cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Panevėžiuko dvaras
Istorija
Pokariu dvaras atiteko kolūkiui, kuris jį menkai prižiūrėjo. Atkūrus Lietuvos valstybingumą, dvarą paveldėjo Jolanta Korevaitė-Gailevičienė.
Martavičius
Martavičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Martavičienė (ištekėjusi moteris) ir Martavičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Plėnakiai
Plėnakiai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 6 km į pietus nuo Tirkšlių. Yra kapinaitės.
Nuorodos
thumb|left|230px|Kelias iš [[Tirkšliai|Tirkšlių į Pievėnus per Plėnakių k. Kairėje matosi kaimo kapinaitės]] thumb|left|230px|Plėnakių kapinaitės
393 m. pr. m. e.
'''393 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Kasajus
Kasajus  – upė vidurinėje Afrikoje, Angoloje ir Kongo Demokratinėje Respublikoje; kairysis Kongo upės intakas. Prasideda Angoloje, Lundos plynaukštėje. Tekėdama į šiaurę leidžiasi nuo plynaukštės į Kongo baseiną ir sudaro slenksčius bei krioklius. Ilgu ruožu teka Angolos-Kongo DR siena. Vėliau pasuka į šiaurės vakarus, žemupyje vadinama Kva (Kwa).
Didžiausi intakai: Lulua, Sankuru, Fimi (dešinieji), Kvangas (kairysis). Patvinsta nuo rugsėjo ar spalio iki balandžio. Teka daugiausia drėgnosiomis ekvatorinėmis džiunglėmis. Minimalus debitas 5000 m³/s, didžiausias 20 000 m³/s. Žvejyba. Upė laivuojama 790 km nuo žiočių. Prie Kasajaus įsikūręs Ilebaus miestas (Kongo DR).
Chevsurai
thumb|right|250px|Chevsurė tautiniais drabužiais thumb|right|250px|Ginkluoti chevsurai (1865 m.)
Chevsurai – ypatinga etninė gruzinų grupė, gyvenanti Chevsuretijoje.
Viduramžiais Gruzijos karalystė nesugebėjo visiškai užvaldyti Pchovijos, kurioje gyveno chevsurų protėviai, ir įvesti savos feodalinės valdymo sistemos, jie ir toliau gyveno savo tradicinėse bendruomenėse pagal senuosius papročius. Krikščionybę jie priėmė kelis šimtus metų vėliau negu likę gruzinai. Chevsurų žemėse nebuvo tipiškų feodalinių santykių, chevsurai buvo tiesiogiai pavaldūs Gruzijos karaliui. Jie gynė Gruzijos sienas ir siuntė karių karaliaus gvardijai.
Chevsurų kovinės treniruotės sistemos likučiai išlikę kaip karių šokis Chevsuruli.
Religija
Chevsurų religija – Gruzijos stačiatikybės ir ikikrikščioniškų kultų mišinys. Jie garbina šventas vietas, kurios vadinamos džvari 'kryžius', chati 'atvaizdas, ikona' ir salocavi 'šventovė'. Tai buvo ne tik religinių apeigų vietos, bet ir vietos, kur tenykščiai gyventojai aptarinėdavo tokius reikalus, kaip puolimų rengimas, taikos sudarymas ir kt. Net ir sovietmečiu, kai religinės apeigos buvo labai ribojamos, chevsurai kalniečiai rengdavo maldininkų keliones per tas vietas.
Papročiai
Didelė chevsurų papročių įvairovė. Tarmė labai artima viduramžių gruzinų kalbai. XX a. pradžioje tebegyvavo kraujo keršto tradicija. Chevsurai garsėja savo viduramžiškomis baladėmis ir liaudies muzika.
Chevsurų čochos (čerkesės) skiriasi nuo kitų gruzinų, jos labiau išpuoštos kryžiaus ornamentais, trumpesnės.
Chevsurų senajai architektūrai būdingas tvirtovių stilius. Kalnuose stūkso daug bokštų, iš kurių stebėdavo priešus. Chevsurai nuolat kariavo su Šiaurės Kaukazo tautomis – čečėnais, dagestaniečiais, kistinais. Šiaurės Kaukazo tautos tradiciškai puldinėjo ir plėšė gruzinus kalniečius.
XIX a. pabaigoje chevsurai tebeturėjo nemažai savotiškų papročių. Pvz.:
Hipotezė apie kilmę
Rusų etnografas Arnoldas Zisermanas (Арнольд Зиссерман), 1842–1867 m. gyvenęs Kaukaze, iškėlė hipotezę, kad chevsurai yra Europos kryžiuočių, apsigyvenusių Gruzijoje ir sugruzinėjusių, palikuonys. Kad XII–XIII a. egzistavo kryžiuočių ir gruzinų ryšiai, manoma, jog liudija kai kurie chevsurų kultūros bruožai  – grandinės palaidinės (kurias chevsurai dėvėjo net iki XX a. pradžios), tiesūs kalavijai, kryžiais papuoštos vėliavos ir drabužiai, be to, kad chevsurai nuolat buvo Gruzijos karalių armijos kariai. Ši hipotezė neturi įrodymų.
Tkibulis
Tkibulis  – miestas vakarų Gruzijoje, Imeretijos regione. Įsikūręs Imeretijos regiono šiaurėje, kalnuotoje vietovėje, tarp dviejų užtvankų. Buvęs anglies gavybos centras, tačiau nuo 2018 m. pačiame mieste anglies kasyklų nebeliko. Žinomas dėl regione auginamos arbatos.
Nuo XIX a. vietos ekonomikos pagrindas buvo anglies kasyklos. Sovietiniais laikais veikė keturios šachtos ir anglies sodrinimo gamykla. XX a. pab. kita miesto pramonė nustojo veikti ir anglies kasyklos liko vieninteliu darbdaviu, čia dirbo apie 1500 darbuotojų. Dėl saugos standartų pažeidimų ir jų neadekvatumo Tkibulio kasykose buvo keletas mirtinų incidentų, 2018 m. žuvo 16 žmonių.
394 m. pr. m. e.
'''394 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Daugeliškių apylinkė
Daugeliškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Čekiškės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilkijos rajonui. 1954 m. prijungta Gaideliškių apylinkė, Zauniškių apylinkė, Valmantiškių apylinkė, dalis Padubysio apylinkės ir dalis Kiluvos apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1988 m. birželio 22 d. apylinkė prijungta prie Vilkijos apylinkės.
Deguškės
Deguškės – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Jašiūnų.
Libraždis
Libraždis – miestas Albanijos vidurio rytuose, pasienyje su Makedonija; apygardos centras. Susisiekimo mazgas. Išvystyta maisto pramonė.
Salbio tvenkinys
Salbio tvenkinys  – didžiausias tvenkinys Meno saloje. Jis yra Salbio glene (Sulby glen), netoli Salbio, ilgiausios Meno upės, ištakų.
Salbio tvenkinys yra apie 1,6 km į vakarus nuo Sneifelio viršūnės, aukščiausio salos taško.
Istorija
1976 m. buvo nutarta Salbio slėnyje įrengti tvenkinį. Pirminis projektas buvo pateiktas 1977 m. 1979 m. projektas buvo patvirtintas ir pradėtos užtvankos statybos.
Užtvanka buvo statoma dviem etapais – pradžioje iki 35 m aukščio, po to – iki 60 m. 60 m aukščio tvenkinio užtvanka buvo pabaigta 1982 m. rugpjūtį. Tvenkinys užsipildė 1983 m. balandžio mėn. Tvenkinį valdo Meno salos vandenų administracija (Isle of Man Water Authority).
Spalio 12
Spalio 12 yra 285-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 286-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 80 dienų.
Šventės
(kol kas neįvestos)
Vardadieniai
Rudolfas – Serapinas – Gantas – Deimintė – Salvinas
Ramsis
Ramsis (iš 'laukinių česnakų upė' ) – miestas šiaurinėje Meno salos dalyje, antras pagal dydį Meno miestas, už kurį didesnis tik sostinė Daglasas. 2006 m. surašymo duomenimis jame gyveno 7309 žmonės (2001 m. – 7332 žmonės). Miestas yra prie Ramsio įlankos. Jame yra vienas didžiausių salos uostų. Mieste į jūrą įteka upė Salbis. thumb|left|250px|Meno salos žemėlapis. Šiauriniame gale pažymėtas Ramsis.
Miesto valdžia yra 12 ketveriems metams renkamų miesto komisionierių.
Ramsyje yra šiaurinė galinė Manx Electric Railway ('Meno elektrinio tramvajaus') stotis.
Istorija
thumb|left|250px|1863 m. Ramsyje pastatytas vindžemeris „Star of India“, dabar laivas muziejus San Diege (JAV). thumb|left|250px|Vaizdas į miestą iš Murago (Mooragh) parko. Ramsis anksčiau buvo vienas pagrindinių miestų, per kurį buvo palaikomi ryšiai su Škotija. Ramsį dar vadina Karališkuoju Ramsiu kadangi jame 1847 m. lankėsi karalienė Viktorija ir princas Albertas, o 1907 m. – karalius Eduardas VII ir karalienė Aleksandra.
Alberto bokštas buvo pastatytas princo konsorto Alberto karališkajam vizitui 1847 m. rugsėjo 20 d. atminti. Princas Albertas užlipo į kalvos viršūnę, iš kur apžvelgė Ramsį ir šiaurinę lygumą. Kalvą pervadino į Albert Mount ('Alberto kalnas'), o po metų buvo padėti bokšto pamatai. 45 m aukščio bokštas pastatytas iš granito ir yra į akis krentantis statinys ne tik Ramsyje, bet ir visoje šiaurinėje Meno salos dalyje. Prie bokšto kalvos viršūnėje veda viešas takas.
Sportas
Mieste prasideda Snaefell Mountain Course ('Sneifelio kalnų trasa') kalnų sekcija, kuri naudojama Isle of Man TT ir Manx Grand Prix motociklų lenktynėse, kurios saloje vyksta kasmet. Populiari stebėjimo vieta yra Ramsey Hairpin ('Ramsio segtukas'), kur lenktynių stebėti susirenka daug entuziastų.
Mieste yra keli sporto klubai, įskaitant 'Ramsey Rugby Club, Ramsey Football Club ir Ramsey Youth Centre Football Club, taip pat gėlų futbolo komanda, Ramsey Ravens plaukimo komanda, golfo klubas. Mieste veikia aktyvus buriavimo klubas Manx Sailing and Cruising Club, kuris organizuoja kasmetines Round the Island buriavimo lenktynes, taip pat reguliariai vykdo gelbėjimo valčių (dinghy) ir jachtų lenktynes.
Anksčiau Ramsis centrinėje dalyje turėjo plaukimo baseiną, tačiau šis 2010 m. buvo panaikintas, vietoj jo buvo įrengti kėglių takai. Naujas plaukimo baseinas įrengtas šiauriau Salbio upės, Mooragh promenadoje.
Ilgų nuotolių pėsčiųjų takas Millennium Way ('Tūkstantmečio takas') baigiasi mylia nuo miesto centro A3 kelyje, ties Sky Hill ('Dangaus kalva') papėde.
Į šiaurę nuo miesto centro, už Salbio (Sulby) upės yra Mooragh Park, tai didelis XIX a. parkas su ežeru, kuriame galima pasiplaukioti nuomojamomis valtimis. Pradžioje tai buvo dalis druskingo maršo, vėliau nupirkta ir įrengta kaip parkas. Jame yra keletas atrakcionų, vaikų žaidimų parkas, mažas vandens parkas ir pora kavinių.
Karalienės pirsas
Kitas žymus miesto statinys yra Karalienės pirsas. Tai geležinis pirsas, pastatytas 1886 m. Jis buvo uždarytas daug metų dėl pavojaus žmonių sveikatai ir gyvybei, nors dažnai prašomas vėl atidaryti. Kažkada juo važinėjo savas Karalienės pirso tramvajus. Karalienė Viktorija 1847 m. išsilaipino šiame pirse, kai dėl blogo oro jos laivas negalėjo įplaukti į Daglaso uostą. Nuo jūrligės atsigaunanti karalienė liko liko karališkojoje jachtoje HMY „Victoria and Albert“, o krante ekskursavo vienas princas Albertas. Karalienės pirsas buvo dalinai renovuotas, tačiau nėra laikomas saugiu žmonėms vaikščioti.
2007 m. Ministrų Tarybos darbo grupė, svarsčiusi Karalienės pirso ateitį, išleido visuomenės klausimyną, kuris turėjo atlikti visuomenės konsultacijos apie pirso ateitį vaidmenį. Klausimynas buvo išsiuntinėtas 3200 atsitiktinai parinktų žmonių (1800 - Ramsyje, 1400 - likusioje salos dalyje). Klausimynas turėjo išaiškinti meniečių nuomonę apie galimus sprendimus (nuo „nedaryti nieko“ iki „atstatyti komerciniam panaudojimui“).
Marija Stiuart
Marija Stiuart (1542 m. gruodžio 8 d. Linlitge – 1587 m. vasario 8 d. Foteringyje) – Škotijos karalienė.
Biografija
Marija – pagrindinė XVI a. politinių bei religinių konfliktų figūra. Škotijos karaliaus Jokūbo V bei Marijos Gizės duktė. Dar kūdikystėje (1542 m.), motinai esant regente, paveldėjo Škotijos karūną. Išauklėta Prancūzijoje; sulaukusi 16 m. ištekinta už busimo karaliaus Pranciškaus II. Karaliene buvo labai trumpai. Anksti mirus vyrui, 1561 m. grįžo į Škotiją. Tuo metu katalikiškosios Stiuartų šeimos pozicijos buvo nusilpusios. Būdama Henriko VII provaikaite, Marija pareiškė pretenzijas į Anglijos, kurią tuo metu valdė protestantė Elžbieta I, sostą. 1565 m. ištekėjo už pusbrolio lordo Darnlio, kurį nužudė trečiasis jos sutuoktinis Botvelio grafas. Šis faktas sumažino liaudies simpatijas Marijai, todėl aristokratija privertė ją atsisakyti sosto. 1568 m. Marija, tikėdamasi Elžbietos I paramos, pabėgo į Angliją, tačiau Anglijos karalienė įsakė suimti varžovę. Prabėgus 19 metų po sąmokslo atskleidimo, ji buvo nukirsdinta. Palaidota Piterboro katedroje. Škotijos karalienės gyvenimas bei likimas įkvėpė daugelį rašytojų (pvz., F.Šilerio tragedija „Marija Stiuart“, 1800 m.).
Trečioji Prancūzijos Respublika
Trečioji Prancūzijos Respublika buvo Prancūzijos laikotarpis nuo 1870 m., kai sužlugo Antroji Prancūzijos imperija, iki 1940 m., kai Prancūzijos pralaimėjimas Nacistinei Vokietijai lėmė Viši režimo įsigalėjimą. Vėliau Viši buvo pakeista Ketvirtąja Prancūzijos Respublika.
Ankstyvasis Trečiosios Respublikos laikotarpis buvo pažymėtas Prancūzijos-Prūsijos karu, kuris vyko iškart po imperatoriaus nuvertimo. Po karo griežtos reparacijų sąlygos, sudarytos prūsų, lėmė Elzaso-Lotaringijos praradimą, socialinę suirutę ir Paryžiaus bendruomenės įsteigimą. Pirmosios Trečiosios Respublikos vyriausybės svarstė grąžinti monarchiją, bet vėliau šie planai buvo atmesti. Taigi Trečioji Respublika, kuri turėjo tapti tik laikinąja Prancūzijos vyriausybe, tapo nuolatine.
Doom: vs
Doom: vs yra švedų Doom metal solinis projektas, kurį įkūrė švedų mizikantas ir prodiuseris Johan Ericson.
Johan Ericson sukūrė šį projektą (Doom: vs) Norėdamas labiau priartėti prie jo mėgiama muziką grojančių grupių Mourning Beloveth, Saturnus ir Shape of Despair. Šis atlikėjas taip pat groja gitara grupėje Draconian. 2004 metais Doom: vs išleido Demo albuma Empire of the fallen. Su šiuo albumu jis „prasimušė“ sunkiosios muzikos rinkije ir 2006 metais išleido albumą Aeternum vale, o 2008 metų pabaigoje – Deadwords speak.
Velniapupė
Velniapupė (Senna) – pupinių (Fabaceae) šeimos, Caesalpinioideae pošeimio augalų gentis. Ją sudaro ~250 žolių, krūmų ir medžių rūšys, paplitusios daugiausia tropikuose.
Willie Moretti
thumb|Willie Moretti Guarino "Willie" Moretti (1894–1951 m. spalio 4 d.) – italų kilmės JAV gangsteris, Kastelamarezės karo metu kartu su Al Kapone, Laiminguoju Lučiano, Džo Adoniu ir kitais dirbęs Džo „Bosui“ Maserijai, vėliau – Niu Džersio mafijos bosas.
Ewood Park
Ewood Park yra futbolo stadionas Blakberne, Lankašyre, Anglijoje. Namų rungtynes žaidžia vienas iš The Football League ir Premier League įkūrėjų – Blackburn Rovers futbolo klubas. Stadione telpa 31 367 žiūrovai, visos vietos sėdimos. Stadioną sudaro šios tribūnos: Darwen End, Riverside Stand (pavadinta pagal šalia tekančią upę), Blackburn End ir Jack Walker Stand. Atidarytas 1882 m. Į jį Rovers klubas persikėlė 1890 m. vasarą. Prieš tai klubas žaidė Leamington Street stadione.
Rudys
Rudys − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Rudienė (ištekėjusi moteris) ir Rudytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Cchaltubas
Cchaltubas – miestas vakarų Gruzijoje, Imeretijos regione, Cchaltubo rajono centras. Išsidėstęs rytiniame, kalvotame Kolchidės žemumos pakraštyje, 9 km į šiaurės vakarus nuo Kutaisio. Įkurtas 1928 m. kaip balneologinis kurortas. Šilti mineraliniai vandenys, urvai. Sovietmečiu – visasajunginės reikšmės kurortas. Dabar sanatorijose apgyvendinti pabėgėliai iš Abchazijos.
Klyksmas 4
Pirmosios trys filmų serijos dalys sudarė trilogiją. Pasak kūrėjų ketvirtąją dalimi pradėta nauja filmų Klyksmas trilogija. David Arquette, Neve Campbell ir Courteney Cox yra vieninteliai aktoriai Klyksmas 4 filme, kurie yra vaidinę ir kitose dalyse.
Siužetas
Praėjus penkiolikai metų nuo pirmųjų žudynių Vudsboro miestelyje vėl brutaliai nužudomos dvi paauglės. Tuo pačiu metu į gyvenvietė po dešimties metų grįžta visų buvusiųjų žudikų pagrindinė auka Sidnė Preskot. Jos knygos pristatymo metu policija paskelbia apie dviejų studenčių mirtį, o nusikaltimo įrankiai randami Preskot automobilio bagažinėje. Sidnė saugumo sumetimais apsistoja savo giminaičių, tetos ir jos dukros, namuose, kur jas stebi policija, bet žudynės nesiliauja. Galiausiai Vudsboro žudynių ekspertė Geilė Weaters pradeda ieškoti maniako. Bandydama jį susekti Weaters aptinka slaptas žudiko kameras ir padaro išvada, jog šįkart žudikas perkuria filmą Dūris (Surealus filmas pateikiamas kaip filmų serijos Klyksmas analogas). Galiausiai kuomet Preskot susiduria su žudiku maniaku paaiškėja, kad tai jos dukterėčia siekianti Sidnės išpopuliarėjimo XX a. devintame dešimtmetyje per pirmąsias žudynes. Nors Sidnės giminaitė Džil Roberts ją ir nuduria, ji vis tiek išgyvena ligoninėje, kur Džil dar sykį sugrįžta ją nužudyt. Galutinėje scenoje su žudike susitinka visi svarbiausi filmų serijos veikėjai: Sidnė Preskot, Geilė Weaters ir Dwight'is Railis. Po įnirtingos kovos Džil nušaunama.
Alyvinė ūmėdė
Vaisiakūniai vidutinio didumo arba dideli. Kepurėlė 8-10 (12-15) cm skersmens, jauna pusrutuliška, apvali, senų paplokščia, šiek tiek įdubusi, rudai raudona, pilkai raudona, žaliai ruda, su rudai žaliomis dėmėmis, matinė, mėsinga, masyvi, sausa, kartais suskeldėjusi. Kepurėlės spalva skirtingose augavietėse gai skirtis. Lakšteliai stori, tankūs, priaugtiniai. Kotas 3-7 (10) cm ilgio, 1-3 (4) cm storio, rožinis, rusvai raudonas, vagotas, kamštiškas, į pagrindą smailėjantis. Trama nekarti.
III kategorijos valgomas grybas. Lietuvoje labai dažnas.
395 m. pr. m. e.
'''395 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Klaipėdos Aitvaro gimnazija
Klaipėdos „Aitvaro“ gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Klaipėdoje, Paryžiaus Komunos g. 18A (pašto kodas:LT-91166), vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas rusų kalba. Įstaigos kodas 290439860.
Istorija
Mokykla pradėjo veikti 1964 m. visiškai naujose patalpose: trūko suolų, baldų. Klasėse mokėsi po 40-50 mokinių, pamokos vykdavo trimis pamainomis. Tuo metu mokyklos direktorius buvo Lietuvos SSR nusipelnęs mokytojas G. Direktorius. Bėgant laikui, mokykla įgijo sustiprinto matematikos ir fizikos dėstymo statusą. Direktorė – V. Žuravkova. 1980 m. direktore tapo T. Ždanova. Mokykla išgarsėjo vakarais, kitais renginiais, susitikimais, skirtais pasidalyti patirtimi, metodine veikla.
1995 m. mokyklos bendruomenė ėmė siekti gimnazijos statuso. Po trejų metų darbo, 1998 m. rugsėjo 1 d. mokykla tapo realine gimnazija. Gimnazijoje aktyvią veiklą pradėjo mokinių savivalda. Nuo 1999 m. leidžiamas laikraštis „Via Aitvaras“. Gimnazijoje užtikrinama formaliojo ir neformaliojo ugdymo dermė. Veikia šiuolaikinių šokių studija „Čiko“, muzikiniai mokinių ir mokytojų ansambliai „Melodija“, mokinių teatras „Talismanas“, choras „Orfėjus“. Direktorė – T. Datenienė.
Nuo 1999 m. gimnazijos bendruomenė aktyviai dalyvauja tarptautiniuose projektuose. Per 10 projektinės veiklos metų apie 300 ugdytinių turėjo galimybių susipažinti su švietimo sistemomis Italijoje, Maltoje, Anglijoje, Lenkijoje, Vokietijoje, Danijoje.
2001 m. įrengtos dvi šiuolaikinės kompiuterių klasės. 2002 m. vasarą prasidėjo gimnazijos kapitalinis remontas. 2003 m. reorganizacija: nuo gimnazijos atskirta pagrindinė mokykla. 2004 m. buvo atidarytas gimnazijos muziejus. 2005 m. kiekvienas kompiuteris prijungtas prie Interneto. Pradėjo veikti elektroniniai dienynai. Nuo 2007 m. gruodžio 3 d. gimnazijos direktorė Irina Fiodorova.
Nuo 2008 m. gimnazijoje pradėjo veikti profesinio informavimo taškas (PIT), atnaujinti technologijų kabinetai. Siekiant glaudesnio bendradarbiavimo su tėvais įkurtas Šeimos klubas, kuriam vadovauja gimnazijos Tėvų komiteto pirmininkė. Kartu su socialiniu pedagogu Šeimos klubo vadovas padeda gimnazijos mokinių tėvams spręsti socialines problemas.
Degutėliai
Degutėliai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Dūkštelių.
Romas Kilikauskas
Romas Kilikauskas (g. 1936 m. kovo 16 d. Jurbarkas) – Lietuvos politikas, JAV karininkas, JAV karo aviacijos pulkininkas.
Biografija
1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją. 1954 m. apsigyveno JAV. Omahos universitete baigė ekonomiką ir vokiečių k. bakalauro laipsniu, Mičigano universitete vadybą magistro laipsniu, 1967 m. San Antonio Aviacijos karininkų akademiją (Teksaso valstija).
Kėlė kvalifikaciją ir tobulinosi 1968 m. Karo žvalgybos akademijoje Vašingtone, 1976 m. – Aviacijos pajėgų valdymo ir štabo akademijoje Montgomeryje, (Alabamos valstija), 1980 m. – Jungtinių pajėgų bendrojo štabo akademijoje Norfolke (Virdžinijos valstija), 1984 m. – Karo aviacijos akademijoje Montgomery, (Alabamos valstija), rusų kalbą studijavo JAV Valstybės departamento Užsienio tarnybos institute Vašingtone. 1987 m. pulkininkas
1967–1992 m. tarnavo JAV aviacijos žvalgyboje, 1980–1983 m. Pentagono analitikas, 1989–1992 m. – Pasaulinės įspėjimo sistemos centro (Worldwide Indications and Warning Center) direktorius, informuodavo Baltuosius rūmus, Krašto apsaugos ministeriją, Jungtinių pajėgų bendrąjį gynybos štabą. Per 1991 m. Persijos įlankos karą Tarptautinio karinės žvalgybos centro direktorius. 1992–1994 m. – JAV ambasados Vilniuje konsultantas kariniais klausiniais. 1997–1998 m. LR vidaus reikalų, 1999–2001 m. LR krašto apsaugos viceministras.
Varža
Varža turi keletą reikšmių:
Taip pat skaitykite
Modstand Widerstand Resistance Rezisto Resistencia Erresistentzia Résistance Otpor Ellenállás Resistenza レジスタンス 저항 Wedderstand Resistentie Resistência Upor Direnç
Dalia Viskontienė-Skrinskaitė
Dalia Viskontienė-Skrinskaitė (1942 m. kovo 27 d. Kaune), muzikos mokytoja, vargonininkė, chorvedė.
Biografija
1944 su tėvais pasitraukė į Vokietiją, kur 1948 pradėjo mokytis B. Budriūno muzikos mokykloje Sheinfelde. 1949 su tėvais atvyko Į Kanadą – Toronte, ten privačioje muzikos mokykloje pas D. Pašilytę-Rautinš mokėsi skambinti fortepijonu. Studijavo Toronto konservatorijoje – 1964 m. gavo ARCT diplomą ir 1965 m. bakalauro laipsnį iš muzikos pedagogikos.
Dėstė muziką Toronto Western Technical Commercial School ir kitose Kanados gimnazijose. 1967–1968 m. vadovavo Toronto lietuvių „Varpo“ chorui, taip pat jaunimo ansambliui „Birbynė". Su juo koncertų surengė Kanados miestuose ir JAV – Klyvlende, Niujorke, Detroite ir kitur, dalyvavo 1971 4-ojoje JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėje Čikagoje.
1975 pradėjo vadovauti Toronto lietuvių moterų oktetui, kurį 1980 išaugino į mišrųjį chorą „Volungė“ (50 dalyvių). Choras gieda Prisikėlimo lietuvių parapijos bažnyčioje, organizuoja koncertus, dalyvauja dainų šventėse ir kituose tautiniuose renginiuose. 1985 choras išleido dainų plokštelę, o 1987 giesmių plokštelę. 1986 „Volungė“ Kanados CBC radijo „Choral Competition“ konkurse tapo laureate. 1987 m. lapkričio 17 d. – 1987 m. lapkričio 18 d. Southfielde, MI, buvo paminėtos S. Šimkaus gimimo 100-osios metinės. Ta proga choras du koncertus surengė Dievo Apvaizdos lietuvių parapijos bažnyčioje. Atliko „Viešpatie pasigailėk“ ir „Dievo Avinėlį“ iš G. Šukio „Mišių Taikos Karalienės garbei“, J. Govėdo giesmę „Kristui Karaliui“. Jungtinis „Volungės“ ir parapijos choras atliko J. Dambrausko „Maldą už Tėvynę" – dirigavo D. Viskontienė, vargonavo Jonas Govedas.
1988 m. birželio 24 d. – 1988 m. birželio 27 d. Toronte vykusiame Pasaulio lietuvių IV kultūros kongrese koncertavo Clevelando Dievo Motinos lietuvių parapijos ir Toronto „Volungės“ chorai. Jungtiniam chorui dirigavo R. Kliorienė ir D. Viskontienė. Baigiamajame koncerte skambėjo J. Govėdo, B. Dvariono, F. Bajoro ir J. Kačinsko dainos. Koncertas buvo pradėtas J. Naujalio J. Juzeliūno daina „Lietuva brangi“ ir baigtas L. van Beethoveno „Fantazija fortepijonui c - moll". Buvo surengti trys papildomi koncertai.
1991 pirmą kartą „Volungė“ koncertavo Lietuvoje – Vilniaus Arkikatedroje ir Vilniaus Šv. Jono bažnyčioje. Skambėjo Č. Sasnausko, S. Šimkaus, K. V. Banaičio, J. Karoso, L. Abariaus, V. Klovos ir kitų kompozitorių dainos. Įspūdingai nuskambėjo Ūdrio daina išV. Klovos operos „Pilėnai“ (solistas J. Vaškevičius) ir Č. Sasnausko daina „Karvelėlis" (solistė A. Pakalniškytė-Puodžiuvienė), akompanavo Jonas Govedas.
Šūvis
thumb|156px| Šūvis Šūvis – iššovimas iš parakinio (šautuvas, pistoletas, patranka ir kt.), pneumatinio (pneumatinis pistoletas ar šautuvas) ar kitokio (lankas, arbaletas, katapulta ir kt.) šaunamojo ginklo, kurio metu iš ginkle besiplečiančių dujų ar mechaniškai sukaupta energija sviedžia ginklo sviedinį (kulka, artilerijos sviedinys, šratai, strėlė ir kt.). Parakinio ginklo šūvis gali būti tuščias – kai naudojami šoviniai be kulkų ar sviedinių.
Šūviu vadinamas ir iššovimo metu pasigirstantis garsas.
Dalia Viskontienė-Skrinskaitė
Visuomeninė veikla
D. Viskontienė – Šiaurės Amerikos lietuvių Muzikų sąjungos narė ir Muzikos komisijos pirmininkė, žurnalo „Muzikos žinios“ Muzikos komisijos pirmininkė. 1983 ir 1991 JAV ir Kanados lietuvių dainų švenčių dirigentė Čikagoje, 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventės vyr. dirigentė Lietuvoje. Kaune ir Vilniuje dirigavo A. Vanagaičio dainą „Laisvės varpas", buvo chorų konkurso žiuri narė. Dirigentė dalyvavo 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje. Parengė Toronto Prisikėlimo parapijos giesmyną (1994).
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
BSV Bad Bleiberg
Bad Bleibergo BSV – buvęs Austrijos futbolo klubas iš Bad Bleibergo.
Istorija
2003 m. prisijungė prie BSV Juniors Villach klubo, tačiau 2006 m. atkurtas.
396 m. pr. m. e.
'''396 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Pranas Raščius
Pranas Raščius (1932 m. rugsėjo 24 d. Utenos apskrityje, Užpalių valsčiuje, Linskio kaime, Peldiškių vienkiemyje – 1987 m. liepos 21 d. Vilniuje) – poetas, Lietuvos rašytojų sąjungos narys.
Biografija
1955–1987 m. dirbo „Tiesos“, „Literatūros ir meno“, „Šluotos“, „Pergalės“ redakcijose. Su V. Grivicku parašė libretą B. Gorbulskio satyrinei operai „Frank Kruk“, su Č. Valadka – V. Telksnio operetei „Girnų muziejus“. Kompozitoriai V. Telksnys, A. Makačinas ir kt. sukūrė melodijas jo žodžiams.
= Laisvalaikis = Raščius itin mėgo gamtą, visuomet mielai joje leisdavo laiką. Ypač kūrėjas buvo pamėgęs žvejybą, kurios teikiamais malonumais mėgavosi Puvočių kaime, Varėnos rajone, žvejodamas Merkyje. Pranas Raščius Puvočiuose turėjo vasarnamį, kuriame ilsėdamasis rasdavo įkvėpimą, taip pat gražiai sutardavo su kaimo žmonėmis. Įvažiavus į Puvočius, kūrėją primena jo mirties metinėms pasodinta 55 ąžuoliukų alėja.
thumb|Ąžuolų alėja rašytojui P.Raščiui atminti. Puvočių km.
Kūryba
Lyrinių eilėraščių rinkinius: Lyriniuose eilėraščiuose kalbama apie gamtą, tėviškę, istoriją. Lyrika artima dainiškajai tradicijai, joje daug stereotipinių kaimiškosios kultūros vaizdų.
Parašė eiliuotų sakmių, kronikų, operečių libretų, eilėraščių vaikams:
Mezas
Mezas  – Prancūzijos departamentas šalies šiaurės rytuose, Lotaringijos regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę. Administracinis centras – Bar le Diukas (Bar le Duc).
Departamente 3 apskritys, 31 kantonas, 29 municipaliniai susivienijimai ir 500 komunų. Plotas – 6 211 km².
Istorija
Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais, padalijus Lotaringijos provinciją. 1997 m. prie Mertos ir Mozelio departamento prijungtas Hanas prie Pjerponto.
Pirmojo pasaulinio karo metu departamentas tapo viena svarbiausių kovų arenų. 1916 m. jame vyko Verdeno kautynės, po kurių 20 000 ha dirvonų tapo raudonąja zona ir nebetiko žemės ūkiui. 1923 m. nuspręsta jas užsodinti mišku, kuriame iki šiol randami kautynių pėdsakai.
Geografija
Mezo departamentas ribojasi su Ardėnų, Marnos, Aukštutinės Marnos, Vogėzų, Mertos ir Mozelio departamentais bei Belgija.
Klimatas
Klimatas okeaninis – kontinentinis. Temperatūros pokyčiai švelnūs. Vasaros dažnai sausos ir karštos. Kritulių vidutiniškai per metus – 900 mm.
Ekonomika
Pramonė įvairi. Verdenas yra dražė saldainių sostinė, be kurių Prancūzijoje neišsiverčia nei vestuvės, nei krikštynos. Bar le Diuke gaminamos uogienės.
Politika
Departamentą Prancūzijos senate atstovauja senatoriai Klodas Bivė ir Žeraras Longė, Atstovų rūmuose – Fransua Dozė ir Žanas Lui Diumonas. Generalinę tarybą sudaro 36 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.
Ricoh Arena
The Ricoh Arena yra stadiono kompleksas Koventryje, Vakarų Midlandse, Anglijoje. Kompleksą sudaro futbolo stadionas, parodų salė, viešbutis, kazino ir kt. Futbolo stadione, kuriame telpa 32 609 žiūrovai, namų rungtynes žaidžia Coventry City futbolo klubas. Pavadintas Japonijos „Ricoh“ kompanijos vardu dešimčiai metų.
2007 m. vasario 24 d. areną oficialiai atidarė Dame Kelly Holmes ir sporto ministras Richard Caborn.
Kauno LSU-Atletas
Kauno „LSU-Atletas“ – krepšinio klubas iš Kauno, žaidžiantis RKL lygoje, A divizione. Klubas buvo įkurtas 1995 m. Anksčiau klubas vadinosi Kauno „LKKA-Atletas“.
Banginis (reikšmės)
Banginis gali reikšti:
Zvierkai
Zvierkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zabluduvo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurės vakarus nuo Zabluduvo ir apie 12 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
397 m. pr. m. e.
'''397 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Zvierkai
2008 m. kaime pastatytas Zvierkų Švč. Mergelės Marijos Gimimo stačiatikių moterų vienuolynas.
Zvierkuose gimė stačiatikių kankinys Šv. Gabrielius Balstogietis (1684–1690).
Pusi
Administraciškai Pusi suskirstytas į mažesnius rajonus: Jangpu, Hongkou, Putuo, Čangningą, Suhujų, Dzinganą ir Huangpu. Taip pat priskiriama istorinė miesto dalis Bundas.
Pusi įsikūrę Šanchajaus teatras ir muziejus, netoliese, į vakarus plyti Šanchajaus Hongčiao tarptautinis oro uostas, daugiausia aptarnaujantis vietinius skrydžius, dvi traukinių stotys ir keletas metro stočių.
Google Reader
Google Reader – naujienų skaitytuvas arba dar kitaip vadinamas „naujienų agregatorius“, galintis skaityti Atom ir RSS naujienų failus. Google kompanijos programa pradėta siūlyti rinkai 2005 m. lapkričio 7 d. Ji veikia interneto naršyklėje, jos vartotojo sąsaja labai primena Gmail.
Pagrindinės programos konkurentės yra My Yahoo!, Newsgator ir Bloglines
Reikalavimai
Google Reader reikalauja vienos iš šių naršyklių:
Taip pat programai reikalinga Google naudotojo sąskaita, kuri yra nemokama.
Taip pat tam, kad Google Reader pilnai veiktų, būtinai turi būti įgalintas JavaScript.
Naujienų rodymas asmeniniame tinklalapyje
2006 m. gegužės 4 d. Google išleido naują priedą, kuris įgalina naujienas rodyti per Google asmeninę svetainę.
Žiniatinkliai
Galima žiniatinklių ieškoti naudojant Google Reader paieškos funkciją arba surenkant tikslų RSS arba Atom failų internetinį adresą.
Naujos žinutės iš žiniatinklio rodomos kairiajame ekrano kampe. Tą sąrašą galima tvarkyti pagal datą arba svarbumą.
Nuorodos
Google puslapiai:
Apžvalgos:
Hosni Mubarak
Biografija
Mokėsi Egipto karo akademijoje, kurią baigė 1950 m. Pilotavimo įgūdžius tobulino TSRS. Buvo pilotų instruktorius ir vadovavo karinėms oro pajėgoms per Jemeno pilietinį karą. 1967 m. tapo pilotų akademijos vadovu ir per trumpą laiką sugebėjo modernizuoti karines oro pajėgas, kurias Izraelis sunaikino per Šešių dienų karą. 1969 m. tapo karinių oro pajėgų štabo nariu, o 1972 m. – kariuomenės vadu. 1975 m. paskirtas Egipto viceprezidentu. 1978–1981 m. – Egipto nacionaldemokratų partijos vicepirmininkas. Po Anvaro Sadato žūties 1981 m. tapo prezidentu. Po 2011 m. neramumų Egipte atsistatydino, bet greitai suimtas. 2012 m. nuteistas iki gyvos galvos, 2014 - išteisintas.
Trijų šimtų trisdešimt penkių metų karas
Trijų šimtų trisdešimt penkerių metų karas buvo teorinė karo padėtis tarp Silio salų ir Olandijos karalystės. Šio konflikto rimtas egzistavimas yra diskutuotinas. Manoma, kad teorinė konflikto baigtis vis buvo vilkinama dėl diplomatijos neįgalumo. Šio karo metu nebuvo iššautas nė vienas šūvis, nesužeistas nei vienas žmogus, tad šis konfliktas laikomas vienu ilgiausių karų istorijoje bei mažiausiai aukų pareikalavusiu. Nepaisant to, kad karo padėtis nebuvo aiški, taikos sutartis šiame konflikte buvo pasirašyta 1986 m. balandžio 17 d.
Konflikto pradžia galima laikyti Antrąjį Anglijos pilietinį karą, vykusį 1642–1652 m. Šiame kare kovojo Karolio I ir Karolio II rėmėjai Rojalistai prieš Anglijos parlamento šalininkus. Rojalistai buvo išstumti iš žemyninės Anglijos ir buvo priversti įsikurti Silio salose.
Kadangi Nyderlandų karalystė buvo parlamento šalininkų pusėje, ji savo laivynu užpuolė Rojalistus. Pastarieji sugebėjo gintis ir triuškino Nyderlandų laivyną. Kadangi žemyninėje Anglijos dalyje karo veiksmai buvo pasibaigę, šis karinis konfliktas buvo paskelbtas prieš Silio salas.
1651 m. birželį parlamento šalininkų grupės užpuolė Rojalistus ir privertė juos pasiduoti. Tuo tarpu Nyderlandų laivynas pasitraukė iš konflikto zonos. Dėl neaiškumo, kai viena šalis užpuolė kitos šalies mažesnę dalį, Nyderlandai oficialiai ir nepaskelbė taikos.
1985 m. Roy Duncan, Silio salų tarybos vadovas parašė Nyderlandų ambasadai Londone prašymą išsklaidyti mitą apie kariaujančias šalis. Ambasada su tuo sutiko ir atvykusi delegacija Silio salose 1986 m. balandžio 17 d. pasirašė taikos sutartį.
Limajus
Limajus  – upė Argentinoje, šiaurės vakarų Patagonijoje; Negro upės ištaka. Išteka iš Nauel Uapi ežero rytinės dalies, teka į šiaurės rytus, darydama kilpas ir meandras. Ties Neukeno miestu suteka su Neukeno upe ir sudaro Negrą. Sudaro sieną tarp Neukeno ir Rio Negro provincijų. Vanduo labai skaidrus. Didžiausi intakai:
Didelė dalis upės naudojama hidroenergetinėms reikmėms: Alicurá, Piedra del Águila, El Chocón (Ezequiel Ramos Mexia), Arroyito užtvankos. 1980 m. ties Arojitu įkurta vienintelė Pietų Amerikoje sunkiojo vandens gamykla.
Sportinė žūklė, poilsis paplūdimiuose ir pakrantėse.
Degutinė (Molėtai)
Degutinė – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Videniškių.
XV pasaulio krepšinio čempionatas
thumb|XV Pasaulio krepšinio čempionato emblema 2006 m. Pasaulio vyrų krepšinio čempionatas vyko Japonijoje, rugpjūčio 19 d.– rugsėjo 3 d. Renginio organizatoriai: Tarptautinė krepšinio federacija (FIBA), Japonijos krepšinio asociacija (JABBA) ir Japonijos FIBA Pasaulio čempionato 2006 organizacinis komitetas. Pirmą kartą Pasaulio čempionate dalyvavo 24 nacionalinės rinktinės, kurios buvo suskirstytos į 4 grupes. Į tolesnį atkrintamąjį etapą pateko pirmas keturias vietas užėmusios komandos. Atkrintamajame etape buvo žaidžiama po vienerias rungtynes, o nugalėjusi komanda pateko į tolesnį etapą. Pusfinalyje pralaimėjusios rinktinės žaidė rungtynes dėl trečios vietos. Pirmą vietą iškovojo Ispanijos rinktinė laimėjusi prieš Graikijos rinktinę rezultatu 70:47. Bronzos medalį iškovojo JAV rinktinė kuri iškovojo pergalę prieš Argentinos rinktinę rezultatu 96:81.
Kvalifikacija
right|thumb|330px|Čempionate dalyvaujančios valstybės Automatiškai pateko čempionato šeimininkė Japonija.
Dalyvės pagal žemynus:
2005 m. lapkričio mėn. FIBA įteikė vardinius kvietimus Italijai, Puerto Rikui, Serbijai ir Juodkalnijai, Turkijai.
Sporto arenos
thumb|right|200px|Per Ispanijos-Lietuvos varžybų pertrauką
Grupės
Komandos buvo suskirstytos į keturias gupes:
Atkrintamosios varžybos
thumb|200px|Sveikinami nugalėtojai ispanai.
Teisėjai
FIBA Pasaulio čempionatui teisėjavo 40 arbitrų:
Zigmantas Radvilavičius
Biografija
1944–1948 m. mokėsi Antežerių (Kėdainių rajonas) pradžios mokykloje, 1948–1955 m. Krakių vidurinėje mokyklose, 1955–1960 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje, inžinierius – mechanikas.
1960–1961 m. Varnių rajono žemės ūkio inspekcijos vyriausiasis inžinierius mechanikas, 1961–1963 m. Šilalės raj. Kaltinėnų bandymų stoties Eksperimentinio ūkio vyriausiasis inžinierius mechanikas, 1963–1965 m. Rietavo Žemės ūkio technikumo dėstytojas. 1965–1977 m. Kretingos rajono žemės ūkio valdybos vyriausiasis inžinierius mechanikas, 1978–1983 m. Kretingos kaimo profesinės technikos mokyklos direktoriaus pavaduotojas, 1983–2000 m. Kretingos rajono statistikos skyriaus viršininkas, 2000–2003 m. Kretingos rajono savivaldybės administratorius, 2003 m. administracinės komisijos pirmininkas.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kretingos rajono skyriaus narys, nuo 2003 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas.
2000–2003 m. (LDDP sąraše) ir 2003–2007 m. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narys, Ekonomikos ir finansų komiteto narys.
Sutuoktinė Elena, vaikai Virginijus, Vilma, Evaldas.
Domeikavos apylinkė
Domeikavos apylinkė (1971–1975 m. Ražių apylinkė, iki 1971 m. Rožių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje, į šiaurę nuo Kauno.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje Ražių vardu. 1949 m. buvo Lapių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilijampolės rajonui. 1954 m. dalis apylinkės prijungta prie Muniškių apylinkės ir Užliedžių apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras, 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas. 1975 m. sausio 29 d. prijungus Lapių apylinkę, Ražių apylinkė pervadinta Domeikavos vardu.
398 m. pr. m. e.
'''398 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
FA Premier Reserve League
FA Premiere Reserve League (FA lygos dublerinių komandų čempionatas) yra aukščiausios FA lygos klubų dublerinių komandų čempionatas. FA Premiere Reserve League buvo įkurta 1999 metais. Lyga yra padalinta į du divizionus – šiaurinį ir pietinį.
Dublerių komandos nėra perkeliamos pagal jų poziciją dublerių lygoje, bet pagal jų pagrindinių komandų pozicijas FA Premier League.
Kęstutis Kilkus
Kęstutis Kilkus (g. 1947 m. rugpjūčio 1 d. Vilniuje) – Lietuvos geografas, hidrologas, habilituotas fizinių mokslų daktaras, akademikas.
Biografija
Baigė Želvos vidurinę mokyklą. 1969 m. baigė Vilniaus universitetą. 1993 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Nuo 1977 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1986–2004 m. Hidrologijos ir klimatologijos katedros vedėjas, 2004-2011 m. Gamtos mokslų fakulteto dekanas, nuo 1993 m. profesorius. Nuo 2011 m. Lietuvos mokslų akademijos tikrasis narys.
Šiaurės šalių hidrologų asociacijos, Tarptautinės hidrologijos mokslų asociacijos, Lietuvos geografų draugijos tarybos narys.
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų kryptys: ežerotyra, Lietuvos hidrografija, paviršinių ir požeminių vandenų sąveika. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorius.
Švedijos vyrų ledo ritulio rinktinė
{{ritulio rinktinė| img= | asociacija=Švedijos ledo ritulio asociacija| treneris={{Flagicon|SWE}} Bengt-Åke Gustafsson, 2005- | rezultatyviausias=Sven Tumba Johansson (186)| ilgiausiai=Jörgen Jönsson (285)| 1rungtynės={{Flagicon|SWE}} Švedija 8:0 Belgija {{Flagicon|BEL}}| 1rungtyniųvieta=Antverpenas| 1rungtyniųdata= 1920 m. balandžio 23 d.| grungtynės={{Flagicon|SWE}} Švedija 24:1 Belgija {{Flagicon|BEL}}| grungtyniųvieta=Praha| grungtyniųdata=1960 m. vasario 25 d.| brungtynės={25px Kanada 22:0 Švedija {{Flagicon|SWE}}| brungtyniųvieta=Šamoni| brungtyniųdata=1924 m. sausio 29 d.|
žč=20| žčmetai= 1920 m.| žčg=1 vieta| žčgmetai=1994, 2006 m. | pč=67| pč1=1920 m.| pčg=1 vieta| pčgmetai= 8 kartus | }} Švedijos vyrų ledo ritulio rinktinė – komanda, atstovaujanti Švedijai tarptautinėse ledo ritulio varžybose. Švedijos vyrų ledo ritulio rinktinė dalyvauja žiemos olimpinėse žaidynėse nuo 1920 m. Švedijos vyrų ledo ritulio rinktinės geriausias pasiekimas – 1994 ir 2006 m. iškovota 1 vieta, o 1928 ir 1964 m. iškovota 2 vieta, o 1952 m., 1980 m., 1984 m., 1988 m. iškovota 3 vieta Žiemos olimpinėse žaidynėse.
2020 m. ji buvo 4 vietoje Tarptautinės ledo ritulio federacijos reitinge.
Kreivabudė
Kreivabudė – šalmabudinių (Mycenaceae) šeimos grybų gentis.
Lietuvoje auga šios rūšys:
Degutiškė
Degutiške vadinami kaimai:
Žepnikai
Žepnikai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zabluduvo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į pietvakarius nuo Zabluduvo ir apie 20 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Skiriamoji geba
thumb|right|400 px|Vikipedijos logotipas, pavaizduotas skirtingomis skiriamosiomis gebomis Skiriamoji geba, raiška, skyra, rezoliucija – rodomo vaizdo taškų skaičius, tenkantis vienam ilgio vienetui. Kuo didesnis taškų skaičius (smulkesni taškai), tuo didesnė skiriamoji geba bei dailesnis ir tikslesnis vaizdas. Terminas vartojamas kalbant apie taškinės grafikos skaitmeninius vaizdus, filmų vaizdus, jų aiškumą. Paprastai ekranų skiriamoji geba išreiškiama pločio ir aukščio vienetų sandauga, kuri užrašoma kaip plotis×aukštis, (matavimo vienetai – pikseliai).
Matavimas
Vaizdo skiriamoji geba gali būti matuojama įvairiais būdais. Iš esmės, skiriamoji geba apibūdina tai, kaip linijos gali būti arti viena kitos ir vis dar būti regimai atskiriamos. Skiriamosios gebos vienetai gali būti susieti su fizikiniais dydžiais (pvz., linijos viename milimetre, linijos viename colyje), su bendru paveikslėlio dydžiu (linijos viename ilgio vienete, taip pat paprastai žinomos kaip linijos, TV linijos, arba TVL). Paprastai vartojamas terminas linijų pora vietoj linijų; linijų pora susideda iš tamsios linijos ir gretutinės šviesios linijos. Linija yra arba tamsi arba šviesi. 10 linijų viename milimetre skiriamoji geba reiškia 5 tamsias linijas, einančias greta 5 šviesių linijų, arba 5 linijų porą viename milimetre (5 LP/mm). Toks matavimas daugiausia naudojamas kalbant apie fotoaparatų objektyvus ir fotojuostas.
Video
Keletas videoformatų:
Markė (pinigai)
Markė  – kai kurių Europos valstybių naudojamo ar naudoto piniginio vieneto bendras pavadinimas. Šiuo pavadinimu šiuo metu cirkuliuoja vienintelė valiuta – konvertuojamoji markė (Bosnija ir Hercegovina).
Istorija
Markės pavadinimas yra kilęs nuo viduramžių germanų svorio mato, kuris buvo maždaug lygus 249 g (8 trojos uncijos). Paprastai jis buvo prilyginamas pusei vietinio svaro. Ilgą laiką šis svorio matas buvo pagrindinis pinigų apskaitos vienetas germanų kraštuose ir Britanijoje, bet tokio tipo monetos nebuvo kaldinamos. Pradėjus kaldinti šilingų monetas, šiaurinėje Vokietijoje ir Skandinavijoje markė buvo prilyginta 16 šilingų/skilingų (svaras, tuo tarpu, buvo prilyginamas 20 šilingų). Hamburge šis vienetas (Hamburgo markė) buvo svarbus ir stabilus pinigų apskaitos vienetas.
Anglijoje ir Škotijoje jis prilygintas 13 šilingų ir 4 pensams. Pirmą kartą kaip sidabrinė moneta markė nukaldinta Škotijoje (kaip merkas) XVI a. pabaigoje. Ji buvo lygi 13 šilingų ir 4 pensams, bet vėliau prilyginta 14 šilingų.
Aldona Visockienė-Guščaitė
Aldona Visockienė-Guščaitė (1936 m. rugsėjo 10 d. Pakalnės k., Ukmergės r.) – choro dirigentė ir pedagogė.
Markė (pinigai)
Istorija
Kaip valstybinė valiuta markės pavadinimas pirmą kartą panaudotas 1871 m., po Vokietijos susivienijimo. Aukso markė tapo pagrindiniu Vokietijos piniginiu vienetu. Ši markė buvo pririšta prie aukso standarto (2790 markės atitiko apie 1 kg aukso vertės). 1914 m. aukso markę atrišu nuo aukso standarto, pradėta leisti popierinė markė, kuri dėl hiperinfliacijos 1923 m. pakeista rentenmarke. 1924 m. Vokietijoje įsigalėjo reichsmarkė, kuri išsilaikė iki 1948 m. Padalinus Vokietiją, Rytų Vokietijoje įvesta Rytų Vokietijos markė, o Vakarų Vokietijoje – Vokietijos markė, kuri išbuvo Vokietijos valiuta iki 2002 m.
Aldona Visockienė-Guščaitė
Biografija
1952–1956 choro dirigavimo mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje (dėst. B. Piekarskis). 1958–1963 choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. A. Armino klasė). 1983 stažavo Talino valstybinėje konservatorijoje.
1956 pradėjusi dirbti Biržų rajoninių kultūros namų meno vadove, subūrė moterų chorą, o 1960–1970 vadovavo mišriajam chorui, kuris 1965 respublikinės dainų šventės konkurse pelnė prizinę vietą, dalyvavo ir 1970 respublikinėje dainų šventėje. Choras dainavo per Rygos televiziją, padarė įrašų Lietuvos radijui, surengė kompozitoriaus A. Budriūno kūrinių koncertą.
Markė (pinigai)
Istorija
Markės pavadinimo pinigai buvo diegiami ir Vokietijos kolonijose. Tai buvo Naujosios Gvinėjos markė ir Vokietijos Pietvakarių Afrikos markė. Taip pat Vokietijos markės pavyzdžiu savo valiutas pavadino kai kurios Europos valstybės: Suomija (Suomijos markė, 1860–2002), Lenkija (Lenkijos markė, 1917–1924), Estija (Estijos markė, 1918–1927) ir Bosnija ir Hercegovina (Konvertuojamoji markė, nuo 1998).
Aldona Visockienė-Guščaitė
Biografija
1967–1974 Biržų 1-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vyresniųjų klasių moksleivių mišriojo choro vadovė. 1962–1974 Biržų vaikų muzikos mokyklos mokytoja ir jaunių choro vadovė – parengė 1969 respublikinei moksleivių meno ir sporto šventei Vilniuje.
1974–1986 A. Visockienė Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų vyr. dėstytoja, pedagoginės praktikos vadovė. 1974–1988 Klaipėdos žemės ūkio buhalterinės apskaitos technikumo merginų choro (70-80 dalyvių) meno vadovė ir dirigentė. Kolektyvą parengė Klaipėdos miesto, 1975, 1980, 1985 ir 1987 respublikinėms dainų šventėms, pirmųjų ir kitų prizinių vietų pelnė respublikinėse apžiūrose, dažnai koncertuodavo. 1986–1989 Klaipėdos S. Šimkaus aukštesniosios muzikos mokyklos (konservatorijos) direktoriaus pavaduotoja užklasiniam darbui, 1989–1992 direktoriaus pavaduotoja ugdymo reikalams, nuo 1992 rudens choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja; parengė 15 jaunųjų chorvedžių.
A. Visockienė – Biržų rajono dainų švenčių organizatorė ir vyr. dirigentė, rajono muzikos mokymo metodinės komisijos pirmininkė, Klaipėdos miesto dainų švenčių dirigentė.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Povilas Lapeikis
Povilas Lapeikis (g. 1940 m. vasario 15 d. Surdegis, Anykščių valsčius) – Lietuvos pedagogas, žurnalistas, redaktorius.
Biografija
1958 m. baigė Troškūnų vidurinę mokyklą. 1959–1961 m. mokėsi Klaipėdos pedagoginėje mokykloje, įgijo pradinių klasių mokytojo specialybę. Mokydamasis dirbo Klaipėdos pedagoginės mokyklos rūmų komendantu. Vilniaus pedagoginiame institute įsigijo istorijos ir visuomenės mokslų mokytojo kvalifikaciją.
1958–1959 m. Troškūnų rajono Vykdomajame komitete dirbo sekretoriumi-mašininku. 1961 m. Palangos Kunigiškių pradinės mokyklos vedėjas, 1961–1962 m. Klaipėdos 5-osios vidurinės mokyklos pradinių klasių ir geografijos mokytojas, kartu Vilniaus universitete neakivaizdžiai studijavo teisę. 1962–1965 m. atliko privalomąją karinę tarnybą Vinicos srityje (Ukraina). Grįžęs į Lietuvą, 1965–1974 m. – Klaipėdos 5-osios vidurinės mokyklos mokytojas, 1965–1967 m. – ir Klaipėdos miesto komjaunimo komiteto darbuotojas, 1968–1971 m. – Klaipėdos miesto Vykdomojo komiteto pirmininko padėjėjas, 1971–1974 m. – Valstybinių įstaigų darbuotojų profesinės sąjungos Klaipėdos miesto komiteto pirmininkas.
1974–1977 m. telegramų agentūros ELTA korespondentas, nuo 1975 m. gyveno ir dirbo Vilniuje. 1977–1980 m. Profesinių sąjungų respublikinės tarybos instruktorius, 1980–1985 m. žurnalo „Darbas ir poilsis“ vyresnysis redaktorius. 1977–1985 m. taip pat ir Respublikinių profesinių kursų dėstytojas. 1985–1988 m. Vilniaus pedagoginės mokyklos dėstytojas, 1985–1986 m. – direktoriaus pavaduotojas, 1986–1988 m. – direktorius.