cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pietų Italija
Istorija
Regionas liko Ispanijos dalimi iki Ispanijos paveldėtojų karo, kai Sardinijos kunigaikštis Viktoras Amadėjus II gavo Siciliją. Netrukus sutartimi su Austrija ją išmainė į Sardiniją. Ji tapo nepriklausoma, valdoma Karolio Burbono, ir liko tokia iki tol, kol Napoleono maršalo Joachimo Murato naudai buvo sukurta Neapolio karalystė. Galiausiai 1861 m. žemes užkariavo Džiuzepė Garibaldis su raudonmarškiniais, ir jos kartu su šiaurine dalimi suformavo dabartinę Italijos valstybę.
Kultūra
Laikui bėgant regionas patyrė šiek tiek kitokią įtaką nei likusi pusiasalio dalis, ypač graikų įsikūrimą bei normanų įsiveržimą į Siciliją ir pietinę žemyninę dalį. Šie ir kiti faktoriai paliko žymę šiandieninėje Pietų Italijoje: pavyzdžiui, gyventojų tankumas čia žymiai mažesnis nei Šiaurės Italijoje, tačiau didelių miestų ir mažų kaimų santykis aukštesnis; turto ir išsilavinimo lygis čia žemesnis; be to, kasdieniniai gyventojų įpročiai daug labiau paveikti Viduržemio jūros regiono kultūros ir katalikybės, orientuoti į giminę, kaimietiškesni, nei labiau industrializuotje šiaurėje.
Pietų Italijai, kurioje daugiausia verčiamasi žemdirbyste (pajamos vienam gyventojui čia maždaug dvigubai mažesnės negu Šiaurės Italijoje), būdingas skurdas ir nusikalstamumas, todėl daug žmonių emigravo iš regiono į kitas šalis, daugiausia į JAV (dauguma italų kilmės amerikiečių kilę iš šio regiono), Kanadą ir Australiją. Taip pat daug pietiečių persikėlė į didelius Šiaurės Italijos miestus, pvz., Genują, Milaną ir Turiną.
Vižaidai
Vižaidai – buvęs kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Vilkaviškio.
Bielsko lyguma
Bielsko lyguma – mezoreljefas esantis Rytų Europos lygumoje šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Dar vadinamas Wysoczyzna Bielska - Bielkso aukštuma. Šiaurėje ribojasi su Narevo aukštupio slėniu, rytuose su Gudija, pietuose su Drohičino aukštuma, vakaruose su Aukštutinės Mazovijos aukštuma. Lygumos plotas 2800 km². Lygumoje yra išlikę daug unikalių, žmogaus nepaliestų gamtos vietų. Regione yra dideli miškų masyvai, pelkės, upės, šaltiniai ir ežerai. Taip pat čia auga ir gyvena daug įvairių augalų ir gyvūnų rūšių. Regione plyti Belovežo giria.
Bilis, Dilis ir Vilis
Bilis, Dilis ir Vilis apsygyveno su savo dėdė Antuliu Donaldu prieš 1947 metų Kalėdas. Jų tėvams buvo labai sunku juos prižiūrėti ir jie juos išsiuntė į Ančiogalą, kai jie susprogdino fejerverką po tėvo kėde. 1951 metais visi trys įstojo į „Jaunųjų švilpikų“ organizaciją, su tikslu atstatyti senąjį fortą, kurį nugriovė jų dėdė Skrudžas. Po kiek laiko fortas buvo atstatytas Juodajame miške, netoli Ančiogalos.
Plynoji
thumb|150px|[[Plynosios pažintinis takas 2008 m.]] thumb|left|200px|Plynosios kraštovaizdis Plynoji – aukštapelkė Mažonų ir Žygaičių seniūnijose, Pagramančio RP, Tyrelio miške.
Pelkėje durpių sluoksnio storis 3–4 m, plotas – 357 ha. Pelkės centrinė dalis iškilusi 60 m virš jūros lygio. Yra pelkės pažintinis takas, jo ilgis 1,6 km (iki remonto). Iš pelkės išteka Alanga. Netoliese yra Dabrupio pažintinis takas, jo ilgis 1 km. Botaninis draustinis – spanguolynas bei Plynosios telmologinis draustinis.
Platoniai
Platoniai – kaimas šiaurinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Linkaičių, prie Platonio upės, šalia Latvijos sienos.
Keršasparniai verpikai
Keršasparniai verpikai (Endromidae) – drugių (Lepidoptera) šeima. Lietuvoje gyvena vienintelė šios šeimos rūšis – keršasparnis verpikas (Endromis versicolora). Patinai su oranžiškai rudais sparnais, IV-V mėn. skraido dieną ir naktį, patelės – gerokai šviesesnės ir stambesnės; jos skraido tik naktį. Gyvena lapuočių ir mišriuose miškuose, krūmynuose. Vikšras žalias su šviesesne nugara. Randamas V-VI mėn. ant beržų, lazdynų, alksnių. Žiemoja lėliukė po samanomis. Lietuvoje reta rūšis.
Kazuariniai paukščiai
Kazuariniai paukščiai (Casuariidae) – strutinių paukščių (Struthioniformes) šeima, priklausanti beketerių (Ratitae) paukščių antbūriui.
Tai stambūs neskraidantys paukščiai, kurių sparnai sunykę, o kūnas apaugęs panašiomis į šerius plunksnomis. Jos turi papildomą stiebą, kuris dydžiu prilygsta pagrindiniam. Ant galvų yra raginis šalmas, o galva ir kaklas pliki, ryškių spalvų. Kojų vidurinio piršto nagas ilgas ir aštrus, kurį naudoja gindamiesi. Patinai spalva nesiskiria nuo patelių. Kiaušinius peri ir jauniklius vedžioja patinas.
Paplitę Naujosios Gvinėjos ir gretimų salų bei Australijos žemyno šiaurinės dalies tropiniuose miškuose.
Šeimoje kelios išnykusios ir dabar gyvenačios 3 rūšys:
Šaltiniai
קזואריים
El Altaras
El Altaras  – užgesęs ugnikalnis Anduose, vidurio Ekvadore, Čimboraso provincijoje, 45 km į pietryčius nuo Riobambos. Aukštis – 5319 m.
Tai didelis plioceno-pleistoceno stratovulkanas su kaldera vakaruose. Sudaro 9 kūgiai, viršijantys 5000 m aukštį, 3 km skersmens pusračiu išsidėstę aplink vulkaninį ežerą, vadinamą Koljaneso lagūna.
Svarbiausios viršūnės:
thumb|left|240px|Koljaneso lagūna
Pavadinimas ispanų kalba reiškia „altorius“, nes konkistadorams viršukalnės priminė vyskupą ir vienuolius aplink jį. Kečujai kalną vadina „kalnų viešpačiu“.
Britų Aukso krantas
1958 m. kolonija, kartu su Britų Togolendo protektoratu, tapo nepriklausoma Ganos Respublika.
Aukso kranto istorija
thumb|150px|left|Aukso Krantas Britai Aukso kranto regione bandė įsitvirtinti nuo XVII a., tačiau nesugebėjo konkuruoti su Nyderlandais. 1672 m. susikūrė prekybininkų Karališkoji Anglijos Afrikos Kompanija (Royal African Company), kuri įsitvirtino Vakarų Afrikoje. Kompanija šalia olandų ir danų fortų pastatė arba sutvirtino savo Dixcove, Sekondžio, Anomabo, Vinebos (Simpah), Akros ir Keip Kosto pilies fortus. 1752 m. susikūrė nauja prekybininkų Afrikos kompanija.
1874 m. įkurta Aukso Kranto kolonija, kuri tapo Britų Vakarų Afrikos dalimi.
Neveronių gimnazija
Kauno rajono Neveronių gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kauno rajono savivaldybėje, Pabiržyje (prie Neveronių), vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 191822896.
Palaikomi artimi bendradarbiavimo santykiai su Kauno Švč. Mergelės Marijos Rožančiaus Karalienės (Palemono) parapija ir vienuoliais saleziečiais (SDB), Šv. Jono Bosko draugija, mokykloje veikia Dienos centras.
Istorija
miniatiūra|140px|left|Buvęs vidurinės mokyklos logotipas
Iki 1894 m. Neveronyse veikė slapta lietuviška mokykla, tačiau caro valdžia ją susekusi uždarė.
Pradėjus statyti Kauno hidroelektrinę, čia iš marių dugno buvo perkelta medinė pradinė mokykla.
Praėjus nemažai laiko po karo, 1958 m., Neveronių pradinė mokykla buvo atkurta ir pradėjo veikti tremtinio Juozo Kasiukevičiaus name. Mokykla buvo atkelta iš Vieškūnų kaimo, kurį užliejo dabartinės Kauno marios. Kartu persikėlė ir buvusi Vieškūnų pradinės mokyklos vedėja Marija Jurčiukonienė. Ji Neveronyse buvo pirmoji pradinės mokyklos mokytoja. Mokykloje mokėsi 25–28 mokiniai. Nuo 1961 m. M. Jurčiukonienę pakeitė Sigita Grendienė. Tuomet Neveronių kaimo gyventojų nedaugėjo, išliko tiek pat ir mokinių. Mokyklos vienintele 42 kvadratinių metrų klase naudojosi ir gyvenvietės bendruomenė (gyveno apie 300 gyventojų): joje rodyti kino filmai, vykdavo jaunimo šokiai, rinkimai, kiti renginiai.
1964 m. mokykloje buvo 36 mokiniai, imta dirbti dviem pamainomis. 1967 m. iš Kauno atsikėlus Kurčiųjų draugijos statybos-remonto valdybai, prie Neveronių pradinės mokyklos buvo organizuota vakarinė kurčiųjų mokyklos klasė, veikusi 10 metų. Tuomet mokykloje įvestas vandentiekis, centrinis šildymas, įrengti sanitariniai mazgai. Valdyba skirdavo transportą, remontuodavo patalpas. Pastačius Neveronių šiltnamių kombinatą ir išsiplėtus gyvenvietei, Neveronių mokykla dirbo 3 pamainomis, mokėsi 65 mokiniai.
1993 m. balandžio 1 d. įkurta Neveronių vidurinė mokykla ir jai perduota dalis AB „Neveronių šiltnamiai“ administracinių patalpų. Šiltnamių kombinato administracinis pastatas pertvarkytas mokyklos reikmėms, ir tų pačių metų rugsėjo 1 d. mokykla iškilmingai atidaryta. Mokyklos vadovu paskirtas Paulius Lacitis. Į mokyklą atėjo 359 mokiniai, kurie sudarė 20 klasių komplektų. Darbą mokykloje pradėjo 23 mokytojai. Netrukus pradėjo veikti įvairūs mokinių saviveiklos kolektyvai, pradėtos rengti Šimtadienio, Paskutinio skambučio šventės, Naujokų krikštynos, Šauniausio mokinio rinkimai. 1996 m. I abiturientų laida pirmąkart įnešė mokyklos vėliavą ir sugiedojo pirmąjį mokyklos himną. Pirmieji abiturientai įveisė mokyklos parką.
2001 m. mokyklai ėmė vadovauti direktorius Jonas Petkevičius. 2002 m. švenčiant 10 metų mokyklos gimtadienį, atidengta skulptūra – medinė pelėda (autorius – vietos liaudies menininkas P. Lazauskas). 2013 m. baigta mokyklos patalpų ir sporto salės rekonstrukcija.
2014 m. rugsėjo 1 d. buvo švenčiamas Gimnazijos vardo suteikimas mokyklai. Gimnazijos direktorė – Danguolė Marmienė. 2014–2021 m. Neveronių gimnazijoje įvyko didelių pokyčių, susijusių su mokymo įstaigos fizinių ir edukacinių erdvių tobulinimo programa: atnaujintas mokyklos pastatas ir dalykiniai kabinetai, aplinka, įrengtos vaizdo stebėjimo kameros, bevielis interneto ryšys, įsteigtos priešmokyklinio ugdymo ir visos dienos mokyklos grupės ir kt.
Providenso skaitykla
240px|thumb|Providenso skaitykla, 1958 m. Providenso skaitykla  – ketvirta pagal dydį privati biblioteka Jungtinėse Valstijose, įkurta 1753 m. Providense, Rod Ailando sostinėje.
Slyvinis uodeguotis
Slyvinis uodeguotis (Satyrium pruni) – melsvių (Lycaenidae) šeimos drugys. Lietuvoje retoka rūšis.
Jalovas (Suvalkų apskritis)
Jalovas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Rūtelės valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietus nuo Rūtelės, apie 21 km į šiaurę nuo Suvalkų ir 129 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Bački Jarakas
Bački Jarakas – miestas šiaurės Serbijoje.
Istorija
Minimas nuo 1267 m.
Vižaidai (Keturvalakiai)
Vižaidai – buvęs kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, netoli Keturvalakių.
Mykolas Potockis
Mykolas Potockis (apie 1660–1749 m. gruodžio 2 d.) – ATR valstybinis veikėjas, Karūnos lauko raštininkas (nuo 1686 metų), Karūnos Tribunolo maršalka (1696, 1722), Voluinės vaivada (1726–1749), Krasnystavo seniūnas.
Biografija
thumb|160px|Mykolo Potockio antroji žmona Marcijona Oginskaitė Lenkijos žymios magnatų Potockių giminės atstovas, herbo „Piliawa“ savininkas. Karūnos didžiojo etmono Felikso Kazimiero Potockio (1630–1702) ir Katerinos Liubomirskaitės (m. 1669) vyresnysis sūnus.
1686 metais gavo Karūnos lauko raštininko pareigybę. 1696 ir 1722 metais Liubline buvo renkamas Karūnos Tribunolo maršalka. 1726 metais gavo Voluinės vaivados pareigybę.
1715 metais – Tarnogrodo konfederacijos narys, 1718 metais buvo išrinktas į seimą. Buvo disidentų priešininkas. Būdamas Stanislovo Leščinskio šalininkas, vadovavo jo kariams kovoje prieš Sandomiero konfederaciją. 1734 metais buvo išrinktas Dzikovo konfederacijos maršalka nuo Voluinės vaivadijos.
Stanislovo Leščinskio vardu važiavo su pasiuntinybėmis į Švediją ir Osmanų imperiją. Po to keliolika metų praleido tremtyje, buvo Čartoriskių partijos politiniu priešininku.
1749 metais Mykolas Potockis buvo palaidotas kapucinų vienuolyne, Mažosios Lenkijos Sendzišuve.
Šeima
Buvo vedęs du kartus. 1689 metais pirma santuoka buvo su Sofija Aniele Čarnecka (m. 1723), nuo santuokos su kuria turėjo du sūnus:
1723 metais vedė antrą kartą kunigaikštytę Marcijoną Oginskaitę (1713–1766), Vitebsko kašteliono ir vaivados, kunigaikščio Martyno Mykolo Oginskio (1672–1750) ir Terezos Bžostovskaitės (m. 1721) dukterį. Vaikai:
Lualaba
Lualaba  – upė Kongo Demokratinės Respublikos pietryčiuose; pagrindinė Kongo upės ištaka. Prasideda Katangos plynaukštėje, netoli Lubumbašio. Teka į šiaurę, vaga slenkstėta, yra krioklių. Ties Bukama prateka pelkių ir ežerų (Upembos, Kisalės) ruožą. Už Kongolos teka siauru Portes d’Enfer tarpekliu. Už Bojomos krioklių upė toliau įgauna Kongo pavadinimą.
Didžiausi intakai: Lova, Ulindis, Luama, Lukuga, Lufira, Lubidis, Luvua. Lualaba laivuojama atskiruose ruožuose (640 ir 100 km atkarpos). Prie upės įsikūrę Kongolo ir Kabalo miestai.
Bulgarijos futbolo varžybos 1939–1940 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 1939–1940 m.
Slovakija Eurovizijoje
thumb|right|200px|[[Kristína Peláková 2010 m.]] thumb|right|200px|[[TWiiNS 2011 m.]]
Slovakija Eurovizijos dainų konkurse dalyvavo 7 kartus. Debiutavo 1994 m. ir nepasiekė aukštesnio įvertinimo negu 18 vieta. Slovakija po trijų labai nesėkmingų bandymų pasitraukė iš konkurso. Po 11 metų pertraukos, 2009 metais Slovakija nusprendė grįžti į Euroviziją.
1994–1998 m.
Slovakijos dainos 1994–1998 m. nebuvo labai sėkmingas, 1994 m. užimtą 19 vieta, 1996 m. 18 vieta ir 1998 m. 21 vieta. Po 1998 m. konkurso transliuotojas STV nusprendė pasitraukti iš konkurso.
2009–2012 m.
1994–1998 metais šalies transliuotojas STV dalyvius pasirinkdavo uždaru būdu. 2009 metais pirmą kartą surengė nacionalinį finalą. Finalą, kuris vyko 2009 m. kovo 8 d., laimėjo Kamil Mikulčík ir Nela Pocisková su daina „Leť tmou“. Eurovizijos pusfinalyje duetas užėmė 18 vietą iš 19 dalyvių. Nacionalinis finalas taip pat naudotas 2010 metais, o uždaras pasirinkimo būdas 2011–2012 m. Po sugrįžimo šalis nei karto nepateko į finalą, o 2012 m. liko paskutinė pusfinalyje.
2013–dabar
2012 m. gruodžio 4 d., RTVS paskelbė apie pasitraukimą iš 2013 m. Eurovizijos.
Nuo to laiko Slovakija nebedalyvauja konkurse. Į žurnalistų užklausimus apie šalies galimybes grįžti į konkursą netolimoje ateityje RTVS atsako neigiamai.
Balsavimų istorija 1994–2012
{|
Italijos kairieji demokratai
Italijos kairieji demokratai, DS – Italijos kairioji politinė partija, Alyvinės rinkimų koalicijos dalis.
Įkurta 1992 m. iš Socialistų partijos likučių ir išeivių iš Italijos komunistų partijos po Italijos kairiųjų ir centristinių partijų politinės krizės. Jungia vadinamąsias „trečiojo kelio“ politines organizacijas nuo liberalų iki radikalų, tačiau išlaiko reformistinę socialdemokratinę kryptį.
Glaudžiai bendradarbiauja su dalimi profesinių sąjungų.
2005 m. Europarlamento rinkimuose gavo 12 vietų.
Socialistų Internacionalo narė nuo 1994 m. Europos socialistų partijos narė.
Pirmininkai:
Velniapilio uola
Velniapilio uola arba Velniapilio ola – dolomitinė atodanga Padvariečių kaime (Nemunėlio Radviliškio sen., Biržų raj.), Nemunėlio upės kairiajame krante, turinti valstybės saugomo geologinio gamtos paminklo statusą, kuris pirmąkart buvo paskelbtas 1964 m.
Apie Velniapilį sukurta nemaža padavimų. Pasakojama, kad nuo seno tai buvusi velnio buveinė, kurioje prieglobstį rasdavo negandų apsupti kaimo vyrai.
Geologija
Geologinis paminklas sudarytas iš devono periodo jūrinės ir lagūninės kilmės uolienų. Čia susipynę dolomito, gipso ir kitų geologinių darinių sluoksniai. Dolomitinė atodangos apačia apie 3 m yra iškilusi virš Nemunėlio upės vandens paviršiaus ir apie 6 m atstumu nuo jo tėkmės. Atodangos aukštis yra 5 m, ilgis – 8 m. Joje žiojėja karstinės kilmės plyšys – ola, kurios anga apie 1 m, ertmės gylis – 4,3 m. Kiek aukščiau už Velniapilio atodangos susiliejimo su viršutine šlaito dalimi (ant slėnio ribos) duburiuoja ovali, 10 m -12 m skersmens ir iki 2,0 – 2,5 m gylio sena karstinė įgriuva, kurioje laikosi šiek tiek vandens. Greta yra keli kiti mažesni karstiniai įdubimai. Atodangos aplinkoje statokas slėnio šlaitas pakyla į 11 m aukštį, čia auga alksniai, lazdynai, ievos, jauni uosiai, kiti medžiai, susiformavusios griovos.
Baltischer Beobachter
Baltischer Beobachter (Baltijos apžvalgininkas) – dienraštis ėjęs Klaipėdoje vokiečių kalba 1936–1938 metais. Buvo leidžiamas kaip lietuviško laikraščio Lietuvos keleivis atitikmuo vokiečių kalba.
Istorija
1934-1935 m. dienraštis vadinosi „Ostsee-Beobachter“ (Baltijos jūros apžvalgininkas), 1935 m. „Memeler Beobachter“ (Klaipėdos apžvalgininkas). Visų šių laikraščių redaktoriumi dirbo Jonas Endrikis Grigolaitis. Laikraštis buvo leidžiamas kiekvieną dieną, išskyrus sekmadienius. Laikraštį leido spaudos bendrovė Rytas. Paskutinis laikraštis išleistas 1938 m. rugsėjo 30 dieną.
Rimkai (ežeras)
Rimkai – ežeras vidurio Lietuvoje, Kėdainių rajone, apie 4 km į šiaurę nuo Krakių. Telkšo tuoj į vakarus nuo Jaugilių ežero, prie buvusio Rimkų kaimo. Ežero ilgis iš vakarų į rytus 0,33 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 89,3 m. Pietinis krantas žemas, lėkštas, šiaurinis statokas. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Upeliais jungiasi su Jaugilių ežeru (Jaugilos baseinas) ir toliau vakaruose esančia nedidele pelke.
Ežerėvardis kildinamas nuo Rimkų kaimo (sen. *Rimkų ežeras).
Vandžiogalos gimnazija
miniatiūra|250px|right|Mokykla 2014 m.
Kauno rajono Vandžiogalos gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kauno raj., Vandžiogaloje, Kėdainių g. 30, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas yra 191091039.
Stanislovas Ravera Potockis
Stanislovas Ravera Potockis (, 1579–1667 m. vasario 27 d.) – Lenkijos valstybinis ir karinis veikėjas, pulko vadas, Podolės pakamaris (1621), Haličo seniūnas (1627), Kameneco kaštelionas (1628), Braclavo (1631–1636), Podolės (1636–1655), Kijevo (1655–1658) ir Krokuvos vaivada (1658–1667), Karūnos lauko etmonas (1652–1654), Karūnos didysis etmonas (1654–1667), Radomo, Krasnostavsko, Medicko, Baro, Grodecko, Kolomeisko, Ropčicko, Mostisko, Drachimo, Letičevsko ir Dolynos seniūnas. Jo garbei buvo pavadintas jo sūnaus įkurtas Andžejaus Potockio Stanislavo miestas, dabar Ivano Frankivskas.
Biografija
Karaliaus rotmistro, Podolės pataurininkio ir Kameneco kašteliono Andžejaus Potockio (m. 1609) ir Sofijos Piaseckytės antrasis sūnus. Kilo iš magnatų Potockių giminės, valdė dideles žemes Galicijoje ir Podolėje.
Jaunystėje perėjo iš kalvinizmo į katalikybę. Gavo gerą išsilavinimą tėvynėje ir užsienyje, aplankė Prancūziją ir Olandiją. 1607 metais pradėjo savo karinę karjerą, kartu su savo tėvu ir dėdėmis Lenkijos karaliaus Žygimanto Vazos pusėje dalyvavo Guzovo mūšyje su Zebžidovskio rokošiečiais. 1608 metais dalyvavo savo dėdės Stepono Potockio kariniame žygyje į Moldaviją, kur į sostą buvo pasodintas Konstantinas Movila. 1609–1611 metais dalyvavo Lenkijos-Lietuvos karių Smolensko apgulty. Kovėsi su turkais Cecoro mūšyje 1620 metais ir Chotyno mūšyje 1621 metais.
Užėmė aukštus ATR vyriausybinius postus. Nuo 1627 metų buvo Haličo seniūnu, nuo 1628 metų Kameneco kaštelionu, nuo 1631 metų Braclavo ir nuo 1636 metų Podolės vaivada.
1637–1638 metais vadovavo Lenkijos kariniams daliniams kazokų sukilimų (Pavliuko, Ostrianino ir Gunios) malšinimo metu. Zborovo mūšyje išgelbėjo karalių iš pavojingos padėties, dėl ko tapo vienu iš jo favoritų. 1652 metais buvo paskirtas Karūnos lauko etmonu, 1653 metais – Kijevo vaivada.
Nuo 1654 metų – Karūnos didysis etmonas.
1665 metais kariavo Lenkijos karaliaus Jono Kazimiero Vazos pusėje prieš sukilusį Karūnos lauko etmoną Jurgį Sebastijaną Liubomirskį ir patyrė pralaimėjimą nuo jo Čenstochovo mūšyje. Savo karinės karjeros metu dalyvavo keturiasdešimt šešiuose mūšiuose. Mirė 1667 metų vasarį Podgaicuose.
Šeima
Stanislovas Potockis buvo vedęs du kartus. Jo pirmoji žmona buvo Sofija Kalinauskaitė (m. po 1645). 1658/1661 metais vedė antrą kartą Aną Movilaitę (m. apie 1665), Moldavijos pono Jeremejaus Movilos (m. 1606) dukterį, nuo santuokos su kuria vaikų neturėjo.
Virškupėnai
Virškupėnai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 20 km į šiaurės rytus nuo Biržų, Biržų girios rytiniame pakraštyje, Nemunėlio kairiajame krante, Latvijos pasienyje. Iki kaimo veda vieškelis.
Istorija
Virškupėnai Papilio dvaro inventorių dokumentuose paminėti 1671 m. 1923 m. įsteigta pradžios mokykla. Yra aštuonios sodybos.
Banda Ačehas
Banda Ačehas  – miestas Indonezijoje, šiaurės vakarų Sumatroje. Ačeho regiono sostinė.
Miesto gyventojų dauguma – musulmonai. Yra kelios mečetės. 2004 m. gruodžio 26 d. miestas labai smarkiai nukentėjo nuo cunamio (sugriauta 60 % miesto). Banda Ačehas padalintas į 9 parajonius (kecamatan). Yra uostas. Prekybinis centras. Geležinkelis į Medaną.
Leocharas
Leocharas ( IV a. pr. m. e. pradžioje – IV a. pr. m. e. pabaigoje) – Senovės Graikijos skulptorius. Vėlyvojo klasikinio laikotarpio atstovas.
Biografija
Manoma, mokėsi Atėnuose. Kūrė Atėnuose, Olimpijoje, Delfuose, Halikarnase, daugiausia iš bronzos. Aleksandro Didžiojo rūmų skulptorius, vėliau jį pasikvietė Halikarnaso karalienė Artemisija II.
Jo apvaliajai ir reljefinei skulptūrai būdinga grakščios proporcijos, įtaigiai perteikti judesiai, yra helenistinės dailės bruožų. Manoma, jo kūrinių romėniškos kopijos yra vadinamoji „Versalio Artemidė“, „Belvederio Apolonas“.
Ruslanas Maruška
Ruslanas Maruška (Руслан Володимирович Марушка; g. 1998 m. rugpjūčio 23 d.) – Ukrainos futbolininkas, rungtyniaujantis gynėjo pozicijoje.
Karjera
Karpati Lʹvìv sistemoje išugdytas futbolininkas.
Lucko „Voluinė“ klube pradėjo savo profesionalo karjerą. Žaidė klube 2016/17 ir 2017/18 m. sezonuose.
2018 m. rugpjūtį tapo Klaipėdos „Atlanto“ nariu.
Nuo 2019 m. žaidė gimtinėje. Atstovavo „Ruch“ klubui, kuris dalyvavo Ukrainos Pirmoje lygoje.
Vėliau persikėlė į Haličo „Karpatų“ klubą ir žaidė 2020/21 m. sezone.
Juozapas Arnulfas Giedraitis
Juozapas Arnulfas Giedraitis (1754 m. birželio 29 d. Kamaraučizna prie Giedraičių – 1838 m. liepos 5 d. Alsėdžiai, palaidotas Varnių katedroje, širdis įmūryta Giedraičių bažnyčios presbiterijos sienoje) – Lietuvos vyskupas, raštijos veikėjas, kanonistas.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos kunigaikščių Giedraičių giminės. Mokėsi Kilmingųjų kolegijoje Vilniuje, 1780 m. baigė Žemaičių kunigų seminariją Varniuose, būdamas klieriku paskirtas Livonijos kanauninku. 1781 m. įšventintas kunigu. 1781–1785 m. keliavo po Europos šalis, ilgiausiai buvo Romoje. Nuo 1785 m. Žemaičių vyskupijos kapitulos narys, nuo 1791 m. vyskupo koadjutorius su paveldėjimo teise, nuo 1802 m. vyskupas. 1790 m. kanonų teisės daktaras.
Vyskupijos generalinę konsistoriją iš Alsėdžių perkėlė į Varnius, pats gyveno Alsėdžiuose. Rūpinosi kunigų švietimu, parapinėmis mokyklomis – XIX a. trečiame dešimtmetyje Žemaičių vyskupijoje jos veikė daugiau kaip 70 % parapijų. Dėl mokyklų palaikė ryšius su Vilniaus universitetu, rūpinosi lietuvių kalbos ugdymu, bendravo su rašytojais, globojo literatus. Nuo 1813 m. Sankt Peterburge veikiančios Biblijos draugijos narys. Per 1830–1831 m. sukilimą ragino gyventojus remti sukilėlius, į jų būrius skyrė kapelionus. Jį numalšinus nuo tiesioginio vyskupijos valdymo Rusijos administracijos nušalintas. thumb|left|150px|Žemaičių vyskupų Giedraičių sarkofagai Varnių Šv. Petro ir Pauliaus bažnyčios rūsyje XIX a. pirmame dešimtmetyje, padedamas D. Poškos, išvertė italų poezijos (T. Tasso dramos „Aminta“ prologą, išl. 1965 m.). Jo iniciatyva suredaguotos ir 1806 m. išleistos Evangelijos. Biblijos draugijos prašymu parašė studiją „Apie lietuvių tautą, kalbą ir literatūrą“ (išl. 1994 m.). Svarbiausias darbas – pirmąkart į lietuvių kalbą išverstas visas Naujojo Testamento tekstas katalikams (1816 m., 2 leid. 1906 m.) Jo vertimas prisidėjo prie bendrinės lietuvių kalbos formavimosi. Dar iš lenkų kalbos 1832 m. išvertė vyskupo A. B. Klongevičiaus parengtą trumpąjį katekizmą apie pavaldinių pagarbą carui.
Kakapo
Kakapo (Strigops habroptila) – stambių neskraidančių papūginių paukščių rūšis, sutinkama Naujojoje Zelandijoje.
Paukštis stambus, 58–64 cm dydžio, sveria 0,95–4 kg (vidutiniškai ~2 kg), patinai stambesni už pateles. Tai pati sunkiausia iš visų papūgų rūšių. Plunksnų danga samaninės spalvos, su juodais ir baltais raštais, aplink akis, kaklą, pilką šviesesnė, gelsva. Aplink pilkšvą snapą turi „ūsus“ – vibrisus, leidžiančius justi aplinką einant nuleidus galvą, tamsoje. Kojos pilkos. Kadangi kakapo – naktinis paukštis, jos regėjimas silpnas, bet labai gera uoslė. Balsas labai įvairus, garsus, šaižus. Jaunikliai gimsta su pilkšvų pūkų danga, apsiplunksnuoja po 70 dienų.
Kakapo ekologiškai užėmė nišą, kuri paprastai priklauso smulkiems žinduoliams, kadangi, išskyrus šikšnosparnius, Naujojoje Zelandijoje žinduolių nėra. Iki žmonių atsikraustymo paukštis gyveno įvairiose terpėse – miškuose (ypač kiparisinių dakridžių), kemsynuose, pakrantėse. Gerai bėgioja, laipo po medžius, gali nuo jų šokdama sklęsti. Minta įvairiais vaisiais, uogomis, šaknimis, sėklomis, stiebais, lapais.
Poravimosi laikotarpiu rengia tuoktuves, vyksta patinų kautynės. Patelė padeda 1–2 (rečiau 3) kiaušinius ir viena juos prižiūri. Jaunikliai išsirita po mėnesio, o lizdą palieka po 10–12 savaičių. Kakapo – labai ilgaamžis paukštis. Vidutiniškai išgyvena 58 metus, rekordiškai – apie 90.
Iki atsikraustant maoriams, kakapo buvo paplitusi visoje Naujojoje Zelandijoje. Vėliau šis paukštis pradėjo sparčiai nykti dėl medžioklės (mėsai ir odai), taip pat neskraidantį paukštį ir jo jauniklius lengvai sumedžiodavo maorių šunys bei įvisusios polinezinės žiurkės. Dar spartesnis kakapo nykimas prasidėjo atsikrausčius baltiesiems, kurie didelius salų plotus pavertė dirbamais laukais, atvežė dar šunų, kačių, žiurkių, šermuonėlių. Be to, šie paukščiai imti gaudyti į kolekcijas, zoologijos sodus, iškamšoms. XX a. vid. paukštis buvo beveik išnykęs tiek Šiaurės, tiek Pietų salose. Gamtininkai rūšį bandė gelbėti perkeldami į mažas saleles, toliau nuo atvežtinių plėšrūnų, tačiau ir ten jie palaipsniui įsiveisdavo. XX a. pab. pradėti nuoseklūs didžiosiose salose likusių kakapo perkėlimai į atrinktas mažas saleles, prieš tai išnaikinus jose gyvenusius užvežtinius plėšrūnus. 2018 m. buvo žinomi 149 kakapo individai, saugomi 3 salelėse – Venua Hau, Puke Nui (ties Pietų salos pietiniu galu) ir Hauturu (prie Šiaurės salos).
Pavadinimas kākāpō maorių kalba reiškia „naktinė papūga“.
Toskana
Toskana (Toscana) – regionas vidurio Italijoje. Pietuose ribojasi su Lacijumi, rytuose su Umbrija ir Marke, šiaurėje – su Emilija-Romanija ir Ligūrija. Vakaruose krantus skalauja Tirėnų jūra. Plotas 22 990 km², gyventojų – apie 3,516 mln.
Toskana žinoma dėl gražaus kraštovaizdžio bei meno palikimo. Toskana laikoma Italų renesanso tikrąja gimtine, čia gimė ir dirbo tokios mokslo ir meno įžymybės kaip Frančeskas Petrarka, Dantė, Botičelis, Mikelandželas, Leonardo da Vinci, Galilėjus, Amerigas Vespučis ir Pučinis. Toskana turi savo virtuvę ir ypač garsėja vynu (garsiausi iš jų yra Chianti, Vino Nobile di Montepulciano, Morellino di Scansano ir Brunello di Montalcino).
Šešios Toskanos vietos priklauso Pasaulio paveldo sąrašui: Florencijos senamiestis (1982 m.), Sienos senamiestis (1995 m.), Pizos aikštė ir katedra (1987), San Gimignano senamiestis (1990 m.), Pienzos senamiestis (1996 m.) ir Val d'Orcia senamiestis (2004 m.). Be to Toskanoje yra 120 gamtos draustinių. Tad Toskana ir Florencija susilaukia milijonų turistų kiekvienais metais (2007 m. Florenciją aplankė 1,715 mln. žmonių).
Žmogaus teisių stebėjimo institutas
Žmogaus teisių stebėjimo institutas (ŽTSI) – nevyriausybinė organizacija, dirbanti žmogaus teisių srityje Lietuvoje. Institutas buvo įkurtas 2003 m., siekiant skatinti atviros, demokratinės visuomenės vystymą(si) Lietuvoje.
Toskana
Istorija
Iki etruskų pasirodymo Toskanos vėlyvojo Bronzos ir Geležies amžiaus pradžios istorija panaši į ankstyvųjų graikų. Antrame tūkstantmetyje pr. m. e. (apie 1350–1150 m. pr. m. e.) Toskanoje apsigyveno Apeninų kultūros žmonės, kurie prekiavo su Mikėnų ir Mino civilizacijomis Egėjo jūroje. Po to atsirado Vilanovano kultūra (1100–700 m. pr. m. e.) ir visą Etruskiją pradėjo valdyti vadai. Miestai-valstybės atsirado Vilanovano laikotarpio pabaigoje, o po to iškilo etruskai.
Žmogaus teisių stebėjimo institutas
Misija, tikslai
Žmogaus teisių stebėjimo instituto misija – ugdyti atvirą demokratinę visuomenę, įtvirtinant žmogaus teises ir laisves.
Instituto tikslai:
Toskana
Istorija
Prijungę Etruskiją, romėnai įkūrė Pizos, Lukos, Sienos ir Florencijos miestus, atgabeno naujas technologijas ir užtikrino taiką. Tarp patobulinimų buvo kelių sistemos išplėtimas, akvedukų ir kanalizacijos įrengimas, daugybės pastatų (viešų ir privačių) statyba. Po to kai Vakarų Romos civilizacija žlugo V a., teritorija atiteko gotams. VI a. čia apsigyveno lombardai ir Luka tapo Tuskijos kunigaikštystės sostine.
Žmogaus teisių stebėjimo institutas
Funkcijos
Institutas vykdo kasdienę valstybės institucijų ir teismų darbo stebėseną, viešai reaguoja į padarytus ar potencialius žmogaus teisių pažeidimus, atlieka tyrimus, ruošia išvadas ir rekomendacijas, inicijuoja strategines bylas teismuose, organizuoja kampanijas ir renginius, kurių tikslas – didinti visuomenės narių sąmoningumą ir žinias žmogaus teisių srityje.
Prioritetinės veiklos sritys – kova su rasizmu, antisemitizmu, ksenofobija, homofobija, netolerancija bei diskriminacija, teisė į privataus gyvenimo gerbimą, apimant asmens duomenų apsaugą bei privatumo apsaugą elektroninėje erdvėje, teisė į teisingą teismą, įskaitant teisminės valdžios organizavimą bei funkcionavimą, asmenų, esančių uždarose institucijose, teisės, visų pirma, psichikos sveikatos institucijų pacientų bei vaikų namuose ar specializuotose ugdymo įstaigose gyvenančių asmenų.
Toskana
Istorija
Piligrimai, keliaudami Via Francigena, tarp Prancūzijos ir Romos, praturtino šį kraštą viduramžiais. Bendruomenės, esančios šalia bažnyčių ir smuklių, tiekė piligrimams maistą ir pastogę ir taip praturtėjo.
Žmogaus teisių stebėjimo institutas
Funkcijos
2009 m. pradėta geros valios žmogaus teisių ambasadorių programa, į veiklą įtraukianti žinomus žmones iš meno, politikos, verslo bei pramogų pasaulio. Pirmąja geros valios žmogaus teisių ambasadore tapo laidų vedėja, keramikė, dailininkė Nomeda Marčėnaitė. 2010 m. gruodžio mėn. nauju ambasadoriumi paskelbtas Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro operos solistas, Lietuvos muzikos ir teatro akademijos profesorius Vytautas Juozapaitis.
Toskana
Administracinis suskirstymas
Toskana padalinta į 10 provincijų:
Žmogaus teisių stebėjimo institutas
Funkcijos
Nuo 2012 metų vykdo tuometinės ŽTSI Programų direktorės Dovilės Šakalienės Norvegijos Užsienio reikalų ministerijos kvietimu parengtą pilietinės visuomenės paramos programą (NVO Programa ), finansuojamą 2009–2014 m. finansinio laikotarpio Europos Ekonominės Erdvės finansinio mechanizmo.
Toskana
Taip pat skaitykite
Pizos bokštas 300px|thumb|[[Castiglioncello Toskanoje]]
Roger Federer
Rodžeris Federeris (Roger Federer [/ˈɹɑ.dʒər ˈfɛ.dər.ər/] ; g. 1981 m. rugpjūčio 8 d. Bazelyje, Šveicarija) – šveicarų tenisininkas, pirmoji pasaulio raketė (pagal ATP; nuo 2012 m. liepos 9 d.). Pirmoje Teniso profesionalų asociacijos (ATP) reitingų pozicijoje išsilaikė rekordiškai ilgą laiką – 237 savaites iš eilės (nuo 2004 m. vasario 2 d. iki 2008 m. rugpjūčio 17 d.) R. Federeris yra laimėjęs dvidešimt Didžiojo kirčio turnyrų ir tuo pagerinęs P. Sampraso rekordą.
Kiviai
Naktiniai, vištos didumo paukščiai, patinai mažesni už patelę. Kūnas apaugęs ilgomis, panašiomis į plaukus plunksnomis. Sparnai beveik visai išnykę, uodegos nėra. Kojos stiprios, jų gerai išsivystę 3 priekiniai pirštai, užpakalinis pirštas nežymus. Patinai turi kopuliacijos organą. Patelė stambesnė už patiną, ji deda tik vieną kiaušinį, kuris pagal santykį su paukščio kūnu iš visų paukščių rūšių – didžiausias pasaulyje. Peri ir jauniklį vedžioja patinas.
Kiviai – naktiniai, mažomis akimis, tankumynų paukščiai. Minta kirmėlėmis, vabdžių lervomis. Maisto ieško vadovaudamiesi jautria klausa ir gera uosle.
Sparčiai nyksta dėl žmonių ūkinės veiklos. Gyvena Naujojoje Zelandijoje. Kiviai taip pat yra Naujosios Zelandijos simbolis.
Roger Federer
Tenisininkas yra patekęs į 22-iejų Didžiojo kirčio turnyrų finalą, taip pat 23-uose Didžiojo kirčio turnyruose iš eilės pateko bent jau į pusfinalį. R.Federeris yra patekęs į paskutiniuosius 18-a iš 19-os Didžiojo kirčio turnyrų finalų ir pasiekęs 10 finalų iš eilės rekordą. Taip pat jis per savo karjerą laimėjo jau 76 turnyrus. Dėl pasiekimų teniso kortuose šveicaras ketverius metus iš eilės (2005–2008) gavo Laureaus World Sportsman of the Year titulą.
Kiviai
Gentyje 5 rūšys:
Roger Federer
Vaikystė ir asmeninis gyvenimas
Federeris gimė Biningeno miestelyje, netoli Bazelio, šveicaro Roberto Federerio ir Pietų Afrikoje gimusios Lynetės Du Rand šeimoje. R.Federeris turi tiek Šveicarijos, tiek Pietų Afrikos Respublikos pilietybę. Rodžeris užaugo Miunchenšteino priemiestyje, netoli Bazelio, arti Prancūzijos ir Vokietijos sienų. Rodžeris laisvai kalba šveicarų-vokiečių, vokiečių, prancūzų ir anglų kalbomis. Federeris išpažįsta katalikybę. 2006 m. jį priėmė Popiežius Benediktas XVI. Kaip ir visi Šveicarijos piliečiai vyrai, Rodžeris turėjo atlikti privalomąją karo tarnybą Šveicarijos kariuomenėje, tačiau 2003 metais jis buvo pripažintas netinkamu karinei tarnybai dėl ilgai besitęsiančių nugaros skausmų.
Rodžeris domisi Šveicarijos futbolu. Jis yra FC Basel ir Šveicarijos vyrų futbolo rinktinės fanas. Šiuo metu jis gyvena Botmingene, Šveicarijoje. Su šeima jis kalba šveicarų-vokiečių kalba, taip pat laisvai kalba vokiškai, prancūziškai ir angliškai.
Santuoka ir šeima
Rodžeris yra vedęs buvusią profesionalią tenisininkę – Miroslavą Vavrineč. Jie susitiko 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Sidnėjuje. Vavrineč pasitraukė iš sporto 2002 metais dėl pėdos traumos ir nuo tada dirba Rodžerio viešųjų ryšių vadove. Pora susituokė 2009 metų balandžio 11 dieną Bazelyje. Vestuvėse dalyvavo tik grupelė artimų draugų ir šeimos nariai. Tų pačių metų liepos 24 dieną Federeris savo Facebook puslapyje paskelbė, kad jo žmona praeitą dieną pagimdė dvynukes – Mila Roza ir Šarlen Riva.
Visuomeninė veikla
Federeris užsiima įvairia labdaringa veikla. 2003 metais jis įkūrė Rodžerio Federerio fondą, padedantį socialiai remtiniems žmonėms ir skatinantį juos sportuoti. 2005 metais R. Federeris aukcione pardavė savo raketę, su kuria žaidė 2005 metų US Open turnyre, kad padėtų nuo uragano „Katrina“ nukentėjusiems žmonėms. 2006 metais Rodžeris buvo paskirtas UNICEF geros valios ambasadoriumi. Jis taip pat viešai pasisako UNICEF renginiuose, kad žmonės sąmoningiau žiūrėtų į AIDS. 2010 metais, prieš Australian Open turnyrą, surengė labdaringą teniso mačą "Hit for Haiti", skirtą rinkti lėšoms nuo žemės drebėjimo nukentėjusiui Haičiui.
Karjeros pradžia, jaunių turnyrai
Federeris tenisu pradėjo domėtis dar vaikystėje. Būdamas šešerių, pradėjo lankyti mokyklą, Federeris tapo geriausiu teniso žaidėju savo amžiaus grupėje. Federeris treniravosi 3 kartus per savaitę Bazelyje bei jo apylinkėse. Tuo metu jis susipažino su 1 mėnesiu už jį jaunesniu Marku Čiudineliu, jie tapo draugais. Berniukai dažnai kartu žaisdavo skvošą, stalo tenisą ir futbolą. Kai Rodžeriui ir Markui buvo po aštuonerius metus, buvo sudaryta to regiono geriausių tenisininkų grupė.
Vienas prieš kitą oficialiame turnyre (The Bambino Cup, Arlezhaime) pirmąkart žaidė, būdami aštuonerių metų. Sulaukęs dešimties, Federeris pradėjo privačiai treniruotis pas trenerį Adolfą Kačovskį The Old Boys teniso klube. Jis žaidė futbolą iki 12 metų, bet vėliau nusprendė koncentruotis tik į tenisą. Keturiolikos jis tapo nacionaliniu čempionu visose amžiaus grupėse ir buvo pasirinktas treniruotis Šveicarijos nacionaliniame teniso centre, Ekublense. Būdamas keturiolikos Rodžeris žaidė 2-3 turnyruose per mėnesį, treniravosi 6 valandas per savaitę. Būdamas šešiolikos jis 1996 metais pradėjo žaisti ITF jaunių teniso ture. 1998, paskutiniaisiais metais jaunių amžiaus grupėje, Federeris laimėjo jaunių Vimbldoną ir buvo pripažintas ITF Metų čempionu.
Piliuonos gimnazija
miniatiūra|265px|right|Krepšinio aikštelė
Roger Federer
Karjera ATP ture (1998–2002)
1998 metų liepą Federeris prisijungė prie ATP turo Gštate, kur jis pralaimėjo Lukasui Arnoldui Kerui sausuose setuose. 1998 metais žaidė dar dviejuose ATP turnyruose, bet ir ten pasirodė nesėkmingai.
Piliuonos gimnazija
Kauno rajono Piliuonos gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kauno raj., Piliuonoje, T. Masiulio g. 4, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 	302831847.
Sikimas
Tradicinė religija – vadžrajanos krypties budizmas, tačiau dėl nepaliečių įsigalėjimo dabar vyrauja hinduizmas. thumb|left|250px|Himalajai šiaurės Sikime
Piliuonos gimnazija
Nuo 2012 m. veikia gimnazijos Viršužiglio ikimokyklinio ugdymo skyrius.
Sikimas
Geografija
Didžioji šalies dalis kalnuota, iš šiaurės juosiama Himalajų aukštikalnių, kuriose stūkso 3 pagal aukštį pasaulio kalnas – Kančendžanga (8586 m). Einant į pietus paviršius leidžiasi miškingais, upių tarpeklių išvagotais kalnais link Indo-Gangos lygumos. Sikime stūkso 28 viršukalnės, kalnuose slūgso per 80 ledynų. Aukštikalnėse telkšo keletas ežerų (Gurudongmaras, Comgo, Khečeoparlis, Co Lamo ir kt.), laikomų šventais. Svarbiausia upė yra Tysta su intaku Rangytu (Brahmaputros baseinas). Apie ketvirtadalis Sikimo ploto saugoma Kančendžangos nacionaliniame parke (UNESCO pasaulio paveldo objektas).
Piliuonos gimnazija
Istorija
Prie Nemuno nuo seno lietuvių gausiai gyventa. Piliuonos kaimas, esantis 5 km žemiau Darsūniškio ir apie 14 km nuo Kauno, savo vardą gavo nuo to paties pavadinimo piliakalnio. Tėvų ir senolių atmintyje beraščių Piliuonos kaime nebuvo. Mokykla Piliuonoje pradėjo veikti 1919 m. Vieni pirmųjų mokytojų buvo M. Garmus ir G. Petrauskienė. Po Pirmojo pasaulinio karo K. Garmaus pastatytame erdviame name buvo mokyklos patalpos.
Sikimas
Geografija
Sikime vidutinė metinė oro temperatūra yra ~18 °C. Sniego riba eina nuo 6100 m aukščio šiaurėje iki 4900 m pietuose. Pačioje šiaurėje šaltis laikosi beveik ištisus metus (vasarą – naktimis), ežerai žiemą užšąla, o temperatūra gali nukristi iki -40 °C. Nuo birželio iki spalio tęsiasi musonai, kurių metu nuolat lyja (kartais iki 11 dienų per perstojo), laikosi rūkas, dažnos nuošliaužos. Vasarą oras įšyla iki 28 °C.
Piliuonos gimnazija
Istorija
Vėlesniais metais mokyklos pastatai ir mokytojai keitėsi, kol 1939 m. ant kalno prie Margininkų kryžkelės, K. Garmaus paskirtame 4 ha sklype pagal tipinį projektą buvo pastatyta nauja mokykla. Deja, po penkerių metų ją sudegino frontas. Piliuonos mokyklos auklėtinės – žymi tautodailininkė Onutė Palubinskaitė-Jezerskienė ir muziejininkė Kazimiera Kairiūkštytė-Galaunienė.
Sikimas
Suskirstymas
Sikimas padalintas į 4 rajonus:
Piliuonos gimnazija
Istorija
1919–1952 m. Piliuonos mokykla buvo pradinė, 1952–1961 m. – septynmetė. 1960 m. lapkričio pabaigoje atidaryta nauja mūrinė mokykla.
Sikimas
Istorija
Sikimas – istorinio Tibeto provincijos regionas Indijos šiaurės rytuose, tarp Nepalo ir Butano. Vietinių gyventojų lepča jis vadintas Nye-mae-el, t. y. „rojumi“. Nuo XVII a. kraštą kolonizavę tibetiečiai (bhutijai) jį vadino Denjong, t. y. „ryžių slėniu“. Jie čia įkūrė klestinčią karalystę, perėmusią Tibeto civilizacijos pasiekimus.
Šalies istorija iki XIX a. pasižymėjo dažnais konfliktais su kaimynais iš rytų ir vakarų – nepaliečiais ir butaniečiais. XIX a. tai buvo klestinti Himalajų karalystė. Sikimas buvo britų sąjungininkas Nepalo arba Gurkų kare.
Santykius tarp Sikimo vyriausybės ir naujosios Indijos jėgos, britų Rytų Indijos Kompanijos, galima apibūdinti kaip keliančius nuolatinius nesusipratimus. Siena tarp Sikimo ir britų valdomų teritorijų Indijoje niekada nebuvo aiškiai nustatyta. Sikimo vyriausybė bandė protestuoti britų Indijos komisarui dėl mokesčių rinkimo Morango teritorijoje, tačiau tai nedavė rezultatų.
Roger Federer
Karjera ATP ture (1998–2002)
thumb|125px|left|Federeris (2002 m. US Open)
Sikimas
Istorija
1859 m. du britų gydytojai Kempbelas (Campbell) ir Hukeris (Hooker) atvyko į Sikimo kalnus nepranešę ir negavę Sikimo karaliaus leidimo. Sikimo vyriausybė gydytojus suėmė, o tai išprovokavo britų baudžiamąją ekspediciją prieš Himalajų karalystę, kurios metu 1861 m. buvo aneksuotas visas Dardžilingas ir Morangas, nors karalystė liko egzistuoti kaip nepriklausoma valstybė su sostine Gangtoke.
Roger Federer
Karjera ATP ture (1998–2002)
Rodžeris pirmąjį savo ATP titulą laimėjo 2001 metų vasarį, nugalėjęs prancūzą Žuljeną Boterą Milane vykusio turnyro finale. Tą patį mėnesį jis laimėjo tris mačus už Šveicarijos rinktinę Deviso taurėje ir padėjo nugalėti JAV rinktinę rezultatu 3-2. Federeris vėliau pasiekė Vimbldono ketvirtfinalį. Ketvirtajame rate, po dramatiškos penkių setų kovos, rezultatu 7–6(7), 5–7, 6–4, 6–7(2), 7–5 nugalėjo septyniskart Vimbldono čempioną Pitą Samprasą. Ši šveicaro pergalė nutraukė amerikiečio 31 mačo pergalių seriją Vimbldono turnyre. R. Federeris taip pat pateko į French Open ketvirtfinalį ir baigė metus būdamas 13-ąja pasaulio rakete.
Piliuonos gimnazija
Istorija
Direktoriaus R. Nėniaus ir tėvų komiteto pirmininko J. Kerdoko iniciatyva 1993 m. sausio mėn. Taurakiemio seniūnija perdavė mokyklai dalį kultūros namų ir savivaldybės pastato.
Sikimas
Gyventojai
thumb|240px|Svarbiausias Sikime – [[Rumteko vienuolynas]]
Piliuonos gimnazija
Istorija
Nuo 1993 m. rugsėjo 1 d. Piliuonos mokykla tapo vidurine. Senojoje mokykloje liko pradinių klasių mokiniai, o vyresnieji persikėlė į naująjį pastatą. 2015 m., akreditavus vidurinio ugdymo programą, vidurinė mokykla pertvarkyta į gimnaziją.
Gimnazijos himnas
Gražinos Rudnickienės žodžiai, Elytės Vainiunaitės muzika
Memeler Volksstimme
Memeler Volksstimme (Klaipėdos liaudies balsas) – socialistinės pakraipos dienraštis ėjęs Klaipėdoje vokiečių kalba 1919–1924 metais.
Sikimas
Gyventojai
Sikimo tautinė sudėtis marga. Didesnioji gyventojų dalis yra palyginti vėlai čia atsikraustę nepalai, šnekantys indoeuropietiška nepalų kalba (62,6 %) arba hindi (6,6 %). Kiti – tibetietiškos kilmės sikimiečiai (bhotijai, 7,6 %), senieji krašto gyventojai lepčai (6,5 %), limbai (6,3 %), šerpai (2,4 %), tamangai (1,8 %), rajai, gurungai, sunvarai, magarai ir kt. Į pietų Sikimą keliasi bengalai, biharai, marvariai.
Piliuonos gimnazija
Gimnazijos himnas
Priedainis:
Memeler Volksstimme
Istorija
Pirmas laikraštis išleistas 1919 m. gruodį. Buvo spausdinamas Vokietijos socialdemokratų partijos lėšomis. Laikraščio redaktorius buvo Erich Bührig. 1924 m. lapkričio 1 d. išspausdintas straipsnis Die Volksschule ist in Gefahr! (Liaudies mokykla pavojuje). Straipsnis buvo apie lietuvį mokytoją, kažkurioje krašto mokykloje parašiusį lentoje sakinį: „Lietuva – mūsų tėvynė!“ Straipsnyje nenurodyta nei mokytojo pavardė, nei mokykla. Straipsnyje rašoma: „Mes klausiame, nuo kada Lietuva mūsų tėvynė, nuo kada nėra mūsų gražiojo Klaipėdos krašto?“ bei „Lietuva negali niekada būti mūsų tėvynė, kol mes dar branginame ir gerbiame savo kultūrą!“. 1924 m. pabaigoje laikraščio pavadinimas pakeistas į Memelländische Volkszeitung (Klaipėdos krašto liaudies laikraštis).
Karamajus
Karamajus  – miestas Kinijos Liaudies Respublikoje, Sindziango šiaurinėje dalyje, Džiungarijos lygumoje. Turi prefektūros lygio statusą. Miestą pasiekia Irtyšiaus–Karamajaus kanalas, praeina Altajaus–Hotano plentas. Karamajus yra vienas svarbiausių naftos gavybos centrų Kinijoje.
Roger Federer
Karjera ATP ture (1998–2002)
Federeris 2002 metais pirmąkart pateko į Masters Series finalą Ki Biskeine, Floridoje, kuriame pralaimėjo Andrė Agasiui. Rodžeris laimėjo kitą Masters finalą Hamburge. Taip pat jis laimėjo abu mačus Deviso taurėje prieš buvusias pirmąsias pasaulio raketes: rusus Maratą Safiną ir Jevgenijų Kafelnikovą. Šveicaras labai anksti iškrito iš French Open, Vimbldono ir US Open; Federeris taip pat patyrė skaudžią ilgalaikio trenerio, australo Pito Karterio netektį, po to, kai šis pateko į autokatastrofą. Federeris reitinguose iš 13 pakilo į 7 poziciją. Jis pirmą kartą pateko į metų pabaigimo turnyrą – Tennis Masters Cup. Tačiau jam turnyras pasibaigė pusfinalyje, kuriame R. Federeris pralaimėjo tuometinei 1-ajai pasaulio raketei – australui Leitonui Hjuvitui.
Karamajus
2010 m. 81 % gyventojų buvo kinai (haniai), kiti – uigūrai, kazachai, mongolai, hujai.
Istorija
1955 m. buvo atrasti naftos telkiniai, o 1958 m. oficialiai įkurta Karamajaus apskritis. Pavadinimas uigūrų kalba reiškia „juoda alyva“. Miestas ne kartą keitė pavaldumą prefektūroms, bet nuo 1990 m. tapo prefektūros lygio miestu.
1994 m. gruodžio 8 d. Karamajaus kino teatre kilo gaisras, kurio metu žuvo 323 žmonės, daugiausia vaikai.
Drūtgalys
thumb|right|250px|Rusiškos 1910/30 m. modelio 122 mm [[Haubica|haubicos dūtgalys su atverta spyna.]]
Roger Federer
2003
Pirmajame tų metų Didžiojo kirčio turnyre Australian Open ketvirtajame rate Federeris pralaimėjo argentiniečiui Davidui Nalbandianui. Po to jis laimėjo 2 turnyrus ant kietos dangos Marselyje ir Dubajuje, prieš pralaimėdamas pirmuosiuose Masters serijos turnyruose Jungtinėse Amerikos Valstijose (Indian Velse, Kalifornijoje ir Ki Biskeine, Floridoje). Ant grunto kortų Federeris laimėjo turnyrą Miunchene ir buvo turnyro Romoje finalininkas, tačiau pralaimėjo turnyro Hamburge trečiame rate. Rodžeris buvo penktas pagal skirstymą antrajame Didžiojo kirčio turnyre tais pačiais metais – French Open, bet jau pirmajame rate pralaimėjo žaidėjui iš Peru Luisui Hornai. Federeris 2003 m. buvo nenugalimas ant žolės dangos kortų, ant kurių laimėjo abu žaistus turnyrus. Iš pradžių Rodžeris laimėjo turnyrą Halėje, finale nugalėjęs vokietį Nikolasą Kėferį.
Po pergalės Vokietijoje laimėjo pirmąjį savo Didžiojo kirčio turnyrą – Vimbldoną, nugalėjęs amerikietį Endį Rodiką pusfinalyje ir australą Marką Filipusį finale; šiame turnyre Rodžeris pralaimėjo vos vieną setą. Vėliau Federeris pralaimėjo Endžiui Rodikui Mesters Series turnyro Monrealyje pusfinalyje ir argentiniečiui Davidui Nalbandianui antrajame turnyro Ohajo valstijoje rate bei US Open turnyre. Rudenį Federeris žaidė keturiuose turnyruose Europoje. Jis laimėjo turnyrą Vienoje, tačiau jam nepavyko patekti į turnyro Bazelyje finalą ir Masters Series turnyrų Madride bei Paryžiuje finalus. Metų pabaigoje Rodžeris laimėjo pirmąjį Tennis Masters Cup titulą Hiustone. Kaip trečias pagal skirstymą žaidėjas, grupės varžybose jis nugalėjo Andrė Agasį, Davidą Nalbandianą ir Chuaną Karlosą Fererą, prieš nugalėdamas pirmąją pasaulio raketę amerikietį Endį Rodiką pusfinalyje ir Andrė Agasį finale. Federeris baigė metus būdamas antrąja pasaulio raketė.
Drūtgalys
Drūtgalys – užpakalinė šaulių ginklo ar pabūklo (minosvaidžio) vamzdžio dalis su šovinio lizdu.
Roger Federer
2004
thumb|left|125px|R. Federeris [[2004 m. vasaros olimpinės žaidynės|Atėnų Olimpinėse žaidynėse]]
Drūtgalys
Pabūklai ir šaunamieji ginklai skirstomi į dvi grupes pagal tai, pro kur į vamzdį įstumiamas šovinys (šaudmuo):