cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gigguk
Karjera
Internete jis naudojo slapyvardį „Gigguk“, sudarytą iš jo pravardės „Gigg“ ir gyvenamosios vietos Jungtinėje Karalystėje, o savo kanalą pavadino „The Anime Zone“. 2017 m. Maneetapho atsisakė savo kanalo „Anime Zone“ slapyvardžio ir naudojo tik „Gigguk“.
2019 m. lapkritį Maneetapho kartu su kita „YouTube“ turinio kūrėja Sydney Poniewazu (Sydsnap) persikėlė į šiaurės vakarų Tokiją (Japonija), kad pradėtų dirbti „GeeXPlus“ influenceriu. Jo tikslas buvo padėti populiarinti ir (arba) supažindinti likusį pasaulį su anime ir Japonijos kultūra.
2020 m. vasarį Maneetapho kartu su Connor Colquhoun (CDawgVA) ir Joey Bizinger (The Anime Man) pradėjo kurti ir vesti kassavaitinę garso ir vaizdo tinklalaidę „Trash Taste“, kuriame jie diskutuoja apie anime, mangą, otaku kultūrą ir savo patirtį gyvenant Japonijoje. Pirmasis epizodas buvo išleistas 2020 m. birželio 5 d., o kiekvieną penktadienį „YouTube“ ir pagrindinėse tinklalaidžių platformose galima rasti naujų epizodų.
Asmeninis gyvenimas
Maneetapho tėvai kilę iš Tailando, o jis gimė ir užaugo Jungtinėje Karalystėje. Jis yra praktikuojantis budistas, du kartus gyvenime tarnavo vienuoliu. 2019 m. balandžio 12 d. Maneetapho susižadėjo su Sydney Poniewazu. 2022 m. birželio 5 d. jie susituokė per ceremoniją Jungtinėje Karalystėje.
Senicos valsčius
Senicos valsčius  – valsčius rytinėje Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Mazovijos Minsko apskrityje. Centras – Senica.
Matilde Lundorf Skovsen
Matildė Lundorf Skovsen (Matilde Lundorf Skovsen, g. 1999 m. sausio 19 d.) – Danijos futbolininkė, gynėja.
Senicos valsčius
Istorija
Įkurtas XIX a. Varšuvos gubernijos Minsko apskrityje. 1870 m. rugpjūčio 28 d. prie valsčiaus prijungta Senica, netekusi miesto teisių.
Matilde Lundorf Skovsen
Karjera
Futbolą žaisti pradėjo Danijoje. Pirmuoju profesionaliu klubu tapo VSK Aarhus.
Nuo 2019 m. karjerą tęsė Brighton & Hove Albion (Anglija).
Senicos valsčius
Istorija
XX a. 2-ojoje pusėje valsčius priklausė Sedlcų vaivadijai.
Matilde Lundorf Skovsen
Karjera
2023 m. sausio 31 d. „Juventus“ klubas paskelbė, kad atsisveikina su žaidėja.
Netrukus tapo žinoma, kad atstovaus HB Køge (Danija).
Stasys Razma
Stasys Razma (1899 m. Kaune – 1941 m.) – tarpukario Lietuvos futbolininkas, žaidęs pirmosiose Lietuvos futbolo rinktinės oficialiose rungtynėse, taip pat 1924 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Paryžiuje.
Sporto pasiekimai
S. Razma su klubu LFLS Kaunas laimėjo Lietuvos futbolo varžybas 1922 ir 1923 m.
Su Lietuvos futbolo rinktine dalyvavo 1924 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Paryžiuje, kur nesėkmingai sužaidė 1 rungtynes su Šveicarija. Kartu su Lietuvos rinktine užėmė 17–22 vietas.
Lietuvos rinktinės sudėtyje sužaidė 5 rungtynes:
Macchi L.2
Macchi L.2 – Pirmojo Pasaulinio karo metu Italijojos Karalystės įmonės Aeronautica Macchi S.a. sukurtas biplanas, skraidanti valtis (hidroplanas). Tai buvo panašaus orlaivio Macchi L.1, sukurto austriškos Lohner skraidančios valties pagrindu, modernizacija.
Sukūrimas
Macchi L.2 buvo skraidančios valties Macchi L.1 modernizacija, sukurta 1916 m. sausio mėn. Lėktuvas taip pat buvo vadinamas LC (it. „Lohner Corsa“ – „Loher lenktyninis“ arba „greitasis“). Modernzuojant L.1 buvo sumažintas atstumas tarp biplano planerio sparnų, sumontuotas galingesnis, 119 kW (160 AG) galios Isotta Fraschini V.4B variklis.
Konstrukciškai L.2 sudarė trijų skyrių nevienodo tarpatramio korpusas – valtis, kurioje šaliia viena kitos buvo įrengtos atskiros kabinos dviejų žmonių įgulai. Stumiantį medinį sraigtą sukęs variklis buvo montuojamas pilotams virš galvos, ant spyrių tarp sparnų.
Orlaivio ginkluotę sudarė ant kilnojamo laikiklio montuojamas vienas kulkosvaidis. Taip pat buvo numatyta galimybė vežti keturias lengvas bombas.
Iš viso buvo pagaminti ir nuo 1916 m. spalio mėn. Italijos kariniam jūrų laivynui (254 eskadrilei) pateikti 17 vnt. L.2, tačiau netrukus juos pakeitė modernesni L.3. 1918 m. sausio 1 d. 254-oji eskadrilė nebeturėjo nei vieno L.2.
Specifikacijos (L.2)
Ginkluotė
Rytų Sarajevas
Rytų Sarajevas (, anksčiau Serbų Sarajevas, ) – rytinė Sarajevo dalis (Serbų respublika, Bosnija ir Hercegovina). Susideda iš rytinių Sarajevo priemiesčių. 61 516 gyventojų (2013 m. duomenys). Priklauso Sarajevo metrapolitui.
Rytų Sarajevas įsikūręs Sarajevo slėnyje, Dinarų kalnyno centre. Apsuptas kalvotų miškų bei penkių kalnų (didžiausias Treskavica, 2088 m). Kiti keturi žinomi kaip Sarajevo olimpiados kalnai (žr. 1984 m. žiemos olimpinės žaidynės).
Peilinė sklendė
Peilinė sklendė - sklendė, kuri ašiniu judesiu uždaro arba atidaro klampių skysčių srautą. Uždarymo elementas sudarytas iš metalinės plokštės (peilio), kurios briauna yra aštri. Uždarymo metu aštrus peilis palengvina prasiskverbimą terpėje ir užtikrina sklendės sandarumą, taip pat nesudaro sąlygų nusėdusių dalelių kaupimuisi sandarinimo žiede.
Rytų Sarajevas
Vakarinėje miesto dalyje teka Železnica. Įteka į Bosną.
Peilinė sklendė
Naudojimo sritys
Peilinės sklendės yra plačiai naudojamos klampiose, didelio tankio, abrazyvinėse terpėse. Pagrindinės peilinių sklendžių naudojimo sritys: popieriaus pramonė, nuotekų tinklai ir valymo įrenginiai, dumblo apdorojimo įrenginiai, chemijos pramonė. Peilinės sklendės naudojamos milteliniams ir kristalizuotiems produktas, alaus ir vyno pramonėje, cemento pramonėje.
Peilinių sklendžių suskirstymas
Peilinės sklendės pagal sandarinimo ypatumus skirstomos į vienpusio sandarinimo peilinės sklendes, kai srautas sandarinamas tik iš vienos pusės, ir į dvipusio sandarinimo peilines sklendes, kai srautas sandarinamas iš abiejų pusių.
Juan Arango
Chuanas Fernandas Arangas Saensas (Juan Fernando Arango Sáenz; g. 1980 m. gegužės 17 d.) – buvęs Venesuelos futbolininkas, atakuojantis saugas. Ilgametis Venesuelos rinktinės žaidėjas.
Arangas yra vienas iš nedaugelio Venesuelos futbolininkų, žaidusių elitinėse Europos lygose.
Karjeros pradžioje rungtyniavo Venesuelos ir Meksikos klubuose, vėliau tapo vienu „RCD Mallorca“ klubo lyderių.
Arangas Venesuelos rinktinėje žaidė nuo 1999 m., dalyvavo šešiuose „Copa América“ čempionatuose. 2015 m. rugsėjo pradžioje paskelbė baigiantis karjerą rinktinėje.
Rusokai
Rusokai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Kernavės.
Rusokai (reikšmės)
Rusokais vadinami kaimai:
Christopher Reeve
Christopher D’Olier Reeve (g. 1952 m. rugsėjo 25 d. – m. 2004 m. spalio 10 d.) – JAV aktorius, prodiuseris, režisierius ir rašytojas. Išgarsėjo atlikdamas pagrindinį vaidmenį filme Superman.
Verėja
Verėja  – miestas Rusijoje, Maskvos srityje, Naro Fominsko rajone, 95 km į pietvakarius nuo Maskvos, 22 km į pietus nuo Možaisko, prie Protvos upės. Tai mažiausias Maskvos srities miestas. Siuvimo fabrikas. Yra kremliaus liekanos, stovi XVI a. Kristaus Gimimo soboras, XVII a. Viešpaties Žengimo Jeruzalėn cerkvė (buv. Spaso vienuolynas), 1803 m. Pranašo Elijo cerkvė, 1798 m. Konstantino ir Elenos cerkvė, 1777 m. Viešpaties Apsireiškimo cerkvė, 1788 m. mokyklos pastatas, XIX a. sentikių cerkvė, viešieji pastatai.
Istorija
Verėja rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1371 m., kai žygį į Maskvą surengė Algirdas. XIV a. sudaryta tvirtovė. 1408 m. Verėją nusiaubė totoriai, 1389–1432 m. pateko į Maskvos kunigaikštystę, o 1432–1486 m. buvo Verėjos kunigaikštystės sostinė. 1445 m. nuniokota Kazimiero Jogailaičio. XVIII a. buvo svarbus amatų ir prekybos centras. 1782 m. tapo apskrities miestu. XIX a. Verėjos reikšmė sumenko.
Latvijos universiteto Teisės fakultetas
Latvijos universiteto Teisės fakultetas  – Latvijos universiteto struktūrinis padalinys (fakultetas), teikiantis aukštąjį teisinį išsilavinimą Latvijoje. Įkurtas 1919 m.
Vadovybė
Dekanai:
Vernigerodė
Vernigerodė  – miestas vidurio Vokietijoje, Saksonijoje-Anhalte, prie Holtemės upelio, Harco kalnų papėdėje. Elektros variklių gamybos, chemijos-farmacijos pramonė. Svarbus turistinis centras, kurortas. Mieste išlikę daug architektūros paveldo: viduramžių pilis (XIX a. perstatyta neoromaniniu stiliumi), XV a. pab. rotušė su mediniu fasadu, cigarų ir alkoholinių gėrimų gamykla, kiti gotikinės architektūros statiniai. Yra siaurasis geležinkelis į Brokeno kalną, 1902 m. imperinis žvalgybos bokštas.
Istorija
Vernigerodė išaugo aplink XII a. pilį. Šaltojo karo metais buvo VDR–VFR pasienio miestas.
Sveržanis
Sveržaniu vadinamos Baltarusijos gyvenvietės:
Fiš Riveris
Fiš Riveris  – upė pietų Namibijoje; Oranžinės dešinysis intakas. Upės ilgis yra 650 km. Prasideda nuo Hardapo užtvankos, šalia Marientalio, teka į pietus. Upės tėkmė priklauso nuo sezono; žiemą upė gali visai išdžiūti. Sudaro žymųjį Fiš Riverio kanjoną, kurio ilgis 160 km, o gylis 550 metrų.
Įteka į Oranžinę ~100 km nuo jo žiočių, PAR pasienyje.
Giancarlo Maldonado
Džiankarlas Gregorijus Maldonadas Mareras (Giancarlo Gregorio Maldonado Marrero; g. 1982 m. birželio 29 d.) – Venesuelos futbolininkas, puolėjas. Visų laikų rezultatyviausias Venesuelos žaidėjas.
Maldonadas Venesuelos rinktinėje debiutavo 2003 m. draugiškose varžybose prieš Haitį. Kadangi Maldonadas jaunystėje treniravosi Urugvajuje, jam buvo siūloma žaisti už šios šalies rinktinę, tačiau jis pasirinko atstovauti tėvynę.
Senasis Sveržanis
Senasis Sveržanis – agromiestelis vidurio vakarų Baltarusijoje, 5 km į pietvakarius nuo Stolpcų. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo gyvenvietė Minsko apskrities Sveržanio valsčiuje.
Rusonys (Lazdijai)
Rusonys – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 15 km nuo Seirijų, prie kelio.
Peter Eriksson
Larsas-Jonas Piteris Eriksonas (Lars-Johan Peter Eriksson; g. 1958 m. rugpjūčio 4 d. Smolande) – Švedijos politikas, vienas iš Švedijos žaliųjų partijos lyderių. 1994 m. buvo išrinktas į šalies parlamentą ir buvo dar kartą išrinktas 2002 m.
Fangataufa
thumb|240px|Palydovinė salos nuotrauka
Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacija
Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacija (ESBO)  – didžiausia pasaulyje regioninė tarptautinė organizacija, plėtojanti priemones, skirtas mažinti karinės konfrontacijos ir sustiprinti saugumą Europoje. Ji vienija 57 valstybes, esančias Šiaurės Amerikoje, Europoje ir Centrinėje Azijoje.
Fangataufa
Fangataufa  – nedidelis negyvenamas koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijoje, Tuamotu salyne. Yra pietrytinėje salyno dalyje, 1190 km į rytus nuo Taičio, 37 km nuo Moruroa atolo, Tureia komunoje. Plotas – 5 km², lagūnos plotas – 45 km². Fangataufos atole yra Prancūzijos branduolinių bandymų poligonas, kuriame Prancūzija anksčiau vykdė branduolinių bombų bandymus. Bandymai taip pat daryti ir netoliese esančiame Moruroa atole.
Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacija
Įkurta 1973 m. liepos 3 – 7 d. JAV, Kanados, 33 Europos šalių užsienio reikalų ministrų konferencijoje Jungtinių Tautų Organizacijos Chartijos VIII dalies kontekste kaip Europos Saugumo ir Bendradarbiavimo Konferencija (ESBK), pervadinta 1995 m. sausio 1 d.
Fangataufa
Atolas netaisyklingo kvadrato pavidalo, 9,5 km ilgio ir 9,5 km pločio. Lagūna šiaurėje ~60 m pločio laivuojamu sąsiauriu jungiasi su vandenynu. Šiaurės rytuose yra apleistas aerodromas.
Pajūriškių šv. Roko koplyčia
'''Pajūriškių šv. Roko koplyčia''' (arba Bikavėnų koplyčia) – veikianti katalikų koplyčia, esanti Šilutės rajono savivaldybėje, Pajūriškių ir Bikavėnų kaimų (Vainuto sen.) paribyje, Pajūriškių kapinėse, prie kelio. Priklauso Vainuto šv. Jono Krikštytojo parapijai. Vyksta tradiciniai šv. Roko atlaidai.
Fangataufa
1826 m. atolą pasiekė pirmasis europietis – britų jūrininkas Frederikas Viljamas Bičis ir pavadino „Koberno sala“ (Cockburn Island). Tarp 1966 ir 1996 m. atole atlikti 4 atmosferiniai ir 10 požeminių branduolinių bandymų. Po 1998 m. Fangataufos poligonas apleistas, bet sala išlieka saugoma Prancūzijos laivyno, patekimas be leidimo į ją draudžiamas.
Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacija
2011 m. organizacijai pirmą kartą pirmininkavo Lietuva.
ESBK/ESBO dalyviai
== ESBO struktūra   ==
Pajūriškių šv. Roko koplyčia
miniatiūra|240px|left|Koplyčia su dideliu puošniu altoriumi
Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacija
Aukščiausio lygio (viršūnių) susitikimai
Jie priima principinius nutarimus organizacijos veiklos ir tolesnės raidos klausimais, nustato prioritetus ir orientyrus aukščiausiu politiniu lygiu.
Pajūriškių šv. Roko koplyčia
Istorija
Šv. Roko koplyčia pastatyta 1880 m. kapinėse, kurios priklausė Žvingių parapijai. Koplyčia po Žvingių bažnyčios gaisro buvo kiek padidinta ir ilgai tarnavo kaip pagrindinė bažnyčia padegėlių parapijos tikintiesiems – nuo 1915 iki 1939 m. Kapinių vartai ir šalia koplyčios stovintys akmeniniai antkapiniai koplytstulpis ir kryžius pastatyti XIX a. 8-ajame dešimtmetyje. Juos nutašė liaudies meistras Bonifacas Norvaiša (1841-1913).
Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacija
Ministrų taryba (MT)
Tai – pagrindinė sprendimų priėmimo ir vykdomoji institucija, kurią sudaro valstybių dalyvių užsienio reikalų ministrai. Taryba renkasi mažiausiai kartą per metus, paprastai baigiantis kiekvienai pirmininkavimo ESBO kadencijai. 2006-11-01 Ministrų taryba patvirtino ESBO darbo tvarkos taisykles.
Pajūriškių šv. Roko koplyčia
Architektūra
Šv. Roko koplyčia yra regioninis architektūros ir sakralinis paminklas. Įregistruota saugoma nuo 2003 m. Ji stovi vienoje ašyje su kapinių tvoros vartais. Sumažintu masteliu atkartoja dvibokštės bažnyčios formas.
Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacija
Nuolatinė taryba
thumb|260px|ESBO Nuolatinė taryba Ji susideda iš valstybių dalyvių nuolatinių atstovų, renkasi karta per savaitę, taip pat gali būti šaukiama esant būtinumui bet kada. Nuolatinė taryba yra nuolatinė politinių konsultacijų ir sprendimų priėmimo visais organizacijos veiklos klausimais institucija.
Pajūriškių šv. Roko koplyčia
Architektūra
Statinys stačiakampio plano, dvibokštis, halinis, su trisiene apside, kompaktiško tūrio. Stogas virš pagrindinio pastato tūrio dvišlaitis, apsidinėje dalyje - trišlaitis, uždengtas skarda. Priekinėje stogo dalyje, virš trikampio frontono, įtaisytas kvadratinio plano skardinis bokštelis su rutuliu ir metaliniu kryžiumi viršūnėje. Stovi du kvadratiniai, nuo žemės kylantys bokštai, užsibaigiantys piramidiniais stogais su rutuliais ir metaliniais viršūnių kryžiais. Simetriški bokštai virš stogo apkalti skardos lakštais, šiek tiek išsikišę į priekį ir šonus. Dešiniajame bokšte kabo nedidelis varpas, kuriuo skambinama iš balkono. Durų ir langų angos stačiakampės, virš pagrindinių durų yra dvi arkinės langų angos. Pagrindinės durys medinės, dvivėrės, su apkaustais, šoninės durys – vienvėrės.
Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacija
Saugumo ir bendradarbiavimo forumas (SBF)
Jis susideda iš valstybių narių delegacijų prie ESBO atstovų, susitinka kartą per savaitę konsultacijoms ir deryboms dėl konkrečių priemonių, susijusių su saugumo ir stabilumo Europoje stiprinimu. Pagrindiniai forumo tikslai yra derybos dėl ginklavimosi kontrolės, nusiginklavimo ir pasitikėjimo bei saugumo stiprinimo priemonių, reguliarus bendradarbiavimas ir konsultacijos tam, kad kiek įmanoma būtų sumažinta konfliktų galimybė. Jis taip pat yra atsakingas už pasitikėjimo ir saugumo užtikrinimo priemonių įgyvendinimą, kurio viena iš kontrolės formų yra kasmetiniai įgyvendinimo vertinimo susitikimai ir kiti renginiai, kurių tikslas – didinti tarpusavio pasitikėjimą.
Pajūriškių šv. Roko koplyčia
Architektūra
Koplyčios viduje stovi didelis, drožiniais papuoštas medinis altorius su tabernakuliu. Prieš altorių įrengta medinė tvorelė. Vargonų choro balkonėlis taip pat su medine tvorele. Lubos ir grindys neoriginalios, pakeistos.
Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacija
Veikiantysis pirmininkas
Veikiantysis pirmininkas yra aukščiausias ESBO pareigūnas, atsakingas už organizacijos kasdienę veiklą, jos koordinavimą ir konsultacijas. Juo vieneriems metams skiriamas valstybės, kuri paskutinė rengė MT sesiją, užsienio reikalų ministras. Pirmininkas gali pasinaudoti vadinamojo Trejeto (Troikos), kurį sudaro ankstesnis, esamas ir busimas pirmininkas, pagalba, atsiskaitydamas už savo veiklą MT ir Vyresniajai tarybai. Be to, pirmininkas gali inicijuoti specialiųjų tikslų grupių (Ad Hoc Steering Groups) steigimą. Tokios grupės teikia paramą pirmininkui, užkertant kelią konkretiems konfliktams, reguliuojant krizes ir sprendžiant ginčus.
Pirmininkavimo istorija (nuo 1991 m.):
Generalinis sekretorius
thumb|160px|ESBO generalinis sekretorius Marc Perrin de Brichambaut Generalinis sekretorius yra skiriamas MT trejiems metams. Jis veikia kaip pirmininko atstovas ir padeda pirmininkui jo veikloje, siekiant ESBO tikslų įgyvendinimo, kartu su pirmininku rengia svarbiausius susitikimus ir užtikrina priimtų sprendimų vykdymą. Generalinis sekretorius yra aukščiausias organizacijos administracinis pareigūnas.
Sekretoriatas
Jam vadovauja generalinis sekretorius. Sekretoriato būstinė yra Vienoje, jis susideda iš keturių skyrių:
Konfliktą prevencijos centro, kuris padeda įgyvendinti visas akcijas, susijusias su ankstyvąją konfliktų prevencija, ir reguliuoti krizines situacijas, taip pat teikia pagalbą, šioje srityje ESBO misijoms;
Konferencijų organizavimo skyriaus;
Administracijos ir biudžeto skyriaus.
Tarptautinių mažumų reikalų vyriausiasis komisaras
Šį pareigūną, kurio būstinė yra Hagoje, skiria MT, remdamasi konsensusu, rekomendavus Vyresniajai tarybai, trejiems metams. Jis turi užtikrinti kuo ankstesnę konfliktų revenciją ir prireikus imtis skubių veiksų dėl įtemptų situacijų susijusių su tautinių mažumų problemomis ir galinčių potencialiai peraugti į konfliktą, kuris gali kelti grėsmę stabilumui, taikai ar pabloginti valstybių dalyvių santykius ESBO regione.
Demokratinių institucijų ir žmogaus teisių biuras
thumb|160px|DIŽTB direktorius Janez Lenarcic Demokratinių institucijų ir žmogaus teisių biuras, anksčiau žinomas kaip Laisvų rinkimų biuras, veikia Varšuvoje. Tai – pagrindinė ESBO institucija, teikianti paramą valstybėms dalyvėms bei koordinuojanti jų veiklą žmogaus teisių, demokratijos ir įstatymų viršenybės įgyvendinimo srityje. Biuras organizuoja ekspertų susitikimus ir seminarus, stebi rinkimus ir platina informaciją.
Parlamentinė asamblėja (PA)
1991 metų kovą vykusioje ESBK valstybių parlamentarų konferencijoje, atsižvelgiant į Naujosios Europos Paryžiaus chartiją buvo pritarta įsteigti PA. Ši institucija, sudaryta iš 320 valstybėms dalyvėms atstovaujančių parlamentarų, veikia kartą per metus: vyksta sesijos, kurias organizuoja ESBO PA sekretoriatas Kopenhagoje, ir priimamos rekomendacinės rezoliucijos.
Sutaikymo ir arbitražo teismas
Jis buvo įsteigtas remiantis 1992 metų gruodį pasirašyta ESBO sutaikymo ir arbitražo konvencija, įsigaliojusia 1994 metų gruodį. Teismas, kuris yra įsikūręs Ženevoje, nagrinėja valstybių – konvencijos dalyvių jam pateiktus ginčus.
ESBO visuotinio saugumo koncepcija
ESBO saugumo koncepcija sudaryta iš keleto komponentų. Tai – politinis ir karinis matmuo, sudarantis vadinamąją „pirmąją pintinę“, ekonominis matmuo – „antroji pintinė“ ir žmogaus teisės bei su tuo susiję klausimai – „trečioji pintinė“. Sprendimai priimami konsensuso principu.
ESBO ir Lietuva
1991 m. rugsėjo 10 d. Lietuva prisijungė prie ESBK valstybių – dalyvių. Tais pačiais metais Vienoje buvo įkurta Lietuvos Respublikos misija prie Europos Saugumo ir Bendradarbiavimo Organizacijos. Įkūrus Lietuvos Respublikos misiją prie ESBO, jos vadove 1991 m. rugsėjo 17 d. paskirta Gintė Bernadeta Damušis. Būtent šios organizacijos dėka Rusijos kariuomenė pasitraukė iš Lietuvos ir kitų Baltijos valstybių teritorijos. Tai sąlygojo Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo įtvirtinimą ir jos tarptautinį pripažinimą.
1991 m. spalio 14 d. Lietuva pasirašė 1975 m. Helsinkio Baigiamąjį Aktą.
1991 m. gruodžio 6 d. Lietuva pasirašė 1990 m. Paryžiaus Chartiją Naujajai Europai.
1996 m. gruodžio mėn. priimtas LR Nacionalinio saugumo pagrindų įstatymas, kuris Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos dokumentus (taip pat ir JTO dokumentus) paskelbė Lietuvos nacionalinio saugumo pagrindu.
1999 m. vasario 17 d. ambasadoriumi prie ESBO ir JTO skyriaus Vienoje pradėjo dirbti Šarūnas Adomavičius.
2003 m. spalio 9 d. ambasadoriaus prie tarptautinių organizacijų Vienoje pareigas užėmė Rytis Paulauskas.
2008 m. rugpjūčio 12 d. Lietuvos Respublikos nepaprastuoju ir įgaliotuoju ambasadoriumi prie Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos paskirtas Renatas Norkus.
2011 m. Lietuva (pirmoji iš Baltijos valstybių) pirmininkavo ESBO. Šis pirmininkavimas padėjo Lietuvai padidinti savo įtaką tarptautiniuose procesuose.
Grigorovich M-16
Eksploatacija karo metu
Orlaivis buvo sukurtas 1916 m. viduryje ir buvo skirtas Rusijos Imperijos laivynui, ieškant galimybių kuo pakeisti dėl karo veiksmų strigusį orlaivių detalių tiekimą iš „Farman“ gamyklų Prancūzijoje.
M-16 buvo medinės konstrukcijos biplanas su dėžės formos plūdėmis. Orlaivio pagrindu tapo iki tol laivyno naudoti „Maurice Farman 11“ ir „Henry Farman 16“ hidroplanai su licenciniu prancūzišku 9 cilindrų Salmson P9 varikliu. D. Grigorovičius ištaisė šių orlaivių konstrukcinius trūkumus, ribojusius jų naudojimą žiemos sąlygomis bei pritaikė jų gamybą naudojant Rusijoje gaminamus komponentus. Lėktuvas buvo ginkluotas laisvai sukiojamu 7,62 mm kalibro kulkosvaidžiu, galėjo vežti iki 100 kg bombų. Dėl savo pritaikymo žiemos eksploatacijai neoficialiai buvo vadinamas „žieminiu“ (rus. „Зимняк“), o laivyno dokumentuose – ZS (rus. „ЗС“ – Зимний с Сальмсоном). Orlaivis ribota apimtimi buvo naudojamas karo veiksmuose ir 1916 m. pabaigoje Rusijos Baltijos laivynas turėjo 15 šio tipo orlaivių.
Nepriklausomybės karo metu vieną orlaivį užgrobė ir vėliau naudojo ir Estijos kariuomenė.
Vytautas Valiukevičius
Vytautas Valiukevičius (1907 m. rugpjūčio 14 d. Šventažerio Babruose, Veisiejų valsčius, Seinų apskritis – 1973 m. gegužės 25 d. Kaune, Romainių sanatorijoje) – Lietuvos teisininkas, visuomenės ir politinis veikėjas, rezistentas.
Biografija
Veikė studentų ateitininkų klube „Vytautas“, buvo studentų ateitininkų dzūkų draugijos „Dainava“ steigėjas, pirmosios valdybos narys. Vėliau stojo į VDU Teisės fakulteto Teisės skyrių, ir 1936 m. apgynė kitą diplominį darbą „Korporacinės santvarkos elementai Portugalijos 1933 m. konstitucijoje“. Kad galėtų dirbti asistentu civilinės teisės katedroje, 1937 m. parašė studiją „Nuosavybės teisė mūsų žemės reformos įstatymuose“.
1939 m. kartu su katedra persikėlė į atkurtą Vilniaus universitetą. Ten jis dirbo iki 1943 m. kovo 17 d. Nuo Štuthofo stovyklos išsigelbėjo išbėgdamas iš kambarėlio Vilniaus universiteto centriniuose rūmuose, bet buvo suimtas ir į Štuthofą išvežtas nebėgęs jauniausias brolis Jurgis Valiukevičius.
Steponiškės (Zarasai)
Istorija
1847 m. šią vietovę, kartu su Bružais, Balčiais ir Baltriškėmis įsigijo Vilnijos krašto bajoras Pranciškus Zavadskis, kuris paliko savo sūnui Teodorui.
Vytautas Valiukevičius
Biografija
Įsikūrus Lietuvių frontui (LF), buvo Vilniaus LF apygardos vadovaujančiosios grupės narys. Jo bute 1943 m. buvo aptariama LF programa. Svarbus diskusijų ir pasitarimų dalyvis. Platino LF spaudą ir buvo atsakingas už LF politiką Vilniaus krašte.
Po karo prisiglaudė žmonos gimtinėje Ukmergėje. Dirbo fizikos mokytoju Ukmergės mergaičių gimnazijoje. Įsteigė advokato kontorą, iki 1961 m. advokatavo Ukmergėje, tada jam kaip malonė leista dirbti advokato darbą Zarasuose. Jau be sveikatos 1967 m. su šeima persikėlė į Kauną ir čia tęsė advokato darbą iki mirties.
Linda Sembrant
Linda Sembrant (Linda Sembrant, g. 1987 m. gegužės 15 d., Švedija) – Švedijos futbolininkė, puolėja.
Karjera
Futbolą žaisti pradėjo Švedijoje, atstovavo Bälinge IF. Nuomos pagrindais rungtyniavo Lincoln Ladies (Anglija).
2008 m. perėjo į AIK, 2011 m. – Kopparbergs/Göteborg FC, 2012 m. – Tyresö FF.
Vėliau tęsė karjerą užsienio klubuose. Nuo 2014 m. rungtyniavo Montpellier HSC (Prancūzija), nuo 2019 m. – Juventus FC (Italija).
Rinktinės
Nuo 2008 m. kviečiama į nacionalinę rinktinę.
Snieglenčių sportas žiemos olimpinėse žaidynėse
thumb|right|200px|Snieglenčių sporto žiemos olimpinėse žaidynėse emblema. Snieglenčių sportas žiemos olimpinėse žaidynėse debiutavo 1998 m. Nagane. Snieglenčių sportas buvo vienintelė sporto šaka, kuri prieš įtraukiant ją į olimpinių žaidynių programą nebuvo parodomoji programa.
Sėkmingiausiai snieglenčių sporte olimpiadose pasirodo JAV sportininkai. Iki 2014 m. žaidynių Amerikos sportininkai pelnė 19 medalių (7 aukso, 5 sidabro ir 7 bronzos). Antroje vietoje pagal medalius yra Šveicarija su 9 medaliais.
Rungtys
1998 m. olimpinėse žaidynėse buvo surengtos dvi snieglenčių rungtys – pusvamzdžio ir didžiojo slalomo. 2002 m. didysis slalomas buvo pakeistas paraleliniu didžiuoju slalomu, o 2006 m. programoje debiutavo snieglenčių krosas. 2014 m. debiutavo slopestyle rungtis moterims ir vyrams bei vyrų ir moterų paralelinis slalomas.
CDawgVA
Connor Marc Colquhoun (g. ), geriau žinomas kaip CDawgVA – Velso „YouTube“ turinio kūrėjas, įgarsintojas ir tinklalaidininkas.
Snieglenčių sportas žiemos olimpinėse žaidynėse
Moterų
1. Didysis slalomas 1998 m.; paralelinis didysis slalomas nuo 2002 m.
CDawgVA
C. Colquhoun yra vienas iš „Trash Taste“ tinklalaidės narių.
Karjera
2014 m. vasarį Colquhoun sukūrė savo „YouTube“ kanalą „CDawgVA“. Jis pradėjo įgarsinimo karjerą tuo pat metu kaip ir „YouTube“ karjerą, daugiausiai mėgėjiškai, tačiau atliko ir kelis mokamus įgarsinimus. Kai Colquhoun gyveno Londone, jis dirbo profesionaliai įgarsindamas įmonių pasakojimus ir reklamas.
Snieglenčių sportas žiemos olimpinėse žaidynėse
Sportininkų medaliai
thumb|right|250px|Amerikietis [[Shaun White laimėjo aukso medalius 2006, 2010 ir 2018 m. žaidynėse.]]
CDawgVA
Karjera
2019 m. lapkritį jis persikėlė į Tokiją ir pradėjo dirbti „GeeXPlus“ influenceriu. Jo tikslas buvo padėti populiarinti ir (arba) supažindinti likusį pasaulį su anime ir Japonijos kultūra.
Lionginas Vaičiulionis
Lionginas Vaičiulionis (1931 m. sausio 2 d. Berčiūnų k., Pasvalio r., Biržų apskr., Gulbinėnų parapijoje) – monsinjoras, esperantininkas.
CDawgVA
Karjera
2020 m. vasarį jis kartu su Joey Bizinger (The Anime Man) ir Garnt Maneetapho (Gigguk) pradėjo kurti ir vesti kassavaitinę garso ir vaizdo tinklalaidę „Trash Taste“, kuriame jie diskutuoja apie anime, mangą, otaku kultūrą ir savo patirtį gyvenant Japonijoje. Pirmasis epizodas buvo išleistas 2020 m. birželio 5 d., o kiekvieną penktadienį „YouTube“ ir pagrindinėse tinklalaidžių platformose galima rasti naujų epizodų.
Lionginas Vaičiulionis
Biografija
Monsinjoras Lionginas Vaičiulionis gimė 1931 m. sausio 2 d. Berčiūnų kaime, Pasvalio rajone, Biržų apskrityje, Gulbinėnų parapijoje, ūkininkų šeimoje. Pradžios mokyklą baigė Berčiūnuose, penktąją klasę – Gulbinėnuose, vidurinę mokyklą – Vabalninke.
CDawgVA
Karjera
2022 m. rugpjūčio 29 d. Colquhoun ir Chris Broad dalyvavo 750 km dviračių žygyje per Hokaido salą, kad surinktų lėšų Imunodeficito fondui. Kelionė buvo tiesiogiai transliuojama per „Twitch“ ir baigėsi 2022 m. rugsėjo 5 d., surinkus daugiau nei 310 000 JAV dolerių.
Lionginas Vaičiulionis
Biografija
1951 metų rudenį įstojo į Kauno tarpdiecezinę kunigų seminariją. Trejus metus (1954–1957) tarnavo sovietinėje kariuomenėje. Grįžęs įstojo į penktą seminarijos kursą (nors į kariuomenę buvo paimtas iš ketvirtojo). 1958 metų kovo 23 dieną kartu su visu kursu (16 seminaristų) priėmė kunigystės šventimus, kuriuos suteikė vyskupas J. Steponavičius. Baigęs seminariją L. Vaičiulionis dar metus mokėsi akademiniame kurse, kartu eidamas vikaro pareigas Šv. Juozapo bažnyčioje. 1960 metų vasarą paskirtas į Įgulos (Šv. arkangelo Mykolo) bažnyčią vikaru, 1962–1966 metais dirbo Prisikėlimo bažnyčios vikaru, 1966–1975 metais – Kauno Arkikatedros Bazilikos vikaru, 1975 metais paskirtas Radviliškio bažnyčios klebonu. Kartu aptarnavo Kurų bažnyčią ir buvo Šiaulių dekanato vicedekanu. Tose pareigose dirbo 15 metų.
1986 metais atstatė sudegintą architektūrinį paminklą – Radviliškio varpinę. 1987-aisiais (per vienerius metus) pastatė naują Radviliškio Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčią ir dviejų aukštų kleboniją. 1990 metų gegužės 15 dieną paskirtas Kauno Šv. Juozapo bažnyčios klebonu (su Lapių bažnyčios ir Domeikavos koplyčios aptarnavimu). Jam paskirta rūpintis Domeikavos bažnyčios ir Šilainių koplyčios bei klebonijos statyba. Pastačius Šilainių kleboniją ir Šilainių koplyčią mons. L. Vaičiulionis 1995 m. gegužės 16 d. buvo paskirtas Kauno Šventosios Dvasios (Šilainių) parapijos klebonu su įpareigojimu statyti didžiąją Šv. Dvasios bažnyčią. Nuo 2000 m. pradžios iki 2002 m. birželio 15 d. – Kauno dekanato dekanas.
Bialaručų valsčius
Bialaručų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vidurio Baltarusijos teritorijoje. Centras – Bialaručai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai.
Rusteikiškiai
Rusteikiškiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Musninkų.
Jungtinių Amerikos Valstijų vyrų regbio-7 rinktinė
Jungtinių Amerikos Valstijų vyrų regbio-7 rinktinė – komanda atstovaujanti JAV tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Jungtinių Amerikos Valstijų regbio sąjunga.
Zaslavlio valsčius
Zaslavlio valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vidurio Baltarusijos teritorijoje. Centras – Zaslavlis.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1924 m. prijungtas prie Kaidanavos rajono (Baltarusijos TSR).
Frans Sammut
thumb|200px|Frans Sammut laiko Vassalli sudaryto maltiečių priežodžių vertimą (2006 m. gruodis) thumb|200px|Frans Sammut, 2010 thumb|200px|Fedra, 1978. thumb|200px|Frans Sammut apie 1970 m.
thumb|Malta’s Modern National Author, Frans Sammut, and the Maltese Flag – late 1960s/early 1970s
Frans Sammut (1945 m. lapkričio 19 d. – 2011 m. gegužės 4 d., Zebudžas, Malta ) – maltiečių romanistas ir dalykinės literatūros rašytojas.
Biografija
F. Sammut gimė Zebudže (Malta). Mokėsi Zebudžo pradinėje mokykloje, Šv. Aloyzo koledže, Šv. Mykolo mokytojų rengimo koledže, Maltos universitete (humanitarinių mokslų bakalauras, teologijos mokslo diplomas, edukologijos mokslo magistras) ir Perudžos universitete (italų k. dėstymas negimtakalbiams).
F. Sammut pelnė pripažinimą XX a. 7-ajame dešimtmetyje, kai drauge su kitais įkūrė literatūrinio atgimimo judėjimą Moviment Qawmien Letterarju. Vėliau dirbo Maltiečių kalbos akademijos Akkademja tal-Malti sekretoriumi.
2010 m. buvo išrinktas Napoleono draugijos nariu International Napoleonic Society.
F. Sammut baigė karjerą dirbdamas švietimo srityje – vadovavo mokyklai, nors 1996–1998 m. buvo Maltos ministro pirmininko konsultantas kultūros klausimais. Buvo vedęs Catherine Cachia, su kuria susilaukė dviejų sūnų – Marko ir Jean-Pierre.
Kūriniai
Buvo išleista daug jo kūrinių, įskaitant bestseleriais tapusius romanus: Il-Gaġġa (Narvas), kurio pagrindu sukurtas režisieriaus Mario Philip Azzopardi, filmas, Samuraj, kuris laimėjo Rothmano premiją, Paceville, už kurį skirtas vyriausybės aukso medalis, ir Il-Holma Maltija (Maltietiškoji svajonė), apie kurį literatūros kritikas Norbert Ellul-Vincenti rašė: „maltiečių literatūroje nėra kito tokio reikšmingo kūrinio“. Buvęs ministras pirmininkas ir dramaturgas Alfred Sant laikė pastarąjį romaną F. Sammuto šedevru, o britų rašytoja ir poetė Marjorie Boulton pavadino Maltietiškąją svajonę „milžinišku darbu“.
Taip pat buvo išleista F. Sammuto apsakymų rinkinių: Labirint (Labirintas), Newbiet (Metų laikai) ir Ħrejjef Żminijietna (Mūsų laikų pasakojimai).
Tarp dalykinės literatūros kūrinių yra ir šie: Ir-Rivoluzzjoni Franċiża: il-Ġrajja u t-Tifsira (Prancūzijos revoliucija: istorija ir reikšmė), Bonaparti f’Malta (Bonapartas Maltoje), kurio vertimas į prancūzų kalbą (Bonaparte à Malte) išleistas 2008 m., On The Da Vinci Code (Apie Da Vinčio kodą, 2006) – tai dvikalbis (anglų ir maltiečių k.) tarptautiniu bestseleriu tapusio romano komentaras. Jis taip pat išleido Mikielo Antono Vassalli leksikoną Lexicon. M. A. Vassalli (mirė 1829 m.) laikomas maltiečių kalbos patriarchu. 2006 m. F. Sammuto išverstas Vassalli kūrinys Motti, Aforismi e Proverbii Maltesi buvo paskelbtas pavadinimu Għajdun il-Għaqal, Kliem il-Għerf u Qwiel Maltin. 2007 m. paskelbtas romano Il-Ħolma Maltija vertimas (esp. La Malta Revo), kuris atstovavo Maltai Niujorko leidyklos Mondial Books paskelbtoje klasikinių literatūros kūrinių esperanto kalba rinktinėje. 2008 m. pasirodė 5-asis romano Il-Gaġġa leidimas. 2009 m. F. Sammut pateikė revoliucingą naują seniausio rašytinio maltiečių kalbos dokumento – Pietru Caxaro poemos „Xidew il-qada“ (taip pat žinomą pavadinimu „Il-Kantilena“), interpretaciją.
F. Sammut išvertė svarbių pjesių: Ž. Rasino „Fedrą“ ir Maksimo Gorkio „Dugne“, jas abi pastatytė poetas Mario Azzopardi Manoelio teatre (Manoel Theatre).
Buvęs Maltos universiteto rektorius, filosofijos profesorius ir žymiausias Maltos intelektualas Peter Serracino Inglott yra pasakęs:
NATO generalinis sekretorius
NATO generalinis sekretorius – Šiaurės Atlanto sutarties organizacijos (NATO) aukščiausiasis administracinis pareigūnas, atsakingas už Aljanso konsultacijų ir sprendimų priėmimo procesų valdymą ir sprendimų įgyvendinimo užtikrinimą. Generalinis sekretorius vadovauja NATO tarptautiniam štabui, pirmininkauja Šiaurės Atlanto Tarybos ir kitų pagrindinių komitetų, išskyrus karinio komiteto, posėdžiams. Generalinis sekretorius taip pat yra NATO atstovas spaudai. Jis neatlieka karo vado vaidmens; politinius, karinius ir strateginius sprendimus galiausiai priima valstybės narės. Generalinis sekretorius, kartu su NATO karinio komiteto pirmininku ir vyriausiuoju sąjungininkų vadu, yra vienas svarbiausių NATO pareigūnų.
Frans Sammut
Paskutiniai žodžiai
Žymieji Franso Sammuto paskutiniai žodžiai buvo šie: „mano žmona ir aš turėjome vykti į Jeruzalę, tačiau atrodo, kad planai pasikeitė. Dabar vyksiu į dangiškąją Jeruzalę.“
Serracino Inglott taip atsakė į šiuos žodžius: „supratau, kad juoką keičia ašaros. "
NATO generalinis sekretorius
Dabartinis NATO generalinis sekretorius yra Jensas Stoltenbergas, pareigas einantis nuo 2014 m. spalio 1 d. J. Stoltenbergo vadovavimas buvo pratęstas dar 4 metų kadencijai, todėl jis turėjo vadovauti NATO iki 2022 m. rugsėjo 30 d. Tačiau dėl Rusijos invazijos į Ukrainą, ji pratęsta dar metams.
Frans Sammut
Paskutiniai žodžiai
thumb|Government of Malta Literary Prize given to Frans Sammut in 1991 for the novel  Paceville
thumb|Government of Malta Literary Prize given to Frans Sammut in 1995 for  Il-Ħolma Maltija
Portugalijos futbolo varžybos 2012–2013 m.
Portugalijos futbolo varžybos 2012–2013 m.
Finalo rungtynės
--
Aukso luitas
Aukso luitas – pagal standartus pagamintas, pažymėtas ir registruotas tam tikro dydžio bet kokios formos gryno aukso gabalas. Dideli luitai gaminami, supilant išlydytą auksą į liejimo formas, mažesni – iškalant iš aukso lakštų. Standartiniai aukso luitai, naudojami valstybių centrinių bankų aukso atsargoms, yra 400 Trojos uncijų (12,4 kg) dydžio; investicijoms ir prekybai daugiausiai naudojami kilograminiai (1000 g, 32,15 Trojos uncijų) ir 100 Trojos uncijų (3,1 kg) luitai. Dauguma kilograminių luitų – plokšti; tarp Europos investuotojų populiaresni plytos formos luitai. Azijos rinkose populiaresni graminių, ne uncijinių matmenų luitai: 10, 100 ir 1000 g dydžio. Mažesnius aukso luitus (1, 2,5, 5, 10 ir 20 g) perka ir paprasti gyventojai nedidelėms investicijoms ar dovanoms.
thumb|left|Kaltas (kairėje) ir lietas (dešinėje) aukso luitas Lieti luitai pagaminami greičiau, todėl yra pigesni. Be to, lieti luitai dėl nelygaus paviršiaus šiek tiek skiriasi vienas nuo kito. Kalti luitai išpjaustomi iš aukso lakštų ir turi lygų, vienodą paviršių. Apsaugai nuo klastojimo ar vagystės aukso luituose įspaudžiami serijiniai numeriai arba luitams išrašomi autentiškumo sertifikatai. Pagal naujausias tendencijas serijiniai numeriai žymimi net ir ant mažiausių luitų, o luitai parduodami kartu su to paties numerio sertifikatais. Aukso grynumas luituose negali būti mažesnis už 99,5 %.
Pagrindiniai aukso luitų gamintojai – „Baird & Co“, „Royal Mint“ (Jungtinė Karalystė), „Emirates Gold“ (Jungtiniai Arabų Emyratai), „Heraeus“ (Vokietija), „Metalor“, „PAMP“, „Valcambi“ (Šveicarija), „Perth Mint“ (Australija), „Royal Canadian Mint“ (Kanada) ir „Umicore“ (Belgija).
thumb|180px|Didžiausias pasaulyje aukso luitas [[Toi aukso muziejus|Toi aukso muziejuje]] Pasaulio didžiausias aukso luitas yra 250 kg svorio, 455 × 225 mm dydžio prie pagrindo, 170 mm aukščio, siaurėjantis į viršų 5º kampu. Pagamintas „Mitsubishi“ bendrovės padalinio „Mitsubishi Materials Corporation“. Nuo 2005 m. laikomas Toi aukso muziejuje Japonijoje. Pagal aukso kainą 2020 m. birželio 9 d. luito apytikrė vertė – 13,77 mln. JAV dolerių, neskaitant pridėtinės vertės dėl pasaulio didžiausio aukso luito statuso.
Pradagas
Pradagas arba Pipiškių ežeras – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 9 km į šiaurės vakarus nuo Kuktiškių. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,28 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 185,3 m. Ežeras gausiai užžėlęs vandens augalija. Krantai neaukšti, ištisai apaugę medžiais. Ežerą supa Purošiaus miškas, tik šiaurinėje pakrantėje plyti dirbami laukai. Ežeras nenutekantis, priklauso Utenaitės intako U-2 upelio baseinui. Prie ežero įsikūręs Strazdakalnio kaimas. Šiaurine pakrante eina kelias.
Pacem in terris
Pacem in terris – popiežiaus Jono XXIII enciklika, paskelbta 1963 m. balandžio 10 d. Tai pirmoji enciklika, skirta ne tik katalikams, bet ir visiems geros valios žmonėms.
Enciklikoje „Pacem in terris“ aptariama tautų išsaugojimo samprata ir problemos. Ją popiežius Jonas XXIII pradeda, tvirtindamas, kad „[t]aika žemėje, visų laikų žmonių didžiausias troškimas, gali būti sukurta ir įtvirtinta tik visiškai gerbiant Dievo nustatytą tvarką“. Anot popiežiaus, taika esanti autonomiška vertybė, ją nulemia pagarba natūraliai tvarkai, tad šią vertybę pripažįsta visi žmonės. Taika pasaulyje negalima be visiško ir tinkamai kontroliuojamo nusiginklavimo, tarptautinio bendradarbiavimo. Kalbama apie asmeninę kiekvieno žmogaus atsakomybę už taiką, apie meilės, teisingumo, tiesos ir laisvės vertybes žmonių santykiuose. Teigiama, kad nuosmukį ir krizes, visų pirma, lemia tai, kad atsakingieji už struktūrų veikimą neturi tvirtos moralinės ir antropologinės formacijos, o ne vien tai, jog vadovaujamasi blogomis struktūromis.
Enciklikoje „Pacem in terris“ taip pat aptariama katalikybės išpažinėjų dialogo su visu moderniuoju pasauliu galimybė.
Brazilijos ir Lietuvos santykiai
Nepriklausomybę pripažino 1991 m. rugsėjo 4 d. Diplomatiniai santykiai atkurti 1991 m. lapkričio 5 d. Tarpukariu Brazilija Lietuvos nepriklausomybę de jure pripažino 1921 m. gruodžio 9 d. ir kartu su Meksika buvo pirmosios tai padariusios Amerikos žemyno valstybės.
Abi šalys yra Jungtinių Tautų, kitų tarptautinių organizacijų narės. Nuo 2013 m. San Paule, Brazilijoje veikia Lietuvos generalinis konsulatas, kuriame reziduoja Lietuvos diplomatai. Brazilija yra akreditavusi savo ambasadorius Lietuvai; jie reziduoja Kopenhagoje (dabartinis ambasadorius – Rodrigas de Aseredo Santošas). Vilniuje veikia konsulatas.
Veikia seną istoriją turinti Brazilijos lietuvių bendruomenė. Skaičiuojama, kad Brazilijoje gyvena bent 200 000 lietuvių kilmės asmenų. Didelė dalis lietuvių kilmės brazilų gyvena San Paule, prie Atibajos miesto yra Lituanikos kaimas, kuriame 8 0% gyventojų yra lietuvių kilmės, užrašai dvikalbiai, yra tokios gatvės, kaip Dariaus ir Girėno alėja, Laisvės alėja, Miškų brolių alėja, Šv. Juozapo gatvė (pagal San Paulo lietuvių bažnyčios pavadinimą).
Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno 84 Brazilijos piliečiai, o Brazilijoje 2021 m. pradžioje gyveno 1450 Lietuvos piliečiai.
Ankstyvieji santykiai
Pirmieji imigrantai iš Lietuvos Brazilijoje kūrėsi XIX a. 7-ajame dešimtmetyje (tarp jų karo inžinierius Robertas Adolfas Chodasevičius, kunigas Juozas Juškevičius). Nuo 1886 m. kurį laiką Brazilijoje gyveno 1863 m. sukilimo dalyvis Andrius Vištelis-Višteliauskas.
Santykiai 1918–1940 m.
thumb|267px|1936 m. lietuvių išeivių pastatyta bažnyčia „Vila Zelina“ lietuvių kvartale. Tarpukariu tarp lietuvių emigrantų Brazilija buvo viena populiariausių emigracijos šalių. Vien tarp 1926 ir 1930 m. į ją migravo 40 000 lietuvių. 1929 m. San Paule įkurtas Lietuvos konsulatas rūpinosi lietuviškų mokyklų Brazilijoje steigimu ir išlaikymu, parama lietuvių organizacijoms. Konsulais dirbo: 1929–1935 m. − Petras Mačiulis, 1935–1938 m. — Povilas Gaučys, nuo 1938 m. iki mirties 1966 metais — Aleksandras Polišaitis.
Diplomatiniai santykiai tarp šalių užmegzti 1931 m. Tarpukariu šalyje lankėsi lietuvių keliautojas ir žurnalistas Matas Šalčius, mokslinėje ekspedicijoje į Braziliją dalyvavo entomologas Konstantinas Aris ir zoologas Tadas Ivanauskas.
Tarpukariu buvo nemažas skaičius į Braziliją išvykusių lietuvių. Brazilijos San Paule yra įsikūręs didžiausiu Lotynų Amerikoje laikomas lietuvių kvartalas „Vila Zelina“, pradėjęs kurtis 1934 m. Kvartalo centre yra Lietuvos Respublikos aikštė su paminklu Laisvei (paminklas pastatytas 1985 m.) 1936 m. kunigo Benedikto Suginto iniciatyva ir parėmus JAV lietuviams pastatyta šv. Juozapo bažnyčia. Šalia jos yra lietuviškas medinis kryžius. Tarpukariu veikė dvi lietuvių mokyklos – Vytauto Didžiojo lietuviška mokykla (įsteigta 1930 m., nebeveikia) ir šv. Mykolo arkangelo (Pitsburgo lietuvių pranciškiečių įkurta 1938 m., tebeveikianti) mokyklos.
Taipogi kitame kvartale, Mokoje, 1929 m. buvo įkurta Dr. Vinco Kudirkos lietuvių mokykla, veikė 1931 m. įsteigta Brazilijos lietuvių sąjunga, kurios nariai dažniausiai buvo kairiųjų pažiūrų. Lietuviškos mokyklos iki Antrojo pasaulinio karo veikė ir Tautų parko (Maironio mokykla), Rom Betiro rajonuose, Vila Anastacio (dr. Jono Basanavičiaus lietuvių mokykla). Tautų parko rajone yra Lietuvos (Lituania) ir Vilniaus (Vilna) gatvės.
Santykiai Lietuvos okupacijos metais
1940 m. liepą dėl Lietuvos sovietinės okupacijos įteikė protesto notas Brazilijos užsienio reikalų ministrui. Pradžioje Brazilijoje sovietinės okupacijos Baltijos šalyse nepripažino. 1943–1951 m. Rio de Žaneire rezidavo Lietuvos reikalų patikėtinis, o 1951–1961 m. – įgaliotasis ministras. Kita vertus, nors Brazilijoje Lietuvą tebeatstovavo reikalų patikėtinis Frikas Meieris ir konsulas San Paule Aleksandras Polišaitis, šių Lietuvos atstovų pavardžių nebuvo Brazilijos diplomatiniame sąraše.
1948 m. Brazilijoje dirbančio monsinjoro Pijaus Ragažinsko (Pio Ragazinskas) iniciatyva pradėtas leisti Brazilijos lietuvių laikraštis „Mūsų Lietuva“ (ėjo iki 2016 m.) Dvasininko garbei kvartale „Vila Zelina“ yra pavadinta gatvė.
Nuo 1978 m. Pijaus Ragažinsko leidykloje spausdinta „Lietuvos Katalikų Bažnyčios kronika“ portugalų kalba ir siųsta Brazilijos periodiniams leidiniams, vyskupijoms, pavieniams asmenims.
Santykiai po 1991 m.
thumb|Vilniuje įkurtas Brazilijos konsulatas. Brazilija Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1991 m. rugsėjo 4 d., o diplomatiniai santykiai atkurti 1991 m. lapkričio 5 d.
Nuo to laiko pasirašytas susitarimas dėl vizų režimo panaikinimo (2001 m.), susitarimas dėl bendradarbiavimo kultūros srityje (2008 m.), susitarimo memorandumas dėl ekonominio bendradarbiavimo (2017 m.), sutartis dėl nuteistųjų asmenų perdavimo (2018 m., bet dar neįsigaliojęs).
2015 m. balandį Brazilijoje lankėsi Lietuvos užsienio reikalų ministras Linas Linkevičius, kur buvo nuvykęs į lietuvių rajoną Vila Zelina bei Lietuvos ir Brazilijos sąjungos būstinę, susitiko su Brazilijos lietuvių bendruomenės nariais, Brazilijos užsienio reikalų ministru Mauru Vieira.
Rustiškė
Rustiškė – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Kimbartiškės.
Brazilijos ir Lietuvos santykiai
Santykiai po 1991 m.
Lietuvos prezidentai Brazilijoje lankėsi du kartus – 2012 m. Pasaulinėje Jungtinių Tautų darnaus vystymosi konferencijoje Brazilijoje dalyvavo Lietuvos prezidentė Dalia Grybauskaitė. Taip pat prezidentė Dalia Grybauskaitė ir premjeras Algirdas Butkevičius stebėjo 2016 m. olimpinių žaidynių atidarymo ceremoniją.
Brazilijoje gyveno seniausia emigrante iš Lietuvos laikyta Emilija Tumonytė Alcantara, kuri 2021 m. mirė, sulaukusi 107 metų.
2011 m. lietuvių diasporą tyrė istorikas Egidijus Aleksandravičius. 2013 m. išleista jo knyga „Pokalbiai lietuvių pasaulio pakraštyje: Brazilija“.
Švietimo, mokslo, sporto ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Lietuvių kalba išleista Žoržės Amado, Paulo Koeljo, Bernardo Žuakino Gimarainso, Žuakino Marijos Mašado, Žuauno Kabralio de Melo kūrinių, brazilų legendų ir pasakų rinktinė „Girių giesmininkas“ (1977 m.), poezijos rinktinė „Lianų liepsna“, novelių paskelbta knygose „Pietų Kryžiaus padangėje“ (1951 m.), „Lotynų Amerikos novelės“ (1982 m.). Vyksta universiteto studentų mainai.
Lietuvoje apie 1988 m. per televiziją rodyta brazilų telenovelė „Vergė Izaura“.
Ekonominiai santykiai
2020 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Brazilijos siekė 45,7 mln. eurų, o Brazilija buvo 58-a pagal prekybos apimtis Lietuvos prekybos partnerė.
Prekybos balanse vyrauja importas iš Brazilijos į Lietuvą.
Pagal tiesioginių investicijų Lietuvoje dydį Brazilija investicijos siekia 0,79 mln. eurų. Savo ruožtu Lietuvos tiesioginių investicijų Brazilijoje 2020 m. nebuvo.
Pasiuntiniai Brazilijai
Sąrašas nėra baigtinis
Lietuviškų ordinų kavalieriai Brazilijos piliečiai
Aštuoniems Brazilijos piliečiams, visiems lietuvių kilmės, yra įteikti Lietuvos valstybiniai apdovanojimai. Žemiau pateikiamas apdovanotųjų sąrašas:
Juozas Žebrauskas (1904)
Juozas Žebrauskas (1904 m. rugpjūčio 31 d. – 1933 m. gegužės 14 d.) – tarpukario Lietuvos futbolininkas, olimpietis.