cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Feliksas Viskantas
Biografija
Baigęs Palangos vidurinę mokyklą, 1952–1954 studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą Klaipėdos mokytojų institute, tuo pačiu metu muzikos mokykloje pas S. Girčių mokėsi griežti kontrabosu. Tarnaudamas sovietinėje armijoje, vadovavo karių chorui. 1957 Klaipėdos muzikos mokykloje įgijo choro dirigento specialybę (dėst. A. Buzys). 1957–1962 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje Vilniuje (dėst. A. Lopas). Studijuodamas mokė muzikos ir dainavimo vienoje sostinės aštuonmetėje mokykloje, vadovavo miškų technikumo vyrų chorui (1958–1961) ir 25-osios vidurinės profesinės technikos mokyklos jaunuolių chorui (1961–1967). F. Viskantas 1961–1967 buvo Lietuvos valstybinio akademinio dramos teatro muzikos dalies vedėjas, 1963–1973 dėstė choro dirigavimą Vilniaus valstybinio pedagoginio instituto Muzikos katedroje. 1965–1972 vadovavo mergaičių vokaliniam ansambliui, suburtam iš Vilniaus miesto vidurinių mokyklų vyresniųjų klasių moksleivių. Ansamblis dažnai pasirodydavo per televiziją, apie jį sukurtas televizijos filmas „Skambantis namelis".
Nuo 1972 F. Viskantas buvo Vilniaus inžinerinio statybos instituto Estetikos katedros dėstytojas, vėliau vyr. dėstytojas ir docentas, taip pat ir akademinio mišriojo choro „Gabija“ chormeisteris, nuo 1975 iki mirties meno vadovas ir dirigentas. Choras – daugelio respublikinių dainų švenčių konkursų prizininkas ir laureatas, gražiai pasirodydavo tarptautiniuose studentų mišriųjų chorų konkursuose „Juventus“ Kaune ir Baltijos respublikų studentų dainų šventėse „Gaudeamus“ Rygoje, Vilniuje ir Tartu. „Gabija“ 1984 VI Stasio Šimkaus chorų konkurso Klaipėdoje laureatė, daug koncertavo Lietuvoje, taip pat užsienyje – Vengrijoje, Vokietijoje, Čekijoje, Danijoje, padarė įrašų Lietuvos radijui ir televizijai, turėjo įdomių ir subtiliai interpretuojamų klasikinių ir lietuvių kompozitorių kūrinių repertuarą. 1994 m. gegužės 25 d. Valstybinės filharmonijos salėje „Gabija“ surengė įspūdingą dviejų dalių koncertą savo gyvavimo 30-mečiui pažymėti. Paskutinį kartą „Gabijai" F. Viskantas dirigavo 1995 m. lapkričio 17 d. Vilniaus technikos universiteto 5-mečio minėjime – koncerte.
Nuo 1979 pedagogas kurį laiką dėstė choro dirigavimą Lietuvos valstybinėje konservatorijoje.
F. Viskantas atliko didelį visuomeninį darbą. Buvo Vilniaus miesto chorvedžių tarybos narys, respublikinių dainų švenčių konsultantas, chorų apžiūrų ir konkursų žiuri narys, „Dainų dainelės“ konkursų žiuri narys, respublikinių studentų dainų švenčių Klaipėdoje (1977), Marijampolėje (1981) ir Šiauliuose (1984), Baltijos studentų dainų švenčių „Gaudeamus" Rygoje (1981), Taline (1984), Vilniuje (1988), Liepojoje ir Uogrėje (1991), taip pat Tartu (1995), 1990 Lietuvos tautinės dainų šventės ir 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventės Vilniuje dirigentas.
F. Viskantas sukūrė dainų chorams ir vokaliniams ansambliams. Išpopuliarėjo jo dainos „Traukinių dainelė“ ir „Ežerėliai". 1985 dirigentui suteiktas nusipelniusio artisto garbės vardas. Išaugino tris dukras, iš kurių Rasa ir Daina tapo kvalifikuotomis dirigentėmis.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Klaipėdos rajono savivaldybės taryba 2007–2011 m.
Klaipėdos rajono savivaldybės taryba – Klaipėdos rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2007 m. vasario 25 d. visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal proporcinę rinkimų sistemą ir Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus.
Partijos
Rinkimuose dalyvavusios partijos gavo vietų:
Veikla
Pirmasis tarybos posėdis įvyko 2007 m. balandžio 13 d. Savivaldybės meru išrinktas Vaclovas Dačkauskas. Mero pavaduotoja perrinkta Tėvynės sąjungos (konservatorių, politinių kalinių ir tremtinių, krikščioniškųjų demokratų) sąrašo atstovė Rūta Cirtautaitė, Savivaldybės administracijos direktoriumi paskirtas Tėvynės sąjungos atstovas Česlovas Banevičius.
Nuorodos
Oficiali svetainė
386 m. pr. m. e.
'''386 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Jonas Januška (1935)
Jonas Antanas Januška (1935 m. gegužės 15 d. Raudonė, Jurbarko raj. – 2007 m. gegužės 11 d. Kretinga) – Lietuvos agronomas, kolekcionierius, verslo ir politinis veikėjas.
Biografija
Mokėsi Raudonės progimnazijoje, baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. Baigęs mokslus dirbo kolūkio pirmininku, žemės ūkio valdybos inspektoriumi. Svajonę būti lietuvių kalbos ir literatūros mokytoju iš dalies įgyvendino, kai 1963 m. atvyko į Kretingą. Kretingos žemės ūkio technikumo dėstytoju ir direktoriaus pavaduotoju išdirbo 15 metų. Daug asmeniškai prisidėjo prie žiemos sodo rekonstrukcijos darbų bei šalia esančių tvenkinių valymo. Vėliau Kretingos vietinio radijo laidų vedėjas ir rengėjas, daugiau nei 10 metų dirbo rajono partijos komitete, vėliau – „Kauko“ televizijos laidų redaktorius ir vedėjas, UAB „Kretingos kabelinė televizija“ direktorius.
Surinktas anekdotų, 400 keramikinių medalių, senų maldaknygių, giesmynų, žurnalų „Kregždutė“, „Žvaigždutė“, „Karys“ kolekcijas padovanojo Kretingos muziejui.
Prancūzijos ir Belgijos komiksai
Prancūzijos ir Belgijos komiksai – komiksai, sukurti Belgijoje ir Prancūzijoje. Šios šalys turi ilgas komiksų ir komiksų knygų tradicijas. Dauguma kitų šalių, ypač Italija turėjo daug įtakos iš Prancūzijos ir Belgijos komiksų.
Istorija
XX a. pradžioje komiksai nebuvo leidžiami atskirai, jie pasirodydavo laikraščiuose, kartą į savaitę ar į mėnesį. 1900 m. pasirodė pirmi populiarūs prancūzų komiksai, tai Bécassine ir Les Pieds Nickelés. 1920 m. abatas iš Averbode Belgijoje pradėjo leisti Zonneland, žurnalą, kuriame buvo daugiau teksto negu iliustracijų, tačiau vėliau pradėjo leisti ir komiksus.
1920 m., po Pirmojo pasaulinio karo, prancūzų dailininkas Alain Saint-Ogan pradėjo profesionalią karikatūristo karjerą, sukūrė sėkmingas Zig et Puce serijas (1925 m.). Saint-Ogan buvo vienas iš pirmųjų prancūziškai kalbančių dailininkų, kuris panaudojo JAV išpopuliarintus žodžių balionus.
Vienas iš tikrų Belgijos komiksų buvo Hergé Tintino nuotykiai, kurio istorija Tintinas tarybinėse žemėse buvo išleista Le Petit Vingtième 1929 m. Tada Tintinas buvo kitoks, negu kaip dabar yra vaizduojamas, jo stilius buvo labai naivus ir vaikiškas. Ankstyvos istorijos buvo taip pat politiškai neteisingos, galima įžvelgti rasistinių ir politinių sereotipų, dėl ko vėliau autorius gailėjosi.
Pirmasis stumtelėjimas link modernių komiksų įvyko 1934 m., kai vengras Paul Winckler sudarė sandorį su King Features Syndicate, kad galėtų sukurti Journal de Mickey, savaitinį 8 puslapių „komiksą“.
Sėkmė buvo gana greita, greitai daug kitų leidyklų pradėjo išleisti periodiką su amerikietiškomis serijomis.
Žymiausi komiksai
Buvo išleista šimtai Prancūzijos ir Belgijos komiksų serijų, tarp kurių yra nemažai žinomų visoje Europoje, bei Lietuvoje:
Algirdas Boguševičius
Algirdas Boguševičius (g. 1958 m. balandžio 23 d. Kaune) – Lietuvos gydytojas chirurgas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras, buriuotojas.
Biografija
Nuo 1984 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1989 m. Kauno medicinos akademija, nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) klinikų gydytojas chirurgas. Nuo 2003 m. Chirurgijos klinikos Krūties chirurgijos skyriaus vadovas profesorius, krūtų onkochirurgas, abdominalinis chirurgas konsultantas. Nuo 1989 m. Kauno medicinos universiteto dėstytojas.
Tiria pilvaplėvės uždegimo, žarnyno nepraeinamumo, krūties vėžio, kompiuterinės technikos pritaikymo medicinoje problemas.
1989 m. kartu su kitais buriuotojais iš Lietuvos jachta „Audra“ atliko transatlantinį žygį Klaipėda–Niujorkas. 1990 m. įgijo jachtos kapitono sertifikatą.
Žmona gydytoja oftalmatogė, medicinos mokslų daktarė, Kauno medicinos universiteto Akių ligų klinikos administratorė Rima Boguševičienė.
Babtų apylinkė
Babtų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Algirdas Boguševičius
Biografija
2007 m. Kauno miesto savivaldybės apdovanojimo „Gerumo plyta“ laureatas.
Babtų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Babtų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilijampolės rajonui. 1954 m. prijungta dalis Antaginės apylinkės ir dalis Gailiušių apylinkės, 1961 m. – Muniškių apylinkė, 1963 m. – Vilkėnų apylinkė, o dalis Babtų apylinkės prijungta prie Užliedžių apylinkės. 1986 m. prijungta Panevėžiuko apylinkė. 1995 m. apylinkė performuota į Babtų seniūniją.
Pasaulio tautų mitologijos enciklopedija
thumb|250px|Pasaulio tautų mitologijos enciklopedija
Pasaulio tautų mitologijos enciklopedija  – rusiškas enciklopedinis mitologijos žinynas. Vienas pagrindinių autorių – Vladimiras Toporovas. Kiti autoriai – A. Losevas, E. Meletinskis, B. Riftinas.
Enciklopediją 1987–1988 m. išleido „Tarybinė enciklopedija“. Vyr. redaktorius – S. Tokarevas. Tai fundamentalus mokslinis kūrinys, kurio autoriams ir mokslo darbuotojams 1990 m. buvo paskirta TSRS valstybinė premija.
Be spausdintinės versijos 2006 m. išleistas CD.
Durga
thumb|260px|Deivė Durga
Durga ( – 'nepasiekiamoji') – hinduistinė dievybė, viena iš karingų Devės (Šaktės) formų, šaktizme garbinama kaip Deivė Motina. Durgos kultas ypač populiarus Bengalijoje.
Durgos kultas greičiausiai atėjęs iš Himalajų, Vindhjų tautų (šabarų, barbarų, pulindų) mitologijos, kur buvo garbinama augalijos, gamtos jėgų, karo deivė. Durgos kultas, asimiliavęs daugelio vietinių deivių kultus, paplito Indijoje. Vėliau ji inkorporuota į brahmanistinę mitologiją kaip visagalio laiko (Kali), pirmykštės gamtos energijos (šaktės) deivė.
Deivė Durga laikoma materialiosios visatos (prakritės) valdove. Durgos fizinė išvaizda yra gąsdinanti, bet kartu ir simboliška. Dažniausiai ji vaizduojama su dešimčia rankų, kurios ženklina dešimt naudą teikiančios veiklos rūšių. Ji raita ant nuožmaus, herojiškumą simbolizuojančio liūto, trypia juo Mahišasurą − demoną buivolo pavidalu, įkūnijantį visas įmanomas ydas. Durga yra Šivos žmona. Ji turi 4 vaikus: Kartikėją, Ganešą, Lakšmę ir Sarasvatę. Rankose laiko gyvatę, pradedančią sunaikinimą, ir dvidešimt skirtingų ginklų, kurių kiekvienas simbolizuoja atskirą dorybingos veiklos tipą.
Durga yra laikoma kovotoja, saugo dievus ir pasaulį nuo demonų. Svarbiausias žygdarbis – demono Mahišos, pasivertusio buivolu ir išvariusio dievus iš dangaus į žemę, nužudymas. Jis minimas rugsėjo–spalio mėnesiais vykstančioje Durgapūdžos šventėje, kuri trunka 10 dienų. Kitus žygdarbius (nužudė dievų priešus asurus, pasirodė dievui Ardžunai prieš Kurukšetros mūšį) Durga atliko deivių Kali, Čhinamastos ir kitais pavidalais.
Durga apsireiškia daugeliu pavidalų. Nors ir garbinami kaip atskiros tam tikras savybes ir požymius turinčios dievybės, pavyzdžiui, Kali ar Uma, jie laikomi tos pačios Deivės aspektas. Kaip Šivos žmona, Durga vadinama: Parvate, Gaure, Uma, Devi, Bhavane ir t. t. Jos savybės taip pat yra skirtingos − priklauso nuo to, į kokį deivės aspektą yra sutelkęs dėmesį garbintojas. Pačios dosniausios ir palankiausios yra Gaurė, Uma ir Parvatė, paprastai jos vaizduojamos meilios ir malonios. Durga neretai pristatoma kaip herojiška kovotoja, kartais netgi trokštanti kraujo. Tuo tarpu Kali yra nuožmiausia deivės forma
Reikšmingiausias Durgai skirtas tekstas yra Markandėjos puranos skyrius „Devymahatmja“.
Vincas Kaulinis–Miškinis
Vincas Kaulinis–Miškinis (taip pat Utenis; 1912 m. sausio 8 d. Sankt Peterburge, Rusijoje – 1949 m. kovo 23 d. Nolėnų k., Leliūnų valsčiuje) – Lietuvos policijos pareigūnas, partizanas, 1941 m. birželio sukilimo dalyvis, Vytauto apygardos vadas. Brolis Leonas Kaulinis (1917–1987), chorvedys, emigravęs į JAV.
Biografija
Su tėvais grįžęs į Lietuvą, apsigyveno Biliūnuose, Vyžuonų valsčiuje (dab. Utenos raj.). Tėvai turėjo 8 ha žemės. 1934 m. baigė septynias Utenos „Saulės“ gimnazijos klases. 1934–1935 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje. 1935 m. baigė Sanitarijos puskarininkių mokyklą. 1936 m. kovo 28 d. buvo paleistas į atsargą. 1937 m. baigė policijos mokyklą ir pradėjo dirbti policininku Tauragnuose. 1937–1939 m. buvo Kauno, nuo 1939 m. – Vilniaus policijos vachmistras. Prasidėjus pirmajai sovietų okupacijai iki 1940 m. spalio 5 d. dirbo Vilniaus miesto milicijos nuovados viršininko padėjėju. 1940 m. gruodžio mėn. iš tarnybos atleistas. Vokiečių okupacijos metais dirbo Vilniaus rajono policijos viršininku.
Rezistencinė veikla
Nuo 1944 m. įsijungė į partizaninę kovą, pasirinko Miškinio slapyvardį. 1946 m. rugpjūčio 25 d. V. Kaulinis-Miškinis ėmė vadovauti vietoj sunaikintos Šarūno rinktinės įkurtai Liūto rinktinei, prieš tai ėjęs Gedimino kuopos vado pareigas.
1947 m. vasarą jis ėmė vadovauti Vytauto apygardai, taip pat buvo Rytų Lietuvos srities vado pavaduotoju. V. Kaulinis–Miškinis stengėsi sukurti organizacinę apygardos struktūrą ir vadovavo atskirų rinktinių veiklai. Tuo metu Vytauto apygardoje kovojo apie 900 partizanų. 1947 m. rugpjūčio mėn. V. Kaulinis–Miškinis kartu su Algimanto apygardos vadu Antanu Slučka-Šarūnu dalyvavo partizanų pasitarime Vilniuje. Jie vos išsigelbėjo iš saugumo agento Juozo Markulio–Erelio paspęstų spąstų. V. Kauliniui–Miškiniui pavyko tik todėl, kad įšoko į Nerį ir nuplaukė pasroviui kelis kilometrus. Iš dalies per jį Aukštaitijoje buvo demaskuota išdaviko J. Markulio–Erelio veikla.
1948 m. rugpjūčio 4 d. V. Kaulinis–Miškinis buvo paskirtas srities vado A. Slučkos-Šarūno pavaduotoju. 1948–1949 m. V. Kaulinis–Miškinis dažniausiai apsistodavo Leliūnų valsčiuje, Aknystėlių kaime, slapstydamasis Juozo Baliūno sodyboje. Tuo metu partizanai jau buvo netekę daug vadų, o enkavėdistai vis labiau siautėjo, suaktyvėjo ir agentų veikla. Nors partizanų apygardų vadai suprato, kad reikia jungtis ir geriau koordinuoti veiksmus, tačiau šie tikslai jau buvo sunkiai įgyvendinami. 1949 m. kovo 24 d. V. Kaulinis–Miškinis žuvo su septyniais bendražygiais kautynėse su okupantais Leliūnų valsčiuje, Nolėnų kaime, sodyboje įrengtame bunkeryje. thumb|180px|Žūties vietą žymintis paminklas
Magnetinis momentas
Orbitinis (orbitalinis) magnetinis momentas – besisukančio elektrono aplink branduolį sukuriamas magnetinis laukas, kuris eina išilgai elektrono skridimo kryptimi. Laikoma, kad elektrono orbitinis magnetinis momentas ir orbitinis mechaninis momentas eina per orbitos, kuria skrieja elektronas, ašį, tik jų kryptys yra priešingos. kur e yra elektrono krūvis, v yra elektrono sukimosi greitis, r yra atstumas nuo elektrono iki branduolio, aplink kurį sukasi elektronas. .
Degučiai (Širvintos)
Degučiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Žemųjų Viesų.
Magnetinis momentas
Judėdamas orbita, elektronas sukuria srovę (pirmoje vandenilio orbitoje): Apie 20 mA srovės užtenka nešiojamam radijui su ausinėmis, kurio stiprintuvas sunaudoja ~7 mA. Kaitrinėse lemputėse nors ir nelabai didelė srovė teka, bet dėl didelės „trinties“ „siūle“ lemputė sunaudoja daug vatų energijos, o besisukdamas elektronas tik pernešinėja kruvį ir neatlieka darbo (kaip ir Žemė besisukanti aplink Saulę), bet elektronas aplink save sukuria magnetinį lauką. Įjungus išorinį magnetinį lauką, elektrono orbita iškrypsta – vyksta elektrono precesija, kuri vadinama diamagnetizmu, kai atomai neturi magnetinio momento dėl elektronų sukinių išsidėstymo, taip, kad vienų elektronų sukiniai kompensuojami kitų elektronų sukiniais.
Pavyzdžiui, magnetinis momentas pirmai (trumpiausio spindulio) vandenilio atomo orbitai yra: Orbitinis magnetinis momentas antroje vandenilio orbitoje yra lygiai toks pats: Bendru atveju vandenilio orbitinis momentas bet kurioje orbitoje skaičiuojamas pagal formules:
kur v – elektrono skriejimo greitis aplink protoną, h – Planko konstanta, m – elektrono masė, r – orbitos spindulys, n – orbitos numeris. Vandenilio atomo orbitos spindulys randamas pagal formulę: kur n – skriejančio elektrono aplink protoną orbitos numeris pradedant nuo artimiausios protonui orbitos (kai elektronas yra arčiausiai protono).
Dėl orbitinio magnetinio momento kai kurios medžiagos (pavyzdžiui, geležis), veikiant elektros srovei, gali įsimagnetinti. Tai patikrinti galima namų sąlygomis, aplink atsuktuvą apvyniojus izoliuotą laidą (padarius keliasdešimt vijų) ir prie tų galų akimirksniui prijungus kelių voltų srovę. Tada atsuktuvą priliesti prie geležies ir atsuktuvas kaip magnetas trauks geležį. Fizikinis šio reiškinio paaiškinimas yra toks, kad, prijungus elektros srovę, apvyniotu laidu juda elektronai ir elektros laukas sukuria jam (apvyniotiems laidams) statmeną magnetinį lauką (išilgai atsuktuvo ašies).
Kai kurios medžiagos, pavyzdžiui, plastmasė negali įsimagnetinti kaip, pavyzdžiui, geležis, nes ašis, apie kurią sukasi elektronai, negali būti pasukta erdvėje dėl tos medžiagos atomų šiluminio judėjimo. Didinant temperatūrą, visos medžiagos blogiau įsimagnetina.
Medžiagos, kurios visai neįsimagnetina, vadinamos diamagnetikais, o medžiagos, kurios truputį įsimagnetina, vadinamos paramagnetikais. Feromagnetikais vadinamos medžiagos, kurios keliomis eilėmis geriau įsimagnetina nei dia – ir paramagnetikai, tokios medžiagos yra, pavyzdžiui, geležis.
Judantis orbita elektronas turi momentinį impulsą: kur m elektrono masė, v elektrono greitis ir r elektrono orbitos spindulys. Pavyzdžiui, pirmai vandenilio orbitai orbitinis judesio kiekio momentas yra: Žinant orbitinį magnetinį momentą ir momentinį impulsą galima užrašyti giromagnetinį santykį:
Sukiniui giromagnetinis santykis yra magnetinio momento ir mechaninio momento (sukinio) santykis: kur p_{ms} yra sukinio magnetinis momentas, L_s – sukinio mechaninis momentas (spinas), m – elektrono masė, e – elektrono krūvis, \hbar – mažoji Planko konstanta. Elektrono savitas girobarinis santykis du kartus didesnis, negu sukimosi aplink orbitą metu.
Elektrono savitas magnetinis momentas yra:
Išvada, kad elektronas kaip magnetas (p_m) veikia apie 10 kartų stipriau, skriedamas orbita aplink vandenilio branduolį (žemutinėje orbitoje), negu jo vidinė magnetinė savybė (p_{ms}).
Protono sukinio magnetinis momentas yra:
Buvo nustatyta, kad visų elektronų orbitinis magnetinis momentas, veikiant magnetiniam laukui (feramagnetikuose), išsidėsto tam tikra tvarka, tuo pat metu paveikdamas elektronų ir nukleonų savąjį magnetinį momentą ir šitaip įmagnetindamas medžiagą ilgam laikui.
Orbitinį magnetinį momentą besisukančio aplink branduolį elektrono galima įsivaizduoti, kaip besisukančio aplink branduolį mažo magneto kuriamą lauką (magneto pietinis polius sutampa su elektrono skriejimo kryptimi, o šiaurinis polius yra priešingas šiai krypčiai). Elektrono sukimosi ašis gali nukrypti tik kai veikia išorinis magnetinis laukas, kuris sukuria elektrono precesiją.
Solnikai (Balstogės apskritis)
Solnikai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zabluduvo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Per kaimą teka Nevodnicos upė.
Magnetinis momentas
Magnetinis imlumas:
LUV Graz
LUV Graz – Austrijos futbolo klubas iš Graco.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1959 m.
2009 m. žaidė mėgėjų lygoje.
Žalioji plateivė
Žalioji plateivė (Coeloglossum viride) – gegužraibinių (Ochidaceae) šeimos augalas.
Augalas paplitęs didžiojoje Europos dalyje, Azijos netropinėse srityse (Sibire, Himalajauose, Japonijoje ir kt.), didžiumoje Kanados, Aliaskoje, JAV kalnuose. Auga nederlingame dirvožemyje, drėgnose žemažolėse pievose, dažniausia briedgaurynuose, kartais miškų aikštelėse.
Plateivės – daugiamečiai, 10–20 cm aukščio žoliniai augalai. Šakniagumbis plaštakiškai suskaldytas. Lapai pražanginiai, kiaušiniški ar kiaušiniškai lancetiški, su stiebą apgaubiančiomis lapamakštėmis. Žiedai susitelkę į viršūninę varpos pavidalo kekę, su gana didelėmis, už žiedus ilgesnėmis pažiedėmis. Apyžiedžio lapeliai gelsvai ar rusvai žali. Lūpa triskiautė. Pentinas trumpas, maišelio pavidalo. Vaisius – kiaušiniška ar ritiniška dėžutė. Žydi gegužės–liepos mėnesiais.
Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. Nyksta dėl natūraliųjų pievų plotų mažėjimo.
Bystršicė
Bystršicė  – maža upė Čekijoje, tekanti į pietus nuo ištakų (ties Peckos miestu), per Miletyną, Horžices, Mokrovousy kaimą, Nechanices, Boharyně kaimą, Kratonohy kaimą ir ties Chlumecu prie Cidlinos įteka į Cidliną.
Russel Mwafulirwa
Raselas Mvafulirva (g. 1983 m. vasario 24 d.) – Malavio futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje. Malavio nacionalinės rinktinės ir Švedijos klubo IFK Norrköping žaidėjas.
Karjerą pradėjo Malavio klube Silver Strikers, o 2002 m. persikėlė į PAR. Ten rungtyniavo pajėgiame Ajax Cape Town FC klube. Nuo 2008 m. žaidžia Švedijoje.
Russel Mwafulirwa su šalies rinktine dalyvavo 2010 m. Afrikos Tautų taurėje.
387 m. pr. m. e.
'''387 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Migla
Migla – meteorologinis reiškinys, kurio metu ore susidaro maži kabantys vandens lašeliai. Migla gali atsirasti dėl savaiminių gamtinių sąlygų ar vulkaninio aktyvumo. Migla dažna tose vietose, kur šaltas oras užslenka virš įšilusio vandens, drėgnų laukų, pievų. Migla taip pat trumpam susidaro iškvėpus šiltą orą šaltoje aplinkoje ar prigaravusioje pirtyje.
Lietuvoje migla būdingai kyla vasaros antros pusės arba rudens pradžios vakarais, kai šaltas vakaro oras užslenka ant per dieną įkaitintų vandens telkinių ir žemės. Taip pat miglą galima dažnai pamatyti vėsų rytą virš vandens telkinių.
Miglą galima sukelti dirbtinai naudojant aerozolius, jei drėgmės lygis yra tinkamas.
Lietuvių ir bendrai indoeuropiečių mitinėje sampratoje žodis miglà susijęs su miegu, miegojimu (abu žodžiai kilę iš tos pat šaknies *meigh-. Migla, ūkana daugelyje pasaulio tradicijų dažnai laikoma pirmine terpe, kuri buvusi prieš pasaulio sutvėrimą. Be to, migla daugelyje tradicijų gali būti suprantama psichiškai, dvasiškai ir kitąsyk siejama su mintimis, susimąstymu.
Žemaičiai (baltų gentis)
Žemaičiai (sen. ) – baltų gentis užėmusi teritoriją dabartinėje Lietuvoje maždaug tarp Virvytės ir Jūros upių vakaruose, pietuose Smalininkų ir Kauno apylinkėse siekė Nemuną, rytuose nesiekė Šventosios upės, o šiaurėje jų riba ėjo šiek tiek šiauriau Tryškių, Kuršėnų, per Šiaulių miestą, šiek tiek šiauriau Radviliškio, Šeduvos, Panevėžio.
Dabartinė žemaičių genties teritorija
Dabar šios baltų genties pakraščiuose yra įsikūrę šie miestai ir miesteliai, tai: Kaunas, Karmėlava, Žeimiai, Bukonys, Siesikai, Raguva, Miežiškiai, Panevėžys, Gegužinė, Smilgiai, Šeduva, Radviliškis, Šiauliai, Kuršėnai, Tryškiai, Luokė, Varniai, Tverai, Laukuva, Pajūralis, Bikavėnai, Žygaičiai, Tauragė, Jurbarkas, Šlienava. Kiti didesni miestai ar miesteliai yra šie: Kėdainiai, Raseiniai, Kelmė, Šilalė, Ariogala, Tytuvėnai, Ramygala, Karmėlava, Skaudvilė, Užventis.
Tyrinėjimai
Vieningai ir archeologų, ir kalbininkų ši teritorija priskiriama žemaičių gentims, bet nesutariama dėl jos kilmės ir chronologijos. Apie šią baltų gentį nėra rasta gilesnių šaknų kaip pirmojo tūkstantmečio po Kristaus vidurys. Archeologiškai yra neskiriama kaip atskira gentis pirmaisiais amžiais po Kristaus, todėl neabejotinai ji pradėjo formuotis tautų kilnojimosi laikotarpiu. Žemaičių substratu laikytinos vakarų baltų periferinės grupės (galbūt kuršiai kada gyveno daug didesnėje teritorijoje į pietryčius).
Žemaičiams tuomet buvo artimiausios žiemgalių gentys, nors Žemaitijos regionai turėjo daugelio kitų kultūrų bruožų, pietvakariuose, vakaruose – skalviams ir kuršiams, šiaurėje – žiemgaliams, rytuose – pražemaičiams.
Žemaičių protėvių asimiliuotos baltų gentys
Žemaičių gentis davė pradžią dabartiniams žemaičiams, kada senosios žemaičių gentys, skverbdamosios į nusilpusių per kovas su kryžiuočiais pietų kuršių, žiemgalių ir skalvių genčių teritoriją jas asimiliavo, ilgainiui dalis šių genčių perėmė ne tik žemaičių kalbą, bet ir pavadinimą. Tokiu būdu atsirado šiuolaikinė žemaičių etninė grupė, kuri dažnai neskiriama nuo dabar aprašomų žemaičių genčių.
Miletynas
Miletynas  – miestas Čekijoje, Hradec Kralovės krašte.
Spalio 11
Spalio 11 yra 284-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 285-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 81 diena.
Šventės
(kol kas neįvestos)
Vardadieniai
Germanas – Rimgaudas – Daugvydė – Zinaida – Zina
2014 m. pasaulio futbolo čempionato atranka/Pietų Amerika
Straipsnyje pateikiami atrankos į 2014 m. pasaulio futbolo čempionatą Pietų Amerikos zonos rezultatai.
Tvarka
Kaip įprasta, visos CONMEBOL zonos komandos varžosi vienoje grupėje, tiesa, Brazilija, kaip pasaulio čempionato šeimininkė, atrankoje nedalyvauja. Pirmas keturias vietas grupėje užėmusios komandos patenka į pasaulio čempionatą tiesiogiai, o užėmusi 5 vietą žais tarpkonfederacnes atkrintamąsias varžybas.
FC Lahti
Lahčio FC – Suomijos futbolo klubas iš Lahčio.
Žaidėjai
Atnaujinta; 2021 m. rugsėjo 1 d.
SCARA
thumb|right|SCARA roboto [[kinematinė diagrama]] Scara tipo robotas  – išrenkanti lanksti ranka robotizuotam surinkimui.
Tradiciškai SCARA yra 4-ių judrumo laipsnių robotas, t. y. jis gali dirbti X-Y-Z koordinačių sistemoje. Ketvirtasis laipsnis – riešo pasukimas (Teta-Z). X, Y ir Teta-Z judesiai atliekami vienoje plokštumoje, pasukamų jungčių pagalba. Vertikalų judesį paprastai atlieka atskira linijinė pavara ties roboto riešu ar baze. SCARA robotai naudojami surinkimo operacijose, kur galutinis detalės padėjimo judesys atliekamas vien tik vertikalia ašimi. Dažniausiai naudojamas surinkimui, dedant objektus plokštumoje.
IWF Vikipedijos blokavimas
thumb|250px|Straipsnis Virgin Killer vaizduojamas kaip nerastas
IWF Vikipedijos blokavimas – interneto stebėjimo tarybos (Internet Watch Foundation) Jungtinės Karalystės padalinio atliktas Angliškos Vikipedijos puslapio apie grupės Scorpions albumą en:Virgin Killer užblokavimas (nuo 2008 m. gruodžio 5 d.), teigiant, kad jame pavaizduotas albumo viršelis yra potencialiai nelegalus kaip skatinantis vaikų pornografiją.
Visi pagrindiniai Jungtinės Karalystės interneto tiekėjų (BT Group, Vodafone, Virgin Media/Tesco.net, Be/O2, EasyNet/UK Online/Sky Broadband, Demon, TalkTalk) adresai (95 % vartotojų) buvo užblokuoti nuo puslapio peržiūros Vikipedijoje, nepaisant to, kad albumo viršelį galima laisvai rasti visame internete, pats albumas yra pardavinėjimas JK. Visi šių tiekėjų vartotojai prie Vikipedijos jungiami ne įprastu IP adresu, bet per kelis Proxy serverius. Tai lėmė, kad daugelis JK Vikipedijos naudotojų patyrė nepatogumų, kadangi dėl vandalizmų šie proxy serveriai netrukus buvo užblokuoti ir konstruktyvūs naudotojai neteko galimybės redaguoti anonimiškai, o kai kuriose Vikipedijose – visiškai (kur nebuvo atžymėtas automatinis blokavimas).
Pražūtingas rūkas (filmas)
Migla - 2007 JAV mistinis siaubo filmas, paremtas to paties pavadinimo Stiveno Kingo romanu. Filmas pasakoja apie kariškių eksperimentus, kurie atvėrė kelią į kitą matavimą ir užtraukė nelaimę gretimais esančio miestelio gyventojams.
Tatarovcė
Tatarovcė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zabluduvo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į šiaurę nuo Zabluduvo ir apie 15 km į rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
388 m. pr. m. e.
'''388 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Kampinė skyra
thumb|Difrakcija šviesai pereinant linzę, priklausomai nuo atstumo tarp šviesos šaltinių Kampinė skyra – mažiausias kampas tarp dviejų taškinių objektų, kurie atskirai yra matomi, arba mažiausias kampas, kurį sistema gali išmatuoti. Praeidama pro riboto dydžio linzę (ar akies vyzdį) (apertūrą), šviesos banga interferuoja pati su savimi. Pagal Hiugenso ir Frenelio principą, kiekvienas apertūros taškas elgiasi kaip nepriklausomas šviesos bangos šaltinis, ir tokių šaltinių fazės pradeda skirtis. Kol šis fazių skirtumas neviršija ketvirčio bangos periodo, nepriklausomi šviesos šaltiniai vis dar nesunkiai stebimi atskirai. Tačiau skirtumui dar padidėjus, šaltinių vaizdai pradeda susilieti. Šis efektas labiau pasireiškia mažo skersmens linzėse ir ilgesnėms bangoms. Kampinė skyra apytikriai randama pagal formulę
kur D yra optinės linzės skersmuo o λ – bangos ilgis. Dar William Herschel pastebėjo, jog arti esančias žvaigždes lengviau atskirai matyti didesnės apertūros teleskopu.
Vladimiras Laučius
Vladimiras Laučius (g. 1972 m. kovo 23 d. Leningrade, Sovietų Sąjunga) – Lietuvos žurnalistas, politologas, redaktorius.
Biografija
Baigęs vidurinę mokyklą Leningrade, 1989 m. atvyko gyventi į Lietuvą ir įstojo į Vilniaus universitetą. 1991–1993 m. tarnavo savanoriu atkurtoje Lietuvos pasienio tarnyboje.
1999 m. įgijo politikos mokslų magistro laipsnį Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslo institute.
Glagolica
Glagolica – seniausia žinoma slaviška abėcėlė, datuojama nuo IX amžiaus. Sukurta Bizantijos vienuolio šventojo Kirilo iš Tesalonikų.
miniatiūra|Glagolicos užrašas [[Zagrebas|Zagrebo katedroje]]
Vladimiras Laučius
Biografija
1996–2001 m. buvo Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) nariu, partinio leidinio redaktoriumi ir šios partijos valdybos nariu (1999–2000 m.). Rašė žurnalams „Kultūros barai“ (nuo 1997 m.), „Naujasis Židinys-Aidai“ (nuo 1999).
1998 m. buvo visuomeninės organizacijos „Konservatizmo klubas“ įkūrėjas ir pirmininkas. 1999 m. „Konservatizmo klubo“ pagrindu įsteigtame Demokratinės politikos institute aktyviai prisidėjo prie organizuojamų konferencijų ir mokslinių bei publicistinių straipsnių rinkinių leidybos.
Nuo 2001 m. dirbo žurnalistinį darbą – spaudoje, televizijos ir radijo autorinėse laidose, interneto žiniasklaidoje.
2001–2003 m. dėstė politologiją Mykolo Romerio universitete. Nuo 2008 m. dėsto politikos komunikaciją Vilniaus universiteto Komunikacijos fakultete.
2004–2005 m. vadovavo naujienų agentūros ELTA politikos skyriui, vėliau dirbo „MG Baltic Media“ konsultantu žiniasklaidos projektams, naujienų portalo Alfa.lt vyriausiuoju redaktoriumi (2006 m.), savaitraščio „Veidas“ vyr. redaktoriaus pavaduotoju (2007 m.). 2010 m. buvo žurnalo „IQ“ vyriausiuoju redaktoriumi.
Nuo 2008 m. buvo naujienų portalo DELFI politikos apžvalgininkas. 2012–2018 m. ėjo Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos portalo LRT.lt vyr. redaktoriaus pareigas. Palikęs darbą LRT, V. Laučius prisijungė prie Rytų Europos studijų centro komandos kaip vyr. politikos analitikas, pradėjo darbą TV3 žinių komandoje – pašnekovus kalbina politinėmis temomis. Mokslinių interesų sritys – politinė filosofija, idėjų istorija, politikos komunikacija. Publicistikos kryptys – politinio gyvenimo, informacinės erdvės, socialinių kultūrinių reiškinių analizė.
Roelant Savery
Rulantas Saveris (, Roelandt Savery, 1576, Kortreikas – 1639 m., Utrechtas) – XVII a. pr. Nyderlandų tapytojas, piešėjas, grafikas.
Laserdisc
thumb|right|175px|LaserDisc (kairėje) palyginimas su [[DVD]] thumb|right|175px|„Pioneer“ lazerinių diskų leistuvas Laserdisc (LaserDisc, LD) – namų video disko formatas, pirmasis komercinis optinis diskas. Iš pradžių, 1978 m., buvo pavadintas Discovision, vėliau technologija buvo licencijuota ir pardavinėjama kaip Reflective Optical Videodisc, Laser Videodisc, Laservision, Disco-Vision, DiscoVision ir MCA DiscoVision kol 1983 m. formatą įsigijo „Pioneer Electronics“ ir pavadino LaserDisc.
Roelant Savery
Biografija
Rulantas Saveris gimė 1576 m. Kortreike, Flandrijoje. Per religinių karų suirutę Saverio šeima persikėlė į protestantiškus Nyderlandus ir apsistojo Harleme, kur Rulanto vyresnis brolis Jakobas dokumentuotas 1587 m. įstojęs į vietos Šv. Luko tapytojų gildiją. Rulantas mokėsi pas brolį ir kartu su juo keliavo į Amsterdamą, kur Jakobas 1591 m. gavo piliečio teises. Pirmasis R. Saverio kūrinys „Paukščiai“ (Ermitažas, Sankt Peterburgas) datuojamas apie 1600 m. Ankstyvieji Rulanto darbai rodo Amsterdamo dailininkų Hans Bol (1534–1593) ir Gillis van Coninxloo (1544–1607) įtakas. 1604 m. Rulantas Saveris keliavo į Prahą dirbti imperatoriui Rudolfui II, kuris matyt tikėjosi, kad Saveris jam kurs paveikslus, panašius į tuos, kuriuos kūrė Piteris Breigelis Vyresnysis. 1606–1607 m. imperatoriaus siuntimu Saveris lankėsi Tirolio Alpėse, tapė vietovių gamtą. Vienintelis R. Saverio pasirašytas ofortas datuojamas 1608-09 m., kiti grafikos kūriniai priskiriami. Po Rudolfo II mirties 1612 m. Rulantas Saveris dirbo imperatoriaus broliui Matijasui.
Laserdisc
Standartinis lazerinis diskas buvo 30 cm skersmens ir sudarytas iš dviejų vienasluoksnių aliumininių diskų apdengtų plastiku, taip pat buvo 20 ir 12 cm skersmens variantų. Lazerinį diską buvo galima paleisti iš abiejų pusių, jame tilpdavo apie 50 min. video/audio įrašo trukmės, naudojo analoginius vaizdo ir garso (iš dalies ir skaitmeninį) formatus.
Roelant Savery
Biografija
1613 m. Rulantas Saveris grįžo į Nyderlandus, apsistojo Amsterdame. 1619 m. persikėlė į Utrechtą. Saveris buvo sėkmingu dailininku. Minima, kad 1626 m. miestas jam užmokėjo 700 guldenų už paveikslą, kuris vaizdavo „visus gyvius ore ir žemėje“ ir kuris buvo padovanotas Amalijai van Solms, princo Oraniečio žmonai. Rulantas Saveris mirė 1639 m. Utrechte. Dailininkas nebuvo vedęs, gyvenimo gale nuskurdo ir buvo mentališkai sutrikęs. Galima spėti, kad vėlesniuosius jo darbus užbaiginėjo pusbrolis Hansas ar asistentas. Daugelis R. Saverio paveikslų vaizduoja įvairius paukščius ir gyvulius uolingame ir laukiniame peizaže, jis yra nutapęs gėlių kompozicijų. Jo mokiniais buvo Allaert van Everdingen (1621–1675), Willem van Nieuwlandt (1584–1635/1636) ir Gillis d’Hondecoeter (apie 1575–1638).
Laserdisc
Nors formatas gebėjo atvaizduoti aukštesnės kokybės vaizdus nei jo konkurentai, VHS ir Betamax sistemos, nebuvo populiarus Šiaurės Amerikoje bei Europoje.
Tai kompaktinių diskų ir DVD pirmtakas.
Nuorodos
Μέσο αποθήκευσης δεδομένων
Danielius (vardas)
Danielius ( 'Dievas yra mano teisėjas' ) – biblinis hebrajų kilmės vardas. Šis hebrajiškas vardas sudarytas iš dviejų šaknų: Dan 'teisėjas + el/iel'' 'Dievas'.
Žinomi du Biblijos veikėjai šiuo vardu, žinomiausias pranašas Danielius.
Variantai
Įvairiose tautose vardas įgijo skirtingų tautinių formų:
Variantai:
Zenonas Rokus Rudzikas
Zenonas Rokus Rudzikas (1940 m. rugpjūčio 16 d. Gulbiniškėje, Lazdijų rajonas – 2011 m. birželio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos fizikas, profesorius, akademikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Danielius (vardas)
Variantai
Moteriškos vardo formos yra Danielle, Daniela, Dani, Danitza.
Zenonas Rokus Rudzikas
Biografija
Mokėsi Vainežerio ir Kapčiamiesčio mokyklose. 1951–1957 m. su tėvais buvo ištremtas į Sibirą. 1957 m. Asine (Tomsko sritis) aukso medaliu baigė vidurinę mokyklą. 1962 m. su pagyrimu baigė Vilniaus universiteto Fizikos fakultetą. 1962–1977 m. dirbo Fizikos ir matematikos institute. 1972 m. fizikos ir matematikos mokslų daktaras. 1977–1985 m. Fizikos instituto direktoriaus pavaduotojas ir atomo teorijos skyriaus vadovas, 1985–1989 m. direktorius, 1981 m. profesorius. Nuo 1994 m. Lietuvos mokslų akademijos tikrasis narys, 2003–2009 m. LMA prezidentas. Palaidotas Antakalnio kapinėse.
Danielius (vardas)
Rusų kalba
Rusų kalboje naudojami variantai Daniil (Даниил) ir Danila (Данила).
Vardadieniai
Stačiatikių vardadieniai (datos pagal Grigaliaus kalendorių) :
Nuorodos
Даниил (имя)
Degučiai I (Rokiškis)
Degučiai I – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Obelių.
Puebla (Meksika)
Puebla – miestas Meksikoje, Pueblos valstijos sostinė. Puebla išsidėsčiusi plynaukštėse, apsupta ugnikalnių. Didelis tekstilės pramonės centras, yra odos, cemento, maisto pramonės įmonės.
Čekiškės apylinkė
Čekiškės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Puebla (Meksika)
Mieste yra du universitetai, Santa Monica kraštotyros muziejus, Bello y Gonzalez meno muziejus, valstijos muziejus, menų akademijos galerija. Išlikę XVI–XVIII a. vienuolynai, bažnyčios, namai. Pueblos centras – UNESCO pasaulinio kultūros paveldo objektas.
Istorija
Miestas įkurtas 1531 m. balandžio 16 d. kaip La Puebla de los Ángeles.
Sportas
Mieste 1970 m. vyko IX pasaulio futbolo čempionatas, o 1986 m. – XIII pasaulio futbolo čempionatas.
Čekiškės apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Čekiškės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilkijos rajonui. 1954 m. prijungta Aikščių apylinkė ir dalis Kiluvos apylinkės, 1963 m. – dalis Lebedžių apylinkės.
Klaipėdos Eduardo Balsio menų gimnazija
Klaipėdos Eduardo Balsio menų gimnazija – valstybinė dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Klaipėdoje, Statybininkų pr. 2, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190979923. Steigėjas LR švietimo ir mokslo ministerija. Mokosi gabūs menui 6-19 metų moksleiviai.
Istorija
E. Balsio menų gimnazija įsikūrusi pietinėje Klaipėdos dalyje. Į rašytinius šaltinius ši vietovė pateko tik XVI a. Manoma, kad senovėje čia būta miškų ir pušynų, besitęsusių iki Šernų ir Kairių girių, kurie vėliau iškirsti, kadangi miestui reikėjo medienos. Pirmą kartą Gedminų ūkis (Gedmin-Herde) paminėtas 1588 m., kaip priklausantis Klaipėdos raštvedžiui Vilhelmui Wirgauder‘iui. 1851 m. didžiąją Gedminų dvaro dalį įsigijo Karlas Fridrichas Gubba. Jis pastatė rūmus, sutvarkė žirgyną, įsigijo žemės ūkio mašinų. Apie 1900 m. čia atidaryta pradinė mokykla.
1965 m. dvaro teritorija įjungta į miesto teritoriją. 1978 m. dvaras rekonstruotas, siekiant pritaikyti mokymo įstaigai. Menų mokykla įsteigta 1983 m. sausio 1 d., tuometinės LSSR aukštojo ir specialiojo viduriniojo mokslo ministerijos 1982 m. gruodžio 29 d. įsakymu Nr. 631. 1984 m. prie mokyklos iškilo priestatas su valgykla ir bendrabučiu. 1983–1985 m. buvo vadinama Klaipėdos vidurine internatine meno mokykla. 1985 m. mokyklai suteiktas kompozitoriaus Eduardo Balsio (1919–1984) vardas. 1985–1993 m. veikė Klaipėdos Eduardo Balsio vidurinė meno mokykla-internatas. 1993 m. mokyklai suteiktas gimnazijos statusas. 2007 m. gruodžio 18 d. atidarytas gimnazijos muziejus.
Tytuvėnų gimnazija
miniatiūra|265px|right|Gimnazijos sporto aikštynas, 2018 m.
Daugėliškiai
Daugėliškiais vadinami kaimai:
Tytuvėnų gimnazija
Tytuvėnų gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Tytuvėnuose (Kelmės raj.), S. Romerienės g. 4A, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190092729. Steigėjas Kelmės rajono savivaldybės taryba.
Filialai:
Istorija
Manoma, kad 1616 m. Tytuvėnų miestelyje įsteigta parapijos mokykla. Ją įkūrė LDK vicekancleris Jeronimas Valavičius. 1736 m. prie bažnyčios pastatyta mokykla bajorų vaikams. 1861 m. vyskupo Motiejaus Valavičiaus paliepimu prie kiekvienos parapijos įsteigta pradinė mokykla. Nuo 1889 m. Tytuvėnuose žinoma rusiška parapijos pradedamoji 2-ųjų metų mokykla. 1917 m. spalio 1 d. Tytuvėnuose įsteigta pirmoji lietuviška parapijos pradedamoji mokykla. 1919 m. veikė 2 mėn. kursai suaugusiems. 1924 m. Tytuvėnuose buvo 4 skyrių pradžios mokykla. 1937–1938 m. miestelyje veikė 6-ių skyrių pradžios mokykla, dirbo 5 mokytojai.
1946 m. įkurta suaugusiųjų gimnazija. Jos įkūrėjas mokytojas A. Čepulis, pirmasis gimnazijos direktorius. 1948 m. spalio mėn. progimnazija reorganizuota į gimnaziją. Sudarytos nuo I iki VII gimnazijos klasės. 1948 m. 8 klasėse mokėsi 229 mokiniai, iš jų 73 mergaitės. Dirbo apie 20 mokytojų. Pirmasis direktorius Juozas Staukaitis. Jis vadovavo V kl., dėstė lotynų, vokiečių ir lietuvių kalbas. Dirbo mokytojai Kaunickai, Šimkus, Mižutavičius, Tiškevičius, Skerys, Steponaitytė, Lydeika, Špukienė, Uginčienė ir kt. 1949 m. mokykla tapo vidurine. 1961 m. spalio 14 d. baigta statyti tipinė 920 vietų mokykla.
2006 m. suteiktas gimnazijos statusas. Vėliavą, kurioje pavaizduoti saulės spinduliai, simbolizuojantys mokslo šviesą, išsiuvinėjo gimnazijos technologijų mokytoja Dalia Pranaitienė. Gimnazijos himno žodžius parašė mokinė Dainora Jankūnaitė, o muziką sukūrė mokytoja Rita Čekanauskienė. 2017 m. prijungta Mockaičių pagrindinė mokykla.
Himnas
Priedainis:
Jokūbas Kazlauskas
Jokūbas Kazlauskas dar žinomas kaip Jacob/Jacques Koslowsky (1904 m. kovo 13 d. Pakuonyje, Rusijos imperija – 1993 m. spalio 30 d. Maljorkos Palmoje, Ispanija) – Lietuvos žydų kilmės dailininkas, tapė gamtos ir architektūrinius peizažus, figūrines kompozicijas, ypač moterų aktus, natiurmortus.
Biografija
Gimė 1904 m. kovo 13 d. Pakuonyje. Tėvai suteikė Jankelio vardą, tačiau prisistatinėjo kaip Jokūbas, o 1927 m. persikraustęs gyventi į Paryžių prisistatinėju Žaku Kozlovskiu. 1920-1924 m. mokėsi Kauno meno mokykloje, kur išsiskyrė savo gabumais ir, laimėjęs stipendiją, išvyko mokytis į Florenciją. Florencijoje studijavo mediciną ir tapybą Reggia Academia de Belles Art, kur jo vadovu buvo Felice Carena. Baigęs mokslus Kazlauskas persikėlė į Tel Avivą, čia tapė daug Palestinos vaizdų, dirbo meno kritiku. Pagyvenęs Palestinoje Kazlauskas nusprendė grįžti į Paryžių, kur 1932 m. baigė l'École Paris Beaux Arts mokyklą. Kazlausko studiją Montparnasse lankė Henri Matisse, Chaimas Sutinas, Michelis Kikoïne, Pinchus Krémègne ir kiti dailininkai.
Gyvendamas Bunjolyje daug tapė, ypač mėgo tapyti miestelį ir jo apylinkes, rengė parodas. Mirė senelių namuose 1993 m. spalio 30 dieną Bunjolyje. 100-ųjų dailininko gimimo metinių proga Bunjolio merija paskelbė 2004 m. Koslowskio metais. Bunjolio miestelyje veikia Jacques‘o Koslowskio draugų asociacija, kuri 2005 m. surengė dailininko parodą Maljorkos sostinėje Palmoje, prestižinėje Barcelo fondo salėje.
389 m. pr. m. e.
'''389 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Kalpokas (pavardė)
Kalpokas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kalpokienė (ištekėjusi moteris) ir Kalpokaitė (mergautinė pavardė).
Beduinai
Beduinai (, vienaskaita: ) – „dykumų klajokliai, gyventojai“) – bendras terminas, naudojamas apibūdinti vienam iš arabų subetnosų. Iš kitų arabų beduinus pirmiausia išskiria ne kalba ar teritorija, bet gyvenimo būdas. Jie yra klajokliai apgyvendinę dykumingus plotus nuo Sirijos dykumos pietvakarių Azijoje iki Maroko šiaurės vakarų Afrikoje.
Gyvena dykumingose teritorijose Saudo Arabijoje, Jemene, JAE, Omane, Kuveite, Sirijoje, Irake, Jordanijoje, Izraelyje, Egipte, Libijoje, Alžyre, Tunise, Maroke, Mauritanijoje ir kt.
Beduinų populiacijų statistika yra nepatikima ir kintanti dėl besikeičiančio gyvenimo būdo. Priklausomai nuo šaltinių ir apibrėžimų, jų skaičius nurodomas nuo 4 iki 25 mln. Daugiausiai beduinų priskaičiuojama Saudo Arabijoje (~2 mln.), Alžyre (~2 mln.), Jordanijoje (~1,3 mln.) ir Libijoje (~1 mln.).
Visuomenė
thumb|Beduinai prie palapinės Libijoje XX a. viduryje
Smulkiausia beduinų visuomenės ląstelė yra viena šeima, kuri dažniausiai apima tris kartu gyvenančias kartas (senelius, tėvus ir vaikus). Paprastai šeima gyvena vienoje palapinėje, kuri vadinama bayt, arba „namai“. Kelios ar keliolika šeimų buriasi į didesnius vienetus, vadinamus goum, kurie visi migruoja atskirai. Juos gali sudaryti kraujo arba nekraujo giminaičiai, o kartais ir draugiškais ryšiais paremtos šeimos. Visi goum priskiriami kažkuriai genčiai. thumb|left|Beduinų šeichas Palestinoje, apie 1939 m. thumb|Beduinų šeima palapinėje thumb|Jaunas beduinas XX a. viduryje Visos gentys turi gana griežtai apibrėžtas gentines teritorijas, vadinamas dirah, kurių ribos nustatomos ties išdžiūvusių upių vadžių vagomis, šuliniais ar net išskirtiniais medžiais. Kiekviena gentis turi savo vyriausią vadą, tituluojamą šeichu. Nustatytose vietose vyksta gentiniai ir tarpgentiniai susirinkimai madžlisai, kurių metu priimami svarbūs bendruomenei sprendimai.
Teisė
Taisykles visuomenėje reguliuoja griežti teisiniai principai ir garbės kodeksas. Teisinės sistemos centre yra tokios sąvokos kaip vyriška garbė (sharaf), moteriška garbė (ird), vaišingumas (diyafa), drąsa (hamasa), genties darna (aṣabīya), vyriškumas (muruwa). Šios teisinės sistemos yra gerokai senesnės nei kitų arabų propaguojamas šariatas ir sukurtos dar ikiislamiškais laikais.
Teisiniai principai šiek tiek skiriasi priklausomai nuo genties, o teisminiai procesai gali vykti goum ribose, kuomet sprendimą priima bendruomenės lyderis, arba genties ribose, madžliso metu, kuomet teismui vadovauja šeichas. Tarp bausmių nenumatomas įkalinimas, bet galimos mirties bausmės, propaguojamas kraujo kerštas.
Senovė
thumb|left|Egiptas sutramdo šasu klajoklius Tiesioginiai beduinų protėviai buvo įvairios klajoklinės semitų gentys, paplitusios Arabijos ir Sirijos lygumose. Jos apgyvendino šias teritorijas apie III tūkst. pr. m. e.. Šį apgyvendinimą įmanomą padarė čia įvykęs vienkuprio kupranugario prijaukinimas, kuris leido žmonėms išgyventi atšiauriomis dykumingomis sąlygomis. Šiuos dykumų klajoklius, kurie pasižymėjo ir plėšikišku gyvenimo būdu, dažnai mini senovės šaltiniai. Sėsliosios tautos Mesopotamijoje ar Nilo slėnyje dažniausiai į juos žiūrėjo su baime ar panieka. Asirijos šaltiniuose jie vadinami ar-ba-a-a, o Egipto – šasu.
I tūkst. pr. m. e., kuomet dalis Arabijos pusiasalio semitų Hidžaze ar Nedžde perėjo prie sėslaus gyvenimo būdo, atsirado perskyra tarp sėsliųjų ir klajoklių arabų. Tiesa, kontaktai tarp abiejų ūkių tipų egzistavo. Turėdami apsirūpinti augaliniu maistu beduinai prekiavo su oazių gyventojais, vyko nuolatiniai kultūriniai mainai. Klajokliai arabai vertėsi prekybinių karavanų apsauga, rinko duoklę iš sėsliųjų gyventojų, o taip pat plėšikavo ir puldinėjo. Šie išpuoliai suintensyvėdavo pablogėjus klimato sąlygoms dykumose, kuomet išdegdavo ganyklos. Vienas didžiausių tokių antpuolių suintensyvėjimų buvo XVIII a. viduryje. Ši karingų puldinėjimų praktika, vadinama ghazw, išliko iki XX a.
Islamizacija
Kuomet VII a. tarp sėsliųjų arabų ėmė plisti islamas, beduinai greitai perėmė šią visus arabus vienijančią religiją. Vystantis arabiškajai civilizacijai, arabų mokslininkai į beduinų kultūrą žiūrėjo kaip į gryniausią ir mažiausiai paliestą arabų kultūros išraišką. Todėl standartizuojant arabų kalbą buvo atsižvelgiama į tarimo variantą, paplitusį tarp beduinų. Labai panašiai, kodifikuojant arabų teisę buvo remiamasi beduinų teisės pavyzdžiais.
Karolingų pinigų sistema
Karolingų pinigų sistema, dar vadinama £sd sistema – pinigų sistema, reguliavusi piniginę apskaitą Europoje nuo VIII a. Ji pakeitė Romos piniginę sistemą. XVIII–XX a. ši sistema galutinai nunyko dėl decimalizacijos procesų.