cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ramsas
Kirčiai
Pirkinį nupirkęs žaidėjas eina pirmasis. Jei pirkinio nepirko niekas, ėjimą atlieka pirmasis dalijančiojo kairėje sėdintis žaidėjas.
Į žaidėjo ėjimą privaloma atsakyti to paties ženklo korta, arba, jei tokios kortos žaidėjas neturi, koziriu. Jei žaidėjas rankose neturi nei tokio paties ženklo kortų, nei kozirių, jis deda bet kurią kitą kortą, tačiau kirčio laimėti galimybės jau nebeturi.
Kirtį laimi stipriausią kortą kirtyje padėjęs žaidėjas. Kortos stiprumas kirtyje skaičiuojamas pagal šias taisykles:
Kirtį laimėjęs žaidėjas atlieka kitą ėjimą. Jei aukščiausios reikšmės korta yra ta, kuria buvo eita, kirtį laimi ir dar kartą ėjimą atlieka ankstesnį ėjimą atlikęs žaidėjas.
Jei savo pirmąjį ėjimą atlieka kozirinį tūzą rankose turintis žaidėjas, jis privalo tai daryti šia korta. Jei žaidžiant paaiškėja, kad žaidėjas pažeidė šią taisyklę, kozirinis tūzas toje partijoje netenka savo kertamosios galios ir prilyginamas kozirinei devynakei. Jei vėliau į ėjimą atsikertama devynakei prilygintu tūzu ir tikra devynake, iš šių kortų vyresne laikoma ta, kuria buvo atsikirsta pirmiau.
Taškų skaičiavimas
Žaidimas vyksta tol, kol kuris nors žaidėjas pirmasis surenka sutartą skaičių (paprastai – 20) taškų. Kiekvienas žaidėjas žaidimą pradeda su nuliu taškų.
Po partijos, kai žaidėjai surenka visus kirčius, kiekvieno žaidėjo paimtų kirčių skaičius yra pridedamas prie jo taškų skaičiaus. Jei žaidėjas nesurenka nė vieno kirčio, jis praranda penkis taškus, tačiau tik tada, jei jo taškų skaičius tuo metu yra teigiamas. Taip pat taškai nėra atimami, jei nebuvo paklausta „Kas nežaidžia?“ ir žaidėjas būtų galėjęs pasiduoti.
Jei žaidėjas partijos metu surenka pakankamai taškų tam, kad laimėtų (pavyzdžiui žaidėjas, kuriam trūksta vieno taško, paima pirmą kirtį), partija baigiama.
Jei žaidėjas po to, kai paaiškėja žaidžiantieji ir pasiduodantieji žaidėjai, turi vienos spalvos berniuku pora privalo parodyti kitiems žaidėjams uz vienodos spalvos berniukų porą jis gauna penkių taškų premiją. Jei žaidėjas turi tris berniukus, jis gali paskelbti „Su trim!“ ir turi teisę berniukų nerodyti. Premija skiriama tik tada, jei žaidėjas paima nors vieną kirtį. Jei žaidėjas kirčio nepaima, premija kompensuoja baudą už nepaimtus kirčius ir žaidėjas taškų negauna.
Jei žaidėjas rankose turi keturis berniukus (po kortų padalijimo ar žaidėjų paaiškėjimo), žaidėjas skelbia „Ramsas!“ ir iš karto laimi žaidimą. zaidimas vyksta kol bent vienas is zaideju surenka 20 tasku
Algirdava
Algirdava – kaimas Panevėžio rajono savivaldybės vakaruose, 5 km į vakarus nuo Naujamiesčio, greta kelio Naujamiestis–Sidabravas. Pietiniu pakraščiu teka Guopys.
Etimologija
Kaimo pavadinimas kilęs nuo asmenvardžio Algirdas.
Panemunė
Panemunė – mažiausias miestas Lietuvoje, Pagėgių savivaldybėje, 8 km į pietus nuo Pagėgių. Panemunės seniūnaitija. Panemunė yra vienintelis miestas, neturintis savo seniūnijos (priklauso Pagėgių seniūnijai). Yra pagrindinė mokykla, paštas.
Geografija
Panemunė įsikūrusi prie kelio. Įrengtas. Šalia teka Nemuno upė, kitoje upės pusėje – Tilžė. Link Tilžės veda Karalienės Luizos tiltas (416 metrų), statomas Panemunės-Sovetsko aplinkkelio tiltas. Yra sienos su Rusija perėjimo punktas.
Istorija
Gyvenvietė žinoma nuo XIX a. Iki II pasaulinio karo priklausė Tilžės savivaldybei kaip miesto rajonas. XX a. pradžioje per miestelį nutiestas Tilžės-Pagėgių-Smalininkų siaurukas. 1958 m. įkurta biblioteka. 1968 m. sausio 30 d. tapo miesto tipo gyvenviete.
Super Mario 3D World
thumb|right|270px| „Super Mario 3D World“ žaidimas yra 3D grafikos, tačiau žaidžiamas kaip tradicinis 2D platformeris. Žaidimo kadre herojus Mario įveikia kliūtis šokinėdamas Super Mario 3D World  – 2013 m. nuotykių platformerio kompiuterinis žaidimas, sukurtas Japonijos „Nintendo“ kompanijos ir išleistas „Wii U“ konsolei.
„Super Mario 3D World“ išplatintas 5,77 mln. kopijų tiražu 2018 m. I ketv. duomenimis ir buvo vienas populiariausių žaidimų „Wii U“ konsolei. Žaidimas buvo palankiai įvertintas kritikų: 93 iš 100 balų vidurkiu pagal metacritic.com suvestinės duomenis.
„Super Mario 3D World“ buvo išrinktas „Metų žaidimu“ digitalspy.com ir eurogamer.net internetinių svetainių. Geriausiu metų žaidimu „Wii U“ konsolei išrinko IGN svetainė.
Apie žaidimą
„Super Mario 3D World“ yra vieno arba kelių (iki 4) žaidėjų žaidžiamas nuotykių žaidimas, priklausantis „Nintendo“ sukurtai „Super Mario“ žaidimų franšizei. Žaidimas vyksta 3D grafikos aplinkoje valdant herojų iš trečiojo asmens perspektyvos, tačiau žaidimo mechanika organizuota taip, kad žaidimas iš esmės žaidžiamas kaip tradicinis 2D platformeris.
Žaidimo pradžioje pristatomi herojai Mario, Luidžis, princesė Pyč ir Toad. Jie šventės metu Grybų karalystėje išėjo pasivaikščioti šaudant fejerverkams. Netikėtai jie pamato iš žemės išlindusį kreivą vamzdį. Mario ir Luidžis sutaiso šį vamzdį, iš kurio staiga iššoka fėjos pavidalo būtybė, princesė Sprixie. Ji paprašo herojų pagalbos, nes jos pasaulį užpuolė milžinas vėžlys Bauzeris (Mario žaidimų tradicinis antagonistas) ir sugavęs visas fėjas uždarė jas stiklainiuose. Sprixie kalbant iš vamzdžio iššokęs Bauzeris pagrobia ir ją. Princesė Pyč puola jos gelbėti ir įkrenta į vamzdį, likę herojai sušoka į vamzdį paskui ją ir herojai vamzdžiu nušliuožia į kitą pasaulį, kuriame turi išgelbėti stiklainiuose įkalintas fėjas.
Žaidimo pradžioje vienas žaidėjas gali pasirinkti iš keturių valdomų veikėjų su skirtingomis galiomis:
Žaidimą gali žaisti iki keturių žaidėjų su skirtingais „Wii U“ valdikliais matydami vaizdą viename ekrane konkuruodami tarpusavyje arba bendradarbiaudami. Jo eigoje sprendžiant įvairius galvosūkius, įveikiant kliūtis ir priešininkus, spąstus, renkami trofėjai (žalios žvaigždės, antspaudai, monetos ir kt.). Trumpai įgyjamos supergalios: didumo, nematomumo ir pan. Viena išskirtinių galių, įgyjamų žaidime, yra katės kostiumo galia. Su katės kostiumu herojai gali laipioti vertikaliomis sienomis ir kai kurie trofėjai žaidime pasiekiami tik su katės kostiumo pagalba. Perėjus žaidimą papildomuose lygiuose atsiveria galimybė valdyti dar vieną herojų − princesę Rozaliną. Žaidime yra keli minižaidimo lygiai, kuriuose galima valdyti kapitoną Toad su geltona kepure. Šie lygiai vėliau buvo panaudoti sukurti galvosūkių žaidimą „Captain Toad: Treasure Tracker“.
Accuphase
Istorija
framed|kairėje|Jiro Kasuga „Accuphase Laboratory Inc.“ įkūrėjas miniatiūra|dešinėje|Accuphase gamykla Yokohamoje Įmonę 1972 m. įkūrė iš „Kenwood“ pasitraukęs inžinierius Džiro Kasuga (Jiro Kasuga). Pasitraukimo priežastis buvo nesutarimai dėl „Kenwood“ 1967 metais konstruojamo stiprintuvo Supreme 1. Pasitraukdamas iš „Kenwood“ Kasuga pasamdė kelis inžinierius, taip buvo sudarytas darbuotojų branduolys ir pradėta „Kensonic“ veikla. J. Kasuga tuo metu dar turėjo „Kenwood“ akcijų, tačiau įmonių veikla jau buvo nepriklausoma.
Pradžioje „Kensonic“ įrenginių dizainą kūrė „Kenwood“ dizaineris, todėl abiejų bendrovių produktuose buvo galima pastebėti išorinių panašumų. Nuo pat pradžių „Kensonic“ įrenginiams keliami kokybės reikalavimai buvo aukštesni, todėl įrenginiai – brangesni. Pirmieji „Kensonic“ įrenginiai buvo P-300 galios ir C-200 pradinis stiprintuvai ir FM radijo imtuvas T-100. Netrukus pasirodė E-202 integrinis stiprintuvas ir atnaujintas T-101 FM radijo imtuvas. Visi šie įrenginiai buvo labai aukštai įvertinti 1973 ir 1974 metų apžvalgose, o kai „Kenwood“ nustojo aktyviai reikštis high-end garso įrenginių klasėje, „Kensonic“ pradėjo gaminti šios klasės įrenginius „Accuphase“ pavadinimu.
Produkcija
„Accuphase“ gaminiai turi didelę paklausą high-end entuziastų tarpe. Gal kiek mažiau žinomi JAV, tačiau labai populiarūs Rytų Azijoje. „Accuphase“ lengva atskirti pagal šampano spalvos gaminio priekinį skydelį ir dvigubus didžiulius analoginius rodyklinius galios indikatorius. Tai primena kitą išskirtinį gamintoją „McIntosh Laboratory Inc.“ (JAV), kurio gaminiai išsiskiria dideliais mėlynos spalvos rodykliniais galios indikatoriais. Paprastai „Accuphase“ įrenginių modeliai nesikeičia kelerius metus, o kartais iki dešimtmečio.
Buick Century
Buick Century automobilis, kurį gamino Buick. Century buvo gaminamas kaip didelės klasės automobilis nuo 1936 iki 1942 ir nuo 1954 iki 1958 metų, vėliau buvo gaminamas kaip vidutinės klasės automobilis nuo 1973 iki 2005 metų. 250px|thumb|left|1973 m. Buick Century GS
Komo ežeras
Komo ežeras (, senovėje: ) – ežeras šiaurės Italijoje, Lombardijoje, Alpių pietinėse pašlaitėse. Telkšo tektoninėje įduboje, 198 m aukštyje virš jūros lygio. Ilgis (šiaurės-pietų kryptimi) 46 km, plotis iki 4,5 km. Pietinėje dalyje ežeras išsišakoja į dvi atšakas. Gylis iki 410 m.
Krantai daugiausia aukšti, skardingi. Yra nedidelė Komasino salelė. Komo ežeru prateka Ados upė (Po baseinas). Laivyba, žvejyba. Ežero pakrantėse įsikūrę kurortai – Komas, Lekas ir kt.
Pailgažvyniai
Pailgažvyniai (Tor) – karpinių (Cyprinidae) šeimos žuvų gentis.
Rūšys
Acrossocheilus Mahseer
Glebauskai
Glebauskai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Ramygalos. Išsidriekęs tarp Via Baltica plento vakaruose ir Juodžių miško rytuose. Kaimą kerta Ramygalos–Pavermenio kelias.
Bitamas
Bitamas  – miestelis pačioje Gabono šiaurėje, Volijo-Ntemo provincijoje. Ntemo departamento centras. 13,0 tūkst. gyventojų (2008 m.). Pasienio postas Kamerūno pasienyje (25 km nuo sienos). Per Bitamą eina Jaundės-Lambarenės kelias. Yra lėktuvų pakilimo/nusileidimo takas, turgus. Medienos pramonė.
Porin Ässät
Porio „Ässät“ – Suomijos sporto klubas iš Porio. Garsėja ledo ritulio ir futbolo komandomis.
Claude Cohen-Tannoudji
Klodas Kohenas-Tanudži (, g. 1933 m. balandžio 1 d. Konstantina, Alžyras) – prancūzų fizikas, Nobelio fizikos premijos laureatas.
Biografija
1953 m. išvyko į Paryžių. 1953–1957 m. mokėsi Aukštojoje normalinėje mokykloje. 1957–1960 m. tarnavo kariuomenėje. 1963–1973 m. dėstė Paryžiaus universitete, nuo 1973 m. Prancūzijos kolegijos profesorius.
Darbai iš kvantinės mechanikos, kvantinės optikos. Tyrė rezonansinę fluorescenciją stipriuose (rezonansiniuose) lazerio spinduliuose. Paaiškino atomo judėjimą lazerio spinduliuotės bangoje. 1988 m. atrado naują aušinimo metodą – lazerinį aušinimą, kuriuo galima pasiekti nanokelvinų eilės temperatūrą. Iš šių darbų išsirutuliojo nauji moksliniai tyrimai – atomų lėtinimas lazerio spinduliu.
1997 m. kartu su Styvenu Ču ir Viljamu Filipsu gavo Nobelio fizikos premiją už už atomų šaldymo ir kaupimo, pasitelkiant lazerio šviesą, metodų vystymą.
Dumblys (Švenčionių r.)
left|120px
Tikrojo Kryžiaus istorija
thumb|220px| Didžioji (arba Bicci) koplyčia Areco Šv. Pranciškaus bažnyčioje Tikrojo Kryžiaus istorija (arba Tikrojo Kryžiaus legenda) – freskų ciklas San Francesco (Šv. Pranciškaus) bažnyčios Didžiojoje (arba Bicci) koplyčioje Arece, kurį sukūrė italų renesanso dailininkas Pjeras dela Frančeska (apie 1415–1492). Laikomas vienu žymiausių italų renesanso freskų ciklų ir žymiausiu Areco miesto meno kūriniu.
Dumblys (Švenčionių r.)
Dumblys – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, Labanoro girioje, 6,5 km į pietus nuo Labanoro, 0,6 km į pietus nuo Peršokšnų ežero. Įeina į Labanoro regioninį parką. Išsidriekęs šiaurės – pietų kryptimi 1,1 km, plotis iki 0,31 km. Altitudė 144,3 m. Ežero dubuo rininės kilmės. Krantai dauguma aukštoki, apaugę mišku, pietrytinis ir vietomis vakarinis krantai žemi, pelkėti. Rytuose iš Dumblio išteka upelis į Peršokšnos upę (Žeimenos baseinas).
Tikrojo Kryžiaus istorija
Apie freskų ciklą
Freskų ciklas dedikuotas Tikrajam (arba Šventajam) Kryžiui − kryžiui, ant kurio buvo nukryžiuotas Jėzus Kristus. Iš tikro apie šį kryžių nežinoma nieko tikro ir apie jį nerašoma Evangelijose. Pjeras dela Frančeska, kurdamas freskas, naudojosi XIII a. rašytojo Jacobus de Voragine istorija „Auksinė legenda“, kurioje aprašyta numanoma šio kryžiaus istorija.
Tapybą koplyčioje Šv. Pranciškaus bažnyčios chore užsakė Areco Biči giminė. Tam buvo pakviestas dailininkas Bicci di Lorenzo iš Florencijos. 1452 m. jam mirus buvo baigtos tik 4 evengelistų figūros koplyčios lubose. Pratęsti darbus buvo pakviestas Pjeras dela Frančeska. Freskų ciklas minimas baigtas 1466 m. Linkstama manyti, kad Pjeras dela Frančeska šį ciklą iš tikro baigė kiek anksčiau. Pradžios data nežinoma. Manoma, kad užsakymą sukurti šį ciklą Pjeras gavo apie 1452-53 m. ir freskas nutapė per dvi fazes. 1452–1458 m. apima pirmąją fazę, o apie 1460-66 m. – antrąją.
Freskos 2000 m. buvo restauruotos. Lankymasis koplyčioje yra ribotas.
Freskų schema
Freskos nėra sukomponuotos pagal istorijos eiliškumą.
2 ir 3. Pranašai Jeremijas ir Izaijas.
4. Šebos karalienės procesija. Šebos karalienės susitikimas su karaliumi Saliamonu. Saliamono nurodymu medis buvo nukirstas ir iš jo buvo padarytas lieptas per upę. Šebos karalienė keliavo pas Saliamoną pasisemti iš jo išminties ir žengiant per lieptą jai pasirodė vizija, iš kurios ji suprato, kad iš liepto medienos bus sukaltas kryžius, ant kurio bus nukryžiuotas mesijas. thumb|320px| Freskų schema 5. Medžio užkasimas. Iš Šebos karalienės sužinojęs medžio paslaptį, karalius Saliamonas liepė jį paslėpti užkasant.
6. Geroji naujiena. Papildoma scena, vaizduojanti angelo naujieną Mergelei Marijai apie Kristaus pradėjimą.
Estijos himnas
Eilės
Mu isamaa, mu õnn ja rõõm,
Tikrojo Kryžiaus istorija
Freskų schema
7. Konstantino sapnas. Prieš mūšį prie Milvijaus tilto 312 m. imperatorius Konstantinas I sapne perspėjamas, kad turi kovoti vardan Tikrojo Kryžiaus norėdamas laimėti.
8. Konstantino pergalė prieš Maksentijų. Milvijaus tilto mūšis.
Pusperiai
Pusperiai arba Lomovas (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Gusevo rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kalininskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Sandzėnai
Sandzėnai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Dotnuvos, Vaidatonių tvenkinio vakarinėje pakrantėje. Per buvusio Sandzėnų kaimo valdas eina sena beržų alėja iš Beržų kaimo.
Istorija
Seniau Sandzėnai priklausė dvarui.
Tikrojo Kryžiaus istorija
Freskų schema
9. Žydo kankinimai. Konstantino motina Elena keliavo į Jeruzalę, kad surastų Tikrąjį Kryžių, bet jo buvimo vietą žinojo vienui vienas žydas, vardu Judas. Nukankinus Judą buvo išgauta paslaptis apie Kryžiaus vietą.
10. Tikrojo Kryžiaus radimas ir atpažinimas. Elena įsakė sugriauti šventyklą, kurioje buvo paslėpti trys kryžiai, ant kurių buvo nukryžiuotas Jėzus Kristus ir du nusikaltėliai. Tikrasis Kryžius buvo atpažintas iš to, kad prie jo įvyko stebuklas − prisikėlė miręs jaunuolis.
11. Mūšis tarp Heraklėjo ir Chosrovo. 615 m. persų karalius Chosrovas II pavogė Tikrąjį Kryžių ir Rytų Romos imperatorius Heraklėjas stojo į kovą su juo dėl Kryžiaus susigrąžinimo.
Pusperiai
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1736–1818 m. Prūsijos karalystės Lietuvos departamento, 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Gumbinės apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Gumbinės rajono (Гумбинненский район), vėliau Gusevo rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. birželio 30 d. Brianskojės apylinkės kaimas.
Tikrojo Kryžiaus istorija
Freskų schema
12. Kryžiaus pagarbinimas. Po pergalės prieš Chosrovą II, imperatorius Heraklėjas įžengė į Jeruzalę ne triumfo eisenoje, o nešdamas Kryžių kaip Jėzus Kristus.
Kiti kūriniai. Kūriniai koplyčios lubose, vaizduojantys keturis evangelistus, kuriuos nutapė Bicci di Lorenzo, ir kiti fragmentai.
Zutkiai
Zutkiai – kaimas centrinėje Kėdainių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į pietryčius nuo Kėdainių miesto, šalia „AB Lifosa“ gamyklos ir Vilniaus–Klaipėdos geležinkelio. Yra Šilainių geležinkelio stotis.
Estijos himnas
Eilės
kui kaunis oled sa!
Ei leia mina iial teal
see suure, laia ilma peal,
kui sa, mu isamaa!
Sa oled mind ju sünnitand
ja üles kasvatand;
sind tänan mina alati
ja jään sull' truuiks surmani,
mul kõige armsam oled sa,
mu kallis isamaa!
Su üle Jumal valvaku,
ja võtku rohkest õnnista,
mis iial ette võtad sa,
Ksaveras Bžostovskis
Ksaveras Bžostovskis – Bžostovskių giminės atstovas, Daugų seniūnas.
Biografija
Kilo iš Bžostovskių giminės. Adomo Bžostovskio sūnus.
Vitkauskas
Pavardė greičiausiai kilusi iš, , , kurios iš krikšto vardo Vitas , nors kartais gali būti ir iš vardo Výtautas.
Svirkalnis
Svirkalnis  – upė Lietuvoje (Pakruojo rajonas) ir Latvijoje. Yslykio kairysis intakas. Ilgis 28 km (Lietuvoje 17 km), baseino plotas 50 km². Prasideda Judiškių apylinkėse, 8 km į šiaurę nuo Linkuvos. Teka į šiaurę. Įteka į Yslykį 20 km nuo jo žiočių, 6 km į vakarus nuo Bauskės.
Jonas Stoskeliūnas
Jonas Stoskeliūnas (literatūrinis slapyvardis St. Keliūnas ir J. Papelenis; 1913 m. liepos 10 d. Kampuočiuose, Suvalkų gubernija – 1991 m. kovo 11 d. Punskas, Lenkija) – Lenkijos lietuvių visuomenės veikėjas, mokytojas ir poetas.
Biografija
Gimė ir augo ūkininkų šeimoje. Mokėsi privačiai, vėliau Seinų „Žiburio“ gimnazijoje Lazdijuose. 1932 m įstojo į Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakultetą. Jį baigė, tapdamas lietuvių kalbos ir literatūros specialistu. 1937 m. vienerius metus tarnavo Lietuvos kariuomenėje. Nuo 1938 metų mokytojavo Marijampolės marijonų, vėliau Alytaus gimnazijose. 1944 m. grįžo į gimtuosius Kampuočius, kur dirbo tėvų ūkyje. Nuo 1949 m. dėstė Elko bendrojo lavinimo licėjuje, po to Suvalkų licėjuje. Trumpai vadovavo Punsko lietuvių kultūros namams. 1956 m. su grupe bendraminčių įsteigė Punsko bendrojo lavinimo licėjų. Neteisingai apkaltintas, 1960 m. iš darbo atleistas. Mokytojas buvo priverstas mokyti Vidugirių, Navinykų ir Vaitakiemio pradinėse mokyklose. 1966 metais jam buvo leista grįžti į Punsko licėjų, kur jis dirbo pedagoginį darbą iki pat išėjimo į pensiją 1977 m.
Lituanistas Jonas Stoskeliūnas ne tik mokė ir auklėjo vaikus, bet ir rašė kraštotyros straipsnius į „Aušrą“, parengė keletą vadovėlių Lenkijos lietuviškom mokyklom. Rinko tautosaką ir kūrė eiles, kurias skelbė leidiniuose „Jaunimo draugas“ ir „Aušra“, o 1990 m. išleido poemą apie jotvingių Šiurpilių pilį – „Šiurpilų gynimas“.
Maisto mokslas
Žurnalo Food Technology 2006 m. spalio mėn. numeryje pateiktas JAV Maisto technologų instituto (Institute of Food Technologists) Aukštojo išsilavinimo komiteto apibrėžimas: „Maisto mokslas yra mokslo sritis, kuri inžinerijos, biologijos ir fizikinių [fizikos ir chemijos] mokslų metodais tiria maisto prigimtį, maisto irimą, maisto apdorojimo principus ir maisto kokybės gerinimą.“
Maisto mokslo srityje dirbantys žmonės užsiima naujų maisto produktų kūrimu, maisto gamybos technologinių procesų projektavimu ir tyrimais, maisto produktų pakuotės kūrimu ir tyrimais, maisto gaminių laikymo sąlygų ir trukmės tyrimais, juslinio maisto vertinimo tyrimais ir metodika, mikrobiologiniais ir cheminiais maisto produktų tyrimais ir t. t.
Universitetuose maisto mokslo tyrėjai gali užsiimti fundamentalesniais tyrimais, tiesiogiai susijusiais su tam tikrų maisto produktų gamyba bei jų savybėmis.
Maisto mokslas yra labai tarpdisciplininis taikomasis mokslas. Jis aprėpia ir naudoja idėjas iš labai įvairių sričių, pvz., mikrobiologijos, cheminės inžinerijos, biochemijos ir kt.
Kai kurios maisto mokslo sritys:
Tarantas
Tarantas  – uostamiestis Apulijoje (pietų Italija), prie Taranto įlankos (Jonijos jūra); provincijos centras. 197,5 tūkst. gyventojų (2007). Didelis uostas, išvystyta juodoji metalurgija, laivybos, naftos, maisto pramonė, žvejyba. Yra pagrindinė Italijos karinė jūrų bazė.
Istorija
Įkurtas VIII a. pr. m. e. kaip graikų kolonija.
Pagal Taranto miestą pavadinti vorai tarantulai. Būtent Taranto apylinkės viduramžiais garsėjo Apulijos vorais, kurie XV–XVII a. vyravusia nuomone sukeldavo traukulius (taip vadinamą tarantizmą), kuriuos gydyti buvo bandoma greitu šokiu tarantela.
Mindaugas Budzinauskas
Mindaugas Budzinauskas (1973 m. rugsėjo 7 d. – 2021 m. lapkričio 26 d. ) – Lietuvos krepšininkas, treneris.
Jonas Januška
Jonas Januška:
Mindaugas Budzinauskas
2009 m. lapkričio viduryje M. Budzinauskas tapo Inovroclavo „Sportino“ vyr. trenerio asistentu. 2010 m. vasario 26 d. grįžo į Lietuvą ir papildė Vilniaus „Sakalų“ gretas.
2010 m. spalio pradžioje tapo Šilutės „Šilutės“ vyr. treneriu, tačiau po poros mėnesių abipusiu nutarimu paliko komandą.
Degėsiai (Utena)
Degėsiai – kaimas Utenos rajono savivaldybės šiaurės centrinėje dalyje, 5 km į šiaurės rytus nuo Užpalių. Iki 1989 metų buvo išlikęs senas vandens malūnas prie Šventosios.
Žymūs žmonės
Iš kaimo kilęs Lietuvos kariuomenės generolas Jonas Galvydis-Bykauskas (1864–1943 m.), pirmasis Užpalių vaistinės provizorius Juozas Indrašius (1885–1948 m.), kunigas Aleksandras Dulkė (Dulko 1856–1932 12 17Buivydžiuose, Vilniaus rajone).
Malūno savininkas Jonas Dagys (1909–1980 m.) buvo aktyvus 1941 m. birželio sukilimo dalyvis, po Antrojo Pasaulinio karo suimtas ir nuteistas 25 metams. Grįžęs gyveno ir mirė Kaune.
Albertas Krauleidis
Albertas Krauleidis (g. 1958 m. vasario 18 d. Šiupariuose, Klaipėdos raj.) – inžinierius, Lietuvos ir Plungės rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1982 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.
1994 m. žemės ūkio bendrovės „Degučiai“ vadovas. 1998 m. AB „Hidroprojektas“ inžinierius – žemėtvarkininkas. 2001 m. Telšių apskrities viršininko administracijos viršininko pavaduotojas. 2005–2011 m. ir 2014–2017 m. Plungės rajono savivaldybės administracijos direktorius.
1995–2000 m. 2001–2003 m. (LDDP sąraše), 2007 m. (mandato atsisakė) ir 2011–2014 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos narys.
1990–2001 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys. Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Plungės rajono skyriaus narys, 2003–2017 m. skyriaus pirmininkas.
Sutuoktinė Regina, vaikai Ernesta, Justinas. .
Monizmas
Monizmas ( – vienas) – metafizinė ir teologinė pažiūra, kad visa tikrovė yra vieninga, – pavyzdžiui, sudaryta iš vienos esybės, substancijos ar energijos, paklūstanti vienam principui. Monizmui priešingi dualizmas (požiūris, kad tikrovėje yra du pagrindiniai principai) ir pliuralizmas (požiūris, kad pagrindinių principų yra daugiau negu du).
Filosofijos ir religijos istorijoje galima skirti daug įvairių monizmo formų. Todėl šis terminas yra labai daugiareikšmis ir netikslus. Dauguma monistų (monizmo gynėjų) savo pažiūrų nevadino tiesiog „monizmu“. Dėl to monizmo terminas nėra populiarus ir filosofijos istorikų tyrimuose.
Monistines pažiūras viena ar kita forma gynė šie Vakarų filosofai:
Taip pat Naujųjų amžių ir XX a. filosofijoje monistais galima pavadinti visus autorius, kurie sąmonės filosofijoje gynė materializmą ar fizikalizmą (atmetė R. Dekarto dualizmą).
Skydmis
Skydmis (Peltophorum) – pupinių (Fabaceae) šeimos medžių gentis. Sudaro 5 rūšys, paplitusios pasaulio tropikuose.
Raudontaškis neonas
Raudontaškis neonas, raudondėmė tetra (Hyphessobrycon erythrostigma) – mažųjų lašišakarpių (Characidae) šeimos akvariuminė žuvis. Dydis apie 12 cm.
Paplitęs Amazonės aukštupio baseine. Poravimosi metu patinai pešasi tarpusavyje. Akvariumas turi būti erdvus, vanduo 23-28 laipsnių šilumos.
Bifunas
Bifunas – kaimas šiaurės vakarų Gabone, Viduriniosios Ogovės provincijoje, Ogovės ir Ežerų departamente, į šiaurės rytus nuo Lambarenės, netoli Ogovės upės. Svarbus transporto mazgas: keliai į Lambarenę, Librevilį ir Makoku.
Prancūzijos imperijos baudžiamasis kodeksas
thumbPrancūzijos imperijos baudžiamasis kodeksas - vienas žymiausių XIX a. baudžiamųjų teisynų, Prancūzijos baudžiamosios teisės kodifikacija. Priimtas 1810 m. vasario 12 d. Prancūzijos imperijos baudžiamasis kodeksas pakeitė lig tol galiojusį 1791 m. briumerio 3 d. Deliktų ir bausmių kodeksą (Code des délits et des peines). Kodeksą sudaro 4 knygos ir baigiamosios nuostatos.
Kiemeliškės
Kiemeliškės – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, prie kelio Grigiškės–Rykantai, 3 km nuo Grigiškių. Didžioji kaimo dalis įsikūrusi kalvotoje vietovėje, nuo kalnelių galima matyti aukštesnius Vilniaus pastatus, taip pat galima grožėtis žemumoje tyvuliuojančiu Didžiulio ežeru ir šalia jo įsikūrusia kavine „Tvirtovė prie Didžiulio“.
Prancūzijos imperijos baudžiamasis kodeksas
Reikšmė
Prancūzijos imperijos baudžiamasis kodeksas davė pradžią šiuolaikiškam XX a. pabaigoje priimtam Prancūzijos baudžiamosio teisės sąvadui (plačiau žr. 1994 m. Prancūzijos baudžiamasis kodeksas, Code pénal français).
Kiemeliškės
2006 m. Kiemeliškėse ir aplink jas pradėtos sparčiai vystyti statybos.
Istorija
Prie Kiemeliškių, vakariniame Didžiulio krante, buvo Moluvėnai – karaimų gyvenvietė. Išlikusi jų kinesė.
Durnių laivas
Durnių laivas – Vytauto Petkevičiaus knyga, išleista 2003 m. rudenį. Knygoje rašoma apie Sajūdžio, Nepriklausomybės paskelbimo ir atkurtos valstybės dešimtmečio laikotarpius, kurių stebėtojas ir dalyvis buvo pats rašytojas. Autorius kritiškai, su ironija atsiliepia apie kitus tų įvykių dalyvius, nuveiktus darbus.
Knyga sukėlė audringą visuomenės reakciją, pakeitė paties autoriaus, kaip rašytojo, įvaizdį. Literatūros kritikai rašė, jog tai „vienas problemiškiausių šiuolaikinės lietuvių literatūros tekstų“. Tik išspausdinta knyga buvo labai populiari, prie jos stovėdavo eilės netgi skaitymui bibliotekose.
Knygoje, be kita ko, teigiama, kad Vytautas Landsbergis-Žemkalnis neva buvo „Hitlerio draugas“, be to, jis esą bendradarbiavo su KGB. Vytautas Landsbergis iškart po knygos išleidimo kreipėsi į teismą, reikalaudamas pripažinti skleidžiamą šmeižtą. Teismo procesai baigėsi tik 2011 m. kovą, autoriui jau mirus. Teismas pripažino jog knygoje „paskleisti duomenys neatitiko tikrovės“. 2018 metais Europos Žmogaus Teisių Teismas šį nuosprendį patvirtino. Europos Žmogaus Teisių Teismas taip pat sutiko, kad ginčijami teiginiai buvo faktai (duomenys), o ne nuomonė. Todėl nacionaliniai teismai galėjo prašyti įrodyti šių teiginių atitikimą tikrovei.
Tolimesnis jau atspausdintos knygos platinimas ar jos perleidimas su melagingais teiginiais yra uždraustas.
Dūminis leopardas
Dūminis leopardas (Neofelis nebulosa) – katinių (Felidae) šeimos, didžiųjų kačių (Pantherinae) pošeimio, Neofelis genties plėšrus žinduolis.
Drakono kalnai
thumb|Drakono kalnai thumb|Drakono kalnų grandinė parodyta raudona spalva Drakono kalnai  – kalnai Afrikos pietryčiuose, PAR, Lesote ir Svazilande, Didžiojo sprūdžio dalis.
Dūminis leopardas
Paplitimas
Paplitę Pietryčių Azijoje – Malakos pusiasalis, Indokinijos pusiasalis, pietinė Kinija, Mianmaras, o vakaruose – Bangladešas, rytų Indija, Butanas, Nepalas.
Drakono kalnai
Geografija
Kalnų grandinės ilgis apie 1000 km. Didžiausias aukštis 3482 m (Thabana-Ntlenyanos kalnas). Nuo pakrantės žemumos juos skiria kalvotų priekalnių juosta. Susidarę iš smiltainio, bazalto. Viršūnės plokščios, erozijos suskaidytos į plynaukštes stačiais laiptuotais šlaitais. Rytiniai šlaitai išraižyti gilių upių slėnių.
Dūminis leopardas
Paplitimas
Anot tarptautinės raudonosios knygos, Taivano saloje išnykę, nors yra neoficialių šaltinių, teigiančių juos stebėjusių rytinėje salos dalyje.
Gyvenama aplinka – tropiniai miškai. Aukščiausiai yra stebėti iki 3000 m aukštyje.
Drakono kalnai
Klimatas
Klimatas tropinis, iškrinta iki 2000 mm kritulių per metus. Iki 1200 m drėgnieji atogrąžų miškai, aukščiau – kserofitiniai krūmai ir sukulentai, kalnų pievos. Vakarinių šlaitų klimatas žemyninis, savana, krūmynai. Žiemą iškrinta sniegas.
Dūminis leopardas
Gyvenimo būdas
Šios katės gyvena po vieną ir vaikšto daugiausia medžių šakomis. Ilga, kartais tokio pat ilgio kaip ir kūnas, uodega padeda išlaikyti balansą. Šie plėšrūnai sugeba net laipioti šakomis kabėdami žemyn galva. Tai geriausi laipiotojai medžiais iš visų katinių.
Nors apie šio žvėries elgseną gamtoje žinoma nedaug, manoma, kad jo pagrindinis grobis yra medžiuose gyvenantys žinduoliai (gibonai, makakos) ir paukščiai. Taip pat minta ir žeme vaikščiojančiais žinduoliais: įskaitant elniais, kurių tyko ant medžio šakos ir aukai prisiartinus netikėtai užšoka ant jos iš viršaus.
Vadoje būna nuo dviejų iki keturių jauniklių.
Taksonomija ir morfologija
Dūminiams leopardams genetiškai artimi debesuotieji leopardai, kurie į juos labai panašūs išvaizda ir dydžių. Iki 2006 m. debesuotieji leopardai buvo laikomi dūminių leopardų vienu iš keleto porūšių. Iš dviejų populiacijų paimti plaukų pavyzdžiai parodė, kad dūminiai ir debesuotieji leopardai vieni nuo kito nutolo prieš 1,4 milijonus metų. Iš žemyninės Azijos dūminiai leopardai prieš keletą milijonų metų pasiekė dabartines Sumatros ir Borneo salas tuometu virš Sundos šelfo tarp žemyno ir šių salų egzistavusiu taip vadinamu sausumos tiltu.
Dūminio leopardo kūno ilgis 68,6–108 cm, sveria 11,5–22,7 kg. Gelsvas kailis išmargintas didelėmis tamsiomis netaisyklingos formos dėmėmis su aiškiai išsiskiriančiais kraštais. Ausys apvalios ir nedidelės. Uodega labai ilga – 79–90 cm. Lyginant su kūno dydžiu, turi didžiausius tarp visų katinių šeimos rūšių iltinius dantis.
Iš dūminių leopardų buvo išskiriamas taivaninių dūminių leopardų (Neofelis nebulosa brachyura Swinhoe, 1862) porūšis, kuris yra išnykęs.
Bogačiai (Šlosbergas)
Bogačiai (,, nuo 1929 m. , 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Černiachovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Svobodos kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. Viduramžiais Auksinės (dab. Golubaja) ir Dituvos (dab. Svoboda) upių santakoje buvo baltų religinis centras Romuva. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Įsruties apskrities kaimas, Norkyčių kaimo dalis. 1947–2008 m. Berežkovskojės apylinkės kaimas.
Patiekalas
miniatiūra|[[Guliašas – Vengrijos nacionalinis patiekalas]] Patiekalas  – valgis, paruoštas iš kelių ingredientų, ir skirtas valgyti paprastai prie stalo kaip pusryčių, pietų, vakarienės dalis. Patiekalai patiekiami stalo induose – lėkštėse, dubenyse, puodeliuose, salotinėse ir kt. Kai kurie patiekalai gali būti valgomi laikant rankose ar užmauti ant iešmo (pvz., šašlykas).
Patiekalai skirstomi į grupes:
Dažnai patiekalai siejami su tam tikra nacionaline virtuve, pvz., guliašas yra vengrų virtuvės patiekalas.
Aprašymai, kaip gaminti patiekalus vadinami kulinariniais receptais.
Prūsų lietuvių balsas
Prūsų lietuvių balsas (Prusu lietuwiu balsas: pacziu lietuwiu leidziamas laikrastis) – liberalinis lietuvių dienraštis, ėjęs 1919–1920 m. Tilžėje, 1920–1923 m. Klaipėdoje.
Istorija
Spausdintas gotišku šriftu. Leido draugija „Spauda“, nuo 1920 m. – „Ryto“ akcinė bendrovė. Tilžėje spausdino Jagomasto spaustuvė „Lituania“, Klaipėdoje – „Rytas“. Ėjo triskart per savaitę, nuo 1920 m. – dienraštis. Leido priedus „Prūsų lietuvių balso priedas“, „Rytojus“.
Kėlė lietuvių nacionalinius interesus, gynė lietuvių kalbą, propagavo bendradarbiavimą su Didžiąja Lietuva, rašė apie lietuvių papročius, tradicijas.
Kai Klaipėdos kraštas po 1923 m. sausio 15 d. sukilimo prisijungė prie Lietuvos, laikraščio pavadinimas neteko savo aktualumo ir nuo 1924 m. sausio 1 d. vietoje jo pradėjo eiti „Lietuvos keleivis“.
Bendradarbiavo Lidija Bajoraitė, Gustavas Juozupaitis, Emilijus Kraštinaitis,
Redagavo Jurgis Ašmys, Ansas Baltris, Dovas Balčys, Ieva Simonaitytė, Jokūbas Stikliorius, Jurgis Strangalys, Dominykas Valenčius.
Gliaudeliai
Gliaudeliai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Alizavos.
Sutana
thumb|200px|right|[[Kardinolas|Kardinolo raudonoji sutana]] thumb|200px|right|[[kunigas|Kunigo juodoji sutana]]
Sutana – kasdienis katalikų kunigų rūbas. Juoda sutanos spalva – žemės spalva, ji pažymi santūrumą, nuolankumą, klusnumą, savęs atsižadėjimą, nusižeminimą, pasiaukojantį atsidavimą savo tarnystei. Raudonos spalvos sutana devėti gali tik kardinolai, o baltos – Romos popiežius.
Sutanos būna kelių stilių. Katalikų sutanos dažnai turi 33 sagas, simbolizuojančias Kristaus amžių nukryžiavimo metu. Prancūzijoje katalikiškos sutanos rankovių galuose turi sagas kaip kostiumų švarkų rankovės ir kiek platesnės apačioje. Kai kurios anglikonų sutanos turi 39 sagas, kurios, teigiama, simbolizuoja 39 Anglikonų bažnyčios teiginius.
Licholesjė
Licholesjė (, 'niūramiškis, griaumenys') – neofolkloro bei tamsiosios ambientinės muzikos projektas, sukurtas Rusijoje, Novosibirske. Jo kūrėjas ir vienintelis narys – Sever.
Tiksli projekto sukūrimo data nėra žinoma. 2002 m. išleistas pirmasis demonstracinis albumas „The Eternal Call“. Nors buvo leidžiamas mažu tiražu, tačiau spėjo susilaukti teigiamų spaudos įvertinimų. 2004 m. įrašų kompanija „Stygian Crypt“ išleido debiutinį „Licholesjės“ albumą „Izvečnoje Kolovraščenije“. Vėliau išleisti dar 4 albumai.
Licholesjės kūrinių tematika – gamta, palikimas, dvasiniai ieškojimai. Naudojami įvairiausi garsiniai efektai – gamtos garsai, elektroninė muzika, liaudies instrumentai.
Aames
Aames − pavardė, kurią turi šie garsesni asmenys:
Prace Muzeum Ziemi
Žemės Muziejaus Darbai kasmetinis mokslinis žurnalas pradėtas leisti 1958 m. Varšuvoje Žemės muziejuje prie Lenkijos Mokslų akademijos. Pagrindiniai jo leidėjai (Stanislavas Malkovskis, Antanina Halicka ir kt.) prieš tai dirbo Stepono Batoro universitete Vilniuje, iš kur po Antrojo pasaulinio karo išvyko į Varšuvą.
Peru himnas
Somos libres, seámoslo siempre („Esame laisvi, būkime tokie visada“) – Peru Respublikos valstybinis himnas. Žodžių autorius José de La Torre Ugarte, muziką parašė José Bernardo Alcedo.
Eilės
Himną sudaro 7 stofos ir priedainis. Kaip valstybinis himnas naudojamas priedainis ir I strofa.
Kitos eilės:
Petras Petraitis
Petras Petraitis:
Claus Schenk Graf von Stauffenberg
Klausas fon Štaufenbergas (1907 m. lapkričio 15 d. Jettingene, Bavarija – 1944 m. liepos 21 d.) – vokiečių karininkas (pulkininkas), kilmingas bajorų giminės atstovas, vienas pagrindinių 1944 m. liepos 20 dienos pasikėsinimo į Hitlerį organizatorių.
Biografija
Gimė rytinės Švabijos Jetingeno pilyje. Tėvas Alfred Klemens Philipp Friedrich Justinian buvo paskutinis Viurtembergo karalystės oberhofmaršalas. 1926 m. pradėjo tarnauti Bambergo 17-ajame kavalerijos pulke. 1930 m. gavo jaunesniojo leitenanto laipsnį. Studijavo Prūsijos karo koledže Berlyne. Dalyvavo Įsiveržime į Lenkiją, vėliau Barbarosos operacijoje. 1942 m. lapkritį Sąjungininkams įsiveržus į Prancūzijos Šiaurės Afriką, K. Štaufenbergas tarnavo Vermachto 10-ojoje tankų divizijoje, kuri tuomet užėmė Viši režimo valdytą Prancūziją, o vėliau buvo perkelta į Tunisą kautis su Sąjungininkais. 1943 m. jam buvo suteiktas oberstleitenanto laipsnis. 1943 m. balandį ties Mezzouna vykusių mūšių metu K. Štaufenbergas neteko kairės akies ir dešinės rankos. Už tai buvo apdovanotas Ženklu Už sužeidimą bei Vokiečių kryžiumi. Reabilitacijai jis nusiųstas gydytis į pietų Vokietiją. 1943 m. rugsėjį susipažino su priešiškai A. Hitlerio atžvilgiu nusiteikusiu generolu majoru H. von Tresckow. 1944 m. birželio 6 d. Sąjungininkams išsilaipinus Normandijoje, K. Štaufenbergas suvokė, kad karą Vokietija pralaimės. Po dviejų nesėkmingų bandymų, 1944 m. liepos 20 d. įvykdė pasikėsinimą prieš A. Hitlerį pastarojo štabe prie Rastenburgo. Po šio bandymo vyko į Berlyną tęsti perversmą, bet A. Hitleriui likus gyvam, kartu su kitais sąmokslininkais buvo suimtas ir sušaudytas.
Stauffenberg buvo vedęs; žmona Nina Gräfin Schenk von Stauffenberg (mergautinė pavardė, g. 1913 m. rugpjūčio 27 d. Kaune), frankų generalinio konsulo Gustav Freiherr von Lerchenfeld (1871–1944) ir Anna Freiin von Stackelberg (1879–1945) dukra.
Nuorodos
thumb|left|180px|Ninos Gräfin Schenk von Stauffenberg memorialinė lenta Rotveilio kalėjime Vokietijoje
Golubo karas
Golubo karas  – 1422 m. liepos-rugsėjo mėnesiais trukęs karas tarp Vokiečių ordino ir Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės bei Lenkijos karalystės. Karas baigėsi 1422 m. rugsėjo 27 d. pasirašius Melno taiką, kuria ordinas pripažino savo pralaimėjimą ir visam laikui atsisakė pretenzijų į Žemaitiją.
Prieš karą
1411 m. pasirašyta Torūnės taika nutraukė nuolatinius LDK ir Lenkijos karalystės mūšius su ordinu, tačiau ordino siena su Žemaitija taip ir nebuvo nustatyta. Lenkija taip pat negavo norėtų Pomeranijos, Pomerelijos ir Kulmo žemės. Po ilgų derybų dėl šių žemių, kurios baigėsi nesėkmingai 1414 m. kilo Bado karas. Kadangi lietuviai su lenkais negalėjo užimti stipriai įtvirtintų Vokiečių ordino pilių, jie kreipėsi į Konstanco susirinkimą, kad šis išspręstų šį ginčą. Susirinkimo metu buvo įkurta Žemaičių vyskupija su centru Varniuose ir Motiejus Trakiškis paskirtas pirmuoju vyskupu. Bet ir šis sprendimas neišsprendė ginčų tarp ordino ir LDK.
1419 m. gegužės mėnesį prasidėjo naujos derybos, kurioms vadovavo Milano vyskupas Bartholomew Capri. Ginčo sprendimo klausimas buvo perleistas Šventosios Romos imperijos imperatoriui Zigmantui Liuksemburgiečiui. 1420 m. sausio 6 d. šis nusprendė, kad Torūnės taika yra teisinga ir liekanti toliau galioti. Tai reiškė kad Žemaitija priklausys LDK tiktai iki Vytauto ir Jogailos mirties. Po jų abiejų mirties Žemaitija turės būti grąžinta ordinui. Tokį sprendimą imperatorius, matyt, priemė tikėdamasis ordino pagalbos Husitų karuose. Vytautas ir Jogaila nesutiko su tokiu imperatoriaus sprendimu ir jiems beliko tik dar kartą eiti kariauti. Jogaila dar nesėkmingai bandė kreiptis pagalbos į popiežių Martyną V.
Ikrai
Ikrai – į vandenį neršiami žuvų, varliagyvių, moliuskų, dygiaodžių kiaušiniai.
Žuvų kiaušinėliai (ikreliai) susidaro porinėse patelių kiaušidėse. Jie paprastai neršiami į vandenį, kur juos pieniais apvaisina patinai (išorinis apvaisinimas), nors kai kurios žuvys turi vidinį apvaisinimą. Vidinis apvaisinimas yra efektyvesnis, tokiam apvaisinimui reikia mažiau spermatozoidų.
Ikrai būna dviejų tipų:
Tarptautinės teisės šaltiniai
thumb|right|200px| [[1864 m. Ženevos konvencija. Delegatų parašai]] Tarptautinės teisės šaltiniai – viešosios tarptautinės teisės normų šaltiniai; teisės aktai, veiksmai, iš kurių kyla tarptautinės taisyklės (tarptautinės teisinės normos).
Bentski šou
Buveinės adresas: S. Daukanto g. 28A, Kaunas.
Aušra (laikraštis)
„Aušra” (AUSZRA) – pirmasis Didžiajai Lietuvai skirtas spausdintas mėnesinis visuomeninis politinis ir literatūrinis žurnalas lietuvių kalba, vadinęsis mėnesiniu laikraščiu „Auszra“, 1883–1886 m. leistas Ragainėje ir Tilžėje. thumb|200px|Aušra 1884 m. Nr. 1,2,3. thumb|200px|Vienas iš puslapių 1884 m. Aušroje thumb|200px|Aušra 1884 m. Nr. 10-11
Bentski šou
„Tynta“
Viena iš labiausiai išpopuliarėjusių sudėtinių laidos dalių buvo „tautinis“ šokis „Tynta“. Jo autoriai – laidos „Bentski šou“ kūrėjai ir aktoriai kauniečiai Ričardas Rickevičius, Aušrys Kriščiūnas ir Andrius Rožickas.
Laidos intarpais su armonika muzikantas dainuodavo: „…Bentski šou, Bentski šou – visi žiūri Bentski šou…“.
Mikalojus Svinarskis
1764 metais buvo pasiuntinys į elekcinį seimą nuo Poznanės vaivadijos, buvo Stanislovo Augusto Poniatovskio elektorius nuo Poznanės vaivadijos.
Šventasis (serialas)
Šventasis – Didžiosios Britanijos kriminalinis televizijos serialas, kurtas 1962–69 m. Jo pagrindas – rašytojo Leslie Charteris sukurtas Saimono Templerio (Simon Templar) personažas, pirmą kartą pasirodęs dar 1920-aisias.
Aušra (laikraštis)
Žurnalas
Pirmieji penki 1883 m. numeriai buvo spausdinti Ragainėje (dab. Nemanas), nuo 6-to numerio iki 1886 m. – Tilžėje, iš viso išleista 40 žurnalo numerių (29 knygelės): 1883 m. – 10 numerių (8 knygeles); 1884 m. – 12 numerių (7 knygelės); 1885 m. – 12 numerių (8 knygelės); 1886 m. – 6 numeriai (6 knygelės). Tiražas buvo apie 1000 egz. Laikraštis turėjo pasirodyti kiekvieno mėnesio 20-ąją dieną.
„Aušra“ slaptai gabenta ir platinta Lietuvoje, įvairiose kitose Rusijos imperijos vietose, pasiekė Vakarų Europos, Jungtinių Amerikos Valstijų lietuvius. Užsimokėjusių prenumeratorių 1883 m. buvo 70, 1884 m. – apie 300 (kitomis žiniomis – 240), 1885 m. – 250, 1886 m. – 175.
Leido Lietuvos mylėtojų draugija, kurios svarbiausi veikėjai buvo Juozas Andziulaitis-Kalnėnas, Jonas Basanavičius, Ansas Bruožis, Stanislovas Didžiulis, Martynas Jankus, Jurgis Mikšas, Petras Kriaučiūnas, Juozas Miliauskas, Martynas Šernius, Jonas Šliūpas, Petras Vileišis, Andrius Vištelis-Višteliauskas. Laikraštis buvo skirtas caro valdomos Lietuvos dalies skaitytojams ir tiems Rusijos miestams, kur gyveno lietuviai inteligentai. Leidinyje bendradarbiavo daugiau kaip 70 autorių. Apie 20 slapyvardžių dar neatskleista.
Šventasis (serialas)
Viso buvo sukurta 118 serijų: 71 nespalvota (1–4 sezonai) ir 47 spalvotos (5–6 sezonai). Pagrindinio vaidmens atlikėjas Rodžeris Mūras pats mėgino įsigyti teises ekranizuoti „Šventojo“ istorijas, tačiau apsidžiaugė gavęs galimybę vaidinti seriale. Po to, kai filmas tapo spalvotas, Mūras kartu su prodiuseriu Robert S. Baker tapo serialo bendrasavininkiu. „Šventasis“ yra antrasis pagal trukmę serialas, sukurtas Didžiojoje Britanijoje (ilgesnis yra tik „Keršytojai“).
Aušra (laikraštis)
Istorija
Apie būtinybę Lietuvoje leisti periodinį leidinį lietuvių kalba buvo mąstoma nuo pat neoficialaus spaudos lietuviškai lotynišku šriftu uždraudimo. 1856 m. pabaigoje Laurynas Ivinskis sudarė pavyzdinį laikraščio „Aitvaras“ numerį. Tačiau bandymai gauti leidimą vis nepavykdavo. Peterburgo ir Maskvos lietuviai studentai 1875–1876 m. Peterburge jau buvo leidę hektografuotus laikraštėlius „Kalvis melagis“. Bet, kai jaunosios lietuvybės ugdytojų kartos atstovams Petrui Vileišiui, Jonui Šliūpui ir Jonui Spuduliui nepavyko gauti rusų valdžios sutikimą leisti legalius lietuvių laikraščius Rusijoje, Jono Basanavičiaus iniciatyva buvo pamėginta Prūsijoje įsteigti draugiją ir Lietuvoje platinti Klaipėdoje M. Šerniaus redaguotą „Lietuvišką ceitungą“. Tačiau vėliau Jurgis Mikšas, pasitaręs su Jonu Šliūpu ir Petru Vileišiu, J. Basanavičiui, kuris tuomet gyveno Bulgarijoje, pasiūlė leisti visiškai naują laikraštį. J. Šliūpo siūlymu laikraštį buvo nutarta pavadinti AUSZRA. Jau 1883 m. sausio 23 d. J. Basanavičius atsiuntė laikraščio programos apmatus su pratarmės tekstu ir keliais rašiniais pirmam numeriui.
Pirmasis numeris pasirodė 1883 m. balandžio mėnesį su atspausdinta kovo mėn. (kowinis) data. Pirmo numerio pratarmės pradžioje pateiktas senas romėnų posakis: „Homines historiarum ignari semper sunt pueri“ – „Žmonės, nežinantieji istorijos, visad lieka vaikai“. Tuo posakiu laikraštis vadovavosi visą laiką.
Šventasis (serialas)
Didelė dalis serijų yra sukurta pagal Leslie Charteris istorijas, tačiau yra ir originalių scenarijų.
1978 m. buvo sukurtas serialo tęsinys „Šventojo sugrįžimas“, kuriame Saimono Templerio vaidmenį atliko Ian Ogilvy, o 1997 m. – vaidybinis filmas „Šventasis“ su Val Kilmer.
Aušra (laikraštis)
Aušrininkai
Aušra suteikė XIX a. pabaigoje lietuvių tautinio atgimimo ir išsivadavimo judėjimui tam tikrą organizacinę formą. Apie laikraštį susibūrė neoficialus politinis literatūrinis lietuvių inteligentijos sambūris – Aušrininkai, jungęs dešiniuosius liberalus (Petras Vileišis), demokratus (Juozas Andziulaitis-Kalnėnas, Jonas Mačys-Kėkštas) ir kairiuosius liberalus (Jonas Šliūpas). Jie skelbė ir skleidė to judėjimo idėjas ir vertybes, ugdė tautinę sąmonę, istorinę atminų, skiepijo dvasinį protestą bei pasipriešinimą caro valdžios priespaudai. „Aušroje“ buvo paskelbta daug įvairaus žanro raštų Lietuvos istorijos klausimais. Leidinys dažnai aktualizavo tautos praeities įvykius, reiškinius, asmenybes.
Tačiau pamažu prasidėjusi intensyvi lietuvių nacionalinio išsivadavimo judėjimo dalyvių idėjinė diferenciacija, augantis revoliucinis judėjimas, o dėl tų nesutarimų prasidėję ir finansiniai sunkumai, didele dalimi nulėmė palyginus neilgą laikraščio amžių.
Martyno Jankaus ir Ernesto Vėjerio mėginimai paversti aušrininkų organu laikraštį „Garsas“ (ėjo 1886–1887 m.) ir J. Basanavičiaus bandymas 1888 m. atgaivinti „Aušrą“ buvo nesėkmingi. Aušrininkus pakeitė naujos politinės grupuotės: šviesininkai, varpininkai, apžvalgininkai. Dešinysis aušrininkų sparnas ir katalikai Tilžėje leido „Šviesą“. Netrukus katalikai ten pradėjo leisti laikraščius „Žemaičių ir Lietuvos apžvalga“ (1890–1896 m.), „Tėvynės sargas“ (1896–1904 m.), „Žinyčia“ (1900–1902 m.). Tačiau tiesioginiu „Aušros“ įpėdiniu laikomas tų pačių žmonių leistas laikraštis „Varpas“.
Reikšmė
thumb|200px|Paminklas pirmajam lietuviškam laikraščiui [[Šiauliai|Šiauliuose]] Jau nuo pirmųjų numerių „Aušra“ skatino lietuvių tautos kovą prieš didžiavalstybinę nacionalinės priespaudos ir prievartinės asimiliacijos (polonizacijos, rusifikacijos ir germanizacijos) politiką, kurią lietuvių žemėse įgyvendino caro ir kaizerio valdžia, kai kurie dvarininkai ir dvasininkai. Lietuvių kalbai reikalavo lygių teisių su kitomis kalbomis, rūpinosi nacionalinės savimonės ir bendrinės literatūrinės kalbos, spaudos, lietuvių kultūros ugdymu, pasaulietinio švietimo gimtąja kalba plėtojimu.
„Aušra“ turėjo lemiamos reikšmės lietuvių tautiniam atgimimui. Ji sužadino tautinį lietuvių sąmoningumą, subūrė lietuvius inteligentus ir padėjo formuoti jų tolesnės veiklos pagrindus.
Tarptautinės teisės šaltiniai
Tarptautinės teisės subjektai – valstybės, tarptautinės organizacijos ir kiti subjektai – nėra vien tik pasyvūs subjektinių teisių ir pareigų turėtojai,- jie tiesiogiai dalyvauja kuriant tarptautinę teisę.
Tarptautinės teisės šaltinių sąrašas pateiktas Tarptautinio Teisingumo Teismo Statuto 38 str.:
Tarptautinėje teisėje nebūdinga griežta teisės šaltinių hierarchija: tarptautinė sutartis nebūtinai yra viršesnė ar turi pirmenybę prieš paprotį.
JT atskirų konvencijų neratifikavimas nebūtinai sąlygoja tai, kad sutartys nėra teisės šaltiniai atskiriems subjektams, normos išlieka privalomos; neratifikuotos normos taikytinos kaip tarptautiniai papročiai. Net ir tada, kai beveik visos valstybės yra šalys sutarties, kodifikuojančios tarptautinės teisės normas, šios normos išlieka kaip teisiniai papročiai.
Meksikos nacionalinis autonominis universitetas
thumb|260px|Universiteto rektoratas thumb|260px|Universiteto centrinė biblioteka thumb|260px|Universiteto medelynas thumb|260px|Universiteto miestelis Meksikos nacionalinis autonominis universitetas UNAM – seniausias ir didžiausias Meksikos bei vienas didžiausių pasaulio universitetų; svarbiausias mokslo ir kultūros centras Meksikoje. 2007 buvo apie 292 900 studentų, 42 350 dėstytojų.