cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Moderni animacija Jungtinėse Amerikos Valstijose
Premjerinė licencijuota animacija
Iš pradžių, licencijuoti filmukai konkuravo su rodomais per nacionalines televizijas. Devintajame dešimtmetyje, nacionalinės televizijos rodė tik „Šeštadienio rytus“, nesudarydamos konkurencijos kitomis savaitės dienomis per vietinius nepriklausomus TV kanalus rodomiems licencijuotiems rinkiniams, tačiau, apie 1990 m., „Fox“ ir „WB“ pradėjo rodyti animacinius rinkinius ir paprastų savaitės dienų popietėmis. Dešimtojo dešimtmečio pabaigoje, licencijomis besinaudojančios ir nacionalinės televizijos neteko didesnės dalies jaunų žiūrovų dėl suklestėjusių kabelinės TV kanalų vaikams, tokių kaip „Nickelodeon“, „Disney Channel“, „Cartoon Network“, kurie rodė vaikams skirtą turinį beveik bet kuriuo paros metu.
Nuo „Hanna-Barbera“ iki „Cartoon Network“
Vėlyvasis devintasis ir dešimtasis dešimtmečiai buvo pažymėti didžiuliais šeštadienio ryto pasikeitimais. Šiuo metu, kadaise klestėjusi „Hanna-Barbera Productions“ buvo kamuojama keleto veiksnių. Visų pirma, dėl kitų studijų sukurtų šou, baigėsi jos dominavimas TV tinklų tvarkaraščiuose. Antra, kai „NBC“ nutraukė „Smurfų“ (The Smurfs) rodymą 1990 m., „Hanna-Barbera“ nebeturėjo nei vieno itin sėkmingo projekto eteryje. Galiausiai, kompanijos galimybės sėkmingai išnaudoti senesnius personažus, tokius kaip „Flinstounai“ ir „Skūbis Dū“, kuriant susijusius serialus, artėjo prie pabaigos, nors, 1990 m. sukurtas ir kino salėse pasirodęs, filmas „Džetsonų nuotykiai asteroide“ (Jetsons: The Movie) uždirbo 20 mln. dolerių (35,6 mln. dabartinių dolerių). 1987 m. „Great American Insurance Company“ savininkas Carl Lindner jaunesnysis tapo stambiausiu akcininku motininėje „Hanna-Barbera“ kompanijoje „Taft Broadcasting“ ir pervadino ją „Great American Communications“.
„Great American“ norėjo pasitraukti iš pramogų verslo, todėl „Hanna-Barbera“ buvo parduota „Turner Broadcasting System“ kompanijai 1991 m. Ted Turner yra pareiškęs, kad jam svarbiausia buvo teisės į studijos kūrinių katalogą; kai 1992 m. spalio 1 d. buvo pradėtas rodyti „Cartoon Network“ kanalas, „Hanna-Barbera“ kurti filmukai (nauji ir seni) pasiekė naują auditoriją. „Time Warner“ įsigijo „Turner“ kompaniją 1996 m. ir paveldėjo teises į visą „Hanna-Barbera“ kūrybą. Tai leido „Cartoon Network“ pradėti rodyti ir klasikinius „Looney Tunes“ filmukus. Originalaus formato „Cartoon Network“ sėkmė lėmė, kad senųjų „Hanna-Barbera“ ir „Looney Tunes“ filmukų kartojimai buvo perkelti į dukterinį „Boomerang“ kanalą.
1997 m. Fred Seibert paliko „Hanna-Barbera“ ir įkūrė savo studiją „Frederator Studios“. 1998 m. „Hanna-Barbera“ persikėlė į tą patį pastatą kaip ir „Warner Bros Animation“; „Hanna-Barbera“ vardas buvo baigtas naudoti 2001 m. mirus William Hanna. Dabar „Cartoon Network Studios“ valdo visą originalią animaciją priklausančią šiam tinklui.
Nickelodeon
1991 m. „Nickelodeon“ pristatė „Reno ir Stimpio šou“ (The Ren and Stimpy Show). „Renas ir Stimpis“ buvo laukinės ir neįprastos serijos, kurios pažeidė visas šeštadienio ryto filmukų taisykles (vulgarūs juokeliai, seksualinės užuominos, žiaurumas) ir teikė pirmenybę visas ribas peržengiančiam trumpų „Auksinio Amžiaus“ laikotarpio (1928 m. – 7 dešimtmečio pradžia) filmukų stiliui. Serijų kūrėjui John Kricfalusi (globojamas Ralph’o Bakshi) didžiausią įtaką padarė klasikiniai Bob Clampett darbai. Nepaisant populiarumo, serijas kamavo vėlavimai ir cenzūravimo kovos su „Nickelodeon“ kanalu, kuris 1992 m. Kricfalusi atleido. Serijos buvo rodomos iki 1996 m. ir kuriamos tinklo valdomos „Games Animation“ kompanijos, nors daug animatorių pasitraukė kartu su Kricfalusi. 2003 metais „TNN“ atgaivino serijas „rizikingesne forma“, suteikdami Kricfalusi daugiau kūrybinės laisvės, tačiau sukurta tebuvo 10 epizodų. „Nickelodeon“ sukūrė tokias sėkmingas animacines serijas kaip „Dagas“ (Doug), „Pramuštgalviai“ (Rugrats), „Modernus Roko gyvenimas“ (Rocko’s Modern Life), „Ei, Arnoldai!“ (Hey Arnold!), „Padaužos bebriukai“ (The Angry Beavers), „Katašunis“ (CatDog), „Kempiniukas Plačiakelnis“ (SpongeBob SquarePants), „Keista šeimynėlė“ (The Fairly OddParents) ir „Avataras. Paskutinis oro valdovas“ (Avatar: The Last Airbender). Daugelis davė pradžią sėkmingiems kino filmams, ypač „Pramuštgalviai“ (3 filmai), „Kempiniukas Plačiakelnis“ (1 kino filmas ir keletas TV filmų) bei „Avataras. Paskutinis oro valdovas“ (TV filmas ir vaidybinis filmas).
Kiti kabeliniai kanalai
„Disney Channel“ persikėlė iš mokamos į paprastą kabelinę televiziją vėlyvame dešimtajame dešimtmetyje ir išleido visą eilę sėkmingų animacinių projektų, tokių kaip „Išdidžių šeima“ (The Proud Family) ir „Kim. Viskas įmanoma“ (Kim Possible). Maždaug tuo pat metu, buvo sukurtas „Toon Disney“, specialiai animacijai skirtas kanalas (vėliau jį pakeitė „Disney XD“).
„Nickelodeon“, „Disney Channel“ ir „Cartoon Network“ kanalai tapo tokiais populiariais kabelinėje televizijoje, kad galėjo konkuruoti su belaidžiais TV tinklais.
Belaidžiai tinklai
Dešimtojo dešimtmečio pradžioje, „Didžiajam trejetui“ priklausantys tinklai (ABC, NBC ir CBS) jau nebebuvo oligopolija (rinkos santykių atvejis, kuomet pardavėjų ar paslaugų siūlytojų skaičius nėra pakankamas teisingai konkurencijai). 1990 m., jaunas „Fox“ tinklas pradėjo rodyti rinkinį vaikams „Fox Kids“ darbo dienomis ir šeštadieniais. „WB“ su savo vaikams skirtu rinkiniu, išleistu greitai po 1995 m. atsidarymo, padidino konkurenciją dar labiau.
Kai „NBC“ palygino vaidybinio serialo jaunimui „Pagaliau skambutis!“ (Saved by the Bell) pasisekimą su savų sėkmingų animacinių filmų trūkumu, jie atsisakė animacinių filmų 1992 m. ir, vietoje to, susikoncentravo prie vaidybinių laidų paaugliams su savo šeštadienio ryto „TNBC“ rinkiniu. „ABC“ buvo nupirkta „Disney“ kompanijos 1995 m. ir „Disney“ pakeitė „ABC“ šeštadienio tvarkaraštį patalpindami į jį „Disney“ animacinių filmų serijas, kurių rinkinys buvo pavadintas „Vieną šeštadienio rytą“ (One Saturday Morning). „CBS“ paprasčiausiai nesugebėjo sukurti nei vieno naujo sėkmingo projekto po to, kai devintojo dešimtmečio pabaigoje ir dešimtojo dešimtmečio pradžioje šeštadienio rytais buvo rodomi tokie didelės sėkmės sulaukę projektai, kaip „Mapetų vaikai“ (Muppet Babies), „Mutantai vėžliukai nindzės“ (Teenage Mutant Ninja Turtles) bei „Garfildas ir draugai“. Kai „CBS“ buvo nupirkta „Viacom“ kompanijos, kuri taip pat buvo „Nickelodeon“ savininkė, „Viacom“ paprasčiausiai pradėjo rodyti didelę dalį „Nick Jr.“ („Nick Jr.“ – programų vaikams (iki 5 m.) rinkinys, rodytas darbo dienomis „Nickelodeon“ kanalu, paprastai tarp 7:00 ir 15:00) laidų per „CBS“ pridėdama „CBS“ šeštadieninę rytinių naujienų laidą „Ryto šou“ (The Early Show).
Suaugusiems skirta animacija
Dešimtasis dešimtmetis buvo nauja pradžia suaugusiems skirtai animacijai, po daugiau nei dešimtmetį užsitęsusio dėmesio trūkumo šiai krypčiai.
„Simpsonai“ ir „Fox“
1987 m. debiutavo „Simpsonai“ kaip trumpa animacinė „The Tracey Ullman Show“ dalis. 1989 m. Matt Groening kūrinys gavo savo pusvalandžio trukmės serijas, pirmąsias animacines serijas po „Flinstounų“, rodomas geriausiu laiku. Nepaisant to, kad 70 % pirmojo epizodo animacijos reikėjo perdaryti, ko pasekmėje serijų premjera trimis mėnesiais vėlavo, jos tapo vienomis pirmųjų didžiulės sėkmės sulaukusių serijų rodomų per jauną „Fox“ tinklą. „Simpsonai“ sukėlė sensaciją, įžengė į populiariąją kultūrą ir sulaukė plataus pripažinimo už savo satyrinį požiūrį į JAV kultūrą, šeimas, visuomenę ir žmogų.
Serijos laimėjo daugybę apdovanojimų, tarp jų 24 „Emmy“, 26 „Annie“ ir vieną „Peabody“. „TIME“ žurnalo 1999 m. gruodžio 31d. laida „Simpsonus“ pavadino geriausiomis XX a. TV serijomis. Filmo versija surinko daugiau kaip 500 mln. dolerių pasaulyje. 2009 m. vasario 26 d. „Fox“ pratęsė „Simpsonus“ dar dvejiems metams, „…kas įtvirtins juos kaip ilgiausiai gyvuojantį TV serialą, rodomą geriausiu laiku“. „ 21-as sezonas prasidėjo 2009 m. rugsėjo 27 d., sumušdamas 20 sezonų rekordą, kuriuo buvo dalintasi su vesternu „Ginklo dūmai“ (Gunsmoke).
„Simpsonų“ sėkmė lėmė tai, kad „Fox“ pradėjo kurti kitus suaugusiems skirtus animacinius serialus, tarp jų „Karalius Hilas“ (King of the Hill), sukurta Mike Judge), „Futurama“ (sukurta Groening), „Šeimos bičas“ (sukurta Seth MacFarlane), „Amerikietiškas tėtis!“ (American Dad!, taip pat sukurta MacFarlane) ir „Klyvlendo šou“ (The Cleveland Show, taip pat sukurta MacFarlane). „Karalius Hilas“ iš karto sulaukė sėkmės ir buvo rodomas 13 sezonų. „Futurama“ ir „Šeimos bičas“ buvo nutraukti, tačiau, po gerų DVD pardavimų ir pakartojimų įvertinimų, abu serialai sugrįžo į TV: „Šeimos bičas“ į „Fox“, „Futurama“ į „Comedy Central“.
Spike’as ir Mike’as
Šalia pagrindinio animacijos atgimimo dešimtajame dešimtmetyje atsirado keistesnis ir daugiau eksperimentinis judėjimas. 1989 m. trumpų animacinių filmų festivalis, pradžioje įsikūręs San Diege, suorganizuotas Craig „Spike“ Decker ir Mike Gribble (žinomų kaip „Spike and Mike“), pradėjo rodyti trumpų animacinių filmų kolekciją. Žinomas kaip „Klasikinis animacijos festivalis“ (Classic Festival of Animation), jis buvo rodomas įvairiuose renginiuose (teatruose ir ne tik) visoje šalyje.
Rodomų rinkinių pagrindu buvo „Oskaru“ nominuoti trumpi, studentų iš Kalifornijos Menų instituto (California Institute of the Arts), filmukai ir eksperimentiniai darbai finansuojami Nacionalinės Kanados kino tarybos (National Film Board of Canada). Ankstyvieji festivaliai įtraukė John Lasseter, Nick Park, Mike Judge ir Craig McCracken darbus. Judge’o kūrinyje „Varlės beisbolas“ (Frog Baseball) pirmą kartą pasirodė jo neišmanėliai personažai Byvis ir Tešlagalvis (Beavis and Butt-head), o McCracken’o trumpas kūrinys „Šauniosios mergaitės keblioje situacijoje“ (The Whoopass Girls in A Sticky Situation) pristatė tris super mergaites, kurios vėliau tapo žinomos kaip „Galingosios mergaitės“ (The Powerpuff Girls).
Festivalis palaipsniui virto į filmų programą pavadintą „Spaiko ir Maiko nesveikas ir beprotiškas animacijos festivalis“ (Spike and Mike’s Sick and Twisted Festival of Animation), pogrindinį suaugusiųjų humoro ir susijusių temų judėjimą.
„Cartoon Network“ ir „Adult Swim“
1994 m. Jungtinių Valstijų kabelinės TV tinklas „Cartoon Network“ patvirtino naujas serijas pavadintas „Kosmoso vaiduoklis. Per visą visatą“ (Space Ghost: Coast to Coast). Išskirtinai postmodernistinio atspalvio šou buvo sumaišoma gyvo veiksmo interviu su įžymybėmis ir animacija iš klasikinio „Kosmoso vaiduoklio“ (Space Ghost). Tai buvo pradžia dabar įprastos praktikos naudoti senus „Hanna-Barbera“ animacinius personažus naujoje produkcijoje, tokioje kaip siurrealistinė „Jūros laboratorija 2021“ (Sealab 2021), paremta trumpai aštuntojo dešimtmečio pradžioje gyvavusiu animaciniu filmu su aplinkosaugos atspalviu „Jūros laboratorija 2020“ (Sealab 2020). „Harvey Birdmanas. Advokatas“ (Harvey Birdman, Attorney at Law) buvo apie blankų superherojų Birdmaną, kuris iš pradžių buvo „Birdmano ir Galaktikos Trijulės“ (Birdman and the Galaxy Trio) žvaigžde, o vėliau tapo advokatu. Jo klientai, kaip ir dauguma kitų personažų, buvo sukurti iš senų „Hanna-Barbera“ personažų.
Kiti animaciniai filmai suaugusiems
Kiti TV tinklai taip pat eksperimentavo su suaugusiems skirta animacija. MTV sukūrė keletą sėkmingų animacinių serialų (visų pirma savo jaunų suaugusiųjų auditorijai), tokių kaip „Liquid Television“, „Broliai Gruntai“ (The Brothers Grunt), „Æon Flux“, „Byvis ir Tešlagalvis“ (ir su juo susijęs serialas „Daria“) bei „Žvaigždžių kovos“ (Celebrity Deathmatch). „USA Network“ sukurtas serialas „Duckman“, kuriame pagrindinį personažą įgarsino Jason Alexander, tapo kultiniu.
Kitas sėkmingas suaugusiems skirtas animacinis serialas buvo „Comedy Central“ kanalo rodytas „Pietų parkas“, kuris prasidėjo 1995 m. su trumpu filmuku „Kalėdų dvasia“ (The Spirit of Christmas). Kaip ir „Simpsonai“, „Byvis ir Tešlagalvis“ bei „Pietų parkas“ sulaukė kino filmų: „Byvis ir Tešlagalvis daro Ameriką“ (Beavis and Butt-head Do America) ir „Pietų parkas. Didesnis, ilgesnis ir nesutrumpintas“ (South Park: Bigger, Longer and Uncut).
Kompiuterinės animacijos iškilimas
Dešimtajame dešimtmetyje itin sparčiai (eksponentiškai) augo kompiuterinės grafikos CGI naudojimas tiek animacijoje, tiek ir kuriant specialiuosius efektus vaidybiniuose kūriniuose, kas leido kompiuteriu parengtiems vaizdams dominuoti abiejose srityse. Ši nauja animacijos forma greitai pradėjo dominuoti Holivudo specialiuosiuose efektuose; tokie filmai kaip „Terminatorius 2: paskutinio teismo diena“ ir „Juros periodo parkas“ turėjo „Oskaro“ apdovanojimu įvertintus specialiuosius efektus, kurių sukūrimui buvo plačiai naudojama kompiuterinė grafika (CGI). Po dešimtmečiais trukusio egzistavimo kaip susijusių-bet-atskirų industrijų, takoskyra tarp „animacijos“ ir „specialiųjų efektų“ išnyko išpopuliarėjus kompiuteriniams specialiesiems efektams; kompiuteriu atlikti filmų patobulinimai Holivude tapo natūraliu (ir dažnai nepastebimu) reiškiniu. „Oskaro“ apdovanojimą pelniusiame filme „Forestas Gampas“ (1994 m.) buvo plačiai naudojami kompiuteriniai specialieji efektai tam, kad sukurti iliuziją, jog Tom Hanks spaudžia ranką prezidentui John F. Kennedy ir Lyndon B. Johnson, taip pat įtikinamai parodyti Gary Sinise kaip invalidą amputuotomis galūnėmis. Filmas laimėjo „Oskaro“ apdovanojimą už specialiuosius efektus. Filme „Titanikas“ kompiuteriniai efektai buvo naudojami beveik visose trijų valandų filmo scenose; vienas iš 11 filmo gautų „Oskaro“ apdovanojimų buvo už specialiuosius efektus.
Nepaisant to, kad „Disney“ sukūrė filmą „Tron“, kuris plačiai maišė gyvą veiksmą, tradicinę animaciją ir „CGI“, 1982 m. ir pirmą kartą panaudojo „CAPS“ sistemą skirtą tradicinei animacijai patobulinti 1990 m. sukurtame filme „Gelbėtojai Australijoje“, visiškai kompiuteriu sukurtas pilnametražis filmas dar nebuvo išleistas. 1995 m., „Disney“ bendradarbiavo su „Pixar“ kuriant „Žaislų istoriją“, pirmą pilnametražinį filmą sukurtą naudojant tiktai kompiuterinę grafiką („CGI“). Filmas turėjo tokį didžiulį pasisekimą, kad kitos studijos pradėjo galvoti apie savo „CGI“ filmų kūrimą.
Kompiuterinė animacija taip pat pradėjo veržtis ir į televiziją. Šeštadienio ryto animacinės serijos „ReBoot“ tapo kultinėmis tarp suaugusiųjų; tai buvo pirmosios iš visos eilės animacinių serijų, sukurtų naudojant „CGI“, tame tarpe „Žvėrių karai“ (Beast Wars), „Karo planetos“ (War Planets) ir „Roughnecke“. Kompiuterinės animacijos kokybė ženkliai gerėjo su kiekvienu nauju serialu. Daug vaidybinių TV serialų (ypač mokslinės fantastikos TV serialų, tokių kaip „Babilonas 5“ (Babylon 5) daug investavo į „CGI“ produkciją, sukurdami iki tol neįmanomus specialiuosius efektus už palyginti žemą kainą.
„Pixar“
Populiariausiu ir daugiausiai sėkmės sulaukusiu „CGI“ varžybų dalyviu tapo „Pixar“. Įkurta George Lucas kompanijos „Lucasfilm“ 1979 m. kaip specialiųjų efektų komanda, ji buvo parduota vienam iš „Apple Computer“ įkūrėjų Steve Jobs 1986 m. dėl finansinių Lucas problemų susijusių su filmo „Antinas Hovardas“ (Howard the Duck) nesėkme. Tuo metu, kompanija daugiausiai užsiėmė kompiuterinės animacijos įrangos kūrimu, bet tapo žinoma sukūrusi tokius pripažinimo sulaukusius trumpametražinius „CGI“ filmus kaip „Alavinis žaislas“ (Tin Toy), kuris laimėjo „Oskaro“ apdovanojimą.
Kai kompanija susidūrė su finansiniais sunkumais, ji pradėjo kurti TV reklamas; taip pat sudarė pilnametražinių filmų kūrimo sutartį su „Walt Disney Company“. Pirmas tokių filmų, 1995 m. sukurta „Žaislų istorija“, turėjo didžiulį pasisekimą, nutiesusį kelią filmų „Iš vabalų gyvenimo“ (A Bug’s Life) ir „Žaislų istorija 2“ (Toy Story 2) sėkmei.
„Pixar“ sėkmė tęsėsi su tokiais filmais kaip „Monstrų biuras“ (Monsters Inc.), „Žuviukas Nemo“ (Finding Nemo), „Nerealieji“ (The Incredibles), „Ratai“ (Cars), „La troškinys“ (Ratatouille), „WALL-E. Šiukšlių princo istorija“ (WALL-E), „Aukštyn“ ir „Žaislų istorija 3“, kurie visi sulaukė puikių kritikų įvertinimų, atnešė didžiulius pelnus, gavo apdovanojimus ir užtemdė atskirai „Disney“ studijos sukurtus filmus. Tačiau, „Ratai 2“ (2011 m.) nutraukė šią sėkmių virtinę: nuvylė kritikus ir nepateisino finansinių lūkesčių. „Disney“ sukūrė „CGI“ vaidybinį hibridą be „Pixar“ pagalbos („Dinozauras“ (Dinosaur), bet filmas sulaukė skirtingos reakcijos, nors ir buvo finansiškai sėkmingas. Vėlesniais Michael Eisner vadovavimo metais, trintis tarp „Disney“ ir „Pixar“ pasiekė tokį lygį, kad „Pixar“ svarstė kito partnerio galimybę, kai nebuvo pasiekta susitarimo dėl pelno dalinimosi. Kai Eisner pasitraukė 2005 m., jo įpėdinis, Robert Iger, nupirko „Pixar“ sudaręs akcijų sandėrį už 7,4 mlrd. dolerių (8,81 mlrd. dabartinių dolerių), kuris pavertė Steve Jobs didžiausiu privačiu „Disney“ akcininku. Po susijungimo, John Lasseter iš „Pixar“ užėmė vyriausio kūrybinio vadovo pareigas ir tapo atsakingu už visų naujų animacinių filmų išleidimą susijungusioje kompanijoje.
Dreamworks
Kada Jeffrey Katzenberg paliko „Disney“ ir tapo Steven Spielberg ir David Geffen partneriu naujoje studijoje „DreamWorks“, studija natūraliai tapo suinteresuota animacija. Jos pirmas filmas „Skruzdėliukas Z“ (Antz) nesulaukė tokios sėkmės kaip „Disney-Pixar“ kūriniai. Tačiau, „DreamWorks“ sulaukė sėkmės pradėję bendradarbiauti su Anglijos stop kadro animacijos studija „Aardman Animations“ ir sukūrę tokius filmus kaip „Viščiukų maištas“ (Chicken Run) 2000 m. ir „Oskaro“ apdovanojimą pelniusį „Volisas ir Gromitas: kiškiolakio prakeiksmas“ (Wallace and Gromit: The Curse of the Were-Rabbit) 2006 m.
Nepriklausomi kūrėjai ir kiti
Kitos studijos bandė patekti į „CGI“ rinką. Po nutrauktų santykių su Don Bluth, „20th Century Fox“, 2002 m. pradžioje, išleido ypač sėkmingą pilnametražinį animacinį filmą, kurtą su „CGI“ technologija, pavadinimu „Ledynmetis“ (Ice Age). Tai pačiais 2002 m., „Paramount“ išleido filmą „Džimis Neutronas. Genialus berniukas“ (Jimmy Neutron: Boy Genius), 2005 m. „TWC“ išleido filmą „Kriminalinė raudonkepuraitės istorija“ (Hoodwinked!), o 2006 m. „Columbia Pictures“ sukūrė filmą „Medžioklės sezonas atidarytas!“ (Open Season). „Warner Brothers“ didelės sėkmės sulaukė 2006 m. su „Oskarą“ laimėjusiu pilnametražiniu filmu „Linksmosios pėdutės“ (Happy Feet), o štai „Universal Studios“ po keleto bandymų tapti pilnaverčiu rinkos dalyviu, galiausiai pasiekė tikslą su 2010 m. filmu „Bjaurusis Aš“ (Despicable Me).
Nepaisant visos sėkmės, kompiuterinė animacija vis dar remiasi animaciniais ir stilizuotais personažais. 2001 m. buvo pirmas bandymas sukurti visiškai animuotą pasaulį naudojant fotorealistinius žmonių personažus: filmas „Fantazijos viršūnė: Sudvasintieji“ (Final Fantasy: The Spirits Within) sulaukė palankios kritikų reakcijos, deja, kino teatruose sekėsi prastai (surinkti 85 mln., tačiau buvo išleisti 137 mln. dolerių (brangiausias visų laikų filmas, sukurta pagal kompiuterinį žaidimą)).
CGI specialiųjų efektų panaudojimas vaidybiniuose filmuose išsiplėtė iki tiek, kad George Lucas savo 2002 m. filmą „Žvaigždžių karai: epizodas II - klonų ataka“ laikė visų pirma animaciniu filmu, kuriame buvo panaudoti gyvi aktoriai. Didėjantis skaičius šeimyninių filmų pradėjo naudoti visiškai kompiuteriu sukurtus personažus, kurie bendravo su gyvais aktoriais, kaip Jar-Jar Binks’as filme „Žvaigždžių karai: epizodas I - pavojaus šešėlis“, Golumas filme „Žiedų Valdovas: dvi tvirtovės“ ir pagrindinis filmo „Milžinas Halkas“ (Hulk) personažas. Nepaisant to, kad kompiuteriu kurti personažai tapo priimtini kino mėgėjams, iki šiol dar neatsirado visiškai animuoto filmo, kuriame vaidintų virtualūs žmogiškieji aktoriai (synthespians).
Interneto iškilimas ir „Flash“ animacija
Keletas populiarių „Flash“ animacijos filmukų: „Joe Cartoons“, „Vyblas ir Bobas“ (Weebl and Bob), „Laimingi medžių draugai“ (Happy Tree Friends), „Homestar Runner“, „Brackenwood“, „Fyndsų sukūrimas“ (Making Fiends) ir „Salotų pirštai“ (Salad Fingers).
Tradicinės animacijos nuosmukis
Nepaisant kino salėse sėkmės sulaukusio „Disney“ filmo „Lilo ir Stičas“, daug reklamuotos „Lobių planetos“ nesėkmė, atrodo, užtikrino rimtus „Disney“ animacijos studijos pasikeitimus. 2004 metais „Disney“ pranešė, kad išleidžia savo paskutinį tradicinės animacijos filmą pavadintą „Misija karvės“. Filmas sulaukė įvairių įvertinimų ir neturėjo pasisekimo kino salėse.
Tais pačiais metais buvo išleistas vaidybinis filmas „Padangių kapitonas ir ateities pasaulis“ (Sky Captain and the World of Tomorrow). Jis buvo išskirtinis tuo, kad visas buvo nufilmuotas prieš „mėlyną ekraną“, fonas buvo pilnai sukurtas kompiuteriu ir tiktai aktoriai, bei kai kuri butaforija, buvo tikri. Roberto Zemeckio filmas „Svajonių traukinys“ (The Polar Express), kuriame net penkis vaidmenis atliko Tom Hanks, buvo pilnai kompiuterinė animacija, tačiau naudojo judesių fiksavimo technologiją charakterių animavimui. Po „Svajonių traukinio“ sekė dar du Zemeckio filmai naudoję šią technologiją: „Beovulfas“ (Beowulf) ir „Disney“ „Kalėdų giesmė“ (A Christmas Carol).
Tačiau, 2009 m. išleisti filmai „Princesė ir varlius“ ir „Kelso abatijos paslaptis“ (The Secret of Kells) buvo nominuoti „Oskaro“ apdovanojimui ir ženklino atgijusį susidomėjimą tradicine animacija. Tais pačiais metais, „Koralaina ir slaptas pasaulis“ (Coraline) ir Wes Anderson „Šaunusis ponas Lapinas“ (Fantastic Mr. Fox) (abu filmai buvo nominuoti „Oskaro“ apdovanojimui) atnaujino susidomėjimą stop kadro animacija.
Įvertinimas „Oskaro“ apdovanojimais
Istoriškai, nepaisant „Geriausios trumpos animuotos temos“ (Best Animated Short Subject) kategorijos, animaciniai pilnametražiniai filmai retai sulaukdavo didesnio pripažinimo per „Oskaro“ apdovanojimus kam nors kitam nei muzikiniam takeliui. Neturinti precedento „Disney“ filmo „Gražuolė ir pabaisa“ „Geriausio filmo“ nominacija ir penki kiti apdovanojimai sulaužė tradiciją, nors filmas laimėjo tik du „Oskaro“ apdovanojimus už muzikinį takelį. XXI a. pradžioje, animacija tapo taip plačiai pripažįstama, kad 2001 metais, JAV Kino meno ir mokslo akademija (Academy of Motion Picture Arts and Sciences) pristatė naują „Oskaro“ apdovanojimą „Geriausias pilnametražinis animacinis filmas“.
Hayao Miyazaki sukurtas ir kritikų pripažintas filmas „Stebuklingi Šihiros nuotykiai Dvasių pasaulyje“ (Spirited Away) laimėjo „Oskaro“ apdovanojimą 2002 m. „Disney/Pixar“ sukurtas „Žuviukas Nemo“ laimėjo 2003 m. apdovanojimą, nugalėjęs nominuotus apdovanojimui filmus „Trys seserys iš Belevilio“ (The Triplets of Belleville) ir „Brolis lokys“ (Brother Bear). Nuo tada, „Pixar“ laimėjo daugiausiai apdovanojimų šioje kategorijoje su tokiomis išimtimis kaip „Volisas ir Gromitas: kiškiolakio prakeiksmas“ 2005 m., „Linksmosios pėdutės“ 2006 m. ir „Rango“ 2011 m.
„Annie“ apdovanojimai
„Annie“ apdovanojimai yra įteikiami kiekvieną vasarį Tarptautinės animacinių filmų asociacijos (International Animated Film Association) Holivudo skyriaus už pasiekimus Jungtinėse Valstijose filmų ir televizijos animacijos srityse. Apdovanojimai buvo įkurti 1972 m. su tikslu pagerbti už viso gyvenimo nuopelnus įvairiose animacijos srityse, tačiau vėliau (1992 m.) pradėjo atiduoti pagarbą animacijai bendrai, tarp jų ir dabartiniams kūriniams.
Čiuandžou
Čiuandžou  – miestas pietryčių Kinijoje, Fudziano provincijoje, Perlų upės deltoje, Taivano sąsiaurio pakrantėje. Turi prefektūros statusą. Jūrų uostas. Žemės ūkio produkcijos (ryžių, cukranendrių, saulėgrąžų) perdirbimo pramonė. Veikia keletas universitetų, Užjūrio ryšių muziejus. Išlikę viduramžių miesto architektūros paveldo.
2021 m. Čiuandžou miestas buvo UNESCO pripažintas kaip pasaulio paveldo objektas.
Istorija
Čiuandžou įkurtas Tangų dinastijos laikais ir buvo vienas svarbiausių Kinijos uostų. Čia suplaukdavo pirkliai iš įvairių pasaulio kraštų, Čiuandžou dažnai buvo laikomas šilko kelio pradiniu punktu. Arabai miestą minėjo kaip Zaitoną, jis taip pat paminėtas Marko Polo kelionės aprašuose. Čia įsikūrė nemažai hujų. 1549 m. Čiuandžou išžudyta portugalų bendruomenė, likę gyvieji įkūrė Makao koloniją.
Folikulas
Kiekviename moters cikle vienu metu auga apie 10–15 folikulų, tačiau iš jų ovuliuoja (t. y. plyšta, ir iš folikulo išsilaisvina apvaisinimui pasiruošusi kiaušialąstė) tik vienas, labai retai – du ar trys. Esant 28 dienų moters ciklui, folikulas subręsta maždaug 14 dieną (normos ribos 11–18 dienų) – šis laikotarpis turi įtakos moters ciklo trukmei. Visi kiti folikulai žūsta įvairiose brendimo stadijose, o jų ertmės užpildomos jungiamuoju audiniu – šitaip susidaro atreziniai folikulai. Jeigu normaliai subrendęs folikulas neovuliuoja, susidaro kistozinis folikulas.
Folikulų augimą ir brendimą reguliuoja neuroendokrininiai veiksniai, visų pirma – hipofizės priekinės dalies tropiniai hormonai. Išeikvojus visus kiaušidėse esančius primordinius folikulus, mėnesinės išnyksta (apie 50 moters gyvenimo metus).
Italijos futbolo varžybos 1989–1990 m.
Italijos futbolo varžybos 1989–1990 m.
Joho nacionalinis parkas
Joho nacionalinis parkas yra Kanadoje, Uoliniuose kalnuose, Britų Kolumbijos pietryčiuose. Pietuose ribojasi su Kutenajaus NP, rytuose – su Banfo NP. Parkas įkurtas tiek apsaugoti unikalią Uolinių kalnų gamtą, tiek turtingus fosilijų telkinius (didžiausias – Burgeso skalūnai).
Snapas
thumb|200px|Paukščių snapų palyginimas parodantis skirtingų paukščių prisitaikymą misti įvairiu maistu. Mastelis įvairus. Snapas – paukščio raginis darinys, susiformavęs iš pailgėjusių žandinių lankų. Sudarytas iš dviejų dalių: viršutinės – antsnapio ir apatinės – posnapio; abi jos padengtos ragine makštimi (rhamphotheca). Antsnapio pamate yra minkšta odelė, kuri vadinama vaškine (ceroma). Vaškinė labai ryški dieninių plėšriųjų paukščių. Raginė makštis nuolat keičiasi, nes jos viršutiniai sluoksniai nusitrina, o iš vidaus atauga nauji. Kai kurie vištiniai paukščiai besišerdami numeta iš karto visą viršutinę makšties dalį, susidarius po ja naujai makščiai. Makšties spalva priklauso nuo metų laikų, todėl ji keičiasi. Taip pat ji skirtinga jauniklių ir suaugusių paukščių arba net patinų ir patelių skiriasi, pvz., varnėno snapas pavasarį geltonas, rudenį juosvas, juodojo strazdo patino snapas geltonas, patelės juosvas ir t. t.
Joho nacionalinis parkas
1984 m. Joho nacionalinis parkas su grupe kitų Uolinių kalnų parkų įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Snapas
Paukščio snapo dydis ir forma priklauso nuo maisto rūšies ir maisto paėmimo būdo. Snapu paukščiai ne tik pasiekia ar laiko maistą, bet ir kedena plunksnas, krauna lizdus. Kai kuriems paukščiams, ypač papūgoms, snapas padeda laipioti:
Merkelis Stanislovas Savickis
Merkelis Stanislovas Savickis (m. 1668 m. sausio 4 d.) – XVII amžiaus lenkų mokslininkas ir poetas, Bresto vaivada.
Biografija
Išsilavinimą gavo Vilniaus universitete. Buvo Gardino seniūnas, po to Bresto kaštelionas.
Išsiskyrė Bresto gynyboje įsiveržus švedams (1655 m.) ir atidavė miestą garbingose sąlygose 1657 m.
Jo sūnus Karolis Petras Savickis (m. 1733 m.), jėzuitas, išspausdino „Prawdziwe zwierciadło niewinności“ ir „Krzywda bez szkody“ (1726 m.).
Dažinis prožirnis
Dažinis prožirnis – Genista šeimos narys, augantis ir Lietuvoje. 1899 m. iš šio augalo pirmą kartą buvo išskirtas izofalavonas, kurio pavadinimas genisteinas atspindi augalo pavadinimą. Genisteinas yra taikomas kaip papildoma priemonė, gydant kai kurias vėžio formas.
Romanas Chodakauskas
Romanas Chodakauskas (1883 m. rugpjūčio 9 d. Zvanagalės dvaras, Vaškų valsčius – 1932 m. spalio 9 d. Kaunas) – Lietuvos karinis veikėjas, teismo pulkininkas.
Biografija
Sesuo Sofija Smetonienė. 1912 m. baigė Charkovo universitetą, 1915 m. baigė Vladimiro karo mokyklą Sankt Peterburge.
Per Pirmąjį pasaulinį karą tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje. 1918–1919 m. Lietuvos atstovas Ukrainoje ir Rumunijoje. 1919 m. vasario mėn. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę, paskirtas Krašto apsaugos ministerijos štabo karininku ypatingiems reikalams. Nuo 1921 m. rugpjūčio mėn. Armijos teismo valstybės gynėjo padėjėjas, nuo 1923 m. spalio mėn. Kariuomenės teismo nuolatinis narys. 1926 m. spalio mėn. paleistas į atsargą, pulkininkas.
Grafo folikulas
Grafo folikulas (dar vadinamas Grafo pūslele) – tai subrendęs folikulas (kiaušidės struktūrinis darinys), stambi pūslelė, pripildyta baltymų, druskų ir kitų medžiagų turinčio skysčio. Pavadinta olandų mokslininko Renjė de Grafo (Regnier de Graaf, 1641–1673) garbei, kuris 1672 metais aptiko šį folikulą. Grafo folikulo viduje yra subrendusi kiaušialąstė, pasiruošusi apvaisinimui.
Folikulas subręsta pirmojoje moters ciklo fazėje, per tą laiką jis padidėja iki maždaug 20 mm. Tada jo ertmė prisipildo folikulinio skysčio, o jame esanti kiaušialąstė padidėja ir subręsta. Po ovuliacijos, apvaisinimui pasirengusi kiaušialąstė iš pradžių patenka į pilvo ertmę, o po to – į kiaušintakį. Plyšusios Grafo pūslelės vietoje susidaro nauja, labai svarbi endokrininė liauka – geltonkūnis. Sergant kai kuriais hormoniniais sutrikimais, folikulas neplyšta, todėl kiaušialąstė iš kiaušidės neišeina ir ovuliacija neįvyksta – tai gali būti nevaisingumo arba gimdos disfunkcijos priežastis.
Antrojo pasaulinio karo Europos teatras
thumb|300px|Antrojo pasaulinio karo Europos teatro animacija
Antrojo pasaulinio karo Europos teatras buvo plati karinių veiksmų teritorija Europoje nuo Trečiojo Reicho įsiveržimo į Lenkiją 1939 m. rugsėjo 1 d. iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos Europoje 1945 m. gegužės 8 d. besąlygiškai kapituliavus Vokietijai. Sąjungininkai kovojo su Ašies valstybėmis trijuose subteatruose: Rytų fronte, Vakarų fronte ir Viduržemio jūros teatre.
Priešistorė
Tuo tarpu Italijoje fašistų partijos lyderis Benito Mussolini 1923 m., po Žygio į Romą ir buvusios vyriausybės nuvertimo, tapo premjerministru. Šiuos lyderius vienijo nacionalizmas. Po Vokietijos pasitraukimo iš Tautų Lygos, Musolinis ir Hitleris pasirašė Plieno paktą, taip suformuodami Romos-Berlyno ašį. Vėliau prie Ašies valstybių prisijungė Japonija. Japonija ir Vokietija 1939 m. pasirašė Antikominterno paktą, nukreiptą prieš Sovietų Sąjungos komunizmo grėsmę. Vėliau prie Ašies prisijungė kelios mažesnės valstybės.
Karo Europoje pradžia
Nacių Vokietija ir Sovietų Sąjunga savo retorikoje viena kitą laikė mirtinais priešais, tačiau po Miuncheno suokalbio, po kurio Čekoslovakija (tuometinė Prancūzijos ir Sovietų Sąjungos sąjungininkė ir vienintelė demokratija Centrinėje Europoje) buvo faktiškai perduota Vokietijai, Sovietų Sąjunga suartėjo su Vokietija ir pasirašė nepuolimo paktą (Molotovo-Ribentropo paktas), kuriame buvo ir slaptoji dalis, pagal kurią šios valstybės pasidalino Lenkiją, Baltijos respublikas ir Suomiją į savo interesų sferas.
Rugsėjo 17 d. Sovietų Sąjunga užpuolė Lenkiją iš rytų, o Lenkijos vyriausybė pasitraukė į Rumuniją. Lenkija galutinai pralaimėjo per penkias savaites, paskutiniams lenkų daliniams pasidavus po Kocko mūšio spalio 5 d. Užbaigęs Lenkijos kampaniją Hitleris pasiūlė Jungtinei Karalystei ir Prancūzijai taiką mainais už Vokietijos dominavimo žemyne pripažinimą. Spalio 12 d. Jungtinė Karalystė oficialiai atsisakė priimti šį pasiūlymą. Lenkija nekapituliavo, jos vyriausybė tremtyje tebevadovavo didelei armijai ir plačiam pasipriešinimo tinklui.
Nepaisant greitos kampanijos rytuose, padėtis Vokietijos-Prancūzijos pasienyje išliko rami. Šis laikotarpis, kurio metu nevyko jokių didesnių susirėmimų truko iki 1940 m. gegužės 10 d. ir yra vadinamas Keistuoju karu.
Trintyčiai
Trintyčiai arba Zaicevas (, nuo 1945 m., nuo 1946 m. Зайцево) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Chrabrovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kenigsbergo rajono, vėliau Gurjevsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. Matrosovo apylinkės, 1954 m. birželio 16 d. – 2008 m. birželio 30 d. Chrabrovo apylinkės kaimas.
Kiaužeriai
Kiaužeriai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje. Stūkso Kiaužerių akmuo (su „paukščių pėdomis“).
Čižovka
Čižovka – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Noriūnų.
Bad Meets Evil
Bad Meets Evil – 1999 m. susikūrusi amerikiečių hiphopo grupė iš Detroito, kurią sudaro reperiai Royce da 5’9" ir Eminem. Grupė susiformavo po to, kai Royce da 5’9" kartu su Eminem įrašė dainą „Bad Meets Evil“ 1999 m. išleistame Eminem albume „The Slim Shady LP“. 2023 m. duomenimis, grupė yra išleidusi keturis singlus bei vieną EP „Hell: The Sequel“, išleistą 2011 m. birželį.
Kaspis
Kaspis  – miestas Gruzijoje, Šida Kartlio regione, Kaspio rajono centras. Išsidėstęs prie Kuros upės. Gyventojų – 13 423 (2014 m.).
Įsikūrė ankstyvaisiais viduramžiais. XV a. atiteko feodalų Amilacharvių šeimai. Miesto statusą gavo 1959 m.
Kaspio cemento gamykla – viena didžiausių Gruzijos pramonės įmonių. Veikia krašto muziejus.
Beržė (Šešuvis)
Beržė – dešinysis Šešuvies intakas, įteka į ją 4,8 km nuo jos žiočių, piečiau Tauragės. Išteka į vakarus nuo Leoniškės kaimo, Mažonų seniūnijoje. Teka pietų, pietvakarių kryptimis per Tauragės pramoninį mikrorajoną. Upę kerta trys geležinkelio Pagėgiai – Radviliškis atšakos, magistralė, , miesto teritorijoje daug kartų užtvenkta.
Intakai: dešinysis Papušinė, kairysis – Trumpė.
Upėvardis kildinamas nuo augalo pavadinimo beržas.
Vytėnų dvaras
Vytėnų dvaras – buvusi dvaro sodyba Vytėnuose, Kauno šiauriniame pakraštyje. Patogiai pasiekiama nuo automagistralės pro „Megos“ prekybos centrą (apie 0,9 km).
Istorija
thumb|left|200px|Dvaro kiemas. Prie medžio – bevardis obeliskas
Dvaras įkurtas XX a. pradžioje po žemės reformos, kai buvo dalinamos Sargėnų dvaro žemės. Iš jų apie 76 ha 1925 m. įsigijo nepriklausomybės kovų dalyvis, savanoris Leonas Račiūnas. Jis sukūrė pavyzdingą dvaro ūkį, pastatė išraiškingą gyvenamąjį namą. Kartu su dvaro savininku čia gyveno ir jo brolis kompozitorius Antanas Račiūnas, kuris gyvendamas Vytėnuose užsiėmė kūryba, jo kvietimu dvare svečiavosi žymus rusų operos dainininkas Fiodoras Šaliapinas. Tikėtina, jog jis dainavo rūmų balkone 1934 m.
1941 m. nacionalizuotame dvare įsteigtas daržininkystės ir sodininkystės tarybinis ūkis, tuomet – vienas pirmųjų Lietuvoje. Į Vytėnus iš Dotnuvos buvo perkelta bandymų stotis, veikusi iki 1969 m., kai buvo iškelta į Babtus. 1957–1959 m. Vytėnų sodininkystės-daržininkystės bandymų stotyje vyresniuoju moksliniu bendradarbiu dirbo LR Prezidentas Aleksandras Stulginskis, 1956 m. grįžęs po tremties į Lietuvą. Po Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo Vytėnų dvaras grąžintas Račiūnų šeimai.
Būklė
Sovietmečiu Vytėnų dvaro sodyba atsidūrė šalia šiaurinės Kauno miesto ribos. Prie dvaro sodybos priartėjęs besiplečiantis Vytėnų privačių gyvenamųjų namų rajonas. Dvaro pastatą supa tvora, tvarkinga aplinka su pavieniais želdiniais, senų medžių eile.
Helena Paparizou
Helena Paparizou (g. 1982 m. sausio 31 d. Švedija) – Graikijos dainininkė, išgarsėjusi po pergalės 2005 m. Eurovizijos dainų konkurse.
Biografija
Helena Paparizou gimė ir augo Švedijoje, graikų tėvų šeimoje. Helenos artistiškumas ir troškimas pralenkti visus išryškėjo jau ankstyvame amžiuje. Geriausiai jai sekėsi dainuoti, šokti ir vaidinti. Helena dar mokydamasi mokykloje pradėjo šių menų studijas.
Būdama septyniolikos, su vaikystės draugu Niko įkūrė grupę Antique. Beveik iškart po to Helena ir Niko pasirašė muzikos įrašų kontraktą su Švedijos įrašų kompanija. Jų debiutinis singlas „Opa Opa" tapo dideliu hitu.
2001 m. grupė Antique atstovavo Graikijai Eurovizijoje su daina „I would die for you“. Užimta trečia vieta padėjo išgarsėti grupei Antique. Buvo sukurta daug platininių albumų, grupė su koncertiniu turu keliavo per Europą ir bendradarbiavo su garsiais Graikijos bei užsienio šalių dainininkais.
2003 m. Helena nusprendė palikti grupę ir pradėti solo karjerą. Netrukus ji pasirašė solo atlikėjos kontraktą su Sony Music.
2003 m. gruodį Helena Paparizou įrašė savo pirmą singlą kaip solo atlikėja – „Anapandeetes Klisis„ (Missed Calls), kurį specialiai jai sukūrė dainininkas ir dainų kūrėjas Christos Dantis. „Anapandeetes Klises“ tapo hitu ir užkariavo topų lenteles.
2004 m. pavasarį Helena išleido pirmą solinį albumą – „Protereotita" (Priorities), kuriame jau buvo 4 singlai. Šis albumas tapo dukart platininiu.
2005 m. gegužės 21 d. Helena Paparizou antrą kartą atstovavo Graikijai Eurovizijoje ir laimėjo prizą su daina „My number one„, kuri tapo platininiu singlu Graikijoje ir auksiniu Švedijoje.
Helenos naujas singlas „Mambo“ pasirodė 2005 m. lapkritį, 10 savaičių išliko topų viršūnėse ir tapo platininiu. Dabar Helena įrašinėja savo naują albumą.
Aretha Franklin
Aretha Louise Franklin (1942 m. kovo 25 d. Memfis, JAV – 2018 m. rugpjūčio 16 d. Mičiganas, JAV) – amerikiečių dainininkė, kompozitorė, pianistė.
A. L. Franklin labiausiai žinoma kaip soul, bet taip pat ir džiazo, popmuzikos, gospelo muzikos atlikėja, netgi yra dainavusi operoje. Atlikėją dažnai vadi nama „Soul karaliene“, „Rolling Stone“ žurnalas A. Franklin du kartus įvardijo atlikėją kaip geriausią moterį atlikėją, taip pat ji yra devintoje žurnalo geriausių visų laikų atlikėjų sąrašo vietoje.
Iš viso yra parduota virš 75 milijonų A. Franklin įrašų visame pasaulyje.
Biografija
Vaikystėje A. Franklin išsisikyrė savo gabumais dainuojant gospelą. Ji tai darydavo bažnyčioje Detroite, kur jos tėtis buvo pastoriumi.
Būdama 18 metų ji pasirašė sutartį su įrašų kompanija „Columbia Records“. Tačiau ji išgarsėjo tik perėjusi į „Atlantic Records“ 1966 m. Šiuo laiku ji įrašė savo tokius hitus kaip „I Never Loved a Man (The Way I Love You)“, „Respect“, „(You Make Me Feel Like) A Natural Woman“, „Chain of Fools“, „Think“ ir „I Say a Little Prayer“. Iki 1979 m. A. Franklin dirbo su „Atlantic“, tačiau kilus nesutarimams ji perėjo į „Arista Records“ kompaniją.
1980 m. ji nusifilmavo muzikinėje komedijoje „The Blues Brothers“.
Iš viso A. Franklin įrašė 112 singlų, kurie pateko į „Billboard“ sąrašą, tarp jų 17 pateko į top 10.
Apdovanojimai
Aretha Franklin užima 2 vietą (po Alison Krauss) tarp dainininkių moterų pagal gautų Grammy Award skaičių. Ji Grammy buvo apdovanota 18 kartų. Taip pat ji yra pirmoji moteris, gavusi savo žvaigždę Holivudo Šlovės alėjoje.
A. Franklin yra gavusi Prezidento laisvės medalį, o 1987 m. tapo pirmąja moterimi įtraukta į Rokenrolo šlovės muziejų.
2019 m. atlikėja buvo pagerbta už nuopelnus muzikai Pulicerio premijos komisijos.
2020 m. A. Franklin buvo įrašyta į nacionalinę moterų šlovės galeriją.
Amalė (Nemunas)
Amalė – upė Kaune. Dešinysis Nemuno intakas, ištakos Davalgonių miške. Didžioji upės dalis reguliuota, žemupys kanalizuotas, plečiant Petrašiūnų mikrorajoną ir Kauno HE statybų metu. Didžioji dalis upelio suvaryta į lietaus nuotekų vamzdžius ir srūva po asfaltu, vis dar laisvai teka pro Amalių sodus. Dėl riboto pralaidumo kartais patvinsta.
thumb|left|250px|Amalė pramoninės zonos pakraštyje
Etimologija
Upės pavadinimas neaiškios kilmės: vienų autorių siejamas su augalu amalu, kitų – su indoeuropiečių prokalbe (plg. albanų amë – „upės vaga“, hetitų amiḭara- – „griovys“, graikų ἀμάρα – „griovys“, hipotetinė am- – „upės vaga, griovys“). Tačiau šaknis gali būti ir neskaidyta – plg. trakų Amala, Amela, lenkų Jemielnia.
Yesterday
„Yesterday“ (liet. „vakar“) – popmuzikos daina, kurią 1965 m. įrašė britų grupė „The Beatles“ savo albume „Help!“. Pagal Gineso rekordų knygą, „Yesterday“ turi daugiau vadinamųjų „koverių“ (kitų atlikėjų savaip atliekamų versijų) negu bet kuri kita iki šiol parašyta daina. Ji ir šiandien išlieka populiari tarp 3000 įrašytų versijų, o viskas prasidėjo nuo to, kai vos po trijų mėnesių nuo albumo „Help“ išleidimo ji užkariavo Jungtinės Karalystės top 10. „BMI (Broadcast Music, Incorporated)“ tvirtina, kad vien per XX amžių ji buvo atlikta daugiau nei 7 milijonus kartų, ir tikriausiai dėl to yra laikoma visų laikų daugiausia kartų atlikta daina.
„Yesterday“ yra melancholiškos akustinės baladės, kalbančios apie išsiskyrimą, tipo. Tai buvo pirmas oficialus „The Beatles“ įrašas, kuris pasikliovė tik vieno grupės nario atlikimu: Polui Makartniui akomponavo tik styginių kvartetas. Galutinis įrašas taip stipriai skyrėsi nuo kitų grupės darbų, kad kiti trys nariai uždraudė išleisti šios dainos singlą Jungtinėje Karalystėje. Nors įvardyta kaip Džono Lenono/P. Makartnio, kaip ir visos Bitlų dainos, kurios buvo parašytos vieno iš jųdviejų, šią dainą parašė vien tik Makartnis.
Kilmė
Kaip teigia grupės „The Beatles“ ir P. Makartnio biografai, P. Makartnis dainos melodiją susapnavo savo merginos Džeinės Ašer (Jane Asher) namuose. Tik prabudęs jis nuskubėjo prie pianino ir įrašė melodiją į juostelę, kad nepamirštų.
P. Makartnis tvirtino, kad jis parašė dainą „Yesterday“ tuo metu, kai 1964 m. kartu su grupe „The Beatles“ keliavo į Prancūziją, tačiau daina nebuvo įrašyta iki 1965 m. vasaros. Per tą laiką grupė išleido du albumus: „Beatles for Sale“ (liet. „Bitlų išpardavimas“) ir „A Hard Day's Night“ (liet. „Sunkios dienos naktis“), tačiau juose dainos neįrašė. Nors P. Makartnis niekad neatskleidė, tačiau tokio ilgo delsimo priežastis galėjo būti nesutarimai tarp jo ir Džordžo Martino dėl dainos reikalavimų arba tai, kad dainos nemėgo kiti grupės dainininkai.
Įrašinėjimas
1965 m. birželio mėnesį buvo sukurtos dvi „Yesterday“ versijos. Antroji versija buvo geresnė, nes jai akomponavo styginių kvartetas, būtent todėl ji ir buvo įrašyta.
Išleidimas
Nors P. Makartnis buvo įsimylėjęs savo dainą, tačiau jam buvo sunku įtikinti kitus grupės narius, kad „Yesterday“ reikia įrašyti į albumą. Pagrindinė priežastis, dėl kurios prieštaravo dainininkai, buvo ta, kad „Yesterday“ neatitiko jų stiliaus ir buvo nepanaši į kitas dainas. Lenonas, Džordžas Harisonas ir Ringo Staras atsisakė išleisti šį singlą Didžiojoje Britanijoje. Tačiau daina vis tiek buvo išleista ir pateko į Didžiosios Britanijos topų viršūnę.
Singlas buvo išleistas ir Jungtinėse Amerikos valstijose. Nuo 1965 m. spalio 9 d. singlas JAV išsilaikė topuose visą mėnesį. Per penkias savaites buvo parduota milijonai dainos įrašų. „Yesterday“ buvo dažniausiai grojama daina JAV radijo stotyse net aštuonerius metus. Tuo tarpu Didžiojoje Britanojoje debiutavo albumas „Help“ ir išsilaikė topuose 9 savaites.
Premijos, apdovanojimai ir užsipuolimai
„Yesterday“ pelnė pripažinimą kaip daugiausia kartų įrašyta daina popmuzikos istorijoje; įrašas apie ją Gineso rekordų knygoje siūlo virš 3000 skirtingų iki šiol sukurtų jos versijų, kurias atlieka tikras atlikėjų mišinys, įskaitant The Seekers, Joan Baez, Liberace, Frank Sinatra, Ray Charles, Wet Wet Wet, Plácido Domingo, The Head Shop ir Boyz II Men. 1976-aisiais Deividas Eseksas (David Essex) įdėjo savo sukurtą dainos versiją į trumpametražį muzikinį dokumentinį filmą „All This and World War II“ (liet. „Visa tai ir Antrasis pasaulinis karas“). Po to, kai Muzak 1990-aisiais perėjo prie programų, paremtų komerciniais įrašais, jo inventorius išaugo: jis turėjo apie 500 „Yesterday“ versijų.
Muzika ir žodžiai
Styginių aranžuotė papildo dainos liūdną atmosferą, ypač tai atsiskleidžia dejuojančioje smuiko melodijoje (pvz., eilutėje „I don‘t know/she wouldn‘t say“ – liet. „Nežinau, ji nepasakė“) taip pat kaip ir besileidžianti alto melodija, kuri grąžina priedainį atgal į posmą. Ši paprasta idėja tiesiog stulbinanti, o Makartnis dar ir pabrėžia tai savo vokalu antrame priedainyje.
Šios dainos neįprastas aspektas yra tai, kad pirmoji jos frazė yra tik septynių taktų vietoje įprastinių aštuonių, kurie būdingi beveik visiems popmuzikos kūriniams. Makartnio galutiniai žodžiai dainai buvo niūrūs ir tiko mąsliai melodijai. Nors jie gan migloti, vis dėlto gali būti interpretuojami kaip liūdesio dėl prarasto mylimo žmogaus išraiška. Daugelis mano, kad jie atskleidė išsiskyrimo liūdesį, kai kurie kiti tiki, kad egzistuoja nežymus ryšys tarp dainos ir Makartnio mamos mirties, kai jis buvo paauglys. Kai daina buvo parašyta, žodžiai buvo laikomi neįprastais Makartnio kūriniams. Iki tol dauguma jo dainų buvo optimistiškos ir linksmos, o Lenonas buvo laikomas Bitlu su kiek mąslesniais ir liūdnesniais dainų žodžiais.
Pasirodęs „The Howard Stern Show“, P. Makartnis pareiškė, kad originalūs dainos „Yesterday“ žodžiai, parašyti disko pakuotės kitoje pusėje, priklauso jam. 2003-ųjų liepą britų muzikologai netikėtai aptiko panašumų tarp „Yesterday“ žodžių bei rimavimo būdų ir Nat King Cole’s dainos „Answer Me“, taip prieidami prie spėlionių, kad P. Makartniui turėjo įtakos ši daina. Tačiau Makartnio agentai neigė bet kokį panašumą tarp šių dainų. Ajanas Hamondas (Ian Hammond) spėliojo, kad Makartnis pasąmoningai savo dainą „Yesterday“ parėmė Rėjaus Čarlzo (Ray Charles) dainos „Georgia On My Mind“ versiją, bet užbaigė teigdamas, kad nepaisant panašumų, daina „Yesterday“ yra „visiškai originali ir individuali“. 2006-aisiais italų prodiuseris ir dainų kūrėjas Lilis Grekas (Lilli Greco) teigė, kad „Yesterday“ yra XIX amžiaus neapolietiškos dainos, pavadinimu „Piccere' Che Vene a Dicere'“, versija. Tame pačiame kaltinime jis sakė, kad Makartnis ir Lenonas turėjo enciklopedines pasaulio muzikos žinias ir ypač mėgo neapolietiškas dainas. Nei Lenonas, nei Makartnis nemokėjo skaityti neįrištų natų, o šis kaltinimas nenurodo, kada (ir ar iš viso) jie girdėjo dainos atlikimą. 1999-aisiais BBC radijo rinkimuose „Yesterday“ buvo išrinkta geriausia XX amžiaus daina.
Nibragalys
Nibragalys – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 1,5 km į šiaurės vakarus nuo Raguvėlės. Stūkso Nibragalio akmuo (su „žmogaus pėda“).