cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kurniškė (Švenčionėliai)
Kurniškė – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Reškutėnų.
FK Prykarpattâ (1998)
Futbolo klubas „Prykarpattâ“ – Ukrainos futbolo klubas iš Ivano Frankivsko.
Istorija
Klubas įkurtas 1998 m., tuo metu vadinosi „Teploviku-Prikarpate“.
Pateko į Ukrainos Pirmą lygą 2018–2019 m. sezone. Tame sezone vadinosi „Prykarpattâ“.
Kesarianis
Kesarianis – miestas Graikijoje, 7 km į rytus nuo Atėnų. Yra gimnazija, vienuolynas.
Istorija
Miestas įkurtas 1922 m. kaip pabėgėlių iš Mažosios Azijos stovykla. 1934 m. gavo atskiros gyvenvietės statusą (iki tol priklausė Atėnams).
Karolis Jankus
miniatiūra|201x201px|Karolis Jankus, Barselona 2021
alt=Biological Loneliness poster|miniatiūra|331x331px|"Biological Loneliness" plakatas Karolis Jankus (g. 1974 m. birželio 23 d. Vilniuje) – Lietuvos kino režisierius, scenaristas, prodiuseris.
Biografija
2001 m. išleido romaną „Kartą laukinėje Lietuvoje. Blinda“, parašytą pagal to paties pavadinimo kino scenarijų.
2002 m. įkūrė studiją „Eurofilmai”, tęsusią „Lietuvos nepriklausomo kino“ tradicijas. „Eurofilmų” laikotarpiu buvo sukurti septyni trumpametražiniai filmai, kurie sėkmingai atstovavo Lietuvai tarptautiniuose kino festivaliuose bei meno parodose. Nei vienas iš šių filmų nebuvo finansuojamas valstybės. 2004 m. „Lietuvos nepriklausomas kinas“ atnaujino savo veiklą (metų pabaigoje prasidėjo filmo „Jėzus iš Lietuvos" filmavimo darbai). 2006 metų lapkričio 2 d. Karolio Jankaus vaidybinio pilnametražinio filmo „Jėzus iš Lietuvos“ premjera Coca Cola Plaza kino centre.
2007 m. sukurtas muzikinis dokumentinis filmas Walk to Zion, paskutinis studijos „Eurofilmai“ darbas. Nuo šiol visą veiklą perima ir vykdo „Lietuvos nepriklausomas kinas“.
2008 m. pabaigoje pradėti „Lietuvos respublika/nepaskelbtos revoliucijos kronika“ filmavimo darbai (filmavimo ekspedicijos po visą Lietuvą tęsis iki 2011 m.).
Jack Savoretti
Džovanis Edgaras Čarlzas Dželato–Savoreti (Giovanni Edgar Charles Galletto-Savoretti, g. 1983 m. spalio 10 d.), geriau žinomas kaip Jack Savoretti – anglų atlikėjas, dainų autorius ir muzikantas. Debiutinis atlikėjo singlas „Without“ išleistas 2006 m. spalį, o albumas „Between the Minds“ – 2007 m. kovą. 2023 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs septynis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Europiana“, išleistas 2021 m. birželį.
PEC Zwolle (moterys)
Zvolės FC – Nyderlandų futbolo klubas iš Zvolės.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1910 m., kai buvo įkurtas PEC klubas. O 2010 m. suburta moterų ekipa, kuri nuo 2010–2011 m. sezono rungtyniavo moterų Eredivisie.
Nuo 2012–2013 m. sezono rungtyniavo BeNe League. Tris sezonus buvo vykdomas bendras Nyderlandų ir Belgijos lygos projektas. Stipriausios ekipos kovojo BeNe League.
Nuo 2015–2016 m. sezono Nyderlandų ekipos vėl rungtyniavo moterų Eredivisie.
nuo 2015–2016 m. sezono
Šaltiniai:
Kotbusas
Kotbusas − miestas Vokietijoje, Brandenburge, 125 km į pietryčius nuo Berlyno, prie Šprė upės. Įsikūrę Vattenfall Europe AG, ABB, Deutsche Bahn AG padaliniai. Veikia chemijos, vaistų pramonė, architektūros firmos. Apylinkėse veikia keletas didelių elektrinių – „Schwarze Pumpe“ (1600 MW), „Boxberg“ (1900 MW) ir „Jänschwalde“ (3000 MW).
Nuo 1991 m. mieste veikia Brandenburgo technikos universitetas – jauniausias technikos universitetas Vokietijoje. Lužicos taikomųjų mokslų aukštoji mokykla, Fraunhoferio tyrimų institutas. Miestas įeina į Sorbų gyvenamąją sritį, be vokiečių kalbos, oficiali yra ir žemutinių sorbų kalba.
Istorija
Vietovė gyvenama beveik du tūkstančius metų. III–IV a pradėjo keltis germanų gentys, nuo VI a – slavų. XI–XII a gyvenvietė išaugo į miestą. Manoma, kad tarp 1216–1225 m. gavo miesto teises. XIV a. apsitvėrė siena. Per Trisdešimties metų karą smarkiai nuniokotas. 1648 m. tebuvo likę keli šimtai žmonių. XVIII a atsikėlė hugenotai, miestas suklestėjo. 1815 m. atiteko Prūsijai. Antrojo pasaulinio karo pabaigoje, 1945 m., subombarduotas amerikiečių. Po karo priklausė VDR.
Szymon Winawer
Simonas Vinaveris (1838 m. kovo 6 d. – 1920 m. sausio 12 d.) buvo Lenkijos šachmatininkas, 1883-aisiais laimėjęs Vokietijos šachmatų čempionatą.
1867-aisiais Paryžiuje dalyvavo pirmajame tarptautiniame turnyre, kuriame dalinosi antrąją vietą su Vilhelmu Šteinicu (juos aplenkė Ignatas fon Kolišas). Nuo to laiko Vinaveris buvo laikytas vienu iš geriausių to meto šachmatininkų dar 15 metų. 1868 Vinaveris laimėjo turnyrą Varšuvoje. 1875-aisiais Sankt Peterburge laimėjo mačą prieš I. Šumovą rezultatu 5–2. 1878-aisiais Paryžiuje Vinaveris dalijosi pirmąją vietą su Johanu Cukertortu, aplenkus Džozefą Henrį Blekburną ir Džordžą Henrį Makenzį. Tačiau po papildomų partijų Vinaveris liko antras. 1881-aisiais Berlyne dalijosi trečiąją vietą su Michailu Čigorinu. 1882-aisiais dalijosi pirmąją vietą su Šteinicu Vienoje.
Po kelerių metų pertraukos, 1890-aisiais Vinaveris vėl pradėjo dalyvauti turnyruose, bet į šachmatų elitą buvo atėję keli nauji žaidėjai, tokie kaip Zigbertas Tarašas ar Emanuelis Laskeris. 1892 Drezdene ir 1896 Budapešte Vinaveris buvo šeštas. 1896-aisiais pralošė mačą su Deividu Janovskiu rezultatu 2–5. Nors Vinaveris ir toliau dalyvavo tarptautiniuose aukšto lygio turnyruose, bet iki savo mirties 1920 m. sausio 11 d. didelių pergalių nepasiekė. Vinaverio vardu pavadintos kelios debiutų sistemos, iš kurių žinomiausia ir populiariausia – Vinaverio variantas (1. e4 e5 2. d4 d5 3. Žc3 Rb4') prancūziškojoje gynyboje. Žinoma ir Vinaverio ataka ispaniškojoje partijoje. 1901-aisiais prieš Frenką Maršalą sužaidė slaviškosios gynybos variantą, dabar vadinamą Vinaverio kontrgambitu (1. d4 d5 2. c4 c6 3. Žc3 e5).
Partija su Šteinicu
'''1. e4 e5 2. d4 ed 3. Vxd4 Žc6 4. Ve3 Žf6 5. Žc3 Rb4 6. Rd2 O-O 7. O-O-O Be8 8. Rc4 Rxc3 9. Rxc3 Žxe4 10. Vf4 Žf6 11. Žf3 d6 12. Žg5 Re6 13. Rd3 h6 14. h4 Žd5 15. Rh7+ Kh8 16. Bxd5 Rxd5 17. Re4 f6 18. Rxd5 fg 19. hg Že5 20. g6''' 1-0
Džungarija
Džungarija, , ) – gamtinis-istorinis regionas Centrinėje Azijoje, šiaurės vakarų Kinijoje, tarp Altajaus ir Tianšanio kalnų, sutampa su Džungarijos lyguma.
Geografija
Džungarija sudaro trikampį regioną iš visų pusių apsuptą kalnų. Šiaurės rytuose ją uždaro Altajus, kuris skiria nuo Mongolijos plynaukštės, pietuose – Tianšanis, skiriantis nuo Tarimo baseino ir Turfano įdubos. Šiaurės vakaruose kalnai skiria nuo Žetisu regiono.
Užima apie 700 tūkst. km² plotą, vyraujantis aukštis 600–800 m. Lyguma sudaryta iš storo trapių nuosėdinių uolienų sluoksnio. Vyrauja pusdykumės, stepės su smėlynais, druskožemiai. Yra pavienių kalvagūbrių, kalvynų ruožų, kalnų pašlaitėse slūgso akmenų nuobirynai. Auga kserofitinė augalija (saksaulai, eglūnai, kiečiai, druskės). Verčiamasi ganykline gyvulininkyste, kalnų slėniuose – oazine žemdirbyste. Yra naftos telkinių (Karamajuje).
Istorija
thumb|250px|left|1744 m. Džungarijos ir Žetisu regionų žemėlapis Seniausia žinoma karalystė Džungarijoje buvo Dziuši tolimoji karalystė, minima kinų šaltiniuose tarp 36 vakarų valstybių. Pietiniu Džungarijos pakraščiu, palei Tianšanio kalnyną nuo paskutiniųjų amžių prieš mūsų erą ėjo Šilko kelio šiaurinė atšaka. Ji atsišakodavo nuo Gaočango miesto rytuose ir ėjo į Ilio slėnį vakaruose. Ilgainiui čia sutvirtėjo prekybiniai miestai, kaip kad Urumči, Usu, Bešbalikas ir kt. Tolimesnė kelio tąsa ėjo per pietinį Žetisu pakraštį.
Nuo I a. pr. m. e. Džungariją užvaldė Han Kinija, kuri įjungė ją į savo Vakarų teritorijų protektoratą. Tačiau Kinijos kontrolė nebuvo stipri ir nuolatinė, nes šį stepių regioną siekė kontroliuoti įvairios stepių klajoklių (daugiausia tiurkų) gentys. Pirmieji jų buvo Siongnu, V a. čia įsigalėjo žoužanai, o VI a. savo karalystę įkūrė gaoče. VII a. Džungarijos prekybinio kelio kontrolę vėl perėmė Tangų Kinija, kuri įkūrė Tingdžou (庭州) miestą, o 702 m. pavertė jį Betingo protektorato centru.
788 m. po Tibeto invazijos, Kinija atitraukė savo armijas iš Beitingo ir prarado Džiungarijos kontrolę. Čia įsigalėjo karlukai, o netrukus baseiną prisijungė Uigūrų kaganatas. Netoli nuo kinų Tingdžou išdygęs Bešbaliko miestas tapo svarbiausiu prekybiniu Džungarijos miestu ir vienu iš penkių svarbiausių uigūrų kaganato miestų.
848 m. kaganatui žlugus valdžią Džungarijoje perėmė Kirgizų kaganatas, o vėliau – Karachanidų imperija (Bešbalikas ir pietrytinė Džungarija atiteko Turfano uigūrų karalystei). Nuo XI a. vidurio čia valdė Karakitajai.
XIII a. atiteko Mongolų imperijai, ir į regioną migravo mongolų kilmės gentys džungarai (arba oiratai). Sunykus Bešbalikui ėmė augti naujas Džungarijos miestas – Urumči. Nuo XV a. oiratai sukūrė keturių oiratų konfederaciją. Jos palikuonė buvo XVII–XVIII a. valstybė – Džungarų chanatas. Būtent jie davė pavadinimą Džungarijos baseinui. Iš Džungarijos džungarai kontroliavo visą Rytų Turkestaną, Žetisu, šiaurinę Tibeto plynaukštę, vakarinę Mongolijos plynaukštę.
1760 m. Džungarus nukariavo Čing imperija ir nuo to laiko Džungarija priklauso Kinijai. Džungarijos gyventojai džungarai buvo masiškai naikinami, juos keičiant kitomis tautomis – kazachais, uigūrais, hujais ir haniais. Dabar Džungarijoje gyvena uigūrai, mongolai, kirgizai, kazachai, intensyviai imigruoja kinai haniai.
Glaustažiedė glažutė
Glaustažiedė glažutė (Cerastium glomeratum) – gvazdikinių (Caryophyllaceae) šeimos, glažučių (Cerastium) genties vienmetis žolinis augalas.
Stiebas status, padengtas plaukeliais, 40-45 cm aukščio. Lapai priešiniai, 2-3 cm ilgio. Žiedai smulkūs, su 5 baltais vainiklapiais.
Rambyno sūris
Rambyno sūris – lietuviškas puskietis fermentinis sūris, pavadintas vietovės, kurioje jis buvo sukurtas, vardu, t. y. Rambyno regioninio parko teritorijoje. Sukurtas ir pradėtas gaminti 1959 m. Vilkyškių pieninėje.
Istorija
1959 m. pienininkas Petras Mačiulis su Vilkyškių pieninės meistru Albinu Skuču sukūrė ir įdiegė fermentinio 30 proc. riebumo „Rambyno“ sūrio gamybos technologiją. Šis sūris buvo gaminamas keliose Lietuvos pieninėse. Jam taikyti aukšti gamybos standartai, naudojamas geriausias pienas. Sūris išsiskyrė ne tik savo skoniu, bet ir forma – tai buvo šešiakampis, neaukšto cilindro formos puskietis fermentinis sūris. Vėliau šį specifinės formos ir receptūros sūrį ėmė gaminti ir kitos pieninės Lietuvoje ir už jos ribų.
„Rambyno“ sūrio kokybę toli už Lietuvos sienų liudijo dar 1972 m. įteiktas trečiojo laipsnio diplomas, kurį Vilkyškių pieninė pelnė Tarybų Sąjungos parodoje, surengtoje Jerevane (Armėnija). Pažymėtina, jog šioje parodoje varžėsi keturios „Rambyno“ sūrio gamintojos (Vilkyškių, Šilutės ir Kelmės pieninės, taip pat ir pieninė iš Baltarusijos), tačiau laimėtojo titulą pelnė šio sūrio gaminimo pradininkė.
Šiuo metu tradicinis „Rambyno“ sūris nebegaminamas. AB „Žemaitijos pienas“ šiuo vardu ženklina visą asortimentą užkandžių su lydytais, tepamais, pjaustytais sūriais ir priedais.
Apibūdinimas
Sūrio forma yra šešiakampė prizmė, kurios aukštis iki 7 cm, o atstumas tarp kraštinių iki 15 cm; jo masė siekia 1,5 kg. „Rambynas“ nuo kitų pikantiškų sūrių skiriasi ne tik forma. Jo skonis yra mažiau aštrus ir šiek tiek rūgštokas. Sūrio masė minkšta, elastinga, bet tankesnė nei įprasti pikantiški sūriai. Sūrio riebalų kiekis yra 30 %, druskingumas vidutinis (iki 2,5 % druskos). Brandinimui naudojamos pieno rūgšties bakterijos ir paviršinėje sūrio žievėje besivystanti mikroflora ''Bact. Linens''. Sūris subręsta per 35 dienas, nuplaunamas, padengiamas parafino sluoksniu.
Vitiazio užutėkis
Vitiazio užutėkis – užutėkis šiaurrytinėje Posjeto įlankos (Japonijos jūra) dalyje, esantis tarp Tarancevo ir Šulco kyšulių. Užutėkis sudaro Gamovo pusiasalio vakarinę pakrantę. Atviras iš vakarų pusės. Į žemyną įlinkęs 2,5 km, plotis ties įėjimu – 1,5 km. Gylis iki 39 m.
Užutėkį pirmą kartą žemėlapiuose pažymėjo 1862-1863 m. papulkininkio V. Babkino ekspedicija. Užutėkis tada pavadintas Gamovo užutėkiu. Detaliai ištyrinėtas 1888 m. korvetės „Vitiazis“ įgulos. Tada užutėkis pervadintas laivo garbei.
Rytinėje užutėkio dalyje yra Vitiazio kaimas.
Administraciškai užutėkis priklauso Primorės krašto (Rusija) Chasano rajonui.
800px|miniatiūra|center|Vitiazio užutėkis yra Posjeto įlankos dalis
Džamadagnis
Džamadagnis  – indų religinėje-mitologinėje literatūroje minimas brahmanas. Jis gimęs Bhargavų giminėje, jo tėvas – Ričika, o jo sūnus – Parašurama.
Pasak puranų, jis vedęs Renuką su kuria susilaukęs penkių sūnų. Sykį jis įpykęs ant žmonos ir liepęs vienam iš sūnų ją nužudyti. Tą pasiryžęs padaryti tik jaunėlis Parašurama, tačiau Renuka po to tuojau atgijusi. Vėliau Džamadagnį nužudęs karių luomo valdovas Ardžuna Kartavyrja. Keršydamas už tai, Parašurama išnaikinęs visą karių luomą.
Rišis Džamadagnis minimas dar „Rigvedoje“ ir kituose ankstyvuosiuose tekstuose, jam priskiriama keleto vedų giesmių autorystė.
Salaperaugis
thumb|308px|Įvažiavimas į kaimą iš Liubavo pusės
Salaperaugis – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 13 km į pietvakarius nuo Kalvarijos, netoli Lenkijos sienos. Prie kelio. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka, paštas (LT-69041), Kalvarijos kultūros centro Salaperaugio laisvalaikio salė, felčerinio-akušerinio punkto patalpose veikia moters klubas „Šelmenta“, nuo 2004 m. veikia Salaperaugio kaimo bendruomenė.
Prie Mažojo Salaperaugio ežero vakarų pusėje yra apleistos senos kaimo kapinaitės. Prie tarpežerio įvažiuojant į gyvenvietę kairėje kelio pusėje stovi kaimo kryžius, kuris tarybiniais metais buvo nugriautas, bet 1990 m. tas pats vietinių gyventojų išsaugotas kryžius vėl atstatytas. Prie pat Salaperaugio gyvenvietės yra du ežerai, vietinių gyventojų vadinami didžiuoju ir mažiuku Salaperaugiais.
Etimologija
Senieji kaimo gyventojai dvejopai aiškina Salaperaugio kilmę. Vieni jų teigia, kad senais laikais čia tyvuliavęs vienas didžiulis ežeras, tačiau jo viduryje iškilusi sala ir peraugusi taip, kad ežerus padalijusi pusiau, o per salą žmonės padarę kelią; todėl čia ir susiduria du žodžiai: sala + peraugo.
Kiti teigia, kad šis žodis yra lenkiškos kilmės. Jie tvirtina, kad tuo laiku, kai kaimas priklausęs Reketijos dvarui, tai žmonėms taip buvę gera gyventi, kad jie valgę tik lašinius ir pyragus. Todėl taip ir pavadinę kaimą: sala (lašiniai) + pirogi (pyragai).
Istorija
Salaperaugio kaimas minimas nuo 1684 m. XVIII amžiuje šis kaimas priklausė Reketijos dvarui.
Sovietmečiu susidarė tarsi dvi dalys – gyvenvietė ir atokiau esantys atskiri vienkiemiai, kuriuos vietiniai žmonės ėmė vadinti kaimu. Gyvenvietė – tai Marytės Melnikaitės kolūkio centrinė gyvenvietė, vėliau – Šelmentos bendrovės centras. Jame veikė vaikų darželis, biblioteka, kultūros namai, felčerinis-akušerinis centras, valgykla, parduotuvė. Šiaurinėje kaimo dalyje buvo fermų kompleksai – kiaulidės, veršidės, karvidės.
1954–1963 m. buvo Salaperaugio apylinkės centras.
Lieplaukės geležinkelio stotis
Lieplaukės geležinkelio stotis – geležinkelio stotis Telšių rajono savivaldybėje, šiauriniame Lieplaukės kaimo pakraštyje, prie Šiaulių–Klaipėdos geležinkelio. Stotis skirta priešpriešiniams traukiniams prasilenkti viename kelyje, joje stoja priemiestiniai traukiniai Radviliškis–Klaipėda. Išskirtinis stoties bruožas yra stati įkalnė, kurią turi įveikti traukiniai, atvykstantys iš Telšių pusės. Nors krovininiai traukiniai, važiuojantys žemyn, keliauja 70 km/h greičiu (normaliu šiai atkarpai), važiuojantys į kalną prekiniai traukiniai važiuoja ne greičiau nei 40 km/h.
Istorija
Įkurta 1932 m. Sovietmečiu kurį laiką turėjo atskiros gyvenvietės statusą. XX a. pabaigoje suremontuotas stoties pastatas.
Džatė
Džatė ( 'gimtis, kiltis, kilmė') – hinduizmo sąvoka, nusakanti įvairias sociakultūrinės grupes indų kastų sistemoje. Džatėmis vadinami žmonių klanai, vienijami bendros kilmės, tradicinės profesijos, papročių, kalbos. Dabartinėje Indijoje skaičiuojama ~2500 džačių.
Kiekvieną iš didžiųjų indų kastų (varnų) sudaro po kelis šimtus skirtingų džačių, kurios įvairuoja priklausomai nuo geografinio regiono ir pasižymi savitais papročiais (pvz., vandennešiai, kalviai, skalbėjai, kvepalų pardavėjai ir kt.). Tiesa, dalis džačių nebūtinai griežtai patenka į vieną varną. Džačių vieta indų kastinėje hierarchijoje apsprendžiama pagal kiekvienai džatei būdingas praktikas, pvz., ar jai būdingas vegetarizmas, ar mėsos valgymas, ar atliekamos kruvinos aukos, ar ne. Laikui bėgant, kai kurios džatės gali pakilti hierarchijoje, nes jų nariai pradeda imituoti aukštesniųjų džačių papročius (vadinamoji sanskritizacija).
Dalis džačių susiklostė panašiai, kaip viduramžių Europos amatininkų gildijos – t. y., užsiėmė vieno konkretaus amato tradicijos perdavimu, įgūdžių tobulinimu. Daugelis džačių yra egzogaminės – jų nariai gali laisvai tuoktis su kitų džačių nariais (nors ši praktika nedažna). Identifikacija su džatėmis tebėra stipri ir šiuolaikinėje Indijoje.
Lipnioji glažutė
Lipnioji glažutė (Cerastium glutinosum) – gvazdikinių (Caryophyllaceae) šeimos, glažučių (Cerastium) genties vienmetis žolinis augalas.
FK Ahrobiznes
Voločysko futbolo klubas „Ahrobiznes“, o trumpiau Voločysko „Ahrobiznes“ arba FK „Ahrobiznes“ – Ukrainos futbolo klubas iš Voločysko. Namų rungtynes žaidžia „Jaunimo“ (Junost) stadione, kuris talpina 2,7 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubas įkurtas 2016 m. Pateko į Ukrainos Pirmos lygos pirmenybes 2018/19 m. sezone.
Europiana
Europiana – septintasis anglų atlikėjo ir dainų autoriaus Jack Savoretti studijinis albumas, išleistas 2021 m. birželio 25 d. Albumui pristatyti išleistas singlas „Who's Hurting Who“.
Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir buvo komerciškai sėkmingas. Jungtinėje Karalystėje per pirmąją savaitę parduota 21 tūkstantis kopijų ir jis debiutavo pirmojoje albumų reitingų vietoje, tapdamas antruoju atlikėjo įrašu, pasiekusiu šią viršūnę.
Žiežulinis (Ignalinos r., Vidiškių sen.)
Žiežulinis – ežeras Lietuvoje, Ignalinos rajone, 2,5 km į rytus nuo Ignalinos, Girminių kaime, Ažušilės kraštovaizdžio draustinyje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,43 km, plotis – iki 0,25 km. Altitudė 174,3 m. Krantai daugiausia aukšti. Iš šiaurės ir pietų prieina Kalviasalio miškas. Rytinėje pakrantėje įsikūrusi kolektyvinių sodų bendrija. Ežeras nenutekantis, priklauso Dringio ežero intako Palaukinio baseinui. Prie ežero veikia 2 kaimo turizmo sodybos.
Perception
Perception – trečiasis studijinis amerikiečių hiphopo atlikėjo NF albumas, išleistas 2017 m. spalio 6 d. Albumo singlas „Let You Down“ pasiekė aštuntąją vietą JAV „Billboard“ R&B ir hiphopo dainų reitinge, taip pat šešioliktąją „Billboard Hot 100.“ Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją savaitę JAV pardavus 55 tūkstančius kopijų, debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju atlikėjo įrašu, pasiekusiu šią viršūnę.
2019 m. sausio mėnesio duomenimis, JAV parduota virš milijono albumo kopijų ir jis tapęs platininiu.
Skuodo geležinkelio stotis
Skuodo geležinkelio stotis – geležinkelio stotis šiaurės vakarų Lietuvoje, Skuodo mieste, Stoties skg. 18, miesto vakariniame pakraštyje. Stotis yra Bajorų–Priekulės geležinkelio ruože. Tai nebenaudojama stotis, nors kadaise geležinkelis toliau ėjo iki Priekulės miestelio Latvijoje, tačiau Lietuvai ir Latvijai atgavus nepriklausomybę, linija buvo apleista, pirmiausiai tarp Skuodo ir Priekulės, po to ir tarp Skuodo bei Darbėnų.
Istorija
Prasidėjus I pasauliniam karui Lietuvą užėmė vokiečių kariuomenė ir, siekdama užtikrinti visapusišką kariuomenės aprūpinimą fronte, nusprendė nutiesti dvi pagrindines europinės geležinkelio vėžės linijas: iš Bajorų per Skuodą į Priekulę ir iš Lauksargių į Radviliškį. Pirmiausia ėmė tiesti ruožą per Skuodą. Į Skuodą atvyko vokiečių inžinieriai ir specialistai, atvaryta 400 rusų belaisvių. 74 km ilgio linija pradėta tiesti 1915 m. liepos 11 d., baigta – spalio 1 d. Skuodą pasiekė rugsėjo 15 d. (kitais duomenimis rugsėjo 20 d.).
Pasibaigus karui, Bajorų–Priekulės geležinkelis atsidūrė dviejų valstybių – Lietuvos ir Latvijos teritorijose, o po 1923 m., prijungus Klaipėdos kraštą prie Lietuvos, tapo geležinkelio linijos Kaunas–Klaipėda dalimi. Kadangi susisiekimas su Klaipėda buvo per Latviją, nuspręsta tiesti naują liniją iš Kužių į Kretingą. 1932 m. ją atidarius, Bajorų–Priekulės geležinkelio reikšmė sumenko. Skuodo ekonomika smuktelėjo, daugelis įmonių persikėlė į Telšius, emigravo dalis Skuodo žydų.
Sovietmečiu per stotį pravažiuodavo keletas prekinių traukinių per parą, kursuodavo keleiviniai traukiniai į Klaipėdą, Liepoją, Rygą. XX a. pabaigoje stoties svarba sumenko. 2001 m. kovo 25 d. nutrauktas keleivinių traukinių maršrutas Kretinga–Skuodas. 2009 m. gruodžio 15 d. uždarytas ir geležinkelis.
Traukinių eismo tvarkaraštis
Keleivinių traukinių eismas stotyje pagal 1969 m. tvarkaraštį:
Chrome OS
Chrome OS – operacinė sistema, kuriama „Google“ kompanijos, orientuota į internetinių programų naudojimą. Tai atvirojo kodo sistema, naudojanti Linux branduolį. Ši operacinė sistema daugiausia naudojama Chromebook kompiuteriuose, tačiau esama ir ją naudojančių planšetinių kompiuterių.
Chrome OS yra atskiras nuo Android operacinės sistemos projektas. Android buvo kuriama taip, kad veiktų tokiuose įrenginiuose, kaip mobilieji telefonai, planšetiniai kompiuteriai, televizorių priedėliai. Visgi vartotojai, naudojantys 2017 m. ir vėliau išleistus įrenginius su Chrome OS, gali naudotis Google Play parduotuve. Dėl to šioje operacinėje sistemoje galima įdiegti didžiumą Android skirtų programų.
Savybės
Kaip pranešta 2009 m. liepos 7 d., Google Chrome OS veiks naršyklės Google Chrome ir Linux branduolio pagrindu. Šią operacinę sistemą planuojama pritaikyti x86 bei ARM architektūroms.
Anot Google kompanijos, Chrome OS turės naują grafinę aplinką, skirtingą nuo šiuo metu daugumoje Linux platinamųjų paketų naudojamų KDE, GNOME ar Xfce.
Pabrėžiama, jog naujoji operacinė sistema pasižymės sparta, paprastumu ir saugumu. Siekiama, kad Google Chrome OS besinaudojantys vartotojai jau po kelių sekundžių nuo OS užsikrovimo galėtų naudotis internetu, o grafinė sąsaja būtų minimali. Taip pat Google ketina sukurti OS taip, kad vartotojams nereikėtų rūpintis dėl virusų, kenkėjiškų programų ar OS atnaujinimo. Kaip teigiama, sistema tiesiog turi veikti.
<!--== Istorija == „Google“ kūrėjai pradėjo koduoti operacinę sistemą 2009 metais, įkvėpti augančio populiarumo ir mažėjančio interneto kompiuterių energijos eikvojimo, ir supratimo, kad šie maži nešiojamieji kompiuteriai buvo pavadinti pagal pagrindinę funkciją: prieigą prie interneto. Norėdama nustatyti reikalavimus operacinei sistemai, skirtai interneto kompiuterių tinklo darbams, kompanija susilaikė nuo paprasčiausio demografinio tyrinėjimo, jungiančio didelį programinės įrangos plėtojimo projektą. Vietoj to inžinieriai pasikliovė daug informatyvesne dešimtaine matų sistema, įskaitant ir apie 200 „Chrome“ operacinės sistemos mašinų, kurias naudojo „Google“ darbuotojai, naudojimo šablono kontroliavimą. Kūrėjai taip pat pažymėjo savo pačių naudojimo šablonus. „Chrome“ operacinės sistemos inžinierių vadovas Matthew Papakipos pastatė tris mašinas savo namuose ir prisijungė prie trumpalaikio posėdžio: ar padaryti vieno ieškojimo užklausimą ar nusiųsti trumpą elektroninį laišką.
Viktorija Petrik
170px|miniatiūra|Viktorija Petrik 10-oje apdovanojimų ceremonijoje Favorit Uspichu nominuota „Jaunasis talentas“
Viktorija Igorivna „Vika“ Petrik (g. 1997 m. gegužės 21 d.) – ukrainiečių dainininkė ir dainų autorė, Ukrainos atstovė 2008 m. vaikų „Eurovizijoje“, kurioje su daina „Matrosy“ (Būriuotojai) užėmė antrą vietą. Dainuoti pradėjo nuo ketverių metų. Petrik buvo viena iš Ukrainos nacionalinės atrankos finalisčių į 2014 m. „Euroviziją“ – su daina „Love Is Lord“ joje užėmė antrą vietą, nusileisdama tik nugalėtojai Marijai Jaremčiuk.
Chrome OS
Savybės
2009 metų lapkričio 19d „Google“ išleido „Chrome“ operacinės sistemos išeitinį kodą Chromium OS projektui, naudojant BSD licenciją. Kaip ir kitus atvirojo kodo projektus, kūrėjai modifikuoja „Chromium“ OS kodą ir stato savo pačių versijas, kadangi „Google Chrome“ OS kodą palaiko tik „Google“ ir jos partneriai ir kodas veiks tik tam tikslui sukurtos techninės įrangos. Kitaip nei „Chromium“ OS, „Chrome“ OS bus automatiškai atnaujinta iki naujausios versijos. „InformationWeek“ apžvalgininkas Serdar Yegulalp parašė, kad „Chrome“ OS bus produktas, sukurtas „ nušlifuotu lygiu ir integravimo laipsniu su pagrindine technine įranga, kurios „Chromium“ OS neturi, tuo tarpu „Chromium“ OS yra „pasikartojančios pagrindinės linijos, kurios dėka gaunamas baigtas darbas, projektas. Produktas ir projektas bus plėtojami lygiagrečiai ir papildys vienas kitą. -->
The Hectics
The Hectics (1958–1962) buvo Farrokh Bulsara (vėliau žinomo kaip Freddie Mercury) pirmoji muzikos grupė. Šios grupės nariai buvo Derrick Branche, Bruce Murray, Farang Irani, Victory Rana ir pats Farrokh Bulsara.
Grupė susibūrė, kai penki Švento Petro Berniukų britiškos mokyklos (St. Peter's Boys School), esančios netoli Mumbajaus miesto Indijoje, mokiniai sumanė pagroti mokyklos diskotekoje. Grupė grojo tik mokyklos renginiuose, jiems nebuvo leista groti už mokyklos ribų.
Aleksandriškės (Aukštadvaris)
Aleksandriškės – buvęs viensėdis Trakų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Aukštadvario.
Tryškių geležinkelio stotis
Tryškių geležinkelio stotis – geležinkelio stotis Telšių rajono savivaldybėje, 6 km į pietus nuo Tryškių miestelio, Vainočių kaime. Buvusi gyvenvietė. Tai nedidelė geležinkelio stotis Vilniaus–Klaipėdos linijoje, skirta traukiniams prasilenkti vienbėgėje linijoje. Stoja priemiestiniai keleiviniai traukiniai Radviliškis–Klaipėda.
Istorija
Stotis atidaryta 1925 m.
Pankiškės
Pankiškės – buvęs kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Kariotiškių.
Mangupas
thumb|right|Mangupo tvirtovės likučiai Mangupas -, kitaip dar Mangup Kale - istorinė tvirtovė Kryme (dabartinis Bachčisarajaus rajonas), plokščiakalnyje esančiame apie 14 km į rytus nuo Sevastopolio (senovinio Taurijos Chersoneso).
Viduramžiais tvirtovė vadinosi Doras (Doros), o vėliau buvo pavadintas kipčiakišku žodžiu Mangup (kale 'tvirtovė').
Gyvenvietė atsirado apie III a. plokščiakalnio viršūnėje (apie 90 hektarų ploto), 250-300 m aukščiau už aplinkinę žemesnę vietovę. Tvirtovės gynybinių statinių ilgis yra apie 1500 m, viso ginamo kontūro ilgis (įskaitant natūralius 20-70 m aukščio skardžius) - 6600 m. Tvirtovės teritorijoje daug šaltinių.
VI a. pradžioje Justinianas I ją įtvirtino. Joje gyveno daugiausia Krymo gotai ir ji buvo tapusi jų kunigaikštystės centru. VIII a. pradžioje ją užkariavo chazarai, ir vėliau ji tapo nenusisekusio gotų sukilimo prieš chazarus, kuriam vadovavo vyskupas Joanas iš Gotijos, centru.
Doro kunigaikštystė buvo pavaldi Bizantijai nuo IX a. vidurio iki maždaug 1000 m., kai ją ėmė veikti dvi besivaržančios jėgos - Kijevo Rusia ir Kipčiakų gentinė konfederacija. Miestą po 1000 m. rimtai sugriovė žemės drebėjimas. Užkariautas mongolų išlaiko autonomiją, bet mokėjo duoklę didžiajam chanui.
XIV a. Mangupas buvo Teodoro kunigaikštystės, glaudžiai susijusios su Trapezundo imperija, centras. Miestą ir visą Teodorą valdė Gabrų giminė, Trapezundo imperatoriškosios giminės atšaka.
1475 m. Moldavijos kunigaikštis Stefanas III pasiuntė savo svainį Aleksandrą Gabrą į Mangupą, kad šis pakeistų ten valdžiusį Aleksandro brolį, kuris buvo osmanų vasalas. Tų metų gegužės mėnesį osmanų vadas paša Gedik Achmetas užkariavo Kafą, o metų pabaigoje, po penkų mėnesių apgulties, užėmė Mangupą. Mangupas bei anksčiau genujiečiams priklausiusi pietinė Krymo pakrantė tapo tiesiogiai pavaldūs Osmanų imperijai. Likusi Krymo dalis liko Krymo chanato, buvusio osmanų vasalu, valdžioje.
Miestas toliau nyko. 1774 m. turkų įgula paliko tvirtovę. Paskutiniai gyventojai, maža karaimų bendruomenė, buvusį miestą paliko paskutiniais XVIII a. metais.
Antrojo pasaulinio karo metais Sevastopolio apgulties metu, Mangupe buvo miestą šturmavusios Vermachto kariuomenės vado generolo E. fon Manšteino stebėjimo punktas.
Gamovo pusiasalis
250px|miniatiūra|dešinėje|Išgelbėjimo užutėkis Gamovo pusiasalyje Gamovo pusiasalis – pusiasalis pietvakarinėje Primorės krašto (Rusija) pakrantėje.
Gamovo pusiasalis yra rytinėje Petro Didžiojo įlankos pakrantėje. Jis atskiria Vitiazio ir Aleksejevo užutėkius vakaruose bei Astafjevo ir Teliakovskio užutėkius rytuose. Rytinėje pusiasalio dalyje yra Išgelbėjimo užutėkis (бухта Спасения). Pačioje pietinėje pusiasalio dalyje yra Gamovo kyšulys, jame stovi gyvenvietė Majak Gamova (маяк Гамов 'Gamovo švyturys'; 11 gyventojų). Pusiasalyje į vakarus nuo Gamovo kyšulio yra Babkino ir Šulco kyšuliai, o į rytus – Teliakovskio ir Astafjevo kyšuliai. Pusiasalyje daug mažų upelių.
Pusiasalio reljefas daugiausia kalnuotas. Aukščiausias taškas – Tumanaja kalnas (гора Туманная, 506 m). Krantai statūs, su uolingais skardžiais. Jūroje ties pusiasaliu yra povandeninių ir antvandeninių uolų.
Pusiasalyje yra gyvenvietės Vitiazis (Витязь) ir Majak Gamova (Маяк Гамов).
Rytinė pusiasalio akvatorija, apimanti Astafjevo, Išgelbėjimo ir Erelių užutėkius, dalį Teliakovskio užutėkio, taip pat 500 m pločio buferinė kranto zona įeina į Tolimųjų Rytų jūrų draustinio (Дальневосточный морской заповедник) rytinį sektorių.
Istorija
Gamovo kyšulį 1854 m. atrado fregatos „Palada“ įgula ir pavadino gardemarino D. Gamovo garbei. Kyšulį detaliai aprašė 1862 m. V. Babkino ekspedicija.
1897 m. prie pusiasalio sudužo garlaivis „Vladimir“, kurio likučius rado 1996 m. O 1982 m. pusiasalio pakrantėje sudužo karinis tyrimų laivas „Kvarc“.
Įdomūs faktai
Pusiasalis buvo numatytas valstybinei rezidencijai statyti. Buvo paruošti aktai, kurie turėjo tam skirti žemę Vidurinio, Nerpičjos ir Astafjevo užutėkių apylinkėse, taip pat buvo atlikti projektavimo darbai. Tačiau planas nebuvo įgyvendintas. Prezidento reikalų valdyba nutarė Tolimųjų Rytų valstybinę rezidenciją perkelti į Bojarino užutėkį Ruskio saloje (остров Русский), kur yra ir Primorės krašto guvernatoriaus rezidencija.
L. M. Stankevičiaus ministrų kabinetas
Lauryno Mindaugo Stankevičiaus ministrų kabinetas – 7-asis Lietuvos vyriausybės kabinetas nuo nepriklausomybės atkūrimo 1990 m.
Paskyrimas ir darbas
Prezidentas Algirdas Mykolas Brazauskas 1996 m. vasario 23 d. ministru pirmininku paskyrė Lietuvos demokratinės darbo partijos atstovą Lauryną Mindaugą Stankevičių, po to, kai dėl finansinio skandalo Seimas atleido Adolfą Šleževičių.
Kabinetas dirbo iki šeštojo Seimo kadencijos pabaigos, vėliau pareigas ėjo laikinai, iki kol 1996 m. gruodžio 10 d. darbą pradėjo naujas Gedimino Vagnoriaus (II) vadovaujamas kabinetas.
Kabinetas
Šie ministrai dirba septintajame ministrų kabinete:
Priekulės geležinkelio stotis
Geležinkelio stoties pastatų kompleksas (1875 m.) – stoties pastatas, I ir II geležinkelininkų namai, vandens bokštas, sandėlis, 2 ūkiniai pastatai. Išliko senoji komplekso struktūra. Visi senieji pastatai įdomūs savo architektūra kaip regioninės stilistikos ir tuometinės valdinės architektūros pavyzdžiai. Stoties kompleksas svarbus kaip specifinio kultūrinio ir technologinio paveldo vertybė. Išvengęs didesnių pokyčių, jis liko vienu iš autentiškiausių ir įspūdingiausių objektų buvusio Klaipėdos krašto – Mažosios Lietuvos etnokultūriniame regione.
2002 m. CONCACAF Aukso taurė
'''2002 m. CONCACAF Aukso taurė''' – šeštasis CONCACAF Aukso taurės turnyras, 2002 m. sausio 18-vasario 2 d. vykęs JAV. Turnyre dalyvavo 12 komandų: 10 iš CONCACAF zonos, ir 1 iš CONMEBOL (Ekvadoras) ir 1 iš AFC (Pietų Korėja).
Priekulės geležinkelio stotis
Istorija
thumb|left|Stoties prieigose, [[1995 m.]]
2002 m. CONCACAF Aukso taurė
Čempionais tapo amerikiečiai, finale 2-0 nugalėję Kosta Rikos vienuolikę.
Čempionato metu 2 Kubos rinktinės žaidėjai (Alberto Delgado ir Rey Angel Martinez) pabėgo iš komandos ir pasiprašė politinio prieglobsčio JAV.
Priekulės geležinkelio stotis
Istorija
1871–1873 m. nutiestas Klaipėdos–Tilžės geležinkelis. 1875 m. Gleicho žemėje pastatyta prabangi Priekulės geležinkelio stotis, kurios I aukšte veikė keleivių laukiamoji salė, šalia – bufetas. Priešais geležinkelio stotį dvarininkas Šperberis užsodino mišką, kuriame augo sidabrinės eglės. Prieškariu per Priekulę važiuodavo 4 maršrutiniai traukiniai iš Klaipėdos į Tilžę.
Ieva Simonaitytė šiuo geležinkeliu taip pat yra keliavusi, manoma, kad traukiniu ji išvyko gydytis į Unguros (Angerburgo) ligoninę. Taip pat E. Barauskienės knygoje apie Ievą Simonaitytę „Vyžeikių karalienė“ minima, kad ji iš Šilokarčemos, kurioje buvo susitikusi su mylimuoju Martynu, traukiniu keliavo pas Dūdjonius (mamos sesers šeimą) į Vilkyčius, bet užsisvajojusi juos pravažiavo ir nuvyko į Priekulę.
2002 m. CONCACAF Aukso taurė
Stadionai
Čempionato varžybos vyko 2 JAV stadionuose.
Rezultatyviausi žaidėjai
4 įvarčiai 3 įvarčiai 2 įvarčiai
Šiaurinis lipikas
Rūšis paplitusi beveik visoje Europoje, Vakarų Sibire, Rytų Azijoje, Kaukaze, Turkijoje, Irane, Afganistane, Grenlandijoje, Aliaskoje, didžiojoje Kanados ir JAV dalyje.
Augalas 0,2–0,5 m aukščio. Lapai 2–8 mm pločio, 10–30 mm ilgio, linijiškai lancetiški. Žiedynas siauros piramidės pavidalo. Vaisiai apaugę šereliais, labai retai pliki. Žydi birželio–rugpjūčio mėnesiais.
Auga pievose, pamiškėse, retuose miškuose. Lietuvoje dažnas.
Šiaurinis lipikas pasižymi kvapiu šienu, todėl naudotas čiužiniams kimšti.
Beautiful Trauma
Beautiful Trauma – septintasis studijinis amerikiečių atlikėjos Pink albumas, išleistas 2017 m. spalio 13 d. Albumo singlas „What About Us“ susilaukė didelio populiarumo visame pasaulyje ir pasiekė trečiąją vietą Jungtinės Karalystės singlų reitinge, pirmąją JAV „Billboard“ šokių muzikos singlų reitinge bei tryliktąją „Billboard Hot 100“. Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją savaitę JAV pardavus 408 tūkstančius kopijų, debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas antruoju atlikėjos įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. Albumas taip pat pasiekė pirmąją vietą Jungtinėje Karalystėje, Australijoje bei daugelyje kitų šalių. 2019 m. kovo mėnesio duomenimis, visame pasaulyje parduota virš trijų milijonų albumo kopijų.
2018 m. vykusiuose „Grammy“ apdovanojimuose daina „What About Us“ nominuota geriausio solinio pop atlikimo kategorijoje. Sekančiais metais, pats albumas nominuotas geriausio vokalinio pop albumo kategorijoje.
Iecava (upė)
Iecava  – upė pietų Latvijoje; Lielupės dešinysis intakas. Prasideda Aizkrauklės savivaldybėje, į šiaurės rytus nuo Daudzesės. Teka vakarų, šiaurės vakarų kryptimi per Bauskės, Jelgavos savivaldybes. Įteka į Lielupę į šiaurę nuo Jelgavos.
Intakai: Sudmalupytė, Svetupė, Dzėrvytė, Briedė, Vergiupė, Smakupė, Biržinia, Misa (dešinieji), Jorgelenupytė, Girupė, Rūdupytė, Smardė, Lambarė, Gedulis, Ykstrumas (kairieji).
Metinis nuotėkis – 0,26 km³. Svarbiausia gyvenvietė prie Iecavos upės – Iecava.
Miškinė glažutė
Miškinė glažutė (Cerastium sylvaticum) – gvazdikinių (Caryophyllaceae) šeimos, glažučių (Cerastium) genties žolinis augalas.
Daugiametis arba dvimetis augalas. Stiebas status, gležnas, padengtas plaukeliais, 30–60 cm aukščio. Lapai ilgi, priešiniai. Žiedai smulkūs, su baltais 6 mm ilgio vainiklapiais. Žydi birželio–rugpjūčio mėnesiais. Sėklos 1–1,2 mm ilgio. Dauginasi ir vegetatyviniu būdu.
Auga jaunuose lapuočių miškuose, pamiškėse, upokšnių pakrantėse. Mėgsta humusingą dirvą.
Rūšis natūraliai paplitusi Vidurio Europoje. Miškinė glažutė Lietuvoje reta, įtraukta į Lietuvos raudonąją knygą nuo 1989 m. Grėsmę kelia buveinių naikinimas (miškų kirtimai, sausinimas).
Vasalunds IF
Solnos „Vasalunds IF“ – Švedijos futbolo klubas iš Solnos. Šiuo metu (2021 m.) dalyvauja Superettan (antros pakopos) pirmenybėse.
Istorija
1934 m. įkurtas klubas. Yra žaidę antroje pakopoje 1957/58 m. sezone; nuo 1977 m. iki 1997 m.
Po dvidešimties sezonų Antroje pakopoje iškrito į žemesnius lygmenis. Grįžo vienam sezonui (2009 m.) ir vėl iškrito.
Nuo 2021 m. ir vėl žaidžia Superettan (antra pakopa).
Madžiūnai (Rūdiškės)
Madžiūnai – buvęs kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Rūdiškių.
Dubelės
Dubelės – buvęs kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 8 km nuo Laičių.
Rusijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Rusijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Finalo rungtynės
---
Įstatymų leidžiamasis susirinkimas (Prancūzija)
thumb|Graviūra, vaizduojanti [[Liudvikas XVI|Liudviką XVI Įstatymų leidžiamajame susirinkime skelbiantį karą Vengrijos ir Bohemijos karaliui]] Įstatymų leidžiamasis susirinkimas – aukščiausioji Prancūzijos įstatymų leidžiamoji institucija. Įkurta 1791 m. spalio 1 d. per Prancūzijos revoliuciją. Veikė iki 1792 m. rugsėjo 20 d., kai jį pakeitė Nacionalinis Konventas.
Gunners Harare
Gunners Football Club arba Gunners FC bei Gunners Harare – Zimbabvės futbolo klubas iš Hararės, kitados rungtyniavęs aukščiausioje lygoje.
Įstatymų leidžiamasis susirinkimas (Prancūzija)
Įstatymų leidžiamasis susirinkimas buvo vienerių rūmų parlamentas, susidedantis iš 745 narių su 2 metų kadencija.
Gunners Harare
Istorija
Klubo ištakos siekia 2005 m., kai buvo įkurtas „Gunners“ klubas. Rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
E.N.I.
E.N.I. – kroatų pop grupė iš Rijekos. Įkurta 1996 m. Narės – Elena Tomeček, Nikolina Tomljanović, Ivona Maričić ir Iva Močibob.
Gunners Harare
Istorija
2009 m. tapo šalies čempionais. Tai buvo pirmasis ir paskutinis klubo titulas per klubo gyvavimo istoriją.
Įstatymų leidžiamasis susirinkimas (Prancūzija)
Pagal konstituciją Įstatymų leidžiamasis susirinkimas galėjo leisti įstatymus (karalius turėjo veto teisę), įvesti mokesčius, nustatyti armijos ir karo laivyno dydį, skelbti karą, ratifikuoti taikos ir prekybos sutartis, pradėti bylas (sprendžiamas aukščiausiojo teismo) prieš ministrus.
Gunners Harare
Istorija
Po nesėkmingo 2012 m. sezono iškrito iš „Premier“ lygos, todėl atsistydino Mozė Čunga, legendinis žaidėjas ir treneris.
E.N.I.
1997 m. grupė laimėjo pirmąją vietą Kroatijos muzikos festivalyje Dora. Su daina Probudi me atstovavo Kroatijai 1997 m. Eurovizijos dainų konkurse Dubline ir užėmė 17-ąją vietą. Vėliau kolektyvas dalyvavo Kroatijos muzikos festivaliuose Zadarfest, Arenafest ir Splitski festival.
Įstatymų leidžiamasis susirinkimas (Prancūzija)
Faktiškai Įstatymų leidžiamasis susirinkimas veikė apie metus, o tada buvo pakeistas Nacionaliniu Konventu. Rinkimus į Nacionalinį Konventą, kuris turėjo sudaryti naują konstituciją, paskelbė pats Įstatymų leidžiamasis susirinkimas 1792 m. rugpjūčio 10 d.
Gunners Harare
Istorija
Nuo 2013 m. rungtyniavo Division One (II pakopoje).
Įstatymų leidžiamasis susirinkimas (Prancūzija)
Istorija
1791 m. rugsėjo 30 d. Steigiamasis susirinkimas paleido save. 1791 m. spalio 1 d. darbą pradėjo Įstatymų leidžiamasis susirinkimas. 1792 m. rugpjūčio 10 d. sankiulotai, vadovau­jami Paryžiaus komunos, užėmė Tiuilri rūmus. Įstatymų leidžiamasis susirinkimas nušalino Liudviką XVI nuo sosto ir su šeima uždarė Liuksemburgo rūmuose. 1792 m. rugsėjo 20 d. prie Valmi miestelio prancūzų kariuomenei pavyko sustabdyti Paryžiaus link judančią Prūsijos kariuomenę. Tą pačią dieną Paryžiuje susirinko naujai išrinktas Nacionalinis Konventas, pakeitęs Įstatymų leidžiamąjį susirinkimą.
Struktūra
Įstatymų leidžiamąjį susirinkimą sudarė 745 deputatai: dešinėje apie 260 konstitucinės monarchijos šalininkų feljanų, kairėje 136 respublikos rėmėjai jakobinai (tarp kurių buvo ir vėliau pavadintų žirondistais) ir kordeljerai, likę 345 deputatai buvo nepriklausomi („Pelkė“), prisidėdavę prie tos grupės, kuri tuo metu būdavo stipriausia.
Palajys
Palajys – buvęs kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Laičių.
Super Alibi
Super Alibi“ arba „Alibi.com  – 2017 metų prancūziška komedija.
Siužetas
Gregas įkūrė firmą, kuri aprūpina savo klientus patikimais alibi. Jis padeda vaikams išsisukti nuo mokyklos, vyrukams nueiti į futbolą ir turėti alibi, o didžiausią paklausą turintis produktas, tai neištikimybės slėpimas. Gregas yra kūrybiškas, moka garantuoti įtaigų pasiteisinimą, ypač neištikimybės atveju. Vyrukas susitinka Floransą. Jie bendrauja ir viskas klojasi puikiai. Tik ji nekenčia melagių, sukčių apgavikų, o jis meluoja, kad dirba skrydžių bendrovėje. Kai mergina jį nori supažindinti su savo tėvais, pasirodo, kad tėvas yra Alibi.com klientas, sukantis romaną su jauna dainininke, o Gregas turi pridengti būsimą uošvį.
Dubrovycia
Istorija
Dubrovycia rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1005 m. kaip Turovo vyskupijai priklausantis miestas. XII–XIII a. buvo Dubrovicos kunigaikštystės sostinė. 1240 m. miestą sugriovė totoriai. XVI a. perėjo LDK valdžion. XVIII a. pab. tapo Pliaterių valda.
Romėnų Ispanija
Romėnai III-I a. pr. m. e. užkariautą Iberijos pusiasalį vadino Hispania.
Pavadinimas
Pavadinimas Hispania greičiausiai kilęs iš finikiečių I-Shapan-im (damanų šalis), nes finikiečiai ten pastebėtus triušius palaikė damanais, nors pastarieji ten niekada negyveno. Romėnų mitologinis aiškinimas (pagal Plinijų ir Plutarchą) pavadinimą sieja su Panu, kuris kartu su Bakchu užkariavo Iberiją ir Bakcho buvo paliktas šalies valdovu.
Dar vienas aiškinimas pavadinimą kildina iš Vakarės žvaigždės. Senovės graikai beveik nepasiekiamą šalį Viduržemio jūros vakaruose vadino Hesperia pagal Vakarę žvaigždę Hesperą.
Romėnų ekspansija
Po to, kai Kartagina per Pirmąjį Pūnų karą (264-241 m. pr. m. e.) prarado romėnų užkariautas Siciliją, Korsiką ir Sardiniją, ji ėmė plėstis romėnų nepaliestame Iberijos pusiasalyje. Kartaginos karvedžiai Hamilkaras Barkas, Hazdrubalas ir Hanibalas tarp 237 ir 218 m. pr. m. e. Iberijos pusiasalyje įkūrė naują atsparos punktą ir pusiaukoloniją. Plėsdamiesi Hispanijoje kartaginiečiai atrado naujas pardavimų rinkas ir taip atstatė savo ekonomikos funkcionavimą.
Ši ekpansija neliko nepastebėta romėnų ir jų graikų sąjungininkų Emporiono ir Masalijos (Marselis) ir 226 m. pr. m. e. sudaryta Ebro sutartimi buvo sutarta, kad rytine kartaginiečių įtakos zonos riba turi būti Iberas. Nepaisant to 219 m. pr. m. e. Hanibalas užėmė Hispanijoje buvusį romėnų sąjungininką, graikų miestą Saguntumą. Tai sukėlė Antrąjį Pūnų karą tarp Kartaginos ir Romos (218-201 m. pr. m. e.)
SC Heerenveen (moterys)
thumb|sc Heerenveen Vrouwen autobusas Herenveno SC – Nyderlandų futbolo klubas iš Herenveno. Šis straipsnis apie klubo moterų pagrindinę ekipą.
Istorija
2007 m. suburta moterų ekipa. Nuo 2007–2008 m. pateko į aukščiausią lygą. Debiutiniame sezone buvo šeštos.
Nuo 2012–2013 m. sezono rungtyniavo BeNe League. Tris sezonus buvo vykdomas bendras Nyderlandų ir Belgijos lygos projektas. Stipriausios ekipos kovojo BeNe League.
Nuo 2015–2016 m. sezono Nyderlandų ekipos vėl rungtyniavo moterų Eredivisie.
Sezonai
thumb|2007 rungtynėse prieš [[FC Twente (moterys)|FC Twente (sc Heerenveen balta apranga).]]
nuo 2015–2016 m. sezono
Šaltiniai:
Herojus
Herojus (🇬🇷 – 'didvyris') – literatūros kūrinio, teatro spektaklio ar kino filmo pagrindinis veikėjas. Šiuolaikiniame literatūros moksle herojaus terminas retai vartojamas, dažniausiai herojus vadinamas pagrindiniu veikėju, personažu ar protagonistu.
Antikinėje Graikijoje pusdieviai, pvz., Heraklis. Graikų mitologijos populiarinimo literatūroje dažnai sąvoka vartojama sinonimiškai su „didvyriu“; Šlovinamas didvyris legendose ir epuose, pavyzdžiui Gilgamešo epe ir Iliajadoje. Homero epuose herojais vadinami galingi ir narsūs kariai ar kovotojai; vėlesniuose kūriniuose šiuo vardu imta vadinti vyrus ar moteris, pasižyminčius išskirtinėmis fizinėmis ar dvasinėmis savybėmis.
Dubrovicai
Dubrovicai  – gyvenvietė Rusijoje, Maskvos srityje, Podolsko miesto apygardoje, prie Maskvos pietinio pakraščio, Pachros upės ir jos intako Desnos.
Gyvenvietė garsėja XVII a. Dubrovicų rūmais su Švč. Dievo Motinos „Laiko ženklo“ ikonos cerkve (1690–1704 m.). Rūmai priklausė Golicynų šeimai. Dabar rūmuose įsikūręs Federalinis gyvulininkystės tyrimų centras su biblioteka.
Hafezas al-Asadas
Hafezas al-Asadas (arab. حافظ الأسد, 1930 m. spalio 6 d. Kardachoje, Prancūzijos Sirijos mandatas – 2000 m. birželio 10 d. Damaske, Sirijoje) – Sirijos karinis ir politinis veikėjas, nuo 1971 m. iki 2000 m. – prezidentas. Dabartinio Sirijos prezidento Bašaro al-Asado tėvas.
Šridevi
Šridevi Kapūr ( 1963 m. rugpjūčio 13 d. – 2018 m. vasario 24 d.) – Indijos aktorė, Bolivudo „žvaigždė“, bharat natjam šokėja.
Gimė kaip Šri Ama Janger Ajapan pietų Indijos Tamilnado valstijoje, Šivakašio mieste. Vaikystėje vaidino tamilų, malajalių ir telugų filmuose, 1971 m. už vaidmenį filme „Poombatta“ (ml.പൂമ്പാറ്റ, liet. Drugys) gavo Keralos valstybinį filmų apdovanojimą už geriausią vaiko vaidmenį. 1975 m. Šridevi debiutavo Bolivude, filme Julie. Nepaisant to, toliau ji daugiausia vaidino Pietų Indijos kine, 1981 m. už vaidmenį filme Meendum Kokila buvo apdovanota „Filmfare“ geriausios tamilų filmų aktorės apdovanojimu, o kitais metais gavo tokį patį Tamilnado filmų apdovanojimą už vaidmenį filme Moondram Pirai.
Šridevi Bolivude įsitvirtino po vaidmens 1979 m. filme Solva Sawan, o vaidmenys filmuose Tohfa, Nagina, Mr. India suteikė jai „superžvaigždės“ statusą. Jos „gyvatės šokis“ filme Nagina bei šokis šlapiu sariu ir Čarlio Čaplino imitacija filme Mr. India tapo vienais ikoniškiausių Šridevi pasirodymų. 1990 m. ji gavo Filmfare apdovanojimą kaip geriausia aktorė už vaidmenį filme ChaalBaaz. Kiti žymūs to laikotarpio jos filmai buvo Chandni, Khuda Gawah (hindi), Kshana Kshanam (telugų). 1997 m. Šridevi suvaidino paskutiniame savo filme Judaai. Po to ji ištekėjo už režisieriaus Bonei Kapūro ir savo karjerą kine sustabdė. 2012 m. Šridevi grįžo į ekranus kaip pagrindinė filmo English Vinglish veikėja.
2013 m. Šridevi buvo apdovanota Indijos valstybiniu „Padmašri“ apdovanojimu.
Etelbaldas
thumb|Etelbaldas
Etelbaldas (829, 831 arba 834–860 m. gruodžio 20 d.) – Vesekso karalius, valdė 856–860 metais. Etelvulfo ir Osburgos vyresnysis sūnus.
Etelbaldas valdė Veseksą tėvo Etelvulfo piligrimystės į Romą metu, tačiau, sužinojęs, kad popiežius Leonas IV karūnavo jo brolį Alfredą Didįjį, diduomenės palaikomas sukilo prieš tėvą. Etelvulfas buvo per silpnas ir pamaldus, kad ginčytųsi dėl žemiškos valdžios, taip pat nenorėdamas pyktis su sūnumi, 856 metais sudarė su juo sutartį dėl valstybės padalijimo, pagal kurią Etelbaldas gavo geresnę vakarinę karalystės dalį, o Etelvulfui atiteko blogesnė, rytų, labiau puldinėjama. Po tėvo mirties 858 metais Etelbaldas vedė našlę pamotę, 14-metę Judifą, tačiau tos vedybos buvo anuliuotos dėl giminystės.
Etelbaldas mirė 860 m. gruodžio 20 d., nepalikę paveldėtojų, ir buvo palaidotas Šerboro abatijoje. Po jo mirties Anglija vėl buvo sujungta valdant Etelbertui.
Poetinis narcizas
Poetinis narcizas (Narcissus poeticus) – smidriečių (Asparagales) eilės rūšis.
thumb|200px|right|Poetinio narcizo 1885 m. [[Morfologija (biologija)|morfologinis piešinys]]
Išvaizda
Žiedai labai kvapnūs. Daugiametė rūšis. Augalas iki 20-45 cm aukščio. Stiebas ilgas ir belapis. Stiebelio viršutinė dalis su žiedu palinkusi į šoną. Žiedas 3,5-7,5 cm skersmens. Žiedo vainiklapiai 6 ir grynai balti, karūnėlė šviesiai geltona su ryškiu rausvu pakraščiu. Lapai tiesūs, linijiški, iki 1,5 cm pločio, ryškiai žali arba žvilgantys.