cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dotnuvos pagrindinė mokykla
Kėdainių rajono Dotnuvos pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Dotnuvoje (Kėdainių raj.), Vilties g. 21, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191024777. Steigėjas Kėdainių rajono savivaldybės taryba. miniatiūra|250px|left|2015 m.
Chevrolet Suburban
Chevrolet Suburban didelės klasės visureigis, kurį gamina „Chevrolet“. Vienas ilgiausiai gaminamų automobilių JAV, kurio gamyba prasidėjo 1935 metais. Suburban yra Chevrolet C/K šeimos narys.
GMT900
thumb|240px|left|2007 m. Chevrolet Suburban 2007 modelio Suburban ir Yukon XL buvo pristatyti 2006 metų Los Andželo automobilių parodoje sausio mėnesį. Atnaujintų GMT900 Suburban ir Yukon XL gamyba prasidėjo 2006 m. kovą. Nauji modeliai buvo atnaujinti į daug modernesnį ir aerodinamiškesnį stilių.
Sintautų tvenkinys
Sintautų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Šakių rajone, šalia Sintautų. Sudarytas užtvenkus Pentos upę (Novos intakas) 9 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis pietryčių-šiaurės vakarų-rytų kryptimi – 4,13 km, plotis – iki 0,39 km. Į rytus driekiasi 1,25 km ilgio įlanka, į kurią įteka upė Penta III. Altitudė 42,5 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Tvenkinį supa daugiausia dirbami laukai, krūmynai. 1 km už Sintautų tvenkinio pasroviui yra sudarytas Totorviečių tvenkinys.
Užtvankos keteros aukštis virš jūros lygio 44,5 m, ilgis 500 m, plotis 8 m. Vandens pralaida – šachtinė. Skaičiuotinis užtvankos debitas – 34,9 m³/s. Tvenkinys įrengtas 1985 m.
Prie tvenkinio yra Sintautų gyvenvietė, Gaisrių, Starkų, Santakų kaimai.
2014 m. tvenkinyje sugautas sidabrinis karosas svėrė 3880 g - Lietuvos rekordas.
Arūnas Eigirdas
Arūnas Eigirdas (g. 1953 m. birželio 11 d. Klaipėdoje) – matematikas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1976 m. baigė Vilniaus universiteto Matematikos fakultetą.
1978–1990 m. Lietuvos SSR mokslų akademijos Filosofijos, sociologijos ir teisės instituto vyr. inžinierius programuotojas, laboratorijos vedėjas, mokslinis bendradarbis. 1990–1991 m. Valstybinės komisijos Rytų Lietuvos problemoms nagrinėti narys, 1991–1992 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės įgaliotinis Šalčininkų rajonui. 1992–1993 m. Seimo narys, neteko mandato, 1993 m. balandžio mėn. ištaisius Vyriausiosios rinkimų komisijos klaidą.
1994–1995 m. VĮ „Infostruktūra“ inžinierius projektuotojas. 1996–1998 m. Valstybinės dokumentų technologinės apsaugos tarnybos prie Finansų ministerijos poskyrio viršininkas, Informacijos skyriaus viršininko pavaduotojas. Nuo 1998 m. Valstybinės mokesčių inspekcijos Duomenų valdymo skyriaus viršininko pavaduotojas, vyr. specialistas, Informacinių išteklių valdymo departamento Vidinių informacinių išteklių kūrimo specialistas.
Natris
thumb|150px|left|Natrio gabalai Natris – cheminis elementas, šarminis metalas, žymimas Na. Atominis skaičius – 11. Kambario temperatūroje – minkštas balkšvas metalas, ore iš lėto oksiduojasi, sudarydamas Natrio oksidą, pakaitintas – užsidega. Su vandeniu reaguoja, sudarydamas natrio šarmą (natrio hidroksidą), išskirdamas iš vandens vandenilį. Reakcijos metu išsiskiria daug šilumos, dėl to gali įvykti sprogimas. Panašias į natrio chemines savybes turi kalis. Labiausiai žinomas natrio junginys – natrio chloridas (valgomoji druska).
Arūnas Eigirdas
Biografija
Nuo 1998 m. Vilniaus universiteto Komunikacijos fakulteto studentams skaito informacinės veiklos tyrimo metodų kursą.
1979–1989 m. TSKP narys. 1989 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio dalyvis. 1990 m. Lietuvos piliečių chartijos narys. 1993–2012 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys, 1993–1997 m. TS (LK) Naujamiesčio skyriaus pirmininkas, vėliau skyriaus pirmininko pavaduotojas. Nuo 2012 m. Tautininkų sąjungos narys, nuo 2013 m. – Tautininkų sąjungos Vilniaus sueigos pirmininkas.
Natris
Natris naudojamas atominėse elektrinėse kaip šilumnešis, dėl šios priežasties branduolinio reaktoriaus paleidimas gali užtrukti 1 savaitę laiko, nes norint jį paleisti, natrį reikia tolygiai išlydyti.
Arūnas Eigirdas
Biografija
Žmona Dalia, dukros Jonė, Rūta, Ugnė.
Paežerių ąžuolas
thumb|right|250px|Paežerių ąžuolas 2015 m. kovo mėn.
Paežerių ąžuolas – valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas, išskirtinių matmenų ir išvaizdos ąžuolas, augantis miške Šiaulių rajone, Paežerių kaime (Raudėnų sen.), apie 2,5 km į rytus nuo Dirvonėnų. miniatiūra|250px|left|Drevė kamiene
Natris
Pavadinimo kilmė
Natris būdavo aptinkamas šarminiuose junginiuose iš augalinių pelenų, kuriuose gausu šarminių medžiagų, todėl arabai ir hebrajai elementą pavadino vardu – neter.
Paežerių ąžuolas
Pasiekiamas iš kelio, einančio rytiniame Paežerių ežero krante. Ties Paežerių girininkija pasukama į rytus ir pavažiuojama žvyrkeliu apie 1,1 km. Kelyje, pamiškėje netoli ažuolo, pastatyta rodyklė, toliau takeliu per tankų mišką paeinama apie 130 m. Nedidelė aikštelė aplink medį iškirsta nuo krūmų, įrengta atokvėpio vieta. Aplink ąžuolą pastatyta tvorelė. Medis senas, išpuvusiu vidumi. Jo kamieno papėdėje esančioje drevėje įrengtos apsauginės grotelės.
Ąžuolas paskelbtas saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1960 m. rugsėjo 1 d. įsakymu Nr. 165.
Natris
Natris organizme
Natris organizme reikalingas ląstelių osmosiniam slėgiui ir membranų pralaidumui palaikyti; veikia vandens balansą organizme; reguliuoja kraujo pH; stimuliuoja nervų veiklą.
Luis Horna
Horna yra vadinamas „Lucho“, tai kilo nuo jo vardo.
1568 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Pašėtė
Pašėtė – kaimas rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Šėtos miestelio, Obels dešiniajame krante, netoli jos intako Indijos žiočių. Pro kaimą eina kelias į Pagirius, prie jo stovi senas mūrinis koplytstulpis, statytas 1835 m.(paveldo objektas). Mažesnioji Pašėtės kaimo dalis įsikūrusi abipus Obelies, tuoj prie šiaurės rytinio Šėtos pakraščio (Pagirių gatvės galas).
Istorija
Prie Obelies aptiktas Pašėtės kapinynas (naudotas IV–VII a., X–XII a.).
XX a. pradžioje Pašėtėje buvo 3 dvarai: Riaubų (seniau – Hopenų), Gintautų ir Tiškevičių. Juozapas Tiškevičius II dvarą Pašėtėje įsigijo XIX a. pabaigoje.
2020 m. prijungtas Linksmavietės viensėdis.
Tikroji metasekvoja
200px|thumb|left|Tikrosios metasekvojos šakelė su nesubrendusiais moteriškais [[Kankorėžis|kankorėžėliais]] 200px|thumb|left|Tikrosios metasekvojos [[kamienas]]
Istorija
Rastos genties fosilijos parodo, kad gentis evoliucionavo vėlyvojo kreidos periodo senomanijos laikotarpiu prieš 100 milijoną metų.
Remdamasis fosilijomis, pirmą kartą metasekvojų gentį aprašė japonų paleobotanikas Šigeru Mikis (Shigeru Miki) 1941 m., kadangi jas anuo metu žinojo tik iš iškasamių fosilijų ir buvo manyta, kad metasekvojos seniai išnykusios.
1941 m. Hubėjaus provincijos Ličuanio apskrities kalnuoto regiono nuokalnių atokioje Moudao gyvenvietėje kinų miškininkas vardu To Kanas (Toh Kan) aptiko keistą, dar neatpažintą medį, bet žiemos metu nusilaužtos be lapelių šakelės tinkamai neišsaugojo ir nebandė identifikuoti. Tai galbūt galėjo būti paskata kitam kinų miškininkui – Čanui Vangui (Zhan Wang), kuris čia atvyko 1943 m. ir liepos 21 d. paėmė neidentifikuoto medžio pavyzdžius, ir klaidingai identifikavo rūšį. Dar praėjus pusantrų metų laikotarpiui, 1946 m. kaip identifikuotą ir augančią gyvą metasekvoją apibudino kinų botanikai Van Čun Čengas (Wan Chun Cheng; 1904–1983 m.) ir Hu Ksiansu (Hu Xiansu; 1894–1968). 1947 m. buvo surinktos sėklytės. 1947 m. pabaigoje ir 1948 m. pradžioje iš Kinijos dalis sėklyčių keliomis partijomis buvo išsiuntinėtos į Arnoldo arboretumą, karališkuosius Kju ir Edinburgo botanikos sodus, Misūrio botanikos sodą ir į kitų šalių – Danijos, Nyderlandų, Prancūzijos, Indijos, Australijos ir Naujosios Zelandijos botanikos sodus, arboretumus, miškininkystės agentūras.
1948 m. Hu Ksiansu (Hu Xiansu) ir Van Čun Čengas (Wan Chun Cheng) paskelbė ir mokslinį lotynų kalba binominį pavadinimą – Metasequoia glyptostroboides.
Paplitimas
Tai grėsmingai nykstanti medžių rūšis, 2010 m. duomenimis, natūraliame paplitimo areale buvo išlikę 5 393 brandaus amžiaus su maža genetine įvairove medžiai.
Tikrosios metasekvojos natūralus savaiminio paplitimo arealas yra vidurio pietryčių Kinijoje – šiaurės vakarų Hunanio provincijoje augavietės 750–1500 m aukštyje, rytų Sičuano ir pietvakarių Hubėjaus provincijose bei Čongčinge.
Jas atradus, jos imtos plačiai auginti ir visoje Kinijoje. Nuo 1948 metų už Kinijos ribų buvo išsiųsta sėklos ir daigeliai į Vakarų Europą ir Šiaurės Ameriką, kur dabar gana plačiai auginamos JK, Vokietijos, Prancūzijos, Belgijos bei ypač JAV botanikos soduose, miestų parkuose, privačiose žmonių valdose.
Lietuvoje
Lietuvoje jauni medeliai dažnai apšąla, šalyje auginama retai.
Matmenys
Tai mažiausia sekvojinių (Sequoioideae) pošeimio medžių rūšis. Iš labai negausios populiacijos sprendžiant, manoma kad jos paprastai užauga 40–45 m, bet gali užaugti daugiau kaip 48 m aukščio ir virš 2,1 m skersmens kamienu, nors pasaulyje buvo pradėtos auginti mažiau nei prieš 74 metus, bet pasodinti individai yra pasiekę 25–40 m aukštį ir su 1–1,3 m skersmens kamienais.
Kinijoje žinoma aukščiausia tikroji metasekvoja yra 36,5 m aukščio.
Palyginti per trumpą – penkiasdešimties metų laikotarpį iš sėklų arba nedidelių daigelių kai kurie medžiai išaugo iki nepaprasto dydžio. Bene didžiausias iš jų yra medis augantis „Bailey“ arboretume, Lokusto („Locust“) slėnyje (Niujorko valstija). 1998 m. rugpjūčio pabaigoje jo aukštis siekė 31,69 m aukštį ir krūtinės lygyje buvo 5,38 m apimties, kurio vainiko plotis siekė 18,2 m. Keletas medžių Prinstone (Naujasis Džersis), augančių giraitėje prie nedidelio upelio Brodmido („Broadmeade“) parke, dabar yra daugiau kaip 38,1 m aukščio, nors jie ir nepasižymi didele kamieno apimtimi ir nėra plačios lajos kaip anksčiau paminėtas medis augantis „Bailey“ arboretume. Augantys jiems palankiose vietovėse daugelis kitų medžių yra daugiau kaip 30,4 m aukščio ir 3,65 m kamieno apimties.
Apibūdinimas
Tikroji metasekvoja morfologiškai panaši į dvieilį taksodį (Taxodium distichum) ir visžalę sekvoją (Sequoia sempervirens).
Tikrosios metasekvojos yra lapus metantys, vienanamiai, greitai augantys medžiai. Medžio laja siaura kūgio ar piramidės pavidalo, o su amžiumi tampa plačiai kūgiška. Kamieno paviršius nelygus, vertikaliai banguotas, bet tiesus ir prie pagrindo dažnai platėjančiai atraminis, kartais išauga daugiakamienis. Jaunų medelių žievė rausvai ruda, vėliau ima tamsėti, pilkšvėti, įtrūkinėja, ima luptis ilgomis siauromis juostomis. Pavasarį ir vasarą lapeliai melsvai ar gelsvai žali, iš apatinės pusės blankesni. Brandžių, senų medžių lapeliai 0,8–1,5 cm ilgio ir 1,2–2 mm pločio, bet ant jaunų medelių jie didesni. Lapeliai primena paprastosios eglės spyglį, bet neaštrūs, išsidėstę tvarkingai priešingai, šakelių ašies atžvilgiu 45–60° kampu, 2–5 mm vienas nuo kito. Ant šakelės gali būti 50–60 ir daugiau lapelių. Rudenį prieš nukrisdami tampa oranžinio ar raudono atspalvio. Vyriški strobilai šviesiai geltonai rudi susitelkę siauromis kabančiomis iki 12 cm ilgio kekėmis, o moteriški geltonai žali, pavieniai, stačiai išaugantys ūglių viršūnėje ar šalia jos. Jų kankorėžiai ovalūs ar nežymiai kiaušinio formos, nedideli, maksimaliai 2 cm ilgio, kitais šaltiniais – 1,5–2,5 cm skersmens su juos dengiančiais 16–28 žvyneliais, prisitvirtinę prie šakelės kabo and ilgesnių ar trumpesnių kotelių. Moteriški kankorėžėliai šviesiai rudos spalvos, kiaušinio pavidalo ovalios formos, tuo tarpu vyriški kankorėžėliai labiau tamsesnės rudos spalvos, labiau apvalesni ir nukarę laikosi ant ilgokų kotelių. Sėklų branda spalio-lapkričio mėnesiais.
Dirvožemis ir atsparumas
Gerai auga gausiame humuso kiek drėgname bet gerai pralaidžiame dirvožemyje. Geriausi jų augimo rezultatai buvo pasiekti, kai jos buvo pasodintos į aliuvinį dirvožemį lygumose ir prie upių, taip pat į drėgnesnes, su neaukštais šlaitais kalnų papėdes. Labai mėgsta atvirai saulėtas vietas.
Priskiriama 5–10, kitais šaltiniais – 5–8 ir net 4 atšiaurumo zonai. Maksimaliai gali atlaikyti nuo -23,3 °C iki -28,8 °C laipsnių speigą.
Paprastai jos blogai auga vietovėse, kur vyrauja stiprūs vėjai, dykumose, kalnuose. .
Nuo 1948 m. jos buvo pasodintos daugelyje Kinijos regionų ir introdukuota į daugiau kaip 50 Azijos, Afrikos, Europos ir Amerikos šalių, kur labai gerai auga. Pavyzdžiui, aukštų platumų vietovėse, tokiose kaip Sankt Peterburgas, Kopenhaga ir Aliaska, jos ištveria žiemą esant minusinei temperatūrai. Labai nedaug rūšių yra taip lengvai prisitaikiusios, kad jas galima introdukuoti tokiose įvairiose vietovėse.
Amžius
Sprendžiant iš negausios tikrųjų metasekvojų populiacijos, jos gyvena iki 420 metų, bet galimai ilgiau.
Panaudojimas
Kinijoje, JAV ir daugelyje vidutinių platumų klimato juostose sodinama kaip dekoratyvinis medis. JAV, Europoje dažnai auga botanikos soduose, miestų parkuose, jomis apželdinami miestų šaligatviai. Kadangi tai greitai augantys medžiai, Kinijoje imta jais želdinti atkuriant miškus.
1984 m. pavasaryje tikroji metasekvoja buvo pasirinkta kaip Hubėjaus provincijos sostinės Vuhano miesto medžiu.
Grėsmė ir apsauga
Tikrosios metasekvojos labai retos, laikomos grėsmingai nykstančia rūšimi, kadangi kalnų slėniuose labai kultivuojamas ryžių auginimas, to pasekoje šių medžių natūralus arealas siaurėja. Įrašyta į tarptautinės raudonosios knygos sąrašus.
Auginimas
Iš sėklų užauginti tikrąją metasekvoją gana sudėtinga, o ir sėklų daigumas siekia tik apie 5 procentus. Patartina į durpių vazonėlį pasėti mažiausiai 20 sėklų, užberiant jas iki 1/4 cm žemės sluoksniu. Kad jos sudygtų, joms reikia gero apšvietimo. Vazonėlį patartina įdėti į plastikinį maišelį, kad jame būtų daugiau drėgmės, bei palaikyti dirvožemį drėgną. Vazonėlis laikyti vėsioje, bet netiesiogiai saulės spindulių apšviestoje vietoje. Sėklos sudygs per 30–40 dienų. Prieš sodinant į pastovią vietą, daigams reikia sustiprėti – leidžiant jiems paaugti bent kelis centimetrus.
Nuorodos
Vaizdo įrašai ir pasakojimai apie tikrąją metasekvoją anglų k.:
Juozapas Fedoravičius
Juozapas Fedoravičius (1777 m. vasario 13 d. Šakyna, Žemaitija – 1860 m. balandžio 4 d. Alūksta, dab. Latvija) – Lietuvos kunigas, pedagogas, botanikas floristas.
Biografija
Kilęs iš žemaičių bajorų giminės. 1807 m. baigė Kražių gimnaziją ir įstojo į misionierių ordiną. 1811 m. baigė Vilniaus kunigų seminariją. Nuo 1813 m. iki uždarymo 1835 m. Alūkstos misionierių mokyklos gamtos mokytojas. 1828–1849 m. Alūkstės vikaras, nuo 1850 m. altarista.
Tyrė Alūkstos apylinkių ir Rytų Lietuvos (dab. Zarasų rajono savivaldybė) florą. Surinko apie 1000 lapų augalų kolekciją, kurios dalis yra Kijevo ir Vilniaus universitetų herbariumuose. Surinktų 1830 m. ir 1851 m. augalų aprašai lenkų kalba rasti Kijevo gamtos tyrinėtojų draugijos ir Kauno kunigų seminarijos bibliotekose. Aprašuose parašytas kiekvieno augalo lietuviškas pavadinimas, kai kurie vaistiniai augalai aprašyti ir lietuvių kalba.
Tevilah
Tevilah – apsišvarinimo ritualas, atliekamas pilnai pasineriant po vandeniu mikvah baseine. Pirmieji tevilah apsišvarinimo ritualai minimi Talmude.
Vyrams:
Moterims:
Ošimos subprefektūra (Hokaidas)
Ošimos subprefektūra  – subprefektūra, priklausanti Hokaido prefektūrai Japonijoje.
Miesteliai ir kaimai
Miesteliai ir kaimai pagal apskritį.
Daratava
Daratava – viensėdis rytinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Šėtos, prie Obels intako Indijos.
Joniškiai
Joniškiai yra:
Skautas (žurnalas)
Skautas – mėnesinis Lietuvos skautų asociacijos organas, Lietuvos skautų žurnalas, leistas 1922 m. gegužės 3 d. – 1923 m. vasario-kovo mėn. Kaune, Miškų g. 10, vėliau Donelaičio g. 13a.
Istorija
Leido Lietuvos Skautų Asociacijos vyriausiasis štabas. Išėjo 6 numeriai. Vietoje „Skauto“ 1923 m. kovo 15 d. Šiauliuose pradėtas leisti „Skautų aidas“.
Berazino rajonas
Berazino rajonas  – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis rytinėje Minsko srities dalyje. Administracinis centras – Berazino.
Geografija
Rajono plotas – 1940,34 km². Minsko srityje ribojasi su Červenės, Barysavo rajonais, Mogiliavo srityje su Bialyničų, Kličavo ir Asipovičų rajonais. Rajone teka Berezina, Usa, Uša. Rajonas suskirstytas į 6 kaimo apylinkes.
Gyventojai
Tautinė sudėtis:
Gyvenvietės
Vienintelis miestas – Berazino.
Nojus Feigelmanas
Nojus Feigelmanas (1918 m. vasario 8 d. Panevėžys – 2002 m. rugsėjo 7 d. Aškelonas) – Lietuvos knygotyrininkas, bibliografas.
Biografija
1936–1940 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Technikos fakultete, 1959 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultetą.
1945–1949 m. Vilniaus universiteto Karinės katedros dėstytojas, 1950–1962 m. Vilniaus universiteto bibliotekos vyr. bibliografas, 1962–1967 m. Retų knygų ir rankraščių skyriaus, 1967–1991 m. Senų spaudinių skyriaus vedėjas. 1991 m. išvyko į Izraelį.
Dugnų ąžuolas
thumb|right|250px|Dugnų ąžuolas 2015 m. kovo mėn.
Senasis ąžuolas stūkso laukymėje prie pat kelio. Šalia pastatyta meniška drožinėta rodyklė. Medžio kamienas nuo amžiaus paliegęs, išpuvusiu vidumi, jo papėdėje atsivėrusi didelė drevė (priešingoje pusėje nuo kelio). Ant ąžuolo kamieno kabantis kryžius byloja apie žmonių pagarbą jam. Spėjama, kad caro laikais šio medžio drevėje buvo slepiamos uždraustos knygos.
Ąžuolas paskelbtas saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1960 m. rugsėjo 1 d. įsakymu Nr. 165.
Grūsis
Grūsis – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Mindūnų, prie Baltųjų Lakajų.
Nas
Nas (pilnas vardas Nasir bin Olu Dara Jones; g. 1973 m. rugsėjo 14 d.) – amerikiečių reperis. Pirmąjį albumą „Illmatic“ išleido 1994 m. balandį, kuris laikomas vienu geriausiu visų laikų hiphopo albumu. Jis yra kilęs iš neturtingų socialinių pastatų rajono Kvinse, Niujorke, JAV.
2023 m. duomenimis, Nas yra išleidęs šešioliką studijinių albumų, iš kurių naujausiasis, „Magic 2“, išleistas 2023 m. liepą Dešimt atlikėjo įrašų JAV yra tapę auksiniais, platininiais, ar daugkartiniais platininiais.
Diskografija
Studijiniai albumai
Bendri albumai
Kalis
Kalis – cheminis elementas, šarminis metalas, žymimas K. Atominis skaičius – 19. Kambario temperatūroje – minkštas balkšvas metalas, ore iš lėto oksiduojasi, sudarydamas Kalio oksidą, pakaitintas – užsidega. Su vandeniu reaguoja, sudarydamas kalio šarmą (kalio hidroksidą), išskirdamas iš vandens vandenilį. Reakcijos metu išskirtos vandenilio dujos užsidega. Tada išsiskiria daug šilumos, dėl to gali įvykti sprogimas. Panašiomis į kalio chemines savybes pasižymi natris.
Etimologija
Kalio junginiai anksčiau būdavo išgaunami šarminant jūros augalų ir medienos pelenus ( – iššarmintas, gautas šarminant).
Izotopai
Dabar yra žinomi 24 kalio izotopai. 3 izotopai randami gamtoje. Dažniausias gamtoje yra 39K izotopas. Radioaktyvus natūralus 40K izotopas laikomas pagrindine gyvūnų ir augalų savaiminės mutacijos priežastimi.
Kalis organizme
Kalis yra ląstelių protoplazmos sudedamoji dalis. Jis trukdo baltymams prisijungti vandenį ir gerina ląstelinių sienelių laidumą. Jis svarbus nervų ir raumenų ląstelių veiklai. Jei trūksta kalio, sutrinka nervų ir raumenų dirglumas, apetitas, virškinamojo trakto darbas, susilpnėja kraujagyslių tonusas, raumenys, sutrinka širdies darbas, atsiranda mieguistumas. Kalis yra natrio antagonistas, todėl maisto produktuose kalio ir natrio turi būti atitinkamu santykiu. Kalis reikalingas ląstelių osmosiniam slėgiui ir vandens balansui palaikyti; pagerina augalų krūmijimąsį, sėklų daigumą, derlingumą; gyvūnų organizme skatina druskų išsiskyrimą iš organizmo, turi įtaką nervinių inpulsų perdavimui, raumenų susitraukimui, širdies ritmui.
Valiulių tvenkinys
Valiulių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Šakių rajone, 2 km į rytus nuo Šakių. Sudarytas užtvenkus Siesarties upę (Šešupės intakas) 40 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis šiaurės-pietų-vakarų kryptimi – 2,65 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 51 m. Krantai daugiausia žemi, rytinėje pusėje apaugę medžiais ir krūmais. Tvenkinį supa daugiausia dirbami laukai. Pakrantėse auga 3 nedideli miškeliai. Priešsroviui į pietus ant S-1 upelio telkšo Jurgupio tvenkinys. Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Aržuolupių kaimas, į šiaurę - Valiulių kaimas. Pietvakarinėje pakrantėje, šalia užtvankos, įrengta poilsiavietė.
Užtvankos keteros aukštis virš jūros lygio 54,9 m, ilgis 330 m, plotis 10,9 m. Užtvankos ketera eina plentas. Vandens pralaida – slenkstinė. Skaičiuotinis užtvankos debitas – 39,3 m³/s. Tvenkinys įrengtas 1988 m.
Gvarikas
Gvarikas  – valstija, esanti šiaurinėje Venesuelos dalyje. Ribojasi su Karabobu, Aragva ir Miranda šiaurėje, su Ansoategiu rytuose, su Bolivaru ir Apūre pietuose, su Barinasu ir Kochedesu vakaruose. Tai 4-a pagal plotą ir 16-a pagal gyventojų skaičių šalies valstija. Administracinis centras – San Chuan de los Morosas.
Valstija pavadinta pagal Gvariko upę.
Geografija
Praktiškai visa valstijos teritorija yra Orinoko žemumoje, tik šiaurėje paviršius kyla į kalvas, kol pasiekia Pakrantės Kordiljerą (aukštis iki 1929 m). Valstijos upės priklauso Orinoko, kuris teka pietiniu pakraščiu, baseinui (Apūrė, Gvarikas, Čirgva, Makaira ir kt.). Šiaurinės dalies upės teka link Karibų jūros (Unarė, Santa Marija de Ipirė ir kt.).
Valstijos simbolis – kopernicija (Copernicia tectorum).
Administracinis suskirstymas
Gvarikas padalintas į 15 savivaldybių (skliaustuose – administracinis centras):
Akmenytės šaltinis
miniatiūra|250px|right|Akmenytės šaltinis Akmenytės šaltinis – šaltinis, srūvantis kairiajame Lėvens krante, apie 0,7 km žemiau Kupiškio tvenkinio pylimo, šalia P. Matulionio gatvės. Akmenytės šaltinis yra vietinės reikšmės hidrogeologinis gamtos paveldo objektas Kupiškyje, atspindintis šio krašto gamtinę įvairovę. Objektą žymi informacinis stendas.
1951-1952 m. Kupiškio miesto gelmės buvo tirtos giliais gręžiniais, kurie pasiekė viršutinio devono Šventosios svitos uolienas. Šis šaltinis sruvena iš 88,31 m gylio, tuomet išgręžto gręžinio žiočių. Prieš tai šaltinis tryško iš maždaug 3 m ilgio ir 1,5 m pločio duburio, įsiterpusio į Lėvens upės krantą, ir vos kelių metrų ilgio upeliu įsiliejusio į upės tėkmę.
Dembova Klodos valsčius
Dembova Klodos valsčius  – kaimietiškas valsčius rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, Parčevo apskrityje. Centras – Dembova Kloda. Ribojasi su Parčevo, Jablono, Podedvužės, Sosnovicos, Stari Bruso, Virikų ir Ušcimuvo valsčiais.
Paviršiaus struktūra
Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 188,29 km², iš kurių: Valsčius sudaro 19,77 % apskrities teritorijos.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:
Administracinis suskirstymas
Bednažuvka, Bialka, Chmieluvas, Dembova Kloda, Hanuvas, Kodenecas, Korona, Kživoviežba Kolonija, Leitniai, Lubičinas, Makoška, Marianuvka, Netiahai, Pacholė, Plebania Vola, Stempkuvas, Uhninas, Vihalevas, Zadembiai, Žmiarkai.
Lansonas
thumb|250px|Lansono fragmentas
Lansonas (, „ietis“) – senovinė skulptūra, esanti archeologiniame Čavino mieste, Peru. Skulptūra įrengta piramidės viduje, vienoje iš galerijų. Ant jos pavaidzuota keista fantastinė būtybė, kaip manoma buvusi svarbi čavinų tikėjime. Tai pusiau žmogus, pusiau jaguaras, su didelėmis iltimis, gyvačių galvomis, užkištomis už diržo. Taip pat, Lasonas buvo čavinų gyvenimo ašis: jis pastatytas piramidės centre, o lansono smaigalys pabrėžia centriškumą.
Brooks Wackerman
Brooksas Wackermanas ( g. 1977 m. vasario 15 d.) – JAV muzikantas, Bad Religion grupės būgnininkas. Jaunesnis Chad Wackerman brolis.
Jis grojo tėvo Chuck Wackerman Los Alamitos Vidurinės mokyklos Džiazo orkestre nuo 1991 iki 1995 ir taip pat vidurinėje mokykloje. Pradžioje grojo grupėse Bad4Good ir Infectious Grooves. Apie 1997–2001 m. tapo Suicidal Tendencies būgnininku.
Wackerman grojo 2000 išleistam Vandals albumui Look What I Almost Stepped In…, kur jis pakeitė pirmąjį grupės būgnininką Josh Freese.
2001 m. jis tapo Bad Religion būgnininku, pakeisdamas Bobby Schayer, kuris paliko grupę susižalojęs ranką.
Bam Margera
thumb|Bam Margera
Bam Margera (tikras vardas Brandon Cole „Bam“ Margera; g. 1979 m. rugsėjo 28 d.) – JAV kaskadininkas, televizijos asmenybė, kino kūrėjas ir buvęs profesionalus riedlentininkas. Geriausiai žinomas iš savo vaidmens MTV televizijos laidoje „Jackass“. Vedė savo laidas „Viva la Bam“ ir „Bam’s Unholy Union“.
944 Hidalgas
thumb|240px|944 Hidalgo trajektorija 944 Hidalgas – Kentauro grupės asteroidas.
Skirtingai nuo daugelio kitų asteroidų orbitų, Hidalgo orbita primena kometų orbitas. Jis skrieja ištęsta ir labai pakrypusia į ek­liptikos plokštumą orbita tarp 2,0 ir 9,54 av nuo Saulės. 944 Hidalgas labiausiai nutolsta net už Plutono orbitos, prasibrauna iki Koiperio žiedo. Asteroido skersmuo yra apie 40 km. Asteroidas aplink Saulę apsisuka per 13,77 metų.
Atradimas
944 Hidalgo asteroidą atrado astronomas V. Badė (Baade) iš Vokietijos 1920 m. spalio 31 d.
1925 m. Vilniaus astronomas K. Jantzenas paskelbė hipotezę, jog daugiau kaip prieš 800 metų iki Hidalgo atradimo, šis buvo taip priartėjęs prie Jupiterio, kad pastarojo trikdymai visiškai pakeitė asteroido orbitą. Tačiau kokia buvo "pirmoji" orbita, mokslininkas nenurodė.
Istachras
Istachras – senovinis miestas, buvęs vietoje, kuri dabar yra pietiniame Irane, Farso provincijoje, 5 km į šiaurę nuo Persepolio. Istachras Achemenidų Persijoje buvo klestintis miestas.
Istorija
Istachras valdant Ardaširui I trumpam buvo tapęs Sasanidų Persijos sostine. Po to sostinė persikėlė į Ktesifoną. Sasanidų laikais valstybės iždas, vadintas ganj ī šāhīgān, sakoma, buvo Istachre.
659 m. kalifas Ali pasiuntė Ziyad ibn Abi Sufyan numalšinti persų sukilimą Istachre. Zijadas tai atliko ir liko valdytoju.
Šiandien Istachras yra tik archeologinė miestavietė.
1832 m.
1832 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Dubašių senovės žemdirbystės vieta
Dubašių senovės žemdirbystės vieta (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas 12303; senas registro kodas A1816; senas istorijos ir kultūros paminklo sąrašo Nr. IP2457A) – senovės žemdirbystės vieta Kretingos rajono savivaldybės teritorijoje, 1,3 km į šiaurės vakarus nuo tilto per Akmenos upę Dubašių kaime (Darbėnų seniūnija), Barkelių miške, Akmenos dešiniajame krante, prie Kašučių ežero.
Senovės žemdirbystės vieta
thumb|left|300px|Žemdirbystės laukų krūsnis Barkelių miško pietrytiniame pakraštyje išliko per 11 akmenų pylimų ir 70 krūsnių. Pylimai tiesūs, 11-68 m ilgio, 2-4 m pločio, 15-30 cm aukščio, jungdamiesi sudaro aptvarus. Krūsnių skersmuo 2-3 m, aukštis 20-30 cm. Keletas krūsnių 4 m skersmens, 35-40 cm aukščio. Dalis jų apardyta išrenkant stambesnius akmenis.
0,2 km į pietvakarius yra Kašučių senovės gyvenvietė, 0,57 km - Kašučių senovės žemdirbystės vieta, 0,3 km į pietus – Kašučių kapinynas, už kurio buvo apeiginis akmuo su dubeniu.
Tyrimai
1981 m. išaiškino Ignas Jablonskis. 1992 m. žvalgė Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas). 2001 - 2002 m. tyrinėjo Vilniaus, Tartu (Estija) universitetų ir Kretingos muziejaus archeologinė ekspedicija (lauko tyrimų vadovas Julius Kanarskas, moksliniai tyrimų vadovai Valteris Langas, Algimantas Merkevičius). 1992 m. kartografavo Valstybinis žemėtvarkos institutas, 2003 m. – Kultūros paveldo centras.
1993 m. įrašyta į naujai išaiškinamų istorijos ir kultūros paminklų sąrašą, 2004 m. registruota (kultūros vertybių registras|nekilnojamųjų kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąraše, 2005 m. pripažinta valstybės saugoma kultūros vertybe.
Rikardas Drigo
Rikardas Eugenijus Drigo (, 1846 m. birželio 30 d. Paduva – 1930 m. spalio 1 d. ten pat) – italų kompozitorius, kapelmeisteris, dirigentas.
Lančiūnavos pagrindinė mokykla
Kėdainių rajono Lančiūnavos pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kėdainių raj., Lančiūnavoje, Liepų al., vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 291017050. Steigėjas Kėdainių rajono savivaldybės taryba. miniatiūra|250px|left|2016 m.
Labūnavos pagrindinė mokykla
Kėdainių rajono Labūnavos pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Labūnavoje (Kėdainių raj.), Barupės g. 1, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191020750. Steigėjas Kėdainių rajono savivaldybės taryba.
Filialai:
Istorija
1918 m. įsteigta Labūnavos valstybinė pradžios mokykla. 1949 m. atidaryta septynmetė mokykla Pakapių kaime, kuri 1950 m. persikėlė į Labūnavą. 1953–1999 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė mokykla. 1965 m. pastatyta nauja dviejų aukštų mūrinė mokykla, katilinė, mokomosios dirbtuvės, išasfaltuotos sporto aikštelės, prie mokyklos pasodintas parkas.
thumb|left|210px|Mokykla 2008 m.
Nuo 1999 m. Labūnavos pagrindinė mokykla. 1999 m. pradėtas leisti mokyklos laikraštis „Vaivorykštė“. 2000 m. išleista pirmoji dešimtokų laida. 2002 m. atidaryta sporto salė, įrengtas mokyklos muziejus, bufetas. 2004 m. įrengta nauja aktų salė, prie pagrindinės mokyklos prijungti Nociūnų ir Beinaičių skyriai su priešmokyklinėmis bei ikimokyklinėmis grupėmis.
Ukrainos karinės jūrų pajėgos
Struktūra
Pagrindinis karinio laivyno štabas ir bazė išsidėsčiusi Sevastopolyje. Laivynas padalintas į du regionus - Juodosios ir Azovo jūrų.
Ginkluotė ir technika
thumb|250px|Iš kairės į dešinę: U402 „Kostiantyn Olšanskyj“, U401 „Jurij Olefirenko“, U154 „Kahovka“, U209 „Ternopil“, U153 „Pryluky“.
2000-aisiais m. laivynas turėjo 4 korvetes, 3 fregatas, 1 povandeninį laivą, 26 pagalbinius laivus bei 35 orlaivius : thumb|250px|U 510 „Slavutyč“ reide [[Bospofas|Bosfore, ties Stambulu (Turkija).]]
Seimo valdyba
Seimo valdyba – Lietuvos Respublikos Seimo vykdomoji institucija, sudaroma Seimo kadencijos laikotarpiui.
Sudėtis
Seimo valdybą sudaro Seimo pirmininkas, kuris šaukia valdybos posėdžius ir vadovauja jos darbui, Seimo pirmininko pirmasis pavaduotojas ir 6 Seimo pirmininko pavaduotojai.
Įgaliojimai
Seimo valdyba pagal Lietuvos Respublikos Seimo Statuto 32 straipsnį turi šiuos įgaliojimus:
2) komitetų teikimu svarsto ir siunčia į komandiruotes Seimo narius su raštiškomis Seimo, valdybos, komitetų užduotimis; tvirtina komandiruočių ataskaitas;
3) komitetų ar frakcijų teikimu svarsto ir pritaria Seimo narių išvykoms ne Seimo lėšomis sesijos metu;
5) šaukia nenumatytus Seimo posėdžius, nustato jų laiką;
6) tvirtina preliminarų Seimo sesijos posėdžių grafiką;
7) prireikus nustato, kokioms institucijoms ar asmenims pagrindinis komitetas privalo nusiųsti įstatymo projektą išvadoms gauti;
8) prireikus priima nutarimą pagrindinį komitetą atleisti nuo statuto 147 straipsnyje išdėstytų pagrindinio komiteto prievolių;
9) prireikus sudaro darbo grupes įstatymų projektams rengti ir Seimo bei valdybos pavedimams vykdyti;
10) padeda organizuoti bendrą komitetų darbą tais klausimais, kurie priklauso kelių komitetų kompetencijai;
11) tvirtina Seimo kanceliarijos struktūrą, sudaro Seimo kanceliarijos etatų sąrašą ir nustato atlyginimus;
12) tvirtina Seimo kanceliarijos nuostatus ir reglamentą;
13) kai Seimas sprendžia klausimą, ar Respublikos Prezidento sveikata leidžia jam eiti savo pareigas, kreipiasi į sveikatos apsaugos ministrą dėl kandidatūrų į Seimo tvirtinamą gydytojų komisiją pateikimo;
14) sprendžia kitus Seimo darbo organizavimo klausimus, kurie pagal šį statutą nepriskirti kitoms Seimo institucijoms ar pareigūnams.
Puerto Aisenas
Puerto Aisenas  – miestas pietų Čilėje, Aiseno regione, Aiseno provincijoje, 4 km nuo Aiseno fjordo kranto, prie Aiseno upės, 65 km į vakarus nuo Kojaikės, 15 km nuo Puerto Čakabuko uostamiesčio. Verčiamasi žvejyba ir žuvies perdirbimu, turizmu.
Istorija
XIX a. Aiseno fjordo pakrantėse įsikūrė žvejai. 1913 m. įrengta prieplauka. 1928 m. Puerto Aisenui suteiktas miesto statusas. Tapo svarbiu miškų kirtimo, avininkystės centru. 1966 m. įrengtas tiltas per Aiseno upę. Dėl atsiradusių seklumų Puerto Aiseno prieplauka tapo nebepasiekiama ir uostas perkeltas į Puerto Čakabuką.
Matuizų seniūnija
Matuizų seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Varėnos rajono savivaldybės šiaurės rytuose.
Geografija
Seniūniją kerta geležinkelis Vilnius–Gardinas ir plentas.
Istorija
Seniūnija sudaryta 1995 m. daugiausia iš Matuizų apylinkės.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 7 seniūnaitijos:
Jurgionių tvenkinys
Jurgionių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone bei Gudijoje, Varanavo rajone, 2 km į rytus nuo Butrimonių. Sudarytas užtvenkus Šalčykščios upę (Šalčios intakas) 9,8 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis – 4,9 km, plotis – iki 0,5 km. Tvenkinį supa daugiausia dirbami laukai, krūmynai.
Užtvankos keteros aukštis virš jūros lygio 155,6 m, ilgis 378 m, plotis 4 m. Vandens pralaida – šachtinė. Skaičiuotinis užtvankos debitas – 39,1 m³/s. Tvenkinys įrengtas 1989 m.
Prie tvenkinio yra Jurgionių, Jundiliškių, Narkuškių (Lietuva), Jundziliškių (Gudija) kaimai.
Fallout 3
Fallout 3 – kompiuterinis vaidmenų žaidimas, kurį sukūrė „Bethesda Softworks“. Tai yra trečiasis pagrindinis „Fallout“ serijos žaidimas, neskaitant „Fallout: Brotherhood of Steel“ ir „Fallout Tactics“. „Fallout 3“ išleistas 2008 m. spalio 28 d.
70-oji Oskarų teikimo ceremonija
70-oji Oskarų teikimo ceremonija buvo renginys, skirtas apdovanoti geriausius filmus bei jų kūrėjus už 1997 metus. Renginį organizavo JAV Kino meno ir mokslo akademija, jį šeštą kartą vedė aktorius Bilis Kristalas (Billy Crystal).
Fallout 3
Žaidimas naudoja tą patį Gamebryo variklį kaip ir „The Elder Scrolls IV: Oblivion“.
Vienas pagrindinių ankstesnių „Fallout“ kūrėjų Leonard Boyarsky, paklaustas ką mano apie „Interplay“ parduotas žaidimo teises, atsakė: „jaučiuosi, tarsi buvusi žmona būtų pardavusi mūsų vaikus“. „Fallout 3“ kūrė visiškai naujai suburta komanda, t. y., prie žaidimo kūrimo neprisidėjo nei vienas iš „Fallout“ ir „Fallout 2“ kūrusių komandų narių.
70-oji Oskarų teikimo ceremonija
Filmas „Titanikas“ laimėjo 11 Oskarų bei buvo nominuotas 14-oje kategorijų. „Titanikas“ laimėjo tiek pat apdovanojimų kiek ir 1959 metų filmas „Benas Huras“. Vėliau, 2004 metų ceremonijoje, tiek pat – vienuolika – Oskarų laimėjo ir filmas „Žiedų Valdovas: Karaliaus sugrįžimas“.
Dėl „Titaniko“ populiarumo (tuo metu jis buvo 2-asis daugiausiai per visą istoriją uždirbęs filmas) ceremoniją stebėjo rekordinis skaičius žmonių – 57,25 mln.
Fallout 3
Apžvalga
Žaidime veikėją galima valdyti tiek iš pirmojo, tiek trečiojo asmens. Žaidėjas savo statistiką, žemėlapį ir kita mato per Pip-Boy 3000, informacinį terminalą. Kovos metu galima naudotis VATS savybe, kurios metu sustabdomas žaidimo veiksmas ir žaidėjui pasirinkus atliekami nurodyti veiksmai pagal veiksmo taškus (action points).
70-oji Oskarų teikimo ceremonija
Kiti šioje ceremonijoje pasižymėję filmai buvo filmas „Kaip bus, taip gerai“ surinkęs 7 nominacijas ir 2 Oskarus, bei „Gerasis Vilas Hantingas“, laimėjęs 2 apdovanojimus iš 9 nominacijų.
Oskarų nominantai ir laureatai
Oskarų laureatai lentelėje yra paryškinti.
Jarakujus
Jarakujus  – valstija, esanti šiaurinėje Venesuelos dalyje. Ribojasi su Falkonu šiaurėje, su Karabobu rytuose, su Kochedesu pietuose, su Lara vakaruose. Tai 19-a pagal plotą ir 18-a pagal gyventojų skaičių šalies valstija. Administracinis centras – San Felipe de Jarakujus.
Fallout 3
Apžvalga
Postapokaliptiniame pasaulyje, kuriame vyrauja prievarta ir radiacija. Eiliniai žmonės stengiasi išlikti puolami įvairių monstrų, plėšikų (raiders), supermutantų, samdinių, gualulų (radiacijos paveiktų žmonių). Su neigiamais personažais kovoja profesionalių kovotojų grupė Plieno brolija (Brotherhood of Steel). Pasaulyje išlikusiuose miestuose prekiaujama ginklais, šarvais, gėrimais, valgiais. Tarp gyvenviečių keliauja prekeivių karavanai.
70-oji Oskarų teikimo ceremonija
Daugiausia nominacijų ir apdovanojimų
Šie filmai buvo nominuoti daugiau nei vieną kartą:
Fallout 3
Siužetas
Žaidimas prasideda nuo veikėjo gimimo, tada pasirenkama veikėjo lytis ir vardas, būsima išvaizda. Vėliau peršoku per kelerius metus pasirenkamos savybės (S.P.E.C.I.A.L. – Strength, Perception, Endurance ir kitos savybės kaip ir ankstesnėse dalyse.) bei vėliau kitos savybės. Sužinoma, kad veikėjas auga Vault 101 slėptuvėje nuo atominės apokalipsės. Suėjus 18 metų jo tėvas pabėga iš slėptuvės, o veikėjas leidžiasi ieškoti tėvo. Vėliau sužino, kad tėvas dirbo prie labai svarbaus projekto, pakeisiančio pasaulį. Veikėjas randa tėvą vienoje iš slėptuvių įkalintą virtualioje realybėje. Išgelbėjus tėvą jis pasikviečia savo kolegę baigti pradėta Grynumo projektą, kurio tikslas išvalyti pasaulio vandenį nuo atominio karo teršalų, radiacijos. Tačiau pradėjus projektą pasirodo Anklavo kareiviai, tėvas miršta gelbėdamas savo vaiką. Veikėjas patenka į vienintelę saugią vietą, Plieno brolijos citadelę, kur sužino reikalingo projektui aparato GECK vietą. Radus GECK vienoje iš slėptuvių, pasirodo Anklavo kareiviai ir jį sučiumpa. Iš Anklavo veikėjas pabėga, padedamas vadovaujančio kompiuterio, kurio po kalinio išlaisvinimo pradeda neklausyti jam tarnavę kareiviai. Veikėjas vėl grįžta į projekto vietą, kur turi pasirinkimą išvalyti pasaulio vandenis ar juos užteršti virusų, kurį davė kompiuteris Anklave.
Jarakujus
Valstija pavadinta pagal Jarakujaus upę.
70-oji Oskarų teikimo ceremonija
Daugiausia nominacijų ir apdovanojimų
Šie filmai laimėjo daugiau negu vieną Oskarą:
Jarakujus
Geografija
Valstijos paviršius kalnuotas, iš vakarų į rytus driekiasi Andų kalnagūbriai, kuriuos skiria derlingas slėnis. Plyti savanos, krūmynai, kalnuose – miškai. Upės priklauso Karibų jūros baseinui.
Valstijos simbolis – palmė roistonija (Roystonea oleracea).
Administracinis suskirstymas
Jarakujus padalintas į 14 savivaldybių (skliaustuose – administracinis centras):
Mormaeras
Mormaeras – viduramžių Škotijos karalystės didikas, valdęs provinciją. Už mormaerus vyresnis būdavo tik karalius.
Jantra (upė)
Jantra (bulg. Янтра) − upė šiaurės Bulgarijoje, dešinysis Dunojaus intakas.
Jantra prasideda šiaurinėje Hadžio Dimitaro (Hadzhi Dimitar) viršukalnės papėdėje, Stara Planinos kalnuose, 1340 m virš jūros lygio. Tekėdama 285 km per Bulgarijos teritoriją, upė įteka į Dunojų prie Sviščovo miesto. Jantra dažnai yra vadinama savo senoviniu vardu − Etaru (Етър).
Mormaeras
Etimologija
Pagal kitą aiškinimą šio žodžio pirmoji prasmė yra 'jūros lordas', kas galbūt reiškė, kad jie turėjo ginti nuo vikingų. Istorikai dar nežino, ar mormaero institucija yra gėliškos, ar piktiškos kilmės. Žodis užfiksuotas jau pasibaigus piktų laikams.
Yra manančių, kad mormaer reiškia tiesiog 'karaliukas' (gėl. ruirí ar rí). Nežinoma, ar ankstyvaisiais laikais mormaero ir toisecho titulai skyrėsi ar ne. Pirmuosiuose lotyniškuose škotų raštuose toisechus vadino anglosaksų žodžiu thanus 'tanas, klano vadas'. Gali būti, kad pradžioje žodžiai thanus, comes (daugiaprasmis žodis, reiškiąs 'bendražygis', 'kovos draugas', 'vadas', 'grafas'), mormaer ir toisech reiškė praktiškai tą patį, o tik vėliau reikšmės ėmė skirtis.
Jantra (upė)
Per Jantros upę pastatytas Belenskio tiltas (Беленски мост) − žymus Bulgarijos inžinierinis ir archeologinis statinys. Didžiausi miestai upės pakrantėje:
Mormaeras
Mormaerų istorija
Pirmą kartą mormaero institucija paminėta šaltinyje „Annals of Ulster“, siejant su 918 m. Korbridžo mūšiu (Battle of Corbridge). Pirmojo žinomo mormaero vardas buvo Dubacan mac Indrechtaich, kuris buvo karaliaus Konstantino II (Causantín II; Constantine II) sūnaus Amlaibo (Amlaib) bendražygis. Šaltinyje „Chronicle of the Kings of Alba“ minima, kad jis žuvo 937 m. Brunanburh’o mūšyje (Battle of Brunanburh). Jis buvo minimas kaip Mormair Oengusa (Anguso mormaeras)
Dar trys mormaerai (nenurodant jų valdų) paminėti apie 976 m. šaltinyje „Annals of Tigernach“. Iki XII a. valdę provincijų mormaerai nežinomi. Vėlesnieji mormaerai lotyniškuose dokumentuose vadinami comes. Šiuo lotynišku žodžiu D. Britanijoje vadindavo erlus ir mormaerus.
Jantra (upė)
Nuorodos
Jantra (bulgarų k.)
Mormaeras
Mormaerų istorija
Mormaero padėtis didikų hierarchijoje nėra aiški. Pvz., keli Airijos šaltiniai XIV a. Škotijos karalių Robertą I (kitaip – Robertą Briusą, Robert Bruce) pavadina žodžiu Mormaer. Aišku tik, kad terminas mormaer buvo vietinis žodis aukšto rango lordams pavadinti. Vėliau mormaerus paprastai ėmė vadinti anglišku pavadinimu erlai, nors mormaerai Škotijoje buvo pirmieji po karaliaus, taigi atitiko hercogus. Juo labiau, kad kai kurių iš jų valdos buvo labai didelės (Škotijos karalystė buvo suskirstyta į 7 mormaerų valdomas provincijas) ir atitiko hercogijas. Kai kurie autoriai mormaerus lygina su panašią padėtį užėmusiais Skandinavijos jarlais. Vėliau mormaero titulus ėmė gauti ir negėlų (prancūzų ir prancūzų – anglų) kilmės giminės, o titulas pasidarė mažiau reikšmingas, todėl vėlesnis vadinimas erlais (ar grafais, count) darosi pagrįstas. Škotijos istorikai paprastai vartoja terminą mormaer, o ne count.
Mormaerų sarašas
Mormaeru negalėjo pasiskelbti bet kuris tam tikrą regioną valdęs didikas, kadangi tai buvo oficialus titulas, susietas tik su tam tikromis valdomis. Todėl kai kurie labai galingi lordai (pvz., valdę Galloway, Argyll ir Innse Gall) negalėjo vadintis mormaerais.
Gaznevidai
Gaznevidai  – Chorasano musulmonų sunitų valdovų dinastija, kilusi iš tiurkų, valdžiusi 977–1186 m. Jų valdyta valstybė vadinama Gaznevidų imperija.
Gaznevidų valstybės centras buvo Gaznis, o didžiausio išsiplėtimo metu jų valdos apėmė Persiją, Transoksianą ir šiaurines Indijos dalis. Dėl ankstesnės Samanidų dinastijos įtakos tiurkai Gaznevidai visiškai perėmė persų kultūrą.
Istorija
thumb|left|[[Bachramšachas Gaznevidas|Bachramšacho statytas Gaznio minaretas]] Guridų dinastijos pradžia buvo Samanidų valstybėje, kuri iki tl valdė Chorasaną. Tai buvo Persų civilizaciją puoselėjusi valstybė, kurioje konsolidavosi tadžikų etnosas. Tiesa, tiurkų kilmės kariai, buvę vergai, buvo vis įtakingesni Samanidų rūmuose. Vienas tokių buvo Alptiginas, kuris po Samanidų emyro Abd al-Maliko mirties bandė į sostą pasodinti savo kandidatą. Perversmui nepavykus Alptiginas buvo priverstas migruoti į pietus, kirsti Hindukušą, ir galiausiai įsitvirtino puštūnų gyvenamose teritorijose Gaznio mieste. Šios tuo metu bent jau nominaliai buvo laikomos Samanidų valdomis.
Po Alptigino mirties jo žentas buvęs tiurkų belaisvis, karvedys Sebuktiginas pasiskelbė nepriklausomu nuo Samanidų Gaznio valdovu ir Gaznevidų valstybės įkūrėju. Nors jo oficialioji genealogija atsekė jo ryšius su senaisiais Persijos šachais, dauguma dabarties istorikų mano, jog ši genealogija buvo sukurta, kad legitimuoti Sebuktigino valdžią.
Jau Sebuktiginas pradėjo konsoliduoti valdžią Puštūnistane ir gretimose teritorijose. Tačiau didžiausio suklestėjimo valstybė susilaukė valdant jo sūnui ir žymiausiam dinastijos valdovui Machmudui. Jis kariaudamas išplėtė valstybės teritoriją, ir iki 1030 m. ji apėmė dab. Afganistaną, dalį dab. Irano, Vidurinės Azijos, dalį šiaurinių ir vakarinių Indijos žemių. Jam valdant Gaznis tapo vienu didžiausių pasaulio miestų ir Islamo civilizacijos centrų.
Kariniai žygiai Gaznevidus susilpnino. Iš karto po Machmudo mirties dėl valdžios ėmė kariauti du jo sūnūs. Masudas apakino savo brolį ir ėmė valdyti. Tačiau jo valdymas buvo nesėkmingas. Jam valdant stiprėjo kita tiurkų kilmės dinastija – Seldžiukidai. 1040 m. jie sumušė Gaznevidus Dandankano mūšyje ir užėmė jų valdas Irane bei Vidurinėje Azijoje: užkariavo Chorasaną ir Chorezmą.
Po ilgo vidinių kovų laikotarpio 1058 m. sąlyginę taiką atkūrė Masudo sūnus Ibrahimas. Jis sugebėjo pasiekti taiką su Seldžiukais. Kadangi jo valstybė atsisakė ambicijų Chorasane, Ibrahimas ėmė rengti karinius žygius į Indiją.
Kitas žymus Gaznevidų valdovas buvo Bahram Šachas, atėjęs į valdžią 1117 m. Jo laikais stipriai iškilo nedidelė kalnų valstybė Goras, kurios valdovai pradėjo grasinti Gaznevidų sostinei. Guridų valdovas Ala al-Dinas, keršydamas už savo brolių mirtis, paėmė ir sudegino Gaznį. Nors tuo metu Guridai ir atsitraukė, Gaznį jie dar kartą paėmė 1163 m., ir netrukus padarė jį savo sostine.
Netekę pagrindinio valdžios centro paskutinieji Gaznevidų valdovai valdė iš Lahoro Pandžabe. Jų valstybė galutinai žlugo 1186 m. Lahorą užėmus Guridams.
Bubių piliakalnis
thumb|left|250px|Bubių piliakalnis nuo Šiaulių jūros thumb|Bubių piliakalnis nuo Dubysos thumb
Bubių piliakalnis su gyvenviete (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A657KP, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1006) – piliakalnis (Nr. 11193) ir senovinė gyvenvietė (Nr. 23884) Bubiuose, Šiaulių raj., 14 km į pietvakarius nuo Šiaulių, Dubysos upės kairiajame krante, dar vadinamas Pilale. Greta piliakalnio užtvenkus Dubysą susidarė Bubių tvenkinys, tačiau piliakalnis buvo išsaugotas. Pasiekiamas nuo plento Šiauliai-Tauragė pasukus į vakarus dešinėn šiauriniu Bubių apvažiavimu, juo 2 km pavažiavus iki užtvankos per Dubysą ir nuo jos paėjus į kairę pietų kryptimi 250 m.
Istorija
Archeologinių kasinėjimų duomenimis Bubiuose gyventa jau V a. Gyvenvietėje galėjo gyventi apie 200–250 žmonių. Dubysos pilis prie senojo prekybinio kelio, vedusio iš Rygos į Tilžę ant greta Dubysos upės buvusio kalno pastatyta prieš 1230 m. Kalnas buvo paaukštintas ir perkasa atskirtas nuo kalvos, ant kurios buvo įsikūrusi gyvenvietė. Pilyje galėjo būti 50-70 ginkluotų vyrų įgula.
Manoma, kad pilies apylinkėse 1236 m. vasarą plėšikavo kalavijuočiai. Pilies jie nepaėmė, bet apiplėšė gyvenvietę ir priešpilius. Pilies įgulos pasipriešinimas leido kunigaikščiams Bulioniams suorganizuoti ir sutelkti pakankamas pajėgas, kurios plėšikams pastojo kelią prie Mūšos upės, kur jie buvo sumušti Saulės mūšyje.