cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Freedom Fighters
Trumpas siužetas
Alternatyvioje laiko juostoje Sovietų Sąjunga užbaigia Antrąjį pasaulinį karą numesdama pirmąją atominę bombą ant Berlyno, pakeisdama istoriją. Dėl to SSRS niekada nežlugo ir tapo vienintele supervalstybe. Visoje Europoje režimai pasikeitė iš demokratinių į komunistinius, paskutinei tai padarius Didžiajai Britanijai. Geležinė uždanga apėmė didžiąją Azijos dalį, Artimuosius Rytus ir Pietų Ameriką. Dabar SSRS siunčia savo armiją siekdama „išlaisvinti“ Ameriką.
Garso takelis
Žaidime skambančią muziką parašė Jesperas Kiudas, o kompaktinę plokštelę su muzika 2003 m. rugsėjo 29 d. išleido „Sumthing Else“ ir „Nano Studios“. Gamespot muziką įvertino „geriausiu 2003 m. garso takeliu“, o „Reactor's Magazine“ – „Geriausia metų žaidimo muzika“. Kūriniai 1,2,3,9,10,14 ir 16 atlikti vengrų radijo choro. Muzika turi didingo sovietų stiliaus choro aranžuotę ir sintezatorinę dalį.
Muzikos kūrinių, skambančių žaidimo metu, sąrašas:
Didysis sprakšis
Didysis sprakšis (Stenagostus rufus) – sprakšių (Elateridae) šeimos Stenagostus genties vabalas.
Paplitimas
Didysis sprakšis yra plačiai paplitęs didžiojoje Europos dalyje, išskyrus Didžiają Britaniją ir Airiją. Pietinė arealo riba praeina per Prancūziją, Italiją, Bulgariją, šiaurėje siekia Pietų Skandinaviją. Europos endeminė rūšis.
Rūšis nors ir paplitusi, bet nėra įprasta. Dėl savo slaptumo, manoma, nėra pakankamai registruojama. Ukrainoje tai retas vabalas, sutinkamas vakarinėse ir pietinėse srityse. Randamas kai kuriose vietose Čekijoje ir Slovakijoje. Vengrijoje didysis sprakšis retas, mažos jo populiacijos žinomos tik atskirose vietovėse vakarinėje dalyje bei vienoje vietovėje šalies šiaurėje. Vokietijoje šių sprakšių nedaug, bet jų galima aptikti beveik visuose regionuose, išskyrus kalnus ir šalies vakarinę dalį. Švedijoje buvo užregistruoti septyniose vietovėse per pastaruosius 10 metų. Apie jų buvimą Ispanijoje žinoma mažai, manoma, reti.
Biologija
Vabalo kūnas yra raudonai rudas, apaugęs labai trumpais auksiškais plaukeliais. Antenos, nuo trečiojo narelio, ryškiai pjūkliškos. Galinio narelio viršūnė su sąsmauka. Prieškrūtinėlės priekinė pusė su skersine iškilusia briaunele. Antsparniai su taškuotomis vagelėmis, trys šoninės vagelės priekinėje dalyje su labai rupiais skersiniais taškais.
Didieji sprakšiai pažįstami kaip vabalai ksilofagai, aptinkami spygliuočių miškuose ir plantacijose. Šilumą mėgstanti rūšis, gyvenanti šviesiuose, retuose pušynuose.
Lervos vystosi pūvančioje pušies, rečiau eglių medienoje, randamos po nukritusių kamienų žieve, senuose spygliuočių kelmuose. Lėliukės vystosi kelmo požeminės dalies žievėje gegužės–birželio mėn. Suaugę aktyvūs liepą–rugpjūtį. Mėgsta prieblandą ir tamsą (pirmoje nakties pusėje), juos traukia dirbtinės šviesos šaltiniai. Lervos ir suaugėliai yra grobuoniški. Generacijos trukmė – 5 metai.
Lydekinės menkės
Lydekinės menkės (Merlucciidae) – menkiažuvių (Gadiformes) šeima. Paplitusios Atlanto ir Ramiajame vandenynuose. Dydis – iki 130 cm. Kelios rūšys yra verslinės.
Šeimoje yra 5 gentys ir 23 rūšys.
Škumbinis
Škumbinis  – upė vidurio Albanijoje.
Ant upės įrengta keletas nedidelių hidroelektrinių, žemupyje įrengta kanalų sistema. Upės vanduo naudojamas drėkinimui.
Geografija
Upės ištakos yra į pietryčius nuo Pogradeco, į pietvakarius nuo Ohrido ežero. Iš pradžių kalnuotu slėniu teka į šiaurę. Prie Libraždžio slėnis pasuka į vakarus. Vėlia siaura protaka kerta kalnų grandinę ir prie Elbasanio pradeda tekėti Mizenkės žemuma. Įteka į Adrijos jūrą į šiaurę nuo Karavastos lagūnos ir sudaro savo deltą.
Škumbinio poplūdis būna rudenį ir žiemą, o vasarą – nusenka. Prie upės įsikūrę miestai: Kukiosas, Libraždis, Elbasanis, Cerikas, Pekinis, Rogožinė.
Ekologija
1996 m. Škumbinyje buvo suskaičiuotos 17 žuvų rūšių. Didžąją dalį jų sudaro karpinės žuvys. Upėje gyvena ir daug retų žuvų rūšių.
Kultūrinė riba
Toskai visada garsėjo savo atvirumu pasauliui, o šiaurės kalnuose gyvenentys gegai – konservatyvumu. „Škumbinio kultūrinė siena“ taip pat jaučiama ir politikoje. Ankstesnysis komunistinis elitas buvo daugiausia iš šalies pietų. Šiaurėje kilo ir pirmieji protestai, kurioje stipriausias pozicijas turėjo pirmojo nekomunistinio prezidento Sali Berišos šalininkai.
Daunorų apylinkė
Daunorų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Meškuičių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šiaulių rajonui. 1954 m. prijungta Karvazų apylinkė, dalis Norkūnų apylinkės ir Sereikių apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Daunorų apylinkė prijungta prie Meškuičių apylinkės.
Maugarai
Maugarai – kaimas centrinėje Kupiškio rajono savivaldybės dalyje, 9 km į šiaurės vakarus nuo Kupiškio.
Malakula
thumb|right|250px|Malakulos sala žemėlapyje Malakula − sala Ramiajame vandenyne, Vanuatu, Malampos provincijoje. Nuo artimiausio Australijos žemyno ji nutolusi 1200 km. Salos administracinis centras − Lakatoras.
Sala yra vulkaninės kilmės. Malakula yra antra pagal dydį Vanuatu sala. Salos plotas − 2069 km². Joje gyvena apie 20 000 gyventojų.
Malakulos ilgis 88 km, plotis 48 km. Aukščiausias salos taškas − Liambelės kalnas (879 m).
Albinas Kavaliauskas
Albinas Kavaliauskas (g. 1948 m. lapkričio 8 d. Gvalduose, Kvėdarnos valsčius) – Lietuvos dailininkas odininkas, pedagogas.
Biografija
1972 m. baigė Šiaulių pedagoginio instituto Dailės fakultetą. 1972-1976 m. Šiaulių odos galanterijos fabriko dailininkas konstruktorius. Nuo 1976 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas, Menų fakulteto Taikomosios dailės ir technologijų katedros vedėjas, nuo 1992 m. docentas. 2004 m. universitetinių profesionalių odos meno studijų Lietuvoje įkūrėjas.
Lietuvos dailininkų sąjungos, Tarptautinės odos meno gildijos Leather Art Forum narys.
Kūryba
Nuo 1975 m. dalyvauja taikomosios dailės, meninės odos parodose, kūrinius eksponavo Lietuvos, Estijos, Rusijos, Vokietijos, Olandijos ir kitų šalių dailės muziejuose ir galerijose. Surengė autorinę parodą Bylefelde (2006 m.), dalyvavo šiuolaikinio meno festivalyje Vokietijoje. Sukūrė taikomosios dekoratyvinės paskirties odos darbų bei sienos kompozicijų interjerams. Svarbesni darbai: „Duona ir vynas“, „Šventė“, „Elnio odininkai“, „Alegro XX“, „Totemas“ ir kt.
Vidsodžio šv. Antano Paduviečio bažnyčia
'''Vidsodžio šv. Antano Paduviečio bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Vidsodžio kaime, prie Luokės - Šaukėnų kelio. Liaudies architektūros formų.
Istorija
miniatiūra|250px|left|Galinis fasadas
Per 1922 m. žemės reformą būsimai bažnyčiai paskirti 8 ha žemės. 1924 m. pastatyta klebonija, 1925 m. kapinėse – laikina bažnyčia, buvo Kuršėnų parapijos filija. Kunigo A. Ragažinsko rūpesčiu 1930 m. įkurta parapija. Klebonas Zigmantas Syrius su parapijiečiais 1939 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią.
Architektūra
Bažnyčia liaudies architektūros formų, kryžminio plano, vienabokštė. Įrengti 3 altoriai. Šventorius apmūrytas.
Meškininkų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Jurbarko valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jurbarko rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Dainių apylinkės ir Lukšių apylinkės.
VILNIUS TECH Transporto inžinerijos fakultetas
VILNIUS TECH Transporto inžinerijos fakultetas ' - Vilniaus Gedimino technikos universiteto struktūrinis padalinys.
Istorija
Transporto inžinerijos fakultetas įkurtas 1994 m. Vilniaus technikos universiteto tarybos nutarimu ir pavadintas Transporto fakultetu. Fakulteto taryba 1994 m. balandžio 18 d. Transporto fakulteto dekanu išrinko Automobilių transporto katedros prof. habil. dr. Renių Žeromską. 1995 m. fakultetas pervadinamas Transporto inžinerijos fakultetu. Studijų programos peržiūrimos ir atnaujinamos, pakeičiami ir jų pavadinimai: Transporto inžinerija ir Transporto inžinerinė ekonomika ir vadyba.
Inžinerijos studijų programos 2006 m. vėl sujungiamos į vieną - Transporto inžineriją su specializacijomis.
Fakultetas aktyviai dalyvauja tarptautiniuose projektuose. Fakultetas organizuoja tarptautines mokslo konferencijas „Transbaltica". Leidžia recenzuojamą periodinį mokslo darbų žurnalą „Transportas". Dalis fakulteto disciplinų dėstoma anglų kalba.
Katedros
Fakultetui priklauso 3 katedros:
Automobilių inžinerijos katedra
Automobilių inžinerijos katedra (AIK) yra VILNIUS TECH Transporto inžinerijos fakulteto padalinys, puoselėjantis ir rengiantis automobilių transporto inžinerijos (ATI) studijas ir vertybes tiems, kurie pasiryžę įgyvendinti savo kūrybingumą ir inžinerinį mąstymą. VILNIUS TECH uždavinys aprūpinti šalies transporto sektorių kvalifikuotais, sklandžią jo veiklą užtikrinančiais ir sektoriaus plėtojimui bei inovacijų vystymui parengtais specialistais, kurie gebėtų mokslinę patirtį ir potencialą efektyviai perkelti ir pritaikyti praktiniame gyvenime. Automobilių transporto svarba ir įtaka mūsų kasdienybei leidžia ATI išlikti reikšminga mokslo ir švietimo dalimi, vykdančia nuoseklią ir progresyvią pedagoginę ir mokslinę veiklą. Katedra rengia pirmosios ir antrosios pakopos studijas - nuolatinių, išlyginamųjų ir drauge su kitomis katedromis vykdomų ištęstinių bakalauro studijų formas bei nuolatines magistrantūros studijas. Aktyvūs studentai dalyvauja akademinėje universiteto veikloje, taip pat gilina žinias pagal ERASMUS mainų programą užsienio universitetuose. Siekiant sėkmingos studentų integracijos, platus AIK partnerių ratas suteikia puikias praktikos ir karjeros sąlygas pradėti profesinį kelią įvairiose šalies įmonėse ir valdymo įstaigose. Mūsų absolventams atsiveria galimybė įsilieti į Lietuvos ir užsienio transporto sektoriaus veiklą tiek privačiose įmonėse, tiek valstybinėse įstaigose, arba rinktis mokslinės karjeros kelią – doktorantūros studijas. === Logistikos ir transporto vadybos katedra === Logistikos ir transporto vadybos katedra –viena iš seniausių katedrų, įkurta 1965 m. KPI Vilniaus filiale, tada ji buvo Gamybos ekonomikos katedra. Dabartinis pavadinimas katedrai suteiktas 2014 m. vasario 3 d. Būsimiems katedros absolventams suteikiamos naujausios teorinės bei vertingos praktinės žinios. Katedros rengiami specialistai yra gerai vertinami darbdavių. Už aukščiausius bakalauro baigiamojo darbo įvertinimus studentai skatinami piniginėmis premijomis.
=== Mobiliųjų mašinų ir geležinkelių transporto katedra === Transporto technologinių įrenginių katedra įkurta 1985 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto Mechaninės technologijos fakultete. Tada katedra buvo vadinama Statybos ir kelių mašinų katedra. Jos pirmasis vedėjas buvo profesorius habilituotas daktaras Bronislovas Spruogis.
Nuo 1991 iki 1995 m. jau Vilniaus technikos universitete Mechanikos fakultete katedra vadinama Kelių tiesimo ir statybos mašinų katedra.
1994 m. įsikūrus Transporto inžinerijos fakultetui, katedra buvo pavadinta Transporto technologinių įrenginių katedra. Nuo 1995 m. katedros vedėjas yra profesorius habilituotas daktaras Marijonas Bogdevičius.
Transporto technologinių įrenginių katedra rengia kvalifikuotus specialistus, mokančius kurti, eksploatuoti, projektuoti, tyrinėti transporto mašinas, įrenginius ir transporto technologines sistemas. Mūsų absolventai geba spręsti transporto mašinų atskirų sistemų, kelių tiesimo ir priežiūros, kėlimo ir transportavimo, kasybos ir statybos mašinų bei įrenginių, technologinių vamzdynų įvairių konstrukcijų ir technologijų tobulinimo, kūrimo, projektavimo, eksploatavimo, diagnostikos ir remonto bei darbo organizavimo uždavinius.
2017 m. Transporto technologinių įrenginių katedra susijungė su Geležinkelių transporto katedra, naujasis pavadinimas – Mobiliųjų mašinų ir geležinkelių transporto katedra.
Mieczysław Niedziński
Mečislovas Nedzinskas, slapyvardžiai „Men”, „Ren”, „Niemen”, „Morski” (1917 m. Druskininkuose, Vokietijos imperija - 1948 m. gegužės 8 d. Gardine, Baltarusijos TSR) – Armijos Krajovos karininkas.
Biografija
Gimė 1917 m. Druskininkuose. Dalyvavo Vokietijos ir Lenkijos kare. Dalyvavo Lvovo miesto gynyboje, buvo vienas iš pirmųjų Armijos Krajovos kovotojų nacių okupacijos metu. Nuo 1944 m. liepos iki 1945 m. rugsėjo buvo vienas iš Armijos Krajovos Gardino ir Naugarduko apygardų vadų. 1944 m. liepos 7 d. dalyvavo Operacijoje "Aušros vartai", nepavykus operacijai pabėgo ir kelerius metus slapstėsi bei partizanavo Gardino apylinkių miškuose. 1948 m. gegužės 8 d. netoli Gardino miesto kartu su keliais išlikusiais bendrais buvo apsuptas NKVD ir nužudytas. Su Nedzinsko žūtimi baigėsi ir Armijos Krajovos pasipriešinimas Gardino apylinkėse.
Puodkalių senosios kapinės
Puodkalių senosios kapinės, vadinamos Maro, Marų kapeliais – neveikiančios kapinės šiaurės vakarinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Puodkalių kaime (Skuodo seniūnija), 0,9 km į vakarus nuo kelio Skuodas–Plungė, dešiniajame Bartuvos krante.
Kapinės
Įrengtos upės slėnio atšlaitėje, nežymioje, apie 1 m aukščio pakilumoje. Jos netaisyklingos trapecijos plano, pailgos šiaurės - pietų kryptimi, 57 m ilgio, 31 m pločio šiauriniame ir 14 m pločio pietiniame gale, apjuostos griovio. Paviršius iš rytų į vakarus žemėja iki 1,2 m. Palei vakarinę papėdę supiltas 1,5 m pločio ir 0,4 m aukščio pylimas, kuriuo seniau ėjo kelias.
Kapinės neveikiančios, apaugusios medžiais ir krūmais. Pietrytinėje dalyje išlikę koplytėlės pamatai, o pietvakarinėje dalyje auga šimtametis ąžuolas.
Teritorijos plotas – 0,09 ha, perimetras – 158 m.
Arnoldas Mataitis
Arnoldas Mataitis (g. 1993 m. birželio 23 d.) – Lietuvos futbolo žaidėjas, žaidžiantis vartininko pozicijoje. Ūgis 170 cm, svoris 69 kg.
Puodkalių senosios kapinės
Istorija
Veikė XVI–XIX a., laidoti Puodkalių kaimo gyventojai. Vadinamos Maro, Marų kapeliais. Kapinėse nuo seno stovėjo keli aukšti, ąžuoliniai kryžiai ir koplytėlė.
1976 m. žvalgė Ignas Jablonskis.
Saugotinas kultūros paveldo objektas.
Rio de Žaneiras
Rio de Žaneiras  – antrasis pagal dydį Brazilijos miestas (6,02 mln. gyventojų, 2007 m.). Iki 1960 m. balandžio 21 d. jis buvo Brazilijos sostinė. Šiuo metu tai Rio de Žaneiro valstijos sostinė.
Miestas žinomas savo paplūdimiais Kopakabana (Copacabana) ir Ipanema (Ipanema). Rio de Žaneiro mieste yra ir vienas seniausių Brazilijos nacionalinių parkų – Tižukos (Tijuca) nacionalinis parkas. Jis laikomas didžiausiu urbanizuotoje teritorijoje esančiu pasaulio mišku – užima 33 km² plotą ir yra išsidėstęs tarp šiaurinės ir pietinės miesto dalies.
Miestas garsėja kiekvieną pavasarį vykstančiu sambos festivaliu, į kurį susirenka ne tik daug brazilų, bet ir turistų iš užsienio.
Tarptautinė plėtros asociacija
Tarptautinė plėtros asociacija (TPA) – viena iš penkių Pasaulio banko grupės organizacijų, įsteigta 1960 m. TPA siekia sumažinti skurdą teikdama ilgalaikes beprocentines paskolas ir dotacijas programoms, kurios skatina ekonomikos augimą, mažina socialinę nelygybę ir gerina žmonių gyvenimo sąlygas. Tai didžiausias lengvatinės finansinės paramos šaltinis besivystančioms pasaulio valstybėms, kuriose gyvena 2,5 mlrd. žmonių, 1,5 mlrd. kurių uždirba vos 2 dolerius per dieną ar dar mažiau. Šiuo metu TPA paramą gauna 80 šalių (39 iš jų – Afrikoje), kurios turi labai mažas arba jokių galimybių skolintis rinkos sąlygomis. TPA paskolos yra finansuojamos iš valstybių-donorių įnašų, papildomos lėšos skiriamos Pasaulio banko ar iš skolininkų grąžintų ankstesnių TPA kreditų. Iš viso nuo asociacijos įkūrimo jos paramą, kuri sudarė 228 mlrd. JAV dolerių, gavo 108 valstybės.
Istorija
Tarptautinis rekonstrukcijos ir plėtros bankas, dabar žinomas kaip Pasaulio bankas, buvo įsteigtas 1944 m. siekiant teikti finansinę paramą Antrojo pasaulinio karo nuniokotai Europai. Projekto sėkmė paskatino atkreipti dėmesį į besivystančius regionus, o šeštajame dešimtmetyje pripažinta, jog, norint paskatinti pasaulio plėtrą, skurdžiausioms šalims reikalingos švelnesnės skolinimosi sąlygos. Todėl kelios Pasaulio banko valstybės narės, paragintos Jungtinių Amerikos Valstijų, nutarė įsteigti instituciją, kuri pačioms skurdžiausioms valstybėms teiktų paskolas palankiausiomis sąlygomis. JAV Prezidento Dvaito Eizenhauerio siūlymu, įkurta Tarptautinė plėtros asociacija tapo Pasaulio banko dalimi.
Jurgis Albinas
Jurgis Albinas (Albinus; g. XVI a. pr. Lenkijoje – m. 1570 m. greičiausiai Vilniuje) – teologas, bibliofilas. Vilniaus katedros kantorius, sufraganas, Metonos titulinis vyskupas.
Rašė lotyniškai. Išleido religinių veikalų, kurie, apkaltinus autorių erezija, Vilniuje buvo viešai deginami. Sueiliavo proginės poezijos. Turėjo didelę biblioteką, dalis jos atiteko Vilniaus jėzuitų akademijai.
Varputėnų apylinkė
Varputėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Tarptautinė plėtros asociacija
Istorija
Asociacijos steigimo sutartis buvo pasirašyta 1960 m. rugsėjo 24 d. Pirmosios TPA paskolos suteiktos 1961 m. Čilei, Hondūrui, Indijai ir Sudanui.
Rio de Žaneiras
Ant Corcovado kalvos stovi 1931 m. pastatyta 38 metrų aukščio Kristaus skulptūra (Cristo Redentor; dizaino autorius Heitor da Silva Costa, skulptorius Paul Landowski).
Varputėnų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš dalies Kalniškių apylinkės ir dalies Gudmoniškių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. prijungta prie Micaičių apylinkės.
Tarptautinė plėtros asociacija
Veiklos sritys
Tarptautinė plėtros asociacija – vienas pagrindinių instrumentų siekiant įgyvendinti Jungtinių Tautų suformuluotus Tūkstantmečio vystymosi tikslus, užsibrėžtus iki 2015 m..
Rio de Žaneiras
Mieste yra trys pagrindiniai oro uostai – Rio de Žaneiro Galeano, Santos Dumont ir Žakarepagvos oro uostai.
Istorija
thumb|left|300px|Kristaus statula
Tarptautinė plėtros asociacija
Veiklos sritys
Šiems tikslams įgyvendinti TPA vykdo programas sveikatos, švietimo, infrastruktūros, žemės ūkio, ekonominės ir industrinės plėtros srityse.
Veiklos principai
Tarptautinė plėtros asociacija laikoma viena lanksčiausių paramą teikiančių organizacijų, kadangi jos ištekliai nėra iš anksto paskirstyti konkretiems sektoriams – kiekviena vyriausybė nustato savo prioritetus, o neretai IDA yra vienas pirmųjų pagalbos šaltinių konfliktų ar stichinių nelaimių ištiktoms šalims. Silpnose, konfliktų nuniokotose valstybėse (pvz., Afganistane, Ruandoje, Bosnijoje ir Hercegovinoje) TPA skatina institucines reformas, mažinančias politinį nestabilumą ir nusikalstamumą (ypač narkotikų prekybą ir prekybą žmonėmis), asociacija po gamtos katastrofų parėmė Bangladešą, Jemeną, Haitį ir kitas šalis.
Gvinedas
Gvinedas  – sritis šiaurės vakarų Velse. Pavadinta pagal senąją Gvinedo karalystę. Rečiausiai apgyvendinta ir antra pagal dydį Velso sritis.
Bifurkacijos diagrama
Bifurkacijos diagrama dinaminėms sistemoms rodo galimus ilgo laiko tarpo sistemos kintamuosius kaip bifurkacijos parametro funkciją. Ji paprastai naudojama pavaizduoti stabilius sprendinius su ryškia linija ir nestabilius su taškuota linija.
Rio de Žaneiras
Istorija
Europiečiai dabartinio miesto žemes pasiekė 1502 m. sausio 1 d. Portugalų ekspedicija, vadovaujama Gašparo de Lemošo Guanabaros įlanką klaidingai palaikė upės žiotimis ir vietovę pavadino Rio de Janeiro („sausio upė“). Tuo metu čia gyveno tupių, maškalių ir botokudų gentys. 1555 m. prancūzai įlankoje esančioje Vilganjono saloje įkūrė fortą ir siekė įsteigti koloniją (Antarktinę Prancūziją).
Bifurkacijos diagrama
Logistinis žemėlapis
300px|thumb|right|Logistinio žemėlapio bifurkacijos diagrama 300px|thumb|right|Animacija, kuri rodo, kaip formuojasi bifurkacijos diagrama.
Pavyzdys yra logistinio žemėlapio bifurkacijos diagrama:
Tarptautinė plėtros asociacija
Valstybės narės
Šiuo metu Tarptautinei plėtros asociacijai priklauso 170 Jungtinių Tautų Organizacijos valstybių narių ir Kosovas.
Bifurkacijos diagrama
Logistinis žemėlapis
Bifurkacijos parametras r yra rodomas horizontalioje ašyje, o vertikalioje ašyje yra rodomi galimos ilgalaikės populiacijos reikšmės iš logistinės funkcijos. Čia rodomi tik stabilūs sprendiniai, yra daug nestabilių sprendinių, kurie čia nerodomi.
Tarptautinė plėtros asociacija
Valstybės narės
TPA narėmis nėra: Andora, Antigva ir Barbuda, Bahreinas, Baltarusija, Bulgarija, Jamaika, Kuba, Kuko salos, Lichtenšteinas, Malta, Monakas, Namibija, Nauru, Niujė, Šiaurės Korėja, Kataras, Rumunija, San Marinas, Seišeliai, Surinamas, Turkmėnistanas, Uganda, Urugvajus, Vatikanas, Venesuela ir nepripažintos valstybės.
Lietuva į TPA įstojo 2011 m.
Rio de Žaneiras
Istorija
1565 m. kovo 1 d. portugalai įkūrė São Sebastião do Rio de Janeiro gyvenvietę. Pradžioje ją dažnai siaubė prancūzų piratai. XVII a. aplinkiniuose kalnuose radus aukso, Rio de Žaneiras tapo svarbiu jo eksporto uostu. Be to, čia intensyviai kūrėsi cukranendrių plantacijos. 1763 m. Brazilijos kolonijos sostinė perkelta iš Salvadoro į Rio de Žaneirą. Į miestą kėlėsi daug imigrantų iš Europos, buvo gabenami vergai iš Afrikos.
1822 m. Brazilijai paskelbus nepriklausomybę, Rio de Žaneiras išliko jos sostine. XX a. miestas sparčiai plėtėsi, prie to prisidėjo naujos tiltų, tunelių, kelių statybos technologijos. Tačiau dėl sudėtingo miesto išplanavimo ir perdidelės socioekonominės santalkos šiame regione, 1960 m. šalies sostinė perkelta į Braziliją. 1960–1975 m. Rio de Žaneiras sudarė atskirą Guanabaros valstiją, bet vėliau sujungtas su Rio de Žaneiro valstija ir tapo jos sostine (vietoje Niterojaus).
2013 m. vasarą mieste vyko Pasaulio jaunimo dienos.
Priemiesčiai
Netoli Rio de Žaneiro yra ir kiti miestai – Duke de Kašijasas (Duque de Caxias), Nova Iguasu (Nova Iguaçu), Keimadosas (Queimados) ir San Gonsalas (São Gonçalo), sudarantys metropolinį Rio de Žaneiro regioną. Šiame regione gyvena 12,98 mln. gyventojų (2016 m.) 2020 km² plote. Miestą supa dideli favelų kvartalai.
Už 420 km nuo miesto yra San Paulas, didžiausias Pietų Amerikos miestas, su Rio de Žaneiru sujungtas Presidente Dutra (taip pat žinomo kaip Via Dutra) greitkeliu. Palei šį greitkelį esantis regionas nuo 6-ojo dešimtmečio yra tapęs svarbia pramonės ašimi.
Gvinedas
Gvinede yra Bangoro universitetas bei didelė dalis Snoudonijos.
Rokų herbas
Rokų herbas – vienas iš Rokų kaimo ir Rokų seniūnijos heraldikos atributų.
Aprašas
Sidabriniame lauke raudonas stulpas iš plytų, kurio abiejuose šonuose rangosi žali vijokliniai gebenių stiebai.
Istorija
Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas. 2013 m. gegužės 21 d. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą patvirtino dekretu Nr. 1K-1473.
Rokų seniūnija buvo 21-oji įgijusi savo herbą ir vėliavą seniūnija (iš 25) Kauno rajone.
Gvinedas
Istorija
Gvinedas buvo nepriklausoma karalystė, kuri gyvavo nuo V amžiaus iki 1283 m., kai Eduardas I užkariavo ir prijungė prie Anglijos. Iki 1996 m. Anglesio sala įėjo į Gvinedo sritį.
Rio de Žaneiras
Sportas
Rio de Žaneire 1950 m. vyko IV pasaulio futbolo čempionatas. 2014 m. Brazilijoje vyko XX pasaulio futbolo čempionatas, o miesto Marakanos stadione vyko finalinės rungtynės.
2016 m. mieste vyksta XXXI vasaros olimpinės žaidynės.
Mieste kiekvieną pavasarį vyksta teniso turnyrai Rio čempionų taurė.
Gundiniai
Gundiniai (Ctenodactylidae) – graužikų (Rodentia) šeima. Paplitę Afrikoje. Šeimoje 5 rūšys:
Akcinis kapitalas
Dydis
Lietuvoje privalomasis AK UAB atveju yra ne mažiau kaip 10 000 Lt, AB - 100 000 Lt.
Muzikos asociacijos metų apdovanojimai 2014
M.A.M.A. muzikiniai apdovanojimai 2014 buvo surengti Žalgirio arenoje, Kaune, 2015 m. sausio 30 d.
Daugiausiai buvo nominuotas Marijonas Mikutavičius 5 statulėlėm, iš kurių pelnė 3. Apdovanojimu už viso gyvenimo nuopelnus lietuviškai muzikai buvo pamaloninta ir Džordana Butkutė.
Nominacijos
Laimėtojai pažymėti paryškintu šriftu.
Maltuso augimo modelis
Maltuso augimo modelis (dar vadinamas paprastuoju eksponentiniu augimo modeliu) – eksponentiniu augimu paremtas modelis. Jis pritaikomas nagrinėjant populiacijas.
Formulė
kur
Modelį taip pat galima užrašyti diferencialinės lygties forma: su pradinėmis sąlygomis P(0)= P_0.
Butrimonių apylinkė (Alytus)
Butrimonių apylinkė (1941–1954 m. Butrimonių I apylinkė ir Butrimonių II apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Dvi Butrimonių apylinkės įkurtos užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. jos buvo Butrimonių valsčiuje, 1950 m. priskirtos naujam Jiezno rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungus prie jų Plasapninkų apylinkę, sudaryta viena Butrimonių apylinkė. 1963 m. prijungta Eičiūnų apylinkė, o dalis Butrimonių apylinkės prijungta prie Jurgelionių apylinkės.
Mažoji medlaipė
Mažoji medlaipė (Dendrobates pumilio) – Medlaipinių šeimos nuodingas varliagyvis. Kūnas iki 18 mm ilgio. Viršus oranžiškai raudonas su taškų dėmėmis. Būdingas didelis spalvų varijavimas.
Patinas iš pradžių išleidžia spermą, o tik po to patelė į tą pačią vietą išneršia kiaušinėlius. Buožgalviai vystosi lapų skrotelėse susitelkusiame vandenyje, reguliariai aplanko savo jauniklius ir į vandenį išneršia neapvaisintus kiaušinėlius, kuriais buožgalviai maitinasi.
Paplitusi Centrinėje Amerikoje, ypač Kosta Rikoje. thumb|left|210px|
Grimsėjus
thumb|300px|right|Grimsėjaus salos pakrantė Grimsėjus yra maža, 40 km nuo Islandijos nutolusi sala, išsidėsčiusi tiesiai ant arktikos rato. Koordinatės 66.55°N, -18.01667°W. Aukščiausias taškas siekia 105 m virš jūros lygio. Arčiausias žemės plotas yra Flatėjaus sala, 39,4 km į pietus nuo jos. Grimsėjus yra municipalitetas.
Kuturių apylinkė
Kuturių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje.
Grimsėjus
Salos plotas – 5,3 km². Tai šiauriausias gyvenamas Islandijos regionas, kuriame gyvena apie 100 žmonių. Pagrindinė pramonės veikla – žuvininkystė. Į pagrindinę salą galima patekti su keltu, kuris plaukia į Dalviko miestą. Taip pat yra ir mažas oro uostas; skrydžiai paprastai atliekami tarp salos ir Akureyri miesto.
Kuturių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Jurbarko valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jurbarko rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Girdžių apylinkės ir Rotulių apylinkės.
Žagarės regioninis parkas
left|150px
Žagarės regioninis parkas – regioninis parkas šiaurės vakarų Lietuvoje, šalia valstybės sienos su Latvija. Priklauso Žemaitijos saugomų teritorijų direkcijai. Parko plotas 7140,42 ha (miškai sudaro 59 proc.). Parkas įsteigtas siekiant išsaugoti Švėtės paslėnių ir Žagarės miško kraštovaizdį, jo gamtinę ekosistemą ir kultūros paveldo vertybes.
Gamtos vertybės
Žagarės ozas – vaizdinga, ilga, kuprota kalva. Nuo jos matyti Švėtės slėnis, Žagarės giria ir Žiemgalės lygumos toliai. Gaudikių apylinkėse plyti Linkuvos gūbrio plačios kalvos su giliomis įlomėmis. Žagarėje, Švėtės upės šlaituose atsiveria dolomitinės atodangos. Žagarės miške vyrauja ąžuolyniniai eglynai su liepų, guobų ir kitų lapuočių medžių priemaiša. Čia išsaugota viena vertingiausių tauriųjų elnių bandų, gausu saugomų augalų rūšių.
Miškai yra mišrūs, su vertingais ąžuolynais ir uosynais. Įspūdingi kraštovaizdžiai atsiveria nuo Žvelgaičių piliakalnio. Yra nedidelės natūralios užliejamos paupių pievos, yra paukščių stebėjimo bokštelis yra prie Žvelgaičio ežero nendrynuose. Rujos metu parke matoma daug tauriųjų elnių. Čia išsaugota senoji, dar XIX amžiuje išvesta jų populiacija.
Kultūros paveldas
Parke stūkso Žvelgaičio ir Raktuvės piliakalniai, Žagarės pilkapiai, senos įvairių tikėjimų kapinės rodo įdomią šio krašto praeitį, kovas su Livonijos ordinu. Žagarėje išlikęs XVI a. gatvių tinklas, daug XIX a. pastatų. Apaštalų Šv. Petro ir Šv. Povilo bažnyčia. Juodeikių kaime išlikęs Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto paminklas.
Žvelgaičio ir Raktuvės piliakalniai minimi jau 1298 m. Livonijos kronikose. Ant jų stovėjo žiemgalių pilys. Senojoje ir Naujojoje Žagarėje yra Šv. Apaštalų Petro ir Povilo bažnyčios, pastatytos iš vietinio dolomito XVI amžiuje.
Laisvalaikis ir pramogos
Parke įrengtas 2,5 km gamtinis – ekologinis takas. Žagarės žirgynas nuomoja žirgus (Hanoverių veislės) jodinėjimui. Galima žvejoti Švėtės upėje ir Žvelgaičio ežere, prie jų įrengtos stovyklavietės. Galima keliauti Žagarės ozo pažintiniu taku, Mūšos tyrelio pažintiniu taku.
Violeta Židonytė
Violeta Židonytė (g. 1960 m. balandžio 6 d. Kaune) – Lietuvos rašytoja, dailininkė-dizainerė, dailės ir dizaino pedagogė-ekspertė.
Biografija
1977 m. baigė Kauno vaikų keturmetę dailės mokyklą (dab. Kauno Antano Martinaičio dailės mokykla), 1978 m. Kauno 31-ąją vidurinę mokyklą. 1985 m. baigė LSSR dailės institutą (dab. Vilniaus dailės akademija), interjero ir įrenginių dizaino specialybę. 1978 m. -1985 m. dirbo Kauno Buities reklamos biure (sukūrė ir įgyvendino per 300 vizualinės reklamos projektų). Studijavo Lietuvos statybos ir architektūros MTI aspirantūroje (1990–1992 m.), dirbo moksline bendradarbe Urbanistikos skyriuje. 2000 m. baigė Kauno technologijos universitetą, edukologijos magistrantūrą.
Kaip dailininkė dirba knygų iliustravimo, akvarelės srityje, parodose dalyvauja nuo 1985 metų. Yra surengusi dvylika personalinių akvarelės parodų, kasmet dalyvauja grupinėse dailės parodose. Nuo 2000 m. dirba KTU gimnazijoje, dėsto dailės ir dizaino pagrindus, technologijas bei braižybą.
Nuo 2011 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narė.
Bibliografija
Vertimai iš italų kalbos:
Jūratė Martinkutė
Jūratė Martinkutė (1953 m. rugpjūčio 19 d. Vievyje) – muzikos mokytoja ir chorvedė.
Biografija
1977 m. baigusi Trakų internatinę sporto mokyklą ir vaikų muzikos mokyklą (akordeono specialybė), 1978–1983 m. muziką studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (dirigavimo dėstytojai dažnai keitėsi, o baigė pas C. Mikutį). 1983–1986 m. muzikos ir dainavimo mokytoja Anykščių A. Vienuolio vidurinėje mokykloje, vaikų choro ir etnografinio ansamblio vadovė. Vokalinius ansamblius parengdavo respublikiniams „Dainų dainelės" konkursams – mišrusis vokalinis kvartetas 1986 m. konkurso laureatas. Nuo 1986 m. rudens Ukmergės 5-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, moksleivių chorų vadovė. Sistemingai dirbo su vyresniųjų klasių moksleivų mišriuoju choru, kurį parengė 1987 m. respublikinei moksleivų dainų šventei (konkurse laimėjo trečiąją vietą), 1993 m. Lietuvos jaunimo mažajai dainų šventei, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje. 1990–1991 m. choras dalyvavo vaikų ir jaunimo festivalyje „Dainuok, jaunoji Lietuva“ Panevėžyje ir Molėtuose, bei 1997 m. Lietuvos moksleivų dainų šventėje Vilniuje. Mokytoja dirba ir su vaikų choru, vadovauja miesto folkloriniam ansambliui „Dagilėlis", diriguoja Ukmergės rajono dainų šventėse, buvo 1992 m. Pietryčių Lietuvos vaikų ir jaunimo dainų šventės Vilniuje dirigentė. 1994 m. jai suteikta muzikos mokytojos ekspertės kvalifikacijos kategorija.
Skolinamasis kapitalas
Skolinamasis kapitalas (, debt capital) - įmonėje naudojami pinigai, buvę pasiskolinti iš išorinių šaltinių nustatytam laikui. Tai piniginis kapitalas, kurio savininkas jį suteikia kitiems asmenims nustatytam laikui su sąlyga grąžinti jį ir užmokėti už tai tam tikras palūkanas.
Kičibašas
Kičibašas  – buvusi miško kirtėjų gyvenvietė apie 130 km į pietus nuo Krasnojarsko, Manos Belogorjės (Rytų Sajano atšaka) kalnuose, Jenisiejaus dešiniojo intako Sisimo kairiajame krante, Balachtos rajonas (anksčiau Novosiolovsko rajonas), Krasnojarsko kraštas, Rusija.
Istorija
Gyvenvietę įkūrė per kolektyvizaciją apie 1929 m. ištremti rusai ūkininkai. Nuo 1932 m. Dauro komendantūros specialioji gyvenvietė. 1939–1940 m. į Kičibašą iš dab. Vakarų Ukrainos ir Baltarusijos atitremta lenkų, iš Karelijos – suomių, beveik visi jie mirė nuo bado ir ligų. 1950 m. ar 1951 m. atvežta vakarų ukrainiečių.
Lietuviai
1948 m. birželio mėn. iš TSRS okupuotos Lietuvos ištremta apie 120 ūkininkų šeimų. Iki 1950 m. darbingi tremtiniai gyveno barakuose miške 20–50 km nuo Kičibašo, kirtavietėse palei Sisimo upę, kirto mišką, gabeno rąstus prie upės, pavasarį plukdė į Jenisiejų. Iškirtus aplinkinius miškus 1950 m. kai kurie tremtiniai iš Kičibašo perkelti į kitas miško kirtėjų gyvenvietes. 1957–1959 m. dauguma tremtinių grįžo į Lietuvą. Tremtiniams išvykus Kičibašas sunyko. Kičibašo kapinėse palaidota 12 lietuvių tremtinių, 1989–1990 m. į Lietuvą parvežti 5 tremtinių palaikai.
Neknupis
Neknupis – upelis Lietuvoje, Klaipėdos rajone; Minijos kairysis intakas. Prasideda laukuose į šiaurės rytus nuo Priekulės. Teka į pietvakarius, visa vaga reguliuota. Įteka į Miniją 33,3 km nuo jos žiočių, ties Voveriškiais.
Protaka jungiasi su Agluonos upe.
Manoma, kad pirminė upėvardžio lytis buvusi *Niklupis (1935 m. užrašyta kaip Nėklupis). Šis žodis, matyt, kilęs iš asmenvardžio Niklas (nuo ).
Vanua Levu
Didžiausią salos populiaciją sudaro du miestai – Labasa ir Savusavu. Labasos mieste gyvena apie 25 000 gyventojų. Miestas žymus dėl didžiausios Fidžio cukraus pramonės. Savusavu miestas yra mažesnis – jame gyvena vos 5 000 gyventojų. Miestas labai populiarus turistų tarpe kaip nardymo ir jachtų laivybos centras.
1643 m. olandų keliautojas Abelis Tasmanas tapo pirmu europiečiu atradusiu šią salą, kaip ir visą Fidžio salyną.
Erzenis
Erzenis  – upė vidurio Albanijoje. Prasideda Dajčio aukštumose, 25 km į rytus nuo Tiranos. Teka vakarų kryptimi, pradžioje per aukštumas, o žemupyje – lyguma, kur sudaro meandras. Įteka į Adrijos jūros Lalco įlanką į šiaurę nuo Duresio.
Prie Erzenio esančios gyvenvietės: Beržitė, Petrelė, Vačaras, Ndročius, Šijaku, Suktas.
Norfa
Norfa – parduotuvių tinklas priklausantis UAB „Norfos mažmena“. Tai ketvirtas pagal dydį mažmeninių parduotuvių tinklas Lietuvoje. Tinklo parduotuvės pagal dydį skirstomos į (2023 m.):
2023 m. iš viso Norfos tinklui priklausė 155 parduotuvių. Bendrovės būstinė įsikūrusi Vilniuje. 2023 metais bendrovėje dirbo 3393 darbuotojų. 2011 m. bendrovei „Norfos mažmena“ jau priklausė 128 parduotuvės, iš kurių 20 Vilniaus mieste. 2012 m. spalį Norfos tinklui priklausė 132 parduotuvės.
Istorija
UAB „Norfos mažmena” buvo įsteigta 1997 m. Bendrovė pirmąją parduotuvę atidarė 1997 m. Vilniuje. 1999 m. bendrovės akcininkai nusprendė investuoti į mažmeninės prekybos parduotuvių tinklo plėtrą. 2000–2002 metais buvo atidarytos 43 tinklo parduotuvės. Iki 2004 metų pabaigos parduotuvių skaičius išaugo iki 87. 2002 metais „Norfos mažmena” įžengė į Rusijos rinką, atidarydama parduotuvę Maskvos rajono mieste Mytiščiuose.
Chuck Daly
thumb|upright|Chuck Daly (2006) Charles Jerome „Chuck“ Daly (1930 m. liepos 20 d. – 2009 m. gegužės 9 d.) – JAV krepšinio treneris, dukart NBA čempionas su Detroit Pistons, Barselonos olimpinių žaidynių aukso medalio laimėtojas, šį titulą gavo kaip legendinės Svajonių komandos vyr. treneris.
Nuo 1994 metų gegužės 9 dienos treneris yra Krepšinio šlovės muziejaus narys. 1996 m. renkant NBA 50-mečio Visų laikų komandą Daly buvo atrinktas tarp 10 geriausių NBA vyr. trenerių.
Augustas Baldžius
Augustas Baldžius (1883 m. lapkričio 18 d. prie Rusnės – 1952 m. gegužės 12 d. Zegebergas, Šlėzvigas-Holšteinas, Vokietija) – Klaipėdos krašto visuomenės ir politikos veikėjas.
Biografija
Suvokietėjęs lietuvininkas. Klaipėdos krašto (KK) žemės ūkio partijos įkurtos 1925 m. centro valdybos narys. Nelegalių Klaipėdoje įkurtų Ūkio banko (Landschaftsbank,1923 m.), fiktyvios Klaipėdos kredito bendrovės (Kreditverband Memellandischer Grundbesitzer, 1925 m.), Tilžėje 1927 m. įkurtos kredito bendrovės „Agraria Kreditgeselschaft“ vienas vadovų. Per jas iš Vokietijos gaunamomis lėšomis rėmė vokiečių revanšistines partijas. 1926 m. E. Simonaičio vadovaujamos Direktorijos narys. 1934–1935 m. su kitais Klaipėdos krašto profašistais Lietuvos valdžios buvo patrauktas baudžiamojon atsakomybėn. Vokietijai reikalaujant 1938 m. byla nutraukta. 1935 m. lapkričio mėn. – 1939 m. sausio mėn. Direktorijos pirmininkas. Nacių spaudžiamas vykdė provokišką politiką – atšaukė KK gubernatoriaus J. Navako, M. Reisgio ir J. Brūvelaičio lietuvių direktorijų tariamai neteisėtus veiksmus – administracinius pertvarkymus, viešų užrašų vien lietuvių kalba vartojimą, t. p. į tarnybą grąžino be teismo sprendimo atleistus nacių partijos padalinių narius. Pagrįstai grąžino į liaudies mokyklas 1923 m. nuostatus, kuriais remiantis mokinių dėstomoji kalba nustatoma pagal jų namuose vartojamą gimtąją kalbą, o ne pagal pavardes. Jo politika prisidėjo prie Lietuvos Respublikos suvereniteto silpninimo krašte, vyriausybės ir valstybinių įstaigų izoliavimo nuo autonominio Klaipėdos krašto reikalų.
Lapalaipės
Lapalaipės (Phyllobates) – medlaipinių (Dendrobatidae) šeimos varliagyvių gentis, kuriai priklauso nuodingos varlės, paplitusios Pietų Amerikoje nuo Nikaragvos iki Kolumbijos. Pati nuodingiausia yra siaubingoji lapalaipė (Phyllobates terribilis).
Visos lapalaipės gana spalvingos. Kai kurių rūšių nuodai naudojami strėlių antgaliams.
Gentyje yra 5 rūšys.
Mikalojus Akelaitis
Mikalojus Akelaitis (literatūrinis slapyvardis – Juras Varnelis; 1829 m. gruodžio 5 d. Čiuoderiškėse, dab. Marijampolės sav. – 1887 m. rugsėjo 27 d. Paryžiuje) – iškilus lietuvių kultūros veikėjas, prozininkas, publicistas, kalbininkas, tautosakininkas.
Biografija
Mokėsi Marijampolės progimnazijoje. Mokslus teko nutraukti, mirus motinai. Po to ilgai dirbo mokytoju dvaruose. 1858 m. su S. Daukantu apsigyveno Svirlaukyje (Latvija), vėliau gyveno Varniuose, Rietave, Vilniuje.
Gyvendamas Rietave pas Oginskius, rūpinosi spaustuvės steigimu, lietuviškų knygų leidybos centro įkūrimu Rietave. Jo paragintas Žemaičių vyskupas Motiejus Valančius prašė Rusijos valdžios, kad leistų spausdinti blaivybės reikalams Žemaitijoje propaguoti skirtą laikraštį, bet leidimas nebuvo gautas. Aktyviai dalyvavo 1863 m. sukilime, buvo paskirtas Augustavo (Užnemunės) vaivadijos komisaro padėjėju. 1864 m. parengė ir redagavo laikraštį „Žinia apie lenkų vainą su Maskoliais“ (išėjo du numeriai). 1864 m. pasitraukė į Prūsus, čia buvo nuteistas, tačiau iš teismo salės pabėgo. Tais pačiais metais emigravo į Prancūziją, kur vedė prancūzę, susilaukė trijų vaikų. Turėjo fenomenalią atmintį, mokėjo kelias užsienio kalbas. 1872–1882 m. lenkų laikraščio „Gazeta Warszawska“ korespondentas. 1882 m. balandžio 1 d. atstatydintas iš pareigų. Po to jo šeimos gyvenimo sąlygos pablogėjo. Nepritekliai pakirto M. Akelaičio sveikatą ir jis mirė palikęs šeimą skurde.
Kūrybinė veikla
Mikalojus Akelaitis Paryžiaus lietuvių draugijos „Želmuo“ steigėjas ir pirmininkas (1883 m.), dirbo įvairiose kontorose, bendradarbiavo „Aušroje“, „Gazietoje lietuviškoje“ (JAV), redagavo laikraštį „Pakeleivingas“, „Zmowa“. 1861 m. parašė eiliuotų atsišaukimų, raginančių valstiečius sukilti („Gromata Vilniaus senelio“, „Pasaka senelio“), išspausdino nemažai knygelių: „Elementarz dla chlopcow wiejskich przeložony na litewski język“, „Lietuviszkas Elementorius“ ir kt.
Vienas iš lietuvių didaktinės literatūros kūrėjų. Sekdamas lenkiškai rašiusiu rašytoju Jonu Chodzka (1777–1851 m.) lietuvių kalba suredagavo jo apysakas „Kvestorius po Lietuvą važinėdamas, žmones bemokinąs“ bei „Jonas Išmisločius kromininkas“ (kitas pavadinimas Jonas iš Svisločės, manoma, pirmasis šios apysakos vertėjas – Juozapas Rupeika (1789–1854 m.). Abi apysakas M. Akelaitis išleido 1860 m., pasirašęs Juro Varnelio slapyvardžiu, jose propagavo blaivybę, pateikė istorinių, geografinių, gamtos žinių.
Parengė elementorių, lenkų kalba parašė lietuvių kalbos gramatiką, į lenkų kalbą išvertė K. Donelaičio „Metus“, rinko lietuvių tautosaką, rengė lietuvių – lenkų kalbų žodyną, sukūrė keletą technikos, gramatikos terminų (pvz., žodynas). Lenkų kalba parašė 387 psl. darbą Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės aprašymas (šio veikalo sukūrimo data ir likimas nežinomi).
Rinko medžiagą dideliam lietuvių kalbos žodynui. 1857 m. gruodžio 3 d. laiške M. Balinskiui rašė apie būtinumą leisti knygas lietuvių kalba - „Reikia mums pakelti lietuvių kalbą, ištraukti iš paniekinimo tą kalbą, kuri turi sanskrito didumą, lotynų galybę, graikų dailumą ir italų skambumą.“ 1858 m. leidinyje „Teka Wilenska“ vienas pirmųjų iškėlė mintį, kad reikia pradėti leisti lietuviškus laikraščius, buvo įkūręs lietuviškų knygų leidybos fondą.
Juodynas
Juodyno šiauriniame gale įsikūręs Juodyno kaimas, pietiniame – Pašaltupis.
Lingailių apylinkė
Lingailių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šiaulių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šiaulių rajonui. 1954 m. prijungta dalis Pakapės apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Lingailių apylinkė prijungta prie Pakapės apylinkės.
Barkci Duşanbe
„Barkči“ futbolo klubas, dar žinomas kaip Barkci Duşanbe (Barqi Tojik, Barki Todƶik) – Tadžikijos futbolo klubas iš Dušanbės.
Žaidė aukščiausioje lygoje, bet 2018 m. liko paskutinėje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.
Istorija
Įkurtas 2006 m. Žaidžia aukščiausioje šalies futbolo lygoje.
Ankstesniais metais (2006–2014) žinomas Energetik pavadinimu. (Energetik Duşanbe; Клуби футболи Энергетик Душанбе.)
2016 m. dar kartą pakito pavadinimas. (Barkci Duşanbe; Клуби футболи Баркчи Душанбе.)
Pasiekimai
Nebuvo čempionais, ketvirtoji vieta yra aukščiausias pasiekimas. vieną kartą kovojo šalies futbolo taurės turnyro finale.
Sudėtis (2018)
Atnaujinta: 2018 m. spalio 20 d.
Paantvardžio apylinkė
Paantvardžio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Jurbarko valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jurbarko rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Jokūbaičių apylinkės ir Skirsnemunės apylinkės.
Bičiulis (Kelmė)
thumb|250px|right Bičiulis – Kelmės rajono laikraštis, einantis nuo 1948 m. gruodžio 5 d. Kelmėje, L. Giros g. 9.
Istorija
Iki 1953 m. vadinosi „Bolševikinis žodis“, nuo 1953 m. birželio – „Komunistinis žodis“, nuo 1988 m. – „Bičiulis“. Iki 1950 m. buvo Kelmės apskrities laikraštis, 1950–1990 m. – LKP Kelmės rajono komiteto ir LDT leidinys, nuo 1990 m. – nepriklausomas rajono laikraštis. Steigėja Kelmės rajono savivaldybė, leidėja – UAB „Roseba“. 1948–1949 m. ėjo vieną-dukart, nuo 1950 m. – triskart, nuo 1990 m. – dukart per savaitę. Tiražas 1948 m. – 2150 egz., 1987 m. – 11 700 egz., 1997 m. – 5500 egz.
Žymesni žurnalistai: A. Bitvinskas, Bronislavas Klimašauskas, Vaclovas Paulauskas.
Stantava
Stantava arba Mitinas (, nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Dobrino kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Stantavō prūsiškos kilmės. 1318 m. minimas Stantowe. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 7 d. Noihauzeno rajono, vėliau Gurjevsko rajono kaimas, nuo 1947 m. birželio 17 d. iki 2008 m. birželio 30 d. Kosmodemjanskojės apylinkės kaimas.
Tamešivari
250px|thumb|[[Tekvondoisto tamešiwari]] Tamešivari – daugelio Karate bei Tekvondo stilių priimtas laužymo testas, kuris turi parodyti kaip gerai kovotojas įsisavino atlikimo techniką ir jėgą. Tikslus smūgiavimas yra pagrindinė šio testo savybė, kuri turi būti iki testo atlikimo atitinkamai gerai išlavinta.
Duomenų apdorojimas
thumb|250px|Ryšys tarp [[informacija|informacijos ir duomenų, bei tarp informacijos ir duomenų apdorojimo.]] Duomenų apdorojimas – sistemingas operacijų su duomenimis atlikimas.
Tamešivari
Testas
Tiek medžiaga tiek atlikimo technika yra parenkama arba pasirenkama. Dažniausiai tamešivari yra atliekamas su medinėmis lentelėmis, kurios viena ant kitos sustatomos ant betoninių blokų. Lenteles, bei jų kiekį išsirenka pats kovotojas.
Duomenų apdorojimas
Pvz., aritmetinės ir loginės operacijos su duomenimis rūšiavimas ir suliejimas, programų kompiliavimas ir surinkimas, operacijos su tekstu - redagavimas, rūšiavimas, suliejimas, įrašymas į atmintį, paieška, rodymas ekrane, spausdinimas.
Tamešivari
Testas
Tamešivari yra dažnai naudojamas per čempionatus, tam kad galima būti paskelbti tamešivari nugalėtoją, bei sulaužytų lentelių kiekis padėtų nulemti teisėjų apsisprendimą, jeigu kova po dviejų pakartotinių raundų vis dar neišspręsta. Dažniausiai tamešivari testas yra vartojamas Kyokushin-Karate varžybose, per kurias tamešivari atlieka tik tie, kurie išėjo į pusfinalį.
Duomenų apdorojimas
Terminas „duomenų apdorojimas“ neturėtų būti vietoje „informacijos apdorojimas“ (tai nėra sinonimai).
Tamešivari
Atlikimas
Teisėjams paskelbus smūgiavimo techniką, kovotojas privalo nustatyta technika sulaužyti savo pasirinktą lentelių kiekį. Dažniausiai yra naudojamos šios technikos:
Duomenų apdorojimas
Duomenų apdorojimas paprastai vykdomas duomenų apdorojimo sistemose, paprastai kompiuteriuose. Kadangi apdorojami duomenys paprastai vaizduoja tam tikrą informaciją ir apdorojimo rezultate yra gaunama arba kiti duomenys arba nauja informacija tai dažnai sakoma kad duomenys yra apdorojami informacinėje sistemoje.
Nuorodos
معالجة البيانات Επεξεργασία δεδομένων Computer data processing Andmesisestus Tietojenkäsittely עיבוד נתונים Adatfeldolgozás
Tamešivari
Atlikimas
2. Shuto – kovotojas smūgiuoja apatine delno sienele į viršutinės lentelės centrą.
3. Enpi – kovotojas smūgiuoja alkūne iš viršaus į lentelių vidurį.
Jeigu iš pirmo karto nepavyko perlaužti visų pasirinktų lentelių, kovotojas gali dar kartą bandyti testą, tik šį kartą jam yra duodamos 2 lentelės, nepriklausomai nuo prieš tai pasirinkto lentelių skaičiaus (moterims galioja 1 lentelė). Jei ir šį kartą kovotojas nesugebėjo sulaužyti lentelių, pereinama prie kitos technikos, o kovotas negauna nei vieno taško. Sulaužytos lentelė yra skaičiuojamos, kovotojas sulaužęs daugiausiai, yra šio testo nugalėtojas. Kaip jau buvo minėta, jeigu pakartotinėje dvikovoje nėra aiškaus nugalėtojo, iš pradžių yra atliekamas svorio testas, kuris teisėtai paskelbia lengvesnį varžovą kovos nugalėtoju, o jei ir svoris negali nulemti kovos, yra lyginama pagal sulaužytų lentelų kiekį.