cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Georgijus Gauzė
Biografija
1939 m., prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, Gauzė pradėjo dirbti „gynybinėje“ tematikoje – ėmė tirti žaizdas dezinfekuojančių medžiagų veikimą. Prasidėjus TSRS-Vokietijos karui Gauzė ėmė dirbti vieno Maskvos rajono sanitarinės inspekcijos skyriaus viršininku bei Medicininės parazitologijos ir tropinės medicinos institute. Perskaitęs straipsnį „Nature“ žurnale apie antibiotiko tirotricino atradimą ir kartu su žmona biochemike Marija Bražnikova atrado gramicidiną C, kuris po bandymų karo metais buvo naudojamas karo medicinoje žaizdoms gydyti. Už gramicidino C atradimą G. Gauzė ir M. Bražnikova 1946 m. buvo apdovanoti Stalinine premija.
Perdulos (Petinas)
Perdulos (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Polesko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Saranskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Sala (Alytus)
Sala – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Daugų, Daugų ežero pusiasalyje.
Perdulos (Petinas)
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Labguvos apskrities kaimas. 1947–2008 m. Sosnovkos apylinkės kaimas, sujungtas su Bartužiais ir Rudlaukiais.
Elite Model Management
Atstovybės veikia tokiuose miestuose kaip Amsterdamas (Nyderlandai), Atėnai (Graikija), Bangaloras, Bankokas, Barselona, Dubajus, Freiburg im Üechtland, Hamburgas (Vokietija), Hanojus, Hošiminas, Honkongas, Stambulas, Džakarta, Kopenhaga (Danija), Kuala Lumpūras, Lisabona, Liuksemburgas, Milanas (Italija), Marselis, Meksikas, Monterėjus, Mumbajus, Miunchenas (Vokietija), Naujasis Delis, Porto Alegre, Praha (Bratislava), Rio de Žaneiras, Santjagas (Čilė), San Paulas, Seulas, Šanchajus, Singapūras, Stokholmas (Švedija), Tel Avivas, Tokijas (Japonija), Torontas (Kanada), Varšuva (Lenkija).
Salos (Ignalina)
Salos (arba Salos I) – etnografinis kaimas Ignalinos rajono savivaldybės vakarinėje dalyje, 1 km į šiaurę nuo Antalksnės, Aukštaitijos nacionaliniame parke. Kultūrinis rezervatas. Kaime yra „Žiburių“ stovyklavietė. Vakarinė kaimo dalis (Salos II) – architektūros paminklas.
Geografija
Kaimas įsikūręs pusiasalyje, apsuptas Alksno (vakaruose), Linkmeno (šiaurėje) ir Asalnykščio (pietryčiuose) ežerų. Per sąsmauką ateina keliukas iš Antalksnės, per brastą veda keliukas į Puziniškį.
Kaime vyrauja mažalapės liepos, juodalksniai, paprastieji klevai, paprastieji ąžuolai, karpotieji beržai, drebulės, karklai, obelys, kriaušės. Būdingas banguotas, kalvotas paviršius.
Gyventojai
1905 m. Salų II užusienyje buvo 11 gyventojų, o Salų I užusienyje – 24 gyventojai.
Antonio Berni
thumb|Antonio Berni Delesio Antonio Berni (1905 m. gegužės 15 d. Rosarijas – 1981 m. balandžio 12 d. Buenos Airės) – italų kilmės Argentinos tapytojas, grafikas; neorealizmo Argentinos dailėje pradininkas.
1926–1931 m. mokėsi Argentinos, Ispanijos, Italijos, Prancūzijos dailės mokyklose; buvo italų dailininko Giorgio de Chirico, meksikiečių dailininko David Alfaro Siqueiros mokinys. Argentinos nacionalinės dailės akademijos Buenos Airėse profesorius. Sukūrė paveikslų („Pasaulyje vidurnaktis“, „Po 1930“, „Medkirčiai“), sienų tapybos kompozicijų (Nacionaliniame teatre, Argentinos paviljone Pasaulinėje parodoje Niujorke, Taikos galerijose Buenos Airėse), grafikos ciklų, iliustracijų. Kūryboje derino Meksikos profesionaliosios dailės ir Argentinos indėnų genčių meno bruožus, plėtojo istorinių kovų už laisvę, buitinę tematiką. Kūriniai patosiški, dinamiškos kompozicijos, apibendrintų, ekspresyvių formų.
Malatyaspor
Malatijos SK – Turkijos futbolo klubas iš Malatijos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1966 m. Žaidė Superlygoje.
Vladislavas Jeronimas Sanguška
Kunigaikštis Vladislavas Jeronimas Adamas Sanguška-Kovelskis (1803 m. rugsėjo 20 d., Slavuta, Ukraina – 1870 m. birželio 15 d., Kanai, Prancūzija) – Lenkijos socialinis-politinis veikėjas, 1831 m. sukilimo dalyvis. Slaptasis imperatoriaus patarėjas. Filantropas.
Biografija
thumb|left|160px|Kunigaikštis Vladislavas Jeronimas Sanguška 1831 m. sukilimo metu. Senos ir turtingos kunigaikščių Sanguškų giminės atstovas, herbo „Pogon“ savininkas. Lenkijos įgulos vado, kunigaikščio Eustachijaus Erazmo Sanguškos (1768–1844) ir kunigaikštytė Klementinos Marijos Terezos Čartoriskos (1780–1852) antrasis sūnus. Kunigaikščio Eustachijaus Romano Sanguškos jaunesnysis brolis.
Dalyvavo 1831 m. sukilime. Po pralaimėjimo išvažiavo į Haličą, kuris tada įėjo į Austrijos-Vengrijos sudėtį.
Aktyvus visuomeninio-politinio gyvenimo dalyvis. Konservatyvus politikas. Buvo renkamas deputatu (ambasadoriumi) į Haličo seimą, Austrijos-Vengrijos valstybinio nacionalinio parlamento, buvo Austrijos Lordų Rūmų parlamento narys.
Geras specialistas ir arklių mylėtojas. Įkūrė didelę arklidę arabiškų žirgų veisimui Gumniske (dabar Tarnuvo miesto rajonas) ir Klikove. Daugelio Haličo draugijų narys, vienas iš dailės mėgėjų draugijos Krokuvoje įkūrėjų ir pirmininkas (1854–1869 m.).
Šeima ir vaikai
thumb|left|160px|Vladislavo Jeronimao Sanguškos žmona Izabelė Marija Liubomirskaitė 1829 m. liepos 7 d. vedė kunigaikštytę Izabelę Mariją Liubomirskaitę (1808–1890), Austrijos pakamario ir Krokuvos departamento prefekto, kunigaikščio Henriko Liudviko Liubomirskio (1777–1850) ir kunigaikštytės Terezos Čartoriskos (1785–1868) dukterį, nuo santuokos gimė penki vaikai:
Mirė Prancūzijos Kanuose. Palaidotas senose kapinėse Tarnuve.
Mazovijos Vysokio Šv. Jono Krikštytojo parapija
'''Mazovijos Vysokio Šv. Jono Krikštytojo parapija''' - parapija įkurta 1496 m. Aleksandro Jogailaičio įsaku. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Mazovijos Vysokio dekanatui. Parapijos bažnyčia pastatyta 1875-1888 metais.
AS Árīs
AS Árīs – Graikijos futbolo klubas iš Salonikų.
Istorija
Klubas įkurtas 1914 m. Salonikų „Aris“ tarpukariu buvo viena stipriausių ir populiariausių komandų Graikijoje.
Jie tris kartus laimėjo Graikijos čempionatą (1928, 1932, 1946), vieną kartą – Graikijos taurę (1970).
Spalvinė gama
Juoda ir geltona spalvos. Klubo spalvos – auksinė/geltona, dominuojanti Makedonijos kultūroje ir primenanti bizantišką Salonikų paveldą, ir juoda.
Apranga
Atsarginės
Marimpolis (Anykščiai)
Marimpolis – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 1 km nuo Debeikių.
Uzvara
Uzvara  – kaimas Latvijoje, Bauskės savivaldybėje, 12 km į pietus nuo Bauskės, 2,5 km nuo Lietuvos sienos, Mūšos kairiajame krante. Gailyšų valsčiaus centras. Šiaurėje Žūkų upelis skiria nuo Pyragių kaimo. Pro kaimą eina vieškelis Bauskė–Kiemėnai. Yra pagrindinė mokykla, vaikų darželis, kultūros centras, Gailyšų medicinos punktas, paštas.
Servijus Tulijus
Servijus Tulijus (m. 535 m. pr. m. e.) – pusiau legendinis šeštasis Romos karalius, kilęs iš etruskų. Jis pakeitė iš kaimyninės Etrurijos kilusį penktąjį Romos karalių Tarkvinijų Senajį (Priską). Tulijus valdė 578–535 m. pr. m. e. Jis apjuosė Romą aukšta mūro siena, kuri tęsėsi nuo Kapitolijaus iki Palatino kalvos ir buvo pavadinta „Servijaus siena” (archeologų teigimu, ji pastatyta apie 530–500 m. pr. m. e.), įvedė gyventojų turto surašymą, tada pagal turtą suskirstė juos į klases ir nustatė, kaip apsiginklavę turi dalyvauti kare. Vykdė reformas, kurios užbaigė perėjimą į valstybę.
Uzvara
Istorija
Kaimas kūrėsi apie Dvarų (Dwaren) dvarą. Dar minimas kaip Dvarai (Dvari), Kamardė (Kamarde). Tarybiniais metais – kolūkio centrinė gyvenvietė.
Servijus Tulijus
Valdymas
Viena svarbiausių Tulijaus reformų buvo centurijų reforma, pakeitusi gentines tribas teritorinėmis, įtraukusi plebėjus į Romos bendruomenę, dalinai sulyginusi patricijų ir plebėjų teises. Taip pat, remdamasis Solono reformomis Atėnuose, Servijus Tulijus suskirstė Romos piliečius pagal turtą – įvedė cenzą. Centurijų reforma piliečiai (plebėjai ir patricijai) pagal turto cenzą buvo suskirstyti į 5 klases. Pirmoji klasė – turtingiausiųjų, penktoji – vargingiausiųjų. Piliečiai, neturintys turto cenzo ir nepriklausantys nė vienai šių grupių, buvo pavadinti proletarais.
Artūras Andziulis
Artūras Andziulis (g. 1961 m. rugsėjo 10 d. Kaišiadoryse) – Lietuvos gydytojas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1985 m. baigė Kauno medicinos institutą. 2001 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Mokslinė veikla
Mokslinio darbo pagrindinė sritis – sergančiųjų lėtinėmis plaučių, širdies ir kraujagyslių ligomis funkcinė diagnostika ir reabilitacija, kvėpavimo fiziologija, medžiagų apykaita.
Sala (Marijampolė)
Sala – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 1 km nuo Igliaukos.
Antanas Petravičius
Antanas Petravičius (1821 m. – 1905 m. gruodžio 15 d. Subatėje (Latvija)) – kunigas, draudžiamos lietuviškos spaudos platintojas.
Biografija
Baigė Vilniaus kunigų seminariją. Į kunigus įšventintas 1845 m. ir paskirtas vikaru į Uteną, 1849 m. – Dusetų klebonu.
1863 m. lapkričio 24 d. areštuotas už tai, kad ragino dusetiškius sukilti ir kad slapta laidojo rusų sušaudytus sukilėlius. 1864 m. ištremtas į Naugardo guberniją. Dusetiškiai buvo sudėję dvi dainas apie jo kankinimus ir mirtį. 1871 m. leido grįžti į Kuršo guberniją.
1884 m. patvirtintas Subatės vikaru. Čia gyvendamas parūpindavo lietuviams maldaknygių ir kitos lietuviškos spaudos. Bendradarbiavo su knygnešiu Izidoriumi Masiuliu ir kitais.
Georgijus Gurdžijevas
Georgijus Gurdžijevas (, ; g. 1866(?) sausio 14 d. – m. 1949 m. spalio 29 d.) – iš Rusijos kilęs mistikas ir dvasinis mokytojas.
Georgijus Gurdžijevas vėliau bandė įsteigti „Harmoningo žmogaus vystymosi institutą“ Tbilisyje, vėliau Stambule, Vokietijoje, Jungtinėje Karalystėje, kol galiausiai jį sėkmingai įkūrė 1922 m. greta Paryžiaus. Ten buvo vykdomi mokymai, aiškinamos Ketvirtojo Kelio idėjos. Gurdžijevas sukūrė „šventųjų šokių“ praktiką, kurią sudarė įvairių tautų sinchroniniai šokiai. Jie pritraukė nemažai besidominčiųjų misticizmu, dalis žmonių pasiliko gyventi institute. Gurdžijevas kelis kartus vyko į JAV skaityti paskaitų.
1924 m. Gurdžijevas nutraukė bendrą darbą su Uspenskiu dėl skirtingo suvokimo apie praktikų vykdymą. Netrukus po to Gurdžijevas pateko į autoavariją ir buvo smarkiai sužeistas. Dėl to jis retai vedė paskaitas, tačiau atsidėjo knygų rašymui. Be to, drauge su kompozitoriumi Tomu Hartmanu sukūrė ~150 trumpų kompozicijų fortepijonui Azijos muzikos tema, bei muziką „Šventiesiems šokiams“.
Po II pasaulinio karo Gurdžijevas vėl subūrė mokinių grupę Paryžiuje, į kurią įėjo ir dalis jau mirusio Uspenskio mokinių. Gurdžijevas mirė 1949 m. spalio 29 d. Jo buvusi mokinė Žana de Zalcman įkūrė Gurdžijevo fondą ir tęsė jo idėjų sklaidą. Tarp žymesnių Gurdžijevo idėjų pasekėjų buvo britų rašytojas ir matematikas John G. Bennett, britų rašytoja P. L. Travers, prancūzų poetas René Daumal, britų rašytoja Katherine Mansfield, amerikiečių kompozitoriai Keith Jarrett, Robert Fripp ir kt.
Gurdžijevo-Uspenskio mokymas apėmė daugelio religijų, dvasinių srovių idėjas, ieškojo bendrų metafizinių dėmenų. Jis teigė apie tai, kad žmonija dvasiškai degraduoja, o religijos pavieniui nepajėgios pabudinti žmogaus. Mistiko teigimu, žmogus beveik visą savo gyvenimą nugyvena automatiškai, nesistengdamas pajausti realybės. Jo sukurti šokiai buvo kaip praktika, padedanti žmogui pabusti, pažinti save, susilieti su bendruomene.
Gurdžijevas susilaukė nemažai kritikos: Rusijos stačiatikių bažnyčia jį įvardino okultizmo magu, dalis žmonių jį laikė šarlatanu, manipuliatoriumi ar itin susireikšminusiu. Ošo, kurio mokymas buvo panašus, Gurdžijevo sistemą laikė neišbaigta.
Aukštasis ailantas
Aukštasis ailantas (Ailanthus altissima) – simarubinių (Simaroubaceae) šeimai priklausanti medžių rūšis. Natūraliai auga šiaurės rytų ir centrinėje Kinijoje bei Taivane. Introdukuotas Europoje, Australijoje, Naujojoje Zelandijoje, JAV.
Aukštasis ailantas – greitai augantis, lapus metantis, 17-27 m aukščio medis. Kamieno skersmuo ­­~1 m. Lapai sudėtiniai, 30-90 cm ilgio, su 10-41 lapeliu. Lapeliai kiaušiniški, priešiniai 5-18 cm ilgio, 2,5-5 cm pločio. Žiedai smulkūs, auga ant 50 cm ilgio šakelių, gelsvi, sudaryti iš 5 vainiklapių.
Skaistgirio gimnazija
miniatiūra|265px|right|Nuo stadiono pusės
Joniškio rajono Skaistgirio gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Skaistgiryje (Joniškio raj.), Šermukšnių g. 2, vykdanti ikimokyklinio, pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190565573. Filialas Joniškio rajono Skaistgirio vidurinės mokyklos Skaistgirio ikimokyklinio ugdymo skyrius, Parko g. 1.
Istorija
Skaistgirio pradžios mokykla pastatyta 1910 m. Dabartinis mokyklos pastatas pastatytas 1964 m.
2014 m. birželį pritarta, kad mokykla taptų gimnazija.
2010 m. mokėsi 380 mokinių, 2018 m. – 235 mokiniai.
Kijo pusiasalis
Kijo pusiasalis (紀伊半島 Kii Hantō?) – vienas didžiausių pusiasalių Honšiu saloje, Japonijoje.
Vieta
Vakajamos prefektūra užima didžiąją pusiasalio dalį. Į šiaurės vakarus yra Osakos prefektūra, kurios pietinė dalis priklauso pusiasaliui.
Šimakai
Šimakai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kuznicos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į pietus nuo Kužnicos, apie 12 km į rytus nuo Sokulkos ir 49 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1939-1941 m. ir 1944-1946 m. kaimas priklausė Baltarusijos TSR, Gardino rajonui. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Um Kaisas
Um Kaisas  – nedidelis miestas šiaurės vakarų Jordanijoje, prie Sirijos ir Izraelio sienų. Įsikūręs Golano aukštumose, prie Jarmuko kanjono, virš Tiberiados ežero. Svarbus turistinis centras. Mieste išlikę daug antikinio architektūrinio paveldo: bažnyčių, amfiteatro, akveduko, šventyklų, įtvirtinimų griuvėsiai, kapavietės.
Istorija
Senovėje miestas buvo žinomas kaip Gadara arba Semiramio Antiochija (🇬🇷). Romėnų laikais miestas buvo svarbus gynybinis punktas. 218 m. pr. m. e. Gadara užkariauta Seleukidų. I a. pr. m. e. čia gimė graikų poetas Meleageras. 63 m. pr. m. e. Pompėjus miestą atkariavo ir įjungė į Dekapolį. 30 m. pr. m. e. imperatorius Augustas paskyrė miestą valdyti žydų karaliui Erodui. Spėjama, kad Gadaroje galėjęs vykti Biblijoje minimas Jėzaus atliktas demono išvarymas. II a. graikai į miestą nutiesė 170 km ilgio vandentiekį. Gadara vėliau tapo vyskupijos centru. 636 m., po Jarmuko mūšio, miestą užkariavo musulmonai. 747 m. Gadarą nuniokojo žemės drebėjimas, miestas buvo apleistas.
Panemunėlio seniūnija
Panemunėlio seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Rokiškio rajono savivaldybės vakaruose.
Geografija
Seniūnija užima 14100 ha plotą, turi 48 kaimų, didesni iš jų: Panemunėlio geležinkelio stotis, Panemunėlio miestelis, Augustinava, Šetekšniai, Bajoriškiai, Robliai, Skirai ir Jurkupiai. Seniūnijos vidaus kelių ilgis – 125,67 km.
Seniūnijos paviršius daugiausia lygus. Miškų masyvai nedideli, būdingi užpelkėję upių slėniai. Panemunėlio seniūnija yra Lielupės ir Šventosios baseinų vandenskyroje: šiaurine dalimi teka Nemunėlis, o pietine – Šetekšna su intakais (Žvygupiu, Velniupiu, Petraku). Telkšo keli smulkūs, užpelkėję ežerėliai (Sietuviškis, Panemunio ežeras). Didesni miškai: Lapkasė, Sacharos miškas, Ramanauskų miškas.
Istorija
Seniūnija sudaryta 1995 m. iš Panemunėlio apylinkės.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 4 seniūnaitijos:
Józef Żylewicz
Juzef Žylevič (1912 m. spalio 3 d. Kėdainiuose, Rusijos imperija – 1961 m. rugpjūčio 13 d. Gdanske, Lenkijos Liaudies Respublika) – Lenkijos lengvaatletis, bėgikas, treneris.
Biografija
1935 m. Vilniuje vykusiame Lenkijos lengvosios atletikos čempionate 800 m ir 1500 m bėgimo rungtyje laimėjo bronzą. 1936 m. Balstogėje vykusiame Lenkijos lengvosios atletikos čempionate 800 m bėgimo rungtyje laimėjo bronzą, o 1500 m sidabrą. 1938 m. Varšuvoje vykusiame Lenkijos lengvosios atletikos čempionate 800 m bėgimo rungtyje laimėjo bronzą. Nuo 1973 m. Gdanske organizuojamas bėgimas skirtas J. Žylevičiui atminti.
Silvio Berlusconi
Silvijus Berluskonis (1936 m. rugsėjo 29 d. – 2023 m. birželio 12 d.) – Italijos politikas, verslininkas, tris kartus šalies premjeras (1994–1995, 2001–2006 ir 2008–2011 m.). Pagal šį pasiekimą jis užima trečiąją vietą Italijos politikos istorijoje (po Benito Mussolini ir Giovanni Giolitti). Berlusconi buvo savo 2009 m. sukurtos centro dešinės partijos „Laisvės žmonės“ lyderis ir vadovas. 2009 m. žurnalas „Forbes“ skyrė šiam politikui 12-tą vietą įtakingiausių pasaulio žmonių sąrašo vietą.
2008 m. pergalė rinkimuose leido jam trečią kartą užimti premjero postą. Nuo 2009 m. sausio 1 d. jis vadovavo G8 grupei – jis taip pat buvo ilgiausiai vadovaujantis šiai grupei politikas. 2011 m. lapkričio 8 d. italas prarado politinį ir visuomenės pasitikėjimą ir pasitraukė iš ministro pirmininko posto. Jo pakeitė tapo Mario Monti.
Verslas
1955–1961 m. Milane Berlusconi studijavo teisę, o nuo 1978 m. pradėjo savo finansinius projektus. Berlusconi buvo vienos didžiausių Italijos privačių bendrovių „Fininvest“ įkūrėjas bei vienas akcininkų. Ši kompanija dirba finansų ir žiniasklaidos srityse. „Mediaset“, vienai pagrindinės kompanijos narių, priklauso trys iš septynių nacionalinių Italijos televizijos stočių bei daugelis įvairių kitų kanalų. Sudėjus visas smulkias kompanijas kartu, jos sudarytų apie pusę Italijos rinkos.
Berlusconi įsigijo Milano futbolo klubą AC Milan, kuris valdant Berlusconi laimėjo daug vietinių ir tarptautinių trofėjų. Kartu su E. Dorris italas įkūrė „Mediolanum SpA“ įmonę, kuri greitai tapo viena didžiausių Italijos bankinių ir draudimo operacijų grupė. Pagal žurnalo „Forbes“ 2008 m. duomenis, Berlusconi buvo trečias pagal turtingumą Italijos pilietis. S. Berluskonio turtas 2008 m. sudarė 9,4 mlrd. dolerių. 2010 m. „Forbes“ žurnalas išrinko Berlusconi 74-tu turtingiausiu pasaulyje žmogumi, turinčiu 9 milijardais JAV dolerių vertinamą turtą.
Politika
Berlusconi politinė karjera buvo pilna pakilimų ir nuosmukių. Pirmąjį kartą premjero pareigas jis užėmė 1994 m. kovą, kuomet su savo tuometine „Forza Italia“ partija (kuriai tuo metu buvo vos trys mėnesiai) laimėjo daugumą tų metų rinkimuose. Tačiau visa vyriausybė po septynių mėnesių suiro, prasidėjus įvairiems nesutarimams koalicijos viduje. 1996 m. balandį Berlusconi vėl dalyvavo rinkimuose, tačiau buvo nugalėtas Romano Prodi. 2001 m. gegužę parlamento rinkimuose Berlusconi vėl kandidatavo su dešiniąja „Forza Italia“ partija ir šį sykį nugalėjo kairiųjų kandidatą Francesco Rutelli.
2006 m. rinkimuose Berlusconi buvo dešiniųjų pažiūrų partijų koalicijos lyderis, tačiau labai mažu skirtumu pralaimėjo juos tam pačiam R. Prodi. Praėjus mažiau nei dvejiems metams po tų rinkimų, 2008 m. gegužės 8 d. Berlusconi buvo paskirtas naujuoju ministru pirmininku, kai subyrėjo R. Prodi vyriausybė.
2011 m. lapkričio 8 d. praradęs politinį ir visuomenės pasitikėjimą jis pasitraukė iš šio posto, leisdamas Italijai vykdyti ekonominę pertvarką.
2013 m. birželio mėnesį S. Berlusconi pranešė atgaivinantis pirmąją savo partiją „Forza Italia“.
ROP 57-oji oro bazė
Mihailo Kogelničanu tarptautiniame oro uoste tebėra karinis sektorius, tačiau jis yra 86-osios oro bazės padalinys. Jame bazuojasi 863-ioji sraigtasparnių eskadrilė, naudojanti IAR-330L.
Silvio Berlusconi
Politika
2013 m. rugpjūčio 1 d. Italijos Aukščiausiasis Teismas skyrė politikui ketverių metų kalėjimo bausmę už mokesčių slėpimą. Kadangi S. Berlusconi buvo daugiau nei 70 metų, ši bausmė jam sušvelninta iki visuomenei naudingų darbų atlikimo, taip pat jis buvo pašalintas iš šalies parlamentarų sąrašų. Politikui uždrausta kandidatuoti į bet kokias renkamas pareigas šešeriems metams.
Asmeninis gyvenimas
Berlusconi keliskart teistas už korupciją ir finansinius nusikaltimus, tačiau bausmių išvengė. Jis dažnai buvo siejamas su Sicilijos mafija, tačiau jokių teismo patvirtintų įrodymų nėra. Pats politikas ryšius su mafija neigė.
Skyrybų byla
2009 m. balandžio mėnesį Veronica Lario, Berlusconi žmona nuo 1990 m., pateikė atvirą laišką politikui, kuriame kaltino jį išdavyste, o gegužės 3 d. pateikė dokumentus skyryboms. Visas šis procesas sulaukė milžiniško žiniasklaidos ir visų Italijos žmonių dėmesio. Šios temos dažnai buvo aptarinėjamos įvairiose Italijos televizijos laidose.
Skyrybų byloje figūravo Noemi Letizia, kuri teigė, kad dažnai viena leisdavo laiką su Berlusconi. Pats politikas viešai televizijoje ir spaudoje aiškino, jog tikrai niekada nebuvo susitikęs su Letizia be jos tėvų. Vėliau savo parodymus davė merginos buvęs vaikinas, kuris teigė, kad gali paliudyti, jog politikas susitikinėjo su mergina 2008 m. spalį. Taip pat, pasak jo, Letizia dvi savaites be tėvų praleido politiko viloje Sardinijoje 2009 m. žiemą.
2009 m. birželio 17 d. buvusi aktorė Patrizia D’Addario iš Bari miesto tvirtino, kad jai du kartus sumokėjo už tai, kad praleistų vakarus ir naktis pas Silvio Berlusconi.
Nesutarimai su žiniasklaida
2009 m. liepos 22 d. Italijos dienraščio „La Repubblica“ savininkai premjerą padavė į teismą dėl privačiųjų ir viešųjų interesų supainiojimo bei pažeidus rinkos taisykles. „La Repubblica“ leidžianti žiniasklaidos grupė „L’Espresso“ nurodė, kad 72-ejų premjeras birželio mėnesį išpeikė šį leidinį vienoje savo kalboje jauniems italų verslininkams, kuriuos paragino neskelbti savo reklamos „ardomąja veikla“ užsiimančiame laikraštyje.
Stanisław Stomma
Stanislav Stoma (1908 m. sausio 18 d. Kėdainiuose, Rusijos imperija – 2005 m. liepos 21 d. Varšuvoje, Lenkija) – Lenkijos teisininkas, politikas, Lenkijos Seimo narys 1957-1976 m., Lenkijos senato narys 1989-1991 metais.
Biografija
Gimė 1908 m. sausio 18 d. Kėdainiuose. 1928-1932 m. mokėsi teisę Vilniaus universitete. 1937 m. tapo mokslų daktaru, 1947 m. habilituotu mokslų daktaru. Po karo iki 1950 m. dirbo Krokuvos universiteto kriminalinės teisės departamente. Buvo įvairių universitetinių žurnalų steigėjas ir redaktorius. Priklausė Varšuvos katalikų inteligentijos klubui.
Dirbdamas Lenkijos Liaudies respublikos seime buvo vienas iš iniciatorių vokiečių ir lenkų santykių atšilimui skatinti. 1988 m. už nuopelnus vokiečių ir lenkų santykių atšilimui apdovanotas Vokietijos Federacinės Respublikos ordinu „Už nuopelnus“. 1994 m. apdovanotas Baltojo erelio ordinu. Mirė 2005 m. liepos 21 d. Varšuvoje. Sūnus antropologas Ludwik Stomma.
Karpiai (bajorai)
thumb|[[Rėkyvos ežeras 1840 m. vadintas ir Karpių ežeru]] thumb|Karpių giminės kapavietė prie [[Rėkyvos ežeras|Rėkyvos ežero]] Karpiai – XVIII-XIX a. Lietuvos bajorų giminė. Karpiai buvo Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės valstybės, Katalikų bažnyčios, 1794 m. sukilimo veikėjai.
Genealogija
Savo giminę Karpiai kildino iš viduramžių Ispanijos ir Italijos. Giminės pradininku laikomas apie 768–832 m. gyvenęs Bernardas del Carpio. Istoriniuose šaltiniuose yra užuominų, kad vienas iš Karpių tarnavęs karaliui Jogailai. Giminės pirmtakai Lietuvoje buvę italų kilmės malūnininkai, vėliau tapę stambiais dvarininkais. 1522 m. ir 1539 m. minimas Karpis Jesypovičius. Jo sūnus Juozapas Karpis – pradininkas Bielsko ir Slonimo Karpių giminės šakos, kuri XVII–XVIII a. užėmė įvairias pareigas Bielske, Smolenske, Slonime, Gardine. Šią giminės šaką užbaigė 1787 m. gimęs Juozapas Ignacijus Karpis, kuris vedė Rozaliją Karpytę, taip sujungdamas Bielsko-Slonimo ir Joniškėlio-Rėkyvos giminės šakas. Pastarosios pradininkas antrasis Karpio Jesypovičiaus sūnus Mikalojus Karpis (mirė 1622 m.), Volkovysko pakamaris, evangelikas reformatas, perėjo į katalikybę. Su žmona Kotryna Skaševska jis išaugino sūnus Petrą, Stanislovą-Kazimierą ir Steponą bei dukras Jadvygą, Konstanciją, Zofiją ir Daratą. Ant jo antkapinio paminklo Tytuvėnų bažnyčioje buvo užrašyta: „iš labai kilmingos giminės, palikęs savo žmoną ir dukras eretikes, išskyrus sūnus, kurie visi išpažįsta tikrąjį katalikų tikėjimą, apimtas klastingos karštligės baigė gyvenimą ir buvo palaidotas mūsų bažnyčioje, ilsisi palaidojimo rūsyje prie Šv. Pranciškaus altoriaus“.
Petras Karpis su žmona Marija Golkovskaite susilaukęs 8 vaikų: Petro, Stepono Kazimiero, Povilo Chrizostomo, Marijanos, Barboros, Zofijos, Jokūbo ir Mikalojaus Stanislovo. Joniškėlio šakos pradininkė – Upytės pakamario Povilo Chrizostomo Karpio ir Jadvygos Budembrok šeima. Jų vienintelis sūnus Jokūbas, Upytės stovyklininkas, 1746 m. pasiuntinys į Seimą, buvo vedęs Joaną Godebskytę. Jokūbas ir Joana Karpiai laikomi naujo dvaro ir Joniškėlio miestelio įkūrėjais, manoma, kad iš jos vardo kilęs ir miestelio pavadinimas. Jie turėjo 6 vaikus: sūnus Kazimierą, Karolį ir Benediktą bei dukteris Marijaną Malgožatą, Teresę ir Eleonorą.
Mikalojaus Karpio sūnus Steponas Karpis pradėjo Livonijos Karpių liniją. Jo palikuonys tarnavo Prūsijos, o vėliau ir Rusijos kariuomenėse.
Dvarai
Daugiausia dvarų turėjo Žemaitijoje, Šiaurės Lietuvoje, Palenkėje. Iš jų svarbiausi: Apytalaukis, Gulbinėnai, Joniškėlis, Karpiškiai, Krinčinas, Paštuva, Rėkyva ir kiti.
XVIII a. sukaupę didžiulius turtus, Karpiai juos išlaikė ir XIX šimtmetyje. Eustachijaus Karpio sūnaus Felicijono palikuonys XIX a. antroje pusėje valdė 24 503 dešimtines dirbamos ir 3 840 dešimtinių nedirbamos žemės bei 8 395 dešimtines miško, o Pranciškaus atitinkamai – 17 185, 984 ir 8 919 dešimtines.
Joniškėlis su aplinkiniais dvarais atiteko Benediktui Karpiui. Turtą paveldėjęs jo sūnus Ignacijus šeimos nesukūrė ir Joniškėlis su kitais dvarais atiteko giminaičiui iš Rėkyvos šakos Eustachijui Karpiui. Jo vaikaitis Benediktas – paskutinis Joniškėlio dvaro valdytojas.
Elina Born
Elina Born (g. 1994 m. birželio 29 d. ) – Estijos dainininkė.
Elina šalyje išgarsėjo 2012 metais, kuomet dalyvavo muzikiniame projekte Eesti otsib superstaari ir užėmė antrąją vietą. Jau kitais metais atlikėja savo laimę bandė nacionalinėje „Eurovizijos“ atrankoje su kūriniu „Enough“ ir užėmė 8-tą vietą.
2015 metais dalyvavo Estijos nacionalinės atrankos finale, kuriame dėl šanso vykti į „Eurovizijos“ konkursą Vienoje varžėsi dešimt dalyvių. Renginio pabaigoje paaiškėjo, jog pergalę išplėšė ir gegužę 2015 m. „Eurovizijoje“ pasirodys Elina Born ir Stig Rästa su kūriniu „Goodbye to Yesterday“. Už šį duetą galutiniame balsavime balsavo net 79 procentai žiūrovų.
Tamaulipasas
Tamaulipasas  – valstija šiaurės rytinėje Meksikos dalyje, Meksikos įlankos pakrantėje ir JAV pasienyje. Jos sostinė yra Siudad Viktorija.
Geografija
Valstija ribojasi: pietuose – su Verakrusu ir San Luis Potosi, vakaruose – su Nuevo Leonu, šiaurėje – su JAV (Teksasu). Iš rytų skalauja Meksikos įlanka.
Tamaulipaso pietvakarius kerta Rytų Siera Madrės kalnai. Aukščiausia vieta – El Pedregoso kalnas (3280 m). Šiaurėje ir pakrantėje plyti lygumos. Kranto linija raižyta, daug įlankų, lagūnų (didžiausia – Madrės), pakrantės pelkių ir maršų. Palei krantą driekiasi nerijos ir salelės. Klimatas pietuose drėgnas, aukštumose ir kalnuose – sausringas, centre ir šiaurės – pusiau karštas su gan retu lietumi. Matamore (šiaurėje) vidutinė sausio temperatūra 15 °C, liepos 28,5 °C, Tampike (pietuose) – sausio 18 °C, liepos 28,5 °C, vidutinis kritulių kiekis per metus 891 mm. Šiauriniu valstijos pakraščiu teka Bravo del Nortė, kitos svarbesnės upės – Končosas, Purifikasjonas, Guajlechas. Yra įrengta 16 tvenkinių (didžiausi – Falkono ir Visente Gerero).
Biotinas
Biotinas (taip pat vitaminas H ar vitaminas B7) – B grupės vitaminas, svarbus katalizuojant metabolines riebalų rūgščių sintezės reakcijas, taip pat gliukoneogenezėje bei metabolizuojant leuciną.
Poreikis
Dienos norma – 30-100 μg. Papildomai vartoti nesiūloma, nes žarnyno bakterijos gamina pakankamai vitamino.
Trūkumas
Vitamino stoka gali sukelti išsekimą, raumenų skausmą, apetito stoką, depresiją, kojų bei rankų odos pleiskanojimą.
Trūkumas gresia valgant žalius kiaušinius, nes antivitaminas avidinas (jo yra žaliuose vištų kiaušiniuose) prisijungia biotiną, ir šis negali rezorbuotis žarnyne.
Ilgą laiką vartojant antibiotikus pažeidžiama žarnyno mikroflora, ir ji nebegali gaminti pakankamai biotino. Taip pat daugiau vitamino reikia nėščioms moterims ir krūties pienu maitinamiems kūdikiams.
Marimpolis (Panevėžys)
Marimpolis – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Upytės.
Zinaida Nagytė-Katiliškienė
Zinaida Nagytė-Katiliškienė (slapyvardis Liūnė Sutema, 1927 m. liepos 5 d. Mažeikiuose – 2013 m. sausio 17 d. Čikagoje) – Lietuvos poetė, vertėja.
Biografija
Zinaida pradžios mokyklą pradėjo lankyti Kaune. Kai tėvą iš Kauno perkėlė į Šilutę, ji mokslus tęsė ten. Dar mažai mergaitei latvė motina dainuodavo latviškas dainas, o žemaičio tėvo vyresnioji sesuo, teta Morta Balsienė, sekė lietuviškas pasakas bei mokydavo lietuviškų dainų. Šeimoje taip pat gyveno vokiečių kilmės literatūrą mylėjusi senelė Emilija Peters, kuri labai anksti pradėjo vaikams skaityti vokiškas knygas.
Į pradžios mokyklą Zina atėjo kalbėdama trimis kalbomis: lietuvių (gimtąja) bei vokiečių ir latvių. Šios trys kalbos poetei ir liko visą gyvenimą beveik kaip gimtosios. Pradžios mokyklą baigė Kėdainiuose, kur šeima išgyveno visą vokiečių okupacijos laikotarpį. Karo metu, vokiečiams traukiantis iš Lietuvos, abu Zinaidos broliai pasitraukė į Vokietiją. 1944 m. liepą į Vakarus kartu su tėvais pasitraukė ir poetė. 1945 m. Vokietijoje baigė gimnaziją. Insbruko bei Freiburgo universitetuose studijavo vokiečių literatūrą ir filosofiją. Vokietijoje susipažino su savo būsimu vyru rašytoju Mariumi Katiliškiu.
1949 m. išvyko į JAV, apsigyveno Lemonte, kur gyveno iki mirties. Visą poetės gyvenimą lydėjo tragiškos netektys. 1964 m. netikėtai miršta artimi draugai Julius Kaupas ir Algimantas Mackus. 1980 m. po sunkios ligos, amputavus abi kojas miršta jos vyras Marius. Jauni iš gyvenimo pasitraukia ir abu vaikai – sūnus Saulius ir dukra Agnė.
Kūryba
1941 m. pradėjo rašyti, paskatinta brolio poeto Henriko Nagio. Kūryboje istorinė savimonė atsiskleidžia per gimtosios žemės ir asmeninio likimo ryšį: susidūrus prarastai savajai erdvei ir privalomai priimti svetimajai erdvei, atsiveria vidinis vienatvės pasaulis. Poezijoje itin ryškus naratyvinis pradas, eilėraščiai jungiami į ciklą, išplečiantį poetinio pasakojimo galimybes. Svarbus žodžio ir tikrovės santykis.
Kūrybą spausdino JAV lietuvių žurnale „Metmenys“, laikraštyje „Naujienos“, savaitraščiuose „Nepriklausoma Lietuva“, „Dirva“ ir kt. Be savo kūrybos, poetė dar vertė poeziją iš vokiečių ir latvių kalbų. Priklauso vadinamajai „bežemių“, neornamentuotos kalbos kartai.
Cechanoveco Fatimos Marijos Dangun Žengimo parapija
Cechanoveco Fatimos Marijos Dangun Žengimo parapija – parapija įkurta 1998 m. birželio 29 dieną. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Šepetovo dekanatui.
Dainavos giria
thumb|250px|Tipiškas Dainavos girios pušynas (Latežerio apylinkės) thumb|250px|Dainavos girios kerpšilis thumb|250px|Pelkėtas [[pušynas (su viksvų ir gailių pomiškiu) Musteikos apylinkėse]] thumb|right|250px|Dainavos giria ir [[Ūla|Ūlos upė]] thumb|250px|Girioje gausu mėlynių
Dainavos giria, Druskininkų-Varėnos miškai, Gudų giria – tai didžiausias Lietuvos miškų masyvas, plytintis Dzūkijoje, Varėnos rajono ir Druskininkų savivaldybės teritorijose. Girios plotas yra 1450 km², mišku apaugę 1145 km². Yra išskiriama ~250 girios miškų. Didelė miško dalis įeina į Dzūkijos nacionalinį parką. Girios pietinėje dalyje yra Čepkelių rezervatas. Miškai nusidriekę iš šiaurės rytų į pietvakarius apie 70 km. Vakaruose siekia Nemuną, pietuose – Baltarusijos–Lietuvos valstybinę sieną, šiaurės vakaruose – Merkinę, šiaurės rytuose – Valkininkus. Girią kerta keliai, ir , taip pat Vilniaus–Gardino geležinkelis. Didžiausi ir vieninteliai miestai – Druskininkai (jos pietvakariuose) ir Varėna (jos šiaurės rytuose).
Hidrografija
Giria priklauso Nemuno baseinui. Šiaurine Dainavos girios dalimi teka Merkys, o per girią jo intakai – Ūla, Grūda, Verseka, Varėnė, Spengla, Duobupis, Skroblus, Nočia, Beržupis; pietryčiuose teka Nemuno intakas Ratnyčia, o pietiniu pakraščiu – Katra. Dainavos girioje gausu ežerų – Glėbas, Glynas, Ešerinis, Burokaraisčio ežeras, Ilgis, Glūkas, Varėnis, Lavysas, Latežeris, Lynežeris. Vien Čepkelių raiste yra 23 ežerai, kurių plotas svyruoja nuo 0,4 iki 5,1 ha.
Paviršius
Geomorfologiniu požiūriu Dainavos giria beveik sutampa su Merkio žemupio lygumos parajoniu, kuriame į fliuvioglacialinės lygumos plotus įsiterpę kopinių plokštumų ruožai (Latežerio-Randamonių ir Zervynų). Būdingos mažo banguotumo lygumos ir žemyninių kopų kalvynai. Į pietryčius nuo kopų juostos plyti zandrinis, senųjų deltų lygumų reljefas, kurio didelę dalį užima pelkės: Čepkelių raistas, Grybaulios, Grūdos, Kaniavėlės pelkės. 87 % girios teritorijos sudaro jauriniai ir silpnai sujaurėję smėlio dirvožemiai. Likusią dalį užima pelkiniai durpžemiai, taip pat yra nedideli velėninių jaurinių priesmėlio ir priemolio dirvožemių plotai. Iškirstų miškų plotose pastebima vėjo erozija. Daug dirvų degradavo dėl gaisrų.
Gyvoji gamta
Pušynai sudaro 90 % girios ploto. Taip pat yra beržynų (4 %), eglynų (3 %), juodalksnynų (3 %). Pusamžiai medynai sudaro beveik pusę medžių, daug jaunuolynų (~40 %), pribręstančių ir brandžių medynų nedaug. Nuo gaisrų nukentėjusiose vietose, buvusiuose kirtimuose vyrauja gryni ir skurdūs pušynai. Mišresni ir brandesni miškai yra girios pietinėje dalyje.
Istorija
Senovėje Dainavos giria buvo jotvingių žemės Dainavos dalimi. XIV–XVI a. girią valdė Lietuvos didieji kunigaikščiai, čia buvo jų medžioklės plotai. Gyventojų buvo mažai. Jie buvo susitelkę Merkio ir jo intakų pakrantėse ir vertėsi medžiokle, drevine bitininkyste, grybų ir uogų rinkimu. Vėliau gyventojų pradėjo daugėti, pradėta vystyti lydiminė žemdirbystė, dideli girios plotai buvo iškirsti. Kaimai ir viensėdžiai ėmė kurtis girios glūdumoje. Intensyviausiai miškas kirstas XVII–XVIII a. dėl medienos eksporto. XIX a. daug gerų medžių eksportuota Merkiu ir Nemunu. Dėl nestabdomo kirtimo ir gaisrų miškas nuniokotas Antrojo pasaulinio karo metais. Tarybiniais metais pradėtas Dainavos girios atkūrimas. 1863 m. girioje veikė sukilėliai, Antrojo pasaulinio karo metais – tarybiniai partizanai, o pokariu – Lietuvos partizanai.
Gyventojai
thumb|250px|[[Lynežeris|Lynežerio kaimas girios apsuptyje]] Dainavos giria – rečiausiai gyvenama Lietuvos vieta. Vidutinis gyventojų tankumas siekia 2–3 žm./km². Tankiau gyvenami vakariniai (apie Merkinę, Druskininkus) ir šiauriniai (apie Varėną, Perloją) pakraščiai. Centrinė ir pietinė Dainavos girios dalys gyvenamos labai retai, kaimus skiria keletas kilometrų, dalį gyvenviečių jungia tik siauri miško keliukai. Regiono atokumas lėmė autentišką kaimų formavimąsi – išlikę daug etnografinių XIX a. pab. – XX a. pr. dzūkų sodybų. Dėl skurdžių dirvožemių praktiškai nevystoma žemdirbystė. Gyventojai verčiasi miško gėrybių rinkimu, kaimo turizmu.
Jovita Jutelytė
Jovita Jutelytė (g. 1971 m. kovo 9 d. Kėdainiuose, Lietuvos TSR) – Lietuvos krepšininkė, Europos čempionė.
Mersin İdman Yurdu
Mersino „İdman Yurdu“ – Turkijos futbolo klubas iš Mersino.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1925 m. Žaidė Superlygoje.
2019 m. birželio 30 d. paskelbta apie klubo bankrotą.
Rytų Timoro demografija
thumb|220px|Gyventojų skaičiaus raida Rytų Timore gyvena apie vieną milijoną žmonių. Dėl didelio gimstamumo ir grįžtančių pabėgėlių, paskutiniu metu šis skaičius sparčiai išaugo. Gyventojai ypatingai koncentruojasi aplink Dilį.
Populiacijos duomenys
Populiacija: 1 019 252 (2004)
Struktūra pagal amžių:
Vidutinė gyvenimo trukmė:
Gimstamumas: 27,46 gimusiųjų/1000 gyv. (2004)
Migracija: 0 migrantų/1000 gyv. (2004)
Lyčių santykis:
Kūdikių mirtingumas:
Vaisingumo rodiklis: 3,7 vaiko/1 moteriai (2004)
Tautybė: timoriečiai
Etninės grupės: australoneziečiai (malajo - polineziečiai), papuasai, maža kinų bendruomenė
Religija
Rytų Timoras ir Filipinai – dvi katalikiškos valstybės Rytų Azijoje. Religinė struktūra: katalikai (90 %), musulmonai (4-5 %), protestantai (3 %), nedidelės hinduistų, budistų, animistų bendruomenės.
Kalbos
Oficialios kalbos tetum ir portugalų. Taip pat vartojamos indoneziečių, anglų, papuasų ir kitos. Iš viso vartojama apie 16 vietinių kalbų.
Raštingumas
Žmonės virš 15 metų gali skaityti ir rašyti.
Šaltiniai
www.indexmundi.com
Osttimor Timor-Leste
Patrimpas (cirkas)
Patrimpas - kilnojamojo cirko trupė, veikusi tarpukario Lietuvoje. 1927 m. cirką įkūrė Antanas Pilkauskas, vienas lietuviško cirko pradininkų.
Cirko veikla
"Patrimpas" buvo vienas pajėgiausių cirkų Lietuvoje pasibaigus 3-čiam dešimtmečiui. Trupėje vaidino įvairių žanrų artistai. Tarp svarbiausių programos numerių būdavo A. Pilkausko - fakyro Ben Ali pasirodymai. Cirkas turėjo savo džiazo orkestrą, po vaidinimų rengdavo šokius. "Patrimpas" gastroliavo įvairiose Lietuvos vietose. Cirkas baigė veiklą 1933 m., kai A. Pilkauskas išvyko gastrolių į JAV.
Sala (Dusetos)
Sala – kaimas Zarasų rajono savivaldybės vakaruose, 6 km į rytus nuo Dusetų, Meletinio ežero šiauriniame krante. Keliukas į Smilges.
Konsepsjono provincija (Čilė)
Konsepsjono provincija  – provincija Čilėje, Biobio regione. Provincijos administracinis centras yra Konsepsjonas. Plotas 3 439,3 km² ir turi 912 889 gyventojų.
Adolfo Bioy Casares
Adolfas Biojus Kasaresas (1914 m. rugsėjo 15 d. Buenos Airės – 1999 m. kovo 8 d. ten pat) – Argentinos rašytojas, fantastinės tematikos pradininkas Argentinos literatūroje.
Išgarsėjo romanu „Marelio išradimas“ (La invención de Morel, 1940 m.), už kurį apdovanotas Buenos Airių literatūros premija. Parašė keletą kūrinių drauge su Chorche Luisu Borchesu, Silvina Okampo. Kūrinių pagrindinė tema – netikėtose fantastinėse situacijose atsidūrusio veikėjo savijauta, beviltiškos pastangos prisitaikyti prie kintančių aplinkybių; jiems būdinga filosofiškumas, sąlygiškumas, ironija, detektyvinė intriga. 1990 m. apdovanotas Servanteso premija.
Tolčė (Sokulkos apskritis)
Tolčė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kuznicos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į pietryčius nuo Kužnicos, apie 15 km į šiaurės rytus nuo Sokulkos ir 52 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Airijos futbolo varžybos 2006 m.
Airijos futbolo varžybos 2006 m.
2006 m. Lygos taurė
Airijos futbolo lygos taurė yra vienas pagrindinių taurės turnyrų Airijoje, jame dalyvauja dviejose stipriausiose lygose žaidžiantys klubai ir kai kurios žemesniųjų lygų komandos.
Nadrausvė
Gyventojai
Iš kaimo su savo garsiąja „brička“ į pasaulį išėjo Antanas Kriščiukaitis (1864–1933). Rašytojo tėvų sodyba neišliko, jos vietoje pastatytas paminklinis akmuo.
Lenino mauzoliejus
Pastato istorija
Pirmasis mauzoliejus buvo medinis, kubo formos. Jis pastatytas V. Lenino laidotuvėms (1924 m. sausio 27 d.). Dabartinis mauzoliejus pastatytas 1929–1930 m. pagal Aleksejaus Ščiusevo projektą. Tai 24 m ilgio, 12 m aukščio lakoniškų formų gelžbetoninio karkaso statinys mūrinėmis sienomis ir tamsiai raudono granito, marmuro, porfyro ir juodo labradorito apdaila. Pastato centre juodo labradorito monolite raudono kvarcito raidėmis išdėliotas užrašas „Ленин“ („Leninas“). Šalia mauzoliejaus įrengtos 10 000 svečių talpinančios tribūnos, už jo – kapavietės. Pastato viduje yra vestibiulis ir 100 m² ploto gedulinga salė, kurioje padėtas sarkofagas su V. Lenino kūnu. 1945 m. virš įėjimo pastatyta centrinė tribūna, 1973 m. įrengtas neperšaunamas sarkofagas.
Iki 1993 m. konstitucinė krizės Rusijoje prie įėjimo į mauzoliejų buvo garbės sargybos postas Nr.1, kuris keitėsi kas valandą, mušant Kremliaus kurantams. Vėliau šis postas įrengtas prie Nežinomojo kareivio kapo. thumb|left|260px|Mauzoliejaus lankymas (1925 m.)
Lankymas
SSRS gyvavimo metu patekti į mauzoliejų laukdavo didžiulės lankytojų eilės. Šiuo metu jis veikia antradieniais, trečiadieniais, ketvirtadieniais ir šeštadieniais nuo 10 iki 13 val.
Ligita Kinkevičienė
Ligita Kinkevičienė (g. 1976 m. birželio 20 d. Kėdainiuose, Lietuvos TSR) – Lietuvos krepšininkė.
Gaisriai
Gaisriais vadinami kaimai:
Pakruojo rajono savivaldybės taryba 2003–2007 m.
Pakruojo rajono savivaldybės taryba – Pakruojo rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2002 m. gruodžio 22 d.
Partijos
Rinkimai įvyko 2002 m. gruodžio 22 d. Rinkimuose gavo vietų:
Nuorodos
Oficiali svetainė
Klemensas V
Klemensas V (, tikroji pavardė, 1264 m. Vilandro, Akvitanija, Prancūzija – 1314 m. balandžio 20 d. Rokmoras, Langedokas-Rusijonas, palaidotas Uzeso katedroje, Akvitanija) – Romos katalikų bažnyčios popiežius nuo 1305 m. gruodžio 5 d. iki mirties.
Biografija
Gimė Gaskonėje, garsioje šeimoje. Vyresnysis brolis buvo Liono arkivyskupas. Mokėsi Orleane ir Bolonijos universitete. Įšventintas kunigu dirbo popiežiaus Celestino V tarnyboje. 1294 m. nominuotas Albano vyskupu, popiežiaus Bonifaco VIII kapelionas, nuo 1295 m. Kominžo vyskupas. Nuo 1297 m. Bordo arkivyskupas.
Popiežiumi vainikuotas Lione, dalyvaujant Prancūzijos karaliui Pilypui IV Gražiajam, pateko į jo politinę įtaką, pažadėjęs penkerius metus karaliaus iždui perleisti bažnyčios pajamas Prancūzijoje. Pirmasis popiežius, kuriam buvo uždėta tiara. Pagarsėjo nepotizmu, kardinolais paskyrė daug prancūzų. Iš 25 kardinolų kolegijos narių 11 buvo jo giminaičiai.
1309 m. įsikūrė Avinjone, tuo prasidėjo Avinjono nelaisvė.
1308 m. rugpjūčio 11 d. bulėje „Tepakyla Viešpats“ („Exsurgat deus“) išdėstė antrojo Kryžiaus žygio svarbiausius tikslus – užkariauti palankias vietas išpuoliams ir iš ten persekioti musulmonus bei pasirengti tolimesniems didelės apimties įsiveržimams. Pirmiausia nurodė atkirsti prekybos kelius Viduržemio jūroje, tikėdamasis perimti mamelukų prekybos kelius ir kartu įbauginti priešiškų pakrančių gyventojus.
1311-1312 m. sušaukė Vieno susirinkimą. Karaliaus spaudžiamas bule Vox in excelso 1312 m. panaikino tamplierių ordiną. Paskelbė reformų dekretus, vadinamasias Klementinas, kurios yra Vieno susirinkimo konstitucijų ir Klemenso dekretų rinkinys.
Siekdamas pagerinti misionierių rengimą Sorbonoje, Oksfordo, Bolonijos ir Salamankos universitetuose nurodė įsteigti graikų, hebrajų, arabų ir chaldėjų kalbų katedras. Rėmė Šventosios Romos imperijos imperatoriaus ir Vokietijos karaliaus Henriko VII politinius siekius įsitvirtinti Italijoje.
Dantė „Dieviškojoje komedijoje“ jį pasiuntė į aštuntąjį pragaro ratą.
Arielis (palydovas)
Arielis – Urano palydovas. Atrastas kartu su Umbrieliu 1851 m. spalio 24 d. Viljamo Laselio. Pavadinimas pasiūlytas 1852 m. Džono Heršelio. Parinktas iš Viljamo Šekspyro kūrinio Audra.
Arielis buvo stebėtas Voyager 2 tyrimų metu 1986 m. Vojadžer 2 praskriejo 127 tūkst. km nuo palydovo. Apie 70 % teritorijos dengia ledynai (vandens, anglies dioksido, metano), likusią dalį dengia silikatinės uolienos. Palydove gausu kraterių (didžiausias pastebėtas – Jangoras, 78 km skersmens), lūžių, kanjonų.
Apoditerijus
Apoditerijus (, iš 'vieta, kur nusirengia') – senovės Romos viešosios pirties patalpa su kambarėliais ar lentynomis, kur lankytojai nusirengdavo ir laikydavo drabužius ir kitus daiktus kol maudydavosi. thumb|left|300px|Senųjų Pompėjos pirčių apoditerijus. thumb|right|300px|II a. [[terma|termų apoditerijus]] Daiktus apoditerijuje saugodavo vergai kapsarijai, kurie būdavo arba pirties personalas, arba pačių mauduolių atsivesti.
Viename iš Romos laikų mokyklinių tekstų aprašyta, kaip turtingas romėnas moksleivis ateina į pirtį ir apoditerijuje palieka vergą jam paliepdamas: „Neužmik, saugok nuo vagių“.
Olimpinis plaukimo baseinas
Olimpinis plaukimo baseinas yra vienas iš plaukimo baseino rūšių, naudojamų per olimpines žaidynes, kuriame trasos ilgis būna 50 metrų.
Paprastai „olimpinis dydis“ reiškia „didesnis nei normalus“ ir tai nebūtinai reiškia, kad tinka olimpinėms žaidynėms. Daugelis viešbučių ar namų vadina savo baseinus „olimpinio dydžio“, vien dėl to, kad tie baseinai būna bent didesni nei paprasti.
Specifikacijos
Pagal FINA, olimpinis plaukimo baseinas privalo turėti šias specifikacijas:
Schwimmbecken
Marijos radijas
thumb|right|166px|Marijos radijo logotipas
Marijos radijas neturi nei komercinių, nei politinių tikslų. Vienintelis Marijos radijo išlaikymo šaltinis - klausytojų aukos ir savanoriškas darbas.
Radijo laidas veda savanoriai, programa transliuojama visą parą. Programos turinį sudaro tikėjimo, socialinės tematikos laidos, Šventojo Rašto skaitymai ir komentavimai, tiesioginės Šv. Mišių ir maldos transliacijos, informacija iš Vatikano ir Lietuvos katalikų bendruomenių, religinė muzika. Yra laidų skirtų jaunimui, vaikams, akademinei visuomenei.
Istorija
Idėją įsteigti tokio pobūdžio radijo stotį iškėlė Kauno Palemono parapijos klebonas tėvas Massimo Bianco. 2003 m. įkurta viešoji įstaiga „Marijos radijas“. Pasiruošimo darbams, kurie tęsėsi keturiolika mėnesių, vadovavo Kauno arkivyskupijos kunigas Petras Oskaras Volskis.
2010 m. šio radijo programų direktoriumi tapo dr. kun. Kęstutis Kėvalas. Nuo 2012 m. Marijos radijo programų direktoriumi dirbo kunigas Gintaras Blužas OFS. Vėliau - kunigas Povilas Narijauskas. 2019 m. Marijos radijo programų direktoriumi paskirtas kun. Saulius Bužauskas.
2017 m. pradėtas statyti naujas Marijos radijo studijos patastas Kauno senamiestyje.
Juozas Žukauskas
Juozas Žukauskas:
2016 m. sprogimas Ankaroje
2016 m. sprogimas Ankaroje – sprogimas Kizilajuje, Ankaros miesto mikrorajone, Atatiurko bulvare. Per jį 37 žmonės žuvo, dar 125 liko sužeisti, kai sprogmenų prikrautas automobilis sprogo šalia miesto autobuso.
Turkijos valdžia atsakomybę už šį išpuolį priskyrė kurdams.
Maloti kalnai
thumb|250px|Maloti kalnai [[Lesotas|Lesote]] Maloti kalnai (dar vadinami Maluti) – kalnų grandinė Lesote ir Pietų Afrikos Respublikoje. Pastarojoje šalyje šie kalnai vadinami Drakeno kalnais. Kalnų grandinės ilgis apie 1000 km. Didžiausias aukštis 3482 m (Thabana-Ntlenyanos kalnas).