cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Krūties vėžys
Atsinaujinusi liga
Vietinis ligos atsinaujinimas stebimas iki 10% pacienčių per dešimt metų, jei skiriamas adekvatus adjuvantinis gydymas (hormonų terapija, radioterapija, chemoterapija) ir yra kokybiškai atlikta operacija. Šiais atvejais pacientės ištiriamos dėl tolimųjų metastazių, taip pat būtina dar sykį paimti biopsiją ir naviko, kadangi neretai recidyvo atveju nustatoma visai kita hormonų receptorių būklė ir skirtinga HER2 receptoriaus ekspresija negu pirminiame navike, kas turi lemiamą įtaką gydymui. Recidyvo gydymas iš esmės nesiskiria nuo pirminio naviko gydymo. Indikuotinas ir pakartotinis gydymas hormonais bei chemoterapija ir anti-HER2 preparatais.
Išplitusi liga
Esant metastazėms liga paprastai nebegali būti išgydyta, tačiau yra daug efektyvių gydymo metodų, kurie gali prailginti ligonių išgyvenamumą ir ilgą laiką kontroliuoti ligą. Geros prognozės rodikliai, susiję su ilgesniu išgyvenamumu, yra:
Hormonų terapija
Pirmoje vietoje esant teigiamiems estrogenų receptoriams turėtų būti skiriama hormonų terapija. Šis gydymas neduoda rezultatų greitai, tenka palaukti keletą savaičių ar mėnesių, kol vėžys ar jo metastazės sumažėja, todėl hormonų terapija neskiriama viena tais atvejais, kai nustatoma didelė ligos masė – labai daug vėžio metastazių, spaudžiami gyvybiškai svarbūs organai ir pan. Hormonų terapijos nepageidaujami poveikiai kur kas lengvesni nei chemoterapijos. Paliatyvi hormonų terapija skiriama iki ligos progresavimo.
Moterims iki menopauzės skiriamas tamoksifenas ir sutrikdoma kiaušidžių funkcija: GnRH analogais, chirurginiu kiaušidžių pašalinimu arba radioterapija. Esant ligos progresavimui galima keisti tamoksifeną į aromatazės inhibitorių.
Po menopauzės skiriamas aromatazės inhibitorius, kaip alternatyva lieka tamoksifenas. Esant ligos progresavimui hormoninis preparatas turi būti keičiamas. Vienos studijos duomenimis steroidinis aromatazės inhibitorius egzemestanas ir everolimusas yra efektyvi kombinacija, jei kiti hormoniniai preparatai neefektyvūs.
Chemoterapija
Chemoterapija gydant krūties vėžį yra labai efektyvi, tačiau sukelia kur kas daugiau nepageidaujamų poveikių nei hormonų terapija. Chemoterapija skiriama tam tinkamoms pacientėms esant ligos progresavimui hormonų terapijos fone, taip pat esant ER neigiamam vėžiui. Taip pat gydymas nehormoniniais priešvėžiniais vaistais gali būti skiriamas esant greitam ligos progresavimui siekiant apsaugoti gyvybiškai svarbius organus. Esant teigiamam HER2 receptoriui, chemoterapija kombinuojama su prieš HER2 receptorių veikiančiais preparatais. Yra daug chemoterapinių vaistų ir jų kombinacijų, kurie yra efektyvūs, galutinio gydymo standarto nėra.
Efektyviausi preparatai yra antraciklinų ir taksanų grupės vaistai. Jie efektyvūs ir pakartotinai skiriami po adjuvantinio gydymo, jei laikas iki ligos atsinaujinimo buvo ilgesnis nei 12 mėnesių. Gali būti skiriamas vienas vaistas (monoterapija) ir kelių vaistų kombinacija. Gydant keliais preparatais nustatoma kur kas daugiau nepageidaujamų poveikių, negu skiriant vieną vaistą. Paparastai esant nelabai išplitusiai ligai, lėtam augimui, nesant išreikštiems simptomams pasirenkama monoterapija, jei liga labiau pažengusi prasminga skirti kelis preparatus. Ligonėms, jau gydytoms antraciklinais ir taksanais, efektyvūs yra kapecitabinas, vinorelbinas, eribulinas, nab-paklitakselis. Chemoterapija skiriama iki maksimalaus ligos atsako ir progresavimo.
Anti-HER2 preparatai
Monokloninis prieš HER2 receptorių nukreiptas antikūnas trastuzumabas yra labai efektyvus ir skiriant jį monoterapija, šitaip pasiekiama ligos remisija 20% ligonių. Kombinacijose su įvairiais chemoterapijos protokolais gerą ligos atsaką pavyksta pasiekti daugiau nei pusei ligonių. Pertuzumabas yra naujesnis efektyvus monokloninis antikūnas, kurį skiriant kombinacijoje su chemoterapija remisija pasiekiama iki 80% ligonių. Lapatinibas yra HER2 tirozinkinazės inhibitorius, skiriamas tablečių forma. Šie preparatai skiriami iki ligos progresavimo.
Prevencija
Greta modifikuojamų rizikos faktorių vengimo yra skiriami tyrimai siekiant aptikti anstyvas vėžio stadijas. Standartiniai tyrimai yra:
Statistika
Krūtinės vėžys yra dažniausiai pasitaikanti vėžio forma tarp moterų visame pasaulyje. Jis sudaro net 23% visų vėžinių susirgimų. Nuo jo miršta taip pat daugiausiai moterų, net 14% mirčių nuo onkologinių susirgimų sudaro krūtinės vėžys. Daugiau nei pusė šio vėžio atvejų pasitaiko išsivysčiusiose šalyse, išimtis- Japonija. Šiaurės Amerika ir Jungtinė Karalystė pirmauja pagal susirgimų skaičių. Mažai atvejų pasitaiko Afrikos ir Azijos populiacijose. Manoma, kad tokie rezultatai gaunami dar ir todėl, kad išsivysčiusiose šalyse šis vėžys visada atpažįstamas, kai kitose pasaulio dalyse to ne visada pavyksta padaryti.
Rusijos invazijos į Ukrainą metu padaryti kariniai nusikaltimai
thumb|Apšaudyti gyvenamieji namai [[Charkivo sritis|Charkivo srityje.]] Rusijos invazijos į Ukrainą metu padaryti kariniai nusikaltimai – Rusijos invazijos į Ukrainą metu įvykdytos veikos, kurias galima traktuoti kaip karo nusikaltimus. Užpuolimas pažeidė Jungtinių Tautų Chartijos septintąjį straipsnį ir tarptautinę teisę.
Pirmąją karo savaitę 41 valstybė, tarp jų Lietuva, dėl karo nusikaltimų kreipėsi į Tarptautinį Baudžiamąjį Teismą.
Rusijos pašalinimas iš Žmogaus teisių tarybos
Balandžio 7 d. Jungtinių Tautų Generalinė Asamblėja 93 balsais prieš 24, 58 susilaikant, suspendavo Rusijos narystę Jungtinių Tautų Žmogaus teisių taryboje dėl Ukrainoje vykdomų karo nusikaltimų. Tokiam suspendavimui turi pritarti 2/3 visų balsavusių už ir prieš, neskaičiuojant susilaikančių. JAV ir ES šalys apkaltino Rusiją naudojantis naryste propagandai skleisti ir dėmesiui nuo savo pačios nusikaltimų atitraukti. Atsakydama Rusija demonstratyviai visiškai pasitraukė iš šios organizacijos. Iki šiol taip buvo pašalinta tik viena šalis, Libija (2011 m). Rusija yra viena seniausių šią organizaciją įkūrusių narių. Pati Rusija visus kaltinimus neigia.
Kaltinimai
Rusijos valdžia yra kaltinama šiais karo nusikaltimais:
Agresijos nusikaltimas, užpuolant Ukrainą
Tarptautinis Baudžiamasis Teismas nustatė, jog nėra jokių įrodymų, kurie pateisintų invaziją. Tik Rusijos ir Kinijos teisėjai balsavo prieš.
Atakos prieš civilių apgyvendintas teritorijas
„Amnesty International“ dar vasario 25 dieną turėjo duomenų apie tokius išpuolius Vuhledare, Charkove ir Umanėje. Taip pat Rusija yra bombardavusi ligonines, vaikų namus, o vieno mirtingiausių išpuolių metu žuvo 47 civiliai Černihive, daugiausiai laukusieji eilėje prie duonos.
Pakalniškiai (Telšiai)
Pakalniškiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Upynos, prie kelio.
Rusijos invazijos į Ukrainą metu padaryti kariniai nusikaltimai
Kremenčuko prekybos centro ataka
thumb|Liepsnojantis prekybos centras, kuriame atakos metu buvo apie 1000 žmonių 2022 m. liepos 27 d. dvi X-22 Rusijos raketos atakavo prekybos centrą Kremenčuko mieste (Ukraina). The Guardian rašo, jog ataka buvo aiškiai nutaikyta būtent į prekybos centrą, ir jos laikas tyčia parinktas taip, kad centre būtų kuo daugiau žmonių (buvo apie 1000). Žuvo ne mažiau kaip 18 civilių.
Pagal kitą šaltinį, iš dviejų atskridusių raketų į prekybos centrą pataikė tik viena. Kita pataikė į greta esančią didelę mašinų remonto gamyklą toli nuo centro (apie 500 m). Šios gamyklos teritorija labai didelė ir priešingas kraštas beveik ribojosi su centru, kur ir smogė antroji. Visgi ši pataikė į prekybos centrą, ne į gamyklą.
Rusija prisiėmė atsakomybę už ataką, tačiau teigdama, jog iš tiesų atakavo ginklų saugyklą, o greta stovintis prekybos centras, jų supratimu, turėjo būti neveikiantis. The Guardian, kuris Ukrainoje turi savo žurnalistų, išspausdino kasos čekio nuotrauką, pagal kurią matyti, jog atakos metu centras veikė. Anot Ukrainos, amunicijos remonto gamykloje nebuvo.
Didžiojo septyneto vadovai, kurių susitikimo metu buvo įvykdyta ši ataka, vieningai pavadino ją karo nusikaltimu, nes buvo tiesiogiai atakuojama civilinė infrastruktūra. Raketos buvo paleistos iš Tu-22M bombonešių. X-22 (arba Kh-22) yra pasenusios, labai netikslios raketos, skirtos laivams naikinti.
Vietos gyventojų šaudymas
Ukrainos karo pajėgos pranešė, jog besitraukdama Rusijos pusė nedideliame Bučos mieste (apie 30000 gyventojų) paliko daug sušaudytų civilių. „The New York Times“ iš pradžių dar aiškinosi, ar Ukrainos atstovų pateiktos nuotraukos tikros, tačiau „The Guardian“ turi ten savo korespondentą, anot kurio, vietiniai tvirtina, kad Rusijos armija tiesiogiai, kulkosvaidžiais, atakavo bandančių bėgti civilių automobilius. Interviu dalyvavę žmonės rimtai sužeisti, tai, žurnalistų nuomone, kaltinimai Rusijos kariuomenei greičiausiai pagrįsti. Rastas 280 kūnų masinis kapas.
Pati Rusija savo atsakomybę neigia ir tvirtina, jog žudynes surengė Jungtinės Amerikos Valstijos. Likusiame pasaulyje visgi vyrauja požiūris, jog tai rusų armijos darbas: tokį požiūrį išsakė oficialūs Jungtinės Karalystės, JAV, Vokietijos, ES atstovai. Visi cituoti apklaustieji vietos gyventojai patvirtina, kad žudė rusų kareiviai ir žudė tyčia. Dalis civilių nušauta iš visiškai nedidelio atstumo. Tarp jų yra moterų, vaikų ir senyvo amžiaus žmonių. Ukraina pasakė radusi 410 kūnų. Šiuo metu įvykį nagrinėja specialistai. V. Putinas apdovanojo, anot „The Guardian“, žudynėmis kaltinamą 64 motorizuotų pėstininkų brigadą medaliu „už masinį heroizmą ir drasą“.
JT vyriausias žmogaus teisių komisaras Michelle Bachelet nurodė jog visi kūnai turi būti iškasti, atpažinti ir tiksliai nustatyta mirties priežastis. JAV sieks jog Rusija būtų pašalinta iš JT Žmogaus Teisių Tarybos, kam reikia jog pašalinimui pritartų du trečdaliai iš 193 narių.
Draudimas suteikti humanitarinę pagalbą
2022 m. balandžio 1 d. The Guardian rašė, jog, nors buvo deramasi ir jau beveik susitarta dėl humanitarinio koridoriaus, Rusija ir vėl kategoriškai uždraudė įvežti bet kokią humanitarinę pagalbą civiliams Mariupolyje, netgi mažais kiekiais. Miestas visiškai uždarytas įvažiavimui. Balandžio 6 d. paskelbta Jungtinės Karalystės gynybos ministerijos analizė vis dar nurodo jog „daugiau kaip 160000 Mariupolio gyventojų neturi elektros, ryšio, vaistų, šilumos ir vandens. Rusijos karinės pajėgos neleidžia suteikti humanitarinės pagalbos, greičiausiai spaudimo pasiduoti tikslu“. Draudimas suteikti humanitarinę pagalbą yra karo nusikaltimas.
Prievartavimai
Rusų kareiviai Ukrainos kaltinami išprievartavę nemažai ukrainiečių moterų, kas, jei pasitvirtintų, irgi būtų karo nusikaltimas. Tokie dalykai lydėjo karinius konfliktus per visą žmonijos istoriją. Rusija tvirtina, jog tai melas.
Atakos prieš atomines elektrines
Rusija kovo 3 d. apšaudė Zaporožės atominę elektrinę, didžiausią Europoje.
Pagrindo neturintis kaltinimas genocidu
Vasario 27 d. Ukraina pateikė peticiją Tarptautiniam Teisingumo Teismui, kurioje teigė, kad Rusija pažeidė Genocido konvenciją be pagrindo kaltindama Ukrainą genocidu karinei agresijai prieš Ukrainą pateisinti.
Ženevos konvenciją pažeidžiantys teismo nuosprendžiai
Rusijos (Donecko respublikos, bet ji daugumos valstybių nepripažįstama) teismas nuteisė mirties bausme į nelaisvę pakliuvusius britų kovotojus-savanorius Aiden Aslin ir Shaun Pinner bei į ukrainiečių armiją įstojusį Kijevo Politechnikos Instituto marokietį studentą Brahim Saaudun pripažindamas juos samdiniais. Britų politikai (Liz Truss, Robert Jenrick) teigia jog toks nuosprendis pažeidžia samdyto kareivio apibrėžimą turinčią Ženevos konvenciją. Samdiniu pripažįstamas tik toks kovotojas, kuris, pagal Ženevos konvenciją, kovojo pirmiausia dėl atlyginimo, ir šis atlyginimas buvo ženkliai didesnis nei įprastinis saviems kareiviams. Samdinys neturi turėti samdžiusios šalies pilietybės, tuo tarpu Aiden Aslin bei Shaun Pinner yra vedę ukrainietes ir bent jau Aiden Aslin turi dvigubą JK ir Ukrainos pilietybę. Samdinys neturi oficialiai priklausyti tos šalies ginkluotosioms pajėgoms (antraip toji valstybė atsako už visus jo veiksmus), tuo tarpu visi trys nuteistieji buvo oficialiai įstoję į Ukrainos armiją. Visų šių argumentų nebuvo paisoma. Karo belaisvių vien už dalyvavimą kare teisti negalima.
Atsakingų kariškių įvardijimas
Balandžio pabaigoje Ukraina tiksliai įvardijo dešimt Rusijos kariškių (keturis kapralus, du seržantus ir keturis eilinius), kurie kaltinami civilių gyventojų kankinimais Bučos okupacijos metu. Visi jie priklauso minėtai 64 motorizuotų pėstininkų brigadai. Bendras tiriamų atvejų skaičius jau siekia apie 8000, įskaitant civilių žudymą, civilinės infrastruktūros bombardavimą, kankinimus bei ne mažiau kaip 400 seksualinių nusikaltimų. Ekspertai taip pat nustatė, jog daug civilių užmušė mažos metalinės strėlės, kurias pažeria aplink Rusijos naudoti specialūs artilerijos sviediniai. Pagal The New York Times, sviedinius su tokiomis strėlėmis Ženevos konvencija naudoti draudžia (The Guardian kitur rašo jog visiškai naudoti draudžiančių sutarčių nėra). V. Putinas pasakė, jog Rusijos karinės pajėgos su Bučos įvykiais išvis niekuo nėra susijusios.
Nusikaltimų (kankinimų, masinių žudynių, tų pačių strėlių naudojimo) įrodymų rasta ir Irpinėje. Ir ten jie susiję su ta pačia 64 brigada. Identifikuotas kareivis, dalyvavęs apie dešimtyje kankinimų. Jis veikė ne vienas, bet kiti nenustatyti.
Netikslūs ginklai
Pagal Ženevos konvenciją, karo veiksmai turi remtis būtinumo principu, nukreipiant atakas į teisėtus karinius taikinius. Neturi būti atakų, kurių pavojus civiliams neproporcingai didelis ir nepateisina deramo kovinio efekto. Kai kurie ginklai dera atvirame mūšio lauke, bet ne tankiai apgyventuose miestuose. Jei ginklas visgi buvo panaudotas, įrodymo, jog jam buvo deramas taikinys, našta tenka agresoriui.
The Times išnagrinėjo daugiau nei 1000 nuotraukų, kurių dalis buvo padaryta jų pačių žurnalistų, kitos pateiktos Ukrainos vadovybės. The Times žurnalistai sukategorizavo daugiau nei 2000 atpažįstamų ginklų atvaizdų. Dauguma jų buvo netikslūs, pasenę šaltojo karo laikų ginklai, įskaitant 210 uždraustų įvairiomis tarptautinėmis sutartimis. Nors keletas jų galėjo būti iššauti ir iš Ukrainos pusės, ginantis nuo užpuolikų, yra daug daugiau įrodymų, kad juos naudojo Rusijos armija. The Times parodė, jog šių ginklų naudojimas iš Rusijos pusės nebuvo ribotas ar numatytas ypatingiems atvejams. Priešingai, tai buvo dauguma visų naudotų ginklų, nuo pat invazijos pradžios.
Teismo procesai
Teismo procesai yra sunkesni nei tiesiog kaltinimai, nes būtina pateikti teismo pripažįstamus įrodymus prieš konkrečius asmenis.
Vadimas Šysimarinas
Vadimas Šysimarinas prisipažino įvykdęs jam duotą nurodymą. Jis teigė iš pradžių atsisakęs, bet, pakartotinai paliepus bei pagrasinus, paklusęs. Visgi teismas nustatė, jog Vadimas Šysimarinas nebuvo tiesiogiai pavaldus įsakymą davusiam kariškiui, ir abi pusės tai žinojo. Todėl tas paliepimas nebuvo laikomas kariniu įsakymu, kuris galbūt apsaugotų nuo atsakomybės. Kaltintojas manė, jog buvo galima iš kalbėjusio žmogaus tiesiog atimti telefoną bei jog buvo iššauta daugiau nei vieną kartą. Tačiau gynėjo požiūriu tai visgi spontaniška, ne iš anksto planuota žmogžudystė.
Vadimas Šysimarinas buvo pripažintas kaltu ir nuteistas kalėti iki gyvos galvos. Teismas pasakė visgi negalįs patikėti, jog Vadimas Šysimarinas tikrai nenorėjo užmušti žmogaus į jį šaudamas.
Anot gynėjo, tai sunkiausias nuosprendis, koks tik pagal taikomą įstatymo skirsnį galėjo būti skirtas, todėl jis prašys svarstyti pakartotinai. Rusija savo kovotojui nesuteikė jokios teisinės pagalbos.
Aleksandras Bobikinas ir Aleksandras Ivanovas
Antrajame teismo procese du artileristai, Aleksandras Bobikinas ir Aleksandras Ivanovas (vairuotojas ir ginklininkas), buvo kaltinami iš Rusijos teritorijos patrankomis apšaudę ir taip nugriovę mokyklos pastatą, stovėjusį Derhačiuose netoli Charkovo. Pasak kaltintojo, mokslo įstaiga nebuvo joks priimtinas karinis taikinys. Artileristai vėliau pateko į nelaisvę. Jie visiškai pripažįsta savo kaltę, sutinka, jog tai buvo karo nusikaltimas, tačiau teigė vykdę įsakymą, prašydami tuo pagrindu skirti švelnesnę nei sunkiausią galimą bausmę. Rusija pasakė neturinti apie teismą jokios informacijos ir nesant diplomatinių santykių negalinti kaltinamiesiems suteikti jokios teisinės pagalbos.
Artimi nusikaltimams veiksmai
Kai kurie Rusijos veiksmai nėra labai toli nuo nusikalstamų, tačiau gali ir nebūti tokiais pripažinti, nes Rusija (ir kai kada Ukraina) nėra pasirašiusi šiuos veiksmus draudžiančių tarptautinių sutarčių. Tačiau tiesiogiai atakuoti civilių negalima jokiais ginklais, ir kai kurie naudoti ginklai galimai buvo nepriimtinai netikslūs.
Samdyti kareiviai
Rusija nusisamdė kelis tūkstančius kovotojų iš Sirijos (balandžio 1 d jie jau buvo Rusijoje, bet dar tik ruošėsi kariauti). Sirija pastaruoju metu kentėjo nuo daugelio karų, kurie paliko daug kovos įgūdžius turinčių vyrų, tačiau tiek sugriautą ekonomiką, jog sunku rasti kitokio darbo. Samdyti kareivius pagal Ženevos konvenciją nėra karo nusikaltimas, tačiau yra atskira tokią praktiką kriminalizuojanti Jungtinių Tautų sutartis. Ukraina yra šią sutartį pasirašiusi, tačiau Rusija ne. Rusija jau buvo Sirijos kareivius nusisamdžiusi kovoti Libijoje ir Venesueloje.
Kasetiniai ginklai
Esama įrodymų, jog Rusija naudoja kasetinius ginklus, kurie paskleidžia daug smulkių bombų dideliame plote. Turima video įrašų, rasta taip pat kasetinio ginklo BMP-30 liekanų, paskelbta ginklu suvarpytų civilių mašinų nuotraukų. Šie ginklai uždrausti daugiau nei 100 valstybių, įskaitant Angliją, Prancūziją ir Vokietiją. Šie ginklai skirti tankams ir šarvuotiems transporteriams naikinti. Jiems trūksta tikslumo, todėl kasetiniai ginklai labai pavojingi civiliams. Tačiau nei Rusija, nei Ukraina sutarties dėl tokių ginklų nenaudojimo nėra pasirašiusi.
Flečetės
thumb|Flečetės Daugelio Kijeve, Irpinėje, Bučoje nukautų civilių kūnuose ekspertai rado metalinių strėlių, kurias pasėja specialūs artilerijos sviediniai. Kiekviename sviedinyje gali būti apie 8000 tokių strėlių kurios pažyra iki 300 m. spinduliu. Nepaisant žmogaus teisių gynėjų pastangų, jos nėra uždraustos jokiais tarptautiniais susitarimais. Tačiau tai netikslus ginklas.
FAB-250 bomba
FAB-250 yra didelė, labai netiksli, jokio automatinio nusitaikymo neturinti sovietinė aviacinė bomba, skirta antžeminiams kariniams įtvirtinimams bei bunkeriams naikinti. Daug šių bombų numesta Bučoje, Borodiankoje, Hostomelyje kur tokių karinių objektų nebuvo. Vietoj to, bombos buvo numestos ant gyvenamųjų namų ir civilinės infrastruktūros. The Guardian mano jog bomba panaudota ne pagal paskirtį.
Pagilbiškis
Pagilbiškis – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 6 km nuo Saldutiškio.
AM (albumas)
AM – penktasis studijinis britų roko grupės „Arctic Monkeys“ albumas, išleistas 2013 m. rugsėjo 6 d. Albumas susilaukė palankaus kritikų įvertinimo ir pateko į daugumą geriausių 2013 m. albumų sąrašų. Albumas tapo perkamiausiu grupės įrašu, pasiekė pirmąją vietą Jungtinėje Karalystėje. bei dar kelete šalių, taip pat pateko į daugumos šalių dešimtukus. Grupė su „AM“ pasiekė rekordą Jungtinėje Karalystėje, kadangi visi penki jų albumai, nors ir išleisti nepriklausomoje leidykloje, pasiekė pirmąją vietą.
2015 m. „Grammy“ apdovanojimuose daina „Do I Wanna Know“ nominuota geriausio roko atlikimo kategorijoje. Tų pačių metų „BRIT Awards“ apdovanojimuose, „Artic Monkeys“ laimėjo metų britų albumo ir metų britų grupės kategorijose, taip tampam pirmąja grupe, kuriai pavyko tris kartus laimėti šiuos apdovanojimus vienu metu.
Pakalniškiai (Utena)
Pakalniškiai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Utenos.
Sabuta
Sabuta – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Maišiagalos.
Joachim Löw
Joachimas Liovas (Joachim Löw. g. 1960 m. vasario 3 d.) – buvęs futbolininkas (atakuojantis saugas), o dabar futbolo treneris.
Biografija
Gimė Schönau im Schwarzwald, Vokietijoje. Žaidė TuS Schönau 1896, FC Schönau ir Eintracht Freiburg jaunimo komandose.
Trenerio karjera
Nuo 1994 m. dirba futbolo treneriu. Pirma stotelė buvo FC Frauenfeld ekipa. Tuo metu buvo šios ekipos žaidžiančiuoju treneriu.
1996–1998 m. dirbo VfB Stuttgart treneriu. 1998–1999 m. treniravo Fenerbahçe SK. 1999–2000 m. Karlsruher SC, 2000–2001 m. Adanaspor, 2001–2002 m. Tirol Innsbruck, 2003–2004 m. FK Austria Wien.
Nuo 2004 m. buvo Vokietijos nacionalinės futbolo rinktinės vyr. trenerio asistentu.
2006 m. tapo Vokietijos nacionalinės futbolo rinktinės vyr. treneriu. 2021 m. pasirodė pranešimai, kad po Euro 2020 (čempionatas vyko 2021 m.) treneris pasitrauks iš posto.
VfB Stuttgart
Tirol Innsbruck
Austria Wien
Vokietija
Asmeniniai
Gumbakių I tvenkinys
Gumbakių I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Akmenės rajone, 3 km į pietus nuo Papilės. Sudarytas užtvenkus Gumbakio upelį (Ventos intakas) 0,7 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,66 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 94 m. Krantai žemi. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Priešsroviui už 0,18 km telkšo Gumbakių II tvenkinys. Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Gumbakių kaimas, rytinėje – Zubreliai. Žemiau užtvankos prasideda Ventos regioninis parkas.
Gumbakių II tvenkinys
Gumbakių II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Akmenės rajone, 3,5 km į pietus nuo Papilės. Sudarytas užtvenkus Gumbakio upelį (Ventos intakas) 1,5 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,39 km, plotis – iki 0,19 km. Yra 0,09 ha sala. Altitudė 98,2 m. Krantai žemi. Aplinkui plyti dirbami laukai ir pievos. Pasroviui už 0,18 km telkšo Gumbakių I tvenkinys. Pietuose stūkso Krioklių miškas, vakaruose – Gumbakių, šiaurėje – Zubrelių, kaimai.
Portjė
thumb|180px|Viešbučio portjė Londone, kad būtų lengvai atpažįstami svečių segi baltas rožes thumb|180px|Portjė dėvintis išsiskiriančią uniformą, kad būtų lengvai atpažįstamas svečių Portjė, šveicorius, durininkas ( 'budintysis, palydovas') – svečių priėmimo, palydos bei bazinio saugumo profesionalas.
Atsakomybė apima svečių pasitikimą bei palydėjimą iki įsikūrimo vietos ar iš teritorijos, jų bagažo pergabenimą patalpų ar teritorijos ribose, informacijos suteikimą apie tvarką teritorijoje bei galimas paslaugas, siuntų patikrą ir priėmimą, lankytojų srautų bei elgsenos stebėjimą, pirminį reagavimą į incidentus ar įtartinus reiškinius.
Paprastai dirba aukštos klasės viešbučiuose ar kitokiuose prabangiuose dideliuose gyvenamuosiuose pastatuose. Kad būtų lengvai atpažįstamas svečių, portjė paprastai dėvi išsiskiriančią uniformą ar aprangos detales.
Akla
Akla  – buvusi gyvenvietė dabartinėje Panamoje, Kuna Jalos komarkoje, Karibų jūros pakrantėje.
Akla tarnavo kaip jūrų uostas prie kelio, vedančio link Ramiojo vandenyno ir prie jo esančios San Migelio gyvenvietės. 1519 m. Akloje mirties bausme buvo nuteistas ir nukirsdintas Pietų jūros atradėjas Vaskas Nunjesas de Balboa.
Įkūrus Panamos miestą bei Nombre de Diosą Aklos reikšmė sumenko, o 1532 m. gyvenvietė visiškai išnyko.
Naujinė (Vilnius)
Naujinė – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 10 km nuo Medininkų.
Saint Michel d'Ouenzé
Brazavilio (Uenzės) „Saint Michel“, o trumpai Saint Michel – profesionalus Kongo Respublikos futbolo klubas, rungtyniavęs aukščiausioje šalies lygoje. Klubas įsikūręs šalies sostinės Brazavilio viename iš rajonų Uenzėje. Namų rungtynes žaidžia Brazavilio miesto stadione, talpinančiame daugiau nei 33,5 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Žinoma, kad nuo 1997 m. rungtyniavo antroje pakopoje, o 2003 m. aukščiausioje lygoje.
2018 m. sezone liko šešioliktoje vietoje. Po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną.
Nuo 2018–2019 m. sezono rungtyniavo antrame divizione.
Pasiekimai
Aukščiausia lyga
Futbolo taurė
Supertaurė
Duke Kahanamoku
Duke Paoa Kahinu Mokoe Hulikohola Kahanamoku  (1890 m. rugpjūčio 24 d. Honolulu, Havajų Karalystėje – 1968 m. sausio 22 d. Honolulu, JAV) – JAV banglentininkas, plaukikas, vandensvydininkas, olimpinis čempionas ir aktorius.
Biografija
1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Kahanamoku dalyvavo plaukimo varžybose. Vyrų laisvo stiliaus estafetėje kartu su JAV rinktine pelnytas sidabro medalis. Vyrų 100 m plaukime laisvuoju stiliumi sportininkas pirmą kartą tapo olimpiniu čempionu.
Antverpene vykusiose septintose moderniose 1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Kahanamoku dalyvavo plaukimo varžybose ir atstovavo JAV rinktinę vandensvydžio turnyre. Vyrų plaukimo 100 m laisvuoju stiliumi rungtyje sportininkas distanciją įveikė per 1:00.4 s ir pakartojo pasaulio rekordą. Sportininkas tapo pirmuoju istorijoje apgynusiu šios rungties olimpinio čempiono vardą. Vyrų estafetėje iškovotas dar vienas aukso medalis. Vandensvydžio varžybose kartu su JAV rinktine užimta 6-oji vieta.
1924 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Kahanamoku dalyvavo vandensvydžio ir plaukimo varžybose. Vyrų 100 m laisvuoju stiliumi rungtyje pelnytas sidabro medalis.
Nuo 1925 m. pradėjo vaidinti filmuose. Aktyviai vaidino iki 1955 m.
Trepų VI tvenkinys
Trepų VI tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Tauragės rajone, 2 km į šiaurės vakarus nuo Skaudvilės, Trepų kaimo pietinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus Inkstilo upę (Ančios intakas) 1,4 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,17 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 95,6 m. Krantai daugiausia apaugę medžiais, vakarinis krantas aukštokas. Priešsroviui iškart telkšo Trepų V tvenkinys. Tai pirmas tvenkinys iš 6 Trepų tvenkinių kaskados.
Pakalniškiai (Turmantas)
Pakalniškiai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Smalvų.
Pagynėvys
Pagynėviu vadinami kaimai Raseinių rajone:
Pagilūtė
Pagilūtė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kaltanėnų, prie Gilūto ežero.
Kairiškių tvenkinys
Kairiškių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Akmenės rajone ir Mažeikių rajone, 13 km į vakarus nuo Papilės. Sudarytas užtvenkus Virvytės upę (Ventos intakas) 20,9 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 1,9 km, plotis – iki 0,05 km. Altitudė 76,5 m. Priešsroviui už 1,1 km yra Rakiškės tvenkinys. Krantai neaukšti, plačiai apaugę medžiais ir krūmynais. Rytinėje pakrantėje įsikūręs Kairiškių kaimas, vakarinėje - Dauginių kaimas.
Tvenkinys įrengtas 1951 m. Mažoji 160 kW galios hidroelektrinė pastatyta 2001 m.
Pataurijys
Pataurijys – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 10 km nuo Mickūnų, netoli Taurijos.
Trys brangenybės
Trys brangenybės – budizmo tradicijoje trys pagrindiniai garbinimo objektai.
Trys brangenybės:
Panaši sąvoka aptinkama Rigvedoje bei Upanišadose.
Bališkės (Sužionys)
Bališkės – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 8 km nuo Sužionių.
Pagynėvys (Ariogala)
Pagynėvys – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 11 km nuo Ariogalos.
Žygaičių tvenkinys
Žygaičių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Tauragės rajone, 17 km į šiaurės vakarus nuo Tauragės, Žygaičių miestelio rytinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus Žalikės upelį (Ežeruonos intakas, Jūros upės baseinas) 0,23 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius– 0,34 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 49,5 m. Krantai žemi. Aplinkui daugiausia plyti pievos ir dirbami laukai.
Nombre de Diosas
Nombre de Diosas ( – „Dievo vardas“) – buvo ispanų kolonija dabartinėje Panamoje, Karibų jūros pakrantėje, Kolono provincijoje.
Gyvenvietė 1510 m. įkurta Diego de Nikuesos ir buvo viena pirmųjų Amerikos žemyne (drauge su Santa Marija). Dabar Nombre de Diosas išlieka seniausia tebegyvenama gyvenviete Amerikoje. Tai buvo svarbus uostas išgabenant lobius iš Peru į Ispaniją. Tačiau miestas buvo labai pelkėtoje, nesveikoje vietoje ir į didelę gyvenvietę neišaugo. 1572 m. Nombre de Diosą nuniokojo piratas Frensis Dreikas, pagrobė konvojaus lydėtą sidabro krovinį. 1600 m. miestas buvo praktiškai apleistas, o prekyba suklestėjo per Portobelo uostą.
Dabar miesto vietoje išlikęs mažas Nombre de Dioso kaimelis. Beje, tokiu vardu Panamoje vadintos dar dvi kolonijos – Darjene ir Veragvoje.
Lost Junction
Turinys
Džimio mašina sugedo netoli miestelio pavadinimu „Lost Junction“ ir jo pavežėti sustojo simpatiška mergina Misė Lofton. Kadangi vietiniame servise jam buvo pasakyta, kad gedimui pašalinti reikės kelių dienų, Misė pasisiūlo laikinai pas ją apsistoti. Po kurio laiko mergina pasiūlo Džimiui kartu vykti į Naująjį Orleaną ir šis sutinka, tačiau netrukus paaiškėja, kad jis ką tik įsipainiojo į keistą istoriją, nes Misės automobilio bagažinėje jau keletą dienų guli jos vyro kūnas, tačiau ji tvirtina neprisidėjusi prie jo mirties...
Balėnų II tvenkinys
Balėnų II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Mažeikių rajone, 10 km į pietus nuo Tirkšlių, Balėnų kaimo pietinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus Balėnupio upelį (Viešetės intakas) 8,9 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,15 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 112,2 m. Krantai žemi. Rytinėje pakrantėje stūkso Medausgirės (Balėnų) miškas, eina kelias Nr.4604 (Anulynas – Tirkšliai). Į vakarus ir pietus plyti dirbami laukai.
Stanislavas Čerčesovas
Stanislavas Čerčesovas (Станислав Саламович Черчесов; Черчесты Саламы фырт Станислав. g. 1963 m. rugsėjo 2 d.) – buvęs futbolininkas (vartininkas), o dabar futbolo treneris.
Biografija
Gimė Alagire, Šiaurės Osetijoje.
Trenerio karjera
2016 m. rugpjūčio mėn. tapo Rusijos nacionalinės futbolo rinktinės vyr. treneriu.
2018 m. rugpjūčio 27 d. sutartis buvo pratęsta. 2020 m. kovo 12 d. dar kartą pratęsta sutartis.
Žaidėjo karjera
Maskvos „Spartak“
FC Tirol Insbruck
Asmeniniai
Trenerio karjera
Legia Warsaw
1996 m. Afrikos Tautų taurė
'''1996 m. Afrikos Tautų taurė''' – dvidešimtasis Afrikos Tautų taurės turnyras, 1996 m. sausio 19 – vasario 3 d. vykęs Pietų Afrikos Respublikoje. Turnyre dalyvavo 15 komandų, kurios pradžioje buvo suskirstytos į 4 grupes. Nigerijos rinktinė pasitraukė prieš pat čempionatą. Čempionais tapo šeimininkai PAR futbolininkai, finale nugalėję tunisiečius.
Stadionai
Čempionato varžybos vyko 4 Pietų Afrikos stadionuose.
Dalyvaujančios komandos
thumb|Dalyvaujančios šalys
Pietų Korėjos futbolo taurė
Pietų Korėjos futbolo taurė – pagrindinis futbolo taurės turnyras Pietų Korėjoje. Antrasis pagal svarbą turnyras šalyje po K Lygos.
Bloga reputacija (filmas)
Bloga reputacija – 2005 m. JAV sukurtas mažo biudžeto siaubo filmas.
Turinys
Intravertišką studentę Mišelę į vakarėlį pakviečia populiariausias universiteto vaikinas Aronas. Paveikta šio žavesio, mergina sutinka su pasiūlymu, tačiau pasilinksminimas baigiasi liūdnai – Aronas su dviem draugais ją nugirdo ir išprievartauja. Dar blogiau, kad po šio įvykio kitos merginos apkaltina Mišelę neva ši pati viliojusi ir siekusi vaikinų dėmesio. Atstumta aplinkinių, taip pat ir savo pačios motinos, po keleto dienų mergina pasirodo universitete iššaukiančiai apsirengusi ir turinti vieną tikslą – atkeršyti savo skriaudėjams...
Lazdynė (Vilnius)
Lazdynė – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km nuo Sužionių.
Šiūparių piliakalnis
Šiūparių piliakalnis (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A500KP, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1105) – piliakalnis Šilutės rajono savivaldybės teritorijoje, prie Padubrinų kaimo, Švėkšnos seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Švėkšna – Daukšaičiai, pasukus pro Alseikas link Šiūparių, už Padubrinio, ties kelio į Lekius atsišakojimu, pasukus į dešinę šiaurės rytų kryptimi, laukais pavažiavus 900 m, yra priekyje.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Šalpės kairiojo kranto vingyje. Šlaitai statūs, 14 m aukščio. Aikštelė keturkampė, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 41x30 m dydžio. Jos pietvakariniame krašte supiltas 30 m ilgio, 8 m aukščio, 32 m pločio pylimas, kurio išorinis 8,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 5 m pločio, 1,5 m gylio griovį. Už jo yra antras 50 m ilgio, 2 m aukščio, 12 m pločio pylimas, už kurio iškastas antras 6 m pločio, 2 m gylio griovys. Aikštelės šiaurės rytų gale supiltas 1 m aukščio, 15 m pločio pylimas, už kurio, piliakalnio pašlaitėje, 11 m žemiau aikštelės krašto, yra iškastas 3 m pločio, 0,5 m gylio griovys. Už jo supiltas antras 0,6 m aukščio, 3,5 m pločio pylimas, už kurio iškastas 3 m pločio, 0,5 m gylio antras griovys ir supiltas trečias 29 m ilgio, 1,5 m aukščio, 10,5 m pločio pylimas 2 m aukščio išoriniu šlaitu.
Piliakalnį apardė jo pietiniu grioviu ir aikštelės rytiniu kraštu einantis kelias, aikštelės kraštuose iškasti apkasai. Jis apaugęs lapuočiais.
Pietvakarių ir šiaurės rytų papėdėse, 3,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta grublėtos ir žiestos keramikos, gintaro karolių, verpstelių ir kitų dirbinių. 900 m į pietryčius nuo piliakalnio yra IX a. – XII a. Daukšaičių kapinynas.
Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus XX a. pradžioje atliko Liudvikas Kšivickis, 1963 m. žvalgė Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – XIII a.
Pakalviškiai
Pakalviškiai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Stirnėnų.
Pagynėvys (Betygala)
Pagynėvys – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Ilgižių III, 4 km į šiaurės rytus nuo Paliepių.
Mekai
Mekai – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurę nuo Visalaukės, 1 km į šiaurės vakarus nuo Pociūnų.
Vojinovičiai
Vojinovičiai, dar žinomi kaip Altomanovičiai − viduramžių serbų didikų giminė, įtakinga XIV a. Jos valdos, vadinamos Vojinovičių žemėmis, o vėliau – Altomanovičiaus žeme sudarė de facto nepriklausomą valstybėlę ir buvo šiuolaikinės vakarų Serbijos bei rytų Bosnijos ir Hercegovinos teritorijose.
Istorija
Giminės pradininku laikomas Vojinas, tarnavęs kaip vaivada Serbijos karalystėje. Jo pagrindinis miestas buvo Gacko Travunijos regione, iš kur jis plėtė savo teritorijas. Po jo mirties 1347 m., žemes paveldėjo du sūnūs: Altomanas ir Vojislavas, kurie toliau plėtė giminės žemes Serbijos imperijos teritorijoje. 1355 m. mirus didžiausiam Serbijos imperijos valdovui Stefanui Dušanui, imperija ėmė byrėti. Vojinovičiai, kaip ir daug kitų to meto regioninių kunigaikščių, tapo de facto nepriklausomi.
1359 m. mirus Altomanui, Vojislavas tapo vienvaldžiu giminės galva, atimdamas žemes iš savo sūnėno Nikola. 1360 m. jis neteko Zetos kunigaikštystės žemių, kur įsitvirtino Balšičiai. Vietoj to, jis plėtė teritorijas į šiaurę – į Podrinjės regioną. Valdė žemes su Užicės, Gacko, Popovo, Poljės, Konavlio, Trebinjės miestais.
1363 m. mirdamas Vojislavas paliko du mažamečius sūnus, todėl valdžia didelėse Vojinovičių žemėse liko jo našlei Gojislavai. Tuo pasinaudojo sūnėnas Nikola, kuris 1366 m. atsiėmė visas Vojinovičių žemes. Pasinaudodamas vidine suirute Serbijos imperijoje, jis išplėtė teritorijas į Raškos, Mačvos regionus, iki pat Savos upės, tapdamas galingiausiu to laikotarpio serbų žemių hegemonu. Jo teritorijos įsiterpė tarp byrančios Serbijos imperijos ir Bosnijos banato. Nikola sostine tapo Užicės miestas.
Paskutiniaisiais Serbijos imperijos egzistavimo metais Nikola sudarė sąjungą su kitu svarbiu hegemonu, Vukašinu Mrnjavčevičiumi. Šiam 1371 m. žuvus Maricos mūšyjesu turkais, trys kiti įtakingi serbų valdovai, Lazaras Hrebeljanovičius (Moravijos Serbija), Vukas Brankovičius (Brankovičių žemė) ir Tvrtkas I (Bosnijos banatas), remiami Vengrijos karalystės, sudarė sąjungą prieš Nikolą. 1373 m. mūšyje sąjungininkai užėmė Užicę ir pasidalino Vojinovičių žemes: Bosnija gavo Travuniją ir Podrinję, Brankovičiai – Rašką, o Moravijos Serbija – šiaurines teritorijas. Pats Nikola buvo apakintas, o jam paskirta maža valda, kur jis mirė apie 1398 m.
Lietuvos ir Ugandos santykiai
Lietuvos ir Ugandos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Ugandos.
Santykiai užmegzti 2012 m. kovo 15 d. Abi šalys yra Jungtinių Tautų, kitų tarptautinių organizacijų narės.
Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno keturi Ugandos piliečiai.
Kampaloje veikia Lietuvos garbės konsulatas.
Seime veikia Tarpparlamentinių ryšių su Rytų Afrikos valstybėmis (Kenija, Ruanda, Tanzanija, Uganda, Burundžiu ir Pietų Sudanu) grupė (dabartinis pirmininkas – Gintautas Paluckas (LSDP).
Pirmieji kontaktai
Yra duomenų, kad SSRS okupacijos metais Uganda palaikė ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis.
Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę 22 metus diplomatinių santykių tarp šalių nebuvo. Kita vertus, būta labiau netiesioginių santykių per asmenis, susijusius su Uganda ir Lietuva. 2007 m. Lietuvoje lankėsi ir paskaitą skaitė iš JAV kilęs teisininkas ir pseudoistorikas, aktyviai Latvijoje ir Rusijoje veikęs Scott Lively. Veikėjo straipsnis išspausdintas žurnale „XXI amžius“. Ši asmenybė garsi tuo, kad padėjo Ugandoje kurti prieš homoseksualus nukreiptą įstatymą, kurio pradinė redakcija numatė mirties bausmę už homoseksualius santykius. 2012 m. už savo veiklą patrauktas baudžiamojon atsakomybėn.
Santykiai po 2012 m.
2012 m. kovo 15 d. Niujorke (JAV) Lietuvos nuolatiniam atstovui Jungtinėse Tautose ambasadoriui Daliui Čekuoliui ir Ugandos nuolatinės misijos Jungtinėse Tautose laikinajam reikalų patikėtiniui ambasadoriui Adoniui Ajebarei savo vyriausybių vardu pasirašius bendrą komunikatą užmegzti diplomatiniai santykiai tarp Lietuvos ir Ugandos. Taip Uganda tapo 160-ąja valstybe, su kuria Lietuva užmezgė diplomatinius santykius.
Tais pačiais metais Lietuvos užsienio reikalų ministras Audronius Ažubalis su Lietuvos prezidentės Dalios Grybauskaitės vadovaujama delegacija dalyvavo Niujorke vykstančioje Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 67-ojoje sesijoje, po kurios susitiko su Ugandos užsienio reikalų viceministru Henriu Orjemu Okelo ir diskutavo apie dvišalio ir daugiašalio Lietuvos ir Ugandos bendradarbiavimo perspektyvas, plėtojant dvišalį bendradarbiavimą politikos ir kultūros srityse.
Vėliau Ugandoje atidarytas Lietuvos garbės konsulatas (dabartinis garbės konsulas – Hrišikesa Nitinas Džajanis Madvhanis).
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Yra Ugandoje dirbančių Lietuvos informacinių technologijų įmonių.
Et cetera
miniatiūra|240px|right|[[Oliveris Kromvelis|Oliverio Kromvelio laikų moneta su įrašu „&c“]] miniatiūra|240px|riht|Teatras „Et cetera“ [[Maskva|Maskvoje]]
Lietuvos ir Ugandos santykiai
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Ugandos siekė 561,5 tūkst. eurų.
Et cetera
Et cetera, trumpiniai etc., etc, &c., ar &c, – lotynų kalbos frazė, prigijusi daugelyje kalbų, reiškianti „ir taip toliau“, „ir panašiai“, arba sutrumpinus – „ir t. t.“, „ir pan.“ Frazė dėl patogumo dažnai vartojama sutrumpinta forma, be to, neverčiant iš originalo kalbos, ypač mokslinio stiliaus raštuose.
Lietuvos ir Ugandos santykiai
Ekonominiai santykiai
Prekybos balanse vyrauja eksportas iš Lietuvos į Ugandą.
Et cetera
Kilmė
Lotyniška et cetera yra vertinys iš 🇬🇷 (kai ta hetera) - „ir kiti dalykai“, „ir kita“. Labiau paplitusia graikiška forma buvo laikoma και τα λοιπά (καὶ τὰ loipa) – „ir likutis“. Ampersando ženklas „&“ kildinamas iš poligrafinės ligatūros „et“.
Vartojimas ir rašyba
miniatiūra|120px|left|Gotiškas „etc.“ Užrašymas vienu žodžiu „etcetera“ pasitaiko kai kuriuose žodynuose. Trumpoji forma „&c.“ ar „&c“ taip pat retkarčiais dar sutinkama. Tam tikrų dalykų sąrašuose gali būti vartojami ir kiti, panašūs lotyniški posakiai. Pvz., vardijant vietoves tinkamas naudoti „et alibi“ (trumpinys „et al.“), reiškiantis „ir kitur“, kalbant apie žmones galima įterpti „et alii“ (trumpinio forma tokia pati „et al.“), reiškiantį „ir kiti“. Literatūroje, tekstuose, ypač teisiniuose dokumentuose priimta vartoti, priklausomai nuo gramatinio skaičiaus, „et sequentes“ ar „et sequentia“ („et seq.“ ar „et seqq.“).
Gotiško šrifto tekste „etc.“ užrašoma kaip „ꝛc“. Čia „ꝛ“ – apvalioji r (r rotunda), kuri pakeičia „et“ vietoje panašiai atrodančios romėnų greitraščiuose sutinkamos „⁊“.
Lietuvių kalboje posakis „et cetera (etc.)“ reiškia „ir kita; ir taip toliau“. Frazė įterpiama sakinyje ką nors išvardijus prieš „etc.“, kaip ir prieš lietuviškus junginius „ir taip toliau“, „ir kita“, „ir pan.“, be to, prieš juos nededamas kablelis, pvz. „renginyje dalyvavo Jonas, Petras, Kazys etc.“
Populiariojoje kultūroje
2009 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse Airija pristatė dainą „Et cetera“.
Maskvoje (Rusija) veikia žinomas teatras „Et cetera“, kuriame 2005 m. spektaklį „Tarelkino mirtis“ režisavo Oskaras Koršunovas.
Ljoro
Ljoro  – nedidelis miestelis vakarų Kolumbijoje, Čoko departamente, 42 km į pietryčius nuo departamento sostinės Kibdo, prie Atrato ir Andachedos upių santakos. Įsikūręs vakariniuose Vakarų Kordiljeros šlaituose, per kuriuos nuolat besirita drėgnos oro masės. Kai kurių šaltinių laikomas drėgniausia vieta Žemėje (13 300 mm kritulių per metus).
Išgaunamas auksas ir sidabras, verčiamasi žemės ūkiu.
Istorija
Miesto pavadinimas dažnai siejamas su ispanišku žodžiu llorar („verkti“) kaip aliuzija į nuolatinį lietų. Tačiau greičiausiai pavadinimas kilo nuo kasiko vardu Gioró. Ankstyvuosiuose šaltiniuose gyvenvietė paminėta kaip Nuestra Señora de la Pura y Limpia Concepción de Gioró. Įkurta 1674 m. Paskalio Roviros.
Aberbargoed Buds FC
Aberbargoed Buds FC – Velso futbolo klubas iš Aberbargoido.
Ichthys
thumb|ICHTHYS, krikščionių simbolis ICHTHYS, Ichthys ( – „žuvis“) – vienas seniausių krikščionių simbolių, vaizduojamas kaip stilizuota žuvis, sudaryta iš dviejų susikertančių puslankių, kurių galai dešinėje pusėje prailginti už susikirtimo taško. Simbolio pavadinimas – iš graikiškų raidžių sudaryta Jėzaus Kristaus abreviatūra: I – Ἰησοῦς (Jėzus); X – Χριστός (Kristus); Θ – Θεοῦ (Dievo); Y – Yἱός (Sūnus); Σ – Σωτήρ (Išganytojas). Simbolį kaip slaptą tarpusavio atpažinimo ženklą naudojo pirmieji krikščionys, ypač jų persekiojimo laikotarpiu. Šnekamojoje kalboje vadinamas „žuvies simboliu“, „Jėzaus žuvimi“.
Kilmė
thumb|400px|Pirmųjų krikščionių IXΘYΣ užrašas ant marmurinės plokštės, [[Efesas|Efese, dabartinėje Turkijoje]] Pirmieji simbolio vaizdai Romos katakombose datuojami II a. Simbolis minimas ir to laikotarpio krikščionių raštuose. Pirmųjų krikščionių tarpe išpopuliarėjo II a. pab., plačiai vartotas III–IV a. Romos imperijoje persekiojami krikščionys žymėję juo kelią į slaptas susitikimų vietas. Pasak senų pasakojimų, kai krikščionis kelyje sutikdavo svetimą žmogų, nupiešdavo kelio dulkėse vieną puslankį; jei sutiktasis pridėdavo antrą puslankį, abu žinojo, kad gali pasitikėti vienas kitu. Romoje graikiškai kalbančiuosius krikščionis lotyniškai vadindavo „žuvelėmis“ (pisciculi).
Žuvies simbolis krikščionybėje siejamas ir su Naujajame Testamente aprašomais įvykiais. Apaštalai Petras, Andriejus, Jokūbas ir Jonas buvo žvejai. Paklusdami Jėzaus Kristaus kvietimui tapti „žmonių žvejais“, jie metė žvejybą ir sekė Jėzumi (Mk 1, 17). Žuvis minima ir duonos padauginimo stebuklo aprašyme, kai prie Tiberiados ežero Jėzus Kristus pamaitino tūkstantinę žmonių minią penkiais duonos kepaliukais ir dviem žuvimis (Jn 6, 1–15).
Žuvies talismanas buvo paplitęs ir iki krikščionybės Senovės Egipte, Graikijoje, Mesopotamijoje. Buvo siejamas su vandeniu, simbolizavo gyvybę ir vaisingumą. Kai kuriose Rytų kultūrose panašūs simboliai buvo siejami su moteriškuoju pradu, galinčiu suteikti gyvybę.
Šiuolaikinėje kultūroje
thumb|ICHTHYS ženklas ant automobilio XX a. aštuntajame dešimtmetyje „Jėzaus žuvis“ pradėta vartoti ir šiuolaikinių krikščionių. Labiausiai paplitęs simbolio naudojimas automobilių eksterjere, dažniausiai kaip lipdukas automobilio gale su užrašu ar be jo – stengiamasi atbaidyti nelaimes ar parodyti, kad automobilio savininkas yra krikščionis. Nuo 1970 m. Jungtinėse Valstijose, Vilmoro mieste, Kentukyje, kasmet rengiamas Ichthus krikščioniškosios roko muzikos festivalis.
Aberbargoed Buds FC
Istorija
1957 m. įkurtas klubas. Žaidė regioninėse pirmenybėse. Yra iškopęs į antrą pakopą, bet neįsitvirtino.
Sezonai
Šaltinis:
Konkulevičių šeimos koplyčia-mauzoliejus
Konkulevičių šeimos koplyčia-mauzoliejus – laidojimo koplyčia, stovinti senosiose Naujamiesčio kapinėse, Panevėžio rajone, šalia kelio. Kapinės įsikūrusios Naujamiesčio Šv. apaštalo evangelisto Mato parapijoje. miniatiūra|180px|left|Atminimo lentos prieangyje
Koplyčios statinys mūrinis, nutinkuotas, ant aukšto cokolio. Rūsyje įrengtos laidojimo kriptos. Atvirame prieangyje iškabintos palaidotųjų atminimo lentos. Koplyčia atidaroma Visų šventųjų dieną.
Kornoiburgas
Kornoiburgas  – miestelis Žemutinės Austrijos žemėje, Austrijoje. Kornoiburgo apskrities administracinis centras. Įsikūręs kairiajame Dunojaus krante, priešais Klosternoiburgą. Nutolęs 12 km į šiaurės vakarus nuo Vienos. Populiacija – 12 874 žmonės (2016 m. sausio 1 d. duomenys).
Pirmą kartą paminėtas 1136 m., kaip Nivenburg. 1298 m. oficialiai atsiskyrė nuo Klosternoiburgo.
Pakamaniai
Pakamaniai – buvęs kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Purvėnų.
Nevos mūšis
Nevos mūšis – mūšis, vykęs 1240 m. liepos 15 d. tarp Naugardo iš vienos pusės ir Švedijos iš kitos.