cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pranas Rutkauskas
Pranas Rutkauskas (1919 m. vasario 4 d. Borokovskoje k., Rusija – 1995 m. gruodžio 14 d. Pabaliuose, Alytaus raj.) – kovotojas už Lietuvos nepriklausomybę, partizaninės spaudos platintojas, Dainavos apygardos vado Adolfo Ramanausko-Vanago ryšininkas. Slapyvardis – Ruginis.
Būdviečiai (Klaipėda)
Būdviečiai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, į šiaurės rytus nuo Priekulės.
Dobermanas
Dobermanas (Dobermann) – šunų veislė, priskiriama II FCI grupei, pinčerių rūšiai (žr. Šunų veislių sąrašas). Tai vidutinio dydžio, stiprus ir raumeningas, bet tuo pačiu ir elegantiškas šuo, idealiai tinkantis tarnybai, bet taip pat galintis būti ir puikiu šeimos kompanjonu.
Istorija
Dobermanas yra vienintelė vokiška veislė, pavadinta jos išvedėjo vardu. Manoma, kad XIX amžiaus pabaigoje mokesčių rinkėjas Friedrich Louis Dobermann (1834-01-02 - 1894-06-09) išvedė šią veislę, kadangi jam reikėjo stiprių, sarginių šunų, kurie galėtų jį apginti. Dėl šių savybių veislė greitai išpopuliarėjo ir tai buvo pirma šunų veislė, išvesta konkrečiai apsaugai. Todėl XX a. pradžioje dobermanai oficialiai pripažinti kaip policijos šunys.
Išvaizda
Pagal Tarptautinės kinologų federacijos patvirtintą standartą, dobermanams taikomi tokie reikalavimai:
Charakteris
Dobermanai yra labai protingi, švelnūs ir ištikimi šeimininkui, šeimininko draugams, šeimai. Dėl savo sargaus būdo, nepažįstamus žmones gali pulti, ryžtingai ginti šeimininką. Dobermanams būtinai yra reikalinga griežta dresūra ir savalaikė socializacija, kitaip šie šunys gali tapti nevaldomi ir net pavojingi.
Galerija
<Gallery> Image:Doberman Pinscher red standing.jpg|Rudas dobermanas
Image:Dobermann standing.jpg|Dobermanas nepakirptomis ausimis ir uodega Image:Doberman Pinschers black and blue.jpg|Labai retas - melsvos spalvos dobermanas
Baltoji sala (Peru)
miniatiūra|Baltoji sala Baltoji sala  – nedidelė uolinga salelė Peru, Ankaše, Ramiajame vandenyne, 5 km nuo Čimbotės. Ilgis 3,2 km, plotis 0,9 km. Aukštis iki 204 m. Sala paskelbta rezervatu – joje saugoma augalija bei paukščių (pelikanai, kirai) kolonijos. Taip pat gyvena krabai, sraigės, driežai, moliuskai. Salą dengia guano sluoksnis.
Huarmėjus
Huarmėjus reiškia šiuos objektus Peru, Ankaše:
Kandė
Kandė – miestas šiaurės Toge, šiaurrytinėje Karos regiono dalyje. Kerano prefektūros centras, nuo regiono centro nutolęs apie 50 km.
Kandė priemiestyje įsikūrusi žinoma Kutama biblioteka, įrašyta į pasaulio paveldo kultūros objektų sąrašą.
2006 m. surašymo duomenimis, mieste gyveno 11 742, o pagal 2009 m. duomenis gyventojų skaičius sumažėjo iki 9 989 žmonių.
Žieduotapilviai žirgeliai
Žieduotapilviai žirgeliai sin. kordulegastrai (Cordulegastridae) – žirgelių (Odonata) šeima. Priekiniai ir užpakaliniai sparnai nevienodos formos ir gyslotumo; ramybės būklėje laikomi išskleisti į šonus. Akys viršugalvyje susiglaudžia tik viename taške.
Lietuvoje randama viena rūšis – geltonžiedis žirgelis.
Kalinuvka Krulevska
Kalinuvka Krulevska – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jasionuvkos valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurės vakarus nuo Jasionuvkos 12 km į rytus nuo Monkų ir 36 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Mainai (filmas)
„Mainai“ – 1980 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas Jurijaus Trifonovo apysakos motyvais. Filmo trukmė – 89 min. Filmas pastatytas 1977 m.
Love It to Death
Love It to Death – trečiasis Alice Cooper albumas, kurio dėka grupė tapo žinoma ir populiari. Tam daug įtakos turėjo prodiuseris Bobas Ezrinas, išgryninęs muzikos skambesį ir įnešęs naujų idėjų į grupės kūrybą. Tai ypač matyti dainoje “I‘m Eighteen“, kuri pradžioje buvo gerokai ilgesnė ir tokio pat psichodelinio skambesio, kaip ir pirmieji grupės albumai. Naujoji jos versija tapo grupės kelio į populiarumą pradžia, vėliau televizijos kanalo VH1 išrinkta į 40 Greatest Metal Songs (39 vieta) ir pateko į žurnalo Rolling Stone The 500 Greatest Songs of All Time.
Albumo viršelis tais laikais buvo labai kontroversiškas ir Warner Bros. cenzūravo pirmąjį jo variantą dėl neva pernelyg aptemptų Alice Cooperio kelnių (viso egzistuoja net keturi skirtingi albumo viršeliai). 2009 metų gruodžio pradžioje albumas buvo perleistas albumas su originaliu viršeliu.
2003 metais albumas išrinktas į Rolling Stone 500 Greatest Albums of All Time (460 vieta) sąrašą.
Absoliuti klausa
Absoliuti klausa – retai pasitaikantis žmogaus sugebėjimas, išgirdus pavienį muzikinį garsą, pasakyti jo oktavą ir pustonį. Sugebantis žmogus gali tą pasakyti ne tik muzikiniams tonams bet ir kitokiems garsams (laikrodžio skambučiui ir pan.), taip pat lengvai kaip dauguma žmonių skiria spalvas.
Absoliuti klausa yra retas sugebėjimas, nors kiek ypatingai retas, nesutariama. Pagal, šį sugebėjimą turi tik maždaug vienas iš 10,000 žmonių. Iš kitos pusės, rašoma jog tą sugeba apie 4 % muzikos studentų.
Natos pavadinimo negalintys pasakyti žmonės vis dar gali turėti netiesioginių šio sugebėjimo apraiškų. Geriausiai tai demonstruoja tritonio paradokso ekperimentas. Žmonės taip pat kartais sugeba pasakyti ar labai gerai pažįstama melodija yra grojama teisingame rakte bei be pasiruošimo padainuoti ją teisingomis natomis.
Dauguma žmonių skiria ir gali lyginti pustonius tik jei jie skamba vienas po kito ar vienu metu (akordai).
Absoliučią klausą turėjo ar turi daugelis pasaulinio lygio kompozitorių bei atlikėjų. Visgi bent jau Vakarų kultūroje daugelis muzikų jos neturi todėl absoliučiai būtina šiai profesijai ji nėra.
Sėklamakštė
thumb|right|250px|Granatmedžio sėklos, apgaubtos raudonomis skaidriomis sėklamakštėmis Sėklamakštė - sėklos išorėje esantis priedas, susidaręs iš sėklasaičio  ir gaubiantis beveik visą sėklą. Sėklamakšte kartais vadina ir kitokius išorinius sėklų priedus ar sustorėjusią sėklos luobelę, pvz., valgomąsias mangostaninės garcinijos (Garcinia mangostana), granatų (Punica granatum) ir kvapiojo muskatmedžio (Myristica fragrans) sėklų dalis.
Sėklamakštė gali sudaryti vaisišką darinį - netikrąjį vaisių. Tokie netikrieji vaisiai būdingi daugeliui gaubtasėklių taksonų. Tikrojo longano (Dimocarpus longan), kininio ličio (Litchi chinensis), kriaušinės bligijos (Blighia sapida) vaisių valgomosios dalys iš tikrųjų yra mėsinga sėklamakštė, o ne apyvaisis.
Kukmedžių sėklamakštės
thumb|left|200px|Kukmedžio (Taxus baccata) šakelė su sėklomis, apgaubtomis sėklamakštėmis Sėklamakštes turi ir kai kurie plikasėkliai, žinomiausi iš jų - kukmedžiai. Kukmedžių sėklos auga ne kankorėžiuose, kas būdinga daugeliui plikasėklių, o po vieną. Kukmedžių sėklas supa tauriška mėsinga sėklamakštė.
Europinio kukmedžio nuotraukoje matyti, kad sėklamakštė pradžioje atrodo kaip maža žalia juostelė sėklos pamate. Vėliau ji paruduoja, dar vėliau paraudonuoja, jos tūris didėja, ji apgobia beveik visą sėklą, pasidaro mėsinga ir skaisčiai raudona. Nors visas kukmedis yra nuodingas, sėklamakštės nėra nuodingos. Jos privilioja vaisėdžius paukščius, kurie sėklas lesa, suvirškina sėklamakštes ir žarnyne išnešioja nesuvirškintas sėklas, kurios su išmatomis patenka į aplinką. Šis reiškinys vadinasi endozoochorija.
Samuelis Landau
Samuelis Landau (1886 m. rugsėjo 29 d. Panevėžys, Rusijos imperija – 1940 m. Kaunas) – Lietuvos bankininkas, politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1906 m. baigė Jekaterinoslavo gimnaziją, studijavo Kijevo komercijos institute.
Grįžęs į Panevėžį nuo 1908 m. dirbo miesto bankinėse įstaigose. Pirmojo pasaulinio karo metais gyveno Rusijoje. Po karo grįžo į Lietuvą, gyveno ir dirbo Panevėžyje, Kaune. Dirbo žydų bendruomenėje, Panevėžio žydų liaudies banko valdybos narys, taip pat Centrinio Lietuvos žydų banko kooperacijai remti ir Žydų liaudies banko sąjungos valdybų narys.
Smulkiažiedė tūbė
Smulkiažiedė tūbė  – bervidinių (Scrophulariaceae) šeimos, tūbių (Verbascum) genties augalas.
Dvimetis, 30-200 cm aukščio žolinis augalas. Stiebas stačias, storas, lapuotas, dažniausiai nešakotas, užsibaigiantis varpos pavidalo žiedynu. Pamatiniai lapai pailgi, karbuoti arba lygiakraščiai, beveik bekočiai, žemutiniai – bekočiai, siaurais sparneliais stiebu nusileidžiantys, viršutiniai – karbuoti arba lygiakraščiai, prie pamato pleištiškais sparneliais nusileidžiantys iki žemiau esančio lapo. Žiedų kamuolėliai tankūs, vainikėlis geltonas, retai baltas, gelsvo atspalvio. Vaisius – plačiai elipsiška arba kūgiška dėžutė. Sėklos smulkios.
Žydi birželio – rugpjūčio mėn. Sėklos subręsta rugpjūčio – spalio mėn. Dauginasi sėklomis.
Auga saulėtose smėlėtose bei akmenuotose vietose, pamiškėse, skardžiuose, šlaituose.
Vaistams vartojami vainiklapiai su kuokeliais. Jie renkami augalams žydint. Žaliavoje yra 2,5 % gleivių, apie 22 % cukraus, saponinų, eterinio aliejaus, dažinių medžiagų, sakų, 4,3-6 % mineralinių medžiagų.
Tūbių vainiklapių preparatai neturi jokio pašalinio poveikio, sėklos nuodingos kai kurioms žuvų rūšims.
Bucija
Bucija (Butia) – Pietų Amerikoje (Brazilijoje, Paragvajuje, Argentinoje, Urugvajuje) paplitusi arekinių šeimos (Arecaceae) palmių gentis. Vaisiai valgomi ir tinkami spirito gamybai. Lapai 2-4 m ilgio, užauga iki 10 m aukščio.
Rūšys
Yra 9 bucijos rūšys:
Kairiai (Kaunas)
Kairiai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 4 km nuo Čekiškės.
Kadzuno apskritis
Kadzunas (鹿角郡; -gun) - apskritis, įsikūrusi Akitos prefektūroje, Japonijoje.
Miesteliai
Apskrityje tėra vienas miestelis.
Hapsalu pilis
thumb|250 px|Hapsalu katedros griuvėsiai Hapsalu pilis (est. Haapsalu piiskopilinnus) – viduramžių religinės, gyvenamosios ir gynybinės paskirties pastatų kompleksas Hapsalu mieste, Estijoje.
Statybos vyko XIII a. Iš pradžių tai buvo Ozelio vyskupo rezidencija.
Jasuhiro Hato
(g. 1976 m. gegužės 4 d.) – karjerą baigęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Hapsalu pilis
Istorija
thumb|left|Hapsalu pilis (1889 m. piešinys) 1228 m. Rygos arkivyskupas Albertas fon Bukshevdenas sujungė tris apskritis (Lėnę, Saremą ir Hyjumą) į naują vyskupiją, naujuoju vyskupu paskirdamas cistersų Diunamiundės abatą Gotfridą. Tų pačių metų spalio 1 d. Imperatorius Henrikas VII vyskupiją paskelbė viena iš Šventosios Romos imperijos valstijų, kurios ribas 1234 m. patvirtino popiežiaus legatas Vilhemas iš Modenos. Pirmoji vyskupijos sostinė buvo Lihuloje, kur buvo pastatyta mūrinė Kalavijuočių ordino tvirtovė. Norėdamas išvengti konflikto su įtakingais kalavijuočiais, vyskupas nusprendė perkelti sostinę į Pernu, tačiau po 10 metų ją sudegino lietuviai. Naująja sostine tapo Hapsalu, kur buvo pastatyta tvirtovė ir bažnyčia. Pilies statyba truko tris šimtmečius.
Jasuhiro Hato
Nacionalinėje komandoje žaidė 2001–2002 m., su ja dalyvavo 2001 m. FIFA konfederacijų taurės turnyre.
Hapsalu pilis
Pilis
thumb|right|Pilies bokštas, vėliau – varpinė miniatiūra|Drono vaizdo įrašas Hapsalu pilis Tvirtovės statyba, plėtra ir rekonstrukcija truko kelis šimtmečius, kadangi pastatas buvo nuolat modernizuojamas ir pritaikomas naujiems ginklams. Laikoma, kad statyba buvo galutiniai baigta vyskupo Johano IV Kievelo valdymo laikotarpiu (1515–1527). Pilies plotas – daugiau 30 000 km², gynybinių sienų storis svyravo nuo 1,2 iki 1,8 m, jų aukštis – apie 10 m (vėliau sienų aukštį padidino iki 15 m). Vakarinėje pilies dalyje buvo pastatytas 29 m aukščio bokštas, vėliau naudotas kaip varpinė. Vidiniai grioviai su blindažais patrankoms buvo pastatyti Livonijos karų (1558–1582) metu. Per šiuos karus pilis smarkiai nukentėjo – ypač mažosios pilies sienos ir išorinės fortifikacijos.
XVII a., kai švedai pradėjo kontroliuoti Estijos kunigaikštystę, pilis nustojo būti naudojama gynybos tikslams. 1710 m., Šiaurės karo metu, Estija atsidūrė Rusijos valdžioje. Petro I įsakymu pilies gynybinės sienos buvo dalinai nugriautos. Hapsalu pilis pavirto griuvėsiais.
Šv. Mykalojaus katedra
thumb|left|Katedros vidus Ši katedra buvo Ozelio vyskupijos kapitulos ir vyskupo rezidencija. Tai didžiausia vienos navos katedra Baltijos šalyse. Jos plotas – 425 m², aukštis – 15,5 m.
Pirmąjį kartą bažnyčia paminėta Hapsalu statute, kuriame miesto steigėjas, vyskupas Hermanas, rašė:
Pastatytoje 1260 m. bažnyčioje matomi romanikos ir gotikos architektūros bruožai. Bažnyčioje daug romaninių augalinių ornamentų, bei tipiniai gotikiniai žvaigždėti skliautai. Be to, romaninis portalas yra užbaigtas gotikine vimperga, kurios arkoje yra išpjova šventojo statulai. Vidaus sienos buvo nutapytos, grindyse – daug epitafijų dvasininkams ir reikšmingiems bajorams. Antroje XIV a. pusėje buvo pastatyta unikali apvali krikšto koplyčia.
Livonijos karų metu Estija tapo Švedų karalystės dalimi. Katedra tapo liuteronų bažnyčia, pradėta vadinti pilies bažnyčia. 1625 m. karalius Gustavas II Adolfas pardavė Hapsalu miestelį kartu su pilimi bei aplinkinėmis žemėmis grafui Jokūbui De la Gardiemui, kuris planavo paversti griūvančią tvirtovę šiuolaikine pilimi. Patarėju buvo pakviestas dirbti Arentas Paseras, žinomas skulptorius bei architektas.
thumb|right|Motinos altorius 1688 m. kovo 23 d. sudegė bažnyčios vario plokštele dengtas stogas, tačiau buvo gana greitai atstatytas. Per 1726 m. audrą stogas vėl buvo sunaikintas, tačiau nuskurdusi kongregacija neturėjo pinigų jos atstatymui, todėl persikėlė į miesto bažnyčią. XIX amžiuje pilies ir bažnyčios griuvėsiai buvo rekonstruoti į romantišką pilies kompleksą.
1886–1889 m. bažnyčia buvo renovuota ir atstatyta. Sunaikintas romaninis portalas buvo pakeistas pseudo-gotikiniu portalu, sienų tapyba – uždengta, kapai – pernešti. 1889 m. spalio 15 d. čia buvo laikomos pirmos mišios šv. Mikalojaus intencija.
Sovietinės okupacijos metu, 1940 m., bažnyčia buvo uždaryta. Antrojo pasaulinio karo metu pamaldos vis dar buvo laikomos, tačiau 1944 m., į ją įsiveržė chuliganai ir sunaikino altorių, vargonus, kėdes ir langus. 1946 m. kongregacija prašė sovietų valdžią įrašyti bažnyčią į saugomų paminklų sąrašą, tačiau nesėkmingai. Bažnyčia ilgai stovėjo tuščia; kurį laiką buvo naudojama saugoti grūdus, net planuojama buvo perstatyti ją į baseiną. Motinos dienos proga, 1992 m., buvo pašventintas Motinos altorius, įamžinantis žuvusias sovietų okupacijos metu motinas. Mergelės Marijos ir kūdikio skulptūros autorius – skulptorius Hille Palm.
Baltosios Damos legenda
Pasak legendą, per rugpjūčio mėnesio pilnaties naktis ant vidinių koplyčios sienų pasirodo moters vaiduoklis – Baltoji Dama.
Ozelio vyskupų valdymo laikotarpyje kiekvienas kanauninkas, pagal vienuolyno regulas, turėjo gyventi tyrą ir pavyzdingą gyvenimą. Bendravimas su moterimis buvo uždraustas – už šios taisyklės sulaužymą grėsė mirties bausmė. Legenda pasakoja, kad vienas kanauninkas įsimylėjo merginą ir atsivedė ją paslapčia į pilį. Ilgą laiką ji sėkmingai slėpėsi, apsimesdama choro dalyviu. Tik atvykęs į pilį vyskupas įtarė, kad „jaunas dainininkas“ gali būti moterimi, ir įsakė patikrinti jos lytį.
Kai buvo išaiškinta, kad tai – mergina, vyskupas sukvietė tarybą, kuri nusprendė, kad kanauninkas turi būti pasodintas į kalėjimą ir ten numarintas badu, o ji turi būti užmūryta koplyčioje. Statybininkai paliko mažą skylę sienoje, ir užmūrijo vargšą merginą su duonos gabalėliu ir puodeliu vandens. Kurį laiką buvo girdėti pagalbos prašymo šauksmai. Jos siela, negalinti rasti ramybės, jau šimtmečiais aprauda savo mylimąjį ir įrodo, kad meilė yra nemirtinga pasirodydama baptisterijos lange
Per rugpjūčio pilnatį prie Hapsalu pilies vyksta Baltosios Damos muzikinis festivalis.
Tikroji sora
Tikroji sora (Panicum miliaceum) – miglinių (Poaceae) šeimos sorų (Panicum) genties augalas. Lietuviškai dar vadinama prosais.
Vienametis kultūrinis augalas. Stiebas šakotas nuošaknų. Lapai su nuleistomis lapamakštėmis. Žiedų šluotelės išsikerojusios. Grūdai su plėvelėmis. Žydi liepos-rugsėjo mėn.
Tongariras
Tongariras  – kompleksinis ugnikalnis Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės saloje, Taupo vulkaninėje srityje, Tongariro nacionaliniame parke. Aukštis 1978 m.
Tikroji sora
Kilmė
Spėjama, kad tikroji sora buvo sukultūrinta prieš 7000 metų dviejuose atskiruose regionuose: Tolimuosiuose Rytuose ir Užkaukazėje.
Sudėtis
Sorų sėklose yra 12 % baltymų, 81 % krakmolo, 1 % ląstelienos, mineralinių medžiagų, 3,5 % riebalų, vitamino B. Sorose daugiau nei kitose kruopose yra kalio druskų.
Pritaikymas
Soros grūdai puikus kiaulių, paukščių, o šiaudai ir pelai – galvijų pašaras.
Mityba
Tolimųjų Rytų virtuvėje šio augalo kruopos nuo seno plačiai naudotos Pekino virtuvėje (kin. shuzi), o kartu su kitomis grūdinėmis kultūromis perduotas ir į japonų (jap. kibi) bei korėjiečių virtuves. Kinijoje ji dar vadinama geltonaisiais ryžiais.
Dėl gero kruopų skonio, greito suvirimo ir dabar soros yra viena svarbiausių kruopinių kultūrų. Iš jų verdamos košės ir sriubos, kepami įvairūs gaminiai.
Vaistinės augalo savybės
Dėl didelio kalio druskų kiekio, soros svarbios širdies veiklai. Kaip dietinis valgis birios košės rekomenduojamos sergant širdies, kraujagyslių ligomis, ateroskleroze, nuolatiniu vidurių užkietėjimu.
Galerija
ذيل الثعلب الإيطالي Juwawut
Plačialapė akacija
Plačialapė akacija (Acacia mangium, sin. Racosperma mangium) – pupinių (Fabaceae) šeimos Mimosoideae pošeimio akacijų (Acacia) genties augalų rūšis. Tai 25-35 m aukščio medžiai, kilę iš Australijos šiaurės rytinės dalies, Papua Naujosios Gvinėjos pietvakarių ir Molukų salų. Šiuo metu auginami kitose atogrąžų klimato šalyse: Malaizijoje, Indonezijoje, Indijoje, Tailande, Vietname ir kitur.
Plačialapės akacijos vertinamose dėl savo medienos, tinkamos statybai, popieriaus, baldų gamybai. Taip pat auginamas kaip dekoratyvinis, dirvos eroziją stabdantis, šešėlį metantis ir nuo perkaitimo kitus augalus saugantis medis. Kaip ir kiti ankštiniai, plačialapė akacija vykdo azoto fiksaciją.
Stenfordo filosofijos enciklopedija
Stenfordo filosofijos enciklopedija (Stanford Encyclopedia of Philosophy, SEP) – 1995 išleistas enciklopedinis bei taip vad. „dynamic reference work“ leidinys.
SEP laikoma viena geriausių laisvai prieinamų filosofijos leksikonų žiniatinklyje ir dažnai lankomų svetainių.
Leidėjas – Edward N. Zalta, Stanfordo universitetas; jam padeda garsių mokslininkų plejada: pavyzdžiui, sritimi „Platonas“ rūpinasi Richard Kraut, išleidęs The Cambridge Companion to Plato. Visus straipsnius kuria tik mokslininkai, vėliau viską dr pertikrina leidėjai.
SEP yra nuolat aktualizuojama.
Kamionka (Monkų apskritis)
Kamionka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jasionuvkos valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Vakarų Sulavesis
Vakarų Sulavesis  – provincija Indonezijoje, vakarų Sulavesyje. Provincijos administracinis centras yra Mamudžu, jame gyvena 1 158 336 žmonės (2010 m.). Vakarų Sulavesis buvo įkurtas 2004 m., atskyrus nuo Pietų Sulavesio.
Gilbonys
Istorija
Kaimas minimas nuo 1690 m. I pasaulinio karo metais kaimas degė. Gilbonys − Rainių kankinio, poeto Albino Baltramiejūno (1905−1941) gimtinė. Išlikusi sodyba, kurioje 1916−1922 m. gyveno poetas.
Isalkas
Isalkas  – „parazitinis“ Santa Anos ugnikalnio, esančio Salvadoro vakaruose, kūgis. Jis yra pietinėje Santa Ana vulkano dalyje. Santykinis aukštis – 650 m, absoliutinis – 1950 m. Kraterio skersmuo apie 250 metrų.
Isalkas beveik nuolat išsiverždavo nuo 1770 m. (kuomet jis iškilo) iki 1966 m. Per 1926 m. Išsiveržimą buvo palaidotas Matasano kaimas ir žuvo 56 žmonės. Nuo 1770 veržėsi apie 50 kartų. Šalia vulkano yra dirbamos žemės, o pietinėje šlaito dalyje apdorojamos kavos, kakavos ir cukranendrių plantacijos. Šiandieninis Isalkas pasireiškia fumarolėmis, šiltomis uolienomis ir retais požeminių dujų išmetimais.
Franz Bopp
Francas Bopas (Franz Bopp, g. 1791 m. rugsėjo 14 d. – m. 1867 m. spalio 23 d.) – Vokietijos kalbininkas, vienas lyginamosios kalbotyros bei indoeuropeistikos pradininkų.
Biografija
Veikale Apie sanskrito asmenavimo sistemą, lyginamą su graikų, lotynų, persų ir germanų kalbų asmenavimo sistemomis (Über das Conjugationssystem der Sanskritsprachc in Vergleichung mit jenem der griechischen, lateinischen, persischen und germanischen Sprache, 1816 m.), įrodinėdamas šių kalbų veiksmažodžio formų bendrą kilmę, ieškodamas jų pirminės struktūros, sukūrė indoeuropiečių kalbų lyginamąją gramatiką. Sanskrito, zendo, armėnų, graikų, lotynų, lietuvių, senųjų slavų, gotų ir vokiečių kalbų lyginamojoje gramatikoje (Vergleichende Grammatik des Sanskrit, Zend, Armenisch, Griechischen, Lateinischen, Lithauischen, Altslavisch, Gothischen und Deutschen 6 t. 1833–1852 m. 21856-61) pirmą kartą moksliškai lygino lietuvių kalbos faktus (remdamasis K. G. Milkaus gramatika, Georgo Neselmano žodynu, Biblijos lietuvišku vertimu) su kitų indoeuropiečių kalbų atitikmenimis. Lietuvių kalbos duomenų yra sanskrito ir lotynų kalbos žodyne (Glossarium sanscritum, in quo omnes radices et i’ocabula itsilatissima explicantur et cum vocahiilis graecis, latinis, germanicis, lithuanicis, slavicis, celticis comparantur, 1830 m.). Studijoje Apie senovės prūsų kalbos giminystės santykius (Über die Sprache der alten Preussen in ihrem verwandtschafichen Beziehungen, 1853 m.) pirmą kartą iškėlė mintį apie baltų ir slavų kalbų artimus ryšius su indoiranėnais, pabrėžė baltų kalbų archajiškumą. Pirmasis įrodė albanų kalbos atskirybę nuo kitų indoeuropiečių kalbų šakų.
Huarmėjus (upė)
Huarmėjus  – upė Peru, Ankašo regione. Prasideda Juodojoje Kordiljeroje, Rekuajaus provincijoje. Teka į vakarus, pradžioje kalnais, žemupyje kerta dykynių sritis. Įteka į Ramųjį vandenyną ties Huarmėjaus miestu. Vandeninga nuo gruodžio iki kovo, sausuoju periodu dažnai išdžiūsta. Huarmėjaus vanduo – svarbus žemdirbystės sričių drėkinimo šaltinis.
FK Universitetas Vilnius
Vilniaus „Universitetas“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.
Siera Madrė
Siera Madrė gali reikšti keletą kalnagūbrių: thumb|Meksikos kalnagūbriai
Marondera
Marondera  – miestas šiaurės rytų Zimbabvėje, 72 km į pietryčius nuo Hararės; Rytų Mašonalando administracinis centras. Eina Hararės–Beiros geležinkelis. Yra kelios aukštosios mokyklos, mokslinių tyrimų stotis. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (tabakas, kukurūzai, pieno produktai).
Istorija
Gyvenvietė pradėjo kurtis 1890 m. iš poilsiavietės prie kelio, jungiančio Solsberį ir Umtalį. 1913 m. įkurtas Marandeljaso (Marandellas) kaimas, o 1943 m. gavo miesto statusą. Tai buvo svarbus kolonijinės valdžios centras, iš čia rengtos karinės misijos į Transvalį, apgyvendinti iškelti lenkai. Ilgą laiką tai buvo klestintis žemdirbystės, prekybos centras, bet valdant Robertui Mugabei pradėjus baltųjų žemių perdalijimą, miesto ekonomika patyrė nuosmukį.
Šemetiškiai
Šemetiškiais vadinamos gyvenvietės:
Giliosios
Giliosios – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Toliejų.
Karolis Gerikas
Karolis Gerikas (g. 1979 m.) – poetas.
Tinteliai (Kūlupėnai)
Tinteliai – kaimas Kretingos rajono savivaldybės rytinėje dalyje, 2 km į šiaurę nuo Kūlupėnų, abipus Kūlupio upelio, Salanto dešiniajame krante. Kaimas apima 401,64 ha dydžio plotą, kuriame yra 17 sodybų arba pavienių statinių, dvejos neveikiančios kapinės, stovi koplyčia, veikia vėjo jėgainė. Rytinė kaimo dalis patenka į valstybės saugomą teritoriją – Salantų regioninį parką.
Karolis Gerikas
1998 m. apdovanotas už geriausią debiutą „Poezijos pavasario“ almanache.
Tinteliai (Kūlupėnai)
thumb|left|Buvusio [[Tintelių palivarkas|Tintelių palivarko sodyba]]
Karolis Gerikas
Karolis Gerikas baigė Vilniaus Užupio gimnaziją, studijas Vilniaus Gedimino technikos universitete. Lietuvos psichodelinio transo scenos dalyvis slapyvardžiu Xynus.
Tinteliai (Kūlupėnai)
Etimologija
Vietovardis kilo nuo žodžio tintelis (tintalas), kuriuo apibūdinama tai, kas nukarę, tintaluoja (tinteliuoja, tintiliuoja), tabaluoja.
Karolis Gerikas
Poezija
K. Gerikas publikuoja nedaug. Eilėraščiai melancholiški, būdingos nuovargio ir nihilizmo nuotaikos. Poetinė kalba – pakylėta, barokinė. Dažnai kontrastuoja su kasdieniais, buitiniais gatvės siužetais. Nevengiama kalbinių eksperimentų. K. Geriko eilės gali būti laikomas viena iš prarastosios kartos manifestacijų:
Tinteliai (Kūlupėnai)
Etimologija
Šiuo vardu Lietuvoje vadinami tik du kaimai, ir abu jie yra Kretingos rajono savivaldybėje: antrieji Tinteliai yra netoli Kretingos.
Karolis Gerikas
Poezija
''„Prasmės Matymas“ – funkcija, kurią savyje palaiko visi pasaulio galingieji ir protingieji. Paprasti mirtingieji, 'as usual', elementariu suvokimo principu negali apčiuopti Prasmės netgi ten, kur ji yra'', teigia Karolis Gerikas.
Tinteliai (Kūlupėnai)
Etimologija
Rašytiniuose šaltiniuose kaimo pavadinimas rašomas:,. Vietos gyventojai jį vadina 🇬🇸.
Geografija
Tinteliai driekiasi tarp Nasrėnų ir Kūlupėnų esančiame 4,9 km ilgio ir vidutiniškai 850 m pločio žemės plote, kuris vienu galu remiasi į Salanto upę, o kitu – į Vaineikių miškų masyvą.
Šiaurės vakarine dalimi teka Vaineikupis, o rytine dalimi – Kūlupis. Skersai rytinės dalies Kūlupio slėniu praeina kelias. Nuo jo į šiaurės vakarus išilgai kaimo eina pagrindinis žvyrkelis.
Istorija
Nausėdija susiformavo XVII–XVIII a. Nasrėnų žemių pietinėje ir vakarinėje dalyje, miško ir ganyklų žemėje. Iš pradžių tai buvo užusienis (užežys), 1750 m. turėjęs 12 katalikų kiemų. thumb|right|Kaimo panorama nuo Maro kapelių Nasrėnai priklausė Platelių dvarui. 1808 m. dvaro valdų žemėlapyje Nasrėnų žemėje į pietus nuo valakinės-gatvinės gyvenvietės yra pažymėtas abipus Salantų–Kretingos kelio esantis kupetinis 6 sodybų užusienis bei tiek pat vienkieminių sodybų, išsibarsčiusių į vakarus nuo Kūlupio upelio plytėjusiame miške. thumb|rigth|[[Tintelių koplyčia|Švedkapio koplyčia]] Istorinėje literatūroje pirmąkart Tintelių vardas paminėtas Salantų klebono Stanislovo Čerskio sudarytame Salantų parapijos žemėlapyje, išspausdintame 1830 m. Vilniuje.
Prie Tintelių buvo priskirtas ir šiaurės vakarinis, šalia Rėžių miško plytėjęs Nasrėnų žemių pakraštys. Čia buvusiame vienkiemyje naujieji savininkai įsirengė dvarelį, kurį pavadino Terespolio palivarku. Jame žemdirbiai ėjo lažą ir atlikinėjo baudžiavines prievoles. Palivarką su Tintelių ir Tintelių Medsėdžių kaimais valdė iš Platelių krašto kilę bajorai Stančikai.
Tintelių laukai, pievos, ganyklos, miškai ir keliai turėjo savo vardus. Rytinėje dalyje plytėjo Venckynas – ariama dirva, kurioje seniau stovėjo valstiečių Venckų sodyba. Už jos ėjo Seinalės keliukas, netoli kurio buvo Šaltinalio versmė. Prie kelio į Nasrėnus ariama dirva vadinta Žydpleciu, nes seniau čia stovėjusioje smuklėje gyvenęs žydas.
Pagrindinis kaimo kelias vadintas Granšašiejumi. Į kairę nuo jo aukštumose esantys ariami laukai buvo vadinami Girių kalnu ir Ežių kalva, o molinga dirva – Molija. Girių kalne išardavo anglių ir pelenų, todėl buvo spėjama, kad senovėje čia buvusios degamos kurui anglys.
Šiaurinėje dalyje augo Giralės miškas, kurios pietinė, eglynu apaugusi dalis vadinta Sklondu. Šalia miško plytėjo Ganyklalės ganykla bei šaltiniuota ir neišdžiūstanti Rudijos bala. Pasakojama, kad šioje baloje naktimis vaikščiodavusios degančios liepsnelės. Pietinėje kaimo dalyje buvusi pavieniais medžiais ir krūmais apaugusi Margių pieva ir molinga dirva, vadinama Ruozynu. Pasakojama, kad žmonės šioje dirvoje retsykiais matydavę vaikštančią moteriškę be galvos.
Apie 50 ha ploto vakarinė žemių dalis vadinosi Naudvariu, kuriame stovėjo 4 ūkininkų sodybos. Ši kaimo dalis buvo pamiškėje, todėl pasėliai dažnai kentėjo nuo čia apsilankančių miško gyvūnų.
Kaimo žemėje iki XX a. pr. veikė trejos kapinės. Ankstyviausios yra Kūlupį ir Salantą skiriančios aukštumos vakariniame šlaite dar XVI a. įrengti Maro kapeliai (Markapiai), kuriuose laidoti Nasrėnų kaimo, o vėliau – ir šalia atsiradusio Tintelių užusienio, gyventojai. Antrąsias kapines ženklina prie kelio stūksanti mūrinė koplyčia su Kristaus skulptūra atviroje nišoje. Jos vadinamos Švedkapiu ir pasakojama, kad čia XVII–XVIII a. laidoti švedmečiu apylinkėse žuvę švedų ir lietuvių kariai. Trečiosios kapinės veikė kaimo šiaurės vakarinėje dalyje, o dabar patenka į Nasrėnų kaimo teritoriją. Čia laidoti Tinteliuose, Tintelių Medsėdžiuose ir Terespolio dvarelyje mirę žemdirbiai ir jų šeimų nariai, savižudžiai ir nekrikštai. Tarpukariu šias kapines vietiniai vadino Žydkapiu ir pasakojo, kad jose buvęs palaidotas žydas.
Nuo kaimo atsiradimo gyventojai priklausė Salantų parapijai. Tačiau nuo 1777 m. melstis ir vaikus krikštyti jie galėjo Kalnalio filijoje, 1926 m. tapusioje parapija. Be to, jie naudojosi senosiose kapinėse šalia palivarko stovinčia mūrine koplyčia, prie kurios rinkdavosi per Gegužines pamaldas, ateidavo pasimelsti užklupus ligai ar bėdai. Nuo 1997 m. gyventojų dvasiniais reikalais rūpinasi Kūlupėnų Šv. Motiejaus parapijos kunigai.
Pirmajai sovietų okupacijai artėjant į pabaigą, 1941 m. birželio 14 d. buvo suimta ir į Rusijos gilumą ištremta Voskresenskių šeima. Tėvas buvo išgabentas į Krasnojarsko krašto Rešiotų lagerį, o motina su trimis vaikais išvežta į Komijos ASSR. Ištremtųjų dvarelis buvo paverstas valstybiniu ūkiu. Prasidėjus pokarinei kolektyvizacijai, 1949 m. valstybinis ūkis tapo Tintelių kaimo žemėse įkurto Draugystės kolūkio administraciniu-ūkiniu centru: čia veikė kolūkio kontora, žemės ūkio produkcijos sandėliai, galvijų fermos, buvo apgyvendinti kolūkiečiai. Stambinant ūkius, kolūkis buvo prijungtas prie Kūlupėnų tarybinio ūkio, kuris po 1991 m. iširo, o žemė ir kitas išlikęs nekilnojamas turtas buvo grąžintas teisėtiems savininkams arba jų palikuoniams.
Nuo 2013 m. kaime veikia 250 kW galios „Enercon e40“ modelio vėjo jėgainė, pastatyta pagal 2012 m. gegužės 10 d. išduotą leidimą.
Kontai (Monkų apskritis)
Kontai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jasionuvkos valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Alksnupėnai (Pilkalnio apskritis)
Alksnupėnai arba Vysokojė (, nuo 1938 m. birželio 6 d. Altsnappen, 1945–1946 m., nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, Krasnoznamensko rajone, 19 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 4 km į rytus nuo Lazdynų, prie Šešupės ir Alksnupės santakos.
Kontai (Monkų apskritis)
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Alksnupėnai (Pilkalnio apskritis)
Istorija
1901 m. pro kaimą nutiestas siaurasis geležinkelis, įrengta stotelė. Kaime veikė mokykla (mokytojas minimas nuo 1769 m.).
Po Antrojo pasaulinio karo pasikeitė gyventojų sudėtis: senieji gyventojai vokiečiai ir suvokietėję lietuviai artėjant frontui pasitraukė į Vokietijos gilumą, vietoj jų atkelta kolonistų iš Sovietų Sąjungos. 1946–2008 m. buvo Pobedino apylinkėje, nuo 2008 m. – Dobrovolsko kaimo gyvenvietėje.
Geografija
Kaimas išsidėstęs kairiajame Šešupės krante, šalia Šešupės ir Alksnupės santakos. Pro kaimą teka dar du upeliai, Alksnupės intakai: Paurupė ir Balupė. Į rytus nuo kaimo plyti Vieškalnių giria, besidriekianti iki pasienio su Lietuva. Piečiau Alksnupėnų yra Šorelių giria su Šorelių Plynės pelkė. Kaimą kerta Lazdynų–Šilėnų plentas.
Lietuvos-Lenkijos įdauba
Lietuvos-Lenkijos įdauba – Baltijos sineklizės antrosios eilės stambi nugrimzdusi tektoninė struktūra, pietinė jos dalis.
Geografija
Lietuvos-Lenkijos įdaubos ilgis – 400 km, plotis 250 km. Įdaubos pietuose ir rytuose – Baltarusijos-Mozūrijos anteklizė, vakaruose – Vidurio Baltijos įdauba, šiaurėje – Liepojos-Rygos lūžių zona. Ašinė (giliausia) Lietuvos-Lenkijos įdaubos dalis eina nuo Gdansko iki Palangos ir suka į rytus.
Geologija
Kristalinis pamatas slūgso 500–2200 m gylyje. Nuosėdinėje dangoje yra 4 struktūriniai kompleksai (baikalinis, kaledoninis, hercininis, alpinis). Lietuvos-Lenkijos įdauba pradėjo formuotis mezozojaus pabaigoje per alpinę kalnodarą. Lietuvos-Lenkijos įdauboje išskiriamos mažesnės struktūros. Bendras kreidos darinių storis Lenkijos-Lietuvos įdaubos šiaurės rytinėje dalyje siekė 200–300 m, o pietvakarinėje – 1000–1500 m. Lenkijos įdauboje jų storis viršija 2000 m.
Frederikas IX
thumb|left|110px|Frederiko IX monograma
Frederikas IX (, 1899 m. kovo 11 d. Sorgenfri prie Kopenhagos – 1972 m. sausio 14 d. Amalienborgas) – 1947–1972 m. Danijos karalius.
Biografija
thumb|left|150px|Princas Frederikas jaunystėje
Kilęs iš Gliuksburgų dinastijos, paskutinis iš vyriškosios linijos. Vyriausias Kristijono X ir Meklenburgo-Šverino kunigaikštytės Aleksandrinės sūnus. 1935 m. vedė Švedijos princesę Ingridą. Dukterys – dabartinė Danijos karalienė Margarita II (g. 1940 m. balandžio 16 d.), Benedikta (g. 1944 m. balandžio 29 d.) ir 1964 m. už Graikijos karaliaus Konstantino II ištekėjusi Ana-Marija Dagmar Ingrid (g. 1946 m. rugpjūčio 30 d.).
Valdymas
Antrojo pasaulinio karo metu, 1943–1945 m. vokiečių kalintas. 1947 m., po tėvo mirties, užėmė Danijos karaliaus sostą. Kadangi pagal Danijoje galiojusią sosto paveldėjimo tvarką monarchu galėjo būti tik vyras, kronprincu tapo jo brolis Knutas. 1953 m. patvirtino konstituciją, leidžiančią sostą paveldėti dukrai Margaritai II ir panaikinančią parlamento aukštuosius rūmus.
Palaidotas prie Roskildės katedros.
Šeima ir vaikai
thumb|left|150px|Frederiko IX žmona Igrid 1935 metų gegužės 24 d. jis vedė princesę Igrid Švedę (1910–2000), Švedijos karaliaus Gustavo VI Adolfo dukterį, nuo kurios turėjo tris dukteris:
Saunders SC
„Saunders Sports Club“ – Šri Lankos futbolo klubas iš Kolombo priemiesčio Petos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1918 m.
Juičiro Nagai
(g. 1979 m. vasario 4 d.) – japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2003 m., su ja dalyvavo 2003 m. FIFA konfederacijų taurės turnyre.
SG Dynamo Dresden
Dresdeno „Dynamo“ – Vokietijos futbolo klubas iš Dresdeno.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1948 m., kai buvo įkurtas SV Volkspolizei Dresden. Nuo 1953 m. žinomas kaip SG Dynamo Dresden.
Net 31 sezoną žaidė VDR aukščiausiojoje lygoje. Susijungus Rytų ir Vakarų Vokietijoms kurį laiką žaidė Bundeslygoje, bet joje neįsitvirtino.
2021–2022 m. sezono rungtyniavo Antrojoje Bundeslygoje, kurioje liko šešiolikoje vietoje, o pereinamosiose rungtynėse patyrė pralaimėjimą bendru dviejų rungtynių rezultatu 0:2 ir iškrito į Trečią lygą. 1. FC Kaiserslautern prieš Dynamo Dresden pirmose rungtynėse sužaidė nulinėmis lygiosiomis. O atsakomosiose nugalėjo varžovai rezultatu 2-0 ir pateko į Antrąją Bundeslygą. Drezdeniečiai pateko į Trečią lygą.
Kairiai (Kupiškis)
Kairiai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Šimonių.
Killer (albumas)
Killer – ketvirtasis Alice Cooper albumas, kurį Sex Pistols narys Johnny Rottenas yra pavadinęs geriausiu visų laikų roko albumu. Jame esanti daina „Desperado“ skirta tuo metu neseniai mirusiam grupės The Doors lyderiui ir Alice Cooper'io draugui Jimui Morrisonui.
Viso buvo išleisti du singlai. Pirmasis – „Under My Wheels“ – pasirodė 1971 metais, o antrasis – “Halo of Flies“ – tik 1973 metais ir tik Olandijoje, kur sugebėjo pasiekti 5-ą poziciją populiariausių dainų sąraše.
Grakščioji bucija
Grakščioji bucija (Butia yatay) – palmių rūšis, priklausanti bucijų (Butia) genčiai. Paplitusi Paragvajaus, Brazilijos, Argentinos, Urugvajaus, rytų Bolivijos lygumose.
Užauga iki 12 m aukščio. Lapai sudėtiniai, sudaryti iš 140 lapelių, iki 2 m ilgio ir 60 cm pločio. Žydi geltonos spalvos žiedynais, kuriuos sudaro ~100 žiedų. Vaisius oranžinis, ovalus, 3-5 cm skersmens, žmonių nevalgomas, tačiau mėgstamas paukščių.
Didelė grakščiųjų bucijų giraitė auga El Palmaro nacionaliniame parke Argentinoje.
Imk pinigus ir bėk
Imk pinigus ir bėk (Take the money and run) dokumentikos stiliaus kriminalinė komedija, pirmasis vieno Woody Alleno režisūrinis darbas. Jis taip pat jame vaidino ir parašė scenarijų kartu su Mickey Rose.
Filme pavaizduota nevykusio nusikaltėlio gyvenimo istorija. Kaip ir visos ankstyvosios Woody Alleno komedijos šis filmas pasižymi absurdo humoru ir balansuoja ant farso ribos.
Vaišvydava (reikšmės)
Vaišvydava vadinamos gyvenvietės:
Chlopkuvo Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia
Chlopkuvo Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia – Romos katalikų bažnyčia šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Losicės apskrityje, Chlopkuvo kaime. Bažnyčia priklauso Chlopkuvo Mergelės Marijos Gimimo parapijai.
Ilchanatas
Ilchanatas (, farsi سلسله ایلخانی, mongolų k. Ил Хан улс) buvo mongolų chanatas, XIII a. įkurtas Persijoje; laikytas Mongolų imperijos dalimi. Ilchanato pagrindas buvo sukurtas per Čingischano kampanijas Chorezmidų imperijoje 1219-24 m., o pati valstybė sukurta Čingischano vaikaičio Chulagu dabartinio Irano, Irako, Afganistano, Turkmenistano, Armėnijos, Azerbaidžano, Gruzijos, Turkijos ir vakarų Pakistano teritorijose.
Čičibu apskritis
Čičibu (秩父郡; -gun) – apskritis, įsikūrusi Saitamos prefektūroje, Japonijoje.
2005 m. duomenimis, čia gyveno 47 834 žmonės.
Esami
Apskritį sudaro 5 savivaldybės.
2009 m. palydovų susidūrimas
thumb|right|300px|Susidūrimo schema
Susidūrimas įvyko vasario 10 d. 16:56 UTC laiku apie 789 km aukštyje, virš Taimyro pusiasalio Sibire. Susidūrė kompanijos „Iridium Satellite LLC“ veikiantis palydovas Iridium 33 ir Rusijos kosminėms pajėgoms priklausantis nuo 1995 m. neaktyvus Kosmos-2251. Susidūrimo greitis buvo 11,7 km per sekundę (apie 42 120 km/h). Abu palydovai buvo visiškai sunaikinti, tačiau orbitoje pasklido debesys skeveldrų, kurios kelia grėsmę kitiems orbitoje skriejantiems palydovams (dėl ypatingai didelių greičių, aparatams žalos gali padaryti netgi labai mažos, centrimetrinės dalelės). NASA vyr. mokslininkas Nicholas L. Johnson apskaičiavo, kad iš viso susidarė apie 1000 didesnių nei 10 cm skeveldrų, neskaitant mažesnių. NASA teigė, kad nuolaužų susidūrimo su Tarptautine kosmine stotimi tikimybė maža, nes TKS orbita apie 430 km žemiau. Tačiau jau 2011 m. siekiant išvengti susidūrimo TKS turėjo atlikti persiorientavimo manevrą. Pasak Kinijos mokslininkų, nuolaužos taip pat kelia pavojų Kinijos palydovams. Nors aeronautikos atstovai taip pat įspėjami dėl galimų skeveldrų liekanų atmosferoje, teigiama, kad jeigu taip nutiktų, ne anksčiau nei po kažkiek mėnesių.
Tokius susidūrimus numatyti ir jų išvengti šiuo metu yra sudėtinga. Palydovų prasilenkimas per kelių kilometrų atstumą yra labai dažnas reiškinys – minėto Iridium Satellite Constellation tinklo atveju, palydovai prasilenkia 5 km atstumu 400 kartų per savaitę, susidūrimo tikimybė vertinama kaip 1 iš 50 mln.; prie tokių tikimybių, tikslaus susidūrimo atvejo nustatymas sunkiai įmanomas ir neekonomiškas dėl ribotos kompiuterinės galios, operatyvios informacijos apie palydovų išsidėstymą trūkumo, reikalingo kuro kiekio palydovo perorientavimui ir kt.
RR Alliance
Istorija
Tinklo ištakos siekia 1936 m., kai buvo įsteigta „Roschier“ kontora ). Partnerystės pagrindu veikė „Roschier“ (viena pirmaujančių Suomijos ir Švedijos advokatų kontorų) ir „Raidla Lejins & Norcous“.
2008 m. gegužės 1 d. tinklo narė „Raidla Lejins & Norcous“ buvo viena didžiausių advokatų kontorų Baltijos šalyse, Lietuvoje vienijanti 47 teisininkus (2009 m. sausio 1 d.). „Raidla Lejins & Norcous“ vardu kontora veikė nuo 2008 m. gegužės 1 d., kai susivienijo ilgamečiai partneriai „Lejins, Torgans & Partners“ (Latvija), „Raidla & Partners“ (Estija), „Norcous & Partners“ (Lietuva).
Nuo 2010 m. spalio 1 d. pakeitė pavadinimą į „RR Alliance“.
„RR Alliance“ yra tarptautinio advokatų kontorų tinklo „Ius Laboris“ (vienijančio advokatų kontoras ir teisininkus, teikiančius paslaugas darbo teisės, pensijų, darbuotojų skatinimo ir žmogiškųjų išteklių valdymo srityse) narys.
Asko Parpola
Asko Parpola (g. 1941 m. liepos 12 d.) – Suomijos indologas ir senovės Pietų Azijos tyrinėtojas, Helsinkio universiteto Pietų Azijos studijų profesorius emeritas.
Pagrindinės Asko Parpolos tyrimų sritys yra Indo slėnio civilizacija, jos numanomas raštas (teigia šio rašto egzistavimą ir oponuoja kitam žymiam indologui M. Viceliui), vedizmas (ypač Samavedos tradicija, mimansos mokymas), Pietų Indijos tautų istorija, religija, kalbos, Pietų Azijos priešistorė (arijų migracijos).
2010 m. pasaulio klasikinės tamilų kalbos konferencijoje apdovanotas Kalaignar M. Karunanidhi apdovanojimu.
Brolis Simo Parpola – asirologas.
Užbaikalė
Užbaikalė  – gamtinė sritis Rusijoje, į rytus nuo Baikalo ežero. Tęsiasi ~1000 km nuo Patomo ir Šiaurės Baikalo kalnynų šiaurėje iki Rusijos-Mongolijos sienos pietuose, ir nuo Baikalo ežero iki Šilkos ir Argūnės santakos bei Oliokmos upės rytuose. Charakteringi vidutinkalnių kalnagūbriai (Daūrijos, Malchos, Oliokmos), atskirti tarpukalnių dubumų (Barguzino, Angaros aukštupio, Mujos-Kuandos). Šiaurėje ir vakaruose išsiskiria smarkiai suskaidyti aukštikalnių tipo Stano kalnyno kalnagūbriai su ledynais. Pietuose driekiasi Borščiovo ir Jablono kalnagūbriai, o centrinėje dalyje plyti Vitimo plokščiakalnis. Išplitęs amžinasis įšalas ir su juo susijusios solifliukcinės reljefo formos.
Klimatas ryškiai žemyninis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra nuo -23 °C pietuose iki -33 °C šiaurėje, tačiau kartais gali nukristi iki -58 °C. Vasara trumpa, aukštikalnėse vėsi. Liepą dubumose temperatūra svyruoja tarp 10-20 °C, o aukštikalnėse 5-7 °C. Kritulių kiekis labai priklauso nuo šlaitų krypties. Daugiausia kritulių tenka pietrytiniams iš šiaurės vakariniams šlaitams (700–1000 mm), tuo tarpu dubumose tesiekia 250–300 mm per metus. Upės priklauso Baikalo, Lenos, Amūro baseinams: Vitimas, Oliokma, Šilka, Argūnė, Čara. Telkšo Gusinjės, Jeravnojės, Beklemiševo ežerai.
Vyrauja taiga, besikaitaliojant su stepių plotais. Aukštikalnėse – kalnų tundra. Įsteigti Baikalo, Barguzino, Sochoindo rezervatai.
Užbaikalės regione įsikūrusi Buriatija ir Užbaikalės kraštas, dalis Jakutijos.
Kozinecas
Kozinecas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jasionuvkos valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurės vakarus nuo Jasionuvkos 13 km į rytus nuo Monkų ir 38 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Eigirgala
Eigirgala – kaimas Kauno rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, 4 km į šiaurės rytus nuo Domeikavos, prie kelio. Eigirgalos biblioteka yra Voškoniuose.
Šaltiniai
thumb|left|230px|[[Ekovata|Ekovatos gamykla Eigirgalos kaime]]
Melsvoji bucija
Melsvoji bucija (Butia capitata) – palmių rūšis, priklausanti bucijų (Butia) genčiai. Paplitusi Brazilijos, Argentinos, Urugvajaus lygumose. Panaši į grakščiąją buciją (Butia yatay) ir paprastąją kiaulpalmę (Syagrus romanzoffiana).
Liemuo 8 m aukščio, 5-6 dm skersmens. Lapai sudėtiniai, iki 3 m ilgio ir 60 cm pločio. Žydi geltonos ar rausvos spalvos 1,3 m ilgio žiedynais, kuriuos sudaro ~100 žiedų. Vaisius – oranžinis ar geltonas kaulavaisis su sultingu minkštimu; valgomas.
Rauma
Rauma (, SV Raumo) – miestas ir savivaldybė Suomijos vakaruose, prie Botnijos įlankos, 92 km į šiaurės vakarus nuo Turku, 50 km į pietus nuo Porio. Miestas žinomas dėl į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą įtraukto (1991 m.) medinio Raumos senamiesčio.
Savivaldybės plotas 1121 km², iš jų 495 km² – sausuma, 626 km² – vandenys. 39 205 gyventojų (2019 m.). Dauguma – suomiai, yra švedų (0,3 %), kitų tautų (5,3 %). Prekybos uostas (medienos eksportas); geležinkeliai į Porį, Tamperę. Laivų statyba ir remontas (didžiausias Suomijoje sausasis dokas), popieriaus, medienos apdirbimo, odos, avalynės, chemijos, ginklų ir maisto pramonė, elektros energijos gamyba (12 km į šiaurę nuo miesto veikia Olkiluoto atominė elektrinė – viena iš dviejų šalyje).
Miestas turi senas nėrinių gamybos tradicijas, nuo 1971 m. kasmet rengiama nėrinių savaitė, miesto muziejuje įrengta nėrinių ekspozicija. Jūrininkystės, miesto, dailės, Lionstriomų muziejai, teatras. Lankomas turistų.
Istorija
Pirmąkart minima 1442 m. – Raumai suteiktos miesto teisės. 1550 m. Švedijos karalius Gustavas I Vaza liepė Raumos gyventojams persikelti į ką tik įkurtą Helsinkį, ir miestas keletui metų beveik ištuštėjo. 1640 ir 1682 m. beveik visa medinė miesto dalis sudegė. Per Krymo karą 1855 m. miestą puolė britų laivynas. XIX a. pab. miestas klestėjo: Rauma turėjo didžiausią laivyną Suomijoje – 57 laivus, jais į Švediją, Vokietiją ir kitas šalis buvo eksportuojama mediena. Po Antrojo pasaulinio karo mieste pastatyta pramonės įmonių.
Architektūra
Miestas turi 29 ha dydžio senamiestį, tankiai užstatytą XVIII–XIX a. mediniais pastatais. Išlikę apie 600 (daugiausia vienaaukščių) gyvenamųjų ir pagalbinių pastatų su kiemais, tvoromis ir vartais, viduramžiais susiformavęs gatvių tinklas, autentiškas gatvių grindinys. Žymiausi pastatai – Švč. Trejybės bažnyčios liekanos (XV a.), Šv. Kryžiaus bažnyčia (XV a. antra pusė), senoji (1776 m.) ir naujoji (1912 m.) rotušės, klasicistinis Raumos dailės muziejaus pastatas (1795 m.), Kordelinų šeimos koplyčia (1921 m., senosiose kapinėse).
Mordų miesto herbas
right|thumb|Mordų herbas
Mordų miesto herbas  – Mordų miesto herbe geltonoje užsklandoje vaizduojama raudonai apsirengusi moteris, sėdinti ant juodojo lokio. Ant moters galvos auksinė karūna. Herbas simbolizuoja Rawicz herbą, kurį turėjo miesto valdytojų Ciecierskių giminė, kurie miestą valdė 1574–1680 ir 1717–1803 m.
Skubėtų pilkapynas
Skubėtų pilkapynas – pilkapių sankaupa pietryčių Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 1 km į pietus nuo Skubėtų, abipus vietinio keliuko į Šalčininkėlius, miške. Valstybinės reikšmės archeologinis paminklas.
Išlikusios 2 pilkapių grupės, sudarytos iš 42 pilkapių (dalis apardyta). Sampilų skersmuo 6–14 m, aukštis iki 2 m, apjuosti duobėmis, grioviais. Juose rasta IX–XII a. degtinių žirgų kapų (po 1–2 kiekviename pilkapyje). Įkapes sudaro geležinės balnakilpės, žąslai, grandelės, sagtys, kamanų geležiniai apkalai, žalvariniai skambalėliai, geležiniai pjautuvai, ylos, keramikos šukės. Skubėtų pilkapyną 1979–1980 m. tyrė Onos Kuncienės vadovaujami archeologai. Radiniai saugomi Lietuvos nacionaliniame muziejuje.
Rytų Europos virtuvė
Rytų Europos virtuvė – kulinarinė tradicija, paplitusi Rytų Europos šalyse: Lenkijoje, Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje, Rusijoje, Baltarusijoje, Ukrainoje. Viena iš regioninių vakarietiškų virtuvių. Nors Balkanų šalys neretai laikomos Rytų Europa, jos dėl skirtingų istorinių įtakų į šią kulinarinę tradiciją nepatenka, o sudaro atskirą Balkanų virtuvę.
Apibrėžimas, raida ir įtakos
XIX a. pabaigoje atskiros Rytų Europos tautos sukonstravo savo nacionalines virtuves, išskirdamos svarbiausius nacionalinius patiekalus. Nepaisant to, Rytų Europos regiono šalių virtuvės turi daugiau tarpusavio panašumų negu skirtumų. Tai nulėmė ilga bendra istorinė patirtis (priklausymas Abiejų tautų respublikai, Rusijos imperijai, TSRS), panašios klimato sąlygos.