cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tutanchamono kapas
Kapas
Atidarius kapą paaiškėjo, kad prieškambaris buvo iš dalies išvogtas, skrynios tuščios su išlaužtomis spynomis, tačiau paties Tutanchamono palaidojimo ir lobyno kambariai buvo išlikę taip, kaip faraono palaidojimo momentu. Pirmoji grupė vagių išsinešė auksą ir papuošalus, bet paliko žiedus. Antroji grupė vagių išgrobė brangiuosius tepalus. Į kapą veda 16 laiptelių. Toliau seka apie 25 laipsnių kampu žemėjantis koridorius be laiptelių, pats kapas sudarytas iš 4 kambarių. Faraono mumija buvo daugiau nei 100 kg sveriančiame auksiniame karste. Savo ruožtu šis karstas buvo įdėtas į du medinius, inkrustuotus ir išpuoštus karstus. Jie patalpinti akmeniniame sarkofage, kuris savo ruožtu buvo keturiose, viena už kitą didesnėse skryniose. Skrynios medinės su aukso padengimu, išardomos. Skrynios užėmė beveik visą palaidojimo kambarį, jas išardyti ir išnešti prireikė 24 dienų. Tarp laidojimo kambario sienos dekoracijų buvo pavaizduota Tutanchamono laidojimo procesija, faraono Ajo, perimančio valdžią iš Tutanchamono, deivės Nut, pasitinkančios Tutanchamoną pomirtiniame pasaulyje,Tutanchamono susitikimo su Oziriu scenos ir scenos iš „Mirusiųjų knygos“. Visame komplekse tik palaidojimo kambario sienos buvo dekoruotos.
Kape rasta apie 5000 objektų, kuriuos suklasifikuoti ir aprašyti prireikė 10 metų. Garsiausias iš jų − auksinė Tutanchamono mumijos kaukė. Dabar didžioji dalis kapo artefaktų saugoma Egipto muziejuje Kaire. Daugelis jų priklausė ar buvo skirti kitiems faraonams su paskubomis nutrintais vardais ir užrašytais Tutanchamono. Tutanchamono kapas yra mažiausias iš faraonų kapų Karalių slėnyje. Tikima, kad tai nebuvo tikrasis faraono kapas ir jame jis palaidotas dėl ankstyvos ir netikėtos mirties nespėjus paruošti tikrojo. Jame nerasta reikšmingų papirusų ir sienų dekoras gana skurdus įrašais, tad kapo radimas praturtino archeologiją vertingais objektais, bet istoriškai atskleidė labai mažai apie to meto Senovės Egiptą. Tutanchamono kapo lobiai 1967 m. eksponuoti Paryžiuje, 1972 m. Londono Britų muziejuje, 1973 m. keturiuose TSRS miestuose ir trejų metų ture septyniuose JAV miestuose, sukeldami didelį publikos susidomėjimą. Vien JAV parodų lankytojų skaičius viršijo 7 milijonus. Tutanchamono mumija po tyrimų grąžinta į savo kapą, kur dabar yra akmeniniame sarkofage su stikliniu paviršiumi ir viename iš originalių medinių karstų..
Anykščių tvenkinys
left|120px
Anykščių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Anykščių miesto centrinėje ir šiaurinėje dalyse. Sudarytas užtvenkus Šventosios upę (Neries intakas) 88,5 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus - 3,2 km, plotis - iki 0,1 km. Altitudė 67,5 m. Tvenkinys siauras ir ilgas, beveik neišsiliejantis iš upės vagos. Krantai vietomis aukšti, daugiausia apaugę medžiais ir miškeliais, šiaurvakarinėje pakrantėje stūkso Pavarės (Lagedžių) miškas. Vidurinę tvenkinio dalį skersai kerta siaurasis geležinkelis (Anykščių geležinkelio tiltas). Šiauriniame tvenkinio gale įsikūręs Šeimyniškėlių kaimas. Yra įrengtas žuvitakis.
Tvenkinys įrengtas 1987 m.
Lietuvos ir San Tomė ir Prinsipės santykiai
Lietuvos ir San Tomė ir Prinsipės santykiai — dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos bei San Tomės ir Prinsipės.
Diplomatiniai santykiai užmegzti 2003 m. liepos 8 d.
Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės.
2023 m. duomenimis, Lietuvoje šios šalies piliečių negyveno.
Santykių istorija
Diplomatiniai santykiai užmegzti 2013 m. liepos 8 d. Lietuvos nuolatiniam atstovui prie Jungtinių Tautų ambasadoriui Gediminui Šerkšniui bei San Tomė ir Prinsipės Demokratinės Respublikos laikinajam reikalų patikėtiniui Domingui Augustui Fereirai pasirašius Bendrą Lietuvos Respublikos bei San Tomė ir Prinsipės Demokratinės Respublikos diplomatinių santykių užmezgimo komunikatą. Tai 134-oji pasaulio valstybė, su kuria Lietuva užmezgė santykius.
2019 m. šalyje lankėsi keliautojas Danas Pankevičius ir parengė projektą „Ekspedicija Afrika“. Šalį kaip paskutinę sąraše esančią 2021 m. aplankė visas JT šalis nares aplankęs lietuvių keliautojas Ugnius Didžiokas.
Lietuvos futbolo klube 2016-2018 m. „FC Stumbras“ žaidė Sant Tomė ir Prinsipės pilietis Žardelis Nazarė.
Fagiano Okayama
„Fagiano Okayama“ – Japonijos futbolo klubas iš Okajamos miesto, esančio Okajamos prefektūroje.
Lietuvos ir San Tomė ir Prinsipės santykiai
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos santykių tarp Lietuvos ir San Tomė ir Prinsipės nebuvo.
Pasiuntinių ir ambasadorių sąrašas
2023 m. duomenimis, nei Lietuva, nei San Tomė ir Prinsipė nėra viena kitai akreditavusios savo ambasadorių.
Fagiano Okayama
Istorija
Klubo ištakos siekia 2004 m. Klubas negali pasigirti aukštais pasiekimais. Nuo 2009 m. rungtyniavo J2 lygoje.
Sezonai
Šaltiniai:
Sudėtis
Atnaujinta; 2019 m. rugsėjo 7 d.
Cholova
Cholova  – upė Rusijoje, Naugardo srityje; Mstos kairysis intakas (Volchovo baseinas). Prasideda Valdajaus aukštumoje, teka į vakarus, vėliau į šiaurės vakarus Ilmenio žemuma. Mityba mišri, vyrauja sniego tirpsmo vandenys. Aukštupio vaga slenkstėta.
Paraisčiai (Kavarskas)
Paraisčiai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurę nuo Kavarsko.
Cholova
Upė užšąla lapkritį, kartais – sausio pradžioje, ledai tirpsta balandį. Prie Cholovos yra Krestcų gyvenvietė, Ilmenio slovėnų piliakalniai (Starojė Rachine).
Naudota medienos plukdymui.
Paraisčiai (Kavarskas)
Istorija
Minimi nuo 1744 m.
Bosanska Krupa
Bosanska Krupa  – miestas šiaurės vakarų Bosnijoje ir Hercegovinoje, Bosnijos ir Hercegovinos Federacijoje, Unos-Sanos kantone. 30 km į šiaurės rytus nuo Bichačo. Įsikūręs Unos slėnyje. 2013 m. duomenimis, mieste gyveno 11 514 gyventojų.
Istorija
Viduramžiais priklausė Kroatijos karalystei.
Bilečia
Bilečia  – miestas Serbų respublikoje, pietryčių Bosnijoje ir Hercegovinoje. Netoli pasienio su Juodkalnija, į šiaurę nuo Trebinės ir į pietus nuo Gacko.
Dabartinio miesto teritorijoje žmonės apsigyveno neolite. Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1261 m. XIX a. priklausė Austrijos-Vengrijos valstybei. 1880 m. atidaryta pirmoji pradinė mokykla.
Tautinė sudėtis
2013 m. duomenimis, mieste gyveno 8 220 gyventojų.
Tautinė sudėtis 1991 m. surašymo duomenimis:
Ernestas Habsburgas
Ernestas (1553 m. liepos 15 d., Viena – 1595 m. vasario 12 d., Briuselis) – Austrijos erchercogas, Nyderlandų štatgalteris.
Biografija
Ernestas gimė 1553 m. liepos 15 d. Vienoje, buvo Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Maksimiliano II ir Marijos Ispanės trečiasis sūnus. Jis buvo auklėjamas Ispanijos rūmuose kartu su vyresniuoju broliu Rudolfu prižiūrint Austrijos diplomato Adamo fon Ditrichšteino. Du kartus, 1573 ir 1575 metais, buvo kandidatas į Lenkijos sostą. 1576 metais, po vyresnio brolio karūnacijos ir jo išvykimo į Prahą, Ernestas tapo Austrijos erchercogystės gubernatoriumi. thumb|left|Ernesto Habsburgo antkapinis paminklas 1590 metais Ernestas tapo Vidinės Austrijos gubernatoriumi kaip mažamečio pusbrolio Ferdinando regentas ir persikėlė į Gracą, kur taip pat aktyviai rėmė kontrreformaciją. 1594 metais jis buvo paskirtas ispanų Nyderlandų štatgalteriu. 1595 metų sausį, kada Prancūzijos karalius Henrikas IV paskelbė karą Ispanijai ir pakvietė į sąjungininkus Olandiją, Ispanijos Nyderlandai tapo prispausti iš abiejų pusių. Erchercogas inicijavo taikos sutarties sudarymą, bet dėl jo staigios mirties 1595 m. vasario 12 d. derybos nutrūko.
Paraisčiai (Trakai)
Paraisčiai – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Bražuolės.
Pagalbinis laivas
thumb|250px|Vokietijos karinio laivyno Berlin klasės papildymo laivas. Pagalbinis laivas  – karinis laivas, skirtas palaikyti laivyno kovinių laivų kovinę gebą ir kitas laivyno operacijas. Pagalbiniai laivai nėra koviniai laivai, nors dalis jų turi nedidelę kovinę galią, kuri paprastai skirta savigynai.
Pagalbiniai laivai yra labai svarbūs kariniam laivynui, kadangi be jų laivyno efektyvumas labai menkas. Todėl kiekvienas karinis laivynas turi daug pagalbinių laivų, kurių sudėtis pagal tipus priklauso nuo karinio laivyno užduočių, sudėties ir veikimo rajono. Mažesnieji pakrančių laivynai turi mažesnius pagalbinius laivus, skirtus veikti pakrančių zonoje, kaip mokomieji ir paramos laivai. Didieji mėlynųjų vandenų laivynai paprastai turi daug stambių didelio veikimo nuotolio pagalbinių laivų, galinčių veikti toli už teritorinių vandenų ribų.
Pagalbinių laivų paskirtis
Hilfsschiff Auxiliary ship
Rutogas
Rutogas  – miestas vakarų Tibete (KLR), Ngari prefektūroje, 126 km į šiaurės vakarus nuo Šičuanhės; apskrities centras. Rutogas yra netoli Indijos (Ladako) sienos.
Dabartinis Rutogo miestas yra pastatytas KLR laikais kaip apskrities centras. Senasis Rutogo miestas (dabar kaimas) yra už 10 km, netoli Pangongo ežero. Tena ant kalno yra išlikusi tvirtovė ir keli vienuolynai.
Kanapinė (ežeras)
Kanapinė – ežerėlis Lietuvoje, Švenčionių rajone, 4,5 km į pietus nuo Joniškio miestelio, Varnėnų miške. Ežerėlis lanko formos, ilgis pietvakarių-šiaurės rytų-pietryčių kryptimi – 0,12 km, plotis – iki 0,05 km. Altitudė 142,8 m. Vakarinis ir šiaurinis krantai aukšti. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės intako Dubingos baseinui.
KFF Mitrovica
Mitrovicos moterų futbolo klubas arba KFF Mitrovica – Kosovo futbolo klubas iš Mitrovicos. Šis straipsnis apie moterų futbolo ekipą, Kosovo čempiones.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2014 m. Pateko į aukščiausią moterų futbolo divizioną, kuriame varžėsi nuo 2014–2015 m. sezono.
2017–2018 m. sezone tapo šalies čempionėmis. Vėliau sėkmingai apgynė titulą 2018–2019, 2019–2020 ir 2020–2021 m.
Atstovavo Kosovui UEFA moterų čempionių lygoje.
2021–2022 m. liko antroje vietoje. Nusileido tik čempionėmis tapusioms KFF EP COM futbolininkėms. Dėl „EP-Com“ dalyvavimo virė aistros Kosovo futbolo bendruomenėje, nes „EP Com“ klubas nesugebėjo gauti licencijos UEFA turnyrui. Po apeliacijų teikimo, licencija buvo suteikta, tačiau vicečempionių KFF Mitrovica atstovai teigė, kad KFF EP Com Hajvalia neatitinka licencijavimui keliamų reikalavimų. Prieš 10 mėnesių susikūręs klubas neturėjo U-13, U-15, U-17 grupių, tačiau pasikvietęs pajėgių žaidėjų tapo Kosovo čempionato nugalėtojomis. „Mitrovicos“ klubas investavo į vaikų, jaunimo ugdymą.
2022–2023 m. sezone patyrė vos vieną pralaimėjimą ir du kartus sužaidė lygiosiomis. Trimis taškais nusileido apgynė čempionių titulą iškovojusioms KFF EP COM.
Sudėtis
2022 m. rugsėjo 7 d.
NK Troglav Livno
NK Troglav Livno – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Livno.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1918 m. Susikūrus Bosnijai ir Hercegovinai žaidė šios šalies futbolo sistemoje.
2000/01 m. dalyvavo Premijer Lyga. 2001/02 m. tęsė pasirodymą, bet sezonas buvo nevykęs ir ekipa byvo perkelta į žemesnį divizioną.
Šveicarijos futbolo varžybos 1925–1926 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1925–1926 m.
Jonas Mašiotas (1897)
Jonas Mašiotas (1897 m. rugsėjo 12 d. Rygoje, Rusijos imperija – 1953 m. vasario 28 d. Čikagoje) – Lietuvos pedagogas, matematikas, politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Tėvas pedagogas, rašytojas Pranas Mašiotas. 1915 m. baigė vokiečių realinę mokyklą Rygoje. 1916–1918 m. dirbo Lietuvių tremtinių komitete Maskvoje. 1919 m. Rygoje redagavo laikraštį „Darbininkų kova“. Grįžęs į Lietuvą, 1919–1922 m. mokytojavo Marijampolės gimnazijoje ir mokytojų seminarijoje. Nuo 1922 m. studijavo matematiką Berlyno ir Ciuricho universitetuose. Nuo 1926 m. Kauno komercinės aukštesniosios mokyklos nuo 1927 m. rugsėjo 1 d. dar ir Kauno „Aušros“ berniukų gimnazijos mokytojas. 1943 m. tapo vyresniuoju mokytoju ir buvo paskirtas mokytoju į Vilkijos gimnaziją. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1946 m. laikraštėlio Laisvoji Lietuva redaktorius. 1949 m. atvyko į JAV.
1916–1918 m. priklausė Lietuvos socialistų liaudininkų demokratų partijai, vėliau Lietuvos šaulių sąjungai, nuo 1929 m. Lietuvos skautų sąjungai, nuo 1945 m. Lietuvos atgimimo sąjūdžiui (vienas jo kūrėjų), nuo 1951 m. Amerikos lietuvių tautinei sąjungai. Bendradarbiavo leidiniuose „Jaunoji Lietuva“ (1916 m.), „Lietuvos žinios“, „Švietimo darbas“, „Mūsų kelias“, „Vienybė“, „Margutis“, „Draugas“. Parašė matematikos vadovėlių gimnazijoms.
Damir Mikec
Damiras Mikecas (, g. 1984 m. kovo 31 d. Splite, Jugoslavija) – Serbijos šaulys sportiniu pistoletu. 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių medalininkas.
Biografija
Savo debiutinėse 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Mikec užėmė 13-ą vietą vyrų pneumatinio pistoleto rungtyje ir 7-ą vietą pistoletu iš laisvosios padėtis rungtyje. 2009 m. pelnytas pirmasis medalis pasaulio taurės etape – sidabras. 2011 m. serbas tapo vasaros Universiados vicečempionu.
2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užimta 17-a vieta pneumatikos rungtyje ir 16-a vieta laisvosios padėties rungtyje. 2015 m. pelnė savo pirmąjį Europos čempionatų medalį – sidabrą pneumatikos rungtyje.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse serbas pneumatikos kvalifikacijoje nuo 10 m linijos liko 25-as, o pistoleto nuo 50 m linijos rungtyje užimta 18-a vieta. Tais pačiais metais Mikec laimėjo pasaulio taurės finalo varžybas. 2018 m. pasaulio sportinio šaudymo čempionate iškovotas sidabro medalis vyrų šaudyme pistoletu nuo 50 m linijos.
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Foroughi vyrų pneumatinio pistoleto rungties atrankoje surinko 580 taškus ir su penktu geriausiu rezultatu pateko į finalą. Finaliniame etape Irano atstovas pasiekė naują olimpinį rekordą ir tapo 2020 m. olimpiados nugalėtoju.
Ona Mašiotienė
Ona Brazauskaitė-Mašiotienė (1883 m. rugsėjo 9 d. Šlavėnai, Anykščių valsčius, Rusijos imperija – 1949 m. gruodžio 29 d. Kaune) – Lietuvos pedagogė, politinė bei visuomenės veikėja.
Biografija
Tėvai: Gustavas Brazauskas (1841–1906), dvarininkas, visuomenininkas ir Jadvyga Mikalauskaitė-Brazauskienė (1845–1915), dvarininkė, sukilėlių rėmėja. Augo 8 vaikų šeimoje su trim broliais ir keturiom seserimis, broliai: Bogdanas Brazauskas (Bohdan Brzozowski) (1871–1950), Stanislovas Brazauskas ir Henrikas Brazauskas, seserys: Bronė Brazauskaitė-Karosienė (1875–1918) – ūkininkė, inžinieriaus Klemenso Karoso (1866–1933) žmona (jų duktė genetikė Elena Gimbutienė), Jadvyga Brazauskaitė-Vaišvilienė – žemdirbė ūkininkė, Halina Brazauskaitė-Mingailienė (1885–1943) ir Elena Brazauskaitė.
Baigė Kauno mergaičių gimnaziją ir Maskvos aukštesniųjų kursų fizikos-matematikos fakulteto gamtos skyrių.
1905 m. rugsėjo 22-23 d. Vilniuje viena iš Lietuvos moterų susivienijimo steigėjų, susivienijimo įgaliota 1905 m. dalyvavo visos Rusijos moterų suvažiavime. 1905 m. gruodžio 4-5 d. Didžiojo Vilniaus Seimo atstovė. Po Seimo, 1905 m. gruodį, kartu su kitomis Lietuvos moterų susivienijimo aktyvistėmis suorganizavo Lietuvos moterų sodiečių susirinkimą, kuris vyko Okuličių dvare Latavėnuose. Šio susirinkimo dalyvės pritarė O. Brazauskaitės kvietimui kurti moterų draugiją ir visoms kovoti už žmogaus teises, prieš caro valdžią, už lygiateisiškumą ir vaikų mokymą lietuvių kalba.
1905-1907 m. viena iš moterų judėjimo lyderių, parengė 1907 m. rugsėjo 27-28 d. Kaune vykusį I lietuvių moterų suvažiavime, aktyviai dalyvavo jame ir po to Vilniuje įsteigtoje Lietuvos moterų sąjungoje.
1911-1914 m. Vilniaus gimnazijos mokytoja. Pirmojo pasaulinio karo metu gyveno Maskvoje. 1917 m. kovo 6 d. Maskvoje įkūrė Lietuvos moterų laisvės sąjungą ir jai pirmininkavo. Taip pat viena iš Lietuvos tautos fondo steigėjų. 1917 m. Sankt Peterburgo Visos Rusijos lietuvių seime atstovavo Lietuvos moterų laisvės sąjungai. Vėliau pakviesta vadovauti Mogiliovo gubernijos žemietijos mergaičių gimnazijai.
1918 m. grįžusi į Lietuvą, Vilniuje suorganizavo ir vadovavo lietuviškai mergaičių gimnazijai bei suaugusiųjų vakariniams kursams. Atsikuriant Lietuvos valstybei, 1918 m. įsteigė moterų komitetą Lietuvos kariuomenei remti ir jam pirmininkavo. Vilnių užėmus lenkams 1919 m. sausio 20 d. išrinkta į Lietuvos moterų sąjungos Vilniuje valdybą, 1919 m. balandžio 22 d. – į Laikinąjį Vilniaus lietuvių komitetą.
1921 m. ji, kaip Lietuvos moterų sąjungos valdybos narė, išrinkta į Utenos apskrities tarybą, dirbo jos Švietimo komisijoje. Nuo 1922 m. Lietuvos moterų sąjungos valdybos narė, atsakinga už šios sąjungos skyrių kūrimą Anykščiuose ir apylinkėse. Nuo 1928 m. Kauno 2-osios vidurinės mokyklos vedėja.
1929 m. jos iniciatyva įkurta Lietuvos moterų taryba, 1929 m. vasario 17 d. išrinkta jos valdybos nare ir pirmininke, vadovavo šiai tarybai iki 1934 m. Ji buvo laikoma liberaliosios Lietuvos moterų judėjimo srovės lydere. O. Mašiotienei pirmininkaujant Lietuvos moterų tarybai, ši įgijo tarptautinį pripažinimą ir buvo priimta į Tarptautinę moterų tarybą. O. Mašiotienė aktyviai dalyvavo tarptautiniuose moterų renginiuose, keldama Lietuvos moterims opius klausimus. Tarptautiniame moterų kongrese Londone (Didžioji Britanija, 1929 m.) jos dėka tarptautiniu mastu iškelta nuo Lietuvos atkirsto Vilniaus politinė problema.
1933 m. Kauno radiofone įvedė radijo valandėlę, skirtą moterims ir jai vadovavo. Be to, ji aktyviai veikė Vytauto Didžiojo komitete, „Pieno lašo“ draugijos vadovybėje, „Moterų seklyčioje“ ir kitose organizacijose.
Bendradarbiavo leidiniuose „Lietuvos žinios“, „Lietuvos aidas“, „Žibutė“, „Santara“, „Vilniaus balsas“, „Moteris ir pasaulis“, „Motina ir vaikas“, „Pasaulis“ ir kituose. Nuo 1933 m. laikraščio „Namai“ redaktorė.
Nuo 1930 m. valdė Mašiotų šeimai atitekusį Brazauskų Šlavėnų dvarą, kol 1940 m. jis buvo sovietinės valdžios nacionalizuotas. Senatvėje, netekusi buto Kaune, vertėsi Šlavėnuose žemės ūkiu. Palaidota Kauno kapinėse šalia vyro.
Įvertinimas
1930 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas.
An San
An San (g. 2001 m. vasario 27 d.) – Pietų Korėjos šaulė iš lanko, olimpietė.
Biografija
2017 m. atstovavo Pietų Korėją pasaulio jaunučių čempionate. Mišrių porų rungtyje pelnytas sidabro medalis.
Šaudymo iš lanko turnyro 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kvalifikacijoje korėjietė pelnė 680 taškus ir pasiekus naują olimpinį rekordą buvo pirma. Mišrių porų varžybose kartu su Kim Je-deok finale nugalėjo Nyderlandų porą ir tapo olimpiniais čempionais. Moterų vienetų varžybose San pateko į finalą, kuriame įveikė Rusijos olimpinio komiteto atstovę Elena Osipova ir pelnė trečią žaidynių aukso medalį.
Kim Je-deok
Kim Džedėk (g. 2004 m. balandžio 12 d.) – Pietų Korėjos šaulys iš lanko, olimpietis.
Biografija
Šaudymo iš lanko turnyro 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kvalifikacijoje korėjietis pelnė 688 taškus ir buvo pirmas. Mišrių porų varžybose kartu su An San finale nugalėjo Nyderlandų porą ir tapo olimpiniais čempionais.
Jonas Juodišius (1938)
Jonas Juodišius (1938 m. Kaunas – 2002 m. kovo 10 d., Vilnius) – Lietuvos meninio stiuko ir skulptūros aukščiausios kategorijos restauratorius.
Šaltiniai
2. Asmeninis šeimos archyvas
FK Krajina Cazin
FK Krajina Cazin – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Cazino.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1932 m.
2000/01 m. sezone žaidė aukščiausioje šalies lygoje, bet liko 21 vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.
Alyvinis ibis
Alyvinis ibis  (Bostrychia olivacea) – ibinių (Threskiornithidae) šeimos paukštis. Yra keturi porūšiai :
Išvaizda
Žymiai mažesnis už baltajį gandrą, kūno ilgis 65–67 cm.
Paplitimas
Aptinkamas Kamerūne, Kongo Respublikoje, Kongo Demokratinėje Respublikoje, Kamerūne, Dambio Kaulo Krante, Gabone, Ganoje, Kenijoje, Liberijoje, San Tomė ir Prinsipėje, Siera Leonėje, Tanzanijoje. Populiacijoje 3000-45000 suaugusių individų.
Biologija
Biotopas –tankūs miškai. Ilsisi brandžių, negyvų medžių viršūnėse. Maisto ieško miško aikštelėse, pelkėse, upelių ir upių pakrantėse, mangrovėse. Sėslus paukštis. Veisiasi pavienėmis poromis, o maitinasi pavieniai, poromis ar 5 – 12 individų grupėse. Minta vabalais, kirmėlėmis, sraigėmis ir gyvatėmis. Lizdą krauna iš šakų, 7,5 m aukštyje.
Paraisčiai (Sužionys)
Paraisčiai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km nuo Skirlėnų.
Derrick Low
Biografija
Derikas Lou gimė 1986 m. kovo 11 d. Honolulu (Havajai). Įstojo į Vašingtono valstijos universitetą. Baigęs universitetą žaidė Australijoje, Prancūzijoje, Lietuvoje, Izraelyje, Ukrainoje.
Karjera
Atstovaudamas savo mokyklai tris kartus buvo išrinktas Havajų „Misteriu krepšiniu“. Buvo pakviestas į JAV jaunimo rinktinę. 2007 m. atstovavo JAV nacionalinę rinktinę Panamerikos čempionate. 2007–2008 m. sezoną Vašingtono valstybinio universiteto ekipai D. Lou per 33 min. pelnydavo po 14,1 taško, atlikdavo po 1,6 perdavimo. 2008–2009 sezoną pradėjo Australijos krepšinio lygoje. D.Lou atstovavo Sidnėjaus „Spirit“ ekipai, po to persikėlė į Prancūziją ir vilkėjo Ruano „Basket“ komandos marškinėlius. 2009–2010 sezoną žaidė Šiauliuose. Prisijungęs prie Šiaulių komandos tapo vienas iš jos lyderių. Europos taurės turnyre D. Lou rinko 18,5 taško ir atliko 3,8 rez. perdavimo. Su Šiauliais tapo LKF taurės trečios vietos nugalėtoju. Dalyvavo LKL visų žvaigždžių dienoje, laimėjo tritaškių konkursą.
2010 m. liepos 20 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Haifos „Maccabi“ klubu, tačiau gruodžio viduryje buvo atleistas.
2017 m. Lietuvos antidopingo agentūros paimtame Lou dopingo teste aptikta dimetilbutilamino ir higenamino. Sportininkas diskvalifikuotas.
Bachmackių Kolonija
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Deividas Gailius
Krepšininko karjerą pradėjo Klaipėdos V. Knašio krepšinio mokykloje. Vėliau žaidė NKL Klaipėdos komandoje „Nafta-Uni-Laivitė“ ir buvo vienas iš taikliausių Lietuvos jaunių rinktinės tritaškių metikų (12/29, 41 proc.). 2007 m. liepos mėn. pasirašė kontraktą su Klaipėdos „Neptūnu“.
2009 m. rugpjūčio 9 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Šiaulių „Šiauliais“.
2012 m. rugpjūčio 2 d. sugrįžo į Klaipėdos „Neptūną“ ir pasirašė vienerių metų sutartį.
2013–2014 m. atstovavo Slovėnijos Liublianos „Union Olimpija“ klubui.
2014 m. rugpjūčio 7 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Klaipėdos „Neptūnu“ 2015 m. birželio 16 d. Vilniaus „Lietuvos ryto“ klubas pasirašė dvejų metų sutartį su žaidėju.
2018 m. rugpjūčio 3 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Turkijos Izmiro „Pınar Karşıyaka“ ekipos. 2019 m. pradžioje sugrįžo į Klaipėdą ir su komanda pasirašė sutartį iki sezono pabaigos.
HNK Grude
Grudės HNK – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Grudės.
2017 m. sausio žemės drebėjimai Italijoje
thumb|right|250px|Sausio 18 d. žemės drebėjimų vietos ir stiprumas '''2017 m. sausio žemės drebėjimai Italijoje''' – eilė keturių didelių žemės drebėjimų centrinėje Italijoje. Jie įvyko sausio 18 d. netoli L’Akvilos miesto.
Žemės drebėjimai
Pirmasis 5,3 balų stiprumo žemės drebėjimas įvyko 25 km į šiaurės vakarus nuo L’Akvilos miesto 10:25 val. vietos laiku. 11:14 val. įvyko antrasis 5,7 balų stiprumo drebėjimas. Dar po 11 minučių įvyko 5,6 balų stiprumo drebėjimas, o paskutinis didesnis drebėjimas įvyko 14:33 val. ir buvo 5,2 balų stiprumo. Visus šiuos drebėjimus dar sekė eilė mažesnių.
Drebėjimai buvo juntami ir kitose centrinės Italijos dalyse, taip pat ir Romoje. Čia buvo evakuoti žmonės iš metro ir mokyklų. Teramo, Kronaleto ir Kampotosto miestuose nuo drebėjimų žuvo 5 gyventojai. Drebėjimų banga buvo juntama Kroatijos pakrantėje.
Pucciniomycotina
Pucciniomycotina – papėdgrybių (Basidiomycota) skyriaus grybų poskyris. Poskyris suskirstytas į 10 klasių, 21 eilę ir 41 šeimą. Aprašyta daugiau nei 8400 rūšių.
2017 m. sausio žemės drebėjimai Italijoje
Žemės drebėjimai
Po kelių valandų nuo paskutinio drebėjimo centrinėje šalies dalyje, Gran Saso kalnų masyve įvyko sniego lavina, kuri užgriuvo viešbutį. Čia žuvo mažiausiai 6 žmonės, 23 dingo be žinios.
Pucciniomycotina
Incertae sedis gentys:
FC Gifu
„Gifu“ – Japonijos futbolo klubas iš Gifu miesto, esančio Gifu prefektūroje.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2001 m. Klubas didelių laimėjimų neiškovojo.
Nuo 2008 m. žaidė J2 lygoje, o nuo 2020 m. – J3 lygoje.
Brukovas
Brukovas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suchovolios valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į rytus nuo Suchovolios, apie 30 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 52 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Opatai
Opatų gyvenamoji erdvė apima Sonoros pusdykumių sritis bei Sonoros, Moktesumos ir Bavispės upių slėnius Vakarų Siera Madrėje.
Iki ispanų užkariavimo opatai buvo veikiami Pueblų kultūros. Neturėjo gentinės santvarkos. Tarpusavyje bekariaujančios bendruomenės apgyvendino keletą giminingų kaimų, kuriems vadovaudavo karvedys ir seniūnų taryba. XVII a. vid. priėmė krikščionybę. Daug opatų persikėlė į krikščioniškų misijų gyvenvietes, buvo asimiliuoti, prarado tradicinę kultūrą ir kalbą. XVIII–XIX a. opatai susivienijo prieš jų žemes puldinėjusius apačius, o 1820–1825 m. dalyvavo sukilime prieš Meksikos valdžią.
Tradiciniai verslai – žemdirbystė (ypač kukurūzų, moliūgų auginimas), rankiojimas (kaktusų vaisių ir kt.), laiko karves, naminius paukščius. Tradiciniai amatai – puodininkystė, pynimas (skrybėlių, demblių, krepšių; moterys pynė pusiau požeminėse patalpose hukose, kur nedžiūsta palmių lapai; hukos turėjo ir apeiginę svarbą), odos išdirbimas. Paplitę samdomi darbai ūkiuose, miestuose.
Opatų būstas (chakalis) – vienos patalpos, stačiakampis, suręstas iš šakų ir šiaudų ryšulių, apteptų moliu; su šiaudiniu dvišlaičiu arba plokščiu stogu. Būdingos klėtys ant stulpų.
Šeima mažoji arba didžioji išplėstinė, santuoka neolokalinė, giminė vedama iš abiejų tėvų. Opatai išlaikę tradicinės kultūros bruožų – ikikrikščioniškųjų apeigų (lietaus iššaukimo, sėklų šventinimo), tikėjimų, paprotį apsikeisti dovanomis su gretimų kaimų gyventojais. Per katalikiškas šventes tarškinama tarškynėmis, rengiamos teatralizuotos eitynės su kaukėmis.
Gabriela Schloesser
Gabriela Šliozer (Gabriela Schloesser, g. 1994 m. vasario 18 d. Meksike) – meksikiečių šaulė iš lanko, olimpietė. Nuo 2017 m. atstovauja Nyderlandus.
Biografija
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kartu su Meksikos nacionaline rinktine užėmė 5-ą vietą moterų komandinėje įskaitoje. Individualioje rungtyje sportininkė užėmė 17-ą vietą.
Nuo 2017 m. tarptautinėse varžybose atstovauja Nyderlandus. 2019 m. pelnė sidabro medalius pasaulio čempionato mišrių komandų rungtyje.
Šveicarijos futbolo varžybos 1924–1925 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1924–1925 m.
Gintaras Žagunis
miniatiūra|220px|Atminimo lenta prie mokyklos Trakuose, Birutės g. 42
Gintaras Žagunis (1957 m. birželio 20 d. Rozalime – 1991 m. gegužės 19 d. Krakūnuose, Šalčininkų raj.; palaidotas Vilniaus Antakalnio kapinėse) – pirmasis po Nepriklausomybės atkūrimo žuvęs Lietuvos pasienietis.
Biografija
Nuo 1964 m. mokėsi Trakų mokykloje-internate, vėliau – Trakų 2-joje vidurinėje mokykloje. 1975 m. įstojo į Vilniaus statybos technikumą. 1976–1978 m. tarnavo sovietinėje armijoje.
1980 m. baigė Vilniaus statybos technikumą. Tais pačiais metais pradėjo dirbti Trakų restauravimo dirbtuvėse, vėliau – Respublikinėje normatyvų tyrimo stotyje Vilniuje, Komunalinio ūkio projektavimo institute. 1984–1989 m. tarnavo VRM vyriausybinių ir valstybinių pastatų apsaugos batalione. 1990 m. įstojo į Lietuvos šaulių sąjungą ir Lietuvos demokratų partiją. 1990–1991 m. dirbo pasieniečiu Krakūnų pasienio poste.
Žūtis
Gegužės 18 d. Šalčininkų pasienio kontrolės poste nukautas postą iš TT pistoleto apšaudęs Baltarusijos TSR Varanavo rajono Benekainių apylinkės inspektorius milicijos kapitonas A. Fijazis. Po šio įvykio Lietuvos sienos apsaugos vadovybė nurodė pasieniečiams pasitraukti iš kontrolės punktų. Tam į kontrolės punktus buvo atsiųstas autobusas, kiti pasieniečiai išvyko tarnybiniais autobusais, tačiau Krakūnų pasienio kontrolės postas evakuotas nebuvo. Anksti ryte poste rastas G. Žagunio kūnas su šautinėmis žaizdomis, nustatyta, kad pareigūnas nužudytas tarp 2:30 ir 3:00. Kaip vėliau paaiškėjo, Krakūnų posto pasieniečiai nebuvo atitraukti dėl užkardos vado ir Krakūnų posto viršininko kaltės. Pastarasis pareiškus kaltinimus išėjo iš Pasienio apsaugos tarnybos.
Greta Johansson
Greta Johansson (1895 m. sausio 9 d. – 1978 m. sausio 28 d.) – Švedijos šuolių į vandenį ir plaukimo sportininkė, trenerė. Pirmoji moteris laimėjusi olimpinį šuolių į vandenį medalį.
Biografija
1911 m. emigravo į JAV. Nuo 1915 m. iki 1948 m. kartu su vyru Ernst Brandsten treniravo šuolininkus į vandenį Stanfordo universitete. 1973 m. Greta Johansson įtrauktą į Tarptautinę plaukimo šlovės sieną.
FK Glasinac Sokolac
Istorija
Klubo ištakos siekia 1936 m.
Porą sezonų žaidė aškščiausioje šalies lygoje, bet joje nesugebėjo įsitvirtinti.
Spiridon Louis
Spiridonas Luisas ( g. 1873 m. gruodžio 12 d. – m. 1940 m. kovo 26 d.) – Graikijos lengvaatletis. Pirmasis olimpinis maratono čempionas.
2004 m. sportininko garbei pavadintas Atėnų olimpinis stadionas.
Biografija
Luisas tarnavo Graikijos armijoje. Paskelbus apie atkuriamąsias modernias olimpines žaidynes, graiką dalyvauti atrankoje į žaidynes įkalbėjo jo karinis vadovas. 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Luisas laimėjo auksą maratono varžybose ir tapo pirmuoju graiku laimėjusiu auksą lengvosios atletikos varžybose. Po pergalės sportininkas tapo itin žinomu savo šalyje bei sulaukė sveikinimų iš Graikijos karaliaus.
1936 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Luisas dalyvavo kaip garbės svečias.
Paraistis
Paraistis – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Pabarės, prie Paraisčio miško ir raisto. Keliai į Rėžius, Stavidonis.
Istorija
XIX a. pab. buvo Paraisčio (arba Barčių) kaimas Lydos apskrities Aleksandravo valsčiuje, Rakliškių seniūnijoje (Polaškų dvaro valda) ir privatus palivarkas netoliese.
Briliantais sninga
right|thumb|210px|2011 m. komanda „Briliantais sninga“ tapo [[Lietuvos ultimeito čempionatas|Lietuvos ultimeito čempionais]]
Briliantais sninga (trump. BS), tai Lietuvos ultimeito komanda iš Vilniaus. Komandos branduolį sudaro buvę akademinio irklavimo sportinikai susibūrę 2005 metais.
Steve Wijler
Stivas Vijleris (Steve Wijler, g. 1996 m. rugsėjo 18 d.) – Nyderlandų šaulys iš lanko, olimpinis prizininkas.
Biografija
2017 m. olandas iškovojo savo pirmąjį pasaulio čempionatų medalį – bronzą olimpinių lankų klasėje. 2018 m. Wijler tapo Europos čempionu. 2019 m. Europos žaidynėse pelnė du sidabro medalius – individualiose vyrų varžybose ir komandinėje įskaitoje.
Anykščių kvarco tvenkinys
Anykščių kvarco tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Anykščių miesto vakarinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Šventosios intakas) 0,5 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 1,39 km, plotis – iki 0,17 km. Sudarytas iš 2 dalių, kurias vieną nuo kitos skiria skersai einanti geležinkelio atšaka į pietinėje pakrantėje esančią AB „Anykščių kvarcas“. Šiaurvakarinė tvenkinio dalis yra už Anykščių miesto ribos. Altitudė 81,6 m.
Krantai neaukšti, apaugę siauru krūmų ruožu. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Įsikūrę Šepetiškio ir Ažupiečių kaimai. Pietrytinė tvenkinio dalis yra Anykščių miesto teritorijoje. Pietinis krantas aukštas. Šiaurvakarinė pakrantė žema, tokios pat altitudės (80,1 m) kaip ir tvenkinys, gausiai apaugusi krūmynais ir žolynais. Pakrantėse yra Anykščių miesto dalies Užupiečių individualūs namai.
Vilhelm Thomsen
Vilhelmas Liudvigas Peteris Tomsenas (, 1842 m. sausio 25 d. Kopenhaga – 1927 m. gegužės 12 d. Kopenhaga)  – danų kalbininkas ir istorikas, profesorius, Rusijos mokslų akademijos užsienio narys korespondentas (nuo 1894 m.). Veikalų apie indoeuropiečių, Baltijos finų ir tiurkų kalbas autorius, taip pat rašė apie etruskų kalbą bei apie kalbotyros ir Europos istoriją.
Biografija
Daugiausia domėjosi finougrų ir indoeuropiečių (germanų ir baltų) kalbų kontaktų problematika, skandinavų ir slavų ryšiais (taip pat ir, kaip istorikas, „variagų klausimu“). Tyrė lietuvių kalbą. Labiausiai žinomas dėl senojo tiurkų rašto iššifravimo (1893–1896 m. darbų ciklas), taip pat – dėl XIX a. kalbotyros istorijos apybraižos.
Chlevisko Dolnai
Chlevisko Dolnai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suchovolios valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į rytus nuo Suchovolios, apie 30 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 51 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Chlevisko Gurnai
Chlevisko Gurnai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suchovolios valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Bosansko Grachovas
Bosansko Grachovas  – miestas vakarų Bosnijoje ir Hercegovinoje, Bosnijos ir Hercegovinos Federacijoje, Dešimtajame kantone, netoli pasienio su Kroatija. 876 gyventoaji (2013 m. duomenys).
Netoli Bosansko Grachovo, Obljaj kaime, gimė Gavrilas Principas – serbų nacionalistas, 1914 m. birželio 28 d. Sarajeve nušovęs Austrijos-Vengrijos Erchercogą Pranciškų Ferdinandą ir jo žmoną Sofi.
Kaptariūnai
Kaptoriūnai arba Kaptariūnai  – Baltarusijos kaimas, priklausantis Vitebsko srities Pastovių rajonui. Administraciškai priskirtas Lentupio apylinkei.
Geografija
Kaptarūnai išsidėstę 48 km nuo rajono centro Pastovys ir 8 km nuo apylinkės centro Lentupio. Kaimo teritorija ribojasi su Lietuvos–Baltarusijos tarpvalstybine siena. Už keturių šimtų metrų nuo kaimo statinių dunkso aukščiausia šalies kalva Vysokaja Gora (247 m.), netoliese guli žinomas rajono riedulys – Dyriavyj Kaptarunskij. Šiaurėje telkšo du bevardžiai ežerėliai, dažniausiai vadinami kaimo vardu. Į Kaptarūnus patenkama lauko keliu iš gretimo Rinkėnų kaimo.
Istorija
Nuo seno buvo priskirtas Vilniaus vaivadijos Švenčionių apskrities Lentupio valsčiui. XVIII a. pab. pateko į Rusijos imperijos Vilniaus guberniją, o nuo 1921 m. priklausė Lenkijai. 1940 m. spalį įjungtas į Baltarusijos TSR Pastovių rajoną. 1946 m. Kaptariūnuose buvo 36 kiemai su 141 gyventoju, 1965 m. – atitinkamai: 36 kiemai ir 107 gyv. Kaimas priklausė „Pravdos“ kolūkiui, Kaptariūnuose kūrybines dirbtuves buvo įsirengęs Lietuvos dailininkas Eugenijus Cukermanas. 2010 m. kaime beliko šeši gyventojai.
Mda (upė)
Mda  – upė Rusijoje, Naugardo srityje; Mstos dešinysis intakas (Volchovo baseinas). Prasideda susiliejus Mdičkos ir Olchos upeliams. Vinguriuota, akmeninga vaga teka į šiaurės vakarus, vėliau – pietvakarius. Įteka į Mstą 179 km nuo jos žiočių.
Pagrindinė gyvenvietė prie Mdos – Nebolčiai.
Torpedinių katerių tenderis
miniatiūra|250x250px|JAV torpedinių katerių tenderis USS „Willoughby“ (AGP-9) (1944 m. birželis) Torpedinių katerių tenderis  – pagalbinis karo laivas, torpedinių katerių veikimą užtikrinantis tenderis.
Torpedinių katerių tenderiai buvo torpedinių katerių, veikiančių toli nuo savo bazių, plaukiojančios bazės. Jie tiekdavo kateriams degalus, šaudmenis, atsargines dalis ir kitus reikmenis.
Pirmieji torpedinių katerių tenderiai atsirado pačioje XIX a. pabaigoje.
Superliga e Futbollit për Femra të Kosovës
Kosovo moterų futbolo Superlyga arba Superliga e Futbollit për Femra të Kosovës, o ankstesniais metais vadinta moterų futbolo lyga arba Liga e Femrave – aukščiausias moterų Kosovo futbolo lygos divizionas.
Čempionės patenka į UEFA moterų čempionų lygos turnyrą.
moterų futbolo lyga
2021–2022 m. lygoje rungtyniavo trylika komandų.
Vaidybos metodas
right|thumb|[[Marlon Brando|Marlonas Brando Ilijos Kazano filme „Geismų tramvajus“ (1951) vaidina taikydamas Stanislavskio sistemą. ]] Vaidybos metodas  – aktorinio meistriškumo metodas, kurį sudaro įvairių teatro specialistų sukurtų daugybė mokymo ir repetavimo technikų. Šios technikos skirtos nuoširdiems ir išraiškingiems pasirodymams sukurti, kai susitapatinama su veikėju, jis aktoriaus suprantamas, jaučiama vidinė veikėjo motyvacija bei emocijos. Minėtosios technikos grindžiamos Stanislavskio sistema, kurią sudarė rusų aktorius ir režisierius Konstantinas Stanislavskis, ją aprašęs savo knygose „Aktoriaus darbas su savimi“ („Работа актера над собой“, 1936 m. I dalis, 1948 m. II dalis) ir „Aktoriaus darbas prie vaidmens“ („Работа актера над ролью“, 1957 m.).
Superliga e Futbollit për Femra të Kosovës
moterų Superlyga
2022–2023 m. įkurta moterų Superlyga. 2022–2023 m. sezone liko aštuonios ekipos.
Čempionės
Šaltiniai: RSSSF
Vaidybos metodas
Tarp įnešusiųjų savo indėlį į vaidybos metodo plėtotę, trys mokytojai, pabrėžę skirtingus metodo aspektus, nustatė „jo sėkmės standartą“: Ly Strasbergas akcentavo psichologinius aspektus, Stela Adler – sociologinius, Senfordas Maisneris – elgesio. Šis metodas pirmą kartą buvo sukurtas jiems kartu bedirbant Grupiniame teatre, o vėliau – „Aktorystės studijoje“. Tarp įžymių šį metodą taikiusių aktorių minėtini Marlonas Brando, Džeimsas Dynas, Hytas Ledžeris, Choakinas Feniksas, Kristianas Beilas, Danielis Dei-Luisas, Robertas De Niras ir Elas Pačinas.
Tingvedliro nacionalinis parkas
Tingvedliro nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas Islandijoje. Jame telkšo didžiausias Islandijos ežeras Tingvadlavatnas. Netoliese driekiasi Almannagjá tarpeklis, kuriame susikerta Eurazijos ir Šiaurės Amerikos tektoninės plokštės.
Tai viena iš dažniausiai lankomų Islandijos vietovių Reikjaviko apylinkėse, kurios dar vadinamos Auksiniu ratu. Be pastarojo nacionalinio parko į Auksinį ratą įtraukiamas Strokuro geizeris, Gulfoso krioklys ir Kerido krateris.
Birutė (ežeras)
Birutė  – ežeras Vakarų Baltarusijoje, Breslaujos rajone.
Išsidėstęs 10 km į vakarus nuo Breslaujos, prie Ūsionių kaimo. Vandens telkinys netaisyklingo ovalo formos, išilginė ašis eina iš šiaurės–vakarų į pietryčius.
Ilgis – 0,83 km, didžiausias plotis – 0,27 km; bendras plotas apie 0,15 km². Didžiausias gylis 5,8 m, kranto linijos ilgis 1,95 km. Vandens baseino plotas – apie 13 km². Nors ežeras priskiriamas ešeriniam-kuojiniam tipui, veisiasi ir linai, lydekos bei kitos žuvys. Krantai daugiausiai aukšti, apaugę krūmokšniais ir negausiais medžiais.
Koptų kalba
thumb|200px|Akmuo su koptų inskripcijomis
Koptų kalba − semitų-chamitų šeimos kalba, senosios egiptiečių kalbos paskutinė stadija. Vartota Egipto krikščionių koptų.
Koptų kalba susiformavo Egiptą užkariavus graikams. Graikų raštas buvo pritaikytas užrašyti senąją egiptiečių kalbą. Pradžioje ją vartojo išlikę senovės Egipto žyniai, koptų kalba buvo užrašomi religiniai ritualai. II−III a. koptų kalba pradėta vartoti Egipto krikščionių (koptų), nors jų pagrindinė liturginė kalba tebebuvo graikų. Pradėjo formuotis savitas koptų raidynas. VI−V a. Šenudas standartizavo koptų kalbą pagal sahidų tarmę. Egiptą užkariavus arabams koptų ir graikų kalbos viešojoje erdvėje uždraustos, todėl perėjo į šnekamosios ir liturginės kalbos lygmenį. Ypač aktyviai prieš koptų kalbą kovojo mameliukai. Tai lėmė, kad XVII a. koptų kalba praktiškai išnyko, koptai perėmė Egipto arabų kalbą. XIX a. antroje pusėje Aleksandrijos ortodoksų popiežius Kirilas IV pradėjo koptų kalbos atgaivinimo kampaniją. Buvo išleista keletas knygų, žodynų. 1954 m. įkurtas koptų studijų institutas. Šia kalba domisi, mokosi egiptologai, koptai, Egipto musulmonai. Manoma, kad dabar šią kalbą vartoja ~300 žmonių.
Koptų rašto sistema išsivystė iš graikų rašto sistemos, tačiau turi keletą papildomų ženklų iš senovės egiptiečių kalbos demotinio rašto.
Tarmės
Koptų kalba turi keletą tarmių:
Babtų tiltas
Babtų tiltas – automobilių transporto tiltas per Nevėžio upę automagistralės 122,1 km, Kauno rajone, Babtų seniūnijoje, slėnyje į šiaurės vakarus nuo Babtų miestelio. Dešiniajame krante, Klaipėdos pusėje, už 350 m įrengtas viadukas su keliais ir. Babtų transporto statinys – tai du nevienodos konstrukcijos tiltai abipus automagistralės skiriamosios juostos, skirti priešingų krypčių eismui.
Istorija
Tarpukaryje tiesiant naują Žemaičių plentą, 1934 m. pradėti didesni Kauno-Babtų ruožo statybos darbai. Mechanizacijos lygis buvo žemas: naudota vien žmogaus ir arklio jėga, tik skaldos tankinimui pasitelkti gariniai plentvoliai. Iki tol veikė keltas per Nevėžį Stabaunyčioje, žemiau Babtų miestelio. Nutiestas Žemaičių plentas ir atsiradęs tiltas per Nevėžį smarkiai sumažino šios upės svarbą Babtų gyventojams, iš esmės pakeitė susisiekimą su Kaunu: laikui bėgant nutrūko susisiekimas garlaiviais, nebeliko upinių keltų ties aplinkinėmis gyvenvietėmis.
1936 m. buvo pradėtos tilto statybos. Žemaičių plento tiesimo etapas Nevėžio upės slėnyje buvo vienas sunkiausių. Trasoje kieto molio sluoksniai buvo neįveikiami kirtikliams bei laužtuvams, todėl buvo sprogdinami. Buvo pastatytas gelžbetoninis Gerberio sistemos 108,80 m ilgio tiltas, sudarytas iš trijų 26,10+32,90+26,10 m angų ir dviejų galinių gembių po 11,85 m. Statinio plotis – 8,35 m, važiuojamosios dalies – 6 m. Tilto perdangos plokštė rėmėsi į tris išilgines sijas, kurias kas 2,9 m jungė skersinės sijos. Tilto aukštis (vidury) buvo 11,7 m virš žemo vandens lygmens, atsižvelgiant į vandens svyravimus dėl tuometinių Nemuno potvynių. Tiltą suprojektavo Kelių valdybos inž. Anatolijus Rozenbliumas.
Gelžbetoninis tiltas per Nevėžį Antrojo pasaulinio karo metais buvo susprogdintas. Tiltas pastatytas po karo gana greitai, atstačius vieną sugriautą taurą ir dviejuose tarpatramiuose įrengus naują perdangą iš medinių konstrukcijų. 1957 m. prasidėjo pastovaus tilto statyba. 1958 m. vasarą buvo betonuojami karo metais sugriauti tarpatramiai. Uždarius pagrindinį tiltą, šalia kariai per parą virš vandens buvo nutiesę medinį tiltą praleisti transporto priemonėms.
Tiesiant greitkelį, senasis tiltas 1975 m. buvo rekonstruotas. Naujam keliui nepakako tilto pločio, todėl aukštupio pusėje šiam tiltui buvo praplatintos atramos ir perdangoje pridėtos dar dvi išilginės sijos, o žemupio pusėje praplatinta kraštinės sijos lentyna. Tokiu būdu pasiektas 11,75 m važiuojamosios dalies plotis. Perdanga paaukštinta nuo 10 iki 90 cm.
Dešinysis tiltas
Tiesiant automagistralės ruožą, šalia senojo tilto, pastatyto dar tarpukaryje, Nevėžio aukštupio pusėje (Klaipėdos kryptimi) 1972 m. iškilo naujas dešinysis tiltas. Projekto autoriai „Lietkelprojekto“ specialistai Darius Žickis ir Stasys Starta. Pastatė Kauno tiltų statybos valdyba, darbams vadovavo inž. Alfonsas Meškinis. Tiltas 105 m ilgio, 5 angų, 11,75 m pločio, su gembėmis virš atramų (10,4+25,5+32,3+25,5+10,4 m). Perdangai panaudotos tipinės 24 m ilgio tėjinio profilio gelžbetoninės sijos su įtempta armatūra.
Tiltų konstrukcijos
Abu tiltai stovi atskirai, abipus automagistralės skiriamosios juostos. Jų konstrukcijos skirtingos:
NK Đerzelez Zenica
NK Đerzelez Zenica – buvęs Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Zenicos.
Istorija
2000/01 m. sezone žaidė aukščiausioje lygoje, bet liko 22 vietoje.
Chodoruvka Stara
Chodoruvka Stara – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suchovolios valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
K2-21 b
K2-21 b arba EPIC 206011691 b – egzoplaneta, skriejanti apie raudonąją nykštukę K2-21, esančią Vandenio žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 212 šviesmečių (65 parsekus).
Šios planetos tipas nėra iki galo aiškus, K2-21 b gali būti Neptūno tipo dujinė planeta. Jos masė siekia 4,04 Žemės masės, o spindulys – 1,84 Žemės spindulio (planetos spindulys nustatytas tranzitų metodu). Apie savo žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per ~9,32 paros, jos orbitos didysis pusašis yra 0,0731 av, o ekscentricitetas – 0,1. Šiai egzoplanetai būdinga žema pusiausvyros temperatūra.
K2-21 b aptikta tranzitų metodu, apie jos atradimą pranešta 2015 m. Be K2-21 b, šioje sistemoje dar aptikta K2-21 c planeta.
Karalinas
Karalinas (arba Karolinas) gali reikšti Baltarusijos gyvenvietes:
Tūbinių Šv. Kryžiaus koplyčia
'''Tūbinių Šv. Kryžiaus koplyčia''' – mauzoliejinė koplyčia, esanti Tūbinių I kaime, Šilalės rajone, prie kelio, 6 km į šiaurės rytus nuo Šilalės. Koplyčia stūkso Tūbinių Dievo Apvaizdos bažnyčios šventoriaus tolimajame krašte, 50 m į pietvakarius nuo bažnyčios. miniatiūra|200px|right|Koplyčios interjeras 2018 m. vasarį miniatiūra|200px|right|Atnaujintos mūrinės palaidojimų kriptos miniatiūra|200px|right|Informacinė lenta
Šv. Kryžiaus koplyčia yra XII, svarbiausia buvusių Tubinių kalvarijų stotis, pastatyta kartu su bažnyčia. Koplyčia su laidojimo rūsiu, sutvarkyta, prižiūrima. Rūsyje palaidoti vietos dvarininkai, bažnyčios fundatoriai bajorai Jacevičiai. Koplyčios sienoje išlikusiame kertiniame akmenyje matoma iškalta statybos data „1823“. Tūbinių klebono Algirdo Genučio, bendruomenės ir kraštiečių iniciatyva 2014 m spalio 19 d. vyko renginys pagerbti bažnyčios statytojų giminę – jos narių palaikai buvo pašventinti ir iškilmingai perlaidoti sutvarkytose koplyčios kriptose. Jacevičių vardai ir palaidojimų vietos atskleistos palyginti neseniai, Lietuvos valstybiniame istorijos archyve (LVIA) inicijavus giminės genealoginius tyrimus. Šios žinios išsamiai pateikiamos informacinėje lentoje, pakabintoje koplyčios rūsyje. Koplyčioje yra saugomų kultūros vertybių: altorėlis su paveikslais „Marija Sopulingoji“ ir „Ecce homo“, būgnas su herbais.
Istorija
Daug metų Tūbinių šventoriuje stovinčios koplyčios rūsys slėpė tūbiniškiams mažai žinomos, bažnyčios steigėjų ir statytojų Jacevičių giminės palaikus. Koplyčios rūsys ir mūrinės palaidojimų kriptos sovietmečiu buvo apleisti ir nuniokoti. Pradėjus tvarkymo darbus, buvo iškelti palaikai (kaukolės ir kaulai), kurie buvo matyti tarp įgriuvusių plytų, supuvusiuose mediniuose karstuose.
2014 m., kai buvo ruošiamasi bažnyčios pašventinimo 190 metų jubiliejui, buvo tvarkomas šventoriuje stovinčios Šv. kryžiaus koplyčios rūsys, atidarytos kriptos. Rastus palaikus identifikavo antropologas, kuris konstatavo, kad rūsyje palaidoti 6 žmonių palaikai: keturių suaugusių ir dviejų vaikų. Dvarininkų Jacevičių palaidojimai kriptose patvirtinti dokumentais, kitų atrastų dviejų suaugusių ir dviejų vaikiškų palaikų tapatybės kol kas nėra išaiškintos, nustatyta tik jų lytis ir amžius. Manoma, kad čia ir toliau buvo laidojami artimi Jacevičių giminės atstovai. Dalis Jacevičių giminės, tarp kurių ir  Ignoto Jacevičiaus sūnaus Anupro šeima, po 1831 m. sukilimo emigravo į Prancūziją. Po atrastų dokumentų ir rengiantis išsaugoti bažnyčios statytojų Jacevičių atminimą, kartu iškelta iniciatyva atstatyti Tūbinėse stovėjusį ir sovietmečiu nugriautą paminklą Vytautui Didžiajam.