cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alhasanas ben Kanunas
Istorija
959 m. Fatimidų karvedys Ziri (Ziri ibn Manad) puolė Fesą ir nukariavo visą tolimąjį Magrebą, išskyrus Seutą ir Tanžerą. Paskutinis Idrisidų dinastijos sultonas Hasanas II buvo priverstas vėl pereiti į Fatimidų pusę. Tuo pasipiktino Omejadai, kurie 972 m. pradėjo prieš jį karą. Pirmas ispanų puolimas buvo atremtas, bet 974 m., antro puolimo metu, Hasanas II pateko į nelaisvę ir buvo išvežtas į Kordobą. Po kelerių metų jis atgavo laisvę ir kurį laiką gyveno Kaire. 984 m. palaikomas Tuniso Ziridų dinastijos Alhasanas ben Kanunas pabandė Maroke sukelti sukilimą prieš Omejadus, bet vėl pateko į nelaisvę. 985 m. Kordoboje Hasanui II buvo įvykdyta mirties bausmė nukertant galvą.
FK Kuro aparatūra
Istorija
1990 metais įkuriamas vyrų futbolo klubas „Kuro aparatūra“, jį įkuria Vilniaus valstybinė kuro aparatūros gamykla.
1994 metais klubas išyra.
Alhasanas ben Kanunas
Istorija
Seutą ir Tanžerą dar kurį laiką valdė nuo Omejadų priklausoma Idrisidų dinastijos šaka, prasidėjusi nuo Idris II sūnaus Umaro. 1010 m. jie įsikūrė Malagoje ir 1016 m. tapo gerai žinomos Ispanijos istorijoje Hamudidų dinastijos pradininkais.
CE Europa
Barselonos „Europa“ – Ispanijos futbolo klubas, įkurtas Barselonoje Grasijos mikrorajone susijungus Madrid de Barcelona ir Provençal komandoms. Vienas iš Ispanijos lygos steigėjų. Namų rungtynes žaidžia „Nou Sardenya“ stadione, kuriame telpa 7 000 žiūrovų. Jis atidarytas 1940 m. gruodžio 1 d.
Istorija
1907 m. įkurtas futbolo klubas, kuris vadinosi CE Europa.
1930 m. „Europa“ viešėjo Lietuvoje, kur 4:2 nugalėjo LFLS Kaunas ekipą ir 4:3 Kauno rinktinę.
1931 m. buvo prijungtas Gracia Barcelona klubas, o naujadaras pasivadino Catalunya FC.
1932 m. grįžta prie senojo klubo pavadinimo.
Nuo 1944–1945 m. rungtyniavo ketvirtos pakopos pirmenybėse. Trečioje pakopoje – nuo 1951–1952 m. sezono.
1963–1964 m. pateko į Antrą divizioną, bet nuo 1968–1969 m. vėl žaidė trečioje pakopoje.
Teuelčai
Teuelčai – indėnų genčių grupė, gyvenusi Patagonijoje. Dabar praktiškai išmirę, nors seniau užėmė plačias teritorijas. Pavadinimas kilo iš mapudungunų kalbos žodžių chewel che ir reiškia „narsūs žmonės“.
Istorija
Tradicinė teuelčų religija buvo šamanizmas. Tikėta į dievybę kūrėją Kóoch.
Skirstymas
Nėra vieningo sutarimo dėl teuelčų genčių skirstymo, nes kolonizacijos metu kolonizatoriai turėjo kontaktų ne su visomis gentimis, jos nuolat migravo dideliais atstumais ir kt. Rodolfo Casamiquela siūlė tokį skirstymą:
thumb|160px|Teuelčų [[kasikas XIX a. pab.]]
Dabartis
2001 m. Argentinos gyventojų surašymo duomenimis šalyje gyveno 10 590 save teuelčais laikančių žmonių. Iš jų 4351 gyveno Čiubuto ir Santa Kruso provincijose (iš jų 307 – indėnų bendruomenėse). Pagrindinės bendruomenės yra prie Kardjelio ežero, Kamisu Aikėje, Kopolkėje, Doktor Rikardo Rochase. Visi šie teuelčiai priklauso aonikenkams. Be to, yra nemažai bendruomenių, kuriose gyvena bendros mapučių-teuelčų kilmės žmonės. Taip pat Ugnies Žemėje gyvena ~700 selknamų. Čilėje tehuelčai jau išnykę.
Vajuonis (Švenčionių r.)
left|120px
Vajuonis – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 14,5 km į šiaurės rytus nuo Švenčionėlių. Ilgis pietvakarių-šiaurės-rytų kryptimi 3,67 km, plotis iki 1,41 km. Altitudė 146,6 m. Giliausia vieta (20 m) yra ežero vakarinėje dalyje. Pietvakariuose yra ilga įlanka. Krantai daugiausia aukšti, apaugę medžiais, rytinis krantas žemas ir pelkėtas. Aplink ežerą auga Pakretuonės, Pavajuonio miškai, vietomis plyti pievos ir dirbami laukai. Ežeras matomas nuo Lygumų apžvalgos bokšto.
Į Vajuonį įteka Raudonupis ir Tuola (iš Tuolo ežero), pietvakariuose išteka Vajuonėlė (į Kretuoną, Žeimenos baseinas). Ežero pratakumas 58 % per metus.
Kaimai prie Vajuonio: Rėkučiai, Kamša, Pavajuonis, Papravalė, Lygumai. Vakarine pakrante eina kelias. Šiauriniu ir rytiniu ežero krantu eina riba su Ignalinos rajonu. Šiaurinėje pakrantėje stūkso Papravalės piliakalnis.
Vandenvardis galbūt sietinas su žodžiu veja ('jauna žolė, pievelė, ganykla').
92 m.
92 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Bronius Čekanauskas
Biografija
1969 m. baigė Kauno 6-ąją vidurinę mokyklą.
1974 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę.
1972–1984 m. laikraščio „Tiesa“ redakcijos korespondentas, sporto skyriaus vedėjas. 1984–1990 m. laikraščio „Sovetskij sport“ korespondentas Lietuvai. 1989–1990 m. leidinio „Krepšinio apžvalga“ redakcinės kolegijos narys. 1991–1993 m. žurnalo „Karys“ vyriausiasis redaktorius. 1994–1998 m. laikraščio „Lietuvos sportas“ vyriausiasis redaktorius. 1998–1999 m. žurnalo „Sporto veidas“ vyr. redaktorius, 1999–2000 m. žurnalo „Sportas ir automobiliai“ vyr. redaktorius. 2000–2014 m. Lietuvos tautinio olimpinio komiteto spaudos atstovas. 2003 m. - 2020 m. leido ir redagavo LTOK žurnalą „Olimpinė panorama“. Daugiausia rašo sporto, teisės klausimais, spausdina humoristinius kūrinius. Dirbo Atlantos, Sidnėjaus, Atėnų, Pekino, Londono vasaros ir Solt Leik Sičio, Turino, Vankuverio žiemos olimpinėse žaidynėse, Singapūro ir Nandzingo vasaros jaunimo olimpinėse žaidynėse, šešiuose Europos jaunimo vasaros olimpiniuose festivaliuose, dešimtyje Europos ir pasaulio vyrų bei moterų krepšinio čempionatų ir t. t.
Nuo 1976 m. Lietuvos sporto žurnalistų federacijos narys, 1978–1986 m. federacijos generalinis sekretorius.
Oktay Mahmuti
Oktajus Mahmutis (,, g. 1968 m. kovo 6 d., Skopjė) – iš Makedonijos kilęs Turkijos krepšinio treneris.
Didžiąją dalį savo karjero treniravo Stambulo „Efes Pilsen“ klubą (kaip asistentas, vėliau – vyr. treneris). Taip pat dirbo kituose Turkijos klubuose, porą sezonų Italijoje (Trevizo „Benetton“ vyr. treneris).
Sausumos vėžliai
Sausumos vėžliai (Testudinidae) – vėžlių (Testudines) šeima, kuriai priklauso augalėdžiai sausumoje gyvenantys vėžliai, turintys aukštą šarvą. Kojos storos, pirštai tarpusavyje sujungti stipriai.
Edvardso sindromas
Edvardso sindromas – įgimta chromosominė patologija su 18 chromosomos trisomija (papildoma chromosoma). Būdingos įvairios raidos anomalijos, protinis atsilikimas, kiti nenormalumai.
Platiniškių pagrindinė mokykla
Vilniaus rajono Platiniškių pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla, įsikūrusi Vilniuje (Pilaitės sen.), Platiniškėse, Kriaučiūnų g. 61, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lenkų kalba. Įstaigos kodas 191319311. Steigėjas Vilniaus rajono savivaldybės taryba. miniatiūra|240px|left|Mokykla 2017 m.
Edvardso sindromas
Trisomija atsiranda dėl sutrikusios vieno iš tėvų lytinių ląstelių mejozės; kartais pasitaiko mozaikinis (dalis ląstelių normalios, dalis – trisominių) arba translokacinis variantas.
Lesinimas
thumb|[[Vištidė]] thumb|Paukštininkystės ferma Lesinimas – naminių paukščių (vištos, žąsys, antys, kalakutai) šėrimas.
Edvardso sindromas
Diagnozė
Įtariant tiriamas kariotipas.
Lesinimas
Būdai
Yra keli lesinimo būdai: sausasis, šlapiasis ir kombinuotasis.
Edvardso sindromas
Prognozė
Pusė miršta pirmąją savaitę, kiti dažniausiai iki 1 metų. Vienetai – iki 10 metų; jie esti labai psichiškai ir protiškai atsilikę, nevaikšto.
Lesinimas
Būdai
Sausasis lesinimas, dažniausiai taikomas pramoninėje paukštininkystėje – paukščiams duodama sausų visaverčių granuliuotų arba negranuliuotų kombinuotųjų lesalų. Lesinimą galima mechanizuoti ir automatizuoti. Taip didinamas darbo našumas, mažinama paukštienos produkcijos gamybos savikaina.
Edvardso sindromas
Profilaktika
Nėštumo metu atliekama prenatalinė diagnostika.
Lesinimas
Būdai
Kombinuotasis lesinimas – paukščiai lesinami sausu kombinuotųjų ir drėkintų lesalų mišiniu. Sauso kombinuotojo lesalo atskiroje lesalinėje duodama visą parą, drėkintų mišinių – 1–2 kartus per parą. Toks lesinimas naudojamas mažuose ūkiuose. Be kombinuotojo lesalo, duodama ūkyje pagamintų sultingų žaliųjų lesalų ir maisto atliekų. Taip didinamas paukščių produktyvumas, iš dalies mažinama produkcijos savikaina.
Normavimas
Paukščiai lesinami normuotai ir nenormuotai. Nenormuotai (iki soties) dažniausiai lesinami ūkininko auginami paukščiai ir paukštynuose auginami mėsiniai paukščiai. Veisiant paukščius lesinama normuotai prieš dėjimo laikotarpį arba priverstinį lesinimą. Normuojamas lesalo maistingumas arba sulesinamo per dieną lesalo kiekis. Vištoms priėjimas prie lesalinių būna ne mažesnis kaip 7–10 cm, kalakutams – 6 cm, žąsims – 4–5 cm lesinant sausais lesalais ir 15 cm lesinant drėgnais lesalais, antims – 3–4 cm lesinant sausais lesalais ir 10 cm lesinant drėgnais lesalais. Lesalinių aukštis daromas paukščio nugaros aukščio, lesalo beriama 1/3 lesalines.
Najadė (palydovas)
Kilmė
Manoma, jog tai viena iš pirminių Neptūno palydovų nuolaužų, kurie galėjo suirti dėl didžiausio planetos palydovo Tritono perturbacijos.
Platiniškių pagrindinė mokykla
Istorija
Mokykla išregistruota 2010 m.
Jurgita Dambrauskaitė
Jurgita Dambrauskaitė (g. 1990 m.) – Lietuvos šachmatininkė, moterų tarptautinė korespondencinių šachmatų meistrė (2011 m.), Lietuvos moterų korespondencinių šachmatų rinktinės narė, 7-osios Moterų korespondencinių šachmatų olimpiados vicečempionė (su Lietuvos komanda).
Najadė (palydovas)
Tyrimai
Po Voyager 2 skrydžio, Neptūno sistema buvo intensyviai tiriama antžeminėse observatorijose ir Hablo kosminiu teleskopu. 2002–2003 m. Keck teleskopais pasitelkiant adaptyviąją optiką buvo aptikti keturi didžiausi vidiniai planetos palydovai. Padarytose nuotraukose Najadės nebuvo.
Hablo teleskopo pagalba, gebančio užfiksuoti visus žinomus palydovus, Najadė taip pat nebuvo rasta. Manoma, jog dėl to kaltos didelės klaidos apskaičiuotose Najadės efemeridėse – palydovo koordinačių dangaus sferoje lentelė, kuri sudaroma tam tikram laikotarpiui.
Rakonių pagrindinė mokykla
Vilniaus rajono Rakonių pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniaus raj, Rakonyse, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lenkų kalba. Įstaigos kodas 191320057. Steigėjas Vilniaus rajono savivaldybės taryba.
2014 m. pasaulio futbolo čempionato atranka/Europa – C grupė
'''2014 m. pasaulio futbolo čempionato atrankos''' Europos zonos, C grupės rezultatai.
Grihastha
Grihastha – vienas iš keturių vedų šventraščiais pagrįstas gyvenimo tarpsnis (ašrama), kurį privalėdavo nueiti visų socialinių sluoksnių (varnų) atstovai: brahmanas, kšatrijas, vaišijas ir šudra. Tai santuokinis pasaulietinis laikotarpis. Pagal tradiciją kai kurie vyrai išlikdavo skaistūs visą gyvenimą. Tokiu atveju jie arba tęsdavo brahmačarja gyvenimo būdą arba iškart tapdavo Sanjasinais. Kiti jaunuoliai baigę mokytis, privalėdavo sukurti šeimą ir atlikti šeimos tėvo vaidmenį bei pasirūpinti visuomenės gerove apskirtai. Šis gyvenimo tarpsnis buvo vienintėlis leidžiantis patirti seksualinį pasitenkinimą. Šiais laikais tik nedaugėlis hinduistų griežtai laikosi visų senovės išminčių nurodymų.
Pareigos
Grihastha turėjo vykdyti šiuos įsipareigojimus:
Rokas Šliūpas
Rokas Šliūpas (1865 m. birželio 2 d. Rakandžiuose, Gruzdžių valsčius – 1959 m. gegužės 26 d. Garliavoje) – Lietuvos gydytojas, varpininkas, tautosakininkas, visuomenės veikėjas. Aušrininko Jono Šliūpo brolis.
Biografija
Nuo 1900 m. gyveno ir dirbo Aleksote, prie Kauno, bet už draudžiamos lietuviškos spaudos platinimą suimtas ir kalintas, vėliau ištremtas į Kazanę. Platino „Aušrą“, įvairias lietuviškas knygas, organizavo nuolatinių knygnešių ryšius, rinko tautosaką.
1904 m. grįžo į Kauną, tais pačiais metais mobilizuotas į rusų kariuomenę, pasiųstas į Sibirą. Kaip gydytojas chirurgas dalyvavo Mukdeno kautynėse. 1905 m. grįžo į Kauną. Dalyvavo „Dainos“ draugijos veikloje. Vienas iš „Saulės“ draugijos (1907 m.) steigėjų, vienas pirmųjų Lietuvos mokslo draugijos narių ir „Vilties“ steigėjų. 1914 m., prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, vėl mobilizuotas. Tarnavo gydytoju fronte.
Nuo 1918 m. dirbo gydytoju Kaune, taip pat ir Žemaičių kunigų seminarijoje. 1918 m. Lietuvos Valstybės Taryba jį paskyrė Kauno apskrities įgaliotiniu. Iki 1919 m. kovo mėn. Kauno apylinkėse steigė valsčių savivaldybes. 1919 m. su kitais įsteigė Lietuvos Raudonąjį Kryžių ir iki 1932 m. buvo jo pirmininkas. 1922 m. paskirtas Valstybės gydytojų egzaminų komisijos nariu. Jo rūpesčiu atnaujintos Lietuvos ligoninės, pastatytos naujos. Be to, jis buvo vienas iš Lietuvos tarpmiestinės Elektros bendrovių sąjungos steigėjų ir vadovybės narių. 1939 m. išsikėlė į Pagirius šalia Aleksoto.
Antrosios bolševikų okupacijos metu paskirtas Garliavos ambulatorijos vedėju, kur išdirbo iki 1951 m. Mirė Garliavoje, palaidotas Jonučių kapinėse, Kauno raj.
Piktvabaliai
Minta erkėmis ir besparniais vabzdžiais. Gyvena drėgnose vietose, miško paklotėje, po nukritusiais lapais, trūnijančių medžių žieve.
Pasaulyje yra apie 80 genčių, 4500 rūšių. Lietuvoje gyvena apie 33 rūšys.
Žiužiakojai
Žiužiakojai arba frinos (Amblypygi) – nedidelis bestuburių gyvūnų būrys, priklausantis voragyvių klasei. Vardas Amblypygi kilęs iš graikų kalbos žodžio, reiškiančio „bukas galas“. Taip jie pavadinti dėl to, kad neturi uodegos. Užsienyje dar vadinami beuodegiais botaginiais skorpionais arba botaginiais vorais (, vok. Geißelspinnen).
Žingsniai (žurnalas)
Žingsniai – mėnesinis jaunimo žurnalas, leistas 1996–1997 m. Kaune.
Žiužiakojai
Žinomos 136 rūšys. Fosilijos randamos nuo karbono periodo.
Žingsniai (žurnalas)
Istorija
Leido A. Barzdžius. Vyr. redaktorė Jurgita Barzdžiuvienė. Redaktorės Violeta Agurkytė, V. Petraitienė. Tiražas 10 000 egz.
Kinijos komunistų partija
XX a. septintajame ir aštuntajame dešimtmetyje partijos idėjos ir politika pradėta vadinti maoizmu, nauja komunizmo srove, kuri oponavo Sovietų Sąjungos „revizionizmui“. Po Mao mirties 1976 m. partija pasuko prie „socializmo su kiniškais bruožais“ ir inicijavo seriją ekonominių reformų.
Žiužiakojai
Sandara
Frinos išauga nuo 5 iki 40 mm. Kūnas platus ir plokščias. Galvakrūtinė platesnė už pilvelį. Priekyje išsidėsčiusios dvi vidurinės akys, iš šonų 2 grupės po 3 akis. Pilvelis susideda iš 12 segmentų be uodeginės ataugos. Cheliceros trumpos, paprastai su smailiais galiukais, o pedipalpai ilgi, su nagais arba žnyplėmis. Kojos plonos, bet labai ilgos (ypač priekinės), išauga iki 25 cm ir gali kelis kartus viršyti kūno ilgį. Priekinė kojų pora virto jutiminiais organais, likusios poros skirtos vaikščioti. Kai kurių rūšių kojos turi specialius siurbtukus, kurie leidžia vaikščioti ant nugludintų vertikalių paviršių. Žiužiakojai turi daug panašumų su vorais, tačiau jie neturi nei voratinklinių, nei nuodų liaukų, todėl žmogui nėra pavojingi.
Kinijos komunistų partija
Kinijos Komunistų partija palaiko ir pasisako už vienpartinę sistemą Kinijoje. Nuo XX a. devintojo dešimtmečio marksizmo įtaka partijoje silpnėja, legitimaciniu pagrindu tampa nacionalizmas, o ne socializmo kūrimas.
Istorija
Kinijos Komunistų partiją 1921 m. Šanchajuje įkūrė Čen Dusiu (Chen Duxiu) ir Li Dadžao (Li Dazhao). Jau 1920 m. Kinijoje ir užsienyje veikė keletas neformalių kinų komunistų grupių, tačiau oficialiosios istorijos pradžia laikomas I Kinijos komunistų kongresas, įvykęs 1921 m. liepą Šanchajuje. Šiame kongrese, kuriame dalyvavo 13 žmonių, buvo patvirtintas pavadinimas Kinijos Komunistų partija ir atsisakyta anksčiau vartotų. Tarp kongreso dalyvių kaip vienas iš dviejų Hunano delegatų dalyvavo ir Mao Dzedunas (Mao Zedong). Buvo atvykę du Kominterno atstovai.
Žiužiakojai
Dauginimasis
Piršimosi ritualas skirtas tam, kad patinas savo pedipalpais nuvestų patelę virš jo padėto spermatoforo. Patelė surenka spermatoforą pro lytinę angą, esančią pilvelio apačioje. Ji padeda iki 60 apvaisintų kiaušinių, saugomų specialiame maišelyje, kurį nešioja po pilveliu. Išsiritę jaunikliai užsiropščia ant motinos nugaros ir ten išbūna iki pirmo nėrimosi. Jei nukrinta anksčiau, tai būna suvalgomi. Subręsta po trijų gyvenimo metų.
Kinijos komunistų partija
Istorija
Naujoji partija daug kur vadovavosi Tarybų Sąjungos nurodymais. Sekant jais, 1923 m. partija reorganizuota pagal leninistinius principus, o partijos nariai skatinami prisijungti prie tuo metu vyravusios Nacionalistų partijos – Guomindano – kaip atskiri asmenys, nes buvo ruošiamasi karinei kampanijai, gavusiai „Šiaurės ekspedicijos“ pavadinimą.
Žiužiakojai
Geografinis paplitimas
Žiužiakojai dažniausiai sutinkami viso pasaulio tropinėse ir subtropinėse klimato zonose, tačiau randami ir kitose pasaulio vietose. Jie mėgsta drėgmę ir tamsą, todėl paprastai gyvena miškuose, kur slepiasi po miško paklote, medžio žieve ar akmenų plyšiuose. Kai kurios rūšys sutinkamos termitynuose, olose (šių šoninės akys atrofuotos).
Kinijos komunistų partija
Istorija
Iš pradžių partija buvo nedidelė, bet greitai augo. Penktajame ir šeštajame dešimtmetyje tai jau buvo didžiausia komunistinė partija pasaulyje, pralenkusi ir TSKP. 1927 m. Guomindano ir KKP keliai išsiskyrė: daug KKP narių išžudyta, išliko vienintelė didesnė grupė, vadovaujama Mao Dzeduno. Mao įsitvirtino Dziangsi provincijoje ir įkūrė ten Kinijos Tarybinę respubliką (dažnai vadinamą tiesiog Dziangsi taryba). 1934 m. komunistams ten pasidarė nebesaugu dėl dažnų Guomindano puldinėjimų, todėl Dziangsi tarybos gyventojai leidosi į daug aukų pareikalavusį Ilgąjį žygį. Per metus trukusį žygį partijos vadovybė pergalvojo savo strategijas ir priėjo prie išvados, kad dėl nesėkmių kaltas buvo Kominterno atsiųstas vokietis Otto Braunas. 1935 m. KKP įkūrė naują bazę Jananyje. Į svarbiausius postus iškilo kinai – Mao Dzedunas ir Džu De. KKP tapo mažiau priklausoma nuo Kominterno ir TSRS.
Žiužiakojai
Klasifikacija
Dabartiniai žiužiakojai suskirstyti į 5 šeimas, 17 genčių ir 136 rūšis.
Kinijos komunistų partija
Istorija
1937–1945 m., vykstant Antrajam kinų-japonų karui, KKP vėl kurį laiką bendradarbiavo su Guomindanu. Raudonoji armija tapo bendros nacionalinės armijos dalimi, o komunistų regionas paskelbtas specialiuoju administraciniu. Tačiau iš tiesų ir armija, ir regionas turėjo paklusti Guomindano vyriausybei.
Struktūra
thumb|right|Liaudies išlaisvinimo armija Per Kultūrinę revoliucija KKP struktūra buvo sugriauta, bet po Mao mirties Deng Siaopinas ją atstatė.
Kiti svarbūs organai:
Taip pat veikia daug komisijų ir grupių, tarp jų:
Kas penkeri metai vyksta Nacionalinis suvažiavimas (paskutinis susirinko 2007 m. spalio 15 d.). Suvažiavimas turi dvi funkcijas: tvirtina Partijos konstitucijos pakeitimus ir renka Centro komitetą. Šis savo ruožtu renka Politbiurą. Bet praktiškai CK ir Politbiuro pareigybės nusprendžiamos dar prieš Suvažiavimą, o pagrindinė pastarojo užduotis – paskelbti Partijos politiką bei vizijas artimiausiems keletui metų.
Daugiausiai valdžios Partijoje turi Politbiuro nuolatinis komitetas. Šio komiteto nariai, taip pat viso Politbiuro nariai parenkami užkulisiuose, vykstant suvažiavimui. Naujoji valdžios konfigūracija gali būti nuspėjama iš to, kaip išdėstomi politikų portretai „Liaudies dienraštyje“ – oficialiame Partijos laikraštyje. Vykdomojo komiteto narių skaičius kinta.
Kiti svarbūs politinę galią turintys organai: formalioji vyriausybė ir Liaudies išlaisvinimo armija.
Dabartiniai lyderiai
Šiuo metu Politbiuro vykdomajam komitetui priklauso:
Zaroslė
Zaroslė – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Kaulakių.
Brazeinas
thumb|right|200px|Brazeino tretinė struktūra Brazeinas – saldus baltymas, aptinkamas Afrikos laipiojančio augalo Pentadiplandra brazzeana uogose, vartojamas kaip saldiklis.
Istorija
Šį baltymą pirmą kartą išskyrė 1994 m. Viskonsino Madisono universitete. Brazeinas yra antrasis baltymas saldiklis (pirmas buvo pentadinas, atrastas 1989 m.), aptiktas Pentadiplandra brazzeana vaisiuose.
Didėjantis susidomėjimas brazeinu mažina galimybes gauti jo natūralaus iš Gabono, bet jis gali būti ir susintetinamas. Rekombinantinis brazeinas buvo sėkmingai gautas naudojant E. coli.
Teksaso (JAV) kompanijos Prodigene ir Nectar Worldwide turi licencijas naudoti Wisconsin Alumni Research Foundation brazeino patentus ir transgenetiškai įkelti baltymą į kukurūzus. Tada komercinius brazeino kiekius bus galima išgauti iš kukurūzų. Manoma, kad tona kukurūzų duos 1-2 kg brazeino. Brazeino geną galima įkelti ir į kviečius, tuomet kviečių grūdai ir nesaldinti bus saldūs, kas pravers dribsnių gamyboje. Natur Research Ingredients ketina 2009 m. pardavinėti brazeiną rinkoje pavadinusi jį Cweet (1000x) ir (3000x).
Baltymo sandara
Monomerinis baltymas susideda iš 54 aminorūgščių liekanų, tai mažiausias žinomas saldus baltymas, kurio molekulinė masė yra 6,5 kDa.
Brazeino sandara buvo nustatyta branduolių magnetinio rezonanso metodu pH 5,2 ir 22 °C sąlygomis. Brazeinas turi keturis tolygiai išsidėsčiusius disulfidinius ryšius ir neturi sulfhidrilinių grupių.
3M analizė atskleidė, kad brazeinas turi vieną α spiralę ir 3 β lapelius. Tuo jis skiriasi nuo kitų dviejų saldžiųjų baltymo monelino ir taumatino. Paskutiniai 3M tyrimai parodė, kad visi trys baltymai turi darinį „saldieji pirštai“, kurie suteikia saldų skonį. Saldaus skonio zoną sudaro 29-33, 39-43, 36 ir C galo aminorūgščių liekanos. Sąveikai su saldumo skonio receptoriais svarbus ir elektrinis baltymo krūvis.
Remiantis tomis žiniomis buvo susintetintas patobulintas brazeinas, vadinamas pGlu-1-brazzein, kuris yra dukart saldesnis už natūralųjį brazeiną.
Savybės
Suvokiamas brazeino saldumas yra panašesnis į cukraus saldumą negu taumatino saldumas. Brazeino saldumas yra grynas, su išliekančiu poskoniu, kuris išlieka ilgiau nei paragavus tokio paties saldumo aspartamo tirpalo.
Brazeinas yra stabilus, kol pH kinta nuo 2,5 iki 8. , 2 valandas atlaiko 98 °C temperatūrą
Tradicinis vartojimas
Augalas Pentadiplandra brazzeana auga Gabone ir Kamerūne, kur nuo seno jų uogas valgo žmogbeždžionės ir vietiniai gyventojai. Augalo uogos yra neįtikėtinai saldžios. Vietiniai uogas vadina 'aš užmiršiu', nes jų paragavę žindomi kūdikiai užmiršta motinos pieną.
Justin Timberlake
Džastinas Timberleikas (Justin Randall Timberlake, JT; g. 1981 m. sausio 31 d. Memfyje, Tenesis, JAV), taip pat žinomas kaip Džei Ti – amerikiečių dainininkas, aktorius, pradėjęs karjerą „'N Sync“ grupėje. Žmona Jessica Biel.
Brazeinas
Maisto priedas
Natūralus saldiklis brazeinas būna Pentadiplandra uogų sėklas supančio minkštimo tarpuląsčiuose. Jis itin saldus kaip ir kiti baltymai saldikliai, tokie kaip monelinas ir taumatinas.
Justin Timberlake
2002 m. išleido debiutinį solo albumą „Justified“, parduotą 10 mln. kopijų tiražu visame pasaulyje. Antras Justin’o albumas „Future Sex/Love Sounds“ buvo išleistas 2006-taisiais.
2023 m. duomenimis, atlikėjas išleidęs penkis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Man of the Woods“, išleistas 2018 m. vasarį.
Brazeinas
Maisto priedas
Brazeinas yra alternatyva kitiems mažo kaloringumo saldikliams. Kaip baltymas jis yra saugus diabetikams ir labai tirpus vandenyje (>50 mg/ml). Įmaišytas į kitus saldiklius (pvz., aspartamas, stevija) brazeinas mažina nepageidaujamus poskonius ir papildo jų saldumą.
Palyginus su kitais natūraliais saldikliais (pvz., taumatinas) brazeino saldumo profilis yra artimesnis sacharozei. Skirtingai negu kiti baltymai saldikliai brazeinas atlaiko karštį, todėl tinka pramoninei maisto gamybai.
Bioetinės problemos su brazeinu
Augalo Pentadiplandra brazzeana uogų saldumas nuo seno žinomas Vakarų Afrikoje, tačiau Viskonsino universitetas skelbia, kad saldusis brazeinas yra jo išradimas ir nesusijęs su Gabonu.
Tokie atvejai, kai gaunami patentai, paremti kitų šalių vietinių gyventojų biologinėmis ir medicininėmis žiniomis, ir nepateikiama kompensacija vietiniams gyventojams, laikomi biopiratavimo atvejais. Taip teigia GRAIN ir Greenpeace organizacijos.
Travian
thumb|180px|Resursų laukai; Molio karjeras, geležies kasykla, grūdų ferma ir medžių kirtavietė Travianas  – internetinis naršyklinis žaidimas.
Žaidimo aplinka
Kiekvienas žaidėjas, pradeda kaip kaimo vadovas, prieš tai pasirinkęs norimą gentį ir vietą žemėlapyje. Naujai sukurtas kaimas turi 2 gyventojus, jų skaičius priklauso nuo pastatų ir išteklių kiekio ir lygio kaime.
thumb|180px|Travian kaimo centras
Aplink žaidėjo kaimą yra 18 išteklių laukų – 4 medienos, 4 molio, 4 geležies, 6 grūdų laukai. Žaidimo pradžioje kiekvienas žaidėjas turi tokį patį išteklių kiekį, tačiau žaidimo eigoje užimdamas arba įkurdamas naujus kaimus jis gali pasirinkti kaimus su kitokiu laukų pasiskirstymu (bendras skaičius visada lieka toks pat). Laukai gamina išteklius priklausomai nuo savo lygio skaičiuojant produkcija per valandą. Norėdamas padidinti produkcijos kiekį, žaidėjas turi padidint lauko lygį. Didžiausias išteklių lauko lygis ne sostinėje yra 10, sostinėje laukų lygis neribojamas. Taip pat egzistuoja oazės, kurios priklausomai nuo tipo gali padidinti kaime gaunamų išteklių kiekį. Resursai reikalingi norint statyti pastatus, kurti ir maitinti kareivius bei didinti išteklių laukų lygį.
Žaidimo pradžioje kaimas turi tik vieną pastatą kaimo viduryje vadinamą „Gyvenamasis pastatas“, turėdamas pakankamai resursų žaidėjas gali statyti naujus pastatus arba didinti esamų lygi. Vystant kaimą leidžiama statyti vis daugiau skirtingų pastatų.
„Travian“ žaidime labai didelę reikšmę turi kariuomenė. Priklausomai nuo savo genties galima kurti skirtingus kareivių tipus, kurie turi unikalius sugebėjimus. Kareivinėse gaminami pėstininkai – jie pigūs, bet gana lėti ir nestiprūs. Arklidėse treniruojama kavalerija – greičiausi ir galingiausi kariai žaidime, bet jų gamybos kaina didesnė nei pėstininkų. Dirbtuvėse gaminamos mūradaužės ir katapultos, vienintelis kareivių tipas žaidime galintis griauti pastatus ir laukus. Senatoriai – pats brangiausiais kareivių tipas žaidime, jie gali „įkalbėti“ kito žaidėjo kaimą prisijungti prie puolėjo imperijos.
Gentys
Pradėdamas žaisti dalyvis pasirenka gentį, už kurią žais – germanus, galus, romėnus, egiptiečius arba hunus. Kiekviena gentis turi savo privalumų ir trūkumų. Romėnai aprašomi kaip gentis, geriausiai tinkanti naujokams. Jie turi pranašumą statybos technologijose, o romėnų kariai laikomi neprilygstamais. Tačiau romėnų kariuomenė yra brangi. Germanai yra geri puolėjai. Galai pasižymi puikia gynyba ir sparčiai manevruojančia kariuomene. Tačiau žaidimo stilius priklauso nuo kiekvieno žaidėjo pasirinktos strategijos ir sugebėjimų.
Ketvirtoji gentis natarai yra kompiuterio valdomi, jie atsiranda tik žaidimo pabaigoje.
Kaimai
Vystatantis žaidimui žaidėjas gali sukurti arba užgrobti iš kito žaidėjo papildomus kaimus. Tam naudojami kolonistai arba senatoriai. Kaimų priklausančių vienam žaidėjui skaičius nėra ribojamas, tačiau norint įkurti/užgrobti naują kaimą reikia turėti pakankamą „kultūros taškų“ kiekį. Kultūros taškus generuoja kiekvieno žaidėjui priklausančio kaimo pastatai ir laukai.
Aljansai
Žaidėjai susivienija į aljansus, siekiančius strateginių tikslų: atsispirti galingam priešui, valdyti tam tikrą regioną, laimėti raundą. Aljansų nariai buriasi pagal skirtingus principus: bendrą ideologiją, gimtąjį regioną, mokymosi arba darbo įstaigą ir t. t. Aljansų nariai koordinuoja tarpusavyje karo veiksmus, laikosi bendros strategijos, naudojasi atskirais uždarais vidiniais forumais. Čia prasideda ir aljansų tarpusavio santykiai – diplomatija, karai, sąjungos. Tai yra vienas įdomiausių žaidimo aspektų, nes aljansų pagrindu užsimezga bendravimas, neretai peržengiantis žaidimo ribas.
Žaidimo tikslas
Pagrindinis žaidimo tikslas – pastatyti šimtojo lygio Pasaulio stebuklą. Šiam specialiam pastatui reikia milijonų resursų ir ilgo statybų laiko. Kai tik kas nors sugeba pastatyti šimtojo lygio Pasaulio stebuklą žaidimas baigiasi ir šį pastatą pastatęs žaidėjas ir jo aljansas yra paskelbiami nugalėtojais. Žaidėjai dar kurį laiką gali prisijungti prie žaidimo, bendrauti su kitais žaidėjais, tačiau produkcija nėra gaminama, negalima statyti pastatų, ar pulti kitų žaidėjų.
Kipro futbolo asociacija
Kipro futbolo asociacija – Kipro futbolo vykdomoji institucija, organizuojanti futbolo lygas: Kipro pirmąjį divizioną, žemesnes lygas; Kipro futbolo taurę, Kipro futbolo supertaurę ir Kipro vyrų futbolo rinktinę. Dvidešimto amžiaus pradžioje populiarėjant futbolui Kipre atsirado poreikis steigti oficialią organizaciją, kuri kontroliuotų futbolo varžybas. 1934 m. rugsėjo mėn. buvo įkurta Kipro futbolo asociacija, kuri pradėjo rengti oficialias klubų varžybas. 1948 m. buvo priimta į FIFA narė. 1962 m. tapo UEFA nare.
2007 m. asociacija persikėlė į Nikosiją. Atidarymo ceremonijoje dalyvavo UEFA prezidentas Michel Platini ir buvęs Kipro prezidentas Tassos Papadopoulos.
Travian
Žaidimo variacijos
Žaidimo pasauliai yra 53 šalyse, naudojant tos šalies kalbą: anglų – travian.com, travian.co.uk, travian.us, vokiečių – travian.de, lietuvių – travian.lt ir t. t.
Kipro futbolo asociacija
Dabartinis asociacijos prezidentas yra Costakis Koutsokoumnis.
Travian
Žaidimo variacijos
Vieną kalbą gali atitikti keli žaidimo pasauliai, kurių kiekvieno vartotojų skaičius gali siekti iki 55000 žaidėjų. Paprastai vienu momentu tam tikrame pasaulyje būna prisijungę 500–3000 vartotojų.
Travian Plus
Žaidimas yra nemokamas, tačiau už neprivalomą mokestį galima pasinaudoti tam tikrais privalumais, kurie daro įtaką žaidimo eigai. Papildomos funkcijos suteikia daugiau informacijos apie kaimą ir jį supančią aplinką, gali padidinti produkcijos gamybą 25 % ar leisti statyti pastatus ir laukus nelaukiant normaliomis aplinkybėmis privalomo laiko tarpo.
Žvilgsnis (savaitraštis)
thumb|„Žvilgsnis“ Nr. 3 Žvilgsnis – savaitraštis, leistas nuo 1989 m. gruodžio mėn. lietuvių kalba ir 1993–1997 m. rusų kalba.
Istorija
Nuo 1991 m. buvo leidžiamas priedas „Rock ir pop“, kuris 1992 m. tapo savarankišku leidiniu „Ne vien rock ir pop“.
Vyriausiasis redaktorius Linas Jučas – iki 1997 m.
Ljankihuės provincija
Ljankihuės provincija  – provincija Čilėje, Los Lagoso regiono šiaurinėje dalyje. Administracinis centras – Puerto Montas.
Provincijos teritorijoje iškilę keturi ugnikalniai: Osorno, Tronadoro, Kalbuko ir Puntiagudo. Taip pat telkšo keletas didelių ir vaizdingų ežerų – Ljankihuė, Todos los Santosas, Čiapas, Kajutuė, Taguatagua.
Windows (reikšmės)
„Windows“ gali reikšti:
Rastinėnų pagrindinė mokykla
Vilniaus rajono Rastinėnų pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniaus raj, Rastinėnuose, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lenkų kalba. Įstaigos kodas 291319650. Steigėjas Vilniaus rajono savivaldybės taryba.
Obadele Thompson
Obadele Thompson (g. 1976 m. kovo 30 d.) – Barbadoso lengvaatletis, kuris specializuojasi sprinto rungtyse. Jis tapo pirmuoju ir kol kas vieninteliu šalies sportininku iškovojusiu Olimpinių žaidynių medalį. Thompson taip pat yra pasiekęs 100 m ir 200 m bėgimo nacionalinius rekordus. Už nuopelnus sporte jam buvo suteiktas „ambasadoriaus ir specialiojo atstovo jaunimui“ titulas, kurį jam suteikė šalies ministras pirmininkas Owen Arthur.
Asmeninis gyvenimas
Obadele Thompson gimė Šv. Maiklos parapijoje, Barbadoso pietvakariuose. Vėliau mokėsi Harisono koledže (JAV) ir su pagyrimu baigė rinkodaros ir ekonomikos specialybę El Paso Teksaso universitete. 2007 m. vedė pasaulio lengvosios atletikos čempionę Marion Jones iš JAV. tais pačiais metais pora susilaukė pirmojo bendro vaiko.
Karjera
Sportininkas savo tarptautinę karjerą pradėjo 1993 m. Tais metais sportininkas užėmė pirmąją vietą Centrinės Amerikos ir Karibų čempionate 100 m bėgimo rungtyje. Taip pat tais metais sportininkas sudalyvavo jaunimo Pan Amerikos žaidynėse ir pelnė sidabro bei bronzos medalius sprinto rungtyse. 1994 m. Thompson pasiekė jaunimo pasaulio rekordą. Po metų sportininkas dalyvavo vasaros sporto universiadoje Fukuokoje, Japonijoje. Joje sportininkas 100 m bėgimo distancijoje pelnė sidabro medalį ir tapo pirmuoju, bei kol kas vieninteliu, šalies sportininku iškovojusiu medalį universiadoje. 1996 m. sportininkas įveikė normatyvą ir kartu su kitais 12 šalies sportininkų pateko į 1996 m. vasaros olimpines žaidynes. 100 m distancijos bėgimo pirmajame ture Thompson savo grupėje su 10,33 s rezultatu liko pirmoje vietoje ir automatiškai pateko į kitą etapą. ketvirtfinalio antroje grupėje jį aplenkė tik du sportininkai ir su 10,14 s rezultatu jis iškopė į pusfinalį, kuriame užėmė šeštą vietą (10,16 s) ir į finalą nepateko. Galutinėje rikiuotėje sportininkas su dar dvejais sportininkais dalinosi dešimtąją-dvyliktą vietas. Vėliau itin sėkmingai dalyvavo NCAA lauko ir uždarų patalpų čempionatuose. 1998 m. Thompson pelnė bronzą Sandraugos žaidynėse 100 m bėgime. Tais pačiais metais sportininkas sudalyvavo Centrinės Amerikos ir Karibų žaidynėse, kur pelnė aukso medalį. Po metų sportininkas įveikė IAAF nustatytus kvalifikacinius rezultatus ir pateko į 1999 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionato 100 m ir 200 m bėgimus. Abiejose rungtyse jis liko ketvirtojo vietoje ir neiškovojo pirmojo medalio savo šaliai pasaulio čempionate. 2000 m. sportininkas toliau tęsė savo pasirodymus stambiausiose varžybose. 200 m ir 100 m distancijose jis pelnė kelialapį į 2000 m. vasaros olimpines žaidynes Sidnėjuje, Australijoje. 200 m bėgime jis liko 4 vietoje, bet 100 m bėgimo finale, įveikęs distanciją per 10,04 s jis pelnė bronzos medalį. Tai buvo pirmasis ir vienintelis olimpiados medalis atitekęs Barbadoso sportininkui. Sportininkas dalyvavo ir 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, bet finaliniame bėgime liko priešpaskutinis ir užėmė 7 vietą. 2005 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionate sportininkas pirmajame raunde 100 m distanciją įveikė per 10,32 s ir pateko į kitą etapą tik papildomo kelialapio dėka. Ketvirtfinalyje sportininko rezultatas buvo 10,34 s ir su šešta vieta savo grupėje Thompson į kitą etapą nepateko. Nuo 2005 m. sportininkas nedalyvauja jokiose stambiose varžybose.
Leizeris Aizinbudas
Leizeris Aizinbudas (g. 1921 m. vasario 23 d. Kirsanovas, Tambovo sritis, Rusija) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, biologijos mokslų daktaras.
Biografija
1938–1941 m. studijavo Lietuvos veterinarijos akademijoje, 1943 m. baigė Troicko veterinarijos institutą (Čeliabinsko sritis, Rusija). 1957 m. TSRS mokslų akademijos Fiziologijos institute apgynė disertaciją „Žemės ūkio gyvulių kai kurių vegetacinių ir apsauginių reakcijų ypatumai ryšium su jų aukštąja nervine veikla“, 1958 m. biologijos mokslų daktaras, 1995 m. Lietuvos veterinarijos akademijos garbės daktaras.
1946–1972 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, 1950–1960 m. dar Gyvulininkystės ir veterinarijos instituto Gyvulių fiziologijos laboratorijos vedėjas; nuo 1960 m. profesorius. 1973 m. emigravo į Izraelį.
Mokslinė veikla
Tyrė aukštąją nervinę veiklą, virškinamojo trakto fiziologiją ir patologiją, gyvulių reprodukciją.
Vytautas Mikalauskas (1930)
Vytautas Mikalauskas (1930 m. spalio 20 d. Panevėžys – 2004 m. balandžio 23 d. Vilnius) – lietuvių kompozitorius, pianistas.
Sūnus – aktorius Gintaras Mikalauskas. Dukra - pianistė, pedagogė Daina Kavaliauskienė. Sesuo – aktorė Romualda Mikalauskaitė-Zabarauskienė.
Biografija
Baigė Lietuvos konservatoriją: 1954 m. S. Vainiūno fortepijono, 1973 m. E. Balsio kompozicijos klasę.
1954–1973 m. dėstė Panevėžio muzikos mokykloje, 1961–1965 m. direktorius. 1972–1973 m. Biržų muzikos mokyklos, 1973–2000 m. Karoliniškių muzikos mokyklos (iki 1993 m. Vilniaus 5 vaikų muzikos mokykla) mokytojas, nuo 1995 m. vyresn. mokytojas. Koncertavo kaip solistas ir su ansambliais. Sukūrė apie 300 darbų.
Juozas Jankevičius
Juozas Jankevičius (1890 m. lapkričio 2 d. Vėbriai, Panemunėlio valsčius – 1945 m. balandžio 22 d. Chvalynskas, Saratovo sritis) – Lietuvos politikas, inžinierius.
Biografija
Baigė Panevėžio realinę mokyklą. 1915 m. baigė Kijevo politechnikos instituto statybos skyrių. Dėstė Kijevo aukštesniojoje hidrotechnikos mokykloje. Dirbo Kijevo kelių apygardoje, statė tiltą per Dnieprą. 1917–1918 m. Ukrainos lietuvių tautos tarybos Kijeve pirmininkas. Jo pastangomis Rovne pradėtas formuoti Lietuvių batalionas. 1918 m. grįžo į Lietuvą. 1919–1921 m. kelio ruožo viršininkas Šiauliuose, Kaune. 1922–1925 m. Susisiekimo ministerijos inžinierius. 1924–1940 m. Lietuvos universiteto (nuo 1930 m. Vytauto Didžiojo universitetas) docentas. 1925–1926 m. Plentų ir vandens kelių valdybos direktorius. 1926 m. gruodžio mėn. – 1927 m. birželio mėn. susisiekimo ministras. 1929–1940 m. Susisiekimo ministerijos generalinis sekretorius. 1933–1935 m. Geležinkelio direkcijos vyr. direktorius. 1940 m. lapkričio mėn. NKVD suimtas, kalintas Vilniuje. 1941 m. balandžio mėn. ištremtas į lagerį, ten laikytas iki 1944 m. kovo 4 d. Parašė darbų apie geležinkelius.
Apyvarpė
Apyvarpė  – žiedinė odos raukšlė, dengianti vyro lytinio organo, varpos, galvutę. Ji susidaro distaliniame varpos gale odai priaugus prie varpos galvutės vainikinės vagos. Vidinė apyvarpės pusė išklota plonu epidermiu.
Nesilaikant higienos, apyvarpės maišelyje kaupiasi riebalų liaukų išskyros, šlapimo liekanos, nusilupęs epitelis. Visos šios liekanos sudaro tirštą varškės pavidalo dvokiančią masę – smegmą. Laiku nenuplovus prasideda tų liekanų irimas, kuris gali sukelti varpos galvutės ir apyvarpės uždegimą – balanopostitą. Todėl dažnai dėl šių priežasčių kai kuriose tautose taikomas ritualinis paprotys apipjaustyti berniukams varpos galvutės odos raukšlę (žr. apipjaustymas).
Ligos
Esant siaurai apyvarpės angai, apyvarpės negalima atsmaukti už varpos galvutės. Tokia būklė vadinama fimoze. Dėl labai siauros apyvarpės angos būna sunku šlapintis, nes šlapimas teka siaura srovele, o dalis jo lieka šlapimo pūslėje. Šlapinantis gali išsipūsti apyvarpės maišelis, susidaryti akmenys.
Adutiškio miškai
Adutiškio miškai priskirti Švenčionėlių miškų urėdijos Adutiškio (4000 ha) ir Ignalinos miškų urėdijos Tverečiaus (1310 ha) girininkijoms.
Geografija
Masyvą sudaro Adutiškio, Antanų ir Guntauninkų miškai. Plotas 5310 ha, mišku apaugę 3873 ha. Valstybinės reikšmės miškų plotas 4913 ha. Šiaurės vakarų dalis siekia Svirkų ežerą. Rytiniu pakraščiu teka Juodasai upelis ir Kamoja (Birvėtos intakai). Diduma miškų nusausinta, išskyrus šiaurės vakarų dalį ir 764 ha telmologinio draustinio. Draustinyje saugoma plokščia limnoglacialinei lygumai būdinga Adutiškio pelkė. Paviršius – lyguma. Dirvožemiai jauriniai pelkiniai, velėniniai glėjiniai ir glėjiški priemoliai.
Adutiškio miškuose įsteigti Adutiškio telmologinis ir Antanų pedologinis draustiniai.
Yra lūšių, kurtinių, juodųjų gandrų.
Adutiškio miškuose ir šalia jų esančios Lietuvos gyvenvietės: Kuksos, Pajuodupis, Surma, Kaukiškė, Grigališkė, Kudabiškė, Petroniškė, Antanai, Medinos, Eimunis, Mociškė, Guntauninkai.
Medynai
Augavietės nederlingos ir derlingos pelkinės, derlingos ir labai derlingos užmirkusios. 18 % miškų yra ekosistemų apsaugos ir rekreaciniai, 3 % apsauginiai ir 79 % ūkiniai. Kultūrinės kilmės medynų 10 %. Beržynų 24 %, drebulynų 12 %, eglynų 36 %, juodalksnynų 11 %, pušynų 16 %, uosynų 1 %. Jaunuolynai sudaro 16 %, pusamžiai medynai 27 %, pribrestantys 27 %, brandūs 30 %. Medynų vidutinis amžius 59 m., bonitetas II. 3, skalsumas 0,71, tūris 194 m³/ha. Našiausių medynų tūris 350 m³/ha. Kasmet priauga 4,8 m³/ha medienos.
Istorija
1943–1944 m. miškuose buvo „Vilniaus“ tarybinių partizanų būrio stovykla.
Adutiškio ir Antanų miškuose 1945–1952 m. kovo mėn. veikė Lietuvos partizanų Vytauto apygardos Tigro rinktinė ir štabas.
Žeimenys
Žeĩmenys – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, į rytus ir šiaurės rytus nuo Kaltanėnų, Aukštaitijos nacionaliniame parke. Ežeras itin ilgas ir siauras, primena upę. Išsidriekęs šiaurės–pietų kryptimi 11,2 km, plotis iki 2,1 km. Altitudė 138,3 m. Šiaurinėje dalyje yra dvi įlankos, atsišakojančios rytų ir vakarų link. Ežero gylis siekia 23,5 m. Būdingi aukšti (10-15 m), vietomis su terasomis, krantai. Kranto linijos ilgis 36,1 km, su salų krantais 38,8 km. Ežerą supa Kaltanėnų (pietuose), Pakretuonės (rytuose), Šakarvos (šiaurėje), Obelų Rago (vakaruose), miškai. Žeimenyse yra 12 salų: pietinėje dalyje 3 salos (0,91 ha, 0,37 ha ir 0,05 ha), vidurinėje dalyje 3 salos (0,36 ha, 0,15 ha ir 0,07 ha) ir vakarinėje įlankoje 6 salos (0,57 ha, 0,55 ha, 0,24 ha, 0,22 ha, 0,05 ha ir 0,01 ha). Atabradą dengia smėlis, žvyras, dugne pakaitomis eina seklumos ir duburiai, 90 % jo paviršiaus padengta dumblu. Pakrantės ir įlankos užžėlusios vandens augmenija. Vandens skaidrumas (vasarą) iki 3 m.
miniatiūra|240px|left|Pietinė pakrantė (prie kelio )
Į Žeimenis įteka Laukupė (iš Laukojo ežero), Kretuona (iš Kretuono ežero), Baltelė (Jaurupė) (iš Ūsių ežero), pietvakariuose išteka Neries intakas Žeimena. Šiaurėje ežeras sąsiauriu (Šakarva) jungiasi su Šakarvų ežeru. Ežero pratakumas 698 % per metus.
Ežere gyvena 14 rūšių žuvys: lydekos, lynai, karšiai, ešeriai, kuojos, raudės, karosai, plakiai, unguriai, aukšlės, pūgžliai, stintos, meknės, vėgėlės, ripusai, lašišos, šlakiai, vaivorykštiniai upėtakiai. Įveista mizidžių, gamaridų.
Prie Žeimenų įsikūrusios šios gyvenvietės: Šakarva, Pelekas, Kretuonėlė, Kaltanėnai, Ožkiniai, Obelų Ragas, Pažeimenys, Padumblys, Senieji Bajorai, Naujieji Bajorai. Veikia 6 kaimo turizmo sodybos. Aplink ežerą yra apie 10 poilsiaviečių ir stovyklaviečių, baidarių nuomos punktas. Pietvakarine pakrante eina kelias, į kurį įsijungia kelias , vakarine ir šiaurine – kelias. Šiauriniu krantu eina riba su Ignalinos rajonu.
1967 m. ežeras paskelbtas ornitologiniu draustiniu.
Fante
Fante (Fanti, Fančiai, vienas savivardžių – Mfantsefo) – akanų grupės tauta, gyvenanti Vakarų Afrikoje, Aukso krante (dabartinės Ganos teritorijoje). Jų sukurta valstybė vadinosi Mankesimas. Vėliau jie sukūrė Fante konfederaciją.
Fante kalba fante kalba, kuri priklauso Nigerio – Kongo kalbinei šeimai, Kva kalboms.
Žymiausias fante atstovas yra Kofis Ananas, JTO generalinis sekretorius.
Istorija
Fante istorija yra neatsiejamai susijusi su Mankesimo valstybe, egzistavusia Aukso kranto pajūryje nuo XIII a.
Mankesimo valstybė
Pasak legendų, fante migravo iš Bono valstybės į pietus, kol pasiekė jūrą. Tai buvo pirmoji atsiskyrusi nuo akanų grupė. Šioje migracijoje juos vedė trys vadai – Obrumankoma (banginis), Odapagya (erelis) ir Oson (dramblys). Naujojoje žemėje jie rado senuosius gyventojus etsi, tarp kurių jie apsigyveno, įkūrė pirmąsias šventyklas ir savo valstybę. Svarbiausiu jų miestu tapo Mankesimas pajūryje.
Tuo metu nusistovėjo visuomenė, organizuota į karinius junginius asafo, kurie buvo būtini, norint sėkmingai įsitvirtinti regione ir laimėti karus prieš aplinkines gentis.
Nuo XV a. fante ėmė prekiauti su europiečiais, kurie jų žemėse steigė savo fortus.
Kovos su Ašanti
XVIII a. išaugus Ašanti valstybei, kuri įgijo hegemoniją visoje Ganoje, Mankesimas stengėsi išlaikyti nepriklausomybę. XIX a. išaugus Ašanti interesams pajūryje, 1806 m. įvyko Fante-ašanti karas, kurį fante pralaimėjo. 1811 m. fante kovojo su jungtinėmis ašančių ir ga pajėgomis, ir vėl pralaimėjo mūšį, tačiau ašančius išvijo partizaniniais metodais.
Šių karų metu fante suartėjo su britais, kadangi su jais turėjo bendrą priešą. 1844 m. jie savanoriškai tapo britų protektoratu, su sąlyga išlaikyti suverenitetą.
Fante konfederacija
Kadangi britai nesilaikė pažadų ir sudarė sutartį su fante priešais olandais, pagal kurią olandams atidavė kontrolę fante regione, prasidėjo pasipriešinimas. Fante, kartu su giminingomis tautomis denkira, vasais, tvifais, asinais, (visi Ašanti valstybės vasalai) 1868 m. surengė susitikimą Mankesime ir įkūrė bendrą Fante konfederaciją. Konfederacijoje dalyvavo 7 valstybės.
Išrinkus karo vadą brenyi, armija puolė olandų fortus. Buvo paimta Komenda, tačiau nepasisekė paimti Elminos. Ilgai užsitęsusi apgultis nulėmė šiaurinių ribų nusilpimą, ir vėl puolė Ašančiai.
1873 m. konfederacija buvo panaikinta, jos teritorijos atiteko Britanijai ir tapo Aukso kranto kolonijos užuomazga. Olandai buvo išvyti iš viso regiono ir čia galutinai įsiviešpatavo britai.
Fante kultūra
Namus stato kvadratinio plano iš medžio ir molio. Drabužiai panašūs į visų akanų. Svarbiausias šventinis apdaras yra kente, kurio ornamentai labai simboliški, o gamyba užima daugybę laiko.
Tradiciškai visuomenės smulkiausias vienetas vadinamas yra išplėstinė šeima fiefo. Šeimos jungiasi į karinius vienetus asafo. Egzistuoja patrilateraliniai vienetai edžabosom. Visą visuomenę sudaro 7 matrilinijiniai klanai abusua.
Marija Magdalena Nagevičienė
Marija Magdalena Eitavičiūtė-Nagevičienė (1847 m. Kretingoje – 1927 m. vasario 5 d. Kretingoje) – Lietuvos visuomenės švietėja, spaudos platintoja, pirmojo lietuviško knygyno Kretingoje įkūrėja.
Biografija
Gimė ir užaugo iš valstiečių kilusių pasiturinčių miestelėnų Jono ir Barboros Eitavičių šeimoje. 1876 m. lapkričio 21 d. ištekėjo už bajoro, Kretingos muitinės tarnautojo Vladislovo Kiprijono Nagevičiaus. Susilaukė dukterų Olimpijos ir Oktavijos, kurios mirė kūdikystėje, bei sūnaus Vladislovo Antano.
1881 m. vyrui mirus, likusį gyvenimą paaukojo sūnui, rūpinosi jo auklėjimu ir išsimokslinimu. Jam mokantis, Palangoje, Rygoje ir Sankt Peterburge nuomavo butus, samdė namų šeimininkes, rėmė neturtingus sūnaus bendramokslius. Panaikinus lietuviškos spaudos draudimą, savo namuose Kretingoje 1904 m. atidarė vieną pirmųjų Lietuvos provincijoje lietuviškos spaudos knygyną ir rašymo reikmenų krautuvę, bendravo su lietuvių kultūros veikėjais Jonu Juozu Palukaičiu, Povilu Višinskiu, Morta Zauniūte. Kaupti ir platinti lietuvišką spaudą jai padėjo atostogauti grįždavęs sūnus.
Palaidota senosiose Kretingos kapinėse, greta vyro, dukterų ir sesers Praksėdos. Sūnus Vladas Nagius-Nagevičius prie motinos kapo pastatė medinį stogastulpį, padarytą Kaune pagal dailininko Adomo Varno projektą. 1963 m. stogastulpis buvo nugriautas, o 1991 m. Kretingos muziejaus darbuotojų rūpesčiu atstatytas (projekto autorė dailininkė Lidija Skačkauskaitė-Kuklienė, meistras – tautodailininkas Raimundas Puškorius).
Vanaprastha
Vanaprastha – vienas iš keturių vedų šventraščiais pagrįstas gyvenimo tarpsnis (ašrama), kurį privalo nueiti dviejų aukščiausiųjų socialinių sluoksnių (varnų) atstovai: brahmanas ir kšatrijas. Tai pasaulietinio gyvenimo atsisakymas sulaukus brandaus amžiaus tarpsnis. Atlikę visas savo šeimos ir pasaulietinęs pareigas vyrai turėdavo palapsniui atsisieti nuo kasdienių rūpesčių ir kartu su žmona atsidėti dvasiniams ieškojimams. Šis laikotarpis dažnai būdavo paskirtas kelionėms į šventąsias vietas. Jų žmonos galėdavo juos lydėti, bet seksualiniai santykiai šiame tarpsnyje būdavo uždrausti. Šiais laikais tik nedaugėlis hinduistų griežtai laikosi visų senovės išminčių nurodymų.
Pareigos
Vanaprastha turėjo vykdyti šiuos įsipareigojimus:
Lovka
left|120px
Ežeras nenutekantis, priklauso Totoriškių ežero baseinui (Neries mažųjų intakų (su Nerimi) baseinas). Šiaurine pakrante eina kelias ir į jį iš šiaurės įsijungia kelias.
Evokatas
Evokatas (lot. Evocatus) – senovės Romos armijos karys, atitarnavęs skirtą laiką ir paleistas iš tarnybos, tačiau savanoriškai į ją grįžęs.
Už evokatus armijoje buvo atsakingas evokatų prefektas (lot. Praefectus evocatorum).