cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šviesa (Niujorkas)
Istorija
Žurnalo redakcinėje kolegijoje dalyvavo Antanas Bimba, Jonas Gasiūnas, A. Gilmanas, Jonas Kaškaitis, Rojus Mizara, Leonas Prūseika, V. Senkevičius, Domas Šolomskas, Kazimieras Vidikas-Tauras ir kt.
Be jų, „Šviesoje“ dar bendradarbiavo F. Abekas (Mikalojus Akelaitis), Vincas Andrulis, Pranas Balsys, Vincas Bovinas, Stasys Jasilionis, Aleksas Jasutis, Juozas Jurginis, Antanas Metelionis, A. Petrika, Kotryna Petrikienė-Jankauskaitė, Bronius Pranskus-Žalionis, J. Siurba, Romas Šarmaitis ir kt.
Club Atlético Lanús
Lanuso „Club Atlético Lanús“ – Argentinos futbolo klubas iš Lanuso miesto Buenos Airių provincijoje.
Artezinis gręžinys
thumb|Artezinis gręžinys [[Ukraina|Ukrainoje.]] Artezinis gręžinys – gręžinys, kuris naudojamas požeminiam vandeniui gauti.
Club Atlético Lanús
Istorija
Įkurtas 1915 m. Ilgą laiką žaidė antrame, o 1979–1981 m. trečiame divizione. 1993 m. įsitvirtino aukščiausioje šalies lygoje.
Artezinis gręžinys
Artezinio vandens horizontai glūdi tarp dviejų nelaidžių grunto sluoksnių ir yra patikimai apsaugoti nuo paviršinio užterštumo. Skirtingai nuo gruntinio vandens, dažnai turi nutolusį maitinimo šaltinį, kuris gali būti už kelių kilometrų ar netgi už kelių dešimčių ar šimtų kilometrų. Gręžiniu pasiekus artezinį vandenį, jo lygis gręžinyje visada pakyla aukščiau esamo, o kartais plūsteli į žemės paviršių. Požeminiai vandenys gali judėti tiek tarp grunto dalelių, tiek uolų įtrūkimuose.
Vandens fluoravimas
thumb|right|200px|Vandens fluoravimas nedaro įtakos geriamojo vandens išvaizdai, skoniui ir kvapui. Vandens fluoravimas – kontroliuojamas vandentiekio vandens papildymas fluoru, dantų ėduonies mažinimui.
Fluoruotame vandenyje yra pakankamas fluoro kiekis, kuris stabdo ertmių dantyse plitimą. Kai natūraliu būdu, su maistu gaunamo fluoro kiekis yra nepakankamas, jo trūkumą kompensuoja fluoruotas vanduo. Fluoruotas vanduo veikia per danties paviršių, suteikdamas seilėms nedidelį kiekį fluoro, kuris mažina mineralinių druskų išplovimą iš dantų emalio ir papildo mineralais katik susiformavusio ėduonies pažeistą vietą.
Paprastai į vandenį maišomos fluoro turinčios medžiagos. Kai natūralus fluoro kiekis vandenyje per didelis, tuomet jis mažinamas iki leistinos ribos. 1994 m. Pasaulio sveikatos organizacijos ekspertų komitetas nustatė fluoro normą geriamajame vandenyje, kuri priklausomai nuo klimato, yra 0,5-1,0 ml/l. Buteliuose parduodamame vandenyje fluoro kiekis dažniausiai nenustatinėjamas, o namuose esantys filtrai dažniausiai pilnai arba dalinai sulaiko vandentiekio vandenyje esantį fluorą.
Vandens papildymas fluoru, JAV, kainuoja maždaug 0,92 dolerio, vienam žmogui per metus.
Vandens fluoravimo tikslas – chroniškų ligų prevencija, kuri labiausiai reikalinga vaikams ir skurdiems visuomenės sluoksniams. Jo naudojimas yra konflikto tarp bendrojo gėrio ir asmens teisių pavyzdys. Bendrojo naudojimo vandentiekio vandens fluoravimas vertinamas prieštaringai, todėl kyla etiniai ir teisiniai nesutarimai. Be to, yra nuomonių, kad vandens fluoravimas yra neefektyvus ir netgi pavojingas. Nepaisant to sveikatos priežiūros ir odontologijos specialistai visame pasaulyje patvirtina geriamojo fluoruoto vandens saugumą ir efektyvumą. Vandens fluoravimas buvo pradėtas XX a. penktajame dešimtmetyje, ištyrus vaikus, kurie gyveno vietovėse, kuriose fluoro kiekis vandenyje padidintas dirbtinai. Mokslininkai nustatė, kad saikingas fluoridų naudojimas apsaugo dantis nuo ėduonies. 2004 m. apie 400 mln. gyventojų buvo aprūpinti fluoruotu vandeniu.
Šviesa (Brazilija)
Šviesa – lietuvių Rymo katalikų bendruomenės organas, Brazilijos lietuvių katalikų savaitraštis, leistas 1935–1941 m. San Paule.
Istorija
Redaktoriai: Stasys Puišys, Benediktas Sugintas, kunigas Pijus Ragažinskas, kunigas Aleksandras Arminas. Išėjo 310 numerių.
Alonso Sánchez Coello
thumb|Alonso Sánchez Coello Alonsas Sančesas Koeljas (, apie 1531-32 m. – 1588 m. rugpjūčio 8 d., Madridas) – XVI a. ispanų renesanso tapytojas-portretistas.
Husitai
Husitai – Jano Huso pasekėjai, Čekijos valstiečių, miestiečių ir smulkiųjų feodalų judėjimo vado jų kovoje prieš vokiečių feodalų ir Romos katalikų bažnyčios viešpatavimą. Husitų judėjimas įgavo itin platų užmojį po to, kai Husas buvo apkaltintas esąs eretikas ir sudegintas ant laužo.
1421–1423 m. – husitai paskelbė Vytautą Čekijos karaliumi.
Vynerio procesas
Vynerio (Wiener) procesas (VP) – nepertraukiamas stochastinis procesas (stocastic process) pavadintas Norberto Vynerio (Norbert Wiener) garbei. VP dažnai dar vadinamas Brauno judėjimu. Tai vienas iš geriausiai žinomų Levy procesų (cadlag stochastiniai procesai su stacionariais nepriklausomais augimais), pasitaikančių teorinėje ir taikomojoje matematikoje, ekonomikoje, fizikoje bei kituose socialiniuose ir gamtos moksluose.
VP atlieka svarbų vaidmenį tiek teorinėje, tiek taikomojoje matematikoje. Teorinėje matematikoje šis procesas paskatino studijas apie kontinuumo laiko martingalus (martingales). Tai yra pagrindinis procesas, pagal kurį galima aprašyti sudėtingus stochastinius procesus. Teorinė matematika vaidina svarbų vaidmenį stochastiniuose skaičiavimuose, sklaidos procesuose ir net potencialų teorijoje. Taikomojoje matematikoje VP naudojamas Gauso baltajam triukšmui aprašyti. Triukšmo modelis turi daugybę taikymų, pvz., yra naudingas neardomų elektronikos prietaisų gedimų aptikimui.
VP taikomas visame matematikos moksle. Fizikoje naudojamas Brauno judėjimui tirti, kai maža medžiagos dalelė juda patalpinta skystyje, arba Fokerio–Planko (Fokker-Planck) ir Lanževeno (Langevin) difuzijos lygtims spręsti. Šis procesas taip pat laikomas kvantinės mechanikos formulavimo pagrindu (Vynerio procesas gali būti apibūdinamas pagal Feinmano–Kaco (Feynman-Kac) formulę arba Šriodingerio (Schrodinger equation) lygties sprendimą). VP taip pat naudingas finansų matematikoje: Bleko–Shoulo (Black-Scholes) opcionų įkainojimo modelis.
Vynerio proceso apibūdinimas
VP apibrėžiamas trimis sąlygomis:
N(μ, σ2) - žymimas normalusis pasiskirstymas su numatoma verte μ ir dispersija σ. Jei 0 ≤ s1 ≤ t1 ≤ s 2 ≤ t2 tai Wt1 − Ws1  ir Wt2  − Ws2  yra nepriklausomos atsitiktinės reikšmės. Kadangi tai yra nepriklausomas pokytis, todėl ši sąlyga galioja ir n pokyčių turintiems uždaviniams.
Trečiu atveju VP turi spektrinį sinusinės eilutės pavidalą, kurios koeficientai yra nepriklausomai pasiskirstę pagal N(0,1)  skirstinį. Ši išraiška gauta naudojant Karhunen-Loeve teoremą.
VP gali būti sukonstruotas kaip atsitiktinio dreifo didėjimo riba, arba kaip diskretaus laiko stochastinis procesas pastoviu nepriklausomu augimu. Tai žinoma kaip Donsker teorema. Kaip ir atsitiktinis dreifas, VP pasikartoja vienmatėje arba dvimatėje erdvėje (tai reiškia, kad beveik visada grįžta į prieš tai buvusią padėtį), tačiau trimatėje ir aukštesnių dimensijų erdvėse tai negalioja. Skirtingai nei dreifo atveju šis invariantas išreikštas yra Vynerio procesas, kur konstanta α nelygi 0. Vynerio matas yra tikimybių dėsnis tolydžių funkcijų erdvėje g(x), g(0) = 0, kuris išplaukė iš Vynerio proceso. Integralas, remiantis Vynerio matu, gali būti vadinamas Vynerio integralu.
Pagrindinės savybės
Besąlyginė tikimybės tankio funkcija fiksuotu laiko momentu t: Atsitiktinio dydžio vidurkis arba matematinė viltis yra 0: Dispersija yra t: Kovariacija ir koreliacija:
Matematinės vilties ir dispersijos reikšmės seka iš pokyčio, kuris pasiskirstęs pagal nulinį normalųjį skirstinį. Taigi
Kovariacijos ir koreliacijos reikšmės gaunamos iš apibrėžimo, kad nesutampantys pokyčiai yra nepriklausomi, todėl ir nekoreliuoti. Tarkime, kad t1 < t2.
Keičiame kintamąjį:
Jei W(t1) = W(t1) − W(t0) ir W(t2) − W(t1) yra nepriklausomi tai Taigi
Brauno mastelis
Kiekvienam c>0 procesas yra kita Vynerio proceso išraiška.
Laiko apgręžimas
Procesas kai 0 ≤ t ≤ 1 yra pasiskirstęs kaip W_t kai 0 ≤ t ≤ 1.
Laiko inversija
Procesas yra kita Vynerio proceso išraiška.
Klasikinis Brauno martingalas
Stochastinis procesas
jei polinomas p(x, t) atitinka diferencialinę lygtį dalinėmis išvestinėmis
Pvz.: W_t^2 - t yra martingalas, kad proceso W kvadratinė variacija intervale [0,t] yra lygi t. Iš to gaunama, kad proceso W intervale [-c, c] kvadratinė variacija lygi c2.
Bendruoju atveju, kiekvieno polinomo p(x, t) stochastinis procesas yra martingalas:
Kur a yra polinomas
Pvz.: ; procesas  yra martingalas, kuris parodo, kad kvadratinė variacija martingalo W_t^2 - t intervale [0,t] yra lygi
Daugiau apie funkcijos p(x,t) pagrindinius polinomus žiūrėkite [Local martingales]
Funkcijos Trajektorijų Savybės
Visos funkcijos w su šiomis savybėmis visiškai atitinka VP. Tai savybės, kurias VP turi beveik visur.
Tolydumo modulis
Lokalus modulio tęstinumas:
Globalus modulio tęstinumas (Levy):
Lokalus laikas
Lebego prasme intervale [0, t] funkcija w virsta Lt(*), čia Lt(·) yra skaičius. Taigi,
Funkcija f(x) atitinka plačią funkcijų klasę (tolydžios funkcijos; integruojamos lokalioje erdvėje funkcijos; išmatuojamos, neneigiamą reikšmę turinčios funkcijos). Skaičius Lt (gali ir bus naudojamas) yra tolydus. Išraiška Lt(x) yra vadinama lokalaus laiko x išraiška, kur x yra funkcijos w reikšmė intervale [0, t]. Tai teigiama reikšmė nuo kiekvieno x iš intervalo (a, b), kur a ir b atitinkamai yra didžiausia ir mažiausia reikšmės, funkcijos w intervale [0, t]. Kai x yra už šio intervalo ribų, funkcija nyksta. Apdoroti dviejų kintamųjų x ir t funkciją yra pakankamai sudėtinga. Sprendžiama funkcija nuo t (kai x yra fiksuotas) yra vieno kintamojo funkcijos w aibė, kur w turi nulinę reikšmę. Šios tolydumą apibūdinančios savybės yra pakankamai (nevisiškai) netrivialios. Vienu atveju funkcija lokaliu laiku visada gali būti apibrėžta glodžia funkcija, kitu atveju tai skaiti funkcija, kuri yra trūki, kol funkcija netampa monotonine. Kitaip sakant, yra konfliktas tarp gero elgesio funkcijų ir gero elgesio funkcijų lokaliuoju laiku. Tai reiškia, kad Vynerio proceso tolydumas lokaliuoju laiku, yra kitas netolydžios funkcijos pavyzdys.
Panašūs procesai
Stochastinis procesas apibrėžtas
vadinamas Vynerio procesu su dreifu μ ir labai maža dispersija σ2. Šiuos procesus naudoja tolydūs Levy procesai.
Du atsitiktiniai procesai figūruoja laiko intervale [0, 1], kitaip sakant, kai Vynerio proceso įtaka nyksta abiejuose intervalo [0, 1] galuose. Funkcija įgyja teigiamas ir neigiamas reikšmes intervale [0, 1] ir vadinama Brauno tiltu (Brownian bridge). Funkcija įgijusi tik teigiamas reikšmes intervale [0, 1] vadinama Brauno nuokrypiu (Brownian excursion). Abiem atvejais griežtas funkcijos elgesys apima ribinę procedūrą, kuri išreiškiama formule tai negalioja kai P(B)=0..
Geometrinis Brauno judėjimas gali būti aprašytas Tai stochastinis procesas, kuris naudojamas modeliuoti procesams, kurie niekada neįgyja neigiamų reikšmių.
Stochastinis procesas pasiskirstęs pagal Ornstein–Uhlenbeck procesą.
Vienos reikšmės radimas kai x>0 pagal Vynerio procesą, yra atsitiktinis skaičius, kuris yra pasiskirstęs pagal Levy pasiskirstymą. Atsitiktinių skaičių šeima (kai numeruojami visi teigiami x) yra tolydi iš kairės pagal modifikuotą Levy funkciją. Tolydumas iš dešinės, pagal šį modifikuotą procesą, įgyja pirmą reikšmę iš uždaro intervalo [0, x].
Funkcija Lt(0) lokaliuoju laiku elgiasi kaip atsitiktinė funkcija nuo t, o tai yra atsitiktinė funkcija kuri parašoma taip:
Funkcija Lt(x) lokaliuoju laiku elgdamasi kaip atsitiktinė funkcija nuo x (kai t yra konstanta) yra atsitiktinė funkcija, aprašyta Ray-Knight teoremomis su Bassel sąlygomis (Bessel process).
Maronai
Maronai (iš ; pabėgėlis, aukštikalnių gyventojas) – pabėgę iš vergijos Gvinėjos, Vest Indijos, Amerikos juodaodžiai vergai.
Vynerio procesas
Laiko kitimas
Pvz.: 2Wt = V(4t) kur V yra kita Vynerio funkcija (kitokia nei W, bet pasiskirsčiusi kaip W).
Maronai
Amerikoje jų populiacijos susidarė nuo Floridos šiaurėje iki Amazonijos pietuose. Maronų gyvenvietės vadinomos palenkėmis (palenque) arba kilombais (quilombo). Pirmųjų maronų bendruomenės susiformavo Jamaikoje, Mėlynuosiuose kalnuose. Taip pat didelės bendruomenės susiformavo Suriname, Brazilijoje, Puerto Rike, Haityje, Kuboje. Kadangi dauguma pabėgėlių buvo iš pirmosios kartos, atvykusios iš Afrikos, jie išsaugojo savo gimtąsias kalbas, tikėjimus.
Vynerio procesas
Laiko kitimas
Pvz.: kur  and V ir V yra kita Vynerio funkcija.
2009 m. Australijos Grand Prix
2009 m. Australijos Grand Prix – pirmasis 2009 m. sezono Formulės 1 Grand Prix (GP), kuris vyko kovo 27-29 d. Albert Park trasoje Melburne, Australijoje.
Vynerio procesas
Laiko kitimas
Apskritai, jei M yra tolydus martingalas, tai, kur A(t) yra kvadratinė variacija M intervale [0,t], ir V yra Vynerio procesas.
Maronai
Maronai apsigyveno labai izoliuotai (kalnuose, džiunglėse, pelkėse), kad jų negalėtų pasiekti baltieji vergvaldžiai. Neretai vergai susimaišydavo su vietiniais indėnais. XIX–XX a. pradėjus sparčius miškų kirtimus, daugelis maronų neteko gyvenamųjų vietų ir emigravo į miestus.
2009 m. Australijos Grand Prix
Dabartinis pasaulio čempionas Lewis Hamiltonas nugalėjo čia 2008 m. 2006 ir 2007 m. čia nugalėjo atitinkamai tų metų čempionai - Fernando Alonso ir Kimi Raikkonenas.
Maronai
Gvianos srityje maronų gyvenvietės išliko, jie sudarė atskirą „miškinių negrų“ tautinę grupę.
Vynerio procesas
Laiko kitimas
Išvada: (Žiūrėti Doob's martingale convergence theorems) Tegul M_t yra tolydus martingalas, ir
2009 m. Australijos Grand Prix
Pirmoji dalis
Pirmosiose naujojo sezono treniruotėse dominavo Williams F1 ekipa, kurios abu pilotai užėmė pirmas dvi vietas. Nico Rosbergas greičiausiai ratą apsuko per 1:26.687 min., jo komandos draugas Kazuki Nakajima - 1:26.736 min. Iš karto už Williams pilotų buvo Kimi Raikkonenas su Scuderia Ferrari (1:26.750 min.).
Vynerio procesas
Laiko kitimas
Tada vienas iš dviejų atvejų yra įmanomas:
kitų atvejų (tokių kaip   ) tikimybė lygi 0.
2009 m. Australijos Grand Prix
Antroji dalis
Antrojoje dalyje vėl greičiausias buvo vokietis N. Rosbergas (1:26.053 min.). Antrąją vietą užėmė naujosios Brawn GP ekipos pilotas Rubensas Barrichello (1:26.157 min.). Trečias liko italas Jarno Trulli su Toyota F1 (1:26.350 min.).
Vynerio procesas
Laiko kitimas
Ypač, neneigiamas tolydus martingalas turi baigtinę ribą (kai t\to\infty)) beveik visur. Visi formulavimai (šiame poskyryje) martingalų tinka tik lokaliems martingalams (local martingale).
2009 m. Australijos Grand Prix
Šeštadienio treniruotė
Šeštadienio treniruotėje ir vėl greičiausias buvo N. Rosbergas (1:25.808	min.), itin mažu skirtumu aplenkęs J. Trulli iš Toyota ekipos (1:25.811 min.). Trečias liko Brawn GP narys J. Buttonas (1:25.981 min.), aplenkęs brazilą F. Massą (1:26.020 min.).
Vynerio procesas
Mato keitimas
Todėl aukščiau išdėstytos kokybinės Vynerio proceso savybės apibendrina plačią klasę tolydžių pusmartingalų.
2009 m. Australijos Grand Prix
Kvalifikacija
Australijos Grand Prix kvalifikacijoje pirmąją starto eilę užėmė Brawn GP pilotai. Pirmą startinę poziciją iškovojo Jenson Button, o antras buvo jo komandos draugas Rubens Barrichello. Trečią rezultatą gana netikėtai parodė vienas iš Red Bull pilotų Sebastian Vettel. 2008 metų Formulės 1 čempionas Lewis Hamilton dėl pavarų dėžės gedimo 2 kvalifikacijos dalyje net nepasirodė ir užėmė 15 poziciją. Po kvalifikacijos paaiškėjo, kad dėl galinio sparno neatitikimo reglamentui, Toyota pilotai Jarno Trulli ir Timo Glock buvo diskvalifikuoti iš kvalifikacijos ir lenktynėse startuos iš rikiuotės galo. Taip pat buvo paskelbta, kad Lewis Hamilton bolide buvo pakeista pavarų dėžė, todėl britas gavo 5 starto pozicijų baudą ir sekmadienio lenktynėse privalėjo startuoti iš 18 pozicijos.
Lenktynės
thumb|right|200px|Lenktynių nugalėtojas [[Jenson Button su nauja ekipa - Brawn GP]] Kovo 29 d. vėlyvą popietę Australijos laiku vykusiose 60 Formulės 1 sezono Australijos Grand Prix lenktynėse triumfavo Brawn GP komanda. Nugalėjo britas Jenson Button, antras atvažiavo brazilas Rubens Barrichello, trečias po 25 sek. baudos, skirtos Jarno Trulli, už lenkimą saugos automobilio fazės metu, liko čempiono titulą ginantis Lewis Hamilton. Podiumas galėjo atrodyti ir kitaip, tačiau pačioje lenktynių pabaigoje susidūrė ir pasitraukė iš lenktynių atitinkamai 2 ir 3 vietose važiavę Sebastian Vettel ir Robert Kubica. Vokietis, atstovaujantis Red Bull komandą, už sukeltą incidentą gavo 10 startinių pozicijų sekančiose lenktynėse baudą, o komanda nubausta pinigine bauda. Greičiausią ratą per 1:27.706 nuvažiavo Nico Rosberg.
Vynerio procesas
Vynerio proceso kompleksinė išraiška
Kompleksinė Vynerio proceso išraiška gali būti apibrėžta kaip kompleksiniai atsitiktinės funkcijos skaičiai, kur X_t, Y_t yra nepriklausomos Vynerio funkcijos (realūs skaičiai).
Automodeliškumas
Brauno mastelis, laiko apgręžimas ir laiko inversija: viskas taip pat, kaip ir su realiaisiais skaičiais.
2009 m. Australijos Grand Prix
Lenktynės
Pastabos: NF - nefinišuota, DSQ – diskvalifikacija
Vynerio procesas
Automodeliškumas
Sukimosi invariantiškumas: kiekvienam kompleksiniam skaičiui c tokiam kad |c|=1 funkcija c Z_t yra kita kompleksinė Vynerio funkcija.
Laiko pakeitimas
Jei f(x) yra tolydi funkcija, tai f(Z_t)-f(0) yra kompleksinė Vynerio funkcija su pakeistu laiku.
2009 m. Australijos Grand Prix
Pasibaigus Grand Prix
Tarptautinės automobilių federacijos (FIA) teisėjai nusprendė anuliuoti McLaren lenktynininko brito Lewis Hamilton rezultatus. Varžybų pabaigoje lenktynininkams važiuojant paskui saugos automobilį, Toyota bolidą vairavęs italas Jarno Trulli viename iš posūkių nesuvaldė savo bolido ir trumpam paliko trasą. Tuo pasinaudojo pro šalį pravažiavęs ir taip viena vieta aukštyn pakilęs Lewis Hamilton. Vėliau Toyota lenktynininkas susigrąžino prarastą poziciją, už ką susilaukė sankcijų. Iš jo buvo atimta iškovota 3-ioji vieta, bei sportininkas buvo nubaustas 25 sk. Tokiu būdu L. Hamilton vėliau pakilo iš ketvirtosios į trečiąją vietą.
Vynerio procesas
Laiko pakeitimas
Pvz.:, kur ir U yra kita kompleksinė Vynerio funkcija.
2009 m. Australijos Grand Prix
Pasibaigus Grand Prix
Teisėjams perklausius pokalbių radijo ryšiu įrašus paaiškėjo, kad Jarno Trulli buvo nubaustas vadovaujantis melagingais Lewis Hamilton ir McLaren komandos parodymais. Nustatyta, jog italas savo varžovą aplenkė šiam specialiai pristabdžius siekiant sugrąžinti poziciją. Už klaidingą informaciją teisėjai iš Australijos GP diskvalifikavo Lewis Hamilton ir McLaren ekipą. Taip pat anuliavo J. Trulli anksčiau skirtą baudą.
Vynerio procesas
Laiko pakeitimas
Priešingai nei realiuoju atveju, kompleksinis martingalas dažniausiai neturi Vynerio funkcijos su pakeistu laiku. Pvz., Funkcija nėra martingalas.
Anglijos kolonijos Amerikoje
Anglija Amerikos kolonizaciją pradėjo XVI a. pabaigoje. Kolonijos buvo įkurtos Šiaurės, Centrinėje bei Pietų Amerikoje ir Karibų jūros salose, Havajuose įkurtas protektoratas. Anglija buvo tarp svarbiausių kolonijinių valstybių Amerikoje ir jos kolonijos dydžiu varžėsi su Ispanijos kolonijomis
Anglų Šiaurės Amerika
Anglijos karalystė įkūrė kolonijas palei rytinę Šiaurės Amerikos pakrantę, nuo Niūfaundlendo šiaurėje iki Floridos pietuose. Iš pradžių visa pakrantė vadinta „Virdžinija“ karalienės Elžbietos I garbei, įskaitant dabartines Kanados Atlanto vandenyno pakrantės valstijas. Tarp pirmųjų kolonijų buvo Sent Džonas (Niūfaundlendas), kurį 1583 m. įkūrė seras Humphrey Gilbert; Roanokės kolonija, įkurta 1586 m. ir Džeimstauno gyvenvietė (1607 m.). Pophemo kolonija, kuri taip pat buvo įkurta 1607 m. dabartiniame Meine, po metų buvo apleista. Cuper's Cove gyvenvietė buvo įkurta Niūfaundlende 1610 m. Plimuto kolonija buvo įkurta 1620 m., o po XVII a. trečiojo dešimtmečio daugybė kolonijų buvo įkurtos palei Šiaurės Amerikos šiaurės rytų pakrantę, tarp jų ir Masačiusetso įlankos kolonija 1632 m. Pirmosiose kolonijose daugiausia gyveno anglų žemdirbiai ir kilmingieji, taip pat samdyti svetimšaliai (daugiausia medkirčiai iš Lenkijos).
Anglija taip pat užėmė Nyderlandų koloniją Naujuosius Nyderlandus (įskaitant Naujojo Amsterdamo gyvenvietę), kurie buvo pervadinti į Mujorko provinciją 1664 m. Kartu su Naujaisiais Nyderlandais Anglija ėmė kontroliuoti ir buvusią Naująjąj Švediją (dabartiniame Delavere), kurią olandai užkariavo anksčiau.
Škotų Šiaurės Amerika
Škotijos karalystė taip pat bandė, nors ir nesėkmingai, kurti kolonijas Šiaurės Amerikoje. 1629-1632 m. bandyta kolonizuoti Naująją Škotiją. Tūkstančiai škotų dalyvavo Anglijos vykdomame kolonizavime dar prieš šioms šalims susijungiant 1707 m. Dar žr. Škotijos kolonijos Amerikoje.
Britų kolonijos Karibų jūroje
Pagal apgyvendinimo laiką:
Miriniškiai
Miriniškiai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, pietrytiniame Ringaudų pakraštyje, prie Vėžpievio upelio ir greitkelio.
Naujasis Nikeris
Naujasis Nikeris  – antras pagal dydį Surinamo miestas, esantis šalies šiaurės vakaruose, Atlanto vandenyno pakrantėje, prie Nikerio upės žiočių, netoli Gajanos sienos. Nikerio apygardos centras. 13,0 tūkst. gyventojų (2000 m.). Svarbus prekybinis centras. Apylinkėse auginami bananai, ryžiai. Jūrų uostas. Keltų linija į Gajanos miestą Korivertoną. Kelias į Paramaribą. Turizmas.
Glogovacas
Glogovacas ( arba Gllogovc) – miestas ir savivaldybė Prištinos srityje, Kosove. Savivaldybę sudaro Glogovaco miestas bei 36 kaimai. Pagrindinis žmonių užsiėmimas yra žemės ūkis.
Istorija
Savivaldybė buvo įkurta po Antrojo pasaulinio karo kaip naujas socialinis, politinis bei administracinis vienetas. Dėl politinių priežasčių paskutinius aštuoniasdešimt metų srities ekonomikos augimo lygis buvo lėtas. Nepaisant to, savivaldybė ėmėsi tam tikrų veiksmų laipsniškai gerinti (nors ir iš lėto) vietos ekonomiką, žemės ūkio, švietimo, medicinos bei pramonės sektorius.
Tyliai (Šiauliai)
Tyliai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 16 km į rytus nuo Šiaulių, prie kelio Degučiai–Beniuliai. Vakarinė Tylių Pakruojo rajone dalis.
Istorija
1950–1991 m. kaimo žemė priklausė Žadžiūnų kolūkiui, dalis už kelio į rytus – Pakruojo rajonui.
Radiacinis fonas
Radiacinis fonas – jonizuojančiosios spinduliuotės lygis aplinkoje, kurio matavimo vienetas SI sistemoje yra Sv/h (sivertai per valandą). Kadangi sivertas yra labai didelis dozės dydis, patogiau naudoti kartotinius jo vienetus – mSv, µSv/h arba nSv/h.
Seniau jonizuojančiosios spinduliuotės lygiui matuoti buvo naudojamas vienetas R/h (rentgenai per valandą). Sąryšis tarp dabartinių ir buvusių vienetų: 1 sivertas = 100 rentgenų, 1 mSv = 100 milirentgenų, o 1 µSv/h = 100 mikrorentgenų.
Lietuvoje vidutinis radiacinis fonas kinta tarp 50-120 nSv/h.
Radiacinį foną nulemia gamtinė jonizuojančioji spinduliuotė ir spinduliuotė nuo dirbtinių šaltinių.
Gamtinę jonizuojančiąją spinduliuotę sudaro kosminė ir gamtinių radionuklidų spinduliuotės.
Susumano rajonas
Susumano rajonas , – Magadano srities (Rusijos federacija) administracinis vienetas. Administracinis centras – Susumano miestas.
Geografija
Ribojasi vakaruose ir šiaurėje – su Sachos Respublika, rytuose – su Srednekano rajonu, pietryčiuose – su Jagodnojės rajonu ir pietuose – su Tenkos rajonu.
CD Aves
Vila das Aveso CD – Portugalijos futbolo klubas iš Aveso.
Susumano rajonas
Administracinis suskirstymas
Rajone yra:
CD Aves
Istorija
Klubas įkurtas 1930 m.
Pasiekimai
Paskutinių metų pasiekimai:
Valkininkų konfederacija
Valkininkų konfederacija – LDK bajorų ginkluota politinė sąjunga, sudaryta 1700 m. spalio mėn. pabaigoje Valkininkuose.
Jos tikslas buvo kovoti prieš Sapiegų hegemoniją Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje.
Valkininkų konfederacijos priežastys ir aktas
XVII a. pabaigoje LDK dominavo Sapiegų giminė, su kuria kovojo kiti didikai – Oginskiai, Radvilos ir kt.
Dėl elekciniame Seime Sapiegų paramos konkurentui de Conti naujasis karalius Augustas II buvo nusistatęs prieš Sapiegas. Augustas II nesikišo į LDK vidaus kovas, karo žygius ir dvarų plėšimus, tikėdamasis, kad bekovojančios pusės išvargs ir kreipsis į jį pagalbos bei atsiduos jo valdžiai.
Valkininkų konfederacijoje dalyvavo:
Valkininkų konfederacijos aktu Sapiegos buvo paskelbti bešloviais, o jų dvarai konfiskuoti.
Karo vadu konfederatai išrinko Mykolą Servacą Višnioveckį, maršalka – M. K. Katilą.
Valkininkų mūšis
1700 m. lapkričio 18 d. įvyko pagrindinis Valkininkų mūšis tarp reguliariosios LDK kariuomenės, vadovaujamos Sapiegų ir konfederacijos bajorų.
Sapiegų pajėgoms vadovavęs LDK didžiojo etmono Kazimiero Jono Sapiegos sūnus Mykolas Pranciškus Sapiega po mūšio buvo paimtas į nelaisvę ir vėliau Valkininkų vienuolyne bajorų minios užkapotas kardais. Daugelis likusių Sapiegų pabėgo į Lenkiją. Konfederatai paskelbė Sapiegas krašto išdavikais, konfiskavo jų dvarus ir turtus, pašalino iš valstybinių pareigų.
Mūšį laimėję konfederacijos vadai Mykolas Servacijus Višnioveckis ir Grigalius Antanas Oginskis pradėjo kontroliuoti situaciją, tapo neoficialiais naujojo karaliaus Augusto II atstovais.
Tolesnė konfrontacija
Lietuvos bajorų tarpusavio kovos suteikė Augustui II pretekstą atsiųsti Saksonijos kariuomenę, kuri savo ruožtu niokojo kraštą. Dalis Valkininkų mūšį laimėjusių bajorų ir didikų kreipėsi į Augustą II prašydami juos apginti nuo vidaus priešų. Už tai jam žadėjo Lietuvos vardu perleisti visas teises ir laisves, sutikti su paveldimąja monarchija, karalių rinkimų ir liberum veto panaikinimu, ragino atskirti Lietuvą nuo Lenkijos.
1700 m. prasidėjus Šiaurės karui prie LDK sienų stovėjo priešiška švedų kariuomenė, į LDK teritoriją įžengė ir Augusto II sąjungininko Rusijos caro kariuomenė. Lenkija, LDK partneris Respublikoje, bijodama Augusto II sustiprėjimo ir nesutardama dėl sąjungos su Rusija sąlygų, vengė karo.
1701 m. vasarą Sapiegos paprašė Karolio XII apsaugos savo dvarams Žemaitijoje. Švedai įžengė į LDK ir 1701 m. liepos 24 d. užėmė Biržų pilį, o per 1701–1702 m. - vakarinę LDK dalį.
Konfederatai ėmė plėsti partizaninį karą prieš švedus ir Sapiegas. Mykolo Servaco Višnioveckio, Grigaliaus Antano Oginskio, Liudviko Pociejaus, K. Zarankos būriai užpuldinėjo švedų įgulas ir nedidelius būrius, vyko permaininga kova, šalis buvo niokojama – pavyzdžiui, Biržų pilis 3 kartus ėjo iš rankų į rankas ir 1704 m. buvo susprogdinta.
1702 m. pavasarį Karolis XII iš Žemaitijos pradėjo žygį į Lenkiją ir iki rudens ją užėmė. Lenkija buvo traukiama į karą.
LDK generalinė konfederacija
Konfederatai vis labiau linko sudaryti sąjungą su Maskva. 1702 m. balandžio 3 d. LDK ir Maskva sudarė susitarimą dėl bendrų veiksmų prieš švedus.
1703 m. pavasarį Valkininkų konfederacija su Augusto II pritarimu persitvarkė į LDK generalinę konfederaciją. Ji turėjo ginti teisėtą valdovą, katalikybę, bajorų laisves ir teises.
Karoliui XII veikiant Lenkijoje, Petras I 1703 m. liepos 9 d. sudarė sutartį tarp LDK ir Maskvos. LDK įsipareigojo už pagalbą prieš švedus kariauti, net jei Lenkija nekariaus, Rusijos pusėje. 1703 m. gruodžio 13 d. kaip Saksonijos kunigaikštis prie sutarties prisijungė Augustas II. Buvo sudaryta trišalė – LDK, Saksonijos ir Rusijos sutartis.
Šulininkų ežeras
left|120px
Šulininkų ežeras arba Pervalonių ežeras – ežeras Lietuvoje, Trakų rajone, 5 km į šiaurę nuo Trakų, 0,7 km nuo šiaurinio Galvės kranto. Ežeras termokarstinės kilmės. Jo ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius 0,76 km, plotis iki 0,5 km. Altitudė 152 m. Giliausia Šulininkų ežero vieta siekia 35,5 m. Krantai aukšti ir statūs, apyežerėje driekiasi dirbami laukai, o vakaruose dunkso Šulininkų miškas. Vakarinėje dalyje yra 0,2 ha ploto salelė. Ežeras nenutekantis, priklauso Galvės ežero baseinui.
Rytinėje pakrantėje yra Šulininkų kaimas. Kiek toliau vakaruose telkšo pora mažų ežerėlių – Apvalukas ir Dydiškių ežeras. Rytine pakrante eina kelias Nr. 4722 (Trakai – Rykantai).
Paprastoji medlieva
Paprastoji medlieva (Amelanchier ovalis) – erškėtinių (Rosaceae) šeimos augalas. Natūraliai auga pietų, vakarų Europoje, Kaukaze, Artimuosiuose Rytuose.
Tai daugiametis 1-4 m aukščio krūmas. Lapai tamsiai žali, kiaušiniški, dantytais kraštais. Žiedai balti, susitelkę į kekes po 6-12. Žydi gegužės mėnesį. Vaisiai – melsvai juodos, sultingos, saldžios, ovališkos uogos, kurios sunoksta liepos mėnesį. Jos tinkamos valgymui, naudojamos kulinarijoje.
Lietuvoje paprastoji medlieva auginama soduose, skveruose, parkuose.
Augalo lapai, žievė, o ypač vaisiai turi vaistinių savybių. Uogų sultimis gydomi virškinimo sutrikimai, skalaujama ryklė peršalus, sergant dantų uždegimais.
Palangos Šventosios pagrindinė mokykla
Palangos savivaldybės Šventosios pagrindinė mokykla – valstybinė dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo ugdymo mokykla Palangoje, Mokyklos g. 10, vykdanti pradinio, pagrindinio ir neformaliojo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190275132. Steigėjas Palangos savivaldybės taryba.
Istorija
Šventosios mokykla atidaryta 1938 m., joje įsikūrė 1-oji, skirta lietuvių vaikams ir 2-oji, skirta latvių vaikams, pradinės mokyklos.
1941–1943 m. veikė pradžios mokykla ir 6 skyrių progimnazija
1949 m. jos sujungtos į septynmetę mokyklą, kurioje mokėsi 151 moksleivis, dirbo 10 mokytojų.
1960–1962 m. mokykla perorganizuota į aštuonmetę
1992 m. į devynmetę
1998 m. tapo dešimtmetė pagrindinė mokykla.
2002 m. – 2005 m. mokykla buvo renovuota - greta mokyklos pastatyta nauja sporto salė, aktų salė, atnaujintos klasės, kabinetai, valgykla, biblioteka.
2011 m. greta mokyklos įrengta universali dirbtinės dangos sporto aikštelė.
Turgajus
Turgajumi vadinami:
Aleksandras Jakovlevas (1923)
Aleksandras Jakovlevas (Александр Николаевич Яковлев; 1923 m. gruodžio 2 d. Koroliovo, Jaroslavlio gubernijoje, Rusijos TFSR – 2005 m. spalio 18 d. Maskva) – sovietų ir rusų publicistas, politinis ir visuomenės veikėjas, Rusijos Mokslų Akademijos akademikas, XX a. 9-ajame dešimtmetyje dirbęs TSKP partiniame aparate ir Politbiure (1987–1990 m.).
Šviesa (Vokietija)
Šviesa – kultūros žurnalas, leistas 1946–1949 m. Tiubingene bei Erlengene, Vakarų Vokietijos karo pabėgėlių stovyklose.
Aleksandras Jakovlevas (1923)
Laikomas perestroikos „architektu“. 2001 m. kovo 27 d. apdovanotas LDK Gedimino ordino Komandoro kryžiumi.
Šviesa (Vokietija)
Istorija
Pirmieji du numeriai išėjo kaip laikraščio „Mūsų kelias“ priedas studentams, lietuvių jaunimo laikraštis. Vėliau ėjo kaip atskiras leidinys: 1947–1948 m. Nr. 3-5 – akademinio jaunimo laikraštis, 1948–1949 m. Nr. 6-7 – kultūros žurnalas.
Leidinį redagavo G. P. Jurkštas, J. Vizbaras, Jonas Jaks-Tyris, V. Trumpa, V. Saulis.
Aleksandras Jakovlevas (1923)
TSKP narys nuo 1944 iki 1991 m. rugpjūčio mėn. TSKP CK narys 1986–1991 m., TSKP CK Politinio biuro narys 1987–1991 m. Nuo 1995 m. buvo Rusijos socialinės demokratijos partijos pirmininkas.
Karo dalyvis
Antrojo pasaulinio karo dalyvis. Buvo eilinis artilerijos dalinyje, karo mokyklos kursantas, jūrų pėstininkų būrio vadas Volchovo fronte. 1942 m. rugpjūčio mėn, buvo sunkiai sužeistas (5 kulkų sužeidimai). Iki 1943 m. vasario mėn. buvo karo ligoninėje, vėliau dėl invalidumo demobilizuotas.
Išsilavinimas
1946 m. A. Jakovlevas baigė Jaroslavlio K. Ušinskio vardo Pedagoginį institutą. 5-ojo dešimtmečio pabaigoje, persikėlęs į Maskvą, A. Šelepino padedamas buvo pasiųstas mokytis į TSKP CK Visuomenės mokslų akademijos aspirantūrą, tarptautinio komunistinio judėjimo katedroje. 1958–1959 m. stažavosi Kolumbijos universitete JAV.
1960 m. apsigynė disertaciją tema „1953–1957 m. Amerikietiškos buržuazinės literatūros užsienio politikos klausimais, kritika“. 1967 m. apsigynė daktaro disertaciją tema „JAV politiniai mokslai ir pagrindinės užsienio politikos doktrinos (pokarinės 1945–1966 m. politinės literatūros karo, taikos ir tarptautinės politikos klausimais kritinė analizė)“. 1969 m. jam suteiktas visuotinės istorijos profesoriaus vardas.
Nuo 1984 m. A. Jakovlevas – TSRS Mokslų Akademijos narys-korespondentas, nuo 1990 m. – tikrasis narys. Kelių universitetų garbės daktaras, apdovanotas Prahos universiteto Sidabro medaliu.
Sakalai (Kaunas)
Sakalai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, Ringaudų seniūnijoje, 2 km į pietryčius nuo Ringaudų, netoli lanksto.
Aleksandras Jakovlevas (1923)
Partinis darbas
Nuo 1946 m. dvejus metus A. Jakovlevas dirbo TSKP Jaroslavlio srities komiteto propagandos ir agitacijos skyriaus instruktorium, nuo 1950 m. – šio skyriaus vedėjo pavaduotoju, nuo 1951 m. – mokyklų ir aukštojo mokslo įstaigų skyriaus vedėjas.
1953 m. A. Jakovlevas perkeliamas į Maskvą TSKP CK propagandos skyriaus instruktoriumi (ten kurį laiką dirbo kartu su K. Černenka). 1953–1956 m. dirbo mokyklų skyriuje, mokslo ir aukštojo mokslo įstaigų skyriuje. Vėliau- įvairiose pareigose propagandos skyriuje, nuo 1965 m.- šio skyriaus vedėjo pirmuoju pavaduotoju (paskyrimą pasirašė L. Brežnevas); kelerius metus ėjo vedėjo pareigas.
Sakalai (Kaunas)
Istorija
Iki XX a. vid. vadinta Sokolovščyzna.
Aleksandras Jakovlevas (1923)
Partinis darbas
Buvo vienas antrosios TSRS radijo programos „Majak“, pradėjusios darbą 1964 m., steigėjų. 1968 m. koordinavo propagandinius veiksmus pagrindžiant Varšuvos sutarties organizacijos kariuomenę į Čekoslovakiją.
Kartu su akademiku T. Zaslavskiu siūlė likviduoti taip vadinamus „neperspektyvius kaimus“.
1972 m. lapkričio mėn. laikraštyje „Literaturnaja gazeta“ («Литературная газета») paskelbė straipsnį „Prieš antiistorizmą“, kuriame pasisakė prieš nacionalizmą ir šovinizmą. Straipsnis susilaukė konseravtyviųjų sluoksnių nepasitenkinimo, o pats A. Jakovlevas net dešimčiai metų (1973–1983 m.) išsiųstas dirbti TSRS ambasadoriumi į Kanadą.
Jam dirbant Kanadoje, įvyko M. Gorbačiovo vizitas į šią šalį. Šios kelionės metu įvyko jų pažintis ir suartėjimas.
1984 m. A. Jakovlevas išrinktas TSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatu.
Pasaulinės ekonomikos ir tarptautinių santykiu instituto (ИМЭМО) direktorius
Po buvusio PETSI direktoriaus akademiko Inozemcevo mirties, M. Gorbačiovo siūlymu, palaikant K. Černenkai, A. Gromykai bei A. Arbatovui, J. Andropovas paskyrė A. Jakovlevą šio instituto direktoriumi, juo dirbo iki 1985 m. Institutas atliko svarbų vaidmenį įtakojant TSRS valdžios sprendimus. A. Jakvlevas teikė siūlymus kurti TSRS įmones su užsienio kapitalo dalyvavimu, TSRS Plano komitetui (Госплан СССР) – apie artėjančią ekonominę kriizę ir didėjantį TSRS atsilikimą nuo išsivysčiusių vakarų šalių.
Perestroikos ideologas
1985–1991 m. laikotarpį A. Jakovlevas vadina socialine Reformacija, turėjusią atlaisvintį socialines jėgas naujai istorinei kūrybai. Vėliau jis prisiminimuose rašė, kad „mums pirmu perestrikos laiku reikėjo iš dalies meluoti, apsimetinėti, gražbyliauti- kito kelio nebuvo. Mes privalėjome – tokia yra totalitarinės santvarkos pertvarkymo specifika- sukurti totalitarinę komunistų partiją“.
„Juodosios komunizmo knygos“ įžangoje A. Jakovlevas rašė: "Aš ilgai ir kruopščiai tyrinėjau Marksą, Engelsą, Leniną, Staliną, Mao ir kitus marksizmo „klasikus“, naujos religijos- nepakantumo, keršto ir ateizmo – kūrėjus. Seniai seniai, daugiau, nei prieš 4o metų supratau, kad marksizmas-leninizmas – tai ne mokslas, o jų publicistika – žmogžudiška ir naikinanti. Kadangi aš gyvenau ir dirbau šio režimo aukščiausioje „orbitoje“, tarp jų Politiniame biure vadovaujant M. Gorbačiovui, aš gerai supratau, kad visos tos teorijos ir planai – kliedesiai, o to režimo pagrindas- nomenklatūra, aparatas, kadrai, veikėjai. Veikėjai buvo įvairūs: vykę ir kvailiai. Bet visi jie buvo cinikai. Visi iki vieno, aš taip pat. Viešai meldėsi stabams, ritualas buvo šventas, o tikruosius įsitikinimus visi slėpė„. Po partijos XX suvažiavimo ypač siaurame savo artimiausių draugų ir bendraminčių rate mes dažnai aptarinėjome šalies ir visuomenės demokratizavimo problemas. Išsirinkome paprastą, kaip kūjį, vėlyvojo Lenino „idėjų“ propagavimo metodą. Grupė tikrų, o ne tariamų, reformatorių sukūrė (žinoma, žodinį) planą: Lenino autoritetu smogti Stalinui, stalinizmui. O vėliau, jei pasiseks, pajungti Plechanovo ir socialdemokratijos idėjas prieš Leniną, liberalizmu ir „moraliuoju socializmu“ kovoti prieš revoliucionizmą apskritai. Tarybinį totalitarinį režimą galima buvo sugriauti tik viešumu ir totalitarine partijos drausme, prisidengiant socializmo tobulinimo interesais. <…> Žvelgdamas atgal galiu džiaugdamasis pasakyti, kad ši gudri bet gana paprasta taktika- totalitarizmo mechanizmai prieš totalitarizmo sistemą- suveikė“
1985 m. vasarą A. Jakovlevas tapo TSKP CK propagandos sk. vedėju, 1986 m. – TSKP CK sekretoriumi, kuruojančiu ideologijos, informacijos ir kultūros kl.
Jo siūlymu buvo keičiami svarbiausių „perestroikos“ leidinių redaktoriai- laikraščiuose „Moskovskije novosti“ («Московские новости»), „Sovetskaja kultura“ («Советская культура»), „Izvestija“ («Известия»); žurnaluose „Ogoniok“ («Огонек»), „Znamia“ («Знамя»), „Novyj mir“ («Новый мир») ir kt.
1988 m. rugpjūčio mėn. 11-13 d. su vizitu lankėsi Lietuvoje. Po šio vizito, jam netiesiogiai parėmus, gerokai paspartėjo pertvarkos procesai Lietuvoje, Sąjūdžio veiklai atsirado realios veiklos galimybės.
Rūpinosi, kad TSRS būtų išlesti Nabokovo, A. Solženycino, A. Rybakovo, A. Pristavkino, Dudincevo kūriniai, į ekranus išeitų virš 30 anksčiau uždraustų filmų.
1989 m. gruodžio mėn. TSRS Liaudies deputatų II suvažiavime A. Jakovlevas perskaitė pranešimą apie 1939 m. TSRS-Vokietijos nepuolimo sutartį (Molotovo-Ribentropo paktą) ir slaptuosius protokolus. Po pakartotinio balsavimo suvažiavimas priėmė rezoliuciją, pirmą kartą oficialiai pripažįstančią slaptų protokolų egzistavimą (originalai buvo surasti tik 1992 m.) bei juos pasmerkusią.
Nuo 1990 m. kovo mėn. iki 1991 m. sausio mėn.-TSRS Prezidentinės tarybos narys. Kitą dieno po paskyrimo į Tarybą, atsistatydino iš Politinio biuro ir TSKP CK sekretoriaus pareigų. Vėliau buvo TSRS Prezidento patarėju ypatingiems pavedimams. Iš šių pareigų atsistatydino 1991 m. liepos 29 d., nesitikdamas su M. Gorbačiovo pozicija dėl TSRS perspektyvos (A. Jakovlevas buvo konfederacijos šalininkas). 1991 m. rugpjūčio 16 d. išstojo iš TSKP. Po pučo iki metų pabaigos buvo TSRS Prezidento politinės-konsultacinės tarybos narys.
Po TSRS žlugimo
Po TSRS žlugimo nuo 1992 m. sausio mėn. buvo Socialinių-ekonominių bei politologinių tyrimų fondo (Gorbačiovo fondo) viceprezidentas. 1992 m. pabaigoje Rusijos prezidento paskirtas Politinių represijų aukų reabilitavimo komisijos pirmininku ir daug šioje srityje pasiekė. Dirbant šiai komisijai, buvo reabilituota virš keturių milijonų tarybinių represijų aukų. 1993–1995 m. tuo pačiu buvo Rusijos federalinės televizijos ir radijo tarnybos bei valstybinės televizijos ir radijo kompanijos Ostankino vadovas.
Nuo 1995 m. buvo Rusijos socialinės demokratijos pirmininku. Tuo laiku kritiškai analizavo savo veiklą ir pažiūras, tapo „trečiojo kelio“ šalininku. Viešai atsiprašė už už komunistinio režimo padarytus nusikaltimus ir savo asmeninį, "didelio mechanizmo mažo sraigtelio " dalyvavimą tuose procesuose.
Vadovavo tarptautiniam fondui „Demokratija“ (A. Jakovlevo fondas), tarptautiniam gailestingumo ir sveikatos fondui „Leonardo“ (Rusija).
Mirtis. Laidotuvės
Mirė 2005 m. spalio 18 d. Atsisveikinimas vyko RMA rūmuose. Palaidotas Trojekurovo kapinėse Maskvoje. Dėl A. Jakovlevo mirties užuojautas pareiškė Prezidentas V. Adamkus ir tuometis Ministras Pirmininkas A. Brazauskas. Prezidentas Valdas Adamkus Aleksandro Jakovlevo artimiesiems išsiuntė užuojautos laišką.
„Aleksandrą Jakovlevą prisimename kaip didį Lietuvos bičiulį, drąsinusį nebijoti ir skatinusį imtis veiksmų, pakeisiančių kiekvieno mūsų šalies žmogaus gyvenimą. Šie pertvarkos metais Vilniuje ištarti velionio akademiko žodžiai gana greitai tapo tikrove.
Aiški A. Jakovlevo pozicija ir ryžtas grindė kelius pokyčiams Vidurio ir Rytų Europoje, o kartu – ir pokyčiams visame pasaulyje“
Laiške velionio artimiesiems V. Adamkus prisiminė, kad Aleksandras Jakovlevas suvaidino svarbų vaidmenį sovietmečio dešimtmečių prislėgtus žmones mokant žengti atvirumo ir pilietinės visuomenės keliu, skatindamas imtis atsakomybės už savo ir valstybės ateitį.
A. Brazausko užuojautoje sakoma: „Tvirta A. Jakovlevo parama laisvės ir demokratijos siekiantiems žmonėms atvėrė kelią istorinėms permainoms Tarybų Sąjungoje ir Vidurio Europos šalyse. Prisimenu ir didžiai vertinu Aleksandro Nikolajevičiaus vaidmenį Lietuvos Nepriklausomybės atkūrimo istorijoje, vadovaujant TSRS liaudies deputatų komisijai, pasmerkusiai Molotovo-Ribentropo paktą. Šviesus iškilaus politiko ir humanisto, TSRS pertvarkos ir viešumo politikos architekto atminimas visada išliks daugelio Lietuvos žmonių širdyse“.
Bibliografija
Идеология американской «империи», М., 1967.
Pax Americana. Имперская идеология; истоки, доктрины М., 1969.
От Трумэна до Рейгана. Доктрины и реальности ядерного века. М., 1984.
Perestrojkos laiku išleista:
Redagavo daugiatomį leidinį «Россия. XX век. Документы»
Andžeikai
Andžeikai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Lomžos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietvakarius nuo Lomžos ir apie 78 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Romualdas Sikorskis
Romualdas Sikorskis (1926 m. lapkričio 16 d. Kaune – 1997 m. vasario 25 d. Vilniuje, palaidotas Antakalnio kapinėse) – ekonomistas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1955 m. baigė Leningrado aukštąją finansų mokyklą.
1955–1957 m. Lietuvos TSR finansų ministro pavaduotojas, 1957–1990 m. Lietuvos TSR finansų ministras, 1990–1991 m. pirmosios Lietuvos Respublikos Vyriausybės finansų ministras. 1995–1997 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys, 1996–1997 m. Vilniaus vicemeras. 1996–1997 m. Seimo narys.
Žalgirys
Žalgirys – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 12 km į rytus nuo Šiaulių, į pietus nuo kelio, vakariniame Ilgosios Lovos miško pakraštyje.
Istorija
1950–1991 m. kaimo žemė priklausė Žadžiūnų kolūkiui, dalis už kelio į rytus – Pakruojo rajonui.
Abava
290px|thumb|Abava Latvijos žemėlapyje Abava – upė Latvijoje, Ventos intakas. Abava anksčiau buvo ištiesinta, dabar teka senvage. Vietomis yra dolomitų slenksčių, didžiausias ir plačiai žinomas – Abavos krioklys.
Vandens turistų požiūriu Abava gana įdomi, nors yra ir daug vienodų grandžių. Krantai daug kur apaugę krūmais, aplink miškai, pievos, ąžuolai. Žemiau Kandavos per upę nutiesti du nuožulnūs trosai, kuriuos vietiniai naudoja kaip perkėlą. Žuvys – ešeriai, meknės, kuojos, lydekos, šapalai, žiobriai.
Šalkartenizas
Šalkartenizas arba Čelkartenizas (rusiškai Шалкартениз) yra ežeras Aktiobės srityje, Kazachstane. Ežero plotas yra apie 1800 km². Gylis svyruoja nuo 2-3 metrų.
Iš ežero išteka Turgajaus ir Irgizo upės.
Persijos įlankos rupija
thumb|right|250px|1-os rupijos banknotas
Persijos įlankos rupija, kartais vadinama Įlankos rupija, buvo valiuta, plačiai naudota Persijos įlankos ir Arabijos pusiasalio šalyse, kurias valdė britai. Pinigai plačiai cirkuliavo nuo 1959 m. iki 1966 m. Valiutą valdė Indijos vyriausybė, leido Indijos centrinis bankas, o vertė buvo tokia pati kaip Indijos rupijos.
Istorija
XX a. viduryje rupija buvo plačiai naudojama aplink Raudonąją jūrą kaip atsiskaitymo priemonė. Toks platus valiutos naudojimas sekino Indijos aukso rezervus, nes pinigai būdavo padengti auksu. Išgabenus pinigus į užsienį, pavyzdžiui arabų kraštus, juos būdavo galima konvertuoti į auksą. Šitai reikėdavo padengti valstybei, o palaikyti valiutos stabilumą, nusipirkti aukso atsargų. Ypač suaktyvėjusi rupijų kontrabandininkų veiklą 1957 m., privertė ieškoti problemos sprendimų būdų.
1959 m. Indijos valdžios iniciatyva buvo sukurtos Įlankos rupijos, ji buvo atskira valiuta, tačiau glaudžiai susieta su indiškąja rupija. Tik skirta atsiskaitymams užsienyje. Taip pat kaip ir įprasta rupija, ji buvo susieta su britų valiuta santykiu 131⁄3 = 1 svaras sterlingas.
1961 m. Kuveitas, 1965 m. Bahreinas paskelbė savo nepriklausomybę nuo Didžiosios Britanijos, taip pirmieji atsisakydami šios valiutos ir pereidami prie savo.
1966 m. birželio 6 d. Indija devalvavo šią valiutą. Toks staigus pinigų nuvertėjimas privertė ir likusias šalis keisti savo monetarinę politiką. Kataras ir beveik visos Tuciano valstijos pradėjo naudoti sukurtus Kataro rialus. Abu Dabis pasirinko Bahreino dinarą. Vienintelis Omanas liko rupijos naudotoju iki 1970 m., kai įsivedė savo valiutą.
Banknotai
Savo dizainu jie priminė indišką rupiją. Indijos vyriausybė leido 1-os rupijos nominalo pinigus, centrinis bankas 5, 10 ir 100 rupijų vertės banknotus. Visų šių pinigų serijinis numeris prasidėjo raide Z. Rupijos būdavo išduodamos tik Bombėjaus banko kasose.
Dankstytė (Kaunas)
Dankstytė – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 4 km nuo Rokų.
Asava
Asava  – kaimas Baltarusijoje, Gardino srityje, prie Asavos upės, 20 km į šiaurę nuo Lydos, į pietvakarius nuo Varanavo.
Marija Žarkauskaitė
Marija Žarkauskaitė (g. 1949 m. spalio 11 d.) – šiuolaikinė lietuvių rašytoja, poetė.