cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Platonis
Didžiausi intakai: Režų upelis, Vešėtinis (kairieji), Sidabra, Dirnėnka (dešinieji). Upės krantai statūs, 2–3 m aukščio. Vidurupio slėnio plotis 50–80 m. Vagos plotis aukštupyje iki 4 m, žemupyje – 10–15 m. Pavasario potvynių metu upės vandens lygis pakyla iki 3,5 m. Ant Platonio įrengta keletas tvenkinių: Maldenių (25 ha), Smailių (24 ha), Platuonės.
Prie Platonio esančios gyvenvietės: Maldeniai, Smailiai, Daunorava, Platoniai (Lietuva), Lielplatuonė, Pokiai, Platuonė, Jelgava (Latvija).
Upėvardis kildinamas nuo žodžio platus („didelis per skersmenį, erdvus“).
Balandžio 21
Balandžio 21 yra 111-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 112-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 254 dienos.
2011 m. Europos krepšinio čempionatas
''' 2011 m. Europos krepšinio čempionatas''' – 37-tas vyrų Europos krepšinio čempionatas, kuris vyko 2011 m. rugpjūčio 31 d. – rugsėjo 18 d. Lietuvoje. Sprendimą FIBA organizacija priėmė 2005 m.
Tai antras kartas, kai Lietuva organizavo Europos krepšinio čempionatą. Pirmąjį kartą tai įvyko 1939 m. Kaune. 1-2 vietų laimėtojai iš karto pateko į 2012 m. vasaros olimpines žaidynes Londone.
Arenos
Grupės varžybos vyko keturiuose Lietuvos miestuose: Alytuje, Klaipėdoje, Šiauliuose ir Panevėžyje. Atkrintamosios varžybos surengtos Vilniaus „Siemens Arenoje“ bei naujai pastatytoje Kauno „Žalgirio“ Arenoje. Taip pat jau pastatytos Šiaulių ir Panevėžio arenos, kuriose buvo surengtos grupės varžybos.
Dalyviai
thumb|Europos čempionate dalyvaujančios šalys „EuroBasket 2011“ yra didžiausias krepšinio renginys Europoje per visą istoriją. 2010 m. rugsėjo 5 d. FIBA Europe nusprendė, jog „EuroBasket 2011“ turnyre dalyvaus ne 16 rinktinių, kaip buvo numatyta anksčiau, o 24 rinktinės. Tai reiškia, jog kelialapius į čempionatą automatiškai gavo dar 7 rinktinės. Iš viso buvo sužaista 90 rungtynių. Rugpjūčio 31 – rugsėjo 18 dienomis komandos kovojo ne tik dėl medalių, bet ir dėl kelialapių į 2012 m. Londono olimpiadą.
Grupės
Visos čempionato komandos buvo paskirstytos į keturias grupes – A, B, C ir D. Į kitą etapą pateks po tris komandas iš kiekvienos grupės.
Antrasis etapas
Antrasis etapas vyko Vilniuje, „Siemens“ arenoje. Į šį etapą pateko po tris geriausias komandas iš kiekvienos pirmojo etapo grupės. Antrame etape iš šių komandų buvo sudarytos dvi grupės – E ir F. Į finalinį etapą pateko po keturias geriausias kiekvienos grupės komandas.
Atkrintamosios varžybos
Atkrintamosios varžybos vyko naujai pastatytoje „Žalgirio“ arenoje Kaune. Į šį etapą pateko po 4 geriausias E ir F grupių komandas – Ispanija, Slovėnija, Makedonija, Lietuva, Prancūzija, Graikija, Rusija ir Serbija.
Individuali statistika
Taškai
Atkovoti kamuoliai
Rezultatyvūs perdavimai
Perimti kamuoliai
Minutės
Komandų statistika
Pelnomi taškai per rungtynes
Praleidžiami taškai
Atkovoti kamuoliai
Perimti kamuoliai
2 taškų taškų pataikymo procentas
3 taškų taškų pataikymo procentas
Komandų rungtynių rezultatai
thumb|150px|Pašto ženklas, skirtas 2011 m. Europos krepšinio čempionatui thumb|150px|Apyvartinė moneta
Įamžinimas
2011 m. išleistas krepšinio čempionatui skirtas pašto ženklas (dail. Evelina Paukštytė).
2011 m. Lietuvos bankas išleido krepšinio čempionatui skirtas 1 lito apyvartinę ir 50 litų kolekcinę monetas (dail. Liudas Parulskis ir Giedrius Paulauskis).
Ekonomika
Lietuvos finansų ministerijos skaičiavimu per pridėtinės vertės mokestį į valstybės biudžetą čempionatas pritraukė 11,9 mln. Lt., o pats čempionatas sugeneravo 34,8 mln. Lt Čempionato transliacijas stebėjo iki 180 mln. žmonių 150 valstybių. Parduota 158 tūkst. bilietų į varžybas (75 % visų rinkoje buvusių bilietų). Čempionatas pritraukė apie 20 tūkst. užsienio turistų, o čempionatą arenose stebėjo 135 tūkst. vietinių gyventojų. Akredituoti 1300 žiniasklaidos atstovai. Įvairiais skaičiavimais Eurobasket 2011 rengimas Lietuvos ekonomikai atnešė 90 milijonų eurų naudą.
Antanas Bagdonavičius
Antanas Bagdonavičius (g. 1938 m. birželio 15 d. Bobėnuose, Tverečiaus valsčius) – Lietuvos irkluotojas.
Jay Sean
Kamaldžitas Singas Džutis (angl. Kamaljit Singh Jhooti), geriau žinomas kaip Džėjus Šonas, (gim. 1981 m. Kovo 26) - britų dainininkas, dainų kūrėjas ir prodiuseris. Gimė vakarų Londone, Anglijoje. Europoje išgarsėjo kaip "Dance with You", "Eyes On You", "Stolen", "Ride It" ir "Tonight" dainų atlikėjas. Azijoje labiau žinomas, dėl savo hitų "One Night" ir "Maybe". Yra išleidęs du albumus, Me Against Myself (2004), Indijoje šio albumo kopijų buvo parduota daugiau kaip du milijonai vienetų, ir My Own Way (2008).
Antanas Bagdonavičius
Biografija
1963 m. Vilniaus universitete, Fizikos fakultete, baigė fiziką.
1965 m. SSRS nusipelnęs sporto meistras. 1970–1980 m. akademinio irklavimo treneris Vilniuje ir Trakuose, 1980–1984 m. Respublikinės vaikų ir jaunių sporto mokyklos irklavimo treneris. 1995–2001 m. dirbo Vilniaus miesto savivaldybės kūno kultūros ir sporto skyriuje.
Sportiniai pasiekimai
Irklavo dviviete, keturviete (su vairininku ir be jo), aštuonviete akademine valtimi.
Gelsvasis šliužas
Gelsvasis šliužas (Limacus flavus) – šliužinių (Limcidae) šeimos pilvakojis moliuskas.
Kūnas stambokas, nuo 75 iki 120 mm ilgio. Murzinai gelsvos spalvos. Užpakaliniame gale yra nedidelis kylis. Skydas priekyje siauras, užpakalyje su bukais kampais. Rageliai stori ir ilgi, mėlynos spalvos, o galvos priekis žalsvos spalvos. Kūno gleivės geltonos, ir dėl to gyvūnas yra labai savotiškos spalvos. Kiautas ovalus, plonas. Jaunikliai ryškiai žalio atspalvio. Kojos padas geltonas.
Gyvena rūsiuose, įvairiuose pastatuose, daržuose, soduose. Yra tarpinis šeimininkas vištų parazitų – cestodų (Davainea proglottina).
Lietuvoje retas.
Danijos krona
Krona – oficiali Danijos, Grenlandijos ir Farerų salų valiuta. Vieną kroną sudaro 100 erių. ISO 4217 kodas yra DKK. Šalyje naudojama santrumpa kr. Galima rasti tokių žymėjimų kaip DKR ar Dkr, bet jie nėra oficialūs.
Iki XVIII a. krona buvo lygi aštuonioms markėms. Kaip nauja Danijos valiuta, krona buvo pristatyta 1873 m. Tai buvo Skandinavijos pinigų sąjungos iniciatyva. Nustatytas kronos ir aukso santykis. Vienas kilogramas aukso prilyginta 2480 kronų.
Nuo 1940 m. iki 1945 m., krona buvo surišta su Vokietijos reichsmarke. Okupacijai pasibaigus, krona prilyginta Didžiosios Britanijos svarui santykiu 24 DKK = 1 GBP, kuris tų pačių metų rugpjūtį nukrito iki 19,34.
Farerų salos taip pat naudoja danų kroną, tačiau banknotai ir monetos yra skirtingo dizaino. Nepaisant to, tai nėra nepriklausoma valiuta.
Grenlandija taip pat išleido skirtingus banknotus, naujas leidimas planuojamas 2008 m. Oficialieji Danijos banknotai ir monetos ten taip pat galioja.
Santykis su euru
Danija išsiderėjo specialią išimtį Mastrichto sutartyje, kuri leido jai išlaikyti kroną, kai daugelis kitų šalių įsivedė eurą 1999 m. Po metų surengtas referendumas parodė, kad piliečiai euro nepalaiko, o vėlesni bandymai surengti kitą referendumą žlugo. Vis dėlto Danijos vyriausybė yra įsipareigojusi kada nors įvesti eurą ir Danijoje.
Juliette Marquis
Džuljeta Markis (, g. 1980 m. balandžio 16 d.) – Ukrainoje gimusi amerikiečių aktorė ir modelis.
Danijos krona
Banknotai
Pirmieji kronų banknotai išleisti 5, 10, 50, 100 ir 500 kronų nominalais. Vienos kronos banknotas buvo pridėtas Pirmojo pasaulinio karo metu. 1960 m. penkių kronų banknotas virto moneta. 1972 m. įvestas tūkstančio kronų banknotas. 1979 m. 10 kronų banknotas pakeistas moneta ir pristatytas 20 kronų banknotas, kuris ilgainiui taip pat virto moneta. Nors ir nebespausdinami, abu šie banknotai vis dar galioja.
Šiuo metu Danijoje cirkuliuojantys banknotai:
Juliette Marquis
Biografija
Džuljeta gimė Kijeve, Ukrainos žydų šimoje, kuri 1988 m. emigravo į JAV: „- Mes atvykome trise turėdami 450 dolerių. Buvo karščiausia vasara Čikagoje per paskutinius 40 metų ir aš pradėjau eiti į mokyklą jau antrą savaitę po atvykimo. Čia nebuvo rusų ar vertėjo mokykloje, o niekas iš mūsų nekalbėjo angliškai. Bet kai esi vaikas, greitai adaptuojiesi. Mano tėvams buvo kur kas sunkiau“, - prisimena ji.
Sulaukusi 14, Džuljeta tapo modeliu ir ilgainiui tai virto jos pagrindiniu užsiėmimu. Mergina dirbo Majamyje, Amsterdame ir Paryžiuje. Šiame mieste ji pradėjo lankyti aktorinius kursus, tačiau kad taptų tikra aktore, turėjo sugrįžti į Niujorką, kur teatre atliko pirmuosius vaidmenis. Po to, kai jai pavyko gauti pirmą vaidmenį televizijoje (serialas „Įstatymas ir tvarka“), Džuljeta nusprendė daugiau dėmesio skirti vaidybai ir 2002 m. persikėlė gyventi į Los Andželą.
Kiti žymesni jos vaidmenys – filmuose „London“ (2005 m.), „Into the Sun“ (2005 m.) ir „Phantom Love“ (2007 m.).
Tverečius
Tverečius – miestelis Ignalinos rajono savivaldybėje, 33 km į rytus nuo Ignalinos, šalia Lietuvos valstybės sienos su Baltarusija (siena eina Dysnos upe). Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi mūrinė Tverečiaus Švč. Trejybės bažnyčia (pastatyta 1906 m.), veikia Didžiasalio mokyklos skyrius, biblioteka, paštas (LT-30009), vakaruose telkšo Tverečiaus ežeras. Auga Tverečiaus ąžuolas (aukštis 24 m, skersmuo 2,5 m; gamtos paminklas). Toliau pietvakariuose telkšo Vytėnų pelkė (telmologinis draustinis). Į šiaurės vakarus nuo miestelio yra IX–XII a. Tverečiaus pilkapynas.
thumb|left|[[Tverečiaus bažnyčia]] thumb|left|Tradicinė aukštaitiška architektūra Č. Kudabos gatvėje thumb|left|Tradicinė aukštaitiška architektūra Č. Kudabos gatvėje
Etimologija
Spėjama, kad Tverečius – vandenvardinis vietovardis, atsiradęs Tverečiaus ežero vardo ankstesnės formos Tverečius.
Geografija
Pro Tverečių eina plentas, atsišakoja keliai į Adutiškį ir Vidžius (yra sienos perėjimo punktas). Šalia (Daktoriuose) stovi pasieniečių apžvalgos bokštas. Miestelio vakaruose telkšo Tverečiaus ežeras.
Istorija
Istoriniuose šaltiniuose Tverečius paminėtas 1501 m. liepos 21 d., kada didikai Viešgailos pasirašė Tverečiaus baltųjų fundacinį raštą, o po trijų dienų – liepos 24 d. buvo įkurdinti ir baltieji kanauninkai – vienuoliai augustinai. Nuo 1546 m. minimas Tverečiaus miestelis. Istorijos šaltiniai mini, kad jau 1781 m. Tverečiuje buvo ir mokykla, vėliau išaugusi į nemažą vidurinę mokyklą, kuri šiandien veikia Didžiasalyje, o pačiame Tverečiuje nuo 1998 m. gruodžio 1 d. liko tik pradinė mokykla. Tverečiuje nuo 1921 m. mokyklos tipas keitėsi – mokykla buvo ir pradinė, ir vidurinė, ir pagrindinė. 2007 m. rugsėjo 27 d. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos sprendimu Tverečiaus skyrius buvo panaikintas. 1882–1887 m. Tverečiuje klebonavęs J. Burba, organizavo lietuviškų knygų gabenimą ir platinimą. 1885 m. susekta slapta lietuviška mokykla. XIX a. ir XX a. pradžioje Tverečius buvo Švenčionių apskrities miestelis, valsčiaus ir seniūnijos centras. XIX a. pabaigoje imta statyti mūrinė Tverečiaus bažnyčia.
XX a. tarpukariu Tverečių buvo okupavusi Lenkija, čia veikė „Ryto“, Lietuvių Šv. Kazimiero, Kultūros draugijų skyriai, lietuviškas knygynėlis. Vėliau sovietai trumpam perdavė Baltarusijos TSR, o nuo 1940 m. – Lietuvos TSR. 1944–1952 m. Tverečiaus apylinkėse veikė Tigro rinktinės partizanai. 1948–1949 m. ištremti 7 miestelio gyventojai. Tarybiniais metais atidarytas buitinio aptarnavimo paviljonas, girininkija, ryšių skyrius, veterinarinė ligoninė, felčerių ir akušerių punktas, kultūros namai, biblioteka. Tverečius buvo Tverečiaus apylinkės centras ir kolūkio centrinė gyvenvietė.
Nuo 2004 m. Tverečiuje veikia religinė vasaros vaikų stovykla.
Gyventojai
thumb|160px|Koplytėlė Tverečiaus kapinėse
Sent Klero ežeras
Sent Klero ežeras – ežeras JAV (Mičigane) ir Kanadoje (Ontarijuje), įeina į Didžiųjų ežerų sistemą (bet jiems nepriskiriamas). Sent Klero upe jungiasi su šiauriau esančiu Hurono ežeru, Detroito upe – su piečiau esančiu Erio ežeru. Ilgis iš šiaurės į pietus 42 km, plotis ir rytų į vakarus 37 km. Sent Klero ežeras labai seklus. Natūrali giliausia vieta vos 6,4 m, tačiau ežeru driekiasi pagilintas navigacijos kanalas (gylis 8,2 m). Į ežerą taip pat įteka Temzės, Klintono ir Sidenhemo upės. Prie ežero įsikūrę keletas kurortinių Detroito priemiesčių. thumb|200px|left|Sent Kleras iš palydovo
Internet Explorer
thumb|right|305px|Pasaulio valstybės pagal populiariausią naršyklę (2015) [[Žalia – Google Chrome, mėlyna – Internet Explorer. geltona – Firefox, pilka – Safari, raudona – Opera.]] Internet Explorer (IE ar MSIE) – interneto naršyklė, sukurta bendrovės „Microsoft“. Nuo 1999 m. tai ilgą laiką buvo plačiausiai naudojama naršyklė, populiarumo viršūnę pasiekusi 2002–2003 m., kai IE5 ir IE6 versijos užėmė apie 95 proc. naršyklių rinkos. Vėliau rinkos dalis nuolat mažėjo, nepaisant IE7 versijos išleidimo. 2009 m. išėjo IE8 ir 2011 m. IE9.
Nuo Microsoft Windows 98 versijos Internet Explorer yra glaudžiai integruota į operacinę sistemą. Microsoft kompanija dėl to buvo kritikuojama, nes kritikų teigimu Windows ir Internet Explorer integravimo tikslas buvo išstumti iš rinkos kitų kompanijų siūlomas naršykles, kas dėl dominuojančios „Microsoft“ padėties operacinių sistemų rinkoje praktiškai ir įvyko. Internet Explorer dažnai kritikuojama ir dėl saugumo spragų, daugiausia susijusių su ActiveX panaudojimu, nors Microsoft neigia, kad jų naršyklė yra mažiau saugi negu kitos. Internet Explorer platinama nemokamai.
Po antimonopolinių teisminių nagrinėjimų naujausiose Microsoft operacinėse sistemose Internet Explorer gali būti atjungta ir pakeista kitu ekvivalentu. Tačiau ir šiuo atveju programa nėra pašalinama, o tik paslepiama.
Egzistavo ir naršyklės versijos, skirtos kitoms operacinėms sistemoms:
Internet Explorer 6 2008 m. pradžioje užėmė apie 30 proc., o septintoji versija – apie 22 % rinkos.
Istorija
Pirma Internet Explorer versija pagaminta Spyglass Mosaic pagrindu, kai 1995 m. Microsoft nusipirko teises į šį produktą.
Pirmoji rimta naršyklės versija – Internet Explorer 3, bet plačiai pradėta naudoti tik Internet Explorer 4 versija, išleista 1997 m. spalį, kartu su Windows 98.
Papušynio apylinkė
Papušynio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Internet Explorer
Istorija
1998 m. rugsėjį išleista 5 versija, 2001 m. spalį – 6-oji versija, 2006 m. spalį – 7-oji versija, 2009 m. kovo – 8-oji versija, 2011 m. kovo – 9-oji versija, 2012 m. rugsėjį – 10-oji versija, o 2013 m. spalį – 11-oji versija.
Papušynio apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Rekščių apylinkės, dalies Medsodžių apylinkės ir dalies Šaukoto apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. prijungta prie Šaukoto apylinkės.
Internet Explorer
Istorija
2015 m. liepos 29 d. pasirodžius naujausiai Microsoft Windows 10 operacinei sistemai, joje Internet Explorer naršyklė buvo pakeista nauja Microsoft Edge naršykle.
Heluanas
Heluanas  – miestas šiauriniame Egipte, Nilo dešiniajame krante, Kairo muchafazoje, šiaurės rytinis Kairo priemiestis. Yra metropoliteno linija, jungianti su Kairo metro sistema. Metalurgijos, mašinų ir įrengimų (metalo apdirbimo staklių, ginklų), statybinių medžiagų (cemento), kokso chemijos, poligrafijos, tekstilės, maisto pramonė. Heluanas yra klimatinis ir balneologijos kurortas, trykšta sieringos karštosios versmės.
Heluane veikia 1975 m. įkurtas universitetas, 1904 m. įkurta astronomijos observatorija, keletas mokslinių tyrimų institutų, seniausia šalyje (1904 m.) meteorologinė stotis.
Istorija
Heluanas nuo seno garsėjo mineraliniais šaltiniais. Mameliukų valdymo metais miestas sunyko, bet Valdant Abasui I įkurtas pirčių kompleksas. XX a. pr. buvo britų karinė oro bazė. 1952 m., nuvertus monarchiją, pradėjo plėtotis kaip pramonės centras. 2008–2011 m. buvo Heluano muchafazos centru.
Mirnyj atom (laikraštis)
Istorija
Pirmasis „Мирный атом“ („Taikus atomas“) numeris pasirodė 1988 m. birželį. Leidėjas – Ignalinos atominė elektrinė. Paskutiniais leidybos metais susijungė su savaitraščiu „Energetik“ („Energetikas“) ir ėjo „Dobryj den“ („Gera diena“) pavadinimu. Žinomas tiražas – 300 egzempliorių lietuvių kalba ir 2700 egzempliorių rusų kalba. Savaitraštis skaitytojus pasiekdavo antradieniais. Išėjo 55 numeriai. ,
Redaktorius
Leidinį redagavo O. Berioza.
Bučiškė
Bučiškė – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Juodeikių.
10 Biblijos prakeiksmų
10 Biblijos prakeiksmų – 2007 JAV siaubo filmas, kuris remiasi 10 Biblijos prakeiksmų, tariamai įvykusių Egipte.
Naujosios Zelandijos regbio rinktinė
Naujosios Zelandijos regbio rinktinė, dar vadinama All Blacks – Naujajai Zelandijai atstovaujanti nacionalinė regbio komanda. Nuo 1996 m. kasmet dalyvauja Regbio čempionate – keturių stipriausių Pietų pusrutulio regbio rinktinių turnyre (iki 2012 m. turnyro – Trijų Nacijų taurė), kurį yra laimėjusi 16 kartų. Naujoji Zelandija taip pat yra dalyvavusi visuose devyniuose iki šiol vykusiuose pasaulio regbio čempionatuose. Trijose pirmenybėse – vykusiose 1987 m., 2011 m. ir 2015 m. ji tapo turnyro nugalėtoja.
Prieš kiekvienas rungtynes rinktinė atlieka maorių karo šokį haką.
Dalyvavimas pasaulio čempionatuose
thumb|270px|left|All Blacks šoka haką prieš pasaulio čempionato rungtynes su Argentina 2015 m.
Juosvasis šliužas
Dydis 150-200 mm. Kūnas su didelėmis rupiomis raukšlėmis, šviesiu kyliu, kuris tęsiasi beveik per visą nugarą. Spalva juoda ar tamsiai pilka, išskyrus kylį ir centrinę kojos sritį, kurie yra balti. Ragučiai stambūs, trumpi. Kiautas panašus į didžiojo šliužo, bet plonesnis, truputį ilgesnis ir siauresnis.
Gyvena miškuose, po lapais ir akmenimis. Minta grybais.
Lietuvoje nelabai dažnas.
Labaniškės
Labaniškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Lavoriškių.
Turčinų piliakalnis
Turčinų piliakalnis, Ročkai – piliakalnis Šakių rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Turčinų Kudirkos Naumiesčio seniūnija, prie sienos su Kaliningrado sritimi. Pasiekiamas keliu Panoviai – Kudirkos Naumiestis sankryžoje į Sintautus pasukus į dešinę vakarų kryptimi, pavažiavus keliuku palei sodo kraštą 500 m ir laukais į kairę 250 m. pietų kryptimi.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Šešupės dešiniajame krante, santakoje su bevardžiu upeliu. Aikštelė trikampė, orientuota šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 33 m ilgio, 40 m pločio šiaurės vakaruose. Čia supiltas puslankio formos 50 m ilgio, 2 m aukščio, 16 m pločio pylimas, kurio išorinis 3 m aukščio šlaitas leidžiasi į 14 m pločio, 1 m gylio griovį. Šlaitai statūs, 12-13 m aukščio.
Pietvakarinis aikštelės kraštas nugriuvęs į Šešupę. Aikštelė apardyta XVI a. – XVII a. senkapio, kraštuose iškasto apkaso. Piliakalnis apaugęs tankiais jaunais medeliais. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 7300 m².
Tyrimai
1934 m. piliakalnio aikštelėje kasinėję lobių ieškotojai aptikto 4 kapus, XVI a. monetų. 1965 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Į šiaurės vakarus nuo piliakalnio, 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta grublėtos keramikos.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Paprastoji trūkažolė
Paprastoji trūkažolė (Cichorium intybus) – astrinių (Asteraceae) šeimos augalas. Aukštis 20-130 cm. Stiebas šakotas, apaugęs plaukeliais. Lapai pjūkliški arba plunksniškai suskaldyti, iš abiejų pusių apaugę šereliais ir plaukeliais. Graižai pavieniai, 3-4 cm pločio. Vainikėlis šviesiai mėlynas, vandenyje greitai nublunka. Pasitaiko ir baltos spalvos vainikėlis. Žydi liepos-rugsėjo mėn. Auga pakelėse, palaukėse, dykvietėse.
Žaliuose paprastosios trūkažolės lapuose 92 % vandens, 5 % angliavandenių, 2 % baltymų bei nereikšmingų riebalų. Augalo lapuose gausu vitamino K, vitamino A, vitamino C, kai kurių B grupės vitaminų ir mangano. Vitamino E ir kalcio yra vidutiniškai.
Vaižgų apylinkė
Vaižgų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šeduvos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šeduvos rajonui. 1954 m. prijungta Rūkonių apylinkė ir dalis Čelkių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Vaižgų apylinkė prijungta prie Šeduvos apylinkės.
Danijel Pranjić
Danijelis Pranjičius (Danijel Pranjić; g. 1981 m. gruodžio 2 d.) – Kroatijos futbolininkas, rungtyniaujantis saugo arba kairiojo krašto gynėjo pozicijoje.
Karjeros pradžioje žaidė įvairiuose regioniniuose Kroatijos klubuose, kol 2004 m. pateko į Zagrebo „Dinamo“ gretas. Vėliau persikėlė į Nyderlandus. Po gero pasirodymo ten, priimtas į „Bayern Munich“ klubą, tačiau jame neįsitvirtino, pasirodydavo tik po keitimų.
Danijelis Pranjičius Kroatijos rinktinėje debiutavo 2004 m., varžybose prieš Airiją.
Sviedinys
thumb|300px|[[Pirmasis pasaulinis karas|Pirmojo pasaulinio karo sviediniai. Iš kairės: 90 mm skeveldrinis sviedinys, 120 mm 77/14 modelio padegamasis sviedinys, 75 mm fugasinis sviedinys, 75 mm skeveldrinis sviedinys]]
Sviedinys – pagrindinė artilerijos šaudmens dalis objektams naikinti ar kitiems uždaviniams (dūmų uždangai sudaryti, apšviesti ir kt.) atlikti.
Sandara
Šiuolaikinis kūginis sviedinys susideda iš korpuso, užtaiso ir sprogdiklio. Sviedinio korpuse ppr. skiriamos šios dalys: Sukamojo sviedinio korpusas paprastai turi centruojamąsias juosteles ir kreipiamuosius žiedelius. Galvutėje arba dugne yra sprogdiklio lizdas.
Pagal kalibrus
Sviediniai pagal kalibrą būna:
Sviediniai pagal sviedinio ir pabūklo kalibrų santykį būna:
Bučiūnai (Pakruojis)
Bučiūnai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 6 km nuo Linkuvos.
Ai Weiwei
Ai Weiwei (Ai Wei Wei, Ai Wei-wei,, g. 1957 m.) – Kinijos vizualiųjų menų kūrėjas ir politinis aktyvistas.
Biografija
Ai Weiwei (lt. Ai Vėivėi) gimė 1957 m. gegužės 18 ar rugpjūčio 28 d. Pekine. Jo tėvas Ai Qing (Ai Cingas) tuo metu buvo vienas garsiausių Kinijos poetų. Greitu laiku po sūnaus gimimo jį Kinijos komunistai apkaltino dešiniųjų politinėmis pažiūromis ir ištrėmė į Kinijos Šiaurės Rytų provincijas žemos vertės sunkiam darbui. 1976 m. šeima buvo reabilituota ir grįžo į Pekiną. Ai Weiwei susidomėjo menu ir 1978 m. pradėjo mokytis Pekino kino akademijoje, buvo susijęs su avangardinių menininkų grupe Xingxing („Žvaigždės“). 1981 m. Ai Weiwei persikėlė į JAV, lankė Parsonso dizaino mokyklą Niujorke. Mokėsi tapybos, po to susidomėjo skulptūra įtakotas M. Diušano ir J. Boiso kūrinių. 1988 m. įvyko Ai Weiwei pirmoji personalinė paroda Niujorke, kuri nesulaukė didelio dėmesio. Sužinojęs apie tėvo sunkią ligą, 1993 m. Ai Weiwei grįžo į Kiniją. Jis domėjosi Kinijos „kultūrinės revoliucijos“ metu sunaikintomis istorinėmis vertybėmis. Adaptuodavo praeities artefaktus taip, kad jie įsilietų į moderniąją kultūrą. Pavyzdžiui, Hanų dinastijos laikų urną dekoravo „Coca Cola“ ženklu, iš praeities baldų liekanų kurdavo befunkcinius meno objektus.
1994−1997 m. Ai Weiwei apipavidalino tris knygas, išleistas be vyriausybės struktūrų žinios. Garsas Kinijoje apie jį išaugo 2000 m., kuriais jis suorganizavo sąmoningai iššaukiančio meno parodą, kaip atsvarą oficiozinei Šanchajaus bienalei. 1999 m. Ai Weiwei įkūrė Pekino apylinkėse savo studiją ir 2003 m. firmą FAKE („Fake Cultural Development Ltd.“), kuri realizavo menininko architektūrinius projektus. 2005 m. Ai Weiwei buvo pakviestas vesti asmeninį „blogą“ interneto svetainėje Sina. Jis turėjo rašyti apie savo asmeninio gyvenimo potyrius, tačiau greitu laiku pradėjo išnaudoti internetinę erdvę Kinijos oficialiosios valdžios kritikai. 2007 m. jis organizavo 1001 Kinijos piliečio kelionę į Kaselį „Documenta“ parodos metu, kaip konceptualaus projekto „Pasaka“ dalį. Ai Weiwei pagarsėjo tarptautiniu mastu, kai bendradarbiavo su „Herzog & de Meuron“ architektų firma ties 2008 m. Pekino olimpinių žaidynių stadiono, praminto „Paukščių lizdu“, projektu. Vėliau savo interneto „bloge“ Ai Weiwei atsisakė projekto autorystės ir teigė, kad olimpinės žaidynės buvo korumpuotos ir išnaudotos Kinijos valdžios propagandai. thumb|right|240px| Pekino olimpinis stadionas thumb|200x200px|Instaliacija „Vaikų formulė“, 2013 m. 2009 m. Ai Weiwei ragino tirti 2008 m. įvykusio žemės drebėjimo Sičuano provincijoje aplinkybes įtardamas melagingus valdžios pranešimus apie gyventojų žūtį ir valdininkų atsakomybę už prastai pastatytas mokyklas, kai žuvo dešimtys tūkstančių vaikų. Po šių raginimų jo „blogas“ buvo nutrauktas, menininkas buvo sumuštas policijos Čengdu mieste ir atnaujino veiklą amerikietiškame Twitter portale. Iki 2010 m. jis parašė apie 2700 Kinijos valdžios veiksmus kritikuojančių žinučių. 2009 m. pabaigoje Ai Weiwei Miunchene sukūrė instaliaciją Sičuano žemės drebėjimo aukoms atminti iš 9000 dažytų mokinių kuprinių, kurios vizualiai sudarė vienos iš aukų motinos klausimą kinų kalba. 2010 m. jo naujas studijos kompleksas Pekine, kurį įkurti pakvietė Pekino meras, buvo nugriautas vietos valdžios nurodymu, dėl esą negauto leidimo. Ai Weiwei nugriovimo metu buvo areštuotas ir pats įtarė, kad šie veiksmai buvo iššaukti jo dviejų dokumentinių filmų, kuriuose abejojama Šanchajaus valdžios veiklos skaidrumu. 2011 m. Ai Weiwei buvo suimtas ir kaltintas mokesčių slėpimu, paleistas po daugiau nei dviejų dviejų mėnesių už užstatą ir jam pateiktos pretenzijos dėl 15 mln. juanių nesumokėtų mokesčių. Ai Weiwei pralaimėjo bylą ir 2012 m. jo firma FAKE buvo uždaryta. Jis buvo kaltintas pornografija.
Dėl savo veiklos pasaulio žiniasklaidoje Ai Weiwei buvo vadinamas disidentu. Tuo pat metu menininko žinomumas užsienyje tik augo. 2010 m. instaliacija „Gyvūnų/Zodiako ženklų ratas“, skirta San Paulo bienalei, 2011 m. buvo pademonstruota Niujorke ir Londone. Ai Weiwei kūrinių paroda įvyko 2009 m. Tokijuje ir vėliau buvo praplėsta į retrospektyvinę parodą, kuri pademonstruota Vašingtono Hiršhorno muziejuje. 2010−11 m. Londono Teit Modern galerijoje buvo parodyta instaliacija „Saulėgražų sėklos“, sudaryta iš 100 mln. porcelianinių ir rankomis dažytų „sėklų“, kurias pagamino apie 1600 Dzingdedženo miesto porceliano amatininkų. Menininkas ragino vaikščioti lankytojus šiomis „sėklomis“, kaip ant Kinijos politiškai užgniaužtos liaudies personifikacijos. Po savaitės galerija šį vaikščiojimą nutraukė dėl kylančių sveikatai pavojingų dulkių. Sukurti du dokumentiniai filmai apie menininko veiklą: „Ai Weiwei niekada nesigaili“ (2012, parodytas Kauno kino festivalyje ) ir „Ai Weiwei sufabrikuota byla“ (2013).
2013 m. Ai Weiwei sukūrė instaliaciją S.A.C.R.E.D., kuri buvo parodyta Venecijos bienalėje. Ją sudarė šeši geležiniai konteineriai, imituojantys kalėjimo vienutes. Jose Ai Weiwei vaizduojantis atlikėjas, prižiūrimas dviejų sargybinių, valgė, miegojo ir elgėsi kaip tikras kalinys. Žiūrovas galėjo įeiti į šias dioramas ir iš arti pajusti, kaip Ai Weiwei leido laiką Kinijos kalėjime. 2013 m. menininkas išleido sunkiojo roko albumą The Divine Comedy, kurio pirmasis singlas „Dumbass“, pasak jo, buvo skirtas atsigauti nuo buvimo kalėjime traumos. Už kovą dėl žmogaus teisių 2015 m. menininką apdovanojo „Amnesty International“ organizacija. 2015 m. Ai Weiwei galėjo išvykti iš Kinijos po to, kai jam po 4 metų buvo grąžintas pasas, rugsėjį atsidarė jo paroda Britanijos karališkojoje dailės akademijoje. Tą patį mėnesį Ai Weiwei ir skulptorius Anišas Kapūras surengė vaikščiojimo po Londoną akciją solidarumo su pasaulio pabėgėliais vardan. 2015 m. lapkritį Ai Weiwei pristatė savo juvelyrikos dirbinių kolekciją.
Labdiškis
Labdiškis – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 11 km nuo Skapiškio.
Rita Kraucevičiūtė
Rita Kraucevičiūtė (gimė 1957 m. lapkričio 20 d. Vilniuje) – choro dirigentė.
Biografija
1964–1975 choro dirigavimo mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje (dėst. N. Kazakauskienė). 1975–1981 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. A. Petrausko klasė).
1980–1988 Lietuvos valstybinės konservatorijos Choro dirigavimo katedros koncertmeisterė, 1980–1996 Lietuvos radijo ir televizijos vaikų choro chormeisterė, 1980–1990 Lietuvos dailės instituto studentų kamerinio choro chormeisterė.
Nuo 1994 Vilniaus universiteto merginų choro „Virgo" ir mišriojo choro chormeisterė. 1988–1992 Vilniaus Šv. Mikalojaus bažnyčios jaunimo choro vadovė.
1990 subūrė Vilniaus jaunųjų dailininkų kamerinį mišrųjį chorą (apie 30 dalyvių), kuris vėliau pavadintas „Lango" vardu.
Nuo 1993 kolektyvą kurį laiką globojo Lietuvos dailininkų sąjunga, o 1995 jį priglaudė Vilniaus Bernardinų bažnyčia, žymiai padaugėjo ir choristų – iki 60. Choras jau parengė nemaža įvairių epochų ir stilių kūrinių, koncertavo Vilniuje, Kaune ir kituose Lietuvos miestuose, gieda bažnyčiose. 1992 koncertavo Prancūzijoje, 1993 dalyvavo tarptautiniame chorų festivalyje Nancy (Prancūzija), 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventės chorų konkurse Vilniuje, 1995 gražiai pasirodė tarptautiniame chorų konkurse Türe (Tours – Prancūzija), 1996 dalyvavo chorų festivalyje Kristianstade (Švedija), 1997 sakralinės muzikos festivalyje Loreto mieste (Italija) ir tų pačių metų chorų festivalyje Barselonoje (Ispanija), o 1998 koncertavo Ispanijoje. Didelis „Lango" kolektyvas gražiai pasirodė 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventės chorų konkurse Vilniuje.
R. Kraucevičiūtė 1995 kartu su Vilniaus Bernardinų bažnyčios rektoriumi kunigu vienuoliu Sigitu Benediktu Jurčiu prie bažnyčios įkūrė vaikų chorinio giedojimo mokyklą ir jai vadovauja.
Valeno ežeras
Valeno ežeras yra vienas didžiausių Šveicarijos ežerų, esantis Sankt Galeno ir Glaruso kantonuose. Šis ežeras dar vadinamas Valenštato ežeru (Walenstadt).
Šiaurinėje ežero pusėje yra Churfirsteno kalnas (Churfirsten), kuris nuo 419 m aukščio stačiai kyla į 2300 m aukštį virš jūros lygio.
Sviedinys (reikšmės)
Lietuvių kalboje sviedinys reiškia:
Velodromo stadionas
Stade Vélodrome yra futbolo stadionas Marselyje, Prancūzijoje. Namų rungtynes žaidžia Olympique de Marseille futbolo klubas, taip pat reguliariai naudoja Prancūzijos regbio rinktinė. Tai didžiausias klubinio futbolo stadionas Prancūzijoje, kurio talpa yra 60 031 sėdimų vietų. Besiruošiant UEFA Euro 2016 čempionatui renovacijos metu vietų skaičius buvo sumažintas iki 42 000.
Stadione vyko 1998 m. FIFA pasaulio futbolo čempionatas ir 2007 m. pasaulio regbio taurė.
Didžiausias žiūrovų skaičius (58 897) susirinko 2004 m. UEFA Europos lygos pusfinalio metu prieš Newcastle United. Stadionas buvo naudojamas 1938 m. FIFA pasaulio futbolo čempionatui, kuris vyko Prancūzijoje. Atidarymo dieną, 1937 m. birželio 13 d., įvyko pirmosios futbolo varžybos – draugiškos rungtynės tarp Marseille ir Torino klubų, kurias rezultatu 2–1 laimėjo šeimininkai.
Sent Kleras (upė)
Sent Kleras – upė JAV (Mičigane) ir Kanadoje (Ontarijuje), Didžiųjų ežerų sistemoje. Išteka iš Hurono ežero, teka į pietus, sudaro Kanados-JAV valstybinę sieną. Įteka į Sent Klero ežerą, sudaro deltą. Svarbi laivybos arterija. Sent Klero upėje yra nemažai salų. Prie upės įsikūrę Port Hurono (JAV) ir Sarnijos (Kanada) miestai.
thumb|left|210px|Sent Klero upė (šiaurėje) ir ežeras (centre), [[Detroitas (upė)|Detroito upė (pietuose)]]
Spartakas Vilnius
Vilniaus „Spartaku“ skirtingais metais vadinosi šie klubai:
Branduolinio ginklavimosi varžybos
thumb|350px|JAV ir TSRS/Rusijos [[Branduolinis ginklas|branduolinių galvučių skaičiaus dinamika per XX–XXI a.]]
Branduolinės ginklavimosi varžybos – varžybos tarp TSRS ir JAV branduolinių užtaisų skaičiumi, branduolinius užtaisus galinčių naudoti ginklų ir gynybos technologijomis per šaltąjį karą. Tuo pat metu kai kurios kitos valstybės kūrė ir gaminosi branduolinius ginklus, bet nei viena valstybė negamino jų tokiais dideliais kiekiais kaip šios dvi supervalstybės. Kartais branduolinio ginklavimosi varžybomis vadinamos varžybos tarp Indijos ir Pakistano 1990 – ųjų metų gale.
Antrasis pasaulinis karas
Pirmas branduolinis ginklas buvo sukurtas JAV per „Manheteno projektą“, numatant panaudoti jį per Antrąjį pasaulinį karą prieš Ašies valstybes. Tarybiniai mokslininkai tuo metu buvo toli nuo tokios bombos sukūrimo, nors ir atliko tyrimus šia linkme. Tada TSRS buvo JAV sąjungininkė antihitlerinėje koalicijoje, bet Stalinas nebuvo Jungtinių Valstijų informuotas apie branduolinio ginklo kūrimą JAV iki pat Potsdamo konferencijos. Amerikiečiai nenorėjo patikėti bombos paslapčių Tarybų Sąjungai nebūdami tikri, kad informacija nepateks vokiečių šnipams.
Tuo tarpu NKVD agentūra smulkiai informavo Staliną apie darbus, atliekamus pagal šią programą. Kai pagaliau Garis Trumanas informavo Staliną apie branduolinio ginklo tyrimus, jis labai nustebo, kai Stalinas į tai ramiai sureagavo, ir net pagalvojo, kad šis nesuprato jo. Iš tikro „Manheteno projektas“ buvo taip užslaptintas, kad net pats Trumanas nežinojo apie jį, kol netapo prezidentu.
1945 m. rugpjūčio mėn. Trumanas įsakė bombarduoti du Japonijos miestus: Hirosimą ir Nagasakį. Greičiausiai buvo norima greičiau baigti karą, kadangi šis ginklas buvo jau išbandytas prieš du mėnesius.
Šaltasis karas
Pirmaisiais metais po karo JAV buvo vienintelė pasaulyje valstybė, turinti branduolinį ginklą. JAV vadovybė klaidingai manė, kad TSRS labai toli nuo branduolinio ginklo sukūrimo. Tuo metu JAV bandė išspausti kiek galima daugiau naudos iš savo laikino pranašumo: šantažuojant susitarti su Stalinu tokiais klausimais, kaip Berlynas ar Čekoslovakija. Tokioje situacijoje tarybinis lyderis nusprendė, kad vien dėl to JAV nepradės naujo karo prieš TSRS – „Europos išlaisvintoją“.
Tuo laiku TSRS aktyviai kūrė branduolinį ginklą. Per karą tyrimai nebuvo atliekami dėl urano trūkumo, bet tiekimas iš rytų Europos išsprendė šią problemą. Fizikams buvo sudarytos visos sąlygos, kad jie galėtų maksimaliai greitinti darbus. Darbų kuratoriumi buvo Lavrentijus Berija. Darbus tarybiniai mokslininkai vykdė remdamiesi informacija, gauta iš slaptųjų agentų, dirbusių JAV.
JAV buvo nusprendę, kad TSRS neturės atominio ginklo iki 1950-ųjų vidurio. Kai 1949 m. rugpjūčio 29 d. tarybinių fizikų – atomininkų darbas sėkmingai buvo baigtas, nustebino visą pasaulį. Tą dieną susprogdintą bombą vakaruose pavadino „Džo-1“. Prasidėjo branduolinės ginklavimosi varžybos.
Branduoliniams užtaisams gaminti ir tobulinti buvo skiriamos didžiulės lėšos. Abi valstybės netrukus pradėjo gaminti termobranduolinius ginklus. JAV 1952 m. lapkričio 1 d. susprogdino tokį užtaisą. Vėl visus nustebindama TSRS tokį užtaisą susprogdino po 8 mėnesių. Tarybinė vandenilinė bomba buvo vien tarybinių mokslininkų darbas, kadangi šnipai iš JAV nieko neatsiuntė.
Aktyviai buvo kuriami ir branduolinių užtaisų paleidimo priemonės – pradžioje tai buvo strateginiai bombonešiai. Čia JAV turėjo geresnes startines pozicijas, bet reaktyvinių perėmimo naikintuvų atsiradimas jų pirmavimą nubloškė atgal. Šeštajame dešimtmetyje JAV Karinės oro pajėgos buvo apginkluotos bombonešiais B-47 ir B-52, galinčiais įsiskverbti į TSRS oro erdvę.
Antroje šeštojo dešimtmečio pusėje TSRS buvo pagaminta pirma tarpžemyninė balistinė raketa (TBR) R-7. 1957 m. spalio 4 d. ši raketa pakilo į kosmosą ir paleido pirmą dirbtinį žemės palydovą Sputnik 1. Tarybinis lyderis Nikita Chruščiovas asmeniškai daugiau dėmesio skyrė raketoms, negu lėktuvams – tai lėmė TSRS pirmavimą raketinės ginkluotės vystyme. Pirma amerikietiška TBR buvo paleista 1959 m. spalio 31 d.
Buvo kuriamos ir įrengiamos priešraketinės gynybinės sistemos, radarai, leidžiantys susekti atskrendančias raketas. Abiejose valstybėse buvo įrengiamos didžiulės atominės slėptuvės ir požeminės vadavietės valstybių vadovybei bei vyriausiems štabams bei atominės slėptuvės civilinės gynybos sistemoje civiliams.
Atoslūgis
Greitai atominiai arsenalai pasiekė tokį dydį, jog atrodė, kad karo išvengti nepavyks. Po Karibų krizės žmonija pradėjo naują vystymosi stadiją. Abipusio susinaikinimo baimė bei dėl ginklavimosi varžybų kilusios ekonominės problemos leido pradėti ginkluotės mažinimo procesą. Laimei, TSRS ir JAV 60-aisiais metais nusprendė susitarti dėl kai kurių sąlygų, ribojančių branduolinio arsenalo augimą. Buvo pasirašytos sutartys SGA-I ir SGA-II, draudžiančiosios branduolinius bandymus ir ribojančios radarų sistemas.
Nežiūrint to, branduolinės atsargos augo. Buvo sukurtos raketos, nešančios iškart kelis užtaisus. Abi valstybės buvo pajėgios sunaikinti viena kitą kelis kartus.
„Žvaigždžių karai“
Išėjus Karteriui, JAV vadovas Ronaldas Reiganas atsisakė nusiginklavimo koncepcijos ir pradėjo grįžti prie ginklavimosi varžybų, kūrė Strateginės sistemos iniciatyvą – kosmose išdėstytą priešraketinę sistemą. Pasaulyje ši programa daugiau žinoma pavadinimu „Žvaigždžių karai“. Užsukęs naują ginklavimosi varžybų ratą, TSRS ekonomiką pastatė ant katastrofos slenksčio. Po ilgų derybų su Michailu Gorbačiovu Reiganas sutiko sumažinti arsenalus, bet „Žvaigždžių karo“ neatsisakė. Tačiau, po kelerių metų darbai pagal šią programą buvo baigti dėl šaltojo karo pabaigos.
Po Šaltojo karo
Pasibaigus Šaltajam karui lėšos, skiriamos atominio arsenalo išlaikymui, gerokai sumažėjo, ypač Rusijoje. Naujų sistemų tyrimų taip pat smarkiai sumažėjo. Tuo tarpu ir JAV ir Rusijoje branduolinio ginklo atsargos skaičiuojamos tūkstančiais galvučių. JAV buvo pradėta plati programa branduoliams ginklams utilizuoti.
Po Šaltojo karo didelės sumos skiriamos ekologinei žalai, kurią padarė atominis ginklavimasis, atstatyti. Simboliška, kad daug gamyklų, gaminusių branduolinius ginklus, perdarytos jų naikinimui.
Rusija susidūrė su papildomais sunkumais dėl TSRS subyrėjimo. Be Rusijos, branduolinis ginklas buvo kai kuriose kitose TSRS respublikose: (Baltarusijoje, Kazachstane, Ukrainoje). Spaudžiant tarptautinei visuomenei (faktiškai JAV ir Rusijai), šios valstybės sutiko išvežti branduolinius užtaisus iš savo valstybių ir išstoti iš „branduolinio klubo“.
Įvykiai dabartiniais laikais
JAV nusprendus vidurio Europos valstybėse įkurti priešraketines sistemas, į tai audringai sureagavo Rusija ir pagrasino tolimesnėmis ginklavimosi varžybomis – tai parodė, kad Rusija dar nepasitiki vakarais.
Šiuo metu branduolinio ginklo prigaminta tiek, kad būtu galima ne kartą sunaikinti abi besivaržančias puses ir bent jau po paskutinių įvykių tolimesnis branduolinio ginklo likimas neaiškus.
Pagrindiniai atominiai sprogimai
Bendra branduolinio ginklavimosi chronologija. Sprogimų galingumas nurodytas kilotonomis trotilo ekvivalento.
Tuncay Şanlı
Tundžaji Šanly (g. 1982 m. sausio 16 d.) – futbolininkas, Turkijos rinktinės ir VfL Wolfsburg klubo puolėjas.
2011 m. sausio 31 d. pasirašė 3,5 m. kontraktą su Vokietijos VfL Wolfsburg klubu.
žaidžia nuo 2002 m. Su rinktine dalyvavo 2008 m. Europos futbolo čempionate.
Dobryj den (laikraštis)
Dobryj den (Gera diena) – Sniečkaus (vėliau Visagino) savaitraštis, ėjęs 1989–1995 m. rusų ir lietuvių kalbomis.
Istorija
1989–1991 m. leido Sniečkaus vykdomasis komitetas, 1991–1995 m. – Ignalinos atominė elektrinė. Leidinys informavo apie Ignalinos atominės elektrinės darbą, nagrinėjo energetikų gyvenvietės problemas.
Tiražas 1990 m. – 300 egz. lietuvių kalba ir 4500 egz. rusų kalba, 1995 m. – 2800 egz. rusų kalba.
Koptų stačiatikių bažnyčia
thumb|200px|Koptų kryžius (užrašas: [[Jėzus Kristus – Dievo sūnus]]
Aleksandrijos koptų stačiatikių bažnyčia arba Aleksandrijos ir Visos Afrikos koptų stačiatikių patriarchatas  – rytų apeigų liturgijos tradicijų bažnyčia Egipte ir Artimuosiuose Rytuose, kuriai priklauso Rytų krikščionys koptai. Kaip atskira bažnyčia susidarė 451 m., po Chalkedono susirinkimo.
Koptų bažnyčia savitų bruožų įgijo nuo V–VI a., kuomet greta graikų kalbos liturgijoje vis labiau pradėta naudoti koptų kalba (senovės egiptiečių kalbos variantas). Iki tol liturgijoje ji vartota tik skaitant Bibliją, giedant psalmes, tikintiesiems kalbant asmenines, vienuoliams – bendruomenines maldas. Nuo VIII–IX a. koptų bažnyčioje vis labiau pradėjo plisti arabų kalba, į ją pradėti versti liturginiai tekstai, ši kalba pradėta vartoti viešosiose pamaldose, o nuo XVI–XVII a. arabų kalba tapo pagrindine koptų stačiatikių liturgine kalba.
Koptai, kaip ir Bizantijos bei lotynų apeigų bažnyčios, pripažįsta 7 sakramentus. Kūdikiai krikštijami sulaukę kelių savaičių, 3 kartus panardinant į pašventintą vandenį, po to iš karto atliekamas Sutvirtinimas (patepimas mironu). Priimant Šv. Komuniją yra privalomas Atgailos sakramentas – išpažintis kunigui. Santuokos sakramentas laikomas baigtinis, civilinė ištuoka nepripažįstama, bet neištikimybės atveju tiek vyro, tiek žmonos prašymu speciali vyskupų taryba gali pripažinti ją negaliojančia. Diakono ir kunigo Šventimų sakramentas teikiamas ir vedusiems vyrams, o vyskupo – tik vienuoliams (privalomas celibatas). Praktikuojamas Ligonių patepimas, kurio metu kalbamos tam tikros maldos bei patepamas ligonio veidas, krūtinė ir rankos.
thumb|left|180px|[[Šenuda III – dabartinis koptų patriarchas]] Koptų eucharistijos pamaldas sudaro 3 dalys – Atnašavimas, Katechumenų liturgija, Tikinčiųjų liturgija. Prieš pamaldas atliekamos 2 iš 7 kanoninių valandų – Vakarinė ir Aušrinė, pamaldų metu plačiai naudojami smilkalai. Pamaldų metu skaitomi skaitiniai tik iš Naujojo Testamento. Žegnojamasi nuo kumščio atlenktu nykščiu. Liturginiame kalendoriuje metai skaičiuojami pagal vadinamąją Kankinių erą (nuo 284 m. – žymiausio koptų krikščionių persekiotojo imperatoriaus Diokletiano valdymo pradžios) ir prasideda rugpjūčio 29 d.
Koptų liturginė muzika, turi senovės Egipto, žydų ir graikų muzikos elementų. Ji daugiausia vokalinė, atliekama tik vyrų, o bendruomenė atsako aklamacijomis. Iš instrumentų naudojami tik cimbolai ir trikampis arba juodmedžio varpelis. Choras gieda unisonu, melodijos diatoninės, kvintos diapazono, gausiai ornamentuotos. Vienuolynuose 2 kartus per dieną atliekamos apeigos, kuriose dalyvauja choras. Giedami religiniai himnai iš psalmyno, himnai Švč. Mergelės Marijos garbei, vainikavimo, šlovinimo himnai, himno forma giedamos ilgos koptų šventųjų biografijos.
Jonas Kraucevičius
Jonas Kraucevičius (1883 m. rugpjūčio 18 d. Sprakšiai, Linkuvos valsčius – 1964 m. Kaunas) – Lietuvos karininkas, pulkininkas.
Koptų stačiatikių bažnyčia
Koptų bažnyčios architektūra panaši į bizantinę, rytinėje navoje dažniausiai yra kiek paaukštintas diakonų choras, ikonostasu atskirtas nuo presbiterijos ir nedidele pertvara – nuo tikinčiųjų choro. Ikonos gan primityvios, bet su išlaikytu originalumu. Simbolis – koptų kryžius.
Jonas Kraucevičius
Biografija
Brolis Juozas Kraucevičius.
Koptų stačiatikių bažnyčia
Koptų stačiatikių bažnyčiai iš viso priklauso tarp 12 ir 20 mln. žmonių, iš kurių didžioji dauguma gyvena Egipte. Taip pat yra negausios koptų katalikų ir koptų protestantų bažnyčios.
Jonas Kraucevičius
Biografija
1905 m. baigė Vilniaus karo mokyklą, 1911 m. Sankt Peterburge – gimnastikos mokyklą, 1915 m. automobilininkų mokyklą. Pirmojo pasaulinio karo dalyvis, Rusijos kariuomenės pulkininkas.
1920 m. grįžo į Lietuvą, mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę. Nuo 1920 m. rugpjūčio mėn. šarvuotojo traukinio „Gediminas“ vadas. Dalyvavo kovose su Lenkijos kariniais junginiais. Nuo 1921 m. rugpjūčio mėn. Šarvuotųjų traukinių pulko vadas, 1924–1925 m. einantis Šarvuočių rinktinės vado pareigas. 1925 m. pulkininkas.
Aušrelė (Vilnius)
Aušrelė – Vilniaus krašto laikraščio „Vilniaus rytojus“ priedas vaikams, ėjęs 1932 m. sausio mėn. – 1937 m. spalio mėn. Vilniuje.
Jonas Kraucevičius
Biografija
Demobilizuotas nuo 1925 m. dirbo fizinio lavinimo mokytoju, bendradarbiavo spaudoje, vertėsi prekyba. Po Antrojo pasaulinio karo buvo užverbuotas NKVD.
Aušrelė (Vilnius)
Istorija
1932–1936 m. leistas kas dvi savaitės, 1937 m. – savaitraštis. Pasirodė 172 numeriai.
Spausdino B. Brazdžionio (Vytės Nemunėlio), J. Čekausko (Čekio), M. Grigonio, V. Kuolaičio, J. Kuzmickio (Gailiaus), Ks. Sakalausko-Vanagėlio, J. Šiožinio, V. Tamulaičio, V. Taškūno ir kt. autorių grožinės literatūros, publicistikos kūrinius. 1932–1935 m. skelbtas istorinių pasakojimų ciklas „Lietuviais esame mes“, 1936–1937 m. mokslo populiarinimo pasakojimai apie Lietuvos paukščius.
Leidėjas ir atsakingas redaktorius J. Navikas.
Jamal Jumá
Džamalis Džuma Kazimas (g. 1956 m.) – iš Irako kilęs arabų poetas, literatūrologas, vertėjas. Kopenhagos universiteto daktaras (semitų literatūroje), Vilniaus universiteto Orientalistikos centro arabų literatūros dėstytojas.
Džamalis Džuma išleido keletą savo poezijos rinkinių, kurie buvo išversti ir į užsienio kalbas (anglų, danų, ispanų, persų, turkų, graikų, švedų ir kt.). Jis redagavo ir išleido viduramžių arabų erotinius tekstus „Kvepiantis sodas“, „Širdžių pasivaikščiojimas“, „Uždraustieji tekstai“. Šie jo leidiniai susilaukė musulmonų pasipiktinimo ir buvo uždrausti visose Arabų šalyse. Džuma taip pat išvertė į arabų kalbą danų poetų Jens Fink-Jensen, Johannes Vilhelm Jensen, Janus Kodal, Niels Lyngsø, Bo Green Jensen darbų.
Žymus britų kompozitorius Michael Nyman sukūrė muziką keletui Džamalio Džuma eilėraščių iš rinkinio „Pasisveikinimas naktyje“. 2007 m. šią kompoziciją Barbakano rūmuose Londone pristatė BBC simfoninis choras ir BBC simfoninis orkestras.
Peru užkariavimas
Peru užkariavimas – ispanų konkistadoro Fransisko Pisaro vadovaujama kolonizacinė kampanija, kurios metu XVI a. pirmoje pusėje buvo sunaikinta ir pavergta inkų imperija. Kartu su Hernano Korteso užkariauta actekų imperija (žr. Meksikos užkariavimas) Peru tapo viena svarbiausių Ispanijos kolonijų Naujajame pasaulyje.
thumb|left|220px|[[Kachamarkos mūšis, 1532 m.]] Peru užkariavimas prasidėjo 1532 m., kai trečioji Fransisko Pisaro ekspedicija išsilaipino dabartinio Ekvadoro teritorijoje. Jie greitai užmezgė kontaktą su inkų imperatoriumi Atahualpa ir, nors visas konkistadorų pajėgas sudarė vos 200 vyrų, Kachamarkos mūšyje sugebėjo paimti jį į nelaisvę ir, naudodami kaip įkaitą, nuslopinti bet kokį inkų pasipriešinimą. 1533 m. Atahualpa buvo nužudytas. 1534 m. Pisaras užėmė Kuską, inkų imperijos sostinę, o 1535 m. įkūrė Lima, kuri tapo Peru vicekaralystės sostine.