cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Latvijos administracinis suskirstymas
2021 m. liepos 1 d. įsigaliojo naujas Latvijos administracinis suskirstymas. Dalis iš buvusių 109 savivaldybių sujungta į stambesnes ir iš viso veikia 43 savivaldybės. 7 miestai turi valstybinės reikšmės statusą ir yra atskiros savivaldybės, vadinamos valstybiniais miestais (valstspilsēta).
Valstybiniai miestai
miniatiūra|525x525px|Latvijos administracinis suskirstymasJekabpilis, Valmiera ir Uogrė turi valstybinio miesto statusą, bet neturi atskiros savivaldybės.
BW
BW gali reikšti:
2017 m. Nobelio premijos laureatai
2017 m. Nobelio premija skirta šiems asmenims:
Arlonas
Arlonas, pagal čia rastus antikinius archeologinius radinius yra seniausias Belgijos miestas (tačiau pagal išlikusius dokumentus, seniausias − Tongerenas). Romėnų termomis miestiečiai naudojosi dar ir viduramžiais, kai miestą valdė grafai ir markgrafai Limburgai. Markgrafo titulą turėjo ir Ričardas I Liūtaširdis, kuris iš Arlono pilies patraukė į Kryžiaus žygį.
XVI−XVIII a. Arlonas buvo karo epicentre tarp prancūzų ir ispanų. Šie karai sunaikino visą buvusį turtingą Arlono architektūrinį palikimą.
Stambiausia šių dienų Arlono gamykla yra šokolado fabrikas Ferrero Rocher.
Antanas Juknevičius
Antanas Juknevičius:
NGC 55
thumb|220px|NGC 55
NGC 55 (arba Caldwell 72) – galaktika, esanti Skulptoriaus žvaigždyne. Nuo Žemės nutolusi apie 6,5 milijono šviesmečių, jos regimasis ryškis – 7,8.
NGC 55 galaktiką būdamas Australijoje 1826 m. rugpjūčio 4 d. aptiko škotų astronomas James Dunlop. 1847 m. į savo katalogą ją įtraukė John Herschel (pažymėjo kaip h 2315). Į „General Catalogue“ įtraukta 1864 m. (kaip GC 27).
NGC 55 laikoma Magelano tipo galaktika. Šis galaktikų tipas pavadintas pagal Didžiojo Magelano Debesies galaktiką – nykštukinę Paukščių Tako palydovę. Teigiama, kad tai tarpinis galaktikų tipas tarp netaisyklingųjų galaktikų ir nykštukinių spiralinių galaktikų. Morfologiniu požiūriu NGC 55 atrodo labai panaši į Didįjį Magelano Debesį, tačiau už jį mažesnė, be to, matoma iš šono. Paprastai ši galaktika priskiriama Skulptoriaus grupei. Visgi Mario Mateo 1998 m. ją priskyrė Vietinei galaktikų grupei.
Teigiama, kad palankiausios sąlygos stebėti šią galaktiką yra pavasarį Pietų pusrutulyje. Iš Šiaurės pusrutulio pietinių platumų NGC 55 galima stebėti rudenį. Galaktika matoma pro žiūronus (jei dangus pakankamai tamsus).
Alex Morgan
Alex Morgan (g. 1989 m. liepos 2 d.) – JAV futbolininkė, žaidžianti puolėjos pozicijoje JAV klube „Orlando Pride“.
Nuo 2010 m. žaidžia JAV nacionalinėje rinktinėje. 2012 m. ir 2016 m. olimpinių žaidynių dalyvė.
2015 ir 2019 m. su JAV rinktine tapo pasaulio čempione.
Surguškė
Surguškė (arba Surguškės, Surguškiai) – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Inturkės, prie Ažuožerių kaimo.
Istorija
1701 m. Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje minima Surgutiškė tapatintina su dab. Surguške, 1702 m. užrašyta Surguszki.
2017 m. pabaigoje mirė paskutinis nuolatinis gyventojas Vytautas Petras Ryliškis.
BV
BV gali reikšti:
Bolonijos Sant'Agata
Bolonijos Sant’Agata  – miestas šiaurės Italijoje, Emilijos-Romanijos regione. Miestas žymus dėl jame įsikūrusios automobilių gamintojos Lamborghini būstinės.
Miestui vardas duotas nuo jo globėjos Šv. Agotos.
Graužės V tvenkinys
Graužės V tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kauno rajone, Noreikiškių gyvenvietės vakarinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Vėžpievio intakas, Nemuno baseinas) 0,04 km nuo jo įtekėjimo į Graužės IV tvenkinį. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,13 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 64 m. Krantai aukštoki, ištisai apaugę medžiais. Aplinkui plyti pievos. Priešsroviui iškart telkšo Graužės VI tvenkinys.
Magazinas
miniatiūra|250px|right|XIX a. pab. magazinas [[Kriūkai|Kriūkuose, Šakių raj.]] thumb|miniatiūra|250px|right|[[Subačius|Subačiaus magazinas]]
Žankiškiai
Istorija
1693 m. minimas Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje.
Magazinas
Lietuvoje buvusių dvarų sodybose, miesteliuose tebestovi išlikusių XIX a. mūrinių magazinų ar jų liekanų, dalis jų įtraukti į Kultūros vertybių registrą: Laužemės dvare, Pašvitinyje, Sedoje, Veliuonoje, Raguvėlės dvare, Salamiesčio dvare, Paežerių dvare, Kriūkuose, Žiežmariuose.
Istorija
Magazinai buvo žinomi dar senovės Graikijoje ir senovės Romoje. Nuo XVI a. buvo steigiami Italijos valstybėse, vėliau – Prancūzijoje, Prūsijoje ir kitur, nuo 1722 m. – Rusijos imperijoje.
Ankstyvaisiais laikais magazinai buvo naudojami kaip kariniai sandėliai kariuomenėms aprūpinti maistu ir pašarais. Karinių pajėgų maisto aprūpinimo ir tiekimo sistema taikos ir karo metu kūrėsi lygiagrečiai su nuolatinių armijų atsiradimu. Jų paskirtis buvo sulaikyti kareivius (eilinius, grenadierius, dragūnus, reiterius, husarus, jūrininkus ir kt.) nuo dezertyravimo iš kariuomenės dėl blogo maitinimo, sumažinti plėšimus dėl maisto trūkumo. Be to, normuotų maisto davinių skirstymas atsižvelgiant į karinių formuočių dydžius leido išvengti beprasmiško produktų švaistymo. Magazinai, kaip ir ginklų arsenalai, buvo kuriami tvirtovėse, kurios tapo karo veiksmų centrais. Karo laivynuose magazinus sukurdavo atitarnavusiuose laivuose, pvz. 1827 m. tam tikslui įrengtas rusų burlaivis „Trys Hierarchai“ Kronštato įlankoje. Karo metais fronto užnugaryje, prie svarbių kryžkelių, stočių buvo statomi laikinieji magazinai. Kariniuose magazinuose buvo sukuriamos maisto, pašarų, vaistų, amunicijos būtinosios atsargos.
Rusijos imperijoje dvarams ir vienuolynams įsakyta steigti magazinus nuo 1761 m. Vakarų Europoje magazinai išnyko XIX a. įdiegus valstybės paskolas, o Rusijoje dar laikėsi ir XX a. pirmaisiais dešimtmečiais.
Lietuvoje
Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje pirmuosius magazinus XVIII a. viduryje ir vėliau kūrė privatūs dvarai. Po Abiejų Tautų Respublikos padalijimo juos buvo įsakyta steigti Rusijos valdžios nurodymu. Valstybinėse žemėse jie pradėti steigti 1796 m., valstybiniuose dvaruose – 1799 m. Tačiau badmečiai valstiečių XIX a. viduryje neaplenkdavo, nes savivaliaudavo dvarininkų paskirti magazinų prižiūrėtojai, juos ištuštindavo pražygiuojanti kariuomenė. Magazinuose būtinų sukaupti grūdų normos buvo įvairios. Jų kiekiai skyrėsi privačiuose dvaruose, o valstybinėse žemėse sudarė 1/20 rugių ir 1/25 – miežių metinio derliaus. Atsargas tikrino valdžios siunčiami revizoriai.
BN
BN gali reikšti:
Magazinas
Lietuvoje
Vien Kauno gubernijoje 1861 m. buvo daugiau kaip 1170 magazinų. Po baudžiavos panaikinimo reformos, kai dvarininkai paleido valstiečius be žemės, grūdų atsargų sandėlių pradėjo mažėti, dauguma perėjo valsčių pareigūnų žiniai. Per Pirmąjį pasaulinį karą, vokiečių okupacijos metais (1915–1918 m.), magazinus nustota naudoti pagal paskirtį.
BN
bn gali reikšti:
BR
BR gali reikšti:
Br gali reikšti:
IO
IO gali reikšti:
Io gali reikšti:
io gali reikšti:
Livintų geležinkelio stotis
Livintų geležinkelio stotis – geležinkelio stotis Livintų kaime, į šiaurės vakarus nuo Kaišiadorių. Praeina Vilniaus–Klaipėdos geležinkelis. Stotyje dvikelis geležinkelis iš Kaišiadorių pereina į vienkelį ir taip tęsiasi iki Jonavos, kur vėl išplatėja iki dviejų kelių. Atkarpa tarp Kaišiadorių ir Livintų yra ypatinga tuo, kad tai vienintelis dviejų kelių tarpustotis Lietuvoje, kuriame traukinius galima leisti abiem kryptimis abiem keliais. Keleiviniai traukiniai nestoja.
Istorija
Stotis įkurta XX a. Nuo 2005 m. keleiviniai traukiniai stotyje nesustoja. 2020 m. Lietuvos vyriausybė nusprendė Livintų stotį 2023 m. uždaryti, o tarpstotyje Livintai–Gaižiūnai įrengti dvikelį ruožą, taip gerinant traukinių prasilenkimą.
BG
BG gali reikšti:
bg gali reikšti:
B.G. gali reikšti:
Keivai
thumb|255px|Keivų reginys
Keivai  – kalvagūbris Rusijos šiaurės vakaruose, Murmansko srityje, Kolos pusiasalyje, į rytus nuo Umbo ežero. Ilgis apie 200 km. Didžiausias aukštis 398 m (Jagelurtos kalnas). Susidaręs iš kianitinių ir žėručio skalūnų (vietomis yra pegmatitinių intruzijų).
Yra granato (almandino), kianito, staurolito telkinių (vieni didžiausių pasaulyje). Amazonito, kvarco, žėručių bei ličio, berilio ir retųjų metalų (cezio, itrio) rūdų gavyba.
Nijolė Prascevičienė
(g. 1951 m. balandžio 5 d. Šiauliuose) – Šiaulių smuiko pedagogė, politikė.
Biografija
Nuo 1971 m. Šiaulių 1-osios muzikos mokyklos mokytoja. 1992–2008 m. grojo Šiaulių miesto simfoniniame orkestre, vėliau kameriniame orkestre.
Organizuoja nemažai renginių, konkursų ir seminarų: tarptautiniai jaunųjų stygininkų seminarai „Skambančios stygos“ (viename iš jų pamokas vedė prof. Zakharas Bronas), tarptautiniai Sauliaus Sondeckio konkursai, tarptautiniai kamerinių ansamblių festivaliai-konkursai „Fiori musicali“, muzikiniai projektai-koncertų ciklai „Vaikai-vaikams“, „Tėvynė tavyje“, „Vasaros stovyklos gabiems vaikams“, Baltijos šalių jaunųjų atlikėjų koncertai.
Šv. Kazimiero ordino narė. Šiaulių miesto kultūros tarybos pirmininkė.
Rudra (grupė)
„Rudra“ – Singapūro metalo muzikos grupė. Jų atliekama muzika dažniausiai įvardijama kaip vediškasis metalas, kuris savyje apjungia juodojo ir mirties metalo ritmus, indiškos muzikos elementus bei sanskrito šlokas.
Grupė įkurta 1992 m. ir pradžioje buvo užrašoma kaip „Rudhra“. Pavadinta vedinio dievo Rudros garbei. Plačiau išgarsėjo 1997 m., o kitais metais išleido debiutinį albumą. „Rudra“ 2005 m. koncertavo Singapūre, Tailande, Indonezijoje, Indijoje, 2007 m. – JAV.
Graužės VI tvenkinys
Graužės VI tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kauno rajone, Noreikiškių gyvenvietės vakarinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Vėžpievio intakas, Nemuno baseinas) 0,2 km nuo jo įtekėjimo į Graužės IV tvenkinį. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,12 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 64 m. Krantai aukštoki, plačiai apaugę medžiais ir krūmais. Į vakarus plyti pievos, rytinėje pakrantėje – gyvenamieji namai. Pasroviui iškart telkšo Graužės V tvenkinys, priešsroviui iškart – bevardis 0,2 ha dydžio tvenkinėlis.
Kees van Dongen
thumb|right|200px| Kesas van Dongenas 1923 m. Kesas van Dongenas (, piln., 1877 – 1968 m.) – XX a. olandų-prancūzų tapytojas ir grafikas. Fovistas.
Biografija
Kesas van Dongenas gimė 1877 m. sausio 26 d. Delfshavene, Nyderlanduose. Jo tėvas buvo aludaris. K. van Dongenas 1894-95 m. mokėsi Roterdamo dailės akademijoje. 1897 m. pirmą kartą apsilankė Paryžiuje, kuriame 1899 m. apsigyveno nuolat. Gyveno skurdžiai iki 1904 m., kada įvyko jo pirmoji personalinė paroda Volaro galerijoje. Jo pirmieji kūriniai buvo impresionistinės ir simbolistinės manieros.
1905 m. K. van Dongenas pradėjo tapyti fovistiniu stiliumi. Dalyvavo fovistų grupės parodoje 1905 m. Rudens salone. Nuo to laiko dailininkas sparčiai pradėjo garsėti. 1907 m. pasirašė sutartį su meno dileriu Kahnweiler, 1908 m. − su Bernheimu Jaunesniuoju. Įvyko kelios jo personalinės parodos Paryžiuje. Jo kūriniai 1908 m. eksponuoti Dresdene, 1909 m. − Maskvoje. Dailininkas susilaukė sėkmės už moterų portretus ir aktus, kurie dažnai buvo erotinio pobūdžio. 1913 m. iš Paryžiaus Rudens salono parodos vieną tokių paveikslų policija pašalino.
Po Pirmojo pasaulinio karo K. van Dongenas buvo garsus tarptautiniu mastu, bet jo erotiškų moterų paveikslai tapo pasikartojančiais ir banaliais. Laikoma, kad geriausi K. van Dongeno kūriniai sukurti iki 1920 metų. 1929 m. K. van Dongenas priėmė Prancūzijos pilietybę. Nuo 1959 m. gyveno Monake. Jo 90-mečiui pažymėti įvyko parodos Paryžiaus šiuolaikinio meno ir Roterdamo Boijmans Van Beuningen muziejuose. Be moterų portretų, jis yra nutapęs jūrinių peizažų ir Paryžiaus miesto vaizdų, kūrė litografiją. Kesas van Dongenas mirė 1968 m. gegužės 28 d. Monte Karle.
Paryžiaus Versalio parodų rūmai
Paryžiaus Versalio parodų rūmai  – universali parodų arena Paryžiuje, Prancūzijoje. Kompleksą sudaro 8 paviljonai, 2 auditoriumai ir 32 susirinkimų kambariai.
Istorija
2024 m. arenoje vyks 2024 m. vasaros olimpinių žaidynių stalo teniso, rankinio ir tinklinio varžybos.
Torensas
Torensas  – nenuotakus ežeras Australijoje, Pietų Australijos valstijoje, 345 km į šiaurę nuo Adelaidės. Telkšo tektoninės kilmės duburyje. Duburio ilgis 240 km, plotis 65 km. Plotas kinta priklausomai nuo sezono: žiemą (lietinguoju laikotarpiu) plotas pasiekia iki 5700 km², o vasarą beveik visas išdžiūsta, dubuo pasidengia druskos sluoksniu. Tačiau per paskutiniuosius 150 metų ežeras visą duburį užpildęs tebuvo vieną kartą.
1991 m. ežero dubuo įtrauktas į Torenso nacionalinį parką. Jo plotas 5677 km².
Ežerą 1839 m. atrado Edvardas Eiras. Pradžioje manyta, kad tai milžiniškas pasagos formos ežeras, užblokuojantis kelią į dykumą, tačiau 1858 m. A. Gregoris įrodė, kad tai keleto druskingų ežerų grandinė.
Olimpija (paveikslas)
thumb|right|260px| Ticiano „[[Urbino Venera“, apie 1538 m.]] Olimpija – vienas žymiausių prancūzų dailininko E. Manė (1832−1883) paveikslų.
Apie paveikslą
Paveikslą „Olimpija“ Eduaras Manė sukūrė 1863 m. ir jis buvo priimtas eksponuoti 1865 m. oficialioje Paryžiaus Salono parodoje, kurioje sukėlė skandalą. Publika buvo šokiruota tuo metu neįprasto, labiau plokštuminio vaizdavimo su neišreikštais objektų tūriais, paveikslas buvo laikomas neišbaigtu. Publika buvo įpratusi prie erotinių moters vaizdinių antikinės mitologijos motyvais, tačiau šokiruota, kai tokiame įvaizdyje natūralistiškai buvo pavaizduota paprasčiausia Paryžiaus mergina liesu kūnu. E. Manė paveiksle siužetiškai ir kompoziciškai sekė Vakarų dailėje nusistovėjusia tradicija vaizduojant moters aktą. Tiesioginis „Olimpijos“ šaltinis − garsusis Ticiano paveikslas „Urbino Venera“. E. Manė paveiksle suabsoliutintą Ticiano moters grožio idealą pakeitė Paryžiaus prostitute, moters ištikimybę simbolizuojantį šunį − nepriklausomumą simbolizuojančia kate, ir tarnaites, besirausiančias garderobo ar kraičio skrynioje − juodaode tarnaite, atnešusią gėlių tikriausiai nuo slapto gerbėjo. Paveikslas publikos galėjo būti priimtas kaip klasikinio siužeto parodija. Baltaodės moters sugretinimas su juodaode galėjo būti priimtas kaip scenos žemumo, seksualinio gyvuliškumo asociacija. „Olimpiją“ teko perkabinti parodos metu dėl grėsmės, kad jis bus publikos sugadintas.
„Olimpijai“ pozavo mėgstamas E. Manė modelis Viktorina Meran. Olimpijos vardą kaip pseudonimą tuo metu dažnai pasirinkdavo Paryžiaus prostitutės. Jau anksčiau E. Manė buvo sukėlęs skandalą su paveikslu „Pusryčiai ant žolės“, tačiau tai įvyko 1863 m. Atmestųjų salone. Skandalas akademijos organizuojamame svarbiausiame metų dailės renginyje iškėlė E. Manė vardą tarp to meto avangardiškai ir antioficioziškai nusiteikusių menininkų. Edgaras Dega pareplikavo E. Manė: „Dabar jūs esate garsus kaip Garibaldis“. Dailininką rėmė Šarlis Bodleras ir Emilis Zola. Paveikslas tapo vienu iš naujosios kartos dailininkų įkvėpimo šaltinių, demonstravo, kad drąsus šiuolaikinio gyvenimo vaizdavimas gali turėti prasmę tarp nusistovėjusių akademistinių dailės normų. 1870 m. Polis Sezanas nutapė savo repliką E. Manė paveikslui. 1890 m. K. Monė organizuotos iniciatyvos metu paveikslas buvo nupirktas ir padovanotas valstybei. 1890−1907 m. eksponuotas Liuksemburgo muziejuje ir 1907 m. Ž. Klemenso nurodymu perkeltas į Luvrą. Nuo 1986 m. eksponuojamas Orsė muziejuje Paryžiuje.
FK Sozopol
Istorija
Klubas įkurtas 2008 m. Pradėjo rungtyniauti žemesnėse lygose, o vėliau pateko į Antrą lygą (antroji pakopa).
2018–2019 m. sezone Trečioje lygoje Pietryčių zonoje liko antri.
2019–2020 m. sezone rungtyniavo Trečioje lygoje ir Pietryčių grupėje tapo nugalėtojais. Po sezono buvo perkelti į aukštesnį divizioną.
2020–2021 m. sezone rungtyniavo Antroje lygoje ir iškovojo aštuntą vietą. 2021–2022 m. liko penkioliktoje vietoje.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Antroje lygoje.
Lacholmas
Lacholmas (SV Laholm) – pietų Švedijos miestas, administracinis Lacholmo savivaldybės centras, esantis Halando lėne.
2010 m. čia gyveno apie 7000 gyventojų. Mieste stovi Lacholmo piešinių muziejus.
Lacholmo miesto istorija siekia XIII a. Miestas įsikūrė derlingose žemėse, todėl turėjo strateginę reikšmę. Šv. Petro ir Povilo dieną (birželio 29 d.) jame vykdavo mugės. XIX a. Lacholmas buvo amatininkų miestu. Šiais laikais didžiausią miesto ekonomikos dalį sudaro prekyba ir transporto paslaugos.
Merfinas ap Rodri
Merfinas ap Rodri (m. po 900 metų) – trečiasis Rodri ap Mervino ir Angarad ferch Meirigos sūnus.
878 metais jo tėvas mirė ir valdos buvo padalintos tarp trijų vyresnių brolių: Anaraudas pradėjo valdyti Gvinedą, o Kadelas Seisilugą. Merfinas tapo Poviso valdytoju, bet tik kaip vyresnio brolio Anaraudo vasalas. Merfinas mirė po 900 metų. Sostą paveldėjo jo vyresnis sūnus Livelinas.
Vytautas Jančiauskas
Vytautas Jančiauskas – buvęs Lietuvos futbolininkas, Lietuvos nusipelnęs treneris.
Biografija
1977 m. baigė Kūno kultūros institutą. Nuo 1998 m. Vilniaus pedagoginio universiteto lektorius.
Trenerio karjera:
Buza
Buza  – XX a. 10-tą dešimtmetį G. Bazlovo sukurtas kovos menas, apimantis kovos šokį, kovą be ginklo ir kovą su ginklu.
Vytautas Jančiauskas
Biografija
Žaidėjo karjera:
Buza
G. Bazlovas ir buzos gerbėjai teigia, kad buza yra atkurtas senovės rusų kovos menas, kuris buvo paplitęs šiaurės vakarų Rusijoje (dabartinės Tverės, Pskovo, Vologdos, Novgorodo sritys) ir kuris neturėjo vieno pavadinimo.
Istorija
Pradedant 1987 m. Tverės universiteto istorijos fakulteto etnografinės ekspedicijos ėmė rinkti etnografinius duomenis apie spėjamai egzistavusį rusų kovos meną.
2002 m. Maskvos valstybiniame universiteto Istorijos fakulteto Etnologijos katedroje buvo apginta Grigorijaus Bazlovo istorijos mokslų kandidato disertacija „Kovotojų kumščiais kaimo artelės“ (Деревенская артель кулачных бойцов-рукопашников), parašyta remiantis 12 metų ekspedicijų medžiaga.
Nuo 10-to dešimtmečio pradžios atsirado buzos visuomeninis judėjimas, jungęs rusų kovos menų tyrinėtojus ir mėgėjus iš įvairių Rusijos regionų ir užsienio. 10-tą dešimtmetį buzos ėmė mokyti ir kai kurių Rusijos žinybų specialiosios paskirties dalinių karius. Dabar buza įeina į kelių dešimčių specnazo dalinių kovinį rengimą.
Buzą toliau tobulina ir jos mokymo metodikas rengia Tradicinio rusų kovos meno centras (Центр Традиционного Русского Боевого Искусства; ЦТРБИ), kurio prezidentas yra G. Bazlovas.
Technika
Šiaurės vakarų Rusijoje surinkti kovos būdai buvo labai įvairūs. Neretai gretimuose kaimuose buvo kaunamasi skirtingai, tačiau egzistavo tam tikras gana vienodas branduolys.
Buzos technika skirstoma į varžybinę ir taikomąją (kovinę):
Buzos metodų klasifikacija
Buzos skirsnis su ginklais: Buzos skirsnyje be ginklų: Buzos specialusis skirsnis:
Sunkioji atletika 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
'''Sunkioji atletika 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse''' vyko 26-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje.
Pasikeitimai
Lyginant su 2016 m. sunkioji atletika Tokijo olimpinėse žaidynėse prarado 22 % savo sportininkų kvotos. Visose svorio kategorijose startuos tik po 14-ą sportininkų. Tai mažiausias sportininkų skaičius sunkiojoje atletikoje varžybose nuo 1984 m.
Priešingai negu prieš tai vykusiose olimpiadose - vietą olimpiadoje iškovos individualūs sportininkai, o ne šalių federacijos. Maksimalus sportininkų skaičius iš vieno šalies sumažėjo iki aštuonių sportininkų - keturių vyrų ir keturių moterų. Sugriežtintos bausmės šalims, kurių nacionalinės rinktinės nariai patenka į masinius dopingo atvejus.
Ieva Stankevičiūtė
Ieva Stankevičiūtė (g. 1989 m. kovo 8 d. Pakruojyje) – Lietuvos krepšininkė.
Biografija
Pirmoji krepšininkės trenerė – Emilija Žukauskienė. Nuo 2006 m. du sezonus rungtyniavo Lietuvos moterų krepšinio A lygoje Pakruojo sporto centro komandos gretose. 2007 m. debiutavo Lietuvos moterų krepšinio lygoje, pasirinkusi Kauno „Laisvės“ komandą. Nuo to laiko I. Stankevičiūtė LMKL žaidė septynis sezonus paeiliui – 147 rungtynės, 563 taškai. Vėliau vienam sezonui perėjo į Nacionalinę moterų krepšinio lygą (NMKL), po to grįžo atgal į LMKL. 2016–2017 m. sezoną rungtyniavo šalies antrojoje pagal pajėgumą – Akvilės moterų krepšinio lygoje, ir joje su LSU-Kauno komanda pateko į stipriausiųjų ketvertą.
Tromjėganas
Tromjėganas  – upė Rusijoje, Chantų Mansijoje; Obės dešinysis intakas. Prasideda Sibiro skliautkalvėse. Teka į vakarus pelkėta Vakarų Sibiro lyguma (jos dalimi – Obės vidurupio žemuma), per visą savo vaga smarkiai vingiuoja (sudaro meandras). Įteka į Obės protaką Saniną ~50 km į rytus nuo Surguto.
Didžiausias intakas – Aganas (kairysis). Upė užšąla lapkričio pradžioje, atitirpsta gegužę. Vandeninga nuo gegužės iki spalio. Laivuojama 250 km nuo žiočių ruože.
Ieva Stankevičiūtė
Statistika LMKL
! Sezonas ! Amžius ! Komanda ! Rungtynės ! Minutės ! 2 tšk % ! 3 tšk % ! 1 tšk % ! Atkovoti kamuoliai ! Rezultatyvūs perdavimai ! Perimti kamuoliai ! Blokai ! Klaidos ! Pražangos ! Taškai
Oktaedras
Geometrijoje oktaedras – aštuoniasienis briaunainis. Taisyklingas oktaedras yra vienas iš Platono kūnų, kurį sudaro aštuoni lygiakraščiai trikampiai, po keturis susieinantys kiekvienoje viršūnėje.
Taisyklingasis oktaedras yra dualus su kubu, arba kitaip sakant, oktaedras ir kubas (heksaedras) yra dualai. Jis yra rektifikuotas tetraedras. Šis briaunainis yra stačiakampė bipiramidė bet kuria stačiakampių koordinačių sistemos kryptimi. O taip pat ši figūra yra trikampė antiprizmė bet kuria iš keturių krypčių.
Oktaedras yra trimatė figūra, gaunama iš apibendrinto politopo, vadinamo hiperoktaedru (nenusistovėjęs terminas; )
Taisyklingas oktaedras yra trimatis rutulys, pagal Manhatano (\ell_1) metriką.
Krekenos
thumb|250px|Krekenos Krekenos – gyvulio patelės pieno liaukų sekretas paskutinėmis nėštumo ir pirmosiomis po atsivedimo dienomis, gyvulių jauniklių maistas. Pasižymi labai dideliu maistingumu. Krekenomis jauniklis ne tik maitinamas, bet ir gauna daug imunoglobinų.
Krekenose daug baltymų (albuminų, globulinų), riebalų, imuninių medžiagų, fermentų, vitaminų, mikroelementų. Karvių krekenos savo savybėmis ir chemine sudėtimi gerokai skiriasi nuo normalaus pieno. Jos yra tirštos, tąsios, specifinio kvapo, gelsvai rusvos, sūrokos. Verdamos, sterilizuojamos, pasterizuojamos krekenos sukreša, todėl jų turintis pienas netinka pieno produktams gaminti.
Vytautas Ališauskas
Vytautas Ališauskas (g. 1957 m. birželio 15 d. Klaipėdoje) – Lietuvos kultūros veikėjas, diplomatas, filosofas, mitologijos tyrėjas. Hum. m. daktaras (istorija).
Biografija
1982 m. baigė Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą. 1982–1985 m. Kauno politechnikos institute dėstė etiką, 1985 m. neteko darbo dėl antisovietinės veiklos, iki 1989 m. – bedarbis. Buvo Sąjūdžio Seimo narys. 1990–2007 m. – žurnalo „Naujasis Židinys-Aidai“ vyr. redaktoriaus pavaduotojas, 1991–1992 m. – Lietuvos ambasados prie Šventojo Sosto pirmasis sekretorius. 1994–2008 m. vadovavo leidyklai „Aidai“, 1999–2007 m. – žurnalo „Knygų aidai“ vyr. redaktorius.
1992–1996 m. ir 2000–2008 m. buvo LRT tarybos narys (2006–2008 m. – tarybos vicepirmininkas). 2008–2012 m. – Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius prie Šventojo sosto ir Maltos ordinui. Nuo 2012 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakulteto docentas, nuo 2018 m. – profesorius.
Apdovanotas Lietuvos Nepriklausomybės medaliu (2000 m.), Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Gedimino ordino Karininko kryžiumi (2003 m.), popiežiškojo Pijaus ordino Didžiuoju kryžiumi (2011 m.), Suvereniojo Maltos Ordino Didžiuoju kryžiumi „Pro Merito Melitensi“ (2012 m.).
Bibliografija
Paskelbė filosofijos, istorijos, patristikos darbų, publicistikos, knygų recenzijų, išvertė poezijos, teologijos tekstų.
Paskelbė šaltinių rinkinį:
Baltų religijos ir mitologijos reliktai Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje (XIV-XVIII a.) (2016).
Karpavičai
Karpavičais vadinamos gyvenvietės Baltarusijoje:
Guillermo Lasso
Giljermas Albertas Santjagas Lasas Mendosa (Guillermo Alberto Santiago Lasso Mendoza, g. 1955 m. lapkričio 17 d.) – Ekvadoro prezidentas. Į šį postą išrinktas 2021 m. ketverių metų kadencijai (iki 2025 m.). Priklauso partijai „Kuriame galimybes“ (Creando Oportunidades).
G. Lasas apibūdinamas kaip konservatyvių pažiūrų politikas. G. Lasas pasisako už ekonomikos skatinimą, mažinant mokesčius, taip pat palaiko priemones valstybės skolai mažinti.
G. Lasas dalyvavo ir 2013 bei 2017 m. prezidento rinkimuose, tačiau abu kartus liko antras.
Panemunės dvaras (Biržai)
Panemunės dvaras – dvaras, buvęs Biržų rajone, Nemunėlio Radviliškio seniūnijoje, Nemunėlio kairiajame krante, apie porą kilometrų į rytus nuo Slimaniškių. Rąstinis dviaukštis ponų namas neišliko, iš dolomito ir lauko akmenų sumūryti ūkiniai pastatai virto griuvėsiais, yra likę parko likučiai. Iš istorinio paveldo registrų dvaras išbrauktas.
Istorija
Žinomas nuo 1645 m., kai Dysterlofo palivarkas buvo pažymėtas Biržų kunigaikštystės žemėlapyje.
XVIII a. priklausė Diusterlojė (Dysterlofų) šeimai, valdė Jokūbas Fogelis. 1711 m. Jokūbo Fogelio skunde minimas Panemunės dvaras, kurį jis buvo gavęs iš Kristupo Dysterlofo. Vėliau įėjo į Radvilų valdas, nuo XIX a. antrosios pusės buvo Koscielkovskių nuosavybė. Neaišku, ar jie dvarą nusipirko, ar dvaras šiai giminei atiteko vedybų keliu.
Juzefas Koscielkovskis Z. Sierakausko būryje dalyvavo 1863 metų sukilime, buvo ištremtas į Sibirą. Vaikaitis Marijanas Zindramas-Koscialkovskis 1935–1936 m. buvo Lenkijos premjeru, vėliau – Darbo ir socialinės apsaugos ministru.
Didžiausių karjeros aukštumų pasiekė Marianas Zydram Koscialkovskis (1892–1946) – vienas iš Polska Organizacja Woiskova organizatorių, aktyvus Lenkijos nepartinio bloko politikas, 1935–1936 m. – Lenkijos premjeras. Tarpukariu, kai Lietuvos ir Lenkijos santykiai dėl Lenkijos okupuoto Vilniaus krašto buvo priešiški, M. Koscialkovskis negalėjo laisvai atvykti į gimtinę aplankyti artimųjų. Pasakojama, jis per Latviją atskrisdavo lėktuvu, apsukdavo ratą virš gimtinės, numesdavo laišką senutei motinai ir, pamosavęs sparnais skrisdavo atgal. M. Koscialkovskis tada turėjo dvarą lenkų užgrobtame Vilniaus krašte.
Biržų Panemunėje be senutės motinos Elvyros Zaborskaitės-Koscialkovskienės dar gyveno ir ūkininkavo Vladislovas Koscialkovskis, mėgdavęs medžiokles. Motinos pristabdomas, ilgai neišsirinko nuotakos. Pokariu motina ir sūnus sovietų ištremti į Sibirą, kur greit mirė. M. Koscialkovskis mirė Londone, po Lenkijos socializmo žlugimo perlaidotas Varšuvoje.
Berniškės
Berniškės – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Antalieptės.
Istorija
Kaip viensėdis pradedamas minėti nuo 1790 m. Balčių dvaro inventoriuje. Pagal kontraktą ji nuomojo ponas Ferdinantas Virvilavičius. Vėliau priklausė Volungių palivarką įsigijusiam bajorui Romualdui Jelenskiui. Apie 1825 m. Berniškėse buvo apgyvendinti baudžiauninkai Kazimieras Alaunė ir Antanas Kvedaras, vėliau – Kazimieras Mieželis. Jie po baudžiavos panaikinimo gavo teisę išsipirkti po du valakus žemės. Kvedaro palikuonys čia gyveno iki 1915 m., Alaunių šeimos palikuonys; Čekai, Vėbros ir Mieželiai – iki 1970 m. melioracijos.
1866 m. viensėdyje buvo 2 sodybos ir 14 gyventojų.
1923 m. surašymo duomenimis kaime gyveno Dominyko Vėbros, Jono ir Zakaro Mieželių šeimos. Kaimą sunaikino melioracija 1970 metais.
Žymūs žmonės
Kaime 1928 m. gegužės 25 d. gimė ir augo pedagogas, Utenos rajono Garbės pilietis Vytautas Mieželis, nuo 1953 m. gyveno rašytojas, kraštotyrininkas Vytautas Indrašius.
Sentlerincas
Sentlerincas − miestas Vengrijos pietuose, netoli nuo valstybinės sienos su Kroatija; Baranios medėje. Mieste yra kunigaikščių Esterhazių rūmai, kurie yra turistų traukos centras. Gyventojai verčiasi prekyba, amatais, žemės ūkiu, vyndaryste ir teikia turizmo paslaugas.
Istorija
XVIII a. viduryje čia buvo įkurtas kunigaikščio Miklošo Esterhazio dvarų administracinis centras. 1696–1717 m. pastatyti baroko stiliaus rūmai, kurie vėliau kelis kartus buvo išplėsti. Katalikų klebonija ir baroko stiliaus bažnyčia buvo baigta statyti apie 1718 m. – netrukus po rūmų.
XVIII a. pastatytas Koncz-Brantner namas Munkácsy Mihály gatvėje – buvusi Esterhazių šeimos dvaro valdytojo rezidencija. Šiandien čia yra didelė, viešai prieinama privati ​​kolekcija. Be to, mieste yra naujas, didelis kraštotyros muziejus su archeologijos, vietinės istorijos ir etnologijos ekspozicijomis.
Lust for Life
Lust for Life – ketvirtasis studijinis amerikiečių atlikėjos Lana Del Rey albumas, išleistas 2017 m. liepos 21 d. Albumo singlas „Love“ pasiekė antrąją vietą JAV „Billboard“ roko dainų reitinge, o „Lust for Life“ – ketvirtąją. Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją savaitę JAV pardavus 107 tūkstančius kopijų, debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas antruoju atlikėjos įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. Albumas taip pat pasiekė pirmąją vietą Jungtinėje Karalystėje. 2020 m. duomenimis, JAV parduota per 500 tūkstančių albumo kopijų ir jis tapęs auksiniu.
2018 m. vykusiuose „Grammy“ apdovanojimuose albumas nominuotas geriausio vokalinio pop albumo kategorijoje.
Shōma Uno
Shoma Uno (, g. 1997 m. gruodžio 17 d.) – japonų dailiojo čiuožimo sportininkas. Uno yra 2017 m. pasaulio čempionas, 2017 m. Keturių Kontinentų čempionato trečios vietos laimėtojas, 2017 m. Grand Prix finalo vicečempionas, 2015 m. ir 2016 m. Grand Prix finalo, 2017 m. Azijos Žiemos žaidynių trečiosios vietos laimėtojas ir du kartus Japonijos nacionalinis čempionas (2016–2017). Karjeros pradžioje jis tapo 2015 m. pasaulio jaunimo čempionu, 2014 m. jaunimo Grand Prix čempionu ir 2012 m. Jaunimo olimpinių žaidynių vicečempionu.
Uno yra pirmasis čiuožėjas tarptautinių varžybų metu sėkmingai atlikęs keturgubą flipą (angliškai flip jump). Jis taip pat yra aukščiausio jaunimo rezultato trumpojoje programoje savininkas.
2018 m. Pjongčango olimpiadoje Shoma Uno iškovojo sidabro medalį vyrų laisvojoje programoje.
Pasiekimai
thumb|210px|right|Uno ant 2016 m. Grand Prix finalo podiumo thumb|210px|right|Uno ant 2014 m. jaunimo Grand Prix finalo podiumo
GP: Grand Prix; CS: Challenger serijos turnyras; JGP: jaunimo Grand Prix
Lloyd C.II
Lloyd C.II ir jo vėlesnės modifikacijos C.III ir C.IV buvo Austrijos-Vengrijos imperijoje Pirmojo pasaulinio karo metais sukurti žvalgybiniai lėktuvai biplanai. Orlaiviai buvo sukurti toliau plėtojant prieškarinį įmonės LLoyd (vok. Ungarische Lloyd Flugzeug und Motorenfabrik AG / vengr. Magyar Lloyd Repülőgép és motorgyár Részvény-Társaság) sukurtą biplaną su nedidelio strėliškumo sparnais Lloyd C.I.
Konstrukcija ir gamyba
Nuo 1915 m. buvo pagaminta šimtas C.II: penkiasdešimt Lloyd gamykloje Aszóde ir dar penkiasdešimt WKF (vok. Wiener Karosserie- und Flugzeugfabrik) gamykloje Vienoje. miniatiūra|Antpuolio metu sunaikintas Austrijos-Vengrijos 49-ojo aviacijos pulko Lloyd C.III, 1917 m. 1916 m. abejose įmonėse buvo pradėti gaminti Lloyd C.III (43 serija). Šis orlaivis turėjo šiek tiek ilgesnį gaubtą, kuriame buvo montuojamas galingesnis, 160 AG galios variklis, leidęs skristi 133 km/h greičiu; be šių pakeitimų jis išliko panašus į C.II. Kai kuriuose orlaiviuose virš viršutinio sparno buvo montuojamas ir antras, piloto, kulkosvaidis. Dėl gerų kilimo parametrų savybių šis modelis daugiausia buvo naudojamas kalnuotose vietovėse Italijos fronte.
1916 m. pabaigoje pradėtas gaminti Lloyd C.IV (44 serija) buvo C.III variantas su atskiru kabinos apvadu. WKF buvo pradėta serijinė gamyba, orlaiviai gavo numerius nuo 44.50 iki 44.99. Šaltiniuose nėra informacijos kur ir kaip modelis buvo naudojamas. miniatiūra|Sugadintas Lloyd C.III Paskutinysis šios serijos modelis „Lloyd C.V“ (46 serija) turėjo keletą aerodinaminių patobulinimų ir atrodė daug kompaktiškesnis: propelerio ašis buvo uždengta aerodinaminiu gaubtu, padidintas vertikalus stabilizatorius, suapvalinti vairo paviršiai, atsirado įstrižinės sparnų atramos, taip pat buvo kiek sutrumpinti sparnai. Į pirmuosiuos 50 lėktuvų, kuriuos Lloyd pagamino 1917 m., buvo montuojamas austriškas 185 AG galios Austro-Daimler variklis, vėlesniuose 50 vnt. buvo sumontuoti licenciniai vokiški 220 AG galios varikliai "Benz Bz.IV". Jų varomi lėktuvai išvystydavo 32 km/h didesnį greitį (46.5 serija). Lloyd C.V atsirado kita inovacija - fanera dengti sparnai. Nors jie pasižymėjo mažesniu oro pasipriešinimu nei audeklu dengti sparnai, sudrėkusi fanera buvo linkusi deformuotis, kas galėjo sukelti lėktuvo katastrofą. Tais pačiais metais WKF pagamino seriją C.V (82 serija) su Benz varikliais, kuri buvo naudojama Rytų fronte, daugiausiai prieš Rumuniją. miniatiūra|Iš dvejų Lloyd C.II fiuzeliažų ir centrinės gondolos sukonstruotas triplanas [[Lloyd 40.08 Luftkreuzer|Lloyd 40.08 Luftkreuze r, 1916 m.]] 1916 m. pabaigoje senstančio Lloyd C.II pagrindu buvo mėginama sukonstruoti triplaną bombonešį. Tam buvo naudojami du lygiagrečiai sujungti Lloyd C.II fiuzeliažai su 120 kW (160 AG) galios vandeniu aušinamais vienaeiliais varikliais „Austro-Daimler 6“. Tarp šių fiuzeliažų buvo montuojama dar viena gondola su trečiuoju, galingesniu, varikliu bei įgulos kabinomis. Lėktuvas, gavęs pavadinimą "Lloyd 40.08 Luftkreuzer", susidūrė su gausiomis techninėmis problemomis ir serijiniu būdu nebuvo gaminamas.
Mikuličai
Mikuličais vadinamos gyvenvietės Baltarusijoje:
Gorna Oriachovica
Gorna Oriachovica – miestas šiaurinėje Bulgarijos dalyje, 6 km į šiaurės rytus nuo Veliko Tirnovo. Šiauriniu pakraščiu teka Jantra. Išvystyta cukraus pramonė. Vasaros teatras.
Šparaginė pupelė
thumb|240px|Šparaginių pupelių ankštys
Justine Braisaz-Bouchet
Žastin Brezaz-Bušė (, iki 2020 m. Justine Braisaz, g. 1996 m. liepos 4 d. Albervilyje, Prancūzijoje) – prancūzų biatlonininkė, olimpinė čempionė masinio starto lenktynėse, pasaulio čempionatų medalininkė.
Šparaginė pupelė
Šparaginės pupelės – maistui skirtos neprinokusios daržinės pupelės (Phaseolus vulgaris) ankštys; taip pat vadinami ir jas vedantys augalai. Šparaginės pupelės skinamos ir valgomos kol jų ankščių odelė tebėra stora ir mėsinga, o sėklos (pupelės) dar nesusiformavusios.
Justine Braisaz-Bouchet
Karjera
Paauglystėje treniravosi slidinėjimo krosą ir biatloną, abejose sporto šakose tapo Prancūzijos U16 čempione. 2012–2013 m. pasirinko biatloną, buvo pakviesta į šalies rinktinę. Nuo 2013 iki 2014 m. dalyvavo jaunių ir jaunimo čempionatuose, IBU taurėje. 2014–2015 m. sezone debiutavo pasaulio taurės varžybose, iškovojo savo pirmąjį medalį – sidabrą estafetėje Oberhofe. 2015 m. debiutavo pasaulio čempionate Kontiolahtyje, kartu su Prancūzijos moterų komanda iškovojo antrą vietą estafetėje. 2015–2016 m. sezone estafetėje Antholce iškovojo pirmąją pasaulio taurės pergalę. 2016–2017 m. sezone iškovojo savo pirmąjį medalį asmeninėse rungtyse – buvo antra sprinte Pokljukoje, o 2017–2018 m. sezone – savo pirmąją pergalę asmeninėse rungtyse: masinio starto lenktynėse Ansi. 2018 m. debiutavo Pjongčano olimpinėse žaidynėse, iškovojo bronzą estafetėje, o 2022 m. Pekino olimpinėse žaidynėse tapo čempione masinio starto lenktynėse.
2022 m. rudenį sportininkė paskelbė besilaukianti kūdikio ir praleisianti 2022–2023 m. sezoną.
Šparaginė pupelė
Nuo XIX a. pab. pradėtos veisti pupelių veislės, kurių ankštys negyslotos. Iš daugelio tokių veislių renkamos šparaginės pupelės. Išvesta >130 pupelių valgomomis ankštimis veislių. Šparaginės pupelės skirstomos į krūmines ir vijoklines. Mėgsta šilumą, drėgmę sulaikančią dirvą, auga greitai, ankstyvoje augimo stadijoje saugotinos nuo sraigių ir šliužų. Vijoklinėms pupelėms reikalingos atramos.
Šparaginės pupelės valgomos virtos, keptos, troškintos, dedamos į sriubas, troškinius. Gali būti konservuojamos. Į prekybą tiekiamos dažniausiai šaldytos. Pagrindiniai šparaginių pupelių augintojai 2020 m. buvo Kinija (18 mln. tonų), Indonezija (0,9), Indija (0,6), Turkija (0,5), Tailandas (0,3).
Apskritis (Vokietija)
thumb|Vokietijos apskritys. Geltonai pažymėti į apskričių sudėtį neįeinantys [[Nepriklausomas miestas (Vokietija)|nepriklausomi miestai.]] Apskritis (, Šiaurės Reine-Vestfalijoje ir Šlezvige-Holšteine), arba žemės apskritis (, visose kitose Vokietijos žemėse) – į komunas dalijamas administracinio-teritorinio suskirstymo vienetas.
Valdymas
Atstovaujamosios apskričių institucijos – gyventojų renkami apskričių parlamentai, arba kreistagai (Kreistag), jie sudaryti iš apskrities parlamento deputatų (Kreistagsabgeordnete – Žemutinėje Saksonijoje, Brandenburge, Hesene ir Šlezvige-Holšteine), apskrities parlamento narių (Kreistagsmitglieder – Meklenburge-Pomeranijoje, Šiaurės Reine-Vestfalijoje, Reino krašte-Pfalce, Saro krašte ir Tiuringijoje) arba apskrities tarybų (Kreisrat – Badene-Viurtemberge, Bavarijoje ir Saksonijoje), neprofesionaliųjų narių (Ehrenamtliche Mitglieder – Saksonijoje-Anhalte). Brandenburge, Hesene, Žemutinėje Saksonijoje ir Saksonijoje-Anhalte apskrities parlamentas savo posėdžiams renka apskrities parlamento pirmininką (Vorsitzender des Kreistages), Meklenburge-Pomeranijoje ir Šlezvige-Holšteine – apskrities parlamento prezidentą (Kreistagspräsident). Kitose žemėse apskrities parlamento posėdžiams vadovauja apskrities administratoriai (Landrat).
Vykdomosios apskrities valdžios institucijos – apskričių komitetai (Kreisausschuss), sudaryti iš apskrities tarybos (Landrat) ir apskrities komiteto narių. Reino krašte-Pfalce taip pat turimos apskrities valdybos (Kreisvorstand), sudarytos iš apskrities tarybos ir aldermanų (Beigeordneter). Badene-Viurtemberge, Bavarijoje, Brandenburge, Žemutinėje Saksonijoje, Reino krašte-Pfalce, Saksonijoje, Saksonijoje-Anhalte ir Tiuringijoje apskrities tarybos įeina ir į apskrities parlamentą.
Istorija
XIX a. pradžioje Heinrichas Frydrichas Šteinas kaimiškuose regionuose bandė įvesti savivaldos modelį. Jo sumanymai buvo įgyvendinti tik devintajame dešimtmetyje, kai Prūsijos Vestfalijos (1886) ir Reino (1887) provincijos buvo sudalytos apskritimis.
Pirmojo pasaulinio karo pradžioje Vokietijos teritorijoje buvo apie 1000 apskričių. Jų plotas buvo sudaromas taip, kad apskrities vadovas, arklių kinkiniu vykdamas į tolimiausiąjį savo apskrities miestą, galėtų tą pačią dieną grįžti, ir, be to, jam turėjo likti pakankamai laiko savo tarnybos pareigoms atlikti.
Paprastoji viksva
Paprastoji viksva (Carex nigra) – viksvuolinių (Cyperaceae) šeimos, viksvų genties daugiametis augalas.
Paprastosios viksvos pavadinimas kilo iš lotyniškų žodžių: „carex“ – viksva, „nigra“ – paprastoji, juodoji.
Morfologija
Kuokelinių žiedų varpučių paprastai viena, retai dvi, apatinis žiedynlapis dažniausiai tokio pat ilgio kaip žiedynas arba trumpesnis už jį. Lapai plokšti arba aukštyn užsirietusiais kraštais (tai ryšku lapų viršūnėje, jaunuose ir džiūstančiuose lapuose).
Daugiametis, pilkšvai žalias, retakeris, 10– 50 cm aukščio, dažnai su ilgomis palaipomis augalas. Stiebai statūs arba kylantys, kartais truputį lenkti, aštriai tribriauniai, švelnūs, tik viršutinėje dalyje šiurkštūs, su rudomis, dažniausiai sveikomis, lakštus turinčiomis makštimis pamate; kartais pačios žemutinės makštys belakštės. Lapai beveik statūs, trumpesni už stiebą, standoki, plokšti arba šiek tiek aukštyn užsirietusiais kraštais, rečiau sulenkti, (0,5)1– 2(3) mm pločio, jų viršūnė šiurkšti, nusmailėjusi. Žiedynas (1,5)2– 5 cm ilgio, netankus, iš (2)3– 5 varpučių. Apatinis žiedynlapis arba beveik lygus su žiedynu, arba trumpesnis už jį, arba truputį ilgesnis, dažnai sulenktas, jo pakraštys šiurkštus. Kuokelinės varputės žiedyno viršūnėje, dažniausiai 1, rečiau 2 ir tada labai suartėjusios, linijiškai cilindriškos, 1– 3 cm ilgio; jų pažiedės pailgos, bukaviršutinės, per vidurį šviesesnės. Piestelinės varputės 2– 4, viena nuo kitos atitolusios, tankios, stačios, elipsiškos arba trumpai cilindriškos, 0,5– 3 cm ilgio ir 3– 4(5) mm pločio, bekotės, rečiau apatinė kotuota, kartais su kuokeliniais žiedais viršūnėje; pažiedės pailgai kiaušiniškos, bukos, rečiau smailos, tamsiai arba juosvai rudos, turi šviesų arba žalsvą ruoželį per vidurį, žymiai (kartais net dvigubai) trumpesnės už subrendusius maišelius. Maišeliai elipsiški arba kiaušiniški, (2)2,5– 3 mm ilgio, viena jų pusė plokščia, kita – iškili, žalsvi, viršutinėje dalyje dažnai rudai dėmėti arba rusvi, vėliau ištisai rudi, su 5–8 ryškiomis, plonomis gyslomis išorinėje pusėje ir mažiau ryškiomis – vidinėje pusėje, trumpakočiai; snapelis trumpas, plokščiai nukirstas, su rudomis žiotimis. Vaisiai rudi, ovališki, 1,5–2,5 mm ilgio, 1,3–1,5 mm pločio.
Žydi balandžio – gegužės mėnesiais. Dulkinės ir purkos subręsta ne vienu metu. Geofitas.
Karpavičai (Naroulia)
Karpavičai – buvęs kaimas pietryčių Baltarusijoje, 9 km į pietryčius nuo Naroulios, pasienyje su Ukraina.
Paprastoji viksva
Augavietės
Auga žemapelkėse, pelkėtuose miškuose, šlapiose pievose, kartais pavieniui ir aukštapelkėse. Augantis vidutinio klimato juostoje.
Paplitimas Lietuvoje: labai dažnas visoje respublikoje. Kaip edifikatorius arba subedifikatorius išryškėja durpyninių pievų ir žemapelkių augalų bendrijose.
Karpavičai (Naroulia)
Istorija
XIX a. čia buvo kaimas, Rečycos apskrities Karpavičų valsčiaus centras. 1986 m. už 50 km į pietryčius, Ukrainoje įvyko Černobylio avarija, dėl kurios iš kaimo iškeldinti visi gyventojai (62 šeimos).
Paprastoji viksva
Augavietės
Bendras paplitimas: Grenlandija, beveik visa Europa, išskyrus pietinę jos dalį, Sibiras (iki Jenisiejaus upės), Azija, Šiaurės Amerika, Australija. Priklauso borealiniam floros elementui.
Krukavičai
Krukavičai – agromiestelis pietryčių Baltarusijoje, 46 km į šiaurės vakarus nuo Kalinkavičų.
Paprastoji viksva
Lietuvoje rastos paprastosios viksvos formos
' Carex nigra var. elatior ' Lang) Asch. et Gr. – 30 –70 cm aukščio, su plokščiais, kartais labai ilgais lapais augalas. Žiedynas retas. Varputės toli viena nuo kitos prisegtos; apatinė dažnai aiškiai kotuota, jos žiedynlapis ilgesnis už visą žiedyną. Maišeliai ne taip staigiai nusmailėję ir smailesni, negu tipinės formos. Auga pelkėtose pievose, pagrioviuose, miškuose. Trakų raj. (J.Limanovska), Užpaliai.
' Carex nigra subvar. tornata ' (Fries) Asch. et Gr. – lapai plokšti, gana platūs. Varpučių daug – iki 10. Varputės nors ilgos, bet tankios ir palyginti arti viena kitos prisegtos. Bambininkų km. (Alytaus raj.), Juodupė (Rokiškio raj.), Karmėlava (Kauno raj.)
Krukavičai
Istorija
XIX a. buvo dvaras, Rečycos apskrities Krukavičų valsčiaus centras.
Paprastoji viksva
Lietuvoje rastos paprastosios viksvos formos
' Carex nigra subvar. dematranea' (Lagg.) Asch et Gr. – pažiedės juodos, tokio pat ilgio, kaip maišeliai. Kauno Vokės apyl. (Vilniaus raj.), taip pat Trakų raj. (J. Limanovska).
' Carex nigra subvar. recta' (Fleischer) Asch. Et Gr. – lapai labai ilgi ir siauri. Varputės laibos, kartais nusvirusios, ne tokios gausios, retokos. Naujoji Vilnia (Vilniaus apyl.).
' Carex nigra var. nigra ' (var. curvata Asch. Et Gr.). – 10– 30 cm aukščio, stačiais, standesniais, negu ''Carex nigra var. elatior'', lapais augalai. Varputės palyginti arti viena kitos prisegtos, bekotės arba beveik bekotės. Žiedynlapis tokio ilgio, kaip žiedynas, arba trumpesnis už jį. Maišeliai staigiai nusmailėję. Dažna, daug kur pasitaikanti forma.
' Carex nigra subvar. basigyna (Rchb.) Aschers. – viena piestelinė pamate paretėjusi varputė ant ilgo kotelio apatinio stiebinio lapo pažastyje. Juodupė (Rokškio raj.), Padvarių km. (Ukmergės raj.), Stribiškės km. (Plungės raj.), Trakų raj.
' Carex nigra subvar. chlorostachyta ' (Rchb.) Aschers. – – pažiedės parpus trumpesnės už maišelius; maišeliai jas beveik visai uždengia ir varputės atrodo žalios. A. Freda (Kauno apyl.), Marijampolės apyl., Vilkaviškio apyl., Vingis (Vilniau apyl.), Žuvinto pelkė (Marijampolės raj.).
'Carex nigra subvar. melaena' (Wimm.) Asch. et. Gr. – pažiedės ištisai juodos. Maišeliai juodi, su žaliu snapeliu. Vilniaus apyl.
' Carex nigra var. polygama ' (Peterm.) Asch. et. Gr. – piestelinių varpučių viršūnė, o kartais didesnė jų dalis su kuokeliniais žiedais. A. Freda (Kauno apyl.), Končaičių km. (Priekulės apyl.), Napriūnų km. (Molėtų raj.), Pirčiupio km. (Eišiškių raj.), Snaigyno ež. (Lazdijų raj.), Trakų raj.
' Carex nigra var. pumila ' (Kük.) Asch. et. Gr. – augalai 4– 9 cm aukščio, rečiau aukštesni. Apatinės lapų makštys tamsiai rudos. Lapai gana platūs, standūs, plokšti arba lovelio pavidalo, su šiurkščia, tiesia, nusmailėjusia viršūne, trumpesni už stiebus. Varputės tankios, bekotės; jų apatinė dalis tokio pat storumo, kaip ir viršutinė. Apatinis žiedynlapis neviršija dvigubo varputės ilgio. Sausų vietų forma, augantis pelkėse, atšlaitėse, paežerėse, pamiškėse, dažniausiai sausuose smėliniuose dirvožemiuose. Ignalina, Jaskuniškio miškas (Zarasų raj.), Raseinių raj., Svėdasai (Anykščių raj.), Vilnius, Trakų ež. Apyl. (Trakų raj.).
' Carex nigra var. stolonifera' (Hoppe) Aschers. (Carex stolonifera Hoppe). – neaukšti, šliaužiančiomis palaipomis augalai. Apatinės lapų makštys gelsvai arba rausvai rudos. Lapai minkšti, siauri, plokšti, negilaus lovelio pavidalo, laipsniškai nusmailėjusia, siūliška, lenkta viršūne, beveik visuomet ilgesni už plonus stiebus. Piestelinės varputės 2–3, retai 4; jų pamatas ryškiai praretėjęs ir plonesnis, koteliai siūliški. Apatinis žiedynlapis žymiai ilgesnis už varputę, paprastai tokio pat ilgio, kaip žiedynas. Maišeliai plačiai kiaušiniški, pūsti, ryškiai gysloti. Auga drėgnose pievose ir ganyklose. Aukštoji Freda (Kauno apyl.). Ežerėlio miškas (Kupiškio raj.), Gaižiūnai (Kauno raj.), Leipalingis (Lazdijų raj.), Nemenšinės raj., Kauno Vokė (Vilniaus raj.), Radiškiai (Kovarskas) ir kt.
Panaudojimas
Gerai pakenčia ganymą. Chemine sudėtimi nedaug tesiskiria nuo vidutiniško varpinių žolių šieno. Anksti nupjautos žolės šienas pagal Golubencovą turi apie 9–10 % proteino, 8 % baltymų, 51–54 % beazotinių ekstraktinių medžiagų, 30–31 % ląstelienos nuo absoliučiai sausos medžiagos. Augalų bendrijų, kuriose vyrauja paprastoji viksva, derlius paprastai neviršija 10–15 cnt šieno iš ha. Šienas ir žolė gyvulių ėdami vidutiniškai. Liaudies medicinoje kaitinti vaisiai vartojami skaudamų sąnarių ir kitų skaudamų vietų tvarstymui.
Mezdra
Mezdra – miestas šiaurės vakarų Bulgarijoje, Iskaro kairiajame krante, į šiaurę nuo Balkanų kalnų. Išvystyta statybų, alaus pramonė.
Istorija
Iki pat XIX a. pabaigos Mezdra buvo nedidelis kaimas. Jo raida suintensyvėjo 1897 m. atidarius geležinkelio stotį. 1950 m. gavo miesto teises.
The War Is Not Over
„The War Is Not Over“ – Latvijos dueto Valters & Kaža daina, su kuria jie dalyvavo 2005 m. Eurovizijoje. Dainos teksto ir muzikos autorius yra Martinš Freimanis. Eurovizijos pusfinalyje duetas užėmė 10-ąją vietą su 85 taškais, o finale – 5 vietą su 153 taškais.
Finale daina gavo 12 taškų iš Airijos, Lietuvos ir Moldovos.
Ši daina vėliau buvo perdainuota Danijos roko grupės „Michael Learns to Rock“ ir įtraukta į 2008 m. albumą „Eternity“.
200px|left|thumb|[[Valters & Kaža pasirodymas Eurovizijoje]]