cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Chodykinai
Istorija
Po antrojo pasaulinio karo Lietuvos bajorija prarado didžiąją žemės dalį, kuri buvo nacionalizuota paliekant ne daugiau nei 80 ha žemės šeimai. SSRS valdžios persekiojimai taikyti vadinamajai buožių klasei bei inteligentijai taip pat paveikė Chodykinus. Dalis šeimos buvo ištremta į Sibirą, dalis emigravo vengdama persekiojimo.
Šiuo metu Pavartėse Chodykinų pavardės nešiotojų nebegyvena, tačiau yra jų palikuonių. 2014 metais, minint Oršos mūšio ir Smolensko bajorijos persikraustymo 500-ąsias metines, Rakatanskų kapinėse pastatytas ir pašventintas atminimo monumentas.
Herbas
thumb|300px|alt=text|Chodykinų šeimos medis
Chodykinų šeima priklauso Dołęga herbo nešiotojų giminei. Tai pateikta keleto XIX, XX a. istorikų. Kada Chodykin priėmė šį herbą nežinoma.
Šeimos nariai
Žinomiausi istoriniai veikėjai Chodykinų šeimoje – Basa Chodykinas ir Varsanofijus Chodykinas. Jie gyveno Smolenske XV ir XVI a. atitinkamai.
Šiuo metu Chodykinų šeimos atstovai gyvena Lietuvoje, Lenkijoje, Vokietijoje, Jungtinėse Amerikos Valstijose. Tikėtina, kad dalis nežinomų atšakų gyvena Rusijos Federacijoje.
Tarpukariu Lietuvoje atsirado sulietuvintas pavardės variantas – Kadikinas. Jiezno seniūnijoje, viename iš Chodykinų priklausiusių dvarų, išlikęs vietovardis Kadikai. Vietovardis kilęs nuo 114 metrų virš jūros lygio iškilusios kalvos valdos pavadinimo – Kadikų kalno.
Šeimos medis
Chodykinų šeimos medis prasideda Chodykinu, kuris turėjo 2 sūnus – Basa ir Chama. Yra keletas nežinomų ar nepilnai ištirtų kartų nuo 1528 iki 1704 m. .
Šiuo metu žinomų Chodykinų palikuonių skaičius siekia apie 140 asmenų.
Tikrasis raudonmedis
Tikrasis raudonmedis (Schinopsis quebracho-colorado) – anakardinių (Anacardiaceae) šeimos raudonmedis.
Kietos medienos krūmingas medis. Auga Gran Čiako regione (Argentinoje, Paragvajuje, Bolivijoje). Sudaro miškus ir sąžalynus. Daugelyje vietų labai išnaikintas, kadangi mediena turi didelę komercinę reikšmę. Medienos sudėtyje yra tanino.
BWR Limerick
Black Watch Regiment FC – buvęs Airijos futbolo klubas, kuriame žaidė Škotijos karališkojo pulko pėstininkų batalionas Black Watch (angl. „Juodoji sargyba“). Namų rungtynes komanda žaisdavo Limerike.
Sezonai
Šaltiniai:
Britų Mergelių salos 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Britų Mergelių salų sportininkai dalyvavo 2012 vasaros olimpinėse žaidynėse Londone, Jungtinėje Karalystėje.
VI Kauno fortas
Šeštasis fortas – Kauno tvirtovės dalis rytinėje miesto dalyje, Gričiupyje, esanti Nemuno dešiniojo slėnio šlaito viršutinėje terasoje. Fortas yra penkiakampės simetrinės struktūros, orientuotas į šiaurės rytus.
Istorija
Fortas pastatytas 1889 m. Tarpukario metais forte veikė karo kalėjimas. Jame po 1926 m. gruodžio 16-17 d. naktį įvykusio valstybės perversmo, gruodžio 27 d. paryčiais buvo sušaudyti „Keturi komunarai“: Karolis Požela, Juozas Greifenbergeris, Kazys Giedrys ir Rapolas Čarnas.
Antrojo pasaulinio karo ir pokario metais čia įrengta karo belaisvių vieta: 1941–1943 m. kalinti rusų karo belaisviai, 1943–1944 m. civiliai, 1944–1948 m. vokiečių karo belaisviai.
Antrojo pasaulinio karo metu VI fortas buvo viena didžiausių karo belaisvių naikinimo vietų, 336-oji karo belaisvių stovykla (Stalag 336). Ji veikė nuo 1941 m. rugpjūčio 5 d. Komendantais buvo Karl August Werdelmann, Otto Grennenbach, Karl Sieber. Stovyklą saugojo vokiečių kariai, nuo 1943 m. – ir vlasovininkai. Dauguma belaisvių gyveno forto griovyje po atviru dangumi, kiti buvo įsikūrę neapšviestuose kazematuose. Stovykloje žuvo apie 35 tūkst. karo belaisvių.
Po 1948 m. VI-asis, kaip ir kiti Kauno tvirtovės fortai buvo naudojami kaip sandėliai, VI-ajame forte buvo įrengta sportinė šaudykla. Statybinė veikla įtvirtinimuose buvo mažai reglamentuojama, iki Rusijos kariuomenės dalinių išvedimo buvo išardyti I, II, V, VI fortų kareivinių fasadai, kelios ilgalaikės baterijos, kiti statiniai.
2003 m. fortą mėginta privatizuoti.
2018 m. forte imta įrengti Vytauto Didžiojo karo muziejaus karo technikos ekspoziciją.
Liaudies frontas (Telšiai)
Liaudies frontas – Telšių apskrities liaudies fronto komiteto nelegalus laikraštis, ėjęs 1936–1938 m. Telšiuose.
Istorija
Išėjo keturi numeriai. Bendradarbiavo Danielius Petryla, Domas Rocius, Aleksandras Tornau.
Redaktorius Mečislovas Gedvilas.
Tikrasis skėtaras
Medis yra 17–24 m aukščio, kamieno skersmuo 40–120 cm. Laja plokščia, labai plati, kartais iki 40 m pločio. Lapai sudėtiniai, 20–40 cm ilgio, sudaryti iš 3–9 lapelių porų. Žiedai susitelkę į rausvus žiedynus. Vaisius – 8–20 cm ilgio ankštis.
Tikrasis skėtaras dekoratyvus, ilgaamžis medis. Gali augti virš 500 metų. Venesuelos lygumose po šių medžių šešėliu vidurdienį sugenami galvijai, jis dažnai sodinamas tropikų parkuose.
Točilovas (ežeras)
Točilovo ežeras  – ežeras šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Grajevo apskrityje, Grajevo valsčiuje. Šalia ežero yra įsikūręs Točilovo kaimas. Anksčiau per ežerą tekėjo Legos upė. Per ežerą teka Luko upė. Ežere veisiasi šios žuvų rūšys: Europinė lydeka, Ešerys ir Paprastasis karšis.
Bija (upė)
Bija  – upė Rusijoje, Pietų Sibire, Altajaus krašte ir Altajaus respublikoje; dešinioji Obės ištaka. Išteka iš Teleckojės ežero, teka Altajaus kalnais į šiaurės vakarus. Žemiau Bijsko susilieja su Katūne ir sudaro Obę. Upės aukštupys slenkstėtas. Laikosi užšalusi nuo lapkričio iki balandžio. Laivuojama 225 km nuo žiočių.
Didžiausi intakai: Pyža, Sarykokša (kairieji), Lebedė (dešinysis).
Prie Bijos įsikūręs Bijsko miestas.
Upė mėgstama plaukiotojų baidarėmis.
Suvingis
Aplink Suvingį įsikūrę Rimėnų, Dvarčėnų ir Karliškių kaimai. Veikia 3 kaimo turizmo sodybos. Vakarine pakrante eina kelias.
Žyrarduvas
Žyrarduvas – miestas Lenkijos centre, Mazovijos vaivadijoje, 45 km į vakarus nuo Lenkijos sostinės Varšuvos, administracinis Žyrarduvo apskrities (Powiat żyrardowski) centras. Turi apie 41,2 tūkst. gyventojų.
Istorija
thumb|left|200px|Gotikinė bažnyčia Miestas susikūrė 1830 m. Broliai Lubenskiai 1833 m. čia įsteigė tekstilės fabriką. Vienu iš jo direktorių buvo linų verpimo staklių išradėjas, inžinierius iš Prancūzijos Philippe de Girard. XIX a. miestas tapo stambiu tekstilės pramonės centru. Vėliau prancūzo vardu, panaudojant sulenkintą formą, buvo pavadintas pats miestas. 1916 m. suteiktos miesto teisės.
Pelėdnagiai
Pelėdnagiai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, prie kelių ir  sankryžos, Nevėžio kairiajame krante (per upę link Kėdainių pastatytas tiltas). Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Yra mokykla-darželis „Dobiliukas“, kultūros namai, biblioteka (nuo 1954 m.), paštas (LT-58011), kapinaitės. Transporto paslaugų, melioracijos darbų bendrovės.
thumb|left|250px|Įvažiavimas į gyvenvietę
Etimologija
miniatiūra|250px|left|Vietovardis
Vietovardis kildinamas nuo žodžio pelė́dnagis („žioplys, atgrubnagis“), kurio pirminė reikšmė – „turintis pelėdos nagus“.
2019 m. – Lietuvos vietovardžių metais – Registrų centro ir LRT portalo surengtuose gražiausių vietovardžių rinkimuose Pelėdnagiai užėmė pirmą vietą.
Geografija
Į pietvakarius nuo Pelėdnagių išsidėstę Pašilių kolektyviniai sodai, per gyvenvietę teka Ašarėnos upelis (patvenktas). Pietvakariuose įsteigtas Pelėdnagių botaninis draustinis.
Istorija
Šaltiniuose Pelėdnagiai minimi nuo 1659 m.
Seniau Pelėdnagiuose buvo Pelėdnagių dvaras, veikė malūnas (išlikę dalis ūkinių pastatų Nevėžio pakrantėje), kaimas priklausė Kauno apskričiai. Tarybiniais metais Pelėdnagiai buvo melioracijos statybos valdybos (MSV) ir Kėdainių miško pramonės ūkio centrinė gyvenvietė (susidarė aukščiau, ant Nevėžio slėnio terasos).
Britų Mergelių salos olimpinėse žaidynėse
Britų Mergelių salos dalyvavo kiekvienose vasaros olimpinėse žaidynėse nuo 1984 m., tačiau niekada nelaimėjo olimpinių medalių. Žiemos olimpinėse žaidynėse sportininkai iš Britų Mergelių salų dalyvavo tik vieną kartą 1984 m.
Britų Mergelių salų olimpinis komitetas įkurtas 1980 m. ir 1982 m. pripažintas TOK.
Arvaidas Galdikas
Arvaidas Galdikas (g. 1963 m. lapkričio 7 d. Lendimuose, Kretingos raj.) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Biografija
1981 m. baigė Salantų vidurinę mokyką, 1985 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, 1989-1991 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete. 2000 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.
1985-1989 m. dirbo Karmėlavos vidurinėje mokykloje. 1994-1999 m. Vytauto Didžiojo universiteto, nuo 1999 m. Kauno technologijos universiteto, nuo 2003 m. dar ir Kauno medicinos universiteto dėstytojas. Nuo 2003 m. profesorius. 1998 m. dirbo mokslinį darbą Salonikų Aristotelio universitete, 1996 m., 2001-2002 m., 2004 m. – Puatjė universitete Prancūzijoje.
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritys: jonizuotųjų dalelių ir kietųjų kūnų paviršiaus sąveikos fiziniai ir cheminiai procesai. Ištyrė masės pernašos mechanizmus kietajame kūne kintamosios jonų apšvitos sąlygomis. Išnagrinėjo nanoklasterių susidarymo ir augimo pirmines stadijas plonųjų dangų sintezės proceso metu. Sukūrė deimantų tipo anglies dangų magnetroninės sintezės kinetinį matematinį modelį. Ištyrė masės pernašos procesus jonų pluoštais švitinamuose daugiasluoksniuose dariniuose.
Buriniai trichonotai
Buriniai trichonotai (Pseudotrichonotidae) – gelmiažuvių (Aulopiformes) šeima, kurioje yra viena gentis ir dvi rūšys. Kūnas cilindriškas, pailgas, iki 9 cm. Paplitusios prie Japonijos salyno.
Ona Lukauskaitė-Poškienė
Ona Halina „Hania“ Lukauskaitė-Poškienė (1906 m. sausio 29 d. Šiauliuose – 1983 m. gruodžio 4 d. Šiauliuose) – poetė, vertėja, Lietuvos visuomenės ir politinė veikėja.
Biografija
Šeimai Pirmojo pasaulinio karo metais pasitraukus į Rusiją, 1915–1918 m. mokėsi Tartu ir Maskvos gimnazijose, 1922 m. baigė Šiaulių gimnaziją. Vienos ir Kauno universitetuose studijavo Gamtos mokslus.
Dirbo mokytoja Joniškio gimnazijoje. Ištekėjusi už karininko V. Poškaus, augino sūnus Erdvilą ir Vytenį. Po skyrybų 1932–1935 m. dirbo Aukštadvario vidurinėje mokykloje. 1935–1940 m. – valstybinių knygynų (bibliotekų) vedėja Radviliškyje ir Šiauliuose.
Periodinėje spaudoje poetė debiutavo 1932 m. Išleidusi eilėraščių rinkinius „Brangiausias pėdas” (1933 m.) ir „Eilėraščių kraitis” 1939 m. priimta į Lietuvos rašytojų draugiją. Ji taip pat priklausė 1941 m. Šiauliuose įsikūrusiam Slėpimo nuo vokiečių komitetui, Šiaulių apygardos meno ir mokslo centrui.
Kartu su juriskonsultu kapitonu Jonu Noreika-generolu Vėtra ir Stasiu Gorodeckiu-S. Radžiūnu 1945 metais Vilniuje įsteigė Lietuvos tautinę tarybą, siekusią būti pasipriešinimo sovietiniai okupacijai centru. LTT vardu 1946 m. parašė laišką popiežiui apie padėtį okupuotoje Lietuvoje. Už dalyvavimą LTT veikloje Ypatingojo karinio tribunolo nuteista 10 metų, 1948–1955 m. kalėjo Vorkutoje. Tremtyje parašė „Lagerių pasakas” ir atsiminimus, kurių ištraukos publikuotos tik prasidėjus Atgimimui.
Grįžus iš lagerių nenustojo rezistencinės dvasios ir aktyviai tęsė patriotinę veiklą. 1967 m. organizavo moksleivių literatūrinių, o kartu ir politinių studijų grupę Šiauliuose. 1976 m. lapkričio 26 d. su Viktoru Petkumi, kun. Karoliu Garucku, Tomu Venclova ir dr. Eitanu Finkelšteinu įsteigė „Helsinkio susitarimams remti lietuvių grupę“, siekusią tirti, kaip Sovietų Sąjunga laikosi ESBK Baigiamojo akto principų okupuotoje Lietuvoje.
Lietuvos Helsinkio grupė palaikė glaudžius ryšius su rusų disidentais ir analogiškomis asociacijomis Sovietų Sąjungoje. Vėliau prie Helsinkio grupės prisijungė kunigas Bronius Laurinavičius, Mečislovas Jurevičius, Algirdas Statkevičius, Balys Gajauskas.
Sovietinio saugumo KGB buvo aktyviai persekiojama. Mirė 1983 metais, deja, nesulaukusi atgimimo laikų.
1999 m. vasario 1 d. Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu po mirties apdovanota Vyčio Kryžiaus ordino Karininko kryžiumi.
Vaida Pacauskienė
Vaida Zagurskytė–Pacauskienė (g. 1979 m. gegužės 23 d. Kaune) – buvusi Lietuvos krepšininkė. 2005-2009 m. žaidė už Lietuvos moterų krepšinio rinktinę.
Atari
Atari – įmonės ir prekinio ženklo pavadinimas, priklausantis kelioms bendrovėms nuo jo įkūrimo 1972 m. Šiuo metu valdomas bendrovės „Atari Interactive“, kuri priklauso prancūzų holdingo bendrovei „Atari, SA“ (ASA). Originaliąją „Atari, Inc.“ 1972 m. įkūrė Nolanas Bušnelis ir Tedas Dabnis (Ted Dabney). Tuomet įmonė buvo viena iš pradininkių žaidimų automatų, video žaidimų konsolių bei namų kompiuterių rinkoje. Įmonės produktai, kaip kad Pong ir Atari 2600, buvo pagrindas žaidimų rinkoje nuo XX a. 8-ojo iki 9-ojo dešimtmečio.
Istorija
thumb|right|225px|Atari PONG
Atari Inc.
1971-ųjų pavasarį Nolanas Bušnelis ir Tedas Dabnis pradėjo kurti kompiuterinį žaidimą, panašų į vieną apskritai pirmųjų skaitmeninių žaidimų Spacewar!. Žaidimui buvo išrinktas Computer Space pavadinimas. 1972 m. birželio 27 d. jiedu įkūrė „Atari“ (tuomet ji vadinosi „Syzygy Co.“). Naująjį pavadinimą Bušnelis išrinko iš kinų stalo žaidimo Go terminų; atari (当たり) reiškia terminą, kai vienas ar daugiau akmenukų yra neišvengiamai numušami priešininko.
1972 m. lapkričio 29 d. „Atari“ išleido vieną sėkmingiausių žaidimų automatų seriją – PONG. 1973 m. liepos 16 d. pasirodė dar vienas žaidimas Space Race.
1976 m. Nolanas Bušnelis pardavė „Atari“ bendrovei „Warner Communications“ už 28 mln JAV dolerių. 1977 m. įmonė išleido savo pirmąją konsolę, naudojančią kasetes, Atari 2600 (ar Atari VCS), kurios vienetų jau parduota per 40 mln. Kiek vėliau kompanija žengė ir į namų kompiuterių rinką, išleisdama Atari 8-bit kompiuterį. Nepaisant pažangios grafikos, kompiuterį nustelbė konkurentas Commodore 64.
Ankstyvajame XX a. 9-ajame dešimtmetyje veikiama didžiulės konkurencijos, įmonė susidūrė su sunkia finansine padėtimi, netekdama apie $ 1 mln. pajamų per dieną. 1983 m. JAV praūžusi video žaidimų rinkos krizė privedė prie bankroto. 1984 m. liepos 3 d. „Warner Communications“ pardavė vieną iš „Atari“ padalinių bendrovei „Tramiel Technologies“ už $240 mln. dolerių, netrukus padalinys pervadintas į „Atari Corporation“. Kitas padalinys buvo pervadintas į „Atari Games“ ir įtrauktas į bendrovės „Namco“ sudėtį.
Vytautas Pakalniškis
Vytautas Pakalniškis (g. 1944 m. gegužės 27 d. Gegrėnuose, Plungės raj.) – teisininkas, teisėtyrininkas civilistas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1961 m. baigė Žemaičių Kalvarijos vidurinę mokyklą, 1972 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą. 1978 m. apgynė disertaciją, socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras.
Atari
Atari Inc.
thumb|left|225px|Atari ST
Atari Games
„Atari Games“ tęsė žaidimų kūrimą, išleisdama kelis sėkmingus produktus, kaip Super Sprint ir Hard Drivin. 9-ajame dešimtmetyje įmonė susidūrė su kebliomis bėdomis dėl žaidimo Tetris neteisėto plagijavimo. Kompanija jau buvo išleidusi apie 500 000 žaidimo vnt. ir buvo bepradedanti manyti, jog kovą teisme laimės, tačiau buvo priversta atlyginti žalą ir taip pablogino finansinę padėtį.
Vytautas Pakalniškis
Biografija
1972 m. liko dėstyti Vilniaus universitete. 1984–1989 m. Teisės fakulteto prodekanas, 1989–1991 m. Aukščiausiosios Tarybos – Atkuriamojo Seimo Juridinio skyriaus darbuotojas.
1991–1992 m. Lietuvos Respublikos Ministro Pirmininko pavaduotojas, teisingumo ministras. 1992 m. Lietuvos Ekonomikos ir privatizavimo instituto direktorius. 1992–1996 m. „FIDA“ valdybos pirmininkas. 1996–2000 m. Seimo narys. 1996–1999 m. LR teisingumo ministras 8-ojoje Vyriausybėje.
Lietuvos teisininkų draugijos narys. 2002 m. Nusikalstamumo prevencijos Lietuvoje centro pirmasis pirmininkas. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) valdybos narys.
Atari
Atari Corporation
1984 m. „Atari Corporation“ likusias lėšas, skirtas konsolių gamybai, panaudojo 16/32 bitų kompiuterio Atari ST gamybai, kurio pasirodymas rinkoje leido įmonių grupei finansiškai atsigauti. Kompiuterio pardavimai sėkmingiausiai klostėsi Europoje, kituose regionuose teko gerokai pakonkuruoti su Commodore Amiga.
1989 m. „Atari korporacija“ išleido savo pirmąją delninę žaidimų konsolę Atari Lynx, tačiau vėlgi produktą nustelbė kitos kompanijos gaminys, šįkart – „Nintendo“ Game Boy. 1992 m. įmonė išleido patobulintą Atari ST versiją, Atari Falcon. Tačiau jau 1993 m. prekyba buvo nutraukta. „Atari“ nusprendė toliau skverbtis į konsolių rinką, išleisdama 64-bitų žaidimų konsolę, bet pasirodė, jog su tokiomis gigantėmis kaip „Nintendo“ ir „Sega“ konkuruoti itin sunku.
1996 m. „Atari“ pasitraukė iš video žaidimų pramonės ir tų pačių metų liepos 30 d. susijungė su „JT Storage“, standžiųjų diskų gamintoja. 1998 m. vasario 23 d. „JTS“ savo „Atari“ akcijų dalį pardavė bendrovei „Hasbro Interactive“.
Saulius Vilius
Saulius Vilius (g. 1971 m. gruodžio 15 d. Šiauliuose) – alpinistas, daugkartinis Lietuvos ir Baltijos šalių čempionas, buvęs Lietuvos alpinizmo asociacijos prezidentas (2006–2009 m.).
Alpinistas viso atliko apie 70 įkopimų, dalyvavo keliose dešimtyse žygių ir kelionių, buvo daugelio žygių vadovu. 2008 m. vyko į šeštą ekspediciją, kurios metu įkopė į aukštesnį nei 8000 m kalną. Po Vlado Vitkausko jis buvo antrasis Everesto viršūnę pasiekęs (2003 m. gegužės 22 d.) lietuvis ir pirmasis, įkopęs iš šiaurinės Tibeto pusės.
S. Vilius vadovavo ekspedicijoms:
Žymesni įkopimai
Pirmas įkopimas:
Oman Club
„Omano“ klubas arba Oman Club bei „Oman SC“ – Omano futbolo klubas iš Maskato. Klubo spalva – raudona. Žaidžia raudona ir balta apranga.
Istorija
Įkurtas 1942 m. Klubas užsiima ne tik futbolu, bet ir kitomis sporto šakomis.
Futbolo komanda 1996–1997 m. sezone tapo šalies čempionais.
Futbolo komanda rungtyniavo aukščiausiame divizione.
2021–2022 m. sezone liko aštunti iš keturiolikos dalyvių.
Siauralapis raudonmedis
Siauralapis raudonmedis (Schinopsis balansae) – anakardinių (Anacardiaceae) šeimos raudonmedis.
Auga Gran Čiake (Argentinoje ir Paragvajuje). Pasižymi labai kieta mediena. Sudaro miškus ir sąžalynus. Aukštis 24 m, skersmuo – apie 1 m. Medienoje yra didelė tanino koncentracija.
Rotšildai
thumb|Rotšildų namas [[Frankfurter Judengasse gatvėje, Frankfurtas prie Maino]] Rotšildai  – viena įtakingiausių XIX a. bankininkų šeimų pasaulyje, vieni svarbiausių Europos finansininkų, padarę didelę įtaką Europos ekonomikai bei turėję netiesioginės įtakos Europos politikai.
Giminės pradininkas – Vokietijos žydų kilmės bankininkas Majeris Amšelis Rotšildas (1744–1812 m.) ir penki jo sūnūs: Amšelis Majeris (1773–1855 m.), Saliamonas Majeris (1774–1855 m.), Natanas Majeris (1777–1836 m.), Karlas Majeris (1788–1855 m.) ir Jakobas Majeris (1792–1868 m.).
Savo veiklą Majeris ir jo sūnūs pradėjo Frankfurto banke, tačiau ilgainiui tapo tarptautiniais bankininkais, iki 1820 m. buvo įsteigti filialai Londone, Paryžiuje, Vienoje ir Neapolyje. Rotšildams taip pat priklausė ir kasybos, energetikos, nekilnojamojo turto bei vyndarystės kompanijos. Nuo XIX a. pradžios šeima gausiai aukojo (ypač meno ir ugdymo labdarai).
Majeris Amšelis Rotšildas
Majerių šeimos pavardė kilo nuo raudono skydo, kabėjusio ant jų protėvių namo gete.
Majeris ketinęs tapti rabinu, tačiau mokėsi trumpai. Ankstyva tėvų mirtis pastūmėjo jį tapti bankininku. Tapęs Heseno-Kaselio landgrafo Viljamo IX teismo atstovu, Majeris suformavo sėkmingąją giminės strategiją – prekiauti su valdančiosiomis dinastijomis ir susilaukti kuo daugiau vyriškos lyties įpėdinių, kurie rūpintųsi šeimos verslo reikalais užsienyje.
5 Majerio sūnūs
Savo karjerą pradėję kaip prabangių prekių, monetų ir vertybinių popierių pardavėjai, Majeris ir jo sūnūs ilgainiui tapo bankininkais. Ypač jie praturtėjo per prancūzų revoliucijos ir Napoleono karus (1792–1815). Majeris ir jo vyriausias sūnus Amšelis valdė augantį verslą iš Frankfurto, Natanas 1804 m. įkūrė padalinį Londone, Jakobas – 1811 m. Paryžiuje, 1820 m. Saliamonas ir Karlas įkūrė Vienos ir Neapolio filialus.
Karų metu Rotšildai skolino pinigus kariaujančioms pusėms, kontrabanda ir legaliai prekiavo svarbiausiais produktais (javais, medvilne, kolonijų produkcija, ginklais) bei, nepaisant bergždžių Napoleono pastangų sustabdyti britų prekybą, pervesdavo tarptautinius mokėjimus tarp Britų salų ir žemyninės Europos.
Pasibaigus Napoleono karams, pasikeitė ir augantis Rotšildų verslas: bankininkų grupė ir toliau tarpininkavo tarptautiniams sandėriams, bet taip pat jiems vis dažniau patikėti Prūsijos, Britanijos, Prancūzijos ir Neapolio vyriausybių vertybiniai popieriai, draudimo bendrovių, industrinių kompanijų akcijos. Taip šeima sėkmingai prisitaikė prie pramonės revoliucijos, prisidėjo prie ekonomikos augimo visoje Europoje investuodami į geležinkelio, anglies, geležies apdirbimo, metalurgijos pramonę.
Antroje XIX amžiaus pusėje bankininkų grupė toliau augo, be to, įgijo svarbią poziciją pasaulinėje naftos ir spalvotųjų metalų rinkoje. Tačiau su jų senąja oligopoline pozicija pradėjo stipriai konkuruoti naujieji akcinio kapitalo, komerciniai ar indėlių bankai Britanijoje, Prancūzijoje ir vokiečių valstybėse. Paskutiniame XIX a. ketvirtyje Rotšildų grupė jau nebebuvo didžiausias bankininkų konsorciumas. Europoje ir Jungtinėse Valstijose išaugo kitos stipresnės, turtingesnės ir veiklesnės grupės.
Vėlesnės Rotšildų kartos
Dvi Majerio Amšelio nurodytos gairės – vykdyti visus sandorius kartu ir nesiekti itin didelio pelno tapo šeimos tradicija ir padėjo reikšmingai sumažinti riziką, būdingą perduodant verslą ateities kartoms, nes ne visi nariai gali tinkamai jį valdyti. Vėlesnės Rotšildų kartos taip pat aktyviai veikė versle ir politikoje.
Rotšildai darė įtaką savo gyvenamų šalių politikai ir ekonomikai, tačiau ir šių šalių kultūra veikė juos. Alfonsas Rotšildas, gyvenęs Paryžiuje, vadovavo tarptautiniam bankų sindikatui. 1871–1872 m. jis Prancūzijai po pralaimėjimo Prūsijai suteikė dvi didžiules paskolas, vadinamas „išlaisvinimo paskolomis“, kurios leido Prancūzijos vyriausybės vadovui Adolfui Tiersui išlikti valdžioje. Tuo pat metu 1875 m. Lionelis Rotšildas (nuo 1858 m. Bendruomenių rūmų narys) suteikė Britanijos vyriausybei 4 milijonų svarų paskolą, suteikusią galimybę jai tapti pagrindine Sueco kanalo kompanijos akcininke.
Rotšildų šeimoje dažnos buvo pusbrolių-pusseserių vedybos. Be to, (tik su labai retomis išimtimis) tuoktasi su žydais. Nepaisant giminės palikuonių skaičiaus ir jų asmenybių įvairumo, Rotšildai visada (ypač nacių okupacijos laikotarpiu) išsaugojo šeimos vienybę.
Rotšildai buvo labai gerbiami. Penki Majerio sūnūs tapo Austrijos imperijos baronais, vienas iš Rotšildų tapo pirmuoju žydu, dirbusiu Britanijos parlamente ir kt. Britanijos ir Prancūzijos Rotšildai (naciams sunaikinus Austrijos šaką) vieninteliai tebeužsiima bankininkyste, žinomi ir kaip mokslininkai ir filantropai. 2003–2008 m. angliškosios ir prancūziškosios giminės šakos buvo sujungtos, taip pažymint pirmąjį per du šimtmečius giminės verslo suvienijimą.
Liaudies frontas (Kaunas)
Liaudies frontas – Lietuvos liaudies fronto komiteto nelegalus laikraštis, išėjęs 1937 m. Kaune.
Istorija
Spausdintas rotatoriumi. Bendradarbiavo Mečislovas Gedvilas, Michalina Meškauskienė, Vladas Niunka, Justas Paleckis, Aleksandras Tornau ir Juozas Vaišnoras.
Lukianas
Lukianas (gr. Λουκιανός, g. apie 120 m. Samosatoje, Turkija – 180 m.) – graikų rašytojas, satyrikas.
Lukianas gimė apie 120 m. e.metus Samosatoje (Turkija), prie Eufrato upės. Jis nuo mažens kalbėjo siriečių kalba, bet mokykloje išmokęs graikiškai ir, kaip rodo raštai, graikų kalbą bei stilių tobulai įvaldęs.
Lukianas savo išsilavinimu ir veikla buvo sofistas. Jis tapo vienu iš žymiausių graikų literatūros atstovų. Gyvendamas Atėnuose, Lukianas išstudijavo senuosius graikų filosofus, ypač Platoną. Jį traukė Platono dialogų forma. Traukė jį ir senosios atikinės komedijos pavyzdžiai, jos polinkis į parodiją. Iš naujosios atikinės komedijos jis mokėsi piešti charakterius, mokėsi psichologinio įsigilinimo, realistinio papročių vaizdavimo.
Lukianas buvo susipažinęs su visa tuometine graikų literatūra, o ypač gerai – su komedija. Iš pradžių Lukianas kūrė teismines kalbas, pasižymėjo kaip advokatas, o vėliau, gyvendamas turtingoje romėnų provincijoje Galijoje, tapo retorikos mokytoju. Tuo laiku Lukianas sukūrė publicistinių rašinių. Senatvėje buvo nuvykęs į Egiptą ir ten Egipto valdytojo rūmuose ėjo aukštas pareigas.
Lukiano įtaka pasaulio literatūrai buvo didelė. Jau vėliausiais Bizantijos laikais juo buvo sekama, o XV a. ta įtaka pasirodo ir Vakarų Europos literatūros kūriniuose.
Darbai
Iš Lukiano darbų išliko septyniasdešimt devyni proziniai kūriniai, dvi komiškos tragedijos ir penkiasdešimt trys epigramos. Visas gausus Lukiano literatūrinis palikimas paprastai skirstomas į keletą skyrių:
Evridiki
Evridiki Theokleous (, 1968 m. vasario 25 d. Limasolyje) – Kipro roko, pop, techno muzikos atlikėja.
Bagienicė (Grajevo apskritis)
Bagienicė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Vonsošo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į rytus nuo Vonsošo, apie 14 km į pietus nuo Grajevo ir apie 69 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Evridiki
Atstovavo Kiprą net 3 Eurovizijos dainų konkursuose (1992, 1994 ir 2007 m.). Evridiki užaugo Nikosijoje. Studijavo muziką, šokius, teatrą Nikosijos, Paryžiaus, Bostono akademijose. 1989 m. persikėlė gyventi į Atėnus, kur pradėjo solinę muzikinę karjerą. 1991 m. ji išleido pirmąjį savo albumą. Tai viena sėkimingiausių Kipro ir Graikijos atlikėjų.
San Markosas (Nikaragva)
Istorija
San Markosas įkurtas 1820 m., o miesto statusą gavo 1917 m.
Evridiki
Dalyvavimas Eurovizijoje
Evridiki kaip pritariamoji vokalistė Eurovizijoje dalyvavo 1983, 1986 ir 1987 m. Vėliau dalyvavo, kaip pagrindinė vokalistė. Tiek 1992 m. Eurovizijoje Švedijoje, kur Evridiki pristatė dainą Teriazoume, tiek 1994 m. Airijoje su daina Ime Anthropos Ki Ego ji užėmė 11 vietą. 2007 m. Evridiki atstovavo Kiprą su daina Comme Ci, Comme Ça ir pusfinalyje užėmė 15 vietą bei į finalą nepateko.
Sherwood Foresters FC
Sherwood Foresters FC – buvęs Airijos futbolo klubas iš Kildero. Komandoje žaidė karininkai iš Sherwood Foresters pulko.
Sezonai
Šaltiniai:
Kalesninkai (reikšmės)
Kalesninkais vadinami kaimai:
Legistai
Žodis legistai gali reikšti:
Kas Vidruk
Biografija
Gimė 1925 m. spalio 6 d. Šiauliuose. 1942 m. baigęs mokyklą pasirašė $50 kontraktą su Winnipeg Blue Bombers. 1943-1945 m. tarnavo Kanados karališkajame jūrų laivyne. 1945 m. žaidė Grey Cup finale, bet pralaimėjo Toronto Argonauts. 1948 m. persikėlė į Montrealį, kur pradėjo žaisti už Montreal Alouettes ir studijuoti Makgilio universitete. 1949 m. su Montrealio komanda tapo Grey Cup nugalėtoju. Už Montrealio komandą iš viso sužaidė 30 varžybų. 1951-1955 m. vėl žaidė už Winnipeg Blue Bombers, 1953 m. dalyvavo Grey Cup finale. Baigęs karjerą studijavo Manitobos universitete, buvo įvairių asociacijų ir federacijų tarybų narys. 1987 m. už nuopelnus Manitobai įtrauktas į šlovės galeriją. Mirė 1986 m. spalio 21 d. Vinipege.
Svetus
Svetus – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, apie 4 km į šiaurės rytus nuo Daugų. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,93 km, plotis – iki 0,71 km. Altitudė 132,6 m. Krantai daugiausia žemi, vietomis pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Pakrantės miškingos. Šiaurėje išteka Niedulės intakas Svetus (Varėnės baseinas).
Šalia Svetaus šiaurinių krantų įsikūrę Kančėnai, į pietus – Doškonys. Šiaurine pakrante eina kelias.
thumb|left|240px|Svetus nuo Kančėnų
Pjūkladantinės
Pjūkladantinės (Alepisauridae) – gelmiažuvių (Aulopiformes) šeima. Kūnas iki 2 m ilgio. Paplitusios visuose vandenynuose, išskyrus poliarines jūras. Nugarinis pelekas labai ilgas, susidedantis iš 41-44 spindulių. Apie šių žuvų biologiją žinoma nedaug.
Šeimoje yra 1 gentis ir 2 rūšys.
Vabalių ežeras
Vabalių ežeras arba Svaicingis – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, apie 6 km į rytus nuo Nemunaičio, 1 km į vakarus nuo Meškasalio. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,9 km, plotis iki 0,5 km. Altitudė 126,8 m. Giliausia ežero vieta – 20,5 m. Centrinėje dalyje ežeras susiaurėja, šiaurinėje dalyje yra 0,13 ha sala. Krantai vidutinio aukščio, šiaurės vakaruose aukšti, daugiausiai apaugę siauru medžių ruožu. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Iš pietų prieina Vabalių miškas. Ežeras nenutekantis, priklauso Ilgio ežero baseinui.
Prie Vabalių ežero yra Valėniškių ir Vabalių kaimai.
Ežeras priklauso karpininkų klubui. Yra įleista daug didelių karpių. Ežere nuo 2007 m. vykdoma licencinė (limituota) karpių žūklė. 2007 m., 2010 m. ir 2015 m. atlikti ežero ichtiologiniai tyrimai parodė didėjančius žuvų išteklius ežere, ypač karpių ir lynų.
Hans Stacey
Hansas Steisi (Hans Stacey; g. 1958 m. kovo 9 d.) – Nyderlandų lenktynininkas, Dakaro ralio nugalėtojas. 1991 ir 1992 m. laimėjo Olandijos ralio čempionatą Mitsubishi Galant VR4 automobiliu, 1997 ir 2001 m. Subaru Impreza automobiliu. Dalyvavo įvairiuose kituose Europos raliuose.
Nuo 2004 m. Hansas Steisi dalyvauja Dakaro ralyje, sunkvežimių kategorijoje. Pradžioje buvo DAF komandos narys, o 2007 m. perėjo į MAN, su kuria laimėjo ralį.
Moterų šachmatų olimpiada
|thumb|right|400px|40-oji Šachmatų Olimpiada 2012 m. [[Stambulas | Stambule]] Moterų šachmatų olimpiada – tarptautinės komandinės moterų šachmatų varžybos, vykstančios FIDE narių valstybėse, ar teritorijose.
Moterų šachmatų olimpiados, kurias organizuoja FIDE, vyksta nuo 1957 m. Olimpiadoje dalyvauja nacionalinės šalių moterų šachmatų komandos, kurios kovoja dėl aukso, sidabro ir bronzos medalių. Pagrindinis prizas – Veros Menčik Taurė, kuri yra pereinama: laimėjusioji komanda gali ją pas save laikyti tik iki sekančios olimpiados, o po to ji perduodama komandai sekančios olimpiados nugalėtojai.
Istorija
Iš pradžių mačai vykdavo prie dviejų lentų. Komandos sudėtis – 2 pagrindinės žaidėjos ir viena atsarginė. Nuo 1976 m. – mačai žaidžiami prie trijų lentų – 3 pagrindinės žaidėjos ir viena atsarginė. Nuo 2008 metų mačai žaidžiami prie keturių lentų – 4 pagrindinės ir viena atsarginė žaidėjos. Žaidėjos turi būti registruotos FIDE, kaip komandiruojančiosios federacijos narės. 1963–1972 moterų šachmatų olimpiados vykdavo kas 3 metai, nuo 1972 – kas 2 metai. Nuo 1976 metų moterų olimpiados vyksta kartu su vyrų olimpiadomis – vienoje vietoje ir tuo pačiu laiku. Varžybose komanda žaidžia prieš kitą komandą. Iki 1976 m. varžybos prasidėdavo pogrupiuose, o po to komandos buvo atrenkamos į grupes – tik į finalinę grupę patekusios komandos kovodavo dėl komandinių prizinių vietų. Augant komandų skaičiui nuo 1976 varžyboms vykdyti pradėta naudoti Šveicariškoji sistema.
Šachmatų olimpiadų augimas
Šachmatų olimpiadose dalyvauja beveik visos stipriausios pasaulio šachmatininkės, tame tarpe, buvusios ir dabartinės pasaulio čempionės. Moterų šachmatų olimpiados populiarėja: 1957 m. olimpiadoje dalyvavo 21 komanda, 1974 – 26 komandos, 1980 – 42, 1986 – 49, 1992 – 62, 2002 – 91, 2012 - 127, 2016 -134, o 2018 - 151 komandos.
Moterų šachmatų olimpiadų prizininkės
Daugiausia pirmųjų vietų yra iškovojusi Sovietų Sąjunga – devynerias. Po 2018 m. olimpiados 6-ias olimpiadas buvo laimėjusi Kinija, 4-ias - Gruzija, tris - Rusija, dvi Vengrija, po vieną - Rumunija, JAV, Izraelis ir Ukraina.
Prizininkės taip pat iškovoja teisę žaisti sekančiame pasaulio moterų komandiniame šachmatų čempionate.
Lentelė 1. Šachmatų olimpiadų vykdymo vieta ir komandos prizininkės bei pasiekti rezultatai. * 1976 m. Sovietų Sąjunga, ir kitos komunistinės šalys dėl politinių priežasčių nedalyvavo olimpiadoje.
Lietuva moterų šachmatų olimpiadose
Lietuvos moterų komanda moterų šachmatų olimpiadoje debiutavo 1992 m. Maniloje. Lietuvos komaną sudarė: Kamilė Baginskaitė – 1-oji lenta, Renata Turauskienė – 2-oji lenta, Rita Dambravaitė – trečioji lenta ir Asta Dambravaitė – atsarginė. Pirmasis startas buvo sėkmingas: komanda pirmojo rato mače nugalėjo Italiją 3:0. Galutinėje įskaitoje Lietuva tarp 62 komandų užėmė 16 vietą. Individualiai geriausiai pasirodė Kamilė Baginskaitė 9½ taško iš 13 galimų. Sėkmingai pasirodė ir atsargine registruota Asta Dambravaitė – 6½ taško iš 10 galimų. Sužaidus keturiolikoje olimpiadų aukščiausia Lietuvos moterų rinktinės užimta vieta - 12-oji. (2016 m.) Iki 2018 m.(imtinai) Viktorija Čmilytė prie 1-os lentos yra iškovojusi du aukso medalius (2000 ir 2004 m.), o Deimantė Daulytė - vieną bronzos medalį prie antros lentos (2016 m.).
Nikolajus Zubovas (1832)
Nikolajus Zubovas (, 1832 m. rugpjūčio 29 d. – 1898 m. gruodžio 12 d.) – grafas, Platono Zubovo brolio Dmitrijaus Zubovo (1764–1836) ir kunigaikštytės Praskovjos Viazemskajos vaikaitis, Aleksandros Olsufjevaitės-Zubovienės vyras, Alinos, Marijos, Dmitrijaus ir Vladimiro Zubovų tėvas.
Valdos
Iš tėvo Nikolajaus Zubovo paveldėjo dvarus Gubernijoje, Ginkūnuose, Šiauliuose, Mirskiškėje. Daugelį dvarų perstatė ir išplėtė, juose įkūrė naujas, arba atgaivino dar Antano Tyzenhauzo įsteigtas įmones. Nusipirkęs Lepšių kaimo dalį, jame įsteigė dvarą, pavadinęs jį savo žmonos Aleksandros vardu Aleksandrija. Pastatė Didždvario rūmus Šiauliuose.
Veikla
Spaudos draudimo metais rėmė spaudos lietuvišku šriftu gabenimą iš Rytprūsių, jo dvarai tapo spaudos paskirstymo punktais.
Tiungas
Didžiausi intakai: Čimdikjanas, Džipa.
Tiungas laivuojamas 273 km nuo žiočių. Užšąla nuo spalio iki gegužės.
Moterų šachmatų olimpiada
Komanda prieš komandą
Lentelė 3. Lietuvos komandos atskirų susitikimų rezultatai prieš varžovių komandas.
Lietuvos šachmatininkių asmeninis indėlis
Lentelė 4. Individualūs pasirodymai.
Liublino technikos universitetas
Liublino technikos universitetas  – valstybinė aukštoji mokykla Liubline, Lenkijoje. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinge jis užima 46 vietą, tuo tarpu pasaulio reitinguose – 2005 (pagal pasaulinį Webometrics Ranking of World Universities 2013 m. reitingą).
Vakarinė inžinerijos mokykla buvo įkurta Liubline 1953 m. gegužės 13 d. 1965 m. mokykla gauna Aukštojo mokslo ministerijos leidimą vykdyti ir dienines studijas, taip pat magistro pakopoje, pakeisdama savo pavadinimą į Aukštąją inžinerijos mokyklą. 1977 m. mokykla gauna technikos universiteto statusą.
Mirbat SC
„Mirbato“ klubas arba „Mirbat SC“ – Omano futbolo klubas iš Mirbato.
Istorija
Klubas užsiima ne tik futbolu, bet ir kitomis sporto šakomis.
Futbolo komanda žaidžia elito divizione.
Baltasis kvebrachas
Baltasis kvebrachas (Aspidosperma quebracho-blanco) – stepukinių (Apocynaceae) šeimos kvebrachų (Aspidosperma) genties medžių rūšis.
Mediena geltonos ochros spalvos. Ryškiai skiriasi kietmedis ir šerdis.
Auga šiaurės Argentinoje ir Brazilijoje. Nemaišytinas su kitais quebracho, kurie priklauso anakardinių šeimai. Mediena plačiai naudojama pramonėje.
thumb|left|220px|Vaisiai, žiedai, lapai
Krantinė
miniatiūra|right|250px|Krantinė Klaipėdos uoste Ši sąvoka gali reikšti:
Serge Gainsbourg
Serge Gainsbourg (tikrasis vardas Lucien Ginsburg 1928 m. balandžio 2 d. – 1991 m. kovo 2 d.) – žydų kilmės prancūzų atlikėjas, kompozitorius, dainų tekstų autorius, režisierius. Nors dėl stilių įvairovės, jį sunku priskirti kuriai nors vienai muzikinei srovei, Gainsbourg laikomas vienu įtakingiausių visų laikų populiariosios muzikos kūrėjų. Atlikėjo dainų tekstuose dominuoja metaforos, užslėptos prasmės, žodžių žaismas; jo kūrybos supratimas yra apsunkintas dėl to, kad tikslūs vertimai į kitas kalbas yra neįmanomi.
Garsėjo itin originaliais, kontroversiškais ir daugiaprasmiais dainų tekstais, skandalingais poelgiais ir meilės romanais su įžymiomis moterimis. Visą gyvenimą labai daug rūkė, savo mėgstamiausių Gitanes cigarečių, ir piktnaudžiavo alkoholiu, ypač paskutiniaisiais gyvenimo metais.
1965 m. Liuksemburgo atstovė France Gall su jo parašyta daina Poupée de cire, poupée de son laimėjo Eurovizijos dainų konkursą. Tai buvo pirmoji ne baladės tipo daina nugalėjusi konkurse bei 2005 m. išrinkta į geriausių visų laikų Eurovizijos kūrinių keturioliktuką. Skandalą sukėlė regio ritmu perdainuotas Prancūzijos himnas Marselietė su nuo oficialios versijos besiskiriančiu tekstu. Garsiausias jo kūrinys – meilės daina Je t'aime... moi non plus. Šios dainos pirmoji versija, įrašyta su Brigitte Bardot ir jai skirta, nebuvo išleista. Iš naujo su Jane Birkin įrašyta daina buvo uždrausta daugelyje valstybių dėl akivaizdžiai erotinio turinio.
S. Gainsbourg ir anglų aktorės Jane Birkin duktė – Charlotte Gainsbourg, kino aktorė, apdovanota Auksine palmės šakele Kanų kino festivalyje už vaidmenį Lars von Trier filme Antikristas.
2010 m. jo gyvenimo motyvais sukurtas Prancūzų kino filmas ''Gainsbourg'as. Didvyriškas gyvenimas (Gainsbourg (Vie héroïque)'').
Konventas (popkultūra)
Konventas, dar žinomas žargonu con – renginys, kuriame susirenka tam tikrų filmų, televizijos programų, komiksų knygų, stalo ir kompiuterinių žaidimų ar apskritai pramogų srities žanrų, tokių kaip mokslinė fantastika, anime ir manga, gerbėjai ir mėgėjai. Konventuose skaitomos paskaitos, vyksta praktikumai, susitikimai, viktorinos, diskusijos, rengiami knygų pristatymai, koncertai, rodomi filmai ir spektakliai, žaidžiami įvairūs žaidimai (vaidmenų, stalo, MtG, miniatiūrų ir kt.), rengiami įvairūs konkursai (literatūros, dailės, cosplay). Gerbėjai pažindinasi su įvairių industrijų sričių specialistais, įžymybėmis ir bendraminčiais. Kai kuriuose suvažiavimuose pasitaiko komercinių renginių.
Mėgėjų konventus paprastai, nesiekdami pelno, organizuoja patys gerbėjai, vis dėlto ne gerbėjų organizuojami konventai, skirti sutraukti gerbėjus, dažnai yra komerciškai suinteresuoti į pelno gavimą. Daugelyje tokių konventų teikiami apdovanojimai susijusiose žanrų srityse, pvz., „Hugo“ premija teikiama pasaulinio mokslinės fantastikos konvento „WorldCon“ metu nuo 1953 m.
Činandegos departamentas
Činandegos departamentas  – departamentas šiaurės vakarų Nikaragvoje, Ramiojo vandenyno pakrantėje ir Hondūro pasienyje. Administracinis centras – Činandega.
Geografija
Departamento paviršius kalnuotas, vakaruose pereina į žemumą, o rytuose – į plynaukštę. Šiaurės rytuose yra Fonsekos įlankos skalaujamas pusiasalis, kuriame stūkso Kosiguinos ugnikalnis. Departamento teritorijoje stūkso aukščiausias šalyje San Kristobalio ugnikalnis (1745 m). Hondūro pasienyje yra didelė, pelkėta Estero Realio delta.
Administracinis suskirstymas
Činandegos departamentas administraciškai padalintas į 13 savivaldybių:
Potvyninės jėgos
thumbnail|300px|1 pav.: [[Shoemaker-Levy|Kometa Shoemaker-Levy 9 1994 m. po suskilimo dėl Jupiterio potvyninių jėgų.]] Potvyninė jėga – antrinis gravitacinės jėgos efektas. Ji kyla dėl netolygaus gravitacinės jėgos pasiskirstymo per kūną (artimoji pusė kitam kūnui veikiama stipresnės jėgos nei tolimoji pusė).
Dangaus mechanikoje sąvoka 'potvynio jėga' nurodo situaciją, kai vieną kūną ar jo dalis (pvz., Mėnulį ar vandenyną) veikia kito kūno gravitacinė jėga (pvz., Žemės). Taip pat vyksta trikdymas, kai tą kūną veikia ir trečio kūno gravitacija (pvz., Mėnulio, kalbant apie vandenyno potvynius ar Saulės, kalbant apie Mėnulį). Trikdančioji jėga tokiais atvejais vadinama potvynine jėga.
Paaiškinimas
thumb|left|260px|2 pav.: Mėnulio [[gravitacija|gravitacijos diferencialinė vektorinė erdvė Žemės paviršiuje (kartu su analogiška, tačiau silpnesne Saulės diferencialine jėga) yra žinoma kaip potvynių jėga. Tai yra pagrindinis potvynių ir atoslūgių egzistavimo mechanizmas, paaiškinantis ekvipotencinius pūpsnius ir atsakingas už du potvynius per dieną. Šiame pavyzdyje Mėnulis yra arba kairėje arba dešinėje Žemės (centre) pusėje. Išorinė vektorių kryptis kairėje ir dešinėje rodo, kad Mėnuliui esant zenite (arba nadyre), jo trikdančioji jėga sumažina Žemės trauką; bei vidinė vektorių kryptis viršuje ir apačioje rodo, kas Mėnulis yra 90 laipsnių kampu nuo zenito, jo trikdantis efektas sustiprina Žemės trauką.]]
Kai pirmą kūną (K1) veikia antro kūno (K2), K2 gravitacinis laukas gali labai smarkiai skirtis ant K1 tarp pusės, nukreiptos į K2 ir priešingos jai. 2 paveikslėlis rodo diferencialinę kūno (K2) gravitacijos jėgą, veikiančią kūną (K1). Šios vadinamosios potvyninės bangos sukelia abiejų kūnų įtempimus ir gali juos deformuoti ar netgi, ekstremaliais atvejais, išdraskyti juos. Rošė riba yra atstumas nuo planetos, kuriame potvyninės jėgos sunaikintų kūną, mat gravitacinės planetos jėgos viršija kūno dalelių tarpusavio trauką. Tokie įtempimai nenutinka esant pastoviam gravitaciniam laukui, kadangi tokiu atveju abu kūnai tiesiog įgyja vienodą vienakryptį pagreitį.
Potvyninių jėgų poveikis
thumbnail|300px|3 pav.: [[Saturno žiedai yra tarp jo mėnulių orbitų. Potvyninės jėgos neleidžia žiedų medžiagai jungtis dėl gravitacinės jėgos taip suformuojant naujus mėnulius. ]]
Kūnui, veikiamam potvyninių jėgų, sukimosi kinetinė energija dėl vidinės trinties disipuoja į šiluminę energiją. Potvyninis šildymas sukuria dramatiškas vulkaninės kilmės pasekmes Jupiterio mėnulyje Ijo. Potvyninių jėgų itampa taip pat sukelia kasmėnesinius Mėnulio drebėjimus.
Potvyninės jėgos sukuria vandenynų sroves, kurios perneša šiluminę energiją link ašigalių, taip įtakodamos pasaulinę temperatūrą. Mokslininkai spėja, kad potvyninių jėgų sukuriamų potvynių harmoninių svyravimų variacijos gali daryti įtaką klimato pokyčiams.
Potvyninės jėgos yra labai pastebimos prie mažų didelės masės kūnų, kaip kad neutroninės žvaigždės ar juodosios skylės, kur jos yra atsakingos už „spagetifikaciją“.
Kalesninkai (Alovė)
Kalesninkai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 14 km nuo Venciūnų.
Feliksas Palubinskas
Feliksas Palubinskas (g. 1935 m. kovo 15 d. Baganskuose, Kazlų Rūdos savivaldybėje) – vadybininkas, profesorius, JAV lietuvių ir Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Lankė Garankščių kaimo pradinę mokyklą, baigė Kempteno (JAV) lietuvių gimnaziją. 1964 m. Ilinojaus universitete įgijo rinkodaros daktaro laipsnį, 1957 m. De Paul universiteto vadybos bakalauras, 1959 m. vadybos magistras.
1963–1992 m. JAV universitetų profesorius, vadovavo katedrai bei fakultetui. Daugelio mokslinių straipsnių ir pranešimų autorius. Dalyvavo ateitininkų, Amerikos lietuvių bendruomenės, VLIK'o veikloje. 1992 m. grįžo į Lietuvą, visuomeniniais pagrindais dirbo Lietuvių katalikų mokslų akademijoje. Pagal jo parvežtą JAV Informatikon Agency finansuojamą universitetinę vadybos programą mokėsi 220 Lietuvos dėstytojų, doktorantų, verslo atstovų. 1999 m. spalio 20 d. suteiktas Kauno technologijos universiteto garbės daktaro vardas.
1996–2000 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos valdybos narys. 1996–2000 m. Seimo narys, Seimo vicepirmininkas.
Nuo 2000 m. dirba avininkystės ūkyje Mankūnėliuose.
Žmona Saulė. Turi penkis vaikus: Liną, Gintą, Kovą, Mildą ir Aidą.
Ražiškiai
Ražiškiai  – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, į rytus nuo Garliavos, prie Maišio ir Jiesios upių bei Garliavos I tvenkinio. Praeina kelias.
Bengalijos sultonatas
Bengalijos sultonatas – Indijos subkontinento valstybė, gyvavusi XIV–XVI a. istorinėje Bengalijoje.
Ražiškiai
miniatiūra|200px|left|Ražiškių laukai miniatiūra|200px|left|Įmonė prie kelio
Istorija
Ražiškiuose nuo 1939 m. kurį laiką gyveno rašytojas Kazys Boruta. Išlikusi sodyba – kultūros paveldo objektas.
Bengalijos sultonatas
Įkūrimas
Prielaidos sultonato atsiradimui susidarė dar XIII a., kuomet Bengalija buvo prijungta prie Delio sultonato, ir čia suformuotas atkiras administracinis vienetas. Bengalija buvo viena turtingiausių sultonato teritorijų, ir iš čia kilo Khildži dinastija. Po vieno žymiausių Delio sultonų Muhammad bin Tughlaq (1325–1351) mirties sultonatas patyrė dezintegraciją, ir tai sudarė galimybes politiškai atsiskirti stipriausiems regionams. Bengalijoje tai atsitiko 1352 m., į valdžią atėjus vietinei Iljų dinastijai (1352–1487). Jos įkūrėjas buvo Iljas Šachas, iš pradžių valdęs nedidelę vietovę aplink Lakhnauti, suvienijo visą Bengalijos žemumą.
1352-1540 m.
Didžiausias sultonato suklestėjimas siejamas su 1494 m. prasidėjusia Husain Šahi dinastija. Pastarosios įkūrėjas Alauddin Hussain Shah (1494–1519) laikomas vienu iš didžiausių Bengalijos valdovų, nes jo valdymas siejamas su kultūriniu pakilimu ir Bengalijos invazija į Kamarupą, Kamatą, Orisą, Džadžnagarą. Valdant paskutiniajam Husain Šahi valdovui pasirodė pirmieji europiečių pirkliai – portugalai.
Vėlyvasis laikotarpis
Tuo pat metu (apie 1540 m.) Delyje į valdžią atėjo puštuniška Suri dinastija. Didžiausias jų valdovas Šer Šachas (1540–45 m.) sukūrė milžinišką imperiją Šiaurės Indijoje, į ją laikinai įjungdamas ir Bengaliją. Tačiau jam mirus Bengalijos sultonatas vėl trumpam iškovojo nepriklausomybę: iš pradžių valdant Muhamad Šahi (1545-64 m.), o vėliau – afganiškos kilmės Karani (1564-76) dinastijoms.
Šios bandė priešintis Mogolų agresijai, tačiau Mogolų valdovas Akbaras galiausiai užėmė Sultonatą ir pavertė ją savo imperijos provincija – Bengalijos subahu.
Otvockas
Istorija
thumb|left|250px|Stotis Miestas minimas jau nuo XV a., tačiau tikram ekonominiam vystymuisi postūmį XIX a. antroje pusėje suteikė pro čia nutiestas geležinkelis, sujungęs su Varšuva. Otvockas greitai tapo populiariu priemiesčiu ir kurortine vietove. Čia lankėsi rašytojas Vladislavas Reimontas, politikas Jozefas Pilsudskis ir kitos įžymybės. 1916 m. suteiktos miesto teisės. 1936 m. buvo elektrifikuota geležinkelio linija į sostinę. II Pasaulinio karo metu Otvocke veikė žydų getas. Ypač pasižymėjo žydų gelbėtoja Irena Sendler.
1958 m. priemiestyje atidaryta pirmoji Lenkijoje atominė elektrinė (pirmasis reaktorius Ewa). 1974 elektrinė buvo išplėsta, pastatant 2-jį reaktorių Maria.
Santa Rita (Venesuela)
Santa Rita  – miestas šiaurės Venesueloje, Aragvoje, Marakajaus aglomeracijoje, prie Turmero upės ir Valensijos ežero. Fransisko Linares Alkantaros savivaldybės centras. Praeina Karakaso–Valensijos plentas. Yra dvi bažnyčios, muziejus, Karabobo universiteto filialas.
Istorija
Santa Rita savivaldybės statusą gavo 1997 m.
Karolis XVI Gustavas
Biografija
thumb|left|150px|Karolio XVI Gustavo žmona Silvija Zomerlat Kilęs iš Bernadotų dinastijos. Tėvas Vesterboteno kunigaikštis princas Gustavas Adolfas 1906–1947 m.), motina princesė Sibilė iš Saksų-Koburgų dinastijos (1908–1972 m.) Jauniausias šeimoje ir vienintelis sūnus. Tėvas žuvo aviakatastrofoje prie Kopenhagos 1947 m. sausio 26 d. 1950 m. paskelbtas sosto įpėdiniu.
Šeima
Žmona karalienė Silvija, vaikai Vestergotlando kunigaikštytė princesė Viktorija (g. 1977 m.), Vermlando kunigaikštis princas Karolis Pilypas (g. 1979 m.) ir Helsinglando bei Gestriklando kunigaikštytė princesė Madeleinė (g. 1982 m.)