cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Faithless
Faithless – britų elektroninės muzikos grupė, susikūrusi 1995 m. pradžioje Londone. 2023 m. duomenimis, per savo karjerą grupė yra išleidusi septynis studijinius albumus ir visame pasaulyje pardavusi per 15 milijonų įrašų.
2011 m. balandį grupė išsiskyrė, tačiau 2015 m. vasarį vėl atsikūrė, norėdami paminėti grupės 20 metų sukaktį. 2022 m. gruodžio 23 d. mirė buvęs grupės vokalistas Maxi Jazz.
Grupės nariai
Dabartiniai nariai
Buvę nariai
Katanga
Katangos provincija  – buvusi provincija Kongo Demokratinės Respublikos pietinėje dalyje. Ribojosi su Vakarų Kasajumi ir Rytų Kasajumi, Maniema ir Pietų Kivu – šiaurėje, su Tanzanija – rytuose, su Zambija – pietuose, su Angola – vakaruose. Administracinis centras – Lubumbašis.
2015 m. padalinta į 5 naujas provincijas.
Istorija
Po bantų migracijų visa teritorija buvo apgyvendinta bantų genčių. Svarbiausios tarp jų buvo balubai, balundai, sangai, hembai, tumbvai, bembai. Katangos teritorijos – vienas iš svarbiausių Užsachario Afrikos civilizacijos židinių. Jau V a. centrinėje Katangoje susiformavo aukšto lygio Upembos kultūra, kurios gyventojai vystė platų prekybinių ryšių tinklą. Pradedant XVI a. pabaiga, šios kultūros įtakoje atsirado pirmieji valstybiniai junginiai – Lubos (šiaurinė Katanga), Lundos (rytų Katanga), Kazembės (pietinė Katanga) karalystės. Jose susiformavo sudėtingos politinės struktūros, sudievintų valdovų kultas, slaptos religinės organizacijos.
XIX a. viduryje šios imperijos pasiekė didžiausią ekspansijos lygį, o vėliau jas nusilpnino mfekanė (klajoklių tautų antpuoliai iš pietų) bei suahilių ir njamvezių pirklių hegemonija. Teritorijoje įsitvirtino efemeriškos vergvaldinės Garaganzės, Msirio, Tipu Tip imperijos.
Pačioje XIX a. pabaigoje, kolonijinėms valstybėms dalijantis Afriką, didžiuma šių valstybių teritorijų priskirta Belgijai ir tapo Laisvosios Kongo valstybės dalimi, o vėliau – Belgijos Kongo dalimi. Jau 1924 m. suformuota Katangos (nuo 1947 m. – Elizabetvilio) provincija, kurios teritorija beveik nekito nuo to laiko. Jos administracinis centras buvo Lubumbašis (belgų laikais vadintas Elizabetviliu).
PO KDR nepriklausomybės 1960–1963 m. buvo pasiskelbusi separatistinė Katangos Valstybė, kuri vėliau inkorporuota į KDR sudėtį. 1971–1997 m. teritorija vadinta Šabos provincija. Pagal 2005 m. konstituciją numatyta, kad Katanga bus padalinta į 4 provincijas (Tanganika, Aukštutinė Katanga, Aukštutinis Lomamis ir Lualaba).
Geografija
Paviršius daugiausia kalvotas, apaugęs miškais ir savanomis. Šiaurėje leidžiasi į Kongo baseiną, o pietuose ir rytuose kyla į aukštumas ir kalnus (Katangos plynaukštę). Svarbiausios upės – Lualaba, Luvua, Lukuga, Luapula, Sankuru, Kasajus. Į provincijos teritoriją patenka dalis Mveru, Tanganikos ežerų, telkšo Upembos ežeras. Katanga yra svarbi vario, kobato ir kitų naudingųjų iškasenų gavybos sritis.
Administracinis suskirstymas
Provincija buvo padalinta į 5 rajonus (skliaustuose – administracinis centras):
Tiesusis šūvis
Tiesusis šūvis  – šūvis, kai sviedinio (kulkos) lėkimo trajektorija nepakyla aukščiau taikinio. Taip šaunant nereikia keisti taikiklio nuostatos, visi to aukščio taikiniai būna kliudyti nuo šūvio vietos iki sviedinio (kulkos) kritimo taško. Nekeičiant taikiklio nustatų galima šaudyti į artėjančius taikinius – kareivius, tankus, šarvuočius, sraigtasparnius ir kt.
Įprastinė šaunamojo ginklo charakteristika yra tiesiojo šūvio nuotolis.
Kita prasmė
Angliškas terminas point-blank shot kasdienėje kalboje ir kriminalistikoje turi ir kitą prasmę – reiškia šūvį iš atstumo, mažesnio negu metras. Kriminalistikoje šūvį iš tokio nuotolio atpažįsta iš pagal nudegimus apie kulkos žaizdą nuo parako dujų, taip pat žaizdeles, kurias palieka nesudegę iš vamzdžio išlėkę parako grūdeliai.
Židonys
Židonys – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Alovės. Židonyse yra kaimo kryžius.
Jasaitis
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Jasaitienė (ištekėjusi moteris) ir Jasaitytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Stirbaičiai (Plungė)
Stirbaičiai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, Žemaitijos nac. parke, 3 km į pietvakarius nuo Beržoro. Kaimas yra išlaikęs savitą etnokultūrinę aplinką.
Skirzius
Skirzius – ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, apie 5 km į vakarus nuo Druskininkų. Nutįsęs iš pietvakarių į šiaurės rytus 1,55 km, plotis iki 0,19 km. Altitudė 104,9 m. Telkšo rinoje. Krantai žemi, pelkėti, tik pietinis krantas aukštas. Aplink šiaurrytinį krantą plyti ir į šiaurę yra nutįsusi ~ 15 ha dydžio Skirzbalės pelkė. Kranto linija labai vingiuota. Ežerą supa Leipalingio giria. Pietuose telkšo Skirzaičio ežerėlis.
Ežeras nenutekantis, priklauso Bilsinyčios baseinui.
York City FC
York City FC – Anglijos futbolo klubas iš Jorko.
Optimizavimas (matematika)
Optimizavimas – paieška apibrėžtos aibės elemento, kuriam tam tikro kriterijaus (vadinamo tikslo funkcija) reikšmė būtų maksimali (kitais atvejais – minimali). Matematikos šaka, nagrinėjanti tokių uždavinių sprendimą kartais vadinama matematiniu programavimu. Pastarasis pavadinimas kilęs iš to, kad šiais metodais buvo sudaromos ekonominės ir kitokios programos (planai).
Malajų kalba
Malajų kalba (sav. Bahasa Melayu) – viena iš malajų polineziečių kalbų, kuria kalba malajai, gyvenantys Malakos pusiasalyje, pietiniame Tailande, Filipinuose, Singapūre, centrinėje rytų Sumatroje, Riau salose, dalyje Borneo pakrantės, Kokoso ir Kalėdų salose, kurios priklauso Australijai.
Malajų kalba naudoja lotynų rašto sistemą, nors yra ir alternatyvi arabiška rašyba Jawi.
Malajų kalba smulkiau skirstoma:
Brokas
Istorija
Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 11 namų ir 69 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 16 namų ir 112 gyventojų, iš kurių 53 vyrai ir 59 moterys.
Kamana (upė)
Kamana  – upė Peru pietuose, Arekipos departamente. Susidaro Andų kalnuose susiliejus Moljoko (Río Molloco) ir Kolkos (Río Colca), kuri sudaro Kolkos kanjoną, upėms. Aukštupyje upė vadinama Machesu. Įteka į Ramųjį vandenyną. Upės vanduo naudojamas drėkinimui.
Larisa Jalovaja
Larisa Jalovaja (g. 1946 m. kovo 3 d.) – pedagogė, Vilniaus politinė ir visuomenės veikėja.
Biografija
Vilniaus „Santaros“ vidurinės mokyklos direktorė. Vilniaus miesto mokyklų direktorių asociacijos tarybos narė.
2002 m. Liberalų demokratų partijos narė. Duktė Kristina.
Tiesiojo šūvio nuotolis
Tiesiojo šūvio nuotolis  – šovimo nuotolis, kuriame sviedinio (kulkos) trajektorijos aukštis neviršija taikinio aukščio. Tiesiojo šūvio nuotolis priklauso nuo taikinio aukščio ir šaunamojo ginklo sviedinio (kulkos) trajektorijos lėkštumo. Kuo aukštesnis taikinys ir kuo lėkštesnė trajektorija, tuo didesnis tiesiojo šūvio nuotolis. Ginklu su didesniu tiesiojo šūvio nuotoliu lengviau pataikyti į tolimus taikinius, nes į taikinį, į kurį tiesiai taikomasi, visame šiame nuotolyje bus pataikoma.
Šaudant tiesiojo šūvio nuotoliu nereikia keisti ginklo vamzdžio pakilimo kampo, pakanka tiesiai taikytis į taikinį.
Tiesiojo šūvio nuotolis šaudant į krūtininį taikinį:
Otvocko apskritis
Apskrities valsčiai
Apskrityje yra 8 valsčiai:
Gyventojai
Pagal 2005 m. birželio 30 d. surašymo duomenis:
Mrongovas
Mrongovas – miestas Varmijos Mozūruose (šiaurės rytų Lenkija). 21,8 tūkst. gyventojų (2006).
Istorija
1348 m. čia pilį pastatė kryžiuočiai. Miestas iki 1945 m. priklausė Rytų Prūsijai, buvo Zensburgo apskrities centras.
Derevična
Derevična  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Komaruvkos valsčiuje, Palenkės Radzino apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietvakarius nuo Palenkės Komaruvkos, apie 21 km į rytus nuo Palenkės Radzino ir apie 65 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino.
Turnas
Karo metu tarp lotynų ir trojėnų (bei kitų trojėnų sąjungininkų), Turnas pasirodo kaip narsus, tačiau pametęs galvą kovoje. Minima, kad jis įsijautęs į mūšį beveik užima trojėnų tvirtovę nukovęs daugybę varžovų, tačiau jį nuo mirties išgelbėja Junona.
Derevična
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1550 metais. Iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Turnas
Turnas kovoja su Evanderio sūnumi, jaunuoju princu Palu. Jis nukauna Palą bei pasiima trofėjų Palo diržą kardui, kurį užsideda. Supykęs Enėjas ieško rutulų karaliaus, kad šį galėtų nukauti. Tam, kad išgelbėtų Turną nuo mirties, Junona jį nuvilioja toliau nuo Enėjo. Tačiau tai vėliau supratęs Turnas įtūžta ir stoja į kovą su Enėju, kurioje miršta.
Setebosas (palydovas)
Setebosas arba Uranas XIX – gamtinis Urano palydovas. 1999 m. liepos 18 d. atrado John J. Kavelaars su komanda.
Iš karto po atradimo suteiktas laikinas S/1999 U 1 pavadinimas. Vėliau pavadintas Viljamo Šekspyro pjesės „Audra“ veikėjo vardu.
Dauguma palydovo charakteristikų apskaičiuota tik teoriškai (tarp jų ir jo dydis).
Vidminas Vizgirda
Vidminas Vizgirda (1940 m. sausio 14 d. Žeimelyje – 1985 m. sausio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, vertėjas.
Biografija
1962 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultetą.
1967–1969 m. Akmenės rajono laikraščio „Vienybė“ redaktorius, 1969–1974 m. – LKP CK propagandos ir agitacijos skyriaus instruktorius, spaudos, televizijos ir radijo sektoriaus vedėjas. 1974–1978 m. dirbo žurnalo „Komunistas“ redakcijoje, 1978–1980 m. – žurnalo „Kultūros barai“ vyriausiasis redaktorius. Išvertė knygų.
Kūryba
Vidminas Vizgirda. „Satyriniai eilėraščiai ir epigramos“. Knygoje: Velnio tuzinas. – Vilnius, Vaga, 1977, 325–344 pusl.
Vertimai
Nikolajus Jakovlevas. Peržengę ribą. / iš rusų kalbos vertė Algimantas Garliauskas ir Vidminas Vizgirda. – Vilnius, Mintis, 1976
Nikolajus Molčanovas. Generolas de Golis [biografija] / iš rusų kalbos vertė Vidminas Vizgirda. – Vilnius, Mintis, 1978
Andrejus Platonovas. Bevardė gėlė [apsakymai] / iš rusų kalbos vertė Vidminas Vizgirda. – Vilnius, Vyturys, 1985
Nikolajus Jakovlevas. ''Franklinas Ruzveltas. Naujas požiūris. ''[biografija] / iš rusų kalbos vertė Vidminas Vizgirda. – Vilnius, Mintis, 1985.
Anatolijus Zlobinas. Tik viena kulka [romanas] / iš rusų kalbos vertė Vidminas Vizgirda. – Vilnius, Vaga, 1986
Biskajos įlanka
Biskajos įlanka (,, 🇪🇺) – Atlanto vandenyno įlanka prie vakarinių Prancūzijos ir šiaurinių Ispanijos krantų. Užima ~200 000 km² plotą. Ilgis iki 400 km. Įlankos gylis iki 5100 m. Būdingi stiprūs štormai (ypač žiemą). Potvynio-atoslūgio amplitudė iki 6,7 m. Žvejyba (sardinės, ančiuviai).
Į Biskajos įlanką įteka Luara, Garona, Dordonė, Aduras, Šaranta, Bidasoa.
Pagrindiniai uostai: Brestas, Nantas, La Rošelis, Bordo, Bajona (Prancūzija), San Sebastianas, Bilbao, Santanderas, Chichonas (Ispanija).
Anita Simoncini
Anita Simoncini (g. 1999 m. balandžio 14 d. Montedžardine, San Marine) – San Marino dainininkė.
2014 m. kaip merginų grupės „The Peppermints“ narė atstovavo San Marinui 2014 m. vaikų „Eurovizijos“ dainų konkurse. „The Peppermints“, atlikusios dainą apie nelaimingą paauglišką meilę „Breaking My Heart,“ sulaukė 21 taško ir užėmė penkioliktą vietą.
2014 m. lapkričio 27 d. San Marino nacionalinis transliuotojas RTV paskelbė, kad Anita Simoncini kartu su Michele Perniola atstovaus San Marinui 2015 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse Vienoje. Tai buvo jauniausias duetas, kuris kada nors dalyvavo „Eurovizijos“ dainų konkurse.
Mon Doras
Mon Doras  – vulkaninių kūgių grupė Centriniame masyve, Prancūzijoje (Overnės regionas, Piui de Domo dep.). Aukštis iki 1886 m, Piui de Sansi k. (aukščiausia viso masyvo vieta). Vyrauja kalnų pievos, miškai, krūmynai. Tai populiarus turistinis regionas, pasižymintis puikiais kraštovaizdžiais, ežerais, terminėmis versmėmis, senovinėmis bažnyčiomis.
Bučino Mikosai
Bučino Mikosai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Mazovijos Vysokio valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 13 namų ir 71 gyventojas. 1921 m. kaime buvo 10 namų ir 57 gyventojai, iš kurių 27 vyrai ir 30 moterys.
Šaulys (ežeras)
Šaulys – ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, apie 5 km į šiaurę nuo Leipalingio. Ilgis iš šiaurės į pietus 1,28 km, plotis iki 0,42 km. Altitudė 122 m. Telkšo rininiame duburyje. Gylis siekia 7,9 m. Krantai aukšti ir statūs, tik vakarinis žemas ir pelkėtas. Ežerą supa pušynai (Cijūniškės, Stračiūnų, Šilelio miškai). Pietuose išteka Pašaulė (į Avirio ežerą, Nemuno baseinas).
Link ežero driekiasi 4 liepteliai. Ežero dugnas apaugęs, tačiau tinkamas maudytis. Žvejojant galima pagauti ir smulkesnių žuvelių, ir lydekų.
Svetimi prieš Grobuonį
Svetimi prieš Grobuonį 2 (Aliens vs. Predator: Requiem) – 2007 JAV siaubo mokslinės fantastikos filmas. Tai antrasis filmas Svetimas prieš Grobuonį serijoje. Šiame filme tęsiamas pasakojimas apie grobuonio ir svetimo tarpusavio kovą bei su ja susijusius žmones.
Šaulys (ežeras)
Ežero apylinkės negyvenamos, už 1 km į vakarus praeina kelias. Šiaurinėje pakrantėje įsikūrusi kaimo turizmo sodyba.
Pasakojama, kad traukiantis kariams, žiemą, į ežerą įlūžo tankas. Tačiau jo niekas neieškojo.
Škotijos futbolo varžybos 1912–1913 m.
Škotijos futbolo varžybos 1912–1913 m.
Denalis
Denalis, seniau – Makinlio kalnas  – aukščiausia Šiaurės Amerikos viršukalnė. Yra JAV, Aliaskoje, Aliaskos kalnagūbryje, Denalio nacionaliniame parke. Aukštis 6194 m. Kalną dengia amžini sniegynai ir ledynai. Pirmieji įkopė (1913 m. birželio 7 d.) anglas Hudson Stuck bei amerikiečiai Harry Karstens, Walter Harper ir Robert Tatum.
thumb|left|200px|Stuckas ir Karstensas – pirmosios į Makinlį įkopusios ekspedicijos nariai.
Pavadinimo kilmė
Kalno pavadinimas Denali indėnų denainų kalba reiškia „didysis“. 1897 m. kalnui oficialiai suteiktas Makinlio pavadinimas JAV prezidento William McKinley garbei. Rusų dokumentuose buvo minimas Bolšaja Gora (Большая Гора – didelis kalnas) vardu. 2015 m. oficialiai pervadintas į Denalį.
Kalno geologija bei geografija
Denalio kalnas stūkso Aliaskos kalnagūbryje, kuris susiformavo subdukcijos proceso metu, vandenyninei Ramiojo vandenyno plokštei neriant po žemynine Šiaurės Amerikos plokšte. Kalną sudaro dvi viršūnės: pietinė, kuri yra aukštesnė bei šiaurinė, kurios aukštis – 5934 m. Kalno šlaitai iki 1500 m aukščio apaugę spygliuočiais, aukščiau plyti sniegynai ir ledynai.
Denalis pasižymi labai žema oro temperatūra. 2003 m. žiemą maždaug 5800 m aukštyje įkurta meteorologinė stotis užfiksavo rekordinę −59.7 °C temperatūrą. Žema temperatūra kalne išsilaiko net ir vasarą.
Mokslinis straipsnis
thumb|Mokslinis straipsnis žurnale „Journal de mathématiques pures et appliquées“ Mokslinis straipsnis – moksliniame žurnale išspausdintas straipsnis, kuriame pateikiami mokslinių tyrimų rezultatai ar vertinga ankstesnių rezultatų analizė. Mokslinis straipsnis yra labai specifinis literatūros žanras
Mokslinių straipsnių rašoma daug. Pavyzdžiui, praėjus vos keliems mėnesiams nuo COVID-19 epidemijos pradžios, PubMed.gov jau buvo apie 17000 oficialiai paskelbtų straipsnių apie virusą. Dar 4000 ne visai baigtų (dar nerecenzuotų) straipsniu buvo galima rasti bioRxiv. . Daug jų galima skaityti nemokamai. Straipsniuose buvo rašoma kaip išskirti, auginti virusą, pateikiama nustatyta jo genomo seka, pastebėjimai kaip jis plinta. Tarp pasiūlytų straipsnių buvo ir gana daug prastų, kurie galop nebuvo išspausdinti.
Istorija
Pirmieji spausdinti mokslo darbai labiau priminė žinutes tarp panašų hobi turinčių draugų. Pavyzdžiui, tame pačiame 1667 metų Anglijos žurnalo numeryje buvo straipsniai „Ataskaita apie optinių stiklų patobulinimą“ bei „Ataskaita apie keistai atrodžiusį veršiuką“. Apie 1900 metus susiformavo recenzavimo sistema.
Reikšmė
Reguliariai skelbiami moksliniai straipsniai yra ne tik pasauliui naujų žinių šaltinis, bet reikšmingas institucijos narių kompetencijos savo srityje įrodymas. Aukštųjų mokyklų mokslo tyrimai didele dalimi finansuojami būtent todėl, jog tik šiais tyrimais įmanoma patikimai sukurti, palaikyti ir įrodyti studentams paskaitas skaitančių dėstytojų kompetenciją. Pirmuosius straipsnius jaunas mokslininkas neretai paskelbia dar būdamas doktorantu, vėliau jie turi būti skelbiami bent jau kas keletą metų. Rengiant konkursą mokslininko pareigoms užimti, jį paprastai irgi laimi (bent jau turėtų laimėti) tas mokslininkas, kuris turi daugiau ir reikšmingesnių straipsnių.
Spausdinimo tvarka
Apie pirmųju, XVII amžiuje pasirodžiusių straipsnių tinkamumą spaudai daugiausia sprendė žurnalų redaktoriai. Praėjus maždaug 200 metų, net ir gana specializuoto žurnalo redakcija jau nebegalėjo pakankamai gerai išmanyti visų sričių. Tada susiformavo ir dabar naudojama recenzavimo sistema.
Dažniausiai nevykę straipsniai atmetami taikiai, bet kai 2020 m. balandžio mėnesį Stanfordo universito mokslininkai paskelbė „spaudai rengiamą“ juodraštį teigdami jog mirštamumas nuo COVID-19 daug mažesnis nei manoma, Kolumbijos universtitetas pareikalavo viešai atsiprašyti. : „mes gaišome laiką ir pastangas nagrinėdami darbą kurio visa tariama vertė buvo grindžiama vien statistine klaida“.
Struktūra
Mokslinis straipsnis yra specifinis žanras kurį nepatyrusiam skaitytojui skaityti nelengva. Reikalavimas aprašyti viską pakankamai bet kuo glausčiai skatina žargoną, specifines frazes, net jei ir būtų galima pasakyti ir paprasčiau. Be to, mokslininkai yra savo srities specialistai - ne žurnalistai.
Diskusijos bei rezultatų turinys kai kada trumpai apibendrinamas išvadų skirsnyje. Daugelis straipsnių taip pat turi ir trumpą keliolikos sakinių ilgio santrauką, kuri naudojama norint greitai suprasti, apie ką straipsnyje rašoma.
Specialūs straipsnių tipai
Specifinis mokslinio straipsnio tipas yra apžvalginis straipsnis. Apžvalginiame straipsnyje apibendrinama daug (žymiai daugiau nei įprastiniame) literatūros informacijos bei jos pagrindu pateikiamos šią informaciją atitinkančios išvados. Apžvalginiai straipsniai yra geras informacijos šaltinis studijuojantiems, ieškantiems argumentų diskusijai ar šiaip norintiems greičiau suprasti, kas šiuo metu vyksta konkrečioje mokslinių tyrimų srityje. Žurnalas paprastai spausdina apžvalginį straipsnį tik tada, jei jo autoriai yra paskelbę daug ir nesenų paprastų straipsnių. Jame turi būti mažiausiai kelios dešimtys nuorodų į naudotus literatūros šaltinius.
Kai kuriose mokslo šakose galimas taip pat ir trumpos žinutės straipsnio tipas. Taip galima paskelbti labai reikšmingus rezultatus, net jei jų kiekio nepakanka įprastinius reikalavimus atitinkančiam straipsniui. Šio tipo straipsniai laikomi daug mažiau patikimais.
Mokslinių straipsnių naudojimas argumentacijoje
Nuorodų į keletą žinomų mokslinių straipsnių rinkinys mokslinėje diskusijoje yra daug stipresnis argumentas, nei tegu ir įtikinami loginiai samprotavimai. Taip yra todėl, jog neturint eksperimentinių duomenų neretai galimi keli labai skirtingi loginiai ar net matematiniai stebimo reiškinio paaiškinimai.
Straipsnių vertė
Skirtingų straipsnių vertė yra skirtinga. Straipsniams palyginti naudojamas duomenų bazių pagalba apskaičiuotas žurnalo citavimo indeksas. Didelis citavimo indeksas rodo, jog šiame žurnale spausdinamais darbais remiasi (cituoja juos naujuose straipsniuose) daugelis mokslininkų. Tokie žurnalai savo straipsniams kelia aukštesnius reikalavimus, ir savo darbą juose paskelbti sunkiau.
Birutė (reikšmės)
Birutė gali reikšti:
Zebrinis cichlidas
Zebrinis cichlidas, sin. Archocentrus nigrofasciatus – daugiaspalvių ešeržuvių (Cichlidae) šeimos žuvis.
Mėgsta erdvų ir gerai įrengtą akvariumą. Akvariumas erdvus, su lengvai ginamomis priedangomis, stipriais ar neskaniais augalais bei apskritais ar plokščiais akmenukais. Tinka įvairios cheminės sudėties vanduo. Temperatūta 20-25 °C. Ikrus deda olose arba atvirose vietose ir juos bei mailių saugo abu tėvai. Mailius išsirita per keletą dienų. thumb|left|210px|Zebrinis cichlidas
Žmoginis plaukagalvis
Žmoginis plaukagalvis (Trichuris trichiura) – balsva kirmėlė, patino ilgis 30-40 mm, patelės – iki 50 mm. Kūno priekis ištįsęs, panašus į siūlą. Juo kirmėlė įsiskverbia giliai į žarnos gleivinę ir čiulpia kraują, parazituodama žmogaus aklojoje žarnoje. Plaukagalviu užsikrečiama geriant nevirintą vandenį, valgant neplautas daržoves. Šią kirmėlę išvaryti labai sunku.
Žydroniai
Žydroniai – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 4 km nuo Vidgirių.
San Chuanas
San Chuanas („Šv. Jonas“) reiškia vietoves:
Ana Ivanovna
thumb|left|100px|Annos Ivanovnos monograma
Ana Ivanovna (gimė 1693 m.; mirė 1740 m.) – Rusijos imperatorė.
Biografija
Caro Ivano V ir P. Saltykovos duktė, Petro I dukterėčia. Petras I ją ištekino už Kuršo hercogo Frydricho III Vilheimo, bet vyras mirė po vestuvių puotos. Ana gyveno Kurše, iš kur ją 1730 m. pakvietė į Rusijos sostą po Petro I vaikaičio Petro II mirties. Aukščiausiosios slaptosios tarybos nariai norėjo apriboti monarchiją, parengdami „kondicijas“, kurias pasirašė Ana, iš anksto tarybos priešininkų įspėta, jog vykdyti to dokumento neteks.
Valdymas
Ana nušalino ir represavo monarchijos apribojimo šalininkus. Anos valdymo laikotarpis dar vadinamas „bironmečiu“, taip pabrėžiant valdovės favorito E. Birono vaidmenį politiniame Rusijos gyvenime. Ana atkūrė Senato reikšmę, įsteigė Ministrų kabinetą, panaikino Petro I priimtą įstatymą apie vieningą paveldėjimą, įsteigė Šlėktų kadetų korpusą, bajorų tarnybą apribojo 25 metais. Ana sostą perdavė Anos Leopoldovnos naujagimiui Ivanui VI, o regentu paskyrė Bironą.
Puerto Riko himnas
La Borinqueña – Puerto Riko oficialus himnas. Dabartinės eilės ir muzika sukurta 1903 m. ir naudota tik viešuose renginiuose, mokyklose iki 1952 m., kai muzika buvo paskelbta oficialia. 1977 m. įteisinti žodžiai.
Borinquen – senovinis, indėniškas Puerto Riko pavadinimas. Himnas išaugo iš šokio melodijos. Žodžius 1903 m. parašė Manuel Fernández Juncos. Tuo tarpu 1868 m. Lola Rodríguez de Tió pagal šią melodiją parašė revoliucinį himną. Pastarąjį ir dabar naudoja pasisakantys už šalies nepriklausomybę. Puerto Rike kyla daug ginčų dėl himno melodijos tempo, kadangi ji labiau pritaikyta maršui nei oficialiam kūriniui. Kartais naudojama įžanga (dėl jos taip pat diskutuojama). Angliškos versijos nėra.
Jamie Lawson
Jamie Lawson – britų dainų autorius ir atlikėjass iš Plimuto. Savo karjerą pradėjo 2000 m., įrašęs kelias dainas ir įkėlęs jas į internetą. 2023 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs šešis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „The Years in Between“, išleistas 2019 m. kovą. Įrašas „Jamie Lawson“ yra pasiekęs pirmąją Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietą.
Teisminė gynyba
Teisminė gynyba - teisinės gynybos rūšis; proceso teisės nuostata, teisės principas.
Lietuvoje yra garantuojama pirminė bei antrinė teisinė pagalba (teisinė konsultacija ir advokato paslaugos).
Civilinis procesas
Atsisakymas teisės kreiptis į teismą negalioja (LR CPK 5 str. 2 d.).
Teismas imasi nagrinėti civilinę bylą pagal asmens (arba jo atstovo), kuris kreipėsi, kad būtų apginta jo teisė arba įstatymų saugomas interesas, pareiškimą. Įstatymų nustatytais atvejais pareiškimą teismui dėl viešojo intereso gynimo valstybės vardu gali pareikšti prokuroras arba kita įstatymų įgaliota institucija (LR CPK 5 str. 3 d.).
Vytautas Vitkus
Vytautas Vitkus (g. 1958 m. rugpjūčio 27 d. Dirkintuose, Šilalės rajonas) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, sporto komentatorius.
Biografija
1976 m. baigė Šilalės vidurinę mokyklą, 1981 m. – Vilniaus universitete žurnalistiką.
Nuo 1981 m. Lietuvos televizijos Vaikų ir jaunimo laidų vyr. redakcijos jaunesnesnysis redaktorius, nuo 1985 m. – redaktorius. Nuo 1989 m. – Lietuvos radijo ir televizijos sporto vyriausiosios redakcijos redaktorius. Rengia laidas kūno kultūros temomis, sporto apžvalgas ir komentarus.
Venckai
Venckai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Priekulės, prie kelio. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka.
Atikos periferija
Atikos periferija  – periferija pietų Graikijoje, kurios teritorija sutampa su anksčiau egzistavusiu regionu. Administracinis centras – Graikijos sostinė Atėnai. Užima didžiąją dalis istorinės Atikos.
Venckai
Istorija
1950–1993 m. buvo Gegužės 1-osios kolūkio centrinė gyvenvietė.
Atikos periferija
Atikos periferijoje yra ne tik Atėnai, bet ir Pirėjas, Eleusa, Megara, Laurionas ir Maratonas. Periferija apima nedidelę dalį Peloponeso ir Salaminos, Eginos, Poro, Idros, Specės, Kytiros, Andikytiros salas.
Peloponeso periferija ribojasi:
Administracinis suskirstymas
Atikos periferija buvo įkurta 1987 m. Iki 2010 m. periferiją sudarė: Atėnai, Rytų Atika, Pirėjus ir Vakarų Atika.
Nuo 2011 m. sausio 1 d. Atikos periferija suskirstyta į 8 nomus:
Annise Parker
Annise Danette Parker (g. 1956 m. gegužės 17 d. Hiustone) – Hiustono išrinkta merė. Ji gavo 53 proc. balsų. Ji priklauso JAV demokratų partijai ir buvo miesto tarybos narė. Hiustonas tapo pirmuoju dideliu JAV miestu, pirmą kartą į mero postą išsirinkusiu homoseksualumo neslepiantį asmenį.
Nano-
nano (žymima n) - SI sistemos priešdėlis, reiškiantis daugiklį 10-9 arba 1⁄1000000000 arba 0,000 000 001. Dažniausiai naudojami vienetai su priešdėliu:
Priešdėlis kilo iš graikų kalbos žodžio 'nykštukas'. Kai priešdėlis nano- vartojamas ne prieš matavimo vienetus (pvz., nanodalelė) jis dažniausiai reiškia kažką susijusio su nanotechnologijomis arba labai mažais objektais.
Nidzica
Istorija
Miestą 1355 m. įkūrė kryžiuočiai, 1381 m. jam suteiktos miesto teisės. Nidzica iki 1945 m. priklausė Rytų Prūsijai, buvo Neidenburgo apskrities centras.
Kolembrodai
Kolembrodai  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Komaruvkos valsčiuje, Palenkės Radzino apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurės rytus nuo Palenkės Komaruvkos, apie 29 km į rytus nuo Palenkės Radzino ir apie 74 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1919 m. kaime įkurta Kolembrodų Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo parapija. Per kaimą teka Žarnicos upė.
Buini Biševas
Buini Biševas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Mazovijos Vysokio valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Šalia kaimo teka Šlinos upė. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1921 m. kaime buvo 6 namai ir 31 gyventojas, iš kurių 15 vyrai ir 16 moterys, 1 stačiatikis.
Mikytai (Plungė)
Mikytai – kaimas Plungės rajono savivaldybės šiaurėje, Žemaitijos nac. parke, 5 km į pietvakarius nuo Barstyčių. Išsidėstęs Barstyčių miške, vakarinė kaimo dalis yra Skuodo rajone. Tarp gūdžių eglynų stūkso įdomus Mikytų alkakalnis, greta jo – įspūdingo dydžio akmuo su Velnio pėda ir aukojimo šulinys. Miške įrengtas Mikytų pažintinis takas.
Venus Doom
Venus Doom - šeštasis HIM studijinis albumas, išleistas 2007 m. rugsėjo 18 d.
Albumas buvo prodiusuojamas Tim Palmer ir Hiili Hiilesmaa.
Dainų sąrašas:
Papildomos dainos:
Johnstone FC
Istorija
Klubas įkurtas 1878 m.
Klubas išformuotas 1927 m.
Stadionas
„Newfield Park“ stadionas.
Viljarikos ežeras
Viljarikos ežeras, vietinis pavadinimas Maljolafkenas  – ežeras pietinėje Čilėje, Araukanijos regione, Kautino provincijos pietryčiuose. Telkšo Andų pašlaitėje, 220 m aukštyje. Pietinėje ežero pakrantėje stūkso itin veiklus Viljarikos ugnikalnis. Ilgis 22 km, plotis iki 11 km.
Viljarikos ežerą maitina iš Andų atitekanti Trankuros upė, o vakaruose išteka Toltenas.
Ščytnas
Ščytnas  – miestas Varmijos Mozūruose (šiaurės rytų Lenkija). 27,0 tūkst. gyventojų (2007). Didžiausias Mozūrijoje tarptautinis oro uostas.
Istorija
1350 m. vokiečiai čia įkūrė pilį. Iki 1945 m. miestas priklausė Rytų Prūsijai, buvo Ortelsburgo apskrities centras.
Ferdinandas (palydovas)
Ferdinandas arba Uranas XXIV – gamtinis Urano palydovas. 2001 m. rugpjūčio 13 d. atrado Matthew J. Holman su komanda. Po kelių stebėjimų 2002 m. palydovas dingo iš stebėtojų akių, tačiau 2003 m. rugsėjo 24 d. jį iš naujo atrado Scott S. Sheppard ir David C. Jewitt.
Iš karto po atradimo suteiktas laikinas S/2001 U 2 pavadinimas. Vėliau pavadintas Viljamo Šekspyro pjesės „Audra“ veikėjo vardu.
Išskyrus palydovo dydį ir orbitą daugiau nieko nežinoma. Dauguma charakteristikų suskaičiuotos teoriškai.
Monklova
Monklova arba Santjago de Monklova  – miestas šiaurės rytų Meksikoje, Koahuilos valstijoje. 200,2 tūkst. gyventojų (2005 m.). Transporto mazgas. Svarbus plieno pramonės centras (Altos Hornos de México). Maisto, chemijos pramonė.
Akmenių ežeras
Akmenių ežeras – ežeras Lazdijų rajone, 7 km į pietvakarius nuo Lazdijų, prie Lenkijos sienos, į rytus nuo kelio. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietus – 2,52 km, didžiausias plotis 0,43 km. Altitudė 135,8 m. Ežeras rininis. Kranto linija labai vingiuota. Būdingi žemi, lėkšti, vietomis pelkėti krantai, daug kur apaugę medžiais. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai.
Monklova
Istorija
Monklova įkurta 1577 m. Kolonijiniu laikotarpiu buvo Nueva Ekstremaduros regiono sostine. 1828 m. Monklova buvo Koahuilos sostine, bet vėliau ši perkelta į Saltilją.
Akmenių ežeras
Įteka 7 upeliai, išteka Akmena (Alna) link Alnos ežero (Jezioro Hołny) Lenkijoje (Baltosios Ančios baseinas).
Rytinėje pakrantėje yra Akmenių kaimas, šiaurvakarinėje – Janaslavo kaimas.
Radviliškio dekanatas
thumb|[[Radviliškio Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia – pagrindinė Radviliškio dekanato bažnyčia]]
Radviliškio dekanatas priklauso Šiaulių vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:
Pūčkoriai (Žemaičių Kalvarija)
Pūčkoriai – kaimas Plungės rajono savivaldybės šiauriniame pakraštyje, 7 km į vakarus nuo Žemaičių Kalvarijos, Žemaitijos nacionaliniame parke.
Baidarių ir kanojų irklavimas olimpinėse žaidynėse
thumb|Olimpinis slalomo logotipas thumb|[[Baidarių ir kanojų irklavimas 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.]] Baidarių ir kanojų irklavimas olimpinėse žaidynėse vykdomas nuo 1936 m. Iš pradžių programą sudarė tik sprinto rungtys, o 1972 m. įtrauktos ir slalomo rungtys.
Luis Fernando López
Luis Fernando López (g. 1979 m. birželio 3 d.) – Kolumbijos lengvaatletis, kuris specializuojasi sportinio ėjimo rungtyse. Pasaulio čempionato prizininkas.
Pūčkoriai (reikšmės)
Pūčkoriais vadinama:
Dešimt Dievo įsakymų
right|thumb|250px|Šis Jekuthiel Sofer 1768 metais sukurtas [[pergamentas (612x502 mm) nukopijavo 1675 metų dekalogą, kuris buvo Amsterdamo sinagogoje 'Esnoga']] thumb|right|250px|Dešimt Dievo įsakymų ant paminklo Teksaso valstijoje, [[JAV]]
Leonard Cohen
thumb|180px|right|Leonard Cohen 2007 m. Leonardas Normanas Koenas (, 1934 m. rugsėjo 21 d. Monrealyje, Kvebeko provincijoje – 2016 m. lapkričio 7 d. Los Andžele, JAV) – Kanados poetas, dainininkas (ne operinis baritonas) ir dainų tekstų kūrėjas, rašytojas, CC, GOQ, Juno premijos laureatas. Labiausiai žinomas savo dainomis ir yra tarp ryškiausių ir didžiausią įtaką XX a. antros pusės muzikai padariusių dainininkų. Jo kūryboje religijos, vienišumo, seksualumo ir tarpasmeninių santykių temos. Leonard Cohen buvo įamžintas Amerikos Rokenrolo šlovės muziejuje, Kanados muzikos šlovės arenoje ir Kanados dainų autorių šlovės arenoje. 2011 m. jis apdovanotas Asturijos princo premija už pasiekimus literatūroje.
Dešimt Dievo įsakymų
Dešimt Dievo įsakymų (arba Dekalogas, ) – sąrašas taisyklių, kurias, pasak Biblijos, Dievas perdavė Mozei ant Sinajaus kalno, užrašytas ant dviejų akmeninių plokščių. Biblijos hebrajų kalba jie pavadinti עשרת הדברים, o skaitoma 'Aseret ha-Dvarîm'. Išvertus tai reiškia „dešimt teiginių“. Pavadinimas „dekalogas“ išvestas iš graikiško pavadinimo δέκαλόγοι (dekalogoi – „dešimt teiginių“), kuris yra minimas Septuagintoje. Terminai „dešimt įsakymų“ ir „dekalogas“ bendru atveju reiškia šiuos du beveik sutampančius tekstus iš Biblijos Senojo Testamento: Išėjimo knygos 20 skyrius nuo 2 iki 17 eilutės ir Pakartoto Įstatymo 5 skyrius nuo 6 iki 21 eilutės.
Istorija
Pagal Bibliją originalus dešimties Dievo įsakymų tekstas yra užrašytas Išėjimo knygoje, žodis po žodžio buvo padiktuotas Dievo Mozei ant Sinajaus kalno (nors Pakartoto Įstatymo Knygoje tas kalnas vadinamas Horebu) per žydų kelionę iš Egipto į Kanaaną.
Leonard Cohen
Meno kritikas Bruce Eder, vertindamas visą Cohen karjerą populiariosios muzikos srityje, parašė: „[Cohen yra] vienas iš žavingiausių ir mįslingiausių … septintojo dešimtmečio pabaigos dainininkų/ dainų autorių, kuris … išlaikė savo auditoriją per keturis muzikavimo dešimtmečius… Jis vienintelis po Bob Dylan (ir, galbūt, Paul Simon) [įtakos požiūriu], kuris valdo kritikų ir jaunesnių muzikantų dėmesį stipriau už bent kurią kitą praėjusio amžiaus septintajame dešimtmetyje iškilusią muzikos asmenybę, tebedirbančią XXI amžiaus pradžioje.“
Dešimt Dievo įsakymų
Istorija
Pasak Biblijos, Dešimt Dievo įsakymų, taip pat ir kiti Dievo žodžiai buvo duoti Mozei. Įsakymus Mozės nutašytose akmeninėse plokštėse įrėžė pats Dievas (plg. Iš 24,12 ; Iš 32,16 ir Iš 34,1 ). Istorikai tarp rašymo ant akmenų ir įsakymų mato paraleles su Egipto tradicijomis ir dievais.
Dešimt Dievo įsakymų turėjo būti įrėžti du kartus, kai pirmas plokštes Mozė sudaužė pamatęs, kaip jo žmonės be jo pradėjo garbinti auksinį veršį (Iš 32,19 ). Pagal Mozei duotus nurodymus naujosios plokštės buvo saugomos Sandoros skrynioje, kol bus pastatyta pirmoji Jeruzalės šventovė.
Leonard Cohen
Amerikos poetų akademija plačiau pakomentavo visą Cohen – poeto, rašytojo ir dainų autoriaus – meninę karjerą, pažymėdama, kad „[Cohen] būdingas sėkmingas poezijos, beletristikos ir muzikos derinimas ryškiausiai pasireiškė 1993 m. išleistoje knygoje „Nepažįstamoji muzika: rinktiniai eilėraščiai ir dainos“ (Stranger Music: Selected Poems and Songs), į kurią sudėta daugiau kaip du šimtai Cohen eilėraščių, keletas romanų ištraukų ir beveik šešiasdešimt dainų tekstų… Nors kai kam gali pasirodyti, kad Leonard Cohen metė literatūrą, vaikydamasis muziką, jo gerbėjai ir toliau priima jį kaip Renesanso asmenybę, netelpančią į sunkiai nubrėžiamas meniškumo ribas.“
Dešimt Dievo įsakymų
Istorija
Egzistuoja kelios Dešimties Dievo įsakymų numeravimo tradicijos. Pavyzdžiui, Išėjimo knygos 20 skyriaus frazę Aš esu VIEŠPATS, tavo Dievas, kuris išvedžiau tave iš Egipto žemės, iš vergijos namų... judėjai laiko pirmojo įsakymo dalimi.
Romos katalikų bažnyčios interpretacija
Romos katalikų bažnyčios katekizme pateikiama ši Dešimt Dievo įsakymų interpretacija:
Leonard Cohen
Vaikystė ir jaunystė
Cohen gimė 1934 m. rugsėjo 21 d. Vestmonte, angliškai kalbančioje Monrealio (Kvebekas) dalyje, viduriniosios klasės žydų šeimoje. Jo motina Marsha (Masha) Klonitsky buvo iš Lietuvos žydų kilusio rabino, Talmudo žinovo Solomon Klonitsky-Kline duktė. Jo senelis iš tėvo pusės, kurio šeima emigravo iš Lenkijos, buvo Lyon Cohen, pirmasis Kanados žydų kongreso pirmininkas. Jo tėvas, Nathan Cohen, buvo didelės drabužių parduotuvės savininkas ir mirė, kai Leonardas buvo devynerių metų. Kalbėdamas apie buvimą koenu Cohen 1967 m. Richard Goldstein pasakė: „mano vaikystė buvo labai mesianizuota ir man buvo išaiškinta, kad aš esu Aarono, vyriausiojo izraelitų dvasininko, vaikaitis.“
Poezija ir romanai
1951 m. Cohen įstojo į Makgilio universitetą, kur jis tapo Makgilio debatų sąjungos pirmininku ir laimėjo Česterio Maknagteno literatūros konkursą (Chester MacNaghten Literary Competition) už eilėraščius „Žvirbliai“ (Sparrows) ir „Žemės žmogaus mintys“ (Thoughts of a Landsman). Pirmieji Cohen eilėraščiai buvo išspausdinti 1954 m. kovo mėn. žurnale CIV/n. Tame numeryje taip pat buvo išspausdinti ir Cohen profesorių – poetų (taip pat priklausiusių žurnalo redkolegijai) – Irving Layton ir Louis Dudek eilėraščiai. Cohen baigė Makgilio universitetą kitais metais, įgijęs humanitarinių mokslų bakalauro laipsnį. Jo literatūrinei kūrybai tuo metu įtakos turėjo William Butler Yeats, Irving Layton (Makgilio universitete dėstęs politologiją ir tapęs Cohen auklėtoju ir draugu), Walt Whitman, Federico García Lorca ir Henry Miller. Jo pirmąją poezijos knygą „Palyginkime mitologijas“ (Let Us Compare Mythologies) (1956 m.) išleido Dudek leidykla kaip pirmąją Makgilio poezijos serijos knygą (praėjus metams po to, kai Cohen baigė universitetą). Į mirusiam Cohen tėvui paskirtą knygą sudėti „eilėraščiai, kurių dauguma parašyta tada, kai Cohen buvo penkiolikos – dvidešimties metų“. Gerai žinomas Kanados literatūros kritikas Northrop Frye parašė knygos apžvalgą, kurioje įvertino Cohen „nuosaikiu pagyrimu“.
Džonstonas
Istorija
3 mylios į vakarus nuo Peislio įsikūrusi gyvenvietė. Joje buvo vietos didikų rezidencija, vadinama pilimi.
Leonard Cohen
Poezija ir romanai
Gavęs žemesnįjį aukštojo mokslo laipsnį, Cohen semestrą mokėsi Makgilio teisės mokykloje, po to metus (1956–57) Kolumbijos universiteto Bendrųjų studijų mokykloje. Cohen apibūdino savo patirtį mokykloje, kurią baigė, kaip „aistrą be kūno ir meilę be orgazmo“. Po to Cohen išvyko iš Niujorko ir 1957 m. grįžo į Monrealį, kur dirbo įvairius atsitiktinius darbus ir daug laiko skyrė prozos ir poezijos rašymui, įskaitant eilėraščius, sudėtus į jo antrąją knygą „Žemės prieskonių dėžutė“ (The Spice-Box of Earth) (1961 m.), kurią išleido Kanados leidykla McClelland & Stewart. Cohen laimei, jo tėvo palikimas leido jam gauti kuklias pajamas, kurių jaunuoliui kurį laiką pakako siekiant savo literatūrinių ambicijų, o „Žemės prieskonių dėžutė“ buvo sėkminga knyga, padėjusi jam išplėsti savo poezijos skaitytojų ratą už Makgilio universiteto sienų ir prasiskinti kelią į platesnes Kanados poezijos sferas. Ši knyga taip pat padėjo Cohen pasiekti kritikų pripažinimo nauju reikšmingu Kanados poezijos balsu. Viena iš Cohen biografių Ira Nadel pažymėjo, kad „užbaigta knyga susilaukė entuziastingos ir kupinos susižavėjimo reakcijos, o kritikas Robert Weaver pavadino ją stipria knyga ir pareiškė, kad Cohen tikriausiai yra geriausias jaunas angliškai rašantis Kanados poetas“
Didžiąją XX a. septintojo dešimtmečio dalį Cohen toliau rašė poeziją ir beletristiką, gyvendamas iš dalies atsiskyrėlišką gyvenimą po to, kai nusipirko namą Idroje, Graikijai priklausančioje saloje Sarono įlankoje. Gyvendamas ir rašydamas Idroje, Cohen išleido poezijos rinkinį „Gėlės Hitleriui“ (Flowers for Hitler) (1964 m.) ir romanus „Mėgstamiausias žaidimas“ (The Favourite Game) (1963 m.) bei „Žavūs nevykėliai“ (Beautiful Losers) (1966 m., lietuviškai – 2005 m., Baltos lankos, vertė A. Ptakauskaitė). Jo romanas „Mėgstamiausias žaidimas“ – tai autobiografinis auklėjamasis romanas (vok. bildungsroman) apie jaunuolį, kuris atranda save per rašymą. „Žavūs nevykėliai“ susilaukė didelio Kanados spaudos susidomėjimo ir sukėlė ginčų dėl eilės seksualiai vaizdingų pasažų. 1966 m. Cohen taip pat išleido eilėraščių knygą „Dangaus parazitai“ (Parasites of Heaven). Tiek „Žavūs nevykėliai“, tiek ir „Dangaus parazitai“ susilaukė skirtingų vertinimų, o parduotų egzempliorių skaičius nebuvo didelis.
Vėliau Cohen kaip rašytojas reiškėsi mažiau, darydamas ilgas pertraukas, ir daugiausia dėmesio skyrė dainų įrašinėjimui. 1978 m., po daugelį metų trukusios pertraukos, jis išleido savo pirmą poezijos knygą „Ponios vyro mirtis“ (Death of a Lady’s Man) (nepainioti su metais anksčiau išleistu panašaus pavadinimo albumu Death of a Ladies' Man). Kitą savo eilėraščių knygą „Gailestingumo knyga“ (Book of Mercy), už kurią buvo apdovanotas Kanados autorių asociacijos Literatūros premija už poeziją, Cohen išleido 1984 m. Į šią knygą sudėta 50 proza parašytų eilėraščių, sukurtų remiantis Hebrajų biblija ir dzeno (Zen) raštais. Pats Cohen šiuos savo kūrinius vadino „maldomis“. 1993 m. Cohen išleido knygą „Nepažįstamoji muzika: rinktiniai eilėraščiai ir dainos“ (Stranger Music: Selected Poems and Songs), o 2006 m., po 10 metų trukusių atidėliojimų, papildymų ir taisymų, – „Ilgesio knyga“ (Book of Longing), kuri dedikuota poetui Irving Layton. Be to, paskutiniajame XX a. dešimtmetyje ir pirmajame XXI a. dešimtmetyje daug naujų Cohen eilėraščių ir dainų tekstų, įskaitant pirminę eilėraščio „Tūkstančio bučinių gelmė“ (A Thousand Kisses Deep) versiją, kurią Cohen vėliau pritaikė dainai, buvo pirmą kartą paskelbta jo gerbėjų interneto tinklalapyje The Leonard Cohen Files.
2011 m. Cohen buvo apdovanotas Asturijos princo premija už pasiekimus literatūroje.
Dainininkas mirė 2016 m. lapkričio 7 d., apie tai buvo pranešta tik lapkričio 10 d.
Atminimo įamžinimas
2019 m. rugpjūčio 31 d. atidengta skulptūra (aut. R. Kvintas) Vilniaus senamiestyje.
Mikk Mikiver
Mikis Mikiveris (, 1937 m. rugsėjo 4 d. Talinas – 2006 m. sausio 9 d. Vosu, Vakarų Viru apskritis; palaidotas Taline) – estų aktorius, režisierius, pedagogas.
Biografija
Baigė Loksos pradinę ir Talino 17-ąją vidurinę mokyklas. 1961 m. baigė vaidybą Talino konservatorijoje. 1968–1978 m. (su pertraukomis) ir 1980–1984 m. Talino konservatorijos dėstytojas, nuo 1980 m. profesorius.
1961–1965 m. V. Kingisepo dramos teatro (nuo 1989 m. Estijos dramos teatras) Taline aktorius, 1974–1988 m. ir nuo 1992 m. režisierius, 1976–1985 m. vyr. režisierius. 1965–1974 m. vaidino ir režisavo Talino miesto teatre, 1970–1974 m. vyr. režisierius. Sukūrė vaidmenų kine, režisavo filmų.
Žydžiūnai
Žydžiūnai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Raubonių.
Jonas Jablonskis
thumb|180px|Jono Jablonskio kapas [[Petrašiūnai|Petrašiūnų kapinėse]] thumb|180px|Jonas Jablonskis ant 5 litų banknoto
Jonas Jablonskis (slapyvardžiai Rygiškių Jonas, Petras Kriaušaitis, 1860 gruodžio 30 d. Kubilėliuose, Šakių raj. – 1930 m. vasario 23 d. Kaune) – Lietuvos kalbininkas, norminęs lietuvių bendrinę kalbą.
J. Jablonskio darbai ir veikla ypač reikšminga lietuvių literatūrai pereinant nuo tarmių prie bendrinės kalbos vartosenos. Pasiūlė raidę ū.
Biografija
Jonas Jablonskis gimė netoli Naumiesčio, Kubilėlių kaime, Juozapo Jablonskio (1830–1903) ir Agnės Šipailaitės (1836–1915) šeimoje. 1872 m. rudenį J. Jablonskis pradėjo mokytis Marijampolės gimnazijoje. 1877 m. tėvai persikėlė į Rygiškius. 1881 m. gegužės mėn. prasidėjo baigiamasis etapas – abitūros egzaminai. Kartu su J. Jablonskiu gimnaziją baigė ir Vincas Kudirka. Rugpjūčio mėn. J. Jablonskis įstojo į Maskvos universiteto Istorijos ir filologijos fakultetą.
1885 m. gegužės mėn. J. Jablonskis baigė Maskvos universitetą ir grįžo į Lietuvą. Tačiau darbo paieškos pačioje savarankiško gyvenimo pradžioje buvo bevaisės. Ir tik apie 1887 m. Jablonskis įsidarbino Marijampolės teisme.
1890 m. liepos 24 d. Švobiškio evangelikų reformatų bažnyčioje susituokė su Konstancija Sketeryte (1868–1948), Nereikonių kaimo valstiečių Adomo Sketerio ir Marijos Jodinskaitės dukterimi.
Šeima J. Jablonskiui buvo brangus dalykas, bet ji teikė ir tam tikrų rūpesčių. Po kiek laiko gimė dukrelė, kuri po savaitės mirė. Tai buvo didelis smūgis tiek motinai, tiek tėvui. Gyvenant Mintaujoje Jablonskiams gimė dar trys vaikai: Konstantinas, Ona ir Julija.
Apie atvykusį į Mintaują J. Jablonskį susispietė nedidelis lietuvių būrelis, daugiausia inteligentai: teisininkas Motiejus Lozoraitis, teismo kandidatas Antanas Krikščiukaitis-Aišbė, aušrininkas poetas Mečislovas Davainis-Silvestraitis, teismo kandidatas Vladas Mačys, teisininkas Motiejus Čepas, o 1894 m. prie jų prisidėjo į Mintaują paskirtas vikaru Juozas Tumas-Vaižgantas, ieškojęs prieglaudos po konflikto su dekanu Edvardu Roppu (Edward von Ropp) ir kitais kunigais. Būrelio inteligentai Mintaujoje rėmė „Varpo“, „Ūkininko“ leidinius, parengė spaudai kelių lietuvių rašytojų kūrinius.
1901 m. gegužės mėn. Jablonskis išvyko iš Talino į Kauno gubernijos Panevėžio apskritį, į Žeimelį.
1904 m. Jonas Jablonskis grįžo į Vilnių, čia 1906 m. gimė jauniausiasis sūnus Jonas. Nuo 1922 m. – Lietuvos universiteto garbės profesorius. Nuo 1925 m.Tautinės Lietuvių Studentų korporacijos Neo-Lithuania garbės narys.
Jonas Jablonskis mirė Kauno karo ligoninėje, buvo palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Darbai
Svarbiausi veikalai: „Lietuviškos kalbos gramatika“ (1901 m.), „Lietuvių kalbos sintaksė“ (1911 m.), „Lietuvių kalbos gramatika“ (1922 m.), „Lietuvių kalbos vadovėlis“ (1925 m.), „Linksniai ir prielinksniai“ (1928 m.). Redagavo Žemaitės, G. Petkevičaitės-Bitės, Jono Biliūno ir kitų rašytojų kūrinius. Kartu su mokiniais vertė vadovėlius bei grožinę literatūrą.
Išugdė didelį būrį lietuvių kalbos mokytojų, kalbininkų, kurie tobulino bendrinę lietuvių kalbą. 1928 m. gegužės 15 d. apdovanotas LDK Gedimino 2-ojo laipsnio ordinu.
J. Jablonskis yra žymiausias lietuvių kalbos normintojas. Jis galutinai nustatė lietuvių raidyną, įdiegė daugybę naujadarų: dienų pavadinimai (pirmadienis, antradienis, trečiadienis, ketvirtadienis, penktadienis, šeštadienis, sekmadienis), ateitis, praeitis, rašytojas, mokykla, mokslininkas, linksniai (vardininkas, kilmininkas, naudininkas, galininkas, įnagininkas, vietininkas), kalbos terminai (kablelis, kabutės, šauktukas, klaustukas), matematiniai terminai (daugyba, dalyba, skaičius, apskritimas, spindulys), degtukas, atvirukas, valstietis, tautietis. Kita vertus, jis nevengė ir tarptautinių žodžių – kai lietuvių kalbos tarptautinių žodžių komisija ėmėsi norminti tarptautinius žodžius, J. Jablonskis kai kurių siūlė atsisakyti, pvz., „agna“ – energija, „apšviestūnas“ – inteligentas, „buitvieša“ – biografija, „džiūgautė“ – triumfas, „panaša“ – analogija, „raštuomenė“ – literatūra, „šilčiarodis“ – termometras, „virplys“ – vibratorius.
Įdomybės
Juozas Balčikonis pasakojo, kad J. Jablonskis kartą norėjo sužinoti, ar žemaičiai tam tikrų veiksmažodžių, numetę esamojo laiko trečiojo asmens galūnę -a (pvz., važiuoja), dar palieka j, ar ne. J. Jablonskis tada važiavęs su vienu žemaičiu prie Kelmės ir sakęs jam: „Aš važiūju“. Žemaitis atsakęs: „Tap, tap, puonali!“. Toliau kalbininkas sakęs: „Tu važiūji“. Žemaitis vėl: „Tap, tap, puonali!“. Paskui J. Jablonskis klausęs: „Vuo ons kon dara?“, laukdamas atsakymo „važiū“ arba „važiūj“. O žemaitis, pamatęs netoliese einant žmogų, atsakė: „Ons tuoks soskis, ons piests et!“. Taip kalbininkui ir nepavyko sužinoti rūpimo tarmės fakto. miniatiūra|160px|right|Lenta Kaune, Vilniaus g. 27
Togo demografija
thumb|right|350px|Togo gyventojų sk. kitimas 1961-2003 m.
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie Togo demografiją.
Gyventojų skaičius: 6 587 239 (2010 m. apskaičiavimai)
Struktūra pagal amžių: Gyventojų amžiaus mediana:
Metinis populiacijos prieaugis: 2,773 % (2010 m. apsk.)
Gimstamumas: 35,88 gimimų/1000 gyv. per metus (2010 m. apsk.)
Mirtingumas: 8,15 mirčių/1000 gyv. per metus (2010 m. apsk.)
Migracijos indeksas (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): 0 migrantų/1000 gyv. (2010 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas: 4,3 % (2005 m. apsk.)
Ivanas VI
thumb|left|Ivano VI monograma Ivanas VI (gimė – 1740 m.; mirė – 1764 m.) – Rusijos imperatorius.