cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stanislovas Vitkevičius
250px|thumb|Su sūnumi Stanislovu 1893 m. 250px|thumb|Pavasarinis rūkas, 1893 m. 250px|thumb|Kapas Zakopanės garbingųjų kapinėse
Stanislovas Vitkevičius (1851 m. gegužės 21 d. Pašiaušėje, Kražių valsčius – 1915 m. rugsėjo 5 d. Lovrane, Austrijos-Vengrijos imperija) – lietuvių kilmės lenkų dailininkas, architektas, rašytojas. Zakopanės architektūros pradininkas.
Biografija
Gimė 1851 m. gegužės 21 d. Pašiaušės dvare kilmingoje bajorų šeimoje, tėvas Ignas Vitkevičius, motina Elvyra Šemetaitė. Pašiaušėje praleido dvylika metų. Iš pradžių mokėsi namuose, o vėliau drauge su vyresniais broliais lankė Šiaulių gimnaziją. Prasidėjus 1863 m. sukilimui, visa Vitkevičių šeima įsitraukė į anticarinę veiklą, o jį numalšinus prasidėjo represijos. Stanislovo tėvas buvo suimtas ir įkalintas Šiauliuose, šeimos turtas parduotas iš varžytinių. Tėvui paskirta bausmė tremtis ir katorga Tomske, į kurį jis išvyko su žmona ir vaikais. Tik 1868 m. rudenį Vitkevičiai sugrįžo į Lietuvą, tačiau gimtasis dvaras buvo negrįžtamai prarastas ir teko prašyti giminaičių prieglobsčio. Ši netektis galėjo būti viena iš svarbiausių priežasčių, lėmusių menininko sprendimą niekada nebesugrįžti į Lietuvą.
Pasiryžęs studijuoti dailę 1869 m. išvyko mokytis į Sankt Peterburgo dailės akademiją. 1871 m. išvažiavo mokytis į Miuncheno dailės akademiją, kur aktyviai dalyvavo vietos lenkų bendruomenės veikloje. 1875 m. baigęs studijas apsigyveno Varšuvoje, kur įsteigė dirbtuvę, pradėjo iliustruoti periodinius leidinius, spaudoje aktyviai diskutavo meno klausimais. 1884 m. sausio 5 d. vedė Mariją Petžkevičiūtę, 1885 m. susilaukė sūnaus Stanisław Ignacy Witkiewicz. 1890 m. birželį nusprendė pasitraukti į Zakopanę, kur susižavėjęs kalniečių meno liaudies formomis, jų pagrindu suformavo Zakopanės architektūros stilių.
Dailininkas buvo realizmo meninės krypties šalininkas, dar studijų laikotarpiu Miunchene pradėjęs puoselėti nuotaikos peizažo tapybos principus. Jis mėgo tapyti lakoniškus, neefektingus kraštovaizdžius, sprendė objektyvaus, bet gyvybingo gamtos perteikimo paveiksle problemas. Daugelis S. Vitkevičiaus paveikslų pasižymi subtilia tonine gradacija, jiems yra būdinga liūdesio ir melancholijos nuotaika. Tokiomis savybėmis pasižymi jo paveikslai Saulėtekis jūroje (1887), Pavasarinis rūkas (1893), Avys migloje (1899–1900).
Naujų bruožų S. Vitkevičiaus kūryba įgavo Tatrų kalnų apsuptyje įsikūrusiame Zakopanės miestelyje, kur menininkas atrado naują kūrybinę versmę kalniečių liaudies meno formose. Gyvendamas Zakopanėje ne tik tapė ir projektavo namus, bet ir parašė kelias knygas. Vienoje iš knygų analizuodamas tautines ir visuomenines problemas, jis su skauduliu rašė apie sužlugusią Lietuvos ir Lenkijos uniją, piktinosi lietuvių, kaip „triukšmingos žmonių jūros“ savarankiškumo siekiais. S. Vitkevičius XX a. pradžioje lietuvių nacionalinio savarankiškumo akivaizdoje išliko unijinio požiūrio šalininku ir kaip nemaža dalis to meto bajorijos tapatino save su lenkais. 1904–1905 m. kartu su sūnėnu architektu Jonas Vitkevičiumi projektavo Vitkevičių vilą.
Mirė nuo tuberkuliozės 1915 m. rugsėjo 5 d. Lovrane, Austrijos-Vengrijos imperijoje. Jo palaikus į Zakopanę atgabeno Maria Dembowska. 1915 m. rugsėjo 17 d. palaidotas Zakopanės garbingųjų kapinėse. 1930 m. po mirties apdovanotas Lenkijos nepriklausomybės kryžiumi.
Eglių Giria
Eglių Giria – buvęs kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Gaižaičių.
Fantomas prieš Skotland Jardą
Fantomas prieš Skotland Jardą – 1967 m. prancūzijoje sukurta paskutinė komiškos trilogijos dalis apie nusikaltėlį Fantomą.
Turinys
Fantomas nusprendžia imti mokestį už gyvybę iš visų turtingiausių pasaulio žmonių. Lordas MakRešlis nusprendžia tam pasipriešinti ir kreipiasi pagalbos į komisarą Žiuvą, kad šis atvyktų į jo dvarą Škotijoje ir sugautų Fantomą. Tuo pačiu jis sukviečia turtuolius į pasitarimą, tačiau beveik visi jie ketina paklusti reikalavimui. Situaciją apsukina ir tai, kad lordo mirties trokšta ne tik Fantomas, bet ir jo žmona su meilužiu Bertje. Visi turtuoliai reikalaujamą mokėti sumą deimantais perduoda MakRešliui, kuris juos turi atiduoti Fantomui. Žiuvas tikisi būtent tada galų gale suimti Fantomą neįtardamas, kad pastarasis jau kurį laiką užima tikrojo lordo vietą...
Pocauskai
Pocauskai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 9 km į pietryčius nuo Skapiškio, prie Vaduvos upelio.
Hornica
Hornica – kaimas vakarų Baltarusijoje, 15 km į pietryčius nuo Gardino.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras Gardino apskrityje, Hornicos valsčiaus centras.
Thomas Henry Huxley
Tomas Henris Hakslis (, 1825 m. gegužės 4 d. – 1895 m. birželio 29 d.) – anglų zoologas, filosofas, paleontologas. Darvinizmo populiarintojas.
Biografija
T. Hakslis 1825 m. gegužės 4 d. gimė Londone, JK. Tėvas – Džordžas Hakslis – matematikos mokytojas, motina – Reičel Viters. Hakslis gimė daugiavaikėje šeimoje – be jo buvo dar 7 vaikai, 2 iš kurių mirė. Iš visų likusių vaikų Tomas buvo jauniausias. 1833–1835 metais berniukas mokėsi toje pačioje mokykloje, kurioje dirbdavo jo tėvas.
1854–95 dėstė Karališkojoje kasybos mokykloje, 1863–67 – Karališkajame institute, 1863–69 – Karališkojoje chirurgijos kolegijoje, 1872 – Aberdyno universitete, o 1875–76 – Edinburgo universitete, kur 1854 metais tapo profesoriumi.
Pagrindė teiginį, kad stuburiniai turi vienodą kaukolės sandarą, įrodė, kad paukščiai kilo iš roplių.
Mirė 1895 metais Rytų Sasekse.
Naukšėnai
Naukšėnai  – kaimas Latvijoje, Valmieros savivaldybėje. Naukšėnų valsčiaus ir parapijos centras. 651 gyventojas (2021 m.).
Kaime yra Naukšėnų dvaro rūmai, arklidės, klėtis, laikrodžio bokštas, sūrinė ir dvaro parkas – jie yra laikomi valstybinės reikšmės kultūros paminklais. Pirmosios Latvijos Respublikos laikais dvare buvo berniukų mokymo įstaiga, o sovietų laikais – profesionali vidurinė mokykla. Dabar atstatytame dvaro komplekse įrengta Naukšėnų socialinės korekcijos mokymo įstaiga. Dvaro pastate yra įrengtas Naukšėnų muziejus.
VDR moterų rankinio rinktinė
VDR moterų rankinio rinktinė – komanda atstovavusi buvusią Vokietijos Demokratinės Respublikos valstybę tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinė tris kartus tapo pasaulio čempione.
Vėlinių įvykiai
Vėlinių įvykiai – 1956 m. lapkričio 2 d. Kaune ir Vilniuje įvykusios spontaniškos antitarybinės demonstracijos. Įvykius abiejuose miestuose paskatino Vengrijos revoliucija. Demonstracijas išsklaidė milicija. Aktyvesni dalyviai buvo įkalinti, įvykiuose dalyvavę studentai pašalinti iš universitetų.
Įvykiai
Įvykiuose gausiai dalyvavo jaunimas. Pasak Ramojaus Kraujelio, to priežastimi buvo tarp jaunimo paplitęs pomėgis klausytis Vakarų radijo stočių, kurios 1956 m. informavo apie Vengrijos revoliuciją.
Kaunas
Lapkričio 2 d. vakare Kauno senosiose kapinėse, prie paminklo „Žuvusiems už Tėvynę“ susirinko apie 10,000 žmonių, didelę minios dalį sudarė vyresniųjų klasių moksleiviai ir studentai. Giedota „Tautiška giesmė“, dainuotos patriotinės dainos bei religinės giesmės, skanduoti šūkiai „Laisvę Lietuvai“ bei „Šalin rankas nuo Vengrijos“. Susirinkusieji iš šalikų ir skarų sudarė bent dvi Lietuvos vėliavas.
Išaugus entuziazmui susirinkusieji kapinėse pasuko į miesto gatves. Milicija ir kariuomenė trukdė miniai judėti, gaudė ir į specialius automobilius sodino aktyviausius dalyvius. Eisena pasuko į Laisvės alėją link Komunistų partijos ir Darbo žmonių deputatų tarybos vykdomojo komiteto rūmų (dabartinio Kauno miesto savivaldybės pastato). Laisvės alėja ties Centriniu paštu buvo užtverta kareivių kolona bei sustatytais automobiliais. Priėję šią užtvarą eisenos dalyviai nesiryžo susiimti su kariuomenės pajėgomis ir išsisklaidė.
Vilnius
Eisena iš Rasų kapinių pasuko link Aušros vartų, kur buvo pasitikta milicijos. Eisenos dalyviams pralaužus milicijos gretas buvo iškviesta kariuomenė. Valdžiai lojalios pajėgos minią sklaidė į mažas grupeles, pavienius asmenis suėmė.
Dalyvių represijos
Kaune saugumas ir milicija sulaikė 85 demonstracijos dalyvius, daugiausia studentus. Kai kurie jų, J. Budrevičius, G. Piskunovas, J. Starkauskas ir A. Virbalas, buvo įkalinti. Aktyvesni Vilniaus eisenos dalyviai buvo įkaltinti 15 parų, keliems iškeltos baudžiamosios bylos. Aštuoniems dalyviams paskirtos laisvės atėmimo bausmės, daliai inkriminuota ankstesnė antitarybinė veikla.
KGB ataskaita įvardino 44 Vilniaus įvykių dalyvius, tarp jų Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakulteto profesorių Joną Dagį, kuris „Tautiškos giesmės“ giedojimo metu nusiėmė kepurę ir atidavė pagarbą. Po poros dienų pradėta eitynėse dalyvavusių studentų paieška, vyko apklausos, elgesio svarstymai universiteto tarybose. Tardyti apie 150 studentų, dauguma jų buvo pašalinti iš universitetų. Pasak Vandos Zaborskaitės, iš Vilniaus universiteto siūlyta pašalinti apie 130 studentų (kitais duomenimis tik 20 ), iš kurių pašalinta apie 100. Tarp pašalintųjų buvo Elena Šuliauskaitė. Studentus užstojo Vilniaus universiteto rektorius Juozas Bulavas, kurio dėka nebuvo pašalinti visi Vėlinių įvykiuose Vilniuje dalyvavę studentai. Rektoriaus nurodymu į universiteto teritoriją buvo uždrausta įleisti KGB pareigūnus. Po metų pats J. Bulavas nušalintas nuo rektoriaus pareigų.
Valdžios reakcija
1956 m. gruodį Lietuvos komunistų partijos pirmasis sekretorius Antanas Sniečkus Komunistų partijos centro komiteto plenume paminėjo Kaune ir Vilniuje vykusius įvykius, jų pagrindu pripažino Vengrijos revoliuciją. A. Sniečkus kalboje paskatino jaunimo ideologinio auklėjimo stiprinimą.
Atgarsiai Vakaruose
Apie Vėlinių įvykius pranešė Vakarų spauda bei radijo stotys. Gruodžio 12 d. straipsnį apie įvykius išspausdino „The New York Times“. 1957 m. vasario 8 d. „Amerikos balsas“ radijo laidoje pasakojo apie redakciją pasiekusį laišką iš Lietuvos, informuojantį apie lapkričio 2 d. vykusį studentų mitingą, susirinkusį prie Aušros vartų bendrai melstis. Eisenai patraukus link Antakalnio kapinių, žmones pasitiko milicija ir kariuomenė.
Vėlesnių metų įvykiai
Panašios antitarybinės eisenos Vilniuje įvyko ir 1957 m. lapkritį.
Pociškė
Pociške vadinami kaimai:
Senoji vokiškoji mokykla
thumb|Konradas Bajeris ([[1828-1897), austrų šachmatų kompozitorius]] Senoji vokiškoji mokykla – tai viena iš šachmatų kompozicijos krypčių, kurios principų laikėsi grupė šachmatų kompozitorių (ne tik vokiečių), kūrusių nuo XIX a. septintojo dešimtmečio iki XX a. pradžios.
Senosios vokiškosios mokyklos atstovai svarbiais uždavinių bruožais laikė: sprendimo sunkumą, sudėtingumą ir kombinacijų grožį. Jie teigė, kad uždaviniams būtini gryni ir taupūs matai, pagrindiniuose variantuose – tykūs ėjimai; neleistinos trumpos ir grubios grėsmės; būtini variantai su klaidinančiais pėdsakais, artėjant sprendimo pabaigai ėjimai turėtų stiprėti, efektingos baltųjų figūrų aukos pagrindiniuose variantuose ir t. t.
Buvo laikoma, kad šių reikalavimų realizavimui geriausiai tinka 4-ar 5 ėjimų uždaviniai. Dviejų ėjimų uždavinys, kaip per daug trumpas ir nepakankamas kombinaciniam sumanymui įgyvendinti iš vis buvo atmetamas.
Istorija
Mokykla gavo savo pavadinimą, atsižvelgus į tai, kad apie 50 metų jos idėjos šachmatų uždavinių kūrybos klausimais bei uždaviniai, buvo spausdinami ir nagrinėjami, dar 1846 m. įkurtame,  vokiečių  šachmatų žurnale „Deutsche Shachzeitung“, nors mokyklos kompozitoriai buvo ne vien vokiečiai:
Johanas Bergeris (Johann Nepomuk Berger (1845-1933)) ir Konradas Bajeris ((Konrad Bayer 1828-1897) – austrai, iš Vienos buvo Konradas Erlinas (((Konrad  Erlinger (Erlin-slapyvardis)  (1856 –1944)), Maksas  Feiglas  (Maximilian Israel Feigl (1871-1942))  Otomaras Nemo ( Othmar Nemo (1861-1942)) . Mokykla turėjo sekėjų ir kitose šalyse, tai: Jėspa Jespersenas  (Karl Lorenz Jesper Jespersen (1848-1914 )) iš Danijos , Emilis Pradinja (Émile Léonard Pradignat (1844-1912)) iš Prancūzijos ir kt.
Dėl įvairių šalių indėlio bandyta vadinti Kontinentine mokykla, bet tai neprigijo, kadangi daugelis vokiečių vedančių kompozitorių, tapdami Vokietijos šachmatų sąjungos kompozicijos sudarymo turnyrų trijų keturių ėjimų uždavinių prizininkais, įnešė svarų indėlį, kuriant pripažintus ir kitose šalyse (išskyrus Bohemija ir Angliją) vertinamus uždavinių kūrybos standartus.
Senosios vokiškosios mokyklos vystymasis vyko dviem skirtingais: pradinio ir suklestėjimo etapais (antroji XIX amžiaus pusė).
Pradininku laikomas Konradas Bajeris. Jis tobulai derino daugelį kompozicinių elementų. Turtingas turinys, taisyklingi matai, tykūs ėjimai, aukojamos figūros puošė sunkius ir sudėtingus jo keturių ar penkių ėjimų uždavinius.
Johanas Kotcas (Johannes Kohtz (1843-1918)) ir Karlas Kokelkornas (Carl Kockelkorn (1843-1914)) buvo aktyvūs vokiškosios mokyklos propaguotojai, o teorinius pagrindus pateikė Filipas fon Kletas (Maximilian Philipp Friedrich von Klett (1833 - 1910),  iškeldamas į pirmą vietą  šachmatų uždavinio sprendinio sunkumą, sudėtingumą ir kombinacijų grožį.
Johanas Bergeris, tobulindamas vokiškąją mokyklą, 1884 m. sudarė kodeksą šachmatų kompozitoriams  iš 9 taisyklių. Jos buvo reikalingos uždavinių sudarymo konkursuose ir apie 20 metų mokyklos įtakos zonoje tarnavo teisėjams, vertinusiems konkursui pateiktus šachmatų uždavinius.
J. Kotcas ir K. Kokelkornas
thumb|Kotcas ir Kokelkornas vokiečių šachmatų kompozitoriai
J. Kotcas ir K. Kokelkornas ankstyvojo laikotarpio (1861-1868) m. knygoje „101 rinktinis šachmatų uždavinys“(išleista 1875 m.) dėstė, kad „uždavinio kombinacija turi dominti ir žaidėjus praktikus‘‘, o taip pat mintis, apie matų švarumą, ekonomiškumą. Jie suformuoja teiginį: „ Kiekvieno uždavinio šerdimi turi būti idėjinis variantas, kuriam pavaldūs papildomi variantai. Jei idėjinis variantas turi šalutinį sprendinį, uždavinio vertė smunka ir jis žlunga". Taip pat: „neteisinga uždavinį vertinti kaip visų variantų visumą“ Tai vienas iš principinių vokiečių ir anglų šachmatų kompozitorių skirtumų.
Knygoje nagrinėjama: variantų kokybės, tykių ėjimų, sprendinio sunkumų bei paskutinių ėjimų svarba. „Silpna pradžia gali būti pateisinama, jei po to seka puiki pabaiga; silpna pabaiga net ir prie geros pradžios, palieka prastą įspūdį.“
Nors autorius žinome kaip senosios vokiškosios mokyklos pagrindėjus, vėliau  jie prisidėjo prie tolimesnės šachmatų uždavinių kompozicijos plėtros: 1903 m. Potsdame išleidę knygą " Indiškoji problema" (Das Indische Problem), davusią pradžią loginės šachmatų mokyklos formavimuisi.
F. Kletas
Jo nuomone uždavinio kombinacija turi būti taisyklinga ir turėti vienintelį sprendinį. Kombinacijos vertę lemia jos sudėtingumas ir grožis, sudėtingumo esmė slypi: minties gilumoje, sunkiai randamame sprendinyje. Tai priklauso nuo ėjimų pobūdžio.
Donald Kagan
Donaldas Kaganas (1932 m. gegužės 1 d. Kuršėnuose – 2021 m. rugpjūčio 6 d. Vašingtone, JAV ) – Lietuvos žydų kilmės JAV istorikas, kuris iki 2013 m. buvo Jeilio universiteto profesorius ir specializavosi Senovės Graikijos istorijoje. Labiausiai žinomas jo darbas yra 4 dalių Peloponeso karo istorija. Laikomas vienu iš pažangiausių JAV Senovės Graikijos istorijos žinovų ir dėstytojų.
Senoji vokiškoji mokykla
F. Kletas
Teigiamu privalumu laikomi ėjimai, kurie vyksta toli nuo priešininko karaliaus, o neigiamu – kai puolama, kertant figūras. Gražiu ėjimu laikomas baltųjų figūrų aukojimas, blogu – paralyžiuojantis aktyvias juodųjų figūras. Pirmenybė teiktina ėjimams be šachų. Kombinacijos grožis neatskiriamas nuo jos įvykdymo. Mato pozicijos turėtų būti taupios, joms pasiekti reiktų pasitelkti visas baltųjų figūras. F. Kletas pateikė galimų taisyklingų matų analizę.
Donald Kagan
Biografija
Gimė 1932 m. gegužės 1 d. Kuršėnuose. Būdamas 2 metų kartu su motina emigravo į JAV, kur apsigyveno Brukline. 1954 m. baigė Bruklino koledžą. 1955 m. baigė Brauno universitetą, o 1958 m. Ohajo valstijos universitetą. 1969 m. pradėjo dirbti Jeilio universitete. Jo skaitytos paskaitos Karo šaknys buvo vienos iš populiariausių Jeilio universiteto paskaitų. 1989–1992 m. Jeilio koledžo dekanas. 2000 m. kartu su sūnumi Frederiku išleido knygą „While America Sleeps“, kurioje skatino JAV neapleisti savo karinių pozicijų. 2002 m. apdovanotas JAV Nacionaliniu humanitarizmo medaliu. Vedęs Myrna Kagan, turi du sūnus taip pat istorikus Robert Kagan ir Frederick Kagan.
Senoji vokiškoji mokykla
F. Kletas
Šių kūrybinių principų jis laikėsi savo kurtose kompozicijose, kuriose sunkiai randamas slaptas žaidimo planas, o netikėti ėjimai daro jo uždavinius sunkiai išsprendžiamus.
J. Bergeris
thumb|left|150px |Johanas Nepomukas Bergeris. Austrų šachmatų kompozitorius ([[1845-1933)]]
Johanas Bergeris tiksliausiai ir geriausiai vokiečių mokyklos reikalavimus suformulavo knygoje “Šachmatų uždavinys ir jo kūrimo menas” (Das Schachproblem und dessen kunstgerechte Darstelllung),  išleistoje 1884 m.,
Šių taisyklių laikymasis atsispindi ir J. Bergerio kūryboje. Tai sunkus pagrindinis variantas, kurį sudaro sudėtingi ėjimai, baltųjų figūrų aukos, taisyklingi matai, papildomi variantai, apsunkinantys sprendimo paiešką, pirminės figūrų padėties artumas praktinės partijos pozicijai ir t. t.
Uždavinių sudarymo konkursai
Žymų indėlį populiarinant ir įgyvendinant vokiškosios mokyklos idėjas įnešė uždavinių sudarymo konkursai, kurie vykdavo kas dveji metai kartu su Vokietijos šachmatų sąjungos suvažiavimais: Leipcige 1879; Berlyne 1881; Niurnberge 1883; Hamburge 1885; Frankfurte prie Maino 1887; Vroclave 1889; Dresdene 1892. Į pirmąjį konkursą buvo siunčiami: trijų, keturių ir penkių ėjimų uždaviniai, o visuose likusiuose, išskyrus 1883 m., kur buvo ir 5 ėjimų sekcija, atskirai  į trijų ir keturių ėjimų uždavinių atskiras sekcijas.
J. Kotcas ir K. Kokelkornas konkursuose, kur jie dalyvaudavo teisėjais, konkursų ataskaitose ir teoriniuose straipsniuose populiarino vokiškosios mokyklos idėjas.
Uždaviniai
J. Kotco ir K. Kokelkorno uždavinio pagrindiniame variante 1.Rb8 dc 2. Vc8 Kd4 3.Vc3+ Kxc3 4. Re5#, ar 3….Ke4 4. Vd3# arba 2… Ke4 3. Vf5+ Kxf5 4. Rd3# po dviejų pirmųjų ėjimų seka kombinacijos su valdovės auka ir po to - taisyklingieji matai. Papildomi variantai 1…Ke4 2.Vg6+ Kf3 Vxd3+, 1….Kd4 (RXc2) 2 Kd8 Kc5 3. Ve5+ ir t. t.
Jei pagrindine idėja laikyti valdovės auką ir sekusius taisyklinguosius matus, tai idėjai išreikšti pakaktų trijų ėjimo uždavinio. Išeitų, kad pirmas ėjimas - perteklinis, pažeidžiantis J. Bergerio 4-ąją taisyklę, tačiau tai  ne visai taip, nes tai – nelengvai aptinkamas tykusis ėjimas, apsunkinantis sprendinio paiešką, o tokius  skatina trečioji taisyklė.
Filipo von Kleto uždavinio pradinė, artima praktinei partijai, padėtis nesiunčia jokių ženklų, kaip jį išspręsti. Suspausta juodųjų karaliaus padėtis gali kelti minčių, kad ten jį ir reikia matuoti. Tačiau sprendime karalius matuojamas b7, arba f3 laukeliuose.
Skubėti su žirgais neverta, reikia išlaukti ir pažiūrėti kur eis juodųjų karalius '''2. Bb1'''. Manevras nesuprantamas, bet tik jis veda į tikslą. Jei 2…Kxc6 seka netikėtas '''3. Žb6 ir po 3…Kb7''' seka taisyklingasis matas 4. Ža5#.
Karalius matuojamas ir po 2…Ke4 3. Žc3+ Kf3 4. Bf1#
J.N. Bergerio uždavinyje pirmasis ėjimas sukelia grėsmę 2 Vxh6+ Kxd5 3.Rc6+, jei 2….f6 3.Žf4+. Pagrindinis variantas susidaro, kai karalius kertą bokštą 1…Kxd5 po jo seka tykus baltųjų ėjimas '''2. Žxf7. Gresia 3. Ve5#, o jei 2....Rd4, seka valdovės auka 3. Ve4+ su dviem sekančiais taisyklingaisiais matais 3...fe 4. Žf4#,arba 3....Kxe4 4. Rc6#'''. Jei karalius traukiasi, kitas taisyklingasis matas po '''2...Ke6 3. Ve5+ Kxf7 4. Ve8'''#. Dar vienas taisyklingasis matas skelbiamas po '''1...Re3 2. Vxe3 f4 3.Žc4+ fe 4 Be5#'''.
Tęsiniai: '''1…Žd6 2. Bxd6 Ke7 (2...Kxd6 3. Žg6+) 3. Kc6+ Kf8 4 Bd8#, 1. Ža5 (d8) 2.Rd7+ Kxd5 3.Žf6+ Kd6 4. Žg6(c6)# ar 2…Ke7 3.Vh4+''' baigiasi grynaisiais matais. {|
Latveliškiai (Saugėlaukis)
Latveliškiai – buvęs kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Kriukų.
Estijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Estijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Likaičiai
Likaičiai – buvęs kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Bertaučių.
Estijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Galutinė lentelė
Pastabos:
Rezultatyviausi žaidėjai: Albert Prosa (iš FCI Tallinn) ir Rauno Sappinen (iš Talino „Floros“) pelnė po 27 įvarčius.
FC Yassi
„Jasų“ futbolo klbas arba trumpiau vadinamas Yassi FK – Kazachijos futbolo klubas iš Turkistano miesto, šalies pietuose. Namų arena talpina 7 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Kitados būta futbolo klubo Sairame, kuris vadinosi FK Âssy Sajram. Šis klubas buvo įkurtas 1990 m. ir žlugo 2005 m.
Veikla nuo 2021 m.
2021 m. Turkistano mieste įkurtas klubas žaidė Antroje lygoje. 2021 m. užėmė antrą vietą Antroje lygoje.
2022 m. debiutavo Pirmoje lygoje.
Pavadinimų kaita:
Pasiekimai
Antra lyga (III)
Hudzevičai
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras Gardino apskrityje, Hudzevičų valsčiaus centras.
Sabah FA
Istorija
Klubo ištakos siekia 1963 m., kai buvo įkurta Sabaho futbolo asociacija.
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Karatau (reikšmės)
Karatau (iš tiurkų kalbų 'juodieji kalnai') gali reikšti:
Vesterplatės mūšis
Vesterplatės mūšis – pirmasis Vokietijos invazijos į Lenkiją mūšis, kuriuo prasidėjo Antrasis pasaulinis karas. Jis įvyko Vesterplatės pusiasalyje, tuo metu buvusiame Laisvojo Dancigo miesto (dabar Gdanskas, Lenkija) uoste.
XX a. 3-ojo dešimtmečio viduryje Antroji Lenkijos Respublika įsteigė Lenkijos karinį tranzitinį sandėlį (Wojskowa Składnica Tranzytowa, WST) Vesterplatės pusiasalyje, Dancigo laisvajame mieste. 1939 m. rugsėjo 1 d. Vokietijos vermachtas ir Dancigo policija užpuolė WST. Nepaisant abiejų pusių pirminių vertinimų, kad lenkų įgula gali išsilaikyti kelias valandas, kol bus sustiprinta arba įveikta, lenkai išsilaikė septynias dienas ir atrėmė trylika puolimų, tarp kurių buvo ir bombonešių atakos bei jūrų pajėgų apšaudymas.
Vesterplatės gynyba įkvėpė Lenkijos kariuomenę ir žmones, susidūrusius su vokiečių puolimu kitose vietovėse, ir iki šiol laikoma šiuolaikinės Lenkijos pasipriešinimo simboliu. Lenkijos vyriausybė planuoja 2026 m. šioje vietoje atidaryti specialų viešą muziejų.
Pasekmės
Rugsėjo 8 d., kitą dieną po kapituliacijos, vokiečiai aptiko kapą su keturių neatpažintų lenkų kareivių kūnais, kuriuos už bandymą dezertyruoti nužudė jų bendražygiai. Pasak Tomašo Sudolio, tai greičiausiai įvyko po rugsėjo 2 d. oro antskrydžių. Praėjus penkioms dienoms po kapituliacijos, 1939 m. rugsėjo 12 d., vokiečiai nužudė lenkų bevielio ryšio operatorių seržantą Kazimierą Rasinskį. Jis buvo nušautas po žiauraus tardymo, kurio metu atsisakė išduoti radijo kodus. Rugsėjo 19 d. Hitleris atvyko aplankyti Dancigo. Būdamas ten, rugsėjo 21 d. jis apžiūrėjo Vesterplatę.
Blondinė iš Pekino
Turinys
Miesto parke randama be sąmonės mergina, vardu Kristina Olsen. Nors ji sakosi praradusi atmintį, ja susidomi visų šalių specialiosios tarnybos, mat mergina, tikėtina, anksčiau buvo kinų mokslininko, dirbančio su atominiu ginklu, meiluže ir galbūt turi slaptos ir naudingos informacijos. Amerikiečių CŽA atsiunčia aktorių Marką Gandlerį, kuris turi apsimesti atmintį praradusios Kristinos vyru, įgyti jos pasitikėjimą ir sužinoti visas šios paslaptis...
Luna (Mastai)
Lunà – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, 26 km į vakarus nuo Mastų. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo miestelis ir dvaras Gardino apskrityje, Lunos valsčiaus centras.
The Thom Bell Sessions
Iš viso buvo įrašytos 6 dainos 1977 m. tačiau 1979 m. buvo išleistos tik viso labo 3 dainos. Iš šio projekto buvo išleistas ir vienas singlas – „Mama Can't Buy You Love“, kuris užėmė 9-ą vietą „Billboard Hot 100“ sąraše 1979 m. rugpjūtį.
Friedrich-Georg Eberhardt
Frydrichas Georgas Eberhartas (, 1892 m. sausio 15 d. – 1964 m. rugsėjo 9 d.) – vokiečių generolas leitenantas, Antrojo pasaulinio karo metais vadovavęs kelioms divizijoms. Jis buvo apdovanotas Geležinio kryžiaus riterio kryžiumi.
Mis Pasaulis 1989
Mis Pasaulis 1989 – 39-toji konkurso Mis Pasaulis ceremonija, vykusi Honkonge. Konkurso nugalėtoja tapo Aneta Beata Kreglicka iš Lenkijos.
Friedrich-Georg Eberhardt
Istorija
Vadovavo 60-ajai pėstininkų divizijai, 38-ajai pėstininkų divizijai, 174-ajai rezervinei divizijai ir 286-ajai saugumo divizijai. Keturis kartus buvo išsiųstas į aukšto rango karininkų rezervą (Führerreserve).
1939 m. jis vadovavo Vokietijos pajėgoms viename iš pirmųjų Antrojo pasaulinio karo mūšių – Vesterplatės mūšyje.
Nuo 1944 m. gruodžio mėn. jis buvo aukščiausiojo Vokietijos karinio teismo, vadovaujamo Rolando Freizlerio, teisėjas.
Jis buvo apdovanotas Geležinio kryžiaus riterio kryžiumi – aukščiausiu nacistinės Vokietijos karinių ir sukarintų pajėgų apdovanojimu Antrojo pasaulinio karo metais.
Budrių akmuo su dubeniu
Apibūdinimas
Dubenėtas akmuo rusvas, stambiagrūdis, apskritas, 1,18 cm skersmens, 55–60 cm aukščio, grubiai aptašytais šonais. Viršutinė plokštuma lygiai nutašyta. Ties jos viduriu iškaltas netaisyklingo apskritimo pavidalo plokščiadugnis dubuo, kurio skersmuo viršuje siekia 31 cm, apačioje – 28 cm. Vidurinė dubens dalis iškyli. Ties ja dubens gylis 3 cm, o pakraščiuose – 6 cm.
Teritorijos plotas – 0,09 ha. Akmuo guli upokšnio vagoje.
Į šiaurę - šiaurės rytus nuo akmens išliko dalis senovės žemdirbystės laukų.
Istorija
Pasakojama, kad akmuo buvo ruošiamas girnoms, tačiau meistrui pasiligojus, darbas likęs nebaigtas. Akmuo dar vadinamas pagonių šventyklos aukuru. Vietos gyventojai tikėjo, kad po pirmosios perkūnijos dubenyje susirinkęs lietaus ir rasos vanduo turi gydomųjų savybių.
1988 m. paskelbtas vietinės reikšmės archeologijos paminklu, 2005 m. įrašytas į kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąrašą ir pripažintas valstybės saugoma kultūros vertybe.
Preliminariai datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio I puse.
Tyrimai
Akmenį 1967 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1987 m. – Bronius Dakanis, Algimantas Merkevičius, Gintautas Zabiela. Aplinka netyrinėta.
Pelinkovacas
250px|miniatiūra|dešinėje|Pelinkovacas Pelinkovacas (iš ar  'pelynas') – karčioji (kartusis likeris), kurio pagrindinis skoninis ingredientas yra pelynas. Populiarus buvusioje Jugoslavijoje (Kroatija, Serbija, Juodkalnija, Bosnija ir Hercegovina, Slovėnija). Pelinkovacas turi 28–35% etanolio. Pasižymi dideliu kartumu kaip ir Jägermeister.
Kroatijoje populiariausios pelinkovaco markės yra Pelinkovac (gamintojas Dalmacijavino, Splite), Maraska Pelinkovac (gamintojas Maraska Distillery Zadare), Rovinjski Pelinkovac (gamintojas Darna Distillery Rovinyje) ir Badel Pelinkovac (gamintojas Badel Distillery Zagrebe. Badel pelinkovac skoniu labiau primena Jägermeister, bet šiek tiek saldesnis ir mažiau kartus. Maraska Pelinkovac ir Badel pelinkovac yra 28% stiprumo, o Dalmacijavino Pelinkovac – 32% stiprumo.
Bosnijoje ir Hercegovinoje bei Serbų respublikoje pardavinėjamas kompanijos MB impex (Bania Luka, Bosnija ir Hercegovina) nuo 2006 m. gaminama karčioji Zlatni Pelin. Šis gėrimas per keletą metų tapo vienu labiausiai regione perkamų likerių. Gaminant Zlatni Pelin naudojamos 23 rūšių žolelės, jo stiprumas – 28% alkoholio. Į kiekvieną butelį dedama pelyno šakelė, suteikianti likeriui savą gardį.
Gana sėkmingai pelinkovacą gamina kai kurios mažos spirito varyklos Slovėnijoje, Istrijoje ir Trieste.
Panašūs gėrimai kitose valstybėse
Bulgarijoje pelinas yra vynas, gardintas 34 žolelėmis ir keletu vaisių (pvz., pelynas, paprastoji jonažolė, obuolys ir paprastoji cidonija.
Rumunijoje žinomas gėrimas vin pelin ('pelynų vynas'), kurio pagrindinis ingredientas yra pakartintas vienas.
Lietuvos Karo aviacijos Trečioji eskadrilė
Lietuvos karo aviacijos Trečioji eskadrilė – nuo 1923 m. iki 1940 m. egzistavęs Lietuvos karinių oro pajėgų dalinys, bombonešių eskadrilė, nuo 1923 m. dislokuota Kaune, o nuo 1933 m. – Šiauliuose.
Įkūrimas
Trečioji eskadrilė buvo įkurta 1923 m. balandžio 1 d. Tai buvo bombonešių eskadrilė, jai buvo perduoti tuo metu Lietuvos karo aviacijos turėti Vokietijos imperijoje Pirmojo pasaulinio karo metu gaminti žvalgybiniai lėktuvai – lengvieji bombonešiai LVG C.V ir LVG C.VI. Vėliau eskadrilės pajėgos buvo atnaujinamos naujai įsigyjamais lengvaisiais bombonešiais, taip pat dvimotoriais kariniais transportiniais lėktuvai.
Struktūriškai eskadrilė buvo III grupės (bombonešių) dalis. Į šią grupę taip pat įėjo 1925 m. įkurta IV eskadrilė.
Vadovybė
Eskadrilei vadovavo:
1923 m. balandžio 1 d. – 1934 m. gegužės 16 d.: leitenantas, vėliau – majoras Antanas Strašaitis
1934 m. gegužės 16 d. – 1939 m sausio 26 d.: pulkininkas leitenantas Jonas Liorentas
1939 m. sausio 26 d. – 1940 m. spalio 28 d.: majoras Petras Masys
Personalas
miniatiūra|Trečiosios eskadrilės pilotas leitenantas Steponas Darius (1921 m.) 1923 m. į eskadrilę paskirti: lakūnai ltn. J. Garolis, ltn. V. Čemarka, ltn. S. Darius, ltn. A. Vasnevskis, žvalgai – ltn. Demidavičius, vyr. ltn. V. Reimontas, karo valdininkas Bielskis. Tais pačiais metai dar priimti kpt. V. Gricevičius, ltn. J. Nastaras.
1924 m. į eskadrilę paskirtas: lakūnas vyr. ltn. L. Zibavičius.
1925 m. į eskadrilę paskirti: lakūnai gr. G. Heidrikis, ltn. H. Miltakis, vyr. ltn. J. Pyragius, vyr. ltn. B. Svilas, vyr. ltn. M. Mačiokas, k.vald. K. Mikolajūnas, ltn. V. Klupšas.
1926 m. į eskadrilę paskirti: lakūnai ltn. V. Amonas, vyr. ltn. V. Strazdas, vyr. ltn. V. Mačiokas, vyr. ltn. J. Špokevičius, ltn. B. Šulcas, ltn. Č. Kudokas.
Bazė
1923–1933 m. eskadrilė bazavosi Kaune, Aleksoto / Žagariškių aerodrome.
1933–1940 m. eskadrilė bazavosi Šiaulių Zoknių aerodrome
Technika
miniatiūra|LVG C.VI 1923 m. eskadrilei buvo perduoti vienas LVG C.V ir penki LVG C.VI žvalgybiniai lėktuvai – bombonešiai. Jie buvo naudojami iki 1931 m.
1929 m. eskadrilė gavo naujus itališkus bombonešius Ansaldo A.120. Trečiąjai eskadrilei buvo paskirti 6 šio tipo lėktuvai.
1937 m. eskadrilė gavo du transportinius lėktuvus De Havilland 89M Dragon Rapide.
Likvidavimas
Eskadrilė buvo išformuota SSRS likviduojant Lietuvos karo aviaciją, 1940 m. spalio 28 d. Jos turėtų orlaivių SSRS KOP neperėmė, išskyrus De Havilland Dragon Rapide. Seni orlaiviai buvo panaudoti kaip treniruočių taikiniai.
Karatau (Tianšanis)
thumb|300px|Rytinė Karatau kalnų dalis Karatau ( – 'juodieji kalnai') – kalnų masyvas pietų Kazachstane, šiaurės vakarinė Tianšanio kalnų šaka. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 420 km, aukštis iki 2176 m (Besazo kalnas). Tęsiasi nuo Talaso Alatau link Ču slėnio. Iš pietvakarių riboja Syrdarjos, iš šiaurės rytų Talaso slėniai.
Kalnai sudaryti iš skalūnų, smiltainių, klinties, dolomito. Yra fosforitų, polimetalų rūdų (cinko, švino) telkiniai. Šlaitai statūs, apvalios viršūnės, būdingi karstiniai dariniai. Šlaituose vyrauja ašuočių ir eraičinų stepės, kalnų kserofitai.
Rytuose įsikūręs Karatau miestas. Yra Karatau rezervatas (nuo 2004 m.).
Šakių rotušė
thumb|Rotušės aikštė Šakių rotušė - rotušė, esanti Šakiuose. Įsikūrusi Šakių rajono savivaldybė. Pastate rengiamos parodos, ekspozicijos. Rotušės fojė kas mėnesį keičiamose parodose eksponuojami rajono, respublikos menininkų, svečių iš kitų šalių darbai. II aukšte, prie mero priimamojo, ant sienos kabo didelės, nuo laiko išblukusios, bet vis dar spalvotos fotografijos, vaizduojančios laimingą šakiečių gyvenimą brežnevinės stagnacijos laikais.
Verteliškės
Vertẽliškės – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, 12 km į rytus nuo Gardino. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras Gardino apskrityje, Verteliškių valsčiaus centras.
Soača
Soača  – miestas vidurio Kolumbijoje, Kundinamarkos departamente, prie Soačos upės, pietvakarinis Bogotos priemiestis. Yra Jėzaus Kristaus Taikos Karaliaus katedra, kultūros namai, teatras. Netoliese krenta vaizdingas Tekendamos krioklys (157 m aukščio). Soača yra daugiausia gyvenamasis („miegamasis“) ir prekybinis Bogotos priemiestis. Veikia vandens jėgainė.
Istorija
Vietovardis kildinamas nuo muiskų kalbos žodžių sua („saulė“) ir cha („žmogus“), taigi, pavadinimas reikštų „sauliažmogis“.
Senovėje vietovė pateko į Muiskų konfederaciją. 1600 m. ispanas Luisas Henrikesas čia įkūrė Soačos gyvenvietę. Ilgą laiką tai tebuvo mažas kaimas, bet 1875 m. pradėtas vystyti ūkis, Soačai suteiktas savivaldybės statusas. 1898 m. miestą pasiekė geležinkelis. Ypač sparčiai Soača ėmė augti XX a. 8–9 dešimtmečiais. Miestas susiliejo su Bogota.
Karategino kalnagūbris
Karategino kalnagūbris – Gisaro kalnagūbrio pietinė šaka Tadžikistane, kairiajame Kafirnigano upės krante. Ilgis apie 80 km, aukštis iki 3950 m.
Šlaituose auga elimų stepės, krūmynai ir pievos.
Pociškė (Švenčionys)
Pociškė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurę nuo Adutiškio, tarp Adutiškio miškų ir Gailiškės miško. Šalia teka upeliai Audenėlė ir Karklės upelis. Praeina kelias.
Gyventojai
XIX a. pab. kaime buvo 12 sodybų su 105 gyventojais (100 katalikų, 5 žydai).
Žymūs žmonės
thumb|left|255px|Pociškei priklausanti sodyba (vienkiemis) pamiškėje
Aštriašnipis eršketas
Aštriašnipis eršketas (Acipenser oxyrinchus) – eršketžuvių (Acipenseriformes) būrio, eršketinių (Acipenseridae) šeimos, eršketų (Acipenser) genties jūrų ir gėlavandenė žuvis.
America's Next Top Model (20 sezonas)
Realybės šou America's Next Top Model dvidešimtojo sezono (antraštė – America’s Next Top Model: Guys & Girls, stilizuota versija – America’s Next Top Model 2.0) premjera įvyko 2013 m. rugpjūčio 2 d. Tai keturioliktas sezonas, rodytas The CW kanalu. Teisėjavo Tyra Banks, Kelly Cutrone, Bryanboy ir Rob Evans. Kaip ir ankstesniame sezone žiūrovų balsavimas turėjo įtakos pašalinimams. Šio sezono šūkis – „Kas dominuos?“.
Aštriašnipis eršketas
Porūšiai
Yra du aštriašnipio eršketo (Acipenser oxyrinchus) porūšiai :
Fantomas (personažas)
Fantomas – literatūrinis ir kino personažas, nesugaunamas nusikaltėlis, kurio vardas yra tapęs bendrine sąvoka.
Aštriašnipis eršketas
Apibūdinimas
Didelė žuvis. Subrendusių kūno vidutinis ilgis apie 190 cm, arba nuo 183 cm iki 243,8 cm. Patinėlis maksimalaus ilgio 403 cm, patelė 430 cm TL (female); Patelių įprastas kūno ilgis 250 cm.
Fantomas (personažas)
Istorija
right|thumb|150px|Pirmos knygos viršelis Fantomo personažą sukūrė du prancūzų rašytojai Pierre Souvestre ir Marcel Allain 1911 m. Per 3 metus iki Souvestre mirties jie spėjo sukurti net 32 romanus. Toks didelis produktyvumas paaiškinamas tuo, kad knygos buvo ne rašomos, o stenografuojamos. Vėliau Allainas vienas taip pat grįžo prie Fantomo temos ir išleido dar 11 knygų.
America's Next Top Model (20 sezonas)
Nugalėtoja – 19-metė Jourdan Miller iš Bendo Oregone.
Aštriašnipis eršketas
Apibūdinimas
Baltijos aštriašnipio eršketo (Acipenser oxyrinchus oxyrinchus) svoris iki 370 kg, kūno ilgis iki 430 cm.
America's Next Top Model (20 sezonas)
Prizai
Šio sezono prizai: modelio kontraktas su „NEXT Model Management“, straipsnis žurnale „Nylon“ ir 100 000 JAV dol. vertės kampanija su „GUESS“.
Fantomas (personažas)
Istorija
Nors romanai nėra laikomi didelės literatūrinės vertės, kritikai sutaria, kad juose puikiai atskleista to laikmečio Prancūzijos dvasia, o Fantomas – tarsi paskutinis romatiškas herojus. Nors jis ir nusikaltėlis, dažnai pasirodantis su juoda kauke, tačiau tuo pat metu gebantis persirengti ir apsimesti bet kuo – gydytoju, teisėju, kunigu arba Olandijos karaliumi. Tai kriminalinis genijus, negailestingas, neturintis autoritetų, bebaimis ir visada išsisukantis iš jam spendžiamų spąstų.
Aštriašnipis eršketas
Amžius
Patinai lytiškai subręsta sulaukę 12-14 metų. Patelės lytiškai subręsta vėliau už patinėlius, maždaug 14-17 metų, o neršia kartą į 3-4 metus. Žinomas seniausias aštriašnipis eršketas buvo 60 metų.
Paplitimas ir gyvenamas biotopas
Paplitę Šiaurės Amerikos žemyno rytuose ir pietryčiuose, bei vakarų ir vidurio Europoje. Kartais aptinkami prie Bermudų salų ir Prancūzijos Gvianos pakrančių.
Kaip manoma, Baltijos aštriašnypių eršketų protėviai Europoje pasirodė po paskutinio ledynmečio maksimumo, o į Baltijos jūra pateko 3000-2000 metais pr. m. erą.
Fantomas (personažas)
Istorija
Kartais jis lyginamas su Maurice Leblanc sukurtu džentelmeniško vagies Arsenijaus Lupeno personažu, tačiau, skirtingai nuo pastarojo, nevengia nei prievartos, nei žmogžudysčių. Romanuose yra užsimenama ir apie Fantomo sūnų, taip pat nusikaltėlį Vladimirą.
America's Next Top Model (20 sezonas)
Prizai
Šiame seone panaikinti prizai: modelio kontraktas su „LA Models & NY Model Management“, „America’s Next Top Model“ kvepalų „Dream Come True“ veidas ir kampanija su „Nine West“ ir „Smashbox Cosmetics“.
Aštriašnipis eršketas
Paplitimas ir gyvenamas biotopas
Gyvena jūroje netoli kranto, negiliuose vandenyse ir į jūrą įtekančiose didesnėse upėse. Gyvena pavieniui ar nedidelėmis grupėmis. Laikosi negiliuose vandenyse prie žemyninio atabrado. Jūroje gyvena netoli pakarantės ir prie upių estuarijų iki 50 m gylio. Suaugusios žuvys gyvenančios jūroje netoli pakrančių, palei pakrantes mėgsta migruoti gana toli, kartais migruoja iki 1450 km atstumais. Maisto dažniausiai ieško sūrokuose vandenyse. Neršti plaukia į dideles upes. Jaunikliai pasilieka gėluose arba sūrokuose vandenyse iki 2-5 metų, kuomet užauga iki 76-91,5 cm ilgio.
Fantomas (personažas)
Istorija
Kiti pagrindiniai romanų veikėjai:
America's Next Top Model (20 sezonas)
Dalyviai
Amžius nurodytas toks, koks buvo konkurso metu.
Aštriašnipis eršketas
Mityba
Labiausiai ėda vėžiagyvius, kirmėlėmis ir moliuskais. Gėluose vandenyse gaudo žieduotasias kirmėles, vandens vabzdžius, nariuotakojus, jūroje – lygiakojus, žoniplaukas. Suaugę ėda ir detritą.
Fantomas (personažas)
Istorija
Kūriniai paprastai buvo feljetono stiliaus, todėl ilgalaikis jų populiarumas šiame žanre laikomas fenomenaliu. Apie Souvestre ir Allain kūrybą rašė tokie žymūs literatai kaip Umberto Eco ir Jean Cocteau, o Fantomas tapo ne tik literatūros, bet ir kino ar komiksų personažu.
Knygos
Pirmasis romanas apie Fantomą buvo išleistas 1911 m., paskutinis – 1963 m. Lietuvių kalba buvo išspausdintos 4 knygos:
Filmai
Pirmą kartą Fantomo nuotykiai buvo ekranizuoti 1913-14m., kuomet režiserius Louis Feuillade sukūrė 5-is valandos trukmės filmus. 1920 m. režisierius Edward Sedgwick sukūrė 20-ies dalių serialą, kuris neišliko.
Žymiausia ekranizacija laikoma Andre Hunebelle 1964–67 m. trilogija „Fantomas“, „Fantomas įsisiautėjo“, „Fantomas prieš Skotland Jardą“, tačiau ji gerokai skiriasi nuo originalių kūrinių nes yra komedija.
1980 m. buvo išleistas 4 dalių TV serialas, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko aktorius Helmut Berger.
Niauka
left|120px
Niauka – ežeras Lietuvoje, Šiaulių rajone, 2,5 km į pietvakarius nuo Bazilionų, Pageluvio miške. Ežerėlio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,11 km, plotis – iki 0,03 km. Altitudė 133,5 m. Krantai žemi, aplinkui plyti ~ 2 ha dydžio pelkė. Ežerėlis baigiantis užakti. Rytine pakrante teka Niaukos upelis į Deglės upelį (Dubysos intakas).
Kloviškių ąžuolas
Kloviškių ąžuolas – Zarasų rajone, Kloviškių kaime (Degučių sen.) augantis išskirtinis ąžuolas, saugomas botaninis gamtos paveldo objektas. Ąžuolas stūkso prie kelio, pusiaukelėje tarp Baibių ir Vajasiškio, apie 3 km į pietus nuo kelio (iš Baibių). Medis aptvertas apsaugine tvorele, pažymėtas informacine lenta.
Joniškio rotušė
Joniškio rotušė – rotušė, buvusi Joniškyje. Stovėjo į dešinę (į pietus) nuo Joniškio bažnyčios, tarp Upytės ir Šiaulių gatvių, prie turgaus aikštės. Vienaaukštis pastatas su langais, durimis ir kaminu. Pamatai po arba šalia Baltosios sinagogos (Miesto a. 4a) aptikti 2006 m. ir 2014 m., kai buvo vykdomi archeologiniai tyrinėjimai. Už rotušės Joniškio miesto 1703 m. brėžinyje pavaizduotas gana tankus užstatymas.
Istorija
Nėra tiksliai žinoma, kada buvo pastatyta pirmoji Joniškio rotušė (1616 m. privilegijoje tik nurodoma, kad leidžiama miestiečiams statytis rotušę). Pagal rašytinius šaltinius žinoma, kad Joniškio rotušėje buvo kalėjimas (1644–1646 m.), vykdavo teismas (1646 m.), burmistras, tarėjai (1636 m.) bei vaitas (1691, 1718 m.) duodavo priesaikas, buvo sprendžiami įvairūs miesto reikalai (1646 m.). 1649 m. minima Rotušės aikštė su gėdos stulpu. Kitame 1650 m. komisijos dokumente rašoma, kad už surinktus tiltų nuomos (per Upytės upę Upytės ir Šiaulių vieškeliais) mokesčius rotušėje turi būti įrengtas laikrodis. 1748 m. ir 1755 m. rotušė sudegė. 1755 m. sausio 31 d. Grabnyčių sueigos akte rašoma, kad yra ieškomas meistras rotušei statyti, kad tam reikia daugiau rąstų ir kiekvienas miestietis įpareigojamas iš savo miško atvežti po 4 rąstus nuo valako. 1756 m. pasirūpinta reikalinga medžiaga, o netrukus konstatuota, kad Joniškio gyventojas „dailidė arba meistras“ Tomas Dulskis jau antrą kartą po gaisrų atstato rotušę. 1758 m. sausio 30 d. Grabnyčių sueigos akte pažymima, kad rotušei reikia atvežti keturių sieksnių 24 rąstus pagal meistro nurodytus matmenis. Tos pačios sueigos akte nurodoma, kad rotušėje buvo krautuvių, kurios būdavo išnuomojamos. 1755 m. dokumente teigiama, kad rotušė buvo “dviejų galų su bokštu”, o šalia jos – 7 krautuvės. Prieš gaisrą (gaisrus?) (1737 m.) ir po jo (jų) atstatytoje rotušėje buvęs kalėjimas ir prekybos patalpos (1757-1758 m.), kur parduodavę gėrimus, geležį, druską, žuvis, kitas prekes. Atstatytoje rotušėje buvusios krautuvės buvo išnuomojamos (pavyzdžiui, 1760 m. jas nuomojo lentvaitis). Sena dviaukštė rotušė yra minima 1786 m., tačiau jos vieta tiksliau nenurodyta. 1895 m. Joniškio aprašyme yra išskiriami du seniausi miesto pastatai – 1626 [1601–1605] m. statyta katalikų bažnyčia ir iki 1773 m. akmeniniame pastate buvusi miesto rotušė, kurioje tuo metu jau buvo žydų sinagoga („…а также каменое зданiе, где до 1773 г. помещалась городская дума, а теперь еврейская синагога...“).
Come Around Sundown
Come Around Sundown – penktasis amerikiečių roko grupės „Kings of Leon“ studijinis albumas, išleistas 2010 m. spalio 15 d. Pirmasis albumo singlas „Radioactive“ sulaukė didelio pasisekimo, pasiekdamas septintąją vietą Jungtinės Karalystės singlų reitinge, taip pat pirmąją JAV „Billboard“ alternatyvių singlų ir trečiąją roko dainų reitinguose. Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją savaitę pardavus 183 tūkstančius kopijų, albumas debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje. Tai buvo trečiasis grupės albumas, pasiekęs reitingo viršūnę.
2011 m. vykusiuose „Grammy“ apdovanojimuose daina „Radioactive“ nominuota geriausio grupinio roko atlikimo ir geriausios roko dainos kategorijose. Sekančiais metais, albumas nominuotas geriausio roko albumo kategorijoje.
Karaugomas
thumb|250px|Karaugomo upė ir tarpeklis, tolumoje – Karaugomo ledynas
Karaugomas  – ledynas Didžiojo Kaukazo kalnuose, Šiaurės Osetijoje (Rusija), Irafo rajone, Alanijos nacionaliniame parke. Ilgis 12,27 km plotas 20,5 km² (XX a. antroje pusėje ilgis ~14 km, plotas 27 km²). Leidžiasi iki 1820 m aukščio.
Iš ledyno išteka Karaugomo upė, priklausanti Urucho baseinui.
Alisa arba Paskutinis pabėgimas
Alisa arba Paskutinis pabėgimas – 1977 m. režisieriaus Claude Chabrol sukurta mistinė drama, Lewis Carroll pasakos „Alisa stebuklų šalyje“ interpretacija. Pagrindinės veikėjos vardas ir pavardė Alisa Kerol yra pasakos herojės ir rašytojo vardų kombinacija.
Turinys
Jauna moteris Alisa Kerol vieną vakarą apsisprendžia palikti savo vyrą. Sėdusi į automobilį, ji išvyksta be jokio konkretaus tikslo. Pakeliui sudūžda priekinis mašinos stiklas ir Alisa, nešina lagaminu, toliau patraukia pėsčiomis. Radusi namą, ji pasibeldžia prašydama nakvynės. Šeimininkas, pagyvenęs malonus ponas Henris priima ją, pamaitina ir duoda kambarį.
Ryte Alisa nubunda tuščiame name, ant stalo jos laukia paruošti pusryčiai, o kieme – sutaisytas automobilis. Palikusi padėkos raštelį, Alisa bando išvažiuoti, tačiau vartai, pro kuriuos pateko vakar, dingo, o namą supa aklina tvora. Netrukus pasirodo nepažįstamas jaunas vyras, kuris įspėja, kad ieškoti išėjimo nėra prasmės. Alisa grįžta į namą, kur praleidžia dar vieną naktį, o ryte vėl bando automobiliu ištrūkti į laisvę.
Tarptautinis žodis
Tarptautinis žodis – žodis, pradžioje vartotas vienoje kalboje, o vėliau iš jos pasiskolintas daugumoje kitų pasaulio kalbų tai sąvokai reikšti. Tokie žodžiai visų pirma vartojami moksle, įvardijant technikos įrenginius (mikroskopas, telefonas, internetas), visuomenines institucijas (policija, respublika, akademija), sporto sąvokas (pirmiausia pats žodis sportas), įvairūs „egzotizmai“ (samurajus, tomahaukas ir t. t.). Tarptautiniai žodžiai (išskyrus paskutinį atvejį) retai būna nepakeičiami, nes daugelyje kalbų jų vietoje dažnai vartojami ne skoliniai, o vertiniai (iš Europos kalbų vertiniams teikia pirmenybę islandų kalba, kurioje visai maža tarptautinių žodžių, taip pat vokiečių ir čekų kalbos, ivritas).
Graikiška ir lotyniška leksika
Siaurąja prasme tarptautinė leksika – mokslo ir technikos terminologija, dažniausiai kilusi iš lotynų (evoliucija, tendencija, forma) ir senosios graikų (analizė, aritmetika, technika) kalbų.
Angliška leksika
Dėl Jungtinės Karalystės ir JAV laimėjimų mokslo ir technikos srityse nuo XIX a. pasaulio kalbose buvo pasiskolinta daug angliškų terminų ir šis skolinimasis tęsiasi iki šiol. Nors dauguma anglicizmų patys yra kilę iš lotynų kalbos, vis stiprėja tendencija juos skolinantis išsaugoti anglišką tartį, o ne atstatyti tradicinį lotynišką tarimą (pavyzdžiui, dizainas < /di’zain/ <  /de: sig’na: re/).
Arabiška leksika
Tautų, kuriose įsitvirtinęs islamas, kalbose pagrindinė mokslo, filosofijos ir religijos terminų dalis buvo pasiskolinta iš arabų kalbos (iš dalies ir iš persų). Naudojant arabų raštą išlaikoma ir pirminė arabiška rašyba. Vis dėlto yra plačiai paplitusių, ne tik musulmoniškose šalyse vartojamų, arabų kilmės žodžių (pavyzdžiui, algebra, algoritmas, alkoholis).
Kiniška leksika
Rytų ir pietryčių Azijos šalyse kinų kultūros įsigalėjimas lėmė didelį kiniškų žodžių skolinimąsi. Ten, kur prigijo kinų raštas (Korėjoje ir Japonijoje), iš kinų kalbos pasiskolinti žodžiai išlaikydavo kinišką rašybą (būdavo užrašomi tokiais pačiais hieroglifais). Europos kalbose vartojami, pavyzdžiui, šie kinų kilmės žodžiai: soja, taifūnas, kečupas.