cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nathalie Moellhausen
Nathalie Moellhausen (g. 1985 m. gruodžio 1 d. Milane) – italų kilmės fechtuotoja, kuri specializuojasi špagos rungtyse. Nuo 2014 m. atstovauja Braziliją.
Biografija
2007 m. Europos čempionate kartu su Italijos rinktine pelnė aukso medalius. 2009 m. pasaulio čempionato komandinės rungties aukso medalininkė. 2010 m. pasaulio čempionate pelnė bronzą individualioje špagos rungtyje. 2011 m. Europos čempionate pelnė bronzą individualioje špagos rungtyje. 2014 m. pradėjo atstovauti Braziliją. 2015 m. tapo Pan Amerikos čempione. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse buvo eliminuota ketvirtfinalyje.
2019 m. pasaulio fechtavimo čempionate pirmą kartą tapo pasaulio čempione individualioje rungtyje.
Dorėnai
miniatiūra|250pxright|Dorėnų istorijos pėdsakai [[Kreta|Kretoje]]
Dorėnai (🇬🇷, vns. Δωριεύς) – viena iš pagrindinių senovės graikų genčių, kalbėjusi senovės graikų kalbos dorėnų dialektu, kuriuo šiandien remiasi cakonų kalba (moderniosios graikų kalbos atmaina). Kitos senovės graikų gentys buvo achajai, jonėnai ir eoliečiai.
Istorija
XIII–XII a. pr. m. e. sandūroje dorėnai su kitomis gentimis, vartojusiomis vakarinius dialektus, įsiveržė į Graikijos ir Peloponeso teritorijas, kuriose vyravo Mikėnų kultūra. Šis įvykis buvo pavadintas „dorėnų įsiveržimu“. Dorėnų genčių grupės apsigyveno Peloponese (Argolidė, Lakonija, Mesenija, Korintija ir Megarida Istmoje), Egėjo jūros pietinėse salose (Kreta, Rodas, Tera, Milas ir kt.), dalyje Egėjo jūros pakrantės Mažojoje Azijoje su artimiausiomis salomis (azijietiškoji Doridė).
Kuriantis senovės graikų kolonijoms (VIII–VI a. pr. m. e.), dorėnų poliai įsikūrė rytinėje Adrijos pakrantėje, pietų Italijoje, Sicilijoje, sąsiaurių zonose ir prie Juodosios jūros.
Svarbiausios dorėnų valstybės
Dorėnų poliuose visų pirma buvo vystomas žemės ūkis. Tuo pačiu metu dorėnų valstybėse buvo tokie išsivystę gamybos ir amatų centrai kaip Korintas, Egina, Megara.
Vienintele dorėnų kolonija šiaurinėje Juodosios jūros pakrantėje buvo Taurijos Chersonesas.
Mitologija
Pagal graikų mitologiją, dorėnų protėviu laikomas Doras. Jis buvo genties globėjo Helėno ir nimfos Orseidės sūnus, Eolo ir Ksuto brolis. Helėnas savo ruožtu buvo Deukaliono sūnus, o Deukalionas (graikiškas Nojaus atitikmuo) dėl savo dorybių buvo dievų pasirinktas išgyventi tvaną.
Janina Matekonytė
Janina Matekonytė-Antanėlienė (g. 1948 m. rugsėjo 25 d. Kupiškyje) – lietuvių teatro ir kino aktorė.
Biografija
1971 m. baigė Lietuvos valstybinės konservatorijos aktorių laidą (kurso vadovas Vytautas Čibiras) ir nuo tada dirba Valstybinio Jaunimo teatro aktore.
Vaidmenys
Svarbiausi vaidmenys (Jaunimo teatre):
Hyundai Motor Company
Hyundai Motor Corporation (Hangul – 현대자동차) – automobilių gamintoja iš Pietų Korėjos. Kompanija buvo įkurta Seule 1967 m. Hyundai valdo 32,8 % Kia Motors akcijų ir 100 % – Genesis Motors.
2016 m. Hyundai pagamino 7 889 538 automobilius ir užėmė trečią vietą pasaulyje pagal šį rodiklį.
Kompanijai priklauso didžiausia automobilių gamykla pasaulyje Ulsane, kurioje pagaminama apie 1,6 milijono automobilių per metus.
2011 m. Tarptautinio metų automobilio prizą laimėjo Hyundai Sonata modelis.
Sportas
thumb|left|250px|[[Dani Sordo ir Marc Marti su Hyundai i20 Coupe WRC 2017 m. Suomijos ralyje.]] Hyundai 1998 m. pradėjo dalyvauti Pasaulio ralio čempionato F2 klasėje. 2000 m. buvo sukurta Hyundai Motorsport komanda, kuri perėjo į aukščiausią WRC klasę.
2014 m. WRC sezone komanda pristatė Hyundai i20 WRC automobilį. Per 26 lenktynes komanda laimėjo tris etapus.
2017 m. WRC komanda pristatė naują Hyundai i20 Coupe WRC automobilį. Per 13 lenktynių su juo komanda pelnė 4 pergales ir 12 kartų finišavo ant podiumo.
Oh Sang-uk
Oh Sang-uk (g. 1996 m. rugsėjo 30 d. Tedžone) – Pietų Korėjos fechtuotojas, kuris specializuojasi kardo rungtyse.
Biografija
2017 m. Azijos ir pasaulio čempionatų komandinių rungčių aukso medalininkas. 2018 m. pasaulio čempionato vyrų komandinio kardo rungties čempionas. 2019 m. sportininkas pirmą kartą tapo Azijos čempionu individualioje rungtyje.
2019 m. pasaulio fechtavimo čempionate pirmą kartą tapo pasaulio čempione individualioje rungtyje.
Chebo rajonas
Chebo rajonas – vienas iš trijų Karlovi Varų krašto rajonų. Administracinis centras – Chebas, esantis rajono vakaruose. 91 851 gyventojas (2016 m. duomenys).
Svarbesnės gyvenvietės
Žemiau yra pateikiami didžiausi rajono miestai ir miesteliai:
Bioplastikas
miniatiūra|250px|right|Gėlių pakuotė iš polilaktido PLA miniatiūra|250px|right|Trapių gaminių pakavimo granulės iš krakmolo
Bioplastikas – mažiausiai kenksminga plastikų rūšis, gaminama iš atsinaujinančių gamtos resursų, t. y. augalų. Augaluose esančios celiuliozė, gliukozė, aliejai ar krakmolas, padedant organiniams tirpikliams, skaidomos į polimerus, kurie pakeičia įprasto plastiko polimerus, gaunamus iš naftos. Bioplastiko gamyboje naudojamos augalinės žaliavos arba jis mikroorganizmų pagalba yra biologiškai skaidomas. Tai lengvai yranti dirvožemyje medžiaga, neteršianti gamtos. Bioplastikas gali būti pagamintas iš cukranendrių, kukurūzų, medienos. Tačiau ne visos bioplastiko rūšys, pagamintos iš krakmolo, celiuliozės, biopolimerų ir kitų medžiagų, visiškai skyla, bet ši medžiaga, bet kuriuo atveju yra daug mažiau teršianti aplinką nei tradicinės plastmasės, kurių gamyba paremta iškastiniu kuru. Įprastas plastikas nėra savaime suyranti medžiaga. Bioplastikų gamybos augimas mažina priklausomybę nuo naftos produktų.
Bioplastiko gaminiai dažniausiai žymimi ženklu „OTHER“ ir skaičiumi „7“ – tarptautiniu perdirbimo kodu. 2014 m. duomenimis, pasaulinė bioplastikų gamyba sudarė apie 0,2% nuo 300 mln. tonų polimerų rinkos.
Savybės
Bioplastikų grupės:
Bioplastikai ne visada prilygsta savo savybėmis iš naftos gaminamiems plastikams, tačiau jie lengviau suyra ir gali būti kompostuojami kaip organinė atlieka. Nepaisant visų privalumų, problemiškas yra bioplastikų gaminimas, nes tam reikia panaudoti maistinius augalus, nors tuo pačiu metu pasaulyje trūksta maisto išteklių. Naujų bioplastikų tyrimai ir gamyba vykdomi pasitelkiant genų inžineriją, modifikuotus augalus ir bakterijas.
Tai, kad bioplastikų pakuotės lengviau suyra, nereiškia, jog jas galima bet kur išmesti. Manoma, geriausia išeitis - bioplastikus kompostuoti. Tai galima atlikti ne tik pramoniniuose įrenginiuose, bet ir namų ūkyje. Iškyla tam tikrų sunkumų dėl atskiros bioplastikų rūšiavimo infrastruktūros kūrimo.
Isamu Noguchi
Isamu Nogučis (, 1904–1988) – XX a. JAV skulptorius, teatro, baldų ir architektūros dizaineris.
Biografija
1942 m. I. Nogučis įkūrė studiją Niujorko Grinvičo kaimo priemiestyje. Teatre ilgą laiką bendradarbiavo su šokėjais-choreografais Martha Graham, Merce Cunningham, Erick Hawkins, George Balanchine bei kompozitoriumi Dž. Keidžu ir karališkąja Šekspyro trupe. I. Nogučis dirbo masinių vartojimo produktų dizaino srityje: 1937 m. sukūrė garsiakalbio dizainą „Zenith Radio Corp.“ užsakymu, 1947 m. „Herman Miller“ pradėjo gaminti jo sukurtą stiklinio paviršiaus staliuką ir 1951 m. I. Nogučis sukūrė „Akari“ šviestuvų liniją. Garsiausiu I. Nogučio projektu tapo japoniškas sodas prie UNESCO pastatų Paryžiuje, įgyvendintas 1958 m. I Nogučis 1960−1966 m. kartu su architektu Lujisu Kanu kūrė žaidimų aikšteles. 1964 m. įgyvendino skulptūrų kiemelį prie Beinekės retų knygų ir manuskriptų bibliotekos Jeilio universitete. Apie 1965 m. pradėjo ilgametį bendradarbiavimą su japonų akmendirbiu Masatošiu Izumiu (I. Nogučis vienu metu turėjo dirbtuves tiek Niujorke, tiek Japonijoje). 1968 m. įvyko jo pirmoji retrospektyvinė paroda Vitni muziejuje. 1985 m. skulptorius Long Ailend Sityje (Niujorko dalis) įkūrė Isamu Nogučio sodo muziejų (dabar Nogučio muziejus), kurio dizainą pats sukūrė. 1986 m. jis atstovavo JAV Venecijos bienalėje. 1987 m. apdovanotas JAV nacionaliniu menų medaliu. Isamu Nogučis mirė 1988 m. gruodžio 30 d. Niujorke.
Karlovi Varų rajonas
Karlovi Varų rajonas – vienas iš trijų Karlovi Varų krašto rajonų. Administracinis centras – Karlovi Varai, esantis rajono vakaruose. 116 340 gyventojų (2016 m. duomenys).
Svarbesnės gyvenvietės
Žemiau yra pateikiami didžiausi rajono miestai ir miesteliai:
Azerbaidžano demografija
Struktūra pagal amžių: Amžiaus mediana:
Gimstamumas: 17,62 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)
Mirtingumas: 8,3 mirčių/1000 gyv. per metus (2008 m. apsk.)
Migracijos indeksas (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): -1,69 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)
Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus: 54,6 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)
Vyresnių nei 15 metų žmonių raštingumas:
Vyresnioji Eda
Karališkoji knyga
Pagrindinis rankraštis, vadinamas Karališkąja knyga (Codex Regius), užrašytas apie 1270 m. Jame įdėta 11 giesmių apie dievus ir 20 giesmių apie herojus. Tačiau nėra žinomas tikras užrašytų giesmių skaičius, nes rankraščio viduryje trūksta lapų, todėl dabartiniuose leidimuose kartais būna įtraukiama ir daugiau giesmių, išlikusių kituose rankraščiuose. Kai kurios giesmės tikrai yra gerokai senesnės, kurios, manoma, galėjo būti sukurtos Norvegijoje, Islandijoje, viena kita galbūt Grenlandijoje.
Giesmės
„Edos“ giesmės – mitologinės ir herojinės. Mitologinėse karaliauja dievai, milžinai jotunai, tursai, arba troliai, nykštukai dvergai, elfai, milžiniškas vilkas Fenris, visą pasaulį juosianti gyvatė Jormunganda, šuo Garmas, mergelės valkirijos, voverė Ratatoskas, gaidžiai Gulinkambis ir Fjalaras, vanagas Habrokas, paršas Sehrymnis, drakonas Nydhogas ir kiti. Herojinėse giesmėse pasakojama apie senovės didvyrius – Atlį (Atilą), Jormunreką (Ermanariką) ir kitus.
Žmonės mitologinėse „Poetinės Edos“ giesmėse vaidina menką vaidmenį. Minimi pirmieji žmonės Askas ir Embla, dievų sukurti iš medžio gabalų, jų palikuonys Lyva ir Lyftrasis. Tarp antgamtinių būtybių ir žmonių tarpinę padėtį užima kalvis Volundas dar vadinamas „elfų princu“, nors jis vargu ar buvo elfas. Volundas moka skraidyti ir pabėgti nuo priešų.
Moterys „Poetinėje Edoje“ vadinamos raktų nešiotojomis, aukso asėmis. Viena tokių – Briunhilda, kuriai po mirties trolė taria: „Buvai tu, Briunhilda, Budlio dukra, laimei blogiausiai užgimus pasauly – Gjūkio vaikus tu pražudei ir prapuldei visą jų laimę“. Ši giesmė – viena labiau įkvepiančių: Briunhilda, pasakodama trolei apie savo gyvenimą ir šlovindama savo meilę Sigurdui, giesmės pabaigoje prisiekia niekada nebūsianti atskirta nuo mylimojo.
Giesmėse naudojama daugybė metaforų, vadinamų keningais: šakelių naikintoja vietoje „ugnis“, skruostų giria („barzda“), bangų kiaulė („laivas, valtis“), skydų liūdesys („kardas“), trolių virkdytojas („dievas Toras“), trolės žirgas („vilkas“) ir kt. Tokios metaforos dažnos skaldų poezijoje.
Lietuviškas leidimas
2009 m. „Poetinė Eda“ išleista lietuviškai. 400 puslapių apimties kūrinys suskirstytas į „Giesmes apie dievus“ (11), „Giesmes apie didvyrius“ (19) ir „Pridėtines giesmes“ (5).
Sepatinis
Sepatinis  – upė vakarų Brazilijoje, Amazonės valstijoje; Puruso dešinysis intakas (Amazonės baseinas). Prasideda retai gyvenamose vietose į rytus nuo Boka do Akrės. Teka į šiaurės rytus lygiagrečiai su Purusu ir Itušiu, sudaro daugybę meandrų, senvagių, protakų. Įteka į Purusą netoli Bon Žezuso kaimo.
Upės baseinas labai retai gyvenamas. Jame yra Sepatinio aukštupio, San Pedro do Sepatinio, Marahano ežero paumarių indėnų teritorijos (gyvena indėnai apurinai, paumariai), Ikirio nacionalinis miškas.
Simfonija Nr. 9 (Šubertas)
'''Simfonija Nr. 9 C-dur''' (D944) – austrų romantinės muzikos kompozitoriaus F. Šuberto (1797–1828) simfonija, parašyta 1825–1826 metais.
„Simfonija Nr. 9“ yra paskutinis F. Šuberto stambus orkestrinis kūrinys. Ji praminta „Didžiąja C mažoro simfonija“. Tikriausiai dėl jos ilgumo (jos atlikimas trunka beveik valandą su visais kompozitoriaus pažymėtais pakartojimais) ir tam, kad atskirti nuo šeštosios simfonijos, irgi C-dur tonacijoje. Nebuvus aiškios F. Šuberto kūrinių chronologijos ši simfonija vadinta ir septintąja, ir aštuntąja, o taip pat ir dešimtąja. Pirmajame simfonijos rankraščio puslapyje pažymėta 1828 m. kovo mėn. data, tačiau partitūrų analizė rodo, kad simfonija pilnai parašyta porą metų anksčiau.
F. Šubertas apie pradėtą simfoniją užsiminė 1825 m. vasarą ir, tikima, užbaigė ją 1826 m. žiemą. Neabejotinai kompozitorius buvo paveiktas L. van Bethoveno „Devintosios simfonijos“, kurios premjeroje tikriausiai dalyvavo. Bethoveniškas motyvų vystymas yra akivaizdus F. Šuberto simfonijoje ir šia prasme „Simfonija Nr. 9“ yra kur kas mažiau inovatyvi nei jo ankstesnė „Simfonija Nr. 8“ („Neužbaigtoji“). Kūrinį F. Šubertas dedikavo Vienos Muzikos mylėtojų draugijai. Draugija 1826 m. skyrė F. Šubertui 100 florinų paramos. Kompozitorius tikėjosi, kad simfonija bus atlikta draugijos orkestro, tačiau pradėjus repeticijas orkestras dėl muzikos sudėtingumo ir trukmės atsisakė ją atlikti. Vietoj jos atlikta F. Šuberto šeštoji simfonija ir dėl ankstyvos mirties kompozitorius taip ir nesulaukė devintosios premjeros.
1837 m. R. Šumanas, tuo metu labiau žinotas kaip muzikos kritikas, aplankė F. Šuberto brolį Ferdinandą Vienoje ieškodamas kompozitoriaus kūrinių. Susipažinęs su „Simfonija Nr. 9“ jis pasirūpino jos atlikimo organizavimu. Simfonijos premjera įvyko 1839 m. kovo 21 d. Leipcige grojant vietos Gėvendhauzo orkestrui, kuriam dirigavo F. Mendelsonas. Po to R. Šumanas publikavo entuziastingą ir kūrinio meistriškumą giriančią esė. Tačiau ne visi pritarė R. Šumanui. Varginanti simfonijos trukmė ir sudėtingumas nepatiko orkestrantams, o simfonijos dalių nesubalansuotumas dirigentams. Šiuo metu „Simfonija Nr. 9“ su aštuntąja simfonija vertinamos dviem geriausiais F. Šuberto simfoniniais kūriniais.
Simfonijos dalys
F. Šuberto „Simfonija Nr. 9“ skirta atlikti orkestrui ir sudaryta iš keturių dalių:
Simfonija pirmą kartą publikuota Breitkopfo ir Hartelio 1840 m. Leipcige.
UEFA čempionų lyga 2021–2022 m.
'''2021–2022 m. UEFA čempionų lyga''' – 30-asis UEFA čempionų lygos turnyras (67-asis skaičiuojant nuo UEFA čempionų taurės).
Turnyras prasidėjo kvalifikacinėmis rungtynėmis ir baigėsi  finalo rungtynėmis. Iš pradžių buvo planuota finalą surengti Sankt Peterburgo Krestovskij stadione, tačiau po 2022 m. Rusijos invazijos į Ukrainą UEFA nusprendė šioje šalyje finalo nerengti. Vėliau nuspręsta finalą vykdyti Paryžiuje. Šių metų turnyro sistemą sudarė 5 atkrintamieji etapai, grupių etapas, ir finaliniai atkrintamieji etapai, prasidedantys aštuntfinaliais. Viso turnyre dalyvavo 80 komandų, pagrindinio veiksmo pradžia yra skaitomas grupių etapas, jame varžysis 32 komandos.
Pirminė atranka
22 – 25 dienomis vyko pirminės atrankos varžybos. Keturios komandos žaidė pusfinalio rungtynes, jų nugalėtojai pateko į finalą. Finalo nugalėtojas iškovojo vietą pirmąjame atrankos etape (1Q).
Antrasis atrankos etapas
Šiame etape dalyvavo 26 komandos: 16 pirmojo etapo nugalėtojų bei 10 UEFA koeficientų pagrindu išrinktų komandų. Burtai buvo traukiami, rungtynės buvo žaidžiamos 20-21 d., atsakomosios –  27-28 dienomis. Nugalėtojai pateko į sekantį, tręčiąjį atrankos etapą, o pralaimėjusios komandos – į UEFA Europos lygos tręčiąjį atrankos etapą.
Trečiasis atrankos etapas
Šiame etape dalyvavo 20 komandų: 13 antrojo etapo nugalėtojų bei 7 UEFA koeficientų pagrindu išrinktos komandos. Burtai buvo traukiami, rungtynės buvo žaidžiamos 3-4 d., atsakomosios –  Nugalėtojai pateko į sekantį, atrankos atkrintamąjį etapą, o pralaimėjusios komandos – į UEFA Europos lygos atrankos atkrintamąjį etapą.
Atrankos atkrintamasis etapas
Šiame etape dalyvavo 12 komandų: 10 tręčiojo etapo nugalėtojų bei 2 UEFA koeficientų pagrindu išrinktos komandos. Burtai buvo traukiami, rungtynės buvo žaidžiamos 17-18 d., atsakomosios –  24-25 dienomis. Nugalėtojai pateko į sekantį, grupių etapą, o pralaimėjusios komandos – į UEFA Europos lygos grupių etapą.
Grupių etapas
Šiame etape dalyvavo 32 komandos: 6 atrankos atkrintamojo etapo nugalėtojai, 25 UEFA koeficientų pagrindu išrinktos komandos, bei praėjusio sezono Europos lygos nugalėtojai. Burtai buvo traukiami, rungtynės buvo žaidžiamos  14-15 d.,  28-29 d.,  19-20 d.,  2-3 d.,  23-24 d. ir  7-8 d. Grupių nugalėtojai ir antras vietas užėmusios komandos pateko į aštuntfinalį, trečiąsias vietas užėmusios komandos – į UEFA Europos lygos pirminį aštuntfinalį. Likusios komandos baigė pasirodymą Europoje.
Aštuntfinaliai
Burtai buvo traukiami 2021 m. gruodžio 13 d. Rungtynės vyko 2022 m. vasario 15, 16, 22 ir 23 d. o atsakomosios kovo 8, 9, 15 ir 16.
Kaip viena iš sankcijų Rusijai dėl invazijos į Ukrainą UEFA suspendavo visas Rusijos komandas iš tarptautinių varžybų, bei nutraukė sutartį su pagrindiniu varžybų rėmėju Gazprom. Rungtynių metu, reklaminiuose skyduose vietoj Gazprom buvo rodomas užrašas „PEACE – МИР“.
Ketvirtfinaliai
Burtai buvo traukiami 2022 m. kovo 18 d. Rungtynės vyko 2022 m. balandžio 5-6 d. o atsakomosios balandžio 12-13 d.
Olimpija-Centras Kaunas
Kauno „Olimpija-Centras“, Kauno „Politechnika“, Kauno „Gabija-Politechnika“ – buvusi moterų futbolo komanda iš Kauno, žaidusi Lietuvos moterų futbolo A lygoje.
UEFA čempionų lyga 2021–2022 m.
Pusfinaliai
Burtai buvo traukiami 2022 m. kovo 18 d. Rungtynės vyko 2022 m. balandžio 26-27 d. o atsakomosios gegužės 3-4 d.
Olimpija-Centras Kaunas
Namų aikštė
Per tuos metus namų rungtynes ekipa žaidė Kaune.
Tarptautinės varžybos
Baltijos moterų lygoje kovojo su ekipomis iš Estijos, Latvijos.
Žaidėjos
<...>
Jurgis Jašinskas
Biografija
1931 m. baigė Lietuvos karo mokyklą, 1932–1934 m. Kaune lankė dramos teatro studiją. 1936 m. baigė Aukštuosius kūno kultūros kursus.
1936–1940 m. dirbo mokytoju Tauragėje ir Kaune, 1942–1944 m. – Kūno kultūros rūmų vyr. mokyklų inspektorius. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, vėliau išvyko i JAV.
Spaudoje bendradarbiavo nuo 1926 m. Rašė į leidinius „Biržų žinios“, „Lietuvos žinios“, „Socialdemokratas“, „Karys“, „Kuntaplis“. Vokietijoje bendradarbiavo laikraštyje „Mintis“. JAV daugiausia rašė į leidinius Draugas, „Naujienos“, „Keleivis“, „Mūsų sparnai“, „Lietuvių balsas“. Nuo 1950 m. laikraštyje „Naujienos“ tvarkė „Spaudos pabirų“ skiltį.
Trivaravas
Trivaravas – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 10 km nuo Kalvarijos.
Itušis
Itušis  – upė vakarų Brazilijoje, daugiausia Amazonės valstijoje; Puruso dešinysis intakas (Amazonės baseinas). Prasideda retai gyvenamose vietose Akrės valstijos rytiniame kampe, Akrelandijos apylinkėse. Teka į šiaurės rytus, sudaro daugybę meandrų, senvagių, protakų. Įteka į Purusą netoli Labrėjos.
Didžiausi intakai: Endimaris, Kureketė, Sirikiris, Arauanas.
Aukštupys slenkstėtas. Upės baseinas retai gyvenamas, jame sudarytos Kašararių, Sirikikės, Marahano ežero paumarių indėnų teritorijos (gyvena apurinai, paumariai, kašarariai), Ikirio nacionalinis miškas, Itušio gavybinis rezervatas.
Annie Gosfield
Biografija
Gimė ir užaugo Filadelfijoje. Čia fortepijono pradmenis įgijo pas džiazo pianistą ir kompozitorių Bernardą Peifferį, o vėliau fortepijono mokėsi pas Alexander Fiorillo.
Kompoziciją studijavo Šiaurės Teksaso Universitete ir Pietų Kalifornijos Universitete. Nuo 1980 m. Gosfield gyveno Los Andžele, kur tuo metu vyravo panko muzikos stilius, vyko daug koncertų įvairiuose klubuose ir kitose muzikinėse erdvėse. Čia ji nemažai koncertavo įvairiose panko grupėse bei improvizaciniuose ansambliuose, o koncertai vykdavo vietiniuose klubuose, galerijose, restoranuose ir miesto parkuose.
1990 m. Kompozitorė persikėlė į New Yorką kur aktyviai koncertavo su savo grupe bei kitais muzikantais, kūrė pagal užsakymus, taip pat kurį laiką dirbo moteriškų skrybėlaičių gamintoja, kol pradėjo pakankamai uždirbti iš muzikos.
New Yorke taip pat pradėjo bendradarbiauti su John Zorn, buvo pakviesta dalyvauti jo festivaliuose "Radical New Jewish Culture", kurie vyko mezgimo fabrike. Šiam festivaliui 1995 m. sukurtas kūrinys The Manufacture of Tangled Ivory, kurį išleido John Zorn įrašų kompanija "Tzadik Records", vėliau Linkolne buvo atliktas ansamblio Bang on a Can Allstars.
2003 ir 2005 m. Gosfield dėstė kompoziciją Millso Kolegijoje, o 2007 m. laikinai profesoriavo Princetono Universitete. Šiuo laikotarpiu sukūrė keletą kamerinių ir solo kūrinių, kuriuos 2004 m. metais išleido trečiu "Tzadik Records" CD - Lost Signals and Drifting Satellites.
2008 m. kompozitorė rezidavo Italijoje ir tais pačiais metais įrašų kompanija "Innova Recordings" išleido jos kūrinį A Sideways Glance from an Electric Eye viename CD kartu su septyniais kitų kompozitorių darbais.
2011 m. organizacijos "MAP Fund" užsakymu Gosfield sukūrė koncerto trukmės kūrinį Daughters of the Industrial Revolution, o 2012 m. išleistas ketvirtas kompozitorės CD - Almost Truths and Open Deceptions. Tais pačiais metais Amerikos Akademijos Berlyne jai buvo suteikta Berlyno Premija.
2017 m. bendradarbiaudama su operos ir teatro režisieriumi Yuval Sharon bei Los Andželo Filharmonija Gosfield pastatė savo pirmąją operą War of the Worlds. Premjera buvo transliuojama gyvai, specialiai tam pritaikytais Los Andželo parkavimosi aikštelėse kabančiais garsiakalbiais.
Gosfield taip pat užsiima muzikologės veikla. Jos apie muziką išsakytos mintys cituojamos "The New York Times" dienraštyje, o esė Fiddling with Sputnik buvo išspausdinta John Zorn redaguotoje knygoje "Arcana II". Gosfield taip pat yra straipsnių autorė internetiniame žiniasklaidos puslapyje "The Score", skirtame kompozitorių diskusijoms.
Kūrybos stilius
Gosfield sukūrė didelės apimties kompozicijų, kamerinių kurinių, elektroninės muzikos, vaizdo projektų bei muzikos šokiui.
Joana Lourenco Magalhães
Žuana Lorenso Magaljaneš (Joana Lourenco Magalhães; g. 2004 m. birželio 4 d.) – Liuksemburgo futbolininkė, gynėja. Atstovavo Liuksemburgo rinktinei.
Karjera
Karjerą pradėjo 2018 m. Atstovavo Young Boys Diekirch. Šis klubas žaidė Dames Ligue 1.
Rinktinė
2021 m. birželio 12 d. debiutas rinktinėje įvyko draugiškose rungtynėse tarp Liuksemburgo ir Belgijos rinktinių. Šiose rungtynėse Belgijos rinktinė nugalėjo varžoves rezultatu 1-0.
Pusiaujo Gvinėjos demografija
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie Pusiaujo Gvinėjos demografiją.
Gyventojų skaičius: 633 441 (2009 m. apskaičiavimai)
Pasiskirstymas pagal religijas:
Struktūra pagal amžių: Amžiaus mediana:
Metinis populiacijos prieaugis: 2,703 % (2009 m. apsk.)
Mirtingumas: 9,49 mirčių/1000 gyv. per metus (2008 m. apsk.)
Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus: 81,58 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)
Vidutinė gyvenimo trukmė:
AIDS/ŽIV paplitimas tarp suaugusių: 3,4 % (2007 m. apsk.)
Chromelis
250px|miniatiūra|dešinėje|Treniruoklis bullworker, kurio plieninis korpusas padengtas chromeliu 250px|miniatiūra|dešinėje|K tipo [[termopora, kurioje yra panaudotas chromelis]] Chromelis – 90% nikelio ir 10% chromo lydinys. Naudojamas teigiamiems laidininkams E tipo (chromelis-konstantanas) ir K tipo (chromelis-aliumelis) termoporose. Gali būti naudojamas oksidacinėse aplinkose iki +1100 °C. Pavadinimas chromel yra registruotas prekinis ženklas, priklausantis Concept Alloys, Inc.
Chromelis A
Chromelis A yra lydinys, sudarytas iš 80% nikelio ir 20% chromo (pagal masę). Vertinamas dėl didelio atsparumo korozijai ir oksidacijai aukštoje temperatūroje. Kitas dažnas pavadinimas yra nichromas 80-20, jis naudojamas elektrinio šildymo elementams.
Chromelis C
Chromelis C yra lydinys, sudarytas iš 60% nikelio, 16% chromo ir 24% geležies. Kitas dažnas pavadinimas yra nichromas 60, jis naudojamas elektrinio šildymo elementams, varžų apvijoms ir pan.
Wang Han
Wang Han (g. 1991 m. sausio 24 d. Hebėjuje) – Kinijos šuolininkė į vandenį, daugkartinė pasaulio čempionė.
Biografija
2009 m. pasaulio čempionate pelnė bronzą šuoliuose nuo 1 m tramplino. 2011 m. pelnė sidabrą 1 m tramplino šuoliuose pasaulio čempionate. 2015 m. pasaulio čempionato mišrių porų sinchroniniuose šuoliuose nuo 3 m tramplino čempionė. 2017 m. pasaulio čempionate laimėjo mišrių porų sinchroninius šuolius nuo 3 m tramplino. 2018 m. Azijos žaidynėse pelnė sidabrą moterų 3 m tramplino šuoliuose. 2019 m. pasaulio vandens sporto čempionate iškovojo auksą moterų 3 m tramplino sinchroniniuose šuoliuose ir sidabrą individualiuose šuoliuose nuo 3 m tramplino.
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse poroje su Shi Tingmao pelnė aukso medalius moterų sinchroniniuose šuoliuose nuo 3 m tramplino. Moterų individualioje rungtyje nuo 3 m tramplino Han pasiekė finalą, kuriame nusileido tik bendratautei Shi Tingmao ir iškovojo sidabro medalį.
Perila
Perila  – kaimas Harju apskrityje, Estijoje. 2020 m. duomenimis kaime gyveno 106 gyventojai.
Vystomas žirgų sportas, vykdomos tarptautinės žirgų sporto ir išjodinėjimo varžybos.
Istorija
1977 m. prie Perilos kaimo prijungti aplinkiniai Kadakaotsos ir Livaugu kaimeliai.
PFK Arda
thumb|right|300px|FK Arda komanda Kerdžalų futbolo klubas „Arda“, o trumpai Kerdžalų „Arda“ bei FK „Arda“ – Bulgarijos futbolo klubas iš Kerdžalų.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1924 m. liepos 1 d. įkurtas pirmasis „Ardos“ klubas. 2013 m. jis bankrutavo.
Netrukus buvo įregistruotas kitas klubas, kuris naudojo „Ardos“ pavadinimą.
Troškučiai
Troškučiai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, vakariniame Mažeikių pakraštyje, Ventos dešiniajame krante, šalia kelio. Kolektyviniai sodai.
Maddison Keeney
Biografija
2014 m. Sandraugos žaidynėse pelnė sidabrą 1 m tramplino rungtyje ir bronzą 3 m sinchroniniuose šuoliuose. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse pelnė bronzą moterų 3 m tramplino sinchroniniuose šuoliuose. 2017 m. pasaulio čempionė 1 m tramplino rungtyje. 2019 m. pasaulio vandens sporto čempionate pelnė bronzos medalį moterų 3 m tramplino rungtyje.
FK Carsko Selo
thumb|right|300px|FK Carsko Selo komanda Sofijos futbolo klubas „Carsko Selo“, o trumpai Sofijos „Carsko Selo“ bei FK „Carsko Selo“ – buvęs Bulgarijos futbolo klubas iš Sofijos.
Istorija
2015 m. liepos 1 d. įkurtas Futbolo klubas „Carsko Selo“. Tuo metu rungtyniavo 2015–2016 m. ketvirtos pakopos pirmenybėse.
2016 m. vasarą pateko į Antrą lygą. 2016 m. liepos 28 d. buvo priimti į naujai sukurtą Bulgarijos antrąją profesionalų lygą
2018–2019 m. sezone tapo Antrosios lygos nugalėtojais ir pateko į Pirmą lygą.
2019–2020 m. Carsko Selo žaidė Pirmoje lygoje ir liko tryliktoje vietoje.
2022 m. sausio mėn. prie klubo prisijungė Italijos privatūs investuotojai. 2022 m. gegužės 21 d. paskutinėse sezono rungtynėse Tsarsko Selo turėjo mušti 11 metrų baudinį, bei sėkmės atveju galėjo iškovoti pergalę. Yusupha Yaffa nusprendė atlikti 11 metrų baudinį, nepaisant to, kad Martin Kavdanski buvo reguliarus baudinių mušėjas. Yusupha Yaffa buvo pasiruošęs atlikti baudinį, kai į aikštę įžengė komandos savininkas Stoyne Manolov ir apsistumdė su Yaffa. Po šio incidento Yusupha Yaffa paliko aikštę, o Kavdanskis atliko baudinį, tačiau nepataikė. Beje, šiose rungtynėse komanda nerealizavo dviejų vienuolikos metrų baudinių. Rungtynės baigėsi lygiosiomis 1-1, o ekipa liko paskutinėje vietoje.
Kitą dieną (2022 m. gegužės 21 d.) Manolovas paskelbė, kad klubas baigs savo egzistavimą.
Tapaua
Tapaua  – upė vakarų Brazilijoje, Amazonės valstijoje; Puruso kairysis intakas (Amazonės baseinas). Prasideda retai gyvenamose vietose netoli Žurua upės, į šiaurės rytus Itamarati. Teka į šiaurės rytus bei rytus Amazonijos džiunglėmis, sudaro daugybę meandrų, senvagių, protakų. Įteka į Purusą į vakarus nuo Tapaua gyvenvietės, ties Foz do Tapaua kaimu.
Didžiausi intakai: Brankas, Pinjua (dešinieji).
Upės baseinas retai gyvenamas, jame sudaryta keletas paumarių indėnų teritorijų. Didesni kaimai prie Tapaua: Sarianas, Tabatinga, San Antonijus, Estiraun do Fizas.
Kate Thill
SC Ell
Profesionalės karjerą pradėjo 2017 m. SC Ell.
SC Bettembourg
Nuo 2018 m. vasaros atstovavo Sporting Bettemburg, rungtyniavo Dames Ligue 1.
2019 m. rugpjūčio 13 d. UEFA čempionių lygos atrankos rungtynėse prieš Spilt (Kroatija) pelnė du įvarčius, tačiau kroatės nugalėjo Liuksemburgo atstoves rezultatu 7:2.
Studijų metai JAV
2021 m. persikėlė į JAV, Konektikutą. Studijavo ir rungtyniavo Bridgeport Purple Knights ekipoje, kuri tuo metu buvo NCAA Division II lygoje.
Rinktinė
Liuksemburgo rinktinėje žaidė nuo 2018 m. Debiutavo rinktinėje 2018 m. spalio 7 d. draugiškose rungtynėse prieš Estiją. Estijos atstovės nugalėjo rezultatu 4-0. Kate Thill rungtynes pradėjo startinėje sudėtyje ir žaidė iki 74 minutės, kai buvo pakeista.
2021 m. spalio 26 d. įvyko rungtynės tarp Liuksemburgo ir Šiaurės Makedonijos rinktinių. Jose Liuksemburgo atstovės nugalėjo varžoves rezultatu 3:2. Kate Thill pelnė įvartį Liuksemburgo rinktinei.
Vilija Vilnius
Vilniaus „Vilija“ – buvusi moterų futbolo komanda iš Vilniaus, žaidusi Lietuvos moterų futbolo A lygoje.
Namų aikštė
Per tuos metus namų rungtynes ekipa žaidė Kaune.
Rekordai
<...>
Žaidėjos
<...>
Žygimantas Baguška
Žygimantas Baguška (g. 2002 m. vasario 4 d.) – Lietuvos futbolininkas, žaidžiantis saugo pozicijoje. Atstovauja Panevėžio futbolo klubui.
Mykolas Jasėnas
Mykolas Jasėnas (1912 m. birželio 14 d., senuoju stiliumi birželio 1 d. Velžiai, Biržų apskritis – 2009 m. sausio 22 d., Florida, JAV ) – Lietuvos žurnalistas, teisininkas, bibliotekininkas, humanitarinių mokslų daktaras, profesorius.
Žygimantas Baguška
Karjera
Panevėžio Futbolo Akademijos auklėtinis.
Mykolas Jasėnas
Biografija
1931 m. baigė Panevėžio berniukų gimnaziją, 1933 m. – Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto filosofijos skyrių. 1935–1936 m. studijavo teisę Lietuvoje, 1937–1939 m. – Prancūzijoje, Sorbonos universitete. Kolumbijos universitete suteiktas daktaro laipsnis.
Žygimantas Baguška
FK Panevėžys
Karjerą pradėjo FK Panevėžys. 2019 m. atstovavo FK Panevėžys jaunimo ekipai Panevėžys B. Buvo registruojamas ir A lygos rungtynėms, tačiau nesužaidė nei minutės.
Mykolas Jasėnas
Biografija
1935–1937 m. redagavo žurnalą „Akademikas“. 1939–1941 m. Eltos redaktorius. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. Bendradarbiavo leidiniuose „Vairas“, „Lietuvos aidas“, rašė tarptautinės teisės ir politikos klausimais. Po Antrojo pasaulinio karo pasitraukė į Vakarus, nuvyko į JAV. Nuo 1952 m. dirbo bibliotekininku. Kolumbijos universitete dėstė tarptautinės teisės disciplinas, dirbo universiteto bibliotekoje.
Kauno universitetui padovanojo tūkstantį vertingų knygų, Pasvalio Mariaus Katiliškio bibliotekai – savo mokslinių knygų, išleistų anglų kalba.
Žygimantas Baguška
FK Panevėžys
2020 m. ir toliau žaidė Panevėžys B ekipoje. Debiutavo 2020 m. A lygoje, kurioje sužaidė 3 rungtynėse. Pagrindinės komandos sudėtyje pasirodė susitikimuose prieš Kauno Žalgirio, Vilniaus „Riterių“ ir Marijampolės „Sūduvos“ ekipas.
2021 m. tęsė karjerą FK Panevėžys. A lygoje sužaidė šešerias rungtynes.
Jaunimo rinktinės
Žaidė įvairaus amžiaus jaunimo rinktinėse.
Deltaedras
thumb|Didžiausias griežtai iškilas deltaedras yra [[ikosaedras.]] thumb|Nupjautinio [[Tetraedras|tetraedro šešiakampės sienos suskirstytos į trikampius. Tokia figūra nebegali būti laikoma griežtai iškilu deltaedru, kadangi pagal apibrėžimą sienos negali būti išsidėsčiusios vienoje plokštumoje.]] Deltaedras – briaunainis, kurio sienos yra lygiakraščiai trikampiai. Figūros pavadinimas kilęs iš graikų abėcėlės mažosios raidės delta (Δ), kuri primena lygiakraštį trikampį. Egzistuoja be galo daug deltaedrų, bet tik aštuoni yra iškilieji briaunainiai, turintys 4, 6, 8, 10, 12, 14, 16 ir 20 sienų. Šie deltaedrai aprašyti žemiau pateikiamoje lentelėje.
Aštuoni iškilieji deltaedrai
Iš viso egzistuoja tik aštuoni griežtai iškilūs deltaedrai: trys taisyklingieji briaunainiai ir penki Džonsono kūnai.
Kai kurios šešiasienių deltaedrų viršūnės yra trečio laipsnio, o kai kurios – ketvirto. Kai kurių 10, 12, 14 ir 16 sienų turinčių deltaedrų viršūnės yra ketvirto laipsnio, o kai kurios – penkto. Penki netaisyklingieji deltaedrai yra Džonsono kūnai: iškilūs briaunainiai, kurių sienos yra taisyklingieji daugiakampiai.
Deltaedrai išsaugo savo pavidalą net jei briaunoms leidžiama laisvai suktis apie savo viršūnę taip, kad kampai tarp briaunų gali būti neišsaugoti. Ne visi briaunainiai turi šią savybę: pavyzdžiui, jei atpalaiduotume kai kuriuos kubo kampus, jį galėtume deformuoti į nestačiąją stačiakampę prizmę.
Griežtai iškilas 18 sienų deltaedras negali būti sudarytas. Nors leidžiant sutrumpinti kai kurias ikosaedro briaunas, galima gauti tam tikrą oktadekaedrą, kurio iškilumas gali būti išsaugotas, jei visos 18 sienų bus įvairiakraščiai trikampiai, arba išsaugant lygiakraščius trikampius, bet tada dvi plokštumoje išsidėsčiusios grupės po tris trikampius.
Negriežtai iškili deltaedrai
Galima sudaryti begalinę aibę briaunainių, kurių visos ar kai kurios sienos būtų koplanariniai trikampiai (išsidėstę vienoje plokštumoje), kitaip tariant kurių sienas sudarytų trikampiai klojiniai. Koplanarinių trikampių sienos gali jungtis į rombines, trapecines, šešiakampes ir kitokias lygiakraščių daugiakampių sienas Jeigu koplanarinių ttrikampių grupes laikysime viena siena, pavyzdžiui:, , , , , , ir , ..., tokius briaunainius turėtume laikyti negriežtai iškilais deltaedrais.
Neiškilosios formos
Egzistuoja begalinė daugybė neiškilųjų deltaedrų.
Keli susikertančių sienų deltaedrai:
Kiti dažniau nagrinėjami neiškilieji deltaedrai gaunami iš visų 5 Platono kūnų, kai prie jų sienų priauginamos lygiakraštės piramidės: * Pastaba: graikų lotynų kalbų hibridai triakis, tetrakis, pentakis reiškia, kad sienoje yra iškilusios atitinkamai 3, 4 ar 5 briaunos, arba „keteros“.
Kai kurie kitokie tetraedro priauginimai:
Deltaedrai gaunami ne tik priauginant piramides, bet ir atvirkščiu veiksmu – išduobiant sienas piramidėmis:
Tarp aukštesnų matavimų figūrų, deltaedrams yra giminingi simpleksiniai politopai, kurių kiekvienas fasetas yra simpleksas.
Mukuinas
Mukuinas  – upė vakarų Brazilijoje, Amazonės valstijoje; Puruso dešinysis intakas (Amazonės baseinas). Prasideda retai gyvenamose vietose Rondonijos pasienyje, Tres Irmanoso („Trijų brolių“) kalnagūbryje, į vakarus nuo Porto Veljo. Teka į šiaurę Amazonijos džiunglėmis, sudaro daugybę meandrų, senvagių, protakų. Įteka į Purusą netoli Kanutamos.
Albinas Jarusevičius
Albinas Jarusevičius (1931 m. liepos 24 d. Nedzingėje, Alytaus apskrityje – 2022 m. sausio 6 d. Vilniuje ) – Lietuvos žurnalistas, publicistas, redaktorius.
Mukuinas
Didžiausias intakas: Asuaunas (dešinysis).
Albinas Jarusevičius
Biografija
1945–1946 m. mokėsi Alytaus amatų mokykloje staliaus amato. 1953 m. baigė Pagėgių vidurinę mokyklą, 1958 m. baigė žurnalistikos specialybę Vilniaus universiteto Istorijos–filologijos fakultete.
Mukuinas
Upės baseinas retai gyvenamas, jame sudaryta Žumų indėnų teritorija (gyvena indėnai žumai), Mapingvario nacionalinis parkas, Balatos–Tufario nacionalinis miškas. Vidurupyje Muikuiną kerta Transamazonijos plentas.
Albinas Jarusevičius
Biografija
1957–1973 m. laikraščio „Tarybinis mokytojas“ redakcijos literatūrinis darbuotojas, išleidėjas, skyriaus vedėjas. 1974–1995 m. žurnalo „Šeima“ vyriausiasis redaktorius. Daugiausia rašė mokyklų veiklos ir mokytojo darbo klausimais, įvairiomis šeimos, jos dorovės temomis. Publicistikos rinkiniuose paskelbė apybraižų, humoreskų.
Ipišuna (Purusas)
Ipišuna arba Paranapišuna (Rio Paranápixuna) – upė vakarų Brazilijoje, Amazonės valstijoje; Puruso dešinysis intakas (Amazonės baseinas). Prasideda Rondonijos pasienyje, į pietvakarius nuo Humaitos. Teka į šiaurę Amazonijos džiunglėmis, sudaro daugybę meandrų, senvagių, protakų. Įteka į Purusą ties Tapaua gyvenviete.
Didžiausias intakas: Itaparana (kairysis).
Upės aukštupį kerta Transamazonijos plentas. Ipišunuos baseinas retai gyvenamas, jame įsteigtas Balatos–Tufario nacionalinis miškas.
Duroplastas
miniatiūra|250px|right|Automobilis „[[Trabant 601“ su duroplasto kėbulu]] miniatiūra|250px|right|Automobilių sąvartynas
Duroplastas – reaktoplastikas, arba termoreaktyvusis plastikas (kaitinamas suminkštėja, o ataušęs sukietėja negrįžtamai). Jis glaudžiai susijęs su tokiomis kompozicinėmis medžiagomis, kaip „Formica“ laminatas ir bakelitas. Tai plastiko derva, sustiprinta medvilnės arba vilnos pluoštais. Duroplastas, kaip pluoštu sustiprintas plastikas, panašus į stiklo plastiką.
Taikymas
Duroplastas buvo naudojamas automobilių gamyboje 1957–1991 m. Rytų Vokietijos „VEB Sachsenring Automobilwerke Zwickau” gamykloje Cvikau mieste. Iš jo gaminti lengvųjų automobilių „Trabant“ kėbulai. Ilgiausiai iš keturių modelių 1963–1990 m. nuo konvejerio riedėjo „Trabant 601“.
Pirmą kartą produktas panaudotas gaminti automobiliams IFA F8, vėliau AWZ P70 Zwickau ir „Trabant“. Taip pat iš duroplasto gaminti lagaminai.
Savybės
Duroplastas yra pakankamai lengvas ir stiprus. Jis pagamintas iš antrinių žaliavų, medvilnės atliekų ir fenolio dervų. Jis labiau tinkamas tūrinių daiktų gamybai nei stiklo pluoštas.
Perdirbimas
Atitarnavęs duroplastas, kaip ir stiklo pluoštas, turi ribotas efektyvaus perdirbimo galimybes. Kai „trabiai“ pradėjo pildyti automobilių sąvartynus, buvo pradėti kurti kūrybiniai sprendimai. Vieną iš jų pasiūlė Berlyno biotechnologijų kompanija, eksperimentavusi su bakterijomis, kurios per 20 dienų galėtų sunaikinti kėbulą. Sklandė miesto legendos, neva duroplastą galima sušerti kiaulėms ir kitiems naminiams gyvuliams. 1990–ųjų pabaigoje ta pati „Zwickau“ gamykla, gaminusi „Trabant“, sukūrė sprendimą dėl duroplasto šalinimo. Išėmus stiklus, variklį ir plieninį rėmą, automobilio kėbulas buvo susmulkinamas ir naudojamas kaip sudedamoji dalis cementinių blokelių gamyboje. Šis epizodas parodytas „Scientific American Frontiers“ programoje per JAV PBS televizijos kanalą.
Meksikos ralis
thumb|right|250px|[[Chris Atkinson 2008 m. Meksikos ralyje.]] Meksikos ralis – kasmetinės klasikinio ralio lenktynės nuo 2004 m. esančios Pasaulio ralio čempionato dalimi. Meksikos ralis vyksta šalies Gvanachuato valstijos teritorijoje. Ralio etapai vyksta šalia Leono, Silao, Irapuato ir Gvanachuato miestų.
Ajapua ežeras
Greta ežero sudaryta Ajapua ežero indėnų teritorija, kurioje gyvena indėnai murai (623 – 2010 m.).
Meksikos ralis
Meksikos ralio lenktynės vyksta aukštikalnėse apie 2,7 km aukštyje, dėl to WRC automobilių varikliai praranda apie 20 proc. galingumo.
Meksikos ralio laimėtojai
Rožine spalva pažymėti raliai neįtraukti į WRC tvarkaraštį.
Mecotinta
alt=|miniatiūra|Ludwig von Siegen – Amelija Elizabeta, 1643 m. Pirmasis žinomas mecotintos darbas Mecotinta ( < mezzo – 'vidurinis, tarpinis' + tinto – 'dažytas') – giliaspaudės technika, kuomet metalo plokštelė proceso pradžioje sušiaušiama specialiu įrankiu (vad. „rokeriu“), o piešinys kuriamas sugadintą paviršių užlyginant. Tokiu būdu, darbas kuriamas pradedant visiškai juoda spalva ir ilgainiui dirbant išryškinamos šviesiausios jo vietos. Ši technika sukurta XVII a. Anglijoje. Ji neretai naudojama kartu su kitais giliaspaudės būdais, tokiais kaip sausa adata ar akvatinta.
Gulbis (Molėtų r., Kirneilės km.)
left|120px
Gulbis – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 4 km į pietryčius nuo Molėtų. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 0,89 km, plotis – iki 0,34 km. Altitudė 145,7 m. Krantai aukšti, tik pietvakarinis krantas žemas ir pelkėtas. Ežerą supa Rudesos miškas, o pietvakarinėje pakrantėje plyti pievos ir dirbamos žemės ploteliai, įsikūrę Kirneilės ir Golbos kaimai. Pietvakariuose iš Kirneilio ežero įteka Kirneilės upelis, o šiaurės rytuose 37 m protaka Gulbis jungiasi su Siesarties ežeru (Siesarties upės baseinas). Pietvakarine pakrante eina plentas.
Migūčionys (reikšmės)
Migūčionimis (arba Migučionimis) vadinami kaimai:
Liuksemburgo herbas
Liuksemburgo herbas – vienas iš Liuksemburgo Didžiosios Hercogystės atributų. Horizontaliai juostuotame (10 baltų ir mėlynų juostelių) lauke raudonas šėlstantis dviuodegis liūtas su auksine karūna, aukso nagais, dantimis ir liežuviu.
Migūčionys
Migūčionys – kaimas Elektrėnų savivaldybės šiaurinėje dalyje, į šiaurės vakarus nuo Elektrėnų.
Liuksemburgo herbas
Liuksemburgo grafo Henriko V (1216–1281) herbas
Henrikas V buvo pirmasis Liuksemburgo grafas, naudojęs pirminį šio herbo variantą. Jo tėvo Limburgo hercogo Valerano III (Waleran III) herbe buvo raudonas dviuodegis šėlstantis liūtas su aukso nagais, dantimis, liežuviu ir karūna sidabriniame lauke.
Henrikas V baltą lauką pakeitė 10 horizontalių baltų ir mėlynų juostelių, kad jo herbas skirtųsi nuo jo netikro brolio Limburgo hercogo Henriko IV herbo.
Nėra žinoma, iš kur perimtos tos 10 baltų ir mėlynų juostelių. Žinomiausias Liuksemburgo heraldistas Jean-Claude Loutsch spėja, kad pirmosios Liuksemburgo dinastijos galėjo naudoti dryžuotą vėliavą, kurios spalvos nežinomos. Dvi Liuksemburgo dinastijai artimos dinastijos tuo metu irgi ėmė naudoti dryžuotus herbus. Loono grafai ir Grandpré grafai turėjo herbus, kurių laukas buvo horizontaliai juostuotas (10 auksinių ir raudonų juostelių). Gali būti, kad Liuksemburgai pasirinko spalvas derindami jas su baltu lauku ir raudonu Liuksemburgų liūtu.
Baraginės tvenkinys
Baraginės tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Marijampolės savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Marijampolės, Baraginės gyvenvietės šiaurrytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Valčiuvos upę (Sasnos intakas) 6,8 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,67 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 77 m. Krantai žemi, apaugę pavieniais medžiais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Rytinėje pakrantėje įsikūręs Užupių kaimas.
Tvenkinys įrengtas 1975 m.
Boguslavas Ernestas Denhofas
Boguslavas Ernestas Denhofas (Bogusław Ernest Denhoff, ? – 1734) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, Karūnos gvardijos pėstininkų pulko vadas (1699–1706), Lietuvos didysis pakamaris (1702–1734), Karūnos armijos generolas-leitenantas (1705), Lietuvos artilerijos generolas (1710–1725), LDK pėstininkų ir dragūnų pulkų vadas (1711), Sokolnicko seniūnas.
Biografija
Lenkijos magnatų Denhofų giminės atstovas, herbo „Vepr“ savininkas. Lietuvos didžiojo pastalininkio Gerardo Denhofo (apie 1632–1685) ir Anos Beatos fon Holštein sūnus.
1699 metais Boguslavas Ernestas Denhofas buvo paskirtas Karūnos gvardijos pėstininkų pulko vadu, 1702 metais gavo Lietuvos didžiojo pakamario pareigybę. 1705 metais Boguslavas Ernestas Denhofas buvo paskirtas Lenkijos armijos generolu-leitenantu. 1710–1725 metais nešiojo Lietuvos artilerijos generolo titulą. 1711 metais vadovavo Lietuvos armijos pėstininkų ir dragunų pulkams.
Šeima
thumb|left|150px|Boguslavo Ernesto Denhofo žmona Marijana Bielinska 1703 metais vedė Marijaną Bielinską (apie 1685–1730), Karūnos didžiojo maršalkos Kazimiero Liudviko Bielinskio (m. 1713) ir Liudvikos Marijos Morštyn (m. 1730) dukterį, nuo santuokos su kuria palikuonių neturėjo. Marijana Denhof buvo viena iš daugelio Lenkijos karaliaus ir Saksonijos kurfiursto Augusto Stipriojo meilužių. 1719 metais Marijana Denhof gavo iš Romos popiežiaus Klemento XI leidimą skirtis su vyru ir išvažiavo kartu su karaliumi Augustu į Dresdeną. Tais pačiais metais ji ištekėjo antrą kartą už Karūnos didžiojo vėliavininko, kunigaikščio Jurgio Ignoto Liubomirskio (1687–1753).
Kristina Vilnius
Namų aikštė
Per tuos metus namų rungtynes ekipa žaidė Vilniuje. Namų aikštė buvo Vilniaus Pedagoginio Universiteto VPU stadionas.
Rekordai
<...>
Žaidėjos
<...>
Emily Mortimer
Emilė Mortimer (g. 1971 m. gruodžio 1 d. Londonas, Jungtinė Karalystė) – britų televizijos, kino bei teatro aktorė.
Biografija
left |thumb|185px|2011 m. Emilė gimė Finsbury Park, Londone. Jos tėvas – teisininkas ir rašytojas John Mortimer, o motina – jo antroji žmona Penelope Gollop. Emilė taip pat turi jaunesnę seserį Rosie ir iš pirmos tėvo santuokos netikrą brolį Jeremy bei seserį Sally, taip pat netikrą brolį Ross Bentley iš tėvo nesantuokinio ryšio su aktore Wendy Craig.
Emilė mokėsi Šv. Pauliaus mergaičių mokykloje Vakarų Londone kartu su būsima aktore Reičele Vais, joje taip pat pirmą kartą dalyvavo teatro pasirodymuose. Vėliau ji įstojo į Oksfordo universiteto Linkolno koledžą ir toliau vaidino įvairiuose teatrų spektakliuose bei parašė keletą straipsnių „Daily Telegraph“. Pasirinktoji mokslo disciplina buvo anglų literatūra bei rusų kalba, kurią tobulindama Emilė 2 semestrus praleido Maskvoje, dramos mokykloje gilindama aktorystės žinias.
Carlo Cignani
Karlas Činjanis (it. Carlo Cignani, 1628 m. gegužės 15 d. – 1719 m. rugsėjo 6 d.) – italų baroko tapytojas.
Emily Mortimer
Biografija
2000-ųjų pradžioje Emilė nusifilmavo tokiuose filmuose kaip „The Kid“ su Briusu Vilisu ir „51-oji valstija“ su Robert Carlyle bei Samuel L. Jackson. 2006 m. ją buvo galima išvysti komedijoje „Rožinė pantera“, o 2009 m. – jos tęsinyje.
Carlo Cignani
Biografija
Karlas Činjanis gimė 1628 m. gegužės 15 d. Bolonijoje. Jis buvo kilęs iš kilmingos giminės. K. Činjanis buvo paskutinis reikšmingas Bolonijos dailės mokyklos tapytojas. Mokėsi pas Frančeską Albanį. Jo tapybos stilių labiausiai paveikė Koredžo dailė. Apie 1660 m. jis kūrė freskas Archiginnasio rūmuose Bolonijoje. Po to dirbo ties freskomis Sant Andrea della Valle bažnyčioje Romoje ir 1665 m. grįžęs − S. Michele in Bosco bažnyčioje Bolonijoje. K. Činjanio svarbiausias darbas yra Forlio katedros kupolo freskos „Mergelės Marijos paėmimas į Dangų“, kurios artimai seka Koredžo tos pačios temos darbu Parmos katedroje. 1683 m. gavęs užsakymą K. Činjanis persikėlė į Forlį. Jis gaudavo užsakymų atlikti darbus Bolonijoje, Parmoje ir Forlyje. K. Činjanis mirė 1719 m. rugsėjo 6 d. Forlyje.
Aliumelis
250px|miniatiūra|dešinėje|K tipo [[termopora, kurioje yra panaudotas chromelis ir aliumelis]] Aliumelis  – nikelio lydinys, kurį sudaro nikelis (93–96 %); aliuminis (1,8–2,5 %); manganas (1,8–2,2 %) ir silicis (0,8–1,2 %).
Panaudojimas
Iš lydinio gamina vielą termoporoms. Dažniausiai naudojamas K tipo termoporose (pora chromelis-aliumelis).
Emily Mortimer
Biografija
2008 m. ji atliko vieną pagrindinių vaidmenų nuotykių filme „Transsiberija“, kurio kūrimo darbai buvo vykdomi ir Lietuvoje. Nors už šį vaidmenį ji buvo nominuota Saturno apdovanojimui, aktorė kritiškai atsiliepė apie savo sugebėjimus vaidinti tokio žanro juostose.
2010 m. Emilė pasirodė režisieriaus Martin Scorsese juostoje „Kuždesių sala“.