cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kęstaičių šv. Roko bažnyčia
Istorija
Po rugsėjo 24 d. žmonės iš bažnyčios nebeišėjo ir toliau ją saugojo dieną ir naktį. Žemaičiai plūdo į Kęstaičius iš visų pusių. Bažnyčią lankančių skaičius po kelių savaičių padidėjo tiek, kad jau negalėjo sutilpti ne tik bažnyčioje, bet ir šventoriuje. Buvo padarytos bažnyčioje barikados, kad per praeinamąją zakristiją valdžios atstovai ir kunigai negalėtų prieiti prie didžiojo altoriaus, kuriame buvo laikomas Švč. Sakramentas. Kad kunigai negalėtų Jo iš bažnyčios išnešti, zakristiją užvertė akmenimis, o skersai bažnyčios sustatė ilgus suolus ir visą laiką ant jų sėdėdami nieko neprileisdavo eiti prie altoriaus. Maistą bažnyčios budėtojams gamindavo vienuolyno virtuvėje. Žemaičiai buvo įpratę Kęstaičių kunigams ir vienuoliams vežti aukas, daugiausia avinų, todėl tokių aukų pasipylė iš visos apylinkės, todėl visi, kas tik norėjo, galėjo valgyti iki soties. Policija dar labiau įtūžo dėl virtuvių pamiškėje ir ne kartą bandė išvartyti katilus ir užgesinti ugnį, bet virtuvės moterys, švaistydamos liepsnojančius nuodėgulius, juos išvaikydavo.
Rikošetas
Retais atvejais rikošetavusi kulka gali pataikyti į patį šaulį.
Kęstaičių šv. Roko bažnyčia
Istorija
Nepajėgdama paimti bažnyčios valdžia kreipėse į patį carą, kuris pasiuntė kazokus. Lapkričio 19 d. iš Telšių į Kęstaičius išjojo eskadronai kazokų, paskui juos tarškėjo keletas vežimų, prikrautų kirvių, pjūklų, kastuvų, kopėčių, virvių, sienojams griauti bursiukų ir kitų įrankių ir dar iš paskos kažin kam buvo vežami besitalaškuojantys gaisrininkų bosai. Kazokai jojo greitai, ir vežimai paskui juos bildėjo su dideliu trenksmu. Pagaliau ketvertu arklių pakinkytoje karietoje atvažiavo pats gubernatorius, lydimas keliolikos raitų ant širmų žirgų kazokų, su orkestro dūdomis. Gubernatorius apžiūrėjo iš lauko bažnyčią, o viduje pamatė daugybę žmonių. Tada kazokai ėmė šturmuoti bažnyčią, daug žmonių nukentėjo, buvo pralietas kraujas, galiausiai bažnyčia paimta – kirviais sukapojo altorius, kryžius, sakyklą, klausyklas, šventoriuje kryžiaus kelio stotis – koplytėles, sudaužė paveikslus ir bandė nugriauti bokštą bei nuplėšti stogą, bet, nebaigę savo darbo, kartu su gubernatoriumi išvyko iš Kęstaičių. Tarp sužeistųjų ir suimtųjų buvo ir moterų.
1890 m. bažnyčia ir ligoninė nugriautos.
2006 m. minint 120 metų skerdynių jubiliejų buvo aptvarkyta buvusios Kęstaičių bažnyčios aplinka, pastatyta meniška rodyklė, Alsėdžių parapija pastatė kryžių.
Builis
Builis gali reikšti:
Islamabadas
Islamabadas  – miestas Pakistano šiaurėje, Potvaro (Potwar) lygumoje netoli Ravalpindžio; šalies sostinė. Mieste yra 8 rajonai, kiekvienas turi savo specifiką (vyriausybės, verslo, lengvosios pramonės, gyvenamieji ir kt. rajonai). Yra nacionalinės asamblėjos pastatas (suplanavo Lui Khanas, Louis Kahn). 1965 m. įkurtas universitetas, didžioji nacionalinė, arba Karaliaus Faisalo mečetė (turkų architektas V. Dalokajus), Pakistano mokslų akademija, literatūros akademija, mokslinio tyrimo institutai (tarp jų – branduolinių tyrimų, islamotyros), nacionalinė biblioteka ir archyvas, muziejai, nacionalinė meno galerija.
Azoto fiksacija
250px|thumb|[[Alksnis|Alksnio šaknies gumbelis]] Azoto fiksacija – procesas, kurio metu iš atmosferos paimtas molekulinis azotas paverčiamas azoto junginiais (amoniaku, nitratais, azoto dioksidu.
Islamabadas
Mašinų, geležinkelio riedmenų, motociklų gamyba, tekstilės pramonė.
Azoto fiksacija
Gamtoje šį procesą atlieka kai kurie prokariotai, įskaitant bakterijas. Azotą fiksuojantys mikroorganizmai vadinami diazotrofais. Kai kurie augalai (pvz., didžioji dalis Pupinių šeimos) ir gyvūnai (termitai) suformuoja ryšius su šiais mikroorganizmais. Augalų šaknyse gyvenančių gumbelinių bakterijų pagaminti amonio jonai panaudojami organinių junginių sintezei. Biologinė azoto fiksacija buvo atrasta olandų mikrobiologo Martinus Beijerinck.
Islamabadas
Istorija
1959 metais Islamabado vietoje nuspręsta statyti naują Pakistano sostinę, pakeisiančią Karačį. Naująjį miestą planavo Konstantinas Doksiadis ir kiti žinomi miestų architektai, 1961 m. prasidėjo statybos. 1967 m. Islamabadas oficialiai tapo šalies sostine (perkėlus iš laikinosios sostinės – Ravalpindžio), bet dauguma pastatų, gatvių ir įrenginių buvo baigta tik apie 1975 m.
Azoto fiksacija
Azoto fiksacija vyksta ir nebiologiniuose procesuose, tokiuose kaip žaibas, pramonėje - Haber-Bosch procese; degime.
Biologinė azoto fiksacija
Biologinėje azoto fiksacijoje dalyvauja atmosferos azotas, taip pat bakterijų fermentas nitrogenazė. Reakcijos formulė yra tokia:
Islamabadas
Istorija
thumb|left|250px|Šeicho [[Faisalo mečetė]] thumb|left|250px|Pakistano monumentas Islamabade
Azoto fiksacija
Biologinė azoto fiksacija
Daugumoje bakterijų nitrogenazės fermentai gali būti lengvai sunaikinti deguonies (daug bakterijų nustoja fiksuoti azotą, esant deguoniui). Prisitaikymas įvairus: bakterijos gyvena anaerobinėmis sąlygomis, kvėpuodamos sumažina deguonies kiekį, arba prijungia deguonį tam tikrais baltymais (pvz., leghemoglobinu).
Kiti azotą fiksuojantys augalai
Nors dauguma azotą fiksuojančių (simbiozėje su diazotrofais) augalų priklauso pupinių šeimai, yra ir dar 22 krūmų ar medžių gentys iš kitų 8 šeimų, kuriose vykdoma azoto fiksacija.
Azoto fiksacija taip pat atliekama kai kuriuose simbiotiniuose ryšiuose su melsvabakterėmis (pvz., Nostoc genties).
Cheminė azoto fiksacija
Azoto fiksacija gali būti atliekama trąšų, sprogmenų ir kitų produktų gamyboje. Populiariausias naudojamas būdas - Haberio procesas (Haber-Bosch).
660 m.
660 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Standartinė skaičiaus išraiška
Standartinė skaičiaus išraiška – skaičiaus užrašas pavidalu a × 10n, kur 1 ≤ |a| < 10, o n - sveikasis skaičius. Rodiklis n vadinamas skaičiaus eile.
3,57 × 104 - standartinė skaičiaus 35700 išraiška. Jo eilė lygi 4.
2,1 × 10-5 - standartinė skaičiaus 0,000021 išraiška. Jo eilė lygi -5.
Skaičių, esančių tarp 1 ir 10, pvz.,
5;2,1 eilė lygi 0, nes
5 = 5 × 100, 2.1 = 2.1 × 100.
Angumua
Angumua  – istorinė sritis vakarų Prancūzijoje, dabartiniuose Šarantos ir Dordonės departamentuose. Svarbiausias miestas – Angulemas. Plotas – 6100 km².
Nuo X a. egzistavo Angumua grafystė, kuri 1308 m. prijungta prie Prancūzijos karūnos valdų. 1515 m. Angumua tapo hercogyste, o 1790 m. padalinta departamentams.
Angumua sritis garsėja savo vynais, čia yra konjako tėvynė.
Degėsių kapinynas
Kapinynas
Kapinynas apardytas (XIX a. pradėta kasti žvyrduobė), dalis jo užstatyta. 1949 m. Lietuvos istorijos institutas (vadovas Pranas Kulikauskas) ištyrė 138 m² plotą, kuriame buvo 12 žvyrduobės apardytų X a. – XII a. kapų ir vienas XVI a. – XVII a. kapas. Juose mirusieji laidoti nedeginti su įkapėmis. Rasta siauraašmenių kirvių, ietigalių, svarstyklių, kryžinių ir žiedinių smeigtukų, apyrankių, peiliu. Kapinyno teritorijoje surinkta V a. – XVII a. radinių. Daugumą jų saugo Lietuvos nacionalinis muziejus, dalį – Vytauto Didžiojo karo muziejus, Šiaulių Aušros muziejus ir Biržų krašto muziejus „Sėla“.
Rievai
Rievai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 6 km nuo Stakių.
Žeimių piliakalnis
Žeimių piliakalnis (arba Skaistakalnis, Jasnagurka) – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 31198; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. VT316) Jonavos rajono savivaldybės teritorijoje, Žeimiuose, Žeimių seniūnija. Pasiekiamas iš plento, Žeimiuose ties bažnyčia pasukus vakarų link, už 200 m. Šalia telkšo Bevardis ežerėlis. Papėdėje pastatytas ąžuolinis paminklas (2007 m.), informacinė lenta.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas aukštumos krašte. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 47x41 m dydžio. Ją žiedu juosia pylimas, kuris rytinėje pusėje yra 1,5 m aukščio, 14 m pločio, kitur ­- 5 m pločio, iki 0,5 m aukščio. P­ietryčių kraštuose už pylimo iškastas 12 m pločio, 3 m gylio griovys, kurio dugnas pietinėje dalyje yra 6 m pločio. Šlaitai į slėnius statūs, 5-­6 m aukščio.
Piliakalnis apardytas ariant, o Naujaisiais laikais ir jame įrengus kapines. Rytiniame piliakalnio krašte stovi sodyba. Piliakalnio kraštai apaugę lapuočiais.
Manoma, kad ant šio piliakalnio stovėjusi medinė Žeimių pilis, kurią kryžiuočiai sudegino XIV a.
Alnaštyno apygarda
Alnaštyno apygarda  – Rytų Prūsijos provincijos, 1905–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho administracinis teritorinis vienetas. Centras – Alnaštynas.
Geografija
Alnaštyno apygarda apėmė pietinę Rytų Prūsijos provincijos dalį, ribojosi su Karaliaučiaus ir Gumbinės apygarda.
Istorija
Alnaštyno apygarda įsteigta 1905 m. reorganizuojant krašto valdymą. Ją sudarė nuo Karaliaučiaus apygardos atskirtos Alnaštyno apskritis, Neidenburgo apskritis, Ortelsburgo apskritis, Osterodės apskritis, Rešliaus apskritis ir nuo Gumbinės apygardos atskirtos Johanisburgo apskritis, Lėciaus apskritis, Luko apskritis ir Zensburgo apskritis. 1920 m. dalis Neidenburgo apskrities ir kelios Osterodės apskrities gyvenvietės iki 1939 m. buvo atiduotos Lenkijai. Po karo 1945 m. visa apygarda atiteko Lenkijai, nuo 1999 m. apskrities teritorija įeina į Varmės–Mozūrų vaivadiją.
Aktyvizmas
Pats žodis aktyvizmas lietuvių kalboje dažniau vartojamas kaip bet koks aktyvus elgesys, todėl svarbu atskirti aktyvizmą plačiąja prasme nuo aktyvizmo siaurąja prasme. Šis straipsnis yra apie aktyvizmą siaurąja prasme.)
Aktyvizmas siauraja prasme dažnai suprantamas kaip protesto ar disidentų veiklos sinonimas, tačiau jis apima platų politinių požiūrių ir formų spektrą. Nuo laiškų rašymo laikraščiams ir politikams, etiško pirkimo iki gatvės riaušių ir demonstracijų ar partizaninės veiklos. Kartais aktyvizmu laikomas ir terorizmas (priklausomai iš kieno pozicijų žvelgiama).
Bargalis
Bargalis – kaimas Kretingos rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Salantų. Kaimas įsikūręs lygumoje, ribojasi su Žudgalio, Kirkšiais, Leliūnais, Klecininkais ir Pesčiais. Pietine kaimo dalimi prateka Pestupis (dešinysis Salanto intakas), centrine dalimi praeina kelias.
Istorija
Po baudžiavos panaikinimo tarp Pesčių dvaro ir Barkelių XIX a. II pusėje įkurtas Kniugalvių kaimas, kuris XX a. pr. pavadintas Bargaliu.
Nuo 1919 m. Bargalio vardu buvo vadinama seniūnija (administracinis centras – Leliūnai). 1950–1954 m. kaimas buvo apylinkės administracinis centras.
1923 m. buvo 14 ūkių. 1930 m. iš Grūšlaukės į Salantus per kaimą šauliai nešė Vytauto Didžiojo paveikslą.
Bargalio gyventojai priklauso Leliūnų kaimo bendruomenei.
Bargavonės (Skaistgirys)
Bargavonės – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Skaistgirio.
Lietuvos Respublikos piliečio pasas
150px|thumb|Lietuvos Respublikos piliečio pasas
Lietuvos Respublikos piliečio pasas – Lietuvos Respublikos piliečio asmens dokumentas (pasas), patvirtinantis asmens tapatybę ir pilietybę, skirtas vykti į užsienio valstybes. Šiuolaikinis Lietuvos Respublikos piliečio pasas sukurtas atsižvelgiant į naujausius Europos Sąjungos reikalavimus ir Tarptautinės civilinės aviacijos organizacijos (TCAO) rekomendacijas.
Turinys
Paso knygelėje yra 32 puslapiai ir polikarbonatinis asmens duomenų lapas, kuriame duomenys, nuotrauka ir parašas išgraviruoti lazeriniu įrenginiu.
Nuo 2006 m. rugpjūčio 28 d. į Lietuvos Respublikos pasus papildomai elektroniniu būdu pradedami įrašyti asmens biometriniai duomenys. Elektroninėje įklijoje patalpinta elektroninė laikmena − bekontaktis mikroprocesorius su atmintimi (lustas) ir antena. Į elektroninę laikmeną įrašomas asmens veido skaitmeninis atvaizdas ir kiti paso duomenys.
Nuo 2008 m. paso vidiniuose puslapiuose pateikiama Lietuvos nacionalinė ir etninė simbolika.
Lietuvos Respublikos piliečio pase įrašai pateikiami lietuvių, anglų ir prancūzų kalbomis.
Išdavimas
Pasas išduodamas bet kokio amžiaus Lietuvos Respublikos piliečiui jo pageidavimu. Paso galiojimo laikas − 10 metų (nepilnamečiams, nesulaukusiems 16 m. − 5 metai). Pasas išduodamas ir nuolat užsienio valstybėse gyvenantiems Lietuvos Respublikos piliečiams.
Istorija
1919–22 m. vokiečių okupacinis pasas buvo keičiamas į nepriklausomos Lietuvos pasą.
Iki 1993 m. sovietiniai pasai buvo pakeisti į Lietuvos Respublikos pasus.
Nuo 2008 m. sausio mėnesio pradėti išduoti naujo tipo piliečių pasai. Kaip ir kitų Europos Sąjungos valstybių narių, naujasis Lietuvos Respublikos pasas yra vyšninės spalvos (pakeitė iki tol naudotą žalią spalvą). Viršelyje virš eilutės su užrašu „Lietuvos Respublika“ užrašyta „Europos Sąjunga“.
Drabužininkai
Drabužininkai – kaimas Trakų rajono savivaldybės centrinėje dalyje, Aukštadvario regioniniame parke, šalia kelio Trakai-Prienai. Į rytus, už Drabužaičio ežero, yra Drabužninkų (Danosų) pilkapynas, kurio kodas Kultūros paveldo registre.
Vidas Rachlevičius
Vidas Rachlevičius (g. 1961 m. gegužės 8 d. Kaune) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.
Biografija
1979 m. baigė Vilniaus S. Nėries vidurinę mokyklą, 1984 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę.
Nuo 1980 m. laikraščio „Tiesa“ redakcijos teletaipininkas, budinčiojo sekretoriaus pavaduotojas, nuo 1982 m. – Užsienio informacijos skyriaus korespondentas, 1986–1987 m. – vyresnysis korespondentas. 1987–1990 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ Užsienio informacijos skyriaus vedėjas, nuo 1990 m. dienraščio „Lietuvos rytas“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, 1990–1991 m. priedo jaunimui „Mes!“ redaktorius, 1995–1997 m. dienraščio „Laikinoji sostinė“ vyriausiasis redaktorius. 1998 m. „Lietuvos žinios“, vėliau „Verslo klasė“, nuo 2006 m. žurnalo „Versus“ redaktorius. Šiuo metu gyvena Jungtinėje Karalystėje.
Jean-Baptiste de Lamarck
Biografija
Gimė Bazentine, Pikardijoje, žemesniojo kilmingųjų luomo šeimoje, Lamarkas tarnavo kariuomenėje, domėjosi gamtos istorija. Vėliau dirbo Paryžiaus gamtos istorijos muziejuje, buvo atsakingas už bestuburius. Lamarkas Paryžiuje artimai draugavo su grafu Žoržu Biufonu, kuris buvo įtakingas asmuo, ir padėjo Lamarkui 1779 m. tapti Karališkosios mokslų akademijos nariu.
Mokslinė reikšmė
Iki Lamarko buvo manoma, kad rūšys nekinta. Lamarkas pirmasis iškėlė prielaidą, kad rūšys per ilgą laiką pakinta ir išvystė pirmykštę evoliucijos teoriją, kurią išdėstė 1809 m. išleistame veikale „Zoologijos filosofija“.
Lamarko teorija rėmėsi dviem postulatais:
Lamarko amžininkai atmetė jo idėjas kaip nepagrįstas. Augustas Veismanas atliko eksperimentus su žiurkėmis, nukirsdamas joms uodegas ir pastebėdamas, kad tokių žiurkių palikuonys turi normalaus ilgio uodegas. Lamarkas aiškino, kad tokie „nenatūralūs“ organizmo pasikeitimai nepersiduoda kitoms kartoms, skirtingai nuo „natūralių“. Lamarko idėjomis iš dalies rėmėsi Čarlzas Darvinas. Tai, kad įgytos savybės nėra perduodamos paveldėjimo būdu, įrodyta tik išsiaiškinus paveldimumo mechanizmus, kurie XIX a. nebuvo žinomi.
Standartinis autoriaus trumpinys Lam. yra naudojamas nurodyti šį asmenį kaip autorių, cituojant lotynišką binomą
Osijekas
Osijekas – ketvirtasis pagal dydį Kroatijos miestas šalies rytuose. Osijeko-Baranijos apskrities administracinis centras. Miestas yra istoriniame Kroatijos Slavonijos regione, prie Dravos upės, maždaug 20 km prieš Dravos santaką su Dunojumi. Dauguma gyventojų (88,58 %) – kroatai.
Uostas, pramonės centras, gaminami miltai, cukrus, chemikalai, baldai, tekstilės gaminiai, degtukai, perdirbama nafta.
Istorija
Tai pagrindinis istorinio Slavonijos regiono miestas, romėnų laikais vadintas Mursa. Osijeko vardu pirmąkart minimas XII a.
Aimelikas
Aimelikas  – viena iš Palau valstijų. Administracinis centras – Mongamio kaimas.
Valstija yra Babeltuapo salos pietvakariuose. Būdingas kalvotas paviršius ir statūs, skardingi krantai. Rytuose siekia Rael Kedamo kalnagūbrį, šiauriniu pakraščiu teka Tabčedingo upė. Aimelike yra didžiausia šalyje elektrinė bei galingiausia trumpabangė radijo stotis. Yra vienas iš 4 bajų (genties susirinkimų namai) šalyje.
Valstijoje yra šie kaimai: Mongamis, Imulas, Ngerkeajus, Čelečujis, Ngčemiangelis, Medormas.
thumb|left|250px|Aimeliko bajus
Leonas Kuodys
Leonas Kuodys (1902 m. kovo 29 d. Ramygaloje – 1975 m. spalio 26 d. Panevėžyje) – Lietuvos pedagogas, kalbininkas, poetas, spaudos darbuotojas.
Biografija
Baigė Ramygalos pradinę mokyklą, 1914 m. mokėsi Panevėžio keturklasėje pradinėje mokykloje, 1915–1922 m. – Panevėžio gimnazijoje. 1919 m. Lietuvos kariuomenės savanoris. 1922 m. su kitais įkūrė „Meno kuopą“. 1922–1926 m. Kauno universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto filologijos skyriuje studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą bei pedagogiką. 1924 m. dirbo kalbininko prof. J. Jablonskio sekretoriumi, šiam rengiant lietuvių kalbos vadovėlį žemesnėms klasėms.
Pedagoginį darbą pradėjo 1926 m. lietuvių kalbos ir literatūros mokytoju Alytaus gimnazijoje, vėliau mokytojavo Klaipėdoje (1935), Kaune (1935–1940), Ukmergėje (1940–1941), Linkuvoje (1941–1944). Ilgiausiai dirbo Panevėžyje: berniukų gimnazijoje (1927–1935), mergaičių gimnazijoje (1944–1949), 1-ojoje vidurinėje mokykloje (1949–1964).
Pokariu dirbdamas Panevėžyje įsitraukė į aktyvią užklasinę ir užmokyklinę veiklą. Bendradarbiavo su Lietuvos mokslų akademijos Lietuvių kalbos instituto Žodyno redakcija – rinko žodžius ir juos sistemino (pateikė daugiau kaip 10 000 žodžių), rinko tautosaką, ją tvarkė. Rašė lietuvių kalbos vadovėlius mokykloms (neišleisti), vadovavo mergaičių gimnazijos literačių būreliui.
Dirbo spaudos leidinių redaktoriumi: 1925–1927 m. redagavo žurnalą „Mūsų kalba“, 1930 m. – Panevėžyje leisto savaitraščio „Mūsų kraštas“ redaktorius, 1937–1940 m. žurnalo „Mokslo dienos“ redaktorius, nuo 1938 m. – žurnalo „Tautos mokykla“ redakcijos narys. Palaikė ir skatino pradedančiuosius literatus moksleivius – „Mokslo dienų“ žurnalo puslapiuose publikavo E. Matuzevičiaus, H. Nagio, K. Bradūno, P. Drevinio ir kitų, vėliau žinomais tapusių poetų, pirmuosius kūrinius. Dirbo knygų redaktoriumi.
Bendradarbiavo leidiniuose „Kalbotyra“, „Literatūra ir kalba“, „Gimtoji kalba“, „Literatūra ir menas“, „Tarybinis mokytojas“, „Tiesa“, „Mūsų kalba“, „Kalbos kultūra“.
Vienas Lietuvių kalbos draugijos steigėjų ir pirmosios valdybos narys. Lietuvių mokytojų sąjungos narys. Lietuvių kalbos rašybos komisijos narys. Besimokydamas Panevėžio gimnazijoje buvo vienas iš lietuvių moksleivių sambūrio „Meno kuopa“ įkūrėjų, aktyvių jo narių. Studijų metais – studentų korporacijos „Neo Lituania“, organizacijos „Jaunoji Lietuva“ narys. Sovietmečiu priklausė Politinių ir mokslinių žinių skleidimo draugijai, skaitė paskaitas Panevėžio miesto visuomenei literatūros ir kitomis temomis.
Atmintis
L. Kuodžio asmeninės lituanistinės bibliotekos dalis sovietmečiu saugota Panevėžio viešojoje bibliotekoje. Lietuvai atgavus nepriklausomybę, L. Kuodžio bibliotekos pagrindu pradėtas kaupti Panevėžio apskrities Gabrielės Petkevičaitės-Bitės viešosios bibliotekos (buv. Panevėžio viešoji biblioteka) Senų ir retų knygų fondas. Bibliotekoje taip pat saugomas L. Kuodžio asmens dokumentų fondas.
Nuorodos
Pedagogui, kalbininkui, poetui Leonui Kuodžiui – 120
Marketingo agentūra
Marketingo agentūra  – įmonė, kuri klientams už tam tikrą mokestį siūlo plataus spektro marketingo paslaugas, dalyvauja rinkos analizės, produkto arba paslaugos prekinio ženklo vystymo, klientų pritraukimo procesuose.
Marketingo paslaugas teikiančių agentūrų skirstymas
Marketingo agentūra arba rinkodaros agentūra (angl. Full service agency) – teikia visas su marketingu susijusias paslaugas. Tai apima visų marketingo veiksmų esančių 7P marketingo komplekso modelyje planavimą, įgyvendinimą bei monitoringą. Profesionalai dirbantys marketingo agentūroje turi patirties atliekant rinkos tyrimus, kuriant prekės ženklo strategiją, tobulinant produkto koncepciją, sudarant bei įgyvendinant rinkodaros planus ir kita. Marketingo agentūra nėra tas pats, kas reklamos, viešųjų ryšių, personalo atrankų agentūros, nes jos veiklos sritis yra daug platesnė. Dirbdama su klientu marketingo agentūra rūpinasi marketingo veiksmų visuma, ir todėl dažnai gali atlikti specializuotų komunikacijos agentūrų siūlomas paslaugas.
Specializuotos komunikacijos agentūros (angl. Specialized service agency)- agentūros teikiančios tik tam tikros marketingo srities paslaugas.
Specializuotos komunikacijos agentūros toliau skirstomos į kategorijas pagal konkrečią veiklos sritį:
661 m.
661 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota:
Marketingo agentūra
Marketingo paslaugas teikiančių agentūrų skirstymas
• Skaitmeninės rinkodaros agentūra (angl. Digital marketing agency)
• Komunikacijos agentūra (angl. Communication agency)
• Rinkos tyrimų agentūra (angl. Market research agency)
Marketingo agentūros veiklos sritis
Prekės ženklo vystymas
Viena pirminių marketingo agentūrų siūlomų paslaugų yra kliento prekės ženklo vystymas. Tai yra procesas apimantis prekės ženklo analizavimą, planavimą bei kūrimą. Šį procesą galima suskirstyti į kelis veiksmus:
• Identiteto kūrimas – išgryninama prekės ženklo misija, istorija, vertybės.
• Pozicionavimas – atsižvelgiant į rinką siekiama, kad vartotojai suvoktų prekės ženklo išskirtinumą konkurentų kontekste, susietų prekės ženklą su tam tikromis tik jam būdingomis savybėmis.
• Dizainas – siekiama vizualiai atskleisti prekės ženklo savybes – kuriamas logotipas, prekinė išvaizda ir kita.
• Prekės ženklo registravimas – vykdomas teisinis prekės ženklo registravimas bei apsaugojimas.
Prekės ženklo integravimas į marketingo kompleksą
Darbas su prekės ženklo marketingu apima visas sritis išskirtas marketingo komplekso modelyje. Tradicinį marketingo komplekso modelį sudarė keturi elementai apimantys tam tikrus sprendimus bei veiksmus, turinčius įtakos produkto arba paslaugos sėkmei. Šį modelį 1960 m. sukūrė amerikiečių marketingo specialistas, akademikas E. Jerome McCarthy. 4P marketingo kompleksą (4P marketing mix) sudarė šie elementai:
• Prekė (product): produkto vystymas, apipavidalinimas bei užtikrinimas, jog įmonės siūlomi produktai bei paslaugos atitinka vartotojų lūkesčius.
• Kaina (price): tinkamų kainų nustatymas, jų reguliavimas atsižvelgiant į rinkos situaciją.
• Vieta, paskirstymas (place): efektyvus prekių paskirstymas po pardavimo kanalus, sklandaus produktų judėjimo nuo gamintojų iki vartotojų grupių užtikrinimas.
• Rėmimas (promotion): įvairių pirkimus didinančių veiklų visumos planavimas- įvairaus pobūdžio reklamos, produkto komunikacija, viešieji ryšiai, specialūs pasiūlymai ir kita.
Šiais laikais marketingo agentūros dirbdamos dažniausiai remiasi išplėstiniu marketingo komplekso modeliu. Šis modelis atsirado 1981 m. B. Booms ir M. Bitner papildžius anksčiau sukurtą 4P marketingo komplekso modelį. Atnaujintas modelis buvo pavadintas 7P marketingo kompleksu (7P marketing mix). Tai reiškia, jog darbas su kliento prekės ženklo marketingu gali apimti dar tris papildomus marketingo elementus, kurie yra:
• Žmonės (angl. people): tinkamų darbuotojų pasirinkimas, darbuotojų kvalifikacijos kėlimas, įmonės kultūros formavimas.
• Procesai (angl. process): produkto arba paslaugos kokybės standartų palaikymas, laiko bei piniginių išteklių optimizavimas.
• Fizinė aplinka (angl. physical evidence): fizinės aplinkos, kurioje parduodama prekė, arba teikiama paslauga parinkimas.
Samanis
Samanis tai:
Geležinė kolona
miniatiūra|250px|Geležinė kolona Geležinė kolona Delyje – viena iš Indijos sostinės Delio įžymybių. Tai apie 7 m aukščio ir 6,5 t svorio kolona, senovės metalurgijos meistrų išlieta iš 98 % grynumo geležies, pagarsėjusi tuo, kad per savo 1600 metų gyvavimo laiką praktiškai nebuvo pažeista korozijos. Kolona stovi apie 20 km piečiau Senojo Delio, priklauso Kutbo minareto architektūriniam ansambliui, įrašytam į pasaulio Unesco paveldo sąrašą.
Istorija
miniatiūra|200px|left|Kolonos viršūnė Kolona buvo pastatyta 415 m., pagerbiant 413 m. mirusį Guptų imperijos valdovą Čandraguptą II. Pradžioje šis paminklas stovėjo šalies vakaruose dievo Višnaus šventyklų komplekse Mathuroje. Koloną puošė viršuje įtaisyta šventojo paukščio Garudos skulptūra. Karalius Anang Pola 1050 m. koloną pervežė į Delį, kitų šaltinių duomenimis – XIII a. šventyklos buvo sugriautos pirmojo Delio sultono įsakymu, tuomet kolona ir buvo perkelta į Delį.
Duomenys
Aukštis – 7,21 m (1,12 m – požeminė dalis) Svoris – 6,511 t Skersmuo apačioje – 0,485 m Skersmuo viršuje – 0,223 m Cheminė sudėtis, neskaitant geležies: anglis – 0,08 %, silicis – 0,046 %, siera – 0,006 %, fosforas –0,014 %, azotas – 0,032 %
Oogenezė
Oogenezė – procesas, kurio metu žinduolių organizme, taip pat ir žmonių, susidaro gametos. Ji būdinga tik moteriškos lyties organizmams.
Oogenezė trunka labai ilgai, bei su ilga pertrauka. Procesas prasideda dar mergaitės embrione. Diploidinės pirminės lytinės ląstelės migruoja į būsimą kiaušidę, kur jos dauginasi mitozės būdu (tokios besidalijančios ląstelės yra oogonijos). Kiekvieną oogoniją apsupa vienas sluoksnis epitelinių ląstelių, bei susidaro užuomazginiai folikulai. Vėliau oogonijos pradeda dalintis pirmuoju mejozės dalijimusi, tačiau šis sustoja pasibaigus konjugacijai ir krosingoveriui. Homologinės chromosomos gana stipriai išsivynioja. Nuo jų ima intensyviai nurašinėti genus ir sintetinti baltymus. Pirminis oocitas pastoviai kaupia maisto medžiagas ir auga kol įgyja būdingą kiaušinėlio sandarą – sudaro skaidriąją zoną ir pomembranio pūsleles. Tuo tarpu somatinės ląstelės auga stadijoje G1, kai chromosomos dar vienchromatidės. Visi šitie procesai vyksta dar vaisiuje.
Pirmieji kiaušinėliai pradeda bręsti lytinės brandos metu, kai prasideda menstruacijos. Kiekvieno ciklo metu toliau tęsiasi 15-20 pirminių folikulų brendimas. Juose baigiasi pirmasis mejozės dalinimasis ir chromosomos vėl susivynioja, išnyksta branduolio apvalkalas. Susidaro dvi skirtingo dydžio haploidinės ląstelės. Ovuliacijos metu antrinis oocitas išeina iš pratrūkusio folikulo ir pakliūva į kiaušintakį. Kai haploidiniai ootidės ir spermatozoido branduoliai pasiruošia susilieti, ootidė vadinama subrendusiu kiaušinėliu.
Stirnių šv. Jono Krikštytojo Nukankinimo bažnyčia
'''Stirnių šv. Jono Krikštytojo Nukankinimo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Stirnių kaime, prie kelio.
Istorija
miniatiūra|180px|left|Bažnyčios interjeras
Andalūzijos žemuma
Veši subtropiniai krūmynai, ąžuolų giraitės. Teritorija tankiai apgyvendinta. Auginami kviečiai, kukurūzai, cukriniai runkeliai, plyti citrusinių vaisių, alyvmedžių plantacijos, vynuogynai. Svarbiausi miestai – Kordoba, Sevilija.
Stirnių šv. Jono Krikštytojo Nukankinimo bažnyčia
Istorija
1922 m. įkūrus parapiją, pamaldos laikytos koplyčioje. 1931 m. kitoje vietoje pastatyta laikina medinė bažnyčia. 1937–1940 m. kunigai Jonas Kazlauskas ir Jonas Daugėla (1909–1941) su parapijiečiais pastatė dabartinę akmenų mūro bažnyčią. Klebonas J. Daugėla 1941 m. birželio 29 d. besitraukiančių raudonarmiečių nušautas.
Architektūra
Bažnyčia masyvi, stačiakampio plano, su plačiu bokštu ir apside. Vidus 3 navų, atskirtų lieknais piliastrais. Šventoriaus tvora medinių statinių. Jame yra kapinės.
Barkeliai (Imbarė)
Barkeliai – buvęs kaimas šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 2,5 km į vakarus nuo Salantų, prie kelio. Kaimas buvo lygumoje, ribojosi su Žudgaliu, Kirkšiais, Leliūnais, Bargaliu ir Pesčiais.
Etimologija
Pavadinimas kilo iš asmenvardžio Barkus (Bartkus) mažybinės formos. Rašytiniuose šaltiniuose rašomas, , , 🇬🇸.
Istorija
Kaimas minimas nuo XIX a. Po baudžiavos panaikinimo jo pietinėje-pietvakarinėje dalyje XIX a. II pusėje įkurtas Kniugalvių kaimas (vėliau pavadintas Bargaliu).
1821, 1843 ir 1846 m. buvo 3, 1866 m. – 6 dūmai, 1923 m. – 4 ūkiai.
1986 m. Barkeliai išbraukti iš Lietuvos administracinio-teritorinio suskirstymo apskaitinių duomenų.
Etolija
Etolija, arba Aetolija, Aitolija  – istorinė Graikijos sritis pietiniuose Balkanuose, į šiaurę nuo Korinto įlankos. Jis sudaro dalį dabartinio administracinio vieneto – Etolijos ir Akarnanijos nomo.
Geografija
thumb|left|Istorinė Etolija ir Etolijos lygos žemės Etolija buvo sritis, prisiglaudusi prie Korinto įlankos. Rytuose ją uždarė Pindo kalnai ir kalnuoti Doridės, Ozolės Lokridės regionai. Vakaruose ji siekėsi su Akarnanija (skyrė Achelus upė), šiaurėje – su Epyru.
Pietinė regiono dalis buvo derlingos lygumos, o šiaurinė – kalnai. Vakarinė Etolija buvo žinoma kaip Senoji, o rytinė – kaip Naujoji.
Istorija
II tūkst. pr. m. e. (Mikėnų laikotarpiu) regionas buvo gyvenamas vietinių genčių kuretų ir lelegų. Vėliau jis buvo apgyvendintas išeivių iš Elidės, vedamų mitinio protėvio Aitolo. Trojos karo laikais etolus valdė karalius Thoas. Archajiniu ir klasikiniu laikotarpiu Etolijoje susiformavo graikų poliai bei gentys (euritanai, ofionesai, kaliesai, bomiesai, apadočiai, aperančiai ir kt.), formavę tarpusavyje silpną konfederaciją. Regionas nevaidino svarbaus vaidmens, lyginant su kitais Graikijos regionais: Atika, Lakonija ar Korintija. thumb|left|Etolijos lygos teritorijos 200 m. pr. m. e. Laikotarpis, kuomet Etolijos regionas tapo tarptautiškai svarbus Senovės Graikijos istorijoje, buvo IV a. pr. m. e., kai sukurta Etolijos lyga. Jos įkūrimas siejamas su Tėbų hegemonijos įtaka. Lygos administraciniu ir religiniu centru tapo Thermas. III a. lyga tapo svarbia jėga graikų pasaulyje, ir sudarė atsvarą tuo metu Peloponese susiformavusiai Achajos lygai. Tuo metu Etolija valdė ne tik Etolijos regioną, bet ir gretimą Doridę, Lokridę, pietinę Tesaliją bei Fokidę.
Skirtingai nei kitos tuometinės graikų lygos, Etolijos lyga palaikė Romos imperijos pusę ir padėjo jai karuose su Makedonija. Tačiau 189 m. pr. m. e. prisijungusi prie Romos priešų Seleukidų, lyga pralaimėjo ir netrukus atiteko Romos imperijai. Vėliau romėnai Etolijos lygos teritorijas įkorporavo į Achajos provinciją.
Vėliau regioną valdė Bizantijos imperija. XV a. užkariauta Osmanų. 1821 m. Etolijos regionas tapo nepriklausomos Graikijos dalimi.
Domniksruho lobis
Domniksruho kapinynas ir lobis – prūsų kapinynas ir lobis prie Domniksruho ir Patesorto (Patesort) (dab. Beregovoje – Laduškinas, Bagrationovsko rajonas, Kaliningrado sritis) gyvenvietės, netoli Aismarių pakrantės. Koordinatės 54.58333°N, 20.15°W.
Kapinynas
Kapinynas, datuojamas I a. – II a., yra 1 km į pietryčius nuo gyvenvietės. Jį 1933 m. tyrinėjęs V. Gaerte rado daug keramikos, ištyrė kelis sudegintų mirusiųjų kapus. Iš kapinyno muziejuje „Prussia“ iki 1945 m. buvo Senovės Romos monetų, akinė segė, žąslų fragmentų. 1981 m. žvalgomuosius tyrimus atliko V. Timofejevas, 1987 m. V. Kulakovas.
Lobis
1908 m. į vakarus nuo gyvenvietės rastas žalvarinių papuošalų lobis. Jį sudarė:
Dirbiniai būdingi Vakarų baltų pilkapių kultūrai. Lobis datuojamas naujuoju bronzos – ankstyvuoju geležies amžiumi.
Rupeikiai (Jurbarkas)
Rupeikiai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Stakių, dešiniajame Mituvos krante. Kaime yra Mituvos užtvanka.
Drageliškių lobis
Drageliškių lobis – Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, Drageliškės kaime (Dusetų seniūnija) 1934 m. rastas viduramžių monetų lobis.
Lobis
Lobį 1936 m. nupirko Šiaulių „Aušros“ muziejus, dabar saugo Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus.
662 m.
662 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Baltymų virškinimas
Baltymų virškinimas – procesas, vykstantis virškinamajame trakte, kurio metu, veikiant specifinėms peptidazėms (proteazėms), yra hidrolizuojami peptidiniai ryšiai, esantys baltymuose, iki monomerų – aminorūgščių.
Baltymų virškinimo bendri dėsningumai
Baltymai pradedami virškinti skrandyje. Toliau virškinimas tęsiamas plonojoje žarnoje ir baigiamas ant plonosios žarnos gaurelių. Storojoje žarnoje nesuvirškintus baltymus baigia skaidyti žarnyno mikroflora. Fermentai, skaidantys baltymus yra vadinami proteoliziniais. Endopeptidazės skelia peptidinį ryšį molekulės viduje, egzopeptidazės – atskelia galines amino rūgštis.
Baltymus virškinantys organai/liaukos 1.lnt.
Virškinimas skrandyje (Gaster)
HCl denatūruoja maisto baltymus, sudaro optimalų pH pepsinui. Skrandžio proteazės priklauso hidrolazių klasei: pepsinas, gastriksinas ir reninas. Fermentų aktyvumas didžiausias, kai pH 1-5.
Iš skrandžio apvirškinti baltymai – polipeptidai patenka į plonąjį žarnyną, toliau jų hidrolizę atlieka kasos ir žarnyno proteazės.
Virškinimas plonajame žarnyne (Intestinum tenue)
Plonojoje žarnoje baltymų virškinimas vyksta trimis lygiais: Kasos sekretuojami fermentai, neaktyvūs, yra išskiriami į dvylikapirštę žarną, kurioje yra suaktyvinami. Kasos fermentai yra: tripsinas, chimotripsinas, karboksipeptidazės ir elastazė.
Ant plonosios žarnos gaurelių vyksta membraninis virškinimas ir rezorbcija. Membraninis virškinimas vyksta sterilioje terpėje, nes mikroorganizmai yra per dideli, kad patektų tarp žarnyno kutikulės ir mikrogaurelių. Plonosios žarnos liaukinės ląstelės išskiria aminopeptidazes ir dipeptidazes. Šios peptidazės priskiriamos egzopeptidazių grupei.
Jūrų liūtas (operacija)
Operacija „Jūrų liūtas“ – nacistinės Vokietijos planas per Antrąjį pasaulinį karą užimti Didžiąją Britaniją. Planą sudarė Vermachto operatyvinis vadovavimo štabas. Įsiveržimui turėjo vadovauti generolas feldmaršalas Gerdas fon Rundštetas.
Operacijos planą po užbaigtos Prancūzijos okupacijos Hitleriui pristatė karinių jūrų pajėgų strategai.
Baltymų virškinimas
Amino rūgščių rezorbcija
Iš plonosios žarnos spindžio amino rūgštys rezorbuojamos į enterocitų vidų, po to į kraują. Rezorbuojama apie 98% amino rūgščių. Per žarnyno gleivinę į ląsteles amino rūgštis perneša baltyminiai nešikliai kartu su Na+ jonais (per mukozinę plazminę membraną). Per šią membraną amino rūgščių pernaša gali vykti palengvintos difuzijos būdu. Amino rūgščių pernaša per žarnyno sienelę nuo jos gleivinės mukozinio paviršiaus iki serozinio paviršiaus yra aktyvi, tam yra reikalinga E (energija). Na+ aktyvios pernašos būdu patenka į enterocitų vidų kartu su amino rūgštimis. Iš ląstelių jie pašalinami per Na+/K±ATPazę, o amino rūgštys lieka ląstelės viduje. Egzistuoja keletas amino rūgštims specialių pernašos sistemų, priklausančių nuo pernašos baltymų:
Procesai storojoje žarnoje
Storajame žarnyne nesuvirškintas maistas beveik neskaidomas, nes storoji žarna neturi gaurelių, joje nevyksta membraninis virškinimas. Čia nedaug fermentų, o su maistu patekusius plonosios žarnos fermentus suskaido mikroflora. Storajame žarnyne intensyviai vyksta baltymų puvimo ir rūgimo procesai. Puvimo metu vyksta a.r dekarboksilinimas ir deamininimas. Dekarboksilinimo metu susidaro kai kurie toksiški aminai, pvz.: putrescinas, kadaverinas – ptoaminai. Rezorbavęsi ptoaminai gali sukelti parezes, traukulius, aritmijas, mažinti kraujospūdį. Ptoaminai paprastai susidaro pūvant lavonams, todėl jie dar vadinami lavonų nuodais. Analogiškai gali susidaryti ir kiti aminai: iš tirozino – tiraminas; iš histidino – histaminas ir t. t. Taip pat dekarboksilinimo metu susidaro biologiškai aktyvūs aminai svarbūs alerginėms, širdies, nervų sistemoms bei ligų diagnostikoje.
Vytautas Rastenis
Vytautas Rastenis (g. 1952 m. rugsėjo 16 d. Ignalinos raj.) – Lietuvos ir Švenčionių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Kardinolas rinkikas
Kardinolas rinkikas, kardinolas elektorius – kardinolas, Kardinolų kolegijos narys, turintis teisę konklavoje rinkti popiežių.
Vytautas Rastenis
Biografija
1991 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.
Kardinolas rinkikas
Kardinolo rinkiko sąvoka egzistuoja seniai, o 1970 m. įgijo tikslesnį apibūdinimą. 1970 m. lapkričio 21 d., popiežius Paulius VI paskelbė savo motu proprio „Ingravescentem Aetatem“, kuris pakeitė kardinolų rinkimines teises. Dokumentas nurodė, kad kardinolai, vyresni kaip 80 metų, praranda teisę rinkti popiežių ir dalyvauti konklavoje.
Vytautas Rastenis
Biografija
1975–1983 m. Ignalinos raj. „Atžalyno“ kolūkio vyriausiasis agronomas. 1983–1992 m. Švenčionių raj. mechanizuoto būrio viršininkas.
Kardinolas rinkikas
1971 m. sausio 1 d. šis apribojimas įsigaliojo, ir 25 kardinolai prarado savo rinkimines teises.
Vytautas Rastenis
Biografija
1992–2001 m. Švenčionių raj. „Agrochemijos“ direktorius. 1997 m. Švenčionių profesinio rengimo centro skyriaus vedėjas. 1998–2001 m. Švenčionėlių politechnikos mokyklos direktorius. 2003–2016 m. UAB „Vilniaus vandenys“ Švenčionių cecho viršininkas.
Kardinolas rinkikas
Ši taisyklė vėliau buvo patvirtinta jo 1975 m. spalio 1 d. apaštališkojoje konstitucijoje „Romano Pontifici Eligendo“ ('Apie Romos pontifiko išrinkimą') ir 1996 m. vasario 22 d. popiežiaus Jono Pauliaus II apaštališkojoje konstitucijoje „Universi Dominici Gregis“ ('Visi viešpaties ganomieji').
2013 m. kovo 5 d. 91 kardinolas nebuvo kardinolai rinkikai, t. y., neturėjo teisės dalyvauti konklavoje.
Vytautas Rastenis
Biografija
Nuo 1995 m. Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Švenčionių rajono skyriaus narys, sąjungos pirmininko pavaduotojas.
1995–2016 m. Švenčionių rajono savivaldybės tarybos narys.
2016–2020 m. Lietuvos Respublikos Seimo narys.
Sutuoktinė Vida Rastenienė, vaikas Loreta.
Melnragė II
Melnragė II – Klaipėdos miesto teritorija, esanti miesto šiaurės vakaruose, Melnragės šiaurinėje dalyje.
Mankiškiai (Šaukotas)
Mankiškiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybės pietvakarinėje dalyje, 5 km į pietryčius nuo Šaukoto.
Traian Basescu
Traian Băsescu (g. 1951 m. lapkričio 4 d.) – Rumunijos politikas. Nuo 2000 iki 2004 m. jis buvo Bukarešto meru, 2004–2014 m. ėjo šalies prezidento pareigas. 2009 m. jis buvo perrinktas antrai 5 metų kadencijai.
2007 m. balandžio 19 d. šalies parlamentas pradėjo balsavimą dėl prezidento nuvertimo. Parlamentas kaltino Băsescu pažeidus šalies konstituciją. Buvo inicijuotas nuvertimo referendumas, kuris įvyko gegužės 19 d. Iki tos dienos prezidentas buvo suspenduotas, o jo pareigas laikinai ėjo Nicolae Văcăroiu. Referendumo rezultatai parodė, kad Rumunijos gyventojai palaiko prezidentą – 24,75 % buvo už nuvertimą, 74,48 % – prieš. Tokiu būdu Traian Băsescu tapo pirmuoju Rumunijos prezidentu, kuris buvo oficialiai suspenduotas.
2009 m. lapkričio-gruodžio mėnesiais vyko nauji šalies prezidento rinkimai. Naujai penkerių metų kadencijai vėl buvo išrinktas Traian Băsescu, už jį balsavo 50,33 % rinkėjų. Opozicinės partijos balsavo dėl balsų panaikinimo ir perbalsavimo, tačiau teismas atmetė skundus.
Slibinas
thumb|200px|Slibino Goryničiaus ir Dobrynios Nikitičiaus kova
Slibinas (rus. змей – „gyvatė“) – baltų ir slavų mitologinė būtybė, drakono atitikmuo. Vaizduojamas kaip juoda skraidanti gyvatė, turinti kelias (tris, šešias, devynias) galvas. Vieną galvą nukirtus vietoje jos atsiranda dvi. Tai pikta būtybė, kenkianti žmonėms.
Rusų pasakose ir bylinose dažnai minimas Slibinas Goryničius (Змей Горыныч). Vaizduojamas dažniausiai trigalvis, žalias, dvikojis. Jį pasakose nugali Dobrynia Nikitičius. Krikščionybėje šį motyvą perima Šv. Jurgis.
Steffi Graf
Stefanie Maria Graf (g. 1969 m. birželio 14 d. Manheime, Vakarų Vokietijoje) – buvusi pirmoji pasaulio raketė. Sportininkė laimėjo 22 Didžiojo kirčio turnyrus ir pagal ši rodiklį nusileidžia tik Margaret Court. Ji vienintelė sportininkė, laimėjusi visus pagrindinius Didžiojo kirčio turnyrus bent po 4 kartus. Graf pirmąją pasaulio rakete buvo nuo 1987 metų ir aukščiausioje vietoje išsilaikė rekordiškai ilgą laiką – 377 savaites. Ji baigė savo sportininkės karjerą 1999 metais, būdama 3 reitingo vietoje. Dabar ji susituokusi su garsiu tenisininku Andrė Agasiu ir turi 2 vaikus.
Stéphane Pelle
Stéphane Pelle (g. 1980 m. balandžio 15 d. Jaundė, Kamerūnas) – Kamerūno krepšininkas, rungtyniaujantis Belgijoje Alsto „Okapi“ klube.
663 m.
663 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Barišiava
Barišiava – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Aukštadvario.
Himenoforas
thumb|right|150px|Lakštelinis himenoforas thumb|right|120px|Vamzdelinis himenoforas Himenoforas – svarbiausia grybo kepurėlės dalis. Jo paviršiuje yra vaisinis sluoksnis, gaminantis sporas. Himenoforas būna trijų tipų:
Alkoras
thumb|right|240px|Alkoras ir Micaras (dešinėje) Alkoras, Grįžulo Ratų 80 (80 Ursae Maioris ) – 4,0 ryškio A5 spektrinės klasės, pagrindinės sekos Didžiųjų Grįžulo Ratų žvaigždyno žvaigždė. Su Micaro nariais sudaro optinę penkianarę sistemą. Nuotolis nuo Saulės 81 šm. Žmogus, turintis gerą regėjimą, Alkorą mato greta Micaro 12' atstume.
Penkai (Ylavos apskritis)
Penkai arba Podgornojė (, nuo 1907 m. Penken, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Bagrationovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Dolgorukovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas Penkai prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Ylavos apskrities kaimas. 1910 m. buvo 483 gyventojai. 1928 m. prijungtas prie Sėbų. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kroicburgo rajono, vėliau Bagrationovsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Slavskojės apylinkės kaimas. 1946 m. prijungti Sėbai ir Katalaukio Malūnas (Mühle Kattlack, nuo 1938 m. Kattlackmühle).
Jablanicos ežeras
Jablanicos ežeras  – tvenkinys vidurio Bosnijoje ir Hercegovinoje, 5 km į šiaurės rytus nuo Jablanicos, Neretvos upės slėnyje. Driekiasi 30 km, nuo Jablanicos iki Konjico; plotis iki 3,1 km. Gylis siekia 80 m. Telkšo 202 m aukštyje virš jūros lygio. Pietiniu tvenkinio krantu eina Mostaro – Sarajevo plentas.
Jablanicos ežeras sudarytas 1953 m. patvenkus Neretvos upę. Ežere gausu žuvies. Populiari poilsiavietė.
Samanis (Zarasų r., Zarasų sen.)
Samanis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Zarasų seniūnijoje, apie 4 km į rytus nuo Zarasų, 1 km į pietus nuo Latvijos sienos. Ilgis šiaurės–pietų kryptimi 0,78 km, plotis iki 0,46 km. Altitudė 132,3 m. Viduryje ežeras susmauktas. Krantai vakaruose ir rytuose aukšti, gan statūs, šiaurėje ir pietuose žemesni. Pakrantės kalvotos, bemiškės – plyti pievos. Pietryčiuose įteka upelis, o šiaurėje išteka į Laukesą.
Prie ežero įsikūrę Baraukos, Kizirniškių, Jurasiškių, Rimšiškių kaimai.
Vandenvardis kilęs nuo žodžio samanos.
Leskovacas
Leskovacas – miestas pietinėje Serbijoje, apie 30 km į pietus nuo Nišo, prie Veternicos upės. Jablanicos apygardos centras. 60 tūkst. gyventojų.
Leskovacas – vienas svarbiausių ir seniausių Serbijos tekstilės pramonės (kanapių perdirbimo, medvilninių, vilnonių audinių) centrų. Vyksta tarptautinės tekstilės mugės. Metalo apdirbimo, chemijos, stiklo, maisto pramonė, apylinkėse – sodininkystė ir daržininkystė.
Istorija
Cerkvė pastatyta 1839 m.
Miestą 1999 m. bombardavo NATO pajėgos Kosovo operacijos metu.
Dvarninkų lobis
Dvarninkų lobis – Radviliškio rajono savivaldybės teritorijoje, Dvarninkų kaimo (Tyrulių seniūnija) durpyne 1951 m. rastas vėlyvųjų viduramžių lobis.
Lobis
Lobis rastas kasant durpes. 1951 m. muziejui buvo perduota dalis lobio – 6 sidabriniai šaukštai, sidabrinis kryžius, 4 sidabriniai pakabučiai ir 5104 monetos. 1952 m. perduota dar 790 monetų, 1953 m. – 3 monetos. Lobyje yra:
Lobio 3378 sveikas monetas ir kelis tūkstančius sutrupėjusių saugo Lietuvos Nacionalinis muziejus, 3 monetas – Mažosios Lietuvos istorijos muziejus.
Beneticės
Beneticės – gyvenvietė vakarų Čekijoje, už kelių kilometrų nuo Havličkuv Brodo, Havličkuv Brodo rajone. Vakaruose plyti Čekijos Miškas. Yra bažnyčia. Beneticėse anksčiau veikė stiklo gamykla. Senesni pavadinimai buvo: Beneczicz (1375, 1425), Byneticze (1591 a 1636), Beneticze (1654) bei Benetitz 1787 ir 1843 m.
Pavelas Suchojus
thumb| Pavelas Suchojus Pavelas Suchojus (, ; 1895 m. liepos 22 d. – 1975 m. rugsėjo 15 d.) – baltarusis tarybinis lėktuvų konstruktorius, technikos mokslų daktaras, dukart Socialistinio darbo didvyris.
Biografija
Gimė 1895 m. liepos 22 d. Vilniaus gubernijos Dysnos apskrities Glubokojės mieste (dabar – Baltarusijos Vitebsko srities Glubokojės m.), kaimo mokytojo šeimoje.
1914 m. Gomelyje (dabar Baltarusija) sidabro medaliu baigė gimnaziją ir įstojo į Maskvos universiteto Fizikos ir matematikos fakultetą. Netrukus persivedė į Maskvos imperatoriškąją aukštąją technikos mokyklą, kur tuo metu dėstė aerodinamikos pradininkas Nikolajus Žukovskis.
1916 m. P. Suchojus buvo mobilizuotas į kariuomenę ir, baigęs Peterhofo praporščikų mokyklą, buvo pasiųstas į Šiaurės vakarų frontą. Dvejus metus jis tarnavo kulkosvaidininkų komandos viršininko padėjėju.
1918–1920 m. P. Suchojus dėstė matematiką geležinkelio mokykloje. Po to toliau mokėsi Maskvos aukštojoje technikos mokykloje. 1924 m. A. Tupolevas P. Suchojų, dar studentą, pakvietė dirbti braižytoju CAGI institute.
1925 m. P. Suchojus baigė Maskvos aukštąją technikos mokyklą (A. Tupolevas buvo jo diplominio darbo vadovas) ir ėmė dirbti CAGI Aviacijos, hidroaviacijos ir bandomosios gamybos skyriaus inžinieriumi.
XX a. 3-čią dešimtmetį pasaulyje ir TSRS imta kurti ir gaminti visiškai metalinius lėktuvus iš duraliuminio. A. Tupolevo grupės, kurioje dirbo ir Suchojus, sukūrė metalinius žvalgybos lėktuvus R-3 (ANT-3) ir R-7 (ANT-10), sunkiuosius bombonešius TB-1 ir TB-3, keleivinius lėktuvus ANT-9 ir ANT-20 Maksim Gorkij, taip pat – torpedinius katerius.
1927 m. buvo išbandytas ir paleistas serijinėn gamybon metalinis naikintuvas I-4, kurio vadovaujantis konstruktorius buvo P. Suchojus.