cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Matas Tamonis
Biografija
Daugelio mokslinių tarybų, komitetų, redaktorių kolegijų narys. Pažymėtinos buvusios sąjunginės tarybos „Radiaciniai šilumos mainai", „Šilumos mainai technologiniuose procesuose", „Šiluminė fizika ir šiluminė energetika". Bendradarbiauja ir atlieka tyrimus drauge su Vakarų šalių ekspertais ir mokslininkais. Vienas ir su bendradarbiais paskelbė per 160 mokslinių straipsnių, įvairiose konferencijose ir simpoziumuose perskaitė apie 80 pranešimų. Yra 3 knygų ir 6 išradimų autorius. Jam vadovaujant apginta 10 daktaro disertacijų.
Lapo makštis
thumb|right|260px|Lapamakštė
Makštis – augalų lapo dalis, gaubianti stiebą. Kitaip ji vadinama lapamakšte. Bekočių lapų lapamakštė tiesiogiai susisiekia su lapo lakštu (miglinių, viksvinių, gegužraibinių augalų). Kartais lapamakštė yra kaip lapkočio tęsinys (salieriniai). Lapkotis dar gali prisišlieti prie makšties iš šono (rūgtinių šeimos augalų), o makštis žiedu juosia stiebą. Šiuo atveju makštis yra kilusi iš suaugusių į vamzdelį prielapių. Lapamakštės funkcija – apsaugoti lapo pažastyje esančius jaunus pumpurus nuo sužalojimo. Tarp miglinių bei viksvinių augalų lamapakštės ir lapo lakšto yra plonutė bespalvė plėvelė, vadinama liežuvėliu.
Juozapava (Prienai)
Juozapava – buvęs viensėdis Prienų rajono savivaldybėje, 12 km nuo Lielionių.
Skerdimai
Skerdimais vadinami kaimai:
Jonas (pavardė)
Jonas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Jonienė (ištekėjusi moteris) ir Jonaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Clumsy
„Clumsy“ yra penktasis singlas iš Jungtinių Amerikos Valstijų pop atlikėjos Fergie debiutinio studijinio albumo The Dutchess. Dainą parašė Fergie ir will.i.am. Single panaudoti Little Richard – „The Girl Can't Help It“, Deee-Lite – „Who Was That“, ir MC Lyte – „Poor Georgie“ dainų elementai. Daina pasiekė 5 vietą Billboard Hot 100 tope, ir tapo penktuoju Top 10-tuko singlu JAV iš The Dutchess. Taip pat tai Fergie penktasis singlas Top 10-tuko ARIA tope Australijoje ir tai pavyko tik Delta Goodrem su 2003 m. albumu Innocent Eyes. „Clumsy“ panaudota ir 2007 m. filme Užkibo.
Vaizdo klipas
Vaizdo klipas prasideda knygelės vaizdu, pirmuosiuose puslapiuose matomi režisierių vardai ir pavardės, atlikėjos vardas bei dainos pavadinimas. Vėliau Fergie matoma 1960-tujų stiliaus koncerte. Toliau, ji eina per Dsquared madų šou podiumą, ir nukrenta pamačiusį vaikiną, kurį vaidina Švedų supermodelis ir Dažasvydžio žaidėjas Alex Lundqvist. Paskui atsiverčia kitas puslapis ir Fergie automobilyje, vėl pamato tą patį vaikiną, o jos mašina sudūžta. Paskutiniame priedainyje Fergie skrenda raketa ir tuo pačiu yra vėl koncerte, kur ji pastumia šokėją ir sugriauna sceną. Klipo pabaigoje Fergie ant pastato stogo ruošiasi fotosesijai, perskaito žinutę ir nukrenta nuo stogo. Ją vaikinas išgelbsti, ir jie abu eina leidžiantis Saulei.
Remiksas
„Clumsy Remiksas“ buvo išleistas 2007 m. gruodžio 28 d. per iTunes. Jame panaudoti reperio Soulja Boy Tell 'Em vokalai ir remiksas pavadintas „Clumsy (Collipark Remix)“.
Pasirodymas topuose
Po Fergie praeito singlo „Big Girls Don’t Cry“ sėkmės, „Clumsy“ buvo sėkmingai atsisiųstas Naujojoje Zelandijos vietinėje iTunes parduotuvėje ir debiutavo 31 – oje vietoje N. Zelandijos oficialiame tope RIANZ. Paskui daina pasiekė ketvirtąją topo vietą. „Clumsy“ pasiekė top 5 – tuką JAV: antrą Pop 100 tope ir penktąją Billboard Hot 100 tope. Fergie tapo pirmąja atlikėja, po Paula Abdul (albumuas Forever Your Girl), turėjusia penkis singlus užėmusius Top 5 – tuko vietas. Iki 2009 m. buvo atsisiųsta daugiau nei 2,000,000 singlo kopijų vien JAV. Tai penktasis Fergie singlas perkopęs 2 mln. ribą.
„Clumsy“ taip pat pasiekė ketvirtąją vietą Canadian Hot 100 tope. "Clumsy, " gerai pasirodė Billboard Hot 100 tope, nors ankstesnis singlas „Big Girls Don’t Cry“ vis dar buvo dėmesio centre. „Clumsy“ JAV pasiekė penktąją vietą, ir tapo penktuoju Top 10-tuko singlu JAV iš The Dutchess. Tai yra pavykę tik prieš 17 metų Janet Jackson su 1989 m. albumu Rhythm Nation 1814.
Australijoje daina debiutavo #12 vietoje ARIA tope. „Clumsy“ ir tapo penktuoju Fergie Top 5-tuko singlu Australijoje, ir tai pavyko tik Delta Goodrem su 2003 m. albumu Innocent Eyes
Clumsy buvo nelabai populiarus Europoje palyginant su kitais singlais. Tačiau Lietuvoje daina pasiekė aukštą 5 -tąją vietą.
Moters lytiniai organai
Moters lytiniai organai skiriami į vidinius ir išorinius:
Išoriniai lytiniai organai yra gerai aprūpinami krauju, juose yra daug nervinių galūnių, tai su lytiniu geismu susiję ir organai. Dažnai, juose yra jautriausios moters erogeninės zonos. Jų stimuliavimas skatina makšties sienelių sudrėkimą (makšties lubrikaciją), mažųjų lytinių lūpų ir varputės padidėjimą, laisvesnį įėjimą makštin. Visa tai dar labiau sustiprina vulvos jaudrumą ir suteikia lytinio susijaudinimo pojūtį.
Raukšlės tarp lytinių lūpų, palei varputę ir makšties prieangį – tai vietos, kurios nusėda šlapimo ir lytinių išskyrų likučiai, ir jie gali sukelti aštrų nemalonų kvapą, nemalonius pojūčius, o kartais – net būti uždegimo priežastimi. Todėl vulvos plovimas yra būtina lytinės higienos sudedamoji dalis.
Kiaušidės
Tai yra migdolo formos liauka, kurioje bręsta kiaušialąstės, gaminami hormonai (estrogenai, progesteronas). Suaugusios moters kiaušidė sveria apie 10–15g, yra apie 3–4 cm ilgio ir 1–2 cm storio. Kiaušidės glūdi mažajame dubenyje. Jose formuojasi lytinės ląstelės – kiaušialąstės. Ovogenezės metu moters kiaušidėse I eilės ovocitas turi 46 chromosomas; jam pirmą kartą dalijantis mejotiškai, susidaro dvi ląstelės, turinčios po 23 chromosomas. Viena iš šių ląstelių, vadinama II eilės ovocitu, gauna beveik visą citoplazmą. Antroji vadinama pirmuoju poliniu kūneliu. Šis gali suirti arba vėl dalintis. II eilės ovocite prasideda mejozės II dalijimasis ir baigiasi II metafazėje. Po to ląstelė iš kiaušidės patenka į kiaušintakius, kur ją gali apvaisinti spermatozoidas. Jam susiliejus su kiaušialąste, ji yra aktyvuojama (apvaisinama). Mejozės metu moters organizme iš vieno I eilės ovocito susidaro tik viena kiaušialąstė ir dažniausiai trys poliniai kūneliai. Šie iš organizmo pasišalina per mėnesines.
Puikybė
Puikybė – emocija, pasireiškianti itin dideliu savęs vertinimu, tuo pačiu manant, kad kiti yra menkesni už tave. Daugelyje religijų puikybė vertinama kaip itin neigiamas jausmas, nuodėmė (krikščionybėje – mirtina nuodėmė). Tuo tarpu išdidumas, didžiavimasis yra švelnesnė emocija ir, priklausomai nuo kultūrinių nuostatų, gali būti vertinama teigiamai.
Jonauskas
Jonauskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Jonauskienė (ištekėjusi moteris) ir Jonauskaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Močidlai (Suvalkų apskritis)
Močidlai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Račkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietvakarius nuo Račkų, apie 18 km į pietvakarius nuo Suvalkų ir 99 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaime yra Močidlių žydų kapinės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Gvadelupos vyrų futbolo rinktinė
Gvadelupos vyrų futbolo rinktinė – Gvadelupai atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Gvadelupos futbolo lyga (Ligue Guadeloupéenne de Football). Rinktinė nėra FIFA narė, nes Gvadelupos gyventojai yra Prancūzijos piliečiai. Komanda rungtyniauja CONCACAF rengiamose pirmenybėse. Didžiausi pasiekimai: 2 vieta Karibų taurėje ir CONCACAF Aukso taurės pusfinalis.
Gvinėjos vėliava
200px|miniatiūra|Gvinėjos vėliava. Proporcijos 2:3 Gvinėjos vėliava – stačiakampė, padalinta į tris vienodo ilgo bei pločio juostas. Turi tris spalvas - raudoną, geltoną ir žalią. Raudona spalva simbolizuoja pasiaukojimą ir darbą, geltona – saulę, teisingumą, o žalia – šalies augaliją.
Įteisinta 1958 m. lapkričio 10 d.
Utenos herbas
Utenos herbas – Utenos miesto ir savivaldybės heraldinis atributas.
Aprašas
Mėlyname skyde auksinė pasaga, skydo papėdėje sidabrinė aštuonių spindulių vertikalaus rombo kontūro žiežirba.
Herbe esanti pasaga – senas laimės simbolis, žiežirba simbolizuoja veržliai augantį miestą.
Istorija
Utena miesto teises gavo 1924 m. Herbas sukurtas 1969 m. Sukūrė dailininkai Arvydas Šaltenis ir Aldona Jonuškaitė. Po metų herbas panaikintas. Pagal 1969 m. piešinį herbas atkurtas (atkūrė dail. R. Minkevičius) Lietuvos Prezidentas patvirtino 1996 m. rugsėjo 26 d.
Georg Kuphaldt
thumb|Georgas Kuphaldtas Georgas Frydrichas Ferdinandas Kuphaldtas (, ; 1853 m. birželio 6 d. Plene, Holšteine, Danija – 1938 m. balandžio 14 d. Berlyne, Vokietija) – vokiečių kraštovaizdžio architektas, dendrologas, dirbęs Rusijos imperijoje, iki 1914 m. gyvenęs Rygoje.
1880 m. buvo paskirtas Rygos parkų ir sodų vedėju (šias pareigas užėmė iki 1914 m.)
Projektavo daugelį Lifliandijos, Estliandijos (Kadriorgo rūmų parko Taline), Kuršo gubernijų, Žiemos rūmų Sankt Peterburge, Carskoje Selo rūmų parkus, tarp 1915–1929 m. buvo Šteglico sodo direktorius Berlyne, o Lietuvoje Žagarės , Raudondvario (Šeduvos), Pakruojo, Renavo dvarų parkus.
Bėro dėsnis
Bėro dėsnis (Baero dėsnis) – rusų akademiko K. E. Bėro 1857 m. suformuluotas dėsnis apie upių krantų statumo ir pusrutulių ryšį. 1926 m. A. Einšteinas parašė straipsnį, kuriame aiškino šio reiškinio mechanizmą.
Dėsnio formuluotė:
Nevienodas upės krantų paplovimas (erozija) aiškinami Žemės sukimosi aplink savo ašį poveikiu.
Jau seniau buvo pastebėta, kad kai kurios šiauriniame pusrutulyje iš pietų į šiaurę tekančios upės turi nevienodus krantus: dešinysis (rytinis) yra statesnis ir aukštesnis, o kairysis (vakarinis) lėkštesnis ir žemesnis. Upės, tekančios į pietus, turi statų vakarinį ir lėkštą rytinį krantą. Abiem atvejais dešinysis krantas status, upė šioje pusėje gilesnė, o kairysis krantas nuožulnus. Pietiniame pusrutulyje pastebimas atvirkščias efektas - statesnis būna kairysis krantas.
Statesnis krantas visada tas, kurį labiau graužia upės srovė. Žemei besisukant, įvairūs jos paviršiaus taškai tarp ašigalio ir pusiaujo juda iš vakarų į rytus nevienodu greičiu dėl rutulinės Žemės formos. Greičiausiai juda pusiaujo linijos taškai (465 m per sek.); kuo arčiau ašigalio, tuo judėjimas (sukimasis) lėtesnis. Upė, tekėdama iš šiaurės į pietus (dienovidžio kryptimi) tolydžio patenka į greitesnio judėjimo taškus ir, turėdama anksčiau įgyto (lėtesnio) judėjimo tempą, negali iškart imti judėti greičiau. Dėl to vanduo labiau spaudžia dešinį (vakarų) krantą, nes daugiau krypsta į vakarų pusę ir taip labiau išplauna dešinįjį nei kairįjį krantą. Priešinga kryptimi (iš pietų į šiaurę) tekėdamas vanduo pereina į lėtesnio Žemės sukimosi vietas ir krypsta į rytus bei labiau išplauna rytinį krantą. Beras teigė, kad šis dėsnis tinka tik toms upėms, kurios teka dienovidinio kryptimi, t. y. iš šiaurės į pietus ar iš pietų į rytus. Vėliau kiti tyrinėtojai įrodė, kad dėsnis tinka ir toms upėms, kurios teka paraleline (iš vakarų į rytus ar iš rytų į vakarus) linkme. Šiuo atveju jo pasireiškimas priklauso nuo upės pločio. jeigu upė teka iš rytų į vakarus, t. y., prieš Žemės sukimosi kryptį, tada srovės greitis silpnina upei Žemės sukimosi greitį, išcentrinė jėga mažėja. Vanduo, būdamas kad ir labai nedidelėje nuožulnumoje į ašigalį, neišsilaiko ir krypsta į šiaurę, stipriau plaudamas šiaurinį, t. y. dešinįjį krantą.
Dažnai Žemės sukimosi poveikį nustelbia arba sustiprina įvairūs kiti veiksniai.
Šis dėsnis yra bendras visoms masėms judančioms Žemės paviršiumi bet kuria linkme. Dar ryškiau negu upėse Bero dėsnis pastebimas meteorologijoje. Veikiami šio dėsnio šiauriniame pusrutulyje ciklonai nukrypsta į vieną pusę, o pietiniame - į kitą. Žemės sukimosi poveikis pastebimas ir balistikoje.
Maskvos herbas
Maskvos herbas – oficialus Rusijos federacinio miesto Maskvos simbolis, patvirtintas 1993 m. lapkričio 23 d. Herbo skydas prancūziškas/rusiškas, jame Šv. Jurgis sidabriniais šarvais ir žydru apsiaustu, raitas ant sidabrinio žirgo, auksine ietimi nukauna juodą slibiną. Raitelis atsisukęs į neheraldinę pusę. Maskvos herbas yra dabartinio Rusijos Federacijos herbo dalis.
Istorija
Raitelis Maskvos didžiojo kungaikščio herbe pirmą kartą pavaizduotas Ivano III laikais. Pirmasis Maskvos herbas buvo įteisintas 1781 m. gruodžio 20 d. 1924 m. buvo įvestas naujas miesto herbas su sovietų simbolais. Jame buvo pavaizdotas sovietų konstitucijos monumentas. 1993 m. Maskvos mero Jurijaus Lužkovo įsakymu buvo grąžintas Rusijos imperijos laikų herbas.
Marijonas Petronis
Marijonas Petronis (g. 1919 m. rugsėjo 26 d. Zylos vienkiemyje, dab. Ukmergės raj.) – inžinierius energetikas, vienas iš centralizuoto šilumos tiekimo pradininkų Lietuvoje.
Biografija
1928–1932 m. mokėsi Varžų pradžios mokykloje, 1940 m. baigė Ukmergės gimnaziją. 1940 m. Kaune įstojo į Vytauto Didžiojo universiteto Technologijos fakulteto Elektrotechnikos skyrių, jį baigė 1947 m. ir įgijo inžinieriaus elektrotechniko kvalifikaciją. Baigęs studijas pusę metų dirbo Kauno 6-ojoje amatų mokykloje gamybinio mokymo meistru, paskui išvyko į Šiaulius ir 1947 m. spalio 22 d. pradėjo dirbti Rėkyvos – Bačiūnų elektrinėje. 1947–1948 m. technikos skyriaus viršininkas, 1948–1949 m. laikinai katilų cecho viršininkas, vyriausias inžinierius, vėliau elektrotechnikos laboratorijos relinės apsaugos skyriaus viršininkas. 1949–1953 m. turbinų cecho viršininkas, 1953 m. birželio 18 d. – 1963 m. rugpjūčio 16 d. Rėkyvos elektrinės vyriausiasis inžinierius. 1957 m. balandžio 4 d.- 1959 m. lapkričio 28 d. laikinai ėjo elektrinės direktoriaus pareigas. Jį pakeitė Algirdas Musneckis. 1963–1983 m. Panevėžio Šilumos tinklų vyriausias inžinierius, 1983–1985 m. meistras, 1985–1997 m. kontrolierius. Vėliau pensininkas.
Ona Danutė Buivydaitė
Ona Danutė Buivydaitė-Aleknienė (g. 1947 m. rugpjūčio 25 d. Naujapieviai, Šilutės apskr.) – Lietuvos dailininkė tekstilininkė.
Biografija
1968–1973 m. Lietuvos dailės institute studijavo tekstilę pas J. Balčikonį ir V. Daujotą. 1972–1981 m. dirbo Lietuvos dailės muziejuje, 1981–1983 m. Projektavimo, konstravimo ir technologijos institute, 1983–1991 m. susivienijime „Dovana“, nuo 1991 m. dirba Lietuvos nacionaliniame muziejuje.
1990 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionatas
1990 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionatas – 67-asis Lietuvos lengvosios atletikos čempionatas.
Kūčios
230px|thumb|[[Kūčiukai]] thumb|230px|Kūčių stalas thumb|230px|Kūčių vakarienė (Lietuva) Kūčios – Kalėdų išvakarėse (gruodžio 24 d.) švenčiama šventė. Dabar tai paprastai yra šeimos ar artimiausių draugų vakarienė.
Kazimieras Būga teigia, kad lietuvių protėviai žodį „kūčia“ dar XII a. per slavus yra pasiskolinę iš senovės graikų (tą pačią prasmę turi graikiškas žodis „kukkia“). Tai patiekalas skirtas visų pirma pavaišinti į puotą pakviestoms protėvių vėlėms. Tai aukos patiekalas, paprastai suvalgomas pačių aukotojų.
Tradicijos
Kūčios būdavo didelė šventė prie apeiginio stalo, lydima apeigų, burtų, aukų. Prieš Kūčias žmonės stengėsi užbaigti darbus. Kūčių dieną buvo draudžiama malti, skaldyti malkas, kulti, nes triukšmą sukeliantys darbai būsimą vasarą sukelia audringus debesis su krušomis. Pasiruošę šventėms žmonės pagal apeigas prausdavosi. Pirmiausia nusirengusius iki juosmens vyrus prausdavo šeimininkės arba merginos, paskui prausėsi moterys. Vėlesniais laikais prausdavosi pirtyse ar kubiluose.
Kūčias pradėdavo valgyti užtekėjus Vakarinei žvaigždei. Stalą apdėdavo šienu, dalį jo dėdavo ir pastalėn. Ant šieno klodavo staltiesę ir statydavo patiekalus. Pastatydavo žvakių, kartais – nekultą rugių pėdą, pavoždavo po puodu akmenį. Prie stalo pakviesdavo kaimynystėje esančius bešeimius, samdinius. Prieš valgydami visi atsistodavo. Vyriausiasis garsiai melsdavosi, o paskui visi vieni kitiems linkėdavo sveikatos, laimės. Pirmiausia valgydavo kūčią. Dalis maisto būdavo atiduodama vėlėms, paaukojama dievams. Per Kūčias taip pat kūrendavo ugnį, degindavo šiaudų kūlius ar trinką, kurią buvo pervilkę kaimo gatve persirengėliai.
Paplitę vedybų būrimai: iš kurios pusės šunys loja, iš ten tikėkis piršlių; kiek sugeba atnešti malkų vienu ypu – porinis skaičius reiškia, kad mergina ištekės ir panašiai. Dažnas būrimas su veidrodžiu, vandeniu. Sakyta, kad Kūčių naktį kalba gyvuliai ir bitės. Jie išpranašauja ateitį. Vidurnaktį šuliniuose vanduo sekundei pavirsta vynu, kurio išgėręs žmogus tampa visažinis.
Kūčių valgiai
Kūčioms nuo seno gamindavo 12 ar 13 patiekalų. Tai turbūt simbolizavo 13-os ar 12-os mėnesių metus, skaičiuojamus pagal Mėnulį. Metus ėmus skaičiuoti pagal Saulę, Kūčioms imta gaminti 12 patiekalų, nors šiandien neretai šios tradicijos nebesilaikoma. Kūčių vakarienę pradėdavo bendru kalėdaičių valgymu.
Valgių simbolika
Pagrindiniai Kūčių valgiai turi ir simbolinę prasmę. Dauguma jų kilę iš biblinių siužetų ir senosios liaudies pasaulėjautos. Tačiau valgių, ir tai tik vieno kito, simbolika težinoma labai mažai daliai gyventojų.
1. Obuoliai simbolizuoja Rojaus medį, Adomo ir Ievos išvarymą iš Rojaus, nuodėmės atėjimą į pasaulį (Marijampolės, Pasvalio, Prienų, Rokiškio, Vilkaviškio raj.). Todėl kai kur po paplotėlio valgomas obuolys (Pasvalio, Vilkaviškio raj.).
2. Žirneliai, kaip ir obuoliai, simbolizuoja pirmųjų žmonių išvarymą iš Rojaus, Adomo ašaras (Prienų, Rokiškio raj.). Todėl kai kas po paplotėlio valgo žirnius (Prienų raj., Skriaudžiai). Žirniai taip pat vadinti Marijos ar žmonių ašaromis (Rokiškio raj., Panemunėlio apylinkė). Ignaliečiai juos valgydavo, kad kitais metais nebūtų ašarų.
Michailas Chodorkovskis
Michailas Borisovičius Chodorkovskis (, translit. Michail Borisovič Chodorkovskij; g. 1963 m. birželio 26 d. Maskvoje) – Rusijos žydų kilmės verslininkas, buvęs koncerno „Jukos“ prezidentas ir vadovas (CEO), iki 2003 metų tituluotas turtingiausiu Rusijos žmogumi, publicistas.
Kūčios
Valgių simbolika
3. Kviečiai. Žinomi du aiškinimai:
Michailas Chodorkovskis
Biografija
1981–1986 m. studijavo Maskvos D. Mendelejevo cheminės technologijos institute. Studijų metais dirbo dailide. Tai netrukdė jam gerai studijuoti. Po studijų baigimo kurį laiką dirbo instituto komjaunimo organizacijos sekretoriaus pavaduotoju.
1997–2004 m. vienas iš koncerno „Jukos“ savininkų ir jos vadovas. Anuomet M. Chodorkovskio turtas buvo vertinamas 15 milijardų dolerių.
Kūčios
Valgių simbolika
b) kviečiai siejami su legenda, kaip Erodas norėjo nužudyti kūdikėlį Jėzų. Marija kūdikėlį paslėpusi sterblėje. Kai Erodo kareivis paprašęs parodyti, ką ten turi, ji atskleidusi: užuot pamatę kūdikėlį, kareiviai pamatė kviečius (Jurbarko raj., Žindaičių apylinkė; Plungė).
Michailas Chodorkovskis
Biografija
2003 m. spalio 25 d. Michailas buvo suimtas, o 2005 m. gegužės 16 d. nuteistas 9 metams kalėjimo dėl „sukčiavimo ir mokesčių slėpimo“; apeliacine tvarka bausmė sumažinta iki 8 metų laisvės atėmimo. Organizacija „Amnesty International“ pripažino, jog Chodorkovskis – „nesmurtinis politinis kalinys“ ir kad persekiojimas susijęs su jo politine veikla. 2013 m. gruodžio 20 d. M. Chodorkovskis paleistas iš kalėjimo, Vladimirui Putinui pasirašius amnestijos įsakymą.
Kūčios
Valgių simbolika
4. Grūdų mišinys. Žinomi keturi aiškinimai:
Michailas Chodorkovskis
Biografija
Išleistas į laisvę iš karto išvyko į užsienį. Nuo 2014 m. gyvena Šveicarijoje. Ženevoje Chodorkovskio vardu registruotos keletas kompanijų. 2014 m. savo turtą įvertino 100 mln. dolerių.
Kūčios
Valgių simbolika
a) žirniai, pupos, kviečiai, avižos simbolizuoja derlingus metus, gerą praėjusių ir ateinančių metų derlių. Būtinai reikia jų valgyti, kad kitais metais javai derėtų (Klaipėdos raj., Veiviržėnų apylinkė; Biržų raj., Saločių apylinkė);
b) kai Adomą ir Ievą išvarė iš Rojaus, jie, nusitrynę akuotus, valgė miežius. Todėl per Kūčias valgomi miežiai ir kviečiai (Utenos raj., Tauragnų apylinkė);
c) Juozapas ir Marija, eidami užsirašyti, nešėsi greit negendančio maisto – žirnių, pupų ir kviečių (Plungė);
d) kviečiai, žirniai, pupos simbolizuoja Marijos ašaras (Klaipėdos raj., Gargždai).
5. Medus – šviesos ir sveikatos simbolis.
6. Kūčiukai. Žinomi trys paaiškinimai: a) tai paskutinės vakarienės duona, simbolizuoja agapę – meilės vakarienę; b) į juos pirmaisiais krikščionybės amžiais buvo panašūs komunikatai; c) prėskutis vaizduoja duonos kepaliuką protėvių vėlėms vaišinti (Ignalinos raj.).
7. Žuvis ir silkė yra pasninko valgis: a) primena apaštalus, kurie buvo žvejai; b) primena Dievo stebuklą prie Samareto – Simono tinklų pripildymą, minios žmonių pamaitinimą dviem žuvimis ir penkiais kepaliukais duonos; c) žuvies galva simbolizuojanti Kristaus kankinimo įrankius (Zarasų raj.m Antazavės apylinkė).
9. Duona ir pyragas yra stiprybės, proto, susivaldymo, ištikimybės, gerumo, nuolankumo simbolis (Klaipėdos raj., Veiviržėnai).
Kalbos prie stalo
Prie Kūčių stalo elgdavosi kaip bažnyčioje: ramiai, santūriai, pagarbiai, bet ir, jeigu praėjusiais metais nebuvo didelės nelaimės, smagiai. Pirmi kalbėdavo tėvas ir motina. Prisimindavo mirusius. Seneliai kartais ir susigraudindavo, sakydavo: „Dievas žino, kur ir kaip sulauksime kitų Kūčių.“ O tėvas ir motina, žiūrėdami į vaikus, neretai pridėdavo: "Vaje, vargeliai jūs mano, kiek duonelės jūs suvalgot, kiek duonelės… „. Prisimindavo tuos, kurie tremtyje, emigracijoje, kariuomenėje ir kartu negali būti prie Kūčių stalo. Pokario metais itin populiarus buvo eilėraštis „Neliūdėk, mamyte“. Gana dažnai šeimoje kas nors prie stalo kartodavo jo posmus (tais atvejais, kai vienas iš vaikų priverstinai negalėdavo dalyvauti Kūčių vakarienėje).
Tėvas arba senelis pasakodavo apie kūdikėlio Jėzaus gimimą, ateinančias šventes, jų reikšmę, kartais apie pirmuosius žmones. Buvo prisimenami įvykiai šeimoje nuo praėjusių Kūčių (kitų šeimų reikalų neliesdavo), aptardavo javus, derlių, sukauptas gėrybes. Su viltimi būdavo kalbama apie ateinančius metus. Tėvai paliesdavo žmonių tarpusavio pagarbos klausimus, ugdė vaikų santūrumą. Dažnai, ypač bitininkų šeimose, buvo kalbama apie bites: kokios geros jos darbininkės, jų tarpusavio bičiulystę, tarnavimą Dievui ir žmonėms. Iš jų pagaminto vaško bažnyčioje ant altoriaus žiba žvakės, iš gėlių ir žolelių žiedų surinktu medumi gydosi ir maitinasi žmonės. Pavyzdžiu buvo rodoma ir bičių vienybė. Buvo mėgstami senelių prisiminimai apie jaunystę.
Prie Kūčių stalo buvo aptariama, kas važiuos į bažnyčią, kas liks namuose ir prižiūrės gyvulius, ruoš kalėdinius pusryčius.
Kol vyresnieji kalba, vaikai ir jaunimas tylėdavo. Paprastai į kalbą jie įsijungdavo tik pradėjus valgyti saldžius patiekalus, dažniausiai – tėvui į juos vienaip ar kitaip kreipiantis.
Padėka
Baigus valgyti Kūčias, bučiuodavo kryželį, sveikindavosi, tėvai pasibučiuodavo, vaikai pabučiuodavo tėvus, pirma motina, paskui tėvą ir bučiuodavosi vienas su kitu. Vaikai dėkodavo tėvams už Kūčių vakarienę, namų šilumą, už jaukumą, o tėvai linkėdavo vaikams augti sveikiems, protingiems ir geriems, linkėdavo vieni kitiems laimingai sulaukti kitų Kūčių. Vėl pasimelsdavo už šeimos mirusius – senelius, prosenelius. Kiti dar, kaip ir prieš vakarienę, pagiedodavo, tarp jų ir „Visų šventųjų litaniją“. Dažnas Kūčias baigdavo tik persižegnojimu. Žemaitijoje beveik visur stalą po Kūčių vakarienės nukrausto. Vidurio ir rytų Lietuvoje aukštaičiai stalą nakčiai palieka padengtą, šaukštus apverčia kniūbsčius. Seneliai aiškindavo, kad šią naktį susirenka Kūčių vakarienės protėvių ir kitų mirusių šeimos narių vėlės. Nors ir retai, būdavo ir kitokių aiškinimų (ateis Jėzulis, vaikščios Jėzus Kristus ir ragaus, Betliejaus piemenėliai, angeliukai).
Jeigu rytą rasdavo šaukštą atverstą, sakydavo, kad jo savininkas tais metais mirs, kad jį pasiims pas save Kūčių naktį valgęs šiuo šaukštu velionis (Širvintų raj., Musninkų apylinkė), bet būta ir priešingų nuomonių: atverstą šaukštą radusi šeima jautusis labai laiminga, kad artimieji jų dar nepamiršo (Alytaus raj., Alovės apylinkė). Kiti šaukštą kniūbsčią dėdavo tam, kad visi ištisus metus būtų sotūs, kad nieko šeimai netrūktų (Pakruojo raj., Žeimelio apylinkė).
Varėnos rajone, Mardasavo apylinkėje po Kūčių vakarienės šaukštus surišdavo rankšluosčiu, kad vasarą ganomi gyvuliai neišsilakstytų.
Triūsiai šlyžiai
Triūsiai šlyžiai (Triplophysa) – plokščiųjų vijūnų (Balitoridae) šeimos žuvų gentis.
Gentyje yra 116 rūšių.
Prancūzijos ekonomika
Prancūzijos ekonomika yra labai išsivysčiusi ir orientuota į rinką. Ji yra 6-a didžiausia pasaulio ekonomika pagal nominalųjį BVP ir 9-a didžiausia ekonomika pagal PPP. 2020 m. rugsėjo 30 d. ji buvo 3-ia didžiausia Europos ekonomika po Vokietijos ir Jungtinės Karalystės.
Prancūzija priklauso pirmaujantiems pramoniniams kraštams. Turėdama 1744,4 mlrd. dolerių BVP (2003) Prancūzija yra šešta pagal dydį pasaulio ekonomika, po JAV, Japonijos, Vokietijos, Kinijos ir Jungtinės Karalystės. Pasaulio prekybos organizacijos duomenimis, Prancūzija pagal eksporto apimtis 2003 m. užėmė penktą vietą. Bendrasis vidaus produktas augo nuo 1995 iki 2005 m. kasmet vidutiniškai 2,1 %, o 2005 m. pasiekė 1689,4 mlrd. Palyginant su Europos Sąjungos BVP, pagal perkamosios galios paritetą, Prancūzija pasiekė 111,4 indeksą (ES-25: 100) (2003 m.). 90 % jos ploto dirbama, todėl ji pirmaujanti šalis žemės ūkio produkcijos srityje. Prancūzija taip pat yra stambi pramoninė valstybė, turinti aukštos kvalifikacijos darbo jėgą. Valstybinis minimalus darbo užmokestis užtikrina darbuotojams 8,71 € valandinį užmokestį. Vienas iš penkių prancūzų dirba ir gyvena kaime. Pagrindinių pramonės šakų, ypač energetikos pramonė, iki šiol yra kontroliuojama valstybės. Prancūzija yra svarbi branduolinės energijos gamintoja. Šalyje apie 80 % elektros energijos yra pagaminama atominėse elektrinėse. Taip Prancūzija, šalia Lietuvos, 2005 m. pradžioje pagamino didžiausią procentą branduolinės energijos pasaulyje. Vyno gamyba yra viena iš svarbiausių Prancūzijos pramonės šakų. Taip pat joje yra išplėtota sunkioji, chemijos pramonė, gaminami automobiliai, lėktuvai, tanklaiviai. Garsėja vaistų, parfumerijos, kosmetikos, tekstilės, galanterijos prekėmis.
Pramonė
Apdirbimo pramonės produkcijos gamyba ir eksportas (antra vieta Europoje, ketvirta pasaulyje), pardavimas (trečia Europoje, penkta pasaulyje), krovininių automobilių (pirmauja Europoje), automobilių padangų (antra vieta Europoje). Svarbiausia Prancūzijos pramonės šaka – mašinų pramonė. Prancūzijoje įkurta automobilių gamybos bendrovė „Renault“, taip pat garsi automobilių gamybos bendrovė „Peugeot – Citroen“, bei padangų gamybos firma „Michelin“. Lėktuvų, raketų ir astronautikos priemonių gamyba (I Europoje, III pasaulyje), eksportas (II Europoje, III pasaulyje). Telekomunikacijos priemonių ir kompiuterių gamyba (II Europoje, IV pasaulyje). Dideli prancūzų laimėjimai modernizuojant palydovinį ryšį. Organinės ir neorganinės chemijos pramonės produkcijos gamyba ir eksportas (II Europoje, IV pasaulyje). Prancūzijoje yra stipri chemijos pramonė, nes būtent čia buvo pradėta gaminti polietileno plėvelė, antibiotikai, sintetinis pluoštas. Medikamentų gamyba (IV Europoje, V pasaulyje). Kosmetikos ir parfumerijos gamyba ir eksportas (I pasaulyje). Šalyje pagaminama trečdalis pasaulio parfumerijos gaminių.
Pagal eksportą ir importą Prancūzija yra ketvirta pasaulyje, po JAV, Vokietijos ir Japonijos. Galima suskaičiuoti apie 25000 Prancūzijos eksporto įmonių. Pagrindinės yra šios: 1) Renault, 2) Peugeot, 3) Citroen, 4) Airbus industrie, 5) IBM France, 6) Rohone-Poulenc, 7) Snecma, 8) Atochem, 9) EDF, 10) Michelin.
Šalyje vertinami lengvosios pramonės, ypač tekstilės gaminiai. Paryžius vadinamas „Madų miestu“. Upių tinklas tankus, upės vandeningos, tinkamos laivybai. Svarbiausios upės yra Luara, Rona, Sena ir Garona. Dėl upių šalyje veikia daug vandens jėgainių. Prancūzai pirmieji pradėjo naudoti jūrų potvynių ir atoslūgių energiją. Pati galingiausia pasaulyje potvynių elektrinė.
Turizmas
Turizmas yra taip pat labai svarbi pramonės šaka. Šalį 2007 m. aplankė 81,9 milijonų užsienio turistų Prancūzija, yra labiausiai turistų lankoma pasaulio šalis, po jos eina Ispanija (58,5 milijonų 2006 m.) ir Jungtinės Amerikos Valstijos (51,1 milijonų 2006 m.). Turistus šalis traukia savo miestais (ypač turistų lankomas yra Paryžius), paplūdimiais, pajūrio kurortais, slidinėjimo kurortais ir kaimo regionais, kuriuose žmonės grožisi jų grožiu ir ramybe. Į Aukštutinių Pirėnų departamento miestą Lurdą taip pat atvyksta religiniai piligrimai, kurių čia per metus apsilanko apie kelis milijonus. Labiausiai turistų lankomos vietos (pagal 2003 reitingą lankytojų per metus) yra: Eifelio bokštas (6,2 mln), Luvras (5,7 mln), Versalio rūmai (2,8 mln), Orsė muziejus (2,1 mln), Paryžiaus Triumfo arka (1,2 mln), Žoržo Pompidu centras (1,2 mln), Sen Mišelio kalnas (1 mln), Šamboro pilis (711,000).
Žemės ūkis
Produkcijos ir maisto produktų eksportą (II vieta pasaulyje). Grūdai (I Europoje, V pasaulyje): kviečiai (I Europoje, V pasaulyje), miežiai (I Europoje, IV pasaulyje). Be to, Prancūzijoje daugiausia išauginama cukrinių runkelių. Prancūzijos pietryčiuose, kur vyrauja subtropikų klimatas, auginami persikai, abrikosai, alyvuogės ir kiti šilumamėgiai vaisiai.
Svarbi žemės ūkio šaka – gyvulininkystė. Maisto gamintojai didžiuojasi savo darbu ir pagamina puikių mėsos gaminių. Mėsos gamyba (II Europoje, VI pasaulyje). Taip pat jie didžiuojasi pagamintais konditerijos gaminiais, įvairia rūšių duona tarp jų ir garsiaisiais bagetais.
Naudingosios iškasenos
Pagal sidabro gavybą užima pirmą vietą pasaulyje. Kitos naudingosios iškasenos (vieta Europoje pagal gavybą): uranas (1), žėrutis (1), fluoritas (1), geležies rūda (2), arsenas (2), gipsas (2), talkas (2), auksas (3). Šalyje nėra didelių naftos ir gamtinių dujų telkinių. Todėl šioje šalyje nėra daug kitoms šalims įprastų šiluminių elektrinių, kurui naudojančių gamtines dujas, akmens anglis arba mazutą. Šalis garsi urano rūdos atsargomis, todėl Prancūzijoje išplėtota atominė energetika. Geležies rūdos dabar šalyje išgaunama 20 kartų mažiau negu prieš 30 metų. Prancūzai pirmieji pasaulyje pradėjo kasti boksitą – svarbiausią aliuminio rūdą. Boksitų pavadinimas kilo nuo BO gyvenvietės, kurioje buvo aptiktas didelis šios rūdos telkinys.
Energetinė politika
Nepaprastai daug, beveik 4,5 karto, didės dujų sunaudojimas elektros energijos gamybai. Dar daugiau turėtų būti panaudojama vėjo energijos – net apie 8 kartus, nors absoliučiai tai sudarys tik apie 0,9 proc. nuo viso pagaminamo elektros energijos kiekio Europos OECD šalyse.
Didžiausias Vakarų Europoje elektros energijos gamintojas ir eksportuotojas – Prancūzijos valstybinė EDF (Electricite de France) kompanija turi 15 proc. laisvų galingumų ir manoma, kad visoje ES jų yra dar daugiau.
Prancūzijoje branduolinė energija sudaro per 75 proc. bendro pagaminto elektros energijos kiekio (panašiai kaip ir Lietuvoje, kol veikė abu atominės elektrinės blokai). Valstybinė EDF kompanija dabar veikia 31 šalyje (iš jų 9 Europoje) ir dar žada pirkti dalį Vokietijos EnBW (Energie Baden-Württemberg) – įžengti ir į didžiausią Europos rinką. Praėjusiais metais EDF sėkmingai perėmė Anglijos London Electricity ir dalį South Electricity kompanijos ir tokiu būdu 4,5 mln. britų aprūpina savo elektra. Viskas būtų gražu, jei Prancūzija pariteto pagrindais atidarytų savo rinką. Nors Europos Komisija to reikalauja, tačiau Prancūzijoje tai vilkinama. Atitinkamam įstatymo projektui šiuo klausimu Prancūzijos senate pateikta per 400 pataisų ir jis turėtų būti svarstomas 2000 m. pavasarį. Baiminamasi, kad įgyvendinus rinkos liberalizavimą per ateinančius 6 metus EDF eksportas gali sumažėti 40 proc., taip pat ši kompanija gali netekti 8 proc. vietinių didžiųjų elektros energijos vartotojų. Tai, savaime suprantama, EDF nedžiugina. Teigiama, kad Prancūzijos energetikos politikai daro įtaką atomokratai. Tai galima paaiškinti ir tuo, kad per pokario metus Prancūzijoje branduolinei energetikai išleista beveik 1000 mlrd. frankų. Tačiau EDF dirba apie 114 tūkst. darbuotojų ir dar apie 1996 m. buvo susitarta, kad vienas procentas nuo apyvartos pajamų skiriama profsąjungų valdomų įmonių vidaus Socialiniam fondui, kur didžiausią įtaką turi kairiosios sąjungos. Esant EDF apyvartai 185 mlrd. frankų per metus, šis procentas sudaro solidžią 2 mlrd. frankų sumą. Todėl nenuostabu, kad Prancūzijoje yra daug prieštaraujančių dėl privatizavimo ir rinkų atidarymo ir nedaug kovojančių už branduolinių jėgainių uždarymą. Prancūzija neturi didelio vargo dėl elektros energijos pertekliaus, nes daug energijos eksportuojama. Daug jos tiekiama Liuksemburgo hidroakumuliacinei elektrinei. Be to, jau dabar trečdalis gyventojų Prancūzijos namų ūkyje naudoja elektrinį šildymą ir žadama, kad vėliau naudos dar daugiau.
William Baffin
thumb|200px|Viljamas Bafinas
William Baffin (1584 m. – 1622 m. sausio 23 d.) – anglų jūrininkas ir tyrinėtojas.
1615 m. kartu su Bylot ištyrė pietinius ir vakarinius Hadsono sąsiaurio pakraščius. 1616 m., ieškodamas šiaurės vakarų kelio aplink Ameriką, plaukė (vėliau jo vardu pavadinta) Bafino įlanka. 1617–1618 m. tyrė ir matavo Raudonosios jūros ir Persijos įlankos krantus. Žuvo anglams ir persams apgulus portugalų ginamą Hormūzą prie Persijos įlankos. Jo vardu pavadinta Bafino jūra.
Kim Čen Iras
Kim Čen Iras (gimė Yuri Irsenovich Kim) (, 1941 m. vasario 16 d. – 2011 m. gruodžio 17 d.) buvo Šiaurės Korėjos vadovas nuo 1994 iki 2011 metų. Jis taip pat užėmė Korėjos darbo partijos generalinio sekretoriaus, Šiaurės Korėjos liaudies armijos aukščiausio vadovo ir Gynybos komiteto pirmininko pareigas. Šiaurės Korėjos valdymą jis perėmė po savo tėvo „didžiojo vado“ Kim Ir Seno mirties.
Biografija
Oficiali KLDR propaganda nurodo, kad jis gimė Korėjoje, Pektusano kalnuose, slaptame partizanų lageryje (Kim Ir Seno ir Kim Čen Suk šeimoje, Samcžien rajone, Pektusano slaptame lageryje). Iš tarybinių ir korėjietiškų dokumentų aišku, kad jo gimimo vieta – Viatskojė (buv. Viatkos kaimas), esantis 70 km nuo Chabarovsko.
Kim Čen Iras vaikystę praleido Viatkos kaime, kur bazavosi atskira 88 tarybinės armijos brigada, kurios vienam iš batalionų vadovavo jo tėvas, būsimas KLDR prezidentas.
Kim Čen Iras 1945 m. lapkričio mėn. su šeima išvažiavo į Pchenjaną (Šiaurės Korėjos sostinę). Vykstant Korėjos karui (1950–1953 m.) su šeima evakavosi į Kiniją. Ten baigė Kinijos pradinę mokyklą. Nuo 1960 m. rugsėjo mėn. iki 1964 m. balandžio mėn. mokėsi Pchenjane, Kim Ir Seno universitete, politinės ekonomikos katedroje. Ją baigęs, dirbo asmeninėje Kim Ir Seno apsaugoje.
1961 metais įstojo į Korėjos darbo partiją. Nuo 1964 m. liepos pradėjo dirbti Korėjos darbo partijos Centriniame komitete. Vadovaujamas savo dėdės, jis užėmė instruktoriaus, vedėjo pavaduotojo, o paskui ir Centrinio komiteto vadovo pareigas. 1973 m. rugsėjo mėn. jis išrinktas Centrinio komiteto sekretoriumi, o 1974 m. balandžio mėn. (pagal kitus duomenis vasario mėn.) – Korėjos darbo partijos Centrinio komiteto Politinio komiteto nariu ir partijos pirmininko Kim Ir Seno įgaliojimų perėmėju.
1980 m. spalio mėn. 6-ajame Korėjos darbo partijos suvažiavime, Kim Čen Iras išrinktas Centrinio komiteto Politinio biuro nariu, Centrinio komiteto sekretoriumi, Centrinio karinio komiteto nariu. Nuo 1982 m. vasario mėn. jis KLDR Aukščiausio liaudies susirinkimo deputatas.
Nuo 1991 m. gruodžio mėn. Kim Čen Iras – Korėjos liaudies armijos aukščiausias vadovas, nepaisant to, kad šį postą turėtų užimti valstybės prezidentas.
1992 m. balandžio 20 d. Kim Čen Irui suteiktas KLDR maršalo laipsnis.
1994 m. liepos mėn. uždarame Korėjos darbo partijos Centrinio komiteto plenume buvo nuspręsta visą valdžią perduoti Kim Čen Irui (1994 m. liepos 12 d. mirus jo tėvui). 1994 m. spalio 6 d. jam suteiktas „didžiojo vadovo“ titulas, jo tėvas vadintas „didžiuoju vadu“.
Nuo 1994 metų po Kim Ir Seno, Kim Čen Iras faktiškai vadovauja valstybei, kuruoja ekonomiką, kultūrą ir nacionalinę gynybą, vadovauja valstybės atominei programai, nustato politiką ir elgesį su Pietų Korėja. 1995 m. gegužės 5 d. aukščiausias karinių jėgų vadovas apdovanotas Rusijos „50 metų pergalės Didžiajame Tėvynės kare 1941–1945 m.“ medaliu.
1997 m. spalio 8 d. buvo publikuotas Korėjos darbo partijos Centrinio komiteto ir Korėjos darbo partijos Centrinio aukščiausiojo komiteto specialus pranešimas, kuriame liaudžiai buvo paskelbta apie „didžiojo vadovo“ draugo Kim Ir Sėno išrinkimą į Korėjos darbo partijos Generalinio sekretoriaus vietą.
Šiaurės Korėjoje Kim Čen Iro asmenybė yra kulto objektas, kuris turi religinį charakterį. Jo portretai privalomai turi kabėti visuose gyvenamuose namuose ir tarnybinėse patalpose, laikraščiai pradeda publikacijas jo darbų citatomis ir net jo vardas renkamas pastorintu šriftu.
1998 m. rugsėjo 5 d. Kin Čen Iras išrinktas KLDR gynybos komiteto pirmininku. Tai aukščiausias postas, numatantis vadovavimą ir komandavimą politinėmis, karinėmis ir ekonominėmis valstybės jėgomis. Kim Čen Iras buvo du kartus KLDR didvyris, tris kartus gavo Kim Ir Seno ordiną, Kim Ir Seno premiją, 89 kartus apdovanotas 29 valstybių ordinais ir medaliais. Be to, buvo keletą kartų vedęs, turėjo tris sūnus ir dvi dukteris.
Dendroklimatologija
miniatiūra|[[Terpentininė pušis|Terpentininės pušies medienos metinės rievės skerspjūvyje]] Dendroklimatologija ( – „medis“) – mokslas apie praeities klimato nustatymą pagal medžio rievių storį ir struktūrą. Pradinę informaciją apie medžių rieves sudaro metinio prieaugio rievės storis, ankstyvosios ir vėlyvosios medienos santykis bei medienos tankis. Dendroklimatologiniuose tyrimuose naudojami įvairiose platumose augančių medžių mėginiai. Tačiau nemažai studijų tyrė vidutinių platumų miškų medžių skerspjūvius, kuriuose ryškiai matomi vientisi per visą skerspjūvio perimetrą nusitęsiantys šviesesni ir tamsesni ruoželiai. Tai rodo sezoninį medžio masės prieaugį, kurį generuoja meristeminiai audiniai medžio brazde (kambyje). Metinį priaugį žyminti rievė sudaryta iš dviejų sluoksnių – ankstyvosios ir vėlyvosios medienos.
Dendroklimatologijos istorija
Dendroklimatologijos mokslo pradžia siejama su dendrochronologijos mokslo pradžia. Dendrochronologijos mokslą išplėtojo JAV astronomas A. E. Douglass, kuris 1937 m. įkūrė medžių rievių tyrimo laboratoriją Arizonos Universitete. Taip pat jis pirmasis pradėjo tirti Saulės dėmių aktyvumo ryšį su liūtimis. Europoje dendroklimatologija pradėta taikyti jau XVIII a. Lietuvoje pirmieji dendrochronologiniai tyrimai buvo atlikti 1953 m. T. Bitvinsko Biržų girios juodalksnynuose. Išsamesni dendrochronologiniai tyrimai prasidėjo 1968 m. Botanikos instituto Floros ir geobotanikos sektoriuje įsteigus dendroklimatochronologijos grupę, kurios pagrindu vėliau buvo įkurta dendroklimatochronologijos laboratorija. Šiuo metu dendrochronologiniai tyrimai Lietuvoje daugiausiai atliekami VDU Gamtos mokslų fakulteto Aplinkos tyrimo centro Dendroklimatologijos ir radiometrijos grupėje.
Mėginių rinkimas
miniatiūra|Grąžtas medienos mėginių paėmimui ir išgręžtos medienos kolonėlės Pradedant dendroklimatologinius tyrimus svarbu tinkamai pasirinkti medžius, iš kurių bus imami mėginiai. Paprastai mėginiai imami iš medžių augančių vietovėse, kur patiriamas temperatūros ar kritulių stresas. Tokiu atveju medžiai yra jautresni klimato pokyčiams. Pavyzdžiui, jei medžiai auga lygiose vietovėse, kur gausu gruntinio vandens, medžių prieaugis nėra labai veikiamas klimato, todėl rievių pločiai mažai kinta ir jie yra nereprezentatyvūs. Tai gali būti taikoma ir platesniu mastu. Pavyzdžiui, medžiai augantys semiaridinėse srityse yra priklausomi nuo vandens, todėl metiniuose rievių prieaugiuose matoma šį veiksnį apibūdinančių rodiklių kaita (t. y. krituliai), o medžiai augantys ties medžių riba yra jautresni temperatūros pokyčiams, todėl pagal juos nustatoma temperatūrų kaita. Iš medžių mėginiai paimami specialu grąžtu, po to medienos kolonėlės tiriamos mikroskopu. Rievių plotis nustatomas 0,01 mm tikslumu.
Kryžminis arba persidengiantis datavimas
Dendrokliamtiniuose tyrimuose gali būti naudojami ir senovinių medinių pastatų rąstai, archeologiniai mediniai radiniai, pelkėse bei vandens telkiniuose užsikonservavę medžiai. Nustačius jų amžių sudaromos dendroskalės, kuriomis remiantis galima apytiksliai rekonstruoti klimato sąlygas per pastaruosius 1000-10000 m. Sudarant dendroskales atliekamas kryžminis arba persidengiantis datavimas. Jis atliekamas lyginant skirtingo amžiaus medžių rieves ir ieškant sutampančių atvejų, kurie leidžia sinchronizuoti datas.
Medžio rievės kryžminis datavimas išsiskiria iš kitų paleoklimatinių tyrimų metodų tuo, kad datuojant skirtingus medžių mėginius galima nustatyti absoliutų jų amžių. Tokia metodo savybė išskiria jį iš kitų paleoklimatinių tyrimų metodų, tiriančių ledo kernus, ežero nuosėdas, koralų metinius augimo žiedus, urvuose susidariusius nuosėdinius sluoksnius ir kt., tuo, kad pastaruosiuose duomenų lyginamosios replikacijos ir daugelio paimtų mėginių iš skirtingų teritorijų kryžminis datavimas retai kada yra įmanomas. Dėl šios priežasties tokių objektų datavimas labai dažnai yra nepatikimas, palyginus su dendroklimatinėmis studijomis.
Dendroklimatinės rekonstrukcijos žingsniai
Kuomet medžių rievės mėginiuose yra sudatuojamos ir sudaroma patikima medienos chronologija, yra imamasi trijų pagrindinių žingsnių vykdant dendroklimatinę rekonstrukciją:
Standartizavimas
Esant vienodoms klimatinėms sąlygoms, tačiau skirtingiems medžių amžiams, rievių pločiai yra skirtingi. Tokiu atveju vykdomas standartizavimas, kurio metu pašalinama augimo funkcija. Šio proceso metu rievių pločio ar tankio duomenys yra perskaičiuojami į indeksus, kurie gali būti tarpusavyje lyginami. Standartizavimas gali būti atliekamas kiekvienam mėginiui atskirai arba suvidurkintiems kelių mėginių duomenims.
Kalibravimas
Kalibravimas – tai procesas, kurio metu medžių rievių pločio ar tankio (po standartizavimo – indeksų) kaita yra siejama su klimato faktorių kaita. Pirmiausia yra nustatoma kokie klimato rodikliai galėjo daryti įtaką rievių prieaugiui. Tam naudojamos regresijos lygtys, leidžiančios atrasti, kurių mėnesių ir kokie klimato duomenys geriausiai koreliuoja su rievių prieaugio duomenimis. Atradus geriausia ryšį, galima rekonstruoti nustatyto klimato rodiklio kaitą.
Rekonstrukcijos patikrinimas
Vienas iš esminių etapų dendroklimatinėje analizėje yra patikrinti paleoklimato rekonstrukciją. Tikrinimas atliekamas dviem būdais. Pirmas, kai gauti duomenys lyginami su ilgalaikiais, tos pačios teritorijos instrumentiniais duomenimis. Antras, kai rekonstrukcija yra lyginama su kitomis rekonstrukcijomis, gautomis pagal kitus paleoklimato indikatorius.
Densitometrinė dendroklimatologija
Klimatinė informacija dažnai išgaunama iš metinių rievių pločio pokyčių. Tiriant metinį ir tarpmetinį medžio rievės tankį pasitelkiama densitometrinė dendroklimatologija. Medienos tankiui nustatyti yra matuojami keli medienos parametrai, kaip ląstelių sienelių storis, jų ertmių skersmuo, vandens indų dydis ir tankumas, plaušų proporcijos ir pan. Ankstyvosios ir vėlyvosios medienos ląstelių tankio pokyčiai naudojami rievių pločio matavimams – nustatant metinį medienos prieaugį ir atliekant skirtingų medienos mėginių kryžminį datavimą. Tankumo svyravimas yra vertingas parametras dendroklimatologijoje, kadangi pasižymi paprasta augimo funkcija (dažnai sutampa su rievės amžiumi). Taigi tankumo duomenų standartizavimas gali leisti išsaugoti retai pasikartojančią klimatinę informaciją, lyginant su standartizuotais rievių pločio duomenimis. Apskritai, matuojamos dvi reikšmės kiekvienoje rievėje: minimalus ir maksimalus tankumas (nurodant ankstyvosios ir vėlyvosios medienos sluoksnius, atitinkamai), nors maksimalaus tankumo vertės yra kiek geresnis klimatinis indikatorius nei minimalaus tankumo reikšmės. 1993 m. buvo nustatyta, kad maksimalaus tankumo reikšmės stipriai koreliavo su balandžio-rugpjūčio mėn. vidutinių temperatūrų reikšmėmis borealiniuose miškuose nuo Aliaskos iki Labradoro. Tuo tarpu minimalaus ir vidutinio tankumo reikšmės bei rievių pločių vertės taip gerai nekoreliavo su vasaros temperatūrų reikšmėmis tose pačiose Šiaurės Amerikos žemyno vietose.
Vis dėlto optimalus klimatinis atkūrimas gali būti pasiekiamas naudojantis ir rievių pločio matavimais, ir densitometriniais duomenimis, kad klimatiniai veiksniai kiekviename tiriamajame medienos mėginyje būtų išryškinti.
Izotopinė dendroklimatologija
Klimatinės sąlygos daro įtaką ne tik medžių rievių pločiui ar tankumui, bet ir medienos izotopiniam turiniui – empiriškai buvo pastebėta, kad izotopų 13C, 18O ir 2H kiekio svyravimai medienoje yra susiję su klimatinių sąlygų pokyčiais. Vidutinėse ir aukštose platumose pastebėtas teigiamas ryšys tarp deguonies ir vandenilio izotopinės sudėties krituliuose bei temperatūros, todėl manoma, kad izotopinis turinys medienoje gali išsaugoti duomenis apie praeities temperatūrinius svyravimus tuose regionuose. Vėliau buvo atrasta labai stipri teigiama koreliacija tarp 13C, 18O ir 2H izotopų bei temperatūros, ir neigiama koreliacija su santykiniu drėgnumu. Atsižvelgiant į šias koreliacijas buvo atliktos paleoklimatinės rekonstrukcijos. Pavyzdžiui, pietų Vokietijoje buvo atkurti temperatūriniai duomenys iki 1000 m., kuomet stebėjimo duomenys atskleidė stiprią koreliaciją tarp rugpjūčio mėn. temperatūros ir 13C izotopo kiekio europiniame kėnyje, augusio Švarcvalde. Iš gautų duomenų mokslininkai iškėlė prielaidą, jog šiame regione nuo XIV a. pradžios iki maždaug 1850 m. vyko stabilus temperatūros kritimas, o apie 1130 m. buvęs šiltesnis periodas.
Dendroklimatologijos trūkumai
Be klimato veiksnių, medžių rievių storis priklauso nuo rūšies, amžiaus, kilmės, derėjimo, dirvožemio savybių, apšvietimo, augavietės ekologinių sąlygų, taip pat ne visas Žemės rutulys yra apaugęs medžiais, todėl sumažėja teritorijų, kuriose gali būti rekonstruotas klimatas naudojant šį metodą. Atliekant duomenų standartizavimą bei kalibravimą gauti duomenys gali būti netikslūs. Taip pat dėl instrumentinių duomenų stygiaus įvairiose teritorijose, bei nepakankamo sekų ilgio, pilnas rekonstrukcijos patikrinimas negalimas.
Batista
Batista – ispaniška arba portugališka pavardė.
Mitologija
thumb|[[Prometėjas – vienas iš daugybės graikų mitologijos veikėjų.]]Mitologija – mokslas, tiriantis mitų kilmę, esmę, reikšmę kultūrai. Tai yra sisteminis mitų rinkimas, tyrimas ir interpretacija. Savarankiška mokslo šaka susiklostė XIX amžiuje. Mitologija taip pat vadinama tam tikros tautos, kultūros, religinės, socialinės ar etninės grupės mitų visuma.