cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jonas Tomas Daugirdas
Mokslinė veikla
1995 m. J.T. Daugirdas kartu su dr. Inga Bumblyte iš Kauno surengė Birštone Lietuvos pirmąjį tarptautinį nefrologijos simpoziumą, paskaitoms skaityti sukvietė pasaulyje žymius nefrologijos mokslininkus. Šis simpoziumas lėmė didžiulę pažangą Lietuvos nefrologijos srityje, suteikė Lietuvos gydytojams progresyviausias žinias ir bendradarbiavimo su kolegomis pasaulyje galimybes.
Jonas T. Daugirdas yra aktyvus Lietuvos kultūros puoselėtojas. Šiuo metu jis yra vienintelio pasaulyje leidžiamo spalvoto žurnalo anglų kalba apie Lietuvą – „Lithuanian Heritage“ (liet. „Lietuvos paveldas“) – vyr. redaktorius, laikraščio „Draugas“ redaktorius. 2016 – 2019 m. organizavo „Draugo“ laikraščio suskaitmenintą archyvą.
Daugirdas 2019 m. suorganizavo ir 2022 m. tebeveda archyvavimo projektą kartu su Lituanistikos Tyrimo Centru, skaitmeninant įvairius lietuvių kalba rašytus laikraščius išleistus išeivijoje (JAV, Brazilijoje, Australijoje, UK) bei Lietuvoje. Suskaitmeninti laikraščių puslapių vaizdai randasi https://www.spauda.org.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1912–1913 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1912–1913 m.
1912–1913 m. Airijos taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Dalmatų kalba
Dalmatų kalba (savivardis: veklisúṅ, vetrún diskaurs) – mirusi kalba, priklausanti indoeuropiečių kalbų romanų grupei. Šia kalba šnekėjo Dalmatijos gyventojai. Dalmatų kalbos arealas palaipsniui mažėjo, nes dalmatai perėjo prie italų ir kroatų kalbų. Paskutiniaisiais savo gyvavimo laikotarpiais (XV–XIX a.) dalmatų kalba buvo susiskaidžiusi į ne vieną izoliuotą ir dėl to labai vieną nuo kitos besiskiriančią tarmę, šios tarmės buvo išlikusios kai kuriose Adrijos jūros salose ir pakrantėse, jos patyrė venetų ir kroatų kalbų įtaką. Krko saloje dalmatų kalba išliko iki 1898 m. birželio 10 d., kai sprogus minai žuvo paskutinis šios kalbos vartotojas Tuonė Udaina. Žinomos trys dalmatų kalbos tarmės: šiaurės, vidurio ir pietų.
Dėl dalmatų kalbos padėties romanų kalbų grupėje vieningo sutarimo nėra.
Pabaronės apylinkė
Pabaronės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Varėnos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Varėnos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Matuizų apylinkės.
Slavėniškis
Slavėniškis – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Samanių, raistingame miškelyje, pasiekiamas keliuku nuo Suvėnų.
Pružanų apskritis
Pružanų apskritis – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Rusijos Imperijoje ir Lenkijos Respublikoje. Centras – Pružanai, dabar esantys Baltarusijos pietvakarinėje dalyje. Apskričiai priklausė dabartinės Baltarusijos ir Lenkijos žemės.
Pagojėliai
Pagojėliai – buvęs viensėdis Radviliškio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Augmėnų.
Rolands Šmits
Karjera Ispanijoje
Treniruotis pradėjo „Valmieros“ klubo jaunimo komandose, o 2011 m. išvyko į Ispaniją, kur žaidė „Fuenlabrados“ dublerių komandose. 2016–2017 m. įsitvirtino pagrindinėje Fuenlabrados komandoje, su kuria sėkmingai rungtyniavo Europos taurėje ir tapo šio turnyro „Kylančios žvaigždės“ apdovanojimo laureatu (vid. 9,4 taško, 2,8 atkovoto kamuolio, 0,9 perdavimo, 0,6 perimto kamuolio).
Debiutas Eurolygoje
2017 m. pasirašė penkerių metų kontraktą su „Barselona“, kurioje turėjo rolinį vaidmenį (keisdavo Nikolą Mirotičių).
Etapas „Žalgiryje“
2022 m. liepos 7 d. Pasirašė sutartį su Kauno „Žalgiriu“ dėl didesnio vaidmens Eurolygos komandoje. 2022–2023 sezone Šmitas Eurolygoje pelnydavo (vid. 9.7 taško, 4.7 atkovoto kamuolio, rinkdavo po 9.4 naudingumo balų). 2023 m. gegužės 25 d. Šmits pratęsė sutartį su „Žalgiriu“ iki 2025-2026 m. sezono pabaigos su galimybe išvykti po kiekvieno sezono, išskyrus 2023 m. vasarą.
Latvijos jaunimo ir vyrų rinktinė
Rolandas Šmitas žaidė įvairių amžių Latvijos jaunimo rinktinėse, o 2014 m. debiutavo nacionalinėje komandoje. Dalyvavo 2017 m. Europos krepšinio čempionate.
Aurelija Čeredaitė
Biografija
1973 m. baigė Klaipėdos 14-ąją vidurinę mokyklą (dab. Ąžuolyno gimnazija). 1973–1975 m. mokėsi biochemijos Vilniaus universitete. 1975–1979 m. mokėsi Vilniaus valstybinėje konservatorijoje (dab. LMTA) ir įgijo dramos aktoriaus specialybę (lėlių teatro specializacija). 2007 m. suteiktas psichodramos asistentės sertifiatas Europos psichodramos institute PIFE.
Omaruru (upė)
Omaruru – išdžiūstanti upė Namibijoje; tekėdama iš rytų į vakarus ji kerta Erongo regioną.
Omaruru ištakos yra Očozondžupos regione, į šiaurę nuo Ečo (2086 m) bei Očimakuru (2045 m) kalnų. Upė teka į pietvakarius pro Omaruru miestą, kur kerta Transnamibijos geležinkelį, iš šiaurės aplenkia Erongo kalnus ir teka pro Okombahės vietovę. Įteka į Atlanto vandenyną į šiaurę nuo Hentis Bėjaus. Stebėti galingi šios išdžiūstančios upės poplūdžiai, per kuriuos ji pasiekia vandenyną.
Aurelija Čeredaitė
Įvertinimas
2012 – Apdovanota Kultūros ministerijos už geriausius edukacinius darbus vaikams ir paaugliams
Omaruru (upė)
Omaruru baseino plotas siekia nuo 11 579 iki 13 100 km².
Upės intakai – Odžimakuru, Goabas, Špickopas, Leu bei Okandžou.
Aurelija Čeredaitė
Įvertinimas
2008 – Apdovanota Armėnijos festivalyje „Pasakų dienos“ (už lėlių spektaklį „Peliukas Antanas“ ir „Magiško konkurso“ kūrybines dirbtuves) kaip geriausia lėlininkė
2006 – Kultūros ministerijos suteiktas meno kūrėjo statusas
2003 – Suteiktas geriausios režisierės vardas Alytaus lėlių teatro festivalyje „Aitvaras“ už autorinį spektaklį „Peliukas Antanas“ 2002 – Suteikta Lietuvos radijo paskatinamoji premija už radijo pjesę „Ką aš jaučiu?“
2000 – Pjesė „Svajonių storulis“ įtraukta į geriausių vaikiškų pjesių rinkinį „Naujosios dramaturgijos biuletenis Nr. 4“
1997 – Pripažinta Švietimo ministerijos organizuoto pjesių konkurso vaikams nugalėtoja pjesėmis „Žydintis laikrodis“ ir „Sidabrinis stirnelės varpelis“ (600 metų Lietuviškos mokyklos jubiliejinis medalis)
1998 – Yra Atviros Lietuvos fondo organizuoto konkurso spektakliui vaikams ir jaunimui sukurti laureatė. Projektas – tyrimas „Inkubatorius“
1994 – Pripažinta geriausio sezono pastatymo vaikams režisiere Rokiškio festivalyje „Vaidiname žemdirbiams“ su Valstybinio jaunimo teatro spektaklio pjese „Karalaitis amato mokėsi“ 1979 – Suvaidintas pagrindinis Jurgos vaidmuo filme „Greitis – mano dievas“, apdovanotame pagrindiniu prizu SVKI festivalyje (Režisierius Raimundas Banionis, operatorius Algimantas Mikutėnas)
Bibliografija
A. Čeredėjevaitė. Peliukas Antanas. – Gimtasis žodis, 2003 ikimokyklinis, priešmokyklinis ugdymas
A. Čeredėjevaitė. Tinginė Ragana. – Kronta, 2004 „Ekuryba“ (A. Čeredaitė trys eilėraščiai). – Ciklonas, 2005
A. Čeredaitė. La strega pigrona. – Italijos leidykla Books&Company, 2007 A. Čeredaitė. Eželio Kalėdos su CD. – Kronta, 2007
Spaudoje bendradarbiauja nuo 1991 m.:
Skelbė straipsnius, pasakas ir pjeses vaikų leidiniuose „Šaltinėlis“, „Genys“, žurnale „Bitutė“, „Lietuvos ryto“ priede „Vaikų savaitgalis“. Straipsniai kultūros temomis buvo skelbti: „Lietuvos ryto“ priede „Mūzų malūnas“, interneto svetainėse: Lietuvos org., balsas.lt, alfa.lt, radikaliai.lt
Režisūra
1989 – Spiridonas Vangelis. Berniukas iš mėlynosios palapinės (teatras „Berniukas Žirniukas“) 1990 – Aurelija Čeredėjevaitė. Karalaitis amato mokėsi (teatras „Berniukas Žirniukas“) 1991 – Aurelija Čeredėjevaitė. Raganos pyktis (teatras „Berniukas Žirniukas“) 1993 – Aurelija Čeredėjevaitė. Smalinis veršelis (teatras „Berniukas Žirniukas“) 1993 – Aurelija Čeredėjevaitė. Karalaitis amato mokėsi (Lietuvos valstybinis jaunimo teatras) 1993 – Aurelija Čeredėjevaitė. Kiaulaitė karalaitė (teatras „Berniukas Žirniukas“) 1994 – Aurelija Čeredėjevaitė. Elenytė ir trigalvis (Lietuvos valstybinis jaunimo teatras) 1994 – Vytautė Žilinskaitė. Robotas ir peteliškė (Vilniaus teatras „Lėlė“) 1994 – Aurelija Čeredėjevaitė. Sidabrinis stirnelės varpelis (teatras „Berniukas Žirniukas“) 1994 – Kostas Kubilinskas. Mes gyvensim be karalių (teatras „Berniukas Žirniukas“) 1994 – Kostas Kubilinskas. Pagyrūnas baravykas (teatras „Berniukas Žirniukas“) 1995 – Valdis Pavlovskis. Berniukas Žirniukas (teatras „Berniukas Žirniukas“) 1996 – Aurelija Čeredėjevaitė. Sriuba iš dešros lazdelės (teatras „Berniukas Žirniukas“) 1997 – Aurelija Čeredėjevaitė. Sumani senutė (teatras „Berniukas Žirniukas“) 1998 – Marcelijus Martinaitis. Varlius terlius – karalaitis (teatras „Berniukas Žirniukas“) 1999 – Mira Rothenberg, Aurelija Čeredėjevaitė. Vaikai smaragdo akimis (teatras „Žalia varna“) 2001 – Aurelija Čeredėjevaitė. Slaptas žudikas narkotikas (teatras „Žalia varna“, Lietuvos nacionalinis dramos teatras) 2001 – Aurelija Čeredėjevaitė. Peliukas Antanas (teatras „Žalia varna“) 2003 – Traviata (operos ištraukos su lėlėmis, dail. A. Nekrošius (teatras „Žalia varna“, Muzikos draugija) 2004 – Aurelija Čeredėjevaitė. Įdomioji opera (operos ištraukos su lėlėmis) (teatras „Žalia varna“) 2005 – Aurelija Čeredaitė. Pasaulis kaip gimimas (teatras „Žalia varna“) 2005 – Marcelijus Martinaitis. Varlius terlius Karalaitis (Panevėžio vežimo teatre)
2007 – Vytautė Žilinskaitė. Ketvirtoji kišenė (teatras „Žalia varna“) 2009 – Aurelija Čeredaitė. pasaka žaidimas „Eželio vertas pašnekovas“ (teatras „Žalia varna“) 2008 – Aurelija Čeredaitė. Barboros laiškai (su  gitaristu Jonu Kublicku, muzike bei dainininke Nadežda Kiseliova, „Eklektiško Bolero“ ansambliu: S. Astrausku, A. Gurinavičiumi, V. Kazlausku, A. Šlaustu)
2012 – Aurelija Čeredaitė. Meilės laiškai žemei (kartu su multiinstrumentalistu Gediminu Sederavičiumi)
2014 – Jonas Basanavičius. Barzdota varna. Pagal R. Daukanto knygą (teatras „Žalia varna“)
2015 – Muzikos, dailės ir poezijos spektaklis apie Napoleoną Ordą. Pianistas Andrius Vasiliauskas
Visuomeninė veikla
2009 – tarptautinio PIFE kongreso Vilniuje „Beribiai matmenys“ organizacinio komiteto vadovė
2006 – atstovė Lietuvai UNIMOS tarptautiniame lėlininkų kongrese Tolosos mieste Ispanijoje
2006 – Tarptautinės lėlininkų dienos organizatorė Kaune
2004 – Psichodramos konferencijos „Moreno dienos 4“ kultūrinės programos organizatorė Klaipėdoje 2003–2007 – Lietuvos psichodramos draugijos viceprezidentė
Švietėjiška veikla
– Dalyvavo kūrybinėse vasaros stovyklose vaikams – Statė spektaklius Vilniaus mokyklose, vedė praktinius seminarus pedagogams ir teatro mokytojams
– 2011 m. kovo–birželio mėnesiais dalyvavo projekte „KLIK“ (Projekto organizatoriai Lietuvos švietimo ministerija ir Britų Taryba). Pastatė su vaikais poezijos spektaklį apie Eželį (kartu dalyvavo mokyklos choras)
– 2013, 2014, 2016, 2017 m. dalyvavo „Kultūros naktyje“ Vilniuje
– 2016 m. vedė kūrybines dirbtuves vaikams „Vilniaus legendos 2“ „Saulutės“ bibliotekoje Vilniuje
– Vykdė bendrus projektus su Lietuvos bibliotekomis „Skaitymo skatinimo programos“, Lietuvos edukologijos universitetu, mokyklomis, Lietuvos mokinių neformalaus ugdymo centru, muziejais
– Dalyvavo lėlių teatrų festivaliuose Lietuvoje – Klaipėdoje, Kretingoje, Panevėžyje, Alytuje – ir užsienyje – Vokietijoje, Estijoje, Latvijoje, Italijoje, Armėnijoje, rodė vaikams spektaklius Lietuvių bendruomenėse:Švedijoje, JAV, Ispanijoje.
Pomėgiai
Japonų tapyba ir kaligrafija, istorija, mitologija
Giuseppe Saragat
Giuseppe Saragat (1898 rugsėjo 18 – 1988 birželio 11) – Italijos politikas, nuo 1964 iki 1971 m. ėjęs šalies prezidento pareigas.
Biografija
Saragat gimė Turine, o jo šeima kilusi iš Sardinijos.
Jis buvo socialistas, tačiau 1947 m. atsiskyrė nuo Italijos socialistų partijos, ir įkūrė Italijos socialistų darbininkų partiją, kuri greitai tapo Italijos Demokratų socialistų partija.
Nuo 1963 iki 1964 m. Saragat buvo šalies užsienio reikalų ministras, o 1964 m. buvo išrinktas į šalies prezidento postą.
1988 m. birželio 11 d. Romoje jis mirė.
Giraitės apylinkė
Giraitės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Varėnos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Varėnos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Matuizų apylinkės.
Slėdai
Slėdai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 10 km nuo Gadūnavo.
Anabelė (filmas)
Anabelė – 2014 m. amerikiečių antgamtinio siaubo filmas, kurį režisavo John R. Leonetti, parašė Gary Dauberman ir prodiusavo Peter Safran ir James Wan. Jis yra 2013 m. siaubo filmo „Išvarymas“ tęsinys ir antrasis „Išvarymo“ franšizėje. Filmas buvo įkvėptas lėlės, vardu Anabelė, apie kurią papasakojo Edas ir Loreina Vorenai.
Pietų Kinijos karstiniai dariniai
Pietų Kinijos karstiniai dariniai – UNESCO pasaulio paveldo objektas, apimantis išskirtinius karstinius kraštovaizdžius pietų Kinijoje – Čongčingo, Guangsi, Guidžou ir Junano provincijose. Tai įvairiausių formų karstiniai kraštovaizdžiai, susidarę drėgnam pietų Kinijos klimatui veikiant klintinius kalnus – karstiniai bokštai, „miškai“, „tiltai“, tarpekliai, urvai ir kt.
Karstiniai kraštovaizdžiai užima apie 550 tūkst. km² plotą pietų Kinijoje (paveldo objektas užima 1762 km²). Tai Junano–Guidžou plokščiakalnio šlaitai, besileidžiantys link Guangsi baseino (nuo 2110 iki 110 m aukščio virš jūros lygio).
Pasaulio paveldo objektą sudaro 7 kraštovaizdžiai:
Objektas į paveldo sąrašą įtrauktas 2007 m., praplėstas 2014 m.
2014 m. dar pridėti 5 objektai:
Gečionys (Molėtai)
Gečionys – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje.
Istorija
1659 m. kaimas minimas Videniškių bažnyčios krikšto metrikų knygoje. Gyveno Jurgis Musionis.
Maišinė (upė)
Maišinė – upelis Lietuvoje, Trakų rajone; Saidės kairysis intakas. Išteka iš Kulpio ežero šiaurinio galo. Teka į šiaurės rytus. Įteka į Saidę (Moluvėnę) Vosyliukuose.
Panerių miške teka per Sausių pilkapyną.
Viena vertus, upėvardis gali būti susijęs su žodžiu maišinas („miešinas, drumzlinas, sumieštas“), kita vertus, galima sąsaja ir su maišinys („vasarinių javų mišinys“).
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1911–1912 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1911–1912 m.
1911–1912 m. Airijos taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Tarptautinė baltųjų lokių išsaugojimo sutartis
Tarptautinė baltųjų lokių išsaugojimo sutartis – 1973 m. lapkričio 15 d. Osle pasirašyta tarptautinė sutartis, draudžianti nereguliuojamą baltųjų lokių medžioklę sportiniais tikslais, taip pat baltųjų lokių medžioklę iš sraigtasparnių ir ledlaužių. Sutartis įpareigoja ją pasirašiusias šalis imtis reikalingų priemonių baltųjų lokių gyvenamoms ekosistemoms išsaugoti, ypatingą dėmesį skiriant vietovėms, kur jie veda jauniklius, maitinasi ir migruoja. Pasirašiusios šalys taip pat įsipareigoja prižiūrėti baltųjų lokių populiacijas pagal priimtą tinkamą rūšių išsaugojimo praktiką, naudodamos patikimiausius turimus mokslinius duomenis.
Pagal sutartį, lokių medžioklė yra leidžiama tik moksliniais tikslais, arba apsaugoti nuo rimtos grėsmės žmonių gyvenvietes, arba tradicinėse čiabuvių medžioklėse naudojant primityvias tradicines priemones, kaip leidžia atitinkami tradicinę medžioklę reguliuojantys įstatymai. Tokiu būdu sumedžiotų baltųjų lokių kailiai ir kitos kūno dalys negali būti naudojamos komerciniais tikslais.
SK Spēks
Sporto klubo „Speks“ futbolo ekipa – Latvijos futbolo klubas iš Rygos. Klubas turi futbolo, florbolo, tinklinio komandas, o taip pat užsiima BMX sportu.
Tarptautinė baltųjų lokių išsaugojimo sutartis
Galiausiai, šalys įsipareigojo savo valstybėse uždrausti baltųjų lokių importą, eksportą ir pervežimą.
SK Spēks
Istorija
Klubas įkurtas 2006 m.
Tarptautinė baltųjų lokių išsaugojimo sutartis
Sutartį pasirašė penkios šalys, turinčios didžiausias baltųjų lokių populiacijas: Kanada, Danija, Norvegija, JAV ir Tarybų Sąjunga. Ją sudaryti paskatino padidėjusi baltųjų lokių medžioklė XX a. septintuoju – aštuntuoju dešimtmečiais. Sutarties šalys iki dabar dalinasi mokslinių tyrimų medžiaga ir kas kelerius metus susitinka aptarti baltųjų lokių populiacijų situacijos bei išsaugojimo priemonių.
SK Spēks
Istorija
2021 m. rungtyniavo Antroje lygoje. Dėl pandemijos grėsmių visos žemesniųjų lygų pirmenybės buvo sustabdytos. Tuo metu ekipa buvo antroje vietoje.
2022 m. klubas siekė licencijuotis ir žaisti Pirmoje lygoje.
Buvo suteikta Pirmos lygos licencija, bet klubas nepanoro žaisti joje.
Insu
Insu arba Inas – archeologinė vietovė rytų Kinijoje, Henano provincijoje, netoli Anjango miesto. Tai buvo vienas svarbiausių senovės Kinijos miestų, šalies sostinė Šangų dinastijos laikais.
Pasak „Bambuko analų“, valdant Šangų valdovui Pangengui, sostinė iš Jano (dab. Kufu) buvo perkelta į Beimengą, kuris tada pervadintas Inu (殷). Tuo tarpu „Didžiojo istoriko užrašuose“ teigiama, kad Pangengas sostinę perkėlė į Bo vietovę. Inas iškilo valdant Vudingui (XIII–XII a. pr. m. e.), kurio valdymo metais Šangų imperija pasiekė didžiausią klestėjimą. Karaliaus Džou (XI a. pr. m. e.) valdymo metais Šangų imperija žlugo, ją nugalėjo Džou dinastija ir sostinę perkėlė į Fenghao (prie dab. Siano). Ino miestas sunyko (V–VI a. šaltiniuose dar aprašomi jo griuvėsiai).
Anjango apylinkės pagarsėjo čia randamais „drakonų kaulais“ – Šangų laikais gydymui naudotais jaučio mentės kaulais arba vėžlio šarvais su įrašais. Šie įrašai yra senoviniai Šangų laikų kinų hieroglifai („orakulų kaulų raštas“) – seniausi kinų rašytiniai paminklai. Beieškant šių kaulų buvo atkastas Insu („In griuvėsių“) miestas. 1928–1937 m. kasinėjo Li Dzi vadovaujami archeologai – jie rado karališkuosius rūmus, keletą karališkųjų kapų, virš 100 tūkst. kaulų su įrašais. Nuo 1950 m. kasinėjimus vykdo Kinijos archeologijos institutas. Atkasti rūmai, dirbtuvės, kapavietės (ypač turtinga karalienės Fu Hao kapavietė), šventyklos, rasta bronzos dirbinių, karo vežimų liekanų.
2006 m. Insu vietovė įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Kucakiemio apylinkė
Kucakiemio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Perlojos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Varėnos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Nedzingės apylinkės.
Vingėliškis
Vingėliškis – buvęs md Radviliškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Radviliškio miesto centro. Kaimą mena Vingėliškio gatvė.
Ralph Vaughan Williams
Ralfas Vonas Viljamsas (Ralfas Voanas Viljamsas,, 1872 m. spalio 12 d., Daun Empnio km., Glosteršyras – 1958 m. rugpjūčio 6 d., Londonas) – XX a. Anglijos kompozitorius, muzikos atlikėjas, folkloristas.
Savo kūryboje jis rėmėsi anglų folkloro dainomis ir Anglijos XVII a. bei Elžbietos laikų muzika, dėl ko vertinamas nacionalinės Anglijos muzikos atgaivintoju XX a. pirmojoje pusėje.
Biografija
Ralfas Vonas (Voanas) Viljamsas gimė 1872 m. spalio 12 d. Daun Empnio kaime, Kostvoldo vikarate Glosteršyre. Jo tėvas buvo žemų pareigų dvasininkas − vikaras. R. V. Vonas išmoko groti pianinu, smuiku ir vargonais būdamas vaiku, pradėjo kurti muziką nuo šešerių. 1887 m. jis pradėjo mokytis Čarterhaus mokykloje Godlminge, kur pramoko groti violončele. 1890 m. jis įstojo į Karališkąjį muzikos koledžą Londone, kur po dvejų metų jo mokytoju tapo kompozitorius Hubertas Peris (1848−1918). H. Peris skatino jį studijuoti Betchoveno muziką, sudomino choraliniais kūriniais. 1892 m. R. V. Viljamsas persikėlė studijuoti muzikos ir istorijos į Trejybės koledžą Kembridže. Jo mokytoju buvo Čarlzas Vudas (1866−1926), kurį R. V. Viljamsas apibūdino geriausiu instruktoriumi, kurį tik pažinojęs. 1894 m. R. V. Viljamsas įgijo muzikos bakalauratą ir sekančiais metais − istorijos. Tuo pat metu jo draugu tapo Gustavas Holstas (1874−1934), kurį R. V. Viljamsas minėjo padarius didžiausią įtaką jo muzikai.
1897 m. spalio 9 d. R. V. Viljamsas vedė violončelininkę ir pianistę Adelę Fišer. Po to 6 mėnesius studijavo pas Maksą Bruchą Berlyne. 1895−1899 m. jis dirbo vargonininku Londono Šv. Barnabo bažnyčioje. Apie 1900 m. kompozitorius buvo žinomas tik keletu dainų, iš kurių daugiausiai buvo atliekama „Linden Lea“. Nuo 1902 m. R. V. Viljamsas intensyviai rinko anglų liaudies dainas. Kaip daugelis to meto darvinizmo paveiktų intelektualų jis tikėjo, kad folklorinės dainos netrukus išnyks dėl sparčios šalies industrializacijos. 1904−1906 m. jis redagavo senovinių religinių himnų rinkinį „Anglų himnalas“ (išleistas 1906 m.), kūrė jam aranžuotes bei keletą originalių kompozicijų, tarp kurių „Sine Nomine“. Įkvėptas V. Vitmeno eilių, sukūrė „Jūros simfoniją“ (A Sea Symphony) ir „Link nežinomo krašto“ (Toward the Unknown Region). Ypač vaisingos kompozitoriui buvo studijos pas prancūzų kompozitorių M. Ravelį 1908 metais Paryžiuje.
R. V. Viljamsas išgarsėjo 1910 m. su didelės sėkmės sulaukusiu „Fantazijos pagal Tomo Talio temą“ atlikimu Trijų chorų festivalyje. „Jūros simfonija“ sulaukė sėkmės Lydso festivalyje. 1911 m. Trijų chorų festivaliui R. V. Viljamsas paruošė „Penkias mistines dainas“ pagal Dž. Herberto eiles. 1914 m. buvo atlikta jo „Londono simfonija“. Pirmojo pasaulinio karo metu R. V. Vonas tarnavo karo lauko medikų brigadoje. Po apmokymų, 1916 m. jis dirbo fronto linijoje ties Arasu Prancūzijoje. Jo laimei, tai truko neilgai ir dalinys buvo nukreiptas į Salonikus Graikijoje. Pasibaigus karui 1918 m. R. V. Viljamsas buvo pakviestas tapti kompozicijos profesoriumi Karališkajame muzikos koledže, užėmė prestižinį Bacho choro muzikos direktoriaus postą iki 1926 metų. 1918 m. užbaigė savo pirmąją operą „Varovas Hju“ (Hugh the Drover, premjera 1924 m.). 1919 m. Oksfordo universitetas jam suteikė muzikos garbės daktaro laipsnį. Jis sukūrė „Mišias G minore“ tvirtindamas: „nėra priežasties, dėl kurios ateistas negalėtų sukurti geras mišias“. 1921 m. kompozitorius buvo paskirtas Folklorinių dainų draugijos viceprezidentu. Per savo gyvenimą R. V. Viljamsas užrašė daugiau nei 800 liaudies dainų. 1925 m. R. V. Viljamsas sukūrė oratorijas „Flos Campi“ ir „Sancta Civitas“, pastarąją vertino geriausiu savo choraliniu kūriniu. 1929 m. įvyko jo operos „Įsimylėjęs seras Džonas“ (Sir John in Love) pastatymas pagal V. Šekspyro komediją „Vindzoro šmaikštuolės“. Vėliau sekė dar dvi operos „Nuodingas bučinys“ (The Poisoned Kiss) ir „Jūrų klajūnai“ (Riders to the Sea). 1930 m. kompozitorius paruošė šokio spektaklį „Jobas“ (Šokio maskė) pagal V. Bleiko eiles. 1935 m. įvyko R. V. Viljamso „Simfonijos Nr. 4“ premjera ir jis apdovanotas valstybiniu Nuopelnų ordinu. „Simfonija Nr. 4“ pasižymėjo liūdnu tonu. 1937 m. kompozitorius buvo apdovanotas Šekspyro prizu iš Hamburgo universiteto, tačiau jau 1939 m. jo muzika buvo uždrausta fašistinėje Vokietijoje kaip antinacistinė propaganda. Antrojo pasaulinio karo metu 1943 m. įvyko jo „Simfonijos Nr. 5“ premjera, jis rašė muziką karo filmams. Svarbiausiu jo vėlyvuoju kūriniu tapo šokio spektaklis „Piligrimo kelionė“ (The Pilgrim’s Progress, 1951) pagal Dž. Banjano alegoriją. Viso kompozitorius parašė 9 simfonijas. 1951 m. mirus žmonai, R. V. Viljamsas 1953 m. vedė antrą kartą − poetę Ursulą Vud. Pora keliavo po JAV ir Italiją. Ir šiais vėlyvaisiais metais kompozitorius nenutraukė intensyvios kūrybos. Ralfas Vonas Viljamsas mirė 1958 m. rugpjūčio 6 d. Londone, palaidotas Vestminsterio vienuolyno kapinėse. Populiariausiu R. V. Viljamso kūriniu yra simfoninė poema „Kylantis vieversys“ (The Lark Ascending) pagal Dž. Meredito eiles, atlikta dar 1920 metais.
Burokaraisčio apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Perlojos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Varėnos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Nedzingės apylinkės.
Stangė
Stangė – upokšnis Varėnos rajone, Merkinės seniūnijoje; Nemuno dešinysis intakas.
Prasideda mažame ežere Purplių miške, prie Merkinės viensėdžio. Teka mišku į pietvakarius, prateka keletą ežerėlių, iš kurių didžiausias Mergelės Akelės. Žemupyje teka Merkinės miestelio pietiniu pakraščiu. Įteka į Nemuną Merkinės piliakalnio papėdėje, tuojau pat po šio santakos su Merkiu. Upės tėkmė srauni.
thumb|left|250px|Modifikuota Stangės žemupio vaga 2023 m.
Upėvardis (dar vad. Stangis) sietinas su žodžiu stangus („nelankstus, standus, stangrus“).
Pružanų apskritis (1795–1915)
Pružanų apskritis – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje Baltarusijoje, Gardino gubernijos vidurinėje dalyje. Centras – Pružanai. 1897 m. buvo 139,1 tūkst. gyventojų.
Administracinis suskirstymas
1913 m. apskrityje buvo 19 valsčių.
Slibinai
Slibinai – buvęs kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Šikšnių, prie pat Lietuvos ir Rusijos valstybių sienos, 3 km į vakarus nuo kelio.
Siesartis (Molėtai)
Siesartis (seniau Cesarka) – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Videniškių. Išlikęs Siesarties dvaras, taip pat Siesarties vandens malūnas.
Istorija
Turbūt ta pati vietovė Siesartis (Cesarka) minima Lietuvos Metrikoje 1567 m. 1657 m. kaimas minimas Videniškių bažnyčios krikšto metrikų knygoje.
Stasys Naginskas
thumb|260px|Grupė lietuvių inteligentų [[Maskva|Maskvoje. Iš kairės, sėdi: Kazimieras Pietaris, Ramūnas Bytautas, Petras Klimas, Stasys Šilingas, Agnietė Ambraziejūtė. Iš kairės, stovi: Rapolas Skipitis, Stasys Naginskas, Vladas Bukaveckas, Antanas Vienuolis-Žukauskas, Juozas Papečkys, Marcinkus, Juozas Nemeikša, Bytautas.]] Stasys Naginskas (1891 m. vasario 17 d. Panevėžio apsk., Smilgių vls., Bružuose – 1955 m. balandžio 12 d. Rokiškyje, palaidotas Rokiškio kapinėse) – Lietuvos pedagogas,  poetas ir vertėjas.
Biografija
Mokėsi Rozalimo pradinėje ir Panevėžio realinėje mokyklose. Mokslus tęsė Maskvos matininkų institute, liga ir prasidėjęs Pirmasis pasaulinis karas sutrukdė jam laikyti baigiamuosius egzaminus. Maskvoje dirbo Aušrinės, Lietuvos žinių ir Santaros redakcijose. Priklausė Lietuvių draugijai aukštųjų Maskvos mokyklų studentams šelpti ir Lietuvių draugijai nukentėjusiems dėl karo šelpti. 1918 m. atvyko į Vilnių, sekretoriavo Lietuvių mokslo draugijoje. 1919–1922 m. Vilniuje mokytojavo Pirmojoje vyrų gimnazijoje (po to pavadintoje Vytauto Didžiojo gimnazija). vėliau buvo priverstas išvykti iš lenkų valdomo Vilniaus krašto, apsigyveno Rokiškyje. Buvo paskirtas gimnazijos direktoriaus pavaduotoju, vyresnėse klasėse dėstė lietuvių kalbą ir literatūrą. 1928 m. jam buvo nustatyta atvira tuberkuliozė. Su pertraukomis dar bandė dirbti pedagoginį darbą, bet, progresuojant ligai, 1935 m. buvo priverstas išeiti į pensiją. Po Antrojo pasaulinio karo kiek dar dirbo Rokiškio švietimo skyriuje ir gimnazijos bibliotekoje, bet 1948 m. galutinai išleistas į užtarnautą poilsį.
Buvo vedęs pedagogę ir rašytoją Adelę Diržytę, sutuoktiniai užaugino dvi dukras: dailininkę Ievą Naginskaitę ir mokytoją Eleną Naginskaitę-Vajagienę.
Stasys Naginskas literatūrine kūryba susidomėjo dar būdamas moksleiviu. Pasirašydavo slapyvardžiais Stasys Pumpuras, Simas Stūra, Nagingasai Stajė ir kt., eilėraščius spausdino Lietuvos žiniose, Ryte, Naujojoje Romuvoje, Literatūros naujienose, Tautos mokykloje. Nemažai poezijos liko rankraščiuose. Mokėjo nemažai kalbų, pirmasis išvertė Viljamo Šekspyro „Hamletą“ į lietuvių kalbą. Jo dėka ir Jurgio Baltrušaičio poezija pirmą kartą suskambėjo lietuviškai. St. Naginsko kūrybinis palikimas saugomas Lietuvių literatūros ir tautosakos institute, Kauno pedagogikos muziejuje bei kt.
Sliekiai
Sliekiais vadinami kaimai:
Josvainių koplyčia-mauzoliejus
Josvainių koplyčia-mauzoliejus – laidojimo koplyčia, stovinti Josvainių miestelio civilinėse kapinėse, Kėdainių rajone, šalia kelio. Šios koplyčios kaimynystėje, kapinių gilumoje, stūkso medinė kapinių koplyčia. Teritorija priklauso Josvainių Visų Šventųjų parapijai.
Laidojimo koplyčia pastatyta artimajame senosios kapinių dalies pakraštyje, prie pagrindinio tako, skirta vietos giminės atminimui. Ji prižiūrėta, išsiskiria ryškiu raudonų plytų mūru. Yra medinės varstomos durys, virš pagrindinio fasado iškilusios dvi angelų skulptūros.
Gytis Masiulis
Gytis Masiulis (g. 1998 m. balandžio 22 d. Kaune) – Lietuvos krepšininkas, žaidžiantis LKL lygoje besivaržančioje Vilniaus „Ryto“ komandoje. Žaidžia sunkiojo krašto puolėjo pozicijoje.
Karjera ir debiutas "Žalgiryje"
Nuo 2014 m. rungtyniavo Kauno „Žalgiris-2“ komandoje. Pagrindinėje Kauno „Žalgirio“ komandoje debiutavo 2017 m. sausio 22 d. LKL rungtynėse su Kėdainių „Nevėžiu“.
Karjera Nuomos pagrindais
2018 m. liepą buvo paskolintas Klaipėdos „Neptūno“ komandai, kuriai atstovavo iki 2020 m. pavasario.
2020 m. gegužės 28 d. prisijungė prie Frankfurto „Skyliners“, kur žaidė po koronaviruso atnaujintame Vokietijos čempionate.
Panevėžio "Lietkabelis"
2020 m. liepos 8 d. pasirašė vieno sezono trukmės kontraktą su Panevėžio „Lietkabelio“ klubu.
Karjera užsienyje
2021 m. birželio pabaigoje pasirašė sutartį iki sezono pabaigos su Ispanijos Bilbao „RETAbet“ klubu.
Vilniaus "Rytas"
2022 m. liepos pradžioje pasirašė dvejų metų sutartį su Vilniaus „Ryto“ klubu.
Aerfen
Aerfen – keltų likimo ir karo deivė, taip pat Di upės (Velsas) personifikacija.
Dievavardis Aerfen į šiuolaikinę valų kalbą atėjo iš keltų prokalbės Aerten, kuris sudarytas iš dėmenų agro-, „skerdynės“, ir tan-nu, „plėsti“, „platinti“, arba ten-n-do-, „laužyti“, „kapoti“, „kirsti“. Pats vardas Aerfen veikiausiai reiškia „pagarsėjusi mūšyje“. Aerfen buvo ir vienas iš Di upės pavadinimų.
Aerfen šventovės būta Glyndyfrdwy vietovėje, įsikūrusioje ties Di upe. Pasak vietinės legendos, norint užsitikrinti sėkmę mūšyje, reikėję, paskandinant upėje, paaukoti tris žmones. Pasakojama, jog per anglų karus su valais Di upė, kuri skiria Angliją ir Velsą, nulemdavusi pergalę ir pralaimėjimą. Jei upė nuskalaudavusi rytinį krantą, tai buvęs ženklas, kad pergalę iškovos anglai (ir atvirkščiai).
Airių mitologijoje Aerfen atitikmeniu gali būti laikoma Morigan.
Lyduvėnų piliakalniai
Lyduvėnų piliakalniai – trys piliakalniai Raseinių rajone prie Lyduvėnų miestelio:
Gankeliai
Gankeliai – buvęs kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Vadaktų.
Marcus Vinicius D'Almeida
Marcus Vinicius D'Almeida (g. 1998 m. sausio 30 d. Rio de Žaneire) – Brazilijos šaudymo iš lanko sportininkas, olimpietis.
Biografija
2014 m. jaunimo olimpinėse žaidynėse brazilas pelnė sidabro medalį. 2015 m. Panamerikos žaidynėse kartu su šalies nacionaline rinktine pelnė bronzinius apdovanojimus. Savo debiutinėse 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse D'Almeida liko 33-as vienetų varžybose, o komandinėje rungtyje su Brazilijos nacionaline rinktine liko 9-oje vietoje.
2019 m. Panamerikos žaidynių sidabro medalininkas. 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse D'Almeida liko 20-as vienetų varžybose, o komandinėje rungtyje su Brazilijos nacionaline rinktine liko 9-oje vietoje.
2021 m. pasaulio šaudymo iš lanko čempionate brazilas vyrų vienetų varžybose pasiekė finalą, kuriame nusileido korėjiečiui Kim Woo-jin ir pelnė sidabro medalį.
Malčius (reikšmės)
Malčius reiškia gretimas upes Kėdainių rajone, Obels baseine:
Pliukiai
Pliukiai – buvęs kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, į šiaurę nuo Klaipėdos, tarp Kalnuvėnų ir Glaudėnų.
Istorija
Kaimas žinomas nuo 1540 m. XIX a. buvo Pliukių valsčiaus centras.
Sliekiai (Joniškis)
Sliekiai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Gataučių.
Tolkūnų apylinkė (Varėna)
Tolkūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Perlojos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Varėnos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Perlojos apylinkės.
Pasveikink mirtį kitą dieną
Pasveikink mirtį kitą dieną  – dvidešimtasis filmas apie britų slaptąjį agentą Džeimsą Bondą, pasirodęs 2002 metais. Filmas, kurį prodiusavo Barbara Broccoli ir Michael G. Wilson, o režisavo Lee Tamahori, žymėjo 40-ies metų sukaktį nuo pirmojo filmo „Daktaras No“, pasirodžiusio 1962 metais. Filme esama užuominų į ankstesnius filmus bei noveles.
Filmo centre atsidūrė Šiaurės ir Pietų Korėjų santykiai ir galimo karo grėsmė.
Juosta kainavo 142 milijonus dolerių ir buvo brangiausias iki tol sukurtas filmas apie agentą 007. Nepaisant nevienareikšmių atsiliepimų, juosta surinko 431,9 milijono dolerių.
Aktoriai
150px|thumb|right|Zao
Ricko Yune‘o grimavimas, kuriam buvo naudojami tikri deimantai, trukdavo iki trijų valandų.
Johnas Cleese‘as filme Viso pasaulio negana vaidino Q pagalbininką R, tačiau mirus Q vaidmens atlikėjui Desmondui Llewelynui, užėmė šio vietą.
Filmavimas
150px|thumb|right|Bondas ir Jinx
Juostos kūrimo darbai vyko Islandijoje, Ispanijoje, Havajuose bei Jungtinėje Karalystėje.
Filmo premjeroje 2002 metų lapkričio 20 dieną dalyvavo Britanijos karalienė – pirmą kartą nuo „Gyveni tik du kartus“ pasirodymo. Iki „Kazino Royale“ išleidimo 2006 metais, „Pasveikink mirtį kitą dieną“ buvo pelningiausias serijos filmas (432 milijono dolerių) ir pagal pajamas užėmė 6-ąją vietą tarp 2002 metais sukurtų juostų.
Filmas sulaukė kontroversiškų vertinimų Azijos šalyse, ypač Šiaurės Korėjoje, kuri buvo pavaizduota kaip trokštanti karo. Filmas taip pat buvo boikotuotas dalyje Pietų Korėjos kino teatrų, o šalies Kultūros ir Turizmo ministras pavadino jį „netinkamu filmu netinkamu laiku“.
Be to, kritikos sulaukė dėl pernelyg daug reklamos filme: 20 kompanijų sumokėjo 70 milijonų dolerių, kad jų produkcija būtų paminėta filme ir tai buvo rekordinė tuo metu suma. BBC ir Reuters kompaniją pavadino Buy Another Day.
Muzika
Garso takelį filmui sukūrė kompozitorius Davidas Arnoldas, o titulinę dainą įrašė Madonna, filme taip pat atliekanti epizodinį vaidmenį.
Apdovanojimai
Golden Reel nominacija už garso efektus
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1910–1911 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1910–1911 m.
1910–1911 m. Airijos taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Skanstes SK
Istorija
Klubas įkurtas Rygoje. 2021 m. rungtyniavo Antroje lygoje. Dėl pandemijos grėsmių visos žemesniųjų lygų pirmenybės buvo sustabdytos. Tuo metu ekipa buvo pirmoje vietoje.
2022 m. klubas siekė licencijuotis ir žaisti Pirmoje lygoje. Užėmė septintą vietą Pirmoje lygoje.
Klubo spalvinė gama
Tradicinė klubo apranga – pilki marškinėliai, juodi šortai ir juodos kojinės.
Antapuntė
Antapuntė – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Luokesos.
Istorija
1660 m. kaimas minimas Videniškių bažnyčios krikšto metrikų knygoje. XVIII a. pabaigoje Antapuntės palivarką valdė Norvilienė.
Tamsusis grifas
Tamsusis grifas (Aegypius monachus) – vanaginių paukščių (Accipitriformes) būrio, Gypinae pošeimio plėšriųjų paukščių rūšis.
Paplitę Eurazijos subtropikų ir atogrąžų klimato juostose, nedidelė populiacijos dalis gyvena vidutinių platumų klimato zonoje. Arčiausiai nuo Lietuvos jie peri Krymo pusiasalyje, klajojantys aptinkami pietinėje Šveicarijoje, o pietinėje Moldavijoje jau išnykę.
Dažniausiai laikosi pavieniui ar poroje, nors prie skerdienos ar maitinimosi vietose gali susiburti į nedideles grupes, bet tokiose grupėse retai gali būti nuo 12 iki 20 vienetų, nors kai kuriais ankstesniais duomenimis buvo pranešimų apie 30 ar 40 šių grifų individų susibūrimus.
Didelis paukštis, trečia pagal svorį plėšriųjų paukščių rūšis. Kūno svoris 7–14 kg, kūno ilgis 98–120 cm, atstumas tarp išskleistų abiejų sparnų galų 250–310 cm. Patelės yra stambesnės.
Suaugusių paukščių plunksninis apdaras ryškiai tamsus – rudas, išskyrus šviesesnių plunksnų viršugalvį. Snapas galingas.
Monogamai. Deda vieną kiaušinį, arba labai retai du.
Kaip ir daugelis grifų, jie daugiausia minta dvėseliena.
Kuoduotieji pingvinai
Kuoduotieji pingvinai (Eudyptes) – pingvininių šeimos paukščių gentis. Senąja graikų kalba „eu“ – geras, „dyptes“ – plaukikas. Paplitę Antarktidoje, Pietų vandenyno salose, pietiniuose Australijos pakraščiuose, Naujosios Zelandijos, Pietų Amerikos pakrantėse.
Didžiąją gyvenimo dalį praleidžia vandenyje, į sausumą grįžta tik veisimosi periodu.
Vidutinio dydžio pingvinai. Išskirtinis požymis – geltonų, ilgų plunksnų kuokštai virš snapo, akių, kurie per tuoktuves gyvūnams padeda atpažinti tos pačios rūšies paukščius. Minta kriliu, žuvimi ir kalmarais. Į perimvietes pirmas grįžta patinas. Dėtyje du kiaušiniai, tačiau išgyvena tik vienas jauniklis.
Gentyje yra 6 rūšys:
Emutbalas
Emutbalas – senovės Mesopotamijos regionas, buvęs į rytus nuo Tigro upės, nusidriekęs nuo senovinio Šarsino miesto iki Marudo. 1834 m. pr. m. e. kraštą valdė amoritų karalius Kudurmabukas. 1784 m. pr. m. e. regioną užkariavo Babilonijos karalius Hamurabis.
Druckūnų apylinkė
Druckūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Varėnos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Varėnos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Varėnos apylinkės.
Kunkių valsčius
Kunkių valsčius ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Kunkiai.
Dubulė
left|120px
Kunkių valsčius
Istorija
Įkurtas 1874 m. birželio 4 d. 1939 m. pavasarį prijungtas prie naujo Nemirsetos valsčiaus, Kretingalės valsčiaus ir Kalotės valsčiaus.
Nemirsetos valsčius
Nemirsetos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje. Centras – Nemirseta.
Istorija
Įkurtas 1939 m. pavasarį iš dalies Kunkių valsčiaus ir dalies Kretingalės valsčiaus. Panaikintas baigiantis II pasauliniam karui.
Malčius II
Malčius (Malčius II, vietomis Malčius III) – upė Lietuvoje, Kėdainių rajone, Vilainių seniūnijoje; Obels kairysis intakas. Prasideda laukuose tuojau į pietus nuo Lančiūnavos, nors priima keletą griovių iš Lančiūnavos miško. Teka į pietvakarius lygiagrečiai plentui. Žemupyje pakrypsta į pietus, kerta kelią Ukmergėn, ties Aristava įteka į Bublių tvenkiniu užtvenktą Obelį (12 km nuo jos žiočių).
Upės žemupys (0,6 km nuo žiočių) Aristavoje patvenktas, susidaręs Aristavos tvenkinys (10,4 ha). Visa upelio vaga ištiesinta.
Šalimais Malčiaus įsikūrę: Stasinė, Skerdikai, Melagiai, Aristava, Užlukiai.
Upėvardis laikomas vediniu iš *Malšius, šis kildinamas nuo malšyti („raminti, silpninti“), malšti („rimti, nykti, silpti“).
Karolis Mikalojus Radvila
Kunigaikštis Karolis Mikalojus Radvila (1886 m. gruodžio 5 d. − 1968 m. spalio 24 d., Varšuva) − Lenkijos aristokratas, paskutinis (13-tas) Davyd Haradoko ordinatas (1920−1939).
Biografija
Lenkijos kunigaikščių Radvilų giminės atstovas, herbo „Traby“ savininkas. 15-to Nesvyžiaus ir 12-to Klecko ordinato, kunigaikščio Jurgio Frydrycho Radvilos (1860−1914) ir grafaitės Marijos Rožės Branickos (1863−1941) jaunesnysis (antrasis) sūnus. Vyresnysis brolis − 16-tas Nesvyžiaus ir 13-tas Klecko ordinatas, kunigaikštis Albertas Antanas Radvila (1885−1935).
Baigė klasikinę gimnaziją Varšuvoje, studijavo žemės ūkį Jogailos universitete. 1914 metais pradėjo tarnauti Rusijos armijoje. Nuo 1916 metų − Pulavos legiono eskadrono vadas, vėliau tarnavo 1-me Krechovico ulonų pulke. Buvo generolo Juzefo Dobor-Musnickio adjutantas. Nuo 1918 m. lapkričio 18 d. − poručikas ir eskadrono 12-to Podolės ulonų pulko vadas. 1919−1920 metais kariavo Ukrainoje, po to įstojo į rezervą rotmistro laipsnyje.
1920 metais, po savo dėdės 12-to David-Horodoko ordinato Vilhelmo Stanislovo Radvilos (1880−1920) mirties, Karolis Mikalojus Radvila paveldėjo Davyd Haradoko ordiaciją.
Buvo apie 155 tūkstančių hektarų valdytojas. Gyveno Mankovičiuose.
1939 metais Antro Pasaulinio karo pradžioje Karolis Mikalojus Radvila buvo mobilizuotas į kavaleriją Lukove, po to štabo gynybos eskadrone Breste, po to Polesėje. Buvo paimtas į nelaisvę netoli Kocko, bet sugebėjo pabėgti. Jis sugebėjo gauti itališką vizą ir išvažiavo į Italiją, o iš ten išvažiavo į Prancūziją. Ten jis įstojo į Lenkijos armiją. Po jo būrio sutriuškinimo Prancūzijoje išvažiavo į Londoną, kur tęsė tarnybą Lenkijos armijoje. 1947 metais emigravo į Pietų Afriką, kur vadovavo firmai, užsiimančiai paukštienos mėsa. 1964 metais divizijos generolas Anderasas paskyrė jį majoru. 1967 metais kartu su žmona Izabele grįžo į tėvynę.
Mirė 1968 m. spalio 24 d. Varšuvoje. Palaidotas šeimos koplyčioje Vilianuvo kapinėse.
Šeima ir vaikai
1910 metų birželio 9 d. Krokuvoje vedė savo pusseserę Izabelę Radvilaitę (1888 m. rugpjūčio 30 d. − 1968 m. vasario 21 d.), Dominyko Marijos Ignoto Radvilos (1852−1938) ir Dolores Marijos Franciskos de Agramonte (1854−1920) dukterį. Jų vaikai:
Šenkaimai
Šenkaimai – buvęs kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, netoli Grinkiškio.
Stasys Daugirdas
Stasys Daugirdas (g. 1951 m. vasario 20 d. Norilske, Rusijoje) – žymus Lietuvos gitaristas atlikėjas, dainų tekstų autorius, kompozitorius, muzikinės grupės „Gėlių vaikai“ įkūrėjas ir vadovas, pedagogas, knygų autorius.
Biografija
Stasys Daugirdas – žymus Lietuvos džiazo ir pop-muzikos atlikėjas gitaristas, septintajame dešimtmetyje Lietuvoje populiarių dainų ir šiuolaikinių instrumentinių kūrinių kompozitorius. Nuo 1967 m. aktyvus Lietuvos hipių judėjimo dalyvis.
1969 m. kartu su Viačeslavu Doroninu - mušamieji, Vladimiru Kudikovu – klavišiniai ir Valerijumi Osipovu - bosinė gitara, įkūrė lietuviško roko grupę „Gėlių vaikai“. Pirmasis oficialus grupės koncertas įvyko 1969 m. kovo 8 d. Tarptautinės moters dienos proga Lietuvos Radijo ir televizijos centre, Vilniuje. Netrukus po to grupė dalyvavo Vilniaus saviveiklinių kolektyvų apžiūroje ir tapo laureatais. Grupės repertuare buvo apie 50 autorinių dainų, daugiausiai tai buvo S. Daugirdo eilės ir muzika. 1969 m. Žinijos darugijos salėje, Vilniuje, įvyko S. Daugirdo autorinių dainų koncertas. „Gėlių vaikai” koncertuodavo po du-tris kartus kas mėnesį, koncertai vykdavo Vilniaus profsąjungų rūmuose, Vilniaus sporto rūmuose, Vilniaus universitete, Kauno koncertų salėse. 1972 m. Vilniuje įvyko pirmasis underground roko festivalis, S. Daugirdas buvo vienas jo iniciatorių ir dalyvių.
„Gėlių vaikai“ iširo 1976 metais, tačiau S. Daugirdas nenutraukė savo muzikinės ir kūrybinės veiklos, tęsė koncertinę veiklą kartu su patyrusiais Lietuvos muzikantais, tokiais, kaip Leonidas Meldažis – klavišiniai, Jonas Taločka – mušamieji, Zenonas Pašiulys - bosinė gitara, Arūnas Šlaustas - klavišiniai, Algis Frankonis - mušamieji, Sigitas Giedraitis – klavišiniai, Artūras Anusauskas – klavišiniai, Aleksandras Belkinas – vokalas ir lūpų armonikėlė, Sergejus Sopelevas-Vysocki – bosinė gitara, ir kt.
Stasys Daugirdas pradinį muzikinį išsilavinimą įgijo namuose, iš močiutės - Janinos Rytvinskaitės-Daugirdienės - profesionalios pianistės, Lietuvos valstybinės konservatorijos dėstytojos. 1981 m. Stasys Daugirdas baigė neakivaizdines studijas prof. Eduardo Balsio klasėje, Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dabar Lietuvos muzikos ir teatro akademija), įgijo kompozitoriaus specialybę, diplominio darbo tema - Kvartetas, panaudojant lietuvių liaudies dainų melodiką.
S. Daugirdas išvertė iš anglų į lietuvių kalbą daug metodinės džiazo literatūros, tarpe jų ir pasaulyje labai populiari, bet Lietuvos skaitytojų vis dar nesulaukta knyga – „Džiazo improvizacija ir harmonija – nuo elementoriaus iki tobulybės“ (Jazz Improvisation And Harmony – Elementary To Advanced), autorius Alan Phillips.
2008 m. išleista Stasio Daugirdo knyga „Gitaros pradžiamokslis”, skirta pradedantiems gitaros entuziastams. Ši knyga tinka būti vadovėliu muzikos mokykloje arba pagalbiniu vadovu savarankiškai besimokančiam gitaristui.
Stasys Daugirdas yra „Lietuvos gitaros rėmimo fondo“ steigėjas ir kuratorius. Taip pat jis yra kasmetinio tarptautinio gitaristų konkurso Vilniuje „Gitarų šėlsmas“ vienas organizatorių.
Komunaras
Komunaras – komunos narys arba kovotojas už komunizmą:
Petrai
Petrai – buvęs viensėdis Radviliškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Ožaičių.
Liteksas
Liteksas – Lietuvos įmonė, gaminanti vilnos produkciją.
Panaudodami modernias technologijas ir įrengimus įmonė gamina pledus, apklotus bei šalikus iš naturalių pluoštų: eriuko vilnos, kašmyro, merino bei alpakos.
Istorija
Įmonė įkurta 1927 metais. Po kelerių metų įmonėje jau buvo gaminama apie 30 rūšių medžiagų. Vieni didžiausių to laiko užsakovų buvo Lietuvos kariuomenė, kurios uniformoms išausta apie 30 000 metrų audinio. Ji sparčiai augo, didėjo gamybos apimtys ir statomi nauji priestatai su sandėliais, bet tuometiniai įvykiai pasaulyje, Lietuvos nepriklausomybės praradimas, Antrasis pasaulinis karas įmonės veiklą pristabdė. Pasibaigus karui ji buvo atkurta suteikus vilnonių audinių fabriko „Liteksas“ vardą. 1970 m. lapkritį tuometinės Lietuvos TSR Lengvosios pramonės ministro įsakymu vilnos pramonės fabrikų „Liteksas“ ir „Spartuolis“ bazėje sukurtas vilnos pramonės įmonių susivienijimas „Liteksas“ (atskiriant fillialinius fabrikus į atskirus juridinius vienetus). 1993 m. akcinė bendrovė „Liteksas“ buvo perregistruota į bendrą Lietuvos–Vokietijos įmonę „Liteksas ir Calw“. Tuo metu mūsų gaminių asortimentą praplėtė pledai ir apklotai. 2000 m. birželį įmonę nupirko svarbiausia Italijos tekstilės/rūbų gamintojų grupė – „Marzotto Group“.
Edeteliai
Edeteliai – buvęs kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, netoli Šiaulėnų.
Suduikiai
Suduikiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 1,5 km į vakarus nuo Inturkės, pietiniame Gėluoto ežero krante.
Istorija
1658 m. kaimas minimas Videniškių bažnyčios krikšto metrikų knygoje.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1909–1910 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1909–1910 m.
Krivilių apylinkė
Krivilių apylinkė (arba Krivulių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Varėnos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Varėnos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Vydenių apylinkės.