cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Galaktikos centras
Galaktikos centras – Paukščių Tako galaktikos sukimosi centras, kurį matome kaip šviesią juostą Šaulio žvaigždyne. Galaktikos centras nuo mūsų nutolęs apie 7.6 kpc, jo pusiaujinės kordinatės: RA 17h45m40.04s, Dec -29° 00' 28.1". Negalime jo stebėti minkštųjų Rentgeno spindulių, optiniame ar UV diapazone, kadangi centrą užstoja jo kryptimi Skydo ir Šaulio spiralinėse vijose esantys kosminiai debesys bei tarpžvaigždinės dulkės – todėl visa turima informacija gaunama stebint jį gama spindulių, kietųjų Rentgeno spindulių, radijo bangų ir milimetriniame diapazonuose. Manoma, kad šie debesys susilpnina Galaktikos centro spinduliavimą apie 25-30 ryškių.
Beveik pačiame Galaktikos centre užfiksuota sudėtingas netaisyklingos formos radijo šaltinis Šaulio A, kuriame esantis kompaktiškas objektas Sagittarius A*, manoma, yra supermasyvi juodoji bedugnė. Tyrėjai mano, kad ji galėtų būti apie 4 mln. Saulės masių. Į ją krentanti medžiaga, sudaranti karštą akrecinį diską, spinduliuoja gama, radijo ir Rentgeno spindulius. Sinchotronines radijo bangas skleidžia juodosios bedugnės aplinkoje įgreitinti elektronai, sąveikaudami su jos magnetiniu lauku.
797 m.
797 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Energinis gėrimas
Energinis gėrimas, energetinis gėrimas (ši pavadinimo forma nevartotina ) – gaivusis tonizuojantis nealkoholinis gėrimas. Energiniai gėrimai pradėti gaminti palyginti neseniai.
Kofeinas
Energiniai gėrimai yra palyginti naujas žmonijos išradimas, nors atskiri jų komponentai jau ilgą laiką buvo naudojami organizmui tonizuoti. Vienas iš jų – kofeinas. Jis turi tiesioginį aktyvuojantį poveikį galvos smegenų žievei, stimuliuoja fizinį aktyvumą, sutrumpina reakcijos trukmę. Tačiau per didelis kofeino kiekis gali veikti varginančiai. Kofeinas taip pat veikia kvėpavimą. Jis pasidaro greitesnis ir gilesnis, širdies kraujagyslės prasiplečia, o smegenų kraujagyslės truputį susiaurėja. Be to, ši sudedamoji dalis normalizuoja sumažėjusį arterinį kraujospūdį, veikia kaip šlapimą varanti priemonė.
Kofeino yra visuose energiniuose gėrimuose. Protinę veiklą stimuliuoja 100 mg kofeino, širdies veiklą padidina 238 mg.
Taurinas ir karnitinas
Taurinas – tai aminorūgštis, besikaupianti raumenyse, atliekanti svarbų vaidmenį baltymų sintezėje. Vienoje energinio gėrimo skardinėje šio junginio būna nuo 400 iki 1000 mg. Žmogaus organizmas pats pasigamina nedidelį kiekį taurino, tačiau to nepakanka aktyviai dirbantiems ir sportuojantiems. Taurinas padeda mažinti raumenų irimo procesus, padidinti energiją treniruočių metu, aminorūgščių ir kitų maistingųjų medžiagų įsisavinimą, varo šlapimą, veikia kaip antioksidantas, stiprina imunitetą, teigiamai veikia daugelio organų ir sistemų veiklą.
Taurinas taip pat gerina kreatino įsisavinimą. Tai natūralus žmogaus ląstelių komponentas, greitinantis riebalų rūgščių oksidaciją, jis leidžia deginti sukauptus riebalus ir didinti raumenų pajėgumą. Karnitinas padeda funkcionuoti širdžiai, inkstams ir kepenims
Kiti komponentai
Dažnai į energinių gėrimų sudėtį įeina ir vaistiniai tonizuojančiu poveikiu pasižymintys augalai: kampuotasis pupenis (, kitaip dar guarana) ir ženšenis. Guaranos lapai vartojami medicinoje: jie padeda iš raumenų audinio šalinti pieno rūgštį, susikaupiančią po rimto fizinio krūvio ir sukeliančią skausmą. Taip pat ji saugo nuo aterosklerozės ir apvalo kepenis. Pupenyje esanti medžiaga guaraninas, skirtingai negu kofeinas, veikia lėtai: šio augalo ekstraktas nėra greitai įsisavinamas, tačiau šis vaistinis augalas turi 2,5 karto stipresnį poveikį negu kavoje ir arbatoje esantis kofeinas.
Vartojimas
Per 3–5 valandas iš kraujo pasišalina pusė jame esančio kofeino. Todėl tuo metu nederėtų maišyti tonizuojančio gėrimo su kitais kofeino turinčiais gėrimais (kava, arbata), nes kitaip gali būti viršyta rekomenduojama koncentracija.
Energinių gėrimų negalima maišyti su alkoholiu. Kofeinas didina kraujospūdį, o derinant su alkoholiu kofeino poveikis yra keletą kartų sustiprinamas.
Pūčkornių apylinkė
Pūčkornių apylinkė (arba Pučkornės apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Valkininkų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Eišiškių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Valkininkų apylinkės.
Kadruotės
Džiuzepė Kristijano (Giuseppe Cristiano) įvardija kadruotes kaip išankstinę režisūrą, kur kadruotės leidžia patikrinti scenų tęstinumą. Išankstinės vizualizacijos pirminis tikslas – režisieriui ir jo komandai parodyti, kaip scenarijus atrodys veiksmo formoje filme, animacijoje ar reklamoje, taip pašalinant komunikacinius trukdžius tarp režisieriaus ir kūrybinės komandos, bei padeda planuoti biudžeto išlaidas prodiuseriui – asmeniui, kuris moka už kūrinio sukūrimą. Kino projekte vienu metu filmavimo aikštelėje gali dirbti virš šimto žmonių, animacijos projekte virš trijų šimtų, todėl pradėti filmavimo, o ypač – animavimo darbus, nesuplanavus visko iš anksto reikštų finansinius nuostolius. Galiausiai kadruočių paišymas leidžia parodyti skirtingiems departamentams ir specialistams kiek galima artimesnį norimo produkto rezultatą, taip sustyguojant komandos darbą (sukuriant efektyvesni resursų valdymą dėka aiškesnės komunikacijos). Dar vienas kadruočių tikslas yra surasti geriausią vizualų pasakojimo pavidalą ir išvengti perfilmavimo.
Kita grupė, kuriems dažnai rodoma kadruočių prezentacija yra investuotojai (nors jiems dažniausiai pristatomas animatikas – kadruočių prezentacija vaizdo ir garso formatu). Tokiu būdu kliento atstovaujama grupė gali susipažinti su produkto koncepciniu variantu ir objektyviau apsispręsti ar tai verta jų investicijų. Reikia pabrėžti, kad investuotojams dažnai pateikiamos kitokios kadruotės, jos praktiškai visada būna spalvotos ir dailios, kadangi norima perduoti režisieriaus ir prodiuserio viziją, tuo tarpu filmavimui kadruotės kuriamos beveik visada juodai baltos ir tik norint parodyti kompoziciją ir objektų išdėstymą kadre.
Kadruočių procesas ir forma, kuri yra priimta dabar, buvo išvystyta „Walt Disney Studios“ studijoje XX a. 4 deš. pradžioje. Nors vienokia ar kitokia jos forma yra randama ir anksčiau tiek pačioje Volto Disnėjaus, tiek jos konkurentų studijose.
Kadruočių atsiradimo kilmė
Remiantis knyga „Volto Disnėjaus menas“ (angl. The Art of Walt Disney), Kristoferis Finčas (Christopher Finch) nurodo, kad Disnėjus įvardija Vebą Smifą (Webb Smith), kaip animatorių, kuriam priklauso idėja sujungti animacijos scenų eskizus, sukabinant juos ant skelbimų lentos norint pamatyti pasakojimo išankstinę vizualizaciją tokiu būdu sukuriant pačią pirmąją kadruočių prezentaciją.
Vienas pirmųjų kino filmų, kurie naudojo kadruotes kiekvienai scenai, buvo „Vėjo nublokšti“. Filmo kūrybinis vadovas Viljamas Kameronas Menzis (William Cameron Menzies) pasikvietė Deividą Selzniką (David Selznick), kad jis pateiktų kiekvienos filmo scenos dizainą.
XX a. 5-ame deš. kadruočių paišymas tapo labai populiarus kino filmų produkcijoje ir šiandien tapo nepakeičiamu išankstinės produkcijos aspektu kuriant išankstinę vizualizaciją. „Mes matome, kad antra amžiaus pusė… yra laikotarpis, kuriame produkcijos galutinis dizainas buvo didžiai įkvėptas kadruočių adaptacijos“, tai Enet Miklson (Annette Michelson) užrašas 1993 m. kataloge iš „Pace Gallery“ parodos „Paišymas filmuose: režisierių piešiniai“. Toje parodoje buvo eksponuojamos garsiausių filmų kadruočių prezentacijos. Šiandien nei vienas didelio biudžeto filmas nepradeda filmavimo darbų, kol neturi režisieriaus patvirtintos kadruočių prezentacijos.
Filmuose
Kino projektuose kadruotės atlieka labai svarbią dalį iš anksto vizualizuojant visą ar tam tikras filmo dalis, taip padedant režisieriui, o neretai ir filmo investuotojams, pamatyti projekto būsimąją vizualią koncepciją bei išryškinat potencialias problemas prieš pradedant filmavimą ir taip išvengiant brangiai kainuosiančių taisymų produkcijos etape.
Kadruočių prezentacijos pirminis tikslas yra vizualiai pavaizduoti scenarijuje užrašytą pasakojimą, kuris bus matomas pro kameros linzes (taip, kaip tai matys žiūrovai). Kadruočių paišymo procese visa reikalinga informacija pateikiama vizualiai, taip pat kartais pasitelkiant tekstinius užrašus, norint detaliau paaiškinti veiksmą vaizduojamoje scenoje. Kadruotėse taip pat dažnai nurodomos rodyklės vaizduojančios veikėjų arba kameros judesį.
Dauguma režisierių, kaip Džioulas (Joel Coen) ar Ifanas Kauenai (Ethan Coen) naudoja kadruočių prezentacijas ieškodami investuotojų, taip norėdami parodyti į kokį produktą potencialūs investuotojai investuos. Jų teigimu, taip jiems pasiseka greičiau surinkti reikiamą finansavimą kino projektui.
Teatre
Visuomenėje populiari, tačiau klaidinga koncepcija, kad teartuose kadruotės nenaudojamos. Kadruotės pastoviai naudojamos režisierių ir scenaristų norint aptarti scenos išdėstymą. Didysis rusų teatro kūrėjas Konstantinas Stanislavskis išvystė kadruočių principus savo kūrinių detaliuose produkcijos planavimo nurodymuose Maskvos dailės teatre (kaip, kad Antono Čechovo „Žuvėdra“ 1898 m.). thumb|right|250px|„Džordžas ir drakonas“ (angl. George and the Dragon) kadruotės
Komiksų žurnaluose
Kai kurie rašytojai mėgsta naudoti kadruočių principus, kad pasiremdami eskizais galėtų efektyviau užrašyti ir perteikti pasakojimo plotmę. Džonas Stenlis (John Stanley) ir Karlas Barksas (Carl Barks) yra žinomi tokios formos naudojimu rašant pasakojimus komiksams.
Verslo prezentacijose
Kadruočių principai yra sėkmingai adaptuoti tarp verslo prezentacijų. Dažniausiai naudojamos variacijos tai – (dažniausiai naujo) produkto koncepcijos prezentacija grupei žmonių norint vizualiai sustiprinti žodinės informacijos įtaigą. Kiti dažnai pasitaikantys kadruočių principais besiremiantys variantai versle yra iliustruoti instrukcijų pavyzdžiai (taip pat savotiškas komiksų variantas) bei reklaminiai kampanijų koncepcijos pristatymai.
Kūrybos procesas
thumb|right|250px|Kadruočių šablono pavyzdys Kadruočių kūryba filmams daroma tiek piešiant rankomis tiek naudojant skaitmenines programas.
Jei piešiama rankomis (pieštuku ar markeriu), pirmiausia reikia turėti lapus su kadruočių šablonais. Tai paprasčiausi lapai, kuriuose yra nubraižyti įsivaizduojamo kino ekrano rėmai, taip pat dažnai paliekama vietos užrašams (pavyzdys dešinėje).
Naudojantis skaitmeninėmis paišymo priemonėmis, būtina turėti grafinę planšetę. Nors dauguma kadruočių dailininkų naudoja „Adobe Photoshop“ paketą, rinkoje yra ir pora programų, kurios specializuojasi būtent kadruočių sudaryme, nereikalaujant jokių paišymo įgūdžių iš vartotojo pusės.
Pats kadruočių paišymas dažnai truputį skiriasi tarp įvairių filmo projektų, bet yra keli kertiniai principai. Kadruotės turi būti aiškios žiūrintiems, norint suprasti veiksmų seką, bei tai turi būti sąlygiškai greitas ir kokybiškas procesas. Yra priimta, kad kadruočių dailininkas turėtų sugebėti nupaišyti maždaug vienos minutės trukmės kadruočių seką per dieną, nes retai pavyksta nupaišyti tinkamai iš pirmo karto, todėl scenos būna perpaišomos nuo kelių iki keliasdešimt kartų. Tiesa reikia pastebėti, kad kartais režisierius gali reikalauti labiau išbaigtų kadruočių, norint išsiaiškinti ar scena sukuria reikalingą nuotaiką.
Animatikas
Kartais kadruočių prezentacijos neužtenka norint pajusti ar scena veikia taip, kaip to nori režisierius (tiesa animacijoje animatikas yra visada padaromas prieš patvirtinat jį tolesniai fazei). Tuomet filmo režisierius nurodo sukurti animatiką. Tai jau vaizdo įrašo forma pateiktos kadruotės, kurios vaizduoja veiksmą scenarijuje numatyta tvarka. Jos taip pat yra įgarsintos ir turi atitikti numatomo filmavimo trukmę. Būtent šioje stadijoje režisierius gali įsitikinti ar kuri nors scena nėra per trumpa (ar per ilga), taip pat pažiūrėti ar montažas sukuria trokštamą emocinį efektą bei ar kadruotės ir garsas kartu veikia efektyviai.
Šis testavimas leidžia identifikuoti problemas, kurių nebuvo galima įžvelgti kadruočių bei scenarijaus fazėje, kaip kad kameros pozicijų eiliškumas ar laiko klausymas. Dėl šios priežasties galima išvengti kai kurių scenų perfilmavimo ar iškirpimo. Kadangi animacijos procesas yra labai brangus, animacijos industrijoje viskas turi pavykti iš pirmo karto, todėl niekada nepradedamas animavimas tol, kol, režisieriaus manymu, animatikas nepasiekia norimo rezultato. Kadangi prie vienos scenos animavimo gali dirbti net trys šimtai žmonių, sukurdami maždaug vienos sekundės seką per dieną, režisierius negali leisti sau suklysti, jei nenori viršyti biudžeto.
Animatiką taip pat naudoja reklamos kompanijos. Parodydamos animatiką klientams, reklamos studijos gali padaryti pakeitimus prieš pradedant produkcijos etapą, norint maksimaliai patenkinti klientų viziją (ir smarkiai sumažinti išlaidas neteisingai perteikus klientų viziją). Taip pat dėl animatiko klientai jaučiasi aktyviai dalyvaujantys kūrybiniame procese.
Romain Grosjean
Romain Grosjean (g. 1986 m. balandžio 17 d. Ženevoje, Šveicarija) – automobilių sporto lenktynininkas, kuris turi dviejų šalių pilietybę – Prancūzijos ir Šveicarijos, tačiau lenktyniaujantis su Prancūzijos lenktynininko licencija.
Prancūzas nuo 2016 m. sezono yra debiutantės komandos iš JAV Haas narys.
Karjera
Grosjeanas laimėjo visas 10 lenktynių 2003 m. Šveicarijos Formula Renault 1.6 čempionate, o kitais metais perėjo į Prancūzijos Renault varžybas. Jose pirmus metus jis nugalėjo vieną kartą, o 2005 m. jau tapo čempionu. Dėka tokių pasiekimų jis tapo Renault jaunųjų talentų akademijos dalyviu.
2006–2007 m. jis lenktyniavo Formulės 3 Euroseries čempionate, kuriame vėl tapo čempionu, o 2008 m. pergalingai baigė sezoną GP2 Azijos serijoje.
Formulė 1
2008 m. Renault ekipa paskyrė Grosjeaną savo pilotu bandytoju. O 2009 m. rugpjūčio 19 d. oficialiai paskelbė, kad prancūzas nuo Europos GP debiutuos ekipoje kaip lenktynininkas, pakeisdamas brazilą Nelson Piquet Jn. 2010 m. rugsėjo viduryje tapo Pirreli kompanijos padangų bandytoju.
Nuo 2009 m. Europos GP jis buvo Formulės 1 Renault ekipos narys. 2012 m. prancūzas vėl grįžo į Formulės 1 gretas – jis tapo Lotus-Renault ekipos lenktynininku kartu su suomiu Kimi Raikkonenu.
2011 m. sausio 31 d. Romeinas kartu su Bruno Senna tapo Renault komandos atsarginiais lenktynininkais.
2011 m. gruodžio 9 dieną prancūzas patvirtintas nauju Lotus-Renault ekipos lenktynininku kartu su į Formulę 1 sugrįžtančiu suomiu Kimi Raikkonenu.
Iki 2015 m. pabaigos prancūzas atstovavo Renault ir Lotus ekipoms. 2013 m. sezone jis finišavo 6 kartus ant podiumo (JAV GP pasiekė antrąją vietą) ir bendroje įskaitoje liko septintas.
Ivar Aasen
Ivar Aasen (adapt. Ivaras Osenas g. 1813 m. rugpjūčio 5 d. Sunnmore – 1896 m. rugsėjo 23 d. Osle) – Norvegijos kalbininkas, poetas, filosofas.
Ivaras Osenas buvo norvegų rašomosios kalbos (landsmal), nuo 1929 vadinamos naująja norvegų kalba (nynorsk), kūrėjas. Veikale „Apie mūsų rašomąją kalbą“ (Om v art Skriftsprog 1836 m. pasiūlė sukurti rašomąją kalbą, pakeisiančią 400 metų vartotą danų kalbą. Rinko tautosaką, tyrė tarmes, remdamasis jomis sukūrė bendrinės rašomosios kalbos norminimo principus.
Svarbiausi veikalai : Išleido eilėraščių rinkinių.
798 m.
798 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Žuvys skraiduolės
Žuvys skraiduolės (Exocoetidae) – vėjažuvių (Beloniformes) būrio žuvų šeima. Tai pelaginės žuvys, didžiausios siekia 45 cm ilgio, dažniausiai – trumpesnės, nei 30 cm. Turi labai ilgus krūtininius pelekus. Virš vandens gali pakilti iki 6 m. Įprastai nuskrenda apie 50 m atstumą prieš įkrisdamos atgal į vandenį, tačiau yra užfiksuota ir ilgesnių, iki 400 m atstumų. Paplitusios Indijos, Atlanto ir Ramiajame vandenynuose.
Didžioji panda
Didžioji panda (Ailuropoda melanoleuca) – lokinių (Ursidae) šeimos rūšis. WWF (World Wildlife Fund) organizacijos simbolis, dėl savo riboto paplitimo laikomas bendru nykstančių rūšių apsaugos simboliu. Nors ir priklauso plėšriesiems žinduoliams, pandos yra žolėdės, minta daugiausia bambukais, racioną paįvairina vaisiais ir vabzdžiais (baltymų šaltinis).
Išvaizda
Tankus kailis išmargintas baltos ir juodos spalvos lopais – pagrindinė spalva yra balta, priekinės ir užpakalinės kojos juodos. Juodos spalvos taip pat yra ausys, nosis ir plotai aplink akis.
Suaugusių pandų dydis: ilgis siekia 1,2-1,8 m, įskaitant maždaug 13 cm uodegą, ir nuo 60 iki 90 cm aukščio (iki peties). Patinai gali sverti iki 160 kg. Patelės (paprastai 10-20 % smulkesnės nei patinai) gali sverti labai mažai, tik 75 kg, tačiau taip pat gali sverti iki 125 kg. Vidutinis suaugusiųjų pandų svoris yra nuo 100 iki 115 kg.
Taksonomija
Pagal naujausius molekulinės genetikos duomenis didžiosios pandos nuo lokių evoliucinės linijos atsiskyrė prieš maždaug 15 milijonų metų. Šiuo metu laikoma, kad didžiosios pandos priklauso lokinių šeimai ir yra vienintelės išlikusios Ailuropodinae pošeimio atstovės.
Paplitimas
Didžiųjų pandų gyvenimo vieta apima tik 5900 km². Tai yra kalnuotos Kinijos Sičuanio, Šansi ir Gansu provincijų teritorijos. Pandos gyvena subtropiniuose kalnuose su tankiu mišku, maždaug 1500-4000 m aukštyje.
Vokietijos futbolo varžybos 1952–1953 m.
Vokietijos futbolo varžybos 1952–1953 m.
Pastrėvio seniūnija
Pastrėvio seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Elektrėnų savivaldybės viduryje ir pietuose.
Istorija
Seniūnija įkurta 2000 m. iš dalies Semeliškių seniūnijos.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 3 seniūnaitijos:
FC Encamp
Enkampo FC – Andoros futbolo klubas iš Enkampo. Kartais buvo vadinamas „Encamp Dicoansa“, „Gran Valira Encamp“.
Istorija
Klubas įkurtas 1950 m.
Baltosios Vokės Elizos Ožeškovos gimnazija
Istorija
1954 m. Baltojoje Vokėje atidaryta nauja mokykla, pavadinta Rūdninkų septynmetė mokykla. Joje buvo dėstoma rusų ir lietuvių kalbomis. Mokykloje įrengti fizikos ir chemijos kabinetai, gamtos reiškinių stebėjimo aikštelė, dirbtuvės. 1964 m. prie Baltosios Vokės vidurinės mokyklos prijungta Papiškių septynmetė mokykla (dėstoma lenkų kalba). Iki 1992 m. Baltosios Vokės vidurinėje mokykloje buvo dėstoma lenkų, rusų ir lietuvių kalbomis.
1992 m. atidaryta atskira mokykla lenkų ir rusų kalbomis, įsikūrusi naujajame mokyklos pastate. Senajame pastate liko mokoma lietuvių kalba, ji ilgainiui tapo Baltosios Vokės Šilo gimnazija. 2015 m. liepos 2 d. Baltosios Vokės Elizos Ožeškovos vidurinė mokykla tapo Šalčininkų rajono Baltosios Vokės Elizos Ožeškovos gimnazija.
Anoniminiai alkoholikai
thumb|260px|Anoniminių alkoholikų (AA) susitikimo ženklas
Anoniminiai alkoholikai (AA) – vyrų ir moterų draugija, kurioje dalijamasi savo patirtimi, jėgomis ir viltimi, norint padėti sau ir kitiems pasveikti nuo alkoholizmo.
Šiuo metu AA draugijos veikia 180 šalių, oficialiai įregistruota daugiau nei 100 tūkstančių grupių. Vien Lietuvoje yra 126 AA grupių bei lietuvių grupės užsienyje – penkios Airijoje, trys Anglijoje, po vieną JAV ir Švedijoje. Per savaitę skirtinguose Lietuvos miestuose vyksta apie 600 susirinkimų.
Istorija
AA draugija įkurta 1935 m. Jungtinėse Amerikos Valstijose. Pirmieji draugijos nariai jau pakankamai ilgą laiką išbuvę blaivūs, nutarė prabilti apie savo patirtį viešai. 1939 m. išleista knyga „Anoniminiai alkoholikai“. Taip pat pasivadino ir draugija, kuriai tuo metu priklausė apie šimtas vyrų ir moterų. 1941 m. pabaigoje AA narių skaičius JAV ir Kanadoje jau siekė 8000. Po Antrojo pasaulinio karo draugija pamažu paplito visame pasaulyje. 2010 m. 180-je šalių buvo daugiau nei 115 000 AA grupių. Jose – daugiau nei 2 milijonai narių.
Lietuvoje pirmoji AA grupė įsikūrė 1988 m. birželio 30 d. Pirmieji AA nariai rengė atvirus susirinkimus Vilniuje, rūpinosi knygų „Anoniminiai alkoholikai“ ir „Dvylika žingsnių ir dvylika tradicijų“ vertimu į lietuvių kalbą.
Turoslės valsčius
Turošlo valsčius  – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Kolno apskrityje. Centras – Turošlas. Ribojasi su Kolno, Lisės, Pišo ir Zbuinos valsčiais.
Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artimos baltų gentys jotvingiai ir galindai. Nuo XV a. šias vietoves pradėjo kolonizuoti mozūrai ir lenkai. Nuo X a. iki 1526 m. priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei. Nuo 1529 m. iki 1569 m. Liublino unijos Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.
Paviršiaus struktūra
Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 198,43 km², iš kurių: Valsčius sudaro 21,12 % Kolno apskrities.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:
Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1451,76 zlotai.
Administracinis suskirstymas
Adamusai, Charubinas, Charubinai, Cecorai, Celoška, Dudų Nadžečnė, Kruša, Ksebkai, Lacha, Lemanas, Nova Ruda, Popiolkai, Potasiai, Ptakai, Pudelkas, Pupkai, Samulė, Šablakai, Turošlas, Tžcinskiai, Vanacja ir Zimna.
Kenijos šilingas
Kenijos šilingas – Kenijos valiuta. ISO 4217 kodas – KES. Šilingas padalintas į 100 centų. Simbolis – KSh. 1966 pakeitė Rytų Afrikos šilingą, bet iš esmės pasikeitė tik pavadinimas.
Proplaneta
Proplaneta – planeta, esanti pradinėje susidarymo stadijoje iš proplanetinio dujų ir dulkių disko. Proplanetos masė didėja dėl medžiagos ir planetos akrecijos iš aplinkinių erdvės sričių. Proplanetos formuojasi iš planetesimalių. Saulės sistemoje planetesimalės trikdė viena kitos orbitas, daužėsi, jungėsi į spiečius ir virto didesniais dariniais, proplanetomis. Tokios užuomazgos buvo 1022 - 1023 kg masės ir kelių tūkstančių kilometrų skersmens. Per 100 mln. metų proplanetos savo gravitacija traukė mažesnius kūnus, daleles ir iš jų susiformavo planetos.
Magni Grenivík
Istorija
1915 m. klubo įkūrimas. Žaidė antros, trečios, ketvirtos pakopos pirmenybėse. .
Spalvinė gama
Juoda ir balta.
Juozas Kuprys
Juozas Kuprys (1908 m. rugsėjo 15 d. Šukionyse, Vabalninko valsčius – 1984 m. sausio 12 d. Kaune) – Lietuvos gydytojas, medicinos mokslų daktaras, kūno kultūros ir sporto specialistas.
Biografija
1937 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1957 m. už darbą „Fizinių pratimų įtaka studentų iškvėpimo-įkvėpimo pajėgumui ir ištvermei“ suteiktas medicinos mokslų kandidato laipsnis. 1968 m. Kauno medicinos instituto mokslinėje taryboje apgynė medicinos mokslų daktaro disertaciją „Iškvėpimo-įkvėpimo pajėgumo ir ištvermės klausimu“, 1972 m. medicinos mokslų daktaras.
1937–1945 m. Vytauto Didžiojo universiteto, nuo 1945 m. Lietuvos kūno kultūros instituto dėstytojas, 1945–1947 m. Biochemijos katedros, 1947–1975 m. Fiziologijos ir biochemijos katedros vedėjas, nuo 1973 m. profesorius. 1972–1976 m. katedros dėstytojai kompleksinėje mokslinėje grupėje talkino SSRS moterų rankinio rinktinės pasirengimui pasaulio pirmenybėms ir XXI olimpinėms žaidynėms.
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų pagrindinė sritis – sportininkų išorinio kvėpavimo funkcija, medžiagų apykaita, mityba.
Lucien Lévy-Bruhl
Liusjenas Levi-Briulis (, 1857 m. balandžio 10 d. Paryžius – 1939 m. kovo 13 d. ten pat) – prancūzų filosofas pozityvistas, etnopsichologas, sociologas.
Biografija
1876–1879 m. studijavo filosofiją Aukštojoje normalinėje mokykloje Paryžiuje. Dėstė gimnazijose ir licėjuose, 1899–1927 m. – Sorbonoje; nuo 1904 m. profesorius.
Daugiausia tyrinėjo skirtingus mąstymo tipus, būdingus pirminei sąmonei, rėmėsi E. Durkheimo primityvių visuomenių analize. Remdamasis Afrikos, Australijos ir Okeanijos tautų tyrinėjimu sukūrė ikilogistinę mąstymo koncepciją. Pirmykščio žmogaus, suvokiančio pasaulį daugiausia kolektyviniais vaizdiniais, mąstymas yra ikiloginis, jam nepritaikomi formaliosios logikos dėsniai. Kolektyviniai vaizdiniai iš esmės skiriasi nuo individualiųjų – pirmieji yra ikilogiški, o individuali praktinė veikla yra logiška. Pirmykščiam mąstymui būdinga afektinė kategorija – santykis su pasauliu (ypač su antgamtine sritimi) pagrįstas emocijomis, o ne samprotavimu. Kolektyviniai vaizdiniai ir su jais susijęs ikilogiškumas būdinga ir civilizuotoms visuomenėms (religijoje, dorovėje).
Kolno valsčius
Kolno valsčius  – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Kolno apskrityje. Centras – Kolnas. Ribojasi su Biala Piskos, Grabovo, Malų Plocko, Pišo, Staviskų, Turošlo ir Zbuinos valsčiais.
Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artimos baltų gentys jotvingiai ir galindai. Nuo XV a. šias vietoves pradėjo kolonizuoti mozūrai ir lenkai. Nuo X a. iki 1526 m. priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei. Nuo 1529 m. iki 1569 m. Liublino unijos Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. ir 1944 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Kolno rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai. 2008 m. gegužės 29 d. pradėti naudoti Kolno valsčiaus herbas ir Kolno valsčiaus vėliava.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:
Pagal 2005 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1451,42 zlotai.
Leonas XIII
Popiežius Leonas XIII (tikrasis vardas ; 1810 m. kovo 2 d. Karpineto Romano, Lacijus – 1903 m. liepos 20 d. Roma) – 256 – as Romos popiežius.
Biografija
Kartu su broliu mokėsi Viterbo jėzuitų kolegijoje. 1824–1832 m. studijavo teologiją Romos kolegijoje, 1832–1837 m. popiežiškoje akademijoje Accademia dei Nobili Romoje mokėsi popiežiaus tarnybų administravimo ir diplomatijos. 1835 m. Bažnytinės teisės daktaras, 1837 m. gruodžio 31 d. įšventintas kunigu.
1838–1841 m. popiežiaus legatas Benevente ir Perudžoje. 1843 m. titulinis Damietos arkivyskupas ir iki 1846 m. popiežiaus nuncijus Briuselyje. 1846–1878 m. Perudžos vyskupas. 1853 m. kardinolas. 1860 m. protestavo prieš Umbrijos atsiskyrimą nuo Popiežiaus srities. 1878 m. vasario 20 d. išrinktas popiežiumi.
Veikla
Išrinktas popiežiumi ėmėsi diplomatinės veiklos. 1880 m. pradėjo derybas su O. von Bismarku, priėmus abipusį kompromisą Prūsijoje baigėsi kultūrkampfas, atkūrė diplomatinius santykius su Vokietija, pašalino valstybės ir Bažnyčios nesutarimus 1885 m. Belgijoje bei 1888 m. Šveicarijoje, įsteigė 248 naujas vyskupijas Ispanijai, Portugalijai, Norvegijai, kai kurioms Amerikos ir Azijos valstybėms. Siekė suartėjimo su stačiatikiais, 1882 m. sudarė konkordatą su Rusija ir nesėkmingai – su anglikonais, nes Leonas XIII reikalavo, kad šie pripažintų popiežiaus primatą. Dėl to 1896 m. paskelbė negaliojančiais anglikonų dvasininkų šventimus. Skatino misijas. Savarankiškos bažnyčios valstybės atkūrimo šalininkas.
Priešinosi modernistinėms tendencijoms moksle, liberalesnei katalikų teologijai, 1887 m. pasmerkė 40 tezių iš idealistinės pakraipos italų filosofo A. Rosmini–Serbati veikalo, 1897 m. iš naujo peržiūrėjo „Index librorum prohibitorum“, reformavo teologijos studijas orientuodamas jas į šv. Tomo Akviniečio mokymą (enciklika „Aeterni patris“ 1879 m.), tomizmui skatinti įkūrė „Accademia Romana di S. Tommaso d'Aquino“, stiprino neoscholastinę filosofiją. Enciklikoje „Providentissimus Deus“ (1893 m.) skatino studijuoti Bibliją, rėmė jos istorijos tyrimus, Biblijos aiškinimui prižiūrėti 1902 m. įsteigė Biblijos komisiją.
Iš viso išleido 88 enciklikas Bažnyčios vaidmens visuomenėje, politikos ir kultūros, Bažnyčios ir valstybės santykių klausimais, kėlė socialines darbininkų problemas, pabrėžė Bažnyčios pareigą kovoti dėl socialinė teisingumo. Reikšmingiausioje socialinė enciklikoje „Rerum novarum“ (1891 m.) pirmą kartą išdėstė katalikišką socialinių klausimų sprendimą, neapsiribojant vien karitatyvinėmis priemonėmis; ji paskatino krikščioniškosios demokratijos kaip ideologijos ir politinės jėgos susiformavimą. 1881 m. leido istorikams naudotis Vatikano archyvais. Skleidė tradicines maldingumo praktikas – Švenčiausiosios Jėzaus Širdies kultą, Rožinio maldą. Paskelbė daug asmenų šventaisiais ir palaimintaisiais, Bažnyčios mokytojais paskelbti Šv. Kirilas Aleksandrietis, Šv. Kirilas Jeruzalietis, Šv. Jonas Damaskietis.
Bolivijos herbas
thumb|240px|Bolivijos herbas
Bolivijos herbas – Bolivijos šalies valstybinis simbolis. Dabartinė versija naudojama nuo 1888 m., o patvirtinta 2004 m.
Pagrindinis elementas – ovalo formos skydas. Skydo fimbros apačioje pavaizduotos 10 žvaigždžių, simbolizuojančių 9 dabartinius Bolivijos departamentus bei 1879 m. Čilės užimtą Litoralės departamentą. Viršuje yra užrašas BOLIVIA. Pačiame skyde vaizduojamas Potosi Cerro Rico sidabro kalnas, šalia jo tekanti saulė, priekyje pavaizduota alpaka, stovinti šalia palmės medžio ir kuokšto kviečių. Lyguma ir kalnas simbolizuoja šalies gamtinę įvairovę, vaizduojami objektai – šalies turtus. Skydą supa sukryžiuotos Bolivijos vėliavos, po 3 iš abiejų pusių. Sukryžiuotos muškietos simbolizuoja kovas už Bolivijos nepriklausomybę. Taip pat sukryžiuotas kirvis, simbolizuojantis tvarką ir šalies galią bei Frygų kepurė, reiškianti laisvę ir nepriklausomybę. Skydas karūnuotas Andų kondoru – Andų regiono simboliu bei laurų ir alyvmedžių vainiku. Kondoras simbolizuoja pasiryžimą krašto gynybai, laurai – šlovę ir triumfą, o alyvmedis – taiką.
Grakštusis puošniažygis
Grakštusis puošniažygis (Carabus intricatus) – žygių (Carabidae) šeimos vabalas.
Naduras
Naduras ( arba In-Nadur) – gyvenvietė Goco saloje, Maltoje. 4520 gyventojų (2013 m. duomenys). Ribojasi su Gadžnsilemo, Kalos ir Šagros savivaldybėmis. Miesto pavadinimas kilęs iš arabiško žodžio nadara, reiškiančio „stebėtoją“.
Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia
Statybos darbai, dabartinės bažnyčios vietoje, buvo pradėti 1760 m. rugsėjo 28 d. Bažnyčią suprojektavo maltiečių architektas Giuseppe Bonnici (1707–1779). 1907 m. buvo rekonstruota.
Evald Aav
thumb|Aav Evald Evaldas Avas (g. 1900 m. kovo 7 d. Taline – m. 1939 m. kovo 21 d. ten pat) – Estijos kompozitorius, choro dirigentas.
1926 metais baigė Talino konservatoriją (A. Kapo kompozicijos klasę). Vertingiausias kūrinys – herojinė opera „Vikingai“ (Vikerlased, sukurta 1928 m. Dar sukūrė simfoninę poemą „Gyvenimas“, simfonij1 Elu 1935 m., kamerinės instrumentinės muzikos kūrinių, chorų, dainų.
Włodzimierz Zawadzki
Vladimiras Zavadzkis (1901 m. rugsėjo 16 d. Marijampolėje, Rusijos imperija - 1955 m. sausio 15 d. Lodzėje, Lenkijos Liaudies Respublika) – Armijos Krajovos karininkas, Varšuvos sukilimo vieno iš sukilėlių būrių vadas.
Biografija
Gimė 1901 m. rugsėjo 16 d. Marijampolėje, tėvas Tomasz Zawadzki, motina Helena Guzewicz. Vaikystėje gyveno Suvalkuose, o nuo 1910 m. Varšuvoje. Iki 1914 m. mokėsi gimnazijoje, tačiau prasidėjus I pasaulinio karui, 1914-1918 m. gyveno Sankt Peterburge, kur mokėsi vietinėje lenkų mokykloje. Grįžęs į Varšuvą mokėsi privačioje mokykloje.
1918 m. lapkritį tapo Lenkijos kariuomenės savanoriu. Dalyvavo Lenkijos-sovietų kare. Tarpukariu tarnavo įvairiuose pulkuose. Prasidėjus Trečiojo Reicho ir Lenkijos karui kovojo fronte, po kapituliacijos įsitraukė į pogrindinę veiklą. 1940-1944 m. aktyviai dalyvavo rezistensinėje veikloje Varšuvos apylinkėse. 1944 m. Varšuvos sukilimo metu buvo Bartkiewicz būrio vadas. Po sukilimo suimtas ir kalintas įvairiuose kalėjimuose, išlaisvintas sąjungininkų 1945 m. gegužės 2 dieną. Po karo trumpai gyveno Didžiojoje Britanijoje, po to grįžo į Lenkiją, kur gyveno Lodzėje ir mirė 1955 m. sausio 15 dieną.
Belas
Belas gali reikšti:
Belas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Belienė (ištekėjusi moteris) ir Belaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Keušenis
Keušenis – miestas Moldavijoje, 22 km į pietus nuo Benderų, Botnos upės slėnyje. Nuo 1949 m. birželio 1 d. – Keušenio rajono centras.
Mieste yra miesto ir rajono administracija, policija, kultūros namai, paštas, stadionas, ligoninė ir poliklinika, parkas, 4 licėjai (3 mokantys rumunų kalba, 1 – rusų), statybos koledžas, muzikos mokykla, 7 vaikų darželiai. Dabar Keušenyje veikia vietinė televizija Studio-L.
Istorija
Mieste yra totorių tvirtovės, kazokų sugriautos XVI a., griuvėsiai. Vėliau totoriai pastatė kitą tvirtovę.
Kol egzistavo Budžako orda, Keušenyje buvo ordos chanų vasaros rezidencija.
1789 m. rugsėjo mėn. Rusijos kariuomenė užėmė teritoriją, kurioje buvo Keušenis. Keušenio miestelyje buvo generolo feldmaršalo kunigaikščio Grigorijaus Potiomkino (1739–1791), vadovavusio Benderų (tada priklausė Osmanų imperijai) apgulčiai, štabas. 1812 m. gegužės 16 d. buvo pasirašyta Bukarešto taikos sutartis, pagal kurią teritorija tarp Pruto ir Dniestro atiteko Rusijos imperijai.
Miesto teisės – nuo 1965 m. Nuo 2003 m. vasario mėn. iki 2005 m. buvo municipijus ir Tiginos žudeco centras.
Gyventojai
Miesto gyventojų skaičius mažėja, nes daug gyventojų išvažiuoja uždarbiauti į Europą, Rusiją.
Ekonomika
Moldavijos TSR laikais Keušenyje veikė vyno gamybos ir konservų gamyklos (dabar AB Orhei-Vit filialas), kilimų fabrikas (nebėra), stambiausias Moldovoje ir trečias pasaulyje pagal talpą (135 tūkst. tonų) grūdų elevatorius АО Elevator Kelley-Grains, plytų gamykla. Mieste veikia degalinės (Tirex petrol, Lukoil, Petrom), privačios žemės ūkio įmonės.
Prekyba vyksta keliuose turguose, gausiose parduotuvėse, kioskuose, baruose ir pan.
800 m.
800 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Pagrobėjų kyšulys
thumb|right|250px|[[NASA padaryta kyšulio palydovinė nuotrauka]] Pagrobėjų kyšulys  – kyšulys Hoko įlankos pietryčiuose, Naujajai Zelandijai priklausančioje Šiaurinėje saloje. Jis nutolęs apie 20 km į pietryčius nuo Neipiro miesto.
thumb|left|160px|Kyšulio geografinė padėtis Kyšulys 8 kilometrų ilgiu įsiterpęs į Ramųjį vandenyną. Jis buvo pavadintas „Pagrobėjų“ vardu, mat toje vietoje 1769 m. maoriai pagrobė vieną iš Džeimso Kuko laivo Endevaour įgulos narių.
Kyšulyje susitelkusi didelė australinių padūkėlių kolonija. Čia taip pat yra garsus golfo aikštynas.
F
F ir f – šeštoji lotynų abėcėlės ir dešimtoji lietuvių abėcėlės raidė. Lietuvių kalboje raidės pavadinimas yra ef.
Vokietijos futbolo varžybos 1953–1954 m.
Vokietijos futbolo varžybos 1953–1954 m.
Japonijos salynas
thumb|right|210px|Topografinis [[Japonija|Japonijos žemėlapis]] thumb|right|210px|[[Japonija iš palydovo]] Japonijos salynas suformuoja Japonijos valstybę, tęsiasi nuo šiaurės rytų iki pietvakarių palei šiaurės rytų Eurazijos žemyną, Ramiojo vandenyno šiaurės vakarinėje dalyje.
Salyno komponentai
Salynas susidaro iš daugiau nei 3000 salų, įskaitant 4 pagrindines salas. Pagrindinės salos, surašytos tvarka nuo šiaurės link pietų, yra:
Dzialandzė
Dzialandzė – ežeras Anžuano saloje, Komorų Sąjungoje. Ežeras pakilęs 910 m virš jūros lygio. Susiformavęs šalia Ntingui kalno, kuris yra aukščiausias saloje ir siekia 1595 m.
Geografija
Ežeras yra maždaug 280 m ilgio ir iki 150 m pločio. Užimantis 3 ha ploto šis ežeras yra vienas iš pagrindinių vandens tiekimo šaltinių saloje. Pastaruoju metu dėl ūkininkų agrikultūrinės veiklos smarkiai sumažėjo telkinio tūris ir paviršiaus plotas. Ežere gyvena gėlavandenės žuvys ir lankosi daugybė paukščių, bet dėl vietos ūkininkų naudojamų pesticidų ežero laukiniams gyvūnams iškilo grėsmė. Smarkiai mažėja ežerą maitinančių upių skaičius.
Dančiakarpiai
Dančiakarpiai, dantkarpiai (Cyprinodontiformes) – stipinpelekių žuvų būrys. Smulkios gėlų ir apysūrių vandenų minkštapelekės žuvys. Turi tik vieną nugarinį peleką, pilviniai pelekai yra pilvo srityje. Žvynai cikloidiniai. Žanduose smulkūs dantys. Plaukimo pūslė uždara.
Dauguma gyvagimdžiai. Paplitę Amerikoje, Afrikoje ir Pietų Azijoje. Spalvingi, auginami akvariumuose.
Europos Sąjungos struktūrinių fondų parama
Istorija
1957 m. Romos sutarties preambulėje, įsteigusioje Europos Bendriją, paminėtas poreikis konsoliduoti ekonominę vienybę tarp šalių narių ir mažinti skirtumus tarp regionų.
1958 m. nuspręsta įkurti pirmuosius Struktūrinius fondus: Europos socialinį fondą (1958) bei Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondą (1962). Šie du fondai įkuriami tam, kad finansinėmis priemonėmis padėtų įgyvendinti bendras politikas.
1975 m. prie Bendrijos prisijungus Danijai, Airijai ir Jungtinei Karalystei įkuriamas Europos regioninės plėtros fondas. Įkuriant Fondą siekiama remti regionus, kurie buvo paveikti industrinio nuosmukio, ir sukurti atsvarą gausiai finansuojamoms agrarinėms šalims. Tai pirmoji perskirstomojo pobūdžio politika, kurios tikslas yra iš turtingesnių Europos Bendrijos regionų dalį išteklių skirti mažiau išsivysčiusioms šalims narėms. Šiuo laikotarpiu išlaidos struktūriniams fondams sudarė 10 proc. Europos Bendrijos biudžeto.
1986–1987 m. Ispanija ir Portugalija įstoja į Bendriją. Siekiant padėti šalims senbuvėms – pietiniams Prancūzijos regionams, Italijai bei Graikijai – atlaikyti konkurenciją, kylančią iš naujų narių, įsteigiamos integruotos Viduržemio jūros šalių programos. Pirmą sykį Bendrijoje atsiranda daugiametis koordinuotų plėtros veiksmų planas. Per 1986–1992 metus šiame regione planuojama investuoti beveik 6,6 mln. eurų. 1986 metais nusprendus kurti vieningą rinką pietinėms Europos valstybėms įvedami tam tikri apribojimai, todėl 1987 metais pasirašytame Vieningos Europos akte atsiranda naujas skyrius – Ekonominė ir socialinė sanglauda. Jame išdėstoma mintis, kad mažiau išsivysčiusios Bendrijos šalys turi atlaikyti iššūkius, kylančius dėl Bendros rinkos kūrimo, ir regionų išsivystymo skirtumų mažinimas susiejamas su konkrečia struktūrine politika bei teikiama ekonomine pagalba.
1988 m. Žakui Delorui inicijavus valstybių ir jų vyriausybių vadovai priima veiksmų planą, kuriuo ketinama padvigubinti Struktūrinių fondų (tuo metu vadinamų Solidarumo fondų) išteklius iki 1993 metų.
1989 m. pradėta pirmoji Struktūrinių fondų reforma, kuria siekiama užtvirtinti daugiamečio programavimo principą, tiksliai suformuluoti prioritetinius plėtros tikslus ir paskatinti bendradarbiavimą tarp šalių narių bei ekonominių ir socialinių veikėjų. Reformos dėka įvedamas struktūrinių fondų paskirstymo principas, kuris padėjo formuoti Bendrijos lygmens sanglaudos politiką. Nuo 1989 m. įgyvendinama PHARE programa papildoma Pasirengimo narystei struktūrinės politikos programa (ISPA) ir Specialiąja žemės ūkio ir kaimo plėtros programa (SAPARD), kuriomis siekiama skatinti Vidurio ir Rytų Europos šalių kandidačių vystymąsi.
1992 m. valstybių ir vyriausybių vadovai sutaria Bendrijos struktūrinę paramą atsiliekantiems regionams dar padvigubinti iki 1999 metų. Įkuriamas Sanglaudos fondas skirtas transporto infrastruktūrai bei aplinkosaugos gerinimui. Sanglauda, greta ekonominės ir pinigų sąjungos bei bendrosios rinkos, tampa pagrindiniu Sąjungos tikslu.
1993 m. pasirašoma Mastrichto sutartis, kurioje ekonominė ir socialinė sanglauda apibrėžiama kaip prioritetinis Sąjungos tikslas ir jam įgyvendinti numatoma skirti apie ketvirtadalį Sąjungos biudžeto. Greta Struktūrinių fondų sukuriama nauja Europos žvejybos orientavimo ﬁnansinė priemonė.
1995 m. prie ES prisijungus Suomijai bei Švedijai iš Sanglaudos fondų imama teikti paramą menkai apgyvendintoms teritorijoms naujose narėse.
1999 m. kovo 24–25 d. Berlyne ES valstybių bei vyriausybių vadovai sutaria dėl antros Struktūrinių fondų reformos. Susitikime suformuluojami trys nauji ES struktūrinės paramos tikslai, kuriais siekiama skiriamus išteklius efektyviau naudoti padedant atsiliekantiems regionams bei socialinėms grupėms. Šiuo laikotarpiu struktūriniams fondams skiriama apie 35 proc. ES biudžeto.
2000–2001 m. Berlyno Europos Vadovų Taryba (2000 m. kovo mėn.) patvirtina strategiją, orientuotą į užimtumą, kuria siekiama paversti Sąjungą „konkurencingiausia ir dinamiškiausia žiniomis pagrįsta ekonomika pasaulyje“ iki 2010 m. Geteborgo Taryba (2001 m. birželio mėn.) papildė šią strategiją, susiedama ją su subalansuota plėtra.
2006 m. gegužės 17 d. ES Taryba, Parlamentas ir Komisija pasirašė susitarimą dėl 2007–2013 m. biudžeto. Rugpjūčio 1 d. įsigaliojo 2007–2013 m. struktūrinių fondų reglamentai. Taryba priėmė Bendrijos sanglaudos politikos strategines gaires, kuriomis grindžiama naujoji politika ir kuriose apibrėžiami 2007–2013 m. principai bei prioritetai.
Paramos fondai
Europos regioninės plėtros fondas (ERPF) teikia regionams įvairią finansinę paramą. Fondas numato investicijas į gamybą, siekiant sukurti ir išsaugoti ilgalaikes darbo vietas, investicijas į infrastruktūrą (kelius, telekomunikacijas, energetiką) siekiant sujungti centrinius ES regionus su periferiniais, darbo vietų kūrimą bei paramą smulkiam ir vidutiniam verslui (įmonių konsultavimas, rinkos tyrimai, mokslo tyrimai), technologijų plėtrą. Šio fondo paramą gauna 17 valstybių, kurių BVP vienam gyventojui yra mažesnis nei 75 proc. Sąjungos vidurkio.
Sanglaudos fondas (SF) įsteigtas pagal Mastrichto sutartį, įsigaliojusią 1993 m. Sanglaudos fondo parama skiriama dideliems transporto ir aplinkos apsaugos projektams.
Paramos prioritetai
Kiekvienas struktūrinis fondas gali finansuoti tam tikrus tikslus įgyvendinančias priemones. 2007–2013 m. finansiniu laikotarpiu ES struktūrinė parama skiriama šiems prioritetams:
Parama Lietuvai
2000–2006 m. Lietuvoje vykdyti pirmieji Sanglaudos fondo paramos projektai. Pažymėtina ES struktūrinių fondų parama Lietuvoje 2007–2013 m., teikiama pagal ES struktūrinės paramos panaudojimo strategiją ir veiksmų programas, BPD (Bendrasis programavimo dokumentas)
2007–2013 metų programavimo laikotarpių veiksmų programos
Veiksmų programos Asignavimai milijonais LTL
Iš viso: 23 394,42
Tekumzės karas
Po Grynvilio sutarties, daugelis Ohajo šonių apsigyveno šonių gyvenvietėje Wapakoneta prie Auglaize upės, kur jiems vadovavo Juodoji Kanopa, vienas vyresniųjų vadų, kurie pasirašė sutartį. Mažasis Vėžlys iš majamių genties, kuris taip pat dalyvavo ankstesniajame kare ir pasirašė Grynvilio sutartį, gyveno gyvenvietėje prie Eel upės. Tiek Juodoji Kanopa, tiek Mažasis Vėžlys skatino kultūrinę adaptaciją prie Jungtinių Valstijų.
Applause
„Applause“ – amerikiečių atlikėjos Lady Gaga pirmasis singlas iš trečiojo studijinio albumo „Artpop“ (2013). Dainą parašė Lady Gaga ir prodiuseris DJ White Shadow. Singlas „Applause“ Jungtinių Valstijų radijo eteryje pasirodė 2013 m. rugpjūčio 12 d..
Įrašymas
„Applause“ singlas buvo parašytas ir prodiusuotas pačios atlikėjos ir DJ White Shadow. Įrašymo darbai vyko „Born This Way Ball“ turo metu 2012 metais. 2013 m. liepos mėn. Lady Gaga paskelbė, kad daina „Applause“ bus išleista kaip pirmasis albumo „Artpop“ singlas rugpjūčio 19 dieną, tačiau dėl nutekėjimo internete, daina buvo išleista savaite anksčiau.
Išleidimas
Liepos 28 dieną atlikėjos internetinėje svetainėje pasirodė pirmojo singlo iš albumo „Artpop“ reklaminis viršelis. Reklaminėje singlo nuotraukoje, kuri pasirodė liepos 26 dieną, Lady Gaga vaizduojama sėdinti ant kėdės, kuri yra padaryta iš įvairių kompiuterinių mikroschemų. Taip pat ji dėvi futuristinius akinius.
Video klipas
thumb|Pirmą kartą dainos „Applause“ video klipas pasirodė per amerikiečių ryto laidą „Good Morning America“, Times Square aikštės ekranuose. Dainos muzikinį video klipą režisavo Inez van Lamsweerde ir Vinoodh Matadin. Jį ketinama išleisti 2013 m. rugpjūčio 19 d.
Gyvo garso pasirodymas
Pirmą kartą daina gyvai atlikta 2013 m. rugpjūčio 25 d., per MTV video muzikos apdovanojimus.
Marvelės piliakalnis
Marvelės piliakalnis – piliakalnis Kauno miesto savivaldybės teritorijoje, Aleksoto seniūnija. Piliakalnis stūkso įkalnėje tarp Lampėdžių tilto ir Akademijos. Pasiekiamas iš Kauno vakarinio lanksto A5 (Lietuva) – 30 m į rytus nuo jo, pasukus į Marvelės gatvę, iš jos pavažiavus gatvele pro Kauno vandenvalos įrenginius į pietvakarius link sugriuvusio Marvos dvaro liekanų, nuo jų paėjus į pietvakarius 150 m.
Dainavos apylinkė
Dainavos apylinkė sovietmečiu buvo:
Marvelės piliakalnis
Piliakalnis
miniatiūra|250px|left|Piliakalnis stūkso įkalnėje tarp Lampėdžių tilto ir Akademijos miniatiūra|250px|left|Ant piliakalnio
Piliakalnis įrengtas Nemuno kairiojo kranto aukštumos krašte, Marvelės kairiajame krante. Aikštelė keturkampė, orientuota šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 7 m ilgio, 13 m pločio. Jos pietiniame krašte supiltas 3 m aukščio, 19 m pločio palei aikštelės kraštus užlenktas pylimas, už kurio iškastas 18 m pločio, 2 m gylio griovys. Šlaitai statūs, 17­-20 m aukščio.
Aikštelės šiaurės rytinė dalis nuslinkusi. Piliakalnis apaugęs lapuočiais medžiais.
Šiaurinėje papėdėje, Nemuno slėnyje buvo apie 1 ha papėdės gyvenvietė (sunaikinta apie 1986 m. tiesiant Kauno vakarinį lankstą). 1 km į rytus yra II a. – XIII a. Marvelės kapinynas, tyrinėtas 1991–2002 m.
801 m.
801 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Marvelės piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Atsiradimo data: I tūkstantmetis, datuota remiantis žiedadulkių tyrimo metodu.Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 5800 m².