cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hodžkino limfoma
Diagnostika
Ligos stadija (limfinių mazgų padidėjimas ir išplitimas) nustatoma atliekant radiologinius tyrimus: rentgeno nuotraukas, kompiuterinę tomografiją, naujuose tyrimuose vis plačiau naudojama pozitronų emisijos tomografija.
Diferencinė diagnozė
Hodžkino limfoma histologiškai dažniausiai nustatoma nesunkiai, tačiau keletu atvejų diagnostika gali būti sudėtingesnė:
Rizikos grupės
Gydymo taktika pasirenkama pagal ligos stadiją (Ann-Arbor klasifikacija nuo I iki IV) ir kitus rizikos faktorius: Ligoniai pagal tai skirstomi į 3 grupes:
Gydymas
Gydymo pagrindą sudaro priešvėžiniai vaistai: chemoterapija citostatikais ir kiti nauji medikamentai. Kai kuriais atvejais gali būti taikoma radioterapija. Daugelis ligonių išgydomi pirmos eilės gydymo kursu, ligai atsinaujinus skiriamas antros eilės gydymas.
Pirmos eilės gydymas
Taikant intensyvų, individualizuotą gydymą pasiekiama ligos remisija 90–95 % ligonių.
Atsinaujinusios ligos gydymas
Nedideliai daliai ligonių diagnozavus ligos recidyvą standartinio gydymo nėra. Efektyvus gydymas yra du kursai DHAP chemoterapijos ir aukštų dozių chemoterapija BEAM protokolu, po kurios taikoma autologinė kamieninių kraujo ląstelių transplantacija. Toks gydymas leidžia pasiekti ilgalaikę ligos remisiją 2/3 ligonių, o 5 metus išgyvena 80 % pacientų.
Ovimbundai
Ovimbundai (ovimbundu) – Vidurinės Afrikos tauta, gyvenanti Angolos centrinėje dalyje, Bie aukštumose (maždaug 1200 m virš jūros lygio), į pietus nuo mbundų. Jie yra gausiausia Angolos tauta, sudaranti 37 procentus visų jos gyventojų.
Hodžkino limfoma
Atsinaujinusios ligos gydymas
Naujas efektyvus vaistas atsinaujinusios Hodžkino limfomos gydymui yra monokloninis antikūnis brentuksimabas. Vaisto efektyvumas įrodytas ligoniams, kuriems limfoma atsinaujino po kamieninių kraujo ląstelių transplantacijos: atsakas buvo stebimas 75 % ligonių. Šis vaistas šiuo metu tiriamas skiriant jį pirmai gydymo eilei.
Prognozė
Taikant modernų kombinuotą gydymą pavyksta pasiekti ligos remisiją 90 % ligonių. Istoriškai svarbus prognozę nulemiantis veiksnys buvo histologinis Hodžkino limfomos tipas, tačiau šiandien jis nebeturi įtakos prognozei.
Ovimbundai
Jie kalba umbundu kalba, kuri priklauso bantų kalboms.
Paplitimas
thumb|150px|left|Angolos etninis žemėlapis
Ovimbundų gyvenamas regionas sutampa su Bijės plynaukšte, kuri yra Angolos centre. Dėl pakankamai didelio aukštingumo (1520–1830 m) čia susidaro gana vėsus klimatas, iškrenta daug kritulių, kas padaro šį regioną vienu derlingiausiu Angoloje. Tai lemia ir agrikultūrinį ovimbundų gyvenimo būdą.
Tradicinė visuomenė
Ovimbundai migravo į dabartines gyvenamąsias vietas Bie plynaukštėje nuo XVI a. Jie pamažu įsitvirtino teritorijoje ir čia įkūrė 22 tradicines valstybėles, kurių 13 buvo stipriausios, o likusios – šių vasalės. Svarbiausios valstybėlės buvo šios:
XVIII a. portugalai plėtė savo Bengelos kolonijos teritorijas gilyn į žemyną. Jie užmezgė prekybinius ryšius su ovimbundais, ir šie tapo tarpininkais tarp portugalų ir giliau žemyne buvusių valstybių. Ovimbundai kontroliavo prekybinius karavanus tarp portugalų ir valstybių žemyno gilumoje (pvz., Lundos karalystės), o prekyba skatino amatų vystymasį. Svarbiausios ovimbundų prekės buvo vergai, vaškas, dramblio kaulas. Egzistavo darbo pasidalinimas, kadangi vyrai vertėsi prekyba, o moterys – žemdirbyste.
Kolonializmas
Po vergų prekybos uždraudimo ir Bengelos geležinkelio nutiesimo ovimbundų reikšmė sumažėjo. Jie perėjo prie kaučiuko prekybos. Galutinai prie Portugalijos Vakarų Afrikos ovimbundų sritys buvo prijungtos XIX a. pabaigoje ir tapo dabartinės Angolos dalimi. Šis prijungimas sukėlė svarbias transformacijas ovimbundu visuomenėje. Kadangi ovimbundu pirklius pakeitė portugalai, jie buvo priversti savo ūkį remti ne prekyba, o žemdirbyste, virsdami agrarine tauta.
Iš pradžių kavos introdukavimas leido ovimbundams pasiekti greitą ekonominį klestėjimą, tačiau XX a. viduryje dėl įvairių priežasčių (dirvos nualinimas, portugalų kolonistų vykdytas žemių nusavimas ir kt.) vedė prie ovimbundų krašto nuskurdimo. Daug vietos gyventojų buvo priversti migruoti į ekonomiškai turtingesnes Angolos dalis: Uižę, Šiaurės Kvanzą, Luandą.
Kolonializmo laikais ovimbundu sudarė gana stiprią tapatybę turinčią bendruomenę, kurią labai stiprino krikščionybė. Misijos sukūrė tankų gyvenviečių švietimo ir ugdymo tinklą.
Pilietiniai karai
thumb|150px|UNITA veliava
Prieš pat Angolai įgyjant nepriklausomybę kilus pilietiniam karui, ovimbundai etniniu pagrindu jungėsi į Jono Savimbio vadovaujamą UNITA partiją. Nors iš pradžių jų partijos ideologija buvo pro-maoistinė, vėliau jie, dėl stiprios paramos iš JAV, perėjo prie laisvos rinkos, demokratijos ideologijos. Jų pagrindinis priešas buvo mbundu etnine grupe paremta MPLA, ir abi grupuotės susidūrė Angolos pilietiniame kare, kuris buvo vienas Šaltojo karo konfliktų.
Iki 1975 m. UNITA buvo bepralaiminti MPLA, bet dėl paramos iš Pietų Afrikos sugebėjo išlaikyti pozicijas etninėse ovimbundu žemėse Bie plynaukštėje. Karui pasibaigus 2002 m. įtampa tarp politinių ovimbundu ir mbundu grupuočių išlieka.
Laju
Laju  – ilgiausia Dominikos upė. Ši upė išteka iš Dominikos salos gilumoje esančių aukštumų ir teka vakarų kryptimi, kol galiausiai netoli Sent Džozefo miesto įteka į Karibų jūrą. Šios upės ilgis yra apie 17 km, baseino plotas – 70 km² (tai sudaro apie 9 % salos ploto).
Jerzy Surowiec
Ježis Suroviecas (, 1944 m. sausio 3 d. Druskininkuose, Trečiasis Reichas) – Lenkijos inžinierius, politikas, 1985–1989 m. Lenkijos seimo narys.
Biografija
Gimė 1944 m. sausio 3 d. Druskininkuose. Tėvas Antanas buvo partizanas, suimtas NKVD ir kartu su šeima ištremtas į Intą. 1959 m. šeimai buvo leista išvykti į Lenkiją, kur Ježis baigė Gdansko technikos universitetą. Dirbo Darlovo miesto žvejybos įmonės „Kuter“ direktoriumi. 1968 m. įstojo į Lenkijos demokratų partiją. Buvo išrinktas į Darlovo miesto ir valsčiaus valdybas. 1985 m. išrinktas į Lenkijos seimą, kur dirbo transporto, laivybos ir užsienio ekonominio bendradarbiavimo komitetuose. Vėliau dirbo Vakarų Pamario vaivadijos tarybos nariu, Darlovo turizmo skyriaus prezidentu, Slavno apskrities kelių valdybos direktoriumi.
Valerijus Mižigurskis
2009 m. balandžio pradžioje sugrįžo į Lietuvą ir pasirašė sutartį su Tauragės „Tauro“ klubu.
Birutė Raubaitė
Birutė Raubaitė (1926 m. lapkričio 26 d. Kaune – 2018 m. lapkričio 20 d. Vilniuje) Palaidota Vilniaus Antakalnio kapinėse, menininkų kalnelyje. – lietuvių teatro ir kino aktorė.
Biografija
Mokėsi Vilniaus dramos teatro studijoje. 1942–1947 m. dirbo Šiaulių dramos teatro aktore. 1947–1952 m. Maskvos A. Lunačiarskio teatro meno institute (GITIS) lietuvių kurso sudėtyje įgijo aukštąjį teatrinį išsilavinimą. Nuo 1952 m. – Kauno valstybinio dramos teatro aktorė.
Emyratas
Emyratas – teritorija, administracinis vienetas, valdomas emyro. Seniau tokie emyrai dažnai būdavo vienos ar kitos arabų dinastijos atstovai. Dabar emyratų yra nedaug, kadangi dalis senųjų emyratų tapo didesnių valstybių dalimi arba ėmė naudoti aukštesnį titulą (maliko, sultono).
Emyratai yra išlikę Jungtiniuose Arabų Emyratuose, federalinėje valstybėje, sudarytoje iš septynių federalinių emyratų, kuriuos valdo sostą paveldintys emyrai. Tie septyni emyrai sudaro rinkimų kolegiją, renkančią federacijos prezidentą bei premjerą. Afganistanas nuo 2021 m. taip pat yra emyratas (emyras Hibatula Achundzada).
Emyratais Saudo Arabijoje vadina provincijas, kurias valdo karališkosios šeimos nariai emyrai (kunigaikščio titulo analogas).
Alfonsas VII
Santuokos ir vaikai
Žmona: nuo 1128 metų lapkričio Berengela (apie 1116 – 1149 sausio 15/31), Barselonos grafo Ramono Berengero III duktė.Nuo tos santuokos gimė septymi vaikai:
2-ji žmona: nuo 1152 metų Riksa, Silezijos ir Krokuvos kunigaikščio Vladislovo II duktė. Nuo tos santuokos gumė du vaikai:
Taip pat Alfonsas VII turėjo nesantuokinių vaikų nuo meilužės Gantrodos:
Gintaras Einikis
2009 m. spalio pabaigoje sugrįžo į profesionalų krepšinį ir pradėjo atstovauti Palangos „Naglis-Adakrio“ klubui, kaip žaidžiantysis treneris.
Rekordai
1995 m. kovo 31 d. G. Einikis per rungtynes su komanda NECA (LKL sezonas 1994–1995 m.) įmetė 61 tašką. Vidurio puolėjas žaidė vos 24 min., bet per jas pataikė 30 iš 34 dvitaškių bei vienintelę mestą baudą ir surinko daugiau negu pusę komandos taškų (Žalgiris laimėjo 120:85).
Dodžo
thumb|right|200px|Dodžo
Dodžo – (jap. 道場 : kelio vieta) reiškia treniruočių kambarį, kuriame užsiiminėjama įvairiais japonų kovos menais (Budo) kaip kad karate, dziudo, ar aikido. Perkeltine prasme tai reiškia ir ten besitreniruojančių visumą.
Dodžo tipai
Už Japonijos ribų „dodžo“ yra vadinama treniruočių salė, o dažnai ir sporto klubai arba sąjungos.
Elgesio taisyklės
Net jeigu ir vakarietiški dodžo dažniausiai yra paprasčiausios sporto salės, čia sportininkams ir svečiams galioja tam tikros elgesio taisyklės (Reishiki):
Daugelyje dodžo sėdėjimo tvarka yra nustatyta pagal asmeninį rangą: aukščiausias pagal rangą sėdi toliausiai nuo įėjimo. Ši tradicija yra kilusi laikų kada valdė samurajai ir yra sutinkama net ir šiandieną dideliuose Japonijos firmų biuruose.
Antkalniškių apylinkė
Antkalniškių apylinkė (arba Antakalniškių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Jurbarko valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jurbarko rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Rotulių apylinkės ir Skirsnemunės apylinkės.
Bernardas Andersonas
Bernardas Andersonas (1724 m. spalio 25 d. Angenburge, Gumbinės aps., Mažoji Lietuva – 1771 m. kovo 8 d. Kraupiške, Ragainės apskr.) – giesmių vertėjas.
Studijavo Karaliaučiaus universitete, mokytojavo Encūnuose, 1752 m. ordinuotas kunigu, dirbo Pelininkuose, Karaliaučiuje, nuo 1762 m. – Kraupiške.
Krokialaukio apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Krokialaukio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Simno rajonui. 1954 m. prijungta dalis Daugirdų apylinkės, dalis Varnagirių apylinkės ir dalis Pošnios apylinkės, o dalis Krokialaukio apylinkės prijungta prie Angininkų apylinkės. 1963 m. prijungta Ūdrijos apylinkė, 1978 m. – dalis Santaikos apylinkės.
Motiejus Narbutas
Motiejus Narbutas (1934 m. lapkričio 27 d. Lukščių valsčiuje, dab. Panevėžio raj. – 2005 m. balandžio 7 d. Klaipėdoje) – lietuvių menininkas, skulptorius, visuomenės veikėjas.
Biografija
Gimė Igno Narbuto ir G. Narbutienės šeimoje. 1942–1947 m. mokėsi Šilų pradinėje mokykloje, 1947–1951 m. – Raguvos gimnazijoje, 1951–1955 m. – Kauno taikomosios dailės mokykloje, 1959–1965 m. – LTSR Valstybiniame Dailės Institute, skulptūros katedroje.
1955–1958 m. tarnavo kariuomenėje. 1958–1959 m. Čiobiškio vaikų namų darbo instruktorius, 1959–1963 m. Vilniaus 5-ųjų vaikų namų darbo instruktorius. 1965–1966 m. LTSR kultūros ministerijos muziejų ir kultūros paminklų apsaugos inspektorius. 1969–1994 m. Klaipėdos vaikų dailės mokyklos dėstytojas.
Buvo Lietuvių tautininkų sąjungos Klaipėdos skyriaus pirmininkas. Žmona Janina, duktė Vaiva (g. 1962 m.), sūnūs – Ignas (g. 1967 m.), Martynas (g. 1980 m.), Mindaugas (g. 1990 m.).
Kūryba
Kūrė dekoratyvines skulptūras, medalius. Sukūrė dvipusių bronzos medalių serija žymių Mažosios Lietuvos kultūros, meno, mokslo bei politikos veikėjų atminimui. Nuo 1965 m. daugelio parodų, iš jų Skulptorių medalininkų parodų Lietuvoje ir užsienyje, dalyvis. Viliaus Orvido skulptūros mokytojas.
CFR Cluj
Klužo CF – Rumunijos futbolo klubas iš Klužo.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1907 m.
1948 m. prijungtas Ferar Cluj klubas.
Gardiškės apylinkė
Gardiškės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kaltinėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Varnių rajonui. 1954 m. prijungtos Nevardėnų apylinkė ir Karklėnalių apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Gardiškės apylinkė prijungta prie Kaltinėnų apylinkės.
Tūtaka
Tūtaka – upelis Lietuvoje, Telšių rajone; Minijos dešinysis intakas. Išteka iš Ūžrio ežero, 1 km nuo Lauko Sodos. Teka į pietvakarius Lelų miškais. Įteka į Miniją 199,4 km nuo jos žiočių, ties Dilbe.
Intakas – Šaltupis (kairysis).
Upėvardį bandoma sieti su žodžiu tūtuoti („giedoti, rėkti, kvarkti“) arba su archajiška šaknimi, kurios atmainos yra („jėga, energija“),  („būti stipriam“),  („stiprus“).
9-asis rajonas (filmas)
9-asis rajonas  – 2009 m. mokslinės fantastikos filmas. Filme pasakojama kaip gedimą patyrusio laivo ateiviai priglaudžiami Žemėje, apie jų koloniją ir santykius su žmonėmis. Filme plėtojama rasizmo tema. Vien per debiutinę savaitę filmas uždirbo 37 mln. JAV dol.
Aktoriai
Aktorius – vaidmuo
Čulymų kalba
Čulymų kalba (Ӧс тили) – tiurkų kalbų šeimos, šiaurės (Sibiro) tiurkų pogrupio kalba, vartojama čulymų tautybės žmonių. Artima šorų kalbai ir kai kurioms chakasų kalbos tarmėms. Vartojama Sibire, į šiaurę nuo Altajaus kalnų, Čulymo upės baseine (Krasnojarsko kraštas, Tomsko sritis).
Kalba turi tris tarmes:
Čulymų kalba sparčiai nykstanti, gali tapti mirusia 25 metų bėgyje. Ją vartoja ~270 žmonių, iš jų 36-40 kalba laisvai. Praktiškai visi kalbantieji >50 m. amžiaus. Kalba rašto neturi, ja niekad neleisti jokie leidiniai. Tiesa, 2008 m. buvo parengtas pirmasis čulymų kalbos žodynas.
Seksualinė orientacija
Seksualinė orientacija, lytinė orientacija – ilgalaikė asmens savybė, pažyminti kurios lyties atstovams žmogus jaučia emocinį, romantinį arba lytinį potraukį (ar jų kombinaciją). Dažniausiai pateikiami seksualinės orientacijos variantai yra heteroseksualumas – potraukis priešingos lyties asmenims, homoseksualumas – potraukis tos pačios lyties asmenims ir biseksualumas – potraukis abiejų lyčių asmenims. Kartais kaip ketvirta orientacija minimas aseksualumas – potraukio nebuvimas nė vienai iš lyčių.
Didžioji dauguma mokslininkų sutaria, kad seksualinė orientacija nėra pasirenkama, tačiau nėra vienos paprastos priežasties jai paaiškinti. Manoma, kad įtaką gali turėti ir biologiniai veiksniai, ir aplinka. Kelių dešimtmečių tyrimai įrodo, kad seksualinę orientaciją geriausiai demonstruoja skalė nuo potraukio išskirtinai priešingai iki išskirtinai savo lyčiai, o ne atskiros kategorijos.
Daraktorius
Daraktorius – XIX a. – XX a. pradžios Lietuvos valstiečių slapta steigtų ir išlaikytų kaimo mokyklų mokytojas.
Mokykla
Daraktoriaus mokykla specialių patalpų neturėjo, mokytojas su mokiniais rinkdavosi tai vienoje, tai kitoje valstiečio pirkioje, paprastai po savaitę. Daraktoriai mokė vaikus skaityti ir rašyti lietuvių kalba, skaičiuoti, skaityti rusų ir lenkų kalbomis, pateikdavo Lietuvos istorijos ir geografijos žinių.
Salvador Allende
Salvadoras Aljendė (Salvador Allende; 1908 m. birželio 26 d. Valparaisas, Čilė – 1973 m. rugsėjo 11 d. Santjagas, Čilė) – Čilės politikas, socialistas, Čilės prezidentas nuo 1970 iki 1973 m. Savo prezidentavimo metu įvedė visuotinę sveikatos apsaugos sistemą, reformavo švietimo sistemą, bandė sustiprinti ekonomikos valstybinę kontrolę. Mirė 1973 m. per A. Pinočeto įvykdytą pučą. Mirties priežastys neaiškios – pagal vieną versiją jis nusižudė, pagal kitą – buvo nužudytas Pinočeto šalininkų.
Daraktorius
Daraktoriai
Daraktoriai buvo įvairios socialinės padėties ir išsimokslinimo, kartais daraktoriauti pradėdavo net 8–10 m. vaikai. Daraktoriais dirbo lietuvių švietėjai: Gabrielė Petkevičaitė-Bitė, Povilas Višinskis, Jonas Biliūnas.
Chatlono FK
Chatlono futbolo kluibas, dar žinomas kaip Dastai Futboli Xatlon (Khatlon, Vachš, Vaxş) – Tadžikijos futbolo klubas iš Bochtaro (Kurgantepo). Žaidžia elito divizione.
Istorija
Įkurtas 1960 m. tais laikais buvo su CSKA Dušanbė susietasis klubas.
Svarmuo
Svarmuo gali būti:
Tương tác hấp dẫn
Tarptautinė istorinio teisingumo komisija
Tarptautinė istorinio teisingumo komisija − tai komisija skirta nacių ir sovietų okupacinių režimų nusikaltimams Lietuvoje įvertinti.
Trumpai
Ši komisija 1998 metais buvo sudaryta vadovaujantis Prezidento Valdo Adamkaus 1998 m. [[rugsėjo 7] d. pasirašytu dekretu]. Šiuo dekretu skelbiama, kad ieškoti ir nustatyti istorinę tiesą tampa nacionaliniu prioritetu, ir tai yra tautų santarvės pagrindas. Įsteigus Tarptautinė istorinio teisingumo komisija tikimasi, kad atliekant išsamius istorinius ir archyvų tyrinėjimus, apie tyrimų rezultatus diskutuojant seminaruose ir konferencijose, įtraukiant moksleivius ir studentus, istorijos klausimai nebus intrigų ar tautinių nesutarimų pagrindu.
Struktūra
Komisiją sudaro dvi pakomisės – Nacių okupacinio režimo nusikaltimų tyrimo pakomisė ir Sovietų okupacinio režimo nusikaltimų tyrimo pakomisė. Nacių okupacinio režimo nusikaltimų tyrimo pakomisei pirmininkauja profesorius Liudas Truska, Sovietų okupacinio režimo nusikaltimų tyrimo pakomisei − Tarptautinės istorinio teisingumo komisijos pirmininkas, Nepriklausomybės Akto signataras Emanuelis Zingeris. Kiekviena pakomisė turi atskiras tyrėjų ir ekspertų grupes, tiriančias nacių ir sovietų okupacijų nusikaltimus. Komisijos darbą organizuoja ir koordinuoja Sekretoriatas.
Sekretoriatas
Vadovaujamas vykdančiojo direktoriaus Ronaldo Račinsko, sekretoriatas pradėjo veikti 1999 m. spalio 8 d., Vyriausybei patvirtinus Sekretoriato darbo nuostatus. Sekretoriatas organizuoja ir koordinuoja Komisijos darbą, užsako tyrėjams tirti nacių ir sovietinį okupacinius laikotarpius ir jų metu įvykdytus nusikaltimus pagal Komisijos patvirtintą darbo planą, platina informaciją apie jos veiklą.
Tyrimai ir istorinės tiesos atstatymas
Objektyvūs išlikusiais dokumentais bei archyvine medžiaga paremti tyrimai turėtų užpildyti moderniosios Lietuvos istorijos spragas, panaikinti izoliaciją nuo Vakaruose vykdomų pažangių istorijos tyrinėjimų ir išvadų. Tarptautinė istorinio teisingumo komisija jau yra pateikusi 26 išvadas, nutarimus. Paskutinį kartą Tarptautinė istorinio teisingumo komisija buvo susirinkusi 2005metų balandžio mėnesį svarstė pateikė išvadas dėl antrosios sovietinės okupacijos pirmojo etapo nusikaltimų. Kiekvieną kartą susirinkusi Tarptautinė istorinio teisingumo komisija suderina skirtingas šalis, skirtingas visuomenes ir neretai skirtingas pasaulėžiūras bei skirtingas istorijos traktavimo doktrinas atstovaujančių Komisijos narių išvadas.
Švietimas
Komisija viešina ir platina sukauptą informaciją, informuoja šalies gyventojus, ypač jaunimą, apie nacių ir sovietų okupacijų nusikaltimus ir jų pasekmes Lietuvos visuomenei ir tarptautinei bendruomenei. Naujos modernios istorijos žinios turi tapti organiška mūsų visuomenės požiūrio į savo praeitį dalimi, todėl Komisija stengiasi pasiekti kiekvieną atvirą pažangai ir naujam mąstymui Lietuvos žmogų, rengdama šviečiamąją medžiagą, seminarus, konferencijas, spausdindama įvairias publikacijas, leidinius.
Didžiasalis (Ignalina)
Didžiasalis – gatvinis kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, prie kelio Ignalina–Švenčionys, 10 km į pietus nuo Ignalinos, Sirvėtos regioniniame parke. Šiaurės vakariniame pakraštyje, už miško juostos, plyti Ignalinos aerodromas.
thumb|left|180px|Kaimo kryžius
Kaimas gatvinis. Sodybos netaisyklingo plano, kelios jų išsidėsčiusios abipus gatvės. Pirkios dažniausiai dvigalės, svirnai su šoniniais priesvirniais, tvartai ir kluonai permetinės konstrukcijos. Kaimas paskelbtas etnokultūriniu draustiniu, kuriame saugomos 42 sodybos, yra 25 paminkliniai pastatai.
Glodenis
Glodenis – miestas šiaurės rytų Moldavijoje, už 31 km nuo Belcio, Glodenio rajono centras.
Miestui pavaldus Styrčios kaimas.
VILNIUS TECH Verslo vadybos fakultetas
VILNIUS TECH Verslo vadybos fakultetas  - Vilniaus Gedimino technikos universiteto struktūrinis padalinys.
Istorija
Vilniaus Gedimino technikos universitetas (VILNIUS TECH) 1993 metais buvo vienas iš pirmųjų universitetų Lietuvoje pradėjęs naudoti verslo vadybos sąvoką ir pirmasis Lietuvoje įkūrė Verslo vadybos fakultetą (VVF). Šiuo metu fakulteto bendruomenė džiaugiasi padėjusi darbo rinkoje sėkmingai įsitvirtinti 24 absolventų laidoms. Verslo vadybos fakuteto tikslas - tapti vienu iš technikos universitetų ir verslo mokyklų Baltijos regione lyderių, vienijančių mokslą, studijas, verslą ir inovacijas. Siekiame, kad Verslo vadybos fakultetas būtų lyderystės, kokybės ir mokslinio proveržio simbolis. Prieš daugiau kaip dvidešimt metų Verslo vadybos fakultetas buvo tarp pirmųjų, pradėjusiųjų verslo vadybos studijas ir mokslinius tyrimus šioje srityje. Buvome pirmieji, pradėjusieji projektų valdymo specializaciją. Mūsų fakultete buvo įkurta pirmoji Lietuvoje Finansų inžinerijos katedra. Prieš kelerius metus pradėjome visiškai naują inovatyvią studijų programą „Ekonomikos inžinerija“. Kasmet turime ką nors naujo ir inovatyvaus pasiūlyti būsimiems studentams, socialiniams partneriams, Lietuvai. Būti inovatyviems leidžia mokslinių tyrimų tradicijos ir tarptautinis bendradarbiavimas mokslo ir studijų srityje.
Finansų inžinerijos katedra
Finansų inžinerijos katedra įkurta 1993 m. Nuo katedros įkūrimo vadovavo prof. habil. dr. A. V. Rutkauskas, šiuo metu katedrai vadovauja doc. dr. Algita Miečinskienė.
Katedros misija – katedros kolektyvo kuriamas žinias ir praktinio meistriškumo pagrindus paversti žinių ekonomikos galia, leisiančia Lietuvai efektyviai panaudoti pagrindinį jos turtą – žmonių kūrybiškumą. Katedros tikslas – būsimiems absolventams suteikti aukštos prabos profesijos žinias bei veiklos įgūdžius dar studijų metu. Katedros išskirtinumas – nuolatinė glaudžių sąveikų tarp inovatyvių žinių kūrimo bei inovatyvių veiklų puoselėjimo ir mokslo tyrimų, galinčių duoti atsakus į svarbiausias paminėtose veikose iškylančias problemas, paieška.
Svarbiausia Finansų inžinerijos katedros mokslinio pažinimo, inovatyvių žinių generavimas ir inovatyvių veiklų puoselėjimo kryptis yra investavimo sistemos, galinčios užtikrinti Lietuvos valstybei pakankamą jos gyventojų gerbūvį, veiklų patrauklumą ir visavertį jos kūrybinių galių panaudojimą, bei valstybinį ir ekonominį savarankiškumą ilgalaikėje perspektyvoje. Kasmet katedroje yra paskelbiama virš 40 mokslinių straipsnių.
Ekonomikos inžinerijos katedra
Ekonomikos inžinerijos katedra įkurta 2017 m., reorganizavus Verslo vadybos fakulteto akademinius padalinius. Katedrai vadovauja prof. dr. Daiva Jurevičienė. Ekonomikos inžinerijos katedra vykdo mikro ir makro lygmens ekonominių problemų tyrimus, dalyvauja tarptautiniuose ekonominių tyrimų projektuose. Šiuo metu katedroje dirba 6 profesoriai, 1 profesorius - partneris, 14 docentų, 2 docentas - partneris, 2 lektoriai, 2 asistentas.
Vadybos katedra
Katedros misija yra subūrus aukščiausios kompetencijos mokslininkus ir praktikus, vykdyti vadybos mokslo krypties tyrimus, kaupti ir skleisti žinias bendruomenei, taip užtikrinant puikią studijų kokybę, darbuotojų tobulėjimą ir visuomenės švietimą.
Katedros tikslas - puoselėti akademines vertybes, formuoti dėstytojų, studentų ir socialinių partnerių bendruomenę bei siekti maksimalaus akademinės veiklos įprasminimo universiteto, šalies ir pasaulio mastu.
Teisės katedra
Teisės katedra yra vienas iš šešių VILNIUS TECH universiteto Verslo vadybos fakulteto padalinių. Teisės katedra įsteigta 1993 m. Jos vedėju buvo teisės mokslų daktaras, docentas Juozas Sideravičius Po jo 2000 m. katedros vedėju tapo doc. dr. Kazimieras Liudvikas Valančius. Nuo 2002 m. iki 2018 m. Teisės katedros vedėjos pareigas užėmė prof. dr. Sigitas Mitkus. Šiuo metu (nuo 2021 m. rugsėjo mėn.) Teisės katedros vedėjo pareigas užima prof. dr. Darijus Beinoravičius. Šiuo metu teisės katedroje dirba: 1 profesorius; 3 docentai; 6 lektoriai Teisės katedros tikslas - supažindinti studentus su Lietuvos teisine sistema, ugdyti supratimą apie teisinę valstybę ir skatinti studentus pabaigus studijas savo praktinėje veikloje vadovautis teisės aktais ir principais. Teisės katedros išskirtinumas: Konsultacijos teisiniais klausimais. Teisinių dokumentų ruošimas. Arbitražo paslauga. Nuo 1993 m. Teisės disciplina įvesta kaip privaloma visiems studijuojantiems universitete, todėl Teisės katedra VILNIUS TECH studijų programoms siūlo šiuos studijų dalyko modulius: autorinė teisė, teisė, teisės pagrindai, verslo teisė, sutarčių teisė, informatikos teisė. Magistrantūros studijose - sutarčių teisė bei verslo teisė. Per Teisės katedros gyvavimo metus susiformavo savo srities specialistų, praktikuojančių teisininkų, mokslininkų ir dėstytojų kolektyvas, kuris stengiasi pasidalinti savo žiniomis su studentais, supažindinti su dalyko pagrindiniais elementais bei subtilybėmis.
=== Verslo technologijų ir verslininkystės katedra === Verslo technologijų katedra įkurta 2001 m. Verslo vadybos fakultete reorganizavus dvi katedras (Vadybos ir Ekonomikos katedros) į penkias katedras: Įmonių ekonomikos ir vadybos, Verslo technologijų, Socialinės ekonomikos ir vadybos, Tarptautinės ekonomikos ir vadybos, Finansų inžinerijos. Verslo technologijų ir verslininkystės katedra restruktūrizuota 2017 m. Verslo vadybos fakultete reorganizavus šešias katedras į penkias katedras: Ekonomikos inžinerijos, Finansų inžinerijos, Vadybos, Verslo technologijų ir verslininkystės, Teisės. 2001 – 2010 m. katedrai vadovavo prof. habil. dr. Narimantas Kazimieras Paliulis. 2010 m. rugsėjo mėn. – 2022 m. rugpjūčio mėn. katedrai vadovavo prof. dr. Vida Davidavičienė.
Nuo 2022 m. rugsėjo mėn. katedrai vadovauja prof. dr. Ieva Meidutė-Kavaliauskienė.
Macharcės kareivių kapinės
thumb|right|250px|Kareivių kapinės
Macharcės kareivių kapinės - I pasaulinio karo kareivių kapinės Macharcės kaime. 1994 m. gegužės 17 d. kapinės buvo įtrauktos į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. Kapinėse palaidoti 627 kareiviai žuvę 1915 m. vasario mėnesį. Iš viso kapinėse palaidoti 286 vokiečių kareiviai ir 341 rusų kareivis.
Šaudymo lentelė
Šaudymo lentelės (firing tables; ; таблицы стрельбы артиллерии) – lentelėse surašyti duomenys, apibūdinantys balistines pabūklo (minosvaidžio, raketos) savybes.
Artilerijos šaudymo lentelėse yra trys balistinių duomenų grupės: Lentelės būna skirtingos to paties pabūklo skirtingų tipų sviediniams – kadangi jų balistinės savybės skiriasi dėl sviedinių formos ir masės skirtumų.
Viešintų šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
'''Viešintų šv. arkangelo Mykolo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Viešintų miestelyje, prie kelio.
Centrinės Amerikos taurė
Centrinės Amerikos taurė arba UNCAF tautų taurė – Centrinės Amerikos valstybių futbolo čempionatas, vykęs kas dveji metai, organizuots nuo 1991 m. Jame dažniausiai dalyvavo visos Centrinės Amerikos nacionalinės futbolo rinktinės. Šiuo turnyru taip pat vyko atranka į CONCACAF Aukso taurės čempionatą.
Viešintų šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
Istorija
Viešintų bažnyčiai 1787 m. dovanoti 6 valakai žemės. 1794 m. pastačius kleboniją įsteigta parapija. Nors 1796 m. vizitacijoje teigiama, kad bažnyčia statyta 1790 m., tačiau, matyt, buvo suremontuota tik sena koplyčia. 1818 m. Kupiškio dekanas uždarė apgriuvusią bažnyčią.
thumb|left|250px|Bažnyčios galinis fasadas
Centrinės Amerikos taurė
Sėkmingiausiai čempionate dalyvavo Kosta Rikos rinktinė, laimėjusi 8 titulus. Čempionais taip pat yra tapę Hondūras, Gvatemala ir Panama.
Viešintų šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
Istorija
1820 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia, 1872 m. – klebonija (vietoj sudegusios). 1879 m. valdžia leido statyti naują mūrinę varpinę, o bažnyčiai pristatyti zakristiją ir sandėliuką. Lietuviškos spaudos draudimo laikais klebonas Bronius Šlamas platino draudžiamą literatūrą.
Centrinės Amerikos taurė
2017 m. surengtas paskutinis turnyras. Vėliau jį pakeitė CONCACAF Tautų lyga.
Viešintų šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
Istorija
Petro Liepos (1896–1953), Viešintose klebonavusio 1936–1945 m., rūpesčiu 1940 m. išdažytas bažnyčios vidus. P. Liepa 1945 m. rudenį areštuotas, žuvo Karagandos lageryje.
Architektūra
Bažnyčia neogotikinė, kryžminio plano, vienabokštė. Vidus 3 navų. Bažnyčios bokštas 55 m aukščio. Šventoriaus tvora akmenų mūro (XIX a. pab.). Jame palaidotas Viešintų klebonas Povilas Paškevičius (1892–1981).
Šiuolaikinės mokyklos centras
Viešoji įstaiga Šiuolaikinės mokyklos centras – privati dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo ir kvalifikacijos tobulinimo mokykla Vilniuje, Žygimantų g. 4/2, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio, papildomo ir kryptingo ugdymo programas. Įstaigos kodas 193083952.
Pastatas
Pastatas pastatytas XIX–XX a. Per 1931 m. potvynį buvo aplietas pastato rūsys ir dalis pirmojo aukšto. Pastatas yra keturių aukštų. Rusyje yra valgykla, šokių salė.
Alain Giresse
Alenas Žiresas (Alain Giresse; g. 1952 m. rugpjūčio 2 d.) – buvęs Prancūzijos futbolininkas, rungtyniavęs saugo pozicijoje, dabar – futbolo treneris.
Alenas Žiresas beveik visą savo profesionalo karjerą praleido „Girondins de Bordeaux“ klube, su juo du kartus laimėjo šalies čempionatą, tik paskutinius du sezonus atstovavo „Olympique de Marseille“. Jis taip pat buvo svarbus Prancūzijos rinktinės žaidėjas ir kartu su Mišeliu Platini, Luisu Fernandesu ir Žanu Tigana sudarė „magiškąjį saugų ketvertą“.
1995 m. Alenas Žiresas pradėjo trenerio karjerą „Toulouse FC“ klube. 2004 m. debiutavo kaip Gruzijos nacionalinės rinktinės treneris. Vėliau 4 metus dirbo su Gabono rinktine. 2010 m. Žiresas tapo Malio treneriu ir su komanda pasiekė 3 vietą 2012 m. Afrikos Tautų taurėje.
Alikantės tarptautinis oro uostas
Alikantės tarptautinis oro uostas (IATA kodas: ALC, ICAO kodas: LEAL) – šeštas pagal keleivių skaičių Ispanijos tarptautinis oro uostas.
Pirmasis Alikantės aerodromas buvo įrengtas 1936 m. Vėliau – 1967 m. aerodromas buvo perkeltas į kitą vietą, 9 km į pietvakarius nuo Alikantės centro, įrengtas keleivių terminalas. Nuo 1969 m. aviakompanija Iberia pradėjo skrydžius į Madridą ir Barseloną. Dėl didelio turistų srauto, jau 1970 m. Alikantės oro uoste pervežta 1 milijonas keleivių. 1974 m. baigtas statyti naujas oro uosto keleivių terminalas. 1978 m. oro uosto kilimo ir tūpimo takas prailgintas iki 3 km ilgio. 2007 m. Alikantės oro uoste bazę atidarė aviakompanija Ryanair. Šiuo metu Alikantė yra ketvirtoji didžiausia Ryanair kompanijos bazė, kurioje nuolat laikomi 9 lėktuvai. 2009 m. oro uoste pervežta 9,13 mln. keleivių. Alikantės oro uoste veikia du keleivių terminalai. Šalia pirmojo terminalo statomas ir trečiasis, kurį planuojama atidaryti 2011 m. Alikantės oro uostas lengvai pasiekiamas autostradomis, autobusais, taksi, ateityje planuojama nutiesti ir geležinkelio liniją į oro uostą.
Plunksna
Struktūra ir charakteristikos
thumb|300px|left|Plunksnų augimo zonos (pterilijos). Iš pradžių išsivysto pūkinės plunksnos, kurios maždaug po dviejų savaičių virsta kontūrinėmis. Pūkinės plunksnos apsaugo organizmą nuo šilumos praradimo. Jaunikliai paprastai būna neryškių spalvų. Suaugusių paukščių plunksnos būna kelių tipų: kontūrinės, pūkinės ir siūlinės.
Susidarymas
Plunksna formuojasi dar paukščiui esant kiaušinyje. Gemale susidaro kaip gumburėlis, sudarytas iš mezodermos spenelio, kurį dengia storesnis epidermio ląstelių sluoksnis. Gumburėlis auga pasviręs atgal. Vėliau plunksnos užuomazgos pamatinė dalis grimzta į odą, o epidermio gaubtelis išsivysto į du skirtingus sluoksnius. Paviršinis sluoksnis tampa dygstančios plunksnos makštimi, o gilesnis – išilgai skaidosi į raginius virbalėlius. Mezodermos spenelis traukiasi. Išaugę virbalėliai praplėšia makšties viršunę ir šis darinys virsta gemaline pūkine plunksna. Ant šios plunksnos kotelio yra daug purių šakelių. Tokia plunksna susiformuoja dar esant paukščiui kiaušinyje. Toks pūkinis apdangalas jauną paukštį saugo nuo šalčio ir jį gali nešioti keletą savaičių. Vėliau jaunikliams užauga kontūrinės plunksnos, jos formuojasi ant to paties spenelio po gemaliniu pūku, kurį vėliau išstumia. Viena iš šakelių auga greičiau ir virsta stiebu, o mažesnės šakelės lieka stiebo šonuose.
Tipai ir struktūra
Plunksnos skirstomos į kontūrines, pūkines ir siūlines. Paukščiai taip pat turi supaprastėjusių plunksnų su redukuotomis vėtyklėmis – tai šereliai, išsidėstę žiočių kampuose prie šnervių ir akių.
Kontūrinės plunksnos
thumb|250px|Plunksnos sandara: 1 – vėtyklė; 2 – stiebas; 3- šoninės šakelės; 4 – šalutiniai stiebai; 5 – spyglys. Kontūrinę plunksną (penna) sudaro: tuščiavidurė gerai išsivysčiusi ašis, kuri skirstoma į spyglį (calamus) (įsmigęs į odos folikulą), stiebą (rhachis) ir dvi plokščias vėtykles (vexillum) iš šonų. Vėtyklę sudaro vienodais tarpais ant plunksnos stiebo išsidėsčiusios šoninės šakelės (rami), kurios iš abiejų šonų apaugę spinduliais (radii) – smulkesnėmis antrinėmis šakelėmis. Gretimų šakelių spinduliai sukibę smulkiais kabliukais. Taip susidaro mechaniškai atspari ir labai elastinga plunksnos vėtyklė. Jei ši sudėtinga sistema suyra, paukštis, valydamas plunksnas, snapu ją vėl atstato. Neskraidančių paukščių (strutis) kabliukai sunykę, todėl susidaro puri vėtyklė. Tokios plunksnos buvo naudojamos moterų apdaro papuošimui. Kontūrinės plunksnos kūno paviršiuje pasiskirsčiusios nevienodai. Jos sudaro juostas – pterilijas, tarp kurių yra beplunksnės juostos – apterijos.
Pūkinės plunksnos
Pūkinės plunksnos (plumae) yra paprastesnės sandaros. Suaugėlių šios plunksnos turi minkštą stiebą, šoninės šakelės palaidos, neturi kabliukų. Visi jaunikliai turi pūkus, sudarančius vientisą sluoksnį ir saugančius kūną nuo išorinės temperatūros svyravimų. Kai kurių rūšių suaugusiems paukščiams po kontūrinėmis plunksnomis kaip šilumos reguliatorius išlieka ir pūkai. Tai būdinga vandens ir šaltų regionų paukščiams.
Siūlinės plunksnos
Mažos siūlinės plunksnos ant kurių ištįsusio stiebo kuokšto pavidalu yra susitelkusios šoninės šakelės, dengia visą kūną. Jos auga tarp kontūrinių plunksnų, kurios jas uždengia.
Pigmentacija
thumb|250px|Melsvosios guirakos (Guiraca caerulea) plunksnų dangos kaita. Iš viršaus į apačią: patinas veisimosi apdaru, patinas poilsio apdaru, patelė ir mėlynosios startenės (Passerina cyanea) galva. Paukščių plunksnos svarbios poravimuisi, todėl kai kurių rūšių patinų jos ypač gražios ir padeda patraukti patelių dėmesį. Jų spalva priklauso nuo pigmentų, kurie kilę iš chromatoforų arba plunksnoms vystantis pateko iš kraujo. Be to, spalvų įvairovė ir plunksnų žėrėjimas gali būti susijęs su šviesos spindulių laužymu, kuris atsiranda dėl plunksnos raginio sluoksnio nevienodos sandaros. Pagal spalvos kilmę jos skiriamos į chemines ir struktūrines (arba fizines) spalvas. Struktūrinei grupei priklauso spalvos su metaliniu atspindžiu, jos gali keistis priklausomai nuo apšvietimo.
Šėrimasis
Plunksnos – negyvas darinys, jos susidėvi ir išblunka, todėl keičiamos naujomis. Suaugę paukščiai šeriasi 1-3 kartus per metus (dažniausiai pasibaigus veisimosi laikotarpiui). Tarp senų plunksnų išauga naujos, o senosios pamažu išstumiamos iš folikulų. Šėrimasis paprastai susijęs su metų laikų kaitą. Prieš poravimosi metą išauga puošnūs kai kurių rūšių patinų apdarai, kurie padeda privilioti pateles. Veisimosi laikotarpiu įgaunami apdarai vadinami vestuviniais, kiti – poilsio. Šėrimasis iš poilsio apdarų į vestuvinius nėra pilnutinis, nes tuomet paukštis nekeičia sparnų ir uodegos plunksnų, o vien tik smulkiąsias plunksnas. Šėrimosi laikotarpis trunka nuo vieno iki trijų mėnesių ir tuo metu paukščių plunksnos turi dviejų sezonų požymius. Jaunikliai dažniausiai turi kitokias plunksnas nei vyresni paukščiai, jų plunksnos būna retesnės, nesudaro kompaktinės masės ir yra kitokių spalvų. Daugelis jaunų paukščių suaugėlių spalvas įgauna jau tą patį rudenį, t. y. pirmą kartą išsišėrę. Didesni paukščiai (pvz., vanaginiai) tik trečiais metais ar vėliau įgauna senių apdarus.
Jonas Andruševičius
Jonas Andruševičius (g. XV a. pab. ar XVI a. pr. – m. apie 1567 m.) – poetas.
Vilniaus katedros kanauninkas, nuo 1544 m. – Kijevo vyskupas, nuo 1555 m. – Lucko vyskupas nominatas.
Lotyniškai parašė poemėlę apie Algirdo laikais Vilniuje tariamai nukankintus vienuolius pranciškonus.
Vaclovas Tamašauskas
Vaclovas Tamašauskas (1924 m. spalio 23 d. – 2008 m. spalio 11 d.) – ilgametis Šiaulių Šiaulių dramos teatro aktorius. Sukūrė per 120 vaidmenų. 2004 m. Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu apdovanotas Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medaliu.
Biografija
Gimė Ukmergės raj. Deltuvos valsčiaus Laičių kaime. Šiaulių dramos teatre pradėjo dirbti 1947 m. debiutavęs Kavoliūno vaidmeniu J. Marcinkevičiaus pjesėje „Kavoliūnai″. Į pensiją išėjo 1991 metais, paskutinis sukurtas vaidmuo – Ferapontas A. Čechovo dramoje „Trys seserys″, kūrė vaidmenis iki 2002 metų.
Riečių piliakalnis
Riečių piliakalnis, Gaulės Kalnas – piliakalnis Marijampolės savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Riečių, Gudelių seniūnija. Pasiekiamas keliu, yra pravažiavus Riečius, paėjus 450 m į dešinę vakarų kryptimi per šlapias pievas, už kanalo.
Piliakalnis
miniatiūra|250px|250px|left|Informacinė lenta (prie plento) Piliakalnis įrengtas į Žuvinto pelkių masyvą įsiterpusiame sausumos kyšulyje, aukščiausioje jo vietoje esančioje kalvoje. Niuo piliakalnio apžvelgiama Beržinės pelkė. Aikštelė trikampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 25 m ilgio, 20 m pločio pietinėje dalyje. Šlaitai vidutinio statumo, iki 10 m aukščio.
Piliakalnis labai apardytas arimų, trianguliacijos bokšto apkasimo. Iš pietrytinės jo dalies anksčiau buvo kasamas žvyras. Dabar jis dirvonuoja, paviršiuje styro iki 1,2 m skersmens akmenys. Piliakalnio aikštelėje stovi 2001 m. Igno Gaulės pastatytas kryžius Liepakojų kaimui atminti.
Tarp piliakalnio ir aukštumos, kurioje dabar stovi Riečių Švč. Trejybės bažnyčia, buvusi kūlgrinda.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Gandingos piliakalnis
Gandingos piliakalnis su gyvenviete ir kapinynas (žemaičių kalba Gondingos piliakalnis, Gondingos pilis; registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A791KP, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR782) – piliakalnis ir kapinynas Plungės rajono savivaldybės teritorijoje, Gandingos kaimo rytiniame pakraštyje, Nausodžio seniūnija, Babrungo dešiniajame krante. Pasiekiamas iš plento (166) Plungė – Kuliai pasukus dešinę link Stonaičių, už 670 m vėl pasukus į dešinę rytų kryptimi ir pavažiavus 430 m, už sodybos dešinėje paėjus 230 m į dešinę, į pietryčius.
Piliakalnis
Piliakalnį juosia upė ir supa daubos. Šlaitai statūs, 16–18 m aukščio. Piliakalnio aikštelė ovali, pailga pietų – šiaurės kryptimi, 78x33 m dydžio, 2 m žemesne pietine puse, su ryškiu kultūriniu sluoksniu. Aikštelės pietvakariniame pakraštyje yra apie 70 m ilgio ir 8 m pločio ir 1 m aukščio lanko pavidalo pylimas, už jo griovys ir dar vienas, žemesnis, pylimas nugriuvusia pietine puse. Aikštelės vakarų – šiaurės vakarų krašte supiltas 70 m ilgio, 4 m aukščio, 60 m pločio pylimas, kurio išorinis šlaitas – 10 m aukščio. Šlaitai statūs, 32 m aukščio.
Piliakalnis labai apardytas arimų: nuskleisti pylimai, užlyginti grioviai. Aikštelės R ir PV kraštai nugriuvę kartu su čia buvusiais pylimais. Aikštelė ir dalis šlaitų dirvonuoja, kita apaugę lapuočiais.
Už papilio į šiaurės vakarus 4 ha plote yra papėdės gyvenvietė, joje išliko iki 0,6 m storio kultūrinis sluoksnis. 400 m į šiaurės vakarus nuo piliakalnio, į šiaurę nuo papėdės gyvenvietės yra V a. – XIII a. senkapis. Apie 0,84 km į šiaurės vakarus nuo piliakalnio yra kapinynas, už 2,4 km – alkakalnis, vadinamas Apieros kalnu.
Istorija
Gandinga priklauso seniausiam Lietuvos gyvenviečių tinklui, kuris formavosi dar valstybingumo susidarymo išvakarėse kaip gentinių susivienijimų centrų sistema, turinti ryškią gynybinę funkciją. Juosiama giliai įsirėžusių Babrungo slėnio kilpų, Gandinga praeityje garsėjo patogia gynybine padėtimi. Deja, rašytiniai šaltiniai apie tai labai skurdūs. Piliakalnyje stovėjo 1253 m. balandžio 5 d. Livonijos ordino ir Kuršo vyskupo Heinricho rašte dėl pietinių kuršių žemių dalybų minima Gondingos pilis.
Gandingos kūrimosi pradmenys, kaip ir vietovardžio kilmė, glaudžiai susiję su žemaičių etnogeneze ir kadaise čia gyvenusiais kuršiais. Tai liudija legendų gausa ir paplitę mitologiniai įvaizdžiai. Apie Gandingos piliakalnį yra surinkta net 14 legendų. Mitologiškai reikšminga yra ir paini Gandingos vandenų struktūra, kilpomis išraizgyta tarp sudėtingų paviršiaus formų. Rašytiniuose šaltiniuose yra žinių apie tai, kad Gandingos apylinkėje buvusi stabmeldžių šventykla, kurioje kūrenta šventoji ugnis. Gandingos mitologiją tyrinėjo L. Kšivickis, Norbertas Vėlius, Motiejus Valančius.
Kada įsikūrė pirmoji pilis, galima pasakyti tik apytikriai. Gandingos įtvirtinimų pradžia yra vėlyvesnė negu kai kurių ankstyvųjų nedidelių ir menkai stiprintų piliakalnių apylinkėje. Tačiau tarp didesnių sustiprėjusių genčių įrengtų piliakalnių su medžio ir žemės įtvirtinimų perimetrinėmis pilaitėmis, Gandingą galime laikyti viena ankstesnių. Kaip liudija senųjų gyventojų pėdsakų gausumas Babrungo paslėniais, Gandingoje įsitvirtinusios gentys racionaliai pasinaudojo patogiu vietovės reljefu ir gamtiniais turtais (augalija, gamtiškai drenuotais lydiminės žemdirbystės sklypais), todėl ilgainiui pralenkė daugelį aplinkinių genčių. Rasti radiniai apima I tūkstantmetį ir II tūkstantmečio pradžią, o laipsniškas jų gausėjimas IX a. – XIII a. rodo Gandingos komplekso svarbą bei gyventojų skaičiaus augimą.
Intensyvėjantys prekybos mainai bei kariniai konfliktai lėmė ankstyvas valstybingumo užuomazgas kuršių žemėse. Per daugelį šimtmečių trukusias kovas Žemaitijoje susiformavo bene tankiausias gynybinių įrenginių tinklas, kurio viena grandžių buvo medinė Gandingos pilis. Šiandien iš archeologinių radinių galima spręsti, kad Gandingos pilis buvo sunkiai prieinama, ir tik iš vakarų pusės.
XIII a. – XVIII a. Gandinga buvo valsčiaus centras, 1529–1567 m. ji randama neprivilegijuotų Lietuvos miestų sąraše. Nunykusi dar viduramžiais, Gandinga rašytiniuose šaltiniuose beveik neminima.
Legendos
Pasakojama, kad piliakalnyje yra dideli požemiai, kuriuose tą kraštą užkariavę švedai paslėpė didelius turtus, o juos saugoti pavedė velniams. Turtų sargas pasirodantis prašmatnaus ponaičio pavidalu, naktį ateina pas arkliaganius ar piemenis ugnies savo pypkei.
Skirsnemuniškių apylinkė
Skirsnemuniškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Jurbarko valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jurbarko rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Skirsnemunės apylinkės.
Edita Tamošiūnaitė
Edita Tamošiūnaitė (g . 1976 m. vasario 28 d. Jauniūnuose) – mokytoja, politikė, nuo 2013 m. LR švietimo ir mokslo ministerijos viceministrė.
Biografija
Gimė 1976 m. vasario 28 d. Jauniūnuose. 1998 m. baigė Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą ir įgijo lietuvių filologijos bakalauro kvalifikaciją. 2004 m. Vilniaus pedagoginio universiteto Pedagogikos ir psichologijos fakultete įgijo edukologijos (švietimo vadybos) magistro laipsnį. 2011 m. baigė Mykolo Romerio universiteto Viešojo administravimo fakultetą ir įgijo viešojo administravimo magistro laipsnį. Nuo 1998 m. iki 2001 m. dirbo lietuvių kalbos mokytoja Vilniaus r. Maišiagalos vidurinėje mokykloje. Nuo 2002 m. iki 2007 m. – Vilniaus r. Rudaminos Ferdinando Ruščico gimnazijos direktorė. Nuo 2007 m. iki 2009 m. dirbo Vilniaus miesto savivaldybės administracijos Kultūros ir ugdymo departamento direktoriaus pavaduotoja. Nuo 2009 m. iki 2011 m. vadovavo Vilniaus miesto savivaldybės administracijos Kultūros, sporto ir turizmo departamento Kūno kultūros ir sporto skyriui. Nuo 2011 m. iki 2013 m. dirbo Vilniaus miesto savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotoja. Nuo 2013 m. sausio 11 d. paskirta švietimo ir mokslo viceministre.
Vilka (Minija)
Vilka – upelis Lietuvoje, Telšių ir Plungės rajonuose; Minijos dešinysis intakas. Prasideda Žemaičių aukštumoje, į pietryčius nuo Žilvičių. Teka vinguriuodama daugiausia pietvakarių kryptimi, prateka Dievo Krėslo, Klaišių miškus. Įteka į Miniją 185,5 km nuo jos žiočių, į pietvakarius nuo Saušilio.
Intakai: Linmarkis (kairysis), Gargždupys (dešinysis).
Prie Vilkos yra šie kaimai: Vilkos, Varnaičiai, Zalepūgai.
Etimologija
miniatiūra|250px|left|Upėvardis kelyje
Svarmuo (sporte)
thumb|180px|Sportiniai svarmenys su keičiamais diskais Svarmuo  – sporte atliekant įvairius fizinius pratimus naudojamas įvairaus svorio įrankis. Neteiktinas terminas – hantelis.
Vilka (Minija)
Etimologija
Upėvardis kilo nuo gyvūno pavadinimo vilkas, vilkė.
Svarmuo (sporte)
Skirtas raumenų jėgai ugdyti. Sudarytas iš dviejų metalo rutulių arba ritinių (diskų), kuriuos jungia trumpa rankena. Laikomas vienoje rankoje.
Sportiniai svarmenys gali būti:
Būna įvairių masių: 0,5 kg, 1,25 kg, 2,5 kg, 5 kg, 10 kg, 15 kg, 20 kg, 25 kg, 50 kg.
Pratimai
thumb|180px|Pratimai su svarmenimis Dažniausiai naudojamas tokiose sporto šakose, kaip kultūrizmas, fitnesas lavinti rankų ir pečių raumenis.
Labiausiai tinka atliekant fizinius pratimus, kuriais siekiama lavinti raumenų jėgą. Taip pat su svarmenimis lengviau lavinti atskiras, sunkiau pasiekiamas raumenų grupes, nes galima tiksliau atlikti fizinius pratimus.
Pratimai: lenkimas, traukimas (nuo žemės), kilnojimas.
Taip pat skaitykite
Kita sportinė įranga raumenims treniruoti:
Briedupis
Briedupis gali reikšti šias upes Lietuvoje:
Dar žr.:
Gorisas
Gorisas (🇦🇲) – miestas pietryčių Armėnijoje, Siuniko srityje, netoli sienos su Azerbaidžanu, 70 km nuo Kapano. Išvystyta elektronikos, energetikos, maisto pramonė.
Požerės apylinkė
Požerės apylinkė (arba Paežerio apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Laukuvos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Varnių rajonui. 1954 m. prijungta Skabučių apylinkė, dalis Gomalių apylinkės ir dalis Palūksčio apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Požerės apylinkė prijungta prie Kaltinėnų apylinkės ir Laukuvos apylinkės.
Frydrichas Vilhelmas Horchas
Frydrichas Vilhelmas Horchas (1778 m. lapkričio 8 d. Karaliaučius – 1855 m. sausio 13 d. Klaipėda) – pirmasis Klaipėdos spaustuvininkas, lietuvių kalba spausdinęs knygas ir laikraštį „Lietuvininkų prietelis“.