cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zrazai
Manoma, kad zrazus, kaip ir daugelį kitų to meto patiekalų, į ATR virtuvę įdiegė iš Italijos kilusi kunigaikštienė Bona Sforca. Taip pat Lietuva ir Lenkija tvirtina pačios atradusios zrazus.
Jonas Jeronimas Krišpinas-Kiršenšteinas
Biografija
1678 m. įšventintas kunigu. 1680 m. apaštališkasis protonotaras ir Vilniaus katedros kapitulos narys. 1685 m. Vilniaus katedros prelatas. Nuo 1687 m. ėjo Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės referendoriaus pareigas. Vėliau Vilniaus katedros kapitulos arkidiakonas. 1694 m. paskirtas tituliniu Salonitanos vyskupu ir Vilniaus vyskupu sufraganu. 1695 m. įšventintas Žemaičių vyskupu. Rezidavo Varniuose. Kėdainiuose įkurdino karmelitus. Jo vyskupystės laikotarpiu pastatytos Šateikių, Ylakių ir Eržvilko bažnyčios. Buvo Augusto II priešininkas. Švedams užėmus Žemaitiją rūpinosi, kad kareiviai nenaikintų bažnyčių ir neplėštų gyventojų.
Čekijos futbolo varžybos 1978–1979 m.
Čekijos futbolo varžybos 1978–1979 m.
1978–1979 m. čempionatas
Čekijos komandos žaidė Čekoslovakijos pirmenybėse, žr. Čekoslovakijos futbolo varžybos 1978–1979 m.
Brikai (Semiatičės apskritis)
Brikai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Drohičino valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į šiaurę nuo Drohičino, apie 13 km į šiaurės vakarus nuo Semiatičės ir apie 77 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Eresundo tiltas
thumb|right|300px|Eresundo tiltas Eresundo tiltas (, SV Öresundsförbindelsen) − vienas ilgiausių tiltų pasaulyje, nutiestas per Eresundo sąsiaurį, skiriantį Daniją ir Švediją. Tiltas jungia Kopenhagą ir Malmę.
2000 m. liepos 1 d. atidarytas 16 km ilgio Eresundo tiltas, kuriuo nutiestas geležinkelis ir automobilių kelias, Švedijos Skonės provinciją pavertė daugelio transporto magistralių pradžia.
Mauderodės spaustuvė
Mauderodės spaustuvė – Mažosios Lietuvos spaustuvė, 1881–1944 m. veikusi Tilžėje.
Istorija
Steigėjai – broliai Otas (1852–1909 m.) ir Hugas (1856–1915 m.) fon Mauderodės. Įmonės plėtrai įtakos turėjo Oto von Mauderodės santuoka su turtingo Smalininkų ūkininko K. Albušaičio dukterimi. Nuo 1909 spaustuvės savininkas – Oto sūnus Egonas fon Mauderodė (1889–1927 m.), po jo mirties – našlė Mina ir sūnus Otas (g. 1917 m.).
Steigėjas O. von Mauderodė aukštą kvalifikaciją ir verslo organizatoriaus įgūdžių įgijo Vokietijos, Austrijos, Mažosios Lietuvos spaudos įmonėse. Spaustuvė buvo viena pajėgiausių Mažojoje Lietuvoje. Įmonę sudarė leidykla, spaustuvė, litografija, cinkografija, knygrišykla ir knygynas-leidykla. 1913 m. spaustuvė turėjo 4 linotipus, 3 rotacines, 5 knygų spausdinimo, 3 litografijos spaudos, 14 pagalbinių mašinų ir apie 200 darbininkų. Spaustuvėje dirbo daug lietuvių, tarp viduriniosios grandies vadovų – D. Tulevaitis, broliai J. ir M. Kiošiai. Mauderodės spaustuvė per Antrąjį pasaulinį karą sunaikinta.
Irtiašas
Irtiašas  – ežeras Rusijoje, Pietų Urale, Čeliabinsko srities šiaurėje. Gylis iki 16 m. Yra salų. Dugnas dumblinas, yra smėlio ruožų. Suteka daug mažų upelių. Išteka Teča (Irtyšiaus baseinas).
Mauderodės spaustuvė
Leidyba
Spausdinta daug vertingų visuomeninių, politinių ir kultūros leidinių: liberalus laikraštis „Tilsiter Allgemeine Zeitung“ (1884–1943 m.), pirmasis Mažojoje Lietuvoje mokslinis leidinys „Mitteilungen der Litauischen Literarischen Gesellschaft“ (1881–1912 m.), Mažajai Lietuvai skirtų 12 periodinių ir 330 neperiodinių leidinių gotiškomis raidėmis, tarp jų didžiausias ir įtakingiausias Mažosios Lietuvos laikraštis „Nauja lietuviška ceitunga“ (1890–1925 m.; tiražas 1910 m. – 3550 egz.). Skelbė Lietuvių literatūros draugijos narių tyrimus, leido Vydūno knygas, „Lietuviškas kalendras“ (1885–1923 m.). Paskutinė išspausdinta lietuviška knyga – Vydūno filosofijos veikalas „Žmonijos sąmoningumas tikybiniuose jos padavimuose, šventraščiuose ir tikybiniuose žymženkliuose“ 1941 m. nacių cenzūros sunaikinta sandėlyje.
Didžiajai Lietuvai 1889–1905 m. lotyniškomis raidėmis spausdino laikraščius ir žurnalus „Žemaičių ir Lietuvos apžvalga“, „Ūkininkas“, „Varpas“. Mauderodės spaustuvė – didžiausia knygų spaudos Didžiajai Lietuvai leidykla, iš viso iki 1919 m. išspausdinusi daugiau kaip 800 knygų, tarp jų 1884–1893 m. – J. Basanavičiaus 5 knygas, J. Šliūpo veikalą „Lietuviškieji raštai ir raštininkai“ (1891 m.), lietuvių rašytojų kūrinių, bet daugiausia – spaustuvės savininkams pelningų katalikų maldaknygių, giesmynų. Rusijos imperijoje 1904 m. panaikinus lietuviškos spaudos draudimą, lietuviškų leidinių ji spausdino vis mažiau, po 1933 m., Vokietiją pradėjus valdyti naciams, beveik nespausdino. Siekiant pelno 1928–1932 m. išspausdinta 20 komunistinių knygų ir 2 žurnalai.
Irtiašas
Prie Irtiašo įsikūrę Oziorsko ir Kaslių miestai.
Kibučiai
Kibučiai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 9 km į pietus nuo Žiežmarių, prie kelio.
Šaltiniai
thumb|left|200px|Kryžius Kibučių sodžiaus kieme
Heroldinės figūros (heraldika)
thumb|right|150px|[[Ylakių herbas – puikus pavyzdys kas yra heroldinė figūra. Šiuo atveju tai auksinis dvišakis.]] Heroldinės figūros – viena iš figūrų grupų heraldikoje.
Grupė skirstoma:
= Heroldinės figūros =
thumb|left|140px|Ankstyvas Sasekso grafystės herbas Tai tokios figūros, kurios atsiranda dalijant skydą taisyklingomis linijomis į skirtingų spalvų laukus. Dalijant skydą dažnai naudojamos ir ne tik tiesios linijos, bet ir dantytos, banguotos ir kitos. Tokios linijos turi ir reikšmę. Banguota linija dažnai reiškia vandenį, eglutės formos – mišką ir pan. Vakarų Europos heraldika žino begales heroldinių figūrų. Prancūzijoje žinoma daugiau nei 10 tūkst. Lietuvoje naudojamos kelios garbingosios figūros, dažnai sujungtos su mobiliosiomis. Labiausiai paplitusios: skydo galva, papėdė, juosta, stulpas, kaspinas.
Pirmasis pogrupis
Garbingosios heroldinės figūros gali būti skirstomos. Prancūzijoje skirtomos į pogrupius. Pirmąjį pogrupį sudaro iš tiesių linijų sudarytos figūros, einančios per skydo širdį.
Antrasis pogrupis
Antrajam pogrupiui priskiriami: skydo galva, papėdė, šonai, bordiūras, gegnė ir kitos figūros, neatitinkančios pirmojo pogrupio apibrėžimo.
Paprastosios
Paprastųjų heroldinių figūrų yra begalės. Plačiausiai žinomos: šachmatinis ir rombinis skydai, bei laisvoji skydo dalis. Laisvoji skydo dalis – tai kvadratas arba stačiakampis, kuris užima nuo 1/4 iki 1/9 skydo ploto ir nuspalvintas kita spalva. Paprastai jis būna skydo galvos dešinėje, rečiau kairėje.
Wielka encyklopedia PWN
Didžioji PWN enciklopedija (Wielka encyklopedia PWN) – visuotinė lenkiška enciklopedija, kurią išleido Lenkijos mokslų akademija. Wielka encyklopedia PWN šiuo metu yra didžiausia spausdintinė enciklopedija lenkų kalba.
Apimtis
Wielka encyklopedia sudaro 30 tomų. Joje – 140 000 straipsnių (40 000 biografinių, 22 000 geografinių straipsnių), 15 000 ilustracijų, 700 žemėlapių. Iš viso spausdintinė versija sudaro apie 135 mln. (spaudos) ženklų.
Leidyba
Vyriausiasis redaktorius – Janas Vojnovskis. Redakcijos sudėtyje – 100 asmenų. Enciklopediją kūrė apie 3 000 autorių bei recenzentų.
Istorija
Po Rytų bloko valstybėse vyravusio socializmo žlugimo nutarta papildyti anksčiau leistą Wielka Encyklopedia Powszechna PWN enciklopediją, pataisyti socialistine ideologija dvelkiančius straipsnius ir atnaujinti pasaulio žinias.
2001 pasirodė pirmasis tomas. XXXI papildantis tomas išleistas 2005 pabaigoje.
Therac-25
Mašina turėjo du režimus: stipraus ir silpno spinduliavimo. Stipraus spinduliavimo režimo metu turėjo būti įjungiama speciali besisukančių filtrų sistema. Mirties atvejai įvyko kuomet mašina dėl programinės įrangos defektų įjungdavo stipraus spinduliavimo režimą, tačiau filtrų sistema nepradėdavo suktis.
Įrangos defektą atkurti buvo labai sunku, nes jis pasireikšdavo tik jei instrukcijos mašinai buvo operatoriaus renkamos labai greitai. Greitai rinkti instrukcijas reikia nemažo įgudimo. Klaidingas sistemos darbas buvo akivaizdžiai įrodytas tik po to, kai vienam pacientui buvo padaryta rentgeno nuotrauka ir iškart po jos (užmiršus ištraukti iš po paciento juostą) - spindulinė terapija.
thumb|Therac-25 programinės įrangos vartotojo sąsaja
Priežastys
Incidentus tirianti komisija nustatė, jog mašinos gamintojas yra atsakingas už įvykusias nelaimes dėl šių priežasčių:
Etiopijos kultūra
''Šiame straipsnyje apžvelgiama krikščioniškosios Etiopijos kultūra. Apie kitų tautų, gyvenančių Etiopijoje kultūras žiūrėkite šių tautų aprašymuose''
Etiopijos kultūra – Etiopijoje paplitusi kultūra. Etiopija - labai sena ir turtinga pasaulio civilizacija, turinti daug išskirtinių bruožų, kurie ją išskiria iš kitų Afrikos ir pasaulio valstybių.
Dabartinėje Etiopijoje gyvena daugybė skirtingų tautų, kurių išsivystymo lygis ir gyvenimo sąlygos kiekviename regione yra gana skirtingos. Oficialioji kultūra siejama su habešų tautomis (amharais ir tigrajais), kurios visada buvo Etiopijos civilizacijos kūrėjos.
Įtakos
Nuo VII a. Etiopija susidūrė su islamo kultūra, kuri įdomiai maišėsi su krikščioniškomis bei vietinėmis afrikietiškomis tradicijomis, suformuodama tikrai labai įdomų amalgamą.
Iki XVI-XIX a. šalis patyrė ilgalaikę izoliaciją, nulemtą musulmoniškų šalių apsupties. Šios izoliacijos metu Etiopija nekontaktavo su Vkarais, ir tik nuo XIX a. pabaigos pradėta stipri modernizacija, diegtos vakarietiškos vertybės bei pasiekimai. Šiuo metu Etiopijos kultūra veikia globalaus pasaulio pokyčiai.
Menas
Tradicinis etiopų menas formavosi stipriai veikiamas krikščioniškosios tradicijos.
Architektūra
Čia susiformavo ypatingas krikščioniškų bažnyčių stilius, pasireiškęs Lalibelos bažnyčiose ir kituose architektūriniuose šedevruose.
Dailė
Bažnytiniame mene paplito sienų tapyba. Taip pat daug tapomi bažnytiniai mediniai diptikai bei triptikai. Jie tampa šventomis ryškiomis ikonomis, kuriose vaiduojami biblijiniai siužetai. Ypač paplitę personažai yra Marija (Miriam), Jėzus, Juozapas, šv. Jurgis (Giorge). Tapyboje jie dažnai vaizduojami juodaodžiai, siužetams suteikiama daug vietinių motyvų, kurie išryškėja apsirengime, peizažuose, veikloje.
Svarbus Etiopijos meno palikimas yra kryždirbystė, kuri išvystė labai įdomias, vingrias kryžių formas, aptinkamas tik šioje šalyje. Tokie kryžiai naudojami puošti bažnyčioms, taip pat naudojami kaip dalis imperatorių ir dvasininkų regalijų.
Muzika
thumb|200px|Azmaris, grojantis masenko Bažnytinės Etiopijos muzikos pradininku laikomas šv. Jaredas, gyvenęs VI a. Manoma, kad jis padėjo pagrindus choraliniam giedojimui zema, taip pat įdiegė savitą notacijos sistemą. Ši tradicija bažnyčioje išlikusi iki šiol. Bažnytinėje muzikoje naudojami instrumentai yra sistras senasel, mažas gongas qačel, būgnas kebero.
Liaudyje paplito sekuliarios muzikos atstovai azmariai, kurie linksmina išgertuvių metu ir groja tradiciniais instrumentais masenko (vienastygė liutnia) bei krar (šešiastygė lyra). Kiti tradiciniai instrumentai yra begena (dešmtstygė lyra), dita (penkiastygė lyra), wašint (fleita)
Apranga
Etiopijos gyventojai, ypač habeša, dėvi marškinius iki kelių. Vyrai taip pat mūvi kelnėmis. Svarbi aprangos detalė yra dekoratyvi juosta netela, kurios ryšėjimo būdų yra daugybė, ir kurie naudojami atskirai atvejais. Kitos aprangos detalės yra skaros šaš, taip pat dangalai šama ir kuta.
Mityba
Etiopija yra atskiras žemdirbystės židinys, todėl čia buvo prijaukinta daug vietos augalų bei gyvūnų, nežinomų kitur pasaulyje. Vienas tokių yra grūdinė kultūra tefas, iš kurios kepama tradicinė etiopiška duona indžera. Ši duona yra kaip pagrindinis maisto produktas. Be to, ji naudojama ir vietoj įrankių, nes jos papločiai naudojami valgyti maistui. Prie indžeros paprastai paduodami įvairūs aštrūs troškiniai vatai. Jiems naudojama daug svogūnų ir specifinio sviesto niter kibbeh. Etiopijos virtuvėje naudojama ypač daug aštrių ir kvapnių pagardų, kuriais ši šalis garsėjo nuo senovės.
Etiopijoje maistui nenaudojama kiauliena, kuria draudžia tiek islamas, tiek judaizmas, tiek Etiopijos krikščionybė. Taip pat vengiama jūros produktų (moliuskų, geldelių, galvakojų), bet leidžiama valgyti žuvį.
Melvilio sala (Kanada)
right|thumb|250px|Melvilio sala Melvilio sala – sala Arkties vandenyne, Karalienės Elžbietos salyne. Priklauso Kanadai. Salos plotas 42 149 km². Salą dalina riba tarp Nunavuto ir Šiaurės Vakarų teritorijos. Saloje gyvena didelė avijaučių populiacija. 1819 m. William Parry atrado salą. Teritorijoje rastos naudingosios iškasenos. Negyvenama. Paviršiaus didžiausias aukštis 1067 m. Dominuoja Arktinė dykumos.
Sala susidariusi iš kristalinių uolienų.
Kvarcitas
thumb|180px|right|Kvarcitas thumb|right|180px|Kvarcitas Kvarcitas – kieta metamorfinė uoliena, kuri anksčiau buvo smiltainiu. Kvarcitas susidaro smiltainį veikiant aukštai temperatūrai ir dideliam slėgui. Kvarcitas dažniausiai yra sudarytas iš kvarco mineralo. Toks grynas kvarcitas yra baltos ar pilkos spalvos. Taip pat randama rusvos, rožinės spalvos kvarcito. Šią spalvą suteikia geležies oksido priemaišos. Kadangi kvarcitas – kieta uoliena (kietumas pagal Moso skalę – 7) jis atsparus dūlėjimui. Dažnai randamas prie jūros krantų, smėlyje.
Kvarcitas naudojamas metalurgijoje ir kelių tiesimui.
Need for Speed: Hot Pursuit 2
Need for Speed III: Hot Pursuit 2 – šeštasis kompiuterinių žaidimų serijos „Need for Speed“ žaidimas, sukurtas 2002 m. PlayStation 2, Xbox, GameCube konsolėms ir asmeniniams kompiuteriams.
Apžvalga
thumb|left|Need for Speed: Hot Pursuit 2 žaidimo vaizdas „Need for Speed: Hot Pursuit 2“ žaidime reikia lenktyniauti su savo priešininkais ir laimėti, laimėjus lenktynes, gaunate prizinius taškus, prizus ir šlovę. Žaidimo vaizdas ir grafika nepasikeitė, atsirado tik naujų dainų, kurios groja žaidimo eigoje. „Need for Speed: Hot Pursuit 2“ žaidime išliko karjeros ir policininko režimai, žaidime jie pagerėjo ir tapo įdomesni. Taip pat išliko priešininkų vairavimo lygių keitimo galimybė. Žaidimo trasos pasidarė didesnės ir spalvingesnės, jose yra daug apvažiavimo kelių. Valdymas išliko toks pats kaip ir „Need for Speed: Porsche Unleashed“ žaidimo.
Trasos
„Need for Speed: Hot Pursuit 2“ žaidime yra 15 skirtingų lenktynių trasų: Coastal Parklands, National Forest, Scenic Drive, Desert Heat, Outback, Rocky Canyons, Ancient Ruins, Calypso Coast, Mediterranean Paradise, Fall Winds, Alpine Trail, Autumn Crossing, Island Outskirts, Palm City Island, Tropical Circuit.
Automobiliai
„Need for Speed: Hot Pursuit 2“ žaidime yra 23 sportiniai automobiliai, kurie žaidime turi savo klasę (AAA, AA, A, B) ir yra 9 sportiniai policijos automobiliai:
Klasė B: Klasė A: Klasė AA: Klasė AAA: Policijos automobiliai:
Garso takelis
„Need for Speed: Hot Pursuit 2“ žaidimo muzikių kūrinių repertuaras:
Jungtinių Valstijų karinės oro pajėgos
thumb|200px|JAV karinių oro pajėgų herbas
Ikos departamentas
Ikos departamentas  – departamentas vakarinėje Peru, Ramiojo vandenyno pakrantėje. Šiaurėje ribojasi su Limos departamentu, rytuose – su Huankevilikos ir Ajakučo departamentais, pietuose – su Arekipos departamentu. Administracinis centras – Ika.
Istorija
Parakaso kultūra gyvavo nuo VII iki II a. pr. m. e. ir garsėjo savo tekstilės menu bei mumifikavimo tradicijomis. Naskos kultūra vystėsi nuo II a. pr. m. e. iki VII a. Ji žymi savo spalvigais keramikos dirbiniais, irigacijos techologija ir paslaptingomis Naskos linijomis. XV a. Ikos teritoriją užkariavo Inkų imperija, vadovaujama Pačakuteko.
1563 m. ispanų kolonistai įkūrė Ikos miestą ir pradėjo vystyti vynininkystę bei medvilnės pramonę.
Geografija
Ikos departamentas išskirtinis tuo, kad beveik visą jo teritoriją užima Kostos (pakrantės) lygumos. Tik šiaurėje ir rytuose paviršius kyla į Andų kalnus. Aukščiausios viršukalnės iškyla į 4400 m (Janakakčios k.) ir 4200 m (Rumi Kruso k.) aukštį. Vandenyno pakrantė raižyta, krantas skardingas. Į vandenyną išsikiša Parakaso pusiasalis, o šalia kranto yra nedidelių salų: Činčos salos, Baljestos salos, San Galjano, La Vjechos salos. Pakrantės lygumose plyti dykumų plotai. Augmenijos daugiau upių oazėse.
Departamento upės prasideda Anduose ir teka link vandenyno. Tačiau dauguma jų labai nevandeningos ir išdžiūsta nepasiekusios jūros. Svarbiausios upės – Ika, San Chuanas, Piskas, Grandė. Viduryje dykumos telkšo Uakačinos ežeras.
Klimatas karštas, sausas, dykuminis. Vidutinė metinė oro temperatūra 22 °C. Priešingai nuo Limos ar Čimbotės, kur sausa, bet nuolat debesuota, Ikoje – saulėta. Žiemą naktimis pasitaiko šalčių, kai temperatūra nukrenta iki 7-8 °C. Vasaromis temperatūra dažnai viršija 36 °C, dažni stiprūs vėjai.
Jungtinių Valstijų karinės oro pajėgos
Jungtinių Valstijų karinės oro pajėgos – Jungtinių Amerikos Valstijų ginkluotųjų pajėgų dalis. Iš pradžių jos priklausė JAV sausumos pajėgoms, bet pagal 1947 m. Nacionalinio saugumo aktą 1947 m. rugsėjo 18 d. buvo suformuotas atskiras kariuomenės skyrius. Tai vėliausiai suformuotas JAV kariuomenės skyrius. JAV KOP „2010 m. pajėgumo ataskaitoje“ išdėstytos šios funkcijos: branduolinio atgrasymo operacijos, specialiosios operacijos, pranašumas ore, visuotinė integruota žvalgyba ir stebėjimas, pranašumas kosmose, vadovavimas ir kontrolė, pranašumas kibernetinėje erdvėje, personalo gelbėjimas, greitas puolimas visame pasaulyje, partnerysčių užmezgimas, greitas judumas visame pasaulyje ir greitas karinių pajėgų palaikymas.
Ikos departamentas
Geografija
Departamento gamta sagoma Parakaso ir Punta de San Chuano rezervatuose.
Jungtinių Valstijų karinės oro pajėgos
2009 m. JAV KOP tarnyboje buvo 5 573 pilotuojami orlaiviai (3 990 priklausė KOP, 1 213 – Oro erdvės apsaugos pajėgoms; ir 370 – Karinių oro pajėgų rezervui), maždaug 180 bepiločių karinių orlaivių, 2 130 ore paleidžiamų sparnuotųjų raketų, ir 450 tarpžemyninių balistinių raketų. 2008 m. rugsėjį JAV KOP aktyvioje tarnyboje buvo 330 159 kariškių, 68 872 kariškių tarnavo rinktiniame rezerve ir 94 753 – Oro erdvės apsaugos pajėgose. Taip pat JAV KOP dirbo 151 360 civilių asmenų, o pagalbinėje Civilinėje oro erdvės patruliavimo tarnyboje buvo daugiau nei 60 000 narių. JAV KOP yra didžiausios oro pajėgos pasaulyje.
Ikos departamentas
Ekonomika
thumb|250px|Naskos linijos Svarbiausia ūkio šaka Ikos departamente – žemės ūkis. Upių oazėse auginama medvilnė, pupiniai (avinžirniai, pupelės), vynuogės, šparagai, artišokai, vaisiai. Markonoje yra geležies kasykla. Pakrantės miestuose verčiamasi žvejyba. Maisto pramonė (konservų, pieno produktų), vynininkystė, tekstilės pramonė.
Jungtinių Valstijų karinės oro pajėgos
Karinių oro pajėgų departamentui vadovauja civilis Karinių oro pajėgų sekretorius, kuris tvarko visus administracinius ir politinius reikalus. Karinių oro pajėgų departamentas yra Gynybos departamento, kuriam vadovauja Gynybos sekretorius, padalinys. Aukščiausias Karinių oro pajėgų departamento karininkas yra Karinių oro pajėgų vadas.
Ikos departamentas
Ekonomika
Ikos departamentas turi svarbią turistinę reikšmę visoje Peru. Ika garsėja archeologinėmis vietovėmis – pasaulinio garso Naskos linijomis, Parakaso, Pisko, Činčos acheologinėmis radimvietėmis. Ekologiniu aspektu lankomas Parakaso nacionalinis rezervatas su paukščių peryklomis ir ruonių gulyklomis Baljestos salose. Dar vienas unikalus departamento objektas – Uakačinos oazė dykumoje.
Administracinis skirstymas
Ikos departamentas administraciškai padalintas į 5 provincijas (skliaustuose – administracinis centras).
Viktorijos sala
right|thumb|250px|Vaizdas iš palydovo
Priešradarinė raketa
thumb|dešinėje|JAV priešradarinė raketa AGM-45 Shrike thumb|dešinėje|Britų priešradarinė raketa ALARM Priešradarinė raketa, PRR, antiradiolokacinė raketa , spinduliuotės šaltinių naikinimo raketa – kovinė raketa, kuri nusitaiko ir skrieja į priešo radijo spinduliuotės šaltinį. Paprastai skirta ir naudojama kovai su priešo radarais, bet taip pat su trukdžių transliatoriais (trukdytuvais) ir net radijo ryšių siųstuvais.
Viktorijos sala
Viktorijos sala – sala, priklausanti Kanados Arktiniam salynui, Nunavuto ir Šiaurės Vakarų teritorijoms Kanadoje. Tai devinta pagal dydį sala pasaulyje ir antra pagal plotą Kanadoje, jos plotas – 217 291 km². Netoli yra kita didelė Bankso sala. Salos aukštis siekia 655 m. Saloje gyvena apie 1 707 gyventojų – daugiausia eskimai. Didžiausia gyvenvietė – Kembridž Bėjus. Sala pavadinta Anglijos karalienės Viktorijos garbei.
Priešradarinė raketa
Oras-žemė
Daugelis egzistuojančių PRR buvo sukurtos kovai su antžeminiais radarais. Pagrindinė jų funkcija – priešo oro gynybos slopinimo misijos, kai orlaiviai, ginkluoti šiomis raketomis, atakuoja priešo oro gynybos radarus ir taip ją silpnina, didindami vėlesnių antskrydžių efektyvumą ir atakuojančių orlaivių išgyvenamumą. Lygiai taip pat šiomis raketomis jau paties antskrydžio metu gali naikinti pasirodžiusius ZRK. Lėktuvai (vadinami 'priešo oro gynybos slopinimo palyda'), kurie gina pagrindinę lėktuvų grupę nuo priešo oro gynybos, dažnai ginkluoti ne tik PRR, bet ir kasetinėmis bombomis. Po to, kai priešradarinėmis raketomis sunaikina oro gynybos radarus, kasetinėmis bombomis naikina vadavietes, raketų leistuvus, kitą oro gynybos įrangą, kas turi garantuoti, kad ji vėl neims veikti.
Pirmosios PRR, pvz., AGM-45 Shrike, nebuvo labai išmanios, jos tiesiog skriedavo į radijo bangų spinduliavimo šaltinį ir, priartėjusios prie jo, sprogdavo. ZRK kompleksų operatoriai po PRR paleidimo ėmė išjunginėti radarus, o raketai sprogus vėl juos įjungdavo. Tai labai sumažino PRR efektyvumą. Tada buvo sukurtos tobulesnės PRR, pvz., raketos AGM-78 Standard ARM ir AGM-88 HARM, kurios turi inertines navigacijos sistemas (INS). Tokios raketos įsimena paskutinę radaro buvimo vietą ir skrenda į ją net radarą išjungus. Tiesa, radarą išjungus išsyk po PRR paleidimo, tikimybė, kad PRR pataikys į radarą mažesnė. Kuo ilgiau radaras lieka išjungtas, tuo mažesnė pataikymo tikimybė.
Britų PRR ALARM turi veikimo delsos modą. Ši raketa turi įtaisytą parašiutą. Radarui išsijungus raketa išjungia variklį, išskleidžia parašiutą ir ima lėtai leistis žemyn, laukdama, kol radaras vėl įsijungs. Įsijungus radarui ALARM irgi įjungia variklį ir vėl atakuoja radarą. Net ir laikinas priešo oro gynybos radarų išjungimas labai padidina savų lėktuvų išgyvenamumą.
Žemė - žemė
Kai kurios raketos žemė-žemė, pvz., P-700 Granit, P-500 Bazalt, MM40 Exocet ir OTO Melara Teseo gali nusitaikyti į radijo bangų šaltinį (radarą, radioelektroninį trikdytuvą, radijo ryšio siųstuvą) naudamos savo radarinės aktyviosios nusitaikymo galvutės radijo bangų spinduliuotės aptikimo komponentą.
Žemė - oras
TSRS karinė technika XX a. 7-to dešimtmečio antroje pusėje susidūrė su JAV lėktuvų naudotais radioelektroniniais trukdžiais. Kaip atsakas buvo įdiegtas alternatyvi zenitinių kompleksų S-75 (SA-2) raketų taikinių sekimo moda, kai ZRK nenaudoja savo radaro, o priešo lėktuvus aptinka ir seka pagal jų skleidžiamus trukdžius. Kai būdavo naudojami stiprūs trukdžiai, raketas dažnai leisdavo naudojant šį taikymąsi į trukdžius. Tokio pasyvaus sekimo atveju ZRK JAV lėktuvus sekdavo nenaudodami savo radarų, ir JAV lėktuvai negalėdavo prieš ZRK panaudoti savo priešradarinių raketų.
Neseniai Kinija sukūrė kovai su AWACS skirtą ZRK FT-2000, kuris yra priešradarinis ZRK HQ-9 variantas, o HQ-9 sukurtas S-300PMU pagrindu. Priešradarinis ZRK FT-2000 skirtas eksportui.
Oras-oras
Nesenai ginkluotėse pasirodė oras-oras priešradarinės raketos, pvz., rusiška R-27EP (R-27EP priešradarinis variantas). Tokios raketos dėl savo taikymo sistemos turi porą pranašumų:
1972 m. kompanija „Hughes Aerospace“ buvo pradėjusi kurti PRR BRAZO ( 'ranka', kas atitinka ). Projekto esmė buvo oras-oras raketos Raytheon AIM-7 Sparrow pagrindu sukurti oras-oras priešradarinę raketą. Šios raketos turėjo būti naudojamos kovai su tarybinėmis AWACS sistemomis ir lėktuvais, turinčiais galingus radarus (pvz., MiG-25). Nors buvo sukurti ir sėkmingai išbandyti prototipai, projektas buvo nutrauktas.
Simonas Alšėniškis
Simonas Juravičius Alšėniškis (,, m. 1505 m.) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės valstybės ir karinis veikėjas.
Biografija
thumb|left|150px|Simono Alšėniškio antspaudas Kilęs iš XIII a.-XVI a. Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės didikų Alšėniškių giminės. Tėvas Jurijus Alšėniškis, brolis Aleksandras Alšėniškis. Žmona Simono Nesvyžiečio duktė Anastasija Zbaraska, jų duktė Tatjana Alšėniškė – Konstantino Ostrogiškio žmona.
Nuo 1490 m. Lucko seniūnas. 1491 m. atmušė Krymo totorių antpuolį į Voluinę, tapo Voluinės žemės maršalka. 1500 m. Vedrošos mūšio dalyvis, kai Konstantinas Ostrogiškis pateko į maskvėnų nelaisvę, 1500–1501 m. – Lietuvos didysis etmonas. Tuo pačiu metu į nelaisvę patekus ir Naugarduko vaivadai Jonui Liutaurui Chreptavičiui iki mirties ėjo jo pareigas.
Borisas Moisejevas
Borisas Michailovičius Moisejevas (1954 m. kovo 4 d. – 2022 m. rugsėjo 27 d. ) – Rusijos šokėjas, dainininkas.
Biografija
Gimė kalėjime Baltarusijoje. Nuo mažens buvo silpnos sveikatos. Dėl maištingos prigimties buvo išvarytas iš Minsko choreografijos mokyklos, vėliau – iš komjaunimo Ukrainoje. Tuomet atvyko į Lietuvą. Kaune šoko su orkestru „Trimitas“. Subūrė šokių trio „Ekspresija“ (šoko kartu su dviem merginomis), kur jį pastebėjo rusų estrados dainininkė Ala Pugačiova, pakvietusi prisidėti prie populiarėjančio jos Dainos teatro. Maskvoje šokiravo publiką dainomis apie sekso revoliuciją, ekstravagantiškais kostiumais ir provokuojančia šokių trupe. Pasidarė daug plastinių operacijų. Koncertavo užsienyje, įskaitant ir Lietuvą. Honorarai siekė kelis 100 000 Lt už pasirodymą ir apie 1 mln. Lt už naujametę naktį. Turėjo namus Maskvos priemiestyje, Bulgarijoje ir Majamyje.
Broliai Vitalijus Skoblinas ir Maksimilianas gyvena Visagine. Sūnus Amadėjus studijavo Lenkijoje. Ryšių nepalaikė.
Neapykanta
Neapykanta – emocija arba jausmas, kai jaučiamas stiprus pasibjaurėjimas, pasišlykštėjimas, priešiškumas, antipatija, paprastai siejama su suvokiamu noru vengti, apriboti, pašalinti ar sunaikinti neapykantos objektą. Neapykanta gali atsirasti dėl objekto sukeliamos baimės arba dėl susidūrimo su tuo objektu praeityje kilusių neigiamų pasekmių. Dažnai neapykanta laikoma meilės ir draugystės priešingybe, nors yra teigiančių, kad meilės priešingybė yra abejingumas. Neapykanta gali būti sudėtingų ir prieštaringų jausmų bei minčių elementas, pavyzdžiui, meilės – neapykantos santykiuose. Kartais veiksmažodis „nekęsti“ gali būti vartojamas kasdieninėje kalboje, reiškiant tik objekto nemėgimą.
Pasak evoliucinės psichologijos, neapykanta yra racionali reakcija į kitą žmogų, kurio interesai smarkiai kertasi su savais. Tai traktuojama kaip apsauginė reakcija: žmonės, kurių elgesys yra numanomai grėsmingas paties išlikimui, turi būti nekenčiami, o žmonės, kurie padidina išlikimo šansus, mėgstami arba mylimi, nes gebėjimas greitai atskirti draugus nuo priešų yra saugumo pagrindas.
Neapykanta kyla dėl kelių žmogaus mąstymo savybių, tokių kaip pasirinkimas kaltinti kitus žmones dėl savo nesėkmių, bandymas apsaugoti savigarbą, atsikratyti savo baimių („naikinant kitus blogiečius“), priežasčių aiškinimo klaidos, neobjektyvus tikrovės vertinimas.
Neapykanta gali būti smurto pradinis etapas.
Natkiškių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Katyčių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pagėgių rajonui. 1954 m. prijungta Endrikaičių apylinkė, Kiūpelių apylinkė, dalis Trumpininkų apylinkės, dalis Mediškiemių apylinkės ir dalis Jonikaičių apylinkės, o dalis Natkiškių apylinkės prijungta prie Sartininkų apylinkės. 1963 m. prijungta Vielaičių apylinkė, o dalis Natkiškių apylinkės prijungta prie Pagėgių apylinkės. 1974 m. spalio 29 d. visa Natkiškių apylinkė prijungta prie Pagėgių apylinkės.
IF Fram
Istorija
1894 m. sausio 15 d. buvo įkurtas klubas. Vieną kartą tapo Norvegijos čempionais (1950 m.)
Pastaruoju metu žaidė trečios pakopos pirmenybėse.
Autobuss Debesīs
Autobuss Debesīs – latvių melodinė poproko grupė, kuri tapo žinoma 1999 m. su grupės solisto Marto Kristiano Kalninio tėvo kompozitoriaus Imanto Kalninio dainomis.
Grupę 1998 m. įkūrė du bendramoksliai Martas Kristianas Kalninš ir Emilas Zilbertas, netrukus pakviesdami dar du bendramokslius Ervingą Znotinį ir Armandą Treilihą, taip pat gitaristą Andrejų Grimmą. Kitais metais prie grupės prisijungė violončelininkas Karlis Auzanas. 1999 m. grupė išleido pirmą albumą kasetės formate Viņa pastarā diena su Imanto Kalninio muzika ir Viko žodžiais. populiariausia šio albumo daina yra Sitiet bungas, kuri tapo didžiuliu hitu visoje Latvijoje.
2001 m. išėjo pirmasis grupės pilno formato albumas Logs puspavērts, kuris Latvijoje tapo platininiu, su daugiau nei 16000 parduotų albumo egzempliorių. Šio albumo dainos Autobuss Debesīs ir Ir tikai tveice sėkmingai pasirodė Latvijos radijo stotyse. Tais pačiais metais grupę paliko Andrejus Grimmas, kurio vietą grupėje užėmė gitaristas Andris Dzenis.
Kramatorsko mūšis
Kovos dėl Kramatorsko miesto tarp Ukrainos ginkluotųjų pajėgų ir prorusiškų kovotojų, susijusių su Donecko Liaudies Respublika, vyko nuo 2014 m. balandžio 12 d. iki liepos 5 d. Apie savo nepriklausomybę nuo Ukrainos paskelbusi Donecko Liaudies Respublika balandžio 12 d. perėmė Kramatorsko miesto Donecko srityje kontrolę. Bandydama atsiimti miestą Ukrainos vyriausybė pradėjo kontrpuolimą prieš mieste įsitvirtinusius separatistus. 2014 m. liepos 5 d. separatistai pasitraukė iš miesto, o Ukrainos pajėgos jį užėmė.
Autobuss Debesīs
Jau kitais 2002 m. išėjo trečiasis grupės albumas Domā par mani ir jo angliška versija Think Of Me su tokiais hitais kaip Tev nebij' laika ir Ar straumēm uz jūru.
Kramatorsko mūšis
Eiga
Susidūrimai prasidėjo 2014 m. balandžio 12 d., kai grupė teroristų, save vadinančių Donbaso liaudies milicininkais, pabandė užimti Ukrainos policijos skyrių. Po susišaudymo užpuolikams pavyko įgyvendinti savo planus. Užėmę pastatą separatistai nuplėšė nuo jo Ukrainos herbą ir iškėlė Donecko Liaudies Respublikos vėliavą. Po to paskelbė ultimatumą, kuriuo grasino užimti miesto tarybos pastatą, jei miesto meras ir jo pavaldiniai neprisieks ištikimybės Liaudies Respublikai. Po to separatistai susirinko prie miesto tarybos pastato, į jį įsiveržė ir virš pastato iškėlė DLR vėliavą. Donecko Liaudies Respublikos atstovas kreipėsi į vietinius prie užgrobto policijos skyriaus, tačiau minia jį sutiko neigiamai. Miesto prieigose keletas smogikų pasistatė patikros punktą prie vietinio karinio oro uosto.
Autobuss Debesīs
2003 m. Autobuss Debesīs patys pradėjo kuri savo dainas, išleisdami naujus radijo hitus Vēlu rudenī ir Viņas soļi. 2004 m. pasirodė pirmasis pačios grupės sukurtas albumas su pačių kurtomis dainomis Taureņiem, kaijām un spārēm.
2005 m. Autobuss Debesīs laikinai atsigręžė į klasikinę muziką, surengdami daugiau nei 20 koncertų visoje Latvijoje. Tais metais grupė leidosi į mėnesio ilgumo koncertinį turą JAV, koncertuodami Amerikos latvių bendruomenėse. Grupė vėl atnaujino veiklą su Imantu Kalniniu, išleisdami naują dainą Ko gan es varu Tev pasacīt, kuri buvo pirmasis radiosinglas iš 2006 m. išleisto albumo Par tavām kurpju šņorēm su 10 naujų Imanto Kalninio dainų. 2006 m. pabaigoje buvo išleistas kitas albumas Imanta Kalniņa dziesmu spēles, kuriame buvo surinktos populiariausios Imanto Kalninio dainos iš filmų ir teatro spektaklių.
Kramatorsko mūšis
Eiga
2014 m. balandžio 15 d. Ukrainos laikinoji vyriausybė pradėjo kontrpuolimą prieš separatistus Donecko srityje. Ukrainos kariuomenė puolė smogikų patikros postą prie oro uosto ir perėmė paties oro uosto kontrolę. Puolimo metu manoma, kad žuvo nuo keturių iki vienuolikos teroristų.
Tolimesnės kovos ir pabaiga
Po to, kai vyriausybinės pajėgos 2014 m. liepos 5 d. atsiėmė Slovjanską, užpuolikai iš ten pasitraukė į Kramatorską. Tą pačią dieną Donecko Liaudies Respublikos premjerministras Aleksandras Borodajus patvirtino, kad separatistai iš Kramatorsko pasitraukė į Donecką.
Atžalynas (Alytus)
Atžalynas – kaimas Alytaus rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Daugų.
Kyburiai (Joniškis)
Kyburiai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 10 km nuo Buivydžių.
Sicinskiai
Sicinskiai – Lenkijos ir Lietuvos bajorų giminė.
Genealogija
Sicinskių giminė žinoma nuo XVI a. Lenkų herbynuose minimos trys giminės šakos, turėjusios Trijų rožių (lenkiškai Doliwa), Seno arklio (Starykoń) ir Teisybės (Prawdzic) herbus. Pastarąjį turėjo su Lietuva susijusi giminės šaka. Giminės šaknys – Pšemyslio vaivadija Lenkijoje. Pavardė kildinama iš jų protėvių valdyto Sitno dvaro. Pirmasis istoriniuose dokumentuose paminėtas giminės atstovas buvo Motiejus (arba Mykolas) Sicinskis, vedęs Grabinską. Vėliau minimas riteris Kasparas Sicinskis, o pastarojo sūnus Jonas Sicinskis apsigyveno Lietuvoje. Jo sūnaus (?) Valentino sūnus Jonas Sicinskis (apie 1560–1621) – Upytės pulko rotmistras, Biržų seniūnas, Upytės seimelio maršalka. Jo sūnūs Hektoras Dovydas Sicinskis (1589–1632 m.), Kazimieras Sicinskis (1612 – po 1699 m.) ir Vladislovas Sicinskis (apie 1615–1672 m.). Hektoras Dovydas turėjo dukrą Konstanciją ir sūnų Aleksandrą (mirė 1694 m.).
Iš Lenkijoje likusios giminės pagarsėjo rotmistras Adomas Sicinskis (Adam Siciński), 1939 m. rugsėjo 1 d. prasidėjus Antrajam pasauliniam karui vadovavęs kavalerijos brigados vyriausiajam štabui, Rišardas Sicinskis (Ryszard Siciński) Masonų ložės Wielka Loża Narodowa Polski Didysis magistras, Žanas Vaitiekus Sicinskis (Jean Wojciech Siciński) – Masonų ložės Ryt Szkocki Dawny i Uznany Didysis komandoras, Andrius Sicinskis (Andrzej Siciński) – politologas, sociologas, 1991–1992 m. Jano Olševskio vyriausybės kultūros ir meno ministras.
Dvarai Lietuvoje
Jonui Sicinskiui Upytės paviete priklausė Pamūšis, Pamarmakis (parduotas 1612 m.), Stačiūnai, Dovainiškiai, Nevėžninkai su Vaišvilčių, Pavešėčių, Molainių kaimais, 1595 m. pirkti Jurgėnai ir Tolkonys, taip pat Gegužinė (Vilniaus vaitijoje). Pirmosios žmonos kraitis buvo Pakruojis, Upytė ir Lygumai Upytės paviete, o antrosios – Promedziava su Paskiškių palivarku Raseinių paviete. Be to, po antrosios santuokos Upytės paviete jam priklausė Savitiškis ir dvaro kaimai Naujasodis, Zubiškės, Vaišvilčiai, Puodžiūnai ir Krikliniai. Iš trečios santuokos gavo dalį Hlebovo dvaro (likutį išpirko 1611–1612 m.) su Krotoszyn ir Plebansk palivarkais, ir kaimai Žadeikonys, Beršteliai, Naciūnai, Miciūnai (Jovaišiai), Rūkonys, Pietrūnai, Gedeikonys, Žeimelio miestelis.
Užstatu iš Kristupo Radvilos turėjo Navaršonis, o 1614 m. už 49 tūkst. auksinų pirko didelį Naujamiesčio dvarą. Bet jau 1620 m. šią valdą buvo užstatęs Aleksandrui Kolenskiui už 10 tūkst. kapų grašių. 1614 m. iš Jurgio Volminskio, Upytės seniūno, pirko mūrinį namą Vilniuje Pilies gatvėje. 1617 m. iš karaliaus gavo Bobruso palivarką, didelį Baisogalos dvarą su 4 kaimais, Žemaitijoje lėno teise turėjo Pleidžiūnų lėną. Trumpai (prieš 1617 m.) turėjo Kildiškių dvarelį (Upytės paviete). Iš 1692 m. Savitiškio dvaro inventoriaus matyti, kad Aleksandras Sicinskis Savitiškio dvarą su Pavešėčių ir Naujakaimio kaimais užstatė.
Vladislovui Sicinskiui liko Upytė prie Vešeto su Savitiškio palivarku ir 6 kaimais. Kitus dvarus pirko jau kartu su žmona: tai buvo Vadaktai arba Veikiškiai, užrašyti kaip žmonos dalis, Požarskio vaitystė su 6 kaimais, Gineitiškių palivarkas Vilniaus paviete, iš Jonušo Radvilos pirkta sodyba Vilniuje Puškarnėje. 1664 m. Upytės dvarą su jam priklausančiu palivarku ir kaimais jis užrašė žmonai Eleonorai Sologubaitei – Tiškevičienei.
Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana
thumb|250px|Trys enciklopedijos tomai
Iliustruota visuotinė Europos ir Amerikos enciklopedija (Enciclopédia universal ilustrada europeo - americana) – didžiausia ispaniška enciklopedija.
Istorija
Enciklopedija buvo pradėta kurti 1934 m. 2004 m., po 70 leidybos metų, leidinys buvo užbaigtas.
Apimtis
Enciclopédia universal ilustrada europeo - americana sudaro 90 tomų, joje – 900 000 straipsnių, per 200 mln. žodžių. Enciclopédia universal ilgą laiką buvo didžiausia pagal apimtį enciklopedija pasaulyje.
Jaunius Juozaitis
Jaunius Juozaitis (g. 1990 m. sausio 30 d.) – Lietuvos futbolininkas, šiuo metu žaidžiantis gynėjo pozicijoje.
Profesionalią karjerą pradėjo 2007 m. FBK Kauno kartais pagrindinėje, dažniau dublerių komandose. 2010 m. atstovavo Kauno „Atleto“ komandai. 2011 m. pasirašė sutartį su Vilniaus „Žalgiriu“.
2011 m. kovo mėnesį debiutavo Lietuvos jaunimo iki 21 metų rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Lietuvos „B“ futbolo rinktinę.
Šiaulių radijo televizijos stotis
Šiaulių radijo televizijos stotis – radijo ir televizijos stotis, esanti Bubiuose (Bubių seniūnija, Šiaulių rajono savivaldybė), vienas iš aukščiausių statinių Lietuvoje. Stiebo aukštis – 245,75 m. Stotis vykdo veiklą šiose srityse: ryšių įranga, jos priežiūra; radijo signalų priėmimas ir perdavimas. Veikia radiorelinė įranga.
Kampys
Kampys – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, 9 km į šiaurės rytus nuo Merkinės, 1 km į pietvakarius nuo Pilvingių. Ilgis šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi 0,92 km, plotis iki 0,54 km. Altitudė 119,1 m. Gylis iki 4,8 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę mišku (Mantvilų miškas). Kampio ežeru prateka Nemuno intakas Strauja (sujungia su Ilgio ežeru). Rytuose jungiasi su Pilvingio ežeru. Ežeras yra patvenktas. Ežere pagaunama lydekų, lynų, karšių, karosų, ešerių, kuojų, raudžių, ungurių.
Šiaulių radijo televizijos stotis
Adresas: Bubių k., Bubių sen., Šiaulių r. sav., LT-80200.
Istorija
Vėliau stotyje įrengti radijo ir televizijos siųstuvai, stotis perkelta į Bubius.
Kiemeliškės (Astravas)
Istorija
thumb|left|Kaimo gyventojai tarpukaryje
1781 m. pastatyta medinė katalikų bažnyčia. XIX a. buvo miestelis, Švenčionių apskrities Kiemeliškių valsčiaus centras, amžiaus pabaigoje buvo bažnyčia, mokykla, 3 parduotuvės, vyno fabrikas.
Gyventojai
1931 m. Kiemeliškėse buvo ~500 gyventojų, valsčiuje – 9271 gyventojas ir 1769 sodybos.
Lietuviai
Iki XIX a. vidurio Kiemeliškių parapijoje kalbėta lietuvių kalba. Kairiajame Neries krante, apie 15 km į pietryčius nuo Kiemeliškių yra lietuviška Gervėčių parapija. Maždaug 90 proc. Kiemeliškių apylinkių kaimų pavadinimų yra lietuviškos kilmės: Apušynai, Margeliai, Saviškiai, Stipinai, Stripūnai, Verdeliškės, Videniškės, Žūsinai. 1900 m. pastatyta Kiemeliškių Švč. Mergelės Marijos bažnyčia, varpinė.
Elementarioji dalelė
Elementarioji dalelė arba fundamentalioji dalelė – tai dalelė, kuri yra laikoma neturinti vidinės struktūros; t. y., nėra žinoma, kad ji būtų sudaryta iš smulkesnių dalelių. Pagal šiuolaikinę dalelių fizikos teoriją, standartinį modelį, elementariosiomis dalelėmis yra laikomi kvarkai, leptonai ir bozonai.
Istorijos bėgyje hadronai (mezonai ir barionai tokie kaip protonai ir neutronai) ir net atomai tam tikru laiku buvo laikomi elementariosiomis dalelėmis. Pagrindinė elementariųjų dalelių teorijos savybė yra XX amžiaus pradžios „kvantų“ idėja, kuri iš pagrindų pakeitė suvokimą apie elektromagnetinį spinduliavimą ir davė pradžią kvantinei mechanikai.
Apžvalga
Visos elementariosios dalelės yra arba bozonai, arba fermionai (priklausomai nuo jų sukinio). Dalelės paprastai siejamos su medžiaga yra fermionai, turintys pusinį sukinį. Dalelės siejamos su fundamentaliosiomis sąveikomis yra bozonai, turintys sveiką sukinį.
Fundamentalieji fermionai
12 fundamentaliųjų fermionų yra suskirstyti į tris kartas po keturias daleles. Šešios dalelės iš šių dvylikos yra kvarkai. Likusios šešios yra leptonai, trys iš kurių yra neutrinai, o kitos – elektronas ir du jo „giminaičiai“, miuonas ir taonas.
Antidalelės
Taip pat yra 12 fundamentaliųjų fermioninių antidalelių atitinkančių šias 12 dalelių. Pozitronas e+ atitinka elektroną ir turi elektrinį krūvį lygų +1:
Kvarkai
Kiekvienas kvarkas turi vieną iš trijų stipriosios sąveikos spalvinių krūvių; antikvarkai atitinkamai turi antispalvą. Dalelės turinčios spalvinį krūvį sąveikauja per gliuonų apsikeitimą, panašiai kaip dalelės turinčios elektrinį krūvį sąveikauja per fotonų apsikeitimą. Tačiau gliuonai patys turi spalvinį krūvį, dėl ko stiprioji sąveika stiprėja dalelėms su spalviniu krūviu tolstant vienai nuo kitos (kitaip nei elektromagnetinė jėga, kuri silpnėja dalelėms su elektriniu krūviu tolstant vienai nuo kitos), todėl joms yra labai sunku atsiskirti vienai nuo kitos (o kai tai joms pavyksta, atsiranda dalelė energijos pernešėja, kuri pavirsta į du naujus kvarkus).
Tačiau dalelės su spalviniu krūviu gali susijungti į spalviškai neutralią sudėtinę dalelę vadinama hadronu. Kvarkas gali susiporuoti su antikvarku: kvarkas turi spalvą, o antikvarkas turi atitinkamą antispalvą. Spalva ir antispalva „susiprastina“ susiformuojant spalviškai neutraliam mezonui. Taip pat gali susijungti trys kvarkai: vienas „raudonas“, kitas „mėlynas“, trečias „žalias“. Šie trys kvarkai suformuoja spalviškai neutralų barioną. Taip pat gali susijungti trys antikvarkai: vienas „antiraudonas“, kitas „antimėlynas“, trečias „antižalias“. Šie trys antikvarkai suformuoja spalviškai neutralų antibarioną.
Kvarkai taip pat turi trupmeninį elektrinį krūvį, tačiau jie būna hadronų viduje, kurių krūviai gaunasi sveikieji skaičiai. Kvarkai gali turėti elektrinius krūvius lygius arba +2/3, arba −1/3, o antikvarkai arba −2/3, arba +1/3.
Kvarkų egzistavimo įrodymas yra gaunamas iš giliosios netampriosios sklaidos : elektronų šaudymo į branduolį siekiant nustatyti krūvio pasiskirstymą nukleonuose (kurie yra barionai). Jeigu krūvis yra pasiskirstęs homogeniškai, elektrinis laukas apie protoną turėtų būti homogeniškas ir elektronai turėtų sklaidytis elastiškai. Mažos energijos elektronai taip ir elgiasi, tačiau viršijus tam tikrą energiją, protonai ima sklaidyti dalį elektronų dideliais kampais. Atšokantis elektronas turi daug mažiau energijos ir yra išleidžiama dalelių čiurkšlė. Iš tokios inelastinės sklaidos galima daryti išvadą, kad krūvis protone yra pasiskirstęs ne tolygiai, bet pasidalinęs tarp kelių mažesnių dalelių: kvarkų.
Fundamentalieji bozonai
Standartiniame modelyje, vektoriniai (sukinio-1) bozonai (gliuonai, fotonai ir W ir Z bozonai) perneša sąveikas, o Higso bozonas (sukinys-0) susijęs su dalelių mase.
Gliuonai
Gliuonai yra stipriosios sąveikos nešikliai turintys ir spalvą, ir antispalvą. Gliuonai niekada nebuvo stebėti detektoriais dėl spalvinio konfainmento (angl. confinement – įkalinimas, izoliavimas); jie sukuria hadronų čiurkšles, panašiai kaip ir laisvi kvarkai. Pirmasis gliuonų egzistavimo įrodymas buvo gautas iš didelės energijos elektronų ir pozitronų anihiliacijos, kuri kartais sukuria tris čiurkšles – kvarko, antikvarko ir gliuono.
Elektrosilpnieji bozonai
Trys bozonai W+, W−, ir Z0 perneša silpnąją sąveiką. Bemasis fotonas perneša elektromagnetinę sąveiką.
Higso bozonas
Nors silpnoji ir elektromagnetinė sąveikos įprastose energijose atrodo gan skirtingos, yra teorijų apie jų susijungimą į vieną elektrosilpnąją sąveiką esant didelėms energijoms. Ši prognozė buvo paremta matuojant aukštos energijos elektronų – protonų sklaidos skerspjūvius priešpriešinių srautų greitintuve HERA (DESY). Skirtumai žemose energijose atsiranda dėl didelių W ir Z bozonų masių, kurios yra Higso mechanizmo pasekmė. Savaiminės simetrijos pažaidos metu Higsas parenka specialią kryptį elektrosilpnojoje erdvėje, dėl kurios elektrosilpnosios dalelės tampa labai sunkiomis (silpnieji bozonai), o fotonas lieka bemasiu. Nors Higso mechanizmas tapo priimta standartinio modelio dalimi, pats Higso bozonas dar nebuvo stebėtas detektoriuose. Netiesioginis Higso bozono egzistavimo įrodymas leidžia manyti, kad jo masė yra kažkur 200-250 GeV. Tokiu atveju LHC eksperimentai leis atrasti šią paskutinę trūkstamą standartinio modelio dalį.
Už standartinio modelio
Nors daug eksperimentinių duomenų patvirtina standartinio modelio prognozes, daugelis fizikų yra nepatenkinti šiuo modeliu dėl daugelio nenustatytų parametrų, didelio fundamentalių dalelių skaičiaus, Higso bozono neatradimo ir kitų teoretinių svarstymų, pavyzdžiui, hierarchijos problemos. Todėl yra nemažai teorijų papildančių standartinį modelį, kuriomis bandoma ištaisyti šiuos trūkumus.
Didysis suvienijimas
Vienas iš standartinio modelio išplėtimų bando sujungti elektrosilpnąją sąveiką su stipriąja sąveika į vieną jungtinį lauką. Tokia sąveika dėl savaiminės simetrijos pažaidos suskiltų į tris sąveikas per panašų į Higso mechanizmą. Ryškiausia didžiojo suvienijimo prognozė yra X bozonų, kurie sukelia protonų skilimą, egzistavimas. Tačiau protonų skilimo nestebėjimas Super-Kamiokande neutrinų observatorijoje atmeta paprasčiausias didžiojo suvienijimo teorijas.
Supersimetrija
Supersimetrija išplečia standartinį modelį pridėdama prie Lagranžiano papildomas simetrijų klases. Šios simetrijos sukeičia fermionines daleles su bozoninėmis. Tokia simetrija numato supersimetrinių dalelių (trumpiau s-dalelės), kurioms priklausytų s-leptonas, s-kvarkas, neutralinas ir čardžinas (angl. chargino), egzistavimą. Kiekviena standartinio modelio dalelė turėtų superpartnerį, kurio sukinys nuo paprastos dalelės skirtusi per 1/2. Dėl supersimetrijos pažaidos, s-dalelės yra daug sunkesnės už jų įprastus atitikmenis; jos yra tokios sunkios, kad šiuo metu veikiantys dalelių greitintuvai yra nepakankamai galingi joms sukurti. Tačiau kai kurie fizikai mano, kad s-daleles bus galima stebėti, kai CERN'e pradės veikti didysis hadronų priešpriešinių srautų greitintuvas.
Stygų teorija
Pagal stygų teoriją, kiekviena fundamentalioji dalelė atitinka skirtingą fundamentaliųjų stygų virpėjimą. Visos stygos iš esmės yra tokios pačios, bet jos gali būti atviros (linijos) arba uždaros (žiedai). Modernios stygų teorijos įtraukia supersimetriją, todėl yra vadinamos superstygų teorijomis.
Viena iš stygų teorijos prognozių yra įprastų dalelių labai masyvių „partnerių“ egzistavimas dėl fundamentalių stygų vibracinių sužadinimų. Stygų teorijos taip pat numato bemasės sukinio 2 dalelės, kuri elgiasi kaip gravitonas, egzistavimą.
Viena iš stygų teorijos problemų yra daug didesnis už 4 (stebimų matmenų skaičius) reikalingų erdvėlaikio matmenų skaičius. Manoma, kad šie papildomi matmenys yra kompaktifikuoti arba „susivynioję“. Kitos susijusios teorijos, pavyzdžiui, branų teorija išlaiko papildomus matmenis ištiestus, bet paslėptus nuo mūsų dėl „pririšimo“ prie branos.
Preonų teorija
Pagal preonų teoriją egzistuoja fundamentalesnės dalelės nei dalelės standartiniame modelyje. Fundamentaliausios iš jų paprastai yra vadinamos preonais. Preonų teorija bando su standartiniu modeliu padaryti tai, ką šis padarė su dalelių zoo-sodu, buvusiu iki jo. Dauguma preonų teorijos modelių daro prielaidą, kad viskas standartiniame modelyje gali būti paaiškinta per 3–6 fundamentalesnes daleles ir jų sąveikas. Susidomėjimas preonais pamažu dingo kai paprasčiausi modeliai buvo eksperimentiškai paneigti devintajame dešimtmetyje.