cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mejerio eglė
Mejerio eglė (Picea meyeri) – pušinių (Pinaceae) šeimos, eglių (Picea) genties visažalis spygliuotis medis. Paplitęs centrinėje Kinijoje, nuo Vidinės Mongolijos šiaurėje iki Gansu pietuose, taip pat auga Šaansi, Hebėjuje, Šansi.
Aukštis apie 30 m. Kamieno skersmuo 0,8 m ir daugiau. Spygliai 13-25 mm ilgio, melsvai žali. Kankorėžiai cilindriški, 7-11 cm ilgio, 3 cm pločio.
Mejerio eglė kaip dekoratyvinis augalas kartais auginama Šiaurės Amerikoje.
Golubiškių piliakalnis
Golubiškių piliakalnis ir gyvenvietė, Ažuraisčiai – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 5707; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1497; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1008KP) ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24103) Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, apie 0,3 km į vakarus nuo buvusio Golubiškių kaimo, apie 0,7 km į šiaurės vakarus nuo Avilio ežero pietrytinio kranto, bevardžio upelio kairiajame krante.
Piliakalnis
Apardytą piliakalnio kalvą (nuartas pietvakarinis šlaitas) iš šiaurės vakarų juosia upelis, iš kitų pusių – pievos, buvusios pelkės. Šiaurinis, rytinis ir pietrytinis šlaitai statūs, 7,0-7,5 m aukščio. Piliakalnio aikštelė 50 x 30 m dydžio su 0,4-0,5 m storio kultūriniu sluoksniu. Šiaurės vakarų šlaitas buvo sutvirtintas įrengus 3 terasas ir 2 pylimus. 2,5 m žemiau aikštelės yra pirmoji 7 m pločio terasa, kurios išoriniame pakraštyje supiltas 30 m ilgio ir 2 m aukščio pylimas, 2 m žemiau – 3 m pločio terasa ir 15 m ilgio bei 2 m aukščio pylimas, už kurio yra trečioji terasa.
Piliakalnio rytinėje, pietryčių ir vakarų papėdėje yra apie 1 ha senovės gyvenvietės liekanų. Rasta lipdytos brūkšniuotu paviršiumi keramikos, geležies gargažių. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pirmąja puse, priskiriama brūkšniuotosios keramikos kultūrai.
Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1958 m. ir 1972 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 1975 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 31 000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 2 158 000 m².
Zaramciškių piliakalnis
Zaramciškių piliakalnis, Zamkakalnis, Galiertiškė – piliakalnis Alytaus rajono savivaldybės teritorijoje, Zaramciškių kaime, Miroslavo seniūnija. Pasiekiamas iš plento ties Seiliūnais pasukus į dešinę vakarų kryptimi, pavažiavus keliu link Zaramciškių 3 km iki čia esančios sodybos, keliuku pro šią sodybą ir laukais paėjus į dešinę šiaurės rytų kryptimi apie 500 m, yra 100 m į šiaurę nuo tvenkinio.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 40x15 m dydžio. Jos šiaurinėje pusėje, 2 m žemiau aikštelės yra 24x17 m dydžio natūrali terasa. Šlaitai vidutinio statumo, 8 m aukščio. Piliakalnis apardytas arimų, dabar dirvonuoja, vakarinio šlaito apačia apsodinta eglaitėmis.
Popiežius Bonifacas
Yra du popiežiai, vardu Bonifacas:
Zaramciškių piliakalnis
Tyrimai
1954 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pirmąja puse.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Fusingas (rajonas)
Fusingas  – vienas iš Taojuano rajonų, esantis šiaurės Taivane. Gyventojų 10,9 tūkst. (2014 m. duomenys). Tai didžiausias Taojuano rajonas. Vyrauja kaimiškas, kalnuotas, upių išvagotas kraštovaizdis. Čia gyvenama Taivano aborigenų atajalų, kurie vietovę vadina Pyasan pavadinimu. Dedamos pastangos rajonui suteikti vietos gyventojų pavadinimą.
Kirdeikių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Saldutiškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Švenčionėlių rajonui. 1954 m. prijungta dalis Ginučių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Kirdeikių apylinkė prijungta prie Saldutiškio apylinkės.
Fusingas (rajonas)
Pastatyta Šimeno užtvanka, sudarytas Šimeno rezervuaras.
Istorija
thumb|left|175px 2014 m. gruodžio 25 d. sukūrus naująjį Taojuano miestą, Fusingas tapo vienu iš jo rajonų (区, Qū). Tais pačiais metais Fusingui suteiktos administracinės autonomijos teisės.
Izraelio futbolo varžybos 1972–1973 m.
Izraelio futbolo varžybos 1972–1973 m.
Šprotas
Šprotas, kilkė, atlantinis šprotas, Baltijos šprotas (Sprattus sprattus) – silkinių (Clupeidae) šeimos žuvis.
Panaši į mažą strimėlę, nuo kurios skiriasi pilviniu žvynų kyliu, mažesniu skaičiumi stuburo slankstelių, kurių būna 45-49. Žuvis 13-14 cm ilgio, svoris 14-15 g. Laikosi dideliais būriais paviršiniuose vandens sluoksniuose. Minta zooplanktonu. Gyvena Baltijos jūroje. Labai dažna verslinė žuvis, naudojama daugiausia žuvų konservų gamyboje.
Porūšis Sprattus sprattus balticus vadinamas brėtlingiu.
Bulyčiai
Bulyčiai arba Avangardnojė (, nuo 1945 m., nuo 1946 m. Авангардное) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kutuzovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Bulītjai prūsiškos kilmės. 1346 m. minimi Bulithien. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kenigsbergo rajono, vėliau Gurjevsko rajono kaimas, nuo 1947 m. birželio 17 d. iki 2008 m. birželio 30 d. Kutuzovo apylinkės kaimas.
Gabrielius Vaina
Gabrielius Vaina (m. 1615 m. sausio 1 d.) – LDK valstybinis ir karinis veikėjas, Lietuvos didysis referentas ir Lietuvos didysis raštininkas (1585–1589 m.), Lietuvos pakancleris (1589–1615 m.). Merkinės, Krasnoselsko, Pieniansko, Apso seniūnas.
Biografija
Bajorų Vainų-Gričinų giminės atstovas, herbo „Trimitai“ savininkas, vienas iš Pinsko pakamario Motiejaus Vainos Gričino (apie 1492–1582) penkių sūnų. Broliai – Mstislavlio kaštelionas Semionas, Bresto kaštelionas Grigalius, Bresto kaštelionas Sakalas ir Vilniaus vyskupas Benediktas Vaina.
Stepono Batoro karinių kampanijų prieš Rusijos valstybę dalyvis, 1579 metais pasižymėjo Polocko apgulty. 1585 metais gavo referento ir Lietuvos didžiojo raštininko pareigybes. 1589 metais Tapo Lietuvos pakancleriu.
Dalyvavo Lietuvos-Lenkijos pasiuntinybėje į Maskvą 1590–1591 metais. Buvo renkamas pasiuntiniu į seimą. Buvo karaliaus sekretorius.
NK Jedinstvo Bihać
Istorija
Klubo ištakos siekia 1919 m.
2022–2023 m. rungtyniavo Pirmoje lygoje užėmė vienuoliktą vietą.
SFK Žygis
Joniškio „Žygis“ – Lietuvos futbolo klubas iš Joniškio.
Ukrainos Konstitucinis Teismas
Ukrainos Konstitucinis Teismas - Ukrainos konstitucinės justicijos institucija; Konstitucinis Teismas. Taiko Ukrainos Konstituciją. 18 teisėjų. Buveinė - Kijevas.
Istorija
1978 m. Ukrainos TSR Konstitucija numatė Konstitucinės priežiūros komitetą. Tačiau veikla nebuvo veiksminga, kadangi veikė kaip „priedas“ prie Ukrainos Aukščiausios Tarybos.
Manausas
Manausas  – miestas šiaurės vakarų Brazilijoje, Amazonės valstijos sostinė. Tai svarbus uostas prie Amazonės upės, kurį pasiekia ir jūrų laivai. Tarptautinis oro uostas, didelis prekybos centras. Išvystyta medienos, naftos, tekstilės, maisto pramonė.
Mieste yra valstijos universitetas, Amazonės geografijos ir istorijos institutas, Amazonės teatras.
Savivaldybės plotas – 11 401 km², gyventojų skaičius – 2 255 903 (2021 m.).
Pavadinimo kilmė
Miestas pavadintas pagal čiabuvių Manaós gentį, kadaise gyvenusią šiose vietovėse. Vietinių kalba šis vardas reiškia „dievo motina“.
Istorija
Gyvenvietė įsikūrė 1699 m. kaip nedidelė portugalų tvirtovė São José da Barra. 1832 m. gavo miesto teises ir dabartinį pavadinimą.
Gudgaliai (Stalskojė)
Gudgaliai (, nuo 1938 m. birželio 6 d. Großfelde, 1945–1946 m., nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. Stalskojė ) – buvusi gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, dab. Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Nemano rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Nemano miesto gyvenvietės teritorija.
Alay Oš
FK Alay – Kirgizijos futbolo klubas iš Ošo.
Gudgaliai (Stalskojė)
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Ragainės apskrities (1922–1945 m. Tilžės-Ragainės apskrities) kaimo bendruomenė, nuo 1928 m. rugsėjo 30 d. prijungtas Gudgalių dvaras. 1946–2008 m. Lunino apylinkės teritorija.
Alay Oš
Istorija
Įkurtas 1960 m. Nuo 1967 m. žinomas dabartiniu pavadinimu.
1996 m. susijungė su kitu klubu.
Žaidžia aukščiausioje šalies futbolo lygoje.
Sudėtis (2021 m.)
Atnaujinta: 2021 m. liepos 15 d.
Butkiškė (Pakražantis)
Butkiškė – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Grinių.
Antanas Pagojus
Antanas Pagojus (g. 1950 m. vasario 3 d. Marčiuose, Plungės raj.) – muzikos mokytojas ir chorvedys.
Biografija
Baigęs Kantaučių (Plungės r.) aštuonmetę mokyklą (muzikos mokė D. ir P. Aženeckai), 1966–1970 m. mokėsi Klaipėdos pedagoginėje mokykloje (groti akordeonu mokė J. Jurčius).
Visuomeninė veikla
A. Pagojus yra Plungės rajono dainų švenčių bei festivalių organizatorius ir vyr. dirigentas, 1987 m. respublikinės moksleivių dainų šventės mišriųjų chorų asistentas, 1993 m. Klaipėdos krašto dainų šventės dirigentas ir 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventės Vilniuje vyr. dirigentas. 2012 m Respublikinės moksleivių dainų šventės vyr. dirigentas. Rajono švietimo skyriaus vedėjo įsakymu buvo skiriamas rajoninės "Dainų dainelės" komisijos nariu ir jos pirmininku, Chorų ir estradinių konkursų nariu ir pirmininku. Vedė parodomąsias pamokas mokykloje ir respublikiniuose seminaruose. 2015 m. dalyvavo estradinių jaunimo konkurso komisijos pirmininku.
Nuo 1987 m. Plungės rajono muzikos mokytojų metodinės komisijos pirmininkas, daug metų dainavo Plungės kultūros namų kameriniame chore (vadovas prof. Gediminas Purlys, vėliau Alfonsas Vildžiūnas), nuo 1990 m. Lietuvos chorų sąjungos narys (buvo ir valdybos narys). 1989 m. pedagogas apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu, o 1994 m. jam suteikta muzikos mokytojo metodininko kvalifikacijos kategorija. 1997 m. su J. Kubiliumi buvo paskirtas atrinkti Žemaitijos regiono orkestrus ir chorus į Respublikinę moksleivių dainų šventę Vilniuje. Iki 2017 m. teikė pagalbą raj. moksleivių kolektyvams, kurie ruošėsi dalyvauti šventiniams koncertams kultūros centre. Dalyvavo generalinėse repeticijose ir diriguodavo finalinėms šventės dainoms.
Senosios Įpilties III senosios kapinės
Senosios Įpilties III senosios kapinės, kitaip – Vidgirių senosios kapinės, vadinamos Maro kapeliais, Markapiais, Senkapiais (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas – 24209, senas registro kodas – L543, senas kultūros paminklo Nr. AV535) – neveikiančios kapinės šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Senojoje Įpiltyje, 0,55 km į šiaurės rytus nuo kelio, Vidgirių miške.
Kapinės
Įrengtos pakilumos viršūnėje, miške. Ovalo plano, pailgos šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 80 m ilgio, 25 m pločio, apjuostos akmenų aptvaro, kurio vakarinėje dalyje paliktas tarpas praėjimui. Laidojimo žymių nesimato. Ties viduriu stovi metalinis kaltinis kryžius. Paviršius išraustas žvėrių urvų. Apaugusios spygliuočiais medžiais. Anotacinio kultūros paveldo objekto ženklo nėra.
Teritorija – apie 0,17 ha, perimetras – 160 metrų.
2,5 km į šiaurės vakarus yra Senosios Įpilties I senosios kapinės, 1,9 km į šiaurę – Naujosios Įpilties senosios kapinės, 1,25 km į pietvakarius – Benaičių senosios kapinės.
Istorija
Kapinės veikė XVI a. – XX a. pr. Senosios Įpilties kaimo Vidgirių (seniau – Šilinės) miške. Jose laidoti Senosios Įpilties, Naujosios Įpilties ir Kiaupiškių gyventojai. Vadinamos Markapiais, Maro kapeliais, Senkapiais (🇬🇸). Kapines uždarius, XIX a. – XX a. pr. retsykiais laidoti savižudžiai, nekrikštyti kūdikiai.
XVIII a. aptvertos akmenų pylimu. Kapinėse stovėjo keletas monumentalių kryžių (vienas statytas 1814 m. ) ir koplytėlė, kurie XX a. II pusėje sunyko. XX a. viduryje pastatytas kaltinis kryžius.
1956 m. žvalgė Vladas Šaulys, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (ekspedicijos vadovas Romas Olišauskas), 1995 m. – Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė).
Izraelio futbolo varžybos 1973–1974 m.
Izraelio futbolo varžybos 1973–1974 m.
Dailiasnapė alkelė
Dailiasnapė alkelė (Aethia psittacula) – alkinių (Alcidae) šeimos paukštis.
Tai Šiaurės Ramiojo vandenyno jūrinis paukštis, sutinkamas arktiniuose Aliaskos, Kamčiatkos ir Sibiro vandenyse. Peri ant uolų šalia kranto esančiose salose, žiemos metu paprastai migruoja į pietus.
Dailiasnapė alkelė yra nedidelė (23 cm) alka oranžiniu snapu.
Išnykimas dailiasnapėms alkelėms negresia, jų Šiaurės Ramiajame vandenyne priskaičiuojama virš milijono. Ateityje dailiųjų alkelių populiacijoms gali grėsti įveistiniai plėšrūnai ir naftos išsiliejimai.
Elgesys ir dauginimasis
Dailiasnapės alkelės racionas keičiasi priklausomai nuo sezono. Perėjimo laikotarpiu susideda daugiausia iš planktoninių vėžiagyvių, pvz., šoniplaukų. Naujesni tyrimai rodo, kad kai kuriuose regionuose jos gaudo ir medūzas. Ieškodamos maisto dažnai toli nuklysta nuo kolonijos, gaudydama grobį pasineria iki 30 m gylio.
Perėjimas prasideda balandžio-gegužės mėnesiais kolonijose, kuriomis dažnai dalinasi su kitomis alkų rūšimis. Porelė padeda vieną kiaušinį, kurį peri mėnesį laiko, išsiritęs jauniklis penimas 4 kartus per dieną apie 35 dienas kol palieka lizdą.
Musteikių apylinkė
Musteikių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Tauragnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Utenos rajonui. 1954 m. prijungta Sirvydžių apylinkė, dalis Stūčių apylinkės ir dalis Balčių apylinkės, o dalis Musteikių apylinkės prijungta prie Tauragnų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Musteikių apylinkė prijungta prie Spitrėnų apylinkės.
Korėjinė eglė
Korėjinė eglė (Picea koraiensis) – pušinių (Pinaceae) šeimos, eglių (Picea) genties visažalis spygliuotis medis. Paplitęs Šiaurės Korėjoje prie Jalu upės, Rusijos Primorjėje (prie Usūrio upės).
Taschen
Tashen - meno knygų leidykla. Leidžia knygas apie architektūrą, dizainą, dailę, madą, fotografiją, šiuolaikinį meną, reklamą ir erotiką. Kompanijos nuostata - gražaus dizaino knygos apie meną  prieinamomis kainomis.
Korėjinė eglė
Aukštis ~30 m. Kamieno skersmuo 0,8 m ir daugiau. Spygliai 12-22 mm ilgio, tamsiai melsvai žali. Kankorėžiai cilindriškai kūgiški, 4-8 cm ilgio, 2 cm pločio.
Taschen
Istorija
1980 m. 18-metis komiksų kolekcionierius Benediktas Taschen Kelne, Vokietijoje, įkūrė 25 m² parduotuvę savo komiksų kolekcijai. Parduotuvė išsiskyrė tuo, kad čia buvo galima rasti ne tik komiksus, bet ir ne taip dažnai kituose knygynuose randamą spaudą – fetišo, ekscentriško meno, istorinės erotikos ir pornografijos žurnalus.
1983 m. jis išgelbėjo savo kompaniją nuo bankroto pelningai perpardavęs olandų siurrealisto Rene Magritte knygas. Benediktas suprato, kad leisti meno albumus pelninga ir išleidža knygą apie Salvadorą Dali.
Netrukus Taschen pradėjo leisti įvairių formatų albumus apie fotografiją, dailę, dizainą, madą, reklamos istoriją, filmus, muziką, šiuolaikinį meną ir architektūrą.
Į istoriją Tashen įėjo išleidusi antrą pagal brangumą pasaulio leidybos istorijoje 10 000 eurų vertės 800 psl. GOAT albumą Muhammad Ali atminti.
Popiežius Jonas
Yra dvidešimt vienas popiežius ir trys antipopiežiai, vardu Jonas:
San Fernandas (Trinidadas)
Miestas vadinamas Trinidado industrijos sostine nes jame veikia naftos chemijos pramonės įmonės, ketaus, plieno, aliuminio lydyklos. Yra giliavandenis uostas, plėtojamas turizmas.
Sportas
Mieste populiariausios sporto šakos yra futbolas ir kriketas.
Mažoji alkelė
Mažoji alkelė (Aethia pusilla) – alkinių (Alcidae) šeimos paukštis. Peri Arktinėse pakrantėse, o vasarą keliauja piečiau, nors ir apsistoja netoli šiaurės poliaračio.
Laukuvos valsčius
Laukuvos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Laukuva.
Gyvenvietės
1923 m. surašymo metu valsčiuje buvo šios gyvenvietės:
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 5094 žmonės:
Paprastoji tuklė
Paprastoji tuklė (Pinguicula vulgaris) – skendeninių (Lentibulariaceae) šeimos augalų rūšis.
Augalas turi lapų skrotelę. Lapų viršutinė pusė šviesiai žalia, su liaukomis. Lapai apie 5 cm ilgio. Liaukų išskiriamame sekrete įklimpsta nutūpę smulkūs vabzdžiai. Vabzdžio judesiai sukelia reakciją lapo audinyje ir lapo kraštas užsiriečia, visiškai apgaubdamas pagautąjį vabzdį. Žiedkočių būna iki 6, kiekvienas tik su vienu melsvu žiedu. Vaisius – apskrita dėžutė.
Augalas įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą. Auga samaninėse ir šaltiniuotose pelkėse, šlapiose ir užpelkėjusiose pievose, pagrioviuose. Žydi gegužės – liepos mėn.
Rimšės apylinkė
Rimšės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos rytuose.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Rimšės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dūkšto rajonui. 1954 m. prijungta Magūnų apylinkė, dalis Gaidės apylinkės ir dalis Gerkonių apylinkės, o dalis Rimšės apylinkės prijungta prie Medeišių apylinkės. 1975 m. prijungta visa Gaidės apylinkė, 1986 m. – Šiūlėnų apylinkė.
Guanjinas
Guanjinas  – vienas iš Taojuano rajonų, esantis šiaurės vakarų Taivane. Gyventojų 63 tūkst. (2014 m. duomenys). Tai priekrantinis rajonas, plyti aliuvinės lygumos. Verčiamasi žemės ūkiu, žemdirbyste. Veikia Tatan šiluminė elektrinė, viena didžiausių dujomis kūrenamų elektrinių pasaulyje.
Istorija
thumb|left|175px Gyvenvietė pradžioje, kai valdė Čingų dinastija, vadinosi Šiguanjinu. 1920 m., Japonijos okupacijos Taivane laikais, pervadintas į Guanyin.
Japoninė eglė
Japoninė eglė (Picea koyamae) – pušinių (Pinaceae) šeimos, eglių (Picea) genties visažalis spygliuotis medis. Paplitęs Japonijos kalnuose, 1500–2000 m aukštyje, Honšiū salos centrinėje dalyje.
Aukštis apie 20 m. Kamieno skersmuo 1 m ir daugiau. Spygliai 8-16 mm ilgio, tamsiai melsvai žali. Kankorėžiai cilindriškai kūginiai, 5-10 cm ilgio, 2 cm pločio.
Japoninė eglė yra reta, kartais auginama kaip dekoratyvinis augalas.
Raketų dinamika
Raketų dinamika – mokslas, nagrinėjantis skraidančiųjų aparatų su reaktyviniais varikliais judėjimą. Raketų dinamika yra klasikinės mechanikos šaka, nagrinėjanti kūnų judėjimą kintant jų masei.
Šakos
Yra trys pagrindinės raketų dinamikos šakos:
Galijotai
Galijotai (Goliathus) – auksavabalių šeimos vabalų gentis.
Aprašymas
thumb|left|Goliathus goliatus Tai vieni iš didžiausių pasaulio vabalų, taip pat manoma, kad šie vabalai yra sunkiausi ir masyviausi iš visų vabzdžių. Puikiai skraido ir, kadangi turi stiprias priekines kojas, yra puikūs kopėjai.
Patinai dažniausiai būna sunkesni ir ryškesni už pateles. Maisto ieško kopinėdami po medžius, ėda augalų sultis ir minkštus vaisius.
Patinai užauga iki 6-11 cm, patelės iki 5-8 cm ilgio. Lervos sveria iki 80-100 g, suaugę vabzdžiai pasiekia pusę šio svorio.
Mažasis pušiagraužis
Mažasis pušiagraužis (Acanthocinus griseus) – ūsuočių (Cerambycidae) šeimos pušiagraužių (Acanthocinus) genties vabalas. Paplitęs Europoje, Rusijoje, Mažojoje Azijoje, Japonijoje.
Mažasis pušiagraužis – miškų kenkėjas. Daugiausiai sutinkamas kalnuotose vietovėse. Tai yra antrinis kenkėjas, pribaigiantis nusilpusius medžius. Dažniausiai aptinkamas medynuose, kur vyko gaisrai. Galimas kenkėjo plitimas kartu su medienos eksportu.
Biologija
Vabalas aptinkamas gegužės – rugpjūčio mėnesiais. Aktyvus sutemus. Dieną slepiasi žievės plyšiuose arba tūno palindęs po gulinčia mediena. Suaugėlis papildomai maitinasi ant eglės ar pušų ūglių. Patelės kiaušinius deda eglės ir pušies žievės plyšiuose, taip pat ant žemės gulinčių, bent 3 cm storio, spygliuočių šakų. Lervos išsirita per dvi savaites. Išsiritusios lervos graužiasi gilyn po žieve ir ten daro iki 7 mm pločio ovalius takus. Vėliau graužiasi gilyn į medieną (iki 5 mm) ir ten pasidaro 15–20 mm ilgio ir 8–10 mm pločio kablio formos lėliukės lopšelį. Suaugėliu pavirsta liepos – rugpjūčio mėnesį. Vabalas iš medienos išlenda per ovalo formos (6 x 7 mm) išskridimo angą. Suaugėliai žiemoja paklotėje. Generacija trunka 1–2 metus.
Kristaus Gundymo vienuolynas
thumb|250px|Kristaus Gundymo vienuolynas kalno šlaite
Kristaus Gundymo vienuolynas  – krikščionių stačiatikių vienuolynas Vakarų Krante (Palestina), šalia Jericho miesto. Įkurtas Gundymo kalno šlaite, stačiame Jordano slėnio skardyje. Yra Palestinos kontroliuojamoje teritorijoje, bet pavaldus Jeruzalės graikų stačiatikių bažnyčiai.
Dabartinį vienuolyną graikų stačiatikiai pastatė 1895 m. Jis įrengtas tik aplink urvą, nes ant viršūnės statinių pastatyti nepavyko. Dabar Kristaus Gundymo vienuolynas tarnauja daugiausia kaip turistinis objektas: jame gyvenantys 3 vienuoliai dirba gidais, įrengtas keltuvas, restoranas, kavinė, suvenyrų parduotuvė.
Nova Igvasu
Nova Igvasu (portug. Nova Iguaçu) – miestas Brazilijos pietryčiuose, faktiškai šiaurės rytinis Rio de Žaneiro priemiestis. 1,00 mln. gyventojų (2005). Išvystyta chemijos, mašinų gamybos, metalurgijos, maisto pramonė. Šv. Antano bažnyčia.
Stanislovas Abromavičius
Stanislovas Abromavičius (g. 1944 m. spalio 1 d. Rumšiškėse, Kaišiadorių raj.) – Lietuvos prozininkas, poetas, dramaturgas.
Biografija
1981 m. Vilniaus inžineriniame statybos institute baigė ekonomiką. 1968–1970 m. dirbo Kaišiadorių rajono žemės ūkio valdyboje, 1990–2003 m. – Valstybės kontrolėje, 2003–2005 m. – Kauno apskrities valstybinėje mokesčių inspekcijoje. Gyvena Kaune. Iki 1996 m. gyveno Kaišiadoryse, dalyvavo Kaišiadorių Sąjūdžio veikloje, buvo vienas laikraščio „Sąjūdis“ leidėjų.
Dalia Laučkaitė-Jakimavičienė
Biografija
Tėvas Alfonsas Laučka, sesuo Laima Laučkaitė, vyras Rytas Jakimavičius.
1977–1978 m. studijavo anglų filologiją Vilniaus universitete), 1982 m. baigė keramiką Lietuvos dailės institute.
1982–1996 m. dirbo Vilniaus „Dailės“ kombinate. 2001 m. dėstė Akrono universitete (Ohajo valstija), 2002 m. Filadelfijos keramikos centro rezidentė. Lietuvos dailininkų sąjungos narė.
Kūryba
Kūriniuose naudoja molį, porcelianą, fajansą, antglazūrinį dekorą, auksavimą, liustrą. Pirmoji Lietuvoje pradėjo kurti autorinius kompiuterinės lazerinės spaudos dekolius – nuo popierinio pagrindo perkeliamus vaizdus. Sukūrė unikalių keramikos dirbinių: kavos servizų, („Su tilteliais“ 1987 m., „Kavos“ 1991 m., „Žalias“ 1992 m.), dekoratyvinių teminių kompozicijų, plokščių, lėkščių („Po mūšio“ 2000 m., „Pelės bokštas“ 2004 m., ciklai „Pusryčiai su Madona“ 2004 m., „Langai“ 2005 m.). Būdingi konceptualūs estetizuoti asociatyvūs vaizdai, metaforos, netikėti sugretinimai (viduramžių madonų, angelų figūros, istorinių paveikslų citatos, autoportretai, Vilniaus architektūros vaizdai). Kuria postmodernistinius skulptūrinius ir instaliacinius objektus („Angelų darbeliai“ 1998, „Besimaudančios gražuolės“ 1999 m., „Mano saldūs sapnai“ 2000 m.), trapias medžiagas (porcelianas, fajansas) netradiciškai derina su grubiomis santechnikos detalėmis (vandentiekio čiaupais, movomis, parūdijusiomis veržlėmis).
Nuo 1983 m. dalyvauja parodose, tarptautiniuose keramikos ir porceliano simpoziumuose Lietuvoje ir užsienyje (JAV, Italija, Didžioji Britanija, Taivanas, Korėja, Lenkija ir kt).
Ukrainos teisinė sistema
Ukrainos teisinė sistema - Ukrainos valstybės ir visuomenės sistemos dalis; kontinentinės teisės dalis. Įstatymus leidžia Ukrainos Aukščiausioji Rada.
Teisės šaltiniai
Pirmoji Ukrainos Konstitucija priimta 1919 m. Pagrindinis šalies įstatymas - Ukrainos Konstitucija. Teisynai:
Istorija
Tarybiniais metais veikė sovietiniai įstatymai. Buvo įvesti kodeksai (pvz., Ukrainos Tarybų Socialistinės Respublikos civilinis kodeksas).
Longtanas
Longtanas  – vienas iš Taojuano rajonų, esantis šiaurės vakarų Taivane. Gyventojų 116 tūkst. (2014 m. duomenys). Longtane įsikūrusi Kinijos Respublikos armijos būstinė. Rajonas garsėja budizmo šventykla Longtano ežero centre. Vietovėje vystoma aukštoji pramonė, yra kalnų. Veikia Čungšano mokslo ir technologijų institutas, Branduolinės energijos tyrimų institutas.
Istorija
thumb|left|175px 2014 m. gruodžio 25 d. sukūrus naująjį Taojuano miestą, Longtanas tapo vienu iš jo rajonų (区, Qū).
Novosadai-Chrizanuvas geležinkelio linija
Novosadai-Chrizanuvas geležinkelio linija - geležinkelio linija šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Linija jungia Novosadų ir Chrizanuvo geležinkelio stotis.
Ernstas Vilhelmas Berbomas
Ernstas Vilhelmas Berbomas (Wilhelm Ernst Beerbohm, 1786 m. kovo 11 d. Bernsteinbruche, dab. Klaipėdos dalis – 1865 m. vasario 20 d. Muižėje (arba Peilėje), Šilutės r.,) – karališkasis žvejybos inspektorius Muižėje, Memelio burmistras (1836 m.), etnografas, liaudies dainų, kalbinės medžiagos rinkėjas.
Vidurinį mokslą ėjo Karaliaučiuje, vėliau dirbo savo tėvo (pirklio) įmonėje. Darbo reikalais važinėjo į Daniją, Švediją, Norvegiją. 1814 m. Klaipėdoje pradėjo savarankišką komercinę veiklą. Buvo išrinktas į Klaipėdos miesto seniūnų kolegiją. Atsisakęs sėkmingos prekybos, 1821 m. įsikūrė iš uošvės pirktame Muižės (Šilutės aps.) dvare, kurį imta vadinti Mažąja Italija, nes Berbomas sutvarkė sodybą, užveisė labai gražų parką ir sodą. Klaipėdos tarybai pasiūlius, 1835–40 m. buvo išrinktas miesto burmistru. 1840 m. atsisakė tarnybos ir vėl grįžo į Muižę. 1841–43 m. buvo Kuršių marių ir visų jų intakų žvejybos inspektoriumi.
Vokiškai išspausdino etnografinių straipsnių, eilių apie smėlio užpustytus Karvaičius. Šeimyninėje kronikoje "Kai kurios žinios apie Jociškius, jų ankstesnius savininkus bei palikuonis" pateikia informacijos apie Kuršių nerijos istoriją, žymesniąsias šeimas. Paskelbė kartu su originalais į vokiečių kalbą išverstų lietuvių liaudies dainų, paliko jų užrašymų, kurių yra siuntęs Liudvikui Rėzai. Kristijono Milkaus žodyno papildymų teikė F. Neselmannui, A. Šleicheriui.
Mokėjo vokiečių, lietuvių, prancūzų, švedų, anglų kalbas.
1814 m. rupgjūčio 1 d. Dancige vedė Emiliją Mac Lean (gim. 1791 m. liepos 10 d.), su kuria po 50-ies metų atšventė auksines vestuves. Jiems gimė du vaikai - Wilhelm (1815-1880) ir Marie Emilie (1822-1873). Po vyro mirties Emilija pragyveno tik 10 mėnesių.
E. V. Berbomo vardu pavadinta gatvė Klaipėdoje. . Ankstesnis gatvės pavadinimas - Įgulos.
MOZ
MOZ, Moz arba moz be taškų arba su taškais gali reikšti:
Partneris
Partneris – dalyvis, šalis, dalininkas (organizacijoje, grupėje, partijoje (žaidžiant), komandoje):
Bikūnų apylinkė (Utena)
Bikūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Antalieptės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dusetų rajonui. 1954 m. prijungtos Vaiskūnų apylinkė, dalis Antandrajos apylinkės, dalis Avyžių apylinkės, dalis Degesių apylinkės ir dalis Daugilio apylinkės, o dalis Bikūnų apylinkės prijungta prie Antalieptės apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Bikūnų apylinkė prijungta prie Sudeikių apylinkės.
AS Victoria București
Bukarešto „Victoria“ – buvęs Rumunijos futbolo klubas iš Bukarešto.
Istorija
Klubas buvo finansuojamas iš vidaus reikalų ministerijos ir milicijos. Nors tik 1985 m. klubas pateko į, bet greitai jame ėmė užimti vyraujančias pozicijas, po FC Dinamo Bucureşti ir Steaua Bucureşti klubų. Tačiau daug pergalių buvo pasiekiama nešvariais būdais, įtakojant teisėjus, kitų komandų žaidėjus ir net oficialius asmenis. Be to, atkreiptinas dėmesys, kad kad per tuos metus prieš Steaua ir Dinamo klubus Victoria pralaimėjo visas rungtynes. Todėl po 1989 m. revoliucijos klubas iširo.
Livonijos vaivadija
Livonijos vaivadija arba Latgalos vaivadija – 1620-1772 m. gyvavęs Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos administracinis teritorinis vienetas dabartinėje Latvijos teritorijoje. Sostinė – Dunaburgas.
Izraelio futbolo varžybos 1974–1975 m.
Izraelio futbolo varžybos 1974–1975 m.
Livonijos vaivadija
Istorija
thumb|left|Livonijos vaivadijoje 1578 m. nukalta moneta su [[Vytis|Vyčiu]] Livonijos vaivadija įsteigta 1620 m. Vendeno vaivadijos rytinėje dalyje, likusioje Abiejų Tautų Respublikai, kai Švedija užėmė didžiąją dalį Respublikos valdytos Estijos ir Latvijos teritorijos. Abiejų Tautų Respublikos Seimas 1667 m. vaivadijai suteikė kunigaikštystės statusą. Kunigaikštystė buvo bendrai Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Lenkijos karalystės valdoma teritorija.
Livonijos vaivadija apėmė apie 12 000 km². Dėl nedidelio ploto į mažesnius administracinius vienetus – pavietus padalinta nebuvo, 1667 m. įsteigti Dunaburgo, Rėzeknės, Ludzos ir Marienhauzo traktai.
Livonijos vaivadija panaikinta po Pirmojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1772 m. ir atiteko Rusijos imperijai.
Livonijos aristokratija, kilusi iš Vokiečių ir Livonijos ordinų riterių palikuonių bei kalbėjusi daugiausia vokiečių kalba, per labai trumpą laiką iš pagrindų polonizavosi ir kilmingų Lenkijos bei Lietuvos bajorų sąrašus papildė tokiomis įtakingomis šeimomis, kaip Tyzenhauzai, Grotusai, Reitanai, Denhofai, Korfai, Riomeriai, Molovai, Veisenhofai, Pliateriai, Mantoifeliai ir kt.
Atstovavimas
Livonijos vaivadiją Abiejų Tautų Respublikos senate atstovavo Livonijos vyskupas, Livonijos vaivada ir Livonijos kaštelionas. Vaivadijos bajorai į Abiejų Tautų Respublikos seimą rinkdavo du pasiuntinius, Lietuvos Tribunole vaivadijai atstovavo du deputatai.
Vaivada
Livonijos vaivadą paprastai iš kilmingų Kuršo ir Latgalos šeimų atstovų skirdavo karalius ir jis pareigas eidavo iki gyvos galvos. Vaivada buvo aukščiausias valstybinės valdžios pareigūnas vaivadijoje, vaivadijos bajorų vadas ir vaivadijos bajorų pašauktinių kariuomenės vadas. Jo kompetencijai buvo priskirti administracijos, karo ir teismo reikalai. Jis taip pat rūpinosi vaivadijos miestų, kuriems suteiktos Magdeburgo teisės, apsauga ir tvarka, prižiūrėjo jų matus, saikus ir kainas.
Vaivada buvo Abiejų Tautų Respublikos senato nuolatinis narys. Senate Livonijos vaivada pagal rangą turėjo vieną žemiausių pasauliečių pozicijų. Livonijos vaivados pareigybė panaikinta po Trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1795 m.
Egidijus Ūksas
Egidijus Ūksas (g. 1970 m. lapkričio 2 d. Kelmėje) – Lietuvos ir Kelmės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1989 m. baigė Kelmės 1-ąją vidurinę mokyklą. 1996 m. baigė Vilniaus pedagoginį universitetą, įgijo istorijos, politologijos ir visuomenės mokslų mokytojo kvalifikaciją. 1999 m. Vilniaus pedagoginiame universitete su pagyrimu baigė eduklogijos magistro studijas, suteiktas socialinių mokslų (edukologijos) magistro laipsnis ir įgijo socialinio pedagogo specialybę.
Nuo 2019 m. Kelmės rajono savivaldybės mero pavaduotojas.
Tėvynės Sąjungos narys nuo 2003 m. 2005 m. buvo išrinktas Tėvynės Sąjungos Kelmės skyriaus pirmininko pavaduotoju. 2007 m. Tėvynės Sąjungos Kelmės skyriaus pirmininkas, 2008 m. Tėvynės Sąjungos-Lietuvos Krikščionių Demokratų partijos Kelmės skyriaus pirmininkas, TS-LKD Tarybos narys.
Nuo 2008 m. Kelmės rajono savivaldybės tarybos narys.
Dalyvauja Kelmės Kultūros centro choro "Cantio" ir pučiamųjų orkestro veikloje.
Žmona Alma, sūnus Danielius, duktė Kornelija.
Ludžu
Ludžu  – vienas iš Taojuano rajonų, esantis šiaurės vakarų Taivane. Gyventojų 151 tūkst. (2014 m. duomenys). Tai miegamasis rajonas, čia gyvenantys važinėja dirbti į šalia esančius Sinbėjaus ir Taipėjaus miestus. Veikia Kainan universitetas. Netoli yra Taojuano tarptautinis oro uostas. Prateka Nankano upė.
Istorija
2014 m. gruodžio 25 d. sukūrus naująjį Taojuano miestą, Ludžu tapo vienu iš jo rajonų (区, Qū).
Frankonijos imperinė apygarda
Ją sudarė rytinė ankstesniosios Frankonijos hercogijos dalis, dabar grubiai atitinkanti šių dienų Vokietijos Bavarijos žemės Aukštutinės, Vidurinės ir Žemutinės Frankonijos administracines apygardas. Vakarinė (Reino) Frankonija buvo priskirta Aukštutinio Reino imperinei apygardai. Titulą Frankonijos hercogas savu laikė Viurcburgo vyskupai.
1805 m. šį administracinį vienetą Napoleonas panaikino ir prijungė prie Bavarijos karalystės.
Apygardos sudėtis
Frankonijos imperinę apygardą sudarė šios valstybės:
Jonas Berendas
Biografija
Studijavo Karaliaučiaus universitete. 1720–1723 m. buvo precentorius Encūnuose. Kunigavo Katyčiuose, nuo 1728 m. iki mirties – Kaukėnuose.
Dvi Jono Berendo į lietuvių kalbą verstos giesmės paskelbtos Fabijono Glazerio parengtame giesmyne (1736 m.).
Gudžionių piliakalnis
Gudžionių piliakalnis su gyvenviete (A276KP) – piliakalnis Jonavos rajono savivaldybės teritorijoje, prie Gudžionių kaimo (Šilų seniūnija), į vakarus nuo Lokio ir Neries santakos, jų dešiniuosiuose krantuose.
Piliakalnis
Piliakalnį iš pietų juosia Neries, iš šiaurės ir rytų - Lokio slėniai ir daubos. Į vakarus tęsiasi aukštuma. Šlaitai nuo Neries pusės statūs, iki 30 m aukščio, kiti žemesni. Nuo vakarų pusėje esančios aukštumos piliakalnis atskirtas grioviu ir už jo supiltu pylimu. Apardytas ariant, dabartinis aukštis nuo griovio dugno 2,5 m. Piliakalnio aikštelė ovali, 70 x 56 m dydžio, su kultūrinio sluoksnio žymėmis. Piliakalnio vakarinėje papėdėje yra senovės gyvenvietės liekanų.
Milford Heivenas
Milford Heivenas – miestas Pembrukšyre, vakarų Velse. Įkurtas XVIII a. kaip banginių medžioklės centras, miestas tapo vienu pagrindinių Velso uostų. Didžiausias srityies miestas, gyvena 14 000 žmonių.
Mieste įsikūrusi Milford Heiveno geležinkelio stotis.
Naujosios Įpilties senosios kapinės
Naujosios Įpilties senosios kapinės, vadinamos Markapiais, Senkapiais, Pilkapiais (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas – 24201, senas registro kodas – L535) – neveikiančios kapinės šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Naujojoje Įpiltyje, 0,22 km į rytus nuo kelio, Alkupio dešiniajame krante.
Kapinės
Įrengtos Alkos kalno šiaurės rytinėje papėdėje. Netaisyklingo ovalo plano, pailgos šiaurės – pietų kryptimi, 24 m ilgio, 21 m pločio. Laidojimo žymių nesimato. Paviršius lygus, žemėja į rytų pusę, link Alkupio upelio. Teritorija dirvonuoja, vakarų pusėje apaugusi krūmokšniais. Anotacinio kultūros paveldo objekto ženklo nėra.
Teritorija – apie 0,05 ha, perimetras – 85 m.
1,9 km į pietus – Senosios Įpilties (Vidgirių) senosios kapinės, 1,7 km į pietvakarius – Senosios Įpilties I senosios kapinės, 1,95 km į šiaurės vakarus – Senosios Įpilties II senosios kapinės.
Istorija
Kapinės veikė XVI – XIX a. Laidoti Naujosios Įpilties gyventojai. Vadinamos Markapiais, Kapeliais, Pilkapiais (🇬🇸). Kapines uždarius, XIX a. retsykiais laidoti savižudžiai, nekrikštyti kūdikiai.
Seniau kapinėse stovėjo keletas monumentalių kryžių, kurie XX a. pr. sunyko.
Pašeimeniai
Pašeimeniai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Bartninkų, Šeimenos aukštupyje. Seniūnaitijos centras. S. Nėries mokyklos skyrius, biblioteka. Pro kaimą eina keliai ir. Išlikusios Pašeimenių kaimo senosios kapinės, toliau rytuose – Būdviečių kaimo senosios kapinės,, o gretimame Budavonės miške – Kunigų Vaclovo Balsio, Justino Dabrilos ir Jono Petrikos žudynių vieta.
Naujosios Įpilties senosios kapinės
Istorija
1995 m. žvalgė Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė).
Pašeimeniai
Etimologija
Gyvenvietės pavadinimas kilo nuo šalia tekančios upės Šeimenos.
Naujosios Įpilties senosios kapinės
Istorija
1997 m. registruotos kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąraše (L535), 2005 m. pripažintos valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.
Pašeimeniai
Istorija
Kaimas įsikūrė XVI a. pr. jame 1561 m. buvo 36 ūkiai, valdantys 36 valakus žemės. 1827 m. buvo dveji Pašeimeniai – viename 120 gyventojų, kitame 113. Buvo Pašeimenių dvaras.
Tarybiniais metais – Kalinino kolūkio centrinė gyvenvietė. Nuo 1963 m. veikė felčerių ir akušerių punktas, nuo 1950 m. – biblioteka, kultūros namai. Pradinė mokykla įsteigta 1912 m., 1956–1961 m. septynmetė, 1961–1986 m. aštuonmetė, vėliau – vidurinė.
Rytinė eglė
Rytinė eglė (Picea orientalis) – pušinių (Pinaceae) šeimos, eglių (Picea) genties visažalis spygliuotis medis. Paplitęs Kaukazo kalnuose ir šiaurės rytų Turkijoje.
Aukštis apie 30-45 m, kartais pasitaiko iki 57 m. Kamieno skersmuo 1,5 m ir daugiau (iki 4 m). Spygliai 6-8 mm ilgio, tamsiai žali. Kankorėžiai cilindriškai kūginiai, 5-9 cm ilgio, 1,5 cm pločio.
Rytinė eglė dažnai auginama kaip dekoratyvinis augalas Europoje ir JAV. Taip pat naudojama medienos, popieraus pramonėje.
Allardia
Allardia – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis.
Šiūlėnų apylinkė (šiaurė)
Šiūlėnų apylinkė (arba Šiulėnų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje, pasienyje su Baltarusijos TSR.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Rimšės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dūkšto rajonui. 1960 m. prijungta dalis Kajotų apylinkės. 1986 m. spalio 20 d. Šiūlėnų apylinkė prijungta prie Rimšės apylinkės.
XVIII pasaulio futbolo čempionato atranka
XVIII pasaulio futbolo čempionato atrankos varžybos vyko nuo 2003 m. spalio 10 d. iki 2005 m. lapkričio 16 d. Jose užsiregistravo 198 rinktinės, kovojusios dėl 32 vietų. Atrankos burtai ištraukti 2003 m. gruodžio 5 d.
2006 metų čempionate pirmą kartą nuo 1938 metų pasaulio čempionams nebuvo garantuota vieta, todėl Brazilijos komandai irgi teko dalyvauti atrankos varžybose. Tarpžemyninėse rungtynėse dėl dviejų vietų kovojo Afrikos ir Šiaurės Amerikos bei Pietų Amerikos ir Okeanijos konfederacijų atstovai. Atrankos varžybos nesėkmingai susiklostė Turkijai (3-ioji vieta 2002 metais), Graikijai (2004 metų Europos čempionai), Danijai, Rusijai, Belgijai, Senegalui, Pietų Afrikai, Kamerūnui, Nigerijai. Aštuonios komandos pirmą kartą įveikė atrankos varžybas – Angola, Dramblio Kaulo Krantas, Gana, Togas, Čekija, Serbija ir Juodkalnija, Ukraina, Trinidadas ir Tobagas.
Atrankos etapas
Atrankos turnyras Afrikoje taip pat buvo kaip atrankos varžybos į 2006 m. Afrikos pirmenybes.
Burkina Fasas be kovos nugalėjo Centrinės Afrikos Respubliką.
Papildoma vieta
Nugalėtojas įgijo teisę žaisti tarpžemynines rungtynes.
Europa
Teisę dalyvauti čempionate iškovojusios komandos paaiškėjo 2005 metų rugsėjį–lapkritį. Paryškintos komandos iškovojo teisę dalyvauti 2006 metų čempionate, kursyvu pažymėtos komandos, žaidusios atkrintamąsias rungtynes. Į pirmenybes iškart pateko 8 grupių nugalėtojai ir 2 geriausios antros komandos, o likusios 6 žaidė papildomas rungtynes dar dėl 3 kelialapių.
III etapas
Nugalėtojas kovojo tarpžemyninėse rungtynėse.
Pietų Amerika
CONMEBOL konfederacijos atrankos varžybose dalyvavo 10 komandų vienoje lygoje. Keturias pirmąsias vietas užėmusios šalys iškart pateko į čempionatą. Penktoje vietoje likusi komanda kovojo tarpžemyninėse rungtynėse prieš Okeanijos konfederacijos atrankos varžybų nugalėtoją.
Finalas
Ketvirtoji komanda žaidė tarpžemynines rungtynes.
Arvydas Paltinas
Arvydas Paltinas (1933 m. rugpjūčio 6 d. Lankupiuose, Priekulės valsčiuje – 2021 m. vasario 1 d. Manheime, Badene-Viurtemberge, Vokietijoje ) – Lietuvos choro ir orkestro dirigentas, pedagogas.
Biografija
Baigęs Priekulės progimnaziją, 1950–1954 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje (dėst. K. Griauzdė), 1955–1959 m. neakivaizdiniu būdu choro dirigavimą dar studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. P. Bekeris).
1954 m. pradėjęs dirbti Klaipėdos miesto kultūros namų meno vadovu, suorganizavo mišrųjį chorą, kurį parengė 1955 m. respublikinei dainų šventei. Kultūros namuose įkūrė ir estradinį orkestrą, kuris miesto apžiūrose ir „Gintarinių triūbų“ festivaliuose Kaune pelnydavo prizines vietas, o nuo 1966 m. ėmė dalyvauti Lietuvos televizijos laidose, koncertuoti šalies miestuose ir miesteliuose. 1967 m. su orkestru perėjo į Klaipėdos Jūrų prekybos kultūros namus, už pasiektą meninį lygį ir aktyvią koncertinę veiklą orkestrui buvo suteiktas pavyzdinio kolektyvo vardas „Kopų balsai“. 1970 m. orkestras dalyvavo Maskvos centrinės televizijos laidoje „Karuselė“, koncertavo Kremliaus Suvažiavimų rūmuose. Su „Kopų balsais" ir solistais išleido šešias plokšteles. 1964–1978 m. mokytojavo Klaipėdos 1-ojoje vaikų muzikos mokykloje, vadovavo akordeonistų orkestrui.
1982 m. išvyko į Vakarų Vokietiją ir tų pačių metų rudenį buvo pakviestas dirbti Vasario 16-osios lietuvių gimnazijoje Hüttenfelde. Čia vadovavo moksleivių chorui ir orkestrui, su kuriais pasirodo koncertuose ir įvairiuose tautiniuose renginiuose. Gimnazijos choras dalyvavo 1994 m. I ir 1998 m. Pasaulio lietuvių dainų šventėse Lietuvoje.
Nuo 1983 m. A. Paltinas su žmona Nele Paltiniene dažnai koncertavo JAV miestuose, aplankė ir Kanadą – Torontą ir Hamiltoną. 1997 m. pavasarį dešimtą kartą gastroliavo po JAV miestus.
Nuo 1989 m. nuolat koncertavo ir Lietuvoje – 1998 m. buvo jau tryliktosios gastrolės. Kiekvieną kartą parengė vis naujas programas, išleido penkias vinilines plokšteles, 22 kasetes, 13 kompaktinių plokštelių.
Višakio Rūdos šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia
'''Višakio Rūdos šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Višakio Rūdos kaime, 10 km į šiaurės vakarus nuo Kazlų Rūdos. Barokinių proporcijų. Bažnyčia yra didžiausia medinė bažnyčia Lietuvoje. Architektūros paminklas, 2008 m. įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ).
Lyginamoji analizė
Lyginamoji analizė pagal etaloną arba geriausios praktikos siekimas (angl. Benchmarking) – tai procesas, kai organizacijos palygina savoje organizacijoje atliekamus procesus ir vykdomas funkcijas su rinkos lyderiais.
Višakio Rūdos šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia
Parapijoje yra Višakio Rūdos Šaltinio ir Kardokų koplyčios.
Šv. Jurgio Kozibiečio vienuolynas
thumb|250px|Šv. Jurgio Kozibiečio vienuolynas
'''Šv. Jurgio Kozibiečio vienuolynas''' – krikščionių stačiatikių vienuolynas Vakarų Krante (Palestina), Vadi Kelto kanjono skardyje netoli Jericho.
FFK Šiaulių Fanai
Šiaulių „Šiaulių Fanai“ – Lietuvos futbolo klubas iš Šiaulių.
Istorija
1992 m. įkurta Sakalietis Šiauliai komanda, tuometinio „Sakalo“ gerbėjų komanda. Miesto pagrindinei komandai keičiant vardus, ilgainiui gerbėjai persivadino „Šiaulių Fanais“. Ilgą laiką komandai vadovavo Valentas Beleckas. Po kurio laiko vadovavimą perėmė Dainius Skaparas, kuris sėkmingai rungtyniavo ir kaip žaidėjas. 2008 m. vadovo D. Skaparo ir komandos keliai išsiskyrė ir jis įkūrė futbolo fanų komandą „Šiaulių Fanai“. Senosios komandos pavadinimas tapo FK „Fanai“.
Višakio Rūdos šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia
miniatiūra|200px|left|Interjeras
Istorija
Višakio Rūdoje 1817 m. pastatyta medinė bažnyčia, Zapyškio parapijos filija. 1867 m. paskirtas klebonas Juozas Strimavičius rado apgriuvusią bažnyčią. Jis gavo leidimą ją remontuoti, bet 1883 m. pastatė naują dabartinę medinę bažnyčią. Ją 1885 m. konsekravo pavyskupis Juozapas Olekas. Kunigas Feliksas Martišius 1910 m. įkūrė „Žiburio“ draugijos skyrių, įsteigė biblioteką – skaityklą, pastatė parapijos salę. 1911–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Po 1915 m. įkurta parapija. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia suremontuota. Klebonija nusavinta, klebonas Gvidonas Dovidaitis 1978 m. pastatė naują mūrinę kleboniją.
Architektūra
Bažnyčia stačiakampio plano, barokinių proporcijų, dvibokštė. Ji pseudobazilikinė, trinavė, su daugiasiene apside ir zakristijomis abipus jos. Stogo forma - centrinės dalies - dvišlaitė, bokštų - aštuonkampiai šalmai, apsidės - trišlaitė. Virš priebažnyčio įrengtas vargonų choras, šoninių navų dalis pratęsia dvi zakristijos.
Šventoriaus tvora medinių statinių, su mūriniais stulpais. Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia yra vienintelis medinis neobaroko stiliaus sakralinis pastatas Sūduvoje.
Lyginamoji analizė
proceso metu tiriama, kodėl rinkos lyderiais laikomos organizacijos pasiekia tokių gerų rezultatų, kokią metodiką, praktiką naudoja; atradus veiksmingiausius metodus ir veiklos būdus, jie yra pritaikomi kitų (pvz., toje pat rinkoje veikiančių) organizacijų veikloje.
Benchmarking
Morisoninė eglė
Morisoninė eglė (Picea morrisonicola) – pušinių (Pinaceae) šeimos, eglių (Picea) genties visžalis spygliuotis medis. Paplitęs tik Taivane.
Ginčas
Ginčas - nesutarimas, konfliktas. Ginčo dalyviai - ginčo šalys, ginčo pusės.
Teisinis ginčas
Teisinis ginčas - ginčas dėl teisės; socialinis konfliktas. Rūšys: administracinis ginčas (sprendžia administracinis teismas); civilinis ginčas – teisinis ginčas, kuris yra ar gali būti sprendžiamas civilinio proceso tvarka bendrosios kompetencijos teisme.
Dipolinis atšvaitas
Dipolinis atšvaitas – radiolokacinio atšvaito rūšis, elementarus įtaisas – folijos, metalizuoto popieriaus ar plastiko juostelė ar metalizuotos stiklo gijos (stiklo pluošto) atkarpa, – atspindintis radiolokacinės stoties (radaro) spinduliuojamas radijo bangas, nes jo ilgis lygus pusei radaro spinduliuojamų radijo bangų bangos ilgiui.
Dipolinius atšvaitus barsto ore ar išmeta į orą tam tikro dydio porcijomis, kartais pakeliais, iš kurių jie pasklinda ore. Atšvaitai ore išsidėsto atsitiktinai, todėl išmestas atšvaitų debesėlis turi tam tikrą efektinį atspindžio paviršių:
Dipolinius atšvaitus į orą išmeta specialiais įtaisais lėktuve ar sraigtasparnyje, specialiomis trumpo nuotolio raketomis (jas naudoja kariniai laivai) ir kt. būdais.
Dipoliniai atšvaitai efektyvūs tik prieš tas radiolokacines stotis, kurių darbinis bangos ilgis lygus dvigubam atšvaito ilgiui. Kai bangos ilgis labai skiriasi, dipoliniai atšvaitai neefektyvūs. Efektyvumas didinamas atšvaitų užtaisą sudarant iš skirtingų ilgių atšvaitų.
Šiaušė
Šiaušė – upė Šiaulių ir Kelmės rajono savivaldybės teritorijose, kairysis Dubysos intakas.
Geografija
Išteka iš Rėkyvos aukštapelkės. Teka pietų – pietvakarių kryptimi. Upė ties Pašiauše yra dviejose vietose užtvenkta.