cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rožiniai ibiai
Rožiniai ibiai (Eudocimus) – irklakojinių paukščių (Pelecaniformes) būrio, ibinių (Threskiornithidae) šeimos, ibių (Threskiornithinae) pošeimio vidutinio dydžio paukščių gentis. Dalies mokslininkų šios dvi rūšys laikomos vienos rūšies dviem porūšiais.
thumb|left|210px|[[Raudonasis ibis (Eudocimus ruber)]]
Rožinių ibių gentis paplitusi Šiaurės Amerikos žemyno pietinėje dalyje bei gretimuose Didžiųjų Antilų ir Mažųjų Antilų salynų subtropikų ir atogrąžų klimato juostoje, ir Pietų Amerikos žemyno šiaurinės dalyje atogrąžų klimato juostoje, bei Brazilijos San Paulo valstijos rytuose.
Venesueloje, abiejų rūšių paplitimo sąlyčio zonoje abi rūšys kryžminasi.
Rūšys
Gentyje yra 2 rūšys :
Kyvonys (Širvintos)
Kyvonys – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Zibalų.
Zagrėjas
Graikų mitologijoje Zagrėjas Zagrėjas – dievas, Dzeuso ir Persefonės sūnus, orfinėse misterijose įvardijamas kaip „pirmagimis Dionisas“. Zagrėjo motiną Dzeusas suviliojo pasivertęs gyvate.
Dzeusas ypač mėgo savo sūnų, jam leisdavo sedėti savo soste, kuris apginkluotas žaibais. Jį užmušė titanai, kuriuos įkalbėjo pavydinti Hera. Titanai prasmuko į Olimpą, suvilioję žaislais jį peiliais supjaustė.
Scotty McCreery
Scott Cooke „Scotty“ McCreery (g. 1993 m. spalio 9 d.) – amerikiečių kantri atlikėjas iš Gernerio. Išgarsėjo 2011 m. laimėjęs muzikinį konkursą „American Idol“. Tais pačiais metais buvo išleistas debiutinis atlikėjo albumas „Clear as Day“, debiutavęs pirmoje vietoje JAV reitinguose. 2023 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs penkis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Same Truck“, išleistas 2021 m. rugsėjį.
Agluona (Latvija)
Istorija
Spėjama, kad Agluonoje tikriausiai buvo nužudytas Lietuvos karalius Mindaugas. Už paaukotas lėšas 2015 m. rugsėjo 22 d. čia atidengtas paminklas – Mindaugas su latgalių kilmės žmona Morta ir jų vaikais primena bendras lietuvių ir latvių šaknis (skulptorius Vidmantas Gylikis, architektai Jonas Anuškevičius ir Vytenis Izokaitis). 1699 m. pastatyta bažnyčia. Jai sudegus 1768–1780 m. pastatyta mūrinė barokinė Agluonos bazilika su dviem 60 m aukščio bokštais.
Iki XIX a. pradžios Agluonos apylinkėse buvo lietuviškai kalbančių kaimų, išliko lietuvių kilmės vietovardžių. 1700 m. čia įsteigtas dominikonų vienuolynas 1891 m. nustojo gyvuoti. Rusijos valdymo metais Agluonoje apsigyvendavo ir daugelis lietuvių kunigų, grįžusių iš tremties be teisės gyventi Lietuvoje. 1920–1924 m. čia buvo Rygos katalikų arkivyskupo būstinė ir katalikų kunigų seminarija. 1993 m. Agluonoje lankėsi popiežius Jonas Paulius II.
Galina Miškinienė
Galina Miškinienė (g. 1966 m., Ignalinoje) – orientalistė, turkologė, vertėja.
Nuo 2007 m. dirba Lietuvių kalbos institute.
Publikavo apie trisdešimt straipsnių lietuvių, rusų, anglų, lenkų kalbomis.
Apušotas
Apušotas – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Ašmintos.
Etimologija
Kaimo pavadinimas kilęs iš žodžio apušotas („drebulynas“).
Abisininė posmilgė
Abisininė posmilgė (Eragrostis tef, amh. t.eff, Tig. t.aff), paprastai dar vadinama tefu (pavadinimas kilęs iš amcharų kalbos) – miglinių (Poaceae) šeimos augalų rūšis. Tai – vienas pagrindinių javų Etiopijoje, čia prijaukintas jau gerokai prieš mūsų erą, ir labai svarbus Etiopų virtuvėje: iš jo gaminama etiopiška duona inžera.
Tefo grūdai yra labai smulkūs, dėl ko iš vienos saujos galima apsėti visą lauką. Tai ypač pravartu propaguojant klajoklinį gyvenimo būdą.
Nagasakis
Nagasakis ( 'Ilgas iškyšulys') – miestas Japonijoje, Nagasakio prefektūroje, Kiūšiū salos vakaruose, prie Nagasakio įlankos. Prefektūros sostinė. Čia gyvena apie 449 tūkst. gyventojų. Tai yra vienas geriausių natūralių jūros uostų Japonijoje, jo ilgis apie 5 km. Išvystyta angliakasybos, žuvies pramonė, yra laivų statyklos, elektros gamyklos. 1949 m. čia įkurtas Nagasakio universitetas.
Istorija
1945 m. rugpjūčio 9 dieną 11:02 vietos laiku ant Nagasakio buvo numesta antroji atominė bomba – „Dručkis“. Buvo sugriauta apie trečdalis miesto, JAV skaičiavimais, žuvo 40 tūkst. žmonių. Bombos sprogimo vietoje pastatytas memorialas aukoms atminti.
Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė – hortenzija, medis – taukinis žvakmedis.
Rapalo taikos sutartis
Rapalo taikos sutartis – viena iš dviejų taikos sutarčių:
Apušotas (reikšmės)
Apušotu vadinamos gyvenvietės:
Girnovės
Girnovės (Platalea) – irklakojinių paukščių (Pelecaniformes) būrio, ibisinių (Threskiornithidae) šeimos didelių, ilgomis kojomis, savotiško, ilgo snapo su praplatėjimu gale, paukščių gentis.
Jų gyvenamas biotopas šalia negilių vandens telkinių.
Rūšys
Viena gentis ir 6 rūšys, bet dalis mokslininkų rožines girnoves kartais išskiria į atskirą rožinių girnovių (Ajaia) gentį.
Aukštosios Viesos
Aukštosios Viesos (seniau Naujosios Viesos) – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Žemųjų Viesų, 6,5 km nuo Širvintų, prie Širvintos ir Viesos santakos. Pro kaimą eina kelias.
Sarės apskritis
thumb|[[Kalio krateris]]
Sarės apskritis  – viena iš 15 Estijos apskričių, esanti šalies vakaruose. Apskritį sudaro Saremos, Muhu, Ruhnu, Abrukos, Vilsandės ir kitos mažesnės aplinkinės salelės. Administracinis centras – Kuresarė (Saremoje).
Geografija ir klimatas
Salos kalvotos, į Baltijos jūrą leidžiasi glintu. Apskrities teritorija miškinga.
Salos yra vidutinio klimato juostoje. Klimatas jūrinis. Būdingos šiltos vasaros ir švelnios žiemos. Stiprūs vėjai lemia greitas oro permainas, rudenį ir žiemos mėnesiai gausiai lyja. Metinė oro temperatūra 6 °C. Liepos-rugpjūčio mėnesiais vidutinė daugiametė temperatūra svyruoja nuo +11 ° C naktį iki +22 ° C dieną. Šalčiausias mėnuo salose – vasaris, kai vidutinė tempratūra siekia -5 ° C. Kritulių per metus iškrenta apie 509 mm.
Susisiekimas
Salas galima pasiekti keltu iš Virtsu į Muhu, kuri yra sujungta keliu su Sarema. Kuresarėje yra oro uostas, į kurį vyksta reguliarūs reisai iš Talino. Į Ruhnu galima patekti keltu, sezono metu ten taip pat skrenda lėktuvais iš Pernu ir Saremos. Kitos salos pasiekiamos keltais iš Saremos.
Gyventojai
Apskritis užima 11 vietą Estijoje pagal gyventojų skaičių. Dauguma gyventojų gyvena Saremos salos pakrantėse. Dauguma gyventojų estai, tačiau yra švedų. Vienintelis miestas – Kuresarė.
Administracinis skirstymas
Į Sarės apskritį įeina trys savivaldybės: Saremos valsčius, Muhu valsčius ir Ruhnu valsčius.
Iki 2017 m. savivaldos reformos Sarės apskrityje buvo šios savivaldybės: Miestų savivaldybės
Kaimų savivaldybė
Puerto Inirida
Puerto Inirida arba Inirida (Inírida) – miestas rytų Kolumbijoje, Brazilijos ir Venesuelos pasienyje, prie Iniridos upės, 95 m aukštyje. Gvainijos departamento centras.
Miestas įkurtas 1963 m.
Enio
Enio ( 'siaubas') – graikų mitologijoje senovinė deivė, dar žinoma kaip „miestų naikintoja“. Ji buvo vaizduojama kruvina ir nešanti ginklus, dažnai – kaip Arėjo, karo dievo, bendražygė. Enio yra minima kaip Arėjo motina ar sesuo, bet dažniausiai įvardijama kaip viena iš trijų grajų. (Kitos grajos buvo Deino, Pefredo.)
Romėnų mitologijoje jos atitikmuo yra deivė Belona, taip pat lydinti Marsą, karo dievą.
Jurgis Žaltauskas
Jurgis Žalkauskas (1923 m. sausio 11 d. Pakruojyje – 2018 m. rugsėjo 7 d.) – Australijos architektas ir lietuvių bendruomenės veikėjas, mecenatas.
Biografija
Jurgis Žaltauskas nuosekliai domėjosi lietuviško baleto istorija, ta tema rašė straipsnius į išeivių spaudą. Duomenis rinko iš tarpukario laikraščių, o taip pat bendraudamas su buvusiais Kauno baleto šokėjais Tamara Pagodinaite, Borisu Čiunovu ir Janina Drazdauskaite. 1998 m. karu su Australijos balerina R.Ratas-Zakarevičius įsteigė Lietuvos baleto bičiulių draugiją. Labdaros vakaruose buvo renkamos lėšos XX a. pab. sudėtingoje situacijoje atsidūrusiems baleto artistams Lietuvoje. Nacionalinės M. K. Čiurlionio menų mokyklos Baleto skyriaus moksleiviams Draugija padovanojo 220 porų minkštų šokėjų batelių. Šios mokyklos gabiausiems mokiniams jis skirdavo „Jaunųjų baleto vilčių“ premiją. Dešimt metų išskirtinius Lietuvos baleto šokėjus J.Žaltauskas apdovanodavo savo vardiniu prizu. Juo nuo 1997 m. buvo įvertinti artistai: Neli Beliakaitė ir Mindaugas Baužys, Rūta Jezerskytė ir Aurimas Paulauskas, Irina Cymbal ir Nerijus Juška, Olga Konošenko ir Eligijus Butkus, Rasa Taučiūtė ir Aurelijus Daraškevičius, Inga Cibulskytė ir Igoris Zaripovas, Rūta Kudžmaitė ir Romas Ceizaris.
J.Žaltauska buvo Australijos karališkojo architektūros instituto tikrasis (nuo 1954 m.) ir garbės (nuo 2000 m.) narys. Australijos lietuvių bendruomenė jam taip pat suteikė garbės nario vardą.
101 m.
101 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuoti
Mirtys
Nedatuoti
Kinai
thumb|Kinijos etninis pasiskirstymas Kinai – gana daugiareikšmė sąvoka, galinti reikšti:
KLR turi 1,3 mlrd. gyventojų ir pirmauja pagal gyventojų skaičių pasaulyje.
Kinija - labai sena civilizacija: rašytiniai Kinijos istorijos šaltiniai siekia 1500 m. pr. m. e. Senovėje kinai yra išradę paraką, kompasą, buvo toli pažengę laivyboje, tačiau dėl uždaros politikos aktyviai netyrinėjo pasaulio.
Kizirniškės
Kizirniškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Magučių.
Medžioklis
Medžioklis – vienas iš žemesniųjų Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos žemietijų valdžios pareigūnų. Lenkijos karalystės pareigūnų hierarchijoje buvo dešimtas, Lietuvos – aštuonioliktas.
Šiliniai
Šiliniais vadinama:
Medžioklis
Įgaliojimai
Medžioklis organizuodavo karaliaus ar Didžiojo kunigaikščio medžiokles, prižiūrėdavo medžioklės plotus, saugojo karališkasias girias ir miškus, kad juose niekas kitas nemedžiotų. Palaipsniui tiesiogines pareigas perėmė pamedžioklis, o medžioklis tapo titulinėmis garbės pareigomis.
Šiliniai
Kaimai:
Medžioklis
Įgaliojimai
Be žemietijos medžioklės pareigūnų valstybėje dar buvo ir dvaro medžiokliai, jau nuo seno garbės pareigūnai – Karūnos didysis medžioklis ir Lietuvos didysis medžioklis.
Sapatistų Nacionalinė Išlaisvinimo armija
thumb|200px|Sapatistų vėliava thumb|250px|Ženklas Čiapase: „Esate Sapatistų sukilėlių teritorijoje. Čia valdo liaudis, o ne valstybė“
Sapatistų Nacionalinė Išlaisvinimo armija (, EZLN), arba sapatistai – ginkluota revoliucinė grupuotė, įsikūrusi Meksikos skurdžiausioje Čiapaso valstijoje. Sukurta 1994 m., kovoja prieš Meksikos valstybę. Dauguma kovotojų yra Čiapaso indėnai (majai), valstiečiai. Sapatistams vadovauja Subcomandante Marcos.
Sapatistų pavadinimas kilo nuo Meksikos revoliucionieriaus Emiliano Zapata, XX a. pr. organizavusio sukilimą prieš prezidentą Porfirio Díaz. Sapatistų armijos ideologija – socialistinis anarchizmas. Jie teigia kovojantys prieš globalizmą, neoliberalizmą, už indėnų teises, gamtos išsaugojimą.
Istorija
Tą dieną jie pateikė Pirmąją Lakandono džiunglių deklaraciją ir Revoliucinius įstatymus. Karo deklaracija buvo skirta Meksikos valdžiai, kuri, jų nuomone, buvo tiek atitrūkusi nuo Meksikos gyventojų, jog tapo neteisėta. Taip pat Sapatistai reikalavo didesnės demokratijos iš Meksikos valdžios, kurią net 65 metus savo rankose laikė Institucinė Revoliucinė partija, 1917 metų žemės reformos laikymosi, kurios Institucinė Revoliucinė partija visai nepaisė bei teisingesnio pinigų skirstymo vietiniams gyventojams už gamtinius išteklius išgaunamus Čiapase. Zapatistai nereikalavo Čiapaso nepriklausomybės nuo Meksikos, o tik didesnės autonomijos.
Sapatistai tikėjo, jog revoliucija iš Čiapaso persimes į visą Meksiką, tačiau taip neįvykus, jie pradėjo stengtis atkreipti pasaulio dėmesį į jų kovą Čiapase.
1994 metų sausio 1 dienos rytą per 2000 ginkluotų Sapatistų sukilėlių puolė ir užėmė daugumą Čiapaso miestų. Sukilėliai išlaisvino San Kristobal de las Kasaso miesto kalėjime kalintus žmones bei padegė keletą policijos nuovadų ir kareivinių. Pirmą dieną Sapatistai patyrė sėkmę, tačiau jau sausio 2 dieną kontrakatavo Meksikos armija. Okosingo mieste užvirė nuožmi kova. Patyrusios didelių nuostolių, Sapatistų pajėgos atsitraukė į netoliese esančias džiungles. Ginkluoti susirėmimai Čiapase baigėsi sausio 12 dieną, pasirašius laikiną ugnies nutraukimo sutartį, tarpininkaujant San Kristobalio de las Kasaso miesto vyskupui Samuel Ruiz.
Dalį 1994 metais užimtos teritorijos sukilėliams pavyko išlaikyti, tačiau didelę dalį teritorijos atkovojo Meksikos armija, kai 1995 metų lapkritį neįspėjusi sulaužė ugnies nutraukimo sutartį ir netikėtai kontratakavo antrą kartą. Apleidę savo kaimus, sukilėliai pasitraukė į kalnus. Nors armijos pajėgos surengė pasalas prie visų pagrindinių kelių, tačiau jiems nepavyko į nelaisvę paimti nė vieno Sapatistų sukilėlių vado.
Greitai Meksikos vyriausybė nutarė sėsti prie derybų stalo su Zapatistais. Vėlesnėse Lakandono džiunglių deklaracijose Sapatistai atsisakė ginkluoto maišto idėjos ir pradėjo ieškoti taikių problemų sprendimo būdų su Meksikos valdžia. Pacifistinės Čiapaso organizacijos, kaip Las Abejas pradėjo remti taikius Sapatistų veiksmus. Sapatistus ėmė remti ir įvairūs pasaulio kairiųjų judėjimai.
2001 metais suformavus prezidento Vicente Fox (pirmo prezidento ne iš Institucinės Revoliucinės partijos daugiau, kaip per 80 metų) naują vyriausybę, Sapatistai išvyko į Meksiko miestą pateikti savo reikalavimų. Tačiau Sapatistams nepavyko susitarti su naująja Meksikos valdžia.
2006 metais Sapatistai paskelbė Šeštąją Lakandono džiunglių deklaraciją, kurioje išdėstė savo principus bei Meksikos ir pasaulio viziją. Deklaracijoje Sapatistai dar kartą pakartojo, jog remia skurdžiai gyvenančius Čiapaso gyventojus ir visus išnaudojamus Meksikos žmones. Taip pat jie išreiškė solidarumą tarptautiniu antiglobalistiniu judėjimu ir pasiūlė teikti materialinę pagalbą judėjimams Kuboje, Bolivijoje, Ekvadore ir kitur, kurie siekia panašių tikslų, kaip Sapatistai. Deklaracija baigiasi raginimu jungtis prie Sapatistų visiems, kurie žmogiškumą vertina labiau už pinigus ir tęsti kovą už socialinį teisingumą tiek pačioje Meksikoje, tiek užsienyje. Deklaracija kvietė remti Sapatistų sugalvotą „Kitokią kampaniją“, kaip alternatyvą prezidentinei kampanijai. „Kitokios kampanijos“ šalininkai mitinguose kvietė žmones atkreipti dėmesį į problemas, kurios nerūpi pagrindiniams kandidatams į prezidentus.
Ruošiant šią alternatyvią kampaniją, Sapatistai pakvietė į Čiapasą daugiau, kaip 600 kairiųjų nevyriausybinių organizacijų bei judėjimų į susitikimą, kuris baigėsi plenariniu posėdžiu rugsėjo 16 d., Meksikos nepriklausomybės nuo Ispanijos dieną. Susitkime Subcomandantė Markosas paprašė visų organizacijų laikytis Šeštosios Lakandono džiunglių deklaracijos nuostatų ir paskelbė apie 6 mėnesių kelionę per visas 31 Meksikos valstijas. Sapatistų kelionė specialiai buvo parinkta tokiu metu, kai prasidėjo priešrinkiminės prezidentinės kampanijos pradžia.
Nuo 2007 metų vėl prasidėjo aktyvios valdžios provokacijos Čiapase. Meksikos armija pradėjo nuolatines intervencijas į La Garučos rajoną prisidengiant kova prieš narkotikų prekybą ir nusikalstamumą. 2008 metais į La Garučos rajoną atvyko per 200 kareivių, policininkų ir saugumo agentų, taip pat tanketė. Kareivių tikslas buvo neva ieškoti marichuanos ir narkotikų prekeivių, nors vietinė Zapatistų valdžia buvo pranešusi, kad mieste niekas marichuanos neaugina, tik kukurūzus. Nieko nepešusi armija pasišalino.
Ideologija
Sapatistų Nacionalinės Išlaisvinimo Armijos ideologija – sapatizmas – apjungia tradicinį majų mokymą, libertarinį socializmą bei marksizmą su anarchizmo elementais. Sapatistų šūkis yra suderintas su tarpusavo pagalbos sąvoka: „Visiems viskas, mums nieko“.
Sapatistai griežtai oponuoja neoliberaliai globalizacijai, teigdami, kad ji neigiamai veikia valstiečių gyvenimo būdą. NAFTA sutarį Sapatistai laiko neoliberalios politikos pavyzdžiu.
Kitas svarbus elementas Sapatistų ideologijoje yra taip sutvarkyti politiką, kad žmonės vadovautų valdžiai, o ne valdžia žmonėms. Sapatistai laikosi nuomonės, jog dabartinė Meksikos politinė sistema, paremta atstovaujamąja demokratija, natūraliai sukuria prarają tarp paprastų žmonių ir valdžios. Sapatistai siūlo stiprinti dalyvaujamąją, t. y. tiesioginę demokratiją. Subcomandantė Markosas yra pareiškęs: „Mano tikrasis vadas yra liaudis“. Zapatistų sukilėliai ragina visus žmones įsigyti ginklus ir ginti save bei savo šeimas nuo vyriausybės pajėgų puldinėjimų. Sapatistai nėra politinė partija, jie nesiekia vietos vyriausybėje. Sapatistų tikslas yra sukurti visiškai naują sistemą.
Revuliucinės moterų teisės
1994 metų sausio 8 dieną Sapatistai Meksikos žmonėms, Meksikos valdžiai ir pasauliui pristatė Revoliucinius įstatymus. Revoliuciniuose įstatymuose buvo išdėstytos ir Revoliucinės moterų teisės, kurios skelbė:
Susisiekimas
Nuo pat pradžių Sapatistai sukūrė platų susisiekimo tinklą su Meksikos žmonėmis bei visu pasauliu. Sapatistai naudoja įvairias technologijas, kaip, pavyzdžiui, mobiliojo ryšio telefonus ir internetą tam, kad sujungti visus juos palaikančius į bendrą tinklą.
Rep-roko grupė Rage Against the Machine yra žinoma už solidarumą su Sapatistais. Ypatingai parama Sapatistams jaučiama dainose „People of the Sun“, „Wind Below“, „Zapata‘s Blood“ ir „War Within a Breath“.
Iki 2001 metų Markoso kūriniai būdavo dažnai publikuojami keletame Meksikos ir tarptautinių leidinių. Tačiau tada Markosas nutilo ir nutrūko žiniasklaidos ryšiai su juo. Kai 2002 metais jis vėl pradėjo rašyti, jo tonas buvo žymiai suagresyvėjęs. Markosas pradėjo puldinėti kai kuriuos buvusius sąjungininkus. Tai supykdė ir kai kuriuos tuometinius Zapatistų rėmėjus.
Išskyrus keletą kritikos laiškų, iki 2004 metų rugpjūčio mėnesio Sapatistai buvo tarsi išnykę iš politinio ir visuomeninio gyvenimo. Politikas Luis Héctor Álvarez pareiškė, jog Subcomandantės Markoso jau kuris laikas Čiapase niekas nematė. Rugpjūčio mėnesį Markosas išsiuntė aštuonis neilgus komunikatus Meksikos spaudai, kurie buvo publikuojami rugpjūčio 20–28 dienomis. Komunikatuose Markosas apžvelgė metų senumo politinius įvykius, tuometinę Zapatistų padėtį ir ateitį.
Nuo pat pirmo Sapatistų sukilimo, vienas svarbiausių jų rėmėjų buvo laikraštis La Jornada (informacijos nuoroda, isp.). Daugelis Markoso laiškų ir komunikatų buvo publikuojami tik šitame laikraštyje. Internetinė laikraščio versija turi ir specialų skyrelį, skirtą „Kitokiai kampanijai“. Deja laikraštis tik ispanų kalba.
Nepriklausoma žiniasklaidos organizacija Indymedia (informacijos nuoroda, angl.) taip pat vienas iš nedaugelio leidinių, spausdinantis Zapatistų laiškus, komunikatus bei straipsnius.
2005 metų birželio 28 dieną paskelbtame komunikate apžvelgė savo istoriją ir svarbiausia, nusprendė toliau tęsti kovą, jei reiks – ir ginkluotą.
Targoviskas
Targoviskas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grodzisko valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į rytus nuo Grodzisko, apie 19 km į šiaurę nuo Semiatičės ir apie 63 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
RQ-3 Dark Star
RQ-3 Dark Star – XX a. dešimtame dešimtmetyje JAV sukurtas bepilotis, radarų sunkiai aptinkamas („stealth“) žvalgybos orlaivis.
Konstrukciškai tai beuodegis, tačiau „skaidančio sparno" apibrėžimo neatitinkantis iš kompozicinių medžiagų gamintas monoplanas lėktuvas su fiksuotais, stačiu kampu prie fiuzeliažo montuojamais sparnais. Lektuvo ilgis – 4,6 m, aukštis – 1,5 m, sparnų mojis – 21 m.
„RQ-3 Dark Star“ sukūrė „Lockheed Martin“ ir „Boeing“ korporacijos.
Trys išlikę prototipai eksponuojami JAV muziejuose: antrasis prototipas RQ-3A (A/V #2) - JAV nacionaliniame karinių oro pajėgų muziejuje (Wright-Patterson KOP bazė Deitone, (Ohajo valstija)), trečiasis (RQ-3A, Nr. A/V #3) - Sietlo skrydžio muziejuje (angl. Museum of Flight), ketvirtasis, niekuomet neksridęs (RQ-3A) - Smitsono nacionaliniame oro ir kosmoso muziejuje (angl. Smithsonian National Air and Space Museum) Vašingtone (neeksponuojamas).
Andy Warhol
300px|thumb|right|[[Jimmy Carter (kairėje) ir Endis Varholas (dešinėje)]] Endis Varholas (, tikr. Andrew Warhola, 1928 m. rugpjūčio 6 d. – 1987 m. vasario 22 d.) – amerikiečių dailininkas, filmų kūrėjas, leidėjas ir pop art meno judėjimo asmenybė.
Biografija
Endis Varholas gimė 1928 m. Pitsburge, Pensilvanijoje, slovakų emigrantų šeimoje. 1945–1949 m. studijavo apipavidalinimo dizainą Carnegie technologijos institute Pitsburge. Po studijų baigimo 1949 m. jis persikėlė į Niujorką, kur pradėjo sėkmingą karjerą kurdamas iliustracijas ir skelbimus žurnalui.
1960 m. pradėjo kurti šilkografijos kūrinius, juose vaizduodamas populiarius amerikietiškus masinio naudojimo produktus, tokius kaip Coca-Cola ar sriubos skardinėse. 1963 m. Niujorke jis įkūrė savo studiją, kuri užsidarė 1967 m. Čia Endis Varholas kūrė savo šilkografinius darbus. Ši studija greitai tapo žymių žmonių susibūrimo vieta (Mick Jagger, Lou Reed, David Bowie ir Truman Capote). 1965 m. Endis Varholas tapo Lou Reed grupės The Velvet Underground vadybininku. Keletas Lou Reed dainų yra susijusios su žmonėmis, kurie lankydavosi Endžio Varholo studijoje. 1970 ir 1980 m. Endis Varholas kūrė žymių žmonių portretus (Marilyn Monroe ir Elvis Presley). Ikoninės figūros ir žymūs žmonės yra pagrindinė Endžio Varholo darbų tema.
Endis Varholas mirė 1987 m. vasario 22 d. Niujorke, tulžies operacijos metu. Jis palaidotas Šv. Jono Krikštytojo katalikiškose kapinėse Pitsburge. Praėjus keleriems metams po žymiojo menininko mirties, gimtajame Pitsburge atidarytas Andy Warhol muziejus – didžiausias JAV muziejus, skirtas vienam menininkui.
Pasikėsinimas
1968 m. liepos 3 d. Valerie Solanas, nuolatinė Andy Warhol studijos klientė, įėjo į jo studiją ir paleido 3 šūvius į Endį Varholą, beveik nužudydama jį. Nors pirmosios dvi kulkos jo nepalietė, trečioji perėjo per Endžio Varholo kairįjį plautį, blužnį, skrandį, inkstus, stemplę ir dešinįjį plautį. Tada Valerie Solanas nukreipė ginklą į Endžio Varholo kompanioną Mario Amaya, peršaudama jo šlaunį. Nežiūrint to, kad Endis Varholas liko gyvas, po šių sužeidimų jis niekada pilnai neatsigavo. Vėliau Valerie Solanas aiškino, kad Endis Varholas „per daug kontroliavo jos gyvenimą“.
1996 m. Valerie Solanas istorija buvo perteikta filme I Shot Andy Warhol (Aš nušoviau Endį Varholą).
Panevėžiuko Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia
Panevėžiuko Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia – bažnyčia, stovinti Panevėžiuko kaime, 2 km į šiaurės rytus nuo Žemaičių plento, prie Strebuko ir Striūnos santakos, Nevėžio slėnio dešiniajame krante. Vėlyvojo baroko stiliaus, turi klasicizmo bruožų. Architektūros paminklas.
Istorija
Vitebsko pilininkas Simonas Sirutis 1743 m. pastatė mūrinę bažnyčią. Ji buvo Josvainių parapijos filija. Panevėžiuko filialistas kunigas Antanas Norvaiša 1863 m. išėjo į sukilimą (jo likimas nežinomas). 1928 m. įsteigta Panevėžiuko parapija, kuri tuo metu priklausė Kėdainių dekanatui.
Pagal XIX a. vizitacijų duomenis, XIX a. I pusėje tuometinis dvaro savininkas Koreva remontavo bažnyčią – reikėjo atstatyti dalį sienų. Tvarkybos darbus 1839 m. pabaigė kunigas Andrius Mikutavičius. Manoma, jog dvarininkų Korevų lėšomis XIX a. buvo pristatyta zakristija.
1904 m. išmūrytas naujas rūsys. Bažnyčios rūsiai buvo naudoti laidoti jos fundatoriams, mecenatams ir kitiems diduomenės atstovams. Palaidojimai buvo sunaikinti Antrasis pasaulinis karas|Antrojo pasaulinio karo metu]]. Bažnyčios sienose, tvoroje yra išlikusių atminimo lentų.
Palaidojimai
Bažnyčios rūsiuose buvo palaidoti: Šventoriaus tvoros paminklinėse lentose įvardinti Tadeusz Korewa (1852-1911), Onufry Korewa (1860-1912),  Zofia Korewa (1870-1941) palaidoti Korevų šeimos kape, šventoriuje.
Architektūra
Bažnyčia vėlyvojo baroko stiliaus, turi klasicizmo bruožų. Viena iš dviejų trikampio plano mūrinė Lietuvos bažnyčia (kita yra medinė Degučių šv. Vincento Ferero bažnyčia). Šventoriuje stovi varpinė. Viduje, navos šiauriniame ir pietiniame kampuose (abipus įėjimo durų) įrengti du vargonų chorų balkonai.
Kižiai
Kižiai – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 13 km nuo Trakiškių.
103 m.
103 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Deltuvos mūšis
Deltuvos mūšis – kautynės įvykusios 1812 m. birželio 28 d. šalia Deltuvos kapinių tarp Napoleono Bonaparto vadovaujamos Prancūzijos kariuomenės kartu su vietiniais pagalbininkais ir Rusijos imperijos kariuomenės. Tai vienintelis Napoleono armijos mūšis, vykęs Lietuvos teritorijoje. Mūšis truko apie dvi valandas.
Įamžinimas
1998 m. pastatytas Prancūzijos ir Rusijos vėliavų spalvomis išmargintas obeliskas (projekto autorius G. Karvelis), žymintis šio mūšio vietą. Tais pačiais metais įvyko ir pirmasis teatralizuotas Deltuvos mūšis, kuris vėliau tapo tradiciniu.
Ethnikós Áchna
Achnos „Ethnikós“ – Kipro futbolo klubas iš Achnos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1968 m.
Rimantas Rakauskas
Rimantas Rakauskas (g. 1953 m. rugsėjo 14 d. Vilniuje) – Vilniaus universiteto gamtos mokslų fakulteto zoologijos katedros vedėjas, profesorius, daktaras, Lietuvos entomologų draugijos narys.
Biografija
1971 m. baigė Vilniaus 22-ąją vidurinę mokyklą, 1976 m. – Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakultetą.
1983 m. Moldavijos MA Zoologijos ir fiziologijos institute apgynė biologijos mokslų kandidato disertaciją „Lietuvos TSR vaismedžių ir vaiskrūmių amarai“. 1993 m. nostrifikuotas daktaru (gamtos mokslai).
1991 m. suteiktas docento pedagoginis mokslo vardas.
2000 m. Ekologijos institute apgynė habilituoto daktaro disertaciją „Lietuvos amarų (Hemiptera, Sternorrhyncha: Aphididae) biosistematiniai tyrimai“.
Paskelbė mokslinių straipsnių, metodinių priemonių. Skaitė mokslinius pranešimus Čekijoje, Norvegijoje, Lenkijoje, paskaitas Varšuvos universitete. 1987 m. buvo mokslinėje stažuotėje Silezijos universitete (Katovicai, Lenkija), 1996 m. stažavosi ir skaitė paskaitas Oksfordo universitete (Anglija) ir Kopenhagos universitete (Danija) ir kt.
Dafadaras
Dafadaras (, iš, ) – Britų Indijos armijos kavalerijos ir dabartinės Indijos armijos kavalerijos karinis laipsnis.
Britų Indijos kavalerijoje jis buvo lygus seržantui. Kituose daliniuose jam lygus laipsnis buvo havildaras. Skiriamasis ženklas – trys ševronai ant rankovės. Jaunesnis laipsnis – lans-dafadaras, atitinkąs kapralą.
Windows API
Windows API – Application Programming Interface (liet. Aplikacijų Programavimo Sąsaja) – tai Microsoft Windows operacinių sistemų šeimai sukurtas funkcijų bei bibliotekų rinkinys, kuris leidžia aplikacijai (programai) tiesiogiai bendrauti su operacine sistema.
Pagrindiniai komponentai
Suteikia prieigą prie esminių Windows operacinės sistemos resursų. Funkcijos bei bibliotekos, leidžiančios naudotis įvairiais interneto resursais. Servisų pavyzdžiai: NetBIOS, Winsock, NetDDE, RPC ir kt. Tai funkcijų visuma, suteikianti prieigą prie kompiuterio grafinių įtaisų: monitoriaus, spausdintuvo Sukuria vartotojo sąsają su programa. Šiam komponentui priskiriami mygtukai, slinkties juostos ir t. t. Taip pat ši sąsaja apdoroja pelytės bei klaviatūros įvestį. Tai jau paruoštų standartinių dialogų visuma, tokių kaip: Open (atidarymo dialogas File->Open), Save (Išsaugojimo File->Save), Find (paieškos Edit->Find). Suteikia šiek tiek platesnę prieigą prie programos kontrolės lyginant su vartotojo sąsaja. Šiai bibliotekai priklauso progreso indikatoriai, būsenos juostos, kiti įrankiai, suteikiantys daugiau programos kontrolės. Komponentas aprašytas comctl32.dll. Suteikia prieigą prie Windows operacinės sistemos aplinkos. Šis komponentas aprašytas shell32.dll dinaminėje bibliotekoje.
Čostkuvo valsčius
Čostkuvo valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lenkijoje. Centras – Čostkuvas, vėliau – Filipovka (nepainiotina su Pilypavu).
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Lenkijos Kongreso karalystės laikais valsčiaus teritorija priklausė Suvalkų apskričiai, Suvalkų gubernijai. 1870 m. gegužės 31 d. iš valsčiaus buvo perduoti keli kaimai naujam Pilypavo valsčiui. Valsčiaus teritorijoje buvo daug ežerų.
Sobuva
Sobuva – kaimas Prienų rajono savivaldybės rytinėje dalyje, Jiezno seniūnijoje, 6 km į šiaurės rytus nuo Jiezno, važiuojant rajoniniu keliu.
Čostkuvo valsčius
Istorija
Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Tarpukario laikotarpiu valsčius priklausė Suvalkų apskričiai, Balstogės vaivadijai. 1933 m. gruodžio 14 d. valsčius buvo panaikintas, o jo kaimai padalinti naujai įkurtam Pilypavo valsčiui ir Prieraslio valsčiui.
Tautinė sudėtis
1888 m.:
Gyvenvietės
1933 m. Čostkuvo valsčių sudarė šie kaimai:
Ust Aldano ulusas
Ust Aldano ulusas  – ulusas vidurio Jakutijoje. Administracinis centras – Borogoncai.
Geografija
Didžiąją dalį teritorijos užima Vidurio Jakutijos žemuma. Svarbiausia upė – Aldanas (su intakais: Kelė, Tukulanas, Bajbakanas, Tanda). Vakarinėje dalyje gausu ežerų (didžiausias – Miuriu).
Gyventojai
Tautinė sudėtis (2010 m.):
Arūnas Savickas
Arūnas Savickas (g. 1975 m. kovo 24 d. Panevėžyje) – buvęs Lietuvos plaukikas, 1996 ir 2000 m. vasaros olimpinių žaidynių dalyvis. Lietuvos plaukimo rinktinės narys, daugkartinis Lietuvos ir Baltijos šalių plaukimo čempionas.
Biografija
A. Savickas mokėsi Panevėžio Žemynos vidurinėje mokykloje. 2002 m. baigė Brigamo universitetą (Brigham Young University, JAV), kuriame įgijo finansininko specialybę. 2001–2002 m. buvo šio universiteto plaukimo trenerio asistentu, 2002–2005 m. Pacific universiteto (JAV) plaukimo treneriu. 2006 m. buvo Eniskileno (Enniskillen, Šiaurės Airija) Lakelanders plaukimo klubo vyr. treneris.
Sporto pasiekimai
A. Savicką treniravo: A. Navasaitienė (1984–1986), I. Šimeliūnaitė (1986–2001).
18 kartų buvo Lietuvos plaukimo čempionas: Buvo absoliutus sprinto (1993), 4 × 100 m kombinuotosios estafetės (1999) čempionas.
Baltijos šalių čempionatuose laimėjo 200 m plaukimo nugara (1994) ir 4 × 100 m estafetės laisvuoju stiliumi (2000) rungtis.
Europos ir pasaulio čempionatų 50 m baseine dalyvis. Olimpinėse žaidynėse į finalus nepateko. Atlantoje (1996) plaukdamas 200 m nugara pelnė 22 vietą, Sidnėjuje (2000) 200 m laisvuoju stiliumi – 22 vietą, 200 m nugara – 34 vietą, 4 × 100 m estafetę laisvuoju stiliumi – 16 vietą.
104 m.
104 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Urkis
left|120px
Šiaurės vakaruose išteka Urkio (Papiškinio) upelis į Baltuosius Lakajus. Ežero pratakumas 464 %.
Greta Urkio yra Kačergų, Golių ir Bambėnų kaimai.
Draustinis
Nuo 1960 m. ežeras ir jo apylinkės paskelbtos ornitologiniu draustiniu (plotas 2,64 km²). Čia saugomi įvairūs gan reti vandens ir pelkių paukščiai: rudakakliai kragai, tikučiai, didžiosios kuolingos. Taip pat peri pempės, juodosios žuvėdros, rudagalviai kirai, ausytieji kragai, gulbės nebylės, didžiosios antys. Ežere draudžiama plaukioti, pakrantėse – šienauti, ganyti gyvulius.
Patrikas Aberkrombis
Leslis Patrikas Aberkrombis (, 1879 m. birželio 6 d. Aštonas prie Mersio, Mančesteris – 1957 m. kovo 23 d. Astonas Tiroldas, Berkšyro grafystė) – anglų architektas, urbanistas, architektūrologas.
Vienas rajoninio planavimo pradininkų Vakarų Europoje.
Biografija
Gimė devynių vaikų Mančesterio brokerio šeimoje. Mokėsi Mančsteryje, studijavo Liverpulyje. 1915 m. Liverpulio architektūros mokyklos dėstytojas, vėliau Liverpulio universiteto profesorius. Laimėjęs 1916 m. tarptautinį konkursą Dublino miesto centro rekonstrukcijai, visame pasaulyje išgarsėjo novatoriškomis idėjomis. 1935–1946 m. Londono universiteto profesorius. 1946–1957 m. Tarptautinės architektų sąjungos prezidentas.
Darbai
Miestų rekonstravimo projektai: Koncepciniai projektai:
Rusijos socialdemokratų darbininkų partija
miniatiūra|RSDDP laikraštis „Iskra“ (liet. Kibirkštis) 1900 m. Nr. 1 Rusijos socialdemokratų darbininkų partija (RSDDP, ) – Rusijos kairioji politinė partija, pagimdžiusi Lenino bolševizmą. Sovietų Sąjungos komunistų partijos (TSKP) pirmtakė.
Istorija
Nelegaliai įkurta 1898 m. Minske kairiųjų Bundo veikėjų, siekusių organizuoti ir kitų Rusijos tautų darbininkus kovai už savo ekonomines teises ir laisves, iniciatyva, taip pat „Darbininkų klasės išvadavimo sąjungos“ atstovų. Suvažiavime iš 9 delegatų 3 - (Abraomas Mutnikas, Arkadijus Kremeris ir Dovydas Šmuelis Kacas) atstovavo Vilniaus žydų Bundą, du Kijevo „Darbininkų laikraščtį“ - B. Eidelmanas, N. Vigdorčikas. Sąjungą atstovavo Stepanas Radčenko, Balkovskis, Kazimiras Petrusevičius, Pavelas Tučapskis. Žydų darbininkų reikalavimu buvo numatyta federacinė RSDRP struktūra. Jų reikalavimą palaikė P. Tučapskis.
Partijos veikla sutriko policijai už antivalstybinę veiklą areštavus A. Kremerį, B. Eidelmaną, N. Vigdorčiką, tačiau 1900 m. RSDDP pradėjo leisti laikraštį „Iskra“. Į redakciją įėjo Vladimiras Leninas, Georgijus Plechanovas, Julijus Cederbaumas (Martovas), Pavelas Akselrodas, Vera Zasulič, Aleksandras Potresovas.
Policijai išvaikius delegatus Briuselyje, II RSDRP suvažiavimas įvyko Londone 1903 m., kur dalyvavo 43 delegatai. Šiame suvažiavime įvyko partijos skilimas į nuosaikesnius menševikus ir maištingus bolševikus. Svarstant programą ir įstatus išryškėjo revoliucinis ir reformistinis partijos sparnai. Pirmasis vėliau buvo pavadintas bolševikiniu ( – daugiau). II suvažiavime buvo priimta partijos programa, numačiusi revoliucinį darbininkų judėjimo Rusijoje vystymosi kelią. Iš partijos atsiskyrė jos iniciatoriai – Bundas.
1905 m. III RSDRP suvažiavime Londone priimtas nutarimas pradėti ginkluotą sukilimą, kuris ir įvyko tais pačiais metais, prasidėjęs Odesos uosto sudeginimu, pratęstas Helsinkio banko išplėšimu, tačiau caro valdžios buvo sustabdytas. 1905 m. Londone bolševikai, susirinkę atskirai nuo reformistų, galutinai pasuko proletariato diktatūros keliu. Tačiau Leninas, RSDRP įgaliotas atstovauti II Internacionale, susilaukė reformistų daugumos kritikos.
1906 m. įvyko IV RSDRP suvažiavimas, sušauktas reformistų iniciatyva. Jame dalyvavo Leninas, Stalinas, taip pat Lietuvos bei Latvijos socialdemokratai Feliksas Dzeržinskis bei Ozolas. Priimta rezoliucija agrariniu klausimu, nutarta plėsti revoliucinę - diversinę veiklą. 1912 m. konferencijoje Prahoje bolševikai galutinai pasuko revoliucinio terorizmo keliu.
miniatiūra|III RSDDP suvažiavimo nariai [[Londonas|Londone 1905 m.]] Pirmjojo pasaulinio karo metu siekė Rusijos pralaimėjimo ir gaudavo finansinę paramą iš Vokietijos valdžios. Po 1917 m. Vasario revoliucijos reformistinis Rusijos socialdemokratijos sparnas – B. Avilovas, V. Bazarovas, V. Desnickis, N. Suchanovas, V. Volginas pasivadinę RSDRP (internacionalistų) partija, bandė vėl suvienyti abi sroves, tačiau juos palaikė tik Bundas ir Julijaus Cederbaumo (Martovo) menševikai. Galutinai ši partija buvo suburta 1918 m. sausio 14 – 20 d. Petrograde vykusiame suvažiavime. Pagrindinis partijos reikalavimas buvo vėl sušaukti Steigiamąjį susirinkimą ir įtvirtinti Rusijoje demokratiją. Tačiau bolševikų teroro sąlygomis ši partija nesugebėjo išlaikyti organizacinių struktūrų, tuo labiau, kad daugelis jos narių prisišliejo prie bolševikų. 1919 m. sausio mėn. įvykusioje konferencijoje dauguma pasisakė už susijungimą su Rusijos komunistų partija.
1917 m lapkritį RSDRP(b) sugebėjusi pasinaudoti suirute, kurią sukėlė I pasaulinis karas, suagitavusi mases demokratiniais pertvarkymais, užgrobė valdžią Rusijos respublikoje, tačiau tuoj pat po kelių mėnesių pralaimėjusi surengtus rinkimus socialistų revoliucionierių partijai, jėga išvaikė Rusijos parlamentą - Steigiamąjį susirinkimą. Po Sovietų Sąjungos sukūrimo partija persivadino į Visos Sąjungos komunistų (bolševikų) partiją.
Po 1920 m. represijų dauguma Rusijoje gyvenusių reformistų pasitraukė į užsienį ir veikė kaip RSDRP sekcija prie Darbininkų Internacionalo. Likę Rusijoje menševikai ir internacionalistai buvo represuoti po 1921 m. Kronštato sukilimo.
Šukė
Šukė – kaimas centrinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 7 km į pietryčius nuo Darbėnų, pakeliui į Kūlupėnus (8 km). Seniūnaitijos centras. Veikia Kretingos rajono viešosios Motiejaus Valančiaus bibliotekos filialas (1976 m. atkeltas iš Kašučių), Kretingos rajono kultūros centro filialas, medicinos punktas, pašto skyrius (LT-97020), Dainiaus Miliaus gintaro ir Juliaus Kalniaus medienos apdirbimo individualios įmonės, Vaineikių girininkijos administracija.
Aleksandro Neviškio ordinas
thumb|Rusijos imperijos Aleksandro Neviškio ordinas 1820-1830 m.
Šukė
thumb|left|200px|Gandralizdis A. Čyžo gatvėje 1995 metais
Aleksandro Neviškio ordinas
Aleksandro Neviškio ordinas, '''Šv. Aleksandro Neviškio ordinas''' – Rusijos imperijos, TSRS ir Rusijos Federacijos ordinas.
Šukė
Geografija
Įsikūręs lygumoje, prie kelio, nuo kurio atsišakoja keliai į Vaineikius ir Voveraičius (Kretingą). Centrine dalimi teka Šukupis (kairysis Akmenos intakas), kuris kaime patvenktas. Aplinkui stūkso Vaineikių, Mestinės, Ganyklų, Kubiliškės, Čyžibergo ir Kašučių miškai. Kaimas ribojasi su Žiogelių, Gargždupio, Vaineikių Medsėdžių ir Genčų Medsėdžių žemėmis.
Istorija
XVI a. įkurtas Šukės bajorkaimis (okolica Szukie, Шуки). Pavadinimas kilo iš Šukupio upelio, seniau vadinto Šuke.
Aleksandro Neviškio ordinas
Istorija
1942 m. liepos 29 d. TSRS buvo įsteigtas sovietinis karinis Aleksandro Neviškio ordinas. Jis buvo teikiamas Raudonosios armijos karo vadams už sėkmingą kovinių operacijų parengimą ir vadovavimą joms. Juo Antrojo pasaulinio karo metais buvo apdovanota per 40 000 žmonių.
Šukė
Istorija
1846 m. buvo 7 dūmai, 1923 m. – 10 ūkių. 1935 m. kaimo gyventojas Leopoldas Barkauskas dalyvavo „Mūsų laikraščio“ paskelbtame konkurse ir laimėjo 150 litų dovaną.
Aleksandro Neviškio ordinas
Istorija
Diametras 50 mm, sidabras, svoris 40,8 g. Aukštesnis pagal rangą Bogdano Chmelnickio ordinas, žemesnis – Tėvynės karo ordinas.
Šukė
Istorija
Paskutiniai Šukės bajorai Čižai XX a. pradžioje pastatė mūrinius dvarelio ūkinius pastatus, be tradicinės žemdirbystės plėtojo pienininkystę.
Aleksandro Neviškio ordinas
Istorija
Ordinas išliko ir Rusijoje.
Šukė
Istorija
Vėlyvojo Sovietmečio metu, sujungus keletą kolūkių į vieną, Šukė tapo Kašučių kolūkio centrinė gyvenvietė. Išlikusiame Čyžų dvare su naujais priestatais veikė kolūkio kontora ir ūkinis-gamybinis padalinys, įsikūrė biblioteka, kultūros namai. 1964 m. Šukėje buvo atidarytas Žiogelių aštuonmetės mokyklos keturių klasių skyrius. Po kelerių metų paliktos tik pirmos trys klasės. Pirmoji mokytoja V.Kliauzienė. 1975 metais mokykla persikelia į naujai pastatytą dviejų aukštų pastatą. 2004 m. prijungiama prie Darbėnų J.Šimkaus vidurinės mokyklos. Uždaryta 2008 m.
Gyvenvietė aktyviau pradėjo plėstis po 1964 m. Iki tol gyvenvietėje buvo tik šešios pavienės sodybos. Paskutiniais kolūkio egzistavimo laikais gyvenvietės keliai buvo išasfaltuoti, įvestas vandentiekis, pastatytas vaikų darželis, pastatyta daug naujų gyvenamųjų namų, naujos ūkio mechaninės dirbtuvės.
Aukštumalai
Aukštumalai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 10 km į rytus nuo Kintų.
Nacionalinis olimpinis komitetas
Nacionalinis olimpinis komitetas arba tautinis olimpinis komitetas – iš viso 205 veikiančios valstybės ar teritorijos nevyriausybinės organizacijos, prižiūrinčios šalies sportinę veiklą ir atstovaujanti jai olimpinių žaidynių teisinėje ir etikos sistemoje. Visos 193 Jungtinių Tautų organizacijos narės turi savo nacionalinius olimpinius komitetus, kurie yra pripažinti tarptautinio olimpinio komiteto. Taip pat tautinius komitetus turi dar trylika teritorijų:
Jauniausi tautiniai olimpiniai komitetai (pripažinti 2015 m.) yra Kosovo ir Pietų Sudano.
Aukštumalai
Etimologija
Kaimo pavadinimas kilęs nuo Aukštumalos pelkės.
Nacionalinis olimpinis komitetas
Nepripažinti olimpiniai komitetai
Makao (nuo 1987 m.) ir Farerų salų tautiniams olimpiniams komitetams leista dalyvauti parolimpinėse žaidynėse, bet joms nesuteikta teisė pasirodyti Olimpiadoje. Makao komitetui taip pat suteikta teisė dalyvauti Azijos žaidynėse.
Žalė
Žalė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grodzisko valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į vakarus nuo Grodzisko, apie 22 km į šiaurės vakarus nuo Semiatičės ir apie 71 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Nachum Zev Dessler
Nachumas Zevas Desleris (1921 m. Kelmėje – 2011 m. sausio 23 d. Klyvlende, JAV) – Lietuvos ir JAV rabinas, mokytojas.
Biografija
Gimė 1921 m. Kelmėje, rabino Eliyahu Eliezer Dessler ir Bluma Dessler šeimoje. Motina buvo rabino Simcha Zissel Ziv provaikaitė. 1929 m. šeima persikraustė į Londoną, tačiau po trejų metų grįžo mokytis į Ukmergę. Prieš vokiečiams užimant Lietuvą pasitraukė į JAV, kur 1943 m. pradėjo dirbti Klyvlendo hebrajų akademijoje. Mirė 2011 m. sausio 23 d. Klyvlende, palaidotas Jeruzalėje.
Alena Karazijienė
Biografija
Gimė ir augo žinomoje Landsbergių-Žemkalnių šeimoje. Tėvai: architektas Vytautas Landsbergis-Žemkalnis ir gydytoja oftalmologė Ona Jablonskytė-Landsbergienė; broliai: Australijos lietuvių bendruomenės veikėjas Gabrielius Žemkalnis-Landsbergis ir Lietuvos politikas, visuomenės veikėjas Vytautas Landsbergis. Alena Landsbergytė-Žemkalnytė Vilniaus universitete studijavo lietuvių ir prancūzų kalbas, vėliau dirbo mokytoja Vilniaus aukštesniojoje technikos mokykloje. Aktyviai dalyvavo M.K.Čiurlionio šokių ir muzikos ansamblio veikloje. 1944 m. su vyru Gediminu Karazija pasitraukė į Vokietiją po to į Austriją. Emigracijoje su M.K.Čiurlionio ansambliu koncertavo tautiečiams – dirbo koncertų pranešėja.
1949 m. Karazijų šeima emigravo į Australija. A.Karazijienė dirbo „Australijos lietuvio“ laikraštyje, straipsnius vaikams pasirašydavo Tetos Rūtos slapyvardžiu. 1954 m. Raitono mergaičių mokykloje Melburne pradėjo dėstyti prancūzų ir vokiečių kalbas, vėliau įsidarbino technikos bibliotekoje. Melburno universitete baigė pedagogikos studijas. Kai 1971 m. Viktorijos valstijos mokyklose leista mokyti lietuvių kalbos kaip dalyko, A.Karazijienė šią discipliną dėstė šeštadieninėje modernių kalbų mokykloje.
Alena Karazijienė buvo aktyvi Australijos lietuvių bendruomenės narė. Ji vadovavo „Klumpakojo“ tautinių šokių kolektyvui, australiečiams skaitė paskaitas Lietuvos istorijos, kultūros ir tautosakos temomis. 1975–1992 m. vedė lietuviškas laidas radijo stotyje „3EA“, tautiečių jaunimą mokė gimtosios kalbos Jaunimo kongreso stovyklų metu. Nuo 1988 m. buvo Vilniaus universiteto Mokslinės bibliotekos bičiulių organizacijos viena iš vadovių, talkindavo rengiant Australijos lietuvių dienas ir skautų stovyklas. Būdama pensininke parašė kelias knygas.
Kižiškės
Kižiškės – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 4 km nuo Gudelių.
Čostkuvas (ežeras)
Čostkuvo ežeras – ežeras, Sūduvos aukštumoje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje ir Pilypavo valsčiuje. Šalia ežero yra Čostkuvo kaimas ir kelias Pilypavas-Prieraslis. Ežeras yra 203,9 m aukštyje virš jūros lygio. Tai ovalios formos eutrofinis ežeras. Krantai statūs, apaugę alksniais, gluosniais ir drebulėmis. Ežero pakrantėse auga dėmbliai. Ežero dugnas smėlėtas, o vanduo purvinas. Netoli ežero yra mažesnis ežeriukas pavadinimu Šlepokas.
Gediminas Jarmalavičius
Gediminas Jarmalavičius (1956 m. kovo 8 d. Alytuje) – Lietuvos futbolo treneris.
Karjera
Nuo 2008 m. vadovavo Marijampolės "Sūduvos" ekipai.
2009 m. gruodžio mėn. pasibaigus sutarčiai su Marijampolės klubu, perėjo į Tauragės "Tauro" klubą.
Nuo 2012 m. treniravo FK Dainava Alytus.
2014 m. persikėlė į FC Šiauliai.
2015 m. tapo FK Klaipėdos Granitas vyr. treneriu. Ekipa nuolat buvo įtarinėjama, kad įtakjoja rungtynių rezultatus. Galiausiai, FK Klaipėdos Granitas 2015 m. sezono pabaigoje buvo pašalintas iš A lygos. Buvo pateikti oficialūs įtarimai, dėl galimo manipuliavimo varžybų rezultatais. Tuo metu klubui vadovavo Gedininas Jarmalavičius. Klubo vadovai pripažino, kad būta sukčiavimo atvejų.
2016 m. treneris perėjo į FK Šilas, kuris žaidė Pirmoje lygoje. 2016 m. FK Šilas tapo Pirmos lygos nugalėtojais ir turėjo galimybę debiutuoti A lygoje.
2017 m. pradžioje klubas ruošėsi debiitui A lygoje. Dalyvavo turnyre Latvijoje. Po rungtynių G. Jarmalavičiaus treniruojamas FK Šilas susilaukė kaltinimų sutartomis varžybomis.
2021 m. FK Šilas sugrįžo į LFF I lyga. Treneriu dirbo Jarmalavičius. Galutinėje komandų rikiuotėje ekipa liko trečia iš keturiolikos dalyvių. Po sezono komandos vyr. treneris Gediminas Jarmalavičius davė interviu ir jame pasidžiaugė pasiektu rezultatu.
Gelgaudiškio pagrindinė mokykla
miniatiūra|Medžio paminklas Lietuvos mokyklai
Šakių rajono Gelgaudiškio pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Gelgaudiškyje (Šakių raj.), Mokyklos g. 1, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190820419. Steigėjas Šakių rajono savivaldybės taryba.
Istorija
Istorikas Jonas Totoraitis teigia, kad mokykla Gelgaudiškyje įsteigta 1620 m. dvaro savininko Oziemblovskio žmonos Marijos. Joje mokėsi ponų vaikai lenkų kalba. Mokykla veikė neilgai ir neturėjo didesnės įtakos šios apylinkės žmonių švietimui.
Knygoje „Lietuvos švietimo istorijos bruožai XIX a pirmoje pusėje“ nurodoma, kad parapijinė Gelgaudiškio mokykla įsteigta 1833 metais. Apie 1872–1874 m. baronas Keidelis prie jau veikiančios pradinės mokyklos įsteigė klases, kuriose mokoma tik vokiečių kalba. Jose mokėsi dvaro tarnautojų vokiečių vaikai. Apie 1900 m. baronas Keidelis Gelgaudiškio dvarą pardavė dvarininkui Komarui. Po Pirmojo pasaulinio karo Gelgaudiškio dvaras buvo išparceliuotas. Dvarininkas Komaras su šeima išvyko į Lenkiją. Nuo 1920 m. rudens pradėjo veikti keturklasė pradinė mokykla. Po kurio laiko dvaro rūmuose įsteigta našlaičių prieglauda.