančių karių, Osmanų imperija – 42 tūkstančių.
Ismailis
Pagrindinė pramonės šaka yra maisto gamyba bei žemės ūkis. Veikia asfalto gamykla. Šalia esančiuose kalnuose išgaunamas granitas.
Chotyno mūšis
miniatiūra|kairėje|225px|Chotyno mūšis. 1624 m. raižinys. miniatiūra|kairėje|225px|[[Jonas Rudamina-Dusiackis (1543–1621)|Dusetiškių antkapis Chotyno mūšyje žuvusiems bajorams Naugarduko parapijos (Vytauto Didžiojo) bažnyčioje. 1643 m.]] 1621 m. rugsėjo 24 d. Osmanų kariuomenės apsiaustoje Chotyno tvirtovėje mirė Jonas Karolis Chodkevičius. Vadovavimą Chotyno mūšiui iš jo perėmė Stanislavas Liubomirskis.
Įamžinimas
thumb|Lietuvos škotų kilmės didiko [[Jokūbas Benetas|Jokūbo Beneto parašyta poema Chotino mūšio nugalėtojams atminti - Virtus dexterae domini ... (Viešpaties dešiniosios rankos galybė ...), išleista 1674, Vilniuje]]
Ismailis
Miesto teisės suteiktos 1967 m.
Chotyno mūšis
Įamžinimas
2001 m. Chotyno mūšio vietoje Ukrainos iniciatyva ir lėšomis iškilo šiam įvykiui paminėti skirtas paminklas. Pirmajame paminklo plane vaizduojamas vienas iš Chotyno mūšio didvyrių – Zaporožės kazokų etmonas Piotras Konaševičius-Sahajdačnis, kuris nuo mūšyje patirtų žaizdų 1622 m. mirė Kijeve.
Lietuvos bankas 2013 m. į apyvartą išleido apyvartinių monetų numizmatinį rinkinį su atminimo ženklu, skirtu pergalingiems Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės – tarp jų ir 1621 m. Chotyno mūšiui, atminti.
2021 m. Lenkijos, Lietuvos ir Ukrainos paštai išleido bendrą pašto blokų komplektą, skirtą Chotyno mūšio 400-osioms metinėms. Blokuose pavaizduotas lenkų dailininko Juzefo Branto (Józef Brandt, 1841–1915) paveikslo „Chotyno mūšis“ fragmentas.
Ann-Margret
Ann-Margret (tikrasis vardas – Ann-Margret Olsson; g. 1941 m. balandžio 28 d. Jemtlandas) – švedų-amerikiečių aktorė, dainininkė ir šokėja.
Šeima
Ann-Margret lankė šokių pamokas, priklausė sporto komandos palaikymo grupei, o paauglystėje prisijungė prie teatro trupės, su kuria keliavo po įvairius šalies miestus. Šeima palaikė jos karjeros siekimą, o motina pati siuvo dukters sceninius kostiumus. Las Vegase į ją dėmesį atkreipė aktorius ir dainininkas George Burnsas, pakvietęs į savo pasirodymus ir vėliau ėmęs ją globoti.
Muzika
Ann-Margret sutartis su „RCA“ baigėsi 1966 m. 8-ajame dešimtmetyje ji įrašė keletą šokių stiliaus dainų, tačiau muzikinė karjera buvo neaktyvi. 2001 m., po ilgos pertraukos, pasirodė gospelo dainų albumas „God Is Love: The Gospel Sessions“, kuris savo kategorijoje buvo nominuotas Grammy.
Kinas
right|thumb|Kadras iš filmo „Bye Bye Birdie“ 1963 m. 1961 m., po kino bandymų kompanijoje „20th Century Fox“, Ann-Margret pasirašė 7 metų trukmės kontraktą. Debiutinis filmas buvo „Pocketful of Miracles“, sukurtas kompanijos „United Artists“, kuriai Ann buvo „išnuomota“. 1962 m. miuzikle „State Fair“ ji vaidino „blogą mergaitę“, nes gerosios vaidmeniui kino studijos vadovams ji pasirodė pernelyg gundanti.
1963 m. pasirodžiusi juosta „Bye Bye Birdie“ sulaukė didžiulio populiarumo, o Ann-Margret sulaukė kvietimo atlikti dainą „Baby Won't You Please Come Home“ per prezidento John F. Kennedy gimtadienį „Waldorf-Astoria“ viešbutyje (metais anksčiau tai darė Marilyn Monroe).
1964 m. ji vaidino su Elvis Presley filme „Viva Las Vegas“ ir kartu įrašė 3 kūrinius. Ann-Margret supažindino Presley su choreografu David Winters, kuris dirbo su jais šioje juostoje, o vėliau dar keturiuose filmuose su Presley ir penkiuose – su Ann-Margret.
Po metų, kuriant juostą „Once a Thief“, ji susipažino su aktoriumi Roger Smith, už kurio vėliau ištekėjo.
1965 m. filme „The Cincinnati Kid“ ji vaidino su Steve McQueen, 1966 m. filme „Murderer‘s Row“ – su Dean Martin. right|thumb|1968 m. 1966 m. ji kartu su Chuck Day ir Mickey Jones surengė eilę pasirodymų JAV kariams Vietname, o 1968 m. čia atvyko dar kartą su Bob Hope.
1972 m. pasirodymo metu Ann-Margret nukrito nuo platformos ant scenos ir susilaužė ranką bei žandikaulį, todėl prireikė ir plastinės operacijos. 1973 m. ji pelnė savo vardo žvaigždę Holivudo šlovės alėjoje. Jos vaidmenys kine darėsi labiau draminiai, kas sudarė kontrastą Ann kaip muzikos atlikėjai ir šokėjai. 1975 m. ji buvo nominuota Oskarui už vaidmenį miuzikle „Tommy“.
1978 m. ji buvo pirmasis režisieriaus Allan Carr pasirinkimas vaidinti juostoje „Briliantinas“, tačiau buvo nuspręsta, kad 37-erių Ann-Margret yra per sena vaidinti studentę ir vaidmuo atiteko Olivia Newton-John. Ann garbei jos personažas Sandy Dumbrowski buvo pervadintas į Sandy Olsson.
8 ir 9-ajame dešimtmečiuose pagrindine veiklos sritimi tapo kinas. 1994 m. pasirodė autobiografija „Ann-Margret: My Story“, kurioje aktorė prisipažino buvusi priklausoma nuo alkoholio.
1995 m. žurnalas „Empire“ įtraukė ją į „100 Sexiest Stars in Film History“ (10 vieta).
Vėlesniais metais ji taip pat vaidino televizijos filmuose bei serialuose: „Law & Order“, „Third Watch“, „The 10th Kingdom“, „The Kominsky Method“ ir kituose.
Asmeninis gyvenimas
Ann-Margret 1967 m. ištekėjo už aktoriaus Roger Smith, kuris vėlai tapo jos vadybininku. Jiedu kartu gyveno iki 2017 m., kuomet šis mirė. Vaikų jiedu neturėjo.
Aktorė mėgsta motociklus. 2000 m. avarijos metu ji susilaužė 3 šonkaulius.
Kūryba
right|thumb right|thumb|1997 m.
Daškesanas
Daškesanas – miestas ir savivaldybė vakarų Azerbaidžane. Daškesano rajono administracinis centras. 10 700 gyventojų (2013 m. duomenys). Įsikūręs kalnuotoje vietovėje. Per miestą teka Koškarčajus. Nutolęs 36 km į pietvakarius nuo Gendžės ir 397 km į vakarus nuo Baku. Miestas yra padalintas į tris dalis.
Regionas turtingas gamtos ištekliais. SSRS laikais buvo išgaunamas geležies akmuo, aliuminis, kobaltas, marmuras, kt.
Viduramžiuose, armėnų gyvenvietė vadinta Karhat.
Subaru G4e
thumb|right|250px|Subaru G4e Subaru G4e – japonų automobilių gamintojo „Subaru“ elektromobilis. Pirmą kartą pristatytas 2007 m. Tokijo automobilių parodoje. Automobilis penkiavietis, turintis funkcionalų interjerą ir dizainą. Aerodinaminio pasipriešinimo koeficientas – 0,276. Pilnai įkrautomis baterijomis, automobilis gali nuvažiuoti iki 200 km. Pilnas pasikrovimas iš kintamos srovės tinklo trunka apie aštuonias valandas. Greitas pakrovimas iki 80 % baterijų talpos trunka viso labo 15 min. Automobilyje naudojamos ličio jonų baterijos, kurias specialiai sukūrė „Subaru“. Akumuliatoriai sukuria 346 V įtampą ir yra sumontuoti po keleivio sėdyne.
Šarkio tvenkinys
Šarkio tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kalvarijos savivaldybėje, 10 km į pietvakarius nuo Kalvarijos. Sudarytas užtvenkus Krošlės upelį (Šešupės baseinas) 0,26 km nuo jo įtekėjimo į Šarkaičio ežerą. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,19 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 146,6 m. Krantai neaukšti. Pietinis krantas apaugęs medžiais, aplink kitus krantus plyti pievos. Šalia įsikūręs Šarkio kaimas.
Mahinda Rajapaksa
Mahinda Radžapakša (si මහින්ද රාජපක්ෂ,, 1945 m. lapkričio 18 d. Viraketijoje, Šri Lanka) − dabartinis Šri Lankos prezidentas nuo 2005 m. Šri Lankos Laisvės partijos vienas iš lyderių.
Biografija
Mahinda Rajapaksa gimė Viraketijoje, Pietinėje provincijoje teisininko šeimoje. Jo tėvas 1947−1960 m. buvo parlamento narys.
1970 m. Mahinda tapo jauniausiu šalies istorijoje parlamento nariu. 1994−2001 m. dirbo Šri Lankos vyriausybėje. 2001−2004 m. buvo opozicijos lyderiu. 2004 m. rinkimuose nugalėjus Liaudies aljanso partijai, tapo premjeru. 2005 m. išrinktas Šri Lankos prezidentu.
2010 m. sausio 27 d. suskaičiavus beveik visus balsus paaiškėjo, kad M. Radžapakša surinko 57,9 % balsų ir sutriuškino savo pagrindinį varžovą − atsargos generolą Sarathą Fonseką, kurį palaikė 40,1 % rinkėjų; Mahinda Radžapakša perrinktas Šri Lankos prezidentu.
Trys M. Rajapakšos broliai ir kiti šeimos nariai užima svarbius postus vyriausybėje, tarp jų Gynybos ir Uostų ministerijose.
Namtaras
Namtaras (arba Namtaru, Namtara) – antraeilė dievybė Mesopotamijos mitologijoje, Ereškigalės pasiuntinys. Vardas reiškia „lemtis“.
Manyta, kad Namtaras vadovauja šešiasdešimt demonų, atitinkančių įvairias ligas, kurias sukeldavę įsiskverbdami į vienas ar kitas žmogaus kūno vietas. Laikoma, kad šį tikėjimą asirai ir babiloniečiai perėmė iš nukariautų šumerų. Kai kada šie demonai buvo laikomi lemties dvasiomis, vykdančiomis Namtarui duotus nurodymus apie žmonių likimą. Jos turėjusios galią ir kai kuriems dievams. Kitur Namtaro demonai laikyti mirties personifikacija.
Pasakojime apie Ištarės (Inanos) nusileidimą į požemio pasaulį Namtaras, kaip deivės Ereškigalės pasiuntinys, Ištarei nusileidus į požemį, prakeikia ją 60 ligų, išvardydamas po penkias galvos, pėdų, šonų, akių, širdies ligas.
Anot vienos tradicijos, Namtaro tėvai buvo Enlilis ir Ninlilė. Pasak dievų sąrašo An = Anum, Namtaro žmona buvusi deivė Hušbišag (minima įvairiuose mituose ir užkalbėjimuose), jų duktė – Hedimmeku.
Liverpulio Džono Lenono oro uostas
Liverpulio Džono Lenono tarptautinis oro uostas (IATA kodas: LPL, ICAO kodas: EGGP) – dešimtas pagal keleivių skaičių Jungtinėje Karalystėje tarptautinis oro uostas. 1930 m. įrengtas pirmasis aerodromas 12 km į pietryčius nuo Liverpulio centro. Oficialiai Liverpulio oro uostas atidarytas 1933 m. Antrojo pasaulinio karo metais aerodromu naudojosi Jungtinės Karalystės karinės oro pajėgos. 1966 m. Liverpulio oro uoste pradėtas eksploatuoti naujasis kilimo ir tūpimo takas. 1986 m. atidarytas naujasis oro uosto keleivių terminalas, modernizuotas 2002 m. Senasis, 1930 m. pastatytas keleivių terminalas, 2001 m. buvo rekonstruotas į Liverpulio oro uosto viešbutį. 2002 m. Liverpulio oro uostas, pagerbiant muzikos grupės The Beatles nario Džono Lenono atminimą, buvo pavadintas jo vardu. Liverpulio oro uostas orientuojasi į žemų sąnaudų operatorių veiklą. Nuo 1997 m. iki 2007 m. Liverpulio oro uostas buvo vienas sparčiausiai pagal pervežamų keleivių skaičių augančių oro uostų Europoje. Oro uostas lengvai pasiekiamas autostradomis, sujungtas reguliariais autobusų maršrutais su Liverpuliu ir Mančesteriu, taip pat maršrutiniais autobusais su Liverpulio South Parkway geležinkelio stotimi.
Čia tai geras!
Čia tai geras! – Lietuvoje per LNK kanalą antradieniais 20:30 val. rodoma TV šou laida. Laidos vedėjas Jonas Nainys. Laidoje gerai žinomos televizijos įžymybės apsimesdamos paprastais darbuotojais dirba atisitiktiniu būdų išsirinktą darbą ir vykdo jiems paskirtas įvairias užduotis gautas iš laidos vedėjo per slaptą ausinę. Kiekvienoje laidoje pasirodo keturi garsūs žmonės, siužetai vyksta vis kitame mieste.
KF Luftëtari
KF „Luftëtari“ – Kosovo futbolo klubas iš Džiakovicos.
Istorija
Įkurtas (?) m. Klubas rungtyniavo Antroje lygoje.
2015–2016 m. sezone dalyvavo Pirmoje lygoje, bet liko 16 vietoje (paskutiniai) ir iškrito į Antrą lygą.
Guildo Horn
Guildo Horn (g. 1963 m. vasario 15 d. Tryre) – Vokietijos šlagerio dainininkas. Muzika susidomėjo dešimtojo dešimtmečio pradžioje, po to studijavo pedagogiką universitete. Dėl jo egzotiškos išvaizdos yra labai populiarus savo šalyje.
1998 m. Eurovizijos dainų konkurse su Stefan Raab kūrybos daina „Guildo hat euch lieb!“ užėmė septintą vietą.
Grobuonys
Grobuonys – režisieriaus René Clément 1964  m. sukurtas nespalvotas kriminalinis filmas, kuriame pagrindinį vaidmenį atilko aktorius Alain Delon.
Turinys
Kortų sukčius Markas Monte Karle suvilioja amerikiečių gangsterio žmoną ir tampa šio taikiniu. Besislapstydamas nuo smogikų, jis užklysta į benamių prieglaudą, kur į jį dėmesį atkreipia dvi moterys, kasdien tiekiančios jiems maistą. Po dienos vyresnioji, Barbara, pasiūlo jam vairuotojo darbą ir Markas, sprukdamas nuo persekiojimo netekęs visų pinigų, sutinka. Jis persiklausto į jos didžiulius namus ir sužino, kad Barbara yra turtinga našlė, savo vyro palikimą aukojanti labdarai, o jaunoji Melinda – jos padėjėja.
Markas ima visomis priemonėmis stengtis išprovokuoti Vincento pyktį ir pasirodymą, stengdamasis, kad šis patikėtų jo ir Barbaros romanu. Išvykęs pasiimti paso, jis pastebimas persekiojančių gangsterių, kurie atseka jį iki Barbaros namų. Kyla susišaudymas, kurio metu Markas pasislepia, Vincentas su Barbara žūna, o gangsteriai, pamatę Vincento kūną, nusprendžia, kad jie sekė ne tą ir pasišalina.
Likę dviese, Markas su Melinda įkiša žuvusiųjų kūnus į mašinos bagažinę ir važiuoja prie jūros jais atsikratyti. Iš Marko kalbų supratusi, kad šis neketina su ja ilgiau pasilikti, įsimylėjusi Melinda, jiems stabtelėjus mieste prie gėlių turgaus, po automobilio ratu pakiša peilį. Mašinai pajudėjus, sprogsta padanga ir Markas, nesuvaldęs mašinos, partrenkia moterį. Netrukus prisistato policija ir, pamatę pradurtą ratą, siūlo padėti jį pakeisti. Markas, žinodamas, kad, atidarius bagažinę, visi išvys lavonus, policininką tikina, kad jis neturi atsarginio rato, tačiau Melinda staiga pareiškia esant priešingai ir bagažinę atidaro pati. Markas puola bėgti, o Melinda apsimeta nualpusi...
Filmo pabaigoje Markas, kaip anksčiau Vicentas, slapstosi Barbaros name, o Melinda apsigyvena jame kaip naujoji šeimininkė...
Atitlanas
Atitlanas gali reikšti šiuos objektus Gvatemaloje:
Izidorius Mockus
Izidorius Mockus (slapyvardžiai Rikas, Rykas, Jovaras; 1920 m. Rudžių km. – 1950 m. birželio 16 d. arba liepos 10 d. Šakalinės miške, dabartinė Tauragės rajono savivaldybė) – Lietuvos rezistentas, ėjęs Kęstučio apygardos Butigeidžio rinktinės Rolando būrio vado pareigas.
Gimė Rudžiuose, valstiečių Juozo ir Rozalijos šeimoje, buvo vyriausias vaikas. Šeima turėjo 13 ha žemės, sodybą iš vienos pusės ribojo Milaičių dvaras, iš kitos – Šaltuona. Izidoriui būnant paaugliui mirė tėvas.
Užėjus Antrajai sovietinei okupacijai jau pirmaisiais partizanų organizavimosi metais pasitraukė į miškus, kur įsijungė į ginkluotą partizaninę kovą Kęstučio apygardos Rolando būryje, vėliau buvo paskirtas jo vadu. Į partizaninį judėjimą kaip ryšininkė įsijungė ir jaunesnioji Izidoriaus sesuo Ona, turėjusi slapyvardį Genovaitė, už ką vėliau ištremta į Sibirą.
Žuvo išduotas 1950 m. vasarą Šakalinės miške (dabartinė Tauragės raj. savivaldybė) prie Bivainių ežero, lydėdamas tėvonijos vadą Joną Stoškų-Eimutį į susirinkimą. Be jų žuvo dar 8 partizanai. Vieni šaltiniai žūties datą nurodo buvus liepos 10 d., kiti – birželio 16 d. Čekistinę operaciją įvykdė MGB kariuomenės 273-ojo šaulių pulko kareivių ir MGB Tauragės apskrities skyriaus stribų karinė grupė.
Hatra
Hatra  – senovinis miestas Mesopotamijoje, šiaurės Irake, Džaziroje, 110 km į pietvakarius nuo Mosulo.
Kada miestas įkurtas, nežinoma, galbūt III–II a. pr. m. e., valdant Selukidams. Hatra suklestėjo Partų valdymo metais (I–II a.), buvo svarbiu prekybiniu ir religiniu centru. Apie II a. Hatra kartu su Palmyra, Baalbeku, Petra sudarė pusiau autonomiškų arabų kunigaikštysčių juostą. Miestą ne kartą bandė užimti romėnai, bet 116–117 m. Hatra atrėmė Trajano, o 198–199 m. Septimo Severo antpuolius. 241 m. miestą užėmė ir suniokojo Sasanidų valdovas Šapuras I. Sasanidų valdymo metais Hatra buvo svarbus Arbajistano provincijos miestas. Vėliau Hatra nunyko.
Peter Abrahamsson
Pėteris Abrahamsonas (SV Peter Anders Arbahamsson; g. 1988 m. liepos 18 d.) – švedų futbolininkas, vartininkas.
Karjera
Futbolą pradėjo žaisti Vallens IF jaunimo ekipose. 2005–2006 m. rungtyniavo Örgryte IS jaunimo ekipse.
Örgryte IS
Vėliau rungtyniavo Örgryte IS pagrindinėje komandoje. 2007 m. spalio 27 d. debiutavo ekipoje Superettan (II) paskutiojo turo rungtynėse. Varžovai (Bunkenflo IF) nugalėjo rezultatu 4-2. 2007 m. sezone sužaidė vienerias lygos rungtynes.
2007 m. ir 2008 m. pradžioje Dick Last buvo pagrindiniu vartininku, tačiau 2008 m. gavus ilgalaikę traumą, pagrindiniu vartininku tapo Pėteris Arrachamsonas. 2008 m. Örgryte IS tapo Superettan nugalėtojais ir pateko į stipriausią šalies lygą.
2009 m. Allsvenskan Abrahamsonas buvo atsarginis, nesužaidė nė minutės, o Örgryte IS iškrito į žemesnį divizioną.
2010–2013 m. tapo pradiniu vartininku, o Örgryte IS svyravo tarp antrojo ir trečiojo divizionų.
Örgryte IS 2013 m. Superettan liko tarp prasčiausių ir vėl iškrito į žemesnį divizioną.
BK Häcken
2013 m. lapkirčio mėn. persikėlė į BK Häcken. 2014 m. pagrindiniu vartininku buvo Christoffer Källqvist, Allsvenskan nesužaidė nė minutės, tačiau 2015 m. startinėje sudėtyje įsitvirtino Pėteris Abrahamsonas.
2016 m. gegužės 5 d. 2015–2016 m. Švedijos taurės finale buvo mušami vienuolikos metrų baudinai. Vartininkas du kartus atrėmė smūgius ir BK Häcken iškovojo trofėjų. Iki tol klubas nebuvo iškovojęs jokių titulų.
Hatra
1985 m. Hatra buvo įrašyta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Sadamo Huseino valdymo metais pradėti miesto atstatymo darbai. 1987 m. miestą kasinėjo italų archeologai. 2014–2017 m. Hatrą buvo užėmę Islamo Valstybės kovotojai – jie sunaikino ar apgadino skulptūras ir bareljefus, apšaudė sienas, bet miestas nukentėjo nedaug, palyginus su kitais Islamo Valstybės nuniokotais objektais.
Peter Abrahamsson
BK Häcken
2019 m. gegužės 30 d. iškovojo antrąją Švedijos taurę BK Häcken istorijoje. Vartininkas finalo rungtynėse išlaikė sausus vartus, o BK Häcken sutriuškino varžovus 3:0. (Žaidė prieš AFC Eskilstuna.)
2020 m. rugpjūčio 1 d. rungtynėse prieš Djurgården, vartininkas patyrė kryžminių raiščių traumą. Į rikiuotę grįžo tik 2021 metų liepos mėnesį.
BK Häcken 2022 m. tapo Švedijos čempionais, bei iškovojo Švedijos futbolo taurę. Klubas pateko į Čempionų lygos atrankos turnyrą, o vėliau buvo perkelti į Europos lygos atrankas.
2023 m. rugpjūčio 10 d. Vilniuje rezultatu 3-1 nugalėjo „Žalgirio“ klubą. Srđan Hrstić pelnė pirmus du įvarčius ir atliko rezultatyvų perdavimą, po kurio Mikkel Rygaard pasiuntė kamuolį į vartus. Žalgirietis Nassim Hnid rungtynių pabaigoje sušvelnino rezultatą.
Karjera rinktinėse
2017 m. sausio 8 d. debiutavo Švedijos rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Dramblio Kaulo Kranto rinktinę. Švedai patyrė pralaimėjimą rezulatu 1-2.
2020 m. sausio 12 d. žaidė Švedijos rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Kosovo rinktinę. Švedai nugalėjo varžovus rezultatu 1:0.
Tigr
Tigr (Тигр) - daugiafunkcinis rusijos visureigis, šarvuotas, naudojamas kariškių reikmėms. Gaminamas Arzamaso transporto gamykloje su JMZ(ЯМЗ-5347-10), GAZ ir Cummins varikliais.
Istorija
Pirminiu užsakovu daugiafunkcės transporto priemonės buvo "Bin Jabr Group Ltd" (BJG) iš Jungtinių Arabų Emyratų, skyrusi sukūrimui ir bandomųjų modelių gamybai 60 mln. JAV dolerių. Galutiniu užsakovu buvo Jordanijos karaliaus Abdulos II kompanija "King Abdullah II Design and Development Bureau" (KADDB). Pagrindė projekto vykdytoja ir koordinatore tapo Žemutinio Naugardo autogamyklos GAZ dukterinė įmonė "Promyšlenyje kompiuternyje technologiji" (Промышленные компьютерные технологии). Pirmi "Tiger HMTV" pavyzdžiai buvo pristatyti Abu Dabyje vykusioje tarptautinėje ginkluotės parodoje IDEX-2001.
Taip visas įdirbis prie šarvuočio liko Rusijos gamintojui GAZ. Buvo surinkta keletas antros serijos automobilių su kitu interjeru ir išore. Būtent jie pristatyti parodoje MIMS-2002.
Arzamase gaminami šių odelių "Tigr" visureigiai:
Jetišaras
Jetišaro chanatas  – uigūrų feodalinė valstybė, gyvavusi nuo 1865 iki 1877 metų. Chanato teritorija apėmė teritorijas dabartiniame Sindziango-uigūrų autonominiame regione (Kinijoje), o valstybės sostine ir svarbiausiu miestu buvo Kašgaras.
Chanato įkūrimas
Kašgaras ir teritorija, kuri buvo vadinama Kašgarija, nuo 1753 m. priklausė Čingų dinastijos valdomai Kinijai. Tačiau musulmoniškos vietinės tautos nuolat sukildavo prieš centrinę vyriausybę. 1862 m. įvykęs Dunganų sukilimas atkirto šias teritorijas nuo Kinijos. Tai 1864 m. leido susiformuoti savarankiškoms musulmoniškoms valstybėms. Turfano įduboje ir gretimose teritorijose Rašidin-chodža paskelbė Kučaro chanatą, Urumčyje ir Džungarijoje Lotai-chanas sukūrė Urumčio sultonatą, Hotane Chabib-ulachas - Chotano chanatą, o Kašgare Buzruk-chodža išrinktas Kašgaro chanato vadu.
1864 metais prasidėjo įnirtingos kovos tarp Kokando chanato ir Rusijos imperijos dėl Taškento. Tais metais kokandiečiai apsigynė, tačiau jau 1865 m. gegužės mėnesį rusai vėl puolė Taškentą ir po šturmo užėmė šį svarbų Vidurinės Azijos miestą. 1866 m. rusai užėmė ir Chodžentą. O tuo metu buvęs Taškento valdytojas Jakub-begas pabėgo į Kašgarą, užėmė Kašgaro chanatą, pats pasiskelbė chanu ir įkūrė naują Jetišaro valstybę. Jo pagrindinis tikslas buvo apjungti musulmoniškas valstybes, kurios buvo atsimetusios nuo Čingų imperijos valdžios.
Nepriklausomybės praradimas
thumb|right|Rytų Turkestanas (Kašgarija) Manžiūrai, po vidaus neramumų Čingų imperijoje, atstatinėjo savo valdžią. Atsikariavo visas nepaklusnias provincijas, o paskutinioji buvo Kašgarija. Tuo metu ten buvo įsigalėjęs chanas Jakub-begas, kuris su savo 40 tūkstančiais karių varė nepriklausomą politiką. Musulmoniška Jetišaro valstybė Čingams nekėlė didesnių grėsmių, bet 1875 m. mirė kinų imperatorius, o naujoji valdžia panoro įtvirtinti savo valdžią ir Kašgarijoje. Buvo nuspręsta surengti žygį ir likviduoti musulmonišką chanatą. 1875 m. čingų karvedys Dzo Dzutangas su 70 tūkstančių karių susiruošė į žygį prieš Jakub-beką. Dzo Dzutangas buvo ne tik karys, bet ir gudrus politikas, kuris tarsi palaikė Jakub-begą ir davė viltį, kad išliks Jetišaras, tik turės autonomiją nuo Čingų imperijos, todėl teritorijos buvo užimtos be mūšių.
1877 m. balandžio mėn. viduryje Dzo prieš Jetišarą sutelkė 180 batalionų gerai ginkluotų karių. Jiems vadovavo Liu Dzuntangas. Nors Jakub-begas ir sulaukė paramos iš Bijanchu ir dunganų, tačiau atsilaikyti prieš gerai ginkluotą ir gausesnę čingų kariauną negalėjo ir buvo nugalėtas, bet nepasidavė. 1877 m. gegužės mėn. chanas Jakub-begas buvo nunuodytas, o Jetišaras suskilo į tris tarpusavyje kovojančias valdas.
Tuo metu Liu Dzuntangas su gausia kariauna užvaldė svarbiausius regiono miestus. Kašgaras, buvusi Jetišaro sostinė, Jarkendas ir Chotanas atsidūrė cinų valdžioje.
1877 m. gruodžio mėnesį buvo užimta visa Kašgarija. Užkariautojai be gailesčio susidorojo su neklusiais musulmonais. Jiems buvo vykdomos mirties bausmės, sodinami į kalėjimus ir tremiami.
Vienas iš Jakub-bego rėmėjų Bijanchu su savo dunganų kariais rado prieglobstį Rusijos imperijoje.
Čingų dinastijos valdžia buvo atstatyta visame Sindziange, išskyrus Ilio kraštą.
Tal Sondak
Jo muzikinė karjera prasidėjo nuo dešimties metų, kai dainavo berniukų chore. Atstovavo Izraelui keliuose muzikos festivaliuose, dainavo ir žydų bendruomenėse Danijoje, JAV, Šveicarijoje ir Kanadoje. Jis buvo dažnas svečias televizijos laidose ir muzikiniuose projektuose Izraelyje.
2001 metais Tal Sondak atstovavo Izraeliui Eurovizijoje su daina „En Davar“ ir užėmė 16 vietą tarp 23 dalyvių.
Udžung Kulono nacionalinis parkas
Udžung Kulono nacionalinis parkas  – saugoma gamtos sritis Indonezijoje, pačiame vakariniame Javos salos gale, Banteno provincijoje. Taip pat apima keletą salų Sundos sąsiauryje (Panaitaną, Krakatau, Anak Krakatau, Handeuleumą, Peučangą ir kt.). Udžung Kulono nacionalinis parkas įsteigtas 1992 m., sujungus čia buvusius kelis rezervatus (pirmas įsteigtas 1921 m.).
Parke saugomi laukiniai kraštovaizdžiai, likę po 1883 m. Krakatau išsiveržimo. Piroklastų srauto ir cunamio nuniokotas vakarinis Javos pakraštys nebebuvo apgyvendintas, ir susidarė naujos erdvės suvešėti laukinei gamtai. Čia veši drėgnieji atogrąžų miškai, o juose gyvena retos rūšys – javiniai raganosiai, bantengai, sidabriniai gibonai, tigrai, leopardai, buivolai, javiniai elniukai, krabaėdės makakos, krokodilai. Parko paviršius kalvotas, iškyla iki 620 m, vietomis pelkėtas, plyti dideli savanų plotai. Yra veikiančių ugnikalnių (Krakatau). Parkas apima ir Sundos sąsiaurio vandenis, su ten augančiais koralų rifais.
Udžung Kulono nacionalinis parkas 1991 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Pancho Villa
Fransiskas „Pančas“ Vilja (Francisco Pancho Villa, g. 1878 m. balandžio 5 d. – m. 1923 m. liepos 20 d.) – Meksikos revoliucionierius, generolas (nuo 1912 m.), vienas svarbiausių 1910–1917 m. Meksikos revoliucijos veikėjų.
Gimė kaip Chosė Dorotėjas Arangas Arambula (José Doroteo Arango Arámbula) Rio Grandės arba San Chuan del Rijo savivaldybėje, Durange (tikslių duomenų apie gimimo vietą ir datą nėra). Jaunystėje vertėsi plėšikavimu.
1910 m. Fransiskas Vilja prisijungė prie Fransisko Madero pajėgų, sukilusių prieš prezidento Porfirijaus Diaso valdžią. Fransiskas Vilja daug prisidėjo prie jo diktatūros nuvertimo (1911 m. gegužę). 1913 m. jis suorganizavo Šiaurės diviziją, kuri veikė Čihuahua ir Koahuilos valstijose, pats Pančas Vilja porą mėnesių (1913–1914 m. sąvartoje) ėjo Čihuahua gubernatoriaus pareigas. Savo valdomose žemėse konfiskavo stambiųjų latifundininkų dvarus, jų žemes išdalijo valstiečiams, atėmė pramonininkų įmones, pradėjo steigti mokyklas.
1914 m. gruodį – 1915 m. liepą Pančas Vilja su Emilianu Sapata ir jo valstiečių būriais buvo užėmę sostinę Meksiką. 1916–1919 m. Viljos partizanai kovojo su JAV interventais, dvarininkais ir Venustiano Karansos vyriausybe. Iš revoliucinės veiklos pasitraukė 1920 m.
1923 m. Pančas Vilja priešininkų nužudytas.
Fransiskas „Pančas“ Vilja tapo vienu ryškiausių Meksikos politinių ir kultūrinių veikėjų. Apie jį sukurta nemažai literatūros, filmų.
Priekulės geležinkelio tiltas
Priekulės geležinkelio tiltas – geležinkelio tiltas, stovintis Klaipėdos–Pagėgių geležinkelio linijoje Klaipėdos rajone, Priekulėje, apie 1 km į pietryčius nuo senamiesčio, 0,35 km į pietus nuo Vymerio tilto senajame Priekulės kelyje. Tiltus jungia gruntkelis, dviračių takas. Po tiltu prateka Minijos upė. miniatiūra|200px|left|Laisvos atramų dalys šalia plieninės perdangos
Geležinkelio tiltas Priekulėje – regioninės reikšmės architektūrinis ir inžinerinis paminklas, 2016 m. įrašytas į Kultūros paveldo registrą. Saugoma teritorija užima 4386 kv. m. Tiltas pastatytas 1872–1875 m., sugriautas per abu pasaulinius karus, atstatytas XX a. 5-ajame dešimtmetyje.
Suformuoti prietilčio pylimai abipus upės. Tilto erdvinę kompoziciją sudaro keturi tarpatramiai, išsidėstę tarp trijų taurų (tarpinių atramų) ir dviejų ramtų. Ant plieninės perdangos paklota viena geležinkelio vėžė. Abipus jos įrengtuose pėsčiųjų takuose sudėtos cinkuotos profiliuotos grotelės.
1912 m. plane tiltas buvo pažymėtas kaip metalinis. Dabartinės perdangos įrengtos iki 1948 m., po Antrojo pasaulinio karo sugriovimų atstatant tiltą. Atramų pločiai suprojektuoti dviejų kelių tiltui. Nenaudojamų, laisvų atramų dalys – žemupio pusėje.
Tilto perdangą laikantys trys taurai yra ovalaus plano, sumūryti iš tašytų akmenų blokų, su akmeninių plokščių viršūnėmis. Vienas iš taurų apibetonuotas suformuojant lytlaužą. Du stačiakampio plano dviejų pakopų tašytų akmenų blokų mūro ramtai taip pat su su akmeninių plokščių viršūnėmis. Akmens blokų mūro konstrukcijos dekoruotos iškiliosiomis rišamojo skiedinio siūlėmis. 2017 m. vykdant restauracijos darbus, atrastos ir atkurtos autentiškos siūlės.
Žmogus voras: toli nuo namų
Filmo premjera JAV įvyko 2019 m. liepos 2 d., o Lietuvoje – 2019 m. liepos 5 d.
Siužetas
Žmonija sužino apie monstrus Stichijas ir Nikas Furis su Marija Hil nukeliauja jų nužudyti. Pakeliui jie sutinka herojų Misterijų, kuris vėliau prie jų prisijungia. Piteris Parkeris toliau gyvena savo normalų gyvenimą, kol neiškeliauja į ekskursiją.
Solola
Istorija
Ikikolumbiniais laikais miestas vadintas Colochja (T’zolojy’a). Oficialiai miestas įkurtas 1547 m.
thumb|left|400px|Miesto panorama
Cutuchilių kalba
Išskiriamos dvi tarmės:
Cutuchilių kalba dėstoma pradinėse mokyklose, yra išleista gramatika, žodynas, Naujasis Testamentas, veikia radijo laidos.
Sololos departamentas
Sololos departamentas  – departamentas Gvatemalos vakarinėje dalyje. Administracinis centras – Solola.
Regioninės kalbos: ispanų, kakčikelių, kičių ir cutuchilių.
Geografija
Visą departamentą išraižę Čiapaso Siera Madrės kalnai. Centrinėje dalyje tekšo didelis Atitlano ežeras, o jo pakrantėse iškilę keli ugnikalniai – Atitlanas, Tolimanas ir San Pedras. Svarbiausios upės – Nauhualatė, Kojolatė ir Madre Vjecha. Būdingi drėgnieji subtropikų miškai.
Administracinis suskirstymas
Departamentas padalintas į 19 savivaldybių:
KF Besëlidhja
Prištinos KF „Besëlidhja“ – Kosovo futbolo klubas iš Prištinos.
Istorija
Klubas įkurtas 1956 m. Superlygoje rungtyniavo 2000–2001 m. sezone, bet iškirto.
Sterkiškio ežeras
Sterkiškio ežeras arba Kavolių ežeras – vandens telkinys Utenos rajone, Vyžuonų seniūnijoje, Starkų kaime, 3,5 km į vakarus nuo Vyžuonų. Skirtinguose šaltiniuose ir žemėlapiuose vadinamas dvejopai – Sterkiškio arba Kavolių ežeru. Nuo jo 1 km į šiaurės vakarus telkšo Budaso, priešingoje pusėje, 1,1 km į pietryčius – Dusyno ežeras.
Sterkiškio ežeras priklauso Šventosios baseinui. Iš jo vakaruose išteka Uolinta, Šventosios kairysis intakas. Ežero hidrologinis kodas 12231548, plotas 10,4 ha, kranto linijos ilgis 1,34 km. Ežeras pailgos, ovališkos formos, jo didžiausias skersmuo iš vakarų į rytus siekia 0,56 km, mažiausias – 0,24 km. Altitudė 105,5 m. Ežeras tyvuliuoja negiliame slėnyje. Pakrantės pelkėtos. Apylinkėms būdingas atviras banguotas kraštovaizdis, dirbami laukai, ganyklos. Prie ežero įsikūręs Starkų kaimas.
Vladislavas Mickevičius
Vladislavas Mickevičius (, 1838 m. birželio 23 d. Paryžius – 1926 m. birželio 9 d. ten pat) – lenkų biografas, vertėjas, bibliotekininkas, kultūros veikėjas.
Biografija
A. Mickevičiaus ir Celinos Šimanovskos vyriausias sūnus, jo kūrybos leidėjas. Po tėvo mirties bendradarbiavo su jo sekretoriumi ir draugu A. Levy.
Perfektas
Perfektas, arba esamasis atliktinis laikas (iš 'tobulas, atliktas') – graikų, lotynų, sanskrito ir kai kurių kitų kalbų veiksmažodinė forma, pažyminti, kad veiksmas vyko praeityje, o jo rezultatas arba tam tikros bendresnės pasekmės galioja dabartyje (angl. current relevance, aktualumo dabarčiai samprata). Indoeuropiečių prokalbėje perfektas reiškė neturinčią aiškios laiko ir veikslo kategorijos iš veiksmo rezultato kilusią būklę. Lietuvių kalboje perfektą atitinka esamasis atliktinis laikas, pavyzdžiui, esu pirkęs.
Vladislavas Mickevičius
Biografija
1861 m. išvyko į Rusiją, lankėsi Lenkijoje ir Lietuvoje. Nuo 1861 m. Lenkijos ir Lietuvos nacionalinio išsivadavimo temomis spausdino straipsnius prancūzų laikraštyje „L'Opinion Nationale“ ir kituose. 1864–1889 m. Paryžiuje vadovavo Liuksemburgo knygynui, kuris išleido apie 150 lenkiškų knygų, tarp jų A. Mickevičiaus, J. Slovackio, ir kitų Prancūzijoje gyvenusių lenkų rašytojų kūrybos. 1899–1926 m. vadovavo Paryžiaus lenkų bibliotekai, 1903 m. prie jos įsteigė A. Mickevičiaus muziejų.
Bendradarbiavo leidiniuose „Kurier Warszawski“, „Wiadomosci Literackie“. Surinko gausų A. Mickevičiaus rankraštinį palikimą. Pirmojo pasaulinio karo metais gyveno Šveicarijoje, kur su bendraminčiais (Henrikas Senkevičius, Ignacas Janas Paderevskis, Gabrielius Narutavičius) dalyvavo steigiant Pagalbos karo Lenkijoje aukoms Šveicarijos generalinį komitetą. 1919 m. ir 1922 m. lankėsi Lenkijoje.
Perfektas
Perfektas vartojamas daugumoje šiaurės ir pietų Europos kalbų, taip pat daugelyje kitų pasaulio kalbų. Jis dažnai reiškiamas sudėtinėmis (analitinėmis) konstrukcijomis būti/turėti + dalyvis (, sen. ru пришьлъ есть, ir pan.). Kone išskirtinai Europos kalboms būdingi perfektai, sudaryti iš possesyvinio veiksmažodžio (turėti) ir dalyvinės veiksmažodžio formos.
Šio termino nereikėtų painioti su perfektyvu – įvykio veikslu (pvz., pirkau – eigos veikslas, nupirkau – įvykio veikslas, esu pirkęs – perfektas).
Vladislavas Mickevičius
Kūryba
Parengė A. Mickevičiaus „Raštus“ (Dziela II t. 1880–1885 m.), jo korespondenciją (1870–1885 m.). Į prancūzų kalbą išvertė A. Mickevičiaus, J. L Kraševskio, Z. Krasinskio, E. Ožeškienės kūrinių.
Celiakija
Celiakija (coeliakia < gr. koiliakos – pilvo, susijęs su pilvu, žarnynu), gliutèninė enteropãtija, lėtinė žarnyno liga.
Etiologija ir patogenezė
miniatiūra|143x143px|Gliuteno turintys produktai skatina celiakijos patogenezę. Šią autoimuninę ligą provokuoja baltymas gliutenas arba glitimas (angl. k. „gluten“). Valgant glitimo turinčius produktus aktyvinama organizmo imuninė sistema, pažeidžiami plonosios žarnos gleivinė, gaureliai. Dėl plonosios žarnos pažeidimo sutrinka maisto medžiagų įsisavinimas. Svarbu celiakijos netapatinti su jautrumu glitimui, glitimo netoloravimu. Asmenims netoleruojantiems glitimo gali pasireikšti simptomai būdingi celiakijai, tačiau jų žarnyno gleivinė gali būti nepažeista. Netaikant gydymo ir mitybos pokyčių celiakija gali skatinti ir kitų būklių atsiradimą (1 tipo cukrinio diabetą, išsėtinę sklerozę, Diuringo dermatitą, anemiją, osteoporozę, nevaisingumą, epilepsiją, širdies ligą, žarnų vėžį). Pacientai celiakija suserga vaikystėje ir suaugę. Tiksli priežastis vis dar nežinoma. miniatiūra|418x418px|Celiakijos sukelto Diuringo dermatito patogenezės schema miniatiūra|416x416px|Gliuteno poveikis plonąjai žarnai
Morfologiniai pokyčiai
miniatiūra|345x345px|Histopatologiniai žarnų gleivinės pokyčiai Celiakijos metu matomi pakitimai dvylikapirštės žarnos ar tuščiosios žarnos biopsijose. Histologiniai požymiai, patvirtinantys CD diagnozę, yra gaurelių ir (arba) kriptų architektūriniai pokyčiai, lamina propria ląstelių tankio padidėjimas ir intraepitehalinių limfocitų (IEL) skaičiaus padidėjimas.
Klinika
miniatiūra|Celiakijos sukelti emalio pažeidimai Yra žinoma daugiau nei 200 celiakijos simptomų, kurie gali pasireikšti virškinimo sistemoje ar kitose kūno dalyse.
Klasifikacija
Pasaulio gastroenterologijos organizacijos duomenimis, celiakija gali būti suskirstyta į tris rūšis: klasikinę, neklasikinę ir besimptomę celiakiją.
Diagnostika
Ankstyva diagnostika ir gydymas padeda išvengti papildomų autoimuninių būklių atsiradimo. Testų metu 1 tipo diabetas, autoimuninė kepenų liga, Hashimoto tiroiditas, psoriazinis ar reumatoidinis artritas bei širdies nepakankamumas gali sukurti klaidingi teigiamo testo rezultatus. Atliekami tyrimai ir testai:
Gydymo principai
Vienintelis celiakijos gydymo būdas – visą gyvenimą laikytis griežtos dietos be glitimo režimo t.y. vengti maisto produktų ir gėrimų, kuriuose yra glitimo baltymo, kurio yra kviečiuose, rugiuose, miežiuose. Jungtinėse Amerikos Valstijose produktai gali būti ženklinami kaip be glitimo, jei juose yra mažiau nei 20 ppm glitimo.
Solomonas Michoelsas
Solomonas Michoelsas (, 1890 m. kovo 16 d. Daugpilis – 1948 m. sausio 13 d. Minskas) – žydų aktorius, režisierius, pedagogas.
Tolimanas (ugnikalnis)
Istorinių Tolimano išsiveržimų nėra užfiksuota. Tačiau parazitinis Tolimano kūgis Sero de Oras (Cerro de Oro) yra ne daugiau kaip kelių tūkstančių metų senumo.
Solomonas Michoelsas
Biografija
Vaidybai būdinga ekspresyvi plastika, liaudiško charakterio bruožai, derinamas lyrizmas, raiškus komiškumas ir subtili ironija. Režisuodamas siekė filosofijos apibendrinimų, daugiaprasmio metaforiškumo.
Nužudytas Minske J. Stalino nurodymu, buvo paskelbta, kad žuvo autoavarijoje. Po šio įvykio TSRS prasidėjo antisemitinė ideologinė kampanija ir represijos prieš žydų kilmės kultūros ir mokslo veikėjus.
Vilkėno dvaras
Vilkėno dvaras – dvaras, stovintis Vilkėno I kaime, Šilutės rajone. Išlikę dvaro rūmai, parkas (13 ha plote auga apie 70 rūšių medžių ir krūmų, yra retų medžių).
Istorija
1913 m. parke priešais šiaurinį rūmų fasadą pastatyta marmurinė Paryžiaus meistro Huberto Lui Noelio skulptūra „Rebeka”. 1922 m. Vilkėno dvarą iš tėvo paveldėjo Janina Broel-Pliaterytė-Pliaterienė (1890–1940).
1940 m. dvaras ir jo turtas suvalstybintas. 1946 m. dvare buvo įsteigti Švėkšnos vaikų namai. 1958 m. buvęs dvaro arklidės pastatas rekonstruotas ir pritaikytas mokyklai. 1963 m. parke filmuoti filmo „Marš, marš, tra-ta-ta!“ keli epizodai (režisierius Raimondas Vabalas)
San Pedro ugnikalnis
San Pedro ugnikalnis  – ugnikalnis Gvatemaloje, Sololos departamente, pietinėje Atitlano ežero pakrantėje. Iškilęs į vakarus nuo Tolimano ir Atitlano ugnikalnių, nuo jų atskirtas ežero įlanka.
Vilkėno dvaras
Istorija
1980 m. dvaro rūmai atiteko Šilutės hidraulinių pavarų gamyklai. 1981 m. skulptūra „Rebeka” buvo išvežta į Vilnių restauruoti, tačiau po atnaujinimo nebegrąžinta, o perkelta į Palangą prie Tiškevičiaus rūmų, ant palikto pjedestalo pastatyta gipsinė jos kopija.
1993 m. rūmai ir parkas grąžinti Platerių paveldėtojai Platerienei Laimei Felicijai (1921–2015). 1995 m. rekonstruotas Vilkėno malūnas. 2002 m. parke per audrą išversta parko puošmena – kanadinė cūga. 2003 m. iš parko dingo apie 300 kg sveriantis akmuo su iškaltais grafo Aleksandro Platerio inicialais ir parko įkūrimo metais. 2007 m. restauruota Vilkėno dvaro rūmų išorė.
FK Kazlų Rūda
FK Kazlų Rūda – Lietuvos futbolo klubas iš Kazlų Rūdos
Istorija
2017 m. įkurtas klubas. Žaidė mažojo futbolo turnyruose.
2018 m. debiutavo MAFF III lygos pirmenybėse.
2019 m. LFF taurės varžybų burtų traukimo metu įvyko kuriozas - organizatoriai supainiojo FK Kazlų Rūdos ir Kazlų Rūdos FK Šilo komandų pavadinimus. Burtai buvo anuliuoti, ir traukti pakartotinai.
Klubas taip pat dalyvauja MAFF I lygos salės futbolo varžybose.
KKPK Medyk Konin
Istorija
Klubas įkurtas 1985 m. Daugkartinė šalies čempionės ir taurės laimėtojos.
FK Kazlų Rūda
Istorija
2020 m. pirmenybės KAFF ir MAFF zonose nevyko dėl kilusios COVID-19 pandemijos.
KKPK Medyk Konin
Istorija
UEFA moterų čempionų lyga 2015–2016 m. kvalifikacinėse rungtynėse ši komanda net 4-0 nugalėjo Šiaulių „Universitetą-Gintrą“.
FK Kazlų Rūda
Istorija
2021-2022 m. dalyvavo LFF III lygos pirmenybėse kartu su FK Švyturys Marijampolė kaip bendra komanda FK Kazlų Rūda – Švyturys
2022 m. ši jungtinė ekipa buvo penkta iš septynių dalyvių.
KKPK Medyk Konin
Sudėtis (2020 m.)
2020 m. vasario 8 d.
FK Kazlų Rūda
Klubo simbolika
2021 m. klubas savo simboliu pasirinko vilką - ištikimybės, vienybės ir bendruomeniškumo simbolį.
Salės futbolas
2019-2020 m. MAFF futsal I lygos turnyro finale po baudinių serijos nugalėjo FK Brukliną.
Priekulės Vymerio tiltas
Priekulės Vymerio tiltas – automobilių kelių tiltas, nutiestas per Minijos upę Klaipėdos rajone, Priekulėje, Žalgirio ir Minijos gatvių sandūroje. Tiltas stūkso į pietus nuo Priekulės senamiesčio, paribyje su Stragnų II kaimu. Transporto statinys nepriklauso Nekilnojamajam kultūros paveldui, bet yra registruotos kultūros vertybės – Priekulės miesto istorinės dalies – teritorijoje. Tiltas palyginti siauras, todėl stovi vienos krypties pirmenybę numatantys kelio ženklai.
FK Kazlų Rūda
Salės futbolas
2021-2022 m. MAFF futsal I lygos turnyro reguliariąjame etape užėmė I vietą, tačiau atkrintamojo etapo finale pralaimėjo FK Bruklinui.
Priekulės Vymerio tiltas
Metalinis arkinis tiltas nutiestas 1885–1886 m. senojo kelio į Priekulę atkarpoje. Akmeninės mūro atramos laiko plieninių santvarinių arkų konstrukciją.
Autentiškai rekonstruotas tiltas 2018 m. Priekulės seniūnijos pastangomis pirmą kartą per šimtmetį apšviestas, šalia jo, Stragnų II pusėje, pastatyta Žirgo skulptūra. Priešingame krante įrengta poilsio infrastruktūra, nutiestas dviračių takas link Geležinkelio tilto.
Minsko arena
Minsko Arena – daugiafunkcė uždara arena, esanti Minske, Baltarusijoje. Minsko Arenos kompleksas yra unikalus dėl savo sudėtingumo ir funkcionalumo ne tik Baltarusijoje, bet ir Europoje. Jį sudaro keturi objektai. Jis apima universalią sporto ir pramogų areną, talpinančią 15 000 žiūrovų, greitojo čiuožimo areną 3 000 žiūrovų ir 2 000 vietų velodromą, atvira daugialypė automobilių stovėjimo aikštelė (1080 vietų).
Istorija
2005 m. Baltarusijos prezidento įsakymu buvo įteisintas Minsk Arenos statybos. 2006 m. prasidėjo statybos. Generalinis arenos projektuotojas buvo „Belprojektas“, generalinis rangovas „Minskpromstroj“. 2008 m. gruodžio 30 d. veiklą pradėjo velodromas. 2009 m. liepos mėn. velodrome įvyko Europos treko dviračių lenktynių čempionatas. Arenoje daugiausia vyksta ledo ritulio varžybos. 2009 m. gruodžio 2 d. įvyko pirmoji greitojo čiuožimo treniruotė. 2009 m. gruodžio 26 d. įvyko pirmos ledo ritulio rungtynės. Rungtyniavo jaunimo sporto mokyklos „DIUSŠ Minsk“ ir jaunimo ledo ritulio mokyklos „Junost“ komandos. 2010 m. sausio 14 d. įvyko pirmos Minsko Dinamo ledo ritulio komandos rungtynės prieš Magnitorsko „Metalurgo“. 2010 m. sausio 30 d. įvyko oficialūs arenos atidarymas. Pirmas didžiausias renginys buvo 2010 m. Vaikų Eurovizijos dainų konkursas.
Veikla
Joje namų rungtynes žaidžia Minsko Dinamo ledo ritulio komanda. Arena buvo atidaryta 2010 m. sausio 30 d., ta proga ten surengiant Kontinentinės ledo ritulio lygos Visų žvaigždžių mačą. Arenoje vyko 2014 m. Pasaulio ledo ritulio čempionatas. Arenoje taip pat vyksta koncertai ir įvairūs kitokie masiniai renginiai. Čia koncertavo tokios žvaigždės kaip Armin Van Buuren ir prancūzų atlikėja Mylène Farmer.
Panachačelis
Panachačelis  – miestas Gvatemaloje, Sololos departamente, į pietryčius nuo Sololos, prie Atitlano ežero kranto. Savivaldybės centras. Verčiamasi turizmu.
Istorija
XVI a. ties Panachačeliu ispanai ir jų sąjungininkai kakčikeliai nugalėjo cutuchilius. Ispanai mieste pastatė vienuolyną ir bažnyčią, kurios fasadas išliko nepakitęs iki šių dienų.
Martynas Alekna
Martynas Alekna (g. 2000 m. rugpjūčio 25 d.) – Lietuvos lengvaatletis, kuris specializuojasi disko metime.