cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paprastasis kaštonas
Paplitimas
Paprastųjų kaštonų išplitimo po Europą pradžia, kaip manoma, yra 1557 m., kuomet iš Osmanų imperijos į Prahą buvo importuotos jų sėklos, taip ši rūšis pasirodė ir Lietuvoje.
Šiauriausiai augantys individai yra pasodinti Kanados Edmontono mieste (Alberta), Reikjavike (Islandija), Norvegijos Tromso ir Finmarko apskrities Harstado mieste.
Apibūdinimas
Įprastai užauga 15–25 m, rečiau iki 36–39 m aukščio. Didžiausios – 7,33 m apimties kamienu užregistruotas Hai Vykomo miesto Hughenden Manor parke (Anglija) augantis medis.
Vidas Urbonavičius
Vidas Urbonavičius (g. 1979 m. spalio 1 d. Kuršėnuose, Šiaulių rajonas) – Lietuvos ir Vilniaus miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Paprastasis kaštonas
Apibūdinimas
Laja plati, daugiašakė. Lapai sudėtiniai, delniški, sudaryti iš 5–7 lapelių, kurių ilgis 13–30 cm. Žydi gegužės mėnesį baltais kvapniais žiedynais. Žiedyno aukštis 10–30 cm, sudarytas iš 20–50 žiedų. Rudenį subrandina vaisius, vadinamąjį spygliuotą goželį, kurių ant kotelio gali būti nuo 1 iki 5. Goželio viduje paprastai būna viena, rečiau dvi ar trys stambios, rudos sėklos.
Vidas Urbonavičius
Biografija
Mokėsi Šiaulių 10-oje, 15-oje ir 18-oje vidurinėse mokyklose. 1998 m. baigė Šiaulių „Romuvos“ gimnaziją, 2003 m. – Mykolo Riomerio universitetą.
Paprastasis kaštonas
Apibūdinimas
Gyvena iki 300 metų.
Panaudojimas
Paprastieji kaštonai plačiai sodinti parkuose, soduose, šalikelėse.
Vidas Urbonavičius
Biografija
2013–2014 m. UAB „Trakų vandenys“ juriskonsultantas, 2014 m. – direktoriaus pavaduotojas. 2014–2017 m. UAB „Trakų paslaugos“ direktorius. Nuo 2017 m. dirba UAB „LT respublikos vairavimo mokykla“.
2007–2018 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.
Paprastasis kaštonas
Panaudojimas
Neapdorotos sėklos yra nuodingos, o perdirbtos naudojamos muilo bei kosmetikos gamyboje.
Sėklos turi ir didelę ekologinę vertę – jomis minta elniai, o žydinčios žiedadulkės pritraukia daug vabzdžių, įskaitant bites, kamanes.
Vidas Urbonavičius
Biografija
2009 m. vedė, žmona Kristina, duktė Elena-Julija, sūnus Jonas
Paprastasis kaštonas
Kenkėjai ir ligos
Kenkėjai ir ligos:
Geriausias apsaugojimo būdas nuo paprastuosius kaštonus puolančių parazitinių grybelių ir kaštoninės keršakandės, lapų sunaikinimas arba purkšti fungicidais.
Paprastojo kaštono kultivarai
Iš paprastųjų kaštonų yra išveista kultivarų, dalis jų surašyti žemiau:
Čepinskienė
Čepinskienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Jokūbas Stikliorius
Jokūbas Stikliorius (Stiklorius, 1871 m. liepos 25 d. Kaušeliuose, Ragainės apskritis – 1942 m. vasario 19 d. Tilžėje) – mokytojas, kariškis, lietuviškų laikraščių leidėjas ir draugijų steigėjas, Mažosios Lietuvos kultūros veikėjas, spaudos darbuotojas.
Čepinskienė
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Čepinskytė (mergautinė pavardė).
Jokūbas Stikliorius
Biografija
Mokėsi Ragainės mokytojų seminarijoje. 1910 m. įsteigė Gumbinės lietuvių draugiją, draugijos sekretorius. 1914–1917 m. vadovavo Lietuvių literatūros draugijos bibliotekai.
Čepinskienė
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Čepinskis.
Jokūbas Stikliorius
Biografija
1912–1913 m. leido „Lietuviškai vokišką savaitraštį“, 1913–1914 m. – „Prūsų Lietuvos savaitraštį“. 1915–1916 m. karinės vadovybės paskirtas dirbo laikraščio „Dabartis“ redakcijoje. 1919 m. įsteigė ir redagavo laikraštį „Prūsų lietuvių balsas“. 1920 m. Tilžėje leido „Rytojų“, dėl lietuviškos veiklos vokiečių baustas, kalintas.
Čepinskienė
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Moterys iš palėpės
Moterys iš palėpės – 1992 m. Italijoje sukurtas filmas.
Jokūbas Stikliorius
Biografija
1920 m. Klaipėdoje įsteigė „Ryto“ spaudos akcinę bendrovę, 1921 m., 1921–1926 m. buvo jos direktorius. Bendradarbiavo žurnale „Komersantas“.
Moterys iš palėpės
Turinys
Į Romą iš provincijos atsikrausto jauna mergina Graciela, ką tik gavusi savo pirmąjį žurnalistės darbą. Ji apsistoja pas Sandrą – viltį ir gyvenimo džiaugsmą praradusią televizijos režisierę, gyvenančią palėpėje įrengtame bute. Netrukus bute pradeda lankytis Gracielos draugas, pradedantis rašytojas Fabricijus, kuris atranda bendrų pomėgių su Sandra ir pastaroji netrunka jį nuvilioti nuo draugės. Graciela susitaiko su esama padėtimi, o Sandra kartu su Fabricijumi pradedančią kurti naują dokumentinį filmą.
Gauruotieji meškeriotojai
Gauruotieji meškeriotojai (Caulophrynidae) – velniažuvių (Lophiiformes) šeima. Paplitę Atlanto, Indijos ir Ramiojo vandenynų gelmėse.
Moterys iš palėpės
Turinys
Pasibaigus bandomajam laikotarpiui Graciela netenka darbo, o merginų bute vis dažniau lankosi ne tik Fabricijus, bet ir kaimynė aktorė Kerol, besitikinti gauti vaidmenį Sandros filme. Galiausiai visų veikėjų jausmai ir pavydas persipina, Fabricijus nebegali išsirinkti tarp Sandros ir Gracielos, todėl palieka jas abi...
Gauruotieji meškeriotojai
Šeimoje 2 gentys, 5 rūšys.
Jokūbas Stikliorius
Biografija
Vokiečiams okupavus Klaipėdą 1939 m. atvyko į Kauną. 1940 m. Lietuvą okupavus TSRS, su repatriantais persikėlė į Vokietiją, gyveno stovyklose, Tilžėje.
Čepinskis
Čepinskis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Čepinskienė (ištekėjusi moteris) ir Čepinskytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Upninkų botaninis draustinis
Upninkų botaninis draustinis – sau­go­ma teritorija Jonavos rajone, draustinis. Plotas – 101 ha. Saugomos į Lietuvos raudonąją knygą įrašytų retų augalų rūšių buveinės ir augalų bendrijos.
Balta žuvis
thumb|200px|right|[[Plekšninės|Plekšnės filė (viršuje) ir lašišos filė (raudona žuvis, apačioje)]] Balta žuvis – neformalus žvejybos ir kulinarijos terminas, nusakantis daug įvairių žuvų rūšių, kurių mėsa yra balkšvos spalvos ir neturi stipraus skonio. Dažniausiai taip vadinamos menkės (Gadus morhua), merlangai (Merluccius bilinearis), juodadėmės menkės (Melanogrammus aeglefinus), sidabrinės menkės, saidos (Pollachius), plekšnės ir kitos.
Baltos žuvys valgomos šviežios (keptos, virtos, žuvienėje), tačiau dažniau naudojamos ir žuvies piršteliams, šaldomos, konservuojamos, naudojamos krabų lazdelių gamybai, džiovinamos, iš jų daromi žuvies kukuliai.
Čepkauskas
Čepkauskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Čepkauskienė (ištekėjusi moteris) ir Čepkauskaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Žebertonys
Žebertonys – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Elektrėnų. Seniūnaitijos centras. Yra Abromiškių biblioteka.
Istorija
1950 m. atidarytas klubas-skaitykla, nuo 1956 m. biblioteka.
Teramas
Teramas – miestas Italijoje, Abrucų regione, Teramo provincijos sostinė. Miestas yra 150 km nuo Romos tarp aukščiausių Apeninų kalnų ir Adrijos jūros. Miestas yra Tordino ir Vecolos upių santakoje.
Istorija
Teramas apgyvendintas nuo seniausių laikų. Miesto pavadinimas yra graikiškos kilmės (Interamnia) ir reiškia dviejų srovių santaką. Sekstas Julijus Frontinas teigia, kad Teramas buvo pretučių, kurių žemes 290 m. pr. m. e. užėmė konsulas Manijus Kurijus Dentatas, sostinė. Romėnai miestą vadino Interamnia Preatuttorium.
Miestas prarado municipiją, nes padėjo Sulai Sąjungininkų kare, bet Julijus Cezaris Teramui ją grąžino. Tuo metu mieste atsirado pirtys, amfiteatras ir teatrai. Romėnų istorikai teigia, kad Teramas labiausiai klestėjo valdant imperatoriui Adrianui, kai buvo pastatytos Marso ir Apolono šventyklos.
Pirmąkart miestą sugriovė 410 m. Alariko I vadovaujami vizigotai. Po Gotų karų VI a. Teramas atiteko Bizantijai. Jis priklausė Firmanos markai.
1129 m. lombardai užima Abrucus, o Teramas tampa Rodžerio II Siciliečio nuosavybe 1140 m. Roberto di Loretilo vadovaujama normanų armija sugriovė miestą, tik Piazza Sant’Anna bokštas liko nepaliestas. Nuo to laiko miestas vadinamas Torre Bruciata.
Anžu dinastijos laikais miestas vėl klestėjo, nes vyskupai Rainaldo Acquaviva, Niccolò degli Arcioni (1317 m.), Stefano da Teramo (1335 m.) ir Pietro di Valle (1366 m.) pradėjo gražių pilių, rūmų ir bažnyčių statybą. Miestas gavo daug privilegijų. left|thumb|100px|Akmeninis skydas miesto centre XV a. dėl miesto valdymo kovojo dvi žymiausios šeimos De Valle ir Melatino. Iki šių laikų atsimenamas 13 Melatino šeimos rėmėjų viešas pakorimas akmeniniu skydu miesto centre. Pirmais šimtmečio metais nužudomas tironas Antonello de Valle, o jo graži pilis sugriaunama. Nepaisant vidinių rietenų miesto kultūrinis gyvenimas klestėjo.
Kai ispanai įsiviešpatauja visoje Pietų Italijoje, Teramas parduodamas Atrio kunigaikščiui už 40 tūkst. dukatų. Teramo gyventojai sukilo. Teigiama, kad 1521 m. lapkričio 17 d. naktį į 18 d. kunigaikščio karius išgasdino Šventosios Mergelės vizija, kai Šv. Berardas, vėliau tapęs šventuoju miesto globėju, gynė miestą.
1626 m. miestą sudrebino žemės drebėjimas, o po to 1630 m. maras iš Milano nusiaubė Teramą. 1798 m. į miestą įsiveržė prancūzai. Nors gyventojai juos išvijo, šie grįžo ir sugriovė miestą. 1806 m. kovo 15 d. Napoleonas prijungia miestą prie Prancūzijos, bet 1815 m. jis grįžo Neapolio karalystei.
1943 m. birželio 25 d. naciai užėmė miestą ir netoliese kovojo su italų partizanais. 1985 m. birželio 30 d. mieste su oficialiu vizitu lankėsi popiežius Jonas Paulius II. 1993 m. įkuriamas Teramo universitetas.
Jonavos ežeras
left|120px
Jonavos ežeras – ežeras šiaurės Lietuvoje, Biržų rajone, apie 8 km į šiaurės vakarus nuo Biržų. Ežero ilgis – 0,31 km, plotis – iki 0,26 km. Altitudė 44,3 m. Krantai apaugę mišku, žemi, vakarinis krantas užpelkėjęs. Per ežerą iš pietvakarių į pietryčius prateka Šilinės (Šilinėlio) upelis (Apaščios intakas). Į šiaurę įsikūręs Jonavos kaimas.
Kaja (Burkina Fasas)
Kaja  – miestas Burkina Fase, ~100 km į šiaurės rytus nuo Uagadugu. Vidurio Šiaurės regiono ir Sanmatengos regiono administracinis centras. Geležinkelio stotis. Plentai į Uagadugu, Dorį, Uahigują, Jaką, Pujtengą. Odos apdirbimo, tekstilės pramonė. Žemės ūkio regiono prekybinis centras.
Griaustinis
Griaustinis, griausmas – perkūnijos metu žaibą lydintis garsas. Priklausomai nuo žaibo kilmės ir nuotolio nuo girdinčiojo, griaustinis gali būti girdimas kaip žemas dundesys, šaižus driokstelėjimas, plyšimą primenantis garsas. Susidaro dėl staigaus temperatūros ir slėgio pakitimo ore pasirodant žaibui.
Griaustinis ilgą laiką buvo laikomas paslaptingu reiškiniu. Senovės Graikijoje buvo manoma, kad griausmą sukelia susidūrę debesys. Senovės baltai tikėjo, kad griaustinis yra dievo Perkūno apraiška.
Griaustinio priežastys
Griaustinis kai kuriems gyvūnams bei žmonėms sukelia nerimo, panikos priepuolius. Žmonės, paniškai bijantys griaustinio ir perkūnijos turi astrafobiją.
雷
Vynvytis
Vynvytis (Parthenocissus) – vynmedinių (Vitaceae) šeimos augalų gentis su kabiais ūseliais. Genties pavadinimas kildinamas iš graikų k. žodžių parthenos – jaunoji, cissos – gebenė: augalas laipioja kaip gebenė. Tai daugiamečių, sumedėjusių ir laipiojančių augalų gentis. Jų lapai susideda iš 3-7 lapelių. Vaisius – tamsiai mėlyna uoga.
Lietuvoje kaip dekoratyviniai augalai auginamos 3 rūšys:
Arabija (Molėtai)
Arabija – viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Dubingių.
Pelaičių apylinkė
Pelaičių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Kalikantiniai
Kalikantiniai (Calycanthaceae) – magnolijūnų (Magnoliophyta) augalų šeima. Auga vidutinio ir tropinio klimato srityse. Tai aromatingi plačialapiai krūmai, išaugantys iki 2-4 m aukščio (išskyrus Idiospermum, kuris yra visžalis medis). Žiedai balti, raudoni.
Šeimoje yra 4 gentys (iš viso apie 11 rūšių):
thumb|left|210px|Chimonanthus praecox
Lietuvių mokslo draugystė
Lietuvių mokslo draugystė, Lietuvių mokslo draugystė Amerikoje – viena pirmųjų JAV lietuvių kultūros organizacijų, veikusi 1886–1896 m. Baltimorėje.
Istorija
Steigėjai Amerikos aušrininkai. Draugija skatino JAV lietuvių švietimą ir mokslą lietuvių kalba, spausdino ir platino mokslines ir kt. knygas. 1891 m. Filadelfijoje, Pitstone, Plymute, Šenandoa ir kitur veikė draugijos kuopos. 1891–1892 m. Lietuvių mokslo draugystė turėjo apie 100–120 narių, aktyviausi Juozas Andziulaitis-Kalnėnas, Vincas Karalius, Jonas Šliūpas.
Sušaukė 3 suvažiavimus (seimus). Leido žurnalus „Apšvieta“, „Nauja gadynė“, knygas, 1891 m., 1892 m. metinius pranešimus. Steigė lietuvių mokyklas, bibliotekėles, dramos būrelius, rengė minėjimus, paskaitas apie įžymius žmones – Simoną Daukantą, Motiejų Valančių, Jurgį Zauerveiną, Volterą, organizavo visuomenines politines akcijas: 1891 m. protesto mitingus prieš Rusijos valdžios politiką Lietuvoje, 1894 m. – dėl Kražių skerdynių.
Naujieji Kuršiai
thumb|260px|right|Pionerske esanti [[Rusijos Federacijos Prezidentas|Rusijos prezidento rezidencija „Jantar“ (Gintaras)]]
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. Šiose vietose buvo senovės prūsų šventos vietos, Rantavos šventykla, išlikusi iki šių dienų. Pirmą kartą Kuršių gyvenvietės vardas paminėtas 1254 m. 1837 m. pradėtas statyti kurortas. 1924 m. baigta jūrų uosto molų statyba. Per miestelį nutiestas geležinkelis ir automobilių kelias Raušiai–Krantas. 1900 m. Kuršiuose buvo 6 viešbučiai ir 6 pensionai. 1913 m. nutiestas vandentiekis, įrengtas dujinis gatvių apšvietimas.
1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kurortinė gyvenvietė, kuriai priklausė Alknikai, Batuva ir Rantava. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, nuo 1947 m. liepos 26 d. Primorjės rajono kurortinė gyvenvietė, nuo 1952 m. gruodžio 26 d. Primorjės rajono miestas, nuo 1963 m. vasario 1 d. Zelenogradsko rajono miestas, nuo 1966 m. sausio 1 d. Svetlogorsko kurortinės-pramoninės zonos miestas, nuo 1993 m. kovo 22 d. Kaliningrado srities miestas, nuo 2004 m. kovo 31 d. Pionerskio miesto apygardos miestas.
Dygieji tykotojai
Dygieji tykotojai (Centrophrynidae) – velniažuvių (Lophiiformes) šeima, kurioje 1 gentis ir 1 rūšis – dygusis tykotojas (Centrophryne spinosula). Paplitę Atlanto ir Ramiajame vandenynuose.
Nuorodos
Rūšies aprašymas ir piešinys
FIBA Okeanijos Čempionatas 2009
2009 m. Okeanijos krepšinio čempionatas buvo 20-as FIBA organizuotas Okeanijos krepšinio čempionatas. Jis vyko rugpjūčio 23 - rugpjūčio 25 dienomis Australijoje ir Naujojoje Zelandijoje. Čempionate 2 komandos žaidė tik 2 rungtynes.
Patekimas į kitus čempionatus
Nepaisant to, kad Australija pralaimėjo, ji kartu su Naująja Zelandija pateko į 2010 m. pasaulio krepšinio čempionatą.
Kermušiškės
Kermušiškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Ažulaukės, Neries dešiniajame krante, netoli Kunos žiočių. Šalia kaimo eina plentas, atsišakoja keliukas į Skirgiškes.
Kolno sinagoga
thumb|right|250px|Kolno sinagoga Kolno sinagoga  – sinagoga, buvusi Kolno mieste. Sinagoga buvo pastatyta XIX a. 1941 m. per II pasaulinį karą sinagoga buvo suniokota. Po karo vietoje sinagogos veikė parduotuvė, viešbutis ir restoranas. Sinagogoje stovėjo Aron hakodešas. 2008 m. lapkričio 1 d. prasidėjo sinagogos pastato remontas.
Marija Černiauskaitė
Marija Černiauskaitė-Barauskienė (1931 m. liepos 26 d. Zarasuose - 2019 m. rugsėjo 9 d. Klaipėdoje) – Lietuvos teatro aktorė. Palaidota Klaipėdos Joniškės kapinėse.
Biografija
Sukūrė daugiau kaip 100 vaidmenų. Vaidyba lyriška, dramatiška.
Lietuvos bajorų sąjungos narė. Gyvena Klaipėdoje. Vyras aktorius ir režisierius Balys Barauskas.
Vaidmenys
Teatre:
Daujočių apylinkė (Anykščiai)
Daujočių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Svėdasų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Anykščių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Aulelių apylinkės.
Apvalasai
Ãpvalasai arba Akmeno ežeras – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajono šiaurėje, apie 2,5 km į šiaurę nuo Onuškio, šalia Latvijos sienos. Ilgis šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi 1 km, plotis iki 0,7 km. Giliausia vieta siekia 6,7 m. Krantai aukšti, apaugę medžiais, dugnas lėkštas. Pakrantėse plyti pievos, dirbami laukai, į pietus stūkso miškelis. Suteka 4 upeliai, šiaurės rytuose išteka vienas (į Garajo ežerą), priklausantis Mūšos-Nemunėlio baseinui. Šiaurine pakrante eina kelias.
Šalia ežero įsikūrę Ilzenbergo ir Alksnių kaimai.
Dnestrovskas
Dnestrovskas  – miestas pietų Padniestrėje, Moldavijoje, netoli pasienio su Ukraina. Įsikūręs Kučurgano limano pakrantėje. Mieste yra Kučurgano jėgainė. Nutolęs 80 km nuo Odesos ir 40 km nuo Tiraspolio. 10 436 gyventojai (2014 m. duomenys).
Rombinė barškuolė
Rombinė barškuolė (Crotalus adamanteus) – barškuolių (Crotalus) genties gyvatė, priklausanti angių (Viperidae) šeimai, duobagalvių angių (Crotalinae) pošeimiui.
Aprašymas
Tai pati stambiausia barškuolių genties gyvatė. Kūnas 1,8-2,4 m ilgio. Išilgai nugaros eina tamsiai rudų rombo pavidalo raštas su švesiai geltonu apvadu.
Paplitimas
Paplitusi Floridoje ir į vakarus iki Naujojo Orleano. Gyvena miškuose, krūmynuose, vandens telkinių pakrantėse.
Mityba
Maitinasi graužikais, paukščiais ir jų kiaušiniais.
Rugpjūčio – rugsėjo mėn. patelė atveda 10-20 jauniklių, kurie yra iki 35 cm ilgio.
Šios gyvatės išskiria didžiausią nuodų kiekį – net iki 660 mg sausos masės.
thumb|left|210px|Rombinė barškuolė
Čepėnas
Čepėnas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Čepėnienė (ištekėjusi moteris) ir Čepėnaitė (mergautinė pavardė).
Kolno miesto herbas
right|thumb|Kolno miesto herbas Kolno miesto herbas  – Kolno miesto herbo skyde vaizduojamas Šv. Florijonas gesinantis gaisrą. Šį herbą miestui suteikė karalius Stanislovas Augustas Poniatovskis 1765 m. spalio 13 dieną.
Čereška
Čereška − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
1957 m. Formulės 1 sezonas
1957 m. Formulės 1 sezonas buvo 8-tas FIA organizuotas Formulės 1 čempionatas. Jis prasidėjo sausio 13 d., o baigėsi rugsėjo 8 d. po 8 etapų. thumb|right|200px|Šiais metais penktą kartą čempionu tapo [[Juan Manuel Fangio su Maserati250F]]
Sezono apžvalga
Šiais metais net penkias pergales nugalėjo argentinietis Juan Manuel Fangio bei laimėjo paskutinį, penktąjį, savo čempiono titulą. Tris pergales sezone pelnė Stirling Mossas su Vanwall ekipa. Šiame sezone jau nebebuvo duodami taškai pilotams, kurie dalinosi vienu bolidu.
Žeimiai (Joniškis)
Žeimiai – kaimas Joniškio rajono savivaldybės šiaurės vakaruose. Saugoma Žeimių vinkšna.
Gyventojai
miniatiūra|250px|left|Žeimių parko stebėjimo bokštas
Tenkodogas
Tenkodogas  – miestas Burkina Fase, 185 km į pietryčius nuo Uagadugu. Vidurio Rytų regiono ir Bulgu provincijos administracinis centras. Plentai į Kupelą, Dapaongą (Togas). Verčiamasi gyvulininkyste, prekyba.
Istorija
Nuo 1120 m. Tenkodogas buvo viena iš daugelio mosių valstybių, kuri gyvavo iki XIX a., kai buvo užkariauta prancūzų.
Ablainas
Ablainas – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, apie 2,5 km į šiaurės vakarus nuo Onuškio, Būdrinės miške. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,23 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 102,9 m. Krantai apaugę krūmynais, žemi, pelkėti. Pietinėje pakrantėje plyti dirbami laukai. Ežeras nenutekantis, priklauso Vyžuonos intako Lakštenos baseinui.
Černeckienė
Černeckienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Černeckytė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Černeckis.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Zetas
Zetas gali reikšti:
Aradninkai
Aradninkai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Kučiūnų.
Andriejus Steponavičius
Andriejus Steponavičius (1937 m. balandžio 8 d. Kaune – 2016 m.) – Lietuvos žurnalistas, fotografas, redaktorius.
Biografija
1955 m. baigė Vilniaus 7-ąją vidurinę mokyklą, 1959 m. – Vilniaus universiteto Ekonomikos fakulteto pramonės ekonomikos specialybę.
1959–1962 m. laikraščio „Lietuvos geležinkelininkas“ redakcijos fotokorespondentas, 1963–1966 m. – Liaudies ūkio tarybos Centrinio projektavimo konstravimo biuro vyresnysis inžinierius. 1967–1991 m. savaitraščio „Kalba Vilnius“ vyresnysis redaktorius, atsakingasis sekretorius, 1991–1993 m. savaitraščio „Lietuvos komersantas“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, vyriausias redaktorius, 1994–1996 m. savaitraščio „Atgimimas“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. Nuo 1996 m. – nepriklausomas žurnalistas, žurnalo „TV antena“, laikraščio „Verslo žinios“ nuolatinis bendradarbis.
Daugiausia rašė radijo ir televizijos technikos, transliavimo ir priėmimo priemonių, darbo organizavimo klausimais. Išspausdino kelionių fotoapybraižų, surengė 6 personalines kelionių fotografijų parodas.
Duncan James
Duncan James (Duncan Matthew James Inglis, g. 1978 m. balandžio 7 d. Solsberis, Anglija) – britų dainininkas, aktorius, televizijos laidų vedėjas, grupės Blue narys.
Kita veikla
Duncan James vėdė Soapstar Superstar, Australijos GMTV rytinę laidą, Pop City Live, Variety Club Showbusiness apdovanojimus 2004 m., GMTV’s Entertainment Today, Scream if You Know Answer. Specialiai kviestas vesti BBC One laidų: City Hospital ir The National Lottery. Dalyvavo JK Dancing On Ice ir užėmė 3 vietą.
Vaidino West End miuzikluose Chicago ir Legaly Blond.
2007 m. dalyvavo kaip komisijos narys Mis Pasaulis 2007 konkurse.
2009 m. buvo išrinktas skelbti Jungtinės Karalystės balsus Eurovizijoje.
Kanbera
Kanbera  – miestas Australijos pietryčiuose, valstybės sostinė. Miestas įkurtas kompromisui pasiekti ilgai besitęsusiuose nesutarimuose dėl sostinės statuso tarp Sidnėjaus ir Melburno, kuomet XX amžiaus pradžioje Australija tapo britų dominija. Kanbera yra didžiausias Australijos miestas, esantis ne pakrantėje, ir aštuntas pagal dydį miestas apskritai. Miestas išsidėstęs šiaurinėje Australijos sostinės teritorijos dalyje; 280 km į pietvakarius nuo Sidnėjaus ir 660 km į šiaurės rytus nuo Melburno.
1901 m. sausio 1 d., Australija tapo šešių kolonijų federacija ir pasivadino sandrauga. 125-asis naujosios Australijos konstitucijos skirsnis nurodė, kad Naujajame Pietų Velse ir bent 100 km nuo Sidnėjaus būtų įkurta sostinė. Nors buvo svarstomos įvairios Naujosios Pietų Velso sritys, 1908 m. buvo priimtas Vyriausybės įstatymas, kuriame buvo nurodyta įkurti sostinę Jaso–Kanberos regione. 1913 m. čia buvo įkurta nauja sostinė, jai suteiktas Kanberos pavadinimas.
Kanbera yra vienas iš nedaugelio Australijos miestų, kurį įkurdinti buvo suplanuota už valstijos ribų, lygiai kaip antai Vašingtonas Jungtinėse Amerikos Valstijose arba Brazilija Brazilijoje. Paskelbus tarptautinį konkursą, jį laimėjo amerikiečių architektų Valterio Berlio Grifino ir Merionos Grifin kandidatūra. Grifinų plane vyravo geometriniai motyvai, tokie kaip apskritimai, trikampiai ir šešiakampiai, o planuojamas miesto centras buvo orientuotas į ašis, suderintas su reikšmingais topografiniais orientyrais. Miesto plano projektui įtaką padarė ir „žaliųjų miestų judėjimas“, kai kurios miesto dalys apima didelius natūralios augalijos plotus.
Kanbera, kitaip negu kiti Australijos miestai, neturi vietinės valdžios. Australijos sostinės teritorijos asamblėja atlieka ir miesto valdžios, ir administracinio Australijos vieneto funkcijas. Kanberoje įsikūrusios valstybinės būstinės, taip pat yra paminklų ir muziejų. Yra parlamento rūmai, oficiali generalgubernatoriaus rezidencija, Aukščiausiasis teismas. Tarp kultūrinių pastatų yra Australijos karo aukų memorialas, Australijos nacionalinis universitetas, Australijos karališkoji monetų kalykla, Australijos sporto institutas, nacionalinė galerija, nacionalinis muziejus ir nacionalinė biblioteka. Mieste taip pat įsikūrusios įvairių šalių ambasados, tarptautinių įmonių būstinės, ne pelno siekiančios organizacijos.
2022 m. duomenimis, Kanberoje gyveno 456 692 gyventojai. Mieste didelę gyventojų dalį sudaro valstybės tarnautojai. Lyginant su šalies vidurkiu, miesto gyventojai yra jaunesni, nedarbo lygis – mažesnis, vidutinė alga – didesnė; švietimo lygis aukštesnis.
Etimologija
Paprastai teigiama, kad pavadinimas „Kanbera“ kilo nuo žodžių Kambera arba Canberry, čiabuvių kalba tai reiškia „susitikimo vietą“. Anot alternatyvių versijų, pavadinimas Canberra arba Nganbra reiškia „moters krūtis“, tokiu pavadinimu aborigenai vadinę šalia esančius Juodąjį ir Einslio kalnus. 1920 m. plačiai manyta, jog pavadinimas kilo nuo spanguolių, gausiai augančių šiose apylinkėse.
Pirmieji gyventojai
Iki atsikeliant europiečiams, Kanberos apylinkėse gyveno Australijos čiabuviai, daugiausiai ngunavalai. Į pietus nuo Kanberos buvo galima aptikti ngarigo ir gandangaros gentis, rytuose gyveno vandandianai, šiaurėje – valgulai. Archeologiniai vietovės tyrinėjimai rodo, kad buvo naudojamas akmuo, rasta uolų raižinių, kapų. Ši veikla datuojama maždaug prieš 21 tūkst. metų.
Europiečių atsikėlimas
left|upright=1.15|thumb|Blandelso kotedžas, datuojamas apie 1860 m., yra tik vienas iš kelių išlikusių pirmųjų europiečių pastatų. Pirmieji europiečiai čia atvyko ir įsikūrė apie 1820-uosius. Nuo 1820 iki 1824 m. čia buvo surengtos keturios ekspedicijos. Pirmoji gyvenvietė datuojama 1823 m., 1826 m. kai kurias apylinkes (maždaug 405 ha) nusipirko Džošua Džonas Mūras ir pavadino Canberry. Atvykus daugiau europiečių, vietinių gyventojų skaičius sumažėjo dėl europiečių atvežtų ligų, tokių kaip raupai ir tymai.
Seniausias iki šiol išlikęs pastatas šiose apylinkėse yra anglikonų šv. Jono bažnyčia, kuri buvo konsekruota 1845 m. Šv. Jono bažnyčios kieme įkurta seniausia Kanberos kapavietė.
Sostinės įkūrimas
link=https://lt.wikipedia.org/wiki/Vaizdas:Parliamenthouse2.jpg|dešinėje|miniatiūra|Parlamento rūmų atidarymas, 1927 m. 1901 m. susijungus šešioms kolonijoms, įkurta Australijos Sandrauga. Po ilgai užsitęsusių diskusijų dėl sostinės statuso suteikimo Sidnėjui ar Melburnui, buvo pasiektas kompromisas pastatyti naują sostinę Naujajame Pietų Velse, mažiausiai 160 km atstumu nuo Sidnėjaus. Laikinąja sostine iki kol bus pastatyta nauja tapo Melburnas. Buvo surengta apklausa dėl naujosios sostinės vietos, parlamentas pasirinko Dalgečio miestelį, bet tam nepritarė Naujojo Pietų Velso valdžia. 1906 m. buvo sutarta įkurti sostinę Jaso–Kanberos regione, arčiau Sidnėjaus. 1911 m. buvo įkurta federalinės sostinės teritorija.
1911 m. vidaus reikalų departamentas paskelbė tarptautinį konkursą architekto, kuris suprojektuotų naująją sostinę, paieškoms; konkursas baigėsi 1912 m. sausio 31 d. Buvo gauti 137 pasiūlymai, konkurso nugalėtojais tapo ir teisę suprojektuoti miestą gavo amerikiečių architektai Valteris Berlis Grifinas ir Meriona Grifin iš Čikagos. 1912 m. valdžia pakvietė žmones siūlyti naujosios sostinės pavadinimą, buvo gauta 750 pasiūlymų. 1913 m. kovo 12 d. ponia Denman, generalgubernatoriaus lordo Denmano žmona, pranešė, kad naujosios sostinės pavadinimas bus Canberra.
Kanbera XX a. viduryje
1927 m. gegužės 9 d. sandraugos parlamentas persikėlė į Kanberą, tuometinis premjeras Stenlis Briusas jau buvo įsikūręs savo rezidencijoje prieš kelias dienas. Planuotas miesto augimas sustojo per II pasaulinį karą, kai kurie projektai, įskaitant ir katalikų bei anglikonų bažnyčias, taip ir nebuvo pabaigti. Iškart po karo pabaigos Kanberos valdžia buvo kritikuojama dėl to, kad miestas buvo panašesnis į kaimą, pastatai tarpusavyje buvo nedarnūs. Premjeras seras Robertas Menzis pareiškė, jog visa federalinės sostinės apygarda atrodo gėdingai. Menzis premjero poste išbuvo daugiau kaip penkiolika metų, jo dėka paspartėjo sostinės plėtra, gyventojų skaičius išaugo daugiau kaip 50 % tarp 1955 ir 1975 m. Po karo dauguma valdžios būstinių iš Melburno persikėlė į Kanberą. right|upright=1.35|thumb|Naujieji ir Senieji parlamento rūmai Naujai pastatytas Australijos nacionalinis universitetas buvo išplėstas, pastatytos skulptūros ir paminklai. Vėliau pastatyta nacionalinė biblioteka, aukščiausiasis teismas, nacionalinė galerija. Kanbera padalinta į dvi sritis (šiaurinę ir pietinę Kanberą), daugumai naujų rajonų suteikti Australijos politikų (Bartono, Dykino, Reido, Bredono, Kurtino, Čiflio ir Parkso) pavadinimai.
thumb|upright=1.35|right|Kanberos panorama, žvelgiant iš Einslio kalno
Kanbera XX a. pabaigoje ir XXI a.
1988 m. gruodį Australijos sostinės teritorijai sandraugos parlamentas suteikė savivaldą, pirmieji vietos rinkimai buvo surengti 1989 m. kovo 4 d., Įstatymų leidybos asamblejoje buvo septyniolika narių, dauguma jų priklausė Australijos leiboristų partijai.
2013 m. miesto apylinkėse degė miškai, žuvo keturi žmonės, sužeista – 435, sudegė maždaug 500 namų. Tais pačiais metais Kanbera šventė vardo suteikimo šimto metų jubiliejų.
Geografija
link=https://lt.wikipedia.org/wiki/Vaizdas:Canberra_SPOT_1088.jpg|miniatiūra|kairėje|Kanberos regionas iš kosmoso Kanbera užima 814,2 km² plotą, yra netoli Brindabelos kalnagūbrio, maždaug 150 km nuo Australijos rytinės pakrantės. Altitudė siekia maždaug 580 m, aukščiausias taškas – Madžuros kalnas (888 m), tarp šiek tiek žemesnių kalnų yra Teiloro kalnas (855 m), Einslio kalnas (843 m), Muga Mugos kalnas ir Juodasis kalnas  (abu po 812 m).
Netikiškių apylinkė
Netikiškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Kanbera
Geografija
Aplink Kanberą plytintys miškai, daugiausiai eukaliptai, buvo naudojami kurui, pramonei. Iki 1960-ųjų eukaliptai buvo iškirsti, ir, nerimaujant dėl vandens kokybės, miškai buvo uždaryti. 1915 m. Stromlo kalno šlaituose pradėtos sodinti spindulinės pušys, vėliau plantacijos išplėstos. Miškuose paplitęs turizmas, rengiamos ekspedicijos, daugelis žmonių čia ateina laisvalaikiu. Kanberos miesto apylinkėse yra Džininderos, Molonglo, Laimstouno ir Tugeranongo lygumos. Per Molonglo lygumą teka Molonglo upė, kurią užtvenkus atsirado Berlio Grifino dirbtinis ežeras.
Netikiškių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Svėdasų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Anykščių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Aulelių apylinkės.
Kanbera
Klimatas
Pagal Kiopeno klimato klasifikaciją Kanbera yra jūrinio klimato miestas. Karščiausias mėnuo – sausis, vidutinė temperatūra siekia 28 °C, vėsiausias – liepa, vidutinė temperatūra – 11 °C. Žiemos dažniausiai šaltos; nors sniego miesto centre paprastai nepasitaiko (paskutinį kartą sniegas miesto centre iškrito 1968 m.), aplinkiniuose rajonuose jo būna.
Didžiausia temperatūra buvo užfiksuota 1939 m. sausio 11 d., tuomet ji siekė 42,8 °C. 2011 m. žiema buvo šilčiausia nuo pat fiksavimo pradžios, maždaug 2 °C aukščiau vidutinės. Kanberos klimatą itin veikia visuotinis atšilimas. Žemiausia temperatūra buvo užfiksuota 1971 m. liepos 11 d., tąkart jį siekė -10,0 °C.
miniatiūra|Temperatūros pokyčiai Kanberoje
Iš vakarų pusės Kanberą užstoja Brindabelos kalnagūbris, dėl to Kanberos slėniuose lyja. Kanberoje metuose vidutiniškai būną po 100,4 giedrų dienų. Metinis kritulių kiekis trečias mažiausias Australijoje (po Adelaidės ir Hobarto), paprastai kritulių kiekis skiriasi pagal metų laiką, daugiausiai kritulių iškrenta pavasario pabaigoje. Perkūnijos paprastai pasitaiko tarp spalio ir balandžio mėnesių.
Miesto planas
right|thumb|Kanberos centro planas thumb|Panorama nuo Tugeranongo kalvos
Kanberos miesto planą parengė žymus XX a. amerikiečių architektas Valteris Berlis Grifinas. Miesto centre vyrauja tiesių ir žiedinių gatvių sistema, kuri suskirstyta į dvi statmenas ašis: vandens ašis, einančias išilgai Berlio Grifino ežero ir sausumos ašis, nukreiptas į šiaurės rytus nuo parlamento pastato iki Australijos karo memorialo. Teritoriją, vadinamą „parlamentiniu trikampiu“, sudaro trys kraštinės: pirmoji tęsiasi nuo Sostinės kalvos iki verslo centro, antroji – išilgai Konstitucijos aveniu iki krašto apsaugos ministerijos, trečioji – išilgai Kingso aveniu iki Sostinės kalvos.
Kanbera suskirstyta į rajonus su keliais vietiniais centrais, priemiestinėmis, pramoninėmis bei kaimiškomis zonomis. Viso yra septyni gyvenamieji rajonai:
Šiaurės ir Pietų Kanberos rajonai daugiausia paremti Valterio Berlio Grifino planu. 1967 m. nacionalinė sostinės plėtros komisija priėmė vadinamąjį „Y-planą“, apimantį daugelį komercinių zonų, sujungtų tarpusavyje greitkeliais, kurių išsidėstymas primena Y raidę: su Tugeranongo rajonu Y pagrinde bei Belkoneno ir Gangalino rajonais – atšakose. Kanberos plėtrą, tame tarpe tolimesnę miesto plano raidą ir žemės panaudojimą, kontroliuoja vyriausybė.
Daugeliui Kanberos priemiesčių ir gatvių suteikti buvusių Australijos ministrų pirmininkų, žinomų piliečių vardai, taip pat naudojami iš Australijos aborigenų kalbos kildinami pavadinimai.
kairėje|miniatiūra|Gėlių šventė Sandraugos parke
Aplinkosauga
Kanberos gyventojas per 2005 m. vidutiniškai buvo atsakingas už 13,7 tonų į aplinką išmetamų šiltnamio dujų kiekį. 2012 m. Kanberos valdžia priėmė sprendimą, kuris numatė iki 2020 m. šiltnamio dujų išmetimą sumažinti 40 % nuo 1990 m. lygio; iki 2050 m. – 88 %. 2013 m. buvo numatyta, kad iki 2020 m. 90 % elektros energijos būtų pagaminama iš atsinaujinančiųjų energijos šaltinių, 2016 m. tikslas buvo padidintas iki 100 %. 1996 m. Kanbera tapo pirmuoju miestu pasaulyje, iškėlusiu tikslą iki 2010 m. pradėti visas atliekas perdirbti. 2010 m. Kanberos miesto taryba nusprendė šį tikslą atidėti arba jo atsisakyti. Plastikiniai maišeliai, pagaminti iš polietileno ir plonesni negu 35 µm buvo uždrausti naudoti 2011 m. lapkritį.
Kasmet pavasarį Sandraugos parke rengiama gėlių šventė, kuria siekiama atkreipti dėmesį į klimato kaitą, skatinama rinktis iš atsinaujinančių energijos šaltinių gautą elektrą, be reikalo nešvaistyti vandens.
Ekonomika
kairėje|miniatiūra|Daugelis kanberiečių dirba vyriausybinėse įstaigose 2012 m. gegužės mėn. duomenimis, nedarbo lygis Kanberoje buvo 3,4 %, palyginimui šalies vidurkis 5,1 %. Dėl mažo nedarbo lygio ir didelio žmonių, dirbančių viešajame ir komerciniame sektoriuose, skaičiaus, Kanberoje yra aukštesnis disponuojamų pajamų vidurkis nei kituose Australijos miestuose. Vidutinė alga Kanberoje ($1702) didesnė nei šalies vidurkis ($1485,8).
Vidutinė būsto kaina Kanberoje buvo $511 820, tarp didžiųjų miestų (daugiau nei 100 tūkst. gyv.) buvo mažesnė tik už Sidnėjaus, o vidutinė būsto nuomos savaitinė kaina buvo didžiausia ($410 per savaitę). Aukštas būsto kainas daugiausiai lemia dideli atlyginimai, brangūs žemės sklypai ir infliacija. Visi šie veiksniai nulemia tai, kad Kanbera šiuo metu yra trečias brangiausias miestas šalyje.
Kermuškalnis
Kermuškalnis – viensėdis Šakių rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Griškabūdžio.
Kanbera
Ekonomika
Pagrindinės miesto ūkio šakos yra viešasis administravimas ir sauga, 2011–2012 m. sudariusios 29,8 % bendrojo teritorijos produkto. Šiose šakose dirbo 33,9 % visų gyventojų.
Valdžios institucijos
miniatiūra|Sostinės teritorijos įstatymų leidybos asamblėjaKanberoje nėra vietos miesto tarybos ar miesto valdžios. Australijos sostinės teritorijos įstatymų leidybos asamblėja vykdo ir miesto tarybos, ir likusios Australijos sostinės teritorijos vyriausybės funkcijas. Kadangi didžioji dauguma teritorijos gyventojų gyvena Kanberoje, sostinės teritorijos vyriausybė daugiausia dėmesio skiria miestui.
Nuo 2016 m. spalio Asamblėją sudaro 25 nariai, renkami iš penkių atstovaujamų rajonų: Brindabelos, Džininderos, Kuradžongo, Marambidžio ir Jerabio. Vyriausiąjį ministrą renka Įstatymų leidybos asamblėjos nariai. 2019 m. vyriausiasis ministras buvo Endriu Baras iš Australijos darbininkų partijos.
Šnabždesiai tamsoje
Šnabždesiai tamsoje – 1976 m. Italijoje sukurtas filmas.
Kanbera
Valdžios institucijos
Liberalai sudarė daugumą Asamblėjoje nuo 1995 m. iki 2001 m. 2001 m. leiboristai perėmė Asamblėjos kontrolę. 2004 m. rinkimuose vyriausiasis ministras Džonas Stanhaupas ir leiboristai laimėjo 9 iš 17 vietų, leidžiančių jiems sudaryti sostinės teritorijos daugumos vyriausybę. Nuo 2008 m. sostinės teritorijos valdžią sudaro leiboristų ir žaliųjų koalicija.
Šnabždesiai tamsoje
Turinys
Dideliame dvare gyvena šeima, kurioje sūnus Martinas turi įsivaizduojamą draugą Luką. Tėvai laiko tai žaidimu ir nekreipia dėmesio, o dvi seserys iš jo nuolat šaiposi, tačiau po kurio laiko ima dėtis keisti dalykai. Nusprendęs, kad sūnui būtina psichiatro konsultacija, tėvas išvyksta su juo į Veneciją, tuo tarpu motina lieka namuose. Moterys girdi keistus garsus, tarsi kažkas vaikščiotų tamsoje, o tėvas vos nenuskęsta įkritęs į vandenį prieplaukoje.
Martino apžiūrėti į namus atvyksta profesorius psichiatras, kuriam tėvai prisipažįsta kažkada netekę sūnaus, kurį jie ketino pavadinti Luku ir apie kurį šeimoje niekas nėra girdėjęs. Profesorius nori išsivežti berniuką kelioms dienoms, tačiau netikėtai miršta besimaudydamas vonioje. Motina vis labiau pradeda tikėti, kad Lukas egzistuoja, tačiau svarbiausiu jos uždaviniu tampa jį įkalbėti išeiti ir palikti jų šeimą...
Kanbera
Valdžios institucijos
Australijos vyriausybė išlaiko tam tikrą įtaką Australijos sostinės teritorijos vyriausybei, ji atsakinga už sostinės bendrojo plano rengimą ir plėtrą teritorijose, kurios laikomos nacionalinės svarbos teritorijomis arba pagrindinėmis Grifino miesto plano dalimis, pvz., parlamentinis trikampis, Berlio Grifino tvenkinys, pagrindiniai keliai. Nacionalinė vyriausybė taip pat kontroliuoja teritorijos asamblėją pagal ''1988 m. Australijos sostinės teritorijos savivaldos įstatymą''.miniatiūra|Generalgubernatoriaus rezidencija|alt=|kairėje
Atstovai parlamente
Kanbera pirmą kartą gavo vietą Atstovų Rūmuose 1949 m. Kanberos atstovas galėjo balsuoti tik tais klausimais, kurie tiesiogiai susiję su sostinės teritorija. 1974 m. Kanberai buvo paskirtos dvi vietos Atstovų rūmuose. Abejas Atstovų rūmų vietas užėmė leiboristai.
Gyventojai
right|thumb|Turgus Kingstone
2016 m. surašymo duomenimis, Kanberoje gyveno 395 790 gyventojų, 2011 m. – 355 596, 2006 m. – 322 036.
Kanberiečiai palyginti jauni ir labiau išsilavinę. Amžiaus mediana yra 35 metai, tik 12,7 % gyventojų yra vyresni negu 65 metai. Tarp 1996 ir 2001 m. 61,9 % imigravo arba emigravo iš Kanberos. 2017 m. 43 % gyventojų nuo 25 iki 64 metų buvo įgiję bakalauro laipsnį, kuomet šalies vidurkis – 31 %. Pasak Australijos nacionalinio banko, kanberiečiai daugiau linkę dovanoti labdarai negu kitų Australijos miestų gyventojai.
Mažumos
Gyventojų kilmė (2016):
2016 m. surašymo duomenimis, 32 % gyventojų buvo gimę už Australijos ribų, daugiausiai Anglijoje, Kinijoje, Indijoje, Naujoje Zelandijoje, Filipinuose, Vietname. 1,6 % gyventojų identifikavo save kaip Australijos čiabuvius (aborigenus).
Religija
2016 m. surašymo duomenimis, 50,0 % gyventojų save apibūdino kaip krikščionis (daugiausiai katalikus ir anglikonus), 36,2 % buvo laisvamaniai.
Žymūs žmonės
276x276px|Australų aktorė Mia Wasikowska|alt=|miniatiūra Iš Kanberos kilę šie žymūs žmonės:
Sveikatos apsauga
miniatiūra|kairėje|Kanberos ligoninė Kanberoje šiuo metu yra dvi didelės ligoninės: 600 lovų turinti Kanberos ligoninė ir 174 lovas turinti Kalgario viešoji ligoninė. Didžiausia privati ligoninė yra Kalvario Džono Džeimso ligoninė Dykino rajone.
Karališkoji Kanberos ligoninė Ektono pusiasalyje prie Berlio Grifino ežero buvo uždaryta 1991 m., o 1997 m. nugriauta, siekiant atlaisvinti vietą nacionalinio Australijos muziejaus statybai. Mieste šiuo metu yra dešimt sveikatos priežiūros įstaigų. Kanberos ligoninės taip pat aptarnauja ir Naujojo Pietų Velso gyventojus.
Transportas
kairėje|miniatiūra|Tugeragongo greitkelis kairėje|miniatiūra|Kanberos tarptautinio oro uosto terminalas miniatiūra|Kanberos geležinkelio stotis dešinėje|miniatiūra|Kanberos taksi Automobilis yra pati populiariausia transporto priemonė Kanberoje. Miestas išdėstytas taip, kad keliai, jungiantys kvartalus, eitų per atvirus žemės sklypus ar miškus, dėl to gyventojų tankumas mažas; tai taip pat reiškia, kad būsimiems keliams plėtoti nereikia statyti tunelių ar įsigyti žemės, nes yra pakankamai laisvos vietos, priešingai negu kituose Australijos miestuose. Kanberos rajonai yra sujungti dviejų juostų bulvarais, maksimalus leistinas greitis – 100 km/val. Dėl saugumo dar 1999 m. buvo įrengtos vaizdo stebėjimo kameros, jos skirtos fiksuoti greitį, taip pat stebima, ar vairuotojai nevažiuoja per raudoną šviesą. Manoma, kad dėl šių kamerų iš baudų į biudžetą kasmet surenkama iki 11 mln. Australijos dolerių.
NSW TrainLink geležinkelis jungia Kanberą su Sidnėjumi. Kanberos geležinkelio stotis yra Kingstono rajone. Tarp 1920 ir 1922 m. geležinkelis buvo nutiestas per Molonglo upę ir tęsėsi šiaurės kryptimi iki miesto centro, tačiau vėliau dėl potvynio buvo uždarytas ir nebeatnaujintas, o planų nutiesti liniją į Jasą atsisakyta. 1923 m. pastatyta kita geležinkelio linija, einanti pro parlamento rūmus, bet jau 1927 m. nugriauta. Geležinkelių transportu Melburną galima pasiekti per Jaso stotį Sidnėjaus–Melburno geležinkelio linijoje, į kurią kursuoja NSW TrainLink autobusai. Kelias autobusu iki stoties trunka apie valandą. Planai įkurti greitąjį geležinkelį tarp Melburno, Kanberos ir Sidnėjaus nebuvo įgyvendinti dėl įvairių finansiškai neįgyvendinamų idėjų. Taip pat svarstyta Kanberoje įrengti geležinkelį, bet šie planai taip ir liko neįgyvendinti.
Kanberos oro uoste skrydžiai šalies mastu vykdomi į Sidnėjų, Melburną, Brisbaną, Adelaidę, Gold Koustą ir Pertą. Taip pat yra skrydžių ir į Naujojo Pietų Velso miestus – Niukaslą ir Dabą. Keturis kartus per savaitę vykdomi tarptautiniai komerciniai skrydžiai į Singapūrą ir Velingtoną. Iki 2003 m. oro uostas dalijosi pakilimo ir nusileidimo takais su Australijos oro pajėgomis. Tų pačių metų birželį oro pajėgų bazė buvo uždaryta, ir nuo tada oro uostas naudojamas tik civiliniais tikslais.
Kanbera turi vieną didžiausių aktyviai gyvenančių žmonių reitingą šalyje. 2011 m. duomenimis, 7,1 % gyventojų į darbą ėjo pėsčiomis ar naudojosi dviračiu. 2010 m. pabaigoje atlikta apklausa parodė, kad kanberiečiai vidutiniškai pėsčiomis per dieną vaikšto 26 minutes. Pagal laikraščio „The Canberra Times“ 2014 m. kovą surinktą statistiką, Kanberoje yra maždaug 87 tūkst. dviratininkų; Kanberos dviratininkai vidutiniškai pakliūna į keturis eismo įvykius per savaitę.
Komunalinės paslaugos
dešinėje|miniatiūra|Saulės energijos rinktuvai Valstybės įmonė „ACTEW Corporation“ atsakinga už Kanberos vandens ir kanalizacijos infrastruktūrą. „ActewAGL“ yra mažmeninė Kanberos komunalinių paslaugų, įskaitant vandenį, gamtines dujas, elektrą, tiekėja ir kai kurių telekomunikacijų paslaugų tiekėja per dukterinę įmonę „TransACT“.
Kanberos vanduo kaupiamas keturiuose rezervuaruose: Korino, Bendoros, Kotero bei Gugongo tvenkiniuose. Nors Gugongo tvenkinys telkšo Naujajame Pietų Velse, jį eksploatuoja Kanberos vyriausybė. „ACTEW Corporation“ priklauso du Kanberos nuotekų valymo įrenginiai, esantys Fyšviko mieste ir Molonglo upės žemupyje.
Elektra Kanberoje daugiausia gaunama iš nacionalinio elektros tinklo per pastotes Holte ir Fyšvike (per Kvenbejaną). Energija anksčiau buvo tiekiama iš 1913 m. pastatytos šiluminės elektrinės šalia Molonglo upės, tačiau 1957 m. ji buvo galutinai uždaryta. Kanberoje yra keturi saulės energijos ūkiai, kurie buvo atidaryti 2014–2017 m: „Royalla“ (20 MW, 2014 m.), „Mount Majura“ (2,3 MW, 2016 m.), „Mugga Lane“ (13 MW, 2017 m.) ir „Williamsdale“ (11 MW, 2017). Be to, daugelyje Kanberos namų ūkių įrengtos fotoelektrinės plokštės ir iš saulės energijos gaunamo karšto vandens sistemos.
Kanberoje nėra vėjo energijos generatorių, tačiau keli statomi ar planuojami statyti netoliese esančiame Naujajame Pietų Velse. 2013 m. Kanberos vyriausybė paskelbė, kad ji išsikėlė tikslą 90% Kanberoje sunaudojamos elektros energijos iki 2020 m. pasigaminti iš atsinaujinančių šaltinių, didinant iš AEI gaunamą energijos kiekį nuo 210 MW iki 550 MW. 2015 m. vasario mėn. buvo paskelbta, kad trijų Viktorijoje ir Pietų Australijoje pastatytų vėjo jėgainių parkų galia sieks 200 megavatų, jie pradėti eksploatuoti 2017 m. Sutartys dėl papildomo 200 megavatų galios pirkimo per metus iš dviejų vėjo jėgainių Pietų Australijoje ir Naujajame Pietų Velse buvo paskelbtos tarp 2015 m. gruodžio mėn. ir 2016 m. kovo mėn. 2014 m. Kanberos vyriausybė paskelbė, kad iki 2020 m. taikys ypatingą supirkimo tarifą 23 megavatams elektros energijos, pagamintos Kanberoje ar aplinkiniame regione įsteigtoje buitinių ir verslo atliekų perdirbimo įmonėje.
Australijos sostinės teritorija turi aukščiausią rodiklį Australijoje interneto prieigai namuose (2014–15 m.; ~94 procentai namų ūkių).
Sportas
dešinėje|miniatiūra|Regbio rungtynės Kanberos stadione Kanberoje yra nemažai sporto komandų, kurios žaidžia Australijos čempionatuose, žinomiausios yra regbio „Canberra Raiders“ ir „Brumbies“ komandos. Abi komandos namų rungtynes žaidžia Kanberos stadione, kuris yra didžiausias mieste. Šiame stadione vyko 2000 m. vasaros olimpinių žaidynių futbolo rungtynės ir 2003 m. pasaulio regbio čempionatas. Miestas taip pat turi stiprią moterų krepšinio komandą, „Canberra Capitals“, kuri laimėjo septynis iš vienuolikos Australijos moterų krepšinio lygos titulų. Miesto futbolo komanda – „Canberra United FC“ žaidžia W-Lygoje.
Taip pat yra komandų, kurios dalyvauja nacionalinėse tinklinio, žolės riedulio, ledo ritulio, kriketo ir beisbolo lygose. Mieste yra didelė lauko sporto bazė, Manuka Oval, kurioje žaidžiamas kriketas ir australiškasis futbolas.
Kanberoje yra daugybė lauko sporto bazių, golfo aikštynų, riedlenčių parkų, teniso kortų ir visuomenei atvirų baseinų, gamtos parkuose apstu pėsčiųjų, dviračių ir kalnų dviračių takų ir trasų. Vandens sporto šakos, tokios kaip buriavimas, irklavimas, kultivuojamos Kanberos ežeruose. Kanberos ralis yra kasmetinis automobilių sporto renginys. 2000–2002 m. Kanberoje laikinai rengtas „V8 Supercars“ klasės automobiliams skirtas renginys „Canberra 400“.
Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Kanbera yra užmezgusi partnerystės ryšius:
Miestai, su kuriais Kanbera taip pat palaiko glaudžius ryšius:
Černeckis
Černeckis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Šventosios ichtiologinis draustinis
Šventosios ichtiologinis draustinis – sau­go­ma teritorija Anykščių, Ukmergės ir Jonavos rajonuose, zoologinis draustinis. Plotas – 1153 ha (67 km).
Saugomas raiškus moreninio gūbrio ir Neries erozinio paslėnio reljefas bei lašišų, šlakių, upėtakių ir žiobrių nerštavietės (Šventosios upė nuo Pienios upės iki žiočių). Įsteigtas 1974 m. Pra­si­de­da Ne­ries ir Šven­to­sios san­ta­ko­je (Jo­na­vos raj.) ir tę­sia­si net 67 km – iki Kavarsko (Anykščių rajonas).
thumb|left|240px|Upė draustinio teritorijoje ties [[Upninkais]]
Mackių apylinkė
Mackių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.