cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Devyni nuopuolio ratai
Devyni nuopuolio ratai – 1984 m. Lietuvos televizijoje sukurtas dviejų serijų telefilmas. Filmo trukmė – 129 min. Filmas ideologizuotas, pilnas sovietinių šablonų.
Siužetas
Filme pasakojame intriguojanti tikra tarpukario Lietuvoje atsitikusi istorija apie žymaus to meto dvasininko ir politinio veikėjo K. Olšausko bei S. Ustjanauskienės santykius ir tragišką jų pabaigą.
Nesijervis
Nesijervis − ežeras Suomijos pietvakariuose.
Nesijervio ežero kranto linija labai vingiuota. Krantai yra aukšti, miškingi. Šiaurėje Nesijervio ežeras sąsiauriu jungiasi su Vankavesio ežeru (Vankavesi). Pietuose iš Nesijervio išteka 1 km ilgio slenkstėta ir krioklėta Tamerkoskio (Tammerkoski) upė į Piuhejervio ežerą (Pyhäjärvi).
Nesijervio ežero pietiniame krante yra Tamperė.
Teorinė fizika
thumb|Švarcvildo [[Juodoji skylė|juodosios skylės vaizdinė reprezentacija. Juodosios skylės niekada nebuvo stebėtos, tačiau yra spėjama, kad jos egzistuoja dėka matematinių modelių ir mokslinės teorijos.]]
Teorinė fizika – fizikos šaka, kuri matematiniais modeliais ir fizikinėmis abstrakcijomis stengiasi paaiškinti fizikinius reiškinius, priešingai negu eksperimentinė fizika, kuri naudoja eksperimentinius įrankius aiškinant pasaulio dėsnius. Teorinės fizikos pagrindas yra matematinė fizika.
thumb|right|Dailininko Einšteino-Rozeno tilto, [[Kirmgrauža|kirmgraužos tipo koncepcija.]]
Šiuolaikinė teorinė fizika siekia suvienyti teorijas ir paaiškinti įvairius reiškinius – nuo kosmologijos iki dalelių fizikos, – idant galėtume suprasti Visatą.
Keli teorinės fizikos pavyzdžiai:
Nuorodos
Physik
Landžiai
Landžiais vadinami kaimai:
Romas Zamolskis
Romas Zamolskis (g. 1970 m. sausio 7 d. Ramučiuose, Kauno raj.) – Lietuvos nusikaltėlis, recidyvistas.
Biografija
Mokėsi Kauno mokykloje, bet tariamai nepritapęs dėl sveikatos problemų, grįžo mokytis į Ramučius. Jaunystėje pastebėtas dėl agresyvaus temperamento, bendraamžius puldavo fiziškai dėl menkiausių konfliktų.
Psichinė sveikata
1994 m. gruodžio 2 d. pateko į policijos pasalą. Bandė priešintis, bet buvo sulaikytas šešių policininkų. Tirta psichinė sveikata, nustatyta šizofrenija, pripažintas nepakaltinamu.
1996 m. Kauno apygardos teismas pripažino kaltu dėl nužudymų, vagysčių, pasikėsinimo į policijos pareigūnų gyvybę. Dėl psichikos ligos, teismas atleido nuo bausmės, pripažino nepakaltinamu ir paskyrė priverstinį gydymą Rokiškio psichiatrijos ligoninėje, griežtojo stebėjimo sąlygomis. 1999 m. gruodžio 10 d. Panevėžio apygardos teismas išnagrinėjo Rokiškio psichiatrijos ligoninės vyr. gydytojo Antano Judicko teikimą dėl priverčiamosios medicininės priemonės sušvelninimo. 2000 m. pradžioje perkeltas į Žiegždrių psichiatrijos ligoninę gydytis bendrojo režimo sąlygomis. 2001 m. sausio 19 d., padedant bendrininkams, į ligoninę atsiustas suklastotas fakso pranešimas apie sprendimą R. Zamolskį paleisti. Jis iš ligoninės pabėgo.
OC-38
7,62 mm Stečkino begarsis revolveris OC-38  – begarsis Igorio Stečkino sukurtas revolveris. Gamintas nedidelėmis partijomis pagal specialius užsakymus.
Romas Zamolskis
2001 m. nusikaltimai Lietuvoje ir pabėgimas
Pabėgęs iš ligoninės, R. Zamolskis susivienijo Virginijumu Savickiu. V. Savickis teistas už plėšimą. Teismo pripažintas nepakaltinamu, gydytas Rokiškio psichiatrinėje ligoninėje. Vėliau, teismo sprendimu, priverstinis gydymas nutrauktas ir V.Savickis buvo išleistas laisvėn.
2001 m. pabaigoje, spalio 8 d. Panevėžyje, R. Zamolskis su V. Savickiu pastebėti policininkų, tačiau po susišaudymo sužeistas R. Zamolskis pabėgo, o V. Savickis, vaduojant įkaitus, nušautas „Aro“ policininkų.
OC-38
Aprašas
Standartinės komplektuotės OC-38 neturi lazerinio taikiklio, kuris tiekiamas užsakovui pageidaujant.
Šūvio tylumą užtikrina ypatinga šovinio konstrukcija. Šūvio metu kulką išstumia ne parako dujos, o specialus stūmoklis, kuris išsviedžia ikigarsinę kulką ir įstringa tūtelės kakliuke. Dujos lieka tūtelėje.
Romas Zamolskis
2001 m. nusikaltimai Lietuvoje ir pabėgimas
2001 m. paskelbta tarptautinė R. Zamolskio paieška.
Genovaitė Kumpienė-Leimontaitė
Biografija
Mokydamasi Vaškų vidurinėje mokykloje, Genovaitė išmoko griežti akordeonu, vadovavo merginų vokaliniam ansambliui. 1969–1973 choro dirigavimo mokėsi Juozo Tallat-Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. I. Budriūnienė), vadovavo moterų vokaliniam ansambliui, grojo kaimo kapeloje. 1973–1978 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. A. Žeimienės klasė).
Romas Zamolskis
2001 m. nusikaltimai Lietuvoje ir pabėgimas
2001 m. pabaigoje – 2002 m. pradžioje slapstėsi Kaune, Šiauliuose.
Genovaitė Kumpienė-Leimontaitė
Biografija
Studijuodama Genovaitė dirbo muzikos vadove Grigiškių vaikų darželyje, vadovavo Vilniaus moksleivių rūmų dainų ir šokių ansamblio „Ugnelė“ choro parengiamajai grupei. 1978–1981 buvo Vilniaus „Aušros" klubo mišriojo choro chormeisterė.
Romas Zamolskis
2001 m. nusikaltimai Lietuvoje ir pabėgimas
2002 m. išvyko į Kaliningradą (Rusija). Ten susipažino su inkasatorių plėšikų gaujos vadeiva Jurijumi Jelpanovu. Prasidėjus bendrininkų areštams, J. Jelpanovas su R. Zamolskiu persikraustė į Uralą. 2011 m. J. Jelpanovas sulaikytas, išvežtas į Kaliningradą ir 2013 m. nuteistas 14 metų įkalinimo. R. Zamolskis tapo Michailo Kloko grupuotės nariu. Naudojosi svetimais dokumentais, kuriuose įvardytas kaip Gabikas Boltačiovas.
Genovaitė Kumpienė-Leimontaitė
Biografija
Nuo 1977 Vilniaus kultūros mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, nuo 1990 Vilniaus konservatorijos moksleivių choro studijos chormeisterė, nuo 1994 muzikos mokytojų specialybės choro studijos ir dirigavimo specialybės vadovė, Vilniaus kolegijos merginų choro „Vaidilutės“ dirigentė, vadovė. Chorai dainuoja senųjų XV–XVI a. ir šiuolaikinių kompozitorių kūrinius, dalyvauja koncertuose ir kituose kultūros renginiuose. „Vaidilučių“ choras dainuoja mokyklose ir gieda bažnyčiose, koncertavo Lenkijoje ir Vokietijoje, 1997 tarptautiniame chorų konkurse Anglijoje (Liangollen) laimėjo trečiąją vietą. 1998 ketvirtame tarptautiniame religinės muzikos festivalyje Prevezoje (Graikija) „Vaidilutės" buvo apdovanotos dviem aukso medaliais ir premija. Pedagogė išugdė būrį jaunųjų chorvedžių.
Genovaitė Kumpienė-Leimontaitė ištekėjusi; dukra Anzelma Kumpytė – Vilniaus universiteto Kamerinės muzikos ansamblio narė, VU TF absolventė, teisininkė, Tarptautinių mokslo ir technologijų plėtros programų agentūros specialistė.
Romas Zamolskis
Sulaikymas
2014 m. rugpjūčio 16 d. sulaikytas Jekaterinburge. Su šeima važiavo automobiliu, bandė priešintis peiliu, nukenksmintas šūviu į ranką.
2016 m. Verch-Isecko (Jekaterinburgas) teismas už 2003–2006 m. Sverdlovsko srityje įvykdytus ginkluotus apiplėšimus ir pasikėsinimą nužudyti, nuteisė 16 m. laisvės atėmimo. Bausmė baigiasi 2029 m. rugpjūčio 14 d.
Šeima
Tėvai mirę, motina buvo Jehovos liudytoja.
Brolis A. Zamolskis plykstelėjus ginčui prie baro, mirtinai sumušė žmogų. Kalėjo už nužudymą. Atlikęs bausmę A. Zamolskis žuvo per avariją.
Žmona
2003 m. rugpjūtį per Jekaterinburgo miesto šventę prie Šartašo ežero, susipažino su būsima žmona Svetlana Miakotina, vėliau tapusia Zamolskiene.
2018 m. S. Zamolskienė su vaikais bandė apsigyventi Lietuvoje, tačiau Migracijos departamentas jai liepė išvykti, nes prašydama Šengeno vizos moteris apgavo Lietuvos ambasados darbuotojus.
Apgavystę pastebėjo Migracijos departamento darbuotojai, todėl lapkritį S. Zamolskienės viza panaikinta, jai liepta palikti Lietuvą.
Antroji Marinidų dinastijos krizė
1372 m. po Azizo I-jo mirties šalyje įsigalėjo anarchija. Į Maroko sultono sostą buvo paskirtas Azizo I-jo sūmus Mahometas IV Abu Zaijanas, kuris dar buvo labai jaunas ir jo vardu valdė viziriai. Būdamas šešerių 1373 m. Mahometas IV-is mirė.
1374 m. Nasidų dinastijos Granados sultono Mahometo V-jo (Muhammed V, Sultan of Granada) pastangomis, sostą užėmė Ali II sūnus Abu l-Abasas Achmadas. Po dešimties valdymo metų, to paties Granados sultono pastangomis, 1384 m. Abu l-Abasas Achmadas buvo ištremtas, o jo viziris nužudytas.
Valdžią perėmė viziris Ibn Masjis, kuris valdė prie trijų marionetinių sultonų:
1387 m. Abu l-Abasas Achmadas grįžo į valdžią, liepė suimti ir teisti vizirį Ibn Masjį. Kuriam laikui šalyje įsiviešpatavo taika. 1393 m. sultonas Abu l-Abasas Achmadas mirė.
Vilniaus kaštelionas
thumb|Vilniaus vaivadijos herbasthumb|260px|Vilniaus vaivadija (pažymėta raudonai) XVII a. thumb|260px|Vilnius 1576 m. Vilniaus kaštelionas – antrasis pagal rangą po Vilniaus vaivados aukščiausias valstybinės valdžios pareigūnas Vilniaus vaivadijoje, Didžiojo kunigaikščio pilių vaivadijoje vyriausias valdytojas bei Abiejų Tautų Respublikos Senato pareigūnas.
Įgaliojimai
Vilniaus kašteliono pareigybė įsteigta 1413 m., kai Lenkijos karalystės pavyzdžiu buvo įsteigta ir Vilniaus vaivadija. Vilniaus kaštelioną skirdavo Didysis kunigaikštis (karalius) ir jis pareigas eidavo iki gyvos galvos arba iki paskyrimo į aukštesnes pareigas.
Kaštelionas buvo pavaldus Vilniaus vaivadai, taip pat karo atveju jo tiesioginis viršininkas buvo ir Lietuvos didysis etmonas. Kaštelionas atlikdavo pilies administracijos, ūkio reguliavimo, teismo ir karinės administracijos funkcijas. Kaštelionas buvo aukščiausias karinės valdžios pareigūnas vaivadijoje ir Vilniaus pavieto bajorų vadas, taip pat pavieto bajorų pašauktinių kariuomenės vadas.
Pareigybė panaikinta po Trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1795 m.
Michailas Mirskis
Michailas Mirskis (g. 1930 m. kovo 10 d. Berazine, Baltarusija) – Lietuvos filologas, žurnalistas, redaktorius.
Biografija
1953 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakultetą.
1949–1955 m. dirbo laikraščio „Molodiož Litvy“ redakcijoje, 1955–1976 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ literatūrinis darbuotojas, skyriaus vedėjas, rusiškojo leidinio vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1976–1991 m. žurnalo „Laikas ir įvykiai“, 1990 m. pavadinto „Pasaulis“, rusiškojo leidinio redaktorius, 1992–1995 m. laikraščio „Golos Litvy“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1995–1997 m. laikraščio „Lietuvos Jeruzalė“ vyriausiasis redaktorius.
Pagrindinės kūrybinės temos – socialinio vystymosi problemos.
TotalEnergies
TotalEnergies SE – Prancūzijos tarptautinė energetikos bendrovė, įsikūrusi netoli Paryžiaus miesto. Ji yra viena iš pagrindinių naftos tiekėjų pasaulyje. Jos veikla apima visas su naftos ir gamtinių dujų pramonės susijusias sritis, įskaitant naftos ir dujų telkinių ieškojimą, perdiribimą, tiekimą ir jų gaminių rinkodarą bei energijos gamybą ir jos pardavimą. Total taip pat yra skaitlinga chemikalų gamintoja.
Veikla
Total bendrovė savo veiklą skaido į tris pagrindines sritis:
Karmoizinas
Karmoizinas arba azorubinas – sintetinis vandenyje tirpus maisto dažiklis, suteikiantis raudoną spalvą. Naudojamas kepiniuose, mėsos bei pieno produktuose, gėrimuose ir kitokiuose maisto gaminiuose. Europoje žymimas kaip maisto priedas E122. Draudžiamas naudoti maisto pramonėje JAV ir Kanadoje.
Europos maisto saugos tarnyba 2009 m. iš naujo peržiūrėjo su karmoizino poveikiu sveikatai susijusius tyrimus ir liko prie ankstesnės nuomonės, kad dažiklis yra saugus, jeigu jo su maistu gaunamas kiekis per parą neviršija 4 mg vienam kūno masės kg.
Lavoriškių seniūnija
Lavoriškių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus rajono savivaldybės rytuose, pasienyje su Baltarusija.
Istorija
Senoji Lavoriškių seniūnija minima LDK laikais, XVIII a.
Draudimo agentas
Draudimo agentas – asmuo arba įmonė, kaip tarpininkas sudaranti draudimo paslaugos pirkimo-pardavimo sandorius. Veikia kaip nepriklausomas atstovas atstovaudamas įvairioms draudimo bendrovėms. Paslaugos yra nemokamos, pelnas gaunamas iš draudimo bendrovių už surastus klientus. Profesijos pirmtakai žinomi jau XIX a. pradžioje. Pvz., Austrijoje veikė 1811 m. įkurta „Salzburger wechselseitigen Brand–Assecuranz-Anstalt“ (iki 1880 m. veiklą perėmė kaizeriškosios ir karališkosios Mokesčių tarnybos.
Teisinius santykius tarp bendrovės ir agento reguliuoja agentavimo sutartis. Profesinę veiklą reguliuoja Draudimo įstatymas, kiti teisės aktai. Kai kuriose šalyse būtina prieš pradedant veiklą užsiregistruoti. Pvz., Austrijoje veikia draudimo tarpininkų registras.
Giminingos profesijos - draudimo makleris, draudimo patarėjas, finansų patarėjas ir kt.
Lavoriškių seniūnija
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 7 seniūnaitijos:
Tautinė sudėtis
Tautybės:
Ukajalio departamentas
Ukajalio departamentas  – departamentas Peru rytinėje dalyje. Ribojasi su Loreto departamentu šiaurėje, su Brazilija (Akre) rytuose, su Madre de Dioso departamentu ir Kusko departamentu pietuose, su Chunino, Pasko ir Huanuko departamentai vakaruose. Administracinis centras – Pukaljpa.
Viekšnių apylinkė
Viekšnių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Ukajalio departamentas
Istorija
Žmonės šioje teritorijoje gyvena bent nuo 4 tūkstantmečio pr. m. e. Čia dominavo įvairios Amazonijos gentys. 1557 m. Ukajalio slėnį pasiekė konkistadoras Juan de Salinas y Loyola. Nuo XVII a. pradėtos steigti pranciškonų misijos. Pukaljpa įkurta XIX a. vid., prasidėjo krašto kolonizacija, kurią spartino kilęs kaučiuko bumas. 1980 m., po krašte nuvilnijusių pilietinių neramumų, iš pietinės Loreto departamento dalies sudarytas Ukajalio departamentas. Šis departamentas taip pat pagarsėjo kaip revoliucinių judėjimų „Švytintis Kelias“ ir Túpac Amaru pagrindinė slaptavietė.
Viekšnių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Viekšnių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Akmenės rajonui. 1954 m. prijungtos Purvėnų apylinkė, dalis Pakalupės apylinkės ir dalis Palnosų apylinkės, 1963 m. – Krakių apylinkė ir dalis Dargių apylinkės. Nuo 1962 m. gruodžio 8 d. iki 1965 m. sausio 7 d. apylinkė priklausė Mažeikių rajonui. 1965 m. sausio 14 d. Viekšnių apylinkė buvo performuota į Mažeikių apylinkę, tuo tarpu Svirkančių apylinkė performuota į Viekšnių, todėl Viekšnių apylinkė neišnyko, bet jai buvo priskirta kita teritorija. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1986 m. prijungta dalis Kairiškių apylinkės.
Ukajalio departamentas
Geografija
thumb|left|240px|Tambas ir Urubamba suteka į Ukajalį
Viekšnių apylinkė
Istorija
1995 m. balandį Akmenės rajono savivaldybės tarybos sprendimu Viekšnių apylinkės teritorijoje įsteigta Viekšnių seniūnija.
Ukajalio departamentas
Geografija
Visa departamento teritorija yra Amazonijos džiunglėmis apaugusioje Amazonės žemumoje, tik pačiuose vakaruose pasiekia Jungaso aukštumas.
Upės priklauso Amazonės baseinui – Ukajalis, Purusas, Agvaitija, Jurua, Urubamba ir daug kitų. Yra nemažai senvagių, šlapynių, telkšo Jarinakočos ežeras.
Klimatas tropinis, drėgnas ir karštas. Visus metus laikosi ~25 °C temperatūra (dienomis įkaista iki 34 °C). Per metus iškrenta 1500–1800 mm kritulių, sausasis laikotarpis būna nuo birželio iki rugsėjo. Vidutinis oro drėgnumas 80–90 %.
Krašto gamta saugoma Aukštutinio Puruso, Žydrosios Kordiljeros nacionaliniuose parkuose, Puruso bendruomenės draustinyje, El Siros bendruomenės draustinyje, Skiriamųjų kalnų saugomoje srityje.
Ekonomika
Verčiamasi daugiausia miškų kirtimu ir medienos apdirbimu, aliejinių palmių, tropinių vaisių, tabako, ryžių, manijoko auginimu, žvejyba, buivolų laikymu.
Gyventojai
87 % gyventojų yra ispanakalbiai – metisai, gimtąja kalba nebekalbantys indėnai, baltieji. Virš 12 % Ukajalio departamento gyventojų kalba indėnų kalbomis – ašaninkai, šipibai-konibai, amahuakai, kulinai, kečujai, šaranavai, jaminavai, iskonavai ir kt. Dalis genčių gyvena izoliacijoje nuo išorinio pasaulio.
Administracinis skirstymas
Ukajalio departamentas administraciškai padalintas į 4 provincijas (skliaustuose – administracinis centras).
Gongliao
Gongliao (pe̍h-oē-jī: Khong-á-liâu) – vienas iš Sinbėjaus rajonų, esantis šiaurės Taivane. Toliausiai į rytus nutolusi rajono vietovė yra San Diego kyšulys. Verčiamasi turizmu.
Geografija
thumb|left|175px Gongliao yra ryčiausias Sinbėjaus rajonas. Vakaruose ribojasi su kaimyniniais Žuifango ir Šuangsi rajonais, pietuose su Jilano apskritimi ir rytuose su Ramiuoju vandenynu. Ryčiausiame taške yra San Diego kyšulys.
Istorija
Pirmieji vietovę apgyvendino Taivano aborigenai. 1626 m. ispanų flotilė pasiekė rytuose kyšantį kyšulį ir davė jam Santiago (San Diego) vardą, kuris toks ir liko nepakeistas (kiniškai užrašomas kaip 三貂角 Sāndiāojiǎo). Jenliu paplūdimy 1895 m. išsilaipino pirmieji japonų kariai okupantai. Japonijos okupacijos Taivane metais Gongliao vadintas Kōryō kaimu (貢寮庄) ir priklausė Taihoku prefektūros Kiruno rajonui (基隆郡).
2010 m. gruodžio 25 d. sukūrus naująjį Sinbėjaus miestą, Gongliao tapo vienu iš jo rajonų (区, Qū).
Ekonomika
Daugiausia verčiamasi žvejyba dėl to, jog rajonas įsikūręs prie vandenyno ir dėl to, kad aplinkiniuose vandenyse gausu žuvies. Pakrantėje stovi neeksploatuojama Lungmeno atominė elektrinė.
Jonas Zigmantas Bačiulis
Jonas Zigmantas Bačiulis (1925 m. birželio 17 d. Kampiškiai, Garliavos valsčius, Kauno apskritis – 2006 m. sausio 7 d. Kaunas) – Lietuvos žurnalistas, pedagogas.
Biografija
1945 m. baigė Kauno mokytojų seminariją, 1950 m. – lituanistiką Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakultete.
Daugiausia rašė kultūros, švietimo, moralės, aukštųjų mokyklų gyvenimo temomis. Nuo 1963 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys, Kauno skyriaus valdybos narys, Spaudos veteranų sekcijos pirmininkas.
Islandijos futbolo varžybos 1915 m.
Islandijos futbolo varžybos 1915 m.
Kanadzava
Kanadzava  – miestas Išikavos prefektūroje, Japonijoje. Prefektūros administracinis centras.
Hokuriku krašto kultūrinis ir ekonominis centras.
Geografija
Miestas įsikūręs prie Japonijos jūros ir apsuptas Japonijos Alpių, Hakusano nacionalinio parko ir Noto pusiasalio nacionalinio parko. Pro jį teka Sai ir Asano upės.
Kanadzavos klimatas vidutinis, bet lietingas. Kiek vėsesnis nei Tokijo. Miesto vidutinis drėgnumas – 73 %, 178 lietingos dienos per metus.
Kultūra
Mieste vyksta Hyakumangoku Matsuri ir Asano gawa Enyukai festivaliai.
Simboliai
Oficialus miesto medis – japoninis abrikosas.
Maltos gyvenvietė
Maltos gyvenvietė – vėlyvojo paleolito archeologinė gyvenvietė Belajos upės pakrantėje, apie 85 km į rytus nuo Irkutsko, Usolės rajonas, Irkutsko sritis. Įkurta ant 15–20 m aukščio upės terasos.
Tyrimai
Gyvenvietę 1928 m. atrado Michailas Gerasimovas, kai valstietis Platonas Brilinas, kasdamas rūsį, rado daug apdirbtų kaulų. 1928-1937 m. gyvenvietę tyrinėjo M. Gerasimovas, 1956-1958 m. G. Sosnovskis, nuo 1991 m. – G. Medvedevas. Ištirta apie 1500 m². Rasta ovalo ir stačiakampio formos pastatų, išsidėsčiusių dviem eilėmis išilgai upės kranto ir statytų iš kalkakmenio, stambių gyvūnų kaulų ir medinių karčių, liekanų. Kiti radiniai: akmeniniai (retušuoti lapo formos antgaliai, gremžtukai, rėžtukai, ylos, grąžtai, peiliai, dirbiniai su retušuotomis įdubomis ir kiti), kaulo ir rago, mamuto durklų (kaltai, peiliai, ylos, adatos, smeigtukai, akmeninių dirbinių rankenos-korpusai, ilgi smaigai su negiliomis įraižomis šonuose ir kiti), papuošalai (apyrankės, puoštos ir lygiu paviršiumi plokštelės su pritvirtinimo skylėmis, kaulo ir akmens karoliukai, kabučiai, 30 moterų skulptūrėlių, 16 vandens paukščių figūrėlių ir kiti). Rasta žinduolių (šiaurinių elnių, gauruotųjų raganosių, mamutų, stumbrų, laukinių arklių, kailinių žvėrių), paukščių ir žuvų kaulų.
Yra kapas, įrengtas ovalo formos duobėje, iš viršaus ir šonų uždengtas plokščiais akmens blokais; jame rasti ochra apiberti dviejų vaikų griaučiai su gausiomis įkapėmis. Gyvenvietė datuojama 20 tūkstantmečiu pr. m. e., vėlyviausias apgyvendinimo tarpsnis – mezolitas. Išskiriama archeologinė Maltos-Buretės kultūra.
Ventos gimnazija
miniatiūra|265px|right|Nuo stadiono pusės
Istorija
Ventos miesto teritorijoje carinės priespaudos metais vaikus rašto mokė du daraktoriai, Slabys, gyvenęs Purvių II kaime, o po jo mirties, Jaraminas, gyvenęs Žerkščių kaime. Abu daraktoriai mokėjo rusų ir lietuvių kalbas. Slabys daugiau mokėjo rašyti ir skaityti, bet specialaus išsilavinimo neturėjo, buvo kaimo siuvėjas. Jis, eidamas iš kiemo į kiemą, kartu mokydavo vaikus. Jaraminas dirbo savo ūkyje, paprašytas parašydavo pažymas, laiškus. Šiose mokyklose mokėsi valstiečių vaikai nuo 7 iki 14 metų.
1907 m. Purvių kaime Papilės valsčiaus lėšomis pradėjo veikti liaudies mokykla. Mokinių tada buvo apie 20. Pirmasis mokytojas - Jokubauskas. 1907-1939 m. mokinių skaičius išaugo iki 40. Dirbo du mokytojai: Adolfina Volkuvienė (vyras dirbo Akmenės stoties viršininku) ir Žukauskaitė. Mokykla iš privataus namo buvo perkelta į geležinkelio stočiai priklausantį namą netoli stoties, kuris tebestovi ir dabar. 1949 m. mokykla reorganizuota į septynmetę mokyklą. Joje tuo metu mokėsi 120 mokinių, dirbo 14 mokytojų. 1954 m. mokykla reorganizuota į priaugančią Dabikinės vidurinę mokyklą, kuri išsidėsčiusi trijuose pastatuose. Jos direktoriumi paskirtas K. Rakauskas. Tais metais mokykloje dirbo 14 mokytojų, mokėsi 240 mokinių, vyriausieji buvo devintokai. 1957 m. mokykla išleido pirmąją abiturientų laidą. 1960 m. direktorei Vl. Lujytei įteikiami naujos, erdvios mokyklos raktai. 1966 m. Bausko ir Purvių kaimai tapo Ventos gyvenviete, o Dabikinės vidurinė mokykla pavadinta Ventos vidurine mokykla. 1972 m. išaugo trijų aukštų priestatas su sporto sale ir 14 papildomų kabinetų.
Per pastarąjį dešimtmetį mokykla keitėsi ir kokybiškai, ir kiekybiškai. Šiuo metu veikia dvi kompiuterių klasės, renovuota mokyklos biblioteka, veikia kompiuterių skaitykla, išplėstos skaityklos patalpos, įvestas profilinis mokymas,
KFUM København
Kopenhagos KFUM – Danijos futbolo klubas iš Kopenhagos.
Istorija
1899 m. liepos 4 d. įkurtas klubas. Žaidė nacionalinuose turnyruose. Karo metais (1941 m.) sugebėjo iškovoti trečią vietą čempionate. Vėliau tokių aukštumų nebepasiekė.
Sezonas nesusiklostė sėkmingai ir ekipa prarado vietą aukščiausioje šalirs futbolo lygoje.
Vėliau klubas pasitraukė iš profesionalaus futbolo.
2007 m.
Šie metai:
Įvykiai
Sausis Vasaris Kovas Balandis Gegužė Rugpjūtis Rugsėjis Lapkritis Gruodis
Nobelio premijos
Nobelio premijos laureatai:
Kim Källström
Kimas Čelstriomas (Kim Källström; g. 1982 m. rugpjūčio 24 d.) – buvęs Švedijos futbolininkas, rungtyniavęs saugo pozicijoje. P
Karjerą pradėjo Švedijoje, su „Djurgårdens IF“ klubu du kartus laimėjo Švedijos lygą. Vėliau persikėlė į Prancūziją.
Čelstriomas Švedijos rinktinėje debiutavo 2001 m., varžybose prieš Suomiją.
Programavimo stilius
Programavimo stilius – programavimo kalbos konstrukcijų išdėstymo taisyklės. Stilius neturi įtakos programos darbui, tačiau svarbus ją suprasti siekiančiam žmogui. Kai kada pagal sakinių išdėstymą klaidingoje programoje galima nuspėti tikrąjį autoriaus sumanymą ir taip daug lengviau ją pataisyti. Stiliaus taisyklių ypač svarbu laikytis kuomet su kodu dirba ne vienas programuotojas. Egzistuoja keletas de facto programavimo standartų įvairioms kalboms, tačiau didesnėse programavimo kompanijose galioja savos formalios ar neformalios programavimo stiliaus taisyklės.
Šiuo metu esama įrankių programos tekstą norimu stiliumi formatuoti automatiškai.
Java programos fragmentas, užrašytas GNU stiliumi:
int suma(int n) { int s = 0; for (int i = 0; i < n; i++) {       s = s + i;      } return s; }
Tas pats fragmentas, užrašytas orignaliu Sun stiliumi
int suma(int n) { int s = 0; for (int i = 0; i < n; i++) { s = s + i;   } return s; }
Kai kada į stiliaus apibrėžimą įtraukiamos vardų suteikimo ir komentarų rašymo taisyklės, jei tokios projekte yra.
Verslo kelionė
Organizavimas
Verslo kelionės organizavimas – paslaugų kompleksas, kurį sudaro kelionės bilietai, automobilių nuoma, nakvynės vietos nuoma, susitikimo vietų nuoma, pramogos su verslo partneriais, vertėjų, teisininkų paslaugos ir pan. Įmonės verslo kelionių organizavimo tvarką numato kelionių politika.
Kelionių agentūros ir oro linijos diegia įvairias paslaugas, pritaikytas keliaujantiems būtent verslo reikalais. Oro uostai siūlo specialias sparčias registracijas, patikrinimus („check–in“) oro uostose, taškų rinkimo programos su nuolaidomis. Verslo keliones organizuojančios agentūros siūlo individualaus kelionės konsultanto paslaugas. Konsultantas ne tik pasirūpina detalėmis iki išvykimo, bet ir keliaujančiojo reikalais kelionės metu: asistavimas, konsultacijos, patarimai, perspėjimai dėl atidėtų skrydžių ir pan. Naujausia tendencija verslo kelionių rinkoje – elektroninės rezervacijos įdiegimas (, SBTs), veikiantis pagal konkrečios įmonės apibrėžtą kelionių politiką.
Vladimiras Semionovas
Vladimiras Semionovas (g. 1953 m. balandžio 4 d. Klaipėdoje) – energetikas, profesorius,
Biografija
1976 m. baigė šiluminės energetikos studijas Maskvos energetikos institute. 1976-1978 m. dirbo inžinieriumi Kalugos turbinų gamykloje. 1978-1981 m. atliko aspirantūrą Kalugos pedagoginiame institute. 1982 m. tapo mokslų daktaru. 1983 m. pradėjo dėstyti klasikinę mechaniką ir hidrauliką Magnitogorsko valstybiniame universitete, tapo docentu, 1987 m. prorektoriumi. 2009 m. tapo technikos mokslų profesoriumi. 2008 m. apdovanotas Garbės ordinu.
Medūzų ežeras
Medūzų ežeras (, pal. Ongeim’l Tketau) – ežeras Palau, Eil Malko saloje, priklausančioje Čelbačebo salų grupei. Tai vienas iš daugelio tokio tipo ežerų Čelbačebo salose. Jo plotas 5,7 ha, ilgis 460 m, plotis iki 160 m. Ežero gylis siekia ~50 m. Vanduo silpnai druskingas, yra susidarę nesimaišančio vandens sluoksniai, žemutiniame sluoksnyje nėra deguonies, gausu sieros dvideginio. Tai lemia tankiai apaugę krantai, stabdantys vėją, silpna vandens cirkuliacija tarp ežero ir vandenyno per klintines uolienas ir maži oro temperatūrų skirtumai metų bėgyje.
Viršutinis, deguonies prisotintas sluoksnis driekiasi iki 15 m gylio. Tik jame gyvena visa ežero gyvūnija, išskyrus bakterijas, kurios užėmusios 3 m viršutinio bedeguonio sluoksnio. Medūzų ežeras pasižymi savo medūzų gausa. Čia sutinkamos dviejų rūšių medūzos, kurios abi priklauso scifomedūzų (Scyphozoa) grupei – Mastigias papua ir paprastoji medūza (Aurelia aurita). 1998 m. dėl temperatūros pokyčių praktiškai visos medūzos išmirė, bet vėliau populiacija atsigavo.
Medūzų ežeras – populiari nardytojų su vamzdeliu (snorkeling) atrakcija. Abiejų rūšių medūzos žmonėms nepavojingos. Tiesa, ežere uždraustas povandeninis nardymas, kad oro burbulai nepakenktų medūzoms ir kad nardytojai nepasiektų mirtinai pavojingo bedeguonio sluoksnio.
Italijos ekonomika
Iki Antrojo pasaulinio karo Italijos ekonomika daugiausia rėmėsi žemės ūkiu. Po karo ekonomika stipriai keitėsi ir šalis tapo pramonine. Italija buvo viena iš Anglies ir plieno bendrijos, kuri vėliau evoliucionavo į Europos Sąjungą, kūrėjų. 2010 m. Italija pagal bendrąjį vidaus produktą buvo aštunta pagal dydį pasaulio ekonomika ir ketvirta pagal dydį Europoje. Italija yra Didžiojo aštuoneto ekonominės organizacijos ir Tarptautinės ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos narė.
Italijos šiaurinė ir pietinė dalis socioekonominiu požiūriu labai skiriasi. Italijos šiaurė yra industrializuota, čia yra pagrindinis šalies finansinis centras Milanas. Bedarbystė šiaurinėje dalyje sudaro 4 procentus. Tuo tarpu šalies pietūs daugiausia yra žemės ūkio kraštas, čia bedarbystė sudaro 20 procentų.
Šalies bendrasis vidaus produktas yra panašaus dydžio kaip Jungtinėje Karalystėje ir Prancūzijoje, o bendrojo vidaus produkto dalis tenkanti vienam gyventojui yra panaši kaip Vokietijoje.
Lakštingala
Lakštingala (Luscinia luscinia) – musinukinių (Muscicapidae) šeimos gana dažnas ir įprastas Lietuvos žvirblinis paukštis.
Paplitimas
Eurazijoje paplitusi nuo Skandinavijos iki Altajaus. Arealas šiaurėje siekia pietų Švediją ir Suomiją, Volgos aukštupį ir Obės vidurupį. Pietinė arealo riba eina per Altajų, Irtyšiaus aukštupį, šiaurės Kazachstaną, Uralo žemupį, Kaukazą, Juodosios jūros pakrantę ir Dunojaus vidurupį. Žiemoja Rytų Afrikoje.
Vakarų Europoje gyvena šiai lakštingalai artima vakarinė lakštingala (Luscinia megarhynchos).
Išvaizda
Kūno viršutinė dalis pilka, rusvo atspalvio, uodega pilkšvai rusva. Apatinė kūno pusė šviesiai pilka, krūtinė tamsesnė. Snapas ir kojos rudi. Jaunikliai margi, plunksnų kraštai tamsesni. Sveria 25-28 g.
Elgsena
Lietuvoje aptinkama balandžio – rugpjūčio mėn. Gyvena krūmuose prie vandens, karklų, lazdynų, ievų sąžalynuose. Taip pat įsikuria laukuose esančiose giraitėse jei netoliese yra vandens telkinių. Tankiose giriose aptinkamos retai. Lizdą iš nendrių, alksnių lapų, žolių stiebų krauna pakrantėse ant žemės. Deda 4-5 žvilgančius žalsvo ar rusvo atspalvio kiaušinius, gegužės-birželio mėnesį. Peri 13 dienų. Išaugina vieną vadą. Jaunikliams pavojų kelia katės ir šarkos.
Mityba
thumb|200x200px|right|Lakštingalos giesmė Iš purios žemės ir prikritusių lapų renka vabalus, sliekus, lesa prinokusias aviečių, serbentų uogas.
Stročiai
Stročiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Laukuvos, piečiau Ližės upelio. Kaimo šiaurėje eina. Stročių seniūnaitijos centras yra Ruskiai.
1959 m. Kandidatų turnyras
'''1959 m. Kandidatų turnyras''' – aukščiausio lygio 1959 m. tarptautinis šachmatų turnyras, kuris išaiškino šachmatininką, kuris 1960 m. žaidė mačą dėl šachmatų pasaulio čempiono vardo su Michailu Botviniku. Šachmatų maratonas – 28 ratai vyko 1959 m. rugsėjo 7–spalio 31 d. Blede, po to – Zagrebe, dar po to – Belgrade. Turnyrą laimėjo Michailas Talis.
Dalyvių atranka
Turnyre dalyvavo 6 geriausiai pasirodę 1958 m. tarpzoniniame turnyre šachmatininkai, pasaulio čempionato mačą pralaimėjęs eksčempionas Vasilijus Smyslovas ir P. Keresas – 1956 m. Kandidatų turnyro antrosios vietos prizininkas.
Turnyras
Aštuoni dalyviai keturių turų ratų sistemos turnyre, per 28 ratus, kiekvienas su kiekvienu, sužaidė po 4-ias partijas.
Turnyro pradžia
Pirmasis lyderis T. Petrosianas – trys pergalės ir trys lygiosios puikus startas, bet po to pralaimi dvi partijas iš eilės ir prarandą norą kovoti dėl pirmosios vietos. Nesėkmingai žaidžia V. Smyslovas – 3 taškai iš 7 galimų pirmajame ture, tiek pat antrajame ture, rodė, kad jo sportinė forma ne per geriausia. Faktiškai liko du pretendentai į pergalę, kurie energingai kovoja dėl šio tikslo.
Pagrindinių varžovų dvikova
P. Keresas ir M. Talis, po kuklaus starto (2 taškai iš 4) palaipsniui didina tempą. Sužaidus pirmąją pusę turnyro pirmavo Paulius Keresas – 10 taškų, Michailas Talis – 9½. Antrajame ture P. Keresas, laimėjęs prieš varžovą, įsiveržia į priekį 1 tašku ir pasiekia turnyro vidurį turėdamas pustaškiu daugiau už visus varžovus. Trečiajame ture P. Keresas patenka į nesėkmių ruožą (1 taškas iš 4) ir M. Talis išsiveržia į priekį. Pasibaigus 3-jam ratui M. Talis pirmavo 1½ taško. P. Keresas, mobilizavęs visas jėgas, rodė stebuklus (7½ taško iš 10) ir priešpaskutiniame rate priartėja prie M. Talio iki vieno taško. Tačiau paskutiniame rate M. Taliui, žaidusiam su P. Benko, pakako lygiųjų, kad taptų nebepavejamas. Tai M. Talis ir padarė.
Rezultatai
Surinkęs 20 taškų iš 28 galimų, pirmąją vietą ir teisę žaisti mačą dėl pasaulio čempiono vardo su Michailu Botviniku iškovojo Michailas Talis.
Antras su 18½ taškų buvo Paulius Keresas. P. Keresas buvo pasiruošęs varžyboms, žaidė puikiai ir parodė gerą rezultatą. Jisai žaidė aktyviai, drąsiai, neatsisakydavo kovos. Tačiau jo kelyje iškilo netikėta kliūtis – Michailas Talis, su savo nuostabiais pasiekimais. Ir nors P. Keresas padarė viską, ką galėjo, nugalėjęs varžovą rezultatu 3:1, tačiau kliūties apeiti nepavyko. Kaip sakė Tigranas Petrosianas: „Jei vienas iš varžovų nugali dalį varžovų dideliais skirtumais, tai varžytis su juo neįmanoma“. Ir, iš tikro, pažiūrėjus į turnyrinę lentelę: M. Talis – R. Fišeris – 4:0, M. Talis – S. Gligoričius 3½:½, M. Talis – F. Olafsonas 3½:½, M. Talis – P. Benko 3½:½. Minėti varžovai nesugebėjo prisitaikyti prie M. Talio aštraus kombinacinio žaidimo stiliaus, kuris jiems buvo ir naujas ir neparankus, todėl jie surinko tik 1½ taško iš 16 galimų. Tie patys žaidėjai žaisdami su P. Keresu surinko – 4 taškus iš 16 galimų, su T. Petrosianu – 6½, su V. Smyslovu – 7 iš 16.
Kas užims trečiąją vietą, taip pat sprendėsi paskutiniame rate: V. Smyslovas pralaimėjo prieš R. Fišerį, tuo tarpu, T. Petrosiano nervai pasirodė stipresni – jis laimėjo prieš Svetozaras GligoričiusS. Gligoričių ir, su 15½ taškais iš 28 galimų, iškovojo 3-ią vietą.
Landžiai (Klaipėda)
Landžiai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Judrėnų.
Islandijos futbolo varžybos 1916 m.
Islandijos futbolo varžybos 1916 m.
Agitacinis sviedinys
thumb|270px|Agitacinės aviabombos АгитАБ-500-300
Agitacinis sviedinys  – specialusis artilerijos sviedinys agitacinei medžiagai (proklamacijoms, lapeliams ir kt.) mėtyti. Toks sviedinys priešakinėje dalyje turi išmetamąjį užtaisą. Nuotolinis sprogdiklis sviedinį susprogdina tam tikrame aukštyje, ir šis išsklaido agitacinę medžiagą pro užpakalinę sviedinio dalį. Vidutinio kalibro sviedinys paskleidžia proklamacijas iki 30 000 m² plote.
Brian Houghton Hodgson
thumb|right|Brian Houghton Hodgson Brian Houghton Hodgson (1800 m. vasario 1 d. arba 1801 m. − 1894 m. gegužės 23 d. ) – gamtininkas ir etnologas, dirbęs Indijoje ir Nepale kaip britų rezidentas. Jis aprašė daug paukščių ir žinduolių rūšių, gyvenančių Himalajuose. Tyrinėjo Tibeto budizmą ir plačiai aprašė religiją ir lingvistiką.
Biografija
Jis buvo antras vaikas iš septynių gimusių Briano Hodgsono (1766–1858) ir Katerinos (1775?–1851) šeimoje. Gimė Lower Beech, Prestburyje, Češyro grafystėje. Budamas septyniolikos metų (1818 m.) jis keliavo į Indiją kaip Rytų Indijos (Ost-Indijos) kompanijos raštininkas. Per savo komandiruotę jis gerai išmoko nepalų ir nevarų kalbas. Rinko budistų tekstus sanskrito ir pali kalbomis ir juos studijavo kartu su Pandit Amritananda. Domėjosi Himalajų regiono žmonių kultūra. Vėliau tyrinėjo Kangjur ir Tengjur tekstų kopijas.
Tyrinėjo Nepalo, Sikimo, Bengalijos gamtą. Jis surinko didelę paukščių ir žinduolių kolekciją, kurią vėliau padovanojo Britų muziejui. Atrado 39 žinduolių ir 124 paukščių rūšis. Jis atrado naują orongų (Pantholops hodgsonii) rūšį, kuri po jo mirties pavadinta jo garbei. Taip pat aprašė ir pavadino nykštukinių šernų (Porcula salvania) rušį. Zoologinė kolekcija, kurią jis padovanojo Britų muziejui 1843 ir 1858 metais sudarė 10 499 egzemplioriai.
Po jo mirties jo garbei buvo pavadinta:
Mina (Partizanskojė)
Mina – gyvenvietė Kajaus Belogorės kalnuose, prie Minos upės, prie geležinkelio Taišetas–Abakanas, apie 60 km į pietvakarius nuo Partizanskojės, Partizanskojės rajonas, Krasnojarsko kraštas, Rusijos Federacija.
Lietuviai
1948 m. liepos mėn. į Miną ištremta apie 300 lietuvių. Tremtiniai gyveno barakuose. Visi kirto mišką, dirbo kitus miško ruošos darbus. 1957 m. tremtiniams leista išvykti į Lietuvą, dauguma jų išvažiavo 1958–1960 m. 1990 m. Panevėžio buvusių tremtinių ekspedicija į Lietuvą parvežė 12 tremtinių palaikus.
Budrikai
Budrikais vadinami kaimai:
Svėdasų herbas
Svėdasų herbas – vienas iš Anykščių raj. Svėdasų miestelio heraldikos atributų.
Aprašas
Dygliuota linija ties skydo galvos riba perkirstame skyde dvispalvis varpas: jo viršus mėlynoje skydo galvoje auksinis, apačia sidabriniame lauke – mėlyna.
Istorija
2002 m. gruodžio 19 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 1997. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.
Vakarinė lakštingala
Vakarinė lakštingala (Luscinia megarhynchos) – musinukinių (Muscicapidae) šeimos žvirblinis paukštis.
Orai
150px|right|thumb Orai, oras – atmosferos reiškinių visuma, išsilaikanti tam tikrą laiko tarpą. Paprastai sąvoka naudojama apibūdinti trumpiems periodams – dienoms ir savaitėms, skirtingai nei klimatas, reiškiantis vidutinius ilgo laikotarpio orus. Jei kitaip nenurodyta, sąvoka naudojama apibūdinti Žemės planetos orams.
Pagrindiniai procesai
Paviršiaus temperatūrų skirtumai savo ruožtu lemia slėgio skirtumų susidarymą. Oras virš karšto paviršiaus šyla ir plečiasi, taip mažėjant oro slėgiui. Susiformuoja slėgio gradientas ir oras juda iš aukšto slėgio zonos į žemo slėgio zoną, susidarant vėjui, kurį taip pat veikia ir dėl Žemės sukimosi veikianti Koriolio jėga. Susijungus kelioms tokioms paprastoms slėgio sistemoms susidaro sudėtingesnės sistemos bei kiti orų reiškiniai. Tokių sistemų pavyzdžiai – Hedlio cirkuliacija, pakrančių vėjas (brizas) ir kt.
Dėl didelio kontrasto tarp ašigalių ir pusiaujo temperatūrų susidaro atmosferinės sraujymės. Dauguma vidutinių platumų orų sistemų susidaro dėl šių sraujymių nestabilumo. Orų sistemos atogrąžų regionuose yra formuojamos kitų procesų, tokių kaip musonai, audrų su perkūnija.
Kadangi Žemės ašis yra pasvirusi orbitos plokštumos atžvilgiu, Saulės šviesa į skirtingas planetos vietas ir skirtingu metų laiku patenka nevienodais kiekiais. Birželį link saulės arčiau yra šiaurinis pusrutulis, todėl visas pusrutulis šiuo metu gauna daugiau saulės šviesos nei gruodį. Dėl šios priežasties susidaro sezonai arba metų laikai. Skaičiuojant tūkstančiais ir šimtais tūkstančių metų, Žemės orbitos parametrai kinta, kas lemia planetos gaunamos saulės energijos kiekį ir pasiskirstymą bei ilgalaikį klimatą (žr. Milankovičiaus ciklai).
Meteorologiniai reiškiniai
Prie meteorologinių reiškinių priskiriami vėjas, debesys, lietus, sniegas, rūkas ir smėlio audra. Mažiau kasdieniški – tornadas, uraganas ir ledo pūga (šąlantis lietus).
Beveik visi įprasti meteorologiniai reiškiniai vyksta troposferoje, apatinėje atmosferos dalyje iki 10 km aukščio. Orai gali keistis ir stratosferoje bei paveikti troposferos sluoksnio orus, tačiau procesai nėra tiksliai žinomi.
Atmosfera yra chaotinė sistema, todėl nežymūs pokyčiai vienoje sistemos dalyje gali išsivystyti iki didelio poveikio visai sistemai. Ši savybė apsunkina tikslią orų prognozę ilgesniam laikotarpiui nei kelios dienos į priekį. Meteorologai, orus tiriantys mokslininkai, ieško būdų prognozes pagerinti. Teoriškai naudinga prognozė kiekvienai dienai galima tik dviem savaitėms į priekį. Chaoso teorija teigia, kad bet koks mažas oro judėjimo pokytis su laiku didės (drugelio efektas, idėja, teigianti, kad drugelio plasnojimo sukeltas oro judėjimas ilgainiui sukelia didelius pokyčius atmosferoje). Dėl tokio didelės sistemos jautrumo mažiems pokyčiams, visiškai tikslios prognozės nelaikomos įmanomomis.
Planetos paviršiaus formavimas
Orų kaita yra vienas pagrindinių veiksnių, keičiančių Žemės paviršiaus formas. Drėgmės ir temperatūros svyravimai sukelia dūlėjimą, kuris ardo uolienas, o šios toliau gali dalyvauti cheminėse reakcijose, keičiančiose planetos paviršių (pvz., rūgštusis lietus) arba persiformuoti į kitas uolienas. Nuo orų taip pat priklauso erozijos procesai.
Žmogaus istorijoje
Orai turėjo svarbią, kartais tiesioginę įtaką žmonių gyvenimui. Klimato kaita (pvz., dykumėjimas) ir kraštutiniai orai vertė žmones migruoti bei kartais įtakodavo istorinius įvykius. Pvz., 2005 m. uraganas Katrina visus Naujojo Orleano gyventojus privertė laikinai palikti miestą.
Orai veikia žmones ir mažiau drastiškais būdais. Esant kraštutiniams karščiams arba šalčiams, veikiama žmogaus imuninė sistema. Oras taip pat gali įtakoti nuotaikas. Nepaisant to, oras negali turėti tiesioginio poveikio žmogaus darbo, mokymosi, žaidimo atlikimui, jam įtakos turi tik paties žmogaus požiūris į oro pobūdį - karštį, šaltį ar lietų.
Prognozavimas
Orų prognozavimas apima mokslo priemonių ir technologijų taikymą, siekiant numatyti atmosferos būsenas ateityje. Iki pradedant taikyti mokslinius metodus, buvo naudojamasi per žmonių patirtį susiformavusia tautosaka, kuria kai kurie žmonės remiasi iki šiol. Meteorologinės prognozės sudaromos renkant duomenis apie esamą atmosferos būseną (temperatūra, drėgmė, vėjas) ir naudojant fizinius matematinius modelius įvertinti galimus ateities pokyčius atmosferoje. Chaotinė atmosferos charakteristika apsprendžia, kad tikslios prognozės nėra įmanomos ir tikslumas mažėja didinant prognozės apimtis (drugelio efektas).
Žmogaus įtaka orams
Žmonijai nuo seno yra būdingas poreikis kontroliuoti orus ir to siekiama orų valdymu. Senovinis pavyzdys – Lietaus šokis, šių laikų – amerikiečių vykdyta Operacija Popeye, siekiant pratęsti musoninį lietų Šiaurės Vietname. Vieni labiausiai pavykusių būdų paveikti orus yra "debesų sėja", rūko ir sluoksninių debesų išsklaidymas, žiemos kritulių gausinimas kalnų regionuose bei metodai sustabdyti krušą. Kaip bebūtų, nėra neabejotinų įrodymų, kad šie metodai efektyvūs.
Žmonijos istorijoje yra ne vienas pavyzdys, kai orų ir klimato pokyčiai sukėlė realią grėsmę įvairiems civilizacijos aspektams (ekosistemoms, gamtiniams ištekliams, maisto ir tekstilės gamybai, ekonominiam vystymuisi, žmogaus sveikatai) bei pačioms civilizacijoms.
Kraštutinumai
Žemėje oro temperatūra paprastai varijuoja nuo -40°C iki +40 °C, tačiau dėl klimato įvairumo galimos temperatūros ir už šio intervalo ribų. Žemiausia (šalčiausia) iki šiol (2007 m. birželis) registruota temperatūra Žemėje buvo -89,2 °C Vostoke, Antarktidoje 1983 m. liepos 21 d. Aukščiausia (karščiausia) registruota temperatūra buvo 57,7 °C Afrikoje, Libijoje 1922 m. rugsėjo 13 d. Aukščiausia vidutinė metinė temperatūra buvo registruota Dallol gyvenvietėje Etiopijoje - 34,4 °C, žemiausia – Vostoke, -50,6 °C.
SV Mattersburg
Matersburgo SV – Austrijos futbolo klubas iš Matersburgo. Dėl rėmimo dar žinomas kaip SV Bauwelt Koch Mattersburg.
Istorija
Ištakos siekia 1922 m., kai buvo įkurtas SV Mattersburg klubas. Nuo 2003/04 m. sezono žaidė Bundeslygoje. Trumpam buvo iškritęs į Erste lygą.
2020 m.
2020 m. buvo pranešta, kad „SV Mattersburg“ atsisako Bundeslygos licencijos. Po skandalo susijusio su pagrindiniu klubo rėmėju „Commerzialbank“, futbolo klubas paskelbė bankrotą.
Futbolo klubo prezidentas ir banko vadovas Martinas Pucheris atsistatydino po to, kai 2020 m. liepos 15 d. buvo atskleistas finansinis skandalas susijęs su „Commerzialbank“. Kurį laiką buvo neaišku, ar SV Mattersburg galėtų išsigelbėti, tačiau buvo pasirinktas klubo likvidavimo kelias.
WSG Tirol ekipa, kuri Bundeslygoje buvo paskutinė iš dvylikos dalyvių, 2020/21 m. sezoną galėjo žaisti Bundeslygoje vietoje iškritusio SV Mattersburg.
Dominikos Respublika
Dominikos Respublika  – valstybė Karibų jūroje, Ispanjolos saloje. Ribojasi su Haičiu, užimančiu vakarinę salos pusę.
Dominikos Respublikos ekonomika devinta pagal dydį tarp Lotynų Amerikos ir antra pagal dydį tarp Karibų ir Centrinės Amerikos šalių. Nors seniau garsėjusi cukraus gamyba, šiuo metu didžiausią ekonomikos dalį sudaro paslaugų ekonomika. Nors ir labai išvystytos telekomunikacinės sistemos, šalį vargina nedarbo lygis, valdžios korupcija, nenuoseklus elektros energijos tiekimas, socialinės nelygybės sąlygotos problemos.
Istorija
Apie VI a. vid. į Espanjolos salą atsikraustė aravakų gentis tainai, išstūmę ligtolinius gyventojus. Iki XV a. didžiąją dalį Karibų salų užėmė karibai ir privertė tainus traukti į Espanjolą. 1492 m. gruodžio 5 d., savo pirmosios kelionės į Ameriką metu, salą pasiekė Kristupas Kolumbas. Jis salą paskelbė Ispanijos karūnos valda ir pavadino La Española. 1496 m. Kristupo brolis Bartolomėjus Kolumbas saloje įkūrė Santo Domingo miestą – pirmą nuolatinę europiečių gyvenvietę Naujajame pasaulyje. Sala (Santo Domingo generalkapitonija) tapo placdarmu tolesnėms ispanų ekspedicijoms po Ameriką. Indėnai tainai greitai išnyko dėl europiečių atneštų ligų, sunkių darbo sąlygų plantacijose, ginkluotų konfliktų, todėl atvežta daug vergų iš Afrikos.
Ispanijai užkariavus plačias žemes Amerikos žemyne, Karibų saloms skirta mažai dėmesio, todėl jose pradėjo kurtis anglų, prancūzų piratai. Prancūzų bukanieriai užėmė vakarų Espanjolą, ir 1697 m. Reisveiko sutartimi Ispanija tą salos dalį atidavė Prancūzijai. Iš jos susidarė Sen Domingo kolonija (dab. Haitis).
Santo Dominge augo nepasitenkinimas Haičio valdžia, bet užsienio pagalbos kviestis nenorėta. 1833 m. Chuanas Pablas Duartė, Fransiskas del Rosarijus Sančesas ir Matijasas Ramonas Melja įkurė slaptą draugiją La Trinitaria, kuri siekė nepriklausomybės. Užsitikrinę gyventojų paramą, 1844 m. jie paskelbė Dominikos Respublikos nepriklausomybę. 1849 m. haitiečiai buvo galutinai išstumti iš Dominikos.
1861 m. diktatoriumi tapęs Pedro Santana perdavė šalį Ispanijai, siekdamas išvengti naujų Haičio antpuolių. Tas sukėlė didelį pasipriešinimą, ir kilo karas. Dominikiečius parėmė Haitis, bijodamas Ispanijos įsigalėjimo pašonėje. 1865 m. Ispanija atsitraukė, tačiau šalyje neramumai tęsėsi, vyko kova dėl valdžios, represijos. Prezidentas Buenaventura Baesas siekė, kad Dominika būtų prijungta prie JAV ir taptų jos valstija, tačiau šis planas nebuvo įgyvendintas. Visą XX a. pradžią politinis nestabilumas ir ekonominės krizės žlugdė šalį, JAV dažnai kišosi į šalies vidaus reikalus, ypač siekdama, kad Dominikoje neįsitvirtintų Europos valstybių interesai. 1930 m. Dominikos Respublikos vadu tapo Rafael Trujillo. Jo režimas pasižymėjo brutaliu ir nuožmiu oponentų naikinimu, asmenybės kultu, tačiau tuo metu šalis pasiekė ekonominio klestėjimo laikotarpį. Jo vardu pervadinta sostinė, daug miestų, statyti jo paminklai. 1937 m. Truchiljo nurodymu buvo išžudyta apie 35 tūkst. šalyje gyvenusių haitiečių. Nepaisant to, JAV nuosekliai rėmė Truchilją.
1961 m. Truchiljas buvo nuverstas, 1963 m. surengti nauji rinkimai. Vėliau ilgai šalį valdė buvęs Truchiljo patikėtinis Choakinas Balageras.
Administracinis suskirstymas
Dominikos Respublika administraciškai padalinta į 31 provinciją, o sostinė sudaro nacionalinę apygardą. Provincijos savo ruožtu skirstomos į savivaldybes. Dominikos Respublika taip pat skirstoma į istorinius-geografinius regionus: Šiaurė arba Sibao, Pietvakariai (sudaro Valdesija, El Valjė, Enrikiljas) ir Pietryčiai (sudaro Osama, Higuamas, Juma).
Geografija
thumb|left|250px|Dominikos Respublikos žemėlapis
Dominikos Respublika įsikūrusi rytinėje antros pagal dydį Didžiųjų Antilų salos Espanjolos dalyje. Ji dalijasi salą su Haičiu maždaug 2:1 santykiu. Visos šalies plotas yra 48 442 km², tai antra pagal dydį šalis Antilų salose, po Kubos. Šalies sostinė ir didžiausia metropolinė zona, Santo Domingas, įsikūręs pietinėje pakrantėje.
Dominikos Respublikai priklauso daug smulkių salelių ir rifų, išsibarsčiusių aplink Espanjolą. Dvi didžiausios salos netoli kranto yra Saona ir Beata. 100–200 km į šiaurę nuo Espanjolos yra trys didelės seklumos, kurios geografiškai yra pietryčių Bahamų tęsinys: Mučoro sekluma, Navidado sekluma ir Sidabro sekluma. Į jas Dominikos Respublika oficialiai pareiškusi pretenzijas.