cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lenkijos tarptautiniai santykiai
Integracija su Vakarais ir Europa
1996 m. Lenkija gavo pilnateisę TEBIPO narystę ir pateikė preliminarią dokumentaciją ES narystei. 1997 m. Lenkija buvo pakviesta į pirmosios NATO politikos plėtrą 1997 m. liepą, NATO viršūnių susitikime, Madride, Ispanijoje. 1999 m. kovą šalis tapo pilnateise NATO nare.
Lenkija ir NATO
Lenkija aktyviai veikia Aljanso struktūrose ir yra svarbi NATO narė. Po įstojimo į NATO, Lenkija pasijautė saugesnė, nes pagrindinis NATO tikslas yra užtikrinti savo narių laisvę ir saugumą politinėmis ir karinėmis priemonėmis, vadovaujantis Šiaurės Atlanto sutartimi ir Jungtinių Tautų Chartijos principais.
Lenkijos narystė NATO Aljanse
Lenkijos politiką NATO struktūrose galima apibūdinti kaip atvirų durų politiką, nes Lenkija aktyviai propagavo NATO plėtrą į Baltijos šalis ir Slovakiją, o šiandien Lenkija remia kuo glaudesnį bendradarbiavimą tarp NATO, Gruzijos ir Ukrainos. Tokia politika nulėmė Lenkijos-Rusijos santykių pablogėjimą. Tačiau Lenkija vis dar lieka viena iš pagrindinių JAV sąjungininkių Vidurio ir Rytų Europoje.
Lenkija ir Europos Sąjunga
2003 m. birželio 7−8 d. Lenkijoje vyko visuotinis referendumas dėl narystės Europos Sąjungoje. Už narystę balsavo 77,45 proc. rinkėjų, prieš – 22,55 proc. Referendume dalyvavo 58,85 proc. rinkėjų.
Lenkija tai viena didžiausių bei daugiausiai gyventojų turinčių ES šalių, todėl Lenkija yra labai svarbi Europos Sąjungos narė. Lenkijos ekonomika greitai auga lyginant su kitomis ES šalimis, be to Lenkija gauna daug subsidijų iš Europos Sąjungos. Lenkija yra viena Europos kaimynystės politikos iniciatorių. Jis skeptiškai žiūri į ES saugumo ir gynybos politikos galimybes, todėl pirmenybę teikia savo santykiams su NATO ir JAV.
Nuo 2011 m. liepos 1 d. Lenkija pirmininkavo ES Tarybai. Pirmininkavimo metu pavyko išspręsti daug klausimų ir pirmininkavimą galima vertinti kaip sėkmingą. Lenkijai pavyko susitarti dėl ES biudžeto 2014 – 2020 metams formavimo, pasisekė sustiprinti ES ekonominį valdymą, Europos saugumą maisto, energetikos ir apsaugos srityje bei buvo užtikrinta ES plėtros proceso tąsa ir bendradarbiavimas su trečiosiomis valstybėmis, kurios nesiekia tapti ES narėmis.
Lenkija ir ESBO
Lenkija buvo tarp Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos (ESBO) steigėjų bei anksčiau dalyvavo Europos Saugumo ir Bendradarbiavimo Konferencijoje (ESBK). Lenkija visada aktyviai dalyvavo ESBO. Prieš įstojant į NATO, ESBO buvo Lenkijai svarbiu Europos saugumo garantu. Lenkija turi savo interesus ESBO – buvusios Sovietų Sąjungos regiono stabilizavimas, demokratijos plėtra, saugumo ir stabilumo Vidurio Europoje užtikrinimas.
Lenkija aktyviai dalyvauja ESBO iniciatyvose, siekiančiose plėsti demokratiją bei pagarbą žmogaus teisėms ir laisvėms. Varšuvoje veikia Demokratinių institucijų ir žmogaus teisių biuras, kuris yra atsakingas už paramos teikimą ESBO narėms bei jų veiklos koordinavimą žmogaus teisių, demokratijos ir įstatymų viršenybės srityje.
Santykių palaikymas su Europos šalimis
Tarybų Sajungos žlugimas paskatino septynių naujų nepriklausomų valstybių susikūrimą Lenkijos kaimynystėje (Lietuva, Latvija, Estija, Baltarusija, Ukraina ir Rusija), iš kurių Lietuva, Baltarusija, Ukraina ir Rusija (Kaliningrado sritis) turi sieną su Lenkija. Lenkija aktyviai siekia gerų santykių su visomis kaimyninėmis šalimis, pasirašydama draugystės sutartis, pakeičiančias pažeistas grandis po Varšuvos sutarties organizacijos žlugimo. Lenkai palaiko ypatingus santykius su Lietuva, ypač Ukraina, jų įtvirtinimui Vakaruose.
Dėl tragiškos istorinės patirties su pasikartojančiais išdavikiškais sąjungininkais, lenkų politika ieško artimo bendradarbiavimo su stipriu partneriu, vieno tinkamo suteikti stiprią karinę paramą kritinėje situacijoje. Tai sukuria prielaidas tvirtiems Lenkijos santykiams su JAV ir jų jautrumu santykiams su jos partnere Europos Sąjungoje, Vokietija. Tuo pat metu, vienoda santykių našta Rusijai atsiliepia labai įtemptuose diplomatiniuose santykiuose, kurie pradėjo nuolat blogėti į valdžią atėjus Vladimirui Putinui. Tai svarbus faktorius, dėl kurio Lenkija skiria daug dėmesio politinei emancipacijai rytinėse kaimynėse: Lietuvoje, Baltarusijoje ir Ukrainoje.
Lenkija ir JAV
thumb|250px|[[Jungtinių Amerikos Valstijų prezidentas|JAV prezidento Baracko Obamos ir Lenkijos premjero Donaldo Tusko susitikimas, 2011 m.]] Nuo transformacijos pradžios Lenkija siekė sukurti šiltus santykius su JAV bei norėjo tapti NATO nare, nes šiai struktūrai priklausė JAV. Tokią Lenkijos politiką nulėmė siekiai sustiprinti savo saugumą, nes Lenkijos politikai laikė JAV vieną patikimiausių saugumo garantijų. Be to, glaudesnių santykių su JAV plėtrą nulėmė :
Lenkijos santykius su JAV galima padalyti į tris laikotarpius:
Fukuryu
thumb|Naro apranga Fukuryu buvo Japonijos Antrojo pasaulinio karo laikų narai – mirtininkai.
Fukuryu buvo ginkluotas 10 kg užtaisu, pritvirtintu prie 5 metrų ilgio bambukinės karties. Naro užduotis buvo nueiti po vandeniu iki palyginus sekliuose vandenyse esančio laivo, kurio dugną galima pasiekti kartimi, ir trenkti į jį užtaisu. Šansai nuskandinti laivą buvo realūs, tačiau narui irgi nebuvo šansų išsigelbėti. Visgi užtaisas buvo apskaičiuotas taip, jog nenukentėtų kiti atakoje dalyvaujantys narai, jei jie yra toliau nei už maždaug 40 metrų.
Kad galėtų pasinerti, narai turėdavo apie 9 kg švininio balasto. Jis turėjo du 150 barų slėgio suspausto oro balionus ir galėjo po vandeniu eiti (5–7 metrų gylyje) net iki 8 valandų. Kiekvienas naras buvo aprūpintas žibintu, kompasu, gylmačiu ir Japonijos vėliava, nors šios, matyt, po vandeniu neimdavo.
Šie narai turėjo dalyvauti pačios Japonijos teritorijos gynyboje nuo amerikiečių kareivių išlaipinimo į Japonijos sausumą. Kadangi karas baigėsi be šios atakos, fukuryu taip ir nedalyvavo jokiose kautynėse. Tačiau keli narai žuvo per treniruotes.
Kušlėnai
Kušlėnai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Mažeikių, prie Uosupio. Kaime yra kapinaitės, žvyro telkinys.
Čiaunlag
thumb|Lagerio likučiai netoli Peveko Čiaunlag  – 1951–1953 m. TSRS „Dalstrojaus” lagerių sistemoje veikęs sunkiųjų darbų lageris, kurio kaliniai dirbo „Dalstrojaus” I valdybos („Pašto dėžutė 14”) objektuose.
Valdybos vieta: Pevekas, Magadano sritis (dabar Čiukčių autonominė apygarda), Rusijos TFSR, TSRS. Netoliese jo buvo išdėstyti lageriniai punktai.
Įsteigtas ne vėliau 1951 m. rugsėjo 1 d., uždarytas tarp 1953 m. kovo 15 d. ir 1953 m. rugpjūčio 1 d.
Pavaldus: Vyriausiajai „Dalstrojaus” lagerių valdybai.
Čiaunlagas veikė tik dvejus metus – nuo 1951 iki 1953 m. Urano gavyba nutraukta netikėtai ir nebuvo jokių planinių darbų užbaigimo priemonių: įsakius nutraukti gavybą viduryje dienos rūdynai buvo skubomis apleisti, vietoje liko daug įrangos ir įrankių.
Kalinių skaičius 1951 m. rugsėjo 1 d. buvo 10 941, 1952 m. birželio 19 d. – 7274.
Lageriniai punktai (nepilnas sąrašas):
Nausodžio apylinkė
Nausodžio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Plungės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Plungės rajonui. 1954 m. prijungta Gondingos apylinkė ir dalis Užlieknio apylinkės, o dalis Nausodžio apylinkės prijungta prie Vieštovėnų apylinkės. 1963 m. prijungta Užlieknio apylinkė, 1969 m. – Vieštovėnų apylinkė.
Ubisoft Entertainment
Ubisoft Entertainment (anksčiau vadinosi Ubi Soft) – bendrovė, kurianti ir platinanti kompiuterinius bei videožaidimus, įkurta 1986 m. Prancūzijoje. Šiuo metu tai yra viena didžiausių šios srities bendrovių pasaulyje (2004 m. duomenimis – trečia pagal dydį Europoje ir septinta JAV), turinti padalinių daugiau nei dvidešimtyje šalių. Garsėja tokiomis žaidimų serijomis kaip „Assassin's Creed“, „Far Cry“, „Ghost Recon“, „Rainbow Six“, „Prince of Persia“, „Rayman“ ir „Splinter Cell“.
Istorija
Iš pradžių bendrovė užsiiminėjo tik žaidimų platinimu Prancūzijoje, tokioms firmoms, kaip „Electronic Arts“, „Sierra“ ir „Microprose“. Vėliau ji pradėjo plėstis ir užsiimti veikla ir kitose šalyse, visų pirma – Vokietijoje, JAV, Didžiojoje Britanijoje.
1990 m. pradėjo vystyti žaidimų kūrimo programą ir 1994 m. atidarė Prancūzijoje tam specialią studiją.
2001 m. „Ubisoft“ nusipirko „Blue Byte Software“ įmonę, sukūrusią garsiąją „Settlers“ žaidimų seriją.
2004 m. 19,9 % kompanijos akcijų įsigijo konkurentė „Electronic Arts“. „Ubisoft“ paskelbė, kad vertina tai kaip agresyvų žingsnį.
2008 m. „Ubisoft“ įsigijo visas teises į Tom Clancy vardą.
2017 m. „Ubisoft“ pakeitė savo logotipą.
Patrick Rafter
Patrikas „Patas“ Maiklas Rafteris (g. 1972 m. gruodžio 28 d.) – buvęs profesionalus Australijos tenisininkas, olimpietis. Buvusi pirmoji pasaulio raketė. Per savo karjerą Patrikas laimėjo 11 ATP titulų. Rafteris du kartus laimėjo US Open turnyrą ir du kartus pateko į Vimbldono finalą. Jis yra geras švedo Jono Bjorkmano draugas.
Asmeninis ir šeimos gyvenimas
Rafteris gimė Kvynslande, Australijoje ir yra trečias jauniausias iš devynių šeimos vaikų. Jis kartu su savo tėčiu ir trimis vyresniaisiais broliais pradėjo žaisti tenisą būdamas penkerių.
2004 m. balandį, Rafteris vedė savo merginą Larą Feltham, viešutyje, Fidžyje. Jų dukra, Indija, gimė 2005 metų gegužę.
Andžejus Samuelis Stadnickis
Andžejus Samuelis Stadnickis (m. 1678) – Lubačuvo po to Peremyšlio kaštelionas.
Biografija
Marko Antano Stadnickio sūnus.
Kazimiero Aleksandro brolis.
Kirk Hinrich
Kirk James Hinrich (g. 1981 m. sausio 2 d.) – buvęs krepšininkas. 2010 m. birželio 24 d. buvo iškeistas Washington "Wizards" komandai už ateities naujokų biržos šaukimą. 2011 m. vasario 24 d. kartu su H. Armstrong buvo iškeistas į 3 Atlantos žaidėjus.
Atstovavo JAV vyrų krepšinio rinktinei nuo 2006 metų.
Borkų valsčius
Borkų valsčius  – kaimo valsčius rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, Palenkės Radzynio apskrityje. Centras – Borkai. Ribojasi su Čemiernikų, Kocko, Palenkės Radzino, Ulan Majorato ir Voiceškuvo valsčiais.
Geografija
Pagal 2002 m. duomenis valsčiaus plotas yra 111,83 km², iš kurių: Valsčius sudaro 11,59 % apskrities teritorijos.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 m. surinktus duomenis:
Skruobenė
Skruobenė (Dyckia) – bromelijinių (Bromeliaceae) šeimos augalų gentis. Sudaro 125 rūšys, paplitusios Pietų Amerikos pietinėje dalyje (Brazilijoje, Argentinoje, Urugvajuje, Paragvajuje). Auga saulėtose, šiltose vietose, iki 2000 m aukščio virš jūros lygio.
Frans van Mieris (Vyresnysis)
thumb|right|180px| Franso van Myreso autoportretas, apie 1667 m. Fransas van Myresas Vyresnysis (Myrisas,, 1635 m. balandžio 16 d., Leidenas, Nyderlandai – 1668 m. gegužės 19 d., ten pat) – XVII a. Nyderlandų žanrinių scenų ir portretų tapytojas.
Biografija
Fransas van Myresas gimė 1635 m. balandžio 16 d. Leidene. Jis buvo garsiausias iš menininkų giminės. Kad atskirti nuo bendravardžio anūko, irgi tapytojo, vadinamas „vyresniuoju“. Iš pradžių Fransas mokėsi tėvo Jansz. Batiaensz. auksakalystės amato (motina Christine Willemsdr. van Garbartijn) pas auksakalį pusbrolį Willem Fransz. Apie 1650 m. mokėsi pas stiklo dekoruotoją Abraham van Toorenvliet. 1650-ųjų pradžioje jo mokytojas buvo garsus tapytojas Geritas Dau. Fransas taip pat trumpai mokėsi pas Leideno portretistą ir istorinių paveikslų tapytoją Abraham van den Tempel. Geritas Dau apie jį atsiliepė pavadindamas „princu tarp mano mokinių“. 1657 m. Fransas van Myresas vedė Cunera van der Cock, su kuria susilaukė 5 ar 4 vaikų. 1658 m. gegužės 14 d. Van Myresas įstojo į Leideno Šv. Luko tapytojų gildiją, 1663 − 1665 m. užėmė vadovaujančius postus joje.
Gyvenimo metu Fransas van Myresas Vyresnysis buvo populiariu ir pripažintu dailininku. Tarp jo užsakovų buvo Toskanos didysis hercogas Lorencas III de Medičis, kuris 1669 m. aplankė tapytoją jo studijoje. Erchercogas Leopoldas Vilhelmas siūlė dvaro dailininko vietą Vienoje. Nepaisant populiarumo tapytojas nuolat turėjo skolų ir gali būti, kad vėlesnis kronininkas Houbraken, apibūdindamas dailininką nuolatiniu išgėrovu, buvo teisus. Fransas van Myresas mirė 1681 m. kovo 12 d. Palaidotas Šv. Petro bažnyčioje (Saint Pieterskerk) Leidene žymių Leideno piliečių sekcijoje. Van Myreso kūrybą sudaro mažo formato žanrinės ir istorinės scenos, portretai, alegoriniai portretai. Jo stiliui būdingas labai detalus vaizdavimas, ypač audinių, šviesos atspindžių. Po mirties tapytojas buvo primirštas. Van Myreso sūnūs Vilemas (1662–1747), Janas (1660–1690) ir anūkas Fransas van Myresas Jaunesnysis tapo tapytojais.
Seišelių rupija
Istorija
Seišelių rupija buvo įvesta 1914, pakeisdama pagal nominalią vertę Mauricijaus rupiją, kuri cirkuliavo Seišeliuose nuo 1877 metų.
Andrusovo paliaubų sutartis
Andrusovo paliaubų sutartis − ATR ir Rusijos carystės sutartis, pasirašyta 1667 m. sausio 30 d. Andrusovo kaime netoli Smolensko. Ši ir Amžinosios taikos sutartis 1686 m. užbaigė 1654-1667 metų ATR-Rusijos karą.
Derybos
1666 m. prasidėjusios derybos dėl faktiško kariuomenių ištuštėjimo baigėsi paliaubomis 13,5 metų laikotarpiui, kurios vėliau pratęstos dar 13 metų. Sutartį pasirašė iš ATR pusės – Jurgis Hlebavičius, iš Rusijos – Afanasijus Ordin-Naščiokinas.
Sutarties sąlygos
Numatyta:
Gegabrastos šv. Mikalojaus cerkvė
'''Gegabrastos Šv. Nikolajaus cerkvė''' stovi Gegabrastoje, Pasvalio rajone. Priklauso Gegabrastos Šv. Nikolajaus parapijai.
Stačiatikių tikinčiųjų daugiausia susirenka gegužės mėn., švenčiant titulinius cerkvės atlaidus. Šalia cerkvės stovi šventiko sodyba, yra veikiančios kapinės.
Istorija
miniatiūra|250px|left|Cerkvė 2015 m. miniatiūra|250px|left|Šoninis fasadas Cerkvė pastatyta 1889 metais kolonistams, kuriems dar 1861 m. buvo išdalinta 563 ha žemės, o gyvenvietė pavadinta Никольское. 1937 m. parapijoje buvo 885 tikintieji, 1945 m. – apie 200. 1947 m. sovietų valdžia parapiją įregistravo.
Seniausia profesija pasaulyje
Seniausia profesija pasaulyje – 1967 m. skirtingų 6 režisierių sukurtas filmas, sudarytas iš atskirų nesusijusių segmentų. Visų jų tema – prostitucija įvairiais metų laikais.
Sigulda
thumb|250px|right|Siguldos pilies griuvėsiai thumb|250px|Naujoji Siguldos pilisthumb|Siguldos senasis herbasSigulda ( – kovų miškas) – miestelis Vidžemės regione, Latvijoje, 53 km nuo Latvijos sostinės Rygos, vaizdingame Gaujos upės slėnyje, vadinamame Latvijos Šveicarija, Gaujos nacionaliniame parke.
Istorija
1207 m. kraštą užėmus Kalavijuočių ordinui, Livonijos ordinas ir Rygos vyskupas Albertas pasidalijo žemes. Strateginėse vietose ant Gaujos kranto abi konfrontuojančios jėgos apsaugai viena nuo kitos, taip pat nuo lyvių ir lietuvių užpuolimų pasistatė mūrines pilis, aplink kurias vėliau išaugo gyvenvietės Sigulda, Turaida ir Krimulda. Per daugybę karų 1226 m. pastatyta Siguldos pilis smarkiai nukentėjo, o po Žalgirio mūšio neteko karinės reikšmės. Livonijos karo (1558-1587 m.) metu pilį dukart apiplėšė rusų kariuomenė. Livonijos ordino meistras Gothardas Ketleris, pabūgęs Rusijos caro Ivano IV, 1561 m. pasidavė Lietuvos ir Lenkijos kariuomenei, kraštas atiteko Abiejų Tautų Respublikai. Šiaurės karo (1600-1629 m.) metu pilį sugriovė kariaujančių pusių artilerija.
1878-1881 m. pilies griuvėsių teritorijoje žemių valdytojas kunigaikštis Kropotkinas pasistatė eklektinio stiliaus Naująją pilį – gyvenamąjį namą su administracinėmis patalpomis (meistras J. Mengelis). Joje nuo 1923 m. buvo rašytojų ir žurnalistų namai. 1937 m. architektas Andris Birkans paaukštino bokštą.
1483 m. buvusios bažnyčios vietoje pastatyta Šv. Bertulio bažnyčia, vėliau atitekusi evangelikams liuteronams.
Savivalda
Miesto teises Sigulda įgijo 1928 m. 1950-1961 m. Sigulda buvo rajono centras. Siguldos savivaldybė (lat. novads), kuriai suteikta savivaldos teisė, 2003 m. birželio 1 d. sudaryta iš Siguldos miesto, Siguldos ir Muorės valsčių. Siguldos miesto plotas – 18,2 km², Siguldos valsčiaus – 97,4; Morės valsčiaus – 88,9; iš viso – 204,5 km². Siguldos mieste 10 603, žemėje – 14 825 gyventojai (2005 m. duomenys).
Siguldos valsčiaus kaimai
Muorės valsčiaus kaimai
Siguldos žemės savivaldybės tarybą (dūmą) sudaro 9 deputatai. Dūmos pirmininkas Tālis Pukitis, jo pavaduotojas Jānis Zilvers, vykdantysis direktorius – Ugis Mitrevičs. Savivaldybė įsikūrusi Naujojoje pilyje. Pastate veikia ir restoranas.
Turizmas ir sportas
Sigulda garsėja žiemos sporto bazėmis. Mieste yra Siguldos ledo trasa, greta, Gaujos slėnyje – kelios slidinėjimo ir nusileidimo nuo kalnų trasos. Ledrogių trasa pastatyta 1897 m. Siguldos pilies šeimininko iniciatyva. Tada buvo nutiesta 900 metrų ilgio trasa su vienu viražu. Dabartinę trasą suprojektavo Leipcigo mokslinis sporto centras, o pastatė Sarajevo firma „Graming“. Jos ilgis – 1420 metrų, yra 16 viražų, aukščių skirtumas – 120 metrų. Tarp keturioliktojo ir penkioliktojo viražų galima pasiekti 125 km/h greitį.
Kartu su Stokholmu Sigulda buvo padavusi paraišką (dalis rogučių rungčių) surengti 2026 m. žiemos olimpines žaidynes (TOK pasirinko Italijos miestus).
Be to, Siguldoje galima pajodinėti žirgais, pažaisti mini golfą ir kėgliais, nuotykių parke „Miško katinas“ sudomins įvairūs tilteliai, prie medžių, augančių ant kalno šlaitų tvirtinami lynai laipiojimui ir sūpuoklės. Aerodiume ant oro pagalvės galima pabandyti pasijusti laisvai sklendžiančiu parašiutininku.
Įspūdingas kėlimasis per Gaujos upę 1969 m. nutiestu lyno keliu. Iš 43 m aukštyje virš upės plaukiančio vagonėlio atsiveria kontrastingas abiejų Gaujos krantų vaizdas, matosi įspūdinga Turaidos pilis, Gaujos tiltas, Krimuldos dvaras ir bobslėjaus trasa. Mieste ir jo apylinkėse gausu gamtos ir istorijos paminklų: Siguldos pilis, Krimuldos pilis, Gutmanio ola, Viktoro ola, Velnių olos.
Veikia 3 sanatorijos ir turistinė bazė. Siguldoje vyksta operos festivaliai.
Nuorodos
Siguldos radijas
The Sims 2: Nightlife
The Sims 2 Nightlife – antrasis papildymas kompiuteriniam žaidimui „The Sims 2“. Išleistas 2005 m. rugsėjo 13 d. JAV ir Kanadoje bei 2005 m. rugsėjo 16 d. Europos Sąjungoje, Australijoje ir Naujojoje Zelandijoje. Šiuo papildymu koncentruotasi į naują kaimynystės kvartalą žaidimo miesto centre, kuriame galimos įvairiausios pramogos, kaip antai boulingas, karaoke, šokiai, lankymasis restoranuose, pasimatymai. Papildymu žaidime buvo įtraukta naujų interakcijų, daiktų, iš viso per 125 naujų objektų, be įprastai įtraukiamų drabužių, šukuosenų rinkinių, atsirado galimybė vairuoti automobilius.
„Nightlife“ žaidimų vertinimo svetainių GameRankings ir Metacritic suvestinių duomenimis atitinkamai įvertintas 76 % teigiamų recenzijų.
Delaveras (upė)
Delaveras  – upė šiaurės rytų JAV. Prasideda dviem ištakomis Niujorko valstijoje, Apalačų kalnuose, netoli Džefersono viršukalnės. Abi ištakos teka lygiagrečiai į pietvakarius. Ties Hankoku jos susilieja ir pasuka į pietryčius, sudaro Niujorko – Pensilvanijos sieną. Upė teka Pidmonto plynaukšte. Toliau teka į pietus, pietryčius sudarydama Pensilvanijos – Delavero sieną, miškingomis ir kalvotomis lygumomis. Ties Trentonu Delavere yra 2,4 m aukščio krioklys. Žemiau Trentono sudaro Pensilvanijos – Niu Džersio valstijų sieną. Įteka į Atlanto vandenyno Delavero įlanką.
Raguvos Dievo Motinos Gimimo cerkvė
Raguvos Dievo Motinos Gimimo cerkvė stovi Raguvos rytiniame pakraštyje, Fermos kaime. Priklauso Raguvos Dievo Motinos Gimimo parapijai.
Istorija
Cerkvė pastatyta 1875 m. iždo lėšomis. 1914 m. parapijoje buvo 243 tikintieji. Po I pasaulinio karo cerkvės ūkis Velžyje nusavintas – žemė atiduota mokyklai, pieno fabrikui ir vietos valdžiai, o maldos namuose apsigyveno mokytojai. Cerkvė tapo Panevėžio Viešpaties Prisikėlimo cerkvės filija. 1927 m. apylinkėse buvo 85 stačiatikiai. Tarybų valdžia cerkvę įregistravo tik 1959 metais, tuomet jai priklausė 25–35 tikintieji, šventikas kas mėnesį atvykdavo iš Panevėžio. 1963 m. vietos valdžia ketino parapiją naikinti, tačiau cerkvės neuždarė, nors pamaldos vyko nereguliariai, kartais net rečiau nei kasmet.
Delaveras (upė)
Vidutinis debitas 350 m³/s, didžiausias – 9000 m³/s, minimalus – 35 m³/s. Jūros potvyniai jaučiami 210 km nuo žiočių. Laivyba nuo Trentono. Prie Delavero įsikūrę šie miestai: Ystonas, Trentonas, Filadelfija, Vilmingtonas.
Daniela Larreal
Daniela Lareal Čirinos (Daniela Larreal Chirinos; g. 1973 m. spalio 2 d.) – Venesuelos dviratininkė, dalyvaujanti treko varžybose. Lareal dalyvavo 1992, 1996, 2000, 2004, 2008 ir 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Geriausias jos olimpinis rezultatas – 8 vieta sprinto rungtyje 2000 m. žaidynėse Sidnėjuje ir 2004 m. Atėnuose. Ji taip pat laimėjo keletą medalių Panamerikos bei Centrinės Amerikos ir Karibų žaidynėse.
Boubacar Barry
Bubakaras „Kopa“ Baris (Boubacar Barry; g. 1979 m. gruodžio 30 d.) – futbolininkas, Dramblio Kaulo Kranto rinktinės ir KSC Lokeren klubo vartininkas.
žaidžia nuo 2000 m. Su rinktine dalyvavo, kur sužaidė vienerias varžybas. Taip pat dalyvavo 2006, 2008, 2010, 2012 m. Afrikos Tautų taurėse.
2012 m. Afrikos Tautų taurės čempionate nepraleido nė vieno įvarčio, bet finale komanda pralaimėjo po baudinių serijos. 2015 m. Afrikos čempionate Baris dalyvavo kaip atsarginis vartininkas, bet prieš finalo varžybas pakeitė susižeidusį Sylvain Gbohouo. Baris finale prieš Ganą išsaugojo tuščius vartus, o baudinių serijoje atrėmė du įvarčius, ir, nors negaluodamas, įmušė pergalingą baudinį.
Šilmeižiai
{{Ltgyv }}
Istorija
Šilmeižiai iki 1945 m. priklausė Gaidelių valsčiui, Verdainės parapijai.
Gyventojai
1910 m. buvo 365, 1925–389, 1997 – 52 gyventojai. 1997 m. kaime buvo 24 ūkiai, 2003 m. galvijus laikė 12 ūkių (18 vienetų).
Galileo (erdvėlaivis)
thumb|right|240px|Testuojamas zondas Galileo
Galileo – NASA pasiųstas kosminis zondas, kuris tyrė Jupiterį ir jo palydovus. Pavadintas žymaus astronomo Galilėjo Galilėjaus vardu. 1,3 mlrd. dolerių kainavusią 2719 kg masės kosminę stotį „Galileo“ į kosminę erdvę iškėlė iš Atlančio bagažo skyriaus 1989 m. spalio 18 d. Skrydžiui reikalingą greitį „Galileo“ įgyjo po gravitacinių manevrų Veneros (1990 vasario 10 d.) ir Žemės (1990 gruodžio 8 d. ir 1992 gruodžio 8 d.) planetų apylinkėse. Erdvėlaivis asteroidų žiede iš arti nufotografavo asteroidus 951 Gasprą (1991 spalio 29 d.) ir Idą (1993 rugpjūčio 28 d.). 1994 m. liepos mėnesį „Galileo“ iš 238 mln. km atstumo stebėjo Shoemaker-Levy kometos nuolaužų kritimą į Jupiterį.
right|thumb|240px|Galileo paleidimas iš Space Shuttle Atlantis erdvėlaivio. Misijos pradžia
Misija
Kadangi misijos tyrimai buvo sėkmingi, „Galileo“ misija buvo pratęsta du kartus. Pirmasis pratęsimas buvo iki 1999 m. gruodžio 31 d. buvo skirtas Europai (Galileo Europa Mission), antrasis – visai Jupiterio sistemai (Galileo Millenium Mission). Kosminis zondas „Galileo“ Jupiterį apskriejo 35 kartus ir perdavė į Žemę daugiau kaip 30 GB duomenų, iš jų - 15000 nuotraukų.
1977 m. spalio mėnesį kilo pirmojo dirbtinio Jupiterio palydovo idėja. Misija turėjo prasidėti 1982 m. ir buvo vadinama „Jupiter Orbiter Probe“. Tačiau tam trukdė finansinės ir techninės problemos, ir 1986 m. sausio 28 d. įvykusi „Challenger“ katastrofa ir po to dvejiems metams sustabdyti kosminių erdvėlaivių skrydžiai.
Didžiausias „Galileo“ priešas buvo radiacija Jupiterį gaubiančioje erdvėje: dar 1999 m. dėl jos sugedo pirmieji du iš 11 mokslinių „Galileo“ prietaisų. „Galileo“ gavo keturiskart didesnę, negu kaip buvo planuota, radiacijos dozę ir zondo darbas tapo visiškai nestabilus, dėl to jautrius prietaisus, tarp jų ir vaizdo kamerą buvo nuspręsta išjungti. 2002 m. lapkričio 5 d. lėkdama vos 160 km atstumu pro vidinį Jupiterio palydovą Amaltėją, ir jos nuotraukų „Galileo“ jau nebegalėjo perduoti.
Gedimas
Iš misijos aplink Jupiterį buvo tikėtasi kur kas daugiau informacijos, tačiau sutrukdė pagrindinės 4,8 m skersmens radijo ryšio antenos gedimas: 1991 m. balandžio 11 d. užstrigus trims iš 18 parabolę formuojančių strypų, ji neišsiskleidė, todėl teko naudoti mažesnę anteną.
thumb|right|210px|Dailininko Galileo kosminio zondo koncepsija. Skrydis aplink Jupiterį
thumb|right|210px|Nufotografuoti Jupiterio palydovai
Misijos pabaiga
Galileo atrado giliai po paviršiumi slūgsančius Europos, Ganimedo ir Kalistos vandenynus, kur galima tikėtis nežemiškos gyvybės. Pats „Galileo“ prieš startą nebuvo labai kruopščiai sterilizuotas. Saugantis neužteršti potencialiai gyvybei tinkamų vietų Žemės mikrobais, 2003 m. balandžio 14 d. atidirbęs bet vis dar valdomas erdvėlaivis buvo nukreiptas tiesiai į Jupiterį ir sudegė atmosferoje lėkdamas apie 48,26 km/s greičiu.
2010 m. pasaulio futbolo čempionato atranka/Europa
Straipsnyje pateikiami atrankos į 2010 m. pasaulio futbolo čempionatą Europos zonos rezultatai.
Į 2010 m. pasaulio futbolo čempionatą Pietų Afrikos Respublikoje patenka 9 komandos, grupėse užėmusios pirmąsias vietas. Užėmusios antrąsias vietas žaidžia tarpusavyje. Prasčiausią rezultatą pasiekusi antra komanda eliminuojama ir netęsia kovos atkrentamosiose varžybose.
Michailovskojės kaimo gyvenvietė
Michailovskojės kaimo gyvenvietė  – kaimo gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Gusevo rajone. Centras – Michailovas.
Istorija
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2008 m. birželio 30 d. Ribojasi šiaurėje ir rytuose su Kubanovkos kaimo gyvenviete, rytuose su Gusevo miesto ir Majakovskojės kaimo gyvenvietėmis, vakaruose su Černiachovsko rajono Svobodos kaimo gyvenviete.
Brandmeisteris
Vokietija
Skirtingose Vokietijos žemėse Priešgaisrinės apsaugos tarnybos turi skirtingas ugniagesių laipsnių sistemas. Tačiau jose paprastai būna bent keli brandmeisterių laipsniai. Kai kuriose yra ir vyresniųjų karininkų lygio laipsniai, pvz.,:
Rusija
Brandmeisteris  – gaisrininkų komandos viršininkas. Miestas dažnai turėdavo kelias gaisrininkų komandas su savo brandmeisteriais.
Michailovskojės kaimo gyvenvietė
Istorija
Gyvenvietės taryba renkama 5 metams, ją sudaro 10 deputatų, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką.
Radek Štěpánek
Radekas Štepanekas (g. 1978 m. lapkričio 27 d.) – profesionalus Čekijos tenisininkas, olimpietis. Per savo karjerą jis jau laimėjo keturis ATP titulus. Jis tapo profesionalu 1996 metais. Šiuo metu jis ATP reitinge užima 12 vietą. Aukščiausio jo pasiekta vieta buvo aštuntoji. Radeką treniruoja buvęs Australian Open turnyro nugalėtojas, čekas Piotras Korda.
Michailovskojės kaimo gyvenvietė
Istorija
Kaliningrado srities įstatymu Michailovskojės kaimo gyvenvietę sudaro:
Šaltiniai
Michailowo (Kaliningrad)
Radek Štěpánek
Asmeninis gyvenimas
Radekas taip pat turi turto nuosavybę Bradentone, Floridoje.
Jukagyrų kalbos
Jukagyrų kalbos – genealogiškai izoliuota kalbų šeima. Ryšys su kitomis kalbų šeimomis galutinai neįrodytas, tačiau mėginama įrodyti jukagyrų kalbų ryšį su Uralo arba paleoazinėmis kalbomis. Vartojama Jakutijos šiaurės rytuose, Magadano srityje. Kalbančiųjų – apie 370 (2010 m. Rusijos gyventojų surašymo duomenimis).
Jukagyrų kalboms būdinga ilgieji ir trumpieji balsiai, būdvardžių nebuvimas, griežta žodžių tvarka. Jukagyrų kalbos yra nykstančios.
Šią šeimą sudaro dvi kalbos (kartais laikomos tarmėmis):
Medininkai
Medininkai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 31 km į pietryčius nuo Vilniaus, 2 km nuo Lietuvos valstybės sienos su Baltarusija. Seniūnijos centras, Medininkų seniūnaitija. Stovi Medininkų Švč. Trejybės ir Šv. Kazimiero bažnyčia (pastatyta 1931 m.), veikia lenkiška Medininkų Šv. Kazimiero gimnazija ir lietuviškas Lavoriškių pagrindinės mokyklos Medininkų skyrius, Pasieniečių mokykla, biblioteka, paštas (LT-13019).
Etimologija
Sakoma, kad dabartinėje Medininkų teritorijoje turėjęs būti miškas. Žodžiu mede buvo vadinamas didelis miškas arba giria, o medininku – eigulys, miško sargas. Kai kuriuose lietuvių kalbos tarmėse žodis medininkas reiškia „eigulys, miško sargas“. Šiose vietose gyveno nemažai „medininkų“, kurių vardu ir pavadinta išaugusi gyvenvietė.
Taip pat galima prielaida, kad vietovė pavadinta pagal pirmąją pilį, kuri XIV a. buvusi medinė.
Geografija
Apylinkėse plyti Medininkų aukštuma. Už 1–2 km į pietvakarius nuo Medininkų stūkso aukščiausios Lietuvos kalvos – Aukštasis kalnas (293,84 m) ir Juozapinės kalnas (293,60 m), yra Juozapinės geomorfologinis draustinis. Įkurtas Medininkų botaninis draustinis. Pietryčiuose yra pasienio kontrolės punktas su Baltarusijos gyvenviete Kamieny Lohu.
Amazonė (Venesuela)
Amazonės valstija  – valstija, užimanti pietinę Venesuelos dalį. Ribojasi su Bolivaro valstija šiaurėje ir šiaurės rytuose, iš pietų ir rytų supa Brazilija (Roraima ir Amazonė), o vakaruose ribojasi su Kolumbija. Tai 2-a pagal plotą ir 24-a pagal gyventojų skaičių šalies valstija. Administracinis centras – Puerto Ajakučas.
Medininkai
Istorija
thumb|left|Medininkų pilis, [[Napoleonas Orda.]] thumb|left|Medininkai pavaizduoti XVII a. žemėlapyje „Magni Ducatus Lithuaniae, et Regionum Adiacentium exacta Descriptio“. Išleido M.K.Radvila, 1613 m. (Fragmentas)
Medininkai yra sena gyvenvietė, minima jau nuo XIV a. Netoli miestelio – mūrinė XIII–XIV a. Medininkų pilis (architektūros ir istorijos paminklas). Tai gardinio tipo pilis Baltijos šalyse (sienų perimetras 568 m), vienas iš svarbiausių gynybos nuo kryžiuočių ir totorių punktas. Su Medininkų pilimi yra susiję labai daug vardų, išgarsėjusių Lietuvos ir Lenkijos istorijoje, kryžiuočiai ją mini nuo 1387 m. (Medeniken). Medininkų pilis 1402 m. buvo apgulta kryžiuočių. Po Žalgirio mūšio pilies reikšmė tolydžiai menko, kol galiausiai 1517 m. minimi pilies griuvėsiai. 1655 m. tvirtovę nuniokojo Rusijos kariuomenė, 1812 m. – Napoleono kareiviai padegė pilies viduje esančius medinius pastatus.
Amazonė (Venesuela)
Geografija
Didžiąją valstijos dalį, ypač šiaurės rytinę pusę, užima Gvianos plokščiakalnis, valstijos teritorijoje iškylantis iki 2832 m (Marahuakos k.). Tarp kalnagūbrių yra lygumų plotų, įdubų. Pietvakariuose paviršius leidžiasi link Amazonės žemumos. Didžioji Amazonės valstijos dalis yra Orinoko baseine. Ši upė kerta visą valstiją. Į ją teka Ventuaris, Okamas, Padamas ir daug kitų upių. Pietvakariniu pakraščiu teka Amazonės baseinui priklausanti Negro upė, kuri natūraliu Kasikjarės kanalu jungiasi su Orinoko baseinu.
Amazonės valstijos teritorijoje vyrauja Amazonijos džiunglės, tarp plokščiakalnių yra savanos ruožų. Įsteigti 4 nacionaliniai parkai, yra vaizdingų stalkalnių (Autana, Japakana ir kt.).
Medininkai
Istorija
XVIII a. pabaigoje Medininkai sunyko, ypač nukentėjo per 1812 m. Napoleono žygius Maskvon ir atgal. XIX a. Medininkai – miestelis ir palivarkas Vilniaus apskrityje, Šumsko valsčiaus Medininkų seniūnijos centras.
Amazonė (Venesuela)
Geografija
Valstijos simbolis – brazilinė hevėja.
Medininkai
Istorija
XX a. tarpukariu kaimą okupavo lenkų armija. 1950–1995 m. buvo „Raudonosios vėliavos“ kolūkio centrinė gyvenvietė. 1958 m. įsteigta vidurinė mokykla, 1994 m. – mokykla-darželis, yra kultūros namai, biblioteka, bendrosios praktikos gydytojo kabinetas.
Amazonė (Venesuela)
Gyventojai
Amazonės valstija yra mažiausiai gyventojų turinti ir rečiausiai apgyvendinta Venesuelos valstija. Dauguma gyventojų susitelkę šiaurės vakaruose ir prie Kolumbijos sienos. Čia gyvena didžioji dalis Venesuelos indėnų, jie sudaro 45,8 % valstijos gyventojų. Pagrindinės tautos: piaroa, janomamai, jekuanai, banivai, piapokai, salibai
Medininkai
Istorija
1991 m. sausio 27 d. sovietų armija užpuolė ir sunaikino Medininkų pasienio postą. 2014 m. liepos 7 d. patvirtintas Medininkų herbas.
Amazonė (Venesuela)
Administracinis suskirstymas
Amazonė padalinta į 7 savivaldybes (skliaustuose – administracinis centras):
Medininkai
Medininkų žudynės
thumb|Paminklas septyniems Lietuvos muitinės pareigūnams, nužudytiems 1991 liepos 31 dieną Medininkuose. 1991 m. liepos 31 d. apie 5 val. ryto vietos pasienio poste sovietų milicijos ypatingosios paskirties būrio OMON smogikai iš Rygos užpuolė pasienio darbuotojus, iš kurių buvo sušaudyti:
Rugpjūčio 2 d. ligoninėje sunkiai sužeistas mirė muitininkas Ričardas Rabavičius. Gyvas išliko tik muitininkas Tomas Šernas. Generalinė prokuratūra Medininkų žudynių bylą tyrė 17 metų, tačiau Rusija atsisakė išduoti du OMON būrio narius Lietuvai, kuriems pareikšti įtarimai dėl žudymų.
Architektūra
Medinėje vienbokštėje bazilikinėje trinavėje Švč. Trejybės ir šv. Kazimiero bažnyčioje, pastatytoje 1931 m. yra vertingas paveikslas (V. Slendzinskio paveikslo „Šv. Kazimieras“ kopija, dail. L. Balzukevičiūtė, XX a. pradžia), vėlyvojo baroko vargonai (apie 1788 m.). Ant bažnyčios – du geležiniai ornamentuoti kryžiai (abu XX a. pradžios). Šventoriuje – medinė varpinė. Netoli miestelio – Medininkų pilis. Marmuriniai kryžiai, 1991 m. liepos 31 d. Medininkų žudynėse nužudytų muitininkų atminimui.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Literatūra
Vladislovas Sirokomlė savo „Iškylose iš Vilniaus po Lietuvą“ pavaizdavo ant Medininkų pilies sienų vaikščiojantį Ldk Algirdą. Jis teigė, kad čia daug kartų lankėsi Jogaila, pilyje buvusi Ldk Kazimiero vasaros rezidencija, kurioje jo vaikus mokė istorikas Janas Dlugošas.
Miknaičiai (Barzdai)
Miknaičiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Barzdų.
Palėvenės dvaras
miniatiūra|250px|right|Rūmai miniatiūra|250px|right|Dvaro rūmai 2013 m. miniatiūra|250px|right|Oficina miniatiūra|250px|right|Apleistas statinys
Palėvenės (Pauliankos, Stirniškių, Komarų) dvaras – dvaras Kupiškio rajone, šalia kelio, Stirniškių kaime, dešiniajame Lėvens krante. Pavadinimas kilęs nuo šalimais esančio Palėvenės miestelio.
Istorija
Dvaro pradžia – nedidelis palivarkas, žinomas nuo XV a. pabaigos. Nacionalinės Martyno Mažvydo bibliotekoje saugomi dokumentai, susiję su pirmaisiais dvaro savininkais – Pelyšiais, Gradauskais, Pamarnackiais, Kontrimavičiais – ir datuojami 1592–1694 m.
Mykolas Komaras (vyresnysis) (1654-ca.1703)
Mykolas Komaras, Vendeno (Cėsių) vaivadijos vaiskis, t. y. pilininko pavaduotojas, dvare įsikūrė jau 1654 m. Po jo mirties našlė Kotryna Komarienė 1703 (ar 1701) m. dvarą užrašė sūnums Andriui ir Mykolui Komarams.
Mykolas (jaunesnysis) ir Andrius Komarai (ca.1703-ca.1744)
1708 m. broliai Mykolas Komaras, Ukmergės ir Upytės pavieto kardininkas ir Andrius Komaras, Bernatonių seniūnas, pasidalino dvarą į dvi lygias dalis. Tai pat po lygiai buvo padalinta dvaro ariama ir neariama žemė, miškas, pievos, valstiečių gyvenvietės bei dvarui priklausę Žižmariškio, Radžiūnų, Padvarininkų, Ožkinių, Maugarų, Gorupės, Slabados kaimai. Mykolas Komaras užstato teise valdė taip pat Palėvenės vardu vadinamą dvarą, buvusį Upytės paviete ir priklausiusį Baikauskui, Mstislavlio iždininkui. Žemutinės Palėvenės dvarą iki mirties 1732 m. valdė Andrius Komaras.
Mirus Andriui Komarui, visą turtą ėmė valdyti Mykolas Komaras, Ukmergės pavieto kardininkas. Mykolas Komaras buvo vedęs Teresę Sakalauskaitę ir su ja turėjo sūnus Ignotą ir Antaną bei tris dukras – Ievą, Konstanciją ir Kotryną.
Antanas Komaras (1744-ca.1798)
1740 m. Mykolas Komaras testamentu dukroms skyrė pinigus, o sūnums – nejudamą turtą. 1744 m. testamentu Mykolas Komaras-Zabužinskis dvarą (kaip ir Raguvėlės dvarą ir kitus turtus) paliko sūnums Ignotui ir Antanui. Pirmasis iš jų nuo 1774 m. ėjo Ukmergės žemės teismo teisėjo pareigas. Pagal naująjį testamentą Žemutinės Palėvenės dvaras su Aukštutine Palėvene atiteko Antanui. Antanas Komaras, Ukmergės pavieto kardininkas nuo 1765 m., buvo vedęs du kartus – I.Stankevičiūtę ir Sofiją Korff. Pastaroji 1798 m. jau buvo našlė ir valdė dvarą.
Juozapas Komaras (?-1847)
Antano sūnus Juozapas buvo LDK karininkas ir, turėdamas pulkininko laipsnį, kovėsi Napoleono armijos gretose.
Vėliau paveldėtojo teisėmis naudojosi Sofijos Korf–Komar sūnus Jurgis Komaras – Ukmergės pavieto ribų teismo teisėjas. Pastarasis, turbūt, neturėjo sūnų.
Jau nusenęs karininkas Juozapas Komaras, apie 1830 m. nusipirko ne tik Baisogalos, bet ir dar keletą aplinkinių dvarų, pvz., Onuškį iš Rajeckų. Mirė 1849 m (kitais klaidingais duomenimis – 1857 m.). Testamentu turtą padalijo trims sūnums: Konstantinui (m. 1880 m.) atiteko Palėvenė ir Raguvėlė, Vladislovui – Baisogala, Teofiliui (1800–1861 m.) – Onuškis ir Panemunis.
Konstantinas Komaras (1812–1880)
Konstantinas Komaras vedė O.Balugianską ir užaugino penkis vaikus: dvi dukras ir tris sūnus. Labiausiai pasisekė Jurgiui, gavusiam ne tik tėvoninę Palėvenę, bet ir Kazimieravos, Miežiškių dvarus bei kelis Baisogalos palivarkus. Mykolui atiteko Raguvėlė, o Antanui – Vašuokėnai, Koločiai, Šveicarija, Pamarnakiai ir keli pakaunės bei Tauragės apylinkių dvarai.
Jurgis Komaras (1852–1894)
Tačiau tarp brolių taip buvo persipynę santykiai, kad paskutiniu rūmų perstatytoju yra laikomas Mykolas Komaras (1842–1933), vedęs Liudviką Valicką. Dokumentuose ne kartą pažymėta, kad XIX a. pab. – XX a. pr. Palėvenės dvaras priklausė Mykolo Komaro broliui Jurgiui Komarui, gimusiam 1840 m. bei Baisogalą (ar tik jos palivarkus).
Matyt, tuomet Mykolo Komaro iniciatyva ir prasidėjo didžiosios statybos. Tikėtina, kad rūmus projektavo garsus architektas Cezaris Anikinis – yra dokumentų, liudijančių jo nakvojimą Palėvenės dvare.
Antanas Būdvytis
Antanas Būdvytis (1928 m. rugpjūčio 16 d. Jonikaičiuose, Švėkšnos valsčius – 1998 m. sausio 13 d. Akademijoje) – Lietuvos agronomas, partinis, politinis bei visuomenės veikėjas.
Palėvenės dvaras
Jurgis Komaras (1852–1894)
1882 m. dvaras turėjo 1259 dešimtines dirbamos ir 248 dešimtines nedirbamos žemės.
Antanas Būdvytis
Biografija
1935–1940 m. mokėsi Kurmių pradžios mokykloje, 1940–1946 m. Švėkšnos gimnazijoje. 1946–1951 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje, agronomas.
Palėvenės dvaras
Jurgis Komaras (1852–1894)
1903 m. dvare gyveno 87 žmonės.
Antanas Būdvytis
Biografija
1951–1952 m. Anovilio sovietinio ūkio agronomas. 1952–1954 m. LSSR mokslų akademijos (LMA) Žemdirbystės ir dirvožemio instituto jaunesnysis mokslinis bendradarbis. 1956–1960 m. Lietuvos žemdirbystės instituto informacijos ir patentotyros skyriaus vyresnysis mokslinis bendradarbis. 1960 m. žemės ūkio mokslų kandidatas. 1962–1966 m. Žemdirbystės instituto direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams, 1966–1989 m. direktorius, mokslinės tarybos pirmininkas. Nuo 1972 m. vyresnysis mokslinis bendradarbis. 1989–1992 m. instituto direktoriaus patarėjas. 1992–1996 m. LR Seimo narys, dirbo LDDP frakcijoje.
Palėvenės dvaras
Bogdanas Komaras (1884–1962)
Iš Jurgio Komaro, mirusio 1894 m., valdymą perėmė sūnus Bogdanas Komaras (1884–1962), paskutinis giminės vyriškosios linijos atstovas. Tuo metu dvaras susidėjo iš Žemutinės Palėvenės, Dembiškio vienkiemio ir sklypų Ožkinių kaime bei Palėvenės miestelyje.
Antanas Būdvytis
Biografija
Nuo 1960 m. SSKP narys. 1966–1976 m. kandidatas į LKP CK narius, 1976–1981 m. LKP CK narys. Nuo 1990 m. LDDP narys.
Palėvenės dvaras
Bogdanas Komaras (1884–1962)
Bogdanas buvo vedęs du kartus. Pirmoji žmona Marija Rostropovič mirė 1910 m. Antroji žmona – Kseniją Katalymovą (1893–1983), Vilniaus universiteto ūkvedžio Piotro Ivanovičiaus Katalymovo dukra ir žinomo Maskvos advokato Grigorijus Šaidickio anūkė. Ksenija ir Bogdanas užaugino dvi dukras Ireną ir Mariją.
Bogdanas buvo baigęs Peterburgo žemės ūkio technikos mokyklą ir Krokuvos Jogailos Universiteto agronomijos fakultetą. Be lenkų, rusų ir lietuvių, mokėjo prancūzų ir vokiečių kalbas.
Antanas Būdvytis
Biografija
Nuo 1978 m. SSRS žemės ūkio mokslų akademijos narys korespondentas. Nuo 1986 m. „Agronomų seklyčios“ narys bei vadovas. 1996 m. kovo 27 d. išrinktas Baltarusijos Respublikos agrarinių mokslų akademijos tikruoju nariu (akademiku). Lietuvos žemdirbių sąjungos narys. Žmona Vanda (g. 1919 m.), sūnus Saulius, dukra Alma. Palaidotas Gėlainiuose.
Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritis – lauko darbų organizavimas. Paskelbė apie 150 mokslinių straipsnių.
Palėvenės dvaras
Bogdanas Komaras (1884–1962)
1925 m. dvarui priklausė 325 ha žemės.
1940 m. nacionalizuojant dvarą Bogdanui palikta tik 112,80 ha, tačiau karo pradžioje Komarai turėjo sprukti. Giminės vyrai kovėsi abiejose barikadų pusėse.
Kurį laiką Bogdanas gyveno pas dukrą, pakeitusią pavardę, Ukmergėje, o 1960 m. išvyko į Lenkiją.
Tarybiniai metai
Po karo dvare veikė „Anykščių vyno“ filialas, spaustos sultys ir gamintas tariamas kalvadosas, vėliau pavadintas „Senuoju ąžuolu“.
Apie 1985 metus įsikūrė Panevėžio autokompresorių gamyklos „Aurida“ ir kolūkio bendras cechas, kuriame pervyniotos variklių apvijos. Vienoje patalpų gamino egzotišką produktą – musgaudžius. Pastatais naudojosi ir Kupiškio miškų ūkis.
Nijolė Marija Milaknienė
Atkūrus nepriklausomybę dvaro nuosavybės teisės akturtos Bogdano Komaro anūkei Nijolei Marijai Milaknienei.
Legenda apie „Starką“
Spėjama, kad šiame dvare, tik kituose pastatuose, dar XV a. pabaigoje pradėtas gaminti alkoholinis gėrimas „Starka“. Pavadinimas kilęs nuo lietuviško žodžio „starkus“. t. y. gandras. Žmonės švęsdavo gandro „atneštuves“ ir pirmojo sūnaus krikštynas.
Šukioniai
Šukioniai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybės pietvakariuose, 12 km į pietvakarius nuo Pakruojo, prie Vėzgės upelio. Seniūnaitijos centras. Netoliese eina plentas. Yra Šukionių Jono Noreikos pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-83016). Pro kaimą eina geležinkelio ruožas Radviliškis–Pakruojis.
Komečingonų kalnagūbris
|thumb|right|300px|Papagayos
Komečingonų kalnagūbris – kalnagūbris Argentinoje, Kordobos ir San Luiso provincijose, priklauso Kordobos kalnagūbriams. Iš pietų į šiaurę driekiasi maždaug nuo Vilja Mersedeso iki Vilja Karlos Paso. Ilgis apie 250 km. Rytuose ribojasi su pampomis ir Puniljos slėniu. Aukščiausia vieta – Champaquí k. 2790 m.
Kalnagūbrio pavadinimas kilo nuo jo šlaituose gyvenusių indėnų komečingonų pavadinimo. Kalnagūbrio šlaituose yra klimatinių kurortų, pavyzdžiui, Merlas.
Jenisiejaus kalbos
Jenisiejaus kalbos vartojamos Šiaurės Sibire, Rusijos Krasnojarsko krašto šiaurėje, Jenisiejaus upės aukštupyje. Iki XX amžiaus išliko tik 2 šios grupės kalbos: ketų kalba, kuria kalba maždaug 1000 žmonių, ir jugų kalba (dabar jau išnykusi). Rusų šaltiniuose užfiksuotos dar kelios (jau prieš šimtus metų išnykusios) Jenisiejaus kalbų šeimai priklausiusios kalbos – arinų, asanų, kotų ir pumpokolų (yra išlikę trumpi XVIII a. žodynėliai).
Jenisiejaus kalbos pasižymi itin sudėtinga veiksmažodžio morfologija (iš Eurazijos kalbų panašią turi tik burušų kalba ir kiek paprastesnę baskų kalba ir Kaukazo kalbos).
Kalbininkai mėgina susieti Jenisiejaus kalbas su burušų kalba, kinų-tibetiečių kalbomis arba kai kuriomis indėnų kalbomis (vadinamoji Dene-Kaukazo hipotezė). Visi šie ryšiai nėra patikimai įrodyti.
Kalbininkas George van Driem pateikė naujus, morfologija pagrįstus, įrodymus, galimai rodančius Jenisiejaus kalbų ryšį su burušų kalba (jis jungia šias kalbas į Karasuk kalbų šeimą). Pavyzdžiui, vienaskaitos antrojo asmens netranzityviųjų veiksmažodžių priešdėliai burušų kalboje yra, o ketų kalboje. Van Driem mano, kad burušai migravo iš Centrinės Azijos kartu su indoeuropiečiais, užkariavusiais Indiją.
Paukštakių apylinkė
Paukštakių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Alsėdžių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Plungės rajonui. 1954 m. prijungta Vilkaičių apylinkė ir dalis Grumblių apylinkės, o dalis Paukštakių apylinkės prijungta prie Telšių rajono Lieplaukės apylinkės. 1963 m. prijungta Jogaudų apylinkė.
Dulsė
Dulsė ( – „saldžioji upė“, ) – upė šiaurės vakarų Argentinoje, daugiausia Santjago del Estero ir Tukumano provincijose.
Upės vanduo naudojamas irigacijai. Keliose vietose patvenkta (svarbiausi tvenkiniai – Kadiljalis, Hondas ir Los Kiroga).
Svarbiausi pakrančių miestai: Tukumanas, Termas de Rio Hondas, Santjago del Esteras, Los Telaresas.
Čiaūnčiukotlag
Čiaūnčiukotlag  – 1949–1957 m. TSRS „Dalstrojaus” lagerių sistemoje veikęs sunkiųjų darbų lageris, kurio kaliniai dirbo „Dalstrojaus” objektuose Čiukčijoje.
Kodinis žymėjimas: АВ-12.
Įsteigtas ne vėliau 1949 m. rugsėjo 20 d., uždarytas 1957 m. balandžio 16 d.
Kalinių skaičius: iki 11 880.
Lagerio kaliniai dirbo: naudingųjų iškasenų gavyba ir perdirbimas, pramoninių ir hidrotechninių objektų statyba.
Lageriniai punktai (nepilnas sąrašas):
Povilas Morkūnas
Povilas Morkūnas:
DIT FC
„Dili Institute of Technology Futebol Clube“, o trumpiau „DIT“ – Rytų Timoro futbolo klubas iš Dilio.
Namų rungtynes žaidžia Dilio miesto savivaldybės stadione.
Istorija
2019 m. Segunda Divisao B grupėje užėmė pirmą vietą. Dėl Segunda Divisao nugalėtojų vardo kovojo finale su A grupės nugalėtojais ir iškovojo pergalę.
Kauno vaikų socializacijos centras
Įstaigos kodas 190979357.
Istorija
Kauno 1-oji mokykla-internatas įkurtas 1956 m. Įkūrėjas ir pirmasis direktorius – Jonas Šalkauskas.
1993 m. sujungus 1-uosius ir 3-uosius Kauno mokyklas-internatus, įkurti Kauno vaikų globos namai „Viltis“. 1997 m. Kauno vaikų globos namai „Viltis“ reorganizuoti ir pavadinti Kauno vaikų ir jaunimo globos namais. 1998 m. Kauno vaikų ir jaunimo globos namuose įkurtas padalinys – Jaunimo centras, kuriame gyveno paaugliai ir jaunuoliai nuo šešiolikos metų amžiaus. Padalinio tikslas – sudaryti sąlygas jaunuoliams pasirengti savarankiškam gyvenimui visuomenėje.
2002 m. rugsėjo 1 d. įstaiga reorganizuota į ugdymo ir globos centrą. Reorganizacija atlikta remiantis Švedijos įstaigų sukaupta patirtimi. Tai vienintelė tokio tipo įstaiga Kauno apskrityje, kurioje, pedagogiškai kontroliuojamoje aplinkoje, pritaikant kiekvienam vaikui individualias gyvenimo ir ugdymo sąlygas, vykdoma vaikų psichosocialinė diagnostika, ugdymo ir gyvenimo sąlygų diferencijavimas, mokymas, bei grąžinimas į pilnavertį socialinį gyvenimą. Vaiko ugdymas Centre organizuojamas etapais, nesukuriant priešiškos aplinkos, grindžiant vaiko ateitį pasirinkimo teise.
Iki 2010 m. mokykla buvo pavaldi Kauno apskrities viršininko administracijai. 2010 m. mokykla perduota Kauno miesto savivaldybei. 2018 m. mokykla buvo uždaryta.
Sprogmuo
Sprogmuo – įtaisas su sprogstamąją medžiaga (ar iš sprogstamosios medžiagos), skirtas sprogdinti ar sprogti.
Sprogmenys pagal konstrukciją gali būti nuo labai paprastų (sprogstamosios medžiagos plytelės, sprogdinimo virvutės ir kt.) iki labai sudėtingų šiuolaikinių šaudmenų.
1772 m.
1772 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Nedatuoti