cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Japonijos ir Lietuvos santykiai
Aukščiausio lygio vizitai
2000-2018 m. laikotarpiu įvyko 13 aukšto rango Japonijos pareigūnų apsilankymų Lietuvoje ir 36 aukšto rango Lietuvos pareigūnų apsilankymų Japonijoje. Lietuvoje vieną kartą lankėsi Japonijos imperatorius ir du kartus kartą - Ministras Pirmininkas, Lietuvos prezidentai Japonijoje lankėsi tris kartus, Lietuvos Ministrai Pirmininkai - septynis kartus.
Tarpparlamentinis bendradarbiavimas
Seime įkurta Lietuvos-Japonijos tarpparlamentinių ryšių grupė (pirmoji pirmininkė Vida Marija Čigriejienė, veikia ir dabar), o Japonijos parlamente savo ruožtu veikia Japonijos-Lietuvos parlamentinė grupė (pirmasis vadovas Hirofumi Nakasone, 2008 m. lankęsis Lietuvos Seime).
Dautarų pelkė
Durpių klodo vidutinis storis 1,6 m (didžiausias – 7,5 m). Durpių ištekliai 6,8 mln. m³. Durpių peleningumas 4,9 %, susiskaidymas 28 %. Pelkės dugną dengia smėlis, priemolis.
Želiškiai
Želiškiai (arba Žeimiškiai) – buvęs viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Dubingių.
Japonijos ir Lietuvos santykiai
Daugiašalis bendradarbiavimas
Vienas bendrų pasaulinio bendradarbiavimo projektų – bendras darbas Afganistane. Lietuvos kariai, vadovavę Provincijos atkūrimo grupei (PAG), kartu su Japonijos civilių komanda nuo 2009 m. kelerius metus atliko Goro provincijos atstatymą ir plėtrą. Tarp įvykdytų darbų – Čagčarano ligoninės atstatymas ir Čagčarano vaikų centro statyba.
Bendradarbiavimas gynybos srityje
2016 m. rugpjūčio mėn. 8-11 d. Klaipėdos uoste lankėsi Japonijos savigynos jūrų pajėgų pratybų eskadra, lankėsi apie 750 Japonijos savigynos pajėgų jūrininkų ir civilio personalo, vadovaujamų kontradmirolo Hidetošio Ivasakio. Laivai buvo atviri lankytojams. Japonijos atstovai vizito metu taip pat lankėsi Kaune, Vilniuje ir Medininkuose, dalyvavo bendruose renginiuose su Lietuvos kariuomene, diskutavo apie jūrinį saugumą Indijos ir Ramiojo vandenyno regione, aptarė tarptautinį bendradarbiavimą.
Nuo 2022 m. Japonijos ambasadoje Vilniuje įsteigtas gynybos atašė etatas. 2023 m. sausio mėnesį Lietuvos ambasadoje Tokijuje pradėjo dirbti gynybos patarėjas Margiris Abukevičius.
Savivaldybių mainai
Aktyvus yra ir bendradarbiavimas tarp atskirų savivaldybių. Šiuo metu yra keturios susigiminiavusių miestų sutartys. Be šių oficialių sutarčių draugiškus ryšius su Lietuva plėtoja ir kitos Japonijos savivaldybės. Tarp jų labiausiai paminėtina Hiracuka (2021 m. tapusi Lietuvos atletų olimpiniu miesteliu), Curuga (uostas, kuriame išsilaipino Č. Sugiharos išgelbėtieji žydai), Mukava (pasirašiusi susitarimą su Akmene), Nagoja (kurioje ilgą laiką gyveno Č. Sugihara, ir kuri vysto bendradarbiavimą su Vilniumi), Nišiaidzu (vystantis lietuvių menininkų projektus) ir kiti. Draugiškiausia Lietuvai Japonijos prefektūra yra Gifu prefektūra, kurioje gimė Č. Sugihara. Čia organizuojama didžiausia Lietuvai skirta šventė Ritoania NOW.
Pilietiniai mainai
Pilietinius mainus vysto kelios organizacijos, veikiančios Lietuvoje ir Japonijoje. 1996 m. Lietuvoje įkurta Lietuvos ir Japonijos asociacija (nuo tada jai vadovauja Rimantas Vaitkus). 2000 m. pabaigoje LR ambasados Japonijoje iniciatyva įkurta Japonijos ir Lietuvos draugystės asociacija, kurios pirmuoju pirmininku tapo Seiiči Midzuno, vadovaujantis iki šiol. Kadangi dėl Sugiharos ryšių bendradarbiavimą su Lietuva aktyviai vysto Gifu prefektūra, 2017 m. buvo įkurta Gifu-Lietuvos draugystės asociacija. 2019 m. lapkričio mėnesį įkurta Kauno-Japonijos draugystės asociacija (pirmasis pirmininkas Aurelijus Zykas).
Lietuvoje gyvenančių japonų ir Japonijoje gyvenančių lietuvių skaičius yra sąlyginai nedidelis: Japonijoje gyvena 275 lietuviai (2021 m. gruodžio 10 d. duomenys), Lietuvoje – 50 japonų (2022 m. duomenys).
Baošanas
Baošanas – Šanchajaus rajonas, esantis miesto šiaurinėje dalyje. Plotas 424,58 km², gyventojų 1,9 mln. (2010 m.).
Apylinkėse teka Jangdzės, Huangpu upės. Iš Baošano kursuoja keltas į Čongmingo sąlą.
Istorija
thumb|left|Gatvė Baošane Baošano apylinkėse vyko Šanchajaus mūšis.
Ekonomika
Baošane yra trys Šanchajaus uosto krovinių terminalai, kurių bendra krovos apimtis sudaro 70 % visų uosto krovos pajėgumų. Eksploatuojama daug plieno gamyklų, priklausančių Fortune Global 500 sąraše esančiai plieno perdirbimo įmonei „Baosteel“. Yra Baošano industrinis parkas.
Japonijos ir Lietuvos santykiai
Tiesioginiai skrydžiai
Nuo 2020 m. Lietuvos garbės konsulo Fukujamoje Šigehiro Komaru iniciatyva pradėta tiesioginių užsakomųjų skrydžių tarp Tokijo ir Vilniaus tradicija.
Pirmasis toks skrydis surengtas 2020 m. vasarį. Lietuvoje lankėsi gausi valstybės pareigūnų ir verslo atstovų delegacija iš Japonijos. Delegacijos atstovai, tarp kurių buvo Japonijos ministro pirmininko Šindzo Abės specialusis patarėjas Isao Iidžima, Lietuvos garbės konsulas Fukujamoje Šigehiro Komaru, Japonijos ambasadorius Lietuvoje Širo Jamasakis, „Fukuyama Transporting Co. Ltd“ valdybos atstovai bei Čiunės Sugiharos sūnus Nobukis Sugihara, susitiko su prezidentu Gitanu Nausėda.
Antrasis toks skrydis įvyko 2022 m. lapkričio mėnesį. Jame dalyvavo apie 150 dalyvių. Delegacijos nariai susitiko su Lietuvos premjere Ingrida Šimonyte, aplankė Prezidentūrą, užsienio reikalų ministeriją.
Japonistika Lietuvoje ir lituanistika Japonijoje
Po nepriklausomybės atkūrimo dvi institucijos Lietuvoje vykdo japonistikos studijas. Vilniaus universiteto Azijos ir transkultūrinių studijų institutas (iki 2018 m. - Orientalistikos centras) vykdo Japonologijos bakalauro programą. Čia dirbantys mokslininkai koncentruojasi ties Japonijos istorijos, kalbos, klasikinės literatūros tyrimais. Čia buvo išleistas Japonų-lietuvių kalbų hieroglifų žodynas (2002, aut. Dalia Švambarytė), Japonų kalbos vadovėlis (2017, aut. Violeta Devėnaitė), Japonijos istorija lietuviškai (2017, Dalia Švambarytė) ir kiti moksliniai darbai. Buvusios VU auklėtinės Gabija Čepulionytė, Ieva Susnytė, Indrė Baronina, Gabija Enciūtė aktyviai verčia japonų grožinę literatūrą į lietuvių kalbą.
VDU Azijos studijų centre (iki 2009 m. Japonistikos centras) japonistika yra integruota į bakalauro ir magistro programas, orientuotas į Rytų Azijos regiono studijas. Japonų kalbą studijuoja daugiau nei 100 lietuvių studentų (2018 m. duomenimis). Vytauto Didžiojo universitetas yra užmezgęs sutartis su 19 partnerinių universitetų Japonijoje, iš kurių kasmet atvyksta daugiau nei 20 studentų. Čia dirbantys mokslininkai koncentruojasi ties japonų kalbos, visuomenės, politikos tyrimais. Centre buvo išleistas Japonų-lietuvių kalbų žodynas (2016, aut. Aurelijus Zykas), Elektroninis japonų kalbos vadovėlis (2014, aut. Linas Didvalis), Japonijos švelniosios galios klausimams skirta monografija (2017, Aurelijus Zykas) ir kiti moksliniai darbai.
Klaipėdos universitete kurį laiką veikusiame Orientalistikos centre irgi buvo dėstoma japonų kalba, vyko japonų kultūros paskaitos. Šio universiteto dėstytojas Vytautas Dumčius yra išvertęs japoniškos poezijos rinkinius.
Pirmasis lietuvių kalbą mokėjęs japonas buvo Ikuo Murata, paruošęs Japonų-lietuvių kalbų žodynėlį, o 1999 m. Tamio Janagisava išleido Trumpą lietuvių-japonų kalbų žodyną. Jų darbus tęsia mokslininkė Eiko Sakurai, kuri dėsto lietuvių kalbą Tokijo užsienio studijų universitete, kuriame kasmet mokosi keliasdešimt studentų. Siekiant gerinti švietimo mainus tarp abiejų šalių, šio universiteto iniciatyva 2017 m. VDU buvo įkurtas Global Japan Office, pirmasis toks Šiaurės Rytų Europoje.
Japonų kalbą kaip antrąją užsienio kalbą galėjo pasirinkti Vilniaus Užupio gimnazijos mokiniai, o tuometis Vilniaus tiksliųjų, gamtos ir technikos mokslų licėjus 1999 m. pasirašė kultūrinio bendradarbiavimo sutartį su Ricumeikan Keišio mokykla.
Technologiniai mainai
Tarp Japonijos ir Lietuvos vystomi mokslo ir technologiniai mainai. 2011 m. gegužės mėn. RIKEN ir Lietuvos valstybinio mokslinių tyrimų instituto Fizinių ir technologijos mokslų centras pasirašė dvišalio bendradarbiavimo sutartį. 2014 m. pasirašyta bendradarbiavimo sutartis tarp Lietuvos mokslo tarybos ir analogės Japonijoje‚ Japan Society for Promotion of Sciences. 2016 m. MITA prisijungė prie ES Bendradarbiavimo su Japonija mokslo ir technologijų srityje EIG CONCERT Japan, kur partneriu Japonijos pusėje yra Japonijos mokslo ir technologijų agentūra. 2017 m. kovo 9 d. tarp Sveikatos apsaugos ministerijos ir Japonijos medicinos tyrimų agentūros AMED pasirašytas memorandumas, reikšmingas žinių ir technologijų mainams įvairiose biomedicinos srityse.
Literatūra
Pirmasis lietuvių kalbą mokėjęs japonas buvo Ikuo Murata, kuris į japonų kalbą išvertė keletą pasakų, Kristijono Donelaičio „Metus“, Antano Baranausko „Anykščių šilelį“, Jono Meko, Valdo Adamkaus knygas. Į japonų kalba taip pat išversta „Kakė Makė“ (vertė Haruka Seto, 2019 m.) ir Salomėjos Nėries eilėraščių rinkinį „Ankstų rytą“ (vertė Aja Kimura).
Tuo tarpu į lietuvių kalbą japonų literatūra pradėta versti per kitas kalbas XX a. pradžioje. 1907 m. Saliamonas Banaitis išleido 7 japonų pasakas, 1920 m. Balys Sruoga – 12 tankų rinkinį. 1938 m. paskelbta japonų poezijos – senosios poezijos antologijų ištraukų, Daihaku, Juharos eilių, Macuo Bašio tankų ir haiku. Lietuvių kalba išleista Kobo Abės, Riūnosukės Akutagavos, Takeo Arišimos, T. Busono, Rampo Edogavos, K. Ekuni, Šiūsaku Endo, Kazuo Išiguro, Bananos Jošimoto, T. Kaiko, Jasunario Kavabatos, Jukio Mišimos, Harukio Murakamio, Riu Murakami, Teru Takakuros, R. Tokutomi ir kitų rašytojų kūrinių, rinkinys „20 a. Rytų proza“ (1986 m.), poezijos rinkiniai „Gėlė ir poezija“ (1992 m.), „Drugelis sniege“ (1999 m.), tautosakos rinkinys „Gyvatės akys“ (1968 m.), „Japonijos mitai ir legendos“ (1998 m.), „Didžioji japonų pasakų ir legendų knyga“ (1998 m.), „Japonų pasakos“ (1999 m.), mokslinės fantastikos rinkinys, knygų vaikams. Taip pat yra išverstų į lietuvių kalbą mangų, pvz., „Dragonų kova“.
Japonijos ženklai Lietuvoje ir Lietuvos ženklai Japonijoje
Lietuvoje po nepriklausomybės atstatymo įkurtas japoniškas sodas Mažučiuose. Taip pat rengiamas japoniškas sodas Alytuje. Taip pat Vilniuje įrengtas Čijunės Sugiharos sakurų parkas, sakurų parkai taip pat pasodinti ar sodinami Nemuno saloje Kaune ir teritorijoje tarp Žvejų rūmų bei Naujosios apaštalų bažnyčios.
Tojamos prefektūroje buvusiame Inamio miestelyje (dabar Nanto miesto dalis) netoli Inamio skulptūrų salės pastatyta medinė lietuvių ugnies deivės Gabijos skulptūra (yra ir lietuviškas užrašas), kurią čia 1999 m. pastatė skulptorius Algimantas Sakalauskas.
Ekonominiai santykiai
Ekonominiai santykiai trap dviejų valstybių reikšmingiau pradėjo vystytis Lietuvai įstojus į Europos Sąjungą. Didžiausia Japonijos verslo delegacija buvo 2019 m. įvykęs Japonijos didžiųjų įmonių federacijos „Keidanren“ vizitas.
Slovakijos futbolo varžybos 2014–2015 m.
Slovakijos futbolo varžybos 2014–2015 m.
II etapas (Kova dėl nugalėtojų vardo)
„Vakarų“ grupės ir „Rytų“ grupės komandų pasiekimai I etape užskaityti. Vakariečiai prieš rytiečius sužaidė du ratus.
Kova dėl išlikimo „Vakarų“ grupėje
„Vakarų“ grupės komandos kovojo dėl išlikimo 2.Liga pirmenybėse.
Kova dėl išlikimo „Rytų“ grupėje
„Rytų“ grupės komandos kovojo dėl išlikimo 2.Liga pirmenybėse.
AL VSS Košice nesugebėjo licencijuotis 2015/2016 m. elito divizionui, todėl perėjo į Antrą lygą. Pagal nuostatus dubleriai negali žaisti toje pačioje lygoje kaip pagrindinė komanda, tad buvo pažeminti į Trečią lygą.
Finalo rungtynės
-- ---
Parotta
Gamyba
Parota gaminama iš tešlos, kurios sudėtyje yra miltai, kiaušiniai (kai kuriose receptūrose), aliejus arba lydytas sviestas ghi ir vanduo. Tešla suminkoma į plokščią blyną, kuris ištepamas aliejumi ar sviestu, iš jo suformuojama spiralinė „bandelė“, kuri vėl iškočiojama į paplotėlius. Taip paruoštas kepimui paplotėlis turi kelis tešlos sluoksnius. Kepama ant įkaitinto plokščio paviršiaus. Gaminiui traškumo suteikia jo pašlakstymas riebalais. Kepimo metu paplotėlis išsipučia, nes tarp sluoksnių esantis vanduo ir oras nuo karščio bando išsiplėsti ir atsisluoksniuoti. Parotos valgomos su daržovių kurma, vištienos, avienos ar jautienos saalna (prieskoniais paskanintu kariu).
Berenikė III
Berenikė yra Hendelio operos, pavadintos jos vardu, pagrindinė veikėja.
Japonijos ir Lietuvos santykiai
Prekybiniai mainai
2022 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Japonijos siekė 191 mln. eurų, o Japonija buvo 41-a pagal dydį Lietuvos prekybos partnerė. Nuo 2012 m. dominuoja eksportas iš Lietuvos. Eksportuojami tabakas, maisto produktai, lazeriai, drabužiai, baldai, tekstilė ir kita. Importuojami cheminiai štapelio pluoštai (25%), antžeminio transporto priemonės, jų dalys (20%), mašinos ir mechaniniai įrenginiai (18%), elektros mašinos ir įrenginiai (14%), farmacijos produktai (5%). Eksportas siekia 104 mln. eurų, iš kurių 88 mln. - lietuviška produkcija. Japonija yra 43-a eksporto ir 40-a importo rinka.
Žinomiausi Japonijos investuotojai Lietuvoje – Japan Tobacco International, Nippon Kaiji Kyokai, Fujitsu, Yazaki, Hitachi, Panasonic. Dėl padidėjusių prekybos apimčių 2017 m. įkurta žemės ūkio atašė Japonijoje pareigybė, o 2022 m. komercijos atašė pareigybė.
Neįvykęs Visagino atominės elektrinės projektas
Prieš pat uždarant Ignalinos atominę elektrinę (AE) 2009 m. gruodžio 31 d. buvo svarstoma Lietuvoje pastatyti naują atominę elektrinę. 2011 m. liepos 14 d. Koncesijos konkurso komisija dėl Strateginio investuotojo į naują Visagino AE strateginiu investuotoju atrinko Hitachi. 2012 m. kovo 30 d. parafuotas sutarties tarp strateginio investuotojo Hitachi ir Lietuvos vyriausybės tekstas dėl Visagino AE statybos. Projekto kaina 2013 m. kainomis įvertinta 17 mlrd. litų (4,9 mlrd. eurų). Lietuviškoje spaudoje skelbta, kad Hitachi planuoja atsivežti 2000 specialistų iš Japonijos į Lietuvą ir apie Visagino miesto plėtrą pastatant naują mikrorajoną pirmąkart po Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo. Vis dėlto naujos AE projekto ateitis pasidarė miglota po 2012 m. spalio 14 d. kartu su Seimo rinkimais suorganizuoto patariamojo referendumo dėl naujos atominės elektrinės statybos, kuriame dauguma dalyvavusiųjų nubalsavo prieš naujos AE statybą. Išrinkta valdžia pažadėjo vadovautis referendumo rezultatais ir projektas dėl Visagino AE liko įšaldytas ir ne už ilgo — sustabdytas.
Turizmas
Turistų iš Japonijos skaičius Lietuvoje per 2008-2018 metų laikotarpį išaugo beveik keturis kartus ir perkopė 28 tūkst. Lietuvių turistų Japonijoje skaičiai kuklesni – 2016 m. skaičiavimais Japoniją aplankė 4303 turistai. Pradedant 2020 m., atvykstamasis turizmas buvo stipriai paveiktas COVID-19 pandemijos ir sumažėjo dešimtimis kartų.
Į Lietuvą atvykstančių japonų turistų skaičius:
Pasiuntiniai Lietuvoje
1939-1940 m. Kaune rezidavo vicekonsulas Čiunė Sugihara.
Nuo 2008 m. Japoniją Lietuvoje atstovauja nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius. Jų sąrašas:
Garbės konsulai
Lietuvos garbės konsulatai veikia penkiose Japonijos vietose:
Lietuvos ordinų kavalieriai japonai
Už nuopelnus Lietuvai iki 2023 m. buvo apdovanotas 31 Japonijos pilietis. Tai didžiausias skaičius lyginant su kitomis Azijos šalimis.
Japonijos ordinų kavalieriai lietuviai
Japonijos vyriausybės apdovanotų lietuvių sąrašas:
SC FCM Târgoviște
Tirgovištės FCM – Rumunijos futbolo klubas iš Tirgovištės.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1950 m.. Nuo 1961 m. rungtyniaudavo aukščiausioje lygoje, bet joje įsitvirtinti nepavykdavo.
2018 m. klubo savininkas pranešė, kad vyrų ekipa bus išformuota, o visą dėmesį klubas skirs moterų futbolui.
BVC Amsterdam
BVC Amsterdam – Nyderlandų futbolo klubas iš Amsterdamo.
Istorija
BVC Amsterdam žaidė elito divizione, o 1958 m. buvo prijungtas prie DWS Amsterdam.
Pasiekimai
<...>
Trakas (miškas)
Trãkas – miško žemėje augančių krūmų visuma.
Trake dažniausiai plinta šaltekšnis, lazdynas, kadagys, šermukšnis, ieva. Trakas apsaugo miško dirvožemį nuo erozijos, gerina humusą, suteikia prieglobstį ir maistą miško gyvūnijai. Retas ir vidutinio tankumo trakas sudaro palankias sąlygas miškui atželti. Gausus trakas trukdo pomiškio savaiminukams vystytis, stabdo medynų žėlimą. Trake gali augti rūšys, platinančios grybines ligas ir rūgštinančios humusą.
Lietuvoje inventorizuojant mišką aprašoma trako rūšinė sudėtis (dažniausiai nurodomos 3 krūmų rūšys), gausumas ir išsidėstymas medynuose. Saugomose teritorijose, įvertinant biologinę įvairovę, aprašomos visos traką sudarančios krūmų rūšys.
US Panda B52
Likasio „Panda B52“, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip Union Sportive Panda B52 Likasi, o trumpai US Panda B52 – Kongo Demokratinės Respublikos futbolo klubas, įsikūręs Likasyje.
Istorija
Klubas buvo suformuotas 1952 m. 2020–2021 m. rungtyniavo Antroje lygoje, o po seono perkelti į aukščiausią divizioną.
2021–2022 m. rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
Pasiekimai
Aukščiausia lyga
Futbolo taurė
Supertaurė
Karavykas
thumb|Karavykas [[Vroclavekas|Vroclaveke]] Karavykas, Karavakos kryžius ar Karavaka – kryžius, pakartojantis bazilikoje, esančioje Karavaka de la Kruso mieste, Ispanijoje, saugomo relikvijoriaus formą – kryžių su dviem skersiniais (Patriarcho kryžius).
Daukniškiai
Daukniškiais vadinami kaimai:
Tomas Gvazdinskas
Tomas Gvazdinskas (g. 2000 m. balandžio 3 d.) – Lietuvos futbolininkas, gynėjas.
Karjera
Profesionalo karjerą pradėjo 2018 m. Klaipėdos „Atlante“. Komandoje atsirado po to, kai klubas turėjo finansinių problemų ir sezonui užbaigti buvo pasikviesta jaunų žaidėjų. Šiame sezone pasirodė keturis kartus A lygoje.
2019 m. žaidė Klaipėdos „Atlante“. Sezono metu atstovavo Atlantas B ekipą. Pagrindinėje sudėtyje pirmą kartą sužaidė 2019 m. lapkričio 4 d. Šiose rungtynėse pasižymėjo įvarčiu. Tai buvo pirmasis rungtynių įvartis ir po jo klaipėdiečiai išsiveržė į priekį bei trumpai pirmavo 1-0. Vėliau komanda žaisdama prieš FK Riteriai prasileido penkis įvarčius ir pralaimėjo rezultatu 2-5.
2020 m. kovo mėn. pranešta, kad žaidėjas atstovaus FK Minija (2017).
Laimėjimai
<...>
Juozas Vinča
Juozas Vinča (g. 1905 m. lapkričio 27 d. Šiauliuose – m. 1990 m. rugpjūčio 29 d. Bostone) – lietuvių boksininkas, imtynininkas. Pirmasis boksininkas Lietuvoje, pasiekęs svarių pergalių tarpvalstybinėse bokso varžybose. Jo laimėjimai labai išpopuliarino boksą Lietuvoje. 1989 m. Kaune įsteigtas Juozo Vinčos sporto klubas.
Kiaulytė
Kiaulytė, arba epideminis parotitas – ūmi virusinė infekcinė liga,  pažeidžianti seilių ir kitas liaukas, centrinę nervų sistemą. Dažniausiai serga vaikai nuo 2 iki 15 metų amžiaus. Jei anksčiau kiaulyte nėra sirgę ir yra neskiepyti, gali užsikrėsti ir vyresni vaikai bei suaugę. Jiems ligos eiga sunkesnė. Dažniausiai kiaulyte susergama žiemą ir pavasarį.
Juozas Vinča
Po olimpinių žaidynių tapo profesionaliu boksininku. 1929–1931 m. buvo išvykęs gyventi į JAV. Trumpam grįžo į Lietuvą, o 1932 m. bandė iš naujo pradėti karjerą Prancūzijoje. Atsinaujinusios traumos neleido tęsti karjeros bokso ringe, todėl tapo imtynininku, varžėsi Anglijoje ir Prancūzijoje. 1934–1938 m. tarnavo Klaipėdos jūrų policijoje. Per Antrąjį pasaulinį karą išvyko į Vokietiją, kur buvo imtynininkų sąjungos narys, dalyvavo Europos šalyse rengiamose varžybose. 1950 m. vėl išvyko į JAV, iki 1954 m. dalyvavo amerikietiškųjų imtynių (kitaip kečo) varžybose.
Kiaulytė
Ligą sukelia Paramixo parotidis virusai, priklausantys RNR virusų grupei. Jie greitai žūva paveikti aukštos temperatūros, ultravioletinių spindulių ar dezinfekuojančių medžiagų.
Juozas Vinča
Pirmuoju J. Vinčos treneriu buvo Steponas Darius, paskatinęs jį užsimauti bokso pirštines. 4 kartus Lietuvos bokso čempionas (1926, 1927 – svorio kategorija iki 79,4 kg; 1928, 1934 – per 79,4 kg), 2 kartus pajėgiausias Pabaltijo boksininkas (1927, 1928).
Kiaulytė
Liga plinta per seiles ir oro lašiniu būdu (iškvepiant, čiaudint), tiesioginio kontakto metu. Persirgęs žmogus įgyja ilgalaikį imunitetą. Apsisaugoti skiepijama kiaulytės vakcina.
Ligonį vargina nedidelis karščiavimas, galvos, ryklės skausmas, sustiprėjantis rūgštaus maisto valgymo, kramtymo metu, seilių liaukų patinimas. Pasveikstama per 10 –11 dienų, jei procesas nepereina į kitus organus. Galimos komplikacijos: virusinis galvos smegenų dangalų uždegimas (meningitas), kasos uždegimas (pankreatitas), gali būti pažeistos lyties liaukos. Gydymas simptomiškas: esant reikalui, naudojami antipiretikai, diuretikai, kortikosteroidai.
Žvilbučių dvaras
Žvilbučių dvaras – dvaras, esantis Žvilbučiuose, Degučių seniūnijoje (Zarasų rajone), netoli kelio, pravažiavus Dulių kaimą.
Dvaro sodybos fragmentai – medinis ponų namas, akmenų mūro klojimas.
Žinoma, kad 1892 m. dvaras priklausė Franckevičiams, 1900 m. dvarą nusipirko Juozas Prunskis. Iš Prunskių dvaro į pasaulį išėjo žymių žmonių – Vilniaus krašto veikėjas, Sibiro kankinys kunigas Petras Prunskis, Amerikos lietuvių kunigas ir spaudos darbuotojas Juozas Prunskis, gydytojai Valdas Prunskis ir Ona Prunskyte-Garūnienė, veterinarijos gydytojas Jonas Prunskis.
Pareškečio miškai
Pareškečio miškai – miškų masyvas Lietuvoje, Telšių rajone (vakarinis pakraštys – Rietavo savivaldybėje), 6 km į šiaurės vakarus nuo Varnių. Priklauso Telšių miškų urėdijos Varnių girininkijai ir Rietavo miškų urėdijos Tverų girininkijai. Apima 44,6 km² plotą. Masyvą sudaro Pareškečio, Rešketėnų, Tarvydų, Ankantų, Degėsio pelkės miškai.
Paviršius kalvotas, vietomis – lygus. Būdingi jauriniai, velėniniai jauriniai silpnai sujaurėję, jauriniai glėjiški smėliai bei priesmėliai, taip pat pelkiniai (žemapelkių, tapinių pelkių) dirvožemiai. Miškuose gausu ežerų: Stervas, Biržulis, Žiezdis, Kliokis, Salotas, Pūčkežeris. Gausu pelkių (Degėsio, Pabiržulio, Degėsio-Vartuvos, Utėlės ir kt.). Diduma miškų patenka į Virvytės baseiną: Rešketa (su Žiezde, Graužupiu); šiaurinis pakraštys – Minijos aukštupio baseine.
Žilpamūšio dvaras
Žilpamūšio dvaras – dvaras, esantis  Baltpamūšyje, Saločių seniūnijoje (Pasvalio rajone). Išsistatęs apie 12 km į šiaurę nuo Pasvalio link Saločių, Mūšos upės kairiajame krante.
Pareškečio miškai
Medynai:
Žilpamūšio dvaras
Išlikę dvaro sodybos fragmentai – rūmai, parkas su brandaus amžiaus klevais, ąžuolais, liepomis. Po visais rūmais – rūsys.
Istorija
Rūmai iškilo XIX a., kai pastatai būdavo statomi vadinamuoju plytų stiliumi. Vietovė garsėjo sūriais, kuriuos parduodavo Rygos turguose. Dvaras priklausė baronams Vildemanams–Klopmanams, nuo 1858 m. jį paveldėjo baronas Karlas Vildemanas–Klopmanas. Išparceliuotą dvarą su 80 ha žemės 1925 m. pirko Juozas Čėsis.
Pareškečio miškai
Jaunuolynai sudaro 33 % medynų, pusamžiai medžiai 52 %, pribręstantys 13 %, brandūs 2 %.
Pareškečio miškuose sutinkami šernai, stirnos, briedžiai, elniai, vilkai, lapės, usūriniai šunys, barsukai, kiaunės, voverės, kiškiai, ūdros, bebrai, ondatros. Šiaurinė ir rytinė miškų dalis patenka į Varnių regioninį parką. Rytinėje dalyje įsteigtas Biržulio-Stervo ornitologinis draustinis.
Rytinę miškų dalį kerta plentas. Pareškečio miškuose įsikūrę kaimai: Upetos, Šilai, Adomaičiai, Kyvaičiai, Rešketėnai, Avižaičiai, Vertininkai, Šaltupiai, Ankantai, Tarvydai, Parešketis, Žirgų Ganyklos, Vilko Miškas.
Domas Šidlauskas-Visuomis
Domas Šidlauskas, žinomas slapyvardžiu Visuomis (1878 m. rugpjūčio 17 d. – 1944 m.) – Lietuvos visuomenės veikėjas, redaktorius, filosofas. Savo darbuose ir veikloje bandė apjungti baltų savasties puoselėjimą su krikščionybės elementais.
Biografija
Visuomio ir kitais slapyvardžiais nuo 1897 m. rašė „Ūkininkui“, „Vienybei lietuvninkų“, „Kovai“, „Vilčiai“, „Jaunimui“, „Kultūrai“ ir kituose leidiniuose, kur be kooperatinių straipsnių spausdino ir eilėraščių. Savo straipsniuose taip pat plėtojo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės atkūrimo istorinėse baltų žemėse idėją.
Dirbo „Lietuvos ūkininko“, „Lietuvos žinių“ redakcijose, 1910 m. redagavo „Patarėją“, buvo lietuvių kooperatyvų instruktorius. 1910 m. persikėlė į Rygą, ten redagavo „Rygos garsą“, dirbo „Rygos naujienose“. Rygoje buvo kooperatinių ir liberalių lietuvių draugijų veikėjas.
1937 m. emigravo į Jungtines Amerikos Valstijas. 1944 m. mirė, palaidotas Pakempinių kapinėse.
Veikla
Domas Šidlauskas teigė, kad pasaulyje kovoja gerasis Dievas ir blogasis Pikulas, žmoguje – geroji ir blogoji siela. Žmonijos istorijoje gėris reiškia pažangą, blogis – regresą. Fizinį grožį laikė pažangos požymiu. Visuomybės tikejimo apmatus D. Šidlauskas sudarė apie 1912 m., pagrindu imdamas savaip suprastą senąjį lietuvių tikėjimą ir dorovę, bet papildydamas dar senovės indų tikėjimu, iš dalies budizmu, Visuomybės centras turėjo būti Romuva.
Propagavo idėją buvusiose baltų žemėse įkurti Jungtines Lietuvos Valstijas ir susijungus su skandinavais – Baltoskandiją.
Domėjosi kraštotyra, rinko senienas, pats bandė kasinėti senkapius. Buvo vienas K. Būgos kraštotyrinės draugijos steigėjų.
Slapyvardis
Slapyvardį Visuomis veikiausiai „pasiskolino“ iš Vydūno, kurio dramoje „Prabočių šešėliai“ tokiu vardu vadinasi pagrindinis veikėjas – žynys, tautos dvasios sergėtojas. Kiek anksčiau būdvardines formas „visuomiai“ buvo užrašęs Simonas Daukantas.
Daukniškiai (Paįstrys)
Daukniškiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybės šiaurėje, 4 km į pietvakarius nuo Paįstrio, prie Lėvens upės. Kolektyviniai sodai.
Chilokas (upė)
Chilokas  – upė Rusijoje, Užbaikalės krašte ir Buriatijoje; Selengos dešinysis intakas. Išteka iš Arachlėjaus ežero, telkšančio Vitimo plokščiakalnio pietuose. Aukštupyje prateka Šakšos ežerą, protakomis jungiasi su eile kitų ežerų. Teka į pietvakarius plačiu tarpukalnių slėniu.
Didžiausi intakai: Bludnaja, Aukštutinis Chilkosonas, Žemutinis Chilkosonas, Ungo, Tugnujis.
Upė užšąla spalio pabaigoje – lapkričio pradžioje, atitirpsta balandžio pabaigoje – gegužės pradžioje. Žiemą vidurupyje įšąla iki dugno. Svarbiausios gyvenvietės prie upės: Mogzonas, Chilokas, Novopavlovka, Maleta, Mažasis Kunalėjus.
Nyderlandų vyrų vandensvydžio rinktinė
Nyderlandų vyrų vandensvydžio rinktinė – nacionalinė komanda, kuri atstovauja Nyderlandams oficialiose vandensvydžio varžybose.
Egotizmas
Egotizmas – perdėtas polinkis teikti pirmenybę tik savo interesams. Egotizmo nereikėtų painioti su egoizmu.
Kilmė
Pirmasis terminą 1714 m. pavartojo anglų eseistas Džosefas Edisonas. Pasitelkdamas egotizmo sąvoką, jis savo savaitraštyje kritikavo amžininkus, pernelyg dažnai vartojančius įvardį „aš“ ir užsiimančius savęs vaizdavimu. XVIII a. grožinės literatūros kūriniuose nebuvo įprasta vartoti žodžio „aš“. Pavyzdžiui, anglų rašytojas Horacijus Volpolas savo romano „Otranto pilis“ pratarmėje 1764 m. rašė: „Skaitytojams taip maloniai priėmus šį kūrinį, poetui nelieka nieko kita, kaip tik paaiškinti, kuo remdamasis jis jį parašė.“ Nors užuot vartojus įvardį „aš“, rašoma trečiuoju asmeniu, autoriui, iki tol žinomam kaip politikui, tai nesutrukdė jau pirmajame sakinyje savęs pavadinti „poetu“ ir daugžodžiaujant apibūdinti save.
Obuchivas
Obuchivas  – srities pavaldumo miestas Ukrainoje, Kijevo srityje, nutolęs 45 km atstumu į pietus nuo Kijevo. Rajono administracinis centras. Pro miestą teka Dniepro intakas Kobrynka, kitados vadinta Lukavica.
Istorija
Kitados Kijevo sritis priklausė Lietuvos didžiajai kunigaikštystei. Po Liublino unijos priklausė Lenkijos karalystei, o nuo 1793 m. Rusijos imperijai. 1991 m. Ukraina paskelbė nepriklausomybę ir miestas priklauso Ukrainai.
Egotizmas
Kilmė
Terminą 1832 m. savo autobiografinėje knygoje „Egotisto memuarai“ vartojo prancūzų rašytojas ir filosofas Stendalis. Egotizmą jis skyrė į dvi rūšis: dorąjį ir bjaurųjį. Remdamasis doruoju egotizmu, jis kritiškai vertino savo kūrinius ir filosofijos svarbą, tuo tarpu bjaurusis egotizmas Stendaliui reiškė tą patį, ką ir Dž. Edisonui.
Obuchivas
LDK valdžioje
Pirmą kartą Obuchivas minimas XIV amžiaus istoriniuose dokumentuose, kai šioje teritorijoje egzistavo Lukavicos gyvenvietė. Pirmą kartą paminėta 1362 m., kai užėmęs Kyvivo žemes, Lietuvos didysis kunigaikštis Algirdas Gediminaitis šias teritorijas atidavė valdyti savo sūnui Vladimirui. Pastarasis netrukus tapo pirmuoju Kijevo kunigaikščiu iš Gediminaičių dinastijos. Vladimiras Algirdaitis valdė Kijevo kunigaikštystę ilgiau nei trisdešimt metų (1362–1395). Nuo 1362 m. Kijevo žemė priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
1430-aisiais Lietuvos kunigaikštis Švitrigaila padovanojo gyvenvietę savo vaivadai S. G. Juršai.
Egotizmas
Kilmė
Šiais laikais egotizmo sąvoka yra įgavusi neigiamą konotaciją. Ja apibūdamas polinkis savyje matyti tik teigiamas savybes, jas apibūdinti daugžodžiaujant ir perdedant. Taip prarandamas realybės jausmas ir imama pervertinti save. Egotistiškas elgesys gali kenkti aplinkiniams, juo dažnai pasiekiamas priešingas efektas negu tas, kurio buvo siekiama vaizduojant save. Šiuo atžvilgiu egotizmas sietinas su narcisizmu, psichologijos terminu, 1914 m. pirmąkart pavartotu Zigmundo Froido.
Obuchivas
LDK valdžioje
1482 m. Krymo chano Mengli I Girėjaus orda nusiaubė teritorijas. 1478 m. pavasarį Osmanų sultonas Mehmedas Fatihas iš nelaisvės paleido Krymo chaną Megli Girėjų. Jis buvo paleistas į Krymą ir sugrąžintas į chano sostą su sąlyga, kad Krymo chanatas pripažins Osmanų imperijos valdžią. Menglis Girėjus su turkų janyčarais išplaukė į Kafą, netrukus į jo pusę perėjo įtakingi totorių bėjai, vadovaujami Emineko. Menglis užėmė Eski-Kyrym ir Kyrk-Er, kur bėjai jį paskelbė naujuoju Krymo chanu. Jo vyresni broliai ir priešininkai Nur-Devletas ir Ajderas pabėgo į Lenkijos-Lietuvos valdas. Kijeve juos apgyvendino Lenkijos karalius ir Lietuvos didysis kunigaikštis Kazimieras Jogailaitis. Rusijos valstybė, Krymo chanatas ir Moldovos kunigaikštystė sudarė sąjungą nukreiptą prieš Lietuvą ir Lenkiją. 1482 m. puldami Kijevą totoriai nuniokojo didžiules teritorijas, padarę daug žalos krašto gerovei.
Lenkijos karalystės laikotarpiu
1588 m. kunigaikštis Jonušas Ostrogiškis nupirko teritoriją ir kurį laiką gyvenvietė pagal nuomos sutartį priklausė kunigaikščio pavaldiniui Obuchovui, todėl pakito ir miesto pavadinimas – Obuchivas.
Rusijos valdžioje
1793 m., po antrojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo, kai dešiniakrantė Ukraina (Kyjivo, Braclavo ir Podilės vaivadijos) tapo Rusijos imperijos dalimi.
1796 m. Pavelas I pusę Obuchivo su gretimomis žemėmis atidavė Kijevo civiliniam gubernatoriui N. M. Berdiajevui, o kita pusė atiteko iždui; vienoje dalyje gyveno baudžiauninkai, o kitoje – valstybiniai valstiečiai. Pirmoji dalis buvo pavadinta Berdiajevka (dabar Pesčanaja).
1816 m. Nikolajus Berdiajevas pastatė mūrinę bažnyčią „su dviem sostais: pagrindiniu Kristaus Prisikėlimo vardu ir išoriniu Šv. Mikalojaus vardu“. Rūmuose buvo Švč. Trejybės vardo namų bažnyčia. Mirus N. Berdiajevo anūkui, jo palikuonys dvarą pardavė imperijos kancleriui kunigaikščiui Aleksandrui Gorčakovui, kuris tęsė dvaro plėtrą ir pastatė balto akmens rūmus, stebinančius savo architektūriniu tobulumu. 1872 m. Obuchive buvo pastatyta ir spirito varykla.
Sovietmetis
1923 m. Obuchivas tapo rajono centru. 1958 m. rugpjūčio 23 d. gavo miesto tipo gyvenvietės statusą.
1979 m. tapo miestu. 1989 m. sausio mėn. gyveno 30 177 žmonės.
Ukrainos valstybėje
1995 m. gegužę Ukrainos ministrų kabinetas patvirtino sprendimą privatizuoti miesto plytų gamyklą ATP-13238, biochemijos gamyklą, kartono ir popieriaus gamyklą, žemės ūkio chemiją ir sandėlį Nr. 4.
2000 m. miesto taryba patvirtino miesto simbolius (herbą, himną, vėliavą).
2010 m. liepos 10 d. Ukrainos Aukščiausioji Rada Obuchivą priskyrė regioninės svarbos miestų kategorijai. Už šį sprendimą balsavo 432 deputatai.
2013 m. sausio 1 d. gyveno 33 102 gyventojai.
Sportas
Mieste įrengti trys stadionai, trys šaudyklos, 25 metrų baseinas prie Vaikų ir jaunių sporto mokyklos bei nestandartinis 18 metrų baseinas prie bendrojo lavinimo mokyklos Nr. 5.
FK Minija (2017)
Kretingos futbolo klubas „Minija“, o trumpai Kretingos „Minija“ bei FK „Minija“– Lietuvos futbolo klubas iš Kretingos.
Minijos žymenimi vadinama jaunimo (dublerių) ekipa Minija B. Ankstesniais metais mieste gyvavo kitas klubas, vadintas tuo pačiu pavadinimu – Kretingos „Minija“.
Nuo 2017 m. Antra lyga
Klubas įkurtas 2017 metais. Debiutavo LFF II lyga pirmenybėse. Kapitonu išrinktas Kazys Mažionis.
Pirmąsias oficialias sezono varžybas žaidė LFF taurės turnyre, kovas pradėjo nuo pirmojo etapo (1/32 f.) ir turėjo pripažinti varžovų pranašumą. Antros lygos (Vakarų regiono) sezono pradžia buvo sudėtinga, komanda buvo atsidūrusi turnyro lentelės apačioje, bet pakeitus trenerį komanda ėmė sparčiai rinkti taškus. Sezoną baigė trečioje turnyrinės lentelės vietoje.
2018 m. pradžioje kontora pasikeitė pavadinimą ir persivadino į VŠĮ Kretingos Minija. Sporto direktoriumi paskirtas Šenderis Giršovičius, kuris bus atsakingas už sudėties komplektaciją ir jaunimo ugdymą. Komanda puoselėja viltis patekti į Pirmą lygą. Antros lygos (vakarų zonos) reguliarusis čempionatas baigėsi, o su FK Babrungas Plungė turėjo surinkę vienodai taškų. Vyko papildomos rungtynės, kad išsiaiškinti pirmenybių nugalėtoją. Auksinėse rungtynėse kretingiškiai pasiekė įtikinamą pergalę rezultatu 5-0 ir tapo pirmenybių nugalėtojais.
Nuo 2019 m. Pirma lyga
2019 m. sėkmingai licencijavosi Pirmos lygos pirmenybėms. Sezono pradžia klostėsi nesėkmingai, bet antroje sezono pusėje komanda sugebėjo pakilti į turnyrinės lentelės vidurį ir galutinėje komandų rikiuotėje buvo aštuntoje vietoje.
2020 m. žaidė Pirmoje lygoje. Po pirmojo etapo liko silpnųjų grupėje, o po antrojo etapo galutinėje komandų rikiuotėje užėmė dešimtą vietą.
2021 m. liko vienuoliktoje vietoje iš keturiolikos dalyvių.
2022 m. sezone vyr. trenerio pareigos patikėtos Dariui Žinduliui, kuris nuo 2021 m. lapkričio mėn. dirbo „Minijos“ vaikų futbolo akademijos techniniu vadovu, bei treniravo U-17 ekipą. Asistentu tapo ilgametis klubo žaidėjas, bei treneris Martynas Viluckas, kuris patikėtas ir vartininkų rengimas.
2022 m. klubas licencijavosi Pirmai lygai; tapo vienu iš dalyvių, kurie rungtyniavo 2022 m. Pirmoje lygoje.
Komandos simbolika ir spalvos
Mėlyname/žydrame/baltame skyde grifas su kardu ir užrašas „F.K. MINIJA“.
Komanda žaidžia mėlynomis sportinėmis formomis. Namų rungtynes žaidžia baltais marškinėliais, tamsiai mėlynais šortais ir kojinėmis.
Svečiuose žaidžia mėlynomis aprangomis. Mėlynais marškinėliais, tamsiai mėlynais šortais ir kojinėmis.
Sudėtis
''Atnaujinta:
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
Dubleriai
Minija B debiutavo 2021 m. LFF III lygos, Klaipėdos apskrities pirmenybėse.
Rimantas Šidlauskas
Rimantas Šidlauskas (1962 m. birželio 14 d. Bebrikiuose, Kėdainių rajone – 2022 m. rugsėjo 12 d. ) – Lietuvos diplomatas, ambasadorius.
Biografija
1980–1985 m. studijavo Vilniaus universiteto Filologijos fakultete. 1986–1988 m. dirbo „Sigmos“ gamybiniame susivienijime, Vilniaus skaičiavimo mašinų gamykloje, Lietuvos kultūrinių ryšių draugijos su užsienio šalimis parodų skyriuje. 1989–1992 m. Užsienio reikalų ministerijos (URM) I sekretorius, skyriaus vedėjo pavaduotojas, skyriaus vedėjas, Konsulinio departamento direktoriaus pavaduotojas, 1992–2000 m. direktorius.
1994 m. vasario-birželio mėn. LR URM ministro Povilo Gylio pavaduotojas. 1994–1997 m. URM sekretorius. Nuo 1995 m. vadovavo valstybės sienos delimitavimo ir demarkavimo bei ekonominės zonos ir kontinentinio šelfo Baltijos jūroje nustatyti komisijai. 1997 m. suteiktas LR nepaprastojo ir įgaliotojo ambasadoriaus diplomatinis rangas. 2000–2002 m. Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Kanadoje. 2002 m. liepos mėn. – 2008 m. lapkričio mėn. – nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Rusijos Federacijoje (2003-2008 m. kartu ir ambasadorius Armėnijai). 2008–2009 m. URM Rytų kaimynystės politikos departamento ambasadorius ypatingiems pavedimams.
Povilas Jurgis Grabovskis
Povilas Jurgis Grabovskis (1759–1794 m. lapkričio 4 d., Varšuva) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, generolas-leitenantas (1794), Lietuvos armijos generolas-inspektorius ir Valkavisko seniūnas (1784).
Biografija
1771 metais kartu su pusbroliu Steponu Grabovskiu įstojo į kadetų korpusą Varšuvoje, kur mokėsi iki 1775 metų. 1781 metais įstojo į masonų ložę. 1784 metais buvo paskirtas Lietuvos armijos generolu-inspektoriumi ir Valkavisko seniūnu. Tarnavo karininku Prancūzijos armijoje, po to Lietuvos pėstininkų 5-ame pulke paporučikiu ir pulkininku (1789 metais). 1789 metais buvo apdovanotas Švento Stanislovo ordinu.
1784 ir 1788 metais Povilas Grabovskis buvo išrinktas į seimus nuo Valkavisko pavieto. Ketverių metų seimo posėdžių metu pasisakė už armijos rinkimo pagreitinimą, įėjo į Ukrainos streikų klausimų deputaciją. 1791 metais kaip disidentas pasisakė dėl provoslavijos autonomijos ir dalyvavo Pinsko kongregacijoje.
Chilokas
Chilokas  – miestas Rusijoje, Užbaikalės krašto pietvakariuose, abipus Chiloko upės. Rajono centras. 10,3 tūkst. gyventojų. Per miestą eina kelias tarp Ulan Udės ir Čitos yra Transsibiro geležinkelio stotis. Veikia geležinkelių aptarnavimo ir medienos apdirbimo įmonės. Yra 2005 m. pašventinta cerkvė.
Istorija
Chilokas įkurtas 1895 m. kaip geležinkelio stotis. 1929 m. perorganizuotas į darbininkų gyvenvietę. 1951 m. suteiktas miesto statusas.
Dziadingas
Dziadingas  – Šanchajaus rajonas, esantis miesto šiaurės vakarinėje dalyje. Plotas 463,9 km², gyventojų 1,4 mln. (2010 m.).
Rajonas išsidėstęs lygumose, išvagotas upių, kurių bendras ilgis rajono teritorijoje viršija 1800 kilometrų.
Ekonomika
Apylinkėse yra 1992 m. įsteigta specialioji pramoninė zona, daug inžinerijos institutų. Vystoma elektronikos, mašinų, automobilių pramonė.
Antingo savivaldybėje yra Kinijos automobilių statybos milžinės Šanchajaus automobilių pramonės korporacijos (SAIC) būstinė ir vienas iš gamybos padalinių, šioje zonoje taip pat įsikūrusi „SAIC“ bendra įmonė su „Volkswagen AG“, „Shanghai Volkswagen Automotive“, Šanchajaus automobilių muziejus, Šanchajaus tarptautinė trasa, kurioje rengiamos Formulė 1 pasaulio čempionato etapo Kinijos Grand Prix varžybos.
Lankytinos vietos
Dziadingo rajone gausu architektūrinio paveldo: Antingo vartai iš Mingų ir Čingų laikų, Antingo upę kerta senovinis Jansi mėnulio tiltas, budistų šventykla nuo trijų karalysčių laikų. Didžiojoje savivaldybėje beveik nėra jokių paminklų, žymiausi objektai Dziadingo Konfucijaus šventykla, Fahua pagoda, Bambuko drožybos muziejus. Toliau į šiaurę nuo miesto yra Rudens debesų sodas (秋霞 圃, Qiūxiá Pǔ), seniausias klasikinis sodas Šanchajuje (įrengtas 1502 m.).
Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Dziadingas yra užmezgęs partnerystės ryšius:
Dzinšanas (Šanchajus)
Dzinšanas   – Šanchajaus rajonas, esantis miesto pietvakarinėje dalyje. Plotas 586,14 km², gyventojų 732,5 tūkst. (2010 m.).
Tai pramoninis rajonas, vystoma naftos chemijos, farmacijos, tekstilės, elektronikos, automobilių dalių pramonės. Yra „Sinopec“ padalinys Šanchajuje. Taip pat verčiamasi žemės ūkiu. Vyrauja iš kaimiškų į priemiestines gyvenamąsias zonas pereinantys kvartalai.
Populiari turistų lankoma vieta – Dzinšano pakrantė, nuo kurios krantų apie 6,2 km Hangdžou įlankoje išsidėsčiusios trys mažos salos Dadzinšanas, Siaodzinšanas ir Fušanas.
HK Lida
HK Lida – Baltarusijos ledo ritulio klubas iš Lydos, šiuo metu žaidžiantis BHL lygoje. Namų rungtynes žaidžia Lydos sporto rūmuose. Įkurtas 2011 m.
FC Étoile du Kivu
Bukavu „Étoile du Kivu“, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip Football Club Étoile du Kivu, o trumpai FC Étoile du Kivu – Kongo Demokratinės Respublikos futbolo klubas, įsikūręs Bukavu.
Istorija
Klubas buvo suformuotas 2016 m. 2020–2021 m. rungtyniavo Antroje lygoje, o po sezono perkelti į aukščiausią divizioną.
2021–2022 m. rungtyniavo aukščiausioje lygoje. Užėmė vienuoliktą vietą ir išsaugojo vietą aukščiausiame divizione.
Pasiekimai
Aukščiausia lyga
Futbolo taurė
Supertaurė
HK Homel
HK Homel – Baltarusijos ledo ritulio klubas iš Gomelio, šiuo metu žaidžiantis BHL lygoje. Namų rungtynes žaidžia Gomelio sporto rūmuose. Įkurtas 2011 m.
2003 m. tapo BHL lygos čempionais.
NKL 2020–2021 m. sezonas
NKL 2020–2021 metų sezonas – tai jau 16-asis lygos sezonas, kuriame dalyvauja 15 klubų. Dėl pasaulį apėmusios COVID-19 pandemijos ir galimų jos pasekmių NKL vadovų susitikime buvo nuspręsta trumpinti reguliarųjį sezoną, 2020–2021 m. sezone paliekant tik pirmojo etapo kovas ir mėnesiu trumpinti visą čempionatą.
Nutarta, jog pirmenybės startuos 2020 m. spalio mėnesį, o finišuos – 2021 m. kovą. Taip pat, buvo nuspręsta, jog 15 komandų NKL čempionate rungtyniaus dviejų ratų sistema, t. y. kiekviena sužais po 28 rungtynes.
Iš karto po reguliaraus sezono prasidės atkrintamosios varžybos: pirmiausia aštuntfinalyje kovos 5–12 vietas užėmusios komandos, po to vyks ketvirtfinalio susitikimai ir čempionato pabaigą vainikuos finalo ketvertas.
Nacionalinėje krepšinio lygoje paskutinę vietą po nutraukto sezono užėmusią Tauragės KK komandą 2020–2021 m. pirmenybėse keičia Vilkaviškio „Perlo“ klubas, kuris, nutraukus Regionų krepšinio lygos sezoną, buvo paskelbtas nugalėtoju.
Raguvėlės apylinkė
Raguvėlės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Žydronių dvaras
Žydronių dvaras – Žydroniuose, Marijampolės rajone, visai netoli Marijampolės 2 km į pietryčius, važiuojant „Via Baltica“ magistrale nuo Marijampolės link Kalvarijos, aštuntajame kilometre tolumoje matyti išlikusi dviaukštė klėtis. Tai Žydronių kaimo Tabariškių dvaro pastatų likučiai.
Išlikę XX a. pradžios dokumentai rodo, kad iki Pirmojo pasaulinio karo dvaro savininkai valdė apie 1240 ha žemės. 1924 m., žemės reformos smetu, tuometinei dvaro paveldėtojai (nuo 1921 metų) Marijai Šeputytei-Senutienei buvo palikta tik dvaro sodyba su 80 ha žemės. Visa likusi žemė buvo atiduota į valdžios rankas, o didelė jos dalis išdalinta vietiniams mažažemiams ir kariams savanoriams. Žemės reformos valdybos nutarimu (1927 m.) išparceliuota Tabariškių dvaro žemėms buvo suteiktas Žydronių kaimo vardas. 1927 metais dvarą nupirko Stasys Motuza. Tai buvo paskutinis dvaro savininkas. Jo palikuonys dvarą ir žemę atgavo jau nepriklausomos Lietuvos laikais (1992 m.).
Buvusią dvaro aplinką byloja tik išlikusi dviejų aukštų klėtis su įspūdingais arkiniais rūsiais. Klėtis, manoma, statyta XIX a. pirmojoje pusėje. Paskutinio dvaro savininko palikuonių liudijimu Tabariškių dvaro sodybą sudarė 8 statiniai, gražus parkas su tvenkiniais ir alėjomis. Išlikę pamatų fragmentai žymi gyvenamojo namo, nugriauto 1956 metais, vietą. Buvusiame kumetyne dar apie 1960 metus gyveno kelios šeimos, vėliau tušti likę pastatai buvo galutinai suniokoti, nugriauti, o plytos ir mediena panaudota kolūkio pastatų ir gyvenamųjų namų statybai. Iškirsta ir 60 ažuolų giraitė. Svirnas iki šių dienų išliko tik todėl, kad kolūkių egzistavimo laikais, jame tuometinis Valavičių kolūkis laikė grūdus.
Rusija olimpinėse žaidynėse
Rusija olimpinėse žaidynėse dalyvavo daugelį kartų, bet kaip skirtinga valstybė įvairiais laikotarpiais. Kaip Rusijos imperija, tauta pirmą kartą dalyvavo 1900 m., vėliau dar kartą dalyvavo 1908 ir 1912 m. Po Rusijos revoliucijos 1917 m. ir Tarybų Sąjungos įkūrimo 1922 m. iki kito Rusijos sportininkų dalyvavo žaidynėse prabėgo trisdešimt metų, tai buvo 1952 m. vasaros žaidynės. 1991 m. iširus Tarybų Sąjungai, Rusijos sportininkai 1992 m. žaidynėse dalyvavo būdami Mišrios komandos sudėtyje. Po ilgos pertraukos tautos sportininkai po Rusijos vėliava vėl dalyvavo 1994 m. žiemos žaidynėse.
Sovietų Sąjunga Maskvoje surengė 1980 m. vasaros žaidynes, o Rusija – 2014 m. žiemos žaidynes Sočyje. Skelbiama, kad tai brangiausios visų laikų olimpinės žaidynės, kainavusios per 50 mlrd. JAV dolerių. Olimpinio Komiteto atrankos kriterijuose, kaip teigiama, buvo įtrauktas pigių ir prastesnės kokybės medžiagų panaudojimas statybose. Šočio olimpinės žaidynės yra puikus pavyzdys to, kaip tai atsiliepia žaidynių kokybei.
Rusijos sportininkai viso vasaros olimpinėse žaidynėse laimėjo 397 medalius, o žiemos žaidynėse – 91. Per pastaruosius dešimt žaidynių (nuo 1994 m.) Rusijos sportininkai viso yra iškovoję 488 medalius, iš kurių 169 aukso, o tai yra antras geriausias rezultatas, po JAV (631 medaliai, iš jų 237 – aukso).
Rusijos olimpinis komitetas įkurtas 1991 m., TOK pripažintas 1993 m.
Visi Sovietų Sąjungos ir Rusijos imperijos vasaros ir žiemos žaidynėse iškovoti medaliai priskiriami Rusijai, bet nėra kartu sumuojami su Rusijos Federacijos iškovotais medaliais.
Medalių lentelės
{|
Sour
Sour – debiutinis amerikiečių atlikėjos ir dainų autorės Olivia Rodrigo studijinis albumas, išleistas 2021 m. gegužės 21 d. Prieš albumo išleidimą išleisti trys singlai: „Drivers Licence“, „Deja Vu“ ir „Good 4 U“. Visi trys singlai pasiekė „Billboard Hot 100“ dešimtuką.
Albumas susilaukė kritikų pripažinimo ir daugelio buvo net įvardintas kaip geriausiu metų albumų, tarp jų – ir žurnalai „Billboard“ ir „Rolling Stone“, skyrę pirmąsias vietas. „Sour“ buvo komerciškai sėkimgas visame pasaulyje. Per pirmąją savaitę „Spotify“ platformoje jo dainos buvo perklausytos 385 milijonus kartų – tai buvo rekordinis skaičius moters atlikėjos albumui, nukonkuruojant prieš tai rekordą turėjusį Ariana Grande darbą „Thank U, Next“. JAV per pirmąją savaitę parduota 295 tūkstančiai kopijų ir albumas debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje ir iš viso viršūnėje išbuvo penkias savaites. „Sour“ debiutavo daugelio šalių reitingų dešimtukuose, tarp jų – ir Jungtinės Karalystės (pirmoji vieta) bei Lietuvos (trečioji vieta). 2023 m. birželio mėnesio duomenimis, JAV parduota per keturis milijonus kopijų ir albumas tapęs keturiskart platininiu.
Dainų sąrašas
Visas dainas prodiusavo Dan Nigro, išskyrus, kur pažymėta.