cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ieoh Ming Pei
Jun Ming Bėjus (, geriau žinomas kaip I. M. Pei, 1917 m. balandžio 26 d. – 2019 m. gegužės 16 d.) – Prickerio premija nominuotas iš Kinijos kilęs JAV architektas, žinomas kaip paskutinis aukštojo modernizmo architektūros meistras.
Biografija
I. M. Pei gimė Guangdžou, Guangdone, Kinijoje, garsioje šeimoje iš Sudžou, Dziangsu. Jo tėvas, bankininkas, vėliau tapo Kinijos banko vadovu ir Kinijos centrinio banko valdytoju. Šeima persikėlė į Honkongą, kur I. M. Pei baigė žemesniąją vidurinę mokyklą ir tada persikėlė į Šanchajų, kur jo tėvas ėjo Šanchajaus Kinijos banko vadovo pareigas.
Legotiškė
Legotiškė – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Nemakščių, dešiniajame Balčios krante, šiauriau plento. Šalia kaimo įsteigtas Balčios hidrografinis draustinis.
Yra Nemakščių žydų žudynių vieta ir kapas (340-ies Nemakščių žydų, nužudytų 1941 m. rugpjūčio 22 d., palaikai).
Kaubariškis
Kaubariškis – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, piečiau kelio, prie Geležės upelio. Yra kolektyviniai sodai. Piečiau kaimo eina Panevėžio–Daugpilio geležinkelio linija, čia buvo Kaubariškio geležinkelio stotelė.
Novi Bučinas
Novi Bučinas  – kaimas Lenkijos rytuose, Kosuv Lackų valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Per kaimą teka Bučinkos upė.
Ignas Urbaitis
Ignas Urbaitis (1896 m. vasario 16 d. Raginėnuose, Šeduvos valsčius – 1952 m. liepos 12 d. Ozerlagas, Taišetas, Sibiras) – teisininkas, Lietuvos politinis ir visuomenės veikėjas.
Šeima
Gimė ūkininkų Juozo Urbaičio (1865–1925 m.) ir Domicelės Tamošaitytės (1869–1943 m.) šeimoje. Vyriausias brolis Jonas (1888–1970 m.) paveldėjo tėvo ūkį, turėjo tris sūnus ir tris dukteris. 1947 m. su dukra Barbora ištremtas į Sibirą, 1957 m. grįžo į Lietuvą. Vyresnysis brolis Kazimieras (1891–1918 m.), Odesoje baigė medicinos studijas, dirbo gydytoju Jekaterinoslave, vedė, susilaukė dviejų sūnų, bolševikų nužudytas.
1921 m. vedė. Žmona Elena Bražionytė, (1899–1990 m.), Rusijos caro Nikolajaus II rūmų arklių ūkio vedėjo Juozo Bražionio duktė, baigusi Kilmingųjų mergaičių gimnaziją. Jos sesuo Ona (1900–1973 m.), Astravo dvaro savininko agronomo Petro Variakojo (1892–1970 m.) žmona, jų sūnūs Saulius Variakojis, Petras Variakojis, duktė Rita Kiguolienė. Jauniausia sesuo Valerija (1913–2005 m.) – teisingumo ministro Aleksandro Žilinsko (1885–1942 m.), vėliau pulkininko Juozo Narako (1899–1989 m.) žmona.
Duktė Elena Urbaitytė, JAV lietuvių dailininkė, skulptorė. Sūnūs pedagogas Algirdas Urbaitis (1931–1987 m.) ir inžinierius konstruktorius Liudvikas Urbaitis (g. 1933 m.)
Studijos
1915 m. baigė Panevėžio realinę mokyklą, įstojo į Odesos Prekybos institutą, dalyvavo lietuvių organizacijų, kurioms vadovavo Mykolas Sleževičius, veikloje. 1916 m. mobilizuotas į Rusijos kariuomenę, baigė Kazanės karo mokyklą, dalyvavo Pirmojo pasaulinio karo veiksmuose. 1929 m. baigė Lietuvos universiteto Teisės fakultetą.
Veikla
1918 m. grįžo į Lietuvą, įstojo savanoriu į Lietuvos kariuomenę. 1924 m. kapitono laipsniu išėjo į atsargą.
Nuo 1919 m. Lietuvos socialistų liaudininkų demokratų partijos narys. 1924–1926 m. Zarasų apskrities viršininkas, 1926 m. demokratinės valdžios perkeltas į Šiaulių apskrities viršininko pareigas, bet po valstybės perversmo, 1927 m. iš pareigų atleistas.
Baigęs teisės studijas dirbo advokato padėjėju, vėliau prisiekusiuoju advokatu Šiauliuose ir Joniškyje, į kurį važinėjo motociklu. Neturtingus klientus gindavo be užmokesčio, todėl buvo populiarus ne tik Šiauliuose.
1935 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Centro valdybos narys. 1935 m. kovo 15 d. rinkimuose išrinktas Šiaulių miesto savivaldybės tarybos nariu. Dalyvavo kalinių globos draugijos veikloje. 1932 m. jis, Kazimieras Venclauskis ir Vladas Sirutavičius savo lėšomis įsteigė fondą, kurio lėšomis 1940 m. pastatytas Šiaulių dramos teatras. Vienas Šiaulių kraštotyros draugijos steigėjų ir rėmėjų. 1938 m. Šiauliuose įkūrė „Rotary” klubą ir jam vadovavo.
1941 m. liepos mėn. vokiečių karinis komisaras jį vėl paskyrė Šiaulių apskrities viršininku, bet dėl humanistinių įsitikinimų negalėdamas pasirašyti kai kurių sprendimų, rugpjūčio 3 d. (kitais duomenimis rugpjūčio 5 d.) iš pareigų pasitraukė.
Tremtis
1944 m. lapkričio 11 d. apsilankęs Šiauliuose, pažiūrėti, kaip praėjusio fronto ugnį atlaikė jo namas, NKVD suimtas ir 1945 m. sausio 10 d. nuteistas 15 metų konclagerio. Išvežtas į Vorkutą, kur dirbo anglių kasykloje. 1945 m. lapkričio 7 d. darbe buvo sužeista koja, po 9 mėn. gydymo ligoninėje perkeltas Čiusovojaus lagerį (Molotovo, dab. Permės sritis). 1949 m. perkeltas į Irkutsko srities Alzamajaus rajono Čiukšos, 1951 m. į Taišeto lagerius. Dėl sužeistos kojos negalėjo sunkiai dirbti, bet likimo draugams padėjo rašyti laiškus, kuriuos, kad galėtų perskaityti sargybiniai, buvo privalu rašyti rusų kalba. Bet dėl to buvo nemėgiamas lagerio vadovybės. Vienais liudijimais, 1952 m. liepos 15 d. buvo išvarytas į darbus ir, negalėdamas paeiti, sargybinio nušautas pakeliui. Kitais duomenimis, sargybinio pasiųstas valyti teritorijos už zonos ribų, peršautas vos tik peržengęs ribą ir mirė ligoninėje.
Araukanų kalbos
Araukanų kalbos – izoluota kalbų šeima, apimanti kalbas, vartojamas Čilėje ir Argentinoje, indėnų mapučių genčių.
Sudaro dvi kalbos:
Pastaroji kalba dažnai laikoma mapudungunų kalbos dialektu.
Abrazija (geologija)
thumb|240px|Abrazijos nugludinta uoliena
Abrazija – reiškinys, kai judančios dalelės dilina kietą kūną. Abraziją kaip geologinį reiškinį sukelia vanduo (srovės ir bangos), vėjas, judantys ledynai.
Pagal šį reiškinį medžiagos, technologijose naudojamos kietų paviršių šveitimui, dilinimui ir panašiam apdorojimui, vadinamos abrazyvais.
Vandens sukelta abrazija
Tokią abraziją dažniausiai sukelia bangos ir srovės. Daužydamos klifus bangos suspaudžia orą uolienų plyšiuose, o oras besiplėsdamas vėl gali sutrupinti uolieną. Bangos didele jėga sviedžia į klifus paplūdimio smėlį bei akmenis ir brūžina uolieną. Ten, kur bangos susiduria su kyšuliais, jos užlinksta ir visą ardomąją jėgą atiduoda ne paplūdimiui, bet kyšuliams. Bangos, atriedančios į krantą kampu, priverčia nešmenis judėti išilgai kranto, ir apardyta medžiaga nunešama nuo kyšulio gretimų paplūdimių link. Į paviršių pakilęs gruntinis vanduo ir žemės paviršiuje tekantys vandenys irgi pamažu pragraužia kanalus pro kyšulį.
Abrazijos sudarytos formos
Kyšuliuose, kuriuose veikia bangos, tam tikra tvarka atsiranda įvairių savitų darinių. Pirmiausia kyšulių šonuose esančių klifų papėdėje susiformuoja urvai, paprastai išilgai tarp plyšių ir sprūdžių. Bangos pamažu gilina ir platina urvus, kol šie įsiskverbia tiesiai pro kyšulį ir suformuoja arką. Vėliau arkos viršus nugriūva – lieka uolos stulpas, vadinimas atlikuonimi. Išilgai klifų riedančios bangos išgraužia klifų papėdę. Taip atsiranda horizontali platforma jūros lygyje, vadinama bangų gremžtine platforma, kuri šiek tiek apsaugo nuo tolesnės abrazijos išsklaidydama bangų energiją. Tektoninis antsprūdis kartais trumpam iškelia sausumą ir tada ji apardoma iki kelių bangų išgremžtų platformų, kurios vadinamos jūrinėmis terasomis.
Rjuiči Sugijama
(g. 1941 m. liepos 4 d.) – karjerą baigęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1961–1971 m., su ja dalyvavo 1964 ir 1968 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Vėliau pradėjo trenerio karjerą, vadovaudamas „Yamaha Motors“ ekipai nuvedė ją iki Japonijos lygos 1 diviziono. Jis yra ilgiausiai trenerio pareigose dirbęs asmuo Japonijoje, klubą treniravo nuo 1974 iki 1986 m.
Algimantas Jucevičius
Algimantas Jucevičius (g. 1942 m. balandžio 30 d. Kaune) – Lietuvos keliautojas, orientacininkas.
Biografija
1962–1967 m. dirbo Lietuvos tekstilės pramonės Mokslo tyrimų institute. 1967–1972 m. Kauno turistų klubo pirmininkas, 1972–1977 m. Lietuvos respublikinės turizmo ir ekskursijų tarybos vyr. instruktorius. Nuo 1977 m. Vilniaus keliautojų klubo pirmininkas, 1991–2001 m. Lietuvos keliautojų sąjungos viceprezidentas ir valdybos pirmininkas, nuo 2001 m. prezidentas. Lietuvos asociacijos „Sportas visiems“ generalinis sekretorius.
Origin of Symmetry
Dainų sąrašas
Visas dainas sukūrė Matthew Bellamy, Dominic Howard ir Chris Wolstenholme (išskyrus ten, kur pažymėta).
Algimantas Jucevičius
Biografija
Vienas orientavimosi sporto pradininkų Lietuvoje. 17 kartų Lietuvos turizmo čempionas: 12 kartų kalnų turizmo (1970 m. Centrinis Kaukazas, 1974 m., 1985 m., 1987 m. Centrinis Pamyras ir kt.), 3 kartus slidžių turizmo (iš jų 1975 m. Jakutija), pėsčiųjų turizmo (1969 m. Centrinis Tian Šanis), motociklų turizmo (1979 m. Vidurinė Azija).
Turiadų Kaukaze, Tian Šanyje, Pamyro Alajuje ir kt., slidžių žygių „Snaigė“ 1967–1972 m. Kaune, nuo 1973 m. Vilniuje ir kt. keliautojų sąskrydžių rengėjas. Vadovavo 26 didžiausio sudėtingumo kelionėms.
Žygintas Pečiulis
Biografija
1979 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistiką. 1987 m. Leningrado teatro, muzikos ir kino institute apgynė disertaciją „Lietuvos televizijos teatras. 1957–1982“. 2007 metais atliko habilitacijos procedūrą, pateikęs darbų apžvalgą „Televizijos kaitos proceso sisteminės analizės metmenys“. VU žurnalistikos studijų programų studentams dėstė kursus: televizijos žurnalistika, televizijos teorija ir kritika, televizijos analizės principai, audiovizualinė žiniasklaida, efektyvi komunikacija, šiuolaikinės visuomenės informavimo priemonių tendencijos.
Jis buvo Vilniaus universiteto Komunikacijos fakulteto Apeliacinės komisijos narys, Komunikacijos fakulteto Žurnalistikos magistrantūros studijų programos komiteto pirmininkas ir žurnalistikos bakalauro studijų programos komiteto narys, Lietuvos radijo ir televizijos komisijos kultūros programų konkurso vertinimo komisijos narys, Tarptautinės mokslinės recenzuojamos duomenų bazės „Lituanistika“ ekspertas, Spaudos, radijo ir televizijos kritikos projekto internete („Projektas Ž“) vadovas (Lietuvos žurnalistikos centro projektas, kurį remia Spaudos, radijo ir televizijos rėmimo fondas).
Žurnalistinis darbas
Nuo 1978 iki 1991 metų dirbo Lietuvos radijo ir televizijos redaktoriumi. 1993–2000 metais dirbo žurnalistu savaitraštyje „Kalba Vilnius“. Nuo 2000 metų buvo „Lietuvos ryto“ savaitinio televizijos priedo „TV antena“ apžvalgininkas. Buvo vienas iš Gži internetinio portalo, siekiančio aukštesnių žurnalistinės etikos standartų, draugijos narių.
Palaidotas Liepynės kapinėse.
Dainava (Varėna)
Dainava – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Vydenių, Dainavos girioje, prie Mazupio ištakų. Seniūnaitijos centras. Netoliese praeina kelias.
Istorija
Anot V. Abtomaičio, Dainavą XIII a. pab. turėję įkurti kryžiuočių persekioti jotvingiai.
1637 m. kaime buvo 10 kiemų, 14 valakų žemės. Nuo 1850 m. Dainava priklausė valstybiniam Kaniavos dvarui. Tuo metu buvo 19 kiemų, gyveno Tamulevičiai, Brūzgės, Stankevičiai, Bruzgelevičiai, Markevičiai, Kaziukoniai, Budėnai, Čiurylos, Bartkevičiai, Rinkevičiai, Dzenučiai, Meškučiai, Chreptavičiai, Radkevičiai.
XIX a. pab. buvo valstybinis kaimas Lydos apskrityje.
Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 219 žmonių, iš kurių 141 buvo užrašyti lenkais ir 78 lietuviais. Lenkų valdymo laikais kaime veikė lietuviška mokykla.
Vidurio Europos Iniciatyva
thumb|right|200px|Vidurio Europos Iniciatyvos narės Vidurio Europos Iniciatyva – regioninis tarpvyriausybinis forumas, kuriame dalyvauja Vidurio Europos ir Balkanų regiono šalys.
Istorija
Vidurio Europos Iniciatyva kilmė slypi Quadragonale iniciatyvoje, kuri buvo įkurta Budapešte 1989 m. lapkričio 11 d. Šalys įkūrėjos: Italija, Austrija, Vengrija ir Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika.
Quadragonale iniciatyva siekė įveikti padalijimą į Rytų ir Vakarų blokus bei siekė atkurti bendradarbiavimo ryšius tarp šalių su skirtingomis ekonominėmis struktūromis.
1990 m. aukščiausiojo lygio susitikime Venecijoje prie iniciatyvos prisijungė Čekoslovakija ir iniciatyva buvo pervadinta į Pentagonale. 1991 m. prie iniciatyvos prisijungė Lenkija ir iniciatyva buvo vadinama Hexagonale.
Vidurio Europos Iniciatyvos tikslai
Šio forumo tikslas yra remti Vidurio Europos ir Balkanų regiono šalių integraciją į Europos Sąjungą ir NATO. Be to, Vidurio Europos Iniciatyvos tikslas yra suteikti šalims narėms ir šalių institucijoms regioninio bendradarbiavimo pagrindą.
Bendradarbiavimas
Vidurio Europos Iniciatyvos forume bendradarbiavimas vyksta tarp forumo narių, Europos Sąjungos, kitų suinteresuotų valstybės institucijų, privačių ir nevyriausybinių organizacijų bei tarp tarptautinių ir regioninių organizacijų.
Vidurio Europos Iniciatyvoje vyksta kasmetiniai vyriausybių vadovų ir užsienio reikalų ministrų susitikimai. Vidurio Europos Iniciatyvos vykdomasis sekretoriatas yra įsikūręs Trieste.
Narystė
Šalys-steigėjos:
Kiti nariai:
Mapudungunų kalba
Mapudungunų kalba, dar vadinama mapučių kalba, araukanų kalba – izoliuota indėnų kalba, vartojama mapučių, gyvenančių centrinėje Čilėje ir Argentinos Patagonijoje. Kalbos pavadinimas kilo iš žodžių mapu – „žemė“ ir dungun – „kalba“. Kalbančiųjų skaičius siekia apie 240 tūkst. žmonių, iš kurių 200 tūkst. gyvena Čilėje, kiti – Argentinoje. Kaip kasdienę kalbą ją naudoja 150 tūkst. gyventojų.
Kai kurie autoriai mapundungunų kalbą sieja su penutų kalbomis, vartojamomis Šiaurės Amerikos vakarų pakrantėje. Taip pat siejama ir su Andų, aravakų, majų kalbomis, tačiau tokie ryšiai neįrodyti, todėl mapundungunų kalba laikoma izoliuota. Dėl Inkų imperijos įtakos į šią kalbą atėjo nemažai žodžių iš kečujų kalbos, o prasidėjus kolonizacijai – iš ispanų kalbos.
Kalba turi daug dialektų. Araukanijoje kalbama molučės arba ngulučės dialektu, Anduose gyvenanys mapučiai peuenčai vartoja peuenčų dialektą, į pietus nuo Tulteno upės gyvenantys veličai kalba veličų dialektu (kartais išskiriama kaip atskira kalba). Argentinos La Pampos provincijoje ir Kolorado upės baseine kalbama rankenčės dialektu.
Prudai (Genšlaukiai)
Prudai (,, nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Gvardeisko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Ozerkų kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas Genzalauks prūsiškos kilmės. 1502 m. minimas Genszlacken. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Vėluvos apskrities kaimas. 1947–2008 m. Zarečjės apylinkės kaimas.
Radijo bangos
Radijo bangos – laisvai erdvėje sklindančios elektromagnetinės bangos, ilgesnės nei 0,1 mm (10-4m).
Greitis
Radijo bangos greitis c laisvoje erdvėje lygus 299 792,458 km/s. Skaičiavimams neretai naudojama suapvalinta greičio reikšmė: c = 300 000 km/s = 300 000 000 m/s.
Ilgis ir dažnis
Radijo bangos ilgiu λ vadinamas mažiausias atstumas bangos sklidimo kryptimi tarp dviejų taškų, svyruojančių vienoda faze. Bangos ilgio vienetas yra metras (m). Žinant bangos ilgį metrais, dažnį f kilohercais (kHz) galime apskaičiuoti pagal formulę:
Skirstymas
Radijo bangos skirstomos pagal jų ilgį arba dažnį:
Sklidimas
Radijo bangų sklidimui turi įtakos sklidimo terpės savybės ir sklidimo kelyje sutikti objektai. Sklindant radijo bangoms, gali atsirasti atspindžiai, pasireikšti refrakcija, difrakcija, absorbcija, sklaida, pakisti poliarizacija. Radijo bangoms sklindant atmosferoje, didesnę ar mažesnę įtaką daro viršutinių jonosferos sluoksnių jonizacija (dėl Saulės aktyvumo), vandens garų kiekis, krituliai, temperatūrų skirtumas tarp atmosferos sluoksnių ir kiti faktoriai. Visa tai reiškia, kad priklausomai nuo ilgio ir sklidimo sąlygų, radijo bangos gali įveikti labai skirtingus kelius ir atstumus. Todėl patikimo ryšio tarp konkrečių taškų užtikrinimui, gali būti svarbūs ne tik radijo bangų siuntimo dažniai bei siuntimo įrenginių parametrai, bet ir paros bei metų laikas, oro sąlygos ir aplinkos savybės ir joje esantys objektai.
Galimi šie radijo bangų sklidimo atvejai:
Panaudojimas
Kai 1864 m. Džeimsas Klarkas Maksvelas (James Clerk Maxwell) pirmasis aprašė elektrodinamikos dėsnius ir išvedė matematines lygtis, vėliau pavadintas jo vardu, to meto eksperimentinė fizika buvo toli nuo galimybės praktiniu būdu patikrinti gautus rezultatus. Tik 1887 m. Heinrichas Hercas (Heinrich Hertz) sėkmingai patvirtino D.K. Maksvelo teiginius: buvo gauti radijo bangų sklidimo laisvoje erdvėje įrodymai. Po to prasidėjo informacijos perdavimo galimybių radijo bangomis paieška. Ilgą laiką informacijos perdavimas buvo bene vienintelis radijo bangų naudojimo tikslas. Vėliau mokslo pasiekimai ir naujos technologinės galimybės įgalino gerokai išplėsti radijo bangų taikymo sritis. Mūsų dienomis tokių sričių sąrašas tapo pakankamai ilgas. Galima būtų paminėti šiuos pavyzdžius:
ANBO-I
ANBO-I – Antano Gustaičio konstrukcijos vienvietis mokomasis lėktuvas, žemasparnis monoplanas.
Pagamintas vienintelis egzempliorius. Pirmas skrydis įvyko 1925 m. rugpjūčio 14 d. Paskutinis skrydis - 1930 m.
Konstrukcija
miniatiūra|ANBO-I bandymų metu Sparnai – medinės konstrukcijos, plane iki eleronų stačiakampiai, toliau – trapeciniai (priekinė briauna nuo tiesios linijos nukrypsta 7 cm, o elerono briauna eina lanku), sparnigaliai suapvalinti. Sparnų profilis – 16,55% storio Go-527. Nuo spyrių prijungimo vietos į abu galus jis plonėja maždaug iki 12%. Sparnai - dviejų lonžeronų, su medinėmis nerviūromis, viršuje tarp nerviūrų – kartelės tikslesniam išgaubto paviršiaus profilio išlaikymui. Sparnai sutvirtinti plieninėmis sukryžiuotomis atatampomis. Lonžeronai dėžiniai: lentynos iš spruso, sienelės iš klijuotos faneros. Klijuota fanera dengta priekinė sparno briauna, taip pat ištisai dengti sparnų eleronai, kurių ilgis 2,2 m, o didžiausias plotis 0,35 m. Eleronai nekompensuoti, tačiau įtvirtinti prie pagalbinio lonžerono mažesniu kampu negu sparnai. Sparnai dengti audeklu ir turi po keturis prijungimo taškus: po du lonžeronų galuose prie liemens, ir po du sparnų viršuje – spyriams. Kiekvieną sparną su spyriais nesudėtinga nuimti – tereikia prie liemens ištraukti tris kaiščius. Sparnai apskaičiuoti aštuoniakartei teigiamai perkrovai.
Keturkampio skerspjūvio liemuo yra suvirintas iš plieninių vamzdžių, kurie uodeginėje dalyje sustandinti atatampomis, o priekinėje sudaro trikampes fermas. Už variklio įtvirtintas alyvos bakas. Prieš piloto sėdynę liemenyje yra benzino bakas. Kuras į karbiuratorių patenka laisvu tekėjimu. Variklis izoliuotas priešgaisrine skardos pertvara. miniatiūra|Anbo I iš priekio Už piloto kabinos – bagažinė. Variklio magnetų jungiklis yra ne tik piloto kabinoje, bet ir ant sparno priekinės briaunos, kad sukdamas propelerį lakūnas pats galėtų įjungti degimą. Prieš lakūno veidą įrentas aerodinaminis celiulioidinis skydelis, o už kabinos angos – profiliuotas aptakas. Visas liemuo dengtas audeklu, tik priekinė sekcija prie variklio – aliuminio skarda. Audeklo siūlė liemens apačioje suvarstoma virve, kuri gali būti išvarstyta, kai liemens dangą reikia nuimti.
Uodegos plokštumos yra save laikančios konstrukcijos. Kilis ir stabilizatorius mediniai, dengti klijuota fanera, o posūkio ir aukščio vairai suvirinti iš plieninių vamzdžių ir dengti audiniu. miniatiūra|Apverstos "Y" tipo "Anzani" varikliai Važiuoklė tuo metu naujoviška, be pagalbinės ašies. Važiuoklės spyriai prijungti tiesiai prie ratų ašies, o amortizatoriai įtaisyti priekiniuose spyriuose. Važiuoklės ašis – 1,25 m ilgio, dengta profiliuotu duraliuminio skardos aptaku. Ratai su padangomis 0,65 m skersmens, stipinai dengti audeklu. Tokia važiuoklė atsparesnė skersiniam tupdymui.
Lėktuvas buvo varomas Prancūzijoje pagamintu oru aušinamu 3 litrų darbinio tūrio žvaigždiniu trijų cilindrų varikliu „Anzani“, sukusiu dvimentį fiksuoto žingsnio medinį propelerį. Variklis, esant 1250 aps./min. išvystydavo 30 AG, o pasiekęs 1500 aps./min. –35 AG. Variklio masė – 60 kg.
Eksploatacija
miniatiūra|ANBO-I Aviacijos muziejuje 1926 m. ANBO-I iš konstruktoriaus nupirko karinė aviacija, lėktuvas buvo paskirtas 1-ajai eskadrilei, ir eskadrilės lakūnai su juo vykdė tikslaus tūpimo pratimus.
1927 m. skrendant į Rygą dėl variklio gedimų A. Gustaičiui teko leistis už Babtų prie Šeduvos, Joniškio ir Jelgavos. Spalio 19 d., grįžtant, tupinat nepatogioje vietoje prie Lielupės prieplaukos, du tvoros pagaliai pradūrė sparno drobę. Lėktuvas garlaiviu buvo nuplukdytas į Jelgavą o iš ten traukiniu pargabentas į Kauną.
Suremontuotas nuo 1935 metų devynerius metus buvo eksponuojamas Karo muziejuje, nuo 1944 metų – dvidešimt šešerius praleido muziejaus rūsyje. 1970 metais lėktuvas tris mėnesius demonstruotas proginėje parodoje, po ko trejetui metų grįžo į muziejaus rūsį. Nuo 1973 metų – 17 metų eksponuotas Visuomeniniame sportinės aviacijos muziejuje, dar trejus metus – Lietuvos aviacijos muziejuje. 1993 m. grįžo į Karo muziejų ir buvo demonstruojamas didžiojoje salėje. Po keleto metų Karo muziejus ANBO-I perdavė Lietuvos aviacijos muziejui.
Replikos kūrimas
2015 m. buvo paskelbta apie Panevėžio traumatologo ir aviatoriaus Manto Butkaus pradėtus ANBO I replikos kūrimo darbus.
Charakteristikos
miniatiūra|Anbo I brežinys, žurnalas "L'Air:, 1926 m. sausio 15 d.
Mušamieji instrumentai
thumb|Būgnas thumb|Mušamosios lazdelės Mušamasis muzikos instrumentas – muzikos instrumentas, kuriuo garsas išgaunamas suduodant į jį ranka ar kokiu nors daiktu, jį kratant ar kitaip priverčiant instrumentą ar jo dalį vibruoti. Muzikos instrumentu gali tapti bet kuris objektas, kuris smūgiu generuoja garsą ir kurio garsas panaudojamas melodijoje (pvz., tai gali būti durų užtrenkimo garsas). Tai vieni seniausių muzikos instrumentų, už kuriuos senesnis yra tik žmogaus balsas.
Mušamieji skirstomi į dvi pagrindines klases: turintys galimą nusakyti ir suderinti tono aukštį (varpai, metalofonas) ir (įprastai grojant) jo neturintys (daugelis būgnų).
Būgnų istorija
Pirmasis būgnas atsirado maždaug 6000 metų prieš mūsų erą. Mesopotamijoje buvo iškastas cilindro formos būgnas, kuriam 5000 metų. Taip pat rasti piešiniai olose. Piešiniuose matyti, jog būgnas dažniausiai naudojamas ritualuose bei ceremonijose. Amerikos indėnai savo ritualams buvo susikūrę būgnus padarytus iš moliūgų bei medžio.
Būgnai buvo naudojami ne vien muzikai sukurti. Tai ir perspėjamieji ženklai, susisiekimo būdas, emocijų išreiškimas. Šiuos instrumentus, vienokia ar kitokia forma naudojo visos kultūros. Būgnas sudarytas iš, taip vadinamojo, kūno bei plėvelės, kuri jį aptraukia. Klaidingai manoma, kad garsas priklauso nuo būgno kūno, tačiau iš tiesų jį reguliuoja membranos vibracija išgaunama ją palietus.
Būgno kūnas paprastai gaminamas iš medžio. Dažniausiai tai klevas, beržas, tuopa. Kai kurie būgnai gaminami iš metalo, tokio kaip plienas, aliuminis, žalvaris, bronza. Yra būgnų ir iš sintetinių medžiagų, dažniausiai tai itin kietas plastikas.
Mušamųjų sąstatas, grupė įvairių būgnų, kilo iš paraduose bei eisenos marširavusių muzikantų Naujajame Orleane. 1930 metais mušamųjų sąstatas išpopuliarėjo. Buvo suvokta, jog vienas žmogus gali groti daugiau nei vienu būgnu. Didelės gausos pavienių būgnininkų nebereikėjo. Sąstatas buvo sudarytas iš bass drum and foot pedal, snare, tam tamų ir įvairių cimbalų.
1960 metais rokas išpopuliarino būgnus, buvo pradėta kurti elektroninius mušamuosius. Jie galėjo išgauti garsus, kurių tradiciniai būgnai išgauti nesugebėjo.
Mušamųjų gamintojai
Kai atsirado būgnų sąstatas atsirado ir kompanijos, kurios juos gamino. Viena iš pirmųjų, žinomiausių bei labiausiai įtakojusių būgnų sąstato kitimą firmų – The Ludwig Drum Company. Kitos garsios kompanijos: Yamaha, Pearl, Tama ir Gretsch.
Mušamųjų instrumentų pavadinimai
Didysis būgnas, lėkštės, būgnelis, gongas, trikampis, timpanai.
Putna (Siretas)
Putna  – Rumunijos upė, Sireto upės intakas Vrančos apskrityje (istoriniame Moldovos regione).
Hidrogeologiniai upės baseino ypatumai
Kai kur gruntiniai vandenys turi iki 0,5 g/l druskų.
Upės vandenys turi daug mineralinių medžiagų, ypač sieros, karbonatų ir geležies junginių. Šiuos mineralinės medžiagos į upę patenka iš šlaitų prie Putnos krioklio, šiaurinių Porcului kalnagūbrio šlaitų (ties Tišicos įtekėjimo vieta), Mišinos upės slėnyje, ties Pietricica žiotimis.
Hidrografija
Putnos upės baseino plotas yra 2720 km². 31% šio ploto užima kalnuoti rajonai – rytinis Vrančos kalnų kraštas. Kalnuotąją baseino dalį sudaro du orohidrografiniai mazgai. Svarbiausias yra Vrančos kalnų vakarinio kalnagūbrio centrinis sektorius, kuriame yra Lăcăuţi-Arişoaia kalnagūbris, iš kurio išteka Putna ir Zebala. Antrasis mazgas yra šiaurinis Paisele kalnagūbrio galas, kur išteka Neruža ir maži upeliai, priklausantys aukštutiniams Putnos, Tišicos ir Neružos baseinams.
Putnos upės ilgis 144 km. Jos ištakos yra šiauriniame Lăcăuţi-Arişoaia kalnagūbrio šlaite, 1700 m virš jūros lygio aukštyje. Nuo ištakų iki kalnuotosios zonos ribos Putnos ilgis apie 30 km, teka dideliu puslankiu, apytiksliai į šiaurę. Vagos skerspjūvis V raidės pavidalo. Toliau slėnis platėja, nes kerta 9 km pločio Lepşa-Greşu depresiją. Žemiau Lepšos (Lepşa) Putna turi vaizdingą 7 km ilgio tarpeklį smiltainio kloduose, kur turi daug slenksčių ir Putnos krioklį.
Miestai ir kaimai
Putna teka pro šias gyvenvietes – Greşu, Lepşa, Tulnici, Negrileşti, Bârşeşti, Valea Sării, Vidra, Garoafa, Vânători.
Čilės universitetas
Čilės universitetas – seniausias šalies universitetas Santjage, Avenida Libertador General Bernardo O'Higgins 1058.
Žmonės
thumb|left|Ignas Domeika
Lekavas
Lekavas – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, Nemakščių pietiniame pakraštyje, prie greitkelio.
Grumbkaukaičiai
Grumbkaukaičiai, Janaičiai arba Pravdinas (, nuo 1928 m. Grumbkowsfelde, ) – miestelis Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, Krasnoznamensko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Dobrovolsko kaimo gyvenvietės kaimas 10 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio (Dobrovolsko), 13 km į pietryčius nuo Lazdynų (Krasnoznamensko). Dabartinė Pravdino gyvenvietė sudaryta 1947 m., sujungus buvusius Rytų Prūsijos Grumbkaukaičių ir Vingrių kaimus.
Istorija
thumb|260px|Grumbkaukaičių kaimo bendruomenė 1938 m.
1625 m. Janaičiai (Jannaytschen) pirmąkart minimi kaip kulmiškių ir karališkųjų valstiečių kaimas. Per Didįjį marą neteko daugumos gyventojų: 1719 m., 10 metų po maro, net 80% kaimo žemių vis dar nebuvo dirbamos. 1721-23 m. kaimą kartu su kulmiškuoju Šturmshėfeno (Sturmshöfen) dvaru įsigijo valstybė, sudarė iš jų palivarką ir pavadino Grumbkaukaičių vardu Prūsijos generolo-feldmaršalo ir valstybės veikėjo Frydricho Vilhelmo fon Grumbkovo garbei. ~1735 m. prie palivarko prijungtas Dženguolių (Szemgullen) kaimas. Nuo 1739 m. palivarkas buvo dviejų domenų valsčių – Grumbkaukaičių ir Užpjaunių administracinis centras. Per 1818 m. administracinę reformą domenų valsčius likvidavo, ir Grumbkaukaičiai tapo nuomojamu domenu Pilkalnio apskrityje. Nuo 1874 m. priklausė Grumbkaukaičių valsčiui, buvo jo centras. 1928 m. Grumbkaukaičių kaimas ir dvaras sujungti į vieną kaimo bendruomenę, pavadinimas pakeistas (suvokietintas) į Grumbkowsfelde. Tikinčiųjų dauguma priklausė Viliūnų evalgelikų liuteronų parapijai, katalikai – Bildviečių parapijai.
1901 m. per kaimą nutiestas siaurasis geležinkelis Pilkalnis-Lazdynai su atšaka iš Grumbkaukaičių į Širvintą, įrengta stotis. Kaime buvo mokykla, malūnas. 1944 m. spalį, artėjant Raudonajai armijai, kaimo gyventojai evakuoti. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Pilkalnio rajono (Пиллькалленский район), vėliau Krasnoznamensko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. birželio 30 d. Pravdino apylinkės (Правдинский cовет) centras.
Apylinkė
Pravdino apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:
Kepuriškio GS
Kepuriškio geležinkelio stotis – gyvenvietė Kupiškio rajono savivaldybės rytuose, 4 km į rytus nuo Kepuriškio. Geležinkelio stotelė prie Radviliškio–Daugpilio geležinkelio.
Stotelė įkurta XX a., bet XXI a. pradžioje uždaryta, 2014 m. jos platformą (324 m²) buvo numatoma nurašyti kaip nusidėvėjusią.
Mykolas Žilionis
Mykolas Žilionis (1918 m. Šilavote, Marijampolės apskr. – 1947 m. rugsėjo 4 d. Avikiluose) – Lietuvos karininkas, partizanas.
Biografija
Studijavo teisę Vytauto Didžiojo universitete. Nuo 1946 m. rugpjūčio 2 d. Tauro apygardos Vytauto rinktinės partizanas. Nuo 1946 m. lapkričio 15 d. rinktinės adjutantas, suteiktas puskarininkio laipsnis. 1947 m. vasario 8 d. apdovanotas juostele „Už narsumą“.
2000 m. suteiktas kapitono laipsnis (po mirties). Sūnus Valentinas, pusbrolis Juozas Žilionis (1928-1951) taip pat žuvo partizanaudamas. Brolis diplomatas Petras Žilionis (1907-1985).
Mahonija
Mahonija (Mahonia) – raugerškinių (Berberidaceae) šeimos augalų gentis, kurioje yra apie 70 rūšių, iš jų viena – dyglialapė mahonija (Mahonia aquifolium) auga ir Lietuvoje.
Luke Bryan
Thomas Luther „Luke“ Bryan (g. 1976 m. liepos 17 d.) – amerikiečių kantri atlikėjas iš Nešvilio. Savo karjerą pradėjo 2007 m., išleidęs albumą „I’ll Stay Me“.
2023 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs septynis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Born Here Live Here Die Here“, išleistas 2020 m. rugpjūtį.
Pušiniai
Pušiniai (Pinaceae) – pušūnų (Pinophyta) augalų šeima, kurioje yra 4 pošeimiai, 11 genčių ir priskaičiuojamos 236 medžių rūšys.
thumb|right|200px|[[Vakarinis maumedis|Vakariniai maumedžiai (Larix occidentalis) paplitę kalnuotuose Šiaurės Amerikos žemyno vakaruose]] thumb|right|200px|[[Himalajinis kedras|Himalajiniai kedrai (Cedrus deodara) vakarų Himalajuose]] thumb|right|200px|[[Paprastoji eglė (Picea abies) natūraliai ir plačiai paplitusi Lietuvoje]] thumb|right|200px|[[Kanadinė cūga (Tsuga canadensis) introdukuota Lietuvoje]] thumb|right|200px|[[Pseudolarix amabilis jaunas medelis]] thumb|right|200px|[[Lapuodegė pušis|Lapuodegės pušys (Pinus balfouriana), tarp kurių centre baltakamienė pušis (Pinus albicaulis) prie Lone Pine ežero, Siera Nevadoje (JAV pietvakariuose).]] thumb|right|200px|[[Didžioji pocūgė|Didžiųjų pocūgių (Pseudotsuga menziesii var. menziesii) miškas Vašingtono valstijoje (JAV)]] thumb|right|200px|[[Europinis kėnis (Abies alba) augantis Lenkijos Silezijoje. Introdukuoti Lietuvoje, o arčiausiai mūsų šalies jų natūralus paplitimas – Belovežo girioje. Tai aukščiausi ir masyviausi vietiniai Europos medžiai po kaukazinių kėnių]] thumb|right|200px|[[Keteleeria evelyniana jaunas medelis]]
Pušinių (Pinaceae) pošeimiai ir gentys
Abietoideae pošeimis
Kėniai (Abies) – apie 50 rūšių. Lietuvoje introdukuoti europinis, japoninis kėniai ir dar kitos 8 rūšys).
Kedrai (Cedrus) – 4 rūšys
Keteleeria – 3 rūšys
Nothotsuga – 1 rūšis (Nothotsuga longibracteata)
Pseudolarix – 1 rūšis (Pseudolarix amabilis)
Cūgos (Tsuga) – 9 rūšys. Lietuvoje introdukuotos kanadinė ir įvairiaspyglė cūgos.
Cathaya – 1 rūšis (Cathaya argyrophylla)
Maumedžiai (Larix) – apie 10-15 rūšių. Lietuvoje vietinis europinis maumedis, kitos 4 (įskaitant japoninį maumedį) introdukuotos.
Pocūgės (Pseudotsuga) – 5 rūšys. Lietuvoje introdukuotas didžiosios pocūgės ''Pseudotsuga menziesii var. glauca'' porūšis.
Piceoideae pošeimis
Eglės (Picea) – apie 35 rūšys. Lietuvoje vietinė paprastoji eglė, kitos 4 (įskaitant sitkinę eglę) introdukuotos.
Pušys (Pinus) – apie 115 rūšių. Lietuvoje vietinė paprastoji pušis, kitos 9 (įskaitant geltonąją pušį) introdukuotos.
Lietuvos savaiminės pušinių (Pinaceae) rūšys
Lietuvoje savaime auga trys pušinių rūšys:
Aukštis
Aukščiausi šioje medžių šeimoje medžiai siekiantys bei peraugantys 60 m aukščio ribą:
Amžius pagal pušinių rūšis
Rūšių amžiaus ilgumas pušinių šeimoje labai įvairus. Virgininė pušis (Pinus virginiana) jau nuo 65-90 metų ima sensti ir retai išgyvena 150 metų. italinės pušys (Pinus pinea) iki 150 metų yra daugiau trumpaamžių rūšių. gajosios pušys (Pinus longaeva) ilgiausiai – virš 4842 metų.
Upytė (Nevėžis)
Didžiausi intakai: Uslaja, Oželiškė, Dūkinė, Liaušė (kairieji), Obelinė, Linelis, Dubulė, Vešeta (dešinieji).
Ant Upytės yra įrengti 2 tvenkiniai: ties Ėriškiais (14 ha) ir Stepanioniais (59 ha).
Upėvardis kildinamas nuo žodžio upė („vandens srautas“).
Raudonkojė skydblakė
Pentatoma (Olivier,1789) – skydblakių (Pentatomidae) šeimos blakių gentis.
Tiek Europoje, tiek ir Lietuvoje gyvena tik 1 rūšis:
Kūno ilgis - 11-14 mm. Tamsiai ruda su bronziniu atspalviu oranžiniais (spalva varijuoja nuo oranžinės iki kreminės) taškeliais pamarginta skydblakė yra plačiai visame pasaulyje paplitusi skydblakių rūšis. Dažniausiai randama miškingose vietovėse, soduose. Pagrindiniai skiriamieji bruožai yra oranžinės ar raudonos kojos ir į priekį ištįsę krūtinės skydelio priekiniai kampai.
Polifagai. Pagrindinis mitybinis augalas - ąžuolas, nors aptikta maitinantis trešnių , vyšnių , obelų , įvairių beržinių šeimos medžių lapų sultimis, vaisiais. Suaugusieji iš dalies yra grobuonys, minta vikšrais ir kitais vabzdžiais.
Indoneziečių kalba
Indoneziečių kalba (savivardis: bahasa Indonesia) – Indonezijos valstybinė kalba (nuo 1945 m.), priklausanti austronezinių kalbų šeimos, Sundos-Sulavesio kalbų atšakai. Indoneziečių kalba yra standartizuotas malajų kalbos dialektas. Šia kalba, kaip antrąja, laisvai kalba daugelis Indonezijos gyventojų (kaip pirmąją kalbą vartoja vietinę: Sulavesio, Javos, Sundos ar kt.). Tai Malajų salyno lingua franca. Ši kalba taip pat paplitusi Rytų Timore, Malaizijoje; ją vartoja išeiviai iš Indonezijos Nyderlanduose, Filipinuose, JAV. Indoneziečių kalba daugiau ar mažiau kalba ~ 200 mln. gyventojų. Naudoja lotynišką rašybą.
Raudonkojė skydblakė
Kiaušinėlius vasarą (rugpjūčio mėn.) deda į medžio žievės įtrūkimus, žiemoja nimfos. Nauja suaugusių raudonkojų skydblakių karta pasirodo liepos mėnesį, ir jas galima rasti iki vėlyvo rudens. Nimfa|240px|thumb|left
Indoneziečių kalba
Į indoneziečių kalbą pateko nemažai žodžių iš olandų kalbos (polisi – policija, kualitas – kokybė, kopi – kava, kantor – kontora), portugalų kalbos (gereja – bažnyčia, meja – stalas), kinų, indų, arabų kalbų.
Dauguma raidžių tariama panašiai kaip lietuvių kalboje. Didesnės išimtys:
Daugelis žodžių kirčiuojami priešpaskutiniame skiemenyje.
MIMO
MIMO (angl. „Multiple - input and multiple - output”) - santrumpa, kuri vartojama telekomunikacijų srityje antenų skaičiui nusakyti. Šis telekomunikacijų srities terminas nurodo, kad siųstuvas ir imtuvas turi daugiau nei po vieną anteninį įrenginį. MIMO technologija pagerina radijo ryšį, yra panaudojama „gudrių” antenų pritaikyme. MIMO panaudojimas suteikia galimybę padidinti bevielių ryšių technologijų suteikiamą pralaidumą (duomenų perdavimo spartą) bei veikimo nuotolį, nedidinant tokių esminių parametrų kaip siųstuvo galia ir naudojamo radijo kanalo dažnių juostos plotis. Kitaip tariant, atsiranda galimybė padidinti santykį Mb/Hz – perduoti daugiau duomenų tuo pačiu radijo kanalu per tą patį laiko tarpą.
MIMO istorija
Pirmos mintys šioje srityje (daugelio antenų sistemų panaudojime) buvo išsakytos A. R. Kaye ir D. A. George (1970) bei W. van Etten (1975, 1976). Jack Winters ir Jack Salz, dirbdami Bell Laboratories kompanijoje, 1984 ir  1986 parašė keletą straipsnių apie MIMO technologijos panaudojimo galimybę.
Principinės technologijos
Arogyaswami Paulraj ir Thomas Kailath pasiūlė ir užpatentavo erdvinio sutankinimo  koncepciją panaudojant MIMO 1993 metais. 1996 metais, Greg Raleigh ir Gerard J. Foschini sumanė patobulinti MIMO: kelias siuntimo antenas prijungti prie to paties siųstuvo. Taip buvo padidintas ryšio efektyvumas. 1998 Bell Labs kompanija buvo pirmoji, kuri pademonstravo erdvinio sutankinimo prototipą “spatial multiplexing (SM)”.
Pritaikymo sferos
2001 metais rinkoje pasirodė Iospan Wireless sukurta MIMO-OFDMA technologija, kuri panaudojo tiek „diversity” kodavimą, tiek ir erdvinį multipleksavimą. 2006 metais keletas žymių pasaulio kompanijų (Beceem Communications, Samsung, Runcom Technologies ir kt.) pritaikė MIMO-OFDMA  pagrįstus sprendimus kuriant IEEE 802.16e standartą, reglamentuojantį plačiajuostį bevielį IP paketinį tinklą, verslo segmente geriau žinoma kaip “WIMAX”. Galima teigti, jog visos ateities (pvz.: ketvirtos kartos) mobilios telekomunikacijų sistemos dirbs naudojant MIMO.
MIMO kategorijos
MIMO gali būti suskirstomas į tris kategorijas:
Poznanės Karolio Marcinkovskio medicinos universitetas
Poznanės Karolio Marcinkovskio medicinos universitetas – valstybinis universitetas Poznanėje, Lenkijoje. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinge jis užima 10 vietą, tuo tarpu pasaulyje – 2190 vietą (pagal pasaulinį Webometrics Ranking of World Universities reitingą).
Aukštosios mokyklos ištakos siekia 1919 m., kai mieste Poznanės universiteto užsakymu buvo pradėti rengti gydytojų kursai, 1920 m. transformuoti į Poznanės universiteto Medicinos fakultetą. 1950 valdžios sprendimu visos medicinos studijų kryptys buvo atskirtos nuo bendrojo pobūdžio universitetų, joms administruoti buvo įsteigtos Medicinos akademijos. Tokiu būdu sausio 1 d. atsirado ir Poznanės medicinos akademija (lenk. Akademia Medyczna w w Poznaniu). 1984 m. jai suteiktas Karolio Marcinkovskio vardas. Universiteto statusas aukštajai mokyklai buvo suteiktas 2007 m. vasario 27 d.
Tomas S. Butkus
Tomas S. Butkus (slapyvardis Slombas; g. 1975 m. liepos 20 d. Klaipėdoje) – architektas, leidėjas, poetas.
Biografija
1993 m. baigė Klaipėdos „Aukuro“ vidurinę ir Vaikų dailės mokyklas. Nuo 1992 m. savo įkurtose „Vario burnų“ idėjų dirbtuvėse dirba idėjų meno srityje, jungiančioje architektūros, dizaino, leidybos, literatūros ir kitas iniciatyvas. Debiutavo poetų almanache „Įžanga“ (1994 m.). Vienas iš pogrindinio literatūrinio leidinio „Atolas“ (1996–1999 m.) įkūrėjų ir autorių. 2002 m. dalyvavo Tarptautinėje rašymo programoje Ajova Sityje, JAV. Tais pačiais metais Frankfurto knygų mugėje buvo pristatyta „Vario burnų“ paruošta 10 lietuvių poetų „čiabukų“ serija. 2004 m. Londone dalyvavo Britų tarybos organizuotame Tarptautiniame metų jaunųjų leidėjų konkurse. 2005 m. įkūrė eksperimentinės muzikos ir poezijos grupę „Betoniniai triušiai“. Tais pačiais metais kaip knygų dailininkas pradėjo bendradarbiauti su leidykla „Kitos knygos“. Studijavo Vilniaus Gedimino technikos universitete (VGTU), kur 1997 m. įgijo architektūros bakalauro, o 1999 m. – architektūros magistro laipsnį. 2008 m. VGTU apsigynė daktaro disertaciją tema „Kultūrinių funkcijų raiška miesto erdvinėje struktūroje". Tais pačiais metais jam buvo suteiktas humanitarinių mokslų daktaro vardas. 2011 m. išleido mokslinę monografiją „Miestas kaip įvykis. Urbanistinė kultūrinių funkcijų studija“. 2012 m. debiutavo ir kaip literatūros vaikams autorius. Knyga „Bumba Dumba ir Visatos sukūrimas“ įvertinta Kultūros ministerijos gražiausios knygos diplomu ir Tarptautinės vaikų ir jaunimo literatūros asociacijos (IBBY) Lietuvos skyriaus pripažinta reikšmingiausiu metų debiutu. 2013 m. knyga išrinkta į metų knygų penketuką.
Absolution
„Absolution“ – trečiasis Anglijos roko grupės „Muse“ albumas, išleistas 2003 m. rugsėjo 21 d.
Dainų sąrašas
Visas dainas sukūrė Matthew Bellamy, Dominic Howard ir Chris Wolstenholme (išskyrus ten, kur pažymėta).
Kenzo Jokojama
(g. 1943 m. sausio 21 d.) – karjerą baigęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1964-1974 m., su ja dalyvavo 1964 ir 1968 m. olimpinėse žaidynėse.
Reisas
Reisas ( 'kelionė') – transporto priemonės vykimas iš pradinio taško į numatytą vietą, galutinį tikslą; iš anksto numatytas ir konkrečiai apibrėžtas keliavimas tam tikru maršrutu. Visuomeninio transporto priemonės visada važiuoja tuo pat maršrutu, darydamos keletą arba keliolika, keliasdešimt reisų per dieną.
Jūrinėje prekyboje reisas yra prekybinio laivo vykimas iš išsiuntimo vietos į paskirties vietą.
Valgomasis krienas
Valgomasis krienas (Armoracia rusticana) – krienų genties (Armoracia) rūšis.
Valgomasis krienas kilęs iš Pietvakarių Azijos. Europoje auginamas nuo XII a.
Prieskoninis ir daržovinis augalas. Tarkuoti šakniastiebiai valgomi su mėsos, kiaušinių patiekalais, jų dedama į padažus, tarkuoti krienai įmaišomi su burokėliais, jų dedama į salotų užpilus ar majonezą. Krienams išskirtinį karčiai aštrų skonį bei kvapą suteikia gliukozidas sinigrinas ir garstyčių aliejus. Jauni lapai naudojami salotoms, subrendusių dedama į raugiamus agurkus.
Šaknyse ir lapuose yra daug vitamino C (apie 290 mg kilograme šaknų) ir fitoncidų. Šaknys ilgos, storos, mėsingos. Šaknyse gausu mineralinių druskų (kalio, kalcio, magnio, sieros, vario, fosforo, ir kt.).
Izotiocianatas augalui gamtoje tarnauja kaip natūrali apsauga nuo kenkėjų. Kadangi ši medžiaga žalinga ir pačiam augalui, ji saugoma kaip du atskiri junginiai – gliukozinolatas ir mirosinazės fermentas, kurie susijungia kenkėjui graužiant augalą. Tai labai nestabilus junginys, skyla esant 37 °C temperatūrai, todėl švieži krienai žymiai stipresnio skonio.
Polimorfizmas
Polimorfizmas – biologinis reiškinys, kai organizmų populiacija ar šeima yra susiskirsčiusi į individų grupes (morfas), kurios ryškiai skiriasi viena nuo kitos savo morfologiniais ar fiziologiniais požymiais. Polimorfizmas yra pertraukto kislumo atvejis, nes polimorfizme nėra individų, kurie savo sandara būtų tarpiniai tarp morfų. Pradžioje polimorfizmo sąvoka buvo naudojama tik kalbant apie vizualiai matomus išorinius požymius, o vėliau imta naudoti ir vidaus sandaros, fiziologiniams ar genetiniams skirtumams apibūdinti.
Morfa - diskreti gyvūnų forma (diskretus fenotipas), susijusi su prisitaikymu prie tam tikrų ekologinių sąlygų arba su funkcijų pasidalinimu šeimoje.
Socialinių vabzdžių polimorfizmas
Socialinių vabzdžių polimorfizmas yra susijęs su kastiniu polietizmu. Polietinės grupės nariai paprastai savo sandara, fiziologija ir elgsena yra prisitaikę savo funkcijoms atlikti. Pvz., kareiviai paprastai būna didesni, stambesnėmis galvomis ir žandais, kai kurių rūšių - turi specialias liaukas, kurios padeda apginti lizdą.
Lytinis dimorfizmas
Dažniausiai skiriasi skirtingų lyčių atstovai, kas siejasi su skirtingu jų vaidmeniu dauginimesi arba lytine atranka.
Ekologinis polimorfizmas
Susijęs su prisitaikymais prie tam tikrų ekologinių sąlygų, prie sąlygų įvairovės. Tai gali būti:
Badchyzas
Badchyzas  – aukštuma pietryčių Turkmėnistane (Maro velajate), Paropamizo priekalnėse, Tedženo ir Murgabo tarpupyje. Aukštis iki 1267 m. Būdingas kalvotas paviršius – skliautkalvės, atkirstos slėnių (takyrų). Aukštuma sudaryta daugiausia iš liosinio smiltainio. Slėniuose yra druskožemių, druskos ežerų.
Vyrauja dykumos ir pusdykumės, vietomis yra pistacijų sąžalynų. Teritorijoje sutinkami reti gyvūnai – kulanai, džeiranai, leopardai, dryžuotosios hienos, kalniniai avinai, bitėdžiai barsukai, karakalai, strazdai, palšieji grifai, nykštukiniai ereliai ir kt. Badchyzas 1941 m. paskelbtas draustiniu (plotas 877 km²).
Drapas
Drapas ( 'gelumbė') – sunkus gelumbinis audinys, dažniausiai iš kočiotinių vilnonių verpalų. Drapas audžiamas sudėtingais 8–16 nyčių pynimais. Paprastai šis audinys būna dvisluoksnis; viršutinis sluoksnis dažniausiai iš geresnių siūlų. Drapo paviršiuje gali būti pūkas, kuris veliūriniame drape statmenas paviršiui, ratinuotame – raštuotas, uniforminiame drape (dažnai vadinamas tiesiog drapu) – suguldytas. Flokonės drapui (su peršiauštais rašto ataudais) būdingas gražus reljefinis pūko raštas.
Anksta
Anksta (Draba) – dilenijažiedžių (Dilleniidae) poklasio bastutinių (Brassicaceae) šeimos augalų gentis.
Ešo kantonas
Ešo kantonas  – 1 vienas iš 12 Liuksemburgo kantonų. Kantono plotas – 243 km². Gyventojų – 148 705. Ešo kantonas suskirstytas į 14 komunų.
Vladimiras Molovas
Biografija
Gimė gydytojo ir politiko šeimoje. Jaunesnysis brolis Vasil Molowas buvo gydytojas.
1890 m. baigė Sofijos 1-ąją gimnaziją, 1894 m. - teisę (Maskvos universiteto Teisės fakultetas).
Po keleto metų praktikos Vakarų Europoje grįžo į Sofiją, nuo 1900 m. Sofijos universiteto baudžiamosios teisės dėstytojas (iki pat mirties), 1905-1906 m. Teisės fakulteto dekanas, nuo 1924 m. profesorius, nuo 1906 m. Bulgarijos literatūrinės bendrijos (dab. Bulgarijos mokslų akademija) narys.
Franka Potente
thumb|upright|Franka Potente (2019) Franka Potente (g. 1974 m. liepos 22 d.) – vokiečių aktorė, gimusi mokytojo šeimoje Diulmene. Išpopuliarėjo po vaidmens Tom Tykwer filme Bėk, Lola, bėk.
Nepriklausoma Lietuva (Kaunas)
Nepriklausoma Lietuva – dvidieninis visuomenės laikraštis, išėjęs 1933 m. birželio 1 d. Kaune.
Istorija
Leidėjas ir atsakomasis redaktorius Petras Jocius.
Žaliakalnio sinagoga
Žaliakalnio sinagoga – buvusi sinagoga Žaliakalnyje, Vaisių g. 30, Kaune, apie 300 m į vakarus nuo Savanorių pr./Žemaičių g. sankirtos. Priklauso Kauno žydų religinei bendruomenei, kuri čia turi įsirengusi sandėliavimo bei repeticijų patalpas.
Istorija
Sinagoga pastatyta 1858 m. Jos projektą parengė rusų architektas Nikolajus Ikonikovas. Sinagoga pastatyta pirklio K. Soloveičiko žemėse. Šiame miesto rajone gyveno mažiau pasiturintys žydai. Sinagoga buvo medinė ir vienaaukštė, XX a. pradžioje perstatyta iš akmens. miniatiūra|250x|left|Galinis fasadas
Antanas Bartkevičius
Antanas Bartkevičius (g. 1940 m. liepos 9 d. Panevėžys) – Lietuvos astronomas, profesorius, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Biografija
1963 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1994 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Nuo 1964 m. dirbo Fizikos ir matematikos institute (nuo 1976 m. Fizikos institutas), nuo 1994 m. dirba Teorinės fizikos ir astronomijos institute.
Mokslinė veikla
Su kitais sukūrė trimatę nemetalingųjų žvaigždžių klasifikacijos metodiką Vilniaus fotometrinėje sistemoje. Atrado naujų II populiacijos žvaigždžių. Sudarė keletą II populiacijos žvaigždžių katalogų. 1982 m. dalyvavo rengiant ESA orbitinės astrometrinės observatorijos „Hipparchos“ stebėjimų programą. Nagrinėja nemetalingųjų žvaigždžių amžiaus nustatymo problemas, tiria II populiacijos vizualines dvinares žvaigždes.