cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jonas Sidaravičius (1937)
Biografija
1974 m. baigė Vilniaus dailės institutą. 1963-1974 m. Šiaulių miesto kino teatrų dailininkas, Vaikų dailės mokyklos mokytojas, Šiaulių pedagoginio instituto dėstytojas. Persikėlęs į Vilnių dirbo Lietuvos dailės muziejuje, Vilniaus Justino Vienožinskio dailės mokyklos direktorius, Vilniaus Gedimino technikos universiteto, Vilniaus konservatorijos dėstytojas, profesorius. Redagavo žurnalą „Kolekcija“.
Lietuvos dailininkų sąjungos narys, Lietuvos kolekcionierių asociacijos valdybos narys. Tarptautinės Napoleono atminimo draugijos Paryžiuje, Lietuvos ir Čekijos draugijos narys, Dailėtyrininkų sekcijos pirmininkas. DLK Gedimino ordinų kavalierių draugijos pirmininkas.
Nantas
Nantas – miestas vakarų Prancūzijoje, Atlanto Luaros departamento administracinis centras. Pagal gyventojų skaičių šeštasis Prancūzijos miestas su 711,1 tūkst. gyventojų (su priemiesčiais; 1999 m.). Nantas įsikūręs prie Luaros upės, 50 km nuo Atlanto vandenyno. Yra oro uostas, geležinkelis.
Futbolas
Garsiausias mieste yra FC Nantes klubas.
1984 m. Nante vyko VII Europos futbolo čempionatas, o 1998 m. – XVI pasaulio futbolo čempionatas.
Pagiriai (Biržai)
Pagiriai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Likėnų, tarp Juodupės ir Daudžgirių upelio.
Pretorija
Pretorija (Pretoria) – miestas Pietų Afrikos Respublikoje, įsikūręs Gautengo provincijos šiaurėje, apie 50 km į šiaurę nuo Johanesburgo. Mieste gyvena apie 1,62 mln. žmonių (2005), kartu su 2000 metais įkurtu Tšvanės (Tshwane) metropolija gyvena apie 2 mln. gyventojų.
Miestas yra viena iš trijų Pietų Afrikos sostinių, kartu su Keiptaunu ir Blumfonteinu. Pretorijoje yra įsikūrusi šios šalies įstatymų vykdomoji valdžia.
Miestas įkurtas aukštumose, tarp Haiveldo ir Bušveldo. Pretorijos slėnis pasižymi dideliu derlingumu, šiluma ir gera priedanga. Pretoriją supa Megalisbergo kalvų grandinė.
Pretorija – daugiatautis ir daugiakultūris miestas. Pagrindinės vartojamos kalbos: anglų, būrų, ndebelės ir tsvanų.
2005 metų kovo 8 dieną Pretorijos miesto taryba nubalsavo už reglamentą, kuriuo visas metropolinis arealas su Pretorija būtų pavadintas Tsvane, tačiau nuspręsta centrinę šio teritorinio vieneto dalį vadinti Pretorija. Vis dėlto ateityje yra numatyta galutinai Pretoriją pervadinti Tsvane. Tokie valdžios veiksmai sukėlė didelį baltųjų mažumos, daugiausia afrikanerių, nepasitenkinimą, šie žingsniai vertinami kaip kultūrinio palikimo naikinimas bei etninė diskriminacija.
Istorija
Pretoriją 1855 metais įkūrė vūrtrekerių lyderis Martinas Pretorijus (Marthinus Pretorius), kurio tėvas Andrisas Pretorijus (Andries Pretorius) Kruvinosios upės mūšyje įveikė zulus. Tuoj pat po įkūrimo ji tapo Pietų Afrikos Respublikos sostine.
Pretorijos įkūrimas sąlygojo būrų migracijos – didžiojo treko – pabaigą.
Burbiškiai (Betygala)
Burbiškiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Betygalos, kairiajame Dubysos krante. Išlikęs Burbiškių dvaras.
Etimologija
Burbiškiai yra dvarininkinis vietovardis – 1672 m. Raseinių žemės teismo knygose minima, kad dvarą iš savo tėvų paveldėjo bajorai Burbos.
PAZ-672
thumb|250px|PAZ-672
PAZ-672 – tarybinės Pavlovo automobilių gamyklos (PAZ) 1967–1989 m. gamintas autobusų modelis. Naudoti daugiausia priemiesčio, rajoniniuose maršrutuose visoje TSRS, kartais kaip maršrutiniai taksi ar katafalkai. Dabar dar sutinkami Rusijos (ypač Sibiro, šiaurės), Vidurinės Azijos, Kaukazo, Afrikos, Kubos keliuose. Lietuvoje 2014 m. dar keletą važiuojančių PAZ-672 turėjo Biržų autobusų parkas, 2013 m. asociacija „Retromobile“ restauravo tokį automobilį ir jį eksploatuoja.
Standartinis modelis buvo 7,15 m ilgio, 2,44 m pločio, 3,6 m bazinio aukščio. Sveria 4,5 t (pilnai pakrautas – 7,8 t). Kėbulas užapvalintas, turi dvejas pneumatines duris („širmos“ tipo, sudarytos iš 4 dalių) bei rankines duris vairuotojui. Autobusą varo benzininis variklis ZMZ-672: 8 cilindrų, 115 AG, 4250 cm³ darbinio tūrio, 100 km sunaudoja 21 l degalų. Išvysto maksimalų 80 km/h greitį. Įrengtos 23 sėdimos vietos.
Išleistos 24 PAZ-672 modifikacijos, iš viso 288 688 vienetai. PAZ-672VJU buvo skirtas Kubai, ir joje gamintas „Giron“ pavadinimu, PAZ-672JU buvo skirtas tropinėms socialistinėms šalims, PAZ-3742 gaminti kaip automobiliai-šaldytuvai, PAZ-672Ž buvo varomi dujomis, PAZ-672S skirti šiaurės kraštams, buvo su papildomu apšildymu, PAZ-3201 buvo skirtas sunkiai pravažiuojamiems keliams, buvo 4 varomų ratų, neturėjo galinių durų, KT-201 gamintas kaip katafalkas, turėjo galinėje pusėje įrengtas specialias duris. Dalis modifikacijų rinktos kaip turistiniai autobusai, laboratorijos ant ratų.
FontCreator
FontCreator (anksčiau vadinosi Font Creator Program ir Font Creator) yra kompiuterinių TrueType ir OpenType šriftų kūrimo ir redagavimo programa, sukurta kompanijos High-Logic. Programoje yra galimybė konvertuoti nuskaitytus arba pieštus kita programa paveikslėlius į atitinkamus šrifto simbolius. Įvairiomis priemonėmis galima pagerinti raidžių išvaizdą ir sandarą arba tyčia sudarkyti raides.
Pirmoji programos versija buvo išleista 1997 m. Anksčiau programa vadinosi Font Creator ir Font Creator Program, bet dabartinis FontCreator pavadinimas įsigalėjo 2006 m. gegužę.
Programa veikia visose Windows operacinėse sistemose nuo 95 iki XP.
Somalis
Somalio Federacinė Respublika (Somalis) – valstybė šiaurės rytų Afrikoje. Ribojasi su Etiopija – vakaruose, Kenija – pietvakariuose, Džibučiu – šiaurės vakaruose, Adeno įlanka – šiaurėje ir Indijos vandenynu – rytuose. Iš visų Afrikos valstybių, Somalis turi ilgiausią pajūrio ruožą, o šalies kraštovaizdį sudaro plynaukštės, lygumos ir aukštumos.
Senovėje, Somalis buvo svarbus prekybos centras. Dauguma mokslininkų mano, kad dabartinėje Somalio teritorijoje egzistavo senovinė Punto šalis. Viduramžiais, kelios stiprios Somalio imperijos dominavo regioninėje prekyboje, įskaitant Adžūranų valstybė, Adalis, Varšangelio sultonatas ir Geledų sultonatas. Devynioliktojo amžiaus pabaigoje britai ir italai užėmė dali pakrantės ir įkūrė Britų Somalilandą ir Italų Somalilandą. 1927 metais Italija įgijo pilną kontrolę savo regiono dalyse. Ši okupacija truko iki 1941 m. kai ji buvo pakeista britų karine administracija. Šiaurės Somalis liko ir toliau britų protektoriatu, o pietų Somalį pradėjo globoti Jungtinių Tautų Organizacija. 1960 m. abu regionai buvo sujungti ir sudaryta Somalio Respublika, kurią pradėjo valdyti civilinė vyriausybė. 1969 m. užgrobė valdžią ir paskelbė Somalį demokratine respublika.
Priešistorė ir senovė
thumb|left|Neolito epochos [[urvų piešiniai|urvų raižinys, kuriame yra pavaizduota raguota karvė.]] Somalis yra apgyvendintas nuo paleolito epochos. Šiaurės Somalyje randama urvų su raižiniais, kurie buvo išraižyti apie 9000 m. pr. m. e. Labiausiai iš jų žinomas Las Galo kultūros kompleksas, kuriame yra vieni seniausių Afrikoje žinomų raižinių. Akmens amžiuje klestėjo Dojanų ir Hargeisos kultūros.
Somalyje randama seniausių kapinių, rytų Afrikoje, kuriose žmonės buvo palaidoti 4-ame tūkstantmetyje pr. m. e.
Somalyje yra rasta piramidžių struktūrų, ankapių ir miestų griuvėsių, tai įrodo, kad senovėje Somalio pusiasalyje klestėjo civilizacijos. Yra spėjama, kad būtent dabartinio Somalio teritorijoje galėjo būti Punto žemė, minima Egiptiečių šaltiniuose, kurios tiksli vieta neidentifikuota. Egiptas ne kartą rengė ekspedicijas į Puntą, iš kur parsiveždavo tokių egzotinių prekių, kaip dramblio kaulas, prieskoniai, mira, smilkalai, juodmedis, auksas ir kt.
Paskutiniaisiais amžiais pr. m. e. ir pirmaisiais mūsų eros amžiais Somalio pakrantėje klestėjo svarbūs prekybiniai uostai: Mosilas, Mundas, Molao, Avalitas, Panas, Oponė ir kt. Jie prekiavo su kitapus Raudonosios jūros buvusiu Jemenu, tačiau somalių jūreiviai jūrų keliais pasiekdavo ir Egiptą, Indiją, rytinį Afrikos krantą (Zandžą).
Islamiškasis Somalis
VII a. Somalį pasiekė Islamas, ir vietos gyventojai greitai jį priėmė. Tuo metu visas Somalio pusiasalis musulmoniškuose kraštuose tapo žinomas kaip „Berberų žemė“. Rytinė Somalio pakrantė toliau tęsė prekybines tradicijas. Ji sudarė dalį Suahilių kranto, kuris tęsėsi palei rytinę Afrikos pakrantę iki pat Sofalos. Somalio teritorijoje klestėję Suahilių civilizacijos miestai-valstybės buvo Mogadišas, Merka, Barava, Kismajus ir kt. Nuo X a. šiame regione stipriausias buvo Mogadišo sultonatas, kurį XIII a. pakeitė naujas hegemonas – Adžurano sultonatas (su sostine Marege, vėliau – Merkoje).
Šiaurinėje regiono dalyje (šiaurinė Somalio pakrantė, Džibutis, šiaurės rytų Etiopija) nuo XIII a. viešpatavo Ifato sultonatas (su sostine Zeiloje) ir Varsangalių sultonatas (su sostine Laskorajuje). Šios valstybės aktyviai kariavo su krikščioniška Etiopija, siekdamos skleisti Islamo religiją. XV a. Etiopijos armija sunaikino Ifatą, tačiau šis vėliau atgimė kaip Adalio sultonatas. XVI a. Somalio pakrantę pasiekė portugalai, kurie čia rado klestinčius prekybinius miestus ir sultonatus. Turėdami technologinių pranašumų, portugalai paėmė Baravos miestą, tačiau ilgai negalėjo atsilaikyti prieš musulmonų somalių pajėgas. Šiems padėjo ir Osmanų piratai. Ilgainiui portugalai prarado kontrolę šiauriniame Suahilių krante, ir čia ekonomiškai bei kultūriškai viešpatavo somaliai.
Sumenkus senųjų vietos sultonatų Adalio, Varsangalių ir Adžurano galiai, XVIII a. juos pakeitė vėlyvosios somalių valstybės, tarp kurių svarbiausios buvo Geledi sultonatas, Madžertinų sultonatas, Hobio sultonatas, Dervišų valstybė ir kt.
Devynioliktojo amžiaus pabaigoje Somalį užėmė ir pasidalino prancūzai (dabartinis Džibutis), britai ir italai. Britai čia įkūrė Britų Somalilandą, o dalį teritorijos prijungė prie savo kolonijos Kenijos. Italija užėmė didžiąją dalį, kurioje įkūrė Italų Somalį. 1927 metais Italija įgijo pilną kontrolę savo regiono dalyse. Ši okupacija truko iki 1941 m., kai italus pakeitė britų karinė administracija. Šiaurės Somalis liko ir toliau britų protektoriatu, o pietų Somalį pradėjo globoti Jungtinių Tautų Organizacija.
Po Antrojo pasaulinio karo
thumb|left|UNOSOM [[Mogadišas|Mogadiše]] 1960 m. paskelbta iš britų ir italų Somalilando sudaryta nepriklausoma Somalio respublika. Šaltojo karo metu JAV ir Sovietų Sąjunga varžėsi dėl įtakos Somalyje. 1977 m. viduryje sovietų palaikomas Mohamedas Siadas Biarė pradėjo karą su Etiopija dėl Ogadeno provincijos, tačiau greitos pergalės pasiekti nepavyko. 1978 m. sovietai sudarė 20 metų sutartį su Etiopija, parėmė ją ginklais, be to, čia atvyko Kubos kariai. Somalio pajėgos buvo atmuštos, tolimesnis karas išsekino priešininkus ir prisidėjo prie bado abiejose šalyse. 1982 m. Etiopija nesėkmingai bandė nuversti Somalio vyriausybę įsiverždama į Somalį ir palaikydama Somalio Išsigelbėjimo Nacionalinį Frontą. M. S. Biarė, balansuodamas tarp JAV ir Sovietų Sąjungos, išsilaikė valdžioje iki 1991 m., kai jį nuvertė kariškiai ir prasidėjo Somalio pilietinis karas. Nuo tada šalį drasko pilietinis karas, sukėlęs didžiulį badą. Nesant centrinės valdžios Somalyje įsivyravo suirutė. 1991 m. nuo jo atsiskyrė Somalilandas. 1998 m. savavališkai autonomiją paskelbė Puntlandas, šių šalių JT nepripažįsta.
2006 m. Somalio kariuomenė, padedama Etiopijos, perėmė didžiąją dalį pietinių šalies teritorijų iš naujai suformuotos Islamo Teismų Sąjungos. Vėliau islamistai susiskaldė į radikalesnes grupuotes, tokias kaip Al Šabab, ir atkovojo didžiąją dalį prarastų teritorijų. 2011 m. naujai suburta Somalio ir Kenijos kariuomenės pradėjo puolimą prieš islamistų sukilėlius Al Šabab, kurie bendradarbiauja su Al-Qaeda. 2012 m. birželio mėn. Kenijos kariuomenė buvo integruota į Afrikos Sąjungos pajėgas, kurios palaiko Somalio vyriausybę. Iki 2012 m. rugsėjo mėn. Somalio kariuomenė išvijo islamistų sukilėlius iš didžiųjų miestų. Šiuo metu Somalio atkūrimą dosniai remia Europos Sąjunga.
Politinė sistema
thumb|right|Dabartinė situacija Somalyje.
Administracinis suskirstymas
thumb|Oficialieji Somalio regionai
Nors Somalis oficialiai yra suskirstytas į 18 regionų, dėl nestabilios situacijos šiuo metu de facto šalį sudaro kelios autonomiškos valstijos, keičiančios savo sienas, savo ruožtu turinčios administracinį suskirstymą. Šios valstijos yra:
Geografija
thumb|left|[[Džuba (upė)|Džubos upė]] Somalio plotas – 637 657 km². Šalis šiaurės vakaruose ribojasi su Džibučiu, pietvakariuose – Kenija, šiaurėje – Adeno įlanka, rytuose – Indijos vandenynu ir vakaruose su Etiopija. Siena su Džibučiu yra patvirtinta tarptautine sutartimi, tačiau siena su Etiopija tebėra ginčijama. Somalis turi ilgiausią pakrantę žemyne, kuri tęsiasi 3025 km. Somalyje yra ryčiausia Afrikos žemyno vieta – Hafūno kyšulys.
thumb|right|Vandenyno pakrantė netoli Mogadišo Klimatas ekvatorinis musoninis, šiaurėje – tropinis dykuminis ir pusdykuminis. Vidutinės mėnesio temperatūros svyruoja tarp 25–30 °C. Kritulių nuo 100 ir 600 mm per metus. Dažnos sausros.
Svarbiausia upė – Džuba su savo intaku Šebele. Upės mažavandenės, neretai visai nusenka.
Didžiumą šalies užima varpinių-krūmokšnių dykumos ir pusdykumės.
Ekonomika
Žemės ūkis sudaro didžiąją dalį šalies ekonomikos. Auginami galvijai, avys, ožkos, kupranugariai. Pagrindiniai pajamų žemės ūkio produktai yra bananai, cukranendrės. Kiti auginami žemės produktai yra sorgai, kukurūzai, kokosai, ryžiai, sezamo sėklos ir pupelės. Yra maža žvejybos pramonė.
Somalio pagrindinė mineralinė iškasena yra uranas. Geležies rūda ir kitos mineralinės iškasenos yra neištyrinėtos. Naftos telkinys buvo rastas ir 1979 m. buvo pastatytas naftos perdirbimo fabrikas. Dauguma pramonės įmonių buvo uždarytos dėl pilietinio karo. Yra tekstilės pramonė. Užsienyje gyvenančių Somalio gyventojų pervedami pinigai sudaro didelę dalį šalies ekonomikos.
Eksportuojami galvijai, bananai, kailiai, odos, žuvis, medžio anglys, metalo laužas. Importuojamos plataus vartojimo prekės, naftos produktai, maisto produktai, statybinės medžiagos. Pagrindiniai šalies mainų partneriai yra Jungtiniai Arabų Emyratai, Džibutis, Jemenas, Omanas.
Gyventojai
thumb|left|Turgus Mogadiše
Šalyje yra apie 10 milijonų gyventojų. Tikslesnis gyventojų skaičiaus paskaičiavimas yra sudėtingas, nes paskutinis gyventojų surašymas buvo 1987 m., o nuo pilietinio karo pradžios šalyje nebuvo stiprios centrinės vyriausybės. Apie 85 % vietos gyventojų yra etniniai somaliai, kurių didžioji dalis gyvena šiaurinėje šalies dalyje. Etninės mažumos sudaro likusią dalį ir dauguma jų gyvena pietiniuose regionuose. Somalyje oficialios somalių ir arabų kalbos kalbos, kurios priklauso Semitų-chamitų kalbų grupei. Didžioji dalis gyventojų yra musulmonai, kurių didžioji dalis – sunitai.
Kultūra
thumb|right|200px|Mečetė Somalyje.
Religija
Dauguma somaliečių yra musulmonai ir priklauso sunitams (Somalio konstitucija islamą apibrėžia kaip nacionalinę Somalio respublikos religiją ir šariatą kaip pagrindinį šaltinį nacionaliniams įstatymams kurti).
Menas
Papildomai, hena (augalas iš kurio gaminami dažai) yra svarbi Somalio kultūros dalis. Jis dėvimas Somalio moterų ant rankų, kojų ir kaklo per vestuves, Ramadaną ir kitas šventes.
Diferencialinė pavara
thumb|240px|Važiuojant tiesiai, abiem ratams teikiama vienoda jėga. Paskirstantis dantratis nejuda thumb|240px|Sukant (į kairę), kairysis ratas sukasi lėčiau. Paskirstantis dantratis pradeda suktis, leisdamas greičiau suktis dešiniajam (posūkiui išoriniam) ratui thumb|240px|Automobilio diferencialas Diferencialinė pavara (arba diferencialas) – pavara, tolygiai paskirstanti sukamąją jėgą abiem automobilio (ar kitos transporto priemonės) ratams, net jei jie sukasi nevienodu greičiu.
Šis mechanizmas reikalingas automobiliui darant posūkį, kai vienas posūkio krypties pusėje esantis ratas juda lėčiau. Be jo ratai ima praslysti, genda padangos ir gadinami keliai. Keturis varomus ratus turintiems automobiliams paprastai reikalingas ir papildomas diferencialas sukimo jėgai tarp priekinės ir galinės ašių paskirstyti (nebent viena ašis būtų perjungiama kaip varomoji tik važiuojant bekele).
Jei abu ratai sukasi tuo pačiu greičiu, jiems teikiama vienoda jėga ir paskirstantis žaliasis dantratis nejuda. Jei vienas ratas (pavyzdyje – kairysis) dėl kokių nors priežasčių yra stabdomas, tai automatiškai padidina kito (pavyzdyje – dešiniojo) rato sukimosi greitį.
Ši paprasta sistema turi rimtą trūkumą – jei vienas ratų praras sukibimą su keliu (atsidurs ant ledo, didelio purvo, pakils į orą), jam bus perduodama visa sukamoji jėga. Antrasis ratas, kuris galbūt išvežtų įklimpusį automobilį, sukamas nebus.
Matematika
Diferencialas turi turėti mažiausiai tris dantračius (kaip iliustracijoje parodytas). Tuomet dantračių sukimosi greičiams galioja formulė
Parametrai apsprendžiami pavaros konstrukcijos. Kintamieji yra dantračių sukimosi greičiai. Specialūs daugiau dantračių turintys diferencialai buvo naudojami mechaniniams skaičiavimo įtaisams.
Vembūtų apylinkė
Vembūtų apylinkė (arba Vembutų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Telšių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Telšių rajonui. 1954 m. prijungta dalis Viešvėnų apylinkės, dalis Rudupių apylinkės ir dalis Eidžiotų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Vembūtų apylinkė prijungta prie Viešvėnų apylinkės.
Anglis
Anglis (Carbonium) – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas C, eilės numeris 6.
Atomų masė 12,01115. Išorinių elektronų konfigūracija 2s²2p². Oksidacijos laipsnis junginiuose +2, +4, -4. Stabilūs izotopai 12C (98,892 %) ir 13C (1,108 %). Kosminiai spinduliai dalį atmosferos azoto paverčia radioaktyviu anglies izotopu 14C (pusėjimo trukmė 5730 metų). Izotopo 12C masės 1 / 12 dalis – cheminių elementų atomų masės vienetas. Anglis sudaro 0,023 % Žemės plutos masės. Organinių junginių pavidalu anglies yra visų organizmų audiniuose, akmens ir rusvosiose anglyse, durpėse, naftoje, gamtinėse dujose. 0,03 % (pagal tūrį) atmosferos sudaro anglies dioksidas CO2. Anglies yra gamtiniuose metalų karbonatuose (klintyje, kreidoje, marmure, dolomite, magnezite).
Charakteristikos
Yra 8 anglies alotropinės atmainos: amorfinė anglis, grafitas, deimantas, anglies nanovamzdeliai, fulerenas ir sintetinė – karbinas. Amorfinė anglis – suodžiai – juodi milteliai; grafitas – pilkai juodos spalvos kristalai, sistema heksagonalinė, kietumas 1, tankis 2230 kg/m³. Deimantas – bespalviai skaidrūs kristalai, sistema kubinė, kietumas 10, tankis 3510 kg/m³. Aukštoje temperatūroje (apie 1500 °C) deimantas ir grafitas virsta karbinu.
Visų anglies modifikacijų lydymosi temperatūra 3500–3700 °C. Anglis – nemetalas. Tirpsta išlydytuose metaluose, pvz., geležyje, kobalte, nikelyje. Degdama sudaro anglies dioksidą (jei deguonies netrūksta) ir anglies monoksidą (jei deguonies trūksta). Kaitinama su metalais ar jų oksidais, sudaro karbidus; pvz., iš anglies ir aliuminio oksido gaunamas aliuminio karbidas: 9C + 2Al2O3 → Al4C3 + 6CO. Aukštoje temperatūroje jungiasi su halogenais (pvz., su chloru sudaro anglies tetrachloridą CCl4), siera ir kitais elementais. Anglies yra visuose organiniuose junginiuose. Didžiausios organiniu junginių grupės yra angliavandeniliai ir angliavandeniai. Anglies atomai gali sudaryti linijines, šakotas grandines ir žiedus, prie kurių prisijungę vandenilio, deguonies ir kitų elementų atomai. Šiose grandinėse anglies atomų jungtys yra viengubos, dvigubos ir trigubos. Dvigubas jungtis turinčios molekulės linkusios stambėti (polimerizuotis) – susidaro stambiamolekuliai junginiai.
Panaudojimas
Anglis ir jos gamtiniai junginiai – svarbus energijos šaltinis ir chemijos pramonės žaliava. Iš grafito daromi elektrodai, gaunamos raketinių variklių antikorozinės dangos, grafito plastikai, juo futeruojama cheminė aparatūra. Labai grynu dirbtiniu grafitu atominiuose reaktoriuose lėtinami neutronai. Šlifuoti deimantai vartojami papuošalams. Iš deimanto gaminamos gręžimo įrankių vainikėliai. Suodžiai vartojami gumos gamyboje kaip užpildas.
Istorija
Didelės molekulinės masės anglies junginiai evoliucijos metu sudarė gyvybės atsiradimo Žemėje pamatą. Augalų ląstelės geba asimiliuoti atmosferos anglies dioksidą. Iš šio gebėjimo atsirado chemosintezė, fotoredukcija ir fotosintezė.
Biologinė reikšmė
Augaluose anglis sudaro 42-45 % sausosios masės, gyvūnuose 0,1-26 % gyvosios masės. Tos pačios rūšies organizmuose anglies kiekis priklauso nuo lyties, amžiaus, vystymosi stadijos ir kitų sąlygų. Svarbiausias žaliųjų augalų anglies šaltinis (95-98 %) yra atmosferos anglies dioksidas, gyvūnų – augalų susintetinti organiniai anglies junginiai. Žuvus organizmams, didžioji jų kūno dalis virsta anglies dioksidu. Dalis augalų asimiliuotos anglies ilgainiui virsta durpėmis, akmens anglimis, nafta, dujomis, dirvos humusu, sapropeliu. Be stabiliosios anglies 12C, augaluose kaupiasi ir radioaktyvioji 14C. Su maistu ji patenka į gyvūnų ir žmogaus organizmą. Radioaktyviosios anglies kiekis augalų ir gyvūnų liekanose rodo, kada jie gyveno. Radioaktyvioji anglis naudojama fotosintezei, medžiagų kitimui ir apytakai organizme tirti. Bakterijų, virusų, vabzdžių žymėjimas radioaktyviąja anglimi padeda tirti jų biologiją, kovoti su ligų sukėlėjais, augalų ir gyvūnų kenkėjais.
Protokolas dėl medžiagų, naikinančių ozono sluoksnį
thumb|right|400xp|Didžiausias lig šiol užfiksuotas ozono sluoksnio suplonėjimas virš Antarkties 2006 m. rugsėjį. Protokolas dėl medžiagų, naikinančių ozono sluoksnį (dar žinomas kaip Monrealio protokolas) – Ozono sluoksnio apsaugos konvenciją papildanti tarptautinė sutartis, kuria siekiama apsaugoti ozono sluoksnį, mažinant jį ardančių medžiagų gamybą ir naudojimą. Protokolas buvo pasirašytas 1987 m. rugsėjo 16 dieną ir įsigaliojo 1989 m. sausio pirmąją.
Siekiant operatyviai prisitaikyti prie naujų mokslinių atradimų, susijusių su ozono sluoksnio nykimu, protokole gali būti daromi pakeitimai, iš karto įsigaliojantys visoms jį ratifikavusioms šalims. Tai lig šiol buvo padaryta penkis kartus. Protokolas taip pat buvo keturis kartus papildytas (1990, 1992, 1997 ir 1999 metais), kiekvieną kartą vis labiau sugriežtinant ozono sluoksnį ardančių medžiagų gamybos ribojimus. Šie papildymai galioja tik juos atskirai ratifikavusioms šalims.
Pagrindinis protokolo valdomasis organas yra kasmetiniai šalių narių atstovų susitikimai.
Priežastys
XX a. septintojo dešimtmečio pabaigoje buvo gauti aiškūs moksliniai įrodymai, kad kai kurios dėl žmogaus veiklos į atmosferą patenkančios cheminės medžiagos ardo ozono sluoksnį. Tarp jų didžiausią įtaką darančiomis buvo pripažinti aerozoliniuose flakonuose, tirpikliuose ir šaldymo įrangoje naudojami choloro ir fluoro turintys angliavandeniliai, dažnai įvardinami bendru chlorfluorangliavandenilių (CFA) pavadinimu. Šios medžiagos, būdamos labai sunkiai skylančiomis, patekusios į atmosferą pasiekia aukštesnius jos sluoksnius ir naikina ozono dujas, saugiančias Žemės gyvybę nuo kenksmingos saulės spinduliuotės.
Ozono sluoksnio plonėjimas sulaukė didelio atgarsio ir 1981 m. Jungtinių Tautų Aplinkos apsaugos programa iniciavo tarptautinės sutarties, sprendžiančios šią problemą, kūrimą. Po ketverius metus trukusių derybų, 1985-taisiais buvo sėkmingai priimta Ozono sluoksnio apsaugos konvencija, tačiau joje nebuvo įvardinti konkretūs reikalavimai, kokiais mastais valstybės turėtų sumažinti ozono sluoksnį ardančių medžiagų patekimą į aplinką. Siekiant užpildyti šią spragą, po dvejų metų šalys susitarė dėl sutartį papildančio ir emisijų ribojimus nustatančio protokolo.
Struktūra
Protokolu siekiama kontroliuoti įvairių ozoną ardančių medžiagų patekimą į aplinką su tikslu palaipsniui visiškai atsisakyti jų naudojimo. Pagal pradinį susitarimą išsivysčiusios šalys įsipareigojo per pusę sumažinti CFA gamybą iki 1998-tųjų ir iki 1992 m. sumažinti halonų gamybą iki 1986 m. lygio. Besivystančioms valstybėms reikalavimų įgyvendinimui buvo suteiktas papildomas dešimties metų laikotarpis. Be to, protokolas draudė ir tebedraudžia kontroliuojamų medžiagų prekybą tarp valstybių.
1990 metais Londone protokolas buvo papildytas griežtesniais reikalavimais, nurodančiais iki 2000 m. visiškai sustabdyti CFA ir halonų naudojimą. Ketvirtojo susitikimo metu 1992 metais Kopenhagoje šie reikalavimai buvo dar kartą sugriežtinti, išsivysčiusioms šalims įsipareigojant visiškai atsisakyti halonų iki 1994 m., o CFA ir kelių kitų medžiagų iki 1996 m. Taip pat nuspręsta iki 2030 m. sustabdyti mažiau ozono sluoksniui kenksmingų hidrochlorfluorangliavandenilių (HCFA) gamybą. Septintojo susitikimo 1995 m. Vienoje metu buvo pridėtas reikalavimas iki 2010 m. atsisakyti metilbromido naudojimo, o besivystančioms šalims HCFA gamybą ir naudojimą visiškai sustabdyti iki 2040 m. Vėliau sekę protokolo papildymai 1997 ir 1999 metais įvedė papildomus apribojimus tiek anksčiau reguliuotiems, tiek ir naujiems teršalams. Šiuo metu protokolas kontroliuoja 96 cheminių medžiagų naudojimą.
Ratifikavusios šalys
thumb|400xp|Ateities prognozės, jeigu nebūtų sustabdytas ozono sluoksnį ardančių medžiagų patekimas į atmosferą. 2011 m. lapkričio 30 d. duomenimis Monrealio protokolą ir pirmąjį jo papildymą 1990 metais Londone yra ratifikavę 196 valstybės. 1992 m. papildymą Kopenhagoje – 194. Trečiąjį papildymą 1997 m. Monrealyje – 185. Ketvirtąjį 1999 m. Pekine – 172.
Poveikis
Tarptautinės pastangos sustabdyti ozono sluoksnio nykimą yra laikomos pakankamai sėkmingomis. Iki 1995 m., lyginant su 1986 m. lygiu, pasaulinė CFA, halonų ir kitų kontroliuojamų medžiagų gamyba sumažėjo 75%, daugiausiai dėka ženklių pokyčių išsivysčiusiose šalyse. Tuo tarpu besivystančiose valstybėse per tą patį laikotarpį CFA naudojimas išaugo 40%, tačiau dėl šioms šalims suteikiamo 10 metų ilgesnio pereinamojo laikotarpio, tikimąsi palaipsnio jo mažėjimo.
Dogma 95
miniatiūra|Dogmos 95 sertifikatas Dogma 95 – avangardinis kinematografijos judėjimas, kurio pradininkais laikomi danų režisieriai: Lars von Trier, Thomas Vinterberg, Kristian Levring ir Søren Kragh-Jacobsen.
Dogmos 95 tikslas buvo išgryninti filmo kūrimą atmetant brangius ir įspūdingus spec. efektus, postprodukcinius pakeitimus ir kitus bandymus priblokšti žiūrovą. Taip išgrynintos išraiškos priemonės judėjimo ideologų nuomone turėjo versti kūrėjus koncentruotis į pačią istoriją ir aktorių vaidybą. Tuo pačiu ir neapkrauti žiūrovai gali giliau įsigyventi į pasakojimą, nuotaikas.
Judėjimo gimimas
Judėjimo pradžia laikoma 1995 m. kovo 22 d. Paryžiuje, konferencijoje, skirtoje aptarti neaiškią komercinio kino ateitį (Le cinéma vers son deuxième siècle). Joje pakviestas kalbėti Larsas von Trieras vietoj lauktos kalbos ėmė reklamuoti judėjimą Dogma 95.
Dogmos 95 taisyklės
Buvo sukurtos filmo kūrimo taisyklės, vadinamieji Tyrumo įžadai:
Age of Empires III
Age of Empires III – trečioji populiarios „Age of Empires“ serijos dalis. Joje žaidėjas galės įsijausti į Europos kolonistų rolę, plaukiančių į „Naująjį Pasaulį“. Vien Per 2005 metus parduota daugiau nei 2 milijonai žaidimo kopijų.
Apžvalga
Žaidime galima pasirinkt vieną iš trijų kovu tipų: scenarijumi paremtą žaidimą, paprasta dvikovą ar kelių žaidėjų režimą. Scenarijaus žaidime žaidėjas pradeda kaip vienos iš 8 valstybių valdovas, kolonizuojantis abi Amerikas nuo 1421 iki 1850 metų. Paprastose dvikovose (Skirmish) jūs galite žaisti prieš pasirinktą kompiuterio valdomą oponentą, o kelių žaidėjų režime galite kovoti su viso pasaulio žaidėjais (naudojantis Ensemble Studios Online (ESO) programa).
Žaidimas, lyginant su antrąja dalimi, stipriai pasikeitė: patobulinta grafika, įtrauktos naujos valstybės, pakeista valstybės valdymo sistema ir t. t.
Civilizacijos
„Age Of Empires III“ leidžia pasirinkti vieną iš 8 imperijų: Ispanijos, Britanijos, Prancūzijos, Portugalijos, Olandijos, Rusijos, Vokietijos ir Osmanų imperijos.
Savice Bronišė
Savice Bronišė  – kaimas Lenkijos rytuose, Repkų valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
San Luisas
San Luisas reiškia šias vietoves:
Lidija Dauguvietytė
Lidija Dauguvietytė-Malko (1883 m. gegužės 19 d. Dauguviečiai, Nemunėlio Radviliškio valsčius – 1955 m. gegužės 27 d. Vilnius) – Lietuvos pianistė, pedagogė.
Biografija
Brolis Borisas Dauguvietis. 1898 m. ir 1904–1908 m. studijavo Sankt Peterburgo konservatorijoje, 1920 m. ją baigė eksternu.
1918–1922 m. vadovavo Petrogrado muzikos mokyklos fortepijono klasei, studijavo psichofiziologinį metodą, vėliau jį taikė pedagoginėje praktikoje. 1922–1933 m. dėstė Kauno muzikos mokykloje, 1933–1940 m. Kauno konservatorijoje, 1940–1945 m. Vilniaus muzikos mokykloje, 1946–1949 m. Vilniaus konservatorijoje, 1949–1955 m. Lietuvos konservatorijoje, nuo 1946 m. profesorė. Koncertavo Sankt Peterburge, Kaune.
Mokiniai: Antanas Budriūnas, Julius Gaidelis, Andrius Kuprevičius, Algis Šimkus
FCM Bacău
Bakeu FCM – Rumunijos futbolo klubas iš Bakeu.
Istorija
1958 m. prijungta Dinamo Cluj komanda.
Jehovos liudytojai
240px|thumb Jehovos liudytojai (, pagal žydų ir krikščionių dievo Jahvės vieną iš vardo formų) – religinė organizacija, sukurta 1870 m. JAV, Pensilvanijoje.
Jehovos liudytojai sueigas rengia du kartus per savaitę „Karalystės salėse“. Dažniausiai – tai paprasti pastatai, pastatyti Jehovos Liudytojų savanorių. „Karalystės salėje“ paprastai nėra jokių religinių atvaizdų, Jėzaus Kristaus skulptūrų arba kitokios religinės simbolikos. Sueigos pradedamos ir baigiamos giesme ir malda. Kiekvienoje bendruomenėje yra vyresnieji, arba prižiūrėtojai, kurie vadovauja mokymui susirinkime. Jiems padeda padėjėjai. Jehovos liudytojai kiekvienais metais rengia dideles asamblėjas ir kongresus. Tomis progomis bendruomenės iš skirtingų vietovių susirenka kartu išklausyti specialią biblinio mokymo programą. Naujų mokinių krikštas visada būna kiekvienos asamblėjos ar kongreso programos dalis.
Jehovos liudytojai neigia Švenčiausiąją Trejybę, Šventąją Dvasią, Jėzaus Kristaus dievišką prigimtį ir kūnišką jo prisikėlimą, skaistyklą, pragarą ir kitas Krikščionybės dogmas. Jehovos liudytojų teigimu, Jėzus Kristus buvo tik žmogus, Dievo atsiųstas į žemę valdyti žmonijos.
Nacių Vokietija
Jehovos liudytojų organizacija 1935 m. balandžio 1 d. buvo uždrausta, dėl religinių įsitikinimų 8000 tikinčiųjų pateko į koncentracijos stovyklas (atsisakė atlikti karo tarnybą, nerodė pagarbos valstybės vėliavoms ir pan.).
Sovietų Sąjungos deportacija
1951 m. balandį Stalino įsakymo buvo ištremta 9793 liudytojų iš Ukrainos, Moldovos, Baltarusijos, Lietuvos, Latvijos, Estijos į tolimas Sibiro vietoves.
Lietuvoje
2011 m. gyventojų surašyme 3,5 tūkst. gyventojų (0,1 %) deklaravo, kad save laiko Jehovos liudytojais. Leidžia žurnalą „Sargybos bokštas“.
Konrad Loerke
Konradas Liorke (g. 1909 m. sausio 26 d. Priekulėje, Vokietijos imperija - 1975 m. Bušhovene prie Bonos, Vakarų Vokietija) – Vokietijos karinio jūrų laivyno karininkas, karinių laivų kapitonas.
Biografija
Gimė 1909 m. sausio 26 d. Priekulėje. 1929 m. įstojo į Vokietijos karinį jūrų laivyną, kur treniravosi torpediniuose ir eskadrinių minininkų laivuose. Nuo 1939 m. balandžio iki 1942 m. gegužės 2 d. buvo karinio laivo Z 7 Hermann Schoemann kapitonas leitenantas. 1942 m. birželį tapo torpedinio laivo Möwe komendantu, tų pačių metų rugpjūčio mėnesį paskirtas Jaguar laivo komendantu, spalio mėnesį Falke laivo komendantu. 1943 m. gegužės 19 d. apdovanotas Vokiečių kryžiumi už 148 žmonių išgelbėjimą prie Nicos kai britų karinis laivas HMS Sportsman nuskandino keleivinį lainerį Général Bonaparte. K. Loerke nepaisydamas šalia esančių britų laivų nutarė išgelbėti šiuos žmones, kurių didžiąją dalį sudarė moterys ir vaikai, kuriuos išgelbėjęs nuplukdino į Tuloną. 1943 m. rugpjūčio 21 d. paskirtas karinio laivo Z 39 kapitonu.
Po karo priklausė naujai suformuotam Vokietijos minų valytojų daliniui. Vėliau buvo paskirtas Vokietijos laivyno atašė Paryžiuje, kur 1959 m. vasario 19 d. už karo metu išgelbėtų žmonių gyvybę buvo apdovanotas Prancūzijos legiono ordinu, taip tapdamas pirmuoju Vokietijos karo laivyno karininku apdovanotu šiuo ordinu.
Stortingas
Stortingas (Stortinget, „Didysis Susirinkimas“) – Norvegijos Karalystės parlamentas. Būstinė – Oslas. 169 nariai. 150 iš jų išrinkti provincijose (Fylke). Iki 2009 metų buvo dvejų rūmų.
Velso himnas
Hen Wlad Fy Nhadau („Mano tėvų žemė“) – Velso nacionalinis himnas. Žodžius himnui 1856 metais parašė Evan James, o muziką sukurti jam padėjo sūnus James James.
Žodžiai
Mae hen wlad fy nhadau yn annwyl i mi,
Gwlad beirdd a chantorion, enwogion o fri;
Ei gwrol ryfelwyr, gwladgarwyr tra mâd,
Dros ryddid collasant eu gwaed.
(priedainis)
Gwlad, gwlad, pleidiol wyf i'm gwlad.
Tra môr yn fur i'r bur hoff bau,
Rudasis staugūnas
Rudasis staugūnas (Alouatta guariba) – koatų (Atelidae) šeimos staugūnų genties rūšis, sutinkama pietryčių Brazilijoje ir šiaurės rytų Argentinos pakraštyje, Misjoneso provincijoje.
Gyvena Atlanto miškuose, grupėse nuo 2 iki 11 individų. Nepaisant pavadinimo „rudasis staugūnas“, gyvūnai gali būti nuo rausvai oranžinės iki juodos spalvos. Jų yra du porūšiai:
Rudieji staugūnai prisitaikę gyventi medžiuose. Laipiojimui naudojasi kibia uodega. Minta vaisiais, lapais, sėklomis. Pasižymi ypatingai garsiu staugimu, kurį skleidžia gerklėje esantis didelis kaulinis balso rezonatorius. Dažniausia staugia siekdami apginti porą. Labiausiai triukšmauja patinai, o patelės prisideda mažiau. Manoma, kad šie primatai taip pat staugia sausuoju sezonu, kai trūksta maisto. Tokiais garsais jie apibrėžia savo teritoriją su ten esančiais maisto ištekliais. miniatiūra|250px|left
Rudasis staugūnas (patinas) sveria 5,3–7,15 kg, kūno ilgis yra 54-59 cm, uodegos – 52–67 cm. Patelės yra mažesnės.
Didelę įtaką rudųjų staugūnų populiacijos dydžiui turi didelis mirtingumas dėl geltonojo drugio karštinės. Be to, vietos gyventojai visada stengėsi atsikratyti jų kaip neva mirtinos infekcijos pernešėjų.
Romanų kalbos
350px|thumb|Romanų kalbų paplitimas: {{legend|#045a8d|Gimtoji, oficiali kalba, kurią vartoja dauguma šalies gyventojų;}} {{legend|#0674b6|Gimtoji, oficiali (ne vienintelė šalyje) kalba, kurią vartoja dauguma šalies gyventojų;}} {{legend|#439dd4|Gimtoji, oficiali, tačiau ne daugumos kalba;}} {{legend|#9bbae1|Kultūrinė, bet neoficiali kalba.}}
upright=1.59|thumb|Romanų kalbų paplitimas: {{legend|#0b0|Ispanų;}} {{legend|#f93|Portugalų;}} {{legend|#3af|Prancūzų;}} {{legend|#ff3|Italų;}} {{legend|#f00|Rumunų.}}
Romanų kalbos – indoeuropiečių kalbų šeimos italikų kalbų pogrupis. Šios kalbos išsivystė iš šnekamosios lotynų kalbos, vartotos kasdieniame gyvenime Romos provincijose (vadinamosios liaudies lotynų kalbos). Šiomis kalbomis kalbama daugiausia buvusios Romos imperijos vakaruose (rytuose buvo labiau paplitusi graikų kalba, o pietuose, po musulmonų nukariavimų įsigalėjo arabų kalba). Po plataus masto kolonizacijos prasidėjusios po XV–XVII a. didžiųjų geografinių atradimų (kolonializmas) romanų kalbos pradėtos vartoti Amerikoje (plačiausiai lotynų Amerikoje, kiek mažiau Šiaurės Amerikoje, kur anglų kalba išstūmė iki tol naudotas prancūzų, ispanų kalbas, tačiau oficialiai tebenaudojama Kvebeko provincijoje ir vis plačiau JAV imigruojant lotynoamerikiečiams) bei Afrikoje. Šiuo metu jas vartoja daugiau nei 900 milijonų žmonių.
Romanų kalbos skirstomos į dvi grupes – rytų ir vakarų. Vakarinių romanų grupę sudaro 3 pogrupiai: iberų-romanų (ispanų, portugalų, katalonų (kai kurie lingvistai ją priskiria galų-romanų pogrupiui), galų-romanų (prancūzų, oksitanų, frankoprovansalų), italų-romanų (italų, retoromanų (ir ladinų), sardų (laikoma archajiškiausia romanų kalba), išnykusi dalmatų kalba (kai kurie lingvistai ją priskiria rytų romanų kalbų grupei.) O rytinių romanų grupei priklauso rumunų (dakų-rumunų), arumunų, meglenorumunų, istrorumunų kalbos.
Klasifikacija
350px|thumb|Romanų kalbų šakos thumb|upright=1.59|right|Istorinis liaudies lotynų kalbos paplitimas Romos imperijos provincijose.
Detalesnė romanų kalbų ir tarmių klasifikacija (iš vakarų į rytus):
Ypatumai
Lotyniški bruožai labai gerai matyti romanų kalbų leksikoje ir gramatikoje. Leksikos santykį galime nustatyti, lygindami: lotynų mater, frater, fllia, causa, natūra, terra, patria, memoria, labor, amor, nomen, tempus, libertas, animal, aurum, longus, hūmanus, grandis, brevis, ūtilis, mobilis, tantus, talis, centum, mille, vincere, sentire, su tos pačios šaknies atitinkamais prancūzų mère, frère, fille, cause, nature, terre, patrie, mémoire, labeur, amour, nom, temps, liberté, animal, or, long, humain, grand, bref, utile, mobile, tant, tel, cent, mille, vaincre, sentir. Aiškus ryšys matyti gramatikoje. Iš pagrindinių lotynų veiksmažodžio formų išsirutuliojo pagrindinės prancūzų veiksmažodžio formos, plg. lotynų mittere, dicere su prancūzų mettre, dire, lotynų misi, dixi su prancūzų je mis, je dis, lotynų missum, dictum su prancūzų mis, dit. Dėsningai atliepia bendraties galūnės: lotynų II asmenuotės „-ere” virto prancūzų „-oir” (valere – valoir, dėbere – devoir, habere – avoir), I asmenuotės „-are” virto prancūzų „-er” (parare – parer, portare – porter, cūrare – eurer), III asmenuotės „-ere” virto prancūzų „-re” (fundere – fondre, rumpere – rompre), IV asmenuotės „-ire” virto prancūzų „-ir” (dormire – dormir, finire – finir, sentire – sentir). Romanų kalbų (plg. prancūzų kalbos) laikų derinimo ir sekos dėsniai, dalyvių ir bendračių konstrukcijos ir daug kitų sintaksinių reiškinių kūrėsi lotynų sintaksės pagrindu. Tačiau esama ir esminių, skirtumų, iš kurių svarbiausias: lotynų kalba buvo sintetinio, o romanų kalbos jau analitinio tipo. Antra vertus, romanų kalbose pastebimos tolesnės gramatinės raidos tendencijos, pradėjusios reikštis jau liaudies lotynų kalboje. Mat klasikinės lotynų kalbos sintetinis tipas liaudies lotynų kalboje pradėjo pereiti į analitinį. Vietoj 5 linksniuočių liko tik 3, vietoj 6 linksnių – tik 2, būdvardžių laipsniai ir veiksmažodžių asmenys pradėti reikšti aprašomosiomis konstrukcijomis – analitinėmis formomis. Kito fonetinė sistema, išnyko „h”, žodžio galo „m”, tarp balsių „b” virto „v”, tarp balsių „c”, „p”, „t” – suskardėjo, nekirčiuotų skiemenų balsiai susilpnėjo arba visai išnyko ir pan.
Henrikas II (Kastilija)
Biografija
thumb|left|150px|Henriko II karūnacija Trastamarų dinastijos pradininkas. Kastilijos karaliaus Alfonso XI nesantuokinis sūnus. Prancūzijos padedamas 1366–1379 m. kovojo dėl valdžios su pusbroliu Petru I Žiauriuoju, jį nužudė. vėliau teisę į sostą gynė kovodamas su Aragono, Granados, Portugalijos, Navaros karaliais. Iki 1370 m. Prancūzijos pusėje dalyvavo Šimtamečiame kare. Prancūzijos pavyzdžiu įvedė paveldimus kunigaikščių, markizų titulus, kuriuos kartu su dvarais dalijo savo šalininkams.
Trečiasis ūkio sektorius
Trečiasis ūkio sektorius, paslaugų sektorius – ūkio sektorius, apimantis veiklą, kurio branduolį sudaro paslaugų teikimas. Jis aprėpia tokias sritis kaip mokytojavimas, vadovavimas ir pramoninių gaminių platinimas.
Paslaugų sektorius apima ūkines veiklas, kur kompanijos, įmonės ar atskiri žmonės, naudodami savo žinias ir laiką, didina produktyvumą, efektyvumą, potencialą, aplinkos tausojimą. Sektoriaus produktas yra paslaugos, o ne gaminiai. Paslaugos apima įvertinimą, patarimus, patirties panaudojimą, aptarimus. Informacijos kūrimas (gamyba) dažnai irgi vadinamas paslauga, tačiau dalis ekonomistų žinių kūrimą priskiria ketvirtajam ekonomikos sektoriui.
Voschod
„Voschod“ ( 'Saulėtekis') − TSRS pilotuojamas erdvėlaivis. Vyriausiasis konstruktorius − Sergejus Koroliovas.
Trečiasis ūkio sektorius
Trečiasis sektorius apima paslaugų teikimą tiek kitoms verslo formoms, tiek galutiniams vartotojams. Paslaugos apima gabenimą, paskirstymą, perpardavinėjimą, pramogų teikimą, kovą su kenkėjais ir pan. Kartais teikiant paslaugas fizinės gėrybės yra perdirbamos (pvz., restoranų versle). Bet dažniausiai paslaugos apima sąveikas su žmonėmis, gamybinių ir kitokių procesų modifikavimą.
Per paskutinius 30 metų ekonomika smarkiai keitėsi, ir pramoninėse valstybėse ekonomikos svorio centras ryškiai pasislinko iš pirminio ir antrinio sektorių į trečiąjį (paslaugų) sektorių. Šiuo metu Vakarų pasaulio šalyse jis didžiausias ir sparčiausiai augantis.
Voschod
thumb|300px|„Voschod“ startas. thumb|300px|B. Jegorovas, V. Komarovas ir K. Feoktistovas 1964 m. spalio 13 d. thumb|300px|A. Leonovas atvirame kosmose 1965 m. kovo 18 d. thumb|300px|„Vostok“ schema.
Istorija
„Voschod“ − tai trumpalaikė, pereinamojo pobūdžio daugiaviečių erdvėlaivių serija (1964−1966 m.). „Voschod“ programa numatyta bendram ekipažo darbui ir galimybei dirbti atvirame kosmose.
Erdvėlaivis buvo panašus į „Vostok“ serijos laivus, ypač nuleidžiamojo (grįžtamojo) aparato išore − 2,3 m skersmens sfera. Sferoje iš kosmoso grįždavo TSRS kosmonautai. Kartu į Žemę grįždavo atjungiamasis aparatas (masė − 2,27 t, ilgis − 2,25 m, plotis − 2,43 m). Jame įrengti kuro bakai ir variklis.
Pagrindiniai programos „Voschod“ pasiekimai: pirmas daugiavietis skrydis į kosmosą, pirmas skrydis be skafandrų, pirmas žmogaus išėjimas į kosmosą.
Birželio 6
Birželio 6 yra 157-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 158-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 208 dienos.
Voschod
Pirmas pilotuojamas skrydis
Erdvėlaivis „Voschod“ pirmąsyk pakilo 1964 m. spalio 12 d. Jį pilotavo laivo vadas lakūnas kosmonautas Vladimiras Komarovas, mokslinis bendradarbis kosmonautas Konstantinas Feoktistovas ir gydytojas kosmonautas Borisas Jegorovas. Paros skrydžio metu laivas 16 kartų apskriejo Žemę, įveikdamas 700 000 km kelią.
Antras pilotuojamas skrydis
1965 m. kovo 18 d. Iš Baikonuro kosmodromo startavo raketa nešėja „Voschod“ su erdvėlaiviu „Voschod 2“. Erdvėlaivį pilotavo laivo vadas kosmonautas Pavelas Beliajevas ir antrasis pilotas Aleksejus Leonovas. Ekipažui tuo metu buvo iškelta gana sudėtinga užduotis − išėjimas į atvirą kosmosą. Tam laive buvo įrengtas papildomas šliuzas (landa), o kosmonautai aprengti specialiai pagamintais skafandrais „Berkut“. Antro apsisukimo apie Žemę metu kosmonautas A. Leonovas perėjo į šliuzą, o po to išėjo į atvirą kosmosą. Beorėje erdvėje kosmonautas praleido 12 minučių. Viso išėjimas iš laivo ir sugrįžimas užtruko 24 minutes.
Istorinės tiesos niuansai
Nuo pirmojo dirbtinio Žemės palydovo paleidimo (1957 m.) iki Žmogaus išsilaipinimo Mėnulyje (1969 m.) tarp pasaulio kosminių valstybių JAV ir Sovietų Sąjungos kosmoso užkariavime vyko nuožmi kova. Kurį laiką pirmavo TSRS, sugebėjusi pirma nuskraidinti žmogų į kosmosą. Tuometiniai žvalgybos duomenys rodė, kad amerikiečiai ruošiasi ne tik pakilti į kosmosą, bet intensyviai kuria daugiavietį erdvėlaivį. Pirmajame TSRS erdvėlaivyje „Vostok“ tilpo tik vienas žmogus. Sovietinė valdžia spaudė konstruktorius skubėti ir jiems neliko nieko kito kaip vienvietį „Vostok“ perdaryti į daugiavietį erdvėlaivį.
TSRS valdžia viešai skelbė, kad „Voschod“ yra iš esmės naujas erdvėlaivis, o visą tiesą žinoję kosmonautai ir konstruktoriai parašais turėjo pasižadėti saugoti paslaptį.
Norėdami pasauliui pranešti apie daugiaviečio laivo sukūrimą, konstruktoriai turėjo rizikuoti kosmonautų gyvybėmis ir, taupydami vietą, B. Jegorovą, V. Komarovą ir K. Feoktistovą į kosmosą išskraidino kone su sportiniais kostiumais. Dėl vietos ankštoje vienviečio laivo kabinoje stokos konstruktoriams teko atsisakyti ir kai kurių svarbių prietaisų, kas, suprantama, taip pat kėlė pavojų kosmonautams („Vostok“ schema − šalia).
Tuo tarpu Žemėje buvo intensyviai kuriamas ir tobulinamas iš tiesų daugiavietis erdvėlaivis „Sojuz“. Prie šio laivo kūrimo nemažai prisidėjo ir jo bandymo metu žuvęs kosmonautas V. Komarovas.
„Voschod“ techniniai duomenys
thumb|300px|„Voschod 1“ ir „Voschod 2“ schemos.
Grammatik
thumb|right|Jotuze Grammatik – viena žymiausių Lenkijos hip-hopo grupių. Pasižymi klasikinio „lenkiško" hiphopo muzika, „stipriais“ tekstais, ramiu repavimu.
Grammatik susikūrė 1997 m. Varšuvoje. Įkūrėjai – grupės nariai Jotuze (arba J.U.Z.) ir Eldo (arba Eldoka). Eldo koncertuoja ir vienas, kaip solo atlikėjas išleido 4 albumus.
Grupės nariais taip pat yra buvę Ash ir Noon. Noon vadinamas vienu iš Grammatik „šlovės kalvių“. Kaip muzikos prodiuseris užsitarnavo gerą vardą dėka savo puikių „Światła miasta" bytų („Światła miasta“ yra tapęs lenkų repo klasika ne tik pačioje Lenkijoje, bet ir užsienyje, daugelio šis darbas vadinamas etaloniniu).
Grupės muzikiniais reikalais rūpinosi keli žmonės, pvz., Kociołek, Kixnare, Bitnix, Flamaster; patefonais rūpinasi DJ Daniel Drumz ir DJ Taśmy.
2008 m. gegužės 2 d. grupė baigė savo veiklą. 2008 m. liepos 14 dieną buvo jos paskutinis koncertas.
Diskografija
Eldo soliniai albumai:
Neužmirštuolė
Neužmirštuolė (Myosotis) – agurklinių (Boraginaceae) šeimos augalų gentis. Graikiškai myos – pelė, otis – ausis. Šios genties augalų lapų forma ir plaukuotumas primena pelės ausį. Tai žoliniai augalai, apaugę švelniais plaukeliais arba pliki. Jų lapai pražanginiai, švelniai pūkuoti. Žiedynas – suktukas. Vainikėlis dažniausiai žydėjimo pradžioje rožinis, vėliau žydras arba baltas.
Gentyje yra apie 50 rūšių. Lietuvoje auga 7 rūšys ir dar viena auginama darželiuose:
Neurochemija
Neurochemija – neuromokslų disciplina, tirianti cheminius procesus bei veiksnius, pasireiškiančius nervų sistemoje – tiek atskiros molekulės, tiek ir aukštesniu lygmeniu.
Objektas
Yra žinoma, kad sisteminius pokyčius nervų sistemoje gali sukelti patys įvairiausi veiksniai – fiziniai, fiziologiniai, netgi cheminiai veiksniai. Pvz., neuromediatoriaus kiekis gali esmingai įtakoti asmens veiklą, jos motyvaciją, elgseną.
Neurochemijai svarbūs tokie mokslai kaip molekulinė biologija, biochemija, elektrofiziologija ir mikroskopijos metodai. Tiriama procesuose dalyvaujančių molekulių veikla, svarbi nervų sistemos funkcionavimui; mechanizmai, sąlygojantys neuromediatorių išskyrimą, medžiagų interakciją su nervų ląstelėmis, kas gali pakeisti el. potencialą ląstelėje.
Neurochemijoje taip pat svarbūs neurohormonai, esantys CNS.
Jonas Motiekaitis
Jonas Motiekaitis (1903 m. gegužės 31 d. Panevėžyje – 1982 m. kovo 17 d. Vilniuje) – smuikininkas, muzikos pedagogas, chorvedys.
Biografija
Pirmojo pasaulinio karo metais mokėsi Jaroslavlio (Rusija) gimnazijoje. Grįžęs į Lietuvą, 1919–1923 m. lankė Panevėžio mokytojų seminariją, kur Vladas Paulauskas ir Kazimieras Linkevičius išmokė smuikuoti.
1924–1930 m. griežti smuiku mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje pas vengrų smuikininką L. Hajušą (Hajos) ir čekų pedagogą E. Leichnerį. Lankė Juozo Žilevičiaus chorvedybos pamokas. Smuiku griežė Stasio Šimkaus ir Juozo Gaubo diriguojamame simfoniniame orkestre bei įvairiuose ansambliuose, dainavo mokyklos vyrų chore ir redagavo studentų žurnalą „Muzikos atžalos".