cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Amarnos menas
Apžvalga
Echnatono skulptūra, pastatyta Karnake, vaizduoja faraoną atsikišusiu pilvu, plačiais klubais, storomis lūpomis, siauromis akimis ir pabrėžtais nosimi ir smakru. Visiškai eliminuotas muskulatūros vaizdavimas, būdingas ankstesniems faraonų vaizdiniams. Šis neįprastas vaizdavimas leido iškeli mokslininkams mintį, kad galbūt faraonas turėjo kokių fizinių, genetiškai nulemtų defektų. Tai nėra išsiaiškinta, nes Echnatono mumija nerasta (nenustatyta). Pavyzdžiui, Amarnos mene įprasta vaizduoti žmones su ištęstomis kaukolėmis, tačiau rastos mumijos nerodo jokių išskirtinių kaukolių defektų. Kodėl taip pavaizduotas faraonas, nėra aišku. Beveik tikra, kad tokios svarbos statula Karnako šventykloje galėjo būti sukurta ir pastatyta tik su paties faraono sutikimu. Galima spėti, kad vaizdinio androgeniškumas gali būti padiktuotas teologinės minties apie vieną saulės dievą Atoną, kuris lygiai suteikia gyvybę tiek vyriškoms, tiek moteriškoms būtybėms. Faraono, kaip tarpininko tarp saulės dievo Atono, vaidmuo iššaukė pasikeitimus architektūroje: kadangi faraonas turėjo tiesiogiai susisiekti su saulės dievu, todėl jo garbinimo vietai Karnake nebuvo reikalingos lubos, atitinkamai pradėti naudoti mažų matmenų akmenys, kuriuos teoriškai galėjo pakelti vienas žmogus; nebereikėjo stambių blokų, kad atlaikytų akmeninių lubų sunkumą.
Mažų matmenų akmens stelos (viena Naujajame muziejuje Berlyne, kita Egipto muziejuje Kaire) tikriausiai buvo skirtos Atono ir faraono pagarbinimo vietoms privačiuose Amarnos namuose ar soduose. Jose pirmą kartą Egipto mene pavaizduotos intymios, buitinės scenos su faraonu ir jo šeima. Echnatono ir Nefertitės kompozicinis poros pavaizdavimas gali turėti ryšių su Šu ir Tefnut, dievo Ra vaikų, religiniu simbolizmu. Amarnos sienos freskoje pavaizduotos Echnatono dukterys, bendraujančios tarpusavyje. Šis ryšio tarp žmonių vaizdavimas buvo visiškai neįprastas ankstesniame Egipto mene, kur pirmenybė teikta statiškam, formalizuotam figūrų pavaizdavimui. Echnatonas Amarnoje turėjo du pagrindinius skulptorius. Ankstyvuoju laikotarpiu tai buvo Bekas (ar Bakas), jam priskiriama Atono pagarbinimo stela (dabar Egipto muziejuje Kaire). Vėlesniu laikotarpiu pagrindiniu skulptoriumi buvo Tutmozis. Aukščiausios meninės vertės objektai rasti jo dirbtuvėje Amarnoje, tarp jų − Nefertitės biustas. Dauguma šių objektų nebaigti, jie tikriausiai buvo palikti dirbtuvėje, kai Tutmozis po Echnatono mirties išvyko iš miesto. Mokslininkai pastebėjo, kad artėjant Echnatono valdymui į pabaigą, Amarnos menas tapo šiek tiek nuosaikesniu, nebebuvo taip išryškinamos fizinės žmonių ypatybės. Tai gali būti paaiškinama tuo, kad tuo metu sušvelnėjo Echnatono pozicija kitų dievų nei Atonas garbinimo atžvilgiu. Mokslininkai iki šiol nesutaria, kiek revoliucinis buvo Amarnos laikotarpio menas. Jis dažnai apibūdinamas kaip „natūralistinis“. Pirmą kartą Egipto mene skirtingais pavaizduoti kairės ir dešinės kojų pirštai, pavaizduotos skylutės ausyse auskarams ir kaklo raukšlės bei paryškintos senatvinės raukšlės. Tačiau pastebima, kad Amarnos menininkai iš esmės rėmėsi ir nepakeitė tradicinio Sen. Egipto meno fundamentalių principų. Vienas iš svarbiausių pasikeitimų buvo ikonografijoje ir ne vien vaizduojant faraoną, garbinantį saulės diską viršuje. Pasikeitė ir privačių namų, kapų dekoravimas: kai anksčiau buvo vaizduojamas šeimininkas, teikiantis dovanas dievams, tai jį pakeitė faraono, garbinančio Atoną vaizdiniai. Kitas esminis pasikeitimas buvo figūrų stiliaus ir proporcijų vaizdavime. Pastebima, kad to meto mene buvo gausu moters vaizdinių. Nefertitė dažnai vaizduojama lygia vyrui faraonui. Echnatono motina, karalienė Tija buvo sudievinta. Po faraono Echnatono mirties greitu laiku egiptiečiai grįžo prie tradicinio tikėjimo, faraonas buvo vertintas atskalūnu, jo vardas ištrintas iš egiptiečių įrašų, Achetatono miestas apleistas ir menininkai grįžo prie tūkstantmetinių tradicijų. Kai kurių vėlesnių nekarališkųjų kapų Sakaroje dekoras, švenčių reljefai Karnake ir Luksore, bei sienų daugiafigūrės kompozicijos iš Sečio I ir Ramzio II šventyklų visgi rodo, kad Amarnos menas nepraėjo be pėdsako.
Undinė Nasvytytė
Biografija
Tėvas Lietuvos kariuomenės gydytojas Kazimieras Nasvytis, broliai architektai Algimantas Nasvytis, Vytautas Nasvytis. Vyras Jonas Mašanauskas, vaikai Arvydas Ambrasas (1947–1970 m.), Ramunė Reimerienė, Kipras Mašanauskas.
1945 m. baigė Vilniaus suaugusiųjų vidurinę mokyklą. Mokėsi Vilniaus dramos teatro studijoje, baigė Vilniaus konservatoriją ir Vilniaus universitetą. 1950–1956 m. Dainų ir šokių ansamblio „Lietuva“ pranešėja. Nuo 1956 m. Lietuvos radijo diktorė, skaitovė, renginių vedėja. 2000–2008 m. Lietuvos bajorų karališkos sąjungos vadė. Yra išleistos dvi jos prisiminimų knygos.
Joana Civilkaitė
Joana Civilkaitė (1925 m. sausio 14 d. Kemėšiškėse, Kėdainių apskritis – 2018 m. rugsėjo 3 d. Utenoje) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė, komjaunimo veikėja.
Biografija
1951–1970 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ redakcijos skyriaus vedėja, atsakingoji sekretorė, redaktoriaus pavaduotoja, 1959–1970 m. šio laikraščio redaktorė. 1960–1970 m. LLKJS CK biuro narė. 1961 m. Vilniaus universitete įsigijo žurnalistės specialybę. 1970–1990 m. Vyriausiosios enciklopedijų redakcijos visuotinės istorijos redakcijos vedėja, Mokslinės redakcijos vedėja, vyresnioji mokslinė redaktorė.
1975 m. LSSR nusipelniusi žurnalistė.
Palaidota Gėlainių (Kėdainių rajonas) kapinėse.
Kilpujė
Kilpujė  – miestas vidurio Čilėje, Valparaiso regione, 18 km į rytus nuo Vinja del Maro, Valparaiso priemiesčių zonoje; Marga Margos provincijos centras. Pro Kilpuję nutiestas Santjago–Valparaiso plentas, su Valparaisu jungia priemiestinis traukinys. Tai daugiausia turistinis ir rezidencinis miestas. Kilpujė mieste yra zoologijos sodas, veikia kelių universitetų padaliniai.
Istorija
Kilpujė ėmė kurtis XIX a., o 1856 m. nutiestas Santjago–Valparaiso geležinkelis paspartino augimą. 1893 m. sudaryta Kilpujė komuna, o 1898 m. suteiktas miesto statusas. 2010 m. tapo naujai sukurtos Marga Margos provincijos sostine.
ŽFK Spartak Subotica
Istorija
Klubo ištakos siekia 1970 m. Kai prie Željezničaro klubo buvo suburta moterų futbolo ekipa. Vėlesniais metais tapo „Spartak“ klubo dalimi.
O 2010–2011 m. pirmą kartą iškovojo Serbijos čempionių titulą. Vėlesniais metais sėkmingai apgynė titulą.
Atstovavo Serbijai UEFA moterų čempionių lygoje. 2013–2014 m. turnyre kvalifikacinėse kovose rungtyniavo prieš Gintrą-Universitetą ir sutriuškino šiaulietes rezultatu 6:0. Pateko į tolimesnį etapą, bet jame pratyrė pralaimėjimą ir baigė kovas turnyre.
Sudėtis
Atnaujinta: 2022 m. rugsėjo 4 d.
Sofu Iva
thumb|right|250px|Sōfu-iva Sōfu-iva (孀婦岩 Sōfu Iwa arba Sōfu Gan, anglų kalboje vadinama Loto žmona) – vulkaninė negyvenama sala Filipinų jūroje, tai labiausiai į piečiausia Japonijos Idzu salyno sala, nutolusi nuo Tokijo apie 650 km.
Geografija
Sala yra bazalto uola su stačiais kraštais, tai matoma povandeninio ugnikalnio kalderos, besitęsiančios 2,6 km į pietryčius ir 240 m gylį, dalis. Salos ilgis iš rytų į vakarus yra apie 84 metrai, ir šiaurės į pietus – 56 metrai, viršūnės aukštis 99 metrai.
Šveicarijos futbolo varžybos 2005–2006 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 2005–2006 m.
Sofu Iva
Geografija
Vieninteliai augalai saloje yra keli miglinių kuokštai. Sōfu-ivoje peri keletas jūros paukščių.
Istorija
1788 m. balandžio 9 d. britų prekybinio laivyno jūreivis John Meares pamatė tai, ką apibūdino kaip „patį žavingiausią dalyką“, kokį jam teko regėti, mažą salą, kurią jis su įgula pavadino „Loto žmona“ pagal Senojo Testamento veikėją.
Hiroki Jamada
(g. 1988 m. gruodžio 27 d.) – japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2013 m.
Galaktikos sergėtojai: III dalis
Galaktikos sergėtojai: III dalis – 2023 m. JAV mokslinės fantastikos filmas, sukurtas pagal to paties pavadinimo „Marvel“ komiksų superherojų komandą. Filmą režisavo James Gunn. Jame vaidina Chris Pratt, Zoe Saldaña, Dave Bautista, Karen Gillan, Pom Klementieff, Vin Diesel, Bradley Cooper, Sean Gunn, Chukwudi Iwuji, Will Poulter, Elizabeth Debicki, Maria Bakalova ir Sylvester Stallone. Tai yra filmo „Galaktikos sergėtojai: II dalis“ (2017 m.) tęsinys ir 32-asis „Marvel Cinematic Universe“ (MCU) filmas. Filme Sergėtojai imasi misijos apsaugoti bendražygį Roketą.
2014 m. lapkritį James Gunn pasakė, kad turi pradinių idėjų trečiajam serijos filmui, o 2017 m. balandį paskelbė, kad grįžta rašyti scenarijaus ir režisuoti. 2018 m. liepą „Disney“ jį atleido iš filmo po to, kai socialiniame tinkle „Twitter“ pasirodė jo prieštaringi įrašai, tačiau spalio mėn. studija vėl paskyrė Gunn režisieriumi. Apie Gunn sugrįžimą viešai paskelbta 2019 m. kovą, o gamyba atnaujinta po to, kai Gunn baigė darbą prie savo filmo „Savižudžių būrys. Mobilizacija“ (2021 m.) ir pirmojo serialo „Taikdarys“ sezono (2022 m.). Filmavimas prasidėjo 2021 m. lapkritį ir truko iki 2022 m. gegužės pradžios.
Filmo premjera įvyko 2023 m. balandžio 22 d. Disneilende Paryžiuje, o visame pasaulyje jį išleido 2023 m. gegužės 5 d. kaip MCU penktosios fazės dalį. Filmas sulaukė teigiamų atsiliepimų, o kritikai jį įvertino kaip patenkinamą trilogijos pabaigą.
Železnogorskas (Kurskas)
Železnogorskas  – miestas Rusijoje, Kursko srityje, 90 km į šiaurės vakarus nuo Kursko; rajono centras (į jo sudėtį nepatenka). Yra geležinkelio stotis „Michailovskij Rudnik“ prie Oriolo–Lgovo linijos, praeina plentas link Černigovo. Didelis geležies rūdos gavybos centras (Kursko magnetinė anomalija). Veikia kelių universitetų padaliniai, metalurgijos kolegija, krašto muziejus.
thumb|left|255px|Michailovsko geležies rūdos telkinys
Istorija
Železnogorskas pradėjo kurtis 1957 m., ėmus kasti rūdą Michailovsko geležies telkinyje ir pradėjus statyti kalnakasybos kombinatą. 1962 m. suteiktas miesto statusas. 2008 m. prie miesto prijungta keletas aplinkinių gyvenviečių bei kaimų.
Kazuhiko Čiba
(g. 1985 m. birželio 21 d.) – japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2013 m.
Panemuniai
Panemuniai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 1,5 km į rytus nuo Panemunėlio, prie Nemunėlio upės, greta plento.
Los Andesas
Los Andesas  – miestas vidurio Čilėje, Valparaiso regione, 146 km į rytus nuo Valaparaiso, Andų papėdėje, prie Akonkagvos upės; Los Andeso provincijos centras. Verčiamasi kalnakasyba (kasama vario rūda), automobilių surinkimu, vynuogininkyste. Pro Los Andesą eina Santjago–Mendosos plentas bei geležinkelis (pro šalimais esančią Uspaljatos perėją). Yra keletas bažnyčių, basųjų karmeličių vienuolynas, istorijos ir archeologijos muziejus.
Istorija
1791 m. Ambrosijus O’Higinsas įkūrė gyvenvietę, kurią pavadino Villa Santa Rosa de Los Andes.
Eksperimentinės ir klinikinės medicinos institutas
thumb|250px|[[Igno Parčevskio namas, kuriame veikė institutas.]] Eksperimentinės ir klinikinės medicinos institutas – Lietuvos mokslo tyrimo įstaiga, veikusi 1946–2009 m. Vilniuje.
Istorija
Įkurtas 1946 m. kaip Eksperimentinės medicinos ir onkologijos institutas. 1946–1964 m. institutas veikė Lietuvos TSR Mokslų akademijoje. 1957 m. atsiradus Onkologijos institutui, pakeista veiklos kryptis.
1964 m. institutas priskirtas Lietuvos TSR sveikatos apsaugos ministerijai, o 1994 m. – Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerijai. 2002 m. institutas perduotas Vilniaus universitetui. 2009 m. sujungus VU Imunologijos institutą su Eksperimentinės ir klinikinės medicinos institutu įkurtas Inovatyvios medicinos centras.
Veikla
Svarbiausios mokslinio tyrimo sritys: reumatinių ligų patogenezė, regeneracinė medicina, kamieninių ląstelių biologija.
Tomas Žičkis
Tomas Žičkis (, 1763 m. spalio 7 d. Kupriškio km., Maišiagalos valsčius, Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė – 1839 m. spalio 18 d. Vilnius, Rusijos imperija) – Vilniaus universiteto matematikos profesorius.
Biografija
Tomas Žičkis gimė 1763 m. (pagal kitus šaltinius – 1762 m.) Kupriškio kaime (palivarke), netoli Maišiagalos. Ūgtelėjęs baigė Vilniaus gimnaziją, 1783 m. įstojo į Vilniaus universiteto mokytojų seminariją. 1784 m. gavo bakalauro laipsnį, 1787 m. filosofijos daktaro laipsnį. Buvo Pranciškaus Norvaišos mokinys.
Baigęs mokslus Žičkis paskirtas Vilniaus gimnazijos matematikos mokytoju. 1791 m. perkeltas į Vilniaus universitetą, kur paskirtas adjunktu. Dėstė aukštosios matematikos kursų ir elementariosios matematikos paskaitas. Tomas Žičkis ėjo ir Vilniaus universiteto observatorijos kalkuliatoriaus pareigas. 1803 m. lapkričio 18 d. Tomas Žičkis išrinktas Vilniaus gubernijos mokyklų direktoriumi. 1807 m. tapo Vilniaus universiteto ekstraordinariniu matematikos profesoriumi.
1816 ir 1817 m. rinktas Vilniaus mokslų apygardos mokyklų vizitatoriumi.
1820 m. Tomas Žičkis tapo Vilniaus universiteto fizikos-matematikos fakulteto dekanu. 1824 m. trumpai ėjo universiteto rektoriaus pareigas.
Tomas Žičkis buvo išrinktas Paryžiaus akademinės draugijos nariu, taip pat Paryžiaus galvanikos ir fizikos stebėjimų nariu.
Pagal kai kuriuos autorius mokslo darbų nepaliko. Pagal Adomą Honorį Kirkorą, paliko matematikos veikalo rankraštį, Pranciškaus Norvaišos biografiją.
Paaukojo Vilniaus labdaros draugijai 14 110 sidabro rublių. Tomas Žičkis mirė 1839 m. spalio 18 d. Vilniuje.
LKAL 2000–2001 m. sezonas
LKAL 2000–2001 metų sezonas – 7-as lygos sezonas, kuriame dalyvavo 13 klubų. Čempionate nugalėjo Mažeikių „Nafta“, po to debiutavusi ir LKL čempionate. Bronzą iškovojo Klaipėdos „Uni-Lavitė“.
Panenupiai
Panenupiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Griškabūdžio.
Australija Eurovizijoje
Istorija
EBU ir SBS patvirtino jog Australija tikrai Eurovizioje dalyvaus iki 2023 m.
2015 m. šaliai atstovavo iš Malaizijos kilęs dainininkas Guy Sebastian su daina „Tonight Again“. Kūrinys buvo atliktas konkurso finale ir surinko 196 taškus, užimdamas 5 vietą.
2016 m. šaliai atstovavo Dami Im su daina „Sound of Silence" ir užėmusią 2 vietą. Toks rezultatas geriausias per visą Australijos dalyvavimo istoriją.
2017 m. šaliai atstovavo Isaiah Firebrace su daina „Don’t Come Easy“ ir užėmusią 9 vietą.
2018 m. šaliai atstovavo Jessica Mauboy su daina „We Got Love“ ir užėmusią 20 vietą. Tai prasčiausias Australijos pasirodymas finale.
2019 m. šaliai atstovavo Kate Miller-Heidke su daina „Zero Gravity“ ir užėmusią 9 vietą.
2020 m. šaliai atstovauti turėjo Montaigne su daina „Don’t Break Me“, tačiau konkursas buvo atšauktas dėl COVID-19 pandemijos. Vidiniu SBS sprendimu, Montaigne buvo atrinkta atstovauti šaliai 2021 m. konkurse su daina „Technicolour“, atlikėja užimdama 14-ą vietą pusfinalyje nepateko į finalą. Tai pirmasis ir vienintelis Australijos nepatekimas į finalą. Montaigne „eurovizinis“ pasirodymas buvo iš anksto įrašytas studijoje Sidnėjuje – atlikėja negalėjo atvykti į Roterdamą dėl taikomų kelionių apribojimų.
2022 m. šaliai atstovavo atlikėjas Sheldon Riley su daina „Not the Same“, atlikėjas užėmė antrąją vietą pusfinalyje, tačiau finale ši daina užėmė tik 15 vietą.
Balsavimų istorija 2015–2022 m.
{|
Džunja Tanaka
(g. 1987 m. birželio 15 d.) – japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2012–2014 m.
Oluwadamilola Iyabo Koko
Koku (Oluwadamilola Koku g. 2002 m. birželio 16 d.) – Nigerijos futbolininkė, puolėja. Žaidė ir Lietuvoje. Atstovavo Šiaulių „Gintros“ klubui. Kitados buvo kviečiama į Nigerijos jaunimo rinktines.
Karjera
Gimė Nigerijoje. Atstovavo „Rivers Angels” klubui, su kuriuo laimėjo Nigerijos čempionatą.
FC Gintra
2022 m. persikėlė rungtyniauti į Lietuvą. Atstovavo „Gintros“ klubui.
2022 m. kovo 27 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš FC Hegelmann. Šiaulietės šiose rungtynės rezultatu 2:1 palaužė varžoves.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Walter Gropius
thumb|260px|„Bauhaus“ mokyklos pastatas Desau, Vokietijoje – vienas žymiausių V. Gropijaus projektų, svarbus funkcionalizmo architektūros pavyzdys Valteris Adolfas Georgas Gropijus (, 1883 m. gegužės 18 d. Berlyne – 1969 m. liepos 5 d. Bostone) – Vokietijos ir Jungtinių Valstijų architektas, architektūros teoretikas ir dizaineris. „Bauhaus“ mokyklos įkūrėjas. Kartu su Liudvigu Mysu van der Rohe, Le Korbiuzjė ir Franku Loidu Raitu laikomas vienu modernizmo architektūros pradininkų ir vienu ryškiausių internacionalinio stiliaus kūrėjų.
Biografija
Gimė pasiturinčioje architekto Valterio Adolfo ir Manon Augustės Paulinės Gropijų šeimoje. Studijavo architektūrą Miuncheno (1903–1904 m.) ir Berlyno (1905–1907 m.) aukštosiose technikos mokyklose, lankėsi Italijoje, Ispanijoje, Anglijoje. 1907–1910 m. Berlyne dirbo Pėterio Bėrenso architektūrinėje bendrovėje kartu su L. Mysu van der Rohe ir Le Korbiuzjė. 1910 m. kartu su Adolfu Mejeriu įkūrė savo architektūrinę bendrovę. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui paimtas į kariuomenę, tarnavo kavalerijoje Vakarų fronte. 1919 m. Veimare įkūrė „Bauhaus“ architektūros ir taikomosios dailės mokyklą, iki 1928 m. buvo jos direktoriumi. 1928–1934 m. vertėsi privačia praktika Berlyne.
Atėjusiems į valdžią naciams uždarius „Bauhaus“ mokyklą ir apribojus modernizmo architektūros plėtotę, 1934 m. slapčia paliko Vokietiją ir per Italiją pasitraukė į Angliją, kur dirbo modernistinių namų, butų ir baldų projektavimo bendrovėje „Isokon“. 1937 m. emigravo į Jungtines Valstijas, iki 1952 m. dėstė Harvardo universiteto Dizaino mokykloje Kembridže, 1938–1952 m. buvo Architektūros departamento vadovas, profesorius. 1944 m. priėmė JAV pilietybę, o 1945 m. kartu su kitais architektais – savo buvusiais mokiniais – Kembridže įkūrė architektų asociaciją „The Architects Collaborative“ (Drauge dirbantys architektai), kuri tapo viena iš žymiausių XX a. antros pusės pasaulio architektūrinių bendrovių (veikė iki 1995 m.).
1956 m. apdovanotas Karališkojo britų architektūros instituto aukso medaliu, 1959 m. – Amerikos architektūros instituto aukso medaliu, 1968 m. išrinktas Nacionalinės dizaino akademijos nariu. Mirė 1969 m. Bostone, po trumpos ligos.
Asmeninis gyvenimas
Buvo vedęs du kartus: 1915–1920 m. našlę Almą Maler (Alma Mahler), su kuria susilaukė dukters Manon (1916–1935 m.), 1922 m. – žydę Izę Frank (Ise Frank), su kuria gyveno iki pat savo mirties. Po Izės sesers mirties abu įvaikino Izės sesers dukterį Beatę.
Kūryba
V. Gropijus buvo vienas žymiausių XX a. architektų, padaręs didelę įtaką modernizmo architektūros raidai. Kūrė funkcionalizmo kryptimi; kaip ir kiti modernistai kritikuotas už pernelyg funkcinę savo projektuotų pastatų estetiką. V. Gropijus mėgo komandinį darbą, didesnę dalį projektų sukūrė bendradarbiaudamas su kitais architektais. Svarbiausi jo darbai – „Fagus“ gamyklos pastatas Alfelde (kartu su A. Mejeriu, 1911 m.) ir Bauhauzo mokyklos pastatai Desau (1926 m.) – funkcionalūs, paprastų formų, be puošybos, vientiso stiklo sienų, plokščių stogų. Kiti žymesni projektai – nuosavas gyvenamasis namas Linkolne, Masačusetse (1938 m., vienas pirmųjų tarptautinio modernizmo pavyzdžių), Harvardo universiteto Harkneso centras Kembridže (kartu su kitais, 1950 m.), Bagdado universiteto rūmai (kartu su kitais, 1960 m., tebestatomi), Jungtinių Amerikos Valstijų ambasada Atėnuose (kartu su kitais, 1959–1961 m.), Pan Am dangoraižis Niujorke (kartu su kitais, 1959–1963 m.). Parengė funkcionalių ir ekonomiškų gyvenamųjų rajonų projektų Desau (Tertenas, 1926–1930 m., kartu su H. Mejeriu), Karlsrūjėje (Damerštokas, 1928–1929 m., kartu su kitais), Berlyne (Zymensštatas, 1929–1931 m., kartu su M. Vagneriu ir H. Šarūnu).
V. Gropijus reikšmingas ne tik kaip architektas, bet ir kaip architektūros teoretikas ir pedagogas. Parašė knygų, iš kurių svarbiausia – „Naujoji architektūra ir Bauhauzas“ (The New Architecture and The Bauhaus, 1935 m.). Sukūrė ir automobilių, baldų dizaino, parodų paviljonų projektų.
Kodsas
Kodsas, kitaip Šahre Kodsas arba Godsas, dar žinomas kaip Karadžas – miestas šiauriniame Irane, netoli nuo Teherano; Teherano provincijoje. Virš 309 tūkst. gyventojų (2016 m.). Miestas yra svarbus transporto mazgas. Šalia yra magistralė, kuri įtakojo miesto augimą pastaraisiais dešimtmečiais.
Istorija
Kodsas yra viena iš seniausių Teherano provincijos gyvenviečių. Pirmoji pirtis buvo pastatyta 1240 m. Pirmoji valstybinė mokykla buvo įkurta 1341 m.
Ilgą laiką Kodsas buvo kaimas su tvirtove, o spartus miesto augimas prasidėjo prieš kelis dešimtmečius, kai netoli senosios magistralės buvo pastatyta daug gamyklų. Palanki geografinė padėtis per pastaruosius kelis dešimtmečius padarė miestą patraukliu migrantų iš kitų šalies vietų centru.
2013 m. „Paykan FC“ persikėlė iš sostinės Teherano į Kodsą. Dėl šios priežasties jau kitais metais buvo renovuotas stadionas.
Ekonomika
Šiuo metu vienas iš sparčiausiai ekonomiškai augančių miestų provincijoje.
Sportas
thumb|left|Stadionas
Švietimas
Mieste veikia islamiškas Laisvasis universitetas ir keli kiti universitetai (technologijų bei menų).
Filmo Černobylis tiltas
Filmo „Černobylis“ tiltas - apleistas komunikacijų tiltas su pėsčiųjų taku per veikiantį geležinkelį Kaune, Petrašiūnuose, šile. Pasiekiamas iš M. Gimbutienės gatvės, nuo Petrašiūnų kapinių. Čia pastatytas neįprastas Lietuvoje lankytino objekto ženklas - jame nuoroda, susijusi su Černobyliu, vedanti į kino lokaciją. Tiltas pagarsėjo po didelio populiarumo sulaukusio 5 dalių serialo „Černobylis“, 2019 m. sukurto HBO ir „Sky“ televizijose. Po šio filmo tiltas gavo neoficialų pavadinimą – „Google“ žemėlapiuose jau netrukus ši vieta buvo pavadinta „Chernobyl movie bridge“.
Prieš filmavimo darbus „Černobylio“ kūrėjai užsakė KTU ekspertizę ištirti nenaudojamo Petrašiūnų tilto konstrukcijos patikimumą, mat ant jo pagal scenarijų turėjo sustoti dešimtys žmonių. Tik gavus teigiamą atsakymą ir reikiamus leidimus, apdraudus scenos dalyvius, „Lietuvos geležinkeliams“ sustabdžius traukinių eismą, vyko filmavimas. Ant geležinkelio bėgių buvo sumontuotas didžiulis ventiliatorius, kuris pūtė „radioaktyvius pelenus“ į žmonių pusę, prožektoriai apšvietė nakties reginį.
Istorija
Sovietmečiu pastatytas tiltas iki „Černobylio“ serialo buvo tiesiog vandentiekio vamzdžius prilaikanti konstrukcija. Per ją buvo tiekiamas vanduo iš Petrašiūnų vandenvietės į kapines ir miestą. Virš geležinkelio statomą plikų vamzdžių konstrukciją papildė nutiestas betoninis takas.
Off the Wall
Off the Wall – penktasis amerikiečių dainininko Michaelo Jakcsono studijinis albumas, išleistas 1979 m.
Šis albumas buvo pirmasis įrašytas ne su Motown leidybine kompanija (pasirinkta Epic Records). Kritikai albume įžvelgė susimaišiusius funk, disko-pop, soul, soft rock, jazz ir pop muzikinius stilius. M. Jacksonas pelnė puikių jo paties vokalo įvertinimų šiame albume. 1980 m. šio albumo daina „Don’t Stop 'Til You Get Enough“ laimėjo geriausio R&B vyro vokalo Grammy apdovanojimą. Su šiuo albumu M. Jacksonas tapo pirmuoju solo atlikėju, kurio keturi to paties albumo singlai pateko į Billboard Hot 100 topo pirmąjį dešimtuką. Albumas susilaukė komercinės sėkmės. Iki šiol JAV jis laikomas 8 kartus multi-platininiu, o visame pasaulyje jo parduota apie 20 milijonų kopijų.
2008 m. šis albumas buvo įtrauktas į visų laikų Grammy šlovės sąrašą (į ji įtraukiami bent 25 m. senumo albumai, kurie turi istorinę reikšmę).
Penkios „Off the Wall“ albumo dainos buvo išleistos singlų pavidalu – „Don’t Stop 'til You Get Enough“, „Rock with You“, „Off the Wall“, „She’s Out of My Life“ ir „Girlfriend“.
Kresai (Lenkija)
miniatiūra|250px|right|Lenkijos sienų pokyčiai. {{legend|lightgrey|– rytiniai pakraščiai tarpukaryje}}
Off the Wall
Dainų sąrašas
(numeris, daina, prodiuseris, trukmė)
Kresai (Lenkija)
Kresai (, 'pakraščiai, paribiai'), taip pat Rytų kresai (Kresy wschodnie) – neoficialus Lenkijos valstybės pakraščių pavadinimas, prigijęs įvardijant jai priklausiusias Vilniaus krašto, Vakarų Ukrainos ir Vakarų Baltarusijos teritorijas.
Off the Wall
Dainų sąrašas
1. „Don’t Stop 'til You Get Enough“ Michael Jackson 6:05
2. „Rock with You“ Rod Temperton 3:40
Kresai (Lenkija)
Istorija
Kresų geografija istorijos bėgyje buvo skirtinga, nes keitėsi valstybės sienos. Rytų kresais XVII-XVIII a. buvo laikomi ATR Lenkijos karalystės pietrytiniai pasienio ruožai. Po Abiejų Tautų Respublikos padalijimų kresai apėmė Rusijos imperijai atitekusį Pietvakarių kraštą su Kijevo, Podolės ir Voluinės gubernijomis. Vakarų arba Šiaurės kresais XIX a. antrojoje pusėje vadintos Prūsijos valdomos buvusios ATR teritorijos. 1919-1939 m. kresų sąvoką pradėta taikyti plačiau – apėmė buvusias LDK teritorijas ir Galiciją.
Off the Wall
Dainų sąrašas
3. „Workin' Day and Night“ Michael Jackson 5:14
Kresai (Lenkija)
Istorija
Tarpukaryje Antrosios Lenkijos Respublikos pakraščių žemės buvo prarastos (perduotos SSRS). Daugelis vietos lenkų kilmės gyventojų buvo priversti repatrijuoti, bet kresai išliko kaip nostalgiška istorinės praeities sąvoka. 2019 m. Lenkijos tautos atminties institutas įsteigė Semper Fidelis apdovanojimą už lenkiškojo paveldo Rytų kresuose išsaugojimą.
Off the Wall
Dainų sąrašas
4. „Get On the Floor“ Michael Jackson, Louis Johnson 4:39
Taiši Taguči
(g. 1991 m. kovo 16 d.) – japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Daktaras Živago (filmas)
Daktaras Živago  – 1965 m. romantinė, istorinė drama, sukurta režisieriaus Deivido Lyno pagal rašytojo Boriso Pasternako to paties pavadinimo romaną. Scenarijaus autorius Robertas Boltas. Minėta Boriso Pasternako knyga buvo populiari Vakarų pasaulyje, tačiau buvo uždrausta Sovietų Sąjungoje. Už šią knygą Borisui Pasternakui buvo paskirta Nobelio premija, tačiau, baimindamasis susidorojimo, jis premijos atsisakė. Filmas negalėjo būti kuriamas Rusijoje. Daugiausia jis filmuotas Ispanijoje.
Taiši Taguči
Nacionalinėje komandoje žaidė 2014 m.
Daktaras Živago (filmas)
Apdovanojimai
Filmas „Daktaras Živago” laimėjo penkis „Oskarus" bei penkias „Auksinio gaublio" premijas, įskaitant Omaro Sharifo apdovanojimą už geriausio aktoriaus vaidmenį.
Off the Wall
Dainų sąrašas
5. „Off the Wall“ Rod Temperton 4:06
6. „Girlfriend“ Paul McCartney 3:05
7. „She’s Out of My Life“ Tom Bahler 3:38
Kvantinė kriptografija
Kvantinė kriptografija – tai mokslas apie kvantinės mechanikos savybių panaudojimą kriptografinėms užduotims atlikti. Geriausiai žinomas kvantinės kriptografijos pavyzdys yra kvantinis raktų paskirstymas, kuris siūlo informacijos teorijos požiūriu saugų raktų keitimosi problemos sprendimą. Kvantinės kriptografijos pranašumas yra tas, kad ji leidžia atlikti įvairias kriptografines užduotis, kurių, kaip įrodyta arba spėjama, neįmanoma atlikti naudojant tik klasikinį (t. y. nekvantinį) ryšį. Pavyzdžiui, neįmanoma nukopijuoti kvantinėje būsenoje užkoduotų duomenų. Jei bandoma perskaityti užkoduotus duomenis, kvantinė būsena pasikeičia dėl banginės funkcijos kolapso (neklonavimo teorema). Tai galėtų būti panaudota siekiant aptikti pasiklausymą kvantinio raktų paskirstymo metu.
Istorija
Kvantinė kriptografija savo pradžią sieja su Stepheno Wiesnerio ir Gilles’io Brassard’o darbais. Septintojo dešimtmečio pradžioje Wiesneris, tuo metu dirbęs Niujorko Kolumbijos universitete, pristatė kvantinio konjuguoto kodavimo koncepciją. Jo pagrindinį straipsnį, pavadintą „Konjuguotas kodavimas”, atmetė IEEE Informacijos teorijos draugija, bet galiausiai jis buvo paskelbtas 1983 m. žurnale „SIGACT News”. Šiame straipsnyje jis parodė, kaip saugoti arba perduoti du pranešimus užkodavus juos dviem „konjuguotais stebimaisiais”, pavyzdžiui, fotonų tiesine ir apskritimine poliarizacija, taip, kad būtų galima priimti ir iššifruoti bet kurį iš jų, bet ne abu. Tik 1979 m. Čarlzas H. Benetas (Charles H. Bennett) iš IBM Thomo J. Vatsono tyrimų centro ir Žilis Brasaras (Gilles Brassard) susitiko Puerto Rike vykusiame 20-ajame IEEE informatikos pagrindų simpoziume ir sužinojo, kaip pritaikyti Wiesnerio išvadas. „Pagrindinis proveržis įvyko, kai supratome, kad fotonai niekada nebuvo skirti informacijai saugoti, o veikiau jai perduoti.” 1984 m., remdamiesi šiuo darbu, Bennetas ir Brassard’as pasiūlė saugaus ryšio metodą, kuris dabar vadinamas BB84. 1984 m. Davidui Deutschui pasiūlius kvantinį nelokalumą ir Bell’o nelygybes panaudoti saugiam raktų paskirstymui, Arturas Ekertas savo 1991 m. straipsnyje išsamiau išanalizavo susietumu pagrįstą kvantinį raktų paskirstymą.
Vasaros paralimpinės žaidynės
Vasaros paralimpinės žaidynės – vasarą organizuojamos paralimpinės žaidynės, skirtos varžytis sportininkams, turintiems judėjimo sutrikimų, neturintiems galūnių, sergantiems celebriniu paralyžiumi arba akliesiems. Vasaros paralimpinės žaidynės vyksta kas ketverius metus, iškart po olimpinių žaidynių. Vasaros paralimpines žaidynes organizuoja Tarptautinis paralimpinis komitetas (TPK). Medaliai įteikiami tokia tvarka, kaip ir olimpinėse žaidynėse: nugalėtojai gauna aukso, antrąją vietą užėmę sportininkai gauna sidabro, trečiąją vietą užėmę sportininkai gauna bronzos medalius.
Kvantinė kriptografija
Istorija
Atsitiktinis abiejų šalių poliarizacijos pasukimas buvo pasiūlytas Kak’o trijų pakopų protokole. Iš principo šis metodas gali būti naudojamas nepertraukiamam, neįveikiamam duomenų šifravimui, jei naudojami pavieniai fotonai. Buvo įgyvendinta pagrindinė poliarizacijos pasukimo schema. Tai yra visiškai kvantinės kriptografijos metodas, skirtingai nuo kvantinio raktų paskirstymo, kai tikrasis šifravimas yra klasikinis.
BB84 metodas yra kvantinių raktų paskirstymo metodų pagrindas. Kvantinės kriptografijos sistemas gaminančios įmonės: MagiQ Technologies, Inc. (Bostonas, Masačusetsas, Jungtinės Valstijos), ID Quantique (Ženeva, Šveicarija), QuintessenceLabs (Kanbera, Australija), Toshiba (Tokijas, Japonija), QNu Labs ir SeQureNet (Paryžius, Prancūzija).
Privalumai
Kriptografija yra stipriausia duomenų saugumo grandinės grandis, tačiau suinteresuotosios šalys negali manyti, kad kriptografiniai raktai išliks saugūs neribotą laiką. Kvantinė kriptografija gali šifruoti duomenis ilgesnį laiką nei klasikinė kriptografija. Naudodami klasikinę kriptografiją mokslininkai negali užtikrinti šifravimo ilgesniam nei maždaug 30 metų laikotarpiui, tačiau kai kurios suinteresuotosios šalys norėtų naudotis ilgesniu apsaugos laikotarpiu. Kvantinis raktų paskirstymas gali apsaugoti elektroninius įrašus iki 100 metų. Be to, kvantinė kriptografija gali būti naudinga vyriausybėms ir kariuomenei, nes istoriškai vyriausybės karinius duomenis laikė paslaptyje daugiau nei 60 metų. Taip pat įrodyta, kad kvantinis raktų paskirstymas gali keliauti triukšmingu kanalu dideliu atstumu ir būti saugus. Jį galima redukuoti iš triukšmingos kvantinės schemos į klasikinę netriukšmingą schemą, o tada išspręsti naudojant klasikinę tikimybių teoriją. Šį procesą, kai nuosekli apsauga užtikrinama per triukšmingą kanalą, galima įgyvendinti įdiegus kvantinius kartotuvus. Kvantiniai kartotuvai turi galimybę efektyviai išspręsti kvantinio ryšio klaidas. Kvantiniai kartotuvai, kurie yra kvantiniai kompiuteriai, gali būti išdėstyti kaip segmentai triukšmingame kanale, kad būtų užtikrintas ryšio saugumas. Kvantiniai kartotuvai tai daro išgrynindami kanalo segmentus prieš juos sujungdami ir taip sukurdami saugią ryšio liniją, tokiu būdu užtikrindami veiksmingą saugumą per triukšmingą kanalą dideliu atstumu.
Pritaikymas
Kvantinė kriptografija yra bendra tema, apimanti daugybę kriptografijos metodų ir protokolų. Toliau aptariami kai kurie žymiausi taikymo būdai ir protokolai.
Off the Wall
Dainų sąrašas
9. „It’s the Falling in Love“ (su Patti Austin) David Foster, Carole Bayer Sager 3:48
10. „Burn This Disco Out“ Rod Temperton 3:40
Kvantinė kriptografija
Kvantinis raktų paskirstymas
Kvantinio rakto paskirstymo saugumą galima įrodyti matematiškai, nenustatant jokių apribojimų pasiklausytojo galimybėms, o to neįmanoma padaryti klasikinio rakto paskirstymo atveju. Paprastai tai apibūdinama kaip „besąlygiškas saugumas”, nors reikalingos tam tikros minimalios prielaidos, įskaitant tai, kad galioja kvantinės mechanikos dėsniai ir kad Alisa ir Bobas gali patvirtinti vienas kito autentiškumą, t. y. Ieva neturėtų galėti apsimesti Alisa arba Bobu, nes priešingu atveju būtų įmanoma įvykdyti „žmogaus viduryje” ataką.
Nors QKD iš pažiūros yra saugus, jo taikymas susiduria su praktiškumo problema. Taip yra dėl perdavimo atstumo ir raktų generavimo spartos apribojimų. Atliekami tyrimai ir tobulėjančios technologijos leido toliau tobulinti tokius apribojimus. 2018 m. Lucamarini ir kt. pasiūlė dviejų laukų QKD schemą, kuri galbūt gali įveikti nuostolingo ryšio kanalo greičio nuostolių mastą. Buvo įrodyta, kad dvigubo lauko protokolo sparta įveikia nuostolingo kanalo slaptųjų raktų suderinimo pajėgumą, vadinamą be kartotuvo PLOB riba, esant 340 km ilgio šviesolaidžiui; ideali jo sparta viršija šią ribą jau esant 200 km ir atitinka didesnio kartotuvo palaikomo slaptųjų raktų suderinimo pajėgumo spartos nuostolių mastelio sklaidą. Protokole teigiama, kad optimali raktų perdavimo sparta pasiekiama „550 kilometrų ilgio standartiniu šviesolaidžiu”, kuris šiandien jau plačiai naudojamas komunikacijose. Teorinis rezultatas buvo patvirtintas 2019 m. Minderio ir kt. atliktu pirmuoju eksperimentiniu QKD demonstravimu už spartos nuostolių ribos, kuris buvo apibūdintas kaip pirmasis veiksmingas kvantinis kartotuvas. Vienas iš reikšmingų pasiekimų, susijusių su didelių spartų pasiekimu dideliais atstumais, yra TF-QKD protokolo siuntimo-nesiuntimo (SNS) versija.
Nepasitikėjimo kvantinė kriptografija
Nepasitikėjimo kriptografijoje dalyvaujančios šalys nepasitiki viena kita. Pavyzdžiui, Alisa ir Bobas bendradarbiauja atlikdami tam tikrus skaičiavimus, kai abi šalys įveda tam tikrus privačius įvesties duomenis. Tačiau Alisa nepasitiki Bobu, o Bobas nepasitiki Alisa. Taigi saugiam kriptografinės užduoties įgyvendinimui reikia, kad baigusi skaičiavimą Alisa galėtų būti garantuota, jog Bobas neapgaudinėjo, o Bobas galėtų būti garantuotas, kad Alisa taip pat neapgaudinėjo. Nepasitikėjimo kriptografijos uždavinių pavyzdžiai yra įsipareigojimų schemos ir saugūs skaičiavimai, o pastarieji apima tolesnius monetos metimo ir užmirštamo perdavimo pavyzdžius. Raktų paskirstymas nepriklauso nepasitikėjimo kriptografijos sričiai. Nepasitikėjimo kvantinė kriptografija tiria nepasitikėjimo kriptografijos, kurioje naudojamos kvantinės sistemos, sritį.
Skirtingai nuo kvantinio raktų paskirstymo, kai besąlygišką saugumą galima pasiekti remiantis tik kvantinės fizikos dėsniais, įvairių nepasitikėjimo kriptografijos uždavinių atveju egzistuoja „no-go” teoremos, rodančios, kad neįmanoma pasiekti besąlygiškai saugių protokolų remiantis tik kvantinės fizikos dėsniais. Tačiau kai kuriuos iš šių uždavinių galima įgyvendinti besąlygiškai saugiai, jei protokoluose bus panaudota ne tik kvantinė mechanika, bet ir specialusis reliatyvumas. Pavyzdžiui, besąlygiškai saugaus kvantinio bitų įsipareigojimo neįmanomumą įrodė Mayersas bei Lo ir Chau. Lo ir Chau įrodė, kad besąlygiškai saugus idealios kvantinės monetos metimas yra neįmanomas. Be to, Lo parodė, kad negali būti besąlygiškai saugių kvantinių protokolų vienam iš dviejų užmirštam perdavimui ir kitiems saugiems dviejų šalių skaičiavimams. Tačiau besąlygiškai saugius reliatyvistinius monetos metimo ir bitų įsipareigojimo protokolus parodė Kentas.
Kvantinis monetos metimas
Kitaip nei kvantinis raktų paskirstymas, kvantinis monetos metimas yra protokolas, naudojamas tarp dviejų dalyvių, kurie nepasitiki vienas kitu. Dalyviai bendrauja kvantiniu kanalu ir keičiasi informacija perduodami kubitus. Tačiau kadangi Alisa ir Bobas nepasitiki vienas kitu, kiekvienas tikisi, kad kitas sukčiauja. Todėl reikia įdėti daugiau pastangų, kad nei Alisa, nei Bobas negalėtų įgyti reikšmingo pranašumo vienas prieš kitą ir gauti norimą rezultatą. Galimybė daryti įtaką tam tikram rezultatui vadinama šališkumu, todėl nemažai dėmesio skiriama protokolų, kuriais siekiama sumažinti nesąžiningo žaidėjo šališkumą, kitaip vadinamą sukčiavimu, kūrimui. Įrodyta, kad kvantinės komunikacijos protokolai, įskaitant kvantinį monetos metimą, suteikia reikšmingų saugumo pranašumų, palyginti su klasikine komunikacija, nors jie gali būti laikomi sunkiai įgyvendinamais praktiniame pasaulyje.
Monetos metimo protokolas paprastai vyksta taip:
Vienas teoriškai patikimas būdas Alisai sukčiauti – pasinaudoti Einšteino-Podolskio-Roseno (EPR) paradoksu. Du fotonai EPR poroje yra antikoreliuoti, t. y. visada bus nustatyta, kad jų poliarizacijos yra priešingos, jei jie matuojami tuo pačiu pagrindu. Alisa galėtų sukurti EPR porų virtinę, siųsdama po vieną fotoną Bobui, o kitus saugodama pati. Kai Bobas pareikš savo spėjimą, ji galėtų išmatuoti savo EPR poros fotonus priešingu pagrindu ir gauti tobulą koreliaciją su Bobo priešinga lentele. Bobas niekada nesužinotų, kad ji sukčiavo. Tačiau tam reikalingos galimybės, kurių kvantinės technologijos šiuo metu neturi, todėl praktiškai to padaryti neįmanoma. Norėdama tai sėkmingai atlikti, Alisa turėtų sugebėti saugoti visus fotonus ilgą laiką, taip pat beveik tobulai juos išmatuoti. Taip yra todėl, kad bet kuris saugant ar matuojant prarastas fotonas jos eilutėje atsirastų skylė, kurią ji turėtų užpildyti spėliodama. Kuo daugiau ji turi spėlioti, tuo didesnė rizika, kad Bobas aptiks ją sukčiaujančią.
Kvantinis įsipareigojimas
Be kvantinio monetų mėtymo, kvantinių įsipareigojimų protokolai įgyvendinami, kai dalyvauja nepasitikinčios šalys. Įsipareigojimo schema leidžia šaliai Alisai nustatyti tam tikrą vertę („įsipareigoti”) taip, kad Alisa negalėtų tos vertės pakeisti, ir kartu užtikrinti, kad gavėjas Bobas negalėtų nieko sužinoti apie tą vertę, kol Alisa jos neatskleis. Tokios įsipareigojimo schemos dažnai naudojamos kriptografiniuose protokoluose (pvz., kvantiniame monetos metime, nulinio žinojimo įrodyme, saugiame dvišaliame skaičiavime ir užmirštajame perdavime).
Kvantinėje aplinkoje jos būtų ypač naudingos: Crépeau ir Kilian parodė, kad iš įsipareigojimo ir kvantinio kanalo galima sukonstruoti besąlygiškai saugų protokolą vadinamajam užmirštajam perdavimui atlikti. Kita vertus, Kilianas parodė, kad užmirštasis perdavimas leidžia saugiai atlikti beveik bet kokį paskirstytąjį skaičiavimą (vadinamąjį saugų daugiašalį skaičiavimą). (Atkreipkite dėmesį, kad čia esame šiek tiek netikslūs: Krépeau ir Kiliano rezultatai kartu tiesiogiai nereiškia, kad, turint įsipareigojimą ir kvantinį kanalą, galima atlikti saugų daugiašalį skaičiavimą. Taip yra todėl, kad rezultatai negarantuoja „sudėtinumo”, t. y. juos sujungus gali būti prarastas saugumas.
Deja, ankstyvieji kvantinių įsipareigojimų protokolai pasirodė esą ydingi. Iš tikrųjų Mayersas parodė, kad (besąlygiškai saugus) kvantinis įsipareigojimas yra neįmanomas: skaičiavimo požiūriu neribotas užpuolikas gali nulaužti bet kurį kvantinio įsipareigojimo protokolą.
Fizikinės neklonuojamos funkcijos taip pat gali būti panaudotos kriptografinių įsipareigojimų konstravimui.
Riboto ir triukšmingo kvantinio saugojimo modelis
Viena iš galimybių sukurti besąlygiškai saugius kvantinio įsipareigojimo ir kvantinio užmirštojo perdavimo (OT) protokolus – naudoti riboto kvantinio saugojimo modelį (BQSM). Šiame modelyje daroma prielaida, kad kvantinių duomenų, kuriuos gali saugoti priešininkas, kiekį riboja tam tikra žinoma konstanta Q. Tačiau klasikinių (t. y. nekvantinių) duomenų, kuriuos gali saugoti priešininkas, kiekis neribojamas.
BQSM galima sudaryti įsipareigojimo ir užmiršto perdavimo protokolus. Pagrindinė idėja yra tokia: Protokolo šalys apsikeičia daugiau nei Q kvantinių bitų (kubitų). Kadangi net nesąžininga šalis negali išsaugoti visos šios informacijos (priešininko kvantinė atmintis yra ribota iki Q kubitų), didelę dalį duomenų teks arba išmatuoti, arba atmesti. Privertus nesąžiningas šalis išmatuoti didelę duomenų dalį, protokole galima apeiti neįmanomumo rezultatą, dabar galima įgyvendinti įsipareigojimo ir užmaršumo perdavimo protokolus.
Damgård, Fehr, Salvail ir Schaffner pateiktuose BQSM protokoluose nedaroma prielaida, kad sąžiningi protokolo dalyviai saugo kokią nors kvantinę informaciją; techniniai reikalavimai yra panašūs į kvantinių raktų paskirstymo protokolų reikalavimus. Taigi šiuos protokolus bent jau iš principo galima įgyvendinti naudojant šiandienines technologijas. Ryšio sudėtingumas yra tik pastoviu koeficientu didesnis už priešininko kvantinės atminties ribą Q.
BQSM privalumas yra tas, kad prielaida, jog priešininko kvantinė atmintis yra ribota, yra gana reali. Naudojant šiuolaikines technologijas, patikimai saugoti net vieną kubitą pakankamai ilgą laiką yra sudėtinga. (Ką reiškia „pakankamai ilgai”, priklauso nuo protokolo detalių. Protokole įvedus dirbtinę pauzę, laiko, per kurį priešininkas turi išsaugoti kvantinius duomenis, trukmę galima padaryti savavališkai didelę.)
BQSM pratęsimas yra triukšmingo saugojimo modelis, kurį pristatė Wehner, Schaffner ir Terhal. Užuot atsižvelgus į priešininko kvantinės atminties fizinio dydžio viršutinę ribą, priešininkui leidžiama naudoti netobulus bet kokio dydžio kvantinės atminties įrenginius. Netobulumo lygis modeliuojamas triukšmingais kvantiniais kanalais. Esant pakankamai dideliam triukšmo lygiui, galima pasiekti tuos pačius primityvus, kaip ir BQSM, o BQSM sudaro specialų triukšmingos saugyklos modelio atvejį.
Klasikinėje aplinkoje panašių rezultatų galima pasiekti, kai priimamas klasikinių (nekvantinių) duomenų, kuriuos gali saugoti priešininkas, kiekio apribojimas. Tačiau buvo įrodyta, kad ir šiame modelyje sąžiningos šalys turi naudoti didelį atminties kiekį (būtent priešininko atminties ribos kvadratinę šaknį). Dėl to šie protokolai tampa nepraktiški realiai atminties ribai. (Atkreipkite dėmesį, kad su šiuolaikinėmis technologijomis, pavyzdžiui, kietaisiais diskais, priešininkas gali pigiai saugoti didelius klasikinių duomenų kiekius).
Pozicija pagrįsta kvantinė kriptografija
Pozicija pagrįstos kvantinės kriptografijos tikslas – naudoti žaidėjo geografinę vietą kaip (vienintelį) patikimumą. Pavyzdžiui, norima nusiųsti žinutę tam tikroje padėtyje esančiam žaidėjui, garantuojant, kad ji gali būti perskaityta tik tuo atveju, jei gaunančioji šalis yra toje konkrečioje padėtyje. Pagrindinėje padėties tikrinimo užduotyje žaidėja Alisa nori įtikinti (sąžiningus) tikrintojus, kad ji yra tam tikrame taške. Chandranas ir kt. įrodė, kad padėties patikrinimas naudojant klasikinius protokolus yra neįmanomas prieš slaptai susitarusius priešininkus (kurie kontroliuoja visas pozicijas, išskyrus tikrintojo deklaruojamą poziciją). Esant įvairiems priešininkų apribojimams, schemos yra įmanomos.
Pavadinimu „kvantinis žymėjimas” pirmąsias pozicijomis pagrįstas kvantines schemas 2002 m. ištyrė Kentas. JAV patentas suteiktas 2006 m. Pirmą kartą mokslinėje literatūroje kvantinių efektų panaudojimo vietos patikrinimui sąvoka pasirodė 2010 m. Po to, kai 2010 m. buvo pasiūlyti keli kiti kvantiniai protokolai padėčiai tikrinti, Buhrmanas ir kt. pareiškė bendrą neįmanomumo rezultatą: naudojant milžinišką kvantinio susietumo kiekį (jie naudoja dvigubai eksponentinį EPR porų skaičių, pagal sąžiningo žaidėjo veikiančių kubitų skaičių), sąmokslininkai priešininkai visada gali priversti tikrintojus atrodyti taip, tarsi jie būtų deklaruotoje padėtyje. Tačiau šis rezultatas neatmeta praktinių schemų galimybės riboto arba triukšmingo kvantinio saugojimo modelyje (žr. pirmiau). Vėliau Beigi ir König pagerino EPR porų kiekį, reikalingą bendrai atakai prieš padėties tikrinimo protokolus, iki eksponentinio. Jie taip pat parodė, kad konkretus protokolas išlieka saugus prieš priešininkus, kurie kontroliuoja tik tiesinį EPR porų kiekį. Teigiama, kad dėl laiko ir energijos susiejimo formalaus besąlygiško vietos patikrinimo galimybė naudojant kvantinius efektus išlieka atvira problema. Verta paminėti, kad padėtimi grindžiamos kvantinės kriptografijos tyrimas taip pat turi sąsajų su uostais grindžiamos kvantinės teleportacijos protokolu, kuris yra tobulesnė kvantinės teleportacijos versija, kai vienu metu kaip uostai naudojama daug EPR porų.
Nuo įrenginio nepriklausoma kvantinė kriptografija
Kvantinis kriptografinis protokolas yra nepriklausomas nuo įrenginio, jei jo saugumas nepriklauso nuo pasitikėjimo, kad naudojami kvantiniai įrenginiai yra teisingi. Taigi tokio protokolo saugumo analizė turi apimti netobulų ar net kenkėjiškų įrenginių scenarijus. Mayersas ir Yao pasiūlė idėją kurti kvantinius protokolus naudojant „save tikrinančius” kvantinius aparatus, kurių vidines operacijas galima vienareikšmiškai nustatyti pagal jų įvesties-išvesties statistiką. Vėliau Rodžeris Kolbekas (Roger Colbeck) savo disertacijoje pasiūlė prietaisų sąžiningumui tikrinti naudoti Bello testus. Nuo to laiko buvo įrodyta, kad kelios problemos leidžia taikyti besąlygiškai saugius ir nuo prietaisų nepriklausomus protokolus, net jei tikrieji Bello testą atliekantys prietaisai yra gerokai „triukšmingi”, t. y. toli gražu ne idealūs. Šios problemos apima kvantinį raktų paskirstymą, atsitiktinumo išplėtimą ir atsitiktinumo sustiprinimą.
Kvantinė kriptografija už raktų paskirstymo ribų
Iki šiol kvantinė kriptografija daugiausia buvo siejama su kvantinių raktų paskirstymo protokolų kūrimu. Deja, simetrinės kriptosistemos su raktais, kurie buvo paskirstyti kvantinio raktų paskirstymo būdu, tampa neefektyvios dideliuose tinkluose (daug naudotojų), nes reikia sukurti daug porinių slaptųjų raktų ir jais manipuliuoti (vadinamoji „raktų valdymo problema”). Be to, vien tik toks paskirstymas nesprendžia daugelio kitų kriptografinių uždavinių ir funkcijų, kurios yra gyvybiškai svarbios kasdieniame gyvenime. Kak’o trijų pakopų protokolas buvo pasiūlytas kaip saugaus ryšio metodas, kuris yra visiškai kvantinis, kitaip nei kvantinis raktų paskirstymas, kuriame kriptografinei transformacijai naudojami klasikiniai algoritmai.
Be kvantinio įsipareigojimo ir užmiršto perdavimo (aptarti anksčiau), kvantinės kriptografijos tyrimai, neapsiribojant raktų paskirstymu, sukasi apie kvantinį pranešimo autentiškumo patvirtinimą, kvantinius skaitmeninius parašus, kvantines vienpuses funkcijas ir viešojo rakto šifravimą,       kvantinį pirštų atspaudų nustatymą ir subjekto autentiškumo patvirtinimą   (pvz., žr. Kvantinis PUF nuskaitymas) ir kt.
Praktinis įgyvendinimas
Teoriškai atrodo, kad kvantinė kriptografija yra sėkmingas posūkis informacijos saugumo srityje. Tačiau joks kriptografinis metodas negali būti visiškai saugus. Praktikoje kvantinė kriptografija yra tik sąlygiškai saugi, priklausanti nuo pagrindinių prielaidų rinkinio.