cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rosamund Pike
Asmeninis gyvenimas
Aktorė moka vokiečių bei prancūzų kalbas, taip pat groja pianinu ir violončele.
Ąžuolynė (Maišiagala)
Ąžuolynė – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 9 km nuo Avižienių.
Juozas Dačys
Juozas Dačys (Dačinskas, 1904 m. rugsėjo 10 d. Asmalai, Kuktiškių valsčius – 1992 m. sausio 26 d. Norvudas, Masačūsetso valstija) – Lietuvos ir JAV statybos inžinierius.
Biografija
1932 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1934–1938 m. Kėdainių miesto ir apskrities inžinierius, 1938 m. Žemės banko Klaipėdos statybos skyriaus vedėjas, 1939–1940 m. bendrovės „Statyba“ direktorius, 1941 m. – valdybos pirmininkas. Suprojektavo ligoninę Kėdainiuose, gyvenamųjų namų, administracinių pastatų, mokyklų, tiltų. Vadovavo „Drobės“ fabriko Kaune, Panevėžio cukraus fabriko ir elevatoriaus statyboms.
Nuo 1949 m. gyveno JAV. 1954–1956 m. studijavo Bostono universitete, 1960 m. Masačūsetso technologijos institute, 1968 m. – Vorčesterio politechnikos institute. 1950–1975 m. bendrovės „Stone and Webster“ Bostone vyr. konstruktorius, 1976–1983 m. bendrovės „Chas T. Main“ statybos inžinierius. Suprojektavo „Rocky Reach“ hidroelektrinę, „Shoreham“ Long Islando, „Maine Yankee“ ir „Connecticut Yankee“ atomines elektrines, šiluminių elektrinių statybines konstrukcijas Floridos, Arizonos, Arkanzaso valstijose ir Irake.
Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto, Amerikos lietuvių inžinierių ir architektų bei Amerikos lietuvių tautinės sąjungos veikėjas.
Veronika Dagelytė
Veronika Dagelytė-Valatkienė (1911 m. vasario 2 d. Bečerninkai, Anykščių valsčius – 1956 m. balandžio 18 d. Vilnius) – Lietuvos dainininkė (sopranas).
Specializuotas magistras
Specializuotas magistras – kvalifikacinis laipsnis, suteikiamas, baigus podiplomines vadybos arba inžinerija studijas sukurta 1986 m. Conférence des Grandes Écoles.
Kursas trunka vienerius metus, įskaitant ne mažiau kaip keturių mėnesių stažuotės. Kursai yra dėstomi prancūzų arba anglų kalba.
Yra MS daugelyje sričių: astronautikoje, informatikoje, biologijoje, vadyboje ir kt.
Centrinė federalinė apygarda
thumb|right|250px|[[Rusija|Rusijos Centrinė federalinė apygarda]] Centrinė federalinė apygarda – viena iš Rusijos federalinių apygardų, įkurta 2000 m. gegužės 13 d. Rusijos prezidento įsakymu. Ji yra centrinėje Rusijos dalyje.
Centrinės federalinės apygardos teritorija apima 3,82 % visos Rusijos teritorijos. Joje gyvena 37 milijonai gyventojų. Tai vienintelė federalinė apygarda, neturinti nė vieno nacionalinio federalinio subjekto.
Dabartinis prezidento atstovas apygardoje yra Aleksandras Beglovas.
Los Lagoso regionas
Los Lagoso regionas  – regionas pietinėje Čilės dalyje, tarp Ramiojo vandenyno ir Argentinos. Ribojasi su Los Rioso regionu šiaurėje ir Aiseno regionu pietuose. Administracinis centras – Puerto Montas.
Geografija
Los Lagoso regionui priklauso Čilojės salynas su Čilojės sala. Rytiniu pakraščiu driekiasi Patagonijos Andai su antru pagal dydį Čilės ežeru Ljankihuė. Klimatas drėgnas ir vėsus. Vyrauja Valdivijos drėgnieji miškai.
Administracinis skirstymas
Regonas padalintas į 4 provincijas:
René Higuita
Chosė Renė Higita Sapata (José René Higuita Zapata, g. 1966 m. rugpjūčio 27 d.) – buvęs Kolumbijos futbolininkas, vartininkas.
Sužaidė 69 rungtynes atstovaudamas Kolumbijos nacionalinę rinktinei.
Karjera
Per savo karjerą René Higuita rungtyniavo daugiausia įvairiuose Kolumbijos klubuose, tokiuose kaip Atlético Nacional, Club Deportivo Los Millonarios, Independiente Medellín ir kt. Taip pat rungtyniavo Ispanijoje, Meksikoje, Ekvadore, Venesueloje.
Higuita su Kolumbijos rinktine dalyvavo 1990 m. pasaulio futbolo čempionate, 1991, 1995 ir 1999 m. Copa America čempionatuose.
Vartininkas aikštėje pasižymėdavo neprognozuojamu elgesiu ir rizikingais sprendimais. Ypač jį išgarsino atremtas Jamie Redknapp netikslus perdavimas 1995 m. draugiškose rungtynėse tarp Anglijos ir Kolumbijos. Higuita pašokęs, užlenkęs kojas atgal ir į viršų išmušė kamuolį iš vartų. Šis manevras pavadintas „skorpiono smūgiu“.
1993 m. René Higuita buvo suimtas ir įkalintas apkaltinus pagrobimu ir bendradarbiavimu su narkomafijos baronais Pablu Eskobaru ir Karlosu Molina. Vėliau paleistas be teismo, tačiau praleido galimybę 1994 m. pasaulio futbolo čempionate atstovauti Kolumbijai.
2004 m. futbolininkas pakliuvo į kitą skandalą, kai buvo jo organizme rasta kokaino rungtyniaujant Ekvadoro klube Sociedad Deportiva Aucas.
Štirijos kunigaikštystė
Štirijos kunigaikštystė buvo viena iš Šventosios Romos imperijos kunigaikštysčių iki imperijos paleidimo 1806 m., vėliau – Austrijos-Vengrijos karūnos žemė iki valstybės žlugimo 1918 m.
Tradiciškai kunigaikštystės sostinė visuomet buvo Gracas, kuriame rezidavo provincijos administracija.
Geografija
thumb|left|150px|Štirijos regionas dabartinėje Austrijoje ir Slovėnijoje Kunigaikštystės teritorija apėmė dabartinės pietų Austrijos ir šiaurės rytų Slovėnijos teritorijas ir kartu yra vienas iš Europos istorinių-kultūrinių regionų. Jis ribojosi (pagal laikrodžio rodyklę) su Žemutine Austrija, Burgenlandu (Vengrija), Kroatija, Karniola, Karintija, Zalcburgu ir Aukštutine Austrija. Šiuo metu Austrijoje regionas yra kartu ir administracinis vienetas - Štirijos žemė, o Slovėnijoje sudaro neoficialų Štirijos regioną.
Šio kalnuoto krašto, kurį nuo XIX a. pradėjo lankyti laipiotojai po kalnus, apie pusę teritorijos dengia miškai, likusią dalį – pievos ir vynuogynai. Štirijoje taip pat yra naudingųjų iškasenų – anglies ir geležies rūdos, kuri Ercberge (Erzberg) kasama nuo romėnų laikų. Žymus Austrijos vyno gamybos regionas yra Windisch Buheln. Ilgą laiką Štirija buvo tankiausiai apgyvendintas Europos kalnų regionas.
Štirija pirmajame tūkstantmetyje
Romėniškojo laikotarpio Štirijos istorija yra dalis Noriko ir Panonijos istorijos. Ji taip pat buvo apgyvendinta keltų taurisci genčių. Didžiojo tautų kraustymosi laikotarpiu per regiono upių slėnius ir žemas perėjas traukė įvairios germanų gentys, o apie 600 m. apsigyveno slavai.
Vėliau Štirija pateko Karolio Didžiojo įtakon kaip Karantanijos (Karintijos), sukurtos kaip pasienio teritorija su avarais ir slavais, dalis, į Štiriją jau buvo patekę nemažai bavarų ir kitų christianizuotų germanų tautų, kurias Zalcburgo vyskupai ir Akvilėjos patriarchai laikė ištikimais Romai. Daug prie kunigaikštystės bažnytinės hierarchijos kūrimo prisidėjo vyskupas Virgilius Zalcburgietis, vėliau pavadintas „Karantanijos apaštalu“. 811 m. Karolis Didysis riba tarp Zalcburgo ir Akvilėjos diocezijų padarė Dravos upę.
Štirijos marka ir kunigaikštystė
X-ame a. Štirija buvo atskirta nuo Karintijos ir pavadinta Štirijos marka. Markgrafai valdę šią marką (žinomi kaip Otokarai) Steier tvirtovės pavadinimą įtraukė į markos pavadinimą ir taip atsirado vokiškas Steiermark pavadinimas. Markgrafo Otokaro IV valdymo metu (1164-92) Fridrychas Barbarosa pakėlė Štirijos statusą į kunigaikštystę (1180 m.).
Osmanų invazijos XVI ir XVII a. regionas stipriai nukentėjo ir prarado daugybę gyventojų. Turkai į Štiriją buvo įsiveržę mažiausiai dvidešimt kartų, bažnyčios, vienuolynai, miestai ir kaimai buvo sugriauti ir nusiaubti, o gyventojai išžudyti arba išvesti į vergovę.
Reformacija
Reformacija šalį pasiekė apie 1530 m. Austrijos kunigaikštis Karolis II(valdęs 1564–90), kurio žmona buvo katalikų Bavarijos kunigaikštytė Marija, šalyje pradėjo kontrreformaciją. 1573 m. jis pakvietė į Štiriją jėzuitus ir 1586 m. įkūrė katalikišką Graco universitetą. 1598 m. jo sūnus ir pasekėjas imperatorius Ferdinandas II uždarė visas protestantiškas mokyklas ir išvijo protestantų mokytojus ir pamokslininkus: protestantizmas išliko tik keliuose izoliuotuose kalnų slėniuose, pvz., Ino (Inn) slėnyje ir Muro (Mur) slėnyje. Pagal 1555 m. Augsburgo taiką buvo remiamasi principu cuius regio eius religio ir tik didikai nebuvo verčiami grįžti į katalikybę – jie galėjo privačiai savo namuose praktikuoti protestantizmą.
Ferdinandui 1619 m. tapus Šventosios Romos imperijos imperatoriumi ir 1620 m. sutriuškinus savo protestantiškuosius oponentus Baltojo kalno mūšyje netoli Prahos, jis 1625 m. visiškai uždraudė protestantiškąsias bažnytines apeigas. 1628 m. jis nurodė, kad didikai taip pat turi grįžti į katalikybę. Daugelis didikų šeimų emigravo, tačiau greitai daugelis jų arba jų vaikų grįžo ir priėmė katalikybę atgaudami turėtas valdas.
Antroje XVII a. pusėje atnaujinus veiksmus prieš protestantus izoliuotuose kalnų slėniuose dalis valstiečių ir protestantų dvasininkų, nesutikusių atsisakyti protestantizmo buvo ištremti iš išvyko į Transilvaniją. Tik 1781 m. imperatoriaus Jozefo II išleistas Tolerancijos aktas nutraukė religinius persekiojimus. Protestantams suteikta teisė kurti parapijas ir praktikuoti religiją.
XIX–XX amžiai
Zemeringo geležinkelis, užbaigtas 1854 m. tuo metu laikytas inžinerijos stebuklu. Tai yra seniausias Europos kalnų geležinkelis su daugybe tunelių ir viadukų, kertančių kalnų slėnius. Geležinkelis pritraukė daugybę turistų į Alpių kurortus ir mineralinius bei karštuosius šaltinius.
Prieš Pirmąjį pasaulinį karą 68 % Štirijos gyventojų gimtoji kalba buvo vokiečių, o 32 % – slovėnų.
Po Pirmojo pasaulinio karo, pagal Sen Žermeno sutartį 1918 m. Štirijos kunigaikštystė buvo panaikinta ir padalinta. Pietinis, slovėnų dominuojamas, trečdalis, į pietus nuo Muros upės, su Celjės ir Mariboro miestais įjungtas į Slovėniją (Jugoslaviją). Likę du trečdaliai tapo Austrijos federacine žeme, o slovėnų trečdalis (Žemutinė Štirija) iki šiol neformaliai vadinama Slovėnijos Štirijos provincija ir sudaro apie 1/3 šalies teritorijos. Skirtingai nei Karintijoje šis padalinimas nebuvo lydimas smurto, nors abiejose sienos pusėse liko tautinės mažumos (didesnieji Žemutinės Štirijos miestai buvo daugiausia vokiški).
1942 – 1945 Žemutinė Štirija buvo prijungta prie Nacistinės Vokietijos Štirijos reichsgau, o po karo grąžinta Jugoslavijai.
Habsbugų pagrindinė linija
(Sutapo su Austrijos erchercogų linija):
Vidinės Austrijos linija
Tolesnė kunigaikščių linija sutapo su Austrijos erchercogų linija.
Bandža
thumb|right|Bandža Bandža – muzikos instrumentas, gnaibomasis chordofonas. Bandža gimininga Afrikos liutniai ir Europos mandolinai. Skirtingai, nei mandolina, bandžos garsas aštresnis ir labiau žvangantis.
Konstrukcija
Bandžos korpusas yra dengtas odos membrana vienpusio būgnelio (tambūrino) pavidalo, ilgu kakleliu su galvute. Išilgai bandžos korpuso užtempiama nuo 4 iki 9 viengubų arba dvigubų metalinių stygų. Skambinama pirštais arba plektru.
Istorija
Laikoma, kad bandžos yra kilę iš V. Afrikos. XVII a. jos, kartu su juodaodžiais vergais atgabentos į JAV. Buvo vartojamos klajojančių juodaodžių muzikantų baladėms pritarti, Lotynų Amerikos šokių muzikoje, menestrelių vaidinimuose. XIX a. pab. – XX a. pr. tapo džiazo muzikos instrumentu. Lietuvoje paplito nuo XX a. pr. ir vartota džiazo ansambliuose, Kantri ir pramoginės muzikos dainoms, šokiams.
Spygliuotosios plokščiagalvės
Spygliuotosios plokščiagalvės (Hoplichthyidae) – skorpenžuvių (Scorpaeniformes) būrio žuvų šeima. Dydis – iki 43 cm. Kūnas pailgas. Galva labai plokščia. Paplitusios Indijos ir Ramiajame vandenynuose.
Bandzinai I
Bandzinai I – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Vertimų, kairiajame Mituvos krante.
Borovikai (Semiatičės apskritis)
Borovikai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Mileičycių valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 25 km į rytus nuo Semiatičės ir apie 69 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaime yra Borovikų geležinkelio stotelė.
Vibo Valentija
Vibo Valentija – miestas pietų Italijoje, Kalabrijoje, prie Tirėnų jūros. Tai Vibo Valentijos provincijos sostinė, žemės ūkio, verslo ir turizmo centas (greta esančios žymiausios vietos yra Tropėja, Rikadis ir Pizo). Čia yra keletas gamybos šakų, įskaitant Maierato tunų rajoną. Vietinei ekonomikai ypač svarbus Vibo Marina uostas.
Istorija
Miestas įkurtas kaip graikų kolonija Hiponijonas. Jį tikriausiai VII a. pr. m. e. pabaigoje įkūrė Lokrio, svarbiausio Didžiosios Graikijos miesto, buvusio į pietus nuo Vibo Valentijos prie Jonijos jūros, gyventojai. Diodoras Sikulas teigia, kad 388 m. pr. m. e. miestą užėmė Sirakūzų tironas Dionyzijus Vyresnysis, kuris ištrėmė visus gyventojus. 378 m. pr. m. e. gyventojai grįžo su Kartaginos pagalba. Po to kaip ir visą Kalabriją, miestą valdė brutijai. Atitekus Romai miesto pavadinimas buvo lotynizuotas į Hiponiją. 194 m. pr. m. e. miestas tapo Romos kolonija ir buvo pavadintas Vibo Valentija. Po klestėjimo Romos respublikos ir imperijos laikais miestas buvo praktiškai apleistas po Vakarų Romos imperijos žlugimo.
1070 m. normanai pastatė pilį senoje akropolio vietoje ir 1235 m. Frydrichas II, Šventosios Romos imperatorius ir Sicilijos karalius, įkūrė ten miestą ir pavadino Monteleone. Miestas aygavo savo senąjį pavadinimą tik 1928 m.
Porco Rosso
Porco Rosso (, pažodž. Rausva kiaulė) – 1992 m. japonų animacinis nuotykių filmas, kurio scenarijaus autorius ir režisierius Hayao Miyazaki. Filmas paremtas trijų dalių Mijadzakio „Hikōtei Jidai“ manga kūriniu. Sukurtas „Studio Ghibli“ studijoje.
Filme pasakojama apie buvusį Pirmojo pasaulinio karo Italijos karo lėktuvų asą, dabar pragyvenimui užsidirbantį medžiojant oro piratus Adrijos jūroje. Tačiau neįprastas prakeiksmas jį pavertė antropomorfine kiaule. Kadaise vadintas Marku Pagotu, dabar pasaulyje žinomas kaip „Porco Rosso“, išvertus iš italų k. – 'rausva kiaulė'.
Siužetas
Veiksmas vykta tarpukario laikotarpiu Adrijos jūroje. Porco sureaguoja į radijo pranešimą apie kelto užpuolimą, kurį inicijavo vadinamoji Mamma Aiuto gauja. Sėkmingai įveikęs piratus, Porco nuskrenda iki Adriano viešbučio, priklausančio jo draugei Džinai. Viešbučio restorane, kuriame dažnai lankosi lakūnai iš viso Adrijos jūros regiono, piratų gaujų vadeivos nusamdo arogantišką amerikiečių lakūną Kurtį nužudyti Porco.
Laikui einant Kurtis įsimyli Džiną, bet susierzina matydamas, kad jai patinka Porco. Taip judviejų konfliktas greitai tampa ir kova dėl meilės. Kurčiui pavyksta susekti į Milaną vykstantį Porco, ir jis pašauna varžovo lėktuvą, tvirtindamas, kad Porco žuvo. Tačiau Porco išgyvena, deja lėktuvo fiuzeliažas – visiškai sugadintas. Porco lėktuvo likučius atgabena į Milaną pas savo mechaniką Piccolo ir jo anūkę Fio. Suremontavęs lėktuvą sprunka, mat Italijoje jis persekiojamas kaip oro pajėgų dezertyras.Tuo tarpu į valdžią atėję fašistai visaip bando Porco pričiupti.
Atsiliepimai
„Porco Rosso“ 1992 m. buvo pelningiausias filmas Japonijoje, uždirbęs 2,8 mlrd. jenų pajamų. 1993 m. Tarptautiniame Ansi animacinių filmų festivalyje buvo išrinktas metų filmu (Prix du long métrage). Britų žurnalo „Time Out“ animacinių filmų 50-tuke jam atiteko 30 vieta.
GKS Katowice
Katovicų GKS – Lenkijos futbolo klubas iš Katovicų.
Istorija
Klubas įkurtas 1964 m. Kitados žaidė elito divizione.
Ąžuolytė (Panevėžys)
Ąžuolytė – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Krekenavos, Nevėžio dešiniajame krante. Pro kaimą eina kelias.
thumb|left|250px|Paminklinis kryžius
Šerkšnas
thumb|220px|Šerkšnas ant vielos thumb|220px|Šerkšnas laukuose Šerkšnas – ledo kristalėliai, susidarantys esant rūkui ir plonu sluoksniu aptraukiantys medžių šakas, laidus ir kitus daiktus.
Kristalinis šerkšnas susidaro dėl vandens garų sublimacijos, kai pučia nestiprus vėjas ir oro temperatūra žemesnė kaip -15 °C.
Grūdėtasis šerkšnas susidaro vėjuotu oru iš rūko lašelių ir yra puraus, panašaus į sniegą ledo pavidalo.
Lietuvoje vidutiniškai dienų su šerkšnu būna: Klaipėdoje – 5, Ukmergėje – 10, Vilniuje – 15, Biržuose, Varėnoje – 17, Telšiuose – 20, Laukuvoje – 24. Kristalinis šerkšnas ilgiausiai (320 h) laikėsi Telšiuose, ten pat ilgiausiai laikėsi ir grūdėtasis šerkšnas (396 h).
Souad Massi
Suad Masi (سعاد ماسي; g. 1972 m. rugpjūčio 23 d.) – Alžyro dainininkė, dainų autorė, gitaristė, dabar gyvenanti Prancūzijoje.
Masi kilo iš skurdžios berberų (kabilų) šeimos, gyvenusios šalies sostinėje Alžyre. Paraginta vyresniojo brolio pradėjo mokytis groti gitara, dainuoti. Trumpai grojo flamenko grupėje, bet šis muzikos stilius jai nebuvo pakankamai įdomus. Paskutiniojo XX a. dešimtmečio pradžioje prisijungė prie Alžyro politinio roko grupės Atakor. Ji grupėje dainavo 7 metus, išleido 2 populiarumo susilaukusius albumus. Dėl politinių dainų tekstų Masi susilaukė grasinimų mirtimi, todėl 1999 m. paliko grupę ir išvyko į Paryžių, kur pradėjo solinę karjerą. Išleido 3 albumus, kuriems būdingos melancholiškos baladės, su flamenko, arabų ir kabilų folkloro motyvais. Masi albumas Mesk Elil 2006 m. laimėjo Prancūzijos geriausio world muzikos albumo apdovanojimą.
Henrikas IV Burbonas
Henrikas IV (, 1553 m. gruodžio 13 d. – 1610 m. kovo 14 d.) – Prancūzijos karalius (1589–1610) ir Navaros karalius Henrikas III (1572–1610), arba Henrikas Didysis. Pirmasis Prancūzijos ir Navaros valdovas iš Burbonų dinastijos.
Gyvenimas
Pagal Kapetingų-Valua liniją buvo vienintelis teisėtas pretendentas į Prancūzijos sostą. Tėvas Antuanas de Burbonas, motina Žana III. Užaugo La Rošelyje – Prancūzijos protestantizmo centre. Nuo 1569 m. hugenotų vadas.
Santuoka ir vaikai
1572 m. rugpjūčio 18 d. vedė trečios eilės pusseserę, karaliaus Henriko II ir Kotrynos Mediči dukterį Margaritą de Valua (1553–1615), literatūroje žinomą kaip „Karalienė Margo“. Vestuvės baigėsi Baltramiejaus naktimi ir hugenotų žudynėmis. Nors per vedybų ceremoniją Paryžiaus Dievo motinos katedroje Margarita neištarė sutikimo žodžio – vietoje „taip“ (pranc. oui) sutikimu buvo palaikytas jos ištartas „oi“, kai ją į nugarą kumštelėjo karalius Karolis IX, po Baltramiejaus nakties ji atsisakė skirtis su vyru, taip išgelbėdama jam ir jo dvariškiams gyvybes. Tačiau jie vaikų neturėjo, todėl popiežius Klemensas VIII 1599 m. gruodžio 30 d. juos išskyrė.
1600 m. gruodžio 17 d. jo žmona tapo Šventosios Romos imperijos Ferdinado I ir Onos Jogailaitės Vengrės vaikaitė Marija Mediči (1573–1642) Jiems gimė:
Valdymas
kairėje|miniatiūra|241x241px|Henrikas IV, pavaizduotas kaip [[Heraklis, nugalintis Lernos hidrą (t. y. Katalikų lygą), apie 1600 m. (Tusenas Dubrėjus)]] Baltramiejaus naktį buvo priverstas paskelbti pereinąs į katalikų tikėjimą, prievarta laikytas Prancūzijos karaliaus dvare. 1576 m. pabėgo, kovojo hugenotų pusėje, 1587 m. sumušė katalikus prie Kutra. Prancūzijos diduomenės kovai su hugenotais sukurtai Katalikų lygai pradėjus kontroliuoti Paryžių, susivienijo su karaliumi Henriku III, kuris paskelbė jį savo įpėdiniu. Nužudžius Henriką III tapo Prancūzijos karaliumi ir 9 metus kovojo su Katalikų lyga. 1594 m. perėjo į katalikų tikėjimą. 1595 m. iš ispanų išvadavo Burgundiją, 1597 m. – Pikardiją. 1598 m. sudarė taiką su Ispanija. Siekdamas taikos šalies viduje 1598 m. išleido Nanto ediktą, suteikusį hugenotams religinių laisvių, privilegijų. Sustiprino absoliutizmą, nustojo šaukti Generalinius luomus.
Vedė protekcionistinę politiką, skatino manufaktūrinę gamybą. Sumažino kai kurias valstiečių prievoles. 1604 m. pradėta Kanados kolonizacija. Henrikas priešinosi Habsburgų galios didėjimui, rėmė Vokietijos protestantus, sudarė sąjungą su Šveicarija, tarpininkavo Ispanijos ir Nyderlandų ginčuose. Rengiantis karui su Šv. Romos imperatoriumi, katalikų fanatikas Fransua Ravaljakas jį nužudė.
Mažosios Lietuvos simfoninis orkestras
Mažosios Lietuvos simfoninis orkestras – simfoninis orkestras, įkurtas 1993 m. Klaipėdoje.
Veikla
Su Mažosios Lietuvos simfoniniu orkestru griežė smuikininkai Raimundas Katilius, Ingrida Armonaitė, Vilhelmas Čepinskis, Pavelas Bermanas, skambino pianistė Tatjana Romaškina. Orkestrui dirigavo Juozas Domarkas, Modestas Pitrėnas, Algis Jonas Lukoševičius, Kazys Kšanas, Imantas Resnis, Ilmaras Haris Lapinšas (Latvija), Dantė Anzolinis (Italija). Nuo 1993 m. su Mažosios Lietuvos simfoniniu orkestru nuolat koncertuoja jaunieji Klaipėdos atlikėjai. Gastroliavo Italijoje, Latvijoje, Lenkijoje, Olandijoje, Šveicarijoje.
Mažosios Lietuvos simfoninis orkestras dalyvauja festivalių „Klaipėdos muzikinis pavasaris“, „Muzikinis rugpjūtis pajūryje“ programose.
Tiësto
Tiësto (tikrasis vardas Tijs Verwest; g. 1969 m. sausio 17 d. Šiaurės Brabantas, Nyderlandai) – Nyderlandų elektroninės muzikos prodiuseris, vienas žinomiausių pasaulio trance muzikos atlikėjų.
Povilas Dilys
Povilas Dilys (1905 m. rugpjūčio 2 d. Vilniuje – 1995 m. liepos 24 d. Čikagoje) – Lietuvos evangelikų reformatų kunigas, generalinis superintendentas.
Biografija
Tėvas Juozapas Dilys (1866-1952 m.) buvo kilęs iš Biržų valsčiaus Svidžių kaimo, senos evangelikų reformatų giminės, motina Eugenija Pfeferytė – liuteronų tikėjimo.
Povilas pradinę mokyklą lankė Vilniuje. Pirmojo pasaulinio karo metais mokėsi gimnazijoje Omske. Tėvams 1921 m. sugrįžus į Lietuvą, 1924 m. užbaigė gimnaziją Vilniuje. Įstojo į Varšuvos universiteto evangelikų teologijos fakultetą, kurį 1930 m. baigė kandidato laipsniu. Tais pačiais metais ordinuotas Vilniaus evangelikų reformatų bažnyčios diakonu, 1931 m. – kunigu. Tai buvo ypač sunkūs laikai: Lenkija buvo užgrobusi Vilniaus kraštą ir nepalankiai žiurėjo į kitataučius, ypač į evangeliškų tikybų žmones. P.Dilys stengėsi sutaikyti įvairių tautybių ir kalbų Lenkijos evangelikus. 1931-1940 m. Vilniaus Sinodo konsistorijos narys. 1936 m. atstovavo Vilniaus reformatų Sinodą Ženevoje, 1938 m. – Narvike (Norvegija),
Karo frontui artėjant prie Vilniaus, pasitraukė į Vakarus, Vokietijos Kylio universitete 1945 m. baigė ekonomikos mokslus. Iki 1951 m. šio universiteto Pasaulio ūkio instituto bibliotekos Rytų Europos skyriaus vedėjas. Vedė iškilaus tarpukario Lietuvos evangelikų reformatų generalinio superintendento prof. dr. Povilo Jakubėno dukrą Haliną Jakubėnaitę-Slavėnienę. Nuo 1949 m. išeivijos lietuvių reformatų Bažnyčios kolegijos narys ir, eidamas šias pareigas, pasireiškė tarptautinėje bažnytinėje veikloje. 1948 ir 1954 m. atstovavo Lietuvos evangelikų reformatų Bažnyčią I-jame ir II-jame Pasaulinės Bažnyčių Tarybos suvažiavimuose.
Atvykęs į JAV, nuo 1952 m. tarnavo Čikagos evangelikų reformatų parapijos kunigu, drauge dirbo Čikagos universiteto bibliotekoje. Išeivijos lietuvių reformatų Sinodas 1966 m. gegužės 25 d. jį išrinko superintendentu, iškilmingai ordinuotas 1967 m. birželio 25 d. per XX LERB Sinodą. Nuo 1966 m. vienas iš lietuvių ekumeninio ratelio Čikagoje organizatorių. Pablogėjus generalinio superintendento kun. St. Neimano sveikatai, išrinktas išeivijos lietuvių reformatų Bažnyčios dvasiniu vadovu – generaliniu superintendentu.
Nesant evangelikų kunigo Toronte (Kanada), pakviestas į liuteronų Išganytojo parapiją eiti klebono pareigas. Į Čikagą grįždavo bent kartą per mėnesį ir laikydavo pamaldas reformatams. Jo iniciatyva Toronte kasmet sausio mėnesį buvo laikomos ekumeninės pamaldos katalikų ir liuteronų bažnyčiose. 1992 m. birželio mėnesį lankėsi Lietuvoje, Vilniaus evangelikų reformatų bažnyčioje kartu su kunigu Julium Norvila laikė pamaldas, pasakė turiningą ir pamokantį pamokslą iš jam itin brangios sakyklos. Bendravo su parapijiečiais, Biržuose dalyvavo Sinode ir laikė pamaldas. Išbuvęs Toronte daugiau kaip dešimt metų, pablogėjus sveikatai, 1994 m. birželio 18 d., po gražių išleistuvių, grįžo Čikagon. Buvo aktyvus spaudos darbuotojas, prisidėjo leidžiant Čikagoje išeivijos reformatų žurnalą „Mūsų sparnai“.
Dilių šeimos dukra Erika pasekė Tėvo pėdomis ir tapo Čikagos lietuvių reformatų dvasininke.
Buriavimas
thumb|300px|Hanse Sail festivalis, [[Rostokas|Rostoke]] thumb|Medinis Burlaivis thumb|Buriuotojai [[Galvė|Galvės ežere.]] Buriavimas – judėjimas burėmis, kurios vėją naudoja kaip energijos šaltinį. Daugiausiai buriuojama vandenyje burlaiviais, rečiau ant ledo ledrogėmis bei sausumoje vėjaračiais.
Istorija
VI a. prieš Kristų egiptiečiai naudojo vėjo jėgą plaukiodami Nilo upe savo iš papiruso surištais plaustais, polineziečiai naudojo plūdurus, kad jų iš medžio skobtos kanojos su burėmis – dabartinių daugiakorpusinių laivų pirmtakai – plauktų greičiau. Antikos laikais romėnai, finikiečiai, graikai ir kinai toliau tobulino savo naudojamus laivus, vėliau prie to prisidėjo ispanai, portugalai, prancūzai ir anglai. 1660 m. Anglijoje įvyko pirmoji regata tarp Jorko hercogo ir Karolio II laivų. 1749 m. Velso princas įsteigė pirmąjį prizą burlaivių varžyboms Temzės žiotyse. 1851 m. įvyko Šimto ginėjų taurės regata, kurią laimėjo amerikiečių laivas, taip gimė žinoma Amerikos taurės regata. XX a. pradžioje populiarino buriavimą. Šiandien buriavimas yra kartu ir laisvalaikio praleidimo būdas, ir rimta sporto šaka, tapusi Olimpine rungtimi 1896 m.
Varžybas organizuoja Tarptautinė buriavimo federacija TBF (International Sailing Federation).
Buriavimas Lietuvoje
thumb|250px|Buriavimui skirtas Lietuvos pašto ženklas Lietuvoje buriavimo populiarinimu užsiima Lietuvos buriuotojų sąjunga (LBS). Buriavimo varžyboms dažniausiai naudojamos Kauno, Kuršių marios ir Baltijos jūra, taip pat didesni vandens telkiniai (pavyzdžiui Galvės ežeras).
1869 m. įvyko pirmoji Klaipėdos buriavimo regata. 1884 m. įkurta Klaipėdos buriavimo draugija (Memeler Segel-Verein, MSV) – pirmasis buriavimo klubas dabartinėje Lietuvos teritorijoje. 1921 m. Kaune įkurtas Lietuvos jachtklubas. 1926 m. Lenkijos buriavimo lygos Vilniaus skyriaus visuotiniame susirinkime įsteigė Trakų jachtklubą, kuris 1940 m. perduotas Šaulių sąjungai, 1946 m. – Klaipėdos jachtklubo skyriui Vilniuje. Nuo 1948 m. Lietuvos čempionatai vyko Kuršių mariose (jūrinė dalis) ir Trakuose (ežerinė dalis). 1959 m. įvyko pirmosios varžybos Kauno mariose (Finn klasės jachtų regata). 1961 m. įkurta Lietuvos buriavimo federacija.
1990 m. spalio 20 d. atkurta Lietuvos buriuotojų sąjunga. Tais pačiais metais pirmoji Lietuvos įgula pasirodė pasaulio čempionate - varžytasi Kadett klasės rungtyje.
Olimpinė trasa
Ši trasa dažniausia naudojama visų klasių burlaivių regatose. Kiekvienai klasei nustatomas skirtingas atstumas tarp trikampiu išdėstytų plūdurų. Trasos ilgis nustatomas atsižvelgiant į laivų klasę ir skaičių, vandens telkinio dydį ir oro sąlygas. Plūdurai turi būti apvalūs, kad juos aplenkdamas laivas plauktų prieš vėją, pavėjui ir šoniniu vėju. Lenktynės trunka nuo 45 minučių iki 1,5 valandos.
Vėjo kryptis
Jachtos kursas vėjo atžvilgiu nustatomas pagal jos padėtį vėjo krypties atžvilgiu. Kursai vadinami: aštrus beidevindas, bukas beidevindas, halfvindas, aštrus bakštagas, bakštagas ir fordevindas. Halsas – burlaivio padėtis vėjo atžvilgiu. Jei vėjas pučia į dešinį bortą – dešinysis halsas, jei į kairį – kairysis halsas.
Vandenyno lenktynės
Pavienių thumb|Pavieniai buriuotojai The Europe 1-Star – seniau vadintos OSTAR (Observer Singlehanded Transatlantic Race), tai seniausios pavienių transokeaninės lenktynės. Jos pradedamos Plymute (Didžioji Britanija) ir baigiamos Njuporte, Rodo saloje (JAV). Šios 3000 jūrmylių (5555 km) lenktynės rengiamos kas ketverius metus nuo 1960 m.
Romo kelias (The Rum Route) – lenktynės prasideda Sen Malo (Prancūzija) ir baigiasi Pointe – a Pitre, Gvadelupėje. Jose dalyvauja ir vienkorpusiniai ir daugiakorpusiniai burlaiviai, distancija sudaro 3700 jūrmylių (6852 km). Jos rengiamos kas ketverius metus nuo 1978 m.
Komandinės thumb|JAV buriuotojų komanda Mini transantlantinės (The Mini-Transat) – lenktynės su pastoviais rengiamos kas dvejus metus nuo 1977 m. Jų trasa eina iš Concaneau (Prancūzija) į Tenerifę Kanarų salose, distancija 1370 jūrmylių (2537 km), po to į For de Fransą Martinikoje, distancija 2700 jūrmylių (5000 km). Lenktynės unikalios tuo, kad visi burlaiviai turi būti vienodi: ilgis 6,5 m, plotis 3 m, stiebo aukštis 14 m, grimzlė 2 m. Šioms lenktynėms reikia drąsos ir techninių įgūdžių.
Kvebeko-Sen-Malo transatlantinės (Quebec-Saint-Malo Transat) – lenktynių istorija prasidėjo 1984 m., nuo tada jos rengiamos kas dvejus metus iš Kvebeko (Kanada) į Sen-Malo (Prancūzija). Lenktynių distancija – 2900 jūrmylių (5370 km). Prieš kirsdami Atlantą burlaiviai turi nusileisti Šv. Lauryno upe į Šv. Lauryno įlanką. Šiose lenktynėse, vienintelėse, kuriose Atlantas kertamas nuo rytinio iki vakarinio pakraščio, gali dalyvauti įvairių dydžių vienkorpusiniai ir daugiakorpusiniai laivai.
Žako Vabre transatlantinės (Jacques Vabre Transat) – kadaise vadintos Kavos kelio lenktynėmis (kadangi baigiasi Kolumbijoje) nuo 1993 m. jos vyksta kas 4 metus. Jų trasa eina iš Le Havro (Prancūzija) į Kartageną (Kolumbija). Šiose lenktynėse gali dalyvauti vienkorpusiniai ir daugiakorpusiniai, nuo 13,72 m iki 18,29 m ilgio burlaiviai. Trasos ilgis vienkorpusiniams laivams 4420 jūrmylių (8185 km), daugiakorpusiniams – 5520 jūrmylių (10222 km).
Lenktynės aplink pasaulį
Volvo arba Vitbred lenktynės (The Volvo Ocean Race (former Whitbread))
Pradėtos rengti nuo 1973 m. tai seniausios lenktynės su įgula aplink pasaulį. Burlaiviai turi 9 etapais įveikti 31600 jūrmylių (58523 km). Lenktynėse dalyvauja W60 klasės jachtos, specialiai sukurtos šioms lenktynėms (ne trumpesnės, kaip 18,3 m ir ne siauresnės, kaip 5,25 m, esant palankiam vėjui galinčios iškelti 500 m² burių). Lenktynės prasideda Southempton’e (Anglija) ir baigiasi Larošėje (Prancūzija). 2005–2006 metų VOR startavo Galicijoje (Ispanija), finišavo Geteborge (Švedija). 2001–2002 metų VOR distancija driekėsi nuo Southempton’o (Anglija)iki Kylio (Vokietija)
Admirolo Taurė (ADMIRAL`S CUP)
Taurės varžybas sudaro 6 lenktynių serija Airijos jūroje ir prie pietvakarinių Anglijos krantų: 2 Olimpinės trasos, 2 trasos pakrante ir 2 trasos atviroje jūroje. Sunkiausias etapas – Fastnet prie Airijos krantų dėl tose vietose vyraujančių oro sąlygų. Nuo 1957 m. šios lenktynės rengiamos kartą per dvejus metus, jas organizuoja Karališkasis vandenyno lenktynių klubas (Royal Ocean Racing Club). Jose dalyvauja įgulos iš daugelio šalių.
Inventorius
Saugumo priemonės yra kiekvienoje jachtoje. Be kitų reikmenų tarp jų yra įvairių spalvos raketos, avariniai radijo švyturėliai, kurių signalus gali užfiksuoti palydovas, plūdurai, gelbėjimo liemenės ir, kai kuriais atvejais pripučiamas gelbėjimo plaustas. Globali padėties nustatymo sistema (Global Positioning System – GPS) naudojant šią sistemą galima nustatyti laivo buvimo vietą (ilgumą ir platumą) susisiekus su palydovu iš bet kurios pasaulio vietos.
Balikesyras
Balikesyras  – miestas Turkijos vakaruose, į šiaurės rytus nuo Izmiro; provincijos centras. 649,6 tūkst. gyventojų (2002 m.). Geležinkeliai į Ankarą, Izmirą, keliai į Izmirą, Bursą. Yra oro uostas (skrydžiai į Ankarą, Izmirą). Naftos perdirbimas, kilimų audimo, maisto (tabako) pramonė. Javų, tabako, vaisių, daržovių, avių prekyba. Balikesyro apylinkėse kasama geležies rūda, švinas, cinkas, stibis, chromas.
Netoli miesto yra Kušo ežeras, kuriame įrengtas paukščių draustinis.
Netoli miesto yra antikinių miestų Argyria, Skepsis ir Ergasteria griuvėsiai, taip pat Idos kalnas, nuo kurio Dzeusas stebėjęs Trojos mūšį.
Tarptautinis Ansi animacinių filmų festivalis
Įsteigtas 1960 m. Iš pradžių festivalis buvo rengiamas kas dveji metai, bet nuo 1998 m. vyksta kasmet. Tai vienas iš keturių tarptautinių animacinių filmų festivalių, organizuojamų Tarptautinės animacinių filmų asociacijos (Association d'International du Film d'Animation, ASIFA).
Festivalyje konkuruoja įvairios vaizdavimo technikos (kompiuterinės, pieštinės, iškarpų, plastilininių figūrėlių ir kt.) animaciniai filmai. Kategorijos, kuriose varžomasi, yra:
Be įvairiose miesto kino teatruose rodomų konkuruojančių filmų, festivalio metu prie ežero esančiame miesto centre, vadinamame Pâquier, taip pat vyksta vakaro projekcijų renginiai po atviru dangumi. Priklausomai nuo festivalio temos, dideliame ekrane vaizduojami klasikiniai ar pastarųjų metų filmai. 2003 m. rodyti „Pink Floyd The Wall“, „Corto Maltese“ ir „Secret Court of the Mysteries“, 2000 m. – „Pietų parkas“. Šeštadienio vakarą paskelbiami visi laureatai.
Chačaturas Abovianas
Chačaturas Abovianas (, 1809 m. spalio 27 d. Kanakeras, dab. Jerevano dalis – 1848 m. po balandžio 14 d.) – armėnų pedagogas, kalbininkas, tautosakininkas, etnografas, rašytojas, romantizmo pradininkas armėnų literatūroje.
Biografija
Kilęs iš armėnų didikų Abovencų šeimos. 1918–1822 m. m. mokėsi Ečmiadzine, 1824–1826 m. mokėsi Tbilisio armėniškoje Nersisiano seminarijoje. 1830–1836 m. studijavo Dorpato universitete.
1827–1828 m. Sanaino vienuolyno mokytojas, 1829–1830 m. Ečmiadzino katoliko bei sinodo sekretorius ir vertėjas. 1829 m. rugsėjo 29 d. su Dorpato universiteto profesoriaus F. Paroto ekspedicija užkopė į Ararato viršūnę.
Grįžęs iš studijų Dorpate atsisakė dvasinio titulo, nuo 1836 m. dirbo Tbilisio apylinkinės mokyklos inspektoriumi. Tais pačiais metais atidarė ir privačią mokyklą, kurioje pagal eurpietiškos pedagogikos principus rengė mokytojus liaudies mokykloms. Nuo 1843 m. rugpjūčio Jerevano apylinkinės mokyklos inspektorius. Kritikavo armėnų dvasininkų ir inteligentų konservatyvumą, buvo persekiojamas rusų valdininkų. 1848 m. pavasarį paskirtas Tbilisio Nersisiano mokyklos direktoriumi, bet balandžio 14 d. dingo be žinios.
Veikla
Rinko armėnų, azerų ir kurdų tautosaką, pirmasis Armėnijoje pradėjo moksliniu pagrindu rinkti etnografinę medžiagą. Parašė pedagogikos, istoriografijos veikalų, vadovėlių (tarp jų ir aritmetikos vadovėlis, 1838 m.), armėnų bendrinės kalbos – ašcharabaro gramatiką.
Romanai „Armėnijos žaizdos“ (parašytas 1841 m., išleistas 1858 m., lietuvių kalba – 1950 m. sutrumpintas, 1980 m. visas vertimas) – pirmasis armėnų socialinis istorinis romanas, parašytas ašcharabaru. Jame vaizduojamos Turkijos ir Irano pavergtų armėnų kančios, jų išsivaduojamoji kova 1827–1828 m., gausu istorinių pasakojimų, papročių ir buities aprašymų, dainų, legendų. Romanui būdingas romantinis patriotinis patosas ir švietėjiškos idėjos, ryškūs charakteriai.
Sukūrė eilėraščių, novelių, pasakėčių, pjesių, kelionių aprašymų, mokslo populiarinimo apybraižų. Išvertė į bendrinę armėnų kalbą Homero, J. V. Getės, F. Šilerio, Ž. Ž. Ruso, I. Krylovo, N. Karamzino kūrinių.
Atminimas
1937 m. Aboviano gimtajame name atidarytas jo muziejus, kuriame surinkti jo asmeniniai daiktai, ranraščiai, knygos, periodika. Prieš pastatą iškilo paminklas šiam didžiam Armėnijos kultūros veikėjui.
Ąžuolytė (Raseiniai)
Ąžuolytė – buvęs kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 1 km nuo Betygalos.
Istorija
Panaikintas 1983 m. gruodžio 28 d.
Morgai (reikšmės)
Morgais vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Chankai
Chankai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Mileičycių valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 22 km į šiaurės rytus nuo Semiatičės ir apie 62 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Emily Blunt
2007 m. pelnė Auksinio gaublio apdovanojimą už geriausią antro plano aktorės vaidmenį BBC televizijos draminiame seriale „Gideon's Daughter“.
Biografija
Gimė pietvakarių Londone. Emily buvo antras vaikas iš keturių vieno žinomiausių JK advokato Oliverio Saimono Piterio Blanto ir mokytojos Džoanos šeimoje. Nuo 1999 m. dvejus metus lankė privatų Hurtwood House koledžą, kur mokėsi dramos ir dainavimo meno. Dar būdama studente, 2000 m. Edinburgo teatre atliko debiutinį vaidmenį Paul Sellar parašytame miuzikle „Bliss“.
Nuo 2000 m. pasirašiusi sutartį su Kenneth Mcreddie, ji suvaidino tokiuose serialuose kaip „Henris VIII“ ir „Imperija“.
Asmeninis gyvenimas
Trejus metus draugavo su kanadiečių dainininku Michael Bublé. Jiedu susipažino 2005 m. australų „Logie“ televizijos apdovanojimų užkulisiuose Melburne. Iki 2008 m. kartu gyveno Vankuveryje, Kanadoje. Nuo 2008 m. lapkričio mėn. ėmė susitikinėti su amerikiečių aktoriumi John Krasinski, už kurio ištekėjo 2010 m. Italijos Komo mieste.
thumb|right|225px|Emily Blunt 2007 m. Britų Akademijos filmų apdovanojimuose
Jukniškių apylinkė
Jukniškių apylinkė sovietmečiu buvo:
Balneliškiai
Balneliškiai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 5 km nuo Žindaičių.
Ahasis Aivazianas
miniatiūra Ahasis Aivazianas (, 1925 m. rugsėjo 7 d. Abastumanyje, Gruzija – 2007) – armėnų rašytojas, kino scenaristas ir režisierius.
Biografija
miniatiūra 1945 m. baigė Tbilisio meno akademiją, 1945–1948 m. studijavo Jerevano dailės ir teatro institute, 1948–1953 m. studijavo Jerevano kūno kultūros institute.
Nuo 1954 m. Tbilisio sporto laikraščio korespondentas, nuo 1965 m. Jerevano laikraščio „Grakan tert“ korespondentas, 1973–1980 m. žurnalo „Экран“ redaktorius. 1981–1991 m. pagal savo scenarijus statė kino filmus. Nuo 1991 m. laikraščio „Ajutiun“ redaktorius.
Literatūra
Parašė apsakymų rinkinius „Lietus“ (1959 m.), „Pašlovinimas“ (1973 m.), apysakų rinkinius „Šeimos galva“ (1968 m.), „Sinjoro Martiroso nuotykiai“ (1977 m.), „Trikampis“ (1983 m.), pjesių rinkinį „Diplipito“ (1985 m.), kino scenarijų.
Kūrybai būdinga psichologiškumas, lyrizmas, humoras; yra fantastikos elementų, magiškojo realizmo bruožų.
Lietuvių kalba išleistas apysakų rinkinys „Šeimos galva“ (1977 m.)
Vandensvydžio pasaulio lyga
thumb|right|250px|Vandensvydžio pasaulio lygos emblema Vandensvydžio pasaulio lyga (angl. FINA Water Polo World League) – tarptautinė vandensvydžio lyga, kurią kuruoja FINA. Šios lygos varžybos vyksta kasmet, įprastai nuo žiemos iki birželio. Šioje lygoje rungtyniauja vyrų ir moterų šalies rinktinės visuose žemynuose, o finaliniuose etapuose išaiškinami čempionai.
Šio čempionato varžybos vyksta keturiais kėliniais po 8 minutes, su 5 min didžiąja pertrauka.
Iki 2013 m. daugiausiai titulų tarp vyrų laimėjo Serbijos rinktinė (7 aukso medaliai), tarp moterų – JAV rinktinė (7 aukso medaliai).
Algimantas Juocevičius
Algimantas Juocevičius (1944 m. rugpjūčio 14 d. Prienuose – 2015 m. sausio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos ir Vilniaus miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1968 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius statybininkas. Dirbo Vilniaus elektros skaitiklių gamykloje – inžinieriumi, konstruktorių biuro viršininku, nuo 1987 m. vyr. energetiko pavaduotoju, remonto cecho viršininko pavaduotoju. 1982–1987 m. dirbo vadovaujančiuoju konstruktoriumi Vilniaus miesto VK POV projektavimo technologiniame biure.
Ažvinčiai
Ažvinčiai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, Ažvinčių-Minčios miškuose, prie kelio. Šiauriniame kaimo pakraštyje telkšo Ažvintis, pietuose plyti Ažvinčių giria (4603 ha).
Istorija
thumb|left|Kryžius prie Ažvinčių thumb|left|Kelias pro Ažvinčius
LDK laikais čia minimas Ažvinčių dvaras.
Bandirma
Bandirma  – miestas Turkijos šiaurės vakaruose, Balikesyro provincijoje, į vakarus nuo Bursos, prie Marmuro jūros. 120,8 tūkst. gyventojų (2002 m.). Jūrų uostas (eksportuojami grūdai, galvijai, avys, boracitas). Keltas į Stambulą. Geležinkelis į Izmirą, keliai į Izmirą, Ankarą. Tekstilės, maisto pramonė. Audžiami kilimai. Šalia Bandirmos kasamas boracitas.
Istorija
Senovėje miestas vadintas Panorma, vėliau Pandemia.
Ispanijos himnas
La Marcha Real („karališkasis maršas“) yra Ispanijos valstybinis himnas. Tai vienas iš nedaugelio pasaulio himnų, neturintis oficialių eilių.
1770 m. karaliaus Karolio III nurodymu La Marcha Granadera tapo karališkų ceremonijų maršu. Kadangi maršas buvo naudojamas karaliaus, jis netrukus imtas vadinti Marcha Real.
Antrosios Ispanijos respublikos laikotarpiu (1931–1939 m.) Marcha Real buvo pakeistas Himno de Riego. Užėjus Fransisko Franko režimui karališkasis maršas vėl tapo šalies himnu. Jam pritaikytos eilės Viva España. 1978 m. Ispanijoje atkūrus karalystę eilės panaikintos.
Dejan Stanković
Dejan Stanković (Дејан Станковић; g. 1978 m. rugsėjo 11 d.) – futbolininkas, Serbijos ir Juodkalnijos rinktinės ir Milano „Inter“ klubo saugas.
Serbijos ir Juodkalnijos komandoje žaidžia nuo 1998 metų, su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur per trejas žaistas rungtynes atliko vieną rezultatyvų perdavimą.
Indija (Šilalė)
Etimologija
Žodis indija yra lietuviškos kilmės, reiškiantis žemės gilumą. Ties šiuo kaimu Akmenos slėnis sudaro amfiteatrą, o kaimo sodybos stovi jo apačioje. Liaudies etimologija pasakoja ir apie turtingą poną Indijoną, kurio sodybos vieta vėliau pavadinta Indija.
Istorija
Viduramžiais šioje teritorijoje stovėjo Pūtvės pilaitė.
Dešimtmetis
Dešimtmetis – dešimties metų laikotarpis.
Dešimtmečių straipsniai:
Viktoras Emanuelis III
thumb|left|80px|Viktoro Emanuelio III monograma Viktoras Emanuelis III (pilnas vardas Vittorio Emanuele Ferdinando Maria Gennaro) (1869 m. lapkričio 11 d. – 1946 m. gegužės 9 d.) buvo trečiasis suvienytos Italijos karalius. Jis valdė nuo 1900 m. liepos 29 d. iki pat savo mirties 1946 m. gegužės 9 d. Tuo pačiu jis turėjo dar du titulus – Etiopijos imperatoriaus ir Albanijos karaliaus.
Jo valdymo metais Italija dalyvavo abiejuose pasauliniuose karuose, taip pat savo geriausius laikus tuo metu išgyveno Italijos fašizmas.
Biografija
Viktoras Emanuelis III gimė Neapolyje 1869 m. lapkričio 11 d. Jis buvo vienintelis antrojo suvienytos Italijos karaliaus Umberto I sūnus.
Viktoras Emanuelis III išsiskyrė savo neįprastai žemu net ir tų laikų standartams ūgiu – jis buvo vos 1,53 m ūgio.
Šeima
1896 m. spalio 24 d. karalius vedė Juodkalnijos princesę Eleną. Kartu jie susilaukė trijų vaikų, iš kurių vienintelis sūnus Umberto II tapo paskutiniu suvienytos Italijos karaliumi.
Mikrometras (vienetas)
1 µm = 10-6 m
Mikrometras yra naudojamas matuojant infraraudonosios spinduliuotės bangos ilgius, ląstelės ir bakterijų dydžius, taip pat gaminant plastiką.
Kalniškiai (Kartena)
Kalniškiai – kaimas Kretingos rajono savivaldybėje, 12 km į pietryčius nuo Kartenos, kairiajame Alanto upelio krante (priešais Lubių kaimą). Seniūnaitijos centras. Kalniškių pagrindinė mokykla yra Lubiuose. Veikia kultūros namai, biblioteka (nuo 1954 m.), įsikūrė bendruomenės centras.
Prie Kalniškių yra 347 ha užimantis Reiskių tyras, jame durpių klodas siekia 5,5 metrų storio, o durpyno ištekliai – apie 10 mln. m³.
Istorija
Kaime rastas akmeninis kirvis liudija, kad pirmieji žmonės čia pasirodė 1500–2000 metų pr. m. e..
Apie XVII a. Žvalginio upelio dešiniajame krante, netoli jo santakos su Alantu (dabar čia Lubių kaimas), miškų apsuptoje kalvoje susiformavo kaimas, gavęs Kalniškių vardą. Kitapus Alanto, dešiniajame Tyrupalio krante ties Balsiškiais XVIII a. atsirado Kalveliškių užusienis. XIX a. abi šios gyvenvietės vadinamos vienu vardu – Kalniškių kaimu, kuriame 1849 m. gyveno 70 baudžiauninkų, priklausančių Šateikių dvaro Aleksandravo palivarkui.
Po baudžiavos panaikinimo grafui Pliateriui likusios žemės buvo priskirtos prie Kartenos dvaro Gaudučių palivarko. Valstiečiams išdalinta kaimo dalis gavo luominę savivaldą ir tapo Kartenos valsčiaus Kartenos seniūnijos dalimi. XIX a. pab. – XX a. pr. seniausioji, dešiniajame Alanto krante buvusi kaimo dalis, kurioje gyveno daug Lubio pavardę turinčių valstiečių, buvo pradėta oficialiai vadinti Lubiais, o prieš I-jį pasaulinį karą tapo savarankišku kaimu.
Tarpukariu Kalniškiai tapo seniūnijos centru, kuriame 1923 m. buvo 10 ūkių. 1932 m. seniūnu buvo Kazys Daugintis, o jo padėjėju – Ignas Jedenkus.
Dalis apylinkės gyventojų tarpukariu propagavo socialinės lygybės idėjas. Povilas Lubys iš Lubių kaimo ir Stepas Brazdeikis iš Kalniškių kaimo buvo įkūrę prokomunistinę kuopelę, kuriai 1934 m. priklausė 9, o 1935 m. – 5 žmonės, gyvenę Kartenos–Šateikių apylinkėse. Prasidėjus 1940 m. sovietų okupacijai, šie asmenys tapo kolaborantais. S. Brazdeikis buvo paskirtas Kartenos valsčiaus viršaičiu, o P. Lubys – Kretingos apskrities vykdomojo komiteto tarnautoju, o vėliau perkeltas Kartenos valsčiaus partorgu – komunistų partijos organizatoriumi. Už kolaboravimą 1941 m. abu sušaudyti.
Po karo Lietuvos partizanų gretas papildė Vladas Domarkas-Eteris, Narkus ir kiti vyrai. 1947 m. rudenį miškuose prie Kalniškių partizanai nušovė Kartenos apylinkės sekretorių Kazį Armalį.
1948 m. į Sibirą ištremta Ona Mačiulienė su 5 vaikais, 1949 m. Ignas Kubilius su žmona ir 2 vaikais, o 1952 m. – Kosto Grabio 4 asmenų šeima. Likę valstiečiai 1949 m. buvo suginti į Kalniškių kolūkį. Pokariu vietoje seniūnijos buvo įkurta Kalniškių apylinkė. Jai priklausė Anužių, Balsiškių, Drungilų, Eitučių, Kalniškių, Kupšių, Lygnugariškių, Lubių, Lūgnalių ir Vėlaičių kaimai. 1963 m. ji prijungta prie Kartenos apylinkės.
Apie 1950 m. atidarytas klubas-skaitykla, vėliau peraugusi į biblioteką. Sovietmečiu kaime buvo pastatytas kolūkio administracijos pastatų ansamblis su kultūros namais, felčerio-akušerio punktu. Nuo tarpukario veikė Kalniškių pradinė, vėliau – aštuonmetė, mokykla.
XX a. antroje pusėje Kalniškiai pastebimai išaugo, kadangi čia persikėlė gyventi melioracijos nušluotų Anužių, Drungilų, Lugnalių, Eitučių ir kitų kaimų gyventojai. 2002 m. sausio 1 d. jame buvo 77 ūkiai (kiemai).
Ąžuolytė (Pasvalys)
Ąžuolytė – viensėdis Pasvalio rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Raubonių, dešiniajame Tatulos upės krante.
Ramūnas Katilius
Ramūnas Katilius (1935 m. spalio 15 d. Kaune – 2014 m. spalio 5 d.) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Biografija
Gimė gimnazijos mokytojų šeimoje, brolis architektas Audronis Katilius.
1942–1945 m. mokėsi pradžios mokykloje Marijampolėje, 1946–1947 m. Marijampolės berniukų gimnazijoje, 1947–1954 m. Vilniaus I vidurinėje mokykloje. 1954–1959 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos ir matematikos fakultete. 1959–1962 m. LSSR MA Fizikos ir matematikos instituto aspirantas.
1962–1966 m. LSSR MA Fizikos ir matematikos instituto, 1966–1972 m. SSRS MA Puslaidininkių instituto (Leningradas) jaunesnysis mokslo darbuotojas. 1969 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato disertaciją tema „Elektrinės ir akustoelektrinės puslaidininkių savybės stipriuose elektriniuose laukuose“. 1972–1988 m. Leningrado A. Jofės fizikos ir technikos instituto mokslo darbuotojas. 1986 m. apgynė fizikos ir matematikos mokslų daktaro (dab. habilituoto fizinių mokslų daktaro) disertaciją tema „Fliuktuacinių reiškinių puslaidininkiuose tolimomis nuo pusiausvyros sąlygomis teorija“. Nuo 1988 m. Puslaidininkių fizikos instituto mokslo darbuotojas. 1992–2000 m. dėstė Vytauto Didžiojo universitete, nuo 1993 m. VDU profesorius. 2013 m. išėjo į pensiją.