cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kirilica
Paplitimas ir įvairovė
XX a. susikūrus Tarybų Sąjungai buvo planuojama nuo kirilicos pereiti prie lotyniškų rašmenų. Tuo metu daugeliui mažųjų TSRS tautų, neturėjusių savo rašto, buvo kuriamos nuosavos abėcėlės lotyniškų rašmenų pagrindu. Šis romanizacijos laikotarpis tęsėsi per XX a. III deš. iki II pasaulinio karo pradžios. Skirtingos tautos lotynų abėcėlę naudojo šiais laikotarpiais:
Pradedant 1936 m. prasidėjo atvirkštinis procesas: nutarta prie lotyniškų rašmenų nepereidinėti, ir visos abėcėlės buvo perdarytos kirilicos pagrindu. Tuomet Tarybų Sąjungoje prie kirilicos perėjo beveik visos Tarybų Sąjungos tautos, išskyrus lietuvius, latvius, estus, armėnus, gruzinus ir vepsus (po nesėkmingo bandymo 1937 m. kirilizuoti jų rašybą). Tuo metu kirilica pradėta naudoti ir mongolų kalbai. Taip susiformavo ypač didelė kirilicos abėcėlių įvairovė.
Kai kurios po Tarybų Sąjungos griūties tapusios nepriklausomos valstybės keitė rašto sistemas, dažniausiai pereidamos prie lotyniško rašto (azerių, turkmėnų, uzbekų, moldavų (rumunų kalbos pavadinimas naudotas Moldovoje), kazachų kalbos).
Kirilica taip pat yra vienintelis leidžiamas raštas oficialioms kalboms Rusijos Federacijoje. Todėl, pavyzdžiui, totoriams, rašto pakeitimo bandymai yra draudžiami ir stabdomi.
Kongo baseinas
Kongo baseinas arba Kongo dubuma – tektoninė dubuma Centrinėje Afrikoje, sudaro Afrikos platformos sineklizę. Baseinas apsuptas stačiašlaičių plynaukščių ir plokščiakalnių. Įdubos skersmuo ~1000 km, būdingas aukštis – 300–500 m. Susidarė prekambro laikotarpiu, užpildyta storu nuosėdinių uolienų (smiltainio, molingų skalūnų, molio, smėlio) sluoksniu. Kristalinis pamatas vietomis yra didesniame nei 3000 m gylyje.
Algis Petras Piskarskas
Algis Petras Piskarskas (1942 m. gruodžio 19 d. Kėdainiuose – 2022 m. birželio 11 d. Vilniuje ) – lietuvių fizikas, akademikas, lazerių mokslo Lietuvoje kūrėjas.
Biografija
Algis Petras Piskarskas gimė mokytojų Stepono Piskarsko ir Janinos Žirgulevičiūtės-Piskarskienės šeimoje. Tėvas dėstė fiziką Kėdainių 2-oje vidurinėje mokykloje. 1957 m. Steponas buvo išrinktas Vilniaus pedagoginio instituto docentu, todėl visa šeima persikėlė į Vilnių. 1959 m. Algis Piskarskas baigė Vilniaus Salomėjos Neries vidurinę mokyklą ir tais pačiais metais įstojo į Vilniaus universiteto Fizikos ir matematikos fakultetą. Būdamas trečio kurso studentas Povilo Brazdžiūno padedamas 1962 m. išvyko studijuoti į Maskvos M. Lomonosovo universitetą, kurį baigė 1965 m. Čia 1968 m. baigė aspirantūrą, 1969 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato disertaciją tema „Impulsinės parametrinės šviesos generacijos tyrimas“ (vadovas S. Achmanovas). 1983 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų daktaro disertaciją tema „Plačios bangų srities parametriniai šviesos generatoriai ir jų taikymas sparčiųjų vyksmų spektroskopijoje“.
Mokslinė veikla
Dar studijuodamas Maskvoje vienas pirmųjų stebėjo parametrinio šviesos stiprinimo ir osciliavimo reiškinius.
Nuo 1968 m. dirbo Vilniaus universiteto Fizikos fakultete. 1969 m. pirmą kartą kristale stebėta gryna parametrinė šviesos generacija, nenaudojant optinio rezonatoriaus, pradėjo veikti pirmasis Lietuvoje pikosekundinis lazeris (daugiaspalvis parametrinis lazeris su kalio dihidrofosfato kristalu). 1978 m. išrinktas 1974 m. Fizikos fakultete įkurtos Kvantinės elektronikos katedros vedėju, o 1983 m. – prie katedros įkurto Lazerinių tyrimų centro moksliniu vadovu. Nuo 1984 m. – profesorius.
Fredrik Reinfeldt
Džonas Fredrikas Reinfeldtas (SV John Fredrik Reinfeldt; g. 1965 m. rugpjūčio 4 d. Stokholmo lėne) – Švedijos politikas, ekonomistas, dabartinis ministras pirmininkas (nuo 2006 m.). Nuosaikiųjų partijos narys.
Algis Petras Piskarskas
Mokslinė veikla
Skaitė paskaitas Jenos, Miuncheno, Grioningeno ir Leideno, Berklio, Šiaurės Teksaso, Prahos ir kt. universitetuose, mokslo centruose.
1976–1984 m. buvo Lietuviškosios tarybinės enciklopedijos konsultantas. Buvo mokslinių žurnalų „Optical and Quantum electronics“ ir „Nonlinear Analysis: Modelling and Control“ redaktorių kolegijų narys.
1991 m. tapo Lietuvos mokslų akademijos nariu korespondentu, 1996 m. gegužės 15 d. – tikruoju nariu, 2001–2005 m. – viceprezidentu, nuo 2017 m. buvo narys emeritas. Nuo 1995 m. buvo Lietuvos mokslo tarybos narys. 1999–2003 m. buvo Lietuvos fizikų draugijos viceprezidentas, mokslo komisijos pirmininkas.
Svarbiausi darbai iš kvantinės elektronikos, netiesinės optikos ir lazerinės spektroskopijos.
Daugiau kaip 700 mokslinių straipsnių, pranešimų ir kitų mokslinių publikacijų autorius bei bendraautoris.
Gumbakiai
Gumbakiai – kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Papilės, prie kelio.
Gnutella
Gnutella (pirma raidė netariama) – programinės įrangos projektas, kuriuo siekiama sukurti peer-to-peer failų keitimosi tinklą, neturintį centrinio serverio.
Istorija
„Gnutella“ pavadinta sistema jau turėjo kovai su autorių teisėmis skirta mechanizmą – priešingai nei Napster, kur duomenų perdavimo tinklo serveriai valdomi iš centrinio bendrovės biuro, savarankiškos Gnutella dalys išsibarsčiusios po visą pasaulį, taigi, nutraukti jų veiklą fiziškai neįmanoma. Kol veiks bent du kompiuteriai su Gnutella įranga, tinklas gyvuos. JAV telekomunikacijų gigantui AOL nusipirkus didžiąją dalį „Nullsoft“ akcijų, darbas prie „Gnutella“ projekto buvo sutabdytas – buvo siekiama išvengti su autoriu teisėmis susijusio skandalo, kuris būtų galėjęs sutrukdyti AOL ir „Time Warner“ susiliejimui. Pati programa jau buvo paplitusi ir prieinama per kitus interneto puslapius bei "peer - to - peer" sistemas.
„Gnutella“ ( atgaivino maža grupelė entuziastų, informavusių interneto bendruomenę apie šio tinklo galimybes ir paskelbusi duomenis, kurių galėjo prireikti entuziastams kuriant darbui su „Gnutella“ skirtą programinę įrangą.
Principai
Kiekvienas Gnutella tinklo narys žino apie kelis kitus aktyvius, šiam tinklui priklausančius narius. Šis pradinis sąrašas gaunamas įvairiais būdais: pateikiamas su kliento programa (kuri vėliau patikrina kurie nariai tebėra aktyvūs), randamas kokiame nors centralizuotame serveryje, kai kada naudojama net IRC.
Gnutella naudoja "potvynio paieškos" (angl flooding search) principą: ieškantis narys susisiekia su jam žinomais kitais nariais, šie perduoda jo užklausą savo žinomiems kaimynams ir pan. Tokios paieškos gylis siekia 4 - 5 lygius ir ji išplinta toli po tinklą. Pirmuosiuose variantuose rastas atsakymas buvo grąžinamas tuo pačiu keliu kuriuo atėjo klausimas, vėliau sistema buvo optimizuota papildant užklausą ieškotojo adresu ir taip įgalinant perduoti atsakymą tiesiogiai. Rasti failai perduodami tiesiogiai tarp ieškančio ir teikiančio narių, naudojant tam įprastus perdavimo protoklus (TCP/IP ir pan).
Gnutella pradinis žinučių keitimosi formatas yra gana senas, daug kartų taisytas ir neretai laikomas gana netvarkingu ir sudėtingu. Pastaruoju metu kuriame sistema Gnutella2 kur informacijai keistis naudojama panaši į XML, tačiau dvejetainė struktūra.
Klientinės programos
P2P gerbėjų reakcijos ilgai laukti nereikėjo – šiuo metu galite rinktis iš daugybės programų, skirtų dalintis duomenimis „Gnutella“ tinkle. Tarp populiariausių produktų:
Kriaušė
Kriaušė (Pyrus) – erškėtinių (Rosaceae) šeimos obelinių (Maloideae) pošeimio augalų gentis.
Istorija
Kriaušės, kaip sukultūrinti augalai, žinomi iš labai senų laikų. Jas mini jau Homeras. Kriaušių buvo išvesta daugybė rūšių ir veislių. Teofrastas mini tris veisles, Katonas penkias – šešias, o Plinijus jau pamini mažiausiai 38 kriaušių veisles. XVII a. Prancūzijoje buvo žinoma 300 veislių, o XIX a. jau išvesta apie 1000. Šiuo metu pasaulyje priskaičiuojama iki 5000 kriaušių rūšių ir veislių.
Europos kriaušių augintojai daugiausia renkasi paprastosios kriaušės (Pyrus communis) rūšies veisles, o Azijoje dažniausiai auginamos Pyrus pyrifolia arba Pyrus sinensis rūšių kriaušės.
Augalų morfologija
Medžio lapai paprasti, ištisiniai, pražangiai išsidėstę.
Žiedai dvilyčiai, sutelkti skėtiškose kekėse arba skydiškose šluotelėse, būna išsidėsčiusių pavieniui. Vainiklapiai balti, kartais rožiniai, su ilgu nageliu.
Vaisius: netikrasis vaisius obuolys, vadinamas kriauše. Atvirkščiai kūgiškas, kartais apvalus ar kitokios formos, įvairaus didumo ir spalvos. Minkštimas su kietomis ląstelėmis (sklereidėmis).
Lietuvos kriaušės
Lietuvoje savaime auga ir yra auginamos šios rūšys:
Sudėtis
Kriaušių vaisiuose yra mažai rūgščių, o cukraus kiekis panašus kaip obuolių, todėl tai saldūs vaisiai. Kriaušėse nemažai kalio ir kitų organizmui reikalingų mineralinių medžiagų.
Alergija
Pati alergija dar nereiškia ligos ar liguistos būsenos: klinikinių jos požymių tik tada, kai įsijautrinusiam žmogui patenka alergenas ir tam alergenui pasigamina antikūnų. Manoma, kad alergija yra paveldima, bet tai nereiškia, kad alergiškam žmogui būtinai teks sirgti alergine liga.
Alergija žinoma nuo senų laikų. Dar senovės gydytojas Hipokratas savo darbuose aprašė atvejus, kai alergija kai kuriems maisto produktams sukėlė dilgėlinę ir sutrikdė skrandžio bei žarnyno veiklą.
Termino kilmė
Terminą 1906 m. pirmas pasiūlė austrų gydytojas Klemensas Johanas Pirkė.
Nuorodos
Alerginės ligos
Melbourne Victory FC
Melbourne Victory FC – Australijos futbolo klubas, 2004 metais įkurtas Melburne.
Sudėtis
Atnaujinta; 2020 m. sausio 3 d.
Mongai
Mongai – viena iš gausiausių etinių grupių Kongo Demokratinėje Respublikoje, kartu su balubais ir bakongais. Jie gyvena susitelkę Pusiaujo bei Bandundu provincijose, tarp Kongo ir Sankuru upių. Dažniausiai mongai kalba mongų kalba arba kokia nors jos atmaina. Miestuose mongai vietoje mongų kalbos gana dažnai vartoja ngalų kalbą, kuria kalba didesnis skaičius žmonių.
Ilmaras Blumbergas
Biografija
1958–1963 m. mokėsi Ruygos taikomųjų menų vidurinėje mokykloje. 1972 m. baigė Latvijos dailės akademiją. 1969–1985 m. Janio Rainio dailės teatro Rygoje dailininkas. Bendradarbiauja su Rygos pantomimos, Jaunimo, Rusų dramos, Nacionaliniu operos teatrais.
Kūryba
Grafikos („Pradžia“ 1978 m., ciklas „Tai tu esi“ 1982 m., „Susitikimų kelias“ I–IV 1985 m., miniatiūrų ciklas „Visi ir vienas“ 1986–199 m.), tapybos kūriniai daugiareikšmės semantikos, apibendrintų formų, gausu mistikos elementų, aliuzijų į literatūros tekstus. Iliustravo knygų (Imantas Zieduonis. Epifanijos, UNESCO prizas „Gražiausių pasaulio knygų“ konkurse 1996 m.). Parodose dalyvauja nuo 1962 m. Nuo 1974 m. surengė daugiau, kaip 40 individualių parodų, tarp jų Lietuvoje 1982 m. Pelnė daug tarptautinių apdovanojimų parodose.
Sukūrė novatoriškų, sąlygiškų scenovaizdžių. Jiems būdinga filos. simboliai, lakoniškos raiškos priemonės.
AT341
AT341 – Austrijos Forarlbergo žemės Bludenco-Bregenco apskričių grupės, Bludenco apskrities ir dalies Bregenco apskrities teritorijos (NUTS:AT) administracinių vienetų suskirstymas pagal LAU, smulkių vietinių administracinių vienetų suskirstymo į teritorinius statistinius vienetus sistemą.
LAU vietiniame lygmenyje pratęsia NUTS, pranc. Nomenclature des Unités Territoriales Statistiques, Teritorinių statistinių vienetų nomenklatūrą, patvirtintą 2003 m. gegužės mėn. Europos Parlamento ir Tarybos Reglamentu (EB) Nr. 1059/2003, galiojančiu nuo 2003 m. liepos 1 d.
Apskričių centrai – riebiu šriftu.
Zigmontas Antanas Aleksa
Zigmontas Antanas Aleksa-Angarietis (1882 m. birželio 13 d. Obelupiuose, Vilkaviškio raj. – 1940 m. gegužės 22 d. Maskvoje) – Lietuvos ir Rusijos politinis veikėjas, publicistas.
Biografija
1902–1904 m. studijavo Varšuvos veterinarijos institute, bet už revoliucinę veiklą ir dalyvavimą anticarinėje demonstracijoje buvo suimtas ir pašalintas. 1906 m. LSDP narys. 1906–1907 m. Vilniaus miesto komiteto narys. 1907 m. LSDP Panevėžio organizacijos vadovas.
Nors buvo komunistas, tačiau 1940 m. žuvo dėl represijų.
Kūryba
Rašė politikos, ekonomikos, istorijos, filosofijos klausimais. Neigiamai vertino Nepriklausomybės metų literatūrą, Keturių vėjų ir Trečio fronto sambūrius. Išleido brošiūrų, periodikoje („Balse“, „Komuniste“, Priekale, Kibirkštyje) paskelbė kategoriškos, pabrėžtinai sociologizuotos kritikos straipsnių, recenzijų („Šeimyniškas lietuvių gyvenimas Juškevičiaus dainose“, 1911; „Buožės ir jų šeimyna Žemaitės raštuose“, 1921, ir kt.).
1931–1933 m. dirbo žurnalo „Partijos darbas“ redakcinėse kolegijose.
Kliūtinis bėgimas
250px|thumb|3000 m kliūtinis bėgimas. Kliūtinis bėgimas – lengvosios atletikos rungtis, kurioje bėgama vidutinio nuotolio distancija ir stengiamasi įveikti aukštus barjerus ir vandens kliūtį. Nuo 1968 m. vasaros olimpinių žaidynių rungtis įtraukta į olimpinę programą.
Taisyklės
Stambiausiuose čempionatuose ir kitose varžybose dažniausiai vyksta 3000 m nuotolio bėgimas abejoms lytims. Jaunimo grupei distancija sumažinama iki 2000 m, kokia anksčiau buvo vykdoma moterų varžybose. Apibėgdamas ratą lengvaatletis turi įveikti keturis barjerus ir vieną vandens kliūtį. Viso sportininkas įveikia 28 barjerus ir atlieka septynis šuolius virš vandens baseiną. Pagal Tarptautinės lengvosios atletikos federacijos nustatytos taisykles vyrai turi įveikti 914 mm, o moteris 762 mm. Kitaip negu barjeriniame bėgime, kliūtis yra sunkios ir nenukrenta sportininkui atsimušus į ją. Vandens kliūties ilgis 3,66 m.
Isfahano provincija
Isfahano provincija  – provincija Irano centrinėje dalyje. Administracinis centras – Isfahanas.
Gyventojai
83,3 % Kermano provincijos gyventojų gyvena miestuose, 16,7 % – kaimuose. Vyraujanti tauta – persai, yra bachtiarų, kaškajų, gruzinų, armėnų, žydų ir kt.
Didžiausi miestai: Isfahanas, Kašanas, Chomeinšehras, Nadžafabadas, Šahinšehras, Šahreza.
Karklinė (Buivydžiai)
Karklinė – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Buivydžių.
Įžulnusis skylenis
Įžulnusis skylenis, juodasis beržo grybas, beržinis juodgrybis – šiurkšteninių (Hymenochaetaceae) šeimos grybas.
Inonotus obliquus yra daugiametis parazitinis grybas, pažeidžiantis kamienus ir sukeliantis plačialapių medžių baltąjį šerdies puvinį. Medis gali išgyventi nuo 10 iki 80 metų ir ilgiau su šia infekcija. Dažniausiai pažeidžia karpotąjį beržą (Betula pendula), plaukuotąjį beržą (Betula pubescens), B. carpatica, paprastąjį buką (Fagus sylvatica). Rečiau pažeidžia klevus (Acer campestre, A. pseudoplatanus), juodalksnius (Alnus glutinosa), baltalksnius (A. incana), uosius (Fraxinus excelsior), ąžuolus (Quercus cerris, Q. petraea, Q. robur, Q. delachampii), guobas (Ulmus sp.). Tipiškai formuoja anglies spalvos sterilias grybienos išaugas (čagas) tose vietose, kur buvo pažeidimas ir per kur infekcija pateko į gilesnius audinius. Fertilūs vaisiakūniai susidaro tik vieną kartą infekcijos cikle, kai medis žūsta. Paplitimas cirkumborealinis, randamas Rusijoje, Skandinavijos, vidurio ir rytų Europos regionuose, Šiaurės Amerikoje, Azijoje, Japonijoje.
Panaudojimas
Liaudies medicinos objektas. Befunginas - iš šio grybo ruošiamas ekstraktas, kuris, teigiama, pasižymi tonizuojančiomis ir skausmą malšinančiomis savybėmis. Dėl specifinių sudedamųjų medžiagų gali turėti teigiamos įtakos gydant onkologinus susirgimus. Renkamas bet kuriuo metų laiku, išpjaunant ar iškertant kirviu. Purus apatinis sluoksnis pašalinamas, paliekami tik vidurinis ir viršutinis sluoksniai, kurie susmulkinami ir išdžiovinami. Turi organinių rūgščių, polisacharidų, dervų, mikro ir makroelementų.
Nemiruvo žydų kapinės
Nemiruvo žydų kapinės – žydų kapinės, įkurtos XIX a. Nemiruvo kaime. Kapinių teritorija 0,5 ha. Kapinės buvo šalia katalikų kapinių. Panaikintos 1945 m., nes buvo prie pat Lenkijos ir Tarybų Sąjungos valstybinės sienos. Paminklai buvo nugriauti.
Vida Savičiūnaitė
Vida Savičiūnaitė (1956 m. sausio 15 d. Virsnyse – 2011 m. lapkričio 17 d. Kaune) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė ir pedagogė.
Biografija
1963–1967 m. mokėsi Akmenos pradinėje mokykloje, 1967–1970 m. – Andrioniškio aštuonmetėje mokykloje, 1970–1974 m. – Kauno A. Mickevičiaus vidurinėje mokykloje. 1974–1979 m. studijavo Kauno politechnikos institute. 1980–1986 m. neakivaizdžiai tęsė studijas Leningrado valstybiniame teatro, muzikos ir kino meno institute, įgijo menotyrininkės išsilavinimą.
Apdovanojimai
„Stiklinė plunksna“, 2005 m.
Pingelapas
thumb|220px|Atolas iš palydovo
Pingelapas  – atolas Ramiajame vandenyne, Karolinų salose, priklauso Mikronezijos Federacinių Valstijų Ponapės valstijai. Sausumos plotas 1,8 km². Atolą sudaro trys salelės – Pingelapas, Sukoru ir Daekaė – sujungtos koralinio rifo žiedu, bei lagūna viduryje. Atole gyvena ~250 gyventojų, kurių dauguma kalba Pingelapo kalba. Nemažai daliai gyventojų būdinga achromatopsija – visiškas negebėjimas skirti spalvų.
Vyškos
Výškos  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, 18 km į šiaurės vakarus nuo Bielsko ir apie 33 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
1457 m. birželio 19 d. įkurta Vyškų Šv. Apaštalo Andriaus parapija. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XIX a. buvo bajorkaimis Bielsko apskrities Raisko valsčiuje. 1901–1905 m. pastatyta ''Šv. Apaštalo Andriaus'' bažnyčia, kuri yra įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Lebkų Dužė
Lebkų Dužė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grabovo valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 18 km į šiaurės rytus nuo Kolno ir apie 80 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Radziviluvkos miškų draustinis
Radziviluvkos miškų draustinis - draustinis, esantis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Semiatičės apskrityje, Melniko valsčiuje, netoli Radziviluvkos kaimo. Draustinio plotas 24,16 ha. Draustinis įkurtas 1990 metais. Draustinyje saugoma dalis išlikusios Nužeco girios miškų.
Škotijos futbolo varžybos 1956–1957 m.
Škotijos futbolo varžybos 1956–1957 m.
Finalo rungtynės
-
Peržaidimas
-
CE Benito
Sant Chulijos „Benito“ – buvęs Andoros futbolo klubas iš Sant Chulijos.
Istorija
Kartais buvo vadinamas Cava Benito. Iširo po 1999 m. rudens rato.
Juozas Marcinkevičius (1931)
Juozas Marcinkevičius (1931 m. birželio 11 d. Saugučiuose, Žaliosios valsčius, Vilkaviškio apskr.) – Lietuvos bibliotekininkas, istorikas, humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
1957 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultetą. Istorijos institute apgynė disertaciją „Revoliucinė ir nacionalinio išsivadavimo kova Vilniaus krašte 1920–1928 m.“ 1973 m. istorijos mokslų kandidatas.
1957–1964 m. dirbo Lietuvos mokslų akademijos Istorijos institute. Nuo 1964 m. Lietuvos mokslų akademijos Centrinės bibliotekos (nuo 1990 m. Lietuvos mokslų akademijos biblioteka) direktorius. 1974–1990 m. Vilniaus universiteto, 1994–1996 m. – Lietuvos karo akademijos dėstytojas; nuo 1980 m. docentas. Nuo 1965 m. tęstinio darbų rinkinio „Lietuvos mokslų akademijos biblioteka“ red. kolegijos pirmininkas. 1989–1991 m. SSRS mokslų akademijos ir sąjunginių respublikų akademinių bibliotekų asociacijos Mokslinio metodinio darbo tarybos pirmininkas, 1989–1992 m. Lietuvos bibliotekininkų draugijos tarybos narys.
Mokslinė veikla
Mokslinių darbų pagrindinės sritys: 1920–1939 m. Vilniaus krašto istorija, politinių partijų ir visuomeninių organizacijų veikla, Lietuvos mokslų akademijos bibliotekos istorija, knygotyra.
Karklinė
Karklinė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Naujo Strūnaičio.
Dvigubo genocido požiūris
thumb|right|250px|Lietuvių pabėgėlių 1949 m. Vokietijoje išleistos knygos Genocide titulinis lapas. Tai ankstyvas žodžio genocido pritaikymas apibūdinti lietuvių tautos nuo sovietų ir nacių patirtas skriaudas. Knyga šviečiami sąjungininkai, kad lietuviai netalkininkavo naciams, priešingai, nukentėjo nuo jų, o grįžę į Lietuvą nukentėtų nuo sovietų. Lietuviai išgyveno ne viengubą, o trigubą nelaimę.
Dvigubo genocido požiūris – teiginys, jog žydų,  lietuvių ir kitų  Rytų Europos tautų nuo  nacių ir  sovietų patirtos skriaudos  Antrojo pasaulinio karo metu yra savo esme bei mastu panašios bei palyginamos.
Diskusijos dėl tokio palyginamumo Vakarų Europoje prasidėjo maždaug 1980 m., oponentams kaltinant vienas kitą tiek nacių, tiek ir sovietų vykdyto genocido menkinimu. . Dešiniųjų pažiūrų istorikai bei politikai teigė, jog nusikaltimų mastas ir pobūdis panašūs, tuo tarpu kairieji tvirtino, jog įvykiai Vokietijoje nepalyginami su niekuo kitu. Tarybų Sąjungos žlugimas atskleidė daug prieš tai nežinotos informacijos, sustiprindamas „dvigubo genocido“ šalininkų pozicijas.
1991 m. birželio 20 d. Holokausto nusikaltėlių išaiškintojas litvakas Efraim Zuroff kartu su Izraelio kneseto nariais ir kitais svečiais dalyvavo 70 000  Paneriuose nužudytų žydų atminimui skirto paminklo pristatyme. Jį suglumino premjero Gedimino Vagnoriaus kalba, kurioje teigta, jog Lietuvos žydų gelbėtojai ir žydų bei lietuvių bendradarbiavimas siekiant Lietuvos nepriklausomybės įrodo, kad „grupė kriminalų negali slegti tautos gero vardo nė atimti iš jos sąžinę ir dorą“. Efraim Zuroff įsidėmėjo, „Vietoj kad pripažinti faktą jog tūkstančiai lietuvių iš visų visuomenės sluoksnių – nuo inteligentų ir kunigų iki nusikaltėlių – aktyviai dalyvavo žydų skerdynėse Lietuvoje ir už jos ribų, jis pasirinko nubaltinti istoriją ir sukurti neteisingą simetriją tarp tų kelių drąsių asmenų, gelbėjusius žydus, ir daugybę tūkstančių, juos žudžiusius.“
2004 m. Dovilė Budrytė rašė, jog tarp 1940 ir 1953 m Lietuva prarado maždaug trečdalį gyventojų. Dideli gyventojų nuostoliai sovietinių okupacijų (1940-41, 1944-53) metais (Stalinizmo periodu) naudojami požiūrio, jog sovietai vykdė prieš lietuvių tautą genocidą, pagrindimui. Lietuvos žydų bendruomenė negalėjo pilnai priimti tokio žodžio genocidas taikymo.
2008 m. Čekijoje buvo pasirašyta Prahos deklaracija, sulyginanti nacių ir sovietinį režimus bei jų vykdytų nusikaltimų mastą. Ši deklaracija buvo inicijuota Čekijos vyriausybės ir pasirašyta daugelio Europos politikų, buvusių politinių kalinių bei istorikų. Deklaraciją parėmė Anglijos, Prancūzijos, Kanados bei JAV vyriausybės. . 2009 m. Prahos deklaraciją taip pat parėmė Lietuvos seimas, Emanuelio Zingerio iniciatyva. . Rugpjūčio 23oji Europos Parlamento oficialiai paskelbta tiek stalinizmo, tiek ir nacizmo aukų atminimo diena. Tačiau deklaraciją kritikavo Rusija bei žydų aktyvistai.
2012 m. 71 Europos parlamento ar jo šalių parlamentų narys pasirašė Dovid Katz ir Danny Ben-Moshe sumanytą pareiškimą, oponuojantį Prahos deklaracijai bei teigiantį, jog holokaustas neturi būti laikomas „lygiu“ ar „tokiu pat“ kaip sovietų nusikaltimai. Pareiškimas taip pat pasmerkė dvigubo genocido sąvoką ir garbinimą nacių sąjungininkų, talkininkų bei Holokausto vykdytojų, jų tarpe Waffen-SS Latvijoje ir Estijoje ir Lietuvių aktyvistų frontą Lietuvoje.
Lietuvos žydų bendruomenės tinklalapyje teigiama, jog atsisakymas pripažinti sovietų nusikaltimus tuo pat metu nuolat akcentuojant Lietuvos ir lietuvių kaltę žydų holokauste sukuria antisemitizmui parankų konfliktą.
Lietuvis (laikraštis)
Lietuvis – visuomenės, politikos, mokslo ir literatūros laikraštis, ėjęs 1906–1907 m. Vilniuje du kartus per mėnesį.
Istorija
Leido Lietuvių mokytojų sąjunga. Pirmasis lietuviškas mokyklų reikalams skirtas periodinis leidinys. Spausdino M. Kuktos spaustuvė Vilniuje. Išėjo 5 numeriai.
Daugiausia rašė švietimo ir mokyklų, lietuvybės išsaugojimo klausimais. Bendradarbiavo Stasys Jurgelevičius, V. Melnikas, A. Mikaitis ir kt.
Oficialus redaktorius Jonas Basanavičius, faktiškieji – Pranas Klimaitis ir Liudas Gira.
Franciska
thumb|300px|Įvairūs franciskų tipai Franciska – svaidomasis kirvis, pagal archeologinių kasinėjimų duomenis naudotas frankų Merovingų ir Karolingų laikais (V-VIII a.). Pavadinimas pirmą kartą minimas maždaug 570-636 m. e. m.
Franciskų galvos viršutinė dalis turėjo tipišką S formos kontūrą, apatinis galvos kraštas būdavo įgaubtas. Įtvirtinimo vietoje franciskos galva su kotu sudarydavo 90-115° kampą. Skylė kotui galvoje būdavo apvali arba lašo formos, kaip ir vikingų kirvių ar tomahaukų. Franciskų galvos būdavo 11-23 cm ilgio ir sverdavo nuo 200 iki 1300 g.
Franciskas svaidydavo maždaug 10-12 m nuotoliu. Pagal galvos formą galima spėti, kad franciską sviesdavo taip, kad ji lėktų nesivartydama ir smigtų viršutiniu kampu. Kadangi franciska yra gana sunki, smūgis būdavo stiprus. Šiais laikais franciskos naudojamos kaip svaidomas sportinis ginklas, jas naudoja istorinio rekonstravimo mėgėjų grupės.
Kauno Adomo Mickevičiaus gimnazija
Kauno Adomo Mickevičiaus gimnazija – privati bendrojo lavinimo mokykla, egzistavusi Kaune nuo 1919 m. iki 1940 metų. Šiuo metu buvusiame mokyklos pastate įsikūrusi Kauno Stepono Dariaus ir Stasio Girėno gimnazija.
Istorija
Mokykla pradėjo veikti 1919 m. vasario 10 d. adresu Maironio g. 8. Pirmoji mokyklos direktorė buvo Maria Micewicz. 1919-1920 m. mokykloje mokėsi 334 mokiniai, 1922-1923 m. 547 mokiniai, 1940 m. 195 mokiniai. Mokyklą rėmė visuomeninė lenkų organizacija Pochodnia. Nuo 1926 m. mokykloje mokytoja dirbo signataro Stanislovo Narutavičiaus žmona Joana Narutavičienė. 1927 m. pradėta ruoštis naujo gimnazijos pastato statybai – specialiai šiam tikslui įsteigtos akcinės bendrovės „Dompol“ sklype Miško g. ir Vytauto g. sankirtoje. 1928 m. statybos inspekcija prie Vidaus reikalų ministerijos patvirtino pastato projektą, architektas Edmundas Frykas. 1929 m. įstaigai suteiktas Adomo Mickevičiaus vardas, o 1931 m. – užbaigti statybos darbai. Mokykloje vyko įvairūs lenkų tautinės mažumos renginiai. Gimnazija uždaryta 1940 m., sovietams okupavus Lietuvos Respubliką, į jos pastatus perkelta Kauno Stepono Dariaus ir Stasio Girėno gimnazija. Gimnazija turėjo savo futbolo klubą FK Lenkų gimnazija Kaunas.
Kliukovas (reikšmės)
Klukovu vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Kukaliai
Kukaliai, arba pentinuotosios gegutės (Centropus) – gegutinių (Cuculidae) šeimos paukščių gentis.
Gentyje yra 30 rūšių.
Vodžkai
Vodžkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Vyškų valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Lebkų Malė
Lebkų Malė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grabovo valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 17 km į šiaurės rytus nuo Kolno ir apie 79 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Pietų Korėja
Pietų Korėja, oficialiai Korėjos Respublika  – valstybė Rytų Azijoje, pietinėje Korėjos pusiasalio dalyje, seniau buvusios vieningos Korėjos dalis. Šiaurėje ribojasi su šiaurinę pusiasalio dalį užimančia Šiaurės Korėja. Rytuose Pietų Korėja prieina prie Japonijos jūros, vakaruose – prie Geltonosios jūros. Pietų Korėjos sostinė ir didžiausias miestas – Seulas, vienas didžiausių metropolinių miestų.
Naujasis Testamentas
Naujasis Testamentas (NT) – Biblijos dalis, 27 krikščionių veikalai, parašyti IV a., dauguma jų labai trumpi. Parašytas senąja graikų kalba. Lietuvių kalba pirmą kartą išleistas 1701 metais.
Pietų Korėja
Korėjos istorija siekia 5000 m. ir yra viena seniausių civilizacijų pasaulyje. Korėjos istorijos pradžia laikomi 2333 m. pr. m. e., kai Tankuno buvo įkurta Kočiosono karalystė. Pirmieji gyventojai šioje teritorijoje apsigyveno maždaug Žemesniajame Paleolite. 668 m., valdant Sillai, suvienijus Tris Korėjos karalystes, Korėja tapo viena šalimi iki Korėjos imperijos pabaigos 1910 m. Po padalijimo į Šiaurės ir Pietų Antrojo pasaulinio karo metais, pastaroji 1948 m. pasuko demokratijos keliu. Pasibaigus karo veiksmams tarp Korėjų, šalį kurį laiką valdė karinės vyriausybės, ėmė sparčiai augti ekonomika ir įsitvirtino pilna demokratija.
Naujasis Testamentas
Šią knygą sudaro 4 Evangelijos: Mato, Jono, Luko ir Morkaus, skirtingais aspektais nušviečiančios Jėzaus gyvenimą ir mokymą, kartu su Apaštalų darbais, kur tęsiama Evangelija pagal Luką ir pasakojama apie pirmuosius 30 krikščionių Bažnyčios gyvavimo metų. Vėliau yra 13 Pauliaus laiškų, parašytų įvairioms bažnyčioms ir asmenims; 8 kitų pirmųjų krikščionių valdovų laiškai; ir Apreiškimas Jonui – apokalipsės knyga: paskutinių dienų įvykiai prieš Paskutinį teismą.
Visos 27 NT knygos gali būti suskirstytos į tris dalis:
Pietų Korėja
Pietų Korėja yra prezidentinė respublika, suskirstyta į 17 administracinių vienetų. Tai išsivysčiusi šalis su aukšta gyvenimo kokybe, ketvirta didžiausia ekonomika Azijoje ir penkiolikta pasaulyje. Šalies ekonomika pagrįsta eksportu, pagrindiniams produktams esant elektroninėms prekėms, automobiliams, laivams, naftos produktams ir robotų technikai. Pietų Korėja yra JTO, Pasaulio prekybos organizacijos, OECD ir G20 narė, taip pat viena pirmųjų APEC ir EAS narė, viena didžiųjų NATO nepriklausančių JAV sąjungininkių.
Istorija
Pirmuoju Pietų Korėjos prezidentu tapo I Singmanas. Vos pavykus stabilizuoti padėtį šalies viduje, 1950 birželio 25 d. prasidėjo Korėjos karas, kurio metu amerikiečiai kovojo Pietų Korėjos, o kinai – Šiaurės Korėjos pusėje. Karas, pareikalavęs 2,5 mln. aukų, baigėsi 1953 m. paliaubomis, taikos sutartis nebuvo pasirašyta. Tarp Šiaurės ir Pietų Korėjos suformuota demilitarizuota zona, abiejose jos pusėse šalys tebėra sutelkusios didžiules karines pajėgas.
I Singmanas antrą kartą laimėjo prezidento rinkimus ir 1954 m. priėmė Konstitucijos pataisas leidžiančias jam pretenduoti į trečią kadenciją. 1960 m. kilus studentų mitingams dėl autoritarinės jo politikos, I atsistatydino. Trumpam nauju prezidentu tapo Jun Boson, kuris siekė stiprinti demokratiją, tačiau jam padėties stabilizuoti nepavyko ir 1961 m. gegužės 16 d. įvyko karinis perversmas, vadovaujamas Pak Čionghy. Pastarasis šalį valdė iki jo nužudymo 1979 m. Pak valdymo laikotarpiui buvo būdingas spartus šalies ekonominis vystymasis ir politinės represijos.
Po Pak mirties šalyje vėl kilo politinio nestabilumo laikotarpis, trumpam buvo išrinktas demokratinių reformų siekęs prezidentas Čoi Kjūha, kuris buvo priverstas palikti postą po karinio perversmo, įvykdyto generolo Čion Duhan, šalį valdžiusio iki 1988 m. Jo valdymo laikotarpiu šalies ekonomika vis dar sparčiai augo (apie 10 % kasmet), tačiau buvo pastebimos lėtėjimo tendencijos. Politikoje įžvelgiama nemažai autoritarizmo bruožų.
1992 m. gruodį vykusius rinkimus laimėjo Kim Jongsam. Jis buvo pirmasis civilis tapęs prezidentu nuo Pak Čionghy laikų. Kim Jongsam paskelbė kovą prieš korupciją ir ėmėsi daugelio ekonominių reformų, siekdamas atgaivinti šalies ekonomiką, tačiau jo administracija patyrė nesėkmę, kuomet 1997 m. Pietų Korėjos ekonomika žlugo dėl 1997 metų Azijos finansinės krizės, o paties Kim Jongsam sūnus įsivėlė į korupcijos skandalą.
1997 m. pirmą kartą per Pietų Korėjos istoriją įvyko taikus valdžios perdavimas iš valdančiosios partijos opozicinei. Rinkimus laimėjo Kim Dedžiunas, pasižymėjęs kaip stiprus demokratijos šalininkas ir santykių su Šiaurės Korėja gerintojas, už ką 2000 m. gavo Nobelio Taikos premiją. Jo dėka 1997–2008 m. buvo vykdoma Saulės Šviesos politika, kuria siekta stiprinti Šiaurės ir Pietų bendradarbiavimą.
Nuo 2007 m. prezidento pareigas ėjo I Mjongbak, kurį 2012 m. pakeitė pirmoji prezidentė moteris Pak Kinhė. Dėl korupcijos skandalo ji po 2017 m. įvykusios apkaltos buvo pašalinta iš pareigų. Tų pačių metų gegužę vykusius rinkimus laimėjo dabartinis prezidentas Mun Džėinas.
Politinė sistema
thumb|[[Nacionalinis Susirinkimas (Pietų Korėja)|Pietų Korėjos parlamento pastatas.]] Pietų Korėja yra prezidentinė respublika. Penkerių metų kadencijai renkamas prezidentas yra vyriausybės vadovas. Jis su parlamento pritarimu skiria ministrą pirmininką ir kabineto narius.
Kaip ir daugelyje demokratijų, P. Korėjoje veikia trys valdžios: vykdomoji, teisminė ir įstatymų leidžiamoji. Įstatymų leidžiamosios ir vykdomosios valdžios veikia visų pirma valstybiniu lygmeniu, nors įvairios ministerijos vykdomojoje valdžioje taip pat vykdo vietines funkcijas. Vietinės vyriausybės yra pusiau autonominės ir turi savo paties vykdomuosius ir leidžiamuosius organus. Teisminė valdžia veikia tiek valstybiniu, tiek vietiniu lygmeniu. Aukščiausias teisminės valdžios organas yra Aukščiausiasis Teismas.
Pietų Korėja yra konstitucinė demokratija. Korėjos Respublikos Konstitucija apibrėžia P. Korėjos politinės, teisinės ir ekonominės sistemos pagrindus. Šis įstatymas ne kartą buvo taisytas nuo pirmo jo paskelbimo po nepriklausomybės atgavimo 1948 m., tačiau visi pataisyti variantai turėjo bendrų bruožų, šalis buvo prezidentinė, išskyrus antrosios respublikos laikotarpiu. Pirmieji tiesioginiai rinkimai taip pat vyko 1948 m. Nors laikotarpiu tarp XX a. septintojo ir devintojo dešimtmečio šalį valdė karinės diktatūros, šalis išsivystė iki liberalios demokratijos – šiandien CŽV faktų knygoje Pietų Korėjos politinė sistema apibūdinama kaip „pilnai funkcionuojanti modernioji demokratija“.
Administracinis suskirstymas
Pietų Korėjoje yra 1 specialusis miestas, 1 specialusis savivaldos miestas, 6 metropoliniai miestai ir 9 provincijos. Žemiau pateikiami pavadinimai lietuviškai, korėjietiška abėcėle Hangul ir kiniškais hieroglifais.
Imtynės olimpinėse žaidynėse
thumb|Olimpinis imtynių logotipas thumb|[[Imtynės 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.]] Imtynės olimpinėse žaidynėse yra viena seniausių sporto šakų. Į olimpinę programą imtynės įtrauktos 1896 m. Kvalifikaciją ir turnyro rengimą prižiūri FILA.
Pietų Korėja
Geografija
Pietų Korėja įsikūrusi pietinėje Korėjos pusiasalio dalyje ir yra apie 1100 km nutolusi nuo Azijos pagrindinės dalies. Kalnuoto pusiasalio krantus vakaruose skalauja Geltonoji jūra, rytuose – Japonijos jūra, pietuose – Korėjos sąsiauris ir Rytų Kinijos jūra.
Šalies plotas – 38622,57 km².
Pietų Korėjos teritoriją daugiausiai sudaro kalvos ir kalnai. Nemaža dalis žemės ariama. Žemumos, kurių daugiausia yra vakaruose ir pietryčiuose, sudaro tik apie 30 % viso žemyninio ploto. Pietų Korėjos teritoriją galima suskirstyti į 4 pagrindinius regionus: rytinį su aukštais kalnais ir siauromis pakrantės lygumomis, vakarinį plačių pakrančių lygumų regioną su upės baseinais ir kalvomis, pietvakarinį, su kalnais bei slėniais, bei pietrytinį, kur dominuoja platūs Nakdongo upės baseinai.
Prie vakarinių ir pietrytinių Pietų Korėjos pakrančių stūkso apie 3 tūkstančius salų, kurių didžioji dauguma mažos ir neapgyvendintos. Čedžu, 1845 km² ploto sala, esanti 100 km nuo pietinio kranto, yra didžiausia valstybei priklausanti sala. Saloje taip pat yra aukščiausia P. Korėjos viršūnė – 1950 m virš jūros lygio esantis neveikiantis ugnikalnis Halasanas. Labiausiai į rytus nutolusios salos – Ulelendo ir Liankūro uolos (Korėjoje vadinamos Dokdo), piečiausios – Marado ir Sokotros uolos.
Klimatas
thumb|Pietų Korėjos eksponentinis ekonominis augimas ir sėkmė dažnai vadinama Han upės stebuklu. thumb|Korėjiečiai [[hanbokas|tautiniais drabužiais]]
Ekonomika
Pietų Korėja turi gerai išvystytą ekonomiką, yra OECD ir G20 narė, ketvirta turtingiausia valstybė Azijoje. Šalies ekonomika gerai išvystyta, pagal BVP šalis yra trylikta pasaulyje ir ketvirta tarp Azijos šalių. P. Korėjoje įvykęs spartus ekonominis augimas dažnai vadinamas Han upės stebuklu.
Dar ketvirtajame dešimtmetyje šalis buvo viena skurdžiausių šalių Azijoje. Tam ypatingai daug įtakos turėjo Japonijos okupacija, kurios metu buvo savanaudiškai naudojami ištekliai, ir galutinai šalį nusiaubęs Korėjos karas. Buvusio šalies lyderio Generolo Pak Čionhi dėka, 1962 m. šalies ekonomika pradėjo sparčiai augti. P. Korėja iš skurdžios agrarinės šalies tapo pasiturinčia, aukštos kokybės moderniąsias technologijas gaminančia šalimi.
Gyventojai
Daugelis pietų korėjiečių gyvena miestuose dėl aštuntame, devintame ir dešimtmetyje vykusios migracijos iš kaimų šalies spartaus ekonomikos augimo metu. Sostinė Seulas yra didžiausias šalies miestas ir pagrindinis pramonės centras.
Turizmas
Vietinis turizmas tiek Seule, tiek Pietų Korėjoje yra gana populiarus ir jo mastai vis didėja, tačiau šalis pritraukia sąlyginai mažai užsienio turistų. Daugiausia užsienio turistų atvyksta iš kaimyninių Azijos šalių: Kinijos, Hong Kongo, Taivano ir Japonijos. Šių šalių turistai sudaro 75 % Pietų Korėjos tarptautinių turistų. Beveik visi užsieniečiai vyksta tik į Seulą. Daugiausiai turistų atvyksta iš Japonijos (daugiau nei 2mln.), o iš viso tarptautinių turistų 2005 metais priskaičiuojama 6 mln. Vidutiniškai vienas turistas išleidžia apie 2900 Lt.
Taip pat šalį visame pasaulyje išgarsino 1988 metų Seulo olimpinės žaidynės bei 2002 metų pasaulio futbolo čempionatas, kuris vyko Korėjoje ir Japonijoje. Šie renginiai labai padidino tarptautinių turistų skaičių.
Kultūra
Pietų Korėja savo tradicine kultūra dalijasi su Šiaurės Korėja, nors dvi Korėjos išvystė visai skirtingas šiuolaikinės kultūros formos nuo to laiko, kai pusiasalis 1945 m. buvo padalintas. Dar Korėjai jautus labai stiprią kaimyninės Kinijos įtaką, šalis sugebėjo išvystyti unikalų ir atskirą kultūrinį identitetą nuo didžiosios kaimynės. Pietų Korėjos Kultūros ir turizmo ministerija aktyviai remia tradicinius menus, o kartu ir moderniąsias jų formas. P. Korėjos industrializacija ir urbanizacija smarkiai pakeitė korėjiečių gyvenimą, o pasikeitus gyvensenai, pasikeitė ir gyventojų susitelkimo centrai – kaimų gyventojai kėlėsi į didmiesčius, ypač sostinę Seulą, mažėjo šeimų, kuriose gyveno kelios kartos, skaičius.
Šalyje 9 objektai įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą (2009 m. buvo įtrauktas devintasis objektas – Karališkieji Čosono dinastijos kapai.
Populiarioji kultūra
Pietų Korėjoje vyraujanti kultūra, kuriai priklauso TV dramos, filmai ir populiarioji muzika ne tik yra įgavusi populiarumą šalyje, bet ir yra įgijusi pakankamą populiarumą įvairiose pasaulio vietose. Šis fenomenas, vadinamas „Hallyu“, arba „Korėjos srove“, išplito daugelyje Azijos ir kitų žemynų šalių.
Iki XX a. dešimtojo dešimtmečio Korėjos muzikoje dominavo trotai ir baladės, kol 1992 m. iškilo repo grupė Seo Taiji and Boys, savo dainose įpynusi repo, roko ir techno elementų, ir pakeitusi iki tol vyravusias moderniosios muzikos tradicijas. Taip atsirado populiarioji Korėjos muzika, dar žinoma kaip K-Pop. Hip hopas, šokių muzika ir baladės tapo dominuojančiais Korėjos muzikos scenoje, nors trotai vis dar populiarūs tarp vyresnio amžiaus korėjiečių. Daug korėjietiško popso žvaigždžių yra gerai žinomos užsienyje, ypač Azijoje.
Virtuvė
thumb|[[Bibimbap]]
Korėjiečių virtuvė, hankuk jori (한국 요리) arba hanšik (한식), vystėsi per socialinių ir politinių pokyčių šimtmečius. Patiekalai ir jų ingredientai skiriasi priklausomai nuo regiono. Vis dėlto daugelyje korėjietiškų patiekalų daug aštrių padažų, dominuoja ryžiai, makaronai, tofu, daržovės, žuvis ir mėsa.
Menas
Korėjiečių meną stipriai paveikė budizmas ir konfucianizmas. Gerai žinomi keraminiai ir porcelianiniai dirbiniai: bekdžia ir bučiong. Korėjiečių arbatos gėrimo ceremonija, Pansori, Talčum ir Bučečum, yra viena populiariųjų scenos meno rūšių. Hanbok yra tradicinis korėjiečių drabužis, šiomis dienomis dėvimas per tradicinius festivalius ir šventes.
Sportas
thumb|Tekvondo praktikuojantis žmogus. Tekvondo, vienas populiariausių kovos menų, susiformavo Korėjoje. XX a. ketvirtajame ir penktajame dešimtmečiuose modernios šio kovos meno taisyklės buvo standartizuotos, ir jis 2000 m. tapo oficialia Olimpine rungtimi. Kiti korėjiečių kovos menai: taikkjen, hapkido, tang soo do, kuk sool von, kumdo ir subak.
Beisbolas į Korėją atkeliavo 1905 m. ir nuo to laiko tapo populiariausiu tarp žiūrovų sportu Pietų Korėjoje. Pirmoji P. Korėjos profesionalaus sporto lyga buvo Korėjos beisbolo organizacija, įsteigta 1982 m. 2006 m. pasaulio beisbolo pirmenybėse šalis buvo trečia, 2009 m. – antra, o 2008 m. vykusiose olimpinėse žaidynėse – aukso medalį.
1988 m. Pietų Korėjoje vyko Seulo olimpinės žaidynės, per kurias šalis buvo ketvirta pagal medalių skaičių (12 aukso, 10 sidabro ir 11 bronzos medalių). Pietų Korėjos sportininkai geriausiai pasirodo šaudymo iš lanko, šaudymo, stalo teniso, badmintono, trumpo ruožo greitojo čiuožimo, rankinio, laisvojo stiliaus imtynių, beisbolo, dziudo, tekvondo ir sunkiosios atletikos rungtyse. Pietų Korėjoje taip pat vyko Azijos žaidynės 1986 m. (Seule) ir 2002 m. (Busane) ir dar planuoja vykti 2014 m. (Inčone). Taip pat šalyje vyko 1999 m. Azijos žiemos žaidynės, 1997 m. žiemos universiadą bei 2003 m. vasaros universiadą. 2002 m. Pietų Korėjoje ir Japonijoje vyko XVII pasaulio futbolo čempionatas. Nuo 2010 metų čia vyksta Formulės 1 etapas.
Karklinė (Nemenčinė)
Karklinė – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės rytus nuo Nemenčinės, prie kelio.
Laskovščizna (reikšmės)
Laskovščizna vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Santraukos funkcija
Santraukos funkcija – bendru atveju, vienos (didesnės) aibės atvaizdavimas į kitą (mažesnę) aibę. Santraukos funkcija labai svarbi kriptografijoje, tačiau gali būti naudojama ir kitose srityse.
.
Kriptografinei santraukos funkcijai keliami keli svarbūs reikalavimai.
= Kriptografinė santraukos funkcija =
Kriptografijoje naudojamos santraukos funkcijos, kurios atvaizduoja kintamo ilgio (baigtinio) žodžius į fiksuoto ilgio žodžius. Pastebėsime, kad tai neišvengiamai sudaro galimybę kolizijoms, t. y..
Apibrėžimas. Santraukos funkcija vadiname funkciją h, kuri turi mažiausiai šias savybes:
Santraukos funkcijos skirstomos į keletą rūšių:
Apibrėžimas. Santraukos funkcija yra atspari silpnai kolizijai (ang. weak collision resistant), jeigu turint x \, surasti, kad būtų yra sunku.
Apibrėžimas. Santraukos funkcija yra atspari stipriai kolizijai (ang. strong collision resistant), jeigu surasti x \, ir, kad būtų yra sunku.
Santraukos funkcijų pavyzdžiai
Funkcja skrótu
Lubianė
Lubianė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grabovo valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 21 km į šiaurės rytus nuo Kolno ir apie 76 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Karklynė (reikšmės)
Karklyne vadinami kaimai:
upelis:
Laurencijus Bliumenau
Laurencijus Bliumenau (, apie 1415 m. Dancigas – 1484 m. gruodžio 25 d. prie Grenoblio, Prancūzija) – Prūsijos istorikas, diplomatas.
Biografija
Prūsas. 1434–1437 m. studijavo Leipcigo, 1444–1447 m. Bolonijos (Italija) universitetuose. 1447 m. teisės daktaras.
Vokiečių ordino valstybės ekonominių reikalų valdytojas, didžiojo magistro rūmų teisininkas. Atstovavo ordinui Romoje – dirbo popiežiaus rūmų viceprokuratoriumi ir Romos kurijos tribunolo teisėju. Nuo 1449 m. Varmės vyskupijos kapitulos (Prūsija) kanauninkas. Dėl kovų tarp Prūsijos miestų sąjungos ir Vokiečių ordino 1456 m. pasitraukė iš tarnybos.
Laikomas pirmuoju prūsų humanistu. Parašė „Teutonų kryžiuočių ordino istoriją“ (Historia de ordine Theutonicorum cruciferorum), parengė spaudai ir paskelbė vokiečių istorijos mokslų leidinyje Scriptores rerum Prussicanum vertingų žinių ir apie senovės prūsus.
Juozas Marcinkevičius (1952)
Juozas Marcinkevičius (g. 1952 m. birželio 29 d. Lapelėse, Kaišiadorių rajonas) – Lietuvos lėlių teatro aktorius.
07 Vestur
Sandavaguro „Vestur“ – Farerų futbolo klubas iš Sandavaguro.
Juozas Marcinkevičius (1952)
Biografija
1979 m. baigė Lietuvos konservatoriją, vaidino Vilniaus teatre „Lėlė“, nuo 1993 m. šio teatro Aktorių tarybos pirmininkas, 2000–2003 m. meno vadovas, nuo 2004 m. direktorius. 1990–1992 m. Lietuvos konservatorijos dėstytojas.
07 Vestur
Istorija
Klubas įkurtas 1993 m. sujungus Vagaro salos komandas MB Miðvágur ir SÍF Sandavágur. 1998 m. prie jų prisijungė SI Sorvagur klubas, bet visi klubai 2004 m. išsiskyrė, o FS Vágar buvo įkurtas kaip atskiras klubas. Pastarasis 2007 m. lapkritį vėl susijungė su SI Sorvagur klubu ir šįkart pasivadino 07 Vestur (pažymint Vagaro salos geografinę padėtį 7 ° vakarų ilgumos).
Juozas Marcinkevičius (1952)
Biografija
Svarbesni vaidmenys, daugiausia – V. Mazūro spektakliuose:
07 Vestur
Sezonai
Šaltiniai:
Chameleono žaidimai
Chameleono žaidimai- 1986 m. Lietuvos kino studijoje TSRS Centrinės televizijos užsakymu sukurtas 2-jų serijų meninis filmas pagal Ž. P. Sartro pjesę „Tikra tiesa“. Filmo trukmė – 137 min.
Siužetas
Paryžius, 1955 m. Nuo policijos besislapstantis sukčius Žoržas de Valera, korespondento Sibilo prašymu apsimetinėja esąs iš TSRS pabėgusiu ministru Dubovu. Sibilo dukra paaiškina Žoržui tikrąjį šio vaidinimo tikslą: tariamojo Dubovo pagalba apšmeižti grupę žurnalistų. De Valera, nenorėdamas tapti provokacijos dalyviu, pasislepia. Bet vietoje jo randamas kitas pretendentas Dubovo vaidmeniui.
Einsatzgruppen
thumb|right|400px|A, B, C ir D operatyvinių grupių vykdytų žudynių žemėlapis.
Einsatzgruppen ( 'saugumo policijos ir SD veiklos grupės', vns. Einsatzgruppe), operatyvinės grupės – SS sukarinti būriai, suburti tam tikroms užduotims, įskaitant išžudymą. Antrojo pasaulinio karo meto žudė žydus, bet taip pat  čigonus,  Lenkijos šviesuolius,  Sovietų sąjungos  komunistus ir kitus. Tai pirmi nacių daliniai, kryptingai vykdę žydų išžudymą. Iš viso išžudė daugiau kaip 1 mln. žmonių.
Einsatzgruppen subūrimui vadovavo Heinricho Himlerio padėjėjas  Reinhardas Heydrichas. Jisai subūrė pirmąjį Einsatzkommando, kuris 1938 m. kovo mėn. aneksuotoje Austrijoje užimdavo administracinius pastatus, išsaugodavo jų dokumentus ir apklausinėdavo vyresnius civilinės administracijos pareigūnus. Panašų vaidmenį Einsatzgruppen suvaidino nacių okupuotoje Čekijoje. Einsaztgruppen išformuodavo jiems atlikus savo užduotį.
1939 m. rugsėjo 27 d. įsteigta Vyriausioji reicho saugumo valdyba ir jos vadas Reinhardas Heydrichas vadovavo SD, Gestapui, daugybei policijos organų, ir taip pat Einsatzgruppen. Nacių Vokietijai užpuolus ir okupavus Lenkiją, Einsatzgruppen surinko 60 000 Lenkijos šviesuolių pagal Sonderfahndungsbuch Polen sąrašą ir juos išžudė.
1941 m. birželio mėn. Vokietija užpuolė ir okupavo Sovietų Sąjungą. Naujai suburti Einsatzgruppen žudė komunistų komisarus, partizanus, o ypač žydus.
Vroclavo arkivyskupystė
thumb|Vroclavo katedros bokštai Vroclavo arkivyskupystė yra viena Katalikų bažnyčios metropolinių vyskupijų Lenkijoje. Įkurta 1000 m. kovo 15 d.
Markai
Markai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grabovo valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 19 km į šiaurės rytus nuo Kolno ir apie 79 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Šveicarijos kantonai
Šveicarijos kantonai – pagrindiniai Šveicarijos administracinio suskirstymo vienetai ir yra kaip atskiros valstybėlės, turinčios savivaldą ir įeinančios į Šveicarijos Konfederacijos sudėtį.
thumb|center|500px|Kantonų žemėlapis.
Nuo 1978 m. Šveicarijos Konfederaciją sudaro 26 kantonai:
Genovaitė Jasiulienė
Genovaitė Jasiulienė-Kęstutytė (g. 1928 m. birželio 21 d. Ignotiškyje, Obelių valsčiuje) – Lietuvos dailėtyrininkė, muziejininkė.