cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nidos oro uostas
Nidos oro uostas – mažas regioninis oro uostas, esantis vakarinėje Lietuvos dalyje, Kuršių Nerijoje, 4 km į šiaurės rytus nuo Nidos gyvenvietės, adresu Purvynės g. 28, Nida. Aerodromas tinka turistinei lengvųjų ir ultralengvųjų lėktuvų bei sportinei aviacijai.
Rekonstrukcija
1998 m. liepos 1 d. Vyriausybė leido Nidos oro uostą naudoti tarnybinėms reikmėms ir jo rekonstrukcijai iš valstybės paskolų skyrė 5,6 milijonus litų. Pirmajame rekonstrukcijos etape kilimo ir tūpimo takas nuo 600 m buvo pailgintas iki 815 m, iš abiejų tako pusių įrengtos 4 metrų pločio juostos lietaus kanalizacijos sistemai įrengti. Antrame etape buvo planuojama prailginti taką iki 1200 m, kad jame galėtų leistis nedideli keleiviniai lėktuvai, tačiau 1998 m. dėl žaliųjų protestų šių planų buvo atsisakyta. Valstybinėje registro įmonėje buvo įregistruotas 14,4 ha žemės sklypas skrydžio juostai su saugos zonomis. 2001 m. dėl lėktuvo avarijos buvo uždrausta leistis visiems lėktuvams, išskyrus sraigtasparnius. 2005 m. kovą Neringos miesto taryba nusprendė užbaigti pradėtą oro uosto rekonstrukciją. Antrojo etapo metu buvo planuojama pašalinti kliuvinius, esančius oro uosto teritorijoje, įrengti vandens valymo įrenginius. Tačiau Klaipėdos apskrities viršininko įsakymu Neringos savivaldybei atimtos teisės tvarkyti žemes aplink pakilimo taką, kurios reikalingos oro uosto rekonstrukcijos užbaigimui. Nuo 2008 m. oro uoste vyksta Atviras Baltijos šalių Blokart vėjaračių čempionatas.
Veiklos atnaujinimai ir ribojimai
2015 m. valstybė grąžino oro uosto dangą Neringos savivaldybei. Buvo išvalytas miškas, atlikti dažymo darbai, įrengtas vėjarodis. Oro uostui suteiktas lauko nusileidimo aikštelės statusas. 2016 m. birželio 18 d. buvo oficialiai atnaujinta oro uosto veikla, tam paminėti surengta aviacijos šventė.
Po keleto skrydžių pasienio zonoje taisyklių pažeidimų, 2017 m. kovo 30 d. buvo uždrausti skrydžiai pasienio zonoje. Į šį ruožą pateko ir Nidos aerodromas. Jam buvo suteiktas lauko aikštelės statusas, tačiau uždrausti orlaivių, nesusijusių su valstybės valdymo, paieškos ir gelbėjimo darbais kilimas bei tūpimas.
2020 m. liepos 3 d. Nidos aerodromo statusas buvo pakeistas iš lauko aikštelės į aerodromo, suteiktas naujas ICAO kodas EYNI   ir vėl leisti bendrosios aviacijos skrydžiai. Tam paminėti surengta aviacijos šventė. Aerodromą administruoja VšĮ „Nidos oro parkas".
Maršrutai
Nuo 1975 m. reguliarūs skrydžiai iš Nidos oro uosto nevykdomi.
1970–1975 m. buvo vykdomi šie reguliarūs skrydžiai:
Paulius Dambrauskas
Paulius Dambrauskas (g. 1991 m. gruodžio 16 d. Vilniuje) – Lietuvos krepšininkas, rungtyniaujantis Klaipėdos „Neptūno“ komandoje.
2018 m. birželio pabaigoje pasirašė dvejų metų sutartį su Klaipėdos „Neptūnas“ klubu.
Krašiai
Krašiai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Turgelių.
Alexandre Dumas (tėvas)
Aleksandras Diuma, tėvas (, 1802 m. liepos 24 d. Viler - Kotrė, Esnas, Prancūzija – 1870 m. gruodžio 5 d. Prancūzija) – prancūzų literatūros klasikas, vienas ir su bendraautoriais parašęs daugiau nei 600 knygų.
Visiems gerai pažįstamas kaip romanų „Trys muškietininkai“, „Grafas Montekristas“, „Geležinė kaukė“ autorius. Šio rašytojo romanai daugelio skaitytojų mėgstami dėl įdomių siužetų, sudėtingų ir įtraukiančių intrigų, ryškių personažų.
Biografija
thumb|Aleksandras Diuma [[1832 m. (dail. Achille Devéria)]] Aleksandras Diuma (tėvas) gimė 1802 m. Gyveno mažame Viler - Kotrė miestelyje. Jaunasis Aleksandras nebuvo linkęs į mokslus, jam labiau patikdavo medžioti ir kitaip pramogauti. Šešiolikos metų A. Diuma pamatė Šekspyro Hamletą, pirmąjį spektaklį savo gyvenime, ir nuo tada pradėjo svajoti apie Paryžių ir dramaturgiją.
Pirmoji A. Diuma knyga pripažinimo sulaukė 1844 m. ir būtent tada prasidėjo jo šlovė bei turtingas gyvenimas. Iki tol jo sukurtos pjesės ir kelionių aprašymai tokio pripažinimo nebuvo sulaukę.
Rašytojas A. Diuma labai mėgo keliauti. Jis aplankė Italiją, Ispaniją, Šveicariją, Vokietiją, Alžyrą, Rusijos imperiją, Kaukazą.
A. Diuma mirė 1870 m. gruodžio 5 dieną. Mirusiojo palaikai buvo pervežti į gimtąjį miestelį, kur palaidoti šalia tėvo ir motinos. 2005 m. rašytojo palaikai perkelti į Paryžiaus panteoną.
Garsiu rašytoju tapo ir Aleksandro Diumos sūnus, palikęs taip pat nemažai knygų, tarp kurių populiariausia – Dama su kamelijomis.
Kūrybos bruožai
Dauguma A. Diuma romanų yra istoriniai ir aprašo tikrus Prancūzijos asmenis bei įvykius. Romanuose įdomūs ir įmantrūs siužetai, sudėtinga, tačiau patraukli intriga, skirtingi personažai.
Bibliografija
Vertimai į lietuvių kalbą
478 m.
478 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Jan Adamus
Janas Juzefas Adamus (1896 m. kovo 12 d. Krokuva – 1962 m. birželio 19 d. Lodzė) – Lenkijos teisės istorikas, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos istorijos ir teisės tyrinėtojas.
Biografija
1915-1916 m. studijavo Vienoje, 1920 m. baigė Lvovo universitetą; jame dirbo. 1927 m. daktaras, disertacija „Įkeitimas Lietuvos teisėje XV ir XVI a.“ (Zastaw w prawie litewskim w XV i XVI wieku, išspausdinta 1925 m.)
1933-1939 m. Vilniaus miesto archyvo vedėjas, Vilniaus universiteto dėstytojas. Antrojo pasaulinio karo metais vadovavo Lenkijos armijos archyvui Jeruzalėje. Nuo 1944 m. lenkų ginkluotųjų pajėgų archyvo vedėjas Škotijoje ir Oksfordo universiteto dėstytojas, nuo 1948 m. Lodzės universiteto docentas, nuo 1954 m. profesorius.
Mokslinė veikla
Svarbiausios studijos iš feodalinės Lietuvos istorijos ir teisės. Paneigė lenkų istoriografijoje vyravusią nuomonę, kad Lietuva buvusi inkorporuota į Lenkijos sudėtį, įrodinėjo Lietuvos teisės savitumą.
Energinis sertifikavimas
thumb|Energinis naudingumas – žymėjimas Pastatų energinio naudingumo sertifikavimas – Lietuvos teisės aktų reglamentuotas procesas, kurio metu apskaičiuojamas pastato energijos sunaudojimas, pastatas priskiriamas energinio naudingumo klasei ir išduodamas pastato energinio naudingumo sertifikatas. Energinį sertifikavimą atlieka tik atestuoti ekspertai, kurie turi teisę išduoti juridinę galią turinčius energinio naudingumo sertifikatus. Lietuvoje energinis sertifikavimas atliekamas vadovaujantis STR 2.01.09: 2005 „Pastatų energinis naudingumas. Energinio naudingumo sertifikavimas“.
Energinio naudingumo klasės
Pastatai pagal energetinį naudingumą skirstomi į devynias klases: A++, A+, A, B, C, D, E, F ir G. A klasės pastatams reikalingos šiluminės energijos sąnaudos yra pačios mažiausios. B ir C klasės pasižymi mažomis energijos sąnaudomis ir atitinka galiojančių normų reikalavimus. D, E, F ir G klasės pasižymi pačiu didžiausiu energijos sunaudojimu.
Sąlygos
Yra sąlygų, kurioms esant būtina atlikti pastato energetinį sertifikavimą:
UEFA taurė 1985–1986 m.
UEFA taurė 1985-1986 m. – 15-asis UEFA taurės turnyras (28-asis įskaičiuojant Mugių taurę). Prasidėjo 1985 m. rudenį. Taurę antrąkart iš eilės laimėjo klubas, finale nugalėjęs  klubą.
Bališkės (reikšmės)
Bališkėmis vadinama:
Danijos futbolo varžybos 1991 m.
Danijos futbolo varžybos 1991 m.
Leonija Kulienė
Leonija Vanda Kulienė-Marcinauskaitė (1939 m. sausio 10 d. Beržpelkis, Kelmės valsčius) – Lietuvos agronomė, biomedicinos mokslų daktarė.
Biografija
1961 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1967 m. apgynė disertaciją „Svarbesnieji kukurūzų-lubinų mišinių auginimo klausimai“, žemės ūkio mokslų kandidatė.
1961–1994 m. dirbo Žemdirbystės instituto Vokės filiale. 1967–1994 m. Lietuvos fenologijos komisijos pirmininkė, vadovavo neetatiniams Lietuvos fenologams.
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritis – fenologija. Paskelbė apie 120 mokslinių straipsnių.
479 m.
479 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Bališkės
Bališkės – pietvakarinė Vilniaus miesto dalis, esanti tarp Trakų Vokės (pietuose) ir Grigiškių (šiaurėje), kairiajame Vokės krante. Pro gyvenvietę eina Vilniaus–Lentvario kelias. Aptarnauja VVT 68 maršruto autobusai (stotelė „Bališkės“).
Istorija
Iki 1996 m. tai buvo Trakų rajono kaimas.
Islandijos herbas
Islandijos herbas (isl. Skjaldamerkið) – vienas iš Islandijos valstybės simbolių.
Aprašas
Mėlyname lauke raudonas skandinaviškas kryžius su baltais apvadais.
Skydą laiko keturi skydininkai. Pats dešiniausias stovintis pilkas jautis auksiniais ragais ir nagomis. Dešinėje arčiau vidurio baltas pakeltais sparnais erelis ar grifonas auksiniais snapu ir kojomis, raudonu liežuviu. Kairėje arčiau centro pilkas drakonas pakeltais sparnais auksiniais nagais, galvos ir kaklo skiauterėmis bei lūpomis bei raudonu liežuviu. Kairiausiai stovintis baltabarzdis kalnų milžinas balta apranga, auksiniais diržu ir apsiaustu, kairėje rankoje laikantis savo ūgio lazdą.
Skydo pagrindas lavos plokštė.
Simbolika
Šie padarai buvo labai gerbiami Islandijoje, vikingų laikais netgi buvo įstatymas, kad nė vienas laivas negali iškelti gąsdinančių simbolių, kai priartėja prie salos. Tai buvo tam, kad saugotojai be reikalo nebūtų gąsdinami. Landvættir taip pat puošia priekinę Islandijos kronos monetų pusę.
Islandijos prezidentūra yra vienintelė institucija, kuri gali naudoti vėliavą su herbu. Šios vėliavos yra skeltos arba trikampės formos. Yra įvairių herbo variantų, tačiau pavaizduotas čia – pats dažniausias.
Pusiaukampinė
Geometrijoje pusiaukampinė - tiesė, dalijanti kampą pusiau. Dažniausiai yra išskiriami šie pusiaukampinių tipai: kampo pusiaukampine ir trikampio pusiaukampinė.
Edirnė
Edirnė  – miestas pačiuose Turkijos vakaruose, Trakijoje, Graikijos ir Bulgarijos pasienyje, prie Tundžos upės. Provincijos centras. 128,4 tūkst. gyventojų (2002 m.). Transporto mazgas (eina kelias ir geležinkelis Stambulas-Sofija). Žemdirbystės rajono prekybinis centras (grūdai, aliejiniai augalai). Maisto, medvilnės pramonė. XV–XVII a. architektūros paminklai (Selimijos mečetė, miesto bokštas, osmanų ligoninė ir kt.).
Pusiaukampinė
Kampo pusiaukampinė
dešinėje|miniatiūra|Kampo pusiaukampinės nubrėžimas naudojant [[Liniuotė|liniuotę ir skriestuvą.]] Kampo pusiaukampine vadinamas spindulys, išeinantis iš kampo viršūnės ir dalijantis jį į du lygius kampus.
Bani Hasanas
Bani Hasanas  – kapaviečių kompleksas Egipte, Nilo rytinio kranto šlaite, 245 km į pietus nuo Kairo, 20 km nuo Minjos. Kapavietės naudotos Egipto viduriniosios karalystės (XXI–XVII a. pr. m. e.) laikais. Uolose iškirsti 39 didikų kapų rūsiai. Kapaviečių įėjimų angos apipavidalintos 2 arba 4 kolonų portikais. Rūsių sienos papuoštos tapybos kūriniais ir reljefais, kuriuose vaizduojama gyventojų buitis, ūkio darbai, surašytos biografijos. Yra išlikusių keletas kapų iš VI dinastijos laikų (apie 2345−2180 m. pr. m. e.), Viduriniosios karalystės šachtinių kapų ir kiek piečiau kapų komplekso yra uoloje iškirsta šventykla Speos Artemidos iš Naujosios karalystės laikotarpio.
Pusiaukampinė
Trikampio pusiaukampinė
miniatiūra|250px|Trikampio centras yra pusiaukampinių susikirtimo taške Trikampio pusiaukampine vadinama trikampio kampo pusiaukampinės atkarpa nuo trikampio viršūnės iki tai viršūnei priešingos kraštinės.
Trikampis turi tris pusiaukampines. Visos trikampio pusiaukampinės susikerta viename taške, kuris yra įbrėžtinio apskritimo centras.
Anapilis (2000 albumas)
Anapilis – akustinis Palangoje įrašytas Andriaus Mamontovo albumas.
Dainos
Visos dainos Andriaus Mamontovo išskyrus Palangos jūroj (m: F. Gordon; ž:Danielius Dolskis).
Antanas Damulis
Antanas Damulis (1951 m. sausio 28 d. Šilalėje – 2020 m. gruodžio 26 d. Vilniuje ) – Lietuvos ir Šilalės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Anapilis (2000 albumas)
Dainos
1, 4, 5, 7, 10 – niekur anksčiau neskelbtos dainos (?).
Antanas Damulis
Biografija
1978 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, zooinžinierius, 2005 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą, edukologijos ir ugdymo proceso vadybos magistras.
Anapilis (2000 albumas)
Dainos
4, 5 – vėliau išleistos albume O, meile!
Antanas Damulis
Biografija
1971–1973 m. „Žemaičių žemės“ kolūkio veterinarijos gydytojas, 1973–1975 m. „Vienybės“ kolūkio veterinarijos gydytojas. 1975–1991 m. Šilalės rajono veterinarijos vaistinės vedėjas. 1978–1990 m. Pajūrio žemės ūkio technikumo dėstytojas.
Edirnė
Istorija
Edirnė garsi tuo, kad čia nuo senovės graikų laikų iki naujausių amžių įvyko bent 15 mūšių.
Aleksandras Každanas
Aleksandr Každan (rusų k. Александр Петрович Каждан, (anglų k. Alexander Kazhdan); 1922 m. rugsėjo 3, Maskvoje – 1997 m. gegužės 29 d., Vašingtone) buvo žymus žydų kilmės istorikas, specializavęsis Bizantijos istorijoje.
Maksimonys (Ignalina)
Gyventojai
thumb|left|180px|Kryžius Maksimonyse
Anapilis (2000 albumas)
Dainos
2 – iš singlo TV Daina
Antanas Damulis
Biografija
1991–2001 m. individualios įmonės „Paslauga“ direktorius. 2001–2008 m. Šilalės švietimo centro direktorius. 2008–2010 m. „Šilalės žinių“ redaktorius. 2011–2012 m. UAB „Antano paslauga“ konsultantas. Nuo 2012 m. buvo VšĮ Šilalės ligoninė direktorius.
Anapilis (2000 albumas)
Dainos
3 – iš Foje albumo Vandenyje
6 – iš albumo Mono arba stereo
Antanas Damulis
Biografija
2003–2004 m., 2007 m. (atsisakė mandato) ir 2011–2012 m. Šilalės rajono savivaldybės tarybos narys.
Anapilis (2000 albumas)
Dainos
8 – 1998 m. projekto Parama daina.
Antanas Damulis
Biografija
Lietuvos centro sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos, 2006–2010 m. Pilietinės demokratijos partijos, 2010–2013 m. Krikščionių partijos, nuo 2013 m. buvo Darbo partijos narys, partijos Šilalės skyriaus pirmininkas.
Aleksandras Každanas
Biografija
Gimė pirklių šeimoje Maskvoje, tėvas Peisa Efron Každanas specializavosi SSRS tankų tepalų pramoninėje gamyboje. Dėl neva „buržuazinės kilmės“ Aleksandrui neleista stoti į Maskvos universitetus, todėl įstojo ir užbaigė Ufos pedagoginį institutą. Mokėsi senovės Anglijos istorijos, sudomintas dėstytojo E. A. Kosminskio pradėjo domėtis Bizantijos istorija. 1944 m. vedė Rimą Ivanskają, tais metais gimė sūnus Dmitrijus (Davidas).
Edirnė
Istorija
Pagal graikų mitus miestą įkūrė Orestas ir pavadino Orestijumi. Romos laikais miestą Uskudamos pavadinimu atkūrė imperatorius Adrianas. Vėliau pervadintas į Adrianopolį tapo Trakijos provincijos sostine. Dėl savo strateginės padėties miestas buvo nuolat puolamas įvairių armijų. 1365–1453 m. Edirnė buvo Osmanų imperijos sostine.
Aleksandras Každanas
Biografija
1975 m. Aleksandro sūnus emigravo į JAV, sulaukęs pasiūlymo dirbti Harvardo universitete katedros profesoriumi. Dėl tokio sūnaus poelgio Každanų padėtis pablogėjo, Rimma Každan buvo atleista iš leidyklos, o Aleksandro darbai pradėti cenzūruoti. A. Každanas pasiryžo emigruoti, 1978 m. jis įgijęs Izraelio vizą atvyko į Vieną. Kurį laiką gyvenęs Paryžiuje ir Birmingeme, 1979 m. jis atvyko į JAV. Dirbo Bizantijos tyrimų centre Vašingtone, dėstė Prinstono universitete. Pirmieji A. Každano darbai anglų kalba buvo išleisti bendradarbiaujant su kitais mokslininkais. Paskutiniais savo gyvenimo metais istorikas tyrinėjo Bizantijos literatūrą, hagiografiją.
Edirnė
Istorija
2011 m. miesto puošmena, Selimijos mečetė, įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Anapilis (2000 albumas)
Dainos
9 – iš albumo Pabėgimas
(C) 2000 Du Mamutai
Neužgesk (C) 1999 Koja Records Group
Nieko panašaus, Būkim Draugais, Saulės Miestas (C) 1993-1996 Bombos įrašai
CD katalogo numeris 431 010-2.
Žmonės
Kiti
Antanas Damulis
Biografija
Sutuoktinė Genovaitė Damulienė, vaikai Antanas, Dovydas, Kasparas.
Maksimilianas Austras
Maksimilianas III Austras (, 1558 m. spalio 12 d. Vienos Noištatas – 1618 m. lapkričio 2 d. Viena) – Tirolio regentas, pretendentas į Abiejų Tautų Respublikos karaliaus sostą, Vokiečių ordino magistras.
Biografija
Austrijos erchercogas, kilęs iš Habsburgų giminės. Tėvas Šventosios Romos imperijos imperatorius Maksimilijonas II Habsburgas, motina – Ispanijos karaliaus Karolio V duktė Marija Ispanė.
1589 m. kovo 10 d. Habsburgai pripažino Žygimantą Vazą ir Maksimilianas grįžo namo. Nuo 1590 m. katalikiško Vokiečių ordino didysis magistras.
Pusmetaliai
Pusmetaliai – kartu su metalais ir nemetalais sudaro vieną iš trijų periodinės elementų lentelės grupių pagal elementų savybes. Pusmetalių savybės yra tarpinės tarp metalų ir nemetalų. Nėra vienintelio būdo atskirti pusmetalius nuo metalų, bet paprastai pusmetaliai yra puslaidininkiai, o metalai – laidininkai.
Puslaidininkiai:
Periodinėje elementų lentelėje puslaidininkiai išsidėstę įstrižai nuo boro iki polonio. Viršutinėje dešinėje dalyje yra nemetalai, apatinėje kairėje – metalai.
Pusmetališkumas neapsiriboja vien cheminiais elementais, bet taip pat sutinkamas lydiniuose ir cheminiuose junginiuose. Sidabro (II) telūridas yra vienas iš pavyzdžių.
Hesleholmas
Hesleholmas – miestas pietryčių Švedijoje, Skonės provincijoje. Mieste gyvena 17 730 gyventojų, viso Hesleholmo savivaldybėje (švediškai – Hässleholms kommun) gyvena 50 115 gyventojų. Miesto teisės Hesleholmui buvo suteiktos 1914 m.
Videniškių seniūnija
Videniškių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Molėtų rajono savivaldybės vakaruose.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 3 seniūnaitijos:
Viduramžių filosofija
thumb|right|250px|Filosofija tarp septynių „laisvųjų menų“ (artes liberales) Viduramžių filosofija − istorinis Vakarų filosofijos raidos etapas, apimantis laikotarpį nuo V iki XIV a.
Pirmaisiais viduramžių šimtmečiais Vakaruose dar tik kūrėsi bei formavosi nauja religija − krikščionybė, o lygiagrečiai su ja − naujos mokslo kryptys, aiškinančios bei siekiančios pagrįsti ir nušviesti krikščionybės pamatus − Kristaus mokymą. Mokslas tuo metu buvo daugiau enciklopedinio pobūdžio, stengtasi vien išsaugoti ir rinkti senovės mokslo fragmentus. Ir tik vėlyvesniais amžiais (VIII−IX a.), o ypač − Karolingų laikais, mokslas ir intelektualinė kultūra ėmė atsigauti, kurtis įvairios mokyklos, formuotis naujos mokslo kryptys. Verta pažymėti, jog „mokslo“ sąvoka, bent jau ankstyvaisiais viduramžiais, atskirai nebuvo naudojama. Visa, kas siejosi su pažinimu, tyrinėjimais, siekiu atskleisti, aiškinti, pagrįsti, buvo apibūdinama vienu žodžiu − filosofija. Filosofija buvo apibrėžiama kaip „dieviškųjų ir žmogiškųjų dalykų pažinimas“; filosofija, teologija, mokslas tuomet nebuvo skiriami; filosofija nebuvo studijuojama kaip atskira sistema, o savyje talpino viską − „laisvuosius menus“ (artes liberales: trijų (trivium) humaniškųjų menų grupę − gramatiką, retoriką, dialektiką; keturių (quadrivium) realiųjų matematikos ir gamtos mokslų grupę − aritmetiką, geometriją, astronomiją, muziką) ir teologiją. Ir nors nuo IX a. filosofija nustojo būti vien mokslų enciklopedija bei imta skirti tik jai būdingas temas − logiką, kosmogoniją, psichologiją, vis dėlto iki pat XII a. ji daug kur tebeturėjo kur kas platesnę reikšmę. Filosofijos kaip atskiros srities samprata susiformavo tik kur kas vėliau.
Laikotarpis tarp I ir VI amžiaus − tai krikščionybės ir krikščioniškosios filosofijos formavimosi epocha. Tai taip pat senųjų vertybių žlugimo ir lėto naujų tiesų gimimo pradžia, kultūros centrų persikėlimas iš romėnų ir graikų teritorijų į periferiją, barbarų žemes; tai laikai, kai formavosi naujos tautos, nauji požiūriai į žmogaus esmę, taip pat kūrėsi naujos filosofinės ir religinės sistemos. Viena tokių sistemų, jungiančių religiją su filosofija, buvo gnostikų („gnosis“ − pažinimas) kurta dualistinė sistema. Gnostikai rašė senovės graikų, sirų, koptų kalbomis, tačiau nesirūpino nuosekliu savo mokslo išdėstymu, sisteminimu ir skleidimu; jie teigė, jog jų mokslas yra slaptas ir pažinus vien išrinktiesiems, sugebantiems suvokti „gnosis“ − tikrąjį pažinimą. Todėl pakankamai sunku yra nustatyti aiškias gnosticizmo ribas, o viduramžiais būta daug iš gnostikų įkvėpimo besisemiančių sektų; vis dėlto įmanoma atsekti pagrindinius gnosticizmo principus, remiantis išlikusiais gnostikų veikalais ar šių veikalų citatomis bei kritika.
II amžiuje išryškėjo nauja gnostikų atskala − ofitai, kurių žymiausias buvo Karpokratas Aleksandrietis. Karpokrato ir kitų ofitų mokymas sako, jog pasaulio istorijos prasmę sudaro ne jo išganymas, bet dieviškosios substancijos atskyrimas nuo tamsos. Tai dar viena gnosticizmo versija, siekianti paaiškinti pasaulį, žmogaus ir dievo būtį, įpinanti tiek Jėzaus Kristaus įvaizdį, tiek pačių ofitų mistines idėjas.
Vakarų Europos viduramžių filosofija vadinama scholastika; pats žodis kilęs iš graikų kalbos ir reiškia „mokyklos, mokyklinis“. Taigi pirminė ir svarbiausioji scholastikos užduotis buvo mokslas ir mokymas: susiformavo mokykla, kurioje buvo dėstomi septyni artes liberales − laisvieji menai: gramatika, dialektika, retorika (trivium) ir aritmetika, geometrija, muzika, astronomija (quadrivium), taip pat teologija. Viduramžių mokytojai, filosofai, teologai bei mokslininkai buvo vadinami scholastais; scholastika viduramžiais buvo mokytumo sinonimas. Tačiau viduramžiškas mokytumas iš esmės skyrėsi nuo antikinio: pastarajame išminties meilė buvo neatsiejama nuo išminties laisvės, o scholastai laikėsi nuostatos, jog išmintis privalo būti dogmatizuota ir autoritarizuota. Viduramžių scholastikoje išmintis ir mokslas buvo grynai teocentrinio pobūdžio.
thumb|right|250px|Jonas Škotas Eriugena Žymiausias scholastinės filosofijos formavimosi periodo (IX a.) mąstytojas buvo Jonas Škotas Eriugena (apie 810 − 877 m.). Eriugenos sistema buvo panteistinė, ji rėmėsi krikščionių neoplatonikais, graikų Bažnyčios Tėvų, Augustino idėjomis − visa tai gana tipiška ankstyviesiems viduramžiams. Jonas Škotas Eriugena buvo pasaulietis, dirbo Karolio Plikagalvio rūmų mokslininku, buvo didelis to meto mokslo autoritetas; į jį Bažnyčios vadovai net kreipdavosi teologijos klausimais, ypač dėl garsiojo IX a. ginčo dėl predestinacijos. Eriugena garsėjo nepaprastu išsimokslinimu, jis buvo pirmasis, kuris tuomet grynai enciklopedinio pobūdžio mokslą gebėjo plėtoti, sisteminti, papildyti.
XIV−XV a. situacija Vakarų Europos politiniame ir kultūriniame gyvenime ėmė krypti bažnyčios nenaudai. Karaliai ir imperatoriai ėmė kovoti su popiežių pretenzijomis į pasaulietinę valdžią, Bažnyčia, nusilpusi po nesėkmingų kryžiaus karų, ėmė prarasti savo visagalybę. Šio laikotarpio filosofams pirmiausia rūpėjo žmogaus gyvenimas žemėje, o ne tolimas, miglotas ir sunkiai pasiekiamas dieviškasis rojus; jie ėmė kelti naujas politines ir socialines problemas, siūlydami tobulinti visuomenę, kreipti dėmesį į žemiškas žmonių problemas. Visa tai lėmė dvasinių ir moralinių vertybių perkainojimą; nors ankstyvųjų humanistų mąstysena dar buvo scholastinė, tačiau naujų idėjų kėlimas, dėmesys pasaulietinei problematikai jau pranašavo naują viduramžių raidos etapą − Renesansą.
Ostarrîchi
thumb|right|280px|Dokumentas, kuriame 996 m. pirmą kartą paminėta „ostarrichi“ (apibraukta raudonai) Ostarrîchi – vokiečių aukštaičių pavadinimas 996 m. dokumente, reiškiantis Babenbergų markgrafystę, valdomą kunigaikščio Henriko I ir buvusią maždaug dabartinės Žemutinės Austrijos vietoje.
Turinys
Dokumentu, išleistu imperatoriaus Otono III 996 m. lapkričio 1 d., imperatorius suteikia žemę aplink Neuhofen an der Ybbs Freizingo abatijai kaip feodą.
Istorinė reikšmė
Istorinė dokumento svarba yra tame, kad jame pirmą kartą paminėtas pavadinimas Ostarrîchi, akivaizdus kalbinis Österreich (Austrijos pavadinimas vokiškai) pirmtakas, nors šiuo terminu vadinama gana nedidelė teritorija. Dokumente paminėta, kad terminas vartojamas pagal vietinę kalbą, o tai reikštų, kad jis buvo žinomas dar prieš išleidžiant dokumentą. Iš šio dokumento taip pat galima spręsti, kad sąvoka Ostmark, tikslus XIX a. lotyniško marchia orientalis vertimas, vėliau plačiai vartotas nacių yra neistoriškas. Lotyniško pavadinimo vertimas į vokiečių kalbą dokumento išleidimo metu buvo Ostarrîchi, t. y. Rytų karalystė.
Ušmalis
Ušmalis yra vienas iš svarbiausių majų paminklų Jukatane. Jo įkūrimo laikotarpis ir senoji istorija nėra žinoma. X a. pab. miestą užėmė tutul šivų gentys, siejamos su toltekais. XIII–XIV a. Ušmalis kariavo su Čičen Ica ir Majapanu dėl politinės įtakos Jukatane. Tikėtina, kad XIII a. pab. miestą užėmė ir užvaldė Majapano kariai, o tutul šivai perkėlė savo sostinę į Mani. Karai pasibaigė 1441 m. žlugus Majapanui.
Ušmalio pastatai skirstomi į 6 grupes. Tarp gausybės monumentaliosios architektūros paminklų išskiriami Valdovo rūmai – dekoruoti skulptūromis ir mozaikiniu frizu iš 20 tūkst. atskirų figūrų; žynio rūmai – 30 m aukščio piramidė su šventykla viršuje, taip pat Balandinė, Moterų vienuolynas – kompleksas iš 4 pastatų, juosiančių vidinį kiemą, su arka pietuose, Vėžlių namas, Nykštuko namas. thumb|left|240px|Valdovo rūmai
Mokslininkų paskaičiavimais Ušmalyje gyveno ~25 tūkst. žmonių. Išlikę pastatai pagal savo stilistiką datuojami tarp 700 ir 1000-ųjų metų. Charakteringos didelės kvadratinės aikštės, kurių pakraščiuose stovi Puukui būdingi klasikinės architektūros pastatai.
Indijos šventės
Kitos populiarios, dažniausiai hinduistinės, šventės yra Divali, Ganeš Čaturthi, Holi, Ugadi, Dussehra ir Sankranthi/Pongal, Šivaratri.
Kęstutis Pakalnis
Kęstutis Pakalnis (g. 1969 m. lapkričio 29 d. Širvintose) – Lietuvos ir Širvintų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
2006 m. baigė Vilniaus pedagoginį universitetą, ekonomistas.
UAB „Parkevita“ direktorius, nuo 2007 m. Širvintų rajono savivaldybės meras, Lietuvos savivaldybių asociacijos tarybos narys.
Alexander von Humboldt
Aleksanderis fon Humboltas (Friedrich Wilhelm Heinrich Alexander von Humboldt; 1769 m. rugsėjo 14 d. – 1859 m. gegužės 6 d. Berlyne) – vokiečių gamtininkas, keliautojas, geografas. Prūsijos ministro, filosofo Vilhelmo fon Humbolto brolis.
Kęstutis Pakalnis
Biografija
2004 m. Darbo partijos, nuo 2009 m. Liberalų ir centro sąjungos Širvintų skyriaus pirmininkas.
Alexander von Humboldt
Biografija
Tyrinėjo fizinės geografijos, klimatologijos, augalų ir gyvūnų geografijos problemas. Kėlė idėjas apie organinio pasaulio priklausomybę nuo geografinės platumos ir absoliutinio aukščio. Sukūrė vidutinių temperatūrų žymėjimo izotermomis metodą. Atliko beveik 5 metus trukusią kelionę po Pietų ir Šiaurės Ameriką. Jos metu vykdė mokslinius stebėjimus, kuriuos su kitais mokslininkais apibūdino veikale „Kosmosas“. Aštuonis mėnesius praleido Rusijoje, lankėsi Lietuvoje (Kuršių Nerijoje, pajūryje, Vilniuje). Aleksandras fon Humboltas kėlė humanistines idėjas, pasisakė prieš tautų nelygybę, rasizmą, vergiją. Išrinktas daugelio šalių akademijų ir mokslinių draugijų garbės nariu.
Kęstutis Pakalnis
Biografija
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Širvintų rajono savivaldybės tarybos narys.
Alexander von Humboldt
Biografija
Humbolto garbei skirta daugelis vietovardžių: Humbolto srovė, Humbolto įlanka, kalnagūbriai JAV, nacionaliniai parkai Lotynų Amerikoje, keletas miestų JAV, Humbolto jūra Mėnulyje, mokslo įstaigos, augalų ir gyvūnų rūšys (pvz., Humbolto pingvinas, Humbolto lelija).
Kęstutis Pakalnis
Biografija
Sutuoktinė Loreta, vaikai Ugnė, Audinga.
Riumelanžas
Istorija
Įkurtas 1891 m.
Lankytinos vietos
Liuksemburgo šachtų muziejus įkurtas nebeveikiančios geležies šachtoje.
Beringenas
Beringenas – miestas šiaurinėje Belgijoje. Išvystyta kalnakasybos pramonė, veikia kalnakasybos muziejus.
Istorija
Vietovė apgyvendinta dar keltų laikais. Miesto teises gavo 1239 metais.
Call of Duty 4: Modern Warfare
Call of Duty 4: Modern Warfare − pirmojo asmens šaudyklė ir ketvirtoji „Call of Duty“ serijos dalis (neskaitant papildymų). Žaidimą sukūrė „Infinity Ward“, o 2007 m. lapkričio 5 d. išleido „Activision“. Žaidimas skirtas Xbox 360, PlayStation 3 ir Wii kompiuterinių žaidimų konsolėms bei Microsoft Windows ir Mac OS X operacinėms sistemoms. Vėliau žaidimas buvo pritaikytas ir Nintendo DS delninei žaidimų konsolei.
Žaidime veiksmas vyksta 2011 metais, kur radikalų lyderis įvykdo mirties bausmę nežinomos šalies, kuri yra Viduriniuosiuose Rytuose, prezidentui, ir „Ultranacionalistų“ judėjimas įžiebia pilietinį karą Rusijoje. Konfliktai matomi iš JAV jūrų žvalgybos pėstininko ir britų Specialiosios oro tarnybos būrio nario perspektyvos. Konfliktų židiniai išsidėstę Viduriniuosiuose Rytuose, Azerbaidžane, Rusijoje ir Pripetėje (Ukraina). Daugelio žaidėjų režime yra įvairių žaidimo režimų, taip pat lygių sistema, kur aukštesnis lygis žaidėjams leidžia atrakinti papildomus ginklus, ginklų patobulinimus ir įvairius kamufliažinius išmarginimus.
Kritikai iš GameRankings ir Metacritic žaidimą įvertino 94 %. Žaidimas taip pat laimėjo daugybę apdovanojimų, įskaitant IGN „Geriausias Xbox 360 žaidimas“. 2007 m. tai buvo perkamiausias žaidimas pasauliniu mastu, sausio 19 d. buvo parduota beveik 7 mln. kopijų, o 2009-ųjų gegužę per 13 mln. vnt.
1880 m.
1880 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
FK Ozas Vilnius
Vilniaus „Ozas“ – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.
1880 m.
Mirtys
Nedatuota
FK Ozas Vilnius
Istorija
Komanda pavadinta „Ozas“, kadangi mėgstamiausia būsimų klubo susibūrimo vieta buvo sostinės Ozo g. šalia kapinių esantys aikštynas. 2001 m. balandį klubas debiutavo III lygos Vilniaus B zonoje. Komandoje žaidė ir žurnalistas Andrius Tapinas. 2005 m. „Ozas“ ėmė žaisti SFL, kur 2006, 2008 ir 2010 m. A divizione užėmė 2-ąją vietą. 2006 m. nuo „Ozo“ atskilo Ozo Tapyrai Vilnius.
2017 m. tapo Trečios lygos, Vilniaus zonos nugalėtojais.
1880 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
FK Ozas Vilnius
Istorija
2022 m. rugpjūčio mėn. FK Ozas pranešė kad traukiasi iš Trečios lygos pirmenybių, nebegalėdami surinkti sudėties. Iki tol pasiekti rungtynių rezultatai buvo anuliuoti.
2023 m. žaidė SFL B divizione.
Spalvinė gama
Oranžo, balta ir juoda spalvos.
Sąjungininkai (Antrasis pasaulinis karas)
thumb|400px|Antrojo pasaulinio karo dalyviai žemėlapyje: Sąjungininkai pažymėti tamsiai žaliai, Ašis – žydrai, ryškiai žaliai pažymėtos šalys prisijungusios prie Sąjungininkų po [[Perl Harboras|Perl Harboro užpuolimo.]]
Sąjungininkai – valstybių grupė, Antrojo pasaulinio karo metu kovojusi prieš Ašies sąjungą.
Jungtinė Karalystė ir Prancūzija buvo sąjungininkėmis dar po Pirmojo pasaulinio karo, kuriame sudarė Antantės šerdį. 1938 m. Čekoslovakija sudarė formalią sąjungą su TSRS ir Prancūzija. Tačiau tuo metu Jungtinei Karalystei ir Prancūzijai nepavyko sudaryti sąjungos su TSRS, kuri įsivėlė į konfliktus su Japonija. Norėdamos išvengti karo viena su kita, Vokietija ir Sovietų Sąjunga 1939 m. rugpjūčio 23 d. pasirašė Vokietijos-TSRS nepuolimo paktą, vadinamąjį (Molotovo-Ribentropo paktą). Formali karinė sąjunga tarp Jungtinės Karalystės, Prancūzijos ir Lenkijos buvo sudaryta 1939 m. balandžio 6 d.
Po to, kai 1939 m. rugsėjo 1 d., nacistinė Vokietija įsiveržė į Lenkiją, Europoje prasidėjo Antrasis pasaulinis karas. Rugsėjo 3 d. Jungtinė Karalystė ir Prancūzija (taip pat Australija ir Naujoji Zelandija; Pietų Afrika ir Kanada prisijungė po kelių dienų) paskelbė karą Vokietijai. Tačiau realių karo veiksmų prieš Vokietiją, Prancūzija ir Jungtinė Karalystė nesiėmė - vyko vadinamasis Keistasis karas. Vokietijos-TSRS nepuolimo sutartis galiojo iki 1941 m. birželio 22 d., kai Vokietija užpuolė TSRS. Po Pearl Harboro atakos 1941 m. lapkričio 7 d., prie Sąjungininkų prisijungė ir JAV. Nors Kinija ilgiausiai kariavo tarp Sąjungininkų (prieš Japoniją), oficialiai prisijungė tik po Perl Harboro atakos.
Обединени нации през Втората световна война Alliierte fa:نیروهای متفقین
Europos Laisvosios Prekybos Asociacija
Europos Laisvosios Prekybos Asociacija (ELPA) buvo sukurta 1960 m. gegužės 3 d. kaip alternatyva Europos valstybėms, kurioms buvo neleidžiama ar kurios nenorėjo stoti į Europos Ekonominę Bendriją (dab. Europos Sąjunga).
ELPA konvencija buvo pasirašyta septynių valstybių 1960 m. sausio 4 d. Stokholme. Šiuo metu ELPA narėmis išliko tik Islandija, Norvegija, Šveicarija ir Lichtenšteinas. Stokholmo Konvencija buvo pakeista Vaduco Konvencija.
Ši konvencija liberalizuoja prekybą tarp šalių, esančių ELPA narėmis. Trys iš dabartinių ELPA narių (išskyrus Šveicariją) yra Europos Sąjungos vidinės rinkos dalis dėl 1994 m. įkurtos Europos ekonominės erdvės ( arba EEA). Taip pat ELPA narės sutiko dėl kai kurių laisvos prekybos sutarčių su kitomis šalimis.
Bruocėnų savivaldybė
Bruocenų savivaldybė  – buvęs administracinis vienetas vakarų Latvijoje, Kuržemėje. Administracinis centras – Bruocenai. Savivaldybė sudaryta 2001 m. reformos metu iš Saldaus rajono dalies, 2007 m. praplėsta. Buvo suskirstyta į 4 valsčius (Blydenės, Ciecerės, Gaikių, Remtės) ir 1 miestą (Bruocenus). Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Saldaus savivaldybės.
Smulkintuvas
Smulkintuvas – mašina, kuri medžiagas (su)smulkina į mažas dalis (pvz., medžio skiedras ar medžio dulkes, stiklą, popierių ir pan.).
Medienos smulkintuvai
Medienos smulkintuvas – mašina, kuri medieną smulkina į smulkias dalis (pvz., medžio skiedras ar medžio dulkes). Medienos smulkintuvai gali būti skirstomi į medieną kapojančius ir ją trupinančius.
Kapojantys smulkintuvai
Medieną kapojantys smulkintuvai turi vienokio ar kitokio pločio peilius. Jie skirstomi į diskinius ir būgninius. Smulkintuvai būna stacionarūs ir mobilūs. Stacionarūs naudojami lentpjūvėse ir medienos apdirbimo gamyklose, kur mediena paduodama į smulkintuvą nuo transporterio, o skiedros iškrenta per apačią taip pat ant transporterio. Mobilūs smulkintuvai nesunkiai pergabenami iš vienos vietos į kitą. Jie gali būti komplektuojami su atskirai smulkintuvą sukančiu varikliu arba juos gali sukti atskiras (mobilus) agregatas per galios nuėmimo įrenginį.
Diskiniai smulkintuvai
Modelių ir gamintojų yra daug ir įvairių. Mobilaus diskinio smulkintuvo našumas yra gana ribotas – apie 5-15 m³/h.
Būgniniai smulkintuvai
Būgniniai smulkintuvai susideda iš besisukančio būgno su išilgai įmontuotais peiliais. Būgnas sukasi dideliu greičiu. Mediena į smulkintuvą tiekiama horizontalia mechanine tiekimo linija, ir tai sudaro galimybę vienu metu smulkinti šakas, viršūnes ir stiebus. Dėl to padidėja smulkintuvo našumas. Būgninis smulkintuvas gali smulkinti medžių stiebus, šakas ir viršūnes tiek atskirai, tiek kartu. Juose būna sumontuoti medienos padavimo transporteriai. Į mobilius būgninius smulkintuvus mediena gali būti paduodama manipuliatoriumi. Dažniausiai sutinkami gamintojai yra Heizomat, Bruks, Jenz ir kt. Būgninio smulkintuvo našumas yra 40-90 erdm skiedros per valandą.
Trupinantys smulkintuvai
Medieną trupinantys smulkintuvai medieną trupina ją sudaužydami arba sutraiškydami. Jie gali būti skirstomi į sraigtinius ir plaktukinius. Šie smulkintuvai dažniausiai naudojami nešvariai, priemaišų (akmenų, metalo) turinčiai medienai smulkinti. Jų gaminamos skiedros būna nevienodo dydžio, todėl jas, prieš naudojant kurui, reikia išsijoti ir papildomai susmulkinti, kad neliktų pernelyg ilgų medžio atplaišų.
Saločių šv. Juozapo bažnyčia
'''Saločių šv. Juozapo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Saločių miestelyje, Mūšos upės kairiajame krante. Įrengta 1945 m.
Istorija
1514 m. Barbora Pečkaitė įsteigė parapiją ir jai paskyrė žemės ir miško. Ji ir jos įpėdiniai Liutkai įsipareigojo išlaikyti kleboną, kasmet skirdami jam 5 kapas grašių. 1528 m. Albertas Kmita turtus padidino. Klebonas iš Saločių dvaro gaudavo įvairių privilegijų, už tai jis turėjo išlaikyti mokytoją arba klieriką. Pirmoji Saločių bažnyčia buvo maža, medinė. XVI a. antrojoje pusėje Biržų Radvilos atėmė katalikų parapijos turtus, bažnyčią sugriovė ir jos vietoje pastatė reformatų maldos namus.
1632 m. katalikai iškėlė Radvilai bylą ir po kurio laiko ją laimėjo. Apie 1644 m. pastatyta katalikų bažnyčia. Jai paskirtas Tauprių kaimas. Apie 1755 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. 1835 m. atnaujinta.
1841 m. Saločiuose gyveno 4 kunigai, klebonas valdė 8 valakus žemės. Klebonas Konstantinas Orlauskas gavo Kauno gubernatoriaus leidimą remontuoti bažnyčią. Remonto pretekstu jis 1873 m. pastatė naują medinę. 1879 m. ją konsekravo pavyskupis Aleksandras Beresnevičius. Kauno gubernatorius 1887 m. leido apmūryti kapines. 1900 m. bažnyčia išdažyta.
1911 m. Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius įsteigė arbatinę. Klebonas Aleksandras Štombergas 1926–1928 m. bažnyčią atnaujino ir sutvirtino. 1944 m. liepos 26 d. ji ir varpinė sudegė, varpas išsilydė.
Architektūra
Bažnyčia 1945 m. įrengta mūrinėje dviaukštėje klebonijoje (administratorių kunigų Kazimiero Pukenio ir Antano Balaišio rūpesčiu). Šventoriuje palaidotas klebonas Aleksandras Štombergas.
Jautakių piliakalnis
thumb|200px|left|Jautakių piliakalnis thumb|200px|Jautakių piliakalnis Jautakių piliakalnis su gyvenviete, Pilalė, Pilies kalnas (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A775K 1P, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR622) – piliakalnis Mažeikių rajono savivaldybės teritorijoje, Jautakių kaime, Tirkšlių seniūnija. Pasiekiamas iš plento prieš atsisukimą į Mažeikių pietvakarinį apvažiavimą pasukus į kairę pietų kryptimi į kolektyvinius sodus, už 50 m ­- į kairę rytų kryptimi, 200 m laikantis labiau dešinės – yra priekyje.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Ventos kairiajame krante, prie santakos su Gilupiu esančiame aukštumos kyšulyje. Aikštelė trikampio formos, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 45 m ilgio, 8-­15 m pločio. Aikštelės rytinis, pietinis ir vakarinis pakraščiai apardyti, nugriuvę. Apie 1930 m. aikštelės šiaurės rytų kampe buvo kūgio pavidalo pylimo liekanų, kurie vėliau nugriuvo į Ventą. Aikštelės šiauriniame krašte supiltas 1,5 m aukščio (XX a. pradžioje buvęs 3 m aukščio), 17 m pločio pylimas, už kurio iškastas 4 m pločio, iki 1,5 m gylio griovys (tyrimų duomenimis). Piliakalnio pietinėje papėdėje, apie 6 m žemiau aikštelės pietinio krašto, yra 20 x 30 m dydžio terasa. Tyrimų metu pietinėje papėdėje aptikti trys iki 3 m pločio ir 1,5 m gylio grioviai, o čia buvusioje terasoje rasti du 3 m pločio, iki 1,5 m gylio grioviai, iškasti 3 m vienas nuo kito. Šlaitai statūs, 15 m aukščio. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - XIII a. Manoma, piliakalnis I tūkstantmečio viduryje ir antroje pusėje buvo papėdės gyventojų slėptuvė.
Piliakalnį labai apardė arimai. Pylimas apaugęs avietėmis, šlaitai - retais lapuočiais, pomiškis iškirstas.
Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1966 m. atliko Istorijos institutas, 1970 m. – Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. 1975-1976 m. Istorijos instituto archeologai Jonas Stankus ir Algimantas Merkevičius piliakalnio aikštelėje bei pietinėje papėdėje ištyrė 325 m² piliakalnio aikštelės, 166 m² – pietinio šlaito terasos plotą. Aikštelėje rastas 0,3-1,0 m storio kultūrinis sluoksnis su stulpavietėmis, akmeniniu galąstuvu, moliniu svoreliu, žalvariniu žiedu, lipdyta lygiu ir šiurkščiu paviršiumi ir žiesta, puošta banguotiniu raštu keramika, gyvulių kaulais. Aikštelės šiaurės rytų pakraštyje rasta įtvirtinimų – rąstų užtvaros – liekanų. Jos vietoje (užtvara sudegė) vėliau buvo supiltas 1,5 m aukščio pylimas, sutvirtintas akmenimis ir rąstais, ir iškastas 1,5 m gylio ir 4 m pločio griovys. Aikštelės pietvakarinėje dalyje rasta stulpaviečių, manoma, čia buvo 2-3 stulpinės konstrukcijos pastatai, ir akmenų grindinių.
Padarius pylimo pjūvį nustatyta, kad jis piltas per vieną kartą iš molio, o prieš tai piliakalnyje buvusi gyvenvietė buvo apsaugota tik rąstų tvora. Pylimo pakraščius tvirtino apie 0,5 m dydžio iš akmenų krautos dėžės, o jo viršuje stovėjo stulpinės konstrukcijos įtvirtinimai. Ant pylimo viršaus buvo įrengta stačių rąstų užtvara, jos įtvirtinimai atskyrė kalvos dalį su gyvenviete nuo piliakalnio.
Gyvenvietė
Į šiaurės vakarus ir pietvakarius nuo piliakalnio, 2,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, tyrinėta 1975­-1977 m. (ištirtas 1777 m² gyvenvietės plotas) ir 1993 m. Iki 150 cm storio I tūkstantmečio - XIII a. kultūriniame sluoksnyje rasta stulpaviečių, židinių, žalvariniai: žiedas, žvangutis, apyrankės dalis, segių, kitokių dirbinių fragmentų, geležiniai: dalgis, kaplys, cilindrinė spyna, skiltuvas, kalavijo skersinuko fragmentas, peilių, ylų, stiklinis karolis, lygios ir žiestos keramikos, gyvulių kaulų, gargažių. Ištirtos gyvenvietės 21 atviro židinio (nuo 0,6 x 0,9 m iki 1,0 x 1,2 m dydžio) liekanos; aplink rasta stulpaviečių, akmenų grindinių, dalis jų įrengta lauke – buvo su užtvaromis nuo vėjo. Vakariniame gyvenvietės krašte aptikti gyvenvietės įtvirtinimai -­ iš vidutinio dydžio akmenų krauta 50 cm pločio sienelė-pylimėlis. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.
Liucijus II
Liucijus II (Lucio II, gimimo vardas Gherardo arba Gerardo, Caccianemici dall’Orso, gimė Bolonijos mieste, Italijoje – mirė 1145 m. vasario 15 d. palaidotas Laterano bazilikoje, Italijoje) – popiežius nuo 1144 m. kovo 9 d. iki mirties.
Biografija
Gimęs Bolonijoje, tapo savo gimtojo miesto kanauninku. Paskirtas Švento kryžiaus Jeruzalėje bazilikos kardinolu kunigu Romoje, vėliau Katalikų Bažnyčios iždininku. Popiežiaus Honorijaus II paskirtas legatu Vokietijoje, tas pačias pareigas atliko ir valdant kitam popiežiui Inocentui II. Jis buvo pagrindinis tarpininkas tarp popiežiaus ir Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Lotaro III, kuris surengė dvi ekspedicijas į Italiją padėti Inocentui II. Popiežiaus paskirtas Bažnyčios kancleriu ir bibliotekininku.
Liucijaus II pontifikavimas buvo trumpas, bei audringas. Buvo pripažintos popiežiaus kaip Portugalijos suvereno teisės. Romoje kilo respublikonų sukilimas siekiantis apriboti popiežiaus valdžia mieste.
1144 metais nesugebėjo pasipriešinti savo vasalui Sicilijos karaliui Rodžeriui II šiam siekiant daugiau galių. Romos senatas, kuris valdant Inocentui II perėmė didžiąja dalį miesto valdymo ir buvo panaikintas Liucijaus II pontifikavimo pradžioje, susikūrė iš naujo. Popiežius prašė pagalbos kovojant su senatu pas imperatorių Konradą III, tačiau jos nesulaukė. 1145 metais stojęs į mūšį turėdamas nedidelę armija pralaimėjo kovą ir manoma jos metu buvo sunkiai sužeistas. Mirė po kelių dienų nuo sužeidimų.
Bronys Stundžia
Bronys Stundžia (1916 m. gruodžio 5 d. Gemeliškyje, Šešuolių valsčius – 2015 m. gruodžio 13 d. Toronte) – nusipelnęs Lietuvos buriuotojas, Lietuvos buriuotojų sąjungos garbės narys.
Tėvynėje buvo veiklus skautas, buriavimo entuziastas ir organizatorius, vienas iš korporacijos „Jūra“ lyderių, dalyvavo 1941 m. sukilime užimant Trakų įstaigas, kai per miestą traukėsi rusų kariuomenė.
Po karo įsikūrė Kanadoje, Toronte, buvo Kanados lietuvių vyriausias jūrų skautininkas. Buriavo Ontario ežere, kur sąlygos artimos jūrinėms. Turėjo ne vieną tolimą kelionę vandenynais.
Daug rašė lietuviškoje spaudoje ne tik jūrinėmis temomis. Užjūryje parengė ir išleido du lietuviškus buriavimo vadovėlius, kiek papildęs – jūrų leitenanto R.Nako parengtą pirmąjį lietuviškų jūrinių terminų žodyną. Parengė ir išleido angliškai–lietuviškai žodyną „Jūriniai įvardai”.
B.Stundžia prisidėjo prie lietuviškų jūreivystės terminų norminimo, gryninimo, praturtinimo tradiciniais pajūrio žvejų įvardais.
B.Stundžia visada mintimis su Lietuva, pirmiausia jai ir skyrė savo darbus. Dar iki nepriklausomybės atgavimo jis stengėsi megzti ryšius su Lietuvos buriuotojais, įvairiais keliais gabeno į Lietuvą ir platino savo jūrines knygas, kurių čia stigo, pats lankėsi, domėjosi buriavimo sporto, jūrinio švietimo ir jūrinės politikos reikalais, savo straipsniuose ir laiškuose sielojosi, kad Klaipėdos laivynas nelietuviškas, užplūstas ateivių iš Rusijos, kad lietuvių kalba oficialiai išguita iš jūreivystės sferos, net Lietuvos buriuotojai aklai perėmę, anot jo, caro Petro I sukurptą olandiškai rusišką žargoną. Kad papildytų skurdžią lietuviškų marinistinių knygų lentynėlę, pats sudarė ir Lietuvoje išspausdino marinistinės prozos antologiją „Septyniose jūrose“.
Danijos futbolo varžybos 1991–1992 m.
Danijos futbolo varžybos 1991–1992 m.
Turnyrinė padėtis
Tarpinė lyga:
480 m.
480 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Bališkės (Nemenčinė)
Bališkės – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Eitminiškių.
480 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Juodiškis
left|120px
Juodiškis – ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, apie 9,5 km į rytus nuo Leipalingio. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,21 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 92,9 m. Krantai žemi, apaugę miškeliais, į šiaurę driekiasi pelkė. Šiaurėje išteka upeliukas ir teka per pelkę link Vidutinio ežero (Kreisos baseinas).
Buivydaitė
Buivydaitė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Buivydienė (ištekėjusi moteris).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Buivydas.
Deniss Ivanovs
Liepojos „Metalurgs“ klubo komandoje žaidžia nuo 2001 m. 2005 m. gruodį Ivanovs debiutavo Latvijos rinktinėje.
TCP
TCP – tai vienas iš pagrindinių protokolų, esančių Internetinių protokolų rinkinyje. TCP yra tarpinis lygis tarp IP ir aplikacijos bei priklauso transportavimo lygmeniui, pagal OSI kompiuterinių tinklų modelį. Naudodamos šį protokolą, aplikacijos gali sukurti jungtis tarp viena kitos ir dalintis duomenimis. Priešingai nei UDP, šis protokolas užtikrina patikimą duomenų perdavimą tarp dviejų tinklo taškų: duomenys gaunami ta pačia tvarka kuria buvo siunčiami (paketai rūšiuojami pagal sekos numerį) ir (jei apskritai yra ryšys) visada pasiekia adresatą. Negautas ar gautas su klaida paketas persiunčiamas. Tačiau visa tai pasiekiama dėka TCP jungties (angl connection) kuriai sukurti tenka siųsti papildomus paketus. Kartą sukurta, tokia jungtis egzistuoja kol kuri nors pusė jos nenutraukia (galima ir pusiau nutraukta jungtis kuomet siųsti gali tik viena pusė). Serveris gali palaikyti didelį (tūkstančius) tačiau ribotą kiekį TCP jungčių. TCP naudoja efemerinius portus.
Protokolo specifikacija
Galimi požymiai (flags):
Pažeidžiamumas
TCP gali būti pažeidžiamas įvairiomis atakomis. Labiausiai paplitusi yra SYN ataka, paplitusi po 1996 metų, kai keli žurnalai išspausdino jos aprašymus su atakuojančio kodo pavyzdžiais.
Paplitusi taip pat numatytos sekos ataka, kai sesijos metu puolanti pusė pasiunčia paketą neva nuo vieno sesijos dalyvių. Toks paketas gali nutraukti TCP jungtį, nors visiškai ją perimti sudėtinga. Numatytos sekos ataka buvo lengvesnė kuomet pradinis numeris buvo lengvai numatomas (šiuo metu seka pradedama nuo atsitiktinio skaičiaus).
Ari Ankorin
Ari Ankorinas, Ari Volovickis (1908 m. spalio 2 d. Kalvarijoje, Rusijos imperija - 1986 m. kovo 11 d. Jeruzalėje, Izraelis) – Lietuvos žydų kilmės Izraelio politikas ir teisininkas.
Biografija
Gimė 1908 m. spalio 2 d. Kalvarijoje. Tarpukariu mokėsi Kauno Vytauto Didžiojo universiteto teisės fakultete. Studijuodamas Kaune priklausė universiteto sionistų organizacijai, taip pat priklausė sionistų socialistų partijai bei Izraelio darbininkų sąjungai.