cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Skuodo tvenkinys
Užtvanka 500 m ilgio, 10 m pločio. Vandens pralaida – šachtinė. Tvenkinys įrengtas 1982 m. ir skirtas laukų drėkinimui. 2000 m. pastatyta 220 kW galios mažoji hidroelektrinė. Prie tvenkinio įsikūręs Skuodas, Kulai I, Kulai II, Puodkaliai. Pietuose stūkso Kubiliškės piliakalnis, už jo - Kubiliškės I tvenkinys. Šiaurvakarine pakrante eina kelias, tvenkinio vidurinę dalį skersai kerta kelias Nr.3701 (Kulai I - Mažieji Rūšupiai).
Struktūrinė biologija
Struktūrinė biologija - molekulinės biologijos, biochemijos ir biofizikos šaka, tirianti makromolekulių, ypač baltymų ir nukleorūgščių, struktūrą. Struktūrinė biologija tiria, kaip šios molekulės įgyja savo savybes ir kaip pakitimai paveikia jų funkcijas. Kadangi makromolekulės atlieka daugelį funkcijų ląstelėse, jos yra daugelio biologų susidomėjimo objektas.
Germanų teisė
Teisės rinkiniai
Svarbiausi teisės rinkiniai:
Lex Romana
Greta genčių teisės atsirado (romėnų) teisės rinkiniai (Lex Romana), papildę „vulgariąją teisę“ (Vakarų Romos pabaigos laikotarpio):
Struktūrinė biologija
Makromolekulių funkcijas ir savybes smarkiai nulemia jų erdvinė - tretinė - struktūra, kurią lemia pirminė struktūra - kokie monomerai sudaro molekulę. Tačiau erdvinę struktūrą gali lemti ir aplinkos sąlygos - temperatūra, rūgštingumas.
Kadangi makromolekulės mažos, jų neįmanoma stebėti net per galingiausią šviesinį mikroskopą. Joms tirti taikoma elektroninė mikroskopija, kristalografija ir daugelis kitų metodų.
2014 m. rinkimai į Europos Parlamentą Lietuvoje
thumb|EP rinkimų plakatas Vilniuje '''2014 m. rinkimai į Europos Parlamentą Lietuvoje''' – 2014 m. Europos Parlamento rinkimų dalis, rengiama trečią kartą po Lietuvos įstojimo į ES. Jie vyko 2014 m. gegužės 25 d.
Naujai penkerių metų kadencijai Lietuva turės 11 parlamentarų (vietoj 12 po 2009 m. rinkimų).
Pirminiais duomenimis, laimėjo konservatoriai (16,42 %), antri socialdemokratai (16,32 %), treti Liberalų Sąjūdis (15,6 %; nuo socdemų atsiliko mažiau nei 9 tūkst. balsų), ketvirti – „tvarkiečiai“ (13,48 %). Šios keturios partijos gauna po du EP mandatus (TS-LKD: Gabrielius Landsbergis ir dabartinis europarlamentaras Algirdas Saudargas, LSDP – dabartiniai europarlamentarai Vilija Blinkevičiūtė ir Zigmantas Balčytis, Liberalai – Antanas Guoga ir Petras Auštrevičius, „Tvarka ir teisingumas“ Rolandas Paksas ir Valentinas Mazuronis). Darbo partija (12,12 %), V. Tomaševskio blokas (7,62 %) ir valstiečiai-žalieji (6,25 %) – po vieną (DP – Viktoras Uspaskichas, Žaliųjų sąjunga – Ramūnas Karbauskis, LLRA – dabartinis europarlamentaras Valdemaras Tomaševskis).
Kanditatuojančios partijos
Dalyvauti rinkimuose išsikėlė 10 Lietuvos partijų, koalicijų.
Išankstinis balsavimas
Tos ir ankstesnių dienų suminiai duomenys
Tarpžvaigždinė medžiaga
Tarpžvaigždinė medžiaga – labai retos dujos, susimaišiusios su mažytėmis dulkelėmis, kosminiais spinduliais ir pasklidusios tarp žvaigždžių galaktinėje erdvėje. Saulės apylinkoje 1 cm³ erdvės rastume vos vieną kitą atomą. Paukščių Take pasitaiko vietų, kur tarpžvaigždinės medžiagos tankis tūkstančius kartų didesnis. Tai irgi nėra daug, palyginti su oru, kuriuo kvėpuojame. Tačiau to pakanka, kad 10–30 šviesmečių skersmens kosminių dujų ir dulkių telkinys taptų nepermatomas. Paukščių Take tokių debesų daug, ir optinio diapazono prietaisai bejėgiai įveikti jų tamsą. Iš ten Žemę pasiekia tik infraraudonieji spinduliai ir radijo bangos.
Tarpžvaigždinės medžiagos galaktikoje nėra daug: ji sudaro tik apie 2 % žvaigždžių masės. 99 % tarpžvaigždinės medžiagos sudaro dujos, tarp kurių vyrauja vandenilis (74 %) ir helis (24 %). Dulkių labai mažai – vos 1 % tarpžvaigždinės medžiagos.
Kosminės dulkelės susideda iš metalų, jų oksidų, amorfinių silikatų, ir organinių anglies junginių.
Trijų fazių tarpžvaigždinės terpės modelis
1969 metais Field, Goldsmith ir Habing pasiūlė statinį dviejų fazių tarpžvaigždinės terpės modelį. Pagal juos, tarpžvaigždinė medžiaga susidėjo iš šaltos būsenos medžiagos (T < 300 K, molekulinių debesų) ir šiltos tarpdebesinės medžiagos būsenos (T ~ 1 000 K – praretintų neutralių ir jonizuotų dujų). 1977 metais McKee and Ostriker pridėjo trečią – dinaminę medžiagos būseną – labai įkaitintas dujas, atsiradusias po supernovų sprogimų (T ~ 1 000 000 K). Anot jų, ši trečioji fazė užima didžiąją tarpžvaigždinės terpės dalį.
Žemiau esančioje lentelėje pateikiamos šių fazių charakteristikos:
Netiesinė sistema
Netiesinė sistema – tai sistema, kuri matematiškai netenkina superpozicijos principo arba kurios įvestis nėra tiesiogiai proporcinga išvesčiai. Tiesinė sistema šiuos reikalavimus tenkina. Kitais žodžiai, netiesinė sistema yra bet koks uždavinys, kur kintamieji, kad būtų išspręsti, negali būti parašyti tiesine kombinacija nepriklausomų komponenčių. Homogeninės sistemos, kurios yra tiesinės dėl nepriklausomojo kintamojo funkcijos buvimo, yra netiesinės, bet tokios sistemos gali būti nagrinėjamos kaip tiesinės, nes jas galima transformuoti.
Netiesiniai uždaviniai yra inžinierių, fizikų ir matematikų uždaviniai, nes dauguma fizikinių sistemų gamtoje yra paveldimos netiesiškai. Netiesines lygtis yra sunku išspręsti, čia panaudojama chaoso teorija. Oras yra žymiausias savo chaotiškumu, menki pokyčiai vienoje sistemos pusėje sukelia visoje sistemoje sudėtingus efektus.
Apibrėžimas
Matematikoje tiesinė funkcija f(x) yra tokia, kuri tenkina abi savybes: Sumos ir homogeniškumo sąlygos dažnai yra apjungiamos į superpozicijos principą
Tošihiro Hattori
(g. 1973 m. Rugsėjo 23 d.) – karjerą baigęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Netiesinė sistema
Apibrėžimas
Lygtis vadinama tiesine, jeigu if f(x) yra tiesinė funkcija (kaip apibrėžta aukščiau) ir netiesinė priešingu atveju. Lygtis vadinama homogenine, jeigu C = 0.
Jaunimietis
miniatiūra|Laikraščio „Jaunimietis“ pirmasis numeris Jaunimietis – neperiodinis laikraštis, ėjęs 1933 m. Šiauliuose. Redaktorius Petras Kežinaitis.
Tošihiro Hattori
Nacionalinėje komandoje žaidžia 1996–2003 m., su rinktine dalyvavo 1996 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, 1998 ir 2002 m. pasaulio futbolo čempionatuose.
Netiesinė sistema
Netiesinės diferencialinės lygtys
Diferencialinių lygčių sistema yra netiesinė jeigu ji yra ne tiesinė sistema. Pavyzdžiai: Navier-Stokso lygtis skysčių dinamikoje ir Lotka-Volterra lygtis biologijoje.
Viena didžiausių netiesiškumo problemų yra ta, jog bendru atveju neįmanoma sujungti žinomus sprendinius į naujus sprendinius. Tiesiniuose uždaviniuose tai atlikti galima naudojantis superpozicijos principu.
Kolumbijos upės tarpeklis
thumb|300px|Kolumbijos upės tarpeklis
Kolumbijos upės tarpeklis – tarpeklis JAV, Oregone. Tarpeklio ilgis yra 128 km. Jo gylis siekia 1219 metrus. Kolumbijos upės tarpeklis kerta Kaskadinių kalnų grandinę. Tarpeklis garsėja kriokliais, aukštomis bazalto uolomis, kalnais ir žaliuojančiais miškais. Kolumbijos upė per pastaruosiuos 10 mln. metų paliko įvairių pėdsakų. Prieš 15 000 metų tarpeklis buvo platesnis dėl didžiulių potvynių, kurie užtvindė visą plotą.
Šeichas
miniatiūra|dešinėje|„Šeichas Satamas de Hadadinas iš Palmiros“. Aleksandro Jakovlevo paveikslas (~1931 m.) Šeichas (arab. شيخ‎, šaych 'vyresnysis'; pl. شيوخ‎, šyūch) - pagarbus arabiškas žodis, reiškiantis genties seniūną, valdovą, gerbiamą išmintingą žmogų, islamo mokslininką. Paprastai šiuo žodžiu vadina vyrus, tačiau istorijoje yra buvę ir keletas moterų šeichų.
Jis gali reikšti vyriškį, vyresnį kaip 40-50 m. arba islamą studijuojantį studentą musulmoną. Tokie studentai paprastai turi būti baigę bakalauro lygį ir turėti dėstytojo kvalifikaciją.
Šeichas nėra tas pats, kas alimas (dgs. ulema), mavlavis, mavlana, muhaditas, kadis, muftijus, hafizas.
Etimologija
Per kultūrinę arabų civilizacijos įtaką, ypač plintant islamui, žodis ir kitose šalyse, ypač Afrikos musulmonų šalyse, įgavo religinio titulo ar tiesiog pagarbos titulo prasmę.
Nors musulmonai titulą šeichas mokytiems asmenims pavadinti, tačiau šis arabiškas terminas yra pasaulietinis. Juo drūzai vadina savo religingus žmones, arabai krikščionys - įtakingus savo vyresniuosius.
Žodis šeichas savo kilme ir vartosena yra artimas 'senas žmogus', iš kurio kiles senator. Todėl JAV senatas arabiškai vadinamas majlis al - shuyukh 'senatorių taryba'.
Pasaulietinis pavadinimas
Pavadinimas šeichas kartais neformaliai vartojamas vadinti žmonėms su finansine ar politine įtaka, bet dažniau jis naudojamas karališkųjų šeimų nariams, kilmingiesiems vadinti. Persų įlankos valstybėse šeichais vadina aukštus postus užimančius valdytojus, turtingus verslininkus, vietinius valdytojus. Šeichais vakariečiai vadino Kuveitą valdančius Al-Sabah dinastijos narius, kurie buvo chakimai (arab. 'valdovas'), ir tik 1961 m. tapo emyrais. Šeichais vadina beveik visus Persų įlankos valdančių šeimų narius vyriškius.
Libane šeichais ir šaichomis (moteriška forma) paprastai vadina krikščionių maronitų aristokratų šeimų, buvusių osmanų imperijos stambių valdininkų giminių šeimų narius.
Pakistane ir likusioje Pietų Azijoje titulas šeichas reiškia arabišką kilmę. Kažkada dalis arabų specialistų, kariškių, prekybininkų, mokytojų keliavo į musulmonų valstybes Pietų Azijoje, kur ir liko.
Aleksander Szczygło
Aleksandras Ščigla (, 1963 m. spalio 27 d. Jezioranai, Lenkija – 2010 m. balandžio 10 d. prie Smolensko) – lenkų teisininkas, politinis veikėjas, nuo 2009 m. Nacionalinio saugumo biuro vedėjas.
Biografija
1990 m. baigė Gdansko universiteto Teisės fakultetą.
1990–1991 m. senatoriaus Lecho Kaczyńskio padėjėjas ir Solidarumo Krašto komisijos teisininkas. 1991–1992 m. Nacionalinio saugumo biuro teisinis specialistas. 1992–1995 m. Aukščiausiųjų kontrolės rūmų pirmininko kabineto vedėjas. 1997 m. Valstybinės darbo inspekcijos vedėjo patarėjas. 1997–2000 m. Europos integracijos komiteto valdybos Informacjios departamento direktorius. 2001 m. PKO BP banko prezidento patarėjas.
Nuo 2001 m. Teisės ir teisingumo partijos veikėjas. 2001–2005 m., 2005–2006 m. ir 2007–2009 m. Lenkijos seimo narys, išrinktas pagal Teisės ir teisingumo sąrašą.
2005–2006 m. Gynybos ministerijos valstybės sekretorius, nuo 2006 m. iki 2007 m. Lenkijos prezidento kancelarijos vedėjas, 2007 m. Lenkijos gynybos ministras, nuo 2009 m. sausio 15 d. Nacionalinio saugumo biuro vedėjas.
Žuvo 2010 m. balandžio 10 d. Smolensko aviakatastrofos metu.
Moralinė šizofrenija
Moralinė šizofrenija – terminas, kuriuo nusakomas mąstymo apie moralę ir veiksmų motyvų neatitikimas. Ši sąvoka dažniausiai naudojama etikoje ir filosofijoje. Ją vienas iš pirmųjų pavartojo Maiklas Stokeris straipsnyje „The Schizophrenia of Modern Ethical Theories“, kuriame teigė, kad konsekvencionalizmas ir deontologija yra nepajėgūs paaiškinti draugystės ar meilės.
Kamufletas
Kamufletas – požeminis sprogimas, kai sprogstant susidaro požeminė ertmė, o žemės paviršiuje duobės nebūna. Terminu kamufletas apibūdinami požeminiai artilerijos sviedinių ar aviacinių bombų sprogimai, taip pat požeminiai kovinių minų ir pramoninių užtaisų sprogimai.
Kamufleto sąvoka atsirado tvirtovių fortifikacijos klestėjimo laikais, kai priešmininės kovos metu gynėjai pasikasdavo po atakuojančių minuotojų tuneliu ir po juo susprogdindavo savo užtaisą, kad atakuojančių minuotojų tunelis užgriūtų. Tokių sprogdinimų metu dažni būdavo visiškai požeminiai sprogimai (kamufletai).
Maželiai (Rokiškis)
Maželiai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Pandėlio.
Krišana
Krišana  – geografinis ir istorinis Rytų Europos regionas, dabar padalintas tarp Rumunijos ir Vengrijos. Pavadintas pagal Kerešo upės ir trijų jos intakų – Baltojo Krišo (Crișul Alb), Juodojo Krišo (Crișul Negru) ir Greitojo Krišo (Crișul Repede) – pavadinimus.
Regionas kartais laikomas išplėstinės Transilvanijos dalimi, nors Krišana ne visiškai papuola į istorinės Transilvanijos kunigaikštystės teritoriją.
Geografija
Krišana užima ryčiausią Panonijos lygumos (Alfeldo) dalį, todėl pasižymi lygumomis ir stepingu klimatu su miškastepėmis bei pušta. Ją rytuose riboja Apusenų kalnai, kuriuose regionas perina į Transilvaniją, pietuose – Murešo upė (už jos yra Banatas), šiaurėje – Samošo upė (už jos prasideda Maramurešas), vakaruose – Tisa, už kurios yra stepinga lyguma. Rumunijos-Vengrijos siena kerta Krišaną per pusę.
Regione yra šios dabartinės Rumunijos apskritys:
Vengrijos Körösvidék papuola į Vengrijos Haidū Biharo ir Bėkėšo medės.
Pietinė Krišanos dalis, ties Murešo upe, serbų buvo vadinama Pomorišje.
Miestai
Svarbiausi miestai:
Istorija
Senovėje regione gyveno keltai, dakai, sarmatai ir germanai. I a. pr. m. e. ši teritorija priklausė Dakijos karalystei, kurią valdė Burebista.
Viduramžiais regionas kurį laiką priklausė hunams, gepidams ir avarams, po to Bulgarijos karalystei ir Vengrijos karalystei.
XVI–XVII a. regioną pasidalino osmanų imperija ir Habsburgų monarchija. Osmanų valdymo metu regionas buvo padalintas į Temešvaro ejaletą (Temešvaras rumuniškai yra Timišoara) ir osmanų vasalinę Transilvanijos kunigaikštystę. Dalis Transilvanijos kunigaikštystėje buvusios Krišanos vadinosi Parcijus (''Partium). Osmanų Varato ejaleto, sudaryto XVII a. antroje pusėje, centras buvo Krišana. Po XVII a. pabaigos visas regionas ėmė priklausyti Habsburgų monarchijai, o administraciškai buvo padalintas ir priskirtas Habsburgų Vengrijos karalystei, Habsburgų Transilvanijos kunigaikštystei ir Habsburgų Karinei pasienio sričiai.
1750 m. panaikinus Karinės pasienio srities Tisos-Murešo dalį, o 1867 m. – Transilvanijos kunigaikštystę, visas regionas buvo priskirtas Habsburgų Vengrijos karalystei. Ši karalystė po 1867 m. tapo viena iš dviejų dvigubosios Austrijos-Vengrijos monarchijos dalių. Habsburgų valdymo metais Krišana beveik niekada neturėjo ypatingo statuso, kaip kad turėjo Transilvanija ar Banatas. Tik 1850–1860 m. ji buvo organizuota kaip Karinė Grosvardeino apygarda (Military District of Großwardein).
1918 m. suirus Austrijai-Vengrijai rytinė Krišanos dalis atiteko Rumunijai, o vakarinė – Vengrijai.
Pryšmančių dvaras
Pryšmančių dvaras – dvaras, XIX a. pirmoje pusėje – XX a. stovėjęs Pryšmančiuose.
Istorija
Dvarą Pryšmančių kaimo žemėse XIX a. pirmoje pusėje įkūrė Kretingos dvarininkai grafai Zubovai. Dvarą sudarė du ūkiniai padaliniai – Pryšmančių ir Platonavo palivarkai. Dvaro administracinis centras įsikūrė Pryšmančiuose, o sodybos pastatai iškilo abipus Kretingos–Palangos, o dalis – prie Pryšmančių–Liepynės kelio. Kuriant dvarą, kaimo sodybos buvo nugriautos, o teisę į nuomotą žemę praradę valstiečiai paversti kumečiais ir apgyvendinti prie dvaro centre pastatytuose kumetynuose. Pryšmančiai neteko dalies žemės, buvusios kairiajame Tenžės krante. Jas Kretingos dvaro valdytojai prijungė prie Kretingos kaimo žemėje įkurto palivarko, kurį kunigaikščio Platono Zubovo garbei pavadino Platonavu. 1841 m. Pryšmančių dvaro administratorius pulkininkas Zegerkrancas apsodino spygliuočių medžių mišku nedirbamas ir nederlingas Pryšmančių palivarko žemes, esančias paribyje su Virkštininkų kaimu. Taip atsirado Pryšmančių miškas. 1827 m. kaime buvo 26 katalikų kiemai. 1846 m. – 18 dūmų.
Dvaras XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje priklausė grafams Tiškevičiams. 1913 m. gegužės 16 d. dvaro kumečiai ir samdomi darbininkai bandė streikuoti. Pirmojo pasaulinio karo pradžioje grafui Aleksandrui Tiškevičiui su šeima pasitraukus į Rusiją, vokiečių okupacinė valdžia dvarą nusavino. Dvare pagaminta žemės ūkio produkcija, Pryšmančių miške iškirsta mediena buvo gabenama į Vokietiją.
Pryšmančių dvare 1920 m. gyveno 18 katalikų šeimų. o 1923 m. buvo 7 kiemai. Vykdant Lietuvos žemės reformą, 1926 m. dvaras buvo išparceliuotas. Jo žemes valstybė nusavino ir išdalino kovose dėl Lietuvos nepriklausomybės dalyvavusiems kariams savanoriams ir dvaro kumečiams, kurie atkūrė Pryšmančių kaimą. Dvaro centrą su 80 hektarų žemės valstybė grafui Aleksandrui Tiškevičiui išnuomavo, o vėliau atidavė kaip kompensaciją už kitas nusavintas žemes.
1940 m. vasarą į Pryšmančių dvarą gyventi persikėlė grafas Aleksandras Tiškevičius su sūnumi, Lietuvos kariuomenės atsargos karininku Kazimieru Tiškevičiumi ir dukra Imakulata. Tačiau evakuodami pasienio su Vokietija (Klaipėdos kraštu) zonos gyventojus, enkavedistai netrukus juos iškeldino į Židikus. Vokietijos okupacijos metu dvare įkurtas getas, kuriame 1941 m. naikinti Kretingos gyventojai, daugiausia žydai. Po karo Pryšmančių dvaras tapo Kretingos tarybinio ūkio skyriumi, o kaimo gyventojai buvo paversti žemės ūkio darbininkais. Vėliau Pryšmančiai tapo Vydmantų agroprekybinio tarybinio ūkio pagalbine gyvenviete.
Bytuvo pilis
Vokiečių ordinas
Kryžiuočiai pradėjo statyti mūrinę pilį Bytuve 1390 m. ant kalvos pietrytinėje miesto dalyje. Tačiau tikrieji statybos darbai čia vyko 1398–1406 m. pagal Mikalojaus Felenšteino nurodymus. Pilis – 49x70 m stačiakampio formos, pastatyta iš eratinių akmenų ir plytų. Kampuose – trys apvalūs ir vienas kvadratinis bokštas, kurie buvo pritaikyti naudoti šaunamuosius ginklus. Šiaurės vakarų sparne pastatytas trijų aukštų gyvenamasis namas su rūsiu. Šiame pastate buvo svarbiausios patalpos: refektoriumas, koplyčia, prokuratoriaus namai. Viršutiniame aukšte buvo sandėlis.
Pietų vakarų pilies dalyje buvo įrengta virtuvė bei maisto sandėlis, netoliese buvo šulinys. Įvažiuojamieji vartai su pakeliamuoju tiltu buvo pastatyti šiaurės rytuose, prieš juos iškastas griovys.
1410 m. pilis buvo užpulta Jogailos armijos, tačiau vėl grąžinta kryžiuočiams po Pirmosios Torūnės taikos.
Pamario kunigaikščiai
Per Trylikos metų karą pilį užėmė Lenkija. 1466 m. Karalius Kazimieras IV atidavė pilį Pamario kunigaikščiui Erikui II. 1500 m. aplink pilį buvo pastatytos fortifikacijos ir bastėjos, leidžiančios naudoti artileriją. XVI a. antroje pusėje pilis buvo atiduota Grifitams, kurie pietrytiniame pilies sparne pastatė Kunigaikščių rūmus. XVII a. viduramžių name buvo įkurta kepykla ir alaus darykla. 1623 m. šiaurės rytų pusėje buvo pastatyti Našlių namai. Trisdešimtmečio karo metu piliai padaroma maža žala. Po paskutinio Grifito mirties 1638 m. pilis patenka į Lenkijos rankas, ten pradeda reziduoti seniūnas.
Per Švedų tvaną pilis sudegė. Iš dalies atstatyje pilyje XIX a. veikė teismas ir kalėjimas. Pirmieji restauravimo darbai atlikti 1930–1939 m., vėliau ir 1957–1962 bei 1969–1990 m. Šiuo metu pilyje veikia muziejus, restoranas ir biblioteka.
Deltuva (reikšmės)
Žodis Deltuva reiškia:
Degutytė
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Degutienė (ištekėjusi moteris).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Degutis.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Leibokulistas
Leibokulistas  – Rusijos imperatoriaus rūmų akių gydytojo pareigybė ir jas einantis asmuo.
Pareigybė egzistavo 1801–1917 m.
Pagal 1801 m. dvaro etatus buvo pavaldus III klasę rangų lentelėje užimančiam leibmedikui, kuris vadovavo visiems rūmų medikams – leibchirurgui, leibakušeriui, leibpediatrui, leibokulistui, leibotiatrui ir kt.
Leibokulistai buvo tikrieji valstybės patarėjai ir slaptieji patarėjai G. fon Lerchė, K.A. fon Tilmanas, I.I. Kabatas, I.Ch. Mogavlinas, N.I. Tichomirovas.
Leibokulisto vardas panaikintas 1917 m. Vasario revoliucijos metu.
Bajan Ulegėjaus aimakas
Bajan Ulegėjaus aimakas  – vienas iš 21 Mongolijos aimako. Yra šalis rytuose, Kazachstano ir Rusijos pasienyje. Sostinė – Ulegėjus. 93 % aimako gyventojų – kazachai.
Administracinis suskirstymas
thumb|left|180px|Sumų žemėlapis Aimakas padalintas į 14 sumų:
Kinčiai
Kinčiai – kaimas vakarinėje Klaipėdos rajono savivaldybės dalyje, 5 km į pietvakarius nuo Klaipėdos miesto Rimkų mikrorajono, tarp Vilhelmo kanalo ir geležinkelio.
Brazilijos srovė
miniatiūra|Brazilijos srovė Atlanto vandenyno žemėlapyje Brazilijos srovė – šiltoji jūrinė srovė Atlanto vandenyno vakarinėje dalyje. Teka išilgai rytinių Pietų Amerikos krantų iš šiaurės (nuo San Rokės kyšulio) į pietus (iki 35-40° p. pl.). Vandens temperatūra svyruoja nuo 14-24° C (žiemą) iki 20-28 °C (vasarą). Srovės greitis 1-3 km/h, vidutinis debitas – 10 mln. m³/s. Vandens druskingumas 35-37 ‰. Brazilijos srovė pietuose susiduria su šaltosiomis Vakarų Vėjų ir Folklando srovėmis.
Kinčiai
Istorija
Vietovardis siejamas su Priekulės apylinkėse paplitusia pavarde Kinčius. Ji gali būti, kad tai dvikamienio asmenvardžio trumpinys (plg., taip pat ).
1785 m. minimas kaip karališkasis kaimas, buvo 5 sodybos. XX a. pradžioje buvo grupė kelių didesnių sodybų tarp kanalo ir geležinkelio, netoli Kairių bažnyčios.
Gedminiai (Pakruojis)
Gedminiai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 12 km nuo Lygumų.
Kamenka (Šteinau)
Kamenka (,, nuo 1938 m. Gut Steinau, nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Polesko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Turgenevo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Labguvos apskrities kaimas, nuo 1909 m. spalio 16 d. Lablaukių dvaro kaimas. 1910 m. buvo 66 gyventojai. 1947–2008 m. Slavianskojės apylinkės kaimas.
Gediminas Taranda
Gediminas Taranda (g. 1961 m. vasario 26 d. Kaliningrade, Rusija) – lietuvių kilmės rusų baleto artistas.
Biografija
Tėvas Leonas – lietuvis kariškis, mama – Ukrainos kazokė (mergautinė pavardė – Solovjova). Voroneže baigė vidurinę mokyklą. 1976 m. įstojo į Maskvos choreografijos akademiją. Nuo 1981 m. iki 1993 m. Maskvos Didžiojo teatro baleto artistas.
Debiutavo spektaklyje „Don Kichotas“. Kartu su Maja Pliseckaja šoko spektaklyje „Karmen“. Jurijus Grigorovičius specialiai G. Tarandai sukūrė spektaklius „Raimonda“ ir „Aukso amžius“.
1994 m. sukūrė Rusijos imperijos baleto teatrą, gastroliuojantį visame pasaulyje. 2004 m. pradėjo dirbti Maskvos Tarybos teatre. Dalyvavo Rusijos televizijų projektuose „Ledynmečio laikotarpis“, „Ringo karalius. Legendos sugrįžimas“.
Vedęs; žmona – balerina Anastasija Drigo, dukra – Deimantė Taranda (2004). Brolis Vytautas – taip pat baleto šokėjas. Turi nesantuokinę dukrą Jelizavietą (1996).
Walmart
Wal-Mart Stores, Inc. – didžiausias JAV mažmeninės prekybos tinklas pasaulyje. Ši bendrovė yra ir stambiausia įmonė pasaulyje pagal gautas pajamas. „WalMart“ taip pat yra ir didžiausias darbdavys JAV bei Meksikoje.
„WalMart“ Bendrovę 1962 m. įkūrė Semas Voltonas. „Wal-Mart“ centrai yra sukurti pagal europietiškų didžiųjų prekybos centrų modelį. Tai tradicinio prekybos centro ir itin didelės mažų kainų parduotuvės derinys, užimantis milžiniškus plotus.
Jaunimo frontas
Jaunimo frontas – LKJS Kauno rajono komiteto laikraštis, nelegaliai ėjęs 1936 m. rugsėjį – 1937 m. kovą Kaune.
Walmart
„WalMart“ valdo 11 503 parduotuves 27 pasaulio šalių. Pajamos iš bendrovės prekybos veiklos 2019 metais sudarė 514,4 mlrd. JAV dolerių.
Jaunimo frontas
Istorija
Išėjo du numeriai. Spausdintas spaustuviniu šriftu ir rotatoriumi pogrindinėje spaustuvėje. Redagavo Joselis Volfsonas, Izraelis Ickovičius, Solomonas Kancedikas.
Dembskis
Dembskis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Dembskienė (ištekėjusi moteris) ir Dembskytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Viktoras Kybartas
Viktoras Kybartas (1929 m. vasario 19 d. Neveronyse, Gelvonų valsčius – 1996 m. lapkričio 24 d.) – Lietuvos fizikas, fizikos ir matematikos mokslų daktaras.
Biografija
1953 m. baigė Vilniaus universiteto (VU) fizikos studijas. 1956 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato disertaciją. 1958–1965 m. buvo VU Fizikos ir matematikos fakulteto, 1965–1982 m. – VU Fizikos fakulteto dekanas. 1971–1988 m. buvo VU Fizikos fakulteto Radiofizikos katedros vedėjas. 1980 m. profesorius.
Palaidotas Antakalnio kapinėse.
V. Kybartui teko ne kartą nuo sovietinės valdžios ginti Fizikos fakulteto studentų šventę – Fiziko dieną.
Publicistika
Publicistika (, „išviešinti“)
Ji buvo institucionalizuota XX a. 5 deš. Taip pat žr. komunikacijos mokslai.
Masajuki Okano
(g. 1972 m. liepos 25 d.) – karjerą baigęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1995–1999 m., su rinktine dalyvavo 1998 m. pasaulio futbolo čempionate.
Maželiai (Širvintos)
Maželiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Gelvonų.
HV016
miniatiūra|200px|HV016 herbas HV016 – Norvegijos vietinės apsaugos/antiteroristinis junginys. Jis veikia visoje Norvegijos teritorijoje. Padaliniai yra Osle, Stavangeryje, Bergene ir Trondheime. HV-016 pagrindinė užduotis yra gyvybiškai svarbių objektų personalo apsauga ir karo atveju kariniai veiksmai miestų teritorijose.
Alta Grasija
Alta Grasija  – miestas Argentinoje, Kordobos provincijoje, 35 km į pietvakarius nuo Kordobos, Čikaso kalnagūbrio pašlaitėje.
Istorija
Nuo senų laikų regione gyveno indėnų komečingonų gentys, dabartinio miesto žemes vadinusios Paravachasca. XVII a. regione įsikūrė jėzuitai. Miesto pavadinimas reiškia „aukštoji padėka“.
Didysis Bogdo
Didysis Bogdo  – kalnas šiaurinėje Pakaspijo žemumos dalyje, aukščiausia jos vieta. Stūkso Rusijoje, Astrachanės srityje, prie pietinio Baskunčako ežero kranto. Aukštis virš jūros lygio – 149,6 m (virš ežero lygio – 171 m). Tai druskos kupolas, smarkiai paveiktas vėjo erozijos, dėl kurios susidarę įvairių savitų geologinių darinių, pvz., „dainuojančios uolos“. Gausu karstinių lūžių, prarajų, kurių gylis siekia 1,5 km. Tai vienintelė vieta Europoje, kur į paviršių išeina triaso nuosėdinės uolienos, gausios paleontologinių radinių.
Kitame Baskunčako krante stūkso Mažasis Bogdo (37 m). Didysis Bogdo patenka į Bogdo–Baskunčako draustinį. Šis kalnas yra kalmukų šventvietė, kaip tikima, palaiminta Dalai Lamos. XX a. pr. ant Didžiojo Bogdo stūksojo budistų obo ir Baltojo išminčiaus skulptūra.
Nit Port Talbotas
Nit Port Talbotas  – sritis pietų Velse. Aštunta tankiausiai apgyvendinta Velso sritis. Sritis rytuose ribojasi su Bridžendu ir Rondos-Kinono-Tafu, šiaurėje su Poviu ir Karmartenšyru bei vakaruose su Svonsiu. Pagrindiniai miestai: Nitas, Port Talbotas ir Pontardeivas.
Geografija
Srities ruožas driekiasi nuo pakrantės iki Brekono Bakenų nacionalinio parko. Didžiąją dalį teritorijos apima aukštumos. 43 % ploto dengia miškai (spygliuočiai auga kalnuotose vietovėse). Žemumos plyti arčiau pakrantės bei aplink Port Talbotą. Aukštumas kerta penki slėniai: Nito, Dulojaus, Afano, Svonsio ir Aukštutinio Amano.
Miestų partnerystė
Port Talbotas yra srities administracinis centras, kuris turi partnerystės ryšius su:
Kanarėlė
Kanarėlė (Serinus canaria) – nedidelis kikilinių (Fringillidae) šeimos paukštis.
Kanarėlės patelė vidutiniškai gyvena 5-6 metus, patinėlis – apie 10 metų.
Kanarėlė minta augalų sėklomis. Dažniausiai deda 3–5 kiaušinius. Jaunikliai išsirita po 13–15 dienų.
Kanarėlės paplitusios Madeiros, Kanarų ir Azorų salose.
GNU Hurd
GNU Hurd – operacinės sistemos mikrobranduolys (mikrokernelis). Turėjo būti originali GNU sistema, tačiau jos nespėjus pabaigti, pasirodė Linux. Vėlavimas buvo aiškinamas tuo, kad visos GNU Hurd dalys veikia nepriklausomai, todėl labai sudėtinga jas testuoti.
Šiuo metu GNU Hurd yra veikianti, tačiau nestabili ir neišbaigta operacinė sistema.
Savybės
Taip pat leidžiama kiekvienam vartotojui naudoti vartiklius (translators), kurie įgalina failų sistemos dalis matyti kitaip. Pavyzdžiui, galima naudoti FTP vartiklį, kuris leidžia FTP protokolu naudotis kaip vietine failų sistema. Analogišku būdų įgyvendinamos ir kitos failų sistemos.
Gerberga Saksė
thumb|Gerberga Saksė Gerberga Saksė (apie 913 m. –969 m. vasario 3 d. arba 984 m. gegužės 5 d.) – Prancūzijos karalienė nuo 939 iki 954 m. rugsėjo 10 d. santuokoje su Vakarų Frankų karalystės karaliumi Liudviku IV. Henriko I Paukštininko ir Matildos Vestfalės duktė, Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Otono I sesuo.
Dinastijos tęsėja
Energinga ir protinga moteris – du kartus gelbėjo Karolingų dinastiją nuo pražūties: pirmą kartą – išplėšusi savo vyrą Liudviką IV iš normanų Hugo Didžiojo rankų, o antrą kartą – kada dėka tikslaus apskaičiavimo sugebėjo pastatyti savo jauną sūnų į sostą vadovaujant Frankų hercogui Hugo ir Kiolno arkivyskupui Bruno Didžiajam.
Pamaldumas
Po karaliaus Liudviko IV mirties 954 metų rugsėjo 10 d. Gerberga tapo vienuole ir tarnavo kaip abatė katedroje, Lano mieste. Nė vienas Lotario raštas bažnyčių naudai nebuvo duotas be jos patarimo, greičiau, įsakymo.
Palaidojimo vieta
Gerberga palaidota Švento Remigijaus bažnyčioje.
Šeima ir vaikai
Pirmas vyras (nuo 929): Lotaringijos hercogas Gizelbertas. Turėjo 4 vaikus:
Antras vyras (nuo 939): Liudvikas Vakarų Frankų karalius. Turėjo 8 vaikus:
Meteoros
Meteoros ( – „kybančios uolos“, „kybančios ore“) yra vienas didžiausių ir žymiausių Graikijos vienuolynų kompleksų. Vienuolynai yra pastatyti ant impozantiškų natūralių smiltainio uolų stulpų, šiaurės vakariniame Tesalijos lygumos krašte, prie Peneios upės ir Pindo kalnų. Manoma, jog iš viso buvo pastatyta daugiau nei dvidešimt vienuolynų, tačiau XIX amžiuje dauguma jų sugriuvo. Šiuo metu Meteoras sudaro šeši vienuolynai. Meteora yra įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą ir yra populiari turistinė vieta.
Meteorų istorija
Meteoros vienuolynai įkurti 300 metrų aukštyje. Dviejų pagrindinių vienuolynų – Gegano Meteoro ir Megalo Meteoro – įkūrėju laikomas šventasis Afanasijus. Šis vienuolis 1360 m. nuo Atono kalno atsikraustė į Kalambaką. Kaip pasakoja legenda, jo buveinė buvo taip aukštai, kad jį galėjo ten užnešti tik angelas ar erelis. Megalo Meteoro vienuolynas – didžiausias iš visų vienuolynų pastatytas 625 m aukštyje. Vienuolio mokinys Josifas, serbų karaliaus sūnus, po trisdešimties metų pratęsė mokytojo idėją ir čia pastatė vienuolyną.
XV–XVI a., kai Fesaliją užgrobė turkai, šiose vietovėse įsikūrė daugiau kaip 30 naujų vienuolynų. Tai buvo vienuolynų klestėjimo laikotarpis. Jie buvo statomi iš akmenų, stogai dengiami raudonomis čerpėmis, balkonai buvo mediniai. Vienuolynuose daug mažų siaurų celių, bendri valgomieji. Dauguma vienuolynų buvo skirti tik vyrams, tačiau tarp jų yra ir keli moterų vienuolynai. Beje, uolose laipteliai iki vienuolynų buvo iškalti tik XX amžiaus pradžioje. Kaip pirmieji vienuoliai patekdavo į stačių uolų viršūnes ir kaip jiems pavykdavo į tokį aukštį užkelti statybines medžiagas – vis dar paslaptis.
Turizmas Meteoroje
right|thumb|500px|Meteora Šiuo metu Meteorą sudaro šeši vienuolynai. Vienuolynai visada garsėjo savo uždarumu (ne veltui ir kūrėsi tokiose atokiose vietose). Šiandien keli iš jų atviri lankytojams, bet patekimas į juos taip pat pagal taisykles, moterys su kelnėmis neįleidžiamos, o vyrai negali įeiti su šortais. Jei turisto apranga neatitinka nustatytų taisyklių, galima pasinaudoti specialiai tam tikslui skirtais viešais drabužiais (ilgais sijonais ir t. t.), kurie nieko nekainuoja ir sukrauti prie įėjimo į vienuolynus.
Po pirmojo Pasaulinio karo, kai vienuolynais labiau ėmė domėtis turistai, buvo nutiestas naujas kelias. Dabar iki vienuolynų galima pakilti serpantininiais uolose iškirstais laipteliais. Daugelyje vietų virš bedugnių permesti siauri tilteliai. Visus apsilankiusius turistus vienuolynai stebina unikalių freskų, ikonų bei drožinių kolekcijomis ir svaiginančiais bei užburiančiais kalnų vaizdais.
Šalia Meteoros nėra jokių oro uostų, todėl čia atvykti galima tik automobiliu, traukiniu ar autobusu. Lankytojams dažniausiai patariama apsigyventi Kastraki arba Kalambaka vietovėse. Kastraki – mažas kaimas tarp Meteoros uolų. Neturintiems transporto priemonės, tai geriausia vieta pasilikti. Iš Kastraki kaimo atsiveria geriausias Meteoros vienuolynų vaizdas. Nuo ten į visus vienuolynus galima patekti pėsčiųjų taku. Tuo tarpu Kalambaka nuo Kastraki skiria 2 kilometrai į rytus. Tai mažas miestelis su daugybe vietinių restoranų ir parduotuvių, gyvybingų aikščių ir nedideliu naktiniu gyvenimu. Turistams, kurie nori ramesnės aplinkos, kelionių organizatoriai taip pat siūlo aibę viešbučių rajonuose už miesto, nuo kur atsiveria ne ką prastesni vaizdai į Meteoros vienuolynų kompleksą.
Lankytini objektai
Meteora yra vienas didžiausių ir svarbiausių Graikijos ortodoksų vienuolynų kompleksų. Bene įspūdingiausias vienuolynų architektūrinis akcentas – kupolinės lubos, mediniai balkonai ir viršutiniai aukštai, kurie regis kybo ore ir į kuriuos patenkama keliančio lyno pagalba. Vienuolynai nepriekaištingai restauruoti.
Kelionę į Meteorą geriausia pradėti sustojimu Megalo Meteoron vienuolyne. Tai didžiausias, seniausias, ir žinomiausias vienuolynas. Norint patekti į šį vienuolyną, kaip ir į daugelį kitų, reikia įveikti statų šlaitą. Tai ganėtinai nesunku lyginant su prabėgusiais šimtmečiais, kada vienintelis būdas patekti į vienuolyną buvo specialus krepšys, į kurį įsodintą žmogų tam skirto įrenginio pagalba pakeldavo aukštyn.
Apsilankius Megalo Meteoron, galima pamatyti daug daugiau nei kitose vienuolynuose. Pirmiausia, tai įspūdį kelia bažnyčia, kuri nuo grindų iki lubų išdabinta bizantinėmis freskomis. Turistai vienuolyne gali pamatyti ir seną virtuvę, kurioje įrengta valgykla, papuošta piktogramomis ant sienų ir sidabriniais indais ant stalų. Vienuolyne taip pat yra keletas mažų muziejų. Juose eksponuojami seni vienuolių raštai, religiniai straipsniai, karių uniformos bei ginklai, atspindintys graikų kovas, ir netgi vienuolių kaulai. Dažnam turistui vienuolyno atmosferą padeda pajusti senasis vyno rūsys, požeminis kalėjimas, ilgas koridorius ir kėlimo gervė su tinklu, kuri buvo naudojama tempti daiktus į vienuolyną.
Kitas vienuolynas Agiou Stefanou ( – Švento Stepono) – tai moterų vienuolynas. Jame gyvena 32 vienuolės. Į šį vienuolyną patekti paprasčiau – tam per prarają nutiestas tiltukas. Agiou Stefanou pasidižiavimas – sena bažnyčia, kurios sienos išdabintos jau išblukusiomis freskomis. Agiou Stefanou vienuolyne taip pat įkurtas mažas muziejus, kuriame eksponuojamos 16-17-ojo šimtmečio manuskriptai ir įvairūs religingi straipsniai (drabužiai, sidabras, ir t. t.), tačiau, fotografuoti šiame vienuolyne draudžiama. Nepaisant to, gražiausia, ką galima pamatyti būnant Agiou Stefanou vienuolyne, tai Kalambaka miestelio panorama.
Vienuolynas Agios Nikolaos Anapafsas ( – Švento Nikolo) vienas iš mažesnių Meteoros vienuolynų, tąčiau čia taip pat gausu nuostabių freskų, vertingų religinių relikvijų.
Vienuolynas Agia Triada ( – Šventosios Trejybės) turi nesaugiausią ir nepatogiausią vietą. Daugeliui ši kalva jau pažįstama ir matyta viename iš Džeimso Bondo kino filmų.
Meteora nepaprasta vieta mėgstantiems aktyvų poilsį. Kasmet čia atvažiuoja tūkstančiai alpinistų išbandyti jėgas kopiant neįprastomis uolomis, kurių viršūnėse stūkso vienuolynai. Vandens sporto mėgėjai turi galimybę paplaukioti kaimynystėje esančiose Pinėjo ir Achelo upėse.
Gedruikiai
Gedruikiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Užvenčio.
Dereškevičius
Dereškevičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Dereškevičienė (ištekėjusi moteris) ir Dereškevičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Naglis (žurnalas)
Naglis – bulvarinio tipo erotinio pobūdžio žurnalas vyrams (gėjams ir jų draugams), ėjęs nuo 1993 m. kovo mėn. iki 1997 m. Vilniuje.
Istorija
Steigėjas, leidėjas ir redaktorius Stasys Dimbelis. Iki 1995 m. – laikraštis. Tiražas iki 1000 egz.
XX a. paskutiniajame dešimtmetyje Lietuvoje buvo leidžiami du LGBT bendruomenei skirti žurnalai – „Naglis“ (1993 m. – 1997 m.) ir „Amsterdamas“ (1994 m. – 1999 m.). Abu žurnalai buvo keliolikos puslapių storio, nespalvoti. Žurnalų tekstai skelbė apie bendruomenei aktualias naujienas iš Lietuvos ir kitų valstybių, informavo apie ŽIV prevenciją ir saugų seksą, atsakinėjo į su homoseksualumu susijusius klausimus, pranešdavo apie renginius, skaitytojams dalino patarimus ir apskritai siekė padėti suvokti save. Buvo publikuojami trumpi grožiniai tekstai, „Naglyje“ – ir erotinės nuotraukos. Daug tekstų buvo verčiama iš angliškų ar rusiškų gėjų bendruomenei skirtų žurnalų. Iš ten dažnai buvo perspausdinamos ir fotografijos. Žurnaluose egzistavo skelbimų rubrika, kur norintys galėjo ieškoti širdies draugų.
Antanas Vaičiulaitis
Antanas Vaičiulaitis (1906 m. birželio 23 d. Didžiuosiuose Šelviuose, Vilkaviškio valsčius – 1992 m. liepos 22 d. Vašingtone, JAV) – Lietuvos diplomatas, rašytojas, vertėjas.
Biografija
Baigė Vilkaviškio „Žiburio“ gimnaziją. Lietuvos universitete studijavo lietuvių ir prancūzų kalbą bei literatūrą, pedagogiką, psichologiją. Prancūzų literatūros studijas gilino Grenoblio ir Sorbonos universitetuose.
Dirbo Lietuvos telegramų agentūroje ELTA. 1940 m. pradžioje Lietuvos užsienio reikalų ministras Juozas Urbšys paskyrė jį į diplomatinę tarnybą atstovybėje prie Šventojo Sosto Vatikane. Sovietų Sąjungai okupavus Lietuvą, nebegalėjo sugrįžti Tėvynėn.
Gavęs kunigo J. Navicko pasiūlymą, išvyko į JAV. Dėstė Marianapolio kolegijoje Thompsone, Fordhamo universitete studijavo anglų ir amerikiečių literatūrą. Scrantono universitete dėstė prancūzų kalbą ir literatūrą. Dvidešimt penkerius metus dirbo „Amerikos balso“ informacinėje agentūroje Niujorke, vėliau Vašingtone.
Dalyvavo skautų veikloje.
Kūryba
A. Vaičiulaičio slapyvardis Aug. Raginis. Žymiausias kūrinys – romanas „Valentina“.
Antanas Vaičiulaitis – XX a. ketvirtojo dešimtmečio kartos rašytojas, išsiskiriantis ypač šviesia humanistine pasaulėvoka ir dėmesiu estetiniam kūrinio formos tobulumui. Vaičiulaitis yra vienas ryškiausių krikščioniškojo humanizmo atstovų lietuvių literatūroje, gretintinas su tokiais XX a. prancūzų ir italų literatūros meistrais kaip Andrė Morua (André Maurois), Fransua Moriakas (François Mauriac), Džiovanis Papinis (Giovanni Pappini). Stilistine kultūra, vakarietiška kūrybine orientacija jis primena Jurgį Savickį ir Henriką Radauską, kaip ir jie, atstovauja brandžiai ir laisvai nepriklausomos Lietuvos meninei kultūrai.
Irena Lunskienė
Irena Lunskienė (g. 1955 m. sausio 20 d. Kazlų Rūdoje) – Lietuvos ir Marijampolės savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.
Biografija
1973 m. baigė Kazlų Rūdos vidurinę mokyklą, 1981 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą, 2000 m. Kauno technologijos universitete baigė viešąjį administravimą, magistrė.
1973–1975 m. Miestų statybos projektavimo instituto dispečerė, 1976–1982 m. Administracijos ūkio dalies vedėja. 1982–1984 m. Želsvos aštuonmetės mokyklos mokytoja. 1984–2000 m. kolūkio, žemės ūkio bendrovės „Želsvelė“ pirmininko pavaduotoja. 2000–2015 m. Marijampolės savivaldybės administracijos Liudvinavo seniūnijos seniūnė.
2003 m., 2007 m. (dėl pareigų atsisakė mandato), 2011 m. (atsistatydino) ir nuo 2015 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narė. 2015–2017 m. Marijampolės savivaldybės mero pavaduotoja, 2017-2019 m. – merė.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Marijampolės skyriaus narė, nuo 2005 m. skyriaus pirmininko pavaduotoja, LSDP tarybos narė.
Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacijos narė. Sūduvos seniūnų klubo iniciatorė ir pirmoji prezidentė.
Jaunimo lapelis (Komunistas)
Jaunimo lapelis – žurnalo „Komunistas“ priedas, ėjęs 1921 m. balandį – 1923 m. vasarį Smolenske.
Istorija
Išėjo 14 numerių. Buvo skelbiami Komunistinio Jaunimo Internacionalo, LKJS Centro biuro nutarimai ir korespondencijos apie Lietuvos jaunimo gyvenimą. Nuo 1923 m. kovo vietoj „Jaunimo lapelio“ ėjo „Darbininkų jaunimas“. Bendradarbiavo Juozas Greifenbergeris, Juozas Vitas. Redaktorius Antanas Sniečkus.
Shorea superba
Shorea superba – sparneninių (Dipterocarpaceae) šeimos, šorėjų genties augalas.
Paplitimas
Grėsmingai nykstanti rūšis, natūraliai auganti p.r. Azijoje esančioje Borneo saloje - Malaizijoje (Sabaho ir Saravako valstijose) bei Brunėjuje.
Aukštis, kamieno storis
Tai vienas aukščiausių medžių rūšių Azijoje. Pats aukščiausias egzempliorius žinomas 84,40 m aukščio, augantis Tavau kalvų nacionaliniame parke (Tawau Hills National Park), esančiame Malaizijos Sabaho valstijoje (š.r. Borneo).
Požymiai
Labai aukšti lapuočiai medžiai. Kamienas tiesus.
Grėsmė ir apsauga
Shorea superba pagrindinis medienos šaltinis Malaizijos Sabaho valstijoje. Nuolatiniai kirtimai neleidžia medžiui sulaukti brandaus reprodukcinio amžiaus. Įrašyta į tarptautinės raudonosios knygos sąrašus.
Arvis FC
„Arvis FC“ – Mongolijos futbolo klubas iš Ulan Batoro miesto.
Namų rungtynes žaidžia MFF futbolo stadione.
Istorija
Klubas įkurtas 2010 m. Dalyvauja Premier Lygos pirmenybėse nuo 2018 m. sezono.
2018 m. užėmė devintą vietą Premjer Lygos pirmenybėse.
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Auksūdžio senovės žemdirbystės vieta
Auksūdžio senovės žemdirbystės vieta, kitaip – Auksūdžio pilkapiai (registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas - 5204, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AR486) – ankstyvosios žemdirbystės laukai šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Auksūdyje (Darbėnų seniūnija), 0,4 km į rytus nuo kelio Auksūdys-Nausėdai, kairiajame Darbos krante, Pilalės miško vakarinėje dalyje.
Žemdirbystės vietos pietrytiniame pakraštyje yra Auksūdžio senovės gynybinis įtvirtinimas, o 127 m į pietryčius – pagonių alkvietė.
Vieta
Aukštumos vakariniame pakraštyje ir į Darbos slėnį besileidžiančiame šlaite 6,22 ha plote išliko daugiau kaip 30 akmenų krūsnių. Didesnė dalis koncentruojasi miško pietvakarinėje dalyje, tarp upės slėnio ir senovės gynybinio įtvirtinimo-piliakalnio, vad. Kūlių pilale. Čia jos apima 350 m ilgio ir 160 m pločio, rytų – vakarų kryptimi pailgą plotą, o pavienių krūsnių esama ir senovės įtvirtinimo-piliakalnio aikštelėje.
145 m į šiaurę, arčiau miško šiaurės vakarinio krašto yra kita akmenų krūsnių grupė, apimanti 110 × 130 m dydžio plotą.
Krūsnys apskritos, 3-5 m skersmens, 30-80 cm aukščio, akmenys į jas sumesti netvarkingai.
Bendras saugomos teritorijos plotas – 6,22 ha.
Istorija
Pasakojama, kad XX a. pradžioje rinkdami akmenis žmonės radę žalvarinių segių ir kitų dirbinių.
Akmenų krūsnis tyrinėtojai laikė pilkapiais. Todėl jų ardymą stengtasi sustabdyti, o 1972 m. tariamieji pilkapiai įrašyti į Lietuvos kultūros paminklų sąrašą kaip respublikinės reikšmės archeologijos paminklas (AR486).
Tyrimai
Žvalgė: 1948 m. – Lietuvos mokslų akademijos Istorijos institutas (Pranas Kulikauskas), 1984 m. – Ignas Jablonskis, 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (Vilnius Morkūnas), 1993 m. – Vykintas Vaitkevičius, 2002 ir 2003 m. – Vilniaus universitetas ir Kretingos muziejus (Algimantas Merkevičius, Rėda Nemickienė, Julius Kanarskas).
Kartografavo: 1974 m. – Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas, 1992 m. – Valstybinis žemėtvarkos institutas.
Gručeikiai
Gručeikiai (arba Gružeikiai, Grudžeikiai) – kaimas vakarinėje Klaipėdos rajono savivaldybės dalyje, 5 km į pietus nuo Klaipėdos miesto Rimkų mikrorajono. Kolektyviniai sodai. Yra Gručeikių geležinkelio stotelė.
Etimologija
Vardas siejamas su prūsų kalbos žodžiu grodd – trupinys arba gruds – sunkus.
Derkintis
Derkintis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Gručeikiai
Istorija
Anksčiau čia buvo Gručeikių dvaras.
Derkintis
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Derkintienė (ištekėjusi moteris) ir Derkintytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Obo
thumb|250px|Obo Mongolijoje
Obo (,, „krūva, šūsnis“) – Vidurinės Azijos tiurkų–mongolų tautų (kalmukų, mongolų, buriatų, tuvių, chakasų ir kt.) šventvietė. Dažniausiai tai būna sukrauta krūva akmenų arba pagalių ir papuošta spalvotomis lentelėmis ar vėliavėlėmis. Obo įrengiami pakelėse, ties kalnų perėjomis, ant viršukalnių, upių, ežerų pakrantėse, prie šaltinių. Sutinkami tiek pavieniai obo, tiek jų grupės.
Obo tai vieta, kur pagerbiamos tos vietos dvasios, šeimininkai – mirusių šamanų, protėvių dvasios, dangiškos būtybės. Apeigos metu obo apšlakstomas tarasunu, ten atnešama papildomai akmenų, vėliavėlių, monetų, saldumynų, aplink apeinama 3 kartus.
Tikima, kad obo dvasios suteikia sėkmę kelionėje, įsileidžia į savo žemes.
Lesoto Senatas
Lesoto Senatas – aukštesnieji Lesoto parlamento rūmai. Senatą sudaro 33 nariai (2009 m.). Iš jų 22 yra pavaldumo teisę turintys vadovai, o kiti 11 paskirti karaliaus. Lesoto Senato pirmininkas - Morena Letapata Makaola.
Naminis gydytojas
Naminis gydytojas – laikraščio „Ūkininkas“ priedas, ėjęs 1923–1928 m. Kaune.
Istorija
Leido kooperatinė spaudos bendrovė „Ūkininkas“. Išėjo 35 numeriai.
Didysis tinamas
Didysis tinamas (Tinamus major) – tinaminių (Tinamidae) šeimos paukštis. Kūnas pilkai rudas, 43 cm ilgio. Masė 1100 g. Deda 4 kiaušinius. Peri patinas apie 3 savaites. Patelė kiaušinių dėtį palieka ir susiporuoja su kitu patinu, ir vėl deda kiaušinius. Patelė per 8 mėnesius trunkantį veisimosi sezoną vidutiniškai susiporuoja su 5-6 patinais.
Devenis
Devenis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Devenienė (ištekėjusi moteris) ir Devenytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Maželiškiai
Maželiškiai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 12 km nuo Leliūnų.
Vilniaus senamiestis
Tai vienas didžiausių Rytų Europos urbanistinių kompleksų, kuris pradėjo formuotis Viduramžiais. Plotas – 3,59 km². Apima 74 kvartalus su 70-čia gatvių ir skersgatvių, 1487 pastatais, kurių bendras plotas – 1 497 000 m². Senamiestyje yra daug katalikų, liuteronų ir stačiatikių bažnyčių, gyvenamųjų namų, kultūros ir architektūros paminklų, muziejų.