cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Leonardo da Cutri
Kelionės
Leonardas, lydimas Džiulio Čezare Polerjo (Giulio Cesare Polerio), nuvyko į Genują, iš kurios ruošėsi plaukti į Barseloną, o vėliau vykti į Madridą, kur mestų iššūkį Rui Lopesui. Genujoje susipažino su turtingo ir išsilavinusio senjoro Gregorio dukterimi, kurią mokė šachmatų meno paslapčių ir įsimylėjo bei ruošėsi vedyboms, bet būdamas neturtingas, nutarė pradžiai nuvykti į Madridą, kur užsidirbtų pinigų, įgytų vardą.
thumb |350px |Luidžio Musinio drobė ([[1886 m.) – Leonardas da Kutri nugali Rui Lopesą Ispanijoje ]] 1575 m. atvykęs į Madridą jis netrukus susitiko su R. Lopesu, kuris jo nebeatpažino ir pasiūlė jam žaisti šachmatais, statant po 150 skudų už partiją. Tai buvo nemaži pinigai. Dauguma žiūrovų laikė Leonardą pagyrūnu, tačiau buvo ir tokių, kurie manė, kad jei jis nebūtų geras žaidėjas, nebūtų pasiūlęs tokios didelės sumos. Tuo metu Lopesas italų šachmatininkų nevertino, tad sutiko. Tą dieną jie sužaidė vieną partiją, kuri pasibaigė lygiosiomis. Žaidimas po vieną partiją vyko ir sekančiomis dienomis. Leonardas, arba laimėdavo, arba baigdavo lygiosiomis. Per tą laiką jis pats save įtikino, kad yra stipresnis už Lopesą.
Iš savo dvariškių apie tai sužinojęs karalius Pilypas II pakvietė Leonardą ir Lopesą jo akivaizdoje rūmuose sužaisti oficialų mačą. Per varžybų atidarymą karalius paskelbė, kad apdovanos 1000 skudų tą, kuris laimės pirmas tris partijas, ir mačas prasidėjo.
Leonardas pirmoje partijoje turėjo persvarą ir vienu metu galėjo per septynis ėjimus paskelbti varžovui matą, bet susijaudinęs sumaišė ėjimų tvarką ir vaikiškai pralaimėjo. Ispanijos karalius Pilypas II, pagalvojęs, kad gal jis bus pervertinęs Leonardą, ruošėsi išeiti, bet Leonardui pavyko įkalbėti jį pasilikti: atseit, jis pirmą kartą žaisdamas monarcho akivaizdoje, buvo susijaudinęs ir sumaišęs ėjimų tvarką. Karalius pasiliko ir mačas su Lopesu tęsėsi. Leonardas laimėjo 3 partijas iš eilės. Pilypas II buvo sužavėtas ir jam padovanojo 1000 skudų ir brangakmeniais inkrustuotą segę bei paklausė gal dar ko pageidautų. Leonardas paprašė, kad būtų gerai, jei metams atleistų jo gimtąjį Kutro miestelį nuo mokesčių. Pilypas II buvo dosnus – atleido 20-iai metų.
Po to Leonardas pasiūlė Lopesui ir A. Seronui žaisti prieš jį dviese. Pasiūlymas buvo priimtas. Leonardas ir tokiomis sąlygomis nugalėjo.
Tuo metu, sužinojęs apie Leonardo sėkmę, Ispanijoje į Madridą atvyko Paulas Boi. Jis iškvietė Leonardą žaisti su juo mačą. Šis sutiko žaidimą pradėti nuo rytojaus dienos. Bet sekančią dieną, kai Madrido šachmatininkai susirinko stebėti dviejų žinomiausių žaidėjų dvikovos, Leonardas neatėjo ir neatsitiktinai: jam buvo ne šachmatai galvoj.
Vakare jis gavo pranešimą, kad Genujoje, mirė jo sužadėtinė. Tad apie žaidimą negalėjo būti kalbos. Draugai įkalbino jį prasiblaškymui pakeliauti.
Jis nuvyko į Portugalijos karaliaus Sebastijano I dvarą, kur 1576 m. dideliu skirtumu įveikė žymų to meto Portugalijos šachmatininką Moorą. Karalius už tai jį apdovanojo dovanomis ir pavadino klajojančiu riteriu. Pabuvęs kurį laiką karaliaus dvare išvyko į Madridą, kur jo laukė Paolas Boi.
Atvykęs į Madridą Leonardas nenustebo sužinojęs, kad Paulas Boi be vargo aplošinėja Lopesą ir Seroną.
Mačas su Paolu Boi prasidėjo jau sekančią dieną. Tris dienas vyko lygi kova, tačiau ketvirtąją Boi pralaimėjo visas partijas. Jis buvo tiek susikrimtęs, kad jau sekančią dieną paliko Madridą.
Vėl Italijoje
Leonardas, pabuvojęs dar šiek tiek Madride, praturtėjęs, kartu su draugais Rodrigo ir Rosesu 1580 m. pradžioje grįžo į Neapolį.
Šachmatų miestas
Ir praėjus daugiau kaip 400 metų, Kutro miestelis (apie 10 000 gyv.) nepamiršo savo įžymiojo šachmatininko. Nuo 1995 m. kasmet didžiojo šachmatų meistro atminimui rengiami tarptautiniai šachmatų festivaliai; pagrindinės aikštės grindinyje įmontuota didžiulė šachmatų lenta, kur galima žaisti gyvomis figūromis, o įvažiuojant į miestą, šalia pavadinimo, antroje eilutėje puikuojasi užrašas „Šachmatų miestas“.
Bukanierius
right|thumb|300px|Bukanieriai puola galeoną (Howard Pyle paveikslas, 1905 m.)
Bukanieriai – piratai, XVII a. puldinėję Ispanijos laivus Karibų jūros regione. Bukanieriai plaukiodavo didelėmis komandomis, puldinėjo ir plėšė ne tik laivus, bet ir Karibų jūros pakrančių miestus.
Grupinė psichoterapija
Grupinė psichoterapija arba psichoterapinė grupė – viena iš psichoterapijos formų, kai konkrečiam tikslui suburta grupė žmonių, padedant specialistui, reguliariai susitinka psichologiniam darbui: sprendžia vidinius konfliktus, mokosi atsipalaiduoti, bendrauti, pažinti save.
Istorija
Šiuolaikinės grupinės psichoterapijos pradininkais laikomi XX amžiaus pradžioje JAV dirbę psichoterapeutai Joseph H. Pratt, Trigant Burrow ir Paul Schilder. Vėliau grupinę psichoterapiją plėtojo Jacob L. Moreno, Hyman Spotnitz ir Irvin Yalom. Pastarojo grupinės psichoterapijos modelis tapo įtakingas tiek JAV, tiek likusiame pasaulyje.
Terapiniai principai, pagal Irvin Yalom
Irvin Yalom išskyrė šiuos pagrindinius terapinius principus, taikomus dirbant psichoterapinėje grupėje:
Bukanierius
Istorija
Maždaug 1630 m. iš Espanjolos išvaryti prancūzai pabėgo į gretimą Tortugos salą. Ispanai mėgino juos išvyti ir iš Tortugos, bet bukanieriai, susivieniję su kitais prancūzais, olandais ir anglais, ėmė puldinėti ispanų laivus, plaukiančius pro Priešvėjinį sąsiaurį. Ilgainiui jų galia taip išaugo, kad šie piratai pasiekdavo net ispaniškosios Amerikos krantus ir plėšdavo pakrančių miestus.
Europos didvalstybių akimis, bukanieriavimas buvo nebrangus būdas alinti šalis konkurentes, ypač Ispaniją, todėl Britų imperijos, Prancūzijos ir Nyderlandų vyriausybės suteikdavo bukanieriams kaperių licencijas mainais į dalį jų pelno. Jamaikos gubernatorius Thomas Modyford netgi pasiūlė bukanieriams teisę bazuoti laivus Port Rojalyje, todėl netrukus uostamiestis tapo labiausiai klestinčiu visame Karibų jūros regione. Kartais bukanieriams vadovauti būdavo paskiriami Britanijos Karališkojo karo laivyno karininkai. Nors daugelis bukanierių laikė save kaperiais, jie plėšikavo nepriklausomai nuo to, ar šalys tuo metu kariaudavo, ar ne, o licencijas turėję bukanieriai dažnai nepaisydavo jose nustatytų sąlygų. Anglija ir Prancūzija neretai pro pirštus žiūrėdavo į bukanierių veiklą, jei ji kenkdavo Ispanijai, o Ispanija visus bukanierius laikė piratais ir sulaikytuosius teisdavo mirties bausme, nepriklausomai nuo to, ar jie turėdavo kitų šalių išduotas licencijas verstis kaperių veikla.
XVII a. pab., mažėjant Ispanijos galiai, bukanieriavimas ėmė trikdyti Prancūzijos ir Anglijos prekybą su ispaniškąja Amerika. Bukanieriai, anksčiau laikyti gynybos prieš Ispaniją priemone, dabar ėmė virsti grėsme prekybai ir kolonijų valdžia ėmė jiems priešintis. Tuo pat metu Europos vyriausybės pradėjo pamažu atsisakyti nuolatinio karo politikos. Bukanierius buvo sunku suvaldyti ir jie nuolat keldavo grėsmę įtraukti kolonijas į nepageidaujamus karus. Ilgainiui daugelis bukanierių perėjo prie teisėtos veiklos arba prisijungė prie kitų piratų, ieškodavusių grobio Indijos vandenyne, rytinėje Šiaurės Amerikos pakrantėje, Vakarų Afrikoje ir Karibų jūros regione.
Karyba
Pradžioje bukanieriai slapta, dažnai naktimis, užpuldavo ispanų galeonus mažais laiveliais ir patekdavo ant denio dar nespėjus paskelbti pavojaus. Šauliai stengdavosi pirmiausia pašalinti vairininką ir karininkus. Bukanieriai garsėjo savo žiaurumu, ir ilgainiui daugelis aukų tiesiog pasiduodavo, tikėdamiesi išsaugoti gyvybes.
Puldami pakrančių miestus, bukanieriai neplaukdavo tiesiai į uostą ir nebombarduodavo įtvirtinimų, kaip buvo įprasta karo laivyno atveju, o slapta išsilaipindavo atokiau nuo miesto, nužygiuodavo iki tikslo ir puldavo iš sausumos pusės, kur įtvirtinimai paprastai būdavo menkesni. Dažniausiai tokie antpuoliai būdavo grindžiami netikėtumu ir sparta.
Stara Pavluvka
Stara Pavluvka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Prieraslio valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1919-1954 m. kaimas priklausė Pavluvkos valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Laimutė Drazdauskaitė
Laimutė Ona Drazdauskaitė (g. 1949 m. birželio 16 d. Pievėnai, Mažeikių apskritis) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė.
Biografija
1972 m. baigė Vilniaus universitetą, įsigydama lietuvių kalbos ir literatūros dėstytojos specialybę.
1972–1973 m. – Mažeikių rajono Židikų vidurinės mokyklos lietuvių kalbos mokytoja, 1973–1976 m. – Mažeikių rajono laikraščio „Pergalės vėliava“ atsakingoji sekretorė, 1976–1986 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ atsakingoji sekretorė. 1986–1988 m. mokėsi Visuomenės mokslų akademijos žurnalistikos skyriuje. 1988–1989 m. laikraščio „Lietuvos pionierius“, 1989–1994 m. laikraščio „Aitvaras“ redaktorė. Nuo 1994 m. dienraščio „Respublika“ atsakingoji sekretorė.
Sabaliūnai
Sabaliūnai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 8 km į rytus nuo Dieveniškių, prie pat sienos su Baltarusija.
2008 m. Marriott viešbučio sprogimai
2008 m. Marriott viešbučio sprogimai įvyko 2008 m. rugsėjo 20 d., kuomet sprogmenų prikrautas sunkvežimis sprogo priešais Marriott viešbutį Pakistano sostinėje Islamabade, nužudydamas 53 žmones, sužeisdamas mažiausiai 100 ir palikdamas 6 metrų gylio kraterį šalia viešbučio pastato. Dauguma sužeistųjų buvo Pakistano piliečiai; buvo pranešta ir apie 15 sužeistų užsieniečių. Maždaug du trečdaliai pastato nuo sprogimo užsiliepsnojo, o viešbučio paradinė dalis visiškai sugriuvo. Išpuolis įvyko praėjus kelioms valandoms po to, kai savo pirmąją kalbą Parlamente pristatė naujasis šalies Prezidentas Asif Ali Zardari. Didžiulis sprogimas buvo girdimas už 15 km nuo įvykio vietos.
Marriott viešbutis, nors ir anksčiau buvo tapęs kovotojų taikiniu, yra populiarus tarp užsieniečių, lankančių Pakistaną. 2007 m. savižudis sprogdintojas šiame viešbutyje nusinešė savo ir dar vieno asmens gyvybę.
Ataka
Viešbučio savininkas, šiitas Sadruddin Hashwani pasakojo, kad sunkvežimį su sprogmenimis, ketinantį patekti į viešbučio teritoriją, bandė sustabdyti viešbučio apsaugos darbuotojai. „Buvo paleisti keli šūviai. Vienas iš mūsų apsauginių atidengdamas atsakomają ugnį pataikė į sunkvežimį, sukeldamas sprogimą. Visi šie pareigūnai žuvo.“, teigė S. Hashwani.
Policijos teigimu, dėl sprogimo buvo pažeisto gamtinių dujų kanalo, viešbučio paskutiniame aukšte kilo didelis gaisras. Gaisro metu buvo smarkiai apgadinti apie du trečdaliai viso pastato, o pirmame aukšte esantis priėmimo holas - visiškai sunaikintas.
Po išpuolio, laikinai krovininiams automobiliams buvo draudžiama įvažiuoti į Islamabado teritoriją.
Daug valdžios lyderių buvo vos keletą šimtų metrų nuo įvykio vietos, pietaudami premjero namuose. Tiek Prezidentas Zardari, tiek premjeras Yousaf Raza Gilani pasmerkė ataką ir užtikrino nusiteikimą kovoti su terorizmu.
Per nelaimę liepsnose žuvo Čekijos ambasadorius Pakistane Ivo Žďárek. Ligoninės ir saugumo pareigūnai pranešė jog tarp nukentėjusiųjų yra 6 vokiečiai, 4 britai ir 1 danų diplomatas. Filipinų pilietis, dirbęs viešbučio priimamajame, atsipirko sužeidimais.
Ustiurto plynaukštė
Ši plynaukštė užima apie 200 000 km² plotą, vidutinis aukštis 150 m. Pagrindinis kraštovaizdis – molinga dykuma, apaugusi kiečiais ir druskėmis. Pietrytinėje plynaukštės dalyje gruntai molingi, su skalda. Vietomis yra druskožemių, o šiaurinėje dalyje – smėlio dykumos.
Pusiau klajokliai vietiniai gyventojai augina avis, ožkas ir kupranugarius.
Plynaukštės teritorijoje buvo atlikti keli požeminiai branduoliniai sprogimai. Pvz., Mangyštau srityje, Mangyšlake, XX a. 7-tą dešimtmetį buvo atlikti 3 sprogdinimai (vietovės Akotta, Mulkaman ir Kindikti).
Talasokratija
Talasokratija  – jūrinė valstybė, tokia kaip finikiečių prekybinių miestų tinklas. Tradicinės talasokratijos retai dominuoja atokiau nuo jūrų esančiose teritorijose (pavyzdžiui, Tyras, Sidonas arba Kartagina). Atkreipkite dėmesį į skirtumą tarp tradicinės talasokratijos sampratos ir „imperijos“, kai valstybės teritorijos, nors galbūt ir skiriamos jūrų, daugiausia driekiasi į žemyno gilumą.
Terminas taip pat gali reikšti tiesiog pranašumą jūrose karine arba prekybine žodžio „pranašumas“ prasme.
Pats žodis „talasokratija“, kilęs iš graikų thalassokratiā (thalassa 'jūra' + kratiā 'valdymas, valdžia'), pirmiausia atsirado tarp senovės graikų ir reiškė Mino civilizacijos, kurios galia priklausė nuo laivyno, valdymo būdą. Herodotas minėjo poreikį priešpastatyti finikiečių talasokratijai Graikijos „jūros imperiją“.
Pavyzdžiai
Tamsiaisias amžiais (500–1000 m.) daug Pietų Italijos pakrantės miestų išsivystė į mažas talasokratijas, kurių pagrindinė galia glūdėjo uostuose ir sugebėjime naudoti laivyną savųjų uostų gynybai ir svetimų siaubimui. Tarp jų buvo graikų, Lombardijos ir saracėnų valdomi Baris, Gaetos, Neapolio ir Amalfio hercogystės, Salerno ir Sorento kunigaikštystės. Vėliau Šiaurės Italijoje išsivystė tenykštės prekybos imperijos su centrais Pizoje ir galingoje Genujos respublikoje, Venecijos varžovėje.
Kartu su moderniaisiais laikais ir geografinių atradimų epocha atsirado kai kurios iš žymiausių talasokratijų. Įsitvirtinusios Europoje, kelios tautos įkūrė kolonijines imperijas, sutvirtintas kariniu pranašumu jūroje. Pirmoji buvo Portugalijos imperija, kurią sekė Ispanijos imperija, kuriai iššūkį metė Nyderlandų imperija, kurią plačiuosiuose vandenyse pakeitė Britų imperija, valdžiusi milžiniškas teritorijas, susietas tarpusavyje galingiausio to meto laivyno. Kartu su karinių jūrų pajėgų lenktyniavimu (ypač tarp Vokietijos ir Didžiosios Britanijos) ir kolonializmo pabaiga bei nepriklausomybės kolonijoms suteikimu talasokratijos, šimtmečius kontroliavusios pasaulio vandenynus, liovėsi egzistavusios.
Lietuvos radijo trečioji programa
Lietuvos radijo trečioji programa (LR3) – LRT radijo programa jaunimui, transliuota 1995–1996 m.
Urvas (biologija)
Urvus kasa tiek stuburiniai, tiek bestuburiai gyvūnai. Geriausiai žinomi žinduolių, ypač graužikų bei vabzdžiaėdžių (kurmių), urvai. Taip pat urvus rausia triušiai, plėšrieji žinduoliai (lapės, barsukai ir kt.), sterbliniai (vombatiniai). Stambiausias urvus rausiantis gyvūnas – baltieji lokiai, kurių patelės su jaunikliais gyvena sniege ar žemėje iškastuose urvuose. Stambių gyvūnų urvai dažnai vadinami olomis.
Paukščiai urvus dažniausiai kasa minkštame dirvožemyje. Tokių paukščių pavyzdžiai – urvinės kregždės, bitininkiniai (Meropidae), tulžiai, pingvinai.
Galerija
Behausung
Tyras
Tyras (arba Suras; ) – miestas Libano Pietų gubernijoje, 80 km į pietus nuo Beiruto. 135,2 tūkst. gyventojų (2007; spėjama, kad dėl Izraelio-Libano konflikto jame liko 10 proc. gyventojų). Tyras išsidėstęs ant Viduržemio jūros kranto. Miesto pavadinimas reiškia „uolą“.
Istorija
left|miniatiūra|200px|kairėje|Triumfo arka Tai vienas seniausių pasaulio miestų, žinomas nuo finikiečių laikų, įkurtas dar 2750 m. pr. m. e. Šiandien tai ketvirtas pagal dydį Libano miestas, kuriame įsikūręs vienas iš didžiausių šalies uostų. Tyras populiarus tarp turistų. Mieste daug senovės liekanų, įskaitant romėnų Hipodromą, kuriame buvo filmuojamas filmas „Ben-Huras“. Miestas dėl istorinės reikšmės ir architektūrinio palikimo 1984 m. įtrauktas į UNESCO Pasaulio Paveldo sąrašą.
Juodakuokštė marmozetė
Juodakuokštė marmozetė (Callithrix penicillata) – kabiauodegių beždžionių (Cebidae) šeimos primatas. Kūnas 19-22 cm ilgio ir iki 350 g svorio. Pagrindinis maisto racionas – augalų sultys, taip pat minta smulkiais stuburiniais, paukščių kiaušiniais ir vabzdžiais. Nėštumas tęsiasi apie 140 dienų, gimdo 2 jauniklius.
Paplitusi Brazilijos centrinėje dalyje. Gyvena medžiuose grupėmis po 2-9 individus.
Polianovkos taika
Šalių atstovai
MDK derybose atstovavo bojarinas Fiodoras Ivanovičius Šeremetjevas, okolničis kunigaikštis Aleksėjus Michailovičius Lvovas , dvarininkas Steponas Matvejevičius Projestevas , djakai Grigorijus Nečajevas ir Vasilijus Prokopjevas.
ATR atstovavo Lenkijos vyskupas J.Zadzik ir Kristupas Radvila Jaunesnysis.
Sutarties sąlygos
Lenkijos pusės siūlytos, tačiau nepatvirtintos sąlygos:
Nors sutartis iš esmės nebuvo naudinga MDK, tačiau sprendė dinastinę problemą ir sustiprino Romanovų autoritetą. Kita vertus, MDK teritoriniai nuostoliai buvo riboti ir iš esmės nepadidėjo, o ATR atiteko tik tai, kas jau buvo kontroliuota iki Smolensko karo pradžios. Sutartis nepanaikino pagrindų tolimesniems valstybių konfliktams.
Afrikiniai minkštapelekiai šamai
Afrikiniai minkštapelekiai šamai (Amphiliidae) – šamažuvių (Siluriformes) šeima. Paplitę Afrikos kalnų upeliuose. Dydis 12-18 cm.
Sistematika
Šeimoje yra 12 genčių, suskirstytų į tris pošeimius, ir iš viso 65 rūšys.
Suominis
Suominis - 1961 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas trumpametražinis meninis filmas. Nespalvotas, filmo trukmė - 19 min.
Filmo senarijaus autorius ir režisierius - Algimantas Kundelis, operatorius - Donatas Pečiūra, kompozitorius - Algimantas Bražinskas, garso operatorius - Petras Lipeika, dailininkas - Jeronimas Čiuplys.
Filme vaidino Leonidas Milašauskas, Živilė Jakelaitytė, Irena Garasimavičiūtė - Milda.
Thomas Vermaelen
Tomas Vermalenas (g. 1985 m. lapkričio 14 d.) – Belgijos futbolininkas (gynėjas), ilgametis Belgijos futbolo rinktinės žaidėjas ir kapitonas. Su rinktine žaidė 2008-ųjų metų Pekino olimpinėse žaidynėse, kur užėmė 4-ąją vietą.
Pravdinsko miesto gyvenvietė
Pravdinsko miesto gyvenvietė  – miesto gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Pravdinsko municipaliniame rajone. Centras – Pravdinskas. 2010 m. buvo 9048 gyventojai.
Istorija
Gyvenvietės taryba renkama 5 metams, ją sudaro 19 deputatų, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką.
Kaliningrado srities įstatymu Pravdinsko miesto gyvenvietę sudaro:
Vaclovas Ščiuka
Vaclovas Ščiuka (m. 1699 m.) – Karūnos didysis prievaizas 1694–1699 m., Visko pakamaris 1693 metais, Visko stalininkas 1672–1673 metais, Visko seniūnas 1688–1699 metais.
Pravdinsko miesto gyvenvietė
Šaltiniai
Prawdinsk
Vaclovas Ščiuka
1697 m. buvo Augusto II Stipriojo elektorius nuo Visko žemės.
Object Constraint Language
Object Constraint Language (OCL) - deklaratyvi ribojimų kalba, skirta aprašyti taisykles taikomas UML modeliams. OCL sukūrė IBM kaip UML standarto dalį. Pradžioje OCL buvo tik UML praplėtimas, skirtas formaliai specifikuoti taisykles. OCL užrašomos ribojimų ir objektų užklausų išraiškos, kurios negali būti išreikštos UML ar meta modelio diagramos notacija. OCL yra naujas OMG standartas rekomenduotinas naudoti atliekant modelių transformacijas.
OCL kilo iš Syntropy projektavimo metodo. OCL 1.4 - ribojimų kalba. 2.0 versijoje OCL apibrėžimas praplėstas įtraukiant bendrus objektų užklausos kalbos apibrėžimus.
OCL kalbos sakinių struktūra sudarytų iš 4 dalių:
Olga Konošenko
Olga Konošenko-Zariankina (g. 1978 m. sausio 18 d. Vilniuje) – Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro (LNOBT) primabalerina.
Punsko etnografinis muziejus
Punsko etnografinis muziejus – Lenkijos kultūros švietimo įstaiga, kurioje surinktas, saugomas ir eksponuojamas pasienio lietuvių etninis materialinis ir dvasinis paveldas. Įsikūręs Punsko lietuvių kultūros namų kelete kambarių. Muziejaus steigėjas ir nepakeičiamas vadovas – mokytojas pensininkas Juozas Vaina.
Olga Konošenko
Baigė Vilniaus M. K. Čiurlionio menų gimnaziją. Nuo 1996 m. Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro baleto solistė.
Punsko etnografinis muziejus
Mokytojas Vaina užrašė keletą tūkstančių liaudies dainų, legendų ir kitokių tautosakos pavyzdžių, kurie taip pat saugomi muziejaus fonduose. Kruopščiai surušiuotas Punsko ir Seinų žemės folkloras buvo išleistas 1997 m. ir 1998 m. atskiromis knygomis. Iš pradžių Juozas Vaina surinktus daiktus sandėliavo savo bute, vėliau – Punsko mokykloje ir galiausiai atidarė muziejų Kultūros namuose, pats vesdavo ekskursijas po ekspoziciją. Iš viso fonduose yra sukaupti keletas tūkstančių eksponatų. Etnografinio muziejaus įkūrėjas Juozas Vaina 1999 m. apdovanuotas Jono Basanavičiaus premija.
Olga Konošenko
Gastrolės su LNOBT: Didžioji Britanija, Ispanija, Vokietija, Italija, Graikija, JAV, Japonija, Turkija, Egiptas, Olandija, Danija ir kt.
Čabongas
right|225px|thumb|Kupranugariai naudojami policijos teritorijos patruliavimui
Čabongas – miestas Bostvanoje, Kgalagažio rajono administracinis centras. Jis yra Kalahario dykumoje.
Pagrindinė ligoninė aptarnauja didžiulę atokią teritoriją, jai priklauso keletas tuberkuliozinės prieglaudų, kur pacientai ir jų šeimos gali likti tol, kol trunka ambulatorinis gydymas.
Koman Coulibaly
Komanas Kulibalis (Koman Coulibaly; g. 1970 m. liepos 4 d.) – tarptautinės FIFA kategorijos Malio futbolo arbitras.
Baigė teisės ir finansų mokslus Bamako universitete, tapo Malio vyriausybės finansų inspektoriumi. 1993 m. pradėjo futbolo arbitro karjerą vietinėje Bamako lygoje, vėliau tapo Malio lygos teisėju, o 1999 m. tapo tarptautinio lygio teisėju.
Komanas Kulibalis teisėjavo 2002, 2004, 2006, 2008, 2010, 2012, 2013 m. Afrikos Tautų taurės čempionatuose, tame tarpe 2010 m. finale tarp Ganos ir Egipto. Jis taip pat teisėjauja CAF Čempionų Lygos varžybose.
Komanas Kolibalis teisėjavo 2010 m. pasaulio futbolo čempionate, kur teisėjavo tik vienose, grupės etapo, varžybose tarp JAV ir Slovėnijos rinktinių. Po šių varžybų susilaukė daug kritikos, nes neįskaitė amerikiečių potencialiai pergalingo įvarčio, ir rungtynės baigėsi lygiosiomis 2:2. Vėliau jis buvo 4-uoju teisėju grupės varžybose tarp Italijos ir Naujosios Zelandijos.
Petras Vežbavičius
Petras Vežbavičius (g. 1950 m. rugpjūčio 1 d. Išlestakiuose, Jurbarko rajonas) – Lietuvos pedagogas, Raseinių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1951 m. rudenį kartu su šeima buvo ištremtas į Tomsko sritį. Iš tremties grįžo 1958 m. Mokėsi Jurbarko rajono Armeniškių aštuonmetėje mokykloje, 1969 m. baigė Raseinių rajono Ariogalos vidurinę mokyklą, 1973 m. baigė Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą, fizikos ir astronomijos mokytojas.
1973 m. Raseinių Šaltinio vidurinės mokyklos fizikos mokytojas, 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Raseinių rajono savivaldybės mero pavaduotojas. 2008-2010 m. Raseinių rajono savivaldybės meras. 2010 m. gruodžio mėn. surengta interpeliacija ir jis atstatydintas.
2002 m. Liberalų demokratų partijos Raseinių skyriaus pirmininko pavaduotojas, 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narys, Raseinių skyriaus pirmininkas.
2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Raseinių rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Birutė, duktė Vaida.
Dollie de Luxe
Dollie de Luxe buvo Norvegijos populiariosios muzikos duetas, kurį sudarė Benedicte Adrian (vokalas) ir Ingrid Bjørnov (klavišiniai ir vokalas).
Duetas buvo suformuotas 1980 metais Dollie pavadinimu ir nuo 1984 m. grupė gyvavo Dollie de Luxe vardu. 1980 metais išleistas debiutinis albumas „Første akt“ buvo apdovanotas Spellemannprisen prizu už geriausią metų pop muzikos albumą. 1984 metais duetas su daina „Lenge leve livet“ dalyvavo 1984 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, surinkusios 29 taškus užėmė 17 vietą.
Kārlis Lobe
Karlis Luobė (g. 1895 m. kovo 26 d. (Jaunpiebalgos valsčius) – 1985 m. liepos 9 d. (Stokholmas)) – Rusijos imperijos kariuomenės, vėliau Latvijos respublikos kariuomenės karininkas, Latvių SS savanorių legiono štandartenfiureris. Trijų žvaigždžių ordino kavalierius.
Biografija
Karlis Luobė gimė Janenių vienkiemyje Jaunpiebalgos valsčiuje (dabar Cėsių rajonas). Baigė Piebalgos mokyklą, o 1914 m. – žemės ūkio mokyklą netoli Pskovo.
Pirmasis pasaulinis ir Rusijos pilietinis karai
1916 m. baigė karo mokyklą ir ėmė tarnauti 2-ajame Latvių šaulių Rygos pulke. Vadovaudamas kuopai dalyvavo 1916-1917 m. Kalėdų mūšiuose. 1918 m., po Spalio revoliucijos, K. Luobė įstojo į Kolčiako pajėgas. Admirolo Kolčiako kariuomenėje kariavo prieš Raudonąją Armiją. . Tolimuosiuose Rytuose kuri laiką vadovavo latvių Imanto pulkui. Po to perėjo į Latvijos kariuomenę. Buvo 2-ojo Ventspilio pėstininkų pulko (1-oji Kuržemės pėstininkų divizija) štabo viršininku.
Latvijos kariuomenė
1920 m. K. Luobė grįžo į Rygą ir įstojo į Latvijos kariuomenę. Nuo 1921 m. buvo Karo akademijos lektorius, turėjo kapitono laipsnį. 1932 m. baigė Aukštosios karo akademijos kursus ir 1935 m. buvo paskirtas vadovauti 12-ajam Bauskės pėstininkų pulkui Žiemgalos divizijoje. 1938 m. balandį jis buvo perkeltas į Karo akademiją. 1939 m. gavo pulkininko leitenanto laipsnį ir paskirtas 2-ojo Ventspilio pėstininkų pulko (1-oji Kuržemės pėstininkų divizija) štabo viršininku.
Tarybinės okupacijos metais K. Luobė išvengė represijų ir deportacijos.
Antrojo pasaulinio karo metai
Antrojo pasaulinio karo metais užėmė įvairias pareigas Vokietijos okupuotoje Latvijoje, policijos bei karinėse struktūrose.
Vokietijai įsiveržus į Latviją K. Luobė iki 1941 m. rugpjūčio 29 d. buvo Ventspilio savigynos vadas. 1941 m. pabaigoje K. Luobė buvo paskirtas Latvijos savigynos pajėgų vadu. Vėliau jis su latvių policijos batalionais dalyvavo priešpartizaninėse kovose prieš tarybinius partizanus Latgaloje ir Baltarusijoje. Buvo 280-ojo Bolderajos policijos bataliono vadas. . 1943 m. pavasarį tapo 2-osios SS Latvių pėstininkų brigados 2-ojo Imanto pėstininkų pulko vadu, kariavo Volchovo fronte. 1944 m. sausį brigada performuota į SS kariuomenės 19-ąją SS grenadierių diviziją (2-ąją Latvių diviziją). Joje K. Luobė vadovavo 43-jam SS grenadierių pulkui (1944 m. sausis-gegužė). 1944 m. K. Luobė gavo štandartenfiurerio laipsnį ir vadovavo divizijos pėstininkams, kai ši kovojo Opočkos rajone ir Vidžemėje.
1944 m. pabaigoje K. Luobė buvo paskirtas latvių statybos bataliono (Imperinė darbo tarnyba) vadu Vokietijoje, bet po to dėl nacionalistinių latviškų pažiūrų buvo pašalintas iš pareigų ir perduotas karo tribunolui. Karo pabaigoje K. Luobė buvo internuotas britų okupacijos zonoje.
Daug šaltinių teigia, kad K. Luobė dalyvavo baudžiamosiose akcijose bei masinėse žydų žudynėse   , tačiau šie teiginiai liko neįrodyti. .
Pokaris
Po karo K. Luobė aktyviai dalyvavo emigravusių latvių bendruomenės Vokietijoje veikloje, pvz., judėjime „Dauguvos vanagai“. 1950 m. persikėlė į Švediją, kur irgi buvo vienas iš judėjimo „Dauguvos vanagai“ organizatorių, korporacijos Fraternitas Imantica oratoriumi ir garbės filisteriu. Jis buvo aktyvus Latvių centrinės tarybos Švedijoje narys.
Mirė 1985 m. liepos 9 d. Esterhaningėje, piečiau Stokholmo (Švedija).
Algirdas Meškauskas
Algirdas Meškauskas (1960 m. birželio 21 d. Vidsodis, Kelmės rajonas – 2015 m. gruodžio 6 d., Vilnius) – diktorius, ryšių su visuomene specialistas.
Biografija
Gimė tarnautojų šeimoje. 1975 m. baigęs Vidsodžio aštuonmetę mokyklą, įstojo į Telšių taikomosios dailės technikumą, kurį baigė 1979 m., įgijo dailininko – vykdytojo specialybę. 2000 m. Vilniaus universiteto Komunikacijos fakultete įgijo žurnalistikos specialybę. Viešųjų ryšių srityje stažavosi radijuje „Amerikos balsas” Vašingtone (JAV), vadybos srityje – Oslo komunoje (Norvegija), žmogaus teisių srityje – Latvijos universitete Rygoje, lygių galimybių srityje – Vašingtone ir Niujorke. 2003 m. buvo Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos Varšuvos biuro ekspertas Azerbaidžane. Jungtinių Tautų vystymo programos Baltarusijoje kvietimu 2003 m. buvo konsultantas Minske (Baltarusija) vykusiuose renginiuose, skirtuose žmogaus teisėms aptarti.
1979 m. buvo pašauktas į karinę tarnybą, sugrįžęs dirbo dailininku Palangoje. 1983 m. nugalėjo konkurse televizijos diktoriaus pareigoms užimti ir dirbo šį darbą iki tragiškų 1991 m. sausio įvykių. Po 1991 m. sausio 13 d. Aukščiausiosios Tarybos rūmuose įrengus televizijos studiją, vienas pirmųjų ėmė vesti informacines laidas, rengė laidas apie savanorius, o 1991 m gegužės 11 d. tapo Krašto apsaugos departamento informacinės gynybos skyriaus viršininku. Vėliau buvo LR krašto apsaugos ministerijos ryšių su visuomene skyriaus viršininkas ir ministerijos atstovas spaudai.
Kartu su pirmaisiais kariuomenės kūrėjais jam buvo suteiktas Lietuvos kariuomenės leitenanto, o vėliau vyresniojo leitenanto laipsnis, išduotas tarnybinis ginklas, vėliau jis apdovanotas „Sausio 13–osios atminimo“ ir „Kariuomenės kūrėjo – savanorio“ medaliais. Taip pat yra pagerbtas II laipsnio medaliu „Už nuopelnus Vilniui ir Tautai“.
1993 m. baigęs Suomijos įmonės „Oy Telefakta“ reklamos organizavimo kursus, kurį laiką dirbo šios firmos reklamos organizavimo vadovu. Nuo 1997 m. LR valdymo reformų ir savivaldybių reikalų ministerijos atstovas spaudai, Viešųjų ryšių skyriaus vedėjas, nuo 1998 m. rugsėjo mėn. LR vidaus reikalų ministerijos atstovas spaudai, nuo 1999 m. liepos pradėjo dirbti Moterų ir vyrų lygių galimybių kontrolieriaus tarnybos patarėjas, nuo 2004 m. vasario 20 d. iki 2006 m. Vyriausiosios tarnybinės etikos komisijos pirmininkas, nuo 2006 m. vasario iki gegužės mėn. AB „Lietuvos paštas“ Ryšių su visuomene skyriaus viršininkas, nuo 2006 m. birželio Valstybinio socialinio draudimo fondo valdybos (SODROS) Komunikacijos ir tarptautinių ryšių skyriaus vedėjas.
Dalyvavo įvairiose konferencijose ir skaitė pranešimus žmogaus teisių, lygių galimybių, smurto buityje, prekybos žmonėmis, žurnalistinės etikos klausimais. Organizavo seminarus „Tėvystės mokymas“ ir „Vyro vaidmuo šeimoje“.
Surinko ir išleido Lietuvių poetų eilėraščių rinkinį „Tėvui, nors tiek“ (2008 m.), o 2010 m. išleido ir savo eilėraščių knygą „Laikas meilėje sutampa“.
Vedęs. Žmona Kristina. Sūnūs Agnis Algirdas (2004 m.) ir (iš pirmos santuokos) Mindaugas Ignas (1999 m.).
Kėdė
thumb|right|280px|Aukštaičių kėdės, XIX a. pab.
Kėdė – baldas, skirtas atsisėsti. Pačios seniausios – kaladės – trinkos. Kėdės su atlošais ir be jų. Kėdė be atlošo, kai sėdynė įtvirtinta ant rėminės atramos, vadinama taburete.
Lietuvoje
Paprasčiausia kėdė buvo trinka. Norvegijoje, Švedijoje, Suomijoje žinomos trinkos su iš to paties medžio išskobtomis atkaltėmis. Manoma, kad jų būta ir Lietuvoje. XIX–XX a. I pusės lietuvių valstiečių turėtos kėdės skirstomos į kėdes su atlošais ir be atlošų.
XIX–XX a. I pusėje ant kėdžių be atlošų dažniausiai sėdėdavo dirbant ūkio darbus. Kėdės, vadinamos taburetės, valstiečių buityje ėmė plisti pirmaisiais XX a. dešimtmečiais. Valstiečiai jas pradėjo daryti nusižiūrėję į karčemų kėdes.
Jau XVIII pabaigoje – XIX a. I pusėje turtingesnieji lietuvių valstiečiai turėjo kėdžių su atlošais. Manoma, kad lentinės kėdės su atlošais Lietuvoje imtos dirbti vokiečių valstiečių kėdžių pavyzdžiu. Kėdės su atlošais skirstomos į du tipus:
Vagotakotis minkštūnis
Vagotakotis minkštūnis – baltikinių (Tricholomataceae) šeimos, minkštūnių (Melanoleuca) genties grybų rūšis.
Ramai
Ramai – indėnų tauta, gyvenanti rytų Nikaragvoje, Moskitų krante. Svarbiausia gyvenama vieta – Rama Kėjaus sala. Ramų kalba priklauso čibčų kalbų šeimai, bet dabar praktiškai išnykusi, nes dauguma ramų vartoja ispanų ir kreolų kalbas.
Vagotakotis minkštūnis
Miškai, žolėti brūzgynai, krūmynai. Vasara, ruduo. Kepurėlė ir kotas pilkai gelsvai rusvi.
Ramai
Verčiasi daugiausia žvejyba, medžiokle, žemės ūkiu (bananai, kakava). Dauguma tikinčiųjų – krikščionys, priklausantys protestantiškai Moravijos bažnyčiai.
Vagotakotis minkštūnis
Vaisiakūniai stamboki, dideli. Kepurėlė užauga iki 15 (18) cm skarsmens, mėsinga, pilkai rusva, gelsvai rusva, su buku gūbreliu. Lakšteliai balsvi, kreminiai, priaugtiniai. Kotas 5–12×1–2,5 cm, išilgai vagotas. Trama balva, nemalonaus kvapo ir skonio. Sporos 8–10×4,5–6 μm.
Būdingi požymiai: dideli vaisiakūniai, ypač ilgas kotas, kepurėlė mėsinga, sporos amiloidinės.
Auga po kelis vaisiakūnius arba grupelėmis, tarp žolių, miškuose, pakelėse. Nevalgomas.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 157 psl.
Pats baisiausias filmas 3
Pats baisiausias filmas 3 – 2003 JAV juodoji komedija, režisuota David Zucker. Filmas yra Pats baisiausias filmas ir Pats baisiausias filmas 2 tęsinys. Filmo siužetą sudaro įvairių filmų parodijavimas. Daugiausia parodijuoti filmai: Skambutis, Šeštasis pojūtis, Kiti, Ženklai, 8 Mylia.
Žemaitkiemis
thumb|left|180px|[[Žemaitkiemio bažnyčia]]
Fobas (mitologija)
Fobas (iš 🇬🇷) graikų mitologijoje – baimės personifikacija. Jis yra Arėjo ir Afroditės sūnus. Jis, jo brolis Deimas ir deivė Enio lydėdavo Arėją mūšiuose. Romėnų mitologijoje jo atitikmuo – Timoras. Asaph Hall, kuris atrado Marso palydovus, juos pavadino Deimu ir Fobu.
Žemaitkiemis
Istorija
XIX a. Žemaitkiemis buvo Vilkmergės apskrities miestelis ir dvaras, valsčiaus centras.
Netoli Žemaitkiemio link Kliepšių kaimo 1933 m. vasario 2 d. nukrito Žemaitkiemio meteoritas.
2009 m. įkurtas futbolo klubas FK Žemaitkiemis. 2017 m. patvirtintas Žemaitkiemio herbas.
Kalvarijos vidurinė mokykla
Kalvarijos vidurinė mokykla:
The Need for Speed
The Need for Speed – pirmasis kompiuterinių žaidimų serijos „Need for Speed“ žaidimas, sukurtas 1994 m. 3DO Interactive Multiplayer konsolėms, 1995 m. asmeniniams kompiuteriams, 1996 m. PlayStation ir Sega Saturn konsolėms.
Kalvarijos vidurinė mokykla
Taip pat:
The Need for Speed
Apžvalga
thumb|left|Žaidimo vaizdas iš automobilio „The Need for Speed“ yra lenktynių žanro žaidimas. Žaidimo tikslas laimėti visas lenktynes ir turnyrus. Laimėjus lenktynes žaidėjas gauna prizinius taškus arba naują automobilį. Žaidimo valdymas yra sunkus, nes bandyta žaidėjui suteikti vairavimo realumo pojūtį. „The Need for Speed“ žaidime galima nusistatyti priešininkų vairavimo lygį, kuo aukštesnis lygis, tuo sunkiau laimėti lenktynes. Žaidimas buvo populiarus, kai buvo išleistas, tačiau ir dabar yra žaidžiamas „Need for Speed“ žaidimų serijos mėgėjų.
Trasos
„The Need for Speed“ žaidime yra 8 skirtingos lenktynių trasos: Alpine, Autumn Valley, City, Coastal, Rusty Springs, Vertigo Ridge, Transtropolis, Lost Vegas.
Automobiliai
Žaidime yra 10 skirtingų lenktyninių automobilių: Acura NSX, Chevrolet Corvette ZR-1, Dodge Viper RT/10, Ferrari 512 TR, Lamborghini Diablo VT, Mazda RX-7, Porsche 911 Carrera 2, Toyota Supra Turbo, Warrior.
Adomas nori būti žmogumi
Adomas nori būti žmogumi – 1959 m. Lietuvos kino studijoje pagal Vytauto Sirijos Giros apysaką „Buenos Aires“ sukurtas meninis filmas. Nespalvotas. Trukmė: 81 min.
Turinys
Po tarpukario Kauną šlaistosi jaunuolis Adomas – besiglaudžiantis senoje baržoje, neprivalgantis, besiklausantis jos keistuolio kapitono skeptiškų fantazijų.
Kapitonas irgi įsipainiojo į aferą su baržos draudimu, ir pats padėjo galvą Nemuno dugne. Nelaimėlis Adomas lieka tarsi išeities taške: šįsyk jį dar priglaus šlubis uosto sargas, bet šiaip jau herojaus ateitis – visai miglota.
Čičen Ica
Čičen Ica (,  – „prie icų šulinio žiočių“) − Jukatane (Meksika) esantis majų šventyklų miestas, buvęs politinis, ekonominis ir religinis šios civilizacijos centras.
Šis pavadinimas buvo naudojamas dar prieš ispanų nukariavimą, taigi, yra originalus majų pavadinimas. Jis sudarytas iš trijų elementų – chi („žiotys“, „kraštas“), ch’e'en („šulinys“) ir itza („icai“, majų tauta). Šis pavadinimas buvo duotas dėl to, kad miesto gyventojai buvo icai, o jame buvo šventasis šulinys (senotas).
Miestas įkurtas VII a. X a. miestą užėmė toltekai, o 1178 m. atkovojo trys majų miestai - valstybės (Majapanas, Icmalis bei Ušmalis ). XIV a. pabaigoje dėl iki šiol nežinomų priežasčių gyventojai staiga paliko miestą.
1988 m. įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą. 2007 m. išrinkta naujuoju pasaulio stebuklu. 2006 m. čia buvo nufilmuota Melo Gibsono veiksmo drama „Apokalipto“.
Čičen Icoje esanti Lietaus dievo Kukulkano piramidė – tai milžiniškas kalendorius. Piramidę sudaro devyni lygiai, iškloti 52 plokštėmis − tiek metų yra majų toltekų cikle. Kiekvienos iš keturių pusės laiptai turi po 91 pakopą, pridėjus viršūnės laiptelį iš viso − 365 − tiek dienų yra metuose.
Ricardo Teixeira
thumb|250px|Ricardo Teixeira kartu su Brazilijos prezidentu [[Luiz Inácio Lula da Silva.]] Ricardo Terra Teixeira (g. 1947 m. birželio 20 d.) yra dabartinis ir aštuonioliktasis Brazilijos futbolo konfederacijos prezidentas (CBF). Pareigas eina nuo 1989 m. sausio 16 d. Texeira liks poste iki 2014 m. FIFA pasaulio futbolo čempionato pabaigos.
Ricardo Teixeira vedė Lúcia Havelange, João Havelange dukterį. 1997 m. po beveik 30 metų vedibinio gyvenimo pora išsiskyrė.
Antanas Žymantas
thumb|225px|Antano Žymanto portretinė nuotrauka, 1917 m. Antanas Žymantas (1879 m. spalio 14 d. Smalkų k. prie Užvenčio – 1949 m. balandžio 2 d. Čikagoje) – JAV lietuvių spaudos darbuotojas ir visuomenės veikėjas. Rašytojos Žemaitės sūnus.
Biografija
Pradžios mokslus baigė Užventyje. Prasidėjus Rusijos–Japonijos karui paimtas į kariuomenę, pabėgo į Prūsiją, o iš ten 1905 m. – į JAV.
Kauno Motiejaus Valančiaus mokykla-darželis
Kauno Motiejaus Valančiaus mokykla-darželis – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kaune, Kranto 5-oji g. 7, vykdanti pradinio ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 290140580. Mokykla-darželis įsikūręs Žemuosiuose Šančiuose, architekto S. Kudoko 1936 m. suprojektuotame pradinės mokyklos pastate. Šioje vietoje anksčiau stovėjo Šančių senoji bažnyčia.
Antanas Žymantas
Biografija
Dirbo laikraštyje „Lietuva“. Nuo 1905 m. – Amerikos lietuvių socialistų sąjungos (ALSS) narys.
Kauno Motiejaus Valančiaus mokykla-darželis
Istorija
1938 m. gegužės 8 d. Šančių pradinei mokyklai buvo suteiktas Juozo Vokietaičio vardas. Sovietmečiu čia veikė rusų mokykla, vėliau perkelta Šančiuose veikusios 6-oji berniukų ir 7-oji mergaičių gimnazijos; mokykla tapo vidurinį ugdymą vykdančia įstaiga.
Pradinė mokykla įsteigta Kauno miesto mero 1990 m. gruodžio 21 d. potvarkiu Nr. 846. Ji pradėjo veikti 1991 m. rugsėjo 1 d. ir buvo pavadinta Kauno 1-ąja pradine mokykla. 2008 m. gegužės 15 d. mokyklai suteiktas Motiejaus Valančiaus vardas. 2015 m. įstaigai suteiktas mokyklos-darželio statusas.
Antanas Žymantas
Biografija
Studijavo odontologiją, bet metė, nuo 1919 m. dirbo laikraščio „Naujienos“ spaustuvėje. Dalyvavo Amerikos lietuvių visuomeninėje veikloje, surinko nemažai spaudinių, įžymių lietuvių visuomenės veikėjų laiškų, kuriuos perdavė muziejams.
Max Weber
M. Vėberis – kultūros sociologų Alfred Weber brolis ir Marianne Weber sutuoktinis.
Žymiausi kūriniai – „Protestantiškoji etika ir kapitalizmo dvasia", „Ūkio istorija", „Politika kaip profesinis pašaukimas".
1905 m. Maksas Vėbe­ris knygoje Protestantizmo etika ir kapita­lizmo dvasia įrodinėjo, jog rinkos ekonomika, verslumo dvasia ir kapitalizmas gimė paskatinti reformacijos ir pro­testantiškojo mąstymo. Anot jo, reformacija sugrąžino žmogų iš kolektyvinio tikėjimo į individualų. Jis teigė, kad žmogus asmeniškai tapo atsakingas už savo gyvenimą, tiek už savo vidines vertybes, tiek už savo darbą bei pareigų vykdymą.
Makso Vėberio viešpatavimo teorija
M. Vėberiui priklauso garsioji legitimumo teorija, kurioje jis teigia, jog egzistuoja trys žmonių paklusimo valdžiai tipai – tradicinis, charizmatinis ir racionalus (legalus).
Tradicinis viešpatavimo tipas
Anot M. Vėberio, tai pats seniausias paklusimo valdžiai tipas. Kodėl paklūstama? Dėl to, kad taip buvo visada. Tradicinis viešpatavimo tipas kyla iš patriarchalinės šeimos. Tradiciniam viešpatavimo tipui galima priskirti ir gerontokratiją (senų, išmintingų žmonių valdymą).
Tradiciniame viešpatavimo tipe nėra administracinio aparato, jis atsiranda tik laikui bėgant ir didėjant pavaldinių skaičiui. Administracinio aparato tipai yra du: grynasis ir luominis.
Grynasis administracinio aparato tipas yra toks, kuomet pareigos yra patikimos valdovo vergams, jo šeimos nariams, artimiems giminaičiams. Tai dar vadinama sultonizmu.
Luominis administracinio aparato tipas yra toks, kuomet pareigos yra pasisavinamos luomų. T. y. tam tikras postas gali priklausyti tik to luomo žmonėms. Postas taip pat gali būti paveldimas ir tos šeimos (ne luomo) narių.
Charizmatinis viešpatavimo tipas
Tai pats nepastoviausias legitimumo tipas, kuris laikui bėgant perauga į tradicinį arba racionalų viešpatavimo tipus. Kodėl paklūstama? Dėl išskirtinių asmens savybių. Asmuo pasižymi ryškiomis savybėmis, kurios traukia visuomenę, daro politiką patrauklų piliečiams. Šis tipas būdingas neapibrėžtumo, kriziniams laikotarpiams, kai iškyla nauji lyderiai.
Charizmatinio viešpatavimo tipo politikui negalima klysti, o jei jis klysta, tai turi parodyti, jog nesėkmės yra laikinos. Asmuo turi išsaugoti tas savybes, dėl kurių jis tapo populiariu.
Administracinis aparatas šiame legitimumo tipe susideda iš asmenų, atsidavusių valdovui, tikinčių jo išskirtinėmis savybėmis. Šio aparato nariai dažniausiai atlieka neapibrėžtus, vienkartinius paliepimus.
Racionalusis viešpatavimo tipas
Pats populiariausias legitimumo tipas. Kodėl paklūstama? Dėl įstatymo beasmenės dvasios. Asmenys į valdžią ateina iš anksto numatytų procedūrų metu. Vis dėlto šis tipas yra stabilesnis, jei yra papildomas tradicinio arba charizmatinio viešpatavimo tipo elementais. Pavyzdžiui, paveldima karaliaus institucija arba piliečių renkamo prezidento institucija.
Administracinį aparatą šiame legitimumo tipe sudaro biurokratija, kurią M. Veberis vertina teigimai. Anot jo, biurokratija yra sveikintinas dalykas, tačiau reikia neleisti jam išsigimti į biurokratijos diktatūrą.
Daukniai
Daukniai – buvęs kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 8 km nuo Ukmergės.
Mahalapjė
Mahalapjė – miestas Centriniame rajone, Botsvanoje. Čia yra apie 39 tūkst. gyventojų. Miestas įsikūręs išilgai pagrindinio kelio tarp sostinės Gabarono ir antro pagal dydį miesto – Frensistauno. Mahalapjė mieste yra autobusų ir geležinkelio stotys, pora viešbučių ir turgavietė su daugybe parduotuvių ir greito maisto restoranų. Taip pat yra keletas degalinių, iš kurių kelios veikia visą parą. Kadangi miestas yra Kalahario dykumos pakraštyje, čia gan sausa ir vietiniai vandens keliai būna išdžiuvę, išskyrus lietaus sezoną.
Lilangenis
Lilangenis (daugiskaita emalangeni) – Svazilando valiuta. ISO 4217 kodas – „SZL“. Lilangenis padalintas į 100 centų. Simboliai – L (vienaskaita) ir E (daugiskaita).
Umbuso weSwatini
Alčevskas
Alčevskas  – srities pavaldumo miestas Ukrainoje, Luhansko srityje, išsidėstęs prie Bilos upės. Stambus pramoninis centras. Išvystyta metalurgijos, koksochemijos, statybinių medžiagų, elektromechaninė, lengvoji bei maisto pramonė. Didžiausios įmonės: „Alčevsko metalurgijos kombinatas“ ir „Alčevskkoks“. Alčevske veikia 2 aukštosios mokyklos, 5 muziejai. Mieste kursuoja autobusai, troleibusai bei maršrutinis taksi. Yra geležinkelio mazgas (Komunarsko geležinkelio stotis). Miestas išsidėstęs prie tarptautinės automagistralės (Znamenka-sienos kirtimo su Rusija punktas „Izvarinė“).
Istorija
1895–1903 m. vadinosi Jurjevka, 1903–1932 m. – Alečevskoje, 1932–1957 m. – Vorošilovsku, 1961–1991 m. – Komunarsku.
Biala (Orlankos intakas)
Biala  – upė šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadidoje, Bielsko ir Hainuvkos apskrityse. Kairysis Orlankos upės intakas. Upės ištakos šalia Toporkų kaimo. Upė įteka į Orlankos upę prie Hrineviče Duže kaimo. Upė teka per šiuos kaimus: Malinikai, Koškai, Dubiažinas, Kozlai, Levkai ir Bielskas.
Šmieciuchuvka
Šmieciuchuvka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Prieraslio valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į pietryčius nuo Prieraslio, apie 17 km į šiaurės vakarus nuo Suvalkų ir 124 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Saldutiškio pagrindinė mokykla
Utenos rajono Saldutiškio pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Utenos raj., Saldutiškyje, Liepų g. 9, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190183641. Steigėjas – Utenos rajono savivaldybės taryba. Dabar tai Utenos Krašuonos progimnazijos skyrius.
Filialas – Saldutiškio pagrindinės mokyklos Kirdeikių skyrius.
Ramaškonys
Ramaškonimis vadinami kaimai:
Saldutiškio pagrindinė mokykla
Istorija
Kaime pas Antaną Trinkūną 1909–1917 m. veikė pradžios mokykla, kurioje mokytojavo Juozas Ramanauskas. Mokyklą išlaikė tėvai. 1917 m. mokykla perkelta į Saldutiškio dvaro klebonijos namelį, Pirmojo pasaulinio karo metu – į vokiečių pastatytas kareivines. Kunigui Švėgždai už patalpas kasmet mokėta 3000 litų.
Saldutiškio pradžios mokykla pradėjo veikti 1921 m. Antoni Boževič Jeloveckij dvaro rūmuose. Iki 1933 m. buvo keturklasė, 1934 m. atidarytas 5 skyrius, nuo 1935 m. – 6 skyrius. 1944 m. Saldutiškio mokykla reorganizuota į progimnaziją, o 1949 m. į vidurinę. Mokykla veikė dvaro pastatuose, kol 1975 m. buvo pastatytas specialus mokyklos pastatas. 2001 m. mokykla išleido paskutinę dvyliktokų laidą. 2001 m. rugsėjo 1 d. vidurinė mokykla reorganizuota į pagrindinę. 2021 m. prijungta prie Utenos Krašuonos progimnazijos.
Neumos
Neumos yra pirmasis muzikinis raštas, atsiradęs maždaug VI a., ir naudotas Schola cantorum muzikos mokyklose bažnytinei (liturginei) muzikai mokytis. Skirtinguose Europos regionuose susiformavo skirtingi neumų raštai, kuriuos vėliau pakeitė kvadratinė notacija. Neumų privalumas buvo neumų simbolių gausa ir įvairovė, tačiau trūkumas – neapibrėžti intervalai. Žodis „neuma“ kilo iš graikiško žodžio „dvasia“. Neumos netinka aprašyti muzikai ar melodijai, kurioje nėra teksto.
Sofronitis
Augalai paplitę Brazilijoje, Bolivijoje ir Paragvajuje. Auga drėgnuose miškuose.
Rūšys
Gentyje yra 65 rūšys: ir kt.
Černigovo kunigaikščiai
Černigovo kunigaikščiai – Černigovo kunigaikštystės valdovai. Nuo 1054 m. jie su pertraukomis priklausė Riurikaičių dinastijos Černigovo atšakai, kuri kilo iš Sviatoslavo, Jaroslavo Išmintingojo sūnaus.
Pengė
thumb|1 pengő, 1941 m., reversas thumb|1 pengő, 1941 m.,aversas thumb|10 Pengő (1936)
Pengė (Pengő) – buvusi Vengrijos valiuta, naudota 1927–1946 metais, kai dėl hiperinfliacijos buvo pakeista forintu. Pengė buvo padalinta į 100 filerių.
Įvedimas
Po Pirmojo pasaulinio karo Austrijos – Vengrijos krona labai nuvertėjo. Vengrijoje buvo įvesta nauja valiuta, keičiant kronas santykiu 1 : 12500.
Nuvertėjimas
Pengė nuvertėjo po Antrojo pasaulinio karo. Tai yra kol kas didžiausia užregistruota hiperinfliacija pasaulyje. Pengė buvo devalvuota, tačiau ir tai nepadėjo. Kad išvengti didelio ant banknotų spausdinamų nulių skaičiaus, buvo įvesti milpengő (1 000 000 pengių) ir bilpengő arba b.-pengő (1 000 000 milpengő arba 1 000 000 000 000 pengių) nominalai.