cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kūlupėnų senosios kapinės
Istorija
1994–1995 m. Kūlupėnų gyventojai Pranas Daukantas, Augustas Drakšas ir Petras Saladuchinas kapines sutvarkė, atstatė metalinį kryžių. P. Daukantas savo lėšomis prie prosenelio kapo 1995 m. pastatė monumentalų ornamentuotą kryžių (meistras Kazys Paulauskas iš Nasrėnų). Abu kryžius ir atnaujintus kapus 1995 m. birželio 9 d. iškilmingai pašventino Palangos dekanas ir Kartenos parapijos klebonas kunigas Antanas Striukis.
1997 m. įrašytos į kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą, 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.
Tyrimai
1982 m. žvalgė Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1995 m. – Kultūros paveldo centro istorikės Loreta Kazlavickinė ir Jadvyga Verksnienė, 2000 m. – Julius Kanarskas.
Neolitinio Orknio širdis
Be to, salose yra svarbi archeologinė Brodgaro Neso (Ness of Brodgar) gyvenvietė, nors į pasaulio paveldo sąrašą ir neįtraukta.
Šniukštų apylinkė
Šniukštų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Antazavės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Obelių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Antazavės apylinkės.
Jorge Dely Valdés
(g. 1967 m. kovo 12 d.) – buvęs Panamos futbolininkas, rungtyniavęs Panamos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1991–2005 m.
Papilių apylinkė (Obeliai)
Papilių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Obelių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Obelių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Audronių apylinkės.
Patricija Babrauskaitė
Patricija Babrauskaitė Užienė  (Vilniuje) – Lietuvos orientacininkė. Priklauso Vilniaus orientavimosi sporto klubui „Perkūnas“. Sporto žurnalistė.
Biografija
Gimtasis miestas Vilnius. Nuo 2013 m. priklauso Lietuvos orientavimosi sporto kalnų dviračiais rinktinei. 2013 m. pasaulio jaunimo orientavimosi sporto kalnų dviračiais čempionate Estijoje laimėjo bronzos medalius, 2014 m. – sidabro, o 2016 m. – bronzos. Nuo 2016 m. – Lietuvos krašto apsaugos savanorė. 2014-2015 metais priklausė dviračių sporto komandai „MTBCC-Team “.
Apdovanojimai
2014 m. Lietuvos Respublikos Prezidentės Dalios Grybauskaitės padėka už sportinius pasiekimus.
Užpalių apylinkė
Užpalių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Užpalių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dusetų rajonui. 1954 m. prijungtos dalis Degesių apylinkės, dalis Daugilio apylinkės ir dalis Tarvydžių apylinkės, 1963 m. – Norvaišių apylinkė ir Vilučių apylinkė.
Mailius
thumb|250px|Mailius Mailius – jaunos žuvytės, tik išsivysčiusios iš lervų. Skirtingai nuo žuvų lervų, kurios maisto medžiagas gauna iš trynio, mailius jau pats maitinasi. Mailius yra daugelio vandens plėšrūnų maistas. Žuvų mailiaus maistas yra planktonas, jis yra labai svarbus palaikant ekologinę pusiausvyrą (mitybos grandinę).
FK Pitu Guli
Kruševo „Pitu Guli“ – Makedonijos futbolo klubas iš Kruševo.
Brodvėjaus teatras
300px|thumb|right|Brodvėjaus teatrai naktį Brodvėjaus teatras ( arba tiesiog Broadway) – Niujorke, Brodvėjaus gatvėje, Manhatano Teatrų kvartale įsikūrusių maždaug 40-ies didelių (daugiau kaip 500 vietų) komercinių teatrų apibendrinamasis pavadinimas. Dabar tokių teatrų čia yra 41. Brodvėjus sudaro Amerikos teatrų kultūros pagrindą. Anot kultūrologų, Brodvėjus, kaip ir Holivudas, padarė labai didelę įtaką formuojantis šiuolaikinei popkultūrai.
Norvegijos moterų futbolo rinktinė
Norvegijos moterų futbolo rinktinė – Norvegijai atstovaujanti nacionalinė moterų futbolo komanda, kurią kontroliuoja Norvegijos futbolo asociacija.
FK Pitu Guli
Istorija
Klubo ištakos siekia 1945 m.
Brodvėjaus teatras
Daugumą pjesių (apie 70 %) Brodvėjuje sudaro miuziklai. Beveik visi Brodvėjaus spektakliai labai orientuoti į komerciškumą. Neretai vieno teatro scenoje galima išvysti tik vieną spektaklį, kuris rodomas vakarais nuo antradienio iki šeštadienio ir pakeičiamas kitu tik tuomet, kai žiūrovai praranda susidomėjimą. Brodvėjuje statomiems spektakliams įsteigtas atskiras, labai prestižinis „Tony“ apdovanojimas, kasmet teikiamas už pasiekimus Amerikos teatrų veikloje, šis apdovanojimas laikomas „Oskaro“ atitikmeniu teatrams.
FK Pitu Guli
Istorija
Ilija Najdoski ir Goce Sedloski yra žaidę šiame klube.
Tapo 2018/2019 m. Trečios lygos Centro regiono nugalėtojais ir pateko į Antrą lygą.
Enivetokas
thumb|230px|Atolo palydovinė nuotrauka
Enivetokas arba Enevetakas – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Maršalo Salose, Raliko salų grandinės šiaurinėje dalyje. Atolas yra 305 km į vakarus nuo Bikinio atolo.
Atolas yra apskritimo formos, ~80 km skersmens. Koralinis rifas vietomis pertrūkęs. Atolo žiedą sudaro 40 salelių, iš kurių didžiausios: Enivetokas, Medrenas, Aomonas, Engebis. Bendras sausumos plotas – 5,85 km². Lagūna užima 1004,9 km².
Enivetokas gyvenamas maždaug nuo 2 tūkstantmečio pradžios. 1529 m. atolą pasiekė pirmasis vakarietis – ispanas Alvaras de Saavedra. XIX a. veikė vokiečių prekybinis punktas. Vėliau sala atiteko Japonijai. 1942 m. Engebio salelėje japonai įrengė karinių lėktuvų tūpimo ir kuro papildymo aikštelę. II pasaulinio karo pabaigoje čia atsitraukė japonų armija, 1944 m. vasarį įvyko Enivetoko mūšis, kurį laimėjo amerikiečiai. Atolą okupavus JAV, jis tapo svarbia amerikiečių laivyno baze. 1948–1958 m. amerikiečiai atole vykdė branduolinius bandymus. 1952 m., vykdant operaciją „Ivy“, buvo sunaikinta Elugelabo salelė. 1977 m. pradėti Enivetoko nukenksminimo darbai, užterštas gruntas surinktas ir palaidotas po kupolu Runito salelėje.
1948 m. atolo gyventojai buvo evakuoti, o nuo 1977 m. jiems leista grįžti. 1998 m. čia gyveno 853 žmonės. Jie susitelkę Enivetoko salelėje (atolo pietuose), kur yra lėktuvų tūpimo takas.
Vyžuonų apylinkė
Vyžuonų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vyžuonų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Utenos rajonui. 1954 m. prijungta dalis Zabludavos apylinkės, dalis Maželiškių apylinkės, dalis Kureišiškių apylinkės ir dalis Sprakšių apylinkės, 1963 m. – Sirutėnų apylinkė ir Kaliekių apylinkė.
Kaliforninis rudasis lokys
Kaliforninis rudasis lokys (Ursus arctos californicus, kaliforninis grizlis) – išnykęs rudojo lokio (Ursus arctos) porūšis. Tiek genetiškai, tiek pagal sudėjimą panašus į kitus Amerikos grizlius.
Istorija
thumb|left|250px|[[Vakerai gaudo grizlius]]
Pirmasis Kalifornio grizlio susidūrimas su europiečiais aprašomas 1769 m. Portolos ekspedicijos dalyvių dienoraštyje. Tai buvo pirmoji ekspedicija dabartinės Kalifornijos valstijoje.
Naujajai Ispanijai plečiantis į šiaurę, naujakuriai pradėjo apgyvendinti dabartinės Kalifornijos valstijos teritoriją, kartu su savimi parsigabendami dideles galvijų bandas. Galvijininkystė buvo ir svarbiausias jų pragyvenimo šaltinis. Grizliai neretai puldinėdavo galvijus, todėl vakerai juos medžiodavo arba kartais pagaudavo juos užmesdami lasą ir po to viešai supjudydavo kartu su buliais.
1848 m. prasidėjo Kalifornijos aukso karštinė, į laukinius vakarus plūdo žmonės ir grizlių mažėjo. Manoma, kad paskutinis sumedžiotas 1922 m.
Simbolika
thumb|left|250px|[[Kalifornijos vėliava]]
Kalifornijoje juo buvo žavimasi. 1846 m. jis tapo Kalifornijos respublikos Amerikos sukilėlių prieš Meksikos nepriklausomybę vėliavos simboliu. Vėliau tai padėjo pagrindus Kalifornijos valstijos vėliavai.
Klaidingai manoma, kad pastarosios bulių ir meškų kautynės davė pagrindą valstryto bulių ir meškų (kylančios ir besileidžiančios) rinkos simboliams. Tai atspindėjo pastarųjų gyvulių kovos būdus. Bulius puola savo ragais smeigdamas oponentą iš apačios viršun, o meška savo letenomis bloškia savo varžovą iš viršaus žemyn.
Pariečės geležinkelio stotis
Pariečės geležinkelio stotis (1911–1934 m. Druskininkų geležinkelio stotis, ) – geležinkelio stotis vakarų Baltarusijoje, Pariečės miestelyje. Traukiniai vyksta iki Gardino.
Istorija
1919 m. atiteko Lenkijai. 1934 m. nutiesta linija link Druskininkų, kur įrengta Druskininkų geležinkelio stotis, tad stočiai Pariečėje sugrąžintas Pariečės pavadinimas. Po II pasaulinio karo perėjo Baltarusijai. XX a. pabaigoje ruožas link Druskininkų uždarytas dėl Lietuvos–Baltarusijos sienos nepatogumų.
Norkūnų apylinkė
Norkūnų apylinkė sovietmečiu buvo:
Bildžiai (Pilkalnis)
Bildžiai (vok. Bilden, rus. Филоново) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, 9 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 15 km į pietryčius nuo Lazdynų.
Ribnikai (Utena)
Ribnikai – buvęs kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 1 km nuo Mockėnų.
Amanda Ida Linnea Kass
Amanda Kass (g. 2002 m. rugpjūčio 8 d.) – suomių futbolininkė, gynėja.
Karjera
Futbolą pradėjo žaisti gimtinėje.
IK Myran
2019 m. atstovavo Suomijos moterų futbolo ekipą IK Myran.
Naisten Liiga sužaidė 24 rungtynes ir pasižymėjo dviem įvarčiais.
Kuznecko Alatau
Kuznecko Alatau  – kalnagūbris Rusijoje, Pietų Sibire, Kemerovo srityje, Chakasijoje ir Krasnojarsko krašte. Driekiasi iš šiaurės į pietus apie 300 km. Stūkso į vakarus nuo Krasnojarsko tvenkinio, tarp Kuznecko ir Minusinsko įdubų. Aukštis iki 2217 m (Staraja Krepost kalnas).
Amanda Ida Linnea Kass
FC Gintra
2020 m. persikėlė rungtyniauti į Lietuvą. Atstovavo FC Gintra. Moterų A lygoje sužaidė šešerias rungtynes ir pasižymėjo vienu įvarčiu. Įvartį pelnė 2020 m. rugsėjo 16 d. rungtynėse prieš MFK Kauno Žalgiris. Pasirodė po keitimo 65 min., o 78 min. pelnė įvartį ir išplėšė šiaulietėms pergalę. (Rungtynės baigėsi rezultatu 2:1). 2020 m. tapo Lietuvos čempione.
Kuznecko Alatau
Kalnus sudaro kvarcitas, molio ir silicio skalūnai, klintys; daug granitinių intruzijų. Yra nefelino, geležies, mangano, polimetalų rūdų, aukso, boksito, chromito telkinių. Kuznecko Alatau upių suskaidytas į žemakalnių ir vidutinkalnių masyvus. Būdingos plikos apvalainos viršūnės.
Amanda Ida Linnea Kass
FC Gintra
UEFA moterų čempionų lygos 2020–2021 m. pirmame kvalifikaciniame etape, kurio rungtynės įvyko 2020 m. lapkričio 5 d. Šiauliuose, „Gintra Universitetas“ susitiko su Slovakijos čempionėmis Bratislavos „Slovan“. Vieneriose rungtynėse sprendėsi, kuri komanda pateks į kitą etapą. FC Gintra nugalėjo varžoves rezultatu 4:0 ir pateko į kitą etapą. Amandos įvartis buvo pirmasis šiose rungtynėse; po jo šiaulietės perėmė žaidimo kontrolę ir sutriuškino varžoves.
Kuznecko Alatau
Vyrauja kalnų taiga (kėniai, eglės, kedrai), nuo 1300–1500 m aukščio – kalnų tundra (samanų-kerpių, krūmynų, akmenų). Rytiniuose šlaituose yra maumedynų, pušynų. Pagrindinės upės – Baltasis Ijusas, Juodasis Ijusas, Kija, Vidurinė Tersė. Įsteigtas Kuznecko Alatau rezervatas.
Marie Deutschland
Mary Doičland – Vakarų Vokietijos muzikos grupė, grojusi Neue Deutsche Welle stiliumi.
Biografija
Grupę 1980 m. įkūrė Haidemary Riuttinger ir jos vyras Mikaelis. Pavadinimas akcentavo lyderės vardą – Mariją – ir kilmės šalį ( = ). Kūriniai buvo atliekami vokiečių kalba, kas kolektyvą išskyrė iš angliškai dainuojančių konkurentų.
Muziką ir žodžius kūrė Haidemary, dainoms būdingi svajingi mistiniai tekstai ir roko stiliaus orkestruotė – pank ir naujosios bangos  stilių mišinys. Įkūrėjai gyveno nedideliame Zindlbacho kaimelyje prie Niurnbergo, kur Mikaelis dirbo mokytoju. Haidemary buvo karo pabėgelės duktė (jos motina Imgard Scheidies–Schmitt–Gary buvo kilusi iš Klaipėdos krašto Nemeilų kaimo, kur Haidemary senelis Jonas Šeidys ūkininkavo). Sutuoktiniai Riuttingeriai susipažino dar vaikystėje, kartu dainavo mokyklos chore.
Tuo metu Neue Deutsche Welle stilius jau ėmė prarasti populiarumą, 1982 m. iširo ir Maria Deutschland grupė. Visgi Riuttingeriai nenuleido rankų ir toliau muzikavo vieni. 1983 m. į juos atkreipė dėmesį garso įrašų firma „EMI Electrola“, išleidusi singlą Frau Trude, o vėliau ir EP albumą tuo pačiu pavadinimu. Po to teko pasirodyti daugybėje TV programų, taip pat dalyvauti populiariose ARD televizijos laidose „Bananas“ ir „Formel Eins“. 1984 m. pasirodė ilgai grojanti plokštelė Frau Trude ir išpopuliarėjęs singlas Königin der Nacht. Visgi, dar tais pačiais metais Haidemary nusprendė baigti koncertuoti ir pasišventė savo penkių vaikų auklėjimui.
Strepeikių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Obelių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Obelių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Audronių apylinkės ir Barkiškio apylinkės.
Pasaliai (Vyžuonos)
Pasaliai – buvęs kaimas Utenos rajono savivaldybėje, į šiaurę nuo Utenos, 1 km į rytus nuo Vyžuonėlių.
Petrošiūnai
Petrošiūnai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 16 km nuo Dysnos.
Šalna (ežeras)
Šalna arba Galinis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, 6 km į šiaurę nuo Zarasų, 1 km į pietryčius nuo Stelmužės ir Latvijoje (Aukštutinės Dauguvos savivaldybė). Latvijoje yra ~ 15,7 ha dydžio ežero dalis. Ilgis pietvakarių-šiaurės rytų kryptimi 1,25 km, plotis iki 0,87 km. Altitudė 142,2 m. Giliausia vieta siekia 11,7 km. Kranto linija raižyta, 5,27 km ilgio. Krantai pelkėti, miškingi (supa Sabalių miškas). Vakarinėje pakrantėje plyti ~ 25 ha dydžio Sabalių pelkė. Yra dvi salos, kurių bendras plotas 0,18 ha (0,14 ha sala Lietuvoje ir 0,04 ha sala Latvijoje). Įteka 3 upeliai ir vakaruose išteka upelis link Stelmužės ežero (Lukštos upės baseinas).
Prie Galinio pietinio kranto įsikūręs Šalnos kaimas.
Denudacija
thumb|250px|Denudacinis kraštovaizdis [[Baškirija|Baškirijoje]]
Denudacija (< 'apnuoginimas') – geologiniai procesai, kai vyksta uolienų dūlėjimas, o dūlėsiai išsklaidomi po aplinką, dėl to Žemės paviršiaus reljefo formos ilgainiui išsilygina. Denudacija įtraukia tokius procesus kaip defliacija, erozija, abrazija, egzaracija (t. y., vandens, vėjo, ledo poveikis).
Denudacijos spartą ir pobūdį lemia tiek klimatinės sąlygos, tiek pačių uolienų sandara, tiek tektoniniai procesai. Sparčiausiai denudacija vyksta drėgno klimato kalnuose ir vandeningų upių baseinuose, lėčiausiai – aridinėse srityse. Kai denudacija trunka ilgai, reljefas išsilygina, susidaro denudacinis paviršius. Po ilgų denudacinių procesų kalnuotas paviršius virsta banguota lyguma (peneplena). Intensyvią denudaciją rodo didelis nešmenų kiekis upėse.
Jaime Rodríguez
(g. 1959 m. sausio 17 d.) – buvęs Salvadoro futbolininkas, rungtyniavęs Salvadoro rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1979–1989 m.
Vat Pu
thumb|right|200px|Ant kalno viršūnės yra natūraliai susiformavusi [[linga]] Vat Pu (lao ວັດພູ; šventykla – kalnas) – khmerų hinduistų šventyklos griuvėsių kompleksas pietų Laose. V a. čia ant kalno stovėjo šventykla, o griuvėsiai iki šiol yra išlikę nuo XI–XIII a.
Vyšnij Voločiokas
Vyšnij Voločiokas  – miestas Rusijoje, Tverės srityje, Valdajaus aukštumoje, 119 km į šiaurės vakarus nuo Tverės, prie Vyšnij Voločioko vandens sistemos ir Cnos upės (Vyšnij Voločioko tvenkinio). Rajono centras. Praeina geležinkelis ir plentas Maskva–Sankt Peterburgas, atšaka į Bežecką. Lengvoji (medvilnės, trikotažo, siuvimo, veltinių), maisto (duonos, mėsos), stiklo pramonė. Veiki krašto muziejus, teatras, yra 1810 m. pastatyta cerkvė, Kazanės ikonos Dievo Motinos moterų vienuolynas (1881 m.), XIX a. pr. geležinkelio stotis, XVIII–XX a. pr. gyvenamieji ir administraciniai pastatai.
Vat Pu
Šventykla yra ant Phu Kao kalno, 6 kilometrų atstumu nuo Mekongo upės Champasako valstijoje.
Vyšnij Voločiokas
Istorija
Nuo XII a. minima laivų pervalka tarp Volgos ir Baltijos jūros baseinų upių. Vyšnij Voločioko gyvenvietė minima nuo 1471 m. Tai buvo svarbi karališkoji gyvenvietė. 1703–1722 m. Vyšnij Voločioke iškastas Tvercos kanalas – pirmasis Rusijoje. Vėliau išplėtota Vyšnij Voločioko vandens sistema, gyvenvietė tapo svarbiu prekybiniu tašku. 1770 m. tapo miestu. XIX a. vid. miestą pasiekė geležinkelis. 1935 m. bolševikai sunaikino XVIII a. Kazanės soborą.
Vat Pu
Šventykla laikoma vienu didžiausių archeologinių paminklų šalyje ir yra įtraukta į Pasaulio paveldo sąrašą.
Palijoniškis
Palijoniškis – buvęs kaimas, dabar šiaurinė Utenos miesto dalis. Veikia Utenos nuotekų valymo įrenginiai. Kaimą mena Palijoniškio gatvė.
Malikas (mitologija)
Šios dievybės funkcijos nėra aiškios. Ilgainiui sutapatintas su Malakbelu. Islamo tradicijoje Malikas – pagonių dievas, laikomas karališkosios valdžios viešpačiu. Ją panorėjęs galįs suteikti ir atimti.
Dievybė tokiu pat vardu garbinta ir Ebloje. Kadangi čia aptikta nemažai teoforinių asmenvardžių, manoma, jog Ebloje Maliko kultas galėjo turėti nemažą svarbą. Kita vertus, Eblos įrašuose (oficialiuose kulto tekstuose, aukojimų sąrašuose) ši dievybė minima retai. Iš to sprendžiama, kad eblaitų panteone Malikas galėjo būti ne savarankiška dievybė, o vienas iš kurios nors kitos dievybės vardų arba epitetų (pvz., Elo).
Sausdravas
Sausdravas – upė vakarų Lietuvoje, Plungės rajone; Minijos dešinysis intakas. Prasideda Vydeikių apylinkėse. Teka į pietvakarius, smarkiai vingiuoja. Žemupyje prateka Medingėnų miškus. Įteka į Miniją 156 km nuo jos žiočių, ties Stalgėnais.
Intakai: Saisa (kairysis), Kulka, Kapupis, Šilupis (dešinieji). Vidutinis nuolydis – 239 cm/km. Patvenkta ties Sausdravėnais (1 ha) ir Žlibinais (6 ha). Prie Sausdravo esančios gyvenvietės: Kantaučiai, Žlibinai, Purvaičiai.
Upėvardis sudėtinės darybos: saus- („sausas, be vandens“) ir drav-as (šaknis drav- siejama su tekėjimu, bėgimu; plg. „bėgimas, judėjimas“).
Tekvondo 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
'''Tekvondo 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse''' vyks 7-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Tekvondo olimpinė programa liko nepakitusi nuo 2000 m.
Tamron
„Tamron Co., Ltd“ (株式会社タムロン) – Japonijos bendrovė, kuri gamina:
11,08 % bendrovės akcijų priklauso „Sony“.
Objektyvai
right|thumb|200px|Telekonverteris Tamron right|thumb|200px|Objektyvas Tamron 18-250 mm
Heizeltonas
Heizeltonas  – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Pensilvanijos valstijos Liucernos apygardoje.
Istorija
1857 m. pripažintas gyvenvietės statusas, ji, suklydus raštininkui, buvo pavadinta Heizeltonu. 1891 m. suteiktos miesto teisės, 1940 m. buvo aukščiausio ekonominio pakilimo laikotarpis – tuo metu Heizeltone gyveno apie 40 000 gyventojų.
Pasibaigus Antrajam pasauliniam karui pramonėje pradėti naudoti kiti energijos šaltiniai ir poreikis akmens angliai smuko. Naujai įsikūrusios įmonės įdarbindavo daug naujų darbuotojų, dažniausiai nelegaliai atvažiavusių iš Lotynų Amerikos. Priėmus nelegalią imigraciją ribojančius įstatymus, miestiečių skaičius vėl sumažėjo. left|thumb|225px|Šv. Petro ir Povilo bažnyčia XIX amžiaus pabaigoje
Lietuviška Šv. Petro ir Povilo bažnyčia
Šiame mieste išeiviai iš Lietuvos pradėjo kurtis XIX a. pabaigoje. 1888 m. įsteigta lietuvių–lenkų katalikiška parapija. Pirmuoju klebonu paskirtas kun. P. Adomaitis, jį pakeitė kun. Mašiotas, 1889 m. trumpai kunigavo Aleksandras Burba. Bažnyčioje kurį laiką vargonavo ir chorui vadovavo žinomas išeivių muzikas Petras Karašauskas. 1893 m. lenkų tikintieji pasistatė atskirą Šv. Stanislovo bažnyčią.
Norkūnų apylinkė (Obeliai)
Norkūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Ragelių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Obelių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Audronių apylinkės ir Buniuškių apylinkės.
Girios (Varėna)
Girios (arba Giria) – buvęs kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 7 km į vakarus nuo Pavarėnio, rytiniame Didžiulio ežero krante.
Giria (reikšmės)
Giria vadinama:
FK Kadino
Kadino futbolo klubas arba trumpai FK Kadino – Makedonijos futbolo klubas iš Kadino gyvenvietės netoli sostinės Skopjės.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1969 m.
Žaidė žemesniuose divizionuose.
Tapo 2018–2019 m. Trečios lygos Šiaurės regiono nugalėtojais ir pateko į Antrą lygą. Joje rungtyniavo trejetą sezonų.
Kreščionių apylinkė
Kreščionių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Mezozojinė kalnodara
thumb|250px|Pasaulio geologinis žemėlapis. Mezozojinės reljefo formos pažymėtos žydrai
Kreščionių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Obelių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Obelių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Ažukriaunio apylinkės, Barkiškio apylinkės ir Kairelių apylinkės.
Mezozojinė kalnodara
Mezozojinė kalnodara – tektogenezės era, besireiškusi mezozojaus laikotarpiu daugiausia Ramiojo vandenyno pakraščiuose. Skiriamos dvi pagrindinės fazės – kimerinė (juros periodo pabaiga – kreidos pradžia; vyko Kryme, šiaurės rytų Rusijoje) ir laraminė (kreidos pabaiga – paleogeno pradžia; Šiaurės ir Pietų Amerikoje). Jos skirtinguose regionuose vyko ne tuo pačiu metu.
Mezozojinės kalnodaros pradžia laikoma, kai Kimerijos plokštė susidūrė su pietiniu Kazachstanijos krantu bei Šiaurės ir Pietų Kinijos žemynais. Po šių procesų Tetijos paleovandenynas užsivėrė. Ši sandūra ėjo per dab. Turkijos, Irano, Tibeto, Pietryčių Azijos teritorijas, kur iškilo už dabartinius Himalajus aukštesni kalnai (dėl geologinių procesų vėliau sudūlėję).
Andrius Timofejus Kapusta
Kunigaikštis Andrius Timofejus Kapusta – ATR valstybinis veikėjas, Braclavo kaštelionas (1566–1571), Ovručo seniūnas (laikytojas) (1546–1551, 1553–1571).
Šeima
Buvo vedęs du kartus. Pirma žmona nežinoma. Antra Ana Šimkovna (* 1503.02.28 † 1577.07.19). Vaikai:
Petroškos
Petroškos – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 9 km į rytus nuo Šalčininkų, prie kelio, 0,7 km nuo sienos su Gudija. Kaimas yra virš 200 m aukštyje, šalia prasideda Žižmos ir Visinčios upės.
Maratas Bašarovas
Maratas Bašarovas (, g. 1974 m. rugpjūčio 8 d., Maskvoje) – totorių kilmės Rusijos teatro ir kino aktorius.
Biografija
Įstojo į Ščepkino teatro mokyklą (V. Koršunovo kursas). Pradėjo filmuotis reklamose, suvaidino epizodinį vaidmenį Michalkovo filme „Sudegintas saulės“.
Baigęs studijas 1996 m., gavo darbo pasiūlymų iš kelių teatrų, tačiau pirmenybę teikė darbui kine, televizijoje.
Maratas Bašarovas tapo vienu populiariausių Rusijos aktorių. Žinomiausi filmai: „Vorošilovo šaulys“, „Siena“. Taigos romanas“, „Vestuvės“, „72 metrai“, „Uolos. Viso gyvenimo daina“, „Julytė“. Filmavosi serialuose „Tobula pora“ (2001), „Mano didžiosios armėniškos vestuvės“ (2004), „Pagrindinis matuoklis“ (2006), „Kaimo komedija“ (2009), „Anna German. Baltojo angelo paslaptis“ (2012), „Antrasis kvępavimas“ (2014), „Girta firma“ (2016) ir kt.
Lietuvos ir Turkmėnistano santykiai
Lietuvos ir Turkmėnistano santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Turkmėnistano.
Nepriklausomybę pripažino 1991 m. rugsėjo 24 d. Diplomatiniai santykiai užmegzti 1992 m. liepos 21 d. Abi šalys yra JTO, kitų tarptautinių organizacijų narės.
Lietuvai atstovauja nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius, reziduojantis Azerbaidžane. Turkmėnistanui atstovauja nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius, reziduojantis Baltarusijoje.
Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno 22 Turkmėnistano piliečiai. Tuo tarpu Turkmėnistane neoficialiais duomenimis 2021 m. gyveno du Lietuvos piliečiai.
Santykių eiga
thumb|[[Audronius Ažubalis, vienas pirmųjų aukšto rango Lietuvos pareigūnų, su oficialiu vizitu besilankiusių Turkmėnistane.]] Abi valstybės 1940–1941 ir 1944–1990 m. įėjo į SSRS sudėtį. Skirtingai nei Lietuva, Turkmėnistanas nepriklausomos valstybės po Pirmojo pasaulinio karo nesukūrė, o po pilietinio karo Turkmėnistano teritorijoje įsigalėjo bolševikai. Nėra žinių apie turkmėnų ir lietuvių ryšius tarpukariu. Lietuvą okupavus SSRS, suintensyvėjo mainai tarp lietuvių ir turkmėnų. 1989 m. Turkmėnijos TSR gyveno 359 lietuviai, o Lietuvos TSR – 193 turkmėnai.
1991 m. lapkritį Turkmėnistanas, anksčiau paskelbęs nepriklausomybę nuo SSRS, buvo viena iš septynių sovietinių respublikų, sutikusių pasirašyti Suverenių Valstybių Sąjungos sukūrimo sutartį, pagal kurią būtų sudaryta konfederacija, tačiau konfederacija galutinai žlugus SSRS sukurta nebuvo.
Ignotiškio apylinkė
Ignotiškio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Lietuvos ir Turkmėnistano santykiai
Santykių eiga
1991 m. pabaigoje Lietuva pripažino Turkmėnistano nepriklausomybę, 1992 m. buvo užmegzti dvišaliai santykiai tarp valstybių, o 1997–1998 m. akredituoti ambasadoriai.
Lietuvių ir vokiečių teisininkų draugija
Lietuvių ir vokiečių teisininkų draugija (, LDJV) – asociacija, vienijanti Lietuvos ir Vokietijos (VFR) teisininkus, kitus suinteresuotus asmenis (pvz., teisės vertėjus), besidominčius VFR ir LR teisinėmis sistemomis.
Lietuvos ir Turkmėnistano santykiai
Santykių eiga
2013 m. birželio mėnesį Lietuvos ministras pirmininkas Algirdas Butkevičius išvyko oficialaus dviejų dienų vizito į Turkmėnistaną, kur susitiko su Turkmėnistano prezidentu Gurbanguliu Berdimuhamedovu, Turkmėnistano parlamento atstovais ir dalyvavo Lietuvos–Turkmėnistano verslo forumo atidaryme. Tarp dviejų šalių pasirašyta susitarimas dėl ekonominio bendradarbiavimo (2013 m.) ir sutartis dėl pajamų ir kapitalo dvigubo apmokestinimo išvengimo ir mokesčių slėpimo prevencijos (2013 m., ratifikuota 2014 m.)
Kultūriniai ir sporto mainai
Į lietuvių kalbą išversta turkmėnų pasakų, Atos Atajanovo, Narymano Žumajevo, Berdžio Kerbabajevo ir R. Esenovo kūrinių. Turkmėnų kalba išleista Juliaus Janonio rinkinys „Mano eilėraščiai“ (1959 m.), J. Dovydaičio apsakymų rinkinys „Meilė ir neapykanta“ (1962 m.), Eduardo Mieželaičio poema „Žmogus“ (1970 m.), poezijos rinkinys „Amžinoji styga“ (1981 m.) Paskelbta Mykolo Sluckio, Antano Venclovos, Justino Marcinkevičiaus, Antano Drilingos ir kitų lietuvių rašytojų kūrybos.
Lietuvių ir vokiečių teisininkų draugija
Nariai – advokatai Frank Heemann, LL.M. Theis Klauberg, LL.M. (Western Cape), Artūrs Krauklis ir kiti. Renginiai – teisės bei verslo temomis (pvz., konferencija apie nemokumą Vilniuje 2010 m. gegužės 20-21 d. ir kt.). Draugijos tinklavietėje skelbiamos kai kurios Lietuvos verslo teisės naujienos.
Lietuvos ir Turkmėnistano santykiai
Kultūriniai ir sporto mainai
Lietuvos ir Turkmėnistano vyrų futbolo rinktinės iki 2021 m. gruodžio yra tarpusavyje sužaidusios vienerias rungtynes, kurias laimėjo Lietuvos rinktinė.
Ekonominiai santykiai
2020 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Turkmėnistano siekė 19,01 mln. eurų, o Turkmėnistanas buvo 78-as pagal prekybos apimtis Lietuvos prekybos partneris.
Lietuvių ir vokiečių teisininkų draugija
Buveinės adresas: Teatro g. 3, Vilnius, LT-03107.
Lietuvos ir Turkmėnistano santykiai
Ekonominiai santykiai
Prekybos balanse vyrauja eksportas iš Lietuvos į Turkmėnistaną.
Pagal tiesioginių užsienio investicijų Lietuvoje dydį Turkmėnistanas yra 67-as (investicijos siekia 0,14 mln. eurų). Tuo tarpu Lietuvos tiesioginių investicijų Turkmėnistane 2020 m. nebuvo.
Laisvės judėjimas
Laisvės judėjimas – Slovėnijos žaliųjų ir liberalų politinė partija. Jos steigiamasis kongresas įvyko 2021 m. gegužės 8 d. Partija siekia pusiausvyros tarp pramonės pažangos ir aplinkos išsaugojimo pasitelkdama aplinkosaugos priemones.
Partijos tikslai
Pagrindinės partijos vertybės yra demokratija, tolerancija ir pagarba. Kaip socialines priemones partija nurodo viešai prieinamą sveikatos apsaugą ir darbuotojų skaičiaus didinimą, švietimo sistemos reformą ir mokyklų skaitmeninimą. Buvusio partijos pirmininko Jure Leben teigimu, Slovėnija pagal Pasaulio ekonomikos forumo kriterijus turėtų patekti tarp 20 konkurencingiausių pasaulio šalių.
Savo įžanginėje kalboje Jure Leben taip pat paminėjo „įmonių, kurios akivaizdžiai teršia aplinką“ Kemis, Eternit, Termite, Ekosistem uždarymą, geriamojo vandens reguliavimą Anhove, Velenjo anglies kasyklos uždarymą, hidraulinio ardymo uždraudimą, miškų apsaugą ir ekologinės krizės paskelbimą. Partija taip pat įvestų mokestį saldintiems gėrimams ir neperdirbamam plastikui, skatintų tvarų transportą, decentralizaciją ir Slovėnijos dekarbonizaciją.
2022 m. Slovėnijos parlamento rinkimuose Laisvės judėjimas užėmė pirmąją vietą, surinkęs 34,5 proc. balsų, ir gavo 41 iš 90 vietų Nacionalinėje asamblėjoje. Socialdemokratai, kita centro kairės partija, paskelbė, kad prisijungs prie Roberto Golobo vadovaujamos vyriausybės, suteikdami jam daugumą įstatymų leidžiamojoje valdžioje ir padarydami jį numanomu kitu Slovėnijos ministru pirmininku.
Antanas Žiliukas
Antanas Žiliukas (g. 1940 m. spalio 30 d. Nariūnuose, Salako valsčius) – Lietuvos inžinierius mechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras, profesorius.
Biografija
1948–1951 m. mokėsi Romaniškių (Zarasų raj.) pradinėje, 1951–1958 m. Salako vidurinėje mokykloje. 1963 m. baigė Kauno politechnikos institutą (KPI), 1968 m. – technikos mokslų daktaras. 1971 m., – KPI medžiagų atsparumo katedros docentas. 1989 m. – habilituotas daktaras, 1991 m. – profesorius. 1992–2006 m. Kauno technologijos universiteto (KTU), Deformuojamų kūnų mechanikos katedros vedėjas. 1992–1996 m. KTU Senato pirmininkas. 1993–1996 m. – Lietuvos studijų ir mokslo institutų senatų (tarybų) pirmininkų konferencijos prezidentas. 1996–2006 m. – Lietuvos mokslų akademijos narys ekspertas. 1994–2000 m. – Lietuvos mokslo tarybos narys.
Bibliografija
Monografijos: Vadovėliai: Proza: Eilėraščių rinkiniai:
Petrovka
Petrovka – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Daujėnų.
Kirilas Metkovas
(g. 1965 m. vasario 1 d.) – buvęs Bulgarijos futbolininkas, rungtyniavęs Bulgarijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1989–1993 m.
Algirdas Gurevičius
Veikla
2011 m. kartu su partneriu įkūrė viešąją įstaigą „Špikis“ – pelno nesiekiančią organizaciją, propaguojančią keliavimą dviračiais. Organizacijos svetainėje ir Youtube platformoje publikuoja kelionių nuotraukas, dienoraščius, vaizdo įrašus.
Bagdoniškio apylinkė
Bagdoniškio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Algirdas Gurevičius
Veikla
Lietuvoje dviračiu keliauja, filmuoja nuo 2004 m., užsienyje – nuo 2006 m. Yra keliavęs dviračiais Austrijoje, Estijoje, Gruzijoje, Indijoje (Himalajų kalnai, Himačal Pradešo valstija), Islandijoje, Kinijoje, Kirgizijoje, Kroatijoje, Latvijoje, Lenkijoje, Jungtinėse Amerikos Valstijose, Kanadoje, Mongolijoje, Namibijoje , Norvegijoje, Rumunijoje, Rusijoje (Altajaus Respublika, 2012 m.), Slovakijoje, Slovėnijoje, Tadžikijoje, Ukrainoje (Krymas, 2007 m.). Į Namibiją jo suorganizuotoje grupėje vyko ir kitas žinomas Lietuvos keliautojas Aurimas Valujavičius, 2022 m. gruodžio 26 d. pradėjęs plaukti per Atlantą vienviete irkline valtimi).
Youtube platformoje yra publikavęs vaizdo tinklaraščius (angl. vlog) apie kelionių dviračiais praktinius aspektus, savo vieno keliones dviračiais Estijoje, Norvegijoje (Lofoteno salynas), kelionę palei visą Lietuvos sieną ir pajūrį (išskyrus Kuršių Neriją ir Dieveniškių kyšulį), ir savo su žmona pėsčiųjų žygį Lenkijos Tatruose.
Bagdoniškio apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Ragelių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Obelių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Buniuškių apylinkės.
Jakėnų apylinkė
Jakėnų apylinkė sovietmečiu buvo:
Algirdas Gurevičius
Veikla
2019 m. vasarį filmo "Dviračiais per Tadžikiją" premjeroje Algirdas atskleidė, kad yra nusprendęs artimiausiu metu įprastų kelionių nebeorganizuoti - susitelkti į kitus sumanymus, tačiau tikisi ateityje prie šios veiklos dar bent sykį sugrįžti, ir pasidalino, kad viena jo senų idėjų - dviračių kelionė Kamčiatkoje (Rusija), aplankant jos ugnikalnius ((prasidėjus 2022 m. Rusijos invazijai į Ukrainą atsisakė šios minties)).
2019 m. gegužę ėmė publikuoti tinklalaides (angl. podcast) "Pokalbiai prie laužo", o birželį - ir vaizdo tinklaraščius, skirtus kelionių dviračiais praktiniams aspektams.
2022 m. su žmona išvyko į savo ilgiausią, 6 mėnesius trukusią, daugiau nei 6000 kilometrų besitęsusią kelionę Šiaurės Amerikoje. Vaizdo tinklaraščiai buvo pradėti publikuoti pačios kelionės metu. Nuo gegužės iki lapkričio mėnesio pabaigos pora dviračiais pervažiavo dalį Ramiojo vandenyno pakrantės, Kanados atkarpą (iš dalies Trans-Kanados dviračių taku) ir visas Jungtines Amerikos Valstijas nuo Kanados iki Meksikos sienos (Western Wildlands maršrutu, įskaitant Hiawatha dviračių taką Aidahe ir Skyline Drive Jutoje), taip pat aplankė Jeloustouno nacionalinį parką, Didįjį kanjoną, Solt Leik Sitį. Kaip pačią vaizdingiausią visų kelionių ir nakvynių vietą Algirdas Gurevičius įvardijo vieną iš Skyline Drive viršukalnių. Šiai kelionei buvo renkama parama, kurios pusę keliautojai paaukojo Nacionaliniam neliečiamojo miško paramos fondui, pridėdami ir savo lėšų.
Užumelnyčis
Užumelnyčis – buvęs kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, dabar Senosios Varėnos dalis dešiniajame Merkio krante. Gyvenvietę mena Užumelnyčio gatvė Senojoje Varėnoje.
Laoso piliečių revoliucinė partija
Laoso piliečių revoliucinė partija (lao ພັກປະຊາຊົນປະຕິວັດລາວ) – komunistinė partija, kuri nuo 1975 m. yra vienintelė partija Laose. Partijos vadovybė renkama kas penkeri metai. Taip pat iki 1991 m. partijai vadovaudavo sekretorius, tačiau nuo to laiko šios pareigybės nebeliko. Šiuo metu partijai vadovauja šalies prezidentas Choummaly Sayasone. 2007 m. Liaudies atstovų nacionaliniame kongrese iš 115 vietų partijai priklausė 113.
Mahabalipuramas
Mahabalipuramas  – miestelis ir svarbus šventyklų kompleksas pietų Indijoje, Tamilnado valstijoje, 60 km į pietus nuo Čenajaus, Bengalijos įlankos pakrantėje. Vystomas turizmas, verčiamasi žvejyba.
Paveldas
Vietovėje išlikę daug Palavų dinastijos laikotarpio (VII–VIII a.) dravida architektūrinio stiliaus šventyklų ir kitų objektų. Svarbiausi objektai: Tirukadalmalajaus hindų šventykla, skirta Višnui, bareljefas „Gangos nužengimas“ (vaizduoja Bhagirathos iš dangaus žemėn vedamą deivę Gangą), Varahos urvo šventykla, skirta Višnaus įsikūnijimui Varahai, vandenyno pakrantėje stovinti Šivai skirta Pakrantės šventykla, bei žymiausia – Penkių važiuoklių (panca ratha) šventykla, sudaryta iš 5 atskirų dalių („važiuoklių“ arba „ratų“); tiesa, statiniai niekad nebuvo pašventinti ir šventyklomis netapo. Taip pat yra XIX a. švyturys. Mahabalipuramo architektūrinis kompleksas 1984 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Istorija
Vietovė gyvenama nuo senovės, čia rasta ankstyvų megalitinių radinių. Tamilų poemoje Perumpanarruppatai (I a. pr. m. e.–I a. m. e.) minimas Nirppeyyaru uostas siejamas su dabartiniu Mahabalipuramu. Kad antikoje čia būta svarbaus uosto rodo čia rastos IV a. kiniškos, romėniškos monetos. Valdant Palavų dinastijai, Mahabalipuramas buvo pagrindinis šalies uostas. Iš čia vyko prekybinės ir diplomatinės misijos į Šri Lanką, Pietryčių Aziją. VII–VIII a. tapo svarbiu religiniu centru (daugiausia remiant valdovui Narasimhavarmanui I). Ikoniškas Pakrantės šventyklos ir keleto kitų, iki dabar neišlikusių, šventyklų vaizdas Mahabalipuramą išgarsino Vakaruose kaip „Septynių pagodų miestą“.
Vėliau miestas nunyko. Dabartinis Mahabalipuramas įkurtas britų 1827 m.
Migliečiai
Migliečiai – didelė vienaskilčių augalų eilė. Manoma, kad migliečiai kilo iš Pietų Amerikos prieš 115 mln. metų. Šių augalų žiedai paprastai nedideli, sutelkti žiedynuose. Dauguma rūšių apdulkinamos vėjo. Daugumos sėklose būna krakmolo.
Vyšnij Voločioko tvenkinys
Vyšnij Voločioko tvenkinys  – tvenkinys Rusijoje, Tverės srityje, šalia Vyšnij Voločioko miesto, sudarytas Cnos ir Šlinos upių slėniuose. Tvenkinys užtvenktas 1719 m. ir buvo skirtas Vyšnij Voločioko vandens sistemos lygiui reguliuoti. 1741 m. įrengta vandens jėgainė. 1951 m. atstatyta.
Tvenkinio ilgis 12 km, plotis iki 9 km. Metinis vandens lygio svyravimas – 3 m. Tvenkinio vanduo naudojamas vandentiekiui, hidroeneregetikai.
Iš tvenkinio išteka Volgos intakas Tverca.
Rubikių apylinkė (Obeliai)
Rubikių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Obelių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Obelių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kairelių apylinkės.
Mitriškės
Istorija
XX a. tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai. 1980 m. prijungtas prie Varėnos.
Vokietijos civilinio proceso kodeksas
Vokietijos civilinio proceso kodeksas ( - 'Civilinio proceso tvarka', ZPO) – kodifikuotas norminis teisės aktas (federalinis įstatymas), pagrindinis Vokietijos (VFR) civilinio proceso teisės šaltinis. Sudaro 11 knygų. Priimtas 1877 m. sausio 30 d., įsigaliojo 1879 m. spalio 1 d. kaip Vokietijos imperijos įstatymas. Šiuo metu galioja kaip VFR įstatymas.
Elena Jackevičaitė
Elena Jackevičaitė (1891 m. vasario 18 d. Mažeikiškio palivarkas, Panemunėlio valsčius (dab. Rokiškio raj.) – 1977 m. spalio 17 d. Kaunas; palaidota Petrašiūnų kapinėse) – pirmoji moteris teisėja nepriklausomoje Lietuvoje, visuomeninkė, moterų teisių gynėja. thumb|Elena Jackevičaitė
Biografija
Gimė dvarininkų šeimoje, Panemunėlio valsčiuje, dab. Rokiškio rajone. Baigė gimnazijos mokslus Rygoje, mokėsi Onos Jastržembskaitės gimnazijoje, ją baigė su aukso medaliu ir su 8 pedagogine klase. Elena Jackevičaitė svajojo studijuoti agronomiją, tad bandė įstoti į Maskvos Petrovsko-Razumovsko akademiją, tačiau nesėkmingai, ir kaip pati nurodė, nebuvo į akademiją priimta dėl vietų moterims stokos. Vietoje to, ji sėkmingai įstojo į Petrapilio Bestuževo Moterų Aukštuosius kursus, matematiką. Tačiau matematikos mokslai nepatiko, ir jau po pusantro mėnesio ji perėjo studijuoti į juridinį fakultetą. 1913–1914 m. Elena Jackevičaitė praleido besimokydama Petrapilyje, o 1914 m. vasarą kartu su motina Felicija Jackevičiene išvyko į vokiečių kurortą Bad-Wildungeną, kur jas užklupo Pirmasis Pasaulinis karas. Iki pat 1914 m. gruodžio mėn. Elena Jackevičaitė su motina praleido Dortmunde, Vestfalijoje, o vėliau per Švediją grįžo į Petrapilį, o iš ten – į Lietuvą.
1915 m. dėl karo teko su šeima pasitraukė į Maskvą pas giminaitį. Maskvoje Elena Jackevičaitė tęsė mokslus – įstojo į B.Paltrockienės Aukštuosius Moterų kursus, kuriuos baigė pirmojo laipsnio diplomu 1918 m. Kadangi tuo metu dar negalėjo grįžti į Lietuvą, įstojo į tarnybą Turkestano respublikoje, o jai vadovavo inžinierius F. Dobkevičius, kuris vėliau Lietuvoje ėjo geležinkelių direktoriaus pareigas. Į Lietuvą grįžo 1919 m., iki 1922 m. dirbo mokytoja Dotnuvos Ūkio mokykloje.
Juridinę karjerą pradėjo palaipsniui. 1922 m. balandžio 3 d. buvo priimta II eilės teismo raštininke Kauno apygardos teisme, o tų pačių metų balandžio 16 d. buvo perkelta į jaunesnes teismo kandidates. Dirbo Kauno apygardos teisme ir pas Kauno I nuovados Taikos teisėją p. Gerubavičių. Nuo 1923 m. rugsėjo mėn. buvo iškomandiruota pas Kauno IV nuovados (vėliau pervadinta – Aleksoto nuovada) Taikos Teisėją teikti pagalbą ir dirbti savarankiškai. 1923 m. spalio 11 d. buvo perkelta į vyresnius kandidatus, o lapkričio 28 d. Teisingumo ministro įsakymu Nr. 171 buvo paskirta laikinai eiti Kauno miesto ir IV apskrities (vėliau pervadintos į Aleksoto nuovadą) Taikos Teisėjo pareigas. Nuo 1923 m. sausio 1 d. buvo patvirtinta šiose pareigose, jose išdirbo šešerius metus. 1930 m. sausio 10 d. Prezidento aktu Nr. 17 buvo paskirta Marijampolės Apygardos Teismo nariu.
Dalyvavimas visuomeninėse organizacijose
Elena Jackevičaitė buvo Lietuvos moterų tarybos organizacinio komiteto narė, o 1929 m. steigiamajame susirinkime, kartu su O. Mašiotienė, P.Kalvaityte, J.Lašiene, J.Tūbeliene, A.Ragaišiene ir Kazakaityte išrinkta į Lietuvos moterų tarybos Valdybos nares. Ji dalyvavo Lietuvos abolicionistų draugijos, siekusios panaikinti prostitucijos reglamentavimą, t. y. uždrausti prostituciją, veikloje.
Elena Jackevičaitė pasisakė prieš ištekėjusių moterų teisinį varžymą, tačiau pripažino, kad šeimos ir profesijos suderinimas yra gana opus klausimas, kuris turės būti išspręstas ateityje.
Zivilprozessordnung
Zivilprozessordnung - civilinio proceso kodeksas vokiškai kalbančiose valstybėse:
Puodynių lyguma
Puodynių lyguma – didelės kultūrinės vertės teritorija Laose, kurioje yra rasta tūkstančiai tuščiavidurių akmeninių puodynių.
Archeologai mano, kad šie akmenys buvo naudojami prieš 1500–2000 m. Dauguma akmenų datuojami tarp 500 m. prieš mūsų erą ir 800 mūsų eros metų. Antropologai ir archeologai tvirtina, kad šie akmenys buvo naudojami kaip laidojimo urnos ar maisto atsargoms talpinti. Dauguma akmenų pagaminti iš smiltainio. Tačiau randama ir granitinių, konglomeratinių ar iš sukietėjusių koralų. Kai kurie akmenys sveria iki 13 tonų, o skersmuo gali siekti nuo 1 iki 3 m.
Iš viso archeologai atrado apie 400 laukų su šiomis puodynėmis, kai kurie yra ir Indijos teritorijoje, dėl to manoma, kad jie žymėjo prekeivių kelią.
Ši teritorija buvo naudojama kaip priedanga Vietnamo ir Laoso pilietiniame karuose, todėl iki šiol lygumoje randama labai daug nesprogusių minų ir kitų sprogmenų. Dėl šios priežasties lankytojams yra atverti tik pirmieji trys puodynių laukai, kiti laikomi pavojingais gyvybei.
Izabelė, velnio hercogienė
Izabelė, velnio hercogienė – 1969 m. režisieriaus Bruno Corbucci sukurtas nuotykių filmas.
Turinys
Barono de Frisako šeima buvo išžudyta, siekiant užvaldyti jo valdas bei turtus. Išgyventi pavyko tik jo dukrai Izabelei, kurią užaugino čigonai. Praėjus 20 metų mergina, išmokusi puikiai valdyti ginklą, grįžta, kad atkeršytų tėvų žudikams...
Sardinijos lūšis
1908 m. Paskvalas Mola aprašė Sardinijos lūšį, kai ją matė Nuoro mieste, Sicilijoje. Jo aprašymais, lūšies ilgis buvo 1 m, aukštis – 35 cm, uodegos ilgis – 33 cm. Žmonių, kurie buvo matę lūšį, nebuvo, tad lūšies buvimo saloje įrodymai nebuvo surinkti. Dėl to laikoma, kad Sardinijos lūšys niekada neegzistavo.
FK Vardari Forino
Forino „Vardari“ futbolo klubas arba trumpai FK Vardari Forino – Makedonijos futbolo klubas iš Forino gyvenvietės netoli Gostivaro.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1974 m.
Žaidė žemesniuose divizionuose.
2018/2019 m. Trečioje lygoje, Vakarų regione buvo antri ir pateko į Antrą lygą.
Bajorų apylinkė (Obeliai)
Bajorų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Aleksandravėlės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Obelių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kriaunų apylinkės.
Nosiaryklė
Nosiaryklė  – viršutinė ryklės dalis, kuri tęsiasi nuo kaukolės pagrindo iki gomurio. Nosiaryklė skiriasi nuo burnos ir gerklų dalių ryklių tuo, kad ji visada atvira.
Į nosiaryklę patenka oras iš nosies ertmės angų (lot. Choanae), o paskui, iš nosiaryklės, keliauja į burninės ryklės dalį, tada į gerklas. Nosiaryklėje oras yra sušildomas ir išvalomas.
Substratas vedų kalboje
Kalbinis substratas vedų kalboje – vedų kalboje identifikuojamas kalbinis substratas, kildinimas iš neindoeuropietiškų kalbų. Šis substratas aptinkamas pačiuose ankstyviausiuose žinomuose sanskrito tekstuose (Rigvedoje) ir pateikiamas kaip vienas iš indoarijų migracijos į Pietų Aziją įrodymų. T. y., teigiama, kad substratas atsiradęs dėl indoarijų kontaktų su vietinėmis (ikiindoeuropietiškomis) kalbomis įtakos.
Substratas identifikuojamas pagal skolinius, nerandamus kitose indoeuropiečių kalbose, taip pat fonetinius aspektus, nebūdingus indoeuropiečių kalboms.
Fonologija
Sanskritui būdingi retrofleksiniai (cerebraliniai) garsai – ṭ, ṭh, ḍ, ḍh, ṇ. Jie nebūdingi kitose senosiose indoeuropiečių kalbose, nei indoeuropiečių prokalbės rekonstrukcijai, tačiau paplitę kitose Pietų Azijos kalbose – dravidų, mundų, burušų – ir priskiriami jų prokalbėms. Kada ir iš kokios kalbos į sanskritą pateko retrofleksiniai garsai, sunku pasakyti, nes pirminis Vedų tekstas galimai buvo necerebralizuotas, o šie garsai patekę ten vėliau, nepakeitę Vedų metrinės struktūros ar semantikos. Galima teigti tik, kad retrofleksiniai garsai jau tikrai buvo Rigvedos galutinės redakcijos susidarymo metu (VI a. pr. m. e.). Pagal vieną iš versijų, cerebralizacijos židiniu galėjo būti Indijos subkontinento šiaurės vakarai, nes to regiono kalboms (burušų, nuristaniečių, dardų) būdinga itin stipri cerebralizacija.
Leksika
1955 m. britų indologas Tomas Barou suskaičiavo ~500 sanskritiškų žodžių, kurių kilmė neindoeuropietiška. Jis atrado, kad ankstyviausiose sanskrito formose tokių skolinių yra keletas, o laikui bėgant jų vis gausėja. F. Kioperis Rigvedoje nustatė 383 neindoeuropietiškus žodžius (~4 % Rigvedos žodyno). Atmetus vietovardžius ir asmenvardžius liktų ~211–250 substratinių žodžių.
Mayrhofer teigimu, viena iš substratinių kalbų turėjusi būti priesaginės darybos, nes daug skolinių pasižymi priesagomis ka-/ki-. Michael Witzel šiuos žodžius gretina su mundų kalbomis, kuriose priesaga k- rodo su žmonėmis susijusius dalykus, o khasių kalboje ki- priesaga nurodo daugiskaitą. Tiesa, ši tipo skoliniuose nedaugelis reikšmių tiesiogiai siejasi su žmonėmis:
Kalbos–donorės
Amerikiečių kalbininkas Colin Masica teigė, kad apie trečdalis hindi ir persų kalbos žemės ūkio terminų kilę ne iš indoeuropiečių, dravidų ar mundų kalbų. Southworth teigimu, daug augalijos terminų taip pat nesusiję su mundų ar dravidų kalbomis. Todėl teigtina, kad egzistavo kažkokia kalba (Masica ją įvardina „kalba X“), neturinti palikuonių, bet suteikusi nemažai žodžių indoiranėnams.
Tos nežinomos kalbos terminija apima daug žodžių, susijusių su javų auginimu, duonos gamyba, irigacija, architektūra, apranga, įrankiais. Lubotsky pastebėjo, kad 55 sanskrito ir avestos skoliniai yra kilę iš to paties substrato, todėl padarė išvadą, kad jie galėję kilti iš aukštą civilizaciją sukūrusios Baktrijos–Margianos kultūros (BMAC), su kuria gausius kontaktus turėję senovės indoiranėnai. Būtent ten klajokliai galėję susipažinti su civilizaciniais pasiekimais ir perimti su jais susijusį žodyną. Tarp numanomo Baktrijos kalbos substrato žodyno rekonstruojami tokie žodžiai:
Harapos kalba yra viena pagrindinių kandidačių į sanskrito substratą, tačiau kadangi nieko nežinoma apie šios kalbos kilmę, sunku atpažinti, kokie žodžiai jai galėję priklausyti. Witzel, kaip minėta, Harapos kalbą linkęs sieti su austroazijiečiais (susijusiais su mundais) ir jai priskiria ka-/ki- priesagų žodžius. Vėliau jis šį galimą Harapos žmonių įtaką pavadino „Kubhā-Vipāś substratu“. Witzel, priešingai nei didesnioji dalis kalbininkų, nelinkęs priskirti Harapos kalbos dravidams, ir teigia, kad indoarijai pirmiausia susidūrė su šiuo substratu Pandžabe, o dravidų skolinius perėmė jau toliau judėdami į rytus.