cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maišiagalos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
Architektūra
Bažnyčioje iš senų laikų išlikę vertingų meno ir kulto dirbinių. Tai trys kryžiai (XVIII a. pab. – XIX a. pr.), trys molbertinės tapybos paveikslai („Marija Rožančinė“ (1789 m.), „Švenčiausioji trejybė“ (XVIII a.), „Šv. Izidorius“ (XIX a. II pusė), aptaisos (XVIII a. II pusė)), 12 skulptūrų, 2 relikvatoriai.
Agregavimas
Agregavimas, agregacija (aggregation) – sujungimas, stambinimas, apibendrinimas.
Chemija
Agregacija - stambių molekulių ar koloidinių dalelių sukibimas į didesnius darinius.
Statistika
Agregacija - statistikų iš skirtingų imčių sujungimas į vieną bendrą charakteristiką.
Huainas
Huainas šokamas vyrui ir moteriai sukantis vienas prieš kitą, kartkartėm susiglaudžiant pečiais.
Huainas kilęs iš indėnų huainų, gyvenančių Peru Mantaro slėnyje.
Dinamitas
miniatiūra|Dinamito piešinys Dinamitas – galingesnis nei parakas sprogmuo, kurio sudedamosios dalys yra nitroglicerinas ir sorbento mišinys.
Istorija
Žodis dinamitas yra kilęs iš graikų kalbos žodžio δυναμις (dunamis), reiškiančio galią, ir priesagos -ιτης (-itēs).
Simpsonų filmas
Simpsonų filmas  – 2007 m. JAV animacinis filmas, paremtas TV serialu „Simpsonai“. Filmą režisavo Deividas Silvermanas.
Dinamitas
Istorija
Mišinį 1866 m. išrado ir 1867 m. spalio mėn. užpatentavo švedų chemikas ir inžinierius Alfredas Nobelis.
Simpsonų filmas
Ankstesni bandymai sukurti Simpsonų filmą dėl scenarijaus ilgio ir darbuotojų trūkumo buvo nesėkmingi. Filmo kūrimas pradėtas dar 2001 m., kuriant buvo sugalvota įvairiausių siužetų. Scenarijus buvo perrašomas daugybę kartų, net ir kai buvo pradėtas filmo kūrimas. Iš iškirptos medžiagos užtektų sukurti dar du filmus.
Muzika
Filmo kompozitoriumi tapo vokietis Hansas Zimmeris, kuris filmui parašė 15 muzikinių kompozicijų. Jų sąrašas bei trukmė:
Dinamitas
Istorija
Nobelis griežtai kontroliavo patentą ir nelicencijuotą gamybą greitai uždrausdavo. Bet keletas Jungtinių Amerikos Valstijų verslininkų apėjo patentą, naudodami šiek tiek kitokią formulę. Nepaisant to, dinamitas atnešė Nobeliui didžiulius turtus, kuriuos jis panaudojo steigdamas Nobelio premiją.
Simpsonų filmas
Muzika
Iš jų žinomiausia – „Spider Pig“, išleista singlu ir pasiekusi Didžiosios Britanijos perkamiausių 24-ąją vietą. Filmo prodiuseris Džeimsas L. Bruksas pasirinko H. Zimmerį dėl anksčiau buvusios pažinties ir patirties statant kitus filmus.
Dinamitas
Sudėtis
Dinamitą sudaro 3 dalys nitroglicerino, 1 dalis sorbento mišinio ir nedidelis natrio karbonato kiekis. Iš šio mišinio padaromos lazdelės, kurios įvyniojamos į popierių. Dažniausiai dinamitas gaminamas apie 20 cm ilgio ir 2,5 cm storio lazdelėmis, bet būna ir kitokių formų.
Simpsonų filmas
Muzika
Taip pat roko versiją pagrindinei Simpsonų serialo temai įrašė ir grupė Green Day, kuri dainą išleido singlu. Jos rezultas – 19-a vieta JK.
Dinamitas
Savybės
Pats nitroglicerinas yra labai sprogus, grynas jis labai jautrus šokui (gali sprogti nuo smūgio), o po kiek laiko tampa dar nestabilesnės būsenos. Dėl to gryną nitrogliceriną pavojinga naudoti ar transportuoti. Sumaišytas su sorbento mišiniu nitroglicerinas tampa nebejautrus smūgiui.
Simpsonų filmas
Lietuvoje
Simpsonų šeimyną lietuviškai įgarsino žinomi lietuvių aktoriai: Džiugas Siaurusaitis (Homeris Simpsonas, Ponas Dėgėla), Larisa Kalpokaitė (Mardžė Simpson), Severija Janušauskaitė (Bartas Simpsonas), Jurga Kalvaitytė (Liza Simpson). Kitų veikėjų lūpomis kalbėjo: Algirdo Dainavičiaus, Vytauto Rumšo vyresniojo, Gražinos Urbonaitės, Jurgio Damaševičiaus ir Andriaus Paulavičiaus balsai.
Dinamitas
Savybės
Dinamitas yra gan nejautrus smūgiams ir trinčiai. Sakoma, kad dinamitas sudegs, bet nesprogs, jei bus įmestas į nedidelę ugnį.
Simpsonų filmas
Lietuvoje
Lietuvoje filmo premjera įvyko 2007 m. liepos 27 d.; per tris dienas filmas uždirbo beveik 600 tūkstančių litų ir pagerino iki tol egzistavusį filmo 3 dienų premjeros rekordą.
Dinamitas
Savybės
Silpnas sprogimas dinamitą detonuoja; tam naudojama sprogdinamoji galvutė ar panašūs prietaisai. Dinamitas taip pat gali būti detonuotas išmirkius lazdelę benzine ir tada padegus.
Simpsonų filmas
Lietuvoje
Filmas taip pat pagerino greičiausiai pasiekusio milijono litų kartelę rezultatą. Tam prireikė 6 dienų po premjeros.
Dinamitas
Savybės
Ilgai laikant dinamitą, jis „prakaituoja“, t. y., nitroglicerinas prasiskverbia pro sorbentą į paviršių ir ant lazdelės paviršiaus suformuoja gryno skysčio lašelius. Tai sukelia pavojų, ir dėl to sumažėja dinamito panaudojimo galimybės.
Simpsonų filmas
Lietuvoje
Kinas.info duomenimis, „Simpsonų filmas“ per 17 dienų tapo antru pagal pelningumą Lietuvos kino teatruose transliuotų filmų istorijoje, surinkęs 1,677 mln. litų.
Dinamitas
Panaudojimas
Dinamitas naudojamas statybose, kalnakasybos pramonėje, povandeniniams sprogdinimams, kasant tunelius, pastatams griauti. Taip pat dinamitas plačiai naudotas kariniuose konfliktuose. Šiuo metu daugelyje sferų dinamitą pakeitė nauji sprogmenys.
Žvagakalnis
Žvagakalnis – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Čiobiškio, Čiobiškio miško apsuptyje, netoli Neries dešiniojo kranto. Kaime stūkso Žvalgos arba Žvalgų kalnas, kuris, manoma, senovėje buvęs svarbia žvalgybine vieta (nuo jo aiškiai matyti Budelių piliakalnis, Kernavė). Pasakojama, kad kalne paslėpti lobiai.
Istorija
Žvagakalnyje būta svarbios kryžkelės, iš kur rytų kryptimi, ir dešiniuoju (per Čiobiškį, Kernavę), ir kairiuoju Neries krantu (per Dainavą) buvo galima pasiekti Vilnių. Vakarų kryptimi keliauta į Upninkus, toliau siekta Ukmergė arba Kėdainiai. Apylinkėse gausu pilkapių. Prie Neries ir Melyntėlės santakos iki XX a. vid. veikė Astruvkos dvaro keltas.
Jacob Barit
Biografija
Gimė 1797 m. rugsėjo 12 d. Simne. Būdamas 14 metų išvyko studijuoti talmudo į Kauną. Aštuoniolikos metų susituokė su turtingo giminaičio dukra, tačiau šiai mirus 1821 m. išvyko gyventi į Vilnių. Rabino Hayyim Nachman Parnes hamidraše studijavo kalbas, algebrą ir astronomiją, pradėjo viskio distilerijos verslą, tačiau carinės valdžios įsakymu 1845 m. šis buvo uždarytas. 1850 m. rabinui Hayyim Parnes įkūrus rabinų ješivą, jis buvo paskirtas vadovu, kuriuo išbuvo iki 1875 metų. Nuo 1849 m. nuolat buvo renkamas kaip Vilniaus žydų bendruomenės atstovas, dalyvaudavo susitikimuose su carine administracija dėl žydų teisių pažeidimų. Vietos valdžios buvo paskirtas žydų ligoninės inspektoriumi. Mirė 1883 m. kovo 6 d. Vilniuje.
Filsas (moneta)
Filsas – moneta arabų šalyse.
Vytautas Šliogeris
Vytautas Šliogeris (1943 m. gegužės 1 d. Kaune – 2006 m. vasario 2 d. Klaipėdoje) – architektas, restauratorius, visuomenės veikėjas.
Biografija
1966 m. baigė Kauno politechnikos institutą. Nuo 1969 m. dirbo Paminklų konservavimo institute, dalyvavo Liaudies buities muziejaus Rumšiškėse projektavime. Nuo 1972 m. dirbo Klaipėdos paminklų konservavimo institute, vėliau – Restauravimo centre vyriausiuoju architektu, UAB „Klaipėdos projektas“. V. Šliogeris tyrė ir ruošė dokumentaciją Neringos forto, Klaipėdos miesto bastionų, Klaipėdos pilies, Kretingalės bažnyčios, Dovilų bažnyčios statybai ir restauravimui, daug darbavosi tiriant ir puoselėjant Klaipėdos, Mažosios Lietuvos, Neringos kultūrinį paveldą, prikėlė naujam gyvenimui miesto bei krašto istorijos ir architektūros paminklus. 1990 m. įstojo į Klaipėdos savanorių rinktinę. Buvo Lietuvos architektų sąjungos narys, Lietuvos statybos inžinierių sąjungos narys, Rotary klubo „Klaipėda“ narys, Lietuvos atsargos karininkų sąjungos narys, aistringas jūrų buriuotojas.
Ringiniai
Ringiniai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Žygaičių.
Istorija
1950 m. spalio 3 d. kaimo apylinkėse esančiame Tyrelių miške sėkmingai iš lėktuvo desantavosi iš Vakarų grįžę trys partizanai – Juozas Lukša-Daumantas su bendražygiais Klemensu Širviu-Sakalu ir Benediktu Trumpiu-Ryčiu. Jie sėkmingai išvyko į savo paskirties vietą Kazlų Rūdos miškuose.
Eleonora Giorgi
Eleonora Giorgi (g. 1953 m. spalio 21 d. Roma) – Italijos aktorė, režisierė ir scenaristė.
9 dešimtmetyje ji daugiausia filmavosi komedijose su tokiais aktoriais kaip Adriano Celentano, Renato Pozzetto, Johnny Dorelli ir kitais.
1988 m., po antrųjų vedybų, ji pasitraukė iš kino, o po skyrybų 1996 m. vėl filmavosi, daugiausia televizijoje.
2003 m. sukūrė pirmąjį vaidybinį filmą „Uomini & donne, amori & bugie“ su Ornella Muti pagrindiniame vaidmenyje.
Ferjero kultūra
Ferjero kultūra – vėlyvojo neolito ir eneolito archeologinė kultūra, pavadinta pagal tyrinėtą Ferrières-les-Verreries dolmeną (netoli Monpeljė, Hero departamentas, Prancūzija).
Arealas
Ferjero kultūra 3500 – 2500 m. pr. m. e. buvo plitusi Prancūzijos pietinėje dalyje, Ronos slėnyje.
Kultūra
Ferjero kultūros žmonės gyveno urvuose ir atvirose gyvenvietėse. Gyvenvietėse rasta mažų (5 x 2,5 – 6 x 3 m dydžio) stačiakampio formos su stulpais kampuose pastatų liekanų; asla grįsta akmenimis. Vertėsi gyvulininkyste, iš dalies žemdirbyste ir medžiokle, rinko maistą. Naudojo akmeninius, kaulinius ir raginius įrankius, šiek tiek varinių dirbinių. Keramika (daugiausia pusiau apskritos taurės) puošta horizontaliai įrėžtomis linijomis, ševronų ir girliandų motyvais. Mirusiuosius laidojo sudegintus kapinynuose ir dolmenuose. Manoma, Ferjero kultūrą pakeitė Fonbuiso kultūra.
Jean Chalgrin
thumb|right|300px|Trumfo arka thumb|right|300px|Šv. Pilypo bažnyčios interjeras Žanas Fransua Šalgrenas (, 1739 m. Paryžius – 1811 m. sausio 21 d. ten pat) – prancūzų architektas klasicistas.
Biografija
1758 m. laimėta prestižinė Romos premija (prix de Rome) jam suteikė teisę nuo 1759 m. lapkričio iki 1763 m. gegužės studijuoti menus Romoje. Jo mokytoju buvo garsus italų dailininkas ir architektas Džovanis Nikolas Servandonis. Nuo 1770 m. Prancūzų karališkosios architektūros akademijos narys. Užsitikrinęs kunigaikščio Etjeno Fransua de Šuazelio paramą 1775 m. tapo Provanso kunigaikščio pirmuoju architektu ir statybų intendantu.
1776 m. vedė dailininko Klodo Vernė dukrą Margaritą Emiliją, su ja turėjo dukrą Luizą Žozefiną (1777–1794 m.). Tais pačiais metais tapo laisvųjų mūrininkų ložės nariu.
Kūryba
Pagal jo projektus pastatyta:
Arnold Schönberg
Arnoldas Šionbergas (, 1874 m. rugsėjo 13 d. – 1951 m. liepos 13 d.) – austrų ir amerikiečių ekspresionizmo kompozitorius, teoretikas, pedagogas, dodekafoninės, atonaliosios muzikos pagrindėjas, naujosios Vienos mokyklos įkūrejas. Jis taip pat tapė, priklausė ekspresionistų sambūriui. A. Šionbergas išugdė du garsiausius ekspresionizmo kompozitorius Antoną Vėberną ir Albaną Bergą. Kūryboje svarbūs žlungančio pasaulio vaizdavimas, grėsmės jausmas ir t. t.
Horoskopas
thumb|300px|right|Horoskopas sudarytas [[2000 m. sausio 1 d., 00:01:00 40.71417°N, -74.00639°W]] Horoskopas (🇬🇷 – „valandos stebėtojas“) – schematinis dangaus sferos atvaizdas tam tikru laiko momentu ir tam tikroje vietoje, sudarytas pagal specialias taisykles. Diagramoje atvaizduojama planetų, Saulės ir Mėnulio padėtis bei apskaičiuoti faktoriai. Paprastai nustatomi kampiniai ryšiai tarp planetų ir kitų taškų, vadinamų aspektais. Šie faktoriai interpretuojami skirtingai įvairiose tradicijose.
Horoskopai yra įvykių, susijusių su laiko momentu, pranašysčių metodas. Nėra mokslinių tyrimų, kurie patvirtintų horoskopų tikslumą, o interpretacijų metodai laikomi pseudomokslu.
Horoskopo geometrinė forma (simboliai) gali būti labai įvairūs. Istorijos eigoje jie buvo nekartą keičiami. Seniausi horoskopai buvo sudaromi kvadrato formos. Jie buvo 4, 8 astrologinių namų. Atsiradus 12 namų sistemai, grafinė horoskopo forma tapo sudėtingesnė. Horoskopo sudarymui naudojamos efemeridės ir namų lentelės. Efemeridėse surandamos planetų zodiakinės koordinatės ir pagal jas planetos surašomos į iš anksto pasigamintą šabloną. Šiais laikais, išplitus skaičiavimo technikai, yra parašyta daug kompiuterinių programų, kurių pagalba astrologai greitai ir tiksliai nustato planetų padėtį.
Giruliai
Giruliai – Klaipėdos miesto dalis, esanti į šiaurės vakarus nuo miesto centro, prie Baltijos jūros. Yra Girulių geležinkelio stotis. Plėtojamas turizmas, poilsio verslas, yra poilsiaviečių bei stovyklaviečių. Per Girulius driekiasi pažintiniai maršrutai (važiuojant dviračiais bei kitomis transporto priemonėmis). Stovi Klaipėdos radijo ir televizijos bokštas. Gyvenvietę iš visų pusių supa miškai, įsteigtas Girulių botaninis-zoologinis draustinis. Į šiaurę nuo Girulių išlikę priklausomybės Vokietijai laikais statyta Antrojo pasaulinio karo pakrančių apsaugos baterija. 2009 m. gegužę atidarytas vienintelis Klaipėdos kempingas (autoriai – bendrovė TAEM Architektai, projekto vadovė ir architektė V. Rimantienė).
thumb|left|Girulių miške esantis „Pajūrio kempingas“
Etimologija
Girulių pavadinimas, kaip spėjama, yra asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo pavardės Girulis daugiskaitos. Seniau lietuviai Girulius vadino Medyne, o vokiečiai – Girininkija. Vokiečiai vietovę vadino Försterei (iš vok. „girininkija“), kas yra savotiškas Girulio pavardės vertinys.
1926–1928 m. Giruliuose lankėsi ir ne kartą vasarojo Vydūnas, kurortą siūlęs vadinti Pajūrgiriais.
Istorija
Prieš 200 metų dabartinių Girulių vietoje buvo smėlynai, kuriuos leista apželdinti pušų plantacijomis. XIX a. pabaigoje Prūsijos valdžia suteikė teisę Klaipėdos pirkliams čia įrengti jūros maudykles, o gyventojams – nuomoti vasarnamius. Apželdinus šias vietoves buvo sukurtas pasivaikščiojimo parkas, pasodinti ąžuolai, bukai, platanalapiai klevai ir kiti dekoratyviniai medžiai.
1946 m. gyvenvietė kartu su Melnrage buvo prijungta prie Klaipėdos miesto. 1947 m. lapkričio 12 d. tapo miesto tipo gyvenviete Klaipėdos administracinėse ribose. 1970 m. Giruliuose buvo 719 gyventojų. 1975 m. kovo 19 d. neteko atskiro administracinio vieneto statuso. 1993–2010 m. Klaipėdos mieste veikė Melnragės ir Girulių seniūnija.
Dotai
Giruliuose įkurdinti artilerijos bazės kariai ir karininkai, čia veikė artilerijos pajėgų sanatorija. Šiuo metu pakrančių apsaugos baterijos kompleksą sudaro 3 dotai (didžiausiojo plotas 500 m²).
Televizijos bokštas
200 m aukščio Klaipėdos radijo ir televizijos bokštas pastatytas 1961 m. Iš pradžių buvo retransliuojamos radijo stotys, vėliau – ir Lietuvos televizija.
AB Lietuvos radijo ir televizijos centrui priklausanti įstaiga Giruliuose dabar pervadinta į Klaipėdos siuntimo tarnybą. Atnaujinus techninę bazę, pradėtos retransliuoti skaitmeninio formato televizijos programos. Šalia pagrindinės funkcijos – visų Lietuvoje girdimų radijo ir matomų televizijos programų retransliacijų, – stotis teikia ir bevielio interneto paslaugas.
Susisiekimas
Girulių mišku driekiasi pėsčiųjų takas ir pajūrio dviračių trasa iš Klaipėdos link Šventosios. Girulius nuo Klaipėdos senamiesčio skiria 7 kilometrai.
Iš Klaipėdos miesto centro į Girulius galima atvykti Klaipėdos viešuoju transportu:
Į Girulius galima atvykti ir traukiniu „Lietuvos geležinkeliais“.
Acetilcisteinas
Sudėtis
Veiklioji medžiaga – acetilcisteinas. Šis vaistas priklauso mukolitikų grupei. Pagalbinės medžiagos: askorbo rūgštis (vitaminas C) sacharinas, sacharozė, apelsinų kvapo aromatinė medžiaga.
Vartojimas
Tirpios tabletės ar milteliai beriami į stiklinę geriamojo vandens, išmaišomi ir iš karto geriami. Tikslią vartojimo dozę ir trukmę nustato gydytojas. Jeigu nepaskirta kitaip, ACC vartojamas taip:
Veikimas
ACC negamina naujų gleivių (skreplių), o skaido, skystina ir pašalina jau esančias gleives.
Vaisto formos
Vaistinėse galima įsigyti tokių formų ACC preparato:
Fanfiction
Fanfiction – gerbėjų sukurta literatūra, paremta jau egzistuojančia fikcija. Gerbėjų tęsiniai – tai laisva kūryba, ji neturi būti susijusi su originalo kūrėju ar teisių savininku. Gerbėjų tęsiniuose įvairiai elgiamasi su originaliu pasauliu bei veikėjais: kartais griežtai laikomasi kanono ir tik siekiama interpretuoti personažų motyvus, jausmus, kartais bandoma aprašyti įvykius, kurie pagrindiniame kūrinyje yra tik paminėti, kiti gerbėjų tęsinių pavyzdžiai gana radikaliai interpretuoja savo įkvėpimo šaltinį (sujaukia siužetą, įveda papildomų veikėjų ir pan.).
Kartais teigiama, kad tikrieji gerbėjų tęsiniai gali būti parašyta tik gerbėjų ir tik gerbėjams, t. y. pelnas neturi būti pagrindinė priežastis, tačiau ši literatūra būna ir komercinio pobūdžio.
Iki 1965 m. terminas „fanfiction“ mokslinės fantastikos gerbėjų buvo vartojamas apibūdinti mėgėjiškiems mokslinės fantastikos kūriniams, parašytiems „fandomo“ (gerbėjų rato) narių ir spausdintiems fenzinuose (fandomo žurnaluose). Tuomet gerbėjų literatūra būdavo priešinama su profesionaliais darbais. Tačiau tokia vartosena dabar jau pasenusi.
Gerbėjų tęsinių pavyzdžiai:
Istorija
Šiuolaikinės gerbėjų literatūros ištakos tikriausiai siekia XIX a. pab. parodijas ir interpretacijas, parašytas pagal Liuiso Kerolio (Lewis Carroll) romaną „Alisa stebuklų šalyje“. Taip pat yra keletas gerbėjų rašytų istorijų apie Šerloką Holmsą. XX a. 3–4 deš. Džeinės Ostin (Jane Austen) gerbėjai rašė pasakojimus, kuriose veikė jos sukurti veikėjai, ir leido juos fenzinuose.
Gerbėjų tęsiniai, kaip fandomo užsiėmimas, išplito mokslinės fantastikos franšizės „Žvaigždžių kelias“ (angl. Star Trek) fanų ir jų leidžiamų (7 deš.) fenzinų dėka. Pirmasis „Žvaigždžių kelias“ fenzinas „Spockanalia“ išleistas 1967 m. 1959 m. išradus kopijavimo aparatą, fanai galėjo sparčiau platinti medžiagą.
1972 m. pasirodė pirmasis „Žvaigždžių kelias“ fenzinas „Grup“, skirtas suaugusiesiems. 1973 m. Paula Smif (Paula Smith) parašė apsakymą-parodiją, kuriame veikė Mary Sue – nuo to laiko šis žodis tapo idealizuotų, išskirtinius sugebėjimus turinčių herojų sinonimu. Manoma, kad 1974 m. „Grup“ pasirodė pirmoji gerbėjų istorija, kurioje aprašomi homoseksualūs personažų tarpusavio santykiai (angl. slash fiction, slash).
8 deš. pabaigoje kūrėsi daugiau „Žvaigždžių kelias“ fenzinų, taip pat plėtojosi kitų fandomų kūryba: „The Man from U.N.C.L.E.“, „Kosmosas 1999“, „Žvaigždžių karai“. Japonijoje įvyko pirmasis fenzinų konventas. Australijoje susikūrė pirmieji „Žvaigždžių kelias“ literatūros gerbėjų klubai.
1980 m. atsiradus internetinėms pokalbių sistemoms Listproc ir Usenet, gerbėjams buvo lengviau bendrauti ir platinti gerbėjų tęsinius.
1981 m. „Lucasfilms“ parašė keliems fenzinams, primindami, kad visi „Žvaigždžių karų“ veikėjai yra apsaugoti autorinėmis teisėmis. Jie pageidavo, kad fenzinai nespausdintų jokios pornografijos. Tais pačiais metais fenzinams išsiųstos oficialios taisyklės: jų besilaikančius kūrinius „Lucasfilms“ leido spausdinti.
1991 m. atsiradusiame Gopher kuriami pirmieji gerbėjų tęsinių archyvai, tačiau juos greitai pakeitė saitynas.
1992 m. profesorius Henris Dženkinsas (Henry Jenkins) išleido knygą „Textual Poachers: Television Fans & Participatory Culture“ (angl. Tekstų brakonieriai: televizijos gerbėjai ir dalyvavimo kultūra). Knygoje nagrinėjamas gerbėjų santykis su „kanoniniais“ šaltiniais, įprastos (angl. fan fiction) ir apie homoseksualius personažų tarpusavio santykius rašančios (angl. slash fiction) gerbėjų literatūros fenomenas. Pasak Dženkinso, „Gerbėjų tęsiniai – tai kultūros būdas atitaisyti žalą, padarytą sistemos, kurioje šiuolaikiniai mitai priklauso korporacijoms, o ne žmonėms.“ Dženkinso knyga padarė didelę įtaką akademiniams gerbėjų tęsinių tyrimams ir įvedė fandomo kaip žodinės liaudies tradicijos analogo sampratą.
Maironių Švč. Mergelės Marijos bažnyčia
'''Maironių Švč. Mergelės Marijos bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Maironių kaime, 0,6 km į pietus nuo kelio, Dubysos slėnio dešiniajame krante. Liaudies architektūros formų. Parapijos kunigai aptarnauja už 2 km stovinčią Maironių koplyčią.
Fanfiction
Istorija
Atsiradus internetui, gerbėjų tęsiniai labai paplito. Atsirado daugybė archyvų, skirtų atskiriems fandomams ir specifiniams istorijų tipams. 1998 m. atsirado „FanFiction“, kur kiekvienas galėjo publikuoti bet kokį kūrinį – tiek gerbėjų tęsinius, tiek originalią kūrybą. „FanFiction“ šiuo metų yra milijonai istorijų, tarp kurių daugiau nei 250 000 – apie Harį Poterį.
Maironių Švč. Mergelės Marijos bažnyčia
Istorija
Saudininkų dvarininkas Juozas Stankevičius 1782 m. pastatė medinę koplyčią. Ksaveras Stanevičius 1817 m. paskyrė sklypą žemės ir pažadėjo išlaikyti kunigą. Koplyčia tapo Lyduvėnų parapijos filija. Kunigas klebonas Adomas Galkevičius už sukilėlių atsišaukimo perskaitymą 1864 m. ištremtas į Sibirą; atimtas dvasininko titulas.
1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. 1927 m. išparceliuoto Saudininkų dvaro žemėje susikūręs kaimas pavadintas Maironiais.
Damniokas
Damniokas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šipliškės valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietryčius nuo Šipliškės, apie 20 km į šiaurės rytus nuo Suvalkų ir 125 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 115 žmonių, iš kurių 114 lenkų ir 1 lietuvis. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Fonbuiso kultūra
Fonbuiso kultūra – vėlyvojo neolito ir eneolito archeologinė kultūra, pavadinta pagal tyrinėtą Fontbouisse gyvenvietę į rytus nuo Somjero, Gardo departamentas, Prancūzija).
Arealas
Fonbuiso kultūra 3 tūkstantmetyje pr. m. e. buvo paplitusi Pietų Prancūzijoje, ji susiklostė iš Ferjero kultūros.
Kultūra
Fonbuiso kultūros žmonės gyveno atvirose ir įtvirtintose gyvenvietėse, kartais urvuose. Atvirose gyvenvietėse rasta 5-15 nedidelių akmeniniais pamatais pastatų su židiniais liekanų, jų viduje aptikta didelių indų, manoma, maisto atsargoms laikyti. Įtvirtintas gyvenvietes (Boussargues, Le Grand Devois de Figaret) paprastai juosė netaisyklingo daugiakampio plano akmenų sienos su bokštais kampuose.
Gyventojai vertėsi gyvulininkyste, iš dalies žemdirbyste ir medžiokle, rinko maistą. Naudojo daugiausia titnaginius dirbinius, dažniausiai pagamintus iš nuoskalų – plokščiai retušuotus lapo pavidalo antgalius, gremžtukus, peilius, grąžtus, kirvius; rasta t. p. kaulo ir rago bei ankstyvųjų varinių dirbinių. Fonbuiso kultūri būdinga keramika (daugiausia įvairūs pusiau apskritadugniai indai profiliuotu pakraščiu) puošta įrėžtais girliandų, kvadratų motyvais.
Mirusiuosius dažniausiai laidojo nedegintus dolmenuose, urvuose, uolose iškirstose kamerose, kartais sudegintus cistose; būdingi kolektyviniai kapai. Fonbuiso kultūra sunyko bronzos amžiaus pradžioje.
Suomijos futbolo varžybos 1983 m.
Suomijos futbolo varžybos 1983 m.
1492: Rojaus užkariavimas
1492: Rojaus užkariavimas  – 1992 m. JAV/Europos nuotykių filmas, pastatytas režisieriaus Ridley Scott ir skirtas paminėti Amerikos atradimo 500-ąsias metines. Filme pasakojama apie Kristupo Kolumbo Naujojo Pasaulio atradimą, bei susidūrimą su indėnais.
Žvalgai
Žvalgai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Smilgių, prie plento.
1492: Rojaus užkariavimas
Muziką filmui kūrė garsus graikų kompozitorius Vangelis. Šie garso takeliai išleisti albume 1492: Conquest of Paradise.
Siužetas
Kristupas Kolumbas vaizduojamas kaip entuziastingas idealistas, pasišovęs atrasti kelią į Aziją, plaukdamas į vakarus. Nors Salamankos universitete jo idėjos buvo išjuoktos, tačiau patraukia didiko dėmesį ir jis parūpina Kolumbui audienciją pas karalienę. Ši sutinka paremti Kolumbo kelionę ir netrukus prasideda istorinė kelionė per vandenyną. Nors Kolumbas apsiskaičiuoja, manydamas, kad sausuma kur kas arčiau, jis įtikina įgulą nepasiduoti, ir galiausiai atranda „rojų“. Čia atvykėliai susiduria su egzotiška gamta bei indėnais. Tačiau grįžęs Kolumbas nors ir pagerbiamas kaip didis atradėjas, nepateisina didikų lūkesčių, nes nerado nei didelių lobių, nei prieskonių. Keliautojas vėl rengia antrą kelionę, šįkart lydimas savo brolių bei ispanų didikų. Bandymas sukurti koloniją (Santo Domingą) tampa pragaru – prasideda indėnų puldinėjimai, nepatenkinti lygybe didikai surengia maištą, o miestą nuniokoja uraganas. Ispanai atsiunčia naują vietininką Fransiską de Bobadilją, o Kolumbą uždaro į kalėjimą Ispanijoje. Filmo pabaigoje vaizduojamas Kolumbas su sūnumis, besiruošiantis trečiajai kelionei.
Aktoriai
aktorius – vaidmuo
Žvalgai
Istorija
Iki XX a. vid. vadintas Mediniškiais (buvo Mediniškių dvaras).
Lietuvos energetikos institutas
thumb|250px|Logotipas
Lietuvos energetikos institutas (LEI) – Lietuvos energetikos mokslo tyrimo įstaiga Kaune, Breslaujos g.
Istorija
1956 m. atskirų instituto sektorių laboratorijų ar jų grupių bazėje Kaune įkurti Statybos ir architektūros institutas bei Lietuvos žemės ūkio mechanizacijos ir elektrifikacijos institutas, o Vilniuje – Fizikos ir matematikos institutas (kurio bazėje susikūrė Fizikos institutas, Matematikos ir kibernetikos institutas bei Puslaidininkių fizikos institutas. Pertvarkius Fizikos-technikos institutą įkurtas ir Energetikos ir elektrotechnikos institutas. Po tolesnės instituto specializacijos Pluoštinių medžiagų laboratorijos bazėje 1961 m. įsteigtas Tekstilės pramonės mokslinio tyrimo institutas. 1967 m. institutas pavadintas Fizikinių ir techninių energetikos problemų institutu (FTEPI), nuo 1992 m. – Lietuvos energetikos institutas.
Struktūra
Lietuvos energetikos institute 2008 m. veikė Atsinaujinančių energijos šaltinių, Branduolinės inžinerijos problemų, Branduolinių įrenginių saugos, Degimo procesų, Energetikos kompleksinių tyrimų, Hidrologijos, Medžiagų tyrimo ir bandymo, Regionų energetikos plėtros, Sistemų valdymo ir automatizavimo, Šiluminių įrenginių tyrimo ir bandymo laboratorijos, Informacijos skyrius, Efektyvaus energijos naudojimo tyrimo centras. Lietuvos energetikos institute 2008 m. dirbo 300 darbuotojų, iš jų 19 habilituotų daktarų, 75 daktarai.
Veikla
Svarbiausios mokslinės veiklos kryptys: energetikos (ypač branduolinės) objektų sauga, metrologija, šiluminė fizika, termohidrodinamika, degimo ir plazminės technologijos, medžiagų inžinerija, vandenilio energetika ir kuro elementai, hidrologija, aplinkosauga, atsinaujinantys energijos šaltiniai, energetikos planavimas ir strategija, energetikos sistemų valdymas. Institutas vykdo daug tarptautinių mokslinio tyrimo programų.
Lietuvos energetikos institutas leidžia monografijų serijas:
Petras Korkutis
Biografija
Brolis geologas Vincentas Korkutis (g. 1931 m.).
1946–1956 m. mokėsi Vilniaus 1-ojoje ir 2-ojoje vidurinėse mokyklose, 1956–1961 m. studijavo Vilniaus universiteto (VU) Gamtos fakultete. Nuo 1961 m. VU Gamtos fakulteto vyresnysis laborantas. 1967 m. geografijos mokslų kandidatas.
Nuo 1969 m. dirba Lietuvos hidrometeorologijos tarnyboje; 1969–1989 m. vyresnysis inžinierius, skyriaus viršininkas. 1975–1980 m. Vilniaus hidrometeorologinės observatorijos direktorius. 1980–1989 m. Gamtinės aplinkos užterštumo tyrimų ir kontrolės centro viršininkas. 1989–2003 m. Hidrometeorologijos tarnybos direktorius, nuo 2004 m. vyr. specialistas.
Jo iniciatyva 1992 m. Lietuva įstojo į Pasaulinę meteorologijos organizaciją, jis tapo nuolatiniu Lietuvos atstovu joje. 2002–2003 m. šios organizacijos Europos asociacijos prezidentas. Paskelbė 68 mokslinius straipsnius iš aerologijos ir apie atmosferos užterštumą, oro apsaugą Lietuvoje. Su kitais vadovavo tarptautinei mokslinei programai BALTEX.
Putokšliai
Putokšliai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 3,5 km į šiaurę nuo Sartininkų, piečiau Draudenių ežero. Kaime stovi kryžius „Jūros“ būrio partizanams.
Istorija
Kaimas šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1561 m. Manoma, kad kaimo pavadinimas kilo nuo kaime gyvenusio žmogaus, Venckos Putokšlio, asmenvardžio.
Libijos herbas
thumb|right|200px|Libijos piliečių pasuose vaizduojamas pusmėnulis ir žvaigždė
Kalveliai (Šalčininkai)
Kalveliai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Gerviškių, Beržės dešiniajame krante, Pačiabatų–Gundogalos miškų pakraštyje. Vieškeliai į Gerviškes, Dainavą.
Istorija
XX a. pr. kaimas pateko į Lydos apskrities Aleksandravo valsčių.
Atašė
thumb|180px|[[Juozas Budraitis - Lietuvos Respublikos kultūros atašė Rusijos Federacijoje]] Atašė, attaché (prancūzų kalba attacher, pritvirtinti) arba attachée (moter. giminė) plačiąja prasme – kiekvienas diplomatinio korpuso bendradarbis. Tai yra žemiausias diplomatinis rangas, suteikiamas diplomatinėje tarnyboje.
Siaurąja prasme – atašė yra atsakingas užsienio atstovybės darbuotojas, kuriam pavesta tam tikra speciali veiklos sritis, pvz., kariuomenė (gynybos atašė), laivynas (jūrų atašė), ekonomika (komercijos atašė), prekyba (prekybos atašė), kultūra (kultūros atašė), sportas ar kita. Atašė yra atstovybės patarėjas savo srities klausimais, be to teikia vyriausybei reikalingas žinias. Atašė paprastai siunčia šakinė ministerija. Darbuotojų, priskirtų prie atašė, visuma sudaro atašatą.
Tarpukaryje Lietuvos karo atašė skyrė Krašto apsaugos ministras, susitaręs su užsienio reikalų ministru. Tuo metu Lietuvos karo atašė buvo Rygoje (Baltijos valstybėms) ir Berlyne.
Molot
Molot, Viatskije Poliany mašinų gamykla „Molot“ - Rusijos gamykla (dabar - akcinė bendrovė), esanti Viatskije Poliany mieste (Kirovo sritis), gaminanti šaulių ginklus, karinę techniką ir plataus vartojimo prekes.
Istorija
Gamykla, gaminusi pistoletus-kulkosvaidžius, įkurta 1940 m. Zagorske (miestas Maskvos srityje, dabar - Sergijev Posadas). 1941 m. gamykla, tuo metu gaminusi pistoletus - kulkosvaidžius PPŠ, buvo perkelta į Viatskije Poliany gyvenvietėje buvusį tekstilinių šeivų fabriką. Iki 1945 m. pabaigos gamykla buvo vienas pagrindinių automatų PPŠ gamintojų. Už sėkmingą jų gamybą gamykla 1945 m. rugsėjį buvo apdovanota Lenino ordinu.
1959 m. gamykla ėmė gaminti Kalašnikovo kulkosvaidžius RPK. 8-ąjį dešimtmetį - zenitines sistemas, granatsvaidžius, kulkosvaidžių juostų užtaisytuvus. Vėliau ėmė gaminti nešiojamus PTRK (prieštankinius raketų kompleksus).
Po karo gamykla gamino ir plataus vartojimo prekes - patefonus, motorolerius, motociklų ir lengvųjų automobilių priekabas.
Dešimtą dešimtmetį gamykla ėmė gaminti naujus gaminius: ir kt. gaminius.
Namelis (filmas)
Namelis – 1977 m. Italijoje sukurta komedija, demonstruota 67-ame Venecijos kino festivalyje.
Visas filmo veiksmas vyksta pliaže esančiame persirengimo namelyje numeris 19, į kurį persirengti užsuka patys įvairiausi žmonės: 2 kareiviai, besitikintys šunio pagalba rasti sau merginų, 2 pinigų neturintys draugai, norintys suvedžioti 2 merginas, treneris su moterų krepšinio komanda, dvi merginos, norinčios suvilioti draudimo agentą ir gauti išmoką už vienos jų vyro mirtį, kunigas, pora, besislapstanti nuo įkyrių tėvų, seneliai, norintys kad jų nėščia anūkė permiegotų su tolimu giminaičiu ir pastarasis būtų priverstas ją vesti.
Leobenas
Leobenas – miestas rytinėje Austrijos dalyje, ant Muros upės kranto. Miestas specializuojasi pramonės srityje, jame yra Leobeno universitetas.
Istorija
904 m. pirmąkart minima dabartinio Leobeno vietoje buvusi Liupinos gyvenvietė, šalia kurios 1173 m. paminėta kita, Liubeno gyvenvietė, išsiplėtusi greta Šv. Jokūbo bažnyčios. Vėliau jos susijungė į Leobeną, kuris 1261 m. gavo miesto teises. Nuo XIV a. geležies apdirbimo ir geležinių dirbinių prekybos centras. Per XVI a. religinius karus buvo katalikų karinės atramos punktas, čia įsitvirtino jėzuitų ordinas. 1782–1859 m. vyskupijos centras. 1797 m. Leobene pasirašyta Austrijos–Prancūzijos taikos sutartis, pagal kurią Austrija prarado Belgiją ir Lombardiją. Per XIX a. Leobenas lėtai, bet nuolatos plėtėsi. 1939 m. prie Leobeno prijungti Donavicas, Judendorfas, Gosas ir Leitendorfas; Leobenas padidėjo dvigubai. 1790 m. įkurtas Leobeno teatras. 1849 m. įkurta šachtininkų mokykla, dab. Metalurgijos ir kasybos universitetas.
Ekonomika
Iki XX a. septinto dešimtmečio prie Leobeno buvo kasamos anglys. XX a. pabaigoje dėl ūkio konjunktūros pokyčių mažėjo metalurgijos fabrikų, didėjo kultūros įstaigų ir turizmo sektoriaus svarba. Geležinkeliai ir plentai Leobeną jungia su Viena, Lincu, Klagenfurtu. Išplėtota juodoji metalurgija (koncerno VOESTALPINE AG įmonė), metalo apdirbimo, maisto (alaus; daugiau kaip 1 mln. hl per metus), elektronikos, statybinių medžiagų, plaušienos ir popieriaus, chemijos (dažų, lakų), medienos apdirbimo pramonė.
Architektūra
Išlikęs Viduramžių miesto planas. Bažnyčios:
Gyventojai
Po Antrojo pasaulinio karo gyventojų skaičius pradėjo mažėti.
Eduardas Chlomauskas
thumb|300px|Vilniaus sporto rūmai Eduardas Chlomauskas (1927 m. sausio 3 d. Kaunas – 2004 m. spalio 9 d. Vilnius) – Lietuvos architektas, dailininkas.
Biografija
1947–1953 m. studijavo Kauno universitete. Nuo 1953 m. dirbo Miestų statybos projektavimo institute, 1960–1992 m. projektų vyr. architektas. 1960–1970 m. dėstė Kauno politechnikos instituto Vilniaus filiale. Nuo 1992 m. UAB „Pastatas“ projektų vyr. architektas, 1998–2000 m. projektų dalies vadovas.
Kūryba
Pagal jo projektus pastatyta:
Abileiksas
Abileiksas – gyvenvietė Airijoje, Laoiso grafystėje. Nuo didesnio miesto Portlaoiso nutolęs 14 km. Gyvena apie 1500, o jo ribose dar 2400 žmonių (2002 duomenimis). Tai rami ir daug istorinių pastatų turinti gyvenvietė. Abilaikse veikia vietinė ligoninė, kelios parduotuvės ir užeigos, viešbutis, bei modernus golfo klubas.
Arvika
Arvika – pietvakarių Švedijos miestas, Vermlando provincijoje. Miestas įsikūręs ant Kyrkviken kranto ir turi puikią vandens infrastruktūros.
2010 m. miestas turėjo 14 244 gyventojų.
Jonas Mykolas Burkus
Jonas Mykolas Burkus (1839 m. spalio 11 d. Noriuose, Pasvalio raj. – 1919 m. ten pat) – liaudies poetas.
Eiliavo kaimo buities, papročių temomis, parašė kūrinių, atsiliepiančių į platesnio gyvenimo įvykius (Spaudos atgavimo daina, 1904; Japonų karo daina, 1905). Parašytiems tekstams pats kūrė melodijas, žymėdamas jas savais ženklais. Populiarios emigrantų dainos Užaugau Pasvaly autorius. Eilės dainiškos formos, leksine ir poetine raiška artimos liaudies dainoms. Diduma jų likę rankraščiais.
Nuorodos
Lietuvių literatūros enciklopedija
Žvalioniai
Žvalioniai – buvęs kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Betygalos.
Papjaunys
Papjaunys – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Švėkšnos, abipus kelio Švėkšna–Gedminaičiai. Per kaimą teka Pjaunio upelis (Graumenos kair. intakas), nuo kurio ir kilęs kaimo pavadinimas. Kaimas ribojasi su Gedminaičių, Jurkiškės, Jurizdikos, Užlaukio kaimais ir Švėkšnos miesteliu. Yra individuali medžio apdirbimo įmonė, sąvartynas. Sovietmečiu Papjauniuose buvo Švėkšnos tarybinio ūkio karvių ferma.
Gyventojai
1923 m. Papjaunio kaime buvo 10 gyventojų (2 ūkiai), 1997 m. – 16 gyventojų (8 ūkiai).
Tadas Juozapas Bukota
Tadas Juozapas Bukota (apie 1740 m. Šiluvos apylinkėse – 1795 m. gruodžio 16 d. Siemkave, Baltarusija) – Žemaičių vyskupas sufraganas, visuomenės veikėjas, literatas, religinių raštų rengėjas. Brolis ATR diplomatas Pranciškus Bukota.
Biografija
Studijavo tikriausiai Vilniaus akademijoje. Nuo 1767 m. Šiluvos bažnyčios klebonas, vėliau Žemaičių vyskupijos oficiolas, vyskupas sufraganas, administratorius. Iš Londono parvežė marmurinę Mergelės Marijos su Kūdikiu statulą, kuri 1770 m. pastatyta Šiluvos Apsireiškimo koplyčios altoriuje.
Parašė lenkiškai ir, manoma, pats išvertė į lietuvių kalbą leidinėlį Knigiale aprašanti Broctva Pamoksla Krikščioniška (1773 m.).
Komorų herbas
thumb|250px|Komorų herbas Komorų herbas – Komorų Federacinės Islamo Respublikos valstybės simbolis.
Herbo aprašas
Herbas yra socialistinės respublikos tipo herbas, kuriame vyrauja žalia ir balta spalvos.
Skydo centre – žalia saulė iš mažo žalio skritulio baltu apvadėliu ir 8 platėjančių spindulių su trikampėmis išpjovomis. Virš skydo – žalias pusmėnulis ragais į viršų, pusmėnulyje – 4 mažos baltos puslankiu išsidėsčiusios penkiakampės žvaigždutės. Pusmėnulis ir 4 žvaigždutės, tik kitaip išdėstyti, pavaizduoti ir Komorų vėliavoje. thumb|left|200px|Komorų vėliava
Skydą supa alyvmedžio šakelės su uogomis (pusė lapelio žalia, pusė – balta; uogos baltos). Apačioje šakeles jungia balta devizo juosta su šalies šūkiu „Vienybė, teisingumas, pažanga“ (prancūzų kalba).
Hansas Holbeinas Jaunesnysis
Jo draugais buvo Erazmas Roterdamietis, Tomas Moras , Henriko VIII žmona Ana Bolein , Tomas Kromvelis. thumb|240px| Vienas žinomiausių Holbeino kūrinių − Anglijos karaliaus Henriko VIII portretas (1537 m., [[Thyssen-Bornemisza muziejus)]]
Biografija
Hansas Holbeinas Jaunesnysis gimė 1497 arba 1498 m. Augsburge menininkų šeimoje. Jo tėvas Hansas Holbeinas Vyresnysis, dėdė Sigismundas ir vyresnis brolis Ambrozijus buvo dailininkai. Hansas tikriausiai buvo apmokytas tėvo. Nežinoma, kada jis paliko Augsburgą. 1515 m. jis buvo dokumentuotas Bazelyje, kur prie Hanso prisijungė jo brolis Ambrozijus. Vienas pirmųjų užsakymų Hansui buvo plunksna sukurti iliustracijas Erazmo Roterdamiečio knygai „Pagiriamasis žodis kvailybei“, kurios tomą turėjo mokyklos vadovas Oswald Myconius. 1516 m. jam Hansas su broliu Ambrozijumi nutapė iškabą. Tais pačiais metais Hansas sukūrė Bazelio burgmeisterio ir jo žmonos dvigubą portretą. 1517−1519 m. Hansas dirbo Liucernoje, kur buvo persikėlęs tėvas. Tikėtina, kad maždaug tuo metu lankėsi Italijoje. 1519 m. Hansas grįžo į Bazelį, vedė Elzę Bincenštok (Elsbeth Binzenstock). Tų metų liepos 3 d. priėmė Bazelio pilietybę, rugsėjo mėnesį įgijo meistro statusą vietos tapytojų gildijoje. Bazelyje dailininkas pradėjo sulaukti daug užsakymų altoriniams paveikslams, portretams.
1524 m. Hansas Holbeinas keliavo į Prancūziją. Nėra tikra, kur pabuvojo. Tikriausiai lankėsi Lione, galbūt pabuvojo Pranciškaus I dvaruose Ambuaze ir Fontenblo. Lankėsi Burže. Po kelionės jo kūryboje pasireiškė Žano Klujė piešinių bei, bendrai, prancūzų ir italų dailės įtakos. Tuo metu Šveicarijoje pradėjo plisti reformacija, religinių ir, bendrai, dailės užsakymų sumažėjo. 1526 m. rugpjūtį Hansas Holbeinas keliavo į Antverpeną su Erazmo Roterdamiečio rekomendaciniu laišku. Antverpene jis tikriausiai ilgiau neužsibuvo, nes jau tų metų gruodį Tomas Moras laiške minėjo jį esant Anglijoje, kur Hansas Holbeinas tapė T. Moro aplinkos veikėjų portretus. Pagrindinis šio laikotarpio paveikslas „Tomo Moro šeima“ neišliko ir žinomas iš dailininko piešinio, bei vėlesnių kopijų. 1528 m. vasarą dailininkas grįžo į Bazelį, kuriame įsigijo namą. Jis atliko sieninę tapybą miesto rotušėje. Maždaug tuo metu Hansas Holbeinas sukūrė vienintelį psichologinį portretą: žmonos ir dviejų vaikų, kurie jo išvykos į Angliją metu buvo likę Bazelyje.
1532 m. dailininkas paliko šeimą Bazelyje ir persikraustė į Londoną. Išvykimas tikriausiai buvo sąlygotas religinių neramumų ir ikonoklastų siautėjimo. Anglijoje jo buvęs rėmėjas Tomas Moras buvo praradęs savo postus ir dailininkas iš pradžių tapė vokiečių Hanzos lygos pirklių portretus. Greitai jo klientūra prasiplėtė ir 1533 m. Hansas Holbeinas nutapė vieną žymiausių savo paveikslų „Ambasadoriai“, kuriame pavaizdavo Prancūzijos pasiuntinius Anglijoje Jean de Dintville ir Georges de Selve. Dėl neišlikusių apskaitos knygų neaišku, kada Hansas Holbeinas pradėjo dirbti Anglijos karaliui Henrikui VIII. Tai turėjo nutikti ne vėliau 1536 m. Svarbiausiu dailininko užsakymu tapo freska Vaitholo rūmuose, vaizdavusi Henriką VIII su žmona Džeine Seimur ir jo tėvais, karaliumi Henriku VII ir Elžbieta de Jork. Ši freska pražuvo 1698 m. gaisre ir žinoma iš kopijų. Hansas Holbeinas sukūrė daug Anglijos aristokratijos portretų, su karaliaus pavedimu keliavo po Europą tapydamas kandidačių į karaliaus žmonas portretus. 1538 m. lankėsi Bazelyje, kur jam buvo iškeltas didelis banketas. Jis kūrė kostiumų ir įvairiausių aksesuarų dizainą karaliaus dvarui.
Burundžio herbas
thumb|right|200px|[[Burundis|Burundžio herbas]] Burundžio herbas buvo įteisintas 1966 m. Herbą sudaro skydas ir trys tradicinės Afrikos ietys. Skydo viduryje yra liūto galva, o apačioje valstybės šūkis - pr. Unité, Travail, Progrès (vienybė, darbas, progresas).
Balamoras
Balagmorė (air. An Bealach Mór, ) – gyvenvietė Airijoje, Laoiso grafystėje. Pagrindinė ekonominė veika tarp šios gyvenvietės gyventojų yra žemės ūkis.
Fon Richthofenas ir Braunas
Fon Richtofenas ir Braunas – 1971 m. JAV sukurta karinė drama apie legendinį Pirmojo pasaulinio karo vokiečių lakūną Manfredą fon Richthofeną, žinomą kaip Raudonasis Baronas.
Juosta buvo nedidelio biudžeto, joje nevaidino garsūs aktoriai, todėl daugelis atsiliepimų nebuvo pozityvūs, nors režisierius Roger Corman planavo šį filmą sukurti nuo 1965 m.
Be to, filme gausu istorinių neatitikimų:
Dekšniai
Dekšniai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šipliškės valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į šiaurės rytus nuo Šipliškės, apie 30 km į šiaurės rytus nuo Suvalkų ir 132 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Rubikonas
Rubikonas  – 80 km ilgio upė šiaurės Italijoje. Įteka į Adrijos jūrą tarp Riminio ir Čezenos.
Iki 1933 m. upė buvo vadinama Fiumicino. Po ilgų diskusijų mokslininkai patvirtino, kad ši upė yra istorinis Rubikonas. Ypač daug įrodymų buvo pateikta 1991 m. tyrimuose.
„Peržengti Rubikoną“ yra populiari idioma, reiškianti pereiti punktą, nuo kurio nebegrįžtama. Rubikonas senovėje buvo riba tarp Romos miesto teritorijos ir Romos provincijos Cizalpinės Galijos. Romėnų teisė draudė karo vadams įžengti į Romos miesto teritoriją su kariuomene. Julijus Cezaris su savo legionais perėjo upę 49 m. pr. m. e., taip paskelbdamas karą, atvedusį jį į valdžią. Prie kranto jis, tariamai, pasakė „Burtas mestas“.
Vėliau Romos miesto teritorija buvo išplėsta, upė prarado svarbą. Laikui bėgant upės vaga ne kartą keitėsi, buvo tiesinama, keitėsi pavadinimai, be to šalia lygiagrečiai teka ir daugiau upių, todėl dabar negalima tiksliai pasakyti kur ir kokią upę peržengė Cezaris.
Codilas
Codilas  – archeologinė vietovė Botsvanos šiaurės vakaruose (Šiaurės vakarų rajonas), Kalahario dykumoje; UNESCO pasaulio paveldo objektas. Į sąrašą ši vieta buvo įtraukta 2001 m. dėl savo religinės ir dvasinės reikšmės vietiniams gyventojams, taip pat dėl keleto tūkstantmečių senumo piešinių ant uolų.
Codilo masyvą sudaro keturi pagrindiniai kalnai. Aukščiausias yra iškilęs 1400 metrų. Keturi kalnai turi vardus: „Vyras“ (aukščiausias), „Moteris“, „Vaikas“ ir bevardė kalvelė. Šis kalvynas turi didelę kultūrinę ir dvasinę reikšmę sanams, gyvenantiems Kalahario dykumoje. Švenčiausia vieta yra šalia „Vyro“ kalno viršūnės, kur, kaip pasakojama, po pasaulio sukūrimo klūpojo ir meldėsi Pirmoji Dvasia. Sanai tiki, kad vis dar galima pamatyti Pirmosios Dvasios kelių atspaudą uoloje.
thumb|left|250px|Codilo uolų menas
Ant uolų vaizduojami įvairių gyvūnų (raganosių, antilopių, paukščių, žirafų) atvaizdai. Raudoni piešiniai priskiriami sanams, o balti – bantams. Codilo vietovėje rasta ir ankstyvojo geležies amžiaus metalo dirbinių, geležinių bei varinių papuošalų.
Antkelis
thumb|right|200px|Karys su grandiniais šarvais. Ant grandinių kojinių prisegti antkeliai
Antkelis  – plokštinių šarvų dalis, dengianti kelį. Tai viena pirmųjų plokštinių šarvų dalių, atsiradusi grandiniams šarvams virstant į plokštinius.
Antkeliai atsirado XIII a. viduryje, o išnyko XVII a. pradžioje tobulėjant šaulių ginklams.
Pirmieji antkeliai būdavo dirželiais prisegami prie grandinių kojinių. XIV a. pabaigoje ir XV a. pradžioje antkelius paprastai tvirtindavo prie pamuštų leginų odiniais dirželiais ar grandiniais intarpais (gusetais). XV a. antkeliai įgijo plienines juostas (pasprastai vieną viršuje ir dvi apačioje), kuriomis būdavo judriai sujungti su antblauzdžiais ir antšlauniais. XV a. antroje pusėje gotikinių šarvų antkeliai turėdavo čirvą primenantį kyšulį išorinėje kelio pusėje, dengusį kelį iš išorinio šono. Antkeliai didėjo, kad būtų patogiau juos sujungti su kitais kojų šarvais. Antkelis tapo integralia kojų šarvų dalimi.
Nuorodos
Nuotraukos
Mazovijos Vysokis
Mazòvijos Vysòkis – miestas ir valsčius Lenkijos šiaurės rytuose, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Per miestą teka Broko upė. Mieste įsikūręs Mazovijos Vysokio dekanatas. Per miestą eina vaivadijos kelias Nr. DW678.
Istorija
Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. 1800 m. mieste gyveno 864 žmonės ir buvo 134 namai, 1865 m. buvo 176 namai ir 2865 žmonės. uo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai, buvo Mazovijos Vysokio apskrities centras. 1838-1842 m. pastatyta mokykla. 1869 m. gyvenvietė neteko miesto statuso. 1875-1878 m. pastatyta neobarokinė ''Šv. Jono Krikštytojo'' bažnyčia. 1879 m. pastatyta Mazovijos Vysokio sinagoga.
Paviršiaus struktūra
Pagal 2002 m. duomenis miesto plotas buvo 15,24 km², iš kurių:
Miestas sudaro 1,19 % apskrities ploto.
Gyventojai
Pagal 2007 m. gruodžio 31 d. duomenis:
Gyventojų skaičiaus raida nuo 1580 metų:
Škotijos futbolo varžybos 1926–1927 m.
Škotijos futbolo varžybos 1926–1927 m.
Kalveliškė
Kalveliškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 8 km nuo Tverečiaus.
Dembovas (Suvalkų apskritis)
Dembovas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šipliškės valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į pietus nuo Šipliškės, apie 13 km į šiaurės rytus nuo Suvalkų ir 117 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Maurice Béjart
Morisas Bežaras (prancūziškai Maurice Béjart,1927 m. sausio 1 d. – 2007 m. lapkričio 22 d.) – prancūzų kilmės šokėjas, baletmeisteris. Šveicarijoje vadovavo Béjart Ballet Lausanne. Žymaus prancūzų filosofo Gaston Berger sūnus.