cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fuzelis
Susidarymas ir pašalinimas
Tokia technologinė procedūra kaip šaldomasis distiliavimas fuzelio alkoholių nepašalina, jos metu jų kiekis padidėja dėl koncentruojančio efekto.
Who Cares?
Who Cares? – ketvirtasis anglų atlikėjo Rex Orange County studijinis albumas, išleistas 2022 m. kovo 11 d. Albumas įrašytas Amsterdame, per vos dvylika dienų.
Albumas susilaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir buvo komerciškai sėkmingas visame pasaulyje. JAV per pirmąją savaitę parduota virš 35 tūkstančių kopijų ir „Who Cares?“ debiutavo penktojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, o Jungtinėje Karalystėje – pirmąją, tapdamas pirmuoju atlikėjo įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. Lietuvoje albumas pasiekė 78–ąją reitingo vietą.
Dainų sąrašas
Visas dainas parašė ir prodiusavo Alex O'Connor ir Benny Sings, išskyrus, kur išskirta.
Kūrybinė grupė
Muzikantai
Techninis personalas
Dizainas
Pulimas
Pulimas – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Glitiškių, Petriškių miške, prie rytinio Pulimo ežero kranto ir Alionių pelkės.
The Kelly Family
The Kelly Family yra airių, amerikiečių, vokiečių muzikos grupė, sudaryta iš šeimos narių. Kolektyvą su savo vaikais sukūrė tėvas ir motina. Grupė išleido daug singlų ir albumų nr. 1. Ypač didelį pasisekimą turi vokiškai kalbančiose šalyse, Lenkijoje, Beneliukso šalyse, Ispanijoje, Italijoje, Portugalijoje ir Skandinavijoje.
Aardman Animations
Aardman Animations – britų animacijos studija, įsikūrusi Bristolyje, Anglijoje. Studija žinoma dėl filmų bei serialų, sukurtų naudojant stop kadro ir molio animacijos technikas, tokių kaip „Volisas ir Gromitas“ ir „Aviukas Šonas“. „Aardman Animations“ filmai nuolat sulaukia labai gerų atsiliepimų, o jų stop kadro filmai yra vieni pelningiausių – 2000 m. debiutinis pilnametražis filmas „Viščiukų maištas“ tapo geriausiai uždirbusiu įmonės filmu, taip pat geriausiai uždirbusiu visų laikų stop kadro filmu.
The Kelly Family
Grupė oficialiai pardavė daugiau nei 20 mln. albumų, o turai „Tours Europe“ bei „Over The Hump“ susilaukė milžiniško pasisekimo. „The Kelly Family“ yra 6 vietoje tarp pačių sėkmingiausių muzikos koncertinių grupių Vokietijoje '90-aisiais. Grupė yra išleidusi dainas anglų, vokiečių, ispanų, italų ir baskų kalbomis. The Kelly Family irti pradėjo 2000 m. Tačiau 2017 m. grupė be kai kurių narių išleido naują albumą su naujomis dainomis ir naujai perrašytais hitais. Į sugrįžimo koncertinį turą „Comeback des Jahres“ („Metų Sugrįžimas“) bilietai buvo išparduoti akimirksniu.
Aardman Animations
2020 m. vasario mėn. duomenimis, visame pasaulyje studija uždirbo 1,1 mlrd. dolerių, vidutiniškai po 134,7 mln. dolerių už filmą.
Papiškių apylinkė (Ramygala)
Papiškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Šambalionių apylinkė
Šambalionių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Krekenavos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ramygalos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Iciūnų apylinkės ir Krekenavos apylinkės.
Brahim Konaté
Brahimas Konatė (g. 1996 m. kovo 26 d.) – Malio ir Prancūzijos pilietybes turintis futbolininkas, saugas. Kitados atstovavo Prancūzijos U-20 rinktinei.
Karjera
Prancūzijoje gimęs ir Malio pilietybę turintis futbolininkas išugdytas „Auxerre“ klubo sistemoje. Rungtyniavo „Auxerre“ jaunimo ekipose, pateko į pagrindinę ekipą, o būdamas 19 metų amžiaus debiutavo Ligue 2. Sužaidė šioje lygoje daugiau nei 60 rungtynių, pelnė 2 įvarčius ir atliko 5 rezultatyvius perdavimus.
Vėliau trejus metus atstovavo Njoro „Chamois“ klubui. Ligue 2 sužaidė 40 rungtynių ir pasižymėjo dviem įvarčiais.
2021 m. pasirašė sutartį su „Fuenlabrada“ klubu. Antroje Ispanijos lygoje sužaidė 18 rungtynių. Pasižymėjo dviem įvarčiais ir dviem rezultatyviais perdavimais.
FK Kauno Žalgiris
2023 m. vasario 14 d. pranešta, kad atstovaus „Kauno Žalgiriui“.
2023 m. kovo 5 d. įvyko debiutas A lygos rungtynėse prieš „Sūduvos“ klubą. Žaidėjas pasirodė startinėje sudėtyje, tačiau vėliau buvo pakeistas.
2023 m. balandžio 2 d. rungtynėse prieš Alytaus „Dainavą“ užsidirbo geltoną kortelę. Po rungtynių už konfliktą su varžovais buvo parodyta dar viena geltona kortelė, kuri netrukus virto raudona.
2023 m. balandžio 15 d. pasižymėjo pelnydamas įvartį rungtynėse prieš „Riterių“ klubą.
2023 m. rugpjūčio 9 d. oficialiai pranešta, kad dėl šeimyninių aplinkybių žaidėjas palieka klubą.
Pasodėlės apylinkė
Pasodėlės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Brahim Konaté
FK Kauno Žalgiris
2023 m. A lygoje sužaidė 20 rungtynių, 19 pradėjo startinėje sudėtyje, pelnė 2 įvarčius ir atliko 2 rezultatyvius perdavimus.
Pasodėlės apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Krekenavos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ramygalos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Krekenavos apylinkės.
Brahim Konaté
Statistika
Spalvų reikšmės:
FK Slonim-2017
Slanimo futbolo klubas „Slonim-2017“ – Baltarusijos futbolo klubas iš Slanimo.
Istorija
Klubas įkurtas 2013 m., kai susijungė du klubai FK Komunal'nik Slonim ir Beltransgaz Slonim.
2015/2016 m. Baltarusijos futbolo taurės turnyre bendru rezultatu 2:18 nusileido elito diviziono Šahcer Salihorsk ekipai (1:10 ir 1:8).
Stebėkių apylinkė
Stebėkių apylinke sovietmečiu vadinosi:
FK Slonim-2017
Istorija
Nuo 2017 m. vadinasi Slonim-2017.
Spalvinė gama
Mėlyna ir geltona spalvos.
Pasiekimai
Žaidė Pirmoje lygoje. 2015 m. užimta 9 vieta yra aukščiausias šio klubo pasiekimas.
Artūras Baumanis
Artūras Baumanis (, 1867 m. sausio 4 d. – 1904 m. rugpjūčio 6 d.) – latvių tapytojas, grafikas, piešė istorine tematika. Gimė 1867 m. sausio 4 d. latvių architekto Janio Fridricho Baumanio šeimoje. Po tėvo mirties 1892 m. jis metė studijas, įklimpo į alkoholizmą, gyvenimo būdas tapo klajokliškas. Susirgo tuberkulioze, mirė 1904 m. rugpjūčio 6 d.
Biografija
Pirmojo latvių profesionalaus architekto Janio Frydricho Baumanio (1834–1891) sūnus A. Baumanis augo 2 kultūrų sankirtoje. Šeimoje dominavo vokiečių kalba ir dvasia, o latviškai išmoko kalbėti tik mokykloje ir pasak A. Baumanio atsiminimų susitikęs su tautiečiais studijų metais Tartu ir Peterburge. Įtakos turėjo ir vėlesnė tėvo veikla Rygos latvių draugijoje, organizuojant visuotinę dainų šventę ir kt. 1885 m. pradėjo studijas Peterburgo imperatoriškoje dailės akademijoje, kur gilinosi į istorinę tapybą (pirmaisiais studijų metais dirbo su Naujojo Testamento ir Rusijos istorijos temomis). Manoma, kad pirmasis darbas „Meinhardo mirtis“, kuriame atsispindi latvių istorija tematika, buvo nutapytas 1886 m. birželio 26 d. Jau liepos 1 d. pradėtas kitas darbas – „Likimo žirgas“ (pabaigtas 1887 m. ir yra eksponuojamas Latvijos nacionalinio dailės muziejaus nuolatinėje ekspozicijoje). A. Baumanio eskizų albume gausu Pabaltijo istorijos momentų (baltų gentys, Kryžiaus žygiai), o tai byloja apie jo domėjimosi sritį vėlesniais laikotarpiais. Ši domėjimosi sritis ir profesionalumas lėmė tai, kad 1888 m. buvo pakviestas nutapyti leidinį „Terra Mariana“, kuris buvo skirtas Romos popiežiui Leonui XIII.
A. Baumanis domėjosi literatūra, patiko Aspazijos kūryba, taip pat Andrejaus Pumpuro „Lačplesis“, ieškojo kitų istorinių siužetų savo kompozicijoms.
A. Baumanį visą gyvenimą persekiojo alkoholizmo problema, po tėvo mirties 1891 m. teko studijas nutraukti. Aktyvų kūrybinį darbą nutraukdavo ilgokos pertraukos. 1896 m. parsikėlė į Sluoką, pas kunigą, tikėdamasis ten išgyti. Po kurio laiko persikėlė gyventi į Liepoją. Čia pradėjo gilintis į lietuvių ir lenkų istoriją.
Paveikslas „Žiemgalių dvasios“ (1896 m.)
miniatiūra|kairėje|Artūras Baumanis. „Žiemgalių dvasios“ („Kariai mėnesienoje“). 1896 m. Saugomas P. Stradinio medicinos istorijos muziejuje. A. Baumanio paveikslo „Žiemgalių dvasios“ („Zemgaliešu gari“, 1896 m.) centrinė paveikslo figūra – žiemgalių kunigaikštis Viestardas, aplink jį – kariai, horizonte – Lielupės vingiai ir mėnulis aukštai danguje. Kaip šaltinį galėjo naudoti Tartu universiteto profesoriaus Fridricho Krūzės darbą „Necrolovonica“ (1842), iš kurio panaudojo kai kurių papuošalų netinkamą nešioseną.
Tuo pačiu metu dailininko bičiulis latvių tautybės Sluokos ir Dubultų liuteronų kunigas Eduardas Zeibotas (1864–1897/1894–1897) sukūrė baladę tuo pačiu pavadinimu „Zemgaliešu gari“ (taip pat ir „Jogailos mirtis“). Tikėtina, kad A. Baumanis ir E. Zeibotas susipažino studijų metu Tartu universitete. Juos abu vienijo bendra tema – Latvijos senoji istorija. 1896 m. išleido rinkinį „Romansai ir baladės“, kurį iliustravo A. Baumanis. Manoma, kad baladė ir paveikslas „Žiemgalių dvasios“ buvo sukurti Sluokoje kartu (pradžioje paveikslui buvo padaromi 5–6 eskizai).
Paveikslas pirmą kartą eksponuotas prie Maskvos archeologijos draugijos 1896 m. organizuotoje X archeologijos kongreso Rygoje organizuotos Latvių etnografijos parodos (Dailės sekcijoje). Joje dalyvavo nemažai latvių dailininkų (Jānis Rozentāls, Vilhelms Purvītis ir kt.), baigusių Peterburgo imperatoriškąją dailės akademiją. Nuo tada prasideda latvių profesionalioji dailė. parodą aplankė 45 tūkst. žiūrovų. Jos rengimas kainavo 23 tūkst. rublių.
Lankupių šliuzas
Lankupių šliuzas – šliuzas, įrengtas Vilhelmo kanalo pradžioje, Lankupiuose, kur Vilhelmo kanalas jungiasi su Minija. Pastatytas 1863 m. pradėjus kasti kanalą. Tai vienintelis Lietuvos teritorijoje esantis šliuzas, paskelbtas technikos paminklu. Kaip Karaliaus Vilhelmo kanalo statinių komplekso dalis, įtrauktas į Kultūros vertybių registrą.
Pranciškus Bernardas Mnišekas
Pranciškus Bernardas Vandalinas Mnišekas (1590–1661) – ATR valstybinis veikėjas, Sondecko kaštelionas (1638–1661), Sanoko ir Strelbicko seniūnas.
Lankupių šliuzas
Šliuzo kameros ilgis – 157 m, plotis – 25 m, grimzlė – 1,25 metro, abiejuose galuose – 11 m pločio varstomieji vartai. Kameros ilgis didesnis, nei įprasta, nes šliuzu buvo plukdomi sieliai. Šalia šliuzo – vandens pokyčius žymintis matuoklis, raudonų plytų Lankupių šliuzo meistro sodyba, kur gyveno laivybą reguliavęs meistras. Nurodoma, kad 1872–1885 m. Lankupių šliuzo meistru buvo Wilhelm Huwe; išlikusi Lankupių šliuzo meistro sodyba pastatyta maždaug 1909 m.
Pranciškus Bernardas Mnišekas
Biografija
Lenkijos magnatų Mnišekų giminės atstovas, herbo „Mniszek“ savininkas. Sandomiro vaivados Jurgio Mnišeko (1548–1613) ir Jadvygos Tarlo (m. po 1629) ketvirtasis sūnus. Rusijos caraitės Marinos Mnišek jaunesnysis brolis (1588–1614).
Lankupių šliuzas
Šliuzas įrengtas, kad būtų išlyginti dideli vandens lygio skirtumai, patvinus Minijai, nes antraip potvynių vanduo būtų tekėjęs į kanalą, būtų susidariusi didelė srovė, trukdžiusi plukdyti prekes.
Pranciškus Bernardas Mnišekas
Biografija
1636 metais Pranciškus Bernardas Mnišekas nupirko Duklios pilies dalį iš Pranciškaus Miesinskio našlės, žuvusio karalaičio Vladislovo Vazos žygio į Maskvą 1618 metais metu. 1638 metais perstatė pilį, sutvirtinęs jį valais ir bastionais. 1638 metais gavo Sondecko kašteliono pareigybę.
Lankupių šliuzas
1960–1961 m. Lankupių šliuzas buvo atnaujintas.
Pranciškus Bernardas Mnišekas
Biografija
1657 metų kovą Duklios pilis, priklausiusi Pranciškui Mnišekui buvo užimta ir išplėšta Transilvanijos kunigaikščio Djerdo II Rakocio.
Lankupių šliuzas
Lankupių šliuzas naudojamas ir šiais laikais per Minijos pavasario ir rudens potvynius – Vilhelmo kanalo šlaitai gerokai žemesni, tad jame vandens lygis nuo įprasto gali pakilti ne daugiau nei apie pusę metro. Dėl to šliuzas uždaromas (procesas trunka apie 2 valandas).
Pranciškus Bernardas Mnišekas
Biografija
1661 metais Pranciškus Bernardas Mnišekas mirė Dukloje epidemijos metu.
Šeima
Buvo vedęs Barborą Stadnicką (m. 1653), nuo santuokos su kuria turėjo sūnų ir dvi dukteris:
Pulkė
Pulkė – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Jurgelionių, prie kelio ir Gaujos upelio.
Stebėkių I apylinkė
Stebėkių I apylinkė (iki 1950 m. Stebekių apylinkė, Stebėkių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Truskavos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ramygalos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kuršių apylinkės.
Aleksander Aamodt Kilde
Biografija
2013 m. tapo pasaulio jaunimo čempionu.
Savo debiutinėse 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Sočyje norvegas nebaigė greitojo nusileidimo ir daugiakovės trasų, o Super-G rungtyje užėmė 13-ą vietą.
2016 m. sausio 30 d. Vokietijoje pirmą kartą laimėjo pasaulio taurės etapą. Iki 2023 m. vasario sportininkas iš viso laimėjo 20-ą pasaulio taurės etapų ir 39 kartus finišavo tarp prizininkų.
2018 m. žiemos olimpiadoje slidininkas varžėsi keturiose rungtyse. Vyrų didžiojo slalomo trasos sportininkas nebaigė, daugiakovėje užimta 21-oji vieta, greitojo nusileidimo varžybose norvegas liko 15-as, o Super-G rungtyje 13-as. 2022 m. žiemos olimpiadoje Pekine norvegas pirmą kartą pelnė olimpinius medalius: sidabrą daugiakovėje ir bronzą Super-G rungtyje.
Grėvenmacherio apygarda
Grėvenmacherio apygarda – viena iš 3 Liuksemburgo apygardų. Apygarda padalinta į 3 kantonus ir 26 komunas:
Mykolas Zigmantas Stanislavskis
Mykolas Zigmantas Stanislavskis (m. 1668 m.) – ATR valstbinis veikėjas, Kijevo vaivada 1665-1668, Sadecko kaštelionas 1663-1665, Haličo vėliavininkas 1656-1659.
Biografija
Lenkijos bajorų Stanislavskių giminės atstovas, herbo „Grif“ savininkas. Haličo kašteliono Adomo Stanisklavskio ir Agnesės Kšeželovskos sūnus.
ATR karų prieš sukilusius Ukrainos kazokus, Švedijos ir Rusijos carystės dalyvis. 1651 metais jis dalyvavo Berestečko mūšyje, kur antrą mūšio dieną buvo sužeistas šovinio. 1652 metais jo vėliava buvo sumušta kazokų ir totorių Batogo mūšyje (jo mūšio lauke nebuvo).
Švedų tvano (1655−1660) metu Mykolas Zigmantas Stanislavskis dalyvavo kariniuose veiksmuose prieš švedų okupantus. Jis buvo Karūnos didžiojo maršalkos Jurgio Sebastijono Liubomirskio išsiustas pas Transilvanijos kunigaikštį Jurijų Rakocį po informacijos apie jo priešiškus planus prieš ATR. 1657 metų sausio 16 d. Mykolas Zigmantas Stanislavskis davė priesaiką ištikimybei Transilvanijos kunigaikčiui Jurijui Rakoci. 1658 metų vasarį jis ragino Lvovo magistratą pasiduoti Transilvanijos kunigaikščiui. 1658 metų vasario 12 d. Jurijus Rakocis išleido universalą dėl Mykolo Stanislavskio dvaro žemių apsaugos Rusios vaivadijoje.
1660 metais Mykolas Zigmantas Stanislavskis priėmė į savo vadovavimą mirusio kunigaikščio Mikalojaus Sviatopolk-Čiatvertinskio šarvuotą vėliavą. 1660 metų rugpjūčio 31 d. jis gavo iš Lenkijos karaliaus Jono Kazimiwero Vazos apsaugos raštą, kuris turėjo jį apginti nuo teismo nuosprendžio už Stanislavo Niščickio dvaro žemių užpuolimą Ulanove. 1660 metais Karūnos tribunolas nuteisė jį infamijai. Jo dvaro, tame tarpe Dunajivcius, anksčiau konfiskuotus, perdavė jo žmonos broliui, Belzo vaivadai Kristupui Konecpolskiui (m. 1659/1660), o po jo mirties jas paveldėjo jo našlė Konstancija, Mykolo Stanislavskio sesuo. 1660 metais jis su savo nuosava vėliava dalyvavo Čiudnovo mūšyje. Haličo žemės seimukas pasiuntinių į seimį instrukcijoje nurodė pabandyti gauti Mykolo Zigmanto Stanisklavskio amnestijos. 1663 metų gegužės 9 d. jis gavo Sandecko kašteliono pareigybę. 1665 metais Mykolas Zigmantas Stanislavskis tapo Kijevo vaivada ir ATR senatoriumi.
1667 metais Mykolas Zigmantas Stanislavskis išstatė nuosavą raitelių pulką iš 5 vėliavų į Karūnos armiją.
Buvo palaidotas 1669 metų vasarį Lvove.
Valdė dvaro žemes Krokuvos, Rusios, Podolės ir Sandomiro vaivadijose, tip pat turėjo nuosavus rūmus Varšuvoje.
Šeima
Buvo vedęs du kartus. Jo pirmoji žmona buvo Ana Šiškovska, nuo kurios jis turėjo vienintėlę dukterį:
Antrą kartą vedė Aną Potocką (m. 1695), Felino seniūno, Braclavo vaivados Stefano Potockio (1568−1631) ir Marijos Amalijos Mogilos (1591−1638) dukterį. Vaikai nuo antros santuokos:
Laukžemės dvaras
Laukžemės dvaras – dvaras Vakarų Lietuvoje (Kretingos rajonas, Darbėnų seniūnija, Laukžemės kaimas) netoli Kulšės upelio. Mūriniai dvaro rūmai pastatyti 1903 m. ant spėjamai XVII a. rūsio.
thumb|left|200px|Svirnas Yra išlikę dvaro rūmai, rūsys, svirnas su fachverku šiaurės rytų frontone (abu XIX a. pab. - XX a. pr.), parkas su želdiniais ir vandens telkiniais. Toliau nuo dvaro stovi buvęs grūdų sandėlis – magazinas.
Laukžemės dvaras istoriniuose šaltiniuose minimas nuo XVI a. Tuomet jis buvo Palangos (Darbėnų) dvaro ūkiniu padaliniu, o XVII a. tapo savarankišku ūkiniu-administraciniu vienetu ir priklausė didikams Sapiegoms. XVIII a. dvaras perėjo Palangos seniūnijos valdytojams. XIX a. pr. jį valdė vokiečių didikai: Mirbachai, baronai Medemai, vėliau Georgijus von Štempelis. 1913 m. Laukžemės dvarą kartu su daktaru Jonu Ipolitu Stonkumi nusipirko prelatas Konstantinas Olšauskas.
thumb|right|200px|Dvaro vidus thumb|200px|left|Rūmų fasadas iš pietvakarių ir šiaurryčių pusiųAvarinės būklės Laukžemės dvarą (išlikusius dvaro rūmus, svirną ir magaziną) 2007 m. aukcione įsigijo Regina Šiaulytienė. Dvaro rūmuose pradėti valymo darbai, užkalti langai, magazine išvalytos patalpos, sutvirtintos sienos ir pamatai, pakeista stogo danga. 2015 m. rūmų būklė buvo bloga, jie vėl parduodami.
Rūmai yra tinkuoto mūro. Jie sudėtinio tūrio, sudaryti iš vienaaukščio su mezoninais ir rūsiu stačiakampio pagrindinio tūrio ir iš šiaurės vakarų pusės prišlieto vienaaukščio priestato. Pietryčių fasade išlikęs, tačiau labai apiręs keturių plytų mūro tinkuotų stačiakampių stulpų portikas su balkonu, taip pat šoniniai daugiakampiai erkeriai su viršuje įrengtais balkonėliais. Langų, durų angų tinko apvadai buvo dekoruoti reljefinėmis detalėmis.
Tinkuojant vidines sienas vietoj medinių sutvirtinimų čia naudotos nendrės. Viduje patalpos sienų aukštis – 3,5 m.
Pamatas su skaldytų lauko akmenų-plytų mūro rūsio sienomis ir cokoliu. Rūsio skliautai mūryti iš plytų. thumb|left|200px|Tvenkinys parke Parkas įkurtas XVIII a. pab. (?) - XX a. I p., jis lygaus reljefo centrinėje dalyje, o šlaitas rytuose leidžiasi Kulšės upelio link. Išlikusios alėjos, takai, tvenkinys, senieji pavieniai medžiai, jų grupės, tarp kurių vyrauja liepos, klevai, uosiai, išskirtinio dydžio ąžuolas. XX a. pradžioje Laukžemės savininkui baronui Georgui fon Štempeliui formuojant dvaro parką, buvo supilta apžvalgos kalvelė. Vietos gyventojai ją vadina Pilale, todėl XX a. 3–6 dešimtmečiais kai kurie praeities tyrinėtojai manė, kad tai Laukžemės piliakalnio liekanos (kasinėjimais paneigta). Parke tarybiniais laikais buvo įrengtas mokyklos stadionas.
Navikai (Tilžė)
Navikai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės rytus nuo Tilžės bažnytkaimio, pasienyje su Latvija.
Praktika
Praktika – terminuotas taikymas, taip pat mokymasis ir įgijimas naujų įgytų žinių, gebėjimų praktinėje veikloje, dirbant, veikiant organizacijoje, vadovaujant atitinkamos srities praktikui (praktikos vadovui). Praktikantais gali būti mokiniai, studentai, absolventai. Esant palankioms prielaidoms, praktika gali „peraugti“ į darbo santykius. Praktika gali būti apmokama arba ne. Visa tai priklauso nuo konkrečios rinkos situacijos. Pvz., Vokietijoje tam tikrose (pvz., humanitarinių arba socialinių mokslų) srityse įsidarbinti neatlikus neapmokamos praktikos kartais tiesiog neįmanoma.
Gamybinė praktika
Gamybinės praktikos metu mokiniai, studentai gamyboje (pvz., gamyklose, dirbtuvėse ar kitose vietose pagal darbo pobūdį) atlieka praktinę veiklą (kurios mokykloje mokosi kaip jų profesinės veiklos), taiko išmoktas specialiąsias teorines žinias. Šis praktinis mokymas atliekamas, pvz., naudojant įvairias mašinas, įrangą, naudosimas būsimame darbe. Darbo aplinka priklauso nuo mokymo srities specifikos (darbe kai kuriais atvejais gali būti padidinto triukšmo lygis, purvas ar chemikalai ir kt.).
Praktikai vadovauja gamybinės praktikos vadovas. Jis organizuoja ir planuoja praktinį mokymą, aiškina apie praktinę veiklą, kurią turi mokiniai gamyboje taikydami įsisavintas teorines žinias darbe, specialiųjų dalykų, praktiškai demonstruoja atskiras darbo operacijas, taip pat kaip ir visuminę veiklą – priežiūri mokinių gamyboje darbinę veiklą – surenka duomenis baigiamajam įvertinimui ir įteikia juos egzaminų komitetui mokyklos baigiamiesiems egzaminams – bendradarbiavimas su specialiųjų dalykų mokytojais – garantuoja saugumo reikalavimų laikymąsi – priežiūri mašinas, įrangą ir kitas priemones, naudojamas praktiniam mokymui – registruoja reikiamus duomenis apie mokinius gamyboje, taip pat kaip ir duomenis apie visą praktinį mokymą.
Studentų praktika
Studentų praktika gali būti profesinė, mokslinė. Ją siūlo įmonės, organizuoja aukštosios mokyklos, valstybinės įstaigos, organizacijos ir kt.
Praktika užsienyje
Praktika užsienyje – viena iš stažuočių užsienyje formų. Greta profesinės patirties įgyjama tarpkultūrinė patirtis, susipažįstama su svetima kultūra, valstybe, žmonėmis, pagilinamos kalbų žinios. Praktika užsienyje gali būti kartu atliekama su kalbos kursais (pvz., „Working-Holidays“, „Work Experience Programm“). Kaip mainų programą praktiką užsienyje organizuoja aukštosios mokyklos, remia ES. Esant oficialioms programoms, praktika finansuojama. Praktika Vokietijoje galima, pvz., pagal įvairias programas (DBU, DAAD, IPP, Mumert Stiftung etc.).
Puluikiai
Puluikiai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Pandėlio.
Alpan
Aptikta keletas Alpan vaizduojančių etruskų veidrodžių. Ant jų ši dvasia vaizduojama kaip jauna moteris, tiek su sparnais, tiek be jų. Teigiama, kad Alpan galėjo būti harmonijos simbolis, graikų Harmonijos ir romėnų Konkordijos atitikmuo.
Įrašuose ant votų žodis alpan neretai vartojamas bendrine reikšme ir galbūt atitinka senovės graikų chairein bei lotynų libens („noriai“, „mielai“).
Pumpėnai (viensėdis)
Pumpėnai – viensėdis Pasvalio rajono savivaldybėje, greta Pumpėnų miestelio.
Tripirštė uolaskėlė
Stiebas laibas, status, nešakotas, raudonos spalvos, iki 18 cm aukščio. Lapai smulkūs, matomi tik prieš žydėjimą, vėliau nudžiūsta. Žiedai balti, 3-4 mm skersmens.
Augalas vienmetis. Žydi nuo balandžio iki gegužės, kartais ir iki birželio. Auga uolingose vietose, smėlynuose, kopose, molynuose.
thumb|left|250px|Lapeliai
Žižmių apylinkė
Žižmių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pagirių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ramygalos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kuršių apylinkės.
Mergelių Salų nacionalinis parkas
Mergelių Salų nacionalinis parkas – saugoma gamtos teritorija Karibų jūros Mergelių Salose. Parkas užima apie 60 proc. Šv. Jono salos ploto ir 5500 akrų vandenyno teritorijos.
Parkas įkurtas 1956 m. ir tapo 29-tuoju JAV nacionaliniu parku.
Utenos arena
Utenos arena– sporto ir renginių kompleksas Utenoje. Utenos „Juventus“ (LKL) namų aikštė.
Mergelių Salų nacionalinis parkas
Nacionalinio parko centras yra Šv. Jono salos sostinėje Krus Bėjaus mieste. 2017 m. parką aplankė 304 408 lankytojai.
Utenos arena
Savybės
Šalia varžybų salės yra 42×22 metrų ploto sporto treniruočių salė su 60 sėdimų vietų. Šalia - tarptautinius reikalavimus atitinkančios papildomos patalpos: persirengimo kambariai, teisėjų ir medicinos patalpos, žurnalistų darbo vietos, ūkinės patalpos, rūbinės žiūrovams. Veikia 5 rūbinės po 20 vietų ir viena rūbinė 16 vietų. Didžiausias aktyviai sportuojančių sportininkų skaičius didžiojoje salėje vykstant žiūrovinėms varžyboms 22, be žiūrovų tiek didžiojoje, tiek mažojoje salėje telpa po 40 aktyviai sportuojančių sportininkų.
Mergelių Salų nacionalinis parkas
Daugiausiai dėmesio nacionaliniame parke sulaukia paplūdimiai, barjeriniai rifai, natūralios gamtos objektai. Mergelių Salų paplūdimiai dėl savo grožio ir tvarkos vadinami vienais geriausių pasaulyje. Trunk Bay paplūdimys dažnai patenka į geriausių pasaulio paplūdimių dešimtukus.
Utenos arena
Savybės
Dvi salės pastato centre apjuostos plataus 3-4 metrų koridoriaus bei dviejų fojė, kuriuos atitinkamai pažymėjus grindyse, jie gali tapti bėgimo taku pastato viduje.
Sporto komplekso architektūrinė koncepcija yra sporto fabrikas, t. y. minimalios pastangos pastato vidaus ir išorės apdailai – atviros statybinės konstrukcijos ir inžineriniai tinklai, atviras monolitinis gelžbetonis.
Pastatyta mokesčių mokėtojų pinigais, skirtais Utenos rajono savivaldybės ir LR Vyriausybės.
Kinijos Grand Prix
Kinijos „Grand Prix“ (Supaprastinta kinų: 中国大奖赛; Pinjinas: Zhōngguó Dàjiǎngsài) – „Formulės 1“ pasaulio čempionato etapas. Šiuo metu jis vyksta Tarptautinėje Šanchajaus trasoje.
Pagal metus
Visos Kinijos „Grands Prix“ lenktynės vyko Šanchajaus trasoje.
Frédéric Vasseur
Prancūzas studijavo aeronautikos ir inžinerijos mokslus, o po jų įkūrė jaunimo Formulės lenktynėse dalyvaujančią komandą „ASM“.
Riebiniai
Riebiniai  – kaimas Latvijoje, Preilių savivaldybėje. Riebinių valsčiaus centras. 719 gyventojų (2021 m.).
Frédéric Vasseur
2016 m. jis tapo „Renault F1“ komandos vadovu, tačiau joje dirbo ik 1 metus.
Riebiniai
Istorija
Šis kaimas pagal žydų tradiciją buvo laikomas Štetlu, nes žydai tarp gyventojų sudarė daugumą. 1897 m. gyventojų registro duomenimis šiame kaime gyveno 533 žydai (91 proc. nuo visų gyventojų). XX amžiaus pradžioje daug žydų išvyko į Palestiną ir JAV. 1935 m. žydai sudarė 68 proc. gyventojų.
Frédéric Vasseur
2017 m. F. Vasseur pradėjo vadovauti „Sauber“ ekipai. Šiai komandai jis vadovavo 6 sezonus.
Riebiniai
Istorija
1874 Riebinių dvarą įsigijo garsus inžinierius ir tiltų statytojas Stanislovas Kerbedis. Jo dukra Eugenija dvarą perdavė menininkų reikmėms. Tuo metu dvare lankėsi M.K. Čiurlionis, kiti kūrėjai.
2004–2021 m. buvo Riebinių savivaldybės administracinis centras.
Pitbulterjeras
Pitbulis, arba pitbulterjeras - šunų veislė. Kilmės šalis - JAV. Šiuo pavadinimu taip pat dažnai klaidingai vadinami ir kitų, turinčių panašias fizines savybes, veislių šunys: amerikiečių Stafordšyro terjeras, Stafordšyro bulterjeras ir kai kurie kiti.
Kilmė
XIX amžiuje Anglijoje, bandant išveisti kovinius šunis, pradėta poruoti buldogus su terjerais. To rezultatas - šunys, pasižymintys jėga, drąsa ir švelnumu artimiesiems. Imigrantai pasiėmė šiuos buldogų ir terjerų mišrūnus į JAV. Amerikiečių pitbulterjerų talentai neliko nepastebėti fermerių ir rančų savininkų, kurie naudojo šiuo šunis pusiau laukinių galvijų ir meitėlių gaudymui, medžioklei, galvijų varymui ir, žinoma, kaip šeimos kompanionus. Taip pat jie auginti ir kovoms. Tai buvo labai populiarūs šunys, vaizduoti plakatuose, reklamose ir vaidinę filmuose.
1898 m. įkurtas United Kennel Club (UKC, antrasis pagal dydį šunų klubas JAV šiais laikais), tada patvirtintas veislės standartas. 1909 metais įkurta American Dog Breeders Association (ADBA), dar viena organizacija, parengusi pitbulterjerų standartą. Abi organizacijos gyvuoja ir šiais laikais, tačiau jų parengti standartai šiek tiek skiriasi. Oficialiajame Amerikos kinologų klube AKC pitbulterjerai užregistruoti amerikiečių Stafordšyro terjerų vardu ir nuo tada veislės atsiskyrė.
Išvaizda
Amerikiečių pitbulterjeras vidutinio dydžio, tvirtas, liesokas, ryškiais, apibrėžtais raumenimis. Kailis trumpas, blizgantis. Ausys būna apkarpytos arba neapkarpytos. Priimtinos visos kailio spalvos. Priimtinos nosies spalvos - juoda, mėlyna, šokolado ir raudona.
Elgesys ir charakteris
Auginami kaip kompanionai ir sportiniai šunys. Visiškai netinka apsaugai. Švelnūs su artimaisiais, labai džiugūs, pasitiki savimi, domisi aplinka. Galima agresija šunims ar kitiems gyvūnams, tačiau skirtingų individų ji skirtingo laipsnio. Agresija žmogui negalima, ją (kaip ir baimę) parodę šunys neturi būti veisiami.
Hotter than July
„Hotter than July“ – devynioliktas amerikiečių atlikėjo Stevie Wonder albumas, išleistas 1980 m. rugsėjo 29 d. „Motown's Tamla“ leidėjų. Jis tapo platininiu ir pasiekė 3-ią vietą JAV Billboard pardavimuose. Tai pats sėkmingiausias Stivio albumas Jungtinėje Karalystėje, ten užėmęs 2-ą vietą, įskaitant ir keturis singlus, patekusius į top dešimtuką. Pirmajam, trečiajam ir ketvirtajam singlui buvo sukurti muzikiniai vaizdo klipai. 1982 m. albumas buvo nominuotas geriausiam soulo ir ritmenbliuzo albumui „American Music Awards“ apdovanojimuose.
Dainų sąrašas
Visas dainas kūrė Stevie Wonder, išskyrus kur pažymėta.
Liuksemburgo apygarda
Liuksemburgo apygarda – viena iš 3 Liuksemburgo apygardų. Apygarda padalinta į 4 kantonus ir 47 komunas:
Daugiskaita
Daugiskaita  – gramatinė kategorija (gramatinis skaičius), kuri apibrėžia kalboje vartojamas žodžių formas, nurodančias, jog žodis apibūdina ne vieną, o daug daiktų. Daugiskaitą, kaip ir vienaskaitą (vnsk.) turi dauguma pasaulio kalbų. Kai kurios kalbos, pvz., esperanto, vietoj atskiros gramatinės kategorijos naudoja papildomą elementą (galūnę, prielinksnį ir pan.) daugiskaitai sudaryti, todėl jų žodžiams daugiskaitos forma nereikalinga.
Indoeuropiečių kalbose daugiskaita yra privalomas modelis nurodant daugiau negu vieną (ar du) objektus, tačiau kitose kalbose daugiskaitos vartojimas neretai būna labiau sąlyginis. Pavyzdžiui, tiurkų kalbose vardažodžių daugiskaita sudaroma prie šaknies pridėjus priesagą -lar/ler, tačiau jei iš konteksto aišku, kad minimas objektas nėra vienas, daugiskaitos nereikia (pvz.,  – „obuoliai“,  – „7 obuolys“). Dalyje indėnų kalbų (kečujų, tupių-gvaranių) vardažodžių daugiskaita nurodoma tik prireikus pabrėžti jų kuopiškumą. Dalis pasaulio kalbų turi ir triskaitą, didžiąją daugiskaitą (kai nurodoma daugybė dalykų).
Vienos derbis
Vienos derbis – futbolo derbis tarp dviejų Vienos miesto komandų – FK Austria Wien ir SK Rapid Wien. Abidvi komandos laikomos geriausiomis Austrijoje, jos laimėjo daugiau titulų nei bet kuri kita komanda. Komandos susitinka Austrijos Bundeslygoje, Austrijos taurėje ir supertaurėje.
Daugiskaita
Daugiskaita lietuvių kalboje
Bendrinėje lietuvių kalboje dauguma žodžių turi vienaskaitą ir daugiskaitą: didžioji dalis daiktavardžių, būdvardžių, veiksmažodžių, įvardžių, taip pat kai kurie skaitvardžiai.
Vienos derbis
Pirmąkart komandos susitiko 1911 m. rugsėjo 8 d., tada „Rapid“ įveikė „Austria“ 4–1. Per sužaistas 328 rungtynes „Rapid“ laimėjo 137 kartus, „Austria“ – 117, dar 74 mačai baigėsi lygiosiomis. Derbis yra daugiausiai kartų sužaistas Europoje po Old Firmo tarp Celtic FC ir Rangers FC ir Edinburgo derbio tarp Heart of Midlothian FC ir Hibernian FC (abu vyksta Škotijoje).
Didžiausia persvara
Daugiausiai įvarčių (iš viso)
Daugiskaita
Daugiskaita lietuvių kalboje
Lietuvių, kaip ir kitose baltų-slavų kalbose, yra išlikę didžiosios ir mažosios daugiskaitos požymių; pvz., 1 daiktas, 2 daiktu, 3-9 daiktai, > 10 daiktų.
Dviskaita
Istoriškai dauguma lietuvių kalbos tarmių žodžių turėjo atskirą daugiskaitos subkategoriją, dviskaitą, skirtą nurodyti, jog žodis apibūdina ne daug, o tik būtent du objektus. Pvz., mudu turėjova du puodu (mes-dviese turėjome-dviese du-puodus). Tačiau šiuo metu bendrinėje lietuvių kalboje yra išlikę tik kai kurių dviskaitos elementų, pvz., katras ('kuris iš dviejų'), abu, anuodu.
Yra kalbų, kuriose naudojamos panašios į dviskaitą daugiskaitos subkategorijos, taikomos apibūdinti tris, keturis, mažą kiekį ar labai didelį kiekį objektų.
Daugiskaitos pavyzdžiai
Daiktavardžiai:
Būdvardžiai:
Veiksmažodžiai (ir dalyviai):
Skaitvardžiai:
Įvardžiai:
Alančių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vadoklių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ramygalos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Laukagalių apylinkės.
FC Flora (moterys)
Istorija
2018, 2019, 2020 ir 2021 m. tapo Naiste Meistriliiga čempionėmis ir turėjo galimybę žaisti UEFA čempionių lygos turnyre.
2021 m. rugpjūčio 18 d. žaidė UEFA moterų Čempionių lygos atrankos turnyro 1-osios grupės pusfinalio rungtynėse prieš Šiaulių „Gintrą“. 44-ąją minutę M.Gibson buvo nugriauta ties 16 metrų žyma. Dovilės Gailevičiūtės smūgį atrėmė „Floros“ vartininkė, tačiau prie kamuolio suskubo Jessica Ayers ir išvedė lietuvaites į priekį 1:0. 60-ąją minutę įvartį pelnė ir rezultatą padvigubino M. Gibson – 2:0. Galutinis šių rungtynių rezultatas 2:0 reiškė, kad FC Gintra pateko į kitą 1-osios grupės finalą.
2022 m. rugpjūčio 10 d. įvyko Baltijos moterų futbolo taurės rungtynės, kuriose „Floros“ ekipa kovojo prieš Šiaulių „Gintrą“. Lietuvės nugalėjo rezultatu 2:0 ir iškovojo čempionių titulą.
Komandos sudėtis
2021 m. rugpjūčio 19 d. sudėtis.
Gentrifikacija
thumb|260px|[[Meksikas|Meksiko Romos rajone nuo 2000 m. vyksta gentrifikacija: šiuolaikinis gyvenamasis namas šalia XX a. pr. neoklasicistinio pastato]] Gentrifikacija (iš – „netituluota bajorija“) – miesto rajono, dažniausiai esančio netoli centro, transformacijos procesas, kurio metu apleistas, žemesnes pajamas gaunančių socialinių sluoksnių gyvenamas rajonas tampa prestižiniu, pasižyminčiu aukštomis nekilnojamo turto kainomis. Per gentrifikaciją rajono aplinka tampa patrauklesnė, pagyvėja kultūrinis ir ekonominis gyvenimas, padidėja turistų dėmesys, sumažėja nusikalstamumas. Gentrifikacijos neigiami padariniai – padidėjusios būsto kainos ir senųjų gyventojų išsikraustymas, istorinio paveldo ir žaliųjų plotų naikinimas.
Gentrifikacija prasideda, kai į apleistą rajoną pradeda keltis aplinkinių rajonų ar iš kitur atvykę gyventojai. Dažnai tokiu rajonu iš pradžių susidomi neturtingi menininkai, studentai, kurių įsikūrimas suteikia vietovei patrauklumo, paslaptingumo ir sužadina kitų gyventojų dėmesį. Netrukus į rajoną pradeda investuoti nekilnojamo turto verslininkai, savivaldybė. Superkami ir atnaujinami apleisti pigūs būstai, degraduotos teritorijos, sutvarkoma aplinka, steigiamos kavinės, barai, galerijos, statomi nauji gyvenamieji namai, plečiama infrastruktūra. Kyla būstų kainos, nekilnojamo turto mokesčiai, keičiasi gyventojų sudėtis: senieji gyventojai, nebepajėgūs pragyventi, išsikelia į pigesnius miesto rajonus.
Gentrifikacija būdinga dideliems miestams. Lietuvoje ryškiausias gentrifikacijos pavyzdys – Užupio rajonas Vilniuje. Gentrifikacijos požymiai pastebimi ir Naujininkuose bei Stoties rajone, Kaune – Žemuosiuose Šančiuose.
Gentrifikacijos terminą pirmąkart panaudojo britų sociologė Rut Glas (Ruth Glass) 1964 m.
Dugė Beipano upės tiltas
Dugė Beipano upės tiltas  – vantinis tiltas Kinijos Liaudies Respublikoje, ties Guidžou ir Junano provincijų riba, nutiestas virš Beipandziango upės kanjono. Tiltas yra greitkelyje G56 Hangdžou–Ruili tarp Siuanvėjaus ir Šuičengo miestų, ties Dugė gyvenviete. Tiltas statytas 2011–2016 m., oficialiai atidarytas 2016 m. gruodžio 29 d.
Dugė tilto bendras ilgis 1340 m, didžiausias atstumas tarp ramtų – 720 m, konstrukcijos aukštis – 269 m, didžiausias tarpas po apačia – 565 m. Pagal šį matmenį tai yra aukščiausias tiltas pasaulyje.
Šiaurės dvikovė
right|thumb|100px thumb|Šiaurės dvikovė. Šiaurės dvikovė  – žiemos sporto šaka, priklauso olimpinėms sporto šakoms.
Ši sporto šaka susideda iš dviejų rungčių – šuolių su slidėmis bei slidinėjimo kroso. Iš pradžių sportininkai atlieka šuolį su slidėmis nuo tramplino, o vėliau čiuožia su slidėmis. Sportininkai startuoja handikapo principu (iš pradžių startuoja daugiausia balų iš šuolių gavęs sportininkas, o už jo – mažiau taškų gavę, nes taškų skirtumas verčiamas sekundžių intervalu). Šis metodas yra vadinamas Gunderseno metodu (pagal norvegų sportininką Gunderį Gunderseną). Metodas imtas naudoti apie 1980 metus, o olimpinėse žaidynėse – 1988 metais.
Taip pat egzistuoja ir kitokios varžybų formos -
Lietuvoje
Šiaurės dvikovės varžybos Lietuvoje buvo organizuojamos nuo 1940 m. ir baigtos organizuoti dar 1976 m. Šiuo metu šalyje nėra tramplinų, skirtų šuoliams su slidėmis, todėl nevyksta ir šiaurės dvikovės varžybų.
NK Kranj
Kranio NK – Slovėnijos futbolo klubas iš Kranio. Ankstesniais metais vadintas NK Zarica Kranj.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1974 m. Atkūrus šalies nepriklausomybę žaidė žemesniuosiuose divizionuose.
2015/16 m. sezone žaidė Antroje lygoje (II pakopa); buvo septinti.
2016/17 m. Antroje lygoje užėmė aštuntą vietą.
2017/18 m. Antroje lygoje liko 15 vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.
2018/19 m. rungtyniavo IV pakopoje, Karintijos regioninėje lygoje.
Mikėnų apylinkė
Mikėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vadoklių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ramygalos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Laukagalių apylinkės ir Vadoklių apylinkės.
Pumpurai (Raseiniai)
Pumpurai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 11 km nuo Šiluvos.
Severina Vučković
Severina Vučković (g. 1972 m. balandžio 21 d., geriausiai žinoma sceniniu vardu Severina) – kroatų pop dainininkė, populiari visoje buvusioje Jugoslavijoje.
Muzikinė karjera
Severinos stilių galima apibūdinti kaip pop su įvairiais liaudies muzikos ir kabareto elementais. Vaikystėje ji suvaidino nedidelius teatro ir operos vaidmenis gimtajame Splite. XX a. 9-ajame dešimtmetyje laimėjusi daugybę apdovanojimų vietiniuose festivaliuose, karjerą pradėjo nuo mažens. 1989 m. persikėlė į Zagrebą toliau plėsti savo karjerą. Tais pačiais metais ji įrašė pirmąjį studijinį albumą, pavadintą „Severina“.
Pumpuriškė
Pumpuriškė – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Luokesos.
Tarybinio futbolo derbis
Tarybinio futbolo derbis  – stipriausių ir daugiausiai tituluotų tarybinių futbolo klubų Maskvos „Spartako“ ir Kijevo „Dinamo“ principinės tarpusavio kovos, vykusios iki 1991 m. buvusioje TSRS. Kijevo „Dinamo“ buvo sėkmingiausias TSRS čempionatų klubas, laimėjęs 13 čempionų titulų, o „Spartakas“ – 12. Vis dėlto maskviečių rezultatai derbiuose prieš Ukrainos komandą buvo geresni. „Spartakas“ iškovojo 52 pergales ir patyrė 47 pralaimėjimus visuose turnyruose. Konkurencija tarp šių klubų ypač paaštrėjo 1976 m., kai „Dinamo“ įveikė „Spartaką“ ir privertė „raudonai-baltuosius“ pasitraukti iš Aukščiausios TSRS lygos.
Tarybinis laikotarpis
Komandos pradėjo susitikinėti 1936 m., kai buvo suorganizuotas vieningas TSRS futbolo čempionatas ir abi komandos pateko į turnyro aukščiausią divizioną. Pirmosios rungtynės įvyko 1936 m. birželio 6 d. ir baigėsi rezultatu 3:1 maskviečių naudai.
Tačiau faktinio komandų varžymosi tarp Kijevo „Dinamo“ ir „Spartako“ pradžia laikomi 1976 m. Rudeniniame šių metų čempionate spartakiečiai rungtyniavo nekaip, o likus vienoms varžyboms iki finišo, balansavo ant iškritimo ribos. Paskutiniajame ture jiems reikėjo susiremti su Valerijaus Lobanovskio auklėtiniais. „Dinamo“ komandai iš visų pusių buvo daromas spaudimas – jeigu ji būtų „atidavusi“ rungtynes, varžovai galėjo išlikti turnyre. Tačiau Lobanovskis tuomet pasielgė principingai: susitelkę kijeviečiai laimėjo 3:1 ir pasiuntė „liaudies komandą“ į žemesnę lygą.
1983–1984 m. Kijevas prarado savo pozicijas, o konfrontacija atsinaujino 1985 m. Praktiškai du jų naujoko Igorio Belanovo įvarčiai pavasario rungtynėse su „Spartaku“ ir tapo pareiškimu apie „Dinamo“ atgimimą. O rudenį Kijevo komandos laimėjimas dar ir Maskvoje iš tikrųjų reiškė pergalę čempionate. Be to, tarp šių žaidimų oponentai turėjo TSRS taurės rungtynes, vertas finalo. Įdomiausia, kad šios dvi stipriausios šalies komandos per 55 metus nei karto nesužaidė tarpusavio rungtynių TSRS taurės finale. Burtai abu grandus 1985 m. suvedė taurės finalo aštuntfinalyje vieninteliame mače Maskvoje. Pagrindinis laikas baigėsi 2:2, o per pratęsimą komandos pelnė dar po įvartį, tačiau baudinių serijoje maskviečiai buvo geresni.
Paskutinis „TSRS superderbis“ įvyko 1991 m. birželio 21 d. ir baigėsi „Dinamo“ pralaimėjimu namų rungtynėse – 2:3. Vėliau komandos galėjo susitikti tik Europos taurių mačuose arba draugiškose varžybose.
Po 1991 m.
Pirmą kartą po TSRS žlugimo varžovai susirungė UEFA čempionų lygoje 1994–1995 m., tačiau jau kaip nepriklausomų šalių – Rusijos ir Ukrainos - čempionai. Mačas, vykęs 1994 m. rugsėjo 14 d. Kijeve, buvo rezultatyvus ir permainingas. Maskviečiai po pirmo kėlinio pirmavo rezultatu 2:0, tačiau po pertraukos kijeviečiai įmušė atsakomuosius tris įvarčius ir laimėjo 3:2. Kijeviečiams tai buvo vienintelės to sezono Lygoje laimėtos rungtynės, beje, turnyro pradžioje, ir jie grupėje užėmė paskutinę vietą. Atsakomasis mačas vyko lapkričio 23 d. „Lužnikuose“. Tuomet maskviečiams pavyko laimėti 1:0. „Spartakas“ šioje grupėje taip pat laimėjo tik kartą ir toliau aukščiau nepakilo. Po šių rungtynių komandos kasmet susitiko žiemos Sandraugos čempionų taurėje: visuose keturiuose turnyruose finalinėse rungtynėse dalyvavo abi komandos (3 Kijevo pergalės ir 1 maskviečių pergalė).
Nuo 2002 m. „Spartakas“ neiškovojo Rusijos čempionų titulo ir nepateko į Sandraugos čempionų taurę, todėl nauja vieta susitikti principiniams varžovams tapo kitas draugiškas žiemos turnyras – Pirmojo kanalo taurė, kuri nuo 2006 m. buvo organizuojama Izraelyje. Pirmuose dviejuose turnyro mačuose buvo sužaista lygiosiomis, tačiau paskutinėse rungtynėse kijeviečiai sutriuškino „Spartaką“ 3:0. Tai buvo pirmasis naujojo „Dinamo“ trenerio Jurijaus Siomino mačas. Galutinai dinamiečiai tapo turnyro nugalėtojais.
Tuo tarpu oficialiuose mačuose abi komandos ilgą laiką nesusitiko. Tik 2008 m. vasarą jos buvo priverstos sužaisti Čempionų lygos rungtynes. Tačiau šįsyk kovos nebuvo – ukrainiečių „baltai mėlynieji“ abu mačus laimėjo rezultatais 4:1 ir išėjo į tolesnį varžybų etapą.
Paskutinį kartą komandos susitiko draugiškame Vieningame turnyre (Объединённый турнир), 2013 m. vasarą surengtame Rusijos ir Ukrainos futbolo aikštėse. Jame kijeviečiai abu kartus nugalėjo (1:0 ir 2:1) ir tapo turnyro nugalėtojais.
Jurbarko rajono savivaldybės viešoji biblioteka
Jurbarko rajono savivaldybės viešoji biblioteka – biudžetinė įstaiga, viešųjų bibliotekų sistema, veikianti Jurbarko rajono savivaldybėje. Ją sudaro centrinė biblioteka, įsikūrusi Jurbarke. Bibliotekų paslaugomis naudojosi apie 6800 skaitytojų (2018 m. duomenimis). Bibliotekoje yra skaitytojų aptarnavimo, vaikų literatūros, fondų organizavimo ir ūkio skyriai.
Biblioteka dalį paslaugų teikia virtualioje erdvėje: dokumentų paieška elektroniniame kataloge, leidinių užsakymas ir rezervavimas, leidinio išduoties termino pratęsimas, įdiegta nuotolinių užklausų paslauga „Klausk bibliotekininko“ (5 užklausos). Veikia savitarnos įrenginys leidinių grąžinimui.
Istorija
Viešoji biblioteka Jurbarke atidaryta 1937 m. Pirmuoju jos vedėju buvo Viktoras Kamantauskas. Nuo 1944 m. biblioteka pradėjo gauti privalomąjį naujos literatūros egzempliorių. Patalpų ji negavo – jai buvo išnuomotas privatus butas, du kambariai, viename – skaitykla, kitame – knygų fondas. Kur biblioteka buvo iki 1960 m., neaišku. Apie 1960 m. jai paskirtos patalpos Kauno gatvėje virš tuometinės mėsinės. 1977 m. ji perkelta į Valančiaus g. prie Jurbarko bažnyčios, jai atiduotas visas buvusios klebonijos pastatas.
1947 m. bibliotekai suteiktas Jurbarko apskrities viešosios bibliotekos statusas. Tuo metu apskrityje buvo 6 bibliotekos ir jų skaičius nuolat augo. 1977 m. Jurbarko rajono bibliotekų tinklas buvo centralizuotas. Gyventojus aptarnavo Jurbarko centrinė biblioteka ir 47 jos filialai. Bėgant metams, bibliotekos patyrė įvairiausių reformų ir pokyčių: mažėjo filialų, keitėsi centrinės bibliotekos struktūra. Po 1990 m. kai kurie kaimo filialai sujungti su vietos mokyklų bibliotekomis.
1995 m., priėmus naują Bibliotekų įstatymą, centrinė biblioteka pavadinta rajono savivaldybės viešąja biblioteka su 26 kaimo ir 1 miesto (Smalininkų) filialu. Reformuojant ir uždarant mokyklas, sumažėjo ir kaimo bibliotekų.
Vadovai
Jurbarko bibliotekai iki 1990 m. vadovavo Aldona Urbanavičienė, nuo 1990 m. direktore paskirta Nijolė Masiulienė, kuriai teko naujos bibliotekos statybos ir įkurtuvių rūpesčiai. Nuo 2018 m. kovo 1 d. bibliotekai pradėjo vadovauti Rasida Kalinauskienė.
Fondai
Bibliotekų fonduose 2019 m. sausio 1 d. buvo 219 072 fiz. vnt. dokumentų. Iš jų fondą sudarė (fiz. vnt.): knygos ir serialiniai leidiniai – 218079, garsiniai–regimieji – 756 , natos – 111 ir kt. Didžiausią fondo dalį sudarė dokumentai lietuvių kalba, t. y. 210 166 fiz. vnt. (96 %).
Burvelių apylinkė
Burvelių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Surviliškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dotnuvos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Nevėžio apylinkės.
Šventybrasčio apylinkė
Šventybrasčio apylinkė (arba Šventibrasčio apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Surviliškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dotnuvos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Nevėžio apylinkės.
1923 m. Didysis Kanto žemės drebėjimas
'''1923 m. Didysis Kanto žemės drebėjimas'''  – 7,9 balų stiprumo žemės drebėjimas, sukrėtęs Kanto lygumą, esančią Japonijos pagrindinėje Honšiū saloje, 1923 m. rugsėjo 1 d. (šeštadienį) 11 val. 58 min. vietos laiku. Remiantis įvairiais vertinimais, žemės drebėjimas truko nuo keturių iki dešimties minučių.
Drebėjimo hipocentras buvo giliai po Idzu Ošimos sala Sagamio įlankoje. Žemės drebėjimas įvyko dėl lūžio konvergentinėje riboje, kur, palei Sagamio sinklina, Filipinų jūros plokštė pasislenka po Ochotsko plokšte.
Žala ir mirties atvejai
thumb|left|Marunoučio rajonas, skendintis liepsnose thumb|right|Liepsnojantis Metropoliteno policijos departamentas Marunoučyje, netoli Hibijos parko Žemės drebėjimas nusiaubė Tokiją, Jokohamą ir gretimas Čibos, Kanagavos bei Šidzuokos prefektūras, taip pat pridarė didelio masto žalos visame Kanto regione. Kamakuroje (apie 60 km nuo epicentro) drebėjimas buvo toks stiprus, jog išjudino Didžiosios Budos statulą, sveriančią nepilnas 93 tonas (84 tūkst. kg), beveik 30,5 cm atstumu.
Numatomas aukų skaičius sudarė apie 142 800, tarp jų 40 000 dingusių ir (ar) laikomų mirusiais. Šios gamtinės katastrofos padariniai buvo didžiausi prieškario Japonijoje. Pasak Japonijos statybų bendrovės „Kajima“ tyrimų galutinių duomenų, paskelbtų 2004 m. rugsėjį, 1923 m. žemės drebėjimas nusinešė 105 385 žmonių gyvybes.