cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Estų kalba
Estų kalbos tarmės
Veru tarmė kartais yra laikoma atskira kalba, kuri buvo pradėjusi formuotis kaip savarankiška Baltijos finų kalba.
Sakalininkystė
Sakalininkystė – medžioklė su plėšriaisiais paukščiais. Sakalininkai paprastai medžioklės metu pasitelkia sakalus, vanagus, kai kada erelius, suopius.
Istorija
Teigiama, kad sakalininkystė praktikuota dar priešistoriniais laikais. Aptikta XIII a. pr. m. e. datuojamų hetitų sukurtų stelų, vaizduojančių medžioklę sakalais.
Europiečiai (keliautojai, pirkliai, kryžininkai) su sakalininkyste susipažino Artimuosiuose Rytuose. Grįždami jie parsigabeno sakalų, be to, su jais Europon atvyko ir sakalininkų.
Molamjainas
Molamjainas (MY မော်လမြိုင္‌; anksčiau – Moulmeinas arba Maulmainas) – miestas pietrytiniame Mianmare, Monų valstijos sostinė. Miestas įsikūręs šalia Andamanų jūros, prie Salvino upės žiočių. Apie 300 tūkst. gyventojų; dauguma – monai, taip pat bamarai, anglomianmariečiai, kajinai, indai. Jūrų uostas, prekybinis centras, svarbus medienos eksporto centras bei ryžių auginimo rajonas. Universitetas.
Molamjainas – senovinės Monų karalystės sostinė. 1827–1852 m. buvo Britų Birmos sostine. Čia gyveno nemaža anglų bendruomenė. Mieste yra istorinių pagodų, mečečių.
Gegužinės pamaldos
miniatiūra|250px|right|[[Vilniaus Užusienio koplyčia|Užusienio koplyčia, pastatyta pravesti gegužinėms pamaldoms]]
Meiriškės (Vilnius)
Meiriškės – Vilniaus miesto dalis pačiuose miesto šiaurės rytuose, ~0,6 km į šiaurę nuo Šilo, 1 km į šiaurės vakarus nuo Juodeglių, Lavoriškių–Nemenčinės miškų apsuptyje. Sudaro Meiriškių gatvė. Toliau vakaruose yra „Girios Aido“ sodų bendrija. Būdingos nausėdijos, kotedžai.
Gegužinės pamaldos
Gegužinės pamaldos (mojava, mojus) – tradicinės kasdienės pamaldos, vykstančios gegužės mėnesį, skirtos Švč. Mergelės Marijos pagarbinimui. Jos pravedamos ne tik bažnyčiose, bet ir tikinčiųjų namuose.
Šėtoninis baravykas
Šėtoninis baravykas  – baravykinių (Boletaceae) šeimos, baravykų (Boletus) genties grybų rūšis.
Meiriškės (Vilnius)
Istorija
XX a. viduryje Meiriškės prie Vilniaus, nors šiaurinė gyvenvietės dalis tebelikusi už miesto ribų.
Šėtoninis baravykas
Lapuočių miškai, ypač kalkingi ąžuolynai su liepomis, lazdynais. Vasara, ruduo. Kotas į apačią gumbiškai išsipūtęs, su raudonu tinkleliu.
Vaisiakūniai stambūs, mėsingi. Kepurėlė užauga iki 30 cm skersmens, o kotas iki 10 cm storio. Kepurėlės paviršius matinis, blyškiai pilkas, be rausvo ar rožinio atspalvio, paspaudus patamsėja – pasidaro žalsvai pilkas. Vamzdeliai gelsvi, iki 3 cm ilgio, o poros švelniai raudonos, karmino raudonumo, paspaudus – žalsvai melsvos. Kotas labai storas, jaunas – beveik apvalus, prie vamzdelių odiškai geltonas, žemiau – karmino raudonumo, pasipuošęs tokio pat raudonumo tinkleliu. Trama šviesi, beveik balta, perlaužus ar perpjovus truputį mėlynuoja, riešuto skonio, specifinio kvapo. Sporos 10–16×5–6,5 μm.
Gegužinės pamaldos
Šios pamaldos labiausiai paplitusios kaimuose, miesteliuose. Pamaldų laikas stipriai įtakotas žemdirbiškosios kaimo kultūros, nes žmonės bendrai maldai gali susirinkti tik pabaigę ūkio ir namų ruošos darbus. Gegužinių pamaldų proga papuošiamas altorėlis su girliandomis, gėlėmis, Marijos skulptūra. Marijos garbei giedama Marijos litanija, giesmės.
Šėtoninis baravykas
Auga grupelėmis, pavieniui. Nevalgomas, silpnai nuodingas. Rastas Vilniaus apylinkėse ir Smalininkuose, Jurbarko rajone. Taip pat rastas Joniškio rajone, Beržininkuose ir Rokiškio rajone, Juodupėje.
Gegužinės pamaldos
Istorija
Jau XII a. užtinkami aiškūs gegužinių pamaldų pėdsakai Ispanijoje, Prancūzijoje ir Vokietijoje. XVIII a. jos atsiranda Italijoje. Ypač greitai ėmė plisti, kai popiežius Pijus VII skyrė atlaidus visiems, kurie maldingai gieda ar bent kalba švč. Mergelės Marijos litaniją, maldą „Atsimink“ ir giesmę „Sveika, Marija“. Jau tada buvo nustatyta tvarka: gėlėmis puošiamas Marijos altorėlis, meldžiamasi.
Šėtoninis baravykas
Papilitimas
Bendras paplitimas: Europa, Amerika, Azija (Japonija).
Gegužinės pamaldos
Istorija
1853 m. gegužinės pamaldos pradėtos vesti Lietuvoje, Seinų katedroje (dabar Lenkijoje). Manoma, Žemaitijoje šios pamaldos atsirado anksčiau nei Vilniuje, nes vyskupas Motiejus Valančius bičiuliavosi su Seinų prelatu, tuoj jas įvedė šiame krašte, o Vilniuje suskambo tik 1898 m.
Mojavų giesmė „Sveika, Marija, Motina Dievo“ yra kilusi iš Lenkijos, tačiau sulietuvinta ir prigijusi savitu pavidalu. Teigiama, jog šią giesmę gieda tik Lenkijoje ir Lietuvoje. Gegužinės pamaldos Lietuvoje buvo laikomos ne tik bažnyčiose, bet ir laukuose prie kryžių, koplytėlių, privačiuose namuose, kur temstant, suskambinus varpu ar kitu instrumentu, žmonės rinkdavosi giedoti Marijos litanijos ir giesmių. Atokiau gyvenantieji pamaldas atlikdavo savo šeimos ratelyje. Gegužinės buvo labai populiarios, ypatingos, nes pasibaigus maldai pasklisdavo daina, o savaitgaliais būdavo ir šokiai. Šių pamaldų laikas buvo ne tik malda, bet ir kaimynų bendravimas. Anksčiau kiekvienas Lietuvos kaimas turėjo tokius namus, kurie priimdavo gegužinių giesmių kaimynus giedoti Marijos garbei.
Biržininkai
Biržininkai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Priekulės.
Etimologija
Kaimas iš pradžių vadintas savininko pavarde 1500 m. Hermann Bersinigk, 1540 m. Herman Beerschenick, 1614 m. Hermann Berseningk, 1724 m. Hermann Birßeningken, nuo 1785 m. Birszenincken, Birzeninken, Herrmann Birszeningken, Birszeninken, Berzeninken, Berzininken, Birzeninken, Birzininken, Birßeninken.
Kucikas
Kucikas  – kaimas Lenkijos rytuose, Livo valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Pinega
Pinega  – upė Rusijoje, Archangelsko srityje, dešinysis Šiaurinės Dvinos intakas.
Laivuojama 580 km nuo žiočių. Pinegos baseine aktyvūs karstiniai procesai, yra daugiau nei 500 urvų.
Didžiausi intakai – Vija, Jula, Pokšenga (kairieji), Ileša, Ežuga (dešinieji).
Sudivojus Valimantaitis
Sudivojus Valimantaitis (mirė 1459 m.) – LDK didikas.
Biografija
Pirmąkart minimas 1431 m. Čartorisko sutartyje.
Tėvas – Valmantas. Broliai – Rumbaudas, Kęsgaila, Jaunius, Šedbaras, Gudigirdas.
Šeima
Kaip ir kiti Valmantaičiai, save vadino Deltuvos tėvoniu.
Valstybės tarnyba
1431, 1447–1459 m. – Kauno seniūnas. 1441 m. – LDK kancleris. 1445 m. – Smolensko vietininkas. 1451–1459 – Vilniaus kaštelionas.
Po Žygimanto Kęstutaičio 1432 m. perversmo kartu su broliais iš pradžių buvo naujo kunigakščio pusėje, bet dar tų pačių metų pabaigoje dalyvavo sąmoksle prieš jį. Po to neteko Kauno seniūno pareigų. Įtakingas lietuvių didikas Kazimiero laikais, palaikęs draugiškus santykius su Ordinu. Ne kartą vyko pasiuntiniu į Ordino valstybę. Švitrigailos pavedimu – 1434 m., Kazimiero lakais – 1445 m., 1446 (dukart), 1447, 1448 m. 1432 m. kaip lietuvių atstovas dalyvavo derybose su Lenkija ir Ordinu.
1445 m. buvo vienas lietuvių kariuomenės vadų kare prieš Maskvą.
Žozefas Kotinas
Žozefas Kotinas (1908 m. kovo 10 d. – 1979 m. spalio 21 d.) – tarybinis tankų ir traktorių konstruktorius, inžinerinės techninės tarnybos generolas pulkininkas, technikos mokslų daktaras.
Biografija
Nuo 1937 m. – Kirovo gamyklos Leningrade vyriausiasis konstruktorius.
1941–1942 m. – TSRS Tankų pramonės liaudies komisaro pavaduotojas, vyriausiasis Čeliabinsko traktorių gamyklos konstruktorius.
Vadovavo sunkiųjų tankų KV-2, KV-85, IS-1 kūrimo darbams. Kotinas yra vienas iš kūrėjų galingiausio Antrojo pasaulinio karo tanko IS-2, ginkluoto 122 mm patranka. 1943–1944 m. Kotinui vadovaujant tankų KV-1S ir IS bazėje buvo sukurtos artilerinės savaeigės SU-152, ISU-152, ISU-122. Karo metais Čeliabinsko traktorių gamykloje buvo pagaminta 18 tūkst. tankų ir savaeigių.
Pokario metais Kotinas grįžo į Leningradą, kur vadovavo sunkiojo tanko IS-4 (1947 m.), plaukiamojo tanko PT-76 (1951), sunkiojo tanko T-10 (1953), plaukiamojo šarvuotojo transporterio BTR-50P (tanko PT-76 bazėje) kūrimui. Taip pat ir medienos išvežimo traktoriaus KT-12 (1948), ratinio traktoriaus K-700 (1963 m.) ir kt. kūrimui.
Nuo 1968 m. – TSRS gynybos pramonės ministro pavaduotojas.
1946–1950, 1966–1970 m. – TSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatas.
Ž. Kotinas mirė 1979 m. spalio 21 d. Palaidotas Maskvoje, Novodevičės kapinėse.
Apdovanojimai
thumb|left|250px|Paminklas Ž.Kotinui Pavlohrade
Budai (Balstogės apskritis)
Budai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Michalovo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 20 km į pietryčius nuo Michalovo ir apie 50 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Jungėnai
Jungėnai – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Kalvarijos, prie kelio. Seniūnaitijos centras. Yra geležinkelio Kaunas–Šeštokai ruožo Kalvarijos geležinkelio stotis, Jungėnų pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-69052). Kaimą garsina Jungėnų kaimo kapela (2003 m. Nacionalinės muzikos lygos nugalėtoja). Nuo 2006 m. veikia asfaltbetonio gamykla. Pietuose telkšo Janavo ežeras.
Kulojus
Kulojus (aukštupyje vadinamas Sotka) – upė Rusijoje, Archangelsko srityje. Giliai įsirėžęs į Baltosios jūros-Kulojaus aukštumą, labai vingiuotas. Baltosios jūros potvyniai jaučiami 90 km nuo žiočių. Kanalu sujungtas su Pinega.
Didžiausi intakai: Kiolda, Sojana (kairieji), Nemniuga (dešinysis).
1391 m.
1391 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mandžiūrijos kandidatas
Mandžiūrijos kandidatas  – 2004 m. amerikiečių neo-noir politinis psichologinis trileris, pastatytas pagal 1959 m. Richard Condon romaną tuo pačiu pavadinimu ir ankstesnį 1962 m. filmą tuo pačiu pavadinimu. Režisierius Jonathan Demme.
Apdovanojimai ir nominacijos
2005 Academy of Science Fiction, Fantasy & Horror Films (Saturn apdovanojimai) 2005 BAFTA Film apdovanojimai 2005 Black Reel apdovanojimai 2005 Auksiniai gaubliai
Enkomjenda
thumb|Enkomjendos kasdienybė: moterys atlieka namų ruošos darbus [[Enkomenderas|enkomendero ūkyje.]] thumb
Enkomjenda ( – pavedimas, globa) – XVI – XVIII a. ispanų kolonijose Amerikoje gyvavusi indėnų išnaudojimo forma, pagrįsta tariamu pasitikėjimu tarp ispanų kolonizatorių ir vietinių gventojų. Enkomjendą sukūrė Ispanijos monarchai, vykstant Amerikos ir Filipinų kolonizacijai; tokiu būdu norėta įtvirtinti ispanų užkariavimus. Galutinai panaikinta XIX a. pradžioje.
Kastilijos karalystė 1493 m. gegužę įtvirtino enkomjendos sistemą Espanjoloje (Haitis), tačiau ten ji įgavo dar žiauresnį mastą ir nepasitvirtino.
Aleksinas
Alèksinas  – miestas Rusijoje, Tulos srityje, 71 km į šiaurės vakarus nuo Tulos, prie Okos upės. Rajono centras. Chemijos, statybinių medžiagų, siuvimo, metalo apdirbimo (armatūros gamybos), kartono, maisto pramonė. Apylinkėse išgaunamos rusvosios anglys.
Istorija
Aleksinas pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose minimas 1348 m. Gyvenvietė 1472 m. nusiaubta chano Achmato antpuolio. Miesto teisės suteiktos 1777 m. Carmečiu buvo miestas Tulos gubernijoje, Aleksino apskrities centras.
Biržiniškė
Biržiniškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Gubavos.
Telšių Ateities progimnazija
Telšių „Ateities“ progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Telšiuose, Lygumų g. 47, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 191873143.
Istorija
1995 m. rugsėjo 1 d. atidaryta Telšių 8-oji vidurinė mokykla. Jos atidaryme dalyvavo prezidentas Algirdas Brazauskas ir LR švietimo ir mokslo ministras Vladislovas Domarkas. 1995 m. mokyklą pradėjo lankyti 764 mokiniai, sudarytos 33 klasės. 1996 m. balandžio 13 d. atidarytas mokyklos plaukimo baseinas. 1999 m. gruodžio mėn. įvyko referendumas dėl vardo mokyklai suteikimo. Bendruomenė balsavo už „Ateities“ vidurinės mokyklos pavadinimą. 2002 m. mokyklą lankė 1049 mokiniai, kurie mokėsi 43 klasėse. Vėliau mokykla tapo progimnazija, prie jos prijungta Degaičių pagrindinė mokykla kaip skyrius.
Dainiškė (Šilalė)
Dainiškė – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Laukuvos, kairiajame Lokystos krante, į vakarus nuo jos ištakų. Šalia pasibaigia kelias.
Chalkidikė
Chalkidikė  – pusiasalis Graikijoje, išsikišantis į Egėjo jūrą. Kartu tai – senovinė sritis dabartinės Graikijos teritorijoje, vėliau užkariauta Makedonijos. Dabar buvusi Chalkidikės teritorija įeina į Chalkidikės nomą.
Geografija
thumb|200px|left|Chalkidikės regionas Chalkidikė sudaro įdomios formos pusiasalį, turintį tris „pirštus“. Tai – trys mažesni pusiasaliai: Kasandra (seniau Palenė), Sitonija ir Agion Oros (seniau Aktė). Nuo žemyno (istorinio Migdonijos regiono) pusiasalį atskiria Cholomonto kalnai.
Pusiasalis atskiria Termos ir Strimono įlankas. Tarp atskirų „pirštų“ įsiterpę mažesnės įlankos.
Istorija
Regiono pirmieji gyventojai galbūt buvo pelazgai, vėlesni – nežinomos kilmės gentys: botiajai. Nuo VIII a. pr. m. e. Chalkidikė buvo sparčiai kolonizuojama graikų. Pirmieji čia kūrėsi Eubojos išeiviai iš Chalkidės ir Eretrijos. Jie ir pavadino pusiasalį dabartiniu vardu. Antroji kolonizatorių banga buvo VI a. pr. m. e., ir jie daugiausia kėlėsi iš Andro salos.
Pagrindiniai Chalkidikės graikų miestai buvo Acanthus, Acrothoi, Aege, Alapta, Aphytis, Apollonia, Charadrus, Cleonae, Galepsas, Mekyberna, Mendė, Neapolis, Olophyxus, Olynthus, Palaiochori, Polichne, Potidaea, Scione, Scolus, Sermylia, Stageira, Spartolus, Thyssus, Torone ir kt. V a. pr. m. e. Chalkidikės miestai įsijungė į Atėnų vadovaujamą Delo lygą (priklausė Trakijos forui).
Prasidėjus Atėnų imperijos ir agresyvios hegemonijos laikotarpiui, maištaudami prieš Atėnų valdžią vietos miestai apie 430 m. pr. m. e. susivienijo į dvi stiprias lygas. Viena jų buvo Botėjos lyga pusiasalo vakarinėje dalyje, vadovaujama Spartolo miesto. Kita – Chalkidikės lyga, vadovaujama Olinto.
Kaimyninę Makedoniją valdant karaliui Amyntas III (392–369), ši labai nusilpo, ir Chalkidikės lyga buvo pakankamai stipri užgrobti daugybę Makedonijos žemių, įskaitant ir sostinę Pelą. Todėl Amintas į pagalbą pasikvietė Spartą. 382–379 m. pr. m. e. vykusiame kare tarp Spartos ir Olinto, pastarasis pralaimėjo, Amynthas atsiėmė užgrobtąsias žemes, o Chalkidikės lyga buvo išardyta.
375 m. pr. m. e., susikūrus Antrajai Atėnų imperijai, Chalkidikės lyga vėl atsikūrė ir jungėsi prie imperijos. Tačiau siekdama išlaikyti tam tikrą balansą, lyga užmezgė ir artimus santykius su Makedonijos karalyste.
Magdalenos prieglaudos namai
thumb|250px|right|Magdalenos skalbykla Anglijoje, XX a. pradžia Magdalenos prieglaudos namai – bendras pavadinimas įvairių katalikų ordinų įsteigtiems „puolusių“ moterų (dažniausiai – buvusių prostitučių) namams. Paskaičiuota, kad per šimtą penkiasdešimt šių įstaigų gyvavimo metų jose iš viso gyveno apie 30 tūkstančių moterų, dažnai – prieš savo valią. Paskutinis Magdelenos prieglobstis buvo uždarytas 1996 m. rugsėjo 25 d. Airijoje.
Istorija
Magdelenos prieglobsčiai išaugo iš XIX a. Anglijoje ir Airijoje kilusio „gelbėjimo judėjimo“, kurio pagrindinis formalus tikslas buvo prostitutėmis dirbusių moterų reabilitacija. Airijoje šio judėjimo įkurtos įstaigos buvo pavadintos pagal Mariją Magdaleną, Naujojo Testamento personažą, kuri atgailaudama už savo paleistuvystę tapo viena karščiausių Jėzaus pasekėjų.
Magdelenos judėjimas greitai susilaukė Bažnyčios pritarimo, ir vis daugiau prieglobsčio namų iš laikinų pastogių tapo ilgalaikio laikymo įstaigomis. Globojamos moterys privalėjo dirbti, dažniausiai – skalbyklose. Dalis jų uždirbtų pinigų būdavo duodama iš karto, ir dalis – paliekant prieglobstį. thumb|right|250px|Magdalenos skalbykla Airijoje, XX a. pradžia Prieglobsčiai pamažu idėjiškai nutolo nuo pirminio gelbėjimo judėjimo, kurio tikslas buvo ieškoti ir padėti moterims, dėl kokių nors priežasčių nesugebančioms rasti kitokio darbo. Greitai Magdelenos prieglobsčiai tapo vis labiau į kalėjimą panašėjančiomis įstaigomis. Prižiūrėtojos vienuolės būdavo apmokomos slopinti moterims norą išvykti, o vietoje to įdiegti kaltės jausmą ir norą atgailaujant toliau ten dirbti.
Sprendžiant iš įrašų prieglobsčių dokumentuose, iš pradžių daug moterų ten ateidavo savanoriškai, kartais net pakartotinai. Iš jų buvo reikalaujama į personalą kreiptis „motina“, nepriklausomai nuo amžiaus, o jas vadindavo „vaikais“.
Siekiant palaikyti tvarką, moterys negalėdavo kalbėti didžiąją dienos dalį. Fizinės bausmės būdavo įprastas dalykas. Pasyvus pasipriešinimas, pavyzdžiui, atsisakymas valgyti, buvo paprasčiausiai ignoruojamas.
Vėliau į Magdalenos prieglobsčio namus pradėtos siųsti ne tik prostitutės, bet ir vienišos motinos, išnaudojimą patyrusios mergaitės ir panašiai. Paprastai jas ten išsiųsdavo šeimos nariai arba kunigai. Neturėdamos šeimos narių ar artimųjų, kurie rūpintųsi ar padėtų grįžti, daugelis liko ten visam gyvenimui, dažnai priimdamos religinius įžadus.
Magdalenos prieglobsčio namai nesukėlė neigiamos reakcijos konservatyvių pažiūrų Airijos visuomenėje iki XX a. antros pusės. Pasikeitus požiūriui į seksualumą, atsiradus automatinėms skalbimo mašinoms (namams nebenešant pelno už šią paslaugą) dauguma jų išnyko.
Veiklos tyrimai
Oficialiai apie šiuos prieglobsčių namus buvo mažai žinoma, kol 1993 m. vienuolių ordinas Dubline pardavė dalį savo žemės nekilnojamo turto kompanijai. Toje vietoje buvo atkasti 155 moterų palaikai, palaidoti nežymėtuose kapuose. Tai sukėlė skandalą ir paskatino tyrimus, atskleidusius daugiau prieglobsčio namų veiklos detalių. 1996 m. buvo uždaryti paskutinieji Magdalenos prieglobsčio namai.
1998 m. Channel 4 dokumentinėje laidoje buvusios šių namų globotinės papasakojo apie ten patirtą seksualinį, psichologinį ir fizinį išnaudojimą, atskyrimą nuo išorinio pasaulio neribotam laikui.
Treniota
Treniota (apie 1210 m. – 1264 m.) – Lietuvos didysis kunigaikštis (1263–1264 m.), Mindaugo sesers, kurios vardas nežinomas, sūnus.
Šarvas
Žodis šarvas lietuvių kalboje reiškia kelis dalykus:
Treniota
Pirmą kartą paminėtas Eiliuotoje Livonijos kronikoje, kur rašoma apie 1260–1261 m. įvykius, kai žemaičiai sumušė Vokiečių ordiną Durbės mūšyje.
Šarvas
Kita grupė prasmių nereiškia mechaninės apsaugos nuo pažeidimų:
Treniota
Tuo metu, kai Mindaugas priėmė krikščionybę ir karaliaus karūną, Treniota liko pagonimi. Intepretuojant metraščių įrašus istoriografijoje minima, kad Treniota buvęs žemaičių kunigaikščiu ar valdęs Žemaitiją kaip Mindaugo vietininkas, tačiau tokios interpretacijos remiasi vėlyvais šaltiniais ir yra abejotinos.
Po Durbės mūšio Vokiečių ordino padėtis dėl kilusių sukilimų Kurše, Saremoje ir Prūsijoje gerokai susvyravo. Atitinkamai sustiprėjo Lietuvos didikų grupuotė, kuri siekė pasinaudoti situacija ir pradėti karą su Vokiečių ordinu. 1261 m. vasaros pabaigoje ar rudens pradžioje Treniota bei žemaičių pasiuntiniai paskatino Mindaugą atsisakyti krikščionybės ir atnaujinti karą su Livonija bei Vokiečių ordinu. Mindaugui žadėta Livonijos baltų genčių parama, galimybė išplėsti savo valdas į Kuršą. Tuo metu Mindaugo žmona linko į vokiečius, sūnus Vaišvilkas – į rusus. Treniota atstovavo nacionalinius interesus. Mindaugui atsisakius sąjungos su vokiečiais, Treniota įgavo daug galios, nes faktiškai tvarkė Lietuvos karinę ir užsienio politiką. Treniota vadovavo lietuvių žygiams į Vokiečių ordino ir Livonijos valdas (pvz., 1262 m. didelis žygis į Mazoviją, Kulmą ir Pamedę, 1261 m. ir 1263 m. žygiai į Livoniją ) ir pasižymėjo kaip gabus karvedys.
Karas su Vokiečių ordinu nebuvo toks sėkmingas kaip tikėtasi, nebuvo sulaukta Livonijos genčių paramos. 1261 m. žygis nenusisekė, nes nebuvo sulaukta žadėtos Naugardo paramos. Dėl nesėkmių Mindaugas kaltino Treniotą.
Pasak Voluinės metraščio po žmonos Mortos mirties Mindaugas į antras žmonas paėmė jos seserį, kuri jau buvo Nalšios kunigaikščio Daumanto žmona. Dėl šios skriaudos Daumantas sudarė sąmokslą su Treniota ir 1263 m. vasarą nužudė Mindaugą bei du jo sūnus. Į valdovus pakviestas tuo metu Žemaitijoje buvęs Treniota, kuris po Mindaugo nužudymo pagal Ipatijaus metraštį ėmė valdyti Lietuvą ir Žemaitiją. Kovoje dėl valdžios Treniota nužudė ir savo pusbrolį Tautvilą.
Tapęs Lietuvos valdovu 1263 m. pabaigoje Treniota valdė vos pusmetį, dėl to jo valdymo politika išryškėti nespėjo. 1264 m. pradžioje prūsai, jotvingiai ir lietuviai puolė Vėluvos pilį Semboje, tačiau ar tai buvo Treniotos organizuotas žygis, neaišku. 1264 m. pirmojoje pusėje Treniota buvo nužudytas Mindaugo dvariškių, kurie pasikvietė Mindaugo sūnų Vaišelgą. Šis, po sąmokslo prieš Mindaugą, iš vienuolyno į Pinską pabėgęs kunigaikštis 1264 m. grįžo į Lietuvą ir užėmė sostą.
Eisra
Eisra – upė Pagėgių savivaldybėje, kairysis Kamonos intakas, įteka į ją 2,9 km nuo jos žiočių, Rukų kaime. Ištakos į vakarus nuo Jonikaičių. Teka vakarų, pietvakarių kryptimis.
Upėvardžio kamienas eisr-, matyt, su determinantu -r- padarytas nuo šaknies ei- (t. y. „eiti, judėti“).
Sidi Ameras
Sidi Ameras  – miestas Alžyre, Anabos vilajoje. 124,1 tūkst. gyventojų (2007).
Espinjas
Espinjas – miestas šiaurės Portugalijoje, 15 km nuo Porto ir 50 km nuo Aveiro, prie Atlanto vandenyno. Geležinkelio stotis. Miestas garsėja azartinių lošimų pramone, savo mugėmis, animacinių filmų festivaliais. Keli paplūdimiai.
Požeminis nuotėkis
250px|thumb|Požeminis vanduo pagal slūgsojimo gylį Požeminis nuotėkis – požeminių vandenų judėjimas dėl hidraulinio spūdžio arba gravitacijos jėgos.
Požeminis nuotėkis apibūdina upių, ežerų, jūrų arba neigiamų reljefo formų drenuojamų požeminių vandenų gamtinius išteklius. Jis reiškiamas moduliu (l/s • km²) arba vandens stulpo dydžiu (milimetrais per metus). Modulio vertė priklauso nuo klimatinių, fizinių geografinių, geologinių, hidrogeologinių veiksnių ir kinta nuo 0,1 iki 20 l/s • km².
Lietuvoje didžiausias požeminio nuotėkio modulis (4–6 l/s • km²) yra Aukštaičių aukštumoje ir Pietryčių smėlėtojoje lygumoje, mažiausias (0,4–0,8 l/s • km²) – Vidurio Lietuvos ir Pajūrio žemumose.
Gvairos departamentas
Geografija
Gvairos departamentas yra išsidėstęs Paranenijos gamtinio regiono centrinėje dalyje. Šiaurėje ribojasi su Kaaguasu departamentu, pietuose – su Kaasapos departamentu ir vakaruose – su Paraguari departamentu. Departamento geografijai būdingos trys gamtinės sritys: Ibitirusu Kordiljeros pašlaitės – aukštumos, apaugusios miškų ir krūmynų sąžalynais, centrinė Gvairos dalis kuriai būdingi derlingi, sukultūrinti lygumų plotai, ir pietvakarinė teritorijos dalis – didelės lygumos, naudojamos daugiausia ganyklinei gyvulininkystei. Aukščiausias Gvairos taškas yra Ibitirusu Kordiljeroje – Pero kalnas (842 m, aukščiausias šalyje). Ibitirusu Kordiljera yra Kaaguasu Kordiljeros pratąsa.
Teritorijos hidrografinis tinklas tankus. Gvairos departamento upės priklauso Paragvajaus upės baseinui: Tebikuari Mi, Pirapo Guasu, Kapiibari ir Tebikuari. Yra vaizdingų krioklių (Pai, Krištolo, Šveicarų). Vidutinė metinė oro temperatūra yra 22,5 °C tačiau metų bėgyje svyruoja vidutiniškai tarp 17 ir 28,6 °C. Per metus iškrenta 2230 mm kritulių; drėgniausi mėnesiai – spalis ir lapkritis.
Gyventojai
thumb|240px|Krištolo krioklys thumb|240px|Ganyklos Niumi apygardoje Gvairos departamente 2002 m. gyveno 178,6 tūkst. gyventojų, tai sudaro 3,5 % šalies gyventojų. Vidutinis gyventojų tankumas 46 žm./km². Tai tankiausiai apgyvendintas šalies departamentas. Tankiausiai gyvenama vakarinė-centrinė dalis, rečiau rytai ir pietvakariai. Apie 61 % gyventojų gyvena miestuose. Vyrų yra daugiau nei moterų. Indėnų Gvairoje yra užregistruota virš tūkstančio (1009; 2002 m.). Dauguma (89 %) ūkių turi elektrą, tačiau vandentiekį turi mažiau nei trečdalis.
Ekonomika
Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu, gyvulininkyste, paslaugomis. Gvaira yra svarbiausias cukranendrių auginimo regionas šalyje (1,492 mln. t, 2002 m.), dar auginami kukurūzai (19,1 tūkst.), kviečiai (3,9 tūkst.), medvilnė, sojos, ryžiai ir kt. Vystoma gyvulininkystė (galvijai – 195,3 tūkst., kiaulės – 80,1 tūkst.).
Administracinis suskirstymas
Gvairos departamentas padalintas į 17 apygardų:
Aldona Grigaliūnienė
Aldona Grigaliūnienė (g. 1955 m. liepos 31 d. Telšiai) – Lietuvos lengvaatletė, pedagogė.
Biografija
Pradėjo treniruotis 1968 m. Pirmasis treneris – Povilas Klastauskas. 1977 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą. Susirgusi (cerebrinis paralyžius) ji rado jėgų ne tik vėl vaikščioti, dirbti, bet ir sugrįžti į stadioną. Nuo 1988 m. Klaipėdos „Vyturio“ vidurinės mokyklos kūno kultūros mokytoja. Treneris Gedvydas Grigaliūnas.
Osolinas (reikšmės)
Osolinu vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Max Chilton
Max Chilton (g. 1991 m. balandžio 21 d.) – Formulės 1 lenktynininkas iš Jungtinės Karalystės. Formulėje 1 britas debiutavo 2013 m. tapęs Marussia ekipos lenktynininku.
Savo sportininko karjerą M. Chilton pradėjo 2005 m. buvusiame T Cars čempionate. Jame jis praleido dvejus metus ir pelnė 7 pergales.
Vėliau britas lenktyniavo Formulės 3 ir GP 2 čempionatuose. 2012 m. jis praleido su Marussia ekipa būdamas jos lenktynininku bandytoju.
2012 m. gruodžio mėnesį ekipa pranešė, kad M. Chilton taps naujuoju jų lenktynininku.
Upynos šv. Jono Labdario bažnyčia
'''Upynos šv. Jono Labdario bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Upynos kaime, prie Luokės - Kuršėnų kelio, Upynos (Virvytės dešiniojo intako) dešiniajame krante.
Istorija
Dvarininkai Jonas Žukauskas ir Teresė Žukauskienė 1807 m. pastatė medinę bažnyčią ir paskyrė jai valaką žemės. Buvo Luokės parapijos filija. 1924 m. įkurta parapija. 1934 m. bažnyčia išdažyta, atnaujinti altoriai.
Architektūra
Bažnyčia stačiakampio plano, su bokšteliu. Joje įrengti 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi varpinė.
Kiauliukinė raudonuodegė
Kiauliukinė raudonuodegė (Cossyphicula roberti) – musinukinių (Muscicapidae) šeimos paukščių rūšis, priklausanti kiauliukinių raudonuodegių (Cossyphicula) genčiai. Šios rūšies paukščiai aptinkami Burundyje, Kamerūne, Nigerijoje, Ruandoje, Kongo Demokratinėje Respublikoje, Pusiaujo Gvinėjoje ir Ugandoje.
The Sims 2
The Sims 2 – strateginis gyvenimo simuliatoriaus kompiuterinis žaidimas, sukurtas studijos „Maxis“ ir 2004 m. rugsėjo 14 d. išleistas „Electronic Arts“. Tai vieno perkamiausių kompiuterinių žaidimų – „The Sims“ – tęsinys, taip pat susilaukęs sėkmės. Šiam žaidimui sukurta gausybė papildymų.
Žaidime žaidėjai gali valdyti virtualius žmones, dažniau vadinamus Sims’ais, įtraukdami juos į kasdieniškas veiklas ir darbus bei formuodami tarpusavio santykius, kaip ir realiame gyvenime. Šio žaidimo veikėjai turi gyvenimo siekius, norus ir baimes, kas nebuvo būdinga „The Sims“ žaidimo veikėjams – Sims’ai neaugdavo ir nesendavo, neturėjo gyvenimo siekių, tad taip susidarydavo neturintis nustatytų ribų, nesibaigiantis žaidimas. Šioje dalyje kiekvienas Sims’as turi nustatytą individualią gyvenimo trukmę – gali gyventi iki 100 žaidimo dienų, praeidamas per 6 amžiaus pakopas.
Per pirmąsias 10 dienų nuo žaidimo išleidimo buvo parduota apie 1 milijoną žaidimo kopijų. Žaidimas buvo palankiai įvertintas kritikų. 2007 m. liepos 27 d. duomenimis, visame pasaulyje „The Sims 2“ buvo parduota daugiau nei 13 milijonų vienetų tiražu, jis tapo perkamiausiu 2004 m. žaidimu. 2008 m. balandį „The Sims 2“ oficiali svetainė atšventė 100 milijonų „The Sims“ serijos kopijų pardavimą.
Apie žaidimą
Sims'ai per savo gyvenimą gali nuveikti labai daug: dirbti, susižadėti, vesti, mokytis naujus įgūdžius, lankyti mokyklą, mokytis koledže (jei žaidėjas turi „The Sims 2 University“ papildinį), linksmintis, kurti meilės trikampius, užsiimti mėgstama veikla, turėti mėgstamiausią hobį (jei žaidėjas turi „The Sims 2 FreeTime“ papildinį) ir t. t. Taip pat Sims’ai gali patirti fantastinių ir nežemiškų dalykų: pamatyti vaiduoklius, būti pagrobtam ateivių ir susilaukti vaiko-ateivio, jei pagrobtasis Sims’as buvo vyriškosios giminės atstovas. Taip pat galima susitikti su giltine ir ją apgauti, jei dar nesinori mirti.
Amžiaus pakopos
Kaip ir tikri žmonės, sims’ai auga ir keičiasi, taip praeidami per 6 amžiaus pakopas: kūdikystę, ankstyvąją vaikystę, vaikystę, paauglystę, jaunystę (jei žaidėjas turi „The Sims 2 University“ papildinį), subrendimą ir senatvę. Pragyvenę šias pakopas, sims’ai miršta nuo senatvės natūralia mirtimi. Sims'ų gyvenimo ilgumas priklauso nuo aspiracijos lygio – kuo jis aukštesnis prieš sims’ui pasenstant, tuo ilgiau jis gyvens.
Charakteris ir jo savybės
Kiekvienas sims’as turi savo charakterio bei elgesio bruožus. Iš viso yra 5 charakterio bruožai: tvakingas-netvarkingas, bendraujantis-drovus, aktyvus-tingus, žaismingas-rimtas, švelnus-šiurkštus. Sims’o kūrimo kambaryje šie bruožai gali būti paaštrinti arba sušvelninti – tai priklausys nuo to, kiek žaidėjas skirs kiekvienam bruožui tam tikrų taškų. Visi šie bruožai nulemia sims’o mokėjimą bendrauti, įgūdžių mokymosi lengvumą arba sunkumą, požiūrį į švarą namuose, aktyvumo lygį, bei kaip sims’as elgsis su kitais sims’ais.
Mokslas, darbas, karjera
Sims'ų vaikai ir paaugliai gali lankyti viešąją arba privačiąją mokyklas nuo pirmadienio iki penktadienio. Juos nuveža ir parveža mokyklinis autobusas. Namų darbų atlikimas ir gera nuotaika sims’ui uždirba gerus pažymius. Nėjimas į mokyklą užtikrina blogus pažymius, todėl sims’ai vaikai bus išvežti socialinės darbuotojos į vaikų namus ir jo susigrąžinti nebebus galima. Paaugliams tas nebūdinga – jie mokyklos gali nelankyti, nors jei ir pažymys nukris iki D- lygio, tačiau, jei sims’as paauglys turi darbą, mokyklos nelankymas gali pridaryti žalos jų karjerai.
Suaugę sims’ai gali susirasti darbą laikraštyje arba kompiuteryje. Tie sims’ai, kurie į darbą eis su gera nuotaika, bus įgudę tam tikrus įgūdžius bei turės draugų, tikrai sulauks paaukštinimo ir kilimo karjeros viršūnėn. Po kiekvienos darbo dienos sims’ai gauna pagal darbą nustatytą atlyginimą, kuris sulig paaukštinimais taip pat kyla. Į darbą sims’us nuveža ir parveža valstybinis transportas, arba sims’as gali važiuoti į darbą su savo mašina ir taip pat nuvežti savo vaikus į mokyklą (jei žaidėjas turi „The Sims 2 Nightlife“ papildinį). Žaidime yra įvairiausių darbų, įskaitant politikos, kariuomenės, mokslo, medicinos, atletikos darbus. „The Sims 2 University“, „The Sims 2 Seasons“ ir „The Sims 2 FreeTime“ papildiniai prideda dar daugiau darbų. Jei sims’as sėkmingai lipa karjeros laiptais, žaidėjas atrakina karjeros daiktą, kuris susijęs būtent su tuo darbu, kurį sims’as dirba. Taip pat už teisingai atsakytus klausimus darbo metu yra galimybė gauti įgūdžių taškų be jokio vargo, kurių paprastai prašo darbovietė. Kai sims’as pasensta, jis gali išeiti į pensiją ir gauti kasdienę išmoką. Kuo daugiau sims’as buvo pakilęs karjeros laiptais prieš senatvę, tuo didesnę išmoką ir gaus. Taip pat, jei žaidėjas turi „The Sims 2 Open for Business“ papildinį, simsai gali pradėti namų verslą arba jį kurti nuosavose įsigytose komercinėse patalpose.
Aspiracija
„The Sims 2“ žaidime galima sims’ui parinkti vieną iš penkių aspiracijų (gyvenimo tikslų): Šeima (padedantis šeimos nariams, didesnis noras tuoktis ir auginti vaikus), Sėkmė (turtas ir prestižas), Žinios (įgūdžio pakėlimas ir gyvenimo patirtis), Populiarumas (santykių su draugais kūrimas) ir Romantika (dažni ir įvairūs romantiški santykiai). Jei žaidėjas turi „The Sims 2 Nightlife“ papildinį, yra pridedama nauja aspiracija – Malonumas (noras gyventi malonų gyvenimą).
Tarpusavio santykiai
Romantiški santykiai gali įvykti daugybe būdų. Pastovus flirtas su kitu sims’u, nepriklausomai nuo lyties (sims’ai pagal žaidimo nustatymus yra biseksualai) privers juos eiti iš proto dėl vienas kito ir galų gale įsimylėti. Tada atsiranda tokios sąveikos kaip įnirtingas bučiavimasis ir t. t. sims’ai gali tiesiog pasilikti ties paprastu draugavimu kaip pora, arba jie gali susituokti. Sims’as, kuris pradeda santuoką ar sąjungą („Joined Union“ sąveika – tik tos pačios lyties atstovams), išsaugos savo pavardę, o sim’as, kuris sutiko susituokti, paims prašiusiojo rankos pavardę. Jei žaidėjas turės „The Sims 2 Nightlife“ papildinį, jo sims’ai galės skirti pasimatymą vienas kitam. Sims’ai taip pat turės patrauklumo stulpelį kitiems sims’ams, kuris padės pasirinkti žaidėjo sims’ui patrauklų partnerį, įskaitant partnerio išvaizdą, troškimus, aspiraciją.
Taip pat žaidime sims’ai gali būti tiesiog draugais, geriausiais draugais ar net priešais. Tokius santykius tarp sims'ų taip pat padeda sukurti tam tikros sąveikos – jei sims’as nori būti su kitu sims’u draugais ar geriausiais draugais, šiai draugystei būtini yra draugiški apsikabinimai, paguoda, ko nors apkalbinėjimai tik tarpusavyje, pramogavimas kartu ir t. t., na o jei jūsų sims’as tapo priešu su kitu sims’u, greičiausiai ne kartą su juo barėtės, šaipėtės vienas iš kito ar net mušdavotės. Bet kokiu atveju, sims'ų santykiai keičiasi gana greitai, tad su priešu galite tapti geriausiais draugais ir atvirkščiai.
Mirtis
Sims’ai gali mirti skirtingais būdais. Jei sims’as pasieks senyvo amžiaus pakopos galą, jis mirs nuo senatvės. Jei sims’as senolis miršta su auksiniu ar su platininiu aspiracijos stulpeliu, giltinė atvyks su dviem hulos mergaitėmis ir pasiims jį kartu. Tada yra paliekamas auksinis-marmurinis antkapis velionio sims’o vietoje. Sims’as taip pat gali susidurti su kitomis gyvenimo pabaigomis kaip žuvimas nuo elektros srovės, žaibo nutrenkimas, mirtis nuo palydovo užkritimo, krušos, ugnies, bado, ligos, kai sims'ą suvalgo augalas-karvė, skendimo, ir nuo spiečio musių. Sims’ai po mirties palieka antkapius (jei miršta lauke) ar laidojimo urnas (jei miršta namo viduje), kurie savyje talpina sims'ų vaiduoklius. Kol memorialas bus patalpintas kažkur sims’o sklype, tol vaiduokliai jame vaidensis. Vaiduokliai gali gąsdinti sims’us – net taip, kad gąsdinamas sims’as numirtų. Vaiduoklio spalva priklauso nuo kokios mirties sims’as nukentėjo. Sims’as gali būti išgelbėtas nuo bet kokios pirmalaikės mirties, jei kitas sims’as maldaus giltinės pasigailėjimo. „The Sims 2“ giltinė yra tikroviškesnė vaiduoklio versija negu „The Sims“ žaidime: ji neturi kojų ir skraido, o ne vaikšto. Ji turi ilgą nuplyšusį apsiaustą, o jos skeletas yra matomas. „ The Sims 2 University“ papildinyje yra darbo apdovanojimas, kuris gali sugrąžinti atgal visus mirusius sims’us. Šis daiktas gali sugrąžinti mirusius sims’us kaip zombius arba kaip normalius sims’us. Jei žaidėjas turi „The Sims 2 FreeTime“ papildinį, džinas taip pat gali prikelti mirusį sims'ą (yra maža galimybė, kad sims’as bus zombis).
Kiti sims’ai žaidime
Sims’ai yra skirstomi į kelis tipus:
Paprastai šie sims’ai lankosi gyvenamuosiuose sklypuose ir viešosiose kaimynystės vietose. Taip pat šiam tipui priklauso benamiai šunys ir katės (jei žaidėjas turi „The Sims 2: Pets“ papildinį). Paprastai šie sims’ai gali būti nusisamdomi už mokestį, kad atliktų namų ruošos darbus (tarnaitė), rūpintųsi augalais (sodininkas), taisytų sugedusius daiktus (remontininkas). Šie sims’ai taip pat atneša laikraščius, paštą, užsisakytas maisto prekes, picą ar kinų maistą (jei žaidėjas turi „The Sims 2 University“ papildinį). Miestiečiais darbininkais yra ir tarnybų samdiniai (polincininkai, gaisrininkai, soc. darbuotojos, mokyklos direktoriai, įsivaikinimo serviso darbuotojai ir t. t.). Pagrindiniame „The Sims 2“ žaidime, šiam tipui yra priskiriama giltinė (ateina mirus žmogui), bendravimo kiškis(nukritus žmogaus bendravimo stulpeliui, atsiranda melsvas, gelsvas arba rausvas kiškis, matomas tik mažai bendravusio sims'o. Kiškis vis bendrauja su sims'u, o šio bendravimo stulpeliui pakilus iki vidutinio, išnyksta), psichiatras(nukritus žmogaus aspiracijos lygiui (tai dažniausiai nutinka mirus artimajam arba išsipildant baimėms/nenorams) nusileidžia iš dangaus ir žmogaus aspiracijos lygį padidina) ir kt. Kai kuriems papildiniams priklauso dar keletas tokių sims'ų, kaip Kalėdų Senelis (iškepus sausainių ir pastačius eglutę, jis ateina ir po eglute palieka žaislų), Ponia Crumplebottom (iš pažiūros miestietė, išsiskirianti savo surūgusiu veidu, sulinkusia poza, rankinuku rankose, žaliu kostiumėliu, pamačiusi ką nors vaikščiojant su apatiniais ar maudymosi drabužiais ar atliekant romantiškus veiksmus (bučiavimąsi, flirtavimą ir t. t.) ima mušti žmones, atitinkančius prieš tai minėtus požymius) ir kt.
Jonas Dumčius
Jonas Dumčius (1905 m. kovo 20 d. Pikžirniai, Sintautų valsčius – 1986 m. balandžio 28 d. Vilnius) – klasikinės filologijos tyrinėtojas, vertėjas, humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
1925 m. baigė Šakių Žiburio gimnaziją. 1929 m. baigęs Lietuvos universiteto Humanitarinių mokslų fakultetą tobulinosi Bazelio universitete.
Nuo 1932 m. Vytauto Didžiojo universiteto, nuo 1940 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1945–1960 m. Klasikinės filologijos katedros vedėjas, 1958 m. filologijos mokslų kandidatas, nuo 1961 m. docentas.
Daugelio vadovėlių autorius ir bendraautoris. Paskelbė straipsnių apie antikinę dramą, antikinius vardus lietuvių kalboje.
Osolinas (Mazovijos vaivadija)
Osolinas  – kaimas Lenkijos rytuose, Livo valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas įkurtas XVIII amžiuje
Bavarijos civilinis kodeksas
Maksimiliano Bavarijos civilinis kodeksas (, CMBC, ) XVIII a. priimtas civilinis sąvadas Bavarijos kurfiurstystėje, Vokietijos teisės paminklas.
Istorija
Pirmasis Bavarijos žemės teisynas 1346 m. bei jo patobulinimai 1518 m. nebuvo moderni privatinės teisės kodifikacija. 1616 m. žemės teisynas gan išsamiai reguliavo privatinius santykius kaip civilinis kodeksas, tačiau iki pat XVIII a. buvo būtina papildomai ir vieningai kodifikuoti, sukurti privatinės teisės sistemą. 1756 m. Codex Maximilianeus Bavaricus Civilis žymi tokio teisės sisteminimo kulminacinį tašką.
Maksimiliano Bavarijos civilinis kodeksas - teisininko Kreittmayr veikalas; seniausias išsamus Vokietijos privatinės teisės kodeksas. CMBC pagal savo reguliavimo apimtį pralenkė visus ligtolinius privatinės teisės teisynus. Vokietijos bendrajai teisei (Gemeines Recht) buvo priskirta subsidiari reikšmė. Bavarijos civilinis kodeksas galiojo ilgiau nei egzistavo nepriklausoma Bavarijos valstybė (t. y. iki pat 1900, kai visuotinai įsigaliojo Vokietijos civilinis kodeksas.
Dargaliai
Dargaliai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Požerės.
Vidžajavada
Vidžajavada, arba Bezvada (Bezawada) – miestas pietinėje Indijoje, Andhra Pradeše, Krišnos žemupio slėnyje. Svarbus geležinkelių mazgas, yra oro uostas, plentų mazgas. Tekstilės, maisto, cemento pramonė. Netoli miesto yra 1223 m ilgio Prakašamo damba per Krišnos upę. Veikia archeologijos muziejus, stovi paminklas Hanumanui, Durgos šventykla. Apylinkėse yra budistinių urvų, šventyklų.
Gjanendra
thumb|GjanendraGjanendra Bir Bikramas Šahadeva (nep.: ज्ञानेन्द्र वीर बिक्रम शाहदेव; Jñānendra Vīra Vikrama Śāhadeva, g. 1947 m. liepos 7 d.) – paskutinis Nepalo karalius, valdęs šalį nuo 2001 m. birželio 4 d. iki 2008 m. gegužės 28 d. Jis paveldėjo sostą iš savo sūnėno Dipenros, kuris karaliumi išbuvo tik 3 dienas.
Tai paskutinis Nepalo monarchas, nes 2008 m. po 240 monarchijos metų Nepalas paskelbtas respublika.
XXII pasaulio futbolo čempionatas
'''2022 m. FIFA pasaulio futbolo čempionatas'''  – 22 kartą vykęs aukščiausio lygio futbolo čempionatas. Pasaulio taurės rungtynės buvo žaidžiamos penkiuose Kataro miestuose. Dėl pernelyg karšto klimato pirmą kartą čempionatas vyko ne vasarą, o žiemą – 2022 m. lapkričio 20–gruodžio 18 d.
Čempionatą po 36 metų pertraukos trečią kartą laimėjo Argentinos rinktinė, finale, po pratęsimo ir baudinių serijos nugalėjusi čempionų titulą gynusius Prancūzijos futbolininkus.
Čempionato rengėjai
2010 m. gruodžio 2 d. FIFA paskelbė, kad 2018 m. futbolo čempionatas vyks Rusijoje, o 2022 m. – Katare. Kataro konkurentais surengti 2022 m. čempionatą buvo Australija, Japonija, Korėjos Respublika bei JAV. Visose šiose šalyse jau yra vykę arba Azijos ir Šiaurės Amerikos, arba/ir pasaulio čempionatai.
Kataro išrinkimas čempionato šeimininku sulaukė daug kontroversijų. Tarp jų buvo kaltinimai Katarui dėl žmonių teisių pažeidimų, prastų darbo sąlygų darbininkams, statantiems čempionato infrastruktūrą, „LGBT teisių“ varžymo, taip pat kilo daug įtarimų, kad FIFA išrinko Katarą dėl gautų kyšių. Tokius kaltinimus pateikė ir Jungtinių Valstijų teisingumo departamentas. Taip pat šis pasirinkimas buvo kritikuojamas dėl šalyje tvyrančių aukštų temperatūrų bei nesančios futbolo bendruomenės Katare. Kai kurios šalys rengėsi įvairiais būdais boikotuoti čempionatą, o buvęs FIFA prezidentas Sepp Blatter iki čempionato pradžios du kartus viešai pavadino „klaida“ rengti čempionatą šioje šalyje.
Atrankos varžybos
Iš viso atrankoje dalyvavo 208 šalių komandos, į čempionatą pateko 32.
Čempionato grupių etapas
Burtai buvo ištraukti.
D grupė
<
1392 m.
1392 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Nedatuota
Evaldas Barzdžiukas
Evaldas Barzdžiukas (g. 1955 m. birželio 25 d. Šiauliuose – 2021 m. lapkričio 26 d. Kaune) – Lietuvos architektas.
Gvaldai
Gvaldai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, Kaimo sodybos išsimėčiusios 2 kilometrai į šiaurę nuo Pajūralio, visas kaimas iš rytų į vakarus nusidriekęs bemaž 6 kilometrus. Per kaimą teka Glivija, Telšė, Vyknešys, rytuose teka Jūra. Kaime auga 4,5 m apimties liepa, stovi paminklinis akmuo knygnešiui Petrui Kavaliauskui, jis žymi, jog čia 1860 metais gimė šis žmogus, ir buvo bene vienintelis toks knygnešys – aklas. Kairiajame Glivijos krante, netoli jos žiočių stovi Gvaldų – Drungeliškės koplyčia. Senoji pastatyta 1840 metais, o šioji – 1937.
Metropolis (Vilnius)
Metropolis (seniau Metropolinė Vokė) – buvęs viensėdis, dabar Vilniaus miesto dalis, esanti 3 km į pietryčius nuo Trakų Vokės, kairiajame Vokės krante. Rytuose ribojasi su Vaidotais, pietuose už lauko yra Daniliškės, šiaurėje, kitapus Vokės – Naujakiemis. Vyrauja nausėdijos.
Gvaldai
Istorija
Gvaldai minimi nuo 1561 m. paminėjimo Pajūrio valsčiaus inventoriuje.
Espozendė
Espozendė – miestas šiaurės vakarų Portugalijoje, 29 km į vakarus nuo Bragos, prie Atlanto vandenyno. Yra Švč. Mergelės Marijos bažnyčia, miesto muziejus.
Metropolis (Vilnius)
Metropolį aptarnauja 51 maršruto autobusas (Metropolio, Bičiulių st.).
Espozendė
Istorija
Minima nuo 1572 m. 1993 m. gautos miesto teisės.
Metropolis (Vilnius)
Istorija
XIX a. buvo valstybinis dvaras. XX a. pradžioje buvo Metropolito Vokės palivarkas Tarpupio valsčiuje, priklausęs moterų vienuolynui.
Iki 1996 m. viensėdis buvo Trakų Vokės apylinkėje (Trakų rajonas), tada prijungtas prie Vilniaus miesto.
Apusinas (Šaltuona)
Upėvardis laikomas kuršiškos kilmės, galimai kilęs iš žodžio epušė („drebulė“, plg., ).
Monktonas
Monktonas (pranc. ir ) – didžiausias miestas Kanados Naujojo Bransviko provincijoje. Gyvenvietė yra Vestmorlando rajone. Monktono metropolitano teritorija yra viena labiausiai augančių Kanadoje.
Istorija
Nors pirmieji gyventojai į miestą atsikėlė 1733 m., jo įkūrimo data laikoma 1766 m., kuomet atsikėlė imigrantai iš Filadelfijos.
Ekonomika
Praeityje Monktonas buvo svarbus geležinkelių taškas. Dabartinė miesto ekonomika yra stabili ir išlaikiusi tradicines šakas: mažmeninė prekyba, transportavimas ir paskirstymas. Monktone taip pat išsivystė ir naujesnės ekonomikos šakos, tai informacinės technologijos, švietimas, sveikatos priežiūra, finansinės paslaugos, draudimas. Stipri miesto ekonomika sulaukė nacionalinio pripažinimo, Monktone nedarbo lygis mažesnis nei šalies vidurkis.
Sportas
2010 m. mieste vyko pasaulio jaunimo lengvosios atletikos čempionatas.
Biržiniškis
Biržiniškis – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Samanių.
Beretė (Krasnojarskas)
Beretė  – miško plukdytojų gyvenvietė Manos dešiniajame krante, Beriozovkos rajonas, Krasnojarsko kraštas, Rusija.
Lietuviai
1948 m. birželio mėn. į Beretę atitremta apie 150 TSRS okupuotos Lietuvos gyventojų. Visi darbingi gyventojai pavasarį, vasarą ir rudenį plukdė mišką; žiemą kalnuose skaldė akmenis ir vežė prie upės užtvaroms įrengti. Baigiantis plukdymo sezonui upė buvo valoma. Tremtiniai gyveno pakrantės barakuose. Pirmaisiais tremties metais jie badavo, vėliau pasisodino daržus, pasistatė namelius. Apie 1960 m. dauguma tremtinių grįžo į Lietuvą. Jiems išvykus gyvenvietė sunyko. Beretės kapinėse palaidota nemažai lietuvių; kai kurių palaikai parvežti į Lietuvą.
Rasa Mažeikytė
Rasa Mažeikytė (g. 1976 m. kovo 31 d. Klaipėdoje) – Lietuvos dviračių treko ir dviračių plento dviratininkė, 1999 m. pasaulio čempionato bronzos medalio laimėtoja. 1996 m. olimpiadoje užėmė 6 vietą, o 2000 m. 11 vietą.
Serengetis
thumb|250px|[[Zebrai ir antilopės migracijos sezono metu]] Serengetis − geografinis ekosistemos regionas Rytų Afrikoje, besidriekiantis nuo šiaurinės Tanzanijos iki pietinės Kenijos. Plotas 30 000 km².
Serengečio pavadinimas kilo iš masajų žodžio „siringet“, kuris reiškia „beribes lygumas“. Serengečio ekosistema yra viena seniausių ir geriausiai išsilaikiusių visoje Žemėje. Daugiau kaip 80 % Serengečio užima saugomos teritorijos − Serengečio nacionalinis parkas, Ngorongoro draustinis Tanzanijoje, Masai Maros draustinis Kenijoje ir kitos. Vienintelis aktyvus ugnikalnis Serengetyje yra Ol Doinyo Lengai.
Butniūnų apylinkė
Butniūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vaškų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Linkuvos rajonui. 1954 m. prijungta dalis Guostagalio apylinkės, dalis Staškaviečių apylinkės ir dalis Šalaikonių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Butniūnų apylinkė prijungta prie Guostagalio apylinkės.
Serengetis
Serengetyje gyvena ir veisiasi daugiau kaip 4,5 mln. laukinių gyvūnų. Serengetyje kasmet vyksta viena didžiausių laukinių gyvūnų migracijų pasaulyje.
Šcheras
thumb|Šcherai prie Naantali (Suomija) thumb| Šcheras (, dan. skjær, SV skär, skjær,, ) – maža uolėta sala, paprastai pernelyg maža, kad būtų žmonių gyvenama, arba uolėtas rifas. Susidarė jūrų pakrantėse, kurių reljefą formavo slenkantys ledynai.
kilęs iš sen.norm. sker 'uola jūroje', kuris į anglų kalbą pateko per škotų kalbą.
Damir Mulaomerović
Damiras Mulaomerovičius (g. 1974 m. rugsėjo 19 d. Tuzloje) – Kroatijos krepšininkas, treneris.
Šcheras
Kilmė
Šcherai dažnai aptinkami prie fiordų žiočių, kur jūros apsemti ledynų suformuoti kloniai jungiasi sudarydami sudėtingą sistemą. Kai kuriose Skandinavijos ir Suomijos vietose jūros pakrantė tiek ledynų išraižyta, kad sudaro tūkstančius salelių, kurių vienos kalnuotos ir didelės, o kitos – iš vandens vos kyšančios uolos ir uolėtos seklumos, kliudančios laivybai.
Damir Mulaomerović
2006 metais tapo Pirėjo „Olympiacos“ komandos nariu ir šioje ekipoje pakeitė traumuotą lietuvį Arvydą Macijauską.