cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Varuna
Vedų periodas
Pagrindinis Varunos bruožas – ryšys su kosminiais vandenimis visoje įvairovėje (pasaulio vandenynas, sudarantis kūrinijos išorinius rėmus, atskiriantis kosmosą nuo chaoso; dangaus vandenys – lietus; upės, srautai, požeminiai vandenys ir t. t.). Varuna pila kosminį vandenį (jis lietaus dievas, V 85, 3-4), išlaisvina vandenis, tiesia kelią srautams, dengia vandenyną, užpildo jūras vandeniu, prižiūri upių tekėjimą, esti upėse ir jūrose; upės – jo seserys (jų septynios).
Varunos-Mitros pora (Mitra susijęs su ugnimi) atspindi archainę vandens ir ugnies priešybę (brahmanų tekstuose galima surasti daugybę Varunos ir Mitros priešingų savybių aprašymų). Skirtingai Varunai, Mitra labiau yra susijęs su gamta, nei su socialiniais dalykais, su naktimi ir mėnuliu, su toliais, paslaptimi ir magija. Jis turi stebuklingą majos galią, jis turi asurų savybių: kartais jį vadina asura, bet dažniau jis – deva ir tik kartais deva asura (VIII 25, 4; plg. VII 65, 2). Kartu su Mitra Varuna modeliuoja visą kosmosą, ypač jo magiškąjį ir teisinį aspektus.
Kartais Varuna laikomas tiesos kalbos simboliu. Žmonėms jis griežtas ir, paprastai, tolimas nuo jų (plg. jo neantropomorfinę išvaizdą), bet Varuna yra palankus dainininkams. Varuna ne tai, kad apdovanoja žmones, bet stebi juos ir apsaugo nuo blogio prado: išlaisvina nuo baimės (II 28, 6), apsaugo nuo piktų sapnų (II 28, 10), saugo žmonių mintis (VII 41, 1); jis kovoja su neteisingumu, ligomis, mirtimi, piktais burtais ir netgi dovanoja ilgą gyvenimą (I 25, 12; II 27, 10).
Varuna – pasaulinio universalaus dėsnio ritos, tiesos įkūnijimas. Jis ieško tiesos ir melo, kaltininkų, ir šiuos baudžia (užsiundo vandenligę; virvė ir kilpa – jo įrankis prieš nusidėjėlius), ir atleidžia nuodėmes. Jis – aukščiausiojo įstatymo saugotojas ir įstatymo supratimo garantija pasaulyje.
Vedų himnuose Varuna yra susijęs su Aditi (jo motina), Agniu ir Soma, Manju, Ušase, Indra (yra daug himnų skirtų Varunai ir Indrai kartu), tačiau mitologinių siužetų yra labai nedaug, jie labai fragmentiški. Be kosmogoninio auksinio gemalo (saulės) pasauliniame vandenyne motyvo, kuris sieja Mitrą su Varuna, „Rigvedoje“ išsamiai aprašytas tik vienas mitologinis siužetas – Varunos santykių su Vasištha istorija (VII 86-89): išminčius ir dainininkas Vasištha, kadaise buvęs Varunos numylėtiniu (Varuna parodė jam dienos ir nakties kaitą, pasiėmė jį į savo laivą, padarė išminčiumi ir t. t.), kartą supykdė rūstųjį dievą (priežastis yra neaiški), ir buvo užtrauktas nemalonės; Vasištha meldžia Varuną išlaisvinti jį nuo bausmės, bet Varuna užsiundo jam mirtiną ligą – vandenligę.
Labiau neaiškus siužetas apie riši Tritą, atsiradusį gilaus šulinio dugne ir šaukiantį dievus Agnį ir Varuną, kad šie būtų teisingi ir užtartų (I 105); plg. su motyvu, kai Trita neša Varuną į jūrą (IX 95, 4). Varuna turi žmoną Varunani (II 32, 8; VII 34, 22) arba Varuni, vėliau laikoma vyno deive.
Edvardas Danilevičius
Edvardas Danilevičius (1927 m. rugsėjo 1 d. Šimiškių k., Skapiškio vlsč., Rokiškio aps. – 2008 m. gruodžio 29 d. Kaišiadorių m.) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, mokslininkas, habilituotas agrarinių mokslų daktaras, profesorius, Lietuvos veterinarijos istorijos tyrėjas.
Varuna
Periodas po vedų
Epose ir puranose labiausiai žinomi šie siužetai, kuriuose dalyvauja Varuna:
Edvardas Danilevičius
Biografija
1935–1940 m. mokėsi pradžios mokykloje, 1940–1945 m. Skapiškio progimnazijoje ir Kupiškio gimnazijoje. Už pasisakymą prieš sovietinę okupaciją 1945–1946 m. kalėjo Panevėžio kalėjime, Pečioros lageriuose, Abezės kalėjime, Komija (1996 m. reabilituotas).1947 m. baigė Kauno suaugusiųjų gimnaziją. 1948–1953 m. studijavo Lietuvos veterinarijos akademijoje.1953–1954 m. Gruzdžių veterinarijos technikumo, 1954-1960 m. Šiaulių agrozootechnikumo dėstytojas. Dirbdamas technikumuose vadovavo specialiųjų mokslų metodinei komisijai ir moksleivių gamybiniam mokymui, buvo mokomojo ūkio veterinarijos gydytojas antraeilininkas, aktyviai dalyvavo Mokslinių žinių propagavimo ir Helmintologijos draugijų veikloje. Nuo 1960 m. dirbo Lietuvos veterinarijos mokslinio tyrimo institute (LVMTI): 1960–1967 m. Helmintologijos skyriaus vedėjas, 1967–1973 m. direktoriaus pavaduotojas mokslui, 1973–1987 m. LVMTI direktorius, 1987–1993 m. Epizootologijos ir parazitologijos sektoriaus vedėjas. 1994 m. suteiktas profesoriaus vardas. Lietuvos veterinarijos istorijos muziejaus, veikusio LVMTI 1968–1983 m., įkūrimo iniciatorius. Paskelbė publikacijų apie veterinarijos raidą Lietuvoje nuo XVII a. pabaigos iki 1991 m. Parašė scenarijų „Kiaulių ligų profilaktika“, pagal kurį Lietuvos kino studija sukūrė mokslo populiarinimo filmą, dubliuotą rusų k. ir tiražuotą TSRS (1974-1976 m.). Lietuvos helmintologų draugijos narys (1958-1991 m.), Baltijos parazitologų draugijos narys (nuo 1991 m.).
Vadovėlio „Veterinarinė parazitologija“ (1966 m.) bendraautorius, kitų 9 knygų, 3 brošiūrų, 160 mokslinių straipsnių autorius ir bendraautorius, straipsnių rinkinių sudarytojas, stambių monografijų ir vadovėlių recenzentas. Veterinarijos, gyvulininkystės, gamtos ir kt. klausimais paskelbė daugiau kaip 60 mokslo populiarinimo straipsnių. Parengė rekomendacijų, metodinių nurodymų kovai su gyvulių parazitozėmis. Oficialus Lietuvoje leidžiamų enciklopedijų mokslinis konsultantas. Paskelbė publikacijų apie veterinarijos raidą Lietuvoje nuo XVII a. pabaigos iki 1991 m.
Lietuvos politkalinių ir tremtinių sąjungos narys nuo 1996 m.
Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritis – helmintologija: helmintų sensibilizuojantis, alerginis ir imunosupresinis poveikis šeimininko organizmui; plataus spektro antihelmintikų panaudojimo galimybės gyvulių gydymui bei profilaktikai. 1964 m. Lietuvos žemės ūkio akademijoje apgynė biologijos mokslų kandidato disertaciją „Echinokokozės situacija Lietuvos TSR ir kiaulių ehinokokozės imunodiagnostika“, 1995 m. nostrifikuotas gamtos mokslų daktaru. 1991 m. Sąjunginiame K.Skriabino helmintologijos mokslo tyrimo institute apgynė veterinarijos mokslų daktaro disertaciją „Kiaulių ezofagostomozė (sensibilizuojantis ir imunosupresinis Oesophagostumum dentatum Rudophi, 1803 poveikis į šeimininko organizmą, epizootologija ir kovos priemonės)“, 1993 m. nostrifikuotas agrarinių mokslų habilituotu daktaru. Parašė brošiūrų apie praktines priemones kovai su gyvulių ligomis, gamtosaugą.
Varuna
Periodas po vedų
Plg. taip pat siužetus, susijusius su Varunos sūnumis arba broliu (Agastja, Vasištha, Bhriga, Vivasvatas ir t. t.) ar su Varunos karalyste (pvz., padavimas apie nagus), kuri, kaip ir jo rūmai („Mahabharata“ II 9), yra ne kartą aprašomi epose.
Atsiranda glaudus Varunos ryšys su apatiniu pasauliu, mirtimi (kilpa tampa jo pagrindiniu atributu), Varuna pasirodo apsuptas gyvačių. Brahmanai, atvirkščiai, pabrėžia Varunos ritualinį aspektą (jo ryšys su aukojimais, „Šatapatha Brahmana“ II 196; V 4, 3, 1 ir kt.).
Paveikslo evoliucija
Varunos įvaizdžio keitimasis (kaip kad Varunos išstūmimas Indra ir glaudus ryšys su Mitra) leidžia atstatyti kai kurias šios dievybės formavimosi detales. Pora Mitra-Varuna (turint omenyje, kad Varuna – asura), be abejo, yra labai gimininga senovės iranėnų porai Mitra-Achuramazda, ir tai įrodo, jog šios poros kilmė yra indo – iranėniška (plg. Varunos išmintingumo motyvą su iranėnų atitikmeniu). Patį Varuną mokslininkai sugretina su hetitų jūros dievu Arūna, su graikų dangaus dievu Uranu ir, pagaliau, su slavų Vėlesu, lietuvių Velniu ir t. t. Dėl to, nors kai kurie neaiškumai išlieka, indoeuropietiškos paralelės yra akivaizdžios.
Larisos Olympia
Larisos Olympia – Graikijos krepšinio klubas, žaidžiantis stipriausioje Graikijos lygoje.
Ringelis (Danė)
Išteka ties Trušeliais, apie 8 km į šiaurės rytus nuo Klaipėdos. Upės vaga aukštupyje daugelyje ruožų sureguliuota, vidurupyje kerta kelią, toliau teka šiaurės rytiniu Klaipėdos pakraščiu pro Tauralaukio mikrorajoną, kurį skiria apie 20 m aukščio šlaitas. Į Danę įteka jos kairiajame krante, 12,3 km atstumu nuo žiočių. Žemupyje krantai pelkėti, čia veisiasi bebrai. Didesnis intakas – Žvejonė (dešinysis). miniatiūra|250px|left|Bebrų patvenktas Ringelis ties Žaliuoju slėniu
Artimiausios gyvenvietės: Trušeliai, Mazūriškiai, Klipščiai, Aukštkiemiai.
Upėvardis kildinamas iš žodžio ringė („vingis, rėžis, gumbas, juosta“) bei ringuoti („vinguriuoti, rangytis“).
Graikiškoji gynyba
Graikiškoji gynyba ; dar vadinama Ouveno gynyba – pusiau atvirasis šachmatų debiutas, prasidedantis ėjimais:
1.e4 b6.
Žaisdami 1...b6, juodieji ruošiasi flanketuoti c8 rikį ir taip toliau kurti įtampą centre. Baltieji stengiasi pėstininkais užvaldyti centrą ir turėti erdvės pranašumą. Ėjimu 1...b6 juodieji nesiruošia daryti trumposios rokiruotės, bet vėliau ketina paeiti ...f5.
Graikiškoji gynyba šiuolaikinėje praktikoje yra retai sutinkamas debiutas, nors ją yra žaidę didmeistriai Džonatanas Špilmanas, Pavelas Blatnis, Tonis Mailsas, Edvinas Kengis ir Normundas Miežis.
Graikiškos gynybos atšaka '''1.e4 b6 2. d4 Ra6''' vadinama Gvatemalos gynyba.
Graikiškajai gynybai suteiktas ECO B00 kodas.
Pagrindiniai tęsiniai
Po ėjimų 1.e4 b6, paprastai toliau žaidžiama '''2. d4 Rb7''', tada galimi du variantai:
Naujeliškių apylinkė
Naujeliškių apylinkė (arba Naujališkių apylinkė, iki 1954 m. Kubilių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje kaip Kubilių apylinkė. 1949 m. buvo Plokščių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šakių rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. apylinkė pervadinta Naujeliškių vardu, prie jos prijungta Antaniškių apylinkė, dalis Jotijos apylinkės ir dalis Plokščių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Naujeliškių apylinkė prijungta prie Plokščių apylinkės.
Hércules CF
Istorija
Klubas įkurtas 1922 m. Eilę metų žaidė elito divizione. Paskutinį kartą 2010/11 m. sezone. Po to sekė kritimas į žemesnius lygmenis.
Nuo 2014/15 m. sezono žaidė trečioje pakopoje.
Vaisiestė
Vaisiestė – upelis Kauno raj. šiaurės-rytų dalyje, Neries dešinysis intakas, įtekantis 13,3 km atstumu nuo pastarosios žiočių. Neries slėnyje kerta kelią. Upelio ilgis – 5,6 km, baseino plotas – 6,2 km². Turi vieną intaką Stavisčių upelį.
Prasideda aukštumose prie Didžiųjų Lapių. Ant upelio įrengta tvenkinių grupė. Teka per sodų bendrijas. Prie Vaisiestės įsikūrę Šatijai, Staviščiai, Lapės, Smiltynai I.
Upėvardis siejamas su žodžiais vaisus („vaisingas“) bei veistis („visti“).
Rógvi Jacobsen
Riogvis Jakobsenas (g. 1979 m. kovo 5 d.) – Farerų salų futbolininkas. Ilgametis pagrindinis šalies nacionalinės rinktinės puolėjas. Didžiąją karjeros dalį praleido Farerų klubuose, nors yra rungtyniavęs ir Islandijoje bei Danijoje. Riogvis Jakobsenas – vienas rezultatyviausių visų laikų šalies rinktinės žaidėjų.
Dambravos apskritis
Dambravos apskritis  – nuo 1956 iki 1975 metų egzistavusi apskritis šiaurės rytų Lenkijos Liaudies Respublikoje, Balstogės vaivadijoje. Šiuo metu buvusi apskrities teritorija yra Palenkės vaivadijoje, Augustavo apskrityje (Štabino ir Liepinės valsčiuose) ir Sokulkos apskrityje (Dambravos ir Naujadvario valsčiuose). Apskrities centras buvo Dambravos miestas.
Istorija
Apskritis įkurta 1956 m. sausio 1 d. Balstogės vaivadijoje vykdant Lenkijos apskričių ir valsčių reformą. Apskritį sudarė 19 savivaldybių: iš Augustavo apskrities – Bartnikai, Jastšembna I, Kurianka, Liepinė, Rigaluvka. Apskritis panaikinta 1975 m. gegužės 31 dieną.
Lunino kaimo gyvenvietė
Lunino kaimo gyvenvietė  – kaimo gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Nemano rajone. Centras – Luninas. 2009 m. 2428 gyventojai.
Istorija
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2008 m. birželio 30 d. Ribojasi vakaruose su Žilino kaimo gyvenviete, šiaurėje su Nemano miesto gyvenviete, rytuose su Krasnoznamensko rajono Aleksejevkos ir Vesnovo kaimo gyvenvietėmis, pietuose su Gusevo rajono Kubanovkos ir Černiachovsko rajono Kalužskojės kaimo gyvenvietėmis.
Kaliningrado srities įstatymu Nr. 257. Lunino kaimo gyvenvietę sudaro:
Lunino kaimo gyvenvietės teritorijoje statoma Baltijos atominė elektrinė.
Šaltiniai
Lunino (Kaliningrad, Neman)
Antanas Jonynas
Antanas Jonynas (1923 m. gruodžio 14 d. Alytuje – 1976 m. liepos 5 d. Vilniuje) – Lietuvos rašytojas, spaudos darbuotojas.
Biografija
1933–1940 m. mokėsi Alytaus gimnazijoje. 1940 m. po sunkios ligos apako. Kauno aklųjų institute išmoko Brailio rašto, susipažino su aklųjų švietimu. 1944 m. baigė Kauno mokytojų seminariją. 1944–1946 m. studijavo Vilniaus universitete, 1951–1952 m. Maksimo Gorkio pasaulinės literatūros institute Maskvoje.
1944–1951 m., 1952–1954 m. ir 1962–1963 m. LSSR aklųjų draugijos pirmininkas, 1963–1964 m. draugijos leidyklos direktorius. 1954–1962 m. su pertraukomis dirbo savaitraščio „Literatūra ir menas“, žurnalo „Pergalė“ redakcijose. 1958–1959 m. žurnalo „Moksleivis“ redaktorius. 1958–1959 m. kandidatas į LKP CK narius. 1969–1970 m. LSSR rašytojų sąjungos poezijos konsultantas.
Kūryba
1942–1945 m. eilėraščiuose (rinktinė „Rugsėjo pilnatis“, 2003 m.) ryški neoromantikų poetika. Pilietiniuose eilėraščiuose (rinkiniai: „Kovotojų dainos“, 1949 m., „Kad klestėtų žemė“, 1952 m., „Apmąstymai“, 1957 m., „Pasiryžimo metas“, 1973 m., „Su širdies mandatu“, išl. 1978 m.) vyrauja sovietinės tikrovės aukštinimas, oratorinis, tezinis stilius.
Antano Jonyno poezijos išleista ir rusų kalba.
Geltonžiedis šalmutis
Daugiametė, 15-45 cm aukščio žolė. Šakniastiebis šakotas, su ilgomis ir gausiomis palaipomis. Žydinčios palaipos stačios, bežiedės šliaužiančios. Stiebas kylantis, keturbriaunis, išaugantis iš peržiemojusios palaipos galo. Lapai priešiniai, pailgi, širdišku pagrindu, nelygiai karbuoti. Žemutiniai ilgakočiai, viršutiniai trumpakočiai, žali, rudeniop šviesiai dėmėti, išliekantys žali ir žiemą po sniegu. Žiedai bekočiai, susitelkę į menturius viršutinių lapų pažastyse. Taurelė penkiadantė. Vainikėlis didelis, ryškiai geltonas, dvilūpis. Viršutinė lūpa stipriai išgaubta, primenanti šalmą (nuo to kilęs ir augalo vardas), apatinė triskiautė, kraštinės skiltelės smailios, tamsiai geltonos. Kuokeliai 4, išsikišę iš vainikėlio vamzdelio. Žydi gegužės - birželio mėn. Vaisius skeltinis, subyrantis į 4 riešutėlius. Riešutėliai tribriauniai, pailgi, tamsiai rudi.
Auga mišriuose ir lapuočių miškuose, krūmuose, krūmais apaugusiuose šlaituose. Dažnas visoje Lietuvoje.
Beržtalis
Prasideda šalia Triškonių, 6 km į vakarus nuo Linkuvos. Teka į šiaurę, pačiame aukštupyje prateka Triškonių mišką ir Dūčių tyrelio durpyną. Pratekėjęs 38 km, Beržtalis kerta Lietuvos–Latvijos valstybės sieną ir toliau teka Latvijos teritorija. Įteka į Yslykį 14 km nuo jo žiočių, į šiaurę nuo Rundalės.
Intakai: Kerkšnis, Piktakmenis (dešinieji).
Vaga sekli, sureguliuota. Upė vasarą neretai išdžiūsta. Patvenkta 88 ha ploto Baltausių tvenkiniu. Prie Beržtalio esančios gyvenvietės: Triškoniai, Steigviliai, Diržiai, Nociūnai, Žeimelis, Vileišiai, Baltausiai, Geručiai (Lietuva), Mazbėrstelė, Rundalė (Latvija).
Upėvardis kildinamas iš žodžių beržta ir („beržynas, biržė“).
Dygliuotoji anona
Dygliuotoji anona (Annona muricata) – lapus metančių augalų rūšis, priklausanti anoninių (Annonaceae) šeimai. Kilusi iš Karibų salų ir Amerikos neotropikų, dabar natūralizuota daugelyje tropinių kraštų.
Vaisiai valgomi švieži, naudojami desertų, šerbetų, sirupų, sulčių gamyboje. Iš vaisių ekstrakto gaminama aromatinė arbata. Iš fermentuotų sulčių gaunamas silpnas alkoholinis gėrimas. Įvairios augalo dalys naudojamos liaudies medicinoje.
Bumbliai
Bumbliai – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Dusetų.
Prystovų Didysis kūlis
Prystovų Didysis kūlis (saugotinas kultūros paveldo objektas) – mitologinis akmuo rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Prystovuose, 0,5 m į pietus nuo kelio Kūlupėnai–Sauseriai–Prystovai, Mišupėje.
Akmuo
1,7 km į šiaurės rytus yra Prystovų Čerauninko kūlis.
Istorija
Dėl masyvumo akmuo nuo seno atkreipė vietos gyventojų dėmesį, buvo vadinamas Didžiuoju kūliu (Didžiuoju akmeniu).
1935 m. duomenis apie jį surinko Stropelių pradžios mokyklos mokytojas Stasys Vilkys.
Islandijos futbolo varžybos 2001 m.
Islandijos futbolo varžybos 2001 m.
Julius Mačiulis
Julius Mačiulis (g. 1911 m. spalio 20 d. Joniškyje – 1999 m. birželio 9 d. Čikagoje ) – dainininkas (tenoras), vargonininkas, pedagogas ir chorvedys.
Biografija
1940–1944 m. Kauno konservatorijoje pas Aleksandrą Kačanauską studijavo dainavimą. Išmokęs vargonuoti vargonininkavo Kaune, statė operetes ir kitus muzikinius veikalus.
1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1946–1949 m. studijavo aukštojoje muzikos mokykloje Friburge, vadovavo 30 dalyvių lietuvių chorui.
1949 m. atvykęs į JAV, iš pradžių vargonininkavo Šv. Jurgio lietuvių parapijoje Šenandoa, PA, 1949–1950 m. vadovavo vaikų chorui Waterbury, CT. 1956 m. persikėlė į Čikagą ir vargonininkavo Aušros Vartų lietuvių parapijoje, vadovavo chorui, įkūrė savo muzikos studiją.
Aktyviai dalyvavo lietuvių kultūrinėje veikloje, organizavo teatro mėgėjų trupes, statė veikalus ir rengė koncertus, reiškėsi ir kaip solistas lietuvių ir amerikiečių koncertuose. Vadovavo Marquette Parko lituanistinės mokyklos vaikų chorui, o nuo 1968 m. – aukštesniosios lituanistinės mokyklos 40 dalyvių mišriajam chorui. Du chorus parengė 1971 m. 4-ajai JAV ir Kanados lietuvių dainų šventei Čikagoje. Vargonininkavo ir lenkų parapijose: St. Mary of Perpetual Help Čikagoje ir St. Stanislaus East Chicago, Indiana.
Nuo 1956 m. priklausė ALRK Vargonininkų sąjungai. Jo sūnus Mindaugas Mačiulis žinomas pianistas, griežia vargonais ir pučiamaisiais instrumentais.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Austrijos politinė sistema
thumb|250px|Austrijos parlamento rūmai [[Viena|Vienoje.]] Austrijos politinė sistema yra tokia pat kaip ir kitų Europos demokratinių valstybių.
Valdymo forma
Austrija pagal valdymo formą yra parlamentinė demokratinė federacinė respublika. Įstatymų leidžiamoji valdžia priklauso dviejų rūmų parlamentui: Žemesniesiems rūmams – Nacionalinei tarybai (Nationalrat), kurią sudaro 183 deputatai, renkami ketveriems metams, ir Aukštesniesiems parlamento rūmams – federalinei tarybai (Bundesrat), kurią sudaro 63 deputatai.
Federalinė taryba pritaria įstatymams, kurie dažniausiai susiję su federalinių žemių kompetencijos pakeitimu (pvz., kultūros politika, švietimas) arba tiesiogiai liečia žemių interesus (pvz., visi mokesčių įstatymai, įstatymai dėl ginkluotųjų pajėgų panaudojimo). Negavus Federalinės tarybos pritarimo įstatymas negali būti priimtas.
Parlamento priimtus įstatymus pasirašo ir paskelbia Federacijos Prezidentas (Bundespräsident), renkamas šešeriems metams. Įstatymų vykdomajai valdžiai vadovauja Federalinis Kancleris (Bundeskanzler). Kanclerį skiria Prezidentas, tradiciškai jis atstovauja nacionalinės tarybos daugumai, kiekviena federalinė žemė taip pat turi Parlamentą, kuris, vykdydamas konstitucijoje numatytus įgaliojimus, tvarko žemės reikalus. Provincijos vykdomajai valdžiai vadovauja gubernatorius (Landeshauptmann).
Partijos
Veikia 1920 metų konstitucija su 1929 ir 1945 metų pataisymais. Pagal ją Austrijoje yra daugiapartinė sistema, tačiau tik keturios partijos yra parlamentinės partijos: Austrijos liaudies partija (Ősterreichische Volkspartei, valdančiosios koalicijos narė), Austrijos laisvės partija (Freiheitliche Partei Ősterreichs, valdančiosios koalicijos narė), Austrijos socialdemokratinė partija (Sozialdemokratische Partei Ősterreichs, kairioji opozicinė partija) ir Žaliųjų partija (Grüne Alternative). Teisė balsuoti įgyjama suėjus 19 metų.
Lobizmas
Labai didelį vaidmenį politiniame, ekonomine ir visuomeniniame gyvenime vaidina profesinės sąjungos ir Austrijos profsąjungų federacija. Be to, įtakos turi tokie susivienijimai ir judėjimai: Federaciniai ekonomikos rūmai, Austrijos pramonininkų lyga, Romos Katalikų bažnyčia, įskaitant jos pagrindinę pasaulietišką organizaciją Catholic Action, trys sudėtinės Austrijos tautos partijos lygos, atstovaujančios verslui, darbuotojams ir fermeriams.
Austrijos narystė tarptautinėse organizacijose (TO)
thumb|250px|UNO-City ([[JT būstinė Vienoje)]] Austrija priklauso daugeliui tarptautinių organizacijų. JTO (įstojo 1955 metais), Europos Taryba (1956), OECD 1960, EFTA (1960–1994), ES (1995), ESBO; Padengia 0,75 % JTO biudžeto išlaidų.
Ekonominės ir su jomis susijusios TO
AfDB, AsDB, Australia Group, BIS, BSEC (delegatė), CCC, CEI, CERN, EAPC, EBRD, ECE, EIB, EMU, ESA, G- 9, IADB, IAEA, ICAO, ICC (Tarptautiniai prekybos rūmai), ICFTU, ICRM, IDA, IEA, IFAD, IFC (Tarptautinė finansų korporacija), IFRCS, ILO, IMF, IMO, Intelsat, Interpolas, IOC, IOM, ISO, ITU, Jungtinių Tautų maisto ir žemės ūkio organizacija, MINURSO, NAM (pakviesta)(Nacionalinė pramoninimų organizacija), NEA, NSG, OAS (delegatė), OECD.
Kitos TO
OPCW, OSCE, Pasaulio sveikatos organizacija, PCA, PFP, UNCTAD, UNDOF, UNESCO (JT Švietimo, mokslo ir kultūros organizacija), UNFICYP, UNHCR, UNIDO, UNIKOM, UNITAR, UNMEE, UNMIBH, UNMIK, UNMOT, UNOMIG, UNTAET, UNTSO, UPU, WCL, WEU (stebėtoja), WFTU (Pasaulinė profesinių sąjungų federacija), WIPO (Pasaulinė intelektinės nuosavybės organizacija), WMO, WToO, WTrO, ZC (Visi sutrumpinimai anglų kalba).
Nuorodos
অস্ট্রিয়া
Regimantas Tamošaitis
Regimantas Tamošaitis (g. 1956 m. kovo 3 d., Skaudvilėje, Tauragės raj.) – literatūrologas, rašytojas, eseistas, kritikas, vadovėlių vidurinei mokyklai autorius, Vilniaus universiteto dėstytojas.
Biografija
Pradžioje Regimantas Tamošaitis mokėsi Šilalėje, būdamas šešiolikos įstojo į Telšių taikomosios dailės technikumą. 1975–1977 m. tarnavo tarybinėje armijoje, įgijo meteorologo specialybę, vėliau išvyko tarnybai į Ukrainą. Vėliau grįžo į Lietuvą, kur dirbo elektromonteriu.
1978 m. įstojo į Kauno taikomosios dailės technikumą. Po dvejų metų išvyko į Rusiją. 1982 m. grįžo į Lietuvą ir apsigyveno Vilniuje. Įsidarbino Lietuvos TSR Mokslų Akademijos Centrinėje bibliotekoje.
1986 m. įstojo į Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą, lietuvių kalbos ir literatūros specialybę. 1996 m. apgynė humanitarinių mokslų daktaro disertaciją „Indiškojo idealizmo percepcija XX a. pradžios lietuvių literatūroje“. Nuo 1994 m. – Vilniaus universiteto asistentas, nuo 1996 m. – vyr. asistentas, o nuo 1999 m. – Lietuvių literatūros katedros docentas.
Dėstomi kursai – XX a. lietuvių literatūros istorija, orientas lietuvių literatūroje, klasikinė lietuvių proza; XX a. lietuvių prozos studijos.
Nuo 2002 m. – literatūros žurnalo „Metai“ Kritikos skyriaus redaktorius.
Bendradarbiauja kultūrinėje periodikoje – „Šiaurės Atėnuose“, „Kultūros baruose“, „Literatūroje ir mene“ ir kt.
LAK-12
miniatiūra|250px|right|Nutūpęs LAK-12 miniatiūra|250px|right|Po skrydžio
LAK-12 „Lietuva“ (Lietuviškos aviacinės konstrukcijos – 12) – lietuviškas vienvietis sklandytuvas, skraidęs 1979–1999 m., vienas pagrindinių Prienų ESAG produktų. Gamintojas – AB „Sportinė aviacija“. Vadovaujantysis konstruktorius – Kęstutis Gečas. Iš viso buvo pagaminta 230 sklandytuvų.
Sukurtas treniruotis patyrusiems sportininkams sklandytojams bei dalyvauti šalies ir tarptautinėse varžybose. Sklandytuvas tupdomas naudojant viršutinių Schempp-Hirth tipo dinaminių stabdžių kombinaciją ir užsparnius. Skrendant bei leidžiantis užsparniai veikia -7(+1) / + 18(+1) laipsnių diapazone, eleronai atsilenkia žemyn kartu su užsparniais. Išleidžiamas važiuoklės ratas turi oro–tepalo amortizatorių.
Dažnai sklandytuvai „Lietuva“ apibūdinami kaip rekordiniai atviros klasės sklandytuvai. Iš tikro šiais sklandytuvais yra pasiekta daugybė Lietuvos ir buvusios Tarybų Sąjungos rekordų. Jie buvo populiarūs tarp patyrusių sklandytojų. Sklandytuvais LAK-12 „Lietuva“ skraidė daugelio šalių sklandytojai: Lietuvos, Latvijos, Estijos, buvusios Sovietų Sąjungos, Anglijos, JAV, Vokietijos, Austrijos, Čekijos, Slovakijos, Lenkijos, Bulgarijos, Vengrijos, Portugalijos, Ispanijos, Švedijos, Argentinos, Pietų Afrikos, Australijos, Naujosios Zelandijos ir kt. Čekijos sklandytoja Hana Zejdova buvo pasiekusi 4 pasaulio moterų sklandymo nuotolio rekordus, su LAK-12 „Lietuva“ nuskrisdama 809, 878, 928, 971 km maršrutus.
Bazilijonų spaustuvė
Bazilijonų spaustuvė – spaustuvė Vilniuje, veikusi 1628–1692 m., 1760–1839 m.
Istorija
Įkurta vietoj Luko Mamoničiaus spaustuvės. 1811 m. turėjo 11 spausdinimo staklių. Iki XIX a. išspausdino per 200 leidinių lenkų, lotynų, lietuvių, rusų kalba; iki 1839 m. – 51 lietuvišką knygą. Daugiausia spausdino unitų religinę literatūrą, panegirikas, bazilijonų mokyklų mokymo priemones ir traktatus. Reikšmingiausi leidiniai: M. P. Karpavičiaus „Kozonius“ (1794 m.) H. Karpinskio „Geografijos žodynas“ (1766 m.) „Mokslas skaitymo rašto lietuviško dėl mažų vaikų“ (1798 m., 1818 m., 1828 m.) L. Floro „Apie romėnų tautos pradžią ir jos istoriją“ (1790 m.).
Spaustuvė nustojo veikti, 1839 m. panaikinus bazilijonų ordiną.
Valakbūdžio apylinkė
Valakbūdžio apylinkė (iki 1954 m. Šunkarių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje kaip Šunkarių apylinkė. 1949 m. buvo Sintautų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šakių rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungta Endrikių apylinkė, Duobiškių apylinkė, Baltkojų apylinkė, dalis Kiaulupių apylinkės ir dalis Degučių apylinkės, o apylinkė pervadinta Valakbūdžio vardu. 1963 m. sausio 12 d. Valakbūdžio apylinkė prijungta prie Slavikų apylinkės ir Šakių apylinkės.
Vita Andrulienė
Vita Andrulienė-Šikšnytė (g. 1956 m. rugsėjo 6 d. Irkutsko sritis, Rusija) – Lietuvos dailininkė restauratorė.
Biografija
1975-1980 m. studijavo Šiaulių pedagoginiame institute (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas). 1980-1983 m. Šiaulių 34-ojo vaikų lopšelio-darželio auklėtoja. 1990-2001 m. Šiaulių kūdikių namų menininkė-apipavidalintoja, 1984-1994 m. – Šiaulių įmonės „Elnias“ dailininkė apipavidalintoja, nuo 1992 m. dailininkė reklamai. 1994-2001 m. Šiaulių Aušros muziejaus dailininkė restauratorė, nuo 2001 m. šio muziejaus Restauravimo centro vadovė, dokumentų restauratorė.
Restauravo per 300 įvairaus dydžio ir sudėtingumo kilnojamųjų kultūros vertybių. Organizavo 2001 m. restauruotų muziejaus eksponatų parodą „Atgimę naujam gyvenimui“, išleido šios parodos bukletą. Paskelbė publikacijų leidiniuose „Lietuvos muziejai“, „Muziejininkystės biuletenis“, „Kurtuva“ ir kt.
Balstogės Citronuvo sinagoga
Balstogės Citronuvo sinagoga  – sinagoga, esanti Balstogės mieste ''ul. Ludwika Waryńskiego'' gatvėje. Sinagoga buvo pastatyta 1936–1939 metais. Sinagogos statybas finansavo Citronų šeima, kurios garbei buvo pavadinta sinagoga. Nuo 1945 m. iki XX a. 6 dešimtmečio pabaigos buvo didžiausia miesto žydų sinagoga. Vėliau sinagogoje įsikūrė siuvėjų namai. Nuo 1993 m. čia veikia Balstogės Slendzinski muziejus.
Jemeljanovas (Krasnojarskas)
Jemeljanovas  – miesto tipo gyvenvietė apie 15 km į šiaurės vakarus nuo Krasnojarsko, Jenisiejaus intako Kačios dešiniajame krante, Krasnojarsko kraštas, Rusija; Jemeljanovo rajono centras. 12 373 gyventojai (2009 m.; 11 100 gyv. – 2000 m.) Yra Jemeljanovo oro uostas.
Istorija
1700 m. Jemeljanove įkurtas tremtinių persiuntimo punktas. Rusijos imperijos laikais į Jemeljanovą buvo tremiami J. Pugačiovo karo dalyviai, dekabristai. 1951 m. spalio mėn. į Jemeljanovą iš TSRS okupuotos Lietuvos ištremta apie 40 šeimų (lietuviai, rusai, lenkai). Tremtiniai dirbo lauko darbus, galvijų fermose, statybose. Po J. Stalino mirties 1953 m. nemažai lietuvių jaunimo išvyko į Krasnojarską mokytis. 1955 m. apie 10 šeimų išvyko į Lenkiją, kiti 1956–1958 m. grįžo į Lietuvą. Jemeljanovo kapinėse buvo palaidoti 9 lietuviai, 1989–1990 m. šešių palaikai parvežti į Lietuvą. 1990 m. tremtinių atminimui pastatytas kryžius (autorius A. Remeikis). Tuo metu Jemeljanove dar gyveno lietuvių, sukūrusių mišrias šeimas.
Kobra (reikšmės)
Žodis kobra reiškia:
Football Manager
thumb|tight|250px|„Football Manager 2012“ žaidimo viršelis Football Manager – kompiuterinių žadimų serija, futbolo komandos valdymo simuliacija. Žaidimą nuo 1982 metų iki XX a. 10 dešimtmečio vidurio leido Addictive Games, 2004 metais pavadinimą nusipirko Sports Interactive, šiuo žaidimu pakeisdami anksčiau leistą Championship Manager. JAV ir Kanadoje žaidimas parduodamas „Worldwide Soccer Manager 2006“ pavadinimu.
Originalus žaidimas
Vėliau Kevin Toms išleido naujos versijas „Football Manager 2“ (1988), „Football Manager World Cup Edition“ (1990). 1993 metais jau be Kevin Toms išleista versija „Football Manager 3“ nebuvo tokia sėkminga kaip pirmtakės ir serija nutrūko.
Football Manager 2005
Nuo 1992 metų kuriamo Championship Manager kūrėjams Sports Interactive ir leidėjui Eidos 2003 metais nutraukus bendrą darbą, 2004 metų vasario 12 d. Sports Interactive pranešė apie „Football Manager“ vardo įsigyjimą ir ketinimus leisti žaidimus šiuo pavadinimu. „Championship Manager“ žaidimas toliau vystytas be Sports Interactive.
2004 metų lapkričio 4 d. Jungtinėje Karalystėje išleista pirmoji atnaujinto žaidimo versiją „Football Manager 2005“ (FM 2005), konkuravusi su Eidos išleista „Championship Manager 5“ versija. Naujojoje „Football Manager“ versijoje atnaujinta vartotojo sąsaja, pakoreguoti rungtynių simuliacijų algoritmai, atnaujinta komandų ir žaidėjų duomenų bazė, taip pat įtrauktas naujas funkcionalumas. Žaidimas, išleistas PC ir Mac sistemoms, tapo 5 greičiausiai parduodamų visų laikų žaidimų.
Football Manager 2006
„Football Manager 2006“ PC ir Mac versija išleista 2005 metų spalio 21 d. ir per savaitę tapo antru greičiausiai Jungtinėje Karalystėje parduodamu žaidimu. Šioje versija nėra esminių pakeitimų, tik smulkūs patobulinimai bei atnaujinta žaidėjų duomenų bazė.
Football Manager 2007
2006 metų spalio 18 d. išleistos „Football Manager 2007“ versijos PC bei Mac (Apple Macintosh ir Apple-Intel) platformose, tų pačių metų gruodžio mėnesį išleistos versijos Xbox 360 ir PSP platformoms. Pagrindiniai patobulinimai – perdarytas žaidėjų paieškos bei ugdymo funkcionalumas, papildytas bendravimas su žiniasklaida, žaidėjais bei klubo taryba, galimybė statyti naują stadioną. Vienas svarbesnių papildymų – išlaikomieji klubai, dviejų klubų ryšys, kai išlaikomas klubas palankesnėmis sąlygomis gali nuomoti ar pirkti žaidėjus, stipresnis klubas galės leisti kai kuriems ugdomiems žaidėjams įgauti patirties silpnesnėje komandoje, rengti draugiškas tarpusavio rungtynes.
Football Manager 2008
„Football Manager 2008“ versija Windows ir Mac operacinėms sistemoms išleista 2007 m. spalio 17 d. Xbox 360 žaidimų kompiuteriams skirta versiją planuojama išleisti 2008 m. kovo mėnesį.
Football Manager 2009
2008 m. spalio mėnesį išleista „Football Manager 2009“ versija Windows ir Mac operacinėms sistemoms, kurioje rungtynės pradėtos rodyti trimačiu režimu su galimybę pasirinkti stebėjimo tašką. Pridėta daugiau bendravimo su žiniasklaida bei trenerio asistentais.
Football Manager 2010
2009 m. spalio 30 d. išleista „Football Manager 2010“ versija, kai kurie šios versijos papildymai:
Football Manager 2011
„Football Manager 2011“ versija buvo išleista 2010 m. spalio 29 d. Kai kurie iš daugelio patobulinimų, kurie yra šioje versijoje:
Football Manager 2012
„Football Manager 2012“ yra naujausia šio žaidimo versija, kuri buvo išleista 2011 m. spalio 21 d. Kai kurie šios versijos patobulinimai:
Birvėta
Birvėta  – upė rytų Lietuvoje ir Baltarusijoje (Vitebsko srityje); Dysnos dešinysis intakas. Prasideda Švenčionių rajone, Kirkučių kaimo apylinkėse, Sirvėtos regioniniame parke. Teka į šiaurę, prateka Kančiogino ežerą. Toliau Ignalinos rajonu teka į šiaurę ir rytus ir iki įtekėjimo į Erzvėto ežerą vadinama Kančiogina. Toliau vėl teka į rytus, prateka pelkėtas teritorijas, žuvininkystės tvenkinių paribiu. Iš viso pratekėjusi 65 km kerta Lietuvos ir Baltarusijos valstybių sieną ir teka Baltarusijos Pastovių ir Breslaujos rajono riba. Įteka į Dysną 113 km nuo jos žiočių, į pietus nuo Kazėnų. Birvėtos žemupys pateka į Polocko žemumą.
Intakai: Marūniškė (kairysis), Svyla, Kamoja, Juodupis, Medila (dešinieji).
Slėnis negilus, platus, pelkėtas.
Prie Birvėtos esančios gyvenvietės: (prie Kančioginos) Purvėnai, Kančioginas, Barkuškė, Krikonys, Juodagalviai, Mielagėnai, (prie Birvėtos) Erzvėtas, Kelpučiai, Kliukai, Kėkštai, Pivorai, Rimaldiškė.
Elekcinis seimas
thumb|Obeliskas, vietoje, kur vyko elekciniai seimai left|thumb|Augusto II elekcija 1697 metais thumb|left|Stanislovo Augusto Poniatovskio elekcija 1764 metais Elekcinis seimas – ekstraordinarinis Abiejų Tautų Respublikos seimas, kurio pagrindinė funkcija buvo valdovo rinkimas. Juose taip pat buvo patvirtinami pacta conventa, aptariami einamieji valstybiniai reikalai, priimami užsienio pasiuntiniai. Didžiausią įtaką elekciniuose seimuose turėjo didikai.
Elekcinio seimo pravedimo ypatumai
Elekcinis seimas rinkosi lauke tarp Varšuvos ir Volios. Vieta, kur rinkosi Elekcinis seimas buvo apsuptas grioviu ir pylimu, čia galėjo būti tiktai ambasadoriai ir senatoriai, pastariesiems buvo statoma atskira paklapinė (šopa). Likusi bajorija kūrėsi aplinkui (žiūrim schemą dešinėje).
Elekcinio seimo pravedimui buvo renkamas maršalka, kuris prisiekdavo tam, kad nepasirašys rinkimų diplomo, jeigu elekcija nebus atlikta sutinkant kiekvienam. Karaliaus rinkimai buvo asmeniniai (viritim), jame buvo leidžiam dalyvauti pasiuntiniams nuo miestų – Varšuvos, Krokuvos, Poznanės. Elekciniame seime dalyvavo ne tik pasiuntiniai (bajorų atstovai įprastuose seimuose), bet ir visa bajorija, nesvarbu kiek jos atvyko. Tačiau bajorijos teisės buvo ribojamos tiktai balso padavimu už tą ar kitą kandidatą; visa kita buvo suteikta pasiuntiniams, sudariusiems su karaliumi „sutarties straipsnius“ (žr. pacta conventa). Elekciniame seime rekomendavo savo kandidatus ir užsienio valdovų pasiuntiniai. Rinkimai nebuvo pavaldūs jokiai bendrai tvarkai, tam, kad „elekcija“ būtu pilnai „laisva“. Karaliaus rinkimai turėjo būti vienbalsiais.
Sėkmingų rinkimų atveju, senatoriai ir pasiuntiniai iš karto paskirdavo mirusio karaliaus laidojimo, naujo karaliaus karūnacijos ir karūnacinio seimo laiką. Esant nesutarimui buvo skiriami bendri suvažiavimai klausimo sprendimui ir dėl galutinės elekcijos patvirtinimo.
Dvikamienė pušis
miniatiūra|250px|right|Du kamienai left|150px
Dvikamienė pušis – išskirtinės išvaizdos dvikamienė pušis, auganti Molėtų rajone, Inturkės seniūnijoje, Rudesos girininkijoje, Juodųjų Lakajų ežero šiaurės rytų krante, apie 0,5 km į rytus nuo Palakajo kaimo.
Pušis stūkso Labanoro regioniniame parke. Gali būti pasiekiama iš kelio. Kelyje nuorodų nėra. Miške prieinama nuo ežero pakrantės ties Ščiurio iškyšulio ir Cibaragio suformuota įlanka (apie 50 m). Prie paminklinio medžio įrengta atokvėpio vieta, yra informacinis stendas.
Duomenys
miniatiūra|250px|left|Dvikamienė pušis, stendas.JPG|Aikštelė prie pušies
Žaizdų balistika
Žaizdų balistika – sritis, tirianti žaizdų sudarymo mechaniką, kas svarbu gydant žaizdas ir kuriant šaunamuosius ginklus ir jų šaudmenis. Nagrinėja sviedinių poveikį pažeisto organizmo žmogaus ir kitų gyvūnų audiniams. Tai tarpdisciplininė sritis, jungianti galinę balistiką, audinių biomechaniką ir mediciną.
RTFSR nusipelnęs artistas
RTFSR nusipelnęs artistas  – garbės vardas, suteikinėtas už nuopelnus įvairiose meno srityse, RTFSR valstybinis apdovanojimas. Vardą suteikdavo RTFSR Aukščiausiosios Tarybos prezidiumas. Apdovanojimas įkurtas 1931 m. rugpjūčio 10 d.
RTFSR nusipelniusio artisto vardu būdavo apdovanojami plačiai Tarybų Sąjungoje žinomi artistai, kompozitoriai, muzikantai, cirko artistai ir humoristai, režisieriai ir kiti kino veikėjai, žinomi klasikinės ir estradinės muzikos atlikėjai iš RTFSR ir sąjunginių respublikų.
Apdovanojant šiuo vardu įteikiamas RTFSR Aukščiausiosios Tarybos prezidiumo garbės raštas ir įteikiamas ženklas.
Garbės vardas RTFSR nusipelnęs artistas buvo žemiausias tokio tipo apdovanojimas. Aukštesnis laipsnis buvo RTFSR liaudies artistas, o aukščiausias – TSRS liaudies artistas.
Istorija
Nuo 1919 m. iki 1931 m. buvo suteikiamas garbės vardas Nusipelnęs respublikos artistas. Šį vardą suteikdavo respublikos Švietimo liaudies komisariato kolegija arba švietimo liaudies komisaras, taip pat sričių vykdomieji komitetai ar kraštų tarybos.
Nuo 1992 m. vasario mėnesio šis garbės vardas pervadintas į Rusijos Federacijos nusipelnęs artistas. Taip jis vadinamas visuose dokumentuose. Buvo pakeistas ant krūtinės nešiojamas ženklas – pašalintos raidės РСФСР ir pakeista muaro juostelė – vietoj 1954 m. RTFSR vėliavos spalvų naudojamos Rusijos trispalvės spalvos.
1996 m. RF prezidento įsaku Nr. 1341 buvo sukurtas naujas RF nusipelniusio artisto ženklas.
Ženklo aprašas
RTFSR nusipelniusio artisto krūtinės ženklas buvo gaminamas iš auksuoto tompako, buvo ovalo formos (matmenys 28,7 ir 33 mm), su kilpele. Centrinėje ženklo dalyje pavaizduota lyra, po juo – užrašas Заслуженный артист РСФСР ('RTFSR nusipelnęs artistas'). Lyros apatinė dalis ir užrašas apsupti vainiku, dešinėje pusėje – lauro šakelė, kairėje – ąžuolo. Visi atvaizdai ir užrašai iškilūs, užlieti bespalviu skaidriu emaliu.
Ženklas kilpele ir grandele tvirtinamas prie auksuotos stačiakampės plokštelės, kurios matmenys 15×25 mm. Plokštelė aptraukta muaro juostele, kurios spalvos atitinka RTFSR vėliavos spalvas (raudona su žydru kraštu). Plokštelės vidinėje pusėje yra segtukas, kuriuo ženklas prisegamas prie drabužio.
Società Polisportiva Ars et Labor
S.P.A.L. 2013 – Italijos futbolo klubas iš Feraros.
Istorija
Klubas įkurtas 1907 m. kaip Circolo Ars et Labor, o 1913 pervadintas Società Polisportiva Ars et Labor.
Eilę metų (nuo 1920 iki 1925 bei nuo 1951 iki 1968) žaidė Serie A pirmenybėse. Geriausias klubui buvo 1959–1960 metų Serie A čempionatas.
2016–2017 m. Serie B užėmė pirmąją vietą ir iškovojo teisę žaisti Serie A po 49 metų pertraukos.
RTFSR liaudies artistas
thumb|right|150px|RTFSR liaudies artisto ženklas RTFSR liaudies artistas - garbės vardas, kurį suteikdavo už nuopelnus įvairiose meno srityse, RTFSR valstybinis apdovanojimas. Šį vardą suteikdavo ne anksčiau kaip 5 metai po RTFSR nusipelniusio artisto arba RTFSR nusipelniusio meno veikėjo vardo suteikimo. Vardą suteikdavo RTFSR Aukščiausiosios Tarybos prezidiumas. Apdovanojimas įkurtas 1931 m. rugpjūčio 10 d.
RTFSR nusipelniusio artisto vardu būdavo apdovanojami plačiai Tarybų Sąjungoje žinomi artistai, režisieriai, baletmeisteriai, dirigentai, chormeisteriai, kompozitoriai, dainininkai, muzikantai, cirko artistai už sukurtus didelės meninės vertės įvaizdžius, spektaklius, filmus, koncertus, estrados ar cirko programas, muzikos, televizijos bei radijo kūrinius, kurie praturtino šalies meninę kultūrą ir buvo visuomenės plačiai pripažinti.
Už garbės vardą RTFSR liaudies artistas žemesni apdovanojimai buvo RTFSR nusipelnęs artistas ir RTFSR nusipelnęs meno veikėjas, o aukštesnis - TSRS liaudies artistas
Istorija
Apdovanojant šiuo vardu įteikiamas RTFSR Aukščiausiosios Tarybos prezidiumo garbės raštas ir įteikiamas ženklas. Ženklas buvo įvestas 1981 m. sausio 30 d. RTFSR AT Prezidiumo įsaku.
1992 m., pasikeitus valstybės pavadinimui (Rusijos Tarybų Federacinė Socialistinė Respublika tapo Rusijos Federacija) šio garbės vardo pavadinime (kaip ir kituose panašiuose garbės varduose) žodis RTFSR (РСФСР) buvo pakeistas žodžiais Rusijos Federacijos (Российской Федерации). Atitinkamai buvo pakeistas ir kartu įteikiamas krūtinės ženklas.
LAK-9
LAK-9 „Lietuva“ (Lietuviškos aviacinės konstrukcijos – 9) – lietuviškas vienvietis sklandytuvas, pradėtas gaminti 1976 m. Prototipas – pirmasis plastmasinės konstrukcijos sklandytuvas BK-7 „Lietuva“.
RTFSR liaudies artistas
Istorija
1995 m. gruodžio 30 d. RF prezidento įsaku RTFSR liaudies artisto garbės vardas buvo panaikintas. Įsakas įsigaliojo 1996 m. balandžio 1 d. Tuo pačiu metu buvo įsteigtas garbės vardas Rusijos Federacijos liaudies artistas.
LAK-9
LAK-9 pirmą kartą pakilo į orą 1976 m. pavasarį. Apskraidytas sklandytuvas LAK-9 buvo serijinės sklandytuvų gamybos pradžia. Šių trečios serijos sklandytuvų buvo pagaminta aštuoni. 1978 m. birželio mėnesį buvo išbandytas patobulintas variantas LAK-9M „Lietuva“, kurių buvo pagaminta dešimt.
Bažnyčios naujienos
thumbBažnyčios naujienos – dvisavaitis religinis laikraštis, ėjęs nuo 1992 m. rugpjūčio 12 d. iki 1996 m. pabaigos Vilniuje.
Istorija
Leistas lietuvių ir rusų kalba, įsteigė ir leido Biblijos centras „Tikėjimo žodis“. Tiražas 1992 m. – 7000-15 000 egz., 1996 m. – 2400 egz. Nuo 1997 m. vietoj „Bažnyčios naujienų“ leidžiamas laikraštis „Ganytojas“.
Redaktorės S. Kriščiūnaitė-Kirijanovienė, A. Miškinytė, A. Abromaitienė, J. Mačiulytė.
Šviesialūpė dryžė
Sodinė juostasraigė arba šviesialūpė dryžė, baltalūpė juostasraigė (Cepaea hortensis) – helicidų (Helicidae) šeimos pilvakojis moliuskas.
Tarpinis šeimininkas lapių ir kitų šuninių žvėrių plaučių parazitų – Crenosoma vulpes.
Išvaizda
thumb| left|Cepaea hortensis kriauklės. Kriauklė rutuliška, su kupoliškai apvalia apvijam sudaryta iš 5–5,5 vijų, išsipūtusių, kiek pakilusių, viršūnė buka. Matmenys: 14,0–16,0 (aukštis) x 17,0–20,0 (plotis) mm. Vienos populiacijos sraigių spalva labai nevienoda. Tipiška forma – fonas blyškiai geltonas su penkiomis rudomis spiralinėmis juostomis. Kitų – juostos plačios, net susiliejusios tiek, kad kriauklė tampa tamsiai ruda, tik apačia lieka gelsva. Paviršius šiek tiek blizgantis, su negiliomis skersinėmis raukšlėmis. Paskutinė vija 5–7 mm prieš angą ryškiu kampu palinkusi žemyn. Žiotys įstrižos. Apatinis kraštas tiesus, be atvarto, viršutinis – pradžioje taip pat tiesus, po to lanku nulinksta link apatinio, turi atvartą. Angoje yra lūpa. Žiočių kraštų šoninė pusė geltona, o vidinė – balta. Stulpelinė kriauklės ertmė uždara.
Sraigės kūnas paprastai tamsus, žalsvai pilkas, užpakalyje šviesesnis ir geltonesnis, mantija gelsva ar pilka. Lytinių organų strėlė sulinkusi, apie 4 mm ilgio ir turi keturis išilgai einančius ašmenis, kurie išilgai perskilę, prasideda staiga, prie strėlės pagrindo.
Dauginimasis
Gegužės–spalio mėnesiais deda 40–80 sferiškų 2 mm. dydžio kiaušinių. Jaunikliai išsirita po 15–20 dienų, suauga per vienerius metus. Jungtinėje Karalystėje kriauklės lūpa susiformuoja per 3 metus. Gyvena iki 7–8 metų.
Gyvenama aplinka
Biotopas labai įvairus. Randama krūmuose, retuose miškuose, soduose, ant akmenų, medžių.
Juozas Steponas Danilevičius
Biografija
1963 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1967 m. medicinos mokslų kandidatas, 1981 m. medicinos mokslų daktaras.
1970–1997 m. Sveikatos apsaugos ministerijos vyriausiasis endokrinologas. 1989–1996 m. ir nuo 2001 m. jo iniciatyva įkurtos Lietuvos diabeto asociacijos viceprezidentas. Jam vadovaujant įsteigtos diabeto mokyklos ir kojų priežiūros kabinetai, pradėtos organizuoti diabeto mokymo stovyklos vaikams ir jaunuoliams. Nuo 1994 m. Lietuvos diabeto asociacijos leidžiamo laikraščio „Diabetas“ redakcijos kolegijos narys. Europos diabeto studijų asociacijos narys, 1993–1996 m. Nacionalinio St. Vincento deklaracijos komiteto narys, nuo 1996 m. Lietuvos medikų diabeto sąjungos viceprezidentas, žurnalų „Lietuvos endokrinologija“ bei „Diabeto panorama“ redakcijos kolegijos narys.
Mokslinė veikla
Tyrė hormonų įtaką miokardo infarkto nekrozės ploto sumažėjimui ir širdies respiraciniams procesams, nukleorūgščių, nukleotidų, nukleazių kiekį miokardo infarkto metu. Išradimo ir 11 racionalizacinių pasiūlymų bendraautoris. Išspausdintos 209 jo mokslinės publikacijos, straipsniai, mokymo metodiniai leidiniai, išleista viena monografija ir 2 endokrinologijos vadovėliai studentams medikams.
Bumbulai
Bumbulai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Liolių.
Maldučiai
Maldučiai – kaimas centrinėje Rietavo savivaldybės dalyje, 1 km į pietvakarius nuo Rietavo, prie. Pro kaimą teka Jaujupis (Letausas). Seniūnaitijos centras.
Italijos moterų tinklinio rinktinė
Italijos moterų tinklinio rinktinė – komanda atstovaujanti, Italijai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Italijos tinklinio federacija.
Bumbuliai
Bumbuliais vadinami kaimai:
Uša (Vilija)
Uša  – upė Baltarusijoje, Minsko srityje; Vilijos kairysis intakas. Prasideda Zalesės gyvenvietės apylinkėse. Teka į šiaurės vakarus, pro Maladečiną. Įteka į Viliją ties Olenecu, Gardino srities paribyje. Patvenkta.
Islandijos futbolo varžybos 2002 m.
Islandijos futbolo varžybos 2002 m.
Lapienė (upė)
Lapienė – upelis Kauno raj. šiaurėsinėjerytų dalyje, Neries dešinysis intakas, įtekantis 10,5 km atstumu nuo pastarosios žiočių. Neries slėnyje kerta kelią. Upelio ilgis – 5,6 km, baseino plotas – 8,2 km².
thumb|left|250px|Nedidelis tvenkinys žemupyje
Prasideda aukštumose prie Voškonių. Upelio aukštupyje įrengti du Romaškių tvenkiniai. Žemupyje teka per sodų bendrijas, kur vaga sureguliuota, sodininkų prižiūrėta, taip pat suformuoti du nedideli tvenkiniai. Prie Lapienės įsikūrę Radikiai.
Etimologija
Upėvardis kildinamas nuo gyvūno lapė pavadinimo (nors neatmestina ir sąsaja su lapas).
Hendryk Malevski
Hendryk Malevski (g. 1953 m. liepos 24 d.) – teisininkas, teisėtyrininkas kriminalistas, Mykolo Romerio universiteto profesorius, Teisės fakulteto (TF) Kriminalistikos katedros vedėjas.
Biografija
1976 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisės studijas, įgijo teisininko kvalifikaciją. 1997 m. apgynė disertaciją, socialinių mokslų srities (teisės krypties) daktaras.
Nuo 1976–1983 m. Lietuvos TSR vidaus reikalų ministerijos Ekspertinis kriminalistinis skyrius, ekspertas, nuo 1983 m. iki 1990 m. TSRS VRM Minsko aukštosios milicijos mokyklos Vilniaus fakulteto Specialiųjų disciplinų katedros dėstytojas, nuo 1990 m. iki 1994 m. Lietuvos policijos akademijos (LPA) Baudžiamojo proceso ir kriminalistikos katedros vyr. dėstytojas, nuo 1994 m. iki 1997 m. LPA vyr. asistentas, kriminalistikos katedros vedėjo pavaduotojas (nuo 1994 m.), nuo 1997 m. LTA kriminalistikos katedros vedėjas, nuo 1999 m. LTA docentas, nuo 2001 m. LTU (vėliau – MRU) profesorius.
Mokslinių interesų kryptys – kriminalistika, teismo ekspertologija, baudžiamojo proceso teisė; Nusikaltimų taktika ir metodika.
Moka lenkų, lietuvių, rusų, vokiečių kalbas.
Ritinių apylinkė
Ritinių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.