cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Neuroonkologija
Oligodendrogliomos
Oligodendrogliomos yra gana retos, jos sudaro mažiau nei 5 procentus visų pirminių smegenų navikų ir ne daugiau kaip 10–15 procentų visų gliomų. Šie navikai skirstomi į žemo laipsnio ir anaplastinius pažeidimus. Anaplastinei oligodendrogliomai būdingas padidėjęs ląstelių tankis, mitozė, endotelio proliferacija ir branduolio polimorfizmas bei nekrozė.
Žemo laipsnio oligodendrogliomos ir oligoastrocitomos
thumb|200px|horizontaliai T_1- (kairėje) irT_2-Palyginti su oligodendrogliomos magnetinio rezonanso tomografija Vidutinis pacientų, sergančių gryna oligodendroglioma, išgyvenamumas yra apie 10 metų, su oligoastrocitoma – apie 8 metus. Pailgėjimas, palyginti su grynomis astrocitomomis, atsiranda dėl 1p/19q poros ištrynimo arba perkėlimo navike.
Anaplastinės oligodendrogliomas ir oligoastrocitomos
thumb|200px|left|Anaplastinė oligodendroglioma augimo matematinis modeliavimas remiantis topologinėmis smegenų struktūromis, dviejų polių tyrimas (vaizdo įrašas)
Anaplastinė oligodendroglioma būdingi simptomai, atsirandantys dėl masės efekto ir epilepsijos priepuolių. Nepaisant jų cheminio jautrumo, vidutinis išgyvenamumas yra tik 3 iki 5 Metai. Gydymas apima maksimalų pašalinimą, po kurio taikoma spindulinė terapija. Kalbant apie chemoterapiją, reikia pažymėti, kad dviejuose neseniai atliktuose III fazės klinikiniuose tyrimuose radioterapijos rezultatai buvo lyginami su kombinuotos radioterapijos ir prokarbazino, lomustino, vinkristino chemoterapijos rezultatais. Nors taikant kombinuotą gydymą išgyvenamumas be atitinkamų simptomų buvo ilgesnis, bendras išgyvenamumas abiejų gydymo būdų metu buvo toks pat. Pacientai, kuriems buvo 1p/19q delecija, pasiekė geriausių gydymo rezultatų, o pacientai, kuriems nebuvo 1p/19q delecija, galėjo pagerinti savo rezultatus taikant PCV chemoterapiją.
Perspektyvūs klinikiniai tyrimai parodė, kad apie 50 iki 70 Pacientų, sergančių pasikartojančia anaplastinė oligodendroglioma po spindulinės terapijos, procentas teigiamai reaguoja į chemoterapiją PCV arba temozolomidu. Nors geresnis temozolomido ir PCV terapijos veiksmingumas nenustatytas, kumuliacinės mielosupresijos trūkumas vartojant temozolomidą rodo, kad jį reikia vartoti recidyvo gydymo pradžioje.
Ependimomos
Ependimoma yra neoplazma, kuri išsivysto iš ependiminių ląstelių, dengiančių smegenų skilvelius, gyslainės rezginį, filum terminale ir centrinį nugaros smegenų kanalą. Ependiminės ląstelės taip pat yra smegenų parenchimoje dėl embriono migracijos iš periventrikulinių sričių į smegenų žievę. Šie gana reti navikai gali atsirasti bet kuriame amžiuje, tačiau jiems būdingos dvi smailės – nuo 0 iki 10 ir nuo 40 iki 50 metų. Intrakranijiniai sužalojimai, dažniausiai atsirandantys užpakalinėje duobėje, dažniau pasitaiko pirmojoje amžiaus grupėje, o stuburo traumos – antroje amžiaus grupėje.
Ependimomos skirstomos į žemo laipsnio pažeidimus (I ir II. laipsnis pagal PSO skalę) ir anaplastiniai pažeidimai (III. laipsnių) suskirstyti. I. laipsnis yra ypač subependimomos ir miksopapilinės ependimomos, III. Anaplastinė ependimoma. Pacientams, kuriems yra stuburo ependimomos, kurias galima visiškai pašalinti, spindulinė terapija vėliau netaikoma. Pooperacinės spindulinės terapijos vaidmuo esant žemo laipsnio intrakranijinėms ependimomoms yra prieštaringas, tačiau radioterapija paprastai skiriama esant anaplastiniams ar žemo laipsnio navikams, kurių negalima visiškai pašalinti.
Klinikiniai tyrimai parodė, kad ependimomos reaguoja į chemoterapiją, ypač platiną. Platinos pagrindu pagamintos chemoterapijos nauda yra 67 Procentai, kita vertus, 25nitrozkarbamidams proc. Ependimomų II prognozė. Įvertinimai rodo 68 metų išgyvenamumą be ligų procentų, o bendras išgyvenamumas yra 87 proc. Esant anaplastinėms ependimomoms, šios vertės sumažėja iki 29 procentų arba iki 37 proc.
Meduloblastomos
thumb|200px|Meduloblastomos kompiuterinė tomografija Meduloblastoma yra labiausiai paplitęs piktybinis vaikų smegenų auglys. Didžiausias sergamumas pasireiškia vaikams nuo 2 iki 7 metų. Didžiausia rizika susirgti išlieka vaikystėje, nes vyresniems nei 21 metų žmonėms meduloblastoma serga labai retai.
Šis navikas būdingas užpakalinei duobei, kur jis lokalizuotas abiejuose smegenėlių pusrutuliuose arba smegenėlių vermuose. Kadangi jis yra invazinis ir greitai auga, jis paprastai plinta į kitas centrinės nervų sistemos (CNS) dalis per CSF ir gali prasiskverbti į šalia esančio ketvirtojo skilvelio dugną ir smegenų dangalus. Retai gali atsirasti papildomų CNS metastazių. Kai atsiranda piktybinis navikas, simptomai yra pusiausvyros praradimas, koordinacijos sutrikimas, diplopija, dizartrija ir dėl ketvirtojo skilvelio pažeidimo, dėl kurio dažnai atsiranda obstrukcinė hidrocefalija, galvos skausmas, pykinimas ir vėmimas, nestabili eisena.
MRT paprastai rodo didžiulį kontrastą stiprinantį pažeidimą, apimantį smegenėles. Kaip minėta aukščiau, medulloblastoma turi didelį polinkį lokaliai įsiskverbti į leptomeninges, taip pat plisti per subarachnoidinę erdvę, apimančią skilvelius, smegenų išgaubimą ir stuburo leptomeninginius paviršius. Vadinasi, būtina rezonansuoti visą kraniospinalinę ašį.
Chirurgijos tikslas – pašalinti kuo daugiau pažeidimo atsiradusios masės. Tiesą sakant, pooperaciniai liekamieji navikai lemia prastesnę prognozę. Taip pat nepalankios prognozės pranašas yra naviko ląstelių buvimas smegenų skystyje arba leptomeninginių metastazių rezonansinis nustatymas. Vien tik chirurgija paprastai nėra gydoma. Tačiau kai kuriais atvejais gali būti taikomas terapinis kaukolės ir nugaros smegenų ašies švitinimas, sutelkiant dėmesį į pirminio naviko vietą. Chemoterapijos pridėjimas po spindulinės terapijos padidina išgydymo greitį. Kartu su vinkristinu naudojami platinos preparatai (cisplatina arba karboplatina), etopozidas ir alkilinanti medžiaga (ciklofosfamidas arba lomustinas). Tinkamai gydant, ilgesnio nei 3 metų išgyvenamumo atvejai medulloblastoma sergantiems pacientams svyruoja nuo 60 iki 60 metų ir 80 proc.
Meningiomos
thumb|200px|Meningiomos makroskopija: aiškiai matoma, kad auglys spaudžia smegenis, o ne įsiskverbia į jas thumb|200px|left|Meningiomos histologija Meningiomos yra labiausiai paplitę intrakranijiniai išoriniai arba neašiniai smegenų augliai, atsirandantys iš arachnoidinių ląstelių, membranos, kuri iškloja smegenis ir nugaros smegenis. Šios neoplazijos dažnis yra apie 2 atvejų per metus per 100 000 Gyventojas. Jais dažniau serga šeštojo ir septintojo dešimtmečių moterys. Jų dažnis yra didesnis pacientams, sergantiems 2 tipo neurofibromatoze. Chromosomos praradimas 22 būdingas meningiomoms, nors šio radinio prognostinė reikšmė vis dar neaiški.
Pacientams, sergantiems meningioma, gali pasireikšti simptomai, būdingi dideliam kaukolės pažeidimui, įskaitant traukulius ir židininius neurologinius trūkumus. Kadangi meningioma gali būti ir besimptomė, kartais jos aptinkamos kompiuterinės tomografijos ir magnetinio rezonanso tomografijos metu dėl kitų priežasčių. Šis rezonansinis navikas turi būdingą išvaizdą, paprastai susidedantį iš vienodo kontrasto stiprinimo išilgai kietosios žarnos, aiškiai atskiriant nuo smegenų parenchimos. Kitas bruožas, nors ir ne visais atvejais, yra vadinamoji "dural uodega", kurią vaizduoja iškilimas, kuris tęsiasi už pažeidimo ir rodo tvirtinimo tašką kietajame kakle.
Daugeliui atsitiktinai aptiktų meningiomų pirminės diagnozės metu gydymo nereikia. Jei nustatoma, kad pacientas turi didelį masinį poveikį, neatsižvelgiant į tai, ar yra simptomų, pasirenkamas gydymas paprastai yra visiška rezekcija. Mayo Clinics studijoje, kurioje buvo lyginami naviko kontrolės rodikliai po chirurginės rezekcijos ir radiochirurgijos pacientams, sergantiems maža ar vidutinio sunkumo intrakranijine meningioma ir neturinčių masinio efekto simptomų, radiochirurgija padėjo geriau kontroliuoti (98). prieš 88 procentų) ir su mažiau komplikacijų (10 prieš 22 proc.), palyginti su chirurginiu pašalinimu.
Pirminės CNS limfomos
thumb|200px|Horizontaliai T_1-Pirminės CNS limfomos MRT Pirminė centrinės nervų sistemos limfoma sudaro apie 2 procentais iki 3 procentų visų smegenų auglių pacientams, kurių imuninė sistema normali. Jie dažniau pasireiškia vyresniems nei 55 metų vyrams iki 60 metų į viršų. Beveik pusė visų limfomų atsiranda vyresniems nei 60 metų pacientams ir maždaug ketvirtadalis vyresniems nei 70 metų pacientams metų į viršų. Atrodo, kad sergamumas didėja su amžiumi, tačiau priežastis vis dar neaiški. Pacientams, kurių imuninė sistema nusilpusi, yra didesnė rizika susirgti CNS limfoma, todėl tie, kuriems buvo persodintas organas, turi įgimtą imunodeficito ar autoimuninę ligą arba yra užsikrėtę žmogaus imunodeficito virusu. Su ŽIV susijusios smegenų limfomos yra susijusios su Epstein-Barr virusu, ypač pacientams, kurių CD4 limfocitų skaičius mažesnis nei 500 ląstelės per kubinių milimetrų kraujyje. Dauguma CNS limfomų yra difuzinės didelių B ląstelių limfomos.
thumb|200px|left|T_1-Pirminės CNS limfomos MRT sagitalinėje plokštumoje thumb|200px|Priekinis T_1-Pirminės CNS limfomos MRT Pacientai kenčia nuo įvairių būdingų židininio ar daugiažidininio masinio pažeidimo simptomų. MRT dažniausiai parodo navikus su homogenišku kontrasto padidėjimu giliojoje periventrikulinėje baltojoje medžiagoje. Daugiažidiniškumas ir nehomogeniškumas būdingi pacientams, kurių imuninė sistema nusilpusi. CNS limfomos analizė yra labai svarbi diferencinei smegenų neoplazijos diagnostikai. Reikėtų pažymėti, kad kortikosteroidų skyrimas gali visiškai išnykti, todėl gali būti sunku diagnozuoti pažeidimus. Todėl, jei diferencinėje diagnozėje reikia atsižvelgti į CNS limfomą, kortikosteroidų reikia vengti, nebent masinis poveikis pacientui sukelia rimtų ir tiesioginių problemų.
Įtariamo pažeidimo biopsija yra labai svarbi. Skirtingai nuo sisteminės didelių B ląstelių limfomos, kai chemoterapija ir radioterapija yra veiksmingos, o lokalizuotų pažeidimų gydymas yra gydomasis, centrinės nervų sistemos limfoma paprastai reaguoja į pradinį gydymą, bet vėliau atsinaujina. Kaip ir sisteminės limfomos atveju, operacijos vaidmuo pirmiausia apsiriboja tinkamų audinių mėginių paėmimu diagnozei nustatyti.
Anksčiau spindulinė terapija buvo skiriama visoms smegenims (panencefalinė). Vidutinis išgyvenamumas yra apie 12 net ir su lokalizuotais pažeidimais Mėnesių. Pasikartojimas dažniausiai paveikia ankstesnės traumos vietą ir kitus regionus. Atsakymai į chemoterapiją yra perspektyvesni. Klinikiniai tyrimai, kurių metu vien didelės metotreksato dozės buvo naudojamos kaip pirmasis gydymas, o radioterapija buvo atidėta iki atkryčio ar progresavimo, parodė geresnį bendrą išgyvenamumą nei vien tik radioterapija. Dar veiksmingesnis buvo metotreksato, vinkristino, prokarbazino, intratekalinio metotreksato, citarabino ir panencefalinės spindulinės terapijos bei citarabino derinys arba intraarterinės chemoterapijos taikymas su intraarteriniu metotreksatu, į veną švirkščiamu ciklofosfamidu ir etopozidu modifikavus kraują. smegenų barjeras su manitoliu. Vidutinis išgyvenamumas gydant metotreksatu buvo 24 iki 40 mėnesių daug didesnis nei taikant vien radioterapiją (24 iki 40 mėnesių). Kai kuriais atvejais spindulinė terapija taikoma tik atkryčiams, kai chemoterapija yra pradinė regresija. Taip pat buvo pranešta apie ilgo išgyvenimo atvejus be radioterapijos.
Panencefalinė spindulinė terapija yra susijusi su didele demencijos ar leukoencefalopatijos išsivystymo rizika. Šią riziką būtų galima sumažinti kuriant veiksmingas naviko kontrolės strategijas, kurios išvengtų panencefalinės radioterapijos. Pradinis gydymas pacientams, kurių imuninė sistema susilpnėjusi, yra sumažinti imunosupresijos priežastis. Šių pacientų prognozė paprastai yra blogesnė nei pacientų, kurių imuninė sistema normali. Dėl lydinčių naviko infekcijų ir apskritai neoptimalios fizinės būklės šiems pacientams, kurių imunitetas nusilpęs, chemoterapija dažnai negali būti atliekama. Kaip ir kitų smegenų auglių atveju, atsakas į gydymą priklauso nuo amžiaus ir fizinės būklės.
Smegenų metastazės
Metastazės smegenyse yra labiausiai paplitę suaugusiųjų intrakranijiniai navikai, dešimt kartų dažniau nei pirminiai smegenų augliai. Jie žingsniuoja 20 iki 40 procentų vėžiu sergančių suaugusiųjų ir dažniausiai yra susiję su plaučių ir krūties vėžiu bei melanoma. Šie pažeidimai atsiranda dėl vėžio ląstelių plitimo per kraują ir dažniausiai atsiranda pilkosios ir baltosios medžiagos sandūroje, kur pasikeičia kraujagyslių skerspjūvis, sulaikant naviko ląstelių embolijas. 80 procentas pažeidimų atsiranda smegenų pusrutuliuose, 15 procentų smegenyse ir 5 procentų smegenų kamiene. Apie 80 procentų pacientų yra sirgę sisteminiu vėžiu, o 70 procentų turi daugybinių metastazių smegenyse. thumb|200px|Horizontaliai T_2-Melanomos smegenų metastazių magnetinio rezonanso tomografija
Pastaruoju metu buvo padaryta didelė pažanga diagnozuojant ir gydant šiuos pažeidimus, todėl pagerėjo išgyvenamumas ir pagerėjo simptomų kontrolė. Požymių ir simptomų atsiradimas yra panašus į kitų masinių smegenų pažeidimų atsiradimą. Pasirinktas diagnostikos metodas yra magnetinio rezonanso tomografija naudojant kontrastines medžiagas.
Literatūroje pateikiami lygiaverčiai operacijos ir radiochirurgijos rezultatai. Pastarasis atrodo patogesnis, veiksmingesnis ir saugesnis esant mažiems pažeidimams arba regionams, neprieinamiems operacijai. Radiochirurgija yra protinga alternatyva pacientams, kurių negalima operuoti dėl medicininių priežasčių. Tačiau chirurgija yra neabejotinai optimalus būdas gauti audinius diagnozei atlikti ir pašalinti pažeidimus, sukeliančius masinį poveikį. Todėl radiochirurgiją ir chirurgiją geriau laikyti dviem vienas kitą papildančiais, bet skirtingais metodais, kurie turi būti taikomi atsižvelgiant į skirtingą paciento situaciją. Už beveik 50 procentas pacientų, turinčių vieną ar dvi metastazes smegenyse, nėra chirurginis pašalinimas dėl pakitimų neprieinamumo, sisteminės ligos masto ar kitų veiksnių. Šiems ir kitiems pacientams, kuriems yra daug metastazių, kaip standartinė priežiūra paprastai siūloma panencefalinė spindulinė terapija. Iš tikrųjų pasiekia beveik 50 procentų jų taikant šią terapiją pagerėjo neurologiniai simptomai ir 50 iki 70 procentų pastebima reakcija. Chemoterapija retai naudojama smegenų metastazių gydymui.
Daugumos pacientų, turinčių metastazių smegenyse, vidutinis išgyvenamumas yra tik nuo keturių iki šešių mėnesių po panencefalinės spindulinės terapijos. Tačiau jaunesni nei 60 metų pacientai, turintys atskirų pažeidimų ir kontroliuojamą sisteminę ligą, gali išgyventi ilgiau, nes jie gali toleruoti agresyvesnį gydymo metodą.
Meninginės metastazės
thumb|200px|Meninginių metastazių histograma Maždaug 5 val procentų naviku sergančių pacientų gali būti diagnozuotos minkštųjų smegenų dangalų (leptomeninges encephali) metastazės. Dažniausiai jie atsiranda sergant melanoma, krūties ir plaučių vėžiu dėl naviko ląstelių plitimo per kraują. Tada piktybinės ląstelės pasklinda po visą centrinę nervų sistemą (CNS), dažniausiai per smegenų skystį, paprastai žinomą kaip smegenų skystis.
Diagnozė gali būti nustatyta ištyrus smegenų skystį arba smegenų ir nugaros smegenų magnetinio rezonanso tomografiją. Piktybinių ląstelių buvimas gali būti matuojamas 50 procentų pacientų galima nustatyti. Bent 10 procentų pacientų, kuriems yra pažeista leptomeningealis, citologinio tyrimo metu lieka neigiami. Padidinus juosmeninių punkcijų skaičių iki šešių ir pašalinto skysčio kiekį iki 10 Mililitras per punkciją gali padidinti teigiamos diagnozės tikimybę. Smegenų skystyje baltymų koncentracija paprastai yra didelė, o esant pleocitozei, gliukozės koncentracija gali būti maža. Radiografinis tyrimas gali parodyti hidrocefaliją be didžiulio pažeidimo ar difuzinio leptomeningų padidėjimo.
Be gydymo vidutinis išgyvenamumas yra 4 iki 6 savaites, mirtis dėl progresuojančio neurologinio pablogėjimo. Leptomeninginės metastazės dažnai yra pagrindinės ligos galutinės stadijos pasireiškimas, todėl simptominis gydymas gali būti tinkamiausias sprendimas. Kortikosteroidai ir analgetikai suteikia laikiną palengvėjimą. Gydymas gali būti pasiūlytas pacientams, sergantiems minimalia sistemine liga ir priimtina bendra fizine būkle, siekiant palengvinti simptomus ir pailginti išgyvenamumą. Vidutinis išgyvenamumas gali būti pagerintas taikant spindulinę terapiją iki simptominių vietų ir didesnės apimties sergančių zonų, nustatytų rentgeno spinduliais, ir intratekaliniu gydymu metotreksatu, citarabinu ir tiotepa, atliekama juosmens punkcija arba Ommaya kateteriu, nuo 3 6 dieną mėnesių padaugėja. agrindinė metotreksato intratekalinės terapijos komplikacija yra nekrozinė leukoencefalopatija, kuri gali išsivystyti po kelių mėnesių gydymo tiems keliems pacientams, kurie gali džiaugtis ilgesniu išgyvenimu. Šis niokojantis toksinis poveikis ypač dažnas pacientams, kuriems anksčiau buvo taikyta spindulinė terapija su intratekaliniu metotreksatu arba tuo pat metu.
Skausmas ir galutinė priežiūra
Paliatyvioji pagalba – tai speciali priežiūros forma, skirta pagerinti pacientų, sergančių sunkia ar gyvybei pavojinga liga, pavyzdžiui, vėžiu, gyvenimo kokybę. Paliatyvios pagalbos tikslas – ne išgydyti, o kuo anksčiau užkirsti kelią ar gydyti ligos ir jos gydymo simptomus bei šalutinį poveikį, su ja susijusias psichologines, socialines ir dvasines problemas. Paliatyvi priežiūra taip pat žinoma kaip komforto priežiūra, palaikomoji priežiūra ir simptomų valdymas. Paliatyvioji pagalba teikiama visą paciento vėžio patirtį. Paprastai tai prasideda nuo diagnozės ir tę
Tyrimų rėmimas
Neuroonkologijos tyrimai yra remiami ne tik valstybinių institucijų. Tarptautinis apdovanojimas (150 000 dol.), įsteigtas Neuronkologinio fondo vad. Jacqueline Seroussi Memorial Foundation for Cancer Research**, skatina mokslininkus teikti projektus, aprašant ligšiolinę veiklą bei ateities tyrimus. Vienas tokios premijos laureatų Europoje yra vokiečių neurologas prof. Michaelis Veleris, kartu dirbantis ir vyr. gydytoju (Tiubingeno neurologinė klinika).
Minėtas fondas kasmet teikia 6 tokias premijas, iš viso 1 250 000 dol.
Estijos Respublikos žemės ūkio ministerija
miniatiūra|250px|right|Žemės ūkio ministerijos pastatas Estijos Respublikos žemės ūkio ministerija  – Estijos Vyriausybės pagrindinė institucija, atsakinga už žemės ūkio politikos vykdymą.
Ministerija įsikūrusi Lai tänav 39/41, Taline.
Ministerijos įsteigimo data laikoma 1918 m. lapkričio 12 d., pirmuoju jos vadovu buvo paskirtas daktaras Jaan Raamot. Jos veiklą reglamentuoja Estijos Vyriausybės įstatymas Nr.264, patvirtintas 2004 m. liepos 30 d.
Ministerijos skyriai:
Ministrai
Estijos žemės ūkio ministro postą nuo 2007 m. užima Helir-Valdor Seeder (g. 1964 m.).
Paliepiai (Kėdainiai)
Paliepiai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybės pietuose, 2 km į pietryčius nuo Kunionių, tarp Nevėžio ir Šušvės upių. Į vakarus nuo kaimo prasideda Šušvės kraštovaizdžio draustinis. Greta esančiuose Paliepiukuose yra žvyro telkinys.
Istorija
Iki XX a. vidurio buvo Paliepių dvaras, spirito varykla, vandens malūnas. Valda priklausė Daugirdams.
ČZ 75
ČZ 75 – savitaisis pistoletas, gaminamas Čekijos kompanijos Česká zbrojovka Uherský Brod (ČZUB). Šis 1975 m. sukonstruotas pistoletas turi dvieilę dėtuvę, plieninę konstrukciją, kaldintą vamzdį. Pistoletas plačiai paplitęs pasaulyje (pagaminta virš 1 mln. vienetų), vertinamas šaulių už kokybę ir universalumą bei prieinamą kainą. Dažniausias pistoletas Čekijoje.
2007 m. spalio mėnesį buvo pagaminta jau virš 1 mln. vienetų.
Istorija
Tarpukario laikais (1918–1938) ginklų pramonė buvo svarbi Čekoslovakijos ekonomikos dalis. Ji sudarė didelę dalį Čekoslovakijos eksporto (pvz., Bren lengvieji kulkosvaidžiai), kurie buvo čekoslovakiško kulkosvaidžio ZB vz. 26 variantas. Po 1948 m. visa Čekoslovakijos sunkioji pramonė buvo nacionalizuota. Tuo metu daugelis Varšuvos sutarties organizacijos valstybių buvo priklausomos nuo ginklų importo iš TSRS, bet Čekoslovakijos kariuomenės ginkluotėje daug ginklų buvo savo gamybos. Pvz., vietoj AK-47 Čekoslovakijos armija naudojo šturmo šautuvus Vz. 58.
Generolas feldceichmeisteris
thumb|200px|Didysis kunigaikštis Michailas Nikolajevičius (1832–1909), generolas feldceichmeisteris Generolas feldceichmeisteris (, iš . Feldzeug 'pabūklas') – kariuomenės generolo laipsnis (Austrija, vėliau – Austrija-Vengrija); XVIII–XIX a. kai kurių valstybių (Rusijos imperijoje, kai kuriose Europos šalyse) kariuomenių vyriausiojo artilerijos vado pareigos. Vokietijos bei Rusijos imperijos kariuomenėje (iki I pasaulinio karo) – karinis pareigūnas, atsakingas už kariuomenės tiekimą ir apginklavimą.
ČZ 75
Istorija
Po Antrojo pasaulinio karo konstruktoriai broliai Josef ir František Koucký tapo svarbiausiais kompanijos ČZUB inžinieriais. Vienaip ar kitaip jie dalyvavo beveik visų kompanijos po karo gamintų ginklų konstravime. Jie savo sukurtas konstrukcijas žymėjo tik pavarde, todėl dabar nežinoma, kuris brolis ką sukūrė.
Generolas feldceichmeisteris
Iki Petro Didžiojo artilerijos viršininko pareigos nebuvo nuolatinės. Į jas karo metu paskirdavo specialų vaivadą. 1699 m. Petras I imeretinų caraitį Aleksandrą Arčilovičių paskyrė Patrankininkų prikazo galva su generolo feldceichmeisterio laipsniu. Į valdžią atėjus Pavelui I, generolo feldceichmeisterio pareigas pakeitė visos artilerijos inspektorius.
ČZ 75
Istorija
1969 m, František Koucký buvo ką tik išėjęs į pensiją, bet kompanija pasiūlė jam darbą kuriant naują 9 mm pistoletą. Šis pistoletas buvo kuriamas nuo nulio, tai nebuvo kokios ankstesnės konstrukcijos perdirbimas, tad sukurtas pistoletas daugeliu požiūrių buvo naujoviškas.
ČZ 75 buvo sukurtas eksportui. Čekoslovakijos kariuomenė naudojo pistoletų šovinius 7,62×25 mm Tokarev, kaip ir daugelis Varšuvos sutarties valstybių, o vėliau perėjo prie šovinių 9×18 mm Makarov. Kouckių konstrukcija buvo patentuota Čekoslovakijoje, tačiau patentas buvo slaptas, t. y. jie buvo neatskleidžiami, o kitas analogiškas patentas nebūtų buvęs registruojamas. Tačiau nei Kouckis, nei kompanija negalėjo pistoleto konstrukcijos užpatentuoti užsienyje. Todėl daug kitų pistoletų gamintojų ėmė gaminti pistoletus, kurių konstrukcija buvo paremta ČZ 75 konstrukcija.
Šis pistoletas nebuvo pardavinėjamas Čekoslovakijoje iki 1985 m. Vėliau jis labiausiai išpopuliarėjo sportinių šaulių tarpe (sportinis šaudymas yra trečia pagal populiarumą sporto šaka Čekijoje po futbolo ir ledo ritulio). ).
Į Čekijos ginkluotųjų pajėgų ginkluotę ČZ 75 buvo priimtas tik po Aksominės revoliucijos. Čekijoje nuo 1999 m. ČZ 75 pistoletu apginkluota policija. Šiuos pistoletus naudoja ir Hondūro, Gruzijos, Lietuvos, Lenkijos, Slovakijos, Slovėnijos, JAV, Sudano, Tailanso ir Turkijos policijos, taip pat JAV specialiosios paskirties būrys „Delta“.
Vilniaus Abraomo Kulviečio klasikinė gimnazija
Vilniaus Abraomo Kulviečio klasikinė gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, Gedvydžių g. 8, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 195005870. Steigėjas Vilniaus miesto savivaldybės taryba.
Istorija
Vilniaus 76-oji vidurinė mokykla atidaryta 1999 m. rugsėjo 1 d.
1999 m. lapkričio 24 d. suteiktas kultūros veikėjo Abraomo Kulviečio vardas.
2015 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos ir mokyklos bendruomenės sprendimu Vilniaus Abraomo Kulviečio vidurinė mokykla nuo rugsėjo 1 d. reorganizuota į Vilniaus Abraomo Kulviečio klasikinę gimnaziją, vienintelę tokio tipo mokymo įstaigą Lietuvoje.
Albrechtas Frydrichas (Prūsija)
Albrechtas Frydrichas (1553 m. gegužės 9 d. – 1618 m. rugpjūčio 28 d.) – Prūsijos kunigaikštis, valdęs nuo 1568 m. iki mirties. Jis buvo Prūsijos kunigaikščio Albrechto Brandenburgiečio ir Anos Marijos Braunšveig-Liuneburgietės sūnus. Jis buvo antras ir paskutinis kunigaikštis Prūsijoje iš Hohencolernų Ansbacho šakos.
Prūsijos hercogas
Albertas Frydrichas tapo Prūsijos hercogu 1569 m. liepos 19 d. Liubline davęs vasalinę priesaiką Lenkijos karaliui Žygimantui Augustui, kadangi tuo metu Prūsijos hercogystė buvo Lenkijos karalystės vasalinė valda.
Hercogas Albertas Frydrichas buvo Lenkijos karaliaus Kazimiero IV Jogailaičio proanūkis, gerai mokėjo lenkų kalbą. Dėl to jis kurį laiką buvo laikomas rimtu kandidatu į Lenkijos sostą. Jį ypatingai palaikė Lenkijos liuteronai.
1573 m. jo sveikata ėmė trikti, pasirodė psichinio susirgimo požymių. 1578 m. pirmą pusę Prūsijos hercogiją kaip regentas ėmė valdyti jo pusbrolis Brandenburgo-Ansbacho markgrafas Jurgis Frydrichas (gyv. 1539–1603 m.). 1603 m. regentas Jurgis Frydrichas mirė, ir 1605 m. Lenkijos karalius Zigmantas Vaza Prūsijos regentu paskyrė Brandenburgo kurfiurstą Joachimą III Frydrichą, o 1611 m. leido regentu tapti pastarojo sūnui Jonui Zigmantui. Šis po Alberto Frydricho mirties 1618 m. tapo Prūsijos hercogu.
Jam mirus hercogija atiteko jo žentui Brandenburgo markgrafui Jonui Zigmantui. Taip susijungė dvi valdos ir susidarė vieninga valda Brandenburgas-Prūsija.
Šeima
|thumb|150px|Alberto Frydricho žmona Marija Eleonora Klėvietė 1573 m. Albertas Frydrichas vedė Mariją Eleonorą Klėvietę / Jos tėvai buvo Julicho-Klėvės-Bergo hercogas Vilhelmas ir Marija Austrė (Austrijos erchercogo Ferdinando I duktė).
Vaikai
Albertas Frydrichas ir Marija susilaukė 7 vaikų:
Burokaraistėlė
Burokaraistėlė – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 19 km į šiaurės rytus nuo Merkinės, prie Burokaraisčio ežero, Dainavos girioje. Pasiekiamas keliukais, atsišakojančiais nuo toliau pietuose praeinančio kelio. Veikia kaimo turizmo sodyba „Vila Ūla“.
thumb|left|245px|Kaimo sodyba
Birželio 14
Birželio 14 yra 165-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 166-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 200 dienų.
Burokaraistėlė
Istorija
XIX a. pab. Burokaraistėlė pateko į Trakų apskrities Merkinės valsčių, buvo Merkinės dvaro valda.
Birželio 14
Vardadieniai
Rufinas – Valerijus – Labvardas – Almina – Bazilijus – Digna
Danutė Nedzinskienė-Pronskutė
Danutė Nedzinskienė-Pronskutė (1957 m. rugpjūčio 4 d. Telšiuose), muzikos mokytoja ir choro dirigentė.
Biografija
Baigusi Telšių 5-ąją vidurinę mokyklą ir vaikų muzikos mokyklą (mokyt. Z. Palkienės akordeono klasė), 1975–1979 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (dėst. R. Pupelio klasė). Studijuodama vadovavo Klaipėdos buitininkų mišriajam chorui, kuris 1978 respublikinėje buitininkų meno mėgėjų apžiūroje laimėjo antrąją vietą.
Nuo 1990 Raseinių vaikų muzikos mokyklos Ariogalos filialo vedėja ir mokytoja.
D. Nedzinskienė – Raseinių rajono dainų švenčių ir kitų renginių dirigentė, 1989 vyrų chorų festivalio – konkurso Ariogaloje vyr. dirigentė.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
SV Zulte Waregem
Varegemo „Zulte-Waregem“ – Belgijos futbolo klubas, įkurtas Ziultėje, vėliau persikėlęs į Varegemą.
Istorija
Klubas įkurtas 2001 m. liepos 1 d. po klubų susijungimo.
Skžeševo Šv. Stanislavo parapija
'''Skžeševo Šv. Stanislavo parapija''' - parapija įkurta apie 1431 metus. Parapija priklauso Drohičino vyskupijai, Drohičino dekanatui. 1705-1733 m. pastatyta barokinio architektūros stiliaus bažnyčia. 1837-1840 m. bažnyčia perstatyta klasicizmo architektūros stiliumi.
Lietuva (kino teatras)
„Lietuva“ – buvęs kino teatras Vilniuje, Pylimo gatvėje, pastatytas 1965 m. ir uždarytas po 2002 m. Vilniaus miesto savivaldybės suklastoto audito ir pardavimo privačiai bendrovei.
Istorija
Kino teatras „Lietuva“ pastatytas 1965 m. Jame buvo demonstruojami patys naujausi ir populiariausi kino filmai. 1965–1985 m. salės apkrovimas siekė 85 %. Per metus kino teatre apsilankydavo daugiau nei 1,84 mln. žiūrovų, pajamos už parduotus bilietus sudarydavo daugiau negu 1 mln. rublių. 1997 m. kino teatras buvo smarkiai rekonstruotas, salėse įdiegta pasaulio kino standartus atitinkanti vaizdo ir garso technika. Nuo 1994 m. „Lietuvos” kino teatras buvo Europos sąjungos asociacijos „Europa Cinemas” sistemoje.
Didžioji salė ir Salė 88
Po 1997 m. atliktos rekonstrukcijos kino teatras turėjo dvi sales – Didžiąją ir Salę 88. Didžioji salė turėjo 983 sėdimas vietas ir vieną didžiausių ekranų Europoje, kurio plotas siekė 200 m². Šioje salėje buvo įdiegta kokybiška kino projekcijos ir naujausia skaitmeninė „Dolby“ garso sistema (Dolby Digital, Dolby A, Dolby SR). „Salė 88“ atidaryta 1998 m. Čia taip pat buvo įrengta naujausia projekcijos ir skaitmeninė „DOLBY“ garso sistema.
Privatizavimas
Valstybinis kino teatras „Lietuva“ 1990–1991 m. buvo reorganizuotas į UAB „Lietuvos kino teatras“, kurio apie 93 % akcijų valdė Vilniaus miesto Savivaldybė, o likusius 7 % akcijų įsigijo 14 kino teatro darbuotojų. 1997 m. UAB „Kino teatras Lietuva“, su Savivaldybės žinia paėmė 1 mln. 900 tūkst. litų kreditą iš Žemės ūkio Banko kapitalinei renovacijai ir įrangai įsigyti. Maždaug per keletą metų kreditas buvo gražintas iš kino teatro uždirbtų lėšų. Vyriausybės parama skiriama nebuvo. 1998 m. buvo paimtas antras – 2 mln. 500 tūkst. litų kreditas tolesnei renovacijai ir įrangai, kurio gražinimas buvo išdėstytas iki 2005 m.. Privatizavimo laikotarpiu 2002 m. dar buvo likusi kiek daugiau nei 1 mln. litų negražinto kredito dalis.
Už pasiskolintus pinigus buvo atliktas kapitalinis viso pastato ir priestato remontas, suformuota antra 88 vietų salė, įrengta moderni projekcinė ir garso įranga – du vokiški kino projekciniai aparatai (tuomet kainavę po 125 tūkst. Vokietijos markių, t. y. po 300 tūkst. litų), įrengti ekranai, sutvarkyta salių akustika, įrengta Dolby garso sistema, įrengtos minkštos kėdės, atnaujintos ir modernizuotos elektros, šildymo ir ventiliacijos sistemos.
Kino teatras laiku grąžino kreditus, iš savo uždirbtų pinigų mokėjo darbuotojams atlyginimus, pats finansavo kino programas, filmų importą, vertimus, subtitravimą, mokėjo žemes nuomos mokestį ir pelno mokestį. „Lietuva“ gaudavo maždaug 80 tūkst. eurų per metus subsidiją iš Prancūzijos užsienio reikalų ministerijos, kaip „European cinema“ tinklo dalyvis, demonstravęs prancūzų kino produkciją.
Bandymas išsaugoti kino teatrą „Lietuva“
2005 m. kino teatro direktorė Vida Ramaškienė paskelbė apie rugsėjo 25 d. įvyksiantį uždarymą. Buvo surengta keletas protesto akcijų (tarp jų – „Šuns balsas į dangų neina“, „Ar draugas Tatatavičius viską padarė, kad mes gražiau gyventume“). 2006 m. vasario mėnesį aktyvistė ir judėjimo fasilitatorė Evelina Taunytė (aka CandyCactus) surengė viešą pokalbį Lietuvos kino teatro patalpose, į kurį atvyko apie 60 žmonių. Šio pokalbio metu susikūrė iniciatyvinės grupės, kurios vėliau ėmė veikti LK patalpose ir kitur.
Nepatenkintieji savo nuomonę dėl, jų teigimu, prieštaringo kultūros paveldo objektų privatizavimo ir naikinimo ir su jais susijusių kultūros organizacijų išskaidymo reiškė protesto ir meno akcijomis, peticijomis, straipsniais žiniasklaidoje. 2006 m. liepos 11 d. paskelbtoje peticijoje buvo pareikšta, jog Vilniaus savivaldybė per menkai atstovauja viešiesiems interesams ir leidžia privačiam investuotojui galutinai sunaikinti vieną iš svarbiausių sostinės viešųjų kultūros erdvių, kurią subrandino buvęs „Lietuvos“ kino teatras. Peticija buvo paskelbta pilietinio judėjimo „Už Lietuvą be kabučių“, įsteigto menininkų Gedimino ir Nomedos Urbonų iniciatyva ir pasirašyta miestiečių, tarp jų – Šarūno Bagdono, Audrio Karaliaus, dr. Tomo Grunskio, Evaldo Janso, Rūtos Milinskaitės, Mirjam Wirz, dr. Eligijaus Railos, dr. Rūtos Pileckaitės, dr. Audronės Žukauskaitės, dr. Tomo S. Butkaus, dr. Nerijaus Mileriaus ir kt., taip pat surinkta apie 7000 festivalio „Kino pavasaris“ metu apsilankiusių žiūrovų parašų.
2007 m. bendrovė „Rojaus apartamentai“ siekė iš protesto organizatorių prisiteisti 200 tūkst. litų. , tačiau 2008 m. sausio mėnesį ieškinys judėjimo „Už Lietuvą be kabučių“ iniciatoriams (paveldo ekspertei Jūratei Markevičienei, režisieriui Vytautui Domaševičiui, menininkui, nacionalinės kultūros ir meno premijos laureatui Gediminui Urbonui ir muzikologui Tomui Bakučioniui) pakilo iki 609 tūkst. Lt.
2009 m. vasarį Vilniaus apygardos administracinis teismas patenkino grupės piliečių prašymą laikinai sustabdyti miesto tarybos patvirtintą detalųjį planą, pagal kurį leista griauti kino teatrą.
2010 m. vasarį Vilniaus apygardos teismas paskelbė nutartį iškelti UAB „Rojaus apartamentai“ bankroto bylą. Vykstant bankroto procedūrai Lietuvos kino teatro pastatą buvo bandoma parduoti varžytinių keliu. Neatradus pirkėjų kelis kartus iš eilės, iš „Rojaus apartamentų“ bankroto administratorės bendrovės „Admivita“ kino teatro „Lietuva“ pastatą įsigijo “SEB banko“ nekilnojamojo turto valdymo įmonė „Litectus“. 2014 m. birželį paskelbta, jog dėl pastato pirkimo derasi bendra „Lords LB Asset Management“ kompanijos fondo „Lords LB Opportunity Fund II“ ir VšĮ „Modernaus meno centras“ įmonė UAB „LKT projektai“. „Lords LB Asset Management“ kompanijos akcininkės įmonės „Glera“ savininkas Mindaugas Marcinkevičius buvęs „Vilniaus prekybos“ įmonių grupės akcininkas. Šios įmonių grupės įmonė UAB „Regiono investicija“ kino teatro pastatą privatizavo 2003 metais.
2014 m. kovą nepavykus Lietuvos architektų sąjungos ir bendrovės „LKT projektai“ organizuotam „Modernaus meno centro ir biurų pastato architektūriniam konkursui“ – fondas „Lords LB Opportunity Fund II“ iš projekto pasitraukė.
2015 m. lapkritį VšĮ „Modernaus meno centro“ su partneriais įkurta įmonė pakeistu pavadinimu UAB „MMC projektai“ pristatė visuomenei ne konkurso keliu pasirinkto architekto Danielio Libeskindo sukurtą Modernaus meno centro projektą. Skelbime nurodyta, kad statybos turėtų prasidėti 2017 metų pradžioje, kino teatras Lietuva bus griaunamas, o naujame pastate patalpos kino teatrui nenumatytos.
Kino teatras „Lietuva“ buvo nugriautas 2017 m. kovo 13 d.
Jo vietoje 2017 m. pradėtas statyti MO muziejus ir atidarytas 2018 m.
FK Garsta Gargždai
Gargždų „Garsta“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Gargždų.
1951 m. pasaulio šachmatų čempionatas
'''1951 m. pasaulio šachmatų čempionatas''' – pirmas pasaulio šachmatų čempionatas pagal FIDE nustatytą čempionatų trimečio ciklo rengimo tvarką. Buvo žaidžiamas 24 partijų šachmatų mačas tarp M. Botviniko ir D. Bronšteino. Jis vyko 1951 m. kovo 15–gegužės 11 d. Maskvoje. Pretendentas turėjo surinkti daugumą taškų. Esant rezultatui 12 : 12 Michailas Botvinikas išsaugotų titulą. Mačas pasibaigė lygiosiomis 12 : 12 (+5 -5 =14). Michailas Botvinikas išlaikė pasaulio čempiono titulą.
FK Garsta Gargždai
Istorija
Komanda įkurta sovietmečiu prie Gargždų statybinių medžiagų kombinato.
1951 m. pasaulio šachmatų čempionatas
Pretendento atranka
Tai buvo pirmas pasaulio šachmatų čempionatas, kai pretendentas buvo atrenkamas pagal FIDE nustatytą tvarką.
Lazdėnų apylinkė
Lazdėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
1951 m. pasaulio šachmatų čempionatas
Atrankos tvarka
Po Antrojo pasaulinio karo, FIDE pradėjo organizuoti pasaulio šachmatų čempionatus. Ji priėmė naują pasaulio šachmatų čempionato varžybų tvarką. Jos pagrindiniai punktai buvo: pasaulio šachmatų čempionas privalo, kartą per 3 metus 24 partijų mače ginti titulą; mačui pasibaigus lygiosiomis (12 : 12) pasaulio čempionas išsaugo savo vardą, o jei jis pralaimi turi teisę į mačą revanšą.
Lazdėnų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Trakų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Trakų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Barbiškių apylinkės ir dalis Rykantų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Lazdėnų apylinkė prijungta prie Bražuolės apylinkės.
1951 m. pasaulio šachmatų čempionatas
Zoniniai turnyrai
1946 m. liepą Vinterture vykusiame FIDE kongrese, jos prezidentas Aleksandras Ruebas pasiūlė, kad FIDE būtų padalinta pagal pasaulio geografines zonas. Zonos leistų decentralizuoti FIDE valdymą ir padėtų rengti atrankos turnyrus į pasaulio čempionatą. Vėliau tokią tvarką patvirtino 1947 m. Hagos FIDE kongresas. Iš pradžių zoniniai turnyrai turėjo vykti 8-iose zonose į kurias buvo įtrauktos visos nacionalinės šachmatų federacijos – FIDE narės.
1947 m. visų 8 zoninių turnyrų pravesti nepavyko. Įvyko tik du zon. turnyrai: Hilversiume (Nyderlandai) ir Helsinkyje. Todėl pirmajam tarpzoniniam turnyrui FIDE kvalifikacinė komisija sudarė 20 dalyvių sąrašą, į kurį įėjo JAV čempionas I. Keždenas ir Kanados čempionas D. Janovskis, nuo SSRS – I. Boleslavskis, I. Bondarevskis, D. Bronšteinas, A. Kotovas, Lilientalis (vietoj atsisakiusio dalyvauti I. Keždeno), V. Ragozinas ir S. Floras.
Tarpzoninis turnyras
Numatyta atranka į tarpzoninį turnyrą buvo atlikta tik dalinai: teisę pirmajame tarpzoniniame turnyre iškovojo tik 4 šachmatininkai – E. Bekas ir O‘Keli (1-os ir 2-os FIDE zonų nugalėtojai), I Keždenas ir D. Janovskis – JAV ir Kanados čempionatų, kurie tuo pačiu buvo ir 5-os, bei 6-os zonų turnyrai, nugalėtojai.
Likusius 16 žaidėjų pakvietė FIDE kvalifikacinis komitetas. Dėl įvairių priežasčių turnyre atsisakė dalyvauti: A. Denkeris, I. Keždenas, O‘Kelli ir E. Eliskazesas. Vietoj jų pagal atsarginių sąrašą į varžybas buvo įtraukti: A. Lilientalis, G. Štolcas, E. Lundinas ir V. Pircas.
Tarpzoninis turnyras vyko Saltsjobadene 1948 m. liepos-rugpjūčio mėnesiais.
Teisę dalyvauti 1950 m. Kandidatų turnyre iškovojo: 1. D. Bronšteinas – 13½ taško; 2. L. Sabo – 12½; 3. I. Boleslavskis – 12; 4. A. Kotovas – 11½; 5. A. Lilientalis – 11.
Kandidatų turnyras
1949 m. Paryžiaus suvažiavime FIDE nutarė, kad pirmajame Kandidatų turnyre turi teisę žaisti: 4 dalyviai 1948 m. Saltsjobadeno tarpzoninio turnyro ir 5 geriausiai pasirodę šachmatininkai iš 1948 m. pasaulio šachmatų čempionato turnyro.
Kandidatų turnyras, vyko Budapešte. 1950 m. balandžio 9–gegužės 20 d. Turnyrui pasibaigus pretendentas nepaaiškėjo. Du dalyviai I. Boleslavskis ir D. Bronšteinas, surinkę vienodai taškų ir pasidaliję 1-ąją vietą, 1950 m. liepos 31–rugpjūčio 27 d. Maskvoje žaidė mačą dėl teisės žaisti su pasaulio čempionu. Mačas baigėsi 7½ : 6½ D. Bronšteino naudai kuris ir tapo pretendentu į pasaulio čempiono titulą.
Čempionas
Pasiekęs savo tikslą 1948 m. pasaulio čempionate: iškovojęs pasaulio šachmatų čempiono titulą, M. Botvinikas, sekdamas E. Laskerio pavyzdžiu, sėdo prie savo daktaro disertacijos ir ilgiems trejiems metams pasitraukė nuo aktyvaus žaidimo. Pasirodė tik 1949 m., kai FIDE Kongresas Paryžiuje svarstė pasaulio šachmatų čempionato tvarką. Čia, kaip čempionas, jis aktyviai dalyvavo. Jis laikė, kad „laikas baigti su čempionų savivale“ sukūrus tikslią stipriausiojo žaidėjo išaiškinimo tvarką.
Mačo eiga
Pradžioje čempionas žaidė sunkiai: darė klaidų, patekdavo į ceitnotus ir po pirmų keturių įtemptų partijų pasibaigusių lygiosiomis pralaimėjo baltosiomis figūromis 5-ąją partiją. D. Bronšteinas 6-ojoje partijoje sužaidė 1.e4 pasiruošęs į 1….e5 žaisti karaliaus gambitą 2.f4. Bet M. Botvinikas žaidė siciliškąją gynybą. Jau po laiko kontrolės lyginėje padėtyje, vietoj to kad forsuoti paprastas lygiąsias D. Bronšteinas susimastė 45 min. Ir netyčia palietė karaliaus figūrą. Teko ja eiti ir iš karto pasiduoti. Gavęs tokią dovaną M. Botvinikas išlygino rezultatą – 3 : 3. Nors pats D. Bronšteinas teigė, kad tai jam neturėjo įtakos, bet mačo eiga pastebimai pasikeitė. 7-oje partijoje pretendentas, praleidęs pasitaikiusią galimybę perimti iniciatyvą, perėjo į pralaimėtiną pabaigą.
M. Botvinikas pradėjo pirmauti 4 : 3, o 9-ojoje ir 10-ojoje partijose savo persvarą galėjo dar padidinti. 11-oje partijoje čempionas stengėsi laimėti, bet vietoj to mačo rezultatas tapo lygus. D. Bronšteinas 1-ąją partiją laimėjo efektingai, savo nesuprantamais manevrais apsukęs galvą čempionui. Patriarchas tiesiog nežinojo, kaip prieš tokį žaidimą reiktų žaisti.
Tačiau pasinaudoti savo sėkme D. Bronšteinas nesugebėjo. Puolęs 12-ojoje partijoje į ataką, jis aiškiai perlenkė lazdą ir tai leido M. Botvinikui vėl išeiti į priekį. Be to, sekančios keturios partijos vyko čempionui turint iniciatyvą, bet dėl klaidų, jam nepavyko nei vienos iš jų laimėti. O D. Bronšteinas laimėjo 17-ąją partiją. Kaip po to pažymėjo pats M. Botvinikas, kad daugiau kaip 15 partijų, jam tada buvo sunku atlaikyti, atrodė tuoj tuoj „sugrius“. Bet jis nesugriuvo ir sugebėjo išsilaikyti. Iš pradžių 18-oji partija, kurią vėliau R. Fainas pavadino pačia fantastiškiausia iš visų sužaistų pasaulio čempionatų mačuose pradedant Laburdone, baigiant M. Taliu. Joje D. Bronšteinas paaukojo už du pėstininkus figūrą, o po to dar vieną, bet niekaip nesurado, kaip dar sustiprinti padėtį ir partija baigėsi lygiosiomis. O sekančią – 19-ąją laimėjęs M. Botvinikas vėl išėjo į priekį.
Po 20-osios pirmavusiam čempionui, kad išlaikytų titulą, pakako trijų lygiųjų. Bet čia D. Bronšteinas pradeda daryti stebuklus. Pirmą kartą žaidęs senąją indiškąją gynybą jis sugebėjo suklaidinti varžovą ir nugalėti. O po 22-osios partijos pretendentas išėjo į priekį; tai buvo jo žvaigždžių valanda, kai jis parodęs taktinį ir psichologinį sumanumą, pateikdavo savo grėsmingajam varžovui sunkiai išsprendžiamus uždavinius. D. Bronšteinas persvėrė mačą savo naudai 11½ : 10½.
Liko dvi partijos. M. Botvinikui reikėjo būtinai laimėti. ir jis parodė savo kovingą charakterį, o D. Bronšteinui lemiamu kovos momentu pritrūko psichologinio pasitikėjimo. Lygioje pabaigoje jis praktiškai galėjo pasiekti lygiąsias. M. Botvinikas vėliau prisimindamas tą momentą sakė: Aš kaip ir daugelyje kitų partijų buvau patekęs į ceitnotą, o D. Bronšteinas juodaisiais tuo metu suko galvą: gal verta laimėti pėstininką ir partiją o kartu ir mačą…“ Bet du stiprūs baltųjų rikiai pasirodė geriau už pėstininko persvarą ir atidedant partiją baltieji jau turėjo pastebimą pranašumą.
Bet M. Botvinikas užrašė ne geriausią ėjimą ir žaidžiant atidėtą partiją, čempionui pavyko laimėti partiją ir išlyginti mačo rezultatą ne be varžovo „pagalbos“. Paskutinėje 24-ojoje partijoje pretendentui nepavyko įvelti varžovo į kautynes ir ji baigėsi lygiosiomis. Mačas irgi baigėsi lygiosiomis 12 : 12 todėl M. Botvinikas išlaikė čempiono titulą.
Besputa
Besputa  – upė Rusijoje, Tulos srityje, dešinysis Okos intakas. Ilgis – 75 km. Paskutinius 7 km sudaro Tulos ir Maskvos sričių ribą. Slėnis tankiai apgyvendintas, vyrauja dirbami laukai.
Zambruvas-Červoni Buras geležinkelio linija
Zambruvas-Červoni Buras geležinkelio linija - geležinkelio linija šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Zambruvo apskrityje. Linija jungia Zambruvo ir Červoni Buro gyvenvietes.
Paliepiai (Molėtai)
Paliepiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Žaugėdų.
Istorija
1689 m. kaimas minimas Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje.
Juodgalvė bajorė
Juodgalvė bajorė (Centaurea phrygia) – astrinių (Asteraceae) šeimos bajorių (Centaurea) genties augalas. Tai reta rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Biologija
thumb|left|190px| Tai daugiametis, 25–80 cm aukščio žolinis augalas, apaugęs šiurkščiais, daugialąsčiais plaukeliais. Šakniastiebis medėjantis. Stiebas status, briaunotas, dažniausiai šakotas. Lapai ištisiniai, pailgai lancetiški arba lancetiški, viršutiniai kiaušiniški, dantyti, plaukuoti.
Graižai vidutinio dydžio, iki 2 cm skersmens, sustorėjusiais kotais, pavieniai arba skėtiškose kekėse. Išorinių skraistlapių prieduras atsilošęs žemyn, juodas su ruda, lancetiška, šukiškai kutuota, yliška viršūne, tokio pat pločio, kaip pagrindinė skraistlapio dalis, atskirtas nuo jos persmaugimu. Vidinių skraistlapių prieduras rombiškas ar beveik apskritas, paltesnis už pagrindinę dalį, lygiakraštis arba su juodais, ilgais, yliškai šeriškais kutais, arčiau pamato tankesniais, prie viršūnės retesniais. Vainikėlis purpurinis ar rausvas.
Žydi liepos–rugpjūčio mėnesiais. Vaisius pilkšvai rusvas, 3–3,5 mm ilgio. Skristuko plaukeliai maždaug 2 kartus trumpesni už vaisių.
Diploidinis, 2n = 22, chromosomų rinkinys rastas Rusijoje, tetraploidinis, 2n = 44, rastas Slovėnijoje.
Paplitimas ir augavietės
Savaime paplitusi Vidurio ir Šiaurės Europoje, išskyrus arktinę juostą, ir Vakarų Sibire. Lietuvoje reta, daugiau rasta Vakarų ir Šiaurės Vakarų Lietuvoje; Pietų Lietuvoje nepastebėta, Vidurio ir Rytų Lietuvoje labai reta.
Auga pievose, krūmuose, pamiškėse, kirtimuose, miškų aikštelėse, pakelėse.
Apsauga ir nykimo priežastys
Į Lietuvos saugomų augalų sąrašus rūšis įrašyta nuo 1981 m. Nyksta sukultūrintuose, per intensyviai naudojamuose, taip pat apleistuose, užželiančiuose krūmais pievų plotuose, susivėrusiose miško bendrijose. Norint išsaugoti rūšį, reikia šienauti pievas.
Sistematika
thumb|right|200px|Porūšis pseudophrygia Yra išskiriama 14 porūšių, paplitusių įvairiuose regionuose ir valstybėse:
Papėčių piliakalnis
Papėčių piliakalnis – piliakalnis Alytaus rajono savivaldybės teritorijoje, prie Papėčių kaimo, Miroslavo seniūnijoje. Pasiekiamas keliu Buckūnai–Papėčiai Papėčiuose pasukus į dešinę rytų kryptimi link Obelninkų, už 800 m yra kairėje, į šiaurę. Įrengtas atskiroje, kalvoje į šiaurę nuo Metelių ežero. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 24x19 m dydžio. Šlaitai vidutinio statumo, 7–10 m aukščio. Piliakalnis ilgai buvo ariamas, šiuo metu dirvonuoja.
Nuo Papėčių piliakalnio atsiveria vaizdingas reginys: galima matyti visus tris didžiuosius Dzūkijos ežerus (Metelį, Obeliją ir Dusią), Metelių gyvenvietę, Miroslavo bažnyčią. Saugomas Metelių regioniniame parke.
Tyrimai
1954 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Įtvirtinimų ir kultūrinio sluoksnio nepastebėta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 21 000 m².
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną