cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vanda Kavaliauskienė
Biografija
Po Šiaulių mergaičių gimnazijos baigimo nuėjo dirbti į vaistinę mokine. Kaune baigė prie Vytauto Didžiojo universiteto rengtus farmacininkų kursus. 1951 m. baigė Kauno felčerių-akušerių mokyklos Farmacijos skyrių, 1958 m. Maskvos farmacijos institutą.
Dirbo Šiaulių vaistinėse, vaistų sandėlyje, 1959–1989 m. Vyriausiosios farmacijos valdybos Šiaulių tarprajoninės kontoros valdytoja.
1957–1987 m. Šiaulių miesto tarybos deputatė.
Greta tiesioginio provizorės darbo, 1962 m. pradėjo kaupti kolekciją „Katinai“, rengė šios kolekcijos parodas. 1990 m. gegužės 17 d. Šiaulių jaunųjų gamtininkų stotyje įkūrė vienintelį Lietuvoje ir trečią Europoje Katinų muziejų, jo vadovė. 1995, 2000, 2005 m. organizavo jubiliejinius Katinų muziejaus renginius. Bendradarbiavo su Amsterdamo katinų muziejumi. 2010 m. daug metų kauptą kolekciją pado­vanojo Šiaulių miestui.
Lietuvos kraštotyros draugijos, Šiaulių krašto kultūros fondo narė. Palaidota Ginkūnų kapinėse.
Aganas
Aganas  – miestas Nijigatos prefektūroje, Japonijoje. Čia gyvena apie 46,2 tūkst. gyventojų.
Istorija
Miestas įkurtas 2004 m. balandžio 1 d., sujungus Jasudą, Suibarą, Kiogasę ir Sasakamį.
Lietuviški laikraščiai Jungtinėje Karalystėje
Lietuviški laikraščiai Jungtinėje Karalystėje – emigrantams iš Lietuvos skirta spauda.
Šiuo metu Anglijoje leidžiami trys lietuviški laikraščiai: „Mano Anglija“ (4 000 egz.), kuris pakeitė šešerius metus leistą savaitraštį „infoZONA“, „TIESA“ (15 000 egz.) (trūksta šaltinų) ir „Info Ekspresas“.
Šių, kas savaitę pasirodančių, laikraščių redakcijos įsikūrusios Londone, čia jie ir leidžiami. Vėliau, pagal galimybes, išplatininami į kitas šalies vietas.
Laikraštis „Info Ekspresas“ leidžiamas kas dvi savaites, redakcija taip pat įsikrusi Londone. Pagal galimybes laikraščiai platinami Londone, kitose šalies vietose ir Šiaurės Airijoje.
Laikraščiai turi savo interneto svetaines.
Istorija
Pirmasis lietuviškas leidinys Jungtinėje Karalystėje – „Užsienio ir vidaus žinių biuletenis“ pasirodė 1947 m. liepos 25 d., Didžiosios Britanijos lietuvių sąjungos (DBLS) iniciatyva. Vėliau laikraštis buvo pavadintas „Britanijos lietuviu“, o nuo 1953 m. rugsėjo pavadinimas pakeistas į „Europos lietuvį“ ir kas mėnesį pasirodo iki šiol. Vyr. redaktorius E. Gasperas.
Įvairiose Anglijos vietovėse taip pat buvo leidžiama nedidelio tiražo ir apimties leidinių: „Išeivių draugas“ (1969–1993 m.), „Šaltinio žurnalas“ (1969–1993 m.), „Šiaurės Anglijos lietuvių biuletenis“ ( Mančesteryje), vėliau pavadintas „Anglijos lietuvių biuleteniu“.
Nuo 1993 m. atvykėlių poreikiams tinkamos spaudos niša buvo tuščia, kiek vėliau pasirodė „Londono žinios“ (trūksta konkretumo – kelintais metais pasirodė „LŽ“?). Tačiau dėl finansavimo trūkumo, netrukus užsidarė. 2004 m. pasirodė tokio pat pavadinimo laikraštis, tačiau jo leidėjai nuo pat pradžių pažymėjo, kad su pirmosiomis „Londono žiniomis“ neturi nieko bendra. Šiuo metu šis lietuviškas savaitraštis leidžiamas 10 000 egzempliorių tiražu, Londone.
Tais pačiais 2004 m. pasirodė „Infozona“ – lietuviškas savaitraštis Didžiosios Britanijos lietuvių bendruomenei. Nuo 2011 m. vietoj „Infozonos“ pradėtas leisti naujas savaitraštis „Mano Anglija“. 4000 egz. tiražo „Mano Anglija“ leidėjas: kompanija Infozona Ltd. (direktoriai Remigijus Kostrovickas ir Laurynas Grainys), redaktorė Zita Čepaitė. Leidžiamas Londone. Su kiekvienu parduotu „Mano Anglija“ numeriu nemokamai duodamas naujausias žurnalo „Žmonės“ numeris. Kompanijai taip pat priklauso lietuviškas internetinis portalas apie gyvenimą Jungtinėje Karalystėje Anglija.lt.
2007 m. pasirodė gyvenimo būdo žurnalas Londonietė. Jo leidyba keleriems metams buvo sustojusi, tačiau nuo 2011 m. vėl pasirodė Londonietės spausdintas variantas. Žurnalo redarktorė Dovilė Ilevičiūtė. www. londoniete. lt – populiariausias gyvenimo būdo žurnalas, skirtas Anglijoje gyvenantiems ar šalį aplankantiems lietuviams.
„Tiesos“, trečiojo laikraščio vietos lietuviams, pirmasis numeris pasirodė 2008 m. spalio 2 d. Pirmaisiais leidybos metais ėjęs kas antrą savaitę, nuo 2009 m. rugsėjo tapo savaitraščiu. Tiražas – 15 000 egz. Leidėjas – „Amber Media Group Ltd.“, vyr. redaktorė Margarita Narvydaitė. Leidžiamas Londone, platinamas visoje Jungtinėje Karalystėje ir Lietuvos Vilniaus ir Kauno oro uostuose.
Pirmasis laikraščio „Info Ekspresas“ numeris pasirodė 2014 m. rugsėjo 11 d. Jis, kaip ir „TIESA“, yra nemokamas, leidžiamas Londone ir platinamas Londone, jo apylinkėse bei Šiaurės Airijoje. Tiražas – 12 000 egz. Leidėjas – „UJS Publishing“, redaktorė – Agnė Norkūnaitė.
Kiti periodiniai leidiniai
Jungtinėje Karalystėje bandyta leisti ir daugiau lietuviškų spaudinių. Daugelis jų neatlaikė konkurencijos, pritrūko lėšų ir užsidarė. Kiti leidžiami nereguliariai, tad apie jų realų egzistavimą sunku kalbėti. Čia paminėti likusieji leidiniai, apie kuriuos pavyko rasti informacijos.
„Londono NORIU“ – lietuviškas informacinis leidinys, skirtas asmeniniams ir reklaminiams skelbimams. Nebeleidžiamas. Veikia interneto skelbimų svetainė.
„Britanijos lietuvių balsas“ – mėnesinis leidinys, leidžiamas Lietuvių kultūros ratelio Britanijoje. Redaktorius Klemensas Tamošiūnas.
„Emigrantai“ – lietuviškas žurnalas. Leidėja Gintarė Jurgelaitytė.
216 m. pr. m. e.
'''216 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Lietuviški laikraščiai Jungtinėje Karalystėje
Kiti periodiniai leidiniai
„Lines“ – dvimėnesinis leidinys anglų kalba. Redaktorė Vida Gasperienė.
„Londonietė“ – pirmasis gyvenimo būdo žurnalas Jungtinėje Karalystėje, pradėtas leisti 2007 m. Netrukus leidyba nutrūko, tačiau tebeveikia interneto svetainė.
„Vieni“ – Londono Šv. Kazimiero parapijos leidinys, redaguojamas kun. Petro Tverijono
Lietuviško žodžio aktualumas
Šiuo metu čia gyvena virš 200 000 lietuvių emigrantų – daugiau nei Klaipėdoje, trečiajame pagal dydį Lietuvos mieste. Kartu su didėjančia lietuvių diaspora, auga ir lietuviškos spaudos aktualumas.
Lietuviški laikraščiai vykdo ne tik pagrindines informacines funkcijas, bet ir atlieka savotišką grandies, siejančios emigrantus su savo šalimi, vaidmenį. Lietuviška spauda padeda išsaugoti tautinį identitetą, kalbą, kultūrą, vienija svetur išsibarsčiusius tautiečius. Greta įprastų pasaulio, Lietuvos ir Jungtinės Karalystės naujienų, jų turinyje daug dėmesio skiriama šioms temoms: patriotizmo jausmo skatinimas, lietuviški kultūros renginiai, vakaronės, bendruomenės organizacijų veikla, integravimosi svetimoje šalyje klausimai, reemigracija, vaikų švietimas, lietuvių pasiekimai ir kasdieninės problemos.
Kazachstano Respublikos Konstitucija
Istorija
Pirmoji Kazachstano Konstitucija priimta 1926 m. vasario 18 d., atsižvelgiant į 1925 m. Rusijos Federacijos Konstituciją.
Būda (Vievis)
Būda – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 10 km nuo Ausieniškių.
Kazachstano Respublikos Konstitucija
Istorija
1937 m. buvo priimta Kazachstano TSR Konstitucija.
Suražkovas
Suražkovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Supraslio valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į rytus nuo Supraslio ir apie 24 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą teka Sokoldos upė. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Lietuvos išlaisvinimo komitetas
Lietuvos išlaisvinimo komitetas (LIK) – 1945 m. antroje pusėje Lietuvoje veikusi pasipriešinimo TSRS okupacijai organizacija, siekusi apjungti Lietuvos partizanus į vieningą judėjimą, išvaduoti Lietuvą bei atkurti nepriklausomybę.
Istorija
Steigiamasis LIK posėdis įvyko 1945 m. rugsėjo 16 d. Marijampolės valsčiaus Skardupių kaimo klebonijoje. Nustatyta komiteto sudėtis: pirmininkas Liudvikas Butkevičius, pavaduotojai Leonas Taunys-Kovas ir Antanas Ylius, nariai – Vytautas Bacevičius-Vygandas, Jonas Pileckis-Brokas, Vytautas Radzevičius-Vaidila. Nustatyti 6 partizanų apygardų veikimo plotai.
David Robinson
David Maurice Robinson (g. 1965 m. rugpjūčio 6 d.) – NBA krepšininkas. Jis yra laikomas vienu iš geriausiu NBA vidurio puolėjų. Admirolo pravardę gavo dėl studijų JAV kariniame Jūrų laivyne, kurį baigus jam buvo suteiktas karininko laipsnis.
Robinsono tėvas buvo karininkas ir dažnai šeimai teko keltis iš vienos vietos į kitą. Virdžinijos valstijoje Robinsonas žaidė krepšinį tik vienierius metus gimnazijos lygyje. JAV kariniame Jūrų laivyne, NCAA varžybose, jis pasirinko 50 marškinėlių numerį pagal Ralph Sampson. 1986 metais jis atstovavo JAV rinktinę ir tapo pasaulio čempionu, 1987 m. jis dalyvavo Pan-Amerikos čempionate.
San Antonio „Spurs“ pasirinko Robinsoną pirmu šaukimu 1987 metais, bet jis įsijungė į komandą tik 1989 m., nes norėjo užbaigti savo karinį išsilavinimą. Nuo 1989 iki karjeros pabaigos 2003 jis žaidė už vieną komandą. Su Spurs laimėjo NBA čempionatus 1999 ir 2003 metais.
1992 m. jis buvo Svajonių komandos, kuri laimėjo 1992 m. olimpinių žaidynių auksą Barselonoje, narys. Po ketverių metų Atlantoje Robinsonas vėl pasidabino olimpiniu auksu. 1996 m. Robinsonas buvo įtrauktas NBA 50-mečio Visų laikų komandą.
Per 987 reguliaraus sezono rungtynes (985 startiniame penkete) David Robinson įmesdavo vidut. 21,1 taško (taiklumo procentas 51,8 %), atkovodavo 10,6 kamuolius, atlikdavo 2,5 rezultatyvius perdavimus, perimdavo 1,41 kamuolio ir blokuodavo 2,99 kamuolio žaidžiant 34,7 minutes. Jis žaidė 123 atkrentamąsias rungtynes (visas startiniame penkete), kur pelnė 18,1 taško (taiklumo procentas 47,9 %), atkovodavo 10,6 kamuolius, atlikdavo 2,3 rezultatyvius perdavimus, perimdavo 1,23 kamuolio ir blokuodavo 2,54 kamuolio žaidžiant 34,3 minutes.
1990/91 pirmavo NBA pagal atkovotus kamuolius (13,0 per rungtynes), 1991-92 pirmavo lygoje pagal blokuotus metimuis (vidut. 4,49 bloko) ir 1994-95 pelnė daugiausia taškų (29,8 taško per rungtynes) visoje lygoje. Jis ir Kareem Abdul-Jabbar yra vieninteliai žaidėjai NBA istorijoje, kurie yra pasiekę šiuos tris rezultatus.
Raiteliai
Raiteliai – senovės Atėnų, Romos, Tesalijos ir kitų antikinių valstybių privilegijuotas luomas.
Senovės Romoje
Romoje nuo seniausių laikų raiteliais vadinta privilegijuota kavalerijos karių grupė. Po karaliaus Servijaus Tulijaus reformos (VI a. pr. m. e.) pagal turto cenzą buvo priskirti prie aukščiausios kategorijos piliečių.
Antanas Salys
Antanas Salys (1902 m. liepos 21 d. Reketėje – 1972 m. liepos 31 d. Filadelfijoje, JAV) – lietuvių kalbininkas, eksperimentinės fonetikos pradininkas Lietuvoje. Sudarė detalią lietuvių kalbos tarmių klasifikaciją ir parengė pirmąjį lietuvių kalbos tarmių žemėlapį.
Biografija
1923–1925 m. Lietuvos universitete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą, 1925–1929 m. Leipcigo universitete – baltistiką, slavistiką, indoeuropeistiką, 1929 m. Hamburgo universitete – eksperimentinę fonetiką. 1930–1939 m. dėstė Vytauto Didžiojo universitete (1930 m. įkūrė fonetikos laboratoriją), 1939–1943 m. – Vilniaus universitete. 1939 m. gavo profesoriaus titulą. 1939–1941 m. Lituanistikos instituto Lietuvių kalbos skyriaus vedėjas. 1941–1944 m. Lietuvių kalbos instituto direktorius. Dėl karo pasitraukė į Vokietiją, 1944–1946 m. dėstė Greifsvaldo ir Tiubingeno universitetuose. Vėliau pasitraukė į JAV, nuo 1947 m. dėstė baltistikos ir slavistikos dalykus Pensilvanijos universitete (Filadelfija), jo profesorius nuo 1956 m.
Vienas žurnalo „Gimtoji kalba“ steigėjų ir redaktorių. Su kitais 1935 m. įkūrė Lietuvių kalbos draugiją. 1969 m. lankėsi Lietuvoje, Lietuvos mokslo įstaigose rinko medžiagą istoriniam lietuvių kalbos žodynui. Antanas Salys buvo Valstybės Tarybos patarėjas terminologijos klausimais (A. Salio pasiūlytų žodžių vartojama ir šiandien, pvz., požiūris, rankinukas, staigmena).
Bibliografija
Antanas Salys prisidėjo sudarant keletą žodynų:
Taip pat:
Albertas I Taboras
Vaitiekus Albertas I Taboras (, 1453 m. Tabariškėse – 1507 m. kovo 27 d. Krokuvoje) – Lietuvos katalikų bažnyčios veikėjas, Vilniaus vyskupas 1491–1507 m., Vilniaus miesto gynybinės sienos statybos skatintojas ir rėmėjas.
Biografija
Gimė 1453 m. Tabariškėse. 1469–1474 m. mokėsi Krokuvoje. 1476 m. pradėjo dirbti Trakuose, o nuo 1484 m. Ašmenoje. 1492 m. balandžio 11 m. popiežiaus Inocento VIII paskirtas Vilniaus vyskupu. Tikras lietuvis, labai mylėjęs Lietuvą ir Vilnių, karštai rūpinęsis Lietuvos reikalais, saugojo lietuvių teises nuo besiveržiančių į Lietuvą lenkų šlėktų, gynė lietuvių reikalus ir saugojo juos nuo nutautinimo. Seime jo nuomonė buvo branginama, o karaliai dažnai klausdavo jo patarimų.
1501 m. atsisakė paremti Melniko aktą. Jeigu valdovas su reikalais apleisdavo Vilnių, tai LDK Ponų Tarybai vadovaudavo Vilniaus vyskupas. Kadangi Vilniaus vyskupas V. Taboras pasipriešino ir nesutiko pripažinti Melniko akto, jis buvo netgi pašalintas iš Ponų Tarybos.
1503 m. rudenį karaliaus Aleksandro favoritu tapo totorių kilmės kunigaikštis Mykolas Glinskis. Jo sukurstytas Aleksandras 1504 m. atėmė iš Jurijaus Iljiničiaus, Trakų vaivados Jono Zaberezinskio žento, Lydos seniūniją ir atidavė ją Andriui Droždžai, nors 1492 m. buvo įsipareigojęs neatiminėti žemės valdų, neįrodžius kaltės. Iljiničių palaikiusi Jono Zaberezinskio grupuotė 1505 m. sausį Bresto seime buvo pašalinta iš Ponų tarybos. Jonas Zaberezinskis, iki tol įtakingiausias Ponų tarybos narys, neteko Trakų vaivados ir krašto maršalo pareigų. Tačiau 1505 m. gegužę Jono Zaberezinskio grupuotė Lenkijos seime Radome, remiama Lenkijos ponų, susitaikė su Aleksandru. Pasakojama, kad tuomet Vilniaus vyskupas Albertas Taboras pasakęs karaliui: ''Aš, kaip šios valstybės ir tamstos ganytojas, privalau sergėti, idant tu, mūsų valdove, gerbtumei mūsų teises ir tavo duotas privilegijas. O jeigu kas nors užsimanytų jas pažeisti, tokiam, Dieve, kiekvienam atkeršyk''. Ir sulig tais žodžiais Aleksandrą ištikęs paralyžius.
1503 m. Vilniaus miesto gynybinės sienos statybų šventinimo procesijos metu su visais dvasininkais ir šventais paveikslais priešaky apėjo miestą. Pašventino ir Medininkų vartų pamatinį akmenį. Po procesijos vyskupas savo lėšomis iškėlė didžiulę puotą visiems darbininkams. Kadangi miesto magistratas neturėjo daug lėšų, vyskupas nepagailėjo savo santaupų. Jis atidavė visas savo pajamas iš nekilnojamojo turto, davė savo žemių darbininkams, aprūpindavo maistu. Kai sienos statyba buvo baigta, sudegino visas sąskaitas, kad niekas nesužinotų, kiek lėšų jis sienos reikalams išleido.
Vyskupas Taboras dar prieš savo mirtį suspėjo užbaigti pagrindinius sienos statybos darbus ir pašventinti pastatytą sieną. Šventinimo procesijos metu paskui vyskupą ėjo karalius, didikai, bajorai, miesto magistrato nariai. Prie kiekvienų penkerių vartų vyskupas klaupdavo ant kelių ir dėkodavo Aukščiausiajam, kad leido atlikti didžiulį darbą.
Prieš vyskupo mirtį Vilniaus burmistras ir kiti miesto atstovai prašė leisti pastatyti jam Vilniuje paminklą, Taboras atsakė, kad geriausias paminklas jam būsiąs pati miesto gynybinė siena: Jūs ir jūsų ainiai, saugokite, kad ji nevirstų griuvėsiais.
1506 m. vyskupas vadovavo karaliaus Aleksandro laidotuvių ceremonijai Vilniaus katedroje. Mirė 1507 m. kovo 27 d. Krokuvoje.
Haswell
Haswell – 2013 m. pasirodžiusių 4-osios kartos „Intel“ procesorių mikroarchitektūra, skirta serveriams, stacionariems ir nešiojamiems kompiuteriams, planšetėms ir netgi išmaniesiems telefonams. "Haswell“ mikroarchitektūra pagrįsti procesoriai turės daugybę integruotų dalykų tiesiog pačiame luste (kaip kad įtampos valdiklį, kuris anksčiau buvo integruotas į pagrindines plokštes).
Pakeitimai dizaine yra daugiau „filosofinio“, o ne technologinio pobūdžio: „Haswell“ turės daugybę Sandy Bridge bruožų. Pagrindinis tikslas – vieningo branduolio, tinkančio visiškai skirtingų užduočių sprendimui, sukūrimas. Haswell būdinga sparta, moduliai ir energinis efektyvumas. Haswell skaičiavimų branduolių taktinis dažnis daugiau nesusijęs su magistrale, o tai leidžia daug tiksliau valdyti atskiras procesoriaus zonas. Mikroarchitektūros lygmenyje pakeitimai skirti pirmiausia IPC („instrukcijų per taktą“) rodiklio padidinimui. „Haswell“ bus realizuotas „aktyvaus laukimo“ mechanizmas „S0ix“, pasiskolintas iš „Intel Atom“ procesorių linijos. Tokioje būsenoje CPU naudos žymiai mažiau energijos, tačiau kartu išsaugos galimybę atlikti kai kurias užduotis. Dar vienas energijos taupymo būdas – „Panel Self Refresh“ (PSR) technologija.
Juozas Tyla
Biografija
1953–1957 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje (dėst. A. Ilčiukas). 1957–1961 ir 1969–1971 m. choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. A. Lopo klasė).
1972–1975 m. buvo Respublikinių profesinio techninio mokymo kultūros namų Vilniuje meno vadovas, 1976–1984 m. direktorius. Daug prisidėjo prie Lietuvos profesinių technikos mokyklų moksleivių meninio ugdymo, jo iniciatyva 1977 m. respublikinėje moksleivių dainų šventėje pirmą kartą dalyvavo ir profesinių technikos mokyklų meno mėgėjų kolektyvai – chorai, šokėjai ir muzikantai. 1984–1991 m. J. Tyla buvo Respublikinio moksleivių estetikos mokslinio metodinio centro šokių kolektyvo „Voruta“ koncertmeisteris, nuo 1991 m. rudens Vilniaus M-Daukšos vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, moksleivių choreografijos studijos „Šokimėlis" koncertmeisteris.
Nijolė Logminienė
Nijolė Logminienė (g. 1936 m. sausio 1 d. Kamšaluose, Trakų apskritis) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė.
Biografija
1960–1977 m. laikraščio „Gimtasis kraštas“ („Tėvynės balsas“) redakcijos literatūrinė darbuotoja, kultūros skyriaus vedėja. Nuo 1977 m. Lietuvos televizijos Literatūros ir meno redakcijos, „Telefilmo“ vyresnioji redaktorė, nuo 1991 m. – „TV film“ studijos TV dokumentinių ir meninių filmų, videospektaklių redaktorė.
Rašė kultūrinio gyvenimo temomis, spausdino interviu, reportažus, vaizdelius apie užsienio lietuviųs. Televizijoje rengė kultūros žurnalą „Versmės“, laidas apie literatūrą, architektūrą, teatrą.
Klemensas Kučinskas
Klemensas Kučinskas (1927 m. rugsėjo 23 d. Žeberiuose, Užvenčio valsčius – 2009 m. vasario 16 d. Šiauliuose) – Lietuvos laisvės kovų dalyvis, zootechnikas, kraštotyrininkas.
Biografija
1952 m. areštuotas, kalintas Intoje. 1967 m. baigė Klaipėdos žemės ūkio technikumą. Nuo 1983 m. gyveno Šiauliuose, dirbo Televizorių gamykloje.
Kraštotyra susidomėjo apie 1942 m., mokydamasis Užvenčio progimnazijoje. Nuo 1957 m. rinko etnografinius dirbinius, kuriuos perdavė Užvenčio kraštotyros muziejui. Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, vėl įsijungė į kraštotyros veiklą.
Supraslis
Sùpraslis  (arba Sùpraslė   – miestas Lenkijos šiaurės rytuose, 15 km į šiaurės rytus nuo Balstogės. Per miestą teka Supraslio upė. Miestas įsikūręs Balstogės aukštumose, Knišino girioje, istoriniame Palenkės regione. Miestas priklauso Balstogės aglomeracijai. Mieste įsikūrusi Knišino girios kraštovaizdžio parko administracija. Prie miesto prijungtas Podsupraslio kaimas. Per miestą eina vaivadijos kelias Nr. DW676.
Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis - jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai. 1501 m. šioje vietovėje iš Grudeko atvykę vienuoliai pradėjo Supraslio stačiatikių vienuolyno statybas. Statybas finansavo Naugarduko vaivada Aleksandras Chodkevičius. 1504 m. karalius Aleksandras Jogailaitis savo įsaku patvirtino vienuolyno statybas, 1509 m. karalius Žygimantas Senasis dar kartą patvirtino šį leidimą. Vienuolyno bibliotekoje buvo kaupiami įvairūs raštai ir knygos. Žymiausias eksponatas buvo XI-XII a. parašytas Supraslio kodeksas. 1609 m. vienuolynas atiteko unitams ir tapo jų kultūros centru.
Nuo 1914 iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. 1919-1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės srities Balstogės rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiojo Reicho Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945-1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1984 m. įkurta Supraslio Šv. Apaštalo Jono parapija. 2003 m. kovo 12 d. pradėtas naudoti Supraslio miesto herbas ir Supraslio miesto vėliava. 2004 m. rugsėjo 16 d. įkurta Supraslio stačiatikių akademija. 2005 m. įkurta Supraslio Marijos Lenkijos Karalienės parapija.
Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Supraslis yra užmezgęs partnerystės ryšius:
Žemaitkiemio ežeras (12231815)
Žemaitkiemio ežeras arba Žemaitkiemio II ežeras – ežeras Lietuvoje, Ukmergės rajone, Žemaitkiemio miestelio šiaurrytiniame pakraštyje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 1,15 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 112,5 m. Vakarinis ir rytinis krantai aukšti. Iš šiaurės rytų prieina Žemaitkiemio miškas, kitose pakrantėse daugiausia plyti pievos ir dirbami laukai. Šiaurės vakaruose išteka upelis link už 60 m telkšančio kito Žemaitkiemio ežero. Pietine pakrante nutiestas kelias. Žemaitkiemio miestelyje ant ežero kranto veikia kaimo turizmo sodyba.
Jutiklinė aikštelė
Naudojama nešiojamuosiuose bei kai kuriuose delniniuose kompiuteriuose.
Rick Ross
William Leonard Roberts II (g. 1976 m. sausio 28 d.), geriau žinomas savo sceniniu pseudonimu Rick Ross – amerikiečių reperis. 2009 m. jis įsteigė savo įrašų kompaniją „Maybach Music Group“, kurioje ir leidžia savo albumus.
2023 m. duomenimis, atlikėjas išleidęs vienuolika studijinių albumų, iš kurių naujausiasis, „Richer Than I Ever Been“, išleistas 2021 m. gruodį.
Dryžasis ąsotenis
Ąsotėlio briaunose yra nektarą gaminačios liaukutės, kurių išskyros privilioja vabzdžius.
Auga nederlingame kalnų miškų dirvožemyje. Kryžminasi su kitomis rūšimis ir sudaro hibridus.
Paplitęs Kalimantano saloje.
Merkinės valsčius
Merkinės valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietų Lietuvos teritorijoje. Centras – Merkinė.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. 2-ojoje pusėje Vilniaus gubernijoje. XX a. tarpukariu prie jo prijungtas Liškiavos valsčius. 1925 m. liepos 1 d. dalis Merkinės valsčiaus teritorijos perduota naujam Marcinkonių valsčiui.
1944 m. gruodžio 24 d. NKVD kelių kilometrų spinduliu sudegino apie 48 sodybas. Klepočių kaime nužudyti 22 žmonės, Lizdų – 10, Ryliškių – 5, Druskininkų, Taručionių, Krikštonių, Pieriškių, Vertelkų kaimuose po 1–3 žmones (iš viso 48). Panašiai naikinti ir kiti kaimai, pvz., Bugonys, taip pat kai kurie Alovės valsčiaus kaimai.
1947 m. dalis teritorijos perduota naujiems Perlojos valsčiui ir Raitininkų valsčiui. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Druskininkų rajonui (8 apylinkės).
Gyvenvietės
1923 m. surašytos gyvenvietės:
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 7374 žmonės:
1609 m.
1609 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
1852 m.
1852 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Žvalgybos orlaivis
Žvalgybos orlaivis – orlaivis, naudojamas stebėti žemę ir rinkti informaciją iš oro. Žvalgybos orlaiviai naudojami tiek civiliniais (kartografijos, geologinių tyrimų, mokslo, saugumo, taip pat eismo, žvejybos plotų bei pasienio stebėjimo ir kt.), tiek kariniais tikslais (priešo ginkluotųjų pajėgų judėjimui sekti, objektams stebėti ir kt.).
Istorija
Oro žvalgyba prasidėjo netrukus po to, kai buvo išrasti oro balionai. Pirmieji tyrimai šioje srityje ir pirmosios žvalgybos iš oro užduotys buvo atliktos po Prancūzijos revoliucijos oro balionu „l'Entreprenant“. Šis balionas buvo panaudotas 1794 m. Fleriuso mūšyje.
1939 m. buvo pasiūlyta žvalgybai iš oro naudoti greitus, lengvus ir sunkiau pastebimus orlaivius, todėl Antrojo pasaulinio karo metais fotožvalgybai imta naudoti naikintuvus, pvz., birtų „Spitfire“ bei „Mosquito“ ir amerikiečių „P-38 Lightning“ bei „P-51 Mustang“. Iš šių lėktuvų būdavo išmontuojama ginkluotė ir jie būdavo nudažomi maskuojančiomis dangaus spalvomis. Neretai būdavo keičiami ir jų varikliai, siekiant geresnių rezultatų labai dideliame aukštyje (aukščiau nei 12 km). Taip pat imta naudoti šildymo sistemas, kad fotografai galėtų dirbti tokiame aukštyje. Karo metais vien JK kasdien atlikdavo daugiau nei 100 skrydžių ir padarydavo maždaug 50 000 nuotraukų. Analogišką veiklą vystė ir kitos šalys.
Iškart po Antrojo pasaulinio karo didelio nuotolio žvalgybai iš oro vėl imta naudoti perdarytus bombonešius, tik jau su reaktyviniais varikliais – tai suteikė galimybę skraidyti greičiau ir didesniame aukštyje nei anksčiau (pvz., „English Electric Canberra“ ir jo amerikietiška modifikacija „Martin B-57“.
XX a. 7-ajame dešimtmetyje JAV buvo pagamintas pirmasis specializuotas reaktyvinis slaptas žvalgybos lėktuvas „Lockheed U-2“. Šie orlaiviai buvo skirti skrydžiams virš Sovietų Sąjungos teritorijos ir išliko paslaptyje, kol vienas jų 1960 m. buvo numuštas Sovietų Sąjungoje ir sukėlė vadinamąją U-2 krizę. Modifikuotos U-2 versijos buvo naudojamos iki 2007 m., bet jų galimybės ir operacijos tebėra įslaptintos. XX a. 7-ajame dešimtmetyje taip pat buvo sukonstruotas greičiausias pilotuojamas reaktyvinis lėktuvas „SR-71 Blackbird“, bet, pradėjus naudoti žvalgybos palydovus, dėmesys fotožvalgybai sumenko.
Šiuolaikinis naudojimas
thumb|Žvalgybos orlaivio „[[Dassault Mirage III|Mirage III R“ fotoaparato skyrius]] Pastaruoju metu daugelyje šalių, tarp jų Izraelyje, JK, JAV, Kinijoje, Pietų Afrikos Respublikoje, Pakistane ir Indijoje, imta naudoti bepiločius nuotoliniu būdu valdomus žvalgybos orlaivius. Nuolat kuriami nauji žvalgybos orlaiviai, pvz., į U-2 panašus aukštybinis reaktyvinis lėktuvas „RQ-4 Global Hawk“ ir mažesnis vidutinio skrydžio aukščio „MQ-1 Predator“. „Schweizer Aircraft Corporation“ kuria nuotoliniu būdu pilotuojamus lengvuosius sraigtasparnius.
Daugelio valstybių karinės oro pajėgos neturi specializuotų žvalgybos lėktuvų, bet diegia žvalgybos įrangą kovos ir transporto orlaiviuose.
Dar vienas šiuo metu naudojamas žvalgybos orlaivių tipas yra elektroninės žvalgybos orlaivis, skirtas rinkti elektroninę informaciją, pvz., kompanijos „Beech Aircraft“ lėktuvas „Beechcraft C-12 Huron“ ir kompanijos „Boeing“ lėktuvas „RC-135 Rivet Joint“.
Kuriami ne tik bepiločiai orlaiviai, bet ir plėtojama mintis, kad naudojant lengvus jutiklius bei ryšių įrangą, papildomą žvalgybos funkciją gali atlikti bet kuris kovos lėktuvas. Šios idėjos įgyvendinamos kuriant universalius naikintuvus, pvz., „F-35 Joint Strike Fighter“.
Šaltiniai
Reconhecimento aéreo
Deveikių namas
Deveikių namas – namas Ukmergėje, centre, Vytauto g. 49, regioninės reikšmės architektūrinis, istorinis, memorialinis kultūros paveldo objektas, pastatytas 1912–1913 m. Įžymus tuo, kad tais metais, dar prie caro valdžios, pirmą kartą atgimstančios Lietuvos valstybės istorijoje pastato fasadas buvo papuoštas Vyčiu. Pastatas ukmergiškių nuo seno vadinamas Meškų namu, nes jį puošia meškų skulptūros. Statinys 2008 m. įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ).
Istorija
miniatiūra|160px|left|Memorialinė lenta Namą 1913 m. pasistatė Ukmergės verslininkai Kazimieras ir Teofilė Deveikiai. Caro policija norėjusi nuimti Vytį nuo pastato, bet savininkas apsigynęs, aiškindamas, kad tai esąs Šv. Jurgis. Name užaugo Deveikių duktė, visuomenės veikėja, teisės istorikė Jonė Deveikė (Deveikytė–Navakienė). Deveikiai čia gyveno iki Antrojo pasaulinio karo. Jo metu pastato vidus išdegė, tačiau išorinės sienos liko stovėti. Vytis sunaikintas 1940 m. Pačios J. Deveikės žodžiais, bolševikai jų namų Vytį iškapoję. Ilgainiui nebeliko ir meškų horeljefinių skulptūrų. Namas paverstas daugiabučiu – tokia jo paskirtis ir iki šiol.
1920–1931 m. šiame pastate veikė viena iš dviejų Lietuvoje buvusių lenkų gimnazijų – Ukmergės lenkų gimnazija.1932–1938 m. čia buvo dalis valstybinės lietuviškos gimnazijos patalpų, 1938 m. – amatų mokykla.
Architektūra
Pastato rizalitą puošia reljefinis lietuviškas Vytis. Kitas išskirtinis pastato elementas – cementinės meškų skulptūros, „pakabintos" ant šoninių rizalitų karnizų. Gatvės fasado tarplangiuose – piliastrai su stilizuotais kapiteliais, papuošti lapų girliandomis – festonais. Dekoratyviniai elementai su augaliniais motyvais panaudoti ir frize, taip pat įdubose tarp langų.
Fasadų architektūrinis sprendimas – vyraujanti istorizmo stilistika su modernizuoto neoklasicizmo ir moderno stilistiniais elementais. Tai vienintelis Ukmergėje secesinės architektūros stiliaus pastatas. Pastato architektas Ukmergės vyr. architektas Pranciškus Žurauskas.
Džungarų chanatas
Džungarų chanatas buvo Rytų Turkestano valstybė, gyvavusi nuo 1635 iki 1758 m. Jos teritorinis branduolys buvo Džungarijos baseinas (dab. Sindziange), tačiau chanatas valdė gerokai didesnes teritorijas dab. Kinijoje, Kazachstane, Rusijoje. Chanatą valdė mongolų oiratų kilmės dinastija, kuri laikoma paskutine mongolų nomadų dinastija pasaulyje.
Raida
Džungarų chanatas buvo viena iš trijų galingų valstybių, kurias XVII a. pradžioje, nusilpus Keturių oiratų konfederacijai, sukūrė oiratų gentys. Iš Altajaus kalnų išvytos chorosų, choidų ir diorbetų gentys, vadovaujamos Charchulio, konsolidavo valdžią Džungarijos baseine, buvo pradėti vadinti džungarais, t. y. "rytiniu sparnu". Jie davė pavadinimą ir vėliau čia susikūrusiam chanatui. Džungarai sugebėjo sutramdyti priešus: mongolus rytuose ir kazachus vakaruose.
Tuo pat metu Guši chano vadovaujami oiratai chošutai Tibeto plynaukštėje įkūrė Chošutų chanatą. Su jo armija buvo išvykęs ir Charchulio sūnus Bataaras. Iš Dalailamos gavęs erdeni titulą, jis grįžo į Džungariją, o po tėvo mirties 1634 m. pasiskelbė pirmuoju džungarų chanu. Jam pavyko įvykdyti sėkmingus žygius į vakarus, t. y. į Kazachų chanatą. Tuo metu dalis chanato gyventojų migravo į vakarus, kur vėliau įkūrė Kalmukų chanatą. left|thumb|Oiratų-mandžiūrių karai Valdant Bataaro sūnui Sengei, chanate prasidėjo vidinės kovos dėl valdžios, kuriose dalyvavo ir chošutai. 1670 m. nužudžius Sengę, iš Tibeto grįžo jo brolis Galdanas, kuris sugrąžino valdžią į tvirtas rankas.
Galdano valdymas žymėjo didžiausią chanato suklestėjimą: jis užėmė musulmoniškas Tarimo baseino žemes pietuose, sutramdė kazachus ir užėmė Žetisu, o šiaurėje pajungė chakasus. Galiausiai jis sudarė sąjungą su Rusijos imperija, ir 1788 m. užkariavo ir mongolų chalchų teritorijas rytuose.
Galdano ekspansija kėlė grėsmę jaunai Čingų imperijai, kurią tuo metu valdė Kangsi. Todėl tarp dviejų valstybių 1787 m. prasidėjo Oiratų-mandžiūrų karai. Pirmasis karas 1796 m. baigėsi džungarams tragišku Džao Modo mūšiu, po kurio mirė Galdanas, o visos chalchų (Mongolijos) teritorijos perėjo Kinijai.
Naujas Džungarų valdovas Tsevang Rabtanas susitaikė su Mongolijos praradimu, bet savo dėmesį nukreipė į Tibetą. Jo brolio Tseren Dondupo vedama armija 1717 m. paėmė Lasą ir nužudė chošutų chaną Lasangą, taip baigdama Chošutų chanato egzistavimą. Kadangi džungarai nusiaubė miestą, persekiojo religiją ir žudė dvasininkus, jie neteko tibetiečių palaikymo, kurį turėjo chošutai. Todėl 1720 m. Kinijos armija buvo pasitikta kaip išgelbėtoja. Po pralaimėto mūšio džungarai turėjo atsitraukti iš Tibeto.
1745 m. mirus Galdan Tserenui, prasidėjo vidiniai kivirčai dėl valdžios, kuo sėkmingai pasinaudojo Čingų imperatorius Čianlongas. 1755 m. Kinijos armija užpuolė džungarų sostinę Kuldžą, ir po sėkmingo mūšio prisijungė chanato teritorijas. Keletas vietos diduomenės atstovų, pvz. Amursana, bandė priešintis kinų valdžiai, tačiau nesėkmingai.
Iš karto po nukariavimo džungarai buvo masiškai naikinami. Tyrėjų teigimu, iš maždaug 600 tūkst. džungarų maždaug 80 proc. buvo išžudyti arba mirė dėl ligų. Moterys ir vaikai buvo išskirstyti į mandžiūrų šeimas. Todėl prieš džiungarus vykdyta politika laikoma genocidu. Vietoj jų Džungarijos baseinas buvo apgyvendintas kinais, hujais, uigūrais ir kazachais.
Džungarų chanato teritorijos (Rytų Turkestanas) buvo inkorporuotos į Kinijos imperiją, o jų administracija reorganizuota.
Valdovai
Visi Džungarijos chanai buvo tituluojami specifiniu titlulu chuntaiž (хунтайж), kuris kildinamas iš kinų kalbos titulo, reiškiančio "karūnos princą".
Turas (kaimas)
Turas  – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Supraslio valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į rytus nuo Supraslio ir apie 22 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Daugmaudžiai
Daugmaudžiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Šakynos.
Kalvagūbris
Kalvagūbris – neaukšta, mažai suskaidyta gūbrio pavidalo pakiluma. Lietuvoje būdingi akumuliaciniai moreniniai kalvagūbriai, susidarę žemės paviršių sustūmus ledyno liežuviams. Būdingas plotis 0,5-1 km, ilgis – keliolika km.
Gausiausia kalvagūbrių Aukštaitijoje, Žemaitijoje, vidurio Lietuvoje ryškus Vilkijos kalvagūbris. Kiti didesni kalvagūbriai: Vilkyškių, Linkuvos, Veiverių, Šilavoto. Kalvagūbriai taip pat susidaro dėl erozijos, suirus seniau gyvavusiems kalnagūbriams. Didesni pasaulio kalvagūbriai: Donecko, Angaros, Jenisėjaus, Salairo, Timano.
Būda (Jonava)
Būda – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 7 km nuo Upninkų.
Bra-ket notacija
Kvantinėje mechanikoje, Bra-ket notacija yra standartinis užrašymas aprašant kvantines būsenas. Tai taip pat gali būti naudojama matematikoje žymint abstrakčius vektorius ir tiesines funkcijas. Pavadinimas kilo nuo angliško žodžio skliaustai. Pvz., skaliarinė dviejų būsenų sandauga žymima: kairioji pusė,, vadinama bra, o dešinioji, , vadinama ket. Notaciją pasiūlė Polis Dirakas 1939 m.
Latvijos futbolo varžybos 2000 m.
Latvijos futbolo varžybos 2000 m.
217 m. pr. m. e.
'''217 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Dviračių sportas 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Dviračių sporto varžybos 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Pekine vyko nuo rugpjūčio 9 d. iki rugpjūčio 23 d. Laošano velodrome, Laošano kalnų dviračių trasoje, Laošano BMX aikštėje ir Pekino dviračių sporto trasoje.
Aberistvitas
Aberistvitas – miestas Didžiosios Britanijos vakaruose, Velse, prie Kardigano įlankos, Difedo grafystėje. Per miestą teka Reidolo ir Ystvito upės.
Yra Aberistvito universitetas (1872 m.), Velso metodistų teologijos koledžas (1906 m.), Velso nacionalinė biblioteka (1907 m.).
Istorija
Aberistvitas įkurtas XIII a. 1277 m. normanų pastatyta pilis. Velsiečiai 1282 m. Aberistvito pilį sugriovė, tačiau 1284 m. Anglijos karalius Eduardas I ją atstatė. XV a. pilis buvo velsiečių vado Oveno Glenduro tvirtovė. XIX a. miestas išsiplėtė už mūrinės sienos ribų, tapo Velso kultūros centru.
Sportas
Mieste yra futbolo klubas Aberystwyth Town FC.
Retašeris ąsotenis
Retašeris ąsotenis (Nepenthes burkei) – ąsoteninių (Nepenthaceae) šeimos vabzdžiaėdis augalas. Rūšis pavadinta botaniko Burke garbei.
Paplitęs Filipinuose.
1610 m.
1610 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Rugsėjo 7
Rugsėjo 7 yra 250-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 251-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 115 dienų.
Vardadieniai
Klodas – Klodoaldas – Pulcherija – Regina – Bartas – Bartė – Palmira
FC Senec
Seneco FC – buvęs Slovakijos futbolo klubas iš Seneco.
Istorija
Klubo itakos 1990 m., kai buvo įkurtas STK Senec. 1992 m. pervadintas KoBa, o nuo 2004 m. žinomas FK Senec pavadinimu.
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
218 m. pr. m. e.
'''218 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Ventspilio aukštoji mokykla
Ventspilio aukštoji mokykla – 1997 m. Ventspilyje įkurta Latvijos valstybinė aukštoji mokykla. 3 fakultetai. 800 studentų, 88 darbuotojai. Rektorius Jānis Eglītis.
Adresas: Inženieru iela 101a.
Algimantas Totilas
Algimantas Totilas (g. 1934 m. balandžio 19 d. Ukmergėje) – smuikininkas, kalbininkas, chorvedys.
Biografija
Vokiečių okupacijos metais pradėjo lankyti mokyklą Mažeikiuose, 1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją ir apsigyveno Ingolstadte. Čia Algimantą mokė smuikuoti buvęs Mažeikių orkestro dirigentas Juozas Remys.
Baigęs gimnaziją, 1953 m. įstojo į Omahos universitetą ir metus studijavo kompoziciją bei klausos lavinimą. Susidomėjęs ispanų ir vokiečių kalbomis, 1957 m. baigė kalbų studijas Omahos universitete. 1957 ir 1964 m. lankėsi Meksikoje – magistro laipsnį gavo La Universidad Interamericana, Saltillo, Coahuila, Mexico.
Nuo 1960 m. mokė ispanų ir vokiečių kalbų Papilliono gimnazijoje, o 1964–1994 m. ispanų kalbą dėstė Burke gimnazijoje Omahoje.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Leiba Lipšicas
Leiba Lipšicas (1925 m. liepos 14 d. Rygoje – 2002 m. liepos 9 d. Šiauliuose) – Lietuvos kraštotyrininkas, žydų bendruomenės veikėjas.
Biografija
Tėvas Morduchas Lipšicas – Frenkelio avalynės fabriko vyriausiasis buhalteris ir gamybos vedėjas, motina Estera Rabinavičiūtė – mokytoja, privačios žydų progimnazijos direktorė. Baigė žydų mokyklos Nr. 8 šešias klases ir Šiaulių berniukų gimnaziją. Karo metais kalėjo Šiaulių gete, Štuthofo ir Dachau koncentracijos stovyklose. Iš koncentracijos stovyklos išėjo sunkiai sergantis, sutrikusia nervų sistema. Pradėjęs sveikti įgijo mechaniko specialybę, 1961–1992 m. Šiaulių ir Panevėžio geležinkelio ruožų vyriausiasis mechanikas, ėjo kitas pareigas.
Rinko medžiagą apie žydų gyvenimą tarpukario ir karo metais. Šiaulių žydų kultūros centro vienas iš steigėjų, šio centro metraštininkas. Šiaulių apskrities žydų bendruomenės, atsikūrusios 1988 m. istorijos žinovas, Šiaulių Aušros muziejaus konsultantas žydų istorijos ir holokausto klausimais.
Daugodai
Daugodai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Kaulakių, prie kelio. Šalia plyti Padubysio ir Bralinskių miškai. Į rytus nuo kaimo teka Dubysa.
Plaskūnų Būda
Plaskūnų Būda – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Kalvių.
Lietuvių kalbos tarmės
thumb|200px|right|Lietuvių kalbos tarmių žemėlapis Lietuvių kalbos tarmės yra skirstomos iš esmės pagal dvi koncepcijas (klasifikacijas): Antano Baranausko (vėliau išplėtota Zigmo Zinkevičiaus) ir Kazimiero Jauniaus (vėliau išplėtota Antano Salio). Koncepcijos skiriasi gana nedaug, tik pirmoji išsamiau apibūdina rytų aukštaičių tarmes, o kadangi A. Baranauskas buvo aukštaitis (K. Jaunius – žemaitis), todėl teigiama, kad jis šias ypatybes aprašė tiksliau.
Voroničė
Voroničė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Supraslio valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaime stovi XIX a. pastatyta kalvė, kuri yra įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
1969 m.
1969 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Nobelio premijos
Nobelio premijos laureatai:
Virtuali darbo birža
Virtuali darbo birža yra virtuali įdarbinimo tarnyba, kuri atlieka tokį pat vaidmenį kaip ir tradicinės įdarbinimo tarnybos (darbo biržos), kurios taip pat registruoja bedarbius bei padeda jiems pateikti informaciją apie savo išsilavinimą, profesinį parengimą, turimas kompetencijas.
Lietuviškos virtualios darbo biržos
Visame pasaulyje virtualios darbo biržos pradėjo veikti dar nuo 1993 m., tuo tarpu Lietuvoje pirmoji lietuviškoji virtuali darbo birža internete pasirodė tik 2000 m.
Lietuviškųjų darbo biržų pradininkas buvo „Penkių kontinentų grupė“, kuri šios paslaugos dabar nebeteikia.
Kortadas
thumb|right|200px||Café cortado Barselonoje Cortado, kortadas (iš '(čia) skiesti') – espresas, praskiestas šiltu pienu. Pienas pilamas į espresą, paruoštame cortado jo būna nuo pusės iki trečdalio.
Kiti pavadinimai ir variantai
Cortado turi ir kitų pavadinimų –, 🇪🇺, ,.
JAV, ypač vakarinėje pakrantėje, cortado vadinamas Gibraltar. Šis pavadinimas atsirado San Franciske, kur kavos skrudintojai Blue Bottle Coffee Company ir Ritual Coffee Roasters ėmė propaguoti kavą teikti Libbey–Owens–Ford kompanijos stikliniuose induose, kurie ir vadinosi „Gibraltar“. thumb|120px|Gibraltar kava San Franciske
Kuboje cortado žinomas kaip cortadito. Jis paprastai patiekiamas specialiose stiklinėse, dažnai postikliniuose (su metaliniu lankeliu dugne ir vieline rankenėle). Kuboje yra keli šio gėrimo variantai:
Kubiečių XX a. 7-tą dešimtmetį atgabentas į Majamio priemiestį Little Havana kortadas paplito mieste, tapo kasdieniniu gėrimu mieste, ypač vietiniams kubiečiams.
Panašūs gėrimai
Kortadas skiriasi nuo itališkos ''caffè macchiato ar kapučino.
Panašūs gėrimai:
219 m. pr. m. e.
'''219 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Fort-12
Fort-12  – ukrainietiškas savitaisis 9 mm kalibro pistoletas, sukonstruotas ir gaminamas Ukrainos kompanijos „Fort“.
Pistoletas Fort-12 sukurtas pakeisti Ukrainoje naudotus tarybinių laikų Makarovo pistoletus (PM). Tam Ukraina nupirko iš Čekijos gamyklos Česká Zbrojovka Uherský Brod metalo apdirbimo įrangą, kuria ir ėmė gaminti savus pistoletus.
Dabar pistoletus Fort-12 naudoja Ukrainos policija ir saugumo tarnybos. Civiliams parduodami Fort-12 variantai, naudojantys nemirtinus šaudmenis – šovinius su guminėmis kulkomis ir dujinius šovinius.
Pranešama, kad pirmieji Fort-12 pistoletai buvo menkai patikimi, bet suderinus gamybą šios problemos išnyko. Pistoletai Fort-12 laikomi geresniais už PM savo ergonominėmis savybėmis, taiklumu ir dėtuvės talpa. Trūkumu laikoma tai, kad nėra saugaus būdo „nukenksminti“ užvestą pistoletą, stora rankena, dėl ko jis nepatogus žmonėms maža plaštaka.
Pistoleto rėmas ir vamzdžio gaubtas plieniniai. Saugiklis kairėje gaubto pusėje, užblokuoja tiek užvestą, tiek nuleistą plaktukėlį. Dėtuvėje telpa 12 šovinių, dėtuvės išėmimo mygtukas yra ties gaiduko lankelio pamatu, kairėje pusėje. Pistoletas gali būti komplektuojamas lazeriniu taikikliu ir slopintuvu.
Standartinių pistoletų paviršius būna matinis. Dovaniniai pistoletai pasižymi prabangia apdaila:
Portugalijos laivyno aviacija
Portugalijos laivyno aviacija  – Portugalijos karinio jūrų laivyno sudėtyje veikianti aviacija. Ji egzistavo 1917–1952 m., atkurta 1995 m. Dabar tai atskiras laivyno vienetas, jungiantis orlaiviams, veikiantiems iš karinių laivų.
Vytautas Balsys (1956)
Vytautas Balsys (g. 1956 m. lapkričio 3 d. Kaune) – lietuvių teatro ir televizijos režisierius.
Portugalijos laivyno aviacija
Laivyno aviacija buvo įkurta 1917 m. 1952 m. ji buvo prijungta prie naujai sukurtų Portugalijos oro pajėgų. 1995 m. buvo suformuota Esquadrilha de Helicópteros da Marinha (EHM), kuri tapo naująja Portugalijos laivyno aviacija.
Istorija
right|300px|thumb|Portugalijos laivyno sraigtasparnis „[[Westland Lynx|Lynx Mk.95“ kyla iš pakilimo aikštelės „Vasco da Gama“ klasės fregatos „NRP Vasco da Gama (F330)“ denyje.]] Portugalijos laivyno aviacijos pradžia buvo 1916 m., kai du Portugalijos laivyno karininkai Sacadura Cabral ir António Caseiro buvo pasiųsti į Prancūziją tapti pilotais. Grįžę į Portugaliją jie buvo pakviesti pas karo ministrą parinkti vietą būsimai laivyno hidrolėktuvų Laivyno aviacijos stočiai. Ten buvo įkurta Bom Sucesso Laivyno aviacijos stotis. Tuo metu iš laivyno renkami žmonės imti mokyti skraidyti ir aptarnauti lėktuvus Karinės aeronautikos mokykloje arba Prancūzijoje.
Vytautas Balsys (1956)
Biografija
1974–1978 m. studijavo Vilniaus universitete, 1984 m. Lietuvos konservatorijoje baigė TV režisūrą, 1992 m. – Aukštuosius kino režisūros kursus (vadovas Vytautas Žalakevičius).
1984–1990 m. Kauno dramos teatro, 1990–2001 m. Lietuvos RTV Kauno programų direkcijos režisierius, nuo 2001 m. Kauno mažojo teatro meno vadovas.
Portugalijos laivyno aviacija
Istorija
Po įkūrimo 1917 m. Laivyno aviacija buvo oficialiai vadinama tokiais pavadinimais:
Nuo 1952 m. iki 1958 m. laivyno aviacijos daliniai Portugalijos oro pajėgų viduje sudarė pusiau nepriklausomą šaką, kuri vadinosi Laivyno oro pajėgos. 1958 m. šie daliniai buvo visiškai integruoti į Oro pajėgas. Dalis pilotų ir technikų buvo pervesti atgal į Karinį laivyną.
Laivyno aviacijos šaka
1992 m. Portugalijos laivynas įkūrė naują aviacijos dalinį, skirtą naudoti laivyno naujai įsigytus sraigtasparnius „Westland Super Lynx Mk.95“, kurie bazuojasi naujose „Vasco da Gama“ klasės fregatose. Pirmieji du sraigtasparniai buvo pateikti 1993 m. liepos 29 d., o pilotai ir aptarnavimo komandos imti mokyti D. Britanijos Karinio laivyno aviacijos ir kompanijos „Westland Helicopters“ centruose. 1995 m. rugsėjį oficialiai buvo suformuota Laivyno sraigtasparnių eskadrilė. Šis dalinys dabar bazuojasi Montižo oro bazėje.
Liudvikas VIII
Liudvikas VIII (1187 m. rugsėjo 5 d. Paryžiuje – 1226 m. lapkričio 8 d.) – Prancūzijos karalius, nuo 1223 m. iki mirties.
Biografija
Kilęs iš Kapetingų dinastijos. Būdamas vos 12 metų vedė Anglijos karaliaus Henriko II anūkę, pretendavo į Anglijos sostą. 1214 m. Anglijos karalius Jonas Bežemis pradėjo karo veiksmus prieš Prancūziją, siekdamas atsiimti Normandiją. 1214 m. liepos 27 d. įvykusiame Buvino mūšyje Prancūzijos karaliaus Pilypo II Augusto kariuomenė sumušė Anglijos karaliaus Jono Bežemio ir jo sąjungininkų kariuomenes. 1215 m. Anglijos bajorai sukilo, nuvertė Joną Bežemį ir pakvietė princą Liudviką užimti Anglijos sostą. 1216 m. Liudvikas Londone buvo paskelbtas Anglijos karaliumi, nors formaliai nebuvo karūnuotas. 1216 m. spalį Jonui Bežemiui mirus, dalis Anglijos baronų ėmė priešintis galimam Liudviko įsigalėjimui. 1217 m. gegužės 20 d. įvykusiame Linkolno mūšyje Liudviko kariuomenę sumušė Anglijos regento V. Maršalo vadovaujamos pajėgos. Atkariavo iš anglų Puatu, Limuzeną, Perigorą. 1226 m. vadovavo žygiui prieš albigiečius.
Liudviko VIII šeima
Žmona: nuo 1200 m. gegužės 23 d. (Šato-Nef, Normandija) Blanka Kastilietė (1188 m. kovo 4 d. – 1252 m. lapkričio 26/27 d.). Turėjo 13 vaikų:
1851 m.
1851 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota