cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Painkiller (albumas)
Painkiller yra dvyliktasis Judas Priest studijinis albumas, išleistas 1990 m. Po šio albumo 12 m. grupę paliko vokalistas Rob Halford.
Albumo dainos
Papildomos dainos 2001 m. perleidime:
Strongylida
Strongilidai - Secernentea klasei priklausantis būrys. Jam priklauso daug žinomų atrajotojų, arklių, kiaulių, virškinamajame trakte, taip pat - peliniuose graužikuose, katėse ir šunyse parazituojančių apvaliųjų kirmėlių.
Būriui priklauso šios šeimos:
Tarptautinės baudžiamosios teisės sąvadas
Tarptautinės baudžiamosios teisės sąvadas (, VStGB – humanitarinės teisės baudžiamasis kodeksas) – Vokietijos baudžiamasis sąvadas, įtvirtinantis bausmes už baudžiamąsias veikas tarptautinės humanitarinės teisės srityje. Kodeksas paskelbtas 2002 m. birželio 26 d., įsigaliojo 2002 m. birželio 30 d.
Turinys
Sąvade įtvirtintos sudėtys šių nusikaltimų rūšių:
Um Salal Muchamadas
Um Salal Muchamadas arba tiesiog Um Salalas – miestas Katare, tuojau į šiaurės vakarus nuo Dohos; Um Salalo savivaldybės administracinis centras. Naftos pramonės įrengimų gamyba, drėkinamoji žemdirbystė. Stūkso XIX a. Barzano bokštai.
Pietinis jūrų dramblys
Pietinis jūrų dramblys (Mirounga leonina) – ruonių (Pinnipedia) pobūrio jūros žinduolis. Stambiausias ruonių atstovas. Patinų kūnas iki 5,5 m ilgio, masė iki 2,5 tonų. Ant snukio patinai turi odos maišą, kurį susijaudinę išpučia. Patelės atsiveda po vieną jauniklį, kurį žindo mėnesį. Antarktinė rūšis. Svarbiausios gulyklos – Kergeleno, Folklandų salose.
Anulis
Anulis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Anulienė (ištekėjusi moteris) ir Anulytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Red Bull
thumb|right|250px|„Red Bull“ gėrimas stiklinėje. Red Bull – energinis gėrimas, nuo 1987 m. gaminamas austrų kompanijos „Red Bull GmbH“. Pagal kiekybinius rodiklius, šis gėrimas yra labiausiai parduodamas energinis gėrimas visame pasaulyje – 2013 m. iš viso buvo parduota 5,387 milijardų šio gėrimo skardinių.
Austrų verslininkas Dietrich Mateschitz devintajame dešimtmetyje buvo įkvėptas energinio gėrimo Krating Daeng, kuris buvo išrastas ir pradėtas pardavinėti Tailande. Verslininkas pakeitė šio gėrimo receptą labiau tinkantį vakariečiams ir kartu su kolega iš Tailando Chaleo Yoovidhya įkūrė Red Bull GmbH įmonę. Tajų kalboje daeng reiškia raudoną, o krating – jautį, taigi kompanijos įkūrėjai išvertė šias reikšmes į anglų kalbą.
Pagrindinis Red Bull kompanijos šūkis yra „Red Bull gives you wings“ (Red Bull suteikia sparnus), o produktai reklamuojami įvairiuose renginiuose, remiant ekstremalių sporto šakų atletus, komandas ir muzikos sferoje (2007 m. buvo įkurta muzikos įrašų kompanija Red Bull Records).
2016 m. „Red Bull“ įsigijo mažiau nei 1 % „GoPro“ akcijų ir pasirašė bendradarbiavimo sutartį, kuri užtikrina, kad „Red Bull“ prisidės prie produkto inovacijos bei vaizdo turinio kūrimo bei jo platinimo „Red Bull Media House“ žiniasklaidos kanale. Tiek „Red Bull“, tiek „GoPro“ pasižymi didžiausiu socialinės medijos gerbėjų įsitraukimų.
Danijos vyrų ledo ritulio rinktinė
Danijos vyrų ledo ritulio rinktinė – komanda, atstovaujanti Danijai tarptautinėse ledo ritulio varžybose. 2003 m. Danijos vyrų ledo ritulio rinktinė dalyvavo pasaulio vyrų ledo ritulio čempionate, kuriame užėmė 3 vietą savo grupėje, viena vieta aukščiau nei JAV vyrų ledo ritulio rinktinė.
2020 m. ji buvo 12 vietoje Tarptautinės ledo ritulio federacijos reitinge.
Žiemos olimpinių žaidynių pasiekimai
1920–2006 m. nepateko.
Baubis
Baubis (Jaučiabaubis, Jaučių Baubis) – vakarų lietuvių ir prūsų gyvulių bei galvijų dievas. Jo pagalbos buvo prašoma atjunkant veršius, šventinant karves. Baubiui aukodavo galvijus.
Šaltiniai
Baubį 1666 m. Danieliaus Kleino giesmyno įžangoje mini Vilhelmas Martinas kaip vieną iš jau nebegarbinamų dievų. XVII a. pab. Jaučiabaubį mini Matas Pretorijus. Felikso Kuršaičio žodyne (1883 m., II d.) vadinamas piemenų globėju Jaučių Baubiu.
Aiškinimai
Vardas kildinamas nuo žodžio „baubti“.
Pagal A. J. Greimą, Jaučių baubis – gyvulių ir piemenų globėjas, gyvenantis balose ir kituose vandens telkiniuose. Jis galintis pasirodyti jaučio ar jaučio balsu baubiančio paukščio pavidalu.
Diksiai
Diksiai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, į pietus nuo Pajieslio. Per kaimą eina Pajieslio–Pilsupių kelias, vakaruose teka Šušvė.
Istorija
Diksiai minimi 1593 m., tuomet čia buvo 4 valakai dirbamos žemės.
XX a. pr. buvo kaimas Josvainių valsčiuje. Čia žemes valdė Bulkauščiai ir Goštautai.
Kruosto botaninis draustinis
Draustinis įkurtas 1996 m., užima 61 ha plotą. Jame saugomos natūralios Kruosto žemupio pievos su jose augančiais retais augalais: gelsvosiomis visgėmis, stepiniais motiejukais ir kt.
Draustinis pasiekiamas keliu Kėdainiai-Krekenava.
Bebručio gamtinis rezervatas
Bebručio gamtinis rezervatas, – valstybės saugomas natūralios gamtos plotas - upinių bebrų gyvenamoji erdvė - šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Punsko valsčiuje, Šlynakiemio kaime. Rezervatas įkurtas 1962 m., kai bebrai šalyje dar nebuvo taip išplitę, jo plotas 0,90 ha - tai dalis 1,32 ha teritorijos užimančio Bebručio ežero. Vanduo pratekantis, gana švarus, dugnas molingas. Gausus planktonas. Vandens paviršiaus altitudė - 148 m virš jūros lygio. Dėl ilgametės nevaržomos bebrų veiklos į ežerą įtekanti ir ištekanti Seivos upė užtvenkta medžių kamienais bei gruntu, nereti potvyniai. Pelkėti krantai išrausti kanalais ir bebrų urvais.
Saugomi augalai: paprastoji lūgnė, pelkinis skiautalūpis, paprastasis šaltekšnis, plačialapė gegūnė, paprastoji vandens lelija.
Be aukščiau paminėtų bebrų saugomi ežiai, kurmiai, ūdros, kai kurios varliagyvių, roplių ir paukščių rūšys.
Sutvaras
Sutvaras – senovės lietuvių mitologijoje buvo galvijų bandos dievas. Dievą mini M. Strijkovskis, teigdamas, kad jam buvo aukojami margaspalviai kaplūnai, kad galvijai būtų skirtingų spalvų. Vardas kildinamas nuo „aptvaras“ (gyvulių) arba „sutverti“, todėl Sutvaras galėjo būti aukščiausiojo Dievo efemistinis vardas. Pagal sąsajas su gyvuliais tautosakoje Sutvarui artimas Velnias, kuris buvo ir piemenų dievas. Sutvaras minimas sąraše kuriame yra ir aukščiausiasi Dievas Prakorimas, taigi Gintaras Beresnevičius jį sieja su Velniu.
Sunkus ūminis respiracinis sindromas
Sunkus ūminis respiracinis sindromas, SŪRS  – virusinės kilmės sunkus ūmus respiracinis susirgimas, sukeltas SARS-CoV (liet. SŪRS-CoV) koronaviruso. Tikėtina, kad pirmieji susirgimai tarp žmonių galėjo prasidėti 2002 m. lapkričio mėn. Kinijoje, tačiau pats sindromas išaiškintas tik 2003 m. vasarį. Nuo 2002 m. lapkričio mėn. iki 2003 m. liepos mėn. SŪRS susirgo 8098 žmonės, iš kurių 774 mirė. Virusas išplito 17 šalių (mirtingumas siekė 9,6 %), tačiau dauguma atvejų fiksuoti pietinėje Kinijoje ir Honkonge. Nuo 2004 m. naujų SŪRS atvejų pasaulyje nenustatyta. Tikslus viruso rezervuaras neaiškus. 2017 m. pabaigoje Kinijos mokslininkai nustatė, kad civetos yra šio viruso tarpininkai ir atsekė virusą iki pasagnosinių šikšnosparnių.
Simptomai
Pradiniai ligos simptomai yra panašūs į gripo, t. y. karščiavimas, raumenų skausmas, mieguistumas, viduriavimas, kosulys, gerklės perštėjimas ir kiti nespecifiniai požymiai. Vienintelis simptomas būdingas visiems pacientams – temperatūra pakilusi virš 38 °C. SŪRS gali sukelti kvėpavimo nepakankamumą ir plaučių uždegimą (virusinį arba antrinį – bakterinį). Vidutinis inkubacinis laikotarpis 4–6 dienos. Trumpiausias stebėtas inkubacinis laikotarpis – 1 diena, o ilgiausias – 14 dienų.
Virusas
2003 m. vasario pabaigoje gydytojas iš Italijos Carlo Urbani buvo pakviestas į prancūzų ligoninę Hanojuje konsultuoti amerikiečių verslininką Johnny Chen, kuriam įtarta sunki gripo forma. Urbani nustatė, kad Chen liga greičiausiai yra nauja ir labai užkrečiama. Gydytojas šią informaciją perdavė Pasaulio sveikatos organizacijai bei įtikino Vietnamo Sveikatos ministeriją izoliuoti sergančiuosius ir tikrinti atvykstančius asmenis. Pats gydytojas Urbani užsikrėtė šia liga ir mirė 2003 m. kovo mėn.
2003 m. balandžio mėn. JAV Ligų kontrolės ir prevencijos centras ir Kanados Nacionalinė mikrobiologijos laboratorija nustatė SŪRS genomą. Mokslininkai iš Erasmus universiteto Roterdame išaiškino, kad ligos sukėlėjas yra SŪRS koronavirusas. Atliekant eksperimentus ir užkrėtus makakas, joms išsivystė tapatūs simptomai kaip žmonėms užsikrėtusiems SŪRS.
2003 m. gegužės pabaigoje atlikti laukinių gyvūnų, parduodamų Guandongo (Kinija) turguje, tyrimai parodė, kad virusas gali būti aptinkamas civetėse (Paguma sp.), net jei šiems gyvūnams nepasireiškia klinikiniai ligos simptomai. Todėl padaryta išvada, kad SŪRS virusas peržengė ksenografinį barjerą ir iš civečių pateko žmogui. Dėl šios priežasties, Kinijos Guandongo provincijoje sunaikinta 10 000 civečių. Vėliau virusas aptiktas kituose gyvūnuose: usūriniuose šunyse (Nyctereuteus sp.), barsukuose (Melogale spp.) ir naminėse katėse. 2005 m. Kinijoje atlikti dviejų tyrimų metu nustatytas SŪRS tipo koronavirusas šikšnosparniuose.
Filogenetinė šių virusų analizė parodė, jog labai tikėtina, kad SŪRS koronavirusas kilo iš šikšnosparnių ir pateko žmonėms tiesiogiai ar per kitus gyvūnus, parduodamus Kinijos turguose. Šikšnosparniams nepasireiškė jokie ligos simptomai, todėl tikėtina kad jie yra natūralus SŪRS tipo koronavirusų rezervuaras gamtoje. 2006 m. pabaigoje Kinijos Ligų kontrolės ir prevencijos centro, Honkongo universiteto ir Guangdžou Ligų kontrolės ir prevencijos centro mokslininkai nustatė genetinį ryšį tarp SŪRS koronaviruso žmonėse ir civetėse tuo pačiu patvirtindami įtarimus, kad liga persidavė tarp rūšių.
2017 m. gruodžio mėn. daug metų ieškodami pirminio ligos šaltinio, mokslininkai Junanio provincijoje aptiko nuošalų urvą, kuriame gyvena pasagnosiai šikšnosparniai, turintys koronavirusą. Ši viruso atmaina genetiškai labai panaši į SŪRS virusą, kuris išplito 2002 m. Tyrimą atlikę mokslininkai Shi Zheng-Li ir Cui Jie su bendradarbiais iš Uhano Virusologijos instituto Kinijoje žurnale „PLOS Pathogens“ konstatavo, „kad kita pražūtinga SŪRS epidemija gali kilti bet kuriuo metu“. Jie taip pat nurodė, kad urvas su nustatyta viruso atmaina tarp šikšnosparnių yra tik 1 km atstumu nuo artimiausio kaimo.
Diagnostika
SŪRS išplitimo laikotarpiu 2002–2003 m., liga buvo įtariama asmeniui, jei jis kontaktavo su sergančiu, grįžo iš regiono, kuriame virusas buvo išplitęs bei pasireiškus smarkiam karščiavimui, esant netipiškam plaučių uždegimui arba kvėpavimo nepakankamumui.
Laboratoriškai SŪRS diagnozė gali būti patvirtinta molekuliniais PGR (kraujo, nosies sekreto ar išmatų mėginiuose) ir antikūnų (ELISA, IFA) tyrimais.
Gydymas ir prognozė
SŪRS protrūkio metu nebuvo priešvirusinių vaistų, skirtų šiai ligai gydyti. Todėl taikytas simptominis gydymas karščiavimą mažinančiais vaistais, kortikosteroidais, o esant kvėpavimo nepakankamumui – deguonies terapija ir dirbtinė plaučių ventiliacija.
Sergantieji privalo būti izoliuoti nuo kitų pacientų ir personalo.
Sergantiems sunkia SŪRS forma, žymūs organizmo pažeidimai atsirado dėl audringo imuninio atsako – citokinų audros.
Kinijoje paskelbtais duomenimis, pacientai pasveikę nuo SŪRS patyrė ilgalaikes, sunkias persirgtos ligos pasekmes: plaučių fibrozę, osteoporozę ir osteonekrozę. Dėl to jie liko nedarbingais ir neįgaliais. Dėl karantino, kai kurie pacientai susirgo depresija arba jiems išsivystė potrauminio streso sindromas.
Epidemiologija
Užsikrėtusiųjų SŪRS buvo palyginti nedaug. Epidemijai pasibaigus 2003 m. birželio mėn., sergamumo atvejų buvo 8422, mirštamumas sudarė 11 %. Registruotas 17 šalių, daugiausia Kinijoje ir Honkonge.
Mirštamumas svyravo nuo 0 % iki 50 %, priklausomai nuo paciento amžiaus grupės. Pacientų iki 24 metų mirė mažiausiai (mažiau nei 1 %); daugiausiai mirė 65 metų ir vyresni žmonės (daugiau nei 55 %).
Anusauskienė
Anusauskienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Anusauskaitė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Anusauskas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Meškinė (Kelmė)
Meškinė – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 8 km nuo Kiaunorių.
Vilainiai
Vilainiai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, šiaurės rytiniame Kėdainių miesto pakraštyje, kairiajame Nevėžio krante. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Kelias skiria Vilainių gyvenvietę nuo Kėdainių miesto dalies, vadinamos Vilainiais. Kelias į Šventybrastį. Yra LŽŪU Vandens ūkio institutas, mokykla-darželis „Obelėlė“, Kėdainių sporto mokykla (su krepšinio komandos „Nevėžis“ sale), kultūros namai, biblioteka, paštas (LT-58001).
Į gyvenvietę užsuka 4 nr. „Kėdbuso“ autobusai.
miniatiūra|240px|left|Įvažiavimas į Vilainius iš Kėdainių miniatiūra|180px|left|Vandens bokštai
Istorija
Vilainiai minimi 1744 m. XIX–XX a. sandūroje buvo palivarkas Kauno apskrityje, veikė vandens malūnas. Iki 1940 m. buvo Vilainių dvaras. . LTSR metais išaugo kaip melioracijos instituto gyvenvietė.
Gyventojai
1902 m. palivarke buvo 22, kumetyne – 57 gyventojai.
Šaltiniai
thumb|180px|Paminklinis kryžius
Kražiai
Kražiai – miestelis Kelmės rajono savivaldybėje, 16 km į vakarus nuo Kelmės, prie kelio Kelmė–Varniai. Urbanistikos paminklas. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi Kražių Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia, veikia Kražių gimnazija, biblioteka, kraštotyros muziejus, paštas (LT-86026). Iš Kražių kolegijos išlikęs moksleivių bendrabutis (bursa; XVII a. gotikos ir renesanso bruožų), Radvilų pilies liekanos. Link Medžiokalnio veda tautodailininkų medžio skulptūrų alėja (nuo 2003 m.).
thumb|left|[[Kražantės upė ties Kražiais]] thumb|left|[[Kražių bažnyčia]]
Etimologija
Miestelio vardo kilmė nėra aiški. Labiausiai tikėtina, kad tai vandenvardinis vietovardis, atsiradęs nuo Kražantės upės, bet visiškai neaišku, kodėl jis taip sutrumpėjo (tapo ne Kražančiais, bet Kražiais). Gali būti, kad anksčiau upė turėjo sinoniminį vardą – Kražė ar Kražis, nors rašytiniuose šaltiniuose tai neaptinkama.
Be to, liaudies etimologija pavadinimą sieja ir su esą čia senovėje gyvenusiu Gražiu. Pagal padavimą žiloje senovėje Kražius įkūręs didikas Gražys, kuris iškirtęs Kražantės slėnyje miško plotą ir jame pastatydinęs sodybą. Nuo jo vardo upė, tekanti pro sodybą, buvo pavadinta Kražante, o vis auganti sodybvietė – Kražiais.
Geografija
Kražiai įsikūrę Žemaičių aukštumoje, per miestelį teka dešinysis Dubysos intakas Kražantė. Plentais susisiekiama su Nemakščiais, Stulgiais, Bijotais, Kaltinėnais, Karklėnais, Užvenčiu, Pakėviu ir kitais senaisiais Žemaitijos miesteliais. Kražių šiauriniame pakraštyje yra Kražių Medžiokalnio botaninis draustinis, 0,5 km į pietus nuo miestelio gamtos paminklas – Greitiškės ąžuolas.
Medžiokalnyje ąžuole esą gyvenusi medžioklės ir miškų globėja deivė Medeinė. Po krikščionybės įvedimo ąžuolyną iškirto, o aukuro vietoje Vytautui paliepus pradėta statyti Kražių bažnyčia. Dabar miestelyje kasmet rugpjūčio mėnesį vyksta Šv. Roko atlaidai.
Istorija
Kražių žemė pirmąkart minima 1253 m. kaip Crase, gyvenvietė – 1385 m., Kražių pilis apie 1394 m., Kražių valsčius apie 1410 m. XVI a. pradžioje Ldk Vytautas Žemaičių seniūnų paskyrė Mykolą Kęsgailą, kuris rezidavo Kražiuosie ir 1416 m. pastatydino vieną pirmųjų Žemaitijoje Kražių bažnyčią, sudegusią po 60 metų. Nuo 1480 m. Kražiai vadinami miesteliu, yra 1529–1567 m. neprivilegijuotų Lietuvos miestų sąrašuose. XVI a. viduryje įsteigta pradžios mokykla. Nuo XV a. pradžios iki 1556 m. Kražius valdė Kęsgailos, po 1559 m. atiteko Radviloms. Mikalojus Radvila Juodasis 1565 m. pastatydino mūrinę pilį. Nuo 1566 m. pavieto centras, iki XVI a. pabaigos Kražiuose rinkdavosi Žemaičių bajorų seimeliai. Nuo 1570 m. (?) veikė kunigų seminarija, 1740 m. iškelta į Varnius.
thumb|left|150px|Teatro, 1684 m. atlikto Kražiuose, programa
Aleksandras Kazimieras Beresnevičius
Biografija
Gimė 1823 m. birželio 5 d. Švelniuose, Šaukoto parapijoje (http://www.epaveldas.lt/recordImageSmall/ARCH/1361/1/3?exId=327006&seqNr=49 - kairėj pusėj 4 įrašas nuo viršaus): Metais 1823, menesį birželio, dieną 5, Motiejus Polujanskis krikštyjo naujagimį vardu Aleksandras Kazimieras, teisėtoj santuokoj gimusį. Tevas GD Kazimieras Beresnevičius, motina Julijona Kryžanauskaitė, Švelniuose. Krikštatėviai GD Adomas Kryžanauskas ir Ona Narkevičienė iš Švelnių, Šaukoto parapijoje.
Kražiai
Istorija
XVII a. pradžioje Kražiai tapo kontrreformacijos židiniu; 1607 m. įsikūrė jėzuitų, 1639 m. – benediktinių vienuolynai. 1757–1763 m. pastatyta bažnyčia, dėl kurios 1893 m. įvyko Kražių skerdynės. 1758 m. įkurtas marijavičių vienuolynas.
Šventpaukštinis
Šventpaukštinis - senovės lietuvių paukščių dievas. Jis globojo tiek laukinius, tiek naminius paukščius. Jam nebuvo aukojama, kadangi jis buvo lakiojantis dievas. Šventpaukštinį mini M. Strijkovskis. Pagal A. Briuknerį dievo vardas buvo netiksliai užrašytas, galėjo būti Svečpaukštinis, remiantis vardo kildinimu nuo „svetimas“ ir „spausti“ (dėti kiaušinį). Pastaroji etimologija laikoma labai pritempta.
Aleksandras Kazimieras Beresnevičius
Biografija
1845 m. baigė Vilniaus dvasinę akademiją, teologijos magistras. 1847 m. įšventintas kunigu. Nuo 1845 m. Varnių kunigų seminarijos profesorius, nuo 1850 m. rektorius. 1853 m. Rusijos valdžios apkaltintas rusų kalbos nemokymu atleistas iš pareigų ir perkeltas į Vilnių. 1854 m. priskirtas Vilniaus vyskupijai; Vilniaus gimnazijos kapelionas ir Vilniaus vyskupijos kurijos asesorius. 1858 m. titulinis Maksimianopolio vyskupas ir Žemaičių vyskupas sufraganas, nuo 1860 m. Sankt Peterburgo dvasinės akademijos rektorius. Atsisakęs pasmerkti 1863 m. sukilimą, 1865 m. Rusijos valdžios pašalintas iš pareigų. Nuo 1866 m. Žemaičių vyskupijos kurijos Kaune oficiolas. Įtarus, kad daro įtaką M. Valančiui, Rusijos valdžios 1870 m. apgyvendintas Mintaujoje be teisės išvykti. 1875 m. kapitulos išrinktas Žemaičių vyskupijos administratoriumi. 1883 m. paskirtas Kujavijos (Lenkija) vyskupu, 1902 m. kovo 15 d. pareigų atsisakė.
Rūpinosi lietuviškos spaudos grąžinimu, religinės literatūros lietuvių kalba spausdinimu, švelnino katalikų persekiojimą. Turėjo įtakos A. Baranauskui. Parašė atsiminimus (neišspausdinti).
Kražiai
Istorija
1614 m. įsteigta jėzuitų Kražių kolegija – pagrindinis Žemaitijos ugdymo ir švietimo centras. Kražių kolegijos biblioteka, įsteigta 1608 m. jėzuitų misijoje, buvo viena didžiausių LDK bibliotekų. XVII a. – XVIII a. veikė Kražių mokyklos teatras; pastatyta apie 30 vaidinimų. XVIII a. pabaigoje Kražių mokykloje mokėsi keli šimtai mokinių. Kražių kolegijoje dėstė Lietuvos baroko poetas Motiejus Kazimieras Sarbievijus. 1817 m. kolegiją perėmė Vilniaus universitetas ir ją perorganizavo į pirmąją pasaulietinę gimnaziją Lietuvoje. 1823 m. gimnazijoje veikė anticarinė moksleivių organizacija „Juodieji broliai“. 1844 m. gimnaziją perkėlus į Kauną ir patys Kražiai neteko buvusios reikšmės.
XVII a. viduryje ir XVIII a. pradžioje Kražiai nukentėjo per karus. 1667 m. Kražių paviete buvo 249 bajorų dūmai. 1765 m. buvo 64 smuklės, 1790 m. – 160 sodybų. 1780 m. Kražiai gavo dviejų turgų ir trijų prekymečių privilegiją. 1780 m., 1807 m., 1845 m. ir 1847 m. miestelis degė.
1779 m. Kražiuose vyko Žemaitijos žydų suvažiavimas. 1863 m. Kražių vikaras Vladislovas Dembskis organizavo sukilėlius apylinkėse, Kražių bažnyčioje skaitė sukilėlių manifestą, ragino dėtis prie sukilėlių, nepaklusti Rusijos imperijos valdžiai. Draudžiamąją lietuvių kalba spaudą apylinkėse platino V. Čižauskas ir kiti knygnešiai. XIX a. pabaigoje Kražiai buvo privatus miestelis Raseinių apskrityje.
Kražių skerdynės
thumb|Atminimo bareljefas Kražių skerdynėms
1893 m. caras įsakė uždaryti Kražių benediktinių vienuolyną. Gyventojai pasipriešino net atvykusiam Kauno gubernatoriui N. Klingenbergui. Kražių bažnyčios šventoriuje įvyko vietinių gyventojų katalikų susirėmimas su Rusijos caro kazokais iš Varnių, pasibaigęs 9 tikinčiųjų mirtimi, 54 sužeidimais, ir 150 žmonių įkalinimu. Visgi vietiniai žmonės laimėjo kovą prieš bažnyčios uždarymą, o Kražių skerdynių įvykis atkreipė pasaulio dėmesį į Lietuvą ir sušvelnino Rusijos caro antikatalikišką politiką, kartu žadindamas ir lietuvišką tautinę savimonę. Dar ir dabar sakoma, kad bažnyčioje išlikęs suolas, menantis kraupius skerdynių įvykius – esą prie jo kazokai buvo pririšę arklius, kai įjojo bažnyčion.
1803–1950 m. Kražiai buvo valsčiaus, vėliau – apylinkės centras, Kražių kolūkio centrinė gyvenvietė. 1937 m. atidaryta biblioteka. 1941 m. liepos-rugsėjo mėn. Kuprės miške ir Pamedžiokalnio kaime vokiečių okupacinės administracijos nurodymu sušaudyta apie 350 Kražių gyventojų žydų. Po II pasaulinio karo apylinkėse veikė Kęstučio apygardos Birutės rinktinės partizanai.
Sovietmečiu buvo Kražių kolūkio centrinė gyvenvietė. 1993 m. patvirtintas Kražių herbas.
Architektūra
thumb|Koplystulpis prie sodybos Kražių vakarinėje dalyje
Miestelio planas mišrus. Yra 3 aikštės. Sakralinių pastatų ansamblis:
Akademizmas
thumb|320px|right| Aleksandro Kabanelio „Veneros gimimas“ ([[1863, Orsė muziejus) − vienas garsiausių akademizmo kūrinių. Paveikslą iškart įsigijo imperatorius Napoleonas III]] Akademizmas (kitaip akademicizmas, akademinis stilius, dar vadinamas pompastiškuoju stiliumi, nuo ) – tapybos ir skulptūros stilistika, įtakota Europos meno akademijų nustatytų kūrybos principų ir metodų. Dažniausiai šiuo terminu apibūdinamas XIX a. akademinis menas, kuriame centrinę vietą užėmė Prancūzijos meno akademijos auklėtinių kūryba.
Istorija ir stilistika
Pirmoji meno akademija Europoje buvo įkurta 1563 m. Giorgio Vasari iniciatyva Florencijoje, Italijoje. Ši įstaiga turėjo reguliuoti visų meninių darbų tuometinėje Toskanos didžiojoje hercogystėje atitikimą tam tikriems standartams (visų pirma Tridento susirinkimo reikalavimams). Akademija kartu buvo ir meno mokykla. Daugelis akademikų šioje įstaigoje vaidino formalų vaidmenį, pvz., Mikelandželas taip ir neatvyko į Florenciją. 1577 m. Romos menininkai įkūrė Šv. Luko akademiją, kurioje mokiniai ne vien buvo apmokomi amato, bet ir buvo bandoma nubrėžti teorinius meno kūrybos principus. 1582 m. Karačiai Bolonijoje įsteigė savo  Accademia degli Incamminati. Tai buvo mokykla, labiau panaši į dailininkų dirbtuves, tačiau Karačiai joje apmokė mokinius ne tuo, ką patys mokėjo, o stengėsi perteikti tuos tapybos pagrindus, kurie buvo užfiksuoti aukštojo renesanso meistrų kūryboje. Taip formavosi pirmoji akademinė mokykla, mokiniai buvo mokomi nutapyti veidą kaip Rafaelis, ranką − kaip Ticianas, šešėlius − kaip Koredžas. Tradiciškai, kitu idealiu meno pavyzdžiu buvo antikinis menas. thumb|180px|right| Viljamo Adolfo Bugro „Nekaltybė“ ([[1893). Bugro įvardijamas žymiausiu Prancūzijos akademizmo dailininku]]
Akademijų Italijoje pavyzdžiu pradėjo kurtis akademijos kitose šalyse. Užuot samdę ir kvietę menininkus iš Italijos, monarchai buvo suinteresuoti ugdyti dailininkus savo šalyse. 1648 m. buvo įsteigta Prancūzijos tapybos ir skulptūros akademija Paryžiuje Romos Šv. Luko akademijos pavyzdžiu. Ji turėjo ugdyti menininkus specialiai Prancūzijos karaliaus dvarui. Prancūzijos akademija sėmėsi pavyzdžio iš prancūzų dailininkų, dirbusių Italijoje: Klodo Loreno ir Nikola Puseno. Prancūzų akademizmui didžiulės įtakos turėjo Akademijos direktorius Šarlis Le Brenas (1619 − 1690). Jo pastangomis buvo įvesta sistematizuota mokymo programa, kuri stengėsi vienyti pripažintų Europos meistrų, kaip Rubensas, Rafaelis, Ticianas ir kitų, dailės principus. XVIII a. įsikūrė meno akademijos Didžiosios Britanijos ir Rusijos imperijose. Ilgainiui pradėjo formuotis akademinio mokymo sąlygotas stilius, kuriam būdingas idealizuotas eklektinis vaizdavimas. Naują postūmį akademizmui suteikė XVIII a. paplitęs klasicizmas, kuris greitai buvo adaptuotas ir priimtas beveik visų akademijų kaip oficialus akademistinis stilius. Prancūzijos akademistinei mokyklai didžiulę įtaką turėjo Žakas Lui Davidas (1748−1825) ir Žanas Ogiustas Domenikas Engras (1780-1867). Įtakos turėjo XIX a. pradžioje pradėjęs plisti romantizmo stilius. Meno akademijose buvo bandoma suvienyti šiuos stilius į vientisą sistemą. Buvo teigiama, kad kai kurie akademizmo auklėtiniai, kaip Frančeskas Hajesas (1791−1882) Italijoje, esą buvo pasiekę šių stilistikų sintezės harmonijos.
Daugelis žymių menininkų, kaip Engras ir Eženas Delakrua Prancūzijoje, Džošua Reinoldsas Anglijoje, Ilja Repinas Rusijoje, Antonijas Kanova Italijoje, buvo akademikai, tačiau akademizmo terminas visų pirma priskiriamas akademijų mokiniams, kurie siekė formalistinių akademinių principų taikymo mene. Prancūzijos akademijos rengiama kasmetinė paroda „Salonas“ sutraukdavo daugybę lankytojų. Meno kūrinius parodai atrinkdavo Akademijos komisija. „Geriausieji“ laimėdavo specialius prizus. Sėkmė „Salone“ dailininkui garantuodavo žinomumą, pelningus užsakymus ir sėkmingą būsimą karjerą. Viešąjį meninį skonį formuodavo akademikų įvertinimas. Jų aprobuotus kūrinius įsigydavo karaliai ir imperatoriai, turtingi aristokratai, savivaldybės, bažnyčios. Jaunieji dailininkai dažnai tapydavo sava maniera, tačiau paskutiniaisiais potėpiais suteikdavo paveikslams formalią akademistinę stilistinę pakraipą.
Žuobrys
Žuobrys (dar vadinamas žuobris) - senovinis padargas žemei arti. Iš arklo išsivystė verčiantis vagą žuobrys. Gamybinių jėgų vystymasis, gyvulininkystės plitimas ir nuolatinių laukų daugėjimas, gyventojų gausėjimas vertė tobulinti žemdirbystės įrankius. Verčiantys vagą įrankiai plito pirmaisiais mūsų eros amžiais, kai prasidėjo pūdiminė žemdirbystė, o plačiai įėjo į apyvartą apie IX - XII a.
Seniausias verčiantis vagą arimo įrankis buvo žuobrys. Juo buvo ariama ir XIX a. pabaigoje. Šis įrankis turjo kastuvo pavidalo išarą, platų trikampį noragą ir dvi nejudamas šonines verstuves. Verstuvės buvo dvi lazdos, kurių apatiniai galai buvo užkišti už norago, o viršutiniai pririšti virš ranktūrio virvutėmis. Ardamas artojas kreipdavo žuobrį į tą pusę, į kurią norėjo versti vagą.
Žuobrys buvo paplitęs tik Vidurio Lietuvoje (Kauno, Jonavos, Kėdainių, Baisiogalos, Ariogalos ir kt. vietovėse)
Ži Parana (upė)
Ži Parana arba Mašadas (Rio Machado) – upė vakarų Brazilijoje, Rondonijoje; Madeiros dešinysis intakas (Amazonės baseinas). Prasideda Šapada dos Paresiso kalnuose, valstijos pietryčiuose, į šiaurę nuo Viljenos, netoli Ruzvelto upės ištakų. Teka šiaurės vakarų, šiaurės kryptimi netoli rytinės Rondonijos ribos. Vidurupyje gausu slenksčių, rėvų. Įteka į Madeirą (jos protaką Kalamą) netoli Tabažaros.
Didžiausi intakai: Komemorasanas, Apedija, Uruapa, Žaru, Mašadinjas, Pretas (visi kairieji).
Dėl slenksčių Ži Parana laivuojama tik atskiruose ruožuose. Ištvinsta gruodžio–gegužės laikotarpiu. Svarbiausios gyvenvietės prie upės – Pimenta Buenas, Kakoalas, Ži Parana. Žemupio baseinas retai gyvenamas – ten sudaryta Igarape Lurdeso indėnų teritorija, Žaru biologinis rezervatas.
Anusavičius
Anusavičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Anusavičienė (ištekėjusi moteris) ir Anusavičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
1917 m. Nobelio premijos laureatai
1917 m. Nobelio premija skirta šiems asmenims:
Roso ruonis
Roso ruonis (Ommatophoca rossii) – ruonių (Pinnipedia) pobūrio jūros žinduolis.
Auspicijos
thumbAuspicijos – būrimai, spėjimai apie dievų norus, dažniausiai iš paukščių. Romėnai, imdamiesi kokio nors žymesnio valstybinio reikalo, klausdavo augūrų nuomonės ar tai atitinka dievų norus. Augūrai dievų valią stengdavosi sužinoti būrimu. Būrimus darydavo šventovėje (templum), kurios viduryje buvo kambarėlis su durimis iš pietų pusės ir su anga lubose. Paukščio skridimas iš rytų į vakarus reiškė dievų palankumą.
Auspicijos Senovės Romoje taip pat reiškė aukštesniųjų magistratų teisę bendrauti su dievais, t. y., atstovauti savo valdinius religijos srityje.
Teisės filologija
Teisės filologija – filologijos šaka, vienas iš teisės mokslų, apimantis tokias disciplinas kaip teisės kalbotyra, teisės literatūrologija, teisės tekstologija ir kitas, tiriančias teisės kultūrą per kalbą, tekstą.
Viena labiausiai išplėtotų atšakų - teisės kalbotyra bei jos sritis teisės terminologija. Intensyvėjant socialiniams, teisiniams ryšiams, vykstant teisinių sistemų suartėjimui, ypač dėl tarptautinių arba regioninių organizacijų (tokių kaip Europos Sąjunga, Europos Taryba) veiklos, teisės filologija įgyja didesnę reikšmę. Vis svarbesni tampa įvairių tekstų vertimai į keliasdešimt kalbų. Teisinės kalbos specialistų, vertėjų, redaktorių poreikis didėja.
Teisės kalbotyra
Teisės kalbotyra (teisinė lingvistika) - visuma metodų ir rezultatų tyrinėjimų, nagrinėjančių kalbos ir teisinių normų ryšio klausimus ir atitinkančių šiuolaikinės kalbotyros reikalavimus (Adalbert Podlech, „Teisinė lingvistika", 1976 m.).
Išskiriamos šios teisinės kalbos rūšys kaip:
Sritys, kurias tiria teisės kalbininkai:
Ryšininkų gyvenimas
Ryšininkų gyvenimas – ryšių darbuotojų mėnesinis žurnalas, ėjęs 1940 m. spalio 12 d. – 1941 m. sausio 8 d. Kaune.
Istorija
Leido Pašto tarnautojų taupomoji skolinamoji kasa. Tiražas 2800 egz. Išėjo 3 numeriai.
Redaktorius Kazys Plačenis.
Anušauskas
Anušauskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Donava
Donava (arba Donuva) – buvęs kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, prie Pajieslio gyvenvietės pietrytinio pakraščio (Topolių gatvė).
Anušauskas
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Anušauskienė (ištekėjusi moteris) ir Anušauskaitė (mergautinė pavardė).
Donava
Istorija
2020 m. spalio 14 d. gyvenvietė panaikinta prijungiant prie Pajieslio kaimo.
Podubnojė (Šionvyzė)
Podubnojė (,, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Černiachovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kamenskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Įsruties apskrities kaimas. 1947–2008 m. Kamenskojės apylinkės kaimas.
Rokiškis (Kaunas)
Rokiškis – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Vandžiogalos, prie Gynios (Janušonių tvenkinio). Ties kaimu kertasi vieškeliai ir.
Etimologija
Kaimo vardas yra asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo asmenvardžio Rokas.
Meškinė (Prienai)
Meškinė – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Jiestrakio.
Ūsinis
Ūsinis  – dievybė senovės latvių mitologijoje, siejama su pavasariu ir šviesa. Pirmasis dievą paminėjo Stribingas 1606 m. pranešime kolegijai, kad latviai turintys arklių dievą. Senasis Stenderis Ūsinį įvardija kaip bičių dievą, nors tuo labai abejojama.
Nimbos kalno gamtos rezervatas
Nimbos kalno nacionalinis parkas – nacionalinis parkas Gvinėjoje ir Dramblio Kaulo Krante. Yra įtrauktas į Pasaulio paveldo sąrašą. Nacionalinis parkas garsus savo šimpanzėmis, dukeriais, didžiosiomis katėmis bei viveriniais. Artimiausi nuo šio parko miestai yra Jekepa Liberijoje ir Bosu Gvinėjoje.
Chevrolet Malibu
Chevrolet Malibu (pavadinimas kilęs nuo Malibu miestelio Kalifornijos valstijoje) yra vidutinės klasės automobilis, gaminamas koncerno General Motors. Malibu pirma kartą prekyboje pasirodė 1964 m., kaip viena Chevrolet Chevelle automobilio versijų. Atskiru modeliu Malibu tapo 1978 m. ir buvo gaminamas iki 1983 m. 1997 m. Chevrolet sugrąžino Malibu pavadinimą ir skyrė jį savo naujam 4-durų sedanui, pakeitusiam Chevrolet Corsica modelį.
Pirmosios septynios Malibu automobilių kartos buvo orientuotos į Šiaurės Amerikos rinką, tačiau 2013 m. aštuntos kartos modelis bus parduodamas beveik 100 įvairių pasaulio šalių, išsidėsčiusių 6 kontinentuose.
Pirma karta (1964–1967)
Pirmosios Malibu buvo pradėtos gaminti dar 1963 m., kaip 1964 m. modeliai, Chevrolet Chevelle modelio variantų gamoje. Kėbulo stilius sudarė 4-durų sedanas, 2-durų hardtopas, kabrioletas bei universalas. Malibu buvo kiek prabangesni už pigesnius Chevelle variantus: 300 ir 300 Deluxe, ypač salono apdailos medžiagų kokybės atžvilgiu. SS variantas buvo galimas tik kaip 2-durų hardtopas arba kabrioletas ir tik su atskiromis priekinėmis sėdynėmis, centrine konsole (su pasirenkama 4-pavarų mechanine arba Powerglide autoamtine transmisija), variklio duomenų davikliais bei specialiais ratų apdangalais bei buvo galima su bet kuriuo 6 cilindrų arba V8 varikliu. Galingiausias 1964 m. variklis buvo 5,4 litrų V8, turintis 300 AG.
1965 m., Malibu kaip ir kitos Chevelle versijos gavo naujas priekines groteles bei atnaujintą galinę automobilio dalį. Malibu SS variantas buvo su tamsintomis priekinėmis grotelėmis. Galingiausio variklio galia išaugo iki 350 AG.
1966 m. Malibu SS pavadinimas buvo pakeistas į Chevelle SS-396, su nauju 6,5 litrų big-block V8 varikliu, tvirtesne pakaba ir kita įranga. Kita SS-396 įranga buvo tokia pati kaip ir Malibu hardtope bei kabriolete, įskaitant vinilu dengtą išilginę priekinę sėdynę. Atskiros priekinės sėdynės su pavarų svirtimi ant grindų, 1966 m. buvo galimos su SS, Malibu hardtopo bei kabrioleto variantais už papildomą kainą. 1966 m. pasirodė 4-durų hardtopo versija. 1966 m. modeliai buvo panašesni į didesnius Chevrolet modelius, jų dizainas buvo apvalesnis.
1967 m. buvo atnaujintas automobilio priekinės bei galinės dalies dizainas. Automobilius buvo galima įsigyti su priekiniais diskiniais stabdžiais bei kasetiniu grotuvu. Variklių pasiūla išliko ta pati kaip ir 1966 m., tačiau 5,6 litrų variklio galingumas sumažėjo nuo 350 AG iki 325 AG. Nuo 0 iki 60 mylių per valandą automobilis galėjo įsibėgėti per 6,2 sekundes.
Antra karta (1968–1972)
Malibu ir kiti Chevelle automobiliai buvo atnaujinti 1968 modelio metams. Automobiliai buvo toliau gaminami ant tos pačios GM A-platformos, 2-durų versijos ant 2 800 mm ilgio ratų bazės, o 4-durų sedanas ir universalas ant 2 900 mm. Nauju baziniu V8 varikliu tapo 200 AG turintis 5,0 lirų V8 variklis, pakeitęs 4,6 litrų V8 variklį, kuris buvo baziniu varikliu pirmos kartos Chevelle modelyje nuo 1964 m.
Automobilio išorė bei vidus buvo nežymiai atnaujinti 1969 m., pasikeitė priekinės grotelės, buvo pakeisti galiniai žibintai, atnaujinta panelė, priekinių sėdynių galvos atlošai tapo standartiniais, dėl sugriežtėjusių saugumo reikalavimų. Užvedimo spynelė nuo panelės buvo perkelta ant vairo kolonos. 5,0 litrų variklis išliko baziniu V8 varikliu, tačiau 5,4 litrų V8 buvo pakeistas į 5,7 litrų V8, turinčius 255 arba 300 AG. GM 3-pavarų Turbo Hydra-Matic automatinė transmisija iki tol buvo galima tik su SS-396 Chevelle modeliu, tačiau 1969 m. ji tapo prieinama visiems modeliams, tarp jų ir su 6-cilindrų bei small-block V8 varikliai, kurie iki tol buvo komplektuojami su 2-pavarų Powerglide transmisijomis.
1970 m. Malibu iš esmės buvo vienintele Chevelle modelio versija neskaitant, galingojo SS-396 ir naujo SS-454 modelių. Vėl buvo atnaujinta automobilio priekinė bei galinė dalis, galiniai žibintai buvo perkelti į bamperį. Standartinio V6 variklio darbinis tūris buvo padidintas nuo 3,8 iki 4,1 litro, variklis turėjo 155 AG. Į V8 variklių gamą buvo įtrauktas naujas 6,6 litrų V8 variklis, turintis 330 AG.
1971 m. buvo atnaujintos priekinės grotelės, 4 priekinius žibintus pakeitė 2 žibintai, buvo pakeisti automobilio galiniai žibintai. Visi varikliai buvo pritaikyti veikti ant žemesnio oktaninio skaičiau kuro, tai buvo pirmasis žingsnis GM siekiant 1975 m. automobiliuose naudoti katalizatorius, kuriems reikėjo bešvinio kuro.
1972 m. pasikeitė tik priekinės grotelės. Tai buvo paskutiniai metai kabrioleto ir hardtopo kėbulams.
Trečia karta (1973–1977)
Malibu buvo atnaujinta 1973 m. Pirmą kartą per automobilio 10 metų istoriją, jis buvo iš esmės atnaujintas. 1973 m. modelis žymėjo tradicinių hartop'ų pabaigą, pasirodė nauja Colonnade Hardtop versija, su berėmiais durų stiklais, tačiau automobilis turėjo B-atramas, kurios buvo pakankamai tvirtos apsaugoti automobilio keleivius vertimosi atveju, o hardtopą priminė tik pagal stogo formą. Malibu buvo kuriama atitikti naujus siūlomus JAV federalinius saugumo reikalavimus apsivertimo atveju, tačiau šie reikalavimai nebuvo realizuoti. Nuo šiol B-atramas turėjo tiek kupė, tiek sedanai, tiek universalai. Galinių šoninių stiklų kupė modeliuose nebuvo galima nuleisti. 1973 m. įsigaliojo federalinis reikalavimas saugesniems (8,0 km/h) priekiniams bamperiams, kas dar labiau pailgino ir taip didelį automobilį. Ratų bazės ilgis nepasikeitė, kupė buvo gaminamos ant 2 800 mm, tuo tarpu sedanai ir universalai ant 2 900 mm bazės. Universale buvo vietos nuo 6 arba 9 asmenims. Automobilio šasi buvo atnaujinti ne ką mažiau nei kėbulas, buvo panaudotas tvirtesnis perimetrinis rėmas, didesnė galinė ašis, padaugėjo erdvės priekiniai ir galiniai pakabai, buvo perkelti amortizatoriai ir pagerinta geometrija. Priekiniai diskiniai stabdžiai tapo standartiniais.
Standartiniu Chevelle Malibu varikliu buvo 5,0 litrų small-block V8 su 2-barelių karbiuratoriumi, turintis 110 AG. Už papildomą kainą buvo galima pasirinkti du galingesnius variklius: 5,7 litrų small-block V8 su 4-barelių karbiuratoriumi, turinčiu 175 AG bei 7,4 litrų big-block V8 su 4-barelių karbiuratoriumi, turinčiu 245 AG. Vėliau pasirodė 6,6 litrų small-block V8 variklis. Į bazinę komplektaciją įėjo 3-pavarų mechaninė transmisija, tačiau buvo galima pasirinkti 3-pavarų automatinę bei 4-pavarų mechanine transmisijas. SS versijos buvo parduodamos tik su 5,7 arba 7,4 litrų varikliais ir 4-pavarų mechaninė arba 3 pavarų automatine transmisija.
Chevelle modelių gamą sudarė bazinė Chevelle Deluxe, vidutinės klasės Malibu ir prabangiausia Laguna versijos. 1974 m. nebeliko Deluxe versijos, ją pakeitė Malibu, o Laguna versija buvo pakeista į Malibu Classic. Pasirodė nauja Laguna S-3 versija, kuri pakeitė SS versiją ir gyvavo iki 1977 m.
1977 m. buvo paskutiniai metai Chevelle modeliui, 1978 m. Malibu tapo atskiru modeliu ir perėmė Chevelle vietą Chevrolet modelių gamoje.
Ketvirta karta (1978–1983)
8-dešimtmečio viduryje, Malibu tapo geriausiai parduodama Chevelle automobilio versija, tad 1978 m., Malibu pakeitė Chevelle modelį. Kuriant automobilį buvo pasekta 1977 m. Chevrolet Caprice pavyzdžiu, todėl ketvirtos kartos automobilis tapo gerokai mažesniu už ankstesnį modelį. Automobilis buvo viena pėda trumpesnis ir svėrė nuo 230 iki 450 kilogramų mažiau, tuo pačiu metu turėjo erdvesnę bagažinę bei saloną. Automobilis buvo parduodamas dviem versijomis: Malibu ir Malibu Classic. Malibu Classic Landau serijos apatinė ir viršutinė dalis buvo dažoma dviem spalvomi, o stogas buvo dengtas vinilu.
Stanislovas II Odrovonžas
Stanislovas II Odrovonžas (?1509–1545 m. balandžio 2 d.) – Lenkijos velmoža iš Odrovonžų giminės. Podolės vaivada (1535–1542 m.), Rusios vaivada (1542–1545 m.). Lvovo kaštelionas nuo 1533 metų, Lvovo seniūnas nuo 1534 metų, Sambiro seniūnas.
Chevrolet Malibu
Ketvirta karta (1978–1983)
Automobiliai buvo parduodami 3 kėbulo tipais: sedano, universalo, bei kupė. Sedanas buvo konservatyvesnės išvaizdos, nei ant tos pačios platformos gaminami Buick ir Oldsmobile padalinių automobiliai. Siekiant sumažinti kaštus, sedanų galinių durų stiklai nenusileisdavo, tuo tarpu universalai turėjo mažus atidaromus ventiliacinius langelius, dėl to nemažai automobilių buvo parduoti su oro kondicionieriais. 1981-ieji buvo paskutiniai metai kupė modeliui. 1982 m. automobilio dizainas buvo atnaujintas, automobilis tapo panašesnis į kiek anksčiau atnaujintą Chevrolet Caprice modelį.
Ketvirtos kartos Malibu susilaukė nemažai populiarumo komercinėje srityje, ypač tarp teisėsaugos agentūrų. Po to kai 1979 m. buvo sustabdyta automobilio Chevrolet Nova gamyba, Malibu buvo siūloma policijos nuovadoms kaip vidutinės klasės policijos automobilis, kodiniu pavadinimu 9C1 (Tokiu pačiu pavadinimu buvo parduodamas ir didelės klasės policijos darbui skirtas Chevrolet Caprice automobilis).
Gamyklinės Malibu SS versijos nebuvo gaminamos, sportinė SS versija buvo galima tik su Malibu pagrindu gaminamu Chevrolet El Camino pikapu. Labai reta Malibu M80 versija buvo parduodama Chevrolet atstovybių Šiaurės ir Pietų Karolinos valstijose. Tikslus šių automobilių skaičius nėra žinomas, tačiau manoma, kad jų buvo pagaminta apie 1 901. Visi M80 automobiliai buvo 2-durų kupė su baltais ir tamsiai mėlynais interjerais. Automobiliai turėjo F41 sportinę pakabą ir V8 variklį.
Penkta karta (1997–2003)
Malibu vardas sugrįžo 1997 m., šį kartą jį naudojo ant prailgintos GM N platformos gaminamas, priekiniais ratais varomas, 4-durų sedanas. Automobilis dalinosi platforma su keturiais kitais GM automobiliais: Buick Skylark, Oldsmobile Achieva, Oldsmobile Alero bei Pontiac Grand Am. Iš pradžių visos N-kėbulo Malibu buvo gaminamos Oklahoam Sityje, Ohajuje (1997–2002) bei Vilmingtone, Delavere (1997–1999), po gamyba buvo perkelta į Lansingą, Mičiganą.
Baziniu Malibu varikliu buvo 2,4 litrų LD9 I4 variklis, turintis 150 AG, bet buvo galima pasirinkti ir 3,1 litro L82 V6 variklį, turintį 155 AG. 2000 m. L82 variklį pakeitė 3,1 litro LG8 V6 variklis, turintis 170 AG, o 2001 m. nebeliko LD9 variklio. 2004 m. pasirodė naujas 2,2 litrų Ecotec I4 variklis, tačiau tada automobilis jau buvo parduodamas penktos kartos Malibus, o ketvirtosios kartos modelis buvo parduodamas tik pagal komercinius užsakymus, Malibu Classic pavadinimu.
Stanislovas II Odrovonžas
Šeima ir vaikai
Nuo antros santuokos turėjo dukterį Sofiją, kuri buvo Jano Kristupo Tarnovskio žmona, o po to Jano Kostkos.
Chevrolet Malibu
Penkta karta (1997–2003)
1997 m. Malibu tapo žurnalo Motor Trend metų automobiliu, o 2009 m. buvo kritikuojams žurnalo Car and Driver dėl ne itin aukštos kokybės bei ilgos užvedimo problemų istorijos susijusios su automobilio apsaugos sistema.
Šešta karta (2004–2007)
2004 m. laidos Malibu pasirodė 2003 m. ant naujos Epsilon platformos. Ankstesnioji Malibu buvo ir toliau gaminama iki 2005 m. Malibu Classic pavadinimu, tačiau parduodama tik komerciniams tikslams. 2004 m. Malibu buvo galima dviem kėbulo versijomis: kaip 4-durų sedanas arba kaip 5-durų Malibu Maxx universalas/hečbekas.
Malibu Maxx gamyba baigėsi 2007 m., tačiau 4-durų sedanas buvo toliau parduodamas pagal komercinius užsakymus 2008 m., Malibu Classic pavadinimu.
Septinta karta (2008–2012)
Septintos kartos Malibu pasirodė 2007 m. kaip 2008 m. modelis, automobilio atnaujinimui buvo skirta nemažai inžinerinių pastangų, kad jis galėtų sėkmingai konkuruoti su vidutinės klasės Azijietiškais šeimyniniais automobiliais.
2008 m. Malibu, kaip ir ankstesnis modelis gaminamas Kanzase ant Epsilon platformos, tačiau dėl didėjančios paklausos papildomai buvo atidaryta antroji gamykla Mičigane. Lyginant su ankstesniuoju modelius, septintos kartos Malibu yra 76 mm ilgesnis, automobilio ratų bazė buvo pailginta 152 mm. Bendras automobilio erdvumas sumažėjo nuo 2,9 m³ iki 2,8 m³, vietos padaugėjo automobilio priekinėje dalyje, tačiau sumažėjo gale. Automobilio salonas buvo visiškai atnaujintas, galimas su dviejų spalvų apdailos kombinacijomis bei pagamintas iš aukštesnės kokybės medžiagų.
Komplektacija
2013 m. Malibu bus komplektuojamas su 4 cilindrų 2,5 l. Ecotec varikliu (190AG/140kW) bei 6-pavarų automatine transmisija. Automobiliuose įdiegta Chevrolet MyLink sistema, galinti sujungti automobilyje esančius elektroninius prietaisus bevielio tinklo pagalba.
Saugumas
Visuose Malibu bus sumontuotos 2-pakopų priekinės oro pagalvės skirtos apsaugoti vairuotojui ir keleiviui iš priekio, bei atskiros oro pagalvės keliams ir šonams. Palei stogą bus sumontuotos oro pagalvės uždengsiančios stiklus su apsauga automobiliui verčiantis. Už papildomą kainą bus galima įsigyti galvos bei šonų apsaugai skirtas oro pagalves antrajai sėdimai eilei, taip pat elektroninės sistemas įspėjančias vairuotoją automobiliui krypstant nuo užimamos kelio juostos, apie galimą susidūrimo pavojų iš priekio, bei galinio matymo kamerą.
Rinkos
Naujieji Malibu bus parduodami beveik 100 įvairių pasaulio šalių, išsidėsčiusių 6 kontinentuose. Automobiliai bus gaminami dviejuose gamyklose JAV, Pietų Korėjoje, bei Kinijoje.
Pirmiausiai automobilių gamyba prasidės Pietų Korėjoje, kur naujasis Malibu pakeis ten šiuo metu parduodamą Daewoo Tosca. Po to gamyba prasidės Kinijoje ir galiausiai 2012 m. sausį, naujieji Malibu pradėti gaminti dviejuose JAV gamyklose Kanzase bei Mičigane. Australijoje automobiliai debiutavo 2012 m. ir pakeitė ten šiuo metu parduodamus Holden Epica. Europoje naujieji Malibu pakeitė Chevrolet Epica modelį.
Anuškevičius
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Anuškevičienė (ištekėjusi moteris) ir Anuškevičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Javinė
Javinė – senovės lietuvių mitologijoje buvo deivė globojusi klojime sukrautus javus. Deivę mini J. Brodovskis. Gali būti vėlyvoji deivė, atsiradusi susiliejus javus ir jų lauką globojusių dievų įvaizdžiams.
Hermosiljas
Hermosiljas  – miestas šiaurės vakarų Meksikoje, Sonoros valstijos sostinė, didžiausias miestas ir ūkinis centras. Įsikūręs prie Sonoros ir San Migelio upių. Yra geležinkelio stotis, oro uostas, praeina Panamerikos plento atkarpa (Taksonas–Meksikas). Mašinų gamybos ir elektronikos (automobilių surinkimas, kompiuterių, televizorių, telefonų gamyba), tekstilės, chemijos, naftos perdirbimo, medienos apdirbimo, poligrafijos pramonė. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (kviečiai, vynuogės, gėlės, avinžirniai, gyvulininkystė).
Hermosiljo centre yra 1865 m. įrengta Saragosos aikštė, greta kurios stovi 1908 m. pastatyta Šv. Mergelės Marijos Ėmimo į Dangų katedra ir 1881 m. pastatyti valstijos vyriausybės rūmai. Veikia keletas muziejų, Hermosiljo, Sonoros universitetai.
Istorija
1700 m. dabartinio miesto vietoje, indėnų serių, tepokų ir pimų žemėse, įkurta ispanų gyvenvietė Santísima Trinidad del Pitic. Vietiniai gyventojai puldinėjo įsibrovėlius, todėl 1726 m. pastatyta tvirtovė. 1822 m. įkūrus parapiją, pradėta indėnų evangelizacija. 1825 m. miestas pavadintas Meksikos nepriklausomybės kovotojo José María González Hermosillo garbei. 1879 m. Hermosiljas tapo Sonoros sostine. XX a. pr. mieste įsikūrė nemažai kinų. Hermosilijas ūkiškai suklestėjo ~1980 m., kai „Ford“ čia atidarė savo gamyklą.
Beisbolas 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Beisbolas 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyko rugpjūčio 15 d. – rugpjūčio 25 d. Helliniko stadione.
Monika Mironaitė
Biografija
1932–1934 m. mokėsi Eksperimentinėje dramos studijoje Kaune, vadovas Vladas Fedotas-Sipavičius. 1936–1937 m. redagavo vaikų žurnalą „Vyturys“.