cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Janko Kersnik
Biografija
Prabėgus metams po rašytojo mirties, dr. Franas Vidicas „Iliustruotame tautos kalendoriuje“ jį aprašė kaip aukštą, elegantišką, gražaus veido barzdotą vyrą, nesusivaržiusį ir linksmą draugijoje bei pridūrė, kad rašytojas visada buvo gerai nusiteikęs ir paslaugus, ir dėl to visi jį mylėjo, gerbė ir maloniai priimdavo bet kurioje draugijoje. 1895 metais laikraštyje „Slovėnų tauta“ buvo rašoma, kad Kersniką valstiečiai labai myli ir net vadina „savo Janko“.
Kūryba
Svarbiausi Kersniko darbai: romanai „Ciklamenas“ („Ciklamen“) ir „Agitatorius“ („Agitator“) bei pasakojimas „Jaros diduomenė“ („Jara gospoda“).
Nuorodos
Kersniko kūryba (slovėnų kalba)
Yamaha YZF R1
Yamaha YZF-R1 motociklas, pristatytas 1998, yra Yamahos trečiosios kartos litro – klasės Genesis motociklas. Po pristatymo jis buvo laikomas motociklu, kuris yra arčiausiai tikrų sportinių motociklų klasės – dėl neįtikėtinos akceleracijos, stabdymo ir daug platesnių valdymo galimybių.
right|thumb|245px
Istorija
Pradedant modeliu FZR1000 1988 metais, Yamaha pristatė keletą motociklų, sukurtų pirmą kartą naudojant keturkampio formos aliumininį rėmą, naujausias įsiurbimo ir išmetimo technologijas, panaudojant ir 5 vožtuvų cilindre galvutę. Aliuminio rėmas labai lengvas ir stiprus lyginant su plieniniu, valdymas ir stabdymas smarkiai pagerėjo, lyginant su seno tipo plieniniais rėmais. Šie privalumai darė FZR1000 tikrai išskirtiniu, ir daugelis išbandžiusiųjų šį motociklą vadino „dešimtmečio motociklu“. Kitus ketverius metus Yamaha mėgavosi dideliais pardavimais ir sėkme lenktynėse.
1998
Yamaha išleidžia YZF-R1. Sutrumpinta ratų bazė leido staigiau valdyti motociklą ir optimizavo svorio centrą. Naujai išleistas modelis Yamaha YZF-R1 buvo gaminamas baltos, raudonos ir mėlynos spalvos. Europoje populiariausia buvo mėlyna motociklo spalva.
2000
2000 metais Yamaha pristatė seriją pakeitimų, pagerinančių motociklą. R1 buvo puikus motociklas trumpiems nuotoliams, tačiau dėl savo staigaus valdymo buvo nelabai mėgiamas tolimų atstumų vairuotojų.
2001
2001 buvo pirmieji metai, kai R1 pateko tarp galingiausių motociklų, ir paskutinieji metai, kai Yamaha šiame modelyje naudojo variklį su karbiuratorium. Vėlesni modeliai turėjo kuro įpurškimo sistemas.
2004
Naujoji kuro įpurškimo sistema buvo pristatyta 2004 metais.
2007–2008
Visiškai naujas YZF-R1 2007 metų modelis buvo pristatytas 2006 metų spalio 9 d. Naujovė yra Yamaha mikroprocesoriaus valdomas įsiurbimas.
Sochačevo apskritis
Sochačevo apskritis  – apskritis šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje. Apskrities centras įsikūręs Sochačevo mieste. Apskritis šiaurėje ribojasi su Plonsko apskritimi, šiaurės rytuose su Mazovijos Novy Dvuro, rytuose su Vakarų Varšuvos ir Mazovijos Grodzisko, pietryčiuose su Žyrarduvo, pietuose su Skernevicės, pietvakariuose su Lovičo, vakaruose su Gostinino ir šiaurės vakaruose su Plocko apskritimi. Apskrityje yra 8 valsčiai.
Apskrities valsčiai
Apskrityje yra 8 valsčiai:
Valentinas Mizgaitis
1985 m. baigė KKI. Tarptautinės klasės sporto meistras. Sportavo 1968–1992 m.
Čambarakas
Čambarakas (🇦🇲) – miestelis Gegarkuniko srityje, Armėnijoje. Išsidėstęs 125 km nuo Jerevano, prie Getiko upės, netoli Armėnijos ir Azerbaidžano pasienio. Miestelyje yra daug chačkarų.
Istorija
Iki 1920 m. buvo žinomas kaip Michailovka. Tarp 1920 m. ir 1972 m. vadintas Karmir Gjugu, bei 1972 m. ir 1991 m. Krasnojelsku. Įkurtas rusų imigrantų XIX a. 4-as dešimtmetyje.
Rytų baltai
Rytų baltų pogrupiui priklauso šios baltų gentys:
Didesne dalimi iš rytų baltų susiformavo lietuvių ir latvių tautos, kurios taip pat priskiriamos šiam pogrupiui.
Pirano įlanka
thumb|250px|Slovėnijos pakrančių apsauga Pirano įlankoje
Pirano įlanka  – nedidelė Adrijos jūros įlanka, pietinė Triesto įlankos dalis, įsiterpianti į Istrijos pusiasalį. Šiaurinė įlankos pusė priklauso Slovėnijai, pietinė – Kroatijai. Apima 19 km² plotą. Pietinį įlankos tašką žymi Savudrijos kyšulys, šiaurinį – Madonos kyšulys. Į įlanką įteka Dragonios upė, ties jos žiotimis plyti Sečovlės druskos laukai.
Prie Pirano įlankos yra šios Slovėnijos gyvenvietės: Piranas, Portorožas, Lucija.
Rumunijos transportas
thumb|right|250px|Tramvajus [[Oradia|Oradijoje]] Rumunijos transportas – keleivių ir krovinių pervežimams skirtos infrastruktūros ir transporto priemonių visuma Rumunijoje.
Visa Rumunijos transporto infrastruktūra priklauso valstybei ir yra prižiūrima valstybinių įmonių. Miestuose visuotinio susisiekimo priemonė yra autobusai, troleibusai ir tramvajai, o Bukareštas turi ir metro.
Geležinkeliai
Visų geležinkelių ilgis: 22 298 km
Elektrifikuoti: 8585 km
Vėžės plotis: 1 435 mm
Istorija
Pirmasis geležinkelis šalyje buvo pastatytas 1869 m. Nuo to laiko Rumunijos geležinkelių tinklas nuolat plėtėsi ir šiuo metu yra 4 pagal tinklo tankį Europoje, su 22 298 km ilgio geležinkelio linijomis. Iš jų 8 585 km yra elektrifikuotos.
Keliai
2012 m. duomenimis, Rumunijoje yra 84 185 km sausumos kelių, iš kurių 49 873 km asfaltuoti, 34 312 – neasfaltuoti.
2019 m. nacionalinio statistikos instituto pranešime teigiama, kad šalyje yra 86 391 km kelių.
Transporto priemonių skaičius
Rumunijos statistikos duomenimis, 2019 m. šalies keliuose buvo 8 900 000 transporto priemonių. Skaičiuojama, kad 2021 m. šis skaičius siekė 10 milijonų.
Oro transportas
2019 m. šalies oro uostai aptarnavo 23 milijonus keleivių.
Rumunija turi dvi pagrindines aviakompanijas, tai „TAROM“, įkurta 1920 m., priklausanti valstybei, ir privati aviakompanija „LAR“, įsteigta 1990 metais. Tarptautiniai aerouostai yra Bukarešte, Konstancoje, Timišoaroje ir Arade.
Jūrų transportas
Svarbiausi Rumunijos uostai yra Konstanca prie Juodosios jūros bei Galacis ir Breila, kaimyniniai miestai ant Dunojaus žemupio krantų. Džurdžu, vamzdynais sujungtas su naftos gavybos regionais, taip pat yra svarbus upių uostas. 1984 m. atidarytas Dunojaus – Juodosios jūros kanalas, jungiantis Konstancą ir Dunojaus upės uostą Černavodę.
Mili-
mili (kitose kalbose gali būti rašoma milli, žymima m) - SI sistemos priešdėlis, reiškiantis daugiklį 10-3 arba 1/1000 arba 0,001. Pvz.:
Roški Zemakai
Roški Zemakai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Sokolų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Per kaimą teka Avisos upė.
Mili-
Priešdėlis kilo iš 'tūkstantis'.
Roški Zemakai
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 30 namų ir 150 gyventojų. 1921 m. kaime buvo 30 namų ir 186 gyventojai, iš kurių 96 vyrai ir 90 moterys.
Mili-
Kai dydis yra kėliamas laipsniu, bet koks daugiklį reiškiantis priešdėlis yra laikomas dydžio dalimi, todėl taip pat turi būti keliamas laipsniu. Pvz., (10 mm)2 = 100 mm², kur 1 mm² reiškia vieną kvadratinį milimetrą. Kadangi 1 mm = 1/1000 m, 1 mm² = (1/1000 m)2 = 1/1 000 000 m² = 10-6 m², o ne 10-3 m². Panašiai yra ir su kubiniais milimetrais: 1 mm³ = (1/1000 m)3 = 1/1 000 000 000 m³ = 10-9 m³.
Šaltiniai
Milli-
Antano Baranausko vidurinė mokykla
Antano Baranausko vidurinė mokykla – vyskupo Antano Baranausko (1835–1902) vardo mokykla Lietuvoje:
Nybelungai, 2 dalis – Krimhildos kerštas
Nybelungai, 2 dalis – Krimhildos kerštas – 1967 m. pasirodęs fantastinis nuotykių filmas pagal epinę poemą Nybelungų giesmė, 1966 m. juostos „Nybelungai, 1 dalis - Zygfrydas“ tęsinys.
Simonas Garmus
Simonas Garmus (1870 m. gruodžio 23 d. Patraklio kaime Pagermuonio valsčiuje – 1944 m. Bagotosios kaime) – Romos katalikų kunigas, Bagotosios klebonas, visuomenės veikėjas.
Aleksandro Stulginskio mokykla
Aleksandro Stulginskio mokykla – Lietuvos prezidento Aleksandro Stulginskio (1885–1969) vardo mokykla Lietuvoje:
Simonas Garmus
Biografija
Baigęs Seinų kunigų seminariją, 1894 m. Varšuvoje vyskupo Ruškio buvo įšventintas kunigu. Vikaravo Kolne, Vištytyje, Tikocine, Liubave, aštuonerius metus Punske. Punsko Švč. M. Marijos Dangun Ėmimo bažnyčioje klebonavo žinomas lietuvybės puoselėtojas Motiejus Simonaitis, vėliau išrinktas Seinų dakanato vadovu. Punske į visuomeninę veiklą įsitraukė ir S. Garmus. Jis buvo vienas iš Punsko kooperatyvo „Dzūkas“ ir Marijampolės kooperatyvo „Žagrė“ steigėju, finansiškai rėmė lietuvišką Seinų spaustuvę „Laukaitis, Dvaranauskas, Narijauskas Ir Bendrovė“, kuri leido savaitraštį „Žiburys“ su priedais Artojas, Šaltinėlis, Vainikas, Vainikėlis ir Kvieslys. miniatiūra|160px|left|Antkapis Bagotojoje
Seinų dekano kun. Motiejaus Simonaičio rekomenduotas, buvo paskirtas naujai sukurtos Bagotosios parapijos klebonu. Į Bagotąją Simonas Garmus persikėlė 1910 m. pradžioje. Parapijiečių tarpe buvo paplitusi girtuoklystė, todėl klebonas įkūrė Lietuvių katalikų blaivybes draugijos skyrių, kuris aktyviai veikė 1911–1914 m. ir turėjo net savo biblioteką-skaityklą. S. Garmus suskubo projektuoti būsimą šventovę, netrukus rangovas Pravdzinskis pradėjo ją statyti. Bagotosios Šv. Antano Paduviečio bažnyčia buvo statoma be carinės valdžios leidimo, todėl parapijiečiai skubėjo ją užbaigti. Bažnyčia kilo labai puošni, su Lietuvoje retai sutinkamais ant sienų tapytais šoniniais altoriais. Kai 1912 m. ji buvo baigta, vietinė valdžia nebespėjo statytojų nubausti, nes netrukus prasidėjo Pirmasis pasaulinis karas. Per kaimą ėjo fronto linija, jis tai priklausė vokiečiams, tai vėl rusams. Norėdamas vakarais skaityti, iš vokiečių kariškių S. Garmus nusipirko karbitinę lempą. Jos skleidžiama silpna šviesa pakenkė kunigo akims ir jis vėliau turėjo nešioti akinius mėlynais stiklais bei vengti skaitymo. Bažnyčia buvo apgriauta, kiti parapijos statiniai apdegė. Po karo klebonas Garmus bažnyčią suremontavo ir ėmė telkti žmones visuomeniniam darbui. 1921 m. įsikūrė pavasarininkų kuopa, 1930 m. pastatytas didysis altorius.
Kai parapiją vizitavęs vyskupas pastebėjo, kad kaimo pavasarininkai silpnai veikia, Simonas Garmus į tai sureagavo labai jautriai: 1934 m. liepos 1 d. atsisakė klebono pareigų ir liko rezidentu. Mirė Antrojo pasaulinio karo metu, palaidotas savo pastatytos Bagotosios bažnyčios, kuri po Griškabūdžio Kristaus Atsimainymo bažnyčios vadinama gražiausia medine šventove Suvalkijoje, šventoriuje.
Birutė Kulnytė
Birutė Kulnytė (g. 1949 m. liepos 4 d. Šateikiai) – Lietuvos muziejininkė, kultūros istorikė.
Hongha delta
thumb|right|220px|Hongha deltos vieta Vietname. thumb|200px|Hung Yen miesto Literatūros šventyklos vartai|right Hongha delta – plokščia lyguma, kurią suformavo Hongha upė ir jos atšakos, susijungdamos su Taibinio upe Šiaurės Vietname. Deltos plotas yra 15 tūkst. km², o ją saugo pylimų sistema. Čia išvystytas žemės ūkis, daugiausiai auginami ryžiai.
Deltą sudaro aštuonios provincijos ir dvi savivaldybės (sostinė Hanojus ir svarbiausias uostas Haifongas). Čia gyvena apie 10 mln. gyventojų.
Birutė Kulnytė
Biografija
1967–1973 m. Vilniaus universitete studijavo istoriją.
Nuo 1973 m. Lietuvos istorijos ir etnografijos muziejaus (nuo 1992 m. Lietuvos nacionalinis muziejus) bendradarbė, 1975–1989 m. Liaudies meno sektoriaus, 1989–1992 m. Etnografijos skyriaus vedėja. 1992–2019 m. muziejaus direktorė.
Tarptautinės muziejų tarybos (ICOM) Lietuvos skyriaus, Lietuvos nacionalinės UNESCO komisijos ilgametė narė. 1992–1995 m. jos iniciatyva suformuotas Lietuvos nacionalinis muziejus. Parengė Lietuvos nacionalinio muziejaus leidybinę programą, su kitais rengia ekspozicijas ir parodas.
Leidinio „Lietuvos istorijos paminklai Istorijos ir etnografijos muziejuje“ (1990 m.), tęstinių leidinių „Muziejus“, „Etnografija“ (nuo 2001 m.), leidinių serijos „Lituanistika užsienio šalių saugyklose“ (nuo 2006 m.) sudarytoja.
Su kitais parengė leidinius:
Christopher Logue
Kristoferis Logas (, 1926 m. lapkričio 23 d.) – anglų poetas ir vertėjas. Taip pat rašė teatrui ir kinui, keliuose filmuose vaidino pats. Jis yra autorius novatoriško „Iliada“ vertimo, bei kelių pjesių ir knygų vaikams. Gyvena Londone su žmona Rosemary Hill.
Australiniai upiniai grundalai
Australiniai upiniai grundalai (Rhyacichthyidae) – ešeržuvių (Perciformes) būrio žuvų šeima, kurioje 1 gentis ir 1 rūšis – australinis upinis grundalas (Rhyacichthys aspo). Krūtinės pelekai yra virtę prisisiurbimo organu. Paplitę Australijos, Indonezijos, Filipinų kalnų upėse ir upeliuose.
Bonas (finansai)
thumb|right|250px|Lenkiškas bonas Bonas − trumpalaikis valstybės iždo, municipalitetų, taupomųjų bankų, pašto įstaigų ar privačių įmonių skolinis įsipareigojimas; naudojamas kaip pirkimo ir mokėjimo priemonė.
Vilniaus apskrities herbas
thumb|200px|right|Vilniaus apskrities herbas
Vilniaus apskrities herbas - vienas iš Vilniaus apskrities heraldikos atributų. Herbo raudoname lauke ant juodo žirgo sidabrinis šarvuotas raitelis, dešinėje rankoje laikantis sidabrinę ietį su auksiniu ietigaliu, prie kairiojo peties mėlynas skydas su dvigubu auksiniu kryžiumi. Žirgo kamanos, balnas, trumpa gūnia ir odiniai diržai mėlyni. Balno kilpa, pentinas, gūnios apačia bei žirgo pasagos ir metaliniai jo aprangos sutvirtinimai auksiniai. Herbo skydą juosia mėlynas bordiūras su 10 dvigubų auksinių kryžių.
Istorija
Apskrities heraldikos ištakos slypi tolimoje praeityje ir susijusios su didžiųjų kunigaikščių naudotais simboliais. Jau 1366 m., kaip tvirtino Tadeuszas Czackis, Vilniuje rezidavusio didžiojo kunigaikščio Algirdo antspaude vaizduotas raitelis. Jį iš tėvo perėmė Jogaila, XIV a. pabaigoje ir kiti Gediminaičiai. Šarvuotas raitelis su kalaviju, ietimi buvo bene mėgstamiausias Vakarų ir Vidurio Europos valdovų antspaudų simbolis. XIV a. pabaigoje, kai Lietuvoje pradėjo rastis pirmieji žemių (kunigaikštysčių) herbai, dalis kunigaikščių antspaudinių simbolių buvo suheraldinta, jie įdėti į herbinį skydą, suteiktos spalvos. Raitelis iš pradžių tapo Vilniaus, tiksliau, iš Vilniaus valdomos Lietuvos (siaurąja prasme), vėliau - ir visos Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės herbu. Jame antspaudų simbolis įgijo bendrinę prasmę, be to turėjo vieną svarbų skirtumą. Kunigaikščio portretiniame antspaude valdovas parodytas su kalaviju - kunigaikščio valdžios ženklu, žemės herbe šarvuotas karys vaizduotas su ietimi. Tai akivaizdžiai rodo XIV a. pabaigos valdovų sfragistika, XV a. pirmosios pusės herbynai. Antai Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto didžiajame antspaude, pirmą kartą prikabintame prie 1398 m. Salyno sutarties, Vilnių (Lietuvą) simbolizavo raitelis, Trakus - pėstininkas, abu su ietimis. XV a. pradžioje, kai raitelis ėmė simbolizuoti visą Lietuvos valstybę, jis, kaip ir kunigaikščių antspauduose, imtas vaizduoti su kalaviju. Seniausios Vilniaus žemės herbo spalvos užfiksuotos XV a. pirmosios pusės Vakarų Europos herbynuose. Juose raudoname skyde vaizduojamas ant juodo žirgo sėdintis sidabrinis šarvuotas raitelis su tokios pačios spalvos ietimi. Prie kairiojo peties jis laiko mėlyną skydelį su dvigubu auksiniu kryžiumi; apatinė kryžma ilgesnė. Žirgo apranga: trumpa gūnia, kamanos, odiniai diržai - mėlyni, metaliniai sutvirtinimai auksiniai. Toks herbas rodė, kad Vilniaus žemė priklausė Algirdaičiams. Įdomu, kad tuomet herbynuose pieštas juodas žirgas. Raitelis su ietimi Vilniaus žemės heraldikoje išliko apie 150 melų. Galima sakyti, kad nuo XVI a. vidurio iki XVIII a. pabaigos Vilniaus vaivadijos ir Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės herbai buvo vienodi.
KL
KL gali reikšti:
Kl. gali reikšti:
kl gali reikšti:
kl. gali reikšti:
Vilniaus apskrities herbas
Istorija
Pirmojo pasaulinio karo metais Vilniaus sfragistikoje naudotas Vokietijos erelis, o nuo 1919 m., kai Vilniaus kraštą užėmė Lenkija, - Lenkijos erelis. Naujas Vilniaus vaivadijos herbo projektas buvo parengtas 1928 m., bet taip ir liko nepatvirtintas. Sovietų, vokiečių okupacijų laikotarpiu naudoti tik antspaudai su sovietiniais, Reicho, o antrosios sovietų okupacijos metais - su Lietuvos TSR herbais. Vilniaus žemės istorinis herbas reikšmingas daugeliu atžvilgiu. Jis yra vienas iš seniausių Lietuvos teritorinių simbolių, kurio ištakos gali siekti didžiojo kunigaikščio Algirdo laikus. Portretinį raitelį XIV a. pabaigoje suheraldino didysis kunigaikštis Vytautas. Jis, šiek tiek pataisytas XVI a. viduryje, Vilniaus heraldikoje ir sfragistikoje naudotas iki 1795 m. Raitelio visai neįstengė panaikinti net Rusijos valdžia, Tik po Pirmojo pasaulinio karo, kai Vilniaus kraštas ėjo iš rankų į rankas, istorinei simbolikai neliko vietos. Siekdama išsaugoti šį reikšmingą, palikimą, Lietuvos heraldikos komisija nutarė istorinį Vilniaus žemės herbą (ankstyviausią versiją - raitelį su ietimi) atkurti Vilniaus apskričiai ir Vilniaus rajono savivaldybei. Būtent jos šiuo metu yra senosios heraldikos paveldėtojos. Tačiau kad Vilniaus apskrities herbas skirtųsi nuo Vilniaus rajono, kaip ir kitų apskričių heraldikoje, herbas papildytas mėlynu bordiūru su 10 dvigubų auksinių kryžių.
Vilniaus apskrities herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas dekretu Nr. 725 patvirtino 1999 m. gruodžio 20 d.
Vakarų baltai
Vakarų baltų pogrupiui priklauso šios baltų gentys:
Jaroslavas Banevičius
Jaroslavas Banevičius (g. 1937 m. birželio 12 d. Juodeliuose, Kėdainių rajonas) – Lietuvos inžinierius, žurnalistas, redaktorius, leidėjas.
Biografija
1953 m. baigė Vosiliškio septynmetę mokyklą. 1954–1956 m. mokėsi Klaipėdos 3-ojoje amatų mokykloje. Klaipėdos jaunių bokso čempionas.
1956–1958 m. Klaipėdos jūrų prekybos uosto darbininkas, brigadininkas. 1958–1960 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1960–1963 m. mokėsi Kauno 4-ojoje vakarinėje vidurinėje mokykloje. 1964–1969 m. studijavo KPI, įgijo inžinieriaus mechaniko specialybę.
1982–1984 m. Kauno miesto techninių specialybių kvalifikacijos komisijos pirmininkas, dėstytojas. 1984–1986 m. sovietinio režimo kriminalinis kalinys. 1986–1988 m. Santechninių dirbinių gamyklos cecho viršininko pavaduotojas, cecho viršininkas, techninių tarnybų vadovas, vyr. inžinieriaus pavaduotojas. 1986–1988 m. 12 sąjunginės reikšmės išradimų autorius.
1988–1990 m. LPKTS atsakingasis sekretorius, vienas „Tremtinio“ klubo įkūrėjų, laikraščio „Tremtinys“ redaktorius. 1990–1991 m. laikraščio „Vasario 16“ vyr. redaktorius. Nuo 1991 m. „Vasario koncerno“ prezidentas, 6 leidinių, 2 žurnalų vyr. redaktorius, „Europos“ laikraščio ir leidyklos vyr. redaktorius. Nuo 1996 m. Lietuvos nepriklausomų žurnalistų sąjungos pirmininkas ir Lietuvos nepriklausomų rašytojų sąjungos narys. 1996 m. kandidatas rinkimuose į Seimą (Respublikonų partija). 2000 m. kandidatas rinkimuose į Seimą. 2002 m. registruotas pretendentu į kandidatus Prezidento rinkimuose.
Rumunijos žiniasklaida
Po antrojo pasaulinio karo, komunistų valdymo metais Rumunijos spauda ir žiniasklaida buvo visuomenės valdymo ir kontrolės priemonė. Tačiau 1991 metais priimta demokratinė Konstitucija suteikė laisvę žiniasklaidai.
Rumunijos žiniasklaida yra daugiau regioninės nei valstybinės orientacijos. Laikraščiai ir periodinė spauda yra leidžiama visuose šalies administraciniuose rajonuose. Daugelis jų yra leidžiami Rumunijos etninių mažumų kalbomis, įskaitant vengrų, vokiečių bei serbų - kroatų kalbomis.
Įvairių laikraščių skaičius ypatingai išaugo pastaraisiais metais – 2000 m. jų buvo 145. Didžiausią tiražą turintis laikraštis yra „Evenimentul Zilei“ (Dienos įvykis), leidžiamas Bukarešte. Kiti svarbus dienraščiai yra „Adevărul“ (Tiesa) ir „România Liberă“ (Laisvoji Rumunija), abu taip pat leidžiami Bukarešte. Be to leidžiama daug periodinių leidinių.
Faure Gnassingbé
Foras Esozimna Gnasingbė (Faure Essozimna Gnassingbé, g. 1966 m. birželio 6 d.) – Togo prezidentas. Šį postą jis užima antrą kartą – pirmą kartą išrinktas jis buvo su šalies kariuomenės palaikymu 2005 m. vasario 5 d. pakeisdamas mirusį tuometinį prezidentą savo tėvą Gnassingbé Eyadéma. Kaip tik Faure Essozimna Gnassingbé tėvas atvedė jį į šalies vyriausybę 2003 m.
Po paskyrimo šalies prezidentu kilo gyventojų nepasitenkinimas ir prezidentas po 20 dienų atsistatydino. Tų pačių metų gegužės mėnesį buvo surengti nauji prezidento rinkimai ir juos laimėjo Faure Gnassingbé surinkęs daugiau nei 60 % rinkėjų balsų. Prezidentas vadovauja Togiečių susivienijimui. Būtent ši partija skaičiavo balsus ir prieštaravo bet kokiam jų peržiūrėjimui. Todėl po rinkimų kilo opozicijos organizuoti protestai, kurių metu šalies kariuomenė nužudė apie 400 žmonių. ES stebėtojai paskelbė, kad šiuos rinkimus laiko melagingais.
2010 m. prezidento rinkimuose Gnassingbé vėl laimėjo surinkęs apie 60 % rinkėjų balsų.
Kuoduotoji palamedėja
Kuoduotoji palamedėja (Chauna torquata) - palamedėjų šeimos paukštis.
Paplitusi Peru, Bolivijoje, Paragvajuje, Brazilijoje, Urugvajuje ir Argentinoje. Minta augalų stiebeliais ir lapais.
thumb|left|210px|Kuoduotoji palamedėja
Algirdas Jurgis Bajarkevičius
Algirdas Jurgis Bajarkevičius (1947 m. – 1996 m.) – Lietuvos šachmatų sporto veikėjas, Lietuvos šachmatų federacijos (LŠF) prezidentas (1990 m.), šachmatų treneris, organizatorius.
Biografija
Žaisti šachmatais ir dalyvauti varžybose pradėjo mokydamasis Prienų gimnazijoje. Studijavo Baku naftos ir dujų technologijos institute Azerbaidžane. Kartu su studijų draugais gilino teorines šachmatų žinias. Studijų metais pelnė pirmą sporto atskyrį. Po studijų grįžo į Lietuvą. Įsikūrė Trakuose. Čia sukūrė šeimą ir dirbo dujų pramonės srityje. Nuo 1985 metų gyveno Marijampolėje. Dirbo vadovaujamą darbą dujofikacijos valdyboje. Buvo miesto savivaldybės tarybos pirmininkas. 1995–1997 metų Marijampolės miesto savivaldybės tarybos narys. Buvo Tėvynės sąjungos – Lietuvos krikščionių demokratų narys. Nuo 1990 metų Lietuvos šachmatų federacijos prezidentas. Inicijavo Marijampolės, Stockerau (Austrija), Timisoaros (Rumunija) šachmatų klubų draugystę. Jos pagrindu įvyko tarptautiniai jaunimo turnyrai (organizatoriai: treneriai Rolandas Martinkus bei Antanas Lileikis).
Kandidatas į sporto meistrus (juo tapo XX amžiaus 10 dešimtmetyje). Dalyvaudavo sporto varžybose, treniravo moksleivius, plėtojo organizacinę šachmatų populiarinimo veiklą. Nuolat dalyvavo korespondencinių šachmatų turnyruose. Žaisdamas susirašinėjant, užmezgė bei palaikė draugiškus ryšius su įvairiomis šachmatų pasaulio asmenybėmis. 1970–1985 metais šachmatų treneris. Dukra, o vėliau ir sūnus nuo ankstyvos vaikystės pradėjo dalyvauti šachmatų varžybose ir pasiekė gerų sportinių rezultatų.
Pildė sistemingas partijų kartotekas. Jas tvarkė kartu su gausia šachmatų teorijos literatūra (knygomis bei periodika). Šeimos archyvuose išliko gausi asmeninė Algirdo šachmatų literatūros biblioteka.
2010 metais Marijampolėje, Lietuvos prezidento K. Griniaus muziejuje, vyko Greitųjų šachmatų turnyras Algirdui Bajarkevičiui atminti.
Kató Lomb
Kata Lomb (Kató Lomb, 1909 m. vasario 8 d., Pečas − 2003 m. birželio 9 d., Budapeštas) – vengrų kilmės vertėja, viena pirmųjų pasaulio sinchroninio vertimo meistrių.
Studijavo fiziką ir chemiją, tačiau susidomėjo kalbomis. Galėjo laisvai versti žodžiu, operuodama 9 arba 10 kalbomis. Vertėjavo techninę literatūrą, šešiomis kalbomis galėjo skaityti beletristiką. Be gimtosios vengrų, kalbėjo 16 kalbų (anglų, bulgarų, danų, hebrajų, ispanų, italų, japonų, kinų, lenkų, lotynų, prancūzų, rumunų, rusų, slovakų, ukrainiečių, vokiečių). Šias kalbas ji išmoko savo pastangomis, tiesiog iš susidomėjimo.
Abraomo Kulviečio mokykla
Abraomo Kulviečio mokykla – raštijos veikėjo Abraomo Kulviečio (1510–1545) vardo mokykla:
Nacionalinis Mikalojaus Konstantino Čiurlionio dailės muziejus
thumb|right|250px|M. K. Čiurlionio dailės galerija thumb|right|240px|Čiurlionio galerijos priestato pietinis fasadas (po 2003 m. rekonstrukcijos)
Nacionalinis Mikalojaus Konstantino Čiurlionio dailės muziejus (NČDM) – seniausias Lietuvos dailės muziejus, įkurtas 1921 m. gruodžio 14 d. Kaune. Steigėjas – Lietuvos Respublikos kultūros ministerija.
Istorija
1936 m. galerija pertvarkyta į Vytauto Didžiojo kultūros muziejų, kuriam pastatyti specialiai pritaikyti rūmai (archit. Vladimiras Dubeneckis, Karolis Reisonas, Kazys Kriščiukaitis). Į muziejų buvo perkelti Čiurlionio galerijos, Miesto muziejaus eksponatai bei Lietuvos dailės draugijai priklausę liaudies meno rinkiniai.
1944 m. muziejus pavadintas Valstybiniu M. K. Čiurlionio dailės muziejumi. 1969 m. naujame muziejaus priestate (archit. Feliksas Vitas) atidaryta M. K. Čiurlionio kūrinių galerija. 1997 m. sausio 1 d. muziejui suteiktas nacionalinio muziejaus statusas. 2005 m. baigta galerijos rekonstrukcija. 2007 m. prasidėjo muziejaus pastato rekonstrucija ir naujo priestato statyba. 2009 m. baigta bibliotekos su archyvu priestato statyba (archit. G. Janulytė – Bernotienė).
Ekspozicija
M. K. Čiurlionio dailės muziejuje Kaune saugoma daugiau nei 355 000 eksponatų. Muziejaus ekspozicijų rinkinius sudaro M. K. Čiurlionio kūrybos palikimas, lietuvių liaudies menas, XV–XX a. Lietuvos vaizduojamoji ir taikomoji dailė, pvz., Mykolo Elvyro Andriolio, Jono Rustemo paveikslai, senovės pasaulio dailė, užsienio šalių vaizduojamoji ir taikomoji dailė, numizmatika, liaudies meno ir Lietuvos meninio gyvenimo archyvai.
Periferija (Graikija)
Periferija  – aukščiausio hierarchinio lygio dabartinės Graikijos administracinis vienetas, regionas. Šiuo metu Graikijoje yra 13 periferijų (9 žemyne ir 4 salose), kuriose yra 54 nomai.
Tradiciškai, o iki 1987 m. ir oficialiai Graikiją sudarė 10 Graikijos geografinių regionų. Šie regionų pavadinimai iki šiol naudojami populiarioje literatūroje, kasdieninėje kalboje. Ankstesnieji regionai nėra tapatūs dabartinėms periferijoms, nes jų teritorijos nesutampa. Pvz., naujoji Peloponeso periferija neapima visos teritorija, kuri anksčiau vadinosi Peloponeso regionas, nes dalis buvusio Peloponeso regiono dabar yra Vakarų Graikijos periferijos dalis.
Prie Centrinės Makedonijos periferijos yra vienintelis Graikijos autonominis regionas šventasis Atono kalnas ( 'šventasis kalnas'). Tai stačiatikių vienuolių valstybė, priklausanti Graikijai. Atono kalnas yra rytiniame Chalkidikės pusiasalio piršte, kyšančiame į Egėjo jūrą.
Altmiulio kultūra
Altmiulio kultūra – viduriniojo paleolito archeologinė kultūra, paplitusi Pietų Vokietijoje. Pavadinta pagal senovės gyvenvietę Altmiulio upės slėnyje (Bavarija).
Kultūra
Altmiulio kultūrą 1952 m. tyrė G. Freundova. Rasta urvų su gyvenviečių liekanomis, įvairių radinių – mažų trikampio formos, aštrių su retušuotu smaigaliu titnaginių dirbinių; dauguma jų retušuoti asimetriškai, retai randami. Altmiulio kultūros įrankiai dažniausiai kauliniai, naudoti medžioklėje. Altmiulio tipo dirbinius paliko vakarų europidai.
KB Točmaš
KB Točmaš, A. Nudelmano vardo Tiksliosios mašinų gamybos konstruktorių biuras , OKB-16 – tarybinė, vėliau Rusijos įmonė, kurianti ginklų ir karinės technikos sistemas bei kompleksus, tame tarpe padidinto taiklumo ginklus. Įkurta 1934 m. kaip Sunkiosios pramonės liaudies komisariato Konstruktorių biuras. Vėliau pavadinta OKB-16 arba Kazanės variklių gamyklos Nr.16 NKVD Bandomasis konstravimo biuras. 1944 m. rugpjūtį pervadintas į OKB-SD. Dabar įeina į holdingą „NPO Vysokotočnyje kompleksy“ (Высокоточные комплексы 'Didelio taiklumo kompleksai').
Ramūnas Godeliauskas
Ramūnas Godeliauskas (g. 1973 m. vasario 1 d. Telšiuose) – Lietuvos ir Rokiškio rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1991 m. baigė Telšių Atžalyno vidurinę mokyklą, 1998 m. baigė Lietuvos Teisės akademiją, teisininkas.
1994–1996 m. dirbo Lietuvos transporto policijos valdybos Kovos su narkotikais skyriuje. 1996–2004 m. dirbo Rokiškio rajono policijos komisariato Ekonominių nusikaltimų tyrimų ir Organizuoto nusikalstamumo tyrimo skyriuose. 2004–2014 m. Rokiškio rajono savivaldybės administracijos Juridinio ir personalo skyriaus vedėjas.
2004–2019 m. MB „Dvaruva“ vadovas, 2009–2019 m. UAB „Rokvesta“ teisininkas. 2016–2019 m. Seimo nario Raimundo Martinėlio padėjėjas. Nuo 2019 m. Rokiškio rajono savivaldybės meras.
2023 m. su Lietuvos socialdemokratų partija perrinktas antrąjai Rokiškio rajono savivaldybės mero kadencijai.
2007 m., 2011 m. (mandato atsisakė) ir nuo 2019 m. Rokiškio rajono savivaldybės tarybos narys.
2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2006–2014 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narys.
2022 m. gegužės 30 d. pranešė, jog 2023 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimuose dalyvaus kartu su Lietuvos socialdemokratų partija.
Sutuoktinė Ramunė, vaikai Greta, Marius.
Pomėgiai: sportas, giedojimas sakralinės muzikos chore, kinologija.
Mantaro slėnis
Mantaro slėnis  – fliuvialinis slėnis Peru centrinėje dalyje, Chunino departamente, jo dugnu teka Mantaro upė. Ilgis 53 m, plotis 4-21 km. Iškilęs į 3330 m aukštį. Per metus slėnyje iškrinta ~760 mm kritulių. Mantaro slėnyje įsikūrę miestai yra Huankajas, Konsepsjonas, Čiupaka ir Chaucha. Iš viso čia gyvena apie 700 tūkst. gyventojų. Mantaro slėnis – viena svarbiausių Peru žemės ūkio sričių, tiekianti produkciją skurdžiose žemėse esančiai Limai. Auginamos bulvės, kukurūzai, pupos, javai, moliūgai, pasifloros, vystoma gyvulininkystė.
Gamta
Mantaro slėnyje didelė paukščių įvarovė: Zenaida genties karveliai, raudonsparnis tinamas, žvirblis, dagilis, kolibriai, įvairios antys, kirai. Iš žinduolių dažni skunkai, baltauodegiai elniai, vikunijos, viskašos, lūšys. Auga polylepis, mutisia genties krūmokšniai, budelėjos, piruliai, eukaliptai, Dodonaea augalai, kasijos.
Ikikolumbinė istorija
Mantaro slėnis – vienas iš penkių svarbiausių ikikolumbinės Peru kalnų slėnių, pasižymėjęs derlingomis žemėmis. Jame vyrauja kečua klimatinė zona. Jis yra pačiame regiono centre: į šiaurę išsidėstę Callejón de Huaylas ir Kachamarkos slėnis, į pietus – Urubambos ir Apurimako slėniai.
I tūkst. pr. m. e. slėnį veikė Čavino kultūra iš gretimo Callejón de Huaylas. Vėliau čia apsigyveno kečujų kalba kalbantys huankai, įkūrę savo valstybę. 1460 m. slėnis buvo galutinai įtrauktas į Inkų imperiją.
KO
Ko gali reikšti:
ko gali reikšti:
Biurehavanas
Biurehavanas (🇦🇲) – miestelis Kotaiko srityje, Armėnijoje. Įkurtas 1945 m. Yra krištolo gamykla, pagal kurią ir buvo pavadintas miestelis. 2009 m. duomenimis, Biurehavane gyveno 8400 gyventojų.
Votreno Liudo premija
Votreno Liudo premija – aukščiausias apdovanojimas geografijos srityje. Premija įsteigta 1991 m., dar žinoma kaip „Nobelio geografijos premija“. Pavadinta vardu prancūzų švietėjo Votreno Liudo (1448–1527), pasiūliusio Naująjį pasaulį pavadinti „Amerika“ Amerigo Vespučio garbei. Apdovanojimas kasmet rudenį teikiamas Tarptautiniame geografų festivalyje, vykstančiame Lotaringijoje, V. Liudo gimtajame Vogėzų Sen Djė mieste. Premijos laureatą skiria nepriklausoma komisija iš penkių narių, išrinktų iš Tarptautinės geografijos sąjungos sąrašo. 2013 m. duomenimis, premijos dydis buvo 3 500 €.
Istorija
Įsteigti Votreno Liudo premiją 1990 m. pasiūlyta Tarptautinio geografų festivalio įkūrėjui Christian Pierret, siekiant tinkamai įvertinti žymiausius gyvenančių mokslininkų pasiekimus geografijos srityje, „kaip Nobelio pamirštoje vienoje mokslo sričių“.
Šviesos mokykla
Šviesos mokykla - „Šviesos“ vardo mokykla Lietuvoje:
Lėliukė
thumb|200px|Plaštakės [[Agraulis vanillae lėliukė]] Lėliukė – vabzdžių pilno vystymosi (metamorfozė) viena iš stadijų, esanti tarp lervos (vikšro) ir suaugėlio (imago). Šioje stadijoje vyksta lervinio organizmo persitvarkymas ir suaugusio sparnuoto vabzdžio susiformavimas. Paprastai lėliukės nesimaitina ir būna nejudrios. Pagal išorinę išvaizdą lėliukės skirstomos į dvi grupes:
Savotiška yra musių laisvosios lėliukės forma, kuri vadinama puparijumi (pupa coarcata). Skirtingai nei laisvoji lėliukė, puparijus būna apdengtas sukietėjusia lervos išnara ir primena statinaitę. Po paskutiniojo išsinėrimo musės lerva neišlenda iš išnaros, bet čia virsta lėliuke. Paskui ta išnara džiūdama susitraukia ir sukietėja.
Dispersija
thumb|300px|Raudona šviesa sumažino kviečio daigų [[gravitropizmas|gravitropinės reakcijos greičio dispersiją nuo 21,780 (A) iki 12,630 (B).]]
Dispersija – statistinė imties charakteristika, atspindinti labiausiai tikėtiną eilinio matavimo vertės nukrypimą nuo aritmetinio vidurkio.
Dispersija apskaičiuojama pagal formulę
.
. (Patikslinta dispersija)
Dispersijos savybės:
Dispersija charakterizuoja sklaidą kvadratiniais vienetais. Norint, kad sklaida būtų charakterizuojama tokiais pat vienetais kaip ir matuojamas atsitiktinis dydis, naudojama kita charakteristika – standartinis nuokrypis.
Gardino karališkoji medicinos mokykla
Prie mokyklos įkūrimo labai prisidėjo prancūzų gamtininkas Žanas Emanuelis Žiliberas (1741–1814) atsivežęs į Gardiną gausią savo gamtos mokslų knygų biblioteką, herbariumus. Mokykloje - Akademijoje buvo numatytos dviejų tipų klasės: karališkosios ir valstiečių, taip pat merginų akušerių klasė. Mokykla veikti pradėjo tik 1776 metais, o oficialiai ir iškilmingai atidaryta 1777 metais. Po šešerių metų - 1781 uždaroma, nes steigiamas Vilniaus universiteto Medicinos fakultetas.
Amerikiniai kirmėliniai grundalai
Amerikiniai kirmėliniai grundalai (Microdesmidae) – ešeržuvių (Perciformes) šeima. Dydis 6-20 cm. Dugne rausia urvelius. Paplitę Centrinės Amerikos rytinėse ir vakarinėse priekrantėse.
Fortas (reikšmės)
Žodis fortas reiškia:
Sandas miestų pavadinimuose. Paprastai tai miestai, kurie pradėjo formuotis apie karinius įtvirtinimus (fortus ar blokhausus):
Tvrđava (čvor) Fort Fort (rozcestník) Fort (disambiguation) Fort Fort
Eduardas Fainšteinas
Fainšteinas Eduardas (g. 1947 m. vasario 21 d. Vilniuje) – imtynininkas ir treneris, tarptautinės klasės sporto meistras.
Eduardas Fainšteinas baigė Minsko RTI 1971 m. ir Minsko kūno kultūros insitutą 1976 m. Sportavo nuo 1961 iki 1979 m.
Pasiekimai
Trenerio auklėtinis Ruslanas Vartanovas (g. 1971 m.) 15 kartų tapo Lietuvos čempionu.
Apam Napatas
Apam Napatas ( 'vandenų palikuonis, upių nepuotis') – vedinės mitologijos dievybė, susijusi tuo pat metu ir su vandeniu, ir su ugnimi. Jam atskirai Rigvedoje paskirta viena giesmė (2.35), tačiau šis vardas dažnai būna Agnio epitetu; Agnio ir Apam Napato savybės susimaišo, jiedu vienas kitam tampa tapatūs. Sykiais Apam Napatas būna ir Savitaro vardas.
Pasakojama, kad Apam Napatas yra auksinis, švytintis, juo papuoštas žaibas, jis gimęs iš auksinių įsčių, auga paslaptyje, gyvena aukščiausioje vietoje. Apam Napatas taip pat, kaip minėta, susijęs su vandeniu (Ap). Jis vandenų apsuptas, teikia saldžius vandenis, jo maistas – lajus, jis ateina į žemę ir pagimdo visas būtybes. Apam Napatas taip pat susijęs su Adža Ekapadu, Ahi Budhnja, taip pat auksinio kiaušinio, gemalo (saulės) motyvu.
Iranėniškoje mitologijoje yra tapati dievybė.
Pokal Špar
Pokal Špar – Slovėnijos krepšinio taurė, organizuojama nuo 1991 m.
Asterionidės
Asterionidės graikų mitologijoje – trys najadės: Akraja, Euboja, Prosimna.
Upės dievo Asteriono dukterys, buvusios mažos Heros auklės.
Vilniaus rajono savivaldybės herbas
thumb|right|Vilniaus rajono savivaldybės herbas
Vilniaus rajono savivaldybės herbas – vienas iš Vilniaus rajono savivaldybės heraldikos atributų. Herbo raudoname lauke ant juodo žirgo sidabrinis šarvuotas raitelis, dešinėje rankoje laikantis sidabrinę ietį su auksiniu ietigaliu, prie kairiojo peties mėlynas skydas su dvigubu auksiniu kryžiumi. Žirgo kamanos, balnas, trumpa gūnia ir odiniai diržai mėlyni. Balno kilpa, pentinas, gūnios apačia bei žirgo pasagos ir metaliniai jo aprangos sutvirtinimai auksiniai.
Istorija
Vilniaus rajono savivaldybės, kaip ir Vilniaus apskrities, herbas turi tą pačią istoriją ir priklauso seniausiems teritoriniams simboliams Lietuvoje. Jis išsirutuliojo iš XIV–XV a. didžiųjų kunigaikščių portretinių antspaudų, su pertraukomis ir pataisymais naudotas iki Pirmojo pasaulinio karo. Atkurtas pagal ankstyviausią versiją – raitelį su ietimi, žinomą nuo XIV a. pabaigos.
Vilniaus rajono savivaldybės herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas dekretu Nr. 724 patvirtino 1999 m. gruodžio 20 d.
Panonijos diecezija
Panonijos diecezija  – vėlyvosios Antikos Romos imperijos administracinis vienetas (diecezija) dabartinės Kroatijos, Bosnijos ir Hercegovinos, Slovėnijos, Vengrijos ir rytų Austrijos teritorijose. Apėmė du istorinius Europos regionus: Ilyriją ir Panoniją. Nuo 379 m. dar buvo žinoma kaip Ilyriko (Ilyrijos) diecezija (Dioecesis Illyrici occidentale).
Vilniaus rajono savivaldybės herbas
Istorija
Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.
Panonijos diecezija
Diecezija nuolat patyrė klajoklių antpuolius. V a. viduryje jos pietines dalis nukariavo hunai, tačiau Dalmatija išliko Romos valdžioje. Šią galutinai nukariavo Ostgotų karalystė.
Raguotoji palamedėja
Raguotoji palamedėja (Anhima cornuta) – palamedėjų (Anhimidae) šeimos paukštis.
Paukščio masė – 2-3 kg. Tai didžiausia šios šeimos rūšis. Kūnas juodai baltos spalvos, turi iki 10 cm pakaušio kuodą, kuris užsilenkia aukštyn ir vėl į priekį. Kojos ilgos, jų pėdos tik iš dalies plėvėtos, snapas siauras. Maitinasi sausumoje. Lizdą suka ant žemės, deda 4-6 kiaušinius. Maždaug po 6 savaičių išsirita jaunikliai.
Gyvena Pietų Amerikos šiaurinėje dalyje.
Boeing 707
Boeing 707 – keturmotoris komercinis reaktyvinis oro laineris 1957 m. sukurtas JAV korporacijos Boeing ir gamintas iki 1994 m.. Jis buvo antrasis pasaulyje reaktyvinis keleivinis lėktuvas. Pirmasis buvo De Havilland Comet, tačiau 707-asis buvo pirmas komerciškai sėkmingas reaktyvinis lėktuvas. Šis lėktuvas yra pirmasis "Boeing 7x7" serijos lėktuvas.
Pirmasis lėktuvo operatorius - Pan American World Airways.
Modifikacijos
miniatiūra|Boeing 707 (VC-137) pilotų kabina "Boeing 707" buvo gaminamas keleto modifikacijų ir naudojamas tiek civilinių, tiek ir karinių operatorių. Nors atskiros modifikacijos buvo sertifikuotos kaip Boeing 707-100, -200, -300, jos yra geriau žinomos kaip "Series 120", 220, 320 ir t. t. kur skaitmenys "20" reiškia pirmam tokį modelį užsisakiusiam klientui "Boeing" priskirtą indeksą. Pagrindinės modifikacijos:
Gamyba
miniatiūra|Boeing 707 brėžinys iš trijų perspektyvų miniatiūra|E-3 Sentry Viso buvo pagaminta 1010 vnt. įvairių modifikacijų "Boeing 707":
Techniniai parametrai
Pagal: "Type Certificate Data Sheet " (PDF). FAA. July 30, 1984.
Tivercai
thumbTivercai  – rytų slavų gentis, IX a. apsigyvenusi Dniestro ir Pruto tarpupyje, taip pat Budžako pakrantėje (prie Juodosios jūros), dabartinių Moldovos ir Ukrainos teritorijose.
Pagrindinis tivercų užsiėmimas buvo žemdirbystė. Vakaruose jų žemės ribojosi su romanų kalbomis kalbėjusių tautų (pvz., valachų) žemėmis, rytuose – su stepe, kurioje tuo metu ėmė rodytis vis daugiau tiurkų klajoklių.
Tivercai aktyviai dalyvavo kunigaikščio Olego žygyje į Cargradą 907 m. ir kunigaikščio Igorio žygyje 944 m. X a. viduryje tivercai tapo Kijevo Rusios dalimi. Dėl Rusios feodalinio susiskaldymo tivercams buvo vis sunkiau apsiginti nuo pečenegų ir polovcų antpuolių. Didžioji dalis tivercų pasitraukė į šiaurę, kur susiliejo su kitomis gentimis. Manoma, kad Dniestro ir Pruto tarpupyje liko kelios grupės slavų, siejamų su tivercais, gyvenusių įtvirtintose gyvenvietėse (городища).
XIII–XIV a. tivercų likučiai susiliejo su ten pat gyvenusiais pusiau klajokliais romanais, kurių buityje, kalboje ir mene paliko savo įtakos pėdsakų. Manoma, kad taip dalis tivercų padarė įtaką moldavų atsiradimui. Kita dalis tivercų vėliau įsiliejo į būsimus ukrainiečius.
Frank Shu
Frank Šu (1943 m. birželio 2 d. Kunminge, Kinijoje – 2023 m. balandžio 23 d. ) – astrofizikas, profesorius, Kalifornijos universiteto astronomas, Nacionalinio Tsing Hua universiteto profesorius.
Persikas
Persikas (Prunus persica) − erškėtinių šeimos medžių rūšis. Kilęs iš Kinijos.
Augalų morfologija
Persikų vaisiai turi:
Daugiausia persikų auginama Pietų Europoje (Ispanijoje, Italijoje, Prancūzijoje), JAV, Pietų Amerikoje, Pietų Afrikoje.
Nuorodos
thumb|left|250px|Persiko žiedai
Vidmantas Macevičius
Vidmantas Macevičius (g. 1956 m. liepos 5 d. Intoje, Komių autonominė respublika) – energetikas, Lietuvos ir Mažeikių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Baigė Kauno politechnikos institutą, įgijo inžinieriaus elektriko kvalifikaciją.
1979–1981 m. Mažeikių elektrinės budintysis elektromonteris, 1981–1983 m. elektrinės pamainos viršininkas, 1983–1990 m. chemijos cecho viršininkas, 1989–1990 m. elektrinės direktoriaus pavaduotojas, 1990–2000 m. direktorius. 1999 m. AB Mažeikių nafta generalinis direktorius.
2000–2003 m. ir nuo 2019 m.- 2023 m. Mažeikių rajono savivaldybės meras. 2003–2004 m. AB Rytų skirstomieji tinklai Panevėžio elektros tinklų filialo direktorius, 2004–2010 m. Panevėžio regiono direktorius. 2010–2014 m. UAB „Kurana“ vykdantysis direktorius, 2014 m. UAB „EKO TERMO“ direktorius.
2015–2019 m. energetikos viceministras.
2000–2003 m. ir nuo 2019 m.- 2023 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys.
1999–2003 m. buvo Naujosios sąjungos narys. 1999–2003 m. Mažeikių skyriaus pirmininkas.
Visuomeninė veikla
1989–1990 m. Mažeikių karatė klubo „Vytis“ pirmasis prezidentas.
2004–2011 m. Panevėžio aeroklubo tarybos pirmininkas, turi piloto licenciją.
Šeima
Sutuoktinė Irena. Vaikai Vaidotas, Asta, Ugnė.
Gaidamavičius
Gaidamavičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Gilbert Houngbo
Žilberas Hungbo (Gilbert Houngbo, g. 1961 m. vasario 4 d.) – Togo politikas, nuo 2022 m. einantis Tarptautinės darbo organizacijos generalinio direktoriaus pareigas. Nuo 2008 m. rugsėjo 8 d. iki 2012 m. liepos 23 d. buvo Togo ministras pirmininkas.
Žilberas Hungbo buvo JTO vystymosi programos (UNDP) narys, o 2003 m. buvo paskirtas šios programos personalo vadovu. 2005 m. gruodžio 29 d. tuometinis JTO generalinis sekretorius Kofis Ananas paskyrė Žilberą Hungbo savo pavaduotoju, UNDP pavaduotoju ir UNDP regioninės biuro Afrikoje vadovu.
2008 m. rugsėjo 7 d. Togo prezidentas Faurė Gnasingbė paskyrė Hungbo šalies ministru pirmininku. Po 2010 m. šalies prezidento rinkimų, po kurių vėl buvo perrinktas Gnasingbė,Žilberas Hungbo vėl buvo paskirtas šalies ministru pirmininku.
2022 m. sausio mėn. Žilberas Hungbo yra naujas Gamtos išteklių valdymo instituto (NRGI) valdybos pirmininkas.
Mikro-
mikro (kitose kalbose gali būti rašoma micro, žymima µ) - SI sistemos priešdėlis, reiškiantis daugiklį 10-6 arba 1⁄1000000 arba 0,000001. Pvz.:
Priešdėlis kilo iš graikų kalbos žodžio 'mažas'.
Kai įmanoma naudoti tik lotynų abėcėlę, vietoje µ kartais naudojama raidė u. Pvz., vietoje µm rašoma um. Farmacijoje ir keliose kitose srityse mikrogramas gali būti žymimas mcg, bet tai nėra standartinis žymėjimas.
Rusijos politinės partijos
Pateikiamas Rusijos politinių partijų sąrašas. Dabar 5 partijos sudaro Dūmą (parlamentą), be jos yra daug smulkesnių, nemažai ekstremistinių, politinių partijų. Rusija paprastai laikoma valstybe, kurioje dominuoja tik viena politinė partija, t. y. opozicinės partijos įteisintos, bet joms nėra šansų tapti įtakingoms.
Meksikinis rudasis lokys
Meksikinis rudasis lokys (Ursus arctos nelsoni, meksikinis grizlis) – spėjamai išnykęs rudojo lokio (Ursus arctos) porūšis.
Lotyniškas porūšios pavadinimas duotas amerikiečių gamtininko Edward William Nelson garbei. Tipinis porūšio individas buvo nušautas (medžiotojas H. A. Cluff) 1899 m. Čihuahua valstijoje (Meksika).
Aprašas
Meksikinis rudasis lokys buvo vienas sunkiausių ir didžiausių Meksikos žinduolių. Jo ilgis siekdavo 183 cm, o vidutinė masė būdavo 318 kg. Dėl sidabrinio atspalvio kailio juos dažnai vadindavo „el oso plateado“ ('sidabrinis lokys') Meksikinis rudasis lokys (dar vadintas meksikiniu grizliu), buvo smulkesnis už grizlius, gyvenančius JAV ir Kanadoje. Jų kailio vyraujanti spalva būdavo blyškiai geltonrudė, kartais – pilkšvai balta, pro ilguosius plaukus prasimušdavo tamsesnė povilnė. Nutriušus ilgiesiems plaukams individų spalva pakisdavo, būdavo nuo geltonai rudos iki rūdžių spalvos. Ilgiausi plaukai augdavo ant gerklės ir šonų. Pilvo plaukų danga būdavo reta, be povilnės, būdingos nugarai ir šonams.
Arealas
Meksikinis rudasis lokys gyveno šiaurinėse Meksikos teritorijose, ypač vėsesnio klimato pievose ir kalnų pušų miškuose. Senasis arealas driekėsi nuo Arizonos iki Naujosios Meksikos ir Meksikos.
Biologija
Meksikiniai lokiai misdavo daugiausia augalais, vaisiais, vabzdžiais. Atsitiktinai medžiodavo smulkius žinduolius, ėsdavo dvėselieną. Kas treji metai atsivesdavo 1−3 lokiukus.
Išnykimas
Pirmieji europiečiai, sutikę meksikinius ruduosius lokius buvo XVI a. konkistadorai, kai Fransiskas Vaskesas de Koronadas (Francisco Vázquez de Coronado) surengė ekspediciją ieškoti Septynių Aukso Miestų.
Lokiai retkartais medžiodavo naminius gyvulius, todėl fermeriai juos laikė kenkėjais. Meksikinius lokius gaudė spąstais, šaudė, nuodijo. Apie 1930 m. jie jau buvo reti. Jų ankstesnis arealas susitraukė iki trijų izoliuotų kalnų (Cerro Campano, Santa Clara ir Sierra del Nido) 80 km į šiaurę nuo Čihuahua miesto.
1960 m. lokių buvo likę apie 30. Nežiūrint to, kad juos saugojo, juos toliau medžiojo. 1964 m. meksikinį lokį ėmė laikyti išnykusiu.
1969 m. buvo pasirodę pranešimai, kad Jaki upės aukštupyje (Sonora, Meksika) matė kelis šio porūšio lokius. JAV biologas Carl B. Koford surengė kelių mėnesių ekspediciją, bet lokių aptikti nepasisekė.
Sega Nomad
Sega Nomad (dar žinoma kaip Sega Genesis Nomad) – delninė žaidimų konsolė, sukurta įmonės „Sega“ ir 1995 m. spalį išleista tik Šiaurės Amerikos rinkai. Tai „Sega“ kompiuterinių žaidimų konsolės Sega Genesis (už Šiaurės Amerikos ribų žinoma kaip Mega Drive) nešiojamoji versija. Konsolė projektuota Mega Jet pagrindu ir buvo skirta naudojimui skraidant Japonijos avialinijomis. Nomad pasižymėjo viena išskirtine savybe – ją galima buvo naudoti kaip įprastą namų konsolę, pajungus prie televizoriaus.
Nomad gyvavimo laikotarpis buvo gan trumpas. Ja galima buvo žaisti iki 500 konsolės Genesis žaidimų, prieinamų žaidimų bibliotekoje, bet pačiai Nomad konsolei žaidimų nebuvo išleista. Visą dėmesį sutelkusi į Sega Saturn, „Sega“ konsolę Nomad paliko nuošalyje, ji nebuvo suderinama su Genesis išoriniais įrenginiais, tokiais kaip Sega CD ir Sega 32X. Nomad pakeitė ankstesniąją Sega Game Gear konsolę ir buvo paskutinioji delninė žaidimų konsolė, kurią išleido „Sega“. Pardavus vos apie vieną milijoną vienetų, ji laikyta komerciškai nesėkmingu produktu.
Graikijos regionai
Graikijos regionai (, geografiniai departamentai) – tradiciniai ir iki 1987 m. administracinės reformos oficialūs aukščiausio lygio Graikijos administraciniai vienetai. Neoficialiuose raštuose ir kasdieniniame bendravime šie pavadinimai naudojami iki šiol.
Buvo 10 regionų (7 žemyne ir 3 salynuose), kurie buvo sudalinti į 54 nomus.