cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Frankie Lymon
Singlai
1960: „Buzz Buzz Buzz” / „Waitin' In School”
Lazdijų rajono savivaldybės taryba 2007–2011 m.
Veikla
Pirmasis tarybos posėdis įvyko 2007 m. balandžio 12 d. Savivaldybės meru 19 balsų prieš 5 išrinktas Artūras Margelis, mero pavaduotoju – Benius Rūtelionis. Savivaldybės administracijos direktoriumi paskirtas Gintautas Salatka, jo pavaduotoju balandžio 24 d. paskirtas Rytis Saladinskas.
Frankie Lymon
Singlai
1961: „Jailhouse Rock” / „Silhouettes”
Lazdijų rajono savivaldybės taryba 2007–2011 m.
Veikla
Paskutinis 6-osios kadencijos rajono savivaldybės tarybos posėdis įvyko 2011 m. kovo 30 d.; taryba 2007–2011 m. posėdžiavo 45 kartus, priėmė 1452 sprendimus.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Frankie Lymon
Singlai
1961: „Change Partners” / „So Young (And So In Love)”
1961: „Young” / „I Put The Bomp”
1964: „To Each His Own” / „Teacher, Teacher”
1964: „Somewhere” / „Sweet And Lovely”
1968: „I’m Sorry” / „Seabreeze”
Albumai
1956: Frankie Lymon And The Teenagers
1957: Frankie Lymon at the London Palladium
Jonas Tamulis
Jonas Tamulis:
Nikolajus Kovaliovas
Nikolajus Dmitrijevičius Kovaliovas (, 1949 m. rugpjūčio 6 d. Maskvoje) – 2019 m.  balandžio 5 d.) – rusų politikas, buvęs žvalgybininkas (KGB, FSB), armijos generolas (1997). 1996–1998 metais buvo FSB direktoriumi.
Nuo 1974 tarnavo KGB (ir kitose pirminėse struktūrose) Maskvoje bei Maskvos srityje.
Nuo 1999 Valstybės Dūmos deputatas, buvo Saugumo komiteto pirmininko pavaduotojas, nuo 2004 vadovauja Vetaranų reikalų komitetui.
439 m. pr. m. e.
'''439 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Čekijos transportas
Šis straipsnis skirtas Čekijos transportui aprašyti.
Geležinkeliai
miniatiūra|Šalies geležinkelių tinklas. Plačios linijos – svarbiausi geležinkeliai. Siauros linijos – antros eilės geležinkeliai.
Susisiekimas geležinkeliais su kaimyninėmis valstybėmis
Čekija turi susisiekimą elektrifikuotais geležinkeliais su visomis kaimyninėmis valstybėmis:
Keliai
miniatiūra|Čekijos greitkelių ir automagistralių tinklas. D-kategorijos keliai – automagistralės. R-kategorijos keliai – greitkeliai. Punktyrinės linijos – statomi keliai. Plonos ištisinės linijos – planuojami keliai. Čekija iš viso turi 127 810 km kelių, iš jų 7000 km magistralinės reikšmės (pirmos reikšmės keliai, greitkeliai bei automagistralės). XX a. 9-ajame ir 10-ajame dešimtmetyje kelių intensyvumas smarkiai augo todėl labai išaugo avaringumas. Pradėjus taikyti įvairias saugumo priemones keliuose avaringumas pradėjo mažėti.
Greitkeliai ir automagistralės
Aukščiausios kategorijos keliai Čekijoje yra padalinti į dvi kategorijas – automagistrales ir greitkelius. Seniausia automagistralė šalyje – 1939 m. pradėta statyti automagistralė tarp Prahos ir Brno.
Šiuo metu šalis turi 726,9 km automagistralių ir 391,2 km greitkelių.
Dembuvka (Kurkliai)
Dembuvka – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Kurklių.
Pirma lyga (Lenkija)
Lenkijos pirmoji lyga – antrasis Lenkijos futbolo lygmuo, kurioje varžosi 18 komandų ir yra pavaldi Lenkijos futbolo asociacijai (PZPN). Lyga buvo įkurta 1948 m. kovo 30 d. Lygos laimėtojas gauna teisę žaisti Ekstraklasa lygoje, o keturios žemiausias vietas užėmusios komandos iškrenta į Lenkijos II lygą.
Žiogas giesmininkas
Žiogas giesmininkas (Tettigonia cantans) – žiogų (Tettigoniidae) šeimos vabzdys. Kūnas 22-23 mm ilgio, žalias. Turi plačius trumpus antsparnius, kurie vos vos išsikiša už užpakalinių šlaunų viršūnės (skiriamasis požymis nuo žaliojo žiogo). Kiaušdėtis tiesus ir gerokai išsikiša už antsparnių.
Randamas pievose, retuose krūmuose ir laukuose. Biologija panaši į žaliojo žiogo.
Mėgintuvėlis
thumb|150px|Megintuvėliai
Mėgintuvėlis - vienas dažniausiai naudojamų laboratorinių indų, gaminamas iš stiklo, kartais iš plastiko. Standartinis mėgintuvėlis yra maždaug piršto ilgio, apačia dažniausiai apvalios, U formos, viršuje gali būti įlinkimas, dėl kurio lengviau ir saugiau pilti medžiagas iš mėgintuvėlio.
Naudojimas
Mėgintuvėlius naudoja chemikai, mažiems kiekiams skystų ar kietų chemikalų laikyti, maišyti, kaitinti, dažniausiai tyrimams ar kokybinėms reakcijoms. Dėl jų formos sumažėja masės praradimas pilstant, juos lengva valyti ir stebėti chemines reakcijas. Kuo mėgintuvėlis ilgesnis ir plonesnis, tuo lėčiau į aplinką išsiskirs garai ir dujos. Biologijoje mėgintuvėliai naudojami auginti įvairiems gyviems organizmams, tokiems kaip grybai, bakterijos, augalai. Medicinoje ir teismo ekspertizėje mėgintuvėliai reikalingi laikyti kraujo pavyzdžiams ir kitiems skysčiams.
Gamyba
150px|thumb|[[Broliai Liumjerai|Lui Liumjeras su mikroskopu ir mėgintuvėliais]]Mėgintuvėliai chemijai ir fizikai dažniausiai gaminami iš stiklo, todėl jie atsparesni karščiui, stiprioms rūgštims ir gali būti naudojami sąlyginai ilgai. Mėgintuvėliai pagaminti iš plėtimuisi atsparaus stiklo gali būti kaitinami tiesiogiai virš liepsnos. Mėgintuvėliai biologijai gaminami iš skaidraus plastiko (polistireno ar polipropileno) ir dažnai yra išmetami panaudojus.
Konservatorių partija (Jungtinė Karalystė)
Konservatorių partija, oficialus pavadinimas Konservatorių ir Junionistų partija – Jungtinės Karalystės politinė partija, kilusi iš Torių partijos.
Petražolė
Petražolė (Petroselinum) – salierinių (Apiaceae) šeimos augalų gentis. Graikiškai petros – akmuo, ir selinom – vainikas; iš šių augalų buvo pinami vainikai. Gentyje yra 2 rūšys.
Sankošas
Sankošas, Butane atskiros atkarpos vadinamos Mo čhu ir Punatsang čhu  – upė Butane ir šiaurės rytų Indijoje (Asame); Bramaputros dešinysis intakas.
Konservatorių partija (Jungtinė Karalystė)
Konservatorių partija kildinama iš torių, rėmusių Jorko hercogą 1671–1681 m. Pavadinimas „Konservatorių partija“ buvo sukurtas XIX a. trečiajame dešimtmetyje. To paties amžiaus ketvirtajame dešimtmetyje buvo pasiūlyta taip pakeisti torių pavadinimą. 1834 m. šį pavadinimą ėmė naudoti ministru pirmininku tapęs torių atstovas Robertas Pylas.
Petražolė
Augalas turi malonų kvapą ir aštrų skonį, todėl vartojamas kaip prieskoninė daržovė. Turi vitamino C ir kai kurių gydomųjų medžiagų (pvz., flavonoidų reikalingų vitamino P sintetinimui). Petražolėje itin gausu apigenino, kuris laikomas vertingu priešvėžiniu junginiu daugeliu susirgimų atvejų, taip pat vartotinas saikingai profilaktiškai. Genisteinas yra laikomas pačiu aktyviausiu fitoestrogenu ir žinota, kad džiovintose sojose jo yra apie 50 mg/100 g. Genisteino petražolėse nustatyta net 1539.70 mg/100 g, kai sago kruopose tik 433.47 mg/100 g.
Sankošas
Išteka Himalajuose, šiaurės vakarų Butane, netoli nuo ten, kur susikerta Kinijos ir Butano sienos. Toliau teka į pietryčius kaip Mo čhu. Punakoje susilieja su kita iš šiaurės atitekančia upe – Pho čhu, ir toliau yra žinoma kaip Punatsang čhu.
Prie Vangdue Phodrang miesto į ją įteka Dang čhu, o prie Takšajaus miesto – Hara čhu. Indijos teritorijoje (žemupyje) teka Bengalijos lyguma, įteka į Bramaputrą.
Upė vandeninga pavasario-vasaros laikotarpiu, neretai smarkiai ištvinsta.
440 m. pr. m. e.
'''440 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Dyglinės
Dyglinės (Gasterosteidae) – dygliažuvių (Gasterosteiformes) būrio žuvų šeima, paplitusi beveik visame šiauriniame pusrutulyje.
Gyvena gėlame arba netoli kranto esančiame jūros vandenyje.
Tai nedidelės žuvelės, kurių kūno ilgis 3,5-20 cm. Kūnas iš šonų plokščias, verpstiškas. Uodeginė kūno dalis plona, dažniausiai su šoniniu kyliu. Kūnas apaugęs kaulinėmis plokštelėmis. Prieš nugarinį peleką būna 3-16 dyglių. Pilviniuose pelekuose yra 1 ar daugiau kietų spindulių. Patelė ikrus išneršia į lizdą. Jį saugo patinas.
Lietuvoje randamos šios rūšys:
Šeimoje yra 5 gentys ir 16 rūšių.
Klaipėdiškiai
Klaipėdiškiai,, specifinė tarpukario Klaipėdos krašto gyventojų kategorija. Pagal 1925 m. gyventojų surašymą, Klaipėdos krašte gyveno 34 337 (24,2 % visų gyventojų), 1939 m. – 35 219 (22,9 %) klaipėdiškių. Istoriografinė vokiečių ir lietuvių tradicija buvo linkusi šią gyventojų grupę priskirti atitinkamai arba vokiečiams, arba lietuviams. Pirmieji juos laikė nukrypusiais nuo integracijos į vokiečių etnokultūrinę bendruomenę, antrieji – nutautėjusiais lietuviais. Dabartinė istoriografija klaipėdiškio kategorijos atsiradimą aiškina bandymu išreikšti savitą Klaipėdos krašto gyventojo identitetą. Vietiniai lietuvininkai, daugelį šimtmečių gyvenę įtakojami vokiškos kultūros, buvo evangelikų liuteronų tikėjimo ir išauklėti vokiškoje mokykloje, kita vertus, jautė savo lietuviškas šaknis, todėl pasirinkimas arba „vokietis“, arba „lietuvis“, kokį siūlė gyventojų surašymai ir tarpukariu Klaipėdos krašte vyravusi tautinė konjunktūra, jiems iš principo nebuvo priimtinas. Nors dauguma klaipėdiškių turėjo lietuviškas pavardes ir namuose dažnai dar bendraudavo lietuviškai, jų etnopolitinė savimonė, išugdyta priklausomybės Prūsijos karalystei, o vėliau Vokietijos imperijai laikais, retai kada siejosi su Lietuva. Tai akivaizdžiausiai įrodo balsavimų į Klaipėdos krašto seimelį 1925–1939 m. rezultatai.
Didžioji klaipėdiškių dalis per 1944 m. Klaipėdos krašto gyventojų evakuaciją buvo išvežti į Vokietiją, liko ir pritapo tenykštėje aplinkoje. Didžioji dalis likusiųjų Klaipėdos krašte arba pokariu repatrijavusiųjų iš Vokietijos vis dėlto pasitraukė iš Lietuvos, kai 1958 m. balandžio 8 d. SSRS susitarė su VFR dėl leidimo iki 1941 m. birželio 21 d. turėjusiems Vokietijos pilietybę apsispręsti – likti SSRS, arba išvykti.
Iljušin Il-12
thumb|300px|Il-12 Il-12 (, pagal NATO kodifikaciją Coach) – tarybinis keleivinis (transportinis) trumpų ir vidutinių nuotolių lėktuvas: metalinis, dviejų stūmoklinių žiedinių variklių varomas žemasparnis monoplanas trirate važiuokle ir priekiniu vairaračiu, sukurtas Iljušin konstruktorių biure, skirtas pervežti 18 iki 32 keleivius. Lėktuvas SSRS oro linijose pakeitė pasenusius Li-2 ir DC-3. Pirmasis lėktuvo skrydis įvyko 1945 m. rugpjūčio 15 d. (vadovas-lakūnas bandytojas Vladimiras Kokkinakis. Šio lėktuvo bazėje vėliau buvo sukurtas Il-14.
Eksploatacija
Viešai lėktuvų Il-12 grupė pirmą kartą demonstruota 1947 m. gegužės 1 d. parade Raudonojoje aikštėje Maskvoje. Birželio mėn. "Aeroflot" pradėjo lėktuvą reguliariai naudoti keleiviams skraidinti.
1948 m. Il-12 skrido pirmuoju tarptautiniu maršrutu Maskva-Sofija. Vėliau prasidėjo reguliarūs skrydžiai į Berlyną, Belgradą, Budapeštą, Bukareštą, Varšuvą, Vieną, Kabulą, Prahą, Teheraną, Stokholmą, Helsinkį, Ulan Batorą, nuo 1954 m. – į Paryžių.
Tolimiausias Il-12 maršrutas buvo iš Maskvos į Chabarovską (7000 km), truko 28 val., turėjo penkis tarpinius nutūpimus.
Nuo 1956 m. Il-12 naudotas Antarktidoje. Aeroflotas kai kuriuose padaliniuose lėktuvą eksploatavo iki 1970 m. (Kinijoje- iki 1993 m.).
Šį lėktuvą įsigijo ir naudojo Lenkija, Čekoslovakija, Rumunija ir Kinija. Pagaminti 663 tokie lėktuvai. Dėl nedidelio keleivių skaičiaus lėktuvo eksploatacija buvo nuostolinga.
Konservatorių partija
Konservatorių partija – pavadinimas kai kurių partijų, paprastai atstovaujančių konservatizmui:
Krak de Ševaljė
thumb|260px|Krak de Ševaljė thumb|250px|Pilies planas viduramžiais
Krak de Ševaljė arba Kalat al Hišnas  – viduramžių pilis šiaurės vakarų Sirijoje, Homso muchafazoje, 40 km į vakarus nuo Homso, netoli Libano sienos, ant 650 m aukščio virš jūros lygio esančios kalvos. Šalia kalvos eina vienintelis kelias tarp Antiochijos ir Beiruto.
Istorija
Pilis pastatyta 1031 m. Alepo emyro. 1099 m. ją užėmė kryžininkai, vadovaujami Raimundo IV, bet apleido patraukę link Jeruzalės. 1110 m. pilį vėl užėmė Tankredas (Galilėjos princas). 1142 m. Krak de Ševaljė Tripolio grafo Raimundo II perduota hospitalijeriams. Pilis tapo hospitalijerių ordino karių strateginiu centru. Tarp 1150 ir 1250 m. pilis buvo rekonstruota, išplėsta ir talpino 2000 karių garnizoną.
1163 m. pilį nesėkmingai bandė užimti Nur ad Dinas Zengi. XII-XIII a. pilis nukentėjo nuo žemės drebėjimų, bet buvo atstatyta. 1188 m. Krak de Ševaljė bandė užimti Saladinas, bet kryžininkai atrėmė šį antpuolį. 1217 m., V kryžiaus žygio metu, karalius Andrius II sutvirtino pilį bei finansavo jos įgulą. 1271 m. pilį pavyko užimti mameliukų sultonui Beibarsui I. Jis, pasinaudojęs apgaule privertė pilies įgulą pasiduoti. Užėmęs pilį sultonas ją įtvirtino, o vietoje buvusios koplyčios įrengė mečetę.
Architektūra
Krak de Ševaljė laikoma viena geriausiai išlikusių ir gražiausių pasaulio pilių. 1935 m. ją išpirko Prancūzijos valdžia, pradėjo restauravimą. Joje yra išlikusių kryžininkų freskų.
Krak de Ševaljė 2006 m., drauge su Saladino pilimi, įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Pašešuvis (Tauragė)
Pašešuvis – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 12 km į pietus nuo Tauragės, Margų kaimo miško pakraštyje, važiuojant į Dauglaukį – kairėje kelio pusėje. Kaime yra P. Vileikio kaimo turizmo sodyba.
Jürgen A. E. Meyer
Jurgen A. E. Meyer (1937 m. spalio 20 d. Klaipėdoje – 1989 m. spalio 21 d. Brėmene) – teisininkas, advokatas, dėstytojas.
Rūta Zandavaitė
Rūta Zandavaitė (1949 m. liepos 6 d. Akmeniškių k., Šilutės r.), choro dirigentė.
Biografija
Pirmąsias muzikos žinias gavo iš savo tėvo pedagogo. 1969 baigė Žemaičių Naumiesčio vidurinę mokyklą, 1970–1971 skambinti fortepijonu mokėsi Šilutės vaikų muzikos mokyklos vakariniame skyriuje (mokyt. L. Kasputis). 1971–1972 choro dirigavimo mokėsi Šiaulių aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. V. Žvirblis), o 1972–1976 choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (dėst. S. Jareckaitė).
1976–1980 Šilalės rajoninių kultūros namų meno vadovė. Pirmiausia suorganizavo švietimo darbuotojų mišrųjį chorą, kuris 1977 respublikiniame konkurse „Dainuoja darbo Lietuva" laimėjo antrąją vietą. Paskui subūrė moterų chorą ir jį parengė 1980 respublikinei dainų šventei. 1978–1979 muziką ir dainavimą dėstė Upynos vidurinėje mokykloje.
Apsigyvenusi Vilniuje, 1980–1983 privačiai pas D. Krestjanovaitę ir D. Dabeckienę mokėsi skambinti fortepijonu, o pas muzikologę O. Servaitę – muzikos teorijos ir kompozicijos dalykų, savarankiškai studijavo muzikos partitūras ir svajojo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje studijuoti kompoziciją. Svajonėms neišsipildžius, 1983 nuvyko į Kaišiadoris ir pradėjo dirbti rajoninių kultūros namų vyr. dirigente. Netrukus čia suorganizavo moterų chorą, kurį per daugelį metų išugdė į gana pajėgų kolektyvą. Chorą parengė 1985 respublikinei dainų šventei, 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei ir 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventei Kaune ir Vilniuje. Kolektyvas įvairiose apžiūrose ir konkursuose pelnė prizinių vietų, išmoko sudėtingesnių kūrinių, koncertų surengė ligoninėse ir sanatorijose, dalyvavo savo rajono įvairiuose kultūros renginiuose. Neilgą laiką vadovavo Kaišiadorių profesinės technikos mokyklos merginų chorui ir miesto vokaliniams ansambliams, 1991–1992 mokytojavo Kaišiadorių 2-ojoje vidurinėje mokykloje, subūrė vaikų vokalinį ansamblį, kurį parengia respublikiniams „Dainų dainelės" konkursams, su juo koncertuoja savo ir kituose rajonuose.
R. Zandavaitė – Šilalės ir Kaišiadorių rajonų dainų švenčių organizatorė ir vyr. dirigentė, kultūros renginių organizatorė ir konsultantė. Parašė instrumentinių kūrinių, dainų chorams ir vokaliniams ansambliams. Minėtinos dainos moterų chorui „O koks gilus dangus“ ir „Rasa“, vaikų chorui „Verkia duonelė", preliudas fortepijonui c – moll.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Airšyrai
Airšyrai – pieninių galvijų veislė, susiformavusi apie 1800 m. pietvakarių Škotijos Air'o grafystėje. Šios veislės galvijai yra žalmargiai. Veislės spalvai nekeliami jokie reikalavimai, todėl spalva įvairuoja nuo žalai rudos iki beveik visiškai baltos. Ilgą laiką ypatingu veislės požymiu ir pasididžiavimu buvo įspūdingi ilgi, aukštai iškelti ragai, tačiau dabar dažniausiai gimę veršeliai yra nuraginami.
Airšyrai – vidutinio stambumo; suaugusių karvių svoris svyruoja apie 540 kg. Airšyrai apibūdinami kaip ištvermingi, gerai prisitaikantys prie įvairių laikymo sistemų galvijai. Jų karvių tešmenys puikios formos. Laikant šias karves, paprastai nekyla problemų dėl jų kojų ir nagų. Veislė garsėja aukštu pieningumu, vidutiniu pieno riebumu, žemu somatiniu ląstelių kiekiu piene, sugebėjimu efektyviai žolinius pašarus konvertuoti į pieną. Vertingais požymiais laikomas lengvas airšyrų karvių veršiavimasis, veršelių gyvybingumas ir geras auginimas bei karvių ilgaamžiškumas. Dėl šių savybių airšyrų galvijai išplito įvairiose šalyse.
Prostatitas
Prostatitas – prostatos liaukos uždegimas, lydimas dažno ir skausmingo šlapinimosi.
Priežastys
Prostatos uždegimą dažniausiai sukelia bakterijos, Escherichia coli, Proteus, Klebsiella, Enterobacter, Pseudomonas, rečiau Chlamydia trachomatis, Ureaplasma urealyticum, Neisseria gonorrhoeae ir grybeliai. Infekcija į prostatą dažniausiai patenka:
Tik apie 5-7 proc. lėtiniu prostatitu sergančių vyrų pavyksta bakteriologiškai patvirtinti ligos sukėlėją, t. y. diagnozuoti lėtinį bakterinį prostatitą.
Bakterijų kultūra išauginama iš prostatos sekreto, po prostatos masažo surinkto šlapimo ar spermos.
Tais atvejais, kai mikroorganizmo, sukėlusio lėtinį prostatitą, identifikuoti nepavyksta, diagnozuojamas uždegiminis LDSS. Nėra aišku, ar tokiu atveju nepavyksta išauginti sukėlėjo kultūros (prostatos sekrete yra inhibitorinių medžiagų, daugelis ligonių anksčiau yra ilgai gydyti antibiotikais), ar prostatitą sukėlė kitos priežastys (šlapimo refliuksas iš uretros į prostatą, autoimuninės reakcijos, neuromuskulinės kilmės priežastys). Į šiuos klausimus nėra tiksliai atsakyta.
Klasifikacija
Prostatitas suskirstytas į 4 kategorijas, kurios skiriasi pagal diagnostinių tyrimų duomenis ir kurioms gydyti taikomos skirtingos gydymo schemos:
I kategorija: ūmus bakterinis prostatitas – ūmus infekcinės kilmės prostatos uždegimas;
II kategorija: lėtinis bakterinis prostatitas – lėtinė prostatos infekcija (sukėlėjas patvirtintas bakteriologiškai);
Kupiškio Lauryno Stuokos-Gucevičiaus gimnazija
Kupiškio Lauryno Stuokos-Gucevičiaus gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kupiškyje, Vytauto g. 21, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190043194. Buvusi Kupiškio Vlado Rekašiaus vidurinė mokykla.
Gimnazija bendradarbiauja su 8 Lietuvos gimnazijomis, aukštosiomis mokyklomis (VGTU, ŠU, Klaipėdos universitetu ir kt.). Pasirašytos bendradarbiavimo sutartys su Stokholmo Enskedeskola ir Rygos 25-ąja vidurine mokykla.
Istorija
thumb|left|Kupiškio progimnazijos antspaudas
Prostatitas
Klasifikacija
IIIB kategorija: neuždegiminis LDSS – sukėlėjas nerastas, uždegiminių prostatos pakitimų nerandama, tačiau yra diskomfortas ar skausmas dubens srityje;
Vladas Stukas
Vladas Stukas (1920 m. gegužės 18 d. Kuosėnuose, Kupiškio valsčius – 1992 m. lapkričio 30 d.) – Lietuvos inžinierius energetikas, pirmasis Kauno HE direktorius.
Kupiškio Lauryno Stuokos-Gucevičiaus gimnazija
Istorija
miniatiūra|266x266px|Kupiškio vidurinė mokykla 1931 m.
Prostatitas
Klasifikacija
IV kategorija: asimptominis uždegiminis prostatitas – prostatito klinikos nėra, tačiau randami uždegiminiai pakitimai prostatoje.
Kupiškio Lauryno Stuokos-Gucevičiaus gimnazija
Istorija
Pagrindinis mokyklos steigėjas ir pirmasis jos direktorius buvo kun. Antanas Kripaitis. 1917 m. lapkričio 17 d. Kupiškio aukštesniojoje mokykloje, kuri oficialiai visuose raštuose vadinama Kupiškio progimnazija, prasidėjo pirmieji mokslo metais. Mokykloje veikė trys klasės ir mokėsi 93 mokiniai.
Prostatitas
Ligos eiga
Ūmus prostatitas prasideda labai staiga. Ligonius krečia šaltis, jie karščiuoja, paprastai vargina dažnas, skausmingas šlapinimasis. Ligoniai pastebi, kad jų šlapimas drumstas, jiems skauda tarpvietėje, mažajame dubenyje, kryžkaulio srityje. Paprastai sutrinka ir normalus tuštinimasis, ligonius vargina dažnas, skausmingas noras tuštintis. Išburkus prostatai, gali susilaikyti šlapimas (šlapimo pūslė pilna, bet negali pasišlapinti). Tiriant tokius ligonius, prostata būna labai skausminga, padidėjusi. Tinkamai gydant temperatūra nukrinta, šlapinimosi sutrikimai praeina per dvi - šešias dienas. Pokyčiai kraujyje, šlapime išnyksta daug lėčiau.
Vladas Stukas
Biografija
1931 m. baigė Kuosėnų pradžios mokyklą. 1931–1935 m. mokėsi Kupiškio keturklasėje progimnazijoje, dalyvavo skautų judėjime. 1935–1938 m. dėl lėšų stokos mokėsi namie, kartu padėdamas tėvams dirbti žemės ūkio darbus. 1938 m. valstybės egzaminų komisijoje išlaikė egzaminus už 6 gimnazijos klases ir tais pačiais metais įstojo į Panevėžio berniukų gimnazijos 7-ąją klasę. Panevėžio gimnaziją baigė 1940 m.
Prostatitas
Komplikacijos
Ūmus prostatitas gali pereiti į lėtinį prostatitą, komplikuotis sepsiu, prostatos abscesu, infekcija gali išplisti į sėklidės prielipą, sėklides.
Kupiškio Lauryno Stuokos-Gucevičiaus gimnazija
Istorija
1918 m. gegužės mėn. mokyklą aplankė vokiečių valdžios vyriausiasis mokyklų inspektorius, kuris teigiamai įvertino mokyklos darbą ir tvarką. Tuo mokyklos įsteigimas buvo patvirtintas. Tais pačiais metais įsikūrė "Saulės švietimo draugijos Kupiškio skyrius, kuris ekonomiškai išlaikė mokyklą.
Prostatitas
Prevencija
Norint išvengti lėtinio prostatito, svarbu laiku ir efektyviai gydyti šlaplės, ūminį prostatos uždegimą.
Kupiškio Lauryno Stuokos-Gucevičiaus gimnazija
Istorija
1919 m. Kupiškį okupavo bolševikai. Mokyklą atėmė iš "Saulės" draugijos, suvalstybino ir panaikino tikybos dėstymą. Po Kupiškio išvadavimo iš bolševikų, mokyklos išlaikymą perėmė Kupiškio valsčiaus savivaldybė. Mokyklą kartais paremdavo Švietimo ministerija. Mokyklai buvo atiduotas 1908 m. rusų valdžios statytas dviklasės mokyklos namas ir žemės sklypas (Skapiškio g. 17).
Vladas Stukas
Biografija
Nuo 1940 m. studijavo Kauno universiteto Technikos fakultete. Pablogėjus reikalams tėvų ūkyje studijas buvo nutraukęs, vėliau kurį laiką mokėsi neakivaizdiniu būdu. Studijas baigė 1947 m. ir įgijo inžinieriaus elektroenergetiko specialybę.
Kupiškio Lauryno Stuokos-Gucevičiaus gimnazija
Istorija
1925 m. mokykla buvo perduota Švietimo ministerijos priklausomybei ir išlaikoma iš valstybės lėšų bei pavadinta Kupiškio valdžios vidurinė mokyklą. Nuo 1936 m. rugsėjo 1 d. mokykla pervadinta į Kupiškio valstybinę progimnaziją. Vietinė bendruomenė visą laiką pageidavo išplėsti progimnaziją ir įsteigti gimnaziją.
Vladas Stukas
Biografija
1947–1948 m. Kauno energetikos rajono inžinierius konstruktorius. 1948–1950 m. Petrašiūnų elektrinės vyresnysis inžinierius. 1950–1953 m. kapitalinės statybos skyriaus viršininkas, 1953–1956 m. eksploatavimo skyriaus viršininkas. 1956–1958 m. Kauno HE vyriausiasis inžinierius, 1958–1960 m. šios hidroelektrinės direktorius. 1951–1957 m. dėstė Kauno politechnikos institute.
1960 m. atleistas iš Kauno HE direktoriaus pareigų dėl to, kad 1941 m. buvo Lietuvių aktyvistų fronto (LAF) narys. 1960–1965 m. perkeltas į Lietuvos elektrinę katilų cecho viršininku. Užtartas buvusio darbo kolegos A. Stumbro, tuomet dirbusio Lietuvos energetikos ir elektrifikavimo gamybinio susivienijimo vyriausiu inžinieriumi, buvo paskirtas jo pavaduotoju ir šiose pareigose dirbo iki 1985 m. Buvo aukštos kvalifikacijos specialistas, geras darbo organizatorius.
Kupiškio Lauryno Stuokos-Gucevičiaus gimnazija
Istorija
1936-1937 mokslo metais Švietimo ministerija leido atidaryti ir privačiomis lėšomis išlaikyti V klasę, 1937-38 m. ir VI klasę. Šios klasės buvo išlaikomos Kupiškio valsčiaus savivaldybės skiriamomis pašalpomis ir klasių mokinių sumokėtais mokesčiais. Nuo 1938 m. rugsėjo 1 d. progimnazija buvo reorganizuota ir pavadinta Kupiškio valstybine gimnazija. Jau valstybės lėšomis buvo išlaikomos V ir VI klasės. Leidžiama atidaryti VII, o 1939 m. - VIII klases.
Vladas Stukas
Biografija
Su stomatologe žmona Eugenija, kilusia iš Kelmės, turėjo du sūnus – Gintautą-Vladą ir Arvydą. Susirgęs 1985 m. rugsėjo 30 d. išėjo į pensiją. Mirė pakirstas sunkios ligos.
Kupiškio Lauryno Stuokos-Gucevičiaus gimnazija
Istorija
Prasidėjus Lietuvos okupacijai, 1940 m. rugsėjo 28 d. Švietimo liaudies komisaro įsakymu B/Nr.101 Kupiškio valstybinė gimnazija pervadinama Kupiškio vidurine mokykla. Vietoje buvusiu 8 gimnazijos klasių, pagal TSRS mokyklų pavyzdį, įvesta 11 klasių sistema.
1953 m. mokyklai suteiktas revoliucionieriaus Vlado Rekašiaus vardas. Iki 1960 m. mokykla buvo įsikūrusi net septyniuose pastatuose. Tais pačiais metais baigta statyti 940 vietų mokyklos rūmai (dabartinis gimnazijos pastatas). Mokyklos projektas vietų skaičiumi buvo didžiausias tarp tuo metu galiojusių aštuoniolikos mokyklų tipų. 1967 m. įkurtas mokyklos muziejus. 1974 m. mokykla buvo išplėsta, atsirado naujas 640 vietų mokyklos priestatas su sporto sale, taip pat 160 vietų bendrabutis moksleiviams.
Atkūrus Lietuvos Nepriklausomybę Vlado Rekačiaus vardas panaikintas ir suteiktas Kupiškio 1-sios vidurinės. 1997 m. vidurinei mokyklai suteiktas Lauryno Stuokos-Gucevičiaus vardas. 2000 m. rugsėjo 1 d. mokykla tapo Kupiškio Lauryno Stuokos-Gucevičiaus gimnazija.Gimnazija turi savo atributiką: vėliavą, himną (“Šaknimis į žemę, šakomis į dangų”, aut. Audronė Šarskuvienė), gimnazisto uniforminį švarką, ženklelį, kepurę, emblemą.
2017 m. minint žymaus semiotiko Algirdo Juliaus Greimo 100-ąsias gimimo metines ir švenčiant Kupiškio gimnazijos šimtmečio jubiliejų atidaryta A. J. Greimo klasė.
Žymūs mokiniai
Kupiškio Lauryno Stuokos-Gucevičiaus gimnazijoje, (anksčiau - Kupiškio progimnazijoje, Vlado Rekašiaus vidurinėje mokykloje, Lauryno Stuokos-Gucevičiaus vidurinėje mokykloje) mokėsi:
Vinalijos
thumb|260px|right|Vynuogių spaudimas Senovės Romoje Vinalijos – senovės romėnų šventės, šlovinusios vynuogynus ir sodus. Ta proga buvo pagerbiamos dievybės Jupiteris ir Venera. Balandžio 23 d. buvo švenčiama Vinalia urbana, šlovinusi praeitų metų vyną, linkinti gero derliaus naujajame sezone, o rugpjūčio 19 d. – Vinalia rustica, šventė prieš pat naujojo derliaus nuėmimą ir vynuogių spaudimą.
Vardai
Dievų karalius Jupiteris buvo pagrindinis archajiškos triados, į kurią taip pat įėjo Marsas ir Kvirinas, dievas. Pastarajai triadai pagerbti skirtos šventyklos buvo statomos naujų romėnų miestų ar kolonijų centre. Meilės deivei Venerai pirmoji šventykla pastatyta 293 m. pr. m. e. rugpjūčio 18 d. Tą pačią dieną buvo švenčiama Vinalia rustica šventė.
Vinalia urbana
Venera globojo „žemiškąjį“ vyną, skirtą kasieniam vartojimui, tuo tarpu Jupiterio žinioje buvo stipriausias ir gryniausias „dieviškasis“ vynas. Ir vyrai, ir moterys vartojo paprastąjį vyną, pagerbdami Venerą, kurios galių dėka žmonės gavo šią dovaną. Aukštesniojo luomo moterys rinkdavosi Veneros šventykloje Kapitolijuje. Jupiterio garbei šalia šventyklos buvo rengiamas praėjusiojo derliaus vyno nupylimo ritualas. Paprastos mergaitės ir prostitutės, nešinos rožių puokštėmis, apkaišytomis mirtomis, mėtomis ir žolynais, rinkdavosi prie išorinių Kolino vartų melsti deivės grožio, žavesio ir išminties.
Vinalia rustica
Šios vinalijos, švenčiamos rugpjūčio 19 d., yra kildinamos iš lotynų rengtos kaimiškos vynuogynų, daržovių auginimo ir derliaus šventės Venus Obsequens. Daržų, sodų ir vynuogynų gėrybės buvo skiriamos Venerai pagerbti. Patys romėnai nesutarė dėl to, kam ši šventė iš tikrųjų buvo skiriama. Pasak Varono, tai buvo pagerbiamas Jupiteris, kuris buvo orų valdovas, ir nuo jo priklausė derliaus branda ir gausa. Veneros šalininkų argumentas buvo aukojamas gyvulys – ėriuko patelė. Šventę, jos ištakas aprašė Festas, II a. m. e. romėnų leksikografas.
IFK Mariehamn
Marianhaminos IFK – Suomijos futbolo klubas iš Marianhaminos (Alandų salos).
Istorija
Klubo ištakos siekia 1919 m. Nuo 2005 m. dalyvauja elito diviziono kovose.
2015 m. iškovojo šalies futbolo taurę. 2016 m. tapo šalies čempionais.
Žaliasis žiogas
Morfologija
Patinėlių kūnas 27-36 mm, patelių – 32-42 mm ilgio, žalias, su sparnais siekia iki 60 mm. Pasitaiko ir visiškai geltonų žiogų, arba su geltonom kojom. Galva 6-7 mm dydžio, turi graužiamojo tipo burnos organus. Antenos siekia iki 70 mm ilgio, apie 2 kartus daugiau už žiogo kūną. Priešnugarėlė apsaugona chitininio šarvo, apie 10 mm ilgio. Pilvelis 15-25 mm ilgio, turi trumpus cerkus gale. Antsparniai siauri, ilgi (iki 50 mm), toli išlenda už užpakalinių šlaunų viršūnės. Sparnai platūs, vėduokliškai suskleisti po antsparniais. Patelių kiaušdėtis dažniausiai nesiekia antsparnių viršūnės, yra 23-32 mm ilgio. Patinėliai antsparnių pamate turi apie 8-10 mm ilgio svirpimo organą, kuris yra rudas. Per visą žiogo nugarą (įskaitant antsparnius) eina siaura ruda juosta, praplatėjanti antsparnių pamate. Užpakalinės kojos tvirtos, ilgos, pritaikytos šokinėjimui. Žiogas neblogai sklando. Nors dauguma žmonių mano kad jie skraido.
Biologija ir ekologija
Žiogų patinėliai pateles kviečia čirpdami. Čirpimas pradedamas girdėti antroje dienos pusėje ir trunka visą naktį, iki aušros. Susiporavusios patelės deda kiaušinėlius į žemę, pradūrusios ją savo ilga kiaušdėtimi. Kiaušinėliai gali žiemoti 1-2 kartus. Pavasarį iš kiaušinėlių išsirita lervos, arba nimfos, kurios užauga per 50-70 dienų, pereina 7 ūgius. Kiaušdėtis atsiranda 4 ūgyje, sparnų užuomazgos išaiškėja 6 ūgyje. Suaugėliais tampa po 7 nėrimosi, tada pilnai išsivysto sparnai. Po savaitės pradeda čirpti, dar po savaitės – poruojasi.
Žiogai aktyvūs tiek dieną, tiek naktį. Nimfos daugiausiai gyvena žolėje, suaugėliai – krūmuose, medžiuose, dažnai jų viršūnėse. Dienomis mėgsta šildytis saulėje. Žiogai visaėdžiai – maitinasi įvairiu maistu: jaunos lervos minta jaunais ir sultingais augalais, juose išgraužia netaisyklingos formos iškandas. Senesnės lervos bei suaugėliai gali apgraužti ir kietesnes augalų dalis, maitinasi ir smulkiais vabzdžiais, pvz. amarais, musėmis, vabalais bei jų lervomis. Kartais ėda ir mažesnius savo rūšies atstovus.
Kenkia migliniams augalams, liucernai, pupoms, bulvėms ir kt. Be to, minta amarais ir kitokiais smulkiais vabzdžiais bei jų lervomis. Veisiasi daugiausia nedirbamose žemėse ir tik vėliau pereina ant kultūrinių augalų. Kaip kenkėjas žaliasis žiogas nelabai reikšmingas.
<Gallery> File:Grünes_Heupferd_♀_Tettigonia_viridissima.JPG File:Tettigonia virdissima nymph on Phleum pratense.jpg|Žaliojo žiogo nimfa File:Tettigonia viridissima rule.jpg|Patelės atpažįstamos pagal kiaušdėtį File:Heuschrecke MG 6232.jpg|Patinėliai kiaušdėties neturi File:Yellow-green-tettigonia.jpg|Kartais šis žiogas geltonas file:TettigoniaNymph-pjt.jpg|Tettigonia genties nimfa File:Grande sauterelle verte - Portrait.jpg|Galvos anatomija File:Tettigonia viridissima Mandibules.jpg|Žandai (mandibulės) File:Bulle auditive Grande Sauterelle Verte.jpg|Klausos organas ant priekinės kojos </Gallery>
Yla (žurnalas)
Yla – mėnesinis žurnalas, satyros, humoro ir šleivo gyvenimo mėnesinis veidrodis, leistas 1931–1934 m. Kaune.
Istorija
Leidėjas ir redaktorius Jonas Vaidelys (1931–1933 m.). 1931 m. išėjo 4 numeriai, 1932 m. – 10, 1933 m. – 8, 1934 m. – 1 numeris. Spausdino „Žaibo“ spaustuvė Kaune. Tiražas 1933 m. – 3000 egz.
Kritikavo valdininkijos biurokratizmą, piktnaudžiavimą tarnybine padėtimi, miesčioniškumą, davatkiškumą, gobšumą, girtuokliavimo apraiškas, ironizavo atskirų kultūros, mokslo, spaudos darbuotojų veiklą, spausdino humoristinius rašinėlius, užsienio humorą, satyrinius piešinėlius, politines karikatūras.
Bendradarbiavo Konstantinas Bajerčius, Liudas Dovydėnas, Kazys Inčiūra, Adomas Jakštas, Teofilis Tilvytis. Iliustravo Juozas Gaučas, Rimtas Kalpokas, Telesforas Kulakauskas, Stepas Žukas.
Marquess
Marquess - vokiečių pop grupė, 2006 m. įkurta Hanoveryje. Grupė daugelį dainų atlieka ispanų kalba. Grupę Marquess išgarsino 2007 m. vasaros hitas Vayamos Compañeros. 2008 m. ši grupė dalyvavo Vokietijos Eurovizijoje su daina La Histeria bei yra išleidusi tris albumus. Vaikinai debiutavo 2006-aisiais metais, kai pasirodė pirmasis albumas Marquess. Po metų sekė antrasis šios grupės albumas Frenecita, o 2008-aisiais pasirodė trečiasis albumas, iYA!. Oficiali šios grupės svetainė http://www.marquess-music.com/
Petkaičiai (Tauragė)
Petkaičiai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 12 km į pietus nuo Tauragės ir 1 km į pietus nuo Dauglaukio.
Juozapavičius
Juozapavičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Juozapavičienė (ištekėjusi moteris) ir Juozapavičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Dembuvka (Čiobiškis)
Dembuvka – viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Čiobiškio.
Česterfildo salos
thumb|200px|Česterfildo rifas
Česterfildo salas sudaro:
Įvairios rifo dalys atrastos XVIII a. pab., įvairių britų jūrininkų. Pavadinimas kilo nuo Mathew Bowes Alt ekspedicijos laivo Chesterfield. Rifuose suduždavo daug laivų. XIX a. po rifus plaukiojo banginių medžiotojai. Į Česterfildo rifus ėmė pretenduoti britų guano kasėjai, todėl 1877 m. salas aneksavo Prancūzija. XIX a. pab. guano gavyba intensyviai vykdyta Ilgojoje saloje (Long Island). Toje pat saloje antrojo pasaulinio karo metais amerikiečiai įrengė automatinę meteorologinę stotį, bet po karo apleido. 1968 m. prancūzai įrengė meteorologinę stotį Kilpos saloje (Loop Island). XX a. antroje pusėje atlikti salų biologiniai, geologiniai tyrimai.
Dvispalvis spragtukas
Dvispalvis spragtukas (Metrioptera bicolor) – žiogų (Tettigoniidae) šeimos vabzdys. Kūnas 15-17 mm, žalias, su ruda nugarėle. Ant kojų - įvairaus ryškumo juodas dantytas ornamentas. Patinėlio cerkai su danteliu netoli viršūnės. Kiaušdėtis ne daigiau kaip 1,5 karto ilgesnis už priešnugarėlę, prie pamato išlenktas, o toliau tiesus.
Trispyglė dyglė
Trispyglė dyglė (Gasterosteus aculeatus) – dyglinių (Gasterosteidae) šeimos žuvis. thumb|220px|left|Trispyglė dyglė (Gasterosteus aculeatus) [[Nerštas|neršto laikotarpio spalvomis]]
Nugara tamsiai žalsva arba pilkšva, šonai gelsvi. Užauga iki 9 cm ilgio
441 m. pr. m. e.
'''441 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Žalvarių geologinis draustinis
Žalvarių geologinis draustinis – saugoma teritorija Molėtų rajone, draustinis.
Mišeikis
Mišeikis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Mišeikienė (ištekėjusi moteris) ir Mišeikytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys
Asahis (Fukujus)
Asahis buvo miestelis Niū apskrityje, Fukujaus prefektūroje, Japonijoje.
Čia gimė dabartinis Fukujaus prefektūros gubernatorius Issei Nishikawa.
Algis Zaboras
Algis Zaboras (g. 1951 m. rugsėjo 27 d. Rubulių k., Kretingos r.) – choro dirigentas ir pedagogas.
Biografija
1962–1966 m. Kretingos vaikų muzikos mokykloje mokėsi groti akordeonu (mokyt. B. Džiaugys). 1966–1970 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos S. Šimkaus aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. S. Juščius). 1970–1976 m. studijavo ir choro dirigavimo studijas su pagyrimu baige Lietuvos Muzikos Akademijoje |Lietuvos valstybinėje konservatorijoje]] (doc. J. Motiekaičio klasė). 1978–1980 m. choro ir orkestro dirigavimo žinias gilino Leningrado N. Rimskio-Korsakovo konservatorijos dvimeteje stacionarinėje asistentūroje – stažuotėje (prof. A. Michailovo klasė), baigė ir simfoninio dirigavimo fakultatyvinį kursą (doc. J. Alijevo klasė). 1987 m. stažavosi Maskvos P. Čaikovskio konservatorijoje, 1990 m. J. Sibelijaus (Sibelius) muzikos akademijoje Helsinkyje, o 1996 m. Austrijoje – Salzburgo Mozarteume.
Studijuodamas pradėjo dirbti su chorais. 1971–1972 m. Vilniaus miesto vyrų ir moterų chorų „Aidas“ chormeisteris, 1972–1976 m. moterų choro „Eglė“ chormeisteris – dirigentas. 1974–1976 m. Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniosios muzikos mokyklos dirigavimo dėstytojas ir choro studijos chormeisteris.
Nuo 1976 m. rudens Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų choro dirigavimo vyriausiasis dėstytojas, nuo 1989 m. docentas, nuo 2001 m. profesorius, 1992–1995 m. Instrumentinės ir chorinės muzikos fakulteto dekanas. 1981–1988 m. Choro dirigavimo katedros neakivaizdinio skyriaus choro studijos vadovas. Su studijos mišriuoju choru ir Klaipėdos muzikinio teatro simfoniniu orkestru atliko A. Vivaldi kantatą „Gloria“. L. Cherubini „Requiem“, M. K. Čiurlionio kantatą „De profundis“, V. Budrevičiaus kantatą „Plieno dalgeliai“, V. Klovos kantatą „Žeme, sėjai nubuski“, J. Vytuolio (Vitols) kantatą „Dziesma“ („Daina„). Daugelis siu ir kitu stambiu vokaliniu – instrumentiniu kuriniu buvo atlikti Lietuvoje pirma karta.
1977–1985 m. Klaipėdos žvejų kultūros ir sporto rūmų vyrų choro įkūrėjas ir vadovas. Kolektyvą parengė 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms, su juo pirmųjų vietų pelnė respublikiniuose konkursuose, padarė įrašų Lietuvos radijui ir televizijai, koncertavo Latvijoje, Rusijoje. 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei parengė Klaipėdos gamybinio susivienijimo „Trinyčiai“ moterų chorą. Kurį laiką vadovavo uostamiesčio dujofikacijos valdybos mišriajam chorui.
Nuo 1984 iki 1998 m. Skuodo mišriojo choro „Apuolė“ meno vadovas ir dirigentas. 1985 m. respublikinės dainų šventės konkurse choras pelnė geriausio kolektyvo vardą rajonų centrų grupėje, o 1987 m. respublikiniame konkurse „Dainuoja darbo Lietuva" pirmąją vietą. Chorą parengė 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje, koncertavo su juo Latvijoje. 1997 m. kartu su D. Daukantaite įkūrė berniukų chorą Skuode "Apuoliukai".
A. Zaboras 1991–1992 m. ir 2005–2006 m. buvo Makedonijos (Skopjė) nacionalinio operos ir baleto teatro vyr. chormeisteris, dirigento asistentas ir Meno tarybos narys. Chorą parengė keturiems operų premjerų spektakliams, su choru dalyvavo tarptautiniuose operinės muzikos festivaliuose, koncertavo Jugoslavijos miestuose, Albanijoje. 2005–2006 m. Makedonijos (Skopje) Šv. Kirilo ir Metodijaus universiteto, muzikos meno fakulteto profesorius, studentu mišraus choro „Dragan Suplevski“ dirigentas. Su abiem chorais surengė koncertų, padarė įrašų Makedonijos nacionaliniame radijuje ir televizijoje. 1993–1997 m. Klaipėdos universiteto Menų fakulteto Chorvedybos katedros studentų mišriojo choro vadovas. Su choru parenge sudėtingų C. Saint-Saėnso, C. Francko, C. Orffo, G. Puccini, W. A. Mozarto kūrinių, taip pat M. K. Čiurlionio, J. Naujalio, S. Šimkaus, J. Gruodžio autorines programas, įdainavo dvi audiokasetes, padarė įrašų Lietuvos radijui, išleido kompaktinę plokštelę. Chorą parengė 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje, 1995 m. Baltijos studentų dainų šventei „Gaudeamus“ Tartu, tradiciniams Klaipėdos festivaliams „Muzikos pavasaris“. Choras dalyvavo tarptautiniuose studentų festivaliuose Tartu ir Kopenhagoje, koncertavo Lenkijoje, Danijoje. 1997–2001 m. vadovavo Klaipėdos miesto muzikos centro mišriajam chorui Gilija (1997–1998 m. kartu su R. Songaila) su kuriuo parengė ir atliko A. Salieri „Requiem“, bei Z. Fibicho „Misa brevis", P.McCartnio "Liverpool oratorio".
Nuo 2010 Granados (Ispanija) misraus choro „Federico Garcia Lorca“ vadovas, nuo 2011 Granados „Juventudes musicales“ kamerinio orkestro meno vadovas ir vyriausiasis dirigentas.Choro "Millenium "isteigejas ir meno vadovas, Muzikos akademijos "Glinka" fortepijono bei dirigavimo disciplinu destytojas, tarptautiniu muzikiniu festivaliu "Inviernos de Granada","Cantemos" meno vadovas ir vyriausiasis dirigentas. Taip pat dirigavo Santa Fe puciamuju orkestrui, chorams "Ciudad de Granada", "Canticum novum",""Coro de Centro artistico de Granada".Kuri laika dirbo Santa Fe (Granada) muzikos mokyklos direktorium.
A. Zaboras išugdė virs 40 choro ir orkestro dirigentų. Dalyvauja respublikinėse bei tarptautinėse mokslinėse konferencijose, spaudoje paskelbė per 100 straipsnių ir koncertų recenzijų, parengė mokymo priemonių studentams, sudarė keturis chorinės muzikos rinkinius. Lituanistikos tyrimo ir studijų centras Čikagoje (LTSC), JAV išleido dvi A. Zaboro parengtas knygas apie lietuviška chorine muzika JAV. 1998–1999 m. Čikagos Lietuvių operos chormeisteris. Buvo choro dirigavimo valstybinių egzaminų komisijų pirmininkas bei narys, chorų ir vokalinių ansamblių konkursų žiuri pirmininkas arba narys,Baltijos valstybiu Dainyu svenciu ekspertas, respublikinių dainų švenčių konsultantas Tauragės ir Skuodo rajonams, dainų švenčių, chorų sąskrydžių bei festivalių dirigentas Klaipėdoje, Kretingoje, Skuode, Ariogaloje, Šiauliuose, Plungėje, Tartu ir Kopenhagoje.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Suvalkų Šv. Apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia
'''Suvalkų Šv. Apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia'  – bažnyčia esanti Suvalkų mieste, ul. Wojska Polskiego'' gatvėje, pastatyta 1904–1906 metais. Bažnyčia priklauso Suvalkų Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapijai. Iš pradžių pastate buvo Aleksandro Nevskio garbei pastatyta cerkvė, kurią 1918 m. perėmė katalikai, o nuo 1923 m. bažnyčia priklausė Lenkijos kariuomenei. Per šį laikotarpį cerkvėjė buvo panaikinti beveik visi požymiai, kad kadaise čia būta cerkvės. Per Antrąjį pasaulinį karą, 1944 m. buvo susprogdintas bažnyčios bokštas, kuris buvo atstatytas 1958 m. 1992 m. birželio 6 d. bažnyčia buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Willman 1
Moklininkai apskaičiavo, kad šios galaktikos masė yra tik pusės milijono Saulės masių. Astronomai tyrimus atliko Keck II teleskopu Havajuose Mauna Kea matuodami galaktikoje esančių žvaigždžių skriejimo greitį. Greitai skriejančios žvaigždės įrodytų, kad galaktika yra masyvi ir turi stiprią gravitaciją, kuri priverstų žvaigždes skrieti aplink jos centrą. Tačiau Willman 1 žvaigždės skrieja išimtinai lėtai. Yra įmanoma, kad Willman 1 yra masyvi galaktika, tik elgiasi kaip mažos masės galaktika. Toks reiškinys galėtų būti įmanomas, jei galaktikos pakraščiuose yra labai daug tamsiosios medžiagos. Tokiu atveju galaktikos masė neturėtų didelės įtakos jos žvaigždžių skriejimo greičiui.
Tyrinėdami Willman 1 mokslininkai tikisi daugiau sužinoti apie tamsiosios medžiagos paslaptis. Tyrinėjimų eigoje gali paaiškėti, jog Willman 1 tėra kamuolinis žvaigždžių spiečius – mūsų Paukščių Tako galaktikos dalis.
Koiakas
Koiak arba Choiak  – ketvirtasis Koptų kalendoriaus mėnuo, turintis 30 dienų ir atitinkantis maždaug laikotarpį tarp gruodžio 10 ir sausio 8 d. Grigaliaus kalendoriuje.
P.O.D.
P.O.D. (Payable On Death) – roko grupė, 6 kartus nominuota Grammy apdovanojimui, susikūrusi 1992 m. San Diege, Kalifornijos valstijoje, JAV. Jos įkūrėjais buvo Marcos (gitara) ir Wuv (mušamieji), o vėliau prisijungė Wuv’o pusbrolis Sonny Sandoval. Oficialiai laikoma, kad grupė groja vadinamuoju „krikščioniško roko“ stiliumi.
Riazanės kunigaikštystė
Didžioji Riazanės kunigaikštystė (rusų kalba: Ряза́нское вели́кое кня́жество) – senovės rusų valstybė, gyvavusi nuo XII a. pradžios iki XVI a. pradžios. Iš pradžių buvo vadinama Riazanės kunigaikštyste, o nuo 1213 m. tapo didžiąja kunigaikštyste, visiškai savarankišku valstybiniu vienetu.
P.O.D.
Grupė labai greitai įgijo vietinį populiarumą pankų klubuose, taip pat atlikdami po kelis kūrinius prieš tokių grupių kaip Green Day, Mighty Bosstones ir Cypress Hil pasirodymus. Kai prie grupės prisijungė bosininkas Traa, buvo įkurta savo nepriklausoma garso įrašų studija „Rescue Records“. 1992 m. jie išleido savo debiutinę demo kasetę. 1994 m. pasirodė albumas „Snuff the Punk“. Tačiau nesusilaukė sėkmės. 1996 m. pasirodė 2-asis albumas „Brown“. 1999 m. rugpjūčio 24 d. išleistas albumas „The Fundamental Elements of Southtown“, kurio singlai „Southtown“ ir „Rock The Party“ padėjo pakilti į sėkmę. 2001 m. rugsėjo 11 d. pasirodė kultinis albumas „Satellite“. Didelės sėkmės susilaukė „Youth Of The Nation“, „Alive“, „Satellite“, „Boom!“. Jie pateko į daugelio radijo stočių topus. „Alive“ buvo pristatytas Grammy apdovanojimui kaip geriausias sunkiojo roko metų kūrinys. Albumas taip pateko į muzikinio žurnalo „Billboard“ į 200 geriausių metų albumų sąrašą.
Koiakas
Istorija
Šis mėnuo egzistavo jau Senosios karalystės laikotarpiu, ir buvo penktasis metų mėnuo. Dėl to jis buvo vadinamas pirmuoju pereto sezono mėnesiu (1-nw-prt). Mėnuo buvo siejamas su dievu Horu ir jo siela ka. Iš čia kilo ir mėnesio pavadinimas Ka-her-Ka. Pagrindinės mėnesio šventės buvo skiriamos Ozyriui ir Izidei, ruošiamasi Horo šventei Nechebkau.
P.O.D.
2003 m. lapkričio 4 d. pasirodė albumas „Payable On Death“. Populiarumo susilaukė singlai „Will You“ ir „Change The World“. 2005 m. išleido „The Warriors EP, Volume 2“. 2006 m. sausio 24 d. pasirodė „Testify“. Hitu tapo „Goodbye For Now“ daina. Tais pačiais metais lapkričio 21 d. pasirodė geriausių hitų albumas „Greatest Hits: The Atlantic Years“. 2008 m. vasarą grupė išleido albumą „When Angels & Serpents Dance“.
Riazanės kunigaikštystė
Istorija
Susidarė iš žemių anksčiau priklausiusių Černigovui, į savarankišką valdą išsiskyrė 1127 m., pradžioje kaip Muromo-Riazanės kunigaikštystė, kai Jaroslavas Sviatoslavičius, pasinaudojęs Černigovo Svietoslavičių kova su Kijevo kunigaikščiu įsitvirtino Murome ir Riazanėje. Po jo mirties Murome ėmė valdyti jo vyresnysis sūnus Sviatoslavas, o antrasis sūnus Rostislavas valdė Riazanę. Tai ir buvo kunigaikštystės pradžia. Rostislavas po brolio mirties persikėlė į Muromą, o Riazanėje pasodino savo jaunesnįjį sūnų Glebą (1145).
Koiakas
Istorija
Pačioje pradžioje jis sutapo su laikotarpiu, maždaug atitinkančiu spalio II pusę ir lapkričio I pusę (Memfyje prasidėdavo spalio 17 d.) pagal Grigaliaus kalendorių, tačiau dėl to, kad Egipto kalendoriaus metai ne visai atitiko Saulės (Sirijaus) metus, šis mėnuo ilgainiui išpuldavo vis anksčiau, lyginant su Nilo potvyniais ir Sirijaus patekėjimu (t. y. Nilo potvyniai prasidėdavo vis vėliau kalendoriuje, kas 4 metus vėluodami viena diena). 1321 m. pr. m. e., praėjus vienam Sotiniam ciklui (t. y. 1460 m.), Ka-her-Ka vėl sugrįžo į pirminę padėtį Nilo patvynių atžvilgiu. 1291 m. pr. m. e. faraonas Amenofis I įvykdė kalendoriaus reformą, paskelbdamas Techi (Džehuti) pirmuoju metų mėnesiu, ir tada Ka-her-ka tapo žinomas ketvirtuoju acheto mėnesiu.
Riazanės kunigaikštystė
Istorija
Dar valdant Rostislavui, Riazanės kunigaikščiai pateko Suzdalės kunigaikščių įtakai. Nepaisant aršios kovos, ypač valdant Glebui Rostislavičiui, ši įtaka tapo tokia stipria, kad Vsevolodas III Jurjevičius laisvai nurodinėjo Riazanės kunigaikščiams, disponavo jų žemėmis ir kariauna. Jis su kariuomene atvykdavo į kunigaikštystę pasinaudodamas Riazanės kunigaikščių tarpusavio kova, dukart nusiaubė šalį ir Riazanės miestą (1186 ir 1208 m.), ėmė į nelaisvę kunigaikščius ir jų vieton statė savo vietininkus. Pagrindine Riazanės kunigaikščių silpnumo priežastimi buvo tarpusavio kovos. 1217 m. šešis Riazanės kunigaikščius nužudė Glebas Vladimirovičius, o 1219 m. Ingvaras Igorevičius užėmė visą Riazanės kunigaikštystę.
Koiakas
Istorija
Kadangi metų ilgis nebuvo reformuotas, Ka-her-Ka vėl ėmė atsilikti. 22 m. pr. m. e. įvykdžius kalendoriaus reformą ir įvedus Koptų kalendorių, Koiako pradžia buvo fiksuota Julijaus kalendoriaus atžvilgiu (t. y. lapkričio 27 d.).