cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karališka drąsa
Merida yra pirmoji „Pixar“ sukurta „Disney“ princesė. Filmas taip pat skirtas „Pixar“ pirmininkui ir „Apple“ įkūrėjui bei vadovui Steve Jobs, kuris mirė prieš filmo išleidimą.
Šiaurės Amerikoje filmas išleistas 2012 m. birželio 22 d. Sulaukęs iš esmės teigiamų atsiliepimų, filmas sulaukė sėkmės kino teatrų kasose ir uždirbo 540,4 mln. dolerių, o jo biudžetas siekė 185 mln. dolerių. Filmas pelnė „Oskarą“, „Auksinį gaublį“ ir BAFTA apdovanojimą už geriausią animacinį filmą.
Užmiškiai (Tytuvėnai)
Užmiškiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Johampolio.
Istorija
Sovietmečiu kaimas panaikintas, bet 2015 m. atkurtas.
Stanitas
thumb|240px|Stanitas
Pavadinimas kilęs iš lotyniško alavo pavadinimo – stannum.
Ukrainos futbolo varžybos 2015–2016 m.
Ukrainos futbolo varžybos 2015-2016 m.
Istorija
Dvidešimtpenktasis Ukrainos futbolo čempionatas buvo žaidžiamas nuo 2015 m. liepos 17 iki 2016 m. gegužės 15 d.
Nugalėtojais tapo Kijevo „Dinamo“ (penkioliktą kartą).
Donecko „Šachtar“ liko antras.
Galutinė komandų rikiuotė
Pastabos.
Pirmosios rungtynės:
<span id="Šahtar v Oleksandria">
<span id="Zorâ v Dnipro">
Atsakomosios rungtynės
<span id="Zorâ v Dnipro">
Luhansko „Zorâ“ laimėjo bendru rezultatu 2–1 ir pateko į finalą.
Donecko „Šahtar“ laimėjo bendru rezultatu 3–1 ir pateko į finalą.
Būtis
Būtis arba egzistencija (, 🇬🇷,, , ) – buvimas tikrovėje, buvimas tikru – tuo, kas esti; tikrovės pajauta, priešingybė nebūčiai. Kas yra būtis – vienas esminių filosofinių klausimų, būtį tirianti filosofijos šaka vadinama ontologija. Pagal požiūrį būtin išskiriamos pagrindinės filosofijos kryptys – idealizmas, materializmas, objektyvizmas, subjektyvizmas, personalizmas ir kt.
Būties klausimas keliamas jau senųjų civilizacijų (Egipto, Mesopotamijos, Indijos), įvairių pasaulio tautų mitinėse-religinėse tradicijose. Paprastai pasaulėkūros mituose nusakoma, kaip būties ir nebūties perskyra atsiranda sukūrus pasaulį iš skyros nepažįstančio chaoso.
Žuvies akis
Žuvies akis – Klaipėdos menininkų grupė. Jos veikla apima įvairius meno projektus, pradedant nuo ledo skulptūrų iki įvairių akcijų. Grupė buria jaunuosius menininkus, padeda jiems integruotis į kultūrinį miesto ir šalies gyvenimą, inicijuoja ir įgyvendina įvairius kultūrinius ir meno bei tarptautinio bendradarbiavimo projektus, aktyvina Uostamiesčio meninį gyvenimą.
Būtis
Graikų mąstytojai miletiečiai, tokie kaip Talis Miletietis, Anaksimandras, Anaksimenas, apibrėžto pasaulio neapibrėžtą šaltinį laikė pradmeniu, vienijančiu pasaulį, jo kitimų pagrindą, kuris yra nedalomas ir visada tas pats. Vėliau (V a. pr. m. e.), Ksenofanas, Parmenidas, Zenonas, Melisas apsvarstė būtį teoriniu lygmeniu – pasak jų, būtis, yra amžina, nekaiti, protu pažįstama tikrovė, atskirta nuo kintamos juslinių reiškinių įvairovės. Aristotelis atskyrė būtį nuo būnančiojo – „Metafizikoje“ jis teigia, kad „žmogaus būtis ir pats žmogus nėra tas pat“. Platonas teigė būties hierarchiją – šią mintį plėtojo ne tik kiti graikų filosofai, bet ir viduramžių krikščioniškieji bei islamo filosofai.
Užpelkiai (Kukečiai)
Užpelkiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 9 km nuo Lupikų.
Taryn Jakubowski
Taryn Jakubowski (g. 1997 m. liepos 17 d.) – amerikiečių futbolininkė, gynėja.
Būtis
Pasak Ibn Sinos, būtis pati yra abejinga atskirybėms ir bendrybėms, ji gali būti paskira daiktuose ir bendra prote (aumeny). Būtis neapsprendžia esmės. Esantis, kurio supratimas neatsiejamas nuo esaties (būties), neturi esmės: tai Dievas, „neišvengiamoji būtis“. Kadangi kūriniuose esmė ir esatis (būtis) atskirti, todėl jie turi kontingentinį būdą. Tuo tarpu Ibn Rušdas tvirtino, kad esmė pati savaime savin įtraukia būtį ir vienovę. Tomas Akvinietis būties nelaikė atsitiktinumu (aksidencija) kaip Ibn Sina, bet ir nesekė Ibn Rušdu, sutapatinusiu būtį su esme – pasak jo, visa kūrinija susideda iš būties ir esmės (compositio ex esse et quod est), bet tik Dievuje būtis ir esmė sutampa.
Naujųjų laikų filosofijoje būtis pradėta sieti su žmogiškojo pažinimo procesu, laikytasi nuostatos, kad būties tikrumas gali būti paaiškintas mąstymu (pasak Dekarto) arba jusliniu patyrimu (pasak Berklio, Hiumo). Egzistencializme būties klausimas laikomas neatsiejamu nuo žmogaus gyvenimo, jo prasmės. Hėgelis svarstė, kaip susiformuoja objektyvioji būtis, kurią žmogus paverčia savo pažinimo turiniu. Indų filosofijoje nuo „Rigvedos“ laikų vartojama sąvoka sat („esąs; tai, kas esti“), nusakanti būtį, ir yra neatskiriama nuo satya („tiesa, tikrovė“). Vedose būtis dažniausiai nusakoma pasireiškianti per Agnį („ugnį“), kuris vadinamas Dangaus (Djauso) sūnumi, tiesos liepsna, dievų liežuviu. Upanišadose sat tapatinamas su nekintančia, neįvardijama, visa persmelkiančia esme ir tikrove – brahman; ši tikrovė pažįstama per Savęs (ātman) pažinimą.
Žuvies akis
Menininkų grupės „Žuvies akis“ vadovė Agnija Sarulienė.
Veikla
Grupė „Žuvies akis“ susikūrė 2002 metais. Savo veiklą pradėjo nuo vizualinių projektų. Kiekvienais metais organizuoja tarptautinį šiuolaikinių menų festivalį „PLArTFORMA“, kurio misija – suvienyti skirtingų meno žanrų kūrėjus bei skirtingų regionų ir valstybių meninę patirtį bei saviraišką. „Plartforma“ Klaipėdos miesto savivaldybės buvo pripažintas reprezentaciniu miesto festivaliu.
Menininkų grupė „Žuvies akis“, minėdama 10 metų veiklos jubiliejų, Lietuvos publikai pristatė naują šokio teatrą „PADI DAPI Fish“.
„Žuvies akies“ šokio studijoje vedami užsiėmimai vaikams ir jaunimui.
SPARK
miniatiūra
SPARK – Vilniuje siūloma elektromobilių dalijimosi paslauga. Naudojama atsisiunčiant SPARK mobiliąją programėlę į išmanųjį telefoną ir užsiregistruotant (su vairuotojo pažymėjimu). Reikalingas elektromobilis pasirenkamas ir rezervuojamas mobiliajame telefone. Minučių (ir nuvažiuotu kilometražu) tikslumu skaičiuojama paslauga apmokama mokėjimo kortele.
SPARK taip pat turi nuosavą elektromobilių įkrovimo tinklą Vilniaus mieste. SPARK įrengė pirmąjį Lietuvoje įkrovimo stotelių tinklą strateginėse miesto vietose: prie prekybos centrų, biurų pastatų, viešbučių, oro uoste. Daugumoje SPARK pakrovimo vietų, krauti galima tik SPARK elektromobilius. . Klientai taip pat gali nemokamai naudotis Ignitis On elektromobilių įkrovimo tinklu nemokamai.
Elektromobilių parkas
SPARK (2022 m. spalis) turi daugiau nei 500 elektromobilių ir siūlo aštuonių gamintojų skirtingus elektromobilių modelius nuomai. Taip pat, kontroliuoja keliasdešimties elektromobilių įkrovimo stotelių parką Vilniaus mieste ir jo prieigose.
Užpelkiai (Šaukėnai)
Užpelkiai – buvęs kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, netoli Šaukėnų.
Aston Villa (moterys)
Aston Villa moterų komanda, o paprasčiau Aston Villa – Anglijos futbolo komanda iš Londono, kuri žaidžia moterų futbolo varžybose.
Istorija
1973 m. suburta komanda.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Trevor Brown Memorial Ground stadione, kuris talpina 4,5 tūkst. žiūrovus. (518 iš jų yra sėdimos.)
Sudėtis
Atnaujinta; 2020 m. vasario 7 d.
Maja Göthberg
Maja Giotberg (g. 1997 m. liepos 16 d.) – švedų futbolininkė, gynėja.
Karjera
Atstovavo Švedijos klubams: 2014–2015 m. Hovås Billdal IF, 2016–2017 m. Kopparbergs/Göteborg FC, 2017 m. Hammarby IF, 2019 m. Kungbacka, 2019 m. Sundsvalls.
Suomija: KuPS
Nuo 2020 m. atstovavo „Kuopio Palloseura“. 2021 m. su KuPS tapo Suomijos čempione.
Gilano provincija
Gilano provincija  – provincija Irano šiaurės vakaruose. Administracinis centras – Reštas.
Gyventojai
Dauguma krašto gyventojų yra gilekiai. Taip pat yra persų, šiaurėje – talyšų, taip pat gyvena kurdai, tatai.
Didžiausi miestai: Reštas, Astara, Astane Ašrafija, Lahidžanas, Lengerudas, Masulė, Mandžilas, Rudbaras.
Administracinis suskirstymas
Provincija padalinta į 13 šahrestanų:
Karl Brugmann
Karlas Brugmanas (, 1849 m. kovo 16 d. Vysbadene, Vokietijoje – 1919 m. birželio 26 d. Leipcige, Vokietijoje) – Vokietijos kalbininkas, indoeuropiečių kalbų lyginamosios kalbotyros specialistas, vienas iškiliausių jaunagramatikių mokyklos atstovų.
Biografija ir mokslinė veikla
Nuo 1887 m. Leipcige ėjo sanskrito ir lyginamosios kalbotyros profesoriaus pareigas. Leipcige K. Brugmanas, drauge su A. Leskynu ir H. Osthofu, tapo jaunagramatikių mokyklos vedliu. Su H. Osthofu K. Brugmanas publikavo tęstinį leidinį „Morfologijos tyrimai“(, 6 tomai, 1878–1887); pirmojo leidinio pratarmė vadinama jaunagramatikių manifestu. K. Brugmanas ir H. Osthofas skelbė šiuos pagrindinius teiginius:
K. Brugmanas yra dviejų iš penketo monumentalaus darbo Grundriß der vergleichenden Grammatik der indogermanischen Sprachen („Indoeuropiečių kalbų lyginamosios gramatikos apybraiža“) tomų autorius: t. 1. „Fonologija“ (1886) ir t. 2. „Morfologija“ (išleista dviem dalim 1888–1892). Šis leidinys ne vienu atžvilgiu vertingas ir dabar, nes jame sukaupta labai daug faktinės medžiagos. 1904 m. K. Brugmanas išleido trumpąjį apybraižos variantą (Kurze vergleichende Grammatik der Indogermanischen Sprachen – „Trumpa indoeuropiečių kalbų lyginamoji gramatika“), ji buvo ne sykį išleista pakartotinai. K. Brugmanas nuo 1891 m. leido žurnalą Indogermanische Forschungen.
Buvo Britanijos akademijos narys korespondentas (1913).
Neptūnas (irklavimo klubas)
Klaipėdos irklavimo klubas „Neptūnas“  – istorinis sportinio irklavimo klubas Klaipėdoje.
Istorija
XIX a. intensyvėjant ryšiams tarp Europos ir nepriklausomybę paskelbusių JAV, dalykinės medienos poreikis laivų statyboje išaugo. Krymo karo metais anglų kariniai laivai blokavo Baltijos ir Rusijos uostus, todėl prekyba mediena tuo metu Vokietijai priklausiusiame Klaipėdos uoste itin suintensyvėjo.
Uostamiestyje įsikūrę anglų medienos pirkliai ir juos atlydėję kartu atsivežė savo pomėgius ir įpročius. Pramogoms skirtomis valtimis jie irkluodavo Danės upe ir iškilose po Kuršių marias. 1885 m. spalio 1 d. tokio sporto mėgėjai įkūrė Buriavimo ir irklavimo klubą „Neptūnas“. Tarp pirmųjų narių buvo: laivų statyklos savininkas Emilis Fechtneris, taip pat Emilis Rupsonas, Artūras Braueris ir kt. miestiečiai. Pradžioje poreikiai buvo gana kuklūs: organizuoti kolektyvines išvykas po vietinius vandens telkinius, kartu irkluojant ir buriuojant nedidelius laivelius.
Pamažu sportiniai interesai persvėrė veiklą į savo naudą. 1887 m. pirmąkart surengta irklavimo regata, o 1888 m. įsigyta dviem irkluotojams ir vairininkui skirta pirmoji lenktyninė valtis: iš guobos medžio sukonstruota, ji buvo 36 pėdų ilgio ir trijų pėdų pločio (viduryje). Netrukus tokios valtys jau buvo šešios.
Galiausiai buvo nuspręsta atsiriboti nuo buriavimo, todėl 1901 m. spalio 10 d. pavadinimas buvo pakeistas į Irklavimo klubą „Neptūnas“. Treniruotasi ir lenktyniauta miesto teritorija tekančios Danės aštuonių kilometrų atkarpoje ir dvidešimties kilometrų ilgio Vilhelmo kanale (per jį klubo nariai taip pat keliaudavo paplaukioti į Nemuną ir Atmatą). Esant ramiam orui, irkluoti pavykdavo ir Kuršių mariose – išilgai kranto iki pat Drevernos.
1901 m. pradėtas statyti masyvus klubo pastatas su trimis patalpomis valtims sandėliuoti Klaipėdos pilies teritorijoje (išliko iki mūsų dienų). Pirmojo pasaulinio karo metais statyba buvo sustojusi, o į naujas patalpas neptūniečiai persikėlė 1923 m. balandžio 17 d.
Klaipėdos kraštą prijungus prie Lietuvos Respublikos, klubas į Lietuvos sporto lygą nestojo ir su ja mažai bendradarbiavo. Rungtyniaujama buvo daugiausiai Rytprūsiuose rengiamuose regatuose: Karaliaučiuje, Tilžėje, Elbinge ir Dancige, kartais Šilutėje. 1929 m. ir 1932 m. buvo organizuota išvyka į Rygos regatą. 1926 ir 1929 m. klubas pats surengė regatas Klaipėdoje, į kurias Kauno sportininkai pakviesti nebuvo.
Nuo 1934 m. „Neptūnas“ iš Lietuvos ir Klaipėdos krašto sportinio gyvenimo pasitraukė galutinai.
Paprastasis debesylas
Paprastasis debesylas, arba pakrantinis debesylas (Inula britannica) – astrinių (Asteraceae) šeimos debesylų (Inula) genties žolinis augalas. Dar žinomas kaip debesyla dantvyra.
Ekologija
Augalas apyretis visoje Lietuvoje. Auga drėgnose pievose, kirtavietėse, upių ir upelių krantuose.
Lietuvoje auga dvi ryškios ekologinės formos: viena labiau mėgsta drėgmę ir pavėsį, platesniais lapais, antra – saulėtesnes ir sausesnes vietas, siauresniais lapais ir mažiau graižų.
Naudojimas
Paprastasis debesylas naudojamas kinų žolininkystėje kaip atsikosėjimą veikiantis vaistas, ypač veiksmingas prieš susikaupusius krūtinėje skreplius. Naudojami žiedai ir lapai. Žiedai naudojami kaip antibakterinis, tulžies išsiskyrimą skatinantis, vidurius laisvinantis, nuo vidurių pūtimo, organizmą valantis preparatas, diuretikas.
Titas Milašius
Titas Milašius (g. 2000 m. gruodžio 12 d.) – Lietuvos futbolininkas, žaidžiantis saugo bei puolėjo pozicijoje. Lenkų vadinamas jaunuoju talentu.
Ker d'Alenas
Istorija
1879 m. įkurtas Fort Ker d’Aleno prekybinis postas (vėliau vadintas Fort Šermanu). XIX a. pab. suklestėjo kaip sidabro kasybos centras, nutiestas geležinkelis. Dėl kasyklų vyko kovos tarp jų savininkų ir nelegalių kalnakasių. 1908 m. tapo miestu.
Titas Milašius
Karjera
Būdamas 11 metų išvyko į Varšuvą bei sėkmingai pasirodė „Barcelona“ filialo „Escola Varsovia“ jaunųjų žaidėjų atrankoje.
2020 m. vasario 11 d. Plocko klubas paskelbė, kad lietuvis bus paskolintas Mazovijos Novy Dvuro "Świt" klubui. Vyrų komanda žaidžia Lenkijos Trečioj lygoje (IV pakopa). Plocko „Wisla“ klubui priklausęs lietuvis 2020/21 m. sezone buvo paskolintas „Skra“ ekipai, su kuria sugebėjo pakilti iš trečios šalies lygos į antrąją lygą. „Skra“ gretose T.Milašius sužaidė 17 rungtynių ir pelnė vieną įvartį.
2021 m. pasirodė pranešimai, kad žaidėjas pereina į Podbeskidzie. „Podbeskidzie“ klubas 2020/21 m. sezone žaidė Ekstraklasoje, bet užėmė paskutinę vietą ir iškrito į Pirmą lygą (antroji pakopa). 2021 m. lapkričio 20 d. pelnė pirmą įvartį Lenkijos Pirmoje lygoje.
2022 m. kovo 7 d. rungtynėse prieš „Skra“ pasirodė po keitimo 74 min., kai jo atstovaujama ekipa atsilikinėjo rezultatu 0:1. Titas Milašius išprovokavo varžovo pražangą ir buvo skirtas 11 metrų baudinys. Kamilis Bilinskis baudinio neįmušė pirmu smūgiu, tačiau varžovų vartininkas atmušė kamuolį tiesiai prieš save, o pakartotiniu smūgiu pavyko išlyginti rezultatą. Šios rungtynės baigėsi esant lygiam rezultatui 1:1.
Žaidimas rinktinėje
Kviečiamas į jaunimo rinktines. Atstovavo U-17, U-18, U-19 ir U-21 rinktinėms.
Pasiekimai
<...>
Sicario 2: Kartelių karai
Sicario 2: Kartelių karai – 2018 m. JAV veiksmo trileris, kurį režisavo Stefano Sollima. Filme vaidina Benicio del Toro, Josh Brolin, Jeffrey Donovan, Raoul Trujillo, Isabela Merced, Manuel Garcia-Rulfo ir Catherine Keener. Filmo siužetas susijęs su narkotikų karu JAV ir Meksikos pasienyje ir Jungtinių Valstijų vyriausybės bandymu kurstyti didesnį kartelių konfliktą. Tai filmo „Sicario: narkotikų karas“ tęsinys.
Filmas Jungtinėse Amerikos Valstijose ir Kanadoje išleistas 2018 m. birželio 29 d. Jis sulaukė iš esmės palankių kritikų atsiliepimų.
Šis filmas skirtas pirmojo filmo kompozitoriaus Jóhann Jóhannsson, mirusio 2018 m. vasarį, atminimui.
Aluošia
Aluošia arba Aluoša  – upė Gudijoje, Gardino srityje, Ašmenos ir Astravo rajonuose; Ašmenos kairysis intakas (Neries baseinas).
Prasideda Ašmenos rajone, Voukouščynos kaimo apylinkėse. Aukštupyje teka į šiaurę ir šiaurės rytus, paskui pasuka į rytus, vidurupyje smarkiai vinguriuoja, žemupyje teka į šiaurės rytus. Įteka į Ašmeną ties Barauskais (Zareča), į šiaurę nuo Rimdžiūnų. Aukštupio slėnis neišreikštas, vėliau – trapecinis, 200–300 m pločio, vietomis ties Astravu iki 1 km. Vaga 12 km atkarpoje ištiesinta. Krantai statūs, aukštupyje ardomi. Aluošia ties Astravu patvenkta Janavo tvenkiniu, taip pat nedidelis tvenkinys yra Gervėčiuose.
Didžiausias intakas – Kavaliauka (kairysis).
Gabriella Cuevas
Gabriela Kuevas (g. 1993 m. rugpjūčio 15 d.) – amerikiečių futbolininkė, gynėja. Turi dvigubą JAV ir Dominikos Respublikos pilietybę.
Karjera
Futbolą pradėjo žaisti gimtinėje. Vėliau persikėlė į Europą ir pasirašė sutartį su „Kuopio Palloseura“
Nuo 2021 m. atstovavo „Kuopio Palloseura“. Su KuPS tapo šalies čempione 2021 m.
Vikinglotto
„Vikinglotto“ – tarptautinė loterija, rengiama nuo 1993 m. Pagrindinis prizas gali išaugti nuo 3 mln. iki 25 mln. eurų. Loterija rengiama kiekvieną trečiadienį 21:00 Norvegijoje. Bilietas su vienu skaičių deriniu vienam tiražui kainuoja 2 eurus. Norint laimėti pagrindinį prizą reikia atspėti 6 skaičius iš 48 pagrindinių bei 1 skaičių iš 5 papildomų.
Žaidime dalyvauja Danija, Islandija, Norvegija, Suomija, Švedija, Lietuva, Latvija, Estija, Slovėnija ir Belgija.
Vanessa Kirby
Vanesa Nuala Kirbi (, g. ) – anglų aktorė.
Profesionalioje scenoje debiutavo Arthur Miller pjesės „Visi mano sūnūs“ (2010 m.) pastatyme. Po to ji vaidino daugelyje kitų spektaklių, kuriuose sulaukė pripažinimo.
V. Kirbi kine debiutavo nedideliu vaidmeniu kriminalinėje dramoje „Pakilimas“ (2012 m.), o tarptautinį pripažinimą pelnė suvaidinusi princesę Margaret „Netflix“ draminiame seriale „Karūna“ (2016–2017 m.). Už šį serialą ji laimėjo Britų akademijos televizijos apdovanojimą už geriausią antraplanį vaidmenį ir buvo nominuota „Primetime Emmy“ apdovanojimui. Vėliau ji atliko vaidmenis veiksmo filme „Greiti ir įsiutę: Hobsas ir Šo“ (2019 m.) bei „Neįmanomos misijos“ franšizėje. Už sielvarto prislėgtos jaunos moters vaidmenį filme „Moters dalys“ (2020 m.) pelnė Volpi taurę kaip geriausia aktorė ir buvo nominuota „Oskarui“ kaip geriausia aktorė.
Užpelkiai (Mažeikiai)
Užpelkiai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 14 km nuo Šerkšnėnų.
Matvejus Sulkevičius
Matvejus (Macejus) Sulkevičius, taip pat Mahometas Suleimanovičius Sulkevičius, Suleimanas Sulkevičius ir Mamedas bek Sulkevičius (g. 1865 m. birželio 20 d. – m. 1920 m. liepos 15 d.) – Lietuvos totorius, Rusijos imperijos ir Azerbaidžano generolas leitenantas, Krymo totorių ir Azerbaidžano demokratinės Respublikos valstybinis veikėjas.
Jaunystė
thumb|left|100 px|Giminės herbas M. Sulkevičius gimė 1865 m. birželio 20 d. Kemeišių dvare, buvusiame Vilniaus gubernijos Lydos apskrityje (dabar tai kaimas Baltarusijos Gardino srities Varanavo rajone).
Jo tėvai buvo Lietuvos totoriai bajorai. Jo tėvas Aleksandras Sulkevičius buvo karininkas, išsitarnavęs husarų pulke iki papulkininkio.
Tarnyba Rusijos kariuomenėje
Paporučikis M. Sulkevičius buvo paskirtas į 6-tąją artilerijos brigadą. Nuo 1889 m. spalio 3 d. poručikas Sulkevičius buvo Nikolajaus generalinio štabo akademijos klausytojas. 1894 m. liepos mėn. už pasiekimus mokantis akademijoje gavo štabskapitono laipsnį.
1894 m. liepos 20 d. M. Sulkevičiui suteiktas kapitono (atitiko dabartinį majora) laipsnis. Odesos karinės apygardos vado nurodymu paskirtas į 7-ojo armijos korpuso štabą. 1899 m. apdovanotas šv. Stanislovo ordinu ir pakeltas į papulkininkius.
1902 m. M. Sulkevičius Odesoje už savo lėšas išleido lenkų orientalisto Sankt Peterburgo universiteto profesoriaus Antono Muchlinskio knygą „Исследование происхождения и нынешнее положение литовских татар“ ('Lietuvos totorių kilmės ir dabartinės padėties tyrimai').
1903 m. buvo paskirtas 15-osios divizijos štabo viršininku. 1903 m. gruodžio 6 d. M. Sulkevičius buvo pakeltas į pulkininkus. Rusijos-Japonijos karo metu tarnavo 8-ajame armijos korpuse. Dalyvavo Mukdeno mūšyje. 1905 m. birželį paskirtas 57-ojo Modlino pėstininkų pulko vadu. Buvo apdovanotas 2-o laipsnio šv. Anos ordinu su kalavijais, 4-to laipsnio šv. Vladimiro ordinu su kalavijais ir kaspinu. 1907 m. gegužės 20 d. apdovanotas auksiniu ginklu su įrašu „Už narsą“.
1910 m. rudenį M. Sulkevičiui suteiktas generolo majoro laipsnis, o netrukus jis paskirtas Irkutsko karinės apygardos štabo generolu kvartirmeisteriu.
1917 m. spalį generalinio štabo karininkas generolas leitenantas M. Sulkevičius paskirtas 1-ojo musulmonų korpuso, kurį planavo suformuoti Rusijos Laikinoji vyriausybė, vadu.
Krymo krašto vyriausybė
thumb|left|200 px|Krymo krašto vyriausybės vėliava 1918 m. M. Sulkevičius atvyko į Krymą, kur 1918 m. birželio 25 d. tapo Krymo krašto vyriausybės premjeru, vidaus ir karo reikalų ministru.
M. Sulkevičius paskyrė Asaną Sabri Aivazovą (1878–1938) Krymo krašto pasiuntiniu Osmanų imperijoje. Užmezgė ryšius su buvusios Rusijos teritorijoje įsikūrusiomis musulmoniškomis valstybėmis. Kryme žinomas kaip Suleiman-paša. Siekė sušaukti Krymo kurultajų, kuris turėjo paskelbti Krymo totorių valstybę.
Iš Krymo pasitraukus okupacinei vokiečių kariuomenei M. Sulkevičiaus vyriausybė 1918 m. gruodžio 15 d. perdavė valdžią antrajai Krymo krašto vyriausybei, kurios galva buvo Solomonas Krymas (Соломон Самойлович Крым).
Tarnyba Azerbaidžane
1918 m. gruodį M. Sulkevičius atvyko į Azerbaidžaną, kur žinomas kaip Mamed-bekas. Vadovavo 1-ajam musulmonų korpusui. 1919 m. kovo 26 d. karinės žinybos įsakymu № 147 generolas leitenantas M. Sulkevičius buvo paskirtas Azerbaidžano demokratinės respublikos ginkluotųjų pajėgų Generalinio štabo viršininku.
Sulkevičius atliko svarbų vaidmenį sudarant karinę Gruzijos ir Azerbaidžano sąjungą.
M. Sulkevičiaus žmona Marjama dirbo mergaičių mokykloje, buvo Baku musulmonių labdaros organizacijos aktyvi narė.
Sušaudymas
1920 m. gegužį M. Sulkevičių suėmė VČK. Paskutines dienas iki sušaudymo praleido Bailovo kalėjime. Liepos 15 d. Sulkevičius buvo sušaudytas už „kontrrevoliucinę veiklą“.
Šeiko šokio teatras
„Šeiko šokio teatras“ – Klaipėdos menininkų grupės „Žuvies akis“ įsteigtas šokio teatras. Teatro kūrėjų branduolį sudaro choreografė Agnija Sarulienė, šokėjai ir choreografai Petras Lisauskas, Darius Berulis, Aušra Krasauskaitė, Inga Kuznecova ir Dovilė Binkauskaitė. Šokio teatro repertuaras formuojamas asociacijos „Žuvies akis“ kūrybinės veiklos pagrindu. Tikslai – profesionaliai dirbant įtvirtinti šiuolaikinį šokį Klaipėdoje. Teatras gastroliuoja užsienyje.
Istorija
2009 m. „Memelio mieste“ pradėjo veikti „Žuvies akies“ šokio studija. Siekdama populiarinti šiuolaikinio šokio žanrą, kartu su kitais menininkų grupės „Žuvies akis“ nariais 2013 metais Agnija Sarulienė įsteigė šokio teatrą „PADI DAPI Fish“. Teatrui 2013 metų vasario mėnesį Kultūros ministro įsakymu oficialiai suteiktas teatro statusas. Lietuvos publikai naujas šokio teatro pristatymas surengtas „Menų spaustuvės“ (Vilniuje) kiemelyje per tarptautinio festivalio „Naujasis Baltijos šokis“ programą, „Žuvies akiai” minint 10 metų veiklos sukaktį.
2012 m. Auksiniam scenos kryžiui už šokio meną buvo nominuoti Agnija Šeiko ir Petras Lisauskas, atitinkamai už choreografiją ir vaidmenį A. Šeiko šokio spektaklyje „Aikštelėje laisvų vietų nėra“ („Žuvies akis“, atlikėjai Petras Lisauskas ir Darius Berulis). Apdovanojimą laimėjo Agnija Šeiko.
2014 m. teatras dalyvavo Šiuolaikinio šokio festivalyje „Bičių sąskrydis ’6“.
2015 m. už „PADI DAPI Fish“ šiuolaikinio šokio ir garso spektaklio-ekskursijos "Keliaujančios bažnyčios. Klaipėda / Mėmelis" režisūrą bei choreografiją pelnytas Boriso Dauguviečio auskaras, įteiktas Agnijai Sarulienei.
Graužiškių apylinkė
Graužiškių kaimiškoji apylinkė  – apylinkė Gudijoje, Ašmenos rajone. Centras – Graužiškės.
2009 m. 90,8 % gyventojų buvo gudai, 7,0 % – lenkai, 1,0 % – rusai.
Jada Talley
Džada Teili (g. 1999 m. vasario 20 d.) – amerikiečių futbolininkė, puolėja.
Karjera
Futbolą pradėjo žaisti gimtinėje. Rungtyniavo Kanzase ir Portlende. Vėliau persikėlė į Europą ir pasirašė sutartį su „Kuopio Palloseura“
Nuo 2022 m. atstovavo „Kuopio Palloseura“. Su KuPS tapo šalies čempione 2022 m.
2022 m. rugpjūčio 18 d. rungtyniavo UEFA čempionių lygos rungtynėse prieš FC Gintra. Pasirodė po keitimo 63 min. ir žaidė iki rungtynių pabaigos.
Šiaurės Makedonija olimpinėse žaidynėse
Makedonija olimpinėse žaidynėse kaip nepriklausoma valstybė debiutavo 1996 m. Iki tol šalies atletai varžydavosi po Jugoslavijos vėliava. Dėl Makedonijos vardo nesutarimų šalis olimpiadoje oficialiai dalyvauja kaip „Buvusi Jugoslavijos Respublika Makedonija“.
Užpelkiai (Šilutė)
Užpelkiai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Usėnų.
Šiaurės Makedonija olimpinėse žaidynėse
Istorija
2000 m. Sidnėjuje vykusioje olimpiadoje Makedonija laimėjo savo pirmąjį olimpinį medalį – bronzą laisvųjų imtynių varžybose. Tai kol kas vienintelis nepriklausomos Makedonijos medalis. Pagal šį rezultatą Makedonija yra viena silpniausiai nepriklausomai pasirodžiusių buvusių Jugoslavijos šalių, kuri nusileidžia tik niekad medalių nelaimėjusiai Bosnijai ir Hercegovinai.
2012 m. nei vienas Makedonijos sportininkas nepasiekė olimpinių normatyvų ir neiškovojo olimpinių kelialapių. Šaliai buvo suteikta keturi paguodos pakvietimai neišsivysčiusioms šalims – du kelialapiai į lengvosios atletikos varžybas ir du kelialapiai į plaukimo rungtis. Nuo 2016 m. Makedonija yra oficialiai įtraukta į neišsivysčiusio sporto šalių sąrašą, kurioms gali būti suteikti papildomi pakvietimai į olimpiadą. Tuo pačiu Makedonija yra vienintelė tokio rango šalis Europoje, kuri nėra mikrovalstybė.
Low Air
„Low Air“ – organizacija, apimanti ir plėtojanti veiklas: urbanistinio šokio teatrą „Low Air“, Šokio mokyklą „Low Air“, tarptautinį gatvės kultūros festivalį "Urban Essentials”, „Low Air“ menus, dalyvavimą švietimo ir bendruomenės programose. Siekia didinti suvokimą apie Lietuvos gatvės šokio kultūrą per kultūrinių bendruomenių kūrimą, šokio spektaklių pastatymus, pasirodymus, mokymosi galimybių sudarymą bei įvairias socialines programas prieinamas kiekvienam žmogui.
Direktorius Laurynas Žakevičius. Taip pat dirba jo žmona Airida Gudaitė-Žakevičienė.
2013 metais duetas „LowAir“ laimėjo LTV laidos „Šok!“ finalą ir 10 tūkst. litų piniginį prizą.
Buveinės adresas: Taikos g. 53-12, LT-05247; Menų spaustuvė, Šiltadaržio g. 6, LT-01124 Vilnius.
Mokykla
Mokykla rengia gatvės šokių pamokas: hiphopas, house, b-boying, waacking, džiazo šokis, vogue, šiuolaikinis šokis.
Barčiai (Ašmena)
Barčiai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Ašmenos rajone, Graužiškių kaimiškoje apylinkėje. Įsikūręs 17 km į pietvakarius nuo Ašmenos, 6,5 km į nuo Graužiškių, 2,5 km nuo Lietuvos sienos. Kaimas gatvinio išdėstymo. Šalia Barčių praeina Ašmenos–Dieveniškių kelias.
Užpelkiai (Šiauliai)
Užpelkiai – buvęs kaimas Šiaulių rajono savivaldybės teritorijoje, Raudėnų seniūnijoje, 40 km į vakarus nuo Šiaulių, 15 km į vakarus nuo Kuršėnų, Užpelkių miško vakariniame pakraštyje.
Istorija
1950–1962 m. Kuršėnų rajono, 1962–1995 m. Šiaulių rajono Raudėnų apylinkės kaimas. 1950–1991 m. kaimas priklausė Kuršėnų miškų ūkiui.
Blackburn Rovers (moterys)
Blackburn Rovers moterų komanda, o paprasčiau Blackburn Rovers – Anglijos futbolo komanda, kuri žaidžia moterų futbolo varžybose.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Bamber Bridge stadione, kuris talpina 4 tūkst. žiūrovų.
Sudėtis
Atnaujinta; 2020 m. vasario 7 d.
Fanny Söderström
Fanė Sioderstriom (g. 2001 m. lapkričio 15 d.) – suomių futbolininkė, vartininkė.
Karjera
Futbolą pradėjo žaisti gimtinėje. Atstovavo VIFK, JyPK, KuPS. Su KuPS tapo šalies čempione.
2022 m. rugpjūčio 18 d. rungtyniavo UEFA čempionių lygos rungtynėse prieš FC Gintra. Pasirodė startinėje sudėtyje ir išlaikė vartus „sausus“. Suomijos atstovės nugalėjo šiaulietes rezultatu 2-0.
Rinktinės
Atstovavo Suomijos merginų rinktinėms.
Užpelkiai (Telšiai)
Užpelkiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Upynos.
Blaivybės judėjimas Švedijoje
right|thumb|1922 m. referendumo plakatas, reikalaujantis šalyje įvesti [[prohibicija|prohibiciją]] Blaivybės judėjimas Švedijoje – visuomeninis judėjimas Švedijoje, nukreiptas prieš alkoholinių gėrimų vartojimą. Itin galingas judėjimas buvo XIX a. – jis yra priskiriamas prie to meto trijų švedų tautos sąjūdžių (SV folkrörelser): darbininkų judėjimo, laisvanoriško tikėjimo pasirinkimo ir blaivybės judėjimo. Šiandieną abstinenciją propaguojančios organizacijos karalystėje jungia apie 250 000 narių.
Istorija
Apie 1800 m. švedų visuomenę gerokai vargino alkoholizmas. Daugiausiai buvo išgeriama degtinės ir mažai alaus, o vyną vertino tik turtingųjų sluoksnis. Spėjama, kad 1820 m. kiekvienas šalies pilietis per metus išgerdavo apie 40 litrų grynojo alkoholio arba penkis kartus daugiau nei dabartiniais laikais. Besaikis alkoholio vartojimas ne tik sukeldavo socialines ir etines problemas, bet ir nuolat destruktyviai bei slegiančiai veikė visuomenės sveikatą. Nors blaivybės judėjimas užgimė puritoniškoje religinėje bendruomenėje, jis greitai rado pritarimą mokslininkų, gydytojų ir politikų tarpe.
Pirmosios abstinentų draugijos pagal amerikietišką modelį ėmė kurtis apie 1830 m., o 1837 m. įsteigta bendranacionalinė organizacija Svenska nykterhetssällskapet įsteigta. Kai 1855 m. ir 1860 m. karalystėje buvo priimti įstatymai, leidžiantys virti degtinę saviems poreikiams, blaivybės judėjimas užgeso.
Senosios abstinentiško gyvenimo tradicijos buvo daugiau būdingos kilmingiesiems visuomenės nariams, bet apie 1870 m. gimė naujas, radikalus judėjimas, apėmęs platesnius gyventojų sluoksnius. Savo charakteriu jis buvo artimas šalyje plintančiam darbininkų judėjimui. 1879 m. Geteborge susikūrė pirmoji JAV veikiančio Gerųjų tamplierių ordino ložė, vėliau, britų pavyzdžiu – Blåbandsrörelse. Moterys jungėsi į Vita Bandet. Visos išvardintos draugijos turėjo religinį atspalvį, tačiau 1896 m. gimė nauja tarpkonfesinė organizacija Verdandi, kuri buvo artima socialdemokratams.
Visi šie laisvanoriški susivienijimai (1910 m. jungę pusę milijono narių) propagavo susilaikymą nuo alkoholio ir siekė jį uždrausti. 1909 m. už šį reikalavimą pasirašė 56 % suaugusių šalies gyventojų. Aukščiau išvardintos organizacijos ne tik kovojo su besaikiu alkoholio vartojimu, bet ir siekė formuoti blaivias kasdienio gyvenimo ir švenčių tradicijas. Šios nuostatos turėjo būti įteisintos ir įstatymiškai, jas į savo programas buvo įsirašiusios šalies liberalų ir socialdemokratų partijos. 1918 m. tarp ano meto Švedijos parlamento antrųjų rūmų narių net 64 % priklausė blaivybę propaguojančioms organizacijoms.
Užpilviai
Užpilviai – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 10 km nuo Bagotosios, prie Pilvės upės.
Kaukinės miško akmuo
Kaukinės miško akmuo – Kaišiadorių rajono savivaldybės saugomas geologinis gamtos paveldo objektas, esantis Žiežmarių apylinkės seniūnijoje, Kaukinėje. Paskelbtas saugomu savivaldybės tarybos 1993 m. birželio 24 d. sprendimu Nr. 259. Pasiekiamas iš kelio, kryžkelėje ties Sutartiškėmis pasukus į Kaukinės mišką pagal lankytino objekto rodyklę link Kaukinės ežero (Žiedelio). Riedulys guli apie 1 km į pietvakarius nuo Žiedelio, kalvotame, mišriame miške, nedidelės kalvos įkalnėje, supamas šlapynių ir bruzgynų. Pasiekiamas iš šalia, apie 200 m į šiaurę, praeinančio miško keliuko staigaus lanksto. miniatiūra|240px|left|Akmens paviršius lygus, plokščias
Saugomų teritorijų valstybės kadastro duomenimis:
Gamtosaugininkas Vidmantas Malinauskas riedulio vietą įvardijo esant Nemaitonių seniūnijoje: „''Pačiame piečiausiame Kaukinės miško kyšulyje, Nemaitonių seniūnijos paribyje, miško 67 kv. 6 sklypo pakraštyje, gilokai žemėje guli nežinomos formos ir tūrio riedulys. Sulig žemės paviršiumi regima tiktai 2,8 m pločio ir 3,9 m ilgio akmeninė aikštelė.''“
Užprūdžiai
Užprūdžiais vadinami kaimai:
Šėderė
Šėderė – gyvenvietė pietryčių Latvijoje, 37 km nutolusi nuo Daugpilio, Aukštutinės Dauguvos savivaldybėje. Valsčiaus centras. 178 gyventojai (2021 m.).
Pardubicių rajonas
Pardubicių rajonas – vienas iš keturių Pardubicių krašto rajonų. Administracinis centras – Pardubicės. 169 836 gyventojai (2016 m. duomenys).
Pirmas įspūdis
miniatiūra|250px|right|Skulptūra „Pirmieji įspūdžiai“ [[Sidnėjus|Sidnėjuje (Australija) ]]
Pirmas įspūdis – susiformuojanti greita nuomonė apie pirmą kartą sutiktą asmenį, įtakojanti tolesnį šio asmens veiklos ir asmenybės vertinimą. Įspūdžio tikslumas skiriasi priklausomai nuo stebėtojo ir stebimo objekto (asmens, objekto, scenos ir pan.). Pirmieji įspūdžiai grindžiami įvairiausiomis savybėmis: amžiumi, rase, kultūra, kalba, lytimi, fizine išvaizda, akcentu, laikysena, balsu, esančių žmonių skaičiumi ir laiku, per kurį galima savybes tinkamai įvertinti. Pirmieji įspūdžiai, kuriuos individai sukuria kitiems, gali labai įtakoti tai, kaip su jais bus elgiamasi ir kaip į juos žiūrima daugelyje kasdienio gyvenimo aplinkybių.
Harvardo verslo mokyklos pirmojo įspūdžio tyrimai rodo, kad žmonės labiau teigiamai reaguoja į tuos, kurie aplinkiniams atrodo kaip patikimi, o ne įsitikinę. Geras pirmasis įspūdis leidžia kurti su žmonėmis norimus ar reikiamus ryšius, blogas – gali kainuoti naują darbą ar karjerą, sutrukdys užmegzti asmeninę draugystę. Pirmas įspūdis svarbus sukuriant socialinį kontaktą.
Kanchobaliai
Kanchobaliai  – indėnų (majų) tauta, gyvenanti šiaurės vakarų Gvatemaloje, Kučumataneso kalnagūbrio šlaituose ir slėniuose (daugiausia Huehuetenango departamente). Populiacija ~160 tūkst. žmonių (XX a. II pusėje – 115 tūkst.). Kanchobalių kalba priklauso majų kalbų šeimai; taip pat dalis kalba ispaniškai. Tikintieji – katalikai.
Iki ispanų užkariavimo buvo sukūrę valstybinių darinių. Pagrindinės kanchobalių gyvenvietės: San Chuan Iškojus (Yich K’ox), San Pedro Soloma (Tz’uluma’), Santa Eulalija (Jolom Konob’) ir Santa Krus Bariljasas (Yal Motx).
Padėkos kaukė
„Padėkos kaukė“ – speciali ceremonija, rengiama Tarptautinės teatro dienos proga, kurios metu apdovanojami nusipelnę Klaipėdos miesto teatralai. Nominaciją „Padėkos kaukė“ 2005 m. režisieriaus Alvydo Vizgirdos iniciatyva įsteigė Klaipėdos miesto savivaldybė ir Lietuvos teatro sąjungos Klaipėdos skyrius, o vertingą juvelyrinę meno miniatiūrą sukūrė menininkas Vidas Bizauskas. Kasmet „Padėkos kaukėmis“ už parėjusių metų kūrybinius pasiekimus ir reikšmingiausius metų darbus apdovanojami trys ryškiausi uostamiesčio scenos menininkai. Apdovanojimai skiriami pagal nominacijas: metų aktorius, metų vaidmuo, metų debiutas ir pan. Nominantus vertina ir laureatus išrenka kompetentinga ekspertų komisija, kurioje pretendentai vertinami pagal profesinio meistriškumo, išliekamosios meninės vertės sukūrimo ir novatoriškumo bei šiuolaikiškumo kriterijus.
Kanchobaliai
Tradicinis verslas – rankinė lydiminė žemdirbystė (auginami kukurūzai, pupelės, moliūgai, vaisiai ir daržovės). Laiko naminius paukščius, kiaules, kartais galvijus, aukštikalnėse – avis. Verčiamasi medžiokle, rankiojimu. Išvystyti amatai: puodininkystė (ypač Akatano savivaldybėje), rankinis audimas, pynimas, muzikos instrumentų gamyba ir kt. Bendruomenės pasiskirsčiusios darbais, tarpusavyje prekiauja. Dabar kanchobaliai dažnai uždarbiauja kavos plantacijose.
Padėkos kaukė
„Padėkos kaukės“ ekspertų komisija:
Kanchobaliai
Būstas ir drabužiai panašūs į kitų kalnų majų: būstas stačiakampio plano, vienos ar dviejų patalpų, su dvišlaičiu šiaudiniu stogu. Įrengiama atvira veranda, kur laikomi rąstai ir ūkio rakandai. Vyrų apranga kreolinė, tebenešioja raudonas arba mėlynas austas juostas, raudonas kaklaskares, tamsiai rudas arba juostuotas serapes. Moterys nešioja ilgus klostuotus sijonus, baltus marškinius, uipilius su raudonais, mėlynais ir geltonais raštais, plačias juostas, stačiakampes raštuotas skaras.
Padėkos kaukė
2020 m.
Laureatai
Kanchobaliai
Tradicinė šeima didžioji, santuoka patrilokalinė. Paplitusi nuotakos išpirka, naujavedžių gyvenimas nuotakos šeimoje. Pasitaiko poligamijos atvejų. Esti gimininiai klanai, bendruomenės daugiausia endogaminės. Išlikusi senoji mitologija, tautosaka, gerbiamos protėvių, kalnų, kryžių, lietaus, vaisingumo, bendruomenės globėjų („laiko sergėtojų“) dvasios. Katalikiškų švenčių metu vyksta eisenos, teatralizuoti šokiai, vaidinimai. Paplitęs raganavimas, nagualizmas.
Padėkos kaukė
2020 m.
„Metų spektaklis" – E. Balsio šokio spektaklis „Eglė - žalčių karalienė" (choreografas Martynas Rimeikis, Klaipėdos valstybinis muzikinis teatras).
Užpelkiai (Trakai)
Užpelkiai – buvęs kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Babriškių.
Padėkos kaukė
2020 m.
„Metų aktorius" – Jonas Baranauskas už Haimono vaidmenį spektaklyje „Antigonė" (rež. Mara Kimele), Ryseko vaidmenį spektaklyje „Mūsų klasė" (rež. Oskaras Koršunovas), Orfėjo vaidmenį „Euridikėje" (rež. Marius Pažereckas) ir vaidmenį spektaklyje „Who the f**k is Alice" (choreografė Agnija Šeiko).
„Metų teatro reiškinys" – Šeiko šokio teatro tarpdisciplininiai projektai (Šeiko šokio teatro kūrybinė grupė).
2019 m.
Laureatai
„Už nuopelnus teatro menui" –- ilgametė baleto šokėja Beata Molytė.
„Metų spektaklis" – „Kalės vaikai" (rež. Eimuntas Nekrošius, Klaipėdos dramos teatras).
„Metų kostiumų dailininkė" – Aina Zinčiukaitė (šokio spektaklis „Alisa stebuklų šalyje", rež. Rūta Bunikytė, VšĮ „Codalt").
2018 m.
Laureatai
„Metų spektaklis" – opera „Į Švyturį" (Klaipėdos valstybinis muzikinis teatras, kompozitorė Rita Mačiliūnaitė, rež. Loreta Vaskova).
„Metų choreografas" – baleto šokėja, pedagogė Aušra Krasauskaitė (Klaipėdos valstybinis muzikinis teatras).
„Už nuopelnus teatro menui" – dirigentas Stasys Domarkas (Klaipėdos valstybinis muzikinis teatras).
2017 m.
Laureatai
„Metų spektaklis" – Gintaro Grajausko pjesė „Pašaliniams draudžiama" (Klaipėdos dramos teatras, rež. Oskaras Koršunovas).
„Metų teatro alternatyva" – Apeirono teatras už spektaklius „Nekrozė", „Psichė" ir „Žinduolių perėja".
2016 m.
Laureatai
„Metų vaidmuo" – Renata Kutaitė (Lėlių teatro spektaklis „Nepaprasta Edvardo Tiuleino kelionė").
„Už nuopelnus teatro menui" – Regina Šaltenytė (Klaipėdos dramos teatras).
„Metų choreografas" – Aurelijus Lišauskas (spektaklio „Divizija" choreografija).
2015 m.
Laureatai
„Metų spektaklis" – „Makaronų opera" (Klaipėdos valstybinio muzikinio teatro grupė: pjesės autorė Daiva Čepauskaitė, rež. Ramūnas Kaubrys, kompozitorius Antanas Kučinskas).
„Už nuopelnus teatro menui" – aktorius ir režisierius Benas Šarka.
Šaltiniai
Apdovanojimas „Padėkos kaukė“
Holtvislas
Holtvislas – miestas ir parapija Nortumberlande, Anglijoje, 16 km į rytus nuo Bramptono. 2021 m. gyventojų surašymo duomenimis, jame gyveno 3645 gyventojai.
Užpjauniai (Šilutė)
Užpjauniai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Gardamo, Paičių miško pakraštyje, prie Lendrupio. Eina kelias.
Holtvislas
Holtvislui būdingi iš akmenų sumūryti namai. Kartu su Dansop Bridžu Lankašyre, esančiu už 114 km į pietus, tai viena iš dviejų Didžiojoje Britanijoje esančių gyvenviečių, pretenduojančių į tikslų geografinį salos centrą.
Šis miestas yra arčiausiai Adriano sienos ir Nortumberlando nacionalinio parko – abu šie objektai nuo miesto nutolę apie tris kilometrus.
Pavadinimas
Angliškas pavadinimas Haltwhistle neturi nieko bendra su geležinkelio stotele, kuri angliškai vadinama halt. Ankstyvosios pavadinimo formos yra: Hautwesel (pirmą kartą paminėtas 1240 m.), Hautwysel (1254 m.), Hawtewysill (1279 m.), Hautwysell (1381 m.), Haltwesell (1610 m.). Antroji dalis -twistle reiškia du upelius ar upes. Ji yra kilusi iš dviejų senosios anglų kalbos žodžių twicce arba twise – „du kartus“, „padalijimas į dvi dalis“ ir wella – „upelis“. Sudurtiniame žodyje antrasis žodis sutrumpėja iki ull, todėl susidaro twicculla, twisella. Visi vietovardžių pavyzdžiai, išskyrus vieną, vaizduoja vietą tarp dviejų upelių, kur jie susijungia.
Pirmoji dalis tikriausiai yra kilusi iš senosios anglų kalbos žodžio hēafod, čia reiškiančio „kalno viršūnė“, o apskritai „galva“, „kyšulys“, „viršūnė“, „viršutinė dalis“ arba „upelio ištakos“. Jei taip, jis apibūdina kalvos viršūnę, ant kurios pastatyta Šventojo Kryžiaus bažnyčia ir seniausia Holtvislo dalis, iš šiaurės rytų ir vakarų apribota Holtvislo upelio, o iš pietų – Pietų Taino. Istorikas T. Roulandas siūlo žodį Hal kildinti iš žodžio „kalva“. Galimai tai kilo iš prancūziško žodžio haut-, reiškiančio „aukštas“, nes gyvenvietė egzistavo dar gerokai prieš normanų užkariavimą.
Miesto interneto svetainėje teigiama, kad angliškas pavadinimas Haltwhistle reiškia „aukštą kalvą prie dviejų upių“ arba „aukštai esančią sargybą“.
Istorija
Holtvislas tikriausiai egzistavo dar romėnų laikais, nes tai viena iš artimiausių Pietų Taino upės prieigų kalnuotose vietovėse prie Adriano sienos. Vos už trijų kilometrų į šiaurę nuo miesto driekiasi senasis romėnų kelias arba Steingetas.
Miesto interneto svetainėje apibendrinama svarbi bendruomenės istorijos dalis (vėlyvieji viduramžiai): „Daugelį šimtmečių nuolatiniai anglų ir škotų plėšikavimai kėlė neramumus Holtvisle ir visame Borderso regione.“ 1598 m. „liūdnai pagarsėję Armstrongai iš Lidesdeilio apšaudė ir apiplėšė Holtvislą“. Kitą svarbų Holtvislo antpuolį 1601 m. surengė škotai, „išsivedę belaisvius ir visas jų prekes“; vėliau jie buvo išlaisvinti per Lidesdeilio antpuolį. Vėliau škotai, ypač Armstrongai, sugrįžo ir sudegino daugybę namų; dėl to „Armstrongai ir Ridliai iš Holtvislo daugelį metų nesutarė“.
Anglų keliautoja Selija Fains ne visai džiaugėsi savo apsilankymu 1690-aisiais: "Tas Holtvislas yra mažas miestelis, ten buvo viena užeiga, bet jie neturėjo šieno ir nenorėjo jo gauti, ir kai mano tarnai gavo šiek tiek kitur, jie buvo pikti ir nenorėjo manęs priimti, todėl aš buvau priversta užimti varganą namelį su šiaudiniu stogu ir be pertvarų, tik su tinkuotomis kilnojamomis užtvaromis. Iš tiesų ta palėpė, kaip jie ją vadino, kuri buvo virš kitų kambarių, buvo uždara, bet su kilnojama užtvara; čia aš buvau priversta apsigyventi, ir šeimininkė atnešė man savo geriausias paklodes, kurios padėjo apsaugoti mano paklodes nuo jos purvinų antklodžių, ir iš tiesų aš turėjau jos puikią paklodę išskleisti ant drabužių viršaus; bet užmigti negalėjau, jie degina durpes, o jų kaminai yra tarsi atvėpusios šuns lūpos arba atviri tuneliai, kurių dūmai erzinančiai sklinda po kambarius. Tai tik 12 mylių [19 km] nuo kitos Škotijos dalies, namai čia pastatyti šiek tiek geriau, tiesa, jų vidus prižiūrimas šiek tiek geriau."
1721 m. Dorotėja, ledi Kapel, savo testamentu padovanojo Holtvislui mokyklą.
Miestui vystytis padėjo jo padėtis prie pagrindinio Niukaslo–Karlailo kelio ir geležinkelio linijos.
XVIII ir XIX a. Holtvislo plėtrą lėmė anglių kasyba šioje vietovėje ir, kiek mažiau, kad Holtvisle buvo kraunamos metalo rūdos, gaunamos iš Olstono pelkių kasyklų. 1836 m., kai keli darbininkai kasė akmenį Niukaslo ir Karlailo geležinkeliui, ant Barkomo kalvos viršūnės, esančios Torngraftono miestelyje ir Holtvislo parapijoje, vienas iš jų rado varinį indą su 63 monetomis, iš kurių 3 buvo auksinės ir 60 varinių. Auksinės monetos buvo: viena Nerono Klaudijaus Druzo Germaniko, kita Nerono ir trečia Vespasiano. Radinys žinomas kaip Torngraftono lobis, o tuščią indą vis dar galima pamatyti Česterio forto muziejuje.
Neseniai dažų gamyba tapo pagrindine miesto komercine jėga, tačiau šiuo metu jos gamyba nutraukta. Dabartiniai vietos darbdaviai – plastikinių butelių ir apledėjimo šalinimo produktų gamyklos.
XXI a. turizmas yra svarbiausia miesto ekonomikos dalis, o Adriano siena, pasivaikščiojimai ir žygiai pėsčiomis yra vieni iš pagrindinių turistų tikslų. Miesto interneto svetainėje apibendrinamas vietovės, kuri yra „lengvai pasiekiama iš Niukaslo ir Karlailo“, patrauklumas."Nortumberlando nacionalinio parko ir Šiaurės Peninų kalnų masyvo apsuptyje esantis Holtvislas idealiai tinka aktyviam poilsiui ir atostogoms su šeima, pasivaikščiojimams, važinėjimui dviračiu, žvejybai ir alpinizmui. Netoli Šiaurės Taino ir Pietų Taino upių santakos, o abiejų upių slėniuose išsidėstę daug gražių kaimų..."
Ankstyvoji ekonomika
Holtvislas buvo turgaus miestas, kuriame vyko vietinių prekių mainai. XVIII a. du kvakeriai įkūrė vilnonio bajaus manufaktūrą, o joje buvo įsikūrusi audimo įmonė. Holtvislo upelio pakrantėje veikė audimo, dažymo ir verpimo fabrikai. Takas palei šį upelį iki romėnų sienos rodo, kad čia turėjo būti susitelkusi tuometinė pramonė su karjerais, anglių kasyklomis ir kalkių degimo krosnimis. 1822 m. kataloge pateikiama visa eilė amatininkų, parduotuvių savininkų ir prekybininkų. Jų buvo 60, o tarp jų – klumpių gamintojai. Savaitinis turgus vyko ketvirtadieniais, o gegužės 14 d. ir lapkričio 22 d. vyko galvijų ir avių mugės.
Lankytinos vietos
Į šiaurę nuo miesto esanti Adriano siena yra pagrindinė miesto lankytina vieta. Arčiausiai Holtvislo esanti sienos atkarpa yra viena įspūdingiausių ir geriausiai išsilaikiusi – siena driekiasi į rytus nuo Krag ežero palei Vinsilį.
thumb|right|240px|Holtvislo upelis, tekantis tarp miesto ir Adriano sienos Kitos lankytinos vietos yra Holtvislo pilies ir bastionų liekanos bei Holtvislo bokštas. Holtvislas taip pat teigia esantis geografiniame Didžiosios Britanijos centre – vienodai nutolęs nuo jūros, matuojant pagal pagrindinius kompaso taškus. Dėl šio teiginio Holtvislo centre esantis viešbutis pavadintas „Centre of Britain Hotel“. Šis teiginys yra gana silpnas, nes reikia, kad šiauriniu pakraščiu būtų laikomos Orknio salos, o ne Šetlando salos. Tačiau priklausomai nuo to, kaip apskaičiuojamas salos centras, galima teigti, kad salos centras yra Dansop Bridžas Lankašyro grafystėje.
Apie XV a. stovėjęs Anglijos-Škotijos pasienio plėšikų Pilio bokštas dabar yra viešbučio „Centre of Britain“ dalis, o miestelyje yra penki bastionai (įtvirtinti ūkiniai pastatai). Maždaug už penkių kilometrų nuo miesto centro yra Blenkinsopo dvaras ir Blenkinsopo pilis – abu pastatai įtraukti į II laipsnio kultūrinio paveldo sąrašą. I laipsnio Tirlvolo pilis yra už 6,5 km nuo Holtvislo.
Į pietus nuo geležinkelio stoties yra Holtvislo viadukas, kuris buvo pirmasis svarbus geležinkelio linijos į Olstoną, Kambrijoje, objektas.
Religiniai objektai
Šventojo Kryžiaus bažnyčia stovi žemiau turgaus aikštės, nuo jos atsiveria vaizdas į upę ir slėnį. Tai yra į I laipsnio kultūrinio paveldo sąrašą įtrauktas pastatas, kuris laikomas „viena iš nedaugelio ankstyvojo XIII a. vis dar veikiančių bažnyčių Anglijoje.“ Vienas iš bažnyčios kapų yra 1388 m. mirusio kryžiuočio Tomo de Blenkinsopo kapas. Yra nemažai kitų viduramžių Blenkinsopų ir Tirlvelų antkapių.