cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dergas (Etiopija)
Etiopijos pilietinis karas
Po Dergo pergalės prieš šias grupes bei sėkmingo Somalio invazijos atrėmimo 1977 m. režimas įsitraukė į karą su ginkluotais oponentais. Tarp jų buvo partizaninės grupės, kovojusios už Eritrėjos nepriklausomybę, kovotojai iš Tigrajaus (tarp jų naujai susikūręs Tigrajų liaudies išvadavimo frontas) ir kitos grupės nuo konservatyvios pro-monarchinės Etiopijos demokratinės sąjungos iki kairiosios Etiopijos liaudies revoliucinės partijos. Valdant Dergui, Etiopija tapo artimiausia Rytų bloko sąjungininke Afrikoje ir viena iš geriausiai ginkluotų šalių regione, daugiausiai dėl pagalbos iš Tarybų Sąjungos, Rytų Vokietijos, Kubos ir Šiaurės Korėjos.
1975 m. kovo 4 d. Dergas paskelbė žemės reformą su šūkiu „žemę žemdirbiams“, kuri „buvo vienareikšmiškai radikali, netgi pagal tarybinius arba Kinijos standartus. Ji nacionalizavo visą kaimo žemę, atsisakė nuomos ir padarė žemdirbius atsakingus už visos schemos palaikymą“. Nors režimas per visą savo gyvavimo laikotarpį nesusilaukė didelio pritarimo, žemės reforma paskatino reto palaikymo pasireiškimą. Pasak Ottaways: Milžiniškos demonstracijos metu Addis Abeboje iškart po paskelbimo, grupė studentų prasilaužė pro policijos ir armijos barjerus, perlipo sieną bei pakylėjimą aplink Meneliko rūmus ir apkabino majorą Mengistu kaip reformos herojų. Be to, 1975 m. Dergas nacionalizavo daugumą pramonės bei privataus nekilnojamo turto miestuose.
Kita vertus, nesugebėjimas tvarkytis, korupcija ir bendras pasipriešinimas dažnai besiremiančiam jėga Dergo režimui bei sekinančios kovos su partizaniniais separatistų judėjimais Eritrėjoje ir Tigrajuje privedė iki drastiško maistui ir pardavimui naudojamų kultūrų produktyvumo sumažėjimo. 1978 m. spalį režimas paskelbė nacionalinę revoliucinę vystymosi kampaniją, siekdamas mobilizuoti žmogiškuosius ir materialiuosius išteklius ekonomikos pertvarkymui. Buvo paruoštas dešimties metų planas (1984/1985-1993/1994), skirtas išplėsti agrikultūrinę bei industrinę gamybą. Suplanuotas 6,5 % BVP ir 3,6 % asmeninių įplaukų augimas neįvyko, vietoje to asmeninės įplaukos per šį periodą sumažėjo 0,8 %. Badmečių tyrėjas Alex de Waal pastebi, jog nors badmečio, ištikusio šalį devinto dešimtmečio viduryje, priežastimi dažnai laikoma sausra, „atidesnis tyrimas atskleidžia, jog sausra išplito keli mėnesiai po badmečio pradžios.“ Šimtai tūkstančių gyventojų bėgdami nuo ekonominių sunkumų, karinės tarnybos ir politinės priespaudos persikėlė gyventi į kaimynines šalis bei visą Vakarų pasaulį, pirmąsyk sukurdami etiopų diasporą.
Pagalba ir kontroversija
Badas devintojo dešimtmečio viduryje atkreipė pasaulio dėmesį į politinę situaciją Etiopijoje ir įkvėpė labdaros judėjimus Vakarų pasaulyje, tarp jų „Oxfam“ ir Live Aid koncertus 1985 m. liepą. Suaukoti pinigai buvo išdalinti Etiopijos NVO. Pastebėjus, jog kai kurios iš NVO yra valdomos Dergo, kilo kontroversija, kad kai kurie iš „Oxfam“ ir Live Aid surinktų pinigų buvo panaudoti finansuoti Dergo prievartinio perkėlimo programas, kurių metu buvo perkelta milijonai žmonių, o tarp 50 000 ir 100 000 žuvo. BBC paskelbė tyrimo rezultatus, pagal kuriuos sukilėliai panaudojo milijonus svarų sterlingų pagalbos ginklų pirkimui; šiuos kaltinimus korporacija vėliau atsiėmė.
Dergo pabaiga
miniatiūra|291x291px|Tankai Adis Abebos gatvėse po sukilėlių vadovaujamo sostinės užgrobimo. Nors Dergo valdymas oficialiai pasibaigė 1987 m. vasario 22 d., trys savaitės po konstitucinio referendumo, priėmusio ELDR konstituciją, tik rugsėjo mėnesį buvo sudaryta nauja valdžia ir Dergas buvo formaliai panaikintas. Išgyvenę Dergo nariai liko valdžioje kaip naujo civilinio režimo lyderiai.
Devinto dešimtmečio pabaigoje geopolitinė situacija tapo nepalanki komunistiniam režimui, kai Sovietų Sąjunga atsisakė komunizmo plėtros pagal Michailo Gorbačiovo „glasnost“ ir „perestroikos“ lozungus. Rytų bloko šalys ženkliai sumažino paramą Etiopijai besistengdamos išsaugoti savo ekonomikas. Tai sukėlė dar daugiau sunkumų Etiopijos valdžiai, ir šalies ginkluotos pajėgos nebebuvo pajėgio kovoti su partizanų puldinėjimais šiaurėje. 1990 m. gruodį Sovietų Sąjunga visiškai sustabdė paramą ELDR, kas kartu su komunizmo pralaimėjimu Rytų bloke bei 1989 m. revoliucijomis sudavė stiprų smūgį ELDR.
1991 m. sausio pabaigoje sukilėlių pajėgų koalicija, pavadinta Etiopijos liaudies revoliuciniu demokratiniu frontu (ELRDF), užgrobė Gonderą, senąją sostinę, Bahir Darą ir Desę. Tuo pačiu metu Eritrėjos liaudies išlaisvinimo frontas perėmė visos Eritrėjos kontrolę, išskyrus Asmarą ir Asebą pietuose. Sovietų Sąjunga, įklimpusi vidiniuose nesutarimuose, nebegalėjo remti Dergo. Buvusio JAV diplomato Paul B. Henze žodžiais, „jo likimui tapus neišvengiamam, Mengistu mėtėsi tarp priešinimosi iki galo ir užuominų, jog jis gali pasekti imperatoriaus Teodoro II pavyzdžiu ir nusižudyti“. Mengistu veiksmai buvo skuboti: jis sušaukė Šengą, Etiopijos parlamentą, neeilinei sesijai ir pertvarkė savo kabinetą, bet pagal P. B. Henze, „šie pasikeitimai įvykdyti per vėlai, kad ką nors pakeistų“. Gegužės 21 d., tvirtindamas, jog keliauja patikrinti karių pietinėje Etiopijoje esančioje bazėje, Mengistu pabėgo iš šalies į Keniją. Iš ten kartu su savo artimiausiais šeimos nariais persikėlė į Zimbabvę, kur gavo prieglobstį ir, 2010 m. duomenimis, tebegyvena iki šiol.
Įžengęs į Adis Abebą, EPRDF paleido EDP ir areštavo beveik visus Dergo pareigūnus. 2006 m. gruodį 73 buvusio režimo pareigūnai buvo pripažinti kaltais dėl genocido. 34 teisiamieji buvo teisme, keturiolika kitų buvo mirę per ilgą teisminio proceso laikotarpį, o 25, tarp jų Mengistu, buvo teisiami in absentia.. Teismo procesas baigėsi 2008 m. gegužės 26 d., daugeliui pareigūnų skirta mirties bausmė. 2010 m. gruodį mirties bausmė įvykdyta 23 Dergo pareigūnams, 2011 m. spalio 4 d. šešiolika Dergo pareigūnų buvo paleisti po dvidešimties metų kalėjimo.
Vladislovas Belza
Vladislovas Belza (, ; 1847 m. spalio 17 d. – 1913 m. sausio 29 d.) – lenkų poetas neoromantikas, rašytojas, kultūros apžvalgininkas.
Kilmė
Vladislovas Belza gimė 1847 m. spalio 17 d. Varšuvoje žinomo lenkų chemiko Juzefo Belzos ir Augustos Bogumilos Ostrovskos šeimoje. Jo brolis buvo žinomas advokatas Stanislovas Belza.
Mokslo metai
Vladislovas Belza baigė Varšuvos gimnaziją. 1865 m. įstojo į Kazanės kadetų korpuso gretas, tačiau netrukus kadetus metė ir 1866–1868 m. tęsė mokslus Varšuvos pagrindinėje mokykloje (lenk. Szkoła Główna Warszawska). Mokslo metais Vladislovas pradėjo rašyti straipsnius Varšuvos savaitiniams žurnalams, tokiems kaip „Przyjaciela Dzieci“ ir „Przeglądu Tygodniowego“.
Tolesni gyvenimo metai ir veikla
1867 m. Vladislovas Belza išleido pirmąjį eilėraščių rinkinį, pavadinimu „Podarek dla grzecznych dzieci“. 1869 m. buvo išleista jo antroji knyga, pavadinimu lenk. „Abecadlnik w wierszykach dla polskich dzieci”.
1868 m. Vladislovas Belza išvyko į užsienį, aplankė Lvovą, po to keliavo po Italiją, Šveicariją ir Prancūziją. Paryžiuje susipažino su lenkų poetu, neoromantizmo atstovu Juzefu Bogdanu Zalenskiu.
Po kelionių Vladislovas Belza apsigyveno Poznanėje. Čia buvo vienas iš leidyklos „Tygodnik Wielkopolski“ įsteigėjų. Taip pat žurnalo vaikams „Promyk“ leidėjas. Vladislovas Belza Poznanėje inicijavo lenkų teatro įkūrimą.
Vladislovas Belza aktyviai kovojo prieš Silezijos ir Didžiosios Lenkijos germanizaciją. Dėka šios veiklos 1871 m. Vokietijos Vyriausybė paskelbė Vladislovą Belzą persona non grata. Jam buvo uždrausta įvažiuoti į Prūsiją.
Gyvenimo metai ir veikla Lvove
Vladislovas Belza buvo vienas iš literatūrinio judėjimo, skirto Adomui Mickevičiui, įkūrėjų. Jis parašė keletą studijų apie Adomą Mickevičių.
Pats žymiausias Vladislovo Belzos kūrinys yra eilėraštis, pavadinimu „Katechizm polskiego dziecka“, kurį mintinai moka beveik visi lenkai.
Vladislovas Belza mirė 1913 m. sausio 29 d. Lvove. Palaidotas Lyčiakovo kapinėse.
Vokietijos kapituliacijos aktas
thumb|200px|Trečias ir paskutinis besąlygiškos kapituliacijos akto puslapis, pasirašytas Berlyne 1945 m. gegužės 8 d. Vokietijos kapituliacijos aktas (, , ) – teisinis dokumentas, skelbiantis nacistinės Vokietijos besąlyginę kapituliaciją Antrajame pasauliniame kare. 1945 m. gegužės 7 d. Reimse Vokietijos kapituliacijos aktą pasirašė Vokietijos aukščiausios karinės vadovybės vardu generolas pulkininkas Alfredas Jodlis, Sąjungininkų aukščiausios vadovybės ir Sąjungininkų ekspedicinių pajėgų vardu – generolas leitenantas Valteris Bedelis Smitas, SSRS aukščiausios karinės vadovybės vardu – generolas Ivanas Susloparovas.
Gegužės 8 d. Berlyne besąlyginę kapituliaciją pasirašė feldmaršalas Vilhelmas Keitelis, o priėmė maršalas Georgijus Žukovas, Jungtinių Amerikos Valstijų ir Didžiosios Britanijos maršalai.
Kapituliacijos akto versijos buvo trimis kalbomis – rusų, anglų ir vokiečių – rusiškos ir anglų versijos pačiame tekste buvo paskelbtos vienintelėmis autoritetingomis.
Priešistorė
1945 m. balandžio 30 d. Adolfas Hitleris nusižudė savo fiurerio bunkeryje prie Reicho kanceliarijos, surašęs testamentą, pagal kurį grosadmirolas Karlas Denicas tapo Vokietijos Reichskancleriu ir vyriausiuoju karo vadu. Tačiau po dviejų dienų kritus Berlynui, o amerikiečių ir sovietų pajėgoms susitikus Torgau prie Elbės upės, Vokietijos kariuomenės kontroliuojama teritorija buvo padalinta į dvi dalis.
Kapituliacija Reimse
1945 m. gegužės 7 d. Vermachto Vyriausiosios karinės vadovybės operatyvinio štabo viršininkas Alfredas Jodlis atvyko į Reimso miestą šiaurės Prancūzijoje. Jis turėjo Karlo Denico jam suteiktą teisę pasiduoti Vokietijos vardu. Čia 02:41 val. buvo pasirašytas pirmasis Vokietijos besąlyginės kapituliacijos aktas. Pagal šį dokumentą, pasidavimas turėjo oficialiai įsigalioti gegužės 8 d., 23:01 val. vietos laiku.
Kapituliacija Berlyne
I. Susloparovo nuogąstavimai pasitvirtino: pirmasis pasirašytas kapituliacijos aktas SSRS netenkino. Sovietų valdžiai ir Josifui Stalinui atrodė, kad A. Jodlio, kurio užimamos pareigos nebuvo pačios aukščiausios, parašo nepakanka. Tačiau šie prieštaravimai buvo tik pretekstas. Esminis sovietų prieštaravimas buvo tas, kad kapituliacijos aktas turi būti unikalus, išskirtinis istorinis įvykis, visiškai atspindintis sovietų žmonių indėlį į galutinę pergalę. Stalinas norėjo, kad kapituliacijos aktas būtų pasirašytas ne išlaisvintame Prancūzijos miestelyje, o Berlyne – fašistinės agresijos centre.
Gegužės 8 d. Vilhelmas Keitelis atvyko į Berlyno priemiestį Karlshorstą, kad pasirašytų galutinį kapituliacijos aktą. Dokumentas buvo gerokai išplėstas lyginant su pirmine jo versija. Pakeitimus pasiūlė sovietai, o Vakarų Sąjungininkai jiems neprieštaravo.
Visi Sąjungininkų karininkai susirinko gegužės 8 d. 23:45 val. maršalo Georgijaus Žukovo kabinete. Lygiai vidurnaktį jie suėjo į salę, kur buvo atvesti ir vokiečiai. Tačiau netrukus paaiškėjo, kad kapituliacijos akto tekste rusų kalba stinga kelių sakinių. Jau po vidurnakčio, 00:16 val. vietos laiku, feldmaršalas V. Keitelis pasirašė besąlyginės kapituliacijos aktą ant penkių egzempliorių. Reimse pasirašytas aktas pradėjo galioti gegužės 8 d. 23:01 val., bet galutinę ir pataisytą kapituliacijos akto versiją V. Keitelis pasirašė tik 75 minutės po to, kai SSRS jau buvo gegužės 9 d. 01:01 val.
Vėrtešsėlėšas
Vėrtešsėlėšas  – archeologinė vietovė Vengrijoje, ~50 km į vakarus nuo Budapešto, Vėrtešo plynaukštėje. Tai ankstyvojo paleolito pradžios stovyklavietė, laikoma ~350 tūkst. metų senumo. Rasta laužaviečių, iškastinių gyvūnų kaulų liekanų, įvairių pirmykščių įnagių, taip pat žmogaus kaukolės nuotrupų (priskiriamos archantropui). Vėrtešsėlėšo vietovė priskiriama archeologiniam Mindelio laikotarpiui.
Vėrtešsėlėšą 1963–1967 m. tyrinėjo vengrų archeologas Laslas Vėrtešas.
Pedro Rocha
Pedro Rocha (g. 1942 m. gruodžio 3 d.) – buvęs Urugvajaus futbolininkas, rungtyniavęs Urugvajaus rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1961–1974 m.
Kobryno apskritis
Kobryno apskritis – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Abiejų Tautų Respublikoje, Rusijos Imperijoje ir Lenkijos Respublikoje. Centras – Kobrynas. Apskričiai priklausė dabartinės Baltarusijos žemės.
Lietuvos futbolo varžybos 1958 m.
Lietuvos futbolo varžybos 1958 m.
A klasė
Pirmenybėse atsisakyta jaunių komandų, tačiau imtos rengti dublerių (iki 25 m.) pirmenybės.
B grupė
Suburta vieninga lyga vietoje ankstesnių zonų varžybų. Teisę žaisti A klasėje kitame sezone iškovojo KKI Kaunas ir Melioratorius Kretinga.
Taurė
thumb|center|250px|„Spartako“ komanda prieš finalines rungtynes
Wonderful Crazy Night
„Wonderful Crazy Night“ – trisdešimtas studijinis britų atlikėjo Elton John albumas, išleistas 2016 m. vasario 5 d. Šiame albume groja jo klasikinė grupinė sudėtis, ko nebuvo pastarajame „The Diving Board“, jis buvo įrašytas per 17 dienų. Čia groja ir nuo pat 1995 metų Eltono darbuose nesireiškęs perkusininkas Ray Cooper'is. O Kim Bullardui tai pirmasis kartas, grojant klavišiniais, kuris pakeičia Guy Babylon'ą, taip pat bosistą Bob Birch pakeičia Matt Bissonette.
Kritikai gana palankiai įvertino albumą, pavyzdžiui Metacritic iš 100 balų skyrė 70 – tokius balus surinko bendrai susumavus visų 17 kritikų įvertinimų vidurkį.
Dainų sąrašas
Visas dainas parašė Elton John ir Bernie Taupin.
„Deluxe“ paketo papildomi įrašai
„Super Deluxe“ paketo papildomi įrašai
Molukų jūra
thumb|250px|Jūros padėtis
Molukų jūra – tarpsalinė jūra Malajų salyne, priklauso Ramiojo vandenyno baseinui. Įsiterpusi tarp Sulavesio salos vakaruose, Halmaheros rytuose, Siau salos šiaurėje, Sulos salų pietuose. Šiaurėje pereina į Sulavesio jūrą, pietuose į Bandos jūrą. Jūra yra ties Molukų plokšte, todėl čia dažni žemės drebėjimai.
Jūros plotas 291 000 km². Didžiausias gylis siekia 4180 m. Vidutinė vandens temperatūra 27-28 °С. Druskingumas 34 ‰.
Staviškės (Kalvarija)
Staviškės – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Kalvarijos, prie kelio.
Liepeniai
Liepeniai – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Lebedžiūnų.
Stebeikiai
Stebeikiais vadinami kaimai:
Gurujė
Gurujė (, iki 1975 m. Vila Žunkeiras Vila Junqueiro) – miestas šiaurinėje Mozambiko dalyje, šalia Zambezijos provincijos geografinio centro. Tai didžiausia arbatos plantacija šalyje.
Ekonomika
Gurujės ekonomikos pagrindą sudaro arbatos plantacijos (90 %), likusią dalį užima kavos, vaisių ir pan. plantacijos. Nemaža dalis gyventojų turi nedidelius ūkius, iš kurių gauna papildomų pajamų greta nereguliarių atlyginimų.
Demografija
2007 m. Mozambiko vyriausybės vykdyto surašymo duomenimis, 1997 m. Gurujėje gyveno 99 325 žmonės, 2008 m. – 116 992. Mieste labiausiai paplitusi lomvių kalba.
2010 m. Kinijos Grand Prix
2010 m. Kinijos Grand Prix – ketvirtas 2010 m. sezono Formulės 1 Grand Prix, kuris vyko balandžio 18 d. Šanchajaus trasoje, Kinijoje. Lenktynes nugalėjo Jenson Button, o komandos draugas Lewis Hamilton užėmė antrą vietą.
Gurujė
Laukinė gamta
1998 m. Gurujėje vykdyta paukščių stebėjimo ekspedicija aptiko vienintelį šalies endeminį paukštį namuli epalis, nematytą nuo jo atradimo 1932 m. Šiuo metu žinoma, jog ši rūšis klesti Gurujės apylinkėse esančiuose miškuose.
2010 m. Kinijos Grand Prix
Kvalifikacija
Nors pirmose dvejose kvalifikacinių važiavimų sesijose greičiausias buvo Lewis Hamilton, jau trečią pole poziciją pelnė Sebastian Vettel.
Lenktynės
Lenktyniu starte į pirmą poziciją išsiveržė Fernando Alonso, tačiau už per ankstyvą startavimą vėliau buvo nubaustas priverstiniu pravažiavimu techninio aptarnavimo juosta. Deja lyderio poziciją prarado dar antrame rate - dėl šlapios dangos dar pirmame rate automobilio nesuvaldė Vitantonio Liuzzi ir sukėlė avariją, dėl kurios į trasą išriedėjo saugos automobilis. Sulėtėjusiomis lenktynėmis pasinaudojo dauguma lenktynininkų, suskubę sausam važiavimui skirtas padangas pakeisti į tarpines, tačiau tai buvo klaida, mat pagerėjus sąlygoms, visiem teko grįžti prie sausų. Dėl to Nico Rosberg, Jenson Button, Robert Kubica and Vitalij Petrov išsiveržė į pirmasias pozicijas. Deja dar neįpusėjus lenktynėms vėl prapliupo lyti, todėl N. Rosberg nesuvaldė automobilio, o šia klaida pasinaudojo J. Button, išsiveržęs į lenktynių lyderius ir iki galo neužledo pozicijos. Saugos automobilis buvo išvažiavęs ir antrą kartą, kai po kontakto su kitu automobiliu, Jaime Alguersuari trasoje pribarstė nuolaužų.
Uperis
140px|left
„Uperis“ – srovės energijos keltas, skirtas perkelti pėstiesiems ir dviratininkams per Neries upę, Vilniuje. Keltas atidarytas 2018 m. vasarą tarp Verkių parko ir Valakampių.
Valdymas
„Uperis“ yra srovinio švytuoklinio kelto prototipas, varomas tik upės srovės jėga, prilaikomas per upę nutiesto lyno. Plausto apačioje prie dugno pritvirtintas pelekas, pagaunantis natūralią upės srovę ir stumiantis keltą į vieną ar kitą pusę, prieš tai kelto korpusą pasukus reikiamu kampu (pasukimas valdomas elektriniu pulteliu). Kelto lynas netrukdo laivybai, nes jis pritvirtintas aukštupyje ir juda tarp krantų tarsi švytuoklė, taip leisdamas praplaukti kitiems laivams. Kelto forma apvali, dėl to jis vienodai reaguoja į srovės jėgas visose kelto pozicijose, palikdama vairavimo funkciją specialiai sukurtam svertui.
Keltas plokščiadugnis, sudedamas iš modulių, kuriuos lengva išrinkti ir sukonstruoti didesnę pontoninę platformą ar tiltą. Modulinio dizaino privalumas – plaukiojimo priemonę galima iškelti, pervežti be specialaus transporto. Plokščias denis, keltui prisišvartuojant prie pakrančių pontoninių lieptų, leidžia ant jo lengvai patekti pėstiesiems su augintiniais, šeimoms su vežimėliais, neįgaliesiems. Keltui atlikta techninė apžiūra, todėl jis gali būti laikomas tikra transporto priemone, atitinkančia saugos reikalavimus.
Keltu vienu metu gali persikelti 7 žmonės, o kelionė per upę trunka kiek daugiau nei 2 minutes.
Susisiekimas
Kelto vieta – 54.74548°N, 25.29218°W Gretimų Valakampių, Antakalnio ir Turniškių rajonų gyventojams bei kitiems vilniečiams šiuo keltu galima greičiau pasiekti Verkių parką arba toliau keliauti dviračiais link Žaliųjų ežerų. Santariškių ir Jeruzalės gyventojams pasiekti keltu Valakampių paplūdimius yra bene greičiausias galimas būdas.
Liepgiris
Liepgiris – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Pandėlio.
Staviškiai
Staviškiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Žemųjų Viesų.
Hellerup IK
Hellerup IK arba trumpiau vadinamas HIK – Danijos futbolo klubas iš Helerupo (Kopenhagos priemiesčio). Klubas turi ne tik futbolo, bet ir ramkinio komandas, bei užsiima tesisu. Futbolo ekipa dar vadinama HIK Fodbold.
Istorija
Klubas įkurtas 1900 m. Kitados rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. Joje praleido keturis sezonus.
2021–2022 m. sezone rungtyniavo Antrame divizione. Užėmė penktą vietą.
Vertsjervo žemuma
Vertsjervo žemuma  – žemuma pietinėje Estijos dalyje, aplink Vertsjervo ežerą. Būdingos pelkėtos moreninės lygumos, drumlinai. Plotas – 1747 km².
Žemumoje kasamos durpės, molis, vystoma gyvulininkystė ir žemdirbystė.
Aštabis
Aštabis (Aštabi, Astabi) – karo dievas huritų mitologijoje. Mesopotamijos mitologijoje jį atitinka Ninurta. Ulikumio mite minima, kad kovojęs dievo Tešubo pusėje.
Aštabis – viena iš huritiškos kilmės dievybių Eblos panteone (drauge su Adama, Hapat, Išhara). Aštabio ir Adamos garbei buvo pavadinti du eblaitų kalendoriaus mėnesiai – antrasis ir devintasis. Be to, Ebloje aptiktas įrašas, kuriame nurodoma, kad Aštabio statulai pagaminti turėjo būti panaudota 40 Dilmuno šekelių aukso. Aštabis minimas ir viename Ugarito dievų sąraše. Alalache ir Hatuše aptikta asmenvardžių, kurių dėmuo yra Aštabio vardas.
Pasak Giovanni Pettinato, iš huritų Aštabį perėmė hetitai. Hetitų įrašuose Aštabio vardas būdavo užrašomas šumerograma dZABABA.
Vestfjordenas
thumb|240px|Vestfjordenas Vestfjordenas (Vestfjorden – 'vakarų fjordas') – sąsiauris Norvegijoje, Norvegijos jūroje, įsiterpęs tarp Skandinavijos pusiasalio vakarinių krantų ir Lofoteno salų. Ilgis – 203 km, plotis – 11–74 km. Potvynių ir atoslūgių metu vandenyje susidaro stiprūs verpetai.
Vystoma menkių žvejyba.
Lietuvos futbolo varžybos 1957 m.
Lietuvos futbolo varžybos 1957 m.
E65
Europos kelias E65 – greitkelis, prasidedantis Malmėje, Švedijoje ir baigiasi Chanijoje, Graikijoje. Kelio ilgis apie 4400 km.
Lietuvos futbolo varžybos 1957 m.
A klasė
Pereinamosios rungtynės dėl teisės žaisti SSRS varžybose:
Teisę žaisti aukščiausiojoje lygoje kitame sezone iškovojo Cukraus fabrikas Kapsukas.
Snaiperiai
Rezultatyviausiu žaidėju tapo Petras Škėlovas (Raudonasis spalis Kaunas) – 22 įv.
Alfredo Anderson
Alfredo Anderson (g. 1978 m. spalio 31 d.) – buvęs panamos futbolininkas, rungtyniavęs Panamos rinktinėje.
Kobryno apskritis (1519–1566)
Kobryno apskritis  – LDK administracinis-teritorinis vienetas, gyvavęs 1519–1566 m. dabartinės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Kobrynas.
Jousne
Jousnė (, tikrasis vardas Ana Vasiljeva,, , 1983 m. gegužės 30 d. Petrozavodske, Karelijos Respublikoje, RTFSR) – vepsų dainininkė, dailininkė, tekstų autorė, dainas atliekanti vepsų kalba. Grupės „Jousnen Järved“ solistė.
Kobryno apskritis (1519–1566)
Istorija
Apskritis įkurta 1519 m., reformų metu 1565–1566 m. panaikinta prijungiant prie Bresto apskrities.
Jousne
Biografija
Gimė 1983 m. gegužės 30 d. Petrozavodske, Karelijoje. Baigė 27-ąją vidurinę Petrozavodsko mokyklą, aukštąjį techninį išsilavinimą įgijo Petrozavodsko valstybinio universiteto Karelijos regioninio nenutrūkstamo profesinio lavinimo institute.
Ruošė antrojo tūkstantmečio pasaulio etninės muzikos stiliaus projektą, pavadintą „Jousnen Järved“ („Gulbių Ežerai“), kurį įkūrė žinomas Suomijos prodiuseris ir kompozitorius Piteris Kunas (Piotras Vasiljevas, g. 1961 m. Petrozavodske). „Jousnen Järved“ – egzotiška pasaulio etninės muzikos grupė, 2007  – 2008 m. kūrybinį kelią pradėjusi atlikdama dainas vepsų kalba (tiek savos kūrybos, tiek liaudies). Prie grupės ir jos įrašų populiarinimo nuo 2008 m. prisideda tarptautinis kolektyvas.
Jousnė, beje, atliko ne tik liaudies dainas, bet ir dalyvavo įvairiuose popmuzikos konkursuose, pavyzdžiui, „Liaudies artistas“ („Народный Артист“), „Jūrmala“ – ypatingojo svečio teisėmis. Jousnė yra surengusi daugiau kaip 10 savo dailės parodų, tarp kurių minėtinos parodos Helsinkyje („Hopeinen Sivellin“), Sočyje („Renoir“), Sankt Peterburge („Арт-живопись“) ir Petrozavodske (dailės salone); tapo įvairiais stiliais, taip pat ir ekspresionistiniu. Petrozavodske buvo viena iš Rusų radijo laidos „Užsakymų stalas“ vedėjų.
Ana Vasiljeva, arba Jousnė, buvo regione pripažinta po to, kai vepsų kalba atliko grupės „The Beatles“ dainą „Yesterday“ (žr. „Nuorodos“). Šios dainos vepsiškus žodžius parašė žinomas vepsų poetas Nikolajus Abramovas.
2012 m. su grupe „Jousnen Järved“ išleido albumą „Ei Sa Sabutada Joged“, o 2020 m. – albumą „Valdan Kajag“, 2022 m. įrašė dainą „Aigan Lete“, 2023 m. – dainą „Ištujan kiven alle“.
Nuorodos
Jousnės atliekamos dainos vepsų kalba: Jousnės tapybos darbai:
Heino Kruus
Heino Kruusas (, g. 1926 m. rugsėjo 30 d. Taline – 2012 m. birželio 24 d.) – Estijos krepšininkas ir treneris, rungtyniavęs Talino „Kalev“ klube ir TSRS rinktinėje.
Žaisdamas TSRS rinktinėje H. Kruusas du kartus tapo Europos čempionu (1951 ir 1953 m.), o 1952 m. Helsinkyje iškovojo olimpinį sidabro medalį.
Stebeikiai (Kaišiadorys)
Stebeikiai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Vilūnų.
Vilius Semeška
Vilius Semeška (g. 1972 m. gegužės 2 d. Druskininkuose) – Lietuvos politinis veikėjas.
Biografija
1998 m. baigė Vilniaus ekonomikos mokyklą, 2012 m. – Vilniaus universitetą.
1991–1992 m. Lietuvos Respublikos susisiekimo ministerijos Protokolinio skyriaus inspektorius. 1993–1997 m. HPP Profile GmbH/Inter Primo Group atstovas. 1997–2000 m. UAB „Gretsch-Unitas Baltic“ direktorius ir valdybos narys. 2001–2002 m. UAB „Mano nardymo centras“ direktorius. 2002–2004 m. Lidl Stiftung & Co. KG, Lidl LT, LV, EE direktorius. 2005–2018 m. UAB ViLO direktorius.
2017–2020 m. Vyriausiosios rinkimų komisijos narys. 2020 m. TS-LKD frakcijos Seime referentas. 2021–2022 m. krašto apsaugos viceministras.
2015–2019 m. Druskininkų savivaldybės tarybos narys. Nuo 2023 m. Seimo narys.
Bardajus
Bardajus  – miestas šiaurės vakarų Čade, Tibesčio kalnų oazėje; Tibesčio regiono ir departamento administracinis centras. Yra kelias į Faja Laržo, Zugros aerodromas. Čia gyvena tubai, šnekantys daugiausia tedų kalba.
Istorija
Bardajus šaltiniuose pirmą kartą minimas 1869 m., kai čia apsilankė vokiečių keliautojas Giustavas Nachtingalas. Dėl tubų priešiškumo, po kelių dienų jis turėjo palikti Bardajų. 1908 m. čia įsiveržė osmanai ir laikė savo karinį dalinį. 1974 m. miestą užgrobė Hiseno Habrė vadovaujami sukilėliai ir paėmė įkaitais prancūzų archeologą Fransua Klostrą ir dar du europiečius. 1980 m. Bardajuje bazavosi Libijos remiami Gukunio Vedėjaus sukilėliai, bet 1986 m. Habrė juos nugalėjo.
Petriškiai (Pandėlys)
Petriškis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Pakapių.
Ilmar Kullam
Ilmaras Kullamas (, 1922 m. birželio 15 d. – 2011 m. lapkričio 2 d.) – Estijos krepšininkas ir treneris, rungtyniavęs Tartu „Kalev“ klube ir TSRS rinktinėje.
Žaisdamas TSRS rinktinėje I. Kullamas tris kartus tapo Europos čempionu (1947, 1951 ir 1953 m.), o 1952 m. Helsinkyje pelnė olimpinį sidabro medalį.
1999 m. I. Kullamas apdovanotas už nuopelnus estų sportui.
Pusiaujo provincija
Teritorija yra Kongo baseine. Per provinciją teka Kongas bei jo intakai – Ubangis (bei Ngiris), Lulonga, Rukis, Ikelemba. Telkšo Tumbos ežeras. Dideli pelkynų plotai. Sudarytas Tumbos–Ledimos rezervatas.
Iki 2005 metų Konstitucinės reformos Pusiaujo provincija buvo kur kas didesnės Pusiaujo provincijos rajonas, 2015 m. išskirtas į atskirą provinciją.
Toto Wolff
Torger Christian „Toto“ Wolff (g. 1972 m. sausio 12 d. Vienoje, Austrijoje) – austrų investuotojas-milijardierius, buvęs lenktynininkas. Formulės 1 komandos Mercedes AMG Petronas Motorsport Formula One vadovas ir bendrasavininkas (33% akcijų ).
Garliavos Adomo Mitkaus pagrindinės mokyklos stadionas
Garliavos Adomo Mitkaus pagrindinės mokyklos stadionas – stadionas su futbolo aikšte ir tribūnomis Garliavos pietuose, į rytus nuo Garliavos Adomo Mitkaus pagrindinės mokyklos pastato. Talpa – 500 žiūrovų. Tai tarptautinius reikalavimus atitinkantis futbolo stadionas, įrengtas tarp A. Mitkaus pagrindinės mokyklos ir „Garlitos“ įmonės.
Július Bielik
Július Bielik (g. 1962 m. kovo 8 d.) – buvęs Slovakijos futbolininkas, rungtyniavęs Čekoslovakijos rinktinėje.
Toto Wolff
Biografija
Gimė 1972 m. sausio 12 d. lenkų kilmės motinos bei austrų-rumunų kilmės tėvo šeimoje. Kai Toto buvo aštuoneri, tėvui buvo diagnozuotas smegenų vėžys. Toto sulaukus pilnametystės tėvas mirė.
Garliavos Adomo Mitkaus pagrindinės mokyklos stadionas
Istorija
Garliavoje XX a. nebuvo komandų, žaidusių bent regioninėse Lietuvos lygose. Nepaisant to, sovietmečiu kaip daugelyje miestų taip ir Garliavoje buvo įrengtas stadionas prie mokyklos, kuri vėliau tapo Garliavos A. Mitkaus mokykla. Be to, 2008 m. įsikūrė FK Garliava klubas, kuriam taip pat reikėjo futbolo infrastruktūros. Dėl to buvo nutarta stadioną rekonstruoti pritaikant jį bent I lygos futbolo varžyboms. Tai buvo bendras LFF ir Kauno rajono savivaldybės projektas – savivaldybė finansavo stadiono įrengimą (900 tūkst. eurų), o aukščiausios kategorijos dirbtinė aikštės danga buvo paklota už LFF lėšas (100 tūkst. eurų). Be to, prisidėjo LR vyriausybė (250 tūkst. eurų), taip pat ir FK Garliava – už jų lėšas pastatyti 7 moduliai, kuriuose įrengtos administracinės ir sporto inventoriaus saugojimo patalpos, persirengimo kabinos, sanitariniai mazgai, teisėjų kambarys. Stadioną rekonstravo konkursą laimėjusi UAB „Kelminta“, atliktų darbų vertė siekė 1,3 mln. eurų.
Staviškės
Staviškės – Vilniaus miesto dalis, esanti į šiaurės rytus nuo miesto centro, dešiniajame Neries krante. Įsikūrusios prie Riešės upelio žiočių, Verkių regioniniame parke, prie Ožkinių ir Verkių gatvių sankryžos. Ribojasi su Ožkiniais šiaurėje, Krempliais vakaruose, Turniškėmis pietvakariuose; iš rytų ir pietų juosia Neris (kitapus – Smėlynė). Neryje ties Riešės upelio žiotimis yra nedidelė rėva. Yra Turniškės kraštovaizdžio draustinis.
Július Bielik
Karjera
Nuo 1979 m. rungtyniavo Spartak Trnava, o 1982 m. perėjo į Sparta Prague.
Garliavos Adomo Mitkaus pagrindinės mokyklos stadionas
Istorija
Projektai suplanuoti 2019 m., darbai pradėti 2020 m. pavasarį. 2020 m. rugsėjo 29 d. stadionas buvo atidarytas, jį pašventino Garliavos parapijos klebonas Gintaras Urbštas. Iškilmėse dalyvavo LFF generalinis sekretorius Edgaras Stankevičius, rajono meras Valerijus Makūnas. Pirmieji aikštės dangą išmėgino Lietuvos futbolo jaunimo (U-15) ir Garliavos rinktinių sportininkai, kur pergalę 3-1 šventė garliaviškiai.
Staviškės
Vyrauja sodai (SB „Verkiai“). Staviškes aptarnauja 35 ir 65 autobusai (Naujoji st., Staviškių st.).
Július Bielik
Karjera
1991–1992 m. sezone rungtyniavo Sanfrecce Hiroshima (Japonija).
Žolės riedulys 1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Žolės riedulys 1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyko antrą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Varžybose dalyvavo keturios komandos iš Europos. Jungtinė Karalystė apgynė čempionų titulus.
Staviškės
Staviškėse ant Neries kranto aptiktas pirmųjų mūsų eros amžių gyvenvietės kultūrinis sluoksnis, įvairių radinių iš žalvario lydimo dirbtuvių. Apie IX–X a. šioje vietoje pilkapiuose pradėti laidoti sudegintų mirusiųjų palaikai. Stūkso Staviškių piliakalnis.
Július Bielik
Karjera
1994–1995 m. sezone rungtyniavo Union Cheb (Čekija).
1995–1997 m. atstovavo Hradec Králové (Čekija).
Nacionalinėje komandoje žaidė 1983–1990 m.
Stebėkiai
Stebėkiais vadinami kaimai Panevėžio rajone:
Garliavos Adomo Mitkaus pagrindinės mokyklos stadionas
Stadionas
Stadione įrengti pėsčiųjų takeliai, pritaikyti žmonėms su negalia, bėgimo takai. Už futbolo vartų įrengtos 6 metrų aukščio kamuolių gaudyklės, žiūrovams pastatytos 500 vietų lengvų konstrukcijų tribūnos, 42 vietų dengta tribūna teisėjams ir komandų atsarginiams žaidėjams. Sporto aikštynui apšviesti suprojektuotos atramos su LED tipo šviestuvais.
Toto Wolff
Biografija
1990 m. baigė prestižinį Vienos prancūzų licėjų. Susidomėjęs automobilių sportu, pradėjo trumpą lenktynininko karjerą Austrijoje bei Vokietijoje, tačiau dėl finansinių problemų teko pristabdyti. Norėdamas įkurti verslą, studijavo ekonomiką Vienos ekonomikos ir verslo universitete.
Investicijos
Po studijų, aistringai susidomėjęs investicijomis, 1998 m., kartu su bičiuliu Rene Berger, įkūrė investicijų įmonę „Marchfifteen“, o 2004 m. – „Marchsixteen“. Didžiausią dėmesį skirdamas naujausių technologijų įmonėms, 2006 m. nusipirko 49% akcijų „HWA“ AG įmonėje, kuri yra atsakinga už Mercedes-Benz automobilius DTM čempionate ir Formulėje 3. Akcijas pardavė 2015 m.
2002 m. Toto, kartu su dukart Formulės 1 pasaulio čempionu Mika Hakinenu, įkūrė lenktynininkų vadybos agentūrą.
Toto yra investavęs į BRR Rallye Racing, stambią Europos ralio reikmenų pardavėją.
2009 m. aistrą investicijoms bei lenktynėms sujungė investuodamas į Williams F1 komandą bei įsigydamas 15 % jos akcijų. Williams F1 tapo pirmąja komanda Formulėje 1, kurios akcijų buvo galima įsigyti Frankfurto vertybinių popierių biržoje.
2013 m. sausį, palikęs Williams F1 komandą bei nusipirkęs 30% akcijų Mercedes AMG Petronas Motorsport Formula One komandoje, Toto tapo vykdančiuoju direktoriumi bei vadovaujančiuoju partneriu. 2013 m. pabaigoje tapo komandos vadovu.
Lenktynininko karjera
Toto Wolff susidomėjimas automobilių sportu prasidėjo jam būnant 17 metų amžiaus, kai jis buvo pakviestas stebėti lenktyniaujančio draugo Vokietijos Formulės 3 čempionate, Nürburgring trasoje. Karjerą jis pradėjo 1992 m. Austrijos Formulės Ford čempionate. 1994 m. savo klasėje nugalėjo 24 valandų lenktynėse Niurburgringe. 2002 m. Toto finišavo šeštas FIA GT čempionate, kur N-GT klasėje atstovavo Autorlando Sport bei RWS Motorsport komandoms. 2003 m. perėjo į Italijos GP čempionatą, kur 2004 m., atstovaudamas JMB Racing komandai, laimėjo lenktynes FIA GT čempionate. 2006 m. Toto Wolff, su Mitsubishi Lancer E8 automobiliu liko antras Austrijos ralio čempionate, o tais pačiais metais, kartu su Duller Motorsport komanda, nugalėjo 24 valandų lenktynėse Dubajuje.
Williams Racing
2009 m. lapkričio mėnesį Williams Racing paskelbė, kad dalį šios „Formulė 1“ komandos akcijų įsigijo austrų investuotojas Toto Wolff. Ekipą iki tol valdė du jos įkūrėjai: vadovas seras Frankas Williamsas bei inžinerijos direktorius Patrickas Headas. Kadangi komandos kontrolė vis dar buvo įkūrėjų rankose, Toto visą dėmesį skyrė naujų rėmėjų paieškai.
Po to, kai 2012 m. kovo mėn. iš komandos netikėtai pasitraukė vienas iš vadovų Adamas Parras, Toto tapo nevykdančiuoju komandos direktoriumi.
Po aštuonių sezonų be pergalių, 2012 m. gegužės mėnesį Toto Wolff atvedė Williams F1 komandą į pergalę 2012 m. Ispanijos Grand Prix, kur savo vienintelę karjeros pergalę iškovojo lenktynininkas Pastoras Maldonado, tapdamas pirmuoju venesueliečiu, laimėjusiu Formulės 1 lenktynes.
2012 m. liepos mėnesį buvo paskelbta, jog Toto tampa vykdančiuoju komandos direktoriumi. Savo naujoje rolėje jis bendradarbiavo su komandos įkūrėju bei vadovu seru Franku Williamsu.
2013 m. sausį buvo paskelbta, jog Toto Wolff palieka vykdančiojo direktoriaus pareigas Williams F1 komandoje bei persikelia į kitą komandą, tačiau turimų Williams F1 komandos akcijų neparduoda.
Mercedes-AMG Petronas Formula One team
Nuo 2010 m., kai Mercedes-Benz sugrįžo į Formulę 1, komandai pavyko iškovoti tik vieną pergalę, todėl 2012 m. gruodį, Mercedes-Benz komandą paliko 22 metus joje dirbęs komandos vadovas Norbertas Hauga. Sekančių metų sausio mėnesį Toto Wolff buvo paskirtas komandos „Mercedes-AMG Petronas Formula One Team“ vykdančiuoju direktoriumi.
Toto Wolff, 3 kartus Formulės 1 čempionas Niki Lauda, kuris buvo įsigijęs 10 % komandos akcijų, bei komandos direktorius Rosas Brawnas sudarė naują valdybos grupę.
2013 m. žiemą, komandą palikus septyniskart Formulės 1 pasaulio čempionui Michaeliui Šumacheriui, naują lenktynininkų porą sudarė už 100 milijonų JAV dolerių iš McLaren persikėlęs pasaulio čempionas Luisas Hamiltonas bei Nikas Rosbergas.
2013 m. sezonas Toto Wolff vadovaujamai komandai nebuvo sėkmingas. Komanda iškovojo tik 3 pergales bei liko antra konstruktorių taurėje, nusileisdama Red Bull-Renault komandai.
2014 m. sezone Toto Wolff pavyko iškovoti istorinę pergalę namų lenktynėse. Austrijoje, Red Bull Ring trasoje vykusiose lenktynėse jo vadovaujam komanda Mercedes-AMG Petronas iškovojo pirmąją bei antrąją vietas, o „Williams F1“ komanda, kurios akcininku buvo Toto, iškovojo trečiąją bei ketvirtąją vietas. Tai pačiais metais Toto pardavė 5 % „Williams F1“ komandos akcijų amerikiečių verslininkui, Formulė 1 bolidų kolekcionieriui Bredui Hollingeriui. Iki 2016 m. kovo Toto pardavė likusius 10 % akcijų.
2018 m. sezonas buvo pats sėkmingiausias per visą Toto Wolff vadovavimą komandai. Mercedes-Benz iškovojo titulą tiek Formulė 1 čempionate, kuriame nugalėtoju tapo Luisas Hamiltonas, tiek Formulė 2 čempionate, kuriame čempiono titulą iškovojo „Mercedes-AMG Petronas“ rezervinis vairuotojas Džordžas Raselas. Europos Formulės 3 čempionate nugalėjo Mikas Šumacheris. DTM čempionate čempiono titulą iškovojo Geris Pafetas, vairuodamas Mercedes-AMG C63 DTM sportinį automobilį. Tame pačiame čempionate „Mercedes-AMG Motorsport Remus“ komanda liko antra, o „Silberpfeil Energy Mercedes-AMG Motorsport“ komanda ketvirta. Formulės 1 E-sporto čempionate nugalėjo „Mercedes-AMG Petronas Esports“ komandą atstovavęs lenktynininkas Brendonas Leighas. Tais pačiais metais Mercedes-Benz paskelbė, kad nuo sekančių metų pradės lenktyniauti Formulė E čempionate.
Nuo 2014 m. iki 2019 m., pasikeitus techniniam reglamentui bei prasidėjus hibridinių jėgainių erai, komanda iškovojo 6 konstruktorių taures bei tiek pat asmeninių pasaulio čempionato titulų. Komanda iškovojo 89 pergales (73,6%) bei 94 pole pozicijas (77,7 %) iš 121 galimų. „Mercedes-AMG Petronas“ lenktynininkai kvalifikacijoje net 48 kartus užsitikrino pirmąją bei antrąją vietas ir 179 kartus, iš 242 galimų, lipo ant podiumo.
Nuo 2013 m., kai Toto Wolff prisijungė prie „Mercedes-AMG Petronas“ Formulės 1 komandos, „sidabrinių strėlių“ lenktynininkai nugalėjo 66 % lenktynių, jas laimėdami vidutiniškai 14,8 sekundžių persvara.
Apdovanojimai
2018 m. už pasiekimus su „Mercedes-AMG Petronas“ komanda Toto Wolff buvo apdovanotas Džono Bolstero apdovanojimu.
Tais pačiais metais Toto Wollf bei nevykdantysis direktorius Niki Lauda kasmetiniuose FIA apdovanojimuose iškovojo Prezidento apdovanojimą po to, kai „Mercedes-AMG Petronas“ komanda tapo antrąją istorijoje, iškovojusia penkias konstruktorių taures iš eilės.
2019 m. Toto buvo apdovanotas „Colin Chapman“ trofėjumi bei pateko į britų lenktynininkų klubą.
Filantropija
Toto Wolff šiuo metu yra pirmininko pavaduotojas Mary Bendet fonde, kuris yra įkurtas mokyklos laikų draugo garbei. Fondas siekia, kad nepasiturinčių vaikų gyvenimas būtų geresnis. Jo projektai apima gyvenimo sąlygų gerinimą dienos priežiūros centre, bendrabučiuose ir žaidimų aikštelėse. Mary Bendet fondas rūpinasi repeticijų studijų kūrimu, skiria stipendijas jauniems talentams, atidaro aklų ir neįgalių vaikų centrus, norint juos paruošti kasdieniam gyvenimui.
Asmeninis gyvenimas
Toto Wolff gyvena su antrąja žmona, buvusia Škotijos lenktynininke bei dabartine Formulės E komandos „Venturi Formula E“ direktore Susie Wolff. Pora gyvena Ermatingene, Šveicarijoje.
Pora susituokė 2011 m. spalio mėnesį. 2017 m. balandžio 10 d. jiems gimė berniukas Jack Wolff.
Toto Wolff laisvai kalba vokiečių, anglų, prancūzų, italų bei lenkų kalbomis.
Bagviliai
Bagviliai – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Panemunėlio.
FK Voska Sport
FK Voska Sport – Makedonijos futbolo klubas iš Ochrido.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2019 m.
2021–2022 m. sezone rungtyniavo Antroje lygoje ir joje užėmė antrą vietą.
2022–2023 m. sezone tapo Antros lygos nugalėtojais. Po sezono buvo perkelti į aukščiausią divizioną.
Lietuvos futbolo varžybos 1956 m.
Lietuvos futbolo varžybos 1956 m.
A klasė
Pereinamosios rungtynės dėl teisės žaisti SSRS varžybose:
Teisę žaisti aukščiausiojoje lygoje kitame sezone iškovojo Nemunas Vilkaviškis.
Alfred Jermaniš
Alfred Jermaniš (g. 1967 m. sausio 21 d.) – buvęs Slovėnijos futbolininkas, rungtyniavęs Slovėnijos rinktinėje.
Karjera
Karjerą pradėjo Slovėnijos klubuose. Rungtyniavo FC Koper ir NK Olimpija. Vėliau tęsė karjerą užsienio klubuose.
Baigęs profesionalaus futbolininko karjerą, ėmėsi trenerio veiklos.
Rinktinė
Nacionalinėje komandoje žaidė 1992–1998 m.
Amatinė žvejyba
thumb|right|300px|Žvejai ant stypynių, [[Šri Lanka]]
Amatinė žvejyba (ar tradicinė/skirta pragyvenimui žvejyba) – maža, nedidelio kapitalo, primityvi žvejyba, kuria užsiima individualūs žvejai. Nemažai šių žvejų yra iš pakrančių arba salų etninių grupių. Jie atlieka trumpus žvejybos reisus netoli nuo kranto. Sugautas laimikis dažniausiai neapdorojamas, o suvartojamas lokaliai. Amatinei žvejybai naudojami tradiciniai žvejybos įrankiai, tokie, kaip meškerė ir masalas, žvejybinės strėlės ir žeberklai, metamieji tinklai, retu atveju mažos žvejybinės valtelės.
Amatine žvejyba užsiimama komerciniais ir išsimaitinimo tikslais. Ši veikla yra priešinga didelio masto komercinei žvejybai tuo, jog dažniausiai žuvų populiacijas niokoja ir joms kenkia ženkliai mažiau, nei moderni pramoninė žvejyba.
JK Tallinna Kalev (moterys)
„Kalevo“ futbolo klubas, o trumpiau JK Kalev bei tiesiog Kalev – Estijos futbolo klubo „Kalev“ moterų ekipa iš Talino.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1911 m. Moterų ekipa suburta ir dalyvavo aukščiausioje šalies moterų lygoje.
Karsakiškio tiltas
Karsakiškio tiltas – automobilių tiltas, kertantis Lėvens upę Karsakiškyje, Panevėžio rajone, kelyje (92,78 km), apie 13 km į šiaurės rytus nuo Panevėžio.
JK Tallinna Kalev (moterys)
Istorija
2005 Naiste Meistriliiga merginos užėmė trečią vietą, kitais metais (2006 m.) ir vėl buvo trečios.
Karsakiškio tiltas
Tiltas stovi ties įvažiavimu į Karsakiškį nuo Panevėžio pusės. Jis sujungia Lėvens krantus 72,5 km atstumu nuo jo žiočių. Neskaitant gretimų kabančių pėsčiųjų tiltų Karsakiškyje ir Pažambėje, upės 63,0 km stovi Paliūniškio tiltas, 76,6 km – tiltas Bygailiuose. miniatiūra|220px|left|Tiltas kelyje miniatiūra|160px|left|Tilto konstrukcija
JK Tallinna Kalev (moterys)
Istorija
2021 m. vėl iškovojo trečią vietą.
Komandos sudėtis
2021 m. rugpjūčio 19 d. sudėtis.
Karsakiškio tiltas
Aplinkkelio projektas
Po kelerių metų, 1986 m. pastatytas tiltas per Lėvens upę, nutiesta dalis aplinkkelio, kurio statybos reikmėms rezervuota 30 m pločio žemės ūkio paskirties žemės juosta.
2005 m. duomenimis, pro Karsakiškį per parą važiuodavo 5875 automobiliai. 2005–2006 m. pakoreguotas daugiau nei dviejų dešimtmečių senumo projektas. Darbus užbaigti buvo numatyta dar 2008 m. pabaigoje. Tačiau tam pasipriešino gamtosaugininkai dėl aplinkkelio keliamos grėsmės unikalioms Lėvens slėnio senvagėms ir mezofitinėms pievoms. Po netrumpų diskusijų nuspręsta, kad bus statoma estakada, kuri palengvintų faunos migraciją palei upę ir sumažintų naikinamų buveinių plotą. Lėvens upė yra saugoma kaip žuvų migracijos takas, todėl naujai statomam tiltui būtų taikomas reikalavimas netrikdyti saugomų žuvų migracijos, nesudaryti patvankos ir kaskadų. Planuota statybų pabaiga jau vėliau – 2009 ar net 2010 m. Senasis, dar sovietmečiu statytas tiltas aplinkkelio reikmėms neturėjo būti naudojamas. Panevėžio regiono aplinkos apsaugos departamentas tuomet siūlė Lietuvos automobilių kelių direkcijai ieškoti alternatyvių kelio tiesimo variantų. Vilkinant projektą dėl gamtosauginių reikalavimų, sukilo Karsakiškio bendruomenė, kuri buvo pasiryžusi kelio blokadai. Galiausiai dėl lėšų stokos atsisakyta ambicingo projekto.
Tilto rekonstrukcija
Dėl intensyvaus eismo fiziškai susidėvėjo 1986 m. statytas senasis Karsakiškio tiltas, todėl 2010 m. pavasarį buvo paskelbtas tilto rekonstrukcijos konkursas. Statinys buvo prastos būklės: asfalto danga ant važiuojamosios dalies suskilinėjusi ir duobėta, nebuvo deformacinių pjūvių, suirusi hidroizoliacija, ištrupėjęs nešančiųjų sijų apsauginis betono sluoksnis, korozijos pažeista armatūra.
„Panevėžio keliai“ 2010 m. atliko numatytus darbus 92,78 kilometre ties Karsakiškio gyvenviete. 46,6 m ilgio tiltas po rekonstrukcijos išplatėjo nuo 9 iki 12 m pločio. Sustiprintos krantinės atramos, apjuosiant jas visu perimetru armuota gelžbetonine juosta, įrengti nauji platesni tarpinių atramų rygeliai. Įrengta nauja tilto perdanga, sumontavus naujas gelžbetonines sijas. Abiejose tilto pusėse įrengti šalitilčiai, cinkuoto metalo turėklai ir atitvarai, lietaus nuvedimo šulinėliai ant tilto ir jo prieigose. Ant tilto paklota trisluoksnė asfaltbetonio danga. Rekonstrukcijos metu automobilių eismas tiltu buvo nutrauktas ir nukreiptas per šalia pastatytą surenkamąjį laikiną tiltą.
Duomenys
Karsakiškio tiltas gelžbetoninis, sijinis, 3 tarpatramių. Perdanga sumontuota iš tėjinio skerspjūvio sijų, atremtų į du masyvius taurus ir dvi krantines atramas. Važiuojamoji dalis – dviejų eismo juostų, yra šalitilčiai pėstiesiems.
Vera (upė)
Vera  – upė vidurio Vokietijoje, viena iš Vėzerį sudarančių upių. Prasideda pietų Tiuringijoje, Tiuringijos Miške netoli Aisfeldo. Teka į šiaurės vakarus. Aukštupyje suformuoja tarpukalnių slėnį tarp Tiurigijos Miško ir Reno kalnų. Toliau teka Heseno žemės pakraščiu, o pačiame žemupyje – Žemutine Saksonija. Ties Hanoverio Miundenu susilieja su Fulda ir sudaro Vėzerį.
Didžiausi intakai: Šloizė, Herzelis (dešinieji), Felda, Ulsteris (kairieji). Upė laivuojama 89 km nuo žiočių ruože. Svarbesni miestai prie Veros: Hildsburghauzenas, Mainingenas, Bad Zalcungenas, Filipstalis, Ešvegė, Vitcenhauzenas, Hanoverio Miundenas.
thumb|left|240px|Veros baseinas
Fulda (upė)
Fulda  – upė vidurio Vokietijoje, daugiausia Hesene, viena iš Vėzerį sudarančių upių. Prasideda pietų Reno kalnuose, Vaserkupės plynaukštės papėdėje. Teka į šiaurę, šiaurės vakarus kalnuotomis vietovėmis. Pačiame žemupyje teka Žemutine Saksonija, ties Hanoverio Miundenu susilieja su Vera ir sudaro Vėzerį.
Didžiausi intakai: Haunė, Nistė, Losė (dešinieji), Liuderis, Šilcas, Ėderis (kairieji). Upė laivuojama 109 km nuo žiočių ruože. Svarbesni miestai prie Fuldos: Gersfeldas, Fulda, Bad Hersfeldas, Bebra, Rotenburgas prie Fuldos, Melsungenas, Kaselis, Hanoverio Miundenas.
Stebeikiai (Pasvalys)
Stebeikiai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Pumpėnų. Saugomas Bernardo Brazdžionio ąžuolas.
miniatiūra|240px|left|Kelias ties B. Brazdžionio gimtine
Balandiškis (Panemunėlis)
Balandiškis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Tindžiulių.
Primož Gliha
Primož Gliha (g. 1967 m. spalio 8 d.) – buvęs Slovėnijos futbolininkas, rungtyniavęs Slovėnijos rinktinėje.
Karjera
Karjerą pradėjo Slovėnijoje. Netrukus persikėlė į Kroatiją, o vėliau rungtyniavo Prancūzijoje, Izraelyje, Vengrijoje.
Baigęs profesionalaus futbolininko karjerą, ėmėsi trenerio veiklos.
Stebėkiai I
Stebėkiai I – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Vadoklių.
Primož Gliha
Rinktinė
Nacionalinėje komandoje žaidė 1992–1998 m.
Kobryno apskritis (1919–1940)
Kobryno apskritis – buvęs Lenkijos administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje Baltarusijoje. Centras – Kobrynas.
LRP (reikšmės)
LRP gali reikšti:
Kobryno apskritis (1919–1940)
Istorija
Apskritis įkurta po I pasaulinio karo. 1920 m. gruodžio 12 d. dalis Kobryno apskrities perduota naujai Drohičino apskričiai.
Administracinis suskirstymas
Apskrityje buvo 1 miestas (Kobrynas) ir 2 miesteliai (Antopalis ir Dzivinas). XX a. tarpukariu apskričiai įvairiu metu priklausė 33 valsčiai:
Blažiškis
Blažiškis – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Panemunėlio.
Ponas Apgavikas
Ponas Apgavikas  – žymus indų Bolivudo filmas, sukurtas 1955 m. Šį filmą režisavo ir pagrindinį vaidmenį atliko Radžas Kapūras. Tai vienas žymiausių paties Radžo Kapūro ir to laikotarpio Bolivudo filmų.
Pavadinimas nurodo į Indijos baudžiamojo kodekso 420 straipsnį, kuriame aprašoma bausmė už apgavystę. Filme pasakojama apie skurdžių iš kaimo Radžą, kuris atvyksta į išsvajotąjį Bombėjų; jame jam tenka susidurti su kitokiu pasauliu. Radžo personažas daugeliu aspektų mėgdžioja Čarlį Čapliną.