cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Marta
Pripažinimas ir šlovė
Penkis kartus iš eilės, nuo 2006 iki 2010 m., pelnė FIFA Pasaulio metų žaidėjos vardą. Atstovavo nacionalinėms moterų futbolo rinktinėms. Iškovojo sidabro medalius 2004 ir 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. 2007-ųjų liepą Brazilijos rinktinė laimėjo Amerikos žaidynes, o finalo mačą su JAV Marakanos stadione stebėjo 65 tūkst. žiūrovų. Brazilijos komandai Marta padėjo laimėti 2003 ir 2007 m. Amerikos pirmenybes, 2007 m. pasaulio vicečempionių titulą. Apdovanota „Auksiniu kamuoliu“ 2004 m. FIFA U-19 moterų pasaulio čempionate, taip pat laimėjo ir „Auksinį kamuolį“ kaip naudingiausia žaidėja, ir „Auksinį batelį“ kaip daugiausiai įvarčių pelniusi žaidėja 2007 m. FIFA moterų pasaulio čempionate, nuvedusi Brazilijos rinktinę iki finalo. Marakanos stadiono šlovės galerijoje 2007 m. paliko savo pėdos įspaudą šalia Pelé, Zico, Ronaldo ir kitų Brazilijos futbolo žvaigždžių.
Marta buvo viena iš aštuonių atletų, nešusių olimpinę vėliavą 2008 m. olimpinėse žaidynėse Rio de Žaneire. 2013 m. buvo viena iš šešių 2014 m. pasaulio futbolo čempionato ambasadorių, kartu su Amarildo, Bebeto, Carlos Alberto Torres, Ronaldo ir Mario Zagallo.
Plaukuotasis viršūklis
Plaukuotasis viršūklis (Terminalia chebula) – kliedminių (Combretaceae) šeimos medžių rūšis, paplitusi Pietų ir Pietryčių Azijoje (nuo Nepalo, Junano ir Taivano iki Indonezijos, Šri Lankos, Pakistano).
Tai iki 30 m aukščio užaugantis lapus metantis medis. Jo kamieno skersmuo gali siekti iki 1 m. Lapai paprastieji, priešiniai, kiaušiniški, 7–8 cm ilgio, 4,5–10 cm pločio, ant 1–3 cm ilgio lapkočio. Vaisius – 2–4,5 cm ilgio kaulavaisis. Žiedai balkšvi arba gelsvi, nemalonaus kvapo, vienanamiai, susitelkę į nedideles šluoteles. Plaukuotasis viršūklis auga daugiausia sausuose kalnų šlaituose, iki 900 m aukštyje.
Plaukuojo viršūklio vaisiai valgomi (rauginti, suvirti į uogienę), naudojami odų rauginimui, tekstilės dažymui, tradicinėje medicinoje (sudaro „Ajurvedoje“ minimą triphalos („trijų vaisių“) mišinį).
Vietiniai pavadinimai:
Berkelis
Berkelis (vok. ir ) – upė Vokietijoje ir Nyderlanduose; Eiselio dešinysis intakas. Prasideda Vokietijoje, Šiaurės Reino-Vesfalijos žemėje, Bilerbeko apylinkėse. Teka į vakarus pradžioje per Vokietiją, toliau Nyderlandų provincija – Gelderlandu. Įteka į Eiselį prie Ziutfeno.
Iki atsirandant geležinkeliams, Berkelis buvo svarbi laivybos arterija, jungusi Miunsterį ir Šiaurės jūrą. Upės vaga kanalizuota. Miestai prie Berkelio: Kosfeldas, Gešeris, Štadtlonas, Fredenas (Vokietija), Lochemas, Ziutfenas (Nyderlandai).
Kogurjo kapų kompleksas
Kogurjo kapų kompleksas  – kapinynas Šiaurės Korėjos vakaruose, Pchenjano ir Nampo apylinkėse. Kompleksą sudaro ~30 vėlyvosios Kogurjo karalystės kapų, įrengtų kalnų olose. Kapuose palaidoti karališkosios dinastijos asmenys. Daugelio urvų sienos puoštos urvų tapyba. Rasta ~70 urvų tapybos pavyzdžių – Tedongo baseine Pchenjano apylinkėse, Anako srityje. Kitos kapavietės, pavyzdžiui, karaliaus Dongmeongo (58–19 m. pr. m. e.) įrengti mauzoliejuose, o vėliau tapo budistiniais vienuolynais. 2006 m., statant Junfengo užtvanką, rasta ~2360 kapaviečių, senovinio miesto liekanos.
2004 m. Kogurjo kapų kompleksas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Žygimantas Pavilionis
Žygimantas Pavilionis (g. 1971 m. liepos 22 d. Vilniuje) – lietuvių diplomatas, valstybės tarnautojas, 2010—2015 m. Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius JAV ir (nuo 2011 m.) Meksikai. 2007 m. suteiktas Nepaprastojo ir įgaliotojo ambasadoriaus rangas. Nuo 2016 m. Seimo narys.
Tėvas – akademikas Rolandas Pavilionis, motina – profesorė Marija Aušrinė Pavilionienė. Žmona (išsiskyrė 2019 m. ) - medikė Lina, turi keturis sūnus: Augustą, Dominyką, Simoną ir Vincentą.
Biografija
1994 m. baigė Vilniaus universiteto Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institutą, 1995 m. – magistrantūrą VU Filosofijos fakultete.
1993–1999 m. buvo Užsienio reikalų ministerijos Vakarų Europos šalių 3-asis sekretorius, Politikos departamento direktoriaus padėjėjas, Europos integracijos departamento Politinio bendradarbiavimo skyriaus pirmasis sekretorius, šio skyriaus vedėjas.
1999–2001 m. dirbo Briuselyje, buvo Lietuvos Nuolatinės misijos prie ES patarėjas, ministras–patarėjas. 2001–2002 m. buvo Lietuvos misijos prie Europos Bendrijų ministras patarėjas.
2002–2006 m. vadovavo URM Europos (vėliau Europos Sąjungos) integracijos departamentui, buvo Lietuvos Vyriausiojo derybininko su ES, Vygaudo Ušacko, pavaduotojas.
2006–2009 m. buvo Užsienio reikalų ministerijos sekretorius, 2009–2010 m. – ambasadorius ypatingiems pavedimams Transatlantinio bendradarbiavimo ir politikos departamente, koordinavo Lietuvos pirmininkavimą Demokratijų bendrijai.
2003 m. vasario mėn. apdovanotas Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi, 2009 m. – Belgijos karalystės Leopoldo II komadoro ordinu bei Ordino „Už nuopelnus Lenkijai“ Komandoro kryžiumi.
2010 m. liepos 19 d. prezidentė Dalia Grybauskaitė paskyrė Ž. Pavilionį Lietuvos nepaprastuoju ir įgaliotuoju ambasadoriumi JAV ir Meksikai.
Nuo 2016 m. - Seimo narys. Laikytas vienu iš galimų kandidatų 2019 m. Prezidento rinkimuose. Moka anglų, italų, rusų, prancūzų, vokiečių, lotynų bei hebrajų kalbas.
RK2906
RK2906 – rajoninis kelias, jungiantis Rozalimą, Plaučiškius ir Pakalniškius. Kelio ilgis – 17,39 km, visas kelias yra asfaltuotas.
Vyskupiškių piliakalnis
Vyskupiškių piliakalnis (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A428P, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR478) – piliakalnis Klaipėdos rajono savivaldybės teritorijoje, prie Meiskių kaimo, Veiviržėnų seniūnija. Pasiekiamas keliu Veiviržėnai – Pėžaičiai pavažiavus 1,15 km, pasukus į kairę pietų kryptimi link sodybos ir jos neprivažiavus ­- į dešinę vakarų kryptimi, iš viso 250 m, yra priekyje, kiek dešiniau.
Piliakalnis
Į rytus nuo pylimo yra pirmasis papilys. Jo aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 70 m ilgio, 16­-18 m pločio. Jos rytiniame krašte yra 8 m pločio, 3 m gylio griovys. Į vakarus nuo piliakalnio, Graužupio kairiajame krante, atskiroje kalvoje yra antrasis papilys. Aikštelė trikampė, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 19 m ilgio, 15 m pločio pietvakarinėje dalyje, šiaurinė dalis 1 m aukštesnė. Papilio pietvakarių šlaitas 3 m aukštyje nuo aikštelės dirbtinai statintas. Piliakalnio ir papilių šlaitai statūs, 12­-14 m aukščio.
Piliakalnio aikštelės ir pylimo šiaurinis kraštas, pirmojo papilio šiaurinis kraštas bei antrojo papilio šiaurės rytų šlaitas nuplauti Graužupio. Erozijos stabilizuotos 2003-2004 m. Piliakalnis ir papiliai apaugę lapuočiais medžiais.
Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1905 m. atliko Liudvikas Kšivickis, 1963 m. – Lietuvos istorijos institutas. 2003-­2004 m. O. Fediajevas aikštelės šiauriniame krašte ir šlaite ištyrė 65,5 m², padarė pylimo šiaurinio krašto pjūvį (60 m²). Aikštelėje aptiktas 50 cm storio kultūrinis sluoksnis su grublėta keramika, geležies gargažėmis, stulpaviete. Pylimas supiltas per vieną kartą iš priesmėlio. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - XIII a.
Leonidas Šinkarenka
Leonidas Šinkarenka (, ; g. 1957 m. gruodžio 14 d. Vilniuje) – Lietuvos džiazo muzikantas, kompozitorius, pedagogas. Groja bosine gitara ir kontrabosu, vadovauja muzikinėms grupėms, žinomas kaip originalių kompozicijų autorius, akustinio ir elektrinio boso virtuozas.
Biografija
Bosinės gitaros pradžiamokslį įgijo savarankiškai. Vėliau šio instrumento specialybės studijas baigė Vilniaus konservatorijoje (2000) ir Vilniaus kolegijoje (2007). Nuo 1994 m. dėstė B. Dvariono dešimtmetėje muzikos mokykloje.
Muzikinė karjera
Pradžioje muzikavo grodamas saviveikliniuose kolektyvuose. Profesionalo kelią pradėjo 1981 m. su savo mokytojo Vladimiro Čekasino kvartetu. 1982–1989 m. buvo Petro Vyšniausko kvarteto narys. Vėliau jungėsi prie įvairios krypties muzikantų. Savo karjerą siejo su kvintetu „Gone With Jazz“, kvartetu „Vilnius Jazz“, kolektyvu „Lithuanian Art Orchestra“. Kūrybinių pomėgių mastą parodo jo bendradarbiavimas su Indijos muzikos ansambliu „Svara“ (2001) ir grupe „Vilniaus mušamieji“ (2003). Taip pat yra grojęs folkdžiazą su tautinės muzikos kapelija „Sutaras“, akademinę muziką su Lietuvos nacionaliniu simfoniniu orkestru.
1994 m. sukūrė muziką (bendraautoris) režisieriaus A. Juzėno kino filmui „Rojuje irgi sninga“. Nuo 2001 m. Neringos mieste kasmet rengia džiazo festivalį, 2012–2015 m. rengė Druskininkų džiazo festivalį.
Leonora Ruffo
Leonora Rufo (1936 m. sausio 13 d. – 2007 m. gegužės 28 d.) buvo italų kino aktorė.
Biografija
Leonoros tėvas buvo „Ginnastica Roma“ krepšinio treneris Angelo Bovi. Šeimoje augo 5 dukterys ir ji buvo jauniausias vaikas. Anksti, 1949 ir 1950 m., mergaitė sulaukė kvietimų vaidinti kine (filmai „Cielo sulla palude“ ir „Domani e troppa tardi“), tačiau šeima nesutiko.
1950 m. Leonora pagaliau įveikė šeimos prieštaravimą ir nusifilmavo juostoje „Gli amanti di Ravello“. Sekančiame filme ji jau atliko pagrindinį vaidmenį („Le meravigliose avventure di Guerrin Meschino“). 1952 m. Leonora vaidino Šebos karalienę filme „La regina di Saba“, o 1953 m. – Federico Fellini filme „I vitelloni“.
Asmeninis gyvenimas
Leonora buvo ištekėjusi už prodiuserio Ermanno Curti, su kuriuo susilaukė 2 sūnų.
Ji taip pat buvo aktorės Claudia Mori teta.
Padarbai
Istorija
Anksčiau kaime stovėjo Padarbų koplytėlė.
Ki Sung-Yueng
Ki Sunjėngas (g. 1989 m. sausio 24 d., Kvandžu, Pietų Korėjoje) – korėjiečių futbolininkas.
Karjera
Kitados rungtyniavo Premier lygos klube „Newcastle United“ ir buvo Pietų Korėjos rinktinės kapitonas.
Ki Son Jonas gerai žinomas dėl savo įžvalgumo, technikos, tolimų perdavimų ir mušimo gebėjimų bei gerų baudos smūgių.
Rinktinė
Ki Sunjėngas debiutavo Pietų Korėjos rinktinėje 2007 m. ir jai atstovavo daugiau nei 70 kartų. Jis dalyvavo 2010 m. ir 2014 m. pasaulio futbolo čempionatuose bei 2011 m. ir 2015 m. AFC Azijos taurėse. Jis taip pat atstovavo savo rinktinei Olimpinėse žaidynėse 2008 m. ir 2012 m. (pastarosiose pelnė bronzos medalį).
Sidnėjaus futbolo stadionas
Istorija
2020 m. balandžio 15 d. d. pradėti statybų darbai. 2022 m. rugpjūčio 28 d. stadionas oficialiai atidarytas.
Varžybos
2023 m. stadione vyko 2023 m. FIFA moterų pasaulio taurės varžybos.
Barbara Grunewald
Barbara Grunewald (g. 1951 m. Bonoje, Vokietija) – vokiečių teisininkė, teisėtyrininkė civilistė, Kelno universiteto (KU) profesorė, KU Teisės fakulteto Įmonių teisės instituto direktorė, habilituota teisės mokslų daktarė.
Tėvas civilistas Joachim Gernhuber.
Biografija
Studijavo teisę Bylefelde, Tiubingene ir Londone. 1980 metais Bylefeldo universitete apgynė disertaciją tema „Takoskyra tarp teisės ir dalyko trūkumų atsakomybės pirkimo atveju“, teisės mokslų daktarė (Dr. iur.). Marcus Lutter mokslo asistentė (Bonos universitetas). 1987 metais Bonos universitete apgynė habilitaciją tema „Pašalinimas iš įmonės ir draugijos“.
Nuo 2006 m. įkurto Įmonių teisės instituto direktorė. Nuo 2011 m. balandžio KU Teisės fakulteto dekanė.
Michaël Jordan N'Kololo
Mikaelis Žordanas Nkololas (Michaël Jordan N’Kololo, g. 1992 m. lapkričio 9 d.) – futbolininkas kilęs iš Kongo Demokratinės Respublikos, tačiau turi ir Prancūzijos piletybę, žaidžiantis krašto saugo pozicijoje.
Karjera
Žaidė Prancūzijoje „Chateauroux“, „Clermont Foot“, „Caen“ ir „Stade Lavallois“ komandose. Krašto saugas yra sužaidęs 26 rungtynes Prancūzijos aukščiausioje lygoje ir 64– antrojoje.
2018 m. atstovavo rumunų „FC Hermannstadt“, 2019 m. žaidė kroatų Pulos „Istra“ klube.
2020 m. kartu su Kule Mbombo atstovavo Riga FC ekipai. Latvijos Virsliga 2020 m. sezone per 18 rungtynių pelnė 3 įvarčius ir atliko 3 rezultatyvius perdavimus.
2021 m. kovo mėn. žaidėjas prisijungė prie Lucko „Voluinės“ klubo.
Nuo 2021 m. birželio mėn. FK Sūduva narys. Debiutavo A lygoje 2021 m. liepos 2 d. rungtynėse prieš FK Banga Gargždai. pasirodė po keitimo ir sužaidė aštuonias oficialias minutes šiose rungtynėse, kurias 2:0 laimėjo marijampoliečiai. 2021 m. rugpjūčio 2 d. rungtynėse prieš Kauno žalgirį jau 4 minutę pelnė įvartį ir marijampoliečiai išsiveržė į priekį, tačiau sūduviečiai neišsaugojo persvaros. Galutinis rungtynių rezultatas 3:3.
2021 m. rugpjūčio 7 d. A lygos rungtynėse prieš FK Panevėžys, pelnė trečią rungtynių įvartį ir įtvirtino savo ekipos pergalę (3:0). Jose marijampoliečiai efektingai sutriuškino panevėžiečius rezultatu 3:0.
2021 m. rugpjūčio 22 d. A lygos rungtynėse prieš „Nevėžio“ klubą pelnė įvartį ir rezultatas tapo 2:0. Galutinis rezultatas 2:0.
2021 m. rugpjūčio 27 d. A lygos rungtynėse prieš „Hegelmann Litauen“ klubą pelnė efektingą įvartį per save ir sušvelnino atsilikimą nuo varžovų. Rezultatas tapo 2:1. Galutinis rezultatas 2:1, kauniečių naudai.
2021 m. spalio 27 d. rungtynėse prieš FK Sūduva pelnė įvartį ir svariai prisidėjo prie pergalės rezultatu 3:2. Žalgiriečiai turnyrinėje lentelėje pakilo į pirmą vietą ir aplenkė marijampoliečius.
2022 m. sausio mėn. pranešta, kad abipusiu susitarimu nutraukta sutartis.
2022 m. vasario mėn. tapo kazachų Kyzylžar FK nariu.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Rinktinė
Kongo pilietybę turintis žaidėjas yra sužaidęs 5 rungtynes šios šalies nacionalinėje rinktinėje ir pasižymėjo dviem įvarčiais.
Gruodžiai (Astravas)
Gruodžiai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gervėčių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 17 km į šiaurės rytus nuo Astravo, 6 km į šiaurę nuo Gervėčių, šalia statomos Astravo atominės elektrinės. Šalia eina Varnionių–Šveilionių kelias.
Padaugė
Padaugė – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Gudžių, Daugų ežero pietrytinėje pakrantėje. Keliukai į Gudžius, Tolkūnus. Yra Lietuvos partizanų žuvimo vieta.
Mitotanas
miniatiūra|250px|Mitotano cheminė struktūra Mitotanas – vaistas, skiriamas antinksčių vėžio gydymui. Tai yra insekticido DDT darinys. Mitotanas slopina antinksčių žievės funkciją ir slopina joje sintetinamų hormonų poveikį. Jis skiriamas po antinksčių vėžio operacijos, prailgina laiką iki ligos progresavimo. Taip pat vaistas gali būti skiriamas ligoniams, kurių vėžys išplitęs ir metastazavęs.
Naudojimas veterinarijoje
Mitotanas taip pat yra naudojamas gydant šunis, kurie serga Kušingo liga.
Taborsiljas
Taborsiljas arba Džono Veino sala (Isla de John Wayne) – maža sala Panamos įlankoje, 4 km nuo Punta Čamės. Įeina į Panamos provincijos sudėtį. Plotas – 0,20 km².
Seniau sala buvo JAV kino aktoriaus Džono Veino privati valda. 1997 m. buvo parduota austrų versilininkui Ralfui Hiubneriui. Taborsiljuje įrengtas turistinis kompleksas, viešbutis, tematinis parkas. Saloje poilsiauja JAV ir Europos turistai.
Dėl nelegalios smėlio kasybos sala per paskutinius keletą metų neteko 10 % savo ploto.
Chersono gubernija
Chersono gubernija – Rusijos imperijos gubernija tarp Dniepro ir Dniestro upių. Centras – Chersonas, nuo 1920 m. Mykolajivas. Tai viena iš trijų gubernijų, įkurtų 1802 m., kai buvo panaikinta Novorosijos gubernija. Po Rusijos imperijos žlugimo gubernija priklausė Ukrainai.
Gubernijos ekonomika daugiausia buvo grindžiama žemės ūkiu. Grūdų derliaus nuėmimo metu čia darbą rasdavo tūkstančiai žemės ūkio darbininkų iš įvairių imperijos vietovių. Pramoninė ekonomikos dalis, kurią daugiausia sudarė miltų malimas, spirito gamyba, metalo apdirbimo pramonė, geležies kasyba, cukrinių runkelių ir cukraus perdirbimas bei plytų pramonė, buvo menkai išvystyta.
Istorija
Gubernija įkurta 1803 m. gegužės 27 d. vietoje Mykolajivo gubernijos. 1920 m. gruodžio 25 d. ji vėl pervadinta Mykolajivo gubernija.
Apskritys
Iš pradžių buvo 4 apskritys (Chersono, Jelisavetgrado, Olviopolio, Tiraspolio), 1806 m. įkurta Aleksandrijos, 1825 m. – Odesos apskritis. 1828 m. Jelisavetgrado ir Olviopolio apskritys sujungtos į naują Bobryneco apskritį. 1834 m. iš Tiraspolio apskrities atskirta Ananjivo apskritis. 1865 m. Bobryneco apskritis pervadinta Jelisavetgrado vardu. 1913 m. buvo 6 apskritys:
Pagrindiniai miestai
1897 m. gyventojų surašymo duomenys:
Smulkių ląstelių plaučių karcinoma
Smulkių ląstelių plaučių vėžys, arba smulkialąstelinė karcinoma – labai agresyvios eigos plaučių navikas, sudarantis iki 20% visų piktybinių plaučių ligų. Pagrindinė smulkių ląstelių plaučių vėžio priežastis yra rūkymas. Kadangi šis navikas agresyvus, jam būdingas didelis jautrumas gydymui priešvėžiniais vaistais ir radioterapijai, tačiau dėl labai ankstyvo metastazių susidarymo smulkių ląstelių plaučių vėžys dažniausiai neišgydomas, gydant chemoterapija pavyksta tik ženkliai prailginti ligonių išgyvenamumą.
Klasifikacija
Stadijos nustatymui gali būti naudojama plačiai paplitusi TNM sistema, tačiau dėl savo paprastumo ir geros prognostinės vertės kur kas dažniau praktikoje taikoma dar 1957 metais suformuluota klasifikacija į 2 grupes :
Labai ankstyva liga
Šioje stadijoje diagnozė nustatoma tik 5% ligonių. Labai ankstyva liga (TNM stadija iki T2 N1) gydoma chirurgine operacija. Po operacijos skiriama adjuvantinė chemoterapija ir radioterapija į naviko vietą, siekiant sumažinti ligos atsinaujinimo tikimybę. Jei ligonis nėra tinkamas kandidatas operacijai, gali būti bandoma gydyti vien tik chemoterapija ir radioterapija. Kadangi smulkių ląstelių plaučių vėžys dažnai plinta į galvos smegenis, rekomenduojama profilaktinė radioterapija apšvitinant galvos smegenų ložę.
Išplitusi liga
Du trečdaliai ligonių diagnozuojami ligai metastazavus arba tiek išplitus plaučiuose, kad jie nebeatitinka neišplitusio ligos apibrėžimo. Šioje situacijoje išgydyti ligonio nebeįmanoma, tačiau paliatyvus gydymas ženkliai pagerina ligonių gyvenimo kokybę ir prailgina išgyvenamumą. Gydymo pagrindas yra chemoterapija. Profilaktinis galvos smegenų apšvitinimas ir šioje situacijoje prailgina ligonių išgyenamumą 1,3 mėnesio. Esant blogai ligonio būklei dažnais atvejais skiriamas tik paliatyvus gydymas be chemoterapijos.
Chemoterapijai skiriama cisplatina ir etopozidas arba karboplatina ir etopozidas. Negalint skirti etopozido jį galima pakeisti ironotekanu. Atsinaujinusios ligos gydymui efektyvus topotekanas, docetakselis, arba gydymas doksorubicino, ciklofosfamido ir vinkristino kombinacija.
Prognozė
Labai ankstyvoje stadijoje nesant ligos išplitimo į limfinius mazgus (N0) 5 metus išgyvena 50-70% ligonių. Esant N1 situacijai išgyvenamumas sumažėja iki 35-40%.
Neišplitusios ligos stadijoje po 5 metų išgyvena 20-25% ligonių.
Išplitusios ligos atveju ligonių išgyvenamumo mediana yra maždaug 12 mėnesių, o 5 metus išgyvena tik pavieniai ligoniai.
Oki salos
right|250px|thumb|Okio salos Japonijos žemėlapyje Oki salos (, ar 隠岐の島 Oki-no-shima, 隠岐群島 Oki-guntō) – salynas Japonijos jūroje. Jos priklauso Japonijai, Šimanės prefektūrai ir sudaro Okio apskritį. Anksčiau Oki salos sudarė Oki žemę. Salų bendras plotas 346,1 km². Tik keturios iš šešiolikos salų, turinčių pavadinimus, yra nuolat gyvenamos. Didžioji salyno dalis priklauso Daisen-Oki nacionaliniam parkui. Dėl geologinio palikimo Oki salos nuo 2014 m. yra UNESCO geoparkas.
Gisela Hahn
Gisela Han (g. 1943 m. gegužės 13 d. Vombžeznas) – vokiečių aktorė, gimusi Vakarų Prusijos teritorijoje, dabartinėje Lenkijoje.
Biografija
Baigiantis karui, šeima pasitraukė į Hamburgą, vėliau apsistojo nedideliame Visselhövede miestelyje, kur Gisela ir užaugo.
Baigusi mokyklą, 1963 m. ji išvyko į Miuncheną, kur įsidarbino gydytojo padėjėja, o uždirbtus pinigus skyrė privačioms dainavimo ir vaidybos pamokoms. Gavusi pirmuosius vaidmenis teatre, ji pasirinko Han pseudonimą.
Nuo 1964 m. Gisela tapo pastebima kino filmuose, o 1970 m. persikėlė gyventi į Romą bei sėkmingai vystė karjerą šios šalies kine. Grįžo į Vokietiją 1983 m.
Grėbalai
Grėbalai – du kaimai Gudijoje, Astravo rajone:
Padauguva (Pakruojis)
Padauguva – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 3 km nuo Klovainių.
Aleksandro kolona
miniatiūra|250px|Rūmų aikštėje stovinti Aleksandro kolona Aleksandro kolona – Sankt Peterburgo Rūmų aikštės viduryje iškilęs ampyro stiliaus paminklas, skirtas Rusijos imperijos pergalei prieš Napoleono Bonaparto kariuomenę pažymėti. Kolona pavadinta imperatoriaus Aleksandro I, valdžiusio šalį 1801–1825 m. (t. y. prancūzų kariuomenės įsiveržimo metu). Monumentas yra 47,5 m aukščio, jo viršuje stovi kryžių laikanti angelo skulptūra. 704 t sveriantis paminklas yra miesto įžymybė, įdomus architektūrinis ir inžinerinis statinys.
Istorija
Aleksandro kolona sukurta pagal Prancūzijoje gimusio peterburgiečio architekto Augusto de Montferrando projektą 1834 m. Paminklą užsakė imperatorius Nikolajus I. Pirmasis projektas buvo atmestas kaip neįspūdingas ir tik vėliau buvo patvirtintas antrasis – pačios aukščiausios kolonos pasaulyje variantas. 25,45 m aukščio ir 3,5 m skerspjūvio koloną nuspręsta pagaminti iš Rapakivi granito. Suomijoje nuo uolos buvo atskeltas prizmės formos monolitas ir svertų pagalba pakrautas į tam tikslui pastatytą laivą–barką. thumb|left|250px|Viename iš bareljefų pavaizduoti rusų karžygių šarvai, jų šonuose – [[Vysla ir senelis Nemunas (per šias abi upes turėjo keltis Rusijos kariuomenė, persekiojusi sprunkantį Napoleoną.]] Atgabentas Peterburgan granitas buvo galutinai nutašytas ir nušlifuotas. Didelį rūpestį kėlė pelkėta Rūmų aikštė – tik 5,2 m gylyje buvo aptiktas dideles apkrovas galintis atlaikyti smėlio gruntas, į kurį sukalė 1250 polių. Iki aikštės lygio iškeltas pamatas buvo suformuotas iš pusės metro aukščio granitinių blokų, juos tarpusavyje perrišus ir sutvirtinus metalinėmis jungtimis. Ritinių pagalba statybininkai užrideno ant pamato 400 t sveriantį pjedestalą. Jį pakėlus, buvo pašalinti ritiniai ir užlietas cementinio skiedinio paklotas.
Kolonos viršuje stovi bronzinė angelo figūra. Dešinė ranka iškelta į dangų, o kaire angelas laiko 6,4 m aukščio kryžių, kuriuo prispaudžia gyvatę. Boriso Orlovskio sukurtos skulptūros veidas labai panašus į imperatoriaus Aleksandro I veidą. Ji simbolizuoja Rusiją, Europai atnešusią taiką ir ramybę. Keturkampį paminklo pjedestalą puošia bronziniai bareljefai, šlovinantys rusų kariuomenės narsą. Jis buvo aptvertas 1,5 m aukščio tvora, pati aikštė išgrįsta akmenimis.
1834 m. rugpjūčio 30 d., dalyvaujant šimtatūkstantinei kariuomenės rikiuotei, Aleksandro kolona buvo atidengta.
Bečičiai
Bečičiai  – gyvenvietė Budvos savivaldybėje, Juodkalnijoje. Gyvenvietė yra Budvos pietvakariuose, joje gyvena 891 nuolatiniai gyventojai (pagal 2011 m. gyventojų surašymą).
Bečičiuose yra 1950 m ilgio smėlėtas Adrijos jūros paplūdimys. 1935 m. jis laimėjo Paryžiaus Grand Prix kaip gražiausias Europos pliažas. Keletas pliažo atkarpų yra privačios ir prieinamos tik viešbučių svečiams. Su Budva jungia pakrantės promenada ir 100 m ilgio tunelis. Skirtingai nuo didelių Budvos apartamentų kompleksų Bečičiuose daugiausia yra vidutiniai ir dideli viešbučiai. Tarp jų yra Meditera, Iberostar Bellevue ir Queen of Montenegro, kurie neseniai buvo iš pagrindų atnaujinti bei naujai pastatytas Hotel Splendid.
Gyventojai
Tautinė gyventojų sudėtis (2003 m. gyventojų surašymas):
Justyna Kowalczyk
Justina Maria Kovalčikė (g. 1983 m. sausio 19 d., Limonovoje, Lenkioje) – lenkų lygumų slidininkė, olimpietė.
Biografija
Nuo 2000 m. J. Kovalčikė dukart tapo olimpine čempione ir dukart pasaulio čempione. Taip pat ji vienintelė slidininkė, laimėjusi „Tour de Ski“ varžybas keturis kartus iš eilės ir viena iš kelių moterų slidininkių, laimėjusių FIS lygumų slidinėjimo pasaulio taurę tris kartus iš eilės. Be to, J. Kovalčikei priklauso „Tour de Ski“ pergalių rekordas. 2015 m. ji laimėjo „Vasaloppet“ slidinėjimo maratoną. Katovicų sporto klubo AZS AWF narė. Treneris – Aleksander Wierietielny.
Pečioros žemuma
Pečioros žemuma  – žemuma Rusijos šiaurėje, Komijoje ir Nencų autonominėje apygardoje, tęsiasi tarp Uralo kalnų rytuose, Timano kalvagūbrio vakaruose ir Barenco jūros šiaurėje. Driekiasi Pečioros baseine.
Paviršius plokščias, pelkėtas. Pajūryje leidžiasi terasomis (iki 30 km ruože). Vietomis yra moreninių kalvų, kalvagūbrių, iškylančių iki 150–250 m. Sudaryta iš fliuvioglacialinio smėlio, limnoglacialinio molio, kalvagūbriai – iš smėlingų ir žvirgždingų nuogulų. Pečioros žemumoje gausu ežerų, pelkių.
Šiaurėje plyti tundra (Didžiosios Žemės, Mažosios Žemės, Timano), pietuose – spygliuočių miškai. Yra naftos, akmens anglių telkinių.
Girios
Gìrios  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gervėčių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 15 km į šiaurės rytus nuo Astravo, 6 km į pietryčius nuo Gervėčių, netoli Ašmenėlės kairiojo kranto. Praeina Rimdžiūnų–Salų kelias.
Istorija
thumb|left|Kaimo koplytėlė
Lietuviai
Girios – lietuviškas kaimas, patenkantis į Gervėčių kraštą. 1919–1931 m. Giriose veikė lietuviška Ryto draugijos mokykla (1923 m. buvo 3 skyriai, 73 mokiniai, dirbo 2 mokytojai). 1931–1936 m. mokyklos vietoje liko Ryto draugijos skaitykla (vedėjas – buvęs mokytojas V. Krečius). Lenkmečiu skaitykla uždaryta. Nuo 1956 m. kurį laiką Girių aštuonmetės mokyklos (veikė Rimdžiūnuose) pradinėse klasėse mokyta lietuvių kalba, vyresnėse – lietuvių kalba dėstyta kaip dalykas; mokytojai – daugiausia savanoriai iš Lietuvos.
Hurricanes Sports Club
Hurricanes Sports Club, dar žinomas kaip Carib Hurricane Football Club – Grenados futbolo klubas, nacionalinės futbolo lygos dalyvis.
Istorija
Įkurtas 1957 m. Šv. Morkaus parapijoje.
Nuo 1983 m. žaidžia elito divizione. Penkis kartus tapo šalies čempionais.
Pavadinimų kaita:
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Alston George Park stadione.
Sudėtis
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
Žaidimų valdymo įrenginys
thumb|right|225px|Šiaurės Amerikai skirtos [[Super NES versijos žaidimų pultas]] Žaidimų valdymo įrenginys, vaizdo žaidimų manipuliatorius  – įvesties įrenginys, naudojamas kartu su kompiuterinių žaidimų ar kitomis pramogų sistemomis tam tikram objektui ar veikėjui kompiuteriniame žaidime valdyti. Valdymo įrenginys paprastai prie žaidimų konsolės ar kompiuterio jungiamas laidu, nors nuo XXI a. 1-ojo dešimtmečio plačiai paplito bevieliai valdymo įrenginiai. Žaidimų valdymo įrenginiai apima klaviatūras, peles, žaidimų pultus, vairasvirtes ir kt. Specialios paskirties įrenginiai, kaip kad vairavimo žaidimams skirtas vairas ar šaudykliniams žaidimams skirti pistoletai, taip pat laikomi žaidimų valdymo įrenginiais.
Žaidimų valdymo įrenginiai projektuoti ir tobulinti metų metus, kad taptų kuo patogesniais valdyti. Tai lėmė įvairių stilių ir mygtukų išdėstymų sukūrimą, drauge buvo sukurta tokių valdymo įrenginių, kurie geriausiai atlieka savo funkciją žaidžiant konkretaus žanro žaidimus. Pavyzdžiui, Nintendo GameCube valdymo įrenginys dėl savo mygtukų išdėstymo laikomas nepatogiu žaisti muštynių žaidimus, tuo tarpu Microsoft Xbox valdymo įrenginys, turintis šoninius gaidukus, kurie imituoja tikrus šaunamuosiuose ginkluose randamus gaidukus, tapo populiarus žaidžiant šaudykles.
Vienas pirmųjų žaidimų valdymo įrenginių susidėjo iš paprasto sukamojo įtaiso ir vieno mygtuko. Juo buvo valdomas žaidimas „Tennis for Two“. Nuo tada valdymo įrenginių konstrukcija vis keitėsi ją papildant krypties valdikliais, didesniu mygtukų kiekiu, vairasvirtėmis, judesių aptikimo technologija, analoginiais kreiptukais, jutikliniais ekranais ir kitokiomis savybėmis.
Variantai
thumb|right|225px|Atari Paddle thumb|right|225px|Atari XE vairasvirtė
Ir daugelis kitų.
Ibiai
thumb|right|240px|[[Baltasis ibis (Eudocimus albus)]] thumb|right|240px|[[Raudonasis ibis (Eudocimus ruber)]] thumb|right|240px|[[Pietinis plikasis ibis (Geronticus calvus)]] thumb|right|240px|[[Plikaveidis ibis (Phimosus infuscatus)]] thumb|right|240px|[[Afrikinis šventasis ibis (Threskiornis aethiopicus)]]
Ibiai yra dideli ir vidutinio dydžio paukščiai. Mažiausia pošeimio rūšis yra nykštukinis žaliasis ibis (Bostrychia bocagei), kūno ilgis 45 cm, kūno svoris 450 g. Didysis ibis (Pseudibis gigantea) yra didžiausia rūšis, jo kūno ilgis 102–106 cm, aukštis iki 100 cm, svoris apie 4,2 kg.
Ibiai Lietuvoje
Lietuvoje retkarčiais aptinkamos dvi rūšys:
Ibių pošeimio klasifikacija
Ibinių šeimoje išskiriamos 12 genčių, 28 rūšys :
Dalis mokslininkų didyjį ibį priskiria prie Thaumatibis genties, tokiu atveju, ibių pošeimyje būtų 13 genčių. Kiti mokslininkai iš juodaskruosčių ibių (Theristicus melanopis) populiacijos išskiria andinį ibį (Theristicus branickii) kaip atskirą rūšį, tuomet ibių šeimoje būtų 29 rūšys.
Priešistoriniais laikais išnykusios ibių rūšys
Iš fosilijų išskiriamos išnykusios rūšys:
Charkovo gubernija (Ukraina)
Charkovo gubernija – Ukrainos valstybės, vėliau Ukrainos TSR administracinis vienetas, gyvavęs 1918–1925 m.
1918 m. regionas buvo atkurtas buvusios Rusijos imperijos Charkovo gubernijos teritorijoje su pietiniais Kursko gubernijos ir Voronežo gubernijos regionais. Gubernija turėjo sienas su Dono Respublika rytuose ir Sovietų Rusija šiaurėje. 1919–1920 m. baltagvardiečių savanorių kariuomenei okupavus Charkovo guberniją, ji buvo pertvarkyta į Charkovo sritį ir išplėsta, įtraukiant kelias gubernijas.
Motorola MC14500B
Motorola MC14500B buvo neįprastas procesorius, turėjęs tik vieno bito apimties registrus ir duomenų magistralę. Jo architektūra neblogai tiko įvairių relinių schemų logikai pakeisti bei visur kur programos tikslas buvo ne atlikti apskaičiavimus, o priimti sprendimą. Procesorius buvo reklamuojamas kaip atsparus trikdžiams. Procesorius buvo pasiūlytas 1977 m. ir 1995 m. vis dar buvo gaminamas.
Procesorius buvo naudojamas mokymui skirtame kompiuteryje WDR-1, turėjusiame 512 bitų atminties.
Padborka
Padborka – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 8 km nuo Leliūnų, prie Apšlavo ežero.
Jón Jósep Snæbjörnsson
Jonas Josepas Snaibjornsonas (g. 1977 m. birželio 1 d., geriau žinomas kaip Jónsi) – Islandijos dainininkas, grupės Í Svörtum Fötum narys. 2004 metais atstovavo Islandijai Eurovizijos dainų konkurse ir jame užėmė 19 vietą. Jónsi su dainininke Greta Salóme atstovavo Islandijai 2012 m. Eurovizijos dainų konkurse Baku, Azerbaidžane. Finale duetas užėmė 20 vietą.
Augdamas Islandijos šiaurėje, 1997 metais jis persikėlė į sostinę Reikjaviką. Ten jis tapo naujai suformuotos poproko grupės Í Svörtum Fötum, su kuriais jis išleido keturis albumus, vokalistu.
Graužeris
Graužeris – ežeras Lietuvoje, Trakų rajone, 6 km į pietryčius nuo Onuškio. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,22 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 141,7 m. Krantai žemi, vakarinis ir pietinis pelkėti – į pietus plyti ~ 7 ha dydžio pelkė. Ežerą supa Bytautonių miškas. Pietuose išteka Graužinės upelis link Lieluko ežero (Spenglos baseinas). Kiek atokiau nuo ežero įsikūręs Gruožninkėlių kaimas.
Čagreso nacionalinis parkas
Čagreso nacionalinis parkas  – saugoma gamtos teritorija rytų Panamoje, Kolono ir Panamos provincijose. Įkurtas 1985 m.
Parkas apima Čagreso upės aukštupio baseiną. Tai gyvybiškai svarbi teritorija Panamai – iš čia tekantys vandenys maitina laivybai reikalingą Gatuno ežerą, suka hidroelektrinių turbinas, naudojami Panamos aglomeracijos vandentiekyje. Beveik visą parko teritoriją dengia tropinės džiunglės. Čia vyrauja 30 °C temperatūra lygumose ir 20 °C temperatūra kalnuose, per metus iškrenta 2200–4000 mm kritulių.
Čagreso nacionaliniam parkui būdinga tipinė neotropikų gyvūnija (jaguarai, tapyrai, baltauodegiai elniai, krokodiliniai kaimanai, harpijos ir kt.), sutinkama reta Žofrua koata.
Šv. arkangelo Mykolo katedra
'''Šv. arkangelo Mykolo katedra''' gali reikšti:
Panopticizmas
Panoptizmas (arba panopticizmas) – prancūzų filosofo Michael Foucault knygoje „Disciplinuoti ir bausti“ iškelta socialinė teorija. Panoptikonas – eksperimentinė galios laboratorija, kurioje bandoma perauklėti elgesį – Foucault panoptikoną matė kaip disciplininės stebimos visuomenės simbolį.
Istorija
Jeremy Bentham aprašė panoptikoną kaip apskritą pastatą su aptvertu stebėjimo bokštu viduryje. Kalėjimo sienoje būtų įrengtos kameros. Toks dizainas suteikia daugiau saugumo dėl didesnės galimybės stebėti kalinius. Saulės šviesos apšviestose kamerose esantys asmenys galėtų būti lengvai identifikuojami „nematomo“ sargo bokšte. Vienas kito kaliniai matyti negalėtų dėl skiriančių sienų. Kadangi bokštas skleistų šviesą, kaliniai niekada nematytų ar yra stebimi, todėl tokia disciplina yra labiau pasyvi, nei aktyvi. Panoptikono idėja dažniausiai asocijuojama su kalėjimu, nors laisvai gali būti panaudota kitose įstaigose, reikalaujančiose stebėjimo – ligoninėse, fabrikuose ar mokyklose.
„Disciplinuoti ir bausti“
Knygoje „Disciplinuoti ir bausti“ Foucault savo idėją plėtoja naudodamasis Bentham panoptikonu, aiškindamas disciplinos mechanizmų ir disciplinos kaip galios aparato funkcijas tokio tipo kalėjimuose. Anot Foucault, visada matomas kalinys yra „informacijos objektas, o ne komunikacijos subjektas“.
Foucault duoda dar vieną „anoniminės galios“, kurią turi prižiūrėtojas, paaiškinimą: „bet kas gali ateiti į centrinį bokštą ir suprasti kaip toks stebėjimo būdas yra naudojamas“. Naudojant anoniminį pilietį kaip dalį įdiegtos stebėjimo „architektūros“, disciplininis stebėjimo mechanizmas yra decentruotas ir jo veiksmingumas padidintas.
Individualizuojant subjektus ir pastatant juos į pastovaus matomumo būseną, institucijos efektyvumas yra didžiausias. Jis garantuoja galios funkciją, net jei nėra nieko, kas tą galią tuo metu iš tiesų naudoja – panoptikonas veikia automatiškai. Foucault teigia, kad toks dizainas tinka ir laboratorijai – individualizacija ir pastovus stebėjimas leistų atlikti daugybę eksperimentų vienu metu. Panoptikonas taip pat suteikia jėgą turinčiam asmeniui galimybę permatyti žmogaus elgesį kiaurai be jokių sunkumų. Visa tai dėka genialios geometrinės pastato architektūros. Dėl struktūrinių panašumų Foucault lygina tai su kalėjimais, mokyklomis bei fabrikais.
Pavyzdžiai vėlyvajame XX ir ankstyvajame XXI amžiuose
Pagrindinės Foucault idėjos remiasi žmonių populiacijos sisteminiu rikiavimu ir kontroliavimu naudojant subtilias ir dažnai nematomas jėgas. Toks rikiavimas aiškiai matomas daugelyje modernizuoto ir skaitmenizuoto informacijos pasaulio dalių. Naujausi tobulėjimai technologijose ir stebėjimo technikose Foucault teorijas padarė dar svarbesnes, kai kalbame apie santykį tarp valstybės ir populiacijos.
Viena vertus yra stebėjimo kameros, kurios liberalioje demokratijoje veikia kaip panoptikono dalis, tačiau galima ginčytis, kad elektra paremtos technologijos yra nereikalingos Foucault aprašytuose originaliuose geometriniuose ar organiškuose disciplinos mechanizmuose. Foucault teigia, kad Jeremy Bentham sukurtas panoptikonas duoda mums modelį, kuriame gali išsivystyti savidisciplinuota visuomenė. Tokie elgesio kontrolės metodai yra būtini, jei mes norime patys valdyti save be pastovaus stebėjimo ir sekimo kiekviename savo gyvenimo aspekte. Istorikas Robert Gellately teigia, kad puikus panoptikono pavyzdys yra 1933-1945 metai Vokietijoje, kai piliečiai patys pasirinkdavo vienas kitą priduoti Gestapui.
Remiantis Foucault panoptizmu, jei neaiškūs mechanizmai gali būti efektyviai panaudoti kontroliavimui, nėra jokios reikmės aktyviam stebėtojui, rodančiam matomą jėgą (pvz., smurtą). Nuo informacijos amžiaus pradžios vyksta debatai, ar tokie mechanizmai yra tobulinami, ar akseleruojami, ar visgi tampa nebereikalingi dėl naujų technologinių tobulėjimų.
Panoptizmas ir kapitalizmas
Foucault panoptizmą prilygina kapitalizmui:"Panoptizmo disciplinavimo elementų įdomumas yra tas, kad jie bando apibūdinti jėgos taktikas, kurios išpildytų tris kriterijus: pirma – įgauti galią naudojant mažiausius įmanomus kaštus; antra – įnešti šios socialinės jėgos efektus iki maksimalaus intensyvumo ir išplėsti juos kaip įmanoma plačiau be nesėkmių; trečia – sujungti šį „ekonominį“ jėgos išaugimą su gaunamu rezultatu (edukaciniu, kariniu, industriniu arba medicininiu) iš veiklos vietų, kur panoptizmas naudojamas.""Jei ekonominis Vakarų kilimas prasidėjo su technikomis, įgalinusiomis kapitalo kaupimu, galima sakyti, kad žmonių kaupimo administravimo metodai padarė įmanomą politinį kilimą, lyginant tai su tradicinėmis, brangiomis ir smurtinėmis jėgos išraiškomis (pvz., Viduramžiuose vykdomi kankinimai, viešos egzekucijos ir pan.), kurios greitai buvo išmestos ir pakeistos nauja subtilia, apskaičiuota pavergimo technologija. Tiesa sakant, abu procesai – žmonių kaupimas ir kapitalo kaupimas net negali būti atskirti; nebūtų įmanoma išspręsti žmonių kaupimo problemos be gamybos aparato, išlaikančio ir naudojančio juos, augimo. Kapitalistinės ekonomikos augimas leido iškilti tam tikram disciplininės jėgos modalumui, kurio politinė anatomija galėtų būti naudojama įvairiausiuose politiniuose režimuose ar institucijose."
Panoptizmas ir informacinės technologijos
Knygoje „Protingų mašinų amžius“ Shoshana Zuboff pritaiko panoptiškumo teoriją technologiniame kontekste. Tęsdama Foucault ir Bentham idėjas, knygoje ji labai ryškiai apibūdina informacinį panoptikoną kaip stebėjimo ir disciplinos įrenginį, o kartais net ir kaip bausmę darbo sferoje. Informacijos panoptikonas Bentham idėją panaudoja visiškai kitokiu būdu. Jis nepriklauso nuo fizinių aspektų, tokių kaip tam tikros pastatų struktūros ar tiesus stebėjimas, kurį atlieka žmogus. Vietoje to yra kompiuteris, kuris prižiūri kiekvieną darbuotojo judesį skirdamas jam tam tikras užduotis, kurios turės būti atliktos pamainos metu. Darbuotojui skiriamas tam tikras laikas atlikti užduotį priklausomai nuo jos sudėtingumo - visa tai stebi kompiuteris. Pagal gautus duomenis prižiūrėtojas gali matyti kaip gerai darbuotojas dirba ir prireikus imtis veiksmų.
Informacinis panoptikonas gali būti apibūdinamas kaip centralizuotos galios forma, kuri naudoja informacines ir komunikacines technologijas kaip stebėjimo įrankius ir kontroliavimo mechanizmus. Kitaip nei Bentham ir Foucault aprašytas panoptikonas, kurio stebimieji neturi pasirinkimo, Zuboff knygoje teigia, kad informacinis panoptikonas yra lengviau pritaikomas dėl naudos, kurią suteikia stebimiems subjektams.
Zuboff kalba apie dvejopą informacinio panoptikono prigimtį - jo dalyviai gali būti stebimi, tačiau ir patys gali naudoti sistemą kitų subjektų sekimui. Tai itin akivaizdu daugelyje informacinių ir komunikacinių technologijų su panoptiškumo funkcija - mobiliojo ryšio telefonų naudotojai gali būti sekami (ir to nežinoti) naudojant telefono GPS technologijos galimybes, tačiau jie gali naudoti šį prietaisą, kad patys galėtų sekti kitą. Taigi, lyginant su Benthamo panoptikonu, informacinis panoptikonas yra kažkas, kur kiekvienas potencialiai yra ir kalinys, ir prižiūrėtojas.
Post-panoptizmas
Argumentai, neigiantys Foucault panoptizmo modelį, gali būti pateikiami kaip penkios tezės: Pirmas teiginys ateina iš Zygmunt Bauman argumento, jog socialinės tvarkos principas perėjo nuo panoptizmo prie gundymo.
Antrasis teiginys kalba apie stebėjimo nebereikalingumą Facebook laikais, kai žmonės patys atiduoda informaciją savo noru. Ar panoptizmo metafora tinkama savanoriškam privatumo atidavimui?
Trečiasis post-panoptizmo argumentas kalba apie veiksmą prieš faktą, kaip rašė William Bogard:"Stebėjimas, kaip mums teigiama, yra slaptas, neįkyrus, kamufliažinis, nepatvirtintas – visi netikrumo elementai tiksliai sudėti į architektūrinį erdvių išdėstymą, kuris turėtų atnešti discipliną ir jos efektus. Galiausiai, jei tai bus vykdoma teisingai, tai prives prie paties panoptikono panaikinimo – stebėjimas kaip savo paties simuliacija. Dabar nebesvarbus greitis, kuriuo informacija kaip nugalėti priešą gaunama – kažkas gali tiesiog simuliuoti kontroliuojamą erdvę su iš anksto suprogramuotais atsakais į tikrus veiksmus – simuliacija, stebėjimas ir numatymas, tikra ir virtualu pradeda lietis į vieną."Terminas sinoptikonas reiškia keleto stebėjimą, kurį vykdo daugelis. Tokio tipo stebėjimo pavyzdys gali būti teatras, Koliziejus ir garsenybių stebėjimas bulvarinėje spaudoje. Toks panoptiškumo apvertimas taip stipriai pasižymėjo, kad panoptiškumo metafora yra pilnai dekonstruojama.
Galiausiai penktoji tezė kalba apie savidestrukcinę panoptiškumo režimų natūrą. Stebėjimo būsenų nesėkmė matoma tokiuose įvykiuose kaip kalėjimų riaušės, beprotnamių subkultūros, ego išgyvenimai koncentracijos stovyklose ir pan.
Dobson ir Fisher savo 2007 straipsnyje duoda alternatyvų panoptizmo modelį, kartu identifikuodami tris panoptiškumo modelius. Panopcicizmas 1 – Jeremy Bentham originali panoptikono idėja, kaip ir aprašymas Foucault knygoje „Disciplinuoti ir bausti“. Panoptizmas 2 – Orveliškas „didysis brolis“. Panoptizmas 3 – aukštosios technologijos, skirtos žmonių sekimui, atsiradusos XXI amžiuje. Geografinės informacijos sistemos, tokios kaip GPS, RFID (radio bangomis veikiančios identifikacijos kortelės) ir pan. Panoptizmas 3 taip pat atpažįstamas savo kaštais:"Panoptizmas 3 yra nebrangus, efektyvus ir prieinamas visiems, kas nori. Pirminė kaina ir mėnesinis aptarnavimo mokestis yra lygus mobiliojo ryšio sąskaitų dydžiui. Per mažiau, nei 5 metus pastovaus vieno žmogaus sekimo kaina nukrito nuo kelių šimtų tūkstančių dolerių per metus iki 500 dolerių per metus. Anksčiau prieinama dažniausiai tik valstybinio saugumo atvejais, dabar apsauga prieinama norintiems susekti sutuoktinį, vaiką, tėvą, darbuotoją, kaimyną ar nepažįstamą."Kornelio universiteto profesorius ir informacijos teoretikas Branden Hookway pristatė panspektrono konceptą 2000-aisiais: panoptikono evoliucija iki tokio lygio, kad net nebėra stebėjimo objekto, kadangi visi ir viskas yra stebima.
Azerbaidžano futbolo varžybos 2016–2017 m.
Azerbaidžano futbolo varžybos 2016–2017 m.
Baku „Neftçi“ vs. Qarabağ
-
Inter vs. Qabala
-
Brisbano futbolo stadionas
Brisbano futbolo stadionas arba Lang Park – daugiafunkcis stadionas, esantis Brisbane, Australijoje. Stadione telpa 52263 žmonių. Namų rungtynes žaidžia Brisbane Dolphins ir Queensland rugby league team regbio klubai.
Istorija
1911 m. pradėti statybų darbai, o 1914 m. stadionas oficialiai atidarytas.
Padbuožė
Padbuožė – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 3,5 km į šiaurės rytus nuo Utenos miesto, prie kelio. Įsikūrusios Utenos miesto naujosios kapinės.
Brisbano futbolo stadionas
Varžybos
2032 m. stadione planuojama vykdyti 2032 m. vasaros olimpinių žaidynių futbolo varžybas.
Gudininkai
Gudininkai arba Gudinykai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gervėčių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 16 km į šiaurės rytus nuo Astravo, 2,5 km į rytus nuo Gervėčių, netoli Aluošios upės, prie Varnionių–Rimdžiūnų kelio.
Mieloji Čaritė
Mieloji Čaritė – 1969 m. JAV sukurtas ir 3 Oskarams nominuotas muzikinis filmas, kurį režisieriu Bob Fosse sukūrė pagal to paties pavadinimo 1966 m. Brodvėjuje paties pastatytą miuziklą, savo ruožtu sukurtą pagal Federico Fellini juostą „Kalabrijos naktys“.
Režisierius nufilmavo ir alternatyvią filmo pabaigą, jei pirmoji būtų neįtikusi kino studijai. Ją galima rasti oficialiuose filmo DVD.
Pievos (Švenčionys)
Pievos (Stračiūnų Lankos) – buvęs kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Adutiškio, pasienyje su Baltarusija.
Kastro vienuolyno vyresnioji
Kastro vienuolyno vyresnioji – 1974 m. Italijoje sukurtas trileris pagal to paties padavinimo Stendalio romaną.
Turinys
Jaunos moters Elenos šeima, norėdama ją apsaugoti nuo pabudusių jausmų vienam nusikaltėliui, išsiuntė ją į vienuolyną. Po kurio laiko ji sužinojo, kad mylimasis žuvo, mėgindamas ją aplankyti, tačiau Elena nusprendžia likti vienuolyne ir ilgainiui tampa jo vyresniąja. Netrukus seksualumu spinduliuojanti vienuolė užmezga intymius ryšius su vietos vyskupu, tačiau po kurio laiko ji pasijunta nėščia...
Toreonas
Toreonas  – miestas šiaurės Meksikoje, Koahuilos valstijos pietvakariuose, prie Nasaso upės. 548,7 tūkst. gventojų (2005 m.), o drauge su metropolija (į ją įeina – Matamorosas, Gomes Palasijas, Lerdas ir kt.) – 1,91 mln. gyventojų.
Erimantas
thumb|Erimantas žiemą
Toreonas
Keliai į Siudad Chuaresą, Durangą, Monterėjų. Miestą aptarnauja Francisco Sarabia tarptautinis oro uostas. Metalurgijos (cinko, švino, vario), medvilnės, chemijos, maisto pramonė. Drėkinamosios žemdirbystės regiono centras (auginama daugiausia medvilnė). Veikia keletas institutų ir universitetų filialų.
Erimantas
Erimantas (🇬🇷) – kalnų grandinė Graikijoje, šiaurės vakariniame Peloponese, ties Arkadijos, Elidės ir Achajos paribiu. Taip pat vadinta ir aukščiausia šios kalnų grandinės viršukalnė (dabar Olonas), kurios aukštis siekia 2220 m.
Mivokai
Mivokai (Miwuk, Mi-Wuk, Me-Wuk) – indėnų tautų grupė, gyvenanti Jungtinių Amerikos Valstijų vakaruose, Kalifornijoje. Populiacija nežinoma (~3500 žmonių; dauguma tik ainiai). Mivokų kalbos, priskiriamos jutų kalbų šeimai (galimai toliau penučių kalboms), dabar esmiškai išnykusios, kalbama angliškai.
Skirstymas
Iki sandūros su užkariautojais, mivokus sudarė 7 tautos – kiekviena su savo kalba ir tarmėmis – kurios gyveno trijose uždarose srityse vidurio Kalifornijoje. Pagrindinė mivokų dalis – rytų mivokai – susidėjo iš 5 tautų: Į vakarus nuo pagrindinės mivokų santalkos gyveno dvi atskiros tautos:
Istorija
thumb|200px|Indėnų buitis prie Rumianciavo (Bodegos) įlankos. Michailas Tichanovas, 1818 m.
Su europiečiais susidūrė XVI a. pab. (pakrančių mivokai), o nuo XVIII a. pab.–XIX a. pr. užsimezgė nuolatiniai ryšiai. Tuo metu mivokų žemėse kurtos katalikiškos misijos, jie vėliau siųsti darbams rančose. Bodego įlankos pakrančių mivokai 1807–1841 m. atsidūrė rusų kolonizatorių įtakoje, sudarė mišrias santuokas. XIX a. 3–4 dešimtmečiuose mivokai pradėjo ginkluotą pasipriešinimą ispanams ir meksikiečiams. Vėliau nukentėjo nuo epidemijų, XIX a. vid. pradėjo dirbti ūkiuose, aukso kasyklose. „Aukso karštligės“ metu nuo amerikiečių smarkiai kentėjo Sieros ir ežeriniai mivokai. XX a. pr. dauguma pakrantės ir ežerinių mivokų buvo asimiliuoti arba išmirė. 1848 m. Kaliforniją prijungus prie JAV, mivokai neteko daugelio savo žemių.