cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Artūras Sobolis
Iki 2003 m. žaidė Vilniaus „Žalgiryje“, vėliau dėl traumos nebegalėjo žaisti, išgijęs po traumos pusę sezono žaidė Rišon Leziono „Ironi“ klube, vėliau sezoną Visagino „Intero“ klube, po to nusprendė baigti profesionalo karjerą, žaidė tik mėgėjų lygose. 2009 m. rugpjūčio mėnesį pradėjo žaisti I lygoje rungtyniavusiame VMFD „Žalgirio“ komandoje. Pasibaigus 2011 m. sezonui su veteranu sutartis nebuvo pratęsta.
Johanna Wokalek
Johanna Wokalek (g. 1975 m. kovo 3 d.) – vokiečių kino ir teatro aktorė.
Artūras Sobolis
2011 m. atstovaudamas Lietuvos Makabi rinktinę pelnė aukso medalį salės futbolo varžybose Europos Makabi žaidynėse.
Lokčimas
Lokčimas arba Lekčimas  – upė Rusijoje, Komijos Respublikoje; Vyčegdos kairysis intakas (Šiaurinės Dvinos baseinas). Prasideda netoli Permės krašto ribos; Lokčimo aukštupiu kartais laikoma Badiu upė (ilgis su ja – 322 km). Aukštupyje daro didelę kilpą. o paskui teka daugiausia į šiaurės vakarus miškingomis vietomis. Įteka į Vyčegdą ties Ust Lokčimu.
Johanna Wokalek
Filmografija
right |thumb|140px
Lokčimas
Užšąla spalio pabaigoje arba lapkričio pradžioje, ledai tirpsta balandį. Upės mityba mišri, daugiausia maitinama sniego tirpsmo vandenimis.
Seniau upė naudota miško plukdymui. Laivuojama nuo Lopydino (153 km nuo žiočių).
Kęstutis Knizikevičius
Kęstutis Knizikevičius (g. 1990 m. birželio 11 d. Biržuose) – Lietuvos ir Biržų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
2013 m. baigė Lietuvos sveikatos mokslų universitetą ir įgijo visuomenės sveikatos specialisto kvalifikaciją. 2014–2015 m. dirbo stebėsenos specialistu Pasvalio Visuomenės sveikatos biure. 2015–2017 m. buvo savivaldybės gydytojas (vyriausiasis specialistas) Biržų rajono savivaldybės administracijoje, 2017–2022 m. Socialinės paramos skyriaus vedėjas. Nuo 2023 m. Biržų rajono savivaldybės meras.
Eduardas Gutauskas
Eduardas Gutauskas (1937 m. sausio 1 d. Alytuje – 2001 m. spalio 11 d. Kaune) – Lietuvos operos dainininkas, Kauno valstybinio muzikinio teatro solistas, tenoras.
Biografija
Eduardas Gutauskas gimė Alytuje, tačiau prasidėjęs karas nubloškė šeimą į Joniškio rajoną, Girnių kaimą, kur prabėgo būsimo dainininko vaikystė. Pašauktas į karinę tarnybą, tarnavo aukšto karininko asmeniniu vairuotoju. Grįžęs iš kariuomenės įstojo į Karaliaučiaus (Kaliningrado) vakarinę muzikos mokyklą. Dirbo tolimųjų reisų autobusų vairuotoju. Po konsultacijų Klaipėdos ir Vilniaus muzikos mokyklose, 1964 m. įstojo mokytis į Vilniaus konservatoriją pas profesorių Zenoną Paulauską. Dar bestudijuodamas trečiame konservatorijos kurse (1967 m.), debiutavo Fausto vaidmeniu Šarlio Guno operoje „Faustas“. Įvertinęs lyrinį balsą tuometinis teatro direktorius S. Rudaitis pakvietė Eduardą vaidinti Džiakomo Pučinio operoje „Mergaitė iš vakarų“. Daug pagalbos sulaukė iš savo dėdės Kazimiero Gutausko, tuo metu dainavusio Vilniaus Operos ir baleto teatre, iš kurio partitūrų dažnai ir mokėsi.
1970 – 1976 m. dirbo Operos ir baleto teatro solistu.1972 – 1973 m. stažavosi Tbilisio konservatorijoje pas D. Andguladzę. Tbilisio teatre paruošė Alfredo vaidmenį Džiuzepės Verdžio operoje „Traviata“ ir Rudolfo vaidmenį Džiakomo Pučinio operoje „Bohema“. 1976 m. perėjo dirbti į Kauno valstybinį muzikinį teatrą, kur debiutavo Alfredo partija Džiuzepės Verdžio operoje „Traviata“. Kauno muzikiniame teatre dirbo iki pat mirties, 2001 m.
Kita kūrybinė veikla
Eduardas Gutauskas dėstė Kauno Juozo Gruodžio konservatorijoje. Dainavo Maskvos, Minsko, Rygos, Tartu, Talino, Tbilisio teatruose. Be koncertinės veiklos Lietuvoje, gastroliavo su koncertais Vokietijoje, Jungtinėse Amerikos Valstijose.
Solistas rašė straipsnius į periodinę spaudą teatro tema, daug laiko skyrė Kauno muzikinio teatro archyvo kaupimui, norėdamas padaryti pradą teatro muziejui. Daug metų ėjo Fortūnų apdovanojimo žiuri pirmininko pareigas, buvo teatro partinės organizacijos sekretorius.
2001 m. iš Petro Venclovos perėmė Lietuvos teatro sąjungos Kauno skyriaus pirmininko pareigas.
Jelva
Jelva  – upė Rusijoje, Komijos Respublikoje; Vymės dešinysis intakas (Šiaurinės Dvinos baseinas). Prasideda Četlaso Akmens (Timano kalvagūbris) pietiniuose šlaituose. Teka daugiausia į pietryčius. Įteka į Vymę Jevdino apylinkėse.
Eduardas Gutauskas
Kita kūrybinė veikla
Per laikotarpį nuo 1960 m. iki 1998 m. surengė apie pusantro tūkstančio koncertų.
Jelva
Upės mityba mišri, daugiausia maitinama sniego tirpsmo vandenimis.
Eduardas Gutauskas
Apdovanojimai
1980 m. Eduardui Gutauskui suteiktas Lietuvos nusipelnusio artisto garbės vardas.
Tauhidas
Tauhidas ( – Dievo vienovė) – islamo sąvoka, nurodanti nedalomą vienovę. Daugelis musulmonų mokslininkų mano, kad tik teologijos dėka galima geriau pažinti Alachą. Sufijai laikosi panteistinių pažiūrų teigdami, kad visa ko esmė yra dieviška, žinojimas gali būti išgyvenamas tik per religines patirtis bei betarpiškas vizijas.
Jelva
Seniau Jelvos žemupys naudotas miško plukdymui.
Tžižečė
Tžižečė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suchovolios valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietus nuo Suchovolios, apie 31 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 47 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Vesliana (Vymė)
Vesliana  – upė Rusijoje, Komijos Respublikoje; Vymės kairysis intakas (Šiaurinės Dvinos baseinas). Prasideda susiliejus Josero ir Ropčios upėms. Teka daugiausia į vakarus, pietvakarius. Įteka į Vymę 154 km nuo jos žiočių, ties Veslianos kaimu.
Intakai: Aniolis, Glaziu, Purysė, Činiavoriakas.
Imulių piliakalnis
Imulių piliakalnis, Lėnų piliakalnis – piliakalnis Latvijoje, Kurše, Kuldygos savivaldybės teritorijoje, Nykracės valsčiuje. Pasiekiamas nuo kelio Alšiai – Lėnai per Ruobežniekus, 200 m nuo Imulių.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas 7 m aukščio kalvoje Lėnų upelio krante. Tipiško piliakalnio formos, bet apžėlęs eglėmis ir krūmais. Saugomas valstybės, VKPAI Nr. 1245.
Vulka (Suchovolos valsčius)
Vulka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suchovolios valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Šaudymas 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
'''Sportinis šaudymas 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse''' vyks 28-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Paryžiaus olimpiadoje bus išdalinta 15-ą medalių komplektų: 6 vyrų, 6 moterų ir 3 mišrių kategorijų rungtyse.
Programa
2021 m. olimpiadoje debiutavusios mišrių porų rungtys ir vėl buvo įtrauktos į Paryžiaus olimpines žaidynes. Mišri tranšeto rungtis buvo pakeista mišrių komandų apvalios aikštelės rungtimi.
Sportinio šaudymo kvotų skaičius sumažintas nuo 360 (2021 m.) iki 340 kvotų. 2024 m. olimpiada yra trečia iš eilės, kurioje mažintas sportinių šaulių kvotų skaičius. Iki 2016 m. olimpiados, sportiniam šaudymui būdavo skiriama 390 vietų.
Kvalifikacija į 2024 m. olimpines žaidynes ženkliai pakito, kadangi pasaulio taurės etapai daugiau nebesuteikė pakvietimų į olimpines žaidynes. Visos kvotos bus išdalintos kontinentiniuose ir pasaulio čempionatuose.
Lietuva
Lietuvos šaudymo sporto sąjunga yra atsakinga už šaulių registravimą į olimpinius atrankos turnyrus.
Šveicarijos futbolo varžybos 1912–1913 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1912–1913 m.
Kalesija
Kalesija  – miestas ir savivaldybė šiaurės rytų Bosnijoje ir Hercegovinoje, Bosnijos ir Hercegovinos Federacijoje, Tuzlos kantone. Savivaldybės teritorijoje yra šešios pradinės mokyklos. Išlikusi XVI a. statyta mečetė.
Tautinė sudėtis
2013 m. Kalesijoje gyveno 2 220 gyventojų (2013 m. duomenys), savivaldybės teritorijoje 33 053 žmonės:
Vygandas Juodagalvis
Vygandas Juodagalvis (g. 1957 m. rugsėjo 5 d. Dūkšte, Ignalinos rajonas) – Lietuvos archeologas, humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
1975 m. baigė Kapsuko Jono Jablonskio vidurinę mokyklą. 1982 m. Vilniaus universitete įgijo istoriko, istorijos ir visuomenės mokslų dėstytojo specialybę (specializacija – archeologija), diplominio tema „Akmens amžius Užnemunėje“. 1993 m. Lietuvos istorijos institute apgynė daktaro disertaciją „Užnemunė akmens amžiaus pabaigoje – žalvario amžiaus pradžioje“.
1982–1983 m. Paminklų restauravimo projektavimo instituto bendradarbis, 1983–1987 m. dirbo Vilniaus miesto istorijos ir kultūros paminklų apsaugos inspekcijoje, 1987–1997 m. Lietuvos nacionaliniame muziejuje. Nuo 1997 m. Lietuvos istorijos instituto Archeologijos skyriaus vyresnysis mokslo darbuotojas.
Lietuvos archeologijos draugijos narys.
Mokslinė veikla
Archeologinių tyrimų interesai: Pietų ir Pietvakarių Lietuvos (Užnemunės) akmens ir žalvario amžiai; titnago dirbinių gamybos technika; eksperimentinė archeologija – archeologinės eksperimentinės bazės kūrimo programa „Neolitinis kaimas“, pradėta 1999 m., remia Aukštaitijos nacionalinis parkas. Tirti archeologiniai paminklai: Dusios gyvenvietė, Kubilėlių gyvenvietė, Varėnės gyvenvietė.
Drestas V
Drestas V – piktų karalius 579–580 metais.
Biografija
Pagal „Piktų kroniką“, Drestas V valdė vienerius metus tarp Talorko II ir Galo Kenefalo.
Jis mirė 580 metais.
Kanys
left|120px
Kanys araba Konis – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 4,5 km į pietvakarius nuo Labanoro, Labanoro girioje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,53 km, plotis – iki 0,24 km. Altitudė 150,3 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais ir krūmais, vakaruose ir pietuose pelkėti. Į pietus plyti didelė pelkė – Kanio raistas. Ežeras nenutekantis, priklauso Rašios ežero intako Aniuoliuko baseinui (Lakajos upės baseinas).
Ežeras įeina į Kanio raisto botaninį-zoologinį draustinį.
Nemuno kraštovaizdžio draustinis
Nemuno kraštovaizdžio draustinis – saugoma gamtos teritorija pietų Lietuvoje, Varėnos, Alytaus ir Lazdijų rajonuose bei Druskininkų savivaldybėje, Dzūkijos nacionalinio parko vakariniame pakraštyje. Apima Nemuno slėnį nuo Merkinės apylinkių iki Krikštonių.
Draustinis skirtas išsaugoti pralaužtinį Nemuno vidurupio slėnio kraštovaizdį su būdinga panemunių dzūkų viensėdžių ir kaimų erdvine struktūra, įvairių amžių gyvenvietėmis ir saugomomis gamtos buveinėmis. Į draustinio teritoriją patenka raguvų, skardžių, rėvų, salų gausus Nemuno vagos ruožas, panemunių kaimai (Česukai, Maksimonys, Jonionys, Druskininkai, Miežionys, Živulčiškė, Žilvičiai), raguvėti miškai, archeologinio paveldo objektai.
IF Brommapojkarna (moterys)
IF Brommapojkarna (SV Idrottsföreningen Brommapojkarna Damlag) – Švedijos futbolo klubas iš Stokholmo vakarinės dalies Bromos. Šis straipsnis apie Švedijos moterų futbolo ekipą, kuri rungtyniauja moterų futbolo varžybose.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1971 m., kai buvo suburta Idrottsföreningen Brommapojkarna merginų ekipa.
2014 m. pateko į Elitettan, tačiau šioje lygoje neįsitvirtino ir po sezono buvo perkeltos į žemesnį divizioną.
Nuo 2019 m. žaidė Elitettan, o 2021 m. užėmė trečią vietą lygoje ir iškopė į Damallsvenskan.
2022 m. debiutavo aukščiausioje šalies lygoje Damallsvenskan.
Sudėtis
Atnaujinta; 2022 m. balandžio 5 d.
Stadionas
Grimsta IP – futbolo stadionas Stokholmo vakarinėje miesto dalyje, Švedijoje. Danga – sintetinė.
Stadionas talpina 7 tūkst. žiūrovų; iš jų – 3 tūkst. vietų sėdimos.
Kambodžos demografija
thumb|right|350px|Kambodžos gyventojų piramidė, 2005 m.
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie Kambodžos demografiją.
Gyventojų skaičius: 14 701 717 (2011 m. apskaičiavimai)
Struktūra pagal amžių: Gyventojų amžiaus mediana:
Metinis populiacijos prieaugis: 1,698 % (2011 m. apsk.)
Gimstamumas: 25,4 gimimų/1000 gyv. per metus (2011 m. apsk.)
Mirtingumas: 8,07 mirčių/1000 gyv. per metus (2011 m. apsk.)
Migracijos indeksas (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): -0,34 migrantų/1000 gyv. (2011 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procentas: 20 % (2010 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas: 3,2 % (2010 m. apsk.)
Lyčių pasiskirstymas:
Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus: 55,49 mirusiųjų/1000 gimimų (2011 m. apsk.)
Vidutinė gyvenimo trukmė:
'''15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:'''
FK Rudar Prijedor
Istorija
Klubo ištakos siekia 1928 m.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo RS Pirmoje lygoje ir liko septintoje vietoje.
Ahl al-Bayt
thumb|200px|left|Pranašo šeimos nariai (paveikslas tapytas XIX a. Irane)
Ahl al-Bayt (Āl al-Bayt; Ahlul Bayt) – pranašo Mahometo šeimos nariai, įskaitant žmonas ir jų palikuonis. Ypač svarbiais laikoma jo dukra Fatima ir jos vyras Ali, kuris buvo ir pranašo pusbrolis. Šiitai kildina imamus iš jo giminės ir laiko juos autoritetais savo religinėse bendruomenėse, šventojo žinojimo perdavėjais, pasaulio gelbėtojais. Nuo XII–XIII a. daugelis sufijų brolijų taip pat juos įtraukė į įmantrią dvasinės perdavos liniją (silsilas). Dalis jų (šarifai, sajidai) užėmė svarbias valstybines pareigas, būta ne vieno karaliaus iš pranašo giminės. Pastarųjų šventųjų kapų lankymas laikomas viena populiariausių piligrimystės krypčių musulmonų tarpe.
Vilhelmas III (Bavarija)
Vilhelmas III  (1375–1435 m. rugsėjo 12 d.) – Bavarijos-Miuncheno hercogas nuo 1397 metų iš Vitelsbachų dinastijos (valdė kartu su vyresniuoju broliu Enstu). Bavarijos hercogo Johano II sūnus.
Biografija
Kai užgeso Bitelbachų linija – Bavarijos-Štraubingo, Olandijos ir Eno hercogų, Vilhelmas ir jo brolis Ernstas kovoje su kitais paveldėtojais – hercogais Henriku XVI ir Liudvigu II 1429 metais sugebėjo užtikrinti dalį Bavarijos-Štraubingo.
Vilhelmas palaikė imperatorių Zigmantą jo kovoje su husitais ir buvo vienas iš galimų kandidatų į imperatoriaus sostą, bet 1435 metais mirė. Jo titulą paveldėjo sūnus Adolfas nuo santuokos su Margarita Kleve (1416–1444).
Kumpotis
left|120px
Kumpotis arba Kampuotis – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, Pabradėlių seniūnijoje, 6 km į vakarus nuo Pabradės, Kregžlės miške. Ežeras lanko formos su galais į vakarus, ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius ir pietvakarius – 0,51 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 134,2 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais. Rytuose įteka upeliukas iš netoliese telkšančio Svirnelių ežero, pietuose išteka upelis link Lazdininkų ežero (Žeimenos upės baseinas).
Virginija Ostašenkovienė
Virginija Ostašenkovienė (g. 1971 m. spalio 14 d. Šiauliuose) – Lietuvos archeologė, muziejininkė, turizmo gidė.
Biografija
1989 m. baigė Šiaulių 15–oje vidurinę mokyklą. 1991–1995 m. studijavo Vilniaus universiteto Istorijos fakultete, Archeologijos katedroje apgynė bakalauro darbą „Virvelinė keramika Lietuvoje (kultūriniu, chronologiniu ir kartografiniu aspektu)“ ir įgijo bakalauro laipsnį. 1997 m. apgynusi magistro darbą „Kun. Juozo Žiogo archeologinė veikla ir jo kolekcija“, įgijo archeologijos magistro laipsnį.
Nuo 1997 m. Šiaulių „Aušros“ muziejaus Archeologijos skyriaus muziejininkė.
Lietuvos archeologijos draugijos narė. Eksperimentinės archeologijos klubo „Pajauta“ narė.
Mokslinė veikla
Archeologinių tyrimų interesai: muziejaus rinkinių istorija, eksperimentinė archeologija – puodų lipdymas ir degimas. Tyrinėti archeologijos objektai: Dusios ežero 8-os žalvario amžiaus gyvenvietės, Zapsės gyvenvietės (vadovas Vygandas Juodagalvis); Lieporių kapinynas (vad. Birutė Salatkienė), Aukuro kalno piliakalnis Kernavėje (vad. Aleksiejus Luchtanas), Šventosios gyvenvietės (vad. Rimutė Rimantienė). Nuo 1998 m. vadovauja archeologiniams tyrinėjimams: Pašvinio ežero pakrantėse, Dapkūnų senkapis, Vainagių piliakalnis, Šapnagių senkapis, Sneigių senkapis (Šiaulių rajonas), Kubilių piliakalnis (Kelmės rajonas), Viekšniai (Mažeikių rajonas), Telšių senamiestis, Varniai, (Telšių rajonas).
Kiniochas
Kiniochas  – piktų karalius 617–631/633 metais.
Biografija
„Piktų kronikoje“ pasakojama apie tai, kad Kiniochas valdė keturiolika arba šešiolika metų.
Kiniochas mirė 631 arba 633 metais. Jo įpėdiniu tapo Gartnartas III.
Liškiavos kraštovaizdžio draustinis
Liškiavos kraštovaizdžio draustinis – saugoma gamtos teritorija pietų Lietuvoje, Varėnos rajone bei Druskininkų savivaldybėje, Dzūkijos nacionalinio parko vakariniame pakraštyje, Liškiavos bažnytkaimio apylinkėse.
Draustinis skirtas išsaugoti Nemuno ties Liškiava kraštovaizdį su saugomomis gamtos buveinėmis. Į draustinio teritoriją patenka istoriškai vertingas Liškiavos piliakalnis ir greta stūksantis alkakalnis, Liškiavos bažnyčia su dominikonų vienuolyno kompleksu, giliais panemunių raguvynais, Krūčiaus upelio slėniu.
thumb|left|180px|[[Kreisa|Kreisos upelio slėnis]]
Adomas Mačius
Adomas Mačius (1882 m. gegužės 23 d. Auksūdyje – 1974 m.) – Lietuvos vaistininkas, Senovės Lietuvos vaistinės muziejaus kūrėjas (1936–1940).
Biografija
Mokėsi Liepojos gimnazijoje, priklausė slaptai lietuvių moksleivių draugijai. Nuo 1901 m. dirbo vaistininko mokiniu Rygoje ir priklausė slaptai „Šviesos“ draugijai. 1907 m. išlaikė vaistininko padėjėjo egzaminus Charkove. 1917–1918 m. studijavo farmaciją Kijevo universitete. 1918 m. grįžo į Lietuvą ir drauge su Juozu Matulaičiu įkūrė vaistinę Kaune. Buvo Lietuvos vaistininkų draugijos valdybos narys, priklausė Vilniui vaduoti ir Lietuvos tautininkų sąjungai, Vaistažolininkų draugijai ir kt., taip pat buvo „Senovės Lietuvos vaistinės muziejaus“ kūrimo inciatorius (1936–1940).
1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1950 m. – į JAV.
FK Drina HE Višegrad
Višegrado „Drina HE“ – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Višegrado.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1924 m.
Čepangai
Čepangai (चेपाङ्ग) – Nepalo tauta, gyvenanti miškinguose Mahabharatos kalnų šlaituose bei upių slėniuose, kai kurie taip pat Nepalo pietuose, į šiaurę nuo Rapčio upės. Čepangų kalba priklauso kinų-tibietiečių kalbų šeimai, rungų pošeimiui, didelė dalis taip pat šneka nepalų kalba. Išlikusi prigimtinė tikyba.
XIX a. gyveno klajokliškai, vertėsi medžiokle (lankais ir strėlėmis), žvejyba. Nuo XX a. vid. perėjo prie rankinės ir ariamosios terasinės žemdirbystės (kukurūzai, sorgai, bulvės, tabakas, grikiai, garstyčios, citrusai) bei gyvulininkystės (karvės zebu, ožkos, vištos, kiaulės). Aukštikalnėse degina lydimus grikių pasėliams. Su kaimyninėmis tautomis užsiima mainais. Išvystytas pynimas (krepšiai, bučiai), o audimas ir verpimas ne. Dirba samdomus darbus (paslaugos, krovinių nešimas).
Dalis čepangų tebegyvena tradiciniuose būstuose – iš vytelių pinta laikinose stoginėse, kaip ir kusundų. Dabar gyvena dviaukščiuose namuose su galerijomis (antras aukštas gyvenamasis), taip pat namuose ant polių su dvišlaičiais stogais.
Vyrai dėvi strėnjuostes ir ant pečių užmetamus šalius. Moterys – palaidines, sijonus, plačias juostas.
Nepalo kastų sanklodoje čepangai užima itin žemą padėtį. Būdingos santuokos tarp pusbrolių ir pusseserių, prasigyvenę čepangai kartais praktikuoja poligamiją. Tikyba turi šamanizmo, protėvių kulto, vietų dievybių garbinimo bruožų, kurios turi hinduistiškus dievavardžius.
Banko sąskaita
Banko sąskaita – banko atidaryta sąskaita juridiniams ar fiziniams asmenims, dalyvaujantiems negrynųjų pinigų apyvartoje ir negrynųjų lėšų kaupimui sąskaitoje tikslingam naudojimui.
Daugumoje teisinių sistemų lėšų įnešimas į banką nėra įkeitimas, tai yra iš tikrųjų asmens įneštos į banką lėšos nustoja būti indėlininko nuosavybe ir tampa banko nuosavybe. Indėlininkas įgyja reikalavimą bankui už įneštą sumą, bet ne į bankui faktiškai pervestas lėšas. Apskaitos požiūriu bankas sukuria („atidaro“) indėlininko vardu arba indėlininko nurodytu vardu sąskaitą, kurioje gauta suma įrašoma kaip operacija. Depozitinė sąskaita yra banko įsipareigojimas ir indėlininko aktyvas. Kita vertus, bankas gali paskolinti dalį arba visus savo depozite turimus pinigus trečiajai šaliai. Tokios sąskaitos paprastai vadinamos kredito sąskaitomis. Apskaitos požiūriu kredito sąskaita yra banko aktyvas ir skolininko įsipareigojimas. Kredito sąskaitos gali būti neužtikrintos arba užtikrintos ir jas gali garantuoti trečioji šalis su užstatu arba be jo.
Kiekviena finansų įstaiga nustato savo sąlygas kiekvienam siūlomos sąskaitos tipui. Kiekvienos šalies įstatymai nustato, kaip galima atidaryti ir valdyti banko sąskaitas. Jie gali nustatyti sąskaitos atidarymo taisykles, depozitą, pinigų išėmimo limitus ir kitas specifikacijas.
Jekaterinoslavo gubernija
Jekaterinoslavo gubernija  – Rusijos imperijos gubernija. Gubernijos administracinis centras buvo Jekaterinoslavas (dabartinis Dnipras). Šiandien jos teritorija yra Ukrainos dalis.
Istorija
Gubernija buvo įkurta 1802 m. iš Jekaterinoslavo vietininkystės. Ji šiaurėje ribojosi su Charkovo gubernija ir Poltavos gubernija, vakaruose ir pietvakariuose – su Chersono gubernija, pietuose – su Tauridės gubernija ir Azovo jūra, o rytuose – su Dono kazokų sritimi.
Banko sąskaita
Minimalus amžius atidaryti sąskaitą banke paprastai yra 18 metų. Tačiau kai kuriose šalyse minimalus amžius norint atidaryti banko sąskaitą gali būti 16 metų, o sąskaitos gali būti atidaromos nepilnamečių vardu, tačiau tvarkomos jų tėvų ar globėjų. Paprastai atidaryti sąskaitą išgalvotu vardu yra neteisėta.
Jekaterinoslavo gubernija
Suskirstymas
1913 m. gubernijoje buvo 8 apskritys:
Banko sąskaita
Kai kurios sąskaitos klasifikuojamos pagal funkcijas, pavyzdžiui, taupomoji sąskaita, kuri paprastai yra kredito sąskaita.
Jekaterinoslavo gubernija
Pagrindiniai miestai
Populiacija 1897 m. gyventojų surašymo duomenimis:
Nechtonas II
Nechtonas II (m. 620 m.) – piktų karalius 597–620 metais. Egzistuoja hipotezė, pagal kurią Nechtonas II indentifikavosi su Nechtonu, Stratklaido karaliumi.
Biografija
Nechtonas II buvo Erpo anūkas. „Piktų kronikoje“ minimi 20 arba 21 Nechtono II valdymo metai. Tačiau „Tigernacho analuose“ rašoma apie pirmtako Nechtono mirtį 597 metais, bet ir juose nėra piktų karaliaus mirties datos. „Alsterio analuose“ minima Nechtono mirtis 621 metais.
Nechtonas turėjo dvi seseris, viena iš jų tapo Bernicijos karaliaus Enfrito žmona, kita – Dal Riados karaliaus Domnalo I žmona.
Sahaba
Sahaba ( – pranašo draugai) – pranašo Mohameto pasekėjai, kurie turėjo tiesioginį sąlytį su juo, įskaitant visus musulmonus, kuriuos jis sutiko. Sunitai pirmuosius keturis kalifus labai gerbia, jiems Mohametas pažadėjo rojų. Šiitai nepaiso jų, nes manė, jog Ali giminė prarado Kalifato valdžią per juos. Taip pat jiems priskiriami išpažinėjai, kurie sekė pranašą iš Mekos į Mediną, pastarajame mieste sutikti pasekėjai ir kovotojai kovoję Badro mūšyje. Visi jie buvo pranašo pamokslų, hadisų liudytojais.
Gediminas Ratkevičius
Biografija
1995 m. baigė Vievio vidurinę mokyklą. 2000 m. baigė Lietuvos teisės akademiją. 1993–1995 m. buvo diskotekos vedantysis Vievio kultūros centre. 1998–2000 m. dirbo tardytoju Trakų rajono policijos komisariate. 2000–2019 m. dirbo teisininku Elektrėnų savivaldybės administracijoje, 2019–2022 m. buvo administracijos direktorius. Nuo 2023 m. Elektrėnų savivaldybės meras.
Oralis
Oralis  – aukščiausia Kambodžos viršukalnė. Stūkso šalies vidurio–pietinėje dalyje, Kampong Spi provincijoje, Oralio apygardoje. Yra rytinėje Kardamono kalnų dalyje. Aukštis – 1813 m.
Kalnas ir jo apylinkės pastelbtos laukinės gamtos draustiniu.
Zgerščanskiai
Zgerščanskiai – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Suchovolios valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Žaklė
Žaklė – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Suchovolios valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Gartnartas III
Gartnartas III  – piktų karalius 633–637 metais.
Biografija
„Piktų kronikoje“ ir „Airijos analuose“ teigiama, kad Gartnartas III valdė ketverius metus. Tačiau esti istorinių šaltinių, kurie kalba apie penkerius ir aštuonerius metus, kas mažai tikėtina.
„Ulstero analuose“ teigiama, kad Gartnartas III mirė 637 metais. Naujuoju karaliumi tapo jo sūnus Brude II.
Gevorg Ghazaryan
Gevorgas Gazarianas (🇦🇲; g. 1988 m. balandžio 5 d. Jerevane) – armėnų futbolininkas, saugas, puolėjas. Atstovavo Armėnijos vyrų futbolo rinktinei.
Karjera
2006–2011 m. priklausė Pyunik klubui. 2007 m. nuomos pagrindais perleistas „Banats“ klubui.
Vėlesniais metais rungtyniavo Ukrainoje, Graikijoje, Kazachstane, Kipre ir Portugalijoje.
2021 m. grįžo į gimtinę ir rungtyniavo Armėnijos Premjer lygoje. Atstovavo Pyunik ir Ararat-Armenia klubams.
Karjera nacionalinėje rinktinėje
2007 m. rugpjūčio 22 d. debiutavo Armėnijos vyrų futbolo rinktinėje rungtynėse prieš Portugaliją.
Pasiekimai
🇦🇲 Pyunik
Bendelių piliakalnis
Bendelių piliakalnis – piliakalnis Latvijoje, Kurše, Saldaus savivaldybės teritorijoje, Zirnių valsčiuje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Zirnių. Pasiekiamas nuo kelio A9 (Latvija) Ryga – Liepoja, ties Abariais pasukus šiaurės kryptimi.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Paksytės upelio krante. Saugomas valstybės, VKPAI Nr. 2176.
Istorijos
„Istorijos“ – 4-asis „Leon Somov ir Jazzu“ dueto studijinis albumas, išleistas 2015 m. liepos 27 d. Albumas „Auksinių diskų“ apdovanojimuose laimėjo geriausio albumo kategorijoje, bei nominuotas M.A.M.A. 2015 apdovanojimuose kaip geriausias metų albumas.
Tochigi SC
„Tochigi“ – Japonijos futbolo klubas iš Ucunomijos miesto, esančio Točigio prefektūroje.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1953 m. Didelių laimėjimų nepasiekė.
Nuo 2009 m. rungtyniavo J2 lygoje.
Sezonai: J–League
Šaltiniai:
Sudėtis
Atnaujinta; 2019 m. rugsėjo 7 d.
Brude II
Brude II (m. 641 m.) – piktų karalius 635–641 metais.
Biografija
Brude II buvo Gartnarto III brolis. Pagal „Piktų kroniką“, jis valdė penkerius metus tarp Gartnarto III ir Talorko III. Apie jo mirtį pranešama „Tigernacho analuose“ ir „Ulstero analuose“.
Šalis (teisė)
Šalis teisėje gali reikšti:
Talorkas III
Talorkas III  – piktų karalius 641–653 m.
Biografija
Brude II brolis. „Piktų kronikoje“ kalbama, kad „Talorkas III valdė dvylika metų tarp Brude II ir Talorkano I. „Olstero analuose“ ir „Tigernacho analuose“ minima jo mirtis.
Taktika (metodas)
Taktika – veikimo kryptis, skirta įgyvendinti strategiją. Taktika yra žingsnių rinkinys kaip įgyvendinti strategiją. Veikimo kryptys gali įgalinti kitas veikimo kryptis. Pvz.,: viena iš taktikų, kuri įgyvendina rinkodaros strategiją (tokią kaip įmonės reklama), gali įgalinti arba padidinti kitos taktikos efektyvumą (tokios kaip tiesioginės pašto programos).
Sistemos kūrimas
Sistemos kūrimo projektas taip pat yra veikimo kryptis. Taktikos prigimtis gali būti sistemos kūrimo įgyvendinimo strategija. Tai reiškia, jog papildomai prie kompanijos vizijos ir misijos, projekto kontekstas privalo apimti įgyvendinimo strategijos išraišką kartu su tikslais ir uždaviniais, kurie apibrėžia taktikas.
Agarinis (Zarasų r.)
Agarinis – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 7 km į šiaurės vakarus nuo Dusetų, 0,5 km į rytus nuo Rašų ežero. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,24 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 100,4 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję – ežeras telkšo ~ 13 ha dydžio Agarinio pelkėje. Aplink pelkę plyti krūmynai, pievos. Šiaurėje išteka upelis link Rašų ežero (Šventosios upės baseinas). Ežeras gausiai užžėlęs vandens augalija, užankantis.
Merkio kraštovaizdžio draustinis
Merkio kraštovaizdžio draustinis – saugoma gamtos teritorija pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, Dzūkijos nacionalinio parko šiaurėje. Apima visą nacionaliniame parke esantį Merkio žemupį – nuo santakos su Ūla (netoli Paūlių) iki žiočių šalia Merkinės.
Draustinis skirtas išsaugoti Merkio ir Skroblaus žemupių slėnių kraštovaizdį su šilinių dzūkų viensėdžių ir kaimų erdvine bei planine struktūra, akmens amžiaus ir vėlesnių laikmečių stovyklavietėmis, saugomomis gamtos buveinėmis. Į draustinio teritoriją patenka Mardasavo kaimas su buvusia Lietuvos didžiųjų kunigaikščių dvarviete, taip pokario rezistentų slaptavietės. Pietiniuose Merkio ir Nemuno santakos šlaituose išlikusios unikalios stepinių pievų bendrijos, o užliejamose salpinėse pievose gyvena griežlės, pakrantėse ir Merkio vandenyse pasitaiko ūdrų, tulžių, didžiųjų dančiasnapių. Į draustinio teritoriją patenka Mardasavas, Puvočiai, Dubininkas, Trasninkas, Kasčiūnai, Roduka, Lankininkai, Jablanavas, Česukai.
Damrėjaus kalnai
Damrėjaus kalnai arba Dramblių kalnai – kalnų masyvas pietų Kambodžoje, Kardamono kalnų pietrytinė atšaka. Aukštis iki 1081 m (Pnom Bokoro k.). Kalnai stūkso greta Siamo įlankos, todėl jų vakariniuose šlaituose iškrenta daug kritulių (3800–5000 mm per metus), tuo tarpu rytiniai šlaitai daug sausesni (1020–1520 mm).
Damrėjaus kalnus dengia drėgnieji tropiniai miškai. Iki 1975 m. juose buvo pagrindinė juodųjų pipirų auginimo sritis šalyje, bet prasidėjęs pilietinis karas šį verslą nutraukė. Kalnuose gausu krioklių, auga retos orchidėjos. Įsteigtas Prė Monivongo nacionalinis parkas. Damrėjaus kalnuose išlikę prancūzų laikų Bokoro rūmai.
Šveicarijos futbolo varžybos 1911–1912 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1911–1912 m.
Score
„Score“ – 2-asis „Leon Somov ir Jazzu“ dueto studijinis albumas, išleistas 2010 m. gruodžio 1 d.
Gartnartas IV
Gartnartas IV (Gartnartas mak Domnailas; ; m. 663) – piktų karalius 657–663 metais.
Biografija
657 metais Gartnartas IV pakeitė piktų karalystės soste mirusį karalių Talorkaną I. Kaip kalbama „Piktų kronikoje“, jis valdė šešerius arba šešerius su puse metų. „Ulstero analuose“ ir „Tigernacho analuose“ teigiama, kad Gartnartas IV mirė 663 metais. Jo įpėdiniu tapo Drestas VI.
Požega
Yra du miestai, kurie vadinasi vienodai:
2022 m. Europos stendinio šaudymo čempionatas
2022 m. Europos stendinio šaudymo čempionatas – 52-asis geriausių Europos stendinio šaudymo sportininkų čempionatas, kuris vyko rugpjūčio 24 d. – rugsėjo 12 d. Kipro mieste Larnakoje.
Čempionatas taip pat buvo ir atranka į šaudymo varžybas 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
Lietuva čempionate
Lietuva buvo užregistravusi 3 šaulių nacionalinę komandą vyrų tranšeto rungtyje, bet varžybų dieną nei vienas iš sportininkų nestratavo.
Drestas VI
Drestas VI (m. 677 m.) – piktų karalius 662–671 metais.
Biografija
Drestas VI soste pakeitė Gartnartą IV po jo mirties 662 metais. „Piktų kronikoje“ teigiama, kad jis valdė šešerius arba septynerius metus. Drestas VI 671 metais užpuolė Nortumbriją, bet buvo sumuštas. Po šio pralaimėjimo, kaip teigiama su „Ulstero analuose“ ir „Tigernacho analuose“, jį nuvertė Brude III. Drestas mirė 677 metais.
Tucker Carlson
Takeris Svansonas Maknieras Karlsonas (angl. Tucker Swanson McNear Carlson; g. 1969 m. gegužės 16 d.) – amerikiečių žurnalistas, televizijos laidų vedėjas, knygų autorius, labiausiai žinomas už politinę pokalbių laidą „Tucker Carlson Tonight“, kuri buvo rodoma 2016–2023 m.
Karlsonas savo žurnalisto karjerą pradėjo rašydamas publikacijas konservatyviam naujienų žurnalui „The Weekly Standard“. 2000–2005 m. jis dirbo komentatoriumi CNN, o 2001–2005 m. vedė pokalbių laidą „Crossfire“. 2005–2008 m. žurnalistas vedė vakaro programą „Tucker“ kanale MSNBC. Nuo 2009 m. jis tapo politikos apžvalgininku kanalui „Fox News“, dalyvaudavo įvairiose programose. 2010 m. drauge su kitais kolegomis Karlsonas įkūrė politinę dešinę atstovaujančią svetainę „The Daily Caller“ bei tapo jos vyriausiuoju redaktoriumi, kurią paliko 2020 m.
Ankstyvasis gyvenimas
Karlsonas Maknieras Karlsonas gimė 1969 m. gegužės 16 d. San Fransiske, Kalifornijoje. Jis yra vyriausias menininkės Lisos Maknier (Lisa McNear, mergautinė pavardė – Lombardi) bei buvusio reporterio ir naujienų korporacijos „Voice of America“ vadovo Diko Karlsono (Dick Carlson) sūnus. Takerio Karlsono jaunesnysis brolis Baklis Svansonas Pekas Karlsonas (Buckley Swanson Peck Carlson) dirbo komunikacijos vadovu bei Respublikonų partijos politiniu operatyvininku.
Karjera
Karlsonas savo karjerą žurnalistikoje pradėjo dirbdamas faktų tikrintoju konservatyviam žurnalui „Policy Review“, kurį anuomet publikavo JAV idėjų kalvė „The Heritage Foundation“, o vėliau perėmė Huverio institutas. Vėliau jis tapo Litl Roke, Arkanzase veikiančio laikraščio „Arkansas Democrat-Gazette“ skiltininku. 1995 m. žurnalistas perėjo dirbti į naujienų žurnalo „The Weekly Standard“ redakciją. Jis galimai turėjo progą bendradarbiauti ir su „The American Spectator“, bet šio pasiūlymo atsisakė bijodamas būti palaikytas radikalu.
1999 m., dirbdamas žurnalo „Talk“ redakcijoje, Karlsonas ėmė interviu iš tuometinio Teksaso gubernatoriaus Džordžo V. Bušo. Šis interviu sulaukė itin neigiamos visuomenės reakcijos – Karlsono paskelbta publikacija, kurioje Bušas cituojamas besityčiojantis iš nuteistosios mirties bausme bei naudojantis necenzūrinę leksiką, pakenkė prezidento pasirodymui 2000 m. prezidentino rinkimuose. Vėliau Bušas į šį incidentą sureagavo, teigdamas: „Ponas Karlsonas mane klaidingai suprato ir neteisingai pateikė. Jis geras reporteris, jis paprasčiausiai nesuprato, kaip rimtai į tai žiūrėjau. Į mirties bausmę žiūriu labai rimtai.“ Karlsono publikacija sulaukė didžiulio liberalų palaikymo. Pats žurnalistas duotame interviu teigė: „Maniau, jog už būsiu sudraskytas, nes parašiau išpūstą straipsnį. Mano žmona sakė, kad žmonės manys, jog tu Bušo kampanijoje medžiojiesi sau darbą.“
Raška
Raška gali reikšti:
Jegoras Letovas
Jegoras Letovas (, tikras vardas Igoris Letovas, ; 1964 m. rugsėjo 10 d. – 2008 m. vasario 19 d.) – Sovietų Sąjungos roko muzikantas, dainų autorius ir atlikėjas, dailininkas, poetas. „Graždanskaja oborona“, „Kommunizm“ ir kitų roko grupių įkūrėjas ir lyderis. Grupėse dainavo, grojo gitara, rašė dainoms muziką ir žodžius.
Biografija
Jegoras Letovas gimė Omske, Tarybų Sajungoje. Tėvas – Fiodoras Letovas (1926–2018)  – karininkas, motina – Tamara Letova (1935–1988), brolis – Sergejus Letovas, saksofonistas. Vaikystėje daug skaitydavo, simpatizavo F. Dostojevskiui, V. Šalamovui, H. Mileriui, K. Abiui ir kitiems rašytojams. Mokėsi Omsko 45-oje mokykloje, baigęs mokyklą persikelė į Kraskavą ir ir įstojo į Maskvos statybininkų profesinę mokyklą, tačiau jau po metų buvo iš ten išmestas. 1984 metais grįžo į Omską, kur gyveno iki pat mirties. Kurį laiką dirbdavo sargu ir tinkuotoju, taip pat užsidirbdavo pinigų piešdamas Lenino portretus.
Inza
Inza  – miestas Rusijoje, Uljanovsko srityje, 167 km į pietvakarius nuo Uljanovsko, šalia Inzos upės (Suros intakas); rajono centras. Svarbus geležinkelių mazgas (linijos į Uljanovską, Syzranę, Maskvą). Medienos apdirbimo, maisto (mėsos), audimo, biochemijos (titnagdumblių) pramonė. Veikia muziejus, apylinkėse rasta mezolito gyvenvietė.
Jegoras Letovas
Biografija
Muzikanto karjerą pradėjo 1982 metais, tada jis sukūrė savo pirmąją roko grupę „Posev“. Pirmąkart koncertavo 1983 metais – grojo bosine gitara ir dainavo. Grupę „Graždanskaja Oborona“ įkūrė 1984 metais kartu su savo draugu Konstantinu Riabinovu. Vieno iš grupės narių motina, sužinojusi, kad jos vaikas grojo šioje grupėje, pateikė skundą KGB; po šio įvykio grupė buvo nuolat persekiojama ir draudžiama, vykdavo pogrindiniai jos koncertai. 1985 m. rudenį J. Letovas buvo išsiųstas į psichiatrinę ligoninę priverstiniam gydymui ir išleistas tik po metų; ten grasino nusižudyti.
Inza
Istorija
Inza įkurta 1897 m. kaip geležinkelio stotis prie Maskvos–Kazanės linijos. 1919 m. Inza sujungta su greta išaugusiu Kitovskio kaimu. Nuo 1928 m. – miesto tipo gyvenvietė, nuo 1946 m. – miestas.
Jegoras Letovas
Biografija
1987 metais susipažino su Janka Diagileva, gan greit ji tapo jo mergina. 1991–1997 m. santykiavo su Ana Volkova, o 1997 metais jis susituokė su Natalija Čumakova. 1993 metais kartu su Eduardu Limonovu įkūrė Nacionalinę bolševikų partiją. Mirė 2008 m. vasario 19 d. nuo širdies nepankamumo, nors kai kurie teigia, kad jis mirė dėl apsinuodijimo alkoholiu.
Europos olimpiniai komitetai
Europos olimpiniai komitetai – organizacija su būstine Romoje (Italija). Ją sudaro 50 Nacionalinių olimpinių Europos komitetų.
Laurențiu Brănescu
Laurencijus Konstantinas Brenesku (g. 1994 m. kovo 30 d.) – Rumunijos futbolininkas, žaidžiantis vartininko pozicijoje.
Vilniaus "Žalgiris"
2019 m. sausio mėnesį paskolintas Vilniaus „Žalgiriui“.
Kilmarnock FC
Sekančia karjeros stotele tapo Škotija, kur 2019/20 m. sezone atstovavo „Kilmarnoko“ klubui. Šiame klube buvo pagrindiniu vartininku.
Izraelio futbolo varžybos 2015–2016 m.
Izraelio futbolo varžybos 2015–2016 m.
Turnyrinė lentelė po 26 turų
Legenda:
Dėl čempionų vardo
Legenda:
Pastaba:
Pusfinalio rungtynės
Maccabi Haifa nugalėjo ir pateko į finalą.
Maccabi Tel Aviv nugalėjo ir pateko į finalą.
Audronė Šapaitė
Audronė Šapaitė (1968 m. gegužės 12 d. Šiauliuose – 2017 m. spalio 29 d.) – Lietuvos archeologė, muziejininkė.
Biografija
1986 m. baigė Šiaulių 14-ąją vidurinę mokyklą, 1991 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakultete įgijau istorikės, istorijos dėstytojos specialybę, diplominio darbo tema – „Vėlyvojo geležies amžiaus Šiaurės Lietuvos laidojimo paminklai“). 1994 m. stažavosi Lietuvos dailės muziejaus Restauravimo centro Archeologinių radinių restauravimo skyriuje. 1997 m. suteikta III kultūros vertybių (archeologiniai radiniai, metalas) restauratorės kategorija, 2002 m. – II kategorija.
1991–1993 m. Šiaulių J. Janonio vidurinės mokyklos istorijos mokytoja, nuo 1994 m. Šiaulių „Aušros“ muziejaus Archeologijos skyriaus vyr. specialistė, o nuo 1998 m. lapkričio 1 d. Archeologijos skyriaus vedėja.
Lietuvos archeologijos draugijos narė.
Mokslinė veikla
Vadovavo archeologinių tyrimų ekspedicijoms Šiaulių, Radviliškio, Joniškio, Pakruojo, Telšių miestuose ir rajonuose. 1999 m. viena iš muziejaus edukacinės veiklos „Amatų troboje“ organizatorių, veda archeologinius edukacinius užsiėmimus. Nuo 2000 m. pagrindinė gyvosios archeologijos ir istorijos švenčių „Senųjų amatų dienos“ Šiauliuose organizatorė.
FK Drina Zvornik
Zvorniko „Drina“ – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Zvorniko.
Istorija
2022–2023 m. sezone rungtyniavo RS Pirmoje lygoje ir liko keturioliktoje vietoje.
Lvovo vaivadija
Lvovo vaivadija  – Lenkijos administracinis-teritorinis vienetas 1921–1939 m. dabartinės vakarų Ukrainos ir pietryčių Lenkijos teritorijoje. Centras – Lvovas.
Istorija
Apskritis įkurta 1921 m. rugsėjo 1 d. vadovaujantis 1920 m. gruodžio 23 d. įsaku. Po II pasaulinio karo apskrities teritorija atiteko Ukrainos TSR, vakarinė jo dalis atiteko lenkiškai Žešuvo vaivadijai.
Administracinis suskirstymas
thumb|left|300px|Vaivadijos suskirstymas [[1938 m.]]
Vaivadijai įvairių metu priklausė 29 apskritys (Lvovas kaip miestas irgi turėjo apskrities statusą):
Saulė Urbanavičienė
Saulė Urbanavičienė (g. 1957 m. gegužės 16 d. Vilniuje) – Lietuvos archeologė.
Biografija
1975 m. baigė Vilniaus 22-ąją vidurinę mokyklą, 1981 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą, įgijo istoriko, istorijos ir visuomenės mokslų dėstytojo specialybę (specializacija – archeologija). Diplominio darbo tema „Lietuvos moterų išeiginiai drabužiai XIV–XVI a.“. 1993 m. apgynė humanitarinių mokslų daktaro disertaciją „Lietuvos kaimiečių išeiginiai drabužiai XIV a. pabaigoje – XVII a. pirmojoje pusėje (archeologijos duomenimis)“.
Nuo 1981 m. Lietuvos istorijos instituto Archeologijos skyriaus laborantė, jaunesnioji mokslinė bendradarbė, mokslinė bendradarbė, nuo 1994 m. – instituto mokslinė sekretorė.
Lietuvos archeologijos draugijos narė.
Mokslinė veikla
Tyrinėti objektai: Skirsnemunės senkapis, II Seredžiaus kapinynas (Jurbarko rajonas), Berčiūnų pilkapynas, Upytės piliavietė, Upytės kapinynas (Panevėžio rajonas).
Giedrė Žickytė
Giedrė Žickytė-Bajarūnienė (g. 1980 m. liepos 1 d. Maskvoje) – kino režisierė, prodiuserė.
Išsilavinimas
1998–2002 m. studijavo Vilniaus universiteto Žurnalistikos institute (bakalauro studijos), 2002–2004 m. – Lietuvos muzikos akademijos Teatro ir kino fakultete (aukštieji podiplominiai TV ir kino režisūros kursai), 2005–2007 m. – Vilniaus Dailės akademijos vaizduojamojo meno magistratūros studijos.
Karjera
1998–2002 m. dirbo žurnalo „Cosmopolitan” fotosesijų režisiere. 2000 m. dirbo TV reportere LNK laidoje „Ryto ratas“, 2001 m. – TV žurnaliste LTV laidoje „Kultūros spąstai“, 2001 m. rudenį – muzikinio projekto Jaunimo teatre „Aida ir Aida“ atstove ryšiams su visuomene. 2002 m. dirbo atstove ryšiams su visuomene vasaros videostudijoje „Juodkrantė 2002”. 2003 m. – LRT laidos „Laida S“ režisierė. 2003–2004 m. – TV režisierė LRT laidoje „Ievos pievos“.
Lietuvos karalystė (1918)
Istorija
1917 m. gruodį, susirinkusi Lietuvos suvereniteto Taryba, vėliau – Valstybės Taryba, priėmė pirmąją Nepriklausomybės deklaraciją, kuri akcentavo „itin glaudžią Lietuvos ir Vokietijos valstybių sąjungą“. Vertinant tai, jog 1917 m. lapkritį absoliučią valdžią Rusijoje įgavę bolševikai ketino atkurti carinės imperijos ribas, Lietuvos gyventojai palankiai vertino pirmąją deklaraciją, tačiau A. Smetonai pranešus, jog realiai nepriklausoma Lietuva be Vokietijos globos yra neįsivaizduojama, pasitraukė dalis Tarybos narių.
Karaliaus rinkimai
Bolševikai, prisidengę „Didžiąja revoliucijos ir Taikos saule“, tvirtino, jog esą Lietuvoje veikia marionetinė kaizerinė valdžia su „apsimestine taryba“ priešakyje, todėl būtina „išvaduoti Lietuvą ir paskelbti naująją Tarybų valdžią“. Teigiama, kad Lietuvos Taryba laikėsi iš vokiečių administracijos malonės bei paramos, nes Lietuvos Tarybą atvirai subsidijavo ir rėmė Vokietija. Apie daugiau, kaip tris mėnesius, Lietuvos rinktinį valdovą Vilhelmą Urachą išrinko Lietuvos Taryba Mindaugo II vardu.
Fricis Krūminis
Fricis Krūminis (1877 m. vasario 28 d. Kauno gubernijos Mažeikių apskrities Akmenės vlsč. Alkiškių kaime – 1971 m. rugsėjo 4 d. Salduje, Latvijos TSR) – Lietuvos latvių mokytojas ir visuomenės veikėjas.
Biografija
1898 m. baigęs Irlavos mokytojų seminariją, grįžo dirbti pedagoginį darbą į gimtąjį kaimą. Susikūrus nepriklausomai Lietuvos Respublikai, Alkiškių pradinė mokykla dirbo pagal valstybinę programą, bet mokoma buvo latviškai.
Tuo metu Alkiškiuose gyventojų daugumą sudarė latviai, kaime veikė švietimo draugija „Rīts“ ir blaivybės draugija „Gaisma“. Buvo ruošiami tautiški vakarai, minimos latviškos šventės. Vienas iš pagrindinių šių renginių organizatorių Alkiškiuose buvo F.Krūminis.
Be to, nuo pat 1898 m. jis ėmė pavaduoti savo tėvą Janį Krūminį, Alkiškių evangelikų liuteronų bažnyčios vargonininką. Teko vargonuoti ir vadovauti parapijos chorui, mokyti vaikus tikybos ir vesti bažnytinę gimimo–mirimo registracijos knygą. 1939 m. jis buvo paskirtas Latvijos Respublikos Švietimo ministerijos atstovu Lietuvai.
Pasibaigus Antrajam pasauliniam karui, buvo suimtas ir ištremtas į Sibirą. Grįžus iš tremties, apsigyventi Alkiškiuose leista nebuvo ir F.Krūminis apsistojo pas savo dukterį Saldaus mieste. Po mirties palaidotas gimtajame kaime.
Lenkijos okupacija (1939–1945)
thumb|220px|Vokiečių ir sovietų puolimas prieš Lenkiją, 1939 m. rugsėjis ir spalis thumb|220px|Vokietijos puolimas Rytuose 1941-2 m.
Šiame straipsnyje aprašoma vokiečių ir sovietų okupacija Lenkijoje Antrojo pasaulinio karo metu. Vokietija įsiveržė į Lenkiją 1939 m. rugsėjo 1 d. Pagal susitarimą, užfiksuotą slaptajame Ribentropo-Molotovo pakto protokole rugsėjo 17 d. į Lenkiją taip pat įsiveržė ir sovietų kariuomenė. Pagal Vokietijos-TSRS sienų ir draugystės sutartį šios šalys rugsėjo 28 d. pasidalino Lenkijos valstybę. Vakarinė Lenkijos dalis atiteko vokiečiams. 1941 m. vasarą - rudenį sovietų aneksuotos Lenkijos teritorijos buvo užimtos nacių Vokietijos vykdant pradžioje sėkmingą puolimą prieš Sovietų Sąjungą. Po sovietų kontrpuolimo paskutiniosios buvusios Lenkijos dalys buvo okupuotos vokiečių. Po keleto metų karo Raudonajai armijai pavyko atmušti ir išstumti vokiečius iš TSRS ir likusios Rytų Europos dalies.
Abi Lenkiją okupavusios šalys buvo nusiteikusios prieš Lenkijos kultūrą ir gyventojus ir siekė jų sunaikinimo. Prieš prasidedant TSRS-Vokietijos karui naciai ir sovietai derino savo politiką Lenkijos atžvilgiu, kas geriausiai matoma iš keturių gestapo ir NKVD susitikimų, kurių metu okupantai svarstė planus kaip susidoroti su lenkų pasipriešinimu.
Daugiau nei 6 mln. Lenkijos piliečių (apie 21.4 % Lenkijos gyventojų) žuvo tarp 1939 ir 1945 m. Virš 90 proc. iš jų žuvusiųjų buvo ne tiesioginės karo, o įvairių vokiečių ir sovietų akcijų, nukreiptų prieš civilius, aukos.
Vokiečių nuostatos lenkų atžvilgiu
Po 1918 m. Vokietijoje vyravo antilenkiškos nuostatos. Tai daugiausia buvo susiję su teritoriniais praradimais, kuriuos įtvirtino Versalio sutartis, pagal kurią buvo atkurta XVIII a. padalinta Lenkijos valstybė, bei vėliau sekę susidūrimai (pvz., Aukštutinės Silezijos sukilimai). Trečiajame dešimtmetyje santykius dar labiau paaštrino ekonominis karas tarp šių šalių. Lenkijos vyriausybė laikėsi griežtos politikos nacionalinių mažumų atžvilgiu, kuri paskatino dalies vokiečių emigraciją į Vokietiją. Po 1934 m. sausio mėn. pasirašyto Vokietijos ir Lenkijos nepuolimo pakto Vokietijos spaudai buvo nurodyta negatyviai apie Lenkiją nebeatsiliepti. šios nuostatos pasikeitė po 1939 m. pavasario krizės. Po jos sekusioje spaudos kampanijoje negatyvios nuostatos Lenkijos valstybės atžvigiu reiškėsi keliose plotmėse. Politinėje plotmėje Lenkijos valstybė, dėl 1919 m. patirtų Vokietijos teritorinių praradimų, vaizduota kaip "plėšikiška" ar "sezoninė", kuri buvusi ne daugiau nei Anglijos ir Prancūzijos marionetė. Taip praktiškai buvo kvestionuojamas Lenkijos valstybės egzistavimo teisėtumas.