cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šaltasis karas
Draugiškų santykių tarp Kinijos ir JAV atkūrimas
Tačiau 1968-1979-aisiais abiejų šalių santykiai žymiai pagerėjo. Ričardas Niksonas, naujasis JAV prezidentas, siekė užmegzti formalius santykius su Kinija. Šis sprendimas buvo nulemtas nepavykusio karo Vietname, besikeičiančios publikos nuomonės bei galimybės užmegzti naujus ekonominius ryšius. Tuo tarpu Kinija irgi buvo palanki šiam santykių atšilimui, nes šalis norėjo suteikti visas pajėgas kovoti su SSRS. 1972 m. vasarį R. Niksonas įtvirtino tarpvalstybinius JAV ir Kinijos santykius nuvykdamas į Pekiną susitikti su Kinijos vadovu Mao Dzedunu. Vietnamo karas stipriai susilpnino JAV įtaką Trečiojo pasaulio valstybėse, Niksonas suvokė, kad nepajėgs atsilaikyti prieš Kinijos vietą Jungtinių Tautų organizacijoje, todėl nebevetavo šalies prašymo šią vietą gauti. Taip Kinija tapo pilnaverte JT nare ir pasinaudojo šia organizacija savo įtakai ir ideologijai paskleisti. Tarp dviejų šalių taip pat buvo pasirašyti įvairūs ekonominiai susitarimai. Nors nesutarimai tarp dviejų Šaltajame kare dalyvaujančių supervalstybių ir toliau tęsėsi – pavyzdžiui, JAV sukritikavo Tiananmenio aikštės sprendimus, įtampa išliko minimali.
Santykiai tarp Kinijos ir SSRS
Santykiai tarp Kinijos ir SSRS blogėjo viso Šaltojo karo metu. Stalinas Kinijos pilietiniame kare palaikė ne Mao Dzedongo vadovaujamą komunistų partiją, o kitą komunistų grupuotę, tuo sukeldamas Mao nepasitikėjimą. Nors abu lyderiai susitiko 1950-aisias ir pasirašė dvišalę bendradarbiavimo sutartį, tačiau daugelis Kinijoje nusprendė, jog ši sutartis daug daugiau privalumų atnešė Rusijai. Po Stalino mirties 1953-ais, atrodė, kad šalių santykiai gali pagerėti, diplomatiniai santykiai ir Sovietų teikiama technologinė pagalba tęsėsi.
Tačiau Nikitos Chruščiovo valdymo laikotarpiu visi diplomatiniai ryšiai tarp valstybių nutrūko. Vienas svarbiausių lūžio taškų – Chruščiovo 1956-ųjų metų kalba komunistų suvažiavime. Jos metu Sovietų lyderis paskelbė naują SSRS užsienio politiką – taikų bendradarbiavimą su kitomis valstybėmis, įskaitant ir kapitalistines Vakarų šalis. Ši kalba įsiutino Mao – Kinijos respublikos lyderis buvo įsitikinęs, jog ataka Stalinizmui buvo kartu ir ataka jo valdžiai. Taip pat Mao tvirtai manė, kad bendradarbiavimas su Vakarų valstybėmis reiškia Marksizmo-Leninizmo ideologijos išdavystę ir pavadino šią užsienio politikos kryptį "revizionistine". Nuo 1956-ųjų kinai aktyviai kritikavo SSRS veiksmus ir elgesį „revizionizmo“ pagrindu – pavyzdžiui, Chruščiovo sprendimas susitarti su Kenedžiu ir susigrąžinti raketas iš Kubos buvo laikomas Kinijoje kaip įrodymas, jog SSRS neketina tęsti pasaulinės revoliucijos. Kinija troško tapti komunistų pasaulio lydere – tą išreiškė stipriomis kalbomis, nuteiktomis prieš SSRS, komunistų pasaulio suvaožiavimuose. Tuo tarpu Sovietų Sąjunga siekė pasipriešinti šiam Kinijos siekiui - viena pagrindinių priežasčių, kodėl Chruščiovas nusprendė išvis pasiūlyti raketas Kubai, buvo įrodyti, jog SSRS vis dar pajėgi padėti kitoms komunistinėms šalims.
Santykiai tarp dviejų šalių ypač pablogėjo, kai Sovietų vyriausybė iškritikavo Mao ekonomines reformas kaip „imperialistines“. Tuo tarpu Mao pyko ant Chruščiovo, nes jis nesutiko suteikti Kinijai reikiamų technologijų atominės bombos kūrimui. Taip pat Kinijos lyderis suteikė finansinės pagalbos Albanijai, po to kai ši šalis buvo palikta Sovietų Sąjungos, šiuo veiksmu metant iššūkį SSRS užsienio politikai. Diplomatiniai santykiai tarp Kinijos ir SSRS buvo oficialiai nutraukti 1963-aisias.
Po Nikitos Chruščiovo valdymo šie santykiai nepagerėjo. Tarp šalių liko aukšta įtampa, komunikacijos beveik nebuvo. Pats įtempčiausias momentas - 1969-ųjų pasienio krizė, kurios metu ir SSRS, ir Kinija išrikiavo savo raketas palei ilgą bendrą sieną ir nukreipė viena į kitą. Po šio įvykio santykiai šiek tiek pagerėjo, tačiau formalūs diplomatiniai ryšiai nebuvo užmegzti. Sovietai iškritikavo Kinijos Kultūrinę revoliuciją bei Tianmeno aikštės siaubus, tuo vėl supykdydami Kinijos valdžią.
R. Niksonas, L. Brežnevas ir įtampos mažėjimas
thumb|right|Leonidas Brežnevas (dešinėje) ir [[Džimis Karteris pasirašo SALT II sutartį. 1979 m. birželio 18 d., Viena.]]
Po kelionės į Kiniją, R. Niksonas susitiko su Sovietų Sąjungos vadovu L. Brežnevu Maskvoje. Susitikimo metu buvo pasirašytos dvi sutartys: SALT I, kuria buvo susitarta riboti spartų ginklavimąsi abiejose valstybėse, bei antibalistinių raketų sutartis, kuria buvo uždrausta gaminti sistemas, galinčias perimti atskrendančių raketų valdymą. Šiomis sutartimis buvo siekiama apriboti brangiai kainuojančių atominių ginklų ir antibalistinių raketų gamybą.
R. Niksonas ir L. Brežnevas paskelbė apie naują „taikaus sambūvio“ erą. Tai reiškė, kad įtampa tarp dviejų supervalstybių ėmė mažėti. Po šių pareiškimų L. Brežnevas bandė atgaivinti Sovietų Sąjungos ekonomiką, kuri kentėjo dėl didelių išlaidų ginkluotei, todėl tarp 1972 m. ir 1974 m. JAV ir SSRS susitarė pagerinti ir abipusius ekonominius ryšius.
8-ojo dešimtmečio santykių pablogėjimas
8-ajame dešimtmetyje KGB, vadovaujama Jurijaus Andropovo, ir toliau sekė žymius SSRS veikėjus (Aleksnadrą Solženicyną, Andrejų Sacharovą bei kitus), kurie aršiai kritikavo Sovietų Sąjungos vykdomą politiką. Šiuo laikotarpiu, prasidėjus politinėms krizėms Trečiojo pasaulio valstybėse (Viduriniuose Rytuose, Čilėje, Etiopijoje, Angoloje), JAV ir SSRS santykiai dar labiau pablogėjo. Nors Jungtinių Amerikos Valstijų prezidentas Džimis Karteris ir toliau bandė sustabdyti ginklavimosi varžybas 1979 metais pristatydamas SALT II sutartį, jo pastangas nustelbė tais pačiais metais kilusios Irano ir Nikaragvos revoliucijos bei atsakomieji veiksmai prieš SSRS gruodžio mėnesį.
Antrasis Šaltasis karas (1979–1985 m.)
Kai kurie istorikai naudoja terminą „antrasis Šaltasis karas“ siekdami apibūdinti įvairių Šaltojo karo konfliktų atsinaujinimą aštuntojo dešimtmečio pabaigoje ir devintojo dešimtmečio pradžioje. Šiuo laikotarpiu abi supervalstybės skyrė dar daugiau dėmesio savo kariniam pasiruošimui.
Tarybinės armijos intervencija į Afganistaną
1979 m. gruodį maždaug 75 000 Sovietų Sąjungos karių įsiveržė į Afganistaną. Jų tikslas buvo palaikyti buvusio Afganistano premjero Nuro Muhamedo Tarakio, nužudyto tų pačių metų rugsėjį, suformuotą komunistinę vyriausybę.
Pasibaigus karui Afganistane prancūzų savaitraštis „Le Nouvel Observateur“ išspausdino JAV prezidento Dž. Karterio patarėjo nacionalinio saugumo klausimais Zbignevo Bžezinskio interviu. Jame jis atskleidė, jog Dž. Karteris, likus pusei metų iki SSRS įsiveržimo į Afganistaną, pasirašė direktyvą, kuria buvo nutarta remti prieš komunistus kovojančius mudžahedus. Žurnalisto paklaustas ar nesigaili tuometinių valdžios sprendimų, Z. Bžezinskis atsakė:
Dž. Karteris į SSRS intervenciją atsakė atsiimdamas SALT II sutartį iš Jungtinių Valstijų Senato, apribodamas grūdų ir įvairių technologijų tiekimą Sovietų Sąjungai, padidindamas išlaidas ginkluotei bei paskelbdamas, kad JAV boikotuoja 1980 m. vasaros olimpines žaidynes Maskvoje. Jis apibūdino SSRS įsiveržimą į Afganistaną kaip „didžiausią grėsmę pasaulinei taikai nuo Antrojo pasaulinio karo“.
Hererų kalba
Hererų kalba (Otjiherero) – bantų kalbų grupei priklausanti kalba (Nigerio-Kongo kalbų šeima). Kalba hererai, gyvenantys Namibijoje ir Botsvanoje. Iš viso kalba apie 133 tūkstančius žmonių.
Šaltasis karas
R. Reiganas ir M. Tečer
thumb|right| M. Tečer ministrų kabinetas susitinka su R. Reigano vyriausybe, 1981 m.
1977 m. sausį, likus ketveriems metams iki tapimo prezidentu, Ronaldas Reiganas kalbėjosi su būsimuoju nacionalinio saugumo patarėju Ričardu Alenu. Kalbėdamas apie savo nuomonę Šaltojo karo klausimais, R. Reiganas jam sakė: „Mano nuomone, JAV politika SSRS klausimais turi būti paprasta: mes laimime, o jie pralaimi. Ką jūs apie tai galvojate?“ Po trejų metų Ronaldas Reiganas nugalėjo Džimį Karterį 1980 m. JAV prezidento rinkimuose, rinkimų kampanijos metu pažadėjęs padidinti išlaidas ginkluotei bei priešintis Sovietų Sąjungai visur, kur tik įmanoma. Ir R. Reiganas, ir naujoji Didžiosios Britanijos ministrė Margaret Tečer smerkė SSRS ideologiją. R. Reiganas apibūdino Sovietų Sąjungą kaip „blogio imperiją“.
1985 m. pradžioje R. Reigano politika, dar vadinama Reigano doktrina, buvo nukreipta prieš komunistines vyriausybes. CŽV ir toliau tęsė Dž. Karterio pradėtą darbą remdami islamistines valstybes, kurios priešinosi Sovietų Sąjungai. Jie taip pat siekė susilpninti pačią SSRS populiarindami politinį Islamą Sovietų Sąjungos okupuotose Viduriniosios Azijos valstybėse. CŽV tuo pačiu metu ragino antikomunistinę Pakistano žvalgybos agentūrą ruošti musulmonus kovai prieš Sovietų Sąjungą.
Solidarumas ir karinė padėtis Lenkijoje 1981–1983 m.
Popiežius Jonas Paulius II neslėpė savo antikomunistinių pažiūrų. Po jo vizito į gimtąją Lenkiją 1979 m., Lenkijoje prasidėjo atgimimas, kurio metu susiformavo Solidarumas – profesinė sąjunga, inicijavusi streikus bei kitus visuomeninius judėjimus, kuriais buvo siekiama atgauti nepriklausomybę.
1981 m. gruodį, matydamas revoliucijos užuomazgas, Lenkijos ministras pirmininkas Voicechas Jaruzelskis įvedė valstybėje karinę padėtį. R. Reiganas atsakydamas į V. Jaruzelskio veiksmus pritaikė Lenkijai ekonomines sankcijas. Michailas Suslovas Sovietų Sąjungos vadovams patarė nesikišti į Lenkijos reikalus jei joje į valdžią ateitų Solidarumo atstovai, kadangi tai grėstų sankcijomis SSRS, po kurių jos ekonomiką ištiktų katastrofa.
SSRS ir JAV karinės bei ekonominės problemos
thumb|right|JAV ir SSRS/Rusijos branduolinių ginklų atsargos, 1945–2006 m. Sovietų Sąjunga subūrė kariuomenę, kuriai išlaikyti prireikdavo apie 25 % valstybės BNP. SSRS ginklavimosi ir kitos Šaltojo karo varžybos kainavo labai daug ir tai tik išryškino problemas valstybėje, po kurių sekė dešimtmetį trukęs krizinis periodas vadinamas stagnacija. Didžiausios Sovietų Sąjungos investicijos į gynybinį sektorių buvo ne dėl būtinybės sustiprinti kariuomenę. Biurokratai, priklausę šiam sektoriui, inicijavo jo finansavimą ir taip įgavo daugiau privilegijų.
thumb|upright|Po to, kai dešimtmetė [[Samantha Smith|Samanta Smit parašė laišką Jurijui Andropovui, SSRS vadovas ją asmeniškai pakvietė atvykti į Sovietų Sąjungą.]] Iki devintojo dešimtmečio pradžios SSRS kariuomenė aplenkė JAV ir pagal karių, ir pagal ginklų skaičių. Po Sovietų Sąjungos įsiveržimo į Afganistaną, JAV prezidentas Dž. Karteris pradėjo burti didesnę kariuomenę. Dėl šios iniciatyvos Jungtinių Amerikos Valstijų kariuomenės finansavimas išaugo nuo 5,3 % BNP 1981 metais iki 6,5 % BNP 1986 metais.
Įtampa tarp dviejų supervalstybių augo ir devintojo dešimtmečio pradžioje R. Reiganui atnaujinus strateginių bombonešių „B-1 Lancer“ gamybą, kuri prieš tai buvo atšaukta Dž. Karterio. JAV taip pat pradėjo gaminti tarpžemynines balistines raketas „LGM-118 Peacekeeper“ bei paskelbė apie naująją Strateginės gynybos iniciatyvą, žiniasklaidos pramintą „Žvaigždžių karais“, kurios tikslas buvo skrydžio metu numušti besiartinančias raketas.
Dėl įsiplieskusių konfliktų tarp JAV ir SSRS bei Sovietų Sąjungos sprendimo nukreipti „RSD-10 Pioneer“ balistines raketas Vakarų Europos link, NATO nusprendė dislokuoti „MGM-31 Pershing“ ir sparnuotąsias raketas Vakarų Vokietijoje. Iš ten iššautos raketos būtų pasiekusios Maskvą per 10 minučių.
Į R. Reigano sprendimą didinti kariuomenę Sovietų Sąjunga tuo pačiu neatsakė. SSRS ekonomika tuo metu stipriai kentėjo dėl didelių išlaidų gynybiniam sektoriui, neveiksmingos planinės ekonomikos bei kolektyvizacijos. Tuo pat metu R. Reiganas įtikino Saudo Arabiją padidinti išgaunamos naftos kiekį, kadangi kitos valstybės, nepriklausančios OPEC organizacijai, to jau ėmėsi. Šie įvykiai lėmė 1980-aisiais metais kilusį „naftos persisotinimą“, kuris paveikė Sovietų Sąjungą, kadangi nafta buvo šios valstybės eksporto pagrindas.
1983 m. rugsėjo 1 d. Sovietų Sąjunga numušė „Korėjos avialinijų“ lėktuvą „Boeing 747“, skridusį virš vakarinės Sachalino salos pakrantės bei pažeidusį SSRS oro erdvę. Lėktuvu skrido 269 žmonės, tarp kurių buvo ir JAV Kongreso narys Laris Makdonaldas. R. Reiganas šį įvykį apibūdino kaip „žudynes“. Šis incidentas paskatino JAV imtis griežtesnių priemonių siekiant užtikrinti valstybės saugumą. „Able Archer 83“ pratybos 1983 m. lapkritį buvo vykdomos siekiant patikrinti NATO karių pasiruošimą atominės bombos paleidimui. Šios pratybos buvo apibūdinamos kaip pavojingiausias Šaltojo karo momentas nuo pat Karibų krizės. Sovietų Sąjungos vadovai šiuos veiksmus interpretavo kaip neišvengiamą branduolinio karo grėsmę.
Jungtinėse Amerikos Valstijose nuo pat Vietnamo karo nerimo diskusijos dėl JAV kišimosi į užsienio valstybių konfliktus. 1983 m., valdant R. Reiganui, JAV įsikišo į Libano pilietinį karą, įsiveržė į Grenadą, bombardavo Libiją bei parėmė Centrinės Amerikos kontrrevoliucionierius, kovojusius prieš SSRS remiamą Nikaragvos sandinistų nacionalinį išvadavimo frontą. Nors R. Reigano sprendimas pulti Grenadą ir Libiją buvo vertinamas palankiai, tačiau kontrrevoliucionierių rėmimas sukėlė didelius ginčus valstybėje.
Sovietų Sąjungai kišimasis į svetimus konfliktus kainavo brangiai. Nors L. Brežnevas buvo įsitikinęs, jog SSRS karas Afganistane bus trumpas, tačiau musulmonai sukilėliai, remiami JAV bei kitų valstybių, netikėtai pasipriešino. SSRS nusprendė pasiųsti dar 100 000 karių į Afganistaną, o šio karo stebėtojai jį praminė „Sovietų Sąjungos Vietnamu“. Tačiau šis karas Sovietų Sąjungai atsiėjo brangiau nei amerikiečiams Vietnamas, nes po Afganistano karo sekė krizinis laikotarpis, pasibaigęs valstybės subyrėjimu.
M. Gorbačiovo reformos
Tuo metu, kai 1985 m. Sovietų Sąjungos vadovu tapo palyginti jaunas Michailas Gorbačiovas, SSRS ekonomika kentėjo nuo sąstingio bei nacionalinės valiutos vertės kritimo tarptautinėje rinkoje, dėl kurio devintajame dešimtmetyje staigiai krito naftos kainos. Šios problemos privertė M. Gorbačiovą ieškoti priemonių, kaip atgaivinti merdinčią valstybę.
Po bevaisių pastangų SSRS vadovas suprato, kad reikia imtis rimtesnių priemonių ir pertvarkyti visą sistemą valstybėje, todėl 1987 m. birželį buvo paskelbta reforma, pavadinta „Perestroika“. „Perestroika“ leido kurti privačius verslus, atvėrė kelią investicijoms iš užsienio. Šie leidimai sudarė galimybes skirti didesnę biudžeto dalį valstybės ekonomikos vystymui ir atsisakyti brangiai kainuojančio karinio ginklavimosi.
Bartiškiai
Bartiškiai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Raudonės.
Šaltasis karas
M. Gorbačiovo reformos
Nepaisant prieštaringų nuomonių Vakaruose, M. Gorbačiovas savo darbais stengėsi įrodyti, jog jis pasiryžęs atgaivinti SSRS ekonomiką bei užbaigti ginklavimosi varžybas su JAV. Dėl opozicijos narių priešiškumo jo vykdomoms reformoms, M. Gorbačiovas pristatė „Glasnost“, reformą, kurios tikslas buvo užtikrinti spaudos laisvę bei politikų skaidrumą. „Glasnost“ siekė sumažinti korupciją, leisti laisvesnį Sovietų Sąjungos gyventojų susisiekimą su Vakarais. Šie leidimai taip pat prisidėjo ir prie mažėjančios įtampos tarp dviejų supervalstybių.
Santykių pagerėjimas
Kremliui apribojus kariuomenės plėtimą bei politikų galias, R. Reiganas sutiko atnaujinti derybas dėl ginklavimosi varžybų sustabdymo. Pirmasis JAV ir SSRS vadovų susitikimas vyko 1985 m. lapkritį Ženevoje. R. Reiganas ir M. Gorbačiovas susitarė sumažinti savo valstybių branduolinį arsenalą per pusę. Antrasis susitikimas vyko Reikjavike. Derybos klostėsi sklandžiai tol, kol R. Reiganas neužsiminė apie Strateginės gynybos iniciatyvą. M. Gorbačiovas norėjo, kad jos būtų atsisakyta, tačiau JAV prezidentas tam neptritarė. Derybos nutrūko, tačiau trečiajame susitikime 1987 m. buvo sutarta pasirašyti Vidutinio nuotolio branduolinių pajėgų sutartį (INF). Pagal šią sutartį buvo susitarta pašalinti visas balistines raketas, kurių šaudymo nuotolis siekė nuo 500 iki 5500 kilometrų.
Įtampa tarp Rytų ir Vakarų devintajame dešimtmetyje pamažu mažėjo. Paskutinysis JAV ir SSRS vadovų susitikimas vyko 1989 m. Maskvoje. Jo metu M. Gorbačiovas ir Džordžas Bušas pasirašė „START I“ sutartį. Po jos Sovietų Sąjunga paskelbė daugiau nesikišianti į Rytų Europos valstybių vidaus reikalus. Vėliau, 1989 m., SSRS pajėgos pasitraukė iš Afganistano, o 1990 m., po M. Gorbačiovo pritarimo, Vokietija buvo suvienyta.
1989 m. gruodžio 3 d. M. Gorbačiovas ir Dž. Bušas susitikime Maltoje paskelbė, jog Šaltasis karas baigtas. Jau po metų buvę priešininkai kartu kovojo prieš Iraką Persijos įlankos kare.
Sovietų Sąjungos byrėjimas
thumb|right|Berlyno sienos griūtis 1989 m. 1989 m. Sovietų Sąjunga buvo ant subyrėjimo slenksčio, o Varšuvos pakto valstybių vadovai, priklausę komunistų partijai, po truputį neteko galios. SSRS okupuotos valstybės viena po kitos pradėjo skelbti nepriklausomybę. Pirmosios visiškai iš Sovietų Sąjungos pasitraukė trys Baltijos valstybės. 1989 m. Rytų ir Vidurio Europą užplūdo revoliucijų banga, kuria buvo siekta iš valdžios pašalinti komunistus. Lenkija, Vengrija, Čekoslovakija ir Bulgarija tai padarė gana taikiai. Rumunija buvo vienintelė Rytų bloko narė, kurioje buvo įvykdyta mirties bausmė buvusiam valstybės vadovui.
SSRS žlugimas
right|thumb|[[NVS|Nepriklausomų valstybių sandraugos narės]] Po Sausio 13-tosios įvykių Lietuvoje Dž. Bušas Sovietų Sąjungai pagrasino nutrauksiantis ekonominius ryšius jei smurtas prieš šias valstybes tęsis. SSRS buvo visiškai sužlugdyta po nepavykusio Sovietų Sąjungos perversmo 1991 m. rugpjūčio mėnesį bei didėjančio atsiskyrusių nuo SSRS valstybių skaičiaus. 1991 m. gruodžio 21 d. įkurta Nepriklausomų valstybių sandrauga yra laikoma Sovietų Sąjungos įpėdine, tačiau Rusijos vadovai ją apibūdina kaip „teisėtą atsiskyrimą nuo SSRS“. Apie Sovietų Sąjungos iširimą oficialiai buvo paskelbta 1991 m. gruodžio 25 d.
Karo pasekmės
thumb|right|Nuo Šaltojo karo pabaigos NATO plėtėsi, į organizaciją buvo priimtos buvusios SSRS ir [[VSO narės.]]
Po Šaltojo karo Rusija sumažino finansavimą kariniam sektoriui. Šaltojo karo metu Sovietų Sąjungoje kas penktas žmogus dirbo šiame sektoriuje, taigi finansavimo sumažinimas reiškė, jog milijonai žmonių liko be darbo. Po ekonominių reformų dešimtajame dešimtmetyje Rusija patyrė ekonominę krizę. Ji padarė daugiau žalos Rusijai negu Didžioji ekonominė krizė padarė Vokietijai ir JAV. Rusų gyvenimas po Šaltojo karo suprastėjo, tačiau nuo 1999 m. ekonomika valstybėje vėl pradėjo augti.
Po Sovietų Sąjungos žlugimo Jungtinės Amerikos Valstijos yra laikomos vienintele supervalstybe pasaulyje. Šaltasis karas išryškino JAV daromą įtaką politikoje: iki 1989 m. JAV buvo sudariusi sutartis su 50 valstybių ir laikė 526 000 karių užsienyje – 326 000 Europoje, 130 000 – Azijoje. Dėl Šaltojo karo metais skirto didelio dėmesio ginklavimuisi, stipriai patobulėjo karinė technika. Karinis vystymasis vis dar turi didžiulę įtaką valstybėms, padeda joms formuoti visuomenę, gerina tarptautinius santykius.
Pagal skaičiavimus, JAV išleido apie 8 trilijonus dolerių ginklavimosi varžyboms. Apie 100 000 amerikiečių žuvo Vietnamo ir Korėjos karuose. Tikslaus už Sovietų Sąjungą žuvusių karių skaičiaus apskaičiuoti yra beveik neįmanoma, tačiau yra aišku, jog SSRS išleido žymiai didesnę savo Bendrojo nacionalinio produkto dalį negu JAV.
Tiksliai apskaičiuoti Šaltojo karo padarinių yra praktiškai neįmanoma, kadangi dėl daugelio jo metu įsiplieskusių konfliktų Trečiojo pasaulio valstybėse yra diskutuojama iki šiol. Regionuose, kuriuos anksčiau valdė komunistai (ypač Jugoslavijoje), kilo įvairių pilietinių ir etninių konfliktų. Rytų Europa po Šaltojo karo pasižymėjo sparčiu ekonomikos augimu bei liberaliąja demokratija.
FC Lustenau 07
Lustenau „Lustenau 07“ – Austrijos futbolo klubas iš Lustenau.
Istorija
Klubas buvo įkurtas 1907 m., daugelį sezonų žaidė žemesniuosiuose divizionuose.
Barankilija
Barankilija  – miestas šiaurės vakarų Kolumbijoje, prie Karibų jūros ir Magdalenos upės deltos; Atlantiko departamento administracinis centras ir didžiausias miestas. 1,38 mln. gyventojų (2005 m.). Uostas prie Magdalenos upės, pasiekiamas ir vandenyno laivais. Yra tarptautinis oro uostas. Išvystyta tekstilės, naftos, metalo, cemento, chemijos, maisto pramonė. Yra universitetai.
Barankilijoje gimė garsi dainininkė – Shakira.
Istorija
Miestas įkurtas 1629 m.
Antanas Sabaliauskas (1907)
Antanas Sabaliauskas-Sabalis (1907 m. gegužės 15 d., senuoju stiliumi gegužės 2 d. Rotuliai, Jurbarko valsčius – 2004 m. rugsėjo 12 d. Niujorkas) – Lietuvos teisininkas, žurnalistas, redaktorius.
Biografija
1934 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakultetą.
1932-1934 m. redagavo studentų ateitininkų leidinį „Studentų žodis“, savaitraštį „Darbininkas“. Spausdino straipsnius leidiniuose „Ūkininkas“, „Rytas“, „Lietuvos aidas“, „Pavasaris“.
Issa Hayatou
thumb|Issa Hayatou Issa Hayatou (g. 1946 m. rugpjūčio 9 d. Kamerūne) yra dabartinis Afrikos futbolo konfederacijos (CAF) prezidentas. Pareigas eina nuo 1988 m. 1974 m. ėjo Kamerūno futbolo asociacijos generalinis sekretorius pareigas, 1988 m. tapo prezidentu. Nuo 1990 m. yra FIFA vykdomojo komiteto narys. 2002 m. kandidatavo į FIFA prezidentus, bet pralaimėjo dabartiniam prezidentui Sepp Blatter.
Antanas Sabaliauskas (1907)
Biografija
1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Dilingeno stovykloje kartu su S. Vaitiekūnu leido ir redagavo „Dienos žinios“. Bendradarbiavo leidiniuose „Mūsų kelias“, „Žiburiai“, „Mintis“. 1950 m. atvyko į JAV. 1967-1968 m. žurnalo „Ateitis“ redaktorius. Spausdino straipsnius leidiniuose „Draugas“, „Darbininkas“, „Lietuvių dienos“.
Šiuraičiai
Šiuraičiais vadinami kaimai:
Izostazija
Izostazija (graik. izo + stasis – būklė) – žemės plutos ir mantijos masių pusiausvyros būsena; procesas, kuriantis gravitacinę litosferos ir astenosferos pusiausvyrą. Litosfera tartum plūduriuoja plastiškoje astenosferoje pagal Archimedo dėsnį. Kuo storesnė arba kuo tankesnė žemės pluta, tuo jos apačia giliau panirusi į plastinį substratą (dėl to kalnai paprastai turi „šaknis“). Žemės plutos svyravimai dėl ledynų dangos kilimo yra izostazinio pobūdžio (jie dar vadinami glacioizostazija). Judriose žemės plutos zonose yra izostazinių anomalijų. Izostazinės jėgos paprastai riboja tektoninių judesių smarkumą ir atstato pusiausvyrą.
Liaudies frontas
Liaudies frontas:
Akmenis
Akmenis tai:
Porgai
Porgai (Calamus) - jūrinių karosų (Sparidae) žuvų gentis.
Phil Jones
Filipas Entonis Džounsas (gimė 1992 m. vasaris 21 d. Prestonas, Anglija) – Anglijos futbolininkas, gynėjas, žaidžiantis Manchester United klube Premier lygoje. Taip pat žaidžia Anglijos rinktinėje.
Acanthodesmos
Acanthodesmos – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų vienarūšė gentis. Auga Jamaikoje.
Pavadinimas sudarytas sujungus du graikų kalbos žodžius: akantha- (spyglys), desmos (raištis).
Lietuvos valstybės apdovanojimai
Lietuvos valstybės apdovanojimai – pasižymėjusiems ir valstybei nusipelniusiems asmenims Lietuvos Prezidento dekretu skiriami ordinai, medaliai, Vyriausybės ar specialios komisijos sprendimu suteikiamos Lietuvos valstybinės premijos, o kaip papildomas apdovanojimas – skiriama valstybės pensija.
Lietuvos ordinai ir medaliai
thumb|280px|Vytauto Didžiojo ordinai 1991 m. rugsėjo 12 d. priimtas Ordinų, medalių ir kitų pasižymėjimo ženklų įstatymas, kuris beveik be pakeitimų pakartojo 1930 m. rugsėjo 1 d. įstatymo redakciją.
2002 m. birželio 18 d. Seimas priėmė Lietuvos Respublikos Valstybės apdovanojimų įstatymą Nr. IX-957, kuriuo siekiama padidinti valstybės apdovanojimų vertę, pakelti jų autoritetą, supaprastinta apdovanojimų sistema:
Įstatymu nustatyta visų valstybės ordinų ir medalių hierarchija pagal svarbą ir apdovanojimų ženklų nešiojimo tvarka:
Apdovanojimų nešiojimas
Valstybės apdovanojimai paprastai nešiojami valstybės švenčių, atmintinomis dienomis ir kitomis visuomenės gyvenimo progomis. Lietuvoje išimtis – Vyčio Kryžiaus ordinas, kurį tradiciškai galima nešioti visada. Vietoje valstybės ordinų, medalių ir kitų pasižymėjimo ženklų galima segėti vieną iš apdovanojimų ženklų pakaitų: juostelę, miniatiūrą, rozetę. Juostelės segamos tik prie uniformos, miniatiūros – tik prie vakarinių drabužių, rozetės – prie civilių drabužių. Valstybės ordinų, medalių ir kitų pasižymėjimo ženklų bei jų pakaitų nešioti neleidžiama asmeniui, nuteistam laisvės atėmimo bausme, arba kuriam paskirta kardomoji priemonė – kardomasis kalinimas.
Ordinų kavalieriai ir asmenys, apdovanoti medaliais ar kitais pasižymėjimo ženklais, turi teisę naudoti apdovanojimų garbės ženklus savo asmeniniuose antspauduose, vizitinėse kortelėse ir privačiuose blankuose.
Lakonijos nomas
Lakonijos nomas  – vienas iš Graikijos nomų, Peloponeso periferijos dalis. Sostinė – Sparta (14,8 tūkst. gyv.).
Geografija
Su Lakonijos nomu ribojasi:
Evrotas yra ilgiausia nomo upė. Evroto slėnis yra žemės ūkio kraštas, jame daug citrusinių vaismedžių (ypač apelsinmedžių) ir alyvmedžų giraičių, ganyklų. Lakonija garsėja savo apelsinais ir šviežiomis apelsinų sultimis.
Lakoniją ir Mesenės nomą jungia du keliai – vienas per perėją Taigeto kalne, kitas pietuose apeina kalną keliu per Manės pusiasalį.
Kitas didelis nomo kalnas yra rytuose esantis Parnono kalnas (1961 m).
Nomo pietvakariuose, piečiau Areopolės, yra garsus stalaktitų urvas Dirou, svarbus turistų traukos centras.
Savivaldybės
thumb|left|250px|Lakonijos nomo savivaldybės
Buvusios provincijos
Anksčiau Lakonijos nomą sudarė šios provincijos:
Istorija
Lakonija buvo išlaisvinta po Graikijos Nepriklausomybės karo 1821 m. Naujo nomo centru tapo Sparta.
1864 m. prie nomo buvo prijungta Elafoniso sala, atskirta nuo D. Britanijos imperijai priklausiusio protektorato Jonijos salų Jungtinės Valstijos. Po Antrojo pasaulinio karo salos gyventojų skaičius ėmė mažėti, nes žmonės iš kaimų kėlėsi į miestus ir emigravo užsienin.
Katastrofos
1992 m. gaisrai sunaikino daug alyvmedžių giraičių šiaurinėje nomo dalyje. Gaisrininkai, padedami priešgaisrinių sraigtasparnių ir lėktuvų, kelias dienas gesino didžiulį gaisrą.
2006 m. pradžioje potvynis sunaikino alyvmedžių ir citrinmedžių giraites palei Evroto upę.
2006 m. vasarą didelis gaisras nusiaubė dalį Manės pusiasalio, sudegė dešimtys kaimų, sunaikinta daug miškų. Dar vienas gaisras nutiko 2007 m. liepos pabaigoje Skourtos apylinkėse (Manės pusiasalis), sudegė daug miškų ir alyvmedžių plantacijų, bet gaisras buvo palyginti nedidelis, truko tik vieną dieną.
430 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
UTC-7
thumb|400px|UTC-7 laiko juosta: mėlyna – žiemą, oranžinė – vasarą, geltona – visus metus
UTC-7 – viena iš pasaulio laiko juostų, einanti septyniomis valandomis vėliau už pasaulinį laiką. Driekiasi per Šiaurės Amerikos žemyno vakarus.
Išskiriamos šios UTC-7 laiko juostos zonos:
Kaip standartinis laikas, šiaurės pusrutulio žiemą
Huso horario
Džebedžiai
thumb|right|200px|Džebedžis (piešta 1657-58 m. Džebedžiai – Osmanų imperijos kariuomenės artilerijos korpuso dalinys.
Įkūrimas
Dalinio įkūrimo data nėra žinoma, bet manoma, kad jis buvo įkurtas XV a. Džebedžiai buvo vienu iš privilegijuotų osmanų kariuomenės dalinių. Jie buvo laikomi janyčarų dalimi, o verbuojami buvo naudojant devširmės procedūrą. Jų vadas būdavo vadinamas džebedžibašis. Dalinys buvo nedidelis, rinktinis, jame daugiausia buvo 625 kariai (1574 m.).
Pareigos
Džebedžių dalinys buvo atsakingas už ginkluotės priežiūrą ir laikymą, gabenimą ten, kur jos reikia. Taikos metais jie saugodavo ginklus arsenaluose, vadintuose cephane. Džebedžiai dalyvavo visose kampanijose, kurioms vadovaudavo sultonas ar didysis viziris. Kitose kampanijose dalyvaudavo tik dalis džebedžių.
Danijos futbolo varžybos 1966–1967 m.
Danijos futbolo varžybos 1966–1967 m.
Gatnė (ežeras)
Gatnės ežeras – ežeras, Sūduvos aukštumoje, Vakarų Sūduvos aukštumoje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje ant Pilypavo ir Bakalariavos valsčių sankirtos. Netoli ežero yra Matlako kaimas.
Vilniaus dailės akademijos Grafinio dizaino katedra
Vilniaus dailės akademijos Grafinio dizaino katedra – viena iš Vilniaus dailės akademijos Vilniaus fakulteto katedrų, kurioje ruošiami grafinio dizaino ir vizualiųjų komunikacijų dizaino specialistai. 2010 m. – 2020 m. katedrai vadovavo prof. Aušra Lisauskienė, nuo 2020 m. vadovauja prof. Audrius Klimas.
Istorija
Grafinio dizaino katedra Vilniaus dailės akademijoje (iki 1990 m. Lietuvos TSR Valstybinis dailės institutas) įsteigta 2010 m., kai, atsižvelgus į pasaulinę praktiką, jog grafinis dizainas studijuojamas kaip savarankiška dizaino sritis, iki tol Dizaino katedroje veikusi prof. Audriaus Klimo Grafinio dizaino studija buvo performuota į atskirą katedrą.
Grafinio dizaino bakalauro studijų programa Vilniuje pradėta vykdyti nuo 2010 m. spalio 1 d., į ją kasmet priimama apie 16 studentų. 2012 m. katedros bakalauro studijų programą tarptautiniai ekspertai akreditavo maksimaliai 6 metų trukmei (iki 2018 m.).
Grafinio dizaino katedros vykdyta Grafinio dizaino magistrantūros studijų programa 2014 m. buvo transformuota į Vizualiųjų komunikacijų dizaino magistrantūros studijų programą, kurią SKVC akreditavo 2014 m. liepos 2 d. Kasmet į šią programą priimama iki 10 studentų.
Katedros dėstytojai
Nuo katedros įsteigimo 2010 m. jai vadovauja ir joje dėsto prof. Aušra Lisauskienė. Katedroje taip pat dėsto prof. Audrius Klimas, doc. Robertas Jucaitis, Marius Žalneravičius (nuo 2012 m.), Sigitas Gužauskas (nuo 2012 m.). Joje dėstė dizaineriai Marius Kasperavičius (2010 – 2011 m.), Aurimas Gaižauskas (2010 – 2015 m.), Marius Bartkus (2010 – 2017 m.), Jurga Lukoševičienė (2010 – 2012 m.), Titas Silovas (2011 – 2016 m.).
Vizualiosios raiškos įgūdžius lavina kviestiniai dėstytojai, tarp kurių – Piešimo ir Fotografijos ir medijos meno katedros dėstytojai. Magistrantūros studijų programoje tiriamajai/teorinei baigiamojo magistrantūros darbo daliai vadovauja mokslinius laipsnius įgiję dėstytojai.
Specialiuosius pasirenkamus kursus ar specializuotas paskaitas skaito ir kviestiniai dėstytojai iš Vilniaus universiteto, nepriklausomi menininkai arba socialiniai partneriai, dėstytojai iš žinomų užsienio aukštųjų dizaino mokyklų.
Grafinio dizaino studijų programa
Grafinio dizaino katedros vykdomų studijų programų tikslai siejami su Valstybės prioritetais, kur apibrėžiama, kad kultūra ir kūrybiškumas yra svarbiausi Lietuvos ištekliai. Vykdomų studijų programų tiksluose atsižvelgiama į šios srities specialistų poreikį ES bei Lietuvos rinkoje bei į visos Lietuvos vystymosi perspektyvą „Lietuva 2030“. Studijų programos parengtos pagal Lietuvos aukštojo mokslo nuostatas dėl aukštųjų mokyklų konkurencingumo, jų išskirtinis bruožas - naujosios medijos, tarpdisciplininis mąstymas ir interaktyvus komunikavimas elektroninėje erdvėje.
Stani Malė
Stani Malė  – kaimas Lenkijos rytuose, Suchožebrų valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurę nuo Suchožebrų, apie 15 km į šiaurę nuo Sedlcų ir apie 87 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Per kaimą teka Stara Žekos upė.
Vilniaus dailės akademijos Grafinio dizaino katedra
Grafinio dizaino studijų programa
VDA Grafinio dizaino katedroje rengiami dviejų pakopų universitetinių studijų specialistai. Katedra reguliarai bendradarbiauja su socialiniais partneriais, tarp kurių ir juridniai asmenys ir Lietuvos valstybinės institucijos.
Bakalauro studijos
Grafinio dizaino bakalauro studijų programos tikslas – rengti aukštos kvalifikacijos plataus profilio grafikos dizainerius profesionalus pramonei, prekybai, leidybai ir el. leidybai, paslaugų sferai, kūrybinėms industrijoms. Pirmosios pakopos universitetinės pagrindinės studijos trunka ketverius metus. Studijų programą sudaro trys dėstomų dalykų grupės: bendrojo universitetinio lavinimo, studijų dalykų specialioji (profesinė) dalis ir pasirenkamieji bendrojo universitetinio lavinimo dalykai.
Studijuojamos specialybės sritys: spausdintinė komunikacija – leidiniai, pakuotė, identitetas, plakatas, orientavimosi sistemos (angl. wayfinding), piktogramos, tipografika, reklama, infografika, žaidimai; skaitmeninė komunikacija – interaktyvūs leidiniai, animuota grafika, dinaminis identitetas, internetinių svetainių dizainas, mobiliosios aplikacijos, prezentacijos, dinaminė infografika, žaidimai. Bakalauro programos studentų projektai yra pelnę ne vieną nacionalinį ir tarptautinį apdovanojimą.
Magistrantūros studijos
Vizualiųjų komunikacijų dizaino magistrantūros studijų programos tikslas – parengti tarptautinius standartus ir magistro kvalifikaciją atitinkančius vizualiųjų komunikacijų dizaino specialistus, gebančius efektyviai perteikti verbalinę ir vizualinę informaciją naujųjų medijų priemonėmis tarpdisciplininiame dizaino lauke, vykdyti meninius tyrimus, kritiškai-analitiškai vertinti ir interpretuoti dizaino reiškinius bei procesus plačiame vietiniame ir tarptautiniame kultūriniuose kontekstuose, naudoti novatoriškus problemų sprendimo būdus siekiant strateginių vizualiosios komunikacijos tikslų bei kuriant naujus transdisciplininius projektus. Magistrantūros programos studentai yra laimėję prestižinių tarptautinių apdovanojimų
Praktika
Praktika vyksta tiek VDA praktikų bazėse, tiek ir socialinių partnerių įmonėse (tarp kurių, pvz. Lietuvos grafinio dizaino asociacija, Lietuvos spaustuvininkų asociacija). Studentai praktinę patirtį įgyja dirbdami realiuose verslo ir kultūros projektuose.
Tarptautiniai ryšiai
VDA yra pasirašiusi LLP / ERASMUS (studijų ir praktikos), NORDPLUS programų sutartis su Belgijos, Danijos, Didžiosios Britanijos, Graikijos, Italijos, Norvegijos, Olandijos, Prancūzijos, Suomijos ir kt. aukštosiomis mokyklomis. Kasmet iš GDK studijuoti į užsienio universitetus išvyksta apie 5-6 studentus, tiek pat pagal mainų programą atvyksta.
GDK dėstytojai dalyvauja šalies ir užsienio konferencijose (Cumulus, ATYpI, ICOGRADA, Brno Grafinio dizaino bienalė ir kt.), dalyvauja kūrybių dirbtuvių mainų programose su kitom užsienio aukštosiomis mokyklomis, tarp kurių École Estienne (Paryžius, Prancūzija), Lahti universiteto Dizaino institutas (Suomija), Aalto universitetas (Helsinkis, Suomija) , Hagos Karališkoji dailės akademija (Olandija), Anadolu universitetas (Turkija), Kinijos centrinė menų akademija (CAFA) (Pekinas, Kinija) ir kt.
Andriušiūnai
Andriūšiūnai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Raudonės.
Burniškės (Lenkija)
Burniškės  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Vižainio valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 2 km į pietvakarius nuo Vižainio, apie 34 km į šiaurę nuo Suvalkų ir 142 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas įsikuręs Vižainių ežero vakariniame krante, prie kelio aplink ežerą.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
431 m.
431 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Lietuva 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Lietuva 2004 metų Vasaros olimpinėse žaidynėse Atėnuose (Graikija) iškovojo 3 olimpinius medalius, olimpinėje medalių lentelėje – 45 vieta. Tai šeštosios olimpinės žaidynės, kurioje Lietuva dalyvavo kaip nepriklausoma valstybė.
Šiaurinis perlinukas
Šiaurinis perlinukas (Boloria frigga) – pleštekių (Nymphalidae) šeimos drugys. Skraido birželio – liepos mėn.
Paplitęs Šiaurės Azijoje ir Europoje. Lietuvoje labai reta rūšis, aptikta Čepkelių rezervate.
Apės savivaldybė
Apės savivaldybė  – buvęs administracinis vienetas šiaurės rytų Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Apė. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Alūksnės rajono dalies. Buvo padalinta į 4 valsčius (Apės, Gaujienos, Trapenės, Virešių) ir 1 miestą (Apę). Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Smiltenės savivaldybės.
Honorijus II
Honorijus II (Onorio II, gimimo vardas Lamberto Scannabecchi, g. apie 1060 m., netoli Imolos miesto, Italijoje – m. 1130 m. vasario 13 d. palaidotas Laterano bazilikoje, Italijoje) – popiežius nuo 1124 m. gruodžio 21 d. iki mirties.
Biografija
Lamberto Scannabecchi kilęs iš prastuomenės, popiežiaus Paskalio II iškviestas į Romą. 1099 m. paskirtas Santa Prassedes kardinolu kunigu, buvo vienas iš kardinolų, kurie lydėjo popiežių Gelasijų II tremtyje 1118–1119 m. Paskirtas popiežiaus legatu vadovavo deryboms su imperatoriumi Henriku V dėl imperatoriaus teisės skirti vyskupus savo valdomoje teritorijoje. Ginčas dėl investitūros užbaigtas sudarius Vormso konkordatą 1122 m.
Savo pontifikavimo laikotarpiu patvirtino Premonstratų (norbertinų) ordino ir Tamplierių ordino statutus.
Suk Ahrasas
Suk Ahrasas  – miestas Alžyro šiaurės rytuose, pasienyje su Tunisu; vilajos centras. 137,5 tūkst. gyventojų (2007).
Istorija
Senovėje miestas buvo žinomas kaip Thagaste. III a. čia gimė šventasis Augustinas. XIX a. okupavo prancūzai. 1985 m. tapo vilajos centru.
Mantvilai
Istorija
XIX a. pab. Mantvilai (Mantviliškės) buvo šlėktų okolica, patekusi į Trakų apskrities Nedzingės valsčių, Masališkių apylinkę. Priklausė Masališkių Lukaševičių dvarui.
Vainiklapis
thumb|250px|Petunijos apyžiedis Vainiklapis – žiedo dalis. Vainiklapių visuma sudaro vainikėlį. Vainiklapiai įprastai būna spalvingi, jų funkcija – privilioti vabzdžius apdulkintojus, todėl vėjo apdulkinamų augalų žiedai neišvaizdūs, jų vainiklapiai beveik nesiskiria nuo taurėlapių. Vainiklapiai kartu su taurėlapiais sudaro apyžiedį.
Vainiklapių, kaip ir kitų žiedo dalių, skaičius svarbus augalų klasifikacijai. Lelijainių vainiklapių skaičius – kartotinis trims, o magnolijainių – dažniausiai 4–5 kartotinis, nors pasitaiko išimčių, pvz., vandens lelija.
Šakniastiebis
thumb|right|260px| [[Geltonasis vilkdalgis|Geltonojo vildalgio (Iris pseudacorus) šakniastiebis monopodiškai išsišakojęs]] Šakniastiebis – pakitęs požeminis stiebas, leidžiantis pridėtines šaknis.
Dažnausiai šakniastiebiai yra apvalūs, auga horizontaliai, neturi chlorofilo, todėl neatlieka fotosintezės. Šakniastiebiai nuo šaknų skiriasi tuo, kad turi redukuotus žvynelių pavidalo lapelius, o jų pažastyse įžiūrimi pumpurai. Lapeliai dažnai anksti nukrinta ir lieka tik jų randai, todėl šakniastiebis atrodo nariuotas. Auga viršūne, bet kai ji apmiršta, šakniastiebis ima pūti.
Vegetacijos periodu iš kai kurių šakniastiebio pumpurų išauga antžeminiai ūgliai. Kai šakniastiebis atitrūksta nuo augalo, iš jo dalių gali išaugti nauji augalai. Jie įsišaknija pridėtinėmis šaknimis.
Šakniastiebiai kaip ir stiebai gali šakotis. Skiriami du šakojimosi būdai:
Šakniastiebiuose gausu fiziologiškai aktyvių medžiagų (alkaloidų, glikozidų), todėl kai kurių augalų šakniastiebiai vartojami vaistų gamybai.
Namai su geltonu kilimu
Namai su geltonu kilimu  – 1983 m. Italijoje sukurtas psichologinis kriminalinis filmas.
Turinys
Franka ir jos vyras Antonijus pagal skelbimą bando parduoti geltoną kilimą – Frankos patėvio dovaną – nes šis per didelis jų namams. Vieną šeštadienio rytą, kuomet Antonijas iškviečiamas į lauką, nes rengiamasi nutempti jo automobilį, paliktą neleistinoje vietoje, į namus ateina pirkėjas – profesoriumi pasivadinęs elegantiškas pusamžis vyras. Jo pokalbis su Franka netrukus pasisuka netikėta linkme, nes jis prisipažįsta ant tokio paties (o galbūt ir to paties) kilimo prieš 14 metų nužudęs savo žmoną ir tik neseniai paleistas iš kalėjimo. Antonijas vis negrįžta ir profesorius, įkalinęs Franką bute, savo painiu elgesiu ją vis provokuoja, neleisdamas suprasti, kur yra tiesa ir kad galbūt jis ne maniakas, o samdomas žudikas, pasiųstas Antonijo, nes šis įtaria Franką turėjus intymių santykių su patėviu ir prisidėjusią prie motinos mirties. Vieną akimirką profesorius palieka be priežiūros savo peilį ir jį pačiupusi Franką suduoda kelis mirtinus smūgius.
Atsitokėjusi ši ketina sprukti iš namų, tačiau tada į duris pasibeldžia moteris, ieškanti savo vyro. Šio išvaizda visiškai atitinka nužudytąjį, tačiau moteris tvirtina, kad šis niekam nėra pakenkęs ir iš tiesų yra bedarbis aktorius, kuriantis keistus vaidmenis. Kai Frankai pavyksta išprašyti moterį iš namų, ji vėl nueina į kambarį patikrinti lavono, tačiau šis netikėtai atgyja ir moteris nualpsta. Kol ji neatsigavo, į namus grįžta profesoriaus žmona ir Antonijas, kurie kartu panaikina bet kokius „žmogžudystės“ pėdsakus, o vėliau vyras turi įtikinti Franką, kad šiai viskas tik prisisapnavo..
Apdovanojimai
Mystfest – geriausio filmo nominacija
Antanas Sabaliauskas (1930)
Biografija
1951–1963 m. dirbo Vilkijoje. 1958 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1963–1973 m. Šiaulių pedagoginio instituto Visuomenės mokslų katedros, Šiaulių universiteto Humanitarinio fakulteto Filosofijos katedros dėstytojas, docentas. 1972 m. istorijos mokslų kandidatas, disertacija „Lietuvos komunistų partijos veikla vystant kolūkinę demokratiją 1952–1965 m.“ 1980–1992 m. ir 1997–1999 m. vadovavo Filosofijos ir antropologijos katedrai (turėjusiai keletą besikeitusių pavadinimų). Iki 2008 m. tęsė aktyvią mokslinę ir pedagoginę veiklą universitete. LDDP Šiaulių miesto tarybos narys.
Margiai
Margiai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Lauksodžio.
MythBusters
Mitų griovėjai  – mokslinė televizijos laida, rodoma per Discovery Channel kanalą, Lietuvoje rodoma Lietuvos Ryto televizijos ir per Discovery Channel. Laidą veda du specialiųjų efektų ekspertai, Adam Savage ir Jamie Hyneman, kurie kiekvienoje laidoje bando patvirtinti arba paneigti daug kam gerai žinomus urbaninius mitus.
Laidos turinys
Laida išgarsėjo savo sugebėjimu įdomiai bei įspūdingai perteikti mokslo žinias. „Mitų griovėjuose“ yra apstu įvairių sprogimų, mašinų visiškų nuniokojimų bei kitų televizijos žiūrovams gan įspūdingai atrodančių efektų.
Paprastai „Mitų griovėjai“ mitus tikrina dviem etapais: bando atkurti situaciją, kurią nusako tyrinėjamas mitas ir bando atkurti rezultatą, kitaip tariant bando kuo sėkmingiau įvykdyti išsikeltą iššūkį.
Daūrija
Daūrija  – regionas Rusijos Tolimuosiuose Rytuose, apimantis dalį Užbaikalės ir (iki XVII a.) – vakarinę Paamūrės dalį. Kraštą rusai taip pavadino pagal ten gyvenusią tautą daūrus.
Daūrijos dalys:
1987 m. čia buvo įkurtas rezervatas, siekiant apsaugoti Pietų Sibiro stepes ir pelkynus. 1997 m. šis regionas buvo įtrauktas į UNESCO biosferos rezervatų sąrašą.
2017 m. Daūrijos kraštovaizdžiai Rusijoje ir Mongolijoje buvo įrašyti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Daūrinės rūšys
Pagal šią teritoriją pavadintos kelios gyvūnų ir augalų rūšys, pvz.:
Daūrijoje yra įkurtas Daūrijos rezervatas (Даурский заповедник).
Algirdas Sabaliauskas (1949)
Algirdas Sabaliauskas (1949 m. sausio 22 d. Širvintose – 2018 m. spalio 31 d. Vilniuje) – Lietuvos fotožurnalistas.
Biografija
1977 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę.
Nuotraukos sporto, kultūros, karine tematika demonstruotos parodose šalyje ir užsienyje.
2 eurų proginės monetos
thumb|400px|Eurozonos žemėlapis. Spalvos rodo, kiek 2 eurų proginių monetų išleido kiekviena eurozonos šalis. *Atnaujinta 2023 m. gegužės 31 d.{{legend|#915C83|Išleista nuo 33 iki 36 monetų}}{{legend|#BD33A4|Išleista nuo 29 iki 32 monetų}}{{legend|#FFA6C9|Išleista nuo 25 iki 28 monetų}}{{legend|#6082B6|Išleista nuo 21 iki 24 monetų}}{{legend|#48D1CC|Išleista nuo 17 iki 20 monetų}}{{legend|#7CFC00|Išleista nuo 13 iki 16 monetų}}{{legend|#E5B73B|Išleista nuo 9 iki 12 monetų}}{{legend|#FFD300|Išleista nuo 5 iki 8 monetų}}{{legend|#CDC3CC|Ne eurozonos valstybės}}
2 eurų proginės monetos – specialios 2 eurų monetos, kurias nuo 2004 m. gali išleisti kiekviena Euro zonos narė. Šios monetos nuo kitų eurų skiriasi tik aversu, kuriame dažniausiai pavaizduojamas koks nors istorinis įvykis ar kita proga. Šios eurų monetos galioja visoje euro zonoje kaip legali mokėjimo priemonė.
Bent vieną proginę 2 eurų monetą kasmet išleidžia Vatikanas, San Marinas, Suomija, Italija ir Liuksemburgas.
2015 m. gruodžio 14 d. Lietuvos bankas vieno milijono tiražu į apyvartą išleido pirmąją lietuvišką 2 eurų proginę monetą. Ji skirta lietuvių kalbai – averse iškaltas žodis „Ačiū“.
Nuo 2012 m. kiekviena euro zonos valstybė per metus gali išleisti iki 2 tokių monetų ir iki 5 procentų visų monetų apyvartos.
Dubaklonis
Dubakloniu vadinami du kaimai Varėnos rajone:
2 eurų proginės monetos
Dažnai 2 eurų proginės monetos yra kolekcionuojamos, o kai kurios iš jų net gaminamos iš brangesnių metalų, drauge jų vertė padidėja.
432 m.
432 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Liepa
Danijos futbolo varžybos 1967–1968 m.
Danijos futbolo varžybos 1967–1968 m.
Naujosios Zelandijos himnas
God Defend New Zealand („Dieve, ginki Naująją Zelandiją“) – vienas iš Naujosios Zelandijos himnų, kartu su ''God Save the Queen. Nors jie abu turi lygų statusą, dažniausiai naudojamas God Defend New Zealand.
Istorija
Himno žodžių autorius Thomas Bracken, 1870 m. panaudojęs juos savo poemoje. 1876 m. suregtas konkursas, sukurti muziką poemai. Konkurso nugalėtoju tapo mokytojas John Joseph Woods. XIX a. pab. – XX a. pr. poema ir melodija išpopuliarėjo tarp žmonių. 1940 m. Naujosios Zelandijos vyriausybė išsipirko autorines teises ir God Defend New Zealand paskelbė tautiniu himnu. 1977 m. suteiktas valstybinio himno statusas.
Eilės
God Defend New Zealand sudaro 5 strofos, tačiau tradiciškai naudojama tik pirma. Himnas turi vertimą ir į maorių kalbą. Dabartinės maorietiškos versijos autorius Timoti S. Kāretu.
Kukuta
Kukuta arba San Chose de Kukuta (San José de Cúcuta) – miestas Šiaurės Kolumbijoje, Šiaurės Santandero departamento administracinis centras.