cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Niauduva
Niauduva – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Šeduvos, šalia kelių Daugyvenės baseino upelių (Niauduvos, Žemoperšos ir Alkupio). Didžioji kaimo dalis yra prie Šeduvos–Baukų kelio, bet vakarinė, atokesnė dalis yra šalia kelio.
miniatiūra|240px|left|Riboženklis
François Mitterrand
Biografija
Gimė konservatyvioje šeimoje. 1933 m. baigęs religinį koležą, įstojo į Paryžiaus universitetą. Studijavo teisę, literatūrą ir politikos mokslus. Kartu dalyvavo kraštutinių dešiniųjų jaunimo organizacijos „Croix de Feu“ (Ugnies kryžius) veikloje. 1938 m. mobilizuotas į armiją. Antrojo pasaulinio karo metu 1940 m. buvo sužeistas, pateko į vokiečių nelaisvę, paleistas dirbo Viši kolaboracinės vyriausybės karo belaisvių komisariate, už nuopelnus režimui buvo apdovanotas „Francisque“ medaliu, bet po metų atsistatydino ir nuo 1943 m. dalyvavo Pasipriešinime.
Po karo 1944 m. spaudos darbuotojas, leidėjas. 1946–1958 m. Prancūzijos Nacionalinio susirinkimo narys nuo Demokratinio ir socialistinio Pasipriešinimo sąjungos. 1953–1965 m. šios partijos pirmininkas. 1947–1950 m. koalicinėje vyriausybėje buvo kovotojų ir karo aukų ministras, 1950–1954 m. užjūrio teritorijų ministras, 1954–1957 m. vidaus reikalų ministras. Jam priklauso frazė „Alžyras – tai Prancūzija“.
1959–1962 m. Prancūzijos senato narys. 1965–1968 m. Kairiųjų demokratinių ir socialistinių jėgų federacijos lyderis. 1965 m. kandidatavo į Prancūzijos prezidentus, bet antrame ture pralaimėjo Š. de Goliui, surinkęs 44 % balsų.
1969–1970 m. dalyvavo kuriant Prancūzijos socialistų partiją, 1971–1981 m. renkamas jos pirmuoju sekretoriumi. 1972–1983 m. SI pirmininko pavaduotojas.
1974 m. antrą kartą dalyvavo Prezidento rinkimuose ir antrame ture gavo 49,3 % balsų. 1981 m. gegužės 10 d. gavęs 52 % balsų, išrinktas Prancūzijos prezidentu. Jis panaikino mirties bausmę, pakėlė minimalų atlyginimą, paankstino pensiją, iki 5 savaičių pratęsė atostogas. Tačiau prasidėjo infliacija, kurios socialistų vyriausybė nesugebėjo pažaboti.
1986 m. rinkimus į Nacionalinį susirinkimą laimėjo dešinieji, bet jiems taip pat nepavyko pasiekti ženklių pokyčių. Pradėjus ardyti socialinę sistemą, nepasitenkinimas dešiniaisiais dar labiau išaugo, todėl 1988 m. F. Miteraną prancūzai vėl išrinko prezidentu. Pirmasis Prancūzijos prezidentas, 1992 m. apsilankęs Lietuvoje.
Gečaičiai (Kelmė)
Gečaičiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybės rytinėje dalyje, 7 km į rytus nuo Kukečių.
Etimologija
Kaimo vardas yra asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo pavardės Gečas, pridedant priesagą -aičiai, reiškiančią Gečo vaikus, vaikaičius ar apskritai palikuonis.
Mečislovas Valius
Mečislovas Valius (1916 m. sausio 13 d. Rutkos dvaro Sabališkių palivarkas, Antnemunio valsčius, Alytaus apskritis – 1996 m. gegužės 12 d. Kaunas) – Lietuvos mokslininkas, zoologas. Buvo Lietuvos ornitologų, Lietuvos gamtos apsaugos, Lietuvos hidrobiologų draugijų narys, Maskvos gamtos tyrinėtojų draugijos narys.
Biografija
1933 m. baigė Alytaus gimnaziją, 1938 m. – Kauno Vytauto Didžiojo universiteto Matematikos-gamtos fakultetą, įgijo zoologo specialybę. 1939–1940 m. dirbo Lietuvos kariuomenės ginklavimo valdyboje. 1940–1941 m. dėstė Kauno universitete. 1942–1944 m. dirbo Vokietijoje „Dr. W.Schwabe vaistažolių fabrike“, 1943–1944 m. tobulinosi Leipcigo universitete, 1944–1952 m. dėstė Vilniaus universitete. 1949 m. suteiktas pedagoninis docento laipsnis. Nuo 1946 m. iki 1959 m. dirbo LMA Biologijos institute, 1950–1953 m. buvo jo direktorius. Nuo 1959 m. buvo LMA Zoologijos ir parazitologijos instituto mokslinis bendradarbis, 1973–1974 m. – Ornitologijos laboratorijos vedėjas, 1976–1989 m. vyresnysis mokslinis bendradarbis. 1992–1992 m. – Ekologijos instituto vyriausias mokslinis bendradarbis.
Mokslinė veikla
1948 m. VU Gamtos mokslų fakultete apgynė biologijos mokslų kandidato disertaciją "Metelių ežero krašto Pupillidae šeimos sraigės, o 1966 m. tuometiniame Leningrade, I.Pavlovo fiziologijos institute, biologijos mokslų daktaro disertaciją „Gyvūnų veisimasis ir domestikacija (išorinių ir vidinių faktorių sąveika paukščių ir žinduolių veisimosi procesuose ryšium su jų domestikacija)“. 1993 m. nostrifikuotas habilituotu daktaru (gamtos mokslai).
Publikacijos
Paskelbė apie 100 mokslinių ir populiarių straipsnių. Tęstinio straipsnių rinkinio „Lietuvos TSR paukščių ekologija“ (1976–1987, 4 knygos, rusų kalba) redaktorius ir vienas iš autorių.
Isidore Mvouba
Isidore Mvouba (g. 1954 m. Kindamba mieste, Kongo Pūlo regione) – Kongo politikas, 2005–2009 m. ėjęs šalies ministro pirmininko pareigas. Jis yra Kongo darbininkų partijos narys.
I. Mnouba gimė Kindamba mieste, Kongo Pūlo regione ir dirbo geležinkelių inžinieriu.
Mvouba padėjo rengti Denis Sassou-Nguesso prezidento kampaniją 2002 m. rinkimuose. Po jų jis pradėjo dirbti šalies transporto ir privatizacijos ministru nuo 2002 m. sausio 7 d. dirbančioje vyriausybėje. Taip pat jis buvo paskirtas ministru pirmininku, nors Kongo Respublikos konstitucija to ir neleidžia.
Kapinis kiškis
Fizinės savybės
Kūnas grakštus, uodega pūkuota. Galva ovalo formos, ausys gali užaugti net iki 14 centimetrų ilgio. Užpakalinės kojos labai tvirtos ir stiprios. Kapinio kiškio kailis rudai imbierinės spalvos, viršutinėje kūno dalyje pasitaiko juodų dėmių. Kojų ir pilvo vidinės dalys neretai baltos, kaklas - ryškiai imbierinio atspalvio.
Buveinė
Kapinis kiškis paprastai gyvena atvirose vietovėse: pievose, ganyklose, dirbamuose laukuose, smėlėtose dykvietėse, tačiau stengiasi išlikti arti gyvatvorių, miškų bei kitų tankmių. Šie gyvūnai prisitaikę prie karšto klimato, todėl juos galima aptikti ir ypač sausringose vietovėse, dykumose.
Dauginimasis
Poravimosi sezonas prasideda sausį ir trunka iki birželio mėn. Kiškiukai gimsta kovo–spalio mėnesiais. Nėštumas paprastai trunka apie 40 dienų. Per sezoną patelė išveda vidutiniškai tris vadas po 1–6 kiškiukus.
Mityba
Kapinis kiškis yra žoliaėdis. Minta sodinukais, grūdais, sėklomis, medžių žieve, uogomis, daržovėmis ir grybais.
Kazareska
Kazareska vadinami kaimai:
Pontiac Grand Am
Pontiac Grand Am - vidutinės klasės, vėliau kompaktinės klasės automobilis, kurį gamino koncerno General Motors dukterinė markė Pontiac. Automobilis buvo gaminamas 1973 - 1975 ir 1978 - 1980 metais ant GM A platformos, taip pat 1985 - 2006 metais ant GM N platformos.
1973–1975
Pontiac Grand Am buvo pristatytas 1972 metais, kaip 1973 metų modelis. Automobilis buvo gaminamas ant GM A platformos, kuria dalinosi su Pontiac LeMans, Pontiac GTO, Chevrolet Chevelle, Buick Century, bei Oldsmobile Cutlass Supreme. Platforma 1973 metais buvo visiškai atnaujinta ir nebebuvo tinkama hardtopams be šoninių atramų, taip buvo dėl to, kad tuo metu buvo pasiūlyti nauji federaliniai saugumo standartai turėję užtikrinti automobilio keleivių saugumą automobilio vertimosi metu, tačiau nepaisant to, kad automobilis buvo su šonine atrama jo langai vis vien liko berėmiai ir automobilis atrodė panašus į hardtopą. Taip pat dėl tų pačių saugumo standartų (Kurie niekados taip ir nebuvo priimti) ant naujintos platformos nebebuvo gaminami kabrioletai.
Grand Am vardas buvo sudarytas iš kitų dviejų Pontiac markės automobilių „Grand Prix“ reiškiantį prabangą ir „Trans Am“ reiškiantį galią. Automobilis buvo skurtas kaip atsakas europietiškiems prabangiems\sportiniams sedanamas ir buvo galimas 4-durų sedano ir 2-durų kupė kėbulu. Per pirmuosius gamybos metus buvo pagaminti 43 136 automobiliai.
Automobilis buvo parduodamas su standartiniu 6,5 litrų V8 varikliu turiunčiu 2-barelių karbiuratorių, tačiau už papildoma kainą buvo galima užsisakyti ir 6,5 litrų arba 7,4 litrų V8 variklius su 4-barelių karbiuratoriumi. Visi varikliai buvo galimi su Turbo-hydramatic automatine transmisija. 4-pavarų mechaninė transmisija buvo galima tik su 6,5 litrų 4-barelių karbiuratorį turinčiu varikliu ir tik tarp 1973 ir 1974 metų. Nėra tikslių duomenų kiek automobilių su mechaninėmis transmisijomis buvo praduota 1973 metais, bet manoma, kad jų skaičius siekė apie 600–900, 1974 metais automobilių parduotų su mechanine transmisija skaičius buvo perpus mažesnis.
1973 metų Grand Am dizainas buvo unikalus, automobilis turėjo nuolaidų smailų priekį, priekines groteles su šešiomis vertikaliomis ventiliacinėmis juostomis, apvalius priekinius posūkių signalus, horizontalius galinius žibintus, bei chromuotą galinį bamperį. 1974 metų modelio priekis buvo atnaujintas, buvo atnaujinta jo nosis, grotelės buvo sudarytos iš dvylikos juostų. 1974 metais buvo parduoti 17 083 automobiliai. Tiems paties metams buvo atnaujinta ir automobilio galinė dalis, kuri turėjo atitikti naują 5 mylių per valandą saugumo standartą, automobilio galiniai žibintai tapo vertikaliais. 1975 metų modelis atrodė beveik taip pat kaip ir 1974 metų, tačiau automobilio galis bamperis buvo kėbulo spalvos ir automobilis turėjo tik vieną katalizatorių. 1975 metais buvo pagaminti 10 679 automobiliai, tai buvo paskutiniai metai pirmosios kartos Grand Am automobiliams, daugiausiai dėl silpstančių pardavimų ir aukštų kuro kainų, kurios buvo 1973 metų naftos krizės padarinys. 1973–1975 metų modeliai buvo gaminami Pontiake, Mičigano valstijoje.
Iki to laiko kai buvo sustabdyta pirmosios kartos Grand Am gamyba 1975 metais, kylančios kuro kainos buvo pakeitusios žmonių požiūrį į kuro ekonomiškumo svarbą. Automobiliuose buvo mažinamas galinės ašies koeficientas (gerinant ekonomiškumą), 1975 metų federaliniai išmetamųjų dujų standartai apribojo galingų automobilių bei muscle car automobilių klasės gamybą. Nors automobilis buvo skirtas konkuruoti su europietiškais sportiniais/prabangiais sedanais, Grand Am buvo gerokai didesnis ir sunkesnis už importus. Automobilis labiau atitiko JAV kompaktinių automobilių standartus, pagal kuriuos automobiliai buvo didesni už užsienietiškus didelės klasės automobilius. Detroitas taip pat pradėjo siūlyti patobulintus prabangius kompaktinius automobilius, tokius kaip Ford Granada, Mercury Monarch ir paties Pontiac’o Venture SJ modelį, kartu su panašaus kėbulo Chevrolet Nova LN, Buick Skylark S/R ir Oldsmobile Omega. Automobiliai siūlė panašaus prabangumo interjerą, tik turėjo patobulintas pakabas, bei geresnį dizainą konkuruoti prieš importus. Tuo metu kai pasirodė Grand Am modelis jo galinė pakaba buvo unikali, tačiau ji tapo galima su visais Pontiac ir GM modeliai 1974 metais, bei standartine 1975 metais. Taip automobilis prarado dar vieną unikalumo bruožą.
1978–1980
Grand Am grįžo į prekybą 1978 metais ant Grand Prix modelio A platformos. Naujosios kartos Grand Am interjeras turėjo elekrinius langus, elektrinį užraktą, stoglangį, elektrines sėdynes, bei dar keletas naujovių. Naująjį modelį buvo galima įsigyti su V6 arba V8 varikliu. Šios kartos automobiliai yra labai reti. 1979 metų Grand Am dalyvavo NASCAR lenktynėse. 1980 buvo paskutiniai antrosios kartos modelio metai, kuriais automobilis buvo galimas tik kupė kėbulu. Grand Am gamyba buvo sustabdyta 1980 metais, jį 1982 metais pakeitė Pontiac 6000 automobilis.
1985–1991
Standartiniu automobilio varikliu buvo 2,5 litrų Tech IV I4 variklis. Nors variklis buvo kiek triukšmingas, bei jam trūko galios ankstesniuose modeliuose, jis buvo patobulintas 1989 metais. 3,0 litrų V6 buvo galimas už papildomą kainą tarp 1985 ir 1988 metų. 1989 metais buvo atnaujintas Pontiac Sunbird automobilis, kuris po atnaujinimo pralenkė ilgiu Grand Am modelį. Tarp 1987 ir 1989 metų SE versijoje už papildomą kainą buvo galima pasirinkti turbokompresorinį 2,0 litrų 4-cilindrų variklį turintį 165 AG (123 kW). Taip pat buvo galima pasirinkti 2,3 litrų variklį turintį 150 AG (110 kW) tarp 1988 ir 1989 metų, patobulinta varikliu versija turinti 180 AG (130 kW) buvo pradėta siūlyti SE versijoje 1989 metų viduryje ir išliko perkamiausiu 1991 metais.
1992–1998
1992 metais GM N platforma buvo atnaujinta, to rezultatu tapo naujas ketvirtos kartos Grand Am modelis. Atnaujinimas buvo radikalus, palyginus su 1989 metais atnaujintu giminaičiu Pontiac 6000, labiausiai tuo, kad jis nebepriminė GM X platformos automobilių. Grand Am buvo gaminamas ant tos pačios platformos kaip ir Buick Skylark, bei Oldsmobile Achieva. Automobilis turėjo standartinius ABS stabdžius, bei nuo 1994 metų standartinę vairuotojo pusės oro pagalvę. 1995 metais atsirado galimybe už papildomą kainą įsigyti oro pagalvę keleivio pusėje.
200px|left|thumb|1996 m. Pontiac Grand Am Šios kartos automobiliai buvo galimi su įvairiais keturių arba šešių cilindrų varikliais. Tarp 1992 ir 1994 metų pagrindinis buvo 2,3 litrų 16-vožtubų I4 variklis turintis 170–180 AG (130 kW). Daugiausia jų turėjo 120 AG (89 kW) I4 variklį. Taip pat tarp 1994 ir 1995 metų automobilį buvo galima įsigyti su 3,1 litro V6 varikliu turinčiu 155 AG.
1999–2006
1999 metais Grand Am buvo dar kartą atnaujintas ir tai buvo jau penktoji modelio karta. Yra skelbiama, kad pirmasis 1999 metų modelio Grand Am automobilis nuo konvejerio nuriedėjo 1998 metų birželio 15 diena, tačiau yra manoma, kad tai galėjo įvykti anksčiau, galbūt net balandžio ar gegužės mėnesį, kadangi pirmieji automobiliai buvo pastebėti aikštelėse 1998 metų gegužės pabaigoje.
Automobilio standartiniu varikliu išliko 2,4 litro DOCH I4 variklis, turintis 155 AG, bei už papildomą kainą buvo galima įsigyti galingesnį 3,4 litro V6 variklį. 2002 metais 2,2 litro Ecotec I4 variklis, pakeitė iki tol parduodamą 2,4 litro variklį ir tapo standartiniu. 2003 metais automobilio išvaizda buvo nežymiai atnaujinta. Tai pačiais metais buvo siūloma speciali 30 metų jubiliejaus GT versija.
Šios kartos Grand Am modelis buvo parduodamas penkiomis versijomis SE, SE1, SE2, GT, bei GT1. Kiekviena versija turėjo įvairių ypatybių, tokių kaip elektrinius langui, bei užraktą, dvigubus duslintuvus, galinį spoilerį, galingesnį 3,4 litrų Ecotec V6 variklį, lengvo lydinio ratlankius. Tokios saugumo priemonės kaip priekinės oro pagalvės, ABS stabdžiai, bei ETS tapo standartu. Nors tarp 2003 ir 2005 metų ABS ir ATS buvo galimi tik už papildomą kainą SE versijoje, jie buvo standartiniai visose kitose automobilio versijose.
Nepaisant sėkmės, Grand Am priėjo gamybos pabaigą. Paskutinis Grand Am sedanas nuo konvejerio nuriedėjo 2004 metų gruodžio 10 diena, o kupė 2005 metų gegužės 6 diena. Teigiama, kad po to koncernas General Motors uždarė gamyklą. Automobilį pakeitė Pontiac G6 modelis, gaminamas ant GM Epsilon platformos. Grand Am gamyba buvo sustabdyta automobiliui būnant geriausiai parduodamu Pontiac markės modeliu.
Skliausčiai (Jurbarkas)
Skliausčiai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Varlaukio.
Gečaičiai
Gečaičiais vadinami kaimai:
Pavadinimo kilmė
Kaimo vardas kilęs nuo asmenvardžio Gečas, pridedant priesagą -aičiai, reiškiančią Gečo vaikus, vaikaičius ar apskritai palikuonis.
Edgaras Kuturys
Edgaras Kuturys (g. 1974 m. balandžio 10 d. Būbliškėje, Šilutės rajonas) – Lietuvos ir Pagėgių savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1992 m. baigė Vilniaus 65-ąją vidurinę mokyklą, 1995 m. - Lietuvos policijos akademiją, teisės bakalauras.
2006-2011 m. Pagėgių savivaldybės administracijos Bendrojo ir juridinio skyriaus vedėjas. 2011-2012 m. Šilutės miškų urėdijos medžioklės plotų prižiūrėtojas. Nuo 2012 m. Klaipėdos rajono savivaldybės administracijos Viešosios tvarkos skyriaus vedėjas.
Nuo 2011 m. Pagėgių savivaldybės tarybos narys. Nuo 2020 m. savivaldybės mero pavaduotojas.
Iki 2017 m. Darbo partijos Pagėgių skyriaus narys. 2017-2018 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys.
Medžiotojų klubo „Rusnė“, Tarptautinės policijos asociacijos narys, neetatinis aplinkos apsaugos inspektorius.
Žmona Tatjana, vaikai Gytis, Rinas.
Džanakpuras
Džanakpuras (जनकपुर) arba Džanakpurdamas – miestas pietryčių Nepale, 123 km nuo Katmandu, netoli Indijos sienos. Pro miestą eina vienintelis šalies geležinkelis. Metalo apdirbimo, maisto, tabako pramonė. Žemės ūkio regiono prekybinis centras. Džanakpuras yra svarbus hinduistų religinis centras: čia yra Sytai skirta Džanakos šventykla (1898 m.), 200 šventųjų šaltinių, Ramos šventykla.
Istorija
Džanakpuras nuo seno buvo maithilių kultūrinis centras ir Mithilos karalystės sostinė. Ramajanoje Džanakpurdamas minimas kaip Ramos žmonos Sytos gimtinė.
Noreikai
Noreikai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 6 km į rytus nuo Žeimelio, prie kelio, šalia Latvijos sienos.
Marijonas Kazys Jočys
Marijonas Kazys Jočys (g. 1943 m. sausio 1 d. Juodeliuose, Širvintų valsčiuje) – pedagogas, Lietuvos ir Panevėžio rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1960 m. baigė Širvintų vidurinę mokyklą, 1965 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Žemės ūkio mechanizacijos fakultetą, įgijo žemės ūkio inžinieriaus mechaniko kvalifikaciją.
1993 m. Tėvynės sąjungos, 1998 m. Lietuvos liberalų sąjungos, 2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2002 m. Liberalų ir centro sąjungos narys, Panevėžio rajono skyriaus pirmininko pavaduotojas.
1997–2004 m. Panevėžio rajono savivaldybės tarybos narys.
Žmona Nijolė, sūnus Arūnas, dukra Dalia. Aktyviai dalyvauja meno saviveikloje. Pomėgiai – vandens turizmas, žvejyba.
Dniestras
thumb|290px|Dniestro žemėlapis Dniestras  – Rytų Europos upė Ukrainoje ir Moldavijoje.
Geografija
Dniestro limano plotas 360 km², ilgis 41 km, plotis 4–12 km, didžiausias gylis 2,6 m. Su jūra jį jungia siauras sąsiauris.
Didžiausi miestai
Ukrainoje: Ukrainos – Moldavijos pasienyje: Moldavijoje: Deltoje:
Into the Wild (garso takelis)
„Into the Wild“ – pirmasis amerikiečių alternatyvaus roko grupės „Pearl Jam“ vokalisto Eddie Vedder solinis albumas. Jame esančios dainos buvo paimtos iš filmo „Atgal į gamtą“ garso takelio. Albumas buvo išleistas 2007 m. rugsėjo 18 d. „J Records“ leidykloje.
Dniestras
Pavadinimas
Upėvardis skitiškos kilmės. Pirmoji pavadinimo dalis dānu reiškia „didelė upė“, antros dalies kilmė aiškinama kaip nazdya („pasienis, riba“) arba *stūra („milžiniškas, didelis“; plg. ).
Into the Wild (garso takelis)
Albume skambančios dainos kitokio žanro, nei įprastos šiam atlikėjui. Dauguma jų turi amerikietiško folkloro skambesį, kadangi tai atitiko viso filmo emociją.
Albumas buvo išleistas CD ir LP formatu. Per pirmąją savaitę JAV buvo parduota 39 tūkstančiai albumo kopijų, taip pasiekiant vienuoliktąją vietą „Billboard 200“ reitinge. Nuo išleidimo jau yra parduota virš 369 tūkstančių kopijų vien tik JAV. Taip pat albumas yra tapęs platininiu Italijoje bei auksiniu Šveicarijoje.
2008 m. balandį atlikėjas pasileido į savo pirmąjį solinį turą, kurio metu sugrojo dvidešimt keturis koncertus skirtinguose JAV miestuose. Tais pačiais metais albumas buvo nominuotas Auksinio gaublio apdovanojimui už geriausią filmo garso takelį, tačiau nelaimėjo. Taip pat daina „Guaranteed“ buvo nominuota „Grammy“ apdovanojimų geriausios dainos vizualinei medijai nominacijoje, o 2009 m. daina „Rise“ nominuota geriausio roko solinio vokalinio atlikimo nominacijoje.
Kūrybinė grupė
Papildomi muzikantai
Techninis personalas
Dizainas
Antanas Jonauskas
Biografija
Užaugo Dauginčiuose, ūkininkavo su broliu motinos ūkyje (tėvas palikęs šeimą gyveno Klaipėdos krašte). 1944 m. vasario 16 d. įstojo į Povilo Plechavičiaus Lietuvos vietinę savisaugos rinktinę, kurią vokiečiams paleidus 1944 m. gegužės mėn. grįžo į gimtinę.
Po II pasaulinio karo nuo 1944 m. pabaigos dirbo Kartenos valsčiaus Dauginčių apylinkės pirmininko pavaduotoju, vėliau – Kartenos valsčiaus mokesčių inspektoriumi, buvo slaptu MGB Kretingos apskrities skyriaus informatoriumi. 1948 m. nutraukė ryšius su MGB ir pasitraukė į pogrindį, tapo Lietuvos laisvės armijos [LLA], Žemaičių apygardos, Kardo rinktinės Buganto „Kartenos“ partizanų kuopos partizanu. Nuo 1949 m. buvo Žemaičių apygardos, Kardo partizanų rinktinės operacijų skyriaus viršininkas, o nuo 1950 m. rudens Kardo rinktinės vadas ir Karto partizanų rinktinės štabo viršininkas.
Žuvo 1951 m. lapkričio 23 d. Anužiuose (Kretingos raj.) kartu su sužadėtine Elena Kniežaite-Gegute (g. 1928 m. Vaineikių Medsėdžiuose) MGB Klaipėdos srities valdybos II skyriaus III poskyrio karinės operacijos metu (kareiviams apsupus partizanų rėmėjo Prano Narkaus daržinėje įrengtą bunkerį, abu nusišovė). Palaikų užkasimo vieta nežinoma.
Atminimo įamžinimas
Pritvirtinta atminimo lenta Kartenos bažnyčios koplyčioje.
Ankštakių kapinynas
Ankštakių kapinynas (kultūros paminklas: unikalus kodas – 5249, senas registro kodas – A451P, senas kultūros paminklų sąrašo numeris – AR531) – kapinynas pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Ankštakių kaime (Kretingos seniūnija), kairiajame Tenžės krante.
Kapinynas
Įrengtas aukštumos kyšulyje. 1972 m. paskelbtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklu (AR531), 1992 m. įrašytas į kultūros vertybių registrą, 1998 m. paskelbtas kultūros paminklu (A451P), 2005 m. pripažintas valstybės saugomu. Teritorija užsodinta spygliuočių jaunuolynu.
1,6 km į šiaurės rytus yra Ankštakių-Senkų kapinynas, 1,72 km – Senkų piliakalnis.
Tyrimai
1959 m. žvalgė Juozas Mickevičius, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (ekspedicijos vadovas Vilnius Morkūnas). 1940 m. Vytauto Didžiojo kultūros muziejus (tyrimų vadovas Pranas Baleniūnas) ištyrė 50 m² plotą. Atidengta 13 akmenų vainikų, iš kurių trijuose buvo kapų ir III a. – VI a. radinių. Mirusieji laidoti nedeginti, 45–55 cm gylyje, kapai apjuosti akmenų vainikų; griaučiai sunykę, išlikę tik dantų liekanos. Kapų duobių sampile pastebėta anglių ir degėsių. Rasta geležinių ir žalvarinių pasidabruotų smeigtukų, žalvarinė apyrankė ir žiedas, molinio puodelio fragmentų.
Vytautas Landsbergis-Žemkalnis
miniatiūra|300px|right|[[Lietuvos laikinoji Vyriausybė|Lietuvos laikinosios Vyriausybės posėdis Kaune. Pirmininkauja Juozas Ambrazevičius, iš kairės: Jonas Matulionis, Juozas Senkus, Balys Vitkus, Pranas Vainauskas, Vytautas Landsbergis-Žemkalnis, Ksaveras Vencius, Vytautas Grudzinskas. Iš dešinės: Jonas Šlepetys, Stasys Raštikis, Adolfas Damušis, Juozas Pajaujis, Antanas Novickis, Leonas Prapuolenis, Mečislovas Mackevičius.]] thumb|300px|Architekto Vytauto Landsbergio-Žemkalnio auditorija [[VGTU.]] Vytautas Landsbergis-Žemkalnis (1893 m. kovo 10 d. Linkavičiai, Pakruojo valsčius – 1993 m. gegužės 21 d. Vilnius, palaidotas Petrašiūnų kapinėse. ) – inžinierius architektas.
Publikacijos
Paskelbti straipsniai urbanistikos, architektūros ir gamtos apsaugos temomis.
Michel Rocard
Mišelis Rokaras (Michel Rocard, 1930 m.  liepos 2 d. Kurbevua, Aukštutinės Senos departamente) –  2016 m. kovo 3 d.  ) teisininkas ir politologas, 1988 -1991 m. Prancūzijos ministras pirmininkas. Fiziko atomininko Ivo Rokaro sūnus
Biografija
1954 m. baigė Nacionalinę administravimo mokyklą, rengiančią kadrus valstybės tarnybai.
Profesinė veikla
Baigęs studijas dirbo finansų inspektoriumi, bet po reportažų iš Alžyro dienraščiams „Le Monde“ (Pasaulis) ir „France Observateur“ (Prancūzijos apžvalga), teko su valdininko darbu atsisveikinti. 1969 – 1999 m. Nacionalinės Asamblėjos (parlamento) narys. 1977 m. išrinktas Konflano meru. 1981 – 1985 m. Prancūzijos planavimo, žemės ūkio ministras, 1988 – 1991 m. Prancūzijos ministras pirmininkas. 1995 – 1997 m. Yvelino departamento atstovas Senate. Nuo 1999 m. Europarlamento narys, 1999 -2004 m. buvo jo Užsienio reikalų komiteto ir Žmogaus teisių komisijos pirmininkas.
Politinė karjera
1949 m. Prancūzijos studentų socialdemokratų sąjungos narys, 1954 m. jos sekretorius ir SFIO narys. 1959 m. perėjo į Autonominę socialistų partiją, 1960 m. į Jungtinę socialistų partiją, 1967 m. išrinktas jos nacionaliniu sekretoriumi. 1974 m. su grupe perėjo į Prancūzijos socialistų partiją (PS), 1975 m. išrinktas jos nacionalinio sekretoriato nariu, 1993 – 1994 m. PS pirmasis sekretorius, po pralaimėtų Europarlamento rinkimų atsistatydino.
Andrejus Eglytis
Andrejus Eglytis (, 1912 m. spalio 21 d. Siliešiuose, Laudonos valsčius, Vidžemės apskritis – 2006 m. vasario 23 d. Ryga) – latvių poetas, žurnalistas.
Kūryba
Ankstyvuosiuose eilėraščiuose vyrauja neoromantinė poetika. Antrojo pasaulinio karo ir pokario eilėraščių pagrindine tema – tragiškas tėvynės likimas; jiems būdinga ekspresyvumas, kontrastai. Žymiausias kūrinys – kantata „Dieve, tavo žemė dega“, joje derinama Biblijos ir liaudies dainų poetika. Vėlyvuosiuose eilėraščiuose apmąstomas tėvynės likimas, kitų kultūrų vertybės.
Tolydumas
Tolydumas gali reikšti:
Vandenis (Zodiako ženklas)
thumb|right|180px|Vandenis left|30pxVandenis − tai vienuoliktasis Zodiako ženklas (sausio 21 − vasario 19 d.).
Vandenis yra Oro ženklas. Valdančioji planeta – Uranas.
Kryžių kalnas
mini|Kryžių kalnas naktį mini|[[Kryžių kalno koplyčia naktį]] mini|[[Jonas Paulius II, Kryžių kalnas 1993 m.]] thumb|Kryžių kalnas [[Žiema|žiemą]] thumb|Kryžių kalnas thumb thumb| thumb| thumb| Jurgaičių (Domantų) piliakalnis, dažniau vadinamas Kryžių kalnu – katalikų piligrimystės vieta Lietuvoje, Meškuičių seniūnijoje (Šiaulių rajonas), šalia Šiaulių-Rygos plento ir geležinkelio, 12 km į šiaurę nuo Šiaulių ir 6 km į pietvakarius nuo Meškuičių, Kulpės kairiajame krante. Katalikiškos piligrimystės vieta Šiaulių vyskupijoje.
Ant piliakalnio yra tūkstančiai kryžių, atvežtų ne tik iš įvairių Lietuvos vietų, bet ir iš užsienio (todėl ir vadinasi Kryžių kalnu). Suskaičiuota, kad Kryžių kalne yra apie 200 tūkst. kryžių: 53 įrašyti į Kultūros vertybių registrą (2013 m.). Krikščionių pasaulyje šį kalną dar labiau išgarsino 1993 m. čia apsilankęs popiežius Jonas Paulius II.
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose Kryžių kalnas pirmąkart minimas XIX a. viduryje (kryžiai aptinkami nuo 1850 m.), gali būti, kad kryžiai pradėti statyti po 1831 m. sukilimo. Domantų kaimo ribose kryžius imta statyti ant Jurgaičių piliakalnio po to, kai caro valdžia žiauriai susidorojo su 1831 m. ir 1863 m. sukilimo dalyviais. Apie 1900 m. šventa tapusi vieta ėmė traukti vis didesnes tikinčiųjų minias – žmonės kalne statydavo kryžius tikėdamiesi malonės. XX a. pradžioje Kryžių kalnas tapo sakraline vieta, jį gausiai lankė žmonės, vykdavo pamaldos, atlaidai.
Sovietų valdžiai kalnas ir čia esantys kryžiai liudijo apie lietuvių religingumą, o tai prieštaravo tuo metu skleistai sovietinei ideologijai, todėl 1961 m. prasidėjo Kryžių kalno naikinimas: jis buvo nušluotas su buldozeriais, mediniai kryžiai sudeginti, metaliniai – nuvežti į metalo laužą, akmeniniai ir betoniniai – užkasti. Prasidėjo „buldozerinio ateizmo“ epocha, trukusi beveik 20 metų. Kalną saugojo kariuomenė ir KGB, buvo planuota teritoriją užtvindyti, Kryžių kalną paversti sunkiai prieinama vieta. Bet po kiekvieno griovimo (o jų būta keturių, 1964–1984 m.) Kryžių kalnas vis atgimdavo, nors betoniniai kryžiai buvo suklojami į kelius, mediniai – deginami, o metaliniai išvežami į laužą. Be to, 1963 m. minint 1863 m. sukilimo metines ant kalno pastatytas paminklinis akmuo.
Atgimimo metai
2006 m. gruodžio 28-29 d. naktį Kryžių kalnas degė maždaug 50 m² plote.
Popiežiaus apsilankymas
Kryžių kalnas Katalikų Bažnyčios tikinčiųjų laikomas tikėjimo paminklu. 1993 m. rugsėjo 7 d. Kryžių kalne apsilankė popiežius Jonas Paulius II. Šiam tikslui kalno papėdėje buvo pastatyta koplyčia. „Lietuviškoje Golgotoje“ šimtai tūkstančių žmonių iš Lietuvos ir kaimyninių šalių dalyvavo Šv. Mišiose. Popiežius laimino Lietuvą ir visą krikščioniškąją Europą (buvo tiesioginės televizijos transliacijos). Po metų į Kryžių kalną atkeliavo popiežiaus dovana Lietuvai – Krucifiksas. Jono Pauliaus II raginimu greta kalno pastatytas pranciškonų vienuolynas. 2006 m. rugsėjį pastatytas taip pat ir popiežiaus Benedikto XVI kryžius.
600px|center|Kryžių kalno panorama
Piliakalnio aprašymas
Piliakalnis (Pilies Kalnas, Kryžių Kalnas) įrengtas atskiroje kalvoje Kulpės kairiajame krante. Aikštelė ovali, orientuota R-V kryptimi, 17 m ilgio, 25 m pločio. Jos R gale supiltas 12,5 m ilgio, 2,5 m aukščio, 14 m pločio pylimas, kurio išorinis 7 m aukščio šlaitas leidžiasi į papėdėje esantį 10 m pločio, 0,5 m gylio griovį, už kurio supiltas 19 m pločio, 2 m aukščio iš išorės pylimas. Aikštelės V gale supiltas 17 m ilgio, 3 m aukščio, 15 m pločio pylimas. Šlaitai statūs, 6-8 m aukščio.
Piliakalnis apardytas nuo XIX a. vidurio jame statant ir tarybiniu laikotarpiu 1961, 1975 m. griaunant kryžius, kurių čia dabar yra daugiau kaip 100 tūkst. Ant R pylimo stovėjo koplyčia. Visas piliakalnio paviršius užstatytas kryžiais, išilgai per jį eina takas.
Piliakalnis žinomas ir Domanto vardu.
R, V ir Š papėdėse, 3 ha plote yra papėdės gyvenvietė (tyrinėta 1990, 1991 ir 1993 m.). Joje aptiktas iki 1 m storio XIII–XIV a. kultūrinis sluoksnis su židiniais, sidabrine sege, geležiniais peiliais, kirstukais, strėlės antgaliu, stikliniu karoliu, akmeniniu galąstuvu, lygia ir žiesta keramika, gyvulių kaulais, molio tinku. 200 m į PR yra IX–XII a. senkapis.
1999 m. piliakalnio R šlaite B. Salatkienė ištyrė 30 m2 dydžio plotą, aptiko iki 10 cm storio kultūrinį sluoksnį be radinių.
Piliakalnyje stovėjo 1348 m. minima Kulių pilis.
Piliakalnis datuojamas I tūkst. – XIV a.
Pasiekiamas iš Šiaulių-Joniškio plento (A12) pasukus plentu į dešinę (ŠR) Meškuičių link ir pavažiavus 1,8 km (yra 100 m į dešinę (PR)).
center|800px|Jurgaičių piliakalnis iš pietų pusės
Kipro transportas
miniatiūra|[[Taksi Kipre]] Šis straipsnis skirtas įvairių rūšių Kipro transportui aprašyti.
Geležinkeliai:
Oro uostai:
Uostai: Larnaka, Limasolis, Famagusta, Kirenija.
Metafora
Metafora (arba pernaša; – „pernešimas, perkėlimas“) – stilistinė priemonė, tropas, vaizdingas perkeltinės reikšmės posakis. Tai leksinio stiliaus figūra, tropas, kai, remiantis daiktų panašumu, vieno daikto vardas, savybės priskiriamos kitam. Kiekviena metafora yra tam tikras palyginimas, bet vienanaris – pasakomas tik vienas narys (su kuo lyginama), o kitas narys (kas lyginama) nutylimas. Praleistąjį narį atkuria vaizduotė.
Poetinės metaforos
Poetinėms metaforoms pateikiama tokia informacija apie žmogaus būsenas, kurių kartais neįmanoma išreikšti įprastai, logine kalba.
Kurganas (miestas)
Kurganas  – miestas Rusijoje, pietvakarių Sibire, į rytus nuo Čeliabinsko, Tobolo kairiajame krante; srities centras. Pro Kurganą eina Transsibiro geležinkelis bei Jekaterinburgo-Kokšetau geležinkelis. Plentai į Čeliabinską, Petropavlą, Jekaterinburgą. Yra oro uostas.
Mašinų (žemės ūkio mašinų, medienos apdirbimo staklių, kelių tiesimo mašinų), automobilių gamybos (autobusų „KAvZ“, vilkikų), armatūros gamybos, chemijos ir farmacijos, odos ir avalynės, siuvimo ir trikotažo, statybinių medžiagų, maisto (mėsos, aliejaus) pramonė.
Veikia Kurgano valstybinis universitetas, žemės ūkio akademija, humanitarinė akademija, mašinų gamybos, pedagogikos institutai. Dramos, lėlių teatrai. Kraštotyros, poeto S. Vasiljevo muziejai, dekabristų namas-muziejus.
Haris Poteris ir paslapčių kambarys
Angliškas knygos pavadinimas – „Harry Potter and The Chamber of Secrets“
Kurganas (miestas)
Istorija
1662 m. pradėjo kurtis Cariovo Gorodiščės (Царёво Городище) gyvenvietė. 1695 m. ji perkelta 8 varstais žemyn Tobolo upe. 1738 m. gyvenvietė pervadinta į Kurgano Slobodą (Курганская слобода). 1782 m. suteiktos miesto teisės ir dabartinis pavadinimas. Kurganas išsiplėtė XIX a. pabaigoje, nutiesus Transsibiro geležinkelį. 1943 m. tapo srities centru.
Haris Poteris ir paslapčių kambarys
ISBN 9955-08-018-3
Siužetas
Dar prieš prasidedant naujiems mokslo metams Hogvartse, Hariui ima dėtis keisti dalykai. Visų pirma jį aplanko namų elfas, vardu Dobis, ir įspėja, kad Haris negrįžtų atgal į Hogvartsą. Haris su tuo nesutinka, tačiau Dobis imasi drastiškų priemonių, ir Haris smarkiai nukenčia. Dursliai nenori išleisti Hario atgal į mokyklą, todėl šiam tenka pabėgti skraidančiu automobiliu. Haris likusias atostogas praleidžia pas Vizlius ir jam tai labai patinka. Rugpjūčio 31 dieną Haris su draugais keliauja į Hogvartso ekspresą, tačiau barjeras, skiriantis Kings Kroso stotį nuo 9 su trim ketvirčiais perono yra uždarytas ir Ronis su Hariu negali nuvykti į Hogvartsą. Į Hogvartsą jie nuskrenda automobiliu. Leisdamiesi atsitrenkia tiesiai į gluosnį Galiūną.
Haris ir toliau sėkmingai mokosi Hogvartse iki dienos, kai Hogvartse pradeda dėtis keisti dalykai: sustingdoma Filčo katė Ponia Noris ir dar keletas moksleivių. Visi pradeda įtarinėti Harį, kad jis atvėrė Paslapčių kambarį, nes Haris moka susikalbėti su gyvatėmis. Mokytojai taip pat baiminasi dėl mokyklos ateities: kai paskutinį syk kambarys buvo atvertas, mokykla buvo prie uždarymo ribos, nes buvo nesugebėta išvengti aukų.
Haris, Ronis ir Hermiona ima aiškintis paslapčių kambario paslaptį. Galiausiai jie atranda, kad mokinius į akmenį paversdavo baisi gyvatė – baziliskas, paleista iš Paslapčių kambario. Haris įtarinėja Smirdžių, kad šis atidarė kambarį, tačiau vėliau paaiškėja, kad tai netiesa.
Hermiona įmena paslapčių kambario paslaptį, tačiau ją, einančią iš bibliotekos, užpuola baziliskas. Ji paguldoma į ligoninę. Haris su Roniu ateina jos aplankyti ir aptinka jos kumštyje suspaustą knygos lapą. Ten paaiškinta viskas apie Baziliską ir yra Hermionos ranka parašytas prierašas: „vamzdžiai“. Draugai supranta užuominą, bet vis dar dvejoja ką daryti. Galiausiai jie netyčia nugirsta, kad Ronio sesutė Džinė buvo pagrobta ir nunešta į Paslapčių kambarį.
Berniukai eina į Paslapčių kambarį. Kartu eiti jie pasikviečia apsišaukėlį profesorių Lokhartą. Požemiuose Lokhartas atima Ronio lazdelę, kuri buvo sulūžusi po susidūrimo su gluosniu, ir bando berniukus užburti atminties kerais. Tačiau kerai atsisuka prieš jį patį ir jis ne tik netenka savosios atminties, bet ir užverčia kelią į Paslapčių kambarį akmenimis. Ronis lieka vienoje pusėje, o Haris kitoje.
Priėjęs kambarį, Haris pamato vaikiną – Tomą Marvolą Ridlį, kuris kadaise mokėsi Hogvartse. Vėliau paaiškėja, kad Tomas vėliau tapo Valdovu Voldemortu ir prieš 50 metų atvėrė Paslapčių kambarį. Dabar jis darsyk tai padarė, tiesa, jam pasitarnavo Džinė, į kurios rankas papuolė stebuklingas dienoraštis. Tomas siekia išsiurbti Džinės gyvastį ir pasiimti ją sau, kad galėtų vėl įgauti kūną. Haris jam bando sutrukdyti, tačiau šis užsiundo baziliską ant Hario. Kova tarp gyvatės ir berniuko baigiasi Hario pergale, nors šiam ir smarkiai pagelbsti Dumbldoro atsiųstas feniksas vardu Foksas.
Nors ir nugalėjo baziliską, Haris vis dar nežino, kaip sustabdyti Tomą ir išgelbėti Džinę. Juk Tomas tėra vaizdinys ir jam neįmanoma nieko padaryti. Tačiau Haris atskleidžia dienoraščio paslaptį: dienoraštyje saugomas prisiminimas apie Tomą Ridlį. Haris sunaikina dienoraštį. Paslapčių kambarys griūva, o Haris su Džine ir Foksu iš jo pabėga.
Hagridas – Klastuolio įpėdinis
Būtent taip prieš penkiasdešimt metų visi manė apie Hagridą. Taip nutiko todėl, kad Hagridas jau nuo seno turėjo potraukį dideliems magiškiems padarams. Dar būdamas trečiakursis jis įsigyjo vorą, vardu Aragogas. Pasinaudojęs šia priežastimi Ridlis apkaltino Hagridą esant Klastuolio įpėdiniu, kad pats galėtų išvengti bausmės – išmetimo iš Hogvartso. Žinoma, vos tik Hagridas nustojo mokytis Hogvartse, Ridlis uždarė paslapčių kambarį, kad niekam nekiltų įtarimas. Tačiau tuometinis transfigūracijos mokytojas Profesorius Dumbldoras buvo linkęs veikiau įtarti Ridlį, negu Hagridą, todėl Hagridas ir vaizduojamas kaip ištikimas Dumbldoro draugas, o ne kaip didžiausias priešas.
Kazareska (Širvintos)
Kazareska – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Žemųjų Viesų.
PFK Nafteks Burgas
Burgaso „Nafteks“ – Bulgarijos futbolo klubas iš Burgaso.
Vestuvių metinės
Vestuvių metinės – kasmet švenčiama šventė, kuria paminimos vestuvės. Kiekvienos metinės turi savo simbolinį pavadinimą, kuris įvairuoja priklausomai nuo šalies.
PFK Nafteks Burgas
Istorija
2009 m. vasarą dauguma klubo žaidėjų perėjo į FK Pomorie klubą.
2021–2022 m. sezone rungtyniavo Antroje lygoje, tačiau buvo dikvalifikuoti.
Denis Sassou Nguesso
Denis Sassou-Nguesso (g. 1943 m.) – Kongo generolas ir prezidentas, einantis šias pareigas nuo 1979 m. iki 1992 m. ir nuo 1997 m. iki dabar.
1970 m. Sassou Nguesso buvo paskirtas Saugumo direktoriaus vadovu ir ministru naujoje prezidento komandoje. Vėliau, 1979 m. vasario 8 d. jis buvo paskirtas naujuoju šalies prezidentu.
Iki 1992 m. jis sėkmingai vadovavo šaliai, tačiau tų metų rinkimuose jis pralaimėjo jau pirmajame rate.
1994 m. jis paliko šalį ir kelerius metus gyveno Paryžiuje. Į Kongą grįžęs 1997 m. jis nusprendė dalyvauti dar vienuose prezidento rinkimuose. Tų metų spalio mėnesį jis buvo paskirtas antrą kartą šalies vadovu.
2006–2007 metų laikotarpį Kongo prezidentas buvo Afrikos sąjungos vadovu.
Užduotis (kompiuteriniai žaidimai)
Užduotis, kvestas kompiuteriniuose vaidmenų žaidimuose, įskaitant daugelio žaidėjų interneto žaidimus vaidmenimis (MMORPG) ir jų pirmtakus MUD, yra tam tikra užduotis, kurią žaidėjo valdomas veikėjas arba grupė tokių veikėjų gali įvykdyti, norėdami už tai gauti atlygį. Atlygis už įvykdytą užduotį gali būti veikėjo patirties (kuri naudojama naujiems įgūdžiams ir sugebėjimams išmokti) kiekio padidėjimas, grobis arba lobis, žaidimo valiuta, pvz., auksiniai, prieiga prie naujų žaidimo pasaulio vietovių arba visų šių išvardintų dalykų kombinacija.
Užduotys paprastai grupuojamos į šias keturias kategorijas: nužudymo užduotys, rinkimo užduotys, pristatymo užduotys ir palydos užduotys. Tačiau užduotis gali apimti ir daugiau negu vieną misiją, pvz., gali reikėti ką nors surinkti ir paskiau tai kur nors nugabenti. Užduotys gali būti susietos viena su kita, tokiu būdu sudarant užduočių sekas arba grandines. Užduotys naudojamos su tikslu žaidėjui suteikti tolimesnę informaciją apie vyksmo vietą. Tokia technika taip pat naudojama žaidimo istorijos ar siužeto plėtojimui.
Dauguma užduočių įvardijamos šalutinėmis užduotimis. Tokios užduotys yra specifinės, paprastai nedaug ar visiškai nesusijusios su pagrindine siužeto linija ir dažniausiai nėra būtinos norint užbaigti žaidimą.
Lapinis mažūnis
Ant nukritusių medžių lapų, ypač jų lapkočių, gyslų, žolių stiebų. Vasara, ruduo. Kepurėlė vagotai raukšlėta, kotas rusvas.
Gana dažnas. Vertingas paklotės saprotrofas. Labai panašus drebulinis mažūnis, bet šis auga tik ant drebulės lapų, taip pat neretas. Nevalgomas.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 171 psl.
Robin Stjernberg
Robinas Džeimsas Olofas Šernbergas (SV Robin James Olof Stjernberg; g. 1991 m. vasario 22 d. Hesleholme, Švedijoje) – švedų pop dainininkas. Jis atstovavo Švedijai 2013 m. Eurovizijos dainų konkurse, Malmėje su daina „You“ .
Melodifestivalen ir 2013 m. Eurovizija
Šernbergas dalyvavo Švedijos nacionalinėje atrankoje Melodifestivalen su daina "You". Jis koncertavo ketvirtajame pusfinalyje, kuris vyko 2013 m. vasario 23 d. Malmės arenoje, Malmėje ir kitais atlikėjais, kurie užėmė 3-4 vietas, pateko į "antrojo šanso" turą, kuris kovo 2 dieną vyko Löfbergs Lila arenoje, Karlstade. Į "antrojo šanso" turą, jis buvo geriausias tarp keturių dainų po pirmųjų dviejų turų balsavimo, ir jis laimėjo savo dvikovą prieš Martin Roliński. Jis dalyvavo Melodifestivalen finale kovo 9 dieną. Jis atstovavo Švedijai 2013 m. Eurovizijos dainų konkurse Malmėje, surinkdamas 62 taškus ir užėmė 14 vietą. Robino Šernbergo daina tapo pirmąja "antrojo šanso" daina kada nors laimėjusi Melodifestivalen atranką.
Po dalyvavimo Eurovizijoje
2014 m. birželio 11 d. Robinas išleido singlą Body language. Swedish itunes chart užėmė 1 vietą.
Juozas Šiupšinskas (1933)
Juozas Šiupšinskas (1933 m. rugsėjo 27 d. Guostelėje, Prienų valsčiuje – 2020 m. balandžio 22 d. Vilniuje ) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.
Biografija
1958–1964 m. laikraščio „Tiesa“ redakcijos literatūrinis darbuotojas, 1964–1969 m. žurnalo „Švyturys“ vyresnysis redaktorius. 1967–1970 m. studijavo žurnalistiką Vilniaus universitete. 1969–1977 m. ir 1979–1991 m. žurnalo „Darbas ir poilsis“ vyriausiasis redaktorius, 1992–1993 m. žurnalo „Gyvenimo šaltiniai“ vyriausiasis redaktorius.
Nuo 1959 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. Nuo 1971 m. buvo renkamas į šios sąjungos valdybą. 1971–1990 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos turizmo temomis rašančių žurnalistų sekcijos pirmininkas, 1991–1997 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos kontrolės komisijos pirmininkas.
Prancūzijos futbolo varžybos 1934–1935 m.
Prancūzijos futbolo varžybos 1934–1935 m.
Zenonas Jusys
Zenonas Jusys (g. 1959 m. birželio 3 d. Troškūnai) – Lietuvos chemikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Biografija
1982–2001 m. Chemijos ir cheminės technologijos instituto (nuo 1992 m. Chemijos institutas) mokslo darbuotojas, 1993–2001 m. Heterogeninių procesų sektoriaus vadovas. 1995–2001 m. Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytojas. Nuo 2001 m. dirba Ulmo universitete (Vokietija).
Svarbiausi darbai iš elektrokatalitinių sistemų, elektrokatalitinių reakcijų kuro elementuose tyrimo.
Žuvys (Zodiako ženklas)
thumb|right|180px|Žuvys left|30pxŽuvys − tai dvyliktasis Zodiako ženklas (vasario 19 − kovo 20 d.).
Žuvys yra Vandens ženklas. Valdančioji planeta – Neptūnas.
Mikalojus Radvilaitis
Biografija
thumb|left|150px|Mikalojaus Radvilaičio žmona Sofija Ona Manvydaitė thumb|left|150px| Mikalojus Radvilaitis Kilęs iš Gediminaičių Radvilų giminės, pirmasis įpėdinis, turėjęs Radvilų pavardę ir paveldėjęs 1413 m. Radviloms suteiktą herbą „Trimitai“.
Valstybės tarnyba
Nuo 1481 m. gruodžio 2 d. Smolensko vietininkas, 1483 m. surinkęs 10 000 kareivių Smolensko žemių gynybai. Nuo 1488 m. gegužės 31 d. Trakų kaštelionas ir Naugarduko vietininkas, vėliau ir Palenkės Bielsko vietininkas, nuo 1492 m. Vilniaus vaivada, Olechnos Sudimantaičio įpėdinis. 1504–1509 m. Lietuvos didysis kancleris.
Pasak padavimo, gyvenęs 111 metų, dėl to giminėje pramintas Radvilų Matuzaliu, tačiau to nepatvirtina dokumentai, nes jo tėvas Radvila Astikaitis gimė 1384 m., o jo vaikai gimė tarp 1470 ir 1480 m., be to, vargu, ar šimtametis būtų paskirtas didžiuoju kancleriu.
Šeima
Užaugino keturis sūnus ir dukterį Oną, kuri ištekėjo už Mazovijos kunigaikščio Konrado III Rudojo. Vyriausias sūnus Mikalojus Radvila II pradėjo Radvilų liniją, kuri pagal jo valdytą Goniondzą ir žmonos Elžbietos Sakavičiūtės paveldėtus Metelius vadinama Goniondzo-Metelių gimine.
Kaip padėkos ženklą už 1506 m. laimėtą Klecko mūšį prieš totorius fundavo Vilniaus Šv. Jurgio bažnyčią, šalia jos įkūrė senosios regulos karmelitų vienuolyną.
Nuorodos
Trimitų herbo Radvilos lenkų kalba
Moters kvapas (filmas)
Moters kvapas – 1992 m. JAV drama, pagal Džiovanio Arpino (Giovanni Arpino) knygą Il buio e il miele. Filmas 1993 m. pelnė Oskarą. Peržiūros amžiaus riba : N-14.
Siužetas
Padėkos dienos proga atsargos pulkininkas Frenkas Sleidas nusprendžia palepinti save kelione į Niujorką. Frenkas svajoja apie paskutinį pasispardymą: prabangūs viešbučiai, taurūs gėrimai, gražios moterys. Tačiau yra dvi problemos: viena jų – Frenkas aklas, antra - giminaičiai pasamdo studentą, kad šis Frenką prižiūrėtų per šventes. Senas kareivis Frenkas negalėjo pakęsti, kad kažkoks geltonsnapis nurodinėtų jam ką daryti ir ko ne. Tačiau šios kupinos nuotykių kelionės metu šie du skirtingi žmonės tampa gerais draugais…
Burna
thumbBurna – virškinimo sistemos pradinė dalis. Ją sudaro burnos ertmė (cavitas oris) ir burnos organai (dantys, liežuvis, seilių liaukos). Burnos priekinėje dalyje yra burnos prieangis (vestibulum oris), kurį supa lūpos, dantų lankai ir žandai. Burnos organų konfigūracija svarbi tariant kalbos garsus. Be to, pro ją galimą kvėpuoti esant kvėpavimo sutrikimui. Tačiau toks kvėpavimas nėra visavertis. Burnos sieneles sudaro gleivinė bei raumenys. Čia taip pat atsiveria mažosios seilių liaukos.
Burnos prieangis (lot. vestibulum oris)
Burnos prieangį iš priekio riboja lūpos ( lot. labia oris), o iš šonų žandai (lot. buccae). Vidinę prieangio sieną sudaro viršutinių bei apatinio žandikaulių alveolinės ataugos (lot. processus alveolares) su dantenomis (lot. gingivae) ir dantimis (lot. dentes).Visas prieangis yra siauro vertikalaus lenkto plyšio arba pasagos formos.
Lūpos (lot. labia oris)
Tai dvi raumeninės klostės, supančios burnos plyšį (lot. rima oris), pro kurį burnos prieangis susisiekia su išore. Lūpos yra viršutinę (lot. labium supeorius) ir apatinė (lot. labium inferius), kairėje ir dešinėje jos jungiasi burnos plyšio galuose, vadinamuose burnos kampais (lot. anguli oris), arba lūpų jungtimis (lot. commisurae labiorum). Plyšys tęsiasi maždaug nuo vienos pusės ilties iki kitos, bet gali būti ir platesnis - iki pirmųjų kaplių.
Lūpų pagrindą sudaro įvairūs raumenys, priklausantys mimikos raumenų grupei. Pagrindinis iš jų - žiedinis burnos raumuo (lot. m. orbicularis oris). Išorėje lūpas dengia oda, iš vidaus - burnos gleivinė.
Žandai (lot. buccae)
Tai dar vienas tiktai žinduoliams būdingas požymis - ištisiniai raumeniniai žandai, kurie susiję su  jauniklių mitybos būdu - žindymu. Žandai reikalingi hermetiškai ertmei ir neigiamam slėgiui burnos ertmėje sudaryti. Žando pagrindą sudaro žando raumuo (lot. m. buccinator), kurį išorėje dengia oda, o iš vidaus - gleivinė. Žando srities viršutinę ribą  veide sudarytų skruostinis lankas, aptinę - apatinio žandikaulio kraštas. Užpakalinė riba būtų kramtomojo raumens (lot. m. masseter) priekinis kraštas. Priekyje žandas pereina į lūpas.
Dantenos (lot. gingivae)
Tai burnos ertmės ir jos prieangio gleivinės dalis, kuri dengia viršutinių ir apatinio žandikaulių alveolines ataugas, tvirtai suauga su jų antkauliu ir yra nepaslanki. Dantenos turi prieanginį ir liežuvinį paviršius. Jos savo kraštais supa dantų kaklelius, aplinkui kaklelį susidaro dantenų kišen (lot. recessus gingivalis), o ant tarpalveolinių pertvarų, tarpdančiuose, dantenos sudaro iškilimus - tarpdantinius spenelius (lot. papillae interdentales). Dantenose yra labai tankus kraujagyslių tinklas, todėl jos gali lengvai pradėti kraujuoti dėl pažeidimo, vitamino C stokos, parodontozės. Dantenų gleivinė stora, neturi pogleivio, ją dengia iš dalies ragėjantis epitelis. Dantenose nėra liaukų.
Burnos ertmė (lot. cavitas oris propria)
Už abiejų dantų lankų yra burnos ertmė. Jos viršutinę sieną sudaro kietasis ir minkštasis gomuriai: priekinę ir šonines sienas - viršutinių bei apatinio žandikaulių alveolinės ataugos, dantenos, dantys; apatinę sieną, kuri vadinama burnos dugnu arba burnos diafragma - viršutiniai poliežuviniai raumenys.