cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Michailas Lomonosovas
Mokslai Maskvoje ir Kijeve (1731–1735 m.)
Maskvoje Lomonosovas gyveno vargingai, už tris kapeikas per dieną. Mito jis juoda duona ir gira, tačiau greitai darė pažangą moksle. Manoma, kad 1735 m., po trejų metų gyvenimo Maskvoje, Lomonosovas buvo išsiųstas į Kijevą tęsti studijų Kijevo-Mohylos akademijoje. Mokymasis šioje akademijoje Lomonosovui nepatiko, todėl jis grįžo tęsti studijų į Maskvą. Per penkerius metus Michailas Lomonosovas baigė dvylikos metų studijų kursą ir 1736 m. pateko tarp 12 geriausių abiturientų, kuriems buvo skirtos stipendijos mokytis Sankt Peterburgo akademijoje. Studijų akademijoje metu Lomonosovas susipažino su Europos kultūra, istorija, filosofija, retorika, įgijo lotynų, graikų ir ukrainiečių kalbų žinių. Michailas Lomonosovas pasinėrė į mokslus ir buvo apdovanotas ketverių metų stipendija studijoms užsienyje, Vokietijoje, pirmiausia Marburgo universitete, kur studijavo chemiją ir metalurgiją, paskui Freiberge. Ten Lomonosovas įgijo plačias gamtos mokslų žinias, taip pat studijavo vokiečių, prancūzų ir italų kalbas bei susipažino su to meto Europos literatūra.
Mokslai užsienyje
XVIII amžiaus viduryje Marburgo universitetas buvo vienas iš svarbiausių Europos universitetų. Šiame universitete dėstė filosofas Kristijanas Volfas, žymus to meto Vokietijos Švietimo epochos mokslininkas, kuris universitete dėstė 16 dalykų – nuo optikos iki filosofijos. Lomonosovas tapo vienu iš Volfo studentų. Tiek kaip mąstytojas, tiek kaip mokslo kuratorius, Michailo Lomonosovo karjerai Volfas padarė didžiulę įtaką.
Besimokydamas Marburge Lomonosovas ne tik sustiprino užsienio kalbų žinias, bet mokėsi šokių, dailės, fechtavimo meno. Šiuo periodu Lomonosovas surinko knygas savo pirmajai bibliotekai, išleisdamas joms nemažą dalį stipendijos. Jo bibliotekoje buvo Sapfo, Vergilijaus, Senekos, Ovidijaus, Marcialio, Cicerono, Plinijaus jaunesniojo, Erazmo Roterdamiečio, Fenelono, Svifto, Giunterio kūriniai, taip pat prancūzų rašytojų knygos, išverstos į vokiečių kalbą.
1739–1740 m. Lomonosovas studijavo mineralogiją, metalurgiją ir kasybą Johano Friedricho Henkelio laboratorijoje Freiberge, Saksonijoje, Freibergo kasybos mokykloje. Šiuo periodu jis suaktyvino vokiečių literatūros studijas. Henkelis savo mokymo kursą pradėjo nuo mineralogijos ir metalurgijos paskaitų. Mokymas daugiausia buvo grindžiamas praktiniais pratimais: apsilankymais kasyklose ir metalurgijos gamyklose. Vėliau buvo aiškinami rūdos apdirbimo procesai. Čia Lomonosovas susipažino su šachtų įrenginiais, kėlimo mašinomis. Vėliau savo knygoje „Pirmieji metalurgijos arba rūdų perdirbimo pagrindai“, kurioje suklasifikavo metalus ir apibūdino jų savybes, Lomonosovas išsamiai panaudojo Freiberge įgytas žinias ir patirtį.
Be filosofijos gyvendamas užsienyje Lomonosovas rimtai studijavo chemiją, susipažino su XVII amžiaus airių teologo ir gamtos filosofo Roberto Boylio darbais ir netgi pradėjo rašyti poeziją.
Gyvendamas Marburge M.Lomonosovas nuomojosi būstą pas aludario našlę Katariną Cilch (Catharina Zilch). 1740 m. Lomonosovas vedė jos dukterį Elizabetą Zilch. Jaunavedžiai bijojo, kad valdžia gali nepritarti santuokai su užsieniečiu, todėl pirmus kelis metus savo jungtuves laikė paslaptyje. Jų pirmoji duktė Jekaterina gimė dar iki santuokos.
Tapus vis sunkiau išlaikyti šeimą, mokslininkas 1741 m. nusprendė sugrįžti į Rusiją ir kitų metų pradžioje tapo fizikos adjunktu Sankt Perterburgo mokslų akademijoje. Dar po kelių metų prie savo vyro prisijungė ir į Rusiją atvykusi žmona Elizabeta.
Gyvenimas ir veikla Rusijoje
thumb|200 px|right|Imperatorė Jekaterina II ir Michailas Lomonosovas. Paveikslo autorius Ivanas Fiodorovas.
1741 m. birželio 10 d. Lomonosovas buvo priskirtas prie botanikos ir gamtos istorijos profesoriaus I. Amano tyrinėti gamtos mokslų. Negavęs jokio atlyginimo, vadovaujamas minėto mokslininko Lomonosovas surinko mineralų kolekciją Mineralų kabinetui pirmajam muziejui Rusijoje Kunstkamerai.
1741 m. rugpjūčio 24 d. Lomonosovas akademikų įvertinimui pateikė dvi savo disertacijas: vieną – iš fizikos, kitą – iš chemijos. Jis vylėsi, kad jo moksliniai darbai bus patvirtinti, o jis taps ekstraordinariniu profesoriumi. Tačiau laikas bėgo ir mokslininkas nebuvo paaukštintas. Laukdamas žinių jis pradėjo versti fizikos profesoriaus Georgo Volfgango Krafto publikacijas į rusų kalbą.
1741 m. lapkričio 25 d. į sostą buvo išrinkta imperatorė Jelizaveta. Tikėdamasis, kad imperatorė nebus nuolanki užsieniečiams, Lomonosovas pateikė prašymą dėl jo paaukštinimo. Šis jo prašymas buvo išgirstas ir Peterburgo mokslų akademijos sekretorius Ivanas Danilovičius Šumacheris ėmė skubinti mokslininkus išsakyti savo nuomonę dėl Lomonosovo disertacijų.
Tuo pačiu metu Lomonosovas pateikė dar vieną prašymą dėl chemijos laboratorijos Mokslų akademijoje įsteigimo, tačiau šis prašymas tais metais nesulaukė dėmesio. Vėliau, jau dirbdamas profesoriaus pareigose Lomonosovas įkūrė pirmąją Mokslų akademijos chemijos laboooratoriją.
1743 m. gegužę Michailas Lomonosovas buvo apkaltintas, areštuotas po to, kai tariamai įžeidė įvairius su akademija susijusius rusų ir vokiečių kilmės asmenis. Jis buvo paleistas 1744 m. sausio mėn., atsiprašęs visų asmenų.
1745 m. Michailas Lomonosovas tapo pilnateisiu Rusijos imperijos Mokslų akademijos nariu ir buvo paskirtas chemijos profesoriumi. Jo disertacija vadinosi „Apie metalų blizgesį“. Michailui Lomonosovui buvo suteiktas bajoro titulas, taip pat jam buvo priskirtos VII rango pagal Rusijos imperijos skalę valstybinės valdininko pareigos. Tais pačiais metais jis bandė gauti leidimą skaityti viešas paskaitas rusų kalba. Teikė prašymus dėl studentų įdarbinimo, dėl išverstų knygų padauginimo, gamtos mokslų praktinio taikymo. Tuo pačiu metu Lomonosovas intensyviai vykdė tyrimus mineralogijos, fizikos ir chemijos srityse ir spausdino ilgas mokslinių traktatų serijas lotynų kalba.
thumb|200 px|left|Michailo Lomonosovo rankraščio piešiniai: uždegimo instrumentas, vieno veidrodžio teleskopas, 1762 m.
Siekdamas patobulinti Rusijos švietimo sistemą, 1755 m. Lomonosovas prisijungė prie savo globėjo grafo Ivano Šuvalovo, steigiant Maskvos universitetą.
1753 m. Lomonosovo pastangomis prie Sankt Peterburgo įsteigtas stiklo fabrikas, kuriame buvo išgaunamas spalvotas stiklas. 1753 m. gegužės 6 d. imperatorienė Jelizaveta padovanojo Lomonosovui Ust-Rudits dvarą ir keturis aplinkinius kaimus Koporsko valsčiuje.
1755 m. Michailo Lomonosovo dėka atidarytas Maskvos universitetas. 1756 m. Lomonosovas apgynė nekilmingų Rusijos socialinių sluoksnių teises į mokslą gimnazijose ir universitetuose. 1757 m. vasario 13 d. 46 metų profesorius Michailas Lomonosovas paskirtas imperijos kolegijos patarėju. Pagal reitingų lentelę jis tapo VI klasės valdininku. Mokslų akademijoje jis ėmė vadovauti mokslo ir švietimo skyriams.
1758 m. Lomonosovas paskirtas Mokslų akademijos Geografijos departamento vadovu. Šiose pareigose jis ėmė sudarinėti naująjį Rusijos žemėlapį. Tam jis išsiuntinėjo po visas Rusijos gubernijas anketas su klausimais apie geografiją.
1760 m. Michailas Lomonosovas buvo išrinktas Švedijos karališkosios mokslų akademijos užsienio nariu. 1764 m. Jis buvo išrinktas Bolonijos instituto Mokslų akademijos užsienio nariu.
1761 m. atrado, kad Venera turi atmosferą. Nustatė druskų tirpumo priklausomybę nuo temperatūros, įrodė, kad tirpdami rūgštyje metalai chemiškai pakinta, o tirpdamos vandenyje druskos – ne. Apibrėžė koaguliacijos ir kristalizacijos skirtumus. Išrado geodezijos, metrologijos ir kitų prietaisų, jais tyrė įvairių medžiagų fizikines savybes, uolienų, rūdų, gamtinių druskų sudėtį. Sukūrė tikslių svėrimo metodų, spalvotojo stiklo gamybos būdų.
thumb|200 px|right|Profesoriaus Michailo Lomonosovo diplomas, išduotas 1751 m. su grafo [[Kirilas Razumovskis|Razumovskio parašu, saugomas Rusijos Mokslų akademijos Sankt Peterburgo filiale.]]
Michailas Lomonosovas mirė 1765 m. balandžio 4 d. Sankt Peterburge.
Jis pelnytai laikomas „Rusijos mokslo tėvu“, nors daugelis jo mokslo pasiekimų buvo nežinomi jam gyvam esant ir tik XIX a. pab. – XX a. pradžioje buvo tinkamai įvertinti.
Vienas pagrindinių Michailo Lomonosovo mokslinių darbų – tai doktrinos, kad visa materija yra sudaryta iš mažyčių dalelių – „korpuskulų“ (molekulių), plėtojimas. Lomonosovas buvo įsitikinęs, kad visos medžiagų savybės gali būti paaiškintos, remiantis vien tik korpuskulų ir jas sudarančių atomų judėjimu. Šilumą Lomonosovas kildino iš korpuskulų judėjimo.
Algirdas Ališauskas (1952)
Algirdas Ališauskas (1952 m. rugsėjo 22 d. Rokiškyje) – Lietuvos surdopedagogas, surdopsichologas, socialinių mokslų daktaras.
Biografija
1975 m. baigė Leningrado pedagoginio instituto Defektologijos fakultetą. 1982 m. psichologijos mokslų kandidatas
Nuo 1975 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1996 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas, 1982–1987 m. Specialiosios pedagogikos katedros vedėjas; nuo 1985 m. docentas. Nuo 1991 m. Šiaulių pedagoginės psichologijos tarnybos psichologas ekspertas.
Žagarinė (reikšmės)
Žagarine vadinami kaimai:
Kobilin Latkai
Kobilin Latkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kobilino Božimų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Netoli kaimo yra Narevo nacionalinis parkas.
Estijos futbolo varžybos 1938–1939 m.
Estijos futbolo varžybos 1938–1939 m.
Ispanijos Karaliaus krepšinio taurė
Ispanijos Karaliaus krepšinio taurė  – Ispanijos krepšinio taurės turnyras, organizuojamas ACB lygos. Turnyras startavo kaip „Ispanijos taurė“ (Copa de España) 1933 metais ir buvo pirmasis krepšinio turnyras, apimantis visą šalį. Nuo 1940 m. turnyras Fransisko Franko vadinosi „Generalisimo taure“ (Copa del Generalísimo), ir tik 1977 m. įgavo dabartinį vardą.
Nuo 1987 m. turnyras naudoja dabartinę sistemą, kuomet įpusėjus ACB lygos sezonui aukščiausiai turnyrinėje lentelėje esančios 8 ekipos susirenka viename mieste, kuriame per keturias dienas atkrintamųjų varžybų sistema išsiaiškina taurės savininką.
Daugiausia kartų taurės nugalėtojais yra tapę Madrido „Real“ (28 k.) ir „Barselonos“ (27 k.) klubai.
Lyra (žvaigždynas)
thumb|Lyros žvaigždynas
Lyra (Lyra, Lyr) – 52-as pagal dydį šiaurinio pusrutulio ryškus žvaigždynas. Žvaigždyne yra kelių meteoritų srautų (alfa-, birželio ir t. t. lyridai) kvandrantai. Lyros žvaigždyno ryškiausia žvaigždė Vega kartu su Erelio Altayru ir Gulbės Denebu sudaro ryškų trikampį, vadinamą „vasaros trikampiu“.
Tikrieji rojaus paukščiai
Tikrieji rojaus paukščiai (Paradisaea) – žvirblinių (Passeriformes) būrio rojaus paukščių (Paradisaeidae) šeimos paukščių gentis.
Gentyje 7 rūšys.
Nora Roberts
thumb|200px|right|Nora Roberts Nora Roberts (tikras vardas:, g. 1950 m. spalio 10 d. Silver Spring, Merilando valstijoje) – amerikiečių rašytoja romanistė.
Biografija
Nora Roberts šeimoje jauniausia iš 5 vaikų, turi 4 brolius. Baigusi katalikišką mokyklą, ištekėjo, persikėlė gyventi į Keedysville miestelį Merilando valstijoje. Nora dirbo advokato sekretore. Gimus sūnums Roberts, namuose liko juos auginti, buvo namų šeimininkė. 1979 m. vasario mėnesio pūga paskatino imtis kūrybinės veiklos, pradėjo rašyti užrašų knygutėje vieną iš istorijų – taip gimė Irish Thoroughbred. Pradžioje leidyklos nespausdino rankraščių. 1981 metais Silhouetter išspausdino pirmąją Noros knygą – Airių Grynakraujis.
Nora Roberts yra keleto rašytojų draugijų narė. Pelnė daugybę apdovanojimų, kuriuos nominavo kolegos ir leidyklos.
Lietuvoje išleisti šie Noros Roberts kūriniai:
Nakties Istorijos (6-ios dalis): Žvaigždžių Sergėtojai (trilogija): O'Dvajeriai (trilogija): '''Stanislaskiai. Gimę mylėti (6-ios dalis):'''
Trys broliai Montgomeriai :
Broliai Makeidai (keturlogija):
Airių svajos
Septyneto ženklo trilogija:
Kalounų moterys:
Sodo trilogija: Raktų trilogija:
Rato trilogija: Donovanų šeima: paveldėtos galios:
Gvidas Juška (1982)
Gvidas Juška (g. 1982 m. rugpjūčio 17 d. Telšiuose) – Lietuvos futbolininkas, puolėjas.
Nora Roberts
Biografija
Makgregorai:
Mitros žvaigždės:
Karališkoji Kordinos šeima:
''' Oharlėjų šeima: Kitos knygos:
Kamenis (Vlodava)
Kamenis  – kaimas Lenkijos rytuose, Stari Bruso valsčiuje, Vlodavos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurę nuo Stari Bruso, apie 20 km į vakarus nuo Vlodavos ir apie 57 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Tera-
tera (žymima T) - SI sistemos priešdėlis, reiškiantis daugiklį 1012 arba 1 000 000 000 000. Priešdėlis kilo iš graikų kalbos žodžio 'monstras'. Jis taip pat primena graikišką žodį 'keturi'. Sutapimo dėka priešdėliu tera- žymimas daugiklis 1012 yra lygus tūkstančiui pakeltu ketvirtuoju laipsniu (10004). Šiuo sutapimu buvo pasinaudota skiriant vardus didesnius daugiklius žymintiems priešdėliams peta-, eksa-, zeta- ir jota-. Pavyzdžiui, priešdėlis peta- buvo sukurtas taip, kad primintų graikų kalbos žodį (pente), reiškiantį penkis, nes priešdėliu peta- žymimas daugiklis 1015 yra lygus 10005.
Šaltiniai
תחיליות במערכת היחידות הבינלאומית
Union 76
thumb|right|150px|Union 76 logotipas Union 76 yra benzino kolonėlių tinklas Jungtinėse Amerikos Valstijoje. Įmonės savaininkas yra ConocoPhillips. 2005 metais Union 76 buvo sujungta su Chevron Corporation.
1997 metais Unocal (kompanijos tikrasis savinikas ir įkurėjas) pardavė Union 76 Tosco Corporation kompanijai, o Tosco buvo nupirkta Phillips Petroleum kuri susijungė su Conoco ir tapo ConocoPhillips. Unocal ir toliau priklausė „76“ prekinis ženklas. 2005 metų rugpjūčio 10 Chevron Corporation įsigijo Unocal.
Union 76 yra garsi dėl savo ženklo, kuris yra didelis oranžinis kamuolys ant kurio parašyta '76'. Daugelyje benzino kolonėlių rutulys sukdavosi, kai būdavo įjungtas apšvietimas. Pirmas tokio dizaino kamuolys pasirodė 1962 metais Sietlo pasaulinėje mugėje, jį sukūrė Ray Pedersen.
2005 metais, naujasis savininkas ConocoPhillips pradėjo Union 76 benzino kolonėlių atnaujinimą. Jie pakeitė apvalų oranžinį 76 rutulį, į plokščia raudoną rutulį su mėlynomis raidėmis.
Šėtono kaukė (filmas)
Šėtono kaukė – debiutinis režisieriaus Mario Bava 1960 m. sukurtas nespalvotas siaubo filmas laisvai interpretuojant Nikolajaus Gogolio pjesę „Baubas“.
Argas (miestas)
Argas – miestas Graikijoje, šiaurės rytų Peloponese. Argolidės nomo centras. Miestas yra šalia Argolidės įlankos (6,5 km nuo jos).
Šėtono kaukė (filmas)
Iki 1968 m. juosta dėl žiaurių scenų buvo uždrausta Jungtinėję Karalystėje, o JAV išleista cenzūruota versija. Nepaisant to, filmas sulaukė didelio populiarumo bei tapo režisieriaus Bava ir pagrindinio vaidmens atlikėjos Barbara Steele sėkmės priežastimi, o vienas iš epizodų pateko į 2004 m. Bravo TV programą „100 Scariest Movie Moments“ (40 vieta).
Argas (miestas)
Istorija
Pagrindinis straipsnis: Argolidė
Prieš mūsų erą Argas turėjo gana daug įtakos Graikijoje. VII a. pr. m. e. tai buvo svarbiausias miestas-valstybė Peloponeso pusiasalyje, kol jame ėmė vyrauti Sparta. Argas ir Sparta konkuravo nuolatos – 669 m. pr. m. e. nugalėjo Argas, 550 ir 494 m. pr. m. e. nugalėjo Sparta. Vis didėjant Spartos galybei, Argas 461 m. pr. m. e. sudarė sąjungą su Atėnais, tačiau 418 m. pr. m. e. pralaimėjus Atėnų lygai Argas sudarė sąjungą su pačia Sparta. Tačiau 392 m. pr. m. e. ši taika buvo sulaužyta, kai Argas sudarė sąjungą su Korintu. 371 ir 362 m. pr. m. e. Argas vėl nugalėjo Spartą. Apie 200 m. pr. m. e. Sparta laikinai buvo okupavusi Argą. Kai 146 m. pr. m. e. romėnai sutriuškino Korintą, Argo įtaka sustiprėjo. Bizantijos laikais Argas klestėjo. 1397 m. miestą užėmė turkai, ir 1500 m. jie išžudė gyventojus ir apgyvendino albanus. Graikijos nepriklausomybės karo metu (1821–1829 m.) pirmasis Graikijos parlamentas buvo sušauktas kaip tik Argo mieste.
Šėtono kaukė (filmas)
Turinys
17-o amžiaus viduryje Moldavijoje gražuolė Aza Vajda apkaltinama raganavimu ir nuteisiama mirti kartu su meilužiu Igoriu. Nuosprendį įvykdo jos brolis, o mirdama ragana, kuriai ant veido uždedama taip vadinama „šėtono kaukė“ (su dygliais iš vidaus), prakeikia visą jo giminę ir prisiekia atkeršti. Kūnas palaidojamas nešventintoje žemėje už kapinių tvoros, o kūnas įdedamas į karstą su stikliniu dangčiu, kad ši visuomet matytų ant jo esantį kryžių, turintį sutrukdyti raganai prisikelti.
Sarbriukenas
Sarbriukenas – miestas vakarinėje Vokietijoje, prie Saro upės, Saro krašto sostinė. Akmens anglies gavybos baseino centras. Išvystyta mašinų, metalurgijos, maisto, optikos, lengvoji pramonė.
Šėtono kaukė (filmas)
Turinys
Praėjus 2 amžiams, du gydytojai Kruvajanas ir Gorobecas, keliaudami tomis pat apylinkėmis į medicinos konferenciją Maskvoje, išgirsta keistus garsus. Kol vežikas taiso sulūžusį ratą, jie aptinka Anos kapą, atidaro karstą sulaužydami jį saugantį kryžių ir nuima „šėtono kaukę“ nuo kūno, kuris pasirodo nesuiręs. Netrukus juos užpuola šikšnosparnis, o Kruvajanas susižeidžia ranką į kryžių ir keli kraujo lašai patenka ant Azos veido. Lauke gydytojai susitinka Katią, gyvenančią netoliese esančioje pilyje su tėvu ir broliu Konstantinu. Gorobecui mergina iš karto krinta į akį, tačiau vyrai priversti skubėti toliau.
Sarbriukenas
Yra universitetas. Per Saro upę nutiestas tiltas (1564 m.), stovi gotikinė bažnyčia.
Šėtono kaukė (filmas)
Turinys
Ragana Aza, Kruvajano kraujo dėka vėl atgijusi, telepatiškai prikelia Igorį ir nukreipia jį į Vajdos pilį, tačiau grafas, turintis prie lovos kryžių, sugeba apsiginti. Iš baimės grafas paralyžiuojamas ir Katia su Konstantinu pasiunčia tarną, kad šis pakviesų gretimame mieste apsistojusį daktarą Kruvajaną. Dar nepasiekęs viešbučio tarnas nužudomas, o Kruvajaną atgabena Igoris, tačiau jis daktarą nuveda ne į pilį, o į Azos kapą. Prisikėlusi ragana jį užpuola ir kaip vampyras išsiurbia jo kraują. Kruvajanas pats tampa vampyru ir Azos tarnu, o nuvykęs į pilį nužudo senąjį grafą.
Sarbriukenas
Pavadinimo kilmė
Nors dabartinėje vokiečių kalboje atrodo, kad miesto pavadinimas reiškia „Saro tiltai“ ( – „tiltai“), tačiau pirmasis tiltas čia nutiestas tik XVI amžiuje, nors romėnų laikais gyvenvietė jau buvo žinoma ir vadinosi Sarabrucca. Senovės germanų žodis Brucca reiškė „uolos“, „rieduliai“.
Šėtono kaukė (filmas)
Turinys
Aza nori bet kokiomis priemonėmis gauti Katios kraujo, manydama, kad šis padarys ją nemirtinga. Tuo metu maža mergaitė, kuri paslapčia matė kaip Kruvajaną išvežė Igoris, apie viską papasakoja Gorobecui, o šis – vietiniam kunigui, atpažįstančiam Igorį pagal aprašymą. Dviese nuvykę prie Igorio kapo, randa jame Kruvajaną ir supratę, kad šis tapo vampyru, jį nužudo.
Ruzveltas
Ruzveltas – danų kilmės pavardė, kuri išvertus reiškia „rožių laukas“.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Pilkaskruostis mangabas
Pilkaskruostis mangabas (Lophocebus albigena) – šunbeždžionių (Cercopithecidae) šeimos primatas, priklausantis markatų pošeimiui. Abi lytys panašios, tamsios, tik patinas šiek tiek stambesnis už patelę. Minta vaisiais, žiedais, vabzdžiais.
Serpco apskritis
thumb|right|250px|Apskrities administracinis suskirstymas Serpco apskritis  – apskritis šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje. Apskrities centras įsikūręs Serpco mieste. Apskritis šiaurės rytuose ribojasi su Žuromino apskritimi, rytuose su Plonsko, pietuose su Plocko, vakaruose su Lipno ir šiaurės vakaruose su Ripino apskritimi. Apskrityje yra 7 valsčiai.
Apskrities valsčiai
Apskrityje yra 7 valsčiai:
Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki V a.-VI a. dabartinės apskrities teritorijoje gyveno prūsų gentys.
Nuo X a.-XI a. iki 1526 m. priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei. Nuo 1529 m. iki 1569 m. Liublino unijos Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose.
Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Plocko departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Plocko departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Plocko vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Plocko gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai.
Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Varšuvos generalgubernijai. 1919–1939 m. priklausė II Lenkijos Respublikos Varšuvos vaivadijai. 1939–1945 m. priklausė Trečiojo reicho Rytų Prūsijai. 1945–1975 m. priklausė Varšuvos vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Plocko vaivadijai.
Gyventojai
Pagal 2005 m. birželio 30 d. surašymo duomenis:
Augustavas (reikšmės)
Augustavu vadinama:
Metidė
thumb|left|250px|Atėnės gimimas. Metidė [[Alegorija|alegoriškai pavaizduota po Dzeusu.]]
Metidė buvo Okeano ir Tetijos dukra, gimusi ankstyvesniu laikotarpiu nei Dzeusas ir jo broliai. Ji taip pat buvo Poro motina.
Aurora
Aurora (iš lotynų k. „aušra“) gali reikšti:
Valiuta
Valiuta – sutartinis mainų vienetas, skirtas apmokėti už prekes ar paslaugas. Tai viena iš pinigų formų, skirta mainų vykdymui, vertės išsaugojimui ir vertės standarto palaikymui. Valiuta yra dominuojanti prekių ir paslaugų mainymo priemonė. Prekyba tarp skirtingų valiutos zonų vyksta nustatant valiutos kursus - kainas, kuriomis valiutos (taip pat atitinkamų valiutos zonų prekės ir paslaugos) perkamos ar parduodamos. Priklausomai nuo valiutos kurso reguliavimo metodo valiutos klasifikuojamos į kintančias ir fiksuotas.
Dažniausiu atveju, kiekviena šalis turi vietinės valiutos leidimo ir spausdinimo monopoliją. Tarp išimtinių šalių būtų šalys, priklausančios Europos Sąjungos Ekonominei ir Monetarinei Sąjungai, kadangi jos pinigų leidimo ir valdymo funkciją yra perdavusios Europos Centriniam Bankui.
Tais atvejais, kai šalis nekontroliuoja savo valiutos, kontrolę vykdo centrinis bankas arba finansų ministerija. Abiem atvejais, institucija įpareigota vykdyti pinigų politiką yra vadinama monetarine valdžia. Monetarinėm valdžiom, jas įkūrusios vyriausybės suteikia skirtingo lygio autonomijas. JAV, Federalinė Rezervo Sistema veikia be tiesioginės įstatymų leidžiamųjų ar vykdomųjų organų intervencijos, tačiau įgaliojimai gali būti apriboti naujų įstatymų rinkiniu. Nežiūrint to, praktikoje apie įgaliojimų atėmimą kalbama nėra. Beveik visose Vakarų valstybėse monetarinė valdžia yra sąlyginai nepriklausoma nuo vyriausybės.
Skirtingos šalys gali valiutą vadinti tuo pačiu pavadinimu (pvz., Kanados doleriai, JAV doleriai etc.), taip pat skirtingos šalys gali naudoti tą pačią valiutą (pvz., euras) arba viena valstybė gali paskelbti kitos valstybės valiutą vidaus vertybiniu popieriumi. Pavyzdžiui, Panama ir El Salvadoras pasklebė JAV dolerį vidaus vertybiniu popieriumi, o 1791-1857 m. JAV viduje cirkuliavo Ispanijos sidabrinės monetos.
Svarbiausiomis pasaulio ūkiui valiutomis laikomos šios – JAV doleris, ES euras, Japonijos jena, Šveicarijos frankas ir D. Britanijos svaras sterlingų.
Etnokosmologija
Etnokosmologija yra tarpdalykinė kultūros istorijos žinių sritis, apimanti tautų (etnosų) santykius su kosminiu pasauliu. Etnokosmologija yra atsiradusi Lietuvoje, daugiausiai prof. dr. Liberto Klimkos, dr. Gunaro Kakaro iniciatyva apie 1979–1980 metus. 1990 m. įsteigtas Lietuvos etnokosmologijos muziejus Kulionyse, Molėtų rajone.
Etnokosmologinė informacija
Visa tai, kas atspindi ar talpina informaciją apie žmogaus santykius, ryšius su Kosminiu pasauliu, vadiname etnokosmologine informacija.
Etnokosmologinė informacija gali būti: etnografinė medžiaga, įskaitant tekstus, dainas, apeigas, simbolius; moksliniai darbai ir mokslo pasiekimai, mokslo istorijos paveldas; audio, video ir foto medžiaga; dangaus vaizdai pro teleskopą; meno kūriniai; filosofiniai ir religiniai tekstai etc.
Išvardyti informacijos šaltiniai neturi ir objektyviai negali turėti vieningo ir vieno vertinimo kriterijaus. Kitaip sakant, etnokosmologinės informacijos visuma nesiekia suformuoti vieną, tariamai bešališką ir objektyvų Kosminio pasaulio santykio su žmogumi integralų modelį. Atvirkščiai – etnokosmologinės informacijos visuma, sukaupta vienoje erdvėje išreiškia mūsų santykio su Kosminiu pasauliu daugiaplaniškumą ir dažnai prieštaringą įvairovę, kuri apima labai platų žmogaus raiškos diapazoną – mitologiją, tikėjimą, mokslą, meną, praktiką, istoriją, hipotezes ir mokslinę fantastiką.
Etnokosmologija Lietuvoje
Lietuvos etnokosmologija nagrinėja lietuvių (baltų) archajiškąsias pasaulėžiūros bei kalendorines sistemas, paremtas astronominiais stebėjimais, taip pat šių stebėjimų metodus ir žinių perdavimo iš kartos karton būdus. Baltijos šalyse jau išaiškinti dviejų rūšių archeoastronominiai objektai – kalendorinių matavimų stebyklos ir laidojimo paminklai. Iš pirmųjų minėtinas stulpų ratas ant legendinio Birutės kalno Palangoje, skirtas fiksuoti dangaus šviesulių padėtims horizonte bei šešėlių kryptis laidos metu. Įrenginys atitinka išvystytą Saulės – Mėnulio kalendorių jis funkcionavo iki XV a. pradžios. Laiko skaičiavimo algoritmai pagal Mėnulio fazes atsispindi jau pirmojo tūkstantmečio po Kristaus moterų papuošaluose. Įvairių laikmečių baltų kapų įranga dažnai būdavo formuojama kaip mikrokosmosas, taigi, atitikdavo pasaulio sąrangos vaizdinį.
Kad sukaptos gamtamokslinės žinios ir sukurtieji Visatos modeliai būtų patikimai perduoti ateinančioms kartoms, dar neturint rašto, imta visa tai koduoti meno, folkloro, papročių formomis. Senieji archetipai dėl labai gyvybingų sėslaus ir žemdirbiško baltų etnoso kultūrinių tradicijų siekia ir mūsų laikus; tuo pačiu tai yra šaltiniai apie senovės žmonių pasaulėžiūrą.
Etnokosmologinis nagrinėjimas jau pasirodė esąs vaisingas interpretuojant atskirus tautodailės faktus. Audinių ir drožinių ornamentuose galima išskirti kosmogramas, išreiškiančias pasaulio modelio erdvinę ir laikinę struktūrizaciją. Ypač pirmapradžiu pavidalu kosmogramos sutinkamos ant velykinių margučių, o daugiausia modelio elementų yra verpsčių kompozicijose.
Etnokosmologijos rezultatai, be mokslinės, turi ir praktinę vertę. Lietuvių tautosakoje ir papročiuose atsispindi senojo Mėnulio kalendoriaus reliktai bei Saulės diktuojamas žemdirbystės ir gamtos fenologinių reiškinių kalendorius.
Lietuvos etnokosmologijos muziejus
Lietuvos Etnokosmologijos muziejus įkurtas 1990 metų kovo 15 d. Atskira įstaiga muziejus tapo išplėtojus dar 1980 m. Molėtų astronomijos observatorijoje įkurto visuomeninio astronomijos muziejaus veiklą. Apskritai, šitaip buvo atsiliepta į vis gausėjantį Kaldinių kalvos lankytojų srautą, visuomenės diskutuotinas mokslo problemas. Lietuvos Etnokosmologijos muziejus atrenka, kaupia, sistemina, saugo, moksliškai tyrinėja ir pateikia etnokosmologinę informaciją lankytojams.
Kadangi etnokosmologijos informacijos yra be galo daug, pagrindinis Etnokosmologijos muziejaus tikslas yra labiausiai apibendrintos, charakteringos ir esminės informacijos ieškojimas, atrinkimas ir jos kaupimas.
Giga-
giga (žymima G) - SI sistemos priešdėlis, reiškiantis daugiklį 109 arba 1 000 000 000. Priešdėlis kilo iš graikų kalbos žodžio 'milžinas'.
Kompiuterių moksle priešdėlis giga- gali reikšti 1 073 741 824 (10243 arba 230), o ne 1 000 000 000, ypač žodžiuose gigabaitas ir gigabitas. Taigi, žodis gigabaitas gali reikšti ir 1 000 000 000 baitų, ir 1 073 741 824 baitų. Norint išvengti dviprasmiškumo buvo pasiūlyta daugiklį 230 žymėti priešdėliu gibi-, o giga- vartoti tik žymint 109. SI sistemos laipsnių pagrindas yra 10, ne 2, todėl „gigabaitas“ turėtų būti 1 000 000 000.
Sergio Agüero
Serchijus „Kun“ Agueras (g. 1988 m. birželio 2 d.) – Argentinos futbolininkas, ilgametis nacionalinės rinktinės puolėjas.
Serchijas Agueras debiutavo Argentinos Primera divizione, CA Independiente klube turėdamas vos 15 metų ir tapo jauniausiu žaidėju, žaidusiu aukščiausioje Argentinos lygoje (prieš tai šis rekordas priklausė legidiniam Diegui Maradonai). 2011 m. liepos 28 d. persikėlė į Anglijos Manchester City klubą ir pasirašė penkerių metų sutartį su Manchester City klubu. 2012 m. su šiuo klubu laimėjo Anglijos Premjer lygą, lemiamose sezono varžybose prieš QPR klubą, įmušęs pergalingą įvartį pačioje rungtynių pabaigoje. 2021 m. perėjo į „FC Barcelona“, bet sezono pradžioje dėl širdies ligos buvo priverstas baigti karjerą.
2007 m. jaunimo iki 20 m. pasaulio futbolo čempionate Agueras nuvedė Argentinos rinktinę iki pirmosios vietos. Jis tapo rezultatyviausiu turnyro žaidėju (6 įvarčiai) ir išrinktas geriausiu žaidėju.
2008 m. su rinktine laimėjo auksą Pekino olimpinėse žaidynėse. 2021 m. tapo Copa America nugalėtoju.
Kinų naujieji metai
Pavasario šventė, Vakaruose populiariai vadinama Kinų naujaisiais metais – didžiausia tradicinė šventė Kinijoje ir kitose kultūrinės Rytų Azijos Sinosferos šalyse: Japonijoje, Vietname, Korėjoje. Taip pat švenčiama kinų diasporose visame pasaulyje.
Ji švenčiama pirmojo mėnesio pirmąją dieną pagal kinų kalendorių. Japonijoje ji švenčiama sausio 1 pagal Grigaliaus kalendorių.
Estijos futbolo varžybos 1939–1940 m.
Estijos futbolo varžybos 1939–1940 m.
Kinų naujieji metai
Pavadinimai
Pirmasis kalendorinis metų mėnuo yra vadinamas „teisinguoju mėnesiu“ (, šiuo terminu neretai įvardijamas ir visas šventinis periodas.
Mitologija
Pasak legendų, Nianšou arba Nianas (年 Nián; dab. kin. – „metai“) buvo pabaisa žmogėdra, gyvenusi kalnuose ar jūroje ir kas dvylika metų išlįsdavusi medžioti žmonių. Buvo tikima, kad Nianas bijo triukšmo ir raudonos spalvos, tad pabaisa būdavo gąsdinama fejerverkais ir raudonais papuošimais. Kiniškas žodis „švęsti Naujuosius metus“ (过年, trad. 過年; guò nián) pažodžiui reiškia „Niano nuėjimą“.
Papročiai
Visose Rytų Azijos šalyse Naujųjų metų ciklas prasideda Naujųjų metų išvakarėse, kurios vadinamos „Virsmo vakaru“ ir baigiasi penkioliktą pirmojo mėnesio dieną, kuri vadinama Žibintų švente.
Kinijoje
Per Naujuosius metus kinai lanko gimines ir draugus (tai vadinama 拜年 bàinián). Paprastai pasipuošiama naujais rūbais, visi namai išvalomi, išpuošiami raudonai. Vaikai iš suaugusiųjų gauna vadinamuosius „raudonus vokelius“ su pinigais. Naujųjų metų išvakarėse visa šeima susirenka namuose, valgo šventinę vakarienę, kurios pagrindiniai patiekalai – koldūnai, Naujųjų metų pyragėliai, įvairūs mėsos ir žuvies patiekalai. Kinijos liaudies respublikoje dauguma šeimų žiūri specialią Nacionalinės televizijos programą. Artėjant vidurnakčiui, imama sprogdinti fejerverkus, tačiau didžiuosiuose miestuose stengiamasi tai apriboti.
Japonijoje
Japonijoje yra paplitę įvairūs Naujametiniai laimės simboliai: tarp tokių amuletų labai populiarios yra lėlės daruma bei savotiškos bambukinės puokštės kumade. Prieš Naujus metus namų įėjimai pasipuošia kompozicijomis iš pušų – kadomatsu, taip pat pastatomi džiovinti ryžių kukulaičiai – moči, turto simbolis.
Naujųjų metų išvakarės omisoka praleidžiamos su šeima, valgant specifinius simbolinius valgius – Oseči-riori, kurių gaminama tiek daug, kad užtektų bent iki sausio 4. Prieš dvyliktą valandą yra tradicija eiti į budistinę šventyklą, kur vienuoliai atlieka metų pabaigos ritualus: gieda mantras ir 108 kartus muša varpą. Taip manoma, kad atsikratoma 108 blogybių (žmogiškų nuodėmių). Ši ceremonija vadinama joya-no-kane.
Dažniausiai tą pat naktį, po dvylikos, arba kaip galima greičiau, atliekama ir hatsumode – pirmasis apsilankymas šintoistinėje šventykloje, kur aukojami pinigai dievams. Perkamas omikudži – lapelis ištraukiamas burtų keliu, kuris nusako, kokie bus ateinantys metai. Vaikai tą rytą gauna otošidama – vokelius su pinigais.
Naujųjų metų ciklas baigiasi sausio 15 dieną, kuomet sudeginami Naujųjų metų papuošimai, ir susmulkinamas bei suvalgomas ryžių kukulaitis moči. Tai – kagami-biraki (veidrodžio sudaužymo) ceremonija.
Data
Pavasario šventės data nustatoma pagal kalendorių, kuriame susijungia mėnulio ir saulės kalendoriaus tradicijos. Nauji metai prasideda per jaunatį ir baigiasi pilnatimi. Kadangi kinų kalendorius nesutampa su Grigaliaus, Pavasario šventės data pagal visuotinai naudojamą sistemą kasmet išpuola vis kitą dieną, tarp sausio 21 ir vasario 20 dienų. Paprastai tai būna antra (rečiau – trečia) jaunatis po žiemos saulėgrįžos.
Kiekvieni metai kinų kalendoriuje siejami su vienu iš dvylikos zodiako gyvūnų, vadinamosiomis „žemiškosiomis atšakomis“ bei dešimčia „dangiškųjų kamienų“, kurių kiekvienas savo ruožtu susiejamas su vienu iš penkių tradicinių elementų ir In ir Jang kaita. Taip susidaro šešiasdešimties metų ciklas, t. y. vienos „rūšies“ metai (tarkim, Ugninės Jang žiurkės) pasitaiko kas šešiasdešimt metų.
Pietryčių Azija
Pietryčių Azija – regionas, kuris driekiasi į pietus nuo Kinijos ir Japonijos, apimantis ir dalį Indijos ir Ramiojo vandenyno salų. Pietryčių Azijai priklauso Brunėjus, Mianmaras, Kambodža, Indonezija, Laosas, Malaizija, Filipinai, Singapūras, Tailandas, Vietnamas, Rytų Timoras, Palau bei daugybė mažų ir didesnių salelių.
Pietryčių Azija yra kalnų, salų ir plačių lygumų šalis. Nuo Mianmaro, per Laosą, Tailandą iki Vietnamo stūkso vešliais drėgnaisiais atogrąžų miškais apaugę kalnai. Tarp jų derlingose lygumose ir upių deltose gyvena dauguma žmonių. Pietuose yra Malakos pusiasalis, nutįsęs į Pietų Kinijos jūrą, o už jo 3700 Indonezijos vulkaninių salų. Indonezija apaugusi drėgnaisiais atogrąžų miškais, tarp miškų įsiterpusios tankiai gyvenamos lygumos.
Aukščiausia viršukalnė yra Džaja (Indonezija; 5030 m), didžiausias ežeras Tonlesapas (Kambodža; didžiausias ežero plotas drėgnuoju metu 6475 km²).
Klimatas
Regionas priklauso subekvatorinei ir pusiaujo klimato juostoms. Žemyninėje dalyje vyrauja drėgna vasara, tačiau sausa žiema, nes vasarą atkeliauja pusiaujo, o žiemą atogražų oro masės. Salose karšta ir drėgna ištisus metus, dėl pusiaujo klimato juostos. Vyrauja vasaros ir žiemos musonai. Vasarą musonai daugiau pučia į žemynine dalį, todėl ten daug krituliu ir potvynių. Žiemą atvirkčiai – iš žemyninės dalies į salas.
Kobilin Pieniožkai
Kobilin Pieniožkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kobilino Božimų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Netoli kaimo yra Narevo nacionalinis parkas.
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 10 namų ir 48 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 25 namai ir 174 gyventojai, iš kurių 82 vyrai ir 92 moterys, 170 lenkai ir 4 žydai.
Ažubalis
Ažubalis (arba Užubalis) gali reikšti:
Pavianai
Pavianai, arba babuinai (Papio) – šunbeždžionių (Cercopithecidae) šeimos beždžionių gentis, priklausanti markatų pošeimiui. Gentyje 5 rūšys:
Labukas
Labukas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Labukienė (ištekėjusi moteris) ir Labukaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Jovaras
Jovaru šnekamojoje arba senesnių raštų kalboje vadinama keletas plačialapių medžių :
Mažasis rojaus paukštis
Mažasis rojaus paukštis (Paradisaea minor) – žvirblinių (Passeriformes) būrio rojaus paukščių (Paradisaeidae) šeimos paukštis.
thumb|left|210px|Mažasis rojaus paukštis
KFC Diest
KFC Diest – Belgijos futbolo klubas iš Disto.
IFK Stockholm
Stokholmo IFK – Švedijos futbolo klubas iš Stokholmo.
Istorija
1895 m. vasario 1 d. įkurtas klubas. Žaidė aukščiausioje lygoje. 1905 m. tapo šalies vivečempionais.
Ekstra
Ekstra – XXI amžiaus savaitinis žurnalas, ėjęs 1998–2010 m. Vilniuje.
Istorija
Leido AB „Ekstra“. Rašė politinėmis ir visuomeninėmis temomis.
Nuorodos
„Ekstra“ archyvas
Žalioji (Trakai)
Žalioji – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Tolkiškių. Tarp Žaliosios ir didesniojo, piečiau esančio Žaliųjų prūdelių ežero, aptiktas mitologinis objektas – Alkaičio, Žaliosios akmuo, Kultūros vertybių registre –.
Kairiškės
Kairiškės – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Žiežmarių, išsibarstęs į pietus nuo kelio. Keliai į Pridotkus, Kovaičius, Bulotus. Yra kapinės, paminklas Lietuvos partizanams.
thumb|left|250px|Kelias Kairiškėse
Istorija
Kaime rasti du akmeniniai kirviai.
1560 m. Kairiškių kaime buvo 17 sodybų ir 17 valakų žemės. Apie 1582 m. Steponas Batoras Bogdanui Oginskiui dovanojo Kairiškių dvarą. 1744 m. Žiežmarių parapijos gyvenviečių sąraše minimos Didžiosios Kairiškės ir Mažosios Kairiškės. 1859 m. minima kaime veikusi karčema.
1917 m. įsteigta Kairiškių pradžios mokykla. 1922 m. kaimas išskirstytas į vienkiemius.
Fiat 238
thumb|Fiat 238
Fiat 238 – furgonas, kuris buvo leidžiamas „Fiat“ kompanijos nuo 1969 iki 1983 metų.
Automobilis pirmą kartą buvo parodytas 1967 metais kaip logiškas modelio Fiat 1100T pratęsimas. Automobilio važiuoklės konstrukcija buvo pilnai paimta iš automobilio Autobianchi Primula („Fiat“ padalinys).
1981 metais 238 modelį pakeitė Ducato modelis, tačiau 238 modelis buvo gaminamas iki 1983 metų.
Anomalochromis thomasi
Patinas 10 cm, patelė žymiai mažesnė. Gina teritoriją, bet pakenčia kitas rūšis. Akvariumo vanduo 23-27 °C. Ikrus išneršia ant nuvalyto plataus lapo arba ant plokščio ar apskrito akmens. Ikrus ir mailių gina abu tėvai. mailius ritasi maždaug dvi savaites. Paplitusi Siera Leonės, Gvinėjos ir Liberijos pakrančių gėlavandenėse buveinėse.
thumb|left|210px|Anomalochromis thomasi, patelė
Hebė
Hebė („jaunystė“ arba „gyvenimo grožis“) graikų mitologijoje – jaunystės deivė, Dzeuso ir Heros dukra. Romėnų ekvivalentas – deivė Juventa. Ji taip pat buvo taurininkė Olimpo kalne patarnaudama dievams ir deivėms, patiekdavusi nektarą ir ambroziją, iki kol nesusituokė su Herakliu. Jos darbo įpėdinis Olimpe buvo Trojos princas Ganimedas. Ji ruošusi Arėjui vonias ir padėjusi Herai įlipti į karietą.
Trylikos metų karas
thumb|Lenkų riteriai 1447-92 m. Trylikos metų karas – karas vykęs 1454-1466 m. tarp Lenkijos ir Vokiečių ordino dėl Rytų Pamario ir Prūsijos žemių.
1454 m. kovo 6 d. Kazimieras Jogailaitis paskelbė ordino žemių prijungimo prie Lenkijos aktą. Karui progą davė 1454 vasario mėn. sukilimas prieš ordiną. Jį parengė priešiška ordinui Prūsų sąjunga.
1454 rugsėjį lenkai pralaimėjo prie Choinicų, o 1462, 1465–1466 laimėjo kelis mūšius. Žemaičiai vadovaujami Žemaitijos Seniūno Jono Kęsgailos 1457 m. atakavo ir buvo užėmę kryžiuočių valdomą Klaipėdą.
1466 m. spalio 19 d. Torunės taika baigėsi Trylikos metų karas tarp Lenkijos ir Vokiečių ordino. Lenkija prisijungė dalį Prūsijos.
Iš ordino buvo išvaduota Dancigas, Marienburgas, Torūnė, Elbingas, Karaliaučius. Lenkijai atiteko Rytų Pamarys, Kulmo ir Michailovo žemės, Varmės vyskupija. Ordinas tapo Lenkijos vasalu.
Lenkijos ponų taryba nederino veiksmų su LDK. Tik 1463 m. pabaigoje, įsitikinus, jog nesugebės prisijungti visų ordino žemių, paprašė LDK pagalbos, Tačiau LDK į karą nestojo. Manoma, kad taip LDK praleido gerą progą atgauti kryžiuočių užgrobtas vakarų lietuvių ir prūsų žemes.
Vabzdžiaėdžiai
Vabzdžiaėdžiai (Insectivora) – buvęs žinduolių (Mammalia) būrys, šiuolaikinėje sistematikoje nebeegzistuojantis.
Tai gyvūnai, prisitaikę maitintis vabzdžiais. Priklausė maži ir šiek tiek peles primenantys žvėreliai.
Būryje buvo šios šeimos:
Lietuvoje gyvena šie anksčiau vabzdžiaėdžiams priskirti gyvūnai:
Burbliškė
Burbliške vadinami du kaimai Švenčionių rajone:
Ladiga
Ladiga − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Ladigienė (ištekėjusi moteris) ir Ladigaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kaišenai
Kaišenai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Žaiginio.
Juozapas Girdzijauskas
Juozapas Girdzijauskas (1935 m. liepos 10 d. Kalupiuose, Šimkaičių valsčius, Raseinių apskritis – 2014 m. gruodžio 31 d. Vilniuje) – Lietuvos literatūros tyrinėtojas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
Mokėsi Paupio pradžios mokykloje, Vadžgirio progimnazijoje, Viduklės vidurinėje, 1953 m. baigė Vilniaus 1-ąją vidurinę mokyklą. Lankė J. Tallat-Kelpšos muzikos technikumą. 1953–1958 m. Vilniaus universiteto (VU) Istorijos ir filologijos fakultete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą. 1958–1960 m. dirbo vertėju Šalčininkų rajono laikraščio redakcijoje, vakarais mokytojavo Šalčininkų darbo jaunimo vidurinėje mokykloje. 1960–1963 m. VU Lietuvių literatūros katedros aspirantas (mokslinio darbo vadovas prof. Jurgis Lebedys). 1963–1965 m. dirbo „Mažosios lietuviškosios tarybinės enciklopedijos“ redakcijoje.
1965–1992 m. VU Lietuvių literatūros katedros dėstytojas. 1966 m. apgynė filologijos mokslų kandidato disertaciją. 1983 m. filologijos mokslų daktaras, nuo 1985 m. profesorius. 1992–1999 m. VU Literatūros teorijos katedros vedėjas, 2001–2002 m. Literatūros istorijos ir teorijos katedros profesorius. 1992–2000 m. Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto vyr. mokslo darbuotojas. 1997–1998 m. Mokslo ir enciklopedijų leidybos instituto vyr. redaktorius. 2002 m. išėjo į pensiją.
1969–1975 m. tęstinio leidinio „Lietuvos TSR aukštųjų mokyklų mokslo darbai. Literatūra“, nuo 1989 m. Simono Stanevičiaus bendrijos metraščio „Aitvarai“ atsakingasis redaktorius. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorius. Nuo 1988 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys. Žemaičių kultūros draugijos narys. Palaidotas Paupio kapinėse.
Mokslinė veikla
Vienas žymiausių Lietuvoje eilėtyros specialistų. Parašė ir mokslinėje spaudoje paskelbė straipsnių iš lietuvių literatūros istorijos (daugiausiai XIX a.), eilėdaros, literatūros teorijos, estetikos, recenzavo literatūrologines bei grožines knygas. Išleido studijų, mokiniams skirtų knygų, terminų žodyną.
Parengė Jurgio Lebedžio darbų (Lituanistikos baruose, 2 kn., 1972 m.), paskaitų (Senoji lietuvių literatūra, 1977 m.), straipsnių apie jį (Profesorius Jurgis Lebedys, 1983 m.) knygas, Valerijono Ažukalnio (Raštai lietuviški, 1968 m.), Kristijono Milkaus (Pilkainis, su Liucija Citavičiūte, 1990 m.), Henriko Radausko poezijos (Pasauliu netikiu, o Pasaka tikiu, su Ž. Piličiausku, 1993 m.) rinkinius.
Turkijos herbas
thumb|150px|Turkijos emblema thumb|150px|Turkijos institucijų naudojama šalies emblema Turkija neturi oficialaus savo valstybės herbo. Vietoj jo valstybės institucijos naudoja šalies emblemą. Jos forma yra ovali, o viduryje vaizduojamas pusmėnulis ir penkiakampė žvaigždė, kurie yra ir Turkijos vėliavoje, pakreipti vertikaliai. Aplink emblemą turkų kalba parašytas valstybės pavadinimas.
1925 m. Turkijos švietimo ministras iniciavo valstybės herbo konkursą, tačiau nugalėtojo pateiktas herbas nebuvo pasirinktas oficialiai ir iki šiol Turkijoje naudojama šalies emblema.
Civilinė teisė
Civilinė teisė  – visuma teisės principų ir teisės normų, reguliuojančių vienas nuo kito teisiškai nepriklausomų, lygiateisių fizinių ir juridinių asmenų turtinius, asmeninius neturtinius, susijusius su turtiniais, taip pat kai kuriuos asmeninius neturtinius (visuomeninius) santykius; privatinės teisės atšaka. Pagrindinė funkcija – reguliuoti atitinkamus teisės santykius, taip pat numatyti priemones (pvz., sankcijas), kuriomis pažeidimo atveju yra atlyginama žala, nuostoliai, atkuriama iki pažeidimo buvusi padėtis. Civilinė teisė yra privatinės teisės posistemė, sudaryta iš normų, institutų ir pošakių (daiktinė teisė, prievolių teisė ir k.t.). Skirstoma į bendrąją ir ypatingąją civilinę teisę.
Civilinės teisės istorija
Terminas (, Viduramžiais taip pat paplito jus civile sąvoka) atsirado ir pati teisės šaka susiformavo Senovės Romoje apie III–I a. pr. m. e. Tuomet civilinė teisė buvo privatinės teisės sinonimas. Nuo pat pradžių civilinė teisė formavosi atmetimo principu. Iš pradžių ji apėmė beveik visus visuomenius santykius (pvz., konstitucinius pagrindus, civilinio proceso, administracinio proceso ir net baudžiamosios teisės sferas). Ilgainiui tam tikri institutai atsiskyrė nuo civilinės teisės ir tapo savarankiškomis teisės šakomis.
Civilinės teisės pošakiai
Šeimos teisė yra laikoma savarankiška privatinės teisės (at)šaka. Tiesa, kai kuriose valstybėse šeimos visuomeninius santykius reglamentuoja civilinės teisės įstatymai (pvz., Civilinis kodeksas), tačiau šiuolaikinėje Romanų-germanų teisės sistemos teisėtyroje šeimos teisė nepriskiriama civilinei teisei, laikoma jos pagrindu išsiplėtojusi, nuo jos „atsiskyrusi" ir susiformavusi kaip atskira privatinės teisės (at)šaka.
Civilinės teisės šaltiniai
thumb|200px|[[romėnų teisė|Romėnų civilinės teisės šaltinis – Corpus iuris civilis (Civilinės teisės sąvadas), CIC (1583 m. leidimas)]] Kontinentinės teisės šeimos valstybėse civilinė teisė yra kodifikuota. Pagrindinis jos teisės šaltinis yra Civilinis kodeksas. Demokratinėse valstybėse aukščiausiu pagal teisinę galia teisės šaltiniu yra pripažįstama Konstitucija.
Lietuvos civilinės teisės šaltiniai yra Lietuvos Respublikos Konstitucija, Lietuvos Respublikos civilinis kodeksas (LR CK), kiti įstatymai, Lietuvos Respublikos tarptautinės sutartys (LR CK 1.3 str.). Jeigu yra LR civilinio kodekso ir kitų įstatymų prieštaravimų, taikomos LR civilinio kodekso normos, išskyrus atvejus, kai šis kodeksas pirmenybę suteikia kitų įstatymų normoms. Vyriausybės nutarimai ir kitų valstybės institucijų teisės aktai civilinius santykius gali reglamentuoti tik tiek, kiek įstatymų nustatyta. Jeigu Vyriausybės ar kitos valstybės institucijos teisės aktas prieštarauja LR CK ar kito įstatymo normoms, taikomos kodekso ar kito įstatymo normos.
Teismas turi teisę pripažinti negaliojančiu Civiliniam kodeksui ar kitam įstatymui prieštaraujantį teisės aktą ar jo dalį, jeigu šio akto ir Konstitucijos ar įstatymų atitikimo kontrolė neįeina į LR Konstitucinio Teismo kompetenciją. Teismas, pripažinęs tokį teisės aktą negaliojančiu, sprendimo nuorašą per 3 dienas privalo nusiųsti teisės aktą priėmusiai institucijai ar pareigūnui. Įsiteisėjęs teismo sprendimas skelbiamas „Valstybės žiniose“ (LR CK 1.3 str. 5 d.).
Benešovas
Benešovas – miestas vidurio Čekijoje, 37 km į pietryčius nuo Prahos. Stovi Šv. Mykolo bažnyčia (XIII–XV a.), Šv. Onos bažnyčia (nuo XVIII a. pradžios), Konopiště pilis.
Istorija
Minimas nuo XI a.