cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šaldytas patiekalas
Pirmieji šaldyti patiekalai buvo aliuminio skardose ir buvo šildomi krosnyse. Šiais laikais dažniausiai naudojamos medžiagos, tinkamos mikrobangų krosnelėms. Pirmasis paketas buvo skirtas Padėkos dienai Jungtinėse Amerikos Valstijose ir jį sudarė kalakutiena su kukurūzų duonos padažu, šaldyti žirniai ir batatai.
Korongo provincija
Korongo provincija  – provincija Peru, Ankašo departamento šiaurinėje dalyje. Provincija padalinta į 7 apygardas. Sostinė – Korongas.
Kazimieras Muckus
Kazimieras Muckus (g. 1949 m. rugsėjo 4 d. Čysta Būda, Sasnavos valsčius) – Lietuvos biofizikas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras, sporto medicinos specialistas.
Biografija
1972 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1993 m. biologijos mokslų daktaras.
1972–1977 m. dirbo Z. Januškevičiaus širdies ir kraujagyslių sistemos fiziologijos ir patologijos mokslinio tyrimo institute, 1981–1987 m. – medicinos pramonės įmonėse. 1988–1991 m. dirbo Kauno medicinos instituto (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) Kardiologijos institute, 1991–2004 m. – Biomedicininių tyrimų institute; 1991–1999 m. Širdies elektrofiziologijos laboratorijos vedėjas. 1977–1980 m. ir nuo 1993 m. Lietuvos kūno kultūros instituto (nuo 1999 m. Lietuvos kūno kultūros akademija) dėstytojas, 2002–2008 m. Sporto biomechanikos informatikos ir inžinerijos katedros vedėjas; nuo 1995 m. profesorius.
Mokslinė veikla
Mokslinio tyrimo svarbiausios sritys – sinusinio mazgo elektrofiziologinės savybės, širdį veikiančių farmakologinių medžiagų poveikio mechanizmai, žmogaus judesių ir fizinių gebėjimų biomechanika. Paskelbė daugiau kaip 100 mokslinių darbų, iš jų 5 mokomąsias priemones.
Vasariškiai
Vasariškiai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 0,5 km į šiaurę nuo Vilainių, Nevėžio slėnio pašlaitėje. Greta eina Vilainių–Šventybrasčio plentas. Kolektyviniai sodai.
thumb|left|250px|Apleista senojo Vasariškių kaimo sodyba
Andrikienė
Andrikienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Andrikaitė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Andrikas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Grąžteliai (Pasvalys)
Grąžteliai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Vaškų.
Martin Waldseemüller
Martinas Valdzemiuleris (apie 1470–1522, ) – vokiečių kartogafas, išgarsėjęs po to, kai sudarė pasaulio žemėlapį (1507 m.). Naujajame žemėlapyje užrašu „Amerika“ buvo pažymėtos Amerigo Vespučio atrastos teritorijos (iki tol žemėlapiuose buvo žymimos tik kai kurios Naujojo Pasaulio salos). Martino Vladzemiulerio sudarytas pasaulio žemėlapis buvo pirmasis, kuriame Naujasis Pasaulis įvardijamas kaip Amerika.
Markas Vipsanijus Agripa
Markas Vipsanijus Agripa (Marcus Vipsanius Agrippa, 63 – 12 m. pr. m. e.) – romėnų karvedys ir politikas, artimas Augusto draugas ir bendražygis, laimėjęs daugumą mūšių, įskaitant Akcijaus mūšį prieš Antonijų ir Kleopatrą. Kartu su Oktavianu Augustu ir Gajumi Cilnijumi Mecenu buvo viena svarbiausių asmenybių, įkūrusių Romos Principato sistemą – imperatorių (princepsų) valdžią, pabaigusią Romos Respublikos ir pradėjusią Romos Imperijos epochą. Agripos anūkas Gajus tapo Romos imperatoriumi Kaligula, o proanūkis Liucijus Domicijus – Romos imperatoriumi Neronu.
Iškilimas
M. V. Agripos tėvas buvo Romos karvedys ir politikas Lucijus Vipsanijus Agripa. M. V. Agripa dar jaunystėje susipažino ir susidraugavo su būsimuoju imperatoriumi Oktavianu Augustu. Abu tarnavo G. J. Cezario vadovaujamos kariuomenės kavalerijoje. 45 m. pr. m. e. Romos Senate prasidėjus frakcijų kovoms, Cezaris M. V. Agripą, Oktavianą ir G. C. Mecenatą išsiuntė mokytis į Makedonijoje buvusius Romos legionus. M. V. Agripa ten taip pat mokėsi ir architektūros. Romoje nužudžius Cezarį, Oktavianas grįžo į sostinę. Tuo tarpu M. V. Agripa ėmė vadovauti Makedonijoje buvusiems legionams ir su jais užėmė Romą. Oktavianas Romoje kartu su Marku Antonijumi ir Lepidu sudarė vadinamąjį Antrąjį triumviratą kovai su Cezario žudikais. 42 m. pr. m. e. Graikijos teritorijoje, ties Philippi, po dviejų lemiamų mūšių Antrojo triumvirato kariuomenė įveikė jungtinę Cezario žudikų M. J. Bruto bei G. K. Longino armiją. Po mūšio Oktavianas paskyrė M. V. Agripą savo armijos legatu. Po Cezario nužudymo S. Pompėjus buvo paskirtas Romos karinio laivyno vadu. Philippi mūšyje respublikonams pralaimėjus, S. Pompėjus laivyną nuplukdė į Siciliją, joje įkūrė piratinę valstybę, prisijungė Sardiniją, Korsiką ir net ėmė grasinti Romai, neleisdamas nugabenti maisto produktų. 38 m. pr. m. e. Oktavianas atėmė iš S. Pompėjaus Sardiniją ir Korsiką, tačiau vėliau dviejų jūrų mūšių metu Oktavianas buvo sutriuškintas, o likusius jo laivus sunaikino audra. Romai vėl grėsė ekonominė blokada, todėl reikėjo skubiai sukurti naują laivyną ir surasti jam tinkamą vadą. Tuomet jis pavedė M. V. Agripai sukurti naują laivyną kovai su piratais.
Oktaviano laivyno reforma
Agripa vadovavo armijai Galijoje ir iš ten buvo skubiai iškviestas į Romą. Markui atiteko apleistas, karui neparengtas laivynas. Apsaugant laivus nuo greitaeigių priešo laivų taranų smūgių, Agripos įsakymu romėnai savo laivų korpusus vaterlinijos lygyje sutvirtino papildoma apsaugine juosta. Agripa suprato, jog laivynui gyvybiškai reikalinga gerai apsaugota, įrengta ir netoli karo veiksmų teatro esanti atraminė bazė. Jis įsakė iškasti du kanalus iki Averino ežero taip sukurdamas naują laivyno bazę, pavadintą Julijumi.
Agripai patarus, Oktavianas išlaisvino 20 000 vergų ir jais papildė laivų ekipažus. Prasidėjo didelio masto laivų gamyba. Tuo pat metu Agripa lygiagrečiai pradėjo nuolatinį įgulų apmokymą. Antonijus 20000 pėstininkų iškeitė į 120 Tito Statilijaus Tauro vadovaujamų laivų.
36 m. pr. m. e. pavasarį laivynas buvo pasirengęs karui. Pagal planą prie Mesinos armija turėjo būti permesta į Siciliją ir sutriuškinti Pompėjaus laivyną. Dėl audros jūroje jiems teko grįžti į Julijų remontui.
Audra rimtai apgadino ir 70 laivų Lepido laivyną, plaukusį iš Afrikos susijungimui su Oktaviano laivais, o Antonijaus 120 laivų laivynas buvo priverstas ieškoti išsigelbėjimo Graikijoje.
Milo mūšis
Baigęs remontuoti audros apgadintus laivus Agripa pasuko prie Liparų salų ir užėmęs piečiausiai esančią Termeso salą stebėjo ties šiaurės rytų Sicilijos Milaco miestu susitelkusius Antonijaus laivus. Šiam laivynui vadovavo Demoharas, o pats Pompėjus su eskadra prie Mesinos ketino sukliudyti išsilaipinimą Sicilijoje.
Ilgai laukęs Agripa nutarė veikti ir jį atakavo su visomis pajėgomis, išskleista rikiuote. Atsakydamas, Demoharas jį pasitiko tokia pat kovos rikiuote. Kiekybiškai Agripa buvo pranašesnis, tačiau jo laivai buvo ne tokie manevringi, sunkūs, bet gerai apsaugoti nuo manevringesnių Pompėjaus laivų taranų smūgių. Pompėjaus vadai pasinaudojo savo pranašumu ir sugebėjo iš rikiuotės išvesti keletą Agripos laivų, tačiau smūgiai taranais nedavė lauktų rezultatų. Agripos laivų ekipažai sumaniai pasinaudojo svaidomosiomis mašinomis ir netrukus nuskandino priešo laivyno flagmaną. Demoharas persikėlė į kitą laivą ir buvo priverstas atsitraukti. Agripa prarado penkis laivus, o Demoharas trisdešimt. Agripa laimėjo pirmąją pergalę jūroje.
Mūšis ties Naulochu
Tuo metu Oktavianas išsilaipino Sicilijoje, o atgal į Regiumą grįžtančią jo eskadrą prie Taorminos sunaikino Sekstas Pompėjus. Šio mūšio metu Oktavianas buvo sunkiai sužeistas. Sausumos armijai grėsė rimtas pavojus, tačiau Agripa, įsitvirtinęs šiaurės Sicilijoje, skubiai į pagalbą pasiuntė tris legionus ir su šiomis jėgomis sudarė placdarmą Oktaviano armijai išsilaipinti. Pompėjus negalėjo pasipriešinti tokioms jėgoms ir nutarė karo veiksmus perkelti į jūrą ir 36 m. pr. m. e. rugsėjo 3 d., į rytus nuo Milo, ties Naulocho kyšuliu įvyko antrasis didelis jūrų mūšis tarp romėnų laivynų. Jį laimėjęs Agripa neteko tik trijų taranuotų laivų, tuo tarpu Sekstas Pompėjus 28, dar 17 pastarojo laivų pabėgo, o likę sudegė ar buvo pagauti.
Likusi be vado kariuomenė pasidavė Lepidui, tačiau Oktavianas papirko jo karvedžius, karius ir Lepidas beveik vienas susidūrė su gausia Oktaviano 45 legionų kariuomene. Pažymėtina tai, kad Lepidas po to dar ketvirtį amžiaus kartu su Oktavianu ir Antonijumi dalyvavo politinėje veikloje.
Po septynerių metų kovos triumviratas atsikratė Seksto Pompėjaus. Tuo būdu Agripa per pusmetį užbaigė karą Oktaviano naudai. Laivyno pagalba Agripa sumušė, o vėliau ir visiškai sunaikino Seksto Pompėjaus laivyną, jo šalininkus Sicilijoje ir iš būsimo imperatoriaus kelio pašalino pavojingą priešininką. Už tai jis buvo apdovanotas pergalės laurų vainiku.
Pompėjaus laivai buvo lengvi, greiti, manevringi, tuo tarpu Agripos laivai buvo grynai romėniški, tvirti, sunkūs, aukšti ir masyvūs, nerangūs, tačiau būtent šia kryptimi toliau buvo plėtojama romėnų laivų gamyba.
Agripos laivai buvo aprūpinti daugybe svaidomųjų mašinų ir įrengimų, bokštų, kuriais naudotasi iš viršaus bei iš atstumo buvo apšaudont priešininką. Laivuose buvo ir kiekybinis Agripos karių pranašumas. Tuo tarpu Pompėjaus karvedžiai vėlėsi į abordažinius mūšius, kuriuose dėl kiekybinio pranašumo, Agripa iš anksto buvo pranašesnis. Jis galėjo priešą atakuoti frontu ir pasinaudojus greičiu jį apsupti, suardyti rikiuotę, išskaidyti laivus ir po vieną juos sunaikinti pranašesnėmis pajėgomis.
Kova su Marku Antonijumi
Naulocho mūšyje Sekstas Pompėjus nedalyvavo ir jį stebėjo nuo kranto. Jam teko bėgti į Mesiną, o iš ten į Mažąją Aziją. 35 m. pr. m. e. Sekstas Pompėjus buvo pagautas Mileto mieste (dab. Turkijos teritorija) ir Marko Antonijaus vietininkas Markas Ticijus jį nužudė be teismo. Tai prieštaravo Romos respublikos įstatymams, todėl po kelerių metų, prasidėjus konfliktui tarp Antonijaus ir Oktaviano, pastarasis šią žmogžudystę panaudojo kaip vieną iš teisinių ginklų prieš Antonijų.
Dėl amoralaus Antonijaus elgesio, jo vedybų su faraone Kleopatra pasipiktinusi visuomenė linko prie Oktaviano. Sutriuškinęs Sekstą Pompėjų Oktavianas savo pusėn patraukė ir Lepido legionierius. 36 m. pr. m. e. jis paleido triumviratą ir ištrėmė garbėtrošką Lepidą. Oktavianui atiteko Kirenaika šiaurės Afrikoje. Mirus Fulvijai jis išleido savo seserį Oktaviją už Antonijaus, kuris, nepasisydamas visuomenės opinijos ir žmonos, gyveno su paskutine Ptolemėjų dinastijos atstove Kleopatra. Paskelbus Kleopatrą žmona 33 m. pr. m. e. Antonijaus ir Oktaviano santykiai tapo iki kraštutinumo įtempti.
Išvijęs Oktaviją ir Kleopatrą paskelbęs savo žmona, Antonijus pradėjo savo valdas dalinti neteisėtiems faraonės sūnums. Senatas pasmerkė tokį Antonijaus elgesį. Antonijus persikėlė į Aleksandriją. Galinga imperija iro akyse ir, Oktaviano raginamas, senatas paskelbė Antonijui karą.
Milžiniški laivai, tvirti su stipriais taranais, sutvirtinti medinėmis juostomis, aukštais – iki 3 m. bortais, kurie į galus dar aukštėjo ir apsunkino abordažą. Deniuose buvo sunkios svaidomosios mašinos ir bokštai. Tai buvo lėti, mažai manevringi laivai, kurių pagrindiniu ginklu tapo svaidomosios mašinos. Antonijus pasinaudojo Agripos laivų kovojusių prie Naulocho prototipais. Žinių, jog juose buvo harpagai, korvusai neišliko.
Kleopatrą lydėjo 200 egiptiečių lengvų, greitaeigių laivų. Laivyną aptarnavo per 300 transportinių laivų. Bendras laivyno skaičius siekė 670 laivų. Tačiau Antonijus, turėdamas žymiai pranašesnes pajėgas, nesiėmė jokių karinių veiksmų. Žiemai jis patraukė į Patrus bei Achėją. Laivynas ir kariuomenė buvo išsklaidyti Jonijos jūros pakraščiuose, o pagrindinės pajėgos stovėjo prie Akcijaus kyšulio. Iš armijos ir laivyno ėmė dezertyruoti kariai, daugybė irkluotojų, prasidėjo ligos ir dar iki prasidedant mūšiams Antonijaus laivynas buvo visiškai pakrikęs. Antonijus turėjo pakankamai lėšų išlaikyti armijai, tačiau kariai badavo, nes buvo blogai organizuotas ir nereguliarus tiekimas. Paskubomis surinktos įgulos negalėjo užpildyti mirusiųjų, pabėgusių vietos, be to, jos buvo neapmokytos, nepasiruošę tokiems karo veiksmams.
Mūšis ties Akcijumi
Prie Graikijos krantų esančio Akcijaus iškyšulio 31 m. pr. m. e. įvyko lemiamas mūšis tarp Oktaviano Augusto admirolo Agripos vadovaujamo ir jungtinio Marko Antonijaus ir Egipto faraonės Kleopatros laivynų. Mūšį laimėjo Oktaviano Augusto kariuomenė.
Pažymėdamas pergalę prie Akcijaus Oktavianas pastatė miestą kurį pavadino Nikopoliu – pergalės miestu. Antonijus ir Kleopatra atsitraukė į Aleksandriją, kur ištisus metus dar laukė neišvengiamo likimo. 30 m. pr. m. e. rugpjūčio 1 d. Aleksandrijoje pasirodė Oktaviano laivynas. Paskutiniai legionai ir laivai pasidavė imperatoriui. Antonijus ir Kleopatra nusižudė. Gajus Julijus Cezaris Oktavianas Augustas tapo Romos valdovu. 31 m. pr. m. e. rugsėjo 2 d. jūrų mūšio metu Antonijus buvo galutinai sutriuškintas ir Egiptas tapo eiline Romos provincija. Prasidėjo Romos imperijos epocha.
Agripa laimėjęs tris didelius jūrų mūšius – prie Milo, Naulocho ir Akcijaus. Tačiau Agripa nesutiko, kad jam būtų surengtas ypatingas pagerbimas Romoje – triumfo eisena. Iš Oktaviano rankų jis priėmė tik pasižymėjimo ženklą – mėlynos spalvos vėliavą. Agripa ir toliau išliko artimiausiu imperatoriaus Oktaviano, pasivadinusio Augustu Cezariu, žmogumi. Po karo Galijoje, Palestinoje ir Juodojoje jūroje jis grįžo į Kampaniją, kur susirgęs 12 m. pr. m. e. mirė.
Kita veikla
M. V. Agripa pasižymėjo ne tik karo reikaluose. Būdamas edilu 33 m. pr. m. e. Romoje statė ir rekonstravo akvedukus, išplėtė Romos kanalizaciją, statė pirtis, įrengė sodus. Akcijaus mūšiui atminti Agripa Romoje pastatė Panteoną. Manoma, kad Agripa pastatė dabartinėje Prancūzijoje esantį ir į UNESCO paveldo sąrašą įtrauktą Gardo akveduką. Trečiojo konsulato metu Agripa Galijoje reformavo vietos administraciją, pertvarkė finansų sistemą bei visoje provincijoje įrengė romėnų kelius, vadinamąją Via Agrippa. Agripa taip pat buvo geografas. Remiantis graikų šaltiniais buvo sukurtas visos Romos imperijos žemėlapis.
Rygos naujienos
thumb|220px|Rygos naujienos, 1909 m.
Rygos naujienos – Latvijos lietuvių visuomenės, literatūros, politikos ir ekonomikos laikraštis, leistas 1909–1915 m. Rygoje.
Istorija
Leido ir oficialiai redagavo Liudvikas Jakavičius. Spausdino L. Jakavičiaus spaustuvė Rygoje. Išėjo 195 numeriai. Leido priedus: „Botagas“, „Rygos naujienų literatūros priedas“, „Rygos naujienų priedas“.
Liberalinės krypties savaitraštis nušvietė Rygos lietuvių socialinį ir politinį gyvenimą, rašė apie tautiečius, gyvenančius kituose kraštuose, informavo apie Lietuvos ir užsienio šalių įvykius.
Bendradarbiavo Tadas Balanda, Zigmas Gaidamavičius-Gėlė, Konstantinas Jasiukaitis, Jonas Krikščiūnas-Jovaras, Ona Pleirytė-Puidienė, Kazys Puida, Artūras Regratis, Balys Sruoga ir kt.
Redagavo Jonas Pleirys, Juozas Petrulis, Kostas Stiklius, Domas Šidlauskas.
Johanas Frydrichas fon Medemas
Grafas (nuo 1779 m.) Johanas Frydrichas fon Medemas (, ; 1722 m. rugsėjo 16 d. – 1785 m. rugpjūčio 4 d., Mintaujoje, Kuršo hercogystė) – iš Baltijos vokiečių kilęs Kuršo dvarininkas, laisvasis masonas.
Biografija
Buvo Livonijos ordino krašto magistro ir Mintaujos įkūrėjo Konrado fon Medemo, vadinamo Mandernu, palikuonis.
Johanas Frydrichas fon Medemas studijavo Karaliaučiaus (1741 m.) ir Jėnos (1744 m.) universitetuose. Tarnavo ATR kariuomenėje, jam buvo suteiktas rotmistro laipsnis. Už gerą tarnybą pakeltas į karaliaus šambelionus.
Kuršo hercogystėje valdė dvarus – nuo 1753 m.: Elėjos; nuo 1768 m.: Vecaucės, Midelhof, Endenhof; o taip pat Remtės (Remten), Kapelių (Cappeln) ir Viesatos (Weesahten). Arendavo Mežotnės dvarą, Lietuvoje buvo paskirtas Akmenės seniūnu.
1754 m. Mintaujoje buvo vienas iš masonų ložės „Prie trijų karūnuotų kalavijų“ įkūrėjų. 1779 m. Šventosios Romos imperatorius Juozapas II jam suteikė reichsgrafo titulą.
Kergeleninis jūrų lokys
Kergeleninis jūrų lokys (Arctocephalus gazella) – ruonių (Pinnipedia) pobūrio jūros žinduolis. Rūšies paplitimo arealas – Antarktinės salos, kurios nepasidengia ledu, ten jie dauginasi ir veda jauniklius. Kai kurie patinai ir jaunikliai linkę visus metus praleisti šalia ar ant kranto, tačiau labiausiai į šiaurę nutolę individai buvo pastebėti ties Brazilijos šiaure. Patelių migracijos kryptys nežinomos.
Suaugusių patinų svoris siekia apie 90 kg, patelių – apie 40 kg. Minta kriliu, galvakojais moliuskais (kalmarais), netgi paukščiais.
Kasčiukiškės
Kasčiukiškės – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Pyplių; seniūnaitijos centras. Yra Kaišiadorių V. Giržado mokyklos skyrius, biblioteka, išlikęs Kasčiukiškių dvaras.
Šaltiniai
thumb|left|260px|Tvenkinys Kasčiukiškėse
Andriukaitienė
Andriukaitienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Andriukaitytė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Andriukaitis.
Audofleda
Audofleda – Frankų karaliaus Chlodvigo I sesuo. Apie 493 mūsų eros metus ji ištekėjo už ostgotų karaliaus Teodoriko Didžiojo. Ta santuoka leido sudaryti aljansą su frankais, o ištekinęs savo dukteris už burgundų, vandalų ir vestgotų valdovų jis susigiminiavo su visais stambiais barbarų vakarų karalystėmis. Teodorikas ir Audofleda turėjo vienintelę dukterį – Amalsuntą, kuri nuo 526 iki 534 metų kaip karalienė-regentė valdė ostgotų karalystę.
Huaraso provincija
Huaraso provincija  – provincija Peru, Ankašo departamento centrinėje dalyje. Provincija padalinta į 12 apygardų. Sostinė – Huarasas.
Apygardos
thumb|left|240px|[[Palkakoča]]
Nadiya
thumb|156px|right|Kadras iš klipo „Signes“ (Ženklai) Nadiya (pranc. Nâdiya, tikras vardas Nadia Zighem; g. 1973 m. birželio 19 d.) – prancūzų pop dainininkė, buvusi Prancūzijos lengvosios atletikos čempionė 800 m bėgime (1989).
Gimė 6 vaikus turinčioje, iš Alžyro kilusioje šeimoje. Jos singlas „Parle-Moi“ (Pasakyk man), vos pasirodęs, užėmė pirmas vietas Prancūzijos ir Šveicarijos reitingų lentelėse. Tai stiprus gatvių lyrikos lydinys su šeimos temomis. Instrumentinė dalis pateikia naujovišką elektroninį garsą.
2006 m. vasarį Nadiya sugrįžo su singlu „Tous ces mots“ (Visi šie žodžiai). Po šios dainos sėkmės ji išleido trečiąjį savo albumą „Nâdiya“. Šiame albume taip pat šiek tiek juntama roko įtaka, palyginus su dviem ankstesniais atlikėjos albumais. Praėjus dviem savaitėms po albumo pristatymo pasirodė antrasis hitas „Roc“. Pastarojo vaizdo klipe Nadiya pasirodo didžiuliame stadione. Galiausiai tų pačių metų spalio 31 d. pasirodė trečiasis hitas iš albumo – „Amies ennemies“ (Draugai priešai)
John Maynard Keynes
Džonas Meinardas Keinsas, 1-asis baronas Keinsas (John Maynard Keynes, 1st Baron Keynes, 1883 m. birželio 5 – 1946 m. balandžio 21 d.) – britų ekonomistas.
Jo idėjos, vadinamos keinsizmu, turėjo didžiulę įtaką šiuolaikinei ekonomikai ir politinei teorijai, taip pat ir daugelio vyriausybių iždo politikai. Jis palaikė intervencionistinę vyriausybės politiką.
Gudzenka
Gudzenka – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Gudienos. Seniūnaitijos centras.
League of Legends
League of Legends (dažnai trumpinamas kaip LoL) – internetinis kompiuterinis daugelio žaidėjų žaidimas, kurį sukūrė ir išleido „Riot Games“ pagal populiarųjį to paties žanro žaidimą „Defense of the Ancients“ (DoTA).
Apie „League of Legends“ paskelbta 2008 m., o išleistas jis 2009 m. spalio 27 d. „League of Legends“ buvo palankiai įvertintas jį išleidus ir jo populiarumas paskutiniais metais gerokai išaugo. „Riot Games“ skelbia, kad kasdien šį žaidimą žaidžia 27 milijonai žmonių, o piko metu būna prisijungę apie 7.5 milijonų žaidėjų.
Žaidimas yra nemokamas, tačiau kiekvienas norintis gali nusipirkti taškų, už kuriuos galima atsirakinti papildomo turinio (nesuteikiančio pranašumo prieš neperkančius).
Žaidimo eiga
Visų žaidėjų pasirinkti čempionai atsiranda vadinamajame fontane, jų komandos bazėse, priešingose žemėlapio pusėse. Netoliese jų yra Nexus'as. Šis kristalo formos kūrinys yra pagrindinis žaidimo tikslas – kai kurios nors komandos Nexus'as sunaikinamas, žaidimą laimi jį sugriovusi komanda. Siekiant nusigauti iki priešingos komandos Nexus, reikia pereiti per visą perėją, kurią gina priešingos komandos bokštai. Braudamiesi per perėjas čempionai pasikelia lygį žudydami priešų čempionus ir jų pakalikus (kompiuterio valdomus personažus, periodiškai atsirandančius iš Nexus ir puolančius priešų komandos objektus). Lygį pasikelti galima ir džiunglėse, kovojant prieš neutralius monstrus. Ties kiekvienu įėjimu į bazę stovi inhibitorius (''), kurį sugriovus gerokai sustiprėja atsirandantys pakalikai.
Kiekvienas įveiktas pakalikas, neutralus monstras ir objektas už nugriovimą suteikia auksinių, kuriuos galima išleisti apsipirkinėjant parduotuvėje, esančioje prie fontano.
Fontane visų čempionų gyvybės palaipsniui atsistato.
Žemėlapiai
Šiuo metu yra išleisti ir veikiantys 2 žemėlapiai, tačiau esant įvairiems eventams žaidimo kūrėjai išleidžia naujus ir laikinus žemėlapius.
Summoners Rift – pirmasis, pats populiariausias ir daugiausiai žaidžiamas „League of Legends“ žemėlapis. Žaidėjai žaidžia 5 prieš 5, trijose perėjose. Jei pasirenkamas normalus žaidimo režimas, tuomet kiekvienas žaidėjas turi 90 sekundžių pasirinkti čempioną, o po to žaidimas prasideda. Galimas ir reitinguotas žaidimo režimas, kuriame komandų kapitonai iš pradžių parenka po 5 čempionus, kurių šiame mače rinktis nebus galima. Vėliau kiekvienas žaidėjas laukia savo eilės ir turi per 30 sekundžių išsirinkti čempioną iš likusiųjų.
The Howling Abyss – trečiasis žemėlapis, kuris turi tik vieną perėją. Žaidėjai kovoja 5 prieš 5 vienoje perėjoje. Čempionai yra parenkami atsitiktinai, nebent yra žaidžiamas "Poro King" Šiame žaidimo režime negalima sugrįžti į bazę atsistatyti gyvybių, taip pat negalima apsipirkti išėjus iš fontano.
Čempionai
2022 metų lapkričio 3 dieną buvo išleistas 160-asis čempionas. Dauguma čempionų turi 1 pasyvų ir 4 aktyvius sugebėjimus, kuriuos aktyvuoja pats žaidėjas. Paskutinis, ketvirtasis, sugebėjimas vadinamas pagrindiniu ir yra stipriausias iš visų likusių. Kiekvienas čempionas gali atakuoti ir paprastai. Vienų čempionų pagrindinis žalos šaltinis yra sugebėjimai, kitų paprastos atakos, pagal tai jie skirstomi į AP ir AD  čempionus.
Turnyrai
„League of Legends“ turnyrai šiuo metu yra tarp didžiausių ir daugiausiai susidomėjimo sulaukiančių e-sporto renginių pasaulyje. Vienas pirmųjų „League of Legends“ turnyrų buvo surengtas 2010 m. World Cyber Games didžiajame finale. Jame varžėsi komandos iš Kinijos, Europos bei JAV, tačiau pergalę pasiekė ir 7000 JAV dolerių laimėjo „Counter Logic Gaming“ komanda iš JAV.
2011 m. vasarą rengto 1-ojo „League of Legends“ sezono finalo prizinis fondas siekė 100 000 JAV dolerių. Šiame turnyre triumfavo Europos komanda „Fnatic“, įveikusi kitas Europos, JAV bei Azijos komandas ir gavo 50 000$ apdovanojimą. Turnyrą iš viso stebėjo 1,6 milijono žiūrovų, o pusfinalio mačo metu turnyrą stebėjo daugiau nei 200 tūkstančių žmonių.
2012 m. spalį rengtąjį antro sezono finalą laimėjo Taivano komanda Taipei Assasins, užsitikrindama 1 milijono JAV dolerių prizą. Daugiau nei 8 milijonai žmonių stebėjo turnyrą ir net 1,1 milijonas žmonių stebėjo turnyro finalą tiesiogiai. Tais metais, tai buvo daugiausiai peržiūrų turėjęs elektroninio sporto turnyras pasaulyje.
Andriukonis
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Andriukonienė (ištekėjusi moteris) ir Andriukonytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Medšarkiniai
Medšarkiniai (Laniidae) – žvirblinių (Passeriformes) būrio paukščių šeima. Priklauso nedideli, 25-120 g sveriantys paukščiai, kurių snapas stiprus ir iš šonų plokščias. Antsnapio gale yra aštrus dantukas. Žiočių kampuose auga šereliai. Kojos vidutinio ilgio, pirštų nagai smarkiai riesti. Sparnai trumpi, jų viršūnės apvalios. Spalva gana įvairi, dažniausiai balta, pilka, ruda ar juoda. Patinai didesni už pateles.
Gyvena pamiškėse, krūmuose. Lizdą suka krūmuose, medžiuose. Deda 4-6 margus kiaušinius. Peri patelė arba abu porelės nariai. Abu maitina ir jauniklius. Minta stambiais vabzdžiais, gaudo driežus, peles, lesa smulkių paukščių kiaušinius ir jauniklius. Didesnį grobį pasmeigia ant aštrių šakučių ar spyglių.
240px|thumb|left|Lanius ludovicianus
Paplitę Europoje, Azijoje, Afrikoje ir Šiaurės Amerikoje. Pasaulyje yra 30, Lietuvoje gyvena trys rūšys:
October (albumas)
October – antrasis studijinis airių roko grupės U2 albumas, išleistas 1981 m. spalio 20 d. Albumas pasižymi dvasingais religiniais dainų tekstais. Jį sudaro 11 dainų, dvi iš jų („Gloria“ ir „Fire“) išleistos kaip singlai. Dainai „Gloria“ taip buvo sukurtas videoklipas.
Istorija
1981 m. vasario mėnesį grupė baigė koncertinį turą, skirtą pristatyti debiutiniam albumui „Boy“ ir pradėjo kurti muziką naujam albumui. Tų pačių metų liepą darbai perkelti į įrašų studiją, tačiau sesijų metu fanai pavogė lagaminėlį, kuriame buvo laikomi Bono parašyti žodžiai būsimo albumo dainoms. Nepaisant to, grupė privalėjo tęsti įrašinėjimo darbus, taigi kai kurių dainų žodžius teko tiesiog improvizuoti. 2004 m. spalį dingęs lagaminėlis pagaliau sugrįžo į Bono rankas.
„October“ pardavimai parodo, jog tai – mažiausiai populiarumo sulaukęs U2 darbas, dažniausiai grupės fanų mėgstamiausių albumų sąraše atsiduriantis paskutinėje vietoje. Tik viena jo daina, kuri kaip ir albumas vadinasi „October“, pateko į U2 kompiliaciją „The Best of 1980–1990“. Tačiau 2001 m. žurnalo „CCM Magazine“ sudarytame 100 geriausių visų laikų krikščioniškos muzikos albumų sąraše jis užėmė 41-ąją vietą. Tai vienas iš dviejų U2 albumų, patekusių į šį sąrašą. Taip pat čia įtrauktas ir „The Joshua Tree“.
Dainos
Visoms šio albumo dainoms muziką sukūrė U2, o žodžius parašė Bono.
Plastiškoji sprogstamoji medžiaga
thumb|right|200px|JAV ir [[Singapūras|Singapūro karinių laivynų specialistai rengia užtaisus iš plastinės sprogstamosios medžiagos.]]
Plastiškoji sprogstamoji medžiaga (, plastique, putty explosives) – minkšta, pirštais minkoma sprogstamoji medžiaga (SM).
Pavadinimas
Šio tipo sprogstamosios medžiagos vadinasi plastiškosios sprogstamosios medžiagos, kadangi jos yra plastiškos, lengvai minkomos. Kasdieninėje kalboje plačiai naudojamas pavadinimas plastikinės sprogstamosios medžiagos yra klaidingas pažodinis angliško termino plastic explosive vertimas.
Iš tikrųjų egzistuoja sprogstamųjų medžiagų rūšis, į kurių sudėtį įeina polimerinis rišiklis. Tai polimeru klijuotos sprogstamosios medžiagos. Tačiau jos dažniausiai nėra plastiškos ir angliškai kitaip vadinasi.
Dabar pasenęs angliškas plastinių SM pavadinimas plastique atsirado iš sprogstamosios medžiagos Nobel 808, kurią 1940 m. į JAV įvežė iš D. Britanijos. Sprogstamoji medžiaga buvo supakuota siuntimui Prancūzijos Pasipriešinimo judėjimui, todėl turėjo prancūziškas etiketas su užrašais Explosif Plastique ('plastiškoji sprogstamoji medžiaga'). Prancūziškas žodis plastique tapo plastiškosios SM pavadinimu, naudojamu dalies amerikiečių ir prancūzų kalboje.
Sudėtis
Plastiškąsias SM sudaro:
Rišikliai ir plastifikatoriai sujungia disperguotos pagrindinės sudarančios sprogstamosios medžiagos daleles į masę, kuri turi išlikti plastiška numatytame temperatūros diapazone. Plastiškoji SM neturi sukietėti šaltyje ir suskystėti 40-60 °C temperatūroje. Taip pat plastiškoji SM turi būti atspari vandeniui.
Dažniausiai naudojami rišikliai – sintetiniai kaučiukai, plastifikuoti ftalio, adipo ar sebaco rūgšties esteriais.
Kai kuriose plastinėse SM plastifikatorius ir/ar rišiklis sprogimo metu irgi skyla išskirdami energiją ir didindami sprogimo galingumą.
Paskutiniais metais plastiškąsias SM žymi specialiais žymikliais (pvz., 0,1-0,5 % dimetildinitrobutano ar etilenglikoldinitrato). Tokias medžiagas lengviau aptikti tarnybiniais šunimis ar specialiais jutikliais, aptinkančiais ore esančius azoto junginius.
Žinomos plastiškosios sprogstamosios medžiagos yra Semtex ir C-4.
Naudojimas
Plastiškosios SM puikiai tinka griovimo darbams, nes iš jų lengva suformuoti užtaisus tokios formos, kad jų sprogimais būtų galima optimaliai permušti statinių sijas ir kitus atraminius elementus. Jų didelis detonacijos greitis ir tankis leidžia „pjaustyti“ metalą.
Plastiškosios SM naudojamos ir šaudmenyse – prieštankinėse minose, skeveldriniuose ardomosiuose sviediniuose, sprogdinimo virvutėse ir kitur.
Karinėse plastiškose SM paprastai naudoja heksogeną, o pramoninėse – jautresnį TEN, kurio kritinis skersmuo mažesnis.
Paprastiems sprogdinimo darbams plastiškųjų sprogstamųjų medžiagų paprastai nenaudoja, kadangi jos yra brangesnės už tiek pat efektyvias paprastas SM. Plastiškosios SM galingumas mažesnis, negu jos veikliosios dalies, kadangi plastiškosios SM gaminamos į sprogstamąją medžiagą įmaišant plastifikatoriaus, kad mišinys būtų plastiškas.
Istorija
Pirmoji žinoma plastiškoji SM buvo Alfredo Nobelio 1875 m. išrastas želignitas.
Prieš Pirmąjį pasaulinį karą D. Britanijos sprogstamųjų medžiagų chemikas Osvaldas Silberadas (Oswald Silberrad) gavo D. Britanijos ir JAV patentus eilei plastiškų SM, pavadintų nitroliais. Nitroliai buvo sudaryti iš nitrintų aromatinių angliavandenilių, kolodijaus ir oksiduojančių neorganinių druskų. Šiuose patentuose O. Silveradas aiškino ne kas yra sprogstamųjų medžiagų plastiškumas ir kodėl jis reikalingas, o kuo jo plastiškosios sprogstamosios medžiagos geresnės už kitas tokio tipo.
Viena paprasčiausių plastiškųjų SM yra ''Nobelio sprogstamoji medžiaga Nr. 808, dar žinoma kaip Nobel 808 arba Explosive 808 (taip vadinta D. Britanijos kariuomenėje per Antrąjį pasaulinį karą), kurią sukūrė D. Britanijos kompanija Nobel Chemicals Ltd'' prieš pat Antrąjį pasaulinį karą. Ji atrodė kaip žalias plastilinas su ryškiu migdolų kvapu. 2PK metais šią SM plačiai naudojo D. Britanijos Specialiųjų operacijų valdyba (Special Operations Executive; SOE) diversijoms, taip pat HESH tipo prieštankiniuose sviediniuose.
Mišinys C3 buvo efektyvus, tačiau pasirodė esąs per trapus šalto oro sąlygomis. Po 1960 m. jį pakeitė mišinys C-4, sudarytas irgi iš heksogeno, sumaišyto su rišikliu poliizobutilenu ir plastifikatoriumi di(2-etilheksil)sebacatu.
7-tą dešimtmetį Stanislavas Brebera (Stanislav Brebera) sukūrė plastiškąją SM Semtex, sudarytą iš heksogeno ir PETN mišinio su rišikliu ir plastifikatoriumi.
Gražulėnai
Gražulėnai – buvęs kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, už 4 km į pietus nuo Alvito.
Istorija
Alvito apylinkės Gražulėnų kaimas 1982 m. kovo 26 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.
Aukso Krantas (reikšmės)
Aukso Krantas gali reikšti:
Merkinė (kaimas)
Merkinė – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, išsidriekęs 4 km į rytus ir šiaurės rytus nuo Merkinės miestelio. Pro kaimą teka Stangė ir Strauja telkšo ežeras Mergelės Akelės. Praeina plentai, ,. Visur aplink – Dainavos giria. Prie Mergelės Akelių stovi Čiurlionio kelio skulptūros, yra I pasaulinio karo karių kapai.
Istorija
Iki 2017 m. buvo laikomas viensėdžiu.
Ganinas (Papelaukiai)
Ganinas (,, nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Černiachovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kamenskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Įsruties apskrities kaimas, 1938 m. Papelaukiai ir Pasmakriai prijungti prie Gnytuvos. 1947–2008 m. Kamenskojės apylinkės kaimas.
Andriukonytė
Andriukonytė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Andriukonienė (ištekėjusi moteris).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Andriukonis.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Max Payne 2: The Fall of Max Payne
Max Payne 2: The Fall of Max Payne – veiksmo kompiuterinis žaidimas; „Max Payne“ tęsinys. Žaidimą sukūrė suomių studija „Remedy Entertainment“, o 2003 m. spalio 14 d. išleido „Rockstar Games“.
Žaidimas kritikų sutiktas daugiausia teigiamai, nusivilta tik trumpoka žaidimo pasakojimo istorija. Nepaisant palankaus įvertinimo, žaidimo pardavimai nesusiklostė labai sėkmingai; „Rockstar Games“ motininė įmonė „Take-Two Interactive“ netgi nurodė „Max Payne 2“ pardavimus kaip priežastį, dėl kurios ši 2004 m. patyrė finansinių sunkumų.
Kovotojai su nusikalstamumu
Turinys
left|thumb|150px Uoste susipažinę Metas ir Vilburis ne tik neranda darbo, bet ir turi bėdų su čia įsigalėjusia gauja. Metas pasiūlo planą kaip užsidirbti – tereikia apiplėšti vienos įmonės kontorą, kai į ją inkasatoriai bus atvežę pinigus algoms. Naujieji kompanionai taip ir padaro, tačiau supainioja duris ir per klaidą įsiveržia į policijos nuovadą. Norėdami išsisukti iš situacijos, jie sakosi tik juokaujantys, o iš tiesų norintys būti priimti į tarnybą. Netrukus jie su būriu naujokų atsiduria kapitono Makbraido rankose ir priversti baigti apmokymus bei apsivilkti uniformas. Tapę policininkais, bičiuliai visaip stengiasi būti išmesti iš tarnybos, tačiau vietoje to sulaukia vis didesnių kapitono pagyrų.
Netrukus Metas susipažįsta su Siuzi Ly, kurios dėdė dingo uoste, ir, stengdamasis jai patikti, su Vilburiu ima tirti šį reikalą, vėl susidurdamas su uosto gauja bei padėdamas policijai išaiškinti narkotikų kontrabandos tinklą.
Apdovanojimai
1978 m. filmas pelnė vieną Golden Screen apdovanojimą.
Andriušienė
Andriušienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Andriušytė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Andriušis.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Dopėnai
Dopėnai arba Pokryškinas (, nuo 1938 m. Grünweide, nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Nesterovo rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Prigorodnojės kaimo gyvenvietės kaimas  į pietryčius nuo Nesterovo.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Stalupėnų apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Stalupėnų rajono, vėliau Nesterovo rajono, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Pokryškino apylinkės (Покрышкинский cовет) centras.
Apylinkė
Pokryškino apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:
Šlapakiai (Latvija)
Šlapakiai – gyvenvietė pietryčių Latvijoje, Aukštutinės Dauguvos savivaldybėje, į rytus nuo Daugpilio miesto, Salienos valsčiuje (pagaste), į pietus nuo Salienos. 60 gyventojų (2021 m.).
Gražuliai (Švenčionys)
Gražuliai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Šventos.
Lietuvos Respublikos prezidentūra
250px|miniatiūra|LR Prezidentūros rūmų kompleksas (žali stogai) 250px|miniatiūra|LR Prezidentūros rūmų kompleksas
Lietuvos Respublikos Prezidentūra – LR prezidento rezidencija ir darbo vieta, esanti Vilniaus senamiestyje, prie Vilniaus universiteto, S. Daukanto a. 3.
Tarpukariu LR prezidentūra buvo Kaune, XIX a. vidurio pastate. Ji vadinama Istorine prezidentūra.
Istorija
thumb|250px|Prezidentūros fasadas
Prezidentas čia eina savo pareigas ir priima užsienio dignitorius. Rūmų fasadas papuoštas Vyčiu. Kai Prezidentas yra rūmuose, virš Vyčio iškeliama Prezidento vėliava. Rūmai yra vėlyvojo klasicizmo (ampyro) stiliaus.
Prezidentūros rūmų parko ąžuolai – savivaldybės saugomas gamtos paveldo objektas.
Centrinis profsąjungų stadionas
Centrinis profsąjungų stadionas yra įvairios paskirties stadionas Voroneže, Rusijoje. Daugiausiai naudojamas futbolo varžyboms. Pastatytas 1927 m. Talpina 31 743 žiūrovus. Namų rungtynes žaidžia FK Fakel Voronež ir FC FSA Voronezh futbolo klubai.
2010 m. stadione vyko draugiškos rungtynės tarp Rusijos ir Belgijos rinktinių. Svečiai rungtynes laimėjo rezultatu 0–2.
Triušiai (filmas)
Triušiai – 2002 m. filmas, kurio scenarijaus autorius ir režisierius Deividas Linčas. Filmas sudarytas iš aštuonių trumpų vaizdo epizodų. Filmas, atskiromis dalimis, pirmiausia buvo pademonstruotas DavidLynch.com tinklalapyje. Tačiau jo dabar ten nebegalima rasti. „Triušių“ filmuota medžiaga dar kartą panaudota kitame Deivido Linčo filme Vidaus imperija. „Triušiai“ pristatomi tokia anotacija: „Bevardžiame mieste tvindomame užsitęsusio lietaus… trys triušiai gyvena baimingoje paslaptyje“. Kaip ir daugelyje Deivido Linčo filmų, muzikinis takelis buvo sukurtas Angelo Badalamenti.
Andriuška
Andriuška − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Andriuškienė (ištekėjusi moteris) ir Andriuškaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Blizgantysis kolibris
Blizgantysis kolibris (Chlorostilbon lucidus) – kolibrinių (Trochilidae) šeimos paukštis. Paplitęs šiaurės rytų Argentinoje, rytų ir centrinėje Bolivijoje, rytų Brazilijoje, Urugvajuje ir Paragvajuje.
Gyvena pusiau atvirose erdvėse, parkuose, miestų želdiniuose.
Iki 2006 m. rūšis klaidingai buvo vadinama Chlorostilbon aureoventris.
Tenisas 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
thumb|Vienetų finalas. '''Tenisas 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse''' – pirmosios teniso varžybos olimpinėse žaidynėse, kurios vyko Atėnų vejos teniso klube, Atėnuose.
Merkio Vilkiškės
Merkio Vilkiškės – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Turgelių.
Partnerinis stalas
thumb|right|250px|Partnerinis rašomasis stalas Partnerinis stalas, dvigubasis stalas  – senoviškas rašomojo stalo tipas, primenantis du spintelinius rašomuosius stalus, sujungtus priekiais. Partnerinis stalas turi dvi darbo vietas, dirbantieji sėdi veidais vienas į kitą.
Šio tipo stalus sugalvojo D. Britanijoje kaip darbo stalus bankininkystės partneriams. Šie stalai paprastai buvo skirti vyresniesiems bankų tarnautojams, norintiems dirbti kartu ir tuo pačiu metu naudotis spintelinio stalo patogumais ir prestižiškumu. Partneriniai stalai buvo sukurti tobulinant anksčiau Anglijos džentrių ir kilmingųjų dvaruose naudotus bibliotekinius stalus.
Daugelis XIX a. partnerinių stalų yra pagaminti iš aukštos kokybės medienos (ąžuolas, juodmedis, riešutmedis) ir puošti oda bei žalvarine furnitūra. XX a. pagaminta nemažai senųjų partnerinių stalų kopijų.
Aleksandras Kernagis
Aleksandras Kernagis (1911 m. rugsėjo 9 d. Svirnuose, Kavarsko valsčius – 1980 m. gegužės 12 d. Kaune) – Lietuvos aktorius, teatro režisierius, dramaturgas.
Biografija
Baigė Kėdainių pradžios mokyklą, 1930 m. Kėdainių gimnaziją, 1933 m. Valstybės teatro vaidybos mokyklą, Boriso Dauguviečio kursą. 1938–1940 m. studijavo teisę Vytauto Didžiojo universitete, 1940–1942 m. Vilniaus universitete.
Aktorinė veikla
Vaidybai būdinga aštri forma. Sukūrė daugiausia charakterinių vaidmenų, svarbiausi:
Tuščiakotis baravykenis
Tuščiakotis baravykenis – alksniabaravykinių (Gyroporaceae) šeimos, baravykenių (Boletinus) genties grybų rūšis.
Maumedynai, miškai, parkai (tik po maumedžiais). Vasara, ruduo. Kepurėlė ir kotas kaštono spalvos. Kotas su pilkšvu žiedu.
Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 6–10 cm skersmens, kartais didesnė, bukai kūgiška, paplokščia, su gūbreliu, matinė, sausa, šiurkšti - plaušuotai žvyneliuota, kaštono, rausvai rudos spalvos. Vamzdeliai trumpi (0,5–1 cm), žalsvai geltoni, kotu nuaugę žemyn. Poros didelės, išsidėsčiusios spinduliškai, labirintiškai. Kotas 4–5×1–2 cm, į pagrindą nežymiai storėjantis, kartais nusmailėjęs, su nedideliu, pilkšvu žiedu, kepurėlės spalvos. Trama šviesiai geltona, tampri, be ypatingo kvapo ir skonio, spalvos nekeičianti. Sporos 7–8 (10)×3–4 μm.
Būdingi požymiai: vamzdeliai trumpi, poros labirintiškos, didelės, trama spalvos nekeičia.
Auga pavieniui, po kelis vaisiakūnius, miškuose, parkuose - tik po maumedžiais, rugpjūčio - spalio mėn. Valgomas, labai retas. Saugomas.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 45 psl.
Jaunbornė
Jaunbornė – gyvenvietė pietryčių Latvijoje, Aukštutinės Dauguvos savivaldybėje, į rytus nuo Daugpilio miesto, Salienos valsčiuje, netoli Dauguvos upės. 18 gyventojų (2021 m.). Yra katalikų Šv. Kryžiaus bažnyčia.
Ambraziūnai
Ambraziūnai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Pajieslio, prie kelio į Plinkaigalį. Per kaimą teka Šušvės intakas Šakė, o toliau vakaruose, ant Šušvės slėnio šlaito stūkso Ambraziūnų piliakalnis.
Istorija
XX a. pr. Ambraziūnai buvo okolica. Čia valdas turėjo Deveikiai, Ivaškevičiai, Mostavičiai, Račkauskai.
Gyventojai
thumb|left|250px|Ambraziūnai iš šiaurės pusės thumb|left|250px|Ambraziūnų piliakalnis
Sibiras
right|260px|thumb|         [[Sibiro federalinė apygarda            Geografinis Sibiras             Sibiras plačiąja (tradicine) prasme ]]
Tradiciškai Sibiru laikoma visa Rusijos teritorija, esanti į rytus nuo Uralo kalnų. Tačiau daugelyje tarybinių šaltinių Sibirui nepriskiriama Ramiojo vandenyno pakrantė, vadinama Rusijos Tolimaisiais Rytais (Primorė, Kamčiatka, Chabarovsko kraštas, Čiukotka ir kt.) Pagal tokią sampratą Sibiras apima teritoriją tarp Uralo kalnų vakaruose, Arkties-Ramiojo vandenyno vandenskyros rytuose, Arkties vandenyno šiaurėje bei Vidurinės Azijos pietuose. Plotas šiuo atveju yra 10 mln. km², ilgis iš rytų į vakarus 7000 km, iš šiaurės į pietus 3500 km.
Geografija
thumb|250px|Altajaus kalnai ir [[Katūnės upė.]]
Paviršius
Sibirui kartais priskiriami Rusijos Tolimieji Rytai pasižymi ugnikalnių gausa – per Kamčiatkos pusiasalį ir Kurilų salas driekiasi Ramiojo vandenyno ugnies žiedo vakarinis pakraštys, todėl ten gausu veikiančių ugnikalnių, karštųjų versmių, dažni žemės drebėjimai. Svarbiausi ugnikalniai yra Avačos Sopka, Kliučių Sopka, Kronokų Sopka, Alaidas ir kt., be to, Kamčiatkoje yra unikalus Geizerių slėnis.
Sibirui priklauso nemažai salų Arkties vandenyne – Šiaurinė Žemė, Naujojo Sibiro salos, Vrangelio sala ir kt.
Klimatas
Didžiojoje Sibiro dalyje būdingas subarktinis ir vidutinių platumų klimatas, o Arkties vandenyno salose – arktinis klimatas. Dėl didelių nuotolių nuo vandenynų Sibirui būdingas žemyninis ir ryškiai žemyninis klimatas, sudarantis itin ekstremalias ir rūsčias klimatines sąlygas. Beveik visoje Sibiro teritorijoje vidutinė metinė oro temperatūra yra žemiau 0 °C. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra svyruoja nuo -16 °C pietų Sibire iki -48 °C rytų Jakutijoje. Pastarajame regione yra ir Šiaurės pusrutulio bei visos Žemės, išskyrus Antarktidą, šalčio polius – Oimiakono gyvenvietėje užfiksuota −67,7 °C temperatūra. Viduržiemyje Sibire susidaro galingas Sibiro anticiklonas, todėl ilgam įsivyrauja giedri, nevėjuoti orai, išsilaiko plona sniego danga.
Vasara šiaurės Sibire labai trumpa, temperatūra tepakyla iki 5–10 °C. Einant toliau į pietus vasaros šiltesnės ir ilgesnės, liepos vidurkis pasiekia 23 °C, o kartais oras įkaista iki 35–40 °C.
Suminė saulės radiacija šiaurės Sibire siekia 60–80 kcal/cm², vidurio Sibire 60–80 kcal/cm², o pačiuose pietuose 100–120 kcal/cm². Oro slėgis žiemą labai skirtingas, nuo 1012–1018 mb šiaurėje iki daugiau nei 1040 mb pietuose. Vasarą slėgis išsilygina apie 1006–1012 mb.
Kritulių kiekis gan skirtingas – nuo 100–200 mm šiaurės rytų Jakutijoje iki daugiau nei 2000 mm Altajaus šlaituose. Didžiausia dalis kritulių iškrenta vasarą, lietaus pavidalu. Tolimuosius Rytus veikia musonai, todėl ten irgi būdingas didelis kritulių kiekis (>700 mm).
thumb|250px|Ilgiausia Sibiro upė Lena. thumb|250px|Dėl įšalo susidaręs kreivamiškis.
Hidrologija
Dėl amžinojo įšalo ir mažo garuojamumo Sibire susidaręs labai tankus hidrologinis tinklas. Beveik visas Sibiras priklauso Arkties vandenyno baseinui, tik rytai (Tolimeji Rytai) – Ramiojo vandenyno baseinui. Visos svarbiausios upės teka iš pietų (nuo kalnų) į šiaurę (vandenyną): Obė, Jenisiejus, Lena, Jana, Kolyma, Indigirka. Pirmosios trys yra vienos ilgiausių pasaulio upių ir turi daug ilgų intakų (Irtyšius, Tobolas, Išimas, Angara, Žemutinė Tunguska, Viliujis, Aldanas, Vitimas ir kt.). Iš Ramiojo vandenyno baseino upių ilgiausia yra Amūras.
Šiaurinėje Sibiro dalyje telkšo nesuskaičiuojama galybė palyginti nedidelių, apvalių, termokarstinių ežerėlių. Didieji Sibiro ežerai yra tektoninės kilmės, iš jų didžiausias yra Baikalas (giliausias pasaulio ežeras). Kiti dideli ežerai yra Taimyro ežeras, Čanai, Teleckojės ežeras, Lamos ežeras, Chantajaus ežeras. Sibire yra ir dideli pelkių plotai, ypač Vakarų Sibiro lygumoje.
Dirvožemiai
Beveik visą Sibirą išskyrus jo pietvakarius ir pietryčius apėmęs amžinasis įšalas. Dėl jo susidarę įvairūs kriolotiniai dariniai – ampalai, bulgunjachai ir kt.
Centrinėje Sibiro dalyje slūgso įšalę taigos dirvožemiai, Vakarų Sibire – jauriniai bei velėniniai-jauriniai dirvožemiai, šiaurėje – Arkties ir tundros glėjiniai dirvožemiai. Pietinę ir rytinę dalį apima kalnų taigos (daugiausia jauriniai) dirvožemiai, besikaitaliojantys su kalnų tundrų dirvožemiais. Pačiuose pietuose yra pievų juodžemių, miškų pilkžemių, stepių zonos juodžemių, kalnų juodžemių, rudžemių ir pilkžemių ruožų. Upių slėniuose plyti salpiniai aliuviniai dirvožemiai, o Kamčiatkoje bei Kuriluose – vulkaninės kilmės turtingi humusu velėniniai dirvožemiai.