cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Literatūros redaktoriaus premija
Premijos tikslas – pagerbti redaktorius, įvertinant jų nuopelnus literatūros kūrinio kelyje nuo autoriaus ir vertėjo iki spausdintos knygos. Premija teikiama balandžio 28 d., minint redaktoriaus ir vertėjo, ilgamečio „Vagos“ darbuotojo Dominyko Urbo gimimo metines, kartu su LLVS įsteigta D. Urbo premija už literatūros vertėjo debiutą. Leidykla „Vaga“ premijos laureatui skiria skulptūrėlę (skulp. Viktoras Tunkevičius), pavadintą „Auksinė lupa“, simbolizuojančią kruopštų redaktoriaus darbą. Kandidatus premijai gauti gali siūlyti vertėjai, redaktoriai, kiti fiziniai asmenys, visuomeninės organizacijos bei įstaigos.
Upytės Tauginų koplyčia
Laidojimo koplyčia galėjo būti pastatyta XIX a. pradžioje. Jos paskirtį nusako virš įėjimo durų arkinės sąramos įtaisyta ornamentuota metalinė lentelė su įrašu Grób rodziny TOWGINÓW / wieczne odpocznienie racz im dać PANIE ('TAUGINŲ šeimos kapavietė / duok jiems amžiną atilsį VIEŠPATIE'). Duomenų apie palaidojimus nepateikiama.
Lietuvos futbolo varžybos 2017 m.
40px FK Sūduva
Dalyvavo UEFA Europos taurės atrankos turnyre.
1Q. Svečiuose 0:0 sužaidė su gudais FK Šahtër Soligorsk (2017 06 29) O namie nugalėjo gudus 2:1, 2017 07 06
3Q. Namuose net 3:0 nugalėjo šveicarų klubą FC Sion (2017 07 27). Atsakomosiose rungtynėse Ženevoje (2017 08 02), sprendėsi kas keliaus į kitą etapą.
4Q/PO. (Ketvirtasis etapas, dar vadinamas atkrintamosiomis varžybomis.)
Šiame etape varžovais bus Razgrado "Ludogorec" iš Bulgarijos.
Rungtynės buvo žaidžiamas 2017 m. rugpjūčio 17 d. Bulgarijoje ir rugpjūčio 24 d. Lietuvoje. Bulgarai namie nugalėjo 2-0, o atsakomosiose rungtynėse lygiosios 0-0 lėmė, kad į kitą etapą pateko bulgarų klubas.
40px FK Trakai
Dalyvavo UEFA Europos taurės atrankos turnyre.
1Q svečiuose 2:1 nugalėjo škotus Perto "St. Johnstone" (2017 06 29). Namuose dar kartą įveikė škotus 1:0 (2017 07 06).
2Q Švedijoje 2:1 laimėjo Noršiopingo IFK. (2017 07 13) Atsakomosiose rungtynėse (2017 07 20) rezultatas buvo 2:1 trakiškių naudai. Baudinių serijoje geriau sekėsi lietuvaičiams ir pateko į kitą etapą.
Moterų čempionų lyga, kvalifikacinis turnyras 1-oje atrankos grupėje
Merginų futbolo klubas dalyvavo UEFA moterų Čempionių lygos atrankos turnyre, kuris vyko Gruzijos sostinėje Tbilisyje.
Pirmoje atrankos grupėje FC Gintra varžėsi su 🇸🇰 Bardejovo “Partizan”, Kutaisio FC "Martve”, 🇹🇷 Izmiro “Konak Belediyespor”.
Kiti atrankos rungtynių rezultatai: turkės įveikė slovakes 5-1, o gruzines 5-0. Slovakės nugalėjo gruzines 3-0.
Galutinė atrankos grupės turnyrinė lentelė:
Turė
Turė – upelis Lietuvoje, Šalčininkų rajone; Versekos kairysis intakas (Merkio baseinas). Prasideda į rytus nuo Kijučių. Teka laukais į rytus, šiaurės rytus. Įteka į Verseką, (Eišiškių HE tvenkinį) 29,1 km nuo jos žiočių, Didžiosiose Zubiškėse.
Lietuvos futbolo varžybos 2017 m.
Moterų čempionų lyga, kvalifikacinis turnyras 1-oje atrankos grupėje
! Vieta ! Komanda ! Ru ! La ! Ly ! Pr ! Įv+ ! Įv- ! Taškai ! Pastabos
Newport City FC
Istorija
2003 m. persikėlė į Newport Stadium ir jame žaidžia namų rungtynes iki šiol.
Lietuvos futbolo varžybos 2017 m.
1/16 f. rungtynės
2017 m. rugsėjo 1 d. UEFA būstinėje Šveicarijoje buvo ištraukti UEFA moterų Čempionių lygos šešioliktfinalio (“Round of 32”) burtai.
Newport City FC
Istorija
2016 m. gegužės mėnesį dar kartą keitėsi pavadinimą. Tapo Newport City FC (nuo 2016-17 sezono).
Lietuvos futbolo varžybos 2017 m.
1/16 f. rungtynės
Jie nulėmė, kad Šiaulių “Gintros-Universiteto” ekipai teks susigrumti su Šveicarijos klubu Zurich Frauen.
Turė
Visa vaga ištiesinta. Prie Turės įsikūrę Kalesninkai, Paturis, Anciuškos, Didžiosios Zubiškės.
Vietovardis Turė, Tureika laikoma suslavinta forma iš *Taurė (< lt. tauras).
Newport City FC
Istorija
2016/2017 sezone žaidė trečios pakopos pirmenybėse (Welsh Football League Division Two) ir liko paskutinėje vietoje. Iškrito į žemesnį divizioną.
Lietuvos futbolo varžybos 2017 m.
1/16 f. rungtynės
Pirmoji tarpusavio komandų akistata spalio 4 d. įvyko Šiauliuose, Šiaulių miesto savivaldybės stadione. Susitikimas baigėsi lygiosiomis 1:1.
Newport City FC
Sezonai
Šaltinis:
Lietuvos futbolo varžybos 2017 m.
1/16 f. rungtynės
Atsakomosios rungtynės įvyko spalio 11 dieną Šveicarijoje. Nugalėjo lietuvaitės ir pateko į aštuntfinalį.
1/8 f. rungtynės
''„Barcelona Femeni“ nugalėjo bendru rezultatu 9-0 ir pateko į ketvirtfinalį. Šiaulių „Gintra-Universitetas“ baigė pasirodymą moterų Čempionų lygoje. ''
Dmitrijus Syčiovas
Dmitrijus Syčiovas (g. 1983 m. spalio 26 d.) – futbolininkas, Rusijos rinktinės ir Lokomotiv Moskva klubo puolėjas.
žaidė 2002–2010 m. Su rinktine dalyvavo 2002 m. Pasaulio futbolo čempionate, kuriame tapo jauniausiu visų laikų Rusijos arba Tarybų Sąjungos žaidėju. Į aikštę išbėgo 18 metų ir 222 d. amžiaus.
Minsko apygarda
thumb|300px|Rytų Lenkijos žemėlapis [[1919–1920 m. su Minsko apygarda rytinėje dalyje]]
Minsko apygarda  – Rytų Lenkijos administracinis-teritorinis regionas, įkurtas 1919 m. rugsėjo 15 d. Apygarda užėmė 35 947 km² plotą, 1919 m. Rytų Lenkijos gyventojų surašymas čia surašė 1,09 mln. gyventojų (išsamiau žr. čia).
Istorija
Apygarda įkurta 1919 m. rugsėjo 15 d. Nustojo gyvuoti 1920 m. gruodžio 20 d.
Administracinis suskirstymas
Apygardoje buvo 8 apskritys:
FK Radnički Sremska Mitrovica
Sremska Mitrovicos „Radnički“ – Serbijos futbolo klubas iš Sremska Mitrovicos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1922 m. Ilgą laiką žaidė žemesniuose divizionuose.
2019–2020 m. Serbų lygoje (III pakopa; Vojvodina) liko vos dešimti, tačiau nepaisant to, buvo perkelti į Pirmą lygą.
Serbijos Pirma lyga
2021–2022 m. pateko į stipriųjų grupę ir užsitikrino vietą Pirmoje lygoje.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia FK Radnički stadione, Sremska Mitrovicoje, kuris talpina 244 žiūrovų (skaičiuojamos tik sėdimos vietos).
Apranga
--
Stepanas Bandera
Stepanas Bandera (, 1909 m. sausio 1 d. Senajame Uhrynive, Galicijoje, Austrijoje-Vengrijoje (dab. Ivano Frankivsko sritis, Ukraina) – 1959 m. spalio 15 d. Miunchene, VFR) – ukrainiečių politinis veikėjas, nacionalinio išsivadavimo kovos vadovas.
Banderos bendražygiai sovietinėje istoriografijoje įvardijami banderininkais. SSRS šį pavadinimą ilgainiui tapo įprasta taikyti visiems Ukrainos nacionalistams, nepaisant jų narystės Banderos sukurtose organizacijose.
Biografija
Bandera gimė Senajame Uhrynive, Galicijoje (tuo metu Galicijos ir Lodomerijos karalystėje, kuri priklausė Austrijai-Vengrijai), unitų kunigo šeimoje. 1927 m. baigė gimnaziją Stryjuje (dab. Lvovo sritis). Jis ketino stoti į Technologijos ir ekonomikos kolegiją Podebraduose, Čekoslovakijoje, tačiau Lenkijos valdžia neišdavė jam reikiamų dokumentų. 1928 m. Bandera pasirinko Lvovo politechnikos universitetą (tuo metu ) studijuoti agronomijos, kuri buvo viena iš nedaugelio studijų programų, prieinamų ukrainiečiams. Tokią tvarką buvo nustačiusi Lenkijos vyriausybė tautinėms mažumoms, pirmiausia ribodama žydų ir ukrainiečių priėmimą į vidurines mokyklas (gimnazijas) ir universitetines įstaigas.
1934 m. buvo suimtas ir 1936 m. nuteistas mirties bausme už dalyvavimą rengiant pasikėsinimą į Lenkijos vidaus reikalų ministrą. Vėliau nuosprendis pakeistas kalėjimu iki gyvos galvos. Jis buvo laikomas Vronkų kalėjime. 1939 m., po vokiečių ir sovietų invazijos į Lenkiją, Bandera buvo paleistas iš kalėjimo ir persikėlė į Krokuvą vokiečių okupuotoje Lenkijos zonoje, Generalgubernijoje.
Kilęs iš Galicijos, jaunasis Bandera tapo ukrainiečių nacionalistu. Imperijai subyrėjus po pralaimėjimo Pirmajame pasauliniame kare, Galicija trumpam tapo Vakarų Ukrainos Liaudies Respublika, kuri po 1918–1919 m. Lenkijos ir Ukrainos karo buvo integruota į Rytų Lenkiją. 1921 m. kovą pasirašius Rygos taikos sutartį, Vakarų Ukraina atiteko Lenkijai, o Rytų Ukraina – bolševikams. Šiuo laikotarpiu Bandera pradėjo reikšti radikalias idėjas, o apsistojęs Lvove organizavo ukrainiečių nacionalistines organizacijas.
Bandera telkė Ukrainos nepriklausomybės siekiams palankias vokiečių karines grupuotes, organizavo Ukrainos nacionalistų organizacijos (Організація українських націоналістів, OUN) ekspedicines pajėgas. Kai nacistinė Vokietija įsiveržė į Sovietų Sąjungą, 1941 m. birželio 30 d. jis parengė Ukrainos valstybės paskelbimo aktą Lvove, pažadėdamas bendradarbiauti su Trečiuoju Reichu. Dėl atsisakymo atšaukti valstybingumo dekretą Banderą suėmė gestapas, 1941 m. liepos 5 d. jam buvo paskirtas namų areštas, o vėliau, 1942–1943 m., jis buvo išsiųstas į Zaksenhauzeno koncentracijos stovyklą. 1944 m., Vokietijai greitai prarandant užimtas pozicijas kare prieš besiveržiančias Sąjungininkų kariuomenes, Bandera buvo paleistas tikintis, kad jis svariai prisidės stabdant sovietų pajėgų puolimą. Jis suorganizavo atkurtos Ukrainos vyriausiosios išlaisvinimo tarybos, kuri dirbo pogrindyje, būstinę. Su šeima apsigyveno Vakarų Vokietijoje, kur liko OUN-B vadovu ir dirbo su keliomis antikomunistinėmis organizacijomis, tokiomis kaip Antibolševikinis tautų blokas, taip pat su britų žvalgybos agentūromis.
Praėjus 14 metų nuo karo pabaigos, Banderą 1959 m. nužudė sovietų KGB agentai Miunchene. Lavono medicininė ekspertizė nustatė mirties priežastį – apsinuodijimą cianido dujomis. Bandera buvo palaidotas Waldfriedhof kapinėse Miunchene. Praėjus dvejiems metams po jo mirties, 1961 m. Vokietijos teisminės institucijos paskelbė, kad Banderos žudikas buvo KGB perbėgėlis Bohdanas Stašinskis, kuris veikė sovietų KGB vadovo Aleksandro Šelepino ir Sovietų Sąjungos premjero Nikitos Chruščiovo nurodymu. Po išsamaus teisminio tyrimo Stašinskis buvo nuteistas kalėti aštuonerius metus. 2005 m. interviu Rusijos laikraščiui „Komsomolskaja Pravda“ buvęs KGB vadovas Vladimiras Kriučkovas pareiškė, kad „Stepano Banderos nužudymas buvo vienas paskutinių atvejų, kai KGB smurto pagalba šalino nepageidaujamus asmenis“.
Šeima
Jo brolius Oleksandrą, Romos universitete įgijusį politinės ekonomijos mokslų daktaro laipsnį, ir Vasylį, baigusį filosofiją Lvovo universitete, vokiečiai suėmė ir internavo Aušvice, kur juos 1942 m. tariamai nužudė lenkų kaliniai. Jo tėvą Andrijų Banderą 1941 m. gegužės pabaigoje sovietai suėmė už OUN nario prieglobstį ir perdavė į Kijevą. Liepos mėn. jam buvo įvykdyta mirties bausmė. Seserys Oksana ir Marta–Marija 1941 m. NKVD buvo suimtos ir išsiųstos į Gulagą Sibire. Abi buvo paleistos 1960 m. be teisės grįžti į Ukrainą. Marta–Marija mirė Sibire 1982 m., o Oksana grįžo į Ukrainą 1989 m., kur mirė 2004 m. Kita sesuo Volodymyra buvo nuteista kalėti sovietų darbo stovyklose 1946–1956 m. Ji grįžo į Ukrainą 1956 m.
Politinė veikla
Bandera nuo mokyklos laikų susitikinėjo ir bendravo su įvairių ukrainiečių nacionalistinių organizacijų nariais – nuo ukrainiečių skautų organizacijos „Plast“ iki Ukrainos išlaisvinimo sąjungos ir Ukrainos nacionalistų organizacijos (OUN). Aktyviausia iš šių organizacijų buvo OUN, kuriai vadovavo Andrijus Melnykas.
Ryžtingai veikdamas Bandera greitai iškilo šių organizacijų gretose ir 1931 m. tapo vyriausiuoju OUN propagandos pareigūnu, antruoju OUN vadovu Galicijoje 1932–1933 m. ir vykdančiuoju OUN vadovu 1933 m. Banderai buvo svarbu į tautos kūrimo politiką pritraukti daugiau žmonių iš visų ukrainiečių visuomenės sluoksnių Vakarų Ukrainos žemėse. Jis išplėtė OUN tinklą Lenkijos kresuose, nukreipdamas jo veiklą ir prieš Lenkiją, ir prieš Sovietų Sąjungą. Norėdamas sustabdyti ekspropriacijas, Banderos OUN veikė prieš Lenkijos pareigūnus, kurie buvo tiesiogiai atsakingi už antiukrainietišką politiką. Veikla apėmė masines kampanijas prieš lenkų tabako ir alkoholio monopolijas ir prieš ukrainiečių jaunimo nutautinimą.
II Pasaulinio karo metais
1939 m. paleistas iš kalėjimo Bandera persikėlė į Krokuvą – Vokietijos okupacinės Generalgubernijos sostinę. Ten jis susisiekė su OUN vadovu Andrijumi Melnyku. 1940 m. dėl politinių nesutarimų tarp dviejų lyderių OUN suskilo į dvi frakcijas. Melnyko vadovaujama frakcija OUN-M skelbė konservatyvesnį požiūrį į tautos kūrimą, o OUN-B, vadovaujama Banderos, palaikė revoliucinį požiūrį.
Prieš paskelbiant nepriklausomybę 1941 m. birželio 30 d., Bandera prižiūrėjo OUN-B mobiliųjų grupių (мобільні групи), kurios buvo nedidelės, turėjusios po 5–15, formavimą ir permetimą iš Generalgubernijos į Vakarų Ukrainą. Vokietijai veržiantis į Rytų Ukrainą, šios grupės turėjo skatinti OUN-B rėmimą ir steigti vietos valdžios institucijas, vadovaujamas OUN-B aktyvistų. Iš viso į šias mobilias grupes buvo pritraukta apie 7000 žmonių, daug pasekėjų buvo tarp intelektualų, tokių kaip Ivanas Bahrianis, Vasylis Barka, Hryhorijus Vaščenko ir daugelis kitų.
Malena
Malena – 2000 m. Italijoje sukurta 2 Oskarams nominuota drama, kurioje pagrindinį vaidmenį atliko aktorė Monica Bellucci.
Bresto apygarda
Bresto apygarda – Rytų Lenkijos administracinis-teritorinis regionas, įkurtas 1919 m. birželio 7 d. Apygarda užėmė 57 758 km² plotą, 1919 m. Rytų Lenkijos gyventojų surašymas čia surašė 1,12 mln. gyventojų (išsamiau žr. čia).
Malena
Turinys
1940-ieji, Sicilija. Nedideliame miestelyje gyvena gražuolė Malena – kare vyro netekusi našlė, kuri, vos pasirodžiusi gatvėje, traukia visų vyrų žvilgsnius, tuo pačiu sukelianti kitų moterų pavydą bei apkalbas. Trylikametis Renato taip pat negali atitraukti nuo Malenos akių ir pradeda ją paslapčia stebėti. Pamažu prieš jo akis atsiveria kitas pasaulis, kuriame grožis gali tapti prakeiksmu...
Bresto apygarda
Istorija
Apygarda įkurta 1919 m. birželio 7 d. Nustojo gyvuoti 1920 m. gruodžio 20 d.
Stepanas Bandera
II Pasaulinio karo metais
1942–1954 m. veikė karinė grupuotė Ukrainos sukilėlių armija (Ukrajinska povstanska armija, UPA), buvusi pavaldi Ukrainos nacionalistų organizacijos banderininkų frakcijos vadovams. Siekė atkurti nepriklausomą Ukrainos valstybę.
OUN lyderiai Andrijus Melnykas ir Bandera prieš Antrąjį pasaulinį karą buvo užverbuoti į nacistinės Vokietijos karinę žvalgybą abverą šnipinėjimui, kontršnipinėjimui ir sabotažui. Jų tikslas buvo vykdyti diversinę veiklą po Vokietijos puolimo prieš Sovietų Sąjungą. Melnykui buvo suteiktas kodinis vardas „Konsulas I“. Ši informacija yra dalis parodymų, kuriuos abvero pulkininkas Erwin Stolze davė 1945 m. gruodžio 25 d. ir pateikė Niurnbergo procesui su prašymu pripažinti jį įrodymu.
Bresto apygarda
Administracinis suskirstymas
Apygardoje buvo 8 apskritys:
Stepanas Bandera
II Pasaulinio karo metais
1941 m. pavasarį Bandera surengė susitikimus su Vokietijos žvalgybos vadovais dėl ukrainiečių batalionų „Nachtigall“ ir „Roland“ formavimo. Tų metų pavasarį OUN gavo 2,5 mln. markių atlygį už ardomąją veiklą Sovietų Sąjungoje. Gestapo ir abvero pareigūnai saugojo Banderos sekėjus, nes abi organizacijos ketino juos panaudoti savo tikslams.
Ruzveltas (upė)
Ruzveltas  – upė vakarų Brazilijoje, Rondonijos, Mato Groso ir Amazonės valstijose; kairysis Aripuanano intakas (Madeiros ir Amazonės baseinas). Prasideda rytų Rondonijoje, į šiaurę nuo Viljenos, Paresiso kalnuose. Teka daugiausia šiaurės kryptimi per vakarų Mato Grosą, žemupyje – per Amazonės valstiją. Įteka į Aripuananą ties Aruanano vietove, netoli Transamazonijos plento.
Stepanas Bandera
II Pasaulinio karo metais
1941 m. birželio 30 d., į Ukrainos teritoriją įsiveržus nacių kariuomenei, Bandera ir OUN-B paskelbė nepriklausomą Ukrainos valstybę („Ukrainos valstybingumo atkūrimo aktas"). Šią deklaraciją lydėjo smurtiniai pogromai. Kai kuriuose paskelbtuose pranešimuose apie šios valstybės susikūrimą buvo teigiama, kad ji „glaudžiai bendradarbiaus su nacionalsocialistine Didžiąja Vokietija, vadovaujama jos lyderio Adolfo Hitlerio, kuriančia naują tvarką Europoje ir pasaulyje ir padedančia ukrainiečiams išsivaduoti iš Maskvos priespaudos“.
Banderos lūkesčiai, kad nacių režimas post factum pripažins nepriklausomą fašistinę Ukrainą Ašies sąjungininke, pasirodė esąs klaidingas. 1941 m. santykiai tarp nacistinės Vokietijos ir OUN-B paaštrėjo tiek, kad 1941 m. lapkričio 25 d. nacių dokumente buvo teigiama, kad „... Banderos judėjimas rengia sukilimą Reichskomisariate, kurio galutinis tikslas yra įkurti nepriklausomą Ukrainą. Visi Banderos judėjimo funkcionieriai turi būti nedelsiant suimti ir po nuodugnios apklausos likviduoti...“. Liepos 5 d. Bandera buvo perkeltas į Berlyną. Liepos 12 d. buvo suimtas ir į Berlyną išvežtas naujai suformuotos Ukrainos nacionalinės vyriausybės ministras pirmininkas Jaroslavas Stecko. Nors liepos 14 d. buvo paleisti iš suėmimo, jie abiems buvo nurodyta likti Berlyne. 1941 m. rugsėjo 15 d. Banderą ir kitus OUN lyderius suėmė gestapas.
1942 m. sausio mėn. Bandera buvo perkeltas į Zaksenhauzeno koncentracijos stovyklą, kur buvo uždarytas specialiame barake, skirtame aukšto rango politiniams kaliniams. 1944 m. balandį į Banderą ir jo pavaduotoją Jaroslavą Stecko kreipėsi  Reicho saugumo vyriausiosios valdybos  pareigūnas, kad aptartų diversijų ir sabotažo prieš sovietinę armiją planus. 1944 m. rugsėjį Vokietijos valdžia paleido Banderą ir jis grįžo į Ukrainą, kur organizavo pasipriešinimą ir prieš nacius, ir prieš komunistus.
Ruzveltas (upė)
Vaga slenkstėta. Upės baseinas retai gyvenamas. Prie Ruzvelto įsiteigta daug saugomų teritorijų: Aripuanano Parko, Ruzvelto, Zorų, Igarape Preto tenjarinų indėnų teritorijos (gyvena sintalargai, zorai, tenjarinai), Gvaribos–Ruzvelto išteklių rezervatas, Kampos Amazonikos nacionalinis parkas.
Anksčiau vadinta Duvida ( 'abejonės upė'), bet vėliau pervadinta JAV prezidento Teodoro Ruzvelto, keliavusio šia upe 1913–1914 m. garbei. Jis, pasitraukęs iš politikos, drauge su brazilų keliautoju Kandidu Rondonu leidosi plaukti šia, tuo metu beveik neištyrinėta upe.
Stepanas Bandera
Pokario veikla
thumb|180px|Paminklas nužudytiems lenkams Lišnoje ([[Pakarpatės vaivadija, Lenkija)]]
Pasak knygos „MI6: Inside the Covert World of Her Majesty's Secret Intelligence Service“ autoriaus Stephen Dorril, OUN-B buvo reformuota 1946 m., remiant britų karinei žvalgybai MI6. Tam tikrą paramą iš MI6 organizacija turėjo nuo 1930-ųjų. Viena Banderos organizacijos frakcija, susijusi su Mykola Lebedžiu, tapo glaudžiau susijusi su CŽV. Pats Bandera buvo tapęs Kontržvalgybos korpuso (CIC) paieškos taikiniu. Tačiau tai neatnešė sėkmės, nes ieškomasis buvo apibūdinamas kaip „itin pavojingas“ ir „nuolat kelyje, dažnai užsimaskavęs“. Kai kurie Amerikos žvalgai pranešė, kad jį net saugojo buvę SS pareigūnai. Jo organizacija įvykdė daug nusikaltimų, įskaitant šimtus tūkstančių žmogžudysčių, klastočių ir pagrobimų. Bavarijos vyriausybei pradėjus persekioti Banderą, jis susitarė su federaline žvalgyba BND ir pasiūlė jiems savo paslaugas, nors CŽV įspėjo Vakarų vokiečius nebendradarbiauti su juo.
Lenkai
1942 m. pabaigoje, Banderai kalint koncentracijos stovykloje, Ukrainos nacionalistų organizacija dalyvavo lenkų žudynėse Voluinėje, o 1944 m. pradžioje etninis valymas išplito ir Rytų Galicijoje. Apskaičiuota, kad vien per 1943 m. pavasario ir vasaros kampaniją Voluinėje žuvo nuo 35 000 iki 60 000 lenkų civilių gyventojų.
Pasak ukrainiečių istoriko Jaroslavo Hryciako, nuo 1941 m. vasaros kalėjęs Bandera nieko nežinojo apie žudynes Ukrainoje. Be to, jis turėjo rimtų nuomonių skirtumų su Mykola Lebedžiu, Ukrainoje likusiu OUN-B lyderiu, kuris buvo vienas iš pagrindinių žudynių organizatorių.
Žydai
Priešiškumas sovietų centrinei valdžiai ir žydų mažumai buvo pabrėžtas 1941 m. gegužės mėn. OUN Banderos frakcijos vadovybės priimtoje programoje „OUN kova ir veiksmai karo metu“, kuriame buvo išdėstyti veiklos planai prasidėjus nacių invazijai į Sovietų Sąjungą ir vakarines Ukrainos TSR teritorijas. Programa skelbė:
"Žydai SSRS yra ištikimiausia valdančiojo bolševikų režimo atrama ir maskvėnų imperializmo avangardas Ukrainoje. Maskvėnų ir bolševikų vyriausybė naudojasi Ukrainos masių antižydiškomis nuotaikomis, kad nukreiptų jų dėmesį nuo tikrosios nelaimės priežasties ir nusivylimo metu nukreiptų jas į pogromus prieš žydus. OUN kovoja su žydais kaip maskvėnų ir bolševikų režimo atrama ir kartu verčia mases suvokti, kad pagrindinis priešas yra Maskva."
Poskyryje „Mažumų politika“:
"Maskoliai, lenkai ir žydai, kurie yra priešiški mums, turi būti naikinami kovoje, ypač besipriešinantys režimui, šiais būdais: deportuojant juos į savo žemes, išnaikinant jų inteligentiją, kurios atstovai nepriimtini į jokius valdiškus postus, ir apskritai užkertant kelią bet kokiam šios inteligentijos kūrimuisi (pvz., prieigai prie išsilavinimo ir pan.)... Žydai turi būti izoliuoti, pašalinti iš vyriausybinių postų, kad būtų užkirstas kelias sabotažui... Tie, kurie laikomi būtinais, gali dirbti tik griežtai prižiūrimi ir būti pašalinti iš pareigų už menkiausią nusižengimą... Žydų asimiliacija neįmanoma."
180px|thumb|Ukrainos pašto ženklai Banderos gimimo šimtmečiui paminėti thumb|180px|Ukrainiečių nacionalistų maršas Kijeve 2015 m.
Tačiau kai Bandera konfliktavo su vokiečiais, jo vadovaujama UPA bendradarbiavo su žydais, įskaitant kai kuriuos žydų kovotojus ir medicinos personalą. Oficialiuose OUN-B vadovybės nurodymuose buvo raginama „likviduoti žalingas užsienio įtakos apraiškas, ypač Vokietijos rasistines koncepcijas ir praktiką“. Banderos pogrindiniame judėjime dalyvavo keli žydai, įskaitant vieną iš artimų Banderos bendražygių Richard Yary, kuris taip pat buvo vedęs žydę. Kitas žymus UPA žydų narys buvo Leyba-Itzik „Valeriy“ Dombrovskis. Tačiau pranešama, kad dvi karaimės iš Galicijos, Anna-Amelia Leonowicz (1925–1949) ir jos motina Helena (Ruhama) Leonowicz (1890–1967), nors ir buvo tapusios OUN narėmis, tačiau pasakojama, kad abi moterys bendradarbiavo ne savo savo noru, bet nacionalistams grasinant. Iki 1942 m. nacių pareigūnai padarė išvadą, kad ukrainiečių nacionalistai iš esmės buvo abejingi žydams ir buvo pasirengę arba jiems pagelbėti, arba nužudyti, jei tik tai geriau pasitarnautų jų nacionalistiniams tikslams. 1942 m. kovo 30 d. ataskaitoje, išsiųstoje gestapui Berlyne, teigiama, kad „Banderos judėjimas pateikdavo suklastotus pasus ne tik savo nariams, bet ir žydams“. Tikėtina, kad netikri dokumentai buvo pateikiami žydų gydytojams arba kvalifikuotiems darbuotojams, kurie galėjo būti naudingi judėjimui.
Palikimas
2007 m. spalį Lvove pastatytas Banderai skirtas paminklas. Jo atsiradimas sukėlė plačias diskusijas apie Stepano Banderos ir UPA vaidmenį Ukrainos istorijoje. Du anksčiau pastatytus paminklus susprogdino nežinomi nusikaltėliai; nuo to laiko ši vieta visą parą yra saugoma policijos. 2007 m. spalio 18 d. Lvovo miesto taryba priėmė nutarimą, kuriuo įsteigė Stepano Banderos apdovanojimą.
2009 m. sausio 1 d. keliuose Ukrainos miestuose buvo paminėtas 100-asis Banderos gimtadienis, išleistas pašto ženklas su jo portretu. 2014 m. sausio 1 d. Banderos 105-ąsias gimimo metines pažymėjo 15 000 žmonių su fakelais eisena Kijevo centre, o dar tūkstančiai žmonių susirinko prie jo paminklo Lvove. Eiseną palaikė kraštutinių dešiniųjų partija „Svoboda“ ir kai kurie centro dešinės „Batkivščinos“ nariai.
Požiūris Ukrainoje į Banderą
thumb|180px|Lvovo futbolo sirgaliai su Banderos atvaizdu mače prieš Donecką
Ukrainoje Bandera vertinamas nevienareikšmiškai,  kai kurie ukrainiečiai, ypač Vakarų Ukrainoje, jį priima kaip išvaduotoją, kovojusį prieš sovietų, lenkų ir nacių valstybes bandant sukurti nepriklausomą Ukrainą, o kiti ukrainiečiai, taip pat Lenkija ir Rusija smerkia jį kaip fašistą ir karo nusikaltėlį, kuris kartu su savo pasekėjais buvo daugiausiai atsakingas už civilių gyventojų žudynes Lenkijoje, iš dalies – už holokaustą Ukrainoje.
2014 m. Rusijos intervencija į Ukrainą
thumb|180px|Banderos portretas prie [[Euromaidanas|Euromaidano štabo Kijeve, 2014 m.]]
Per 2014 m. vykusią Krymo krizę ir neramumus Ukrainoje prorusiškai nusiteikę ukrainiečiai, rusai (Rusijoje) ir kai kurie Vakarų autoriai užsiminė apie neigiamą Banderos įtaką Euromaidano protestuotojams ir proukrainietiškos Vienybės šalininkams, pateisinantiems savo veiksmus. Rusijos žiniasklaida tuo pasinaudojo Rusijos kariniams veiksmams paaiškinti. Vladimiras Putinas pasveikino Krymo aneksiją, pareiškęs, kad „gelbėjo žmones nuo naujųjų Ukrainos lyderių, kurie yra Banderos, Hitlerio bendrininko II pasaulinio karo metais, ideologiniai įpėdiniai“. Prorusiški aktyvistai tvirtino: „Tie žmonės Kijeve yra Banderą sekantys nacių kolaborantai.“ Rusijoje gyvenantys ukrainiečiai skundėsi, kad jiems buvo priskirta „banderininkų“ etiketė, net kai jie buvo kilę iš Ukrainos vietų, kur Bandera neturi visuomenės palaikymo. Banderą šlovinančios grupės dalyvavo Euromaidano protestuose, bet jos sudarė mažumą tarp dalyvių.
Ukrainos didvyrio vardas
2010 m. sausio 22 d. kadenciją baigiantis Ukrainos prezidentas Viktoras Juščenka suteikė Banderai po mirties Ukrainos didvyrio vardą. Europos Parlamentas pasmerkė šį aktą, tą patį padarė ir Rusija, taip pat lenkų ir žydų politikai bei organizacijos. Naujasis prezidentas Viktoras Janukovyčius paskelbė, kad apdovanojimas yra neteisėtas, nes Bandera niekada nebuvo Ukrainos pilietis, o tai būtina sąlyga, norint gauti didvyrio vardą. 2010 m. balandžio mėn. teismo sprendimu patvirtintas Banderos apdovanojimo neteisėtumas. 2011 m. sausio mėn. apdovanojimas buvo oficialiai anuliuotas. Pakartotinį siūlymą skirti Banderai didvyrio vardą Ukrainos parlamentas atmetė 2019 m. rugpjūčio mėn.
180px|miniatiūra|Paminklas Ternopolyje|right
Atminimo įamžinimas
Stepano Banderos muziejai įkurti Dublianuose, Volia Zaderevackoje (Воля-Задеревацька), Senajame Uhrynive, Jahilnycioje (Ягільниця). Stepano Banderos išsivadavimo kovų muziejus įkurtas Londone, Banderų šeimos muziejus veikia Stryjuje. Jo vardu pavadintos gatvės Lvove (buvusi Mury gatvė), Lucke (buvusi Suvorovo gatvė), Rovne (buvusi Maskvos gatvė), Kolomyjoje, Ivano Frankovske, Červonohrade (buvusi Nad Buhom gatvė), Berežanuose (buvusi Černiachovskio gatvė), Drohobyče (buvusi Sliusarska gatvė), Stryjuje, Kaluše, Kovelyje, Volodymyre, Horodenkoje, Dubrovycioje, Dolynoje, Iziaslave, Skolėje, Šepetivkoje, Brovaruose, Borispolyje, taip pat Stepano Banderos prospektas Ternopolyje (dalis buvusio Lenino prospekto). 2017 m. Ukrainos nacionalinės atminties institutas paskelbė, kad iš 51 493 gatvių, aikščių ir „kitų objektų“, kurie (nuo 2015 m.) buvo pervadinti dėl dekomunizacijos, 34 gatvės buvo pavadintos Stepano Banderos vardu. Dėl „asociacijos su komunistiniu totalitariniu režimu“ Kijevo miesto taryba 2016 m. liepos 7 d. su 87 balsais prieš 10 nubalsavo už Maskvos prospekto pervadinimą Stepano Banderos prospektu.
2012 m. rugsėjo mėn. duomenimis, Stepanui Banderai skirti paminklai stovėjo Ukrainos vakarinėse Lvovo, Ivano Frankovsko ir Ternopolio sričių teritorijose. Jis yra paskelbtas daugelio miestų Vakarų Ukrainoje garbės piliečiu.
2018 m. pabaigoje Lvovo srities taryba nusprendė 2019-uosius paskelbti Stepano Banderos metais, taip sukeldama Izraelio protestus. Apie Banderą buvo sukurti du vaidybiniai filmai „Assassination: An October Murder in Munich“ (1995) ir „The Undefeated“ (2000), kuriuos režisavo Olesis Jančukas, taip pat nemažai dokumentinių filmų. 2021 m. Ukrainos nacionalinės atminties institutas, pavaldus Ukrainos kultūros ministerijai, įtraukė Banderą, be kitų Ukrainos nacionalistų veikėjų, į Virtualų nekropolį – projektą, skirtą Ukrainai svarbioms istorinėms asmenybėms įamžinti.
Pekino universitetas
Pekino universitetas – valstybinis mokslinių tyrimų universitetas Pekine, Kinijoje.
Pekino universitetas buvo įkurtas 1898 m. kaip Imperatoriškasis Pekino universitetas, kai imperatorius Guangsu jam suteikė savo karališkąją chartiją. Universiteto ištakos senesniajame Guozidžano imperatoriškajame koledže. Yra daug metų iš eilės vertinama kaip viena geriausių akademinių institucijų Kinijoje ir visame pasaulyje. 2021 m. Times Higher Education sudarytame sąraše Pekino universitetas užėmė 16-ą vietą pasaulyje ir 1-ą vietą Azijos ir Ramiojo vandenyno bei kylančios ekonomikos šalyse,  tuo tarpu 2022 m. sudarytuose QS universitetų reitinguose užėmė 12-ą vietą pasaulyje ir 2-ą vietą Azijoje.
Per visą savo gyvavimo istoriją Pekino universitetas vaidino svarbų vaidmenį Kinijos politiniame gyvenime. Po Čingų dinastijos žlugimo ir Sinhajaus revoliucijos panaikintas karališkosios institucijos statusas. Nuo XX a. trečiojo dešimtmečio pradžios universitetas tapo Kinijos besikuriančių, progresyvių ir respublikoniškų judėjimų centru. Dėstytojai ir studentai vaidino svarbų vaidmenį kuriant Naujosios kultūros judėjimą, Gegužės ketvirtosios judėjimo protestus ir kitus reikšmingus kultūrinius ir socialinius politinius įvykius, tad universiteto istorija buvo glaudžiai susijusi su šiuolaikinės Kinijos istorija. Pekino universitete mokėsi ar dirbo daug iškilių šiuolaikinių Kinijos veikėjų, įskaitant Mao Dzedongą, Lu Siuną, Gu Hongmingą, Hu Šihą, Mao Duną, Li Dažao, Čen Dusiu ir dabartinį premjerą Li Kečiangą.
Istorija
Po Kinijos pralaimėjimo Kinijos ir Japonijos kare intelektualai, tarp jų Kangas Jouvėjus, Liamas Čičao ir Jan Fu, ragino reformuoti šalies švietimo sistemą. 1896 m. birželį ministras Li Duanfenas pasiūlė sostinėje įkurti universitetą. 1898 m. birželio 11 d. imperatorius Guangsu, vykdydamas Šimto dienų reformą, leido įkurti Pekino imperatoriškąjį universitetą. Imperatoriškasis universitetas buvo oficialiai įkurtas 1898 m. liepos 3 d., imperatoriui patvirtinus Liango surašytą karališkąją chartiją. Jos įgyvendinimas buvo pavestas ministrui Sun Džianai. Universitetas buvo svarbiausias šalies aukštojo mokslo institutas ir aukščiausia švietimo institucija. Pirmuoju prezidentu buvo paskirtas Viljamas Aleksandras Parsonsas Martinas. Dauguma reformų buvo panaikintos, kai rugsėjo 21 d. valdžią užgrobė konservatyvi imperatorienė Cisi. Universitetas išliko, nors su pakeistais tikslais ir sumažintos apimties – gruodžio 31 d. jame mokėsi 160 studentų vietoje 500, kaip planuota anksčiau.
Pirmieji kultūrinės revoliucijos bruzdėjimai prasidėjo būtent Pekino universitete 1966 metas. Universitetas buvo uždarytas 1966–1970 m. laikotarpiu.
Armėnijos nacionalinė galerija
miniatiūra|Armėnijos nacionalinė galerija Armėnijos nacionalinė galerija (arm. Հայաստանի Ազգային Պատկերասրահ) – meno kūrinių galerija, įkurta 1921 m. Jerevane, Armėnijoje.
Galerijoje eksponuojama daugiau negu 19000 meno kūrinių − skulptūros ir taikomojo meno ekspozicijos, iš Rusijos, Armėnijos ir Vakarų Europos. Kai kurie eksponatai yra viduramžių laikotarpio.
Gelčių apylinkė (Linkuva)
Gelčių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Nobujuki Oiši
(g. 1939 m. rugsėjo 12 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1964 m.
Riksdagas
thumb|250px|Riksdago pastatas iš vakarų pusės Helgeandsholmeno saloje, Stokholme. Riksdagas (SV Riksdag < rike – ‘valstybė’ + dag – ‘susirinkimas’) – aukščiausioji Švedijos įstatymų leidžiamoji institucija. Nuo 1971 m. Riksdagas – vienerių rūmų parlamentas, sudarytas iš 349 deputatų, renkamų 4 metams pagal proporcinio atstovavimo sistemą.
Igzidora Gjeta
Igzidora Gjeta (g. 2001 m. kovo 19 d. Tiranoje ) – Albanijos dainininkė.
Scenoje debiutavo 2008 metais, konkurse Young voices užėmusi antrąją vietą.
Riksdagas
Riksdago konstituciniai įgaliojimai išvardyti 1975 m. Valdymo formos įstatyme (Regeringsformen), o jo vidinė veikla išsamiau išdėstyta Riksdago akte (Riksdagsordningen). Riksdago posėdžių vieta – Parlamento rūmai, įsikūrę Helgeandsholmeno saloje, Stokholme.
Istorija
Riksdago pradžia laikomas 1435 m. Arbogoje susirinkęs bajorų, dvasininkų ir miestiečių suvažiavimas. 1527 m. Riksdagui formalią struktūrą suteikė pirmasis šiuolaikinės Švedijos karalius Gustavas I Vaza, įtraukdamas atstovus iš visų keturių luomų: bajorų, dvasininkų, miestiečių ir valstiečių. Luominį pobūdį Riksdagas išlaikė iki 1866 m., kai buvo įkurtas modernus dvejų rūmų parlamentas. Nuo 1970 m. Riksdagą sudaro vieneri rūmai.
Sudėtis
Riksdago sudėtis po 2022 m. rugsėjo 11 d. vykusių rinkimų.
Rinkimai
Riksdagą sudaro 349 deputatai, renkami 4 metams tiesioginiais visuotiniais rinkimais pagal proporcinio atstovavimo sistemą. 310 deputatų išrenkami rinkimų apygardose, 39 – pagal partijų sąrašus. Aktyviąją ir pasyviąją rinkimų teisę turi visi Švedijos piliečiai, sulaukę 18 metų.
Igzidora Gjeta
2012-aisiais laimėjo šalies atranką „Junior Fest Albania 2012“ ir išrinkta atstovauti Albanijai 2012 m. vaikų Eurovizijoje Amsterdame. Ten su daina „Kam një këngë vetëm për ju“ (kūrinio autoriai – Xhavit Ujkani ir Jorgo Papingji) surinkusi 35 taškus, liko paskutinėje (12) vietoje.
Siderka
Siderka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Sidros valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurę nuo Sidros, apie 22 km į šiaurę nuo Sokulkos ir 57 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Rytų Kembridžšyras
Rytų Kembridžšyras  – administracinis rajonas Kembirdžšyro grafystėje, Rytų Anglijos regione. Administracinis centras ir didžiausia gyvenvietė – Ilis.
Istorija
Pietų Kembridžšyras rajonas įkurtas 1974 m. balandžio 1 d. sujungus tris istorinius rajonus: Ilio miestelio, Ilio kaimiškąjį ir Niumarketo kaimiškąjį rajonus.
2004 m. Rytų Kembridžšyras buvo antras greičiausiai augantis rajonas Anglijoje, kuris nusileido tik Londonui.
Penžina
Penžina  – upė Rusijoje, Kamčiatkos krašto šiaurės vakaruose (buvusioje Koriakų apygardoje). Prasideda Kolymos kalnyne, aukštupyje teka giliu slėniu į rytus, vėliau pasuka į pietus ir teka tarpukalnių dubuma. Įteka į Ochotsko jūros Penžinos užutėkį. Vandenyno potvynių metu susidaro patvanka, priverčianti Penžiną tekėti priešinga kryptimi.
Upė būna užšalusi lapkričio-birželio laikotarpiu. Naudojama medienos plukdymui, laivuojama.
Kacujoši Kuvahara
(g. 1944 m. gegužės 30 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1965 m.
Nezdilė
Nezdilė – upelis Lietuvoje, Šalčininkų rajone; Versekos dešinysis intakas (Merkio baseinas). Prasideda Kibalų kaimo apylinkėse, 6 km į pietryčius nuo Pabarės. Teka į pietvakarius, įteka į Verseką (Eišiškių HE tvenkinį) 28,6 km nuo jos žiočių, priešais Versekos II kaimą.
Vaga iki vidurupio ištiesinta. Ties Miletiškėmis sudarytas Panezdilės tvenkinys. Prie upelio įsikūrę kaimai: Kibalos, Balandžiai, Viškūnai, Panezdiliai, Miletiškės, Naujadvaris.
Upėvardis Nezdi̇̀lė (Nezdilia, Nezdilka, ) kilęs arba iš asmenvardžio (pvz., ), arba suslavinta iš *Nedilė ar *Niedilė – tada tai būtų („tekėti“) vedinys.
Scuderia Ferrari Grand Prix rezultatai
Scuderia Ferrari yra vienintelė ekipa, dalyvavusi visuose Formulės 1 sezonuose. Nuo 1950 iki 2016 m. Ferrari yra laimėjusi 16 Konstruktorių ir 15 lenktynininkų čempionų taurių.
Čia pateikti visų sezonų Scuderia Ferrari Grand Prix rezultatai:
(paryškinti rezultatai pole pozicijos, pasvirę rezultatai greičiausi ratai)
Pastabos:
Mishela Rapo
Mišela Rapo (, g. 2000 m. gruodžio 15 d. Tiranoje) – Albanijos dainininkė. Dalyvavo 2015 m. vaikų Eurovizijos konkurse, su daina „Dambaje“ užėmusi 5-ą vietą.
Biografija
Mišela Rapo gimė 2000 m. gruodžio 15 dieną sostinėje Tiranoje ir jau nuo mažens dalyvavuja muzikos konkursuose ir Albanijos televizijos laidose. Scenoje atlikėja debiutavo 2010 metais, kai pirmą kartą dalyvavo didžiausiame šalies muzikos konkurse vaikams „Festivali Mbarëkombëtarë i Këngës për Fëmije“. Ten ji pasirodė su daina „Jemi një, s'jemi dy“. Vėliau šiame konkurse Mišela dalyvavo 2012-2015 metais. 2011 m. dalyvavo televizijos TV Klan konkurse „Gjeniu i vogël“, kuriame užėmė 6-ą vietą.
Šiuo metu Mišela gyvena Tiranoje, kur mokosi muzikos mokykloje „Jordan Misja“. Be gimtosios albanų, moka ir anglų ir turkų kalbas.
26-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas
Laikas galvojimui
Naudojant serverį  kiekvienam žaidėjui 10-čiai ėjimų buvo skirta - 40 dienų, o po 20-os dienos, ėjimui sunaudotas laikas dvigubinamas. Fiksuojama turnyro pradžia, bet pabaigos data nenustatoma. Kai žaidėjas viršija galvojimui skirtą laiką, partija yra stabdoma, jei to reikalauja varžovas. Kiekvienas dalyvis per metus gali pasiimti 30 d. atostogų. Galima kreiptis į turnyro direktorių dėl specialių atostogų.
Vietų paskirstymas
Vietos nustatomos pagal surinktus taškus: turintis jų daugiau, užima aukštesnę vietą. Surinkus vienodai taškų vietos buvo nustatomos pagal Sonen-Bergerio koeficientą.
Varžybų lentelė
Pastaba. Įrašas lentelėje 2244F reiškia FIDE reitingą.
Prizininkai
26-ąjį Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatą laimėjo klaipėdietis Žilvinas Lapėginas. Jis surinko 11 taškų. Pustaškiu atsiliko du dalyviai. Esant lygiam rezultatui, jų užimtos vietos buvo nustatomos, skaičiuojant Sonenbergerio koeficientą. Jis buvo aukštesnis vilniečio Dmitrijaus Chocenkos, tad jam atiteko sidabro, o šiauliečiui Viktorui Mamonovui – bronzos medalis.
1976 m. Formulės 1 sezonas
'''1976 m. Formulės 1 sezonas''' buvo 27-iasis Formulės-1 sezonas. Jis prasidėjo sausio 25 ir baigėsi spalio 24 dieną po 16 lenktynių.
Kova dėl čempiono titulo vyko tarp brito James Hunt ir austro Niki Lauda. Pelnęs 6 pergales vos vieno taško skirtumu čempionu tapo J. Hunt. Konstruktorių taurę laimėjo Scuderia Ferrari ekipa.
Pagal šio sezono įvykius yra sukurtas 2013 m. filmas „Lenktynės“.
Lenktynininkų įskaita
Taškai buvo skiriami tokia tvarka 9-6-4-3-2-1. Iš pirmų 8 lenktynių buvo skaičiuojami geriausi 7 rezultatai, iš paskutinių 8 – 7 geriausi rezultatai.
Mons Calpe SC
Mons Calpe Sports Club – futbolo klubas iš Gibraltaro. Žaidžia Gibraltaro nacionalinėje lygoje.
Istorija
Klubas įkurtas 2013 m. Nuo 2016–2017 m. sezono rungtyniavo aukščiausioje šalies futbolo lygoje.
Pravalos ir revizijos
miniatiūra|Namo rūsyje sumontuota pravala. Pravalos ir revizijos – tai įtaisai, kurie yra reikalingi užsikimšusiems nuotakų šalintuvams išvalyti. Jos skiriasi padėtimi – pravalos yra horizontalios, o revizijos yra vertikalios.
Pagal tai, kad jų padėtys skirtingos – skiriasi ir panaudojimo priežastys. Vamzdynai dažniau užsikemša tose vietose, kur prie nuotekų yra prijungti keli sanitariniai prietasai (vamzdyno išsišakojimai), arba nuotekų vamzdynuose yra posūkių, tad šiais atvejais privaloma montuoti pravalas. Išskyrus tuos atvejus, jei pačiame prietaise yra valymo anga.
Pravalos montuojamos grindyse ar viš jų esančiuose nuotekų vamzdžiuose.
Šios jungtys nuotakinių vamdžių sistemoje gali būti skirtingų rūšių. Šiuo metu efektyviausios ir dažniausiai naudojamos su užsukamu dangteliu ir su užkemšamu dangteliu, kuris pritvirtinamas varžtais. kairėje|miniatiūra|200px|Nuo stogų lietaus surinkimo sistemoje įmontuota revizija užsukamuoju dangteliu.
Pravala ir revizija gali būti prijungiami prie įvairaus diametro vamzdžio DN90 - DN400.
Dėl šių įtaisų formos yra patogu susikaupusius nešvarumus vamzdžiuose išvalyti su specialia valymo įranga. Taip pat per šią angą gali būti atliekami vamzdžių bandymai bei matavimai.
Montavimas
kairėje|miniatiūra|200px|Lauke sumontuoto lietvamzdžio su revizija ir namo sienos pjūvio schema. miniatiūra|150px|Nerūdijančio plieno revizija užkemšamuoju dangteliu. Paveikslėlyje pateikiami montavimo įtaisai:
1.    Nerūdijančio plieno revizija;
2.    Nerūdijančio plieno vamzdžio sujungimas;
3.    Nerūdijančio plieno vamzdis;
4.    Nerūdijančio plieno vamzdžio apkaba;
5.    Nerūdijančio plieno apsauginis laikiklis.
Taip pat revizijos sumontavimo kokybė priklauso ir nuo šalia esančių medžiagų – sienos konstrukcijos, šilumos izoliacijos, sienos tinkavimo bei dažymo.
Plag.lt
Plag.lt – tai interneto pagrindu veikianti plagijavimo aptikimo ir prevencijos sistema, sukurta UAB ACVK. Sistema pradėjo darbą 2012 m. Sistema veikia freemium verslo modelio pagrindu – dalis paslaugų aukštosioms mokykloms, studentams ir dėstytojams yra nemokamos. Sistemos vartotojai gali įsigyti ir papildomų mokamų paslaugų. Sistema iš pradžių buvo sukurta lietuvių kalbai parašytiems dokumentams tikrinti, tačiau šiuo metu palaikoma ir latvių bei daugelis kitų užsienio kalbų.
Akhisar Belediyespor
Stambulo İstanbul Başakşehir – Turkijos futbolo klubas iš Akchisaro.
Istorija
Klubas įkurtas 1970 m. Akchisare, kai susijungė trys klubai (Güneşspor, Gençlikspor and Doğanspor).
Ilgą laiką žaidė trečios pakopos pirmenybėse, 2010–11 m. sezone debiutavo antros pakopos pirmenybėse, o 2012–13 m. debiutavo elito divizione.
Anastasija Kuzmina
Anastasija Kuzmina (merg. Anastasija Šipulina, svk. Kuzminova, g. 1984 m. rugpjūčio 28 d.) – Rusijos ir Slovakijos biatlonininkė, olimpinė ir pasaulio čempionė.
Biografija
Anastasija Kuzmina gimė 1984 m. rugpjūčio 28 d. Tiumenėje, Rusijoje (tuomet TSRS). Ji yra rusų biatlonininko, olimpinio čempiono estafetėje Antono Šipulino sesuo. A. Šipulina pradėjo sportuoti nuo keturiolikos ir iškovojo pirmuosius medalius atstovaudama Rusiją pasaulio jaunių čempionate, tarp kurių du aukso. Ištekėjusi už savo trenerio Danielio Kuzmino, slidininko, kuris atstovavo Izraeliui, A. Kuzmina priėmė Slovakijos pilietybę, apsigyveno Banska Bistricoje ir 2008 m. pradėjo atstovauti Slovakiją. 2009 m. pasaulio čempionate ji iškovojo pirmąjį medalį − sidabrą bendro starto lenktynėse.
2009 m. gruodį ji treniruotėje susilaužė du kairės rankos kaulus, tačiau atsistatė iki 2010 m. Vankuverio olimpiados, kurioje ji triumfavo 7,5 km sprinto distancijoje ir iškovojo sidabro medalį persekiojime. Tai buvo pirmasis Slovakijos aukso medalis žiemos olimpinėse žaidynėse. 2014 m. Sočyje ji apgynė sprinto olimpinės čempionės titulą. Po to paskelbė apie nėštumą, dėl 2015 m. gimusios dukters Olivijos praleido sekantį sezoną ir grįžo į trasas 2015−2016 m. sezono viduryje. 2018 m. Pjongčange ji iškovo trečiąjį olimpinės čempionės titulą bendro starto lenktynėse ir užbaigė sezoną aukščiausioje savo karjeroje, 2-oje vietoje bendrojoje Pasaulio taurės įskaitoje. 2019 m. ji iškovojo pirmąjį aukso medalį pasaulio čempionate nugalėjusi sprinto rungtį.
2019 m. spalio 2 d. Anastasija Kuzmina paskelbė pasitraukianti iš sporto.
Pasiekimai
Pasiekimai iki 2017−2018 m. sezono pabaigos:
Lietuvos šachmatai
__STATICREDIRECT__
MasterCard Lola
Lola - buvusi Formulės 1 ekipa iš Jungtinės Karalystės. Ji dalyvavo dvejuose 1997 m. etapuose, tačiau nei viename nesugebėjo startuoti (viename iš jų ji buvo diskvalifikuota). Prieš tai nuo 1967 m. ji tiekė variklius daugeliui ekipų.
2009 m. gegužės 15 d. Lola paskelbė, kad ruošiasi pateikti paraišką dalyvauti 2010 m. sezone, tačiau leidimo dalyvauti čempionate ji negavo.
Išnašos
Lola Cars
Madumda
Madumda – kūrėjas indėnų pomų mitologijoje.
Madumbdos buveine laikytas dangus. Turėjęs jaunesnįjį brolį – Kojotą. Šis keliavęs po žemę ir kūręs žmones. Pasakojama, kad sukūręs pasaulį Madumda pasidaręs neveiklus, jo brolis Kojotas pavogęs Saulę, kad būtų šviesa. Iš pradžių nebuvę įprastų gyvūnų, tik gyvūnai-pabaisos; būtent Kojotas suteikęs jiems dabar įprastus pavidalus.
Masanobu Izumi
(g. 1944 m. balandžio 8 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Al Hala SC
„Halos (al Halos) sporto klubas“, o angliškuose šaltiniuose Al Hala Sports Club, o trumpai Al Hala SC – Bahreino futbolo klubas iš Halat Bu Mahero miesto, esančio šalia Muharako.
Masanobu Izumi
Nacionalinėje komandoje žaidė 1965 m.
Al Hala SC
Namų rungtynes žaidžia kaimyniniame Muharako mieste, kurio stadionas talpina 10 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubas įkurtas 1955 m. Žaidė elito divizione.
2019–2020 m. liko paskutinėje (dešimtoje) vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.
Sezonai
Šaltiniai:
Italijos nacionalinis kino žurnalistų sindikatas
Nacionalinis Italijos kino žurnalistų sindikatas – organizacija, Italijoje nuo 1946 m. teikianti kino apdovanojimus, vadinamus „Sidabrine juosta“. Tai vieni seniausių kino apdovanojimų pasaulyje ir seniausi Europoje.
Staškavičių apylinkė
Staškavičių apylinkė (arba Staškaviečių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vaškų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Linkuvos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Butniūnų apylinkės ir Nairių apylinkės.
Milford United FC
Milford United FC – Velso futbolo klubas iš Milford Heveno ().
Istorija
Klubas įkurtas 1885 m. Žaidė įvairiuose lygmenyse. Pastaruosius metus žemesniuose divizionuose. Buvo iškopę į Antros pakopos pirmenybes, bet jose neįsitvirtino.
Griežės evangelikų reformatų bažnyčia
Griežės evangelikų reformatų bažnyčia – nebeveikiantys evangelikų reformatų maldos namai Mažeikių rajono Griežės kaime, prie valstybinės sienos su Latvija.
Istorija
XVII a. pr. Griežę valdė evangelikas reformatas Melchioras Bilevičius, kuris globojo bendratikius ir skleidė šią religiją Lietuvos šiaurėje. Matyt, jo dėka miestelyje atsirado ir pirmoji reformatų pradinė mokykla, ir pirmoji reformatų bažnyčia. Sūnus Jonušas Bilevičius 1632 m. pastatė naują didesnį šventovės pastatą ir praplėtė mokyklą. 1644 m. medinė bažnyčia sudegė. Naujasis Griežės savininkas grafas Putkameris tada davė nurodymą iš plytų ir akmenų išmūryti naują bažnyčią ir po ja įrengti rūsius.
Užsitęsęs Šiaurės karas nualino kraštą, prasidėjusi kontrreformacija taip pat paveikė evangelikus reformatus. Per 1709–1711 m. maro epidemiją ir po to kilusį badą miestelis visai sumenko. Iš jo 1754 m. išvyko paskutinis reformatų kunigas, Griežės šventovė tapo Kėdainių reformatų parapijos filija. Galiausiai tikinčiųjų skaičius tiek sumažėjo, kad Griežės evangelikų reformatų bažnyčia teko uždaryti.