cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ebolos hemoraginė karštinė
Ebola karštligės protrūkių chronologija
thumb|Ligoninės izoliatorius [[Gulu, Uganda, 2000 m. spalio ligos protrūkis]] thumb|Mokslininkai peržiūrinėja ląstelių, pagaminančių monokloninių antikūnų, kultūrų skaidres. Šios kultūros užauginamos laboratorijose, o mokslininkai analizuoja produktus ir atrenka pačius perspektyviausius. thumb|Laikui bėgant didėjantys užsikrėtimo ir mirčių atvejai 2013–2014 m. Ebolos protrūkio metu Informacija apie Ebola karštligės protrūkius pateikta pagal JAV Ligų kontrolės ir prevencijos centro duomenis:
Dabarties aidas
Dabarties aidas – literatūros, meno, kultūros, visuomenės žurnalas, leistas 1932 m. Anykščiuose.
Socialistinė teisė
Socialistinė teisė, socialistinės teisės šeima – socialistinių, komunistinių valstybių teisė; teisės šeima.
Dabarties aidas
Istorija
Leidėjas ir redaktorius V. Gorskis. Spausdino akcinės bendrovės „Žaibas“ spaustuvė Kaune. Išleisti 2 numeriai.
Socialistinė teisė
Pagal teisės šaltinių reikšmę teisinėje sistemoje socialistinė teisė laikoma Romėnų-germanų teisei. Socialistinei teisei būdingas didelis valstybės vaidmuo, įvairių visuomenės gyvenimo, ūkio sričių kontrolė, socialinės garantijos, įtvirtintos įstatymais. Draugiškasis teismas – vienas socialistinės teisės atributų. Socialistinės teisės sistemai priskiriama TSRS ir sąjunginių valstybių (pvz., Lietuvos TSR) teisė, taip pat nacionalinė tokių valstybių kaip Kinija, Kuba, Laosas, Vietnamas ir kitų valstybių teisė.
Dabarties aidas
Istorija
Spausdino užsienio bei lietuvių grožinės literatūros kūrinius, nagrinėjo Lietuvos teatrų problemas, kino klausimus, informavo apie visuomenės ir kultūros gyvenimo įvykius.
NML
Nacionalinė Muzikos Lyga (NML) – nuo 2003 m. balandžio iki 2007 m. rugpjūčio LNK televizijoje rodyta pramoginė laida. Tai pramoginio pobūdžio konkursas, kuriame kovojo muzikantai arba dainininkai. Kiekvienoje laidoje varžydavosi du dalyviai (muzikos grupės arba dainininkai). Tiesioginės laidos metu vykdavo po penkias kovas, kurių metu žiūrovai balsuodavo už labiau mėgstamą atlikėją. Laidą vedė Algis Ramanauskas (NML komisaras) ir Skaiva Jasevičiūtė.
Lygoje dalyvaudavo dvylika grupių ir atlikėjų suskirstytų į du divizionus – raudonąjį ir mėlynąjį. Geriausios divizionų komandos patekdavo į atkrintamąsias varžybas, kurių metu ir paaiškėdavo NML čempionas.
Pirmasis (įvadinis) turnyras
Pirmasis NML įvadinis turnyras LNK eteryje įvyko 2003 m. balandžio-gegužės mėnesiais. Jame susikovė Jungėnų kaimo kapela, grupė „ŽAS", Geltona ir „Dinamika". Pirmąjį (įvadinį) NML turnyrą laimėjo Jungėnų kaimo kapela, finalinėje dvikovoje 4:1 nugalėjusi Geltoną.
NML Čempionų taurė
2007 m. vasarą prasidėjo dar vienas - paskutinis - NML turnyras NML Čempionų Taurei laimėti. Dėl taurės kovojo 6 muzikantai:
2007 m. liepos 15 d. įvyko pirmasis Čempionų taurės turas, kuriame iš kovos dėl pagrindinio prizo pasitraukė Algis Ramanauskas-Greitai. Jis pralaimėjo A. Rimiškiui bei R. Ražanauskienei ir Deiviui.
2007 m. liepos 22 d. įvyko antrasis Čempionų taurės turas, kuriame iš kovos dėl pagrindinio prizo pasitatraukė „Ventukai“. Jie pralaimėjo Merūnui bei I. Jankauskaitei ir Č. Gabaliui. 2007 m. rugpjūčio 5 d. įvyko pirmasis taurės pusfinalis, kuriame A. Rimiškis pralaimėjo I. Jankauskaitei ir Č. Gabaliui.
2007 m. rugpjūčio 12 d. antrajame pusfinalyje Merūnas nugalėjo Deivį su R. Ražanauskiene. 2007 m. rugpjūčio 19 d. paskutinėje NML laidoje - Čempionų taurės finale - Merūnas rezultatu 5:0 sutriuškino I. Jankauskaitę ir Č. Gabalį, bei tapo NML Čempionų taurės laimėtoju.
Hipokratas
thumb|XIX a. Hipokratą vaizduojantis raižinys Hipokratas ( („arklių tramdytojas“), , 460 m. pr. m. e. Koso sala – 377 m. pr. m. e.) – garsiausias Antikinės Graikijos ir 18 kartos gydytojas savo šeimoje, atsisakęs religiško požiūrio į ligas, daugiausiai dėmesio skyręs profilaktikai ir diagnostikai. Medikų duodama Hipokrato priesaika išliko iki šių dienų, tačiau tikėtina, kad ši priesaika nėra sukurta Hipokrato.
Jis buvo humoralinės patologijos pradininkas, teigė, jog žmogaus organizmas sudarytas iš 4 pagrindinių skysčių: Šia teorija Hipokratas sukūrė keturis temperamentų tipus: Cholerikas, Flegmatikas, Sangvinikas, Melancholikas. Hipokrato gydymo metodai: Pradėjo naudoti auskultaciją.
Iš jo darbų išliko „Hipokrato rinkinys“ (Corpus hippocraticum), kuris klaidingai priskiriamas vien Hipokratui, nors yra kelių autorių rašytų kūrinių rinkinys, rašytas nuo 430 m. pr. m. e. iki 200 m., kur surinkta kelių Hipokratu pasivadinusių rašytojų darbai.
Hipokratas buvo kilęs iš Asklepiadų giminės, kurie save kildino iš gydymo dievo Asklepijo; tėvų vardai – Heraklidas ir Fenaretė.
Broliai (serialas)
Broliai – lietuviškas serialas.
Siužetas
Serialas pasakoja apie tris brolius. Vyriausiojo brolio - Kristupo laukia vestuvės su Simona, tačiau ji netikėtai pabėga su kitu - Renaldu. Vis dėlto Kristupas nusprendžia nepasiduoti, jis paprašo viduriniojo brolio, ką tik iš kalėjimo išėjusio Žygymanto ją surasti. Broliui itin nori padėti jauniausias sūnus, studentas Aurimas, bet broliai jį ignoruoja ir kištis į jų reikalus neleidžia.
Ropiškės apylinkė (Švenčionys)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Strūnaičio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Švenčionių rajonui. 1954 m. prijungta Dvilonių apylinkė, Zelionkų apylinkė, dalis Simaniškės apylinkės ir dalis Milių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Ropiškės apylinkė prijungta prie Strūnaičio apylinkės.
Bundziškės
Bundziškės – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Skriaudžių, prie kelio.
Augustavo Šv. Apaštalo Bartalomiejaus dekanatas
Parapijos
Dekanate yra 7 parapijos:
Pievos
„Pievos“ – neofolkloro stiliaus muziką atliekanti Lietuvos grupė. Per du gyvavimo etapus (1996–1999 m. ir nuo 2003 m. iki dabar) išleidusi keturis albumus.
Istorija
„Pievos“ susibūrė 1996 m. Rokiškyje. Grupės lyderė V. Skeirienė žavėjosi poezija, tai ir įtakojo pirmąsias „Pievų“ dainas. Grupės gyvavimo pradžioje, dainų skambėjimas buvo artimas dainuojamosios poezijos stiliui. Jose buvo naudotos fleitų improvizacijos, gitarų, smuiko ir perkusijų skambesys. Grupė gyvavo trejus metus, grojo keliolikoje koncertų įvairiuose Lietuvos miestuose. Pirmojo etapo palikimas – albumas „Pasilikus su vienatve“, kurį MC formatu išleido Dangus/Nova96.
2003 m. grupė atsikūrė, tačiau su nauja sudėtimi – Virginija (vokalas, gitara), Kostas (gitara), Aringas (smuikas), Augustas (mušamieji), Andrius (bosinė gitara). Visi penki grupės nariai rokiškėnai. Naujoji sudėtis pakeitė ir atliekamų dainų stilių, jose skambėjo daugiau folkroko motyvų.
2011 m. „Pievos“ pristatė pirmąjį savo vaizdo klipą „Dūno upė“ iš trečiojo albumo.
Merovingai
Merovingai – frankų saliečių karalių dinastija, valdžiusi Frankų valstybę V–VIII amžiais. Dėl papročio dalinti valstybę į atskiras karalystes įpėdiniams, šios dinastijos šakos dažnai valdydavo vienu metu ir tarpusavy kariaudavo. Amžininkų jie kartais minimi kaip „ilgaplaukiai karaliai“ dėl jų ilgų plaukų simbolio (tradiciškai frankų genčių vadai plaukus augindavo, o kariai – nusikirpdavo). Pavadinimas „Merovingai“ kilo iš viduramžių lotynų kalbos Merovingi ar Merohingi („Merovingo sūnūs“).
Jonas Dauderys
Jonas Dauderys (g. 1928 m. gegužės 2 d. Vėžionys, Kupiškio valsčius) – Lietuvos gydytojas chirurgas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1954 m. baigė Vilniaus universitetą. 1971 m. medicinos mokslų daktaras.
Nuo 1954 m. dirbo Utenoje, vėliau Respublikinėje Kauno klinikinėje ligoninėje. Tyrė kojų veninę kraujotaką ir kojų venų ligas, sukūrė venų elektrorentgenografijos metodą (1968 m.). 1968–1979 m. Vilniaus III klinikinės ligoninės chirurgas, 1979–1985 m. Vilniaus geležinkelininkų ligoninės Chirurgijos skyriaus vedėjas. 1992–2001 m. dėstė Kauno medicinos akademijoje (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas), nuo 1996 m. profesorius. Nuo 2001 m. Kauno apskrities ligoninės chirurgas.
Mokslinė veikla
Tiria venų varikozės recidyvus, tromboflebitą, potrombozinę ligą, įgimtas angiodisplazijas, venų aneurizmas, patobulino jų gydymo metodus. Modifikavo venų skleroterapijos metodus. Pirmasis Lietuvoje įdiegė tiebografiją ir tiebomanometriją venų ligų diagnostikai, modifikavo giliųjų venų trombektomijos ir kt. operacijas.
Ukrų valsčius
Ukrų valsčius  – valsčius pietvakarių Latvijoje, Žiemgaloje, Duobelės savivaldybėje, už 58 km į pietvakarius nuo Jelgavos. Centras – Ukrai. Per valsčių tekančios upės: Cerpainė, Dabikenė, Tėrvetė ir Svėpainė.
Istorija
Ukrai ir jų apylinkės yra viena iš teritorijų, kurias Latvija gavo sudarius 1921 m. Lietuvos ir Latvijos sienos sutartį. Mainais Lietuva gavo Palangos kraštą.
Valsčius įkurtas 1921 m. 1935 m. jo plotas buvo 46,5 km², jame gyveno 1047 gyventojai, iš kurių 79 % buvo latviai. 1945 m. valsčiuje įkurtos Ražos ir Ukrų apylinkės, o 1949 m. valsčius panaikintas. Ukrų apylinkė priklausė Aucės (1949–1959 m.) ir Duobelės (po 1959 m.) rajonams. Prie Ukrų buvo prijungta Ražos apylinkė. 1977 m. dalis Ukrų apylinkės buvo prijungta prie Bėnės ir Bukaišių apylinkių. 1990 m. apylinkė reorganizuota į valsčių. 2009 m. Ukrų valsčius buvo prijungtas prie Aucės savivaldybės. 2021 m. Aucės savivaldybė prijungta prie Duobelės savivaldybės.
Gyvenvietės
Didžiausios gyvenvietės yra Ukrai, Snikerė ir Vilkaliai.
Lietuvių traktas
Lietuvių traktas arba Jogailos kelias – istorinis kelias, jungiantis dvi ATR sostines – Vilnių ir Krokuvą. Jo atsiradimas siejamas su Lietuvos didžiojo kunigaikščio Jogailos vestuvine kelione per Liubliną į Krokuvą, kur jis, priėmęs Lenkijos didikų pasiūlymą, 1386 m. vedė Lenkijos karalienę Jadvygą. Netrukus Jogaila Lietuvių traktu keliavo atgal – krikštyti lietuvių, vėliau ne kartą lankė Vilnių ir kitus Lietuvos miestus. Po jungtuvių ryšiai tarp abiejų valstybių sustiprėjo ir šiuo keliu raiti ir važiuoti važiavo dvariškiai, pirkliai ir kariškiai. Riedėjo pašto karietos, buvo gabenamos įvairios prekės, todėl istorikai neretai šią trasą pavadina ir prekybos keliu. Išjojęs traktu iš Vilniaus, Lietuvos didysis kunigaikštis Vytautas Merkinėje neretai pasukdavo į vakarus ir jodavo medžioti į Vygrius. Šis kelias buvo vadinamas Vygrių traktu. Po Pirmojo Lenkijos-Lietuvos valstybės padalijimo abi buvusios senosios sostinės atsidūrė skirtingose valstybėse ir ryšiai tarp jų beveik nutrūko. Vėliau dar kelis kartus keitėsi valstybių sienos, prekes ir žmones imta vežti geležinkeliais – galiausiai šis istorinis traktas buvo umirštas.
Griuvus geležinei uždangai, atsirado susidomėjimas istoriniais keliais, kažkada jungusiais Rytų ir Vakarų Europą. Vokietijos mieste Erfurte gimė projektai Via Regia, siekiantys atgaivinti užmirštus kelius Europoje. Vienas iš projektų pavadintas Jogailaičių keliu, atkartoja buvusi Lietuvių traktą. Jo rekonstravimo entuziastai ištyrė net konkrečias gatves Liubline, kuriomis iš Krokuvos į Vilnių jojo Lietuvos krikštytojai. Liubline susikūrė turistinė organizacija Szlak jagiellonski, kuri nustatė du turistinio Jogailos kelio variantus:
ir
2009 m. vasarą keliautojų grupelė pirmą kartą važiavo naujaja turistine trasa. Organizatoriai tikisi šį maršrutą įtraukti į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Stilizacija
Stilizacija – specialus, sąmoningas kurio nors kūrinio, kurių nors bruožų mėgdžiojimas, imitavimas. Neretai mėgdžiojama siekiant pasišaipyti, pajuokti. Tada toks kūrinys vadinamas parodija (gali būti kalbėjimo, eisenos, manierų, dainavimo, vaidybos parodija).
Taip pat stilizacija vadinamas ir dailės kūriniuose vaizduojamų figūrų, daiktų kontūrų, aprašymų sąlygiškas apibendrinimas, sudarantis dekoratyvumo įspūdį. Stilizavimo metu gali būti prarasti individualūs bruožai, bet palikti bruožai, būdingi kategorijai.
Mikytai
Mikytai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Lekėčių, kairiajame Nemuno krante. Seniūnaitijos centras. Pro kaimą eina kelias, atšaka į Kvietiškius. Šalia kaimo stūkso Mikytų piliakalnis (Smailiakalnis), rastas Mikytų kapinynas. Išlikęs Mikytų dvaras, yra kaimo turizmo sodyba „Mockynė“.
Istorija
LTSR laikais Mikytai buvo „Pirmūno“ kolūkio pagalbinė gyvenvietė. Veikė lentpjūvė, malūnas, Pavilkijo pradinė mokykla (įkurta 1922 m.).
Gyventojai
thumb|left|255px|Mikytai ir [[Pavilkijys nuo Vilkijos]]
Varėnė
Varėnė – pietų Lietuvos upė; dešinysis Merkio intakas. Ištakos – Alytaus rajone, šalia Skraičionių kaimo. Aukštupyje teka į šiaurės rytus, vėliau pasuka į pietryčius, žemupyje prateka Varėnio ežerą. Įtekantis į Merkį 46 km nuo jo žiočių, prie Senosios Varėnos.
Intakai:
Upė – vietomis stačiais smėlėtais krantais, iki 2,5 m gylio, apie 5 m pločio, vagos nuolydis 152 cm/km. Vaga vietomis (nuo ištakų iki 44 km nuo žiočių, ir 24-36 km nuo žiočių) sureguliuota. Upės slėnyje gausu šaltinių. Didžiausias upės debitas žiotyse siekia 40,2 m³/s. Vasarą vietomis išdžiūsta. Upės metinis nuotėkis pasiskirsto taip: pavasarį nuteka 36 %, vasarą 19 %, rudenį 21 %, žiemą 24 %. Žemupyje sudarytas 10 ha Varėnos HE tvenkinys.
Gyvenvietės prie Varėnės: Junčionys, Pavarėnys, Mikalavas, Vaikantonys, Vėžionys, Glūkas, Senoji Varėna. Ant aukšto pakrantės šlaito ten, kur Varėnė įteka į Merkį ir prie pat kelio į Varėną, įrengtas skulptūrų parkelis.
Turizmas
Nors upė dar „neatrasta“, tačiau neblogai tinka vandens turizmui. Pakeliui gėrimasi keturiais skirtingais jos tipais. Pradėjus nuo Pamusių, ji siaura ir labai vingiuota – tačiau gana gili, vėliau vingiuodama teka pelkėtu slėniu. Tačiau laikas nuo laiko pievas pakeičia smėlėti skardžiai. Už Varėnio ežero ji sekli, joje gausu išvartų ir kitokių kliūčių, – ir tuo ji primena Ūlą. Prieš Senąją Varėną ji užtvenkta ir todėl išsiplečia į platoką tvenkinį.
Etimologija
Upėvardis Varėnė yra neaiškios kilmės. Šaknis var-/ver- siejama su žodžiais varyti („šalinti, ginti, vyti“), verti („durti, smeigti, kišti“), („bėgti“),  („sukti, kreipti, lenkti“). Tačiau taip pat ši šaknis gali būti susieta su virti („verstis, kunkuliuoti“), varus („lengvai suverdąs“), verėnas („viralas“) arba su bendraindoeuropietiška šaknimi („vanduo, lietus, upė“, plg.  „vanduo“, av. vār „lietus“, toch. wär „vanduo“).
Kuchmi Pietrukai
Kuchmi Pietrukai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Michalovo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Vaivajai
Vaivajai (wai-wai, uaiuai) – indėnų tauta, gyvenanti Amazonijoje, Brazilijoje (Amazonės, Roraimos, Paros valst.) ir Gajanoje, daugiausia prie Esekvibo upės. Gajanoje gyvena ~200 vaivajų, tuo tarpu Brazilijoje ~2000. Kalba karibų šeimai priklausančia vaivajų kalba.
Išplitęs šamanizmas. Tikima, jog šamanas (yaskomo) gali atlikti sielos kelionę, kad pasitartų su dievybėmis, išpranašautų ateitį. Verčiasi medžiokle, žvejyba, miško gėrybių rinkimu.
Parke Patrisjos
Parke Patrisjos – kvartalas pietrytinėje Argentinos sostinės Buenos Airių dalyje.
Jurgeliškės apylinkė
Jurgeliškės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Parke Patrisjos
Kvartalos pavadinimas kilo no jame esančio parko. Parką suprojektavo kraštovaizdžių architektas Carlos Thays. Yra kelios ligoninės, iki 2001 m. veikęs Caseros kalėjimas. Parke Patrisjose įsikūręs Club Atlético Huracán futbolo klubas.
Jurgeliškės apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Mielagėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Švenčionių rajonui. 1954 m. prijungta dalis Kirkučių apylinkės, dalis Ceikinių apylinkės ir dalis Kančiogino apylinkės, o dalis Jurgeliškės apylinkės prijungta prie Svirkų apylinkės ir Vosiūnų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. visa Jurgeliškės apylinkė prijungta prie Svirkų apylinkės.
Klevanė
Klevanė  – miesto tipo gyvenvietė Rivnės srityje, vakarų Ukrainoje. 2001 m. duomenimis, miestelyje gyveno 7470 gyventojų. Išsidėstęs 28 km į šiaurės vakarus nuo Rivnės ir 50 km į pietryčius nuo Lucko. thumb|left|150px|Bažnyčios fundatorių [[Čartoriskiai|Čartoriskių herbas Vytis miestelio bažnyčioje]]
Istorija
Gyvenvietė buvo įkurta XII amžiuje kaip Kolyvanas dabartinės Klevanės teritorijoje, Stublo upės pakrantėje. Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1458 m. kaip Čartoriskių šeimos nuosavybė. 1654 m. buvo suteiktos Magdeburgo teisės. 1940 m. buvo suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas.
Miestelio įžymybės – pilis ir katalikiška Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia su tikinčiųjų garbinamu Klevanės Dievo Motinos atvaizdu (po 1945 m. jis atsidūrė Lenkijoje, šiuo metu yra Skvežinos miestelio bažnyčioje, Liubušo vaivadijoje).
Sibiro tiurkų kalbos
Sibiro tiurkų kalbos, dar vadinamos šiaurės arba šiaurės rytų tiurkų kalbomis – viena iš 6 tiurkų kalbų atšakų. Apima Sibire vartojamas tiurkų kalbas. Visos šios kalbos negausios (nei viena neviršija 0,5 mln. vartotojų), dalis – mirštančios.
Antanas Vanagas
Antanas Vanagas (g. 1950 m. rugpjūčio 9 d. Švėkšnoje, Šilutės rajonas) – Lietuvos ir Kauno rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1968 m. baigė Priekulės vidurinę mokyklą, 1975 m. Kauno politechnikumą, technikas mechanikas. 1977–1981 m. mokėsi Vilniaus aukštojoje partinėje mokykloje, politologas, 1989–1991 m. studijavo Vilniaus Aukštuosiuose biznio vadybos kursuose, vadybininkas, 1995–1996 m. mokėsi Lietuvos pedagogų kvalifikacijos kėlimo institute. 2004 m. baigė Tarptautinį universitetą Maskvoje, vadybos ir verslo organizavimo magistras.
1968–1972 m. Kauno Autotransporto kolonos Nr. 192 darbininkas, kadrų inspektorius. 1973–1975 m. Garliavos darbo žmonių deputatų tarybos karinės įskaitos vedėjas. 1975–1977 m. Kauno kaimo mechanizuotos kolonos meistras, 1981–1990 m. LKP Kauno rajono komiteto instruktorius, referentas, sekretoriato vedėjas. 1991–1992 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos (LDDP) Kauno rajono tarybos pirmininko pavaduotojas, nuo 1992 m. pirmininkas, 1992–1996 m. Seimo nario Antano Nesteckio, 1996–2000 m. Seimo nario Gedimino Kirkilo padėjėjas sekretorius. 2000–2003 m. Kauno rajono savivaldybės tarybos sekretorius. Nuo 2004 m. Kauno apskrities valstybinės mokesčių inspekcijos vyresnysis specialistas.
Nuo 1990 m. LDDP narys, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) Kauno rajono skyriaus narys, LSDP tarybos narys, Kauno rajono skyriaus pirmininko pavaduotojas. 1995–1997 m., 1997–2000 m., 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kauno rajono savivaldybės tarybos narys.
Garliavos seniūnijos tarybos narys, 8-osios seniūnaitijos seniūnaitis.
Sutuoktinė Virginija, vaikai Žydrūnė, Eimantas.
Juodoji medžių skruzdėlė
Juodoji medžių skruzdėlė (Lasius fuliginosus) – smulki, apie 4–5 mm ilgio skruzdėlė iš Lasius genties, Formicinae pošeimio.
Aprašymas
Gyvena senų medžių drevėse, sausuolių plyšiuose, įsirengdamos išėjimus tarp šaknų. Lizdai ertmėse sulipdomi iš „kartono“ – smulkintos medienos ir seilių mišinio. Gausios kolonijos naudojasi savo pramintais takais pasiekti maisto šaltinius – vabzdžius mirmekofilus.
1 tūkstantmetis
Pirmasis mūsų eros tūkstantmentis prasidėjo 1-aisiais mūsų eros metais ir baigėsi 1000-aisiais metais.
Išradimai
<!--
Amžiai ir Dešimtmečiai
-->
Kiti laikotarpiai
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis pr. m. e. – 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis
Šimtmečiai: I amžius – II amžius – III amžius – IV amžius – V amžius – VI amžius – VII amžius – VIII amžius – IX amžius – X amžius
Gruzdžių–Gubernijos miškai
Gruzdžių-Gubernijos miškai – miškai Šiaulių raj. ir Joniškio raj. savivaldybių teritorijoje.
Geografija
Gruzdžių-Gubernijos miškai prasideda 2 km į šiaurės vakarus nuo Šiaulių ir apie 18 km tęsiasi į šiaurę, iki Mūšos. Plotas 10 300 ha, mišku apaugę 8800 ha. Valstybinės reikšmės miškų 75 %; priklauso Šiaulių miškų urėdijai – Gruzdžių, Lygudų, Meškuičių, Šiaulių girininkijoms ir Joniškio miškų urėdijai – Beržėnų girininkijai. Sudaro 20 miškų, didesnieji: Gruzdžių, Gubernijos, Klebonų, Mesmedžio, Strazdų, Vigonių.
Į miškus giliai įsiterpę laukai ir gyvenvietės. Per Gruzdžių-Gubernijos miškus į Mūšą teka Vilkvedis, jo intakai Jonelis ir Norupis, Kidė, Bitlaistis, Voverkis. Pietinėje dalyje teka Ventos intakas Ringuva. Upeliai sureguliuoti, dauguma miškų nusausinti. Pietrytiniame pakraštyje yra apie 720 ha Gubernijos žemapelkė. Miškų paviršius lygus, vietomis banguotas.
Gausu stambiųjų kanopinių žvėrių. Gruzdžių-Gubernijos miško pietrytiniame pakraštyje yra Vijolių entomologinis draustinis.
Medynai
Augavietės labai derlingos, derlingos laikinai užmirkusios ir žemutinio tipo pelkinės. 94 % miškų yra ūkiniai, 5 % apsauginiai, 1 % ekosistemų apsaugos. Kultūrinės kilmės medynų 7 %, eglynų yra 43 %, beržynų 37 %, drebulynų 7 %, baltalksnynų 5 %, juodalksnynų ir pušynų po 3 %, uosynų 2 %. Jaunuolynai sudaro 22 %, pusamžiai medynai 26 %, bręstantys 27 %, brandūs 25 %. Medynų vidutinis amžius 51 m., bonitetas 1,9, skalsumas 0,68, tūris 195 m³/ha.
Žaliasis skydinukas
Žaliasis skydinukas (Cassida viridis) – lapgraužių (Chrysomelidae) šeimos skydinukų genties vabalas. Paplitęs palearktiniame regione, taip pat sutinkamas Japonijoje.
Biologija
Skydinukai išauga iki 8,5–10 mm dydžio. Kūnas neįprastai plokščias, ovalus. Krūtinės sritis ir antsparniai žali, be žymių, kurios būdingos kitoms Cassida rūšims. Apatinė dalis juoda. Kojos ir palyginti trumpos antenos yra rudos. Savo kūno spalva ir forma puikiai prisitaikę būti sunkiai pastebimais tarp žalių augalų. Šie mimikriniai vabalai sutinkami balandžio–spalio mėn. Lervų kūnas su daug ataugų, apsigynimui nuo priešų ir parazitų paprastai kartu su savimi ant nugaros tampo maišelį su ekskrementais ir išnaromis.
Vabalas žiemoja miškingose vietovėse, sausoje žolėje po medžiais ir krūmais. Prabunda balandžio pabaigoje – gegužės pradžioje, migruoja prie mitybinių augalų. Apkramto lapų kraštus arba išėda skyles, kartais pažeidžia jaunų lapų kotus. Pasimaitinę poruojasi ir pradeda dėti kiaušinėlius. Vaisingumas siekia 150–200 kiaušinėlių. Lervos masiškai pasirodo birželio–liepos mėn. Jos įsitaiso aptinėje lapo dalyje, graužia lapalakščio apatinį sluoksnį, palikdamos epidermį, kuris po to džiūdamas suplyšta. Ant augalų maitinasi 20–30 parų. Prieš tapdama lėliuke, lerva prisitvirtina kūną prie lapo apačios ir kabo žemyn galva. Ši stadija trunka 6–9 paras. Naujos kartos vabalai išlenda birželio pabaigoje – rugpjūčio pradžioje, maitinasi apie 10–15 parų, po to sulenda į žiemavietes. Per metus vystosi viena generacija.
Bundžiai
Bundžiai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Pivašiūnų, prie kelio.
Žaliasis skydinukas
Mityba
Daugiausiai minta notreliniais (Lamiaceae) augalais. Žaliojo skydinuko racione yra: vandeninė mėta (Mentha aquatica), dirvinė mėta (Mentha arvensis), miškinė mėta (Mentha longifolia), Mentha rotundifolia, Mentha suaveolens, Mentha verticillata; taip pat kiti augalai iš Lamiaceae šeimos: Galeopsis grandiflora, geltonžiedė aklė (Galeopsis speciosa), dirvinė aklė (Galeopsis tetrahit), plaukuotoji aklė (Galeopsis pubescens), vaistinė melisa (Melissa officinalis), lipnusis šalavijas (Salvia glutinosa), vaistinis šalavijas (Salvia officinalis), pievinis šalavijas (Salvia pratensis), pelkinė notra (Stachys palustris), stačioji notra (Stachys recta) ir miškinė notra (Stachys silvatica).
Karibų taurė
Karibų taurė – Karibų jūros regiono valstybių futbolo čempionatas, vykęs 1989–2017 m. Dažniausiai vykdavo kasmet. Šiuo turnyru taip pat vykdavo atranka į CONCACAF Aukso taurės čempionatą. 1990 m. čempionatas nutrauktas dėl karinio perversmo ir uragano Trinidade ir Tobage.
Sėkmingiausiai čempionate dalyvauja Trinidado ir Tobago bei Jamaikos rinktinės, laimėjusios atitinkamai 8 ir 5 titulus. Čempionais taip pat yra tapę Martinika, Kuba, Haitis ir Kiurasao.
Luizenfeldė
Luizenfeldė arba Razinas (, nuo 1945 m., nuo 1950 m. liepos 5 d. Разино ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Dobrino kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Labguvos apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities Tymsdorfo dvaro kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 7 d. Labguvos rajono, vėliau Polesko rajono kaimas, nuo 1947 m. birželio 17 d. Polesko rajono, nuo 1947 m. liepos 25 d. iki 2008 m. birželio 30 d. Gurjevsko rajono Dobrino apylinkės kaimas.
Grigaliūnų apylinkė
Grigaliūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Švenčionių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Švenčionių rajonui. 1954 m. prijungta dalis Trėbučių apylinkės, dalis Kūcių apylinkės, dalis Modžiūnų apylinkės ir dalis Kochanuvkos apylinkės, o dalis Grigaliūnų apylinkės prijungta prie Modžiūnų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Grigaliūnų apylinkė prijungta prie Švenčionių apylinkės.
Mimas (palydovas)
Mimas arba Saturnas I – natūralus Saturno palydovas, kurį 1789 m. rugsėjo 17 d. atrado astronomas William Herschel. Palydovas pavadintas Gajos sūnaus Mimo vardu.
Fizinės charakteristikos
Mažas Mimo tankis rodo, jog palydovas daugiausiai sudarytas iš vandens ledo ir nedidelio kiekio uolienų. Dėl potvynio jėgų palydovas nėra taisyklingos sferos pavidalo: jo ilgiausioji ašis dešimtadaliu ilgesnė už trumpiausią.
Skiriamasis Mimo bruožas – 130 km skersmens smūginis krateris, pavadintas Herschel vardu. Manoma, jog smūgis, po kurio atsirado šis krateris, galėjo paveikti visą palydovo struktūrą, kadangi priešingoje pusėje matomi įvairūs lūžiai ir trūkiai, galėję atsirasti nuvilnijus smūginei bangai. Likęs paviršius nusėtas daug mažesniais krateriais. Visas paviršius taip pat yra nuklotas mažais krateriais.
Mimas fantastikoje
Mimas yra labai panašus į „Mirties žvaigždę“ iš filmų „Žvaigždžių karai“. Tačiau toks sutapimas atsitiktinis, nes „Mirties žvaigždė“ sugalvota daug anksčiau, nei pasirodė pirmosios Mimo nuotraukos.
AEG C.IV
AEG C.IV – Pirmojo Pasaulinio karo metu Vokietijos Imperijoje sukurtas dvivietis žvalgybinis biplanas. Šis orlaivis taip pat buvo naudojamas bombonešių apsaugai.
Tai buvo sėkmingiausias „AEG“ Pirmojo pasaulinio karo B- ir C- tipų žvalgybos lėktuvas. Lėktuvo gamyba buvo nutraukta 1917 m., tačiau jį Vokietijos KOP naudojo iki pat karo pabaigos. 1917 m. pabaigoje fronto daliniuose buvo likę apie 170 vnt., karo pabaigoje – apie 40 vnt. šių orlaivių.
Lėktuyvą pagal licenciją gamino ir „Fokker“ įmonė (vok. Fokker Aeroplanbau AG). Į šiuos orlaivius vietoje bazinio Mercedes D.III variklio buvo montuojamas ir 130 kW (180 AG) galios Argus As III. Ši versija gavo indeksą AEG C.IVa.
AEG C.IV pagrindu 1917 m. buvo sukurti nesėkmingi trijų kitų lėktuvų prototipai: 300 kg bombų galėjusio vežti naktinio bombonešio prototipas C.IV.N su ilgesniais sparnais, varomas Benz Bz.III varikliu; žvalgybinio biplano, gavusio indeksą C.V (variklis – 164 kW (220 AG) galios Mercedes D.IV) ir žvalgybinio triplano, gavusio indeksą C.VIII-Dr (variklis – 119 kW (160 AG) galios Mercedes D.III).
Karo metu 46 šio tipo orlaiviai buvo eksportuoti į Osmanų Imperiją. Keletas šių lėktuvų buvo naudojami ir 1919–1922 m. konflikte su Graikija. 51 AEG C.IV 1919 m. Didžiosios Lenkijos sukilimo metu Poznanėje užgrobė Lenkijos karinės pajėgos, vėliau juos naudojusios kovose su bolševikais. Vieną šio tipo orlaivį naudojo ir Bulgarijos KOP.
Lenkijos KOP daugumą šių šių orlaivių nurašė iki 1921 m.
Operatoriai
miniatiūra|Lenkijos KOP AEG C.IV
Giminingi lėktuvai
AEG J.I
Dabarties klausimai
Dabarties klausimai – adventistų iliustruotas žurnalas, leistas 1929–1940 m. Kaune.
Istorija
Ėjo paprastai du kartus per metus, bet 1929 m., 1930 m. išėjo 3, o 1931 m. – 4 kartus. Leido Lietuvos knygų leidykla „Uola“. Spausdino Grafikos spaustuvė Šiauliuose, Bako spaustuvė bei Spindulio spaustuvė Kaune. Išleisti 26 numeriai.
Spausdino religinio pobūdžio straipsnius, aiškino Šv. Rašto teiginius, pasakojo apie adventistų organizacijos veiklą, jos misijų paskirtį, rašė sveikatos, higienos klausimais.
Redagavo:
Bunikėliai
Bunikėliais vadinami kaimai Šakių rajone:
Gegužkalnis
Gegužkalnis arba Gegužių piliakalnis (A705 P) – piliakalnis Šilalės rajono savivaldybės teritorijoje, Gegužių kaime, netoli Lingių ežero.
Piliakalnis
Piliakalnis dar vadinamas Bliūdkalniu, Galvyčių piliakalniu. Tai ilgos ir siauros kalvos viršutinė dalis. Piliakalnio rytiniai ir vakariniai šlaitai statūs, apie 20 m aukščio, leidžiasi į pelkėtus slėnius. Iš šiaurės pusės piliakalnis nuo kalvos kitos dalies atskirtas grioviu ir 4–5 m aukščio pylimu, už kurio buvo antrasis 3 m gylio griovys. Piliakalnio aikštelė ovali, 31 x 10 m dydžio. 1930 m. dar buvo išlikęs aplink aikštelę supiltas pylimas, dėl kurio aikštelė atrodė įdubusi. 1934 m. piliakalnis apardytas, jo dalis nukasta ir nuskleistas pylimas.
Istorija
Manoma, kad ant piliakalnio stovėjo medinė žemaičių pilis (Geguse), kurią 1329 m. žiemą sudegino Vokiečių ordino kariuomenė ir jai talkinantys Čekijos karaliaus Jono Liuksemburgo riteriai.
Žolės riedulys 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
'''Žolės riedulys 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse''' vyko 20-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje.
Gegužės 28
Gegužės 28 yra 148-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 149-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 217 dienų.
Vardadieniai
Justas Jogirdas Rima Augustinas
Romas Gružauskas
Romas Gružauskas (g. 1956 m. gegužės 9 d. Raseiniuose) – Lietuvos zooinžinierius, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1979 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1993 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Nuo 1979 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, 1993–1998 m. mokslo reikalų prorektorius, nuo 2001 m. Specialiosios zootechnikos katedros vedėjas. Nuo 1994 m. profesorius. 1988–1989 m. stažavo Leipcigo, 1991–1992 m. Halės universitete. 1993 m. įkūrė paukščių lesalų ir paukštininkystės produktų mokslinę laboratoriją.
Berzgainiai
Istorija
thumb|left|Pilys Mindaugo žemėse
Spėjama, kad čia stovėjusi viena svarbiausių Mindaugo pilių (Berzgainių pilis).
Barbora Jogailaitė
Barbora (1478 m. liepos 15 d. Sandomieže – 1534 m. vasario 15 d. Drezdene) – Lietuvos didžiojo kunigaikščio ir Lenkijos karaliaus Kazimiero Jogailaičio ir Elžbietos Habsburgaitės duktė.
1496 m. ištekėjo už Meiseno (Saksonija) markgrafo Georgo Barzdotojo, Albrechto Drąsiojo sūnaus. Pasak šaltinių vestuvėse dalyvavo 6 286 vokiečių ir lenkų didikų. Vedybomis siekta užtikrinti gerus diplomatinius santykius tarp Vokietijos ir Lenkijos.
Georgas priklausė jaunesniajai Saksonijos kunigaikščių elektorių linijai, vadinamiesiems Albertinams. Barboros vyro jaunesnįjį brolį Frydrichą 1498 m. Vokiečių Ordinas išsirinko didžiuoju magistru.
Iš viso turėjo 10 vaikų, iš jų pilnametystės sulaukė 4.
Šeima
Barborai ir Georgui gimė vaikai :
Refrakcinės operacijos eksimeriniu lazeriu
Refrakcinės operacijos - akių chirurgijos rūšis, koreguojanti refrakcijos ydas (trumparegystę, toliaregystę, astigmatizmą) ir gerinanti nekoreguoto (t. y. be akinių ar kontaktinių lęšių) regėjimo aštrumą. Akių lazerinių operacijų (akies lazerinės operacijos) principas yra ragenos paviršiaus gaubtumo pakeitimas eksimeriniu lazeriu, taip keičiant akies optinės sistemos laužiamąją galią ir koreguojant refrakcijos ydas.
Istorija
Nors pirmą kartą eksimerinis lazeris panaudotas žmogaus akyje 1987 m., refrakcinės akies procedūros turi žymiai senesnę istoriją. Pagrindiniai radialinės keratotomijos principai pateikti danų oftalmologo prof. Lans 1898 m. Rusų oftalmologas S. Fiodorovas modernizavo radialines keratotomijas 1976-aisiais, ir jos ypač išpopuliarėjo devinto dešimtmečio viduryje. Operacija turėjo savo privalumų: palyginti nebrangi, neliečia centrinės skaidrios ragenos zonos. Tačiau gilūs pjūviai susilpnina ragenos audinį, o tai gali sukelti refrakcijos svyravimus dienos bėgyje ir lėtai progresuojančią toliaregystę, nekalbant jau apie sunkias galimų akies traumų pasekmes.
Ragenos pasluoksnė refrakcinė chirurgija prasidėjo su daktaro Jose Ignacio Barraquer darbais 1949 m. Bogotoje, Kolumbijoje. Jis pirmas suprato, kad ragenos laužiamąją galią galima keisti pridedant ar pašalinant ragenos audinio. Pirmosios originalios miopinės keratomilezės buvo atliekamos mikrokeratomu suformavus dalinio ragenos storio (apie 300mkm) lopą, kuris buvo nuimamas, užšaldomas, šlifuojamas kaip kontaktinis lęšis, po to prisiuvamas.
Pastaruoju metu pasaulyje plačiausiai paplitusi refrakcijos ydų korekcija eksimeriniu lazeriu. Neabejotinas lazerio privalumas yra tas, kad audinį galima pašalinti mikronų tikslumu. Operuojant eksimeriniu lazeriu sėkmingai pašalinama ne tik trumparegystė, bet taip pat astigmatizmas, toliaregystė; be to, šis metodas leidžia koreguoti ir didelio laipsnio refrakcijos ydas.
Lazerinės regėjimo korekcijos istorija prasideda su pirmųjų lazerių, taip pat ir eksimerinių, sukūrimu bei išbandymu. IBM sukūrė eksimerinių lazerių technologijas 1976 m. 1982 m. šis lazeris buvo išbandytas ant įvairių medžiagų, taip pat ir biologinių, tokių kaip kaulas ir kremzlės. Dr. Stephen Trokel New York‘e Kolumbijos universitete pirmas išbandė eksimerinį lazerį ant ragenos 1983 m. 1985 m. Theo Seiler Vokietijoje panaudojo eksimerinį lazerį pacientui. Jis atliko incizijas ragenoje, panašiai kaip radialinės keratotomijos. Pirmoji PRK procedūra akloje akyje atlikta 1987 m. Kolumbijos universitete. 1988 m. Marguerite McDonald Lousianos universitete atliko pirmą PRK procedūrą matančioje akyje.
LASIK korekcijos metodas buvo sukurtas Kretoje, Vardinannion akių institute gydytojo Ioannio G. Pallikario. Jis panaudojo mikrokeratomą atpjauti lopeliui bei eksimeriniu lazeriu pašalino reikiamą kiekį ragenos audinio. Jis pasiūlė ir terminą LASIK - Laser – in - situ keratomileusis. Akloje akyje LASIK atliktas 1989 m., pirmieji straipsniai pristatyti 1990 m., 1991 m. pirma LASIK procedūra atlikta JAV. 1999 m. pristatytas LASEK metodas, jungiantis PRK bei LASIK operacijų ypatybes.
Pirmoji trumparegystės korekcija eksimeriniu lazeriu Lietuvoje atlikta 2001 m. „Akių lazerinės chirurgijos centre“. Operaciją atliko mikrochirurgas Algimantas Gutauskas.
Eksimeriniu lazeriu atliekamos operacijos
PRK – fotorefrakcinė keratektomija – pirmoji eksimeriniu lazeriu atlikta operacija. Ja rekomenduojama koreguoti nedidelio laipsnio trumparegystę bei astigmatizmą. Operacija atliekama vietinėje nejautroje. Specialiu instrumentu nuvalomas paviršinis ragenos sluoksnis – epitelis. Eksimeriniu lazeriu nedidelis kiekis audinio yra pašalinamas nuo priekinio ragenos paviršiaus, todėl šis tampa plokštesnis, ir sumažėja jo laužiamoji galia. Vidutiniškai reikia nugarinti 10mkm audinio 1 dioptrijai (D) trumparegystės koreguoti(5). Po operacijos dedamas kontaktinis lęšis. Lyginant su kita plačiai paplitusia korekcijos operacija – LASIK, PRK pasižymi diskomfortiškesniu pooperaciniu periodu, lėtesniu regėjimo bei darbingumo atsistatymu, nedidele drumstelės ragenoje susiformavimo rizika (iki 3 % atvejų ). Tačiau pooperacinis periodas saugesnis (nėra lopelio dislokacijos tikimybės), mažiau ribojamas fizinis aktyvumas.
LASIK yra akronimas žodžių LAser in-SItu Keratomileusis. Iš graikų kalbos išvertus „in - situ“ reiškia natūralioje vietoje, „kerato“ – ragena, „mileus“ – formos pakeitimas. Šiuo metu tai populiariausia refrakcijos ydų korekcijos lazeriu operacija. Ji atliekama esant įvairaus laipsnio trumparegystei, toliaregystei bei astigmatizmui. Operacija atliekama vietinėje nejautroje. Ant akies uždedamas žiedas, reikalingas akies stabilumui palaikyti ir mikrokeratomu atpjaunamas ragenos lopelis. Jis atverčiamas. Eksimerinis lazeris nugarina reikiamą kiekį ragenos audinio, lopelis guldomas atgal. Lyginant su PRK operacija, LASIK operacijos komfortiškesnis pooperacinis periodas, greitesnis darbingumo bei regėjimo atsistatymas, minimali drumsčių formavimosi rizika
Intra-LASIK – tai LASIK operacija, kurios metu lopelis suformuojamas ne mikrokeratomu, bet femtosekundiniu lazeriu. Tai leidžia atpjauti plonesnį, tolygesnio storio lopelį bei atlikti LASIK operaciją plonesnėse ragenose.
LASEK (Laser – Assisted – Epithelial- Keratomileusis) – lazerinė sub - epitelinė keratomilezė – derina PRK bei LASIK metodų ypatybes. Vietinėje nejautroje skiestu alkoholio tirpalu paveikiamas paviršinis ragenos sluoksnis – epitelis. Jis vientisu sluoksniu atkeliamas naudojant trepano peiliuką. Eksimeriniu lazeriu šalinamas reikiamas koreguoti refrakcijos ydai ragenos audinio kiekis. Epitelio lopelis guldomas atgal ant ragenos paviršiaus. Dedamas kontaktinis lęšis. Palyginus su LASIK operacija, šis metodas pranašesnis tuo, kad išvengiama su lopeliu susijusių problemų, ją galima atlikti plonesnę rageną turintiems pacientams. Tačiau gijimas bei darbingumo atsistatymas yra ilgesnis, didesnis pooperacinis diskomfortas. Lyginant su PRK operacija, faktiškai išvengiama drumstėjimo tikimybės, pooperacinis skausmas panašus ar mažesnis nei PRK, gijimas gali būti kiek lėtesnis.
Epi-LASIK – atliekama taip pat formuojant epitelio lopelį, tačiau tai atliekama mechaniškai naudojant specialų instrumentą – epikeratomą su buku plastiko peiliuku. Eksimeriniu lazeriu koregavus refrakcijos ydą lopelis guldomas atgal ant ragenos. Kadangi nenaudojamas metalinis peiliukas ar alkoholis, išvengiama su lopeliu susijusių komplikacijų ar alkoholio naudojimo sukeltų epitelio ląstelių pokyčių. Akys gyja lėčiau nei po LASIK operacijos.
PTK – fototerapinė keratektomija - taikoma paviršinių ragenos drumstelių šalinimui, atsiradusių po ragenos traumų ar uždegimų. Operacijos eiga panaši kaip PRK operacijos. Vietinėje nejautroje nuvalomas paviršinis ragenos sluoksnis – epitelis. Lazeriu nugarinami pakitę ragenos audiniai. Po operacijos dedamas kontaktinis lęšis.
Kontraindikacijos operacijoms eksimeriniu lazeriu
1. Bendros: 2. Akių:
Braclavas
Istorija
Pirmą kartą paminėtas 1362 m. Magdeburgo teisės gyvenvietei buvo suteiktos 1564 m. Iki Liublino unijos (1569 m. liepos 1 d.) priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Abiejų Tautų Respublikos laikotarpiu buvo vaivadijos centras.
1648 m., Bogdano Chmelnickio maišto metu, Braclavas tapo kazokų miestu, kuris vėliau asimiliuotas į Maskvos Didžiąją Kunigaikštystę. 1667 m. po Andrusovo paliaubų sutarties atiteko Lenkijai. Tarp 1672 ir 1699 m. miestą valdė Osmanų imperija. Vėliau tapo Rusijos imperijos dalimi po 1793 m. įvykusio antrojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo.
MK14
Microcomputer Kit 14 arba MK14 buvo kompiuteris, kurį Jungtinėje Karalystėje iš dalies surenkama forma pardavinėjo Science of Cambridge kompanija. Jis buvo pristatytas 1977 metais už 39,95£. Buvo parduota apie 50 000 MK14 vienetų. Kompiuteris naudojo National Semiconductor SC/MP procesorių, 256 baitus operatyvios atminties, praplečiamos iki 640 baitų plokštėje ir iki 2170 baitų iš viso. Vaizdas buvo išvedamas į 8 ar 9 septynių segmentų šviesos diodus. Atskirai buvo galima pasirinkti ir vaizdo ekraną, gebantį atvaizduoti 32x16 tekstą arba 64x64 grafiką. Išvedimo ir įvedimo įrenginys buvo 20 klavišų klaviatūra ir reset jungiklis. Pasirinktai įstačius INS8154N RAM/IO lustą, įrenginys gaudavo papildomus 128 baitus RAM ir galimybę įvesti 16 išvedimo/įvedimo eilučių daugiau. Kaip papildomi priedai buvo ir kasetinė bei programuojamoji skaitomoji atmintis (PROM). Garso kortos neturėjo, nors viena buvo įtraukta į dizainą.
Manjara
Pavadinimas kilęs iš masajų kalbos žodžio emanyara, apibūdinančio karpažolių šeimos augalus (euphorbia tirucalli), gyvatvorėmis augančius aplink vietinių gyventojų sodybas. Masajai šį pavadinimą vartoja ne tik pačiam ežerui, o visam ežero kranto regionui apibūdinti.
Iš 329 km² plotą užimančio Manjaros ežero nacionalinio parko, šarminiai ežero vandenys (prisotinti fosfato, pH siekia apie 9,5 ) aprėpia apytiksliai 231 km² parko teritorijos. Ilgis siekia 50 km, plotis – 16 km. Skirtingų sezonų metu ežero teritorija ir pH lygis kinta, sausuoju laikotarpiu didžioji ežero dalis išdžiūva, pakrantėse susidaro platūs pelkynų plotai. Į pietus nuo ežero plyti savana, šiaurėje – drėgnieji tropiniai miškai. Rytuose plyti Kvakučindžos gyvūnijos koridorius, kuriuo gyvūnai gali migruoti tarp išsimėčiusių teritorijų ir parkų, kaip kad pietuose esantis Tarangirės nacionalinis parkas bei šiaurėje esantys lūžių slėnis, Ngorongoro aukštumos ir Serengečio nacionalinis parkas. Ngorongoro aukštumose yra karštųjų versmių.
Sutinkama per 300 įvairių migruojančių paukščių rūšių.
1981 m. Manjaros ežero teritorija įtraukta į UNESCO biosferos rezervatų sąrašą.
Simono kalnas
thumb|230px|Šv. Simono Stulpininko bažnyčios liekanos
Simono kalnas arba Lailūno kalnas  – aukštikalnių sritis šiaurės vakarų Sirijoje, Alepo muchafazoje, į šiaurės vakarus nuo Alepo. Simeono kalnas yra didesnės Alepo plynaukštės vakarinė dalis. Masyvas driekiasi šiaurės-pietų kryptimi 50 km, plotis 20-40 km, vyraujantis aukštis 500–600 m. Aukščiausias taškas – Šeich Barakatas (867 m) yra pietinėje masyvo dalyje.
Vakaruose Ifrino slėnis skiria nuo Kurdų kalnų, rytuose riboja Kuveiko upė, o šiaurėje – Azazo slėnis.
Senovėje masyvas vadintas Nabu kalnu pagal Mesopotamijos išminties dievą Nabu. Dabartinis pavadinimas kilo nuo Šv. Simono Stulpininko, krikščionių vienuolio, gyvenusio kalno vienuolyno bokšte V a. Yra išlikusi Šv. Simono bažnyčia, pastatyta 475 m.
Trečiūnų apylinkė
Trečiūnų apylinkė (arba Trėčiūnų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Tyro apsuptis
Tyro apsuptis – 332 m. pr. m. e. sausio-liepos mėnesiais vykusi Makedonijos karaliaus Aleksandro Didžiojo vadovaujamos kariuomenės septynių mėnesių Finikijos salos miesto-tvirtovės apsuptis ir šturmas.
Priešistorė
Dabartinio Libano pakrantėje įsikūręs Tyras buvo galingiausias ir svarbiausias iš visų Finikijos miestų. Jis nuo seno buvo Sidono varžovas ir vienas iš turtingiausių prekybos centrų visoje Viduržemio jūroje. Pagrindinė miesto dalis buvo pastatyta tolokai nuo kranto, 58 ha ploto saloje ir apsupta daugiau kaip 30 metrų aukščio siena, kuri miestą darė neįveikiamu bet kuriai užpuolikų kariuomenei. Tai taip pat buvo gyvybiškai svarbiausia vakarinės Persijos imperijos dalies karinė jūrų bazė (Antikos laikais sala nuo žemyno buvo nutolusi apie 700–800 m).
Priartėjusį prie miesto Aleksandrą pasitiko Tyro pasiuntiniai, pasveikino jį atvykus į jų miestą, perdavė maisto jo kariuomenei ir įteikė auksinę pasidavimo karūną. Jie apgailestavo, kad jų karalius Azemilkas pats negali atvykti pasitikti Aleksandro. Aleksandras pagarbiai jiems padėkojo už maistą ir karūną, tada lyg tarp kitko paminėjo, kad norėtų paaukoti savo protėviui Herakliui garsioje jų saloje stovinčioje šventykloje. Tyro pasiuntiniai pasitarė ir pranešė Makedonijos karaliui, kad šiuo metu, deja, neįmanoma įsileisti jo į miestą, nes persams tai galėtų atrodyti kaip provokacija.
Paprastai Aleksandras įstengdavo suvaldyti savo smarkų būdą, bet išgirdęs, kad jo prašymas atmetamas, prarado savitvardą. Jis pašoko nuo kėdės ir išliejo ant Tyro pasiuntinių visą savo rūstybę: ''„Manote, kad aš nieko negaliu jums padaryti, nes gyvenate saloje? Niekais laikote mano sausumos kariuomenę? Aš įrodysiu jums, kad gyvenate visai ne saloje! Jeigu neatversite man savo vartų, surengsiu miesto apgultį!“ '' Siaubo apimti pasiuntiniai grįžo į miestą. Tyro vyresnieji aptarė padėtį ir nusprendė, kad Aleksandras jiems nepavojingas. Sala buvo kur kas toliau, negu galėjo nuskristi ant kranto pastatytų katapultų ir kitų artilerijos įrenginių sviediniai. Miestą supančios sienos dar niekada nebuvo pralaužtos, net kai užpuolikai laikydavo miestą apgultyje daugelį metų. Makedonai visiškai neturėjo karinio jūrų laivyno ir negalėjo sukliudyti tyriečiams atplaukti ir išplaukti savo laivais. Sąjungininkai iš Kartaginos pažadėjo aprūpinti miestą viskuo, kas reikalinga, ir prireikus ateiti Tyrui į pagalbą. thumb|250px|[[1934 m. iš lėktuvo daryta nuotrauka.]]
Pirmasis apsupties etapas
Pradėjęs Tyro apsiaustį, Aleksandras įsakė sugriauti senesnes sausumos miesto dalis, kad būtų gauta statybinių medžiagų keliui į salą supilti. Paskui jis pasiuntė karių grupes į kalnus prikirsti kedrų daugybei polių, kuriuos jo inžinieriai sukalė į jūros dugną. Jis taip pat nusiuntė pasiuntinį pas vyriausiąjį Jeruzalės kunigą, prašydamas atsiųsti jam į Tyrą maisto atsargų ir pastiprinimą.
Iš pradžių statyti pylimą sekėsi. Plyšiai tarp polių buvo užpilami nuolaužomis, kurios turėjo tapti plataus kelio į jūrą pamatu. Bet pasiekus giliausią sąsiaurio dalį, darbai sulėtėjo, be to tyriečių šaunamos strėlės pradėjo pasiekti dirbančiuosius. Tuo pat metu iš miesto atplaukusios triremos apšaudydavo darbininkus sviediniais. Aleksandras ant pylimo įsakė užtemti bokštus su lankininkais ir šaudė į laivus.
Tada tyriečiai sukonstravo didžiulę padegamąją mašiną. Tam jie panaudojo seną kavalerijai gabenti skirtą laivą. Prikišo į jo triumus perdžiūvusios medienos, paaukštino laivo bortus, pridėjo ant denio medžio drožlių, pjuvenų ir kitų degių medžiagų, prikimšo į plyšius sieros ir iš viršaus apipylė derva. Ant stiebų pritvirtino katilus, pilnus degaus skysčio. Ant laivagalio uždėjo papildomą balastą, kuris pakėlė laivo priekį į orą, kad visu greičiu lekiantis laivas būtų aukštai pakilęs virš pylimo, kai į jį atsitrenks. Jie palaukė, kol makedonų statomo kelio link ėmė pūsti stiprus vėjas ir paleido link pylimo. Kai laivas užplaukė ant pylimo, jį apėmė ugnis. Tą naktį kilo audra ir aukštos bangos sudaužė sugadinto pylimo likučius, išklibino polius ir išsklaidė tonas akmenų bei nuolaužų. Kitą rytą sunkus mėnesių darbas buvo dingęs po vandeniu.