cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Žygaičių kapinės
miniatiūra|220px|left|Smailiaarkiai kapinių vartai miniatiūra|220px|left|Atminimo paminklas partizanams ir savanoriams
Naujoms kapavietėms suformuoti Žygaičių kapinėse likę nedaug vietos. Likusi laisva žemė, anot vietos gyventojų, per daug drėgna, kad joje galima būtų laidoti. Kapinių plėtrą stabdo sanitarinės zonos, gretimi privatūs žemės sklypai.
Palaidojimai
Kapinėse yra palaidotų Kęstučio apygardos Butigeidžio rinktinės žuvusių partizanų kapai:
Partizanų kapai su antkapiniais paminklais išsidėstę skirtingose vietose. Vidurinėje kapinių dalyje sumūrytas masyvus atminimo paminklas, skirtas čia palaidotų partizanų ir savanorių, Vyties kryžiaus kavalierių, atminimui. Prie jo pritvirtinta juodo granito lenta su 7 pavardėmis.
Vanevas (Mazovijos Vysokio apskritis)
Vanevas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Sokolų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į šiaurės rytus nuo Sokolų, apie 26 km į šiaurės rytus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 26 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas įsikūręs šalia Narevo upės.
Fechtavimasis 1908 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
thumb|Prancūzijos špagininkų rinktinė.
Fechtavimasis 1908 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyko ketvirtą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Žaidynėse pirmą kartą vyko komandinės špagos ir komandinės kardo rungtys. Pirmą kartą olimpiadų istorijoje nevykdytos fechtavimo rapyromis rungtis.
Dalyvavusios šalys
131 fechtuotajai iš 14 šalių dalyvavo olimpinėse žaidynėse:
Tšcianė
Tšcianė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, 11 km į pietvakarius nuo Monkų ir apie 41 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Valsčiaus centras.
Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pirmą kartą kaimas paminėtas XIII a. amžiuje. 1496 m. Ldk Aleksandro nurodymu kaime pastatyta pirmoji bažnyčia, kuri stovėjo apie 100 metų. Tais pačiais metais įkurta ir Tžcianų Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija. Dabartinė kaimo bažnyčia pastatyta 1846 m. XIX a. buvo miestelis Balstogės apskrities Krypno valsčiuje.
XIX a. įkurtos Tžcianų žydų kapinės. Iki II pasaulinio karo čia gyveno daug žydų (1909 m. – 98 %). Per II pasaulinį karą apie 1200 kaimo žydų buvo išvežti į Treblinkos koncentracijos stovyklą. Po karo nemažai kaimo gyventojų Tarybų Sąjunga ištrėmė į Kazachstaną.
Kapituliacija
Kapituliacija dažniausiai įforminama kapituliacijos aktu (deklaracija), kurį pasirašo įgaliotieji asmenys.
Kapituliacijos akte gali būti numatomos įvairios sąlygos, kaip antai ugnies nutraukimo laikas, kapituliuojančiųjų statusas (pvz., kapituliuojančios teritorijos okupacija, kapituliuojančios kariuomenės paleidimas ar karo belaisvių statuso suteikimas kapituliuojančios šalies kariams), kapituliuojančiųjų nusiginklavimas ir kt. Kapituliacijos sąlygų pažeidimas laikomas karo nusikaltimu.
Uchvala
Istorija
XIX a. buvo valstybinis kaimas, Barysavo apskrities Uchvalos valsčiaus centras.
Tijana Bogićević
Tijana Bogićević (g. 1981 m. lapkričio 1 d. Novi Sade) – Serbijos dainininkė.
Biografija
Savo muzikinį kelią dainininkė pradėjo 2001 metais, kai susipažino su populiariu Serbijos atlikėju Vlado Georgiev, o netrukus po to prisidėjo prie jo grupės kaip pritariančioji vokalistė. Tuo pat metu ji dainavo alternatyviosios muzikos grupėje „Shanene“. Nors į didžiąją sceną grupei nepavyko prasibrauti, ji išpopuliarėjo koncertuodama Serbijos klubuose. 2010 metais ji išleido kūrinį „Tražim“, kuris padėjo patekti į grojamiausių Serbijos dainų sąrašą, tačiau tikrąjį pripažinimą atnešė 2013 metais pasirodžiusi daina „Čudo“. Šiuo metu dainininkė gyvena Jungtinėse Amerikos Valstijose.
2009 metais pasirodė serbų nacionalinėje atrankoje „Beovizija”, tačiau pusfinalyje liko 17 vietoje ir į finalą nepateko. 2011 m. ji buvo tuometinės šalies „Eurovizijos“ atstovės Ninos pritariančioji vokalistė. 2017 m. Serbijos nacionalinio transliuotojo Radio-televizija Srbije (RTS) sprendimu pasirinkta atstovauti savo šaliai „Eurovizijoje“ su daina „In Too Deep“.
Didžioji seksta
Didžioji seksta – didesnysis iš dviejų muzikinių intervalų, apimančių šešis diatoninės gamos laipsnius. Kitas toks intervalas yra mažoji seksta. Didžioji seksta yra sutrumpintai žymima M6, o jai priešingas intervalas yra mažoji tercija. Dažniausiai šis intervalas sutinkamas minoriniuose akorduose tarp trečiojo laipsnio ir aukštesnės pagrindinės natos.
Sekstos, kaip ir joms priešingos tercijos, yra laikomos vienais iš įdomiausių ir dinamiškiausių sąskambių. Didžioji seksta yra laikoma vienu iš labiausiai konsonuojančių intervalų.
Giedraičio spaustuvė
Giedraičio spaustuvė – spaustuvė, 1896–1897 m. veikusi Opstainyse, Tilžės apskritis, 1897–1900 m. – Klaipėdoje.
Vilis Rīdzenieks
Vilis Rydzeniekas dar žinomas kaip Aleksandrs Mednis (1884 m. gruodžio 15 d. Žagarėje, Rusijos imperija – 1962 m. lapkričio 13 d. Rygoje, Latvijos TSR) – latvių fotografas.
Giedraičio spaustuvė
Istorija
Savininkas Kristupas Giedraitis (prieš 1870 m. – po 1940 m.) nuo 1894 m. knygas leido su M. Jankumi Bitėnuose; nuo 1909 m. gyveno prie Įsruties, po Pirmojo pasaulinio karo – Gumbinėje.
Vilis Rīdzenieks
Biografija
Gimė 1884 m. gruodžio 15 d. Žagarėje. 1900 m. baigė Šiaulių gimnaziją. Dalyvavo 1905 m. Rusijos revoliucijoje, iki 1908 m. gyveno Sankt Peterburge, kur mokėsi pas rusų fotografą Aleksejevą. Grįžęs į Latviją 1910 m. Ventspilyje atidarė fotosaloną. 1915 m. Rygoje atidarė fotosaloną Klio, kuris veikė iki 1935 metų. 1931-1935 m. vadovavo Rygos Tautos aukštosios mokyklos fotostudijai. Dirbo Latvijos mokslų akademijoje, Koksnės chemijos instituto fotolaboratorijoje. Viena svarbiausių per jo gyvenimą padarytų nuotraukų yra 1918 m. lapkričio 18 d. užfiksuotas Latvijos nepriklausomybės paskelbimas bei 1941 m. birželio 29 d. po bombardavimo griūnantis Rygos Šv. Petro bažnyčios bokštas. Jo fotografija Motina (Māte) 1928 m. laimėjo aukso medalį Vimbldone vykusioje tarptautinėje parodoje. 1930 m. apdovanotas Trijų žvaigždžių ordinu, 1935 m. Pripažinimo kryžiumi. Mirė 1962 m. lapkričio 13 d. Rygoje, palaidotas Rygos Meža kapinėse. Didžioji dalis fotografo nuotraukų (apie 500) šiuo metu yra saugomi Rygos istorijos ir navigacijos muziejuje.
Giedraičio spaustuvė
Istorija
Giedraičio spaustuvėje išleista 18 daugiausia paties savininko iš vokiečių kalbos išverstų evangelikų liuteronų pamokslų ir giesmių knygų. Spausdino lietuvių ir vokiečių kalba du kartus per mėnesį leidžiamą laikraštį „Ostpreussisches Evangelisches Lutheranisches Kirchenblatt“ (1896–1900 m.; redaktorius K. Lūšnaitis). K. Giedraitis nuolat prekiavo savo ir kitų spausdintomis knygomis.
Giedraičio spaustuvė neišlaikė konkurencijos ir buvo parduota Klaipėdos spaustuvininkui H. V. Zybertui, kuris ją sujungė su savo įmone „Zyberto spaustuve“.
Slovakijos futbolo varžybos 1994–1995 m.
Slovakijos futbolo varžybos 1994–1995 m.
Turnyrinė lentelė
Silpnųjų grupė:
Sakalų apylinkė
Sakalų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Jašiūnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šalčininkų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Jašiūnų apylinkės, Rimšiškių apylinkės ir Turgelių apylinkės.
Tamara Gačečiladzė
Tamara „Tako“ Gačečiladze (, g. 1983 m. kovo 17 d. Tbilisyje) – Gruzijos dainininkė, dainų autorė ir aktorė.
2008 m. atlikėja pirmą kartą dalyvavo Gruzijos „Eurovizijos“ nacionalinėje atrankoje, kur liko dešimta. Po metų ji ir vėl dalyvavo atrankoje, bet jau kartu su grupe „Stephane & 3G“, kuriame su daina „We Don't Wanna Put In“ užėmė pirmą vietą. Deja, atstovai taip ir nepasirodė „Eurovizijoje“ – netrukus po nacionalinio finalo buvo paskelbta, kad Gruzija savanoriškai pasitraukia iš konkurso. To priežastis buvo Europos transliuotojų sąjungos spaudimas pakeisti kontroversiškus kūrinio žodžius dėl galimų politinių asociacijų su Rusija.
Kaip solistė, 2017 metais su daina „Keep the Faith“ nugalėjo nacionalinėje atrankoje ir tapo šalies atstove į 2017 m. „Eurovizijos“ dainų konkursą Kijeve. Dainą „Keep the Faith“ sukūrė pati T. Gačečiladze ir 2012 m. „Eurovizijos“ dalyvis Anris Džochadze.
Boendė
Boendė  – miestas Kongo Demokratinės Respublikos vidurinėje dalyje, 280 km į rytus nuo Mbandakos, prie Čuapos upės; Čuapos provincijos centras. Yra upinis uostas, oro uostas.
Kolonijiniais laikais buvo kaučiuko gavybos centras.
Endocitozė
thumb|250px|Endocitozės rūšys: fagocitozė, pinocitozė, receptorinė endocitozė
Endocitozė – reiškinys kai pūslelės perneša medžiagas į ląstelę. Dalis plazminės membranos įlinksta kurioje nors vietoje į ląstelės vidų apgaubdama medžiagą, kuri bus pernešama į ląstelę, o tada atsiskiria nuo plazminės membranos ir suformuoja pūslelę ląstelės viduje.
Endocitozė yra skirstoma į tris rūšis:
Septynerių metų krizė
Septynerių metų krizė (, pažodžiui 'Septynerių metų niežulys') – 1955 m. JAV filmas, romantinė komedija, kurioje pagrindinius vaidmenis atlieka Marilyn Monroe ir Tom Ewell. Režisierius – Billy Wilder. Filmas sukurtas pagal scenarijų, kurį Bilis Vailderis (Billy Wilder) drauge su Džordžu Akselrodu (George Axelrod) 1952 m. parašė to paties pavadinimo trijų veiksmų pjesei. Filmo pavadinimas susijęs su tuo, kad po septynerių metų monogamiškos santuokos santykiai neva išblėsta.
Siužetas
Stojus vasaros karščiams niujorkietis Ričardas Šermanas (Richard Sherman) savo žmoną Heleną (Helen) su sūnumi išleidžia atostogauti į Meino valstiją. Likęs vienas dirbti Manhatane Ričardas sutinka nuostabią blondinę, modelį (Marilyn Monroe), kuri atsikėlė gyventi į viršutinio aukšto butą, ir iš karto ją įsimyli. Svarstydamas apie neištikimybę Ričardas svajoja apie savo žaviąją kaimynę – bet ar jo fantazijos virs tikrove?
Aktoriai
thumb|left|1954 m. rugsėjį [[Marilyn Monroe pozuoja fotografams filmuojant šiam filmui skirtą sceną ant metro grotelių]]
Kritikų atsiliepimai
Kritikų atsiliepimai buvo daugiausia palankūs. Remdamasi 32 recenzijom, įvertinimų apibendrinimo svetainė „Rotten Tomatoes“ filmui davė 84% ir 7,2/10 balo vidurkį.
Davonių koplyčia
Davonių Šventosios Šeimynos koplyčia – veikianti stačiatikių koplyčia Širvintų rajone, Gelvonų seniūnijoje, Davonių kaime, 300 m į vakarus nuo kelio. Medinė koplyčia pastatyta privačiose vietos gyventojo valdose. Pasiekiama iš kaimo gatvės įėjus pro atskirus vartelius mediniu taku, įrengtu sodybos pakraštyje. Būna atidaryta laisvam lankymui. Sodybos šeimininkas sekmadieniais skambina šalia stovinčioje varpinėje varpu, kviesdamas į pamaldas.
Istorija
Įrašas rusų kalba lentoje ant koplyčios sienos byloja, kad koplyčia buvo pašventinta Šventosios Šeimynos garbei, pastatyta 2010 m. vasarą, palaiminant Vilniaus „Znamenskaja“ cerkvės šventikui Piotrui Miuleriui.
Windows 10
„Windows 10“ – Microsoft kompanijos sukurta operacinė sistema, pakeitusi savo pirmtakę „Windows 8.1“ operacinę sistemą. „Windows 10“ skirta asmeniniams, nešiojamiems ir planšetiniams kompiuteriams bei išmaniesiems telefonams.
Apie šią operacinę sistemą buvo pranešta 2014 m. rugsėjį, o rinkoje ji pasirodė 2015 m. liepos 29 d. Vienas pagrindinių šios sistemos tikslų buvo sujungti daugelį Microsoft produktų ir jiems leisti naudotis viena bendra sistema.
„Windows 10“ atnaujino vartotojo sąsają – įdiegė atnaujintą „Pradžios“ juostą, taip pat prie jos pridėjo išplėstus Start langus, naudotus „Windows 8“.
Vilniaus baldai
„Vilniaus baldai“ – Lietuvos korpusinių baldų gamybos įmonė. Įmonė buvo įkurta 1883 m. ir veikė kaip I. Vainikio lentpjuvė. 1963 m. gamykla persikėlė į dabartines patalpas Savanorių pr. 178, Vilniuje. 1974 m. buvo įrengta 31 tūkstantis kvadratinių metų ploto gamybinių ir administracinių patalpų. 1993 m. įmonė įregistruota kaip akcinė bendrovė. 2005 m. atidarytas naujas gamybos padalinys Savanorių pr. 197.
Vialiacičai
Vialiãcičai – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 27 km į rytus nuo Barysavo. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Barysavo apskrities Vialiacičų valsčiaus centras.
Valosavičai
Valosavičais vadinamos Baltarusijos gyvenvietės:
Raguva (reljefas)
thumb|250px|right|Didelė raguva 250px|right|thumb|Raguva Raguva – nedidelis sausas slėnis (arba juo vanduo gali tekėti tik periodiškai), kurio šlaitai padengti velėna, gali būti apaugę krūmais ar medžiais.
Raguvų dugnas būna lėkštai įdubas, dažnai neturi išreikštos vagos. Šlaitai iškilūs, tolydžiai pereina į vandenskyros zonas. Neturi aiškios viršūnės, dubesnė vieta tolygiai pereina į raguvą.
Raguvų ilgis būna nuo kelių šimtų metrų iki 25 km, gylis – nuo kelių metrų iki dešimčių (~50) metrų, plotis – iki šimtų metrų.
Šlaitai ir dugnas padengti velėna, dažnai apaugę krūmais ar mišku, kuriuos iškirtus raguvose neretai vėl prasideda vandens erozija ir ima formuotis naujos griovos. Raguvos dažniausiai susidaro iš apaugusių griovų, nors gali susidaryti ir be griovos stadijos.
Raguvos būdingos miškastepės ir stepių aukštumoms bei lygumoms (pvz., Pavolgio ir Vidurio Rusijos aukštumose). Lietuvoje raguvos dažniausiai susidarė senojo daugiamečio įšalo sąlygomis vykstant plokštuminei erozijai arba išeroduotos fliuvioglacialinių vandenų. Raguvų tinklas tankiausias Medininkų aukštumoje (Šumsko, Arklėnų apylinkėse) – iki 12 km/km².
Griovos nuo raguvų skiriasi tuo, kad griovų krantai neapžėlę krūmais ar medžiais, neturi velėnos, dėl ko jie paprastai po kiekvieno didelio lietaus didėja.
Kiščyna Slabada
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Barysavo apskrities Kiščyna Slabados valsčiaus centras.
Daulėnų apylinkė
Daulėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Dieveniškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šalčininkų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Jurgelionių apylinkės ir Pagaujėnų apylinkės.
Livermoris
Livermoris – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas Lv, eilės numeris 116. Tai dirbtinis, natūraliai Žemėje nerandamas elementas.
Pavadinimas
VLKK 2012 m. rugsėjo 19 d. Terminologijos pakomisės posėdyje buvo svarstyta kaip lietuviškai vadinti cheminį elementą, kurio atominis numeris yra 116: livermoriu ar livermorijumi. Kadangi elementų pavadinimų formos su -is lietuvių kalboje vartojamos seniai (plutonis, ne plutonijus, toris, ne torijus ir pan.), sutarta teikti formą livermoris .
Alex Young
Aleksandras „Sendis“ Jangas (1880 m. birželio 23 d. – 1959 m. rugsėjo 17 d.) – buvęs škotų futbolininkas, rungtyniavęs savo šalies rinktinėje bei „Evertono“, „Tottenham Hotspur“ bei „Manchester City“ klubuose.
Futbolininko karjera
Aleksas Jangas, savo karjerą pradėjęs gimtosios Škotijos klubuose „St Mirren“ ir „Falikrk“, 1901 m. persikėlė į Angliją, kur tapo Liverpulio „Evertono“ žaidėju. Per 10 sezonų, praleistų šioje komandoje, jis tapo vienu rezultatyviausių visų laikų jos puolėju, o 1906 m. FA Taurės finale pelnė vienintelį rungtynių įvartį, padėdamas komandai pelnyti trofėjų dvikovoje su „Newcastle United FC“.
Nusprendus parduoti Jangą, kilo didelis klubo gerbėjų pasipiktinimas, kurie jį laikė geriausiu kada nors komandoje žaidusiu futbolininku. Nepaisant to, klubo vadovybė sprendimo nepakeitė ir 1911 m. jis persikėlė į „Tottenham Hotspur FC“, kuriame per 5 rungtynes pasižymėjo 3 kartus, o jo sugrįžimas į Goodison Park stadioną su nauja komanda (rungtynės baigėsi 2–2) buvo sutiktas žiūrovų ovacijomis.
Vėliau Jangas rungtyniavo „Manchester City FC“, o karjerą baigė „South Liverpool FC“ komandoje, tačiau nebepakartojo „Evertono“ žaidimo lygio.
Jis buvo vertinamas dėl savo driblingo, o 1926 m. laikraštis „Mirror“ pavadino Jangą „turbūt geriausiu futbolininku aikštėje, kurį mes turėjome ar galbūt turėsime“.
Įkalinimas
1911 m. Aleksas Jangas įsigijo ūkį Australijoje, netoli Tongalos, kur įsikūrė jo brolis Johnas, o 1914 m. gegužę persikėlė ir Aleksas. Netrukus tarp brolių ėmė gausėti kivirčų, nes Johnas nuolat skolinosi pinigų, tačiau jų niekad negrąžindavo. 1915 m. pabaigoje konfliktai dar labiau paaštrėjo, prasidėjo grasinimai, kol 1915 m. gruodžio 1 d. Aleksas nušovė savo brolį.
Prieš teismo procesą jis nesėkmingai mėgino nusižudyti, buvo atliktas psichikos patikrinimas ir galiausiai gavo 3 metų kalėjimo bausmę. Buvo gandų, kad Jangas vėliau buvo pakartas už gyvulių vagystę, tačiau iš tiesų jis išėjo į laisvę 1919 m. liepą, o 1920 m. gegužę grįžo į Angliją.
Jangas mirė 1959 m. Edinburgo psichiatrijos klinikoje ir palaidotas bevardžiame kape. 2014 m. „Evertono“ klubas paskelbė, kad iki metų pabaigos atliks buvusio savo futbolininko įamžinimo darbus.
Bahdanava
Bahdanava (arba Bogdanovas) gali reikšti:
Liuksemburgo leidykla-knygynas
Liuksemburgo leidykla – knygynas  – lenkų leidykla, kurią 1864 m. Paryžiuje įkūrė Žanas Baptistas Vaseras. Leidyklos iniciatorius buvo Adomo Mickevičiaus sūnus Vladislavas Mickevičius, kuris valdė šią leidyklą – knygyną 1867–1889 metais. Leidykla – knygynas iš pradžių buvo įsikūrusi de Turno g. 16, vėliau – Monsieur-Le-Prince g. 25, Paryžiuje.
Leidykloje – knygyne buvo spausdinami kūriniai lenkų ir prancūzų kalbomis. Per leidyklos – knygyno gyvavimo metus buvo išleista nemažai grožinės ir nacionalinės lenkų literatūros kūrinių, taip pat mokslinių publikacijų (apie 200 veikalų), politinių leidinių.
Vienas pirmųjų leidybos – knygyno darbų buvo „Lenkų nacionalinės bibliotekos“ (Biblioteki Ludowej Polskiej) (1866–1871 m.) kūrinių serija. Viso išleista 69 tomai šios serijos knygų. Vladislovo Mickevičiaus leidykloje – knygyne yra mokęsis leidybos meno Adomas Dominykas Bartuševičius. Taip pat čia dirbo Konstantinas Dalevskis. Kilus Paryžiaus komunai 1871 m., Vladislavas Mickevičius buvo išvykęs į Briuselį, leidyklą – knygyną patikėjęs prižiūrėti Konstantinui Dalevskiui, kuris leidyklos – knygyno patalpose ir gyveno. 1871 m. gegužės 27 d. iš Liuksemburgo leidyklos – knygyno patalpų (Turno g. 16) buvo du kartus šauta į grupę karininkų, stovėjusių prie Liuksemburgo rūmų. Sušaudžius Konstantiną Dalevskį, leidykla – knygynas liko be globos. Grįžęs 1871 m. liepos 5 d. Vladislavas Mickevičius rado knygyną užanspauduotą, jo bute šeimininkavo kareiviai. Valdžios institucijų buvo parašyta:
Liuksemburgo leidykla – knygynas buvo suniokotas 1871 m. Paryžiaus komunos metu. Vladislovui Mickevičiui nieko neliko, tik uždaryti leidyklą – knygyną. Liuksemburgo leidykla – knygynas buvo uždarytas 1889 m.
Kelionė į Atata (miuziklas)
Kelionė į Atata – Juozo Širvinsko miuziklas, parašytas pagal Kazio Sajos libretą, Kazio Sajos apysakos „Žvangutis“ motyvais.
= Siužetas =
Pagrindiniai veikėjai
Ulys, Vilimas, Cilė Grigaitė, Cilės motina Grigienė, Butrimienė ir kiti.
Du keliauninkai – Ulys ir Vilimas - atklysta į vieną kaimą, kur abiem į akis krenta gražioji Cilė Grigaitė. Draugai sutaria: kuris pirmasis, radęs vandens gyslą, iškas šulinį, tam ir atiteks nuotaka. Vilimas pirmasis įveikia šią užduotį, tačiau tinkamesnis jaunikis pasirodo Ulys, o Vilimas išeina, kur akys veda. Nelabai saldus ir Ulio gyvenimas - moterys graužia dėl neturto, o kaimiečiai įtaria jį susidėjus su velniu. Sodžiuje vėl pasimaišo Vilimas. Ulys numoja į viską ranka ir abu draugai iškeliauja ieškoti laimės į Atata šalį.
= Pastatymai Lietuvoje = Miuziklas pastatytas Kauno valstybiniame muzikiniame teatre 1978 m. Spektaklio režisierius Rimantas Vaitkevičius, scenografas Algis Kariniauskas, dirigentas Stanislovas Čepinskis, choreografė Irena Ribačiauskaitė.
Pagrindiniai vaidmenys ir atlikėjai:
Naujieji Valosavičai
Naujieji Valosavičai – kaimas šiaurės rytų Baltarusijoje, 20 km į pietryčius nuo Lepelio. Valosavičų apylinkės centras.
Istorija
Kūrėsi prie Senųjų Valosavičų. XIX a. buvo Barysavo apskrities miestelis, Valosavičų valsčiaus centras.
Zekirchenas prie Valerzės
Zekirchenas prie Valerzės trumpiau Zekirchenas – miestelis Austrijoje, Zalcburgo žemėje, Zalcburgo–Umgebungo apskrityje, nutolęs 15 km į šiaurę nuo Zalcburgo, netoli pasienio su Vokietija, Valerzės ežero krante. 10 764 gyventojų (2018 m. duomenys).
Yra Šv. Petro bažnyčia, Zeburgo pilis, muziejus, kultūros namai.
Tongiečiai
Tongiečiai – polineziečių tauta, gyvenanti Tongoje. Populiacija – 120 tūkst. žmonių (XX a. II pusė). Taip pat gyvena išeivijoje Australijoje, Naujojoje Zelandijoje, Kanadoje. Kalba austroneziečių kalbų šeimos, rytų austroneziečių šakos tongiečių kalba. Taip pat šneka angliškai. Kalbai raštas (lotynų raidyno pagrindu) sukurtas XIX a. Dauguma tikinčiųjų – krikščionys (metodistai, katalikai, mormonai, anglikonai).
Tongiečių protėviai, Lapitos kultūros nešėjai, Tongą pasiekė apie XIII–XII a. pr. m. e. Tongos salynas tapo svarbiu polineziečių kultūros vystymosi centru. Nuo X–XI a. čia susidarė stipri gentinė santvarka, iškilo vadai. Nuo XVIII a. antros pusės vyko etninė konsolidacija, kūrėsi valstybiniai dariniai, vadovaujami šventojo valdovo (tui tonga), iš pasaulietinio vado (hou). Konsolidaciją paskatino ir nuo XVII a. prasidėję kontaktai su europiečiais. Nuo XX a. susidarė literatūrinė kalba.
Tradiciniai verslai – rankinė žemdirbystė (kolokazija, jamsai, manijokai, batatai). Nuo XVIII a. sparčiai pradėjo vystytis amatai (medžio drožyba, tapos pluošto gamyba). Vystoma medienos kirtimo ir apdirbimo pramonė. Būstas stačiakampio plano, stulpinio karkaso, su dvišlaičiu palmių lapų stogu. Tradicinė apranga – apsiaustai arba sijonai iš tapos pluošto, papuošalai iš kriauklių, plunksnų, augalinio pluošto, paplitęs kūno tatuiravimas. Tongiečių virtuvei būdingi augaliniai, rečiau žuvies patiekalai. Švenčių progomis valgydavo kiaulieną, šunieną.
Tradicinę tongiečių bendruomenę sudaro didžiosios šeimos, vadovaujamos tarybos (fono), renkamos iš šeimų galvų. Santuoka monogaminė, bet žyniai praktikavo poligamiją. Išvystę muzikos, šokio, žaidimo menus. Turi profesionalių dainininkų. Tongiečių tradicinei religijai (žr. polineziečių mitologija) buvo būdingas gausus, hierarchiškas dievų panteonas.
Bunija
Bunija  – miestas Kongo Demokratinės Respublikos šiaurės rytuose, 570 km į rytus nuo Kisanganio, 30 km nuo Alberto ežero kranto; Iturio provincijos centras. Keliai į Kisanganį, Gomą, Arua. Yra oro uostas. Apylinkėse yra aukso telkinių.
Bunija – sparčiausiai augantis Afrikos miestas (2020–2025 m. augimo prognozė – 5,63 %).
Istorija
Bunijos apylinkės buvo Antrojo Kongo karo židinys, dabar čia vyksta Iturio konfliktas. Bunijoje dislokuotos gausios JTO taikdarių pajėgos.
Anne Teresa De Keersmaeker
thumb|Anne Teresa De Keersmaeker, 2016 Ana Teresa De Kersmaker (, g. 1960 m. Mechelene, užaugo Vemelyje) – šiuolaikinio šokio choreografė.
Biografija
Būdama vidurinėje mokykloje, De Kersmaker studijavo ne šokį, o muziką (fleitos specialybė). Šokiu susidomėjo tik paskutinėje mokyklos klasėje. Nuo 1978 m. iki 1980 m. De Kersmaker studijavo šokio mokykloje Mudra (Briuselis), kuri yra susieta su teatru La Monnaie bei Moriso Bežaro šokių trupe XX amžiaus baletas. Ji yra minėjusi, jog perkusionistas ir mokyklos Mudra muzikos mokytojas Fernand Schirren jai turėjo labai didelę įtaką. 1980 m. De Kersmaker pristatė pirmąjį savo darbą Asch. 1981 m. ji mokėsi Niujorko universiteto Tisch menų mokykloje. Grįžusi į Belgiją, 1982 m. De Kersmaker pristatė darbą Fase: four movements to the music of Steve Reich. Su šiuo darbu ji įgijo tarptautinį pripažinimą šiuolaikinio šokio scenoje.
Dėl Fase sėkmės De Kersmaker 1983 m. galėjo įkurti savo šokio trupę Rosas. Pirmoji Anos Teresos De Kersmaker choreografija naujajai šokio trupei pagal kompozitorių Thierry De Mey bei Peter Vermeersch muziką Rosas Danst Rosas atnešė tarptautinę sėkmę ir kompanijai. Devintajame dešimtemtyje šokio trupę rėmė Briuselio teatras Kaaitheater (direktorius Hugo De Greef). Bendradarbiaujant su šiuo teatru buvo sukurti šokio spektakliai Elena's Aria (1984 m.), Bartók/Aantekeningen (1986 m.), sceninis Heiner Müller's triptych Verkommenes Ufer/Medeamaterial Landschaft mit Argonauten pastatymas (1987 m.), Mikrokosmos-Monument Selbstporträt mit Reich und Riley (und Chopin ist auch dabei)/In zart fliessender Bewegung - Quatuor Nr.4 (1987 m.), Ottone, Ottone (1988 m.), Stella (1990 m.) bei Achterland (1990 m.).
Donelaičio viršūnė
Donelaičio viršūnė – 5837 m aukščio viršukalnė pietvakarinėje Pamyro dalyje, Šachdaros kalnagūbryje (Tadžikija).
Pirmąsyk į šią viršukalnę 1964 m. liepos 28 d. įkopė K. Monstvilo vadovaujama Lietuvos aukštumų ekspedicija. Pavadinta 250-osioms K. Donelaičio gimimo metinėms įamžinti. Tais pačiais metais lietuvių alpinistai įkopė į dar dvi Šachdaros kalnagūbrio viršukalnes, suteikdami joms Lietuvos ir Čiurlionio pavadinimus.
Aldona Valiukėnaitė
Aldona Valiukėnaitė (1934 m. spalio 23 d. Kaune) – Lietuvos dainininkė (sopranas), Kauno valstybinio muzikinio teatro solistė.
Biografija
Aldona Valiukėnaitė gimė Kaune Jono Valiukėno ir Stasės Siratanavičiūtės (Valiukėnienės) šeimoje. Jonas Valiukėnas buvo ryšininkas ir po karo buvo siunčiamas atstatymo darbams į Zarasus, Tauragę, Skaudvilę. Šeima vyko kartu, todėl Aldonaą Valiukėnaitei ir jos jaunėliui broliui teko mokytis keliose mokyklose. Dainuoti pradėjo dar mokykloje Skaudvilėje, kur pati išmokusi groti pianinu, iš klausos grodavo per radijų transliuojamas dainas. Mokykloje lankė šokių ir dainų ansamblį, su kuriuo koncertuodavo išvykose į Klaipėdos rajoną. Yra laimėjusi antrą vietą vaikų dainų konkurse. Buvo kviesta stoti į Klaipėdos Kazio Šimkaus muzikos mokyklą, bet ten nestojo.
Šeimai vėl grįžus į Kauną, įstojo i Juozo Gruodžio aukštesniąją muzikos mokyklą, kur mokėsi pas tuo metu mokyklos direktoriaus pareigas einantį K Znamenską ir koncertmeisterį Juozą Katelę. 1959 m. baigė muzikos mokyklą ir 1959–1962 m. dirbo tuometinio Radijo ir televizijos komiteto vokaliniame ansamblyje, vadovaujamame Antano Gimžausko. 1963 m. atėjo dirbti į Kauno valstybinį muzikinį teatrą, kuriame dirbo soliste iki 1996 m.
Pirmieji vaidmenys Kauno Muzikiniame teatre - Valenciana Franco Leharo „Linksmojoje našlėje“ ir Liza Imrės Kalmano „Maricoje“.
Chuck Schumer
Čarlzas Elis Šumeris (įprastai Čakas Šumeris, g. ) – amerikiečių politikas, nuo 1999 m. Niujorko valstijai atstovaujantis JAV Senato narys, demokratas. 2017–2021 m. vadovavo JAV Senato demokratų frakcijai. Nuo 2021 m. JAV Senato daugumos lyderis. Šumeris yra ilgiausiai pareigas einantis Niujorko valstijai atstovaujantis senatorius.
Aldona Valiukėnaitė
Vaidmenys
Per savo kūrybinės veiklos laikotarpį teatre sukūrė per septyniasdešimt vaidmenų. Tame tarpe Lisą, Marietę ir Stasi, Imrės Kalmano operetėse „Marica“, „Bajaderė“ ir „Silva“; Ciboletą, Pepi, Adelę ir Arseną Johano Štrauso operetėse „Venecijos naktis“, „Vienos kraujas“, „Šikšnosparnis“ ir „Čigonų baronas“; Doną Žuanitą ir Fiametą Franko Zupė „Dona Žuanita“ ir „Bokačas“, Serpiną Džovanio Pergolezio „Tarnaitė ir ponia“, Barbariną Amadėjaus Mocarto „Figaro vedybose“, Teklę ir senelę Anuž Gijos Kančelio „Piršlės išdaigos“, Čigonę Franco Leharo „Linksmoji našlė“ ir kitus.
Koncertinė veikla
Be koncertų su Radijo ir televizijos komiteto vokaliniu ansambliu, Aldona Valiukėnaitė su kitais teatro solistais koncertavo Vokietijoje ir Rusijoje.
Chuck Schumer
2021 metų sausį Šumeris tapo pirmuoju žydų kilmės bet kurio JAV Kongreso rūmų lyderiu. Kaip Senato daugumo lyderis Šumeris padėjo priimti keletą svarbių Džo Baideno administracijos įstatymų leidybos iniciatyvų – Infrastruktūros investicijų ir darbų aktą, 2022 m. infliacijos mažinimo aktą, Pagarbos santuokai aktą. Jam vadovaujant, Senatas per du metus patvirtino daugiausiai federalinių teisėjų kandidatūrų nuo pat Džono F. Kenedžio prezidentavimo laikų. , įskaitant Ketandži Braun Džekson – pirmąją juodaodę moterį patvirtintą į Aukščiausiojo teismo teisėjus.
Raktai į Talsą
Raktai į Talsą – 1997 m. JAV sukurtas trileris pagal to paties pavadinimo Brian Fair Berkley romaną.
Turinys
Roniui nusprendus imtis šantažo prieš vietinio turtuolio Harmono Šo sūnų Bedfordą, į reikalą įpainiojamas ir Richteris: pas jį apsigyvena striptizo šokėja Čerė, Bedfordo įvykdytos žmogžudystės liudininkė. Jiedu suartėja, tačiau Richteris vis dar myli Vikę. Tarp jų vėl atsikuria buvęs ryšys, tačiau tuomet juos užklumpa Vikės brolis Keitas, kuris juodu nufotografuoja ir pagrasina atiduoti juostelę Roniui.
Whole Lotta Love
„Whole Lotta Love“ – anglų roko grupės Led Zeppelin daina, išleista grupės antrajame albume „Led Zeppelin II“. Prie dainos kūrimo prisidėjo visi grupės nariai. Kai kurios dalys paimtos iš Willie Dixon dainos „You Need Love“.
2004 m. daina užėmė 75-ąją vietą žurnalo „Rolling Stone“ 500 geriausių dainų sąraše, o 2005 m. žurnalas „Q“ tarp šimto geriausių gitaros partijų šią dainą įvertino 3-oje vietoje, „Rolling Stone“ – 11-oje. 2009 m. „VH1“ išrinko šią dainą 3-ia geriausia sunkiojo roko daina muzikos istorijoje. 2014 m. gitaros rifą išrinko geriausiu istorijoje. Daina pasiekė topų viršūnes Australijoje ir Vokietijoje.
Tribonių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šalčininkų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šalčininkų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kaniūkų apylinkės ir Šalčininkų apylinkės.
Bahdanava (Čašnikai)
Bahdanava – kaimas šiaurės rytų Baltarusijoje, 15 km į pietvakarius nuo Krasnalukų.
Istorija
XIX a. buvo Barysavo apskrities Bahdanavos valsčiaus centras.
Čiurlionio viršūnė
Čiurlionio viršūnė – 5794 m aukščio viršukalnė pietvakarinėje Pamyro dalyje, Šachdaros kalnagūbryje.
Aurelija Kota
Aurelija Kota (, 120–54 m. pr. m. e.) – vėlyvojo Romos respublikos laikotarpio romėnų aristokratė, kilusi iš garsios politikų Aurelijų (Aurelii) šeimos (jos trys broliai Kajus, Markas ir Liucijus buvo išrinkti konsulais atitinkamai 75, 74 ir 65 m. pr. m. e.), Julijaus Cezario motina.
Čiurlionio viršūnė
Pirmąsyk į šią viršukalnę 1964 m. liepos 28 d. įkopė Kazimiero Monstvilo vadovaujama Lietuvos aukštumų ekspedicija. Tais pačiais metais ši ekspedicija įkopė į dar dvi Šachdaros kalnagūbrio viršukalnes, pavadindama jas Lietuvos ir Donelaičio.
Aurelija Kota
Romos istorikas Plinijus Vyresnysis teigia, kad ji pagimdė Julių Cezarį Cezario pjūviu. Ši versija laikoma mažai tikėtina, nes ji gyveno daug metų po šio gimdymo. Ji taip pat susilaukė dvejų dukrų, kurios sulaukė pilnametystės bei susituokė su kitų žymių Romos politikų šeimų atstovais (Julija Vyresnioji (102 – ? pr. m. e.), ištekėjo už Pinarijaus, jos anūkas Lucijus Pinarijus Skarpas tapo Kirenaikos (Libija) gubernatoriumi; kita dukra Julija Jaunesnioji (101–51 pr. m. e.), ištekėjo už Marko Atijaus, jos anūkas – imperatorius Augustas).
Anties testas
miniatiūra|[[Didžioji antis, atrodanti kaip ir plaukianti kaip antis.]] Anties testas  – terminas, naudojamas, vienai iš abdukcinio samprotavimo formų. Jo standartinė išraiška atrodo taip: Testas teigia, jog asmuo gali identifikuoti nežinomą subjektą stebėdamas subjekto natūraliąją charakteristiką. Kartais tai naudojama paneigiant net pačius realiausius argumentus, teigiančius, kad kažkas yra ne tai, kas atrodo.
Immigrant Song
„Immigrant Song“ – anglų roko grupės Led Zeppelin daina, kuri buvo išleista grupės trečiajame albume „Led Zeppelin III“. Daina buvo sukurta grupės vokalisto Robert Plant ir gitaristo Jimmy Page. Gitaros rifas siejasi su skandinavų mitologija, vokalas su kariavimu ir Valhala.
Austė Nakienė
Austė Nakienė (g. 1966 m. sausio 8 d.) – Lietuvos etnomuzikologė, mokslų daktarė.
Biografija
1972–1983 m. mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio meno mokykloje. 1988 m. Austė Nakienė baigė Lietuvos konservatoriją (L. Burkšaitienės klasę), 2001 m. – Vytauto Didžiojo universitete doktorantūrą. Nuo 1989 m. dirba Lietuvių literatūros ir tautosakos institute (Tautosakos archyvo skyriaus vyriausioji mokslo darbuotoja).
Tarptautinės tradicinės muzikos tarybos (nuo 2000 m.) ir Europos etnomuzikologijos seminaro (nuo 2002 m.) narė. 1986–1996 m. dainavo Vilniaus naujosios muzikos ansamblyje. Taip pat dainavo sutartinių atlikėjų grupėje „Trys keturiose“.
Veikla
Austė Nakienė tyrinėja lietuvių liaudies melodijų senąjį sluoksnį, archyvinius įrašus ir fotografijas, tradicijų tąsą šiuolaikinėje visuomenėje, tradicinę muziką lietuvių kompozitorių kūryboje.
Bibliografija
Sudaryti veikalai ir parengti šaltiniai:
Paskelbė mokslinių straipsnių periodiniuose leidiniuose: „Tautosakos darbai“, „Liaudies kultūra“, „Lietuvos muzikologija“, „Literatūra“, „Tiltai“, „Res Humanitariae“, „Studia Musicologica Academiae Scientiarum Hungaricae“, „Studia Instrumentorum Musicae Popularis“, „Polski Rocznik Muzykologiczny“, „Musicology Today“.
Dažinis dygminas
Augalas iki 100 cm aukščio, žydi liepos–rugpjūčio mėn. Stiebas status, šakotas, plaukuotas. Lapai pražanginiai, plunksniškai karpyti, dygliuoti. Žiedynas – ryškiai geltonas arba oranžinis graižas.
Auginamas bei auga savaime Egipte, Viduržemio jūros kraštuose, Kaukaze, Pietų Amerikoje, Kinijoje, Kryme. Pramoninėms reikmėms daugiausia auginamas: Kazachstane, JAV, Meksikoje, Indijoje, Turkijoje.
Panaudojimas
Aliejinis, dažinis augalas. Jo sėklų sudėtyje yra iki 35 % aliejaus, kuris vartojamas farmacijoje, kosmetikoje, dažų gamyboje. Dygminų silosu ir sėklų išspaudomis šeriami gyvuliai.
Naudojamas geltonos, raudonos ir šafrano spalvos dažiklių gamyboje, taip pat ir maisto pramonėje, pvz., karamelės gamyboje. Dažinis dygminas naudotas senovės Egipte jau prieš 3500 metų kaip dažiklis ir mumifikavimo priemonė.
Dažinio dygmino vainiklapiai turi savyje skirtingų dažančių pigmentų – geltonų ir raudonų. Pigmentas kartaminas naudojamas tekstilės dažymui, maisto pramonėje.
Dažinis dygminas naudojamas ir kaip aliejinga kultūra, kurios aliejus naudojamas margarino gamyboje.
Dažinio dygmino vainiklapiai, kaip komponentas, naudojami arbatų mišiniuose.
Slabada (Aina)
Slabadà – kaimas šiaurės Baltarusijoje, 2 km į šiaurę nuo Ainos.
Istorija
XIX a. Barysavo apskrityje buvo Ainos-Slabados valsčius.
Kalniškių apylinkė (Šalčininkai)
Kalniškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Turgelių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šalčininkų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kurmelionių apylinkės ir Tabariškių apylinkės.
Vesuna
Išlikęs vienintelis šios dievybės atvaizdas: netoliese Orvjeto aptiktas etruskų veidrodis, kur ji pavaizduota drauge su Fuflunsu (galbūt kaip Liberas ir Libera). Į kairę nuo jų sėdi Herkle, kuris pavaizduotas kaip nuogas jaunuolis, o dešinėje stovi sparnuotas berniukas, vardu Svutafas, ranka liečiantis Vesunos smakrą, taip nukreipdamas jos veidą į Fuflunsą. Vesuna vaizduojama aukšta ir didinga. Austrų etruskologo Ambros Josef Pfiffig teigimu, Vesuna – italikų augmenijos deivė, etruskų veidrodyje ji pakeičia graikų Ariadnę.
Vesuna minima umbrų kalba užrašytose bronzinėse lentelėse Tabulae Iguvinae, aptiktose Gubijuje. Datuojamos III–II a. pr. m. e.
Karsakavičai
Karsakavičai – kaimas šiaurės rytų Baltarusijoje, 45 km į šiaurės vakarus nuo Barysavo.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, jame veikė parapinė cerkvė, buvo Barysavo apskrities Karsakavičų valsčiaus centras.
Valstybės saugumo seržantas
Valstybės saugumo seržantas  – specialusis jaunesniojo vadovaujančio personalo laipsnis TSRS Vidaus reikalų liaudies komisariato Valstybės saugumo vyriausiosios valdyboje (NKVD VSVV; ГУГБ НКВД СССР) ir Valstybės saugumo liaudies komisariate (NKGB), įvestas 1935 m. spalio 7 d. TSRS CVK ir LKT nutarimu.
Žemesnio specialiojo laipsnio valstybės saugumo sistemoje nebuvo. Sekantis vyresnis laipsnis buvo valstybės saugumo jaunesnysis leitenantas.
Valstybės saugumo seržanto laipsnis atitiko armijos ir laivyno leitenanto laipsnį. Skiriamieji ženklai – du emaliniai kvadratai apykaklės antsiuvuose.
Levante UD (moterys)
Levante Unión Deportiva Femenino, o trumiau vadinamas „Levante“ – Ispanijos futbolo klubas iš Valencijos. Šis straipsnis apie moterų futbolo ekipą.
Istorija
1998 m. suburta moterų ekipa, rungtyniavusi aukščiausioje šalies lygoje.
ŠK Eldus Močenok
Močenoko „Eldus“ – Slovakijos futbolo klubas iš Močenoko.
Istorija
Klubas įkurtas 2000 m.
2006–2007 m. sezone žaidė aukščiausioje šalies lygoje, bet joje įsitvirtinti nepavyko.
2007 m. paskelbta apie klubo bankrotą.
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Miškūnų apylinkė
Miškūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Dieveniškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šalčininkų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Poškų apylinkės.
Birjagalos dvaras
Birjagalos dvaras – dvaras, esantis Birjagaloje, Rozalimo seniūnijoje (Pakruojo rajone).
Didžiulių parko medžių apsuptyje, pačiame Birjagalos kaimo pakraštyje, stovi senas dvaro rūmas – vienintelis beišlikęs iš dvaro sodybos statinių. Nuo pagrindinio kelio į parką ir didžiulį senovinį gyvenamąjį namą veda liepų alėja.
Birjagalos kaimas susiformavo XVI amžiuje po Valakų reformos. Iki XVIII a. Birjagala buvo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didžiojo kunigaikščio ir Lenkijos karalių dvarų komplekso, vadinamo Šeduvos seniūnija arba tenuta, sudėtyje. Tuometinei Šeduvos grafystei priklausę dvarai sudarė vadinamąjį Šeduvos raktą, Birjagalos dvaras buvo reikšmingas šio rakto ekonominis vienetas. Nuo 1798 m. Birjagala kartu su Šeduvos dvaru tapo bajorų Ropų nuosavybe. XIX a. viduryje Birjagaloje įkuriamas Šeduvos dvaro palivarkas, jo šeimininku tapęs Teodoras fon Ropas pastatė dabar tebestovintį centrinį dvaro rūmą.
Birjagalos kaime seni žmonės pasakoja dvare gyvenus Ropaitę – buvusią labai negražią ir bjauraus būdo. Ir istorinėje apybraižoje apie šį dvarą rašoma, jog Vilhelmo Ropo duktė Ona Amalija Julija Luiza Emila fon Rop nusišovė (1911 m.) dėl nelaimingos meilės. Nors baronaitė valdžiusi didžiulius turtus Livonijoje, vertybinius popierius Rygos biržos banke, gyvenimą baigė savižudybe taip ir nesulaukusi meilės atsako iš Birjagalos dvaro prievaizdo. Pasakojama, kad norėdama pakerėti prievaizdą nors savo turtais, ji važiuodama karieta barstydavusi auksinius, valstiečiai puldavę rinkti. Dvarininkė buvusi pikta, nenuspėjama.
Prisimena Birjagalos žmonės ir dar vieną tragiškai pasibaigusią nelaimingos meilės istoriją. Vienas iš paskutinių savininkų prieškary buvo išvykęs į Ameriką užsidirbti pinigų. Grįžo su dukra, ten palikęs žmoną su kita dukra. Gyveno su motina, o dukrai prižiūrėti samdė tarnaitę. Ši buvusi labai griežta paauglei, ją žiauriai bausdavusi. Bet dvaro savininkas įsimylėjo savo dukters auklę ir nusprendė ją vesti. Tam kategoriškai nepritarė jo motina. Senoji sumanė klastą: paslėpė sūnaus parsivežtus pinigus, o kai šis jų pasigedo, sumelavo, kad pavogė tarnaitė. Pasakojama, jog tarnaitė labai žiauriai kvočiama mirė. Kerštaudami jos broliai padegė visus sodybos ūkinius pastatus – jų būta medinių, liko tik mūrinis centrinis rūmas.
Kolūkio laikais dvaro rūmų kambarių paskirtis, šildymo sistema, durų ir langų vietos gerokai pakito. Dvaro rūmas buvo išdalytas į atskirus butus kolūkiečiams.
Dabar dvaro rūmai tvarkomi.
Kengė
Kengė  – miestas Kongo Demokratinės Respublikos vakaruose, 190 km į rytus nuo Kinšasos; Kvango provincijos centras. Praeina Kinšasos–Kikvito–Kanangos plentas. Yra oro uostas. Šv. Anuaritės katalikų katedra.
1997 m. čia vyko Pirmojo Kongo karo Kengės mūšis, kurį laimėjo Kongo išlaisvinimo demokratinių pajėgų aljansas.
Slovakijos futbolo varžybos 1993–1994 m.
Slovakijos futbolo varžybos 1993–1994 m.
Levasseur PL.14
Levasseur PL.14 – XX a. trečiojo dešimtmečio pabaigoje Prancūzijos įmonėje "Sociéte Pierre Levasseur Aéronautique" sukurtas hidroplanas torpednešis. Iš esmės tai buvo nedidelė lėktuvnešio bazavimo žvalgybinio hidroplano Levasseur PL.7 modifikacija. Naująjame modelyje buvo atsisakyta mažų posparnių plūdžių, kurios sudarė to laikotarpio Levasseur lėktuvnešio bazavimo lėktuvų saugos įrangos dalį, tačiau išlaikė valtį primenantį fiuzeliažą. PL.14 buvo kuriamas naudojant savo pirmtako 18,00 metrų mojo sparnus, tačiau galutniam variantui buvo sukurti nauji sparnai. miniatiūra|PL.14 su ratine važiuokle Visus trisdešimt pagamintų PL.14 įsigijo Prancūzijos karinis jūrų laivynas. Jie buvo priskirti 7B2 eskadrilei ir bazuojami Berre hidroplanų bazėje. Po keleto avarijų 1931 m. nustojus naudoti PL.7, naujasis modelis PL.14 buvo modifikuotas, vietoje plūdžių įrengiant ratinę važiuoklę ir ir pritaikytas eksploatacijai iš lėktuvnešio Béarn. Net ir gražinus PL.7 į tarnybą, nuo 1935 iki 1937 m. keturi ratiniai PL.14 buvo ir toliau eksploatuojami Béarn.
PL.14 tarnyba baigėsi 1939-1940 m. žiemą. Juos naudojusi aviagrupė AT1 (buvusi eskadrilė 7B2) buvo perginkluota amerikietiškais Vought 156F. Kuo buvo perginkluota kita PL.14 ekspalotavusi avigrupoė (AT2), duomenų nėra.
Operatoriai
miniatiūra|Lėktuvnešis Béarn
Specifikacijos
Bendrieji duomenys
Skrydžio duomenys
Ginkluotė
Augustas Liudvikas Bekiu
Augustas Liudvikas Bekiu (1771 m. gegužės 3 d. Gardine (dab. Baltarusija) – 1824 m. rugpjūčio 26 d. Vilniuje, Lietuva) – prancūzų kilmės mokslininkas, vakcinacijos pradininkas Lietuvoje, Vilniaus universiteto profesorius.
Biografija
Augustas Liudvikas Bekiu gimė 1771 m. gegužės 3 d. Gardine (Antano Tyzenhauzo atsikviesto prancūzų kilmės fabrikų inspektoriaus sūnus). Augusto Bekiu šeima buvo kilusi iš Prancūzijos Liudvikui XIV valdant, persikėlė į prūsų Pomeraniją, iš kur atvykęs į Lietuvą Augusto tėvas Liudvikas Bekiu kontroliavo LDK ir 1775 m. buvo nobiliuotas ”, t. y. su gimusiais ir gimsiančiais palikuonimis.
Augustas Bekiu įstojo ir baigė filosofijos bei vėliau medicinos studijas Vilniaus universitete, filosofijos ir medicinos mokslų daktaras. . Du kartus buvo išvykęs į užsienį tobulintis, lankėsi Vokietijoje, Prancūzijoje Anglijoje, Škotijoje.
1797–1799 m. Augustas Bekiu buvo patologijos ir farmakologijos profesorių adjunktas (padėjėjas), nuo 1800 m. profesorius, nuo 1805 m. Fiziologijos katedros vedėjas. Nuo 1800 iki 1824 m. su pertrauka dėstė bendrąją patologiją. Škotijoje susipažinęs su raupų skiepijimu, pirmasis to ėmėsi Lietuvoje. 1803 metais apie raupus ir jų skiepus išleido knygelę.
Augustas Bekiu buvo 1803 m. VU Medicinos fakultete įsteigtos Bendrosios patologijos katedros vedėjas. Patologijos kursą dėstė pagal Kristupą Vilhelmą Hufenlandą ir anglų mediką Vilhelmą Kuloną. Iki 1812 m. jis kartu dėstė patologijos, fiziologijos, higienos ir medicinos policijos kursus.
1808 metais kartu su Jozefu Franku Augustas Bekiu Vilniuje įkūrė Vakcinacijos institutą.
Pas Augustą Bekiu rinkdavosi Vilniaus tipografijos draugijos, įsteigtos 1818 m. gegužės 4 d., nariai. Draugija ketino atgaivinti smunkantį ”. Augustas Bekiu parašė keletą mokslo darbų, kurie buvo išspausdinti žurnaluose, pavyzdžiui: „Apie ligonines”, „Pensionų panelių higiena” ir kt.
Berasniouka
Berasniouka vadinami Baltarusijos kaimai:
Augustas Liudvikas Bekiu
Biografija
Profesorius Augustas Bekiu Vilniuje buvo subūręs chorą, kuriame dainavo ir Tomas Zanas.
Didieji Dolcai
Didieji Dolcai – agromiestelis šiaurės Baltarusijoje, 20 km į šiaurės vakarus nuo Ušačų. Apylinkės centras.
Augustas Liudvikas Bekiu
Šeima
Augustas Bekiu buvo vedęs Salomėją Slovacką, kuri buvo poeto Julijaus Slovackio motina. Julijus Slovackis augo Bekiu šeimoje.
Didieji Dolcai
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Barysavo apskrities Didžiųjų Dolcų valsčiaus centras.
Augustas Liudvikas Bekiu
Šeima
Augustas Bekiu mirė 1824 m. rugpjūčio 26 d. nutrenktas žaibo. Pasak, Adomo Honorio Kirkoro, Augustas Bekiu mirė 1824 m. rugpjūčio 26 d. 2 valandą popiet nutrenktas perkūno, per stogą ir lubas pataikius į kambarį, kuriame profesorius tuo metu miegojo. Palaidotas Vilniuje Rasų kapinėse.
Resident Evil Zero
Resident Evil Zero (kitaip „Resident Evil 0“, Japonijoje − „BioHazard Zero“)  – 2002 m. kompiuterinis vieno žaidėjo išlikimo siaubo žanro žaidimas, „Resident Evil“ žaidimų serijos dalis, kurią sukūrė ir išleido Japonijos „Capcom“ kompanija „Nintendo GameCube“ konsolei. Vėliau išleista adaptacija „Nintendo Wii“ konsolei. 2016 m. išleistas patobulintos grafikos HD leidimas naujos kartos žaidimų platformoms.
Žaidimo buvo parduota 1,29 mln. kopijų „GameCube“ konsolei. Žaidimo 2016 m. HD leidimas išplatintas 1,3 mln. kopijų tiražu. Metacritic.com suvestinės duomenimis, vidutiniškai žaidimas kritikų įvertintas 83 balais iš 100 „GameCube“ konsolei.
Apie žaidimą
„Resident Evil Zero“ yra „Resident Evil“ kompiuterinių žaidimų ir filmų frančizės dalis. Žaidime pasakojama pirmojo 1996 m. serijos žaidimo „Resident Evil“ priešistorė. Jame galima valdyti du herojus: policininkę medikę Rebeką Čeimbers ir buvusį jūrų pėstininką, kalinį Bilį Koeną, kurie kartu turi įveikti būrius zombių ir mutavusių gyvūnų iš pradžių traukinyje, po to farmacijos korporacijos „Umbrella“ tyrimų bazėje.
Žaidimas žaidžiamas valdant 3D grafikos herojų modelį iš anksto sugeneruotų vaizdų ir fiksuotos kameros aplinkoje. Herojus puolantys zombiai ir kiti veikėjai vaizduojami 3D modeliais. Žaidimą galima pradėti trimis sunkumo lygiais. Išlaikyti tradiciniai serijos elementai: žaidimo eiga išsaugojama randamomis rašomosiomis mašinėlėmis, herojų gyvybės rezervai atstatomi randamomis žolelėmis, kurias galima sukombinuoti į veiksmingesnes mikstūras.
Žaidime yra įvesta pakeitimų: nebėra įvairiose vietose pasitaikančios inventoriaus dėžės ir jei randami objektai netelpa herojų inventoriuose, jie turi juos išmesti. Žaidime yra žemėlapis, kuriame galima pamatyti išmestų objektų vietas ir grįžus juos pasiimti. Įvesti skirtumai tarp herojų, pavyzdžiui, Rebeka Čeimbers gali maišyti sveikatos žoleles (medikė), o Bilis Koenas − ne. Tačiau Bilis Koenas yra stipresnis ir sunkiau sužeidžiamas zombių nei Rebeka. Žaidime galima sukeisti valdomus veikėjus ir, norint įvykdyti kai kurias užduotis, tai reikia padaryti išnaudojant kiekvieno veikėjo pranašumus.
Siužetas
Veiksmas prasideda 1998 m. liepos 23 d. prie Rakūno miesto kažkur JAV vidurio vakaruose. Policijos specialios taktinės ir gelbėjimo grupės S.T.A.R.S. Bravo komanda buvo pasiųsta tirti paslaptingų žmogžudysčių į Rakūno apylinkes, tačiau jų sraigtasparnis sugedo ir buvo priverstas nusileisti miške. Miške policininkai rado apvirtusį automobilį su žuvusiais pareigūnais. Iš vietoje rastų dokumentų paaiškėjo, kad automobiliu buvo gabenamas mirties bausme nuteistas buvęs jūrų pėstininkas, leitenantas Bilis Koenas. Komanda įtaria, kad jis nužudė pareigūnus ir išsilaisvino. Grupė pasiskirsto miške surasti pabėgusį kalinį.