cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nikaragvos transportas
Sausumos transportas
Transporto srautas yra tankesnis daugiau apgyventose Nikaragvos vietose. 2002 m. ten buvo 16 382 km kelių, iš kurių 1818 km buvo išgrįsti. 2000 m. Nikaragvoje buvo 40 800 lengvųjų mašinų ir 60, 500 sunkvežimių. Seniau Nikaragvoje buvo 373 km geležinkelio bėgių, kurie buvo uždaryti 1993 m. Dabar vienintelė 6 km geležinkelio trasa naudojama keleiviams pervežti iš Čičigalpos į Inchenio San Antoniją.
Jūrų transportas
"Naviera Nicaragüense" teikia nuolatines jūrų keliones į Pietų Ameriką, JAV ir Europą. Vienintelis Nikaragvos uostas Korintas valdo 60 % visų vandens krovinių. Kiti jūrų uostai yra Puerto Sandinas, San Chuan del Sulis, Puerto Kabesasas.
Oro transportas
Oro transportas yra svarbus Nikaragvai, nes yra labai mažai kelių, bei geležinkelio trąsų. 2001 m. ten buvo 182 oro uostai, iš kurių 11 buvo su grįstais takais. Nauja valstybės valdo įmonė Aerolíneas de Nicaragua (AERONICA) teikia skrydžius į Salvadorą, Kostą Riką, Panamą, Meksiką. Pagrindinis oro uostas yra Augusto Sandino mieste, tarptautinis oro uostas Las Mersedeso mieste. 2001 m. 61 000 keleivių buvo pasinaudoję oro linijų paslaugomis Nikaragvoje.
Estijos futbolo varžybos 2010–2011 m.
Estijos futbolo varžybos 2010–2011 m.
Kalniai
Kalniai – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 10 km nuo Sangrūdos.
Žemės Draugai
thumb|right|280px|Žemės Draugų informacinis staliukas. Žemės Draugai (, FoEI) – daugiau nei 70-ies pasaulio šalių aplinkosaugos organizacijas vienijantis tinklas. Kilo iš 1969 m. San Fransiske David Brower įkurtos organizacijos Friends of the Earth.
Žemės Draugų būstinė įsikūrusi Amsterdame.
Struktūra
FoEI veikia kaip atskirų NVO federacija, koordinuoja jų veiklą, inicijuoja bendromis jėgomis vykdomas tarptautines akcijas. Nemažai FoEI priklausančių NVO vadinasi Žemės draugai vietine kalba, tačiau gali naudoti ir kitokius pavadinimus. Kiekviena FoEI narė veikia savarankiškai, tačiau sutinka laikytis bendrų vertybių, veiklos principų.
Veikla
Taip kreipia dėmesį į dykumėjimo, Antarkties, vandens taršos, kasybos, atominės energetikos problemas.
Siekiant tikslų įgyvendinimo naudojami įvairūs būdai: lobizmas, boikotai, švietimas ir kita.
Finansavimas
FoEI finansuojama iš savanoriškų narių įnašų, paramos teikiamos individualių asmenų, kompanijų, valstybės. Kiekviena FoEI priklausanti NVO finansavimą administruoja savarankiškai.
Nariai
FoEI turi narių daugelyje pasaulio valstybių. Kai kurie pavyzdžiai:
Žeimiai (Kupiškis)
Žeimiai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Šimonių.
Kopėčios
thumb|right|Pristatomos kopėčios Kopėčios – vertikalus ar nuožulnus įtaisas laipiojimui, kurio esminė dalis yra vertikaliai (ar nuožulniai) išdėstytos pakopos ar skersiniai.
Krabas
Fizinės charakteristikos
Krabai turi penkias poras kojų, kurių pirma pora virtusi į žnyples ir dažniausiai suplotą kūną. Krabų lytį galima nustatyti pagal pilvelio formą: patelių jis žymiai platesnis. Krabai dažnai vaikšto šonu, nors šiaip gali eiti visomis kryptimis. Dauguma gyvena sūriame vandenyje, bet yra ir gėlavandenių rūšių.
Krabų žūklė
Krabų žūklė yra ekonomiškai reikšmingas verslas – per metus jūrose jų sugaunama apie 1½ milijonų tonų. Daugiausia (apie penktadalį visų krabų) sugaunama Portunus trituberculatus.
Lietuvos krabai
Baltijos jūroje ties Lietuvos krantais aptiktos dvi krabų rūšys:
Romanas Klišauskas
Romanas Klišauskas (g. 1963 m., Vzmorje k., Kaliningrado sritis, Rusija) – teisininkas, Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (LVAT) teisėjas, buvęs Lietuvos apeliacinio teismo teisėjas.
Biografija
1981 m. baigė Šilutės 1-ąją vidurinę mokyklą. 1986 m. – studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete.
1986 m. liepos iki 1990 m. liepos mėn. Šilalės rajono Žemės ūkio valdybos vyresnysis juriskonsultas, nuo 1990 m. liepos mėn. iki 1992 m. balandžio mėn. Jurbarko rajono apylinkės teismo, nuo 1992 m. balandžio iki 1996 m. kovo mėn. Šilutės rajono apylinkės teismo, nuo 1996 m. kovo iki 2001 m. Lietuvos apeliacinio teismo, nuo 2001 m. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo teisėjas.
Nuo 2002 m. gegužės mėn. Teisėjų taryba, narys.
Moka lietuvių, rusų kalbas.
Dedešva
Dedešva (Malva) – dedešvinių (Malvaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso vienametės ir daugiametės žolės. Stiebas status, lapai ištisiniai arba suskaldyti. Lapų pažastyse išauga pavieniai arba susitelkę po kelis žiedai. Vainiklapiai balti, rožiniai, purpuriniai. Vaisius sudarytas iš 8-20 vaisiukų.
Gentyje yra apie 25 rūšys. Lietuvoje natūraliai auga arba auginamos šios rūšys:
Lešnevo Nedžviedžas
Lešnevo Nedžviedžas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kulešės Košcelnės valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 15 namų ir 77 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 19 namų ir 92 gyventojai.
Jaluvka (reikšmės)
Jaluvka vadinamos šios gyvenvietės:
Karys
thumb|upright|Šiuolaikinis [[Šveicarijos kariuomenės karys su Sturmgewehr 90]] Karys – pilietis, atliekantis tikrąją karo tarnybą. Kareivis - ginkluotas šalies kariuomenės arba ginkluotųjų pajėgų, vadovaujamų vyriausiojo ginkluotųjų pajėgų vado, narys.
Lietuva
Kario sąvokos apibrėžimai yra oficialiai įtvirtinti LR krašto apsaugos sistemos organizavimo ir karo tarnybos įstatymas. Karys savanoris – LR pilietis, įstojęs į nenuolatinę (neetatinę) savanorių karo tarnybą Krašto apsaugos savanorių pajėgose (LR KASOKTĮ 2 str. 17 d.).
Atsargos karys – teisės aktų nustatyta tvarka į kariuomenės atsargos personalo (aktyviojo ar individualiojo rezervo) įskaitą įrašytas LR pilietis, įgijęs reikiamą pagrindinį karinį parengimą (LR KASOKTĮ 2 str. 18 d.).
Kariūnas – karys, atliekantis karo tarnybą studijuodamas Lietuvos arba užsienio karo mokymo įstaigoje, kurią baigusiems suteikiamas karininko laipsnis. Kariūno tarnyba trunka, kol jis priimamas į profesinę karo tarnybą ar išleidžiamas į atsargą arba teisės aktų ar karo mokymo įstaigoje nustatyta tvarka iš jos atleidžiamas ar pašalinamas (LR KASOKTĮ 2 str. 20 d.).
Lukšaitė
Lukšaitė - lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Kautra
thumb|left|160px|"Kautra" - viena didžiausių keleivių pervežimo įmonių šalyje|alt= thumb|250px|UAB „Kautra“ autobusas Kėdainių rajone
Lukšaitė
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Lukšienė (ištekėjusi moteris).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Lukšas.
Kautra
Įmonė aptarnauja daugiau nei 120 maršrutų Lietuvoje ir užsienyje. Per metus pervežama apie šešis milijonus keleivių. Eksploatuojama virš 300 autobusų ir mikroautobusų visoje Lietuvoje.
Lukšaitė
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kautra
Keleivius gabena tarpmiestiniais ir vietiniais maršrutais Lietuvoje, taip pat ir į užsienio valstybes. „Kautra“ yra Europos tarptautinių autobusų maršrutų tinklo Eurolines narė. Bendrovė yra sukūrusi centralizuotą siuntų paskirstymo sistemą autobusais Lietuvoje bei įjungusi į ją didžiąją dalį šalies keleivių vežėjų.
Bendrovės dukterinė įmonė UAB „Kautros keltuvai“ aptarnauja Druskininkų lynų kelią.
Istorija
1934 m. vasario 8 d. Kauno miesto taryba priėmė sprendimą „Įsteigti autobusų įmonę keleiviams vežioti Kauno mieste“.
1935 m. savivaldybė pradėjo organizuoti autobusų eismą į priemiesčius.
1939 m. įmonėje jau dirbo 454 darbuotojai, buvo 70 autobusų, daugiausiai Mercedes Benz firmos. Iš užsienio autobusų pirkti nereikėjo, jie buvo surenkami Šančiuose. Karas nutraukė autobusų eismą.
1945 m. keli autobusai pradėjo kursuoti maršrutu Rotušė–Panemunė.
1947 m. pirmieji du autobusai išvyko į pirmą reisą maršrutu Kaunas–Šiauliai. Kasmet didėjo mašinų, darbuotojų ir keleivių skaičius, plėtėsi įmonės teikiamų maršrutų geografija. Per šį laikotarpį kelis kartus keitėsi įmonės pavadinimas, naudojama technika, darbo metodai.
1995 m. balandžio 11 d. Kauno miesto valdybos potvarkiu įmonė reorganizuota į UAB „Kautra“.
Nuo 2008 m. bendrovei priklauso Alytaus autobusų parkas, nuo 2010 m. sausio 1 d.Prienų autobusų parkas.
Nuo 2010 m. vasario 1 d. UAB Kautra aptarnauja Druskininkų miesto ir priemiesčio autobusų maršrutus.
2009 m. UAB „Kautra“ pelnė „Lietuvos metų vežėjo 2009“ titulą transporto lyderių rinkimuose.
Kalnyčia
Kalnyčia – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Kletiškės.
Jonas Glembockis
Jonas Glembockis (, 1895 m. gruodžio 15 d. Peremislis – 1963 m. rugpjūčio 6 d. Vilnius) – Lietuvos surdopedagogas.
Biografija
1930 m. baigė Varšuvos specialiosios pedagogikos institutą, 1932 m. – Vilniaus universiteto medicinos fakulteto Logopedijos skyrių, 1935 m. – Humanitarinį fakultetą.
1946-1950 m. Lietuvos kurčiųjų draugijos pirmininkas. 1948 m. Vilniuje įkūrė Kurčiųjų amatų mokyklą, iki mirties joje dirbo surdopedagogu.
Bibliografija
Parengė vadovėlius kurčiųjų ir nebylių mokykloms:
Dešimtkojai vėžiai
Dešimtkojai vėžiai (Decapoda) – aukštesniųjų vėžiagyvių būrys. Jie turi penkias poras kojų. Iš tikrųjų dešimtkojai vėžiagyviai turi aštuonias poras krūtininių galūnių, bet trys priekinės poros laikomos ne kojomis, o burnos dalimis. Pirmoji kojų pora dažnai būna virtusi žnyplėmis. Iš Lietuvos vandenyse aptinkamų šešių rūšių, tik viena rūšis vietinė (upinis vėžys).
Dešimtkojai vėžiagyviai Lietuvoje
Lietuvoje aptinkamos 6 rūšys: 1 vietinė, 5 introdukuotos ar tapusios invazinėmis.
Laski Bruskiai
Laski Bruskiai  – kaimas Lenkijos rytuose, Stari Bruso valsčiuje, Vlodavos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į šiaurės vakarus nuo Stari Bruso, apie 21 km į vakarus nuo Vlodavos ir apie 56 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Koherentiškumas
Koherentiškumas – statistiškas bangų panašumas dviejuose laiko ar erdvės taškuose. Taip pat tai yra parametras, nurodantis interferencijos kokybę (žr. koherentiškumo laipsnis). Pvz., du šviesos spinduliai bus koherentiški, jei jie bus vienodo dažnio, fazės (ar fazių skirtumo) ir poliarizacijos. Skiriamas erdvinis ir laikinis koherentiškumas.
Koherentišką šviesą skleidžia lazeris.
Berberų piratai
Berberų piratai, dar vadinami berberų korsarais arba osmanų korsarais – piratai ir kaperiai, nuo XVI a. veikę daugiausiai Šiaurės Afrikos pakrantėse. Pagrindiniai jų uostai buvo Tunisas, Tripolis ir Alžyras. Europoje ta teritorija buvo praminta Berberų pakrante pagal berberų tautą, nuo to kilo ir piratų pavadinimas, nors jie nebūtinai buvo berberai. Dažniausiai šie piratai plaukiodavo vakarinėje Viduržemio jūros dalyje, tačiau pasitaikydavo ir Atlante iki pat Islandijos ir net Pietų Amerikos. Neskaitant laivų plėšimo, jie puldinėjo ir pakrančių miestus bei kaimus, daugiausiai Prancūzijos, Italijos, Ispanijos ir Portugalijos, rečiau – Britų salų, Nyderlandų bei Islandijos. Pagrindinis jų tikslas būdavo prisigrobti vergų pardavimui Viduriniųjų Rytų ir Šiaurės Afrikos vergų turguose.
Berberų piratai dažniausiai priklausė Osmanų imperijai, buvo arba pavaldūs kaip tiesiogiai valdomos provincijos, arba kaip dalinai autonominės Berberų valstybės. Kai kurie berberų kapitonai buvo europiečių kilmės, kaip kad Jack Ward ar Zymen Danseker. Europiečių piratai berberų korsarams atnešė pažangesnes laivų statybos technologijas ir būdus, taip padėdami išplėsti berberų korsarų įtaką Atlanto vandenyne. Piratai dažnai veikdavo Osmanų imperijos labui ir atvirkščiai, susilaukdavo pagalbos iš Osmanų imperijos. Vienas žymiausių korsarų, Hayreddin Barbarossa, vėliau tapo Sultono laivyno admirolu ir gavo pašos titulą.
Manoma, kad nuo XVI iki XIX a. berberų piratai pagrobė nuo 800 000 iki 1,25 milijono vergų. Ilgi Ispanijos ir Italijos pakrančių ruožai likdavo apleisti ir negyvenami, nes dažni piratų reidai įbaugindavo žmones. Jų įtaka pradėjo šiek tiek mažėti antroje XVII a. pusėje, Europos valstybėms pradėjus statytis stipresnius laivynus. Galutinai berberų piratai buvo sunaikinti XIX a. pr., po Napoleono karų ir Vienos kongreso Europos valstybėms sutarus, kad šie piratai turi būti išnaikinti. Paskutinis smūgis berberų korsarams buvo suduotas 1830 m., Prancūzijai okupavus Alžyrą.
Podjaluvka (reikšmės)
Podjaluvka vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Lukšas
Lukšas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Lukšienė (ištekėjusi moteris) ir Lukšaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Niziolki Dobkai
Niziolki Dobkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kulešės Košcelnės valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 10 namų ir 62 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 14 namų ir 80 gyventojų.
Artūras Drigotas
Artūras Drigotas (g. 1965 m. Joniškyje) – teisininkas, Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (LVAT) teisėjas, buvęs Vilniaus miesto 4-ojo apylinkės teismo pirmininkas.
Biografija
1983 m. baigė Joniškio 1-ąją vidurinę mokyklą. 1990 m. – studijas Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultete.
1990 m. iki 1991 m. Vilniaus m. 1-ojo apylinkės teismas stažuotojas, teismo antstolis, nuo 1991 m. iki 1993 m. Vilniaus m. 4-ojo apylinkės teismo, teisėjas, teismo pirmininkas, 1992 m. VU Teisės fakulteto dėstytojas. Nuo 1993 m. iki 1995 m. vertėsi privačia teisininko praktika. Nuo 1995 m. iki 1997 m. LR teisingumo ministerijos ministerijos sekretorius – Teismų departamento direktorius, nuo 1997 m. iki 2002 m. Vilniaus apygardos teismo, nuo 2002 m. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo teisėjas.
Iki 2010 m. buvo Teisėjų tarybos sekretorius. Nuo 2010 lapkričio mėn. Teisėjų tarybos narys.
Moka rusų, anglų kalbas.
Žėkai
Žėkai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kazliškio.
Marek Sapara
Marekas Sapara (g. 1982 m. liepos 31 d.) – buvęs Slovakijos futbolininkas, atakuojantis saugas.
Karjera
Karjerą pradėjo Slovakijoje. Rungtyniavo MFK Košice ir MFK Ružomberok.
2010 m. išvyko į Norvegiją. Atstovavo Rosenborg BK ir du kartus tapo šalies čempionu.
2010 m. persikėlė į Turkiją, kur rungtyniavo įvairiuose klubuose.
Slovakijos rinktinėje debiutavo 2005 m.
Lincoln Zephyr/MKZ
Lincoln Zephyr/MKZ yra prabangus viutinės klasės automobilis, kurį gamina Ford Motor Company koncerno dukterinė įmonė Lincoln. Automobilis buvo pradėtas gaminti 2006 metais, pavadinimu Zephyr, tačiau 2007 metams buvo pervadints į MKZ. 2009 metais prekyboje pasirodė antrosios kartos, 2010 metų Lincoln MKZ modelis.
250px|thumb|left|2010 m. modelio MKZ
Serbija ir Juodkalnija Eurovizijoje
thumb|200px|[[Željko Joksimovičius 2004 m.]]
Serbija ir Juodkalnija Eurovizijos dainų konkurse dalyvavo 2 kartus. Debiutavo 2004 m. ir pirmuoju bandymu pelnė 2 vietą. Serbija ir Juodkalnija buvo išrinkę atstovus ir 2006 m. konkursui, bet dėl kilusio skandalo pasitraukė, nors vis tiek balsavo konkurse. Ir po mėnesio dingo šalis iš žemėlapio
Dalyvavimas
1 ''Serbija ir Juodkalnija 2006 m. kovo 20 d. pasitraukė iš 2006 m. konkurso dėl Juodkalnijos referendumo dėl nepriklausomybės. Tačiau EBU suteikė jiems teisę dalyvauti pusfinalio ir finalo balsavime.''
Balsavimų istorija 2004–2006
Serbija ir Juodkalnija pasitraukė iš 2006 m. konkurso, bet jai vis tiek buvo leista balsuoti.
2004–2006 m. Serbijos ir Juodkalnijos balsavimo istorija:
Sobolevas (reikšmės)
Sobolevu vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Atspindys
thumb|Kalno atspindys vandens paviršiuje
Atspindys – bangos fronto krypties pakitimas dviejų skirtingų medžiagų sandūroje. Bangos frontas grįžta į tą pačią medžiagą, iš kurios atsklido. Atsispindėti gali visos bangos: šviesa, garsas, radijo signalas ar jūros banga ir kt.
Atspindžio dėsnis:
Optika
Šviesos atspindys vyksta šviesos spinduliams krentant į dviejų terpių sandūrą ir grįžtant nuo sandūros į pradinę terpę. Visada vykstant šviesos atspindžiui, dalis kritusios šviesos pereina į kitą terpę, patirdama šviesos lūžį. Pvz., kai lygiagretūs šviesos spinduliai krinta į veidrodinį paviršių, šis atspindi visus spindulius tuo pačiu kampu - gaunamas aiškus vaizdas, vadinamas atspindžiu. Jei paviršius nelygus, spinduliai atsispindi arba yra išsklaidomi skirtingais kampais.
Šviesos spinduliai, skverbdamiesi iš tankesnės medžiagos į optiškai retesnę aplinką, pvz., iš stiklo į orą, gali atsispindėti nuo terpių sandūros atgal į optiškai tankesnės medžiagos vidų, patirdami visišką vidaus atspindį. Tai vyksta, kai šviesos spinduliai krenta didesniu nei visiškojo vidaus atspindžio kampu į medžiagos paviršių:
Skirtingos medžiagos įvairiai atspindi elektromagnetines bangas. Laidininkai, turintys daug laisvųjų elektronų, gerai atspindi šviesą (daugumos metalų atspindžio koeficientas varijuoja apie 0,9 įvairaus dažnio optinėms bangoms). Dėl šios savybės dauguma metalų yra blizgūs. Tuo tarpu dielektrikai, skaidrios terpės, skysčiai ir dujos didžią dalį šviesos arba sugeria, arba praleidžia. Atspindžio koeficientai randami iš Frenelio formulių. Kokybiškai šviesos atspindžio koeficientą galime įvertinti:
Garsas
miniatiūra|[[Būgnas skleidžia garsą dėl vibruojančios membranos]] Garsas – slenkantis slėgio svyravimas terpėje, kuris yra girdimas žmogaus ar gyvūno ausimis. Paprastai svyravimas – mažas ir periodinis, tada garsas yra banga, apibrėžiama lygtimi:
Garsas sklinda ore ir kitose dujose, skysčiuose, kietuose kūnuose specifiniu greičiu. Beorėje terpėje garso nėra. Žmogaus ausimi girdimų garsų dažnis yra intervale 16 Hz – 20 000 Hz. Senstant silpnėja klausa, ypač aukšti tonai tampa negirdimi. Garsas vadinamas tonu, jei jis tik vieno dažnio banga.
Fizikos šaka tirianti garsą – akustika. Taikomoji akustika priskiriama inžinerijai, pvz., statybinė akustika.
Garso bangos
Garso bangos perneša energiją, kurią galima panaudoti. Kalbą ir muziką galima perduoti daugybe būdų, todėl garsas – efektyvi ryšio priemonė. Ultragarsas – efektyvi ryšio priemonė. Ultragarsas (aukšto dažnio garsas, kurio žmogus negirdi) padeda šikšnosparniams, delfinams ir banginiams orientuotis erdvėje, nes jie evoliucijos eigoje įgijo aktyvios ultragarsinės echolokacijos sistemas. Tačiau net garsiausio garso energija nedidelė. Labai garsiai grojančio simfoninio orkestro sukelto garso energija yra lygiavertė menkos galios kaitinamosios lempos šviesos ir šiluminei energijai.
Kaip atsiranda garsas?
Garsas yra tam tikra kinetinės energijos (judesio energijos) forma, kurią sukuria bet kuris virpantis objektas. Visų garsų priežastis yra mechaniniai aplinkos virpesiai, nors paprastai jie nematomi. Susidūrus automobiliams jų paviršiai pradeda virpėti, ir išgirstame smūgio garsą; muzika iš radijo imtuvo sklinda dėl to, kad virpa jo garsiakalbio membrana; kalbame ir dainuojame virpant balso stygoms gerklose.
Virpantis kūnas verčia virpėti arčiausiai esančias oro molekules. Virpesiai sklinda ore, sudarydami garso bangą, tačiau oras banga neslenka. Ten kur molekulės susispiečia, susidaro didesnio slėgio sritis (sutankėjimas), o ten, kur jų lieka mažiau – žemesnio slėgio sritis (praretėjimas). Pakaitomis einančios sutankėjimų ir praretėjimų sritys sklinda ore kaip garso banga. Pasiekus ausį, ji virpina ausies būgnelį, ir žmogus girdi garsą.
Kuo stipresni daikto virpesiai, tuo didesnis sutankėjimų ir praretėjimų slėgio skirtumas, ir garsas yra stiprus. Virpesių dažnis lemia garso aukštį, arba toną. Jei virpesiai dažnėja, sutankėjimų ir praretėjimų sritys suartėja – garsas darosi aukštesnis. Lėtesni virpesiai atitinka žemesnį garsą.
Garso bangos ore ties jūros lygiu sklinda iš šaltinio visom kryptim 331 m/s greičiu. Dideliame aukštyje garso greitis yra mažesnis, nes oras yra retesnis, o vandenyje ar metale garso greitis didesnis, nes šios medžiagos yra daug tampresnės negu oras, ir virpesiai jose sklinda sparčiau. Garso greitis vandenyje yra apie 1500 m/s, pliene – apie 5000 m/s. Garsas vakuume nesklinda, nes jame nėra dujų molekulių, gebančių virpėti ir perduoti garsą.
Garso stiprumas, aukštis ir dažnis
Garso stiprumo lygis matuojamas decibelais (dB). Prietaisas matuoja garso stiprumą, susijusį su garso bangos slėgio skirtumu – garsiniu slėgiu. Garso stiprumo skalė yra logaritminė: garso sustiprėjimas 10dB atitinka dešimt kartų didesnį stiprumą. Du kartus padidėjus garso stiprumui, garsinio slėgio lygis padidėja 6dB. Garsumas apibūdina klausos organų slėgio pojūtį. Ausis ne visų dažnių garsus girdi vienodai, pavyzdžiui, žemas garsas girdimas ne toks stiprus, kaip tokio pat stiprumo aukštas garsas.
Sutankėjimų skaičius per sekundę lemia garso dažnį, kuris matuojamas hercais (hz): 1 hz lygus vienam virpesiui per sekundę. Dažnių skalė nėra logaritminė: 440 hz tonas (pirmosios oktavos la) skamba du kartus aukščiau (sakoma oktava aukščiau) negu 220 hz tonas. Kitaip sakant, kuo didesnis virpesių dažnis, tuo aukštesnis garsas.
Garsinė signalizacija
Garsas daug kur naudojamas kaip perspėjamasis signalas. Pvz., priešlėktuvinės gynybos ar laivų sirenos), automobilių signalizacija, mikrobangų krosnelės garsinis signalas, telefono ar durų skambutis ir pan.
Echolokacija
Echolokaciją naudoja ne tik kai kurie gyvūnai. Ultragarsinę echolokaciją naudoja karo laivai povandeninių laivų paieškai, žvejybiniai laivai – žuvų telkinių paieškai. Panašiu principu veikia ir ultragarsinė echoskopija, kuri naudojama medicinoje (organų riboms nustatyti, auglių paieškai ir pan.) ir technologijose (defektų paieškoms). Medicinoje ultragarsas panaudojamas ir inkstų bei šlapimtakių akmenims trupinti (akmenligė).
Triukšmas ir akustika
Triukšmui, aprėpiančiam platų dažnių diapazoną nebūdingas kuris nors vienas tonas. Labai garsus triukšmas yra pavojingas, nes ilgas stipresnio nei 100 dB triukšmo (reaktyvinio lėktuvo variklio, daugelio mechanizmų keliamo triukšmo) poveikis greitai ir visam laikui pažeidžia klausą. Ypač pavojingas yra žemo dažnio triukšmas, kuris, palyginti su aukšto dažnio triukšmu, neatrodo toks stiprus; tyrimai parodė, kad nuo labai stipraus žemo dažnio garso ir infragarso (kuris yra mažesnio negu 16 Hz dažnio garsas) pradeda svaigti galva, pykina, atsiranda visokių fiziologinių pokyčių; karo pramonės specialistai netgi atliko eksperimentų, tikėdamiesi infragarsą panaudoti kaip ginklą.
Kalniečiai (Anykščiai)
Kalniečiai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 11 km nuo Svėdasų.
De Havilland Comet
De Havilland DH.106 Comet – pirmasis pasaulyje komercinis reaktyvinis oro laineris, skirtas trumpų ir vidutinių nuotolių skrydžiams.
Nors „Kometa“ ir nebuvo pirmasis reaktyvinis keleivinis lėktuvas, tačiau, visai pagrįstai, jį galima laikyti pirmuoju tikru oro laineriu. Jis taip pat buvo pirmasis reaktyvinis lėktuvas, kuris buvo pradėtas naudoti komerciniams skrydžiams, aplenkdamas savo artimiausius konkurentus daugiau nei ketveriais metais.
Keleiviai mėgo šį lėktuvą dėl hermetizuojamo salono, didesnio greičio ir aukštesnio skrydžio aukščio nei bet kuris kitas tuo metu naudotas reisinis lėktuvas.
Silpnoji "Kometos" vieta buvo linkęs trūkinėti jo metalinis apvalkalas. Po keleto apie šimtą skrydžių įvykdžiusių lėktuvų avarijų skrydžiai pirmosios serijos "Kometomis" buvo nutraukti. Vėliau lėktuvas buvo iš esmės perkonstruotas ir pervadintas "Comet 4".
Operatoriai
Pirmasias "Kometas" įsigijo aviakompanijos BOAC ir Union Aéromaritime de Transport, Air France. Po pirmųjų avarijų savo užsakymus atšaukė aviakompanijos British Commonwealth Pacific Airlines, Japan Air Lines, Linea Aeropostal Venezolana, National Airlines, Pan American World Airways, Panair do Brasil.
Atnaujintą modelį "Comet 4" įsigijo BOAC, Aerolíneas Argentinas, East African Airways, taip pat BEA, Olympic Airways, Kuwait Airways, Mexicana, Middle East Airlines, Misrair Airlines, Sudan Airways. Vėliau, iš antrų rankų jas įsigijo ar nuomavosi aviakompanijos Air Ceylon, Air India, AREA Ecuador, Central African Airways, Qantas Empire Airways, Dan-Air, Mexicana, Malaysian Airways, Cyprus Airways, Malta Airways, Transportes Aéreos Portugueses, Channel Airways.
Didžiausiu kariniu operatoriumi buvo Jungtinės Karalystės karinės oro pajėgos, taip pat Kanados karinės oro pajėgos (1953 - 1963 m).
Ekstradicija
Ekstradicija – teisės aktas (veiksmas), kuriuo vienoje valstybėje sulaikytas nusikaltimu įtariamas ar kaltinamas asmuo perduodamas kitai valstybei (paprastai tai, kurios teritorijoje buvo padarytas nusikaltimas), tarptautiniam teismui (pvz., TBT Hagoje).
Lietuva
Lietuvos Respublikos pilietis, padaręs nusikalstamą veiką Lietuvos Respublikoje ar kitos valstybės teritorijoje, gali būti išduotas užsienio valstybei arba perduotas Tarptautiniam baudžiamajam teismui tik remiantis Lietuvos Respublikos tarptautine sutartimi arba Jungtinių Tautų Organizacijos Saugumo Tarybos rezoliucija (Lietuvos Respublikos baudžiamasis kodeksas, 9 straipsnis „Ekstradicija“, 1 dalis).
Užsienietis, padaręs nusikalstamą veiką Lietuvos Respublikoje ar kitos valstybės teritorijoje, išduodamas atitinkamai valstybei arba perduodamas Tarptautiniam baudžiamajam teismui tik remiantis Lietuvos Respublikos tarptautine sutartimi arba Jungtinių Tautų Organizacijos Saugumo Tarybos rezoliucija (LR BK 9 str. 2 d.).
Lietuvos Respublikos pilietis ar užsienietis gali būti neišduodamas, jeigu (LR BK 9 str. 3 d.):
Asmenys, kuriems pagal Lietuvos Respublikos įstatymus yra suteiktas prieglobstis, už nusikalstamas veikas, dėl kurių jie buvo persekiojami užsienyje, pagal Lietuvos Respublikos baudžiamąjį įstatymą nebaudžiami ir užsienio valstybėms neišduodami, išskyrus LR BK kodekso 7 straipsnyje numatytus atvejus.
Aloadai
Aloadai (Aloadae) graikų mitologijoje - broliai, Otas ir Efialtas, Alojo karalienės Ifimedėjos (Ifimedijos) ir Poseidono sūnūs, arba anūkai, Aloėjo vaikai. Broliai garsėjo savo milžinišku didumu ir jėga.
Pagal Homerą Ifimedija pastojo nuo Poseidono, kai ši buvo jūros pakrantėje ir atsivėrė bangoms ar pasėmusi jūros vandens į savo intymumą. Jų vardas kilo nuo karalystės (arba tėvo) vardo. Jie buvo stiprūs ir agresyvus milžinai, paaugantys per 9 pirštus kas mėnesį. Jau devynerių metų jie buvo 4 metrų pločio ir 17 metrų aukščio ir grožiu juos lenkė tik Orionas.
Aloadai buvo grandinėmis sukaustę Arėją ir jį laikė trylika mėnesiu variniame inde, iš kurio Arėją išlaisvino Hermis. Apie Arėją Hermiui pasakė Aloadų pamotė Eriboja. Pagal kitą mitą, broliai milžinai užsinorėjo užlipti į dangų (Olimpo kalną), kad Otas gautų Artemidę, o Efialtas - Herą. Todėl jie norėję ant Olimpo kalno užtempti Osos kalną, o ant jo Peliono kalną. Tačiau juos nukovęs Apolonas (arba jie patys užsimušę bandydami nukauti tarp jų bėgančią stirną, kuria buvo pasivertusi Artemidė ), dar jiems barzdos nebuvo pradėjusios augti. Požemio karalystėje juos atskyrė ir pririšo gyvatėmis prie prie kolonų, kur jie kankinosi girdėdami nenutylantį pelėdos riksmą. Pagal vėlesnį mitą stirną pasiuntęs Apolonas, siekdamas apginti Artemidę nuo Aloadų persekiojimų.
Iš kitos teigiamos pusės jie buvo garbinami Naksos ir Bojotijos Akros miestuose, kuriuos jie tariamai įkūrė.
Hepatitas B
Hepatitas B – tai hepatito B viruso sukeltas kepenų uždegimas, kuris pasireiškia gelta ir/arba aminotransferazių aktyvumo padidėjimu, hepatito B viruso paviršiaus antigeno (HBsAg) ir hepatito B viruso šerdies antigeno M klasės antikūnų (anti -HBc IgM) susidarymu kraujo serume.
Epidemiologija
Pasaulyje yra 350 mln. lėtinių HBV nešiotojų, net 2 milijardai pasaulio gyventojų turi HBV žymenų, rodančių buvusį sąlytį su šia infekcija. HBV patogeniškas tik žmogui ir aukštesniesiems primatams. HBV infekcijos šaltinis yra sergantis simptomų nesukeliančia ar kliniškai pasireiškiančia ūmine arba lėtine HBV infekcija žmogus.
HBV perduodamas parenteriniu, lytiniu ir perinataliniu būdais. Perinatalinis būdas - šiuo būdu motinos, HBV nešiotojos ar susirgusios HBV nėštumo metu, perduoda infekciją naujagimiui. Naujagimiai užsikrėtę nuo motinos perinataliniu laikotarpiu turi didžiausią lėtinės infekcijos ir jos komplikacijų riziką. Lytinio perdavimo būdu, galima užsikrėsti nuo sergančio ūmine ar lėtine HBV infekcija, tačiau dažniausiai užsikrečiama nuo HBV nešiotojų. Parenterinis perdavimo būdas - tai užsikrėtimas per pažeistą odą ar gleivinę: perpilant kraujo, atliekant hemodializę, atsitiktinai įsidūrus adatą, darant tatuiruotes, veriant auskarus, leidžiantis intraveninių narkotikų.
Patogenezė
HBV patekęs į kraują, nunešamas į kepenis, kur patenka į hepatocitus ir juose dauginasi. Virusas tiesiogiai nepažeidžia kepenų ląstelių. Kepenis pažeidžia imuninis atsakas: citotoksiniai T limfocitai lizuoja infekuotus hepatocitus ir sunaikina virusus, taip pat virusus inaktyvina pasigaminę antikūnai, kurie su HBV sudaro imuninius kompleksus galinčius pažeisti hepatocitų membranas, kraujagyslių endotelį, sąnarius, odą. Nuo imuninio atsako priklauso hepatito B klinikos įvairovė, kuri gali pasireikšti nuo „žaibinio“ hepatito iki lėtinio besimptomio HBV nešiojimo arba lėtinio aktyvaus hepatito ir kepenų cirozės.
Morfologiniai pokyčiai
Tiriant mikroskopiškai nustatoma centrolobulinė nekrozė (hepatocitų nekrozės židiniai apie kepenų skiltelės centrinę veną). Portiniai laukai infiltruoti mononuklearais, acidofiliniai Caunsilman kūneliai (mumifikuoti susitraukę hepatocitai). Ligai įsisenėjus ir perėjus į lėtinę formą, būdinga - portiniuose laukuose išliekantys uždegimo požymiai, veša jungiamasis audinys (fibrozė), skiltelių viduje laiptinė, tiltinė ar židininė nekrozė, netaisyklinga ir netolygi hepatocitų regeneracija. Matinio stiklo pavidalo hepatocitai (citoplazma matinės rausvos spalvos). thumb|Matinio stiklo pavidalo hepatocitai. Kepenų biopsijos preparatas. H+E dažymas
Ūminis hepatitas B
Inkubacinis laikotarpis - nuo 6 sav. iki 6 - 9 mėn. (dažniausiai 60 - 90 d. Infekcija gali pasireikšti keliomis formomis: a) besimptome forma - nėra klinikinių požymių (geltos ir kt. simptomų), tačiau yra biocheminiai pokyčiai kraujyje, padidėjęs aminotrasferazių (ALT, AST) aktyvumas arba įvyksta tik imunologinių pokyčių (inaparentinė forma); b) simptominė forma gali būti begeltė ir geltinė. Po inkubacinio laikotarpio pasireiškia prodromas, kuris trunka 1 - 4 sav. jo metu galimas subfebrilus karščiavimas, dispepsija (anoreksija, pykinimas, vėmimas), dešinės pašonės skausmas, silpnumas, daliai ligonių gali pasireikšti artralgija (maudžiantis distalinių smulkiųjų sąnarių sąnarių skausmas be patinimo ir paraudimo), ar makulopapulinis bėrimas. Po prodromo, prasideda gelta, jos metu savijauta nepagerėja. Čiuopiamos padidejusios kepenys, kartais blužnis. Patamsėja šlapimas, pašviesėja išmatos. Geltos trukmė vidutiškai 2 - 4 sav. Pasveikstama per 4 - 12 sav.
Lėtinis hepatitas B
Maždaug 5- 10% suaugusiųjų ir 50 - 80% vaikų, po simptomio ar besimptomio ūminio hepatito prasideda lėtinis hepatitas B. Kliniškai ši liga pasireiškia bendriniais simptomais: nuovargiu, apetito praradimu, karščiavimu, artralgijomis. Diagnozuojama, kai kraujyje, ilgiau nei 6 mėn. po užsikrėtimo, išlieka hepatito B paviršinis antigenas (HBsAg(+)), polimerazės grandinine reakcija nustatomas hepatito B viruso DNR, biocheminiais tyrimais nustatomas kepenų fermentų ALT ir AST aktyvumo padidėjimas. Kepenų biopsijos metu matomi morfologiniai lėtinio hepatito požymiai.
Diagnostika
Ūminės infekcijos imunologiniai žymenys 2-6 sav. po užsikrėtimo, kraujyje atsiranda hepatito B viruso paviršinis antigenas (HBs Ag). Inkubaciniu laikotarpiu, po 1-2 sav. nuo HBs Ag atsiradimo, atsiranda Ig M klasės antikūnai prieš hepatito B šerdinį antigeną (anti HBc IgM) jie rodo ūminę infekciją, aktyvią viruso replikaciją. HBe Ag - atsiranda inkubacinių laikotarpiu, kartu su HBs Ag ir rodo aktyvią viruso replikaciją, rodo kad ligonis yra užkrečiamas.
Gydymas
Ūminio virusinio B hepatito gydymas simptominis ir patogenezinis. Sergant lengva hepatito forma medikamentai nenaudojami. Svarbu ilsėtis (negriežtas gulimas režimas), pakankamas skysčių vartojimas ir dieta. Sergant vidutinio sunkumo hepatitu, kai ligonį pykina, jis vemia, taikoma infuzinė terapija. Sunkaus virusinio hepatito atveju, atsiradus kepenų nepakankamumo požymiams (hepatinei encefalopatijai, koaguliacijos sutrikimams) pacientai gydomi intensyvios terapijos skyriuje. Etiotropinis gydymui naudojamas nukleozidų analogas - lamivudinas.
Lėtinis hepatito B gydymas paremtas imunoterapija peginterferonu alfa-2a ir nukleozidų analogų (lamivudino, adefoviro, entekaviro, tenofoviro) terapija.
Gydymas labai svarbus net nesant hepatito B simptomų, kadangi naujausių tyrimų duomenimis padeda sumažinti riziką išsivystyti kepenų vėžiui, ir sumažina recidyvo riziką po vėžio operacijos.
Skiepai nuo hepatito B
Lietuvoje ūmių susirgimų hepatitu B nėra užfiksuojama daug, tačiau tam įtakos turi faktas, jog esant begeltei hepatito B formai liga nediagnozuojama.
Geriausia skiepyti dar paauglystės nesulaukusius vaikus, nes taip užtikrinama geresnė ilgalaikės imuninės trukmė (citata). Skiepyti jau užsikrėtusius asmenis galima, tačiau nėra tikslinga. Lietuvoje nėščiosios dažniausiai netiriamos dėl galimo užsikrėtimo hepatitu B, todėl tikslinga skiepyti ką tik gimusius kūdikius. Geriausia, kad jie būtų paskiepyti per 12 pirmųjų gyvenimo valandų. Kūdikių skiepijimas vakcina nuo hepatito B Lietuvoje pradėtas 1998 m., o 12 – 13 metų vaikų – 2002 metais. Pastarąjį skiepą apmoka valstybė. 2011 m. jau užaugo pirmoji dvylikamečių karta, kurios nebereikia pakartotinai skiepyti nuo šios ligos, nes jie jau buvo paskiepyti vaikystėje.
Vyresni asmenys taip pat gali būti skiepijami nuo hepatito B, tačiau jis nekompensuojamas valstybės. Įskiepijus pilną vakcinos kursą – 3 vakcinos dozes – imunitetas įgyjamas 15 metų ar daugiau.
Nuorodos
Kepenų vėžio recidyvo priežastis: hepatito B virusas
Lukšienė
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Lukšaitė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Lukšas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Eugenija Šimkūnaitė
Eugenija Šimkūnaitė (1920 m. kovo 11 d. Novorosijske – 1996 m. sausio 27 d. Vilniuje) – vaistininkė, žolininkė, etnografė, habilituota gamtos mokslų daktarė.
Biografija
Gimė Krasnodaro krašte, Novorosijsko mieste. Tėvas – vaistininkas Pranas Šimkūnas, kilęs iš Indubakių kaimo Tauragnų valsčiuje, motina – medicinos sesuo Olga Lebedeva-Šimkūnienė iš Novorosijsko. 1922 m. su šeima ir kitais pabėgėliais grįžo į Lietuvą. Tauragnuose tėvas įkūrė vaistinę.
Baigusi Tauragnų pradžios mokyklą, E. Šimkūnaitė įstojo į Utenos gimnaziją, kurią baigė 1937 m. Pasirinko tėvo profesiją ir 1937 m. Vytauto Didžiojo universitete pradėjo studijuoti farmaciją. 1941 m. išklausiusi kursą, pradėjo dirbti Kauno, Tauragnų vaistinėse, o 1942 m. – Vilniaus universiteto farmakognostiniame sode asistente. 1943 m. baigė universitetą.
1945 m. dirbo Vilniaus 1-osios farmacijos ligoninės vaistinės vedėja, 1947 m. Sveikatos apsaugos ministerijos Vyr. farmacijos valdyboje prekybos skyriaus inspektore, vėliau – paruošų skyriaus vedėja.
1949 m. atvažiavo į Kauną ir dirbo Kauno botanikos sode jaunesniąja moksline bendradarbe, ruošė disertaciją. 1950 m. rugsėjo mėn. grįžo į Vilnių ir Mokslų akademijos Biologijos institute tęsė savo mokslinį darbą.
1952 m. sausio 14 d. MA Biologijos instituto taryboje apgynė biologijos mokslų kandidatės disertaciją. 1955 m. išvažiavo į Kazachstaną dirbti Visasąjunginio vaistinių augalų ūkio „Darmina“ padalinio stoties direktore. 1957 m. grįžusi į Lietuvą, vėl įsidarbino Vyr. Farmacijos valdyboje, dirbo vyr. inspektore vaistažolių paruošoms, nuo 1969 m. įsteigus atskirą vaistažolių skyrių, paskirta jo viršininke. 1968 m. jai suteikta aukščiausia provizorės – farmacinio darbo organizatorės kvalifikacinė kategorija.
1975 m., norėdama pasišvęsti moksliniam darbui, išėjo į pensiją.
1993 m. Lietuvos Mokslo Taryba E. Šimkūnaitei suteikė habilituotos gamtos mokslų daktarės mokslinį laipsnį.
Veikla ir charakteris
E. Šimkūnaitė gilinosi į tradicinę mediciną. Tūkstančiams į ją besikreipiančių patardavo dėl įvairių ligų gydymo žolelėmis bei dėl sveiko gyvenimo būdo. Patarimus mėgdavo užrašyti. Išleista ne viena E. Šimkūnaitės patarimų knyga. Jos straipsniai pasižymi gyva, lengvai skaitoma kalba.
Shell
Shell (liet. kriauklė) – JAV įsikūręs „Royal Dutch Shell“ tarptautinei energetikos bendrovei priklausantis padalinys, kuris specializuojasi alyvos, energijos ir degalų gamyboje. Vienas iš didžiausių kuro gamintojų pasaulyje, JAV dirba apie 22 000 šios kompanijos darbuotojų. „Shell“ būstinė yra įsikūrusi Hiustone.
Istorija
1833 m. anglas pardavėjas Marcus Samuel nutarė praplėsti savo prekybą. Iki tol jis pardavinėjo tik antikvarinius daiktus, tačiau nuo tų metų į savo prekybą įtraukė ir kriaukles. Vėliau jis su savo broliu eksportavo tekstilę, darbo mašinas ir importavo ryžius iš tolimųjų Rytų. Vieną kartą grįždamas iš Japonijos pro Rusiją jis susidomėjo mašinų kuru. O nuo 1886 m., kai atsirado pirmasis Mercedes-Benz, M. Samuelis susidomėjo ir degalų prekyba.
1897 m. kompanija buvo pavadinta „Shell“, o kiek vėliau pridėtas ir žymusis geltonos kriauklės logotipas.
Nuo 1950 m. „Shell“ kompanija bendradarbiauja su Formulės 1 ekipa Scuderia Ferrari.
Logotipo kaita
thumb|left|400px|Shell logotipo kaita nuo 1909 iki 1948 m. thumb|left|400px|Shell logotipo kaita nuo 1955 iki 1999 m.
Arūnas Sutkevičius
Arūnas Sutkevičius (g. 1967 m. Telšiuose) – teisininkas, Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (LVAT) teisėjas, buvęs tardytojas.
Biografija
1994 m. baigė studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete.
Nuo 1991 m. balandžio mėn. iki 1992 m. vasario mėn. Telšių rajono policijos komisariato tardytojas, 1992 m. vasario mėn. iki 1995 m. Telšių rajono prokuratūros tardytojas, nuo 1995 iki 2001 m. Telšių rajono apylinkės teismo, nuo 2001 iki 2005 m. gruodžio mėn. Klaipėdos apygardos administracinio teismo, nuo 2005 m. gruodžio 12 d. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo teisėjas.
Nuo 2006 m. liepos mėn. iki šiol Teisėjų etikos ir drausmės komisija, narys.
Moka rusų, anglų kalbas.
Kauno dekanatas
Kauno dekanatai yra du:
Jonas Kuzminskas
Jonas Kuzminskas (g. 1963 m. balandžio 18 d. Dalguose, Plungės raj.) – Lietuvos ir Rietavo savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas, Rietavo savivaldybės mero pavaduotojas.
Zeliona (reikšmės)
Zeliona vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Jonas Kuzminskas
Biografija
1971–1978 m. mokėsi Plungės rajono Pajomančio aštuonmetėje mokykloje, 1978–1982 m. Rietavo tarybiniame ūkyje technikume, 1987 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius mechanikas.
1987 m. Plungės raj. „Keturių komunarų“ kolūkio eksploatacijos inžinierius, 1989–1994 m. vyriausias inžinierius mechanikas. Iširus žemės ūkio bendrovei, Plungės raj. Labardžių gaisrinės atraminio punkto darbuotojas, 2000–2003 m. Rietavo savivaldybės mero pavaduotojas. Nuo 2003 m. žemės ūkio kooperatinės bendrovės „Pieno gėlė“ direktorius.
Nuo 1995 m. Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Rietavo skyriaus narys.
Dalyvavo 2000 m. Seimo rinkimuose Plungės-Rietavo (Nr. 35) daugiamandatėje apygardoje. Kandidatu iškėlė Lietuvos valstiečių partija (priešrinkiminis numeris sąraše: 38). 2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Rietavo savivaldybės tarybos narys.
Žemaičių kultūros draugijos narys. Sutuoktinė Angelė, vaikai Andrius.
Denankė
Denankė ar Deniankė – viduramžių Afrikos valstybė, XV-XVIII a. egzistavusi dab. Senegalo ir pietų Mauritanijos teritorijoje, su centru Futa Toro regione. Portugalai šią valstybę vadino Didžiųjų fulbių imperija.
Istorija
Denankei atsirasti prielaidos susidarė XV a. silpstant Malio imperijai, kuri teritoriją kontroliavo nuo XIII a. kaip Tekrūro provinciją (šios pavadinimas kilo iš senesnės čia egzistavusios fulbių valstybės). Maliui ši provincija turėjo strateginę padėtį, mat per ją vyko prekyba su Atlanto vandenynu. Tačiau imperijos nusilpimas ir centrinės valdžios menkėjimas lėmė klajoklių migracijas ir neramumus valstybės viduje.
Viena tokių migracijų buvo fulbių migracija iš Futa Džalono aukštumų pietuose į šiaurę. Ją vedė Tengela, kuris sugebėjo sėkmingai siaubti vakarines Malio provincijasir galiausiai įsitvirtinti Tekrūro provincijoje. 1490 m. laikomi jo valstybės įkūrimo metais, o Tengela tapo naujos dinastijos įkūrėju ir pirmuoju valdovu, tituluojamu manga.
1512 m. Tengela pradėjo karą su kita galinga Malio imperijos įpėdine, Songajaus imperija, tačiau pralaimėjo ir žuvo mūšyje. Valstybę paveldėjo jo sūnus Koli Tengela I. Jis įtvirtino naują valstybės sostinę Anyam-Godo ir iš čia sėkmingai vykdė karus su pietinėmis Malio provincijomis, pirmiausia Džolofu. Denankės puldinėjimai sąlygojo Džolofo suirimą. Denankė ėmė kontroliuoti jo centrinę dalį, tačiau nesugebėjo įgyti kontrolės Džolofo pajūryje, kur Vaalo, Kajoro, Baolio, Sinės ir Salumo valstybės nepriklausomai vykdė prekybą su portugalais. Vietoj to, Denankei pavyko įsitvirtinti auksu turtingame Bambuko regione į rytus nuo Džolofo.
Valdant Koli Tengelos įpėdiniams Denankė išlaikė pozicijas regione. Valdančioji monarchija išlaikė afrikietiškus tikėjimus, nors valstybės gyventojai priiminėjo Islamą. Tai ilgainiui ėmė kelti neramumus tarp pagoniško karalystės elito ir musulmoniškos gyventojų dalies. Pastaroji perėmė vis radikalesnes islamo pažiūras. Galiausiai 1776 m.paskutinis pagoniškas Denangės manga buvo nuverstas musulmonų, vadovaujamų ekstremalaus lyderio Abd-el-Kadr Toorodi. Nauja valdžia įkūrė Futa Toro imamatą.
Klampumas
Klampumas arba vidinė trintis – procesas dujose ar skysčiuose, kada dėl gretimų skirtingais greičiais judančių sluoksnių, atsiranda impulso perdavimas iš greitesnių sluoksnių lėtesniems. Tai yra pernašos reiškinys, pernešamas judesio kiekis greičio gradiento mažėjimo kryptimi.
Klampumas nusako skystos ar dujinės medžiagos pasipriešinimą šlyčiai, kai medžiaga yra tarp dviejų plokštelių, judančių skirtingais sluoksniais.
Dėsniai
Impulso srautas \tau per vienetinį plotą tiesiogiai proporcingas greičio gradientui :
Be dinaminės klampos koeficiento, naudojamas ir kinematinės klampos koeficientas:
Himalajinis rudasis lokys
Kitaip dar vadinamas Himalajų raudonuoju lokiu, Dzu-Teh. Spėjama, kad himalajinis rudasis lokys gali būti legendų apie sniego žmogų pagrindas.
Klampumas
Matavimo vienetai
Dinaminės klampos koeficiento matavimo vienetas CGS sistemoje yra puazas:
Himalajinis rudasis lokys
Aprašas
Himalajiniai rudieji lokiai pasižymi lytiniu dimorfizmu. Patinų kūno ilgis – 1,5-2,2 m, patelių – 1,37-1,83 m. Kailio spalva smėlinė ar raudonrudė.
Klampumas
Matavimo vienetai
o SI sistemoje – paskalsekundė Pa \cdot s
Kinematinės klampos matavimo vienetas SI sistemoje yra stoksas: Praktikoje dažniausiai naudojamas centistoksas 1 cSt = 0.01 St.
Himalajinis rudasis lokys
Paplitimas
Himalajiniai rudieji lokiai aptinkami Himalajų priekalnėse ir šiauriniame Pakistane, bet neperžengia Dačiamo nacionalinio parko ir Kašmyro. Deosajaus nacionaliniame parke yra 65 himalajiniai rudieji lokiai.
Elgsena ir ekologija
Šio porūšio lokiai žiemos miegu užmiega maždaug spalio mėn. ir atsikelia iš žiemos miego balandį ar gegužį. Lokiai paprastai miega savo guolyje ar urve.
Klampumas
Rotacinis viskozimetras
Rotaciniai viskozimetrai yra skirti dinaminiam klampumui matuoti. Jis matuojamas nustatant sukimo momentą reikalingą sukliui sukti vienodu greičiu, kai jis panardintas į tiriamą skystį. Sukimo momentas yra proporcingas skysčio klampumui, kuris neleidžia ir stabdo suklį, panardintą į jį.
Himalajinis rudasis lokys
Mityba
Himalajiniai rudieji lokiai yra visaėdžiai, ėda varpines žoles, šaknis, vabzdžius ir smulkius žinduolius. Jie medžioja ir stambius žinduolius, tokius kaip avys, naminės ožkos.
Klampumas
Rotacinis viskozimetras
Galima išskirti tokius rotacinių viskozimetrų pranašumus:
Himalajinis rudasis lokys
Aplinkosauginė būsena
Indijos Laukinių gyvūnų apsaugos įstatymas draudžia tarptautinę prekybą šiais lokiais.
Klampumas
Puodelinis viskozimetras
Puodeliniai viskozimetrai tai nustatyto tūrio cilindrai su nustatytomis kiaurymėmis cilindro dugne. Puodeliai gali būti tokiu tipu: Zahn, Ford, Shell.
Matavimai yra atliekami greit ir paprastai. Cilindras yra panardinamas į skystį ir skaičiuojamas laikas kol jis ištrauktas ištuštėja, iš laiko galima nustatyti klampumą. Taikoma kai klampumas yra didelis. Rezultatai nėra tikslūs, bet pakankami dažų, rašalo matavimams atlikti. Matavimai atliekami apie 20° C temperatūroje nes klampumas labai priklauso nuo temperatūros.
Saybolto universalus viskozimetras yra skirtas matuoti mažo ir vidutinio klampumo naftai. Šis įrenginys susideda iš cilindrinio rezervuaro, kuriame talpinamas tiriamas skystis, ir esančio po juo dar vieno rezervuaro į kurį patenka iš pirmo rezervuaro išbėgęs skystis. Cilindro formos talpykloje, kurioje laikomas skystis, apačioje yra tam tikro dydžio skylė ir skysčio leidimas tekėti ar sustabdymas yra atliekami kamščio pagalba. Yra stebimas laikas per kurį iš rezervuaro išteka 60 mililitrų naftos produkto esant pastoviai, kontroliuojamai temperatūrai. Klampumas yra nustatomas iš laiko.
Krintančio kamuolio viskozimetras
Šis metodas tiksliai skaičiuoja klampumą niutoninių skysčių. Jis taikomas matuojant mažo klampumo substancijas, kurios naudojamos tokiose srityse:
Veikimo principas pagrįstas kamuoliuko slydimu matavimo vamzdeliu, kuris yra pripildytas tiriamo skysčio, laiko matavimu. Klampumas yra susijęs su laiku reikalingu kamuoliukui įveikti tiksliai nustatyta distanciją. Apverčiant matuoklį po matavimo gali būti atliktas dar vienas papildomas matavimas. Šituo būdu apskaičiuojamas dinaminis klampumas.
Šalto įsukimo simuliatorius
Viskozimetras skirtas skirtas pastoviai stebėti skysčio temperatūrą ir klampumą. Technologija pagrįsta paprasta ir patikima elektromagnetine koncepcija. Dvi ritės magnetiškai verčia judėti stūmoklį į priekį ir atgal ta pačia pastovia jėga. Įmontuota schema analizuoja stūmoklio keliavimo pirmyn ir atgal laiką ir nustato skysčio klampumą. Deflektorius esantis virš stūmoklio įsiurbia skystį į matavimo kamerą. Pastovus stūmoklio judėjimas leidžia gauti naujus skysčio mėginius, o tuo pačiu išvalo ir matavimo kamerą. Kameroje įtaisytas RTD temperatūros detektorius. Šis matuoklis padarytas iš nerūdijančio plieno ir gali matuoti klampumą nuo 0.2 iki 20,000 cP. Didžiausias srauto greitis per matuoklio galvutę yra 3,66 m/sec.
Slippery When Wet
Slippery When Wet – trečiasis studijinis amerikiečių roko grupės Bon Jovi albumas, išleistas 1986 m. rugpjūčio mėn.