cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Olimpo nacionalinis parkas
JAV prezidentas Teodoras Ruzveltas 1909 m. kovo 2 d. įkūrė Olimpo kalno valstybinį paminklą. 1938 m. Franklinas Ruzveltas teritorijoje įkūrė nacionalinį parką. 1981 m. šis parkas įtrauktas į UNESCO paveldo sąrašą. 1988 m. šalies kongresas 95 procentus parko teritorijos pripažino Olimpo laukyme.
Medsiurbys varpininkas
thumb|left|210px|Medsiurbys varpininkas
thumb|left|270px|Medsiurbio varpininko čiulbėjimas
AÉP Páfos
Pafoso AÉP – buvęs Kipro futbolo klubas iš Pafoso.
Istorija
AEP Paphos (Greek: Αθλητική Ένωση Πάφος, Athlitiki Enosi Pafos; "Athletic Union Paphos") buvęs klubas iš Pafoso.
Klubas įsikūrė 2000 m., kai susijungė du klubai iš Pafoso. (APOP ir Evagoras Páfos).
2013/2014 m. Antrojo diviziono pirmenybėse klubas turėjo trisdešimties taškų nuobaudą. Sezoną baigė turėdami minus aštuonis taškus.
AEP Paphos nebeliko, kai 2014 m. birželio 9 d. susijungė su AEK Kouklia ir buvo sukurtas naujas klubas, pavadintas Pafos FC.
Emily Brontë
thumb|Emily Bronte portretas Emily Bronte (1818 m. liepos 30 d. Thornton, Jorkšyras – 1848 m. gruodžio 19 d. Haworth, Jorkšyras) – britų rašytoja. Ją labiausiai išgarsino romanas „Vėtrų kalnas“ („Wuthering Heights“), pasirodęs 1847 m.
Su šiuo vieninteliu romanu rašytoja įėjo į pasaulinę literatūrą ir paleido į pasaulį vieną ryškiausių ir stipriausių charakterių literatūroje – Hitklifą. Emily Bronte mirė 1848 m. nuo tuberkoliuzės.
1939 m. sukuriamas pirmas filmas pagal romaną „Vėtrų kalnas“. Jame vaidino Merle Oberon, Laurence Olivier, David Niven ir kiti. 1992 m. pasirodo režisieriaus Peter Kosminsky rašytojos romano ekranizacija – filmas „Vėtrų kalnas“, kuriame pagrindinius vaidmenis atliko Juliette Binoche, Ralph Fiennes, Janet McTeer. 1996 m. Emily Bronte žodžiai dar sykį atgijo ambicingame sceniniame pastatyme „Heathcliff“, pavadintam vieno pagrindinių romano herojų vardu, kuriame pagrindinį herojų personifikuoja seras Cliff Richard.
Malajų Sąjunga
Malajų Sąjunga, arba Malajos Sąjunga (, MS Malayan Union (ملايان اونياون)) – trumpalaikė Britų imperijos kolonija, 1946-48 m. egzistavusi dabartinės Malaizijos teritorijose (Malakos pusiasalyje).
Raida
Iki Sąjungos sukūrimo Malakos pusiasalyje buvo 3 britų kolonijų tipai: Sąsiaurio gyvenvietės, kurioms priklausė Malaka, Penangas, Singapūras ir Dindingas, Federacinės Malajų valstijos (Negeri Sembilanas, Pahango, Perako ir Selangoro sultonatai) ir Nefederacinės Malajų valstijos (Perlisas, Džohoro, Kedaho, Kelantano ir Terenganu sultonatai). 1942 m. pradžioje visos šios britų valdos užimtos Japonijos imperijos, o išvaduotos 1945 m.
Jau 1945 m. spalio mėn. britų valdžia išsakė pasiūlymą sujungti visas valdas į vieną ir gana greitai gavo vietos sultonų pritarimą. Šie atsisakė realios valdžios savo sultonatuose, perleisdami ją britams, tačiau išlaikė teisę spręsti religinius klausimus.
Teritorijoje etninę daugumą sudarė malajai, tačiau svarbiausiuose miestuose labai reikšmingos buvo etninių kinų, indų, britų ir krikščionių mažumos. Kadangi kuriant Malajų Sąjungą viena iš idėjų buvo suteikti pilietybę visiems gyventojams, malajai buvo linkę priešintis Sąjungos kūrimui, baimindamiesi kinų įsigalėjimo šalyje. Jie taip pat nepritarė sultonų valdžios apribojimams. Malajai telkėsi į partiją UMNO, vadovaujamą Onn bin Ja'afar.
Pol Potas
Pol Potas (tikras vardas Saloth Sar; greičiausiai 1928 m. gegužės 19 d. – 1998 m. balandžio 15 d.) – Kambodžos diktatorius, Kambodžos Komunistų partijos mokytojas ir narys.
Malajų Sąjunga
Raida
Nepaisant šio pasipriešinimo, 1946 m. balandžio 1 d. Britai vis tiek paskelbė Malajos Sąjungą. Singapūras, tiesa, išliko kaip atskira kolonija. Tačiau dėl gyventojų daugumos priešinimosi, kolonijoje strigo sprendimų priėmimas, o išsakytos idėjos nebuvo įgyvendintos. Dėl to ši kolonija išsilaikė tik 2 metus. 1948 m. ją pakeitė Malajos Federacija.
Pol Potas
Mokėsi privačioje Paryžiaus technikos mokykloje, diplomo negavo. Iš prancūzų komunistų išmoko ideologijos, įstojo į Prancūzijos masonų ložę. 1960 m. Kambodžos komunistų partijos bendraįkūrėjas, o 1963–1979 metais jos generalinis sekretorius. Vadovavo Raudonųjų Khmerų kariniams daliniams. Jo pasaulėžiūra galutinai susiformavo Kinijoje per kultūrinę revoliuciją ir programą, kurią pristatė Mao Dzedunas.
Kai 1975 m. baigėsi Vietnamo karas, Kambodžos partizanai nuvertė Kambodžos vyriausybę, o Pol Potas, tapęs valstybės vadovu, valstybės pavadinimą pakeitė į Kampučiją ir pradėjo vieną iš kruviniausių diktatūrų XX a. Pagal Pol Potą visuomenę turėjo sudaryti tik valstiečiai, kurie turėjo išlaikyti valstybę, augti žemės ūkio produktų gamyba. Bet didelė žemės ūkio produkcijos dalis buvo eksportuojama ir žmonės mirė badu. Manoma, kad buvo išžudyta apie ketvirtadalis šalies žmonių, valstybės sostinės Pnompenio gyventojų skaičius dėl prievartinio iškeldinimo sumažėjo nuo 2 milijonų iki 23 tūkstančių.
Pradėjo bendradarbiauti su Kinija, dėl vietnamiečių mažumos iškeldinimo ir pasienio konfliktų pradėjo aštrų konfliktą su Vietnamu. 1979 m. buvo nuverstas Vietnamo kariuomenės, bet liko palaikomas Kinijos ir CŽV maonistų partizanų lyderių. Vėliau prisipažino, kad prievartinę ideologiją sugalvojo studijuodamas sociologiją Paryžiuje. Paskutiniais gyvenimo metais nuverstas bendražygių ir laikytas arešte, pagal oficialią versiją mirė natūralia mirtimi.
Čyževo Senosios žydų kapinės
Čyževo Senosios žydų kapinės – žydų kapinės, įkurtos XVIII a. Čyževo mieste. Kapinių teritorija 0,4 ha. Antakpių neišliko. Nuo 1820 m. kapinės buvo nebenaudojamos, vietoje jų įkurtos Čyževo Naujosios žydų kapinės.
Fogas
Fogas  – aktyvus ugnikalnis (stratovulkanas) Kabo Verdėje (Žaliojo Kyšulio salose), Fogo saloje, aukščiausias šalyje (aukštis 2829 m). Vulkano kūgis (Pico) taisyklingas, iškilęs virš kalderos apie 1 km. Kalderos plotis 9 km (ugnikalnis užima didžiąją salos dalį). Aktyvus nuo pat stebėjimų pradžios. Galingi išsiveržimai vyko 1675, 1847 metais, paskutinis išsiveržimas įvyko 1995 m.
Manorinos
Manorinos (Manorina) – medlesinių (Meliphagidae) šeimos paukščių gentis.
Tai Australijos endeminių paukščių gentis, kurioje 4 rūšys:
APEP Kyperoýnta
Kiperuntos APEP – Kipro futbolo klubas iš Kiperuntos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1979 m. 2021–2022 m. rungtyniavo Trečiame divizione (trečia pakopa).
Vokingas
Vokingas – miestas pietryčių Anglijoje, 37 km į pietvakarius nuo Londono (faktiškai miegamasis sostinės rajonas). Geležinkelio stotis. Stovi Šv. Petro bažnyčia, meno ir paveldo centras.
Istorija
VIII a. minimas Vokingo vienuolynas.
Vytautas Sigitas Draugelis
Vytautas Sigitas Draugelis (1943 m. lapkričio 30 d. Marijampolėje – 2010 m. spalio 4 d. Marijampolėje) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1950–1957 m. mokėsi Marijampolės Petro Armino vidurinėje mokykloje. 1963 m. baigė Kauno politechnikumą ir įgijo techniko statybininko specialybę. 1969–1973 m. mokėsi Vilniaus aukštojoje partinėje mokykloje.
1963 m. pagal paskyrimą – Klaipėdos miesto antrosios namų valdybos inžinierius. 1963–1966 m. tarnavo tarybinėje armijoje, kur įstojo į TSKP. 1966–1969 m. Marijampolės kilnojamosios mechanizuotos montavimo kolonos meistras, darbų vykdytojas. 1973–1980 m. LKP Marijampolės rajono komiteto Pramonės ir transporto skyriaus instruktorius, vedėjas. 1980–1990 m. Marijampolės rajono vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas, Plano komisijos pirmininkas. 1990–1992 m. Marijampolės rajono savivaldybės valdytojo pavaduotojas, Ekonomikos skyriaus vedėjas. 1992–2004 m. verslininkas, įkūrė individualią įmonę „Dilema“, kurią 1997 m. reorganizavo į uždarąją akcinę bendrovę „Ivadra“. 2004–2008 m. Seimo narys, išrinktas Suvalkijos rinkimų apygardoje Nr. 63.
Persepolis FC
„Persepolis FC“ – Irano futbolo klubas iš Teherano. Namų rungtynes žaidžia „Azadi“ stadione.
Istorija
Klubas įkurtas 1963 m.
Tikrieji medlesiai
Tikrieji medlesiai (Meliphaga) – medlesinių (Meliphagidae) šeimos paukščių gentis.
Persepolis FC
Istorija
Futbolo komanda 15 k. tapo šalies čempionais. (1972, 1974, 1976, 1996, 1997, 1999, 2000, 2002, 2008, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2023 m.)
Sezonai
Šaltiniai:
Vasylivka
Istorija
Apylinkės gyvenamos nuo neolito laikų. Vasylivka pradėjo kurtis 1788 m., kai žemės dovanotos generolui Vasilijui Popovui. XIX a. buvo valsčiaus centru. Miesto statusas suteiktas 1957 m.
Votfordas
Votfordas – miestas pietų Anglijoje, 30 km į šiaurės vakarus nuo Londono. Koliziejus, Cassiobury parkas, rūmų teatras, menų centras.
IS/LM modelis
IS/LM modelis - sudarytas iš dviejų kreivių - IS (prekių ir paslaugų rinka) ir LM (pinigų rinka). Modelis parodo, kokiu būdu šių dviejų rinkų tarpusavio sąveika lemia bendrąją paklausą. Jis buvo pasiūlytas sero Džono Hikso (John Hicks) ir Alvino Hanseno (Alvin Hansen), naudojamas nuo 1937.
Formuluotė
Šis modelis - tai apjungtos IS ir LM kreivės.
Horizontalioje ašyje atidedame pajamas (arba gamybą), kurias žymime Y., o vertikalioje ašyje atidėsime palūkanų normą i.. IS/LM modelis gali labai daug papasakoti apie tai, kas atsitinka trumpuoju laikotarpiu su gamyba ir palūkanų norma, kai centrinis bankas nutaria padidinti pinigų pasiūlą arba kai vyriausybė nutaria padidinti mokesčius, arba kai vartotojai nustoja pasitikėti šviesia ūkio ateitimi.
Pusiausvyrą prekių rinkoje galime suprasti ir kaip lygybę tarp taupymo ir vartojimo. Būtent taip ją matė ir Džonas Meinardas Keinas savo garsiame veikale „Bendroji užimtumo, palūkanų ir pinigų teorija“ (1936).
Apibendrinant, esant duotai palūkanų normai, bet koks veiksnys, kuris sumažina pusiausvyros gamybą, lemia IS kreivės poslinkį kairėn. Taigi pusiausvyros gamybą mažina: mokesčių didėjimas, vyriausybės išlaidų mažėjimas, vartotojų pasitikėjimo smukimas (jis mažina vartojimą esant toms pačioms disponuojamoms pajamoms). Pusiausvyros gamybą didina: mokesčių mažinimas, vyriausybės išlaidų didėjimas, vartotojų pasitikėjimo didėjimas.
Pajamų padidinimas padidina palūkanų normą, nes, augant pajamoms, pinigų paklausa didėja, tačiau pinigų pasiūla yra duota. Būtent todėl palūkanų norma turi didėti: dvi priešingos pinigų paklausos tendencijos – pajamų didėjimas lemia troškimą turėti daugiau pinigų ir palūkanų normos didėjimas, kuris lemia troškimą turėti mažiau pinigų – panaikina viena kitą. Šiame taške pinigų paklausa yra lygi nepasikeitusiai pinigų pasiūlai, ir finansų rinkos vėl yra pusiausvyroje. Arba pusiausvyra finansų rinkose reiškia, kad esant duotam pinigų kiekiui, palūkanų norma yra auganti pajamų lygio funkcija. Ši priklausomybė yra išreikšta kreive LM.
Uždaroje ekonomikoje, IS kreivė yra apibrėžiama: Y=C(Y-T)+I(Y,i)+G, o LM kreivė apibrėžiama kaip M/P= Y L(i). Bet kuris taškas kreivėje IS rodo pusiausvyrą prekių rinkoje, o bet kuris taškas LM kreivėje – pusiausvyrą pinigų rinkoje. Tik abiejų kreivių susikirtimo taške yra suformuluojama bendra prekių ir pinigų rinkų pusiausvyra.
Kitimai
Sakykime, vyriausybė nutaria sumažinti biudžeto deficitą, ir tai daro nemažindama savo išlaidų, tačiau didindama mokesčius. Tokia fiskalinė politika vadinama stabdančia fiskaline politika. Skatinančioji fiskalinė politika – tai biudžeto deficito didinimo politika, kai arba didinamos vyriausybės išlaidos, arba mažinami mokesčiai, arba didinami transferiniai mokėjimai, arba derinamos išvardintos priemonės. Skatinančioji pinigų politika – tai pinigų pasiūlos didinimas pinigų politikos priemonėmis (obligacijų pirkimas atviroje rinkoje, atsargų normos mažinimas, diskonto normos mažinimas) siekiant gerinti gamybos augimą. Stabdančioji pinigų politika – pinigų pasiūlos mažinimas.
Kaip mokesčių padidėjimas paveiks prekių ir finansų rinkas ir atitinkamai kaip reaguos IS ir LM kreivės? Kadangi didėjant mokesčiams, žmonių disponuojamos pajamos mažės, tai mažės ir vartojimas, ir tokiu būdu multiplikatoriaus pagalba mažės gamyba. Apskritai, esant bet kokiai palūkanų normai, didesni mokesčiai reiškia mažesnę gamybą: kreivė IS pasislenka į kairę (mažėjant vyriausybės išlaidoms IS kreivė taip pat pasislenka kairėn). O kadangi mokesčiai nesusiję su palūkanų norma, jie niekaip nedarys įtakos pusiausvyros pinigų rinkoje ir neveiks kreivės LM. Kitu atveju, kai mažėja mokesčiai arba didėja vyriausybės išlaidos, IS kreivė pasislenka dešinėn. Tai pavaizduota paveiksėlyje: palūkanų norma iš i1 pasislenka į i2, o gamyba – iš Y1 į Y2. Sakykime, kad centrinis bankas atviros rinkos operacijų dėka padidino nominalių pinigų M kiekį. Kai kainų lygis nekinta (tai mūsų prielaida) toks padidinimas vienas prie vieno padidina ir realių pinigų kiekį (M/P). IS ir LM kreivių reakcija bus tokia: pinigų pasiūla tiesiogiai neveikia prekių paklausos ar pasiūlos, tad IS kreivė bus nepaveikta. O pinigų pasiūlos padidėjimas paslenka kreivę LM žemyn: esant duotam pajamų lygiui, pinigų kiekio didėjimas mažina palūkanų normą.
IS/LM modelis gerai aprašo ekonomikos elgseną trumpu periodu ir kai laikomės prielaidos, jog ekonomika yra uždara.
Istorija
IS/LM modelis gimė Ekonometrijos Konferencijoje surengtoje Oxford‘e 1936 metų rugsėjo mėnesį, kur Roy Harrod, John R. Hicks, ir James Meade pristatė mokslinį pranešimą apibūdinantį matematinius modelius, kurie reziumuoja John Maynard Keynes veikalą „Bendroji užimtumo, palūkanų ir pinigų teorija“ (General Theory of Employment, Interest, and Money).
Atrómītos Geroskýpoy
Atrómītos Geroskýpoy – Kipro futbolo klubas iš Jeroskipu gyvenvietės.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1956 m. Žaidė aukščiausioje šalies lygoje.
2013 m. pranešta, kad klubas nutraukė savo veiklą.
Mėlynveidis medsiurbys
Mėlynveidis medsiurbys (Entomyzon cyanotis) – medlesinių (Meliphagidae) šeimos paukščių gentis.
Gyvena miškuose, parkuose, soduose, mangrovėse. Minta nektaru, uogomis, taip pat vabzdžiais.
Paplitęs šiaurinėje ir rytinėje Australijos pakrantėje.
Sigitas Stonys
Sigitas Stonys (g. 1965 m. spalio 1 d. Šereitlaukyje, Šilutės rajonas) – Lietuvos ir Pagėgių savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1983 m. baigė Vilkyškių vidurinę mokyklą.
1988 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius elektrikas.
2003 -2010 Pagėgių savivaldybės administracijos Vilkyškių seniūnijos seniūnas. 2010 -2015 asociacijos Vietos veiklos grupės „Pagėgių kraštas“ administracijos vadovas. 2015 -2019 Pagėgių savivaldybės mero pavaduotojas.
Nuo 2001 m. Liberalų demokratų partijos, partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) Pagėgių skyriaus narys. Nuo 2020 m. nepriklauso jokiai partijai.
2003 m., 2007 m., 2010–2011 m.2011-2015, 2015-2019 bei nuo 2019 m. Pagėgių savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Rasa, vaikai Agnė, Rūta.
Apdovanojimai: 2010 Už nuopelnus Tauragės apskričiai, 2013 Už nuopelnus Pagėgių kraštui.
Kentaro Miura
Kentaro Miura (1966 m. liepos 11 d. Čiboje – 2021 m. gegužės 6 d. ) – japonų manga rašytojas, labiausiai žinomas dėl savo populiarios tamsiosios fentezi žanro mangos „Berserk“. Anot paties autoriaus, daugiausia jam įtakos padarė mangos „Fist of the North Star“, „Violence Jack“ ir „Guin Saga“, taip pat Paul Verhoeven filmai, „Hellraiser“ filmų serija.
Miyamoto Musashi
= Biografija = thumb|Mijamoto Musaši|307x307px
Kentaro Miura
Už „Berserk“ mangą autorius 2002 m. buvo apdovanotas Osamu Tedzukos kultūrine premija.
Miyamoto Musashi
Vaikystė
Gimė 1584 m. Mijamoto-Sanoma, Mimasaka provincijoje, Japonijoje. Pilnas vardas Šinmen Musaši no Kami Fudživara no Genšin (新免武蔵守藤原玄信jap.), bet dažniausiai buvo vadinamas Musaši Mijamoto, nuo gimimo vietos pavadinimo.
Motina, vardu Omasa, mirė tais pačiais metais, kai gimė sūnus, todėl Musaši užaugino pamotė Tošiko ir tėvas Šinmen Munisai (新免無二斎jap.). Šinmen Munisai buvo patyręs samurajus, išmanantis kendžiutsu ir juttejutsu kovų menus. Todėl Mijamoto augo matydamas kaip jo tėvas treniruoja kitus samurajaus kovų meno. Nuo mažumės tėvas mokė kardų meno ir Musaši, nes tai buvo samurajų šeimos tradicija. Dar būdamas vaikas Musaši Mijamoto parodė didelį susidomėjimą ir talentą kendžiutsu. Tačiau, kai tėvas Šinmen Munisai išsiskyrė su žmona Tošiko, Musaši buvo išsiųstas gyventi su dėde, kuris buvo vienuolis Šioreian šventykloje. Gyvenant šventykloje Musaši buvo mokomas Dzenbudizmo, bei rašymo ir skaitymo. Yra minima, kad tėvas retai lankydavo sūnų, o Musaši Mijamoto būnant 9-ių ar 10-ies metų Šinmen Munisai mirė.
Pirmoji dvikova
Remiantis „Penkių žiedų knyga“ pirmoji Musaši Mijamoto dvikova įvyko 1596 m., jam būnant vos 13 metų, Hirafuku kaime. Musaši į dvikovą ėjo kovoti prieš samurajų Arima Kibei, kuris kovėsi Kašima Šinto-Riu stiliumi, mokomas Tsukahara Bokuden (g.1489, m. 1571 m.). Pagal istoriją Arima Kibei buvo arogantiškas karys ir, keliaudamas per Hirafuku, nepraleido progos ką nors pakviesti viešai dvikovai. Musaši Mijamoto, perskaitęs kvietimą kautis, užsirašė kovai. Po kiek laiko žinia pasiekė šventyklą, kur gyveno Musaši, kad jo iššūkį dvikovai Arima Kibei priėmė. Nors Musaši dėdė ir maldavo šią dvikovą atšaukti, Musaši Mijamoto vis tiek reikiamu laiku atvyko į dvikovą, norėdamas įrodyti savo jėgas. Kibei dvikovoje kovojo su metaliniu kardu Vakizaši (wakizashi ang.), o Mijamoto turėjo tik medinį kardą bokuto. Nors jėgos atrodė nelygios, pasinaudojąs proga Mijamoto pargriovė priešininką ant žemės ir, kol Arima bandė atsistoti, Musaši jam trenkė tarp akių ir vėliau mirtinai sumušė mediniu kardu. Tokiu būdu Musaši Mijamoto laimėjo savo pirmąją dvikovą.
Kelionės ir kovos
Po trejų metų 1599 m. Musaši Mijamoto paliko savo šventyklą ir kaimą. Laiką praleido keliaudamas ir tobulindamas savo kendžiutsu techniką ir Katanos valdymo įgūdžius. Taip pat troško tapti geriausiu kardų kovotoju visoje Japonijoje.
1600 m. prasidėjo karas tarp Tojotomi ir Tokugava klanų. Mūšis vyko dėl Japonijos suvienijimo, prie kurio prisijungė ir Mijamoto. Musaši Mijamoto tuo metu buvo šešiolika metų. Mijamoto kovėsi Tojotomi Hidejoši armijoje, kaip Šinmen klano atstovas dėl to, kad šios šeimos buvo sudariusios sąjungą. Karo metu Musaši intensyviai dalyvavo Fušimi pilies užpuolime liepos mėnesį, apgultos Gifu pilies gynyboje, rugpjūčio mėnesį. Taip pat ir Sekigaharos mūšyje, nors yra sakoma, kad iš šio mūšio Musaši pabėgo. Nepaisant to, kad jis buvo dar labai jaunas, kare kovėsi labai energingai ir protingai.
Įgūdžių tobulinimas ir Jošioka-ru mokykla.
Po karo, Mijamoto Musaši keliavo po Japoniją ir tobulino savo kendžiutsu  įgūdžius. Būdamas 21-22 m. atvyko į Kiotą, kur pradėjo kovoti su Jošioka klanu. Klanas buvo žymus savo Jošioka-ru stiliumi (Kendžiutsu atšaka). Jošioka-ru mokykla, tuo metu buvo laikoma pirmaujančia iš aštuonių pagrindinių kovų menų mokyklų Kiote. Šis kardų kovojimo menas išpopuliarėjo XVIa. pabaigoje. Žymiausi Jašioka klano kardų kovotojai net keturias kartas buvo instruktoriai galingosios Ašikaga giminės kariuomenėje.
Musaši Mijamoto į  dvikovą pakvietė vyriausiąjį Jošioka mokyklos meistrą ir giminės vadovą, Jošioka Seijūro. Jošioka Seijūro sutiko priimti Musaši dvikovos siūlymą, tikėdamasis lengvai laimėti kovą. Abiem priešininkams sutarus dvikova įvyko 1604 m. kovo 8d. netoli Rendaidži šventyklos, šiaurinėje Kioto miesto dalyje. Mijamoto turėjo taktiką, kurios dalis buvo atvykti vėlai į kovą ir taip įsiutinti mokytoją. Nes pagal kovojimo taisykles vėluoti į dvikovą yra labai nepagarbu. Ši taktika pasiteisino, nes tuo metu kai pasirodė Musaši, mokytojas Seijūro buvo gerokai suirzęs. Kaip ir buvo sutarta prieš dvikovą, abu priešininkai kovai naudos medinius kardus (bokuto) ir nugalėtojas bus pripažintas po vieno smūgio. Abu kovotojai atsistojo ir užėmė gynybos pozicijas kovai pradėti. Tuomet, greitu vienu smūgiu Musaši Mijamoto parklupdė Jošioka Seijūro, trenkdamas su mediniu kardu per petį ir sulaužydamas ranką. Musaši laimėjo dvikovą. Seijūro, negalėdamas pakęsti kankinamos gėdos, nusišalino nuo vadovo pareigų bei kovotojo gyvenimo ir tapo vienuoliu pagal Dzen Budizmo mokymą. Tuo metu Seijūro brolis, labiau įgudęs kovotojas Jošioka Denšičiro, tapo Jošioka šeimos vyriausiuoju vadovu ir metė iššūkį Musaši, kad atgautų šeimos garbę ir atkeršytų už brolį.
Dvikova su Jošioka Denšičiro buvo organizuojama Kijoto mieste, Higašijama apskrityje esančioje Budistinėje Sandžiusangendo šventykloje. Ši šventykla buvo garsi tūkstančiais Kannon statulų, pastatytų pasigailėjimo ir užuojautos Šinto deivei. Buvo sutarta, kad kova vyks iki mirties. Šios dvikovos metu Mijamoto vėl atvyko vėluodamas. Mijamoto atvyko apsiginklavęs bokuto, o Denšičiro turėjo lazdą su spygliuotais metaliniais žiedais. Musaši buvo fiziškai ir psichiškai stipresnis už savo priešininką. Todėl kelios akimirkos po dvikovos pradžios, Musaši Mijamoto staigiai trenkęs mediniu kardu priešininkui per galvą nužudė Denšičiro.
Šios dvikovos baigtis papiktino Jašioka giminę, nes po Denšičiro mirties 12 m. Jošioka Matašičiro tapo vyriausia giminės galva. Kuris taip pat norėdamas apginti šeimos garbę ir iškvietė Mijamoto į dvikovą. Tuo metu Jošioka klanas norėjo apsiginti bet kokia kaina ir susigrąžinti garbę. Klanas nusprendė, kad dvikova turi vykti naktį, netoli Ičidžio-dži šventyklos. Surengti dvikovą nakties metu buvo labai neįprasta, tad, pajutęs klastą, Mijamoto Musaši atvyko gerokai anksčiau prieš kovą ir laukė priešininkų pasislėpęs. Berniukas atvyko visas pilnai apsiginklavęs ir su didele grupe raitelių, lankininkų ir kovotojų, kurie buvo pasiryžę nužudyti Musaši. Jie visi pasislėpė netoliese, taip bandydami paspęsti spąstus. Musaši viską akylai stebėjo ir laukė pasislėpęs krūmuose. Sulaukęs tinkamos akimirkos, Mijamoto puolė berniuką ir staigiai nukirto jam galvą. Po kelių akimirkų jį apsupo kariai, todėl pasinaudodamas dviem turimais kardais, Musaši prasiskynė kelią ir pabėgo ryžių laukais. Po Jošioka Matašičirio mirties Jošioka klanas buvo sužlugdytas ir pašalintas Jošioka-ru mokymas.
Būtent ši kova yra laikoma naujo kovos meno su dviem kardais Niten Iči pradžia, kurią atrado ir vėliau tobulino Musaši Mijamoto.
Tobulėjimas ir dvikovos
Nuo 1605 iki 1612 metų Musaši keliavo po visą Japoniją, tikrindamas ir tobulindamas savo Kendžiutsu įgūdžius dvikovose. Manoma, kad visose dvikovose tuo metu jis vis dar naudojo bokuto kardus, o kokius ginklus naudos jo oponentai Musaši nerūpėjo. Dažniausiai kovos nebūdavo mirtinos, nebent abu kovotojai sutardavo kovoti iki mirties.
Dvikova su Šišido Baiken
Keliaudamas į Edo miestą 1607 metų rudenį, Musaši Mijamoto turėjo dvikovą su Šišido Baiken. Šišido buvo patyręs kardų kovotojas, įvaldęs kusarigama (鎖鎌jap.) ginklų naudojimą. Kusarigama – tai japoniškas ginklas, kurio viename galia yra pjautuvas, o kitame gale metaline grandine pritaisytas svoris. Svoris su grandine buvo naudojamas mesti į priešininką, kad šis išmestų savo ginklą. Baiken šia dvikova norėjo sugadinti Musašio, neįveikiamojo kovotojo, reputaciją. To Šišido Baiken padaryti nepavyko, nes Musaši nukovė priešininką.
Dvikova su Muso Gonnosuke
1607 m. pabaigoje, žymus ir išdidus karys, Muso Gonnosuke pakvietė Musaši į dvikovą. Gonnosuke priklausė kovų mokyklai Šinto Muso-riū (神道夢想流 jap.) ir buvo Koriu mokyklos steigėjas, kurioje buvo mokoma džiudžitsu (jujitsu ang.). Buvo sakoma, kad Gonnosuke niekada nebuvo pralaimėjęs dvikovos. Taip pat yra rašoma, kad ir Musašio tėvas, Šinto Musoriu, kovėsi nemirtinoje dvikovoje prieš Gonnosuke.
Prieš dvikovą abu priešininkai sutiko kovoti tik su mediniais kardais. Eilinį kartą Musaši Mijamoto vienu smūgiu kirto priešininkui su bokuto ir jį nukovė. Po šios kovos Muso Gonnosuke pasitraukė į Šinto vienuolyną kur apmąstė savo pralaimėjimo priežastis ir tobulino naujas kovos technikas, tikėdamasis vėliau įveikti Musaši. miniatiūra|Mijamoto Musaši statula.
Dvikova su Sasaki Kojiro (Ganariu)
Viena žymiausių Musaši Mijamoto dvikova įvyko su Sasaki Kojiro, kuris buvo didžiausias ir labiausiai įgudęs priešininkas.
Dvikova įvyko 1612 m. balandžio 13d. Ganriu saloje, kuri yra Bizen provincijos pakrantėje. Kovos dieną Sasaki Kojiro ir jo pavaldiniai, kaip liudininkai ilgai laukė Musašio atvykimo. Buvo pradėta kalbėti, kad, išsigandęs Sasakio kovojimo taktikos, Musaši pabėgo. Tačiau tai buvo netiesa. Pasinaudodamas savo vėlavimo strategija, Mijamoto į salą atplaukė su vietinio žvejo valtimi. Kelionės metu Mijamoto išsiskaptavo sau medinį kardą, kaip sakoma legendos, iš jį plukdžiusios valties irklo.
Kai valtis pagaliau priplaukė salos krantą, joje suirzęs laukė priešininkas Kojiro. Prasidėjus kovai abu priešininkai kovojo atsargiai atsižvelgdami į vienas kito gabumus. Musaši Mijamoto išprovokavo savo priešininką pirmajai atakai ir tada išvengdamas smūgio, greitai atsikirto, trenkdamas Kojirai per kairiuosius šonkaulius, pradurdamas plaučius ir taip nužudydamas priešininką.
Prieš išvykdamas iš salos Musaši nusilenkė savo oponentui ir liudininkams, taip išreikšdamas pagarbą ir liūdesį, kad ką tik žuvo vienas iš geriausių kovotojų. Po šios kovos Musaši Mijamoto pasiekė dvasinį nušvitimą ir nusprendė daugiau niekada nekovoti mirtinose dvikovose.
Tarnyba
1614-1615 m. Musaši Mijamoto dalyvavo kare tarp Tojotomi ir Tokugava šeimų. Mujamoto kovojo Tojotomi šeimos pusėje, pagrindinėje karo vietoje, Osakos pilyje. Vėliau, Musaši tapo vadovu Ogasavara Tadanao (小笠原忠直 jap.)  Harima provincijoje. Musaši prisidėjo Akaši pilies statybose ir 1621 m. padėjo suorganizuoti Himedži miesto struktūrą. Tuo pačiu metu Mijamoto mokėsi kovos menų, specializavosi Šurikenų (手裏剣 jap.) mėtyme. Šuriken yra maži, metaliniai ginklai, dažnai žvaigždės formos, aštriais nusmailintais galais, kurie buvo naudojami kaip užslėptas ginklas.
Naujos kelionės
1622-1637 m. Musaši Mijamoto pradėjo naujas keliones po Japoniją. Keliaudamas bandė tapti kendžiutsu mokytoju, bet jo prašymas buvo atmestas. 1634 m. apsistojo Kokura mieste, kur treniravosi ir mokėsi tapybos. Gyveno pas Hososkava Tadatoši, Kumumoto pilies valdovo namuose. 1637 m. Musaši kovėsi Krikščionių maište, tačiau dar anksti buvo sužeistas akmens, nukritusio ant jo kojos ir dėl to pasitraukė iš karo.
Tolimesnis gyvenimas ir mirtis.
1640 m. oficialiai tapo vasalu Kamumoto valdovui, turėjo 17 tarnų ir Čiba pilį kaip savo rezidenciją. Studijavo Budizmą, dailę, rašybą ir skulptūrizmą.
Gyvendamas Čiba pilyje Musaši Mijamoto pradėjo rašyti knygas.
1641 m. vasarį parašė knygą Hijoho Sandžiu Go (Hyoho Sanju Go) išvertus „35 nurodymai strategijai” skirtą Hosokava Tadatoši. Šioje knygoje trumpai aprašė savo kovojimo filosofijas ir technikas. 1642 m. Musaši kentėjo nuo neurolgijos, kentė aštrius nervinius skausmo priepuolius. Nujausdamas, kad gali greitai mirti 1643 m. Musašis persikėlė į olą pavadintą Reigando, netoli Kumamoto miesto. Ir ten parašė knygą Go Rin No Sho – „Penkių žiedų knyga“, kurią užbaigė 1645 m. vasario mėnesį ir atidavė savo artimiausiam mokiniui. Šioje knygoje detaliai aprašė savo kovų technikas, mokymą, filosofiją ir pateikė su asmeniškais pavyzdžiais. Tų pačių metų gegužę jis pabaigė rašyti kitą knygą pavadinimu Dokkodo – Būdas vaikščioti vienam, kurioje aprašė asmens discipliną, bei nurodė 21-ą pamokymą ir paliko kaip vadovą ateities kartoms.
= Paminklai =
= Bibliografija =
XIV Europos futbolo čempionato atranka/C grupė
XIV Europos futbolo čempionato atrankos C grupės rezultatai.
Enrique Vera
Enrikė Danielis Vera Toresas (Enrique Daniel Vera Torres; g. 1979 m. kovo 10 d.) – Paragvajaus futbolininkas, rungtyniaujantis besiginančio saugo pozicijoje. Ekvadoro klubo „América de Quito“ žaidėjas.
Per savo karjerą žaidė įvairiuose Paragvajaus, Čilės, Ekvadoro, Meksikos klubuose.
Laimėjimai
LDU Quito
Padėklas
Padėklas – krovinių gabenimo ir sandėliavimo įtaisas. Tai standi plokščia platforma, pritaikyta kilnoti ir vežioti padėklų krautuvais ar vežimėliais, skirta prekėms ar kitokiems kroviniams sukrauti, kad būtų patogiau tuos krovinius sandėliuoti, tvarkyti, gabenti. Kroviniai sukraunami ant padėklo ir pritvirtinami. Dalis padėklų yra dėžių formos ar yra taip sukonstruoti, kad tinka pervežti specialiems kroviniams (pvz., birioms medžiagoms, skysčiams ir pan.).
Dažniausiai padėklai būna mediniai, tačiau nemažai jų gaminama iš metalo ar plastiko. Medžiaga padėklams parenkama atsižvelgiant į medžiagos tvirtumą, atsparumą aplinkos veiksniams (pvz., drėgmei, temperatūrai), kainą.
Vis didesnis padėklų naudojimas transporte ir sandėliavime labai susijęs su konteinerių naudojimu transporte. Padėklus lengva sukrauti į konteinerius, o nugabenus į paskirties vietą – lengva iškrauti. Daugelis padėklų skirti pakrauti sunkiems kroviniams (1000 kg dažnai yra normali padėklo apkrova). Šiais laikais kasmet pagaminama apie pusę milijardo padėklų. Vien JAV naudoja apie 2 milijardus padėklų.
Vienas iš padėklų privalumų yra būdų juos kilnoti ir gabenti įvairovė. Padėklus sandėliuose dažniausiai kilnoja ir vežioja šakiniais krautuvais, tačiau paprastai būna įmanoma padėklą pervežti rankomis varomu vežimėliu. Sandėliai, kuriuose naudojami padėklai, turi turėti lygias grindis, kuriomis gali važinėti keltuvai ir vežimėliai.
Iki atsirandant padėklams ir konteineriams prekes kraudavo į dėžes ar statines, kai kurias prekes gabendavo ryšuliuose. Pirmieji padėklai atsirado XX a. pradžioje. Tai būdavo patys paprasčiausi padėklai, sudaryti iš plokšmės – ant sijų sukaltų lentų. Pirmieji padėklai imti naudoti JAV gamyklose kartu su žemo kėlimo krautuvais. Rankinius krautuvus išrado 1887 m. Atsparesni ir patogesni plieniniai atsirado 1909 m.
Istorija
Pirmieji padėklai buvo ant skersinių sukaltos lentos. Tokios primityvios lentų plokštės naudotos su rankiniais krautuvais, išrastais 1887 metais. Padėklai su prekėmis dažniausiai būdavo vežiojami rankomis stumiamais arba traukiamais vežimėliais.
Šakiniai krautuvai, galintys padėklus aukštai pakelti, atsirado 1915 m. Krautuvų šakės leido tvarkyti įvairesnius padėklus.
Atsiradę abipusiai padėklai ir tobulesni aukštojo kėlimo šakiniai krautuvai leido padėklus su kroviniais krauti į rietuves, kas labai padidino sandėlių ir transporto efektyvumą. 1931 m. iškrauti vagoną su 13 000 skardinių reikėdavo maždaug trijų dienų. Pradėjus naudoti padėklus, toks vagonas būdavo iškraunamas per 4 valandas. Padėklų naudojimą labai paspartino JAV dalyvavimas Antrajame pasauliniame kare. Padėklai labai paspartino karinių krovinių pervežimus, palengvino jų sandėliavimą. Pervežimo ir sandėliavimo darbams reikėjo mažiau žmonių, kurių karo metu trūko, turimuose sandėliuose buvo sutalpinama daugiau krovinių. JAV padėklus labai plačiai naudojo Ramiojo vandenyno karo teatre, o Europos teatre jie buvo naudojama gerokai mažiau.
ISO padėklų standartas
Tarptautinė Standartų Organizacija ISO (International Organization for Standardization) ISO standarte „ISO 6780: Flat pallets for intercontinental materials handling – Principal dimensions and tolerances“ rekomenduoja šešis padėklų dydžius:
Europos padėklų standartiniai dydžiai
thumb|right|Europiniai padėklai (EuroPallet) Europoje plačiai naudojami vadinamieji EuroPallet (arba EUR) padėklai (matmenys 80×120×12 cm). Jų dydis apibrėžtas CEN standarto. Europinius padėklų (EuroPallet) gamintojai turi gauti EPAL (EuroPallet Pallet Association) leidimą tokiems padėklams gaminti. Ši organizacija prižiūri, kokia mediena ir kokios vinys naudojamos šių padėklų gamyboje.
Europinių padėklų dydžiai yra šie:
Fitosanitarijos reikalavimai
Padėklai, pagaminti iš neapdorotos medienos neatitinka ISPM 15 standarto. Mediena turi būti termiškai apdorota, kad giluminės medienos dalys įšiltų iki +56 °C ir išbūtų šioje temperatūroje bent 30 min. Taip apdoroti padėklai ženklinami ISPM 15 ženklu su HT žyma ( 'apdorota karščiu').
Teisę naudoti ISPM 15 ženklą suteikia valstybės įgaliota institucija.
Loksa
Loksa – miestas šiaurės vakarų Estijoje, Baltijos jūros pakrantėje, prie Valgės upės žiočių. Talino šiaurės rytinis priemiestis. Medienos apdirbimo pramonė. Išlikęs dvaras.
Istorija
Pirmą kartą minima 1687 m.
Sutarčių teisė
Sutarčių teisė – sistema teisės normų, kuriomis nustatomi, įtvirtinami arba kurių pagrindu pasibaigia (netenka teisinės galios) visuomeniniai teisiniai santykiai, kurių pagrindinė (arba viena iš reguliavimo) priemonių arba santykių dalykas yra sutartis.
Balykči
Balykči  – miestas rytų Kirgizijoje, Isyk Kulio srityje, vakariniame Isyk Kulio ežero gale, 175 km į rytus nuo Biškeko. Pro miestą eina kelias iš Biškeko į Kiniją, pasiekia geležinkelis. Laivų prieplauka. Verčiamasi maisto pramone, žvejyba, laivų statyba.
Sutarčių teisė
1. Civilinės teisės šaka; kertinė privatinės teisės sritis; teisės normos, kuriomis reguliuojami sutartiniai teisiniai santykiai bei su jais glaudžiai susiję kiti civiliniai teisiniai santykiai (ikisutartiniai, posutartiniai ir pan.).
Balykči
Istorija
Senovėje pro dabartinio miesto vietą ėjo Šilko kelio maršrutas. XIX a. įkurtas nedidelis postas kelyje tarp Biškeko ir Karakolo. Amžiaus pabaigoje pradėta vystyti žvejyba, gyvenvietė išaugo. 1909 m. ji pervadinta Rybačje. 1954 m. suteiktas miesto statusas, Rybačjė tapo svarbiu transporto mazgu. 1989–1992 m. miestas pervadintas Isyk Kuliu ir buvo srities centru. Nuo 1993 m. vadinamas senuoju savo vardu – Balykči („žvejas“).
Sabara
Sabara  – miestas pietryčių Brazilijoje, Minas Žeraiso valstijoje, 15 km į rytus nuo Belo Horizontės, jos aglomeracijoje. Geležinkeliai į Belo Horizontę, Ipatingą, Barbaseną. Vystoma metalurgijos (geležies lydymo) pramonė, veikia verpimo ir audimo gamyklos.
Sutarčių teisė
2. Tarptautinės teisės pošakis, reguliuojantis tarptautinių sutarčių sudarymą (žr. tarptautinė sutarčių teisė).
Dalykas
Sutarčių teisė reguliuoja tiek asmenų santykius iki sutarties sudarymo, tiek ir po jo, taip pat dėl sutartinių santykių kilusius materialinės teisės prieštaravimus, kolizijas, teisinių santykių dalyvių ir kitų asmenų (pvz., trečiųjų asmenų) teises bei reikalavimus. Dažniausiai sutartimis reguliuojamos civilinės teisinės prievolės, kylančios iš tarpusavio susitarimų.
Sabara
Sabara išlaikiusi tradicinę XVIII–XIX a. kolonijinę architektūrą. Yra 1819 m. pastatytas teatras, 7 bažnyčios (visos – XVIII a.), senoviniai fontanai, gyvenamieji ir visuomeniniai pastatai. Veikia aukso kasybos, vergijos muziejai.
Istorija
Brazilų bandeirantai Sabaroje pasirodė XVII a. 1707 m. įsteigta Sabaros parapija, 1711 m. ji tapo miesteliu. Miesto teisės suteiktos 1838 m. XVIII a. Sabara klestėjo kaip aukso gavybos centras.
Sutarčių teisė
Praktiniai aspektai
Sutartimis bei kitais teisinio reguliavimo instrumentais neįmanoma išsamiai sureguliuoti visų prievolinių (sutartinių) santykių bei sutartinių aplinkybių, kurios gali atsirasti tik ateityje. Iškilus naujoms, sudarant sutartį nenumatytoms aplinkybėms, atsiranda savotiškas teisinis vakuumas. Nesąžininga sutarties šalis (pvz., norėdama gauti naudos) gali būti suinteresuota nevykdyti arba netinkamai įvykdyti sutartines pareigas, jas uždelsti vykdyti ar kitaip piktnaudžiauti. Visada kilus nesutarimams ir turint įrodymus galima kreiptis į teismą.
Šalių nesąžiningumas sudarant sutartis gali pasireikšti jau ikisutartinių santykių stadijoje. Šalys gali sudaryti sutartis, pvz., siekdamos apgauti trečiuosius asmenis ar jų sąskaita gauti naudos, išvengti prievolių (ar jų vykdymo). Šalis taip pat gali siekti pasinaudoti kitos šalies silpnybėmis, patiklumu (pvz., sutartyse įtvirtinant tokias sąlygas, kurių teisinės prasmės nesupranta kita šalis arba jas supranta netinkamai pagal jų teisinę prigimtį etc.), piktnaudžiauti sutarties spragomis (nenumatytomis pasekmėmis).
Vykdyti ir įgyvendinti civilines teises ir pareigas pagal nacionalinę teisę galima siekti įvairiais būdais. Jei sutartyje nenumatyta alternatyvus ginčų sprendimo būdas (ADR), gali būti civilinės teisenos tvarka siekiama šaliai svarbių teisinių pareigų vykdymo legalia prievarta (valstybės aparato pagalba, – į teisinių santykių problemų sprendimą įtraukiami teismai, antstoliai ir kt.). Šalis gali siekti anuliuoti, pakeisti ar priversti vykdyti sutarties sąlygas.
Praktinės problemos – įrodymai, būtini papildomi materialiniai (ir kitokie kaip, pvz., laikas, asmeninės pastangos, psichologiniai momentai, sveikata ir kt.) ištekliai teisenai, teisminės prievartos neveiksmingumas ar kiti dalykai.
Milašiškės
Milašiškės – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Inturkės.
Istorija
1900 m. kaimas minimas Inturkės bažnyčios juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.
Nechama Lifšic
Nechama Lifšic (1927 m. spalio 7 d. Kaune - 2017 m. balandžio 21 d.) – Lietuvos žydų kilmės Lietuvos ir Izraelio dainininkė.
Biografija
Gimė 1927 m. spalio 7 d. Kaune, kaip Nechama Lifšicaitė. II pasaulinio karo metu gyveno Uzbekistane. Grįžusi į Lietuvą, 1951 m. baigė Vilniaus konservatoriją ir buvo geriausiai žinoma žydų dainininkė Lietuvos TSR, dainavo jidiš kalba. Kaip rašo S. Atamukas: „Tiek Lietuvoje, tiek plačiojoje Sąjungoje N. Lifšicaitė skleidė savo kultūros apraiškų ištroškusiems žydams gaivinantį tautinį ir dvasinį peną [...] Nechamos (ivrito kalba – Paguoda) dainos išreiškė giliausius Tarybų Sąjungos žydų išgyvenimus ir lūkesčius, jos sukrėsdavo ir įdvasindavo“. 1969 m. emigravo į Izraelį, dirbo su prodiuseriumi Gioroju Godiku, vėliau Tel Avivo bibliotekoje.
JAV nacionalinė vyrų krepšinio rinktinė
JAV vyrų krepšinio rinktinė – krepšinio komanda, tarptautinėse varžybose atstovaujanti Jungtines Amerikos Valstijas. Tai tituluočiausia pasaulio krepšinio komanda, 16 kartų laimėjusi olimpinį auksą, penkis kartus tapo pasaulio čempionais.
1936 m. olimpiadoje auksą iškovojusios JAV rinktinės kapitonas ir vienas pagrindinių lyderių buvo Pranas Lubinas, vėliau populiarinęs krepšinį Lietuvoje bei su Lietuvos komanda 1939 m. iškovojęs Europos čempionato auksą kaip žaidžiantysis treneris. 1992 m. NBA žaidėjams leista dalyvauti FIBA organizuojamose varžybose (Olimpinėse žaidynėse, pasaulio bei žemynų čempionatuose).
JAV rinktinė įprastai pajėgiausią sudėtį pristato vasaros olimpinėms žaidynėms, o pasaulio bei Amerikos čempionatuose dažniau žaidžia jauni, perspektyvūs žaidėjai. Nuo 1992 iki 2004 m. JAV rinktinė olimpinėse žaidynėse nepatyrė nei vieno pralaimėjimo (arčiausiai jo buvo 2000 m. pusfinalyje su Lietuva – 85:83), tačiau 2004 m. olimpiadoje buvo sutriuškinta Puerto Riko (73:92)ir pralaimėjo Lietuvai, galop pusfinalyje 89:91 praleido į finalą Argentiną. Po šio prasto pasirodymo kitose olimpinėse žaidynėse JAV toliau pergalingai žygiuodavo iki pat aukso medalių.
Edmundas Mieliulis
Edmundas Mieliulis (1956 m. rugsėjo 28 d. Šilutėje – 2017 m. sausio 5 d.) – Lietuvos ir Pagėgių savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas, futbolo teisėjas.
Pradinis mokėtojas
Pradinis mokėtojas - atsiskaitymo dalyvis (mokėtojas), kuris inicijuoja ar iniciavo atsiskaitymo procesą pervesdamas lėšas ar mokėdamas pinigus.
Edmundas Mieliulis
Biografija
1975 m. baigė Šilutės žemės ūkio technikumą, zootechnikas. P. Stungurio IĮ „Uola“, laikraščio „Šilokarčema“, 2005 m. UAB „Litera“, Šilutės ir Pagėgių krašto laikraščio „Pamarys“ korespondentas.
JAV nacionalinė vyrų krepšinio rinktinė
1992 m. „svajonių komanda“
thumb|240px|Maiklas Džordanas 1992 m. JAV olimpinėje rinktinėje
Edmundas Mieliulis
Biografija
Lietuvos liberalų sąjungos, nuo 2001 m. Liberalų demokratų partijos, partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) Pagėgių skyriaus narys, pirmininko pavaduotojas.
Gediminas Valiuškis
Gediminas Valiuškis (1927 m. sausio 24 d. Kaune – 1999 m. balandžio 28 d. Vilniuje) – Lietuvos architektas.
Pradinis mokėtojas
Prieš atsiskaitymą jis turėjo įsipareigojimą kitam fiziniam ar juridiniam asmeniui (galutiniam lėšų gavėjui).
Edmundas Mieliulis
Biografija
2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Pagėgių savivaldybės tarybos narys.
Gediminas Valiuškis
Biografija
Gimė 1927 m. sausio 24 d. Kaune. Studijas baigė 1951 m., dirbo Miestų statybos ir projektavimo institute, 1962–1987 m. buvo Vilniaus miesto vyriausiasis architektas, 1987–1995 m. – dėstė Vilniaus inžinieriniame statybos institute (dabar – Vilniaus Gedimino technikos universitetas). Architektas dalyvavo daugelyje prestižinių sovietinės architektūros projektų, už Lazdynų gyvenamąjį rajoną apdovanotas Lenino premija (1974 m., kartu su V. Čekanausku, V. Brėdikiu ir kitais), 1977 m. – jam suteiktas LTSR nusipelniusio architekto vardas. Mirė 1999 m. balandžio 28 d. Vilniuje.
Pradinis mokėtojas
Kai įvyksta pradinio mokėtojo galutinis atsiskaitymas yra laikoma, kad pradinis mokėtojas savo įsipareigojimą kitam fiziniam ar juridiniam asmeniui (galutiniam lėšų gavėjui) įvykdė.
Edmundas Mieliulis
Biografija
Nuo 1976 m. futbolo teisėjas, Lietuvos futbolo teisėjų asociacijos prezidiumo narys, nuo 1997 m. futbolo inspektorius, Jaunų ir pradedančių teisėjų komisijos pirmininkas. Teisėjavo beveik visose Lietuvos stadionuose apie 1000 rungtynių. Taip pat buvo įgijęs nacionalinę bokso teisėjo kategoriją, eidavo krepšinio rungtynių techninio sekretoriaus pareigas. Iki mirties buvo Lietuvos futbolo teisėjų asociacijos (LFTA) sekretorius, Klaipėdos krašto futbolo teisėjų koordinatorius. E. Mieliulis įkūrė asociacijos tinklalapį, kuriame skelbė LFTA naujienas, sumanė „Linksmojo švilpuko“ nominaciją.
Pradinis mokėtojas
Galutinis atsiskaitymas
Pradinio mokėtojo galutinis atsiskaitymas įvyksta priklausomai nuo atsiskaitymo būdo, t. y. esant:
Edmundas Mieliulis
Biografija
2016 m. rugsėjo 28 d. E. Mieliuliui už nuopelnus šalies futbolui įteiktas Lietuvos futbolo federacijos (LFF) III laipsnio ordinas.
Virginijus Domarkas
Virginijus Domarkas (g. 1960 m. birželio 4 d. Šlapšilėje, Klaipėdos rajonas) – pedagogas, Lietuvos ir Kretingos rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1967–1970 m. mokėsi Kretingos rajono Baublių pradinėje mokykloje, 1970–1975 m. Raguviškių aštuonmetėje mokykloje, 1978 m. baigė Kretingos 1-ąją vidurinę mokyklą. 1978–1982 m. studijavo Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute, įgijo prancūzų kalbos mokytojo specialybę.
1982–1986 m. Baublių pagrindinės mokyklos mokytojas, direktoriaus pavaduotojas. 1986–1989 m. Kretingos rajono „Jaunosios gvardijos“ kolūkio pirmininko pavaduotojas. 1989–2000 m. Kretingos Simono Daukanto vidurinės mokyklos direktorius.
1990–1994 m. Kretingos rajono tarybos deputatas, 2000–2003 m., 2003–2004 m. ir 2019-2021 m. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narys. 2000–2004 m. Kretingos rajono savivaldybės mero pavaduotojas.
2004–2008 m. LR Seimo narys, 2006–2008 m. Švietimo, mokslo ir kultūros komiteto pirmininkas. 2005 m. Kauno technologijos universitete baigė magistro studijas. 2008–2012 m. UAB „Limeta“ generalinis direktorius. 2012-2019 m. Kretingos rajono savivaldybės administracijos direktorius.
Pelėdinės rajos
Pelėdinės rajos (Myliobatidae) – rombinių rajožuvių (Rajiformes) šeima. Tai stambios rajos, kurios gerai plaukioja ir gali net keletą metrų iššokti iš vandens. Minta moliuskais, vėžiagyviais.
Virginijus Domarkas
Biografija
Žmona Zita, vaikai Vygintas, Ineta.
Pelėdinės rajos
Didžiausia pelėdinė raja yra Manta birostris.
Šeimos sistematika nenusistovėjusi. Yra 7 gentys, 41 rūšis.
Nerija Putinaitė
Nerija Putinaitė (g. 1971 m. gegužės 19 d. Tauragėje) – Lietuvos filosofė, vertėja, politinė veikėja.
Biografija
1978-1989 m. mokėsi Tauragės 1-ojoje vidurinėje mokykloje. 1989-1996 m. studijavo Vilniaus universiteto Filosofijos fakultete, baigė filosofijos studijas, filosofijos bakalaurė ir magistrė. 1996-2000 m. studijavo Lietuvos filosofijos ir sociologijos instituto (dabar – KFMI) doktorantūroje, apgynė disertaciją „Teisingumo problema Immanuelio Kanto filosofijoje“. Stažavosi Marburgo, Greifsvaldo, Tiubingeno (Vokietija) ir Puatjė (Prancūzija) universitetuose.
Stanuliškės (Molėtai)
Stanuliškės – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Inturkės.
Istorija
1900 m. vienkiemis minimas Inturkės bažnyčios juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.
Nerija Putinaitė
Biografija
1997-2004 m. Vilniaus pedagoginio universiteto Pedagogikos ir psichologijos fakulteto Etikos katedros lektorė, nuo 2004 m. docentė. Dirbo Kultūros, filosofijos ir meno institute (dab. Lietuvos kultūros tyrimų institutas). 2004-2006 m. LR prezidento patarėjos pavaduotoja, 2006-2008 m. LR prezidento Valdo Adamkaus patarėja studijų ir mokslo klausimais. 2008-2012 m. LR švietimo ir mokslo viceministrė, atsakinga už studijas ir mokslą. Nuo 2013 m. VU TSPMI Politinės filosofijos ir idėjų istorijos katedros dėstytoja.
Iki 2020 m. Seimo nario Gintaro Steponavičiaus padėjėja.
Profesinių interesų kryptys – Kanto praktinė filosofija, šiuolaikinė praktinė filosofija, Lietuvos filosofijos ir kultūros istorija. Paskelbė straipsnių etikos, filosofijos istorijos, socialiniais klausimais.
Šlaitinis dirvenis
Šlaitinis dirvenis (Ononis arvensis) – pupinių šeimos Faboideae pošeimio daugiametė augalų rūšis.
Morfologija
Stiebai statūs, šakoti, apaugę plaukeliais. Žiedai rožiniai, viršūnėse sudarantys kekes. Vaisius - ankštis. Žydi birželio - rugpjūčio mėn.
Gydomosios savybės
Vaistinė žaliava - šaknys, kasamos rudenį, rugsėjo - spalio mėnesiais. Šaknys vartojamos gaminti tinktūras ir nuovirus, kurie gydo hemorojų, šlapimo pūslę, inkstų akmenligę, taip pat naudojama kaip vidurius laisvinanti priemonė.
Naujosios Zelandijos tujus
Naujosios Zelandijos tujus (Prosthemadera novaeseelandiae) – medlesinių (Meliphagidae) šeimos paukštis.
Tai endeminė Naujosios Zelandijos paukščių rūšis.
thumb|left|210px|Naujosios Zelandijos tujus thumb|left|200px|Tujaus giesmė
Malajos Federacija
Raida
1946 m. balandžio 1 d. Britai įkūrė Malajos Sąjungą, suvienydami į ją smulkias feodalines valdas, stipriai apribodami sultonų teises. Tai sukėlė didžiumos gyventojų dalies, etninių malajų, pasipriešinimą. Dėl to kolonijoje strigo sprendimų priėmimas, o išsakytos idėjos nebuvo įgyvendintos. 1948 m. buvo ryžtasi pritaikyti federatyvinį valdymą, suteikiant atskiriems sultonatams daugiau autonomijos, sugrąžinti sultonams dalį jų teisių. Taip buvo įkurta Malajos Federacija.
Sandara
Malajos Federaciją sudarė 11 atskirų autonomiškų narių, kurių du buvo laikomi kolonijomis, o 9 protektoratais:
Valdymas
Iki 1957 m. Federacijoje aukščiausia valdžia priklausė britų skiriamam aukščiausiam komisarui, kuris vadovavo tarybai, į kurią, be kitų narių, įėjo ir visų 11 narių vadovai (sultonai arba išrinkti vadovai). Sudarant komisiją buvo labai svarbi etninė sudėtis, kad būtų proporcingai atstovaujamos visos etninės grupės: malajai, kinai, indai ir britai. Sukūrimo metu valstybėje daugumą sudarė malajai (2,45 mln.), antroje vietoje buvo kinai (1,9 mln.), o trečioje - indai (0.5 mln.).
Po nepriklausomybės aukščiausiąjį komisarą pakeitė valdovas, tituluojamas Yang di-Pertuan Agong. Jis buvo renkamas iš 11 Federacijos narių vadovų tarpo, ir ši tradicija Malaizijoje išlaikyta iki šiol.
Jukniškiai (Molėtai)
Jukniškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Ūtos.
Motina Teresė
thumb|250px|Motina Teresė
Motina Teresė (tikrasis vardas Agnes Gonxha Bojaxhiu; 1910 m. rugpjūčio 26 d. Skopjė, Makedonija – 1997 m. rugsėjo 5 d. Kolkatoje, Indija) – albanų kilmės religinio ordino steigėja, Nobelio taikos premijos laureatė.