cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blokštas
2. Kotinis blokštas turi trumpą ar ilgesnį kotą. Kotas trumpesnis už ryšį, kartais jam lygus. Kotinis blokštas su ilgu kotu, trumpu (35 cm ir trumpesniu) ryšiu ir masyvia galvute nebe blokštas, o kovos spragilas. Trumpakočiai blokštai su storais ryšiais ir lengvais svareliais pereina į rimbų klasę.
Bekotis blokštas iš rankovės ar saujos galėjo būti metamas į priešininką kaip akmuo ant virvutės. Po to buvo kaunamais sukant blokštą ratais, kad pataikyti galvute. Blokštas galėjo būti naudojamas ir kaip sukaustantis ginklas – taikoma, kad galvutė pralėktų už kaustomos kūno dalies (kaklo, rankos, kojos) ir blokštas apie ją apsisuktų. Tačiau efektyviai kautis blokštu gali tik gerai įgudę kovotojai, kitaip blokštas pavojingesnis juo besikaunančiam, o ne priešininkams.
Japoniški blokštų variantai
Japoniški bekočiai blokštai vadinami torinava.
Dvigalis virvinis blokštas (turintis dvi galvutes abiejuose ryšio galuose) – surujin arba suruchin
Manriki – gusari – japonų ginklas, dvigalis grandininis blokštas – grandinė su dviem galvutėmis galuose. Primena lengvą bolą, bet nesvaidomą.
Kusari – gama – japonų ginklas, blokšto ir pjautuvo junginys.
Kiniški blokštų variantai
Meteoras, meteorinis kūjis, skraidantis kūjis , drakono kumštis , sheng bao, liu xing chui, dai chui – dvigalis virvinis ar grandininis blokštas.
Stanislovas Čerskis
Biografija
Mokėsi Polocko jėzuitų kolegijoje. Nuo 1794 m. vienuolis jėzuitas, nuo 1807 m. kunigas. Dėstė vokiečių kalbą Vitebsko, Mogiliovo, Polocko, Oršos jėzuitų kolegijose, Vilniaus gimnazijoje. Nuo 1814 m. Brastos kanauninkas. Mokslo studijų reikalais 1819–1821 m. Vilniaus universiteto pasiųstas į užsienį, lankėsi Paryžiuje, Vokietijoje, Anglijoje, Italijoje. Nuo 1821 m. Varnių kanauninkas, nuo 1825 m. Salantų klebonas, čia įsteigė medžio raižyklą knygų iliustracijoms, žemėlapiams daryti. 1822 m. pagal Georgo Brauno atlasą išraižė iš vario 1550 m. Vilniaus planą, dvi vinjetes Lotynų – lenkų kalbų žodynui. 1831 m. sukilimo dalyvis, buvo suimtas.
Rašė lenkiškai ir lotyniškai. Išvertė į lenkų kalbą Fedro pasakėčių (Bayki Fedra ksiąg pięc, 1810 m.), į lotynų kalbą G. Deržavino odę „Dievas“. Išleido Žemaičių vyskupijos istoriją (Opis Żmudzkiey dyecezyi, 1830 m.) su išraižytais Žemaičių vyskupijos, Salantų parapijos žemėlapiais, sudarė lotynų-lenkų kalbų žodyną, rašė leksikografijos klausimais.
Antanaičiai (reikšmės)
Antanaičiais vadinami kaimai:
Pataka
Pataka – nacionalinė Makao valiuta (ISO 4217 kodas – MOP). Padalinta į 100 avosų.
Čulmanas (upė)
Čulmanas  – upė Rusijoje, pietų Jakutijoje; Timptono kairysis intakas (Aldano baseinas). Prasideda Stano kalnagūbryje, susiliejus Mažojo ir Dešiniojo Čulmano upėms. Teka daugiausia į šiaurės rytus. Įteka į Timptoną 362 km nuo jo žiočių.
Didžiausi intakai – Kabakta, Mažasis Čulmanas (kairieji), Berkakitas (dešinysis).
Upės baseine yra ~60 ežerų. Čulmanas užšąla spalį, atitirpsta gegužę. Upė vandeningiausia būna gegužę ir birželį. Prie upės yra Neriungrio miestas ir Čulmano gyvenvietė.
Virgin Group
„Virgin Group“ – britų tarptautinis rizikos kapitalo konglomeratas, kurį įsteigė verslininkai Richard Branson ir Nik Powell.
Jungtinės Karalystės įmonių registre įmone įregistruota tik 1989 m., kaip holdingo bendrovė. Tačiau „Virgin“ verslo ir prekybos veiklos ištakos siekia XX a. 8-ąjį dešimtmetį.
Suvalkų kraštovaizdžio parkas
thumb|200px|[[Bachanovo riedulių draustinis]]
Suvalkų kraštovaizdžio parkas - kraštovaizdžio parkas esantis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje ir Jeleniavo, Prieraslio, Vižainio, Rūtelės valsčiuose.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta - jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. šios žemės buvo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valdose. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį šios vietovės pateko į Lietuvos Respublikai priskirtą teritoriją. Iki šių laikų kai kuriuose parko vietovėse gyvena sentikiai. Parkas įkurtas 1976 m., kaip pirmasis tokio tipo parkas Lenkijoje. Šiame parke Andrzej Wajda filmavo filmą Ponas Tadas.
Parko vietovė
thumb|left|200px|Suvalkų kraštovaizdžio parkas Parke yra trys draustiniai: Ančios ežero draustinis, Lapūkavo riedulių draustinis ir Bachanovo riedulių draustinis. Parke yra 25 ežerai, iš kurių Ančios ežeras yra giliausias Lenkijoje. Parke yra dar keli didesni ežerai, tai: Kailio ežeras, Perto ežeras, Jačnos ežeras, Apskričio ežeras, Kamendulo ežeras, Samanio ežeras ir Glubino ežeras. Šalia Jačnos ežero vakarinio kranto yra nemažas durpynas. Paskutiniojo apledėjimo metu parko vietovėse susiformavo rieduliai, kurie saugomi riedulių geologiniuose draustiniuose. Priskaičiuojama daugiau kaip tūkstantis riedulių su 3 metrų perimetru, o patys didžiausi iki 8 metrų. Mažesni rieduliai yra tarp Rutkos ir Lapūkavo kaimų, o geologus labiausiai domina rieduliais nusėtas Zavešono slėnis tarp Bachanovo ir Malesoviznos kaimų. Aukščiausios parko kalvos yra Leščinovo kalva, Pilies kalnas, Košcielna kalva ir kukmedžių kalnas. Pastarasis yra 256 m virš jūros lygio, ant kalno įrengta apžvalgos aikštelė iš kurios galima apžvelgti beveik visą parką. Parke išplėtotos turizmo paslaugos. Jeleniavo, Smolnikų ir Blaskoviznos apylinkėse yra kaimo turizmo sodybų ir svečių namų. Juodosios Ančios upės slėnyje auga įvairi augmenija: pelkiniai augalai, eglynai ir pušynai. Parke yra retų augalų, kaip: durpyninė našlaitė, raudonoji gegūnė, pelkinis žinginys ir paprastoji spanguolė.
Taip pat parke gyvena įvairūs gyvūnai:
Goran Karan
Goran Karan (g. 1964 m. balandžio 2 d. Belgrade) – kroatų dainininkas.
Goran savo muzikinę karjerą pradėjo 1980 metais, kai dainavo įvairiose grupėse. Geriausiai žinomas kaip roko grupės Big Blue, gyvavusios XX a. dešimtajame dešimtmetyje, vokalistas. 1997 m. jis paliko grupę bei tęsė solinę karjerą. 1998 metais su daina „Kazna mi je što te ljubim“ laimėjo Zadarfestivalen festivalį. Sekančiais metais išleido debiutinį albumą „Kao da te ne volim“.
1998 metais Goran su Zrinka dalyvavo Dora, Kroatijos atrankoje į Eurovizijos dainų konkursą. Ten su daina „Bolero“ duetas užėmė antrąją vietą. Karan sekančiais metais antrą kartą dalyvavo atrankoje ir su kūriniu „Nisam te vrijedan“ liko trečias. 2000 m. trečiuoju bandymu įveikdamas 26 varžovus, laimėjo atranką ir buvo išrinktas atstovauti savo šaliai 2000 m. Eurovizijoje. Konkurse su daina „Kad zaspu anđeli“ atlikėjas užėmė devintą vietą. Vėliau šalies atrankoje dalyvavo 2002 m. su daina „Još uvijek vjerujem da ljubav postoji“ ir 2005 m. su „Bijele zastave“, tačiau nei vienu iš jų į finalą nepateko. Goran taip pat yra šalies muzikos festivalių nuolatinis dalyvis.
Shankar
Shankar − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Balkanų vėžlys
Balkanų vėžlys (Testudo hermanni) – sausumos vėžlių (Testudinidae) šeimos roplys. Kūno ilgis apie 15-20 cm. Šarvas su nevienodo dydžio juodomis dėmėmis, rudos, geltonos ar alyvų spalvos. Kojos stiprios, priekinės žvynuotos.
Ši rūšis labai panaši į graikinį vėžlį. Balkanų vėžlys buvo masiškai naikinamas, tačiau dabar labai griežtai saugomas. Maitinasi vaisiais, lapais, žiedais, tačiau ėda ir sraiges, šliužus.
Paplitęs Europos pietrytinėje dalyje, Viduržemio jūros salose. Mėgsta sausas vietas su tankia augaline danga. Karštomis dienomis yra neaktyvus, vėsesnio klimato zonose žiemą keliems mėnesiams užmiega (žr. žiemos miegas).
Po apvaisinimo patelė išsikasa nedidelę kolbos formos duobutę, į kurią sudeda iki 12 kiaušinių.
Juodmargis satyras
Juodmargis satyras (Melanargia galathea) – pleštekių (Nymphalidae) šeimos drugys. Skraido liepos mėn. pievose, pakelėse. Vikšrai gyvena ant miglinių augalų, vėliau ant žemės virsta lėliukėmis.
Lietuvoje labai reta rūšis.
Jautis (kinų zodiakas)
thumb|right|150px|Jautis Jautis – antrasis iš dvylikos metų ciklo gyvūnų, sutinkamų kinų zodiake. Jaučio metai yra siejami su žemės šakos simboliu 丑. Vietname jaučio vietą užima vandeninis buivolas.
Metai ir penki elementai
Sakoma, kad žmonės, gimę šiais laikotarpiais, yra gimę jaučio metais ir turi ryšį su šiais elementais:
Benkaimis
Benkaimis (, nuo 1945 m. ) – gyvenvietė Lenkijoje, (Geldapės pavietas, Varmijos Mozūrų vaivadija) 25 km į vakarus nuo Geldapės, prie kelio DK650 Geldapė-Ungura. Banie Mazurskie valsčiaus centras. 1500 gyventojų (2004 m.)
Istorija
Kaimas galimai ankstesnės prūsų gyvenvietės vietoje įkurtas 1560 m. iš Lietuvos atsikėlusių protestantų. 1656 m. kaimą nusiaubė totoriai, o 1710 m. maro epidemijos metu per keturis mėnesius žuvo 2115 gyventojų. Vietoje jų atkelti vokiečiai iš Zalcburgo. Baigiantis Antrajam pasauliniam karui didelę kaimo dalį sudegino Raudonoji armija, o likę gyventojai buvo ištremti į Vokietiją. 1945 m. į Benkaimį perkelti ukrainiečiai iš Beščadų ir Žešuvo. Kaime veikė ukrainiečių kultūros draugija, folklorinis ansamblis, mokykloje pamokos vyko ukrainiečių kalba.
1569–1574 m. pastatyta bažnyčia, kuri 1646 m., 1698 m. ir XVIII a. pabaigoje perstatyta renesanso stiliumi, 1945 m. rusų sugriauta, 1975–1980 m. atstatyta kaip katalikų Šv. Antano Padujiečio bažnyčia. Taip pat kaime yra graikų katalikų bažnyčia, kuriai priklauso 1200 parapijiečių.
1975–1998 m. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijai.
Anatolijus Kirpičnikovas
Anatolijus Kirpičnikovas (, g. 1929 m. liepos 25 d. Leningradas) – rusų archeologas, istorijos mokslų daktaras.
Biografija
Baigė Leningrado universitetą. 1975 m. istorijos mokslų daktaras.
Nuo 1955 m. Rusijos mokslų akademijos Materialiosios kultūros istorijos instituto mokslo darbuotojas, Slavų-finų (ugrų) archeologijos skyriaus vedėjas, nuo 1991 m. profesorius.
Šilagala
Istorija
Šilagala istorijos šaltiniuose paminėta 1638 m. balandžio 4 d. 1957-1991 m. Nausėdžių kolūkio gyvenvietė.
Shaw
Shaw − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Mezoamerikos piramidės
thumb|240px|Komalkalko piramidė thumb|240px|Saulės piramidė
Mezoamerikos piramidės – piramidės formos statiniai būdingi senovinei Mezoamerikos architektūrai. Šie statiniai paprastai yra laiptuotosios piramidės su šventykla viršuje ir labiau primena Mesopotamijos zikuratus, o ne senovės Egipto piramides. Pati didžiausia ir masyviausia Mezoamerikos piramidė yra Didžioji Čolulos piramidė Meksikoje. Pagrindinės Mezoamerikos piramidžių statytojai buvo actekų, majų, taraskanų, Teotihuakano, Klasikinės Verakruso, sapotekų kultūros.
Actekai Mezoamerikoje dominavo XIII–XVI a. Jų sostinė buvo Tenočtitlano miestas prie Teskoko ežero. Actekai buvo susiję su Teotihuakano kultūra, kurių piramidžių statybos tradicijas ir tęsė. Pagrindinės piramidės: Malinalkas, Didžioji Tenočtitlano piramidė.
Majai gyveno Jukatane ir Centrinėje Amerikoje. Archeologiniai radiniai rodo, kad majai ceremoninę architektūrą turėjo jau prieš 3000 metų. Ankstyviausieji monumentai buvo paprasti pilkapiai. Didžiosios majų piramidės pradėjo kilti priešklasikinio laikotarpio pradžioje. Daugelis tų piramidžių sukonstruotos iš pagrindinės platformos ir ant jų įrengtos nedidelės šventyklos, skirtos kažkokiai vienai dievybei. Majų piramidės pasižymi didele architektūrine įvairove, skiriasi paskirtimi, regionu, statybos laikotarpiu. Pagrindinės piramidės įsikūrusios šiuose miestuose: Altun Ha, Kalakmulis, Karakolis, Komalkalkas, Kopanas, Čičen Ica, El Miradoras, Lamanajus, Palenkė, Tikalis, Ušmalis.
Teotihuakano civilizacija klestėjo tarp 300 m. pr. m. e. ir 500 m. bei apėmė didžiąją dalį Mezoamerikos. Jų piramidžių statybos tradicijas perėmė actekai. Pagrindinės piramidės: Saulės piramidė, Mėnulio piramidė, Plunksnuotosios Gyvatės šventykla, Šočikalko piramidė, Tulos piramidė.
Klasikinės Verakruso kultūros geriausiai žinoma piramidė yra El Tachino archeologinėje radimvietėje. Ji mažesnė nei aplinkinių tautų, bet įmantresnė.
Sapotekai buvo viena ankstyviausių kultūrų, gyvenusių Oašakos slėnyje. Ji gyvavo regione nuo pirmo tūkstantmečio pr. m. e. iki XIV a. Jų piramidės yra: Monte Albane ir Mitloje. Olmekai, gyvenę 1400–400 m. pr. m. e. piramidinius darinius statė La Ventoje.
Šiaurės Mezoamerikoje taip pat rasta šventyklų, kurių statytojai nėra gerai žinomi: Altavista – astrologinis ir ceremoninis centras bei La Kemada – dirbtinės terasos kalvos šlaite su tvirtove. Šie statiniai dažniausiai priskiriami čalčiuitesams.
Kovos klubas
Kovos klubas – 1999 m. JAV filmas, paremtas Chuck Palahniuk 1996 m. romanu. Filmas pasižymi smurto ir antisocialiomis scenomis, vartojama brutali kalba.
Scenarijus
Filmas pasakoja apie vieną neeilinį vaikiną, kuris serga nepagydoma liga – nemiga. Tam, kad nejaustų ligos, jis pradeda vaikščioti į anoniminius susirinkimus, o vėliau įkuria Kovos klubą, kuriame gali išsilieti. Filmas apie asmenybės tragediją ir nūdienos jaunų žmonių koliziją su vartotojiška visuomene.
PAE Athīnaïkós
Virono „Athīnaïkós“ – Graikijos futbolo klubas iš Atėnų priemiesčio Virono.
Istorija
Klubas buvo įkurtas 1917 m. ir buvo vienu iš Graikijos futbolo federacijos steigėjų.
Įsimintiniausias momentas klubo istorijoje buvo 1991–1992 m. sezone, kai pirmajame Taurės laimėtojų taurės etape jie žaidė su „Manchester United“. Pirmąsias rungtynes ​​namuose sužaidė lygiosiomis 0:0. Atsakomosios rungtynės vyko Anglijoje, „Old Trafford“ stadione. Jose prireikė pratęsimo, kurio metu graikai buvo palaužti ir pralaimėjo 0:2.
Stadionas
Žaidžia Vyronos savivaldybės stadione, kuriame telpa 4340 žmonių.
Klubo simbolika
Komandos pravardė – Lords of Byron, nuoroda į baroną Baironą, kuris kovojo ir mirė už Graikijos nepriklausomybę.
Klubo veikla
„Athinaikos“ klubas įkūrė rankinio ir krepšinio skyrius.
Seimeniškiai
Seimeniškiai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Verstaminų.
Ijengra
Ijengra  – upė Rusijoje, pietų Jakutijoje; Timptono kairysis intakas (Aldano baseinas). Prasideda Stano kalnagūbrio šiauriniame šlaite. Teka pradžioje į šiaurę, vėliau į rytus. Įteka į Timptoną 470 km nuo jo žiočių.
Didžiausias intakas – Delagučis (kairysis).
Pavadinimas Ijengra pažodžiui iš jakutų kalbos reiškia „upės ragas“.
Sausynai
Sausynai arba Privolnojė (, nuo 1939 m. Saussienen, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Привольное) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Domnovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Frydlando apskrities, nuo 1874 m. Didžiosios Saluvos valsčiaus, nuo 1928 m. rugsėjo 30 d. Prūsų Vilčių savivaldybės kaimas. 1910 m. buvo 115 gyventojų. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Domnovo apylinkės kaimas.
Panterinis vėžlys
Panterinis vėžlys (Geochelone pardalis) – sausumos vėžlių (Testudinidae) šeimos roplys. Aptinkamas Afrikos rytinėse ir pietinėse savanose, nuo Sudano iki PAR.
Aprašymas
thumb|240px|left|Panterinis vėžlys minta augaline medžiaga. Panterinis vėžlys yra ketvirta pagal dydį vėžlių rūšis, suaugę individai siekia 460 mm ir sveria 18 kg.
Shinoda
Shinoda − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
1999 m. Japonijos Grand Prix
'''1999 m. Japonijos Grand Prix''' – buvusios Formulės 1 lenktynės, vykusios 1999 m. spalio 31 d. Suzuka International Racing Course trasoje Suzukoje, Japonijoje. Tai buvo šešioliktos, ir paskutinės 1999 m. Formulės 1 sezone lenktynės ir paskutinės lenktynės buvusiam pasaulio čempionui Damonui Hillui.
Apibendrinimas
Mika Häkkinen ir Eddie Irvine kovojo dėl čempiono titulo. Eddie Irvine pirmavo keturiais taškais, kas reiškia, kad jei Hakkinenas laimės lenktynes, jis taps pasaulio čempionu, nesvarbu kur Irvine finišuos. Vis dėlto, jei Hakkinenas finišuos antras, Irvine reikėtų finišuoti ne žemiau nei ketvirtoje vietoje, kad laimėtų čempiono titulą.
Kvalifikacijos metu, Irvino komandos draugas, Michael Schumacher laimėjo pole poziciją, Hakkinenas buvo antras, David Coulthard, Hakkineno komandos draugas, trečias. Jordan atstovaujantis Heinz-Harald Frentzen buvo ketvirtas, Irvine penktas, o Prost atstovaujantis Olivier Panis – šeštas. Jei lenktynių rezultatai būtų tokie patys, kaip kvalifikacijos rezultatai, Mika Hakkinen būtų laimėjęs čempionatą. Bet jei Irvine lenktynių metu būtų užėmęs aukštesnę vietą, Hakkinenui būtų reikėję aplenkti tik Michaelį Schumacherį, kad laimėtų titulą.
Starto metu, Häkkinen išsiveržė į priekį, Irvine aplenkė Frentzeną ir Coulthardą, visi trys buvo aplenkti Panis. Tokia rikiuotė nepakito visą pirmąją lenktynių dalį, kol 16 rate Panis atliko savo sustojimą. Po trijų ratų Panis pasitraukė iš lenktynių dėl generatoriaus gedimo. Schumacher perėmė lyderio poziciją, kai Hakkinen sustojo 19 rate, bet jis susigrąžino pirmąją poziciją, kai Schumacher sustojo 22 rate. Coulthard taip pat stojo 22 rate, ir kai Irvine atliko savo sustojimą sekančiame rate, Coulthardas aplenkė jį. Hakkinen, Schumacher, Coulthard, Irvine – tokia tvarka išliko iki 34 rato, kai Coulthardas apsisuko ir trenkėsi į sieną, taip sulaužydamas bolido nosį. Sustojęs pasikeisti jos į naują, Coulthardas sugrįžo į trasą kaip tik prieš Schumacherį. Coulthardas tyčia sulaikė Schumacherį, taip atimdamas iš jo keletą sekundžių. Schumacheris vėliau išreiškė nepasitenkinimą Coulthardo elgesiu. Coulthardas pasitraukė iš lenktynių po kelių ratų dėl hidraulikos gedimo. Daugiau nebuvo jokių didesnių pasikeitimų rikiuotės priekyje po šio įvykio, Hakkinenas laimėjo lenktynes ir čempiono titulą.
Triumfo arka (laida)
Triumfo arka yra LTV bei LTV World šeštadieniais rodomas muzikinis projektas, kurio tikslas – išrinkti „auksinį“ balsą. Šou vedėjai Giedrius Masalskis ir Laura Imbrasienė (pirmuose dviejuose sezonuose – ir Marius Jampolskis), prodiuseris – Ričardas Rickevičius. Tuo pačiu laiku kaip ir per televiziją, šio muzikinio projekto galima klausytis ir per Lietuvos radiją.
I projekto sezonas startavo eteryje 2008 m. rugsėjo mėn. 13 d. ir tęsėsi iki gruodžio mėn. 27 d., II projekto sezonas „Triumfo arka 2009“ vyko 2009 m. rugsėjo 6 d. – gruodžio 29 d., III projekto sezonas „Triumfo arka 2010“, rodomas sekmadieniais, vyko spalio 3 d. – gruodžio 26 d., IV „Triumfo arka 2011“, vėl rodomas šeštadieniais, vyko lapkričio 26 d. – gruodžio 25 d.
Taisyklės
Šiame projekte atliekamos operų, operečių bei miuziklų arijos, II sezone – ir kino filmų garso takelių kūriniai bei neapolietiškos dainos, nuo III – ir romansai. Dalyviai dainuoja tik gyvai, o jiems pritaria Kauno simfoninis orkestras, vadovaujamas Modesto Pitrėno arba Martyno Staškaus, bei LRT grupė.
Laidos koncepciją suformavo ir padėjo įgyvendinti operos solistai ir LMTA profesoriai Vytautas Juozapaitis bei Vladimiras Prudnikovas, LTV muzikos laidų prodiuseris Jonas Vilimas bei Lietuvos radijo ir televizijos vadovas Audrius Siaurusevičius. Į projektą gali patekti tik mažų mažiausiai muzikinį akademinį išsilavinimą turintys dainininkai.
Po rugpjūčio mėnesį vykusios atrankos paaiškėja 30 dalyvių, kurie pasirodo pačioje pirmoje projekto laidoje, dainuodami duetais ir trio. Laidos gale išrenkami 10 dalyvių, o likusieji patenka į auksinį rezervą arba mokyklą. Dalyvius, patekusius į mokyklą, vokalinio meistriškumo moko „Triumfo arkos“ direktorius – prof. Vladimiras Prudnikovas.
Už 10 besivaržančių dalyvių balsuojama kiekvieną savaitę, o po trijų laidų, susumavus rezultatus, iškrenta du dalyviai, kurių vietą užima po vieną dalyvį iš auksinio rezervo ir mokyklos.
Nuo III laidos sezono pasikeitė taisyklės: suteikta galimybė dalyvauti atlikėjams ne tik iš Lietuvos, nebeliko mokyklos, o po 3 laidų iškrenta iškart po 4 dalyvius, kuriuos pakeičia nauji iš rezervo. Taip pat buvo suburtas specialus „Triumfo arkos“ orkestras, diriguojamas Martyno Staškaus. IV sezone suteikta galimybė dalyvauti ne tik operos solistams, bet ir popmuzikos atlikėjams.
Už laidos dalyvius balsuoja tiek žiūrovai, tiek ir 4 kompetetingų asmenų komisija, kuri komentuoja kiekvieną pasirodymą. Komisijos pirmininkas – LNOBT operos solistas, LMTA profesorius Vytautas Juozapaitis. Kiti dažniausiai dalyvavę žiuri nariai: Sigutė Stonytė, Vytautas Miškinis ir Dalia Ibelhauptaitė. Kviestiniai žiuri nariai per tris laidos sezonus: Gytis Padegimas, Justinas Krėpšta, Benjaminas Želvys, Gintaras Rinkevičius, Virgilijus Noreika, Juozas Domarkas, Gintaras Varnas, Inesa Linaburgytė, Adolfas Večerskis, Asmik Grigorian, Zita Kelmickaitė, Giedrius Kuprevičius, Vladimiras Prudnikovas, Eduardas Kaniava, Juozas Statkevičius, Donatas Katkus, Modestas Pitrėnas, Raimundas Banionis.
Kiekvienas komisijos narys turi nuo 1 iki 10 balų, kurių kiekvieną atiduoda tam tikram dalyviui. Vėliau sumuojami visų keturių komisijos narių balai, atitinkamai išvedamas vidurkis ir pagal jį išdėstomos 1–10 vietos.
Nors laida netiesioginė, per ją visą žiūrovai už patikusius dalyvius balsuoja trumposiomis sms žinutėmis ar telefono skambučiais. Paskelbus balsavimo pabaigą, tie balsai pagal surinktą skaičių atitinkamai paverčiami nuo 1 iki 10 balų.
Tuomet žiūrovų ir komisijos vertinimas susumuojamas ir išvedama balų lentelė, kurią tiesiogiai komentuoja Saulius Žvirgždas.
Pažymėtina, kad jei keli dalyviai surenka po vienodą balų sumą, pirmesniu laikomas tas, kuris surinko daugiau žiūrovų balsų.
Pilkoji meškutė
Pilkoji meškutė (Diaphora mendica) – meškučių (Arctiidae) šeimos drugys. Skraido gegužės – birželio mėn. miškų aikštelėse, apysausėse pamiškėse. Vikšrai minta rūgštynėmis, gysločiais, dilgėlėmis ir kt. augalais. Lietuvoje labai reta rūšis.
Triumfo arka (laida)
I sezonas
Dainininkai, patekę į startinį dešimtuką:
Nauji dalyviai
Nauji dalyviai, pakeitę iškritusiuosius (naujasis dalyvis perima iš projekto iškritusio dalyvio numerį):
III sezonas
Dainininkai, patekę į startinį dešimtuką:
IV sezonas
thumb|right|180px|[[Mindaugas Rojus]]
Kiti faktai
Pradedant nuo pat projekto pradžios 2008 m., kiekvienų metų gruodžio 31 dieną, likus kelioms valandoms iki 24 val., LTV tradiciškai su „Triumfo arkos“ dalyviais bei kviestiniais dainininkais pasitinka Naujuosius metus (pasirodymų įrašas būna nufilmuotas anksčiau).
Buvo išleisti specialūs „Triumfo arkos“ saldainiai.
Tomas Kančelskis
Tomas Kančelskis (g. 1975 m. rugpjūčio 19 d. Šiauliuose) – buvęs Lietuvos profesionalus futbolininkas, futbolo treneris.
Biografija
Tėvas futbolininkas Česlovas Kančelskis, brolis futbolo treneris ir arbitras Deivis Kančelskis.
T. Kančelskis pradėjo savo karjerą Mažeikių klube Romar, su kuriuo laimėjo A lygą 1993 m. sezone. Kitą sezoną Tomas prisijungė prie savo miesto komandos Kareda Šiauliai, su kuriuo laimėjo A lygą (1997 ir 1998) bei Lietuvos taurę (1996 ir 1999). 1995 m. jis pradėjo savo karjerą Lietuvos nacionalinėje rinktinėje.
2000 m. tęsė savo karjerą FBK Kauno komandoje, su kuria laimėjo 6 A lygos ir tris taurės titulus per 7 metus. Po puikaus pasirodymo Lietuvoje 2007 m. sausį Tomas buvo išnuomuotas Škotijos Hearts klubui. 2008 m. sausio pabaigoje, neįsitvirtinęs Edinburgo klube, sugrįžo į Kauną.
Nuo 2010 m. futbolo klubo „FK Šiauliai“ antrosios komandos trenerio asistentas, nuo 2011 m. rugpjūčio mėn. – „FK Šiauliai“ vyr. trenerio asistentas. 2012 m. tapo Šiaulių komandos vyr. treneriu. 2013 m. lapkričio 7 d. atsistadydino iš vyriausiojo trenerio pareigų.
Françoise Gilot
Fransuaz Žilo (, 1921 m. lapkričio 26 d. Neji prie Senos, Prancūzijoje – 2023 m. birželio 6 d. Manhatane, Niujorke, JAV ) – prancūzų dailininkė ir knygų autorė, gyvenusi Niujorke ir Paryžiuje. Išgarsėjo kaip Pablo Picasso draugė ir mūza 1944–1953 m. ir jo vaikų Claude Picasso ir Paloma Picasso motina. Vėliau ji ištekėjo už amerikiečių mokslininko Jono Salko, sukūrusio vakciną nuo poliomelito ir įsteigusio pasaulinio garso Salko biologinių studijų instiutą.
Biografija
Gimė Neji prie Senos miestelyje, Prancūzijoje. Jos tėvas buvo verslininkas ir agronomas, o motina – akvarelistė. Fransuaz studijavo anglų literatūrą Kembridžo universitete ir Britų institute Paryžiuje. Besimokydama teisės dalykų Žilo praleisdavo rytines paskaitas, kad galėtų užsiimti savo tikrąja aistra – menu.
Būdama 21 metų amžiaus, susipažino su Pablu Pikaso, kuriam tuomet buvo 61-eri. Jo meilužė Dora Maar buvo sugniuždyta žinios, kad Pikaso iškeičia ją į daug jaunesnę menininkę. Su juo susilaukė vaikų Klodo (g. 1947 m.) ir Palomos (g. 1949 m.), kuriuos užaugino. Abu tėvai dažnai piešdavo vaikus savo drobėse. Žilo palaikė santykius su ispanų menininku nuo 1944 iki 1953 m. Vienuolika metų po jų išsiskyrimo Žilo parašė knygą Gyvenimas su Pikaso. Buvo parduota daugiau nei milijonas knygos egzempliorių, knyga išversta į keliolika kalbų, nepaisant Pablo Pikaso pastangų uždrausti knygos spausdinimą.
Žilo ištekėjo už Liuko Simono 1954 m. ir susilaukė dukters Aurelijos. Išsiskyrė 1962 m.
1969 m. Žilo susipažino su Jonu Salku, poliomelito vakcinos kūrėju, La Chojos miestelyje, Pietų Kalifornijoje. Abiejų aistra architektūrai ir menui išsivystė į greitą santuoką 1970 m. Paryžiuje. Ištekėjusi Žilo užsiėmė tapybos darbais Niujorke, La Chola miestelyje ir Paryžiuje. Pora santuokoje išgyveno iki pat Salko mirties 1995 m.
Žilo gyveno Niujorke ir Paryžiuje bei darbavosi Salko instituto Kalifornijoje labui, dalyvavo su savo darbais tarptautinėse parodose.
Tigras (kinų zodiakas)
thumb|right|150px|Tigras Tigras – trečiasis iš dvylikos metų ciklo gyvūnų, sutinkamų kinų zodiake. Tigro metai yra siejami su žemės šakos simboliu 寅.
Metai ir penki elementai
Sakoma, kad žmonės, gimę šiais laikotarpiais, yra gimę tigro metais ir turi ryšį su šiais elementais:
Nuorodos
Chinesische Astrologie
Varieka
Varieka – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 2,5 km į pietus nuo Jauniūnų, prie Juodės upelio ir greitkelio.
Izraelio ekonomika
Elektros energija
Valstybinei Izraelio bendrovei Israel Electric Corporation (IEC) priklauso beveik visa išgaunama elektra šalyje. Per metus Izraelis pagamina 11690 MW elektros energijos, kurios dauguma yra iš iškastinio kuro. Šalis turi elektros energijos perteklių, bet dėl politinių priežasčių Izraelio elektros tinklai nesujungti su kaimyninėmis valstybėmis, todėl nereikalingos elektros energijos šalis parduoti negali. 2016 m. planuota 2000 MW povandeninio kabelio elektros jungties EuroAsia Interconnector tarp Izraelio, Graikijos ir Kipro paleidimas.
Miežonys (Kaišiadorys)
Miežonys – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 3,5 km į šiaurės vakarus nuo Kaišiadorių, prie geležinkelio į Jonavą ir kelio. Greta kaimo teka Dumsė ir Lomena. Kaime yra senkapis, kapinės.
Istorija
Miežonys (dar minimi kaip Mižonys) 1590 m. priskirti Navasodų kuopinio susirinkimo centrui. 1744 m. Miežonys minimi Žiežmarių parapijos gyvenviečių sąraše. 1885 m. minimi treji Miežonys: kaimas, užusienis su 1 sodyba ir 4 gyventojais katalikais bei Peterburgo-Varšuvos geležinkelio atšakos į Kauną sargų sodybos (4 sodybos ir 21 gyventojas katalikas).
1915 m., pirmojo pasaulinio karo mūšių metu kaime sudegė keli namai. Miežonyse veikė pradinė mokykla, 1957–1962 m. – septynmetė, vėliau – aštuonmetė. Nuo 1948 m. priklausė „Vienybės“ kolūkiui.
Seirijočiai
Seirijočiai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Seiliūnų.
Goferio vėžlys
Goferio vėžlys (Gopherus polyphemus) – sausumos vėžlių (Testudinidae) šeimos roplys. Aptinkamas pietrytinėje JAV dalyje.
Rytų provincija (Saudo Arabija)
Rytų provincija  – Saudo Arabijos provincija, užimanti visą šalies rytinę dalį. Tai pati didžiausia Saudo Arabijos provincija ir trečia pagal gyventojų skaičių. Administracinis centras – Damamas.
Geografija
Didžiąją teritorijos dalį užima beveik negyvenama Rub el Halio dykuma. Šiai provincijai priklauso visa Saudo Arabijos Persijos įlankos pakrantė. Čia yra didžiausi šalies naftos ir gamtinių dujų telkiniai.
Gyventojai
Dauguma provincijos gyventojų yra arabai, šnekantys Įlankos, Hedžazo arba Nadždo tarmėmis. Be to, apie ketvirtadalis gyventojų yra atvykėliai iš kitų šalių: indai, pakistaniečiai, filipiniečiai, bengalai, indoneziečiai ir kt.
Miestai
Svarbiausi miestai:
Pliuškiemis
Pliuškiemis (liet. Varlynė, ) – kaimas Lenkijoje (Dubininkų valsčius, Geldapės pavietas, Varmijos Mozūrų vaivadija), Romintos girioje, 8 km į rytus nuo Geldapės, 7 km į vakarus nuo Dubininkų. 177 gyventojai (2004 m.)
Stanislavas Antanas Ščiuka
Stanislavas (Stanislovas) Antanas Ščiuka (1652 ar 1654 m. Liuboniči, Rečycos pavietas, Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė, Abiejų Tautų Respublika – 1710 m. gegužės 19 d. Varšuva, Lenkijos karalystė, Abiejų Tautų Respublika) – šlėkta, didikas, politikas ir rašytojas. Kariškio Stanislavo ir Sofijos Špilevskos Neronovič sūnus, 1695 m. vasario 6 d. vedęs seniūno Jano Boguslavo Potockio dukrą – Konstanciją Mariją Aną Potocką. Teisėjas (1688 m.), Lenkijos-Lietuvos valstybių sąjungos pasiuntinys Prūsijos kunigaikštystėje 1690 m., Seimo maršalka 1698–1699 m., Lietuvos pakancleris 1699 m.
Pliuškiemis
Į šiaurę nuo kaimo yra Didžiojo Mechačio rezervatas. Yra kempingas.
Stanislavas Antanas Ščiuka
Biografija
Ščiukų giminė Mazovijoje žinoma nuo 1425 m. XV a. antroje pusėje Ščiukų giminė išplito trijose valstybės vietose – Lenkijoje, Rusioje ir Lietuvoje. Stanislovas Antanas Ščiuka priklausė bent tris kartas ten gyvenusiai lietuviškajai atšakai. Jo tėvas Stanislavas 1655 m. Rusijos kariuomenės įsiveržimo į Vilnių metu pakliuvo į nelaisvę kartu su Dominyku Pacu ir tais pačiais ar sekančiais metais mirė Maskvoje. Jis turėjo du sūnus – Gracianą ir Antoną bei dukrą Oną.
Pliuškiemis
Istorija
Kaimas prie Juodojo ežero minimas nuo 1599 m., kai jame Povilas Verčinkis nusipirko keturis valakus žemės. 1975–1998 m. Pliuškiemis priklausė Suvalkų vaivadijai.
Stanislavas Antanas Ščiuka
Biografija
Pats Stanislavas Antanas Ščiuka teigė, kad gimė 1654 m. Jaunystę praleido Vilniuje, iždininko Jeronimo Krišpino-Kiršenšteino namuose. Išsilavinimą įgijo Vilniuje ir Krokuvoje. Nuo 1671 iki 1672 m. mokėsi Krokuvoje, kai abatas Kazimieras Janas Ščiuka protegavo jį Krokuvos Akademijos oratorinio meno profesoriui kun. Marcinui Vinkleriui ir poetikos prof. kun. Stanislovui Biežanovskiui. Po to septyniolika mėnesių tobulinosi Liublino tribunole, kur mokėsi karališkosios teisės.
1669 m. tapo Augusto II šalininku, o 1706 m. palaikė Stanislovą Leščinskį. Buvo politinių tekstų autoriumi ir žinomu Seimo oratoriumi. Parašė veikalą Eciipsis Poloniae Orbi Publice Demonstrata (1709 m.). Rūpinosi nemokamų viešųjų mokyklų atidarymu.
1675 m. abato Jono Kazimiero Ščiukos protekcijos dėka Stanislavas Antanas gavo karališkojo sekretoriaus pareigas, o 1684 m. tapo karaliaus kanceliarijos vadovu, pradžioje mažosios, o po to ir didžiosios. Čia atkreipė į save dėmesį, gavo Lietuvos Didžiosios kunigaikštijos referendoriaus, vėliau pakanclerio urėdą, tapo karaliaus Jono III Sobieskio sekretoriumi.
1683 m. kaip husarų rotmistras dalyvavo kare su turkais – Vienos kampanijoje.
1679 m. Malborke Prūsijos Seime, Stanislavas Antanas Ščiuka, būdamas karaliaus Jono III Sobieskio sekretoriumi ir karštu šalininku, gynė karalių, remdamasis Seimo Gardine disputais dėl karo ir taikos, kur pats kėlė krašto gynybos reikalus. Apie jo didžiulius nuopelnus karaliui rodo ir karalienės Marijos Sobieskos 1687 m. gruodžio 31 d. laiškas.
Būdamas Seimo maršalka vadovavo jo darbui nuo 1688 m. spalio 17 d. iki 1689 m. balandžio 1 d. ir susitaikymo Seimui Varšuvoje (1699 m. birželio 16-30 d.). 1688 m. būdamas 34 metų tapo karaliaus referentu. Savo inteligencijos, iškalbos ir karališkos teisės žinojimo dėka Stanislavas Antanas Ščiuka tapo karaliaus Jono III Sobieskio dešiniąja ranka ir atlikdavo diplomatines pareigas – keliavo į Maskvą, vedė derybas su Bavarijos elektoriumi dėl Sobieskio dukros vedybų. Per jo rankas ėjo svarbiausi valstybės dokumentai, Ščiuka patarinėjo karaliui.
Mirus karaliui 1696 m. Stanislavas Antanas Ščiuka aktyviai dalyvavo parlamentinėje veikloje ir buvo Liublino bei Podolsko deputatu. 1688, 1689, 1690 ir 1699 m. dėl oratorinių gabumų vadovavo Seimui – buvo renkamas maršalka.
1690 m. būdamas seimo vadovu atstovavo karalių Prūsijos parlamente, kur karštai gynė Lietuvos ir Lenkijos Sąjungos interesus.
Po Sobieskio mirties realiai įvertino jėgų santykį ir rėmė Augustą II iš Saksonijos. Glinianų stovykloje Lvovo apylinkėse kovų su turkais metu kilus konfliktui tarp naujojo karaliaus ir šlėktų, vienintelis Stanislavas Antanas Ščiuka savo diplomatinių sugebėjimų dėka sugebėjo išgelbėti situaciją, grėsusią nematyta katastrofa visai valstybei. Už 1699 m. taikingojo seimo baigtį karalius Augustas II jį apdovanojo Lietuvos pakanclerio postu. Jis įtikino karalių išvesti Saksonijos kariuomenę iš Lenkijos.
Stanislavas Antanas Ščiuka, turėdamas dalinį Augusto II pasitikėjimą, toliau atliko diplomatines funkcijas 1700–1701 m. Lietuvoje ir dalyvavo derybose su Petru I Biržų pilyje, tačiau kanclerio pareigų iš šio karaliaus negavo.
Karaliumi vėl tapus Augustui II, Stanislavas Antanas Ščiuka, būdamas labai populiariu šlėktų tarpe vėl grįžo prie jo.
Stanislavas Antanas Ščiuka rūpinosi giminės dvaru ir žemėmis Ščučine netoli Suvalkų. Ten kartu su karaliumi finansavo vienuolyno ir pijorų mokyklos įsteigimą. Apie 1680 m. gavęs iš karaliaus Radzynų dvarą prie Liublino, prižiūrėjo jo turtą Žemaitijoje – Vilkijoje, vėliau rūpinosi karaliene ir Stanislavo Leščinskio gerove bei Augusto II dėka valdė Platelius, Taujėnus ir Viekšnius, turėjo žemės apie Trakus.
1693 m. rugsėjo 22 d. Stanislavas Antanas Ščiuka iš Zbignevo Gorajevskio dukros Teofilės už 200 tūkst. auksinų pirko Bilgorajo dvarą ir tris aplinkinius kaimus. Iš karaliaus gavęs leidimą ten rūpinosi turgumi ir amatų cechų steigimu. Vedęs Jono III Sobieskio rūmininkę Konstanciją Mariją Patacką susilaukė trijų sūnų – Augusto Mykolo, Marcino Leopoldo ir Jono Kanto bei dukros Viktorijos. Bilgorajo dvare Ščiuka 1703–1704 m. pastatė medinę bažnyčią. 1709 m. išleido savo veikalą Eciipsis Poloniae Orbi Publice Demonstrata, kuriame aptarę finansinę – karinę reformą, siūlė kariuomenę padidinti iki 36 tūkst., sukūrė valstybės išlaikomų mokyklų projektą.
Desembarko del Granmos nacionalinis parkas
Desembarko del Granmos nacionalinis parkas  – saugomos gamtos teritorija pietryčių Kuboje, Granmos provincijoje, aplink Kryžiaus kyšulį. Įkurtas 1986 m.
Nacionalinis parkas žymus ne tik gamtine, bet ir kultūrine reikšme – 1956 m. jo pakrantėse išsilaipino Če Gevara, Fidelis Kastro, Raulis Kastro ir dar 79 jų bendražygiai, atvykę jachta „Granma“ iš Meksikos, ir pradėję Kubos revoliuciją. Nuo to ir kilo parko pavadinimas – Desembarco del Granma reiškia „Granmos prisišvartavimas“.
Parke auga 512 rūšių augalų, iš kurių 60 % yra endeminiai. Čia taip pat sutinkami gyvūnai, reti kitose Kubos dalyse – Kubos naktinis driežas (Cricosaura typica), Liguus vittatus moliuskas, baltauodegis fajetonas (Phaethon lepturus), mėlyngalvis putpelinis karvelis (Starnoenas cyanocephala), kubinė amazonė (Amazona leucocephala), taip pat amerikinis lamantinas, 4 jūrinių vėžlių rūšys. Iš viso čia gyvena 13 žinduolių, 110 paukščių, 44 roplių ir 7 varliagyvių rūšys, didelė jų dalis yra endeminės. Teritorija pasižymi vaizdingomis pakrančių terasomis, karstiniais dariniais, kriokliais, išskirtiniais pakrančių klifais. El Guatės urve yra tainų archeologinė vietovė.
1999 m. Desembarko del Granmos nacionalinis parkas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą dėl išskirtinio gamtos grožio bei svarbių geologinių darinių.
Jamaguči-gumi
miniatiūra|Organizacijos ženklas Yamaguchi-gumi (japon. 山口組) didžiausia nusikalstama organizacija Japonijos jakudzos istorijoje. Tikėtina, kad ir didžiausia pasaulyje. Turi apie 20 000 aktyvių narių ir dar apie 15 000 stipriai susijusių asmenų.
Yamaguchi – gumi centras yra Kobėje, tačiau veikia visoje Japonijoje ir net Azijoje bei JAV.
Naujoji Egipto karalystė
Naujoji karalystė – Senovės Egipto istorijos laikotarpis 1580–1080 m. pr. m. e., kuomet Senovės Egiptas pasiekė didžiausią karinę galią ir klestėjimą. Šiuo laikotarpiu valdė XVIII–XX dinastijos.
Echnatono reformos
Šios dinastijos valdymo metu, karalius Amenhotepas IV (1353–1336) įvykdė religinę reformą, panaikindamas senuosius dievus ir įvesdamas vieno dievo Atono (Saulės disko) kultą. Jo įkurta naujoji sostinė Achetatonas („Atono horizontas“) vėliau buvo sugriauta. Visi Echnatono ir jo žmonos Nefertitės figūros bei atvaizdai – sunaikinti. Visuomenė to nepriėmė, nes jau 2000 metų buvo susiklostęs politeizmas. Jam mirus valdžia perėjo į Smenchkarės rankas, kuris, kaip manoma, buvo garsiojo Tutanchamono vyresnysis brolis.
Apogėjus
thumb|200px|left|Ramzis II Abu Simbelyje Pats garsiausias Naujosios karalystės valdovas – Ramzis II Didysis, karvedys, politikas ir diplomatas. 1258 m. pr. m. e. jis sudarė pirmąją pasaulyje žinomą taikos sutartį su hetitų valstybės valdovu Hatusiliu III. Tai pirmas kartas istorijoje, kada karas vyko ne iki kurios nors pusės galutinės pergalės, o baigėsi taikos derybomis. Egiptologai įrodė, kad Ramzio II laikais Egiptas pasiekė didžiausios savo šlovės apogėjų.
Žydų pabėgimo iš Egipto klausimas
Mokslininkų nuomone, jo 13-asis sūnus Mernepta apie 1212 m. pr. m. e. išvijo dalį žydų iš Egipto už sukeltą maištą Taniso ir Per Ramzio miestuose (Nilo delta). Manoma, kad maištininkai buvo vejami tuo pačiu keliu, kaip ir hiksai prieš 500 metų – per Sueco sąsmauką į Sinajaus pusiasalio dykumą. Rasta archeologinių radinių, patvirtinančių šį faktą – maištininkai buvo vejami ne per Raudonąją jūrą, bet per Nendrių jūrą (Nilo deltoje). Žydų Toroje taip pat rašoma, kad žydai bėgo per Nendrių jūrą, kurioje negalėjo paskęsti net vaikas, nes Nilo deltoje upės gylis tuo metu siekė vos 0,5 metro. Egipto istorijoje nebuvo nė vieno valdovo, kuris būtų žuvęs kokioje nors jūroje, o Ramzis II mirė eidamas 87-uosius metus nuo senatvės ir žandikaulių infekcijos. Jo pirmagimis sūnus Amoncherkepešefas mirė apie 1253–1252 m. pr. m. e., būdamas 27-30 metų. Jeigu vadovautis Biblija, tai Mozei tuo metu buvo apie 50-55 metus ir jis tada jau buvo pabėgęs iš Egipto bei klajojo su savo uošviu dykumoje dar apie 25 metus. Archeologai iki šiol nerado jokių radinių, patvirtinančių, kad iš Egipto XIII a. pr. m. e. būtų išėjusi didžiulė masė žmonių (nuo 600 000 iki 4-5 mln.). Karaliaus Tutmozio III valdymo metu pirmą kartą panaudojamas žodis „Faraonas“ – taip laiške valdovą pavadino vienas jo pavaldinių. Valdo XVIII–XX dinastijos.
Deron Williams
Deron Williams (g. 1984 m. birželio 26 d. Parkersburgas, Vakarų Virdžinija) – krepšininkas, žaidžiantis NBA, New Jersey „Nets“ klube, įžaidėjo pozicijoje.
Naujoji Egipto karalystė
Dinastijos
Visos datos yra apytikrės:
Nordisk familjebok
thumb|250px|right
Nordisk familjebok – visuotinė enciklopedija švedų kalba.
Cugaru sąsiauris
thumb|Cugaru pusiasalis ir Cugaru sąsiauris thumb|Tapi Misaki
Nordisk familjebok
Apimtis – 20 tomų. Pirmasis leidimas pasirodė 1876–1899 m. Antrasis (36 t.) išleistas 1904–1926 m. Kiti leidimai buvo išleisti iki 1957 m.
Pagojai (Biržai)
Pagojai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 23 km į šiaurę nuo Biržų, Bėnupės kairiajame krante.
Istorija
1957–1991 m. Nausėdžių kolūkio gyvenvietė.
Cugaru sąsiauris
Cugaru sąsiauris (津軽海峡 Tsugaru Kaikyō) – sąsiauris tarp Honšiu ir Hokaido salų ir jungiantis Japonijos jūrą su Ramiuoju vandenynu. Jis pavadintas pagal Aomorio prefektūros vakarinę dalį. Seikano geležinkelio tunelis yra po sąsiausiu ties jo siauriausia vieta (19,5 km) tarp Tapi Misaki Cugaru pusiasalyje, Aomorio prefektūroje, Honšiu saloje ir Širakami Misaki Macumos pusiasalyje Hokaide.
Japonijos jūriniai vandenys tęsiasi tik 3 jūrmylias (5,6 km) nuo kranto šiame sąsiauryje vietoj įprastų 12 jūrmylių. Teigiama, kad tokiu būdu JAV atominius ginklus turintys laivai gali keliauti sąsiauriu nepažeisdami Japonijos draudimo laikyti atominį ginklą jos teritorijoje.
Cugaru sąsiauris turi Rytinį ir Vakarinį kaklą, abu apie 20 km pločio, o gylis atitinkamai 200 ir 140 m.
El Junkė
thumb|260px|El Junkė nuo Barakoa įlankos kranto
Cugaru sąsiauris
1954 m. žuvo 1172 keleiviai, kai nuskendo keltas Tōya Maru.
Gamtininkas Tomas Blakistonas pastebėjo, kad Hokaido žvėrys panašūs į Šiaurės Azijos, o Honšiu – į Pietų Azijos. Tad Cugaru sąsiauriu eina zoogeografinė riba vadinama Blakistono linija.
El Junkė
El Junkė  – stalkalnis rytų Kuboje, Gvantanamo provincijoje, Barakoa įlankos pakrantėje, tarp Duabos ir Toa upių žiočių. Aukštis – 575 m. Pavadinimas kilo nuo ispaniško žodžio yunque, reiškiančio „priekalą“.
1492 m. lapkričio 27 d. El Junkę išvydo Kristupas Kolumbas, tai buvo viena iš pirmųjų Kubos vietų, kurias pasiekė europiečiai.
Ljobregato l'Hospitaletas
Ljobregato l’Hospitaletas (arba tiesiog Hospitaletas) – miestas Katalonijoje (šiaurės rytų Ispanija), į pietvakarius nuo Barselonos (faktiškai priemiestis). Tai vienas tankiausiai apgyvendintų miestų visoje Europoje. Yra metropolitenas.
Meškučiai
Meškučiai – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 1 km į rytus nuo kelio ir geležinkelio Šeštokai–Kazlų Rūda, 5 km į pietvakarius nuo Marijampolės, prie kelio. Seniūnaitijos centras. Veikia biblioteka, medicinos punktas, stovi Vytauto Didžiojo paminklas (atidengtas 1935 m.). Yra Meškučių geležinkelio stotelė.
miniatiūra|left|Senosios kapinės. Prie [[Vytauto paminklas|Vytauto paminklo]]
Istorija
Kaime yra Meškučių piliakalnis. 2007 m. rugpjūtį netoli piliakalnio aptikta beveik 3000 metų amžiaus gyvenvietė ir iki tol nežinomas piliakalnis. Gyvenvietės plotas – keli hektarai. Aptikti keli kultūriniai sluoksniai: I tūkstm. pr. m. e. (keramika), I m. e. tūkstm. (vyko intensyvus gyvenimas, iš radinių galima spręsti, kad tikriausiai gyventa turtingų žmonių), o paskutiniai radiniai siekia viduramžius.
Paminklas Vytautui Didžiajam
Meškučių jaunalietuviams idėja kaimo kapinaitėse pastatyti paminklą kunigaikščiui kilo 1932 m. Aukų rinkimas ir paminklo statyba užtruko trejus metus. Buvo surinkta per pusę tūkstančio litų. Vytauto Didžiojo paminklas buvo atidengtas 1935 m. liepos 7 d. Jį pašventino kunigas Juozapas Stakauskas. Po iškilmingos ceremonijos sekė sportininkų pasirodymai (dešimties raitelių lenktynės žirgais, svarsčių kilnojimas), bendra vakarienė ir pasilinksminimo vakaras. Beveik 4 m aukščio paminklas kainavo 600 litų (pastatytas nemokamai savanorių). Viršutinį kryžių sukūrė vietos meistras Vincas Ašeriškis. Fundatorių ir pinigų aukotojų pavardės buvo surašytos specialiame lape ir įmūrytos į papėdę.
Originalus paminklas pergyveno sunkmečius daugiausia dėl to, kad buvo specialiai užželdintas, o užrašas apgadintas. Pirmą kartą remontuotas 1998 m. Dar kartą sutvarkytas 2004 m., minint Meškučių kaimo 320 metines. Nors paminkle yra išraižyta data „1930“, tačiau ji žymi ne paminklo pastatymo datą (ji klaidingai nurodoma visuose dabar rašomuose tekstuose), bet jubiliejinius Vytauto Didžiojo metus.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Vytautas Martinaitis (1949)
Vytautas Martinaitis (g. 1949 m. balandžio 1 d. Senažiškėje, Višakio Rūdos valsčius) – Lietuvos šilumos energetikos inžinierius, habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1972 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 2000 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Mokslinė veikla
Mokslo darbų svarbiausia sritis – šilumos tiekimo miestams, pavieniams pastatams, patalpų mikroklimato sistemų, jų elementų analizė ir optimizavimas tvariosios energetinės raidos požiūriu. Keturių išradimų autorius.
Lietuvos darbininkas
thumb|right|„Lietuvos darbininkas“ Nr. 3
„Lietuvos darbininkas“ – pirmasis Lietuvos socialdemokratų partijos laikraštis, leistas 1896–1899 m.
Istorija
Rašyta apie darbininkų padėtį, Lietuvos ir užsienio šalių darbininkų judėjimą, Lietuvoje vykusius streikus, svarstyti politiniai bei ekonominiai klausimai.
UEFA taurių taurė 1981–1982 m.
UEFA taurių taurė 1981–1982 m. – 22-asis UEFA taurių taurės turnyras. Prasidėjo 1981 m. rudenį. Taurę laimėjo klubas, finale laimėjęs prieš  klubą.
EuroAsia Interconnector
EuroAsia Interconnector – 2016 m. planuojama paleisti elektros jungtis tarp Izraelio, Kipro ir Graikijos. Įgyvendinus projektą, tai taps didžiausiu povandeniniu elektros energijos perdavimo kabeliu pasaulyje.
Svarba
Izraelis per metus pagamina 11690 MW elektros energijos, kurios visos neišnaudoja. Dėl politinių priežasčių Izraelio elektros tinklai nesujungti su kaimyninėmis valstybėmis, todėl perteklinės energijos Izraelis nepanaudoja ir negali parduoti. Povandeninė jungtis su Kipru, bei jungtis iš Kipro į Graikiją, leis šaliai iki 2000 MW perteklinės elektros energijos parduoti kitoms valstybėms.
Trasa
Nuo Izraelio iki Kipro bus nutiestas 287 km ilgio povandeninis kabelis. Iš Kipro bus nutiesta dar viena jungtis su Graikijos sala Kreta, iš kurios elektros energija jau egzistuojančiu kabeliu tekės į Graikijos žemyninę dalį ir sujungs šalis su Europos elektros rinka.
Istorija
2011 m. partnerių bendrovės įkūrė bendrą įmonę DEH Quantum Energy, kuri užsiims EuroAsia Interconnector priežiūra. 2012 m. kovo 4 d. Jeruzalėje DEH Quantum Energy ir Israel Electric Corporation (IEC) pasirašė memorandumą.
Kiškis (kinų zodiakas)
thumb|right|150px|Kiškis Kiškis – ketvirtasis iš dvylikos metų ciklo gyvūnų, sutinkamų kinų zodiake. Kiškio metai yra siejami su žemės šakos simboliu 卯. Vietname kiškio vietą užima katinas.
Labiausiai atitinkantis Vakarų horoskopo ženklas – Žuvys.
Metai ir penki elementai
Sakoma, kad žmonės, gimę šiais laikotarpiais, yra gimę kiškio metais ir turi ryšį su šiais elementais:
La Mersedas
La Mersedas  – miestas centrinėje Peru, Chunino departamente, 751 m aukštyje. Čančamajo provincijos centras. Per miestą eina kelias Tarma–Satipas.
Ilgis (Zarasų r., Zarasų sen.)
Ilgis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Zarasų seniūnijoje, apie 12 km į pietus nuo Zarasų; Samavo ežero pietrytinė įlanka. Įeina į Gražutės regioninį parką. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 0,8 km, plotis iki 0,3 km. Krantai lėkšti, pietuose auga miškas. Rytuose įteka upelis.
Šalia Ilgio įsikūręs Tumiškės kaimas.
Kipro futbolo varžybos 1951–1952 m.
Kipro futbolo varžybos 1951–1952 m.
Migonys
Migonys – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 10 km į vakarus nuo Šimonių. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka, paštas (LT-40021), koplyčia, medicinos punktas. Stovi paminklas L. Gucevičiui (nuo 1978 m., skulptorius P. Aleksandravičius, architektas V. Gabriūnas), auga Migonių liepa. Netoli praeina kelias.
Istorija
miniatiūra|left|Migonių kaimo senosios kapinės