cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Botsvana
Ekonomika
Nors pragyvenimo lygis Botsvanoje yra vienas iš aukštesnių Pietų Afrikoje, bet nedarbingumas lieka aktualia ekonomikos problema. Plėtojamas turizmas. Botsvana, neturinti priėjimo prie vandens, naudojasi Pietų Afrikos Respublikos jūrų uostais. Daug Botsvanos gyventojų dirba Pietų Afrikos Respublikos kasyklose, nors kasyklų mažėja.
Mančiušėnų piliakalnis
Tyrimai
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Botsvana
Demografija
Etninės grupės: čuanai – 79 %, kalangai – 11 %, basarua – 3 %, Kgalagadi – 3 %, baltieji – 3 %, kitos etninės grupės – 1 %.
Religijos: krikščionių – 71,6 %, Badimo – 6 %, kitos – 1,4 %, budistų – 0,1 %, netikinčių – 20,6 % (2001 m. duomenys).
Kalbos: Čuana (oficiali) – apie 78,2 %, Ikalanga – 7,9 %, Sekgalagadi – 2,8 %, anglų (oficiali) – 2,1 %, kitos – 8,6 % (2001 m. duomenys).
Vidutinė gyventojų gyvenimo trukmė: 50,58 metų (2009 m. duomenys). Vyresnių nei 15 m. žmonių raštingumas raštingumas: 80 % (vyrų – 80,4 %, moterų – 81,8 %) (2003 m. duomenys). Gyventojų amžiaus struktūra:
Aleksandras Gorskis (1798)
Giminė
Kilęs iš Lenkijos karalystės didikų Gorskių giminės. Tėvas Liudvikas Gorskis (, 1749 m. – 1815 m.), motina – Kunigunda Karolina Bilevičiūte (, apie 1770 m. – apie 1840 m.). Broliai – Ipolitas Gorskis, Severinas Gorskis, iš tėvo I santuokos – Adomas Gorskis. Seserys – Janina Gorskaitė-Bilevičienė, Praksėda Gorskaitė, Bogumila Gorskaitė-Bilevičienė, iš tėvo I santuokos – Juozapa Ieva Rachelė Gorskaitė-Kosakovskienė, Karolina Cecilija Gorskaitė-Morikoni ir Sofija Pulkerija Gorskaitė-Giedraitienė,
Valdos
Džiuginėnų dvaro savininkas.
Debeikių pagrindinė mokykla
miniatiūra|250px|right Anykščių rajono Debeikių pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Anykščių raj., Debeikiuose, J. Biliūno g. 44, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190047591.
Nuo 1804 m. veikė parapinė mokykla, kurioje 1804 m. buvo 20, 1863 m. – 59 mokiniai. 1865–1918 m. veikė valdinė pradžios mokykla, nuo 1918 m. savivaldybės pradžios mokykla, 1945–1953 m. progimnazija, 1953–2001 m. vidurinė mokykla, nuo 2001 m. Debeikių pagrindinė mokykla.
Istorija
1852 m. gegužės 28 d. vyskupas Motiejus Valančius bažnyčios inventoriuje užrašė klebonui, kad įsteigtų parapijinę mokyklą … ir rūpintųsi, kad jaunuomenė skaitlingai ją lankytų”. Tikslių žinių apie tokios mokyklos įsteigimą nėra. Po 1863 m. sukilimo uždraudus lietuvišką spaudą ir mokyklas, buvo steigiamos valstybinės rusiškos mokyklos, bet Debeikių krašte veikė ir Daraktorių mokykla.
1915 m. prasidėjus vokiečių okupacijai mokykla Debeikiuose likviduota ir vėl atidaryta 1918 m. rudenį Aknystų dvaro ponios Emilijos-Sofijos Jalinskaitės Venslovavičienės ir parapijos klebono iniciatyva. 1949 m. Debeikiuose įsteigta septynmetė mokykla, kuri 1952 m. tapo vidurine mokykla. 2001 m. vidurinė mokykla reorganizuota į pagrindinę mokyklą.
Debeikių vidurinė mokykla išleido 41 abiturientų laidą. Mokyklą baigė 593 abiturientai, iš jų 204 įgijo aukštąjį išsilavinimą.
Anacron
anacron – Linux ir Unix programa periodiškam užduočių vykdymui, nenustatant konkretaus užduoties vykdymo laiko. Skirtingai nuo cron, anacron gerai tinka naudoti kuomet kompiuteris nėra nuolat įjungtas (kaip tipiškas naudotojo kompiuteris). Šiuo atveju su anacron galima nustatyti užduoties vykdymą kasdien ar kas savaitę (galima nurodyti bet kokį skaičių dienų). Užduotis bus įvykdyta kuomet, jos laikui atėjus, bus įjungtas kompiuteris.
anacron paprastai naudojama įvairioms „namų ūkio“ operacijoms (periodiškam pasenusių bylų trynimui, failų indeksavimui, automatinei paieškai ir pan). anacron gali konfigūruoti tik administratoriaus teises sistemoje turintis operatorius.
Anacron užduočių lentelės standartinė vieta yra failas /etc/anacrontab. Šios lentelės stulpelių paskirtis yra tokia:
Periodas nurodomas dienomis, pauzė – minutėmis. Darbo vardas parenkamas laisvai, tačiau jame neturi būti tarpų ir įstrižų brūkšnelių. Komanda yra Linux komanda, kuri bus įvykdyta.
Pradėta vykdyti (paprastai automatiškai, įjungus kompiuterį) anacron perskaito užduočių lentelę ir patikrina, ar neatėjo laikas kurioms nors jos užduotims. Prieš pradėdama vykdyti užduotį, anacron palaukia skiltyje pauzė nurodytą trukmę. Jei vykdomas procesas išveda kokią nors informaciją, jis išsiunčiama administratoriui elektroniniu paštu.
Liesuvka
Liesuvka – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Giedraičių.
Dirvoniškis (Utena)
Dirvoniškis – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Antalgės.
Kova (Šiauliai)
Kova – Šiaulių miesto darbininkų profesinės sąjungos valdybos laikraštis, išėjęs 1922 m. rugpjūtį Šiauliuose.
Istorija
Rašė apie darbininkų padėtį Lietuvoje ir užsienyje. Redaktorius Robertas Celinas.
Eišiškių gimnazija
miniatiūra|265px|right|Nuo stadiono pusės
Eišiškių gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šalčininkų raj., Eišiškėse, Vilniaus g. 81, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 191416098.
Filialai:
Istorija
Istoriniai šaltiniai liudija, kad 1524 m. prie bažnyčios veikė pirmoji parapinė mokykla, kurią lankė lietuviškai kalbantys Lietuvos bajorijos vaikai (ponų vaikai buvo mokomi privačiai ir parapijos mokyklose niekad nesimokė). Mokykloje buvo siekiama įsisavinti lotynišką triviumą, kuris pagal Vilniaus vyskupo Taboro nurodymą buvo mokomas lietuvių kalba. XVI a. pradžioje lietuvišką Eišiškių mokyklą turėjo baigti tokie renesanso epochos humanistai kaip Jurgis Eišikietis ar Stanislovas Rapalionis, vėliau suformulavę visuotinio lavinimo lietuvių kalba programą XVI a. Lietuvoje. Apie Eiškiškių mokyklos mokymo lygį galima spręsti pagal tai, kad pats Liuteris pirmininkavęs Stanislovo Rapolionio doktorato gynimui, su pasigėrėjimu suteikė teologijos daktaro laipsnį mokslingam lietuviui. Prasidėjus karams, parapijinė mokykla buvo uždaryta. Po III Abiejų Tautų respublikos padalijimo, 1795 m. carinei Rusijai pradėjus rusifikacijos politiką, miestelio vaikus pradėta mokyti rusiškai. Jurzdikoje (vienoje iš miesto dalių) buvo pastatytas namas, kuriame vyko pamokos. Tai buvo pradinė mokykla, kurioje dirbo rusų tautybės mokytojai. Tačiau ir šią mokyklą galėjo lankyti ne visi miestelio vaikai.
1944 m. mokykla nukentėjo nuo vokiečių bombardavimo. Iki 1956 m. kitos mokyklos Eišiškėse nebuvo. Vėliau užsiėmimai buvo atnaujinti pritaikytose patalpose Gegužės aikštėje, dab. Lenkų kultūros centras, kavinė. Dar vėliau panaudotas gyvenamasis namas, esantis Rodūnės gatvėje. Po karo daug mokytojų išvažiavo į Lenkiją, juos pakeitė atvykę iš Rusijos ir Baltarusijos. Mokykloje pamokos vyko rusų kalba. Pirmoji laida išėjo 1950 m.
1956 m. iš naujo atstatytas mokyklos pastatas Jurzdikoje jau galėjo priimti į pamokas vaikus, kurie mokėsi trimis kalbomis (lietuvių, rusų, lenkų). Netrukus imta mokyti pradinukų grupė lietuvių kalba. Kasmet moksleivių skaičius augo, todėl 1967 m. prie senojo mokyklos pastato nutarta pristatyti naują korpusą. Bet tai padėties nepagerino: mokykloje buvo ankšta, pamokos vyko dviem pamainom. 1983 m. rusiškos klasės persikėlė į naują mokyklą, 1992 m. senąją mokyklą paliko ir lietuviškos klasės.
Barbora Didžiokienė
Barbora Didžiokienė (1896 m. gruodžio 12 d. Sankt Peterburgas – 1976 m. rugpjūčio 18 d. Dovainonys, Kaišiadorių raj.) – Lietuvos tapytoja, scenografė.
Biografija
Vyras tapytojas Vladas Didžiokas. 1914–1915 m. Mokėsi Dailei skatinti draugijos, 1917 m. Štiglico techninio piešimo mokyklose Sankt Peterburge, lankė privačias dailės mokyklas (mokėsi pas V. Didžioką) ir studijas. 1918–1919 m. mokėsi Proletkulto mokykloje Smolenske.
Nuo 1921 m. gyveno Lietuvoje. Nuo 1923 m. dalyvavo parodose, 1932 m. Kaune surengė individualią šaržų parodą. 1946–1954 m. dirbo piešimo mokytoja Rumšiškių vidurinėje mokykloje.
Kūryba
Nutapė portretų („Juozas Tumas-Vaižgantas“, 1925 m.), natiurmortų („Dvi kaukės“, „Ekrano gražuolė“ 1927 m., „Natiurmortas“ 1957 m.), peizažų, figūrinių kompozicijų. Sukūrė scenovaizdžių (Piotras Čaikovskis. Spragtukas, 1928 m.), kostiumų operos spektakliams (Otas Nicolajis. Vindzoro šmaikštuolės, 1928, Bedržichas Smetana. Parduotoji nuotaka, 1934 m.), iliustracijų knygoms, lėlių, šaržų, lošimo kortų. Kūriniai dekoratyvūs, manieringi, ekspresyvios tapysenos, turi primityvizmo bruožų, natiurmortai dažniausiai siužetiniai.
Vislioji korifanta
Vislioji korifanta (Coryphantha vivipara) – kaktusinių (Cactaceae) šeimos augalas. Stiebai rutuliški, sudarantys kupstus. Kiekvienas stiebas apie 5-15 cm aukščio ir 2-10 cm skermens. Iš areolių išauga iki 20 kraštinių ir 4 centriniai dygliai. Žiedai purpurinės spalvos. Vaisius – uoga.
Auga Kanados pietinėje dalyje, JAV iki Teksaso.
Kiviukas (palydovas)
Kiviuko diametras 16 km, jis apskrieja Saturną per 450 dienų orbita nutolusia nuo planetos 11,1 milijonų kilometrų. Palydovas priskiriamas Inuitų grupės palydovams, priklausantiems didesnei netaisyklingos formos palydovų grupei.
Kiviukas turi šviesiai raudoną atspalvį. Jo infraraudonasis spektras panašus į Siarnakės ir Paliako (taip pat priskiriami Eskimų grupei), kas leidžia manyti, kad šių palydovų bendra prigimtis. Galimas variantas – šie palydovai anksčiau suskilusio didesnio fragmentai.
Tikima, kad Kiviuko orbitos posvyris periodiškai mažėja, tuo pat metu didėjant jos ekscentricitetui ir atvirkščiai. Šis reiškinys vadinamas Kozai rezonansu.
ECHO (Europos Komisija)
Europos Komisijos humanitarinės pagalbos ir civilinės saugos departamentas (ECHO; anksčiau vadintas Europos bendrijos Humanitarinės pagalbos biuru) – 1992 m. įkurtas Europos Komisijos departamentas, skirtas užjūrio humanitarinei pagalbai ir civilinei saugai. 2012 m. gavo Nobelio taikos premiją.
2020 m. Europos Sąjunga humanitarinei pagalbai per ECHO skyrė 80 mlrd. JAV dolerių. Pastaraisiais metais parama išaugo dėl COVID-19 pandemijos. Drauge su valstybėmis narėmis, ji yra didžiausia humanitarinės pagalbos teikėja pasaulyje, 2020 m. suteikusi ~50 % visos humanitarinės pagalbos. Daugelis šalių narių į paramos biudžetą įtraukia ir lėšas skirtas pabėgeliams išlaikyti.
Vykdydamas humanitarines intervencijas, ECHO pagalbos programas įgyvendina ne pats – jis finansuoja veiksmus, atliekamus per tinklą, vienijantį daugiau kaip 200 partnerių (NVO, JT agentūrų ir tarptautinių organizacijų, tokių kaip Raudonasis Kryžius).
ECHO ne tik teikia finansavimą humanitarinei pagalbai, bet ir yra atsakingas už ES civilinės saugos mechanizmą. 2001 m. įkurtas mechanizmas skatina bendradarbiavimą tarp nacionalinių civilinės saugos institucijų visoje Europoje. Šiuo metu mechanizmą sudaro 33 šalis: visos 27 valstybės narės bei Islandija, Juodkalnija, Norvegija, Šiaurės Makedonija, Serbija ir Turkija. Mechanizmas buvo sudarytas siekiant koordinuoti dalyvaujančiųjų valstybių paramą stichinių ir žmogaus sukeltų nelaimių aukoms Europoje ir kitur.
Kunigo ežerėlis
Kunigo ežerėlis – ežeras Lietuvoje, Anykščių rajone, 5 km į vakarus nuo Anykščių. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,15 km, plotis – iki 0,05 km. Altitudė 87,6 m. Krantai žemi, užpelkėję, apaugę medžiais ir krūmais. Pakrantėse plyti dirbami laukai. Ežeras labai užžėlęs vandens augalija, užankantis. Rytuose išteka upelis link Pagojės tvenkinio ant Tekmės upelio (Šventosios baseinas). Pietinėje pakrantėje įsikūrę Piktagalio ir Kuniškių kaimai.
Kova (Panevėžys)
Kova – Panevėžio profesinių sąjungų nelegalus laikraštis, išėjęs 1928 m. gruodį Panevėžyje.
Istorija
Daugintas hektografu. Redakcinėje komisijoje dirbo Motiejus Šumauskas ir Juozas Jurginis.
Epitelanta
Epitelanta (Epithelantha) – kaktusinių (Cactaceae) šeimos rutuliškos formos augalų gentis.
Gentyje dvi rūšys:
Lygalaukiai
Lygalaukiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 11 km nuo Suginčių.
Tokijo elektros energijos kompanija
Tokijo elektros energijos kompanija, dar žinoma kaip Toden (東電; Tōden), TEEK arba TEPCO – elektros įmonė, aptarnaujanti Japonijos Kanto regioną, Jamanašio prefektūrą ir rytinę Šidzuokos prefektūros dalį. Įmonės būstinė įsikūrusi Čijodoje, Tokijuje.
Martín de Goiti
Martinas de Goitis (g. 15?? m. – m. 1574 m.) – ispanų konkistadoras.
Goitis kartu su Miguel López de Legazpi ir Chuanu de Salsedu dalyvavo Filipinų užkariavime, buvo ekspedicijos į Manilą (1569) vadovas.
Žuvo gindamas Manilą nuo kinų piratų, palaidotas San Agustino bažnyčioje.
Kauno apskelbimai
Kauno apskelbimai – informacinio pobūdžio leidinys, leistas 1915 m. Kaune lietuvių, lenkų ir vokiečių kalba.
Katakombos (laikraštis)
Istorija
Kaune leido Petras Matkevičius (Don Pedro), Jonas Fabijanskas, Pranas Tuminas. Redagavo Pranas Mikalauskas-Antalkis. Spausdino originalius literatūros kūrinius (apsakymus, legendas), užsienio autorių legendas ir straipsnius, susijusius su religija. Tiražas 50-100 egz., daugintų „Era“. Išleista 17 numerių.
1990–1991 m. Vilkijoje leistas almanachinio pobūdžio leidinys. Rašė apie užmirštus pogrindinės spaudos žurnalistus, rašytojus bei leidėjus, skelbė jų pogrindyje parašytus originalius publicistikos, poezijos, prozos kūrinius bei vertimus. Leidėjas ir redaktorius Pranas Mikalauskas-Antalkis. Tiražas 100–300 egz. Išėjo 7 numeriai.
Vincentas Tiškevičius Logoiskis
Vincentas Tiškevičius Logoiskis (, 1835 m. Panemunėje – 1905 m. vasario 28 d. Monte Karle) – Lietuvos bajoras, didikas, Lelijos herbo grafas.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Logoisko šakos. Tėvas Henrikas Jurgis Vincentas Tiškevičius. Motina Eufrozina Šolaiska. Broliai Stanislovas Tiškevičius Logoiskis, Henrikas Tiškevičius Logoiskis II, Mikalojus Tiškevičius Logoiskis II, Mykolas Tiškevičius Logoiskis II.
Rusijos imperijos kariuomenės karininkas.
Šeima
1868 m. Drezdene vedė Sofiją Zenobiją Vandą Pruską (1848–1929).
1. Duktė Izabelė Hortenzija Tiškevičiūtė–Zaluska (1872–1946). 2. Sūnus Vincentas Tiškevičius (1877–1934). 3. Sūnus Stanislovas Tiškevičius (1880–1960).
Lygalaukiai (reikšmės)
Lygalaukiais vadinami kaimai:
Kaip aš susipažinau su jūsų mama
„Kaip aš susipažinau su jūsų mama“  – amerikiečių situacijų komedijos žanro televizijos serialas, originaliai rodytas nuo 2005 m. rugsėjo 19 d. iki 2014 m. kovo 31 d. kanalu CBS. Serialo autoriai – Carter Bays ir Craig Thomas.
Serialas susilaukė įvairios kritikos. Kai kurie tiesiog sako, kad aktoriai netikusiai atlieka savo vaidmenis, nepakankamai išreiškia veikėjus ir personažai nėra pakankamai realistiški.
Serialo pasakotojas yra Tedas Mosbis (Ted Mosby), jis savo sūnui ir dukteriai pasakoja apie savo pažintį su jų mama. Pirmosios serijos prasidėdavo vaizdu, kuriame abu vaikai sėdi ant sofos ir klausosi, kaip jų tėvas pasakoja apie susitikimą su būsima žmona, jų mama, bet vėliau epizodai su vaikais buvo rodomi vis rečiau.
Siužetas
Prieš 25 metus, 2005-taisiais, dar būdamas jaunas, Tedas (Josh Radnor) eina į pasimatymą su jauna reportere – Robin (Cobie Smulders). Bet po pirmojo pasimatymo nesusilaikęs pasako, kad ją myli, ir tai ir nulemia jų, kaip poros, santykių nutrūkimą.
Po to, kai Tedas surengia tris vakarėlius vien tam, kad pamatytų Robin, ši prisijungia prie Tedo draugų rato, kurį sudaro: bejausmis mergišius Barnis (Neil Patrick Harris), teisę studijuojantis Maršalas (Jason Segel) ir Maršalo sužadėtinė, darželio auklėtoja – Lilė (Alyson Hannigan)
Įžanginės serijos gale sužinoma, jog Robin iš tikrųjų nėra būsima Tedo vaikų motina ir yra pavadinama „teta Robin“ (bet tai nereiškia, kad Tedo žmona yra Robin giminaitė. Šis pasakymas yra vartojamas tik norint pabrėžti žmogaus svarbą.) Taigi Tedo žmonos asmenybė lieka neatskleista.
Kova (Kaunas)
Kova – komunistinis žurnalas, nelegaliai ėjęs 1935 m. gruodį – 1936 m. Kaune.
Istorija
Išėjo du numeriai. Redagavo Petras Mikutaitis, Juozas Pajaujis.
Dirvoniukai
Dirvoniukai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Kelmės, prie magistralinio kelio.
Pervomaiskis
Pervomaiskis – miestas Charkovo srityje, Ukrainoje. 2012 m. duomenimis, mieste gyveno 30 738 gyventojai, tai ketvirtas pagal dydį miestas srityje. Miestas yra žinomas dėl jame esančios Khim Prom cheminės gamyklos, kuri buvo didžiausia Tarybų Sąjungoje. Nutolęs maždaug 90 km į pietus nuo srities admistracinio centro – Charkovo.
Istorija
Įkurtas 1869 m., kaip Lichačiova. Tais pačiais metais nutiesta geležinkelio linija Kurskas–Charkovas–Sevastopolis. 1952 m. birželio 24 d. miestelio pavadinimas pakeistas į Pervomaiską. 1991 m. buvo suteiktos miesto teisės.
Lampėdžiai
Lampėdžiai – Kauno miesto dalis dešiniajame Nemuno krante, į vakarus nuo Vilijampolės, pačiuose Kauno miesto vakaruose. Yra Lampėdžių miško parkas, gamtos paminklas - Lampėdžių liepa Gražuolė, gamtos paveldo objektas – Pušys Sesės. Šiauriniame pakraštyje telkšo dirbtinis Lampėdžio ežeras – mėgiama miesto gyventojų maudymosi vieta. 1391 m. pavasarį kryžiuočiai šalia Lampėdžių buvo pasistatę medinę Ritersverderio pilį. Įsikūręs bendruomenės centras, biblioteka (nuo 1959 m.). Vyrauja sodybiniai sklypai. Lampėdžius ir Marvelę per Nemuną jungia 1997 m. baigtas Lampėdžių tiltas.
Etimologija
Lampėdžių vardas siejasi su lietuvių etnokultūra ir mitologija. Pats gyvenvietės pavadinimas nesenas – iki I pasaulinio karo šią vietą vadino Antraisiais Veršvais. Pavadinimas kilo iš vietinio ežeriuko pavadinimo Lampėdis (Lampėdys). Kurį laiką ir pati vietovė buvo vadinama Lampėdžiu. Ežeriuko vardą mėginama sieti su sąvokomis klampus ir pėda: esą aplink ežeriuką buvusios labai klampios pievos, pasakojama, kad čia nuklimpdavę ir gyvulių, ir žmonių, o ir pats ežeriukas neturįs dugno. Tačiau kalbininkas Aleksandras Vanagas Lampėdį kildina iš senesnės (rekonstruotos) formos Laūmpėdis ar Laumpėdys, t. y. laumė ir pėda. Šaknis Lam- iš Laum- greičiausiai atsirado supaprastinant tarimą.
Istorija
Sovietmečiu Lampėdžiuose veikė poilsio namai, „Inkaro“ avalynės kombinato profilaktoriumas.
Kameoka
Kameoka  – miestas Kioto prefektūroje, Japonijoje. Čia gyvena apie 94,6 tūkst. gyventojų.
Miestas įkurtas 1955 m. sausio 1 d.
Simboliai
Oficiali miesto gėlė – rododendras, medis – sakura.
Dantytosios lūpažuvės
Dantytosios lūpažuvės (Semicossyphus) – lūpažuvinių (Labridae) šeimos žuvų gentis.
Alebarda
thumb|right|220px|[[Švedija|Švediškos XVI a. alebardos]] thumb|right|220px|Įvairios alebardos (trečia-dešimta) ir alebardų tipo ginklai thumb|right|220px|Alebardininkai (rekonstrukcija) left|thumb|220px|Popiežiaus šveicarų gvardiečiai su tradicine apranga ir ginkluote
Alebardos labai paplito XIV–XV a. Pavadinimas, spėjama, kilęs iš vidur. vokiečių aukštaičių kalbos žodžio helmbarte: helm 'kotas' (iš sen.vok.aukšt. halb 'rankena') + barte 'kirvis' (iš sen.vok.aukšt. barta, iš bart 'barzda').
Alebardos kotas ties galva dažnai būdavo sutvirtintas metalo juostomis, einančiomis nuo alebardos galvos, kad koto neitų nukirsti kalaviju ar kirviu.
Alebardos buvo pagrindinis ankstyvųjų šveicarų armijų XIV–XV a. ginklas. Vėliau šveicarų kariuomenė ėmė naudoti ir pikas, kas leido efektyviau atremti riterių atakas. Vokiečių landsknechtai, periminėję šveicarų kariavimo metodus, irgi naudojo alebardas, papildytas pikomis, tik artimoms kirstynėms naudojo trumpus kalavijus katzbalgerius, o ne šveicarų naudotus pusantrarankius kalavijus bei durklus. Vėliau rikiuotėje ėmė įsigalėti pikos, ir alebardų reikšmė ėmė mažėti.
Kol pikininkų rikiuotės kovėsi su kitais pikininkais, alebardos buvo naudingos, bet, kai pikininkų rikiuotė tapo daugiau pagalbine (pagrindinė buvo šauliai), ginančia lėtai ginklus užtaisančius arkebūzininkus, vėliau – muškietininkus nuo staigių kavalerijos atakų, alebardininkų dalis pėstininkų rikiuotėje ėmė sparčiai mažėti, kol XVI a. viduryje visiškai išnyko.
Po to alebardos dar porą šimtų metų buvo naudojamos kaip rūmų sargybinių ginklas, jas iki šiol naudoja Vatikano Šveicarų gvardija.
V amžius
Penktasis mūsų eros amžius – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs 401 metų sausio 1 dieną ir pasibaigęs 500 metų gruodžio 31 dieną.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis pr. m. e. – 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis
Amžiai: IV amžius – V amžius – VI amžius
Kuojinis (Anykščių r.)
Kuojinis – ežeras Lietuvoje, Anykščių rajone, 6,5 km į vakarus nuo Svėdasų, Šimonių girios rytinėje dalyje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,33 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 101,5 m. Krantai žemi, vakarinis krantas pelkėtas. Šiaurine pakrante eina kelias. Ežeras nenutekantis, priklauso Šventosios upės baseinui.
Lau salos
thumb|250px|Lau salos
Lau salos – salų grupė, priklausanti Fidžio valstybei. Yra Koro jūros rytiniame pakraštyje. Salyną sudaro apie šimtą salų ir salelių, kurių trečdalis negyvenamos. Plotas 188 km². Šiaurinę Lau salų grupę sudaro vulkaninės salos, o pietinę – koralinės.
Svarbiausios šiaurinės salos:
Lau saloms taip pat priskiriama toliau į pietvakarius nutolusi Moalos salų grupė, bei pavienės atokiau esančios salos – Vatoa (4,45 km²), Ono i Lau (7,9 km²), Januka ir kt.
Lau salose gyvena 10,7 tūkst. gyventojų (2007 m.). Priklauso Rytiniam Fidžio padaliniui. Administracinis centras – Tubou kaimas Lakembos saloje. Saloms būdinga tarpinė kultūra tarp melanezietiško Fidžio ir polinezietiškos Tongos. Lau gyventojai žymūs savo medžio raižyba ir tapos audinių gamyba. Verčiamasi kopros gamyba, turizmu. Lau salos itin populiarus kriketas, priešingai nei pagrindinėje Fidžio dalyje, kur dominuoja regbis ir futbolas.
Šv. Pauliaus parapija (Antigva)
'''Šv. Pauliaus parapija'''  – administracinė parapija Antigvoje ir Barbudoje, Antigvos salos pietuose. Apima Nelsono Dokų nacionalinį parką.
Parapijoje yra šios gyvenvietės: Liberta, Betesda, Burksas, Christian Hilas, Delapsas, Falmutas, Ingliš Harboras, Metjuzas, Svets Vilidžas ir Patersonsas.
Maskoliškių piliakalnis
Maskoliškių piliakalnis, Batarėja – piliakalnis Širvintų rajono savivaldybės teritorijoje, Maskoliškių kaime, Gelvonų seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Liukonys – Gelvonai, Sabališkiuose pasukus į kairę šiaurės vakarų kryptimi link Karališkių, už buvusių fermų vėl pasukus į kairę pietvakarių kryptimi ir per pievas pavažiavus 800 m laikantis dešinės – yra 200 m į vakarus nuo sodybos, kitapus griovos.
Piliakalnis
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Lygalaukiai (Rokiškis)
Lygalaukiai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 14 km nuo Obelių.
Stanislovas Liutkevičius
Biografija
1982 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą, įgijo teisininko kvalifikaciją.
1982–1985 m. Kauno Vidaus reikalų valdybos tardytojas, vyriausiasis tardytojas. 1985–1986 m. Kauno avalynės fabriko „Lituanika“ vyriausiasis juriskonsultas, Kauno ekonomikos technikumo dėstytojas. 1986–1988 m. Kauno vidaus reikalų valdybos tardytojas, 1988–1992 m. valdybos Tardymo skyriaus viršininko pavaduotojas, 1992–1999 m. Kauno tardymo valdybos viršininkas.
1999–2003 m. Tardymo departamento prie Vidaus reikalų ministerijos direktorius. 2003–2005 m. Lietuvos policijos generalinio komisaro pavaduotojas.
2005–2009 m. LR vidaus reikalų ministerijos sekretorius. 2009–2011 m. vidaus reikalų viceministras.
Nuo 2014 m. advokatas.
Vedęs. Žmona Rasa. Sūnūs Alminas ir Antanas.
Kova (1943)
Kova – Lietuvos antifašistų sąjungos CK laikraštis, ėjęs 1943 m. Kaune.
Istorija
Daugintas hektografu. Išėjo trys numeriai. Ragino neklausyti okupacinės vokiečių valdžios įsakymų, priešintis mobilizacijai į vermachtą. Nustojo eiti suėmus Lietuvos antifašistų sąjungos narius.
Redaktorius Mykolas Kiaupa.
Liuksemburgo futbolo varžybos 1918–1919 m.
Liuksemburgo futbolo varžybos 1918–1919 m.
Brigitte Bardot
Brigitte Bardot (Brižit Bardo, g. 1934 m. rugsėjo 28 d.) – prancūzų aktorė, buvęs modelis, dainininkė ir kovotoja už gyvūnų teises. 2007 m. žurnalo „Empire“ ji buvo įvertinta kaip viena iš šimto seksualiausių filmų žvaigždžių.
Ji nevengė kritikuoti imigraciją, islamą Prancūzijoje ir homoseksualumą ir dėl to ne kartą buvo kaltinama neapykantos prieš kitas rases kurstymą.
Roksana
thumb|Aleksandras Didysis ir Roksana. 1756 m. Pietro Antonio Rotari paveikslas thumb|200px|Oksyarto satrapija po Aleksandro Didžiojo mirties.
Roksana (Graikiškai: Ρωξάνη; Avestan: Raoxshna; Persų kalba: روشنک‎, "švytinti grožiu"; Persų kalba: رکسانا, رخسانا‎ Rokhsāna; Pashto: روښانه‎ Rox̌āna, 343–310 m. pr. m. e.) – baktrų princesė ir Aleksandro Didžiojo vyriausioji žmona.
Gyvenimas
Dažniausiai vartojama persiška Roksanos vardo kilmė kilusi iš žodžio Roshanak (per. 'švytinti grožiu', 'Aušra').
Ji buvo Baktrijos aristokratė ir Aleksandro Didžiojo žmona. Gimė ne anksčiau kaip 343 m. pr. m. e. nors tiksli data lieka abejotina. Roksana buvo Oksyarto Balkcho duktė Baktrijoje (rytinis Iranas, dabar šiaurinis Afganistanas ir Tadžikija). thumb|left|200px|Roksanos ir Aleksandro Didžiojo vestuvių ceremonija Roksana ištekėjo už Aleksandro būdama 16 metų amžiaus, po to kai šis aplankė Sogdos uolos tvirtovę. Balkchas, kur buvo įsikūrusi Sogda, tapo paskutine Persijos Imperijos sritimi, nukariauta Aleksandro Makedoniečio, o ši santuoka pastangos priversti Baktrijos satrapijas sutikti su naujojo valdovo taisyklėmis. Vis tik daugelis antikinių šaltinių rašo, kad Aleksandras vedęs Roksaną iš milžiniškos meilės. Pasakojama, kad Aleksandras pastebėjo Roksaną šokančią per vieną, jo garbei, surengtą šventę. Kaip jo žmona, Roksana lydėjo karvedį kampanijos Indijoje 326 m. pr. m. e. metu. Šiam mirus Roksana tapo judviejų sūnaus Alekeksandro IV Egijaus regente Babilone. thumb|right|200px|Senieji Baktrijos miestai.
Roksanos mirtis
Po karaliaus mirties, Roksana su sūnumi tapo politinių intrigų aukomis, kurios privedė Aleksandro Makedoniečio imperiją prie žlugimo. Anot šaltinių, Roksana nužudė kitą Aleksandro našlę Stateira II bei Stateiros seserį Drypteis. Roksana ir jos sūnus buvo apsaugoti Aleksandro motinos, Olimpijos, Makedonijoje, bet jos nužudymas 316 m. pr. m. e. leido vienam iš diadochų, Kasandrui, siekti karaliaus sosto. Kadangi Aleksandras IV Egijus pagal įstatymą buvo Aleksandro Didžiojo imperijos paveldėtojas, todėl Kasandras įsakė Glaukui šį bei Roksaną 310 m. pr. m. e. nunuodyti.
Populiarioje kultūroje
Roksana atlieka pagrindinius ar šalutinius vaidmenis daugelyje knygų bei filmų:
Eišiškių Stanislovo Rapolionio gimnazija
Eišiškių Stanislovo Rapolionio gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Eišiškėse (Šalčininkų raj.), Jono Pauliaus II g. 26, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių ir rusų kalba. Įstaigos kodas 191416283. Steigėjas Šalčininkų rajono savivaldybės taryba.
Istorija
1423 m. Eišiškėse pastatyta pirmoji bažnyčia, prie kurios veikė lietuviška mokykla. Caro laikais veikė rusiška-lenkiška mokykla. 1956 m. rusiškoje-lenkiškoje mokykloje atidarytos lietuviškos klasės. 1958 m. 1-4 klasėse mokėsi 16 mokinių, 1959 m. 1-6 klasėse – 22 mokiniai.
1992 m. rugsėjo 1 d. atkurta lietuviška mokykla, kuri įsikūrė Eišiškių 2-osios vidurinės (rusakalbės) mokyklos patalpose. Tą dieną mokyklos duris pravėrė 86 mokiniai. 1993 m. rugsėjo 1 d. mokyklai suteiktas lietuviškos raštijos pradininko, kilusio iš Eišiškių krašto, Stanislovo Rapolionio (1485–1545) vardas. 1997 m. Švietimo ir mokslo ministrui Zigmui Zinkevičiui pritarus, pradėti statyti nauji mokyklos pastatai. 2001 m. rugsėjo 1 d. duris atvėrė naujas pirmasis mokyklos korpusas, 2004 m. rugsėjo 1 d. antrasis korpusas. 2007 m. baigta ketvirto korpuso statyba, kur mokosi pradinių klasių mokiniai, įsikūrė valgykla bei aktų salė. 2006 m. gruodžio 26 d. mokyklai suteiktas gimnazijos statusas.
Gimnazijos muziejuje saugomas paminklo Stanislovui Rapolioniui komponentas – bronzinis biustas. Gimnazijoje vyksta Stanislovo Rapolionio premijos laureatų pagerbimo renginiai.
Gimnazija turi pradinio ugdymo „Šalčios“ skyrių lietuvių dėstoma kalba ir pradinio ugdymo „Vilties“ skyrių rusų dėstoma kalba.
Dorybė
Dorybė – įprotis ar polinkis, kuris yra geras, skatinantis daryti gera. Kaip ir ydos, dorybės skatina daryti kažkokius veiksmus, tačiau skiriasi nuo jų tuo, kad šie veiksmai dorybių atveju yra geri, o ydų atveju – blogi.
Dorybės sąvoka yra bazinė dorybių etikoje.
Troškūnų Kazio Inčiūros gimnazija
Anykščių rajono Troškūnų Kazio Inčiūros gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Troškūnų seniūnijoje, Žiedoniuose (Anykščių raj.), vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190049119. Pavadinta dramaturgo, aktoriaus Kazio Inčiūros vardu.
Filialai:
miniatiūra|250px|left|Mokykla nuo aikštyno pusės
Istorija
1696 m. Troškūnuose (tada Vladislavovas) įsikūrė vietinio dvarininko Vladislovo Sakalausko pakviesti vienuoliai bernardinai, 1698 m. pastatytas vienuolynas ir bažnyčia. Prie vienuolyno veikė mokykla. 1782 m. joje mokėsi 32, 1784 m. – 33, 1796 m. – 128, 1825 m. – 555 mokiniai. 1807 m. mokykla tapo kolegija, 1829 m. ji gavo gimnazijos teises, o 1840 m. perkelta į Panevėžį. Tačiau ir toliau Troškūnuose veikė parapinė mokykla, kurioje 1880 m. mokėsi 58 mokiniai.
Apie 1906 m. dvarininkas Stasys Montvila (1882–1923) Troškūnų dvare įkūrė vargšų vaikų lietuvišką-lenkišką mokyklą. Joje buvo trys skyriai, mokėsi apie 200 vaikų. 1940 m. vasarą į Lietuvą įžengus okupacinei Raudonajai armijai mokykloje bandyta įkurti komjaunimo bei pionierių organizacijas. Lietuvą okupavus vokiečiams, į mokyklos patalpas buvo suvaryti visi miestelio žydai. Jie valė gatves bei dirbo kitus darbus. Vėliau žydai buvo išvežti geležinkeliu.
Troškūnams tapus rajono centru rytinėje miestelio pusėje pastatyta trijų aukštų vidurinė mokykla. 1998 m. mokyklai suteiktas rašytojo Kazio Inčiūros vardas.
Troškūnų vidurinės mokyklos mokiniai yra pasiekę didelių laimėjimų skaitovų konkursuose.
Benediktas Henrikas Tiškevičius
Benediktas Henrikas Tiškevičius (, 1852 m. gruodžio 11 d. Nemėžyje – 1935 m. gegužės 13 d. Mentone, Prancūzija) – Lietuvos bajoras, didikas, Lelijos herbo grafas.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Logoisko šakos. Tėvas Mykolas Tiškevičius Logoiskis II. Motina Marija Tiškevičiūtė.
Raudondvario dvaro šeimininkas. Rėmė Juozo Naujalio muzikos studijas Varšuvoje.
Keliautojas, fotografas, dalyvavo parodose, yra išlikę jo darbų.
Šeima
1874 m. Bostone, JAV vedė, žmona Klara Elžbieta Bankroft. Vaikai:
Mindaugas Ladiga
Mindaugas Ladiga (g. 1963 m. gegužės 14 d.) – diplomatas, politinis veikėjas.
Biografija
1985 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą.
Lygalaukiai (Zarasai)
Lygalaukiai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Antazavės.
Mindaugas Ladiga
Biografija
1992–1997 m., 2001–2005 m. ir 2009 m. Valstybės saugumo departamento tarnautojas. 1997–2001 m. Lietuvos Respublikos ambasados Rusijoje antrasis sekretorius. 2005–2006 m. Lietuvos Respublikos ambasados Ukrainoje patarėjas. 2006–2009 m. Lietuvos Respublikos Prezidento patarėjas. 2009–2010 m. Lietuvos Respublikos ambasadoje Baltarusijos Respublikoje patarėjas.
2010–2012 m. LR vidaus reikalų viceministras.
Vedęs. Žmona – Eglė. Dukra – Ieva Elena. Sūnus – Martynas. .
Alonso Fernández de Lugo
Biografija
Gimė Ispanijoje, Sanlúcar de Barrameda mieste, Ferdinando ir Izabelės valdymo metais. Užsirašė į laivyną ir pasiekė Adelantado rangą. Buvo Afrikos pakrantės generolas kapitonas. Užkariavo La Palmos(1493) ir Tenerifės (1495) salas, paskutines prie Ispanijos neprijungtas Kanarų salas. Jis įkūrė San Kristobal de La Lagūnos ir Santa Krus de La Palmos miestus.
Liuksemburgo futbolo varžybos 1919–1920 m.
Liuksemburgo futbolo varžybos 1919–1920 m.
Dirvupiai
Dirvupiai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Gindulių, prie magistralės ir Smeltalės upelio. Yra aerodromas, kuriasi pramoninis rajonas.
Istorija
XX a. pradžioje minimas Dirvupių valsčius.
IV amžius
Ketvirtasis mūsų eros amžius – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs 301 metų sausio 1 dieną ir pasibaigęs 400 metų gruodžio 31 dieną.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis pr. m. e. – 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis
Amžiai: III amžius – IV amžius – V amžius
Baltadryžiai juliai
Baltadryžiai juliai (Stethojulis) – lūpažuvinių (Labridae) šeimos žuvų gentis.
Merlas (San Luisas)
Merlas arba Vilja de Merlas (Villa de Merlo) – miestas Argentinoje, San Luiso provincijos šiaurės rytuose, Chunino departamente, Kordobos provincijos pasienyje, Komečingonų kalnagūbrio vakarinėje pašlaitėje. 11,2 tūkst. gyventojų.
Merlas garsėja kaip puikus klimatinis kurortas. Kalnagūbriai sudaro neįprastą regionui mikroklimatą: pakankamai drėgną, šiltą, nevėjuotą.
1794 m. Chuanas de Videla aplankė dabartines miesto apylinkes ir pamatęs, jog čia puiki vieta gyvenvietei, netrukus ją įkūrė. 1796 m. spalio 1 d. gyvenvietė užregistruota oficialiai.
Mieste galima išvysti istorinę Šv. Rožinio Motinos koplyčią, daugiau nei 1000 metų senumo krūmą, ilsėtis vandens gydyklose, kalnų sanatorijose. Organizuojama daug kitų pramogų: jodinėjimas, sportinė žūklė, kelionės po kalnus, kelionės dviračiais. Merle vyksta viena nacionalinė ir daug regioninių švenčių.
Lapkričio 26
Lapkričio 26 yra 330-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 331-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 35 dienos.
Šventės
(kol kas neįvestos)
Vardadieniai
Dobilas – Dobilė – Krizostomas – Leonardas – Silvestras – Vaigeta – Vygantė – Vygintė
Šv. Petro parapija (Antigva)
'''Šv. Petro parapija'''  – administracinė parapija Antigvoje ir Barbudoje, Antigvos salos šiaurės rytuose. Apima taip pat Gvianos ir Didžiojo Paukščio saleles.
Parapijoje yra šios gyvenvietės:'Perhamas, Big Duerzas, Kokoa Holas, Frimansas, Vernonsas, Perizas, Mersers Krikas ir Džilbertsas.
Barkūnas
Barkūnas (Melilotus) – pupinių (Fabaceae) šeimos Faboideae pošeimio augalų gentis.
Vienamečiai arba dvimečiai žoliniai augalai su stačiais, šakotais stiebais. Turi specifinį kvapą, kuris priklauso nuo visose augalo dalyse esančio kumarino.
Gentyje yra apie 20 rūšių:
Lietuvoje augančios rūšys:
Liuksemburgiečių dinastija
Liuksemburgiečiai – Šventosios Romos imperijos giminė ir valdovų dinastija. 1308 Liuksemburgo grafas Henrikas tapo Vokietijos karaliumi, o jo sūnus netrukus buvo karūnuotas Čekijos karaliumi. Dinastijos viešpatavimą Šventojoje Romos imperijoje buvo du kartus nutraukusi Vitelsbachų dinastija. Po imperatoriaus Zigmanto Liuksemburgiečio mirties dinastija užsibaigė. Ją pakeitė Habsburgai.
Žymesnieji dinastijos atstovai:
Rūta Krasauskienė
Rūta Krasauskienė (g. 1968 m. kovo 19 d. Vilniuje) – Lietuvos pedagogė.
Biografija
1986 m. baigė Vilniaus 54-ąją vidurinę mokyklą, 1986–1992 m. studijavo LMA, 2001–2004 m. studijavo VPU edukologijos meninio ugdymo specialybę. 1988–1990 m. – Chorinio dainavimo mokyklos „Liepaitės“ chormeisterė, 1989–1999 m. – Vilniaus „Sietuvos“ vidurinės mokyklos muzikos mokytoja, 1996–1999 m. – direktoriaus pavaduotoja ugdymui, 1999–2003 m. – Vilniaus Žemynos gimnazijos direktoriaus pavaduotoja ugdymui, 2003–2020 m. – direktorė, nuo 2004 m. – VPU Kultūros ir meno edukologijos instituto lektorė.
Władysław Bartoszewski
thumb|150px|left|2013 m. Budapešte Vladislavas Bartoševskis (, 1922 m. vasario 19 d. Varšuvoje – 2015 m. balandžio 24 d. Varšuvoje ) – lenkų istorikas, publicistas, diplomatas, Jad Vašem instituto paskelbtas Pasaulio tautų teisuoliu. Buvęs Lenkijos Užsienio reikalų ministras.
Biografija
1940–1941 m. kalėjo Aušvico koncentracijos stovykloje, paleistas dėl sunkios ligos. Nacių okupacijos metais buvo vienu iš pogrindinės žydų gelbėjimo organizacijos „Žegota“ (Rada Pomocy Żydom) kūrėjų, mokėsi slapta veikusiame Varšuvos universitete, dirbo Armijos Krajovos štabo informacijos ir propagandos biure. 1944 m. Varšuvos sukilimo dalyvis.
Pokario metais LLR valdžia V.Bartoševskį keletą kartų kalino (1946–1948, 1949–1954 m.). 1963–1981 m. jis buvo nelegalus Laisvosios Europos radijo bendradarbis, 1972–1983 m. vadovavo lenkų PEN klubui.
1980 m. tapo opozicinio Solidarumo judėjimo nariu. 1981 m. Lenkijoje įvedus karinę padėtį, internuotas. Išlaisvintas 1982 m.
1990–1995 m. buvo Lenkijos ambasadorius Austrijoje. 1997–2001 m. buvo IV šaukimo Lenkijos Senato narys.
V. Bartoševskis du kartus buvo Lenkijos Užsienio reikalų ministru : 1995 m. Juzefo Oleksio, ir 2000–2001 m. Ježio Buzeko vyriausybėse.
Nuo 2001 m. vadovavo Valstybinei lenkų kovų ir aukų atminimo įamžinimo tarybai. Nuo 2007 m. buvo Lenkijos ministro pirmininko Donaldo Tusko kanceliarijos valstybės sekretorius.
Oro masė
Oro masė – meteorologijoje, didelis vientisas kiekis oro, turinčio beveik vienodus temperatūros, atmosferos slėgio ir vandens garų kiekio rodiklius. Oro masė gali dengti šimtus ir tūkstančius kvadratinių kilometrų, ir lėtai keistis priklausomai nuo to, virš kokios vietovės yra.
Klasifikacija
Oro masės klasifikuojamos pagal temperatūrą bei drėgmės kiekį. Temperatūros aspektu – arktinė (šalčiausia), poliarinė arba atogrąžų (tropinė) (šilčiausia), drėgnumo aspektu – jūrinė (didelis drėgmės kiekis) arba žemyninė (kontinentinė) (palyginus mažas drėgmės kiekis). Šios dvi charakteristikos apjungiamos, gaunant bendrą pavadinimą, pvz., jūrinė atogrąžų oro masė būtų šilta ir drėgna.
Šaltos oro masės paprastai susiformuoja aukštesnėse platumose, dažnai kur yra sniego danga; šiltos daugiausiai atogrąžų regione, kur Žemės paviršius šiltas visus metus (lyginant su kitais regionais); drėgnos – virš vandens, pvz., virš Ramiojo vandenyno; sausos – virš sausų paviršių, kaip dykumos.
Europoje vartojamas apibūdinimas ekvatorinė (pusiaujo) pažymėti pusiaujo žemumose susiformuojančią oro masę, kuri skiriasi nuo tropinės oro masės, susidarančios subtropinėse aukštumose. Skirtinguose kontekstuose vartojami taip pat įvairūs kiti čia nepaminėti pavadinimai.
Judėjimas ir atmosferos frontai
Judėdamos oro masės įgauna vietovių, virš kurių juda savybių. Šaltos arktinės oro masės dažniausios arktiniuose regionuose, o jūrinės oro masės paprastai susidaro virš vandens. Tačiau jei jūrinė oro masė pasuka virš sausumos, ji palaipsniui praranda drėgmę ir ilgainiui tampa žemynine, taip pat ir, pvz., atogrąžų oro masė, judanti šiaurės link, atšals ir taps poliarine arba arktine.
Oro masių nereikėtų maišyti su daug greitesniais ir mažesnio masto reiškiniais,, kai staiga nusileidęs oro stulpas sukelia į tornadą panašius vėjus.
Marijos Kiuri-Sklodovskos universitetas
Marijos Kiuri-Sklodovskos universitetas – valstybinė aukštoji mokykla Liubline, Lenkijoje. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinge jis užima 29 vietą, tuo tarpu pasaulio reitinguose – 1208 (pagal pasaulinį Webometrics Ranking of World Universities 2013 m. reitingą).
Universitetas su keturiais fakultetais buvo įkurtas 1944 m. spalio 23 d. Pirmieji akademiniai metai buvo iškilmingai inauguruoti 1945 m. sausio 14 d. Tuo metu aukštojoje mokykloje dirbo 42 moksliniai darbuotojai, dalis jų buvo iš Vilniaus Stepono Batoro ir Lvovo Jano Kazimiero uždarytų universitetų.
1991 m. universitetas Garbės daktaro laipsnį suteikė Lietuvos poetui, publicistui, prof. Tomui Venclovai.
Posventnė (Balstogė)
Posventnė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, 32 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą eina vaivadijos kelias Nr. DW681.
Istorija
Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1808 m. kaime įkurta Pošvientnės Jėzaus Apsireiškimo parapija. XIX a. buvo Mazovijos apskrities kaimas, Posventnės valsčiaus centras. 1906–1907 m. pastatyta kaimo bažnyčia, kuri yra įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Benediktas Jonas Tiškevičius
Benediktas Jonas Tiškevičius (, 1875 m. gruodžio 11 d. Paryžiuje – 1948 m. vasario 18 d. Paryžiuje) – Lietuvos bajoras, didikas, Lelijos herbo grafas.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Logoisko šakos. Tėvas Benediktas Henrikas Tiškevičius. Motina Klara Elžbieta Bankroft. Brolis Edvardas Tiškevičius
Šeima
1903 m. vedė, žmona Rožė Branicka. Sūnus Benediktas Vladislovas Tiškevičius (1905 m. rugpjūčio 2 d. – 1956 m. vasario 6 d. Lodzėje), 1938 m. balandžio 21 d. Balicėje prie Krokuvos buvo vedęs Eleonorą Mariją Radvilaitę (Eleonora Maria Aniela Alberta Renata Karolina Radziwiłł), Jeronimo Mikalojaus Radvilos ir Renatos Marijos dukterį, bet vaikų neturėjo. Žmona po jo mirties 1959 m. ištekėjo už Roger de Froidcourt.
Planko hipotezė
Planko hipotezė, arba Planko postulatas yra vienas iš esminių kvantinės mechanikos principų, jis teigia, kad medžiaga spinduliuoja ir sugeria energiją nedalomomis porcijomis – kvantais.
kur n yra sveikasis skaičius 1, 2, 3, ..., h yra Planko konstanta, o \nu (graikiška raidė nu, ne lotyniška v) yra osciliatoriaus dažnis.
Planko hipotezė buvo pasiūlyta Makso Planko 1900 m. Ši prielaida leido Plankui išvesti formulę visam juodo kūno spinduliavimo spektrui.
1905 m. viename savo raštų Albertas Einšteinas pritaikė Planko postulatą, kad galėtų paaiškinti fotoelektrinį efektą, be to Einšteinas pasiūlė, kad fotonų energija taip pat savaime yra kvantuota ir šis kvantavimas buvo ne tik osciliatorių bruožas. Planko hipotezė vėliau buvo pritaikyta suprantant Komptono efektą ir buvo pritaikyta aiškinant vandenilio atomo emisijos spektrą.
Liuksemburgo futbolo varžybos 1920–1921 m.
Liuksemburgo futbolo varžybos 1920–1921 m.
Gintaras Steponas Vyšniauskas
Gintaras Steponas Vyšniauskas (g. 1961 m. rugpjūčio 3 d. Kaune) – ekonomistas,, verslininkas, politinis veikėjas, LR vidaus reikalų viceministras (2010-2012).
Biografija
1979 m. baigė Naujosios Akmenės vidurinę mokyklą.
1979–1981 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Elektrotechnikos fakultete, 1983–1989 m. – Vilniaus universiteto Pramonės ekonomikos fakultete, įgijo ekonomisto specialybę.
1984-1991 m. dirbo Projektavimo–konstravimo institute. 1991–1999 m. – UAB „Gabena“ direktorius. 2001 m. Lietuvos Respublikos Ministro Pirmininko patarėjas informacinių technologijų klausimais. 2002 m. – Vilniaus miesto mero patarėjas. 2003–2006 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 2003–2010 m. UAB „Baltijos investicijų sintezė“ direktorius. 2010-2012 m. LR vidaus reikalų viceministras.
Valteris Didžys
Valteris Didžys (1896 m. lapkričio 16 d. Unguroje, Rytų Prūsija, dab. Vengoževas, Lenkija – 1977 m. spalio 21 d. Melburne, Australija) – gydytojas, Lietuvos ir Australijos visuomenės veikėjas.
Biografija
Baigė Tilžės gimnaziją, Miuncheno universiteto Medicinos fakultetą. 1923 m. daktaras.
Eduardas Balsys
Eduardas Balsys (1919 m. gruodžio 20 d. Nikolajeve, dab. Ukraina – 1984 m. lapkričio 3 d. Druskininkuose) – Lietuvos kompozitorius, pedagogas.
Valteris Didžys
Biografija
1918 m. vienas Prūsų (Mažosios Lietuvos) tautinės tarybos steigėjų ir narių, Tilžės akto signataras. 1918–1920 m. teikė paramą besikuriančiai Lietuvos kariuomenei.
Eduardas Balsys
Biografija
Gimė Ukrainoje, ten susipažino jo tėvai – Kostas Balsys ir pavolgio vokietė Barbora Renner. Kai šeima su trimis sūnumis grįžo į Lietuvą ir apsistojo Skuode, Eduardui buvo dveji metai. 1928 m. su šeima persikėlė į Klaipėdą, 1939 m. į Kretingą, vėliau – į Palangą.
Valteris Didžys
Biografija
1924–1939 m. gyveno Klaipėdoje. Iki 1939 m. dirbo geležinkelio ruožo gydytoju. Pirmasis ėmė organizuoti krašto lietuvių mokyklas. Lietuvių gydytojų sąjungos Klaipėdos skyriaus pirmininkas. 1926 m. Klaipėdoje įsteigto lietuvių jachtklubo „Buriuotojų sporto klubo“ komodoras, savo jachta „Rūta“ laimėjo prizų tarptautinėse regatose. 1926 m. Klaipėdoje įsteigė automobilininkų klubą, Lietuvos automobilių sporto čempionas. 1938 m. pirmojoje Lietuvos tautinėje olimpiadoje laimėjo buriavimo aukso medalį. Naciams užgrobus Klaipėdos kraštą persikėlė į Kauną.
Eduardas Balsys
Biografija
Iki 1939 m. lankė Klaipėdos Vytauto Didžiojo gimnaziją, dainavo chore, grojo pučiamųjų orkestre altu ir tūba. Gimnazijoje garsėjo kaip puikus gimnastas, futbolininkas, krepšininkas. 1937 m. su KSS Klaipėda komanda tapo Lietuvos futbolo čempionu, 1938 m. žaidė Lietuvos rinktinėje.
1940 m. įstojo ir leitenanto laipsniu baigė Kauno karo mokyklą. Čia jis pradėjo kurti muziką, žygio dainas. 1941–1945 m. Kretingos gimnazijos mokytojas. 1948 m. rugpjūčio 14 d. susituokė su Adele Jasinskaite. 1948–1950 m. studijavo LSSR konservatorijoje (Antano Račiūno klasė), dėstė teorines disciplinas Juozo Gruodžio muzikos mokykloje. 1953 m. Leningrado konservatorijoje baigė aspirantūrą.
Nuo 1953 m. dėstė LSSR konservatorijoje, 1960–1984 m. Kompozicijos katedros vedėjas, 1969 m. profesorius. Žymiausi mokiniai – Julius Andrejevas, Vidmantas Bartulis, Algimantas Bražinskas, Jonas Domarkas, Benjaminas Gorbulskis, Giedrius Kuprevičius, Faustas Latėnas, Tomas Leiburas, Vakaris Laurynas Lopas, Algirdas Martinaitis, Algimantas Raudonikis, Vaclovas Paketūras, Rimvydas Racevičius, Gintaras Samsonas, Anatolijus Šenderovas, Juozas Širvinskas, Jonas Tamulionis, Audronė Žigaitytė ir kt.
Valteris Didžys
Biografija
2013 m. rugsėjo 7 d. po iškilmių Vilkyškių evangelikų liuteronų bažnyčioje urnos su Valterio Didžio ir jo žmonos Liudvikos palaikais perkeltos į Bitėnų kapines.
Eduardas Balsys
Biografija
1954–1962 m. LSSR kompozitorių sąjungos valdybos atsakingasis sekretorius, 1962–1971 m. pirmininkas. 1963–1974 m. LSSR AT deputatas.
Kūryba
Parašė muziką kino filmams:
Taip pat sukūrė kantatų, 2 koncertus smuikui ir orkestrui, koncertą smuikui solo (skirtas Raimundui Katiliui), simfoniją koncertą vargonams, pučiamiesiems ir mušamiesiems, simfoninių poemų, kamerinių kūrinių, Išplėtojo (daugiausia chorui) lietuvių liaudies dainų. E. Balsys redagavo M. K. Čiurlionio simfoninę poemą „Jūra“ (1956 m.).
Jo kūrybai būdingas polinkis į stambias formas, emocingumas, temperamentingumas, muzikinio lietuvių folkloro bei moderniųjų raiškos priemonių derinimas. Laisvai ir kūrybiškai naudojo dodekafonijos techniką. Orkestruotės pasižymi spalvingumu, tembrų įvairove.
Masajai
Masajai – pusiau klajokliška nilotų tauta, gyvenanti Rytų Afrikos savanose (Kenijoje ir Tanzanijoje). Populiacija siekia ~900 tūkst. žmonių. Kalba masajų kalba, priklausančia nilotinių kalbų šeimai.