cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Futūnai
Tradicinis būstas antžeminis, stulpinės sandaros, ovalaus plano su kūginiu dvišlaičiu stogu, dengta palmių lapais. Sienos sudarytos iš demblių. Alofio saloje yra statinių ant akmeninių platformų (matyt, uvėjų įtaka). Kaimuose statyti vyrų sueigų namai.
Socialinė sankloda futūnų panaši į uvėjų: tautą valdo karalius su pagalbininku (mua), didelę įtaką turi karo vadai (toa). Giminės jungiasi toteminiu principu, išsiskiria visuomeniniai sluoksniai.
Futūnų tradicinis tikėjimas turi šamanizmo, protėvių kulto, vadų, dvasių garbinimo bruožų ir kitų polineziečių pasaulėžiūrai būdingų bruožū. Turėjo gausią dievų plejadą (atua). Žyniai-aiškiaregiai laikyti tarpininkais tarp giminės narių ir jų mirusių protėvių-globėjų. Mirusieji būdavo laidojami giminės kapavietėse fale mate. XX a. pr. futūnai atversti į katalikybę.
Nikolajus Muravjovas-Amurskis
Nikolajus Muravjovas-Amurskis (1809 m. rugpjūčio 23 d. Sankt Peterburge – 1881 m. lapkričio 30 d. Paryžiuje) – Rusijos imperijos valstybės ir karinis veikėjas. Infanterijos generolas, generolas adjutantas, grafas. N. Muravjovas-Amurskis vaidino svarbų vaidmenį plečiant Rusijos imperiją į Amūro upės baseiną ir link Japonijos jūros krantų. Jis rėmė Sibiro kolonizavimą ir geografinius tyrimus, 1854–1855 m. pats vadovavo ekspedicijai palei Amūrą. Inicijavo Amūro upės, perduotos kaimyninei Kinijai 1689 m., grąžinimą. Laikomas Blagoveščensko, Chabarovsko ir Vladivostoko įkūrėju. miniatiūra|180px|left|Generolas su žmona
Biografija
Mokėsi Peterburgo karo mokykloje Pažų korpuse, kurį 1827 m. baigė su aukso medaliu.
Dalyvavo 1828–1829 m. kare su Turkija (Varnos tvirtovės apgultyje), malšinant 1830–1831 m. sukilimą Lenkijoje ir Lietuvoje. 1833 m. turėdamas štabskapitono laipsnį išėjo į atsargą. Po to penkeriems metams išvyko į Vilniaus guberniją, kur tvarkė savo tėvo ūkį Stakliškėse.
Nuo 1838 m. tarnavo Kaukaze, kur buvo paskirtas atlikti specialiąsias užduotis ir kelis kartus dalyvavo kampanijose prieš kalniečius. 1840–1844 m. buvo vieno iš Juodosios jūros pakrantės departamentų vadovas ir šioje pozicijoje malšino vietinę gentį.
1841 m. buvo paaukštintas generolu majoru. Tačiau 1844 m. jis turėjo palikti karo tarnybą - šįkart galutinai. Paūmėjusiai ligai prireikė rimto gydymo, todėl išvyko į Prancūziją. Grįžęs į Rusiją jis buvo įtrauktas į Vidaus reikalų ministeriją, iš kur netrukus buvo paskirtas į gubernatorius. 1846 m. gavo Tulos karinio ir civilinio gubernatoriaus postą. Nuo 1847 iki 1861 m. buvo Rytų Sibiro generalgubernatorius, rezidavęs Irkutske. 1858 m. pasirašė su mandžiūrų Čingų dinastija Aigunės sutartį, kuri nustatė valstybinę sieną su Rusija.
1861 m. paliko generalgubernatoriaus postą dėl to, kad buvo atmestas jo projektas dėl Rytų Sibiro padalijimo į dvi generalines gubernatorijas, ir buvo paskirtas Valstybės tarybos nariu. Jis pirmasis iš gubernatorių pasiūlė imperatoriui Nikolajui I panaikinti baudžiavą, todėl įgijo liberalo reputaciją.
Dvidešimt metų iki mirties N. Muravjovas-Amurskis beveik be pertraukos gyveno Paryžiuje ir tik kartais atvykdavo į Rusiją sudalyvauti Valstybės tarybos posėdžiuose. Po mirties Paryžiuje „nuo gangrenos“ buvo palaidotas Monmartro kapinėse.
Atminimas
1891 m. ant vieno iš Amūro upės skardžių Chabarovske buvo pastatyta bronzinė N. Muravjovo-Amurskio statula. 1929 m. ji buvo nugriauta ir pakeista Lenino paminklu, stovėjusiu iki 1989 m. N. Muravjovo-Amurskio memorialas buvo atkurtas 1993 m. Šis paminklas kartu su Chabarovsko tiltu per Amūro upę pavaizduotas ant 5000 rublių banknoto, kurį 2006 m. liepos 31 d. išleido Rusijos centrinis bankas.
1990 m. iš Paryžiaus buvo atvežti N. Muravjovo-Amurskio palaikai, kurie buvo perlaidoti centrinėje Vladivostoko dalyje, esančioje Muravjovo-Amurskio pusiasalyje, pavadintame šio valstybės veikėjo vardu. 2012 m. virš kapo buvo įrengta bronzinė gubernatoriaus statula su vaizdu į Aukso Rago užutėkį, kurį jis aplankė 1850-aisiais. Jo žmonos prancūzės Élisabeth Bourgeois de Richemont, mirusios 1887 m., kapas likęs Prancūzijoje.
Batljo namas
Batljo namas – vienas iš Antoni Gaudí statinių Barselonoje, Ispanijoje,  UNESCO pasaulio paveldo objektas.
Istorija
Namas pastatytas 1877 m. Tai buvo niekuo neišsiskiriantis eklektinio stiliaus XIX a. pabaigos statinys. Tekstilės magnatas Josepas Batljo, kurio šeima garsėjo Barselonoje savo turimais fabrikais, namą nupirko 1900 m. dėl geros jo vietos miesto centre. Jis siekė savo namą paversti išskirtiniu ir vieninteliu, nepanašiu į kitus, todėl 1904 m. pasirinko Guelio parką projektavusį architektą Gaudi atlikti rekonstrukciją. Šį darbą jis baigė 1906 m. Batljo šeimai šis namas priklausė iki 1954 m. Vėliau jį įsigijo draudimo bendrovė „Seguros Iberia“, įrengusi patalpose biurus. Vyko remonto darbai 1970, 1983 m. Nuo 1993 m. priklauso dabartiniams šeimininkams, kurie tęsė viso pastato atnaujinimo darbus. Nuo 1995 m. pradėta Batljo namo erdves nuomoti. Daugiau kaip 2500 m² patalpų buvo išnaudojamos įvairiems tikslams. Dėl prestižinės vietos, išskirtinės architektūros namas buvo labai paklausus, jame vyko daug reikšmingų miesto renginių.
Architektūra
Kaip ir daugelis kitų katalonų moderno architekto Gaudi kūrinių, šis namas beveik neturi tiesių linijų. Dar vadinamas Kaulų namu: statinio kolonos panašios į kaulus, o balkonai primena kaukolės dalis. Namo fasadą, kaip ir visą Barseloną, puošia Katalonijai būdingos spalvingos mozaikos, ant namo stogo sudėliota mozaika primena drakoną. Gaudi nestatė šio namo, tačiau jį renovavo savo stiliumi. Šis pastatas pasižymi tipišku Gaudí stiliumi: ryškiaspalvės mozaikos, įmantrios formos. Įspūdinga ne tik namo išorė, bet ir interjeras.
Seniava (Prienai)
Seniava – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Lielionių.
Turnos valsčius
Turnos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Turna.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai.
IX amžius pr. m. e.
thumb|250px|Žydų karalius kniaubiasi prieš Asirijos valdovą Šalmanserą. IX a. pr. m. e. thumb|250px|Artimieji Rytai IX a. pr. m. e. pr. Devintasis amžius prieš mūsų erą – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs '''900 m. pr. m. e. sausio 1 dieną ir pasibaigęs 801 m. pr. m. e.''' gruodžio 31 dieną.
Tūkstantmečiai: 2 tūkstantmetis pr. m. e. – 1 tūkstantmetis pr. m. e. – 1 tūkstantmetis
Amžiai: X amžius pr. m. e. – IX amžius pr. m. e. – VIII amžius pr. m. e.
Wild (Troye Sivan daina)
„Wild“ (stilizuotai rašoma „WILD“) – australų atlikėjo ir dainų autoriaus Troye Sivan singlas, išleistas 2015 m. rugsėjo 4 d. Singlas pasirodė tuo pat metu kaip ir autoriaus extended play (EP) tokiu pat pavadinimu. Singlas buvo įtrauktas ir į atlikėjo debiutinį studijinį albumą „Blue Neighbourhood“.
Singlas pasiekė 16-tą poziciją Australijos topuose ir tapo antruoju Sivan singlu, pasiekusiu top 20. Singlas taip pat pateko į top 40 Naujoje Zelandijoje. Dainai buvo sukurtas vaizdo įrašas, kuris tapo trilogijos „Blue Neighbourhood“ dalimi (įrašo režisierius Tim Mattia). Įrašas nufilmuotas Naujojo Pietų Velso miestelyje.
2016 m. birželio 23 d. buvo išleista nauja dainos versija, kurioje vieną posmą atlieka kanadietė atlikėja ir dainų autorė Alessia Cara. 2016 m. liepos 22 d. buvo išleistas naujas „Wild“ vaizdo įrašas, kuriame panaudota nauja dainos versija.
Aeterni Patris
Aeterni Patris – popiežiaus Leono XIII enciklika, paskelbta 1879 m. rugpjūčio 4 d.
Enciklikos kontekstas – bendras pozityvizmo, agnosticizmo įsivyravimas kultūroje. Enciklikos pradžioje svarstoma tikros filosofijos (dėl jos ryšio su teologija) mokymo svarba Katalikų Bažnyčiai, klaidingą filosofiją popiežius laiko daugelio šiuolaikinių blogybių šaltiniu. Popiežius Leonas XIII enciklikoje iškelia krikščioniškosios filosofijos reikšmę šiuolaikiniame pasaulyje, reiškiamos integrizmo idėjos, paminima, kaip aukštai buvo vertinamas Tomas Akvinietis, iškeliama jo filosofijos svarba, raginama ją atgaivinti, taip pat kviečiama grįžti prie akvinietiškosios tyrinėjimo dvasios.
Dubenuotas akmuo
left|150px thumb|250px|Dubenuotas (Žalpių) akmuo
Akmuo su „Velnio ir Dievo pėdomis“ 2000 m. įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ).
Apibūdinimas
Tai 3,8 x 3,9 m dydžio ir 1,3 m aukščio tamsiai pilkas granitogneisas. Pietvakarinė dalis nuskelta žaibo. Akmenyje yra 50 cm ilgio, 8-15 cm pločio duobutė, vadinama „Dievo pėda“. Kitoje dalyje yra 14 cm ilgio ir 7,5 cm pločio „Velnio pėda“. Tai unikalus akmuo, kurioje yra ir Dievo, ir Velnio „pėdos“. Akmuo apaugęs kiparisine patisa.
Apie Žalpių akmenį pasakojamas toks padavimas (pasakojo Stepanija Stonienė g. ~1885 m., užrašytas 1935 m.):
''Kitąsyk stovėjęs ant to akmens Dievas. Atlėkęs prie jo Velnias ir atsisėdęs šalia. Dievas kai stūmęs Velnią, Velnias nugriuvęs, palikęs įmynęs pėdą ir nuspyręs akmens kampą. Ir dabar ten naktimis pasirodo Velnias. Naktį niekas neina į tą pelkę, ypač prie akmens, net arkliai ir tie bijo artyn prieiti.''
Kanada olimpinėse žaidynėse
Kanada dalyvavo visose olimpinėse žaidynėse nuo 1900 m., išskyrus 1980 m., kurios buvo boikotuotos.
Kanados sportininkai iš viso laimėjo daugiau nei 500 medalių vasaros olimpinėse žaidynėse ir žiemos olimpinėse žaidynėse. Daugiausiai lengvosios atletikos ir akademinio irklavimo rungtyse.
Pirmuoju Kanados čempionu tapo George Orton, nugalėjęs 2500 m kliūtinį bėgimą. Daugiausiai Kanadai olimpinių medalių (po šešis) pelnė greito čiuožimo sportininkė Cindy Klassen ir dviratininkė bei čiuožėja Clara Hughes.
Rengtos olimpinės žaidynės
Iš viso Kanadoje buvo surengtos 3 olimpiados.
Čado ir Lietuvos santykiai
Čado ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Čado ir Lietuvos.
Čadas Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1993 m. sausio 12 d. Diplomatiniai santykiai užmegzti 1994 m. rugpjūčio 10 d.
Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės. Tiek Lietuva, tiek Čadas buvo išrinkti nenuolatinėmis Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos narėmis 2014–2015 metų laikotarpiui. 2022 m. pradžioje Lietuvoje Čado piliečių negyveno.
Santykių istorija
Čadas Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1993 m., o diplomatiniai santykiai tarp dviejų valstybių užmegzti 1994 m. rugpjūčio 10 d.
Vyrauja daugiašalis bendradarbiavimas, ypač per JTO. 2004 m. spalio 28 d. Niujorke (JAV) vykusioje Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 59-ojoje sesijoje Lietuva, Čadas ir dar 14 valstybių buvo išrinktos Jungtinių Tautų Ekonominės ir socialinės tarybos (ECOSOC) narėmis. Kadencija truko 2005–2007 m.
2021 m. kovo 19 d. Lietuvos užsienio reikalų viceministras Mantas Adomėnas nuotoliniu būdu dalyvavo ir pasisakė Čado sostinėje Ndžamenoje vykusiame Tarptautinės koalicijos Saheliui užsienio reikalų ministrų susitikime, kuriame buvo įvertinta padėtis Sahelyje.
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
2014 m. dešimt Lietuvos karių dalyvavo Centrinės Afrikos Respublikoje (CAR) Prancūzijos vadovaujamoje operacijoje „Sangaris“. Lietuvių karių pagrindinė dislokacijos vieta buvo Ndžamenos oro uostas Čade, iš kurios vykdė skrydžius į CAR.
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Čado siekė 115,1 tūkst. eurų.
Prekybos balanse 2018 m. vyravo importas iš Čado į Lietuvą.
Ambasadorių sąrašas
Lietuva ir Čadas nėra viena kitai akreditavę ambasadorių.
Uvėjai
Uvėjai arba volisiečiai – polineziečių tauta, gyvenanti Voliso (Uvea) saloje (Prancūzijos valda). Be to, gyvena išeivijoje daugiausia Naujojoje Kaledonijoje, Vanuatu bei Futūnos saloje. Populiacija – >20 tūkst. žmonių. Kalba austroneziečių kalbų šeimos, rytų austroneziečių šakos volisiečių kalba (turi lotynišką raštą). Taip pat vartoja prancūzų kalbą. Tikintieji – krikščionys (Romos katalikai).
Tradiciniai verslai – rankinė žemdirbystė (pandanai, kolokazija, bananai, kokospalmės, duonmedžiai, cukranendrės, ciberžolės, manijokai, apelsinai, tabakas, avokadai), žvejyba, gyvulininkystė (kiaulių, vištų auginimas), vaisių ir jūros gerybių rankiojimas, vėžlių gaudymas.
thumb|left|240px|Uvėjų šventė (XIX a. pab. piešinys)
Tradicinis būstas (fale) antžeminis, stulpinės sandaros, ovalaus plano su kūginiu dvišlaičiu stogu, dengta palmių lapais. Sienos sudarytos iš demblių. Kaimas sudarytas iš keleto sodybų didžiosioms šeimoms, suskirstytas į du galus, kurie paeiliui atsakingi už talkų ir švenčių ruošą. Tautą valdo seniūnų taryba (fono fenua), sudaryta iš kaimų vadų ir kitų suaugusių vyrų. Tradiciškai vilkima sijonais, tapos audeklais, dabar paplitę užsegami sijonai, marškinėliai, palaidinės. Paplitęs tiek vyrų, tiek moterų tatuiravimasis (augaliniai, žuvų, paukščių, valčių motyvai). Seniau vyrai nešiodavo ilgus plaukus arba rišdavosi į kuodus, dabar tiek vyrai, tiek moterys kerpasi trumpai. Papuošalai – gėlių ir lapų vainikai, kriauklių ir kašaloto dantų vėriniai, biserio dirbiniai.
Būdinga didžioji, monogaminė, patriarchalinė šeima, sudaryta iš keleto mažųjų šeimų su vaikais. Karaliams ir vadams leidžiama poligamija. Būdingas leviratas, sororatas, povestuvinis persikėlimas (patrilokalinis). Giminė vedama daugiau vyriškąja linija.
Uvėjų tradicinis tikėjimas turi šamanizmo, protėvių kulto, vadų, dvasių garbinimo bruožų. Būdingas dievų panteonas, kultūrinių didvyrių legendos, iniciacijos apeigos, tabu ir kiti, polineziečių pasaulėžiūrai būdingi bruožai. XX a. pr. uvėjai atversti į katalikybę.
Caspar Netscher
thumb|right|180px| Kasparo Nečerio autoportretas ([[Amsterdamo valstybinis muziejus)]] Kasparas Nečeris (Netšeris, Netčeris,, 1639 m.(?) Heidelbergas – 1638 m. sausio 15 d., Haga) – XVII a. vokiečių kilmės Nyderlandų tapytojas. Telšių Žemaičių muziejuje „Alka“ yra jo paveikslas „Markizës Montespan portretas“.
Biografija
Kasparas Nečeris gimė 1639 m. (kitu variantu − 1636 m.) Heidelberge, Vokietijoje (kitu variantu − Prahoje). Jo tėvas Johann Netscher buvo skulptorius ir senelis − Heidelbergo meru. Paauglystėje K. Nečeris buvo išsiųstas į Amsterdamą, kur mokėsi pas menkai žinomą portretų ir natiurmortų tapytoją Hendrik Coster. 1654 m. K. Nečeris persikėlė į Deventerį, kur baigė mokslus Gerardo Terborcho dirbtuvėje. 1658 m. K. Nečeris išsiruošė kelionei tobulintis į Italiją, tačiau nukeliavo tik iki Bordo, kur vedė Margaretha Godijn. Su šeima grįžo į Olandiją 1662 m. ir apsistojo Hagoje, kur tapo vietos tapytojų draugijos nariu. Ankstyvuoju laikotarpiu K. Nečeris kūrė mažo formato tamsių spalvų kasdienės buities žanro paveikslus, akivaizdžiai įtakotus G. Terborcho.
Kanados olimpinis komitetas
Kanados olimpinis komitetas – sporto organizacija, skatinanti sportinę veiklą Kanadoje ir atstovaujanti šaliai tarptautiniame olimpiniame komitete.
Istorija
1904 m. įkurtas Kanados olimpinis komitetas. 1907 m. pripažinta tarptautinio olimpinio komiteto nare.
Haradzečnos valsčius
Haradzečnos valsčius yra buvęs Gardino gubernijoje:
Čaros įduba
Čaros įduba arba Čaros aukštupio įduba  – įduba (dubuma) Rusijoje, šiaurės Užbaikalėje, Užbaikalės krašte, tarp Kodaro ir Udokano kalnagūbrių. Ilgis ~120 km. Aukštis iki 1100 m. Įduba prateka Čaros upė.
Verchneuralskas
Verchneuralskas  – miestas Rusijoje, Čeliabinsko srities pietuose, prie Uralo upės aukštupio. Rajono centras. Įsikūręs 230 km į pietus nuo Čeliabinsko, 50 km į šiaurę nuo Magnitogorsko. Maisto pramonė. Yra Šv. Nikolajaus soboras (1875 m.), XX a. pr. visuomeninių statinių. Veikia krašto muziejus, kultūros namai, ligoninė.
Istorija
Verchneuralskas – vienas seniausių Pietų Uralo miestų, įkurtas kaip Verchnejaico tvirtovė 1734 m. Nuo 1775 m. vadinamas Verchneuralsku, o 1781 m. suteiktos miesto teisės.
Vokietijos konstitucinė teisė
Istorija
Vokietijos konstitucinės teisės ištakos - XVIII-XIX a. vykusios vokiškų valstybių integracijos teisė.
Senieji Alksnėnai
Senieji Alksnėnai – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Sangrūdos, apie 1 km nuo Lietuvos ir Lenkijos valstybių sienos. Senuosiuose Alksnėnuose stovi pirmoji Lietuvos teritorijoje geležinkelio Rail Baltica stotelė.
Aukštutinės Trakijos žemuma
thumb|250px|Vaizdas Aukštutinės Trakijos žemumon nuo Stara Planinos kalnų ties [[Slivenas|Slivenu]]
Aukštutinės Trakijos žemuma arba Maricos žemuma – žemuma vidurio Bulgarijoje, tarp Rodopų ir Sredna Goros kalnų. Ilgis 160 km. Ši žemuma yra tektoninis lūžis kuriuo teka Maricos upė.
Meno kūrinių aukcionas
Meno kūrinių aukcionas – aukcionas, kuriame parduodami meno kūriniai. Pagrindiniai ir didžiausi pagal apyvartą aukcionai yra „Sotheby’s“, „Christie’s“.
Meno kūriniai didžiausią investuotojų dėmesį pritraukė XXI a., kuomet infliacija ženkliai išaugo. Iki tol į meną investuoti neapsimokėjo, nes grąža buvo pernelyg menka. Pati rinka yra nelikvidi, beveik nereguliuojama, lengvai manipuliuojama ir yra palanki terpė pinigų plovimui. Be to, investuotojai paprastai neatsižvelgia į meno kūrinio estetiką, kreipia dėmesį į menininko „prekės ženklą“, žiūri į kūrinį kaip į prekę. O patys kūriniai dažniausiai būna saugomi uždarose saugyklose, todėl pats menas praranda savo pirminę vertę, nes būna paslėptas nuo visuomenės akių ir retai kada išvysta dienos šviesą.
Haradzečna (reikšmės)
Haradzečna vadinamos Baltarusijos gyvenvietės:
Jokūbavo senovės gyvenvietė
Jokūbavo senovės gyvenvietė – priešistorinė gyvenvietė pietinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Jokūbave (Žalgirio seniūnija), 0,41 km į šiaurės rytus nuo kelio, Babrūnės dešiniajame krante.
Senovės gyvenvietė
Įrengta Babrūnės pakrantės aukštumos pakraštyje, įsiterpiančiame į upės vingį. Didžioji teritorijos dalis sunaikinta eksploatuojant karjerą, išlikusi dalis dirvonuoja.
Tyrimai
1980 m. išaiškino, 1981 m. tyrė Ignas Jablonskis.
Senovės gyvenvietė datuojama I tūkstantmečio pr. m. e. pabaiga.
Panama (kepurė)
thumb|right|200px|JAV jūrų pėstininkai su panamomis Panama  – minkšta audeklinė skrybėlė plačiais bryliais, gana plačiai naudojama kaip karinės uniformos dalis. Civilinės panamos paprastai būna baltos arba ryškiaspalvės, o karinės – dengiamosios spalvos ar su kamufliažiniais išmarginimais. Viršus paprastai turi metalinius žiedelius ar tinklelio įsiuvus, pro kuriuos vėdinasi.
Karinių panamų viršus dažnai apsiūtas audekline juostele, sudarančia kilpeles, į kurias galima įkišti maskuotės šakeles. Paprastai turi pasmakrės dirželį. Panamos viršus ir bryliai šonuose gali turėti spragtukus, kuriais brylius galima prisegti prie viršaus.
JAV karinė panama (military boonie hat)
thumb|right|200px|JAV Karinio laivyno „ruoniai“ su panamomis JAV Ginkluotosios pajėgos panamas ėmė naudoti Vietnamo karo metu. JAV žaliosios beretės jas ėmė dėvėti kartu su Australijos ir Pietų Vietnamo daliniais. Tų laikų JAV kariuomenės panamos tigriškai dryžo audinio buvo siuvamos vietoje, naudojant audinį, paimtą iš kitų uniformos dalių.
1967 m. JAV armijoje pasirodė standartinės panamos, vadintos „Hat, Jungle, with Insect Net“ ('skrybėlė, džiunglės, su vabzdžių tinkleliu'), gamintos iš medvilnės ir poplino. Jos buvo trijų spalvų – alyvuogių žalumo, tigriškais dryžiais ir išmargintos ERDL kamulfliažiniu raštu. Šios panamos turėjo pakeisti nuo Antrojo pasaulinio karo naudotas kepes ir beisbolo kepuraites.
Panamas mėgo lauko sąlygomis veikę kareiviai, ir nemėgo paradinį blizgesį vertinę karininkai. Atsikratant garnizoninės mąstysenos panamos tapo visų kariuomenės rūšių uniformų dalimi. Nuo Vietnamo karo laikų JAV kareivių panamos mažai pasikeitė, jas iki šiol naudoja Afganistane ir Irake. Pasikeitė tik kamufliažo raštai; dabar naudojami M81 woodland, trispalvis dykumos, ACUPAT, dykumos ir miško MARPAT.
Australijos kariuomenės panamos (bush hats)
Australijos kariuomenė panamos tipo skrybėles (vadintas 'bušo skrybėlės') naudojo dar Pirmajame ir Antrajame pasauliniuose karuose, tačiau šio skrybėlės nebuvo plačiai paplitusios. Plačiau Australijos kariuomenė naudojo.
II amžius pr. m. e.
thumb|300px|Rytų pusrutulis II a. pr. m. e. pr. thumb|240px|III–I a. pr. m. e. [[keltai|keltų ūkio Slovakijoje rekonstrukcija]] thumb|240px|Ptolemajų Egipto karalius [[Ptolemajus VI Filometoras pavaizduotas kaip faraonas]] thumb|240px|Imperatorius Vu išsiunčia Džang Sianą į Vidurinę Aziją. [[Mogao urvai|Mogao urvų freska]]
Panama (kepurė)
Australijos kariuomenės panamos (bush hats)
Bush hats išpopuliarėjo Malajos karo (1948–1960 m.) metu. Jos Malajos tropikuose gerai saugojo nuo deginančio karščio bei smarkių liūčių. Bush hats turėjo siauresnius ir nuolaidžius brylius negu ankstesnės slouch hats, jos buvo siuvamos iš tinkamesnio tropinio klimato uniformų audeklo. Senesnės uniforminės skrybėlės liko paradinėms funkcijoms.
Australiškos panamos dar labiau išpopuliarėjo Vietanmo kare. Tuo metu jas oficialiai vadino „hats utility, jungle green“ ('universalios skrybėlės, džiunglių žalumo'), nors australai kareiviai jas vadino ar. Šias skrybėles turėjo visi Australijos kareiviai Vietname, kad apsisaugotų nuo vietinių orų. Buvo draudžiama šias panamas apkarpyti ar kitaip perdirbti, jas reikėjo dėvėti esant lauke.
II amžius pr. m. e.
Antrasis amžius prieš mūsų erą – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs '''200 m. pr. m. e. sausio 1 dieną ir pasibaigęs 101 m. pr. m. e.''' gruodžio 31 dieną.
Panama (kepurė)
Australijos kariuomenės panamos (bush hats)
Dabartinės Australijos kariuomenės panamos būna išmargintos Auscam ir Desert Auscam kamufliažo raštais. Jas masiškai naudoja Australijos Ginkluotosiose pajėgose.
II amžius pr. m. e.
Dėl savo svarbos religijų istorijoje šis amžius vadinamas ašiniu. Šiuo laikmečiu Romos respublika smarkiai plėtėsi, Artimuosiuose Rytuose helenistinės valstybės (Seleukidų imperija ir kt.) išgyveno nuosmukį ir pripažino romėnų viršneybę. Rytų Azijoje Han dinastija išplėtė savo valdas nuo Vidurinės Azijos iki Korėjos.
Panama (kepurė)
TSRS kariuomenės panamos
Pirmą kartą panamos Raudonojoje Armijoje pasirodė 1938 m. Jos buvo skirtos tarnaujantiems karšto klimato kraštuose (Vidurinės Azijos, Šiaurės Kaukazo ir Užkaukazės karinėse apygardose). Panamos buvo su dygsniuotais bryliais, viršus turėjo ventiliacines angeles. Pasmakrės dirželis būdavo gaminamas iš to paties audinio, kaip ir pati panama. Panamos priekyje būdavo prisiuvama 7,5 cm skersmens raudona žvaigždė. Tankistų panamos būdavo pilkos.
Labai panašias panamas iki šiol dėvi Rusijos Federacijos kareiviai, tarnaujantys karšto klimato sąlygomis (pvz., Tadžikistane).
II amžius pr. m. e.
Tūkstantmečiai: 2 tūkstantmetis pr. m. e. – 1 tūkstantmetis pr. m. e. – 1 tūkstantmetis
Amžiai: III amžius pr. m. e. – '''II amžius pr. m. e.''' – I amžius pr. m. e.
Bisau Gvinėjos ir Lietuvos santykiai
Bisau Gvinėjos ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Bisau Gvinėjos ir Lietuvos.
Diplomatiniai santykiai užmegzti 2021 m. rugsėjo 21 d. Tai naujausia valstybė, su kuria Lietuva užmezgė diplomatinius santykius.
2022 m. pradžioje Lietuvoje Bisau Gvinėjos piliečių negyveno.
Santykių istorija
Bisau Gvinėja nepriklausomybę paskelbė 1974 m. SSRS vykdytos Lietuvos okupacijos metais Bisau Gvinėja yra palaikiusi ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis.
Nors diplomatiniai santykiai užmegzti su Bisau Gvinėja užmegzti tik antrojoje 2021 m. pusėje, Lietuva santykius su Bisau Gvinėja rimtai svarstyti pradėjo dar 2010 m. Tų metų gruodžio 8 d. Seimo užsienio reikalų komitetas pritarė diplomatinių santykių užmezgimui su Bisau Gvinėja. 2014 m. lapkričio 10 d. Lietuvos Vyriausybės kanceliarijos Užsienio ir Europos Sąjungos reikalų skyrius parengė pažymą „Dėl diplomatinių santykių užmezgimo su Bisau Gvinėjos Respublika“, kuria įgaliojo Lietuvos nepaprastąją ir įgaliotąją ambasadorę Jungtinėse Tautose pasirašyti bendrąjį komunikatą tarp dviejų valstybių dėl diplomatinių santykių užmezgimo.
Komunikatas tarp dviejų šalių dėl diplomatinių santykių užmezgimo pasirašytas 2021 m. rugsėjo 21 d. Niujorke (JAV) vykstančios Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 76-osios sesijos metu. Komunikatą pasirašė Lietuvos užsienio reikalų ministras Gabrielius Landsbergis ir Bisau Gvinėjos užsienio reikalų, tarptautinio bendradarbiavimo ir bendruomenių valstybės ministrė Suzi Karla Barbosa. Ministrai taip pat aptarė politinio ir ekonominio bendradarbiavimo galimybes, taikos ir saugumo, visuomenės sveikatos ir klimato kaitos iššūkius bei Jungtinių Tautų tvarios plėtros prioritetus kovoje su jais. Bisau Gvinėja tapo 189-ąja valstybe, su kuria Lietuva užmezgė diplomatinius santykius.
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Rudinilsonas Gomešas Britas Silva žaidė Lietuvos futbolo klubuose. 2017 m. atstovavo „Utenio“, 2019–2021 m. – Kauno „Žalgirio“ klubams.
2013–2014 m. du lietuviai (vienas jų – afrikanistas Gediminas Degėsys) organizavo pirmą tokio pobūdžio ekspediciją pavadinimu „Septynios Afrikos“, kurios metu aplankė septynias Afrikos valstybes, tarp jų – Bisau Gvinėją.
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Bisau Gvinėjos siekė 386,0 tūkst. eurų. Iš Bisau Gvinėjos importuotų prekių nėra.
Ambasadorių sąrašas
Šalys nėra viena kitai akreditavusios ambasadorių.
Garden Ričas
thumb|240px|Sibatainbado Imambaros vartai. Metiabruzas. Garden Ričas
Senieji Kalniškiai
Senieji Kalniškiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Baltininkų.
Haradzečna (Pružanai)
Haradzečna – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 21 km į pietvakarius nuo Pružanų.
Istorija
XIX a. buvo kaimas Pružanų apskrityje. XIX–XX a. buvo Haradzečnos valsčius.
Urho Kekkonen
thumb|220px|Urho Kekkonenas
Urho Kaleva Kekkonen (1900 m. rugsėjo 3 d. – 1986 m. rugpjūčio 31 d.) – Suomijos politikas.
Youth (Troye Sivan daina)
Muzikos vaizdo įrašas
2015 m. lapkričio 23 d. buvo išleistas „Youth“ muzikos vaizdo įrašas, kuriame atlikėjas dainą atlieka gyvai. Įrašas buvo filmuojamas Los Andžele ir Sidnėjuje. Vėliau, 2016 m. vasarį, buvo nufilmuotas kitas vaizdo įrašas skirtas „Youth“, jo premjera įvyko 2016 m. vasario 24 d.
Tytuvėnų miškai
Tytuvėnų miškai – miškų masyvas vidurio–vakarų Lietuvoje, Kelmės ir Raseinių rajonuose. Apima 55,6 km² teritoriją, iš jos miškais padengta ~40-43 km². Tytuvėnų miškus sudaro šie miškai: Padubysio, Palapišių, Tytuvėnų, Žirnainių, Dubyskalnio. Priklauso Tytuvėnų miškų urėdijai (Dubysos, Tytuvėnų, Šiluvos girininkijoms).
Rytinės masyvo dalies paviršius kalvotas, vakarinės dalies – lygus, o Dubysos pakrantėse – išraižytas raguvų. Būdingi vėlėniniai jauriniai dirvožemiai, vietomis – glėjiški priesmėliai bei jauriniai smėliai. Vakariniu Tytuvėnų mišku pakraščiu teka Dubysa, o per mišką – jos baseino upės (Lapišė, Tytuva, Milžtė ir kt.).
Katarzyna Kiedrzynek
Katažyna Kiedžynek (Katarzyna Kiedrzynek, g. 1991 m. kovo 19 d., Liubline, Lenkijoje) – Lenkijos futbolininkė, vartininkė.
Tytuvėnų miškai
Medynų sudėtis:
Katarzyna Kiedrzynek
Karjera
thumb|right|Katarzyna Kiedrzynek atstovavo Paris Saint-Germain 2014–2015 m. UEFA Women's Champions League rungtynėse prieš [[FC Twente.]] Futbolą žaisti pradėjo Lenkijoje. Pirmuoju profesionaliu klubu tapo Liublino „Motor“.
Lenčnos „Górnik“
Nuo 2007 m. rungtyniavo Górnik Łęczna.
Tytuvėnų miškai
Pagal amžių medynus sudaro 19 % jaunuolynų, 48 % pusamžių medynų, 19 % pribręstančių medynų ir 14 % brandžių medynų.
Katarzyna Kiedrzynek
PSG
2013 m. persikėlė į PSG (Prancūzija). Su šiuo klubu iškovojo Prancūzijos moterų futbolo taurę 2017–2018 m. sezone.
Tytuvėnų miškai
Tytuvėnų miškuose nemažai stambiųjų kanopinių žvėrių (šernų, stirnų, briedžių, elnių), yra ūdrų, ondatrų, bebrų, įvairių vandens ir sausumos paukščių (tarp jų juodųjų gandrų, slankų, jerubių). Didelė dalis miškų patenka į Tytuvėnų regioninio parko teritoriją, miško dalis aplink Tytuvėnus paskelbta Tytuvėnų šilo kraštovaizdžio draustiniu.
Katarzyna Kiedrzynek
Wolfsburg klubas
2020 m. sausio mėn. persikėlė į Wolfsburg (Vokietija).
Rinktinės
Nuo 2009 m. kviečiama į nacionalinę rinktinę.
Tytuvėnų miškai
41-ajame miško kvartale yra 1863 m. sukilimo dalyvio Z. Citavičiaus paminklas.
Kanados vyrų beisbolo rinktinė
Kanados vyrų beisbolo rinktinė – Kanadai atstovaujanti nacionalinė vyrų beisbolo komanda, kurią kontroliuoja Kanados beisbolo federacija. Pan Amerikos žaidynių daugkartinė čempionė.
Novickis
Novickis – slaviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos Lietuvoje yra: Novickienė (ištekėjusi moteris) ir Novickytė (mergautinė pavardė).
2018 m. žiemos olimpinės žaidynės
thumb|right|260px| Baltasis tigras Suhorangas − olimpinių žaidynių talismanas, juodasis lokys Bandabis − parolimpinių žaidynių talismanas XXIII žiemos olimpinės žaidynės, arba '''2018 m. žiemos olimpinės žaidynės''' – tarptautinės žiemos sporto žaidynės, vykusios 2018 m. vasario 9−25 dienomis, Pjongčango kurorte Pietų Korėjoje. Apie tai, kad 2018 m. olimpinės žaidynės bus rengiamos Pjongčange, TOK paskelbė 2011 m. liepos 6 d. Durbane, PAR.
Lietuvai olimpinėse žaidynėse atstovavo 9 sportininkai.
Miesto rinkimai
Už 2018 m. žiemos olimpinių žaidynių rengėją, miestą-kandidatą, TOK nariai balsavo 2011 m. liepos 6 d. ir Pjongčangas pasirinktas po pirmojo balsavimo etapo.
Talismanas
Olimpinių žaidynių talismanas, baltasis tigras Suhorangas, kartu su parolimpinių žaidyniu talismanu, juoduoju lokiu Bandabiu, buvo pristatytas 2016 m. liepos 18 d. Pjongčange. Suhorango vardas parinktas pagal korėjietiškus Sooho (apsauga) ir ho-rang-i (tigras). Baltasis tigras Pietų Korėjoje laikomas šventu, saugojančiu gyvūnu.
Sporto šakos
Olimpinę programą sudarė 15 sporto šakų:
2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse iš viso buvo išdalinti 102 rungčių medalių komplektai. Daugiausiai aukso medalių atiteko greitojo čiuožimo (14 rungčių) ir lygumų slidinėjimo (12 rungčių) atstovams. Olimpiadoje taip pat debiutavo keturios naujos rungtys: didžiojo šuolio (big air) rungtis snieglenčių sporte, mišrių porų akmenslydis, greitojo čiuožimo bendro starto lenktynės ir kalnų slidinėjimo mišrios komandos įskaita. Iš programos pašalintas snieglenčių paralelinis slalomas.
Pirmą kartą nuo 1998 m. Nacionalinė ledo ritulio lyga nesudarė galimybės joje žaidžiantiems sportininkams dalyvauti žiemos olimpinėse žaidynėse. NLRL taip pat pareiškė, kad olimpinis komitetas turėtų lygai kompensuoti patiriamus nuostolius dėl stabdomų varžybų, jeigu olimpiados rengėjai nori siekti NLRL sportininkų dalyvavimo žaidynėse.
Kalendorius
Išankstinis varžybų kalendorius:
Rekordai
2018 m. vasario 8 d., dieną prieš žaidynių atidarymą, šuolių į tolį kvalifikacijoje dalyvavo japonas Noriakis Kasajus. Tokiu būdu jis tapo pirmuoju sportininku, sudalyvavusiu 8 skirtingose žiemos olimpinėse žaidynėse. Iki tol rekordą su 7 olimpinėmis žaidynėmis išlaikė rusas rogučių sportininkas Albert Demtsjenko.
2018 m. vasario 11 d. trumpojo šokio programoje šokėja ant ledo rusė Jevgenija Medvedeva, surinkusi 81,06 taško, pagerino sau priklausiusį pasaulio rekordą (80,85 taško). 2018 m. vasario 21 d. J. Medvedeva dar kartą pagerino rekordą surinkusi 81,61 tšk., tačiau jau po 15 min. rusė Alina Zagitova pagerino ir šį rekordą surinkusi 82,92 tšk.
2018 m. vasario 12 d. Nyderlandų čiuožėja Ireen Wüst laimėjo 1500 m greitojo čiuožimo rungties aukso medalį. Tai 10 jos olimpinėse žaidynėse iškovotas medalis ir ji tapo daugiausiai olimpinių medalių iškovojusia Nyderlandų ir greitojo čiuožimo atstove istorijoje.
2018 m. vasario 15 d. norvegas A. L. Svindalis laimėjo auksą greitojo nusileidimo rungtyje ir tapo vyriausiu (35 metų) olimpinį aukso medalį laimėjusiu kalnų slidininku istorijoje. Vasario 22 d. švedas Andre Myhrer (35 metai) tapo vyriausiu atletu, laimėjusiu (nugalėjusiu) slalomo rungties medalį.
Zbirahai
Zbirahai – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 19 km į pietryčius nuo Bresto.
2018 m. žiemos olimpinės žaidynės
Rekordai
2018 m. vasario 18 d. prancūzas biatlonininkas Martenas Furkadas laimėjo ketvirtąjį savo olimpinį aukso medalį 15 km bendro starto rungtyje ir tapo sėkmingiausiu Prancūzijos atletu žiemos olimpinių žaidynių istorijoje. Vasario 20 d. mišrioje estafetėje jis iškovojo 5-ąjį olimpinį aukso medalį.
Zbirahai
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Kobryno apskrities Zbirahų valsčiaus centras.
2018 m. žiemos olimpinės žaidynės
Rekordai
2018 m. vasario 19 d. kanadiečių šokėjų ant ledo pora Tessa Virtue ir Scott Moir pagerino jiems patiems priklausiusį pasaulio rekordą trumpojo šokio programoje surinkę 83,67 taško (ankstesnis 82,68).
2018 m. vasario 20 d. kanadiečių šokėjų ant ledo pora Tessa Virtue ir Scott Moir laimėjo aukso medalį porų rungtyje pasiekdami pasaulio rekordą (206,07 tšk.), kuriuo aplenkė prieš kelias minutes pasiektą prancūzų Gabriella Papadakis ir Guillaume Cizeron rekordą (205,28 tšk.). Prancūzų pora savo ruožtu pagerino jiems priklausiusį laisvojo šokio programos pasaulio rekordą surinkę 123,35 taško.
2018 m. vasario 20 d. moterų čiuožimo trumpuoju taku 3000 m estafetėje Nyderlandų komanda „B“ finale pagerino pasaulio rekordą, įveikusi distanciją per 4 min. 3,471 sek. (buvęs 4 min. 4,222 sek.);
2018 m. vasario 21 d. norvegų slidininkė M. Bjorgen laimėjo bronzą komandiniame sprinte ir su 14 karjeros olimpinių medalių tapo tituluočiausia žiemos olimpinių žaidynių dalyve aplenkusi norvegų biatlonininką Olę Einorą Bjorndaleną (13 medalių).
2018 m. vasario 22 d. Kinijos čiuožėjas trumpuoju taku Wu Dajing kvalifikacijoje sumušė, o finale dar kartą pagerino pasaulio rekordą 500 m distancijoje ją įveikęs per 39,584 sek.
2018 m. vasario 24 d. Norvegijos rinktinė laimėjo 38-ą žaidynių medalį ir pagerino per vienas žiemos olimpines žaidynes šalies iškovotų medalių skaičiaus rekordą (anksčiau 37 medalius buvo iškovoję JAV atletai 2010 m. Vankuverio olimpiadoje).
2018 m. vasario 24 d. čekė Ester Ledecka tapo pirmąja moterimi (trečiuoju bendrai atletu), laimėjusia olimpinės čempionės titulą dviejose skirtingose žiemos sporto šakose (ji nugalėjo kalnų slidinėjimo slalomo supermilžino ir snieglenčių sporto paralelinio didžiojo slalomo rungtyse).
Dopingo vartojimas
Pirmuoju sportininku, kurio dopingo mėginys buvo teigiamas, tapo Japonijos greitojo čiuožimo atletas Kei Saito, suspenduotas vasario 13 d.
Slovėnijos ledo ritulininkas Žiga Jeglič buvo suspenduotas iki žaidynių pabaigos dėl teigiamo dopingo testo.
Vasario 18 d. rusų bobslėjininkės Nadeždos Sergejevos dopingo testas buvo teigiamas dėl širdies vaistų.
Dalyvavusios šalys
Ekvadoras, Eritrėja, Malaizija, Singapūras, Nigerija ir Kosovas pirmą kartą istorijoje įvykdė kvalifikacinius atrankos normatyvus į 2018 m. olimpines žaidynes ir pelnė teisę startuoti žiemos olimpinėse žaidynėse.
2017 m. gruodžio 5 d. Tarptautinis olimpinis komitetas priėmė sprendimą neleisti Rusijai dalyvauti šiose žaidynėse dėl dopingo skandalų šalyje. Kai kuriems atletams buvo leista dalyvauti po olimpine vėliava.
Dominika, Kaimanų salos ir Peru atsisakė teisės dalyvauti olimpinėse žaidynėse nors ir jų sportininkai įvykdė olimpinius normatyvus.
Bolivija žiemos olimpinėse žaidynėse dalyvavo po 26 metų pertraukos, o Puerto Rikas po 16 metų pertraukos.
Šiaurės Korėjos dalyvavimas
thumb|Korėjos suvienijimo vėliava. Siekdamas Šiaurės Korėjos dalyvavimo olimpinėse žaidynėse Tarptautinis olimpinis komitetas skyrė finansavimą dalyvavimui varžybose ir inventoriui įsigyti Šiaurės Korėjos sportininkams.
2018 m. išvakarėse Šiaurės Korėjos lyderis Kim Džongunas savo šventinėje kalboje pareiškė palaikantis Šiaurės Korėjos dalyvavimą žaidynėse ir pakvietė Pietų Korėjos atstovus tartis dėl šalies pasirodymo Pjongčango žaidynėse. 2018 m. sausio 9 d. Šiaurės Korėja paskelbė dalyvausianti olimpinėse žaidynėse. Išskirtinėmis teisėmis Šiaurės Korėjai skirtos papildomo vietos dailiojo čiuožimo, kalnų slidinėjimo, lygumų slidinėjimo ir greitojo čiuožimo trumpuoju taku varžybose.
Pietų Korėja pasiūlė Šiaurės Korėjos atstovams žygiuoti kartu žaidynių atidarymo ceremonijoje. Abiejų tautų sportininkai nešė ne nacionalines, o Korėjos suvienijimo vėliavą. Abi šalys taip pat dalyvavo kaip bendra komanda ledo ritulio moterų varžybose – 23 sportininkės iš Pietų ir 12 sportininkių iš Šiaurės Korėjų aikštelėje nuolat esant trims Š. Korėjos ledo ritulininkėms. Komanda taip pat varžėsi po Korėjos suvienijimo vėliava.
Iš viso Šiaurės Korėja delegavo 22 sportininkus, 24 trenerius ir 21 žiniasklaidos atstovą. Iš Š. Korėjos buvo atsiųsta daugiau nei 230 sportininkų palaikytojų.
Olimpiniai atletai iš Rusijos
Pakartotinai patikrinus 2014 m. žiemos olimpinių žaidynių dopingo testus buvo anuliuoti 13 medalių, kuriuos visus iškovojo Rusijos atletai. Remdamasis tuo 2017 m. gruodžio 5 d. Tarptautinis olimpinis komitetas oficialiai paskelbė suspenduojantis Rusijos olimpinį komitetą. Žaidynėse leista dalyvauti tik tiems Rusijos atletams, kurie niekad nėra turėję nuobaudų už dopingo vartojimą ir gali įrodyti, jog yra reguliariai tikrinami dopingo kontrolės. Pjončango žaidynėse visi Rusijos atletai dalyvavo po olimpine vėliava, o medalių ceremonijų metu neleistas Rusijos himnas.
Medalių lentelė
thumb|right|260px| Olimpiados medaliai thumb|right|200px| Olimpiados aukso medalis iš arti Pastabos. Dėl bendro pasiekto laiko buvo įteikti du medaliai:
Individualūs medalininkai
Daugiausiai aukso medalių, po tris, iškovojo: Daugiausiai medalių, penkis, iškovojo: Po keturis medalius iškovojo: Visų spalvų medalius iškovojo:
Mantas Vaitiekūnas
Mantas Vaitiekūnas (g. 1979 m. spalio 16 d.) – Lietuvos teatro, kino ir TV aktorius, režisierius.
1998 m. įstojo į Lietuvos muzikos akademiją, R. Tumino vadovaujamą aktorių kursą. 2004 m. įgijo dramos aktoriaus magistro laipsnį.
Mančesterio tarptautinis oro uostas
Mančesterio oro uostas (IATA – MAN, ICAO – EGCC) – tarptautinis Didžiosios Britanijos oro uostas, esantis 14 km į pietvakarius nuo Mančesterio.
2014 m. Mančesterio oro uostas buvo trečias pagal aptarnautų keleivių skaičių Didžiojoje Britanijoje po Londono Hitrou ir Gatviko oro uostų. Iš viso per 2014 m. oro uosto paslaugomis pasinaudojo 21 989 682 keleiviai.
Oro uoste yra trys keleivių ir vienas krovinių terminalas, taip pat Mančesterio oro uostas vienintelis be Hitrou turintis du pakilimo takus ilgesnius nei 3 000 m.
Iš Mančesterio oro uosto galima pasiekti apie 225 kryptis.
Pompėjos kirminas
Pompėjos kirminas (Alvinella pompejana) – daugiašerių žieduotųjų kirmėlių (Polychaeta) rūšis. Tai yra ekstremofilas, randamas tik po Ramiojo vandenyno dugno paviršiumi esančiose hidroterminių angų sistemose. Pirmą kartą buvo aptiktas 1980 m. Prancūzijos jūrų biologų netoli Galapagų salų.
Garmo ledynas
Garmo ledynas – slėninis dendritinis ledynas Vakarų Pamyre (Tadžikistanas), Mokslų Akademijos kalnagūbrio vakariniame šlaite (prie Garmo kalno), tarp Petro I ir Darvazo kalnagūbrių. Ilgis – 30,4 km, plotas 115 km². Susideda iš 4 ledynų, prasidedančių firno lauke 5000–6350 m aukštyje. Ledyno liežuvio galas – 2970 m aukštyje.
2147483647
2147483647 (arba 2^{31} - 1) yra aštuntasis Merseno skaičius, informatikoje taip pat žinomas kaip didžiausia reikšmė, telpanti į 32 bitų procesoriaus žodį (jei vienas bitas skiriamas ženklui). Tai vienas iš tik keturių žinomų dvigubų Merseno skaičių.
1772 m. Leonhard Euler įrodė, kad šis skaičius pirminis, ir iki 1851 tai buvo didžiausias žinomas pirminis skaičius.
Informatikoje
Kadangi vieną bitą naudojant ženklui, 32 bitais galima aprašyti 2^{31} skaičių, įvairiose programavimo kalbose 2147483647 yra didžiausia galima 32 bitų ilgio sveikųjų skaičių su ženklu reikšmė (Java, .NET  ). Tad, pavyzdžiui, kompiuteriniuose žaidimuose tai gali būti geriausias galimas rezultatas ar didžiausia galima turėti pinigų suma.
Su šiuo skaičiumi susijusi 32 bitų Unix sistemoms gresianti 2038 metų problema, kuomet praeis 2147483647 sekundės nuo 1970 m. Naujųjų metų, nes daug kur svarbi sistemos laiko funkcija grąžina trukmę sekundėmis nuo šios praeities datos kaip 32 bitų reikšmę. Naujesnėse versijose sekundėms skaičiuoti skiriami didesnės talpos sveikųjų skaičių tipai.
2147483647 gali reikšti klaidą, perpildymą ar trūkstamą reikšmę.
Terahas
thumb|Teraho atvaizdas „Promptuarii Iconum Insigniorum“ knygoje
Terahas  – Senojo Testamento personažas, minimas Pradžios knygoje, dešimtasis patriarchas nuo Nojaus, Abraomo tėvas, Šemo palikuonis.
Pasakojama, jog Teraho tėvas buvęs Nahoras. Būdamas septyniasdešimties metų, Terahas susilaukęs sūnų Abraomo, Nahoro ir Harano. Minima, kad Terahas gyvenęs chaldėjų Ūre, čia, dar tėvui gyvam esant, miręs jo sūnus Haranas. Vėliau Terahas drauge su sūnumi Abraomu, jo žmona Sara bei anūku Lotu (Harano sūnumi) išvykęs į Kanaano kraštą, tačiau pakeliui į šį kraštą sustojęs Harane, kur ir pasilikęs iki mirties (esą miręs 205 metų). Abraomas Haraną palikęs būdamas septyniasdešimt penkerių metų, tad Terahas, išvykus sūnui, Harane gyvenęs šešiasdešimt metų. Samariečių Penkiaknygėje minima, jog Terahas mirė sulaukęs šimto keturiasdešimt penkerių metų – tais pačiais metais, kai Abraomas palikęs Haraną. Tuo tarpu Naujajame Testamente minima, kad Abraomas Haraną palikęs po savo tėvo mirties (Apd 7,4). Terahas minimas ir Jozuės knygoje, kur sakoma, kad buvęs stabmeldys, garbinęs kitus dievus.
Šio personažo vardo kilmė aiškinama įvairiai. Viena vertus, vardą Terah bandyta sieti su akadų k. žodžiu turahu, reiškiančiu „laukinis ožys“. Kita vertus, vardas esąs tapatus sirų kalbos taṛḥa. Be to, būta tvirtinimų, kad vardas galėjęs atsirasti iškraipius yeraḥ, reiškiantį „Mėnulis“ (Jarichas – Mėnulio dievas vakarų semitų mitologijoje).
Midraše minima, kad Terahas ne tik buvęs stabmeldys, bet ir pats gaminęs bei pardavinėjęs stabus. Jais prekiauti, kol bus išvykęs, įpareigojęs sūnų Abraomą. „Sefer ha-Yašar“ midraše jis laikomas didžiu Nimrodo karvedžiu, lydėjusiu jį visuose žygiuose. Supykęs ant sūnaus Abraomo už tai, kad šis sunaikinęs jo stabus, Terahas apkaltinęs sūnų Nimrodo akivaizdoje, o šis pasmerkęs jį sudeginti. Tuomet sūnus įtikinęs tėvą keliauti į Kanaaną.
Julian Tuwim
Savaitės laikraščio „Wiadomości Literackie“ (liet. Literatūros žinios) bendraautorius.
Poetas turėjo daugybę slapyvardžių: „Oldlen“, „Tuvim“, „Schyzio Frenik“, „Jan Wim“, „Pikador“, „Roch Pekiński“, „Owóż“, „Atoli“ ir kiti.
Jaunystė
Poetas gimė Lodzėje, Widzewskos gatvėje (šiuo metu Kalińskiego), asimiliuotų Lenkijos žydų šeimoje. 1904–1914 m. lankė Valstybinę berniukų gimnaziją (lenk. Męskie Gimnazjum Rządowe) Lodzėje. Mokėsi prastai, ypač blogai išmanė matematiką, dėl to kartojo 6-ą klasę. Mirus Juliano tėvui, jo motinai pablogėjo psichinė sveikata, dėl ko ji atsidūrė psichiatrijos ligoninėje. Sunkumai šeimoje paveikė būsimojo poeto psichiką: paauglystėje kentėjo nuo depresijos, turėjo daugybę fobijų bei priklausomybę nuo alkoholio.
1916 m. persikėlė į Varšuvą, kur Varšuvos universitete pradėjo studijuoti filosofiją ir teisę. Tačiau jau po pirmo semestro nutraukė studijas. 1916 m. Julianas Tuvimas kartu su savo kolegomis rašytojais Antanu Slonimskiu (Antoni Słonimski) ir Jaroslavu Ivaškevičiumi (Jarosław Iwaszkiewicz) įkūrė poetų grupę „Skamander“.
Domėjosi politika. Po 1918 m. kelis metus buvo susižavėjęs atsikuriančia Lenkija ir valstybės vadovu Juzefu Pilsudskiu. Lenkijos ir bolševikų karo metais jis dirbo vyriausiojo vado Juzefo Pilsudskio (Józef Piłsudski) spaudos tarnyboje. Vėliau jo pažiūros pakrypo į kairę, tačiau tai netrikdė santykių su valstybiniais sluoksniais. Jo eilėraštis "Pokylis operoje" (Bal w operze), kuriame aštriai kritikuotas tuometinis elitas buvo uždraustas cenzūros.
Scenos artistų ir kompozitorių sąjungos (lenk. Związek Artystów i Kompozytorów Scenicznych (ZAiKS)) steigėjas.
Emigracija
Prasidėjus Antrojam pasauliniam karui išvyko į Rumuniją, vėliau keliavo per Jugoslaviją ir Italiją. Galiausiai sustojo Prancūzijoje. 1940 m. vasarą jis išvyko į Portugaliją, Lisaboną, o iš ten, po mėnesio atvyko į Braziliją, Rio de Žaneirą, kur prie jo prisijungė Kazimeras Vieržinskis (Kazimierz Wierzyński). Ten poetas pradėjo kurti poemą „Lenkijos gėlės“ (lenk. Kwiaty polskie). Vėliau J. Tuvimas kartu su kolega persikėlė į JAV, kur apsigyveno Niujorke penkeriems metams (1942–1946).
Grįžimas į Lenkiją
1946 m. birželio mėn. Julianas Tuwimas grįžo į tėvynę ir tapo Lenkijos armijos muzikinės komedijos teatro (Teatr Komedii Muzycznej WP) vadovu, o po metų – Naujojo teatro Varšuvoje (Teatr Nowy) vadovu.
Julianas Tuvimas lenkų antisemitams, ypač tarpukariu, išliko žydu per amžius ir todėl buvo žiaurių išpuolių objektas. Jis buvo apkaltintas lenkiškos literatūros „vartojimu“: „Tuwim nerašo lenkiškai, o tik lenkų kalba (…), o jo dvasia silpna“ (lenk. Tuwim nie pisze po polsku, lecz tylko w polskim języku (…), a jego duch szwargoce (Prosto z mostu, 1930)). Daugeliui žydų jis buvo išdavikas, pasirinkęs lenkiškumą. Prieš Antrąjį pasaulinį karą jis visgi pasisakė už žydų asimiliaciją.
Po karo Tuvimų šeima gavo apleistą namą Anine, kur apsigyveno kartu su poeto seserimi Irena Tuwim. 1953 m. gruodžio 27 d. J. Tuvimas mirė Zakopanėje nuo staigaus širdies smūgio. Palaidotas Varšuvoje, karių kapinėse.
Šeima
Poeto tėvas Izor Tuwim (1858–1935) baigė mokyklą Karaliaučiuje, studijavo Paryžiuje. Mirė 1935 m., palaidotas naujosiose žydų kapinėse, Lodzėje. Juliano Tuvimo motina, Adela Krukovska, gimė 1872 m. sausio 9 d., Marijampolėje. Po vyro mirties ją ištiko sunki psichinė liga: ji bandė nusižudyti. Paskutinius savo gyvenimo metus ji praleido psichiatrijos ligoninėje Otvocke, Lenkijoje. Žuvo Holokausto metu. Sesuo - lenkų poetė Irena Tuwim.
J. Tuvimas 1919 m. balandžio 30 d. Didžiojoje Sinagogoje, Lodzėje, vedė Stefaniją Marchviovną (Stefania Marchwiówna). Poetui grįžus iš emigracijos, pora įsivaikino dukrą Evą iš Otvocko vaikų namų.