cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kapitonas Amerika: pirmasis keršytojas
Filmas „Kapitonas Amerika: pirmasis keršytojas“ prasidėjo nuo 1997 m. sukurtos idėjos ir iš pradžių buvo paskirtas platinti kino studijai „Artisan Entertainment“. Vis dėlto, byla, kuri dėl autorinių teisių nesibaigė iki 2003 m. rugsėjo, sutrukdė šiam projektui. 2005 m. „Marvel Studios“ gavo paskolą iš Merilo Lynčo ir planavo finansuoti bei išleisti filmą kartu su „Paramount Pictures“. Režisieriai Džonas Favro ir Lujis Leterieris buvo susidomėję projekto režisavimu iki kol 2008 m. buvo kreiptasi į Džonstoną. Pagrindinių aktorių vaidmenys buvo paskirti tarp 2010 m. kovo ir birželio. Filmo „Kapitonas Amerika: pirmasis keršytojas“ prodiusavimas prasidėjo 2010 m. birželį, o filmavimas vyko Londone, Mančesteryje, Karvente ir Liverpulyje Jungtinėje Karalystėje bei Los Andžele, JAV. Redaguojant filmą jis buvo konvertuotas ir į 3D formatą.
Filmo „Kapitonas Amerika: pirmasis keršytojas“ premjera įvyko 2011 m. liepos 19 d. Holivude, o visoje šalyje filmas buvo išleistas 2011 m. liepos 22 d. Filmas buvo finansiškai sėkmingas, uždirbo 370 mln. JAV dol. bei sulaukė teigiamų atsiliepimų apie tinkamai pavaizduotą 1940-ųjų metų periodą ir Džonstono režisūrą. Visgi buvo nuomonių, jog filmas neturėjo jokios reikšmės ateinančiam Keršytojų filmui. Tęsinys pavadinimu „Kapitonas Amerika: žiemos karys“ buvo išleistas 2014 m. balandžio 4 d., o trečiasis filmas „Kapitonas Amerika: pilietinis karas“– 2016 m. gegužės 6 d.
Redarstvenik Mostar
Redarstvenik Mostar – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Mostaro.
Istorija
Klubo ištakos siekia ? m.
Paringuvio pietinis tvenkinys
Paringuvio pietinis tvenkinys – karjero tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, 5 km į šiaurės rytus nuo Kuršėnų. Sudarytas išeksploatavus molio išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,23 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 96,1 m. Krantai žemi. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Vandens perteklius nuteka į šalia rytinio kranto tekantį Gergždo upelį (Ringuvos intakas, Ventos baseinas). Už 60 m į šiaurę telkšo Paringuvio šiaurinis tvenkinys. Pietine pakrante eina geležinkelis Kužiai – Mažeikiai, už jo telkšo Gergždelių šiaurinis tvenkinys.
Tarvydų II senosios kapinės
Tarvydų kaimo antrosios senosios kapinės, vadinamos Bokų kalnu, Bogų kalnu, Švedkapiu (saugotinas kultūros paveldo objektas) – neveikiančios kapinės Kretingos rajono savivaldybės teritorijos vakarinėje dalyje, Tarvyduose, kelio  kairėje pusėje, Tenžės kairiajame krante.
Vieta
Įrengtos miško pakraštyje, atskiroje, 8 m aukščio moreninėje kalvoje, apaugusioje mišku, kuriame dominuoja spygliuočiai.
Kalva ovalo plano, pailga šiaurės – pietų kryptimi, ties papėde apie 98 m ilgio ir 80 m pločio. Šlaitai nuožulnūs, pietų ir rytų pusėse apardyti kasant juose smėlį ir rengiant duobes bulvių rūsiams.
Kalvos viršūnė plokščia, apie 48 m ilgio ir 32 m pločio. Laidojimo žymių ir smulkiosios memorialinės architektūros statinių neišlikę.
Teritorijos plotas – 0,15 ha.
0,86 km į šiaurės vakarus yra pirmosios kaimo kapinės (Pilalė), 1,5 km į šiaurę – Daubėnų pirmosios, 3,3 km į šiaurės rytus – Daubėnų antrosios, 3 km į pietus – pietryčius – Pajuodupių kaimų senosios kapinės.
Istorija
Kapinių kalva vadinama Bokų kalnu, rečiau –Bogų kalnu. Žymima 1819 m. Kretingos grafystės Jazdų dvaro ir Tarvydų kaimo topografiniame žemėlapyje.
Kapinės veikė XVII–XVIII a. Jose laidoti Tarvydų kaimo gyventojai, daugiausia – maro aukos.
Padavimai mena, kad šioje kalvoje buvę palaidoti per XVII–XVIII a. karus žuvę švedai. Dėl to kalva dar retsykiais vadinama Švedkapiu.
Ignas Jablonskis spėja, kad senovėje kalvos viršūnėje buvusi priešistorinė pagonių šventvietė arba sodybvietė, o vėliau laidoti savižudžiai ir nuo užkrečiamųjų ligų mirę Tarvydų kaimo ir Dimitravo palivarko gyventojai.
Pasakojama, kad kasant duobes bulviarūsiams, buvo randama žmonių kaulų.
1972–1985 m. kapinės kaip Tarvydų (Dimitravo) piliakalnis buvo registruotos respublikinės reikšmės archeologijos paminklų sąraše.
Žvalgomuosius archeologinius kalvos tyrimus 1981 m. vykdė Ignas Jablonskis, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (ekspedicijos vadovas Romas Olišauskas).
Gorodovikovskas
Gorodovikovskas  – miestas Rusijoje, vakarų Kalmukijoje, 60 km į pietryčius nuo Salsko, 234 km į vakarus nuo Elistos; rajono centras. Keliai į Salską, Ipatovą, Jašaltą. Maisto pramonė. Yra Šv. Antano Paduviečio katalikų bažnyčia, Šv. Arkangelo Mykolo cerkvė, budistinis tantrinis lamos Dzongkapos vienuolynas. Yra krašto muziejus, biblioteka.
Istorija
1871 m. prie Didžiosios Bašantos upės įsikūrė kalmukų gyvenvietė Bašanta. Nuo 1909 m. – uluso centras. 1971 m. gavo miesto statusą ir pervadinta kazokų-kalmukų kilmės TSRS didvyrio Okos Gorodovikovo garbei.
Pašilaičiai (Zujūnai)
Pašilaičiai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Buivydiškių, prie Vilniaus vakarinės ribos ir vakarinio aplinkkelio. Tarybiniais metais iš rytinės kaimo dalies sudarytas Pašilaičių mikrorajonas. Dabar kuriasi nausėdijos.
TaurOs
thumb|Pagrindinės karvių rūšys, kurios naudojamos projekte. Limia, Maremmana primitivo, Maronesa. Podolica, Sayaguesa, Pajuna. Apačioje pavaizduota geidžiama išdava.
TaurOs – projektas, kurio metu iš šiuolaikinių karvių bus bandoma išvesti galvijus, kurie kiek įmanoma labiau primintų taurus.
Projektas pradėtas vykdyti Nyderlanduose. Pagal DNR buvo atrenkamos naminių galvijų primityviausios veislės, kurios savo išvaizda ir kitais fiziniais duomenimis labai panašios į taurus. Manoma kad šio projekto dėka, po 20 metų gyvens apie 150 pagal atranką sugrąžintų taurų „Rewilding Europe“ vietovėse, kurie vėliau Europoje taps įprastais gyvūnais, kaip dabar yra stirnos, briedžiai ar net stumbrai bei kiti žvėrys
2008 m. projektą sumanė „Stichting Taurus“ organizacija prie kurios 2012 m. prisijungė ir „Rewilding Europe“ projektas.
Nicloza
Nicloza – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Lailūnų.
Kelio ženklai Lietuvoje
Kelio ženklai Lietuvoje užtikrina, kad transporto priemonės judėtų saugiai ir tvarkingai, taip pat informuoja eismo dalyvius apie įmontuotas grafines ikonas. Šias piktogramas reglamentuoja Vienos konvencija dėl kelių eismo ir Vienos konvencija dėl kelio ženklų ir signalų. Lietuvos kelio ženklai patvirtinti pagal įstatymą 2002 m. gruodžio 11 d. Nr. 1950 „Dėl Kelių eismo taisyklių patvirtinimo“.
Ženklų dizainas labiausiai panašus į šalių, kurios sudarė dabar jau iširusią SSRS, o daugumos ženklų dizainas yra identiškas. Panašų dizainą naudoja kaimyninės šalys Baltarusija, Rusija, Ukraina. Kaimyninės Baltijos šalys Latvija ir Estija, kurios taip pat buvo Sovietų Sąjungos dalis, savo kelio ženklų dizainą pakeitė šiek tiek daugiau nei kelio ženklų standartas, kuris buvo taikomas visai SSRS iki iširimo 1990-ųjų pradžioje.
Lietuvos kelio ženklų projektuose po 2014 metais įvyko nedideli pakeitimai. Pakeistas kai kurių įspėjamųjų ženklų dizainas, pridėta keletas naujų ženklų, pavyzdžiui, greičio mažinimo kalnelius nurodantis ženklas (anksčiau nelygus kelio ženklas buvo naudojamas greičio mažinimo kalneliams žymėti), arba avarinio stabdymo juostą nurodantis ženklas.
Įspėjamieji kelio ženklai
Įspėjamieji kelio ženklai, įspėjantys vairuotoją apie būsimą pavojingą kelio ruožą, kuriuo važiuojant reikia imtis atitinkamų atsargumo priemonių.
Įspėjamaisiais kelio ženklais Nr. 101–137, 150, 151 žymimas pavojingas kelio ruožas prasideda už 50–100 m gyvenvietėje ir 150–300 m ne gyvenvietėje nuo įspėjamojo kelio ženklo įrengimo vietos. Jeigu nurodyti įspėjamieji kelio ženklai įrengiami kartu su papildoma lentele „Atstumas iki objekto“, pavojingas kelio ruožas prasideda už atstumo, nurodyto papildomoje lentelėje „Atstumas iki objekto“. Jeigu nurodyti įspėjamieji kelio ženklai įrengiami kartu su papildoma lentele „Galiojimo zona į priekį“, ši lentelė nurodo, kokio ilgio yra pavojingas kelio ruožas, kuris prasideda už 50–100 m gyvenvietėse ir 150–300 m ne gyvenvietėse nuo įspėjamojo kelio ženklo įrengimo vietos.
Pirmumo ženklai
Pirmumo kelio ženklai, nurodantys vairuotojui važiavimo per nereguliuojamas sankryžas, važiuojamųjų dalių sankirtas arba siaurus kelio ruožus pirmenybę.
Draudžiamieji ženklai
Draudžiamieji kelio ženklai ką nors draudžia arba tuos draudimus panaikina.
Galiojimo zoną turinčių draudžiamųjų kelio ženklų Nr. 319, 325, 327, 329, 331–335 draudimai galioja nuo draudžiamojo kelio ženklo iki artimiausios sankryžos (įskaitant sankryžos plotą) ar važiuojamųjų dalių sankirtos (įskaitant sankirtos plotą) už draudžiamojo kelio ženklo, kurios pažymėtos pirmumo kelio ženklais, kelio ženklais „Lygiareikšmių kelių sankryža“, „Sankryža su šalutiniu keliu“, „Šalutinis kelias iš dešinės“, „Šalutinis kelias iš kairės“ arba „Eismas ratu“, o gyvenvietėse, kai nėra nurodytos sankryžos ar važiuojamųjų dalių sankirtos, – iki gyvenvietės pabaigos, pažymėtos nurodomuoju kelio ženklu „Gyvenvietės pabaiga“.
Pastatytas prieš gyvenvietę, pažymėtą nurodomuoju kelio ženklu „Gyvenvietės pradžia“, draudžiamasis kelio ženklas „Ribotas greitis“ galioja iki šio nurodomojo kelio ženklo, tačiau draudžiamojo kelio ženklo galiojimo zona gali būti sumažinta pastačius kitą draudžiamąjį kelio ženklą „Ribotas greitis“ su kitokiu leidžiamu važiavimo greičiu.
Nurodomieji kelio ženklai
Nurodomieji kelio ženklai nustato arba panaikina tam tikrą eismo tvarką.
Galiojimo zoną turinčių nurodomųjų kelio ženklų Nr. 528–532 stovėjimo tvarkos reikalavimai taip pat galioja nuo nurodomojo kelio ženklo iki kitų nurodomųjų kelio ženklų Nr. 528–532 arba draudžiamųjų kelio ženklų Nr. 332–335.
Papildomos lentelės
Papildomos lentelės (toliau – lentelės) patikslina arba apriboja kelio ženklų, su kuriais jos naudojamos, galiojimą.
Gergždelių šiaurinis tvenkinys
Gergždelių šiaurinis tvenkinys – karjero tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, 4 km į šiaurės rytus nuo Kuršėnų. Vietinių gyventojų dar vadinamas Gergždelių karjeru prie geležinkelio. Sudarytas išeksploatavus molio išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis pietvakarių į šiaurės rytus – 0,4 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 96 m. Krantai žemi, vietomis apaugę krūmais. Aplinkui plyti pievos ir krūmynai. Vandens perteklius nuteka į šalia pietrytinio kranto tekantį Gergždo upelį (Ringuvos intakas, Ventos baseinas). Šiauriau už geležinkelio Kužiai – Mažeikiai telkšo Paringuvio pietinis tvenkinys. Piečiau už kelių metrų yra 0,6 ha tvenkinys, o už Gergždo I upelio telkšo didesnis Gergždelių vidurinis tvenkinys.
HNK Kostrč
HNK Kostrč – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Kostrčo.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1951 m., kai buvo įkurtas NK Partizan.
Didysis priešpovandeninis laivas
1966 m. gegužės 19 d. TSRS Kariniame jūrų laivyne buvo įvestas didžiųjų priešpovandeninių laivų tipas. Kitų valstybių laivynuose didžiuosius priešpovandeninius laivus atitinka eskadriniai minininkai. Tarybų Sąjungoje priešpovandeniniams laivams buvo priskiriami projektų 61, 1134, 1134А, 1134Б, 1135 ir 1155 laivai.
Pašilaupiai
Pašilaupiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 10 km nuo Ariogalos.
Paanglinė
Paanglinė – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 11 km į pietus nuo Pandėlio.
Mesiu viską ir atidarysiu čiringitą
Mesiu viską ir atidarysiu čiringitą – 2021 m. sukurta komedija. Filmo pagrindas yra YouTube kanalas „Il Milanese Imbrutito“ bei jame demonstruojamos trumpos istorijos, kurių pagrindinis veikėjas – verslininkas iš Milano bei jį supantys personažai.
Turinys
Milano reklamos kompanijos vadybininkas Imbrutito po patirtos nesėkmės derantis dėl didelio užsakymo puola į depresiją. Norėdamas jam padėti, draugas įtikina viską mesti ir pakeisti gyvenimo būdą, įsigijant paplūdimio barą. Pasikliaudamas vien pasakojimu, Imbrutito už 350 tūkst. eurų įsigija barą (čiringitą) Sardinijoje, Garonedu vietovėje. Deja, vieta pasirodo visai ne tokia, kaip jis įsivaizdavo: jokių turistų ir atvykėlių nemėgstantys vietiniai, kovojantys, kad vietovė ir toliau liktų natūralus gamtos prieglobstis.
Juodikių kaimo kapinaitės
Juodikių kaimo kapinės – nebeveikiančios kapinės, esančios Juodikiuose.
1992 m. žiemos olimpinės žaidynės
'''1992 m. žiemos olimpinės žaidynės''' buvo XVI žiemos olimpinės žaidynės, kurios buvo surengtos Prancūzijos mieste Albervilyje vasario 8-23 dienomis.
10 taisyklių įsimylėti
10 taisyklių įsimylėti – 2012 m. sukurta komedija.
Turinys
Markas, drovus studentas, dirbantis darželyje su vaikais, įsimyli gatvėje pastebėtą merginą, tačiau nežino, kaip su ja susipažinti ir ją sudominti. Jo tėvas, plastinių operacijų chirurgas, kuriam sekasi su moterimis, parengia dešimties taisyklių planą, kurios turi padėti Markui susipažinti su Stefanija ir pavergti jos širdį.
Randstad
„Randstad“ – tarptautinė įdarbinimo paslaugų įmonė įsikūrusi Dimene, Nyderlanduose, kuri yra viena iš didžiausių žmogiškųjų išteklių paslaugų teikėjų pasaulyje.
Įmonė buvo įkurta 1960 m. Fritso Goldschmedingo, kuris vis dar yra didžiausias akcininkas, ir operuoja 39-iose šalyse. Globaliu mastu „Randstad“ turi 4473 atstovybes ir apie 29 000 darbuotojų. 2015 m. kompanija pasiekė €19,2 milijardų apyvartą ir €518,8 milijonų pelną. Personalo paieškos ir atrankos paslaugų srityje „Randstad“ savo dydžiu nusileidžia tik „Adecco“.
Severinas Rževuskis
Severinas Rževuskis (, 1743 m. kovo 13 d.; Podgorcai – 1811 m. gruodžio 11; Viena) – Lenkijos valstybinis ir karinis veikėjas iš Rževuskių giminės, paskutinis Karūnos lauko etmonas (1774–1794), Lenkijos armijos generolas-majoras, Podgorco pilies valdytojas.
Biografija
Lenkijos magnatų Rževuskių giminės atstovas, herbo „Kšiwda“ savininkas. Karūnos didžiojo etmono ir Krokuvos kašteliono Vaclovo Petro Rževuskio (1705–1779) ir kunigaikštytės Anos Liubomirskos (1714–1763) jaunesnysis sūnus. Karūnos didžiojo maršalkos Stanislavo Liubomirskio, vedusio žinomą meno globėją Izabelę Čartoriską, giminaitis. 1783 m. Lancuto pilyje atšventė vestuves su jų dukterimi Marija Konstancija.
1774 m. buvo paskirtas Karūnos lauko etmonu. 1775 m. apdovanotas Baltojo erelio ordinu ir Švento Stanislovo ordinu. Kartu su tėvu dėl politinės opozicijos Nikolajaus Repnino buvo ištremtas penkeriems metams į Kalugą.
Bajorų senų laisvių šalininkas, matė šalies laisvės išgelbėjimą etmonų valdžios nepriklausomybėje, liberum veto ir renkamajame karaliuje. Pasisakė prieš Ketverių metų seimo reformas. 1788 m. Rževuskis norėjo pasidaryti diktatoriumi ir prašė paramos iš Berlyno rūmų pusės.
1791 m. gegužę priimta naujoji Lenkijos konstitucija sukėlė Lenkijos bajorų nepasitenkinimą. Severinas Rževuskis kartu su Stanislovu Feliksu Potockiu ir Pranciškumi Ksaveru Branickiu atvyko į Jasus, į Rusijos pajėgų štabą aptarti planą kovai su naujais įstatymais. thumb|left|Podgorco pilis thumb|150px|Severino Rževuskio žmona Marija Konstancija Liubomirska Po gegužės konstitucijos paskelbimo išvažiavo į Sankt Peterburgą, 1792 vienas iš aktyviausių Targovicos konfederacijos narių, už ką neakivaizdžiai Tado Kosciuškos šalininkų nuteistas mirties bausme. Nuo 1790 m. gyveno Vienoje, vadovavo opozicijai ir išleido keletą brošiūrų jo principų apsaugai. Jo duktė Izabelė ištekėjo už vietos aristokrato, grafo Valdšteino.
Likusį gyvenimą Rževuskis praleido atitolęs nuo reikalų. Užsiėmė alchemija ir lobių paieška. Mirė 1811 m. gruodžio 11 d. Vienoje. Jo dvarus paveldėjo sūnus Vaclovas Severinas, išgarsėjęs savo kelionėmis po Artimuosius Rytus.
Šeima
1783 m. Severinas Rževuskis vedė kunigaikštytę Mariją Konstanciją Liubomirską (1763–1840), Karūnos didžiojo maršalkos Stanislovo Liubomirskio ir Elžbietos Čartoriskos dukterį. Vaikai:
Alfréd Hajós
Biografija
Atėnuose vykusiose pirmosiose moderniose 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vengras dalyvavo plaukimo varžybose. 100 m plaukimo laisvuoju stiliumi ir 1200 m plaukimo laisvuoju stiliumi varžybose Hajós tapo olimpiniu čempionu.
1898 m. tapo Vengrijos nacionaliniu čempionu lengvosios atletikos 100 m bėgimo, 400 m barjerinio bėgimo ir disko metimo rungtyse. 1902 m. žaidėjo Vengrijos nacionalinės futbolo rinktinės sudėtyje.
Vėliau dirbo architektu. 1924 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kartu su Dezső Lauber pelnė sidabro medalius architektūros įskaitoje.
NK Usora
Žabliako „Usora“ – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Žabliako, kurį laiką žaidęs Žepčėje.
Istorija
Klubo ištakos siekia ? m.
2020/21 m. žaidė Antroje lygoje, Centro grupėje (Federacijos lygoje), buvo devinti.
YSCC Yokohama
„YSCC Yokohama“ – Japonijos futbolo klubas iš Jokohamos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1986 m. Klubas negali pasigirti aukštais pasiekimais. Nuo 2014 m. žaidė J3 lygoje.
Sezonai
Šaltiniai:
Sudėtis
Atnaujinta; 2019 m. rugsėjo 10 d.
Stasys Guiga
Stasys Guiga (kovos vardas Tarzanas; 1920 m., Mėžionėliai, Švenčionėlių valsčius, Švenčionių apskritis – 1986 m., Činčikos, Švenčionių rajonas) – vienas iš ilgiausiai besislapsčiusių (iki mirties 1986 m.) Lietuvos partizanų.
Puodžiūnai (Rokiškis)
Puodžiūnai – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Lailūnų.
Kurtinėlis (Švenčionių r.)
left|120px
Kurtinėlis – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 4,5 km į pietvakarius nuo Kaltanėnų, Žeimenos miške, 0,35 km į rytus nuo Liedžio ežero. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,22 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 142,7 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Ežeras nenutekantis, priklauso Liedelės upelio baseinui (Žeimenos upės intako Kiaunos baseinas).
Pašilčiškis
Pašilčiškis – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Skiemonių.
Dvitaškis šokliukas
Dvitaškis šokliukas (Tetrix bipunctata) – šokliukų šeimos rūšis. Paplitęs Europoje, Azijoje. Lietuvoje nedažnas, bet aptinkamas beveik visur, kur yra tinkamų buveinių.
Išvaizda
Žiogas nedidelis, 8-11 mm ilgio, rudai, pilkai margas, tvirtai sudėtas, priešnugarėlė praplatėjusi. Sparnai trumpi, dėl to dažniausiai skraidyti negali. Užpakalinės kojos stiprios, dėl to gerai šokinėja. Patinai gali čirpti kojomis trindami į antsparnius.
Biologija ir ekologija
Žiogas augalėdis, maitinasi samanomis, dumbliais, detritu, taip pat žemomis žolėmis. Buveinė – aptinkamas sauspievėse, kur yra tuščios žemės, auga skurdi augmenija. Taip pat randamas sausose, saulėtose miškų proskynose, kur auga retos samanos.
Žiogas žiemoja suaugėlio stadijoje, įsirausęs į žemę. Gali būti randamas visus metus, bet dažniausiai rudenį ir pavasarį. Vasarą dažniau randamos nimfos. Patinai čirpia tyliai, o patelės kiaušinius deda dažniausiai į žolių stiebus, bet kartais tiesiog ant žemės.
GDR Textáfrica
Grupo Desportivo e Recreativo Textáfrica arba žinomas kaip GDR Textáfrica bei Textáfrica – profesionalus Mozambiko futbolo klubas, įsikūręs Šimojuje. Klubo spalvinė gama – mėlyna ir balta.
Namų rungtynes žaidžia „Soalpo“ stadione, esančiame Šimojaus mieste, talpinančiame 5 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubas buvo suformuotas 1957 m. rugpjūčio 27 d. 1976 m. tapo šalies čempionais. Kolonijiniu laikotarpiu čempionais buvo tris kartus (1969, 1971, 1973 m. sezonuose). 2016 m. žaidė Antrame divizione ir pateko į Moçambola. Nuo 2017 m. rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
2020 m. Mozambike futbolo čempionatas nevyko dėl pandemijos.
Paringuvio šiaurinis tvenkinys
Paringuvio šiaurinis tvenkinys – karjero tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, 5 km į šiaurės rytus nuo Kuršėnų. Sudarytas išeksploatavus dalį molio išteklių ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,19 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 96,5 m. Krantai žemi. Šiaurinis ir rytinis krantai užpelkėję, apaugę krūmynais. Aplinkui plyti pievos. Vandens perteklius nuteka į šiaurrytinėje pusėje tekančią Ringuvą. 60 m į pietus telkšo Paringuvio pietinis tvenkinys. Abu Paringuvio tvenkiniai vietinių gyventojų dar vadinami drenažo karjerais, kadangi sovietiniais laikais molį iš jų naudojo Drąsučiuose veikęs drenažo gaminių cechas.
NK Napredak Matići
NK Napredak Matići – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Matičių.
Eduards Emsis
Eduardas Emsis (Eduards Emsis; g. 1996 m. vasario 23 d.) – Latvijos futbolininkas, saugas.
Buvo kviečiamas į įvairaus amžiaus Latvijos jaunimo rinktines, o nuo 2018 m. atstovavo Latvijos nacionalinei rinktinei.
Karjera
Karjeros pradžioje rungtyniavo Latvijoje, o vėliau laimę bandė Armėnijoje, Suomijoje ir Albanijoje.
Žinoma, kad 2013 m. rungtyniavo FC Skonto dublerių ekipoje.
Nuo 2014 m. priklausė Metta/LU, kuri rungtyniavo Virsliga.
2019 m. atstovavo „Jelgavos“ klubui, tačiau daug progų pasireišti neturėjo.
2020 m. sausio mėn. pasirašė sutartį su FC Noah (Armėnija), kuris rungtyniavo Armėnijos aukščiausioje lygoje.
2022 m. sausio mėn. perėjo į FC Lahti (Suomija), kuris rungtyniavo Veikkausliiga.
Nuo 2023 m. sausio mėn. rungtyniavo FC Egnatia (Albanija). 2023 m. sausio 26 d. debiutavo Superlygos rungtynėse prieš Kukesi. Varžovai nugalėjo rezultatu 2-1. Tuo metu Rogožinės „Egnatia“ klubui atstovavo lietuvis Gytis Paulauskas. Su „Egnatia“ klubu pasiekė Albanijos futbolo taurės finalą, kuriame pratęsimo metu palaužė varžovus ir iškovojo trofėjų.
Latvijos rinktinė
2018 m. vasario 3 d. įvyko žaidėjo debiutas nacionalinėje rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Pietų Korėją. Varžovai palaužė latvius minimaliu rezultatu 1:0.
2021 m. birželio 4 d. rungtynėse prieš Lietuvos rinktinę pasižymėjo pelnydamas įvartį. Latviai nugalėjo lietuvius rezultatu 3:1 ir šventė pergalę. Tuo metu rezultatas buvo lygus (1:1), o po Eduardo Emsio tikslaus smūgio latviai piramvo rezultatu 2:1.
Kurtinėlis (12132325)
Kurtinėlis – mažas ežerėlis Lietuvoje, Švenčionių rajone, 3 km į pietryčius nuo Kaltanėnų, Pakretuonės miške. Ežerėlio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,045 km, plotis – iki 0,035 km. Altitudė 147,5 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę krūmais ir medžiais. Vakaruose išteka per pelkę upeliukas link kiek didesnio dar vieno Kurtinėlio ežerėlio (Žeimenos upės baseinas).
Alfonsas Mėlynis-Vaikutis
Alfonsas Mėlynis-Vaikutis (1897 m. sausio 13 d. Jakunčiuose, Antalieptės valsčius – 1949 m. rugpjūčio 2 d. Mordovijoje, Javos konclageryje) – Nepriklausomybės kovų savanoris, dviejų Vyčio kryžiaus ordinų kavalierius.
Biografija
Tėvui anksti mirus motina ištekėjo už Kazimiero Vaikučio ir persikėlė į jo tėviškę Jakunčių kaime, tad Alfonsas užaugo su patėvio pavarde.
Veikla nepriklausomybės kovose
1919 m. birželio 17 d. Alfonsas savanoriu įstojo į Lietuvos kariuomenės I pėst. LDK Gedimino pulką. Po mėnesio apmokymų Vyžuonėlų dvare, skiriamas į 4 kuopą ir siunčiamas į Zarasų frontą Kruopelių – Murliškių linijoje. Tuo metu bolševikų kariuomenė buvo įsitvirtinusi Bružų kaime, abipus plento Utena–Zarasai ir šiose pozicijoje laikėsi iki 1919 m. rugpjūčio 24 d. Tos dienos 13 val. Pirmasis pėstininkų pulkas pradėjo puolimą ir išmušęs bolševikus iš Bružų – Galminių pozicijų, pergalingai vijo iki Zarasų miesto.
Šiose puolamose kautynėse pasižymėjęs Alfonsas Mėlynis – Vaikutis apdovanojamas pirmuoju Vyčio kryžiumi (1919 m. gruodžio 9 d. Lietuvos kariuomenės vado įsakymas Nr. 202). Vėliau karžygis pasižymėjo 1919 m. lapkričio 22 d. Radviliškio kautynėse su bermontininkais ties Radviliškiu, 1920 m. spalio mėn. – su lenkais ties Perloja, Už tai 1921 m. sausio 14 d. įsakymu kariuomenei Nr. 9 apdovanotas antruoju Vyčio kryžiaus ordinu. 1921 m. gruodžio 2 d. paleistas iš kariuomenės į atsargą jaun. puskarininkiu.
Vėlesnė veikla
Gyventi sugrįžo į Jakunčių kaimą. 1924–1927 m. tarnavo Zarasų pasienio policijos Suntupių ruože. Palikęs tarnybą pasienio policijoje, ūkininkavo Kunotų kaime, (Zarasų apskr.) iš Vencavų dvaro gautame ūkyje. Buvo aktyvus šaulių sąjungos narys, Naujasodžio apylinkės seniūnas, 1941 m. Birželio sukilimo dalyvis.
Artėjant antrai sovietinei okupacijai, pasitraukė į Žemaitiją, stojo į Tėvynės apsaugos rinktinę, dalyvavo kautynėse su sovietine kariuomene 1944 m. spalio 6 – 7 d. Sedos kautynėse. Po nesekmingų kautynių apsigyveno Maišiagaloje, dirbo Kiemelių daržininkystės ūkyje ūkvedžiu, 1946–1947 m. staliumi Vilniaus vyno – degtinės gamykloje.
Gyvenimo pabaiga
1947 m. birželio 9 d. NKVD suimtas, tardytas, kankintas Zarasuose, Vilniuje, sudaryta nebūtų nusikaltimų byla, kurios pagrindu 1948 m. sausio 15 d. Pabaltijo karinės apygardos tribunolo nuteistas 25 m. kalėti. Mirė 1949 m. rugpjūčio 2 d. Mordovijoje, Javos konclageryje.
Dag Hammarskjöld medalis
miniatiūra|250px|right|Dago Hamaršeldo atvaizdas ant [[medalionas|medaliono, sukurto 1962 m.]]
Dago Hamaršeldo medalis – Jungtinių Tautų teikiamas pomirtinis apdovanojimas, kuris skiriamas netekusiems gyvybės Jungtinių Tautų taikos palaikymo misijų dalyviams kariškiams, policininkams ir civiliams. Medalis pavadintas švedų diplomato, buvusio JT Generalinio Sekretoriaus Dago Hamaršeldo (1905–1961) garbei. D. Hamaršeldas žuvo misijoje 1961 m. rudenį aviakatastrofoje Šiaurės Rodezijoje (dab. Zambija).
Istorija
1997 m. liepos 22 d. 3802-ojoje sesijoje Jungtinių Tautų Saugumo Taryba vienbalsiai priėmė rezoliuciją Nr. 1121, kurioje patvirtino Dago Hamaršeldo medalį, prašydama JT Generalinį Sekretorių nustatyti šio apdovanojimo suteikimo kriterijus ir procedūras. Pirmieji medaliai buvo įteikti 1998 m. Teikimo taisykles 2000 m. gruodžio 1 d. patvirtino JT Generalinis Sekretorius Kofi Annan.
Apdovanojimas
Medalis yra iškilios kiaušiniškos formos, pagamintas iš skaidraus bešvinio stiklo, su išgraviruotu apdovanojamojo vardu ir mirties data, Jungtinių Tautų logotipu ir dvikalbiu užrašu (anglų ir prancūzų k.): „''Dago Hamaršeldo medalis. Taikos tarnyboje''“. Teikimo ceremonija vyksta JT Taikdarių dieną – gegužės 29 d. Apdovanojami žuvusieji taikos palaikymo misijose po 1948 m.
Čepeliškis
Čepeliškis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Panemunėlio.
Siratava
Siratava – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 11 km nuo Pakniškių. Kaimo turizmo sodybos.
Istorija
Buvęs Vasaknų dvaro palivarkas.
Vokietijos Federalinis Socialinis Teismas
Vokietijos Federalinis Socialinis Teismas ( - ' Sąjungos socialinis teismas'; BSG) - aukščiausios socialinio proceso instancijos teismas Vokietijoje; socialinis teismas. Kiti aukštieji (federaliniai) Vokietijos teismai - Aukščiausiasis (Bundesgerichtshof), Darbo (Bundesarbeitsgericht), Finansų (Bundesfinanzhof), ir Administracinis (Bundesverwaltungsgericht).
Būstinė - Kaselis.
Kaip institucija BSG yra pavaldus federalinei Vokietijos darbo ir socialinės apsaugos ministerijai.
Istorija
1954 m. rugsėjo 11 d. įsteigtas teismas (teisinis pagrindas - Vokietijos Konstitucija, 95 str.). Teismo kolegijos vadinamos Senatais (nuo 2007 m. liepos mėn. jų yra 14). Jas sudaro 3 etatiniai teisėjai ir 2 garbės teisėjai (Ehrenamtlicher Richter).
Vadovybė
BSG pirmininko pavaduotoja nuo 2003 m. Ruth Wetzel-Steinwedel.
Ignaičiai
Ignaičiai – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Panemunėlio.
Bialusai
Bialusai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Januvo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietus nuo Januvo, apie 18 km į vakarus nuo Sokulkos ir 34 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. 2001 m. kaime įkurtas Bialousų oro uostas.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Claudio Amendola
Klaudijus Amendola (g. 1963 m. vasario 16 d. Romoje) – italų aktorius, režisierius, TV laidų vedėjas.
Biografija
Klaudijus gimė Romoje, aktorių bei filmų dubliuotojų Ferruccio Amendola bei Rita Savagnone šeimoje. Savo aktoriaus karjerą jis pradėjo vaidmenimis režisieriaus Carlo Vanzina komedijose. Po pirmojo draminio vaidmens 1987 m. filme „Soldati – 365 all‘alba“, jis sulaukė daugiau kvietimų atlikti rimtus vaidmenis (rež. Ricky Tognazzi filmai „Ultra“ ir „La scorta“).
Paskutiniuosius 20 metų Amendola yra populiarus TV aktorius. 2013 m. jis debiutavo ir kaip režisierius juosta „La mossa del pinguino“.
Šeima
Pirmoji Amendolos santuoka truko 1983–1997 m. su Marina Grande, su kuria jie susilaukė 2 dukterų.
2010 m. jis vedė aktorę Francesca Neri, su kuria dar 1999 m. susilaukė sūnaus Rocco.
right|thumb|170px|Kadras iš filmo „La Scorta“ (Amendola dešinėje)
Mažeikiškis (Panemunėlis)
Mažeikiškis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Panemunėlio.
Budnas (Palenkės vaivadija)
Budnas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Januvo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurės rytus nuo Januvo, apie 19 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 46 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Gergždelių vidurinis tvenkinys
Gergždelių vidurinis tvenkinys – karjero tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, 3,5 km į šiaurės rytus nuo Kuršėnų. Vietinių gyventojų dar vadinamas Gergždelių žolėtuoju tvenkiniu, kadangi beveik visas vandens paviršius užžėlęs vandens augalais. Sudarytas išeksploatavus molio išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,58 km, plotis – iki 0,4 km. Yra 0,15 ha sala. Altitudė 97 m. krantai žemi. Pietuose įteka upelis iš Gergždelių didžiojo tvenkinio, o vandens perteklius nuteka į Gergždo upelį (Ringuvos intakas, Ventos baseinas). Šiaurės rytuose už Gergždo I upelio telkšo Gergždelių šiaurinis tvenkinys. Aplink tvenkinį plyti dirbami laukai. Į pietryčius įsikūręs Gergždelių kaimas.
Kurtinėlis (12132326)
left|120px
Kurtinėlis – mažas ežerėlis Lietuvoje, Švenčionių rajone, 2,5 km į pietryčius nuo Kaltanėnų, Pakretuonės miške. Ežerėlio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,1 km, plotis – iki 0,035 km. Altitudė 147,4 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Pietryčiuose įteka upeliukas iš toje pačioje pelkėje telkšančio mažesnio dar vieno Kurtinėlio ežerėlio, o šiaurės vakaruose išteka upelis link Bernutiškio ežero (Žeimenos upės baseinas).
NK Novi Travnik
NK Novi Travnik – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Novi Travniko.
Istorija
kubo ištakos siekia 1950 m.
Serbijos futbolo varžybos 2021–2022 m.
Serbijos futbolo varžybos 2021–2022 m.
Pašilėnai (Šalčininkai)
Pašilėnai – viensėdis Šalčininkų rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Didžiųjų Sėlų, Rūdninkų girios pakraštyje. Praeina miško kelias Kalitonys–Daučiūnai.
Raizgynė
Raizgynė – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Panemunėlio.
HNK Stolac
NK Stolac – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Stolaco.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1923 m.
2020/21 m. Antroje lygoje, Pietų zonoje buvo vienuolikti.
Gergždelių didysis tvenkinys
Gergždelių didysis tvenkinys – karjero tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, 2 km į šiaurės rytus nuo Kuršėnų. Sudarytas išeksploatavus molio išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 1,55 km, plotis – iki 0,28 km. Altitudė 97,4 m. Krantai žemi, vietomis apaugę medžiais ir krūmais. Šiaurėje išteka 20 m ilgio upelis į Gergždelių vidurinį tvenkinį (Ventos baseinas). Pietrytiniu pakraščiu teka Gergždas. Į pietus už kelio telkšo Kuršėnų didysis tvenkinys. Aplinkui plyti dirbami laukai, tik dalyje rytinės pakrantės auga miškelis. Į rytus įsikūręs Gergždelių kaimas, į vakarus – Drąsučiai ir Pakuršėniai. Šiaurinėje pakrantėje yra maudykla.
Jiestrakio apylinkė
Jiestrakio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šilavoto valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Prienų rajonui. 1954 m. prijungtos Sarginės apylinkė, Stuomenų apylinkė, Kuišių apylinkė ir dalis Pašlavančio apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Jiestrakio apylinkė prijungta prie Šilavoto apylinkės.
Ramanauskai
Ramanauskai – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Panemunėlio.
Senoji venetų kalba
Senoji venetų kalba – mirusi indoeuropiečių kalba, vartota venetų tautos, gyvenusios Adrijos jūros šiaurinėse pakrantėse, į šiaurės rytus nuo Po deltos (dab. Italijos Venetas, dalis Slovėnijos). Venetų kalbos giminystė su kitomis indoeuropiečių kalbomis neaiški – ji turi panašumų su italikų, germanų, keltų kalbomis, galbūt su ilyrų kalbomis. Priklauso „kentum“ kalbų būriui.
Senoji venetų kalba žinoma iš ~200 trumpų įrašų, datuojamų V–I a. pr. m. e. Jie užrašyti senojo italikų rašto, giminingo etruskų, graikų raštams, atmaina.
I a. pr. m. e. venetų kalbą išstūmė lotynų kalba.
Venetiško įrašo pavyzdys:
Pašiliai (Anykščiai)
Pašiliai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Skiemonių, prie kelio. Piečiau kaimo teka Nevėžos ežero intakas Lukna, auga Aukštadvario miškas.
Orazio Orlando
Oracijus Orlandas (1933 m. birželio 14 d. – 1990 m. gruodžio 18 d.) buvo italų teatro, kino bei televizijos aktorius.
Biografija
Pirmieji jo vaidmenys buvo teatro scenoje, kurioje šis pasirodydavo nuo 18 metų. 1958 m. Orlandas debiutavo televizijoje, kur sėkmės sulaukė kriminaliniame seriale „Qui squadra mobile“ (1973). Žymiausi jo vaidmenys kine: juostos „Tyrimas dėl neįtartino piliečio“ (1970), „Gerbiami žmonės“ (1975).
Aktorius mirė eidamas 57 metus, teatro scenoje repeticijos metu patyręs širdies smūgį.
Contra
Contra – antrasis studijinis amerikiečių indie rock grupės „Vampire Weekend“ albumas, išleistas 2010 m. sausio 11 d. Albumas sulaukė labai gerų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją savaitę JAV pardavus 124 tūkstančius kopijų, debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju grupės įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. 2013 m. balandžio mėnesio duomenimis, JAV parduota virš 541 tūkstančių albumo kopijų ir jis tapęs auksiniu.
2011 m. vykusiuose „Grammy“ apdovanojimuose albumas nominuotas geriausio alternatyviosios muzikos albumo kategorijoje.
Priešpovandeninis laivas
Priešpovandeninis laivas  – karo laivas, skirtas kovai su povandeniniais laivais. Dalis jų tinka ir kovai su oro taikiniais.
Ginkluoti giluminėmis bombomis ir bombosvaidžiais, priešpovandeninėmis torpedomis, priešpovandeniniais sraigtasparniais.
Priešpovandeninių laivų tipai
Po Antrojo pasaulinio karo egzistavo šie priešpovandeninių laivų tipai:
Yra ir povandeninių laivų, specializuotų kovai su povandeniniais laivais. Pvz., tarybiniai projekto 705(K) „Lyra“ povandeniniai laivai.
Mirka Sartori
Mirka Sartori (pilnas vardas Mirka Sartori Conte g. 1944 m. gegužės 24 d.) – italų modelis, 1964 m. laimėjusi grožio konkursą Mis Italija. Tais pačiais metais atstovavo savo šaliai ir Mis Pasaulis konkurse, kuriame pateko į finalą.
Kaselis
Kaselis  – miestas vidurio Vokietijoje, Heseno žemėje, prie Fuldos upės. Transporto mazgas prie plentų ir geležinkelių tarp šiaurės ir pietų Vokietijos. Geležinkelio transporto remonto dirbtuvės, automobilių (Volkswagen), maisto, chemijos, medienos apdirbimo pramonės mašinų, elektrotechnikos, tiksliųjų ir optikos prietaisų gamyba, tekstilės, moderniųjų technologijų įrangos pramonė.
Yra Kaselio universitetas, įsikūręs Vokietijos Federalinis Socialinis Teismas. Kultūros mokslo ir prekybos centras. Veikia Fridericianum, miesto, meno, gamtotyros, Heseno žemės, Vokietijos tapetų, astronomijos ir technikos istorijos, brolių Grimų ir kiti muziejai. Planetariumas. Botanikos sodas. Mieste yra Europos dailės kolekcija, parkai bei sodai. Tarp jų garsus Vilhelmshėhės parkas įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą. Kaselyje rengiama šiuolaikinio meno „Dokumenta“ paroda kas penkeri metai. Yra keletas senų bažnyčių (Šv. Martyno XIV–XV a., Brolių XIV a., Šv. Karolio XVIII a. pr.) ir rūmų.
Istorija
Kaselis (Chassala) minimas nuo 913 m. Konrado I turto dovanojimo dokumentuose. 1189 m. minimas jau esant miestu.
Nuo 1277 m. – Heseno grafų rezidencija. XVII a. pabaigoje į miestą atsikėlė daug iš Prancūzijos pabėgusių hugenotų. 1567–1866 m. (su pertrauka) buvo Heseno-Kaselio kunigaikštystės sostine. Nuo 1867 m. Prūsijos karalystei priklausančios Heseno-Nasau provincijos centras (iki 1944 m.).
II pasaulinio karo metais Kaselis smarkiai subombarduotas, sugriauta ~90 % pastatų.
Draugystės sanatorija
Istorija
1953 m. pradėtas statyti pagrindinis sanatorijos pastatas, 1962 m. balandį atvyko pirmieji poilsiautojai. Tuo metu tai buvo geriausiai įrengtas statinys Druskininkuose. 1963 m. sanatorija patvirtinta LTSR bazine sanatorija, įkurtas organizacinio metodinio darbo kabinetas, joje vyko gydytojų ir slaugytojų kvalifikacijos kėlimo seminarai, Lietuvos kurortologų konferencijos ir simpoziumai, vykdyta mokslinė veikla kurortologijos srityje. 1973 m. prijungta Dzūkijos sanatorija. Buvo gydomos kraujotakos ir virškinamojo trakto ligos. Įkurta biblioteka.
Atkūrus Nepriklausomybę, 1994 m. sausio 27 d. įkurta uždaroji akcinė bendrovė „Draugystės sanatorija“. 1996–1998 m. suremontuotos ir rekonstruotos vilos „Kolonada“, „Nykštukas“. 2001 m. įrengtas sveikatingumo ir grožio centras „Afroditė“ su mineralinio vandens baseinu, pirtimis, masažų kabinetais. 2003 m. pastatytas viešbutis „Violeta“. Po 2005 m. kapitaliai rekonstruota vila „Vingis“, renovuotas I korpusas, įrengtas atviras lauko baseinas. 2022 m. atidarytas naujas „Mineral SPA Draugystė“ viešbutis.
Šapuras II
Laikoma, kad Šapuras dar nebuvo gimęs, kai mirė jo tėvas, karalius Hormizdas II, ir imperinė taryba jį išrinko valdovu dar būnant motinos įsčiose (jo vyresni broliai buvo pašalinti).
Savo valdymo pradžioje vedė karus su Persijos įlankos arabų klanais, tada, 337 m. mirus imperatoriui Konstantinui, Šapuras II pradėjo karus su Romos imperija. Sasanidai įsiveržė Mesopotamiją ir atkovojo Armėniją. Panašiu metu iš šiaurės pradėjo veržtis klajoklių tautos (skitai, hunai), bet jų žengimą gilyn į Persiją valdovas sustabdė. 358 m. atsinaujino karai su Roma, 363 m. imperatorius Julianas surengė žygį į Sasanidų sostinę Ktesifoną, bet ten patyrė pralaimėjimą, o pats Julianas žuvo. Vėliau imperatorius Jovianas sudarė taiką su Šapuru ir atidavė dalį Romos žemių Artimuosiuose Rytuose. Sasanidams taip pat atiduota Armėnija. Šapuras II jos valdovą Aršaką II paėmė įkaitu, o zoroastrų žyniai bandė įvesti zorastrizmą. Tiesa, romėnai slapta rėmė armėnus ir ragino juos sukilti, bet iškilus grėsmei dėl taikos žlugimo, paramą nutraukė. Sasanidai taip pat įtvirtino valdžią Gruzijoje. Tuo tarpu rytuose Šapuras II pavergė Kušanus ir užvaldė dabartinio Afganistano ir Pakistano žemes.
Šapuras II mirė 379 m., jį soste pakeitė sūnus Šapuras III. Po Šapuro II mirties prasidėjo vidiniai nesutarimai imperijoje, jos galia sumenko.
Šapuro II valdymo metais krikščionys buvo persekiojami, nes laikyti romėnų sąjungininkais. Tuo laikotarpiu baigtas Avestos kanonas, klestėjo zoroastrų dvasininkija.
Budzisko Bagnas
Budzisko Bagnas – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Januvo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Alexis Rassine
Aleksis Rasine (1919 m. liepos 26 d. Kaune – 1992 m. liepos 25 d. Krolyje, Jungtinė Karalystė) – Lietuvos žydų kilmės Jungtinės karalystės baleto artistas.
Biografija
Gimė 1919 m. liepos 26 d. Kaune. Būdamas 10 su tėvais išvyko į PAR, kur mokėsi baleto pas Helen Webb. Būdamas 17 išvyko šokti į Paryžių, mokėsi pas Olgą Preobrajenską. 1939 m. išvyko šokti į Londoną, kur dažnai šokdavo su Robert Helpmann ir Nadia Nerina karališkajame baleto teatre. 1976 m. atidarė savo baleto mokyklą. Mirė 1992 m. liepos 25 d. Krolyje.
István Fekete
Ištvanas Feketė (, 1900 m. sausio 25 d. – 1970 m. birželio 23 d.) – vengrų rašytojas. Labiausiai išgarsėjo animalistine proza vaikams ir paaugliams.
Baigė Žemės ūkio akademiją, todėl visą laiką buvo susijęs su gamta, iš kurios ir sėmėsi įkvėpimo savo kūrybai. Pirmoji Feketės knyga, istorinis romanas „Kopanio turkų vietininko testamentas“, pasirodė 1937 m. Po dvejų metų išėjo ir antroji knyga. Feketės kūryba gimtojoje Vengrijoje iškart įvertinta.
Ypač populiarūs Feketės kūriniai iš paukščių ir gyvulių gyvenimo. Iš viso kūrėjas parašė daugiau nei dvidešimt skirtingos apimties knygų. Pagal kai kuriuos kūrinius pastatyti filmai, sukurta animacijos.
Į lietuvių kalbą išversti du Ištvano Feketės kūriniai: „Murza“ bei „Lutra“. Pirmojoje knygoje pasakojama apie šuniuko, vardu Murza, nuotykius. Antrasis kūrinys – apie ūdrą. Abi knygas vertė Janina Išganaitytė.
Budzisko Stružka
Budzisko Stružka – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Januvo valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Sachara (Rokiškis)
Sachara – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Panemunėlio.
Budzisko Stružka
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Kultūrinis herojus
Kultūrinis herojus  – teorinė sąvoka, kuria nusakomi mitiniai herojai, susiję su kokių kultūrinių dalykų (pvz., ugnies, žemdirbystės, darbo įrankių) suteikimu, įgūdžių, žinijos perdava. Tai kultūros objektų gavėjai ar kūrėjai, medžioklės, žemdirbystės, amatų, meno mokytojai, socialinių ir religinių institucijų įsteigėjai. Nepaisant sąvokos kultūriniai, šie mitų personažai gali kurti ne vien kultūros, bet ir gamtos objektus, mat ankstyvose mito vystymosi stadijose nėra ryškios perskyros tarp kultūros ir gamtos. Taigi kultūriniai herojai kuria dangaus šviesulius, atskiria dangų ir žemę, įveda metų laikus, sureguliuoja potvynius ir atoslūgius, kuria žmogų, gyvūnus, augalus. Archajiškose mitų versijose kultūriniai herojai atskirus gamtos ar kultūros objektus gali surasti arba pavogti iš pirmųjų savininkų (senės šeimininkės, dangaus dievų, mirusiųjų valdovo ir pan.).
Vienas plačiausiai žinomų motyvų – kultūrinis herojus, pagrobiantis žmonėms ugnį (tai graikų Prometėjas, polineziečių Maui, indėnų Varnas ir kt.). Lygia greta arba palaipsniui iškyla mitai apie kultūrinį herojų, kuris su puodžiaus, kalvio ir kitais įnagiais sukuria žmonėms naudingus daiktus. Skirtumas tarp kultūrinio herojaus ir demiurgo atsiranda tų tautų mituose, kuriuose kultūra ir prigimtis (gamta) ima skirtis. Sulig metalo apdirbimo epocha atsiranda mitai apie stebuklingą kalvį (plg., graikų Hefaistas, lietuvių Teliavelis). Dažnai su kultūriniais herojais tapatinami mitiniai protėviai: pvz., Australijos aborigenų mitologijoje toteminiai protėviai (laukinės katės, driežai) sapnų laikais akmeniniais peiliais užbaigę kurti žmones, atlikę apipjaustymus, išmokę kurti ugnį, gamintis maistą ir pan. Daugelyje papuasų, melaneziečių tautų, kai kuriose Afrikos tautose, koriakų, itelmenų mitologijoje kultūrinis herojus tapatinamas su genties protėviu. Šis protėvis-herojus paprastai yra zoomorfinis (varnas, triušis, kojotas, chameleonas, voras, antilopė, skruzdėlė ir pan.). Daugelyje kitų, anksčiau pasiekusių aukštesnę materialinės raidos pakopą, tautų mitologijoje kultūrinio herojaus gyvūniški bruožai nunykę, jis suvokiamas kaip antropomorfiškas.
Kultūrinis herojus dažnai be savo kuriamosios veiklos taip pat padeda tautai apsiginti nuo chaoso jėgų, kurias išreiškia įvairūs siaubūnai arba svetimos gentys. Kultūrinio herojaus santykis su dievais nevienodas – vienur (ypač archajiniais atvejais) jis laikomas skirtingu nuo dievų, bet pasižyminčiu ypatingomis, nežmogiškomis maginėmis galiomis, kitur jis pakylėjamas iki dievo-sutverėjo. Kita vertus, daugelis dievų atlieka civilizacinę veiklą (pvz., šumerų Enkis ir Enlilis, skandinavų Odinas, egiptiečių Osiris, graikų Apolonas, Atėnė). Dažnai kultūriniai didvyriai vaizduojami kaip broliai-dvyniai arba brolių būrys (lyginio skaičiaus), pvz., irokėzų Joskecha ir Taviskaronas, melaneziečių gunantunų To Kabinana ir To Karvuvu. Dvynių-kultūrinių herojų atveju dažnai vienas brolis kuria žmogui naudingus daiktus, o kitas, jį mėgdžiodamas, sukuria žalingus (pvz., ryklius, gyvates, rupūžes, pelkes, kalnus, akmenis ir pan.). Toks motyvas, pvz., ryškus lietuvių etiologinėse sakmėse apie Dievą ir Velnią. Blogasis brolis tokiuose mituose įgyja triksterio bruožų, tampa kultūrinio herojaus demoniškuoju mėgdžiotoju. Kultūriniams herojams bendrai būdingas triksteriškumas, nes, kad pasiektų reikiamą gerybę, jie dažnai turi sukčiauti, apgaudinėti, vagiliauti.
Pasakojimai apie kultūrinį herojų (ir jo priešininką) dažnai pereina į pasakas, anekdotus ir kitą tautosaką. Be to, archajiniai epai dažnai išsivysto iš istorijų apie kultūrinį herojų (pvz., suomių „Kalevala“ apie herojų Veinemeiną, kuris iš žuvies gauna ugnį, iš mirties karalystės – įrankius statyti valtį, sukuria pirmąją valtį ir kankles, pavagia Sampo gausybės ragą).
Antanina Šiaudinienė
Antanina Šiaudinienė, vadinta tiesiog Šiaudiniene (~1902 m. Vaišvilčiuose – ~1988 m. Panevėžyje) – Panevėžio keistuolė, sovietmečio disidentė. Vienų panevėžiečių laikyta psichinę negalią turinčia ligone, kitų – gudria apsimetėle.
Anglų kalbos
Anglų kalbos (, taip pat English languages, arba Insular Germanic languages ) – kalbinių variantų grupė, apimanti senąją anglų kalbą ir iš jos kilusias kalbas. Grupė apima: taip pat: taip pat dabar išnykusias Airijoje:
Anglų kalba grįstos kreolų kalbos paprastai neįtraukiamos, nes iš anglų kalbos kilusi tik jų leksika, o ne kalbinė struktūra.
Pašiliai (Panevėžys)
Pašiliai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 13 km nuo Taruškų.
Antanina Šiaudinienė
Biografija ir veikla
Gimė 12 vaikų šeimoje Vaišvilčių kaime, netoli Panevėžio. Ištekėjusi persikėlė į Panevėžį, gyveno J. Tilvyčio gatvėje, užaugino kelis vaikus. Pragyvenimui ir tarpukariu, ir sovietmečiu užsidirbdavo skalbdama, tvarkydama namus. Savo namuose nuomodavo kambarius neturintiems pastogės, buvo priglaudusi ir vokiečių pabėgėlių šeimą. Buvo giliai tikinti katalikė, Lietuvos nepriklausomybės šalininkė, nemėgo sovietinės santvarkos. Nešiodavo kryžių, maldaknygę, ar rožančių, prie palto atlapo prisiūtą Trispalvę, nebijodavo viešai rėžti antisovietinių kalbų. Į tariamai neprotingą kalbą įpindavo labai prasmingų, sovietų santvarką pajuokiančių frazių. Kartais pašūkaudavo, eidavo gatvės viduriu nešdama kryžių, arba stumdavo keistą vežimėlį – ratelius su uždėta skardine vonele. Jai iš paskos dažnai sekdavo vaikų būrys. Prastai girdėjo, todėl kalbėdavo garsiai.