cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
ASEC Mimosas
Istorija
2019/20 m. sezonas buvo nutrauktas dėl pandemijos. Tuo metu ekipa buvo trečioje vietoje (3 iš 14 dalyvių).
2020/21 m. dėl pandemijos grėsmių pakito čempionato formatas. B grupėje buvo antri, o finalinėse kovose įgijo persvarą prieš varžovus ir tapo šalies čempionais.
Sezonai
Šaltiniai:
FC San-Pédro
FC San-Pédro – profesionalus futbolo klubas, žaidžiantis aukščiausioje Dramblio Kaulo Kranto lygoje. Klubas įsikūręs San Pedre.
Istorija
Klubas buvo suformuotas 2004 m. 2019/20 m. sezonas buvo nutrauktas dėl pandemijos. Tuo metu ekipa buvo antroje vietoje (2 iš 14 dalyvių).
Sezonai
Šaltiniai:
Sedos šv. Jono Nepomuko bažnyčia
'''Sedos šv. Jono Nepomuko bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Sedoje, Varduvos upės kilpoje. Liaudies architektūros formų. Suteiktas šv. Jono Nepomuko titulas.
miniatiūra|180px|left|Koplyčios interjeras
Istorija
Sedos dvare 1781 m. pastatyta koplyčia, kuri 1783 m. paplatinta, paaukštinta, pertvarkyta į bažnyčią, pristatyta varpinė. 1791 m. bažnyčiai paskirti 2 margai žemės. Bažnyčią 1793 m. gegužės 28 d. konsekravo pavyskupis Tadas Juozapas Bukatas. XIX a. pirmojoje pusėje ji buvo mokinių bažnyčia. Po 1863 m. liko be kunigo. Per miestelio gaisrą 1886 m. sudegė kunigui skirtas namas.
1891 m. vėl apsigyveno kunigas. Bažnyčia buvo Sedos parapijos filija. Klebonas S. Paulukevičius ją 1900 m. savo lėšomis perstatė. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia uždaryta, paversta sandėliu, o vėliau – malūnu. Apleistas pastatas 1988 m. rugsėjo mėn. grąžintas tikintiesiems. Klebono Algio Genučio ir parapijiečių patangomis suremontuota.
1989 m. spalio 1 d. pašventinta.
Architektūra
Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštė.
Odesa (Trakai)
Odesa – viensėdis Trakų rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Rūdiškių, prie Vilniaus–Marcinkonių geležinkelio.
SC Gagnoa
Sporting Club de Gagnoa – profesionalus futbolo klubas, žaidžiantis aukščiausioje Dramblio Kaulo Kranto lygoje. Klubas įsikūręs Ganjoa.
Oliokma
Oliokma  – upė Rusijoje, pietryčių Sibire; Lenos dešinysis intakas. Prasideda Murojsko kalnagūbryje (Oliokmos masyve), teka į rytus – šiaurės rytus plačiu tarpukalnių slėniu Oliokmos-Čaros kalnyno pakraščiu. Įteka į Leną ties Oliokminsku. Slenkstėta.
SC Gagnoa
Istorija
2020/21 m. dėl pandemijos grėsmių pakito čempionato formatas. A grupėje buvo ketvirti ir į finalines kovas nepateko.
Sezonai
Šaltiniai:
Oliokma
Svarbiausi intakai: Tiungiras, Niukža (dešinieji); Čara (kairysis). Vasarą būdingi audringi poplūdžiai. Spalio – gegužės mėnesiais būna užšalusi. Laivyba prasideda 406 km nuo žiočių.
Viekšnių šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
'''Viekšnių šv. Jono Krikštytojo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Viekšnių mieste.
Istorija
Viekšnių bažnyčią XVI a. pabaigoje pasisavino evangelikai reformatai. Bažnyčiai 1626 m. dovanotas Milių kaimas. 1634 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. 1680 ir 1816 m. atnaujinta.
1841 m. patvirtintas inžinieriaus Keršteino mūrinės bažnyčios projektas. 1854 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia (projekto autorius Karolis Gregotovičius). Altoriai perkelti iš senosios.
Vykstant Pirmajam pasauliniam karui, 1915 m. birželio 14 d. vokiečių artilerija bažnyčią padegė ir sugriovė. Klebono V. Jarulaičio rūpesčiu 1915 m. pastatyta laikina. Kunigas Valentinas Gudavičius su parapijiečiais bažnyčią 1921 m. atstatė. Atstatant stengtasi išsaugoti jos pirmykštę išvaizdą. Langai pasiaurinti, padaryti 2 nauji. 1939 m. spalio 23 d. bažnyčios bokšte kilo gaisras, nukrito varpai.
Architektūra
Bažnyčia kryžminio plano, vienabokštė. Įrengti 5 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Pakirsnių ežeras
Pakirsnių ežeras – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 5,5 km į pietryčius nuo Šeštokų miestelio. Ežeras lašo formos, ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,17 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 114,8 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Pietvakariuose išteka upelis link Kirsnos intako K-1 upelio. Netoliese įsikūrę Pakirsnių ir Baravos kaimai.
Vaižgantai (Pakruojis)
Vaižgantai – kaimas vidurio rytinėje Pakruojo rajono savivaldybės dalyje, 1 km į vakarus nuo Linkuvos, prie kelio.
Naudoris (Lazdijų r., Veisiejų sen.)
left|120px
Naudoris – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 3 km į rytus nuo Veisiejų. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,19 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 119,9 m. Krantai žemi, pelkėti, tik rytinis krantas aukštas, apaugęs medžiais ir krūmais. Šiaurinėje pakrantėje auga miškelis, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai ir pievos. Šalia įsikūręs Paterų kaimas. Pietine pakrante eina kelias. Ežeras nenutekantis, priklauso Snaigyno ežero baseinui (Baltosios Ančios baseinas).
Obelninkėliai
Obelninkėliai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Parėčėnų, 6 km į pietvakarius nuo Miroslavo, Obelijos ežero vakarinėje pakrantėje. Patenka į Metelių regioninį parką. Keliukai veda į Obelninkus, Mockonis, Cigoniškius.
Kaime veikė Obelninkėlių septynmetė mokykla, vėliau pradinė mokykla.
Indigirka
Indigirka  – upė Rusijoje, šiaurės rytų Jakutijoje. Prasideda Oimiakono kalnyne, susiliejus Chastacho ir Taryn Jurjacho upėms. Teka į rytus – šiaurės rytus, siauru tarpekliu kerta Čerskio kalnagūbrį, sudaro slenksčius. Toliau teka Janos-Indigirkos žemuma, kur slėnis išsiplėčia iki 20 km. Įteka į Rytų Sibiro jūrą; sudaro deltą (plotas 5500 km²).
Svarbiausi intakai:
thumb|left|210px|Indigirka žemėlapyje
Ventos Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia
'''Ventos Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia''' – Telšių vyskupijos katalikų bažnyčia, stovinti Akmenės rajone, Ventos mieste.
Istorija
1991 m. įkurta Ventos Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo parapija, įsteigti laikini maldos namai buvusio vaikų darželio pastate. Naujos bažnyčios pamatai išlieti 2004 m., tačiau bažnyčia pastatyta tik 2009 m. Pagrindiniais jos mecenatais buvo verslininko Ivano Paleičiko šeima.
Bažnyčia dar vadinama Lietuvos tūkstantmečio bažnyčia, kadangi tai vienintelė bažnyčia, Lietuvoje pastatyta 2009 m.
Bažnyčią suprojektavo „Šiaulių komprojekto“ architektai Vytautas Marcinkus ir Regina Miceikienė. Statė bendrovė „Akmeresta", panaudodama vokiškas konstrukcijas.
Architektūra
Pastatas karkasinis ir baltų plytų, stačiakampio plano su vienu neišsikišusiu bokštu, trisiene apside. Fasadai apšiltinti termoizoliacinėmis apdailos plokštėmis. Bokštas stačiakampis, dviejų tarpsnių su piramidiniu stogeliu. Langai daugiausia su pusapskrite arka. Vidus halinis, vienos navos. Lubų nėra, o jų vietoje pakabintos išraiškingos konstrukcijos. Varpas parvežtas klebono Anupro Gauronsko iš Vokietijos.
Sutrė (upė)
Sutrė – upelis Lietuvoje, Lazdijų rajono šiaurės rytuose; priklauso Dovinės aukštupio baseinui. Išteka iš Paliūnų ežero, 5 km į pietryčius nuo Šventežerio. Teka šiaurėn, tuojau prateka Senkučio ežerą, toliau teka tarp pievų. Įteka į Dusios ežerą ties Sutrės kaimu.
Intakas – Straigių upelis (dešinysis).
Teka šalia Paliūnų, Žališkės, Bagdononių, Straigių, Janėnų, Sutrės kaimų.
Etimologija
Upėvardis kildinamas iš žodžio sùtros ('srutos; paplavos, pamazgos') (plg. sutrà 'purvas, nešvarumai; nevala, apsileidėlis', sùtrinas 'srutinas', sutrùs 'nešvarus, apsileidęs').
Sedos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
'''Sedos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Sedoje, Varduvos upės dešiniajame krante. Liaudies architektūros formų. Parapijoje veikia Sedos šv. Jono Nepomuko bažnyčia ir Grūstės koplyčia.
Istorija
miniatiūra|Bažnyčios interjeras
Nuo 2013 m. rugpjūčio parapijos administratoriumi paskirtas kun. Modestas Ramanauskas, pakeitęs kun. Olijandrą Jurevičių.
Architektūra
Bažnyčia liaudies architektūros formų, lotyniško kryžiaus plano, halinė, su 2 zakristijomis, 5 bokšteliais.
Vidus 3 navų, yra 5 mediniai barokiniai altoriai, sukurti XVIII a. 8-ajame ir 10-ajame dešimtmetyje: didysis, šv. Jono Nepomuko, šv. Antano Paduviečio, Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės ir Jėzaus Kristaus, taip pat barokinių formų vargonai, XIX a. sakykla bei krikštykla su Jėzaus Krikšto paveikslu. Bažnyčioje išlikę XVII-XVIII a. sukurtų altorinių paveikslų: ''Švč. Mergelės Marijos Ėmimas į dangų, Šv. Antanas, Šv. Laurynas, Šv. Juozapas''.
Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame yra Kryžiaus kelio stočių stogastulpiai, šiaurės rytų kampe – medinė varpinė (1851 m.). Joje kabo trys varpai: nuliedintas 1762 m. kun. Jono Domaševičiaus ir Škaplieriaus brolijos lėšomis, 1793 m. be dovanotojo vardo ir kan. Vincento Juzumo (Juzumowicz) 1886 m. funduotas Ketūnų koplyčiai.
Sakralinį kompleksą 2006 m. papildė įrengtas įspūdingų formų lurdas.
Mingų dinastija
thumb|Imperatorius Hong-u
Ming dinastija  – dinastija, valdžiusi Kiniją 1368–1644 m., po Juan dinastijos, prieš Čing dinastiją. Ming valstybė buvo vadinama „Didžiąja Ming imperija“ (大明國; Dà Míng Guó). Sostinės – Nankinas, vėliau Pekinas.
Dinastijos įkūrimas ir Hong-u politika
thumb|left|Ming valstybės teritorija Juan dinastijos valdymo pabaigoje kilo valstiečių sukilimai. Ypač sustiprėjo grupė, kuriai vadovavo Džu Juandžangas (Zhu Yuanzhang). 1368 m. Nankine jis įkūrė Ming dinastiją ir pasiskelbė jos imperatoriumi Hong-u (Hongwu, arba Ming Taizu – Ming Taidzu). 1387 m. galutinai suvienyta visa Kinija. Kadangi šalis buvo nuniokota karo ir mongolų išnaudojimo, stengiamasi atstatyti ekonomiką: vykdomi irigaciniai projektai, sodinami miškai, skiriamas didelis dėmesys žemės ūkiui. Hong-u žemės ūkį laikė ekonomikos pagrindu, todėl ir vėliau kinų ekonomika buvo smarkiai orientuota šia kryptimi.
Buvo įvesta lidzia (lijia) sistema, pagal kurią dešimties šeimų grupės sudarė bendrijas, kurios buvo pačios atsakingos už mokesčių mokėjimą, darbų atlikimą, tvarkos priežiūrą. Aukščiausia valdžia buvo kaimo seniūnai. Hong-u buvo valstiečių kilmės, todėl labai nepasitikėjo intelektualais ir valdininkais buvo linkęs skirti žemesniųjų klasių atstovus, o vietinės reikšmės biurokratus turėjo kontroliuoti kaimų seniūnai. Song laikų dideli ūkiai buvo nusavinti, padalinti ir išnuomoti, uždrausta laikyti vergus, todėl ilgainiui ėmė dominuoti maži žemės ūkiai.
Hong-u buvo labai įtarus ir persekiojo net tuos, kurie jam padėjo pasiekti valdžią. Jis centralizavo imperijos valdymą, sutelkė daug galios savo rankose. Hong-u politika lėmė įtampą intelektualų sluoksniuose. Intelektualai persekiojami.
Hong-u įvedė žmonių registravimo sistemą: kiekvienas turėjo būti priskirtas valstiečių, karių arba amatininkų grupei. Grupės nariu tampama gimstant, ir jos pakeisti negalima. Tačiau žmonės atrado būdų apeiti šią griežtą sistemą, ir ilgainiui gyventojų surašymų duomenys ėmė neatitikti realybės.
Norėdamas padaryti savo giminę išskirtine, Hong-u surašė savo palikuonių pareigas ir teises: jo palikuonys turėjo gyventi laikydamiesi tam tikrų taisyklių ir juos turėjo išlaikyti valstybė. Vėliau gausaus palikuonių būrio išlaikymas tapo didele problema.
Ekspansija ir izoliacija
thumb|left|Ming dinastijos imperatorių kapai 50 km į šiaurės vakarus nuo [[Pekinas|Pekino. Sielų kelias]] Ming laikais kinai ėmė kontroliuoti Turkestaną. Azijos tautos, turinčios priėjimą prie jūros, mokėjo Kinijos imperatoriui duoklę. Didysis kanalas šalies viduje buvo išplėstas ir skatino vidaus prekybą.
Po Hong-u mirties prasidėjo kovos dėl sosto. Imperatoriumi buvo paskirtas Hong-u vaikaitis, tačiau jis išsilaikė tik trejus metus, tada jį nuvertė ketvirtasis Hong-u sūnus Džu Di (Zhu Di), tapęs imperatoriumi Jongle (Yongle). Jo politika buvo orientuota į tarptautinių ryšių plėtimą.
Didžiausias užmojis buvo septynios jūrų ekspedicijos (1405–1433), kurioms vadovavo eunuchas Dženg He. Kinai pasiekė Gerosios Vilties kyšulį, yra manančių, kad ir Amerikos žemynus. Į pirmąją ekspediciją iškeliavo 317 laivų ir 28000 žmonių – tai buvo didžiausia istorijoje jūrų ekspedicija. Dženg He atgal pargabeno daug prabangių daiktų. Pagrindinis ekspedicijų tikslas buvo užmegzti diplomatinius santykius. Nors buvo siekiama, kad kuo daugiau valstybių mokėtų Kinijai duoklę, priešingai nei didžiosios europiečių ekspedicijos, šios nebuvo karinės ir nesiekė užgrobti svetimų žemių.
Tačiau jūrų kelionės baigėsi. XV a. pabaigoje buvo uždrausta statyti jūrinius laivus ir apskritai palikti šalį: Kinija izoliavosi. Manoma, kad tai buvo atsakas į piratavimą. Be to, nors Dženg He keliones rėmė rūmų eunuchai, prieš jas buvo eunuchų įtakos grėsmę nuolat jautę konfucianistai intelektualai valdininkai. Užsivėrus Kinijos sienoms, tapo sunku pakliūti į šalį ir svetimšaliams: todėl į didžiąsias jūrines keliones kiek vėliau nei kinai pasileidę europiečiai su Kinija kontaktus mezgė nelengvai.
XVI a. vid. prekyba vėl išjudėjo, sidabrui pakeitus popierinius pinigus: Kinija ėmė importuoti sidabrą. Suklestėjo nauji miestai. Kultūros srityje klesti populiarioji literatūra, sukuriami žymieji romanai „Auksinis lotosas“, „Kelionė į vakarus“ ir kt.
thumb|right|Keraminis indas, XIV–XV a.
Didžioji siena
Kai Ming ėmė dažniau puldinėti mongolai, buvo nuspręsta juos sustabdyti sustiprinus didžiulę nepralaužiamą sieną, pradėtą statyti dar prieš šimtmetį, 1368 m. Tai buvo nauji įtvirtinimai, šiandien vadinami Didžiąja kinų siena, tose vietose statomi dar nuo Čin laikų (III a. pr. m. e.). Naujoji siena ėjo šiaurine Ming žemių riba.
Dinastijos nuosmukis
Imperatoriai po Jongle skyrė mažai dėmesio užsienio politikai, todėl Ming kariuomenė nusilpo. Stiprėjo mongolai. Pakrantėse siautėjo japonų piratai. Japonai taip pat bandė užkariauti Korėją ir Kiniją: nors kinai juos nugalėjo, imperija patyrė didelių finansinių nuostolių. XVII a. pradžioje Ming dinastija praktiškai prarado šiaurės rytų teritorijų kontrolę. Tauta, kilusi iš buvusios Dzin dinastijos (džurčenai), sparčiai plėtė savo įtaką iškart už Didžiosios sienos. thumb|left|Tapyba ant šilko. Vidaus politikoje imperatoriai valstybe pernelyg nesirūpino, todėl praktiškai valdė arba įtakingi valdininkai, arba eunuchai. Ministrai nesutarė tarpusavyje, kas eunuchams buvo labai naudinga. Eunuchų pradėjo daugėti dar Hong-u valdymo laikais. Jie kontroliavo slaptąją policiją, imperatoriaus iždą ir kt. Šitokį eunuchų sustiprėjimą lėmė Hong-u politika: tai, kad jis nepasitikėjo valdininkais intelektualais, sukūrė vakuumą tarp aukščiausios valdžios (imperatoriaus) ir žemiausių valdininkų. Be to, vėlesni valdovai buvo silpni ir valdyti nesugebėjo.
Dinastijos žlugimas
Dinastijos valdymo pabaigoje Kinija buvo turtinga, ekonomiškai klestinti šalis, sėkmingai gyvavo menai, filosofija. Daugelis intelektualų bijojo imtis valdininko darbo (dėl šalyje įsigalėjusių eunuchų įtakos), todėl nuo XVI a. pab. daug jų nedalyvauja valstybiniuose egzaminuose ir nesiekia gauti posto. Kita vertus, nuolat buvo tokių intelektualų grupių, kurios buvo pasiryžusios likti ištikimos dinastijai, t. y. išlaikyti pačios dinastijos tęstinumą, pavienių imperatorių klaidas laikant ne tokiomis reikšmingomis kaip tradicijos išlikimas.
Armijoje dėl nemokamų atlyginimų pagausėjo dezertyrų, kurie sudarydavo banditų būrius. Banditai ėmė keliauti link sostinės Pekino. Tuo metu grėsmę imperijai kėlė ir mandžiūrai: Ming juos sugebėjo atmušti 1623, 1628 m., tačiau nebesugebėjo atgauti kontrolės Mandžiūrijos regione. Nuo 1629 m. mandžiūrai nuolat puldinėjo Šiaurės Kiniją. 1636 m. jie paskelbė įkuriantys Čing (Qing) dinastiją, 1637 m. nugalėjo Ming sąjungininkę Korėją. Taigi imperatorius buvo linkęs labiau rūpintis mandžiūrų keliama grėsme, o ne banditų būriais. Tačiau banditai į Pekiną įžengė pirmi – 1644 m. gegužės 26 d. maištininkai su Li Dzičengu (Li Zicheng) priešakyje užėmė sostinę. Imperatorius nusižudė. Dalis imperatoriaus giminių Nankine suformavo rezistencinę valdžią, vadinamą Pietų Ming.
Butėnai (Pakruojis)
Butėnai – kaimas vidurio rytinėje Pakruojo rajono savivaldybės dalyje, 1 km į vakarus nuo Linkuvos.
Rauklaukis
Rauklaukis – viensėdis vidurio rytinėje Pakruojo rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Linkuvos.
CD Primeiro de Agosto
Clube Desportivo 1º de Agosto (Primeiro de Agosto) – vienas tituluočiausiųjų Angolos futbolo klubaė, daugkartinis nacionalinės futbolo lygos (Girabola) čempionas.
Istorija
Įkurtas 1977 m. šalies sostinėje Luandoje. Namų rungtynes žaidžia Estádio 11 de Novembro stadione.
Girabola ir taurės turnyras
Šaltiniai:
GD Interclube
Grupo Desportivo Interclube (GD Interclube) – Angolos futbolo klubas, nacionalinės futbolo lygos (Girabola) dalyvis.
Girabola ir taurės turnyras
Šaltiniai:
Dūčiai
Dūčiai – kaimas vidurio rytinėje Pakruojo rajono savivaldybės dalyje, 2 km į vakarus nuo Linkuvos, prie kelio. Piečiau kaimo telkšo Dūčių tvenkinys, šiauriau plyti Dūčių tyrelio durpynas. Netoliese yra ir Dūčių viensėdis.
Mūravotas
Mūravotas – kaimas vidurio rytinėje Pakruojo rajono savivaldybės dalyje, 1,5 km į šiaurės rytus nuo Linkuvos.
Jurgaičiai (Pakruojis)
Jurgaičiai – kaimas vidurio rytinėje Pakruojo rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Linkuvos.
Voronėliai
Voronėliai – kaimas vidurio rytinėje Pakruojo rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Linkuvos. Voronėlių akmuo su „velnio pėdomis“.
CRD Libolo
Clube Recreativo Desportivo do Libolo (Recreativo do Libolo) – Angolos futbolo klubas, nacionalinės futbolo lygos (Girabola) dalyvis.
Istorija
Įkurtas 1942 m. Libolo. Namų rungtynes žaidžia Estádio Municipal de Calulo stadione, Kalulo mieste.
Girabola ir taurės turnyras
Šaltiniai:
Laiškoniai
Laiškoniai – kaimas vidurio rytinėje Pakruojo rajono savivaldybės dalyje, 2 km į rytus nuo Linkuvos.
Mažeikių Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia
'''Mažeikių Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Mažeikiuose.
Istorija
Katalikai, norėdami apgauti caro valdžią, 1902–1904 m. pastatė didelius namus, kuriuos pavertė koplyčia – Viekšnių parapijos filija. Vidaus reikalų ministras 1904 m. koplyčią leido įrengti. 1906 m. spalio 31 d. pašventinta beveik dvigubai padidinta bažnyčia. Ji turėjo nuolatinį kunigą. „Saulės“ draugijos skyrius 1907 m. parapijos namuose įsteigė lietuvišką pradžios mokyklą. 1911–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.
Po 1928 m. įkurta parapija. Pagal architekto Vytauto Landsbergio-Žemkalnio projektą 1930 m. pradėta statyti dabartinė mūrinė bažnyčia. Ją 1936 m. rugpjūčio 2 d. konsekravo vyskupas Justinas Staugaitis. Bažnyčią 1943 m. dekoravo dailininkas Rimtas Kalpokas.
Architektūra ir interjeras
Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė. Vidus 3 navų, šoninės žemesnės.
Pagrindinio fasado viduryje išsikišęs staigiai nukirstas bokštas su aukšta laiptuoto profilio niša išilgai. Fasadai apjuosti neraiškaus profilio karnizu, sienas skaido suporintos mentės ir aukšti bei siauri stačiakampiai langai. Šoniniuose fasaduose jie sugrupuoti po tris.
Hezbollah
Hezbollah ( – „Dievo partija“) – Libano musulmonų šiitų organizacija ir politinė partija, sudaryta iš politinio ir karinio sparno. Organizacija sukurta 1982 m. priešintis Izraelio vykdomai Pietų Libano okupacijai, kuri truko iki 2000 m. Organizacija įgijo populiarumą tarp libaniečių statydama mokyklas, ligonines ir kitus socialinių paslaugų objektus. Nuo 2005 m. Hezbollah politinis sparnas Libano parlamente turi 23 vietas (viso 128), dalyvauja Libano vyriausybėje. „Hezbollah“ vadovas yra šeichas Hasanas Nasrala (Hassan Nasrallah).
Mažeikių Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia
Architektūra ir interjeras
Bažnyčioje įrengti keturi altoriai. Didysis altorius ir šoniniai Švč. Mergelės Marijos bei Antano Paduviečio altoriai - vieno tarpsnio. 1958 m. didžiajame altoriuje pastačius naują Kazio Švažo sukurtą statulą, anksčiau pagrindiniame altoriuje buvusi Nukryžiuotojo su šv. Marija Magdalena skulptūrinė grupė buvo perkelta į naujai suprojektuotą kuklų altorių bažnyčios šone. Parapijos klebonu 2012 m. pradėjus dirbti kun. Donatui Stulpinui bažnyčia atkurta taip, kaip ją buvo suprojektavęs architektas ir didžiojo altoriaus autorius Vytautas Landsbergis-Žemkalnis: į altorių grąžinta nukryžiuotojo Kristaus ir po jo kojomis suklupusios šv. Marijos Magdalenos skulptūra „Pieta“. Bažnyčioje taip pat išdažytos sienos, įrengtos šildomos grindys, nauja garsinimo aparatūra, ant sakyklos atnaujinti uždažyti keturių evangelistų atvaizdai, atlikti kiti atnaujinimo darbai
kairėje|miniatiūra|Bažnyčios vidus
Hezbollah
2004 metais „Hezbollah“ su Izraeliu apsikeitė belaisviais. Susitarimui pasiekti prireikė trejų metų. Izraelis paleido daugiau kaip 400 kalinių ir grąžino 59 Libano kovotojų kūnus. „Hezbollah“ paleido pagrobtą žydų verslininką ir grąžino tris žydų karių kūnus.
„Hezbollah“ kovotojai pietų Libane turi beveik visišką autonomiją.
Savižudžių ir teroristinės atakos
Organizacija kaltinama daugybe teroristinių aktų, tačiau Hezbollah visus kaltinimus neigia. 1983 metų savižudžių išpuoliai Beirute, per kuriuos kareivinėse žuvo 241 JAV jūrų pėstininkas ir 58 prancūzų kariai, 1996 metais savižudžio sprogdintojo išpuolis Saudo Arabijoje, per kurį žuvo 19 žmonių, 1994 metų sprogdinimas žydų bendruomenės centre Argentinoje, kur žuvo 85 žmonės.
Kalpokai
Kalpokai – kaimas vidurio rytinėje Pakruojo rajono savivaldybės dalyje, į pietvakarius nuo Linkuvos, prie kelio. Seniūnaitijos centras.
Mūrdvaris
Mūrdvaris – kaimas vidurio rytinėje Pakruojo rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietryčius nuo Linkuvos.
Pagulianka (Pakruojis)
Pagulianka – kaimas vidurio rytinėje Pakruojo rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurės rytus nuo Linkuvos, prie kelio.
Palšinis
Palšinis – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 4 km į šiaurės vakarus nuo Veisiejų, Petroškų miške. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,62 km, plotis – iki 0,32 km. Altitudė 124 m. Pietinis ir vakarinis krantai aukšti, apaugę medžiais. Šiaurinėje pakrantėje plyti pievos ir dirbami laukai, įsikūrusi dalis Kalvelių kaimo, eina kelias. Ežeras nenutekantis, priklauso Šlavantėlės upelio baseinui (Baltosios Ančios upės baseinas).
Tričiai
Tričiai – kaimas vidurio rytinėje Pakruojo rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Linkuvos. Šalia kaimo yra Tričių piliakalnis.
2018 m. Lietuvos mokytojų streikas
2018 m. Lietuvos mokytojų streikas – 2018 m. lapkričio 12 d. prasidėjęs ir iki metų pabaigos vykęs Lietuvos pedagogų streikas.
Istorija
Streiką paskatino pedagogų atlyginimų skaičiavimo sistemos reforma. Streiko organizatoriai – Lietuvos švietimo darbuotojų profesinė sąjunga (LŠDPS) – teigė, jog atsakomybę už sukeltas problemas turi prisiimti švietimo ir mokslo ministrė Jurgita Petrauskienė. Streikas po išankstinių pranešimų prasidėjo lapkričio 12 d., jame iš pradžių dalyvavo penkios mokyklos.
Skėriai (Pakruojis)
Skėriai – kaimas vidurio rytinėje Pakruojo rajono savivaldybės dalyje, 1 km į pietvakarius nuo Linkuvos, prie kelio.
2018 m. Lietuvos mokytojų streikas
Istorija
Lapkričio 28 d. streikuojantys mokytojai susirinko į Seimo Švietimo ir mokslo komiteto posėdį. Jame dalyvavusi J. Petrauskienė iš posėdžio išvyko neišklausiusi mokytojų klausimų, kas sukėlė pastarųjų nepasitenkinimą. Po posėdžio mokytojai atsisakė pasitraukti iš Švietimo ir mokslo ministerijos ir liko joje budėti iki tol, kol bus pradėtos derybos. Per tris budėjimo dienas situacijai nepasikeitus prie Seimo įvyko pedagogų ir juos palaikančiųjų mitingas. Mitingui pasibaigus mokytojai grįžo prie Švietimo ir mokslo ministerijos. Radę užrakintas ministerijos duris kai kurie pedagogai vidun pateko per langus ir prašymų pasišalinti nepaisė. Likusiems budėti buvo sudaromos įvairios kliūtys: išgabentos sofos, draudžiama įsinešti maistą bei vaistus, atjungta televizija ir interneto ryšys.
Gruodžio 3 d. ministras pirmininkas Saulius Skvernelis iš švietimo ir mokslo ministrės pareigų atleido J. Petrauskienę, į jos vietą laikinai paskirdamas Roką Masiulį, kuris pradėjo derybas su streikuojančiais pedagogais. Ministrui pasikeitus neliko daugumos kliūčių budintiems ministerijoje. Budėjimas ministerijoje truko daugiau nei tris savaites.
LŠDPS pasižadėjo iš dalies kompensuoti streiko metu prarastus pedagogų atlyginimus. Budėjimo pradžioje viešai paskelbta LŠDPS sąskaita siekiant surinkti piniginę paramą streikuojantiems mokytojams. Budėjimo metu surinkta apie 40,000 eurų.
LŠDPS pirmininko Andriaus Navicko skaičiavimais gruodžio pabaigoje streikavo daugiau kaip tūkstantis mokytojų, o gruodžio 19 d. – 400. Švietimo ir mokslo ministerijos pranešimu prieš gruodžio šventes streikavo 200 mokytojų iš 32 Lietuvos mokyklų.
Académica Petróleos do Lobito
Istorija
Įkurtas 1970 m. Lobito mieste. Namų rungtynes žaidžia Estádio do Buraco stadione.
Girabola ir taurės turnyras
Šaltiniai:
Tamperės tarptautinis oro uostas
Tamperės tarptautinis oro uostas (IATA kodas: TMP, ICAO kodas: EFTP) - (Tampere-Pirkkala oro uostas) – antras didžiausias Suomijos tarptautinis oro uostas. Pirmasis Tamperėje oro uostas buvo oficialiai atidarytas dar 1936 m., 6 km į rytus nuo Tamperės centro. Iki Antrojo pasaulinio karo iš jo buvo vykdomi skrydžiai į kitus Suomijos miestus – Helsinkį, Vasą, Oulu, Kemi. 1979 m. Tamperės oro uostas buvo perkeltas į kitą vietą, apie 13 km į pietvakarius nuo Tamperės centro. Didžiausias oro uosto vežėjas – Airijos žemų kaštų aviakompanija Ryanair. Nuo 1985 m. Tamperės oro uoste dislokuota Suomijos karinių oro pajėgų bazė. Tamperės oro uoste veikia du keleivių terminalai; antruoju naudojasi Ryanair aviakompanija, likusios – pirmuoju.
FC Unisport-Auto Chișinău
Kišiniovo „Unisport-Auto“ – buvęs Moldavijos futbolo klubas iš Kišiniovo.
Pabradės–Kruleuščynos geležinkelis
right|thumb|260px|Pabradės geležinkelio stotis (šiuolaikinis vaizdas)
Pabradės–Kruleuščynos geležinkelis – istorinis platusis geležinkelis, prieš Antrąjį pasaulinį karą eksploatuotas Lenkijos geležinkelių Vilniaus direkcijos. Jungė Pabradės (buv. Sankt Peterburgo-Varšuvos geležinkelio) ir Kruleuščynos (buv. geležinkelio Bologojė-Polockas-Sedlecas) stotis.
Istorija
right|thumb|260px|Lentupio geležinkelio stotis 1897 m.
Geležinkelį sudarė kelios atkarpos:
left|thumb|260px|Kruleuščynos geležinkelio stotis 1930 m.
Vilniaus kraštą okupavus Lenkijai, geležinkelį sutvarkė ir eksploatavo Lenkijos valstybiniai geležinkeliai (PKP). Traukiniai šiuo geležinkeliu pradėjo judėti apie 1925 m. Keleivinis traukinys kursavo maršrutu: Pabradė–Zalavas–Gelednė–Lentupis–Adutiškis–Pastovys–Ulanka–Varapajeva–Novodruckas–Konstantinovo Dvaras–Glubokas–Kruleuščyna. 161,3 km ilgio atstumą keleiviai įveikdavo per 4 val. 42 min. Lentupyje geležinkelis kirtosi su siauruku Švenčionėliai–Naročius.
Buvo gabenami ir kroviniai, tuo pačiu geležinkelis kiek pagyvino Vilniaus krašto vangų ekonominį gyvenimą tarpukaryje. 1932 m. nutiesta 90 km atšaka iš Varapajevos stoties į Drują – iš pastarojo miestelio uosto Dauguva buvo tikimasi plukdyti Vilnijos mišką, nes Nemunu ir Nerimi Lietuvos Respublikos vyriausybė to daryti neleido. Visgi, miško plukdymo į Rygos uostą projektas taip ir liko neįgyvendintas. Tarpukaryje specialiai Lenkijos maršalui Juzefui Pilsudskiui, gimusiam netoli Zalavo kaimo esančiame Zalavo dvare, buvo pastatyta Zalavo geležinkelio stotis.
1939 m. kraštą užėmė Raudonoji armija ir geležinkelio eksploataciją nuo Gelednės perėmė naujai įkurta Balstogės geležinkelio valdyba. Pokaryje administravimą perėmė Vakarų, vėliau Kalinino ir galiausiai Baltarusijos geležinkeliai. Buvo organizuotas keleivinių traukinių eismas iš Vitebsko per Kruleuščyną, Lentupį, Pabradę, Vilnių į Gardiną. Iširus TSRS, „firminis traukinys Vitiaz“ savo kelią sutrumpino iki Vilniaus, po to iki Lentupio ir galiausiai eismas buvo nutrauktas. Lietuvos TSR teritorijoje 1975–1980 m. nutiesta geležinkelio atšaka iš Adutiškio į Didžiasalį, geležinkelio ruožas Pabradė - Didžiasalis buvo perduotas Pabaltijo geležinkeliui. Jį net iki 1995 m. eksploatavo Lietuvos geležinkeliai. 1995 m. ruožas Baltarusijoje teritorijoje buvo perduotas Baltarusijos geležinkeliams. Tarybiniais metais du kartus per dieną kursavo dyzeliniai traukiniai Vilnius - Didžiasalis. right|thumb|260px|Buvęs Pabradės–Kruleuščynos geležinkelis dabartinės [[Vitebsko sritis|Vitebsko srities žemėlapyje]] Lietuvai ir Baltarusijai paskelbus Nepriklausomybę, po kiek laiko dėl menko rentabilumo ir dvigubo sienos kirtimo vykstant į Lietuvą (Didžiasalį) nutarta šios linijos dalinai atsisakyti. 2003 m. geležinkelis Lietuvos teritorijoje buvo pilnai išardytas, įskaitant atšaką į Didžiasalį. Pylimas panaudotas dviračių takui Pabradė–Pavoverė, kaimo keliams, dalis nukasta rekonstruojant kelio Pabradė - Švenčionys ruožą ties Zalavu. Geležinkelis buvo išardytas ir Baltarusijoje nuo Lentupio iki valstybinės sienos su Lietuva. Dabartiniais laikais į Lentupio pasienio miestelį senąja trasa dukart dienoje atvažiuoja keleivinis traukinys iš Vitebsko ir porą kartų iš Kruleuščynos.
Įdomybės
Tarpukaryje Kruleuščynos stotį iš Pabradės buvo galima pasiekti ir kitu keliu – su persėdimu Vilniuje ir Maladečne. Jis buvo ilgesnis – 274,5 km, kelyje keleiviai sugaišdavo 5 val. 32 min. (neskaitant laukimo laiko stotyse).
FC MHM-93 Chișinău
Kišiniovo MHM-93 – buvęs Moldavijos futbolo klubas iš Kišiniovo.
FC Locomotiva Basarabeasca
Basarabiaskos „Locomotiva“ – Moldavijos futbolo klubas iš Basarabiaskos.
Ruponiai
Ruponiai – kaimas vidurio rytinėje Pakruojo rajono savivaldybės dalyje, prie kelio, 3 km į šiaurės rytus nuo Linkuvos.
Istorija
1954–1963 m. buvo Ruponių apylinkės centras.
Subinaitė
Subinaitė  – kaimas Latvijoje, Rėzeknės savivaldybėje, Sakstagalo valsčiuje, 17 km nuo Rėzeknės, 5 km nuo Sakstagalo. Šalia eina plentas A12.
Subinaitė patenka į Ciskodo kraštą, kuriame maždaug iki 1930 m. dar gyveno lietuviškai kalbančių žmonių. Žodis subinė̃ yra lituanizmas latvių kalboje.
FC Moldova-Gaz Chișinău
Kišiniovo „Moldova-Gaz“ – buvęs Moldavijos futbolo klubas iš Kišiniovo.
FC Bravos do Maquis
Futebol Clube Bravos do Maquis (Bravos do Maquis) – Angolos futbolo klubas, nacionalinės futbolo lygos (Girabola) dalyvis.
Ankstesniais metais žinomas Futebol Clube Onze Bravos pavadinimu.
Istorija
Įkurtas 1983 m. Luenos mieste, Mošiko provincijoje.
Namų rungtynes žaidžia Estádio Mundunduleno stadione.
Girabola ir taurės turnyras
Šaltiniai:
FC Spumante
Krikovos „Spumante“ – buvęs Moldavijos futbolo klubas iš Krikovos.
Kabuscorp SCP
Kabuscorp Sport Clube do Palanca (Kabuscorp) – Angolos futbolo klubas, nacionalinės futbolo lygos (Girabola) dalyvis.
Istorija
Įkurtas 1994 m. Luandos mieste, šalies sostinėje.
Namų rungtynes žaidžia Estádio dos Coqueiros stadione.
Girabola ir taurės turnyras
Šaltiniai:
Gudžiūnai (Pakruojis)
Gudžiūnai – kaimas šiaurės rytinėje Pakruojo rajono savivaldybės dalyje, maždaug 1 km į pietvakarius nuo Ūdekų.
2010 m. Šilko kelio ralis
thumb|right|200px|Šilko ralio logotipas 2010 m. Šilko kelio ralis (rus. Шёлковый путь, angl. Silk Way Rally) Dakaro ralio serijos lenktynės, kurios vyko antrą kartą rugsėjo 11-18 dienomis Rusijos teritorijoje.
Lenktynės prasidėjo rugsėjo 11 dieną Sankt Peterburge, o rugsėjo 18 d. baigėse Sočio mieste. Ralio maršrutą sudarė daugiau nei 2000 km specialių greičio ruožų ir aštuoni etapai.
Prizinis fondas
2010 m. rugpjūčio 9 dieną buvo paskelbtas lenktynių prizinis fondas - pirmose trijose vietose finišavę lenktynininkai gaus atitinkamai 10 000 $, 8 000 $ ir 6 000 $ prizus. Kiekvienas finišą pasiekęs ekipažas gaus po 5 000 $. Taip pat bus įsteigti specialūs apdovanojimai geriausio ruso lenktynininko, LADA bei UAZ kategorijose.
Dalyviai
Ralyje startavo 44 automobilių ekipažai ir 16 sunkvežimių ekipažų.
Rezultatai
Kaip ir pirmame Šilko kelio ralyje 2009 m. automobilių klasėje dominavo VW, o sunkvežimių - Kamaz komandos.
Hidrinimas
Hidrinimas – cheminė reakcija tarp molekulinio vandenilio (H2) ir kito junginio ar elemento, dažnai esant katalizatoriui tokiam kaip nikeliui, paladžiui arba platinai. Hidrinimas dažniausiai yra pridėjimas porų vandenilio atomų į molekulę, dažnai alkeną. Katalizė yra reikalinga reakcijos naudojimo praktiškumui; nekatalizinis hidrinimas būna tik labai aukštose temperatūrose. Hidrinimas sumažina dvigubas jungtis ir trigubas jungtis anglevandeniliuose.
2010 m. Šilko kelio ralis
Rezultatai
Antrus metus iš eilės nugalėtoju automobilių klasėje tapo ispanas Carlos Sainzas. Už savęs jis paliko kitus VW atstovus - katarietį Nasser Al-Attiyah ir amerikietį Marką Millerį.
Hidrinimas
Procesas
Yra trys dalys, prisotinto substrato, vandenilis (arba vandenilio šaltinis) ir, visada, katalizatorius. Oksidacijos-redukcijos reakcija vyksta skirtingose temperatūrose ir slėgiuose priklausomai nuo substrato ir katalizatoriaus veiklumo.
2010 m. Šilko kelio ralis
Rezultatai
Lietuvių ekipažas, kurį sudarė Benediktas Vanagas ir Saulius Jurgelėnas, galutinėje įskaitoje liko 8 vietoje.
Sunkvežimių klasėje favoritais buvo Rusijos atstovai - Eduard Nikolaev ekipažas pelnė pergalę. Antrą ir trečią vietas atitinkamai pelnė Vladimiras Čiaginas ir Firdausas Kabirovas.
FC Triesenberg
Tryzenbergo FC – Lichtenšteino futbolo klubas iš Tryzenbergo. Rungtyniauja Šveicarijos lygoje, kaip ir kiti Lichtenšteino klubai.
IL Hødd
Ulsteinviko „Hødd“ – Norvegijos futbolo klubas iš Ulsteinviko.
Šeduva (Vengerovas)
Šeduva arba Šedova  – buvęs kaimas Rusijoje, Novosibirsko srityje, Vengerovo rajone.
FC Triesenberg
Istorija
Klubas 1972 m. startavo Ketvirtoje lygoje (tuometinėje šeštoje pakopoje). Pirmą kartą nugalėtojais tapo 1978 m., tačiau perkelti į Trečią lygą (penkta pakopa) negalėjo pasigirti laimėjimais. Vėl iškrito į Ketvirtą lygą.
IL Hødd
Istorija
Pastaruoju metu žaidė 2. divisjon (Antrame divizione, trečioje pakopoje).
Šeduva (Vengerovas)
Istorija
Šeduvos ir gretimą Baisogalos gyvenvietes XIX a. įkūrė lietuviai – 1863 m. sukilėliai, ištremti iš Lietuvos. Pirmieji lietuviai čia gyveno jau 1800 m. (matyt, 1794 m. sukilimo tremtiniai). Vėliau čia įsigijo žemės ir atsikėlė gyventi daug Baisogalos ir Šeduvos apylinkių gyventojų, neturėjusių teisės įsigyti žemės Lietuvoje. Iki 1937 m. veikė lietuviška mokykla.
FC Triesenberg
Istorija
1986–1987 metų sezone vėl tapo Ketvirtos lygos nugalėtojais. Buvo perkelti į Trečią lygą (penktą pakopą). Iki 1998 m. sugebėjo išsilaikyti šioje lygoje, bet vėliau iškrito į žemensį divizioną.
Šeduva (Vengerovas)
Istorija
1969 m. čia lankėsi Kauno žygeivių ekspedicija (vadovai J. Dapkevičius ir Rimantas Matulis), sudaryti abiejų kaimų planai, nufotografuoti išlikę pastatai, užrašyti lietuvių kilmės vietos gyventojų pasakojimai. XX a. 8 dešimtmetyje stambinant gyvenvietes Šeduva buvo panaikinta.
FC Triesenberg
Istorija
2015 m. vienintelį kartą istorijoje pateko į Lichtenšteino taurės finalą, tačiau jame nusileido FC „Vaduz“ komandai rezultatu 0-5.
CD Huíla
Clube Desportivo da Huíla – Angolos futbolo klubas, nacionalinės futbolo lygos (Girabola) dalyvis.
Istorija
Įkurtas 1998 m. Lubango mieste, Huilos provincijoje.
Girabola ir taurės turnyras
Šaltiniai:
Gataučiai (Pakruojis)
miniatiūra|220px|left|Ūkis miniatiūra|220px|left|Kaimas pasiekiamas žvyrkeliu
Rio Galjegosas
Rio Galjegosas  – miestas Argentinoje, pietų Patagonijoje. Santa Kruso provincijos administracinis centras. Miestas išsidėstęs prie Galjegoso upės estuarijos žiočių (Atlanto vandenyno), apie 2636 km piečiau Buenos Airių.
Istorija
1888 m. gubernatorius nusprendė perkelti teritorinę sostinę iš Puerto Santa Kruso į Rio Galjegosą. Oficialus šio sprendimo ratifikavimas įvyko 1904 m. gegužės 19 d. 1957 m. Santa Kruso teritorija buvo paskelbta provincija, o Mario Cástulo Paradelo tapo pirmuoju gubernatoriumi.
1982 m. Folklandų karo metu miesto aerouostas buvo pagrindinė Argentinos oro pajėgų, tarp jų: Mirage III naikintuvų ir A-4 Skyhawks puolamųjų lėktuvų, bazė.
Ekonomika ir susisiekimas
Rio Galjegose yra labai svarbus pietų Argentinos tarptautinis oro uostas ir karinės bazės. Iš oro uosto vyksta skrydžiai į Malvinų salas ir Argentinos Antarktidą. Yra svarbus jūrų uostas, geležinkeliu sujungtas su Rio Turbijo akmens anglių kasykla. Naftos perdirbimo, maisto, lengvoji pramonė. Apylinkėse vystoma avininkystė. Išvystytas turizmas.
Kita
1950 m. vasario 25 d. Rio Galjegose gimė Argentinos prezidentas Nestoras Kiršneris.
Puodžiūnai (Pakruojis)
Puodžiūnai – kaimas šiaurės rytinėje Pakruojo rajono savivaldybės dalyje, prie kelio, 2 km į šiaurę nuo Ūdekų. Kaimo rytiniu pakraščiu teka dešinysis Beržtalio intakas Piktakmenis.
GD Sagrada Esperança
GD Sagrada Esperança, o pilnu pavadinimu Grupo Desportivo Sagrada Esperança (Recreativo do Libolo) – Angolos futbolo klubas, nacionalinės futbolo lygos (Girabola) dalyvis iš Dundo.
Klubo spalvos – žalia ir balta. Pravardė – „Žalieji deimantai“.
Istorija
Įkurtas 1976 m. Dundo mieste, Šiaurės Lundos provincijoje.
Klubo pagrindiniais rėmėjais buvo deimantų kasybos bendrovė Diamang (dabar vadinasi Endiama). Šios bendrovės pavadinimas yra ir klubo logotipe.
2005 ir 2021 m. tapo šalies čempionais.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Estádio Sagrada Esperança stadione, Dundo mieste.
Čerėja
Čerė́ja  – agromiestelis Gudijoje, Vitebsko srityje, Čašnikų rajone, 38 km į pietus nuo Čašnikų, prie Čerėjos ežero. Stovi 1601–1604 m. pastatyta Šv. Mykolo cerkvė, sinagoga. Yra piliakalnis, senkapiai. Veikia vidurinė mokykla, biblioteka, klubas.
Seniau stovėjo XVII a. katalikų Šv. Arkangelo Mykolo bažnyčia, dvaro rūmai.
Etimologija
Pasak Dmitrijaus Daugėlos, vietovardis finougriškos kilmės.
Istorija
1919 m. tapo Baltarusijos TSR dalimi. 1941–1942 m. buvo sudarytas Čerėjos getas (žuvo ~800 žydų).
CR Caála
Clube Recreativo da Caála (Recreativo da Caála, CR Caála) – Angolos futbolo klubas, nacionalinės futbolo lygos (Girabola) dalyvis.
Istorija
Įkurtas 1944 m. Kaalos mieste.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Estádio Mártires da Canhala stadione.
Girabola ir taurės turnyras
Šaltiniai:
Kuiburio nacionalinis parkas
Kuiburio nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas Tailande centre, Pračuapkhirikhano provincijoje. Parkas įkurtas 1999 m. kovo 25 d.
Vieta
Parkas užima 969,00 km² plotą Malakos pusiasalio šiaurėje. Parkas apima Pranburio (Pran Buri), Samroijoto (Sam Roi Yot), Kuiburio (Kui Buri) ir Mueango (Mueang) apylinkėse, 35 km į šiaurės vakarius nuo provincijos centro Pračuapkhirikhano, Mianmaro pasienyje. thumb|right|300px|Parko žemėlapis
Flora ir fauna
Parke gyvena: Azijinis dramblys, baltaliemenis tapyras, Indokininis tigras, gaūras, Indinis zambaras, Malajinis lokys, Indijos muntjakas, Bengalinė katė, baltarankis gibonas, bantengas, šiaurinė kiauliauodegė makaka, laibaliemenės beždžionės, Sumatros goralas, Javinis elniukas, palminis musangas, Birminis kiškis ir kt., sutinkama daug paukščių: dviragis ragasnapis, šiaurinis juodasis ragasnapis, bankivinė višta, Pomatorhinus ferruginosus, baltastrėnė šama ir kt.
Dajanandas Sarasvatis
Dajanandas Sarasvatis (arba Dajanandas Sarasvatė,, ; 1824 m. vasario 12 d. – m. 1883 m. spalio 30 d.) – Indijos visuomenės veikėjas, hinduizmo reformatorius, organizacijos „Arja samadž“ įkūrėjas.
Dajanandas Sarasvatis nepripažino vėlesniojo hinduizmo (puranų, agamų) teologijos, ragino grįžti prie vedų autoriteto. Siekė visuomeninių permainų: uždrausti nepilnamečių vedybas, leisti tekėti našlėms, panaikinti kastas, įgyvendinti lygias vyro ir moters teises; įkūrė švietimo ir labdaros institucijų. Dajanandas Sarasvatis pasisakė priešiškai prieš kitas religijas Teigė, kad vedos yra pagrįstos mokslu (atspindi fizikines tiesas), laisvos nuo prietarų.
Parašė >60 veikalų, kuriuose komentavo vedangas, Paninio „Aštadhjaji“, „Rigvedą“ (ऋग्वेदादिभाष्यभूमिका = R̥gvedādibhāṣyyabhūmikā), „Jadžurvedą“ gramatikos veikalus. Pagrindinis veikalas, kuriame išdėstė savo pasaulėžiūros principus – „Tiesos šviesa“ (सत्यार्थ प्रकाश, Satyārth prakāś, 1874 m.).
Linkavičiai
Linkavičiai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Linkuvos, piečiau Guostagalio. Seniūnaitijos centras. Veikia Linkuvos socialinės globos namai. Šalia kaimo stovi technikos paminklas – Guostagalio vėjo malūnas.
miniatiūra|left|Garažų eilė miniatiūra|left|Riboženklis
Istorija
Prie Linkavičių yra Tričių piliakalnis, 2 km į šiaurės rytus nuo Linkavičių yra mitologinis akmuo – Velnio krėslas. 1940 m. įkurtas Linkuvos pensionas. 1950–1992 m. Linkuvos psichoneurologijos internato pagalbinio ūkio centrinė gyvenvietė.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Kuando Kubango FC
Cuando Cubango Futebol Clube (Cuando Cubango, Kuando Kubango) – Angolos futbolo klubas, nacionalinės futbolo lygos (Girabola) dalyvis.
Istorija
Nuo 2018 m. vadinasi Cuando Cubango Futebol Clube.
Namų rungtynes žaidžia Estádio Municipal de Menongue stadione.
Girabola ir taurės turnyras
Šaltiniai:
Sporting Clube de Cabinda
Sporting Clube Petróleos de Cabinda (Sporting Cabinda) – Angolos futbolo klubas, įkurtas Kabindos mieste. nacionalinės futbolo lygos (Girabola) dalyvis.
Istorija
Įkurtas 1975 m. Kabindos mieste.
Namų rungtynes žaidžia Estádio Nacional do Chiazi stadione. Gali žaisti ir Estádio Municipal do Tafe.
Girabola ir taurės turnyras
Šaltiniai:
Pirčiukas
left|120px
Pirčiukas – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 1 km į vakarus nuo Seirijų miestelio. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,28 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 167,4 m. Krantai aukštoki, tik šiaurinis kiek žemesnis ir pelkėtas. Vakarinėje pakrantėje auga jaunas miškelis, į rytus plyti pievos. Šalia įsikūręs Miesto Kolonijos kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Seiros upės baseinui.
Vengrijos parlamento pastatas
thumb|right|300px|[[Vengrija|Vengrijos parlamento pastatas nuo Dunojaus]] Vengrijos parlamento pastatas  – pastatas šalies sostinėje Budapešte ant Dunojaus upės kranto. Šis pastatas yra vienas seniausių Europos pastatų, kuriame įsikūrusi įstatymų leidybos struktūra – pastatas pastatytas 1904 m. Taip pat parlamento pastatas yra didžiausias pastatas visoje šalyje ir antras pagal dydį parlamento pastatas Europoje.
Prie pastato statybų prisidėjo apie 1000 žmonių, buvo panaudota 40 milijonų plytų, pusė milijono brangakmenių ir 40 kilogramų aukso.
Ukrinų šv. Antano Paduviečio bažnyčia
'''Ukrinų šv. Antano Paduviečio bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Ukrinų kaime, 6 km į pietryčius nuo Židikų, Kvistės (Varduvos kairiojo intako) dešiniajame krante. Liaudies architektūros formų.
Istorija
Ukrinų bažnyčiai dvarininkas Laurynas Pilsudskis 1776 m. dovanojo 4 valakus žemės. Manoma, kad pats fundatorius ir pastatė Ukrinuose pirmąją bažnyčią, kurios didysis altorius buvo konsekruotas 1784 m. Ukrinų ir Bukančių bajorkaimių bajorai (šlėktos) 1803 m. pastatė naują bažnyčią. Iš 1820 m. inventorizacijos aprašo žinoma, jog bažnyčioje buvo trys altoriai, penkiakampė sakykla su evangelistų skulptūromis. Bažnyčia ir varpinė 1852 m. liepos 21 d. sudegė.
1857 m. parapijiečių lėšomis pastatyta dabartinė medinė bažnyčia (buvo Židikų parapijos filija). Bažnyčios architektūra atitinka prieš tai buvusios bažnyčios architektūrą. 1913 m. bažnyčia padidinta. Yra išlikę tarpukario bažnyčios lankymo protokolai, iš jų žinoma, kad bažnyčia tuo metu buvo geroje būklėje. Bažnyčia restauruota 1975 m., 1999 m.
Architektūra ir interjeras
Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienanavė su virš prienavio įrengtu vargonų choru, su 2 bokšteliais, trisiene apside. Vargonų choras paremtas dviem stulpais, už kurių yra dvivėrės segmentinės arkos pagrindinės durys.
Menotyrininkės Kristinos Daubarytės-Skučienės teigimu, bažnyčios ikonografija leidžia daryti prielaidą, kad jos visai puošybai, išskyrus kryžiaus kelio stotis, įtaką darė pranciškonų pasaulėžiūra, o liaudies architektūroje toks vientisumas nėra dažnas.
Bažnyčios viduje įrengti 3 altoriai. liaudiškai interpretuotų baroko formų centrinio altoriaus pirmajame tarpsnyje yra aukštos meninės vertės Nukryžiuotojo skulptūra. Antrajame tarpsnyje - apkaustais puoštas šv. Antano Paduviečio su kūdikėliu Jėzumi paveikslas, turintis votų. Bažnyčios kairiojo altoriaus pirmojo tarpsnio paveiksle vaizduojamas šv. Pranciškus Asyžietis, duodantis vienuolių ordino regulas šv. Klarai ir pranciškonų vienuoliui. Bažnyčios dešiniojo altoriaus pirmajame tarpsnyje kabo Švč. Mergelės Marijos nekaltojo prasidėjimo paveikslas, tapytas pagal Bartolomé Esteban Murillo analogiško siužeto paveikslą.
Abipus centrinio altoriaus, apsidės gale, yra durys į zakristiją, kuri yra vienodo su presbiterija aukščio. Virš zakristijos durų įrengos šv. Petro ir šv. Pauliaus skulptūros. Kairėje pusėje taip pat kabo Šv. Elžbietos Vengrės paveikslas, o dešinėje - pagal Bartolomé Esteban Murillo analogiško siužeto paveikslą nutapytas prie Jėzaus besiglaudžiančio šv. Pranciškaus Asyžiečio paveikslas. Apsidės kairėje pusėje įrengta sakykla, po ja ir priešais – klausyklos. Šalia jų, kairėje pusėje kabo Arkangelo Mykolo paveikslas virš kurio taip pat Arkangelo Mykolo skulptūra. Dešinėje pusėje - šv. Jono paveikslas, o virš jo - Arkangelo su knyga skulptūra. Nors šios kompozicijos neformuoja atskirų altorių, tačiau turi aliuziją į tai. Abu paveikslai turėtų būti iš bažnyčios statybos laikotarpio.
Bažnyčioje esančios kryžiaus kelio stotys reljefinės. Bažnyčioje taip pat kabo 1930 m. kanonizuoto šv. Teofiliaus paveikslas.
Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi dviaukštė, istorizmo epochos, sudėtinio tūrio varpinė (apatinis aukštas mūrinis, viršutinis – medinis), kurioje kabo du varpai.
Greta bažnyčios, šventoriuje, yra kapinės, kuriose iki šių dienų išliko keli Stepono Gailevičiaus iškalti akmeniniai kryžiai su užrašais.