cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Balys Buračas
Palikimas
1998 m. fotografas Aleksandras Macijauskas sudarė albumą „Balys Buračas. Fotografijos“ (ISBN 9986-861-28-4). Su jo nuotraukomis išėjo albumas „Balys Buračas". Antanas Buračas ir Antanas Stravinskas parengė albumą „Kryždirbystė Lietuvoje“ (Seimo leidykla „Valstybės žinios“, ISBN 9986-18-042-2). Leidinyje yra apie 1200 fotografijų iš išlikusio Balio Buračo etnografinio archyvo ir jo rankraščiai, skirti XVII a. pabaigos – XX a. pradžios kryždirbystės ir kito sakralinio meno tautinėms tradicijoms Lietuvoje. Leidinyje įdėti jo straipsniai įvairiuose nepriklausomos Lietuvos leidiniuose apie kryždirbystę, apie žymiausius Žemaitijos ir kitų vietų dievdirbius bei kryždirbius. 2011 m. Lietuvos nacionalinis muziejus išleido jo fotoalbumą "Lietuvos piliakalniai".2017 m išleista knyga "Užburiantys tautinės kultūros vaizdai", skirta etnografo 120-mečiui ir apžvelgianti jo darbus, skirtus lietuvių šventėms ("Saulės delta", 456 p.ISBN 786-098-123-296) 2018 m. - jo rankraščių ir fotografijų rinktinė "Lietuvių darbo tradicijos ir papročiai" (368 p., MELC ISBN 978-5-420-01802-6).
2011 m. liepos 30 d. Šiaulėnų miesto aikštėje buvo atidengtas ir pašventintas paminklas, skirtas iš čia kilusiam Baliui Buračui pagerbti. Paminklo autorius – Stasys Žirgulis.
Bakterijos
Bakterijos (Bacteria) – prokariotai, bakterijų (Bacteria) domeno organizmų karalystė. Paprastai būna kelių mikrometrų ilgio, forma – įvairi: rutulinė, lazdelinė, vibrioninė ar spiralinė. Bakterijos yra viena iš pirmųjų gyvybės formų, kuri atsirado Žemėje, ir sutinkama beveik visose buveinėse – dirvožemyje, vandenyje, karštosiose versmėse, radioaktyviosiose atliekose ir Žemės plutos gilumose. Bakterijos taip pat gyvena simbiozėje ir parazituoja augaluose bei gyvūnuose. Dauguma bakterijų dar nėra aprašytos ir tik maždaug apie pusę bakterijų rūšių gali būti kultūriniu būdu auginamos laboratorijose. Bakterijas tiria mikrobiologijos šaka bakteriologija.
Aleksandrai
Aleksandrai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Slabados.
Vijoliškis
Vijoliškis – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Kupreliškio, Apaščios dešiniajame krante. Sodybų nebėra, likę tik pastatų griuvėsiai.
Istorija
Vijoliškis paminėtas 1671 m. Papilio dvaro inventorių dokumentuose. 1923 m. buvo 1 ūkis.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Bakterijos
Bakterijos yra gyvybiškai svarbios daugelyje maistinių medžiagų ciklo etapų, pvz., azoto fiksacijos metu arba lavono irimo metu, kai bakterijos yra atsakingos už puvimą.
Žmogaus kūne daugiausiai bakterijų yra žarnyno mikrofloroje ir ant odos. Didžiuma bakterijų imuninės sistemos yra traktuojamos nekenksmingomis, tačiau egzistuoja rūšių, kurios yra patogeninės ir sukelia infekcijas, pvz., cholerą, sifilį, juodligę, raupsus ir buboninį marą. Dažniausiai pasitaikančios mirtinos bakterinės ligos yra kvėpavimo takų infekcijos, pvz., tuberkuliozė per metus pražudo apie 2 mln. žmonių, daugiausiai užsachario Afrikoje. Išsivysčiusiose šalyse infekcijoms gydyti yra naudojami antibiotikai, tačiau dėl to atsparumas antibiotikams tampa augančia problema. Pramonėje bakterijos yra svarbios nuotekų valyme ir naftos išsiliejimų skaidyme, sūrio ir jogurto gamyboje fermentacijos būdu, aukso, paladžio, vario ir kitų metalų gavyboje kasybos sektoriuje, taip pat ir biotechnologijoje, antibiotikų ir kitų chemikalų gamyboje.
Anksčiau bakterijos buvo laikomos augalais ir sudarė klasę Schizomycetes, tačiau dabar jos yra klasifikuojamos kaip prokariotai. Priešingai negu gyvūninės arba kitos eukariotinės ląstelės, bakterijos neturi branduolio. Nors terminas bacteria tradiciškai apima visus prokariotus, po 1990-ųjų atradimo mokslinė klasifikacija buvo pakeista ir prokariotai yra sudaryti iš dviejų skirtingų organizmų grupių, kurie evoliucionavo iš paskutinio bendro protėvio. Šie domenai yra vadinami bakterijomis ir archėjomis.
Kilmė ir ankstyvoji evoliucija
Šiuolaikinių bakterijų protėviai buvo vienaląsčiai mikroorganizmai, kurie buvo pirmoji gyvybės forma Žemėje prieš 4 mlrd. metų. Maždaug 3 mlrd. metų laikotarpyje dauguma organizmų buvo mikroskopiniai ir tarp jų dominavo bakterijos ir archėjos. Nors bakterijų fosilijos ir egzistuoja, pvz., stromatolitų, tačiau jų skiriamosios morfologijos stoka neleidžia pilnai ištirti bakterijų evoliucijos arba nustatyti tam tikrų bakterijų rūšių atsiradimo laiko. Naudojant genų sekas įmanoma rekonstruoti bakterijų filogenezę ir tokie tyrimai atskleidžia, jog bakterijos iš pradžių išsiskyrė iš archėjinės/eukariotinės linijos. Paskutinis bendras bakterijų ir archėjų protėvis greičiausiai buvo hipertermofilas, kuris gyveno prieš 2,5-3 mlrd. metų.
Rutulinės bakterijos
Rutulinės bakterijos (kokai) yra pačios paprasčiausios. Jos sudarytos iš vienos apskritos ląstelės. Tik retais atvejais jos esti pupos, inksto ar pusrutulio formos.
Besidalydamos viena kryptimi, kai kurių rūšių rutulinės bakterijos neatsiskiria viena nuo kitos. Tokiu atveju susidaro porinė bakterija, vadinama diplokoku (Azotobacter chroococcum). Jei dviląstelė rutulinė bakterija toliau dalijasi ta pačia kryptimi ir naujos ląstelės viena nuo kitos neatsiskiria, gaunama daugialąstė, grandinės formos kolonija, vadinama streptokoku (Streptococcus pyogenes, Lactococcus lactis).
Kai ląstelės antrojo dalijimosi kryptis yra statmena pirmajai, susidaro ląstelių tetrada (tetrakokas). Jei tetrakoko formos bakterija dar skyla pusiau, bet jau yra statmena šiai keturių ląstelių plokštumai, tada susidaro aštuonių kokų kubo formos kolonija, vadinama sarcina. Kiekviena sarcinos ląstelė dar gali panašiai dalytis trimis kryptimis ir toliau. Tuomet susidaro sudėtinga 16 arba 32 ląstelių sarcina, primenanti kokų ryšulėlį (Sarcina lutea).
Kartais rutulinė bakterija dalijasi įvairiomis kryptimis, o susidariusios naujos ląstelės ne išsisklaido, bet lieka sukibusios. Tokia vynuogių kekės formos ląstelių grupė vadinama stafilokoku.
Lazdelinės bakterijos
Lazdelinės bakterijos savo forma yra šiek tiek įvairesnė, ypač skiriasi jų ilgis.
Spiralinės bakterijos
Spiralinės bakterijos esti dar įvairesnės. Jos gali būti trumpos, panašios į kablelį (Vibrio gentis), „S“ raidės formos ir kt. Pasitaiko labai plonų ir vingiuotų bakterijų. Tai spirochetų (spirochaeta) (Spirochaeta pallidum – sifilio sukėlėja) ir spirilų (Spirillum) bakterijos.
Siūlinės bakterijos
Iš siūlinių bakterijų tipiškiausios yra gelžbakterės ir sierabakterės, kurios yra daugialąstės ir didelės.
Dirvožemyje ir mėšle yra labai plonų sūlinių vienaląsčių bakterijų. Tai vadinamieji aktinomicetai, anksčiau priskiriami grybų karalystei ir vadinami laibagrybiais.
Tarp lazdelinių ir siūlinių bakterijų griežtos ribos nėra, nes kai kurios lazdelinės bakterijos dėl savotiškos prigimties ar dėl išorės sąlygų veikimo ištysta iki labai ilgų siūlų.
Bakterijų dydis
Nereikia manyti, kad visos bakterijos yra tik nepaprastai mažos, o jų tarpe nėra mažesnių ir didesnių. Bakterijų dydžio santykis maždaug yra toks pats, kaip žinduolių (pvz., tarp dramblio ir pelės.
Labiausiai paplitusių dirvožemio, vandens ir pieno bakterijų dydžiai svyruoja nuo 0,5 iki 10,0 mikronų. Tačiau pasitaiko bakterijų, kurių ilgis siekia iki 50 ir daugiau mikronų. Vidutinis labiausiai paplitusių rutulinių bakterijų dydis yra apie 1 mikroną.
Bakterijos sandara
thumb|right|alt=Prokaryote cell with structure and parts|Gramteigiamos bakterijos ląstelės struktūra ir turinys.
Baltelis (Rokiškio r.)
left|120px
Kyzylordos sritis
Kyzylordos sritis  – sritis pietų Kazachstane, Uzbekistano pasienyje. Su juo ribojasi pietuose, iš pietryčių ribojasi su Pietų Kazachstanu, iš rytų – su Karagandos sritimi, iš vakarų – su Aktiobės sritimi. Srities apsuptyje esantis Baikonūras išnuomotas Rusijai. Administracinis centras – Kyzylorda.
Tarybiniais metais teritorija vadinta Kzyl Ordos sritimi.
Geografija
Sritis išsidėsčiusi Turano žemumoje, iš šiaurės prieina Aralo Karakumai, pietryčiuose – Karatau kalnagūbrio pašlaitės (aukštis iki 1419 m). Sritį kerta Syrdarjos upė, kurios slėnyje gausu senvaginių ežerėlių. Pietvakariuose yra nusekusios Aralo jūros dykynės ir likę vandens telkiniai. Šiaurėje yra laikinų upių, druskingų ežerų (pvz., Arysas). Būdinga kiečių-eraičinų stepė ir druskių dykumos.
Klimatas ryškiai žemyninis. Vidutinė sausio temperatūra -12 °C, liepos temperatūra +26–28 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – ~150 mm.
Baltelis (Rokiškio r.)
Baltelis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, apie 6 km į pietryčius nuo Kriaunų. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,28 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 100,9 m. Vakarinis ir šiaurinis krantai aukšti. Aplinkui stūkso Bradesių šilelis. Pietuose išteka upelis (Zalvės intakas, Sartų ežero baseinas). Įsikūrusi dalis Bradesių kaimo.
Kyzylordos sritis
Gyventojai
Tautinė sudėtis (2010 m.) : 95,67 % – kazachai, 2,02 % – rusai, 1,17 % – korėjiečiai, 0,27 % – totoriai, 0,17 % – turkai, 0,16 % – uzbekai.
Miestai:
Bakterijos
Viduląstelinės struktūros
Bakterijos ląstelę supa plazminė membrana, kuri yra sudaryta iš fosfolipidų. Ši membrana apgaubia ląstelės turinį ir veikia kaip barjeras, kuris išlaiko tokias maistines medžiagas, kaip baltymai, ląstelės viduje. Priešingai negu eukariotinė ląstelė, bakterijos paprastai citoplazmoje neturi didelių su membranomis susietų struktūrų, tokių kaip ląstelės branduolys, mitochondrija ar chloroplastas. Tačiau kai kurios bakterijos citoplazmoje turi su baltymais surištų organelių, kurios suskaido bakterijų metabolizmo produktus, pvz., karboksisoma. Papildomai bakterijos turi daugiakomponentį citoskeletą, kurio paskirtis yra ląstelės dauginimosi metu valdyti baltymų ir nukleorūgščių lokalizaciją.
Pierce
Pierce − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Juan Manuel Vargas
Chuanas Manuelis Vargasas Riskas (Juan Manuel Vargas Risco; g. 1983 m. spalio 5 d.) – futbolininkas, Peru rinktinės ir ACF Fiorentina klubo saugas.
žaidžia nuo 2003 m.
Bakterijos
Viduląstelinės struktūros
Daugybė svarbių biocheminių reakcijų, pvz., energijos generavimo, vyksta dėka difuzijos per membranas, kai yra sukuriamas potencialo skirtumas, analogiškai kaip baterijoje. Kadangi bakterijoje nėra vidinių membranų, elektronų transporto reakcijos vyksta ląstelės membranoje, tarp citoplazmos ir ląstelės išorės (periplazmos). Tačiau daugelis fotosintetinių bakterijų turi labai sulankstytą plazminę membraną, kuri užpildo didelę dalį ląstelės su šviesos surinkimo membranos sluoksniais. Šie šviesos surinkimo kompleksai gali sudaryti lipidais uždarytas struktūras – chlorosomas, pvz., žaliosiose sierabakterėse.
thumb|Halothiobacillus neapolitanus ląstelių nuotrauka, daryta [[elektroninis mikroskopas|elektroniniu mikroskopu, kurioje rodykle pažymėtos karboksisomos. Skalės juostelės rodo 100 nm.]] Dauguma bakterijų neturi su membrana susijusio branduolio ir jų genetinė medžiaga paprastai yra sudaryta iš vienos žiedinės DNR chromosomos, esančios netaisyklingame kūne citoplazmoje – nukleoide. Nukleoide yra chromosoma ir su ja susieti baltymai bei RNR molekulės. Kaip ir visi gyvi organizmai, bakterijos turi ribosomas, skirtas gaminti baltymus, tačiau jų struktūra yra kitokia negu eukariotuose ir archėjose.
Kai kurios bakterijos gamina ląstelių maistinių medžiagų saugojimo granules, pvz., glikogenui, polifosfatui, sierai arba polihidroksialkanoatams. Kitos bakterijų rūšys, pvz., fotosintetinančios melsvabakterės, gamina vidines dujų vakuoles, kurios reguliuoja jų plūdrumą, taip leidžiant joms judėti aukštyn arba žemyn, į tuos vandens sluoksnius, kuriuose yra skirtingas šviesos intensyvumas ir maistinių medžiagų lygis.
Ekstraląstelinės struktūros
Aplink bakterijos ląstelės membraną yra ląstelės sienelė, kuri sudaryta iš peptidoglikano (kituose šaltiniuose dar vadinamas „mureinu“), šis yra sudarytas iš polisacharidų grandinių perkryžiuotų peptidais ir turinčiais D-aminorūgščių. Bakterijų ląstelės sienelės skiriasi nuo augalų ir grybų, kurios yra atitinkamai yra sudarytos iš celiuliozės ir chitino. Bakterijų ląstelės sienelė skiriasi ir nuo archėjų, kurios neturi peptidoglikano. Ląstelės sienelė yra būtina bakterijoms išgyventi, antibiotikas penicilinas sugeba nužudyti bakterijas užslopindamas peptidoglikano sintezę.
Remiantis ląstelės sienelės tipais yra išskiriamos dvi bakterijų grupės, gramteigiamos ir gramneigiamos. Šie pavadinimai kilo nuo Gramo dažymo reakcijų – testo, kuris ilgą laiką yra naudojamas bakterijų rūšių klasifikacijai.
Gramteigiamos bakterijos turi storą ląstelės sienelę su daugybę peptidoglikanų sluoksnių ir teichoinės rūgšties. Priešingai, gramneigiamos turi ploną sienelę, kuri sudaryta iš kelių sluoksnių peptidoglikano, apsupto antruoju lipidų membranos sluoksniu, turinčiu lipopolisacharidų ir lipoproteinų. Dauguma bakterijų turi gramneigiamas ląstelių sieneles ir tik firmicutes ir aktinobakterijos turi kintamą gramteigiamą išsidėstymą. Šie struktūros skirtumai nulemia skirtingą jautrumą antibiotikams, pvz., vankomicinas gali nužudyti gramteigiamas bakterijas, tačiau yra neefektyvus prieš gramneigiamus patogenus, tokiu kaip Haemophilus influenzae arba Pseudomonas aeruginosa. Kai kurios bakterijos turi ląstelės sienelės struktūras, kurios neklasifikuojamos pagal Gram reakciją. Tai, pavyzdžiui, yra kliniškai svarbi bakterija Mycobacteria, kuri turi net storą peptidolikano sienelę kaip ir gramteigiama bakterija, bet ir antrą išorinį lipidų sluoksnį.
Metabolizmas
Bakterijos pasižymi labai skirtingais metabolizmo tipais. Metabolizmo požymių pasiskirstymas bakterijų grupėjė tradiciškai yra naudojamas nustatyti jų taksonomijai, tačiau šie požymiai dažnai neatitinka šiuolaikinių genetinių klasifikacijų. Bakterinis metabolizmas yra klasifikuojamas į mitybos grupes, kurios paremtos trimis kriterijais: energijos šaltinis, elektrono donoro naudojimas ir anglies šaltinio naudojimas augimui.
Bakterijos energiją gauna arba iš šviesos, naudodamos fotosintezę (dar vadinama fototrofija), arba skaidydamos cheminius junginius vykdydamos oksidaciją (dar vadinama chemotrofija). Chemotrofai kaip energijos šaltinį naudoja cheminius junginius, kai redox reakcijos metu yra perkeliamas elektronas iš elektrono donoro į elektronų akceptorių. Šios reakcijos metu yra išlaisvinama energija, kuri gali būti naudojama vykdyti metabolizmui. Chemotrofai toliau skirstomi pagal junginių tipus, kuriuos naudojam perkelti elektronus. Bakterijos, kurios kaip elektronų donorą naudoja neorganinius junginius, pvz., vandenilį, anglies monoksidą arba amoniaką yra vadinamos litotrofais. Tos, kurios naudoja organinius junginius, vadinamos organotrofais. Junginiai, kurie naudojami priimti elektronus, irgi naudojami klasifikacijoje: aerobiniai organizmai naudoja deguonį, o anaerobiniai naudoja kitus junginius, pvz., nitratus, sulfatus arba anglies dioksidą.
Bakterijos, kurios anglį išgauna iš kitų organinių junginių, vadinamos heterotrofais. Kitos, tokios kaip melsvabakterės ir keletas rožinių bakterijų, yra autotrofai, tai reiškia, jog jos anglį gauna fiksuodamos anglies dioksidą. Neįprastomis aplinkybėmis, ir metano dujos dar gali naudojamos kaip elektronų šaltinis ir substratas anglies anabolizmui.
Daugeliu atžvilgiu, bakterijų metabolizmas yra naudingas ekologiniam stabilumui ir žmonijos visuomenei. Pavyzdžiui, kai kurios bakterijos gali atlikti azoto dujų fiksaciją naudodamos fermentą nitrogenazę. Šis aplinkosaugos požiūriu svarbus bruožas yra randamas bakterijose, kurių dauguma metaboliniai tipai yra išvardyti aukščiau. Tai atitinkamai lemia ekologiškai svarbius procesus – denitrifikaciją, sulfato redukciją ir acetogenezę. Bakterijų medžiagų apykaitos procesai taip pat svarbūs biologiniuose atsakuose į taršą, pvz., sulfatą redukuojančios bakterijos yra atsakingiausios už labai toksiškų gyvsidabrio formų (methil- ir dimetilgyvsidabrio) išskyrimą gamtoje. Nekvepuojantys anaerobai naudoja fermentaciją tam, kad generuotų energiją ir mažintų galią, išskirdami metabolinius šalutinius produktus (tokius kaip etanolis virime). Anaerobiniai faktoriai gali keistis tarp fermentacijos ir skirtingų terminių elektronų akceptorių, priklausomai nuo esamų aplinkos sąlygų.
Augimas ir dauginimasis
thumb|left|alt=E. coli colony |Bakterijos [[Escherichia coli kolonija ]]
Laboratorijoje bakterijos paprastai auga kietoje arba skystoje terpėje. Kietoji mitybos terpė, pvz., agaro plokštelės, yra naudojamos izoliuoti grynasias bakterijų kamieno kultūras, o skysčių mitybos terpė naudojama augimo matavimui arba kai reikia didelių ląstelių kiekių. Augimas mišriojoje skystojoje terpėje vyksta kaip lygi ląstelių suspensija, dėl to yra lengva jas skaidyti ir perkelti, nors atskirti vieną bakteriją nuo skystos terpės – sudėtinga. Selektyvios terpės (terpės su pridėtomis arba nepakankamomis maistinėmis medžiagomis arba su antibiotikais) gali padėti identifikuoti konkrečius organizmus.
Genetika
Dauguma bakterijų turi vieną žiedinę chromosomą, kurioje gali būti nuo tik 160 000 bazių porų, pvz., endosimbiontinėje bakterijoje Carsonella ruddii iki 12 200 000 bazių porų dirvožemio bakterijoje Sorangium cellulosum. Tačiau pasitaiko ir išimčių, pvz., bakterijų Streptomyces ir Borrelia rūšys turi vieną linijinę chromosomą, o keletas Vibrio rūšių turi daugiau negu vieną chromosomą. Bakterijos gali turėti ir plazmides, mažas papildomas DNR molekules, kuriose saugoma genetinė informacija apie gyvybiškai svarbių bakterijų funkcijų kontrolę, pvz., atsparumą antibiotikams, medžiagų apykaitą ir pan.
Bakterijos genomai paprastai koduoja kelis šimtus ar tūkstančius genų. Genai genome dažniausiai būna išsidėstę viename ištisiniame DNR molekulės ruože, pasitaiko ir kelių rūšių intronų, tačiau jų yra žymiai mažiau negu eukariotų genomuose.
Judėjimas
thumb|[[Desulfovibrio vulgaris transmisijos elektronų mikrografija, kurioje matomas vienas žiuželis ląstelės pabaigoje. Skalės juosta – 0,5 mikrometrai.]]
Daugelis bakterijų – judrios ir gali judėti naudodamos įvairius mechanizmus. Labiausiai išstudijuotas yra judėjimas naudojant žiuželį, kurio metu ilgus siūlus propelerio judesiu suka motoras. Bakterijos žiuželis yra sudarytas iš maždaug 20 baltymų ir dar iš 30 kitų, kurie yra atsakingi už žiuželio reguliaciją bei jo surinkimą. Žiuželis yra besisukanti struktūra, kurią, naudodamas elektrocheminį gradientą tarp membranos, varo reversinis motoras.
thumb|Žiuželiai yra skirstomi pagal jų išsidėstymą: A-Monotrichinis; B-Loftrichinis; C-Amfitrichinis; D-Peritrichinis Bakterijos naudoja žiuželį skirtingais būdais, kad judėtų įvairiomis formomis. Daugelis bakterijų, pvz., E. coli turi du skirtingus judėjimo režimus: judėjimą pirmyn (plaukimą) ir vartymąsį. Vartymasis bakterijoms leidžia persiorientuoti ir judėti trimatėje erdvėje atsitiktinio dreifo būdu. Bakterijų rūšys skiriasi pagal žiuželių skaičių ir jų išsidėstymą, kai kurios turi vieną žiuželį (monotrichiniai), žiuželį abiejose pusėse arba poliuose (amfitrichiniai), žiuželių kuokštas viename iš ląstelės polių (loftriciniai) ir peritrichiniai, kai žiuželiai yra išsidėstę visame ląstelės paviršiuje. Išskirtinės Spirochaete bakterijų grupės žiuželis yra randamas tarp dviejų membranų periplazminėje erdvėje. Jos turi skiriamąjį spiralinį kūną, kuris sukasi, kai bakterija juda.
Komunikacija
Yra keletas bakterijų, kurios naudodamos chemines sistemas generuoja šviesą. Ši bioliuminescencija pasireiškia tose bakterijose, kurios gyvena kartu su žuvimis, o šviesa greičiausiai yra skirta pritraukti žuvis ar kitus didelius gyvūnus.
Bakterijos dažnai veikia kaip daugialąsčiai agregatai – biofilmai, kurie keičiasi įvairiais molekuliniais signalais ir užsiima koordinuotu komunikavimu.
Daugialąsčio bendradarbiavimo metu tarp ląstelių yra pasidalinamas darbas, prieiga prie išteklių, kurių efektyviai negalėtų suvartoti viena ląstelė, kartu apsisaugant nuo antagonistų ir optimizuojant populiacijos išlikimą diferencijuojantis į skirtingus ląstelių tipus. Pavyzdžiui, bakterijos biofilmuose gali turėti daugiau negu 500 kartų didesnį atsparumą antibakteriniams preparatams lyginant su tos pačios rūšies „planktoninėmis“ bakterijomis.
Vienas iš tarpląstelinių bendravimų būdų yra molekulinis signalas – kvorumo pojūtis, kuris įvertina, ar vietinės populiacijos tankis yra pakankamai didelis, jog būtų galima produktyviai investuoti į procesus, kurie yra sėkmingi tik tuo atveju, jei daug panašių organizmų elgsis panašiai, pvz., pašalinant virškinimo fermentus arba išskiriant šviesą.
Kvorumo pojūtis leidžia bakterijoms koordinuoti genų ekspresija ir leidžia joms gaminti, išskirti ir aptikti autoinduktorius arba feromonus, kurie kaupiasi didėjant ląstelių populiacijai.
Klasifikacija
Yra nustatyta ~5000 rūšių bakterijų.
Sąveika su kitais organizmais
thumb|upright=1.35|alt=diagrama, kuri rodo bakterines infekcijas įvairiose žmogaus kūno dalyse|Bakterinių infekcijų ir su jomis susijusių rūšių apžvalga.
Nepaisant savo paprastos sandaros, bakterijos gali sudaryti sudėtingas asociacijas su kitais organizmais. Simbiozės asociacijos gali būti skirstomos į parazitizmą, mutualizmą ir komensalizmą. Būdamos smulkios komensalinės bakterijos yra plačiai išplitusios ir auga ant gyvūnų bei augalų lygiai taip pat, kaip augtų ant kitų paviršių. Jų augimas gali pagreitėti dėl šilumos ir prakaitavimo, o didėjanti bakterijų populiacija nulemia kūno kvapą.
Plėšrūnai
Kai kurios bakterijų rūšys gali nužudyti ir tada suvartoti kitus mikroorganizmus, tokios bakterijos yra vadinamos plėšriosiomis bakterijomis. Į šią organizmų grupę patenka Myxococcus xanthus, kuris sudaro ląstelių spiečių, žudantį ir virškinantį kitas sutinkamas bakterijas. Kitos plėšriosios bakterijos prisikabina prie savo grobio ir tada jį suvirškina, pvz., Vampirovibrio chlorellavorus arba įsiveržia į kitą ląstelę ir pasidaugina jos citozolyje, pvz., Daptobacter. Manoma, kad šios plėšriosios bakterijos išsivystė iš saprofagų, kurie mito mirusiais organizmais, naudodamos adaptacijas, kurios jiems leido pagauti ir nužudyti kitus organizmus.
Mutualistai
Tam tikros bakterijos suformuoja artimąsias erdvines bendrijas, kurios yra būtinos jų išlikimui. Viena iš tokių bendrijų yra vadinama tarprūšiniu vandenilio perdavimu, kuris vyksta tarp anaerobinių bakterijų spiečių, naudojančių organines rūgšis, tokias kaip sviesto rūgštis arba propiono rūgštis, ir pagaminančių vandenilį, ir tarp matanogeninių archėjų, kurios sunaudoja vandenilį. Bakterijos tokioje bendrijoje negali sunaudoti organinių rūgščių, kadangi ši reakcija gamina vandenilį, kuris kaupiasi aplinkoje. Tik artima sąveika su vandenilį vartojančiomis archėjomis palaiko mažą vandenilio koncentraciją ir dėl to bakterijos gali augti.
Dirvožemyje mikroorganizmai gyvena rizosferose (zona, kurioje yra šaknies paviršius ir dirvožemis, kuris po švelnaus purtymo prilimpa prie šaknies) ir atlieka azoto fiksaciją, kurios metu azoto dujos yra paverčiamos į azoto junginius. Azoto fiksacija padeda augalams įsisavinti absorbuojamą azotą, kurie patys negali atlikti fiksacijos. Daugelis bakterijų yra aptinkamos gyvenančios simbiozėje kartu su žmonėmis ir kitais organizmais. Pavyzdžiui, paprastai žmogaus žarnyno mikroflora yra sudaryta iš daugiau kaip 1000 bakterijų rūšių, kurios prisideda prie žarnyno imuniteto stiprinimo, vitaminų (folio rūgšties, vitamino K ir biotino) sintezės, verčia cukrus į pieno rūgštį (žr. Lactobacillus), taip pat fermentuoja sudėtingus nesuvirškinamus angliavandenius. Šios žarnyno mikrofloros buvimas taip pat slopina potencialiai patogeniškų bakterijų augimą (paprastai per gauzės principą). Tokios naudingosios bakterijos yra parduodamos kaip probiotiniai papildai.
Patogenai
thumb|alt=Spalvų sustiprinta bakterijos Salmonella typhimurium (pažymėta raudonai) skenuojamoji elektronų mikrografija žmogaus ląstelėse (geltona spalva)|Spalvų sustiprinta bakterijos [[Salmonella typhimurium (pažymėta raudonai) skenuojamoji elektronų mikrografija žmogaus ląstelėse (geltona spalva).]]
Bakterijos, parazituojančios kituose organizmuose, yra klasifikuojamos kaip patogenai. Patogeninės bakterijos yra pagrindinės žmogaus ligų – stabligės, vidurių šiltinės, difterijos, sifilio, choleros, raupsų ir tuberkuliozės, mirties priežastys. Žinomos medicininės ligos patogeninė priežastis gali būti atskleista ir po daugelio metų, kaip buvo Helicobacter pylori ir pepsinės opos atveju.
Kiekviena patogeno rūšis turi sau būdingą sąveikos su savo žmogumi (šeimininku) spektrą. Kai kurie organizmai, tokie kaip stafilokokai arba streptokokai, gali sukelti odos infekcijas, plaučių uždegimą, meningitą ir net sepsį, sisteminį uždegimą, kuris sukelia šoką, masinę vazodiliaciją ir mirtį. Tačiau šie organizmai taip pat yra normalios žmogaus floros dalis ir dažniausiai egzistuoja ant odos arba ant nosies nesukeldami jokios ligos. Kiti organizmai visada sukelia ligas, pvz., Rickettsia, kuri yra obligatinis intraląstelinis parazitas, ir gali augti bei daugintis tik kitų organizmų ląstelėse. Viena iš Rickettsia rūšių sukelia vidurių šiltinę, o kita – uolingų kalnų dėmėtąjį karščiavimą. Chlamydia – dar viena obligatinių intraląstelinių parazitų rūšis, kuri gali sukelti pneumoniją arba šlapimo takų infekciją ir gali būti susijusi su išemine širdies liga. Galiausiai, tokios rūšys kaip Pseudomonas aeruginosa, Burkholderia cenocepacia ir Mycobacterium avium, yra oportunistiniai patogenai ir sukelia ligas žmonėms, daugiausia kenčiantiems žmonėms nuo imunosupresijos arba cistinės fibrozės.
Bakterinės infekcijos gali būti gydomos antibiotikais, kurie yra klasifikuojami į baktericidinius, jeigu nužudo bakterijas arba į bakteriostatikus, jeigu neležidžia bakterijoms tik augti. Yra daug antibiotikų tipų ir kiekvienas jų slopina procesą, kuris patogenui, gyvenančiam šeimininke, yra skirtingas. Pavyzdys, kai antibiotikai gamina selektyvų toksiškumą, – chlorampfenikolis ir puromicinas, kuris gali slopinti bakterijų ribosomas, bet ne struktūriškai kitokias eukariotines ribosomas. Antibiotikai yra naudojami ir gydant žmogaus ligas, ir intensyviajame žemės ūkyje, kai yra paskatinamas gyvūnų augimas, kurio metu galimai yra prisidedama prie spartaus atsparumo antibiotikams didėjimo bakterijų populiacijose. Infekcijos gali būti sutrukdytos naudojant antiseptines priemones, tokias kaip odos sterilizavimas prieš duriant adata. Chirurginiai ir stomatologiniai instrumentai taip pat yra sterilizuojami, kad išvengti užteršimo bakterijomis. Dezinfekavimo priemonės, pvz., balikliai yra naudojami nužudyti bakterijas arba kitus patogenus nuo paviršių siekiant apsaugoti nuo užkrėtimo ir sumažinti infekcijos riziką.
Reikšmė technologijoje ir pramonėje
Bakterijų reikšmė nepaprastai didelė gamtoje ir žmogaus gyvenime. Dauguma jų atlieka skaidytojų „darbą“ – nuokritų organinę medžiagą suskaido iki mineralinių medžiagų, kurias po to jau gali pasisavinti organinių medžiagų gamintojai – augalai.
Pieno rūgšties bakterijos, tokios kaip Lactobacillus ir laktokokai, kartu su mielėmis ir pelėsiu, jau tūkstančius metų buvo naudojamos fermentuotuose maisto produktuose, tokiuose kaip sūris, marinuotos daržovės, sojų padažas, rauginti kopūstai, actas, vynas ir jogurtas.
Bakterijų gebėjimas suskaidyti įvairius organinius junginius yra nepaprasta savybė ir yra naudojama atliekų perdirbime ir biovalyme. Dėl savo gebėjimo pasisavinti angliavandenilius naftoje, bakterijos dažnai yra naudojamos išvalyti naftos išsiliejimus.
Bakterijų greitas augimas ir tai, kad jomis lengva manipuliuoti lėmė, jog jos yra aktyviai naudojamos molekulinės biologijos, genetikos ir biochemijos srityse. Atlikdami bakterijų DNR mutacijas ir tirdami atsirandančius fenotipus, mokslininkai gali nustatyti genų funkcijas, fermentus ir metabolinius kelius bakterijose ir tada pritaikyti šias žinias sudėtingesniuose organizmuose.
Bakterijos gamina medicinoje naudojamus baltymus (insuliną).
Atrinkus bakterijų potipius, kuriuose vyksta fermentų supersintezė, gaminami fermentiniai preparatai (proteazė, amilazė, galaktozidazė, lipazė, pektinazė). Pektinazę sintetinančios bakterijos naudojamos linų, kanapių, džiuto pluoštui greičiau atskirti nuo medienos (spalių).
Bakteriologijos istorija
thumb|right|alt=painting of Antonie van Leeuwenhoek, in robe and frilled shirt, with ink pen and paper|[[Antonijus Levenhukas, pirmasis mikrobiologas ir pirmasis žmogus stebėjęs bakterijas per mikroskopą.]]
Bakterijas pirmą kartą per vieno lęšio mikroskopą 1676 m. stebėjo olandų mikrobiologas Antonijus Levenhukas. Savo stebėjimus jis aprašė laiškuose Karališkajai Londono bendruomenei. Bakterijos buvo pats svarbiausias Levenhuko mikroskopinis atradimas. Jis taip pat stebėjo pirmuonis, kuriuos vadino animalkulėmis.
Terminą „bakterija“ (bacterium) 1828 m. įvedė Christian Gottfried Ehrenberg. Tai ką jis vadino bakterija, tuo metu buvo gentis, kurioje buvo lazdelės formos bakterijos, priešingai negu Bacillus, gentis, sudaryta iš sporas formuojančių bakterijų.
Standartas
Standartas ( – norma, pavyzdys) bendrąja prasme: norma, pavyzdys; sutartas, nustatytas matas, pagrindas: 1. standartizacijos dokumentas, nustatantis normas, taisykles ir reikalavimus produkcijai, metodams, sąvokoms, simboliams arba kt. objektams; 2. tipinis gaminys, atitinkantis tam tikras kokybės, chem. sudėties, fiz. savybių, mato, masės ir kt. sąlygas.
Dislokacija
Dislokacija – ginkluotųjų pajėgų vienetų (korpusų, divizijų, brigadų, pulkų ir pan.) išdėstymas (paprastai taikos metu) savoje teritorijoje ar užsienyje, gyvenamuosiuose punktuose, kariniuose miesteliuose ar stovyklose, karinėse bazėse, aerodromuose, uostuose ir pan.
Dislokacija reiškia tiek karinių dalinių perkėlimą iš vienos vietos į kitą, tiek tokio perkėlimo rezultatą – dalinio buvimą tam tikroje vietoje.
Standartas
Standartas taip pat gali būti suprantamas kaip sutarimu parengtas (jeigu valstybinis – pripažintos standartizacijos institucijos priimtas) dokumentas, kuris nustato bendram ir daugkartiniam naudojimui tinkančias taisykles, bendruosius principus ar charakteristikas ir yra skirtas įvesti optimalią tvarką tam tikroje srityje.
Jonas Varnas
Jonas Varnas:
Mansaniljas
Mansaniljas ( – „obuoliukas“) gali reikšti:
Valento akvedukas
Valento akvedukas – romėnų statytas akvedukas, buvęs pagrindine vandens tiekimo sistemos grandimi Rytų Romos imperijos sostinėje, Konstantinopolio mieste). Jis užbaigtas statyti Romos imperatoriaus Valento (375 metais) ir vėliau buvo kelis kartus atnaujintas kelių Osmanų imperijos sultonų. Dabar tai vienas iš labiausiai krentantčių į akis vietovės objektų.
Akveduko bruožai
Šis viadukas yra 971 m ilgio. Tiesa, anksčiau jis buvo ilgesnis – apie 1 km, ir aukštesnis. Šis akvedukas buvo pastatytas maždaug 375 metais ir vandenį tiekė net iki XIX amžiaus vidurio.
Pionierius (reikšmės)
Žodis pionierius gali reikšti:
O taip pat:
Pioneer
Pikturna
Pikturna − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Pikturnienė (ištekėjusi moteris) ir Pikturnaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Lėliniai
Lėliniai (Caprimulgidae) – lėlinių paukščių (Caprimulgiformes) šeima. Paplitę labai plačiai beveik visame Žemės rutulyje, išskyrus šaltąsias sritis.
Šeimoje 15 genčių ir 78 rūšys. Lietuvoje gyvena:
Lietuvos socialistų liaudininkų sąjunga
Lietuvos socialistų liaudininkų sąjunga LSLS, Lietuvos socialistų liaudininkų partija, LSLP, socialistai liaudininkai – lietuvių liaudininkų politinės srovės organizacija, veikusi 1917 m. kovo – 1918 m. gegužės mėn. Rusijoje.
Istorija
Įkurta 1917 m. kovo 26 d. Petrapilyje eserų (socialistų revoliucionierių) ir trudovikų (darbiečių) frakcijų atstovų Valstybės Dūmoje M. Januškevičiaus, P. Balio iniciatyva. 1917 m. balandžio 5 d. konferencijoje Lietuvos demokratų partijos 1914 m. programos pagrindu buvo priimta revoliucinė programa. Partijos spaudos organu tapo „Jaunoji Lietuva“. 1917 m. gegužės mėn. konferencijoje Petrograde kairioji partijos srovė pasiekė, kad į programą būtų įtraukta socializmo doktrinos elementų: kritikuojamas kapitalizmas, partijos tikslu paskelbtas socializmas, įgyvendinamas visuomenės švietimu, aktyvinimu, neatsisakoma ir ginkluotos kovos. Konfiskuojamos stambiosios gamybos priemonės, dvarininkų žemė, žemė nacionalizuojama ir nuomojama. Artimiausias sąjungos tikslas – sušaukti etnografinės Lietuvos steigiamąjį susirinkimą, paskelbti demokratinę respubliką ir ją sujungti federacijos ryšiais su kita demokratine valstybe.
Žymiausi veikėjai – Vaclovas Bielskis, Felicija Bortkevičienė, Andrius Bulota, Albinas Rimka, Mykolas Sleževičius, Antanas Sugintas, Žemaitė. 1917 m. gegužės 27 – birželio 3 d. Rusijos lietuvių seime LSLP turėjo 90 atstovų iš 320. Seime rėmė Lietuvos autonomijos demokratinės Rusijos sudėtyje idėją.
1917 m. rugsėjo 27 – spalio 3 d. II konferencijoje įvyko skilimas. Dešinieji veikėjai buvo pašalinti ir įkūrė Lietuvos socialistų liaudininkų demokratų partiją. Po bolševikų perversmo dalis socialistų liaudininkų perėjo į bolševikų pusę, kiti pasmerkė revoliuciją ir, grįžę į Lietuvą, įsijungė į Lietuvos socialdemokratų partijos, arba į Lietuvos socialistų liaudininkų demokratų partijos veiklą, vėliau – į Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungą. O treti 1918 m. gegužės mėn. Maskvoje įkūrė Lietuvos revoliucinių socialistų liaudininkų partiją, kuri tęsė veiklą ir Lietuvoje pogrindžio sąlygomis.
Biafo ledynas
miniatiūra|Biafo ledynas (Gilgitas-Baltistanas, [[Pakistanas)]] Biafo ledynas – dendritinio tipo sieninis ledynas Pakistane (Gilgitas-Baltistanas), Karakorumo kalnagūbrio pietiniame šlaite. Ilgis 65 km, plotas 383 km². Firninis laukas yra 5000 m aukštyje, o ledyno priešakinė dalis – 3100 m aukštyje. Slėnis šakotas, daug intakų. Jungiasi su Hisparo ledynu.
Biafo ledynas yra trečias pagal dydį pasaulio ledynas, esantis ne poliarinėse srityse (nusileidžia Siačeno ir Fedčenkos ledynams).
Pušyninė rudmėsė
Pušyninė rudmėsė (Lactarius deliciosus) – ūmėdinių (Russulaceae) šeimos grybas, priklausantis piengrybių genčiai.
Vaisiakūniai dideli. Kepurėlė 7-12 (15) cm skersmens, jauna pusiau apvali, iškili, vėliau paplokščia, įdubusi, plaušuota, silpnai gleivėta, sausu oru sausa, su koncentrinėmis zonomis, geltonai oranžinė, kreminė, paspaudus arba spalvos nekeičia, arba kiek pažaliuoja. Lakšteliai oranžiniai, tankūs, priaugtiniai.
Kotas 3-8 cm ilgio, 1-3 cm storio, tuščiaviduris, dėmėtas, kepurėlės spalvos. Trama balta, trapi. Sultys oranžinės, spalvos beveik nekeičia, nekarčios, malonaus kvapo.
Godeliai (Telšiai)
Godeliai – kaimas pietinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietus nuo Varnių.
Pušyninė rudmėsė
Auga rugpjūčio–spalio mėnesiais pušynuose, dažniausiai didelėmis grupėmis, sudaro mikorizę su pušimis. I kategorijos labai grybautojų mėgstamas grybas. Lietuvoje gausiai auga.
Pilipavičius
Pilipavičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Lendrynė
Lendrynė – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Eržvilko, prie.
T.I.
Clifford Joseph Harris, Jr (g. 1980 m. rugsėjo 25 d. Atlantoje, JAV) – amerikiečių reperis, dainų autorius, aktorius, geriau žinomas sceniniu vardu T. I.
Enšiopingas
Enšiopingas – miestas pietų Švedijoje, Uplando provincijoje, apie 78 km. į vakarus nuo Stokholmo.
Istorija
Miesto teisės Enšiopingui buvo suteiktos 1300 m.
Ščiutinas
Ščiùtinas  (arba Ščiùčinas, ) – miestas vakarų Baltarusijoje, Gardino rajone, 57 km į pietryčius nuo Gardino. Rajono centras. Per miestą eina Gardino – Lydos kelias. Išvystyta maisto, įrengimų pramonė. Yra XIX a. architektūros paminklų.
Istorija
Ščiutinas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1436 m. XIX a. buvo miestelis, Lydos apskrities Ščiutino valsčiaus centras.
Saturn Aura
Saturn Aura yra vidutinės klasės lengvasis automobilis, kurį gamina Saturn. Aura debiutavo kaip koncepcinis automobilis 2005 m. sausio mėnesį Šiaurės Amerikos automobilių parodoje. Serijinės gamybos modelis buvo pristatytas 2006 m. balandį vykusioje Niujorko automobilių pardodoje. Aura buvo pradėtas gaminti 2006 m. vasarą kaip 2007 m. modelis. Aura yra svarbus automobilis tiek Saturn markei, tiek General Motors kompanijai.
250px|thumb|left|Saturn Aura iš galo. Aura yra naujas Saturn markės žingsnis, kuriuo seks ir kiti nauji Saturn modeliai. Saturn Outlook ir Saturn Astra dalinasi dizainu nuo Aura modelio.
Telfordas
Telfordas – miestas Anglijoje, Šropšyro grafystės šiaurės rytuose, 48 km į vakarus nuo Birmingamo, prie Severno upės. Svarbus pramonės ir technologinis centras. Geležinkelis į Šrousberį ir Birmingamą. Ironbridge Gorge priklauso UNESCO paveldui.
Istorija
Miestas įkurtas XX a. 2-ojoje pusėje sujungus keletą nedidelių gyvenviečių. Miestas auga labai sparčiai.
Mansaniljas (Kuba)
Mansaniljas  – miestas pietryčių Kuboje, Granmos provincijoje, Gvakanajabo įlankos (Karibų jūra) pakrantėje, netoli Kauto upės deltos. Geležinkelis į Bajamą. Maisto (žuvies konservų, melasos, tabako), odos, tekstilės, odos ir avalynės pramonė. Laivų remontas. Yra žvejybinis uostas. Apylinkėse auginama kava, tabakas, cukrus, ryžiai, vaisiai, verčiamasi gyvulininkyste ir bitininkyste.
Istorija
Mansanilijas įkurtas 1784 m. Čia 1898 m. vyko net 4 mūšiai tarp Ispanijos ir JAV pajėgų.
Vacys Milius
Vacys Milius (1926 m. gruodžio 8 d. Šaukliai, Mosėdžio valsčius – 2005 m. spalio 2 d. Vilnius) – Lietuvos etnologas, kraštotyrininkas, Lietuvių katalikų mokslų akademijos akademikas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
1947–1951 m. dirbo Lietuvos istorijos instituto Etnografijos muziejuje, 1954–2001 m. – Istorijos institute (nuo 1990 m. vėl Lietuvos istorijos institutas), 1997–2001 m. Etnologijos skyriaus vedėjas. 1956–1960 m. ir 1994–1999 m. Vilniaus universiteto, 1992–1999 m. – Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, nuo 1994 m. profesorius.
Palaidotas Rokantiškių kapinėse Vilniuje. Jo gimtinėje, ant paminklinio Šauklių akmens, pritvirtinta atminimo lentelė.
Mokslinė veikla
Tyrinėjo Lietuvos kaimo materialiąją ir dvasinę kultūrą, etnologijos istoriją ir bibliografiją. 1948–2004 m. kasmet dalyvavo etnografijos ir kraštotyros ekspedicijose. Vienas Lietuvos liaudies buities muziejaus įkūrėjų. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorius. Straipsnių paskelbė Lietuvos, Latvijos, Lenkijos, Rusijos, Suomijos, Ukrainos, Vokietijos, JAV ir Kanados moksliniuose leidiniuose. 1965–2004 m. Lietuvos etnologijos ir folkloristikos bibliografijos duomenis teikė Bonoje leidžiamai „Tarptautinei etnologijos bibliografijai“ (Internationale Volkskundliche Bibliographie). Redagavo daugelį Lietuvos istorijos etnologijos, kultūros tęstinių leidinių, parengė etnografijos šaltinių knygų.
Andrius Bagdonas
Andrius Bagdonas (g. 1974 m. rugsėjo 8 d. Neringoje) – Lietuvos ir Neringos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Turkestano sritis
Turkestano sritis  – sritis pietų Kazachstane, Uzbekistano pasienyje. Su juo ribojasi pietuose, iš rytų ribojasi su Žambylo sritimi, iš šiaurės – su Karagandos sritimi, iš vakarų – su Kyzylordos sritimi. Administracinis centras – Turkistanas.
Andrius Bagdonas
Biografija
VšĮ sporto klubo „Neringos kuršiai“ valdybos narys, 2006–2007 m. klubo prezidentas, 2007–2009 m. ir nuo 2009 m. iki 2014 m. komandos vadovas.
Turkestano sritis
Tarybiniais metais teritorija vadinta Čimkento sritimi, iki 2018 m. – Pietų Kazachstano sritis (pervadinta nuo srities atskyrus Šymkento miestą).
Geografija
Didžiąją dalį teritorijos sudaro lygumos. Šiaurėje plyti Betpak Dalos ir Mujunkumo dykumos, pietvakariuose – Kyzylkumo dykuma, pietryčiuose siekia Tian Šanio pašlaitės, iškylančios iki 4238 m aukščio. Sritį kerta Syrdarjos upė, iš kurios atsišakoja daug drėkinimo kanalų, jos slėnyje įrengtas stambus Šardaros tvenkinys. Į Syrdarją teka keletas upių iš kurių svarbiausia – Arysas. Šiaurėje yra druskingų ežerų (Akžaras, Akžaikymas ir kt.), ten driekiasi sausos Ču, Sarysu upių vagos. Būdingos varpinių-kiečių ir druskių dykumos, besikaitaliojančios su kalnų stepėmis ir aukštikalnių pievomis. Yra Aksu–Žabagli draustinis.
Andrius Bagdonas
Biografija
2008–2020 m. Neringos savivaldybės tarybos narys. Nuo 2012 m. Lietuvos liberalų sąjūdžio Neringos skyriaus pirmininkas, nuo 2013 m. liberalų sąjūdžio valdybos narys.
Turkestano sritis
Geografija
Klimatas ryškiai žemyninis. Vidutinė sausio temperatūra nuo -21 iki -11 °C, liepos temperatūra +19–29 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – nuo 100 mm lygumose iki 1000 mm kalnuose.
Andrius Bagdonas
Biografija
Nuo 2019 m. pirmininkės pavaduotojas. Nuo 2020 m. Seimo narys.
Turkestano sritis
Gyventojai
Tautinė sudėtis (2009 m.) : 70,24 % – kazachai, 17,50 % – uzbekai, 5,96 % – rusai, 1,26 % – azerbaidžaniečiai, 1,17 % – tadžikai, 0,88 % – totoriai, 0,87 % – turkai, 0,40 % – korėjiečiai.
Andrius Bagdonas
Biografija
Moka anglų ir rusų kalbas.
Turkestano sritis
Gyventojai
Miestai:
Andrius Bagdonas
Biografija
Išsiskyręs.
Bahavalpuras
Bahavalpuras  – miestas pietryčių Pakistane, Pandžabo provincijoje, kairiajame Satledžo upės krante, 420 km nuo Lahoro. Pro miestą eina Karačio-Lahoro geležinkelis ir plentas. Medvilnės ir ryžių valymo, aliejaus spaudimo pramonė, gaminamas muilas. Amatai (audžiami kilimai, siuvinėjamas šilkas, gaminami metalo dirbiniai, puodininkystė). Apylinkėse auginami javai, datulės, medvilnė.
Bahavalpure veikia aukštoji medicinos mokykla, universitetas (įkurtas 1975 m.), biblioteka, zoologijos sodas. Yra XVIII-XIX a. Nur Mahalo, Gulzar Mahalo rūmai.
Aleksandrava (Trakai)
Aleksandrava – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 15 km nuo Dusmenų.
Boė (Nauru)
Boė – apygarda Nauru salos pietvakariuose. Plotas – 0,5 km², 950 gyventojų.
Ema Goldman
thumb|180px|Emma Goldman, 1910 Ema Goldman (1869 m. birželio 27 d. Kaune – 1940 m. gegužės 14 d.) – Lietuvos žydų kilmės anarcho-komunistė.
Pagarsėjo savo anarchistiniais raštais ir kalbomis. Gerbėjai ją laikė laisvo mąstymo „maištaujančia moterimi". Oponentai ją kritikavo dėl pritarimo politinėms žmogžudystėms bei jėgos naudojimą revoliucijų metu.
Ema Goldman laikoma feminisčių simboliu. Ji abortus laikė tragišku socialinių aplinkybių padariniu. Propagavo kontrapceptines priemones kaip daug geresnę alternatyvą. Kritikavo santuoką, palaikė „laisvos meilės“ idėjas, kovojo už gėjų bei lesbiečių teises. Goldman suvaidino lemiamą vaidmenį vystantis anarchizmui JAV ir Europoje XX amžiaus I pusėje.
Būdama 17 metų imigravo į JAV, tačiau vėliau buvo deportuota į Rusiją, kur savo akimis matė Rusijos revoliucijos padarinius. Nemažai metų praleido Prancūzijos pietuose kur parašė autobiografiją, „Gyvenant Savo Gyvenimą“ ir kitus darbus, prieš prisidėdama prie Ispanijos pilietinio karo 1936 m. kaip CNT-FAI atstovė Londone.
Little Britain
Istorija
Pasisękus radijo laidoms „Little Britain“ kūrėjai nusprendė perkelti serialą į televiziją. Kadangi BBC vadovams buvo pasiūlytas šis pasiūlymas, jie, bijodami susigadinti savo reitingus nukėlė serialą į BBC Two. Buvo paleista kelios serialo serijos. Sulaukus didelio kritikų susižavėjimo, serialas buvo pradėtas filmuoti toliau.
Naujos – 2 sezono – serijos, vaidinant keliems naujiems veikėjams, buvo paleistos į BBC Three eterį 2004 Spalio 19. Dėl serialo populiarumo serijos vėl persikraustė. Šį kartą į BBC One. Kanale BBC One serijos pradėtos rodyti 2004 Gruodžio 3.
Trečiasis sezonas prasidėjo 2005 m. lapkričio 17 BBC One kanale ir pasibaigė po 6 savaičių.
Visos šio serialos serijos Buvo nufilmuotos Pinewood Studios.
Pilvelis (reikšmės)
Pilvelis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Pilvelienė (ištekėjusi moteris) ir Pilvelytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
PFK Pirin Blagoevgrad
Blagojevgrado „Pirin-Blagoevgrad“ – buvęs Bulgarijos futbolo klubas iš Blagojevgrado.
Istorija
Klubas įkurtas 1928 m. sujungus Ilinden Blagoevgrad ir Makedoniâ Blagoevgrad komandas. 1948–2000 metais klubas buvo iširęs, 2000 m. įsikūrė Simitlyje. Ilgą laiką tai buvo silpnesnioji miesto komanda, esanti FK Pirin Blagoevgrad klubo šešėlyje. Tačiau 2005 m. sugebėjo patekti į aukščiausiąją lygą, kurioje jau buvo ir FK Pirin. Pastarasis prasidėjus naujajam sezonui dėl licencijavimo problemų iš lygos buvo pašalintas. Tačiau 2008 m. pabaigoje, baigęs I ratą aukščiausiojoje lygoje, PFK Pirin klubas prijungtas prie istorinio FK Pirin Blagoevgrad klubo, nors buvo spėjęs patekti į taurės ketvirtfinalį.
Heroinas
thumb|180px|right|Heroino struktūra
Heroinas, diacetilmorfinas, arba diamorfinas – pusiau sintetinis opiatų grupei priklausantis narkotikas, pirmą kartą sintetintas XIX amžiaus pabaigoje. Heroino cheminė formulė – C21H23NO5. Dažniausiai būna baltų arba rudų miltelių pavidalu. Gaminamas iš opijaus, o pastarasis iš opijinių aguonų.
Kaip ir kiti opiatai, heroinas vartojamas kaip skausmą malšinantys vaistai arba stimuliuojantys narkotikai. Reguliarus arba dažnas vartojimas sukelia fiziologinę ir psichologinę priklausomybę, kuri dažnai gali peraugti į narkomaniją. Patvirtintas heroino poveikis malšinant stiprią karštligę.
Istorija
thumb|200px| left|Bayer AG gaminamų vaistų reklama, 1904 m. Anglų chemikas Alderis Vraitas (C. R. Alder Wright) ilgą laiką eksperimentavo su kodeinu, morfijumi ir įvairiomis rūgštimis, norėdamas sukurti vaistus su panašiomis savybėmis kaip morfijus, bet be šalutinio paveikio. 1875 metais, sumaišius morfijų su acto rūgšties anhidridu, sukūrė acetilintą morfijų, dabar žinomą kaip diacetilmorfinas.
Išradimas nebuvo vystomas ar įdiegtas medicinos pramonėje ir pasaulinę šlovę gavo tik kai vokiečių Bayer AG kompanijos chemikas Feliksas Hoffmannas iš naujo sintezavo medžiagą 1898 m. Hoffmannas ieškojo būdu sintezuoti kodeiną – silpną opiatą, tačiau rezultatas buvo iš naujo sukurtas heroinas, pusantro – du kartus stipresnė medžiaga nei morfijus. Tas pats mokslininkas dviem savaitėmis anksčiau išrado populiariausią vaistą pasaulyje – aspiriną.
Buvo atlikti bandymai su gyvūnais ir Bayer AG darbuotojais, kurie apibūdino savo nuotaiką kaip „heroišką“ ir „pakylėtą“. Viena iš versijų teigia, kad diacetilmorfinas buvo pavadintas „Heroinu“ dėl jo sukeliamų pojūčių perdarius graikišką žodį „heros“.
Pristatant heroiną visuomenei, jis reklamuotas kaip 10 kartų efektyvesnė priemonė nuo kosulio nei kodeinas, tačiau turintis tik nežymų šalutinį poveikį, kaip efektyvūs nuskausminamieji, ir priemonė palengvinanti atpratimą nuo priklausomybės morfijui. Pirmieji nerimą keliantys pranešimai apie naująjį vaistą pasirodė 1899 m., daktarai pastebėjo kai kuriems pacientams atsiradusią toleranciją vaistams. 1902 m. anglų ir amerikiečių mokslininkai pranešė apie pacientams išsivysčiusią priklausomybę ir „heroinizmą“ (angl. „heroinism“). Tačiau didžioji dalis klinikinių tyrimų 1899–1905 m. buvo teigiami.
Daugėjant neigiamų atsiliepimų, pranešimų apie priklausomybę, Bayer AG 1913 m. nutraukė gamybą ir ištrynė bet kokius heroino paminėjimus iš kompanijos istorijos. Kita priežastis buvo tai, kad prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui Bayer AG prarado visus savo patentus Jungtinėse Amerikos Valstijose ir kitose su Vokietija kariaujančiose šalyse ir bet kas galėjo gaminti „Aspiriną“ ir „Heroiną“.