cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ludwig van Beethoven
Kūriniai
Bethoveno kūryba skirstoma į tris laikotarpius: Paprastai į Bethoveno kūrinių sąrašus įtraukiama: 9 simfonijos, 11 uvertiūrų, muzikos kūrinių teatro pastatymams, koncertas smuikui su orkestru, 5 koncertai fortepijonui su orkestru, 16 styginių kvartetų, 9 fortepijoniniai trio, 10 sonatų smuikui ir fortepijonui, 5 sonatos violončelei ir fortepijonui, 32 sonatos fortepijonui, taip pat variacijų ciklai fortepijonui, oratorija, opera „Fidelijus“, dvejos mišios, įvairios arijos, dainos.
Garsiausios Bethoveno simfonijos yra trečioji (Herojinė), penktoji (Likimo) ir devintoji (Džiaugsmo). Penktoji simfonija pavadinimą gavo tik po kompozitoriaus mirties. „Taip likimas beldžias į duris“ – buvo pasakęs Bethovenas apie visoje simfonijoje besikartojantį motyvą. Dėl šių jo žodžių simfonija ir buvo pavadinta „Likimo“ simfonija. Devintoji simfonija nuo kitų skiriasi tuo, kad kompozitorius į ją įtraukė chorą ir solistus.
„Devintoji simfonija", dar vadinama „Džiaugsmo“ ar „Epine“, – paskutinė Bethoveno simfonija. Pradėta 1818 m., baigta 1824 m. Paskutinėje, ketvirtoje simfonijos dalyje panaudota Frydricho Šilerio poema „Ode an die Freude“ („Odė džiaugsmui“), kurios tekstą atlieka solistas ir įsijungia choras. Tai pirmas kartas, kai kompozitorius panaudojo simfonijoje žmogaus balsą kartu su instrumentais. „Devintoji simfonija" yra vienas garsiausių, plačiai žinomų klasikinės muzikos kūrinių, laikomas Bethoveno šedevru, kurį jis sukūrė būdamas beveik visiškai kurčias.
Bethovenas dedikavo simfoniją Prūsijos karaliui Frydrichui Vilhelmui III. Simfonija turi 4 dalis:
Kadaise ji buvo padalyta į penkias dalis. Atlikimo trukmė – apie 74 minutės. Vokalinės partijos: sopranas, altas, tenoras, baritonas, choras. Panaudoti instrumentai: fleitos, obojai, klarnetai, fagotai, trimitai, ragai, trombonai, mažoji fleita, kontrafagotas, smuikai, altai, violončelės, kontrabosas, mušamieji.
„Džiaugsmo tema“ yra Europos Tarybos ir nuo 1993 m. – Europos Sąjungos himnas.
Mergelė, jautis ir ožiaragis
Mergelė, jautis ir ožiaragis – 1977 m. Italijoje sukurta komedija.
Ludwig van Beethoven
Atminimo įamžinimas
Bethoveno paminklas Bonoje buvo atidengtas 1845 m. rugpjūtį, minint jo 75–ąjį jubiliejų. Tai buvo pirmoji statula Vokietijoje, skirta kompozitoriui. Vienoje Bethoveno statula atidengta tik 1880 m.
Mergelė, jautis ir ožiaragis
Turinys
Džanis jau senokai ignoruoja savo gražuolę žmoną Goją, tačiau pats sekioja paskui kiekvieną sutiktą moterį. Neapsikentusi Goja nusprendžia jam sukelti pavydą, pradėdama iššaukiančiai ir pernelyg seksualiai elgtis viešumoje ir su šeimos draugais. Matydama, kad ir tai nepadeda, ji iš tiesų užmezga romaną su plevėsa Patricijumi...
Ludwig van Beethoven
Atminimo įamžinimas
Kompozitoriaus gimtajame mieste Bonoje yra Bethoveno muziejus. Bonoje nuo 1845 m. vyksta muzikinis festivalis Beethovenfest, kuris nuo 2007 m. organizuojamas reguliariai. Trečias pagal dydį Merkurijaus krateris pavadintas Bethoveno garbei, taip pat yra ir asteroidas 1815 Beethoven.
Augustinas Jakučionis
Augustinas Jakučionis (1884 m. rugpjūčio 19 d. Daugirdėliai, Alytaus valsčius – 1969 m. kovo 5 d. Kaunas) – Lietuvos pedagogas.
Biografija
1904 m. baigęs Veiverių mokytojų seminariją mokytojavo Lenkijos pradžios mokyklose. 1915–1916 m. Vilniaus lietuvių dviklasės mokyklos vedėjas. 1919 m. dirbo Švietimo liaudies komisariate, 1919–1929 m. – Kauno „Aušros“ gimnazijos mokytojas. 1940–1941 m. Švietimo liaudies komisariato suaugusiųjų švietimo valdybos referentas, 1945–1949 m. Pedagoginės literatūros leidyklos redaktorius.
Wembley stadionas
Wembley stadionas (dažnai vadinamas tiesiog Wembley) – futbolo ir regbio stadionas bei viešų renginių arena Wembley parke, Londone, Anglijoje. Stadionas pastatytas vietoje senojo, 1923 m. statyto ir 2003 m. nugriauto Wembley stadiono, kuris savo laiku buvo vienas žinomiausių stadionų pasaulyje. Atidarytas 2007 m.
Wembley yra šalies nacionalinis stadionas, talpinantis 90 tūkstančių žiūrovų (105 000 sėdimų ir stovimų vietų kartu sudėjus), ir yra antras pagal dydį futbolo stadionas Europoje (didesnis yra tik Camp Nou Barselonoje). Stadione tarptautines namų varžybas žaidžia Anglijos vyrų futbolo rinktinė. Stadione vyksta FA Taurės pusfinaliai ir finalas. Stadionas priklauso Futbolo Asociacijai (The Football Association), kuri yra atsakinga už Anglijos futbolą.
Šiame stadione žaistos finalinės 2012–2013 m. UEFA čempionų lygos rungtynės.
Okolničis
Okolničis (, iš 'arti (arti caro)') – Rusijos rūmininko pareigos ir laipsnis (dūmos laipsnis) XIII a. – XVIII a. pradžioje. Nuo XVI a. okolničio laipsnis buvo antras pagal vyresnumą po dūmos bojarinų.
Pirmieji okolničiai organizuodavo carų ir didžiųjų kunigaikščių keliones, rūpindavosi jų apgyvendinimu, taip pat – užsienio pasiuntinių apgyvendinimu ir pristatymu caro dvarui.
Pradžioje okolničių buvo nedaug, bet vėliau jų skaičius didėjo, o pareigos – platėjo. Okolničiai vadovaudavo prikazams ir pulkams.
Tais laikais veikė „vietystės“ sistema  – asmuo negalėdavo tapti bojarinu, jei kas nors iš jo giminės neseniai neturėjo bojarino ar okolničio laipsnio. Todėl okolničio laipsnis buvo žingsnis link bojarino titulo. Pvz., kunigaikštis Dmitrijus Požarskis, nors kilęs iš Riurikaičių ir labai nusipelnęs valstybei, negalėjo užimti pareigų, aukštesnių už okolničį, kadangi jo tėvai ir dėdės neužimdavo pareigų, aukštesnių už stalininko.
Tuo metu okolničiai nebuvo vienodi. Pusiau oficialiai jie buvo skirstomi į artimuosius okolničius (kurių vietos prie caro stalo buvo arčiau caro vietos) ir į tolimuosius.
Vlosti Olšanka
Vlosti Olšanka  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į šiaurės vakarus nuo Šepetovo, apie 4 km į pietus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 51 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1921 m. kaime buvo 27 namai ir 163 gyventojai, iš kurių 75 vyrai ir 88 moterys.
Sankt Peterburgo herbas
Sankt Peterburgo herbas – oficialus Rusijos federacinio miesto Sankt Peterburgo simbolis, patvirtintas 2003 m. balandžio 23 d.
Herbo aprašas
thumb|left|100px|Supaprastintas herbo variantas Herbo skydas prancūziškas/rusiškas, raudoname lauke du sidabriniai sukryžiuoti apversti inkarai, o ant jų vertikalus auksinis skeptras su auksiniu dvigalviu ereliu viršuje. Jūrinis inkaras (su dviem kabliais) eina iš heraldiškai kairio apatinio kampo į dešinį viršutinį, o upinis inkaras (su keturiais kabliais) – iš dešinio apatinio į kairį viršutinį.
Virš skydo – imperatoriškoji karūna iš kurios vidaus pro apačią į abi puses išeina dvi siauros žydros juostos, vingiuojančiais skydo viršumi ir pasibaigiančios ties kampais. Už skydo sukryžiuoti du auksiniai skeptrai, kurių viršuje ant žydrų briliantų dvigalviai Rusijos herbo ereliai. Skeptrus jungia platesnė žydra juosta, kuri, sudarydama klostes, apgobia skydą iš šonų ir apačios eidama virš skeptrų.
Sankt Peterburgo herbą leidžiamaa naudoti supaprastintą – be karūnos, be skeptrų ir juostų. Taip pat vietoj herbo leidžiama naudoti ir tik sukryžiuotus skeptrą ir inkarus be skydo ir kitų elementų.
Istorija
thumb|left|100px|XIX a. Sankt Peterburgo herbas Istorinis Sankt Peterburgo herbas, priimtas 1730 m., patvirtintas 1780 m., papildytas 1857 m., vėl imtas vartoti 1991 m., yra seniausias ir pagrindinis Sankt Peterburgo simbolis.
TSRS laikais (1917-1991) šis herbas nebuvo naudojamas, nes (1) jis turėjo imperatoriškosios valdžio simbolių ir (2) miestų herbų vartosena buvo itin ribota. Vietoj miesto herbo tada naudodavo laisvai pasirenkamus simbolius, pvz., vėjarodę laivelį nuo admiraliteto smailės.
1989 m. pavasarį Leningrado miesto valdžia iškėlė mintį, kad reikia miesto herbo. Buvo paskelbtas herbo konkursas geriausiam herbo projektui, paskirta premija būsimam nugalėtojui. Naujo herbo projektų parodo 1989 m. gegužės mėnesį buvo surengta Petropavlovsko tvirtovėje. Prieš naujo herbo kūrimą pasisakė istorinė patriotinė draugija Ruskoje Znamia (Русское Знамя 'Rusų Vėliava'), organizavusi protesto akcijas, parašų rinkimą, kad grąžinti istorinį Sankt Peterburgo herbą. Baigėsi tuo, kad idėja kurti naują, tarybinį Leningrado herbą buvo atmesta, viešoji miestiečių nuomonė ėmė palaikyti senojo, Petro I laikų herbo atgaivinimą. Tai ir buvo padaryta 1991 m.
Trapistų alus
thumb|150px|Autentiško trapistų produkto logotipas Trapistų alus (prancūziškai bière trappiste, olandiškai Trappistenbier) - tai belgiško alaus rūšis, kuri gaminama vienuolių cistersų (trapistų) vienuolynuose.
Šiuo metu 7 vienuolių trapistų vienuolynai gamina alų - 6 jų yra Belgijoje, 1 Nyderlanduose:
Šie vienuolynai yra susivieniję į tarptautinę trapistų asociaciją, savo produkciją žymi specialiu logotipu Authentic Trappist Product . Trapistų alui keliami tokie reikalavimai:
Istorija
Trapistų ordinas atsirado 1664 m. cistersų la Trappe vienuolyne Prancūzijoje, kai šio vienuolynu abatas įvedė naują, griežtesnę regulą cistersų vienuoliams. Iš pradžių trapistai gerdavo tik vandenį, vėliau taisyklės kiek sušvelnėjo, trapistų vienuolynuose (kaip ir daugelyje kitų vienuolynų) imta virti alų - tiek vienuolyno poreikiams, tiek ir vienuolyno veiklai finansuoti. Ilgainiui trapistai tapo aktyviausiais iš vienuolių aludariais.
Choroščiaus miesto herbas
200px|right|thumb|Choroščo miesto herbas
Choroščiaus miesto herbas  – Choroščo miesto heraldinis simbolis.
Aprašas
Raudoname skydo lauke kairėje pusėje purpurinis jautis, dešinėje pusėje baltas grifas. Virš herbo auksinė karūna. Jautis simbolizuoja Poniatovskių šeimos herbą, o grifas Branickių šeimos herbą. Abi šios šeimos vienu ar kitu metu valdė miestą. Anksčiau naudotame miesto herbe buvo vaizduojamas baltas grifas ir raidės BK, kurios yra XVIII a. miestą valdžiusio Jano Klemenso Branickio inicialai.
Inčchonas
Inčchonas arba Inčonas  – miestas Pietų Korėjoje, prie Geltonosios jūros. Seulo avanportas (išvežama daugiausia metalurgijos ir tekstilės gaminiai, įvežama metalai, nafta). Išvystyta mašinų, plieno, tekstilės pramonė, gaminamos azoto trąšos, porceliano gaminiai. Veikia Inhos universitetas (1954–1972 m. Inhos technologijos institutas). Yra tarptautinis oro uostas.
Istorija
Nuo XIV a. tuometis Čemulpo miestas buvo vienas svarbių Korėjos prekybinių centrų. XIX a. pabaigoje atidarytas prekybai su užsieniu.
Inčchono apylinkėse vyko Rusijos–Japonijos karo, II pasaulinio karo, Korėjos karo mūšiai. 1945 m. Čemulpo pervadintas Inčchonu.
Sportas
Inčchone 2002 m. vyko XVII pasaulio futbolo čempionatas.
Narevo nacionalinis parkas
Narevo nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Įkurtas 1996 m. liepos 1 d., vienas iš 23 Lenkijos nacionalinių parkų. Anksčiau vietoje parko veikė 1985 m. įkurtas Narevo kraštovaizdžio parkas. Parko logotipe vaizduojama nendrinė lingė. Parkas įsikūręs pelkėtame Narevo upės slėnio aukštupyje tarp Suražo miesto ir Žendzianų kaimo. Nacionaliniame parke saugoma unikali Narevo upės slėnio pelkių augalija ir gyvūnija. Parko administracija įsikūrusi Kurovo kaimo rūmuose. Parko plotas 68,1 km², iš kurių miškai – 0,93 km², pievos – 7,19 km² ir vanduo 66,8 km². Tik 20,57 km² dalinai saugomos nacionalinio parko teritorijos priklauso valstybei. Apie 90 % parko teritorijos sudaro įvairios pelkės, šaltiniai ir upeliai. Parkas saugomas pagal Ramsaro konvenciją. Taip pat parke yra tokie lankytini objektai, kaip tradicinės gyvenvietės, pakelės kryžiai ir vandens malūnai. Pėsčiųjų takai parke sudaro 248 km ir per metus vidutiniškai parke apsilanko 5000 turistų.
Parko augalija ir gyvūnija
Parke gyvena 179 skirtingos paukščių rūšys, 40 žinduolių rūšių ir 22 žuvų rūšys. Parke gyvena šios retesnės paukščių ir žinduolių rūšys: jūrinis erelis, gaidukas, šermuonėlis ir juodasis šeškas.
Meilutis Raimundas Jakučionis
Meilutis Raimundas Jakučionis (1929 m. rugpjūčio 28 d. Kaunas – 1992 m. balandžio 30 d. Vilnius) – Lietuvos teatro aktorius, teatrologas, menotyros kandidatas.
Biografija
1952 m. baigė aktoriaus meistriškumo specialybę A. Lunačiarskio teatro meno institute Maskvoje. 1989 m. menotyros kandidatas.
1952–1957 m. Kauno dramos teatro (iki 1959 m. Kauno muzikinis dramos teatras) aktorius, 1957–1962 m. literatūros skyriaus vedėjas. 1962–1985 m. Kultūros ministerijos Meno reikalų valdybos viršininkas. 1985–1992 m. dėstė Kultūros darbuotojų tobulinimosi institute, instituto direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams; 1989 m. docentas.
Indinė gazelė
Indinė gazelė (Gazella bennettii) – tikrųjų antilopių (Antilopinae) pošeimio dykaraginis (Bovidae) žinduolis. Gyvena Pietų Azijos dykumose ir savanose (Bangladeše, Indijoje, Pakistane, Irane).
Charakteristikos
Ūgis 65 cm, svoris apie 23 kg. Vasarą kailis rausvai rudas, lygus ir blizgus, o žiemą ties pakakle ir pilveliu išryškėja baltas kailiukas. Ragai lenkti, iki 39 cm ilgio.
Julijonas Šalkauskis
thumb|Šalkauskių šeimos kapas [[Šiaulių kapinėse]]
Julijonas Šalkauskis (1849 m. spalio 11 d. Joniškyje – 1933 m. gegužės 12 d. Šiauliuose) – gydytojas, savivaldybininkas, Lietuvos politinis veikėjas.
Indinė gazelė
Paplitimas ir arealas
2001 m. duomenimis, Indijos gazelių populiacija siekė 100 000 individų, 80 000 iš jų gyveno Taro dykumoje. Populiacija Pakistane yra išsibarsčiusi ir dėl medžioklės smarkiai sumažėjusi. Irane populiacija taip pat nevienodai pasiskirsčiusi. Afganistane gazelės labai retos.
Julijonas Šalkauskis
Biografija
Mokėsi Šiaulių, vėliau – Mintaujos gimnazijose, 1887 m. baigęs Petrapilio Karo medicinos akademiją, dirbo gydytoju Ariogaloje. 1882 m. vedė bajoraitę Barborą Goštautaitę.
Nuo 1888 m. dirbo Rygoje, nuo 1891 m. – Šiauliuose. 1905–1915 m. – Šiaulių miesto burmistras. 1912 m. rūpinosi, kad mieste būtų leista statyti elektrinę. Pirmojo pasaulinio karo metu 1915 m. pasitraukė į Maskvą.
Sjandziangas
Sjandziangas  – upė pietrytinėje Kinijoje, daugiausia Hunano provincijoje. Prasideda šiauriniuose Nanlino kalnų šlaituose Guangsi provincijoje. Teka į šiaurės rytus kalvota lyguma. Įteka į Duntinhu ežerą, kuris protaka jungiasi su Jangdzės upe.
Julijonas Šalkauskis
Biografija
Dirbo Šiaulių miesto savivaldybės sanitarijos gydytoju. Nuo 1919 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos Šiaulių organizacijos narys. Nuo 1925 m. sausio 24 d. – Šiaulių miesto savivaldybės gydytojas.
Sjandziangas
Didžiausi intakai – Siaodziangas ir Žengdziangas. Sjandziangas senoviniu Lingku kanalu sujungtas su Lidziango upe. Vasarą vyksta upė poplūdis. Vanduo naudojamas laukų drėkinimui. Upė laivuojama.
Julijonas Šalkauskis
Biografija
Dirbo iki 80 metų, išaugino 5 dukteris ir 4 sūnus, iš kurių Kazys ir Stasys tapo profesoriais.
Sjandziangas
Didesni miestai prie Sjandziango: Jongžou, Henjangas, Žužou, Siangtanas, Čangša.
thumb|left|220px|Upės baseinas
Šv. Onos bažnyčia
'''Šv. Onos bažnyčia bažnyčia''' yra 23 Lietuvos bažnyčių titulas:
1529 m.
1529 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Andrulėnai
Andrulėnai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, prie Labanoro girios, prisišliejęs prie Sutrinio, Sutrio, Šlavino ir Šiekšto ežerų, ribojasi su Švenčionių rajonu.
1529 m.
Mirtys
Nedatuota
Andrulėnai
Apie 700 metrų į šiaurės rytus nuo kaimo yra Kanio ežeras. Nuo kaimo, 1,5 km pietryčių pusėn yra Saločiaus ežeras. Šiaurės vakaruose už 200 metrų yra ilgasis, draustinio zonai priklausantis Šlavino 33,5 ha ploto ežeras. Kaimo centre yra Sutrinio, Šiekšto ežeras, šiaurėje ribojasi su bevardžiu, vietinių ūkininkų vadinamas „Akis“ ežeru miške (apie 2,7 ha, gylis nežinomas, „dvigubas dugnas“. Legenda byloja apie traktorių, nuskendusį Akyje). Kaimą skalauja 5 ežerų masyvas. Visas ežerų masyvas yra pratekantis, vanduo keliauja slenksčiais iš ežero į ežerą, landšafto aukščio skirtumas tarp Šlavino ir Kanio yra 19 metrų. Masyvą maitina Pabrado ežerų masyvas bei aukštapelkės. Šis ežerų masyvas sudaro išskirtinį landšaftą, todėl dalis Andrulėnų kaimo yra geomorfologinio draustinio zonoje. Pietvakariuose, vakarinėje Sutrinio ežero dalyje yra legendinis Bažnyčios (Bažnyčiavos) kalnas. Legenda sako, kad vieną kartą XIX a. pabaigoje, apie 1897 m., pakilusi audra nunešė bažnyčią į Sutrinio (Sutrio) ežerą ir jame paskandino. Sutrio (Sutrinio) ežero plotas apie 13,2 ha, giliausia vieta 10 m.
Istorija
Sankirtoje tarp Šlavino ir Sutrinio ežerų, XVIII–XIX a. stovėjo nedidelis dvaras.
Laukos nacionalinis parkas
Laukos nacionalinis parkas  – saugoma gamtos teritorija šiaurės Čilėje, Arikos ir Parinakotos regione, Bolivijos pasienyje. Įsteigtas 1970 m. ir užima 1379 km² teritoriją.
Žmogbeždžionės
Žmogbeždžionės, arba hominoidai, antropoidai (Hominoidea) – primatų antšeimis, kuriam priskiriamos 2 šeimos, kuriose 8 gentys:
Laukos nacionalinis parkas
Parke saugomas unikalus vakarinių Andų aukštikalnių kraštovaizdis su jam būdinga augalija ir gyvūnija. Parkas žymus savo ugnikalniais: Pomerape, Parinakota, Gualjatiriu ir Akotangu. Ugnikalnių papėdėse telkšo vaizdingi Čungaros ir Kotakotanio ežerai. Parko teritorija teka Laukos upė, nuo kurios ir kilo parko vardas, kita svarbi upė yra Ljuta.
Be gamtinių vertybių parkas dar žymus archeologinėmis radimvietėmis, senoviniais indėnų kaimais (pvz., Parinakota, Čukujas). Laukos nacionaliniame parke yra Čilę ir Boliviją jungianti Čungaros-Tambo Kemado perėja (4600 m). Kitapus Andų, Bolivijoje, įsteigtas Sachamos nacionalinis parkas.
Švč. Mergelės Marijos bažnyčia
'''Švč. Mergelės Marijos bažnyčia''' yra oficialus 20 Lietuvos bažnyčios titulas. Iš viso Marijos vardą turi 165 Lietuvos bažnyčios.
Jungtinių Tautų Chartija
Jungtinių Tautų Chartija – daugiašalė tarptautinė sutartis, kuria įsteigta tarptautinė organizacija – Jungtinės Tautos. Chartija nustatė visos Jungtinių Tautų sistemos veiklos pagrindus.
Švč. Mergelės Marijos bažnyčia
'''Švč. Mergelės Marijos''' titulą turi šios Lietuvos bažnyčios:
Jungtinių Tautų Chartija
Istorija
Sutartis buvo pasirašyta Jungtinių Tautų konferencijos metu (1945 metų birželio 26 d.), San Franciske, JAV. Jungtinių Tautų chartiją pasirašė 50 valstybių. Chartija įsigaliojo 1945 metų spalio 24 d., kai ją ratifikavo penkios nuolatinės Saugumo tarybos narės – Kinijos Respublika (vėliau ją pakeitė Kinijos Liaudies Respublika), Prancūzija, Sovietų Sąjunga (vėliau ją pakeitė Rusijos federacija), Jungtinė Karalystė ir Jungtinės Valstijos.
Chartijos punktams turi paklusti visos šalys narės. Be to, Chartijoje teigiama, kad šalių įsipareigojimai Jungtinėms Tautoms yra aukščiau kitų sutarčių įsipareigojimų. Jungtinių Tautų Chartiją yra ratifikavusios dauguma pasaulio valstybių. Viena žymesnių išimčių yra Vatikanas, kuris Jungtinėse Tautose turi tik stebėtojo statusą, ir todėl nėra pasirašęs chartijos. .
Švč. Mergelės Marijos bažnyčia
Dar 11 bažnyčių turi '''Švč. Mergelės Marijos Vardo''' titulą:
12 bažnyčių turi '''Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo''' titulą:
9 bažnyčios turi '''Švč. Mergelės Marijos Gimimo''' titulą:
8 bažnyčios turi '''Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės''' titulą:
16 bažnyčių turi '''Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo''' (pas Elžbietą) titulą:
8 bažnyčios turi '''Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai''' titulą:
6 Bažnyčios turi '''Švč. Aušros Vartų Dievo Motinos arba Aušros Vartų Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo Motinos''', titulą:
5 bažnyčios turi '''Švč. Mergelės Marijos, Krikščionių Pagalbos''', titulą:
5 bažnyčios turi '''Švč. Mergelės Marijos Rožančinės''' (Rožančiaus, Rožančiaus Karalienės) titulą:
4 bažnyčios turi '''Švč. Mergelės Marijos Angeliškosios''' (Angelų Karalienės) titulą:
4 bažnyčios turi '''Švč. Mergelės Marijos Globos''' ir Nuolatinės Globos titulą:
2 bažnyčios turi '''Švč. Mergelės Marijos, Belaisvių Vaduotojos''', titulą:
2 bažnyčios turi '''Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo Motinos''', titulą:
3 bažnyčios turi '''Švč. Mergelės Marijos Sopulingosios''' titulą:
3 bažnyčios turi '''Švč. Mergelės Marijos, Taikos Karalienės''' titulą:
'''Švč. Mergelės Marijos''' vardą turi dar 12 Lietuvos bažnyčių:
Stambulo Fenerbahçe
Stambulo Fenerbahçe – Turkijos sporto klubas, turintis kelių skirtingų sporto šakų komandas:
Europos senjorų šachmatų čempionatas
Europos senjorų šachmatų čempionatas – žaidėjų, kuriems iki čempionato vykdymo metų gruodžio 31 d. yra sukakęs nustatytas amžius, šachmatų varžybos. Čempionatas vykdomas 50+ ir 65+ metų amžiaus grupėse. Moterų turnyras vyksta atskirai, esant bent 9 dalyvėms. Kai mažiau, jos žaidžia kartu su vyrais atvirajame turnyre. Nuo 2001 m., čempionatus kasmet organizuoja Europos šachmatų sąjunga (ECU).
Istorija
Pirmasis senjorų Europos šachmatų čempionatas įvyko 2001 m. Saint Vincente (Aostos slėnis). Pirmuoju čempionu tapo Jakobas Murėjus iš Izraelio.
Iki 2014 m. čempionate galėjo žaisti šachmatininkai, kuriems čempionato vykdymo metais sausio 1 dieną: vyrams buvo suėję 60 metų, o moterims – 50.
2014 m. įvestos tiek vyrams, tiek moterims dvi – virš 50 ir virš 65 metų – amžiaus grupės. Nurodytą amžių dalyviai turi pasiekti iki čempionato vykdymo metų gruodžio 31 d.
Europos čempionatai
Rengiamas vyrų (atvirasis) ir, kai susirenka daugiau bent 9 moterys, joms rengiamas atskiras turnyras. Kai mažiau, moterys dalyvauja vyrų (atvirajame) turnyre su atskira apskaita.
Stanisław Kuźmiński
Stanislav Kužminski (1895 m. vasario 20 d. Velžyje, Rusijos imperija – 1969 m. spalio 28 d. Paryžiuje, Prancūzija) – Lenkijos karininkas, lakūnas.
Europos senjorų šachmatų čempionatas
Dalyvių atranka
Europos senjorų šachmatų čempionatas yra atviras visiems žaidėjams turintiems nustatytą amžių ir priklausantiems federacijoms įeinančioms į Europos šachmatų sąjungą (FIDE zonos 1.1 – 1,10). Norintieji dalyvauti, paraiškas turi siųsti per savo šalių šachmatų federacijas.
Stanisław Kuźmiński
Biografija
Gimė 1895 m. vasario 20 d. Velžyje, bajorų Jurgio Kužmos-Kužminskio ir Vladislavos Lesickos šeimoje. 1912 m. mokyklą baigė Kurske ir įstojo į Sankt Peterburgo karininkų mokyklą. Prasidėjus I pasauliniam karui išsiųstas į frontą Galicijoje. 1914 m. rugpjūtį suteiktas paporučikio laipsnis. 1915 m. sausio 27 d. sunkiai sužeistas mūšyje prie Ivano Frankivsko. Pasveikęs toliau dalyvavo įvairiuose mūšiuose ore. Už nuopelnus kare apdovanotas 2-ojo, 3-ojo ir 4-ojo laipsnio Anos ginklas ordinais. Po bolševikinės revoliucijos Rusijoje prisijungė prie naujai suformuotos lenkų kariuomenės, tapo vienu iš pirmųjų šios kariuomenės pilotų, suteiktas kapitono laipsnis. 1919-1920 m. kovojo Lenkijos-sovietų kare, buvo sužeistas. Po karo tarnavo įvairiose Lenkijos vietose, dalyvavo ir vedė kursus lakūnams. 1924 m. gruodžio 1 d. paskirtas papulkininkiu. Buvo išsiųstas 6 mėnesiams stažuotis į Prancūziją. 1928 m. pradėjo dirbi krašto apsaugos ministerijos aviacijos departamente, 1930 m. tapo departamento vadovu. Dėl nesutarimų departamente 1931 m. pasitraukė ir išvyko studijuoti į Paryžiaus aeronautikos mokyklą, kurią baigė 1933 metais. 1935 m. birželio 27 d. suteiktas pulkininko laipsnis. Prasidėjus II pasauliniam karui 1939 m. rugsėjo 22 d. buvo sunkiai sužeistas ir paimtas į nelaisvę. 1940 m. išvežtas į darbo stovyklą netoli Gyseno, 1942 m. perkeltas į stovyklą netoli Garmišo-Partenkircheno, išlaisvintas amerikiečių 1945 m. balandžio 29 dieną. Išlaisvintas 1945 m. birželio 16 d. prisijungė prie Lenkijos užsienio karinių pajėgų Nicoje. 1948 m. balandžio 23 d. paleistas iš tarnybos dirbo Nicos plastiko gamykloje. Vėliau persikėlė į Paryžių, kur pats vertėsi plastikų prekyba. Mirė 1969 m. spalio 28 d. Paryžiuje.
Europos senjorų šachmatų čempionatas
Laiko kontrolė
Kiekvienam žaidėjui partijai skiriama 90 min.laiko pirmiesiems 40 ėjimų, o likusiems ėjimams 30 min., taip pat, nuo 1-o ėjimo pridedama po kiekvieno ėjimo 30 sek.
Nugalėtojo nustatymas
Nugalėtojas nustatomas pagal taškus: pergalė – vienas, lygiosios – pusė, pralaimėjimas – nulis taškų. Daugiausiai taškų surinkęs dalyvis tampa nugalėtoju.
Taisyklės laikui bėgant keičiasi. 2014 m. čempionate, kai surinkusių po lygiai taškų yra du ar daugiau, vietos turi būti nustatomos sekančia tvarka – pirmumą turi žaidėjas, kurio rodiklis aukštesnis:
1. pagal vidutinį reitingą – 1, kai lygu
2. pagal Bucholcą – 1, kai dar lygu;
3. pagal Bucholcą, kai dar lygu;
4. pagal didesnį pergalių skaičių
Tuo atveju, kai dalyvauja mažiau kaip 75% reitinguotų žaidėjų, vietos nustatomos:
1. pagal Bucholcą – 1, kai dar lygu;
2. pagal Bucholcą, kai dar lygu;
3. pagal didesnį pergalių skaičių.
Apdovanojimai
Pirmąsias tris vietas užėmę dalyviai apdovanojami medaliais, ir taurėmis. Beto, 1–3 vietas užėmusios moterys ir 1–7 vietas užėmę vyrai apdovanojami piniginiais prizais.
Moterų čempionatas
Pastaba. * Per mažai susirinkus moterų, jos žaidė kartu su vyrais atvirajame turnyre, bet jų vietų eiliškumo nustatymas vykdomas atskirai: pagal jų surinktus taškus turnyre.
Lietuvos šachmatininkų pasirodymai
Lietuvos šachmatininkai Europos senjorų šachmatų čempionatuose pradėjo dalyvauti: vyrai nuo 2001 m., o moterys – nuo 2012 m. Algimantas Butnorius 2007 ir 2009 metais iškovojo Europos senjorų šachmatų vicečempionu. 2015-2017 m. Europos senjorų čempionatuose nedalyvavo.
Naumiestis
Naumiesčiu iki XX a. 1-osios pusės buvo vadinami du miesteliai:
Unheilig
Unheilig – vokiečių industrinio metalo grupė, įkurta 1999 metais ir kartu su grupėmis „Rammstein“ ir „Oomph!“ yra žymiausi muzikinio stiliaus Neue Deutsche Härte atstovai.
Biografija
thumb|left|210px|„Unheilig“ 2010 m. „Blackfield“ festivalyje Pirmame grupės albume „Phosphor“, išleistame 2000 m., buvo įrašytos dainos vokiečių ir anglų kalbomis. Nuo antrojo albumo grupė ėmė kurti dainas tik gimtąja kalba. Iki šiol išleisti 9 studijiniai grupės albumai.
2010 m. grupė pasiekė populiarumo viršūnę: Vokietijoje singlas „Geboren um zu Leben“ pasiekė 2–ą vietą singlų tope, o albumas „Grosse Freiheit“ pakilo į 1–ą albumų topo vietą bei pasiekė rekordą, be pertraukos joje išsilaikęs viso 23 savaites. Metų gale nustatyta, kad šis albumas Vokietijoje tapo perkamiausiu 2010 metų albumu. Vokiškai kalbančiose šalyse jo buvo parduota virš 2 mln. kopijų. Grupė buvo kviečiama dalyvauti garsiausiose televizijos laidose, o albumą lydėjo jį reklamuojantis anšlaginis koncertinis turnė, trukęs beveik dvejus metus.
2014-ųjų spalį grupės vokalistas Der Graf išplatino pareiškimą, teigdamas, kad per 15 „Unheilig“ karjeros metų jis įgyvendino visas muzikines svajones, o gruodį pasirodysiantis grupės albumas „Gipfelstürmer“ (Viršūnių užkariautojas) yra geriausias jo karjeroje, todėl jis planuoja nutraukti grupės veiklą, sekant posakiu: „Geriausia pasitraukti pačioje viršūnėje“. Taip pat vokalistas šį žingsnį motyvavo noru skirti daugiau dėmesio savo šeimai. Prieš pasitraukiant iš scenos, 2015-16 metais grupė surengs didžiulį atsisveikinimo turą.
2014 m. gruodžio 12 d. pasirodęs 9-asis albumas „Gipfelstürmer“, kurį pristatė singlas „Zeit zu gehen“ (Metas pasitraukti), pakilo į 1-ą Vokietijos topo vietą, tapdamas trečiuoju iš eilės aukščiausią poziciją užėmusiu „Unheilig“ albumu. Kaip ir ankstesnio „Lichter der Stadt“, albumo „Gipfelstürmer“ jau pirmąją savaitę buvo nupirkta daugiau kaip 100.000 egz., todėl jis iškart pasiekė „auksinio“ statusą. Jis taip pat pakilo į 2-ą Šveicarijos ir 3-ią Austrijos albumų topų vietas.
Nariai
Der Graf (Bernd Heinrich Graf) - vokalistas, instrumentalistas, dainų kūrėjas bei aranžuotojas.
Muzikantai: Licky (Christoph Termühlen), Henning Verlage ir Potti (Martin Potthoff).
Baltarusijos futbolo varžybos 2009–2010 m.
Finalo rungtynės
---
Kaminskaitė
Kaminskaitė - lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Kaminskienė (ištekėjusi moteris).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Kaminskas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Julie Andrews
thumb|200px|Julie Andrewsright
Dama Julie Andrews (g. 1935 m. spalio 1 d., Walton – on-Thames, Surėjus; tikrasis vardas – Julia Elizabeth Wells) – britų aktorė ir dainininkė.
Ji vaidino didžiulio populiarumo sulaukusiuose miuzikluose „Merė Popins“ (1964) ir „Muzikos garsai“ (1965).
Peter Paul Rubens
Jaunystė ir metai Italijoje
Rubenso tėvas Janas Rubensas buvo teisininkas, Antverpeno miesto oldermenas, kuris su žmona Marija, bei keturiais vaikais 1568 m. pasitraukė į Kelną iš katalikiškos Flandrijos nuo persekiojimo dėl jo kalvinistinių pažiūrų. Kelne jis pradėjo romantinę aferą su Saksonijos princese Ana, tuomet princo Viljamo Oraniečio antrąja žmona. Janas Rubensas buvo vos nenuteistas mirties bausme. Greičiausiai žmonos Marijos užstojimas už savo vyrą jam padėjo jos išvengti. Janas Rubensas praleido kalėjime 2 metus ir 1573 m. jam skirtas namų areštas. Peteris Paulius Rubensas gimė 1577 m. birželio 28 d. Zygeno mieste Vestfalijoje. Jis buvo šeštas iš 7 šeimos vaikų (trys neišgyvevo vaikystės). Tėvas Janas Rubensas mirė 1587 m. Kelne ir motina 1589 m. grįžo į Antverpeną.
Antverpene Peteris Paulius Rubensas mokėsi lotynų gramatikos ir pradėjo pažo tarnybą pas grafienę de Ligne. Ši tarnyba padėjo jam susipažinti su aukštuomenės etiketu, išlavinti kalbos kultūrą. Maždaug šiam laikotarpiui, kai Rubensui buvo 12 ar 13 metų, priklauso anksčiausiai išlikę P. Rubenso kūriniai − eskizai knygutėje pagal Hanso Holbeino graviūrų seriją „Numirėlių šokis“. 1591 m. Rubensas pradėjo mokytis pas tapytoją Tobias Verhaecht, po metų perėjo pas Adam van Noort, su kuriuo dirbo 4 metus. Po to 1594−1595 m. reikšmingiausiu jo mokytoju buvo Otto van Veen, tuo metu Antverpeno tapytojų gildijos vyresnysis. 1597 m. datuotas anksčiausias išlikęs Rubenso paveikslas „Jauno vyro portretas“. 1598 m. Rubensas įstojo į Antverpeno Šv. Luko tapytojų gildiją.
1600 m. gegužės 9 d. Rubensas su broliu Filypu ir mokiniu išvyko į Italiją, kurioje praleido 8 metus, susipažino su antikiniu ir to laikmečio Italijos menu. Jis buvo pasamdytas Mantujos hercogo Vinčenco I Gonzagos. Nežinoma, kaip tai įvyko, tikriausiai rekomendavus Otto van Veen. Kartu su hercogu 1600 m. Rubensas lankėsi Florencijoje vykusiose Marijos de Mediči ir Henriko IV vestuvėse. Mantujoje Rubensas kūrė hercogo dvaro portretus, kartu galėjo studijuoti Mantenjos ir Džulijo Romano darbus Mantujoje, bei Rafaelio Siksto koplyčios gobelenų paruošiamuosius kartonus, kurie buvo Gonzagos kolekcijoje. Jis taip pat Venecijoje susipažino su Ticiano, Tintoreto ir Veronezės kūriniais. thumb|right|200px| „Leukipo dukterų pagrobimas“ (aliejus, apie 1617, [[Senoji pinakoteka, Miunchenas)]] thumb|right|200px| „Marijos de Mediči išsilaipinimas Marselyje“ (1622−1625, [[Luvras, Paryžius)]] 1602 m. Rubensas apsilankė Romoje, kur gavo užsakymą trim paveikslams Šv. Kryžiaus Jeruzalėje bažnyčiai, susipažino su Rafaelio ir Mikelandželo darbais. 1603 m. Mantujos herzogas išsiuntė jį su diplomatine misija pas Ispanijos karalių Pilypą III. Ispanijoje Rubensas praleido 8 mėnesius ir atliko įspūdingą raito Lermos hercogo portretą. 1604−1605 m. jis dirbo ties trim Šv. Trejybės temos paveikslais jėzuitų bažnyčiai Mantujoje hercogo užsakymu. 1606 m. Rubensas lankėsi Genujoje, kurioje gavo užsakymą „Apipjaustymo“ altoriniam paveikslui vietos jėzuitų bažnyčiai, bei atliko vietos aukštuomenės portretų, tarp kurių − markizės Bridžidos Spinolos Dorijos. 1606−1608 m. Rubensas gyveno pas savo brolį Filypą Romoje. Brolis buvo juristas, domėjosi neostoicizmu, per jį Rubensas įsiliejo į Romos intelektualinį gyvenimą, buvo paveiktas karavadžistinės dailės. 1608 m. dėl motinos ligos Rubensas turėjo grįžti į Antverpeną.
Grįžimas į Flandriją ir diplomatinė veikla
Kai Rubensas grįžo į Antverpeną, jo motina jau buvo buvo mirusi. Ispanijos paskirti Pietų Nyderlandų valdytojai erchercogas Albertas ir infanta Izabelė tikėjosi Rubensą dirbti jiems, dailininkas norėjo grįžti į Italiją, tačiau įsimylėjo kaimynų dukterį. 1609 m. liepos 23 d. Rubensas tapo erchercogų Alberto ir Izabelės dvaro tapytoju ir spalio 3 d. vedė Izabelą Brant, Antverpeno miesto klerko dukterį. Paveikslas „Dailininkas su žmona sausmedžio paunksnėje" buvo jo vestuvinė dovana. Rubensas, erchercogui leidus, apsigyveno Antverpene, o ne Briuselyje, įsigijo namą ir įsteigė dideles dirbtuves Italijos dailininkų pavyzdžiu. Didelę dalį jo užsakymų sudarė altoriniai religiniai paveikslai, sukurti pagal kontrreformacinius Tridento susirinkimo reikalavimus katalikų bažnyčioms. Jis gaudavo daug užsakymų iš užsienio, jo dirbtuvėse dirbo daug pagalbininkų ir mokinių. Savo namus Antverpene dailininkas pertvarkė į mažus rūmus. Pasak istorijos, Rubensas keldavosi 4 ryto ir dirbdavo iki 5 vakaro. Kartais tapant jis liepdavo jam skaityti klasikinę literatūrą. Po darbo jodinėdavo, kad palaikyti fizinę formą. Jis kolekcionavo brangakmenius, antikines skulptūras, monetas ir sukaupė nemenką kolekciją, kuri buvo viena lankytojų atrakcijų Rubenso namuose.
Ankstyvojoje Rubenso kūryboje žymūs italų manierizmo bruožai. Maždaug iki 1620 m. susiformavo būdingas Rubenso stilius, kurio požymiai – gyvybe trykštančios figūrų formos, aistringi judesiai ir vaiskios spalvos. Itin mėgo tapyti putlius nuogų moterų kūnus. Iš pradžių jo kūryboje dominavę šviesotamsos kontrastai ilgainiui užleido vietą ramesniam šviesos valdymui. Rubenso paveikslų tematika – mitologinės, istorinės ir religinės scenos, medžioklės ir kovų vaizdai, portretai ir peizažai. Savo užsakymuose jis bendradarbiavo su kitais flamandų dailininkais, tarp kurių − Janas Breigelis Vyresnysis, Fransas Sneidersas, Jakobas Jordansas ir kiti, kurie specializavosi tapyti tam tikrus Rubenso paveikslų motyvus (gamtovaizdžius, gyvūniją, stafažą). Tarp jo mokinių ir asistentų buvo išskirtinis tapybos talentas Antonis van Deikas. Apie 1619 m. gavęs 39 paveikslų luboms ir 3 altorinių paveikslų užsakymą Antverpeno jėzuitų bažnyčioje, Rubensas plačiai naudojosi A. van Deiko talentu, kuris tuo metu jau buvo tapęs savarankišku dailininku. Vėlesni, net paties Rubenso pasirašyti paveikslai nėra jo nutapyti visai savarankiškai. Šiais laikais manoma esant maždaug 500 „tikrų" Rubenso drobių, sukurtų be niekieno pagalbos. Rubensas buvo vienas iš labiausiai pripažintų savo laiko tapytojų, garsus diplomatas. Kūrė aristokratų šeimoms, perėmė šio visuomenės sluoksnio manieras, buvo labai išsilavinęs, turtingas, turėjo daug sekėjų ir gerbėjų. Jis kūrė gobelenų dizainą.
1622 m. Rubensas buvo iškviestas į Paryžių Prancūzijos karalienės Marijos de Mediči, kuri užsakė 24 paveikslų seriją naujai pastatytų Liuksemburgo rūmų galerijai. Paveikslas „Marijos de Mediči išsilaipinimas Marselyje“ iliustruoja Rubenso sugebėjimus paprastą įvykį pavaizduoti grandioziniu ir reikšmingu. Po 1621 m. erchercogo Alberto mirties ir taikos sutarties galiojimo baigties Rubensas dalyvavo infantos Izabelės pavedimu diplomatinėse misijose. Jis keliavo į Olandiją ir Ispaniją, tarpininkavo taikos susitarimui tarp dviejų valstybių. 1624 m. Rubensui suteikta bajorystė. 1626 m. nuo maro mirė jo žmona Izabela, su kuria dailininkas susilaukė trijų vaikų. 1628 m. Rubensas uždarė savo studiją ir išvyko į Ispaniją su diplomatine misija. Joje susitiko su D. Velaskesu, kūrė savas Ticiano paveikslų Madride ir Eskoriale versijas. Ispanijos karalius Pilypas IV patikėjo jam diplomatinę užduotį tarp Anglijos ir Ispanijos. 1629−1630 m. dailininkas gyveno Londone, kūrė vietos karaliaus Karolio I dvarui. Už jo pastangas diplomatijoje Rubensas buvo pakeltas į riterius tiek Anglijos (1630 m.), tiek Ispanijos karalių (1631 m.). thumb|left|260px| „Diana ir Kalistonė“ (1635, [[Prado muziejus, Madridas)]] 1630 m. Rubensas grįžo į Antverpeną, būdamas 53 metų amžiaus 1630 m. gruodžio 6 d. vedė 16 metų amžiaus Eleną Formen, savo draugo, gobelenų pirklio dukterį, su kuria susilaukė penkių vaikų. Vis labiau traukdamasis iš visuomenės gyvenimo, 1635 m. jis įsigijo Het Steno pilį netoli Antverpeno, kurioje gyveno paskutinius metus, nutapė grupę peizažų („Peizažas su Steno pilimi", 1636 m.). Jo išmokslinti vario raižytojai, vadinami Rubenso raižytojais, rūpinosi jo kūrinių grafinių kopijų platinimu visoje Europoje, todėl jie padarė didžiulį poveikį amžininkams ir būsimų kartų dailininkams. Peteris Paulius Rubensas mirė 1640 m. gegužės 30 d., palaidotas birželio 2 d. Šv. Jokūbo bažnyčioje Antverpene. Po mirties Rubenso dailė neprarado savo populiarumo ir išliko gerai žinoma iki šių laikų.
Dono Franko ir dono Čičijo nesutarimų metai
Dono Franko ir dono Čičijo nesutarimų metai – 1969 m. Italijoje sukurta komedija.
Turinys
Donas Franko ir donas Čičijo – du konkuruojantys pastoriai nedideliame Sicilijos miestelyje. Jiedu turi skirtingus idealus ir varžosi visose gyvenimo srityse: donas Franko labiau palaiko jaunimą ir netgi remia komunistų protestus, tuo tarpu donas Čičijo yra senovinių pažiūrų ir labiau konservatyvus. Jų konkurencija pasiekia apogėjų, kai abu pastoriai pasiūlo skirtingas miesto parko vizijas. Nerasdami kito būdo kaip išaiškinti nugalėtoją, jie nusprendžia surengti savo šalininkų futbolo varžybas...
Lubenka
Lubenka  – kaimas Lenkijos rytuose, Lomazų valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į rytus nuo Lomazų, apie 17 km į pietryčius nuo Palenkės Bialos ir apie 85 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1769 m. rugsėjo mėnesį šalia kaimo esančiuose laukuose įvyko Lomazų mūšis tarp Baro konfederatų ir Rusijos imperijos kareivių. Per kaimą teka Grabarkos upė.
Choroščo žydų kapinės
Choroščo žydų kapinės  – žydų kapinės įkurtos XVIII a. Choroščo mieste. Kapinių teritorija 0,8 ha, kurioje išlikę keli antkapiai. Seniausias antkapis pastatytas 1834 metais.
SC Hakoah Wien
Vienos „Hakoah“ (žydiškai Hakoah – „jėga“) – Austrijos futbolo klubas iš Vienos.
Kaminskienė
Kaminskienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
SC Hakoah Wien
Istorija
Klubą 1909 m. Vienoje įkūrė žydai. 1928 m. jis žaidė draugiškas rungtynes su Kauno „Kovu“ ir netikėtai pralaimėjo 1:2. 1930 m. komanda vėl viešėjo Lietuvoje.
Nacių laikais komanda buvo išformuota, po karo 1945 m. vėl susikūrė. Šiuo metu futbolo komandos klubas neturi.
Kaminskienė
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Kaminskas.
1976 metų JAV prezidento rinkimai
1976 metų JAV prezidento rinkimai sekė po Ričardo Niksono atsistatydinimo dėl Votergeito skandalo. Rinkimuose susigrūmė pareigas einantis Jungtinių Valstijų prezidentas Respublikonų kandidatas Džeraldas Fordas bei palyginti negirdėtas buvęs Džordžijos valstijos gubernatorius demokaratų kandidatas Džimis Karteris. Fordui pergalę apsunkino lėtas ekonomikos augimas ir sumokėta politinė kainą už Niksonui suteiktą malonę už visus nusikaltimus, kuriuos atliko ar galėjo atlikti Niksonas eidamas prezidento pareigas. Karteris kandidatavo kaip Vašingtono autsaideris ir reformatorius bei laimėjo rinkimus nedideliu skirtumu. Jis buvo pirmasis JAV prezidentas iš Giliųjų pietų po Zakarijaus Teiloro 1848 metais.
Žydų autonominės srities herbas
thumb|right|200px|Žydų autonominės srities herbas Žydų autonominės srities herbas – oficialus Žydų autonominės srities simbolis, patvirtintas 1996 m. liepos 21 d.
Herbo skydas prancūziškas/rusiškas, akvamarininiame lauke auksinis einantis usūrinis tigras su juodais dryžiais (figūra nukreipta į heraldiškai priešingą pusę). Virš tigro ir po juo lauką kerta dvi horizontalios žydros juostelės su to paties pločio baltais apvadais.
Prikazas
Prikazas  – Maskvos valstybės centrinio valdymo organai, tvarkę atskiras valstybės gyvenimo sritis.
Daugelis prikazų buvo pavaldūs Bojarinų dūmai. Rūmų prikazai (Дворцовые приказы) buvo pavaldūs Slaptųjų reikalų prikazui (Приказ тайных дел), kuris buvo tiesiogiai atsakingas carui. Maskvos patriarchas turėjo savo prikazus, tvarkiusius bažnytinius reikalus.
Specializuotų prikazų buvo daug, kartai iki 60, jų skaičius einant laikui keitėsi.
Kapitono duktė (2012 filmas)
Kapitono duktė – 2012 m. Italijoje sukurtas 2 serijų televizijos filmas pagal to paties pavadinimo rusų rašytojo Aleksandro Puškino apysaką.
Karklinė (ežeras)
Karklinė – ežeras Lietuvoje, Šakių rajone, 3,5 km į rytus nuo Kudirkos Naumiesčio. Ežero ilgis iš vakarų į šiaurės rytus – 0,21 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 36,9 m. Krantai žemi – ežeras telkšo tankiais krūmais apaugusioje pelkėje kartu su piečiau esančiu 0,26 ha ežerėliu. Aplinkui plyti dirbami laukai. Pietinę ežero dalį prateka upelis link Šešupės. Šalia įsikūręs Putinų kaimas. Pietrytine pakrante nutiestas kelias.
P ir NP lygumas
thumb|Diagrama, rodanti sąryšį tarp sudėtingumo klasių, jei P ≠ NP P ir NP lygumas – matematikos uždavinys, kuriame prašoma nustatyti, ar kiekviena formali kalba, priimama nedeterministinės Tiuringo mašinos per polinominį laiką taip pat gali būti per polinominį laiką priimta ir deterministinės Tiuringo mašinos. Kitaip tariant, jis klausia, ar klasė P yra lygi klasei NP.
1525 m.
1525 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
P ir NP lygumas
Neformaliai klasei P priskiriami uždaviniai, kuriuose reikia priimti sprendimą, kurie yra išsprendžiami per skaičių žingsnių, kuris ribojamas kokio nors daugianario, priklausančio nuo įėjimo duomenų ilgio.
1525 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
Ledo alus
Ledo alus  – šviesiojo alaus porūšis. Kilęs iš Vokietijos iš "eisbock" tipo alaus. XX a. pabaigoje masiškai pradėtas gaminti Kanadoje dviejų alaus gamyklų "Labatt" ir "Molson". Pasižymi labai šviesia spalva, silpnu itin švelniu skoniu, turi nedaug alkoholio. Gaminamas apatinės fermentacijos būdu po fermentacijos sušaldant alų ir pašalinant dalį ledo.
Ukmergės Senamiesčio progimnazija
Ukmergės Senamiesčio progimnazija – dieninė, bendrojo lavinimo mokykla Ukmergėje, Sodų g. 7, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190341810. Steigėjas Ukmergės rajono savivaldybės taryba.
Filialas – Ukmergės Senamiesčio progimnazijos Laičių pagrindinio ugdymo skyrius.
Istorija
miniatiūra|left
Rašytiniai dokumentai liudija, kad 1927–1930 metais mokytojas Stasys Baltrušis organizavo būsimos mokyklos statybos darbus. Iškilo tuo metu didžiausia Ukmergės mieste dvylikos komplektų mokykla, pradėjusi veikti nuo 1930 metų rugsėjo 1 d. Iki 1940 metų birželio 3 d. jai vadovavo įkūrėjas mokytojas Stasys Baltrušis. Nuo įkūrimo pradžios iki dabar mokykla ne kartą keitė savo statusą ir pavadinimą: Ukmergės pradžios mokykla Nr. 1, Ukmergės 1-oji progimnazija, Ukmergės 2-oji progimnazija, Ukmergės 3-oji vidurinė (mokoma rusų kalba), Ukmergės Senamiesčio vidurinė (mišri), nuo 2002 metų – Ukmergės Senamiesčio pagrindinė mokykla, 2019–2020 mokslo metus įstaiga pradėjo kaip progimnazija. 2018 m. prijungta Ukmergės rajono Dainavos pagrindinė mokykla.
2019 m. vasario 1 d. Lietuvoje kuriamo fondo švietimui prie VšĮ „Global Lithuanian Leaders“ idėjos autoriai ir steigėjai – visuomenininkas, verslininkas dr. Vladas Lašas bei švietimo inovatorius Lukas Benevičius – Ukmergės technologijų ir verslo mokykloje organizavo renginį „Švietimo inovacijų dirbtuvės Ukmergėje“. Jo metu pristatyta idėja atkurti Ukmergės Senamiesčio progimnazijos observatoriją sulaukė daugiausiai pasisekimo. Mokykla įsipareigojo atlikti visus būtinus remonto darbus: įrengti naujus laiptus į observatorijos aikštelę, sumontuoti koloną teleskopui bei specialią pakylą aplink ją, restauruoti observatorijos kupolą. Teleskopą Celestron CPC 1100 Ukmergės Senamiesčio progimnazijai nupirko ir padovanojo dr. Vladas Lašas.
Grabarka (upė)
Grabarka  – upė rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje. Dešinysis Zielavos upės intakas. Upė priklauso Vakarinio Bugo upės baseinui. Upės ištakos yra šalia Sapiehuvo kaimo. Upė teka per šias gyvenvietes: Rovinai ir Lubenka.
Hiranjagarbha
Hiranjagarbha ( – „auksinis gemalas“) – indų mitologijoje minimas visatos pradmuo. Seniausiai minimas Rigvedoje (10 mandala, 121 himnas), vadinamoje „Hiranjagarbha sūktoje“. Šiame himne gemalas sutapatinamas su Pradžapačiu. Upanišadose jis, tuo tarpu, siejamas su Visatos Dvasia, Brahmanu. Pasakojama, kad Hiranjagarbha plūduriavo tuštumos vandenyne, bet paskui skilo pusiau ir sudarė Žemę ir Dangų.
Vėlesniame puraniniame hinduizme, Hiranjagarbha siejamas su Brahma, kuris, pasak Manusmriti, gimęs iš auksinio kiaušinio.
Hiranjagarbha sūkta
Hiranjagarbha sūkta yra paskutinėje, 10-ojoje mandaloje, kur yra ir kitų kosmogoninės tematikos himnų (pvz., Nasadyja sūkta). Parašyta trištubho metru ir priskiriama rišiui Hiranjagarbhai (Pradžapačio sūnui). Himne pateikiami neįvardinto tvėrėjo darbai, o kiekviena eilutė baigiama klausimu kasmai devāya haviṣā vidhema (pažodžiui verčiant, "kam dievo auka aukotume? "). Tik paskutinis posmas, kuris (kaip ir priešpaskutinis), neabejojama, pridėtas vėliau, tą minėtą tvėrėją įvardina Pradžapačiu.
1525 m.
Mirtys
Nedatuota
P ir NP lygumas
Klasė NP iš pradžių buvo apibrėžiama remiantis nedeterministinėmis Tiuringo mašinomis, nuo to ir pavadinimas gautas sutrumpinus „nedeterministinis polinominis laikas“. Vėliau ją pradėta apibrėžti remiantis patikrinimo santykiu.
P ir NP lygumas buvo vienas iš septynių uždavinių, kurie 2000 m. buvo įtraukti į Tūkstantmečio premijos uždavinių sąrašą.
Kriptografija
Kriptografija (iš 'paslėptas' +  'rašyti') – mokslas, tiriantis informacijos užšifravimo ir iššifravimo metodus. Kriptografija yra sudėtinė kriptologijos mokslo dalis. thumb|„Enigma“ – vokiečių Antrojo pasaulinio karo metu naudota šifravimo mašinėlė Senovėje kriptografija naudota apsaugoti ypač slaptoms bendravimo formoms – šnipų ar diplomatų siunčiamiems pranešimams ir panašiai. Šiais laikais kriptografija plačiai naudojama ypač slaptai informacijai saugoti ir jai siųsti atvirais tinklais, tokiais kaip internetas.
Kriptografijos negalima priskirti nė vienai platesnei mokslų kategorijai. Ši sritis gali būti laikoma informacijos teorijos, matematikos ar net inžinerijos dalimi.