cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dirvuolė
Gentyje yra apie 15-20 rūšių, Lietuvoje auga 3 rūšys:
Šiaurės Makedonijos pirmoji lyga
Šiaurės Makedonijos pirmoji lyga – aukščiausia futbolo lyga Šiaurės Makedonijoje.
Formatas
thumb|right|300|1. MFL logotipas
Sokaičių valsčius
Sokaičių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Sokaičiai.
Istorija
Įkurtas po II pasaulinio karo, tačiau netrukus panaikintas 1947 m. lapkričio 6 d. prijungiant prie Vilkyškių valsčiaus.
Sniego gniūžtė
thumb|230px|Sniego gniūžtė Sniego gniūžtė – nedidelis (5-15 cm skersmens) sferinis darinys, sulipdytas iš sniego. Paprastai lipdomas rankomis. Gniūžtės lipdomos mėtymosi iš sniego žaidimui arba gali būti panaudotos kaip ginklas. Tvirtai suspausta, suledėjusi gniūžtė mesta į galvos sritį gali sukelti rimtesnių sužalojimų.
Sniegas geriausiai limpa esant temperatūrai tarp -3 °C ir +4 °C. Esant šaltesniam orui sniegas pernelyg sausas ir paprastai nelimpa, tačiau plikomis rankomis jį sulipdyti galima (nes įšyla nuo kūno).
Vajasiškis
Vajasiškis – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 8 km į rytus nuo Daugailių, šalia kelio Salakan. Seniūnaitijos centras. Stovi medinė Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia (pastatyta 1863 m.), XVIII amžiaus varpinė, veikia Salako mokyklos pradinio ugdymo skyrius.
miniatiūra|220px|left|Atvažiuojant keliu miniatiūra|220px|left|Vajasiškio centre miniatiūra|220px|left|Bendruomenės namai miniatiūra|220px|left|Aukuras prie kapinių
Venediktas Jerofejevas
thumb| Venedikto Jerofejevo kapas Venediktas Vasilijevičius Jerofejevas („Веничка“; 1938 m. spalio 24 d. – 1990 m. gegužės 11 d.) – rusų rašytojas.
Biografija
Gimė 1938 m. Kolos pusiasalyje. Tėvas tremtinys, kalėjo lageriuose iki Stalino mirties. Mokyklą baigė aukso medaliu. Mokėsi Maskvos Universiteto (įstojo 1955 metais, buvo išmestas 1957-aisiais) ir Vladimiro pedagoginio instituto filologijos (nuo 1961 m.) fakultetuose. Dirbo stiklo taros supirkėju, kūriku, sargu, kelių darbininku, ryšių linijos montuotoju.
Kūryba
Prozą rašė nuo 1950 m., yra kūrinių „Psichopato užrašai“, „Geroji žinia“, „Vasilijus Rozanovas ekscentriko akimis“, „Maskva - Petuškai“ autorius. Apysaka (kai kas vadina epu) „Maskva – Petuškai“ – įžymiausias jo kūrinys, išleistas rusų, anglų, prancūzų, italų, lietuvių ir kitomis kalbomis. Autoriaus tėvynėje iki perestroikos leistas tik samizdatu.
Mirė 1990 m. gegužės 11 d. Maskvoje nuo gerklės vėžio.
Dygliuotasis dagys
Dygliuotasis dagys (Carduus acanthoides) – astrinių (Asteraceae) šeimos daugiamečių augalų rūšis.
Aukštis 30-100 cm, stiebas status. Lapai ištisiniai, plunksniškai skaldyti, dygūs. Graižai stambūs. Vainikėlis purpurinis. Lapų kraštai, stiebas, žiedynas padengtas aštriais ilgais spygliais. Auga pievose, daržuose, ganyklose.
260px|thumb|left|Dygliuotasis dagys žydi
Kuktiškių herbas
Aprašas
Herbo auksiniame lauke raudonas kukutis su raudonai juodu kuodu, sparnais ir uodega. Snapas, akis ir kojos sidabriniai.
Simbolika
Nors miestelio vardas yra hidroniminės kilmės, tačiau tautosakoje Kuktiškės dažnai siejamos su paukščio vardu. Kukutis – žalvarninių būrio kukučių šeimos spalvingas atstovas ant galvos turintis vėduokle išsiskleidžiantį kuodą. Paukštis yra tarsi tarpininkas tarp žemės ir dangaus.
Istorija
2002 m. liepos 4 d. herbą dekretu Nr. 1829 patvirtino Lietuvos Respublikos Prezidentas. Herbo etalono autorius – dailininkė Vida Navikienė.
Kolumbijos transportas
Kolumbija turi pakankamai išvystytą transporto tinklą, tačiau susisiekimas sausuma su užsienio valstybėmis pakankamai sudėtingas. Kelių tiesimas ir jų priežiūra išlieka vyriausybės prioritetu.
Keliai
2002 m. šalyje buvo 110 000 km kelių, iš kurių apie 26 000 km buvo grįsti. Dauguma jų yra išplaunami arba juos užverčia nuošliaužos.
Oro transportas
Oro transportas šalyje yra labai svarbus ir gerai išplėtotas. 2001 m. šalyje buvo 1 066 oro uostų, iš kurių tik 96 turėjo grįstus pakilimo takus. Viena iš anksčiausiai įkurtų oro linijų yra šalies „Avianca“. Daugiausiai keleivių aptarnauja 6 oro uostai: Bogota, Barankilija, Medeljinas, Kalis, Kartagas, San Andresas.
Jūrų transportas
Pagrindiniai Karibų regiono uostai yra Barankilija, Kartagas.
Estera
thumb|right| [[Mordekajus ir Estera, dailininkas Aert de Gelder.]]
Estera ( „žvaigždė“ tar. Ester) – Senojo Testamento Esteros knygoje minima Persijos žydė, gyvenusi dabartiniame Irane. Ji buvo našlaitė, priglausta pusbrolio Mordechajaus. Estera išgelbėjo Persijos žydus nuo visiško išnaikinimo. Ta proga žydai švenčia Purimo šventę.
Barzdžiai
Barzdžiai – kaimas šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, prie kelio, Salanto dešiniajame krante. Kitapus Salanto priešais kaimą stūkso Imbarės piliakalnis.
Etimologija
Pavadinimas kilo iš asmenvardžio Barzdys daugiskaitinės formos. Rašytiniuose šaltiniuose rašomas, , , , žem. Barzdē.
Geografija
Kaimo žemės plyti Salanto dešiniajame krante. Šiaurėje jos ribojasi su Klecininkais, vakaruose – šiaurės vakaruose – su Barzdžių Medsėdžiais, pietvakariuose – su Klausgalvų Medsėdžiais, pietuose – su Klausgalvais.
Istorija
Musteikų sklype 1938 m. rasti žalvariniai žiedai ir kultūrinio sluoksnio liekanos liudija, kad žmonių čia gyventa nuo I tūkstantmečio.
Susiformavo XVI a., Valakų reformos metu. Pirmąkart paminėtas 1585 m. Platelių seniūnijos inventoriuje.
Nuo XVI a. priklausė Platelių dvarui, o nuo XVIII a. – jo administraciniam-ūkiniam padaliniui Šalyno palivarkui. 1585 m. kaimui priklausė 14 valakų dirbamos žemės, kurią iš dvaro nuomavo 12 valstiečių.
1750 m. buvo 9, 1821 ir 1843 m. – 26, 1846 ir 1866 m. – 20 kiemų,
Panaikinus baudžiavą, 1870 m. kaime buvo 113 revizinių sielų (prievolininkų) ir 442 rėžiai žemės, už kurią valstiečiai grafo Šuazelio Šalyno dvare atlikinėjo atodirbio prievolę. XVIII a. kaimo bendro naudojimo kaimo žemėse (ganyklose ir iškirstuose miškuose) susiformavo Barzdžių Medsėdžių užusienis, kuris vėliau tapo savarankišku kaimu.
1923 m. buvo 24 ūkiai, 2008 m. – 14 sodybų.
Hamandžios kultūra
thumb|Mąstytojas
Hamandžios kultūra – neolito archeologinė kultūra, pavadinta pagal 1953 m. atrastą Baia Hamangia (Rumunija) gyvenvietę prie Golovijos ežero.
Arealas
Hamandžios kultūra 5500 m. pr. m. e. – 4700 m. pr. m. e. buvo paplitusi Balkanų šiaurinėje dalyje. Hamandžios kultūra susiklostė Dobrudžoje veikiama Vinčos kultūros, Dudeščio kultūros ir Karanovo kultūros, vėliau paplito Rumunijoje ir šiaurės rytų Bulgarijoje. Skiriama pagal gyvenvietes ir kapinynus. Svarbiausios gyvenvietės – Ceamurlia de Josas, Medgidija, Targušoras, Konstanca, Durankulakas.
Kultūra
Hamandžios kultūros žmonės gyveno olose ir gyvenvietėse, įkurtose derlingose Dunojaus deltos žemėse ir Juodosios jūros pakrantėse, ežero ir upių krantų terasose. Statėsi pusiau žemines ir stačiakampius pastatus. Vertėsi žemdirbyste, naudojo smulkius mikrolitinius titnaginius įrankius.
Kapinynai (Černavoda, Durankulakas) dideli; Černavodės kapinyne rasta daugiau kaip 500 kapų. Keramika puošta taškelių ornamentu. Hamandžios kultūrai būdingos molinės antropomorfinės (daugiausia moters) statulėlės. Hamandžios kultūros bendruomenę asimiliavus Bojano kultūros bendruomenei tarp Juodosios jūros ir Dunojaus susiklostė Gumelnicos kultūra.
Momentas
Laiko kontekste momentas - trumpas laiko periodas. Momentas gali būti apibrėžtas kaip trunkantis akimirksnį, nulį sekundžių. Tačiau bendravime momentas gali būti sekundė, minutė, valanda ar bet koks kitas laiko periodas, kuris konteksto prasme yra trumpas.
Kerpiškiai
Kerpiškiai – kaimas Biržų rajono savivaldybės teritorijoje, Papilio seniūnijoje, 5 km į šiaurę nuo Papilio. Šalia auga Gojelio miškelis.
Bebrininkai
thumb|left|Įvažiavimas nuo Antanavo
Etimologija
Bebrininkais LDK laikais buvo vadinami baudžiauninkai, kurie prižiūrėdavo bebrynus, gaudydavo bebrus ir dvarui atiduodavo jų kailiukus. Bebrininkai nėjo lažo, bet turėdavo mokėti duoklę, šienauti pievas ir eiti į talkas.
Gyventojai
Pagal pirmajį Lietuvos visuotinį gyventojų 1923 metų surašymą Bebrininkų kaime buvo 31 ūkis ir 275 gyventojai.
Antarktiniai plokščiasnukiai
Antarktiniai plokščiasnukiai (Bathydraconidae) – ešeržuvių (Perciformes) žuvų šeima, kuriai priklauso priedugninės žuvys, paplitusios Antarktikos vandenyse.
Šeimoje 11 genčių, 17 rūšių.
Virusas (programa)
200px|thumb|Kompiuterinio viruso karikatūra Virusas – save platinti sugebanti kompiuterio programa. Griežtai apibrėžiant, – kompiuterio programa, kuri dauginasi, prikabindama savo kodą prie kitų kompiuterio programų arba dokumentų. Iš to kilęs ir šių programų pavadinimas, nes biologijoje virusai plinta įsiskverbdami į organizmų ląsteles. Bendresniu požiūriu virusams priskiriami ir kirminai – kompiuterių tinkluose besidauginančios programos.
Kai kurie iš virusų atlieka kenksmingus veiksmus – naudoja kompiuterio resursus kriminaliniams tikslams, trina ar persiunčia vartotojo dokumentus, mokėjimo kortelių duomenis ir pan., todėl dažnai painiojami su Trojos arkliais (trojanais).
Istorija
200px|thumb|right|Kompiuterinių virusų grafikas Pirmą kartą (1949 m.) programos – viruso, t. y. kompiuterinės programos, galinčios pasidauginti, modelį pateikė ir Džonas fon Noimanas (John fon Neumann). Pirma programa, kuri turėjo kompiuterinio viruso bruožų, buvo žaidimas „Darwin“, kurį 6-ajame dešimtmetyje sukūrė kompanijos Bell Laboratories darbuotojas M. Duglas Makilroi.
Yra žinoma, kad pirmosios virusų pobūdžio programos buvo kuriamos (kaip įdomus uždavinys) dar XX a. 7-ajame dešimtmetyje. Pirmas virusas, plitęs per diskų įkrovos sektorius buvo 8-ojo dešimtmečio viduryje sukurtas „Hipboot“. Šis virusas plito Data General „Nova“ kompiuteriuose ir buvo skirtas programinės įrangos atnaujinimui. Pirmoji nekontroliuojamai besidauginusi žalinga programa (kirminas) buvo sukurta Xerox Palo Alto laboratorijose 1980 m. Ši programa buvo skirta naudingam kompiuterių panaudojimui prastovų metu, tačiau nebuvo įvertinta galima jos žala.
Pirmas žinomas „laukinis“ virusas (plitęs tarp paprastų kompiuterių) buvo Apple II kompiuterių virusas „Elk cloner“. Jį 1982 m. parašė Rich Skrenta. Šis virusas plito lanksčiais diskeliais. Virusas užkrėsdavo Apple DOS 3.3 operacinę sistemą ir kiekvieną kartą užkraunant kompiuterį iš diskelio virusas pasileisdavo. Jis netrukdė dirbti su kompiuteriu, tik stebėdavo sistemos darbą su diskais užkrėsdamas kiekvieną, dar neužkrėstą, diskelį. Virusas nepadarydavo didesnės žalos (nors manoma, jog jis galėjo gadinti diskelius, kuriuose būdavo kita operacinė sistema), tik kas penkiasdešimtą sistemos įkrovą pateikdavo tokį eilėraštį: Elk Cloner: The program with a personality It will get on all your disks It will infiltrate your chips Yes it's Cloner!
It will stick to you like glue It will modify ram too
Virusas nebuvo labai sudėtingas, tačiau jis sėkmingai plito, nes daugelis žmonių tuo metu net neįsivaizdavo apie tokią grėsmę, nebuvo būdų kaip patikrinti diskelius ar pašalinti virusą. Pašalinti būdavo galima tik rankiniu būdu, tačiau tai galėdavo atlikti tik atitinkamos specializacijos kompiuterių specialistai.
Didelis susidomėjimas virusais (užkrečiančiais kitas programas) kilo, sukūrus virtualių mašinų programavimo žaidimą, 1983 metais išspausdintą Scientific American žurnale. Įvairios šio žaidimo versijos programuotojų tarpe gana populiarios iki šiol. Pirmas įprastus kompiuterius užkrečiantis ir smarkiai paplitęs virusas „Brain“ buvo sukurtas 1986 Pakistane. Šio viruso kūrėjai apkrėstų kompiuterių savininkams siūlė komercines viruso išnaikinimo paslaugas. Vėliau virusus ėmė kurti programuotojai, susidomėję uždavinio sudėtingumu bei netrivialiu programavimu. 1999 metais, Internete pasirodžius Melissa kirminui (dar žinomam, kaip „lamerių virusas“), buvo įsitikinta, kad besidauginančias programas gali rašyti net labai prastos kvalifikacijos programuotojai, virusų kūrimas tapo neprestižiniu uždaviniu. Šiuo metu pilnaverčiai virusai yra gana menkai paplitę, dažniausiai pasitaiko paprastesni kirminai.
Be ginčų apie pirmąjį kompiuterinį virusą netyla diskusijos ir dėl pirmo termino „kompiuterinis virusas“ pavartojimo. Dar 1970 m. viduryje Deivid Gerrold mokslinės fantastikos romane „When H.A.R.L.I.E was One“ (Kai H.A.R.L.I.E buvo išrinktuoju) buvo išgalvotos kompiuterinės programos aprašymas, pavadintos VIRUS, kuri veikė taip, kaip tikrasis virusas. Džonas Braneris (John Brunner) 1975 m. romane „Shockwave riders“ aprašė programas, kurios sklido tinklais trindamos duomenis. Terminas „kompiuterinis virusas“ 1982 m. buvo naudojamas ir komikse „Uncanny X-Men“ (Šiurpieji X-Men‘ai). Vis dėlto pirmą kartą terminas „kompiuterinis virusas“ moksliniame leidinyje buvo panaudotas Fred Cohen straipsnyje „Experiments with Computer Viruses“ (Eksperimentai su kompiuteriniais virusais).
Programavimas
Dauguma pilnaverčių virusų yra rašomi asembleriu, nors kai kada naudojamos ir kitos kalbos – Paskalis, C, Forth. Tipiškais atvejais virusas yra gana nesudėtingą logiką turinti programa, kuri nukopijuoja savo pačios vykdomąjį kodą į kitos programos vykdomąjį failą bei pakeičia tos programos kodą taip, kad prieš vykdant programą, būtų įvykdytas virusas.
Dėl vykdymo specifikos daugeliui virusų būdinga tipiška instrukcijų seka: CALL NEXT      ; procedūros iškvietimas, steke atsiduria sekančios instrukcijos adresas NEXT: POP DX   ; DX registre atsiduria einamasis adresas ...            ; pagal DX esantį adresą tolimesnis kodas gali būti kopijuojamas
Somalių regionas
Somalių regionas, Vakarų Somalis – Etiopijos rytinėje dalyje esantis etninis-administracinis regionas. Yra Somalio pusiasalyje. Administracinis centras – Džidžiga.
Virusas (programa)
Programavimas
Sudėtingesniais atvejais, virusuose būna panaudojamas ir save modifikuojantis kodas, priemonės, skirtos viruso maskavimui ir pan. Kai kuriems virusų kūrimo aspektams reikalingas itin gilus specifinės OS ir procesoriaus funkcijų išmanymas. Sudėtingų virusų kūrimas yra laikomas vienu iš netrivialiausių programavimo uždavinių.
Somalių regionas
Somalių regione valstybinė kalba yra somalių.
Virusas (programa)
Apsaugos būdai
Siekiant apsaugoti kompiuterį nuo virusų, taikomi du pagrindiniai metodai:
Somalių regionas
Administracinis skirstymas
Somalių regionas padalintas į 9 administracines zonas. Regione yra 47 voredos.
Virusas (programa)
Apsaugos būdai
Tiriant kompiuterių virusų bei kirminų plitimą, buvo įsitikinta, kad jiems galioja daugelis plitimo dėsnių, galiojančių ir bakterijų, augalų bei gyvūnų populiacijoms.
Somalių regionas
Gyventojai
Tautinė sudėtis:
Religinė sudėtis:
Kruopių herbas
Aprašas
Herbo auksiniame lauke ant rudos šakos tupintis juodas tetervinas su raudonu antakiu ir sidabriniais uodegos plunksnų galais.
Istorija
Kruopiai anksčiau herbo neturėjo. Heraldikos komisijos nariai kartu su vietos seniūnija nutarė herbe pavaizduoti nykstantį Lietuvos paukštį teterviną. Simbolių kalboje paukščiai dėl gebėjimo skraidyti yra laikomi tarpininkais tarp dangaus ir žemės, reiškia sielos įsikūnijimą. Paukščiai yra išminties, intelekto ir minties žvitrumo reiškėjai. Vakarų mene paukštis simbolizuoja orą ir prisilietimą.
1999 m. rugsėjo 28 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 600. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.
Žukų valsčius
Žukų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Žukai.
Istorija
1905 m. valsčiuje buvo 1318 gyventojų. 1920 m. valsčius perduotas iš Ragainės apskrities Pagėgių apskričiai.
Panaikintas 1947 m. lapkričio 6 d. prijungiant prie Vilkyškių valsčiaus.
Henrika Marcinkevičienė-Koryznaitė
Henrika Marcinkevičienė-Koryznaitė (g. 1933 m. kovo 29 d.) – lietuvių audėja, tekstilininkė, tautodailininkė, pedagogė.
Biografija
Biržų „Aušros" vidurinės mokyklos technologijų mokytoja ekspertė.
Darius Bredelis
Darius Bredelis (g. 1969 m. liepos 17 d. Tauragėje) – Lietuvos ir Tauragės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Henrika Marcinkevičienė-Koryznaitė
Biografija
Lietuvos tautodailininkų sąjungos (LTS) narė nuo 1995 m. Lietuvos tautodailės kūrėjų asociacijos (LTKA) narė nuo 2008 m. Parodose dalyvauja nuo 1963 m.
2009 m. apdovanota LR Švietimo ministro padėkos raštu.
Darius Bredelis
Biografija
1976 m. pradėjo lankyti Žalgirių vidurinę mokyklą, 1979 m. perėjo į Jovarų vidurinę mokyklą, kur baigė 8 klases, 1984–1988 m. mokėsi Tauragės politechnikume, jį baigė su pagyrimu ir įgijo techniko mechaniko specialybę. 1988–1997 m. studijavo Kauno technologijos universitete ir įgijo inžinieriaus mechaniko specialybę. 1999–2001 m. studijavo Klaipėdos universitete ir įgijo pedagogo kvalifikaciją. 2000–2002 m. Klaipėdos universitete įgijo informatikos mokytojo bendrojo lavinimo mokyklose kvalifikaciją. 2005 m. Kauno technologijos universitete baigė viešojo administravimo magistrantūrą.
1995–1997 m. Tauragės rajono savivaldybės mero pavaduotojas. 1997–1998 m. Tauragės apskrities viršininko administracijos vyriausias specialistas. 1998–2001 m. Tauragės apskrities regioninio kompiuterių mokymo centro direktorius, nuo 2001 m. Tauragės profesinio rengimo centro profesinio rengimo skyriaus vedėjas.
1995–2015 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narys. 2003–2007 m. švietimo komiteto, 2007–2011 m. finansų komiteto pirmininkas.
Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos Tauragės rajono skyriaus narys, Jaunųjų konservatorių lygos narys, Tauragės skyriaus pirmininkas.
1994–2000 m. Lietuvos šaulių sąjungos narys. 1996–2002 m. Lietuvos suaugusiųjų švietimo asociacijos narys. Bendruomenės „Tauragės Jovarai“ pirmininko pavaduotojas.
Sutuoktinė Jūratė. Dukra Evelina. .
Dragotin Kette
Biografija
Kette gimė mažame Permo miestelyje šalia Ilirskos Bistricos, tuo metu šis regionas buvo Austrijos–Vengrijos imperijos dalis. Jo tėvas buvo chorvedys, o mama mirė kai būsimajam rašytojui buvo ketveri metukai. 1888 metais Kette įstojo į gimnaziją Liublianoje. Tais pačiais metais susirgo jo tėvas, todėl būsimasis rašytojas, baigęs antrą gimnazijos klasę, buvo išsiųstas į mokytojų mokyklą, kad kuo greičiau įgytų specialybę.
Mirus tėvui, Kette liko našlaitis, tačiau dėdė priglaudė jį pas save, ir, tikėdamasis išauginti kunigą, padėjo Kette iš naujo įstoti į gimnaziją, tačiau jaunuolis dvasininku tapti nenorėjo. 1893 metais jis pradėjo kurti meilės eilėraščius bei satyrinius kūrinukus apie vyskupą Jakobą Missiu, kurių dėka buvo nubaustas ir prarado dėdės paramą. Neilgai trukus, būsimasis rašytojas išgyveno dar vieną sukrėtimą. Nebegalėdamas susimokėti už mokslą, buvo priverstas nutraukti mokslus, o po žemės drebėjimo Liublianoje, nebeturėjo kur gyventi.
Dar mokyklos laikais Kette susidraugavo su Ivanu Cankaru, su kuriuo nenutraukė santykių iki pat savo ankstyvos mirties. Būsimieji rašytojai kartu dalyvavo įvairiuose vakaruose bei susėjimuose. Besimokydamas gimnazijoje, Kette labai susidomėjo literatūra, labai daug skaitė, ypač romėnų, graikų, vokiečių ir rusų poeziją, mokėsi rusų, italų, prancūzų ir anglų kalbas.
1896 metais rašytojas persikėlė į Novo Mestą bei įstojo į septintą gimnazijos klasę. Tuo metu jis atgavo dėdės paramą. Tačiau Kette laukė nauja nelaimė – iškart po mokslų gimnazijoje, jis buvo priverstas atlikti karinę prievolę. 1898 metais, baigęs gimnaziją, Kette kartu su kitais savo amžiaus jaunuoliais išvyko į kareivines Trieste, tačiau greitai buvo paleistas dėl tuberkuliozės. Vos sulaukęs 23 metų, rašytojas mirė Cukrarnoje, pas savo draugą Josipą Murną.
Kūryba
Kette yra laikomas vyriausiu slovėnų modernizmo atstovu. Jo eilėse vyrauja meilės ir filosofinės temos. Žymiausi rašytojo kūriniai: „Tuopa“ („Jagned“), „Aikštėje“ („Na trgu“), „Girtuoklis“ („Pijanec“). Po jo mirties buvo išleistas eilėraščių rinkinys pavadinimu „Poezija“ (1900), be to, kūrė vaikams, rašė impresionistinę prozą.
Prietlaukis
Prietlaukis arba Krymskojė (, 1945–1946 m. Претляк, nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Železnodorožno miesto gyvenvietės kaimas.
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Girdavos apskrities Vantlaukio valsčiaus valsčiaus dvaras. Priklausė Girdavos parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Višniovojės apylinkės kaimas.
Teatriukas
Teatriukas - vaidinanti, dainuojanti, organizuojanti įvairius renginius, šventes vaikams ir suaugusiems profesionalių aktorių trupė.
Istorija
„Teatriuką" 1998 m. rudenį įkūrė Vilniaus universiteto Filologijos fakulteto aktoriaus - filologo specialybės absolventai aktoriai Dalia Mikoliūnaitė, Žilvinas Ramanauskas, Arturas Varnas; kurso vadovė - aktorė Nijolė Gelžinytė.
Nuo 2004 m. aktorių trupė „Teatriukas" - Tarptautinės teatrų vaikams ir jaunimui organizacijos ASSITEJ narys.
Another One Bites the Dust
„Another One Bites the Dust“ – grupės „Queen“ daina iš 8-tojo jų albumo „The Game“. Dainą parašė grupės bosistas John Deacon.
Teatriukas
Arturas Varnas
Gimė 1972 m. sausio 17 d. Utenoje. Augo Juodiškiuose (Molėtų raj.). Baigė Giedraičių vid. m - klą. Studijavo Vilniaus pedagoginiame universitete, domėjosi istorija, dalyvavo archeologiniuose kasinėjimuose, dainavo universiteto chore, daug domėjosi muzika ir fotografija. 1993 m. atvažiavęs iš Juodiškių dviračiu (apie 50 km!) įstojo studijuoti Vilniaus Universitete filologijos fakultete ir "Keistuolių teatro" studijoje. 1998 m. su draugais įkūrė "Teatriuką".
Another One Bites the Dust
„Another One Bites the Dust“ buvo išleistas singlo pavidalu ir pasiekė pirmas topų vietas daugelyje šalių. Ši daina vadinama sėkmingiausiu „Queen“ grupės singlu – iš viso yra parduota apie 4 milijonai šio singlo kopijų visame pasaulyje. Ši daina buvo įrašyta į 34-tą vietą „Billboard Hot 100“ visų laikų dainų sąraše.
Teatriukas
Žilvinas Ramanauskas
Gimė 1969 m. gegužės 5 d. Kaune. Utenoje. Baigė Utenos 5-ąją vid.m - klą. Besimokydamas daug sportavo, lankė muzikos mokyklą, šokių kolektyvą, kūrė ir filmavo filmus, organizuodavo turistinius žygius. Baigęs mokyklą mokėsi Klaipėdos universitete, tarnavo sovietinėje armijoje, studijavo Vilniaus konservatorijoje, visus metus gyveno vienas vienkiemyje, buvo Panevėžio Vyskupijos teatro studijos režisieriumi. 1993 - 1997 m. studijavo Vilniaus Universitete filologijos fakultete ir "Keistuolių teatro" studijoje. 1998 m. su draugais įkūrė "Teatriuką".
Lukošiūnai (Ukmergė)
Lukošiūnai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Laumėnų.
Pavelas Daciukas
Pavel Daciukas (, g. 1978 m. liepos 20 d. Sverdlovske, Rusijoje) – ledo ritulio žaidėjas žaidžiantis centro puolėjo pozicijoje NHL Detroito „Red Wings“ komandoje.
1996–1997 m. jis žaidė Jekaterinburgo „Spartak“ klube, o 1997-98 m. sezone persikėlė į Jekaterinburgo „Dynamo“. Detroito „Red Wings“ klubas jį pasirinko šeštame rate, 171 šaukimu, tačiau komandoje jis nepasiliko. 1999–2000 m. jis vis dar žaidė Jekaterinburgo „Dynamo“ klube, tačiau 2000-01 m. sezone persikėlė į Kazanės „AK Bars“ komandą.
2001-02 m. NHL sezone jis jau žaidė Detroito „Red Wings“ komandoje, kuriame įmušė 11 įvarčių ir atliko 24 perdavimus. Antrame sezone NHL lygoje jis patyrė kelio traumą ir žaidė tik 64 rungtynes, bei įmušė 51 įvartį. 2004 m. jis buvo išrinktas žaisti NHL visų žvaigždžių rungtynėse. Pavelui nesisekė susitarti su klubu kai prasidėjo NHL lokautas, todėl jis žaidė Maskvos „Dynamo“ klube. 2005 m. lapkričio 23 d. jo agentui pavyko susitarti su klubu ir jie pasirašė 2 metų 7,8 mln. dolerių kontraktą. 2005–2006 m. jis gavo Ledi Bing apdovanojimą už džentelmenišką žaidimą. 2006 m. jis buvo pakviestas prisijungti prie Rusijos vyrų ledo ritulio rinktinės žiemos olimpinėse žaidynėse. 2007 m. Balandžio 6 d. klubas pranešė, kad jie pasirašė 7 metų kontraktą, per kurį iš viso Pavelas uždirbs 46,9 mln. dolerių. 2006-07 m. jis ir vėl gavo Ledi Bing apdovanojimą.
Nuorodos
NHL.com puslapis apie žaidėją
Purga
Purga  – Rusijos, Suomijos šiaurinėje srityse (tundroje) būdingas sezoninis žiemos vėjas. Tai žemuminė pūga, pasireiškianti pustymu pažeme. Purgos metu gali sniegas nekristi ar net būti giedras dangus.
Džeridas
Džeridas arba al Džeridas  – druskingas, išdžiūstantis ežeras, telkšantis Tunise, Džerido duburyje. Ežero plotas – iki 7000 km² (kituose šaltiniuose – 5000 km²). Ilgis iki 250 km, plotis iki 20 km. Vanduo ežere atsiranda po negausių kritulių, kurių per metus iškrinta vos 100 mm. Ežerą sausmečiu nusenka arba išdžiūsta, jį galima pereiti pėsčiomis ar pervažiuoti mašina. Džeride kasama druska, taip pat galima aptikti „dykumų rožių“.
Šis ežeras buvo viena iš „Žvaigždžių karų“ filmavimo vietų.
Žiognagė
Žiognagė (Geum) – erškėtinių (Rosaceae) augalų gentis. Graikiškai geyo – kvepiu; augalo šakniastiebiai kvepia. Daugiametės, pusiau skrotelinės žolės, kurių pamatiniai lapai lyriškai plunksniški, o kiti triskilčiai ar trilapiai. Žiedai pavieniai arba susitelkę į skėtišką kekę. Vaisiai riešutiški.
Aušvydas Belickas
Aušvydas Belickas (g. 1961 m. kovo 26 d. Kaune) – Lietuvos žurnalistas, kunigas.
Biografija
1968–1979 m. mokėsi Birštono vidurinėje mokykloje, 1982–1986 m. studijavo Tėvų Marijonų pogrindinėje kunigų seminarijoje, 1990–1991 m. – R. Šumano žurnalistikos institute (Belgija).
1986–1989 m. Paringio (Ignalinos rajonas), Švenčionių bažnyčių vikaras, 1989 m. – Sangrūdos bažnyčios (Marijampolės rajonas) klebonas, 1989–1990 m. – Vilniaus Šv. Rapolo bažnyčios vikaras. 1991–1995 m. žurnalo „Katalikų pasaulis“ vyriausiasis redaktorius. Išspausdino straipsnių religinio gyvenimo ir moralės klausimais Lietuvos ir užsienio (Vokietijos, Kanados, Lenkijos) leidiniuose. 1988–1990 m. redagavo ir leido Lietuvos Laisvės Lygos biuletenį. Popiežiaus Jono Pauliaus II lankymosi metu buvo Bažnyčios spaudos centro vadovas ir Lietuvos Vyskupų konferencijos atstovas spaudai. 2004–2014 m. Vilniaus Šv. Teresės bažnyčios (Aušros Vartų) kunigas rezidentas, iki 2013 m. Lietuvos policijos kapelionas. Nuo 2014 m. Vilniaus Šv. Mikalojaus bažnyčios klebonas, Vilniaus apskrities vyriausiojo policijos komisariato kapelionas.
Apdovanojimai
• 2007 m. Valstybės sienos apsaugos tarnybos atminimo ženklas „Už nuopelnus Lietuvai stojant į Šengeno erdvę“
• 2010 m. Lietuvos policijos III laipsnio pasižymėjimo ženklas „Už nuopelnus“
• 2010 m. Lietuvos šaulių sąjungos III laipsnio pasižymėjimo ženklas „Už nuopelnus Šaulių sąjungai“
• 2011 m. Lietuvos policijos I laipsnio pasižymėjimo ženklas „Angelas sargas“
Buranas
Buranas – Centrinės Azijos regione (ypač Kazachstane, Sindziange, pietų Sibire) būdingas sezoninis vėjas. Pasireiškia žiemą stipriomis pūgomis, sniego pustymu. Burano metu būdingos žemos oro temperatūros. Tundroje burano atitikmuo vadinamas purga.
Bėčiūnai
Bėčiūnai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 2,5 km į pietryčius nuo Ignalinos, prie kelio. Seniūnaitijos centras.
Kaime buvo Bėčiūnų dvaras, jį sudarė gyvenamasis namas, tvartas, klojimas ir sodas. Išliko tik kai kurie buvusio dvaro pastatai.
Antanas Praškevičius
Antanas Praškevičius ( 1934 m. rugpjūčio 9 d. Kalviuose, Kruonio valsčius – 2022 m. spalio 23 d. Kaunas ) – biochemikas, habilituotas mokslų daktaras, akademikas.
Biografija
1954 m. baigė Kruonio vidurinę mokyklą, 1960 m. Kauno medicinos instituto (KMI) Gydomosios medicinos fakultetą. 1962–1965 m. studijavo Rygos medicinos institute ir Latvijos MA aspirantūroje. 1964 m. medicinos mokslų kandidatas. 1966–2004 m. KMI Biologinės ir bioorganinės chemijos katedros vedėjas. 1972 m. biologijos mokslų daktaras.
1972–1977 m. KMI Farmacijos fakulteto dekanas. 1973 m. profesorius. 1977–1984 m. KMI prorektorius mokslo reikalams. 1984–1991 m. KMI (nuo 1989 m. Kauno medicinos akademija, KMA) rektorius. Jo rektoriavimo metu įkurtas Biomedicinos institutas, Slaugos fakultetas, Lietuvos medicinos ir farmacijos istorijos muziejus, KMI pertvarkytas į KMA, čia pradėjo studijuoti užsieniečiai, Kauno klinikos prijungtos prie KMA.
Nuo 1985 m. LSSR MA narys korespondentas. Nuo 1986 m. LKP Revizijos komisijos narys. 1990 m. gruodžio 29 d. išrinktas Lietuvos mokslų akademijos tikruoju nariu-akademiku, priklausė Biologijos, medicinos ir geomokslų skyriui.
Mokslinė veikla
A. Praškevičius – vienas iš medicinos biochemijos pradininkų Lietuvoje. Tyrė mitochondrijų kvėpavimo grandinės komponentų, riebiųjų rūgščių oksidacijos polifermentinės sistemos pažeidimo ypatumus, mitochondrijų energetinės funkcijos pažeidimo priežastis ir pasekmes išemijos sąlygomis. Parašė mokslinių straipsnių, knygų, vadovėlių. 6 išradimų autorius.
Kosraė
Kosraė, seniau dar vadinta Kusaiė – sala Ramiajame vandenyne, Karolinų salyno rytuose, įeina į Mikronezijos Federacinių Valstijų sudėtį ir sudaro vieną iš jų valstijų. Plotas 110 km². Sala kalnuota (aukštis iki 634 m, Finol Finkolo k.), apaugusi tropinėmis džiunglėmis. Kosraę supa koralinių rifų barjeras. Šalia yra nedidelė Lelu salelė, kurioje įsikūrusi Lelu gyvenvietė.
Saloje gyvena 7,3 tūkst. gyventojų, kurie kalba daugiausia Kosraės kalba. Verčiamasi žvejyba, žemės ūkiu, turizmu. Yra Kosraės tarptautinis oro uostas salos šiaurinėje dalyje.
Kosraės valstija padalinta į 5 savivaldybes:
Valstijos sostinė yra Tofolas, įsikūręs Lelu savivaldybėje.
Abiejų Tautų Respublikos žemietijų pareigūnai
Abiejų Tautų Respublikos žemietijų pareigūnai – žemesnieji Abiejų Tautų Respublikos valstybinės valdžios pareigūnai, vykdę valdžios funkcijas kunigaikštystėse, vaivadijose ir kituose teritoriniuose administraciniuose vienetuose.
Lietuvos Didžiojoje kunigaikštystėje buvo ši žemietijų pareigūnų hierarchija:
Valgomieji grybai
thumb|200px|surūšiuoti valgomieji grybai Valgomieji grybai – grybai, tinkami vartoti maistui. Maistine verte jie artimi mėsai, todėl kai kuriose šalyse vadinami „augaline mėsa“. Grybuose nėra chlorofilo, jie negali neorganinių rūgščių paversti organinėmis, kaip augalai. Vykstant medžiagų apytakos procesams pagamina šlapalą, o jų glikogenas yra krakmolo tipo. Tai būdinga tik gyvūnams ar kitiems gyviesiems organizmams.
Lietuvoje auga apie 350 rūšių valgomųjų grybų. Iš jų apie 100 rūšių yra gero ar priimtino skonio, tačiau intensyviai renkama apie 20 rūšių.
Maistinė vertė
Grybuose yra baltymų ir aminorūgščių. Mineralinių medžiagų kiekiu dažnai prilygsta vaisiams ar daržovėms, o fosforo, kalcio ir kalio kiekiu – mėsai.
Mark Shuttleworth
M. Shuttleworth yra Didžiosios Britanijos ir Pietų Afrikos pilietis. Gyvena Londone.
Valgomieji grybai
Maistinė vertė
Šviežiuose grybuose vanduo sudaro apie 84–95 % masės, 4–6 % – prastai ar visiškai neįsisavinami junginiai (pvz., chitinas), tad švieži grybai mažai kaloringi, džiovinti – žymiai kaloringesni (pvz., baravykai apie du kartus kaloringesni už žuvį, maistingesni už kiaušinius, dešrą, jų sultinys triskart kaloringesnis už mėsos sultinį).
Mark Shuttleworth
Mark Shuttleworth yra antrasis kosmoso turistas.
Valgomieji grybai
Maistinė vertė
Senuose grybuose atsiranda maistui netinkamų ar net nuodingų medžiagų: aminų, amidų, šlapalo ir kt. Dėl to maistui rekomenduojama naudoti tik jaunus grybus.
Deng Xiaoping
Deng Siaopingas (1904 m. rugpjūčio 22 d. – 1997 m. vasario 19 d.) – Kinijos revoliucionierius ir valstybės veikėjas. Jis buvo Kinijos vadovu nuo 1978 m. iki pasitraukimo 1992 m. Po Mao Dzeduno mirties Deng vadovavo toli siekiančioms rinkos ekonomikos reformoms Kinijoje. Nors Deng niekada nėjo oficialių pareigų, tokių kaip valstybės vadovas, vyriausybės vadovas arba generalinis sekretorius (komunistų partijos vadovas), jis vis dėlto buvo laikomas svarbiausiu Kinijos Liaudies Respublikos vadovu nuo 1978 m. gruodžio mėn. iki 1992 m.
Deng Siaopingas gimė valstiečių šeimoje Sičuano provincijoje. Jis studijavo ir dirbo Prancūzijoje 1920-aisiais metais, kur jam didelę įtaką padarė marksizmo-leninizmo idėjos. 1923 m. jis prisijungė prie Kinijos komunistų partijos. Po Kinijos Liaudies Respublikos įkūrimo 1949 m. Deng dirbo Tibete ir kituose pietvakarių Kinijos regionuose tam, kad komunistų kontrolė įsitvirtintų.
1950 m. pradžioje Deng buvo pagrindinis Mao šalininkas. Tačiau 1960-aisiais metais, Deng neturėjo jokios įtakos Kinijos ekonomikos atstatymui po Didžiojo šuolio. Jo ekonominė politika buvo nesuderinama su Mao politine ideologija ir dėl to kultūrinės revoliucijos metu jis buvo du kartus atitolintas nuo partijos. 1978 m. Deng Siaopingas atgavo reikšmę partijoje ir Kinijos politikoje. Jis paveldėjo šalį, kupiną socialinių ir institucinių bėdų, kurios buvo kultūrinės revoliucijos ir kitų masinių politinių judėjimų, vykusių Mao laikais, padariniais. Deng Siaopingas priklauso antrajai Kinijos lyderių kartai ir yra laikomas naujo siocialistinio mąstymo pradininku, nes suderino Komunistų partijos ideologiją su rinkos ekonomika. Jis atidarė Kiniją užsienio investicijoms, pasaulinei rinkai ir ribotai privačiai konkurencijai. Būtent jam yra priskiriamas nuopelnas už tinkamos aplinkos sparčiai augančiai kiniškai ekonomikai sukūrimą ir šimtų milijonų Kinijos gyventojų gyvenimo sąlygų pagerinimą.
1989 m. vykusių Tiananmenio aikštės protestų metu Deng Siaopingas davė įsakymą jėga numalšinti šimtatūkstantines demonstracijas Pekino centre.
WA
wa gali reikšti:
Kyvė (Rukainiai)
Gyvenvietės prie Kyvės: Pajuodžiai, Užupiai, Dobromislė, Kyviškės, Žemieji Karklėnai.
Abiejų Tautų Respublikos dvaro pareigūnai
Abiejų Tautų Respublikos dvaro pareigūnai – Abiejų Tautų Respublikos pareigūnai, tiesiogiai atsakingi už monarchijos dvaro funkcijas.
Kyvė (Rukainiai)
Upėvardis greičiausiai finougriškas, kilęs iš, („akmuo“), nors bandoma ieškoti baltiškų sąsajų (kyvis, kivynas „smulkus vandens gyvis, kirmėlytė“).
Abiejų Tautų Respublikos dvaro pareigūnai
Dvaro pareigūnai skirstėsi į dvi dideles grupes pagal hierarchiją:
Galzdonų valsčius
Galzdonų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Galzdonai.
Istorija
1920 m. valsčius perduotas iš Tilžės apskrities Pagėgių apskričiai. Panaikintas 1947 m. lapkričio 6 d. prijungiant prie Rukų valsčiaus.
Naujoji Ispanija
Naujoji Ispanija, Naujosios Ispanijos vicekaralystė (1535–1822 m.) – Ispanijos kolonijinė valda dabartinės Meksikos, Centrinės Amerikos, Karibų, Okeanijos ir Pietryčių Azijos regionuose.
Raida
Naujoji Ispanija buvo pirmoji iš 4 vicekaralysčių, kurias Ispanija įkūrė Naujajame pasaulyje. Įsteigta 1535 m., iš pradžių apėmė visas žemes į šiaurę nuo Panamos sąsmaukos, priklausančias Ispanijai. Vėliau apėmė ir Kaliforniją. Naujosios Ispanijos karalystei taip pat priskirtos Karibų jūros salos ir Meksikos įlanka, 1565 m. – net ir Filipinai.
Nors vicekaralystė buvo sukurta valdyti didelę teritoriją, tačiau realią valdžią ji turėjo tik tam tikroje Meksikos dalyje, kur vietos gyventojai buvo verčiami priimti krikščionybę, buvo steigiamos švietimo įstaigos, vystoma kalnakasyba ir žemės ūkis. Per pirmus 100 metų Naujosios Ispanijos indėnų skaičius sumažėjo nuo 25 mln. iki 1 mln.
Pirmasis vicekaralius buvo Antonijus Mendosa (Antonio de Mendoza) 1535–1549, vėliau paskirtas Peru vicekaraliumi. Paskutinis vicekaralius – Chuanas Visentė de Guemesas Pačekas de Padilija (Juan Vicente de Güemes Pacheco de Padilla) 1789–1794. Naujosios Ispanijos vicekaralystė pažabojo pirmuosius Meksikos nepriklausomybės siekius, tačiau nesuvaldė XIX a. pradžioje kilusio nepriklausomybės judėjimo Centrinėje Amerikoje.
Administraciniai vienetai ir teritorinė kaita
Visa Naujosios Ispanijos teritorija buvo dalinama į karališkasias audiencijas, neretai vadinamas karalystėmis , kuriose koncentravosi teisminė ir vykdomoji valdžia, arba generalkapitonijas (neretai vienas administracinis vienetas apjungdavo abi funkcijas). Šios buvo dalinamos į provincijas.
Naujosios Ispanijos branduolį sudarė šios audiencijos:
thumb|left|Vicekaralystės administraciniai vienetai 1819 m. (be Filipinų)
Šios audiencijos sudarė centrinę Naujosios Ispanijos dalį. Be jos Naujajai Ispanijai priklausė kitos audiencijos ir generalkapitonijos: thumb|left|Vicekaralystė 1795 m.
Abiejų Tautų Respublikos Senato pareigūnai
Abiejų Tautų Respublikos Senato pareigūnai – aukščiausio valstybinio rango Abiejų Tautų Respublikos pareigūnai, kurių pareigybės ir hierarchija galutinai nusistovėjo valdant Žygimantui Senajam.
1569-1795 m. Abiejų Tautų Respublikoje Senatas buvo nuolatinė karaliaus taryba, aukštieji Seimo rūmai, kuriuos po Liublino unijos sudarė Lenkijos karaliaus taryba ir Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės Ponų taryba. XVI a. Senate posėdžiavo 87 asmenys, prijungus Mazoviją – 94, o po Liublino unijos – 136–140 senatorių. Žygimanto Senojo įvesta posėdžių tvarka buvo kiek pakeista 1569 m. ir dar kartą 1768 m., kai buvo įsteigta Gniezno vaivadija. Senato pareigūnų kaita buvo karaliaus kompetencijoje.
Senatoriai dvasininkai
Senatorių hierarchija atitiko jų atstovaujamų diecezijų, vaivadijų ir žemių svarbą. Pirmasis senatorius buvo Lenkijos katalikų bažnyčios primas Gniezno vyskupas, kuris tarpuvadžio laikotarpiu, kai nebūdavo karaliaus, atlikdavo svarbiausias karaliaus funkcijas – interrex. Po jo pagal svarbą ėjo senatoriai dvasininkai: lotynų apeigų Lvovo archivyskupas, Krokuvos vyskupas, Kujavijos vyskupas, Vilniaus vyskupas, pakaitomis su Poznanės vyskupu, Polocko vyskupas, pakaitomis su Varmijos vyskupu, Lucko vyskupas, Pšemyslio vyskupas, Medininkų arba Žemaitijos vyskupas, Chelmo vyskupas, Kijevo vyskupas, Kamenecko vyskupas ir nuo 1612 m., kai buvo įsteigta vyskupija, Smolensko vyskupas.
Senatoriai pasauliečiai
Aukščiausią pasauliečių poziciją Senate turėjo Krokuvos kaštelionas. Po jo išskirtines vietas pagal svarbą turėjo Krokuvos vaivada, pakaitomis su Poznanės vaivada, Vilniaus vaivada, Sandomiežo vaivada, Vilniaus kaštelionas, Sieradzo vaivada, Trakų vaivada, Kališo vaivada, Trakų kaštelionas, Lenčicos vaivada, generalinis Žemaitijos seniūnas, Kujavijos Bžesko vaivada, Kijevo vaivada, Inovroclavo vaivada, Rusijos vaivada (Lvovo), Voluinės vaivada, Podolsko vaivada, Smolensko vaivada, Liublino vaivada, Polocko vaivada, Bielsko vaivada, Naugarduko vaivada, Plocko vaivada, Vitebsko vaivada, Mazovijos vaivada, Palenkės vaivada, Ravos vaivada, Lietuvių Bresto vaivada, Chelmno vaivada, Mstislavlio vaivada, Malborko vaivada, Braslavo vaivada, Pamario vaivada ir Minsko vaivada. Nuo 1598 m. į Senatą įėjo dar trys nauji nariai – Vendeno vaivada, Pernu vaivada ir Dorpato vaivada. 1635 m. įsteigta Černigovo vaivadija, bet nuo 1667 m. ji tapo tik tituline, o Černigovo vaivada sėdėdavo pačiame gale.
Toliau pagal hierarchiją ėjo 31 kaštelionas: Poznanės kaštelionas, Sandomiežo kaštelionas, Kališo kaštelionas, Voiničo kaštelionas, Gniezno kaštelionas, Sieradzo kaštelionas, Lenčicos kaštelionas, Žemaitijos kaštelionas, Kujavijos Bžesko kaštelionas, Kijevo kaštelionas, Inovroclavo kaštelionas, Lvovo kaštelionas, Voluinės kaštelionas, Kamenc Podolsko kaštelionas, Smolensko kaštelionas, Liublino kaštelionas, Polocko kaštelionas, Belcų kaštelionas, Naugarduko kaštelionas, Plocko kaštelionas, Vitebsko kaštelionas, Čersko kaštelionas, Palenkės kaštelionas, Ravos kaštelionas, Lietuvių Bresto kaštelionas, Chelmno kaštelionas, Mstislavlio kaštelionas, Elblongo kaštelionas, Braclavo kaštelionas, Gdansko kaštelionas ir Minsko kaštelionas.
Po jų ėjo 49 žemesnieji kaštelionai, dar vadinami karietiniais, nes sėdėjo blogojoje Senato rūmų vietoje ir ne ant krėslų, o ant suolų. Šioje grupėje buvo atstovaujami Infliantai, Černigovas, Novy Sončas, Tarpupis, Vislica, Biečas, Rogožnas, Radomas, Zavichostas, Londas, Šremas, Žarnovas, Malogosas, Vielunas, Pšemyslis, Haličas, Sanokas, Chelmas, Dobžinas, Polianiecas, Pšemientas, Kžyvina, Čchovas, Naklas, Rozpša, Biechovas, Bydgoščius, Bžezinai, Krušvica, Osvencimas, Kamienskas, Spycimiežas, Inovludzas, Kovalis, Santokas, Sochačevas, Varšuva, Gošlickas, Vizna, Racionžas, Sierpcas, Vyšgorodas, Rypinas, Zakročimas, Ciechanovicė, Livas, Slonskas, Liubačiovas. Vėliau prie jų prijungė Cėsys, Tartu ir Pernu.
O pačiame senato gale sėdėjo Sieradzo, Lenčicos ir Inovloclavo arklininkai.
Iš svarbiausių valstybės pareigūnų Senate vietų neturėjo tik etmonai, kurių institucija buvo įsteigta jau po Senato sudėties nusistovėjimo. Tačiau jie dažnai taip pat dalyvaudavo Senato posėdžiuose.
Ksenotilapijos
Ksenotilapijos ( Xenotilapia) – daugiaspalvių ešeržuvių (Cichlidae) šeimos žuvų gentis.
Gentyje 17 endeminių rūšių, gyvenančių Tanganikos ežere (R. Afrika). Šiai genčiai priklausančios žuvys mėgsta laikytis netoli dugno, ypač smėlėtose ar dumblėtose vietose. Jos aktyviai rausiasi, ypač dauginimosi metu.
Kretingalės seniūnija
Kretingalės seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Klaipėdos rajono savivaldybės šiaurės vakaruose.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 6 seniūnaitijos:
Meksikos įlanka
thumb|right|200px|Meksikos įlanka Meksikos įlanka (, isp. Golfo de México) – iš daugelio pusių žemyno apsupta įlanka Šiaurės Amerikos pietryčiuose. Su Atlanto vandenynu ją jungia Floridos sąsiauris tarp Floridos ir Kubos, o su Karibų jūra – Jukatano sąsiauris tarp Jukatano pusiasalio ir Kubos. Šie sąsiauriai yra apie 160 km pločio. Įlankos plotas – 1,55 mln. km². Šiauriniai įlankos krantai priklauso JAV, vakariniai ir pietiniai – Meksikai.
Kulautuvos herbas
Kulautuvos herbas – vienas iš Kulautuvos miestelio (Kauno rajonas) heraldikos atributų.
Haris Poteris
Haris Poteris  – britės rašytojos J. K. Rowling parašytų septynių fantastinių romanų serija. Šiose knygose aprašomi paauglio burtininko Hario Poterio ir jo geriausių draugų iš Hogvartso kerėjimo ir burtų mokyklos Ronio Vizlio bei Hermionos Įkyrėlės nuotykiai. Knygose visas pagrindinis veiksmas sukasi aplink tai kaip Haris kovoja prieš piktąjį burtininką Voldemortą, kuris nužudė Hario tėvus siekdamas užvaldyti burtininkų, o kartu ir žiobarų pasaulius.
Kulautuvos herbas
Istorija
2001 m. balandžio 27 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino [http://www3.lrs.lt/pls/inter3/dokpaieska.showdoc_l?p_id=131030 dekretu Nr. 1297]. Herbo etalono autorius – dailininkas Valentinas Varnas.
Haris Poteris
Po pirmojo romano Haris Poteris ir Išminties akmuo išleidimo 1997 m., knygos įgavo didžiulį populiarumą, kritikų pripažinimą ir komercinę sėkmę visame pasaulyje. Pagal šias knygas imta kurti filmus, video žaidimus ir įvairias Hario Poterio tematikos prekes. 2008 m. birželio mėnesio duomenys rodo, kad septynios šios serijos knygos pardavė daugiau kaip 400 milijonų kopijų. Ši knygų serija yra išversta į 67 kalbas. Septintoji, o kartu ir paskutinė, serijos knyga Haris Poteris ir Mirties relikvijos buvo išleista 2007 m. liepos 21 d. JAV ir Jungtinėje Karalystėje. Po išleidimo knygos JAV leidėjai pranešė, jog ši knyga sumušė 12 milijonų kopijų spausdinimo rekordą.
Lietuvoje leidykla „Alma Littera“ pirmąją Hario Poterio knygų serijos knygą Haris Poteris ir Išminties akmuo lietuvių kalba išleido 2000 m. Septintoji ir paskutinioji šios serijos knyga lietuvių kalba pasirodė 2008 m. vasario 29 d. Nuo 2000 m. parduota daugiau nei 300 tūkstančių šios serijos knygų. 2020 m. leidykla „Alma Littera“ išleido visas septynias knygas su atnaujintais, specialiai Lietuvos rinkai sukurtais, viršeliais.
Turėdama plačią tematiką, įskaitant fantastiką ir paauglystės problemas, ši knygų serija taip pat turi ir daugybę kūltūrinių motyvų ir nuorodų. Pasak rašytojos J.K.Rowling, pagrindinė šių knygų tema yra mirtis, kas susilaukė neigiamos kritikų nuomonės, kadangi šios knygos yra laikomos vaikų literatūra. Taip pat yra daug ir kitų temų, tokių kaip meilė ir prietarai.
Šių knygų sėkmė britų rašytoją J. K. Rowling pavertė daugiausiai uždirbančia rašytoja per visą istoriją. Anglų kalba šias knygas spausdina „Bloomsbury“ leidykla Jungtinėje Karalystėje, leidykla „Scholastic Press“ Jungtinėse Valstijose, „Allen & Unwin“ Australijoje ir leidykla „Raincoast Books“ Kanadoje.
Kino kompanija „Warner Bros“ yra išleidusi visų septynių knygų ekranizacijas, kurios tapo visų laikų daugiausiai uždirbusia filmų serija (septintosios knygos ekranizacija yra dviejų dalių). Įvairios kompanijos taip pat yra išleidusios ir tebekuria įvairias Hario Poterio tematikos prekes, kurios prisidėdamos papildo Hario Poterio prekės ženklo pelną. Šiuo metu šis prekės ženklas yra vertas 10 milijardų Didžiosios Britanijos svarų sterlingų (15 milijardų JAV dolerių).
Siužetas
Istorija prasideda džiaugsmingu ir visų pastebimu, paprastai uždaro, burtininkų pasaulio šventimu. Daugybę metų jis buvo terorizuojamas piktojo burtininko Valdovo Voldemorto. Naktį prieš tai, spalio 31 d., Voldemortas suradęs Poterių šeimos slaptavietę, kurios vietą sužinojo iš Poterių paslapties saugotojo Piterio Trumpulio, nužudė Džeimsą ir Lilę Poterius. Deja, kuomet jis pabandė nužudyti jų naujagimį sūnų Harį, Avada Kedavra žudymo kerai, kuriuos pasiuntė Hariui, atsigręžė prieš jį patį. Voldemorto kūnas buvo sunaikintas, bet jo siela išliko: jis buvo nei gyvas nei miręs. Tuo tarpu, likęs našlaičiu, Haris buvo paliktas su skiriamuoju ženklu – žaibo formos randu jo kaktoje – vieninteliu fiziniu ženklu liudijančiu Voldemorto išpuolį. Haris yra vienintelis žinomas žmogus išgyvenęs žudymo kerus, o paslaptingas Voldemorto pralaimėjimas privertė burtininkų pasaulį praminti Harį „Berniuku Kuris Liko Gyvas“. Haris yra saugomas galingų senovinių kerų, kurie buvo sukurti tuomet, kai jo motina mirė gindama jį nuo Voldemorto. Šie kerai galios iki Hario 17-ojo gimtadienio.
Lapkričio 1 d., Rubėjus Hagridas, kuris yra pusiau milžinas, atgabena Harį pas jo vienintelius likusius gyvus giminaičius – Durslius, kurie yra iki gyvo kaulo magijos bijantys žmonės. Durslių šeimą sudaro dėdė Vernonas, irzlus dėdė, teta Petunija – moteris, kuri pasirodo yra visiškai pasibjaurėjusi Hariu ir Dudlis – jų išlepintas ir antsvorį turintis sūnus. Pagal profesorės Makgonagal žodžius, Dursliai yra „patys blogiausi žiobarai, kokius tik galima įsivaizduoti“. Dursliai siekia paslėpti Hario tikrąją prigimtį sugalvodami išgalvotą istoriją, jog Hario tėvai mirė per avariją. Jie elgiasi su Hariui kaip su vergu ir priverčia jį gyventi mažame, siaurame sandėliuke po laiptais esančiame Ligustrų gatvės ketvirtame name.