cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aviacinė bomba
Klasifikacija
Valdomosios aviacinės bombos gali nusklęsti nuo 5 iki 65 kilometrų ir pataikyti į taikinį 3-5 m tikslumu. Pagal masę (kalibrą) aviacinės bombos skirstomos į mažo kalibro, vidutinio kalibro ir didelio kalibro. Bombos gali būti pavienės ir kasetinės. Kasetinė aviacinė bomba – plonasienė kasetė, kurioje yra daug mažakalibrių bei aviacinių minų (skeveldrinių, betonmušių, prieštankinių ir kt.). Jos paskleidžiamos išmetant kasetes iš skrendančio lėktuvo, kartais paskleidžiamos iš lėktuve įtaisytų bombų konteinerių.
Skeveldrinės aviacinės bombos skirtos žmonėms, lengvai šarvuotoms transporto priemonėms, artilerijos pabūklams, automobiliams, nutūpusiems orlaiviams pažeisti. Betonmušės aviacinės bombos skirtos gelžbetoninėms slėptuvėms bei aerodromų kilimo ir tūpimo takams griauti.
Beprotiška vagystė
Beprotiška vagystė arba Beprotiškas apiplėšimas  – kriminalinė drama, komedija, kuri pasirodė 2002 m. Režisūra ir scenarijus Drew Daywalt ir David Schneider. Tai filmas apie vagystę viename reivo vakarėlių.
Siužetas
Benas dirba naktiniame klube ir planuoja apiplėšti šalia esančią saugyklą. O tam, kad planas pavyktų, klube reikia sukelti labai daug triukšmo ir jo lygis neturi nukristi. Visa bėda tame, kad jo bendrai nėra tokie patikimi, kokių reikėtų vykdant šį sumanymą. Be to, palaikyti triukšmo lygį irgi sudėtinga, nes klubo savininkas nenori, kad iš jo atimtų licenciją verstis veikla dėl nuolatinių kaimynų skundų dėl triukšmo.
Kantaučių tvenkinys
Kantaučių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Plungės rajone, 12 km į rytus nuo Plungės. Sudarytas užtvenkus Sausdravo upę (Minijos intakas) jos aukštupyje 29,1 km nuo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,18 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 142,6 m. Vakarinis krantas aukštokas. Aplinkui plyti dirbami laukai, tik šiaurinėje pakrantėje stūkso miškas. Į pietus įsikūręs Kantaučių, į rytus – Marcių kaimai.
Estijos futbolo varžybos 2013–2014 m.
Estijos futbolo varžybos 2013–2014 m.
Vakarų klasikinė muzika
thumb|250px|Žymiausi klasikinės muzikos kompozitoriai thumb|260px|Barokinis orkestras thumb|250px|Choras atlieka [[Carmina burana]]
Vakarų klasikinė muzika – terminas, apibrėžiantis profesionaliąją muziką, kilusią iš Europos liturginės ir sekuliariosios muzikos maždaug XI a. Klasikinės muzikos standartai susiformavo tarp 1550–1900 m.
Terminologija
Platesne prasme, klasikinė muzika yra viena iš trijų muzikos krypčių drauge su populiariąja muzika ir folklorine muzika. Nuo šių klasikinė muzika skiriasi tuo, jog atliekama tik profesionalų, nėra komercinė ar orientuota į paklausą, remiasi griežtais muzikiniais kanonais. Tiesa, yra įvairių tarpinių muzikos formų. Pavyzdžiui, džiazas yra itin artimas klasikinei muzikai, tačiau jai nepriskiriamas dėl didelės improvizacijos laisvės. Taip pat klasikinė muzika nebūtinai atliekama dėl akademinių paskatų: seniau klasikinė muzika dažnai grota pobūviuose, šventėse, yra sukurta daugybė įvairias emocijas atspindinčių, įvairioms situacijoms tinkančių klasikinių kūrinių. Dabar klasikinė muzika dažnai naudojama renginių metu, filmų garso takeliuose, reklamose ir kt.
Terminas klasikinė muzika pradėtas naudoti tik XIX a. apibrėžiant etalonu laikytą muzikos aukso amžių nuo Bacho iki Bethoveno.
Skirstymas
Klasikinė muzika gali būti bažnytinė ir pasaulietinė. Bažnytinė kilo iš bažnytinių giesmių, psalmių, o pasaulietinė – iš harmonizuotų šokių, liaudies melodijų. Tačiau dažnas kompozitorius kurdavo abiejų tipų muziką.
Klasikinė muzika būna instrumentinė ir vokalinė. Instrumentinę klasikinės muzikos dalį paprastai atlieka simfoninis orkestras. Pagrindiniai naudojami instrumentai yra styginiai (smuikas, altas, violončelė, kontrabosas), mediniai pučiamieji (fleita, obojus, klarnetas, fagotas), variniai pučiamieji (trimitas, trombonas, tūba, valtorna), mušamieji (dažniausiai timpanas). Elektroninių instrumentų panaudojimas paprastai nelaikomas klasikine muzika. Vokalinę dalį atlieka operos solistas arba choras.
Jei populiariosios muzikos pagrindinė forma yra daina, tai klasikinė muzika turi įvairias atlikimo formas: simfoniją, koncertą, oratoriją, operą, sonatą, fugą, siuitą. Ilgose kompozicijose muzikinė dermė, nuotaika keičiasi.
Klovainių IV karjeras
Klovainių IV karjeras – karjero tvenkinys Lietuvoje, Pakruojo rajone, Klovainių miestelio pietrytiniame pakraštyje. Sudarytas išeksploatavus dolomito išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinį sudaro 2 lygiagrečios beveik vienodo dydžio dalys, sujungtos siauru – vos 10 m sąsiauriu. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,57 km, plotis – iki 0,39 km. Altitudė 58,4 m. Krantai neaukšti, vietomis apaugę medžiais. Pietinė tvenkinio dalis užpelkėjusi. Pietuose įteka, o šiaurėje išteka į šalia esantį Klovainių III karjerą Ramytės upė (Daugyvenės intakas). Vakaruose telkšo Klovainių I karjeras, pietuose – Klovainių V karjeras, rytuose ir šiaurės rytuose auga miškeliai.
Vakarų klasikinė muzika
Istorija
Renesanso laikotarpiu (XV–XVII a.) klasikinė muzika (tiek bažnytinė, tiek pasaulietinė) išpopuliarėjo. Pradėtos statyti didelės katedros, iškilo kompozitorių poreikis jų chorams. Populiarios tapo dainos ir madrigalai, dažnai akompanuojami ir instrumentinės muzikos. Žymiausi renesanso kompozitoriai yra Džiovanis da Palestrina, Gijomas Diufai, Žoskenas Deprė, Orlandas Lasas, Tomas Talis, Viljamas Berdas.
Klasikinės muzikos aukso amžius prasidėjo baroko laikotarpyje (XVII–XVIII a. vid.). Susiformavo orkestrai, sukurta opera. Greta bažnyčios, svarbiu klasikinės muzikos užsakovu tapo karaliai, didikai, dažnai turėdavę nuosavus orkestrus, mėgę prabangią, iškilmingą muziką. Barokui būdinga pompastika, rafinuotumas, didingumas. Žymiausi baroko kompozitoriai yra Klaudijus Monteverdis, Henrikas Šiucas, Henris Perselis, Antonijus Vivaldis, Georgas Frydrichas Hendelis, Johanas Sebastianas Bachas, Domenikas Skarlatis, Georgas Filipas Telemanas.
Klasicizmo laikotarpiu (XVIII a. vid. – XIX a. pr.) pradėtos groti simfonijos, susiformavo kamerinė muzika, populiarus tapo styginių kvartetas. Su klasicizmu baigėsi klasikinės muzikos aukso amžius. Žymiausi kompozitoriai: Jozefas Haidnas, Volfgangas Amadėjus Mocartas, Liudvikas van Bethovenas, Kristofas Vilibaldas Gliukas.
Nuo 1820 iki 1910 m. tęsėsi romantizmo muzikos laikotarpis. Jam būdingas didelis jausmingumas, sentimentalizmas, klasikinė muzika tapo labiau individuali, asmeniška. Susiformavo programinė muzika, kuria siekta atvaizduoti įvykius, istorijas, perteikti muziką kaip pasakojimą. Be to, romantizmo laikotarpiu smarkiai išaugo nacionalizmas, todėl kompozitoriai grojo savitą, tik tai šaliai, kultūrai būdingą muziką. Žymiausi romantizmo atstovai: Liudvikas van Bethovenas, Richardas Vagneris, Francas Šubertas, Hektoras Berliozas, Frederikas Šopenas, Robertas Šumanas, Feliksas Mendelsonas, Antonas Brukneris, Johanesas Bramsas, Piotras Čaikovskis, Edvardas Elgaras, Gustavas Maleris, Richardas Štrausas, Džiuzepė Verdis, Vinčencas Belinis.
XX a. prasidėjo moderniosios klasikinės muzikos laikotarpis. Jis pasižymi muzikiniais eksperimentais, stilių įvairove. Klasikinė muzika jungiama su džiazu, elektronika ir kita populiariąja muzika, kiti atlikėjai ja derina su folklorine muzika. Žymesni atstovai: Klodas Debiusi, Jonas Sibelijus, Morisas Ravelis, Arnoldas Šionbergas, Igoris Stravinskis, Bela Bartokas, Aronas Koplandas, Bendžaminas Britenas, Dmitrijus Šostakovičius, Leonardas Bernšteinas, Filipas Glasas, Dmitrijus Kabalevskis, Karlas Orfas ir kt.
Kulių I tvenkinys
Kulių I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Plungės rajone, 16,5 km į pietvakarius nuo Plungės, Kulių miestelyje. Sudarytas užtvenkus Alanto upę (Minijos intakas) 37,3 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis šiaurės-pietų-vakarų kryptimi – 0,49 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 91 m. Tvenkinio rytinė dalis labai užžėlusi vandens augalija, rytinis galas užpelkėjęs. Krantai aukštoki. Pietinis krantas apaugęs medžiais. miniatiūra|220px|left|Tvenkinys 2018 m. kovą. Priekyje – koplytėlė vandenyje
Kenzo Ohaši
(g. 1934 m. balandžio 21 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1958 m.
Jošinori Šigemacu
(g. 1930 m. balandžio 2 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1958 m.
Linkuva (laivas)
„Linkuva“ – Lietuvos transportinis laivas-šaldytuvas, nuskendęs 2000 m. birželį Ramiajame vandenyne.
Istorija
Dvylikos metų senumo laivas priklausė Klaipėdos transporto laivynui.
Iš Busano (Pietų Korėja) į Long Byčą (JAV) be krovinio plaukęs laivas pateko į ketvirtos kategorijos uraganą „Karlota“. Nustatyta, jog laivas savo reisą tęsė nepaisydamas uragano, galimai dėl to, jog uraganiniai vėjai buvo silpnesni, nei buvo tikėtasi. 350 km į pietryčius nuo Akapulko (Meksika) buvusi „Linkuva“ pranešė apie pagrindinio variklio gedimą, dėl kurio variklis buvo išjungtas, tačiau vėliau vėl paleistas. Audros metu nesunkiai susižeidė laivo bocmanas Ivanas Bogdanovičius. Amerikiečių ryšys su laivu „Linkuva“, kuriame tuo metu buvo aštuoniolikos lietuvių įgula, nutrūko birželio 21 d. 9 val. ryto Lietuvos laiku. JAV ir Meksikos pakrančių apsauga „Linkuvos“ ieškojo aštuonias dienas. Paieškų metu rastos laivo gelbėjimosi valtys, tačiau jomis įgula nepasinaudojo. Laive buvęs radijo plūduras nesuveikė. Laivo įgula liepos 28 d. paskelbta žuvusia arba dingusia be žinios.
Vaidas Kublinskas
Vaidas Kublinskas (g. 1984 m. liepos 14 d. Pasvalio rajone) – Lietuvos kino ir teatro aktorius, muzikos grupės „Liūdni slibinai“ narys, teatro režisierius, poetas.
Biografija
Gimė ir augo Pasvalio rajone, Meškalaukio kaime. Mokėsi Pasvalio Petro Vileišio gimnazijoje. Baigęs gimnaziją ketverius metus studijavo Vilniaus universiteto kompiuterinės fizikos studijų programoje. 2006 metais įstojo į Lietuvos muzikos ir teatro akademiją, kur gavo teatro bakalauro ir magistro laipsnius vaidybos specialybėje.
Muzikinė veikla
Studijuodamas Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje su bendrakursiais Dominyku Vaitiekūnu ir Aiste Lasyte 2008 m. sukūrė muzikos grupę „Liūdni slibinai“. Muzikos ir tekstų autorius bei atlikėjas (gitara ir vokalas).
Šeimyninis apiplėšimas
Šeimyninis apiplėšimas – prancūziška juodoji komedija, kuri pasirodė 2017 m. Šios komedijos režisierius yra Pascal Bourdiaux.
Siužetas
Nusikaltėlis Patrikas visą gyvenimą užsiiminėjo nešvariais darbeliais, tačiau kartą jį apgavo jo paties bendras. Tada Patrikas sumanė apsimesti mirusiu, o jo dukros atvyko į tėvuko namus. Karolina ir Kerlorė labai nustebo išvydusios tėvuką gyvą ir turėjo progą susipažinti. Paskui kartu galvojo kaip galėtų atkeršyti buvusiam Patriko bendrui. Pagal planą Karolina turėtų apžavėti, o Kerolė, kompiuterių genijus, panaudoti savo žinias šiam apiplėšimui.
Veikėjai
Aktorius : vaidmuo
Balinukas
Balinukas – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 8,5 km į vakarus nuo Švenčionėlių, Baranavos miške, Balinės pelkės pietinėje dalyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,17 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 149,7 m. Krantai žemi, pelkėti, kranto linija vingiuota. Šiaurvakarinėje dalyje yra 0,013 ha dydžio salelė. Ežeras seklus, užankantis, dugne susikaupęs storas sapropelio sluoksnis. Įeina į Girutiškio gamtinį rezervatą.
Ežeras nenutekantis, prikauso Žeimenos upės baseinui.
AFC Llwydcoed
AFC Llwydcoed – Velso futbolo klubas iš Luidkoido kaimo.
Istorija
Klubas įkurtas 1931 m. Tuo metu vadinosi Llwydcoed Welfare. Yra žaidę kelis sezonus antroje pakopoje, bet joje neįsitvirtino.
Miloš Krasić
Milošas Krasičius (Милош Красић; g. 1984 m. lapkričio 1 d.) – Serbijos futbolininkas, rungtyniavęs dešiniojo krašto saugo arba puolėjo pozicijoje.
Krasičius pasižymi greitais spurtais ir gera kamuolio valdymo technika. Profesionalo karjerą pradėjo FK Vojvodina klube, vėliau žaidė CSKA ir Juventus komandose.
Su Serbijos ir Juodkalnijos olimpine rinktine dalyvavo 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, buvo svarbus U-21 rinktinės žaidėjas. Serbijos nacionalinėje rinktinėje debiutavo 2006 m., savo debiutinį įvartį įmušė 2008 m. į Lietuvos rinktinės vartus.
HD 42936 b
HD 42936 b arba DMPP-3 A b – egzoplaneta, skriejanti apie K spektrinės klasės žvaigždę HD 42936. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 153,1 šviesmečio (47 parsekus).
Apie HD 42936 b atradimą pranešta 2019 m. Planetą atrado astronomų komanda, vadovaujama John R. Barnes (taikytas radialinių greičių metodas). 2020 m. duomenimis, tai vienintelė HD 42936 sistemoje atrasta egzoplaneta.
Kadarų karjeras
Kadarų karjeras – karjero tvenkinys Lietuvoje, Biržų rajone, 8 km į pietvakarius nuo Papilio miestelio. Sudarytas išeksploatavus žvyro išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,75 km, plotis – iki 0,36 km. Altitudė 68,1 m. Krantai žemi, šiaurės rytuose pelkėti. Kranto linija labai vingiuota. Didesnė dalis krantų apaugusi medžiais ir krūmynais. Iš vakarų prieina Kadarų miškas, iš pietų – Galvokų šilas. Vakaruose vandens perteklius nuteka į už 0,14 km tekantį Kadaro upelį (Apaščios intakas). Šalia įsikūręs Kadarų kaimas.
Islandijos moterų rankinio rinktinė
Islandijos moterų rankinio rinktinė – komanda, atstovaujanti Islandijai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Islandijos rankinio federacija.
FCU Olimpia Cluj
Klužo „Universitatea Olimpia“ – Rumunijos futbolo klubas iš Klužo. Šis straipsnis apie moterų ekipą, daugkartines Rumunijos čempiones.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1919 m. Moterų futbolo ekipa buvo suburta 2010 m. liepos mėn. Nuo to laiko dominavo Rumunijos moterų futbole.
Atstovavo Rumunijai UEFA moterų čempionių lygoje.
Ezekiel Kemboi
Ezekiel Kemboi Cheboi (g. 1982 m. gegužės 25 d.) – Kenijos lengvosios atletikos sportininkas kruis specializuojasi 3000 m bėgime su kliūtimis. 2004 m. vasaros olimpinių žaidynių čempionas.
Biografija
Kemboi savo tarptautinę karjerą pradėjo 2001 m. sudalyvavęs Afrikos jaunimo čempionate. Mauricijuje vykusiose varžybose jis iškovojo ausinį apdovanojimą. Po metų sportininkas pradėjo varžytis ir suaugusiųjų lygio čempionatuose. Afrikos lengvosios atletikos čempionate ji užėmė ketvirtą vietą, o Sandraugos žaidynėse bėgikas iškovojo sidabrą. 2003 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas bėgikui atnešė sidabro medalį. Nuo auksinio medalio jį teskyrė mažiau nei viena sekundė tarp Kataro bėgiko Saif Saaeed Shaheen. 2004 m. Kemboi įveikė olimpinį normatyvą ir debiutavo 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, kuriose tapo čempionu. Po metų jis iškovojo antrąjį pasaulio pirmenybių sidabro medalį. 2006 m. bėgikas vėl startavo Sandraugos varžybose, kuriose šįkart aplenkė visus varžovus ir iškovojo auksą. 2007 m. pasaulio čempionate Kemboi nepavyko aplenkti savo tautiečio Brimin Kipruto ir vėl pelnė sidabro medalį. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkas užėmė tik septintą vietą. Tai jo blogiausias pasiekimas tarptautinėje arenoje. Po metų bėgikas pirmą kartą tapo pasaulio čempionu.
FK Mladost Novi Sad
Novi Sado „Madost“ – Serbijos futbolo klubas iš Sado.
Superlyga
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Superlygoje. Liko paskutinėje vietoje (šešiolikti) ir po sezono iškrito į žemesnį divizioną.
Pirma lyga
2023–2024 m. sezone žaidė Pirmoje lygoje (II).
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Mladost stadione, kuris dėl rėmimo sutarčių dar vadinamas GAT Arena , Novi Sade, kuris talpina x tūkst. žiūrovų.
Diemedžių karjeras
Diemedžių karjeras – karjero tvenkinys Lietuvoje, Biržų rajone, 11 km į šiaurės rytus nuo Vabalninko. Sudarytas išeksploatavus žvyro išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,34 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 69,7 m. Krantai žemi. Aplinkui auga pasodintas miškelis. Šiaurėje vandens perteklius nuteka į už 0,27 km tekantį Kraščios upelį (Apaščios intakas). Šalia įsikūrę Diemedžių ir Kurklių kaimai. Šiaurinėje pakrantėje yra įrengta Diemedžių poilsiavietė.
Gjodži Macumoto
Nacionalinėje komandoje žaidė 1958 m.
Elektrinis paspirtukas
Elektrinis paspirtukas – sausumos transporto priemonė, žmogaus jėga ir elektriniu varikliu varomas paspirtukas, tinkamas įveikti miesto atstumams. Paprastai variklis užsiveda, jeigu pirmiausia paspirtukas trumpą atstumą pastumiamas koja.
Įprastais elektriniais paspirtukais važiuojama stovint, jie yra kompaktiški, greitai sulankstomi, todėl lengvai transportuojami. Šią priemonę galima neštis rankoje, įsikelti į viešąjį transportą ar padėti į automobilio bagažinę. Patogu tuo atveju, jeigu važiuojama automobiliu, tačiau, jį palikus stovėjimo aikštelėje, reikia judėti po miesto centrą.
Naujausi paspirtukai gali turėti kelias vairavimo funkcijas, kruizo kontrolės prietaisą, patogią sėdynę, priekinius ir galinius stabdžius, amortizatorius, LED žibintus. Įrengiama elektroninė greičio svirtis su LCD ekranėliu, rodančiu važiavimo greitį, nuvažiuotą atstumą, akumuliatoriaus būseną, greičio režimą, odometrą. Pilnai pakrautu akumuliatoriumi galima nuvažiuoti ik 45 km. Naudojama kinetinės energijos regeneravimo sistema, padidinanti akumuliatoriaus autonomiją.
Dalyvavimas viešajame eisme
Elektriniai paspirtukai – paspirtuko ir motorolerio derinį primenančios elektrinės transporto priemonės – pagal savo technines charakteristikas priskiriami ne elektriniams dviračiams, o mopedams, nes šių transporto priemonių didžiausias projektinis greitis gali viršyti 25 kilometrus per valandą, o didžiausia naudingoji galia – siekti daugiau kaip 1kW. Lietuvoje tokį elektrinį paspirtuką įregistravus „Regitroje“ ir turint vairuotojo pažymėjimą, juo galima važiuoti viešajame eisme.
Pirmo rango armijos komisaras
Pirmo rango armijos komisaras  – politinių darbuotojų (komisarų) karinis laipsnis Raudonojoje armijoje 1935–1943 m., atitikęs karinį laipsnį pirmo rango komandarmas (vėliau – armijos generolas). Laipsnis įvestas kartu su kitais asmeniniais kariniais laipsniais 1935 m. rugsėjo 22 d. TSRS CVK ir TSRS LKT nutarimu. Aukštesnis laipsnis – generalinis armijos komisaras (atitiko laipsnį Tarybų Sąjungos maršalas, žemesnis laipsnis – antro rango armijos komisaras (atitiko laipsnį generolas pulkininkas)
Alksninė (sala)
Alksninė – negyvenama sala Drūkšių ežere.
Pirmo rango armijos komisaras
Pirmo rango armijos komisaro skiriamieji ženklai – apykakliniuose antsiuvuose po keturis rombus ir penkiakampę žvaigždę. Antsiuvai apvesti juodu apvadu (kaip visi politiniai darbuotojai), o ne auksaspalviu (kaip rikiuotės vadai). Bendras visų politinių darbuotojų ženklas – prisiūta raudona penkiakampė žvaigždė su pjautuvu ir kūju ant abiejų rankovių virš rankogalių. 1941 m. rugpjūčio 1 d. buvo nurodyta šiuos žvaigždės pavidalo antsiuvus nebenešioti.
Kulių II tvenkinys
Kulių II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Plungės rajone, 16 km į pietvakarius nuo Plungės, į rytus nuo Kulių miestelio, Kumžaičių kaime. Sudarytas užtvenkus Alanto upę (Minijos intakas) 39,2 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,4 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 94 m. Krantai aukštoki. Tvenkinio rytinės dalies krantai apaugę medžiais, rytinis galas užpelkėjęs. Į rytus plyti dirbami laukai, eina kelias.
Alksninė (sala)
Administraciškai priklauso Lietuvos Ignalinos rajonui ir Baltarusijos Breslaujos rajonui, maždaug per vidurį eina tarpvalstybinė siena. 1939 m. pasirašius Lietuvos–TSRS savitarpio pagalbos sutartį Alksninė atiteko Baltarusijos TSR, vėliau visa priklausė Lietuvos TSR. 1997 m. nustatyta dabartinė tarpvalstybinės sienos padėtis. Vandens telkinio rytinėje dalyje yra dar viena negyvenama (žymiai mažesnė) bevardė salelė, jos teritoriją taip pat kerta Lietuvos–Baltarusijos siena.
Alksninės plotas – 0,048 km², tai antra pagal dydį tarp aštuonių ežero salų. Paviršius iškilęs 145,4 m virš jūros lygio, pakrantės apaugusios medžių juosta. Salos pavadinimas lietuvių kalba akcentuoja alksnių paplitimą, baltarusių ir rusų kalbomis – pušų. Lietuvai priklausančioje dalyje yra užpelkėjusi ir karklų krūmais užžėlusi įlanka. Ryčiau Alksninės plyti kitos ežero salos – už ją didesnė Pilies ir mažesnė Utovecas.
Norint aplankyti Alksninės salą reikia gauti sienų apsaugos tarnybų leidimą.
Pirmo rango armijos komisaras
1942 m. spalio 9 d. VGK nutarimu karinių komisarų institutas buvo panaikintas. Visi komisarai gavo armijos ar laivyno laipsnius, dažniausiai viena pakopa žemesnius. Vienintelis tuo metu pirmo rango armijos komisaras buvo laikomas lygiu pirmo rango komandarmui, bet peratestuotas gavo žemesnį generolo pulkininko laipsnį.
Pirmo rango armijos komisarų sąrašas
! Vardas ir pavardė ! Pavardė rusiškai ! Gyvenimo metai ! Laipsnis suteiktas ! Pareigos suteikiant laipsnį ! Likimas
Balsė (Rausvė)
Balsė – upelis Marijampolės savivaldybės vakarinėje dalyje, dešinysis Rausvės intakas (Šešupės baseinas). Teka pietų–šiaurės kryptimi, ties Balsupiais (link Keturvalakių) įteka į Rausvę (24,1 km nuo jos žiočių).
Gudžiūnų apylinkė
Gudžiūnų apylinkė sovietmečiu buvo:
Kardamono kalnai
Kardamono kalnai arba Kravanis yra Kambodžos vakaruose ir Tailando pietryčiuose, besitęsiantys 350 km palei Siamo įlanką.
Pietryčiuose Kardamono kalnai jungiasi su kitu kalnų masyvu − Damrėjumi. Rytuose plyti Kambodžos lyguma. Aukščiausias taškas − Pnom Ouralio kalnas (1813 m), kuris yra ir aukščiausias Kambodžos taškas.
Ant kalno vakarinių šlaitų iškrenta apie 3800−5000 mm kritulių, o ant rytinių − apie 1000−1500 mm.
Kardamono kalnų fauna pasižymi didele įvairove − čia gyvena azijinis dramblys, indokininis tigras, malajinis lokys, gibonai ir tropiniai paukščiai. Vandenyse veisiasi krokodilai ir bagatūros.
Kalno šlaituose auginami kardamonai ir juodieji pipirai.
Dėl sunkiai pasiekiamo rajono, ilgą laiką čia buvo raudonųjų khmerų bazės.
Nykštukinis baublys
miniatiūra|Nykštukinio baublio paplitimas Nykštukinis baublys arba blyškusis baublys (Ixobrychus exilis) – garninių (Ardeidae) šeimos paukštis.
Sistematika
Yra 5 porūšiai:
Išvaizda
Patelė panaši į patiną, bet pakaušis ir nugaros viršus yra tamsiai rudi. Kūno apačioje yra tamsūs dryžiai. Sparnai šviesesni.
Jauniklių pakaušis rusvas, nugara išmarginta dryžiais. Snapas rožinis ar gelsvas, snapo galiukas yra tamsus.
Biologija
Aptinkamas tankia augmenija apžėlusiuose gėlo ar sūraus vandens pelkynuose, nendrėmis apaugusiuose stovinčio vandens telkiniuose, mangrovėse. Baikštus. Pajutęs pavojų vertikaliai išsitempia, pakelia snapą į viršų, plunksnas priglaudžia prie kūno ir stovi nejudėdamas arba, vėjui judinant nendrių stiebus, juda kartu su nendrėmis. Būdamas rusvos spalvos nendrynuose jis beveik nepastebimas. Braido retai. Vaikšto laibais, ilgais kojų pirštais suimdamas kelis vandens augalų stiebus. Perskrisdamas trumpus atstumus kaklo neįtraukia, o kojos tabaluoja. Skrisdamas ilgus atstumus įtraukia kaklą ir ištiesia kojas. Balsas – žemas „koo koo koo“.
Minta smulkia žuvimi, stambiais vabzdžiais, vėžiagyviais, varliagyviais, smulkiais graužikais ir smulkiomis gyvatėmis, kitų rūšių paukščių kiaušiniais ir jų jaunikliais. Grobio ieško stovėdamas ant nulenktų nendrių ir snapą nuolat kaišiodamas į vandenį.
Monogamai. Lizdą krauna patinas iš augalų stiebų. Virš lizdo iš aukštų vandens augalų supintas kupolas. Lizdas virš vandens, pritvirtintas prie augalų stiebų. Dėtyje 2 – 5 melsvai ar žalsvai balti kiaušiniai. Inkubacija 19 – 20 dienų. Peri abu tėvai. Atrytu skrandžio turiniu jauniklius maitina abu tėvai. Įsibrovėlius patinas gąsdina ištempdamas kūną ir taip atrodydamas didesnis. 6 dienų jaunikliai jau patys gali pasprukti nuo pavojaus. Apsiplunksnuoja po 25 dienų. Per metus dvi vados.
Mokslo žurnalistika
Mokslo žurnalistika pagal mokslo sritis gali būti, pvz., medicinos žurnalistika, ekologinė žurnalistika ir kt. Mokslo žurnalistas publikuoja, rašo mokslinėmis temomis. Dažniausiai mokslo žurnalistais tampa mokslininkai (pvz., ilgą laiką dirbę laboratorijose) gerai išmanantys dalyką. Daugelis iš jų yra parašę daug publikacijų į mokslo leidinius. Beveik kiekviename laikraštyje ar žurnale yra vieta mokslo rašiniams. Šias leidinių vietas savo rašiniais paprastai užpildo ai. Didžioji jų dalis eina oficialias pareigas, tačiau yra ir laisvai samdomų žurnalistų.
Kiekvienas mokslo žurnalistas specializuojasi kokioje nors mokslo srityje (net tokiu atveju, jei žurnalistas dirba naujienų agentūroje, ir jam tenka kuruoti daugybę temų – vis tiek yra temų, kuriomis pasisakyti jis yra daugiau kompetetingas). Dažniausiai tai priklauso nuo žurnalisto specializacijos, tačiau tačiau didelę įtaką daro konkreti žmogaus darbo patirtis. Pvz., jei žurnalistas 15 metų dirbo žurnale „Chemija ir gyvenimas“, tai būtinai įtakoja jo specializaciją. Mokslo žurnalistika atskirtina nuo mokslo populiarinimo. Mokslo žurnalistas – žurnalistas profesionalas, periodiškai rengiantis ir publikuojantis medžiagą žiniasklaidoje (per masines informacijos priemones). Mokslo žurnalistas labiau yra universalus ir jo darbai priklauso nuo terminų. Mokslo populiarintojas – „literatas“. Jis kuria mokslo populiarinimo literatūrą, rašo mokslinių filmų scenarijus, kartas nuo karto rašo mokslinius straipsnius žurnalams. Mokslo populiarintojas dažniausiai pasirenka vieną kurią nors sritį (pvz., kaip kosmosas, medicina ar chemija), kurią jis nagrinėja neretai visą savo gyvenimą. Jis nėra saistomas žiniasklaidos (pvz., darbo, autorinės sutarties pagrindu, nors fragmentinė, laikina veikla neatmestina), neturi (ilgalaikių) įsipareigojimų masinėms komunikacijos priemonėms.
Studijos
Mokslo žurnalistika taip pat yra mokomoji disciplina (žurnalistikos mokslų grupėje). Specializuotą išsilavinimą, mokslo žurnalistikos specializaciją galima įgyti užsienyje: JAV, Vakarų Europos šalyse (pvz., Vokietijoje). Europoje yra galimybė baigti specialius kursus nebūtinai žurnalistikos mokyklose arba specialiuose fakultetuose, institutuose, bet ir universitetų padaliniuose, pvz., kai kurių aukštųjų mokyklų Gamtos mokslų fakultetuose. Kaip studijų programa egzistuoja universitetuose. Pvz., kvalifikacinį mokslo žurnalistikos bakalauro laipsnį suteikia Dortmundo universitetas (Vokietija).
JAV dirbti mokslo žurnalistikos srityje kandidatuoja žmonės, turintys bazinį filologijos arba žurnalistikos išsilavinimą (dėl kalbinio pasirengimo). Po specialių kursų studentai periodiškai kelia savo kvalifikaciją, lankydami mokslines konferencijas, skaito specialiąją mokslinę literatūrą, konsultuojasi su savo lektoriais.
Augustinas Majerbergas
Freiheras Augustinas fon Majerbergas (1622–1688) – Šventosios Romos imperatoriaus Leopoldo I diplomatinis pasiuntinys, keliautojas.
Biografija
Gimė Silezijos bajorų šeimoje kaip Augustinas fon Majeris. Tarnavo patarėju Gloguvo apeliaciniame teisme. Imperatorius Leopoldas I iškvietė jį į Vieną ir paskyrė diplomatinėn tarnybon, kartu buvo suteiktas rūmų patarėjo titulas. A. fon Majeris kaip pasiuntinys dvylika kartų lankėsi Turkijoje, Danijoje, Abiejų Tautų Respublikoje ir Rusijos carystėje. 1666 m. suteiktas freihero titulas ir, po pavardės pakeitimo, jis tapo fon Majerbergu. Kurį laiką ėjo valstybines pareigas Žemutinėje Austrijoje. Mirė išėjęs į atsargą, palaidotas Vienos Šv.Mykolo bažnyčioje. Antkapyje pateikta trumpa biografija.
Kelionė į Maskvą 1661–1663 m.
thumb|Rusijos kartografų 1903 m. sudarytas A.Majerbergo kelionės atkarpos Palanga–Maskva žemėlapis thumb|Palanga 1661 m. thumb|Rusijos caras Aleksejus Michailovičius priima pasiuntinius thumb|Maskvoje sutiktų žmonių apranga Po 1654 m. kilusio eilinio karinio konflikto didelė Lietuvos didžiosios kunigaikštystės dalis buvo užimta maskvėnų. 1656–1658 m. tarp ATR ir Maskvos carystės veikė paliaubų susitarimas (tarpininkaujant Šv.Romos imperijai), o po to kovos atsinaujino. 1661 m. imperatorius Leopoldas I vėl pasiūlė savo, kaip derybų tarpininko, paslaugas. Tų pačių metų vasario 17 d. į Maskvą buvo pasiųsta delegacija, kuriai vadovavo Augustinas fon Majeris ir Horacijus Vilhelmas Kalvučis.
Kelias ėjo per vokiečių kunigaikštystes. Galiausiai, per Kuršių neriją, pasiuntinybė pasiekė Klaipėdą. Miesto komendantas atsisakė padėti, todėl iš Klaipėdos pasiuntiniai išvyko tik po dviejų dienų samdytu vietinių kaimiečių transportu. Nakvynė Šventojoje ir tolimesnė kelionė per Gruobinią, Koknesę, Pskovą, Didijį Naugardą, Tverę. (Pasiuntiniai pasirinko maršrutą per Kuršo hercogystę, kurios valdovas Jokūbas Ketleris buvo jiems palankus. Kartu buvo išvengta kariaujančių pusių sąlyčio zonų.)
Nors diplomatų kelionė norimų rezultatų neatnešė, bet po jos išlikę dokumentai turi didžiulę istorinę vertę. Majerio ir Kalvučio slaptas raportas imperatoriui buvo parašytas lotyniškai, apie du šimtus metų išgulėjo archyvuose, kol buvo išspausdintas. A.Majerio, tuo metu jau tapusiu Augustinu Majerbergu, literatūriniai užrašai „Kelionė į Maskvą“ pirmąkart buvo išspausdinti lotyniškai apie 1680 m., po to išversti į prancūzų, italų ir olandų kalbas. XIX a. pr. Rusijos mokslininkas Frydrichas Adelungas Drezdeno bibliotekoje surado kelioninius piešinius, sukurtus Majerbergo bendrakeleivių. Jie buvo perpiešti ir 1827 m. išleisti Sankt Peterburge, atskira knyga išspausdintas ir A.Majerbergo knygos „Kelionė“ vertimas į rusų kalbą. Gerokai vėliau pastebėta, kad piešiniai nekokybiški ir nukopijuoti ne visi. 1903 m. Sankt Peterburge išėjo naujas, pataisytas ir papildytas leidimas.
Po Augustino Majerbergo diplomatinės kelionės išlikę dokumentai tarnauja geresniam XVII a. carinės Rusijos politiniam, kultūriniam ir ekonominiam pažinimui. Taip pat leidžia giliau pažinti sudėtingą to meto diplomatų veiklą.
Vespa (motoroleris)
miniatiūra|220px|right
Vespa (, 'vapsva') – italų sukurtas motoroleris, pradėtas gaminti kompanijoje „Piaggio“, kuri priklauso koncernui, kontroliuojančiam daugelį kitų dviratės technikos prekių ženklų. „Vespa“ išsiskiria savitu, aptakių formų dizainu, spalvingumu. Gaminami maži (LX ir S) ir dideli (GTS ir GTV serijos) modeliai. Pirkėjai gali rinktis iš penkių skirtingų „Vespa“ modelių.
Yiannis Chryssomallis
Ankstyvieji gyvenimo metai ir studijos
thumb|250px|left|Herodo Atiko [[odeonas Atėnuose, kuriame įvyko Yanni koncertas]]
Yiannis Chryssomallis gimė 1954 m. lapkričio 14 d. Kalamatoje, Graikijoje, bankininko ir namų šeimininkės šeimoje. Jau nuo šešerių metų berniukas ėmė demonstruoti muzikinį talentą, groti pianinu. Tačiau tėvai mokytis į muzikos mokyklą Yannis neišleido, todėl muzikos jis mokėsi savarankiškai.
Būdamas 14 metų Yanni įveikė šalies plaukimo 50 metrų rungtyje laisvuoju stiliumi rekordą. Svajojo tapti olimpiniu čempionu ir negalvojo apie muzikinę karjerą.
Dar būdamas studentu Yanni grojo vietinėje roko grupėje, mokėsi groti klavišiniais instrumentais. Baigęs studijas Yanni teigė nusprendęs, kad muzika bus jo gyvenimo pagrindinė dalis.
Ankstyvoji muzikinė karjera
1977 m. Yanni prisijungė prie Mineapolyje įkurtos roko grupės „Chameleon“ ir koncertavo su jos įkūrėju, būgnininku Čarliu Adamsu. Būdamas Mineapolyje Yanni taip pat dirbo su Minesotos šokio teatro choreografais, kūrė muziką teatro šokiams. Po koncertinio turo 1980–1984 m. su grupe „Chameleon“, Yanni persikėlė į Los Andželą, kur gyvendamas kūrė muziką filmų garso takeliams.
1980 m. Yanni įrašė garso įrašų studijoje savo pirmąjį albumą „Optimystique“, kurį kompanija „Atlantic Records“ išleido 1984 m. Jo muzikinė veikla sudomino kitą muzikos kompaniją „Private music“ (su ja vėliau dirbo ne vienerius metus), kuri 1986 m. išleido Yanni albumą „Keys to Imagination“.
thumb|right|Yanni orkestras koncertinio turo metu Vienoje
Yanni subūrė savo muzikos grupę 1987 m. ir pradėjo muzikines gastroles. Į jo grupės sudėtį įėjo pianistas – dainininkas Džonas Tešas, būgnininkas Čarlis Adamsas. Koncertuodami jie reklamavo savo ankstyvuosius albumus „Keys to Imagination“, „Out of Silence“ ir „Chameleon Days“. Šio koncertinio turo akcentas buvo Yanni ir jo grupės pasirodymas su Dalaso simfoniniu orkestru, kas sukėlė teigiamą „Dallas Times Herald“ kritikų apžvalgą, laikomą svarbia Yanni viešajam pripažinimui.
Šiuo laikotarpiu Yanni parašė garso takelius kino filmams „Steal the Sky“ (1988), „Heart of Midnight“ (1988), „I Love You Perfect“ (1989), „She’ll Take Romance“ (1990), „When You Remember Me“ (1990), „Children of the Bride“ (1990) ir „Hua qi Shao Lin“ (1994).
Yanni tapo populiarus po to, kai straipsnis apie jį buvo išspausdintas 1990 m. lapkričio mėn. žurnale „People“ ir jis pasirodė „Oprah Winfrey Show“ su aktore Linda Evans, su kuria turėjo romantinius ryšius.
1992 m. išleistas albumas „Dare to Dream“ buvo pirmasis Yanni albumas, nominuotas „Grammy“ apdovanojimui. Į šį albumą buvo įtraukta „Aria“, iš Léo Delibo operos „Gėlių duetas“. Antrasis „Grammy“ nominuotas Yanni muzikos albumas „In My Time“ pasirodė po 1993 m.
Yanni koncertas „Live at the Acropolis“ buvo nufilmuotas 1993 m. rugsėjo mėn. 2000 metų senumo „Herodes Atticus“ teatre Atėnų Akropolyje. Albumas išleistas 1994 m. Tai buvo buvo pirmasis „Yanni“ gyvo koncerto albumas. Atlikimui jis panaudojo savo pagrindinę grupės sudėtį su visu šešiasdešimties dalių orkestru, Karališkuoju filharmonijos orkestru, kuriam dirigavo Irano ir Amerikos dirigentas Šahrdadas Rohanis.
Negaudamas finansinės paramos, Yanni rizikavo asmeniniais pinigais, t. y. paskyrė 2 milijonus dolerių koncerto surengimui „Akropolyje“, siekdamas sustiprinti savo populiarumą ir atverti naujas rinkas savo muzikai. Koncerto vaizdo įrašas buvo transliuotas per Amerikos televiziją „The Public Broadcasting Service (PBS)”. Jį matė pusė milijardo žmonių. Koncerto pagrindu išleistas (live) albumas tapo antru perkamiausiu albumu po Maiklo Džeksono albumo „Thriller”. Visame pasaulyje parduota daugiau kaip 7 milijonai minėto Yanni albumo kopijų.
thumb|left|Yanni koncertas
1997 m. kovo mėn. Yanni tapo vienu iš nedaugelio Vakarų šalių menininkų, kuriam buvo leista koncertuoti Tadžmahale, Indijoje. Dviejų koncertų tiesiogines transliacijas matė 100 milijonų televizijos žiūrovų visame pasaulyje. Šie du pasirodymai buvo išleisti koncertiniu albumu „Tribute“ 1997 m. lapkričio mėn.
1998 m. baigęs pasaulinį koncertinį turą, Yanni nutraukė savo muzikinę karjerą. Vėliau Yanni papasakojo, kad buvo tuo metu prislėgtas ir grįžo į Graikiją gyventi su tėvais. Po kelių mėnesių iškeliavo po pasaulį. Dvejus metus jis nedavė interviu, vėliau paaiškino:
Vėlesnė muzikinė karjera
2000 m., po dvejų metų pertraukos, Yanni išleido savo pirmąjį studijinį albumą „If I Canuld Tell You“. Albumas per pirmąją savaitę buvo parduotas 55 000 egzempliorių ir nusileido iki 20 vietos „Billboard“ topų lentelėse. Yanni apibūdino albumą kaip labiau santūraus „klausymo“ albumą, mažiau dramatišką nei gyvų koncertų įrašai „Live at the Acropolis“ arba „Tribute“.
Albumas „Truth of Touch“ buvo išleistas 2011 m. vasario mėn. Tai studijinis albumas, kuriame skamba šiuolaikinė instrumentinė, elektroninė muzika (New Age). Nors Yanni teigė, kad „Truth of Touch“ buvo pradėtas kurti, eksperimentuojant naujai, Jamesas Kristoperis Mongeris „Allmusic“ teigė, kad albumas rodo, jog Yanni grįžo prie savo instrumentinių šaknų. Albumas turėjo patikti jo muzikos gerbėjams iš 1990-ųjų vidurio. Trijuose iš penkiolikos kūrinių skamba „Yanni Voices“ vokalistų balsai.
2012 m. balandžio mėn. „Yanni“ išleido koncertinį albumą „El Morro“ ir DVD, kurie buvo įrašyti ir nufilmuoti dviejuose lauko koncertuose 2011 m. gruodžio 16–17 d. Įrašyti koncertai buvo transliuojami PBS 2012 m. kovo mėn., O tai buvo jau dešimtasis Yanni bendradarbiavimas su šia televizijos kompanija.
2014 m. kovo mėn. „Yanni“ išleido savo septynioliktą studijinį albumą „Inspirato“. Kuriant šį albumą, dalyvavo italų operos tenoras Plačidas Domingo ir prodiuseris Ricas Vake. „Inspirato“ programoje žymūs operos vokalistai atliko dainų.
2015 m. spalio 30 ir 31 d. Yanni surengė du koncertus Egipte. Koncertuose buvo leidžiami fejerverkai ir buvo įterpta Tarptautinės kosminės stoties vado Skoto Kelly vaizdo transliacija. Tai buvo įrašyta 4K HD formatu, kad vėliau būtų galima transliuoti per PBS. Koncertų vietą saugojo 3000 Egipto saugumo pajėgų karių.
2015 m. gruodžio mėn. Yanni sukūrė dainą „Seven Billion Dreams“, skirtą NASA, kuri pažymėjo tarptautinės kosminės stoties 15 metų jubiliejų. Yanni singlas „Kai svajonės pildosi“, buvo sukomponuotas palaipsniui kaip improvizacijų serija per 60 dienų vykusias koncertines gastroles po Šiaurės Ameriką.
2019 m. rugpjūčio mėn. išleistas Yanni singlas, pagerbiantis jo dukrą Krystalán, pavadintas „Ladyhawk“, nurodant, kad duktė stebi jį kaip angelas sargas. 2019 m. lapkričio mėn. Yanni išleido singlą „Blue“, įkvėpimo semdamasis iš vandenyno.
Diskografija
Studijiniai albumai
Koncertiniai albumai
Seiširo Šimatani
(g. 1938 m. lapkričio 6 d. - m. 2001 m. spalio 24 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1959 m.
Iciūnų apylinkė
Iciūnų apylinkė sovietmečiu buvo:
Gwynfi United FC
Gwynfi United FC – Velso futbolo klubas.
Istorija
Yra žaidę kelis sezonus antroje pakopoje, bet joje neįsitvirtino. Turi ir moterų futbolo komandą.
Kirkukas
Kirkukas  – miestas šiaurės rytų Irake, Kurdistane, 236 km į šiaurę nuo Bagdado, 83 km į pietus nuo Erbilio, Kurdistano kalnų priekalnėse. Muchafazos centras. Yra oro uostas, geležinkelis ir plentas į Bagdadą.
Yra IX a. pr. m. e. statyta Kirkuko tvirtovė, XIX a. osmanų kišla, kaip tikima, Kirkuke yra pranašo Danieliaus kapas. Apylinkėse yra senovinių Džarmo ir Jorgan Tepės miestų liekanos (nuo 8 tūkstm. pr. m. e.).
Kirkuko tautinė sudėtis marga: čia gyvena kurdai, arabai, asirai, turkmėnai.
Ūkis
Kirkukas yra svarbiausias šalyje gamtinių dujų ir naftos gavybos centras (išgaunama apie pusė šalies naftos); nutiesti naftotiekiai į Banijaso (Sirija), Tripolio (Libanas) uostus, Dortjolį (Turkija), dujotiekis į Bagdadą. Kirkuko apylinkėse, Buba Gurgure, veikia naftos perdirbimo gamykla. Taip pat kasama siera, vystoma tabako, tekstilės, statybinių medžiagų (cemento) pramonė. Vykdomi tradiciniai amatai (ypač kilimų gamyba). Kirkuko apylinkėse auginami alyvmedžiai, javai, vaismedžiai, medvilnė.
Istorija
XVII a. I pusėje Kirkuką užėmė Osmanų imperija ir valdė iki Pirmojo pasaulinio karo pabaigos. 1920–1932 m. priklausė Didžiosios Britanijos Irako mandatui. 1927 m., kai apylinkėse rasta naftos, Kirkukas tapo naftos pramonės centru. Naftos gavybą iki 1927 m. vykdė britų bendrovė „Iraq Petroleum Company“ (Irako vyriausybės nacionalizuota). Nuo XX a. II pusės tapo vienu iš kurdų nacionalinio judėjimo centrų. Po to, kai 2003 m. nuversta Sadamo Huseino valdžia, miestą perėmė kurdai. 2014 m. Irako ir Levanto islamo valstybei užėmus didelę dalį Irako, Kirkukas buvo prijungtas prie Irako Kurdistano autonomijos.
Kodži Sasaki
(g. 1936 m. sausio 30 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1958–1961 m.
Pachra
Pachra  – upė Rusijoje, Maskvos srityje; Maskvos upės (Volgos baseinas) dešinysis intakas. Prasideda 4 km į šiaurės vakarus nuo Bekasovo stoties. Teka į rytus. Vaga vingiuota. Įteka į Maskvą Ramenskojės rajone, prie Miačkovo kaimo.
Didžiausi intakai – Desna (kairysis), Močia (dešinysis). Upė užšąla lapkritį ar gruodį, o atitirpsta kovo gale ar gegužės pradžioje. Pachros vidurupis ir žemupys tankiai gyvenami, krantai vaizdingi, yra urvų sistema. Prie upės yra Podolsko miestas.
Pekosas
Pekosas  – upė pietų JAV, Naujosios Meksikos ir Teksaso valstijose; Rio Grandės kairysis intakas. Prasideda Uoliniuose kalnuose, teka į pietryčius, giliu slėniu kerta Ljano Estakado plynaukštę. Įteka į Rio Grandę ties Del Rio miestu.
Pekoso vanduo naudojamas drėkinimui, upė patvenkta Red Blufo ir keletu mažesnių užtvankų. Didžiausias upės debitas viršija 3000 m³/s, o sausrų metu nukrenta iki 8 m³/s. Prie Pekoso upės įsikūręs Karlsbado miestas.
Aizvikių piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Apšės intako Vidvidės kairiajame krante. Valstybės saugomas paminklas.
Krekenavos tiltas
Krekenavos tiltas – plieninis automobilių transporto tiltas per Nevėžio upę kelyje, Panevėžio rajone, Krekenavos miestelio centre, Tilto gatvėje. Krekenavos didžioji dalis išsidėsčiusi dešiniajame upės krante. Miestelį su Panevėžiu jungiantis plentas eina kairiuoju Nevėžio krantu, o nuo Krekenavos į Kėdainių pusę – dešiniuoju krantu. miniatiūra|220px|left|Tiltas po rekonstrukcijos
Hiroši Ninomija
Nacionalinėje komandoje žaidė 1958–1961 m.
Krekenavos tiltas
Istorija
Medinis tiltas per Nevėžį Krekenavoje stovėjo dar 1898 m. Kaip ir daugelis to meto medinių tiltų, jis dažnai buvo pažeidžiamas stiprių Nevėžio pavasario potvynių, apgadinamas ledonešių. Tiltas buvo reikšmingas krašto ekonomikai, susisiekimas su aplinkiniais miestais skatino jo plėtrą. Tvirtas ilgaamžis tiltas per Nevėžį buvo būtinas.
1931 m. Krekenavoje buvo pastatytas trijų angų gelžbetoninis Gerberio sistemos tiltas. Jį projektavo inžinierius Pranas Markūnas, statybą prižiūrėjo inžinierius Kazys Germanas. Naujojo trijų angų tilto sijos buvo atremtos į du masyvius taurus ir galuose į dvi rėmines atramas. Tiltą sudariusių angų ilgiai buvo 18+20+18 m, taip pat dvi konsolės po 6 m. Tilto ilgis buvo 68 m, plotis – 8 m, važiuojamosios dalies plotis – 5,4 m, dviejų šaligatvių plotis – po 1,3 m (viso 8,0 m). Tiltas buvo iškilęs 6,9 m virš upės žemo vandens. Tilto sąmatinė vertė – 102 560 Lt, bet visus žemės darbus atliko nemokamai vietos gyventojai, todėl tiltui užteko 97 800 Lt.
Tilto atidarymo iškilmes aprašė „Panevėžio balsas“, skelbęs, kad tiltas pastatytas apskrities savivaldybės su valstybės ir vietos gyventojų parama.
1944 m. Krekenavos tiltas buvo susprogdintas atsitraukiančios vokiečių kariuomenės. Rekonstruotas 1951 m.
2015 m. tiltas rekonstruotas. Ant naujų krantinės atramų įrengta nauja tilto perdanga iš plieninių sijų ir gelžbetoninės perdangos plokštės. Ant perdangos ir krantinių atramų sparnų sumontuoti nauji turėklai.
Artimiausi didesni transporto tiltai per Nevėžį: pasroviui – Vilainiuose (Kėdainių raj.), prieš srovę – Naujamiestyje (Panevėžio raj.).
Antulis Donaldas komiksuose
Donaldo veikėjo istorija
Pagal Disnėjaus komiksų autorių Don Rosą, Donaldas gimė apie 1920 m., tačiau tai nėra oficialūs jo gimimo metai. Pagal Karlą Barksą Donaldo tėvai buvo Hortenzija Makdak ir Antinas Kvakmoras. Donaldo sesuo yra Antytė Dela, tačiau nei ji, nei jos tėvai nepasirodė komiksuose ar animaciniuose filmuose, nebent specialiuosiuose numeriuose, pvz., „The Life and Times of Scrooge McDuck“ komiksuose. Pagal Rosą, Donaldas ir Dela yra dvyniai.
Kairelių apylinkė
Kairelių apylinkė sovietmečiu buvo:
Aimee Banks
Aimee Banks (g. 2002 m. vasario 14 d. Moikalene, Golvėjaus grafystėje) – Airijos dainininkė (sopranas).
2015 metais užėmė pirmąją vietą tarptautiniame muzikos festivalyje American Protege, o garsiame Airijoje vykusiame klasikinės muzikos festivalyje Feis Ceoil 2015 pelnė net aštuonis nacionalinius titulus.
Tais pačiais metais Aimee išrinkta dalyvauti vaikų „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „Réalta na Mara“.
Vladimir Stojković
Vladimiras Stojkovičius (g. 1983 m. liepos 28 d.) – Serbijos futbolininkas, rungtyniaujantis vartininko pozicijoje.
Profesionalo karjerą pradėjo Crvena Zvezda klube, bet daugiau jame žaidė tik nuo 2004 m., kelis sezonus praleidęs silpnesniuose klubuose. 2006 m. perėjo į Prancūzijos „Nantą“, bet ten sužaidė tik keletą rungtynių ir po trenerių kaitos komandoje daugiau nežaidė, buvo paskolintas „Vitesse Arnhem“ komandai. 2007 m. Stojkovičius tapo „Sportingo“ klubo žaidėju, sužaidė keletą varžybų, gavo traumą ir prarado pagrindinio vartininko poziciją Rui Patrício. Išsigydęs traumą liko tik 3-uoju vartininku, todėl praktiškai nežaidė. Vėliau skolintas „Getafe“, „Wigan Athletic“ klubams. Ten daugiausia pavadavo traumuotus vartininkus arba žaidė ne pagrindinės svarbos varžybose. 2010 m. vartininkas paskolintas serbų klubui FK Partizan, nuožmiam gimtojo Stojkovičiaus Crvena Zvezda klubo priešininkui.
Stojkovičius į Serbijos ir Juodkalnijos rinktinę pradėtas kviesti 2006 m. Nors už ją dar nebuvo sužaidęs nė vienų varžybų, kaip atsarginis vartininkas paimtas į 2006 m. pasaulio čempionatą. Javier Clemente tapus serbų treneriu, Stojkovičius gavo pagrindinio vartininko poziciją. Buvo 2008 m. olimpinės rinktinės nariu. Dalyvavo 2010 m. pasaulio čempionate, kur išsaugojo tuščius vartus varžybose su Vokietiją ir atrėmė Lukašo Podolskio baudinį.
Pelymas
Pelymas  – upė Rusijoje, Sverdlovsko srityje; Tavdos (Irtyšiaus baseinas) kairysis intakas. Praideda Uralo kalnų rytiniuose šlaituose. Teka į pietryčius pelkėta Vakarų Sibiro lyguma. Žemupyje prateka Pelymo Tumano ežerą.
Upė užšąla spalį, atitirpsta balandį. Pelymas laivuojamas 264 km nuo žiočių ruože. Upės pakrantės apaugusios taiga, retai gyvenamos.
Manikorė (upė)
Manikorė  – upė vakarų Brazilijoje, Amazonės valstijoje; dešinysis Madeiros intakas (Amazonės baseinas). Prasideda atokiose vietose Rondonijos pasienyje, Kampos Amazonikos nacionaliniame parke. Teka į šiaurę retai gyvenamomis vietomis. Įteka Madeiron šalia Manikorės miesto.
Didžiausi intakai: Manikorezinjas, Žatuarana (dešinieji).
Chmelnikai
Chmelnikai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suchovolios valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į šiaurę nuo Suchovolios, apie 37 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 60 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Hiroši Saeki
(g. 1936 m. gegužės 26 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1958–1961 m.
Arctogeron
Arctogeron – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis.
Vitartų šeimos koplyčia
Vitartų šeimos koplyčia – laidojimo koplyčia, esanti Panevėžyje, veikiančiose Kristaus Karaliaus Katedros kapinėse, kurios pasiekiamos iš Ramygalos gatvės. Koplyčioje palaidoti Panevėžio krašte žinomos Vitartų šeimos nariai (ant priekinio fasado sienos pritvirtinta lentelė „Vitartų šeima“).
Laidojimo koplyčia pastatyta didžiausiai miesto šventovei – katedrai priklausančiose kapinėse, įkurtose 1914 m. Stilistinės architektūros tinkuoto mūro statinys stūkso kapinių vakariniame pakraštyje, apie 50 m nuo Ramygalos gatvės, į pietryčių pusę nuo įėjimo vartų. Supamas XX a. pirmosios pusės laikotarpio antkapinių paminklų.