cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rytų Afrikos oriksas
Rytų Afrikos oriksas (Oryx beisa) – arklinių antilopių (Hippotraginae) pošeimio dykaraginis žinduolis. Gyvena Rytų Afrikoje. Išskiriami du porūšiai: Oryx beisa beisa, aptinkamas stepėse ir pusdykumėse Somalio pusiasalyje ir Tanos upės šiaurėje, bei Oryx beisa callotis, aptinkamas Tanos upės pietuose, dalyje Tanzanijos.
Porūšiai
thumb|left|O. b. beisa thumb|left|O. b. callotis Rytų Afrikos oriksas turi 2 porūšius:
Los Polvorinesas
Los Polvorinesas  – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, Didžiųjų Buenos Airių aglomeracijoje, 33 km į vakarus nuo Buenos Airių centro. Argentinos Malvinų partido centras. Yra geležinkelio stotis (prie šiaurinės Belgrano linijos), miestą aptarnauja Buenos Airių miesto ir priemiestiniai maršrutiniai autobusai. Veikia 4 katalikų bažnyčios, Generolo Sarmjento universitetas (įkurtas 1993 m.). Šalia veikia Kampo de Majo karinis dalinys.
Istorija
Gyvenvietė ėmė kurtis XX a. pr. aplink geležinkelio stotį. Pavadinimas kilo nuo čia buvusios parakinės.
Sportas
Los Polvorinese esančiame Argentinos Malvinų stadione rungtyniauja futbolo klubas „Club Atlético San Miguel“.
Lietuvos valstybinė privatizavimo agentūra
Lietuvos valstybinė privatizavimo agentūra – Lietuvos valstybinė privatizavimo institucija, veikusi prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės Vilniuje 1995–1997 m.
Veikla
Atstovavo vyriausybei privatizuojant valstybės turtą arba savivaldybėms (pagal atskirą sutartį) – privatizuojant savivaldybių turtą. Agentūra rengė metinį privatizuojamų objektų sąrašo projektą ir teikė jį tvirtinti vyriausybei, rengė privatizavimo programas, kurias tvirtindavo Privatizavimo komisija, nustatydavo objekto privatizavimo būdą, sąlygas, skirdavo savo atstovą į objekto vertės nustatymo komisiją, leido informacinius biuletenius apie privatizuojamus objektus, tvarkė privatizavimo darbų apskaitą, atstovavo vyriausybei teisme dėl privatizavimo sandorių ir kita. Agentūros sprendimai buvo privalomi privatizuojamų įmonių steigėjams.
1997 m. pabaigoje Lietuvos valstybinė privatizavimo agentūra savo teises ir prievoles perdavė Valstybės turto fondui ir buvo pertvarkyta į jo Privatizavimo padalinį.
Direktorius – Kazimieras Vytis Atkočiūnas.
Nuorodos
Agentūros tinklapis anglų k.
Bravo 2005
thumb|Bravo apdovanojimų simbolis – žvaigždė Bravo 2005 – 12-ieji Lietuvos pop ir roko muzikos apdovanojimai, vykę 2006 m. vasario 25 d. Vilniuje, Vilniaus Kongresų rūmuose. Daugiausiai apdovanojimų – 3 susižėrė Jurga. Specialius pasirodymus scenoje atliko Stasys Povilaitis, Biplan, Violeta Riaubiškytė ir Vilija, Žas, Džordana Butkutė, Linas ir Simona, Vudis ir LT United. Ceremoniją tiesiogiai transliavo LNK televizija.
Nominacijos
{| cellspacing=5 style="white-space:nowrap"
Už nuopelnus muzikai
Benjaminas Gorbulskis
„Vox populi“ apdovanojimas
Apdovanojimą skyrė radijo stotis „Lietus“.
Vudis (už dainą „Žodžiai“)
Lyraragės antilopės
Lyraragės antilopės (Damaliscus) – dykaraginių šeimos, galvijinių antilopių pošeimio antilopių gentis, aptinkama Afrikoje.
Rūšys
Abėcėlės tvarka.
Izniko keramika
thumb|160px| Lėkštė iš Izniko, apie 1480 m., ankstyvasis mėlynos ir baltos dekoro stilius thumb|right|160px| Lėkštė iš Izniko, apie 1530 m., [[tugra|tugrakų spiralinis stilius]] Izniko keramika − islamiškos keramikos gaminiai, daugiausiai sukurti Izniko mieste Turkijoje. Ši keramikos rūšis klestėjo XV a. pb.−XVI a. laikotarpiu, XVII a. kūrinių kokybė tolydžio smuko.
1453 m. Osmanų imperijai užėmus Konstantinopolį ir į jį perkėlus sostinę (miestas pervadintas į Stambulą) žymiai padidėjo meno kūrinių pareikalavimas naujiems sultono rūmams ir mečetėms dekoruoti. Viena iš suklestėjusių meno rūšių − keramika. Stambule įkurtose sultono dirbtuvėse menininkai kūrė keramikos gaminių dizainą ir projektus siuntė į netolimą Izniko miestą, kur amatininkai realizuodavo sumanymus. Izniko mieste (Bizantijos imperijos metu vadintas Nikėja) gyvavo keramikos gaminių gaminimo tradicijos (taip vadinama Mileto keramika). Iznike gamintos dvi svarbiausios gaminių rūšys − stalo indai ir plytelės (kokliai) sienų dekoravimui. Izniko gaminiai buvo skirti patenkinti Osmanų imperijos vidinę rinką, tačiau dėl aukštos meninės vertės greitai buvo pradėti eksportuoti į Europą, ypač į Italiją, kur atsirado jos imituotojų. Aukščiausias Izniko keramikos klestėjimo laikotarpis − XVI a. antra pusė. Nuo XVI a. vidurio su Izniku konkuravo netolimo miesto Kiutahijos amatininkai, tačiau jų kūriniai laikomi žemesnio meninio lygio. Be to, tikriausiai dalis keramikos gaminių buvo sukuriama Stambulo dirbtuvėse. Nesant žinių apie keramikos gaminių kilmę visiems jiems priskiriamas Izniko keramikos vardas. XVII a. Izniko keramikos lygis tolydžio smuko. Izniko keramika galutinai sunyko XVIII a., Turkijoje pradėjo lyderiauti mažiau puošni Kiutahijos keramika. Izniko keramikos lygio smukimas siejamas su bendru Osmanų imperijos ekonominiu nuosmukiu. Izniko keramikos dekoro formos buvo paveiktos kiniško Mingų dinastijos porceliano ir persiškų keramikos gaminių, kuriuos entuziastingai kolekcionavo Osmanų imperijos sultonai. Izniko keramika skirstoma laikotarpiais:
Šemenlaufenas
Šemenlaufenas (, taip pat Fasnacht) – tradicinės karnavalinės eitynės Austrijoje. Jos vyksta kas ketverius metus sekmadienį Imste, Tirolio žemėje, prieš paskutinį „riebųjį“ ketvirtadienį iki Užgavėnių. Karnavalų datos: 2016, 2020 m. ir t. t. Pagal senąją tradiciją, karnavale gali dalyvauti tik vyrai, įkūnijantys daugybę vyrų ir moterų personažų. Moterys ir dalyvių bičiuliai yra atsakingi už persirengėlių drabužius.
miniatiūra|left|Rolerių ir šelerių šokis (video) miniatiūra|250px|right|Karnavalas ~1900 m.
2012 m. Imsto karnavalas buvo įtrauktas į Reprezentatyvųjį žmonijos nematerialaus kultūros paveldo sąrašą.
Istorija
Imsto karnavalo tradicijų ištakos nėra pakankamai dokumentuotos. Yra žinoma, kad 1597 m. buvo išleistas draudimas rengtis karnavalo eitynėms, įskaitant Imstą, nes Šemenlaufeno diena sutapo su bažnytine švente. Šis draudimas galiojo ilgą laiką, vėliau buvo motyvuojamas Turkijos invazijų grėsme ir maro plitimu. Procesijos buvo atkurtos XVII a. ir vėl uždraustos XVIII a. Tačiau draudimas buvo nutrauktas 1775 m. – Pfundse buvo surengtos eitynės, kurių organizatoriai paaiškino, kad panašios turėjo vykti ir Imste. 1822 m. Imsto gaisras sunaikino daugybę kostiumų ir dokumentų. XIX a. tęsėsi konfliktas dėl karnavalo tarp pasaulietinės ir bažnytinės valdžios.
XIX a. viduryje Imsto valdininkas Carl von Lutterotti nupiešė du eskizus ir, remdamasis jais, nutapė karnavalo paveikslą akvarelės technika. Iš šio laikotarpio taip pat yra nuorodų literatūroje ir spaudoje, kurios vis dėlto nevisiškai atspindėjo karnavalo pobūdį Imste. 1890 m. buvo padarytos pirmosios Šemenlaufeno nuotraukos. Nuo 1908 m. komunos išleistame įstatyme nurodyta eitynių organizavimo tvarka ir laikas – nuo 12:00 iki 18:00 val. 1911 m. Šemenlaufenas pirmą kartą buvo paminėtas turizmo gide, o 1914 m. buvo išleista speciali Kurdo Eichhorno brošiūra.
Thulin Typ E
Thulin Typ E – Pirmojo pasaulinio karo metu Švedijoje sukurtas žvalgybinis biplanas, pirmasis Švedijos aviakonstruktoriaus Enoch Tulino (šved. Enoch Thulin) savarankiškai sukurtas lėktuvas.
Šemenlaufenas
Istorija
Šventė nevyko per pasaulinius karus. 1933 m. eitynės pirmą kartą vyko sekmadienį, nes dėl sunkios ekonominės padėties jos neturėjo sutrukdyti darbo savaitės. Pokaryje karnavalo tradicija buvo atkurta 1949 m., padedant Prancūzijos okupacinei valdžiai. Šventėje dalyvavo 30 tūkst. žiūrovų.
Thulin Typ E
Konstrukcija ir gamyba
„Thulin Typ E“ – dvivietis medinės konstrukcijos biplanas. Sparnai sutvirtinti keturiomis poromis statramsčių ir keturiomis apverstos „V“ formos fiuzeliažo atramomis. Eleronai sumontuoti tik viršutiniuose sparnuose. Fiuzeliaže įrengtos atviros piloto ir žvalgo kabinos. Važiuoklė – triratė, fiksuota, gale – uodegos šliaužiklis su spyruokle.
Šemenlaufenas
Dalyviai
Karnavalinėje eisenoje dalyvauja daugybė kaukėtų personažų, jų porų. Vienas iš jų – Roleris (Roller), pasidabinęs mažais besisukančiais varpeliais, o kitas – Šeleris (Scheller), kuris nešasi didelius varpus, sveriančius iki 35 kg. Kartu jie atlieka specialų šokį su šuoliukais ir lingavimais, kurio metu varpai skleidžia aukštų garsų ir bosų derinį. Iš viso dalyvauja 45 poros, lydimos daugybės kitų kaukių, kurios atlieka panašius šokius (Laggeroller ir Laggescheller). Iš jų išsiskiria daug kaukių, kurios lengvai mušdamos ar šlakstydamos vandenį sukuria erdvę procesijai tarp žiūrovų (Spritzer), taip pat mergaitė, kuri į žiūrovų minią barsto kvapnius miltelius (Kübelemaje). Taip pat yra kaminkrėčių (Kaminer), kurie stebina publiką, čia pat drąsiai įkopdami į namus daugialypių kopėčių pagalba, baltosios bei rudosios meškos (Bärenbande), kurios demonstruoja savo jėgą, arba rėksmingos raganos, lydimos grupės, grojančios disonansines melodijas.
Thulin Typ E
Konstrukcija ir gamyba
Lėktuvo projektavimas prasidėjo 1915 m., po to kai Švedijos parlamentas išskyrė papildomą finansavimą karo lėktuvų gamybai. Jėgaine buvo pasirinkta „Thulin“ gaminta licencinė prancūziško rotacinio variklio „Le Rhône 9C" kopija – „Thulin A".
Viso buvo pagaminti penki šio modelio orlaiviai. Keturis jų įsigijo Švedijos kariuomenė, vienas buvo naudojamas įmonės-gamintojos reikmėms. Lėktuvai buvo bazuojami šalies šiaurėje esančioje Bodeno tvirtovėje.
Vienas karinių lėktuvų, sumontavus dvi plūdes, buvo perdarytas į hidroplaną. 1919 m. vienas iš karinių lėktuvų, vadovaujant inžinieriui Šjelsonui (šved. Kjellson), buvo perdarytas į triplaną.
Lėktuvo duomenys pasirodė per silpni karinei tarnybai ir jau 1916 m. pabaigoje visi „Thulin Typ E“ buvo pervesti į mokymo dalinius. 1919 m. avarijoje sudužo vienas lėktuvas, kiti buvo nurašyti 1920 m.
Kai kuriuose šaltiniuose teigiama, kad vienas lėktuvas eksponuojamas Linšiopinge esančiame Švedijos aviacijos muziejuje (šved. Flygvapenmuseum). Iš tiesų šiame muziejuje eksponuojamas vėlesnis modelis – „Thulin Typ G".
Techniniai duomenys
Bendrieji duomenys
Skrydžio duomenys
Chaka
Chaka  – miestas šiaurės rytų Ispanijoje, Aragono regione, Hueskos provincijoje. Išlikęs senovinis fortas prie Aragono upės, esantis dviejų kelių sankirtoje. Chaka buvo miestas, iš kurio išsivystė Aragono grafystė ir karalystė. Iki 1097 m. ji buvo Aragono sostinė, taip pat Chaketanijos sostinė.
Istorija
Miesto ištakos neaiškios. Ramiras I iš Aragono (1035–1063) suteikė miesto titulą. Vėliau tapo grafų ir karalių rezidencija, svarbiausiu regiono miestu.
1097 m. Aragono sostinė buvo perkelta į Hueską ir miestelio reikšmė sumenko.
Prieš Ispanijos pilietinį karą, 1930 m. gruodžio 12–13 d. čia vyko maištas, kurio lyderiai reikalavo panaikinti monarchiją.
Turizmas
Netoliese esantys Pirėnų kalnai su dviem pagrindiniais žiemos kurortais (Valje de Astunas ir Kandanču), esančiais 30 km atstumu nuo miesto, tapo turistų traukos centrais. Aragono slėnis tapo populiarus tarp ispanų ir užsienio svečių. Pastaraisiais dešimtmečiais buvo sukurta infrastuktūra, kuri pateisintų poilsiautojų lūksesčius.
Sportas
1981 ir 1995 m. čia vyko žiemos universiadų varžybos. Mieste 2007 m. vyko Europos jaunimo olimpinis žiemos festivalis.
Miestas davė paraiškas dalyvauti 1998, 2002, 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse, tačiau ta garbė atitekdavo Nagano, Solt Leik Sičio ir Vankuverio miestams.
Kandidatavo surengti 2014 m. žiemos olimpines žaidynes, tačiau pasiūlymas žlugo, kai žaidynėms buvo pasirinktas Sočis.
2023 m. Eurolygos finalo ketvertas
'''2023 m. Eurolygos finalo ketverto varžybos''' pirmą kartą istorijoje vyko Lietuvoje, Kaune 2023 m. gegužės 19 d. – 21 d. Tai buvo 66-o Eurolygos sezono pabaigos varžybos bei 38-as kartas, kai vyko finalo ketverto formatas.
Čempionais 11 kartą tapo Madrido „Real“ komanda.
Arena
2022 m. gruodžio 19 d. buvo paskelbta, kad varžybos vyks Kauno Žalgirio arenoje.
Zacharijas
Zacharijas – Senojo Testamento personažas, pranašas veikęs Judėjoje, vienuoliktasis iš dvylikos mažųjų pranašų. Kaip ir Ezekielis, buvęs kunigiškos kilmės. Zacharijo knygoje, kur užrašyti jam priskiriami pranašavimai, nurodoma, kad buvęs Berechijos sūnaus Idojo sūnus, o Ezros 5,1 ir 6,14 – Idojo sūnus.
Pranašo tarnystę Zacharijas pradėjęs antraisiais Darijaus valdymo metais (520 m. pr. m. e.), praėjus apytikriai 16 metų nuo pirmosios tremtinių grupės sugrįžimo. Pasak Ezros 5,1, buvęs Agėjo amžininkas.
Mugamas
Bendra charakteristika
Mugamas yra pakankamai sudėtinga meno rūšis, kai atliekama klasikinė poezija ir muzikinė improvizacija specifiniais, vietiniais būdais. Mugamas yra modalinė sistema, grindžiama improvizavimo praktika ir oraline tradicija. Tai sudėtinė, daugelio dalių kompozicija. Tam tikro mugamo ir atlikimo stiliaus pasirinkimas tinka konkrečiam įvykiui. Dramatiškas kūrinio vystymas yra susijęs su didėjančiu intensyvumu ir kylančiu tonu bei poetinės-muzikinės komunikacijos forma tarp atlikėjų ir klausytojų.
Mugamą atlieka dainininkas-solistas pilnai arba dalimis, pritariant muzikos instrumentams, arba kaip solinį instrumentinį kūrinį. Azerbaidžaniečių mugamo trio sudaro dainininkas, kuris taip pat groja su mušamuoju dafu, bei jam akompanuojantys muzikantai su styginiu gnaibomuoju taru ir strykine kemanča.
Karabacho, Širvano ir Baku regionuose XIX a. pabaigoje ir XX a. pradžioje egzistavo trys pagrindinės mugamo atlikimo mokyklos. Karabacho Šušos miestas ypač garsėjo šiuo menu.
Trumpa mugamo melodija, atliekama Azerbaidžano liaudies instrumentu balabanu, kaip reprezentuojanti pasaulio muziką, buvo įtraukta tarp daugelio žmonijos kultūrinių laimėjimų auksinėje plokštelėje, 1977 m. išsiųstoje į kosmosą su NASA „Voyager“ erdvėlaiviu.
2003 m. UNESCO paskelbė azerbaidžaniečių mugamą „Žodinio ir nematerialaus žmonijos paveldo šedevru“, 2008 m. jį įtraukė į Nematerialaus kultūros paveldo sąrašą.
Benjamin Savšek
Benjaminas Savšekas (Benjamin Savšek, g. 1987 m. kovo 24 d., Liublianoje) – Slovėnijos kanojininkas, kuris specializuojasi slalomo rungtyse. 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių čempionas.
Biografija
2008 m. Europos iki 23 metų amžiaus čempionate iškovotas bronzos medalis. 2012 m. Europos čempionato bronzos medalininkas.
Savo debiutinėse 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Savšek vienetų varžybose pasiekė finalą ir užėmė 8-ą vietą.
Lukáš Rohan
Lukašas Rohanas (Lukáš Rohan, g. 1995 m. gegužės 30 d., Melnyke) – Čekijos kanojininkas, kuris specializuojasi slalomo rungtyse. 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių medalininkas.
Benjamin Savšek
Biografija
2014 m. Europos čempionate kartu su Slovėnijos nacionaline rinktine pirmą kartą tapo Europos čempionu. 2015 m. Europos čempionate laimėjo pirmąjį auksą individualioje rungtyje.
Lukáš Rohan
Biografija
2012 m. pasaulio jaunimo čempionato sidabro medalininkas dviviečių valčių rungtyje. 2013 m. pasaulio iki 23 metų amžiaus čempionato komandinės įskaitos aukso medalininkas.
Benjamin Savšek
Biografija
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse slovėnas antrą kartą pasiekė olimpinį finalą, kuriame užėmė 6-ąją vietą. 2017 m. tapo pasaulio čempionu.
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse startavo vienviečių kanojų slalomo rungtyje. Pirmajame atrankos plaukime slovėnas liko 1-as, o antrasis nepavyko. Sudėjus abiejų plaukimų rezultatus Savšek su antru geriausiu rezultatu pateko į pusfinalio etapą. Pusfinalyje kanojininkui sekėsi prasčiau ir jis liko 5-as, bet vis tiek užsitikrino patekimą į finalą. Finaliniame plaukime Savšek trasą įveikė be klaidų ir su greičiausiu rezultatu pelnė aukso medalį. Jis taip pat tapo pirmuoju slovėnu laimėjusiu olimpinį auksą šioje rungtyje.
Lukáš Rohan
Biografija
2018 m. Europos iki 23 metų amžiaus čempionato aukso medalininkas. 2020 m. Europos suaugusiųjų čempionate pelnė savo pirmąjį individualios rungties medalį – sidabrą.
Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse startavo vienviečių kanojų slalomo rungtyje. Pirmajame atrankos etapą finišavo su aštuntu geriausiu rezultatu pateko į pusfinalio etapą. Pusfinalyje kanojininkui sekėsi geriau ir jis liko 4-as, bei užsitikrino patekimą į finalą. Finaliniame plaukime Rohan trasą įveikė su viena klaida ir su antru greičiausiu rezultatu pelnė sidabro medalį.
Krūmyninės kiaulės
Krūmyninės kiaulės (Potamochoerus) yra kiaulių šeimos (Suidae) gentis.
Pasoda
Pasoda vadinami kaimai:
Bialistočekas
Bialistočekas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Korycino valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 14 km į pietryčius nuo Korycino, apie 28 km į vakarus nuo Sokulkos ir 32 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975–1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Lampang FC
„Lampang Football Club“ arba trumpai Lampang – Tailando futbolo klubas iš Lampūno provincijos.
Istorija
Pateko į aukščiausią lygą, joje rungtyniavo 2022–2023 m. sezone.
Sezonai
Šaltinis:
Kariobangi Sharks FC
Kariobangio Šarks (Ryklių) futbolo klubas arba „Šarks (Rykliai)“, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip Kariobangi Sharks Football Club, o trumpai Sharks – profesionalus Kenijos futbolo klubas, įsikūręs Mačakose. Rungtyniauja žalios arba geltonos spalvos marškinėliais.
Istorija
Klubas buvo suformuotas 2000 m. Nuo 2017 m. žaidžia Premjer lygoje. Debiutiniame sezone užėmė trečią vietą. Tai aukščiausias klubo pasiekimas.
Dembava (Jonava)
Dembava – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 2,5 km į šiaurės rytus nuo Bukonių, prie dab. kelio ir jo atšakos į Biržulius.
Istorija
Bukonių apylinkės Dembavos kaimas 1983 m. gruodžio 28 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.
Nirahas
thumb|180px|Kudurru akmuo, kurio pakraštyje pavaizduota gyvatė, kaip manoma, simbolizuojanti Nirahą
Nirahas – gyvatės pavidalo dievybė šumerų mitologijoje, Dero miesto dievo globėjo Ištarano pasiuntinys. Manoma, kad Nirahas, kaip dievybė su gyvatės pavidalo apatine kūno dalimi, gali būti pavaizduotas ant Akado imperijos laikotarpiu (XXIII–XXII a. pr. m. e.) datuojamų cilindrinių antspaudų. Viename iš archeologinių radinių dievybė žymima dingir-muš („dievas-gyvatė“) ženklais. Labiausiai Nirahas siejamas su Vidurinės Babilonijos karalystės laikotarpiu datuojamais riboženklių akmenimis kudurru, ant kurių gyvatė pavaizduota greta dievybės simbolio.
Nirahas yra ankstyva dievybė, minimas Faros dievų sąraše. Be to, dievybės vardas sutinkamas kaip asmenvardžių dėmuo – Šumero karalių sąraše minimas Akšako dinastijos valdovas Puzur-Nirahas. Teoforinių asmenvardžių daugiausia aptinkama pietinėje Babilonijoje. Apie Niraho kultą žinoma mažai. Aišku tai, kad Nirahas buvo svarbi vietinio Dero panteono dievybė, tačiau žinios apie jo kultą šiame mieste netiesioginės. Asirijos imperijos laikų įrašuose minima, kad karalius Asarhadonas grąžinęs Derui Niraho bei kitų dievų statulas. Kaip globėjiška dievybė, buvo garbinamas Nipūre, Ekur šventykloje, nors Niraho kultas didesnės svarbos neturėjo. Po Vidurinės Babilonijos karalystės laikotarpio Niraho kultas palaipsniui nunyko.
Engel (reikšmės)
Engel − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Alfonsas Andriukaitis
Alfonsas Andriukaitis (g. 1905 m. gegužės 22 d., Murava – 1981 m. lapkričio mėn. ) – Lietuvos antisovietinės rezistencijos dalyvis ir maisto chemikas, pedagogas, vienas pasirašiusiųjų 45 pabaltijiečių memorandumą.
Biografija
Baigė Vytauto Didžiojo Universiteto Chemijos fakultetą, kur įgijo maisto chemiko specialybę. Iki pirmosios sovietinės okupacijos dirbo chemijos ir matematikos mokytoju IV Kauno vidurinėje mokykloje. 1941 m. birželio 14 d. su sergančia žmona ir trimis mažamečiais vaikais buvo ištremtas į Sibirą, kur ir gimė jų su žmona jaunesnieji du vaikai (tarp jų – Vytenis Andriukaitis). Grįžęs iš tremties persikėlė į Kauną, kur dirbo „Inkaro“ gumos dirbinių kombinato laboratorijoje.
Anot sūnaus Vytenio Andriukaičio, A. Andriukaitis gyvendamas jau Nacių Vokietijos užimtoje Klaipėdoje įsijungė į antinacistinę veiklą ir 1939 metais Lietuvos saugumo kartu su dar trimis vyrais buvo užverbuotas įvykdyti pasikėsinimą prieš Hitlerį, kuris nepavyko.
Savo prisiminimus apie tremtį užrašė knygoje „Bausmė be nusikaltimo“, kuri 1977 m. buvo išleista pogrindyje prisistatant tikru vardu ir pavarde, o 2012 m. pavadinimu „Lietuviškas imunitetas. Bausmė be nusikaltimo“ perleista Lietuvos rašytojų sąjungos leidyklos sūnaus Vytenio iniciatyva. 1979 m. rugpjūčio 23 d. pasirašė 45 pabaltijiečių memorandumą, kuriuo išreiškė protestą prieš Ribentropo-Molotovo paktą. Buvo persekiojamas KGB, tačiau iki mirties nenustojo užsiimti disidentine veikla. Dar 1981 m. vasario 14 d. pasirašė pareiškimą Lietuvos TSR sveikatos apsaugos ministrui ir prokurorui, kuriame smerkė kito memorandumo signataro Petro Cidziko persekiojimą.
Ezerlūkių piliakalnis
Ezerlūkių piliakalnis – piliakalnis Žiemgaloje, Duobelės savivaldybės teritorijoje, Bikstų valsčius, Latvija, 16 km į vakarus nuo Duobelės. Pasiekiamas nuo kelio A9 (Latvija) Ryga – Liepoja už Kakeniekų pasukus pietų kryptimi link Slagūnės, yra Zebrų ežero šiaurytiniame krante.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Zebrų ežero krante, 30 m aukščio kalvoje. Nuo kalno per ežerą veda 5-20 m pločio ir 400 m ilgio kūlgrinda. Saugomas valstybės, VKPAI Nr. 746.
Prostatos vėžys
Prostatos vėžys – piktybinė prostatos liga, dažniausia vyrams diagnozuojama vėžio forma. Beveik visais atvejais tai yra prostatos adenokarcinoma, kylanti iš liaukinio prostatos audinio ląstelių. Prostatos vėžys diagnozuojamas dažnai, tačiau tik nedidelei daliai pacientų sukelia simptomus, todėl ne visuomet turi būti gydomas.
Simptomai
Ankstyvų stadijų prostatos vėžys paprastai niekada nesukelia simptomų. Beveik visais atvejais ligos simptomai panašūs į gerybinės prostatos hiperplazijos: Pažengusių stadijų vėžys sukelia įvairius simptomus, priklausomai nuo metastazių vietos. Dažniausiai prostatos vėžys plinta į kaulus, todėl ligoniai skundžiasi kaulų skausmais.
Ankstyva diagnostika ir profilaktiniai tyrimai
Kadangi prostatos vėžiui būdinga lėtinė ligos eiga, nėra patikimų duomenų, kad ankstyvi profilaktiniai tyrimai prailgina ligonių išgyvenamumą. Praktikoje yra taikomas prostatos specifinio antigeno (PSA) nustatymas kraujyje. Daugėja duomenų, kad ankstyvas šio tyrimo taikymas yra priežastis nereikalingoms prostatos biopsijos ir netgi operacijoms, kurios turi komplikacijas, o ligonių išgyvenamumas kontroliuojant PSA neprailgėja. Greta PSA nustatymo atliekamas rektalinis tyrimas: prostatos apčiuopa per tiesiąją žarną. Tiek JAV, tiek Europos rekomendacijose siūloma prostatos diagnostinius tyrimus atlikti ne jaunesniame nei 40 metų amžiuje. PSA tyrimas atliekamas kas 2 metus, esant padidėjimui intervalą galima sutrumpinti. Prostatos biopsija atliekama esant šiems kriterijams : Aiškių rekomendacijų, kada reikia tirti ir kaip dažnai kontroliuoti PSA, nėra, 2012 metais JAV atliktas tyrimas parodė, kad PSA tyrimas neturi įtakos išgyvenamumui lyginant jį su šiuo tyrimu, atliekamu esant indikacijoms. 2014 metais paskelbti ERSPC tyrimo rezultatai, priešingai, rodo 22% mažesnį mirtingumą praėjus 11 metų periodiškai tirtų asmenų grupėje.
Prostatos biopsija
Prostatos biopsija atliekama ultragarso tyrimų kontrolėje. Jos metu turėtų būti paimama 10–12 audinio mėginių. Po procedūros rekomenduojama skirti antibiotikus. Prieš biopsiją atliekama vietinė anestezija, kas padaro procedūrą beveik neskausmingą. Biopsija gali būti atliekama tiek ligoninėje, tiek ir ambulatoriškai.
Stadija
Prostatos vėžio stadija nustatoma pagal TNM klasifikaciją. T stadija nustatoma endoskopiniu ultragarso tyrimu, esant T3-T4 įtarimui atliekamas magnetinis branduolio rezonansas. Stadija T1-2 N0 M0 dažnai apibrėžiama kaip ankstyvos stadijos prostatos vėžys. Stadija T3-4 N0 M0 vadinama vietiškai išplitusiu vėžiu. Esant limfinių mazgų pažeidimui arba metastazėms kalbama apie išplitusią ligą.
Taip pat prognozės ir naviko agresyvumo nustatymui plačiai naudojama Gleasono gradavimo sistema.
Rizikos grupės
Ankstyvų stadijų prostatos vėžys skirstomas į rizikos grupes, kurios parodo ligos atsinaujinimo tikimybę :
Aktyvus stebėjimas
Esant neišplitusiai ligai, kuri nesukelia simptomų, galima ligą stebėti. Šiuo atveju svarbiausia apsispręsti, ar gydymas reikalingas, tam įvertinama vėžio rizika, paciento gretutinės ligos ir jo nuomonė. Didžioji dalis ligonių turinčių mažos rizikos navikus net ir negydomi miršta ne nuo prostatos vėžio, o dėl kitų priežasčių, apie tai gydytojas turi informuoti pacientą. Aktyvus stebėjimas siūlytinas tais atvejais, kai : Pasirinkus stebėjimo taktiką rekomenduojama kas 3 mėnesius atliekamas PSA tyrimas, rektalinis tyrimas, taip pat kas 12–18 mėnesių rekomenduojama kartoti biopsijas. Tyrimai rodo, kad esant šiai situacijai ir mažos rizikos navikams beveik visi ligoniai miršta dėl kitų priežasčių, ne dėl prostatos vėžio, todėl reikia gerai pasverti gydymo sukeliamų komplikacijų riziką.
Operacija
Pirmojo pasirinkimo gydymas sergant neišplitusiu prostatos vėžiu yra radikali prostatektomija. Operacijos tikslas yra pašalinti naviką sveikų audinių ribose. Gali būti taikoma laparoskopinė operacija, atvira operacija. Operacijos metu vidutinės ir didelės rizikos navikams gali būti pašalinami limfiniai mazgai. Dažniausios komplikacijos yra šlapimo nelaikymas ir erekcijos sutrikimai. Operacijos metu mirties rizika siekia iki 2%.
Radioterapija
Radioterapija taip pat laikoma standartiniu prostatos vėžio gydymo metodu. Tyrimai rodo, jog standartinė spindulių dozė turėtų būti ne mažesnė kaip 70 Gy, jei taikoma perkutaninė radioterapija. Esant vidutinei ar didelei ligos rizikai po spindulinio gydymo 2–3 metus reikia skirti hormonų terapiją, kadangi ji prailgina ligonių išgyvenamumą.
Kaip alternatyva švitinimui per odą gali būti taikoma brachiterapija, ypač esant mažos rizikos vėžiui.
Prostatos brachiterapija – tai šiuolaikinis ir modernus prostatos vėžio gydymas jonizuojančiąja spinduliuote,kai jonizuojančios spinduliuotės šaltiniai (sėklos) patalpinami priešinėje liaukoje. Prostatos brachiterapijoje naudojami I-125 labai mažo dydžio šaltiniai, kurių dydis yra 4,5mm, o skersmuo 0,8mm. I-125 skildamas skleidžia spinduliuotę apie 60 dienų ir tokiu būdu naikina navikines ląsteles. Palyginti su išorine spinduline terapija (švitinimu) dozė navike būna didesnė (nuo 145Gy iki 190Gy), o aplinkiniai audiniai spinduliuotės veikiami mažiau. Taikant prostatos brachiterapiją, navikui galima skirti didesnę dozę nei nuotolinės spindulinės terapijos būdu.
Esant pažengusiam prostatos vėžiui galima taikyti suderintą spindulinį gydymą, kaip dozės padidinimui naudojama išorinio spindulinio gydymo ir didelės dozės galios brachiterapijos derinys.
Brachiterapija gali buti taikoma recidyvavusio prostatos vėžio gydymui po spindulinės terapijos.
Operacija
Prostatektomija – prostatos pašalinimo operacija šiuo atveju yra pasirinkimo gydymo metodas. Ligoniams rekomenduojama atlikti lifinių mazgų pašalinimo operaciją, pagal jos rezultatus (ligos pažeistų limfinių mazgų skaičių) vėliau sprendžiama dėl tolesnės gydymo taktikos. Taip pat išplėstinė limfinių mazgų pašalinimo operacija būtina esant T3 stadijos navikui. Po operacijos nenustačius limfinių mazgų pažeidimo papildomas gydymas hormonų terapija esant vietiškai išplitusiai ligai nėra būtinas.
Radioterapija
Per odą atliekama radioterapija skiriama kartu su hormonų terapija (trejus metus po švitinimo) yra gydymo standartas vietiškai pažengusiam prostatos vėžiui. Kaip ir vietiškai apribotam prostatos vėžiui, būtinas apšvitinimas mažiausiai 70–80 Gy doze. Hormonų terapija gali būti skiriama arba po radioterapijos, arba prieš ir po radioterapiją. Esant pT3 stadijai rekomenduojamas adjuvantinis gydymas radioterapija po operacijos. Taip pat radioterapiją galima taikyti ir esant ankstesnėms stadijoms, kai chirurginis gydymas nepašalina viso auglio – pjūvis yra per naviką.
Prostatos brachiterapijos metu prostata spinduliuojama labai lokaliai, iš vidaus, todėl galima realizuoti labai tiksliai daug didesnę dozė. Prostatos brachiterapija gali būti naudojant radioaktyvius implantus arba pritaikant specialias adatas. Šis gydymo metodas gali būti savarankiškas arba derinamas su išorine spinduline terapija.
Hormonų terapija
Neatliekant operacijos ir neskiriant radioterapijos viena iš gydymo galimybių lieka hormonų terapija. Prostatos vėžio ląstelės dažniausiai yra priklausomos nuo stimuliacijos hormonais (dihidrotestosteronu), be jų poveikio naviko augimas sustoja ar ženkliai sulėtėja. Tuo pagrįsta hormonų terapija, vaistais arba chirurginiais metodais sumažinant testosterono koncentraciją. Paprastai per keletą metų gydymo prostatos vėžys tampa atsparus ir nepriklausomas nuo hormonų poveikio. Hormonų terapija esant vietiškai apribotai ar vietiškai išplitusiai ligai prailgina laiką iki ligos progresavimo, tačiau neturi įtakos bendram išgyvenamumui. Gali būti taikomi tokie hormonų terapijos metodai:
Metastazavusi liga
Hormonų terapija yra pirmojo pasirinkimo gydymo metodas esant išplitusiai ligai. Ligai progresuojant arba atsinaujinus hormonų terapijos fone tiriama testosterono koncentracija kraujo serume. Jei ji pakankamai maža, prostatos vėžys vadinamas atspariu hormonų terapijai. Šioje situacijoje ligoniai gali būti gydomi chemoterapija. Nėra įrodymų, kad chemoterapiją pradėjus anksti ir nesant ligos simptomų ligoniams ji atneša naudą ir prailgina išgyvenamumą. Pirmojo pasirinkimo vaistas yra docetakselis kombinacijoje su prednizolonu. Gydymas chemoterapija turi kur kas daugiau nepageidaujamų poveikių nei hormonų terapija. Negalint skirti chemoterapijos ar pacientui atsisakius jos, galimas gydymas prednizolonu ar deksametazonu.
Kaulų metastazių gydymas
Kaulai yra dažniausia prostatos vėžio metastazių vieta, o kaulų skausmai ir lūžiai yra vienas dažniausių simptomų esant pažengusiai ligai. Kaulų metastazės gali būti efektyviai gydomos: Efektyvus kaulų metastazių gydymui ir sumažinant lūžių riziką yra RANK ligando inhibitorius, monokloninis antikūnas denosumabas
Krugas
Krugas − vokiška pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Merlas (Buenos Airės)
Merlas  – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, Didžiųjų Buenos Airių aglomeracijoje, į pietvakarius nuo Buenos Airių, prie Rekonkistos upės. Partido centras. Yra geležinkelio stotis (1859 m.), prospektai į gretimus Morono, Moreno, Markos Paso ir kt. miestus. Yra Maloningosios Dievo Motinos bažnyčia (1864 m.).
Merlo centre, aplink geležinkelio stotį ir grl. San Martino prospektą įsikūrę vidurinės klasės gyvenamieji namai, o toliau pakraščiuose – darbininkų kvartalai.
Istorija
thumb|left|220px|Merlas XX a. pr.
Nuo XX a. antros pusės plėtojasi kaip Buenos Airių priemiestis.
Avinuostas
Avinuostas – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 4,5 km į šiaurės rytus nuo Antazavės. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,33 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 133,1 m. Krantai žemi, pelkėti. Pakrantės kalvotos, plyti pievos, auga krūmynai, medžiai, iš vakarų prieina Kumpuolės šilas. Pietvakarinėje pakrantėje stūkso Sviliškių piliakalnis. Ežeras nenutekantis, priklauso Zalvės upės intako Kumpuolės baseinui.
Tomorrow X Together
Debiutinis grupės EP „The Dream Chapter: Star“, išleistas 2019 m. kovą. , susilaukė didelio populiarumo visame pasaulyje bei debiutavo 140–oje JAV „Billboard 200“ reitingo vietoje – tuo metu tai buvo geriausias k-pop įrašo debiutas šiame sąraše. 2023 m. duomenimis, grupė yra išleidusi tris studijinius albumus.
Diskografija
Korėjietiški studijiniai albumai
Japoniški studijiniai albumai
EP
Muntjakai
Muntjakai (Muntiacini) yra elnių triba, kuri yra sudaryta iš dviejų genčių: Muntjakai kurį laiką buvo laikomi pošeimiu Muntiacinae, bet dabar yra laikomi triba Cervinae pošeimyje.
Lietuvos valstybinis simfoninis orkestras
thumb|Kongresų rūmai – simfoninio orkestro namai Lietuvos valstybinis simfoninis orkestras – Lietuvos orkestras Vilniuje. Įsteigtas 1988 m., iki 1992 m. Jaunimo simfoninis orkestras. Pirmasis koncertas 1989 m. sausio 30 d. Meno vadovas, įkūrėjas ir vyr. dirigentas nuo 1988 m. – Gintaras Rinkevičius.
Veikla
Repertuarą sudaro pasaulio klasikų (Gustavas Maleris, Antonas Brukneris, Johanas Bramsas, Edvardas Elgaras, Sergejus Prokofjevas, Dmitrijus Šostakovičius, Arturas Honegeras, Karlas Orfas, Bendžaminas Britenas) ir lietuvių kompozitorių (Vytautas Bacevičius, Julius Gaidelis, Juozas Pakalnis, Osvaldas Balakauskas, Feliksas Bajoras, Algirdas Martinaitis, Stasys Vainiūnas) kūriniai. Žymiausi:
Koncertus dirigavo Lietuvos ir užsienio dirigentai, tarp jų: Jonas Aleksa, Algis Lukoševičius, Viesturas Gailis, Ravilas Martynovas, Veronika Dudarova, Jurijus Simonovas, Fuatas Mansurovas, Hugas Reineris ir kiti.
Koncertuose dalyvavo pianistai Povilas Stravinskas, Petras Geniušas, Mūza Rubackytė, Nikolajus Petrovas, smuikininkai Raimundas Katilius, Sergejus Stadleris, V. Tretjakovas, violončelininkas Davidas Geringas, dainininkai Virgilijus Noreika, Violeta Urmanavičiūtė, Sergejus Larinas, Kauno valstybinis choras, „Ąžuoliukas“, Gabrovo vaikų choras, choras „Latvija“, Badeno-Viurtembergo jaunimo kamerinis choras.
Koncertavo Vakarų Europos šalyse, dalyvavo tarptautiniuose festivaliuose.
Avinuostėlis
Avinuostėlis – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 8,5 km į vakarus nuo Salako, Salako miške. Ežero ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,17 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 154,9 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję – aplink ežerą plyti Aviniuostos pelkė. Šiaurės rytuose išteka upelis link Ligajų ežero (Šventosios upės baseinas).
Pėdiškiai (Jonava)
Pėdiškiai – buvęs viensėdis Jonavos rajono savivaldybėje, 2,5 km į pietvakarius nuo Naujasodžio, Jakubiškės miške, šalia kelio į Skrynes.
Istorija
Kulvos apylinkės Pėdiškių viensėdis 1979 m. lapkričio 28 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.
Sideris Tasiadis
Sideris Tasiadis (g. 1990 m. gegužės 7 d., Augsburge) – graikų kilmės Vokietijos kanojininkas, kuris specializuojasi slalomo rungtyse. 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių prizininkas.
Biografija
2007 m. tapo Europos jaunimo čempionu. 2008 m. pelnė pasaulio jaunimo čempionato C1 rungties auksą.
Savo debiutinėse 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Tasiadis vienetų varžybose pasiekė finalą ir nusileidęs tik prancūzui Tony Estanguet pelnė sidabro medalį. Tais pačiais metais sportininkas pirmą kartą tapo Europos čempionu.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vokietis antrą kartą pasiekė olimpinį finalą, kuriame užėmė 5-ąją vietą.
2018 m. pasaulio čempionate iškovojo bronzos medalį.
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse startavo vienviečių kanojų slalomo rungtyje. Pirmajame atrankos etape vokietis liko 6-as ir pateko į pusfinalio etapą. Pusfinalyje kanojininkui sekėsi vienodai ir jis vėl liko 6-as, bei užsitikrino patekimą į finalą. Finaliniame plaukime Tasiadis trasą įveikė be klaidų ir su trečiu greičiausiu rezultatu pelnė bronzos medalį.
Taras (instrumentas)
Taras (, 'styga') – persų klasikinis ir Kaukazo tautų muzikos instrumentas – gnaibomasis chordofonas. Taras yra vienas pagrindinių Azerbaidžano ir Irano tradicinės muzikos instrumentų, turintis didelę įtaką bendroms klasikinės muzikos tendencijoms šiose šalyse. Griežiama solo ansambliuose, liaudies instrumentų ir simfoniniuose orkestruose.
Dabartinis taras pasirodė XVIII a. viduryje Persijoje. Instrumento korpusas panašus į aštuoniukę, drožtas iš šilkmedžio medienos, jo apatinė dalis išgaubta, o viršutinę dalį uždengia plona ištemptos ėriuko odos membrana. Kaklelis turi 22 pagrindines pririšamas padalas, 2–3 papildomas padalas, priklijuotas prie korpuso. Padalų padėtis keičiama pagal dermę. Įtaisytos 9–11 įvairaus storio plieno, vario ir bronzos stygų. Garsas išgaunamas per stygas braukiant plektru. Instrumentas laikomas ant krūtinės. Dvigubos stygos suderintos pastoviai, viengubos – derinamos pagal mugamo dermę.
Taro, styginio instrumento, gamyba ir tradicinės muzikos atlikimas Azerbaidžane 2012 m. įrašytas į UNESCO nematerialaus kultūros paveldo sąrašą.
Priekulės ąžuolas
Ąžuolo apimtis siekė 4,70 m, skersmuo – 1,5 m, aukštis – 25 m. Amžius – apie 380 metų (gali būti ir daugiau). Viršuje šio ąžuolo kamienas dalijosi į dvi tvirtas lajas. Dar vadinamas G. Posernos ąžuolu.
Gamtos paminklu pripažintas 1960 m., o respublikinės reikšmės paminklu – 1987 m.
Šis ąžuolas minimas I. Simonaitytės romane „Aukštujų Ši­monių likimas“; pasakojama, kaip piktas ir neteisingas Priekulės dvaro valdytojas G. Puserna ąžuole įsitaisęs geležinę kilpą, per kurią pervėręs virvę koręs baudžiau­ninkus. miniatiūra|200px|left|Geležinę tvorelę prispaudusio senojo ąžuolo dalis
Žaliasis skėriukas
Žaliasis skėriukas (Omocestus viridulus) – skėrių (Acrididae) šeimos vabzdys. Rūšis paplitusi vidutinio drėgnumo Europos kraštuose.
thumb|left|160px|Patelė left|Čirpimas
Pasodniai
Pasodniai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Šiaulėnų.
2022 m. Prancūzijos prezidento rinkimai
2022 m. Prancūzijos prezidento rinkimai – dvyliktieji eiliniai Prancūzijos prezidento rinkimai, kurie vyko 2022 m. balandžio 10 ir 24 d. Kadangi per pirmąjį rinkimų turą nė vienas kandidatas negavo daugumos, po dviejų savaičių buvo surengtas antrasis turas. Jame nugalėjo Emanuelis Makronas ir buvo perrinktas Prancūzijos prezidentu. Jo varžovė antrajame ture buvo Nacionalinio susivienijimo (RN) lyderė Marine Le Pen, kurią jis įveikė 2017 m. rinkimuose. E. Makronas tapo pirmuoju perrinktu Prancūzijos prezidentu nuo 2002 metų, kai tai pavyko pasiekti Žakui Širakui.
Rinkimai buvo surengti prieš pat 2022 m. parlamento rinkimus, kurie vyko birželio 12 ir 19 d., ir buvo išrinkti 577 Nacionalinės Asamblėjos, Prancūzijos parlamento žemųjų rūmų, nariai.
Priešistorė
Pagal Prancūzijos Konstitucijos 7 straipsnį, Respublikos Prezidentas yra renkamas penkerių metų kadencijai dviejų turų rinkimuose. Jei pirmajame ture nė vienas kandidatas neužtikrina absoliučios balsų daugumos, po dviejų savaičių vyksta antrasis turas tarp dviejų daugiausia balsų surinkusių kandidatų. Remiantis Prancūzijos Konstitucija, pirmasis prezidento rinkimų turas turi būti surengtas likus 20–35 dienoms iki valdžios perėmimo, pasibaigus dabartinio pareigūno penkerių metų kadencijai. Emanueliui Makronui pradėjus eiti pareigas 2017 m. gegužės 14 d., valdžios perėmimas turėjo įvykti 2022 m. gegužės 13 d. Atitinkamai pirmasis prezidento rinkimų turas vyko 2022 m. balandžio 8–23 d., o antrasis turas – praėjus dviems savaitėms po pirmojo.
Kandidatai
2022 m. kovo 7 d. Konstitucinė Taryba paskelbė dvylikos kandidatų, gavusių 500 galiojančių rėmimų, pavardes ir burtų keliu nustatytą sąrašo eiliškumą.
Pirmas turas
Toliau yra pateiktos tendencijų linijos, sudarytos naudojant vietines regresijas.
1000px
Antras turas
1000px
Rezultatai
! style="text-align:left;" colspan="2" rowspan="2"| Kandidatas ! style="text-align:left;" rowspan="2" colspan="2"| Partija ! colspan="2"| Pirmas turas ! colspan="2"| Antras turas ! width="75"|Balsai ! width="30"|% ! width="75"|Balsai ! width="30"|% ! style="background-color:;"| Šaltinis: Vidaus reikalų ministerija
Dagilioniai
Dagilioniai – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Vareikių, Santakos miške.
Istorija
Upninkų apylinkės Dagilionių kaimas 1983 m. gruodžio 28 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.
Discoteque
„Discoteque“ – lietuvių grupės The Roop daina. Ši daina atstovavo Lietuvai 2021 m. Eurovizijos dainų konkurse, prieš tai laimėjusi Lietuvos atranką į Euroviziją „Pabandom iš naujo!“. Daina buvo išleista 2021 m. sausio 22 d. ir iškart tapo klausomiausia daina Lietuvoje.
Ši daina laimėjo 2021 m. vasario 6 d. vykusį „Pabandom iš naujo!“ finalą, kuomet ženkliai aplenkė kitus dalyvius tiek žiūrovų, tiek komisijos balsavime ir iškovojo teisę atstovauti Lietuvai Eurovizijoje 2021 m. Eurovizijoje, kuri vyko Roterdame, Nyderlanduose. Grupė The Roop sėkmingai pasirodė pusfinalyje, kur su šia daina užėmė ketvirtąją vietą su 203 taškais ir pateko į finalą, kuriame užėmė aštuntąją vietą su 165 taškais – tai antras geriausias Lietuvos pasiekimas konkurse.
Salarai
Salarai (sav. Salır, ) – tiurkų tauta, viena iš Kinijos etninių mažumų. Dauguma išpažįsta islamą. Gyvena Činghai, Gansu ir Sindziango provincijose. Kalba salarų kalba, priklausančia tiurkų kalbų šeimai, Altajų kalbos grupei.
Istorija
Yra kelios skirtingos teorijos dėl salarų etninės grupės ištakų. Šiuo metu vyrauja nuomonė, kad salarų protėviai atklydo iš Centrinės Azijos Samarkando regiono valdant Juan dinastijai (1271–1368 m.).
Sunhua – didžiausia salarų grupė, kuri apsigyveno pietryčiuose, prie Geltonosios upės krantų Činghai provincijoje. Valdant Čing dinastijai (1644–1911 m.), kuomet sparčiai vystėsi ekonomika ir didėjo gyventojų populiacija, vietiniai salarai suskilo į dvi administracines sritis: „vidiniai aštuoni gongai“, kitaip vadinama Hunhua ir „išoriniai penki gongai“, vadinama Hualong.
Gyvenimo būdas
Salarai atvykę į Činghai provinciją prieš 700 metų, daugiausia vertėsi medžiokle, miškininkyste, ūkininkyste. Tačiau pastaruoju metu čia klesti žemės ūkis, sodininkystė, amatininkystė. Salarų moterys yra kvalifikuotos siuvinėtojos, taip pat pjausto neįtikėtinas grožybes iš popieriaus, o salarų vyrai - įgudę sodininkai ir statybininkai. Todėl salarų namus supa gėlynai ir vaismedžių sodai. Jei jums pasiseks, ir pasisvečiuosite salarų namuose, tikėtina, kad tai jums pasiūlys pasivaišinti nepaprastai skaniais vaisiais čia pat po vaismedžių šakomis.
Mityba
Salarų žmonių pagrindinis mitybos produktas – kvietiniai miltai, bulvės ir kitos įvairios daržovės. Valgoma jautiena, ėriena, vištiena, asilo, arklio, šuns ar laukinių žvėrių bei paukščių mėsa. Tačiau dėl religinių priežasčių nevalgoma kiauliena. Taip pat draudžiama valgyti tų gyvulių mėsą, kurie nudvėsė. Kaip būdinga musulmonų kultūrai, salarai nevartoja alkoholinių gėrimų. Arbata su pienu, Guoye arbata (gaminama iš vaismedžių lapų), kviečių arbata - kasdieninis salarų gėrimas. Kiekviena šeima turi savitą arbatos gėrimo tradiciją ir tam skiriama daug dėmesio. Iš paskrudintų kviečių taip pat gaminama kava.
Papročiai
Tradicija - derybiniai mainai. Tai unikalus reiškinys. Salarų rajonuose prekybibininkai nėra nutatę kainyno. Gaigi galutinė prekės kaina priklauso nuo pirkėjo ir prekeivio derybų rezultato.
Salarų visuomenėje daug tabu ir konvencijų. Pavyzdžiui, kai svečias lankosi jų namuose, šeimininkai iš pradžių pasiūlo puodelį arbatos. Puodelį savo rankose privalu laikyti pagal jų tradiciją. Tuomet siūloma karšta, vis dar garuojanti duona, kuri būtinai turi būti laužiama ir lėtai suvalgoma. Salaraų žmonės laiko nemandagiu tą žmogų, kuris kosti per pokalbį. Įdomūs vestuviniai salarų ritualai. Pavyzdžiui, nuotaka, prieš palikdama savo šeimos namus, ji privalo dainuodama verkti, kad parodytų savo nenorą išvykti. Taip pat, nuotakos draugai ir giminaičiai lydi ją į jaunikio namus ir "jėga" atidaro duris. Tuo metu jaunikio giminaičiai imituoja pasipriešinimą. Po to, kai nuotaka galiausiai peržengia jaunikio namų slenkstį, tuomet ji demonstruoja savo siuvinėjimo pavyzdžius, taip mėgindama parodyti savąją vertę.
Tradiciniai rūbai
Salarų rengimosi stilių įtakojo islamo religija bei kaiminystėje gyvenanti kita Kinijos etninė mažuma - hujai. Jaunos netekėjusios merginos dėvi spalvingus tradicinius kinų marškinėlius, kurių sagos dešinėje pusėje, berankovius švarkus, ilgas kelnes ir dailiai išsiuvinėtus batelius. Taip pat ant galvų dėvi skareles. Ištekėjusių moterų veidai dengiami baltais arba juodais šydais. Salarų moterys mėgsta puoštis įvairiais papuošalais - žiedais, apyrankėmis, auskarais. Dauguma jaunų salarų vyrų augina ūsus. Jie dėvi baltus marškinius ir mėlynas kelnes bei nešioja juodas ar baltas skrybėlės be atbrailų.Vyresnio amžiaus vyrai dėvi ilgas mantijas. Tačiau besivystant ekonomikai, salarų vyrai dažniau pirmenybę teikia uniformoms ir kostiumams.
Dabartinė situacija
Iki 1990-ųjų salarai buvo persekiojami Centrinės valdžios, todėl jų pragyvenimo lygis buvo itin žemas, o raštingumas buvo pats žemiausias palyginus su kitomis etninėmis mažumomis. Nuo 1990-ųjų bendradarbiavimas su valdžios organais palankiai vystėsi, salarų gyvenimo sąlygos palaipsniui vis gerėjo. Pastaraisiais metais Xunhua sritis sparčiai vystosi. Vietinės ekonomikos pagrindiniais ramsčiais tapo energijos gamyba (dvi hidroelektrinės prie Geltonosios upės užtvankų, taip pat vėjo turbinų technologija) ir vilnos pramonė. Gamybos procesų mechanizacija įtakojo spartų vilnos pramonės augimo tempą Činghai provincijoje.
Jevtichijus Jerinas
Jevtichijus Jerinas (1878 m. Rusijoje – 1947 m. dab. Kauno raj. ) – Lietuvos rusų bendruomenės, tarpukario politinis veikėjas, II Seimo narys.
Biografija
J. Jerinas gimė 1878 m. Rusijoje. Buvo rusas, sentikių tikėjimo. Ten baigė karo mokslus, buvo kazokas. Apie 1904 m. atvyko į Lietuvą, tarnavo Kauno tvirtovės IX forto įguloje. Vėliau gretimame Giraitės kaime įsigijo apie 160 ha palivarką, jame ūkininkavo.
Nuo XX a. pradžios Lietuvoje buvo įtakingas sentikių bažnyčios veikėjas, Kauno bendruomenės vicepirmininkas. 1906 m. dalyvavo Šiaurės Vakarų krašto sentikių suvažiavime. 1907 m. išrinktas Kauno sentikių bendruomenės tarybos pirmininko pavaduotoju. Po Pirmojo pasaulinio karo ūkininkavo.
1920–aisiais aktyviai dalyvavo Lietuvos visuomeniniame ir politiniame gyvenime, sentikių bažnyčios valdyme. Dalyvavo daugelyje Lietuvos sentikių suvažiavimų, kuriuose skaitė pranešimus apie krašto sentikių padėtį. Daugelį kartų buvo renkamas į sentikių bažnyčios valdymo organus: 1922–1930 m. buvo Sentikių centro tarybos narys, 1927–1930 m. – šios tarybos pirmininko pavaduotojas.
Politinę veiklą pradėjo Lietuvoje įsikūrus Lietuvos piliečių rusų demokratinei sąjungai, buvo jos pirmininkas, Vykdomojo komiteto narys.
1922 m. rinkimuose į I Seimą kandidatavo pagal Rusų ir baltarusių bloko sąrašą, tačiau blokas nesurinko pakankamai balsų.