cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Italijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Italijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Komandos, Serie A dalyvės
Šios komandos dalyvavo 2017–2018 m. sezone:
Rezultatyviausieji
2018 m. gegužės 18 d. duomenys:
Finalo rungtynės
-- -
Alytaus valsčius
Alytaus valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietų Lietuvos teritorijoje. Centras – Alytus.
Istorija
Valsčius (pavietas) minimas XIV a., iki 1536 m. priklausė Lietuvos didžiajam kunigaikščiui. 1559 m. Alytaus pavietas minimas G. Valavičiaus „DLK girių revizijoje“, tačiau manoma, kad autorius pavieto vardu veikiausiai vadino tuometinį Alytaus valsčių. 1870 m. gegužės 31 d. prie valsčiaus buvo prijungtas Alytus, ką tik netekęs miesto teisių.
1933 m. prijungtas Antnemunio valsčius, 1935 m. – 1 kaimas iš Jiezno valsčiaus. 1947 m. dalis valsčiaus perduota Krokialaukio valsčiui. Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Alytaus rajonui (10 apylinkių).
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 3 614 žmonės:
Andreas Johan Sjögren
Andrejus Šiogrenas (SV Andreas Johan Sjögren,, 1794 m. balandžio 15 [26] d. Sitkalos kaime, dab. Suomijoje – 1855 m. sausio 6 [18] d. Sankt Peterburge, Rusijos imperijoje) – Suomijos ir Rusijos kalbininkas, istorikas, etnografas, keliautojas, finougristikos pagrindėjas.
Biografija
Gimė kaimo batsiuvio šeimoje Suomijoje. 1803 m. pradėjo mokytis Lovijsos mokykloje. Baigęs gimnaziją Porve, mokėsi Turku universitete, kur dalyvavo tautiniame šviečiamajame „Turku romantizmo“ judėjime. Universitetą baigė 1819 m. liepą.
1821 m. išsikėlė į Sankt Peterburgą; 1823 m. N. Rumiancevas savo bibliotekoje jį įdarbino bibliotekininku.
Nuo 1827 m. gruodžio 19 d. – Rusijos mokslų akademijos narys korespondentas, nuo 1829 m. rugsėjo 30 d. – istorijos adjunktas, nuo 1831 m. kovo 9 d. – rusų istorijos ir senovės neetatinis akademikas, nuo 1844 m. spalio 5 d. – Istorijos-filologijos skyriaus (Rusijos finų ir Kaukazo tautų filologija bei etnografija) etatinis akademikas.
XIX a. 3-ajame dešimtmetyje ekspedicijų į Kareliją (Oloneco guberniją) metu studijavo karelų ir vepsų kalbas. 1827–1829 m. keliavo po Naugardo, Vologdos, Archangelsko, Viatkos, Kazanės ir Permės gubernijas. Remdamasis ekspedicijose surinkta medžiaga „Imperatoriškosios Peterburgo mokslų akademijos užrašuose“ ir kituose leidiniuose publikavo seriją straipsnių apie zyrius, jemius, čiudus, ingrus.
1835 m. A. Šiogrenas lankėsi Kaukaze, ten studijavo osetinų ir sakartveliečių kalbas. Pagal šioje kelionėje sukauptą medžiagą rusų ir vokiečių kalbomis jis 1844 m. publikavo „Osetinų gramatiką su trumpu osetinų-rusų ir rusų-osetinų žodynu“, pirmąjį mokslinį osetinų kalbos tyrimą, kuriame aprašomos gramatinės kategorijos, pavyzdžiui, linksniai, laikai, veiksmažodžio asmenų formos ir kt. A. Šiogrenas laikomas osetinų raidyno kirilica kūrėju, šis raidynas su kai kuriomis pataisomis naudojamas ir šiomis dienomis.
Palaidotas Sankt Peterburge Mitrofano kapinėse.
Siaurikai
Siaurikai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 8 km į pietvakarius nuo Pandėlio.
Sevelionys
Sevelionys – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Kalvių, prie kelio. Yra saugomas Sevelionių akmuo.
miniatiūra|250px|left|Riboženklis
Kitione Taliga
Biografija
2015 m. pakviestas į Fidžio nacionalinę rinktinę.
Vijoklis (gentis)
Vijoklis (Convolvulus) – vijoklinių (Convolvulaceae) šeimos augalų gentis. Paplitęs beveik visame pasaulyje.
Vijoklių genčiai priklauso daugiamečiai, rečiau vienamečiai žoliniai augalai, puskrūmiai arba (retai) krūmai. Dauguma rūšių auga vyniodamosis (vijokliai). Lapai pražanginiai, ištisiniai, dažniausiai lygiakraščiai. Žiedai kvapūs, balti, rausvi, piltuviški arba varpiški, pavieniai arba susitelkę į žiedynus. Vaisius – dėžutė. Auga laukuose, daržuose, soduose, dykvietėse, ant pylimų. Dalis rūšių dekoratyvios.
Žinoma apie 200–250 rūšių.
Lietuvoje auga 1 rūšis – dirvinis vijoklis (Convolvulus arvensis). Kitos žymesnės rūšys: trispalvis vijoklis (Convolvulus tricolor), plėtrusis vijoklis (Convolvulus prostratus), kvapusis vijoklis (Convolvulus floridus), gelsvasis vijoklis (Convolvulus scammonia), krūminis vijoklis (Convolvulus scoparius) ir kt.
Scott Putesky
Scott Mitchell Putesky (1968 m. balandžio 28 d.-2017 m. spalio 22 d.), dar žinomas kaip Daisy Berkowitz, buvo amerikiečių muzikantas, kuris buvo pirmasis gitaristas grupėje Marilyn Manson. Jo sceninis vardas yra Daisy Duke iš „Dukes of Hazzard“ vardo ir David Berkowitz, serijinio žudiko, pavardės kombinacija.
Marilyn Manson
Putesky ir Brian Warner susipažino po vakarėlio klube, pavadintame The Reunion Room, vykusio Fort Loderdeile. Jie abu nusprendė įkurti grupę pavadinimu Marilyn Manson & The Spooky Kids, kurioje kiekvienas atlikėjas pasivadins serijinio žudiko ir gražios moters vardų kombinacija.
Putesky, kuris tuo metu buvo poetas, bet nerašė dainoms žodžių, pradėjo susitikinėti su Warner. Jie diskutavo apie savo pačių idėjas dėl muzikos, kūrybos ir vieną vakarą Brian užsiminė, kad jis norėtų įkurti grupę ir jam reikia jo pagalbos. Scott grojo gitara, bosine gitara ir klavišiniais, programavo Yamaha RX-8 Drum Machine ir mokė Brian dainuoti. 1990 m. sausį jie jau įrašinėjo tokias dainas, kaip „Red (in My) Head”, „White Knuckles”, „Cake and Sodomy” ir „Strange Same Dogma”. Kovą Warner prijungė du savo kurso studentus iš savo koledžio – Brian Tutunick ir Perry Pandrea. Grupės pirmasis šou buvo surengtas Churchills klube Majamyje 1990 m. balandžio 28 d., per Scott gimtadienį, vykstant „The Goods”, vietinės populiarios grupės koncerto atidarymui.
1996 m. jų abiejų kūrybingo darbo skirtumai privertė Putesky palikti grupę tik įpusėjus Antichrist Superstar albumo įrašymui. Vis dėlto šešios dainos jau buvo baigtos.
Darbas ne su Marilyn Manson
Daisy Berkowitz pradėjo įrašinėti savo dainas solo projektui, kuris buvo pavadintas Three Ton Gate. Jo trijų dainų demonstracija 3x3 buvo pirmasis jo paties darbas, nesusijęs su Marilyn Manson. Tas albumas buvo išleistas 1997 metais mažais kiekiais, greitai baigėsi jo leidyba. Tuo pačiu metu jis grojo gyvuose šou, pavadintuose The Linda Blairs, kuris sukurtas Jack Off Hill įkūrėjos.
1998 m. pabaigoje jis dirbo su Jack Off Hill ir grojo gitara 1999 m. West Coast ture. Jo pirmas įrašytas darbas su šia grupe buvo EP Covetous Creature. 1999 m. pabaigoje Scott pasitraukė iš Jack Off Hill. Jis grįžo atgal į Fort Loderdeilą ir pabandė atgaivinti Three Ton Gate veiklą, bet nesėkmingai. Jis išleido 21 neparodytą visuomenei bendrą Marilyn Manson & The Spooky Kids darbą.
2010 m. jis oficialiai prisijungė prie grupės Kill Miss Pretty po bendro darbo su jais kuriant singlą Judy Garland. Grupė pabandė atkurti Manson dainą She’s Not My Girlfriend.
Melanie Leupolz
Melani Loipolc (Melanie Leupolz, g. 1994 m. birželio 14 d., Vokietija) – Vokietijos futbolininkė, saugė.
Scott Putesky
Darbas ne su Marilyn Manson
Putesky pavyko atgaivinti Three Ton Gate 2011, kai jis nuvyko į Niujorką. Tuo metu jis išleido dar vieną Spooky Kids darbą Deform School.
Melanie Leupolz
Karjera
Futbolą žaisti pradėjo Vokietijoje. Nuo 2010 m. rungtyniavo SC Freiburg.
Scott Putesky
Mirtis
2013 m. rugsėjį Putesky buvo diagnozuotas ketvirtosios stadijos gaubtinės žarnos vėžys. Jis mirė 2017 m. spalio 22 dieną.
Melanie Leupolz
Karjera
Nuo 2014 m. atstovavo FC Bayern München.
Nuo 2020 m. rungtyniavo Chelsea FC (Anglija).
Rinktinės
Kitados atstovavo Vokietijos jaunimo rinktinėms. 2013 m. pakviesta į Vokietijos nacionalinę rinktinę.
Darius Karčinskas
Darius Karčinskas (g. 1966 m. kovo 30 d. Linkuva, Pakruojo rajonas) – teisininkas.
Biografija
Gimė ir augo Linkuvoje, tarnautojų šeimoje. Vyriausias sūnus. 1973 – 1984 metais mokėsi Linkuvos gimnazijoje. 1984 metais įstojo į Vilniaus inžinerinį statybos institutą (dabar Vilniaus Gedimino technikos universitetas) ir buvo pašauktas į kariuomenę, kurioje 1984 – 1986 metais atliko karinę tarnybą. Nuo 1986 metų tęsė studijas ir 1991 metais  baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą bei įgijo mechaniko inžinieriaus kvalifikaciją. 1992 – 1996 metais studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją. Kalba lietuvių, rusų ir anglų kalbomis.
Veikla
1991 – 1992 m. – Lietuvos Respublikos Teismo ekspertizių instituto Autotechninių ekspertizių skyriaus jaunesnysis mokslinis bendradarbis. 1992 – 1995 m. – Lietuvos Respublikos Teismo ekspertizių instituto ekspertas autotechnikas. 1995 – 1996 m. – Lietuvos Respublikos Teismo ekspertizių instituto Autotechninių ekspertizių skyriaus vedėjo pavaduotojas. 1996 – 1998 m. – Vilniaus miesto apylinkės prokuratūros Nusikaltimų asmeniui tyrimo skyriaus prokuroras. 1998 – 1999 m. – Vilniaus miesto apylinkės prokuratūros Nusikaltimų sveikatai, visuomenei ir viešajai tvarkai skyriaus prokuroras. 1999 m. – Vilniaus apygardos prokuratūros Nusikaltimų valstybei ir visuomenės saugumui skyriaus prokuroras. 1999 – 2011 m. – Generalinės prokuratūros Valstybinio kaltinimo skyriaus prokuroras. 2011 – 2016 m. – Generalinės prokuratūros Baudžiamojo persekiojimo departamento prokuroras. 2016 – 2017 m. – Generalinės prokuratūros Baudžiamojo persekiojimo departamento vyriausiojo prokuroro pavaduotojas. 2017 metais gegužės 29 dieną Prezidentė Dalia Grybauskaitė generalinio prokuroro Evaldo Pašilio teikimu paskyrė generalinio prokuroro pavaduotoju Generalinės prokuratūros Baudžiamojo persekiojimo departamento vyriausiojo prokuroro pavaduotojo pareigas ėjusį Darių Karčinską.
Apylinkės prokuratūroje
1996 metais pradėjo darbą Vilniaus miesto apylinkės prokuratūroje, Nusikaltimų asmeniui tyrimų skyriuje, kuriame organizavo ir vadovavo ikiteisminiams tyrimams dėl nusikalstamų veikų, kuriomis kėsinamasi į žmogaus gyvybe, sveikatą, viešąja tvarką, šiose bylose palaikė valstybinį kaltinimą pirmosios instancijos teismuose.
Apygardos prokuratūroje
Nuo 1999 metų sausio tarnybą prokuratūros sistemoje tęsė Vilniaus apygardos prokuratūros Nusikaltimų valstybei ir visuomenės saugumui skyriuje. Dirbdamas šiame skyriuje kontroliavo ikiteisminius tyrimus dėl nusikalstamų veikų ekonomikai ir verslo tvarkai, valstybės finansiniams interesams.
Generalinėje prokuratūroje
Tų pačių metų, t. y. lapkričio 2 dieną buvo perkeltas į Generalinės prokuratūros valstybinio kaltimo skyrių. Pagrindinės veiklos funkcijos - valstybinio kaltinimo palaikymas Lietuvos apeliaciniame bei Lietuvos Aukščiausiajame Teisme. Be to, nagrinėjo prašymus dėl baudžiamųjų bylų atnaujinimo paaiškėjus naujoms aplinkybėms bei prašymus dėl baudžiamųjų bylų atnaujinimo dėl netinkamo baudžiamojo įstatymo taikymo arba dėl JT žmogaus teisių komiteto ir Europos žmogaus teisių teismo priimtų sprendimų. Buvo atsakingas už teritorinėse prokuratūrose dirbančių prokurorų veiklos auditą, metodinės ir praktinės pagalbos teikimą taikant baudžiamuosius įstatymus ir baudžiamojo proceso kodekso normas.
2011 – 2016 metais ėjo Generalinės prokuratūros Baudžiamojo persekiojimo departamento prokuroro pareigas. Specializavosi ekonominio - finansinio pobūdžio baudžiamųjų bylų tyrime  bei vieningos ikiteisminio tyrimo praktikos šios kategorijos bylose formavimu. Eidamas prokuroro pareigas dalyvavo teisėsaugos institucijų tarptautiniame bendradarbiavime turto susigrąžinimo srityje. Paskirtas tarptautinio turto susigrąžinimo tarnybų tinklo (CARIN network) kontaktiniu asmeniu Lietuvos Respublikai.
2016 metų rugsėjo 19 dieną  Lietuvos Generalinio prokuroro įsakymu  buvo paskirtas Baudžiamojo persekiojimo departamento vyriausiojo prokuroro pavaduotoju. Eidamas pareigas kuravo baudžiamojo persekiojimo veiklą susijusią su nusikalstamų veikų ekonomikai ir verslo tvarkai, valstybės ir ES finansiniams interesams koordinavimą ir kontrolę. Lietuvos Respublikos ministro pirmininko įsakymu paskirtas Nuolatinės valstybės ekonomikos ir finansų kontrolės ir teisėsaugos institucijų bendradarbiavimo koordinavimo komisijos nariu. Komisija užsiima mokestinio sukčiavimo ir pinigų plovimo prevencija, įgyvendina priemones, padedančias atskleisti tokio pobūdžio nusikalstamas veikas.
2017 metais gegužės mėnesį, Lietuvos Respublikos prezidentės dekretu paskirtas Lietuvos Respublikos generalinio prokuroro pavaduotoju. Šiuo metu yra vienas iš dviejų Generalinio prokuroro Evaldo Pašilio pavaduotojų. Atsakingas už strateginį Generalinės prokuratūros veiklos planavimą, tarpinstitucinį bendradarbiavimą su ikiteisminio tyrimo įstaigomis (Policijos departamentu, Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba ir kt.) bei tarptautinį bendradarbiavimą baudžiamojo persekiojimo srityje. Generalinio prokuroro įsakymu paskirtas Vyriausiųjų prokurorų atrankos komisijos pirmininku.
Patirtis
Per daugiau nei 20 metų darbo prokuratūros sistemoje laikotarpį sukaupė didelį žinių bagažą baudžiamojo persekiojimo bei tarptautinio teisinio bendradarbiavimo srityse. Skaitė paskaitas bei parengė pranešimus įvairiais nusikaltimų tyrimo, nusikalstamu būdu gauto turto paieškos, suradimo, įšaldymo bei susigrąžinimo, nuteistųjų bausmių vykdymo klausimais, savo darbo patirtimi dalinosi su kitų Europos šalių teisėsaugos institucijų pareigūnais. Dalyvavo seminaruose ekonominių finansinių nusikaltimų tyrimų tema Lietuvoje, Suomijoje, Vokietijoje, Prancūzijoje bei kitose Europos šalyse. Dalyvavo ES finansuojamuose projektuose rengiant mokymo programas ir stiprinant teisėsaugos pareigūnų, prokurorų ir teisėjų iš kitų ES valstybių (Kroatija), Rytų partnerystės valstybių (Ukrainos, Gruzijos, Moldovos) ir Kosovo gebėjimus atliekant finansinius tyrimus baudžiamosiose bylose, tiriant sukčiavimo pobūdžio nusikalstamas veikas, stiprinant pinigų plovimo prevenciją bei šios kategorijos nusikaltimų atskleidimus.
Josua Tuisova
Josua Tuisova (g. 1994 m. vasario 4 d.) – Fidžio regbininkas, olimpinis čempionas.
Biografija
Nuo 2013 m. atstovauja Prancūzijos RC Toulonnais komandai. 2013 m. pakviestas į Fidžio nacionalinę rinktinę.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kartu su Fidžio nacionaline regbio-7 komanda pasiekė finalą, kuriame rezultatu 43-7 nugalėjo Jungtinę Karalystę ir tapo olimpiniais čempionais. Tai pirmasis Fidžio olimpinis medalis.
Rimšiškių durpynas
Rimšiškių durpynas – durpynas Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 5,5 km į pietus nuo Turgelių, į vakarus nuo Rimšiškių kaimo. Plotas – 1,26 km². Durpynas driekiasi Merkio ir Visinčios vandenskyroje, pietvakariuose išteka Juodupės upelis (Kamenos intakas, Visinčios baseinas).
Nuo 1959 m. Romato durpyne vykdoma pramoninė kraikinių durpių gavyba (kasė Baltosios Vokės durpių įmonė). 1986 m. buvo iškasta 23 % durpių išteklių. 2011 m. durpyno ištekliai sudarė 732 000 m³. Durpynas nebenaudojamas, bet pripažintas, kaip tinkamas eksploatavimui.
2014 m. pasaulio ledo ritulio čempionatas
'''2014 m. pasaulio ledo ritulio čempionatas''' vyko Baltarusijos sostinėje Minske.
Šeimininkai
Norą organizuoti čempionatą pareiškė 4 valstybės – Baltarusija, Latvija, Ukraina ir Vengrija. 2009 m. gegužės 8 d. Berne (Šveicarija) įvykusiame Tarptautinės ledo ritulio federacijos kongrese įvykęs balsavimas nulėmė Baltarusijos pergalę.
Arenos
Čempionatas vyko dviejose Minske esančiose arenose – Čižovkos arenoje surengtos A grupės varžybos ir du ketvirtfinalių susitikimai, o Minsko arenoje įvyko B grupės mačai ir likusios atkrintamųjų varžybų etapo rungtynės.
Dalyviai
* – varžybų šeimininkai
** – pateko tarp 14 geriausių 2013 m. pasaulio ledo ritulio čempionato komandų
*** – iškovojo teisę dalyvauti čempionate kaip geriausios 2013 m. pasaulio ledo ritulio čempionato I diviziono komandos
Grupių varžybos
Komandos į dvi grupes suskirstytos 2013 m. rugsėjo 5 d. pagal Tarptautinės ledo ritulio federacijos sudarytą pajėgiausių pasaulio rinktinių reitingą. Į atkrintamųjų varžybų etapą pateko po keturias geriausias kiekvienos grupės komandas.
A grupė
Rungtynių tvarkaraštis pateiktas vietos laiku (UTC+3)
B grupė
Rungtynių tvarkaraštis pateiktas vietos laiku (UTC+3)
Girtablulu
thumb|185px|Asirų kontrreljefo, vaizduojančio Girtablulu, piešinys Girtablulu  – iš dalies žmogaus, iš dalies paukščio ir skorpiono pavidalo būtybė Mesopotamijos mitologijoje. Literatūroje dar sutinkamas terminas skorpionas-žmogus.
Buvo vaizduojamas su barzdota žmogaus galva, paukščio pasturgaliu ir nagais, skorpiono uodega, varpa su gyvatės galva. Galėjo būti tiek su sparnais, tiek be jų. Vaizduotas dėvintis galvos apdangalą su ragais – dieviškumo simbolį. Girtablulu jau vaizduotas Trečiosios Ūro dinastijos bei Akado imperijos laikų mene, nors atvaizdų, datuojamų šiais laikotarpiais, aptikta nedaug. Girtablulu dažniausiai sutinkamas Naujosios Asirijos karalystės ir Naujosios Babilonijos karalystės laikų mene. Tokios būtybės dar buvo vaizduojamos helenizmo laikais.
Nėra aišku, ar Kasitų dinastijos, Naujosios Asirijos karalystės, Naujosios Babilonijos karalystės bei Seleukidų imperijos laikų mene vaizduota būtybė su žmogaus galva, paukščio kūnu ir kojomis bei skorpiono uodega taip pat yra Girtablulu. Ikonografinis šios būtybės vaizdavimas gana ženkliai skyrėsi.
Girtablulu buvo siejami su saulės dievu Šamašu, neretai vaizduojami prilaikantys sparnuotą saulės diską. Naujosios Asirijos karalystės laikotarpiu buvo tikima, kad Girtablulu yra galingi sergėtojai nuo demonų. Asirų įrašuose nurodoma medines šių būtybių skulptūrėles naudoti apsauginės magijos ritualuose. Tokių ritualų buvo aptikta viename urartų Teišebaini miesto sandėlyje. Teišebaini įrašuose (VII a. pr. m. e.) minimos ne tik vyriškųjų, bet ir moteriškųjų Girtablulu statulėlės. Vis dėlto moteriškųjų Girtablulu atvaizdų nėra aptikta.
Kaip viena iš Tiamat sukurtų būtybių (greta Bašmu, Mušhušu, Kusariku), minimas kosmogoniniame babiloniečių epe „Enuma Eliš“. Gilgamešo epe minimi vyriškasis ir moteriškasis Girtablulu. Čia šios dvi grėsmingos išvaizdos būtybės saugo Mašu kalno, kur teka saulė, vartus.
Kaminskių šeimos koplyčia-mauzoliejus
Kaminskių šeimos koplyčia-mauzoliejus arba Lukšių kapinių koplyčia – veikiančių kapinių koplyčia su laidojimo rūsiu, esanti Lukšių miestelyje, Šakių rajone. Ji stovi petrytinėje kapinių dalyje, esančioje šalia Lauciškių gatvės (kelio ), supama XIX-XX a. pradžios laikotarpio antkapių. Priklausė dvarininkams Kaminskiams, pastatyta XIX a. pabaigoje.
Čiobiškio šventoriaus I koplyčia
Dabartinė mūrinė Čiobiškio bažnyčia pastatyta 1810–1816 m. Manoma, kad ją galėjo suprojektuoti architektas Laurynas Gucevičius, tačiau jo autorystė dokumentiškai nepatvirtinta. Šventoriaus kampuose, priešais bažnyčią, dvi koplyčios pristatytos XIX a. viduryje.
Bloomberg (reikšmės)
Bloomberg gali reikšti:
Čiobiškio šventoriaus I koplyčia
Architektūra
Koplyčios statinys kompaktinis, kvadrato plano, 1 aukšto. Jo architektūra lakoniška, atspindinti klasicizmo tendencijas. Kampuose akcentuojami kiek masyvūs išsikišę piliastrai. Virš profiliuotų karnizų – dvišlaitis stogas, iš dviejų pusių užbaigiamas aukštų trikampių frontonų. Neskaitant priekinio fasado su stačiakampėmis įėjimo durimis, kitų fasadų plokštumose įkomponuotos centruotos užapvalintos nišos. Koplyčios architektūrinę išraišką atkartoja šventoriaus kampuose stovinčios dvejos paminklinės varpinės. Šios sudarytos iš trijų siaurėjančių tarpsnių, kurių apatinių dviejų kompozicija labai panaši matomai koplyčioje.
Kaminskių šeimos koplyčia-mauzoliejus
2022 m. įrašyta į Kultūros vertybių registrą kaip regioninės reikšmės kultūros paminklas. Saugoma teritorija – 17 kv. m. miniatiūra|240px|left|Šalia koplyčios – įvairių dydžių ir formų antkapiniai paminklai
Istorija
Koplyčia pastatyta 1870-1896 m. Yra žinoma, kad XIX a. antroje pusėje sutuoktiniai Kaminskiai buvo Zyplių dvaro, stovinčio gretimuose Tubeliuose, nuomininkai. Pranciškus Kaminskis su žmona Darata Bartkovskaite padėjo baigti statyti dabartinę Lukšių Šv. Juozapo bažnyčią. Šalia koplyčios stovi beveik už ją aukštesnis 2020 m. restauruotas aukštas paminklas su kryžiumi Zyplių dvaro įkūrėjui, vienam iš bažnyčios fundatorių Jonui Bartkovskiui (1782–1855).
Architektūra
Koplyčia-mauzoliejus yra eklektiškos istorizmo architektūros su neoromanikos ir neorenesanso bruožais. Statinys kvadratinio plano, vieno aukšto, su laidojimo kripta rūsyje. Stogas daugiašlaitis, jo dangai panaudotos smiltainio plokštės. Kraigą frontonuose dekoruoja kriauklės formos akroterijai. Ant stogo įtaisytas masyvus laiptuotas smiltainio postamentas su kryžiumi kraigo centre.
Pastate įrengtas laidojimo rūsys, pamatas su plytų mūro bei tašyto smiltainio blokų cokoliu. Sienos sudėtos iš pilko tašyto smiltainio plokščių. Virš laidojimo kriptos išlieta betoninė perdanga. Koplyčios patalpa perdengta su stilizuotu kryžminiu skliautu (vidine daugiašlaičio stogo puse). Pagrindinės durys dvivėrės, metalinės, dekoruotos vinutėmis. Koplyčios grindų dangai panaudotos 19,5 x 19,5 cm dydžio marmurinės plytelės (didžioji dalis jų neišlikę).
Smiltainio konstrukcinius ir dekoratyvinius elementus koplyčiai pagamino Juzefo Manzelio (1834-1904) dirbtuvės, duris – Vladislovo Gostynskio (1849-1935) metalo gaminių fabrikas Varšuvoje.
Siaurimai
Siaurimai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Poškonių, prie Šilinės–Klevyčios miškų. Praeina keliukas į Šiudainis.
Platuma
right|thumb|300px|[[Žemėlapis, kuriame esančios horizontalios linijos rodo platumas]]
Platuma – vienas iš geografinio koordinačių tinklo dydžių, parodantis kiek taškas Žemėje nutolęs į šiaurę arba pietus nuo pusiaujo.
Lygiagretės (platumos linijos) – horizontalios linijos einančios per visą žemėlapį nuo vakarų iki rytų. Geografinė platuma matuojama laipsniais, pradedant nuo 0° prie pusiaujo ir baigiant ties 90° šiaurės platumos (Šiaurės ašigalis) bei pietų platumos (Pietų ašigalis). Žymimas graikų raide fi (φ).
Geografinė platuma (φ) lygi kampui tarp spindulio, vedamo iš žemės elipsoido centro į pasirinktą tašką, ir pusiaujo plokštumos. Geografinė platuma lygi dangaus ašigalio aukščiui virš horizonto.
Kanados vyrų vandensvydžio rinktinė
Kanados vyrų vandensvydžio rinktinė – nacionalinė komanda, kuri atstovauja Kanadai oficialiose vandensvydžio varžybose.
Monica Zanchi
Monica Zanchi – šveicarų kino aktorė, daugiausia vaidinusi 8 dešimtmečio pabaigoje Italijoje kurtuose erotiniuose ir eksploataciniuose filmuose.
Howard Hughes
Hovardas Robardas Hjusas jaunesnysis – amerikiečių verslininkas, lakūnas, filmų režisierius, filantropas, žinomas kaip vienas finansiškai sėkmingiausių pasaulio žmonių tame laikotarpyje. Išgarsėjo kaip filmų režisierius, vėliau tapo svarbiu žmogumi aviacijos industrijoje. Jis buvo garsus ir dėl savo ekscentriško elgesio, kurio viena priežasčių buvo obsesinis kompulsinis sutrikimas.
XX a. 3 deš. gale Hovardas Hjusas išgarsėjo Holivude kaip filmų kūrėjas. 1932 m. Hovardas įkūrė „Hughes Aircraft Company“, kuri pagamino tokius lėktuvus kaip Hughes H-4 Hercules ir Hughes H-1 Racer. Su jais pasiektas ne vienas pasaulio greičio rekordas.
Žurnalas „Flying“ Hjusą įtraukė į 51 aviacijos herojaus sąrašą, kuriame jis užėmė 25 vietą.
Hovardas Hjusas mirė skrisdamas į Hiustoną iš Meksikos 1976 m. balandžio 5 d. dėl inkstų nepakankamumo.
Jerry Tuwai
Jerry Tuwai (g. 1989 m. kovo 23 d.) – Fidžio regbininkas, olimpinis čempionas.
Biografija
2014 m. pakviestas į Fidžio nacionalinę rinktinę.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kartu su Fidžio nacionaline regbio-7 komanda pasiekė finalą, kuriame rezultatu 43-7 nugalėjo Jungtinę Karalystę ir tapo olimpiniais čempionais. Tai pirmasis Fidžio olimpinis medalis.
Varėnos II tvenkinys
Varėnos II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Varėnos rajone, Varėnos miesto šiaurrytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Derėžnyčios upę (Merkio intakas) 7,9 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 1,83 km, plotis – iki 0,41 km. Altitudė 114,5 m. Krantai aukšti, kranto linija labai vingiuota. Aplinkui stūkso Varėnos II miškas. Pasroviui iškart telkšo Varėnos I tvenkinys, priešsroviui už 0,56 km – Varėnos III tvenkinys. Pietine pakrante eina kelias.
Tvenkinys įrengtas 1968 m.
Alexia Putellas
Aleksija Puteljas Segura (Alexia Putellas Segura, g. 1994 m. vasario 4 d., Ispanija) – Ispanijos futbolininkė, saugė.
Karjera
2011 m. perėjo į Levante.
Nuo 2012 m. atstovavo „Barselonos“ klubui.
Rinktinės
Kitados atstovavo Katalonijos ir Ispanijos jaunimo rinktinėms.
2012 m. pakviesta į Ispanijos nacionalinę rinktinę. Joje sužaidė vieną šimtą rungtynių.
Bosas
Bosas (nuo 'žemas') – pats žemiausias vyriškas balsas. Pasižymi gyliu. Yra kelios boso atmainos: žemasis (antrasis) bosas ir aukštasis (pirmasis) bosas. Operoje taip pat skiriamas rimtasis bosas, charakterinis ir vadinamasis komiškasis bosas.
Aukštasis bosas būna lyriškas (diapazonas maždaug nuo didžiosios oktavos sol iki pirmosios oktavos fa) bei dramatinis (nuo didžiosios oktavos fa iki pirmosios oktavos mi). Žemojo boso diapazonas siekia nuo didžiosios oktavos mi iki pirmosios oktavos mi.
Smidras
Smidras (Asparagus) – smidrinių (Asparagaceae) šeimos augalų gentis. Paplitusi Eurazijoje ir Afrikoje, daugiausia atogrąžų ir paatogrąžių, nedaug rūšių – vidutiniškai šilto klimato srityse.
Morfologija
Smidrų genčiai priklauso daugiametės žolės arba puskrūmiai su trumpu šakniastiebiu, kartais su šakniagumbiu. Stiebas status arba vijoklinis. Lapai smulkūs, žvyniški, prigludę prie ūglių – kladodžių. Jie išauga kuokštais, retai pavieniai, yliški, arba plokšti. Žiedai vienalyčiai arba dvilyčiai, susitelkę į pažastinius kekės ar skėčio pavidalo žiedynus, retai pavieniai. Apyžiedis varpelio arba rutulio pavidalo, jo lapeliai balti, žalsvi arba gelsvi. Vaisius – uoga. Dalis rūšių turi vaistinių savybių, jauni ūgliai valgomi. Nemaža dalis rūšių dekoratyvios. thumb|160px|Tikrasis smidras (Asparagus asparagoides)
Rūšys
Suskaičiuojama 200–300 smidrų rūšių. Lietuvoje auginamas arba auga sulaukėjęs vaistinis smidras (Asparagus officinalis). Kitos žymesnės rūšys:
FC Renaissance (Konakris)
FC Feindou
Klubas įkurtas šalies sostinėje Konakryje 1999 m. FC Feindou pavadinimu.
Kitados rungtyniavo Gvinėjos regioninėse lygose. Nuo 2013–2014 m. sezono rungtyniavo Antroje lygoje.
FC Renaissance
Nuo 2015–2016 m. sezono žinomi dabartiniu pavadinimu – „Renaissance Club“ arba tiesiog „Renaissance“.
2016-17 m. sezone debiutavo Pirmoje lygoje ir užėmė 6 vietą galutinėje ekipų rikiuotėje.
2018–2019 m. sezone užėmė 13 vietą ir iškrito į Gvinėjos antrąjį divizioną.
2021–2022 m. sezone rungtyniavo Antroje lygoje ir tapo jos nugalėtojais. Po sezono buvo perkelti į stipriausią šalies lygą.
2022–2023 m. rungtyniavo Ligue 1 Pro ir užėmė vienuoliktą vietą.
Jurimagvasas
Jurimagvasas  – miestas šiaurės rytų Peru, Loreto departamente, Aukštutinės Amazonės provincijos ir apygardos centras. Įsikūręs ~400 km į pietvakarius nuo Ikitoso, 95 km į rytus nuo Mojobambos, Hualjagos kairiajame krante, prie Paranapuros ir Šanusio žiočių. Upių uostas, oro uostas, plentas į Tarapotą. Žemės ūkio rajono prekybinis centras (cukranendrės, bananai, medvilnė, tabakas). Yra Švč. Sniegynų Mergelės Marijos bažnyčia.
Gudpetriai
Gudpetriai (, nuo 1938 m. Gutpetern) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Lietuvos pasienyje, 24 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 19 km į rytus nuo Lazdynų, Šešupės kairiajame krante.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Gudpetrių kaimo bendruomenė 1927 m. Minimi nuo 1565 m. 1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas ir pasienio gyvenvietė su 4 ugniakurais, 1821 m. – valstiečių kaimas su 20 gyventojų. 1723–1818 m. priklausė Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Visbarynų valsčiui. Tikintieji iki 1793 m. priklausė Lazdynų, vėliau – Šilėnų evangelikų liuteronų parapijai. 1939 m. kaime gyveno 21 gyventojas, Gudpetriai buvo mažiausia kaimo bendruomenė apskrityje. Po Antrojo pasaulinio karo kaimas išnyko. Nuo 2008 m. jo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Jasa Veremalua
Biografija
Nuo 2012 m. atstovauja Red Rock komandai. 2013 m. pakviestas į Fidžio nacionalinę rinktinę.
Zsa Zsa Speck
Zsa Zsa Speck (tikrasis vardas Perry Pandrea) buvo Marilyn Manson & The Spooky Kids klavišininkas 1989 metais. Jo sceninis vardas yra Zsa Zsa Gabor ir Richard Speck kombinacija, taip buvo sugalvota pagal grupės standartą, kad vienas vardas yra gražios moters, o kitas - serijinio žudiko. Klavišininkas buvo pakeistas į Madonna Wayne Gacy kiek vėliau, bet tais pačiais 1989.
Jasa Veremalua
Biografija
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kartu su Fidžio nacionaline regbio-7 komanda pasiekė finalą, kuriame rezultatu 43-7 nugalėjo Jungtinę Karalystę ir tapo olimpiniais čempionais. Tai pirmasis Fidžio olimpinis medalis.
Zsa Zsa Speck
Savo knygoje The Long Hard Road Out of Hell Marilyn Manson aprašė Zsa Zsa kaip nerangų spoguotą jaunuolį.
Skuvojus
thumb|right|200px|Salos padėtis Skuvojus (/; ) – sala Farerų salyno viduryje, į pietus nuo Sandojaus. Sala taip pavadinta dėl čia gausiai sutinkamų plėšikinių (skua) paukščių, kurie turi įprotį pulti įsibrovusiuosius į jų teritoriją. Plotas – 10 km², gyventojų 50 (2007 m. duomenys). Saloje tėra viena gyvenvietė – Skuvojus. Stūkso du kalnai: Knukuras (392 m) ir Heigjurin Miklis (391 m).
Paukščių buveinės
Vakarinėje pakrantėje yra 300–400 m skardžių, kuriuose apsistoja jūriniai paukščiai. „BirdLife International“ paskelbė salą svarbia paukščių buveine. Čia sutinkami šiauriniai fulmarai (50 000 porų), juodasnapės audronašos (10 000 porų), kukauodegiai audrašaukliai (20 000 porų), didieji plėšikai (25 poros), atlantiniai mormonai (40 000 porų), laibasnapiai narūnėliai (135 000 porų), paprastosios taistės (150 porų) bei vidutinės kuolingos (40 porų).
Papijas Hierapolietis
Papijas parašė veikalą „Viešpaties posakių aiškinimas“, tačiau iki šių dienų išliko tik jo fragmentai. Jie suteikia žinių apie ankstyvosios krikščionybės raidą, evangelijų kilmę.
Irenėjas mini, kad Papijas pažinojęs apaštalą Joną. Euzebijus Cezarietis buvo nusistatęs prieš Papiją (dėl to pateikė gerokai paredaguotas ir apkarpytas jo veikalo ištraukas), tvirtino, esą šis persiėmęs klaidingu Jono Presbiterio mokymu, pastarojo įtakai priskyrė mokymą, kad pasirodysiąs Jėzus Kristus ir jo dėka pasaulyje stosiąs tūkstančio metų visuotinės taikos laikotarpis.
Krikščionių teologai (ir Vakarų, ir Rytų) Papijo evangelijų aiškinimu rėmėsi iki pat IV a. pradžios.
Chuanchui
Chuanchui  – miestas Peru šiaurinėje dalyje, San Martino departamente; Mariskal Kasereso provincijos administracinis centras. Įsikūręs Hualjagos kairiajame krante, 85 km į pietvakarius nuo Tarapoto. Yra oro uostas, praeina kelias Tarapotas–Pukalpa. Žemės ūkio rajono prekybinis centras (kakava, apelsinai, bananai, medvilnė, papajos ir kt.). Į pietvakarius nuo miesto prasideda Rio Abiseo nacionalinis parkas su Gran Pachateno archeologiniu kompleksu (Čačapojaso kultūra).
Istorija
Gyvenvietę 1827 m. įkūrė ispanų kapitonas Chosė Gasparas Lopesas Salsedas. Pasak liaudies etimologijos, pavadinimas kilo nuo tūlo Chuano Pabėgėlio (Juan Huido). Provincijos sostinė nuo 1940 m.
Yukichi Fukuzawa
Jukičis Fukudzava (1835 m. sausio 10 d. – 1901 m. vasario 3 d.) – japonų švietėjas, rašytojas. Laikomas vienas iš pagrindinių modernios Japonijos kūrėjų, propagavusių modernizaciją ir po Meidži restauracijos prisidėjusių prie Vakarų mokslo sklaidos. Fukudzava išleido kelias dešimtis knygų, padariusių didelę įtaką Japonijos švietimo raidai, rašė vadovėlius, įkūrė Tokijuje mokyklą, kuri vėliau peraugo į Kejo universitetą.
Biografija
1860 m. Fukudzava buvo vienas iš delegacijos, vykusios į JAV semtis žinių, narys. 1862 m. kaip vertėjas prisijungė prie misijos, vykusios į Europą. Jos metu aplankė pagrindines žemyno valstybes, o keliaudamas traukiniu iš Peterburgo į Berlyną kirto tuometinės Rusijos imperijos sudėtyje buvusią Lietuvos teritoriją. Savo dienoraštyje aprašė, kaip rugpjūčio 25 d. ryte buvo sustojęs Kaune, pusryčiavo stoties restorane, prieš vykstant toliau turėjo galimybę šiek tiek aplink pasivaikščioti. Manoma, kad ši delegacija buvo pirmieji japonai, lankęsi Lietuvoje, o Fukudzava – pirmasis, tai aprašęs. Šių kelionių pagrindu išleido knygas, pristačiusias Vakarų civilizaciją Japonijoje.
Po Meidži restauracijos Fukudzava atsisakė kvietimų užimti politinius postus ir dėmesį skyrė švietimui: rašė knygas, skaitė paskaitas, publikavo straipsnius spaudoje. Buvo vienas iš pagrindinių feodalinės sistemos kritikų, palaikė vakarietiškų idėjų diegimą Japonijoje, nepalankiai atsiliepė apie senąsias tradicijas, vietoje jų siūlė vadovautis mokslu. Nors iš pradžių propagavo individo laisvės idėjas, vėliau pradėjo tuo abejoti, ėmė pasisakyti už harmoniją tarp valstybės ir piliečių, palaikė Japonijos agresyvią politiką aplinkinių šalių atžvilgiu kaip būtiną Japonijos stiprinimui, išlikimui ir nepriklausomybei.
Reikšmė
thumb|right|275px|Fukudzavos portretas ant 10 000 jenų banknoto. Fukudzava yra vertinamas kaip vienas pirmųjų reikšmingų modernios Japonijos švietėjų, pripažįstama jo svarba populiarinant liberalias idėjas, kritikuojant nelygybę. Tuo pačiu Fukudzava kritikuojamas, ypač Kinijoje ir Korėjoje, dėl to, kad vėlyvesniu savo gyvenimo laikotarpiu palaikė Japonijos imperialistinę ekspanciją, pasisakė už „taiką šalies viduje su valstybių tarpusavio kova išorėje“.
Atminimas
Fukudzavos namai gimtojoje Oitos prefektūroje yra paversti į muziejų. Jo portretas taip pat pavaizduotas ant didžiausios vertės Japonijos valiutos banknoto – 10 000 jenų (1984–2024 m. laidos; 2024 m. pakeistame dizaine vaizduojamas Eiičis Šibusava).
Apie Fukudzavą ir jo apsilankymą Lietuvoje pasakojama VDU Azijos studijų centro sukurtame dokumentiniame filme „Kaunas. Sugiharos ir Japonijos ženklai“.
Samisoni Viriviri
Samisoni Viriviri (g. 1988 m. balandžio 25 d.) – Fidžio regbininkas, olimpinis čempionas.
Biografija
Nuo 2014 m. atstovauja Prancūzijos US Montauban komandai. 2012 m. pakviestas į Fidžio nacionalinę rinktinę.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kartu su Fidžio nacionaline regbio-7 komanda pasiekė finalą, kuriame rezultatu 43-7 nugalėjo Jungtinę Karalystę ir tapo olimpiniais čempionais. Tai pirmasis Fidžio olimpinis medalis.
Varėnos III tvenkinys
Varėnos III tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Varėnos rajone, Varėnos miesto rytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Derėžnyčios upę (Merkio intakas) jos aukštupyje 10,3 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,37 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 122 m. Kranto linija labai vingiuota, krantai aukšti. Pasroviui už 0,56 km telkšo Varėnos II tvenkinys. Tvenkinį supa Beržupio miškas. Pietine pakrante eina kelias. Pietvakarinėje pakrantėje yra paplūdimys.
Mapi León
Marija Pilar Leon Sebrian arba tiesiog Mapi Leon (María Pilar León Cebrián, g. 1995 m. birželio 13 d., Ispanija) – Ispanijos futbolininkė, gynėja.
Karjera
Futbolą žaisti pradėjo Ispanijoje. Rungtyniavo Prainsa Zaragoza jaunimo ekipoje, o nuo 2011 m. pagrindinėje komandoje.
Nuo 2013 m. rungtyniavo Espanyol. 2014 m. perėjo į Atlético Madrid.
Nuo 2017 m. atstovavo „Barselonos“ klubui.
Rinktinės
2016 m. pakviesta į Ispanijos nacionalinę rinktinę.
Elizabeth Mitchell
Elizabeta Mičel (g. 1970 m. kovo 27 d. Los Andžele, JAV) – amerikiečių aktorė.
Gimė Los Andžele, Kalifornijoje, teisininkės Džozefinos Marianos Dženkins šeimoje. 1975 m. su motina išsikraustė į Dalasą. Baigė Bukerio T. Vašingtono Atliekamųjų ir vaizduojamųjų menų mokyklą. 1991 m. dailės bakalauru baigė privatų Stiveno koledžą. Vėliau septynerius metus dirbo Dalaso teatruose.
Šiuo metu gyvena Benbridže, Vašingtone.
Rankraštis
thumb|[[Gdansko rankraštis Lenkijoje. Parašytas 1394 m.]] Rankraštis (arba manuskriptas; : manus – ranka, scriptus – parašytas) – istorinis ranka užrašytas tekstas, dažniausiai parašytas antikos ar viduramžių laikotarpiu. Rankraščiai dažniausiai rašyti ant popieriaus, papiruso ar vaškinio popieriaus naudojant įvairių rūšių rašalą.
Rankraščiu taip pat vadinamas autoriaus leidybai pateiktas tekstas.
Istorija
Rankraščiai ilgą laiką buvo vienintelis knygų ir dokumentų dauginimo būdas. Apie 200 m. atsirado kaladėlių spausdinimo technologija, o nuo 1440 m. visoje Europoje sparčiai pradėjus plisti spausdinimo preso technologijai rankraščiai tapo nebepatrauklūs dėl savo sudėtingumo ir daug laiko reikalaujančio parengimo.
Ypatingasis lageris
thumb|Decision to send the convict to the MVD special camp (osoblag)|thumb|Sprendimas dėl kalinimo vietos paskyrimo ypatingajame lageryje Ypatingieji lageriai (🇷🇺) – specialiosios paskirties lageriai Gulago sistemoje skirti „specialiajam kontigentui“ – politiniams kaliniams, nuteistiems pagal RTFSR BK 58 straipsnį apkaltintiems išdavyste, šnipinėjimu, terorizmu. Tarp tokių kalinių buvo tikri ir pagal sufabrikuotas nuteisti politiniai sistemos priešininkai – trockistai, „nacionalistai“ (tarp jų ir Lietuvos partizanai bei jų rėmėjai), baltieji emigrantai.
Iš viso buvo 12 ypatingųjų lagerių. 1948 m. vasario mėnesį įsteigti ypatingieji lageriai buvo be pavadinimų, sunumeruoti nuo 1 iki 5. Vėliau jiems suteikti kodiniai pavadinimai, atitinkamai Mineralnyj, Gornyj, Dubravnyj (Дубравный Dubravlagas), Stepnoj ir Beregovoj.
Vėliau įkurti šie ypatingieji lageriai: Rečnoj, Ozernyj, Pesčianyj, Lugovoj, Kamyšovyj, Dalnyj ir Vodorazdelnyj.
Darbo diena, kaip ir kituose lageriuose, oficialiai buvo 10 val., tačiau neretai užtrukdavo ir 14 val.
Žiurkių miestas (1996 albumas)
Dainos įrašytos 1982-aisiais Šiauliuose, namų studijoje, bet išleistos tik 1996-aisiais. Pirmas leidimas kasetė, perleista CD formatu 2017-aisiais rinkinyje XXX.
Kojima Productions
Kojima Productions Co., Ltd. – japonų įmonė, kurianti kompiuterinius žaidimus. Įkurta 2005 m. kaip „Konami“ dukterinė įmonė, vėliau, vyriausiajam žaidimų dizaineriui Hideo Kojima palikus „Konami“, buvo laikinai išformuota. Naujai įsteigta 2015 m. gruodį kaip nepriklausoma studija.
Istorija
Įsteigta 2005 m. kaip „Konami“ dukterinė įmonė. Studijos gyvavimo laikotarpiu daugiausia dirbo prie kompiuterinių žaidimų serijos „Metal Gear“.
2015 m. pavasarį žiniasklaidoje buvo girdėti atgarsiai apie nesutarimus tarp „Konami“ valdybos ir vyriausiojo žaidimų dizainerio Hideo Kojima. Kovo 3 d. „Konami“ paskelbė, kad jie uždarinės atskiras studijas, ypač „Kojima Productions“. Anot vidinių šaltinių, kalbos apie restruktūrizavimą pasklido būtent dėl pastarųjų nesutarimų tarp Hideo Kojima ir „Konami“. Netrukus Hideo Kojima vardas buvo pašalintas iš visos rinkodarai skirtos medžiagos bei įmonės darbuotojų sąrašo įmonės internetinėje svetainėje, o pati studija išformuota. Naujai įsteigta 2015 m. gruodį kaip nepriklausoma studija.
Agudar
Agudar („Kūrėjas“ ) – dievas kūrėjas aleutų mitologijoje. Dievybės vardas dar užrašomas Agurur, Agûģuq, Agugux, Agu’gux arba Agu’gux'.
Agudar suprantamas kaip visa persmelkianti jėga (panašiai kaip įvairių indėnų tautų Didžioji Dvasia). Tikėta, kad Agudar yra pasaulio kūrėjas, medžioklės dievybė, serginti gyvūnus ir medžiotojus , taip pat persikūnijimo bei saulės dievybė. Vyrai ir moterys Agudar garbindavo atskirai, dievybė būdavo garbinama tam tikrose šventose vietose, pvz., olose. Šventosiose apeigose galėdavo dalyvauti tik suaugę vyrai.
Dėl Rusų stačiatikių bažnyčios įtakos žodžiu Agudar imtas vadinti ir krikščionių Dievas.
Kanados moterų regbio-7 rinktinė
Kanados moterų regbio-7 rinktinė – komanda atstovaujanti Kanadai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Kanados regbio sąjunga.
Tikras garsas (1994 Bix albumas)
Bix albumas su tikro garso koncerto įrašu.
Antiklerikalizmas
thumb|Pasaulio valstybės, palaikančios arba propaguojančios antiklerikalizmą
Antiklerikalizmas – priešiškumas dvasininkijai ir juo pagrįstas visuomeninis judėjimas, siekiantis stiprinti valstybės ir piliečių privataus gyvenimo nepriklausomumą nuo bažnyčios, nukreiptas prieš dvasininkijos pastangas kontroliuoti valstybės kultūrinę, politinę, ekonominę veiklą. Tai reikalavimas, kad visuomeninis, politinis ir kultūrinis gyvenimas nepriklausytų nuo bažnyčios įtakos; judėjimas prieš klerikalizmą, kurio tikslas – neleisti dvasininkijai veikti ir kontroliuoti visuomeninį, politinį, valstybės ar piliečių asmeninį gyvenimą. Antiklerikalizmo tendencijų dažniausiai atsiranda valstybėse, kuriose vyraujanti religija turi susiformavusį dvasininkijos luomą ir yra įgavusi valstybinės religijos statusą ar palaikoma valdančiosios grupės.
Istorija
thumb|left|Antiklerikalinis piešinys, [[Ispanija, 1933 m.]]
Terminas antiklerikalizmas atsirado XIX a., bet pats reiškinys atsirado anksčiau. Viduramžių pabaigoje pirmieji antiklerikalinę veiklą vykdė protestantų reformatoriai. Martinas Liuteris ir kiti reformacijos šaukliai aktyviai kalbėjo apie dvasininkijos ydas, kritikavo pasaulietinę popiežiaus valdžią, kunigystės sakramento ir luomo idėjas. XVII–XVIII a. estafetę perėmė vadinamosios Apšvietos mąstytojai, o XIX a. – antiklerikalai, įvedę šiuolaikinę terminologiją. Judėjimas ypač išplito XX a. valstybėms perėjus nuo religinės prie pasaulietinės (sekuliarios) valdymo formos.
Lietuva
XVI a. Lietuvoje reiškėsi dogminis reformistinis klerikalizmas – reformacija. XX a. tarpukariu antiklerikalizmu iš dalies rėmėsi Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga ir Lietuvos socialdemokratų partija, kritikuodamos valdančiąją Lietuvos krikščionių demokratų partiją, vėliau – tautininkų valdžia, siekdama sumažinti krikščionių demokratų įtaką.
SDYuSShOR 17
Angliškuose šaltiniuose žinomi SDYuSShOR 17 pavadinimu, kuris reiškia vaikų ir jaunimo mokyklą numeris septyniolika.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2010 m., kai buvo suburta „BIIK-Kazygurt“ jaunimo ekipa. Vėlesnias metais keitėsi ekipos klubinė priklausomybė.
Lygumų akmuo
thumb|right|200px|Lygumų akmuo iš šono Lygumų akmuo stūkso Zarasų rajono savivaldybėje, Lygumų miške, netoli Stelmužės dvaro, prie keliuko Stelmužė–Suviekas, nuo Stelmužės ąžuolo į šiaurinį parko pakraštį 1,6 km. 18 m ilgio, plačiu paviršiumi.
SDYuSShOR 17
SDYuSShOR 17
Nuo 2022 m. žinomi SDYuSShOR 17 pavadinimu. 2022 m. rungtyniavo aukščiausioje lygoje. Liko penktoje vietoje.
Lygumų akmuo
Yra manoma, jog akmuo savo dydžiu gali lenkti Puntuką, kadangi didžioji jo dalis yra po žeme, o archeologų akmuo kol kas nėra tyrinėtas.
Legendos
Pasakojama, kad Velnias Milžinas paleido akmenį žemėn, nuo jo kritimo visa žemė sudrebėjo. Ir nors akmuo visas susmego, smūgio būta tokio stipraus, kad nuo jo atsirado kalvos, kalneliai ir daubos.
SDYuSShOR 17
Pasiekimai
Kazachstano moterų futbolo taurė:
Liudmila Petruševskaja
miniatiūra|Liudmila Petruševskaja 2009 m. Liudmila Stepanovna Petruševskaja (g. 1938 m. gegužės 26 d. Maskva, Tarybų Sąjunga) – rusų prozininkė, dramaturgė.
Ankstyvasis gyvenimas ir karjera
Gimė Maskvoje 1938 m. gegužės mėn. 26 d. tarnautojo šeimoje. Karo metais gyveno sunkiai, trūko maisto, tekdavo badauti. Blaškėsi tarp giminaičių, gyveno Ufos vaikų namuose. Po karo grįžo į Maskvą, baigė Maskvos universiteto žurnalistikos fakultetą, dirbo Maskvos laikraščių korespondente, įvairiose leidyklose. Nuo 1972 m. – centrinės televizijos studijos redaktorė.
Dar būdama studentė rašinėjo eilėraščius ir scenarijus studentiškoms vakaronėms. Pirmas apsakymas „Per laukus“ (Через поля) buvo išspausdintas 1972 m. „Auroros“ žurnale. Po to buvo dešimties metų pertrauka. Pirma parašyta pjesė mėgėjiškam teatrui (1973) „Muzikos pamokos“ buvo pastatyta 1979 m. „Moskvoriečės“ teatre, kurią sovietinė cenzūra iškart uždraudė rodyti. Ją išspausdino tik 1983 m. Kitą rašytojos pjesę „Činzano“ pastatė Lvovo teatras „Gaudeamus“. Profesionalūs teatrai jos pjesėmis susidomėjo tik 1980 m. Tagankos teatras pastatė jos pjesę „Meilė“, „Kolombinos butą“ – „Sovreneniko“ teatras, „Maskvos chorą“ MHAT–as. Daug metų rašytojos kūrinių niekas nespausdino, nevaidino, nes juose buvo pavaizduotas tikras, nepagražintas sovietinis gyvenimas. Ji rašė ir dėjo kūrinius į stalčius. Tuo laiku buvo parašytos dialoginės pjesės – „Stiklinė vandens“, „Izoliuotas boksas“; pjesė – monologas „XX amžiaus dainos“ ir kitos. Rašytojos prozos kūriniai tarsi papildo sceninius, juose, tarsi kokioje kino juostoje, atsispindi mergaitės gyvenimas nuo jaunystės iki senatvės. Tai kūriniai: „Veronikos nuotykiai“, „Klaros istorija“, „Ksenios duktė“, „Šalis“, „Kas atsakys?“, „Mistika“, „Higiena“ ir kiti. 1990 m. rašytoja sukūrė ciklą „Rytų slavų dainos“, 1992 – apysaką „Nakties laikas“. Nepamiršta rašytoja ir mažųjų skaitytojų, kuria jiems, kaip ir suaugusiems, gražių pasakų: „Na, mama, na“, „Pasakos, papasakotos vaikams“, „Mažoji burtininkė“ ir kitos.
Dabar gyvena ir kuria Maskvoje.
Corrine Suter
Corrine Suter (Korinė Suter, g. 1994 m. rugsėjo 28 d. Švice) – Šveicarijos kalnų slidininkė, olimpinė ir pasaulio čempionė, greitųjų rungčių specialistė.
Biografija
2014 m. tapo pasaulio jaunimo čempione.
Savo debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Pjongčange šveicarė moterų Super G varžybose užėmė 17-ąją vietą, o greitojo nusileidimo rungtyje liko 6-a.
2019 m. pasaulio taurės etape Valėje pirmą kartą lipo ant apdovanojimų pakylos užėmusi trečią vietą. Tais pačiais metais iškovoti pirmieji pasaulio čempionato medaliai.
2021 m. pasaulio kalnų slidinėjimo čempionato moterų greitojo nusileidimo varžybų nugalėtoja.
2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Pekine C. Suter tapo čempione greitojo nusileidimo rungtyje.
Ričardas Strolia
Ričardas Strolia (g. 1960 m. rugpjūčio 4 d., Pienagalio k., Anykščių apskr.) – inžinierius ryšininkas, sportininkas–radistas trumpabangininkas.
Nuo 1983 m. iki šiol R. Strolia gyvena ir dirba Kaune. Taip pat nuo 1991 m. iki šiol dirba Vytauto Didžiojo universitete, yra Gamtos mokslų fakulteto Biologijos katedros vyriausiasis inžinierius. R. Strolia yra esperantininkas, nuolatinis Baltijos esperantininkų renginių dalyvis, ILERA (Tarptautinės esperantininkų radijo mėgėjų lygos) narys.
R. Strolia, kaip sportininkas radistas trumpabangininkas (LY2FN), dalyvauja varžybose. Jis yra Lietuvos radijo mėgėjų draugijos narys, iki 2009 m. ėjo šios draugijos valdybos nario pareigas. Geriausias jo pasiekimas – 1903 taškai (2010 m. spalio duomenimis), iš jų visuose DXCC diapazonuose surinkta 317 taškų, 16-oji vieta tarp šalies radijo mėgėjų.
Biografija
1967–1971 m. mokėsi Latavėnų (Anykščių r.) pradinėje mokykloje, nuo 1971 m. toliau mokėsi Troškūnų vidurinėje mokykloje. Tėvams persikėlus, užaugo Anykščiuose, 1978 m. baigė Anykščių 2-ąją vidurinę mokyklą.