cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
TSRS Valstybinis televizijos ir radijo komitetas
1978 m. Gosteleradio sistemoje buvo 14 respublikinių televizijos ir radijo komitetų bei 148 autonominių respublikų, nacionalinių apygardų, kraštų ir sričių komitetai. Transliacijos vyko 69 kalbomis. Visasąjunginis radijas rengė laidas 68 kalbomis klausytojams Sovietų Sąjungoje ir 64 kalbomis klausytojams užsienyje; Centrinė televizija rengė laidas rusų kalba, o kitų komitetų televizijos – dar 40 kalbų.
1979 m. Sovietų Sąjungoje buvo naudojama per 70 milijonų televizorių ir 130 milijonų radijo imtuvų (įskaitant laidinio radijo taškus).
1981 m. Sovietų Sąjungoje buvo naudojama per 75 milijonus televizorių (iš jų 7 mln. spalvotų), per 75 milijonus radijo imtuvų ir apie 82 milijonus laidinio radijo taškų. Televizijos transliacijos vykdomos per daugiau nei 3500 siuntimo stočių. Radijo programos stereo režimu buvo transliuojamos 26 miestuose. Radijo laidos užsieniui buvo transliuojamos 77 kalbomis.
1984 m. Sovietų Sąjungoje buvo naudojama per 100 milijonų radijo imtuvų ir per 85 milijonus laidinio radijo taškų. Televizijos programas transliavo 116 TV studijų, iš jų 100 – spalvotai. Radijo laidos užsieniui buvo transliuojamos 75 kalbomis.
Sovietmečiu (1940–1941 m. ir 1944–1990 m.) Lietuvos SSR Valstybinis televizijos ir radijo komitetas irgi buvo Gosteleradio dalis – buvo jam operatyviai pavaldus programų rengimo ir transliavimo klausimais.
Elvyra Baltutytė
Elvyra Baltutytė (g. 1954 m. gruodžio 6 d. Šilutės rajonas) – viešojo administravimo teisininkė, Lietuvos Respublikos Konstitucinio Teismo teisėja, Mykolo Romerio universiteto (MRU) lektorė.
Biografija
1977 m. Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultete baigė vientisąsias teisės studijas, diplomuota teisininkė.
1977–1991 m. Lietuvos TSR ir LR socialinės apsaugos ir darbo ministerijos (SADM) juriskonsultė, 1991–1995 m. SADM Įstatymų rengimo, vėliau – Tarptautinių ryšių skyriaus konsultantė, 1995–2003 m. Lietuvos žmogaus teisių centro teisininkė konsultantė, 2003–2005 m. – Lietuvos Respublikos Seimo kontrolierė, 2005–2014 m. – Lietuvos Respublikos Vyriausybės atstovė Europos Žmogaus Teisių Teisme. 1998–2012 m. – MRU Teisės fakulteto Tarptautinės ir Europos Sąjungos teisės katedros lektorė. Nuo 2014 m. kovo mėn. LR Konstitucinio Teismo teisėja.
Stažavosi įvairiose tarptautinėse organizacijose, užsienio institucijose ir mokslo įstaigose. Dalyvavo daugybėje tarptautinių mokymų ir seminarų žmogaus teisių apsaugos srityje, išleido nemažai publikacijų aktualiais žmogaus teisių apsaugos klausimais.
Paskelbė straipsnių teisės leidiniuose. Yra kelių monografijų ir mokymo priemonių bendraautorė.
Smulkiai
Smulkiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Nemakščių, šiauriau kairiojo Balčios kranto.
Kasetinis ginklas
Kadangi kasetiniai ginklai išleidžia daug mažų kovinių elementų virš plataus ploto, jie yra pavojingi civiliams atakų metu ir po jų.
Konservatyvų draugystės laiškas
Istorija
Redagavo A. Einaris, Jurgis Traušys ir kt.
Karolis Chelminskis
Karolis Chelminskis (1813 m. Chotiluve, Varšuvos kunigaikštystė – 1894 m. balandžio 21 d. Vilniuje, Rusijos imperija) – 1831 m. sukilimo dalyvis ir 1863 m. sukilimo vienas iš nacionalinės sukilėlių vyriausybės komisarų, tremtinys.
Biografija
Prasidėjus 1863 m. sukilimui ir vėl prisijungė prie sukilėlių, tapo vienu iš nacionalinės sukilėlių vyriausybės komisarų. 1863 m. spalio pabaigoje pateko į nelaisvę, buvo nugabentas į Sedlcų kalėjime, vėliau į Varšuvos Citadelės kalėjimą. Po kelių mėnesių ištremtas į Jeniseiską, kur keliolika metų išbuvo tremtyje ir dirbo priverstinį darbą aukso kasykloje.
1884 m. iš tremties grįžo į gimtąjį Chotiluvą, vėliau persikėlė gyventi į Vilnių, kur ir mirė 1894 metais, palaidotas Rasų kapinėse. 2000 m. antkapis įtrauktas į Lietuvos Respublikos nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą. Buvo susituokęs su Konstancja Sikorski, su kuria susilaukė sūnaus Vincento, kuris tapo literatu ir dirbo kartu su rašytoja Elze Ožeškienė.
ŁKS Łódź
Lodzės LKS – Lenkijos futbolo klubas iš Lodzės.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1908 m., kai buvo įkurtas Łodzianka klubas.
Bankas (reikšmės)
Bankas gali būti vartojamas viena iš šių reikšmių:
Joachimas Tarnovskis
Joachimas Tarnovskis (1571 m. – 1652 m.) – Vendeno vaivada 1627–1641, Kšepicko seniūnas 1624–1640, Žiežmarių seniūnas.
Biografija
Tėvas – Busko seniūnas, Karūnos ginklininkas, Radomo, Sandomiro, Čechuvo kaštelionas Stanislovas Tarnovskis (†1618), motina – Sofija Osecka. Tėvams buvo 4-tas sūnus.
Liepalotų pagrindinė mokykla
Šakių rajono Liepalotų pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Liepalotuose (Šakių raj.), vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Buvęs įstaigos kodas 9082261. Steigėjas Šakių rajono savivaldybės taryba. miniatiūra|200px|left|Apleista mokykla, 2023 m.
Istorija
2004 m. Liepalotų kaimo mokykla paminėjo savo 50-metį. Joje mokėsi per 100 mokinių, dirbo 16 pedagogų (11 iš jų turėjo aukštąjį išsilavinimą).
2007 m. rugsėjo 1 d. Liepalotų pagrindinė mokykla prijungta prie Lukšių Vinco Grybo vidurinės mokyklos ir pavadinta Liepalotų pagrindinio ugdymo skyriumi. 2009 m. rugsėjo 1 d. Liepalotų pradinio ugdymo skyrius likviduotas, o šio skyriaus mokiniai mokslą tęsė Lukšių Vinco Grybo vidurinėje mokykloje. Uždaryta mokykla ilgus metus stovėjo apleista.
Billboard Pop 100
Pop 100 buvo oficialus Jungtinių Amerikos Valstijų pop dainų 100-tuko topas, kuris buvo sukurtas 2005 m. vasario mėn. ir buvo skelbiamas „Billboard“ žurnale. Topo vietas buvo sudaromos atsižvelgiant į singlo pardavimus, atsisiuntimus, ir populiarumą radijuje. Topas buvo uždarytas 2009 m. birželį.
Istorija
Pop 100 sugalvojo tuometinis „Billboard“ redaktorius Michael Ellis.
Kai kurie kritikai teigė, jog topas turi rasistinių užuomazgų (nors juodaodis Mario pačiame pirmame tope užėmė 1 vietą su daina „Let Me Love You“). Per pirmuosius penkerius XX a. metus Hot 100 topo pirmąsias vietas užimdavo tik R&B ir hiphopo dainos, todėl Pop 100 turėjo būti atsvara.
Pop 100 Airplay topas kartu buvo sudarytas su Pop 100.
Nutraukimas
2009 m. birželio 10 d. „Billboard“ paskelbė, jog Pop 100 topo rengimas buvo nutrauktas dėl jo nepopuliarumo.
Korkovado nacionalinis parkas (Kosta Rika)
Korkovado nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas pietvakarių Kosta Rikoje, Osos pusiasalyje, Puntarenaso provincijoje. Įsteigtas 1975 m. ir skirtas apsaugoti unikalius, savo didele bioįvairove pasižyminčius tropinius miškus.
Parkas apima lygumų džiunglių ir kalnų rūko miškų plotus, pasižyminčius labai didele bioįvaiove. Čia gyvena ~140 žinduolių rūšių (Centrinės Amerikos tapyras, jaguaras, ocelotas, ilgauodegė katė, jaguarundis, puma, raudonnugaris saimiris, paprastasis kapucinas, Žofrua koata, nykštukinė skruzdėda, Meksikos skruzdėda ir kt.), taip pat yra ~400 paukščių rūšių (tarp jų reta raudonoji ara, harpija), didelė vabzdžių, varliagyvių, roplių įvairovė (įvairios stiklavarlės, medlaipės, amerikinis krokodilas, krokodilinis kaimanas).
Parke taip pat yra Salsipuedeso urvas, kuriame Anglijos keliautojas ir korsaras Frensis Dreikas buvo paslėpęs savo lobius. Jo ekspedicija buvo apsistojusi 1579 m. Seniau parko teritorijoje veikė aukso kasykla.
1915 m.
1915 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Nobelio premijos
Nobelio premijos laureatai:
Guirane N'Daw
Giranas N'Davas (g. 1984 m. balandžio 24 d.) – futbolininkas, Senegalo rinktinės ir AS Saint-Étienne klubo saugas.
2011 m. sausio 24 d. 6 mėn. buvo išnuomotas Real Zaragoza klubui.
žaidžia nuo 2005 m. Su rinktine dalyvavo 2006 ir 2008 m. Afrikos Tautų taurėse.
Romėnų triumfas
thumb|250px|right|Tito Arkos Romoje fragmentas, vaizduojantis [[Titas|Tito triumfą Jeruzalės užgrobimo ir pergalės Romėnų – Žydų kare garbei]] Romėnų triumfas (triumphus) – Senovės Romos religinė – pilietinė ceremonija, rengiama viešai atšvęsti ir pašventinti karvedžio karinius pasiekimus po svarbios pergalės kare. Tai turėdavo būti iš tiesų labai svarbi pergalė, dažniausiai – viso karo laimėjimas.
Triumfo dieną karvedys, lydymas neginkluotos savo armijos, važiuodavo karo vežimu Romos gatvėmis iki Jupiterio šventyklos ant Kapitolijaus kalvos, kur dievui paaukodavo dalį savo pergalės grobio. Triumfo procesijoje taip pat būdavo vežamas ir žmonėms rodomas rinktinis karo grobis. Nuo tada karvedys visam gyvenimui gaudavo triumfatoriaus (triumphator, anksčiau – vir triumphalis) titulą. Po mirties, per jo ir vėliau jo giminių laidotuves, triumfatorių pagal tradiciją atstovaudavo samdytas aktorius su mirties kauke ir purpurine toga (toga picta).
Romos laikų moralė triumfo procesijoje iš triumfatoriaus reikalavo tam tikro nusižeminimo. Triumfatorius turėjo suprasti, kad savo pergales pasiekė Romos piliečių, senato ir dievų padedamas ir jų labui. Tačiau triumfas buvo labai svarbus žingsnis siekiant karjeros ir populiarumo. Vėlyvosios respublikos laikotarpiu triumfai būdavo vis prašmatnesni, trukdavo net kelias dienas, su nemokamomis vaišėmis žiūrovams ir kitomis pramogomis. Taip pat, jie būdavo vis dažnesni, nes jų reikšmę karjerai supratę karvedžiai triumfų reikalaudavo vis dažniau, už vis menkesnius pasiekimus.
Ceremonijos kilmė nėra žinoma. Po Romos žlugimo tradicija buvo perimta ir panašios ceremonijos buvo tęsiamos įvairiose kitose šalyse.
Juozapas Aleksandras Jablonovskis
Kunigaikštis Juozapas Aleksandras Jablonovskis (1711 m. vasario 4 d., Tichomelis – 1777 m. kovo 1 d., Leipcigas) – ATR stambus magnatas ir valstybinis veikėjas, Lietuvos didysis stalininkas (1744–1755 m.), Naugarduko vaivada (1755–1772 m.), istorikas, bibliografas, heraldistas, mecenatas, vertėjas ir poetas.
Jam priklausė Busko, Korsunės, Zvenigorodsko seniūnijos.
Biografija
Lenkijos magnatų Jablonovskių giminės atstovas, herbo „Prus“ savininkas. Karūnos didžiojo vėliavininko Aleksandro Jano Jablonovskio (1670–1723) ir Teofilės Seniavskytės (1677–1754) vienintelis sūnus.
Gimė Tichomelio dvare, Voluinėje. Gavo gerą namų išsilavinimą. Baigė savo mokslus 1729–1731 metais, keliavo po užsienį, aplankė Prancūziją, Vokietiją, Nyderlandus ir Didžiąją Britaniją. 1732 metais grįžęs į Lenkiją Juozapas Aleksandras Jablonovskis buvo išrinktas pasiuntiniu nuo Belzo žemės į seimą. 1733 metais magnatų Čartoriskių partija nusiuntė J. Jablonovskį su slapta misija į Prancūzijos dvarą, po to buvo renkamas pasiuntiniu nuo Infliantų į konvokacinį ir elekcinį seimus.
Stanislovo Leščinskio antro valdymo metu (1733–1734) Juozapas Aleksandras Jablonovskis buvo vienu iš jo šalininkų, buvo ATR pasiuntiniu pas Prancūzijos karalių Liudviką XV.
1744 metais gavo nuo Vokietijos imperatoriaus Karlo II Vitelsbacho Švetosio Romos imperijos kunigaikščio titulą. Tais pačiais metais metais gavo Lietuvos didžiojo stalininko pareigybę. 1746 metais – pasiuntinys į seimą nuo Polocko vaivadijos. 1750 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą nuo Haličo žemės. 1755–1772 metais užėmė Naugarduko vaivados pareigybę. Nesuvaidino jokio vaidmens Lenkijos politikoje. 1764 m. gegužės 7 d. Naugarduko vaivada Juozapas Aleksandras Jablonovskis pasirašė po manifestu, kuriame pripažino Rusijos armijos buvimą ATR teritorijoje neteisėtu.
1768 metais, Baro konfederacijos pradžioje Juozapas Aleksandras Jablonovskis išvažiavo į Saksoniją, iš kur padėjo konfederatams pinigais. 1771 m. gegužės 9 d. jis oficialiai pranešė apie savo prisijungimą prie Baro konfederacijos, bet su sąlyga, kad nevykdys jokių priešiškų veiksmų prieš Prancūziją.
1772 metais po pirmo ATR padalijimo atsistatydino nuo Naugarduko vaivados ir senatoriaus pareigybių.
Juozapas Aleksandras Jablonovskis valdė 18 rezidencijų, tame tarpe Podgorco dvarą netoli Strijaus, dvarą Jablonovo-Litovske, prie Lunos, Liachovcų pilį Voluinėje, pilį Zavalove, pilį Buske ir kt. Restauravo Naugarduko pilį.
Autorius keleto didelių istorinių darbų. Su jo parama, ir finansavimu Paryžiuje 1772 metais buvo išleistas pirmas ATR žemėlapis „Carte de Pologne…“. 1774 metais Leipcige įkūrė Joblonovskių mokslinę bendriją, kuri egzistuoja ir dabar. XVIII amžiuje buvo leidžiami jo darbai: Lenkijos istorijos, matematikos ir ekonomikos.
Šeima ir vaikai
thumb|150px|Juozapo Aleksandro Jablonovskio pirmoji žmona Terezė Karolina Radvilaitė Juozapas Aleksandras Jablonovskis buvo vedęs du kartus. 1740 metais vedė kunigaikštytę Terezą Karoliną Radvilaitę (1707–1765), Bresto vaivados Kazimiero Leono Sapiegos (1697–1738) našlę, Lietuvos didžiojo kanclerio Karolio Stanislovo Radvilos (1669–1719) ir Onos Kotrynos Sanguškaitės (1676–1746) dukterį. Vaikai:
1766 metais vedė antrą kartą kunigaikštytę Prancišką Viktoriją Voroneckaitę (1742–1827). Vaikai:
Katalizatorius
Katalizatorius – medžiaga, kuri padidina cheminės reakcijos greitį, tačiau nėra sunaudojama reakcijoje. Katalizatorius sumažina reakcijos aktyvacijos energiją, todėl padedamos katalizatorių gali vykti ir tos cheminės reakcijos, kurios paprastai nevyksta. Katalizatorius pagreitina tiek tiesioginę, tiek ir atvirkštinę reakcijas, nepastumdamas pusiausvyros.
Paprastai katalizatoriaus kiekis žymiai mažesnis, negu reaguojančių medžiagų. Katalizatoriais gali būti tiek organinės (pvz., fermentai), tiek neorganinės medžiagos.
Domas Vaitkūnas
Domas Vaitkūnas (1893 m. rugsėjo 4 d. Račiupėnuose, Kupiškio valsčius – 1988 m. birželio 24 d. Kaune) – ūkininkas, kooperatininkas, visuomenės veikėjas, ilgametis Kupiškio valsčiaus viršaitis.
Biografija
1909 m. baigė Kupiškio liaudies mokyklą. Pirmojo pasaulinio karo metu vengdamas mobilizacijos pasitraukė į Rusiją, nuo 1915 m. gyveno Petrograde. Dirbo darbininku Jūrų žinybos radiotelegrafo fabrike. Dalyvavo lietuvių revoliucinių socialdemokratų organizacijų veikloje. 1917 m., po Vasario revoliucijos, paskirtas Vasilijaus salos 4-to parajonio nacionalizuotų namų komendantu. Globojo poetą Julių Janonį, su Juozu Opanskiu, Marija Pelėdžiūte, Kaziu Rimša, Emilija Tautkaite ir kitais organizavo susirinkimus, rengė disputus, skaitė referatus. 1918 m. liepos mėn. mobilizuotas į Raudonąją armiją, Pirmąjį Piterio raudonajį pirmojo miesto rajono batalioną, lapkričio mėn. sužeistas mūšiuose su Kolčako armijos daliniais prie Nižnij Tagilo, gydėsi Rybinsko ligoninėje. 1919 m. vasario mėn. demobilizuotas.
Grižęs į Lietuvą tapo Socialistinio jaunimo sąjungos Kupiškio skyriaus valdybos nariu. 1920 m. sausio mėn. išrinktas Kupiškio valsčiaus viršaičio padėjėju, o lapkritį – viršaičiu. Iki 1934 m. dirbo šiose pareigose. 1934 m. pabaigoje vėl išrinktas viršaičiu, bet kaip nepriklausantis Tautininkų sąjungai (pažiūromis buvo artimas valstiečiams liaudininkams) Panevėžio apskrities viršininko nebuvo patvirtintas.
Jam vadovaujant sutvarkyti valsčiaus keliai, išplėstas švietimo įstaigų tinklas, išgrįsta Kupiškio turgaus aikštė ir kai kurios gatvės, jos apsodintos medžiais, įrengtas apšvietimas. Rūpinantis gyventojų saugumu organizuota „nakties sargyba“, įkurta ir aprūpinta reikiama įranga savanorių gaisrininkų draugija (1931 m. Lietuvos ugniagesių organizacijų sąjungos apdovanotas „Artimui pagelbon“ III-io laipsnio garbės ženklu). 1925 m. įkurtas Smulkaus kredito bankas, kuriam 1937–1939 m. Kupiškio centre pastatytas trijų aukštų modernus pastatas. 1927 m. parengė studiją "Vokiečių ir bolševikų okupacijos metai Kupiškyje".
Aktyviai dalyvavo steigiant Kupiškio žemės ūkio draugiją, 1923–1940 m. rinktas į jos valdybą, 1925–1944 m. buvo Kupiškio smulkaus kredito banko valdybos nariu, kurį laiką jame dirbo kasininku. 1927–1938 m. Vilniui vaduoti sąjungos Kupiškio skyriaus narys, 1928 m. Lietuvos tautinės apsaugos „Geležinis Vilkas“ Kupiškio kuopos narys, 1930 m. Vytauto Didžiojo komiteto Kupiškio skyriaus pirmininkas, vienas iš Pažangiųjų kupiškėnų sąjungos steigėjų ir 1932–1936 m. jos iždininkas, 1933 m. Lietuvai pagražinti draugijos Kupiškio skyriaus valdybos pirmininko pavaduotojas, 1936 m. Draugijos kovai su džiova Kupiškio skyriaus valdybos narys, 1938–1940 m. Kupiškio tautinės darbo talkos klubo iždininkas. Savo namuose buvo apgyvendinęs romanui „Benjaminas Kordušas“ medžiagą rinkusį rašytoją Joną Marcinkevičių. Vokiečių okupacijos metais Kupiškio gimnazijos tėvų komiteto pirmininkas, priimdavo gastroliuojančių teatrų aktorius, Vilniaus filharmonijos liaudies dainų ir šokių ansamblio muzikantus, organizuodavo jiems paramą, platino tautinę rezistencinę literatūrą.
Antrosios sovietinės okupacijos pradžioje palaikė ryšius su vietiniais partizanais (Vladu Kalade ir kt.) 1945 m. NKVD suimtas, tardytas, tris mėnesius kalintas Panevėžio kalėjime. 1946 m. verstas stoti į nesėkmingai organizuotą kolūkį ir kalbintas būti jo pirmininku. 1948 m. balandžio mėn. valsčiaus sekretoriaus Alfonso Gaidimausko perspėtas, kad yra įtrauktas į tremiamųjų sąrašą, slapta su šeima išvyko į Kauną, įsidarbino kasininku Respublikiniame motorų remonto fabrike. 1948–1952 m. dirbo Veterinarinėje bakteriologijos laboratorijoje ūkvedžiu-kasininku, o nuo 1952 m. iki išėjimo į pensiją 1973 m. – kasininku Kauno medicinos institute. Tęstiniame leidinyje „Literatūra ir kalba“ (Vilnius, 1966, t. VIII) paskelbė pluoštą atsiminimų apie J. Janonį. Organizavo lėšų rinkimą Felicijos Bortkevičienės antkapiniam paminklui.
1925 m. rugpjūčio 9 d. vedė pradžios mokyklos mokytoją Anelę Vilėniškaitę (1899 m. rugpjūčio 15 d. Kikonyse, Kupiškio vlsč. – 1993 m. kovo 6 d. Kaune). Jų duktė Regina Vaitkūnaitė-Gamziukienė (g. 1930 m. kovo 20 d. Račiupėnuose, Kupiškio vlsč.) – ilgametė Kauno klinikų gydytoja okulistė.
Domas Vaitkūnas palaidotas Karmėlavos kapinėse. 2020 m. spalio 13 d., minint Vietos savivaldos dieną, prie namo Kupiškyje, Gedimino g. Nr. 29, kuriame veikė Kupiškio valsčiaus raštinė, atidengta jam skirta atminimo lenta.
Córdoba
Córdoba − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Zebrinis rifinis sargas
Zebrinis rifinis sargas (Dascyllus aruanus) – vienuolžuvinių (Pomacentridae) šeimos žuvis. Akvariumistai dar šią rūšį vadina baltauodege jūrų panele, arba apgavikė panelė. Kūnas iki 9 cm ilgio, plokščias, baltos spalvos ir su juodais dryžiais. Uodega balta. Patelių katoje yra balta dėmė.
Paplitę Indijos ir Ramiojo vandenynų koraliniuose rifuose iki 20 m gylyje. Labai agresyvios, gyvena griežtai pasiskirsčiusios teritoriją. Akvariumuose puola ir vaiko kitas žuvis.
Nuorodos
thumb|left|Zebriniai rifiniai sargai tarp kitų žuvų
Korklinai
Korklinai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suvalkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į vakarus nuo Suvalkų. Kaime yra didžiausia žemės ūkio produktų gamyba visame valsčiuje, taip yra dėl labai derlingo dirvožemio, kuriame ūkininkai augina grūdus ir daržoves. Netoli kaimo yra IV a.-V a. prieš mūsų erą kurganas, kur yra jotvingių genties kapinės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Mbijai
Mbijai (mbyá, mbya) – viena iš gvaranių genčių. Gyvena Paragvajuje, Apos ir Paranos tarpupyje (daugiausia Gvairos departamente), taip pat Argentinoje (Misionese), Brazilijoje, nedidelė grupė Urugvajuje. Kalba gvaranių mbijų tarme, ispanų kalba, bendrine gvaranių kalba.
Mbijai minimi nuo XVIII a. kaip monteses del Mba’everá, kurie gyveno džiunglėse tarp Akarajaus ir Mondajaus upių. Kiti istoriniai mbijų pavadinimai: tarumá, apyteré, tembekuá, tambeaopé ir baticola. Didelė dalis mbijų priešinosi jėzuitų misijų steigimuisi jų žemėse.
Mbijai gyvena nedidelėmis grupėmis po 4-5 šeimas, kurioms vadovauja paí (seniūnas). Didesnėms grupėms vadovauja Mburuviyá (kasikas). Dažnai migruoja, kerta valstybių sienas. Paragvajuje gyvena ~12 tūkst. mbijų. Argentinoje mbijai gyvena drauge su čiripais bei pai tavyterais 74 bendruomenėse. Mbijų skaičius Argentinoje (Misionese) siekia ~3000 (nemažai indėnų gyvena kitose šalies vietose). Daugiausia Argentinos mbijų susitelkę netoli Puerto Igvasu – Fortin Mbrorės ir Iriapu bendruomenėse (~600 žm.). Pietų Brazilijoje gyvena ~5000 mbijų (35 bendruomenės). Seniau vertėsi žvejyba, medžiokle, rankiojimu, tačiau priversti gyventi sėsliai verčiasi žemės ūkiu (kukurūzai, manijokai, batatai, pupos, pupelės, lęšiai, moliūgai).
Dėl pakitusio gyvenimo būdo, diskriminacijos daug mbijų kenčia badą, paplitęs alkoholizmas, rūkymas, tradicijų nunykimas.
Saeculum obscurum
Saeculum obscurum (lot. „tamsūs laikai”) – popiežystės laikotarpis X a. pradžioje. Pradžia laikomi 904 m., kai popiežius Sergijus III pradėjo vadovauti Šventajam Sostui. Saeculum obscurum tęsėsi 60 metų iki popiežiaus Jono XII mirties 964 m. Pirmą kartą terminas Saeculum obscurum buvo panaudotas XVI a. italų kardinolo ir istoriko Caesar Baronius veikale Annales Ecclesiastici.
Šis laikotarpis Bažnyčios istorikų pramintas „pornokratija“ (,, iš , „prostitutės įstatymas”) arba Ištvirkėlių įstatymas. Istorikas Will Durant laikotarpį tarp 867 ir 1049 metų vadina „popiežystės nadyru“.
IX–X a. popiežystė iš tikro išgyveno tikrai didelį nuosmukį. X a. pirmojoje pusėje ne vieną popiežių į sostą iškėlė palaido elgesio Romos matronos – Teodora ir jos duktė Marozija. Per savo valdomus vyrus tuo metu moterys realiai darė įtaką popiežystei.
Miltų baliklis
Miltų baliklis – cheminės medžiagos, naudojamos maisto pramonėje miltams balinti. Šviežiai sumalti miltai būna gelsvi.
Įprasti miltų balikliai yra:
Europos Sąjungoje neleidžiama naudoti chlorą, bromatus ir peroksidus.
Balikliais ir gerikliais apdoroti miltai padidina iš jų kepamų kepinių tūrį. Tačiau žmonės su jautresniu skonio jutimu jaučia kartoką poskonį.
Tešla iš chlorintų miltų turi geresnes formuojamąsias savybes, todėl recpetūrose su jais galima dėti mažiau miltų ir daugiau cukraus. Biskvitų kepime chlorinti miltai mažina tešlos sklidą, jos paviršius būna stangresnis. Spėjama, kad miltų baltymų savybių pokyčius sukelia jų oksidacija.
Skominai
Skominai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Pabaisko.
Maržinė prekyba
Maržinė prekyba, arba prekyba naudojant svertą , leidžia investuotojui prekiauti finansinėmis priemonėmis neturint pilnos pinigų sumos. Pakanka, kad investuotojas bankui pateiktų sąlyginai nedidelį užstatą (depozitą), ne mažesnį kaip reikalaujama marža. Užstatas laikomas specialioje investuotojui priklausančioje maržinėje sąskaitoje, kuri yra įkeista bankui. Bankas pinigus iš maržinės sąskaitos grąžina tik įsitikinęs, kad investuotojo įsipareigojimai pagal sudarytus maržinius sandorius įvykdyti. Maržinėje prekyboje finansinės priemonės suėjus terminui nepristatomos, t. y. atitinkamai sandorio šaliai mokamas kainų skirtumas. Maržinė prekyba įmanoma valiutų rinkoje ir su Sandoriais dėl kainų skirtumo. Iš dalies su maržine prekyba galima palyginti ir ateities sandorius, nes reguliuojama rinka reikalauja deponuoti tik dalį sudaryto ateities sandorio sumos.
Smulkinės
Smulkinės – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurę nuo Nemakščių, miško viduryje, prie ribos su Kelmės rajonu.
Manuelio Antonijo nacionalinis parkas
Manuelio Antonijo nacionalinis parkas  – saugoma gamtos teritorija vakarų Kosta Rikoje, Puntarenaso provincijoje, Ramiojo vandenyno pakrantėje, į pietus nuo Keposo. Įsteigtas 1972 m. ir apimdamas 16,24 km² teritoriją yra mažiausias nacionalinis parkas šalyje.
Parke saugomas smėlio paplūdimių ruožas ir tropinės džiunglės, pasižyminčios didele bioįvairove. Nepaisant mažos teritorijos, čia sutinkamos net 109 žinduolių (tripirščiai, Hofmano tinginiai, 4 beždžionių rūšys) ir 184 paukščių rūšys. Yra žaliųjų ir juodųjų iguanų, paprastųjų baziliskų, pakrantėse lankosi delfinai, banginiai.
Manuelio Antonijo nacionalinis parkas yra vienas lankomiausių Kosta Rikoje.
Gižai
Gižai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Marijampolės, į šiaurę nuo kelio, prie kelio. Seniūnijos, seniūnaitijos ir parapijos centras. Kaimo centre prie aikštės – mūrinė neogotikinė Gižų Šv. Antano Paduviečio bažnyčia (pastatyta 1850 m., architektas Henrikas Markonis; halinės trinavės bažnyčios sienos iš akmenų, su raudonų plytų eilėmis, bokšto ir korpuso kampai sutvirtinti kontraforsais, kuriuos puošia bokšteliai. Bažnyčios viduje neogotikiniai altoriai, vargonų choras, sakykla), paminklas 6 sušaudytiems Lietuvos partizanams (pastatytas 1993 m.). Veikia paštas (LT-70013), Gižų kaimo bendruomenė.
Per Gižus teka Rausvės intakas Muldžius. 2 km į vakarus nuo Gižų yra Rūdos ežeras. Netoliese įsikūrę Naujieji Gižai.
miniatiūra|left|Parkas
Etimologija
Gižai – asmenvardinis vietovardis, sudarytas iš asmenvardžio Gižas daugiskaitos.
Istorija
Apylinkėse tikriausiai buvo išgaunama balų rūda, iš kurios lydyta geležis (tai leidžia spėti tokie vietovardžiai kaip Gižų Rūda, Rūdos ežeras).
Gižai pirmąkart paminėti 1744 m. 1775 m. minimas kaimas ir Gižų dvaras, kuris priklausė Minsko vaivadai A. M. Chmarai, pastatydinusiam medinę Gižų bažnyčią. Dvare veikė plytinė, spirito varykla, alaus darykla, vėjo malūnas. Abipus kelio, vedusio nuo dvaro link bažnyčios, pradėjo kurtis gyvenvietės.
1784–1947 m. veikė pradžios mokykla, 1947–1952 m. progimnazija, 1996–2002 m. vidurinė, nuo 2002 m. Gižų Kazimiero Baršausko pagrindinė mokykla.
Draudžiamąją lietuvių spaudą Gižų apylinkėse platino knygnešys Orumas. Gižuose savo knygrišyklą turėjo knygnešys Juozas Rimša. XIX a. pabaigoje Gižai – Vilkaviškio apskrities kaimas ir palivarkas, valsčiaus centras.
1907 m. įsteigtas „Žiburio“ draugijos Gižų skyrius. 1922–1930 m. dvare veikė Seinų kunigų seminarija. 1939 m. įsteigtas paštas, 1940 m. biblioteka, 1955 m. medicinos punktas, 1964 m. kultūros namai.
1941 m. birželio 14 d. iš Gižų ištremtos 3 šeimos (13 žmonių). Po II pasaulinio karo Gižų apylinkėse veikė Tauro apygardos Vytauto rinktinės Lietuvos partizanai.
2003 m. spalį įkurta kaimo bendruomenė. 2012 m. patvirtintas Gižų herbas.
Gyventojai
Pirmojo Lietuvos Respublikos visuotinio gyventojų 1923 m. rugsėjo 17 d. surašymo metu buvo trys Gižų kaimai: Gižų Ūkininkų kaimas turėjo 38 ūkius su 223 gyventojais, Gižų Daržininkų turėjo 25 ir 136; Naujųjų Gižų kaimas – 3 ir 14. Su Gižų dvaro sodyba ir jos 46 gyventojais Gižus iš viso tada sudarė 67 ūkiai bei 419 gyventojų.
Bijotų seniūnija
Bijotų seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Šilalės rajono savivaldybės rytuose.
Gižai
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Bijotų seniūnija
Istorija
Bijotų seniūnija buvo įkurta 1995 m.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 4 seniūnaitijos:
Bayer 04 Leverkusen Fußball
Lėverkuzeno „Bayer“ – Vokietijos futbolo klubas iš Lėverkuzeno.
Istorija
1903 m. lapkričio 27 dieną Wilhelm Hauschild surinko ir „Bayer“ kompanijos valdžiai perdavė 107 darbininkų pasirašytą prašymą steigti klubą. Kompanijai palaikant, 1904 metų liepos 1 dieną įkurtas Turn- und Spielverein Bayer 04 Leverkusen klubas. Nuo 1907 metų veikia atskiras futbolo skyrius.
Iki ketvirtojo XX a. dešimtmečio klubo komanda žaidė III ir IV lygose, tik 1936 metais pateko į II lygą. 1951-1956 metais klubas žaidė aukščiausioje lygoje (Oberliga West). Į Bundeslygą klubas pateko tik 1979 metais. 1988 metais komanda laimėjo UEFA taurę, 1993 metais laimėjo Vokietijos taurę. Nuo 1997 iki 2002 metų komanda nė karto nenukrito žemiau ketvirtosios Bundeslygos vietos, bet taip ir neiškovojo čempionų vardo, 2002 metais iškovojo antrąją vietą čempionate, pralaimėjo Vokietijos taurės ir UEFA Čempionų lygos finaluose ir ironiškai buvo vadinama Bayer Neverkusen ( – „niekada“).
Stambiažiedis gludas
Stambiažiedis gludas (Coreopsis grandiflora) – astrinių (Asteraceae) šeimos, gludų (Coreopsis) genties augalas. Žydi vasarą, geltonais žiedais. Nereiklus. Lietuvoje auginamas kaip dekoratyvinis augalas.
Piščaco žydų kapinės
Piščaco žydų kapinės  – žydų kapinės įkurtos XIX a. Piščaco kaime, ''ul. Terespolskiej'' gatvėje. Kapinių plotas 0,58 ha, kapinės yra aptvertos, paminklų neišlikę.
Trasa Rouen-Les Essarts
Rouen Les Essarts – Formulės 1 trasa, šalia Rouen miesto, Prancūzijoje. Joje vyko Formulės 1 Prancūzijos Grand Prix lenktynės.
Istorija
Trasa yra plati, 6,5 km ilgio, padaryta iš jau esančių kelių. Joje 1968 per avariją užsidegus bolidui žuvo žymus to meto lenktynininkas Jo Schlesser. Po šio tragiško įvykio čia nebuvo organizuojamos Formulės 1 lenktynės. Galutinai trasa uždaryta 1994.
Adresas
ASAC Normand
46 Rue General Giraud
F-76000 Rouen
Tiesos žodis (Kaunas)
Tiesos žodis – politikos, visuomenės ir literatūros laikraštis, leistas 1922 m. rugsėjo 20 d. – 1923 m. gegužės 11 d. Kaune.
Istorija
Leido ir redagavo Stasys Černiauskas. Ėjo triskart, nuo 1923 m. – dukart per savaitę. Krikščionių demokratų leidinys, skirtas rinkimų į Seimą kampanijai. Spausdino Mankienės spaustuvė ir Raidės spaustuvė Kaune. Išėjo 16 numerių.
Bateniovo kalvagūbris
Bateniovo kalvagūbris  – kalvagūbris Rusijoje, Chakasijoje, pietrytinis Kuznecko Alatau pratęsimas. Skiria Čiulymo-Jenisiejaus dubumą šiaurėje nuo Sydo-Jerbino dubumos pietuose. Ilgis ~100 km. Aukštis siekia 1249 m (Chazyrgono k.).
Sudarytas iš klinties, dolomito, taip pat tufo, skalūnų intruzų. Yra vario ir molibdeno rūdų telkinių. Pietvakariniai šlaitai apaugę beržų ir maumedžių miškais, šiaurės rytiniai – kalnų miškastepe.
2018 m. pasaulio moterų softbolo čempionatas
Turnyrą nugalėjusi JAV rinktinė užsitikrino patekimą į 2020 m. olimpines žaidynes.
Piščaco Šv. Aukščiausiojo Kryžiaus parapija
'''Piščaco Šv. Aukščiausiojo Kryžiaus parapija'''  – parapija, įsikūrusi Piščaco kaime. Parapija įkurta 1566 metais. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijai, Terespolio dekanatui. 1907 m. pastatyta mūrinė parapijos bažnyčia.
Rūkymas (reikšmės)
Žodis rūkymas gali reikšti:
Paluobių mokykla-daugiafunkcis centras
Paluobių mokykla-daugiafunkcis centras – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Paluobiuose (Šakių raj.), Bažnyčios g. 7, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190822765. Steigėjas Šakių rajono savivaldybės taryba. Dabar tai Griškabūdžio gimnazijos skyrius.
Istorija
thumb|left
Remiantis istoriniais šaltiniais, Paluobių pradžios mokykla įkurta 1916 metais. 1951 m. reorganizuota į Paluobių septynmetę mokyklą. 1962 m. mokykla tapo aštuonmete, 1986 m. Paluobių nepilnąja vidurine mokykla, 1988 m. Paluobių devynmete mokykla. Nuo 1993 m. Paluobių pagrindinė mokykla. Vėliau pavadinta Paluobių mokykla-daugiafunkciu centru, kuris 2018 m. tapo Griškabūdžio gimnazijos skyriumi.
Bernadette Kraakman
Biografija
Bernadette savo karjerą pradėjo nuo penkerių metų, kai buvo vaikų choro Damrakkertjes narė. 1980 metais ji buvo funk ir disco stilių grupės „Fat Eddy Band“ narė, su kuria išleido singlus „Sweet Sweet Lovin“ (1979), „Let Your Body Move It“ (1981), „Don’t Let It Fade“ (1982) ir „Good Times“ (1982). 1982 metais atlikėja paliko grupę ir nusprendė tęsti solinę karjerą. Po metų Bernadette dalyvavo šalies nacionalinėje atrankoje į „Eurovizijos“ konkursą Nationaal Songfestival, kur su daina „Sing Me a Song“ užėmė pirmą vietą. Su šiuo kūriniu atlikėja 1983 m. balandžio 23 d. pasirodė 28-ajame „Eurovizijos“ dainų konkurso finale ir galiausiai su 66 taškais užėmė 7 vietą.
AFC Prezidento taurė
AFC Prezidento taurė – kasmetinės tarptautinės Azijos futbolo klubų varžybos, įkurtos 2005 m. Turnyrą vykdo Azijos futbolo konfederacija (AFC). Į pirmąją ir antrąją grupes patenka šalys, kurių klubai žaidžia AFC Čempionų lygoje bei AFC taurėje.
Nuo 2005 m. iki 2007 m. dalyvavo 8 klubai, kurie buvo suskirstyti į keturias grupes. Nuo 2008 m. klubų skaičius padidėjo iki 11, klubai buvo skirstomi į tris grupes.
Dabartiniai taurės nugalėtojai yra Tadžikijos Regar-TadAZ futbolo klubas iš Tursunzadės.
Dardanelai
thumb|250px|right|Dardanelų žemėlapis Dardanelai (, seniau –, ) – karine ir komercine prasme strateginis sąsiauris tarp Europos (Galipolio pusiasalio) ir Mažosios Azijos, jungiąs Egėjo jūrą su Marmuro jūra, o per Bosforą ir su Juodąja jūra. Ilgis – 120,5 km, plotis – 1,3–27 km, gylis farvateryje – 29–153 m. Svarbiausi pakrančių uostai – Gelibolu ir Čanakalė (Turkija).
Sąsiaurį kerta 2022 m. pastatytas Čanakalės 1915-ųjų metų tiltas.
Istorija
Senovėje sąsiauris vadintas Helespontu. Dardanelų vardas kilęs iš Dardanos miesto, buvusio Trojos miesto apylinkėse. Dardanelai yra 65 km ilgio, 7–1,27 km pločio, 80 m gylio. Krantai neraižyti, vienodi, iš gelsvo smiltainio, apaugę krūmais ir vaismedžiais: vynuogynais, alyvmedžių, citrinų ir apelsinų medžiais. Įvairiais laikais ir įvairių tautų politiniame gyvenime Dardanelai vaidino didelį vaidmenį; geopolitinė reikšmė ypač didelė Turkijai, Rusijai, Rumunijai ir Bulgarijai, taip pat ir visai Vakarų Europai.
Pro Dardanelus prasiveržė Kserksas, žygiavo Aleksandras Makedonietis, o XIV a. Europos pakraščius pasiekė turkai, kurie iki šiol yra jų faktiniai šeimininkai. Pradedant Petru I Dardanelus visaip savo įtakon stengėsi perimti Rusija. XVIII a. rusai prasiveržia pro Dardanelus ir bando įsivyrauti Viduržemio jūroje, bet tam pasipriešina anglai. Kovos dėl įtakos Dardanelams tarp didžiųjų Europos valstybių tęsėsi visą XIX a., pradedant 1809 m. sutartimi tarp Portos (Turkijos) ir Anglijos, pagal kurią svetimi laivai negalėjo plaukti per Dardanelus ir baigiant 1878 m. Berlyno sutartimi. XIX a. viduryje anglai, o 1914–1918 m. pradžioje vokiečiai, padėjo turkams Dardanelų pakraščius gerai įtvirtinti, todėl anglų – prancūzų laivynų bandymai 1915 m. vasario – balandžio mėn. prasiveržti į Konstantinopolį, atskirti Turkiją nuo Vokietijos ir jūra susisiekti su Rusija, nepavyko. Turkai valdė Dardanelus iki karo pabaigos. Lozanos sutartimi 1923 m. Dardanelai buvo demilitarizuoti ir tik 1936 m. turkai vėl atgavo teisę juos užimti savąja kariuomene.
Pačeriaukštė I
Pačeriaukštė I (arba tiesiog Pačeriaukštė) – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, į šiaurės vakarus nuo Biržų, netoli sienos su Latvija, prie Čeriaukštės upės. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Veikia Yra Pačeriaukštės Petro Poškaus pagrindinė mokykla, biblioteka.
Etimologija
Pačeriaukštė – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo Čeriaukštės upelio.
Istorija
1586 m. rugsėjo 22 d. istorijos šaltiniuose paminėtas Pačeriaukštės laukas. 1750 m. istorijos šaltiniuose paminėtas Pačeriaukštės dvaras. XIX a. Pačeriaukštė buvo palivarkas ir du kiemai Panevėžio apskrities Pabiržės valsčiuje.
1923 m. Lietuvos gyventojų surašymo duomenyse minimas Pačeriaukštės palivarkas. 1949–1991 m. Pačeriaukštė – „Laisvosios žemės“ kolūkio centrinė gyvenvietė. Šis kolūkis 1979 m. pasirašė kūrybinio bendradarbiavimo sutartį su LTSR dailininkų sąjunga, kasmet skirdavo premijas dailininkams už kūrinius kaimo tematika. Restauruotuose Butautų dvaro rūmuose įrengta kaimiškoji dailės galerija, greta įrengtas nedidelis etnografijos ir dailės muziejus.
Rusnės sala
thumb|left|Rusnės sala šalia Kaliningrado srities Rusnės sala – sala Nemuno deltoje, Šilutės rajono Pamario krašte. Tai ne vienintelė sala Nemuno deltoje: Rusnės salą supa keletas mažesnių. Viena iš jų yra gerai žinoma Briedžių sala. Iš viso Nemuno deltą sudaro 6 didelės salos, o tarp jų yra mažesnių salelių su įlankomis.
Geografija
Rusnės miestelis yra įsikūręs vienoje iš salų, Atmatos ir Skirvytės upių sankirtoje. Tai pati pietvakariausia Šilutės rajono dalis. Rusnės ir Nemuno deltos salos iš pietų pusės ribojasi su Rusijos Kaliningrado sritimi. Iš vakarų pusės Nemuno deltos salą skalauja Kuršių marios. Iš šiaurės pusės Rusnės sala ribojasi su Atmatos upe ir netoli esančia Krokų Lanka. Iš rytų pusės Rusnės sala turi susisiekimą su Šilutės miestu keliu ir šalia esančiomis pavasarį užliejamomis pievomis. Šiame ruože naujoji Rusnės estakada užtikrina susisiekimą rusniškiams ištisus metus.
Salos paviršius tai aliuvinė, 0,5–1,5 m aukščio žemuma, išvagota daugelio protakų, upelių, senvagių (Pakalnė, Rusnaitė, Žaizdrupė, Palaukys, Budulupė, Vorusnė, Vytinė, Skatulė). Telkšo Pelytakos, Didžiojo Gurgždo, Gurgždo, Kabuišės, Dumblio pelkės. Įrengti polderiai, siurbiantys iš salos perteklinę drėgmę. Rusnės sala palaipsniui didėja vakarų link, plečiasi ir už jos esančios Kubiliaus, Triušių, Kiemo, Briedžių ir kt. salelės. Būdingi pievų, krūmokšnių kraštovaizdžiai.
Istorija
Pirmasis tiltas į salą nutiestas 1914 m. Tai buvo 2 arkų Peterso tiltas, kurio liekanos išlikusios iki dabar. Po 60 metų nutiestas gelžbetoninis tiltas – 333 m ilgio ir 10 m pločio.
Formula Renault
thumb|300px|Formula Renault 2.0 lenktynių [[Trasa Oulton Park|Oulton Park trasoje akimirka.]] Formula Renault – vienviečių atvirų ratų automobilių („formulių“) lenktynių čempionatų grupė, įkurta 1971 m. Nors čempionatai laikomi pradedamaisiais automobilių sporte, jie susilaukia nemažai pagarbos, nes lenktynininkams suteikia nemažai įgūdžių prieš pereinant į „Formulę 3“, „World Series by Renault“, „GP2“ ar „Formulę 1“. Pagal variklių darbinį tūrį skiriamos 3 pagrindinės čempionatų klasės: „Formula Renault 1.6“, „Formula Renault 2.0“ ir „Formula Renault 3.5“.
Formula Renault 3.5
Tai aukščiausia serija, kilusi iš „Formula Renault V6 Eurocup“, kuri buvo „Eurosport's Super Racing Weekends“ dalis. Tarp 2003 ir 2004 m. suorengti du sezonai, po kurių čempionatas susijungė su „World Series by Nissan“ ir 2005 m. buvo įkurtas „Forumla Renault 3.5“ čempionatas kaip „World Series by Renault“ dalis.
Čempionate lenktynininkai varžosi automobiliais su Nissan VQ35 V6 3498 cm³ darbinio tūrio varikliais ir „Dallara“ važiuokle.
Čempionatai
Egzistuoja dviejų tipų čempionatai: reguliarūs ir žiemos taurės. Pastarieji vyksta nesezoniniu metu, dažniausiai tarp lapkričio ir vasario. 2005 m. visi čempionatų pavadinimai iš „Formula Renault 2000“ pakeisti į „Formula Renault 2.0“.
Nugalėtojai
Dauguma Formulės Renault čempionų padarė (ar tebedaro) sėkmingą karjerą automobilių sporte, pvz., Alain Prost, René Arnoux, Didier Pironi, Kimi Räikkönen, Felipe Massa, Lewis Hamilton.
Formula Renault 1.6
Šie čempionatai yra skirti jauniems lenktynininkams (nuo 14 metų), padedantys iš kartingų pereiti prie atvirų ratų automobilių lenktynių. Automobiliai varomi Renault K4MRS 1600 cm³ darbinio tūrio variklių.
Lietuviai Formula Renault čempionatuose
Lenktynininkas Kazimieras Vasiliauskas 2008 m. dalyvavo keliuose Formula Renault 2.0 čempionatuose: Eurocup Formula Renault 2.0 (nepelnė taškų, todėl nebuvo klasifikuotas), Formula Renault 2.0 Italia (21-a vieta) ir Formula Renault 2.0 Italia Winter Cup (2–a vieta).
Liberijos švietimas
thumb|Liberijos studentai Liberijos švietimas – Liberijos, valstybės Vakarų Afrikoje, Atlanto vandenyno pakrantėje, švietimo sistema.
Švietimo sistema
1919 m. įvestas nemokamas ir privalomas pradžios mokslas. Nuo 1939 m. mokslas privalomas 6–16 m. vaikams. Bendrojo lavinimo reikalus tvarko Švietimo ministerija, profesinio ir aukštojo mokslo – Jaunimo ministerija. 1989 m. įkurta Nacionalinė aukštojo mokslo komisija, prižiūrinti studijų ir mokslo laipsnių kokybę.
Bendrojo lavinimo sistema
Bendrojo lavinimo sistemą sudaro:
2001 m. buvo 3135 pradžios mokyklos (794 340 moksleivių, 17 200 mokytojų), 655 vidurinės mokyklos (179 300 moksleivių, 7390 mokytojų). Daugumą mokyklų finansuoja užsienio misionieriai. 2001 m. pradžios mokyklas lankė 42%, vidurines – 34% atitinkamo amžiaus vaikų.
Aukštojo mokslo sistema
2000 m. veikė 3 universitetai, iš jų 2 valstybiniai, 4 universitetiniai koledžai, technikos institutas, 8 seminarijos, 16 žemesniųjų koledžų. 2000 m. aukštojo išsilavinimo siekė apie 12 560 studentų. 1999 m. veikė (visi Monrovijoje):
Henrikas IV (Anglija)
Henrikas IV (1367 m. balandžio 15 d. Bolinbrokeo pilis (Linkolnšyro grafystė) – 1413 m. kovo 20 d. Londonas) – Anglijos karalius (1399–1413).
Biografija
Lankasterių dinastijos pradininkas.
Valdymas
1390–1392 m. dalyvavo Kryžiaus žygiuose į Lietuvą, vėliau padėjo kryžininkams Kipre ir Jeruzalėje. Per 1399 m. diduomenės sukilimą nuvertė Ričardą II ir parlamento buvo paskelbtas karaliumi. 1400–1405 m. slopino Anglijos ir Velso diduomenės sukilimus, praplėtė jam paklusnaus parlamento teises (vėliau prisidėjo prie Lankasterių dinastijos žlugimo).
Mažeikių rajono savivaldybės taryba 1997–2000 m.
Mažeikių rajono savivaldybės taryba – Mažeikių rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1997 m. kovo 23 d.
Veikla
Rajono meru išrinktas Bronius Kryžius, jo pavaduotoju Rimantas Norkus. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Petras Rubežius.
Leonas Grubinskas
Leonas Grubinskas (g. 1939 m. gegužės 28 d. Trišakiai, Biržų apskritis) – Lietuvos fotožurnalistas.
Biografija
Padėdamas tėvui batsiuviui siūti batus, Leonas susitaupė tiek, kad galėjo nusipirkti naują armoniką, buvo kviečiamas groti vakarėliuose. Mokėsi Biržų muzikos mokykloje, įgijo chorvedžio specialybę. Nuo 1958 m. Biržų rajono Meilūnų ir Mažuikių kultūros namų meno vadovas, merdinčius kultūros namus prikėlė, linksmintis čia atvykdavo jaunimas net iš Biržų. 1964–1967 m. tarnavo TSRS kariuomenėje. Grįžęs persikėlė gyventi į Panevėžį ir įsidarbino fotoateljė „Astra“. Ten dirbdamas laborantu nusipirko teleobjektyvą ir ėmė fiksuoti įsimintinus momentus. L.Grubinsko nuotraukas ėmė spausdinti miesto laikraštis. Nuo 1970 m. Panevėžio rajono laikraščio „Tėvynė“ redakcijos fotokorespondentas. 1970 m. tikruoju nariu priimtas į Lietuvos fotografijos meno draugiją, o 1973 m. – į Lietuvos žurnalistų sąjungą. Nuo 1992 m. dienraščio „Panevėžio rytas“ fotokorespondentas.
Lietuvoje ir užsienyje pelnė apie 120 apdovanojimų, 20 kartų tapo laureatu. Meninės nuotraukos eksponuotos beveik visose Europos šalyse, Japonijoje, Malaizijoje, Australijoje. Suruošta dešimtys meninės fotografijos parodų Lietuvoje ir kitose šalyse.
Korobecas
Korobecas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suvalkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į šiaurės vakarus nuo Suvalkų ir 116 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Berezuvka (Liublino vaivadija)
Berezuvka  – kaimas Lenkijos rytuose, Zalesių valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 24 km į rytus nuo Palenkės Bialos ir apie 113 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Ibrahima Sonko
Ibrahima Sonko (g. 1981 m. sausio 22 d.) – futbolininkas, Senegalo rinktinės gynėjas.
žaidžia nuo 2008 m. (debiutavo mače prieš Namibiją). Su rinktine dalyvavo 2008 m. Afrikos Tautų taurėje.
Jelčas
Jelčas  – upė pietinėje Čilėje, Palenos provincijoje. Išteka iš Jelčo ežero, maitinamo Futaleufu upės. Teka į vakarus. Įteka į Ramiojo vandenyno Kordkovado įlanką piečiau Čaiteno.
Didžiausias intakas – Mičinmahuida.
Upės režimas liūtinis. Ilgis – 40 km, tačiau jei skaičiuojant su Futaleufu – ~340 km.
Jelčas žuvingas (veisiasi upėtakiai, lašišos).
Čikudzeno žemė
thumb|300px|Čikudzeno žemė Japonijos žemėlapyje
Čikudzenas (筑前国; Chikuzen no kuni) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje šiais laikais yra dalis Fukuokos prefektūros. Čikudzenas ribojosi su Budzeno, Bungo, Čikugo ir Hidzeno žemėmis.
Manoma, kad senoji žemės sostinė buvo netoli Dadzaifu miesto, nors modernesniais laikais dominuojančiu tapo Fukuokos miestas.
Tamsioji plėšriablakė
Tamsioji plėšriablakė (Reduvius personatus) – plėšriablakių šeimos atstovas. Išvertus iš lotynų kalbos „personatus“ reiškia „veido kaukę“. Šių plėšriablakių nimfų kūnas yra lipnus; prie jo prilimpa įvairios šiukšlės, dulkės, smėlis ir kt., blakė užsimaskuoja ir darosi nepastebima galimoms aukoms. Tai įtakojo ir anglišką rūšies pavadinimą „Masked hunter“.
Kūnas 17–22 mm ilgio, juodos ar tamsiai rudos spalvos, ištempto ovalo formos. Straubliukas trumpas, storas, lenktas, sudarytas iš 3 segmentų. Antenos plonos.
Nimfų kūno spalva ir forma tokia kaip ir suaugusių blakių, tik be sparnų. Nimfos apaugusios mikroskopiniais plaukeliais, kurie puikiai laiko prilipusias įvairias dulkes, pūkelius ir kitas smulkias nuolaužas; balkšvos ar pilkšvos spalvos. Ją galima pamatyti tik jai sujudėjus.
Suaugę individai randami gegužės – spalio mėnesiais, o nimfos – nuo vasario. Kiaušinėlius deda po vieną į įvairius plyšius. Per metus būna 1 generacija. Žiemoja 4 ir 5 stadijos nimfos. Subręsta pavasarį.
Tiek suaugėliai, tiek nimfos medžioja smulkius nariuotakojus – vėdarėlius, auksaakes , auslindas , parazitines blakes.
Tiek nimfos, tiek suaugėliai randami aplink pastatus ir miškingose vietovėse. Ši blakė mėgsta sausas buveines, todėl dažnai randama patalpose. Patencialios šių blakių gyvenamosios vietos yra paukščių ir graužikų lizdai, šiukšlių krūvos. Gerai skrenda į geltoną šviesą („mėgsta“ ir kaitrinių lempučių skleidžiamą šviesą).
Suerzintos ar besigindamos šios rūšies blakės gali įkąsti. Įkandimas žmogui yra labai skausmingas. Jautresniems asmenims gali pasireikšti deginantis skausmas, stiprus niežulys ir patinimas su raudonais pakraščiais. Įkandus vabzdžiui siūloma nepanikuoti, pagauti blakę (rekomenduojama naudoti pirštines) ir įdėti į kokį nors sandarų indą ir kreiptis į artimiausią medicinos centrą. Skausmą ir niežulį padeda malšinti losjonai, kurių sudėtyje yra mentolio, fenolio ar kamparo. Kvalifikuotos medicininės pagalbos prireikia labai retai. Tamsioji plėšriablakė neminta žmogaus krauju ir neplatina jokių ligų.
Paplitusios visoje Europoje, JAV ir Pietų Kanadoje (buvo netyčia įvežta iš Europos XX a. pradžioje).
Žukliai
Žukliai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Pabaisko.
Tiesos žodis (Argentina)
Tiesos žodis – Argentinos komunistų partijos lietuvių frakcijos dvisavaitinis laikraštis, Argentinos lietuvių nelegalus laikraštis, leistas 1930-1931 m. Buenos Airėse.
Istorija
Ėjo dukart per mėnesį. Redaktoriai B. Klimavičius, A. Tamošiūnas, Pranas Ulevičius. Išėjo 16 numerių.
CS Hobscheid
Hobšeido „CS Hobscheid“ – Liuksemburgo futbolo klubas iš Hobšeido.