cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kapueira
Istorija
Kapueiros populiarumas Brazilijoje vis augo, ir dabar ji yra atvirai praktikuojama gatvėse, bei įtraukta į mokyklos programas, kaip antra sporto šaka po futbolo.
1970 m. pirmą kartą šis menas buvo parodytas JAV, o dabar jau praktikuojamas visoje šalyje.
Šiuo metu (2007) visoje Europoje šis egzotiškas ir energingas pasirodymas, simbolizuojantis laisvę, yra labai populiarus, o Vokietijoje, Ispanijoje, Lenkijoje ir kitur yra steigiamos kapueiros mokyklos.
Kapueiros muzika
Kadangi kapueiros kovos menas kildinamas iš afrikietiškų ritualinių šokių, taip pat, kaip ir šokiai, kapueira negali egzistuoti be muzikos. Muzika yra žaidimo ritmo pagrindas.
Rodoje tradiciniais instrumentais grojančių muzikantų grupė vadinama bateria. Tradiciniai baterijos instrumentai:
Gali būti naudojama ir daugiau instrumentų (ypač mušamųjų). Tačiau, neturint galimybės groti visais išvardintais instrumentais, bateria gali būti sudaryta ir vos iš kelių pagrindinių instrumentų.
Kapueiros mokyklos Lietuvoje
Vilnius:
Kaunas:
Geltondėmis jūrų chirurgas
Geltondėmis jūrų chirurgas (Acanthurus olivaceus) – chirurgžuvinių (Acanthuridae) šeimos žuvų rūšis.
Gyvena koraliniuose rifuose, maždaug 9-46 m gylyje, labiausiai paplitęs Ramiajame vandenyne ir Indijos vandenyno rytinėje dalyje prie Kalėdų salos, Kokosų (Kilingo) Salų. Visaėdžiai, maitinasi jūros dumbliais (ypač titnagdumbliais), dvėseliena, ir zooplanktonu.
Patelės užauga iki 35 cm ilgio, patinai gerokai mažesni. Gyvena pavieniui arba dideliais būriais. Gyvenimo trukmė 32-35 metai. Monogamai.
Geltondėmio jūrų chirurgo oda išskiria neįprastai mažai gleivių, todėl ši žuvų rūšis yra jautri įvairioms ligoms, ypač – parazitams, pvz., Cryptocaryon irritans. Laisvėje atsikratyti parazitais joms padeda Mažosios lūpažuvės.
Akvariumuose
Geltondėmis jūrų chirurgas laikomas jūriniuose akvariumuose. Jiems, kaip ir daugumai Jūrų chirurgų, reikalingi dideli akvariumai, daug deguonies, vandens srovės. Maitinami bent tris kartus per dieną, tarp maitinimų dar ėda akvariume augančius dumblius, ar papildomai prie stiklo prisegtus dumblių lapus (pvz., nori). Būtina užtikrinti pakankamą vitamino C kiekį, kai kurie akvariumistai papildo geltondėmio jūrų chirurgo maisto racioną šio vitamino turinčiomis daržovėmis – špinatais, cukinija, brokoliais. Dar galima įmaišyti tirpalo tiesiai į vandenį, maitinti specialiai akvariuminėms žuvims gaminamu maistu, pvz., daržoviniais dribsniais su vitaminų priedais, ar įmaišyti vitamino C į dumblius.
Rekomenduojamas akvariumo dydis nuo maždaug 570-615 litrų, bent 180 cm ilgio, mažesniuose tampa agresyvūs. Gali būti laikomi kartu su koralais. Prieš įleidžiant šias žuvis, akvariumas jau turi būti palaikytas bent kelis mėnesius, kad būtų stabili, nusistovėjusi ekosistema, spėję atsirasti dumblių.
Akvariume laikyti parazitus gaudančias lūpažuves yra sudėtinga, todėl geltondėmiai jūrų chirurgai gali turėti dar didesnių problemų su parazitais, nei laisvėje. Kai kurie akvariumistai laiko kartu kitas parazitus gaudančias žuvų rūšis, kurias lengviau auginti akvariumuose.
Dalinai agresyvios net ir dideliame akvariume, tačiau sugyvena su dauguma mažesniųjų žuvyčių rūšių. Su kitais savo genties individais geriau sugyvena jei įleidžiami į akvariumą dar maži ir kartu užauga.
Nelaisvėje nesidaugina.
Diplokokai
Diplokokas – dviląstė rutulinė bakterija. Pavyzdžiui, Streptococcus pneumoniae, Neisseria gonorrhoeae, Neisseria meningitis ir Azotobacter chroococcum.
Gličioji geltonpėdė
Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–8 (12) cm skersmens, labai gleivėta, pilkai ruda, rudai violetinė, sena – su juodomis dėmėmis. Jauni lakšteliai būna pilkšvi, o seni – juodai dėmėti, beveik juodi, reti, stori, šakoti, nuaugtiniai. Kotas 5–9×1–2,5 cm dydžio, pilkšvas, pilkai rusvas, pamatinėje dalyje gražiai geltonas, netoli lakštelių su žiedo apvadu, gana gleivėtas. Sporos 18–23×5–6 μm.
Plungės valsčius
Plungės valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Plungė.
Gličioji geltonpėdė
Auga rugpjūtį–spalį pavieniui ar po kelis vaisiakūnius, daugiausia eglynuose, ypač, samanotuose. Valgoma, malonaus skonio, tik išvirta pajuoduoja. Nereta. Apverdant truputį įdėti citrinos rūgšties – mažiau pajuoduos.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 82 psl.
Plungės valsčius
Gyvenvietės
1923 m. surašymo metu valsčiuje buvo šios gyvenvietės:
Dašis
Gentyje apie 30 rūšių. Lietuvoje auga:
Prieskonis
Naudojama: visos antžeminės augalo dalys. Geriausiai skinti prieš pat pražystant.
Skonis ir kvapas
Pasižymi stipriu aromatingu kvapu, kuris giminingiausias čiobreliui. Dašio skonis – aštrus, beveik deginantis. Dėl to aštrumo dašiu kartais pakeičiami juodieji pipirai. Daugiametis žieminis dašis aštresnis, nei vienmetis. Aštrumu pasižymi tik termiškai neapdorotas dašis (šviežias ar džiovintas) – kaitinant aštrumas dingsta. Skonio atžvilgiu vasarinis ir daugiametis žieminis dašiai – lygiaverčiai.
Naudojimas ir tradicijos
Nors ir giminingas čiobreliui, dašis labiau tinka ne mėsos, o daržovių patiekalams. Tradiciškai gardinami ankštinių patiekalai (pupelės ir lęšiai), nes dašis palengvina jų virškinimą. Tinka grybų patiekalams. Derinamas su juozažole tiks kitų daržovių ar bulvių patiekalams.
Dašio neretai dedama į pramoniniu būdu gaminamus prieskonių mišinius paštetams, marinuotoms daržovėms, dešroms. Jo yra ir daugumoje gruziniško kmeli suneli mišinio variantų.
Pietų Europoje – nuo Balkanų iki Juodosios jūros – dašis yra svarbus ankštinių, daržovių patiekalų ir troškinių prieskonis. Bulgarijoje tai beveik universalus prieskonis.
Naudojant džiovintą dašį jo reikėtų dėti į patiekalą anksčiau, smulkinto šviežio geriau dėti baigiant virti – liks daugiau aštrumo.
Želviai (Kretinga)
Želviai – kaimas vakariniame Kretingos rajono savivaldybės pakraštyje, 6 km į pietvakarius nuo Darbėnų, prie kelio ir Darbos upelio.
Istorija
XVII a. Palangos dvarui priklausančių miškingų žemių pakraštyje prie Darbos upelio susiformavo užusienis (vienkieminis kaimas), pavadintas pirmųjų naujakurių Želvių vardu. 1779 m. jame buvo 5 prievolininkų sodybos.
XIX a. II pusėje kaimas panaikintas, o jo žemėje įkurtas Palangos dvaro ūkinis padalinys – Želvių palivarkas, kuriame 1923 m. buvo 2 kiemai. Lietuvos žemės reformos metu palivarkas išparceliuotas ir 1927 m. pavadintas Želvių kaimu, o 13 žemės sklypų atiduota Joskaudų kaimui Iki 1950 m. kaimas priklausė Palangos valsčiui.
1949 m. gegužės 7 d. kaime MGB agentai-smogikai sugavo britų parengtų žvalgų desantą – 6 lietuvius.
Dižono JDA
Dižono JDA – Prancūzijos krepšinio klubas, žaidžiantis LNB lygoje.
Šalčininkų rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.
Šalčininkų rajono savivaldybės taryba – Šalčininkų rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2000 m. kovo 19 d.
Veikla
Rajono meru išrinktas Josif Rybak, jo pavaduotoju Zdislav Palevič. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Boleslav Daškevič.
Daktaras Hausas
„Daktaras Hausas“ – amerikiečių medicinos drama, priklausanti FOX televizijai. Serialo scenarijaus autorius ir vykdantysis prodiuseris yra Deividas Šoras, režisierius – Brajanas Singeris.
„Daktaras Hausas“ pelnė įvairių apdovanojimų ir nominacijų. Hju Loris laimėjo 2006 ir 2007 metų Auksinio gaublio apdovanojimą už geriausią draminį televizijos aktorių ir 2007 metų Ekrano aktorių gildijos apdovanojimą už geriausią vyro vaidmenį draminiame televizijos seriale. Serialas gavo 2005 metų Pybodžio apdovanojimą. Pybodžio taryba pagrindinį serialo veikėją pavadino mizantropu diagnostiku, kuris išties nusipelnė medicinos Šerloko Holmso vardo, o patį serialą įvardijo kaip paskutiniųjų laikų geriausią medicininę dramą, televizijos istorijos akibrokštą. 2012 m. Jungtinėse Valstijose buvo išleistas paskutinis, aštuntas „Daktaro Hauso“ sezonas.
Apžvalga
thumb|250px|right|Frist Kampo centras atstoja Prinstono universiteto pastatą
Daktaras Gregoris Hausas yra medicinos genijus, vadovaujantis diagnostikų komandai fiktyvioje Prinstono-Pleinsboro ligoninėje Niudžersyje. Dauguma naujų epizodų pristato būsimus Hauso pacientus, kuriuos netikėtai ištinka neįprasti simptomai. Epizoduose pasakojama apie Hauso vadovaujamo Diagnostinės medicinos skyriaus komandos darbą, aiškinantis netikėčiausias (bet kartais iš tikrųjų ir visai paprastas) žmonių būkles, kurių priežasties nesugeba išaiškinti kiti ligoninės ekspertai.
Taigi Hauso vadovaujamas skyrius nėra įprastas. Jis pats atsisako ligonių, kurių simptomai jam nėra įdomūs. Tuo tarpu jo skyriuje atsirandančių žmonių ligos realiame pasaulyje yra tikros, bet praktiškai pasitaikančios itin retai arba medicinos pasaulyje beveik išnykusios, kaip antai maras.
Hauso komanda problemas sprendžia Sokratiškuoju metodu (sudaro sąrašą visų ligoniui būdingų simptomų ir praktiniu arba teoriniu būdu juos tikrindami, atmeta vieną po kito, kol lieka vienintelis, ar keli galimi, t. y., susiję) ir diferencine diagnostika (lygina simptomus tarpusavyje ir svarsto, ar jie susiję, ar nepanaikina vienas kito savo pobūdžiu). Hausas dažnai meta iššūkį komandai, kartais net kategoriškai paneigdamas jos nuomonę. Kartais jis tai daro sąmoningai ir stebi jos elgseną; tai jam suteikia savotiško mizantropiško pasitenkinimo, iš savo požiūrio taško vertinant kitų veiksmus. Epizoduose dažniausiai ne visada iš karto nustatoma diagnozė. Tuo laiku pacientui atsiranda įvairių komplikacijų ir naujų simptomų, kurie kartu su likusiais iš naujo vertinami ir lyginami.
Kartais patys ligoniai sąmoningai meluoja apie susirgimo aplinkybes ir simptomus, nenorėdami artimiesiems atskleisti savo paslapčių. Hausas tokiems žmonėms dažnai naudoja savo sugalvotą posakį „Visi meluoja“. Pasak Hauso, jei simptomai neklaidingi, tuomet būtinai turi meluoti pats ligonis. Aplinkiniams kartais ima atrodyti, kad Hausas tuo (t. y., jais) manipuliuoja.
Kartais itin kontroversiški Hauso sprendimai išprovokuoja ligoninės vadovybės įsikišimą. Ligoninę administruoja medicinos dekanė daktarė Liza Kadi; ji ir Hausas dažnai neišvengia konfliktų dėl etinių medicinos nuostatų išsiskyrimo. Kadi, norėdama nuraminti Hausą, jį išsiunčia padirbėti su įprastais pacientais. Kartais Hausas jų atsikrato: šiurkščiai įsikiša į asmeninį gyvenimą (nors paprastai jis būna teisus), paskiria nesimptominių vaistų (dalija juos į kairę ir į dešinę) arba tiesiog paprasčiausiai labai greitai nustato diagnozę (kuri dažnai būna visiškai neįtikėtina). Nepaisant to, jog nemėgsta paprastų, jo nuomone, nuobodžių ligonių, Hausui toks įprastas darbas kartais išties padeda išspręsti ir pagrindines savojo skyriaus problemas: tiek pacientų, tiek asmenines.
Hausas su savo komanda dažnai be leidimo įsibrauna į pacientų namus, nes tik taip gali atsekti susirgimo aplinkybes. Tokia praktika nepatinka Kadi.
Seriale iš tiesų daug sąsajų su Šerloku Holmsu. Hausas bendrauja su daktaru Džeimsu Vilsonu, kuris aiškiausiai atitinka Džoną Vatsoną; į jį pačioje ligoninėje pasikėsina ginkluotas beprotis Moriarčio vardu. Hausas netgi gyvena to paties numerio bute, kaip ir Šerlokas Holmsas. Serialo kūrėjas Deividas Šoras neslepia šių ryšių.
Veikėjai
Per tris serialo sezonus, Hauso vadovaujamą Diagnostinės medicinos skyrių sudarė trys daktarai: Erikas Formanas, Elison Kameron ir Robertas Čeisas. Trečiojo sezono pabaigoje atsistatydina Formanas, vėliau Hausas atleidžia Čeisą, o Kameron dėl savo jausmų jam taip pat išeina. Hausas lieka be darbuotojų.
Ketvirto sezono pradžioje, Hausas iš keturiasdešimties galimų kandidatų bando išsirinkti naują savo komandą. Praeina pusė sezono, kol Hausas išsirenka tris naujus gydytojus. Jis pasamdo Krisą Taubą, Lorensą Katnerį ir Remi Hadli. Tuo tarpu iš kitos ligoninės atleistą Formaną Kadi vėl priima į darbą; Čeisas ir Kameron skirtinguose skyriuose tebedirba Prinstono-Pleinsboro universitetinėje ligoninėje.
Kritika
thumb|220px|right|Pagrindinis serialo aktorius Hju Loris
Tuoj po premjeros serialas iš esmės susilaukė vien tik teigiamo kritikų įvertinimo. „TV Guide“ apžvalgininkas „Daktarą Hausą“ pavadino „nepaprastu vaistu paprastam draminės medicinos serialui“. „New York Daily News“ rašė apie aukšto lygmens vaidybą ir scenarijų. „The Onion“ teigė, kad tai „pikčiausia juodoji komedija FOX kanalo istorijoje nuo 1996 m. rodyto „Profit“. „New York Magazine“ serialą pavadino „malonia ir (medicinos aiškinimo požiūriu) paprasta medicinine drama“, tuo tarpu „The Boston Globe“ teigiamai priėmė tai, kad scenarijaus autoriai nesiekė įtikti žiūrovams užglaistydami veikėjų trūkumus. „Variety“ neigiamai įvertino pačią serialo koncepciją, kuri remiasi pacientų istorijomis (siužetas, be išimties išskyrus sezonų pabaigas, klostosi pagal schemą „naujas epizodas – naujas pacientas“). „San Francisco Chronicle“ rašė, kad serialas „vidutiniškas ir neoriginalus“.
Pagrindinį serialo veikėją – Gregorį Hausą – kritikai įvertino tik teigiamai. „The Washington Post“ Hauso personažą pavadino „labiausiai traukiančiu veikėju per daugelį televizijos istorijos metų“,, o „Pittsburgh Post–Gazette“ – „patraukliai nepatraukliu veikėju“. Apžvalgininkai Hausą lygino su detektyvų veikėjais Nero Vulfu, Erkiuliu Puaro, Adrianu Monku ir Periu Koksu. Vienoje knyga paskelbtoje studijoje Hausas subtiliai lyginamas su daktaru Hokajumi Pirsu iš vieno populiariausių televizijos serialų „Karo lauko ligoninė“. Kritikai ypač teigiamai įvertino prodiuserių sprendimą Hauso vaidmeniui pasirinkti Hjų Lorį. „San Francisco Chronicle“ vėliau rašė, kad „Daktarą Hausą“ verta žiūrėti vien dėl šio aktoriaus“. „The Daily Mail“ apibūdino Lorį kaip „sudėtingą asmenybę“, todėl tai buvęs geriausias pasirinkimas personažo atžvilgiu.
Taip pat vienareikšmiškai teigiamai įvertinti antraeiliai vaidmenys ir jų atlikėjai. „The Washington Post“ rašė, jog serialo kūrėjai „subūrė geriausią aktorių komandą“. „TV Guide“, „Entertainment Weekly“ ir „USA Today“ leidinių nuomone, daktarą Vilsoną vaidinantis Robertas Šonas Leonardas vertas „Emmy“ apdovanojimo. „Daily News“ džiaugėsi, kad „Lizai Edelštein pagaliau buvo skirtas visavertis vaidmuo“. Nepriklausomas kritikas Danielis Finbergas išreiškė nusivylimą, jog Leonardas ir Edelštein nesusilaukė didesnio pripažinimo už savo atliekamus vaidmenis.
Ketvirtajame sezone pakeista aktorių sudėtis sulaukė dvejopų vertinimų: „DVD Talk“ tinklalapis tai įvertino kaip „reikiamą atsinaujinimą“, suteikusį serialui „grynumo, naujumo įspūdį“, „The Star–Ledger“ apžvalgininkas rašė, jog „milžiniškas darbas, kurį scenaristams suteikė serialo auditorija, leido pastariesiems siužetą kreipti laisvesne linkme ir visiškai išnaudoti Lorio komiko talentą“, „Los Angeles Times“, kita vertus, buvo rašoma, jog pasikeitimus lėmė ne scenaristų ir prodiuserių apsisprendimas, o neišvengiamumas – „po trečio sezono serialas pasiekė kritine ribą: veikėjų santykiai tapo pernelyg komplikuoti ir susipynę, todėl scenarijaus autoriai paprasčiausiai nusprendė „nukirpti“ scenarijų; Hausas, galų gale, vos ne prievarta turėjo išlaikyti savo komandą, kitaip sakant, veiksmas pradėjo suktis tik apie jį, kiti pasitraukė į savo problemų šešėlį“. „USA Today“ sveikino serialo kūrėjus dėl tokio žingsnio: „Geriausia buvo išsaugota pabaigai. [Apie dviejų epizodų trečio sezono pabaigą] Dvi nuostabios, sukrečiančios valandos… Scenarijaus autoriai išgelbėjo šį sezoną, kuris rodės toks išsklaidytas, perpildytas ir, galbūt, per daug užgriebiantis į priekį“.
Palyginus su visa serialo raida, penktas sezonas buvo įvertintas gana prastai. „The Sunday Times“ rašė, kad pastarajame sezone buvo jaučiamas tendencingas humoro trūkumas; „Chicago Tribune“ – „atrodo, kad „Hausas“ buvo geriausias televizijos serialas, bet jau kurį laiką scenarijus aiškiai iškrypęs iš vėžių“. „Los Angeles Times“ pirmuosiuose penkto sezono epizoduose pasirodžiusį detektyvą Luką Daglasą apibūdino kaip „žavingą priedėlį“ prie scenarijaus. „Chicago Tribune“ naują veikėją pavadino „nereikalingu siužetiniu trikdžiu, erzinančiu juokdariu“. Gausios kritikos susilaukė didelis dėmesys Tryliktai ir jos santykiams su Formanu.
Auditorijos reitingavimas
Per šešis sezonus „Daktaro Hauso“ populiarumas kito gana tolygiai. Pirmas sezonas užėmė 24 vietą tarp žiūrimiausių televizijos serialų ir 9 vietą moterų žiūrimiausių vakaro TV programų auditorijoje. Kiti trys sezonai visų amžiaus grupių žiūrovų bendrojoje auditorijoje užėmė atitinkamas populiariausių dešimtuko vietas. Trečias „Daktaro Hauso“ sezonas buvo žiūrimiausias – serialo auditoriją vidutiniškai sudarė ~19,5 mln. žiūrovų. „Daktaras Hausas“ – populiariausias „FOX“ televizijos kanalo serialas.
Žiūrimiausia serialo serija tapo ketvirto sezono epizodas „Frozen“, pasirodęs tuoj po 42–ųjų futbolo Super taurės rungtynių; auditoriją tuomet sudarė daugiau nei 29 mln. žiūrovų. Aukštas žiūrimumas būdingas atskiriems serialo epizodams, tuo tarpu bendra sezonų auditorija šiek tiek daugiau nei vidutiniška. Apačioje pateikiami originalūs (JAV) žiūrovų auditorijos reitingai.
Apdovanojimai ir nominacijos
„Daktaras Hausas“ pelnė daugybę įvairių apdovanojimų ir nominacijų. Serialas gavo 2005 m. Pibodžio apdovanojimą. Teikdama apdovanojimą Pibodžio komisija Gregorį Hausą pavadino „originalumą pranokstančiu veikėju, mizantropu diagnostiku, prilygstančiu medicinos Šerlokui Holmsui, visiškai pakeitusiu požiūrį į draminę mediciną“. Amerikos kino institutas „Daktarą Hausą“ įtraukė į geriausių 2005 m. televizijos serialų sąrašą.
Serialas buvo nominuotas šešiems „Auksiniams Gaubliams“, pelnė du. Hju Loris „Auksiniam Gaubliui“ geriausio dramos aktoriaus kategorijoje buvo nominuotas keturis kartus; apdovanojimą laimėjo 2006 m. ir 2007 m. 2008 m. serialas nominuotas „Auksiniam Gaubliui“ geriausio draminio televizijos serialo kategorijoje. Tos pačios kategorijos apdovanojimui „Daktaras Hausas“ buvo nominuotas ir 2009 m.
Hju Loris už geriausią vaidybą 2007 m. ir 2009 m. pelnė Ekrano aktorių gildijos apdovanojimą. Už vaidybą Loris tris kartus taip pat buvo nominuotas „Emmy“ apdovanojimui – 2005 m., 2007 m. ir 2008 m. Geriausio serialo kategorijoje „Emmy“ apdovanojimui „Daktaras Hausas“ nominuotas tris kartus iš eilės 2006–2008 m. ir 2009 m.
2005 m. Loris pasirodė ant „TV Guide“ viršelio, pavadinimu „Seksualiausias televizijos vyras“. 2008 m. Loris išrinktas seksualiausiu televizijos gydytoju po Džordžo Klunio.
Platinimas
„Daktaro Hauso“ transliacijos teisės iš viso buvo parduotos 66 šalims. Pasaulinė serialo žiūrovų auditorija siekia 82 mln. Per kelerius metus „Daktaras Hausas“ tapo žiūrimiausiu televizijos serialu pasaulyje ir aplenkė iki tol populiariausiais buvusius „CSI Kriminalistus“ ir „CSI: Majamį“. Kanadoje 2008 m. „Daktaras Hausas“ buvo trečias tarp žiūrimiausių televizijos serialų. Tais pačiais metais „Daktaras Hausas“ buvo vienas žiūrimiausių serialų Vokietijoje, Italijoje pagal žiūrovų reitingus užėmė antrą, o Čekijoje – trečią vietą. Serialas labai populiarus Prancūzijoje, Ispanijoje, Švedijoje, Nyderlanduose, Jungtinėje Karalystėje, Vengrijoje, Rusijoje ir Lietuvoje.
Penki serialo sezonai išleisti DVD formatu 1, 2, 4 regionais. Atskirai išleistas jungtinis penkių sezonų rinkinys.
Vytauto Didžiojo universiteto Atžalyno progimnazija
Vytauto Didžiojo universiteto „Atžalyno“ progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kaune, Dainavos mikrorajone. Vykdo pradinio, pagrindinio pirmosios dalies ir papildomo ugdymo programas.
Istorija
1969 m. rugsėjo 1 d., 27-osios vidurinės mokyklos patalpose, pradėjo veikti Kauno 28-oji vidurinė mokykla. 1970 m. rugsėjo 1 d. mokykla pradėjo dirbti dabartiniame pastate. 1973 m. išleista pirmoji 31 abituriento laida.
1994 m. mokyklos 25–mečio proga mokyklai suteiktas Atžalyno vardas.
1998 m. įvestas sustiprintas anglų kalbos mokymas (nuo 5 klasės), 1999 m. – sustiprintas informatikos ir matematikos mokymas (nuo 9 klasės). 2000 m. įvestas ankstyvasis užsienio kalbų mokymas. 2002 m. išleista pirmoji profiliuoto mokymo abiturientų laida. 2004 m. įvestas ispanų kalbos mokymas profilinėse klasėse. 2006 m. įvestas Sveikatos ugdymas. 2007 m. pradėta mokyti choreografijos.
2015 m. mokykla reorganizuota į Vytauto Didžiojo universiteto „Atžalyno“ progimnaziją.
Hidrogenizuotas krakmolo hidrolizatas
Hidrogenizuotas krakmolo hidrolizatas, HKH – kelių poliolių (cukrų alkoholiai, naudojami kaip cukraus pakaitalai) mišinys, naudojamas kaip saldiklis ir drėkiklis. HKH ėmė gaminti viena iš Švedijos kompanijų XX a. 7-tą dešimtmetį. Įvairių HKH saldumas yra nuo 40 iki 90% sacharozės saldumo.
Jungtinėse Amerikos Valstijose HKH gamina trys kompanijos. HKH kaip maisto ingredientas yra leistas Kanadoje, Japonijoje, Australijoje.
Hidrogenizuoti krakmolo hidrolizatai gaminami dalinai hidrolizuojant krakmolą. Dažniausiai naudojamas kukurūzų krakmolas, taip pat bulvių ir kviečių krakmolas. Hidrolizuojant susidaro dekstrinai, kuriuos hidrogenizuojant susidaro polioliai (cukrų alkoholiai).
Panaudojimas
Hidrogenizuoti krakmolo hidrolizatai pramonėje naudojami lygiai taip pat kaip ir kiti cukrų alkoholiai. Jie dažnai naudojami kaip saldikliai ir drėkikliai kartu. Kaip kristalizacijos modifikatoriai jie apsaugo sirupus nuo cukraus kristalų susidarymo. Maisto mišiniams jie suteikia tūrio, sodrumo, tekstūros ir klampumo, gali apsaugoti nuo pakenkimo šaldant ar džiovinant. HKH neretai naudojami maišyti su kitais saldikliais, tiek kaloringaisiais, tiek dirbtiniais.
Sveikata ir sauga
Panašiai kaip ksilitolis HKH sunkiai įsisavinami burnos bakterijų, todėl naudojami kurti becukrius produktus, kurie neskatino ėduonies.
HKH lėčiau įsiurbiami virškinimo trakte, todėl jų glikemijos potencialas artimas gliukozei. Valgomi didesniais kiekiais HKH veikia kaip vidurius liuosuojantis prepratas
Karkažiškiai (Molėtai)
Karkažiškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybės pietvakariuose, 5 km nuo Giedraičių.
Istorija
Kaimas minimas 1788 m. Giedraičių bažnyčios mirusiųjų metrikų knygoje. 1838 m. minimas palivarkas.
Ujūnis
Ujūnis  – miestas pietvakarių Bolivijoje. Miestas labiausiai lankomas turistų, kurie atkeliauja į didžiausią pasaulyje Ujūnio druskos lygumą. Taip pat žinomas dėl traukinių kapinių – traukinių, užsilikusių iš tų laikų, kai čia veikė geležinkelis, kuriuo gabenta druska.
Miestas buvo įkurtas 1890 m. kaip prekybos centras. 2012 m. mieste gyveno 10 460 gyventojai.
Kazys Bizauskas
Kazys Bizauskas (1893 m. vasario 14 d. Paviluostas, Kuldygos apskr., Latvija – 1941 m. birželio 26 d. prie Byhosavo stoties netoli Červenės, Minsko sritis, Baltarusija) – Lietuvos nepriklausomybės akto signataras, diplomatas, teisininkas, literatas, spaudos ir švietimo darbuotojas, visuomenės veikėjas, ateitininkas, vienas Lietuvos banko steigėjų.
Biografija
thumb|left|240px|Namas Vydūno alėjoje Kaune, kur K. Bizauskas gyveno 1933–1940 m. thumb|left|240px|K. Bizausko memorialinė lenta Mokėsi Mintaujos gimnazijoje, Vilniuje, 1913 m. baigė Kauno gimnaziją. 1913 m. pradėjo studijuoti Maskvos universiteto Teisės fakultete, bet Pirmasis pasaulinis karas nutraukė studijas. 1913 m. Maskvos lietuvių katalikų studentų draugijos „Rūta“ vienas steigėjų. 1914 m. laikraščio „Rygos garsas“ redaktorius. 1915 m. Panevėžio lietuvių gimnazijos inspektorius, miesto valdybos narys.
1917 m. rugsėjo 18 – 22 d. Lietuvių konferencijos Vilniuje dalyvis, 1917–1920 m. Lietuvos Tarybos narys, nuo 1918 m. – jos generalinis sekretorius. 1918 m. vasario 16 d. pasirašė Lietuvos Nepriklausomybės aktą, jauniausias Nepriklausomybės akto signataras. Nuo 1918 m. Lietuvių krikščionių demokratų partijos narys. thumb|180px|Kazys Bizauskas 1920 m. Lietuvos albumas 1919 m. kartu su Jonu Vailokaičiu, Aleksandru Stulginskiu, Andriumi Dubinsku ir Pijumi Grajausku įkūrė Lietuvos ūkio banką. Dalyvavo Lietuvos delegacijos derybose su Tarybų Rusija, delegacijos generalinis sekretorius.
1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas V (Panevėžio) rinkimų apygardoje. Priklausė LKDP frakcijai. 1920 m. birželio 19 d. – 1922 m. vasario 2 d. VI Kazio Griniaus ministrų kabinete – Lietuvos švietimo ministras. 1922 m. kovo 10 d. Steigiamojo Seimo nario mandato atsisakė.
Nuo 1922 m. kovo 30 d. Lietuvos atstovas Vatikane, nuo 1923 m. lapkričio 24 d.– nepaprastasis pasiuntinys ir įgaliotasis ministras JAV, nuo 1927 m. rugsėjo 1 d. – Latvijoje, nuo 1928 m. gegužės 16 d. – Didžiojoje Britanijoje, nuo 1930 m. spalio 14 d. – Olandijoje. Nuo 1931 spalio 1 d. iki 1932 m. ir 1938–1939 m. įgaliotasis ministras prie Užsienio reikalų ministerijos, 1932–1938 m. ministerijos Teisės ir administracijos departamento direktorius. 1939 m. sausio – kovo mėn. nepaprastasis pasiuntinys Latvijoje.
Degaičiai
Degaičiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, į rytus nuo Telšių, prie geležinkelio Šiauliai–Kretinga, prie kelio. Seniūnijos ir Anulėnų seniūnaitijos centras. Yra paštas (LT-88001), Degaičių Šv. Petro ir Pauliaus bažnyčia, Telšių aerodromas.
miniatiūra|220px|left|Vandens bokštas miniatiūra|220px|left|Kaimo riboženklis miniatiūra|220px|left|Akmuo su įrašu prie [[Degaičių parkas|Degaičių parko]]
Istorija
XIX a. Degaičiai buvo kaimas ir dvaras Telšių apskrities Gadūnavo valsčiuje.
Iki 1940 m. Degaičiuose buvo Degaičių dvaras, likęs jo Degaičių parkas. 1950–1995 m. buvo „Tausalo“ kolūkio centrinė gyvenvietė, Anulėnų paukštininkystės tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.
1954 m. atidaryti kultūros namai, 1955 m. įkurta biblioteka. 1956 m. įsteigta pradžios mokykla, 1957–1995 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė, nuo 1995 m. Degaičių pagrindinė mokykla. 1994 m. kultūros namų pastate įkurta koplyčia, kurioje vyko pamaldos. 2012 m. ji tapo bažnyčia.
Kazys Bizauskas
Biografija
1940 m. liepos mėn. NKVD suimtas savo ūkyje Žirnajuose netoli Pabaisko, Ukmergės apskritis. 1941 m., prasidėjus karui, iš Kauno kalėjimo vežamas į Rusiją, birželio 26 d. sušaudytas netoli Bigosovo geležinkelio stoties Baltarusijoje.
Visuomeninė veikla
Bendradarbiavo leidiniuose: „Draugija“, „Ateitis“, „Šaltinis“, „Viltis“, „Vienybė“. Vertė grožinę literatūrą iš lenkų ir kitų kalbų, parašė originalių kūrinių.
1925 m. Kaune įsteigė knygų leidimo bendrovę „Žinija“. XXVII knygos mėgėjų draugijos ir Lietuvių – britų draugijos vienas steigėjų. Vienas ateitininkų organizacijos kūrėjų, 1933 m. „Naujosios romuvos“ bičiulių sąjungos centro valdybos, 1935 m. – Ateitininkų federacijos vyr. valdybos pirmininkas.
Bukančiai
Bukančiai (arba Bukončiai) – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Ukrinų. Prieina Bukančių ir Ukrinų miškai. Kaimo rytiniu pakraščiu teka Kvistė (Varduvos kair. intakas).
Čempionatas
Čempionatas – sporto varžybos, kurių metu siekiama išaiškinti tam tikros sporto šakos geriausią sportininką ar komandą. Čempionatas nuo kitokių varžybų paprastai skiriasi tuo, kad jis organizuojamas geografiniu principu (paprastai vyksta šalies, žemyno, pasaulio čempionatai). Rečiau organizuojami tam tikros nacionalinės ar tarptautinės organizacijos (pvz., tam tikros šalies, Europos ar pasaulio ginkluotųjų pajėgų, policijos, studentų) čempionatai.
Įvairiose sporto šakose čempionatai rengiami skirtingai. Kovinėse sporto šakose (boksas, imtynės) sportininkas, norintys tapti čempionu, turi įveikti dabartinį čempioną. Kitose sporto šakose čempionatai rengiami atkrentamųjų varžybų principu (tenisas), ratų sistema (daugelio šalių futbolo čempionatai) ar ratų ir atkrentamųjų varžybų sistemų kombinacija (žemynų ir pasaulio futbolo ar krepšinio čempionatai).
Centrinis regionas (Kamerūnas)
Centrinis regionas  – administracinė teritorija vidurio–pietų Kamerūne. Ribojasi su Adamavos regionu šiaurėje, su Rytų regionu rytuose, su Pietų regionu pietuose, su Pakrantės ir Vakarų regionais vakaruose. Administracinis centras – Jaundė.
Įkalintasis jūrų chirurgas
Įkalintasis jūrų chirurgas (Acanthurus triostegus) – chirurgžuvinių (Acanthuridae) šeimos žuvis. Tai pakankamai paplitusi žuvis, kuriai išnykimas nelabai gresia. Tinka maistui, pramoginei žvejybai, galima auginti akvariume. Aptinkama nuo vandens paviršiaus iki maždaug 90 m. gylio, laikosi prie koralų, minta dumbliais. Retai užauga didesnė nei 20 cm.
Centrinis regionas (Kamerūnas)
Geografija
Visa regiono teritorija yra Pietų Kamerūno plokščiakalnyje, iškylančiame į 500–1000 m aukštį. Paviršius banguotas, išraižytas slėnių. Aukščiausia vieta – Mbam Minkomas (1295 m). Upės vandeningos, slenkstėtos. Svarbiausios upės yra Sanaga, Džeremas, Niongas. Būdingi miškingų savanų plotai, didesni miškų masyvai išlikę draustiniuose.
Gyventojai
Dauguma regiono gyventojų priklauso beti-pahuinų gentims. Kitos tautos: bankimai, bamunai, makai, lafai, tikarai, fulbiai ir kt. Gyventojų dauguma yra krikščionys (daugiausia katalikai ir presbiterionai), kaimiškose vietovėse paplitęs sinkretizmas ir vietiniai tikėjimai.
Administracinis suskirstymas
Regionas padalintas į 10 departamentų (skliaustuose – administracinis centras):
Albrechtau
Albrechtau arba Alioškinas (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Алёшкино) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Novostrojevo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas prūsiškos-vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities, nuo 1874 m. Karpavos valsčiaus kaimas. Priklausė Trempų parapijai. 1928 m. prijungtas Lentalis (Lehnthal, nuo 1946 m. Cholmy,, 1905 m. buvo 60 gyventojų ). 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Nekrasovo apylinkės kaimas.
Vytenis Čižauskas
Vytenis Čižauskas (g. 1992 m. rugsėjo 16 d.) – lietuvių krepšininkas. Šiuo metu rungtyniauja Rumunijos Konstancos „ABC Athletic“ klube.
2011 m. sausio 18 d. iki sezono pabaigos buvo paskolintas Kėdainių „Nevėžio“ klubui. 2012 m. rugpjūčio 22 d. iki sezono pabaigos išnuomotas Ispanijos Valjadolido „Blancos de Rueda“ klubui.
Vychodnė
Vychodnė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suvalkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į vakarus nuo Suvalkų ir 108 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII–XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
1827 m. buvo 168 gyventojai. Kaimas kurį laiką buvo Kukuvo valsčiaus centras. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Fanipalis
Fãnipalis (arba Fanipolis, ) – miestas Baltarusijoje, Minsko srityje, Dziaržynsko rajone, 24 km į pietvakarius nuo Minsko. Yra geležinkelio stotis prie Maskvos–Bresto geležinkelio, netoliese praeina Minsko–Bresto plentas. Maisto, statybinių medžiagų gamybos pramonė.
Istorija
Fanipalis šaltiniuose minimas nuo 1856 m., taip pat minimas kaip Čečynas. Gyvenvietę 1870 m. pasiekė geležinkelis. XIX a. vietovė priklausė Minsko apskričiai. Fanipalyje 1965 m. atidaryta tiltų gelžbetonio gamykla, nulėmusi spartų gyventojų skaičiaus augimą. 1984 m. suteiktas miesto statusas.
MathCad
MathCAD – MathSoft programa, skirta matematiniams skaičiavimams atlikti. Ši programa panaši į skaičiuoklę, turi intuityvią vartotojui draugišką sąsają. Jos galimybės apima įvairias matematikos šakas: kombinatoriką, tikimybių teoriją, algebrą, geometriją ir t. t.
Palyginus su MATLAB ir Maple, MathCAD pasižymi lengviau išmokstama ir paprasčiau naudojama vartotojo sąsaja, todėl pirmieji žingsniai būna itin lengvi. Tačiau kuriant sudėtingesnius modelius (bent jau biologijoje) gana greitai ši patogi sąsaja nebepadeda: sudėtingus, realius mokslo uždavinius spręsti skirtos sistemos ne paprastesnės kaip MATLAB ar net tradicinės programavimo kalbos. Paketas turi ir programavimo galimybes, tačiau vartotojo programų darbo sparta ribota, nes tai yra interpretuojanti sistema. Funkcijas MathCad galima rašyti ir C (DLL bibliotekos forma), tačiau paprastai darbo grupė, ėmusi programuoti C pastebi, jog paprasčiau šia kalba užprogramuoti visą užduotį, išskyrus nebent rezultatų vizualizaciją.
Daug geriau MatCAD pasiteisina tradicinėmis kalbomis sukurtų modelių rezultatų vizualizavimui, kurį lengva derinti su baigiamąja statistine analize ir kitomis panašiomis operacijomis. Šiuo atveju patys modeliai gali būti vykdomi ir superkompiuteriuose, naudojant lygiagretų programavimą (su MathCAD tai nėra galima). Draugiška sąsaja šiuo atveju naudojama greitai keisti informacijos pateikimo būdus. Tokiu būdu efektyviai išvengiama daug darbo reikalaujančio grafikos programavimo, kuris biologui ar fizikui didelės fundamentalios mokslinės vertės neturi.
MathCad neblogai tinka ir statistinei duomenų analizei, jei ji yra bent kiek sudėtingesnė.
Elektroninė skaičiuoklė
Elektroninės skaičiuoklės – tai taikomosios programos, leidžiančios kurti elektronines lenteles ir atlikti įvairaus sudėtingumo skaičiavimus. Šios lentelės sudarytos iš ląstelių, kurių adresai apibrėžiami stulpelių ir eilučių pavadinimų pora. Eilutės dažniausiai numeruojamos natūraliaisiais skaičiais, o stulpeliai žymimi raidėmis. Viršutinės kairiosios ląstelės adresas nusakomas taip: A1. Įvairiose elektroninės lentelės vietose į ląsteles galima įrašyti pastovias reikšmes arba formules: formulėse naudojami aritmetiniai ar loginiai operatoriai, konstantos, funkcijos ar kitų ląstelių adresai, pavyzdžiui, =A1²+SUM(A2:B3).
Elektroninės skaičiuoklės suteikia galimybę duomenis pavaizduoti grafiškai ir įvairiai formatuoti elektronines lenteles, eksportuoti duomenis.
Elektroninės skaičiuoklės leidžia viename faile talpinti daug elektroninių lentelių. Jos taip pat turi galimybę importuoti įvairaus formato duomenis (pavyzdžiui, iš tekstinių failų arba duomenų bazių) ir pačios kai kuriais atžvilgiais panašios į duomenų bazes.
FK Starye Dorogi
FK Starye Dorogi – Baltarusijos futbolo klubas iš Staryja Darohų.
Istorija
Staryja Darohų futbolo klubas „Statybininkas“ žaidė Aukščiausioje lygoje.
Po trijų sezonų elito divizione, komanda iškrito į žemesnį divizioną, o galiausiai buvo likviduota.
2000 m. radosi FK Starye Dorogi, kurie žaidė mėgėjišku lygmeniu.
Sezonai
Šaltinis:
Raiso teorema
Turima galvoje, kad nėra vieno algoritmo, kuris, turėdamas funkcijos ar algoritmo aprašą, nustatytų to algoritmos netrivialią savybę, t. y. tokią savybę, kurią vienos funkcijos ar algoritmai turi, o kiti – ne. Tokių savybių pavyzdžiai gali būti funkcijos periodiškumas, lyginumas ar nelyginumas. Kitas pavyzdys toks: turint dviejų algoritmų aprašus bendru atveju neįmanoma nustatyti, ar jie apskaičiuoja tą pačią funkciją.
Pastabos
Jei neegzistuoja algoritmas, išsprendžiantis problemą bendru atveju, tai visiškai nereiškia, kad neegzistuoja algoritmas, išsprendžiantis tą pačią problemą daliniu atveju.
Bubel Grana
Bubel Grana  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Januvo valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Ausies trimitas
miniatiūra|dešinėje|260px|Ausies trimitas (tuba auditiva) Ausies trimitas  arba Eustachijaus vamzdis, jungia būgninę ertmę su nosiarykle. Jį sudaro smilkinkaulio piramidės bendravardžio kanalo kaulinė dalis ir atsiverianti į nosiaryklę skaidulinė – kremzlinė dalis. Vamzdžio ilgis apie 36 mm, kaulinė dalis – tik 1/3 viso ilgio.
Ausies trimito sandara
Kremzlinė dalis, susijungusi su kauline, sudaro buką, atvirą į apačią kampą. Susijungimo vietoje yra sąsmauka ; čia vamzdžio spindis mažiausias. Apskritai vamzdžio spindis kinta: ties būgnine vamzdžio anga  jo skersmuo yra 4–5 mm, toliau siaurėja iki sąsmaukos, o po to vėl platėja ties rykline vamzdžio anga  pasiekdamas 8–20 mm. Ši anga yra po nosiaryklės šoninės sienos gleivine ir paprastai būna uždara (kraštai subliuškę). Prie volelio prisitvirtinę minkštojo gomurio raumenys rijimo metu angą atveria ir būgninės ertmės slėgis susilygina su atmosferiniu. Kiekvieną ryklinę trimito angą apriboja priekinis keliamojo raumens velenas  ir užpakalinis trimito velenas .
Vamzdį iškloja virpamasis stulpinis epitelis, nenutrūkstamai pereinantis iš nosiaryklės į būgninę ertmę; gleivinė plona kaulinėje dalyje, bet sustorėja dėl kremzlinėje dalyje esančių ausies vamzdžio gleivinės liaukų. Ties rykline vamzdžio anga yra limfoidinio audinio telkinys - ausies vamzdžio migdolas
Daugiau informacijos rasite:
Esmė
Esmė – filosofijoje objekto (daikto, reiškinio) vidinis turinys, kuris pasireiškia visų jo įvairių ir prieštaringų formų vienove. Neatskiriama nuo reiškinio, kuris yra esmės reiškimosi forma. Reiškiniai nuolat kinta, o esmė išlieka pastovi, tačiau tik reiškinio pokyčiuose. Pažinimo procese esmė taip pat kinta: kas vienu atžvilgiu yra esmė, kitu gali būti dar gilesnė esmė – ir taip be galo. Esmė pažįstama remiantis žmonių praktine veikla, abstrakčiu mąstymu. Ji laikoma pažinta tuomet, kai atskleisti objekto raidos dėsniai, sukurtas teorinis jo modelis. Mąstyme esmės ir reiškinio kategorijomis išreiškiamas kelias nuo objekto formų įvairovės iki jo vidinio turinio ir vienovės – iki sąvokos.
Antikinėje filosofijoje esmė aiškinta kaip daiktų supratimo pradžia, kartu kaip jų raidos šaltinis. Demokritas laikė esmę neatskiriama nuo daikto, kylančia iš jį sudarančių atomų. Anot Platono, esmė (idėja) – jutimais nepagaunama, nemateriali, amžina, begalinė. Aristotelis manė, jog esmė neegzistuojanti atskirai nuo daiktų, tačiau nesanti iš tos pačios medžiagos kaip daiktas. Viduramžiais esmė buvo griežtai supriešinama su reiškiniu. Esmę atstovaująs Dievas, o žemiškoji būtis esanti netikra, iliuzinė.
Naujųjų laikų filosofijoje esmės ir reiškinio supriešinimas yra gnoseologinio pobūdžio. I. Kantas pripažino esmės („daikto paties savaime“) objektyvumą, bet laikė ją nepažinia, nes reiškiniai esą tik subjektyvūs žmonių vaizdiniai. G. V. F. Hėgelis atskleidė esmės, kurią laikė jutimiškai konkrečia abstrakčios idėjos išraiška, ir reiškinio dialektinį ryšį. Kai kurios XX a. filosofijos kryptys esmę taip pat aiškina idealistiškai. Neopozityvizmo atstovai pripažįsta, kad realus – tik reiškinys; fenomenologijos požiūriu, būtis pati pasireiškianti reiškinyje, o esmė – grynai ideali konstrukcija; egzistencializmas pakeičia esmę egzistencijos sąvoka. Marksizme esmė ir reiškinys suprantami kaip objektyvios daiktų pasaulio charakteristikos, kaip pažinimo proceso pakopos.
UEFA čempionų taurė 1966–1967 m.
miniatiūra|Estádio Nacional stadionas [[Lisabona|Lisabonoje, kuriame vyko 1966–1967 m. UEFA čempionų taurės finalas.]] UEFA čempionų taurė 1966–1967 m. – 12-asis UEFA čempionų taurės turnyras, prasidėjęs 1966 m. rudenį. Jį pirmąkart laimėjo klubas, 1967 m. gegužės 25 d. finale laimėjęs prieš.
Finalas
Nugalėtojų komandoje ne tik nebuvo užsieniečių (vien tik škotai), bet aikštėje buvo tik futbolininkai, gimę 50 km spinduliu nuo Glazgo.
Rotenfiureris
thumb|left|200px|SS rotenfiurerio apykaklės antsiuvai thumb|right|Apdovanojamas karys dešinėje (su parišta dešine ranka – SS rotenfiureris Gerardus Mooyman iš olandų SS savanorių legiono „Niederlande“ Rotenfiureris ( 'grandies vadas') – nacistų sukarintų organizacijų (SS ir SA) karinis laipsnis 1932–1945 m., vyresnis už šturmmaną, bet jaunesnis už unteršarfiurerį (SS) bei šarfiurerį (SA ir SS).
Rotenfiurerio skiriamieji ženklai buvo dvi dvigubos sidabrinės juostelės apykaklės antsiuve. Dėvėdami pilkas SS lauko uniformas rotenfiureriai ant rankovių nešiodavo oberjefreitoriaus ševronus.
Rotenfiurerio laipsnis buvo įkurtas 1932 m. SA organizacijoje, kai ši plėtėsi ir reikėjo daugiau kareiviškų laipsnių. Kadangi ankstyvieji SS laipsniai buvo identiški SA laipsniams, SS automatiškai įgijo ir rotenfiurerio laipsnį.
Rotenfiureris buvo pirmasis SS ir SA laipsnis, kuris suteikdavo teisę vadovauti. Rotenfiureriai vadovaudavo grandims ( 'grandis'), kurias sudarydavo 5-7 žmonės. Rotenfiureriai buvo pavaldūs skyrių vadams šarfiureriams.
Po 1934 m. SS laipsnių sistema buvo pertvarkyta, ir tarp SS rotenfiurerio ir šarfiurerio atsirado SS unteršarfiurerio laipsnis. SA ir toliau už rotenfiurerį betarpiškai vyresnis laipsnis liko šarfiureris.
Norintys gauti aukštesnį nei rotenfiurerio laipsnį būdavo tikrinami, ar turi pakankamą kvalifikaciją, ar pakankami jų koviniai įgūdžiai. Patikrinimo metu rotenfiureris būdavo vadinamas Unterführer-Anwärter ('jaunesniojo vado kandidatas'). SS kariuomenės rotenfiureriai turėjo galimybę kandidatuoti į karininkus, tuomet jie būdavo paskiriami SS junkeriais.
Rotenfiurerio laipsnis egzistavo ir Hitlerjugende, kur jis reiškė jaunesnįjį būrio vadą. Vyresnis laipsnis Hitlerjugende buvo oberrotenfiureris.
Mechaninis judėjimas
Mechaninis judėjimas - kūnų padėties kitimas kitų kūnų atžvilgiu.
Judėjimas tiesia linija vadinamas tiesiaeigiu, o kreive - kreivaeigiu. Linija, kuria juda kūnas, vadinama to kūno judėjimo trajektorija ( 'permetamasis'). Kūnas, kurio atžvilgiu nustatoma judančio ar stovinčio kūno padėtis, vadinamas atskaitos kūnu. Atskaitos kūnas, koordinačių sistema ir laiko matavimo prietaisas sudaro atskaitos sistemą.
Tiesiaeigis judėjimas
Tolyginiu tiesiaeigiu judėjimu vadinamas kūno judėjimas tiesiu keliu pastoviu greičiu. Netolyginiu tiesiaeigiu judėjimu vadinamas kūno judėjimas tiesiu keliu nepastoviu greičiu.
Tolygiai kintamas judėjimas - netolyginis judėjimas, kurio metu kūno greitis per bet kuriuos laiko tarpus pakinta vienodai. Kai judančio kūno greitis tolygiai didėja, sakome, kad kūnas juda tolygiai greitėdamas, kai tolygiai mažėja - tolygiai lėtėdamas.
Kuveito vėliava
right|thumb|250px|[[Vaizdas:FIAV 110111.svg|23px Proporcijos: 1:2]] Kuveito vėliava – stačiakampio formos, padalinta į tris vienodo aukščio juostas: viršutinė – žalia, vidurinė – balta, apatinė – raudona. Prie flagštoko įkomponuota juodos spalvos trapecija.
Konstrukcija
250px
Spalvos
Pantone spalvų sistemoje: Žalia – Pantone 340; RGB spalvų sistemoje: Žalia – 0, 148, 96.
Pantone spalvų sistemoje: Balta – nėra; RGB spalvų sistemoje: Balta – 255, 255, 255.
Pantone spalvų sistemoje: Raudona – Pantone 186; RGB spalvų sistemoje: Raudona – 210, 16, 52.
Pantone spalvų sistemoje: Juoda – Pantone 294; RGB spalvų sistemoje: Raudona – 0, 0, 0.
Aventura
„Aventura“ – iš Dominikos Respublikos kilusi, bet dabar Niujorke veikianti R&B ir bačata stiliaus muzikos grupė.
Grupę 1994 m. sukūrė pusbroliai Romeo ir Henry Santos, bei broliai Max ir Lenny Santos. Pradžioje vadinosi „Los Teenagers“ (paaugliai), bet vėliau persivadino į „Aventura“ (nuotykis). 1999 m. pasirašė sutartį su įrašų kompanija BMG ir išleido populiarumą atnešusį albumą We Broke the Rules.
Žymiausios Aventura dainos yra Cuando Volverás ir Obsesión (su Judy Santos).
Bubel Lukoviska
Bubel Lukoviska  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Januvo valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Sungaris
Sungaris  – upė Kinijoje (Heilongdziange); dešinysis, didžiausias Amūro intakas. Aukštupyje upė užtvenkta, veikia hidroelektrinė. Upė teka per Mandžiūrijos lygumą, labai vingiuota, aplink vagą daug senvaginių ežerų. Didžiausias intakas – Nundziangas.
Didžiausias miestai prie Sungario: Harbinas, Dziamusi, Dzilinas.
Sungaris yra laivuojama pasienio zonos upė, todėl joje bazuodavosi kariniai upių laivai (kinų, Japonijos), sudarę Sungario flotilę.
Ždanovičai
Ždanòvičai (arba Ždanovičiai, ) – agromiestelis vidurio Baltarusijoje, 10 km į į šiaurės vakarus nuo Minsko, pakeliui į Maladečiną. Geležinkelio stotis. Prateka Svisločius, šiaurėje telkšo Zaslavlio tvenkinys.
Pakrantės regionas
Pakrantės regionas  – administracinė teritorija pietvakarių Kamerūne. Ribojasi su Pietvakarių regionu šiaurės vakaruose, su Vakarų regionu šiaurėje, su Centriniu regionu rytuose, su Pietų regionu pietuose. Iš pietvakarių skalauja Bonio įlanka. Administracinis centras – Duala.
Geografija
Didesnę dalį teritorijos užima pelkėta pakrantės žemuma, rytuose paviršius kyla į Pietų Kamerūno plokščiakalnį. Pakrantė išraižyta estuarijų, iš kurių didžiausia – Vurio estuarija. Svarbiausios upės – Sanaga ir Vuris.
Administracinis suskirstymas
Regionas padalintas į 4 departamentus (skliaustuose – administracinis centras):
Apšerono pusiasalis
thumb|250px|Pusiasalio žemėlapis
Apšerono pusiasalis  – pusiasalis vakarų Azerbaidžane, išsikiša į Kaspijos jūrą. Ilgis iki 60 km, plotis iki 30 km. Rytuose pusiasalis užsibaigia Šacho nerija. Ši nerija ir aplinkinės kopos įtrauktos į Apšerono nacionalinį parką. Būdinga banguota lyguma (aukštis iki 165 m) su purvo sopkomis, nenuotakiais duburiais, užpildytais druskožemiais arba druskingais ežerais. Gausūs naftos ir dujų telkiniai, vyksta intensyvi gavyba. Vyrauja efemerinių augalų pusdykumė su žiemą vegetuojančiomis žolėmis. Yra vynuogynų, moliūginių augalų pasėlių.
Apšerono pusiasalis tankiai apgyvendintas. Jame įsikūrusi šalies sostinė Baku su priemiesčiais (Sumgajitas, Chirdlanas, Sabunčis ir kt.). Šiaurinėje pakrantėje įsikūrę kurortai (Buzovna, Bilgjachas, Mardakjanas, Piršaga ir kt.). Ties pietine pakrante statomos dirbtinės Khazar salos.
Ana Komnina
miniatiūra|Ana Komnina Ana Komnina (, 1083 m. gruodžio 1 d. Konstantinopolis – 1153 m.) – Bizantijos metraštininkė.
Biografija
Kilusi iš Komninų dinastijos. Gimė Konstantinopolio imperatoriaus rūmų purpurinėse menėse. Bizantijos imperatoriaus Aleksijaus I Komnino ir Irenos Dukainos duktė, vyriausia iš devynių vaikų.
Vaikystėje jos sužieduotinis buvo tolimas giminaitis Konstantinas Dukas, imperatoriaus Mykolo VII Duko Parapinako sūnus ir bendravaldis, turėjęs tapti ir Aleksijaus I sosto paveldėtoju. Tačiau, kai Aleksijui I gimė sūnus Jonas II Komninas, Konstantinas neteko teisės į sostą. Keturiolikmetė Ana tapo Dirachijaus kunigaikščio Nikiforo Brieniečio žmona. Jų vaikai: