cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Žemaičių lietuviškasis sąjūdis
Žemaičių inteligentų grupės ir jų veikla iki 1830–1831 m. sukilimo
Žemaičių lietuviškasis sąjūdis formavosi kaip atskirų, dažnai didikų mecenatystės būdu išlaikomų, sava kultūra besirūpinančių intelektualų grupių veiklos padarinys. Jo pradžia yra būtent Žemaitijoje ir turėtų būti siejama su Juozapo Arnulfo Giedraičio aplinka. Šiai aplinkai priklausė tokie lietuvių kultūroje žinomi žmonės kaip Antanas Klementas ir Dionizas Poška. Pats Juozapas Arnulfas Giedraitis domėjosi lietuvių kultūra, 1806 m. išvertė į lietuvių kalbą evangelijas, o 1816 m. visą Naująjį Testamentą. Buvo bandyta versti ir pasaulietinę literatūrą. 1809 m. Giedraitis vertė į lietuvių kalbą Torkvato Tasso kūrybą. Kiek vėliau susiformuoja žemaičių literatų, palaikiusių tarpusavio ryšius, grupė. Jai priklausė Dionizas Poška ir ekscentrikas poliglotas L. Uvainis. 1824 m. D. Poška parašo, o 1829 m. lenkų kalba Varšuvoje atspausdina publicistinį darbą „Kaimiečio artojo mąstymai“, kur kelia mintis apie būtinumą mokytis Lietuvos istorijos ir rašyti darbus apie Lietuvos istoriją. D. Poška rūpinosi užmegzti ryšius su Vilniaus universiteto profesoriais J. Lobojka ir J. Leleveliu, žinomu Lietuvos teisės tyrinėtoju T. Čackiu. XIX a. 3 dešimtmetyje aktyviausiai veikia Vilniuje susibūrusių žemaičių, universiteto studentų grupė. 1822–1823 mokslo metais Vilniaus universitete studijavo 78 studentai iš Žemaitijos, t. y., beveik dešimtadalis visų studentų. Aktyvios lietuviškos kultūrinės veiklos lyderiais laikytini Kajetonas Nezabitauskis, Simonas Daukantas, Simonas Stanevičius ir grafas Jurgis Pliateris. 1824 m. Kajetonas Nezabitauskis išspausdina greitai išpopuliarėjantį lietuvių (žemaičių) kalbos elementorių. Jis ir vėliau sielojasi, kad yra tokių, kurie, tik paminėjus kelis žemaitiškus žodžius, ar nuraustą ar nusijuokią, o kiti jaučia pasibjaurėjimą, nors nė vienas protingas žmogus čia negalėsiąs rasti nieko juokingo ar bjauraus. Tai tipiška savo gimtąją kalbą puoselėti raginančio tautinio judėjimo atstovo pozicija, XIX a. sutinkama daugelyje pavergtų tautų. K. Nezabitauskis kėlė ir žurnalo leidimo žemaičių kalba planus, bet jie liko nerealizuoti.
Žemaičių aktyvistai 1831–1863 m.
Vilniaus universiteto uždarymas ir 1830–1831 m. sukilimo nesėkmė išblaškė ir žemaičių intelektualus. Bet ir po sukilimo jų veikla buvo tęsiama. 1835 m. į Peterburgą atvykus S. Daukantui, apie jį vėl susitelkia eilė kitų Lietuvos patriotų. Tarp jų – I. Onacevičius, V. Anastasevičius, J. Križanauskis ir kt. 1842 m. į Peterburgo žemaičių būrelio veiklą įsijungia ir Motiejus Valančius. Būtent būrelio idėjų veikiamas M. Valančius parengė Žemaičių vyskupystės istoriją lietuvių kalba. Šis darbas aiškiai buvo įtakotas S. Daukanto veikalų iš Lietuvos istorijos, su kurių rankraščiais M. Valančius buvo supažindintas. M. Valančiui nuo 1845 m. pabaigos įsikūrus Varniuose, lietuviškosios kultūros vystymo entuziastai ėmė telktis Varniuose. Tapęs Žemaičių vyskupu M. Valančius pasikvietė į Varnius ir S. Daukantą. Seni bendražygiai čia susipyko, greičiausiai dėl skirtingų veiklos prioritetų(M. Valančiui svarbiausia buvo katalikų bažnyčia, o bažnyčios lietuviškumas ir mokymas lietuvių kalba buvo daugiau pastoracijos priemonė o S. Daukantui pirmiau visko buvo lietuviškoji kultūra ir jos ugdymas), nors visos konflikto aplinkybės taip ir yra neišaiškintos dėl šaltinių stokos. Nepaisant S. Daukanto pasitraukimo Valančius neapleidžia ir lietuviškos veiklos, 1859 m. yra siekiama gauti leidimą leisti lietuvių kalba laikraštį „Pakeleivingas“. Šie siekimai susiduria su Rusijos biurokratinės mašinos įtarumu ir žlunga. Be ryškiausių šio laikmečio figūrų lietuvių kultūros vystymu rūpinasi ir keli kiti asmenys, kurie turi kiek mažiau galimybių organizuotam kolektyviniam veikimui. Iš tokių minėtinas Liudvikas Adomas Jucevičius.
Ivars Godmanis
Ivaras Godmanis (, g. 1951 m. lapkričio 27 d., Rygoje, Latvijoje) – latvių politikas. Nuo 2007 m. gruodžio 20 d. iki 2009 m. vasario 26 d. Latvijos Ministras pirmininkas.
Biografija
Rygos 1-osios vidurinės mokyklos dėstytojas. Nuo 1984 iki 1988 m. Latvijos universiteto Kietų kūnų fizikos instituto jaunesnysis mokslinis bendradarbis.
thumb|left|Ivaras Godmanis (kairėje) ne Latvijos vyriausybės atstovais ir JAV susitikimas
1980 metų pabaigoje tapo Latvijos Liaudies fronto nariu, o 1990 metais – pirmuoju Latvijos premjeru po nepriklausomybės atkūrimo. Šiame poste išbuvo iki 1993 metų. 1993 m. V Saeimos rinkimuose kartu su Latvijos Liaudies frontu nepateko į Saeimą.
1998 m. Guodmanis išrinktas į VII Saeimą jau su Latvijos keliu, Vilio Krištopano vyriausybėje buvo finansų ministras. Buvo „Latvijas kelio“ pirmininkas, po jo susijungimo su Latvijos Pirmąja partija tapo sąjungos bendrapirmininkiu.
2006 m. spalį Ivaras Guodmanis su Latvijos Pirmosios partijos ir partijos „Latvijos kelias“ rinkimine sąjunga buvo išrinktas į IX Saeimą, o lapkričio 7 d. tapo Vidaus reikalų ministru Aigaro Kalvyčio vyriausybėje. 2007 m. gruodžio 14 d. Latvijos prezidentas Valdis Zatleris patikėjo naujos vyriausybės formavimą Guodmaniui. Gruodžio 20 d. Saeima 54 balsais pritarė Guodmanio Ministrų kabinetui. 2009 m. vasario 20 d. nesugebėjusi suvaldyti prasidėjusios finansinės ir ekonominės krizės, I. Godmanio vyriausybė atsistatydino.
Alcantara
Alcantara – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis. Gentispavadinta XX a. Brazilijos imperatoriaus Pedro de Alcântara garbei.
Traukinys
Bėginiame transporte traukinys – serija bėginių transporto priemonių, kurios juda bėgiais, kad vežtų krovinius ar keleivius iš vienos vietos kitą. Kelias paprastai susideda iš tradicinių dviejų bėgių, bet gali taip pat būti vienbėgis geležinkelis ar magnetinis pakėlimas. Traukinį traukia atskiras garvežys, ar individualūs varikliai. Dauguma traukinių yra varomi dyzeliniais varikliais ar elektra, tiekiama geležinkelio elektros sistema. Istoriškai garo variklis buvo dominuojanti garvežio forma XX a. šimtmečio viduryje, bet kiti šaltiniai (tokie kaip arklys, virvė, laidas, trauka, pneumatika ar dujų turbina) taip pat buvo galimi.
Traukinių tipai
Yra įvairių traukinių tipų, suprojektuotų tam tikrais tikslais. Traukinys gali susidėti iš vieno ar daugiau garvežių ir vagonų kombinacijos, ar savaeigio lokomotyvo. Traukiniai taip pat gali būti tempiami arklių, sutvirtintų virvėmis. Ypatinga traukinių rūšis, važiuojanti ant atitinkamų ypatingų bėgių, yra kūrenami traukiniai, vienbėgiai traukiniai, greitieji traukiniai ir kiti. Keleivinis traukinys gali susidėti iš vieno ar kelių garvežių, ir vieno ar daugiau vagonų. Daugelyje pasaulio šalių, ypatingai Japonijoje ir Europoje, greitieji traukiniai yra naudojami ekstensyviai keleivinei kelionei.
Traukiniai gali taip pat būti sumaišyti, apimant ir keleivinę ir krovininę dalis. Tokie sumaišyti traukiniai būna ten, kur paslaugos yra nedažnos ir maža kaina. Tačiau, besiskiriantys keleivių ir krovinių poreikiai paprastai reiškia, kad reikia vengti kartu vežti krovinius ir keleivius.
Pirmasis elektrinis traukinys Lietuvoje pajudėjo 1975 m. gruodžio 29 d. (Vilnius–Kaunas).
Aseptinė pakuotė
thumb|250px|right|Šokoladinis gėrimas aseptinėje pakuotėje Aseptinė pakuotė – plačiai paplitusi pakavimo technologija, kurios metu produktas ir pakuotė sterilizuojami atskirai ir skirtingais būdais, o vėliau pakuotė užpildoma produktu ir užsandarinama steriliose sąlygose. Tai apsaugo produktus nuo greito gedimo ir užtikrina ilgą saugojimo terminą, nenaudojant konservantų. Pakuotė pagaminta iš polietileno, kartono ir aliuminio, kurių visuma pasižymi geromis produkto apsaugos savybėmis. 2007 m. buvo pagamita 170 mln. skirtingų rūšių aseptinių pakuočių.
Pakuotės tipai
Aseptinė pakuotė gali būti pagaminta keliais būdais:
Pakuotėje gali būti saugomi pieno produktai: pienas, grietinėlė, skystas jogurtas. Sojos ir pieno produktų pakaitalai: sojos gėrimai, ryžių ir sėklų gėrimai. Gaivieji gėrimai: sultys, nektarai ir negazuoti gėrimai, gazuoti nealkoholiniai gėrimai, vanduo. Vynas ir alkoholiniai gėrimai. Maistas: sriubos ir padažai, pomidorų produktai, alyvuogių aliejus ir kiti skysi produktai.
Aseptinės pakuotės turi daug pranašumų lyginant su stiklinėmis – ji ekologiškai saugesnė, paprastesnė gamybos technologija, mažesnis svoris, nedūžtanti, sandėliuojant užima mažiau vietos.
„Tetrapak“ kompanija užima 80 % pasaulio aseptinių pakuočių rinkos, kompanija „SIG“ apie 15 % rinkos, o kompanija „ELOPAK“ maždaug 5 %.
Rilis
Rilis – miestas šiaurinėje Velso dalyje, ant Airijos jūros kranto. Kurortinis miestas.
Sportas
Miesto futbolo klubo Rhyl FC komanda yra viena stipriausių Velso aukščiausioje lygoje
Šiupylių apylinkė
Šiupylių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Gruzdžių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šiaulių rajonui. 1954 m. prijungta dalis Lukošaičių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Šiupylių apylinkė prijungta prie Gruzdžių apylinkės.
Hipolit Milewski
Ipolitas Korvinas-Milevskis (1848 m. rugpjūčio 18 d. Druskininkuose, Rusijos imperija - 1932 m. vasario 11 d. Poznanėje, Antroji Lenkijos Respublika) – rašytojas, istorikas, politikos apžvalgininkas, prancūziškosios teisės daktaras, Rusijos imperijos valstybės tarybos narys.
Biografija
Gimė grafų Milevskių šeimoje, brolis Ignotas Karolis Korvinas–Milevskis užaugęs tapo žinomu publicistu ir meno kūrinių kolekcionieriumi. Ipolitas 1868 m. baigė Tartu universitetą, nuo 1877 m. gyveno Lazūnų dvare. Buvo Vilniaus žemės ūkio draugijos tarybos narys, 1906-1910 m. Rusijos imperijos valstybės tarybos narys. 1912 m. buvo vienas iš Pohuliankos teatro Vilniuje statybų iniciatorių. Prieš I pasaulinį karą buvo suartėjimo su rusais šalininkas, purvais drabstė lietuvių tautą, ragino už lenkus nusiteikusius Lietuvos bajorus remti caro valdžios politiką, žadėdamas išreikalauti Lietuvos bajorams lygias teises su rusų bajorais ir žadėjo Lietuvos bajorų vardu saugoti caro sostą. 1915 m. išvyko gyventi į Paryžių, kur rašė straipsnius į vietinius laikraščius apie Lenkiją. Buvo Lenkijos, Lietuvos ir Baltarusijos konfederacijos šalininkas. Po I pasaulinio karo grįžo į Lenkiją. Mirė 1932 m. vasario 11 d. Poznanėje.
Jegvardas
Jegvardas (🇦🇲) – miestas vidurio Armėnijoje, Kotaiko srityje. 8 km į šiaurės rytus nuo Aštarako ir 30 km nuo Jerevano. Miestas garsėja senovine architektūra – stovi bazilika (V a.), Zoravaro bažnyčios liekanos (VII a.), dviejų aukštų Astvacacino bažnyčia (1301 m.).
Istorija
Pirmą kartą Jegvardas minimas 574 m.
Matthew Upson
Metas Apsonas (g. 1979 m. balandžio 18 d.) – Anglijos futbolininkas (gynėjas), žaidžiantis Stoke City klube. Yra žaidės Anglijos futbolo rinktinėje, 2010-ųjų pasaulio futbolo čempionate įmušė įvartį į Vokietijos vartus.
Irena Burneckienė
Irena Burneckienė (g. 1953 m. kovo 21 d. Šiauliuose) – Lietuvos dailininkė, pedagogė, socialinių mokslų daktarė.
Biografija
1960-1971 m. mokėsi Šiaulių J.Janonio vidurinėje mokykloje. 1971-1976 m. studijavo Šiaulių pedagoginiame institute, 1986-1990 m. – Maskvos pedagoginio universiteto aspirantūroje, 1990 m. socialinių mokslų daktarė.
Nuo 1976 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) Menų fakulteto Taikomosios dailės ir technologijų katedros dėstytoja, nuo 1993 m. docentė.
Fitodizaino būrelio Šiaulių moksleivių namuose vadovė. Šiauliuose 1992 m. subūrė moterų klubą „Geba“. Surengė autorinių fitodizaino darbų parodų. Straipsnių, metodinių leidinių mokytojams, vadovėlių autorė.
Drūtaviškiai
Istorija
Kaime buvęs Drūtaviškio dvaras, priklausęs Komarui, prieš Pirmąjį pasaulinį karą po žemės reformos dvarą pusiau pirko Bajorinas ir Gaurės valsčiaus viršaitis Gaižauskas. Dvaro sodyba sunaikinta, užstatyta kolūkio pastatais.
Bendras darbas
Bendras darbas – Lietuvos kooperacijos reikalams skirtas iliustruotas laikraštis, leistas 1928–1935 m. Kaune.
Istorija
Leido Lietuvos kooperatyvų taryba: 1928–1929 m. kartą per mėnesį, 1930–1933 m. – kas dvi savaites, 1933–1935 m. – kartą per dešimt dienų. Spausdino Varpo bendrovės spaustuvė bei „Raidės“ spaustuvė Kaune. Tiražas 20 000 egz. (1929 m.)
Nagrinėjo kooperacijos plėtros klausimus, informavo apie kooperatyvų veiklą įvairiose ūkio sferose, apie kooperacijos patirtį kitose šalyse, svarstė Lietuvos ekonominio gyvenimo klausimus.
Bendradarbiavo Petras Dagys, Vincas Kvieska, L. Kryževičius, J. Jasinevičius, J. Podžiūnas, Petras Šalčius, L. Vitkauskas.
Meščerai
Meščerai (slavų tekstuose: Мещёра) – finougrų gentis, gyvenusi Okos baseine (tarp Okos ir Kliazmos upių), dabartinėje Rusijoje. Kalbėjo meščerų kalba (Volgos finų pogrupis).
Jų gyvenamos sritys pasižymėjo pelkingomis žemumomis, kurios ir dabar yra vadinamos Meščioros žemuma.
Istorija
Meščerai yra tapatinami su priešistorine Okos-Riazanės kultūra, egzistavusia šioje teritorijoje V–VIII a. Radiniai gana panašūs į kitų Volgos finų radinius.
Slavai teritoriją pasiekė apie X–XII a., nes tuo metu meščerų kultūra sunyko. Kai kurie meščerai buvo išstumti į pelkes, priėmė krikščionybę ir gana izoliuoti nuo pasaulio, išsaugojo savo kultūrą ir kalbą ilgiau nei kaimyninės pavolgio finų gentys (muromai, meriai). Dar XVI a. minimi meščerai pagonys, taip pat meščerai yra minimi Ivano Rūsčiojo karo žygių į Kazanės chanatą aprašymuose.
Manoma, kad tautos likučiai sunyko maždaug tuo laiku. Ji buvo mordvizuota ir slavizuota. Vertėsi žemdirbyste, medžiokle, prekyba. Mokėjo duoklę Rusios valdovams.
Volga Finns
Treponema pallidum
Treponema pallidum – siūlinės plonos bakterijos, sudarytos iš protoplazmos, ašinio siūlo ir plono elastiško apvalkalėlio, dėl to jos gali judėti ir keisti formą. Gramneigiamos, linkusios sudaryti sferoidus, išilgai besidaljančios ląstelės. Treponema pallidum yra sifilio sukėlėja.
SVT-38
SVT-38 (, самозарядная винтовка Токарева образца 1938 г.) – tarybinis 7,62 mm savitaisis šautuvas, sukonstruotas F. Tokarevo. Šis šautuvas turėjo pakeisti Mosino šautuvus. Patobulintas SVT-38 vadinamas SVT-40.
Ant SVT-38 būdavo dedamas 48 cm ilgio durtuvas.
SVT-38 buvo skirtas padidinti šaulių būrio ugnies galiai – keli būrio kareiviai turėjo būti ginkluoti SVT-38, likę – Mosino šautuvais. Kai kuriuose daliniuose visi šautuvai buvo SVT-38 (pvz., TSRS-Suomijos karo metu ties Ladogos ežeru veikusios slidininkų brigados). SVT-38 šautuvai labai padidino šaulių ugnies galią, tačiau juos reikėjo atidžiau prižiūrėti. Dėl prastos priežiūros SVT-38 gana dažnai užstrigdavo, todėl kareiviai juo skundėsi.
Vaistinis čiobrelis
Vaistinis čiobrelis (Thymus vulgaris) – notrelinių šeimos aromatinis daugiametis augalas.
SVT-38
Žiemos karo metu Suomijos armija surinko apie 4000 trofėjinių šautuvų AVS-36 ir SVT-38, kuriuos suomių kareiviai mėgo ir kuriuos suomių kariuomenė naudojo iki 1961 m.
Vaistinis čiobrelis
Aukštis 15–20 cm. Stiebas sumedėjęs. Žiedai nuo alyvinės iki rausvos spalvos, susitelkę šakučių viršūnėse. Žydi nuo gegužės iki rugsėjo. Augalas medingas, turi vaistinių, prieskoninių savybių.
SVT-38
Dabar SVT-38 šautuvus labai vertina ginklų kolekcionieriai.
Versnupis
Versnupis – upelis šiaurės vakarų Lietuvoje, Skuodo rajono savivaldybės teritorijos šiaurinėje dalyje, Guntino kairysis intakas.
Geografija
Ištakos yra į pietvakarius nuo Ylakių, tarp Kriaunų ir Kadžių kaimų. Teka šiaurės vakarų kryptimi. Į Guntiną įteka Gonaičių kaimo šiaurės vakariniame pakraštyje, 15,0 km nuo jo žiočių (santakos su Luoba).
Gyvenvietės: Kriaunai, Gonaičiai.
Pavadinimas
Upėvardis siejamas su šaknimi verd- (plg., versmė).
Flagmanas
Flagmanas (, iš vlag 'vėliava' + man 'žmogus') – karininkas, kurio karinis laipsnis ir pareigos suteikia teisę iškelti tarnybinę vėliavą, nurodančią jo pareigas.
Paprastai flagmanai yra laivyno karininkai (admirolai, kai kuriuose laivynuose – ir komodorai), vadovaujantis laivynui ar laivų junginiui. Admirolo vado pareigos suteikia teisę laive iškelti tarnybinę vėliavą, nurodančią jo pareigas.
Anglų kalboje yra terminas flag ranks, kuris žymi visus karinius laivyno laipsnius, suteikiančius teisę į vėliavą. Angliškas flag officer paprastai naudojamas kalbant apie laivyno karininkus.
TSRS 1935–1940 m. flagmanai buvo karo jūrininkų kariniai laipsniai, 1940 m. pakeisti admirolų laipsniais.
Kartu veikiant keliems junginiams flagmanai skirstomi į vyresniuosius flagmanus (stambių junginių vadai) ir jaunesniuosius flagmanus (pavaldžių junginių vadai).
Kanada
Kanados ginkluotosiose pajėgose flagmanai yra armijos ar KOP generolo analogas. Flagmanų laipsniai yra admirolas, viceadmirolas, kontradmirolas ir komodoras. Komodoras turi teisę ne į vėliavą, o į vimpelą (broad pennant).
Flagmano rangą patvirtina platus auksinis galionas ties munduro rankogaliu.
Didžioji Britanija
thumb|right|200px|Viceadmirolas Doveton Sturdee, Ketvirtosios eskadros flagmanas, karo laivo „Hercules“ denyje (1916 m.). Didžiojoje Britanijoje skiriami: Anksčiau tokio griežto skirstymo nebuvo.
Flagmanų (flag officers) analogai armijoje ir jūrų pėstininkuose vadinami general officers, o Karinėse oro pajėgose – air officers.
JAV
1857 m. JAV kongresas sukūrė rangą flag officer (flagmanas), kurį gaudavo vyriausieji karinio laivyno kapitonai, paskirti vadovauti eskadrai (ne tik savo laivui). JAV Pilietinio karo metu konfederatų karinis laivynas irgi vartojo šį terminą.
XIX a. JAV flagmano rangas buvo laikinas – teisę į jį turėdavo tol, kol vadovaudavo eskadrai. Tai buvo rangas, griežtai susietas su eskadros vado pareigomis. Rangas tapo pasenusiu, kai tokiems karininkams ėmė suteikinėti komodoro (commodore) laipsnį. Tik 1862 m. JAV kongresas laivyne įvedė admirolų laipsnius. Terminas flag officer laivyne dabar reiškia laivyno admirolus.
JAV terminas flag officer paprastai reiškia ir bet kokį generolo rango karininką (0-7 rangas ar aukštesnis) JAV armijoje, KOP ir Jūrų pėstininkų korpuse. JAV generolai turi teisę iškelti savo kaip vado vėliavą.
Flag officerlaipsnio ne laivyno karininkai savo vėliavas gali iškelti virš savo štabo, laivo ar antžeminės transporto priemonės. Vėliavą iškelia štabe ar transporto priemonėje esantis aukščiausio rango flag officer.
Jonas Daniliauskas
Jonas Daniliauskas (g. 1950 m. birželio 10 d. Lekėčiuose) – Lietuvos tapytojas.
Biografija
1974 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokytojai Algirdas Petrulis, Jonas Švažas. 1975–1985 m. dėstė M. K. Čiurlionio meno mokykloje, 1985–1989 m. Lietuvos dailės institute. Nuo 1997 m. dėsto Lengvosios pramonės aukštesniojoje mokykloje Vilniuje, nuo 2003 m. – ir Aprangos studijų centre Vilniaus kolegijoje.
Kūryba
Nutapė buitinės tematikos kompozicijų (ciklai „Indija“ 1986 m., „Joninės“ 1988 m., „Laukiančios“ 1993 m., „Poetas tėviškėje“ 1999 m., „Vyšnių skynimas“ 2000 m.), portretų – Sigitas Geda su tėvu, 1985 m., Veronika Povilionienė, apie 1987 m.). Dažnai kuria pastelės technika (ciklas „Moteris ir paukštis“ 1994 m.).
Kūriniai emocingi, poetiškos nuotaikos, juose vyrauja gamtos, kaimo, vaikystės įspūdžių temos. Ankstyvieji paveikslai tamsaus kolorito, vėlesni – ryškių, grynų spalvų. Nuo 1974 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje.
Kajerkanas
thumb Kajerkanas  – Norilsko misto dalis (iki 2005 m. – miesto tipo gyvenvietė) už Šiaurės poliaračio, prie geležinkelio Dudinka – Norilskas, 20 km į vakarus nuo Norilsko, Krasnojarsko kraštas. 27 300 gyv. (2008 m.).
Istorija
1940 m. atradus akmens anglių telkinį 1944 m. įsteigta koncentracijos stovykla, 1948–1954 m. ji veikė kaip Ypatingojo lagerio Nr. 4 „Gorlag“ 2 skyrius. Stovykloje vienu metu kalėjo iki 300 kalinių. 1982–2005 m. Kajerkanas turėjo miesto statusą, nuo 2005 m. Norilsko dalis.
Lietuviai
1948 m. į Kajerkano lagerį atvežta apie 360 politinių kalinių iš Lietuvos, tarp jų – Lietuvos pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui veikėjas Vincas Bazilevičius. Veikė lietuvių (vadovai – V. Balsys, J. Čeponis, V. Makutėnas) ir vakarų ukrainiečių kalinių pasipriešinimo organizacijos. Kaliniai 1953 m. dalyvavo „Gorlago“ kalinių Norilsko sukilime. 1956 m. lageris panaikintas.
Būdos I
Būdos I – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Užusalių.
Vėžaičių šv. Kazimiero bažnyčia
'''Vėžaičių šv. Kazimiero bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Vėžaičių miestelyje, 6 km į rytus nuo Gargždų, Skinijos (Minijos kairiojo intako) dešiniajame krante.
Istorija
miniatiūra|250px|left miniatiūra|250px|left
Vėžaičių dvarininkai Volmeriai 1784 m. pastatė medinę bažnyčią. 1804 m. įsigyti vargonai. Varpinėje yra 1816 m. lietas žalvarinis varpas.
Architektūra
Bažnyčia liaudies architektūros formų, turi baroko bruožų. Stačiakampio plano, su bokšteliu. Joje 5 altoriai. Šventoriuje palaidoti Vėžaičiuose nuo 1972 m. klebonavęs Vytautas Motekaitis (1914–1991 m.), ir nuo 1996 m. klebonavęs kun. Vytautas Skiparis (1954–2006 m.). Šventoriuje stovi medinė varpinė. Kun. Vytauto Skipario klebonavimo metais (1996–2006 m.) buvo pakeistas bažnyčios ir varpinės stogas, perdažyta bažnyčia. Nuo 2007 m. yra sutvarkyti vidaus altoriai, perdažyti suolai, sienos. Iki 2013 m. Vėžaičių parapija buvo aptarnaujama Gargždų parapijos kunigų. Nuo 2013 m. šventovės rektoriumi yra kun. Viktoras Daujotis.
Lietuvos aklųjų ir silpnaregių ugdymo centras
thumb|260px|Ugdymo centro kiemas
Lietuvos aklųjų ir silpnaregių ugdymo centras – bendrojo ugdymo mokykla, skirta mokiniams, turintiems didelių specialiųjų ugdymosi poreikių dėl regos sutrikimo, taip kompleksinės negalios, kurios sudėtyje yra regos sutrikimai. Centre mokiniai ugdomi pagal ikimokyklinio ugdymo, priešmokyklinio ugdymo programas, sudarytos sąlygos įgyti pradinį, pagrindinį ir vidurinį išsilavinimą. Mokiniams teikiama švietimo pagalba (specialiojo pedagogo, logopedo, tiflopedagogo, socialinio pedagogo ir psichologo pagalba) ir kita pagalba (judesio korekcijos specialisto). Organizuojama popamokinė veikla ir neformalusis vaikų švietimas. Atvykę iš kitų miestų mokiniai apgyvendinami Centro bendrabutyje. Regos sutrikimų turinčių mokinių, besimokančių bendrojo ugdymo mokyklose, tėvai (globėjai, rūpintojai) ir mokytojai yra konsultuojami tiflopedagogų ir kitų švietimo pagalbos specialistų.
Istorija
1975 m. rugsėjo 1-ąją Vilniuje, Ateities gatvėje pradėjo veikti 300 vietų aklųjų ir silpnaregių mokykla.
1976 m. lapkričio 23 d. Vilniaus aklųjų ir silpnaregių internatinei mokyklai suteiktas rašytojo Antano Jonyno vardas.
1994 m. vasario 1 d. Vilniaus A. Jonyno aklųjų ir silpnaregių internatinė mokykla ir Aklųjų socialinio ugdymo mokykla nuo vasario 1 d. reorganizuotos į Lietuvos aklųjų ir silpnaregių ugdymo centrą (LASUC). (Lietuvos Respublikos Kultūros ir švietimo ministro įsakymas Nr. 48 „Dėl Lietuvos aklųjų ir silpnaregių ugdymo centro steigimo“).
Gegužės 16
Gegužės 16 yra 136-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 137-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 229 dienos.
Vardadieniai
Andrius, Celestinas, Gilvinas, Taura
Bendras darbas (Augsburgas)
Bendras darbas – Lietuvių tremtinių amatininkų ir darbininkų profesinės sąjungos informacinis mėnesinis leidinys, leistas 1948–1949 m. Vokietijoje Augsburgo lietuvių išeivių stovykloje.
Istorija
Leidinį redagavo redakcinė komisija. Ats. redaktoriai: V. Gervickas (1948 m.) A. Žiedas (1949 m.). Faktiškasis redaktorius Jackus Sondeckis. Išleisti 8 numeriai.
1947 m. Hanau stovykloje ta pati profesinė sąjunga išleido vieną 20 p. numerį rotatorinio žurnalo „Darbas ir amatai“.
Gotikinis rokas
Gotikinis rokas ( arba goth rock) – aštuntojo dešimtmečio pabaigoje iš pankroko išsivysčiusi „niūriojo roko“ forma. Muzika monotoniška, asketiška, propaguojanti vienatvę, tuštumą, prislėgtumą, mirties laukimą, siaubą, įpinanti mitologinius motyvus. Pavadinimas kilęs iš viduramžių gotikos stiliaus architektūroje.
Gotikinio roko negalima tiesiogiai sieti su gotų subkultūra. Pirmosios gotikinės grupės priklausė punk, post punk, new wave scenai, tačiau ne visi punk ir new wave stiliaus atlikėjai priklausė gotikinei scenai. Šių grupių siejimas su gotų subkultūra gali išprovokuoti aštrius protestus fanų, kurie nėra gotai, bet mėgsta tas grupes. Kai kurios iš šių grupių, tarp jų ir The Sisters of Mercy, nelaikė savęs gotų subkultūros dalimi, nors jų didžiausia fanų dalis yra gotai. Tai, kad gotikinio roko grupės kartais nelaiko savęs gotų subkultūros dalimi, susiję ir su tuo, kad kai gotai susiformavo, kaip atskira subkultūra atsirado ir kitos grupės (kaip „Alien Sex Fiend“), kurios save vadino gotikinėmis, bet labai skyrėsi nuo savo pirmtakų.
Gothic Punk ir Death Rock (1979–1981)
Gotikinis rokas atsirado Anglijoje XX a. aštunto dešimtmečio pabaigoje punk stiliui skaidantis į subžanrus.
Kaip ir pankrokui gotikiniam rokui buvo būdinga trijų akordų schema, tačiau jei dauguma punk grupių pabrėžė savo agresyvumą, atvirą roką, tai jaunosioms gotikinėms grupėms buvo labiau būdinga egzistencinė filosofija, romantizmas ir filosofinis nihilizmas.
Įtaką ankstyvajam gotikiniam rokui turėjo glam rock bei vienas žymiausių jo atstovų David Bowie. Tarp pirmųjų gotikinių grupių svarbiausios buvo Bauhaus (iš pradžių vadinosi Bauhaus 1919; jų daina „Bela Lugosi’s dead“ laikoma davusia pradžią gotikiniam rokui), Joy Division, Siouxsie & The Banshees, UK Decay, Southern Death Cult, Sex Gang Children.
Su keliomis išimtimis, kaip Christian Death iš Los Andželo, The Virgin Prunes iš Airijos bei Xmal Deutschland iš Vokietijos, dauguma gotikinio roko grupių buvo iš Didžiosios Britanijos.
1982 metais gotikinis rokas tapo pilnaverte subkultūra. Ne vien dėl spartaus naujų grupių kūrimosi, bet ir naktinio klubo Batcave atidarymo Londone. Šiame klube pradėjo lankytis tokie glam roko atlikėjai kaip David Bowie ir Batcave tapo pagrindiniu gotų klubu. Dėl šio klubo įtakos gotikinei muzikai ankstyvoji punk ir glam roko įtakota gotikinė muzika net vadinta batcave.
1984 m. gotikines grupes pradėjo viešinti ir garsūs Anglijos didžėjai. Taip pat 1982-83 m. Batcave sulaukė daug dėmesio iš britų spaudos ir jis išgarsėjo visoje Anglijoje.
Ankstyvosios gotikinės grupės Amerikoje ir Kanadoje
Nuo 8-to dešimtmečio pabaigos Kalifornijoje gotikinio punk atitikmuo buvo populiarus Death Rock judėjimas, su tokiomis grupėmis kaip Christian Death, Gun Club, 45 Grave ir kt. Tuo metu, kai Christian Death 1982 m. įrašinėjo savo debiutinį albumą, pagrindinis atlikėjas Rozz Williams žinojo apie gotikinį judėjimą Anglijoje, tačiau jų kūrinių nebuvo girdėjęs. Christian Death greitai tapo populiari Prancūzijoje ir 1984 m. pradėjo koncertinį turą po Europą ir Angliją. Jų kiti du albumai buvo paveikti gotikos, taip pat ir todėl, kad Rozz Williams susidomėjo siurealizmu ir dadaizmu.
Antroji karta (1985–1995)
Nuo 1983 m. iš gotikinės muzikos pradėjo nykti jos punk šaknys, išsiskirstė daug pirmųjų gotikinių grupių. Didesnę įtaką gotikinei muzikai ėmė daryti hard rock ir psychedelic rock.
Didžiojoje Britanijoje šiame etape gotikinės grupės pasiekė savo populiarumo viršūnę, o subkultūra labiausiai išsiplėtė. 9-ame dešimtmetyje buvo daug tarpusavio maišymosi tarp Europos gotų subkultūros, Death Rock judėjimo ir Naujųjų Romantikų (New Wave) judėjimo.
Apie 1985 metus post punk era atėjo į pabaigą ir pirmosios kartos gotikinės grupės iširo arba pakeitė stilių.
Piktuižių apylinkė
Piktuižių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Gotikinis rokas
Antroji karta (1985–1995)
1983-ųjų filmas „Alkis“, kuriame vaidino David Bowie bei pasirodė Bauhaus nariai, galutinai sutvirtino ryšius tarp glam, siaubo, gotikos ir populiariosios muzikos, ryškiai paveikdami antrąją kartą.
Piktuižių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Gruzdžių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Žagarės rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungta prie Šelvenų apylinkės. Atkurta 1960 m. rugpjūčio 30 d. iš Šelvenų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Piktuižių apylinkė apylinkė prijungta prie Gruzdžių apylinkės ir Šakynos apylinkės.
Gotikinis rokas
Antroji karta (1985–1995)
Žymiausios šio laikotarpio gotikinio roko grupės – The Sisters of Mercy, Fields of the Nephilim, The Mission UK. Debiutinis The Sisters of Mercy albumas First and Last and Always, pasirodęs 1985 metais, sulaukė didelio populiarumo ir iki šiol tebėra laikomas gotikinio roko klasika bei puikiu šio muzikos žanro pavyzdžiu. The Cure taip pat pradėjo kurti savo unikalų gotikinį skambesį. Labiausiai prie gotikinio stiliaus prisidėjo albumai Seventeen Seconds (1980), Faith (1981), Pornography (1982) ir Disintegration (1989).
Trečioji karta – neogotika (1995–2003)
Apie 1990-uosius gotikinis rokas tarsi pradėjo savo sintezę su industrial stiliumi. Jų atstovai yra Nine Inch Nails ir Razed in Black. Niujorko grupės Type‘O‘Negative ir Pensilvanijos grupės Fields of Aplomb metalinis skambesys ir stilius turi aiškias sąsajas su juodąja magija, fetišizmu ir depresija.
Glam rokas transformavosi į death glam, susijungdamas su vizualiniais gotų kultūros elementais, iškilo tokios grupės kaip Marilyn Manson (susiformavusi kaip Marilyn Manson and the Spooky Kids).
Ketvirtoji Karta (nuo 2003)
Dabartinė karta dažniausiai skiria dėmesį tamsioms temoms, kaip pasaulinės katastrofos, teroro aktai ir pan. Šie ženklai sukuria ryškų Apokalipsės paveikslą, depresijos ir bejėgiškumo pokūtį, bei smalsumą apie mirtį ir pomirtinį gyvenimą.
Dauguma senųjų gotikinio roko fanų vertina Death rock, kuris įsigalėjo 2003 m., kaip sugrįžtanti mada, perimta iš pačių pirmųjų gotų. Į sceną grįžo vaidyba, suknelės ir kita.
Dar kita gotikinio roko atmaina yra „Tamsusis kabaretas“ (Dark Cabaret), netikėtai pasirodęs scenoje. Cherry Red records ėmėsi leisti senųjų gotikos grupių rinkinius iš naujo.
Lietuvoje
Žymiausia Lietuvos gotikinio roko grupė, susikūrusi dar 1990 m., ir išpopuliarinusi šį muzikos stilių šalyje, yra Siela. Vėliau susikūrė tokios žymesnės grupės kaip Mano Juodoji Sesuo, Xess.
Kultūros paveldo departamentas
Kultūros paveldo departamentas – Kultūros ministerijos Lietuvos nekilnojamojo kultūros paveldo ir kilnojamųjų kultūros vertybių apsaugos institucija.
Prižiūri/tvarko kultūros vertybes, veda kultūros paveldo apskaitą, pristato kultūros paveldą visuomenei.
Istorija
1994 m. priėmus LR Nekilnojamųjų kultūros vertybių apsaugos įstatymą, LR kultūros paveldo inspekcija ir Paminklotvarkos departamentas reorganizuoti – įsteigtas Kultūros vertybių apsaugos departamentas, o tuo metu veikiusios Kultūros paveldo inspekcijos apygardos reorganizuotos į Kultūros paveldo departamento teritorinius padalinus.
2005 m. institucija pervadinta į Kultūros paveldo departamentą.
Mangas
thumb|150px|Mango vaisius — pilnas ir perpjautas pusiau. Mangas – valgomas kaulavaisis, kurį mezga indinio mango medis. Manoma, kad mangai kilo iš regiono tarp Mianmaro, Bangladeše ir šiaurės rytų Indijoje. Indinio mango medis nuo senų laikų auginamas Pietų Azijoje ir Pietryčių Azijoje, dėl to esti dviejų kultivarų: „indiško tipo“ ir „Pietryčių Azijos tipo“. Taip pat valgomus kaulavaisius, vadinamus mangais, veisia kitos Mangifera genties augalų rūšys. Šie paprastai sutinkami Malezijos ekoregione.
Kultūros paveldo departamentas
Skyriai
Departamentui priklauso 10 teritorinių padalinių, jie įsikūrę visose Lietuvos apskrityse.
Mangas
Pasaulyje yra keli šimtai mango kultivarų, auginamų visuose žemynuose. Europoje mangus augina Italija ir Malta. Priklausomai nuo kultivaro, mango vaisius gali skirtis dydžiu, forma, saldumu, žievelės ar minkštimo spalva. Pastaroji gali būti geltona, aukso spalvos, žalia arba oranžinė. Mango yra Indijos, Pakistano ir Filipinų nacionalinis vaisius, o mango vaismedis — Bangladešo nacionalinis medis.
Norviliškės
Norviliškės – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, pasienyje su Baltarusija, 11 km į šiaurės rytus nuo Dieveniškių, kairiajame Drukupės krante. Kaimas priklauso Dieveniškių istoriniam regioniniam parkui, yra medinė Švč. Mergelės Marijos Gailestingumo Motinos bažnyčia (statyta 1929 m.), išlikęs buvęs pranciškonų konventualų vienuolynas su renesansinio stiliaus rūmais, XVI a. pabaigos pilis, kapinės.
Pilis
thumb|240px|left|Pilis naktį thumb|240px|left|Senoji kaimo architektūra
Norviliškių pilis – XVI amžiaus renesansinės gynybinės architektūros kompleksas. Kartu su vartų bokštu ir gynybiniu bokštu pilis sudarė tipišką uždarą gynybinės pilies sistemą su kiemu centre. Dabar pilyje rengiamos konferencijos, teminiai vakarai, pobūviai, vestuvės ir krikštynos. Viduje įrengti šiuolaikiniai patogumai. 2007–2010 m. pilies pašonėje vykdavo muzikinis festivalis Be2gether.
Iš pilies į varpinę veda tunelis. Apylinkių gyventojai teigia, kad būta tunelio nuo Norviliškių iki Alšėnų.
Chudžando FK
„Chudžando“ futbolo klubas arba FK Xuçand, dar žinomas kaip Dastai Futboli Xudƶand (Клуби футболи Худжанд)  – Tadžikijos futbolo klubas iš Chudžando. Žaidžia elito divizione.
Istorija
Įkurtas 1976 m. Žaidžia aukščiausioje šalies futbolo lygoje.
Borrelia recurrentis
Borrelia recurrentis – siūlinės plonos bakterijos, sudarytos iš protoplazmos, ašinio siūlo ir plono elastiško apvalkalėlio, dėl to jos gali judėti ir keisti formą. Gramneigiamos, išilgai besidaljančios ląstelės. Borrelia recurrentis yra grįžtamosios šiltinės sukėlėja.
Cipelis (Guntinas)
Cipelis – upelis šiaurės vakarų Lietuvoje, Skuodo rajono savivaldybės teritorijos šiaurinėje dalyje, Guntino dešinysis intakas.
Geografija
Ištakos yra į šiaurės rytus nuo Aleksandrijos, Aleksandrijos miško rytiniame pakraštyje. Teka pietryčių, toliau – pietų kryptimi, kirsdama kelią Skuodas–Mažeikiai. Į Guntiną įteka Klauseikių šiaurės vakariniame pakraštyje, 11,0 km nuo upės žiočių (santakos su Luoba).
Gyvenvietės: Aleksandrija, Klauseikiai.
Pavadinimas
Upėvardžio kilmė neaiški. Gali būti neaiškios kilmės kuršizmas (plg. Kipė, Kipa) arba kilęs iš asmenvardžio Cypa.
Vyresnysis kapitonas
Vyresnysis kapitonas – retas karinis laipsnis, paprastai aukštesnis už kapitoną ir žemesnis už majorą.
Armija
Labiausiai žinomi vyresnieji kapitonai yra Šiaurės Korėjos ir Kinijos kariuomenėse: Kartais teigiama, kad šis laipsnis šiose valstybėse atsirado dėl Raudonosios Armijos laipsnių sistemos įtakos. Tačiau TSRS karinių laipsnių sistemoje tokio laipsnio niekada nebuvo. Carinės Rusijos sistemoje buvo du kapitonų laipsniai – paskutiniais metais kapitonas buvo analogiškas kitų valstybių majorams, o štabskapitonas – kapitonams.
Vakarų šalyse vyresniojo kapitono laipsnio analogai:
Laivynai
Kai kuriuose pasaulio laivynuose egzistuoja vyresniojo kapitono laipsnis, atitinkąs komodorą ar flotilės kapitoną (armijos vyresnįjį pulkininką).
Perbangiai
Perbangiai (rus. Gruševka;, nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Nemano rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Lunino kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Ragainės apskrities (1922–1945 m. Tilžės-Ragainės apskrities) kaimas. 1946–2008 m. Uljanovo apylinkės kaimas.
Gyventojai
Kaime 2010 m. buvo 12 gyvenamųjų namų.
Vaharšapatas
Vaharšapatas (🇦🇲) – miestas Armėnijos vidurio vakaruose, Armaviro srityje. Nutolęs 20 km į vakarus nuo Jerevano. Religinis Armėnijos centras. Miestas garsėja Ečmiadzino katedra, viena seniausių pasaulyje (pastatyta 303 m.), kuri įrašyta į UNESCO paveldo sąrašą. Mieste yra ir kitų senų bažnyčių.
Istorija
Žinomas nuo IV–III a. pr. m. e., nuo seno vadinamas Vaharšapatu. 1945–1991 m. oficialiai vadintas Ečmiadzinu. Dabar vartojami abu pavadinimai, tačiau Vaharšapatas laikomas oficialiuoju.
Viktorija (Kanada)
Viktorija (pranc., ) – miestas pietvakarių Kanadoje, Vankuverio salos pietiniame gale, uostas prie Chuan de Fukos sąsiaurio. Britų Kolumbijos provincijos sostinė. 78,7 tūkst. gyventojų (2006 m.), su priemiesčiais 289,6 tūkst. (2007 m.). Medienos apdirbimo, laivų statybos pramonė. Yra Viktorijos universitetas. Mieste gyvena gausi išeivių iš Rytų Azijos bendruomenė yra didelis kinų kvartalas.
Istorija
1776 m. dabartinio miesto apylinkėse lankėsi Džeimso Kuko ekspedicija, 1790–1792 m. pakrantes tyrinėjo ispanai. Tačiau tik 1843 m. britai įkūrė Fort Kamosuną (vėliau pervadintas į Viktoriją) kaip prekybos kailiais punktą. Miestas pradėjo augti 1858 m. Britų Kolumbijoje atradus aukso.
Dvarviečiai (Gaurė)
Dvarviečiai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Gaurės.
Birutės kalno koplyčia
thumb|300px|Birutės kalno koplyčia
Birutės kalno koplyčia – koplyčia, stovinti ant Birutės kalno Palangoje, Tiškevičių dvaro parko teritorijoje netoli jūros. Pastatyta 1869 m. pagal K. Majerio projektą. 1976 m. joje įrengti vitražai (autorius L. Pocius).
Išnašos
thumb|left|300px|Koplyčia, stovinti ant Birutės kalno
Sestre
220px|miniatiūra|Sestre
Nariai – Srečko Blas (g. 1973 m., Daphne), Damjan Levec (g. 1979 m., Emperatrizz) ir Tomaž Mihelič (g. 1979 m., Marlenna).
Anksčiau grupė buvo pasivadinusi „Strumplantl Sisters“. Sestre 2002 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Samo ljubezen“ (dainos kompozitorius – Robert Pešut) užėmė 13 vietą. Tais pačiais metais Sestre laimėjo „Fesion“ apdovanojimą už geriausią savitą apsirengimo stilių ir „Golden Record“ apdovanojimą už singlą „Samo ljubezen“.
Verbūnų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Gruzdžių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šiaulių rajonui. 1954 m. prijungta Aukštuolių apylinkė ir dalis Kužių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Verbūnų apylinkė prijungta prie Gruzdžių apylinkės ir Kužių apylinkės.
Pesimizmas
thumb|135px|right|Pusiau tuščia (pesimisto požiūriu) arba pusiau pilna ([[optimizmas|optimisto požiūriu) stiklinė]] Pesimizmas plačiąja prasme yra įsitikinimas ar pasaulėžiūra, kad viskas yra blogai arba ateityje bus blogiau. Filosofijoje – tai teorijos, aiškinančios, kad gyvenimas neturi teigiamos reikšmės ar pasaulis yra blogas. Pavyzdžiui, pesimistine laikoma A. Šopenhauerio filosofija, kurioje valia laikoma aukščiau nei protas. Pesimistinė nuostata išsakyta ir Merfio dėsniuose, kurių pagrindinis leitmotyvas yra, kad jei gali nutikti kas nors negera, tai būtinai ir nutiks.
Pesimistinės intelektualų ir menininkų nuostatos šiais laikais dažnai įvardijamos kultūrinio pesimizmo terminu. Plačiausia prasme jis suprantamas ne kaip atskiros visuomenės, o kaip visos šiuolaikinės Vakarų civilizacijos vertybių kritika. Vienas ryškesnių šio požiūrio pradininkų XX a. pradžioje buvo O. Špengleris.
Pesimistiniam požiūriui artimi cinizmas ir nihilizmas.
Jonas Abramavičius
Jonas Abramavičius (, XVI a. I pusėje – 1602 m. balandžio 19 d.), raštijos mecenatas.
Nuo 1579 m. Lydos, vėliau Cėsių seniūnas, nuo 1593 m. Minsko, nuo 1596 m. Smolensko vaivada. Palaikė M. Radvilos Rudojo ir K. Radvilos Perkūno propaguojamą valstybės savarankiškumo politiką.
Jono Abramavičiaus skatinamas ir remiamas, Jonas Radvanas sukūrė herojinį epą Radviliada (1592 m.). Šioje knygoje įdėta Abramavičiaus dedikacija Radvilai Perkūnui – vienintelis žinomas jo kūrinys. Dedikacijoje iškelta Lietuvai ypač nusipelniusių žmonių įamžinimo literatūroje svarba.
Parašė neišlikusį veikalą Zdanie Litwina o kupczy taniej zboża a drogiej przedaży („Lietuvio nuomonė apie tai, kaip pigiai pirkti ir brangiai parduoti javus“, 1595 m.).
Kandainiai
Kandainiai arba Aistovas (, nuo 1939 m. Kondehnen, nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Dobrino kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Kandainai prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities dvaras, vėliau kaimas. 1910 m. buvo 126 gyventojai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 7 d. Noihauzeno rajono, vėliau Gurjevsko rajono kaimas, nuo 1947 m. birželio 17 d. iki 2008 m. birželio 30 d. Kosmodemjanskojės apylinkės kaimas.
Donegalo įlanka
thumb|250px|Įlankos žemėlapis
Donegalo įlanka  – didelė Atlanto vandenyno įlanka, įsiterpusi į Airijos salos šiaurės vakarinę dalį. Atskiria Donegalo grafystę (šiaurėje), nuo Leitrimo ir Sligo grafysčių (pietuose). Krantai labai skardingi. Čia yra 6-as pagal aukštį Europoje Slev Lygo klifas (601 m). Įteka Erno ir Esko upės.
Prie Donegalo įlankos įsikūrę miesteliai: Donegalas, Kilibegsas, Bališanonas, Bundoranas, Tulachanas.
Graumenalis
Geografija
Išteka 1,3 km į pietvakarius nuo Žemytės, Juodeikių šiaurės rytiniame pakraštyje. Iš pradžių teka į pietus, Juodeikių šiauriniame pakraštyje daro lankstą į vakarus, o nuo Margininkų miško – į šiaurę. Toliau skersai miško iki Margininkų teka į vakarus, kaime pasuka į šiaurę ir įteka į Šventąją 38,3 km nuo jos žiočių.
Saugomos teritorijos: abipus upės vidurupio ir žemupyje yra Margininkų botaninis-zoologinis draustinis.
Gyvenvietės: Juodeikiai, Margininkai.
Pavadinimas
Upėvardis kilo nuo žodžių graumuo, graumenys, reiškiančio „lūžtvė, tamsus, pelkėtas, pilnas prilūžusių medžių miškas“.
Stefan Schütz
Stefanas Šiucas (g. 1944 m. balandžio 19 d. Klaipėdoje) – rašytojas, aktorius.
Biografija
Gimė 1944 m. balandžio 19 d. Klaipėdoje, teatro aktorių šeimoje. 1965 m. baigė Berlyno dramos mokyklą ir vėliau vaidino Noišterlico ir Halės teatruose. Nuo 1968 m. pradėjo rašytojo karjerą. Parašė daugiau nei 30 kūrinių, pagrinde romanus ir prozas.
Vilmantas Dambrauskas
Vilmantas Dambrauskas (g. 1963 m. gruodžio 31 d. Šiauliuose) – Lietuvos dailininkas, dizaineris, fotografas.
Biografija
1971-1982 m. mokėsi Šiaulių J.Janonio vidurinėje mokykloje, 1982-1989 m. studijavo Vilniaus dailės institute.
1989-1991 m. Šiaulių miesto kultūros centro dailininkas, 1991-1997 m. firmų „Mantas design“, „Abovas“, „Nesezonas“ dizaineris. Nuo 1998 m. Šiaulių universiteto Menų fakulteto Piešimo katedros dėstytojas, nuo 2007 m. docentas.
Scott Parker
Skotas Parkeris (g. 1980 m. spalio 13 d.) – karjerą baigęs Anglijos futbolininkas (saugas), žaidęs Tottenham Hotspurs klube, kandidatas į Anglijos futbolo rinktinę. 2008–2009 bei 2009–2010 sezonuose išrinktas West Ham United metų futbolininku.
2011-aisiais Football Writers Association jį išrinko geriau Premiership futbolininku, nors jo komanda liko paskutinė turnyrinėje lentelėje. Po to sezono Parkeris už 8 milijonus svarų sterlingų persikėlė į Tottenham ekipą.
Buvo West Ham United klubo vicekapitonas.
Diližanas
Diližanas (🇦🇲) – miestas šiaurės Armėnijoje, į šiaurę nuo Sevano ežero. Svarbus kurortas. Yra muziejus, galerija, išvystytas turizmas, amatai. Į rytus nuo miesto yra Hagarcino vienuolynas su 3 bažnyčiomis (X–XIII a.).
Marija Rolnikaitė
Marija Rolnikaitė (1927 m. liepos 21 d. Klaipėdoje - 2016 m. balandžio 7 d. Sankt Peterburge) – Lietuvos žydų kilmės rašytoja, vertėja.
Biografija
Gimė 1927 m. liepos 21 d. Klaipėdoje, kaip Maša Rolnik. Su tėvais gyveno Plungėje, prieš karą persikėlė į Vilnių. 1941–1943 m. kalinta Vilniaus gete, 1943–1945 m. Strazdamuižos (Latvija) ir Štuthofo koncentracijos stovyklose. Po karo dirbo meno reikalų valdyboje, Lietuvos nacionalinėje filharmonijoje. 1955 m. baigė M. Gorkio literatūros instituto Maskvoje aukštuosius literatūros kursus. 1963 m. išleido atsiminimų knygą apie getą ir koncentracijos stovyklas Turiu papasakoti (išversta į 18 kalbų). Nuo 1965 m. gyveno Leningrade. 1974 m. išleido apysaką Pratinkis prie šviesos. Paskelbė publicistinių straipsnių, apybraižų, recenzijų.
Azotas
Azotas (N, ; išvertus iš graikų kalbos – „nepalaikantis gyvybės“) – cheminis elementas, elementų lentelės penktos A grupės nemetalas, inertiškos dujos. Pirmasis atradęs azotą 1772 metais paskelbė Danielis Rezerfordas, tačiau Džozefas Pristlis, Henris Kavendišas ir Karlas Vilhelmas Šelė šį elementą atrado beveik tuo pat metu. Azoto savybes ištyrė K. Šelė, S. Kavendišas, Dž. Prystlis, A. Lavuazjė.
Ne junginiuose yra N2 formos; molekulė susideda iš dviejų atomų.
Azotas gamtoje
Laisvasis azotas sudaro apie 78 % oro tūrio (arba 75,6 % oro masės, t. y., ~ 4×1015 t). Oro sudėtyje esančio azoto tiesiogiai paversti cheminiais elementais negali nei gyvūnai, nei augalai (išskyrus ankštinius augalus, kurių šaknyse yra azotą jungiančių bakterijų, galinčių pasisavinti azotą iš oro). Dauguma augalų azotą pasisavina iš jo junginių (azoto rūgšties druskų, amoniakinio vandens, amonio druskų), gyvūnai – su savo augaliniu maistu.
Azotas įeina į baltymų sudėtį.
Azotas junginiuose
Azotas įeina į daugelio junginių sudėtį. Tarp jų: amoniakas, azoto rūgštis, nitratai. Azotas taip pat yra svarbi organinių junginių dalis. Turi stabilius izotopus 14N ir 15N.
Cheminės savybės
Normaliame slėgyje azoto dujos organizmo cheminėse reakcijose nedalyvauja, mažai aktyvus. Taip yra dėl stiprių cheminių ryšių azoto molekulėje. Aukštesnėje temperatūroje atomų ryšiai susilpnėja, ir azotas tampa aktyvesnis. Pvz., elektros lanko temperatūroje jis reaguoja su deguonimi. Esant tam tikromis sąlygoms, reaguoja su vandeniliu. Aukštesnėje temperatūroje reaguoja su kai kuriais metalais, pvz., magniu. Į reakcijoje su magniu susidarantį magnio nitridą galima žiūrėti kaip į amoniako darinį, kuriame vandenilio atomai pakeisti į metalo atomus. Tokie junginiai vad. nitridais.
Fizikinės savybės
Standartinėje temperatūroje azotas yra bespalvės, bekvapės, beskonės dujos. Padidėjus slėgiui veikia svaiginančiai. Mažai tirpus vandenyje (dar mažiau už deguonį). Kietojoje būsenoje turi molekulinę kristalinę gardelę, dėl to tokia žema jo virimo ir lydymosi temperatūra.
Gavimas
Technikoje naudojamas azotas gaunamas iš oro, panašiai kaip ir deguonis. Garinant skystąjį orą, azotas išlekia pirmiausiai (azoto). Grynas azotas gaunamas skaidant kai kuriuos azoto junginius.
Panaudojimas
Daugiausiai naudojamas amoniako sintezei, kuris vėliau naudojamas azoto rūgšties ir kitų azoto junginių (trąšų) gamyboje. Azotas taip pat naudojamas gaminant kai kurias elektrotechnikos detales, pavyzdžiui, tranzistorius, diodus, integrines schemas bei nerūdijančio plieno gamyboje.
Azotas taip pat naudojamas automobilių padangoms užpildyti, nes azoto šiluminis plėtimasis sąlyginai mažas.
Skystas azotas (dažnai žymimas LN2) naudojamas inertinei atmosferai ir atliekant chemines reakcijas sudaryti, taip pat šaldymo sistemose (kaip šaldymo skystis): į jį panardinami ir transportuojami maisto produktai, išsaugomos reprodukcinės ląstelės (spermatozoidai ir kiaušialąstės) bei stabiliomis sąlygomis saugomi biologiniai mėginiai.