cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Apkartai II
Apkartai II – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Magučių.
Vestonas
Istorija
Seniausi archeologiniai radiniai gyvenvietėje išliko nuo romėniškosios Britanijos laikų I–II a. pr. m. e. Gyvenvietės pavadinimas kildinamas iš senosios anglų kalbos ir reiškia vakarinį kaimą.
Apie 1170 m. kaimelyje pastatyta pirmoji bažnyčia. XV a. šalia bažnyčios pastatyta iki šių laikų išlikusi varpinė. XIX a. Šv. Marijos bažnyčia buvo restauruota. Bažnyčia įtraukta į 1-os kategorijos saugotinų architektūros objektų sąrašą, o šalia bažnyčios esantiems įėjimo vartams ir memorialiniam kryžiui suteikta 2-a kategorija.
1858 m. kaimelyje atidaryta geležinkelio stotis atkarpoje Spoldingas–Norvičius.
Petriškė (Daugėliškis)
Petriškė – buvęs kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Kačergiškės.
Avižiškės
Avižiškės – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 8 km į pietryčius nuo Zarasų.
Lietuvos vyriausybė
miniatiūra|dešinėje|LRV pastatų kompleksas Vilniaus centre|230x230px
Lietuvos Respublikos Vyriausybė (LRV) – Lietuvos Respublikos ministrų kabinetas, atliekantis vykdomosios valdžios funkcijas. Vyriausybė vykdo įstatymus ir Seimo nutarimus bei Prezidento dekretus, valdo valstybės turtą, tvarko krašto reikalus ir kartu su Prezidentu vykdo šalies užsienio politiką. Vyriausybė taip pat turi įstatymų leidybos iniciatyvos teisę, sudaro valstybės biudžetą ir teikia jį tvirtinti Seimui. Jos įgaliojimai apibrėžti Konstitucijoje ir Vyriausybės įstatyme.
Struktūra
Lietuvos Respublikos Vyriausybę sudaro Ministras Pirmininkas, kuris yra vyriausybės vadovas, ir 14 ministrų. Ministrą Pirmininką skiria Prezidentas, gavus Seimo pritarimą. Tuomet Ministras Pirmininkas su Prezidento pritarimu sudaro likusį kabinetą, o Vyriausybei ir jos programai turi pritarti Seimas.
Ministras Pirmininkas atstovauja Vyriausybei ir vadovauja jos veiklai. Ministras vadovauja savo atitinkamai ministerijai, spręsdamas klausimus, priklausančius ministerijos kompetencijos sričiai, ir vykdydamas kitas įstatymų numatytas funkcijas. Ministrai už jiems pavestas valdymo sritis atsako Seimui, Prezidentui ir yra tiesiogiai pavaldūs Ministrui Pirmininkui. Ministrą gali laikinai pavaduoti kitas ministro pirmininko paskirtas vyriausybės narys. Ministrą Pirmininką, kai jo nėra arba jis negali eiti pareigų, Prezidento pavedimu gali pakeisti vienas iš ministrų, bet ne ilgiau kaip 60 dienų.
Ministerijos
Ministerijos yra institucijos, per kurias ministrai atlieka jiems pavestų sričių valstybinio valdymo funkcijas. Jos yra įsteigtos kaip viešieji juridiniai asmenys ir yra finansuojamos iš valstybės biudžeto.
Lietuvoje yra 14 ministerijų:
Dabartinė Vyriausybė (2020–2024 m.)
miniatiūra|314x314px|[[Lietuvos Respublikos Ministras Pirmininkas|Lietuvos Respublikos Ministrė Pirmininkė Ingrida Šimonytė]] 2020 m. lapkričio 24 d. Ingrida Šimonytė Seime buvo patvirtinta 18-osios Lietuvos Respublikos Vyriausybės Ministre Pirmininke ir su Prezidentu ėmė formuoti naująjį ministrų kabinetą.
Sudėtis patvirtinta 2020 m. gruodžio 7 d. prezidento Gitano Nausėdos dekretu Nr. 1K-459. Programos projektui pritarta ir Vyriausybė įgaliojimus gavo 2020 m. gruodžio 11 d.
Šie ministrai dirba aštuonioliktame ministrų kabinete:
Ankstesnės vyriausybės
Šiuo metu formuojama 18-oji vyriausybė po nepriklausomybės atkūrimo 1990 m. kovo 11 d.
Molainių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Panevėžio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Panevėžio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Berčiūnų apylinkės ir Upytės apylinkės.
Lietuvos vyriausybė
Ankstesnės vyriausybės
Po 1992 m. Seimo rinkimų Lietuvos demokratinė darbo partija suformavo vyriausybę, kuriai iki 1993 m. prezidento rinkimų vadovavo pramonininkas Bronislovas Lubys, po to jį pakeitė Adolfas Šleževičius. Jo vyriausybė daugiausia dėmesio skyrė monetariniam valstybės stabilumui, infliacijos suvaldymui. 1996 m. vasario mėn. A.Šleževičius buvo priverstas atsistatydinti po to, kai atsiėmė savo indėlį iš banko, kuris netrukus žlugo. Vietoje jo paskirtas Laurynas Stankevičius.
1996 m. Lietuvos Seimo rinkimus laimėjo Tėvynės Sąjunga. Ji kartu su Lietuvos krikščionių demokratų partija sudarė vyriausybę, kuriai vadovavo Gediminas Vagnorius. 1999 m. pavasarį G.Vagnoriaus vyriausybei pavyko išsilaikyti per balsavimą dėl nepasitikėjimo Seime, tačiau netrukus jo vyriausybė atsistatydino. Ministru pirmininku tapo tuo metu populiarus Vilniaus meras Rolandas Paksas. Jo vyriausybė išsilaikė tik penkis mėnesius ir atsistatydino po to, kai Rolandas Paksas viešai atsisakė pasirašyti Mažeikių naftos privatizavimo sutartį. Nuo 1999 m. lapkričio iki artimiausių Seimo rinkimų 2000 m. spalį ministru pirmininku buvo Andrius Kubilius.
Po Seimo rinkimų antrą kartą ministru pirmininku tapo Rolandas Paksas, kuris perėjo į Liberalų Sąjungą. Jo vyriausybė, sudaryta kartu su Naująja Sąjunga (socialliberalais), išsilaikė septynis mėnesius ir žlugo dėl nesutarimų koalicijos viduje. Po to Naujoji sąjunga sudarė vyriausybę kartu su socialdemokratų partija, o buvęs prezidentas Algirdas Brazauskas tapo ministru pirmininku.
Algirdas Brazauskas tapo pirmuoju ministru pirmininku, kuris išliko valdžioje po Seimo rinkimų 2004 m. ir sudarė 13-ąją mažumos vyriausybę su Naująja Sąjunga ir Darbo partija.
Aurimas Adomaitis
LKL čempionate per rungtynes surinkdavo po 10,3 taško (50,9% dvitaškių), atkovojo po 7,1 kamuolio bei atliko po 0,8 rezultatyvaus perdavimo. Baltijos krepšinio lygos (BBL) Iššūkio taurės turnyre pelnydavo po 8,3 taško, atkovodavo po 5,7 kamuolio bei atlikdavo po 0,7 rezultatyvaus perdavimo. 2010 m. rugsėjo 7 d. pasirašė sutartį su Utenos Juventus klubu. 2011 rugpjūčio 24 d. pasirašė sutartį su Kėdainių "Nevėžis" komanda. .
Christopher Hitchens
Kristoferis Erikas Hičensas (Christopher Eric Hitchens, 1949 m. balandžio 13 d. – 2011 m. gruodžio 15 d.) – britų kilmės amerikiečių rašytojas ir žurnalistas, parašęs arba redagavęs daugiau nei 30 knygų apie kultūrą, politiką ir literatūrą. Gimęs ir baigęs mokslus Anglijoje, aštuntajame dešimtmetyje metė mokslus Oksfordo universitete ir persikėlė į Londoną, kur dirbo „New Statesman“ žurnalistu. Devintojo dešimtmečio pradžioje jis emigravo į Jungtines Valstijas ir rašė žurnalams „The Nation“ ir „Vanity Fair“.
Hičenso politinės pažiūros per visą jo gyvenimą labai keitėsi. Iš pradžių save laikė demokratiniu socialistu, jaunystėje priklausė įvairioms socialistinėms organizacijoms. Vėliau jis atsižadėjo šių politinių pažiūrų, tačiau žavėjosi tam tikrais marksizmo aspektais. Jis kritiškai vertino JAV užsienio politikos aspektus, įskaitant įsitraukimą į karą Vietname, Čilėje ir Rytų Timore. Tačiau Ch. Hičensas rėmė JAV Kosovo kare. Po nusivylimo marksizmu, Hitchensas savo politinėje filosofijoje pabrėžė Amerikos revoliucijos ir JAV Konstitucijos svarbą. K. Hičenso požiūris į abortus buvo nevienareikšmis. Iš etinės pusės jis nepritarė abortams, tikėdamas, kad vaisius turi teisę į asmenybę, tačiau jo požiūris į abortų teisėtumą buvo dviprasmiškas ir laikui bėgant keitėsi. Hičensas taip pat buvo teisės turėti ginklą šalininkas, palaikė LGBT teises, tačiau nepritarė karui su narkotikais. Paskutiniajame dešimtmetyje, ypač po rugsėjo 11 d. teroristinių išpuolių Hičenso politinės pažiūros pakrypo į dešinę. 2000 m. jis pasisakė už invazijas į Iraką ir Afganistaną, 2004 m. pritarė George W. Bush perrinkimui ir laikė islamizmą pagrindine grėsme Vakarų pasauliui.
Liucija Vaitukaitytė
Liucija Vaitukaitytė (g. 2000 m. balandžio 24 d.) – Lietuvos futbolininkė, žaidžianti saugės pozicijoje.
Karjera
Būdama 12-os metų debiutavo aukščiausioje Lietuvos moterų futbolo lygoje.
2017 m. debiutavo UEFA moterų Čempionų lygoje atstovaudama Šiaulių „Gintrai-Universitetui“.
Nuo 2018 m. rugtyniavo Ispanijos aukščiausioje lygoje. Atstovavo įvairiems klubams.
2020 m. trumpam buvo sugrįžusi į Lietuvą ir atstovavo U. Uteniui.
2021 m. gruodžio mėn. pelnė pirmą įvartį Italijoje. Rungtynėse prieš „Fiorentinos“ ekipą pasižymėjo 87 rungtynių minutę, o tačiau jos atstovaujama „Pomigliano” ekipa pralaimėjo rezultatu 1:3. Ekipoje sužaidė 11 rungtynių ir pelnė vieną įvartį.
2022 m. gegužę Liucija Vaitukaitytė įtraukta į Italijos „Serie A“ čempionato 22-ojo turo geriausiųjų vienuoliktuką.
2022 m. vasarą persikėlė į A Serie debiutantės Parmos klubo gretas.
Jakštiškės II
Jakštiškės II – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Magučių.
Dacia Sandero
thumb „Dacia Sandero“ – subkompaktiškas automobilis, kurį gamina Rumunijos gamintojas „Dacia“. Jis buvo paleistas į gamybą 2007 m. ir šiuo metu yra trečios kartos. Kai kuriose rinkose taip pat buvo parduodamas kaip Renault Sandero, pvz., Rusijoje, Lotynų Amerikoje, Irane, Egipte ir Užsachario Afrikoje.
Marekas Matčinskis
Marekas Matčinskis (1631–1697 m. vasario 10 d.) – ATR karinis ir politinis veikėjas, Rusios vaivada (nuo 1692), Karūnos didysis iždininkas (nuo 1689), Karūnos didysis žirgininkas (nuo 1676), Graboveco seniūnas.
Janystėje Marekas Matčinskis, greičiausia, buvo karaliaus Jono Kazimiero Vazos vėliavininku. 1649 metų rugpjūtyje dalyvavo Zborovo mūšyje, po to kovėsi prieš kazokus, rusus ir švedus.
Salinis (Zarasų r., Dusetų sen., Vosgėlių km.)
Salinis – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 6 km į pietvakarius nuo Dusetų, Vosgėlių kaime. Ežeras trikampio formos su 0,52 ha sala centre, gausiai užžėlęs vandens augalija. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,43 km, plotis – iki 0,42 km. Altitudė 104,1 m. Krantai žemi, pelkėti, tik rytinis krantas aukštas. Rytinėje pakrantėje auga miškelis, kitose pakrantėse plyti pievos, dirbami laukai. Šiaurėje išteka upeliukas link čia pat tekančio Žiegelės upelio (Šventosios upės intakas).
Marekas Matčinskis
1677 metais Mareksas Matčinskis įgijo žemę netoli Varšuvos, kurią perdavė Jonui Sobieskiui gyvenimui (pagal ATR įstatymus karalius negalėjo įsigyti žemės valdų); vėliau tose žemėse buvo pastatyti Vilianuvo rūmai. 1683 metais jis dalyvavo Vienos mūšyje.
1689–1692 metais Marekas Matčinskis buvo Karūnos didžiuoju iždininku, o po atsistatydinimo iš to posto tapo Rusios vaivada. Nuo 1693 metais jam ėmė blogėti sveikata, todėl tarpuvaldžio metu 1696 metais jis nevaidino jokio vaidmens.
Marekas Matčinskis mirė 1697 metų vasario 10 d. Javorove, ir buvo palaidotas Variažo bažnyčioje, pastatytos už jo pinigus. Pagrindinę savo turto dalį jis testamentu paliko Jono Sbieskio sūnums.
Bajeva
Bajeva  – kaimas šiaurės rytų Baltarusijoje, 28 km į pietryčius nuo Dubrounos, prie pat sienos su Rusija.
Istorija
XIX a. buvo miestelis, Horkų apskrities Bajevos valsčiaus centras.
Portas (Prancūzija)
Portas yra Prancūzijos miestelis Korsikos saloje, Pietų Korsikos departamente, Otos komunoje. Porte yra Genujiečių bokštas.
Istorija
Portas pradėtas statyti XX amžiuje. Iš senovinių pastatų Porte yra Genujiečių bokštas.
Klimatas
Porte vyrauja subtropinis klimatas.
Kiržačas
Kiržačas  – miestas Rusijoje, Vladimiro srityje, 90 km į šiaurės rytus nuo Maskvos, prie Kiržačo upės; rajono centras. Geležinkelio stotis prie Maskvos žiedinės linijos, keliai į Kolčiuginą, Aleksandrovą, Pokrovą. Metalo apdirbimo ir įrankių gamybos, poligrafijos, elektronikos, baldų, maistų pramonė. Kraštotyros, vario ir žalvario muziejai. Yra XIV a. Gerosios Naujienos vienuolynas, Šv. Nikolajaus cerkvė.
Istorija
Kiržačas šaltiniuose minimas nuo XIV a., augo prie įkurto vienuolyno. Miesto statusas suteiktas 1778 m. TSRS laikais veikė šilko kombinatas. 2005 m. prie Kiržačo prijungta Krasnyj Oktiabrio miesto tipo gyvenvietė.
Vilkelių apylinkė
Vilkelių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Naujamiesčio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Panevėžio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Berčiūnų apylinkės, Naujamiesčio apylinkės ir Upytės apylinkės.
Tefatefa
thumb|left|250px|Maorių vadas su tefatefa (~1880 m.) thumb|right|200px|Tefatefa Tefatefa  – maorių kirviška kuoka ilgu kotu. Visas ilgis – nuo 70 cm iki 150 cm. Kirvio galvą primenanti dalis yra apytiksliai stataus trikampio formos, kur statusis kampas yra tarp koto ir „galvos“ viršutinio krašto. Kautynėse smogdavo tefatefos galvos „pentimi“ arba atakuodavo koto (apatinė dalis būdavo nusmailinta) baksniais.
Galvos apatinėje dalyje dažnai būdavo pragręžta skylė, prie kurios būdavo pririštos kelios karvelio ar vanago plunksnos arba kutas. Tefatefas droždavo iš vientiso labai kietos medienos (pvz., maire medžio šaknies) gabalo. Retai – iš banginio kaulo.
Vadai tefatefas naudodavo kaip ceremoninius ginklus. Tam jie naudojami ir dabar.
Veston Hilsas
Vestonas Hilsas  – kaimelis Jungtinėje Karalystėje, Anglijoje. Priklauso Vestono parapijai ir yra įsikūręs 3 km nuo Spoldingo.
Aviacinės nelaimės
1942 m. spalio 2 d. kaimelyje sudužo amerikietiškas B-17F naikintuvas.
2014 m. spalio 8 d. kaimelyje sudužo McDonnell Douglas F-15 Eagle tipo naikintuvas.
Juodakiškės
Juodakiškės – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Magučių.
Nausodės apylinkė (Panevėžys)
Nausodės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Panevėžio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Panevėžio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Berčiūnų apylinkės ir Piniavos apylinkės.
Smalvų apylinkė
Smalvų apylinkė Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Viburių apylinkė
Viburių apylinkė (arba Vyborių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.
Steigiamasis susirinkimas (reikšmės)
Steigiamasis susirinkimas gali reikšti:
Anika Kyžaitė
Anika Kyžaitė (g. 1999 m. liepos 12 d.) – Lietuvos futbolininkė, žaidžianti saugės pozicijoje. 2015 m. sezone atstovavo Alytaus SRC, o 2016 m. jungtinei Akmenės ir Šiaulių FA ekipai. 2017 m. buvo pakviestaį Gintrą-Universitetą, o nuo 2018 m. atstovavo MFA Žalgiriui.
Rinktinės
2015 m. rugpjūčio 29 d. debiutavo nacionalinėje rinktinėje, Baltijos taurės varžybose prieš Latviją.
Haradzišča (Šklovas)
Haradziščà – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 26 km į rytus nuo Šklovo. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Horkų apskrities Haradziščos valsčiaus centras.
Salako apylinkė
Salako apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Salako valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dūkšto rajonui. 1954 m. prijungta Nariūnų apylinkė, Luodžių apylinkė, dalis Tolimėnų apylinkės, dalis Jaktiškių apylinkės ir dalis Plavėjų apylinkės, 1959 m. – dalis Jakėnų apylinkės. 1963 m. prijungta Bikėnų apylinkė, kuri 1966 m. atskirta, o 1977 m. vėl prijungta.
Kirenskas
Kirenskas  – miestas Rusijoje, Irkutsko srities šiaurėje, 650 km į šiaurės rytus nuo Irktusko, Lenos kairiajame krante, ties Kirengos žiotimis. Rajono centras. Yra oro uostas, upių uostas, ateina Severobaikalsko–Ust Kuto kelio atšaka. Maisto, medienos apdirbimo pramonė, laivų remontas. Veikia krašto muziejus.
thumb|left|240px|Švč. Trejybės vienuolynas 1913 m.
Istorija
1630 m. Vasilijaus Bugoro kazokų būrys įkūrė Nikolsko pogostą. 1663 m. įkurtas Ust Kirensko Švč. Trejybės vienuolynas, 1665 m. Ust Kirensko ostrogas. 1775 m. Kirenskui suteiktas miesto statusas, 1785 m. tapo apskrities centru.
Riešas
Riešas – žmogaus rankos apatinė dalis, plaštakos artimoji dalis. Riešo griaučius sudaro 2 eilėmis išsidėstę 8 riešakauliai: didysis daugiakampis, mažasis daugiakampis, galvinis, kablinis, žirnis, trikampis, mėnulis, laivelis. Riešas labiausiai nukenčia nuo traumos, kai griūnama atsirėmus į žemę.
Kaulai
Riešakauliai – tai trumpieji kaulai, išsidėstę dviem eilėmis – proksimaline ir distaline. Proksimalinėje eilėje, pradedant nuo nykščio pusės, yra laivelis, mėnulis , trikampis , o nuo pastarojo šiek tiek į delno pusę yra žirnis. Distalinę eilę ta pačia seka sudaro didysis daugiakampis, mažasis daugiakampis , galvinis kaulas ir kablinis kaulas. Visi riešakauliai sudaryti iš akytosios medžiagos, dengiamos plono standžios medžiagos sluoksnio.
Sąnariai
Rieše 3 eilės sąnarių – stipininis riešo sąnarys, vidurinis riešo sąnarys ir riešiniai delno sąnariai:
Kirilovas
Kirilovas  – miestas Rusijoje, Vologdos srityje, 129 km į šiaurės vakarus nuo Vologdos; rajono centras. Miestas įsikūręs prie Siverskojės ežero, 8 km nuo Goricos prieplaukos prie Volgos–Baltijos vandens kelio. Praeina Vologdos–Belozersko plentas. Maisto pramonė. Yra 1397 m. įkurtas Kirilo Belozerskio vienuolynas (perstatytas XVI–XVII a., dabar kultūros paminklas-muziejus). Įsteigtas Rusijos Šiaurės nacionalinis parkas.
Istorija
Gyvenvietė XIV a. pab. ėmė kurtis apie vienuolyną. 1775 m. Kirilovas tapo miestu. Buvo apskrities centras Naugardo gubernijoje. 1924 m. vienuolynas uždarytas, paverstas muziejumi.
Tarptautinių santykių politinė ekonomija
Tarptautinių santykių politinė ekonomija – atskira disciplina, kurios pagrindinis tyrimo objektas yra politikos ir ekonominių santykių sąveika atskirose valstybėse ir tarp valstybių. Ekonominiais santykiais yra vadinamas prekių ir paslaugų pirkimas ir pardavimas per sienas, investicijų srautas visame pasaulyje, regionų ir valstybių gerovė, skurdas bei būdai, kuriais ekonominė galia įtakoja politinius santykius tarp valstybių (pradedant nuo valstybių sąjungų iki karo).
Disciplinos kilmė
Tarptautinių santykių politinės ekonomija kaip atskira disciplina atsirado kaip priešprieša tarptautinių santykių studijoms 1970-aisiais kaip atsakas į 1973 m. įvykusią pasaulio naftos krizę ir Bretton Woods sistemos griūtį JAV, parodydama pasaulio ekonominių pamatų silpnumą. Mokslininkai, gilinęsi į tarptautinių santykių politinę ekonomiją, kaip Susan Strange, pabrėžė disciplinos glaudų ryšį su teise, politika ir diplomatijos istorija. Remdamasi istorijos sociologija ir ekonomikos istorija, tarptautinių santykių politinė ekonomija siūlė sulieti ekonominę ir politinę analizes į vieną. Taip pat marksistinių ir liberalių pažiūrų tarptautinių santykių politinės ekonomijos mokslininkai siekė mažiau pasikliauti vakarietiškuoju požiūriu į socialinius mokslus, pabrėžiančius valstybę kaip smulkiausią analizės vienetą, ir verčiau analizuoti tarptautinę sistemą.
Pagrindinės teorijos
Į pateiktus klausimus trys skirtingos tarptautinių santykių politinės ekonomijos teorijos – ekonominis liberalizmas, ekonominis nacionalizmas ir ekonominis struktūralizmas – taip pat bando atsakyti skirtingai. Liberalizmas ir nacionalizmas yra kapitalistinės teorijos, kurių pagrindinė idėja yra visuotinės gerovės kūrimas ir ką jie įvardija kaip ekonominių veiklų paskirtį. Tačiau jos skiriasi pagal tai, ką mano esant būtina dėl to daryti. Tuo tarpu ekonominio struktūralizmo teorija yra dviejų variantų: marksistinė ir priklausomybės. Marksizmas, nebūdamas kapitalistine teorija teigia, jog visuotinės gerovės kūrimas yra blogis. Taip pat svarbu pabrėžti, jog nors visos teorijos yra tik pasaulio aiškinimo modeliai, jos yra pagrindiniai analizės įrankiai. Todėl visos šios teorijos šiame straipsnyje bus aptartos paeiliui.
Ekonominis liberalizmas
Ekonominis liberalizmas (dažnai dar vadinamas internacionalizmu arba globalizmu) vadovaujasi mintimi, kad politika ir ekonomika, bent jau idealiu atveju, egzistuoja kaip atskiros sritys. Šios teorijos šalininkai mano, kad dėl efektyvumo, augimo ir vartotojų pasirinkimo rinka su politika neturėtų būti susijusi. Liberaliosios ekonomikos teorija pasisako už laisvąją rinką ir kuo mažesnį valstybės kišimąsi į jos reikalus. Liberalusis požiūris gina individų laisvę ir lygybę. Liberalizmo formų amplitudė labai plati – nuo atiduodančių pirmenybę lygybės idėjai ir linkstančių prie socialdemokratinės pakraipos bei pritariančių valstybės kišimuisi iki tų, kurios itin pabrėžia laisvės svarbą ir pasisako prieš valstybės kišimąsi į ekonomiką (nors dėl to ir nukenčia socialinė lygybė). Tačiau visos liberalizmo formos atsisako už rinką bei kainų mechanizmą, kaip už veiksmingiausias priemones ekonomikai tvarkyti. Trumpai ekonominį liberalizmą galima apibūdinti kaip doktriną ir grupę principų rinkos ekonomikai veikti bei valdyti, norint pasiekti aukščiausią efektyvumo, ekonominio augimo ir asmens gerovės lygį.
Ekonominis nacionalizmas
Ekonominis nacionalizmas ekonomikos ir politikos (valstybės) santykiuose teigia bei gina valstybinės politikos svarbą. Iš esmės tai yra valstybės vystymo doktrina, pagal kurią rinka turi būti pajungta valstybės tikslams. Šios ideologijos kertinis akmuo yra tvirtinimas, kad politiniai veiksniai turi, ar jau bent turėtų, lemti ekonominius santykius. Svarbiausia ekonominio nacionalizmo idėja yra ta, kad ekonominė veikla tarnauja ir turi tarnauti valstybės sutvirtinimui ir jos interesams. Pirmenybė turi būti atiduodama valstybei, nacionaliniam saugumui ir karinei galiai.
Kurkliškės (Zarasai)
Kurkliškės (arba Karkliškės) – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Zarasų, prie kelio.
Tarptautinių santykių politinė ekonomija
Ekonominis marksizmas
Ekonominis marksizmas, XIX amžiaus viduryje atsiradęs kaip atsakas liberalizmui ir klasikinei ekonomikai, teigia, kad politiką lemia ekonomika. Pasak marksistų, politinių nesutarimų priežastis yra klasių kova dėl turto pasidalijimo. Iš to daroma išvada, jog, panaikinus rinką ir klasinę visuomenę, liausis ir politinės rietenos. Kritikuodami kapitalistus marksistai teigia, jog dėsnis, kuris skatino kapitalizmo vystymąsi, yra kapitalo koncentracijos (kaupimo) dėsnis. Varomoji kapitalizmo jėga yra pelno siekimas, kas nulemia individualaus kapitalisto poreikį kapitalą kaupti ir investuoti. Konkurencija verčia kapitalistus didinti efektyvumą ir kapitalo investicijas arba rizikuoti sužlugti. Dėl to, vystantis kapitalizmui, mažumos rankose didėja kapitalo kiekis, o dauguma vis labiau nuskursta. Dėl šios priežasties kapitalistinė visuomenė laikas nuo laiko subręsta revoliucijai. Norint to išvengti, tarptautinių santykių politinėje ekonomijoje remtis marksistinėmis nuostatomis.
Akmenslydis 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse
thumb|right|200px|[[Akmenslydis|Akmenslydžio emblema 2010 m. olimpinėse žaidynėse.]] Akmenslydžio (Kerlingo) varžybos 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse vyko Vankuverio olimpiniame centre. Varžybos prasidėjo vasario 16 ir baigėsi vasario 27 d. Žaidynėse dalyvavo tiek moterų, tiek vyrų komandos.
Hidžra
thumb|Medina 1940 m. Hidžra ( – ‘išsikėlimas’) – islamo pranašo Mahometo ir jo pasekėjų persikėlimas iš Mekos į Mediną 622 m.
Mahometo islamo mokymo pradžioje jo pasekėjai buvo tik jo artimi draugai ir giminaičiai. Pirmieji islamą priėmė Mahometo žmona Chadidža, kalifai Abu Bakras ir Alijus. Plintant jo mokymui, Mahometas ir jo šalininkai susidūrė su priešiškai nusiteikusiais Mekos gyventojais, nenorėjusiais priimti Mahometo tikėjimo. Mahometą beveik visiškai atstūmė jo gentainiai kuraišitai, jam ir jo pasekėjams kilo fizinio susidorojimo grėsmė. 619 m. mirė Mahometą globojęs Abu Talibas. Galiausiai Mekos vadovai 11 vyrų įsakė nužudyti Mahometą.
Mahometą parėmė Jasribo (Medinos) gentys, tarp kurių atsirado nemažai jo pasekėjų. 622 m. gegužės mėn. Mahometas slapta paliko savo namus Mekoje ir persikėlė į jų miestą kartu su savo draugu ir uošviu Abu Bakru. Mahometo atvykimas į Mediną buvo šiltai sutiktas, vietos arabai pripažino jį vadu. Netrukus Mahometas subūrė pirmąją musulmonų bendruomenę. Jasribas pradėtas vadinti Medina – Pranašo miestu.
Nuo hidžros datos (622 m. liepos 16 d.) pradėta skaičiuoti metus pagal musulmonų mėnulio kalendorių. Vakaruose musulmonų metus įprasta žymėti anno hegira (AH), t. y. hidžros metais.
FK Sluck
FK Sluck  – Baltarusijos futbolo klubas iš Slucko.
Istorija
Klubas įkurtas 1998 m. Slucke. Nuo 2008 m. tapo profesionaliu futbolo klubu ir pradėjo žaisti II-oje šalies lygoje. Nuo 2011 m. dalyvavo I-os lygos pirmenybėse.
2014 m. debiutavo Aukščiausioje šalies futbolo lygoje. Debiutiniame sezone užėmė 9 vietą.
Klubo spalvos
Namuose klubas žaidžia žalios spalvos sportinėmis aprangomis. Svečiuose gali žaisti baltomis aprangomis.
Sudėtis
Atnaujinta: 2020 m. rugsėjo 8 d.
Bekslis
Bekslis – pietrytinis Londono rajonas, dar žinomas kaip Bekslio kaimas, kuris apima didesnę užmiesčio teritoriją.
Oroklinis
Oroklinis ( = Oróklini) – gyvenvietė pietrytinėje Kipro dalyje, Larnakos apygardoje. Netoli yra Oroklinio ežeras.
Istorija
XVI a. venecijiečių dokumentuose gyvenvietė vadinama Voroklini (Βορόκληνη) pavadinimu.
Gyventojai
Pagal 2011 m. surašymo duomenis čia gyveno 6 134 žmonės.
FK Zastava Kragujevac
Kragujevaco „Zastava“ – Serbijos futbolo klubas iš Kragujevaco. Įkurtas prie ginklų gamyklos.
Istorija
Įkurtas 1973 m. Kragujevace prie ginklų gamyklos.
Lazarovka
Lazarovka – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Magučių.
FK Zastava Kragujevac
Istorija
1992–1994 ir 1996–1998 m. rungtyniavo Jugoslavijos Antrojoje lygoje. Vėliau, iškrito į žemesnį divizioną.
Dalyvavo 2000–2001 m. Jugoslavijos Antrojoje lygoje, bet joje ilgam įsitvirtinti nepavyko.
Pastaraisiais metais rungtyniavo Kragujevaco regioninėje lygoje, kuri vadinama Kragujevaco Pirmąja lyga.
Pyvorai (Plungė)
Pyvorai – buvęs kaimas Plungės rajono savivaldybėje, netoli Kulių.
Augustas Dubickas
Augustas Dubickas (g. 2001 m. kovo 17 d.) – „Sūduvos“ klubo gynėjas. Atstovavo įvairaus amžiaus Lietuvos jaunimo rinktinėms.
Karjera
Nuo 2014 m. atstovavo Marijampolės futbolo centro ekipoms. Nuo 2017 m. rungtyniavo Sūduva B ekipoje, kuri dalyvavo Antros lygos pirmenybėse. 2017 m. birželio 7 d. pelnė įvartį Antros lygos rungtynėse prieš FK Šilas. Marijampoliečiai sutriuškino varžovus rezultatu 5:0.
2019–2020 m. priklausė US Lecce (Italija), tačiau pagrindinėje ekipoje nežaidė.
FK Sūduva
Nuo 2021 m. buvo registruojamas ir A lygos rungtynėms, tačiau nesužaidė nė minutės. Atstovavo „Sūduvos“ klubui rungtyniaudamas Sūduva B ekipoje, kuri dalyvavo Pirmos lygos pirmenybėse. 2021 m. birželio 13 d. pasižymėjo įvarčiu Pirmos lygos rungtynėse prieš Kauno Žalgiris B. Marijampoliečiai išvykoje rezultatu 3:0 sutriuškino varžovus.
Liubiničai
Liubiničai – agromiestelis šiaurės rytų Baltarusijoje, 26 km į rytus nuo Šklovo. Apylinkės centras.
Augustas Dubickas
FK Sūduva
2023 m. „Sūduvos“ klubą paliko didžioji dalis legionierių ir Dubickas tapo vienu iš pagrindinių pagrindinės komandos žaidėjų.
Liubiničai
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Horkų apskrities Liubiničų valsčiaus centras.
Augustas Dubickas
Statistika
Spalvų reikšmės:
Rinktinės
Buvo kviečiamas į įvairaus amžiaus Lietuvos jaunimo rinktines. 2019 m. kovo mėn. sužaidė dvejas draugiškas rungtynes prieš baltarusius. Abi baigėsi nulinėmis lygiosiomis.
Panevėžys B
„Panevėžys B“ – Lietuvos futbolo komanda iš Panevėžio, FK Panevėžio dublerių ekipa.
Istorija
2018 m. FK „Panevėžys“ tapo VŠĮ Futbolo akademija „Panevėžys“ dalininku. Šios akademijos, bei R. Sargūno sporto gimnazijos auklėtinių pagrindu buvo suburta dublerių ekipa.
Port FC
„Port Football Club“ arba Singhtarua Football Club – Tailando futbolo klubas iš Bankoko miesto.
Panevėžys B
Istorija
FK Panevėžys dublerių ekipa pirmą kartą pirmenybėse dalyvavo 2019 m. Jie dalyvavo III pakopos pirmenybėse (LFF II lyga, Pietų zona). Ekipa užėmė ketvirtą vietą. Komandos puolimo lyderiais buvo Eimantas Abramavičius, pelnęs 12 įvarčių ir Armandas Kučys, pelnęs 14 įvarčių.
Panevėžys B siekė 2020 m. Pirmos lygos licencijos. 2020 m. komandos treneriu tapo Darius Žindulis. Stabiliu žaidimu nepasižymėjusi ekipa pateko į geriausių komandų aštuntuką, o tarp stipriausių liko paskutinėje (aštuntoje) vietoje. Ekipoje savo žaidimu išsiskyrė du septyniolikmečiai: Domantas Vaičekauskas ir Evaldas Urmonas. Iš karto po sezono pasirašytos sutartys su šiais žaidėjais. Domantas Vaičekauskas spėjo debiutuoti ir pagrindinėje komandoje.
Port FC
Sezonai
Šaltinis:
Panevėžys B
Istorija
2022 m. sezone rungtyniavo Pirmoje lygoje. Galutinėje komandų rikuotėje buvo dešimtoje vietoje.
Panevėžys B sudėtis
Atnaujinta
Pivorai
Pivorai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 3 km nuo Dysnos, prie Birvėtos upės.
Gyventojai
thumb|left|240px|Kryžius Pivoruose thumb|left|240px|Tiltas per Birvėtą
Maslakai
Maslakai – agromiestelis šiaurės rytų Baltarusijoje, 20 km į vakarus nuo Horkų. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Horkų apskrities Maslakų valsčiaus centras.
Suvieko apylinkė
Suvieko apylinkė (iki 1954 m. Suvieko I apylinkė ir Suvieko II apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje, pasienyje su Latvija.
Istorija
Dvi apylinkės (Suvieko I ir Suvieko II) įkurtos užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. jos buvo Imbrado valsčiuje, 1950 m. priskirtos naujam Obelių rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. sujungtos, taip pat prijungiant dalį Kumpuolių apylinkės. 1963 m. prijungta Pavidinės apylinkė, 1975 m. – Samanių apylinkė.
Čyplių apylinkė
Čyplių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Panevėžio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Panevėžio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kabelių apylinkės.
Alicia Vikander
Alicija Vikander (SV Alicia Vikander, g. 1988 m. spalio 3 d.) – Švedijos aktorė, Oskaro laimėtoja.
Biografija
Pirmieji jos vaidmenys buvo trumpojo metražo filmuose bei televizijoje. Pirmasis pripažinimas jos laukė po vaidmens visoje Skandinavijoje populiarioje Švedijos televizijos dramoje „Andra Avenyn“, kurtoje 2008–2011 metais.
2010 m. Alicija sulaukė kritikų liaupsių už debiutinį vaidmenį kino filme „Till det som är vackert“ ir pelnė geriausios kylančios aktorės apdovanojimą Stokholmo kino festivalyje bei Berlyno kino festivalyje. Tarptautinėje arenoje ji atkreipė į save dėmesį 2012 m., kartu su Keira Knightley ir Jude Law suvaidinusi istorinėje dramoje „Ana Karenina“. Tais pačiais metais ji įkūnijo karalienę Matildą Danijos filme „En kongelig affære“, pristatytame Berlyno kino festivalyje ir nominuotame Oskarui geriausio užsienio filmo kategorijoje.
2013 m. pasirodė filmas „Penktoji valdžia“, rodytas Toronto kino festivalyje, o 2014 m. Alicija nusifilmavo Australijoje sukurtoje veiksmo juostoje „Ginklo sūnus“ kartu su Ewan McGregor.
Augant aktorės populiarumui, vien 2015 m. numatyti net 8 filmai, kuriuose vaidina Alicija: „Testament of Youth“ su Emily Watson, „Seventh Son“ su Jeff Bridges ir Julianne Moore bei fantastinė juosta „Ex Machina“, už vaidmenį kurioje ji pelnė Empire apdovanojimo nominaciją, ir kiti.
Vaidmuo dramoje „The Danish Girl“ jai pelnė 2016 m. Oskarą už geriausią antrojo plano vaidmenį.
Asmeninis gyvenimas
Alicija gyvena Londone ir draugauja su aktoriumi Michaelu Fassbenderiu, su kuriuo susipažino filmuojantis juostoje „The Light Between Oceans“. 2017 m. spalio 14 d. jie susituokė Ispanijoje.
Apdovanojimai ir nominacijos
right |thumb|200px right |thumb|200px
Kyrylivka
Kyrylivka arba Kirilovka  – miesto tipo gyvenvietė pietų Ukrainoje, Zaporožės srityje, Melitopolio rajone, kurortas Azovo jūros pakrantėje. Yra 50 km į pietus nuo Melitopolio, smėlėtoje nerijoje tarp Utliuksos ir Moločno limanų. Veda kelias iš Jakymivkos. Balneologinis kurortas, naudojamas iš limanų išgaunamas gydomasis purvas. Yra vandens parkas, delfinariumas.
Istorija
Kirilovką 1805 m. įkūrė nuo persekiojimų traukęsi duchoborai. 1845 m. šie iškeldinti, o į kaimą perkelti mažažemiai iš Taurijos gubernijos. Nuo XX a. pr. ėmė vystytis kaip kurortas. Nuo 1968 m. – miesto tipo gyvenvietė. 2022 m. Kyrylivką užėmė Rusijos pajėgos.
Pivoraičiai
Pivoraičiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Tytuvėnų.
Strolionių apylinkė
Strolionių apylinkė (arba Strulionių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.
Požerūnų pėsčiųjų tiltas
Požerūnų pėsčiųjų tiltas – pėsčiųjų ir dviratininkų tiltas, 2014 m. pastatytas per Ežeruonos upę Tauragės rajone, jungiantis Požerūnų ir Staiginės kaimus, maždaug pusiaukelėje tarp Tauragės ir Lauksargių. Tiltas stūkso istorinėje 1812 m. Tauragės konvencijos pasirašymo vietoje, senojo kelio Tauragės dvaras–Tilžė atkarpoje. Pėstiesiems ir dviratininkams nutiestas takas su tiltu jungia abiejuose krantuose stovinčius konvencijos atminimo paminklus. Dešiniajame krante tiltas pasiekiamas nuo kelių ir A12 žiedinės sankryžos (0,7 km į pietryčius), kairiajame – iš kelio A12 pagal lankytino objekto rodyklę, pro Staiginės kapines (1,5 km). miniatiūra|220px|left|Pėsčiųjų ir dviratininkų takas su tiltu tarp abiejų konvencijos paminklų
Istorija
Anksčiau šioje vietoje stovėjo siauras medinis kareivių suręstas tiltas. Nelikę žinių, koks jis buvo prieš 200 metų, kai Požerūnų malūne buvo pasirašyta Tauragės konvencija. Neišlikusio malūno medinių į žemę sukaltų polių liekanos išnirdavo nusekus Ežeruonos vandeniui.
Naujo tilto statybų pradžia 2014 m. vėlavo apie pusmetį dėl statybvietėje užtrukusių archeologinių kasinėjimų. Apie 20 m nuo tilto buvo tyrinėjamos Požerūno malūno liekanos. Praėjus 34 metams po konvencijos pasirašymo malūnas jau buvo nebenaudojamas, 1846 m. istoriniuose šaltiniuose pažymėta, kad tuo metu jis jau buvo neveikiantis. XIX a. pabaigoje malūnas buvo pradėtas ardyti vietinių gyventojų. Dar dabar toje vietoje galima rasti raudonų šio malūno plytų.
Stovėjęs medinis pėsčiųjų tiltas buvo žemesnis. Per sausras šalia jo buvo pravažiuojama brasta. Naujo tilto statyba pradėta 2014 m. gegužės mėn. Tiltas gelžbetoninis, sijinis, karpytos sistemos, su polimerbetonio danga. Perdangos atrėmimui naudojamos 2 krantinės atramos, kurios įrengtos ant 6 gręžtinių, 40 cm skersmens ir 6 m ilgio polių. Tilto ilgis apie 26,6 m, plotis – 3,5 m. Abiejuose krantuose įrengtos automobilių stovėjimo aikštelės prie konvencijos paminklų.
Lazoniškės
Lazoniškės – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Zarasų.
Pajuodžių apylinkė
Pajuodžių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Panevėžio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Panevėžio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kabelių apylinkės, Miežiškių apylinkės ir Velžio apylinkės.
Jonas Hector
Jonas Matijasas Hektoras (g. 1990 m. gegužės 27 d.) – Vokietijos futbolininkas, žaidžiantis gynėjo pozicijoje Bundeslygos klube FC Köln bei Vokietijos rinktinėje.
Futbolininko karjerą pradėjo SV Auersmacher jaunimo komandoje. 2009 m. debiutavo pagrindinės komandos sudėtyje. 2010–2013 m. žaidė 1. FC Köln II rezervinėje komandoje. Nuo 2013 m. atstovauja pagrindinei komandai.
Tarptautinė karjera
2016 m. kovo 29 d., pelnė savo pirmąjį įvartį, nugalėjus Italiją 4–1.
2016 m. liepos 2 d., pelnė lemiamą 11 m baudinį, į Italijos vartus, kuris leido vokiečiams grumtis Euro 2016 m. čempionato pusfinalyje.
Zarasų apylinkė
Zarasų apylinkė (1963–1976 m. Magučių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje, aplink Zarasų miestą.
Istorija
Magučių apylinkė įkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Kapūstinės apylinkės ir dalies Bernotiškių apylinkės. 1976 m. rugsėjo 29 d. prijungta dalis naikinamos Kavoliškių apylinkės, o Magučių apylinkės centras perkeltas į Zarasus, kartu atitinkamai pakeičiant ir apylinkės pavadinimą. 1988 m. prijungta Ežerėnų apylinkė.
Ničyparavičai
Ničyparavičai  – kaimas rytų Baltarusijoje, 32 km į pietryčius nuo Šklovo.
Istorija
XIX a. buvo bažnytkaimis, Horkų apskrities Ničyparavičų valsčiaus centras.
FK Krumkačy Minsk
Minsko futbolo klubas „Krumkačy“, o 2019 m. sezone metais žinomi kaip FK NFK ( – varnos) – Baltarusijos futbolo klubas iš Minsko. Klubo pravardė yra "varnos" (Krankliai).
FK Krumkačy
Klubas įkurtas 2011 m., tačiau oficialiai užregistruotas 2014 m. Klubo pavadinimas reiškė "varna".
Nuo 2014 metų debiutavo II-oje šalies lygoje ir užėmė antrąją vietą.
2017 m. klubas dalyvavo Aukščiausiosios lygos pirmenybėse. Liko 13-oje vietoje.
2018 m. pradžioje klubas nesugebėjo licencijuotis (turėjo skolų žaidėjams ir kitų finansinių įsipareigojimų), todėl Federacijos sprendimu buvo nušalinti nuo dalyvavimo Premjer lygoje. Pažeminti iki Antrosios lygos.
2018 m. Antroje lygoje buvo antri, o tai leido jiems kilti į Pirmą lygą.
FK NFK
Žiemos metu pasikeitė pavadinimą ir tapo FK NFK. НФК reiškia "Neįprastai fantastiška komanda". Klubo vadovybė siekė išvengti galimų problemų dėl senojo juridinio vardo FK Krumkačy ir skolų šleifo.
FK Krumkačy
Klubas 2020 m. susigražino savo originalų pavadinimą.
Klubo spalvos
Namuose klubas žaidžia juodos spalvos sportinėmis aprangomis. Svečiuose gali žaisti baltomis aprangomis.
Sezonai
Šaltinis:
Sudėtis
Atnaujinta; 2020 m. rugsėjo 8 d.
Pjūklai
Pjūklai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Šimonių.
Nazarauka
Nazarauka – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Magučių.
2018 m. LFF I lyga
'''2018 m. LFF I lyga, dar žinoma kaip Pirma lyga''', – antros pakopos futbolo pirmenybės Lietuvoje.
Licencijas gavo 14 klubų. NFA komanda žaidžia išimties tvarka.
Puhliajai
Puhliajai  – kaimas šiaurės rytų Baltarusijoje, 9 km į pietryčius nuo Oršos.
2018 m. LFF I lyga
Iki pirmenybių pradžios likus kelioms dienoms pasitraukė FK Šilutė.
Puhliajai
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Horkų apskrities Puhliajų valsčiaus centras.
2018 m. LFF I lyga
FK NFA komanda dalyvauja išimties tvarka. Jiems nereikia licencijuotis pirmenybėms.
Komandų namų stadionai
Gargždų „Banga“ – Alytaus „Dainava“ – Telšių „Džiugas" – Klaipėdos „Koralas“ – „Kupiškis“ – Kėdainių „Nevėžis“ – Kauno NFA – „Pakruojis“ – „Panevėžys“ – Stumbras B – Trakai B – Utenos „Utenis“ – Vilniaus „Vilniaus Vytis“ – Žalgiris B.
Jono Jablonskio sodyba-muziejus
Jono Jablonskio sodyba-muziejus – kalbininko, kritiko, vertėjo Jono Jablonskio (1860–1930), pasirinkusio Rygiškių Jono slapyvardį, tėviškė, esanti Šakių rajono savivaldybėje, Griškabūdžio seniūnijoje, Rygiškių kaime. „Jablonskynės“ sodyba su jame įsikūrusiu J. Jablonskio memorialiniu muziejumi pasiekiama iš Griškabūdžio miestelio pagal kelyje pastatytas rodykles (apie 3 km). miniatiūra|220px|left|Rodyklė sodybos prieigose
Memorialiniame muziejuje eksponuojami kalbininko moksliniai darbai, šeimos, giminės nuotraukos, kita archyvinė medžiaga, taip pat skirta vietos žymiems iš šio krašto kilusiems žmonėms. Sodyboje rengiamos kaimo teatrų šventės, jaunųjų kanklininkų stovyklos, kiti renginiai.
Istorija
J. Jablonskis gimė Kubilėlių kaime (netoli Kudirkos Naumiesčio). Sodyba buvo pačiame pasienyje, prie Šešupės. Dėl valdžios persekiojimų (tėvas padėdavo kontrabandininkams pereiti sieną) Jablonskiai persikėlė į Meištus prie Naumiesčio, o 1877 m., kai Jonui buvo 17 metų, – į Rygiškius prie Griškabūdžio. Tėvų sodyboje gyveno su pertraukomis 1877–1930 m. Čia jis buvo ilgiau apsistojęs 1885–1886 m., kai, baigęs Maskvos universitetą, negalėjo gauti darbo nei Lietuvoje, nei Rusijoje. Jis labai mėgo Rygiškius, iš šio kaimo žmonių sėmėsi gyvos kalbos pavyzdžių, kurie padėjo jo studijoms. Tėviškėje kalbininkas buvo retesnis svečias po 1890 m., kai vedė Konstanciją Sketerytę.
Suvalkiečių Jablonskių ūkis buvo vidutinio dydžio. Manoma, jog tuomet sodyboje stovėjo daugiau ūkinių pastatų, besirikiuojančių pagal keturias kiemo kraštines linijas: kluonas, tvartas, sandėliukas ir kt. Iš atsiminimų žinoma, jog sodyba visu perimetru buvo apsodinta medžiais.
Ramanavos valsčius
Ramanavos valsčius yra buvęs:
Pabachmatkai
Pabachmatkai – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Magučių, prie Bachmatų.
Genėtinių apylinkė
Genėtinių apylinkė (arba Genetinių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Raguvos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Panevėžio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kabelių apylinkės ir Maženių apylinkės.
Plačeniškiai
Plačeniškiai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Noriūnų.
Salinis (Zarasų r., Dusetų sen. Žūkliškių km.)
left|120px
Salinis – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 5 km į šiaurės rytus nuo Dusetų. Ežero ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,53 km, plotis – iki 0,31 km. Altitudė 115,4 m. Krantai aukšti, ištisai apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Aplinkui daugiausia plyti pievos ir dirbami laukai. Pietvakariuose išteka upelis link netoliese tekančios Zaduojos upelės (Sartų ežero baseinas). Šalia įsikūrę Žukliškių ir Marciūniškių kaimai.
Sava (Horkos)
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Horkų apskrities Savos valsčiaus centras.
Sava (reikšmės)
Sava gali reikšti:
Gilušis (Trakai)
left|120px
Greta rytinio ežero kranto eina kelias. Aplink ežerą išsidėstę Trakų gyvenamieji namai.
Klepšių apylinkė
Klepšių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Miežiškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Panevėžio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kabelių apylinkės, Maženių apylinkės ir Miežiškių apylinkės.
Mokasinai
thumb|160px|[[Lakotai|Lakotų mokasinai, 1880 m.]] thumb|150px|Aukštaauliai moteriški [[arapahai|arapahų mokasinai, 1910 m.]]
Mokasinai (iš algonkinų kalbų – „avalynė“; prokalbėje *maxkeseni) – minkštas zomšinis kojinės pavidalo Šiaurės Amerikos indėnų apavas. Gaminami mokasinai dvejopai: siuvami iš vieno arba trijų zomšos gabalų arba su kietu padu ir minkštu zomšos viršumi. Puošiami aplikacijomis, karoliukais, siuvinėjimu. Mokasinai avimi daugiausia keliaujant, vaikštant po laukinę gamtą. Rytuose buvo labiau paplitę minkštapadžiai mokasinai, tinkami vaikščioti po miškus, žolėtus paviršius, o prerijose, kur daug uolų – kietapadžiai. Kalifornijoje mokasinai avėti tiek žiemą.
Tiltagalių apylinkė
Tiltagalių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.
Mokasinai
Pradžioje mokasinai siūti iš žaliaminės odos (elnio, bebro, bizono, briedžio), vėliau paplito iš europiečių perimta rauginta oda. Pradurstymui buvo naudojamos ylos, kaulinės adatos, dygliatriušio dygliai, susiuvimui – sausgyslės, augalinis pluoštas. Vėliau paplito gamykliniai siūlai.
Tiltagalių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Geležių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Panevėžio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Karsakiškio apylinkės.
Mokasinai
Irokėzai ir kitos šiaurės rytų tautos dar gamindavo iš kukurūzų ir kitų augalinių pluoštų pintus mokasinus, skirtus apsaugoti odiniams.
Mokasinai indėnų vadinti įvairiai: pauhatanų – mäkäsĭn, rytų algonkinų – mockasin, makkusin, delavarų – mahkusin, lënhàksën, mikmakų – m’kusin, odžibvių – makizinan, juodakojų – niitsitsikin, kri – maskisin, šajenų – ôxa'ôhévo’kêhanôtse, irokėzų – ah-tä-quä-o-weh, čerokių – ᎠᎳᏑᎶ (alasulo), dakotų – haŋ'-pa, krou – huuptaheele, sarsių – ka tii, čoktavų – shulush.
Panašaus pobūdžio avalynė gaminama ir Tolimųjų Rytų, Arkties, Šiaurės Afrikos tautų.
Filipiniečiai
Filipiniečiai  – skėtinė sąvoka, kuria nusakomi Filipinų Respublikos piliečiai bei iš Filipinų kilę asmenys. Filipiniečius sudaro ~100 įvairių tautų ir tautybių – praktiškai visos austroneziečių kilmės ir tarpusavyje artimai giminingos. Daugelis vartoja filipiniečių (tagalų kalbos standartas), anglų kalbas, taip pat gimtąsias kalbas arba regionines lingua franca. Senesni gyventojai vietomis moka ispanų kalbą. Apie 80 % Filipinų gyventojų išpažįsta katalikybę, 6 % gyventojų yra protestantai (baptistai, metodistai ir kiti), islamą išpažįsta apie 6 % gyventojų (daugiausia Mindanao, Palavano salose, Sulu salyne), yra vietinių religijų išpažinėjų, paplitęs sinkretizmas.
Didelės filipiniečių diasporos gyvena JAV (daugiausia Kalifornijoje, Havajuose), Persijos įlankos šalyse (Saudo Arabijoje, JAE, Katare), Kanadoje, Australijoje, Rytų Azijoje (Japonijoje, Taivane, Singapūre, Honkonge, Pietų Korėjoje, Makao), Malaizijoje, Italijoje, Ispanijoje, kitose Vakarų Europos šalyse, Naujojoje Zelandijoje. Jie sudaro didelę gyventojų dalį JAV pavaldžiose Guamo, Marianos Šiaurinėse salose.
Apie 36 % visų Filipinų gyventojų yra visajai (daugiausia jų gyvena Visajų salų vidurinėje dalyje), apie 28 % – tagalai (Lusono saloje), dar gyvena ilokai (Kagajano upės slėnyje), bikolai (Katanduaneso saloje ir Lusono salos pietuose), pampanganai ir pangasinanai (Lusono salos viduryje), ibanagai, sambalai ir kt. Didesniųjų salų centrinėse dalyse (ypač Lusone) yra išlikusių rasiškai gana skirtingų tautų (vadinamųjų negritų), kurie perėmė austroneziečių kalbas. Be vietinės kilmės filipiniečių, į naciją įsilieję kinai, indai.
Pasadauka
Pasadauka – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Šaulių I.
Filipiniečiai
Filipiniečiai ispanų valdymo laikais buvo skirstomi į tokias rasines grupes: negritai (kalbos netekę ikiaustroneziečių tautos), indio (austroneziečiai), sangley (kinai), Mestizo de Sangley (kinų-austroneziečių palikuonys), Mestizo de Español (ispanų-austroneziečių palikuonys), tornatrás (ispanų-kinų-austroneziečių palikuonys), insulares („saliečiai“ – Filipinų salose gimę ispanai), americanos („amerikiečiai“ – įvairių rasių atvykėliai iš Ispanijos valdų Amerikoje), peninsulares („pusiasaliečiai“ – ispanai, gimę Pirėnų pusiasalyje), morai (vietinės kilmės musulmonai).
Filipiniečiai patyrė kinų, indų, malajų, vėliau – ispanų, amerikiečių kultūrines įtakas.
Haid parkas
Haid parkas – parkas Londone, Jungtinėje Karalystėje, didžiausias iš keturių (Kensingtono sodai, Haid parkas, Grin parkas, Šv. Jokūbo parkas) viešųjų Londono Karališkųjų parkų grandinės, esančių miesto centre.
Vakaruose Haid parkas ribojasi su Kensingtono sodais, pietryčiuose per Haid parko kampą su Grin parku. Haid parko pietryčių kampe, arba prie paminėtų keturių parkų grandinės yra prisišliejęs ir penktas – Bakingamo rūmų parkas, tačiau jis yra privatus ir neprieinamas pašaliniams.
Parke yra dirbtinis ežerėlis, sukurtas 1730 metais pastačius užtvanką Vestburno upelyje. Ežerėlio didesnioji pietrytinė dalis, vadinama Serpentinu, yra Haid parko dalyje, kita šiaurvakarinė ežerėlio dalis, vadinama Longvateriu, yra Kensingtono sodų parko dalis. Per ežerėlį nutiestas automobilių ir pėsčiųjų tiltas yra riba tarp Haid parko ir Kensingtono sodų.
Parkas 1536 m. įkurtas Henriko VIII, 1637 m. atidarytas visuomenei, jame buvo rengiami gegužės 1-osios paradai. XVIII a. pradžioje parkas buvo atnaujintas ir pertvarkytas. Čia 1851 m. buvo surengta Didžioji paroda, kurios metu buvo eksponuojami kristaliniai rūmai, suprojektuoti Džozefo Pakstono.