cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sophia Loren
Kilmė ir šeima
Karo metais Romilda su dukterimis gyveno Pozzuoli miestelyje netoli Neapolio pas jos senelę. Teritorija ne kartą buvo bombarduota Sąjungininkų kariuomenės ir kartą Sofija, bėgdama į slėptuvę, buvo sužeista į smakrą skeveldros. Po šio įvykio šeima persikėlė į Neapolį pas tolimus giminaičius. Karui pasibaigus, jie vėl įsikūrė Pozzuoli, kur senelė namuose atidarė barą. Jame motina grojo pianinu, Maria dainavo, Sofija dirbo padavėja, o vieta netruko tapti populiaria JAV kareivių, kurių bazė buvo įkurta netoliese, susirinkimo vieta. Šeima gyveno labai vargingai ir mergina ieškojo bet kokių būdų ištrūkti iš skurdo. right|thumb|170px|Kadras iš filmo „Ieri, oggi, domani“ Sėkmė nusišypsojo 1950 m., kuomet 14-metė Sofija dalyvavo „Mis Italija“ grožio konkurse, kuriame pateko į finalą ir buvo pripažinta „Mis Elegancija“. Čia ji susipažino su režisieriumi ir prodiuseriu Carlo Ponti, kurio dėka prasidėjo jos kelias į šlovę. Pradžioje tai buvo epizodiniai vaidmenys, tarp kurių ir Mervyn LeRoy epas „Quo Vadis“, tačiau ilgainiui pasirodymai tapo vis didesni ir svarbesni.
Nuo 1952 m., kuomet gavo vaidmenį juostoje „La Favorita“, ji ėmė pasirašinėti Sofia Lazzaro pseudonimu. Po metų atliko pirmą didelį vaidmenį juostoje „Aida“, už kurį sulaukė kritikų liaupsių, o proveržiu karjeroje tapo filmai „Due notti con Cleopatra“ (1953) ir „L’oro di Napoli“ (1954). Vėlesnį pseudonimą, „Loren“, kuriuo ji išgarsėjo visame pasaulyje, sugalvojo Ponti pagal švedų aktorę Märta Torén. left|thumb|170px|Kardas iš filmo „[[Itališkos vedybos (filmas)|Itališkos vedybos“]] 1958 m. Sofija pasirašė 5 metų sutartį su kino kompanija „Paramount Pictures“, kurios dėka išgarsėjo visame pasaulyje tokiais filmais kaip „Desire Under the Elms“, „Houseboat“ ir „Heller in Pink Tights“.
1961 m. ji suvaidino režisieriaus Vittorio De Sica dramoje „Dvi moterys“, kurioje pasakojama apie motinos pastangas apsaugoti 12-metę dukterį karo laikų Italijoje. Pradžioje Sofija turėjo atlikti dukters vaidmenį, tačiau režisierius nusprendė jį patikėti aktorei Eleonorai Brown, o jai skirti motinos vaidmenį. Sofijai šis vaidmuo atnešė daugybę apdovanojimų: Oskarą, Kanų kino festivalio pagrindinį prizą, BAFTA bei daugelį kitų (viso net 22). Juosta taip pat sulaukė puikių kritikų atsiliepimų bei didelės finansinės sėkmės, o Loren tapo pirmąja aktore, pelniusia Oskarą geriausios aktorės užsienio filme kategorijoje. right|thumb|170px 7 dešimtmetyje Sofija tapo viena populiariausių pasaulio aktorių, sėkmingai tęsiančia karjerą tiek Holivude, tiek Europoje. 1964 m. ji uždirbo milijoną dolerių už vaidmenį filme „The Fall of Roman Empire“, o 1965 m. buvo nominuota Oskarui už darbą juostoje „Itališkos vedybos“. 1963 m. ji atsisakė vaidmens komiškame vesterne „Ketvertas iš Teksaso“, o 1968 m. – vaidmens fantastinėje juostoje Barbarella, kuris atiteko Jane Fonda. Nuo 1964 m. iki 1977 m. Sofija pelnė 4 Auksnio gaublio apdovanojimus, o žymiausi to laikotarpio filmai yra „Lady L“, „Arabesque“ ir paskutinis Charlie Chaplin darbas „A Countess from Hong Kong“.
1980 m. pasirodė jos biografinė knyga „Sophia Loren: Living and Loving, Her Own Story“. Pagal ją buvo sukurtas televizijos filmas, kuriame ji pati atliko savo bei savo motinos vaidmenis (Sofiją jaunystėje suvaidino Ritza Brown ir Chiara Ferrari). 1981 m. ji tapo pirmąja įžymybe, išleidusia savo vardo kvepalus. left|thumb|150px Tais pačiais metais Sofija atsisakė vaidmens seriale „Dinastija“, o 1982 m. aktorė buvo 18 dienų įkalinta dėl vengimo mokėti mokesčius.
Per savo karjerą ji taip pat įrašė keliasdešimt dainų, dalis kurių buvo išleistų komiškame albume kartu su aktoriumi Peter Sellers. Nors pastarasis tuo metu išsiskyrė su žmona Anne Howe, Sofija visuomet neigė apie galimą judviejų romaną.
1991 m. ji buvo apdovanota Oskaru už karjeros pasiekimus, o 1995 m. – Auksinio gaublio Cecilio B. DeMille‘o apdovanojimu. Nuo 1990 m. aktorė daugiau dėmesio skyrė ne vaidybai, o verslo reikalams, išleido keletą kulinarijos knygų, sukūrė savo drabužių bei papuošalų linijas. 1994 m. buvo atidengta jos žvaigždė Holivudo šlovės alėjoje, o ji pati buvo nominuota Auksiniam gaubliui už vaidmenį filme „Ready to Wear“ (kartu su Julia Roberts).
1995 m. ji kartu su Jack Lemmon, Walter Matthau ir Ann-Margret vaidino juostoje „Grumpier Old Men“. 2002 m. Sofija pasirodė Kanadoje sukurtame jos sūnaus Edoardo filme „Between Starngers“ kartu su Mira Sorvino, bei TV seriale „Lives on the Saints“ (2004 m.).
2009 m. Sofija kartu su Daniel Day-Lewis, Penélope Cruz, Kate Hudson, Marion Cotillard ir Nicole Kidman vaidino režisieriaus Rob Marshall filme „Nine“ pagal to paties pavadinimo Brodvėjaus pjesę. Po metų ji atliko savo pačios motinos vaidmenį 2 dalių Italijos televizijos filme „La Mia Casa È Piena di Specchi“ apie savo jaunystę.
Asmeninis gyvenimas
Carlo Ponti mirė 2007 m.
Loren turi namus Neapolyje ir Romoje, o nuo 2006 m. gyvena Ženevoje. Aktorė yra didelė futbolo klubo „S.S.C. Napoli“ gerbėja. 2007 m. interviu „Gazzetta dello Sport“ ji pareiškė sušoksianti striptizą, jei komanda laimės Serie B čempionatą (klubas tuo metu buvo 3 vietoje).
2007 m. 72 metų Sofija pozavo „Pirelli kalendoriui“ kartu su Penélope Cruz ir Hilary Swank.
Apdovanojimai
right|thumb|170px|1991 m. right|thumb|170px|2009 m. right|thumb|170px| 2014 m.
Šiaurės Vėjas
Šiaurės Vėjas (Šiaurys, Jovušas) – šiaurės vėjo dievas, vyriausias iš savo brolių. Jis gyvena dideliame miške, milžiniškame ąžuole.
Jei žmogus ieško atsakymo į jam svarbų klausimą, po Saulės ir Mėnulio jis klausia Šiaurio, viską žinančio. Šiaurės Vėjas žmogui suteikia galimybę bendrauti su oro erdve, pasiversti vanagu, naudotis vėjų dovanotais magiškais daiktais, pavyzdžiui, Vėjų Motinos dukters kamuoliu, rodančiu kelią prie marių kranto, tai yra sienos, prie kurios sustoja Šiaurys. Toliau jau reikia keliauti kitomis priemonėmis.
Kartais jis tapatinamas su Bangpūčiu.
Taryba
Taryba – kolegialus valdymo ar patariamasis organas, paprastai sudarytas iš keleto ar daug narių. Taip pat tarybomis vadinamos ir kai kurios kitokios institucijos – visuomeninės organizacijos, valstybinės ir tarpvalstybinės institucijos.
Valdymo organai
Valstybės ar mažesnių administracinių vienetų valdymo organai, pvz.,
Savivaldos, priežiūros, patariamosios institucijos
Council Council fa:شورا (ابهام‌زدایی) Council Majlis
Mikelis (reikšmės)
Mikelis:
Mikelis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Mikelienė (ištekėjusi moteris) ir Mikelytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Ford Fusion (Europos)
Ford Fusion (Europos)
Yra unikalus lengvojo visureigio, kompaktiško vienatūrio, judraus ir manevringo miesto automobilio derinys. Tvirta ir saugi 5 durų konstrukcija, kuri įveikia visus miesto iššūkius. Išradingai suplanuotas erdvus salonas, kuriame patogiai gali susėsti vairuotojas ir keturi keleiviai. Tai vienas kūrinys – „Ford Fusion
Saugumas
„Ford Fusion“ demonstruoja geriausias saugumo savybes. Standartinėje automobilio įrangoje yra moderni IPS („Intelligent Protection System“) saugos sistema su dvigubo lygio saugos oro pagalvėmis. Avarijos atveju IPS kompiuteris akimirksniu išanalizuoja smūgio stiprumą ir saugos oro pagalvės išskleidžia atitinkamai - 70 arba 100 procentų tūrio.
Variklis
Variklį Galima rinktis vieną iš dviejų 1.4 litro arba 1.6 litro benzininių ir 1.4 litro TDCi turbodyzelinio variklio. 1.4 litro 80 AG benzininio variklio kuro sąnaudos mieste - 8.5, užmiestyje - 5.3 ir vidutinės - 6.5 litro 100 km. 1.6 litro 100 AG benzininio variklio kuro sąnaudos mieste - 9.0, užmiestyje - 5.3 ir vidutinės - 6.6 litro 100 km. „Ford Fusion“ gali būti montuojamas modernus 1.4 litro 68 AG „Common - rail” turbodyzelinis variklis, kurio kuro sąnaudos mieste - 5.2, užmiestyje - 3.9 ir vidutinės - 4.4 litro 100 km. Su pilnu baku galima nuvažiuoti net iki 1023 km.
Patogumas
„Ford Fusion“ salonas – komfortiškas ir patogus. Ergonomiškai išdėstyti mygtukai įgalina lengvai valdyti visus prietaisus. Standartinėje automobilio įrangoje – oda aptrauktas vairas. Vairo kolonėlės padėties aukštis reguliuojamas aukštyn ir žemyn 50 mm diapazonu. Tai leidžia nustatyti reikiamą vairo poziciją įvairaus ūgio vairuotojams.
Bagažinės talpa 337 litrai. Bagažinė yra plati (980 mm) ir gili (767 mm) dėl ypatingos galinės pakabos konstrukcijos. Galinės sėdynės sulankstoma santykiu 60/40. Sulanksčius galines sėdynes, bagažinės talpa padidėja iki 1175 litrų ir 1.2 metro ilgio.
Specialios konstrukcijos galinis bamperis ir dugnas, leidžia lengvai pakrauti įvairaus dydžio krovinį. Lengvai nulenkiama priekinė keleivio sėdynė įgalina vežti ir itin ilgus - net 2,3 metro daiktus. Atversta sėdynė gali būti panaudota kaip patogus staliukas savaitgalio išvykoms gamtoje.
Durelėse yra didelės ir patogios kišenėlės, į kurias galima sudėti daug įvairių smulkmenų, pavyzdžiui, 0,33 litro skardinę limonado.
Sent Polas
Sent Polas – miestas šiaurinėje JAV. Tai antras pagal dydį Minesotos miestas ir valstijos sostinė. Sent Polas jungiasi su Mineapoliu, sudarydamas bendrą konurbaciją.
Adampolis (Pakruojis)
Adampolis – buvęs viensėdis Pakruojo rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Vismantų.
Istorija
Apie XVIII a. buvo įsikūręs Vismantų dvarininkų Jasinskių palivarkas. Manoma, jame stovėjusi pirmoji Vismantų koplyčia. 1923 m. buvo 3 ūkiai (kiemai), kuriuose gyveno 12 gyventojų.
Santorinas
thumb|300px|Tipiškas Santorino kraštovaizdis
Santorinas  – Graikijai priklausanti vulkaninės kilmės sala pietų Egėjo jūroje. Sala priklauso Kikladų salų grupei. Graikijoje Santorinas dar žinoma kaip Tira ir Tera. Salos sostinė yra Fira, pagrindinis uostas – Atiniosas. Salos plotas 73 km². Joje gyvena 13,4 tūkst. gyventojų (2001 m.).
Sala gerai žinoma dėl baltų namų su mėlynais stogais. Anksčiau namai baltai buvo dažomi dėl praktinių sumetimų: buvo manoma, kad balta spalva ne taip praleidžia karštį. Vėliau, 1974 metais, buvo išleistas įstatymas, kuris įpareigojo visus namus dažyti baltai dėl politinių priežasčių. Jau po kelių dešimtmečių baltos ir mėlynos spalvos kombinacija (tokios spalvos sudaro ir Graikijos vėliavą) tapo žinomiausiu Kikladų salų prekės ženklu. Pastaruoju metu tarp Graikijos kultūros ministerijos ir kitų valdžios institucijų vyksta debatai dėl leidimo dažyti namus ir kitomis spalvomis.
Santorinas yra seismiškai aktyvus. Paskutinis vulkano išsiveržimas fiksuotas 1956 m., tada žemės drebėjimas sunaikino 85 % statinių, žuvo daug žmonių. Tik 1970 metais pradėjus turizmo verslą, Santorinas atsigavo.
Manoma, kad pirmasis išsiveržimas įvyko 1645 m. pr. m. e. Išsiveržimas sukėlė cunamį, kuris atsirito iki šiaurinės Kretos pakrantės ir, manoma, sugriovė mino civilizaciją.
Kartais daromos prielaidos, kad būtent seismiškai aktyvus Santorino vulkanas lėmė Mozės organizuotą žydų tautos pabėgimą iš Egipto.
Beveik 1300 metų po išsiveržimo, vulkanas buvo visiškai neaktyvus. Tačiau vėliau mažesni išsiveržimai sukūrė Palea Kameno, Mikra Kameno, Makroniso, Asproniso ir Nea Kameno salas.
Iš salos gerai matoma didžiulė kaldera yra ankstesnių vulkano išsiveržimų pėdsakas. Tai vienintelė paskendusi kaldera pasaulyje.
Nepaisant vulkano išsiveržimo pavojaus turistai iš viso pasaulio plūsta į šią salą.
Beržai
Beržai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Dotnuvos, prie geležinkelio Šiauliai–Jonava. Seniūnaitijos centras. Pro kaimą teka kairysis Nevėžio intakas Kruostas, užtvenktas Vaidatonių tvenkiniu. Jo kairiajame krante yra III–V a. Beržų kapinynas. Šiauriniu kaimo pakraščiu teka Kruosto intakas – Konkulis. Iš Beržų keliai veda į Dotnuvos GS, Šalčmirius, Gėlainius, Vincgalį. Vakariniame pakraštyje yra beržų alėja.
Istorija
Kaimas pirmą kartą minimas 1596 m. Ruoščių dvarelio inventoriuje, nors dar 1372 m. Livonijos kronikoje minima vietovė Berze. Tačiau kadangi apylinkėse yra nemažai vietovių su šaknimi berž-, nėra žinoma, ar tikrai minima ši gyvenvietė.
Gyventojai
Tarpukariu dar buvo Beržų viensėdis (1923 m. – 29 gyv.).
Raúl López
Raulis Lopezas (g. 1980 m. balandžio 15 d. Vike) – Ispanijos krepšininkas, olimpietis. Rungtyniavo Bilbao Berri komandoje.
1985 m. Bylio Tarpzoninis turnyras
'''1985 m. Bilio tarpzoninis šachmatų turnyras''' – tai pasaulio čempionato ciklo (1985–1987) atrankinės šachmatų varžybos. Vienas iš (tryliktojo ciklo) tarpzoninių vyrų turnyrų vyko 1985 birželio 30 – liepos 26 d. Bylyje.
Turnyras
18 žaidėjų iš 16 šalių kovojo dėl 4-ių kelialapių į 1985 Kandidatų turyrą.
Dalyviai
Turnyre dalyvavo 18 žaidėjų.
Iš 1983/84 m. Kandidatų mačų: E. Torė. Dėl aukštų reitingų (1985 m. sausio 1 d.) pakviesti: 🇭🇺 Djula Saksas, Rafaelis Vaganianas,   Levas Polugajevskis,  Ljubomiras Ljubojevičius, 🇸🇪 Ulfas Andersonas.
Rezultatai
Turnyrą laimėjo R. Vaganianas – 12½ taško, Antras liko J. Seiravanas, trečias – A. Sokolovas. 4 – 6 vietas pasidalijo N. Šortas, Dž. Van der Vilis ir E. Torė – po 10 taškų. Dėl ketvirtosios vietos suteikiančios teisę žaisti Kandidatų turnyre, buvo surengtas mačų turnyras. Jame N. Šortas ir Dž. van der Vilis pasidalijo 1-2 vietomis, surinkę po 3½ taško. 3-ią užėmė E. Torė – 2 taškai. Dėl geresnių papildomų rodiklių tarpz. turnyre į 1988/90_m._Kandidatų_mačai pateko N. Šortas.
Keturi geriausiai pasirodę dalyviai R. Vaganianas, J. Seiravanas, A. Sokolovas, N. Šortas iškovojo teisę žaisti 1985 m. Kandidatų turnyre.
Lentelė
Pasaulio šachmatų čempionato Tarpzoninis turnyras, Bylis 1985 birželio 30 – liepos 26 d.
Dėl ketvirtosios vietos, kuri leido žaisti 1985 m. kandidatų turnyre N. Šortas, D. Van der Vilis ir E. Torė 1985 m. liepos – rugpjūčio mėn. žaidė po tris partijas atrankinį turnyrą.
Iš kiekvieno 1985 m. tarpzoninio turnyro, geriausi iš nepatekusiųjų, dėl atsarginio žaidėjo vietos 1985 m. rugsėjo mėn. žaidė turnyre Londone. Jį laimėjo J. Spilmenas, surinkęs 4½ taško. Antras buvo V. Gavrikovas – 4 taškai, o trečias D. van der Vilis – 3½ taško.
Friedrich Ebert
Fridrichas Ėbertas (, g. 1871 m. vasario 4 d. Heidelberge – 1925 m. vasario 28 d. Berlyne) – Vokietijos politinis veikėjas, pirmasis prezidentas.
Kroatijos futbolo varžybos 2002–2003 m.
Kroatijos futbolo varžybos 2002–2003 m.
Friedrich Ebert
Biografija
Friedrich Ebert buvo 7-tasis 9 vaikų šeimoje. Mokėsi liaudies mokykloje, nuo 1885 iki 1888 m. – odininko amato. Būdamas pameistriu, apkeliavo visą šalį.
Miknevičienė
Miknevičienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Friedrich Ebert
Biografija
1889 m. įstojo į Vokietijos socialistinę darbininkų partiją, 1893 m. socialdemokratų laikraščio „Bremer Bürgerzeitung“ (Bremeno miestiečių laikraštis) redaktorius. 1905 m. SPD CK Generalinis sekretorius, nuo 1913 m., A. Bebeliui mirus, partijos pirmininkas. Nuo 1912 m. Bundestago narys.
Miknevičienė
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Miknevičiūtė (mergautinė pavardė).
Kroatijos futbolo varžybos 2002–2003 m.
Pirmosios rungtynės
-
Friedrich Ebert
Biografija
1917 m. dalyvavo tarptautinėje socialdemokratų partijų konferencijoje Stokholme. Po Vokietijos revoliucijos 1918 m. lapkričio 9 d. išrinktas Vokietijos kancleriu, 1919 m. vasario 11 d. Veimaro steigiamajame susirinkime išrinktas laikinuoju Vokietijos respublikos prezidentu. 1922 m. pakeitus konstituciją, išrinktas pirmuoju Vokietijos respublikos prezidentu. Jam vadovaujant Vokietija pasirašė Versalio taikos sutartį, priėmė Veimaro konstituciją.
Miknevičienė
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Miknevičius.
Kroatijos futbolo varžybos 2002–2003 m.
Atsakomosios rungtynės
--
Friedrich Ebert
Atminimas
Friedrich Ebert vardu pavadintas politinės krypties paramos fondas (Frydricho Eberto fondas). Jis remia renginius, stažuotes, studijas, leidybą, socialinę plėtrą, demokratiją Europoje. Lietuvoje veikia fondo atstovybė.
Miknevičienė
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kašėtos (Kaniava)
Kašėtos – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 11 km į pietvakarius nuo Panočių, 5 km į šiaurės vakarus nuo Rudnios, Dainavos girioje, prie Ūlos (netoli Uosupio žiočių). Į kaimą veda keliukas iš Rudnios. Kaimyninėje Pauosupėje yra Anzelmo Matučio muziejus-baublys.
thumb|left|180px|Kaimo kryžius
Istorija
Kašėtos rašytiniuose šaltiniuose minimos nuo 1798 m. (Kaniavos girininkijos inventoriuje). XIX a. vid. buvo 12 kiemų su 89 gyventojais (minimi Kašėtos, Nadzeikos, Tamulevičiai, Čaplikai, Arlauskai, Ščesnulevičiai, Jurgeliai, Mišinskai, Švedai, Liutkevičiai).
Gyventojai
Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 95 žmonės, iš kurių visi užsirašė lietuviais.
thumb|left|240px|Kaimo užrašas
Kilučiai
Kilučiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, į pietryčius nuo Biržų, abipus Apaščios, Kilučių ežero rytiniame krante. Seniūnaitijos centras. Yra medienos apdirbimo bendrovė.
Istorija
1551 m. istorijos šaltiniuose paminėtas Apaščios dvaras (dabartininiai Kilučiai). 1631–1654 m. kaimą leno teise valdė Biržų kunigaikštystės kapitonas Tomas Dyvijus.
1950–1992 m. buvo kolūkio pagalbinė gyvenvietė.
Gyventojai
1670 m. buvo 20 kiemų, 1750 – 8 kiemai.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Kašiaburis
Kašiaburis – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Piniavos.
Kajetonas Julius Čeginskas
Kajetonas Julius Čeginskas (1927 m. liepos 1 d. Alytuje – 2011 m. vasario 6 d. Upsaloje, Švedija) – Lietuvos antinacinio pasipriešinimo dalyvis, išeivijos veikėjas, sociologijos daktaras.
Biografija
1939–1944 m. mokėsi Alytaus gimnazijoje ir Alytaus mokytojų seminarijoje. 1943–1944 m. dalyvavo Lietuvių fronto antinacinėje veikloje.
1944 m. pasitraukė iš Lietuvos. 1946–1956 m. studijavo filosofiją, teologiją ir sociologiją Hamburgo, Eichšteto, Romos, Strasbūro ir Upsalos universitetuose. 1949 m. įgijo filosofijos, 1952 m. – teologijos bakalauro, 1959 m. – filosofijos licenciato laipsnius. 1956 m. sociologijos daktaras, disertacija apie lietuvių tautinį atgimimą.
Nuo 1953 m. Europos lietuvių fronto bičiulių veikėjas, ilgametis pirmininkas. Nuo 1954 m. vienas Europos lietuvių studijų savaičių rengėjų ir pranešėjų. 1957–1958 m. dirbo „Amerikos balso“ Vokietijos tarnyboje, 1960–1975 m. – Upsalos universiteto bibliotekoje. 1964–1965 m. (pusę metų) JAV Vyriausiojo Lietuvos Išlaisvinimo komiteto valdybos ir Lietuvos laisvės komiteto narys.
1975–1992 m. dirbo Laisvės, vėliau – Laisvosios Europos radijuje Miunchene, nuo 1978 m. lietuvių skyriaus vadovas. 1981 m. Lietuvių kultūros instituto (Vokietija) vienas steigėjų, valdybos vicepirmininkas.
Stančikų tiltai
miniatiūra|250px|Stančikų tiltai Stančikų tiltai – du išardyto geležinkelio tiltai Suvalkijoje, prie buv. Stačiausių kaimelio (dabar Stančikai) šiaurės rytų Lenkijoje (Varmijos Mozūrų vaivadija, Geldapės apskritis, Dubininkų valsčius). Stovi į šiaurės vakarus nuo Suvalkų, technikos ir architektūros paminklai.
Kajetonas Julius Čeginskas
Biografija
Bendradarbiavo Lietuvių enciklopedijoje, išeivijos periodinėje ir mokslinėje spaudoje.
Stančikų tiltai
Istorija
Tiltai pastatyti Romintos girios pakraštyje, per Blindės upelį tiesiant geležinkelio linijos Rytų Prūsijoje atkarpą Geldapė-Žydkiemis. Šiaurinis tiltas pastatytas 1912–1914 m., darbai nutrūko prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui. Pietinis tiltas pastatytas 1923–1924 m.
Kajetonas Julius Čeginskas
Biografija
Nuo 1992 m., išėjęs į pensiją, vėl gyveno Upsaloje, kurį laiką dėstė Kauno kunigų seminarijoje, dalyvavo pirmosiose „Į laisvę“ fondo studijų savaitėse, 1994–1996 m. bendradarbiavo laikraštyje „Kauno laikas“. Su žmona Ebba (išeive iš Estijos) susilaukė dviejų sūnų ir trijų dukrų.
Stančikų tiltai
Istorija
Abu tiltai penkių arkų, abiejų ilgis 180 m, aukštis 31,5 m. Tai aukščiausi tiltai Lenkijoje. Pastatyti pagal Senovės Romos akveduko prie Pont du Gard pavyzdį. Tiltus projektavo vokiečių inžinieriai, manoma, kad jie pastatyti betoną klojant be armatūros. Bėgiai buvo pakloti tik ant šiauriniojo tilto, nes 1927 m. baigta tiesti geležinkelio linija buvo vienbėgė, antrasis vaidino tik strateginį ir propagandinį vaidmenį. 1945 m. geležinkelio linija, kurioje yra šie tiltai, buvo išardyta.
Kajetonas Julius Čeginskas
Biografija
Už nuopelnus Lietuvai apdovanotas Vyčio kryžiaus ordino Komandoro didžiuoju kryžiumi bei Tautinių mažumų ir išeivijos departamento prie LRV Garbės aukso ženklu „Už nuopelnus“.
Stančikų tiltai
Istorija
Su tiltų statyba susijęs įdomus faktas. Juos užbaigus, po 1926 m. gegužės 31 d. vykusios audros išnyko greta kaimo buvęs Stančikų ežeras. Išsiveržus ežero dugne susikaupusioms balų dujoms, ežero vanduo, susimaišęs su dumblu ir moliu, pakilo didžiuliu stulpu į orą ir pasiskleidė apylinkėse.
Kurį laiką tiltais naudojosi ekstremalaus sporto mėgėjai šuolininkai su Bungee kordu, tačiau, tiltams patekus į privačią valdą, tokie šuoliai uždrausti. Tiltai buvo panaudoti 2007 m. sukant Stanislavo Tymo filmą „Lūšis“.
Patekimas ant tiltų mokamas.
Greitas kepimas
thumb|Šiuolaikiškas greito kepimo pritaikymas Greitas kepimas arba stir-fry – iš Kinijos kilęs maisto gamybos būdas. Ant didelės ugnies įkaitinama gili keptuvė (tradiciškai naudotos specialios kinų keptuvės wok) ir maistas ant nedidelio riebalų kiekio kepinamas vos kelias minutes. Gamybos būdas Kinijoje paplito Hanų dinastijos laikotarpiu. Populiarus visoje Azijoje. Dažniausiai tokiu būdu apdorojamos daržovės, pusiau apdoroti mėsos produktai.
Kazimieras Umbražiūnas
Kazimieras Umbražiūnas (1909 m. sausio 10 d. Galalaukiai, Tverečiaus valsčius, Švenčionių pavietas – 1996 m. liepos 1 d. Vilnius) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, publicistas.
Biografija
1934 m. Vilniuje baigė Vytauto Didžiojo gimnaziją. Dirbo instruktoriumi Šv. Kazimiero draugijoje, buvo įstojęs į Vilniaus kunigų seminariją ir Stepono Batoro universiteto Teologijos fakultetą, studijavo Varšuvos aukštojoje žurnalistikos mokykloje.
Nuo 1938 m. Kauno dienraščio „XX amžius“ oficialus korespondentas Lenkijoje. 1937 m. Varšuvoje ėmė leisti ir redaguoti lenkų kalba mėnesinį laikraštį „Lituanica“. 1939 m. mobilizuotas į Lenkijos kariuomenę, pateko į vokiečių nelaisvę; paleistas grįžo į Vilnių. 1940 m. redagavo dienraštį lenkų kalba „Nowe Slowo“, skirtą Lietuvos lenkams ir karo atbėgėliams iš Lenkijos. 1940 m. ištremtas į Sibirą. Tremtyje išbuvęs 16 metų, 1956 m. sugrįžo į Vilnių. Bendradarbiavo spaudoje, daugiausia rašė apie Vilniaus krašto istoriją.
Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, reabilituotas.
Valmoniškiai
Valmoniškiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybės pietvakarinėje dalyje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Krekenavos.
Istorija
1653 m. Upytės paviete minimas Valmoniškių dvaras.
Utopia
Utopia – 2007 metų gruodžio mėnesį režisieriaus Gintaro Varno įkurtas teatras, esantis Vilniuje. Žodis „Utopija“ ( „ne“ + topos „vieta“) atspindi teatro  viziją. Teatras neturi nuolatinės scenos. Pirmasis repertuaro spektaklis buvo „Žvaigždžių kruša“. Statoma klasikinė ir šiuolaikinė dramaturgija.
Adeliškės
Adeliškės – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Rūdiškių.
Pinar del Rijas
Pinar del Rijas ( – „upės pušynas“) – miestas vakarų Kuboje, Pisaras del Suro aukštumos pietinėje pašlaitėje, prie Guamo upės aukštupio. Provincijos centras. Transporto mazgas. Maisto, chemijos pramonė, statybinių medžiagų gamyba. Pinar del Rijas yra svarbus tabako pramonės ir cigarų gamybos centras. Veikia universitetas.
Frydricho Ėberto fondas
thumb|right|Friedrich Ebert (Reichsprezidento pareigų ėjimo metais) thumb||Frydricho Ėberto fondas būstinė Vokietijoje ([[Bona)]] Ėberto fondas, Frydricho Ėberto fondas (, FES) – didžiausias ir seniausias iš politinėms partijoms artimų paramos fondų Vokietijoje. Pavadintas pirmojo Vokietijos respublikos prezidento Frydricho Ėberto (1871–1925) vardu.
Pinar del Rijas
Istorija
Miestas įkurtas 1571 m. ir pavadintas Nueva Filipinasu (Nueva Filipinas – „Naujieji Filipinai“), kadangi buvo apgyvendintas imigrantų iš Filipinų. 1774 m. miestas pervadintas Pinar del Riju.
Frydricho Ėberto fondas
Istorija, veikla
Frydricho Ėberto fondas įkurtas paties Ėberto iniciatyva (idėja bei valia išreikšta testamente), 1925 m. vos keletą dienų po F. Ėberto mirties, nacių uždarytas 1933 m. Veikla atnaujinta 1947–1950 m. Frydricho Ėberto fondas remia politinį ir socialinį lavinimą, skatinant demokratiją ir pliuralizmą, tarptautinį bendradarbiavimą ir kooperaciją. Turi atstovybes ir biurus visuose pasaulio regionuose, Europoje, taip pat ir Lietuvoje (būstinė - Vilnius), konferencijų centrą. Centrinė būstinė yra Bonoje.
Vadovybė
Pirmininkai:
Clube Atlético Mineiro
Istorija
1908 metais įkurtas Belo Horizontėje.
Pagrindinė ekipa 2009–2010 m. sezone rungtyniavo Brazilijos Campeonato Brasileiro Série A.
So-Called Chaos
„So-Called Chaos“ – šeštasis Kanados atlikėjos ir dainų autorės Alanis Morissette studijinis albumas, išleistas 2004 metų gegužę.
Pirmasis singlas, pasirodęs 2004 metų pavasarį, buvo sutiktas nevienareikšmiai ir, nors buvo populiarus radijo stočių eteryje, neužėmė aukštų pozicijų topuose ir tapo žemiausią poziciją užėmusiu atlikėjos kūriniu Billboard Hot 100 sąrašuose. Vis tik daina pateko į rinkinį „Totally Hits 2004“ 2-ąją dalį bei buvo panaudota 2006 metų filme „Clerks II“.
Stambioji tauriabudė
Stambioji tauriabudė – baltikinių (Tricholomataceae) šeimos, tauriabudžių (Clitocybe) genties grybų rūšis.
Trikampis cichlidas
Trikampis cichlidas (Uaru amphiacanthoides) – daugiaspalvių ešeržuvių (Cichlidae) šeimos žuvis.
Stambioji tauriabudė
Lapuočių, mišrieji miškai, kalkingos, žolėtos vietos. Vasara, ruduo. Stambiausia tauriabudė, vaisiakūniai gelsvai rudos spalvos, kotas ilgas.
Trikampis cichlidas
Kūnas iki 30 cm ilgio, su tamsia ir beveik trikampe dėme. Trikampio viršūnė nukreipta uodegos link. Jaunikliai turi daug šviesių dėmių. Taiki žuvis, mėgsta laikytis būreliais.
Stambioji tauriabudė
Vaisiakūniai labai dideli. Kepurėlė 10–30 cm skersmens, plačiai įdubusi, jauna - matinė, sena - blizganti, rusva, rusvai gelsva. Lakšteliai pilkšvai kreminiai, toli nuaugtiniai. Kotas 8–15×2–4 cm, kepurėlės spalvos. Sporos 6–8×5,5–6,5 μm.
Trikampis cichlidas
Paplitęs Amazonės šiaurinėje dalyje ir Gajanoje.
So-Called Chaos
Antrasis singlas „Out Is Through“, išleistas už JAV ribų, Jungtinėje Karalystėje buvo prastai perkamas, kaip ir JAV išleistas „Eight Easy Steps“. Daina „Excuses“, pasirodžiusi Brazilijoje kaip radijo singlas, nepateko tarp 40-ies populiariausių.
Stambioji tauriabudė
Būdingi požymiai: vaisiakūniai labai dideli, trama nekarti, aromatinga, silpno migdolų kvapo.
So-Called Chaos
Dainos
Muzikos ir teksų autorė – Alanis Morissette.
Stambioji tauriabudė
Auga grupėmis, apšviestose, žolėtose lapuočių, mišriųjų miškų, parkų vietose, sudaro raganų ratilus. Valgoma. Nedažna.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 113 psl.
Palenkės Bialos vaivadija
Palenkės Bialos vaivadija − 1975−1998 m. Lenkijos Liaudies Respublikos ir nepriklausomos Lenkijos teritorijos administracinis vienetas. Vaivadijos sostinė buvo Palenkės Bialos miestas. Vaivadija šiaurėje ribojosi su Balstogės vaivadija, rytuose su Baltarusija ir Ukraina, pietuose su Chelmo vaivadija, pietryčiuose su Liublino vaivadija ir vakaruose su Sedlcų vaivadija.
Istorija
Vaivadija buvo įkurta 1975 m. birželio 1 d. vykdant Lenkijos administracinių vienetų reformą, kai iš didelės Liublino vaivadijos buvo įkurtos 6 mažesnės: Liublino, Zamostės, Chelmo, Palenkės Bialos, Sedlcų ir Tarnobžego vaivadijos. 1996 m. kovo 29 d. pradėtas naudoti Palenkės Bialos vaivadijos herbas. 1999 m. sausio 1 d. didžioji dalis vaivadijos tapo naujai įkurtos Liublino vaivadijos dalimi, o dalis vakarinių žemių prijungtos prie Mazovijos vaivadijos.
Suskirstymas
Vaivadiją sudarė 3 rajonai:
Miestai
Vaivadijos miestų gyventojų skaičius 1998 m. gruodžio 31 dieną:
Sedlcių valsčius
thumb|right|250px|Sedlcių valsčiaus gyvenvietės Sedlcių valsčius  – kaimietiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Sedlcių apskrityje. Centras – Sedlcos. Ribojasi su Kotuno, Mokobodų, Mordų, Skužeco, Suchožebrų, Višnevo ir Zbučino valsčiais bei Sedlcų miestu.
Paviršiaus struktūra
Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 141,54 km², iš kurių: Valsčius sudaro 8,83 % apskrities teritorijos.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:
Administracinis suskirstymas
Bialkai, Bielas, Blogoščas, Choduvas, Golicė, Golice Kolonija, Grabianuvas, Grubalė, Jagodna, Joachimuvas, Nove Iganiai, Nove Opolė, Opole Šverčina, Osinai, Ostruvekas, Prušinas, Prušinekas, Prušin Penkai, Pustkai, Pužecas, Rakovecas, Stare Iganiai, Stare Opolė, Stok Lacki Folvarkas, Stok Lackai, Stžala, Topurekas, Ujžanuvas, Volincė, Volince Kolonija, Vulka Lešna, Žaboklikai, Žabokliki Kolonija, Želkuv Kolonija, Žitnia.
Baltijinis pūtelis
Baltijinis pūtelis, sin. gauruotasis pūtelis (Tragopogon heterospermus) – astrinių (Asteraceae) šeimos pūtelių (Tragopogon) genties augalas.
Biologija
Tai dvimetis ar daugiametis, 20–60 cm aukščio žolinis augalas, turintis pieniškų sulčių. Šaknis vertikali, ilga, cilindriška, šaknies kaklelis padengtas senų lapų skaidulomis. Stiebas apšepęs veltiniškais plaukeliais, paprastai šakotas nuo pat pamato, lapuotas, su pilksvu tankiu veltiniu, retai plinkantis, tada veltinis lieka tik po graižu ir ties lapų prisegimu. Pamatiniai lapai siauri, linijiški, maždaug 1–2 mm pločio, 5–25 cm ilgio, kartais ilgesni už stiebą su graižu, dažnai išilgai susiklostę, ties pagrindu platesni. Stiebo lapai paplatėjusiu pagrindu pusiau apima stiebą, žemutinėje dalyje iki 8 mm pločio, viršūnė yliškai nusmailėjusi.
Graižkotis po graižu nesustorėjęs. Graižai po vieną išaugę stiebo ir šakų viršūnėje, 3–4 cm ilgio. Skraistlapių 8–12; jie trumpesni už žiedus. Visi graižo žiedai šviesiai geltoni.
Žydi birželio–rugpjūčio mėnesiais. Vaisius – lukštavaisis. Vaisiaus snapelis 2–3 mm ilgio, skristukas skėtiškas, apie 15 mm ilgio. Lukštavaisis apie 1 mm pločio, su skristuku 2,5–3,5 cm ilgio, be skristuko 1,3–1,6 cm ilgio. Kraštinių vaisių paviršius apaugęs smulkaiis dygliais, vidinių beveik lygus.
Paplitimas ir augavietės
Rytų Baltijos pajūrio smėlynų endemas. Auga Kaliningrado srityje, Lietuvoje ir Latvijoje.
Auga visame Lietuvos pajūryje; dažnas judraus smėlio baltosiose ir pilkosiose kopose, retesnis pušaitėmis sutvirtintose kopose. Retas žemyniniuose smėlynuose (Nemuno žemupio smėlynai).
Taikomoji reikšmė
Baltijinis pūtelis kopose gerai sutvirtina smėlį.
FW
Žodis FW gali reikšti:
Vėjas (mitologija)
Vėjas baltų mitologijoje yra visatos kūrėjas, antgamtinė būtybė su sparnais ar esantis paukščio pavidalo. Jis žino visus oro, žemės ir dangaus kelius, laikomas viską žinančiu ir visagaliu. Jis laikytas ir apvaisintoju. Iš Vėjo gimsta visata ir gyvūnai. Vaizduojamas bekojis, berankis, atidarantis duris, besibeldžiantis į langus, besiprašantis į vidų. Jam buvo aukojamos aukos, ypač per žiemos solsticijas, pastatant ant lango avižinio kisieliaus. Lietuvių mituose yra užuominų, kad sparnuotas Vėjas apvaisina netekėjusias moteris, kurios dažnai pagimdo didvyrius. Nuo seno buvo tikima, kad vėjas gali įvaryti žmogui ligą, kurią taip ir vadino „liga nuo vėjo“.
Sienica
Sienica  – upė šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Kairysis Nužeco upės intakas. Upė teka Drohičino aukštumoje, priklauso Vakarinio Bugo upės baseinui. Upės ištakos šalia Šmurlų kaimo 146 m aukštyje virš jūros lygio. Upė įteka į Nužecą, šalia Cechanoveco miesto 113,5 m aukštyje virš jūros lygio. Šalia upės yra šios gyvenvietes: Radziševo Senčuchas, Lempicė ir Koce Piskulai.
Vėjas (mitologija)
Vėjas bendrauja su Saule, Mėnuliu, tačiau ne visuomet sutaria.
Lietuvių Vėjas, kaip indoarijų arba iraniečių vėjo dievas, buvo vadinamas Vaju. Kaimynai baltarusiai vėją vadindavo „mužčina lupaty“, t. y. lūpotas vyras.
Legendos
Visi Vėjo sūnūs ir jis pats ėmė versti akmenį. Atvertę akmenį, vaikai puolė gelbėti motiną, o tėvui paliko milžiną akmenį laikyti. Tėvas neišlaikė akmens, ir šis krito su didžiausiu trenksmu į savo senąją vietą. Žuvo motina ir visi trys sūnūs. Liko tik vienas Vėjas, todėl dabar jis turi daug darbuotis: bėgioja po visas pasaulio šalis ir iš ten pučia. Kai Vėjas išvaduos savo vaikus iš po to milžino akmens, tai visi trys sūnūs ir tėvas papūs kartu, ir tuomet bus žmonijai paskutinė gyvenimo valanda, nes viskas bus iškelta į padanges ir išblaškyta po plačiausiąją erdvę.
Antanas Milaknis
Antanas Milaknis (1906 m. sausio 29 d. d. Mitragalys, Rokiškio valsčius – 1994 m. balandžio 10 d., palaidotas Kulver sity, Kalifornijos valstija) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, veterinarijos daktaras.
Kimbartiškė
Kimbartiškė – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Turmanto, pasienyje su Latvija, prie Kimbartiškės ežero. Seniūnaitijos centras. Praeina kelias.
Antanas Milaknis
Biografija
1930 m. baigė Karo mokyklos kursus. 1930–1931 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo teisę, 1931–1932 m. – žemės ūkio akademijoje, 1932–1938 m. – Vienos Aukštojoje veterinarijos mokykloje. 1938 m. veterinarijos daktaras.
Kimbartiškė
Istorija
XX a. pradžioje įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvų valsčius).
Antanas Milaknis
Biografija
1938 m. dirbo žemės ūkio ministerijos veterinarijos departamente, 1939–1944 m. dėstė veterinarijos akademijoje; docentas. 1944 m. pasitraukė į Austriją, vertėsi veterinarijos praktika, 1945–1946 m. Haleino lietuvių komiteto pirmininkas. 1946–1947 m. Glasenbacho lietuvių gimnazijos mokytojas. 1947 m. persikėlė į JAV, vertėsi veterinarijos praktika.
Priklausė Lietuvių tremtinių veterinarijos gydytojų draugijai. Parašė studijas apie nuodingąsias museles (1942 m.), arklių babezijas ir jų platintojus (1944 m.) Lietuvoje. Paskelbė mokslinių straipsnių iš parazitologijos, zoologijos ir medicinos, bendradarbiavo Lietuviškojoje enciklopedijoje.
Raičioniai
Raičioniai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybės pietvakarinėje dalyje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Krekenavos.
Kašiai
Kašiai – viensėdis Radviliškio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Pakalniškių.
Barzdos kalnas
thumb|250px|Ant Barkūnų ozo
„Barzdos kalnas“ – ozas, geologinis gamtos paveldo objektas, 1974 metais paskelbtas gamtos paminklu. Ozas yra Ukmergės rajone, Pivonijos seniūnijoje, greta Bartkūnų kaimo, apie 2 km į šiaurę nuo Krikštėnų. Apylinkėse stūkso dar kelios žvyringos kalvos: Bartkūnų piliakalnis, Krikštėnų plokštinis kapinynas.
Barzdos kalnas – ilgas (apie 635 m) vingiuotas pylimas, nutįsęs iš šiaurės į pietus. Jo plotis 30–70 m, aukštis 6–13 m. Šlaitai statūs, jų nuolydžio kampas 20–34°, kalvos ketera daug kur suapvalėjusi, plokščia ar net įkritusi, platoka (15–25 m).
Ozą supylęs vanduo sruvo iš šiaurės į pietus. Gruntinis vanduo slūgso 2–13.5 m gylyje, smėlio sluoksnis – 6,65 m. Pietiniame gale į kalną įsirėžęs keliukas. Kalnas apaugęs baltalksniais, drebulėmis, eglėmis, lazdynais, ąžuolais. Gausu avietynų, papartynų. Čia apsistoja ir peri paukščiai, yra skruzdėlynų, lapių olų.
Istorija
Iki Pirmojo pasaulinio karo Barzdos kalnas buvo vadinamas Žvirblio kalnu, nes buvo ūkininko Žvirblio žemėje. Vėliau šios vietovės atiteko Barzdai. Kalne augo beržai, kuriuos žmonės kirto kurui. Rytinėje kalno pusėje, laukuose, buvo sėjami javai. Vėliau per karą sudegus sodyboms, buvusiame lauke išaugo eglynėlis. Per abu karus kalne buvo rausiami apkasai.
1972 m. buvo ketinama kalne atidaryti karjerą kasti žvyrą rekonstruojamam Širvintų–Ukmergės keliui, tačiau vietos bendruomenė tam pasipriešino. Iki 1975 m. tuometinis Krikštėnų tarybinis ūkis savo reikmėms iškasė apie 1600 kub. m žvyro, todėl ozo pakraščiai buvo apardyti. 1979 m. ozo aplinka buvo aptvarkyta.
Barzdos kalno situaciją, geologinę sandarą, apylinkių reljefą ir kilmę išsamiai nagrinėjo geologas Augustinas Linčius.
Blanda
Blanda  – upė šiaurės vakarų Islandijoje. Prasideda Hofsjokudlio ledyno pietvakariniame pakraštyje. Teka į šiaurės vakarus. Įteka į Arkties vandenyno Hunafloujo įlanką ties Bliondjousu.
Adincava
Adincava – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Ubiškių.
Beržininkai
Beržininkai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Joniškio centro, prie kelio. Seniūnaitijos centras. Įsikūrusi Joniškio miškų urėdija.
Per kaimą teka Virčiuvio kairysis intakas Audruvė ir jos dešinysis intakas Kiriena.
Milano ediktas
thumb|Atminimo lenta Milano edikto paskelbimo vietoje
Milano ediktas – imperatoriaus Licinijaus 313 m. Milane paskelbtas aktas, kuriuo Romos imperijoje įvesta visų religijų lygybė.
Parengtas kartu su imperatoriumi Konstantinu I Didžiuoju. Garantavo tikybos laisvę krikščionims, grąžino jiems anksčiau atimtus kulto pastatus, turtus, panaikino jų teisių apribojimus. Kartu toleravo ir senuosius tikėjimus. Netrukus po Milano edikto Krikščionių bažnyčia gavo privilegijų, kurios sustiprino jos visuomeninę, politinę padėtį, padėjo įgyti valstybinės religijos statusą.
Auštrinis
Auštrinis (Audenis, Auštaras) pajūrio lietuvių mitologijoje – šiaurryčių vėjas, stipriausias iš vėjų.
Saulės dukters ir Mėnulio sūnus, pagimdytas žemėje, suptas motulės Saulės, liūliuotas Sietyno, prižiūrėtas žvaigždžių. Švietimo funkcija gretina jį su Aušrine.
Auštrinis budėdavo prie rojaus sodo vartų. Geroms, doroms vėlėms kelią į rojų nušviesdavo Aušrinė, o vėjai Aulaukis ir Pietvys nupūsdavo blogų, neteisingų žmonių vėles.
Pagal A. J. Greimą Auštrinis – Aušrinės pusbrolis. Jis, kaip ir Aušrinė, siejamas su sveikata.
Nuorodos
Lietuviški vėjų pavadinimai
Kaulų vėžys
Kaulų vėžys – piktybinis nenormalus ląstelių augimas kauluose. Susirgimai kaulų vėžiu yra retesni nei kitais vėžio tipais. Yra išskiriami trys dažniausiai diagnozuojami piktybiniai vėžiai - osteosarkoma, chondrosarkoma ir Juingo sarkoma. Osteosarkoma - tai dažniausiai pasitaikantis piktybinis kaulo navikas, susidarantis iš kaulinio audinio dažniausiai ilguosiuose kojos kauluose. Antras pagal dažnumą pirminis kaulų vėžinis navikas yra chondrosarkoma. Šio naviko ląstelės gamina hialininę kremzlę, todėl kaulas ir kremzlė pradeda augti nenormaliai, kartais navikas išauga iš kito nepiktybinio naviko, pavyzdžiui, osteochondromos. Juingo sarkomos piktybinis kaulų navikas dažniausiai pasireiškia ilgųjų vamzdinių kaulų čiulpuose.
Epidemiologija
Pirminis kaulų vėžys užima mažiau nei 0,2 % visų vėžio susirgimo atvejų. Tarp vyresnių žmonių apie 40% pirminio vėžio atvejų užima chondrosarkoma, tuo tarpu osteosarkoma 28%, o Juingo sarkoma 8%. Kitos fibrosarkomos apie 4%. Tarp vaikų ir paauglių (iki 20 metų amžius) osteosarkoma 56% ir Juingo sarkoma pasitaiko daug dažniau nei chondrosarkoma 6% atvejų.
Palyginus du skirtingus istorijos periodus ( 1984-86) ir (1994-96) yra pastebėta, kad mirtingumas nuo kaulų vėžio pasaulio mastu pas vyrus sumažėjo nuo 1,01 iki 0,91, o pas moteris nuo 0,78 nukrito iki 0,63.
Etiopatogenezė, rizikos veiksniai
Gėrybiniai ar kiti faktoriai susiję su kaulu. Pedžeto kaulų liga gali sukelti osteosarkomos atsiradimą. Kitos ne vėžinės ligos, pavyzdžiui, fibrozinė displazija gali padidinti vėžio atsiradimo tikimybę.
Klasifikacija
Pateikiama histologinė piktybinų kaulų navikų klasifikacija patvirtinta Ženevoje 1972 m.
Juingo sarkoma
thumb|Juingo sarkomos, esančios paciento blauzdikaulyje, vaizdas. Ligos pradžia poūmi ar ūmi. Apie 50% ligonių konstatuoja anksčiau buvusią traumą. Ligos eiga įvairi. Daugumai ligonių navikas ilgesnį laiką būna pažeidęs tik vieną kaulą ir tik vėlai metastazuojasi į limfmazgius ir plaučius. Navikas dažnai pasireiškia aukšta kūno temperatūra (38-39℃)ir pažeisto kaulo skausmais. Po to pažeista sritis patinsta, parausta, o jos oda būna karšta. Po 1-2 sav. temperatūra susilpnėja, o skausmai išnyksta. Ligos remisija ir recidyvai gali kartotis iki liga ima progresuoti. Pasireiškia skausmai (dažnai suintensyvėja naktį), sutrikusi galūnės funkcija, apčiuopiamas navikas. Minkštieji audiniai virš naviko būna paslankūs, bet dažnai pabrinkę.
Diagnostika
Kaulų navikams diagnozuoti dažniausiai naudojami šie būdai:
Bendri bruožai
Veiksniai lemiantys pacientų sergančių osteosarkoma, Juingo sarkoma ar chondrosarkoma išgyvenamumą: reakcijos į gydymą, pvz., kaip sėkmingai vėžys reagavo (-uoja) į chemioterapiją
Chondrosarkoma
Esant mažiausiai agresyviai chondrosarkomai apie 90% pacientų išgyvena daugiau nei 5 metus. Tačiau jeigu pasireiškia naviko metastazės kituose organuose, išgyvenamumas tik 43%.
Juingo sarkoma
5 metų laikotarpį išgyvena 70-80 % pacientų, gydomų chemioterapija. Ilgalaikis išgyvenamumas yra tik apie 10%.
Osteosarkoma
5 metų laikotarpį išgyveną apie 70% pacientų, o tie, kuriuos paveikia chemoterapijos gydymas apie 80-90%. Tačiau, jei pasireiškia naviko metastazės kituose organuose, išgyvenamumas tik 30%.
Nuorodos
http://www.cancer.org/acs/groups/cid/documents/webcontent/003086-pdf.pdf
Voločajevka I
Voločajevka I  – kaimas Rusijoje, Žydų autonominėje srityje, 45 km į vakarus nuo Chabarovsko, 54 km į rytus nuo rajono centro Smidovičiaus, Tunguskos slėnyje. Geležinkelio stotis prie Transsibiro geležinkelio, praeina „Amūro“ plentas. Už 9 km nuo Voločajevkos yra paminklas (seniau buvo ir muziejus), skirtas paminėti 1922 m. čia vykusias Voločajevkos kautynes, kuriose Raudonoji armija pralaužė Tolimųjų Rytų respublikos gynybines linijas.
Istorija
Gyvenvietė įkurta 1908 m. atvykėlių iš Kubanės ir pavadinta naujakurių vadovo Makaro Voločajevo garbei. 1935 m. įkurta geležinkelio stotis.
thumb|left|250px|Paminklas mūšiui
Skiržemė (Tauragė)
Skiržemė – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Sartininkų. Seniūnaitijos centras.
Čakas (dievas)
thumb|200px|Čako skulptūra Čakas  – majų lietaus, griaustinio, audrų dievas. Atitinka actekų Tlaloką.
Kaip ir daugelis majų dievų, Čakas gali būti suvoktas kaip vienas arba kaip keturi Čakai, saugantys skirtingas pasaulio šalis. Ikonografijoje vaizduojamas žmogiško pavidalo su roplio žvynais, iltimis, laikantis skydą, žaibasvaidį kirvį. Drezdeno kodekse išsamiai aprašomos Čakų vietovės ir veiklos taip pat Čakų santykiai su senais dievais Bakabais ir deive Iščela. Čakai kartais tapatinami su Bakabais, tačiau pastarieji pirmiausia yra Žemės vandenų saugotojai.
Klasikiniame majų laikotarpyje Čako vardą dažnai naudojo valdovai, pabrėžtos karingosios, nuožmiosios šio dievo savybės.
Čako garbei buvo atliekami lietaus ritualai, tikintis lietaus. Jukatane keturi jaunuoliai stodavo pasaulio šalių pusėn ir vaidindavo varles. Kitas ritualas, aprašytas XVI a., buvo jaunų vyrų ir moterų nuleidimas į karstinius duburius (senotus). Ten jie būdavo arba nuskandinami (kaip auka Čako palydai), arba ištraukiami (kad perduotų žinią iš dievo).
Jonas Čeičys
Jonas Čeičys (1901 m. gruodžio 17 d. Kalnelių viensėdis, Juodupės valsčius – 1970 m. liepos 22 d. Kaunas) – Lietuvos inžinierius melioratorius, technikos mokslų daktaras.
Biografija
1933 m. baigė Vienos aukštąją žemės kultūros mokyklą. 1968 m. technikos mokslų daktaras.
1933–1944 m. dirbo Lietuvos žemės ūkio ministerijoje. 1945–1948 m. dėstė Kauno universitete (iki 1946 m. Vytauto Didžiojo universitetas), 1948–1950 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos docentas. 1950–1959 m. Melioracijos instituto direktorius, 1958–1961 m. šio instituto Agromelioracijos, 1961–1970 m. Kultūrtechnikos skyriaus vedėjas.
Imperatorius Guangsu
Zaitian arba Guangsu (1871 m. rugpjūčio 14 d. – 1908 m. lapkričio 14 d.) – vienuoliktasis mandžiūrų Čingų dinastijos Kinijos imperatorius.
Gyvenimas
Guangsu gimė Pekine, imperatoriškuose rūmuose, jo tėvas buvo princas Čunas. Guangsu turėjo brolį vardu Puiy.
1875 m. lapkričio 14 d. mirė Guangsu pusbrolis imperatorius Zaičunas. Iš tiesų už Zaičuną valdė jo motina Cisi, nes šis buvo dar per jaunas. Cisi įpėdiniu pasirinko savo sūnėną – vos ketverių sulaukusį Guangsu. Dėl neaiškių priežasčių staiga mirė Guangsu motina. Manoma, kad ją nunuodijo arsenu. Už jaunąjį imperatorių kaip regentė valdė mirusio imperatoriaus Jidžu (Zaičuno tėvo) žmona Ciao.
1881 m. Ciao mirė ir devynerių metų imperatoriaus regentė tapo Zaitiano teta Cisi.
Cisi nekentė modernių užsienietiškų technologijų, o Guangsu priešingai – jomis žavėjosi.
Galiausiai Guangsu išsiuntė Cisi iš rūmų. Bet Cisi nepasidavė – ji tyliai stebėjo, kaip reformų ėmęsis jos sūnėnas praras populiarumą. 1898 m. Cisi su jai ištikimų kariškių pagalba įvykdė perversmą. Visi Guangsu tarnai ir patarėjai buvo ištremti arba išžudyti. Cisi jaunąjį imperatorių įkalino ežero saloje.
Kai vykdavo oficialūs renginiai, kuriuose turėjo dalyvauti Guangsu, imperatorius buvo atvesdinamas iš nelaisvės, bet jis politinio vaidmens nebeturėjo.
Po imperatoriaus mirties sostą perėmė Guangsu brolis Puyi, kurį įpėdiniu paskyrė Cisi.
Ramotai
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. pirmoje pusėje. 1421 m. Mazovijos kunigaikštis Janušas I Senasis šioje vietovėje suteikė 30 valakų žemės broliams Gžimislavui ir Ramotui Semiontkovams. Ilgus šimtmečius kaimas priklausė Ramotovskių šeimai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. kaimas priklausė Abiejų Tautų respublikai.
Katarškiškiai
Katarškiškiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 10 km nuo Užvenčio.
Kovalentinis ryšys
thumb|400px|Kovalentinis ryšys suformuoja H2 molekulę (dešinėje), kur du [[Vandenilis|vandenilio atomai dalinasi dviem elektronais]]
Kovalentinis ryšys – cheminis ryšys, atsirandantis susidarant bendroms elektronų poroms. Kai nė vienas iš atomų nėra linkęs atiduoti savo elektronų kitam, todėl negali susidaryti jonai. Tuomet atomai sudaro elektronų poras, bendras abiem atomams. Dėl bendros elektronų poros, atomai lieka susikabinę ir sudaro molekulę.
Kovalentinio ryšio rūšys:
Kovalentinis ryšys yra skirstomas į kovalentinį polinį ir kovalentinį nepolinį.
Kovalentinis polinis ryšys būdingas junginiams tarp ne vienodą elektroneigiamumą turinčių atomų, jų elektroneigiamumų skirtumas mažesnis už tą, kuris yra joniniuose junginiuose ir nesiekia 1,6. Tai ryšys, būdingas junginiui iš kelių skirtingų nemetalų atomų. Pavyzdžiui, visiems žinomas junginys H2O.
Kovalentinis nepolinis ryšys būdingas molekulėms, sudarytoms vienodo elektroneigiamumo atomų. Daugiausia kovalentinių nepolinių molekulių yra sudarytos iš kurio nors vieno cheminio elemento atomų. Pavyzdžiui, molekulė iš dviejų vandenilio atomų (paveikslėlyje).
Šekelis
thumb|right|200px|Kartagenos šekelis (maždaug 310-290 m. pr. m. e.). [[Elektrumas, skersmuo 17 mm, svoris - 7,41 g. Vienoje pusėje finikiečių deivės Tanitos profilis, kitoje - stovintis žirgas.]] Šekelis – senovinis svorio arba piniginis vienetas. Jau buvo vartojamas 3000 m. pr. m. e. Mesopotamijoje, ten šekelis, manoma, buvo miežių masės vienetas ir buvo lygus 11 gramų.