cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gurukula
Ši žinių perdavimo tradicija iš mokytojo mokiniui yra vadinama parampara. Parampara yra istoriškai susiklosčiusi hinduizmo dalis, tačiau vėliau buvo perimta ir adaptuota kitose Indijos religijose. Studentai nemokėjo už mokslą, tačiau po mokslo baigimo duodavo paaukojimą, vadinama guru-dakšina. Guru-dakšina buvo paskutinė auka savo mokytojui prieš paliekant ašramą.
Iki prasidedant europietiškai Indijos kolonizacijai, gurukulų sistema praktiškai buvo baigus egzistuoti, išskyrus keletą nutolusių kaimo vietovių. Kaip kad, pavyzdžiui, Keramoje karinis Nair klanas turėjo savo karines gurukulas, vadinamas kalari.
Šiuo metu Indijoje yra daug gurukulų, kurios laikosi senųjų tradicijų. Indijos vyriausybė finansiškai ir visokeriopai padeda gurukulų sukūrimui, kurios remiasi hinduistine švietimo sistema, kurioje mokytojas negauna iš studentų apmokėjimo už dėstytojo darbą. Pagrindinė valstybinė organizacija, kuri padeda įkurti ir išlaikyti gurukulas, yra „Sandipani“ Udžaino mieste. Ši organizacija buvo pavadinta Krišnos guru vardu – riši Sandipani. Ši organizacija taip pat padeda gurukulų studentams pasiruošti egzaminams į sanskrito universitetus.
Gurukulų sistemą taip pat remia visa eilė hinduistinių organizacijų ir krypčių, kaip kad, pavyzdžiui, Tarptautinė Krišnos sąmonės organizacija (ISKCON). Indijoje ir už jos ribų egzistuoja Amandos Margos gurukulų tinklas. Amandos Margos gurukulos nėra tradicinės religinės hinduistinės mokyklos, tai greičiau pasaulietinės švietimo įstaigos, pagrįstos universaliais dvasingumo principais. Kitas šiuolaikinių gurukulų pavyzdys yra Vivekanandos Koledžas Madurajuje.
Vaišnaviškas Svaminarajano Judėjimas įkūrė tarptautinę socialinę-dvasinę labdaros organizaciją „Šri Svaminarajano gurukulos“, kuri turi 14 filialų visame pasaulyje. Indijoje Svaminarajano Judėjimui priklauso didelės gurukulos Haidarabade, Andchra-Pradeše ir Bangalore, Karnatakoje.
Nuo 1970 m. pradžios Tarptautinė Krišnos sąmonės organizacija sėkmingai palaiko gurukulų projektą Majapuryje, Vakarų Bengalijoje, kur studentams yra suteikiama galimybė įgyti indišką išsilavinimą, paremtą tradicinėmis vertybėmis.
Sestercija
Sestercija, sestercijus – Senovės Romos moneta. Romos respublikos laikais tai buvo maža sidabro moneta, o Romos imperijos – didelė bronzinė moneta.
Raida
thumb|left|Anoniminė AR sestercija thumb|left|[[Adrianas|Adriano detalaus portreto pavyzdys 117-138 m.]] thumb|left|[[Hostilianas Trajanui valdant 250 m.]] Žodis kilęs iš semis 'pusė' + tres 'trys' ir reiškia 21⁄2 (pažodžiui 'pusė trečio'). Pavadinimas rodo, kad šio monetos vertė buvo 2,5 aso.
Sestercija įvesta apie 211 m. pr. m. e. kaip maža sidabrinė moneta ir sudarė denaro ketvirtį (vieną šimtąją aurėjo dalį) ir buvo verta 2,5 asų (iš čia ir pavadinimas). Teoriškai ji svėrė vieną skrupulą (scrupulum, apie 1,125 gramo). Kai denaras buvo nukainotas nuo 10 iki 16 asų (dėl bronzos vertės kritimo), sestercija tapo verta 4 asų (ketvirtis naujos denaro vertės). Pavienės sestercijų monetos buvo gaminamos žymiai rečiau nei denarų 44 m. pr. m. e.
23 m. Augustui reformavus monetas, sestercija tapo didele bronzine moneta. Sestercija buvo bronzinė iki III a. vidurio. Vartojimo pabaigoje, kai sumažėjo sestercijos dydis ir kokybė, Trajanas išleido pirmąkart dvigubą sesterciją, o Postumas pradėjo ją leisti dideliais kiekiais.
Sestercijos iš apyvartos išimtos Diokletiano piniginių reformų metu III ir IV a. sandūroje.
Diana
thumb|Diana Luvre Romėnų mitologijoje Diana – medžioklės ir augmenijos deivė, gimdyvių globėja, mėnulio įsikūnijimas. Jupiterio ir Latonos duktė, Apolono sesuo. Gimė Delo saloje. Atitinka graikų Artemidę.
Diana buvo skaisti medžioklės deivė, siejama su žvėrimis ir miškais. Jai buvo ypač šventos ąžuolų giraitės. Buvo garbinama dėl savo tvirtybės, atletiškos gracijos, grožio ir medžiojimo įgūdžių. Ji sudarė trejybę kartu su Egerija, vandens nimfa, kuri buvo jos padėjėja, ir Virbijumi, miškų dievu.
Dembuvka (Grajevas)
Dembuvka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Radziluvo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Diana
Vėlesniais laikais Diana išliko svarbia figūra. Masonai ją laikė vaizduotės, jautrumo, menininkų kūrybinio beprotiškumo simboliu. Manoma, kad Diana yra originalioji matriarchalinių bendruomenių motina deivė, ir dabartiniais laikais garbinama Dianic Wicca religijos tikinčiųjų.
Petkalnis
Petkalnis – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, kairiajame Šunijos krante, 1 km į pietus nuo Upynos. Kaimo šiaurėje yra senosios Upynos žydų kapinės.
1512 m.
1512 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Ilgalaikiai įvykiai
Gimtadieniai
Nedatuota
Haris Poteris ir Mirties relikvijos. 1 dalis
'''Haris Poteris ir Mirties relikvijos. 1 dalis'''  – 2010 m. JAV fantastinis filmas; pirmasis iš dviejų filmų pagal to paties pavadinimo rašytojos J.K.Rowling romaną. Ši dalis yra jau septintasis populiariosios Hario Poterio frančizės filmas. Filmo režisierius David Yates režisavo ankstesnes dvi dalis, todėl tai trečiasis jo Hario Poterio serijos filmas. David Heyman ir David Barron yra šio filmo prodiuseriai, o scenarijų parašė Steve Kloves, kuris taip pat parašė scenarijus pirmiems keturiems ir šeštam filmui. Filme Hario Poterio personažo vaidmenį atlieka Daniel Radcliffe, kartu su Rupert Grint ir Emma Watson, kurie atlieka geriausių Hario draugų vaidmenis, Ronio Vizlio ir Hermionos Įkyrėlės. Šio filmo principinis filmavimas buvo baigtas 2010 m. birželio 12 d.
Antroji dalis, „Haris Poteris ir Mirties relikvijos. 2 dalis“, o kartu ir visos Hario Poterio filmų serijos pabaiga buvo išleista 2011 m. liepos 15 d.
Siužetas
2010 m. birželio 23 d. kino kompanija „Warner Bros.“ išleido trumpą pirmosios dalies apžvalgą:
Pirmoji dalis prasideda Hario, Ronio ir Hermionos pavojinga misija – surasti ir sunaikinti Voldemorto nemirtingumo paslaptį – Horokrusus. Savo jėgomis ir be pagalbos iš savo profesorių bei profesoriaus Dumbldoro apsaugos, trijulė dabar kaip niekada anksčiau turi pasikliauti vienas kitu. Bet jų kelyje tyko tamsos jėgos, kurios grasina juos išskirti.
Tuo tarpu visas burtininkų pasaulis tapo pavojinga vieta Tamsos valdovo priešams. Ilgai bijotas karas prasidėjo ir Voldemorto Mirties valgytojai įgavo valdžią Magijos Ministerijoje ir net Hogvartse – terorizuodami ir areštuodami bet ką, kas tik jiems priešinasi. Bet vienintelis trofėjus, kurio jie siekia yra pats vertingiausias Voldemortui: Haris Poteris. Išrinktasis tapo persekiojamuoju, kuomet Mirties valgytojams yra liepta surasti Harį ir pristatyti jį Voldemortui … gyvą.
Vienintelis Hario šansas likti gyvam yra surasti Horokrusus prieš Voldemortui jį sugaunant. Bet kol jis ieško užuominų, tuo pat metu jis atranda seną ir beveik užmirštą pasaką – Mirties relikvijų legendą. Ir jeigu ši legenda nemeluoja, ji galėtų suteikti Voldemortui neapsakomą galią, kurios jis taip trokšta.
Linga
right|200px|thumb|Nepalietiška akmeninė linga Linga (arba lingas, lingamas, Šivalinga; reiškia „ženklas, emblema“) – Šivos simbolis hinduizme. Reiškia Šivą, kaip dievą, pranokstantį bet kokias formas ar savybes. Tai vertikalaus cilindro forma, gaminama iš akmens, metalo, krištolo ir kitko, arba susiformavusi natūraliai – iš ledo, akmens ar uolų. Linga įtaisoma ant apvalaus pagrindo (jonės, arba pythos), kuris simbolizuoja šaktę (kuriamąją deivės galią). Lingos priešybė – jonė, simbolizuoja moterišką pradą ir tapatinama su Parvate. Lingos ir jonės sanglauda vaizduoja kosminį kūrimo aktą.
Haris Poteris ir Mirties relikvijos. 1 dalis
Gamyba
Sprendimas padalinti paskutinę J.K.Rowling knygą į dviejų dalių filmą kilo iš idėjos padalinti „Ugnies taurę“ 2004 m. Tokia mintis padalinti knygą į dviejų dalių filmą sklandė jau nuo 2007 m. vidurio, tačiau iš tiesų rimtai į ją buvo atsižvelgta tik po to, kai prodiuseris David Heyman turėjo galimybę pasikalbėti su rašytoju Steve Cloves, kaip tik tuo metu, kai baiginėjosi 2007–2008 m. Amerikos rašytojų sąjungos streikas. Kloves pradėjo savo darbą ties siužetu 2009 m. balandžio mėn. antrojoje pusėje.
Linga
Lingos vaizdinys kildinamas iš Indo slėnio civilizacijos, taip pat siejamas su vedinio aukojimo stulpo (jūpa, skambha) garbinimu. Kartais, lingą ir jonę aiškinant tik kaip vyro ir moters lytinius organus, lingos garbinimas redukuojamas į reliktinį falinį kultą. Panašių į lingą garbinamų stulpų rasta Artimuosiuose Rytuose, Viduržemio jūros pakrantės srityse.
Haris Poteris ir Mirties relikvijos. 1 dalis
Gamyba
Dar prieš oficialiai išrenkant David Yates režisuoti filmą, kiti režisieriai taip pat parodė susidomėjimą šiuo darbu. Alfonso Cuarón, filmo „Haris Poteris ir Azkabano kalinys“ režisierius, pasakė, jog būtų sugundytas grįžti ir vėl dirbti su šia frančize. Guillermo del Toro, kuris atsisakė „Azkabano kalinio“, pareiškė susidomėjimą ties „Mirties relikvijomis“, tačiau padidėjęs darbo krūvis ties „Hobitas: nelaukta kelionė“ neleido jam labiau pasireikšti ties šiuo darbu.
Linga
thumb|left|200px|Linga jonėje
Haris Poteris ir Mirties relikvijos. 1 dalis
Gamyba
Heyman pabrėžė, kad šį kartą filmai bus labiau atkuriami pagal knygas, nei ankstesniuose filmuose, todėl, kad šį kartą yra dvi dalys. Daniel Radcliffe pridūrė: „Tai – kelionės filmas, ypač pirmoje filmo dalyje. Žmonės taip įprato matyti Harį Poterį Hogvartse, o mes tiesiog nebe ten jau pirmoje filmo dalyje. Panašu, kad tai labai pagyvina siužetą ir, mes tikimės, jog žmonės vėl išvys filmus šviežiomis akimis, todėl, kad kai nustoji sėdėti tame pačiame kambaryje ir į viską pažiūri iš kitos vietos, viskas kitaip ir atrodo.“
Linga
„Mahabharatos“ epe Ardžuna garbino lingą, kad gautų Pašupatastrą, o Ravana „Ramajanoje“ garbino Šivą, kad pagerbtų jo motiną Atmalingą.
Far Cry 4
Far Cry 4 – atviro pasaulio pirmojo asmens šaudyklė, ketvirtoji kompiuterinio žaidimo „Far Cry“ dalis. Ji buvo išleista 2014 m. lapkritį. Žaidimą kūrė „Ubisoft Montreal“, o išleido „Ubisoft“. Vertinimai nuo 8 iki 9,5.
Linga
Lingos garbinimas aptariamas „Lingapuranoje“ – pasakojama apie pasirodžiusį ugninį šviesos stulpą, kurio pabaigos nepasiekė nei gulbe pasivertęs Brahma, nei šerno pavidalą įgijęs Višnus. Ši legenda lingos atsiradimą, atskleidžiant Šivos pranašumą, vaizduojama visose šaivų šventyklose.
Far Cry 4
Siužetas
Šios žaidimo dalies istorija vyksta Kyrate, išgalvotoje karalystėje, kurią valdo išprotėjęs despotiškas karalius Paganas Minas. Tiksli šalies vieta yra neminima nors žinoma, kad šalis ribojasi su Indija ir yra iš visų pusių apsupta Himalajų kalnų. Pagrindinis žaidimo veikėjas Adžėjus Ghaeilas atvyksta į gimtąjį Kyratą su savo motinos pelenais, nežinodamas, kad atvyko į patį pilietinio karo įkarštį. Po to žaidime jis prisijungia prie revoliucionierių grupuotės „Auksinis kelias“, kuri siekia nuversti Paganą Miną nuo sosto.
Linga
Šivalingos yra daugelyje šaiviškų hinduistinių šventyklų. Ypatingai piligrimiškai svarbios lingos vadinamos džjotirlingomis („beribės šviesos lingomis“). Jų Indijoje yra 12. Kai kuriose namų šventyklose laikomos nedidelės sidabrinės lingos.
Lingos motyvą neretai naudojo ir budistai. Musulmonai, užėmę Pietų Aziją, įnirtingai naikino lingas, laikydami jas falo garbinimu.
Haris Poteris ir Mirties relikvijos. 1 dalis
Gamyba
Yates ir Heyman pabrėžė, jog kai kurie filmo įvykiai yra įtakoti šeštojo filmo siužeto.
Aktoriai
Prieš išleidžiant knygą Jason Isaacs planavo negrįžti filmuotis paskutiniam Hario Poterio serijos filmui „Haris Poteris ir Mirties relikvijos“, nes manė, kad jo vaidmuo turės mažai scenų, kadangi ankstesniame filme jo personažas buvo įkalintas. Susitikęs su J.K.Rowling per apdovanojimų vakarienę, jis atsiklaupęs prieš ją tarė: „Ištraukite mane iš kalėjimo, aš jūsų maldauju.“ Pažiūrėdama per Isaacs petį, Rowling užtikrino jį tyliai pasakydama: „Tu esi. Pirmas skyrius“. Iš karto po to Isaacs pasirašė sutartį filmuotis filme.
Rinkodara
thumb|left|230px|Pirmasis pirmosios „Mirties relikvijų“ dalies reklaminis plakatas, išleistas dar prieš pranešimą apie 3D versijos atšaukimą. Pirmoji oficiali filmo nuotrauka buvo išleista 2009 m. gruodžio 1 d., kurioje buvo Haris, Ronis ir Hermiona vienoje iš Londono gatvių. 2009 m. gruodžio 4 d. internete nutekėjo video klipas, kuris oficialiai buvo išleistas, kartu su „Netikro princo“ Blu-ray ir DVD.
2010-ų metų „ShoWest“ konvencijoje Alan Horn pristatė pirmą vaizdinę medžiagą iš abiejų būsimo filmo dalių. Nauja „Mirties relikvijų“ filmuota medžiaga buvo parodyta ir per 2010 m. MTV filmų apdovanojimus. 2010 m. birželio 28 d. internete buvo išleistas pirmasis oficialus abiejų dalių filmo anonsas. 2010 m. birželio 30 d. jis taip pat buvo pradėtas rodyti kino teatruose prieš filmą „Saulėlydžio saga. Užtemimas“. 2010 m. birželio 23 d. „Cinema Expo“ renginyje Amsterdame buvo parodytas anonsas su specialiai išrinktomis scenomis iš filmo. Per kanalo ABC Family serialo „Huge“ premjerą, buvo parodytas pilnas „Mirties relikvijų“ anonsas, o vėliau tą patį vakarą jis oficialiai išleistas ir inernete. 2010 m. liepos 2 d. buvo išleistas oficialus filmo plakatas.
Filmas „Mirties relikvijos“ buvo pristatytas ir 2010 m. „San Diego Comic-Con International“ renginyje. Jame buvo eksponuojama keletas butaforijų iš filmavimo aikštelės, tarp kurių buvo Šeivamedžio lazdelė ir Klastuolio medalionas. Renginyje taip pat dalyvavo Tom Felton, kuris pristatė naujus video klipus iš filmo. 2010 m. rugpjūčio 11 d., tuo pačiu metu parodydama naują „Mirties relikvijų“ filmo medžiagą, „Warner Bros. International“ pranešė, kad įvairiuose Japonijos miestuose bus rengiamas Hario Poterio filmų maratonas.
Per The CW serialo „The Vampire Diaries“ antrojo sezono premjerą buvo parodyta pirmoji filmo „Haris Poteris ir Mirties relikvijos. Pirma dalis“ TV reklama. Joje buvo įtraukta visiškai nauja filmuota medžiaga: Voldemorto dialogas, scenos iš Geranorių namų užpuolimo ir filmuota vaiduokliškos Dumbldoro haliucinacijos medžiaga. Dar daugiau, Jungtinėje Karalystėje buvo patvirtintas pirmosios dalies anonsas. Šis anonsas buvo parodytas rugsėjo 22 d., o jo trukmė 2 minutės ir 25 sekundės.
2010 m. rugsėjo 29 d. Yahoo! Movies išleido trijų pagrindinių personažų Hario, Ronio ir Hermionos plakatus. Kitą dieną buvo išleistas pirmosios dalies plakatas, skirtas kino teatrams, kuriame Haris, Ronis ir Hermiona bėga miške. Įvairių pirmosios dalies personažų plakatai, kuriuose vaizduojami Haris, Ronis, Hermiona, Valdovas Voldemortas, Belatriks Lestreindž, Severas Sneipas ir Fenryras Pilkanuguris, buvo išleisti 2010 m. spalio 6 d. Spalio 12 d., buvo išleisti papildomi keturi personažų plakatai, kuriuose vaizduojami Haris, Ronis, Hermiona, Belatriks, Liucijus Smirdžius, Fenryras Pilkanuguris ir grobikas. Visi plakatai buvo susieti bendromis temomis: „neįkliūk“, „nepasitikėk niekuo“ ir „medžioklė prasideda“.
2010 m. spalio 18 d. septynios naujos reklamos, skirtos televizijai, buvo patalpintos oficialiame „Warner Bros.“ Youtube kanale. Spalio 30 d. EW įkėlė į savo internetinį puslapį du naujus video klipus, pavadintus „Horokrusai“ ir „Istorija“, kuriuose buvo galima rasti daug naujos filmuotos medžiagos. Tą pačią dieną „Warner Bros.“ patalpino dvylika trumpų klipų oficialioje filmo svetainėje.
Išleidimas
2010 m. rugpjūčio 21 d. režisierius David Yates, prodiuseriai David Heyman ir David Barron, kartu su „Warner Bros.“ prezidentu Alan F. Horn dalyvavo bandomajame filmo „Mirties relikvijos“ pirmosios dalies demonstravime Čikagoje. Neužbaigtas filmas sukėlė dideles aistras tarp žiūrovų, tarp kurių buvo tokių atsiliepimų kaip „nuostabus ir tamsus“ bei „pats idealiausias Hario Poterio filmas“. Kiti išreiškė nuomonę, kad filmas nuosekliai seka filmą, kas leido prieiti išvadą, jog filmas paėmė ir knygoje esančias problemas.
Likus tik 48 valandom iki oficialaus pirmosios dalies starto Šiaurės Amerikoje, internete nutekėjo pirmosios filmo 36 minutės ir 14 sekundžių. Dar prieš nutekant filmo daliai, filmas jau buvo užėmęs penktą vietą tarp didžiausių bilietų pardavimų istorijoje, kuomet buvo išparduoti bilietai 1000 kino teatrų Jungtinėse Amerikos Valstijose. Nepaisant sklandančių gandų, kad nutekėjimas buvo dalis marketingo plano, kad padidėtų susidomėjimas filmu, „Warner Bros.“ kino studijos atstovai užtikrino, jog nutekėjusi medžiaga nebuvo suvaidinta ir įvyko ne dėl jų kaltės.
Pasaulinė filmo „Haris Poteris ir Mirties relikvijos. Pirma dalis“ premjera įvyko 2010 m. lapkričio 11 d. Londone, Leincester aikštėje. Lapkričio 15 d. šios dalies premjera buvo parodyta JAV, Niujorke. Pirmosios dalies debiutas pasauliniu mastu įvyko 2010 m. lapkričio 19 d., o antroji dalis bus pradėta rodyti praėjus aštuoniems mėnesiams po pirmosios dalies premjeros – 2011 m. liepos 15 d.
Lietuvoje filmo „Haris Poteris ir Mirties relikvijos. Pirma dalis“ išankstiniai seansai buvo parodyti 2010 m. lapkričio 17 d., o oficiali premjera įvyko 2010 m. lapkričio 19 d.
Pelnas
Per specialius vidurnakčio seansus Jungtinėse Valstijose ir Kanadoje „Haris Poteris ir Mirties relikvijos. I dalis“ uždirbo 24 milijonus JAV dolerių, sumušdamas ankstesnį 22,2 milijonų JAV dolerių rekordą Hario Poterio filmų serijoje, kurį buvo pasiekęs „Netikras princas“. Filmas taip pat užėmė trečią vietą tarp daugiausiai uždirbusių filmų per vidurnakčio seansus, atsilikdamas tik nuo „Saulėlydžio saga. Užtemimas“ ir „Saulėlydžio saga. Jaunatis“ filmų, kurie atitinkamai uždirbo 30 ir 26,3 milijonus JAV dolerių. Tačiau ši dalis uždirbo daugiausiai IMAX kino teatruose, surinkdama 1,4 milijono JAV dolerių ir aplenkdama „Užtemimą“, kuris uždirbo 1 milijoną JAV dolerių.
Premjerinės dienos metu Jungtinėse Valstijose filmas uždirbo 61,2 milijonus JAV dolerių, užkopdamas į penktą vietą visų laikų daugiausiai uždirbusių filmų per vieną dieną sąraše. Tačiau tai buvo didžiausias uždarbis per vieną dieną Hario Poterio filmų serijoje, kurio rekordą prieš tai buvo pasiekęs „Netikras princas“ uždirbęs 58,2 milijonus JAV dolerių. Pasibaigus premjeriniam savaitgaliui „Haris Poteris ir Mirties relikvijos. I dalis“ surinko 125,1 milijoną JAV dolerių, taip tapdama pelningiausia visų laikų savaitgalio juosta Hario Poterio frančizėje, kuria anksčiau buvo tituluojama „Ugnies taurė“, surinkusi 102 milijonus JAV dolerių. Taip pat ši dalis užkopė į antrą vietą visų laikų pelningiausios lapkričio mėnesio juostos sąraše, atsilikdama tik nuo „Saulėlydžio saga. Jaunatis“, kuri uždirbo 142,8 milijonus. Po visų apskaičiavimų, ši dalis užėmė šeštą vietą tarp visų laikų pelningiausių savaitgalio juostų JAV ir Kanadoje, bei atsidūrė antrojoje vietoje 2010 m. pelningiausios savaitgalio juostos Jungtinėse valstijose ir Kanadoje sąraše atsilikdama tik nuo „Geležinis žmogus 2“, kuri surinko 128.1 milijoną JAV dolerių.
Per pirmąjį savo savaitgalį užsienio šalyse „Haris Poteris ir Mirties relikvijos. I dalis“ surinko 205 milijonus JAV dolerių, taip tapdama ketvirta visų laikų pelningiausia savaitgalio juosta užsienio mastu, atsilikdama tik nuo „Netikro princo“. Pasauliniu mastu, ši dalis surinko 330 milijonus JAV dolerių per savo pirmąjį savaitgalį, taip užimdama penktąją vietą visų laikų pelningiausios savaitgalio juostos sąraše.
Lietuvoje per pirmąjį savaitgalį „Haris Poteris ir Mirties relikvijos. I dalis“ uždirbo 254 719 tūkstančius litų ir tapo pelningiausia savaitgalio juosta Lietuvoje, aplenkdama ankstesnį lyderį – „Harį Poterį ir Ugnies taurę“ (193 501 tūkstančiai litų). Iš viso Lietuvoje „Haris Poteris ir Mirties relikvijos. I dalis“ uždirbo 633 741 tūkstančius litų ir šiuo metu užima 84 vietą visų laikų pelningiausių filmų Lietuvoje sąraše.
2011 m. kovo 6 d. JAV ir Kanadoje pirmoji dalis buvo uždirbusi 294 562 162 milijonus JAV dolerių ir 656 900 000 milijonus JAV dolerių kitose pasaulio šalyse, taip bendrai surinkdama 951 462 162 milijoną JAV dolerių ir tapdama pelningiausia 2010 metų juosta pasaulyje, atsilikdama tik nuo „Žaislų istorija 3“ ir „Alisa Stebuklų šalyje“, taip pat šiuo metu užima dešimtą vietą pelningiausių visų laikų juostų sąraše ir antrą vietą Hario Poterio filmų serijoje, atsilikdama tik nuo „Išminties akmens“.
Home media
Filmas „Haris Poteris ir Mirties relikvijos. I dalis“ Jungtinėje Karalystėje DVD ir trijų diskų Blu-ray Combo Pack formatu bus išleistas 2011 m. balandžio 11 d., o 2011 m. balandžio 15 d. – JAV. Paprastoje Blu-ray versijoje bus 8 ištrintos scenos bei keli trumpi dokumentiniai filmai, o Blu-ray Combo Pack versijoje papildomai bus pridėtas filmo „Haris Poteris ir Mirties relikvijos. II dalis“ video klipas.
Nuorodos
ハリー・ポッターと死の秘宝
Krasnodaras
Krasnodaras (, iki 1920 m. – Jekaterinodaras, 🇷🇺) – miestas pietų Rusijoje, dešiniajame Kubanės krante, 1340 km į pietryčius nuo Maskvos, 120–150 km nuo Juodosios ir Azovo jūrų.
Krasnodaro krašto administracinis centras, istorinio-geografinio Kubanės regiono centas. Stambus ekonominis ir kultūrinis Šiaurės Kaukazo ir Pietų federalinės apygardos centras. Upių uostas, geležinkelio ir automobilių kelių mazgas, oro uostas. Mašinų, metalo, elektros ir medicinos prietaisų, chemijos, naftos, statybų, lengvoji, maisto, medienos pramonė. Yra porceliano gamykla, vaistinių preparatų kombinatas.
Istorija
Dabartinio miesto ribose, Kubanės upės pakrantėje buvo Bosforo karalystės miestas ir tvirtovė. Dabartinio miesto centre, abiejose Karasuno pusėse, archeologinių kasinėjimų metu buvo rasta stambi meotų gyvenvietė, buvusi čia nuo IV ar II a. pr. m. e.
1792 m. birželio 30 d. Jekaterina II išleido įsaką Juodosios jūros kazokams (buvę Zaporožės kazokai), kuriuo kazokams, kurie čia gyveno ir tarnavo amžinam naudojimui suteikiama Kubanės žemė, kurią ribojo Kubanės upė ir Azovo jūra, o rytuose - sąlyginė linija nuo Labos žiočių iki Jeisko miestelio. Kazokai Jekaterinodaro gyvenvietę įkūrė 1793 m. Iš pradžių tai buvo karinė stovykla, 1794 m. pastatyta Jekaterinodaro tvirtovė. 1794 m. rugsėjo 18 d. matininkas Hetmanovas pradėjo matuoti miesto gatves pagal Taurijos generalgubernatoriaus Semiono Žegulino patvirtintą planą. Pagal 1794 m. lapkričio 11 d. surašymą Jekaterinodare gyveno 586 gyventojai.
Tvirtovė ir miestas turėjo saugoti imperijos sienas ir sustiprinti Rusijos pozicijas pretenduojant į Čerkesiją, dėl kurios ji varžėsi su Osmanų imperija. Nuo 1860 m. Jekaterinodaras tapo įkurtos Kubanės srities administraciniu centru. 1867 m. Jekaterinodaras tapo miestu. XIX a. pabaigoje, Šiaurės Kaukaze nutiesus geležinkelį, tapo stambiu susisiekimo ir prekybos centru. 1888 m. čia gyveno apie 45 000 gyventojų.
Rusijos pilietinio karo metu miestas kelis kartus ėjo iš rankų į rankas, buvo užimamas tai Raudonosios armijos, tai Savanorių armijos. 1918 m. balandžio 9-13 d. miestą šturmavo baltųjų generolas L. Kornilovas. Šis šturmas tapo Savanorių armijos Pirmojo Kubanės žygio iš Dono į Kubanę kulminacija. jo metu žuvo kariuomenės vadas, o jo vietą užėmęs A.Denikinas nusprendė nutraukti miesto apsiaustį ir grįžti su armija į Doną. Jekaterinodare buvo paskelbta Kubanės Liaudies Respublika. Po penkių mėnesių, Antrojo Kubanės žygio metu 1918 m. rugpjūčio 16-17 d. miestą užėmė generolas Denikinas. Jekaterinodaras de facto tapo Baltųjų judėjimo sostine Rusijos pietuose. 1919-1920 m. čia veikė ir pogrindinis komunistų partijos komitetas, koordinavęs keleto pogrindinių organizacijų ir raudonųjų partizanų veiklą. 1920 m. kovo 17 d. miestą užėmė Raudonoji armija, jis pervadintas Krasnodaru.
Antrojo pasaulinio karo metu Krasnodarą nuo 1942 m. rugpjūčio 9 d. iki 1943 m. vasario mėn. buvo užėmęs vermachtas. Karo metu miestas buvo gerokai apgriautas, vokiečių pajėgos, įskaitant gestapą ir SS nužudė tūkstančius žydų, komunistų, įtariamųjų bendradarbiaujant su partizanais.
Ekonomika
Krasnodaras yra ekonominis pietų Rusijos centras. Keletą metų Forbes žurnalas skelbė, kad Krasnodaras yra geriausias verslui miestas Rusijoje. Miesto pramonės sektoriuje dirba daugiau nei 130 didelių ir vidutinio dydžio įmonių.
Pagrindinės ūkio šakos:
Krasnodaras yra didžiausias Pietų federalinės apygardos komercinis centras. Prekybos apyvarta 2010 m. pasiekė 290 mlrd. Rusijos rublių. Krasnodare yra daugiausia prekybos centrų skaičiuojant pagal gyventojų skaičių visoje Rusijoje. Kriziniais 2009 m. Krasnodaro apyvarta augo, nors kituose Rusijos mietuose prekių pardavimai mažėjo.
Herbai
Jekaterinodaro herbas 1841 m. paskelbtas kazokų pareigūno Ivano Černiko. Raidė "E" herbo viduryje reiškė imperatorės Jekaterinos II vardą (🇷🇺), ant herbo taip pat pavaizduota įkūrimo data, dvigalvis erelis, vėliavos su raidėmis "E", "P", "a" ir "N" simbolizuojančiomis Jekatrinos II, Pavelo I, Aleksandro I ir Nikolajaus I akronimus, žvaigždės aplink skydą simblolizuoja 59 aplink miestą buvusias stanicas. Ši herbo versija vėl tapo oficialia 2005 m.
Klimatas
Krasnodaro klimatas yra drėgnasis subtropinis. Jam būdingos švelnios ir trumpos žiemos, kurių vidutinė temperatūra yra nuo 0 iki 2 ° C. Dėl specifinių atmosferinių sąlygų kai kuriais metais gali būti trumpi šalčio epizodai (-15, -20) ar neįprastai šilta (+ 15/20 ° C). Vasaros ilgos (nuo gegužės pradžios iki spalio pradžios) ir karštos, drėgnesnės gegužę ir birželį, sausiausios liepą-rugsėjį. Karščiausio mėnesio birželio vidutinė temperatūra yra 24.1ºC.
Jurgelionys II
Jurgelionys II – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 2 km nuo Skraičionių.
Šimbori Vlodkai
Šimbori Vlodkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1527 metais. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 17 namų ir 86 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 15 namų ir 95 gyventojai, iš kurių 46 vyrai ir 49 moterys.
Argentinos politinė sistema
Argentinos politinės sistemos pagrindas – federacinė prezidentinė demokratinė respublika. Šalies ir valdžios vadas – prezidentas, padedamas multipartinės sistemos. Pagal 1853 m. konstituciją, reformuotą 1994 m., valdžia atskirta į vykdomąją, įstatymų leidžiamąją ir teisinę. Be to, skirstoma į valstybinį ir provincijų lygį.
Vykdomoji valdžia
Vykdomąją valdžią atstovauja prezidentas ir jo kabinetas. Prezidentas ir viceprezidentas renkami tiesiogiai kas 4 metus ir gali eiti pareigas 2 kadencijas. Ministrų kabinetą formuoja prezidentas.
Įstatymų leidžiamoji valdžia
Įstatymų leidžiamąją valdžią sudaro vyriausybė ir parlamentas: dviejų rūmų Nacionalinis Kongresas (Congreso de la Nación), sudarytas iš 72 Senato (Senado) narių, ir Deputatų Rūmų (Cámara de Diputados), sudarytų iš 257 deputatų. Senatorių kadencija – 6 metai. Deputatų Rūmų nariai renkami tiesiogiai 4 metų kadencijai proporcine sistema, pusė jų – Žemutinių Rūmų nariai – renkami kas 2 metus. Trečdalis partijų siūlomų kandidatų turi būti moterys.
Teisinė valdžia
Teisinė valdžia nepriklausoma nuo įstatymų leidžiamosios ir vykdomosios. Argentinos Aukščiausiąjį Tesimą sudaro 9 nariai, siūlomi Senato ir tvirtinami prezidento. Kiti teisėjai tvirtinami Valstybės Magistrų Tarybos.
Bielanai (reikšmės)
Bielanais vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Žalpių dvaras
Žalpių dvaras – dvaras, stovėjęs į pietus nuo Žalpių miestelio (Kelmės rajonas).
Istorija
Žinomas XVI a., minimas Viduklės teismo aktuose (1588, 1619 ir kt. metais). 1714 m. dvaro savininkas Plusčiauskas pastatė medinę koplyčią, priklausiusią Viduklės parapijai. Pluščiauskams dvaras priklausė iki 1940 m. Pirmasis dvaro valdytojas Jonas Pluščiauskas pasistatė medinius rūmus, kurie beveik nepasikeitę išsilaikė iki II pasaulinio karo.
Končiaras
thumb|Končiaras Končiaras  – ilgas beašmenis duriamasis kalavijas, dažnai – dvirankis. Geležtė iki 1,5 m ilgio, tiesi, siaura, tribriaunė ar keturbriaunė (su grioveliais). Skirtas pradurti priešo grandinius, žvyninius ir panašius šarvus. Briaunota geležtė tvirtesnė už panašią plokščią geležtę ir gali būti ilgesnė, išlikdama tos pačios masės.
Pavadinimas tiurkų kilmės (totorių kandžar, turkų χandzär 'durklas), spėjama kad ir pats ginklas nukopijuotas iš tiurkų, kurie galbūt šio ginklo idėją perėmė iš panašaus kinų ginklo.
XIV–XVI aa. naudotas Rusijoje (pirmą kartą paminėtas Kulikovo mūšio aprašyme), R. Europoje ir rytų šalyse. Rusų kavalerijoje nebuvo populiarus. Vengrų ir lenkų kavaleristai (pvz., lenkų husarai) juos gana plačiai naudojo XIV–XVII aa., segėdavo končiarus prie diržo ar makštyje prie balno. Lenkų husarai prieš turkų, totorių raitelius naudodavo kardus, o prieš V. Europos riterius – končiarus.
Muziejuose išliko nedaug končiarų.
Končiarų analogas V. Europoje – estokas.
Juršėnas
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Juršėnienė (ištekėjusi moteris) ir Juršėnaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Gelderlandas
Administracinis centras – Arnhemas.
Izmiras
Izmiras – miestas vakarų Turkijoje, prie Egėjo jūroje esančios Izmiro įlankos. Tris milijonus gyventojų turintis miestas yra trečias pagal dydį Turkijoje bei to paties pavadinimo provincijos admnistracinis centras. Antrasis pagal dydį šalies uostas (po Stambulo).
Tarptautinis oro uostas. Išvystyta maisto, tekstilės, mašinų gamybos pramonė. Universitetas. Yra senovės šventyklos liekanos (VII a. pr. m. e.), Tantalo karstas, citadelės sienos ir vartai (graikų laikotarpis), agora (II a.), mečetės.
Antika
Iki graikų dabartinio Izmiro teritorijoje III tūkst. pr. m. e. Bayrakli miesto dalyje jau buvo gyvenvietė. IX a. pr. m. e. eoliečiai iš Kofono čia įkūrė įtvirtintą gyvenvietę. VIII a. ją užėmė jonėnai iš Kolofono ir išplėtė iki polio.
Dušė
Dušė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Radziluvo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Izmiras
Antika
Antikos laikais vadinosi Smirna. Manoma, kad senojoje Smirnoje VIII–VII a. kūrė Homeras.
Komių-permių apygarda
thumb|right|250px Komių-permių apygarda  – speciali teritorija Rusijoje, Permės krašto šiaurės vakaruose. Administracinis centras – Kudymkaras.
Izmiras
Antika
Apie 600 m. pr. m. e. senąją Smirną sugriovė Lidijos karalius Aliatas II. Per vėlesnius tris šimtmečius čia tebuvo nereikšminga gyvenvietė. Tik IV a. pr. m. e. pabaigoje Smirna įkurta iš naujo, kai Antigonas I Vienaakis už 3,5 km į pietvakarius nuo senojo miesto šalia akropolio kalno Pago pastatė naują gyvenvietę (dabartinis Izmiro centras), kuri greitai įgavo polio statusą. Antigono įkurtas uostas tapo Smirnos vystymosi pagrindu ir ji tapo vienu turtingiausių Azijos prekybos miestų. Smirna buvo priimta į Jonijos sąjungą kaip 13-tas narys. Kare prieš Antiochą III Smirna palaikė nugalėtoją, Romą.
Komių-permių apygarda
Iki 2005 m. gruodžio 1 d. tai buvo atskiras Rusijos Federacijos objektas Permės srities sudėtyje (vadintas Komių-permių autonomine apygarda).
Izmiras
Antika
43 m. pr. m. e. mieste apsistojo vienas iš Julijaus Cezario žudikų Gajus Trebonijus. Romos konsulas Publijus Kornelijus Dorabela užėmė Smirną, įsakė nužudyti Trebonijų ir sugriauti kai kuriuos miesto kvartalus. Stipriai miestą apgriovė 178 ir 180 m. e. m. žemės drebėjimai.
Vėlyvoji Antika – Bizantija
Smirna buvo svarbus pasaulio krikščionybės centras. Nuo 395 m. priklausė Bizantijos imperijai. 654 m. miestą užpuolė arabai, 672–673 jie net laikinai užėmė miestą. 1344 m. miestą užėmė joanitų ordino riteriai. 1402 m. Smirną užėmė Tamerlanas. Bizantijai praradus didžiosios Mažosios Azijos dalies kontrolę Smirną 1424 m. užėmė osmanai.
Komių-permių apygarda
Ūkis
Verčiamasi daugiausia miškų ūkiu, medienos kirtimu ir apdirbimu, maisto, lengvąja, metalo apdirbimo pramone. Vietomis auginami javai, linai. Gyvulininkystė.
Gyventojai
2002 m. 59 % apygardos gyventojų sudarė komiai-permiai, 38,2 % – rusai, yra totorių, ukrainiečių, baltarusių.
Izmiras
Osmanų imperija
Mieste rezidavo generalgubernatorius, metropolitas, taip pat katalikų, graikų ir armėnų arkivyskupai.
Komių-permių apygarda
Gyventojai
Didesnės gyvenvietės:
Izmiras
Osmanų imperija
1828 m. Konstantinas Fotinovas čia atidarė pirmąją pasaulietinę bulgarų mokyklą. Smirnos gyventojai bulgarai buvo ištremti per Balkanų karus (1912–1913 m.).
Pirmojo pasaulinio karo pabaigoje mieste daugiausia gyveno graikai ir turkai (pagal archyvinius duomenis 1918 m. čia buvo 155 000 graikų stačiatikių, 44 000 turkų, 21 000 žydų, 10 000 armėnų, 50 000 užsieniečių – daugiausia britų, prancūzų, vokiečių ir italų).
Po 1923 m. Graikų-turkų gyventojų apsikeitimo miestas tapo išskirtinai turkiškas musulmoniškas.
Bielanai (Liublino vaivadija)
Bielanai  – kaimas Lenkijos rytuose, Lomazų valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurės vakarus nuo Lomazų, apie 12 km į pietus nuo Palenkės Bialos ir apie 85 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Carl Maria von Weber
thumb|right|Carl Maria von Weber
Karlas Marija fon Vėberis (Carl Maria von Weber 1786–1826) – Vokiečių kompozitorius, dirigentas, vokiečių romantinės operos pradininkas.
Podgora
Podgoros pagrindinė ūkio šaka – turizmas. Podgoroje yra keli 5 žvaigždučių viešbučiai – miestelyje lovų yra keturis kartus daugiau negu gyventojų.
Carl Maria von Weber
Biografija
Gimė muzikų šeimoje, kompozitorius mokėsi Miunchene, Vienoje, Manheime bei Darmštate. Jo tėvai dirbo klajojančioje operinėje trupėje, kartu su jais, Veberis susipažino su teatrų žiūrovų ir klausytojų skoniu, psichologija, scenos reikalavimais. Tai vėliau buvo naudinga kuriant operas. 1804 m prasidėjo savarankiškas kompozitoriaus gyvenimas. Jis dirbo įvairiuose Vokietijos dvaruose kapelmeisteriu, dirigentu ir muzikos mokytoju, apvažinėjo daugybę vietų ieškodamas palankių sąlygų darbui.
1817 m. Veberis atvyko į Drezdeną. Čia praėjo pats veikliausias ir kūrybingiausias jo gyvenimo laikotarpis. Drezdene jis vadovavo vokiečių operos teatrui, sukūrė nacionalinę romantinę operą „Laisvasis Šaulys“. 1816 m, iškart po to kai vedė operos dainininkę Karoliną Brand, Veberis sukūrė vokalinį ciklą balsui „4 temperamentai“. 1821 m Berlyno teatro atidarymo proga pastatė savo romantinę operą „Laisvasis šaulys“, kuri atnešė pirmąją didelę sėkmę scenoje. Jis sukūrė operos kompoziciją („Euriantė“ 1823 m), kurios idėja pasinaudojo ir Vagneris. Kitos Vėberio operos-„Pėteris Šmolis“ (1803 m), „Silvana“ (1810 m), „Abu Hasanas“ (1811 m), „Oberonas“ (1826 m) sulaukė mažesnės sėkmės. Jo simfonijos, uvertiūros, koncertai fortepijonui bei klarnetui, taip pat kamerinė bei fortepijoninė muzika, atvirkščiai, muzikantų mėgstami ir šiandien. 1826 m. Londone kompozitorius mirė. Po 15 metų perlaidotas Drezdene.
Opera „Laisvasis šaulys“
Tai pati vertingiausia Veberio opera. Operos premjera 1821 m Berlyne virto istoriniu įvykiu. Premjera praėjo su milžinišku pasisekimu, žiūrovai pajuto naujos nacionalinės operos dvasią. Opera sukurta pagal liaudies pasaką, kurioje iškeliama idėja – gėrio triumfas prieš blogį.
Medžiotojas Maksas myli girininko dukterį Agatą. Jos ranką jis laimės tada, jei šaudymo varžybose pasirodys geriausiu šauliu. Kitas medžiotojas Kasparas siūlosi jam padėti. Jis žino kaip gauti taikliąją, užburtąją kulką. Reikia nueiti į Vilkų tarpeklio slėnį pas velnią Samuelį ir užrašyti jam savo sielą. Maksas su viskuo sutinka. Varžybų dieną jis stebuklingąją kulką šauna į taikinį, bet kulka pakrypsta ir pataiko į Kasparą. Kyla sąmyšis ir Agata nualpsta. Staiga pasirodo atsiskyrėlis, kuris praneša, kad Kasparo mirtis tai bausmė jam už nuodėmes. Maksui atleista, bet Agatos ranką jis gaus tik po metų.
CMT (laivai)
CMT – Belgijos, Nyderlandų ir Prancūzijos 9 dešimtmetyje gamintas laivų tipas – minų ieškotojas.
Tokio tipo minininkai buvo statomi pagal bendrą trijų valstybių projektą. Belgija buvo atsakinga už elektroniką, Nyderlandai – už konstrukciją, Prancūzija – už minų paieškos įrangą.
Duomenys
Tokio tipo laivas – CMT Croix du Sud (M646) – 2007 m. gegužės 28 d. po NATO pratybų Baltijos jūroje apsilankė Klaipėdos uoste.
Sekigaharos mūšis
Sekigaharos mūšis  – mūšis, vykęs 1600 m. spalio 21 d. Japonijoje, nulėmęs šiogūnų Tokugavų dinastijos valdymą daugiau kaip 250 metų. Nors prireikė dar 3 metų visiškai įveikti Toyotomi klaną, būtent Sekigaharos mūšis yra laikomas (neoficialiai) Tokugavos šiogūnato pradžia.
Mūšyje kovojo rytiniai Japonijos klanai, ištikimi Tokugavai Iejasu, ir vakariniai klanai, ištikimi Toyotomi Hideyori (Toyotomi Hideoshi sūnui). Rytinėms pajėgoms vadovavo pats Iejasu, o vakarinėms – Ishida Mitsunari.
Pajėgos
Vakarinė (Toyotomi klanui ištikima) pusė turėjo strateginę persvarą, tačiau Tokugavos (rytinė) turėjo žmonių persvarą ir Tokugava Iejasu daugeliui vakarinių kunigaikščių buvo pažadėjęs žemių ir valdžios jose po mūšio, todėl jie tyčia stengėsi neįsijungti į kovą ir kitaip neakivaizdžiai padėti Tokugavai.
Baigtis
Sekigaharos mūšis baigėsi aiškia rytinės sąjungos pergale. Kai kurie vakarinės sąjungos vadai nusižudė, kiti (įskaitant ir vieną lyderių – Išidą) buvo paimti į nelaisvę. Iejasu dosniai atlygino visiems jam padėjusiems vakarinės sąjungos vadams.
Nors pasipriešinimas nebuvo visiškai sunaikintas, Iejasu Tokugavą daugelis pripažino teisėtu Japonijos valdovu.
Vojtěch Cepl
thumb|Vojtěch Cepl ([[2007 m.)]] Vojtěch Cepl (1938 m. vasario 16 d. Prahoje, Čekija – 2009 m. lapkričio 21 d. Prahoje) – čekų teisininkas, teisėtyrininkas, profesorius, teisėjas.
Biografija
1961 m. Prahos universiteto Teisės fakultete baigę teisę, mokslų kandidatas (CSc.), 1966 m. apgynė disertaciją, teisės mokslų daktaras (JUDr.). 1967-1970 m. Oksfordo universitete (Didžioji Britanija) ir Mičigano universiteto Teisės mokykloje (JAV) baigė podiplomines teorinės teisės sociologijos studijas. 1989 m. habilituotas daktaras.
Nuo 1965 m. Teisės fakulteto dėstytojas, nepartinis, TF Valstybės teorijos ir valstybinės teisės katedros asistentas, nuo 1971 m. Valstybės pilietinės teisės katedros dalykinis asistentas, nuo 1990 m. prodekanas tarptautiniam ryšiams, katedros vedėjas, nuo 1993 m. profesorius, nuo 1993 m. liepos 15 d. Čekijos Konstitucinio Teismo teisėjas.
Darbo grupių narys (rengiant įvairių įstatymų, Civilinio kodekso ir Čekijos Konstitucijos projektus).
Vaiguvos dvaras
Vaiguvos dvaras – dvaras, buvęs Vaiguvoje. Išlikęs dvaro svirnas
Istorija
Dvarą XV a. įkūrė žemaičių seniūnas Mykolas Kęsgaila. Dvarą XV a. 2-ojoje pusėje valdė Žemaičių seniūnas J. Kęsgailaitis, vėliau sūnus Stanislovas, o 1498 m. Andrius Rukovičius. Jo laikais Vaiguvos dvaras turėjo duoti dešimtinę savo pajamų Kurtuvėnų bažnyčiai.
1531 m. Stanislovas Kęsgaila Vaiguvos dvarelį užrašė Kražių altarijai. Yra išlikęs Vaiguvos dvaro 1557 m. gegužės 16 d. inventorinis aprašymas ir įkainojimas. Tada Vaiguvą valdė Kristina Valentienė su dviem sūnumis. XIX a. Vaiguvos dvaras, kuriam priklausė 844 dešimtinės žemės, buvo Sirevičių nuosavybė.
Vaiguvos dvaras, vietinių gyventojų vadinamas Vaigos dvaru, kadaise buvęs žymios Šiukštų giminės nuosavybė. Kaip vieną paskutinių savininkių senieji gyventojai nurodo buvus Bobenskaitę. Šioji padovanojo dvarą vienuolynui.
Po vienuolyno uždarymo čia įkurti vaikų namai, sovietmečiu – prieglauda. Iš paties dvaro komplekso beveik nieko neišlikę. Dvarvietę žymi vien dar teberyški alėja bei ąžuolas, kadaise stovėjęs prie dvaro rūmų. Patys rūmai neišliko, sudegė apie 1975–1976 m. Tuo laikotarpiu juose veikė ligoninė. Tai buvo didelis, gražus dviejų aukštų medinis rūmas, prie kurio šliejosi kiti pastatai bei 100 ha žemės. Iš kitų pastatų išliko akmens mūro sandėlis. Vyskupo Pranciškaus Būčio atsiminimuose II tome rašoma, kad 1905 metais dvaras priklausė generolui Babianskiui, kuris Peterburge "tarnavo aukštame kariuomenės teisme". Generolas Babianskis pravedė Peterburgo lietuvių susirinkimą, kuris rinko atstovus į Vilniaus Didįjį lietuvių seimą. Anot, Pranciškaus Būčio : "Lenkai jį laikė savuoju žmogum, bet į šį susirinkimą jis atėjo, pareiškė esąs lietuvis ir lietuviškai patriotiškai kalbėjo".
Entalpija
Entalpija – visos termodinaminės sistemos energijos išmatavimas. Į ją įeina vidinė energija, kuri yra reikalinga sukurti sistemai ir energijos kiekis, kuris yra reikalingas sukurti vietai, kur išstumiama aplinka ir sukuriamas sistemos tūris bei slėgis.
Entalpija yra termodinaminis potencialas. Ji yra būsenos lygtis ir ekstensyvusis dydis. Entalpijos matavimo vienetas SI sistemoje yra džaulis, bet kitur, istoriškai naudojama ir kalorija.
Entalpija yra tinkama sistemos energijos išraiška daugumoje cheminių, biologinių ir fizikinių matavimų, nes ji suprastina tam tikrus energijos perdavimo aprašymus.
Visos sistemos entalpijos H negalima tiesiogiai išmatuoti. Todėl entalpijos pokytis ΔH yra žymiai naudingesnis dydis negu absoliučioji jos vertė. Sistemos ΔH yra lygi nemechaninių jėgų darbui ir suteiktos šilumos sistemai sumai.
Tаrantela
Tarantela  – italų liaudies šokis, atliekamas akomponuojant gitara, tamburinu ir kastanjetėms (Sicilijoje). 6/8 arba 3/8 metras.
Apie tarantelos atsiradimo istoriją byloja daug legendų. Nuo XV a. du šimtmečius tarantela buvo laikoma vieninteliu „tarantizmo“- beprotybės, sukeltos įkandus vorui tarantului – gydymo būdu. Beje, ir voro, ir šokio pavadinimas kilęs iš pietų Italijos miesto Taranto pavadinimo. XVI a. po Italiją klajojo specialūs orkestrai, kuriems akomponuojant šokdavo sergantieji. Tarantelos muzika paprastai improvizacinio pobūdžio. Jai būdingi ilgi melodijos perdirbimai su išplėstais kadenciniais papildymais. Tarantelos pagrindu paimamas koks nors motyvas arba ritminė figūra. Ankstyvuose pavyzdžiuose tai būdavo dviejų dalių metre. Daugkartinis to motyvo pakartojimas klausytojus ir šokančiuosius veikdavo užburiančiai, " hipnotizuojančiai". Choreografija pasižymėjo ekstaziškumu – užsimiršimo apimtas šokis galėjo tęstis kelias valandas. Šokiui akomponuodavo fleita, kastanjetės, kokie nors mušamieji, kartais balsas.
Jusionis
Jusionis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Jusionienė (ištekėjusi moteris) ir Jusionytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
LDK–Maskvos karas (1512–1522)
LDK–Maskvos karas (1512–1522) – ketvirtasis karas (kartais vadinamas Dešimtmečiu karu) tarp Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir kylančios Maskvos Didžiosios Kunigaikštystės dėl dominavimo Rytų Europoje.
Priešistorė
1508 m. spalio 8 d. buvo pasirašyta taikos sutartis, kuri užbaigė trečiąjį LDK karą prieš Maskvą. Pagal ją LDK pripažino Maskvos teritoriją, kiek buvo užimta Ivano III, o Maskvos Didžioji Kunigaikštystė atsisakė pretenzijų į kunigaikščių Glinskių žemes, kuriuos priėmė savo globon (M. Glinskiui su šalininkais leista išvykti į Maskvą). Abi pusės pasižadėjo neliesti viena kitos pripažintų žemių ir laisvai praleisti per savo teritoriją kitos valstybės pasiuntinius ir pirklius.
Karo eiga
Karo pretekstu laikomos Maskvos kunigaikščio sesers Elenos įkalinimas, LDK sutartis su Krymo chanatu ir šio 1512 m. gegužės-spalio mėnesiais pradėti reidai į Maskvos valdas.
1512 m. lapkritį Maskva paskelbė karą ir patraukė Smolensko link. Smolenskas buvo apgulamas tris kartus:
Trakų rajono savivaldybės taryba 1997–2000 m.
Trakų rajono savivaldybės taryba – Trakų rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1997 m. kovo 23 d.
LDK–Maskvos karas (1512–1522)
Karo eiga
1513 m. Maskva pasirašė sutartį su Šventosios Romos imperijos imperatoriumi Maksimilijonu I dėl bendros kovos prieš Lenkiją ir LDK.
Trakų rajono savivaldybės taryba 1997–2000 m.
Veikla
Rajono meru išrinktas Vytautas Mikalauskas, jo pavaduotoju Bronius Pargaliauskas. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Saulius Raščiauskas.
LDK–Maskvos karas (1512–1522)
Karo eiga
1514 m. rugsėjo 8 d. Konstantino Ostrogiškio vadovaujama Lietuvos kariuomenė Oršos mūšyje sutriuškino Maskvos kariuomenę, vadovaujamą Ivano Čeliadino.
Paliaubos
1522 m. rugsėjo 14 d. sudaryta Paliaubų sutartis – nors ir laimėjusi 1514 m. Oršos mūšį, tačiau pagal paliaubų sąlygas atidavė Smolenską Maskvai, sutarties trukmė – 5 metai, ji buvo pratęsiama 1526 ir 1532 m. Po Vasilijaus III mirties 1533 m., Elena Glinskaitė pasiūlė Žygimantui Senajam sudaryti taikos sutartį, tačiau vietoj jo LDK 1534 m. vasario mėnesį pateikė ultimatumą grįžti prie 1508 m. sutartimi nustatytų sienų. Ultimatumas buvo atmestas ir rugpjūčio mėnesį prasidėjo penktasis LDK-Maskvos karas (Starodubo karas).
Vaistinė žvirbliarūtė
Vaistinė žvirbliarūtė (Fumaria officinalis) – žvirbliarūtinių (Fumariaceae) šeimai priklausanti augalų rūšis. Paplitusi Vakarų ir Vidurio Europoje.
Augalas vienmetis, 15-40 cm aukščio. Žiedai smulkūs, rausvi, netaisyklingi, gausiomis kekėmis susitelkę šakelių viršūnėlėse. Žydi gegužės-spalio mėnesiais. Nemalonaus kvapo, bet išdžiūvus šis kvapas dingsta.
Piktžolė. Auga daržuose, dykvietėse, šiukšlynuose, arimuose. Liaudies medicinoje vartojama odos ligų, egzemų, niežų gydymui, pleiskanų naikinimui. Taip pat gydomas hemorojus, gelta, padedama atsistatyti išsekusiam organizmui, varomas prakaitas, šlapimas.
Palmira Galkontaitė
Biografija
1967–1978 m. mokėsi Vilniaus 41-oje vidurinėje mokykloje. 1979–1985 m. Vilniaus universitete studijavo žurnalistikos specialybę.
1979–1981 m. VU Žurnalistikos katedros laborantė. 1988–1991 m. Lietuvos televizijoje rengė ir vedė laidą „Teatras“, 1993–1999 m. laidą „Nakviša“. 1999–2008 m. LNK televizijoje rengė ir vedė laidą „Atleisk“ (2004 m. pervadinta į „Nepriklausomą paieškų tarnybą“). 2003–2006 m. žurnalo „Atleisk“ redaktorė. Nuo 2008 m. Lietuvos televizijoje veda laidą „Nacionalinė paieškų tarnyba“.
2011 m. įsteigė labdaros ir paramos fondą „Tebūnie šeima“.
1511 m.
1511 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Danijos socialdemokratų partija
Danijos socialdemokratų partija, SFD (Socialdemokratisk Forbund Danmark, socialdemokraterne) – Danijos politinė partija.
Pradžia
Įkurta 1871 kaip Internacionalo sekcija. Jos pirmininko Luiso Pio (1841–1894) parašytoje programoje pakartoti svarbiausi SPD Gotos programos teiginiai.
Netrukus SFD tapo parlamentine partija, o XX a. pradžioje dar labiau išplėtė savo įtaką, pradėjusi aktyviai bendradarbiauti su Centrine Danijos profsąjungų organizacija (LO).
Ideologija
1913 buvo sukurta nauja „Principų programa“, kurioje pabrėžtas asmeninės gamybos priemonių nuosavybės likvidavimas.
1961 priimta antroji programa „Kelias pirmyn“, kurioje pasisakoma už socialinę rinką, gerovės valstybę, visuotinį užimtumą, ekonominę demokratiją, visuomeninę žemės nuosavybę gyvenamajai statybai.