cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lesoto politinė sistema
Ginkluotosios pajėgos
Karo tarnyba savanoriška. Vyriausiojo kariuomenės vado pareigas faktiškai eina ministras pirmininkas, kartu ir gynybos ministras. Ginkluotosioms pajėgoms tiesiogiai vadovauja kariuomenės vadas. Lesotas turi tik sausumos pajėgas. Jose yra 2050 žmonių, 4 šarvuotosios kovos mašinos, 18 šarvuotųjų mašinų vidaus tvarkai palaikyti, du velkamosios artilerijos pabūklai, 4 nekoviniai lėktuvai, 11 sraigtasparnių.
Šingetis
Istorija
1996 m. Šingetis drauge su kitais senoviniais Mauritanijos miestais (Uadanu, Tišitu ir Ualata) įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Chrudimas
Chrudimas  – miestas Pardubicių krašte, Čekijoje, istoriniame rytų Bohemijos regione. Chrudimo rajono administracinis centras. Nutolęs 110 km į šiaurės rytus nuo Prahos ir 11 km į pietus nuo Pardubicių. 23 168 gyventojų (2020 m. duomenys). Per miestą teka upė Chrudimka.
Istorija
Pirmos archeologinės žymės datuotos 5. - 4-ame tūkstantmetyje prieš mūsų era, kada šiaurrytiname miesto pakraštyje egzistavo piliakalnis, vardu Pumberka. Pirmą kartą paminėtas 995 m. 1055 m. čia žygyje į Vengriją žuvo čekų kunigaikštis iš pršemislaičių dinastijos Bržetislavas I. Iki 1918 m. priklausė Habsburgų monarchijai. Valdant Marijai Teresei, tapo regiono centru. XIX a. gale gyveno 13 000 žmonių. Pramonės perversmas pakeitė gyventojų socialinę gerovę. Chrudimas buvo žinomas kaip „Rytų Bohemijos Atėnai“.
Lesoto politinė sistema
Ginkluotosios pajėgos
Policijoje tarnauja 3000, Nacionalinio saugumo tarnyboje – 300 žmonių (2004 m.). Karinės išlaidos – 32 mln. JAV dolerių, 2,3% BVP (2004 m.).
Rusės sritis
Rusės sritis arba Rusenskos sritis  – sritis šiaurės Bulgarijoje. Pavadinta pagal srities administracinį centrą Rusę, kurią nuo Rumunijos skiria tik Dunojus. Sritis padalinta į 8 savivaldybes. 2011 m. duomenimis, srityje gyveno 235 252 gyventojai.
Meilė pirmos klasės vagone
Meilė pirmos klasės vagone – 1980 m. Italijoje sukurta komedija.
Rusės sritis
Sritis šiaurės rytuose ribojasi su Silistra, rytuose su Razgradu, pietryčiuose ir pietuose su Tergovište, pietvakariuose ir vakaruose su Veliko Tirnovu bei šiaurės vakaruose ir šiaurėje turi pasienio ruožą su Rumunija.
Meilė pirmos klasės vagone
Turinys
Žmona išsiunčia vyrą su judviejų 4 metų sūnumi Malkolmu pas senelę. Karmelo sėda su berniuku į traukinį ir pirmą kartą lieka vienas su sūnumi, kurio auklėjime pats niekada nedalyvavo, nes žmona jau kurį laiką gyvena su kitu. Karmelo sunkiai sekasi suvaldyti berniuką, kuris krečia išdaigas traukinio keleiviams, tačiau jo dėmesį netrukus patraukia tame pačiame kupė važiuojanti Beatričė...
Rusės sritis
Rusės srityje esantis Dunojaus tiltas yra vienintelis tiltas Bulgarijoje per Dunojaus upę (2010 m. duomenys).
Miestai
Borovas, Bjala, Vetovas, Dve Mogilas, Rusė, Slivo Polas.
Tautinė sudėtis
Iš 235 252 srities gyventojų, 216 612 žmonių identifikavo save kaip:
Lingėnai (Rokiškis)
Lingėnai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Juodupės. Išnykęs kaimas dėl melioracijos, šiuo metu kaimelio buvusioje vietoje stovi iškaltas akmuo su atminimu kaimui. Netoliese miške, yra dvi kapinės Lingėnų gyventojų bei partizanų.
miniatiūra|Lingėnų kapinės miniatiūra|Brūverio Alberto ir Jono antkapis, 1944 miniatiūra|apleistos Lingėnų kapinės
Adrian Lamo
Adrian Lamo (1981 m. vasario 20 d. Bostonas, JAV – 2018 m. kovo 14 d.) – hakeris, žinomas savo įsilaužimais į stambiausių amerikietiškų kompanijų Yahoo, AOL, Excite@Home, New York Times svetaines.
Jo veikla buvo ypatinga tuo, kad iškart pranešdavo kompanijoms apie jų programose aptiktas skyles ir informuodavo, kaip ištaisyti jose esančias saugumo spragas.
Kalbėdamas stambioje Amerikos vadybos asociacijos organizuotoje informacinei saugai skirtoje konferencijoje „Informacinis saugumas terorizmo epochoje“ (joje pristatytas kaip „komunikacinių sistemų tyrinėtojas“), Adrianas Lamo pareiškė, kad būtina ginti tuos hakerius, kurie įsilaužia į svetaines ne iš blogų paskatų ir informaciją apie svetainės pažeidžiamumą perduoda jos savininkui.
A. Lamo mirė 2018 m. kovo 14 d. Vičitoje, Kanzase, būdamas 37 metų. Atlikus skrodimą ir papildomus tyrimus, galutinės mirties priežasties ekspertams nepavyko nustatyti.
Ilzenbergas
Ilzenbergas – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, pasienyje su Latvija. Kaimas yra tarp dviejų ežerų: Ilgio ir Apvaliojo, kurie žiūrint iš viršaus atrodo kaip Latvijos (Ilgio ežeras, per kurio vidurį eina Lietuvos–Latvijos siena) ir Lietuvos (Apvalasai) teritorijų formos.
Kaime žymiausias objektas – Ilzenbergo dvaro sodyba, išsidėsčiusi ant aukšto Ilgio ežero kranto. Dvaro architektūros savitumai: porceliano kokliai, parketo grindys, unikalus vyno rūsys kiti puošybos elementai išliko iki 1966 m. ir vėlesnių metų. Dar pokario laikotarpiu dvare gyveno kaimo gyventojai su šeimomis. Išsikėlus gyventojams dvaro puošyba buvo sunaikinta.
Parkas užima 10 ha teritoriją. Jame auga per 23 atvežtinių medžių rūšių. Čia galima pamatyti 1,75 m skersmens ąžuolą. Ilzenbergo dvaro parke 1960–1967 metais vykdavo Onuškio ir aplinkinių kaimų dainų šventės, į kurias susirinkdavo nemažai Juodupės (apylinkės) seniūnijos gyventojų. Į šventes atvykdavo ir Latvijos šokėjai bei dainininkai.
Etimologija
Laikoma, kad Ilzenbergo vardas kilęs nuo Ilgės (Ilsen) ežero vardo (vandenvardinis vietovardis). Tačiau liaudies etimologija kildina pavadinimą nuo dvarininko žmonos Ilzės vardo.
Tačiau legendoje persipynė teisybė su pramanais. Naujasis savininkas N. N. Fuchsas tikrai buvo vokiečių kilmės carinės Rusijos geležinkelio inžinierius. Tačiau Ilzenbergo dvaro pavadinimas žinomas jau XVI a. Nėra išlikę žinių, koks buvo N. N. Fuchso žmonos vardas. Galbūt, Ilzė ar Elza. Tai savo ruožtu galėjo paskatinti žmones sukurti legendą apie Ilzenbergo dvaro pavadinimo kilmę. Nereikėtų atmesti ir versijos, kad inžinierius ieškojo tinkamos vietos apsigyventi ir jam patiko toks parduodamo dvaro pavadinimo sutapimas su jo žmonos vardu.
Beržinė
Beržine vadinami kaimai:
Antanas Gabrėnas
Antanas Gabrėnas (1922 m. vasario 7 d. Kuršėnuose – 1984 m. rugpjūčio 10 d. Kaune) – Lietuvos teatro ir kino aktorius.
Biografija
1943 m. baigė Raseinių gimnaziją. 1952 m. baigė A. Lunačiarskio teatro meno institutą.
Šeima
Žmona Genovaitė Tolkutė, duktė Eglė Gabrėnaitė, sūnus Žilvinas Gabrėnas, anūkai – Rokas Ramanauskas, Ieva Gabrėnaitė, Mindaugas Gabrėnas.
Homofonija
Homofonija – muzikinio mąstymo metodas bei muzikinės medžiagos išdėstymo būdas, pagrįstas balsų diferencijavimu į pagrindinius ir pritariamuosius, kurie tik akompanuoja.
Homophonie
Lapworth geologijos muziejus
Didelė eksponatų dalis yra iš Midlandso, taip pat kitų Anglijos, Europos, pasaulio vietovių. Žuvų, laumžirgių, krabų, vėžiagyvių, pterozaurų fosilijos, trilobitai, paleobotanikos kolekcijos, įvairios mineralų atmainos, dinozaurų griaučių maketai.
2008 m. spalio mėn. muziejui suteiktas Nacionalinės bei tarptautinės reikšmės kolekcijos statusas.
Gangwon FC
„Gangwon FC“ – Pietų Korėjos futbolo klubas iš Čunčono.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2008 m.
Sezonai
Šaltiniai:
Spalvinė gama
Mėlyna ir oranžinė spalvos.
Sudėtis
Atnaujinta; 2019 m. rugsėjo 12 d.
Matuizos
Matuizos – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, prie Vilniaus–Marcinkonių geležinkelio, 9 km į šiaurės rytus nuo Varėnos. Kaimo rytiniu pakraščiu teka Merkio intakas Duobupis. Seniūnijos centras, yra Kalno ir Senųjų Matuizų seniūnaitijos. Yra Matuizų geležinkelio stotis, paštas (LT-65071), kapinės. Veikia statybinių medžiagų bendrovės „Matuizų plytinė“, „Matuizų dujų silikatas“, „Matuizų metalas“.
thumb|left|Matuizų kaimo centras thumb|left|Matuizų pramoninis kompleksas nuo geležinkelio thumb|left|Akmuo prie įvažiavimo
Geografija
Prie Matuizų kasamas molis, mergelis, žvyras, kvarcinis smėlis. Apylinkėse plyti Dainavos giria. Pro kaimą eina kelias, atšakos į Molius, Giraitę.
Butėnai
Butėnais vadinami kaimai:
Matuizos
Istorija
Kaimas susikūrė XIX a. pradžioje, iki I pasaulinio karo buvo žinomas kaip Baculionys. Pateko į Lydos apskrities Eišiškių valsčių, buvo Narbutams priklaususio Versekos dvaro valda.
1950–1995 m. buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė. Medicinos punktas, vidurinė mokykla (1936 m. įsteigta pradžios mokykla, 1953–1958 m. septynmetė, 1958–1962 m. vidurinė, 1962–1993 m. aštuonmetė, nuo 1993 m. Matuizų vidurinė mokykla; veikia mokyklos muziejus). 1948 m. įkurta biblioteka, taip pat kultūros namai, medicinos punktas.
thumb|Kaimo kryžius
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Gabrielė Šulskė
miniatiūra
Gabrielė Gutkauskaitė–Šulskė (g. 1990 m. spalio 26 d. Šiauliuose) – Lietuvos krepšininkė, nacionalinės rinktinės narė.
Vytautas Gabrijolavičius
Vytautas Gabrijolavičius (1915 m. birželio 29 d. Ryga – 2001 m. sausio 15 d. Kaunas) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1947 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1955 m. veterinarijos mokslų kandidatas. 1948-1993 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas. Nuo 1977 m. profesorius.
Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritis – galvijų kvėpavimo organų ligų diagnostika ir gydymas. Trijų išradimų autorius.
Šnypščioji Afrikos margė
Šnypščioji Afrikos margė (Bitis arietans) – angių (Viperidae) šeimai priklausanti gyvačių rūšis. Paplitusi beveik visoje Subsacharinėje Afrikoje, išskyrus dykumų ir džiunglių sritis, taip pat Maroke ir pietvakarių Arabijoje. Tai viena plačiausiai paplitusių gyvačių Afrikoje.
Būdingas dydis ~1 m, bet dalis individų gali užaugti iki 1,9 m ir sverti iki 6 kg. Galva trikampė (bet ne taip labai, kaip, pvz., gaboninės angies), kaklas plonas. Kūnas išmargintas pilkais, rudais, juodais raštais. Ryškus požymis – šviesiomis juostomis atskirtos dvi tamsios dėmės ant galvos (viršugalvyje ir virš nosies ertmių). Pietų Afrikoje pasitaiko gan ryškiaspalvių individų.
Gyvena įvairiose gamtinėse srityse, išskyrus džiungles ir visiškas dykumas, bet dažniausiai sutinkamos uolingose pievose. Aktyvios naktį, dažniausiai būna užsimaskavusios ant žemės, kur tyko grobio. Aktyviai medžioja retai. Geldama giliai suleidžia dantis, todėl neretai smulkius gyvūnus nužudo ne nuodai, o pats gėlimas. Minta smulkiais žinduoliais, paukščiais, driežais, varliagyviais.
Superpolicininkas
Superpolicininkas  – 1980 m. italų sukurta komedija, kurioje pagrindinį vaidmenį atliko aktorius Terensas Hilas. Juostos filmavimo darbai buvo vykdomi Majamyje, kur ir vyksta filmo veiksmas. left|thumb|150px|Seržantas Danlopas ir policininkas Spydas
Turinys
Policininkas Deivas Spydas, nusiųstas į indėnų rezervatą išrašyti baudos už automobilio parkavimo taisyklių pažeidimus, netikėtai atsiduria NASA vykdomo eksperimento epicentre ir yra apšvitinamas radiacija.
Kolegoms jau patikėjus jo žūtimi, Spydas pasirodo gyvas ir sveikas, ir netgi įgijęs nepaprastų galių: jis gali matyti kiaurai sienas, žvilgsniu judinti daiktus ir net skraidyti.
Naujieji įgūdžiai labai erzina sužadėtinę Eveliną bei su juo dirbantį seržantą Danlopą, tačiau padeda atskleisti nusikaltimus, apie kuriuos niekas ir nenutuokia. Vienintelė Spydo silpnybė: raudona spalva, kurią jis išvydęs laikinai praranda savo stebuklingus gebėjimus.
Netrukus jiems tenka tirti šulo, pavarde Torpedo, organizuotą netikrų pinigų gamybos tinklą, tačiau seržantas, susižavėjęs aktore Rouze Lebuš, išplepa jai Deivo paslaptis, nenutuokdamas, jog ji yra Torpedo bendrininkė.
Eric Corley
thumb|right|200px|Eric Corley Erikas Korli – hakerių bendruomenėje žinomas Emanuelio Goldšteino pravarde, taip pat jis – visame pasaulyje žinomo populiaraus hakerių žurnalo „2600“ įkūrėjas ir redaktorius. Būdamas hakerių ir krakerių gynimo aktyvistu, jis yra judėjimo Kevin Free (už Kevino Mitniko išlaisvinimą) lyderis, organizavęs kampaniją JAV sulaikytam rusų programuotojui Dmitrijui Skliarovui palaikyti.
2000 m. Erikas Korli tapo garsaus teisminio proceso dalyviu: jis buvo kaltinamas tuo, kad savo svetainėje „2600“ pateikė DVD diskų apsaugos „laužimo“ programos išeitinius kodus. Programa, parašyta grupės europiečių programuotojų, buvo pavadinta Decode Content Scrambling System (DeCSS). Nors Korlį gynė įžymios teisinės organizacijos Electronic Frontier Foundation advokatai, šią bylą jis pralaimėjo.
Lara
Lara  – valstija, esanti šiaurės vakarinėje Venesuelos dalyje. Ribojasi su Falkonu šiaurėje, su Jarakujumi ir Kochedesu rytuose, su Portugesa ir Truchilju pietuose, su Sulija vakaruose. Tai 11-a pagal plotą ir 5-a pagal gyventojų skaičių šalies valstija. Administracinis centras – Barkisimetas.
Kedeninė tilandsija
Kedeninė tilandsija (Tillandsia usneoides) – bromelijinių (Bromeliaceae) šeimos augalų rūšis. Paplitusi beveik visoje Amerikoje, šiltame ir drėgname klimate.
Lara
Valstija pavadinta Venesuelos nepriklausomybės kovotojo Chasinto Laros garbei.
Geografija
Valstijos paviršius kalnuotas, yra derlingų slėnių. Laros upės priklauso Karibų jūros, Orinoko ir Marakaibo ežero baseinams (Amariljas, Auras, Aragva, Kurarigva, Morerė, Tokujas, Turbijas, Urama, Jakambu). Vyrauja kserofitinių krūmynų sąžalynai, kalnuose auga subtropiniai miškai. Laros teritorijoje yra 5 nacionaliniai parkai.
Administracinis suskirstymas
Lara padalinta į 9 savivaldybes (skliaustuose – administracinis centras):
Kedeninė tilandsija
Kedeninė tilandsija auga ant medžių šakų, saulėtose vietose. Lapai balkšvi, garbanoti, 2-6 cm ilgio, sudaro 1-2 m aukščio sąžalynus. Žiedai ir orinės šaknys smulkios.
Metija (palydovas)
Metija (arba Metidė) – arčiausiai Jupiterio esantis palydovas.
Palydovas atrastas 1979 m. Voyager 1, iškart po to jam suteiktas pavadinimas S/1979 J 3. 1983 m. jis oficialiai pavadintas išminties ir gilios minties deivės, pirmosios Dzeuso žmonos, Metijos vardu (žr. Metija), taip pat jos vardu pavadintas asteroidas 9 Metija. 1996–2003 m. Galileo misijos metu gauti duomenys, leidžiantys įsivaizduoti Metijos paviršių. Palydovas yra visiškai sinchronizavęsis su Jupiteriu – į planetą visada atsisukęs ta pačia puse. Metija yra labai asimetriškas kūnas – didžiausias ir mažiausias skersmenys skiriasi du kartus. Taip vienas iš tik dviejų Jupiterio palydovų, apskriejančių planetą greičiau nei per tos planetos dieną (kitas – Adrastėja).
Metija ir Adrastėja skrieja Jupiterio pagrindinio žiedo viduje ir neabejotinai yra pagrindinis medžiagos, sudarančios tą žiedą, šaltinis.
Fizinės savybės
Palydovo paviršius nusėtas krateriais. Jis tamsus ir atrodo rausvos spalvos.
Orbita
Metija yra artimiausias iš keturių nedidelių vidinių Jupiterio palydovų, nuo planetos nutolęs ~128000 km atstumu. Orbitos ekscentricitetas labai mažas – ε=0,0002. Tai reiškia, kad orbita beveik apskritiminė. Palydovo orbitos polinkis Jupiterio pusiaujo atžvilgiu ~0,06°.
Taip arti skriejantį palydova turėtų stipriai veikti potvynio jėgos, tačiau dėl mažų matmenų Metija nuo to nelabai „kenčia“. Metija ir Adrastėja skrieja pakankamai arti jog būtų galima įtarti jog jie atsirado suskilus bendram pirmtakui. Jei taip, galima tikėtis rasti ir daugiau (mažesnių) panašiai skriejančių palydovų.
Dėl potvyninių jėgų Metija sukasi sinchroniškai su savo skriejimo periodu (t. y. apie savo ašį apsisuka per tiek pat laiko, per kiek apskrieja planetą). Kadangi Metijos orbita yra Jupiterio sinchroninės orbitos viduje, laikui bėgant palydovas vis artėja prie planetos ir teoriškai galėtų kada nors į ją nukristi, bet tai užtruktų ilgiau nei tikėtinas Saulės sistemos amžius. Jeigu jo tankis panašus į Amaltėjos, tai palydovas yra priartėjęs prie planetos arčiau, nei jos Rošo riba skystiems kūnams. Kadangi Metija nėra subyrėjusi, kad ir kaip arti ji bebūtų prie Jupiterio, ji negali būti peržengusi Rošo ribos kietiems kūnams.
Mystère
Mystère – 1983 m. Italijoje sukurtas trileris.
Turinys
Dvi prostitutės, Misterė ir Pamela, viešbutyje susitinka su klientu, iš kurio vėliau Pamela nugvelbia brangų žiebtuvėlį. Šiame, kaip paaiškėja, buvo paslėptas mikrofilmas ir jo ieškantis vyras pradžioje nužudo žiebtuvėlį turėjusį vyrą, po to – Pamelą, tačiau žiebtuvėlis per klaidą atsiduria Misterės rankinėje. Išvengusi pasikėsinimo, ji tampa inspektoriaus Kolto globotine, tačiau paaiškėja, kad žudikas – šio viršininkas. Jiems pavyksta šiuo, tačiau tuomet į Kolto ir Misterės medžioklę įsitraukia vis daugiau žmonių. Koltas nusprendžia grąžinti žiebtuvėlį mainais į milijoną dolerių, o gavęs pinigus, mėgina su Mistere išvykti iš šalies...
Rudaminos piliakalnis
Rudaminos piliakalnis su gyvenviete (valstybės saugomas kultūros paminklų kompleksas: unikalūs kodai: komplekso – 22941, piliakalnio – 5308, gyvenvietės – 22942; senieji registro kodai: komplekso – A187KP, piliakalnio – A1874K1P, gyvenvietės – A187K2P; senas kultūros paminklų sąrašo numeris – AR590) – piliakalnis ir papėdės gyvenvietė šiaurės vakarinėje Lazdijų rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 0,9 km į pietvakarius nuo kelio, tarp Rudaminos miestelio ir Keistutiškės kaimo (Lazdijų seniūnija), kelio Rudamina–Bulotiškė kairėje pusėje. thumb|250px|left|Rudaminos piliakalnis – legendinė kunigaikščio [[Ringaudas|Ringaudo pilis]]
Piliakalnis
thumb|250px|left|Pilies vartų vieta (vaizdas iš kiemo pusės) thumb|250px|left|Piliakalnio aikštelės vaizdas nuo pilies vartų thumb|250px|left|Apeiginis (?) akmuo aikštelės pietvakariniame pakraštyje Įrengtas atskiros, aplinkoje dominuojančios kalvos viršūnėje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 75 m ilgio ir 51 m pločio, vakariniame ir šiauriniame pakraščiuose žemesnė, įrengta kalvos šlaite. Jos pietvakarinėje dalyje stūkso masyvus stambiagrūdžio rausvo granito riedulys. Aikštelę iš visų pusių juosia 2–3 m aukščio ir 10–16 m pločio gynybinis pylimas, kurio išoriniai šlaitai statūs, 5–8 m aukščio. Žemiau jų prasideda nuolaidesni natūralūs kalvos šlaitai. Bendras šlaitų aukštis – iki 25 m.
Piliakalnio pietiniame ir pietvakariniame pakraščiuose yra dvi didelės, 1941 m. iškastos duobės, o šiauriniame gale pylimas perkastas padarant įvažiavimą.
Piliakalnis dirvonuoja, palei pylimą auga liepos.
Pietinėje ir šiaurinėje papėdėse, 4 ha plote buvusi papėdės gyvenvietė.
Bendras teritorijos plotas – 22,83 ha. thumb|300px|rigth|Rudaminos piliakalnis. Pasak legendos jame karūnuotas buvo Lietuvos karalius [[Mindaugas]] thumb|300px|rigth|Rudaminos piliakalnio vaizdas nuo [[Elveriškės piliakalnis|Elveriškės piliakalnio]]
Istorija
Gynybiniams tikslams piliakalnis naudotas V–XIV a., įrengtas per 4 kartus. Ankstyvąją įtvirtintą gyvenvietę saugojo kalvos kraštu atitverta medinė tvora. Jai sudegus iš molio buvo suplūktas ir viršuje akmenimis sutvirtintas 1 m aukščio pylimas su medine užtvara. Užtvarai sudegus pylimas paaukštintas iki 2 m, o viršuje pastatyta gynybinė siena. Jai taip pat sudegus, ant pylimo buvo supiltas dar 1 m aukščio drėgno smėlio sluoksnis, kurio viršus sutvirtintas plūktu moliu, o šlaitai – akmenimis. Virš pylimo kilo mediniai gynybiniai įtvirtinimai. Pylimo išorinėje pusėje rasti strėlių antgaliai liudija, kad gynybiniai įtvirtinimai sudegė per smarkų pilies puolimą, prieš tai apšaudžius ją iš lankų.
Juozapas Radziukynas teigė, kad ant piliakalnio stovėjo kunigaikščio Ringaudo pilis (pastatyta 1240 m.), kurioje karaliumi vainikuotas Mindaugas. Pilis sunaikinta kryžiuočių 1381 m., kai šturmui buvo panaudotos paraku šaudančios bombardos.
Piliakalnį apleidus, jo teritorija priklausė Rudaminos dvarui. Vykdant Lietuvos žemės reformą, piliakalnis 1926 m. buvo perduotas Švietimo ministerijai, kuri per Seinų apskrities pradžios mokyklų inspektorių juo rūpintis patikėjo Rudaminos pradžios mokyklos vedėjui. Rudaminos pavasarininkai 1932 m. piliakalnį apsodino liepomis, įrengė takus.
Kraštą okupavus sovietų Rusijai, piliakalnio pietiniame - pietvakariniame pakraštyje raudonarmiečiai 1941 m. iškasė dvi didžiules duobes dotams įrengti.
1972 m. piliakalnis su gyvenviete įrašytas į respublikinės reikšmės archeologijos paminklų sąrašą. 1992 ir 1997 m. archeologinis kompleksas registruotas kultūros vertybių registre, 1998 m. paskelbtas kultūros paminklu, 2005 m. pripažintas valstybės saugomu kultūros paminklu, 2007 m. įrašytas į išskirtinę kultūrinę vertę turinčių nekilnojamųjų kultūros paveldo objektų sąrašą.
Tyrimai
1909 m. piliakalnį aprašė kraštotyrininkas Juozapas Radziukynas. 1918 m. aikštelės pakraščius tyrinėjo Vokietijos kariuomenės karininkai, aptikę įvairių radinių.
1962 m. žvalgė Vytautas Daugudis (Istorijos institutas). Žvalgymų metu aptiktas šalia piliakalnio buvusios papėdės gyvenvietės kultūrinis sluoksnis su lipdytos lygiosios ir grublėtosios keramikos bei žiestos keramikos šukėmis.
Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Bormijus
Bormijus – šiaurės Italijos miestas Alpėse, 1225 m aukštyje virš jūros lygio, Lombardijos regione, turintis apie 4100 gyventojų.
Miestelis įkurtas prieš kelis tūkstančius metų, jame gausu autentiškų pastatų. Bormijus garsėja terminiais šaltiniais ir pirčių kompleksais. Žinomiausi kurortiniai kompleksai, įsikūrę netoli Bormijaus – Bagni Vecchi, Terme di Bormio ir Bagni Nuovi, kuriuose naudojamas natūraliai trykštantis karštųjų versmių vanduo, siekiantis 36-43 °C temperatūrą.
Kalnų slidinėjimas
thumb|left|250px|Bormijus thumb|left|250px|Slidinėjimo trasa
Bormijaus kalnų slidinėjimo kurortas priklauso Alta Vatellina kalnų slidinėjimo regionui. Šiame regione yra įrengta per 200 km įvairaus sudėtingumo slidinėjimo trasų. Slidinėjimo zona įrengta 1224-3012 m aukštyje virš jūros lygio. Tai vienas iš prestižiškiausių Alpių kurortų, kuriame vyksta aukščiausio lygio rungtynės. Bormijaus kurortas itin populiarus jaunimo tarpe, čia daugybė diskotekų, naktinių klubų, barų. Miestelyje taip pat yra čiuožykla.
Naujasodė (Juodupė)
Naujasodė – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Juodupės. Kaime yra Sidabrinės piliakalnis (Valiūniškio piliakalnis), datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – I tūkstantmečio pradžia. Paskelbtas kultūros paminklu – 1998-05-19. Paminklo teritorijos plotas 5800 m².
Šunadantinės
Šunadantinės (Cynodontidae) – characidų (Characiformes) būrio žuvų šeima. Dydis 10–117 cm. Paplitusios Pietų Amerikos gėluose vandenyse.
Achmeta
Achmeta – miestas Gruzijos Kachetijos regione, 30 km į šiaurės vakarus nuo Telavio, Alazanio slėnyje. 7105 gyventojų (2014 m.). Biochemijos, medienos apdirbimo, vyno pramonė. Miesto statusą gavo 1966 m. Netoli Achmetos yra Alaverdžio vienuolynas.
Šunadantinės
Šeimoje yra 5 gentys, 14 rūšių.
Achmeta
thumb|left|Alaverdžio vienuolynas
Glicinas
Glicinas (Gly arba G), pagal IUPAC aminoetano rūgštis – viena iš dvidešimties dažniausiai baltymuose randamų aminorūgščių. Tai pati paprasčiausia tokia aminorūgštis, savo funkcinėje grupėje turinti tik vandenilio atomą. Šis atomas leidžia aminorūgščiai gerai „pritapti“ tiek hidrofilinėje, tiek ir hidrofobinėje aplinkoje.
Žmogus sugeba šią aminorūgštį sintetinti pats, iš serino, tačiau taip pagaminama tik apie 85% reikiamo kiekio. Todėl glicinas yra „pusiau nepakeičiama“ aminorūgštis kurią reikia gauti taip pat ir su maistu. Daugelis žinduolių, bet ne žmogus, gali susintetinti gliciną ir iš treonino. Sergant diabetais, nutukimu neretai stebimas per mažas glicino kiekis. Glicino papildai neretai žinomai efektyvūs pagerinant žmonių bei gyvūnų sveikatą. Paties organizmo sintetinamo glicino nepakanka taip pat ir daugeliui kitų žinduolių bei paukščių.
Nors gliciną galima gauti skaidant baltymus, tai nelabai verta, nes jis pigiau ir efektyviau pagaminamas cheminiais būdais.
Dar 1970 m. glicino buvo rasta meteorituose. Glicino asteroide rado ir Rosetta.
Dumblinis krabas
Dumblinis krabas (Rhithropanopeus harrisii) – krabų (Brachyura) rūšis.
Kabiauodegė palminė angis
Kabiauodegė palminė angis (Bothriechis schlegelii) – palminių angių (Bothriechis) genties nuodinga gyvatė, sutinkama Centrinėje ir Pietų Amerikoje. Maža, gyvenanti medžiuose, labai spalvinga, turinti charakteringus antakinius žvynus virš akių. Labai dažnai laikoma zoologijos soduose. Lotyniškas pavadinimas suteiktas vokiečių ornitologo Hermann Schlegel garbei. Jokie porūšiai šiuo metu nepripažįstami.
Chinotepė
Yra 1860 m. pastatyta Šv. Jokūbo bažnyčia.
San Felis do Šingu
San Felis do Šingu  – miestas Brazilijoje, Paros valstijoje, Šingu dešiniajame krante, prie jo intako Fresko žiočių. Yra vietinės reikšmės plentas ir oro uostas. Verčiamasi dagiausia gyvulininkyste, taip pat kertami miškai.
Smilgių tvenkinys
Smilgių tvenkinys – tvenkinys šiaurės Lietuvoje, Pasvalio rajone, Daujėnų seniūnijoje, į rytus nuo Smilgių kaimo.
San Felis do Šingu
Savivaldybės plotas – 84 213 km², gyventojų skaičius – 135 732 (2021 m.).
Kabiauodegė palminė angis
Fizinės charakteristikos
240px|thumb|left| Tai palyginti maža gyvatė, retai užauganti ilgesnė nei 75 cm ilgio. Patelė didesnė už patiną. Turi plačią, trikampio formos galvą ir vertikalius akių vyzdžius. Kaip ir visos angys, kabiauodegė palminė angis viršutiniame žandikaulyje turi dideles iltis, užsilenkiančias atgal, kol nenaudojamos, taip pat šiluminius jutiklius abiejose galvos pusėse tarp akių ir šnervių. Ši gyvatė būna įvairių spalvų, įskaitant raudoną, geltoną, rudą, žalią, rožinę, taip pat įvairias šių spalvų kombinacijas. Dažnai ji dar turi juodų arba rudų taškelių.
Smilgių tvenkinys
miniatiūra|250px|left|Ištekanti Orija Smilgių tvenkinys įrengtas Mūšos baseine, patvenkus Orijos upę (deš. Pyvesos intakas) 10,1 km atstumu nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus - 0,9 km, plotis - iki 0,14 km. Yra didelė - 2,73 ha mišku apaugusi sala. Altitudė 47,6 m. Krantai žemi, apaugę medžiais ir krūmais. Pietrytinis tvenkinio galas užpelkėjęs, gausiai apaugęs krūmynais. Aplink tvenkinį plyti dirbami laukai. Šiaurvakarine pakrante eina kelias Nr.3101 (Pasvalys-Vabalninkas). Kiek atokiau į pietus įsikūręs Daujėnų miestelis. Vandens telkinio plotas yra 7,4 ha. Sudarytas 1975 m.
San Felis do Šingu
Istorija
Vietovė apgyvendinta nuo XX a. pr. San Felis do Šingu savivaldybė sudaryta 1961 m., atskyrus nuo Altamiros savivaldybės.
Kabiauodegė palminė angis
Aplinka
Renkasi drėgnuosius atogrąžų miškus, mažesniame aukštyje su tankia lapija, paprastai netoli nuo nuolatinio vandens šaltinio.
Elgsena
240px|thumb|left| Kaip ir dauguma palminių angių genties gyvačių, kabiauodegė gyvena medžiuose ir turi labai kibią uodegą. Tai dažniausiai naktinis gyvūnas, mintantis mažais graužikais, varlėmis, driežais ir mažais paukščiais. Ši gyvatė nėra agresyvi, tačiau erzinama gali pulti.
Ji kantriai laukia savo aukos, kartais pasirinkdama specialias pasalos vietas ir sugrįždama į jas kiekvienais metais pavasarį paukščių migracijos metu. Moksliniai tyrimai parodė, kad kabiauodegė palminė angis laikui bėgant išmoksta taikliau atakuoti. Kartais ši gyvatė, ypatingai jaunesnio amžiaus, potencialias aukas prisivilioja apgaulingai krutindama uodegos galiuką.
Dauginimasis
Palminės angys yra gyvavedės, atsivedančios vidutiniškai 10-12 jauniklių kasmet.
Besarabija (Šiauliai)
Besarabija – Šiaulių miesto dalis, atsiradusi XIX a. antroje pusėje pradėjus statyti amatų dirbtuves ir gyvenamuosius namus piečiau 1871 m. atidaryto Liepojos-Romnų geležinkelio.
Geografija
thumb|250px|left|Buvęs Aukštabalio kaimas prie Tilžės g., vadintas Besarabija 1974 m. thumb|250px|left|Besarabija iš oro 1995 m.
Besarabija buvo vadinama beveik visa pietinė miesto dalis nuo geležinkelio iki Verdulių kaimo rytuose ir iki dab. Gardino gatvės pietuose. Kairiojoje kelio pusėje buvo Didžiųjų Žaliūkių ir Aukštabalio kaimai. Besarabijos rajonas – buvusi Didžiųjų Žaliūkių kaimo dalis prie naujojo Tilžės kelio pradėjo statytis, kai jame rėžinius žemės sklypus gavo 1876 m. Serbijos-Turkijos karo savanoriai ir 1877-1878 m. Rusijos-Turkijos karo dalyviai, kovoję Besarabijos, kaip tada buvo vadinama Moldova, fronte.
Istorija
Rajono šiaurinė dalis, nutiesus geležinkelį tapo pramonine. Joje 1882 m. buvo pastatyta kalvė, vėliau lentpjūvė. 1895 m. pradėjo veikti Leono (Leibos) Kagano vinių fabrikėlis. Po Pirmojo pasaulinio karo įkurtas D. Grinbergo vinių ir vielos fabrikas, 1940 m. nacionalizuotas, kurio bazėje 1951 m. pradėta kurti dviračių, vėliau dviračių – variklių gamykla „Vairas“ (nuo 1993 m. UAB Baltik vairas). Didėjant pervežimų geležinkeliu įrengta vagonų pakrovimo stotis ir vagonų remonto dirbtuvės, kurios Pirmojo pasaulinio karo metais perkeltos į kitą geležinkelio pusę. Vėliau pastatytos brolių Gordonų plytinė ir lentpjūvė.
Pačiame Besarabijos kaime buvo trys parduotuvės, kuriose buvo galima nusipirkti žibalo, cukraus ir kitų smulkių prekių. Buvo dvi kalvės – Šležo ir Baltoji, keptos bandelės ir „barankos“.
Gyvenamųjų namų statyba išilgai Tilžės g. paspartėjo tik 1938 m. Antrojo pasaulinio karo metais rajone buvo rusų belaisvių koncentracijos stovykla, kelis tūkstančius badu numarintų tarybinių karo belaisvių 1941–1942 m. žiemą hitlerininkai palaidojo rytiniame rajono pakraštyje.
Diržiai (reikšmės)
Diržiais vadinami kaimai:
Naisių pušis
left|150px thumb|right|220px|Naisių pušis miniatiūra|220px|right|Pušies laja
Naisių pušis – sena, išlaki pušis, auganti Šiaulių rajone, paribyje su Kelmės rajonu, Naisių kaime (Bubių sen.), Šiaulių miškų urėdijos Kurtuvėnų g-jos (47 kv., 1 skl.) teritorijoje. Pasiekiama iš Kurtuvėnų pavažiavus žvyrkeliais apie 3 km pietų kryptimi, vakarine tvenkinių puse link Jautmalkės. Nuoroda į objektą pastatyta miške, pravažiavus sodybas su rodyklėmis nukabintu stulpu, likus apie 1 km. Prie pušies įrengtas stulpas su informacine lentele.
Medis paskelbtas saugomu Šiaulių rajono savivaldybės tarybos 2004 m. balandžio 29 d. sprendimu Nr. T-75.
Pušis auga Kurtuvėnų regioniniame parke, nedidelėje miško proskynoje, supama krūmokšnių. Jos forma primena palmę: ilgas ir tiesus kamienas, bešakis stiebas, daili tarsi puokštė viršūnė. Medžiui senstant, laja suplokštėjo, o tik viršūnėje išlikusios šakos rodo, kad pušis daug metų augo tankiame miške. Yra pasakojamos legendos, susijusios su šia pušimi.
Legenda
Žmonės pasakoja, jog kadaise šią Naisių miško dalį buvo nusipirkęs vienas turtingas žydas. Jis pasamdė pusšimtį vyrų medžius kirsti. Suėję Kurtuvėnų apylinkių ūkininkai su kirviais ir pjūklais nuvertė storiausius medžius. Žydas norėjęs, kad jie nupjautų ir šią gražią pušį, bet neatsirado nė vieno, kuris būtų sutikęs pjauti, mat prie medžio kamieno buvo pritaisyta koplytėlė. Taip Naisių pušis išgyveno iki šių dienų.
Lisitėja (palydovas)
Lysithea – Jupiterio palydovas, 1938 m. atrastas Seth Barnes Nicholson, Mount Wilson observatorijoje, naudojant 2,5 m skersmens teleskopą. Pavadinta vienos iš Okeano dukterų ir Dzeuso meilužių vardu.
Priklauso Himalijos palydovų grupei kurioje jis vienas mažiausių.
Neršionys
Neršionys – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Juodupės, prie kelio.
Prancūziškas vynas
Prancūziškas vynas – natūralus alkoholinis gėrimas, pagamintas Prancūzijoje, kuri laikoma didžiausia pasaulyje vyno gamintoja.
Teisinis reglamentavimas
Nuo 1935 m. vyno kokybė Prancūzijoje reglamentuojama specialiais įstatymais. Jais įkurta kontroliuojamos kilmės apsaugos (Appellation d'Origine Contrôlée) sistema, kurią valdo speciali priežiūros institucija – Nacionalinis kilmės apeliacijų institutas (Institut National des Appellations d’Origine, INAO). Prancūzijos vyndarystės reglamentavimo sistema seniausia ir sudėtingiausia Europoje, daugelis kitų Europos šalių (pvz., Italija) savąsias sistemas kūrė pagal prancūziškąjį modelį. Europos Sąjungos vyno apsaugos įstatymai taip pat remiasi prancūziškąja sistema.
Prancūzijos įstatymai visus vynus skirsto į 4 kategorijas, iš jų 2 atitinka Europos Sąjungos stalo vyno kategoriją, o kitos 2 – kokybiško vyno, pagaminto tam tikrame regione kategoriją.
Kiekvienam vyndarystės regionui (terroir) yra nustatytos rekomenduojamos ir leistinos vynuogių veislės, kai kurios vynuogių veislės – visiškai uždraustos. Reglamentuojama, kiek ir kokiomis dalimis galima maišyti skirtingų vynuogių vyną.
Šiuo metu Prancūzijoje vyksta diskusijos dėl vyndarystės reglamentavimo supaprastinimo.
Rūšinis vynas
Kokybiško vyno, pagaminto tam tikrame regione kategorijos:
Regionai
AOC statusas yra pripažintas ~300 teritorijų vynams. Visus juos galima apytikriai suskirstyti į keliolika vyndarystės regionų.
Dūmsiurbis
Žodis dūmsiurbis (dūmsiurbė, dūmsiurblis, dūmčiulpė)  gali reikšti:
– įtaisas (ventiliatorius), sudarantis trauką ir šalinantis iš katilų ir krosnių dūmus
– didelio kalibro patrankų įtaisas, išsiurbiąs sudegusio parako dujas iš vamzdžio vidaus į išorę ir apsaugantis tanko ar laivo šarvuotojo bokšto įgulą nuo kenksmingo šių dujų poveikio.
Pleištapilviniai
Pleištapilviniai (Gasteropelecidae) – characidų (Characiformes) būrio žuvų šeima, kurioje yra akvariumuose auginamų rūšių.
Šeimoje yra 3 gentys, 9 rūšys.
Stilius (rašiklis)
thumb|300 px|right|Stilius
Stilius – senovinė rašymo priemonė, kuria rašydavo molinėse ir vaškinėse lentelėse.
Stiliai jau buvo naudojami mesopotomiečių, kuriais jie rašė dantiraščiu. Kretos gyventojai stilius gamino iš nendrių, kurios augo šalia Tigro ir Eufrato upių, O egiptiečiai stilius gamino ir iš kaulų bei metalo.
Naudojimas mene
Stilius naudojamas mene ir įvairiuose amatuose, pvz., laiškų kopijavimas juos nuspaudžiant stiliumi, stiliumi graviruojamas metalas, akmuo, medis. Stiliai naudojami kurti ornamentams (iš taškų), puodynių su tokiais ornamentais buvo rasta Meksikoje.
Naudojimas informatikoje
thumb|right|200px|Įvairiems delniniams įrenginiams skirtas stilius Stilius taip pat naudojamas sąveikaujant su įvairiais mobiliaisiais įrenginiais, kaip kad delninis ar planšetinis kompiuteris, grafinė planšetė ir kt. Juo vykdomos įvairios komandos (naršomas meniu, rašomos žinutės), t. y. atliekami veiksmai, kuriuos taip pat galima būtų atlikti ir ranka.
Stylus Osoitinkynä
Paduobys
Paduobys – viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Juodupės.
Kvarelis
Kvarelis – miestas rytų Gruzijoje, Kacheti regione, apie 30 km į šiaurės rytus nuo Telavio, Alazanio slėnyje, prie Telavio – Šekio kelio. Vyno, eterinių aliejų gamyba. Gruzijos rašytojo Ilija Čavčaradzės gimtasis namas-muziejus.
Kvarelis miesto statusą gavo 1964 m.
Max Payne
Max Payne – veiksmo kompiuterinis žaidimas, sukurtas suomių studijos „Remedy Entertainment“ ir 2001 m. liepos 25 d. išleistas bendrovės „Gathering of Developers“. Po metų žaidimas buvo adaptuotas Xbox ir PlayStation 2 konsolėms. Vėliau pasirodė ir Mac OS X versija.
Žaidime pasakojama buvusio Niujorko policijos departamento pareigūno, vėliau DEA agento, istorija, jo siekiai surasti ir sunaikinti narkotikų pasaulio narius, nužudžiusius jo žmoną bei naujagimę dukrelę. Žaidimas pasižymi šiurkščiu neo-noir stiliumi, grafinį romaną primenančiomis detektyvinės istorijos pasakojimo priemonėmis. Žaidime gausu užuominų į skandinavų mitologiją, ypač apie Ragnaroko mitą. Taip pat pastebima Honkongo veiksmo kino, ypatingai John Woo darbų įtaka. Žaidimas buvo vienas pirmųjų, pradėjusių naudoti bullet-time efekto technologiją, išpopuliarintą „The Matrix“ filmų serijos.
„Max Payne“ sulaukė itin teigiamų kritikų atsiliepimų, ypatingai išgirtas žaidimo stilius ir istorijos pasakojimo priemonės, kai kurie kritikai žaidimą įvardijo vienu iš geriausių kada nors sukurtų kompiuterinių žaidimų. 2003 m. žaidimas susilaukė tęsinio – „Max Payne 2: The Fall of Max Payne“. 2008 m. žaidimo motyvais pastatytas kino filmas.
Pilea depressa
Lapai priešiniai, smulkūs, apskriti, ~2 cm skersmens. Žiedai smulkūs, balti.
Mažmožių Dievas
Mažmožių Dievas  – pirmasis indų rašytojos Arundhati Roy romanas. Tai istorija apie broliškų dvynių vaikystės patyrimus. Knygoje nupasakojama kaip maži dalykai gyvenime gali daryti įtaką žmonių elgsenai ir jų pačių gyvenimui. Romanas 1997 m. apdovanotas Bookerio premija.
Donas Kamilo
Donas Kamilo arba Dono Kamilo pasaulis  – 1983 m. italų sukurta komedija, kurią režisavo ir pagrindinį vaidmenį atliko aktorius Terensas Hilas. Tai jo, kaip režisieriaus, debiutas.
Mažmožių Dievas
Nors knyga plačiai liaupsinta, jos turinys visgi susilaukė kritikos dėl daugiažodiškumo ir pateikiamų ginčytinų dalykų.
Donas Kamilo
Scenarijų šiam filmui parašė jo žmona Lori Hill, o įsūnis Rosas Hilas sukūrė epizodinį vaidmenį.
Pirštuotė
Pirštuotė (Digitaria) – miglinių (Poaceae) šeimos žolinių augalų gentis. Auga tropikuose ir šiltuose vidutinio klimato kraštuose.
Tai vienmečiai ir daugiamečiai pievų, ganyklų augalai, laikomi vejų piktžolėmis. Išsiskiria savo pirštus primenančiu žiedynu. Iš kai kurių pirštuotės rūšių (ypač Digitaria exilis) sėklų Afrikoje gaminami miltai.
Lietuvoje paplitusi invazinė rūšis Digitaria sanguinalis.
Markas Kalpurnijus Bibulas
Markas Kalpurnijus Bibulas (Marcus Calpurnius Bibulus, m. 48 m. pr. m. e.) – vėlyvosios Romos Respublikos politikas, palaikęs optimatų partiją.
59 m. pr. m. e. Bibulas buvo išrinktas konsulu. Jį rėmė Gnėjus Pompėjus Didysis, optimatai ir dauguma pirmajam triumviratui besipriešinusių politikų. Antruoju konsulu tais metais buvo išrinktas pats Gajus Julijus Cezaris. Kadangi už Cezario stovėjo triumvirato įtaka, Bibulo konsulo valdžia buvo tik formali. Vieninteliai rimtesni jo priimti sprendimai buvo vetuoti Cezario siūlymą atiduoti Kampanijos žemes Pompėjaus legionų veteranams; bei vetuoti siūlymą liaudies asamblėjos susirinkimų dienas paskelbti religinėmis šventėmis. Pastarąjį pasiūlymą Cezaris vis tiek pateikė, o Bibului užprotestavus minia jį užpuolė ir sulaužė jo fascijas (ryšulin surištas vyteles, konsulo pareigų simbolį). Po šio įvykio Bibulas pasitraukė iš forumo, palikdamas visą konsulų valdžią vienam Julijui Cezariui.
Romoje egzistavo paprotys metus vadinti pagal vardus žmonių, kurie tuo metu ėjo konsulų pareigas. Pasitraukus Bibului, paplito juokelis, kad „šiais metais konsulauja Julijus ir Cezaris“.
Mannaja
Mannaja – 1977 m. Italijoje sukurtas vesternas. Juostoje gausu simbolių, taip pat šiam žanrui neįprastų emocinių scenų. Filme akivaizdi „Džango“ įtaka, o juosta ilgą laiką dėl smurto scenų uždrausta Švedijoje.
Turinys
Premijų medžiotojas Bleidas, pravarde Manaja, sugavęs nusikaltėlį, atgabena jį į artimiausių miestelį, kad gautų pinigus. Čia jis neranda šerifo, tačiau sužino, jog jame viską kontroliuoja Edas MakGovanas, kaltas dėl jo tėvo mirties. Po susidūrimo su MakGovano žmonėmis Bleidas priverstas pasitraukti iš miesto ir slapstytis su keliaujančiu kabaretu. Tuo metu MakGovano patikėtinis Veleris suorganizuoja šio dukters Deboros pagrobimą ir MakGovanas nusamdo Bleidą, kad šis ją išlaisvintu. Pasirodo, kad Veleris su Debora kartu sukurpė planą kaip atsikratyti šios tėvo ir perimti miestelio bei greta esančių kasyklų kontrolę ir Bleidas vienas stoja su judviejų gauja į kovą...
Markas Kalpurnijus Bibulas
48 m. pr. m. e. pilietiniame kare jis vis dar palaikė Pompėjų ir vadovavo jo laivynui Adrijos jūroje. Bibulas sugebėjo įveikti ir perimti Cezario laivyną, tačiau ta pergalė turėjo menką reikšmę. Vėliau Cezaris įveikė Pompėjų Farsalų mūšyje. Tais pačiais metais Bibulas ir mirė.
Povilas Karazija
Povilas Karazija (1887 balandžio 29 d. Mazgeliškiuose, Kupiškio valsčius – 1955 m. lapkričio 28 d. Kaune) – Lietuvos pedagogas, numizmatas, bibliofilas, kultūros ir visuomenės veikėjas.
Biografija
Mokėsi Kupiškio pradžios mokykloje, Mintaujos ir Šiaulių gimnazijose, pastarojoje 1907 m. baigė 4 klases. 1905–1907 m. revoliucinių įvykių dalyvis, Lietuvos socialdemokratų partijos organizatorius Šiauliuose. 1908 m. Sankt Peterburge įgijo mokytojo cenzą ir buhalterio specialybę.
Nuo 1909 m. mokytojavo Šančiuose, Vidiškiuose, Kirkliuose. 1914 m., prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, mobilizuotas, tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje. 1917 m. Voroneže mokėsi lietuvių mokytojų kursuose, dirbo Lietuvių karo pabėgėlių komitete.
1918 m. grįžo į Lietuvą, dirbo Vilniaus lietuvių gimnazijoje ir mokytojų seminarijoje. 1919 m. Lietuvos mokytojų profesinės sąjungos organizatorius, Vilniaus mokytojų sąjungos pirmininkas. Lenkams uždarius lietuvišką gimnaziją, dirbo Lietuvių kredito kooperatyve. 1921–1924 m. redagavo laikraščius „Vilnietis“, „Rytų Lietuva“, „Lietuvos rytai“, 1924–1928 m. „Vilniaus aidas“, 1929–1939 m. „Vilniaus žodis“ redaktorius. 1927 m. „Kultūros“ draugijos Vilniuje steigėjas, nuo 1935 m. – pirmininkas.
Supraslio Šv. Apaštalo Jono parapija
'''Supraslio Šv. Apaštalo Jono parapija'''  – viena iš Balstogės stačiatikių dekanato parapijų, Supraslio mieste. Parapija įkurta 1984 metais. Parapijoje yra Supraslio stačiatikių vienuolynas.
Povilas Karazija
Biografija
1936 m. Vilniaus vaivados Bocianskio įsakymu ištremtas iš Vilniaus, gyveno Varšuvoje, kur tęsė visuomeninę veiklą. 1937 m. sausio 28 d. suimtas ir išvežtas į Lietuvą. Nuo 1938 m. balandžio 5 d. iki 1949 m. Kaune Vytauto Didžiojo kultūros muziejaus (nuo 1944 m. Čiurlionio dailės muziejus) Taikomosios dailės istorijos skyriaus vedėjas ir Vytauto Didžiojo karo muziejuje numizmatas. Surinko Lietuvos, Lenkijos ir Rusijos istorinių monetų kolekciją.
Spalio vėliava
Spalio vėliava – Šeduvos rajono laikraštis, leistas nuo 1951 m. vasario 18 d. iki 1962 m. balandžio 25 d. Šeduvoje.
Istorija
LKP Šeduvos rajono komiteto ir Darbo žmonių deputatų tarybos organas, ėjęs du kartus per savaitę. Tiražas 1951 m. – 1000 egz., 1962 m. – 6320 egz.
1962 m. kovo 31 d. Šeduvos rajonas panaikintas, jo teritorija perduota Radviliškio rajonui. Netrukus panaikintas ir laikraštis, teritorijoje platinta Radviliškio „Komunizmo aušra“.
Krymo astrofizikos observatorija
thumb|right|190px|Krymo Astrofizikos Saulės observatorija
Krymo observatorija – observatorija Ukrainoje, Krymo pusiasalyje, Naučno gyvenvietėje. Observatorija yra 12 km į rytus nuo Bachčisarajaus. Įsteigta 1946 m.
Observatorijoje sumontuoti šie teleskopai: 2,6 m, 1,25 m, 1,2 m ir 1,0 m skersmens reflektoriai, 50 cm Maksutovo sistemos teleskopas, yra keli Saulės tyrimams skirti teleskopai.
Observatorija turi filialą prie Simeizo, kur anksčiau buvo visa observatorija (ji buvo įsteigta 1908). Simeizo gyvenvietėje yra 22 m skersmens radioteles­kopas. Simeizo observatorijoje nuo 1968 iki 1974 m. dirbo Vilniaus universiteto observatorijos 48 cm teleskopas.
Oranžinė revoliucija
50px|left|Oranžinės revoliucijos simbolis – oranžinis šalikas thumb|right|275px|Masiniai protestai [[Kijevas|Kijevo Nepriklausomybės Aikštėje 2004 m.]] Oranžinė revoliucija  – neramumai ir masiniai protestai, kilę 2004 m. Ukrainoje po prezidento rinkimų antro turo lapkričio 21 dieną. Protestus sukėlė opozicijos lyderis Viktoras Juščenka bei jo šalininkai, po to kai centrinė rinkimų komisija paskelbė, jog nugalėtojas – Juščenkos priešininkas – Viktoras Janukovyčius.
Priežastys
2004-tųjų lapkričio mėn. Ukrainoje vyko visuotiniai prezidento rinkimai. Į antrąjį turą pateko tuometinis ministras pirmininkas, prorusiškų pažiūrų Viktoras Janukovyčius bei opozicijos lyderis, provakarietiškų pažiūrų Viktoras Juščenka.
Antrojo turo nugalėtoju buvo paskelbtas V. Janukovičius. Kitą dieną po prezidento rinkimų antrojo turo, lapkričio 22 d., kilo masiniai gyventojų protestai prieš rinkimų rezultatus – centrinė rinkimų komisija buvo apkaltinta rezultatų falsifikacija.
Eiga
thumb|250px|Lietuvos prezidentas [[Valdas Adamkus su kitais vadovais prie apskrito stalo Kijeve Ukrainos Oranžinės revoliucijos metu 2004 m. - per valdžios ir opozicijos derybas]]
Revoliucija visuomenėje
Apie Oranžinę Revoliuciją sukurta daug muzikos kūrinių, filmų. Eurovizijos dainų konkurse 2005 Kijeve Ukrainą atstovavo grupė Greenjolly su Oranžinės revoliucijos himnu „Razom nas bahato“.
Dionisas
Dionisas (gr. Διώνυσος, Dionysos) graikų mitologijoje – vynuogių, vyndarystės, ekstazės dievas, Dzeuso ir Tėbų karalaitės Semelės (arba Persefonės) sūnus. Romėnų mitologijoje jį atitiko Bakchas (Bacchus). Jis siejamas su laisvumu, vyno sukeliamia teigiamia socialine įtaka. Taip pat jis vaizduojamas kaip civilizacijos sergėtojas, įstatymų leidėjas, taikos mylėtojas, žemės ūkio ir teatro globėjas. Dionisas – kuriamųjų gamtos jėgų dievas. Jo įsikūnijimu buvo laikomi augalai – medžiai, vynuogienojai – arba gyvuliai – jautis, žirgas, ožys.
Antikiniu laikotarpiu Dionisas buvo tokia dievybė, kurio kultas iš negraikiškų vietovių – Trakijos šiaurėje, Mažosios Azijos pietuose ir Kretos pietuose – VII–VI a. prieš m. e. lyg viesulas perėjo per visą Graikiją. Šis ekstazinis kultas žadino tuometinių graikų vaizduotę. Kulto dalyviai patys vaizdavosi esą Dionisu. Dionisas dar turėjo Bakcho vardą, todėl jo kulto dalyviai buvo vadinami bakchantais arba bakchantėmis. Dioniso kultas lengvai įsiurbė į save tiek įvairias karnavalinio tipo apeigas, tiek ir minėjimus protėvių arba vietinių herojų garbei. Dioniso paveikslo daugiaprasmiškumas pasireiškė įvedant daugybę švenčių, kuriose buvo iškeliama viena ar kita šio paveikslo pusė.
Kulto kilmė
Dauguma graikų mano, kad Dioniso kultas kilo iš Anatolijos Graikijos, Nisos. Nisa minima Anatolijoje, Libijoje, Etiopijoje (Herodotas), ar net Arabų pusiasalyje (Diodoras Sikulas). Galbūt dėl jo sunkiai ištariamo vardo jis buvo minimas kaip „dievas iš Nisos“. Apolodoras mini kūdikį Dionisą, vynuogių dievą, kuris buvo slaugomas vandens nimfų, haidžių, Nisoje. Hetitai iš Anatolijos savo kalboje ji vadina „Nesili“, vėliau tapusiu „Nesi“. Pagal tai galima teigti jog Dioniso kultas yra kilęs iš kitur (ne iš Graikijos). Bet Mikėnuose rastose lentelėse užrašytas jo vardas „DI-VO-NI-SO-JO“, ir Kerenyi atsekė jo pėdsakus į minietišką Kretą, kur jo vardas yra nežinomas, bet jo aprašymas atpažįstamas. Aišku, kad Dioniso kultas yra buvęs graikų kultūroje ilgą laiką, bet ir tuo pačiu jis išlieka kažkuo jai svetimas.
Kulto šventės, kurias romėnai rengdavo Bakcho (Dioniso) garbei, vadintos bakchanalijomis.
Mitai
350px|thumb|Dioniso skulptūra
Gimimas
Dioniso gimimo versijos yra dvi. Taigi jis gimė dukart. Kartais yra sakoma jog būtent dėl jo mirties ir atgimimo Dionisas buvo daugiausia garbinamas paslaptingų religijų, nes jo mirtis ir atgimimas kėlę pagarbą. Ši versija buvo naudota graikų ir romėnų paslaptingose religijose. Jos variantai yra aprašomi Kalimacho ir Nono, kurie Dionisą vadino Zagrėjumi, ir taip pat keliose poemos fragmentuose skirtose Orfėjui.
Riko (1973 filmas)
Riko – 1973 m. sukurtas veiksmo filmas.
Dionisas
Vaikystė
Legenda byloja, kad Dzeusas paėmė kūdikį Dionisą ir atidavė prižiūrėti vandens nimfoms Nisoje. Jos prižiūrėjo jį kūdikystėje ir vaikystėje, už jų rūpestį Dzeusas apdovanojo jas, kaip hajides įamžindamas tarp žvaigždžių. Vėliau jis buvo auginamas Maro.
Riko (1973 filmas)
Turinys
Prieš 2 metus Riko Aversi tėvą, vieną iš mafijos šulų, nužudė, o sūnų pasodino į kalėjimą. Dabar, paleistas anksčiau laiko už gerą elgesį, jis grįžta į miestą, ketindamas rasti ir atkeršyti už tėvo mirtį. Jo buvusi mergina Roza dabar gyvena su donu Vito, kuris yra pagrindinis įtariamasis. Pastarasis be jokių skrupulų susidoroja su visais, kurie tik stoja skersai kelio ir Riko susiremti su juo, vadinasi, sukelti mirtiną pavojų savo seseriai ir motinai. Vis tik garbės supratimas neleidžia Riko nusileisti ir jis, padedamas padirbtu pinigus platinančios seksualiosios Scilos, pradeda veikti...