cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Papėdgrybiai
Grybų sporos susidaro ant tam tikrų cilindriškų arba viršūnėje sustorėjusių trumpų galinių ląstelių, vadinamų papėdėmis, arba buoželėmis (bazidėmis, basidium). Kepurėtųjų grybų papėdės būna cilindriškos arba buožiškos, jų viršūnėse išauga po 4, kartais po 2 ataugėles (sterigmas). Ataugėlių galuose susidaro po vieną sporą. Lakštabudinių šeimos grybų sporos išauga ant lakštelių, skylėtbudinių – vamzdeliuose, pumpotaukšlių – vaisiakūnių viduje ir t. t.
Papėdgrybiams priklauso apie 30 000 grybų rūšių (Lietuvoje auga apie 2-2,5 tūkst.), t. y. 37 % visų aprašytų grybų, kurios priskiriamos keletui eilių:
Euripidas
Euripidas (,, 480–406 m. pr. m. e.) – senovės Graikijos dramaturgas, naujosios Antikos tragedijos, kurioje vyrauja ne psichologija, o dieviška lemtis, atstovas. Euripidas buvo vienas iš trijų didžiųjų Atėnų tragikų, kartu su Aischilu ir Sofokliu.
Manoma, kad jis parašė virš devyniasdešimt dramų, iš jų išliko aštuoniolika, kitų tik fragmentai. Dėl devynioliktosios Rhesus autorystės abejojama. Jo dramų išliko daugiau nei Aischilo ir Sofoklio kartu sudėjus, iš dalies dėl jo rankraščio išsaugojimo, kuris tikriausiai buvo visos jo darbų kolekcijos dalis.
Euripidas yra žinomas dėl to, kad jis pakeitė tradicinės antikinės tragedijos struktūrą, įvesdamas stiprios moters ir protingo vergo veikėjus, pašiepdamas daugelį graikų mitologijos herojų. Dramaturgas pralenkė savo amžių moderniomis idėjomis ir subtiliu veikėjų psichologizmu. Jis jau Antikoje pagarbiai vadintas scenos filosofu, o šių dienų literatūros kritikai jo kūrinius laiko nauju etapu teatro meno istorijoje, pabrėžia jų įtaką šiuolaikiniam teatro menui. Euripido dramos artimos ir XXI a. skaitytojui savo sudėtingu veiksmu, jautriu santykiu su žmogumi, jo vaizdavimu atsisakant patoso bei subtiliu veikėjų aistrų ir emocijų atskleidimu.
Gyvenimas
thumb|220px|left|Euripido statula Euripidas gimė Salamino saloje 480 m. pr. m. e. rugsėjo 23 d.; didžiausios graikų pergalės prieš persus jūrų mūšyje dieną. Jo motina vardu Kleito, o tėvas arba Mnesarchas arba Mnesarchidas. Salamine Euripido tėvai atsidūrė kartu su kitais atėniečiais, kurie bėgo nuo artėjančios persų valdovo Kserkso kariuomenės. Dramaturgo gimimo dienos susiejimas su šiuo įvykiu greičiausiai yra pagražinimas, kuris dažnai pasitaiko Antikos autorių pasakojimuose apie žymiausius to laikotarpio asmenis.
Euripido tėvas buvo gerbiamas ir greičiausiai turtingas žmogus, motina Kleito užsiiminėjo vaisių pardavimu. Vaikystėje Euripidas rimtai užsiiminėjo gimnastika, netgi laimėjo rungtynes tarp berniukų ir neva norėjęs patekti į olimpines žaidynes, bet dėl jauno amžaius jam tai buvo neleista. Vėliau užsiėmė piešimu, tačiau be didesnio pasisekimo. Jaunystėje Euripidui teko bendrauti su to meto filosofais. Tokiais kaip Protagoras, Sokratas, Anaksagoras, kurie teigė, kad saulė yra ne kovos vežimas, kuriuo per dangų važiuoja kažkoks Dievas, bet liepsnojanti žemių ar akmens masė. Buvimas su šiais mąstytojais privedė Euripidą prie religijos, su kuria jis užaugo, kvestionavimo.
Jis turėjo žmoną vardu Melita, drauge jie turėjo tris sūnus. Sklinda gandai, kad jis turėjo ir dukrą, bet ji mirė įkandus pasiutlige sergančiam šuniui. Kai kas šiuos gandus vadina Aristofano sugalvotu juokeliu. Jis buvo komedijų rašytojas, dažnai juokaudavo apie Euripidą. Bet vis dėlto daugelis istorikų čia neįžvelgia humoro ir tiki, kad ši istorija yra tiesa.
Indoeuropiečiai
thumb|Indoeuropiečiai Eurazijoje Indoeuropiečiai – visos tautos ir kultūros, kuriose kalbama indoeuropiečių kalbomis. Prie jų priskiriamos visos Europos kalbos, išskyrus finougrų (samių, suomių, estų ir vengrų), baskų, maltiečių kalbas, taip pat kitas senosios Europos – akvitaniečių, etruskų, iberų, tarteziečių, retų kalbas. Dėl kai kurių menkai išlikusių senosios Europos kalbų klasifikavimo tebediskutuojama. Dauguma Irano ir Indijos kalbų taip pat priklauso indoeuropiečių kalbų šeimai. Indoeuropiečių kalbas bei tautas, taip pat ir baltus, iš baltų prokalbės kilusias baltų kalbas, tiria indoeuropeistika.
Terminas
Samprata apie indoeuropiečius pradėjo sparčiau formuotis 1786 m. juristui serui Viljamui Džonsui (William Jones) aptikus, kad sanskritas turi daug giminingų žodžių su senosiomis graikų ir germanų kalbomis. Indoeuropiečių prokalbės ir protėvynės (iš kur manyta, jog migruota į visas puses) modelis, ligi šiol naudojamas lingvistų, atsirado nuo pirmosios lyginamosios gramatikos autoriaus, tyrusio ir prūsų kalbą, Franso Bopo (Franz Bopp), indoeuropiečių prokalbės skilimo schemos autoriaus, lietuvių kalbos tyrėjo Augusto Šleicherio (August Schleicher) bei kalbininko, žinomo pasakų kūrėjo Jakobo Grimo (Jacob Grimm) laikų – XIX a.
Kilmės teorijos
Paskutiniaisiais XX a. dešimtmečiais dėl indoeuropiečių kilmės vyko karšta diskusija tarp pasaulinio garso archeologų Marijos Gimbutienės ir lordo Collin Renfrew. Jie kritikavo žinomą Ivanovo-Gamkrelidzės indoeuropiečių teoriją – jų kildinimą nuo Kaukazo, tačiau skirtingai aiškino indoeuropiečių genezę. Pasak M. Gimbutienės teorijos, maždaug prieš 4000 metų, į šiaurę nuo Juodosios ir Kaspijos jūrų, gyveno indoeuropiečių protėviai, susiformavo praindoeuropietiška pilkapių kultūra. Netrukus, šios kultūros gentys didelėmis bangomis ėmė plūsti pietryčių kryptimi į Iraną ir Indiją, pietvakarių kryptimi – į Graikiją, Italiją ir Ispaniją, į vakarus per Vidurio Europą – į Britaniją ir Prancūziją, Šiaurės vakarų kryptimi – į Skandinaviją ir šiaurės kryptimi – į Rytų Europą ir Rusiją. Atėję indoeuropiečiai įsiliedavo į senbuvių kultūras, tačiau imdavo vyrauti indoeuropiečių religija ir kalba.
C. Renfrew teigimu, indoeuropiečių protėvynė buvo Anatolija, iš kur su žemdirbystės ir gyvulininkystės atsiradimu išplito indoeuropiečiai, tačiau pastarąjį dešimtmetį archeogenetikai pažengus į priekį, buvo prieita prie nuomonės, kad iš Anatolijos į Europą atkeliavo tik apie 10-25 % persikėlėlių (III ir VI genetinių grupių atstovai). C. Renfrew pakoregavo savo modelį ir indoeuropiečių protėvyne pradėjo laikyti Balkanų regioną, kaip ir rusų mokslininkas Igoris Diakonovas (Igor Diakonov) bei kiti ankstesni tyrėjai, pripažinęs persikėlėlių įtakos ribotumą.
Su naujausiais paleogenetikos ir archeogenetikos tyrimais, nustačiusiais ankstyviausias Homo sapiens išplitimo pasaulyje kryptis, yra tobulinamos ir kuriamos alternatyvios netradicinės indoeuropiečių kilmės teorijos, nes įsigali nuomonė, jog indoeuropietišką kalbinį bendrumą tautoms suformavo ne ateiviai į neolite medžiojusių ir žvejojusių bendruomenių, daugiausia priklausiusių IX genetinei žmonijos grupei (M173/M207 mutacijos) teritorijas, o lėtas ir palaipsnis naujo sėslaus gyvenimo būdo susiformavimas, perimant iš kaimynų produktyvesnes žemdirbystės bei gyvulininkystės technologijas, juoba paleogenetikai nustatė, kad apie 80 proc. dabartinių Europos gyventojų yra pirmųjų paleolitinių, o ne neolitinių ateivių į Europą palikuonys, kaip teigia Oksfordo universiteto profesorius Bryan Sykes. Dėl šių priežasčių klasikinėje indoeuropeistikoje įsivyravęs protėvynės ir prokalbės skilimo modelis, raidos vyksmo, lokalizacijos ir datavimo prasme gerokai tobulintinas ar net atmestinas, kaip tai daro indoeuropiečių kilmės paleolitinio tęstinumo teorijos kūrėjai iš Bolonijos, Grenoblio , Lježo universitetų. Indoeuropiečiai yra įvairaus antropologinio tipo, pasižymi turtinga mitologija.
Naujų duomenų apie indoeuropiečių susiformavimą pateikia modernūs nostratinio kalbinio sluoksnio tyrimai, atskleidžiantys pamatines, netgi paleolitines, įvairių kalbinių grupių bendrybes.
Šilalės kaimiškoji seniūnija
Šilalės kaimiškoji seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Šilalės rajono savivaldybės pietuose, aplink seniūnijos ir visos savivaldybės centrą – Šilalę.
Istorija
2003 m. spalio 27 d. savivaldybės tarybos nutarimu Nr. T1-178, 2004 m. sausio 1 d. nuo Šilalės kaimiškosios seniūnijos atskirta nauja Traksėdžio seniūnija.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Jurgis Smolskis
Jurgis Smolskis Smalstys (1881 m. gegužės 3 d. Kamajuose – 1919 m. liepos 6 d. Pakriaunyje, Rokiškio raj., 1947 m. palaikai perlaidoti Obeliuose) – knygnešys, dramaturgas, prozininkas, revoliucinis politinis veikėjas.
Biografija
Vidurinę mokyklą baigė Rygoje, 1900–1905 m. studijavo Sankt Peterburgo universitete. Su broliu Antanu gabeno draudžiamą spaudą lietuvių kalba. Beskaitydamas platinamas brošiūras ir knygas susidomėjo socialdemokratų judėjimu. 1904 m. kartu su Vladu Sirutavičiumi organizavo Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) jaunimo organizacijos suvažiavimą Sirutavičiaus dvare Kairiškiuose.
1905–1906 m. buvo LSDP Kamajų organizacijos vadovas, 1905–1906 m. įvykių Alantoje, Utenoje, Kamajuose, organizatorius. 1905 m. pastarajame miestelyje pašalino rusų administraciją, o caro pristavą privertė nešti raudoną vėliavą. Už tai rusų kazokai iš patrankų apšaudė jo tėvų sodybą. 1906 m. – LSDP Vilniaus komiteto narys. 1907 m. Jaltoje suimtas, bet iš arešto pabėgo.
1907–1913 m. gyveno emigracijoje, 1910–1913 m. Briuselio Naujajame universitete studijavo sociologiją. Ten susipažino su belge mokytoja Germaine Geelens, su kuria 1914 m. grįžo į Lietuvą.
Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui pasitraukė į Maskvą, 1915 m. vadovavo LSDP Maskvos organizacijai. Už politinę veiklą vėl suimtas, 1916–1917 m. kalintas Kostromoje ir Maskvoje.
Po 1917 m. Vasario revoliucijos dirbo LSDP Maskvos organizacijoje. nuo 1917 m. gegužės mėn. – RSDDP(b) narys, išrinktas Centro biuro nariu. „Tiesos“ redakcijos darbuotojas, bet 1917 m. Rusijos lietuvių seime Petrograde vėl atstovavo LSDP, buvo LSDP frakcijos vadovas. 1918 m. nuo sausio iki balandžio mėn. vadovavo Lietuvos reikalų komisariatui, rūpinosi iš Lietuvos išvežto turto sugrąžinimu, kol Vincas Kapsukas jo nenušalino.
Svarbiausias J. Smolskio literatūrinis veikalas – mėgėjų scenoje plačiai vaidinta komedija „Nutrūko“ (1906 m.). Dalis dramos kūrinių žuvo ar liko rankraščiuose.
1996 m. dukra Jurgita, tėvų atminimui įsteigė Smolski – Gleen fondą, kuris remė Vilniaus universiteto magistrantų istorijos studijas Briuselio universitete.
Verduliai (Šiauliai)
Istorija
Kaip Šiaulių miesto dalis Verduliai įkurti 1961 m., kai dalis Verdulių kaimo buvo prijungta prie Šiaulių miesto.
Tiltai
Tiltai – gatvinis kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Valkininkų. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka, paštas (LT-21022). Į vakarus nuo kaimo auga Tiltų miškas, šiauriau įrengtas Tiltų tvenkinys. Tai gatvinis, tankiai užstatytas kaimas. Yra 9 paminklinės sodybos, XIX a. pab.–XX a. pr. 39 paminkliniai pastatai. Sklypai (buvę rėžiai) siauri, pailgi, gyveamieji namai ir trobesiai stovi galais į gatvę, sodybų gilumoje – pakluonių liniją sudarantys kluonai. Gyvenamieji namai dvigaliai, kai kurie su puošniais prieangiais ir langais, tvartai narvelinio tipo, įvažiavimai į kluonus iš galo.
Etimologija
Manoma, kad kaimo pavadinimas kilo nuo 1641 m. Valkininkų karališkųjų girių aprašymuose minimo kvartalo – Naujasis tiltas. Kita pavadinimo kilmės versija: kadangi kaimo vieta buvo pelkėta, į ją patekti buvo galima tik rąsteliais nuklotais tiltais.
Istorija
Tiltai pirmą kartą paminėti 1777 m. Nuo pat įsikūrimo priklausė Valkininkų Lietuvos didžiojo kunigaikščio dvarui. Baudžiavos laikais buvo karališkasis kaimas, nėjęs lažo, dvarui duoklę mokėjęs pinigais. 1848 m. buvo 6 pusinės sodybos, karčema. XX a. pradžioje ant Gelužos kranto stovėjo vandens malūnas, kuris malė grūdus, darė kruopas, jame veikė vilnų karšykla, milo vėlykla, dažykla, lentpjūvė. 1968–1971 m. iš naujo užtvenkus upelį, susidarė nemažas tvenkinys.
1920–1939 m. kaimas buvo okupuotas Lenkijos. Įkurta Tiltų seniūnija, priklausiusi Vilniaus-Trakų apskrities Valkininkų valsčiui, veikė Šv. Kazimiero draugijos skyrius. Po Antrojo pasaulinio karo Tiltų apylinkėse veikė Lietuvos partizanai. Sovietmečiu kaimas buvo Tiltų kolūkio centrinė gyvenvietė, 1975–1988 m. – Lieponių apylinkės centras.
Grenados vėliava
thumb|200px|[[Vaizdas:FIAV 111000.svg|20px Proporcijos yra 3:5]] thumb|Karinė vėliava thumb|Laivyno vėliava
Grenados vėliava – vėliava, kuri turi 7 žvaigždes, kurios reiškia 7 parapijas, iš kurių 6 yra kiekviename šone po tris, o viena žvaigždė yra raudoname diske.
Vėliava sukurta 1974 m.
Skirlaukis
Skirlaukis arba Opočenskojė (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Опоченское) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Novostrojevo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1510 m. minimas Scawrlauk. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities Jurgaičių valsčiaus centras. Priklausė Trempų parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Novostrojevo apylinkės kaimas.
1798 m. atidaryta dviejų klasių (1–4 ir 5–8 mokymo metams) mokykla. Paskutinysis burmistras iki 1945 m. buvo Richardas Šneideraitis (Richard Schneidereit, g. 1906 m.).
Kipušis
Kipušis  – miestas Kongo Demokratinės Respublikos pietryčiuose, Aukštutinėje Katangoje, 35 km į pietvakarius nuo Lubumbašio, Zambijos pasienyje. Yra geležinkelis į Lubumbašį. Kalnakasybos centras: kasamos vario, cinko, švino rūdos. Cinko rūdos sodrinimas, chemijos pramonė.
Istorija
Miesto teisės suteiktos 2012 m.
Oroluko atolas
Oroluko gyventojai (tik 8 ar 10) daugiausiai yra iš Kapinga kaimo Sektoriaus Nr. 4, esančio Kolonijoje (Ponapė). Jie prižiūri bananų ir taro plantacijas.
Dalia Gudavičiūtė
Dalia Gudavičiūtė (g. 1955 m. spalio 28 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistė.
Biografija
1973 m. įstojo į Vilniaus universiteto Filologijos fakulteto lietuvių kalbos ir literatūros specialybę. Po trečiojo kurso mokslą tęsė Leningrado universiteto žurnalistikos fakultete, kurį 1979 m. baigė ir įgijo televizijos žurnalistės specialybę.
1979–1987 m. dirbo Lietuvos televizijos informacijos skyriuje, 1987–1991 m. – Lietuvos mokslų akademijos Kultūros ir meno instituto Teatro skyriaus mokslinė bendradarbė, 1991–1993 m. dienraščio „Respublika“ žurnalistė. Nuo 1993 m. dienraščio „Lietuvos rytas“ priedo „TV antena“ žurnalistė, dienraščio specialioji korespondentė. Paskelbė straipsnių apie Vilniaus paveldą, Lietuvos moterų judėjimą, lėlių teatrą ir kt.
Vaitkūnai (Ukmergė)
Vaitkūnai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Pabaisko, prie Gniužos upelio ir pietinio Ukmergės pakraščio (Pašilės). Kolektyviniai sodai ir nausėdijos.
Vadodara
Vadodara (iki 1971 m. Baroda) – miestas vakarų Indijoje, Gudžarato valstijoje. 1,41 mln. gyventojų (2005). Išsidėsčiusi aliuviniame dirvožemyje, derlingose žemėse, prie Vishvamitri upės. Išvystyta tekstilės, chemijos, mašinų, baldų pramonė. Yra aukštųjų mokyklų, muziejų, Markapura rūmai (su giliais ir išpuosštais šaltiniais).
Istorija
Miestas minimas nuo 812 metų, anksčiau buvo žinomas įvairiais vardais. Iš pradžių minimas kaip Vadapadraka, netoli Ankottaka miesto. X amžiuje Vadapadraka ėmė nustelbti Ankotaką. Vėliau miestas vadinosi Chandravati (pagal valdovą radžą Chandan), paskui Viravati, o dar paskiau – Vadpatra. Iš pastarojo pavadinimo išsirutuliojo Vadodara. Miestą valdė Delio sultonai, Mogolų dinastija.
Akytosios plastmasės
Akytosios plastmasės, akytieji plastikai – labai lengvos plastinės medžiagos, gaunamos iš įvairių sintetinių polimerų. Sustingusių putų struktūros.
Akytosios plastmasės yra geri šilumos, garso ir elektros izoliatoriai. Cheminės ir mechaninės akytųjų plastmasių savybės ir jų atsparumas šilumai labai priklauso nuo pradinių polimero savybių, o izoliacinės savybės – nuo fizinės sandaros. Akytosios plastmasės gaunamos iš visų šiuo metu žinomų polimerų. Vienos akytosios plastmasės turi uždaras poras (putplasčiai), kitos – atviras (poroplastikai), kurių atskiros akutės arba poros jungiasi viena su kita ir su aplinka. Akytosios plastmasės vartojamos aviacijos pramonėje, baldų pramonėje, gyvenamųjų namų statyboje ir kt.
AS Differdange
Istorija
Šio klubo ištakos siekia 1921 m. Kitados rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. Joje praleido keturis sezonus, o vėliau iškrito į žemesnius divizionus.
2003 m. prisijungė prie Red Boys Differdange klubo.
1916 m.
1916 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Big Girls Don't Cry
„Big Girls Don’t Cry“ yra singlas iš amerikiečių pop atlikėjos Fergie debiutinio studijinio albumo „The Dutchess“. Dainą parašė pati Fergie su Toby Gad. Daina buvo išleista kaip ketvirtasis singlas 2007 m. Australijoje ši daina aukščiausioje vietoje išbuvo net devynias savaites. Ši daina taip pat pasiekė aukštas pozicijas JAV ir buvo daugiausiai atsisiųstas 2007 m. singlas, daugiau nei 3 080 000 atsisiuntimų kopijos. Fergie sudainavo šią dainą kartu su „Glamorous“ koncerte „Concert for Diana“. Šis singlas tapo trečiuoju Fergie pirmos vietos singlu JAV Billboard Hot 100 tope. Daina buvo nominuota „Grammy“ apdovanojimui kategorijoje „Geriausias moters pop vokalo pasirodymas“, daina nelaimėjo apdovanojimo, bet tai pirmasis Fergie solo kūrinys, nominuotas „Grammy“. Daina buvo panaudota keliuose video žaidimuose: „Dance Dance Revolution X“, „Singstar Pop Vol 2“ ir „Karaoke Revolution Presents American Idol Encore 2“.
1916 m.
Mirtys
Nedatuota
Big Girls Don't Cry
Daina pasiekė #89 vietą visų laikų Billboard Hot 100 tope „The All-Time Hot 100 Top Songs“.
Istorija
Po „Big Girls Don’t Cry“ parašymo Fergie su savo vadovybe manė, jog daina neatitinka jos albumo stiliaus, todėl šios dainos neįrašė. Tačiau vadovybė manė, jog ši daina per gera išmetimui, todėl ją siūlė pirkti kitoms įrašų kompanijoms. Galiausiai ši daina atiteko „Bad Boy Records“ kompanijai ir atlikėjui Jordan McCoy. McCoy komanda iškart pamanė, jog tai bus sėkmingas hitas, todėl ją įrašė. Tačiau pasak McCoy, Fergie išgirdus jų sukurtą „Big Girls Don’t Cry“ apsisprendė pati įrašyti šią dainą. Nežinant „Bad Boy Records“, Fergie paskutinę minutę, šią dainą įdėjo į albumo sąrašą. Jordan ir jo komanda nuliūdo dėl šio sprendimo ir ruošėsi paduoti Fergie į teismą. Tačiau dėl to, kad Fergie parašė šią dainą, ji turėjo dalinę šios dainos nuosavybę, todėl su ja jie negalėjo teistis.
1916 m.
Nobelio premijos
Nobelio premijos laureatai:
Big Girls Don't Cry
Muzika ir struktūra
„Big Girls Don’t Cry“ yra pop daina parašyta G major tonacijoje. Tempas sudarytas takto metru ir seka G/B-Csus2-D5 akordą. Daina buvo palyginta su 2006 m. „Wild Orchid“ daina.
Pasirodymas topuose
Daina pasiekė gan aukštas vietas pasauliniu mastu. Australijoje, Brazilijoje, Kanadoje, Airijoje, Naujoje Zelandijoje, Meksikoje, Austrijoje, Rumunijoje, Kroatijoje ir JK bei JAV ši daina pasiekė aukščiausiąja pirmąją vietą. Brazilijoje šis singlas yra 2007 m. grojamiausia radijuje daina. Jungtinėje Karalystėje šis singlas pralenkė „London Bridge“ aukščiausią vietą ir pasiekė antrąją poziciją (po Rihanna 10 savaičių išsilaikusios dainos „Umbrella“). Tai yra trečiasis Fergie JAV Billboard Hot 100 topo pirmos vietos singlas. Dėl to Fergie tapo vienintele amerikiete, XX amžiuje turėjusia tris pirmos vietos singlus iš vieno albumo. JAV ši daina užėmė aukštas vietas ir kitose topuose. 2007 m. tapo JAV Mainstream Top 40 radijo grojamiausia daina. Tai Fergie daugiausiai atsisiųsta daina, su daugiau nei 2 367 000 atsisiuntimų, daugiau nei „Fergalicious“, kuri pasiekė 2 315 000. „Big Girls Don’t Cry“ užėmė #4 vietą Billboard 2007 m. metų pabaigos tope.
„Big Girls Don’t Cry“ tapo sėkmingiausia Fergie daina pasaulyje. Australijoje ji buvo atestuota dukart platinine ARIA tope, kai buvo parduota daugiau nei 140 000 kopijų, ir tapo didžiausiu metų singlu. Nors Naujoje Zelandijoje daina #1 vietoje RIANZ tope pabuvojo tik vieną savaitę, „Big Girls Don’t Cry“ tapo ketvirtuoju sėkmingiausiu singlu RIANZ muzikos istorijoje.
Vaizdo klipas
thumb|225px|left|Fergie vaizdo klipe Vaizdo klipas pradėtas filmuoti 2007 m. kovo 30 d. Vaizdo klipo ištrauka pirmiausiai buvo parodyta per MTV „TRL“ laidoje gegužės 16 d. Vaizdo klipas pateko į Vh1 Top 40 2007 m. vaizdo klipų topą. Milo Ventimiglia klipe vaidina Fergie vaikiną.
Vaizdo klipas prasideda Fergie išlipant iš 1969 m. Mustang ir nueinant į apleistą sandėlį, kur susitinka su muzikos grupe ir repetuos. Vėliau ji matoma su savo vaikinu (Milo Ventimiglia), kuris miega. Ji pradeda vaikštinėti pro namą ir mato save su vaikinu atsiminimuose: jie išlipa iš mašinos ir vaikinas pradeda groti gitara, o Fergie dainuoja. Vėliau ji pamato savo vaikiną su keliais nepažįstamaisiais ir vienas iš jų duoda jam paketą ir tas nuliūdina Fergie. Tada Fergie pradeda krautis savo daiktus. Prasidėjus trečiajam priedainiui Fergie vaikšto vien pro apleistą sandėlį. Vaizdo klipas pasibaigia jai atsisveikinus su vaikinu ir išvažiuojant su automobiliu.
Yra dvi vaizdo klipo versijos: ilgesnė (kurioje daina dainuojama du kartus ir matomi filmavimo užkulisiai) ir standartinė versija.
Iki 2009 m. vaizdo klipas dainai „Big Girls Don’t Cry“ buvo peržiūrėtas daugiau nei 27 394 683 kartus „Youtube“ svetainėje, ir tai yra žiūrimiausias Fergie solo klipas.
Apdovanojimai
„Fergalicious“ kartu su „Big Girls Don’t Cry“ turi daugiausiai apdovanojimų. „Big Girls Don’t Cry“ pirmoji Fergie daina nominuota „Grammy“ apdovanojimui, 2008 m. ASCAP apdovanojimuose daina laimėjo kategorijoje „Metų daina“. 2008 m. gegužės 31 d. vykusiuose MTV Japonijos vaizdo klipų apdovanojimuose „Big Girls Don’t Cry“ pelnė Fergie apdovanojimą, kategorijoje Geriausias atlikėjos vaizdo klipas.
Remiksas
Dainos remiksas buvo sukurtas 2007 m. pabaigoje kartu su Sean Kingston, taip pat panaudota naujas ritmas.
Vakarinis trumpakaklis vėžlys
Vakarinis trumpakaklis vėžlys (Pseudemydura umbrina; ) – trumpakaklė Australijos gėlų vandenų vėžlių rūšis.
Aprašas
Suaugę patinai nebūna ilgesni už 155 mm ir sunkesni už 550 g. Patelės būna smulkesnės, jų karapakso ilgis neviršija 135 mm, masė – 410 g. Ką tik išsiritusių vėžliukų karapaksai būna 24-29 mm ilgio ir sveria 3,2–6,6 g.
Jų spalva priklauso nuo amžiaus ir gyvenamosios aplinkos. Išsiritę vėžliukai paprastai būna pilka nugara ir skaisčiai kremine bei juoda apačia. Suaugėlių spalva priklauso nuo pelkės, kurioje gyvena, ir kinta nuo geltonrudės molingose pelkėse iki beveik juodos su kaštoniniu atspalviu pelkėse su juodos kavos spalvos vandeniu. Plastrono spalva kinta nuo geltonos iki rudos, kartais – juodos. Dažnai turi juodų dėmelių, o skydelių siūlės juodos. Kojos trumpos ir padengtos žvyniškais skydeliais, nagai gerai išvystyti. Trumpas kaklas padengtas raginiais gumburėliais, o viršugalvį dengia vienas didelis skydelis. Tai smulkiausia Australijoje gyvenanti žalčiakaklių rūšis.
Pietvakarinėje Vakarų Australijos dalyje gyvena dar viena gėlavandenių vėžlių rūšis Chelodina oblonga. Jos kaklas lygus karapakso ilgiui ar dar ilgesnis, todėl šias dvi rūšis atskirti lengva.
Vaikšnėgalikė
Vaikšnėgalikė – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietuose, Rėkyvos durpyno pietvakariniame pakraštyje.
Vakarinis trumpakaklis vėžlys
Istorija
Pirmas vakarinio trumpakaklio vėžlio individas buvo sugautas Liudvigo Preiso (Ludwig Preiss) 1839 m. ir nusiųstas į Vienos muziejų. Ten jo kilmės vieta buvo nurodyta Naujoji Olandija, o rūšis 1901 m. Seibenbroko (Seibenrock) aprašyta kaip Pseudemydura umbrina. Daugiau šios rūšies atstovų aptikto tik 1953 m. 1954 m. Glauertas juos aprašė kaip Emydura inspectata, bet 1958 m. Ernestas Viljamsas (Ernest Williams) iš Harvardo universiteto aptiko, kad ši nauja rūšis tėra P. umbrina sinonimas.
Vaikšnėgalikė
Etimologija
Kaimo pavadinimas kilęs nuo gretimos Vaikšnėgalos vardo, pridedant tarminę mažybinę priesagą.
Vakarinis trumpakaklis vėžlys
Paplitimas
Vakarinis trumpakaklis vėžlys buvo aptiktas tik retai išbarstytose vietose Svono pakrantės lygumoje Vakarų Australijoje, nuo Perto oro uosto iki Australijos KOP oro bazės  Bulsbruke. Didelė šios teritorijos dalis yra naudojama intensyviam žemės ūkiui ar urbanizuota.
Akridinas
miniatiūra|Akridino cheminė struktūra Akridinas, C13H9N, tai šviesiai geltoni kristalai, lydimosi temperatūra 111°C, turi silpnų bazinių savybių, chemiškai patvarus. Yra akmens anglių dervoje. Akridinas – pradinė medžiaga dažų ir vaistų sintezei.
Džordžtaunas (Dangun Žengimo sala)
Džordžtaunas  – pagrindinė gyvenvietė Atlanto vandenyne esančioje Dangun Žengimo saloje (JK užjūrio valda). 560 gyventojų (2003 m.). Šv. Marijos bažnyčia, paštas, policijos stotis, ligoninė, biblioteka. Aplinkinėse kalvose Antrojo pasaulinio karo metu buvo įrengti fortai.
thumb|left|220px|Džordžtaunas Dangun Žengimo salos rytuose
Dobrinkos geležinkelio stotelė
Dobrinkos geležinkelio stotelė  – geležinkelio stotelė Dobrinkos kaime, rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, Palenkės Bialos apskrityje, Piščaco valsčiuje. Stotelė priklauso Varšuva-Terespolis geležinkelio linijai. Iki Malaševiče Poludniovės geležinkelio stoties yra 5,1 km ir iki Chotiluvo geležinkelio stoties yra 5,9 km.
Dirvavoriai
Dirvavoriai (Hahniidae) – vorų (Araneae) šeima.
Pasaulyje apie 150 rūšių. Tai labai maži (1,3-3,0 mm) vorai, gyvenantys drėgnose vietose, samanose, po lapais, taip pat prie vandens. Tarp akmenų, dirvos plyšiuose, samanose įsirengia nedidelius voratinklius. Nuo kitų vorų šeimų skiriasi voratinklinių karpučių skaičiumi ir išsidėstymu. Visos trys voratinklinių karpučių poros išsidėsčiusios skersinėje linijoje: priekinės užima vidurinę, užpakalinės – šoninę ir vidinės – tarpinę dalį. Patelių epigyna išsivysčiusi silpnai, truputį išgaubta į priekį.
Lietuvoje rastos penkios rūšys.
Kefalinės
Kefalinės (Mugilidae) – kefalžuvių (Mugiliformes) šeima, kuriai priklauso žuvys su žvynuotais galvos šonais ir mažomis žiotimis. Turi smulkius dantis. Gyvena sekliose jūrose. Minta detritu. Dažnausiai gyvena tropiniuose ir subtropiniuose vandenyse. Viena iš rūšių sutinkama Juodojoje jūroje.
Šeimoje 17 genčių, 80 rūšių.
Dangun Žengimo sala
Dangun Žengimo sala  – vulkaninė sala pietiniame Atlanto vandenyne, ~1600 km nuo Afrikos krantų, 1287 km nuo Šv. Elenos salos. Priklauso Šv. Elenos teritorijai (Jungtinės Karalystės užjūrio valdos). Plotas 91 km².
Dangun Žengimo sala yra virš vandens iškilusi Vidurio Atlanto kalnagūbrio dalis. Aukštis iki 859 m (Žaliasis kalnas). Dideli lavos laukų plotai. Klimatas subtropinis, temperatūra vyrauja apie 20–31 °C. Daugiausia kritulių iškrenta sausio-balandžio laikotarpiu.
thumb|left|250px|Lavos laukas Dangun Žengimo saloje
Dangun Žengimo salą 1501 m. atrado portugalų jūrininkas Žuanas da Nova (João da Nova), tačiau jokių salos aprašymų nepaliko. 1503 m. salą pakartotinai atrado kitas portugalų jūreivis Afonsas de Albukerkė, jai suteikęs ir Kristaus Dangun žengimo vardą. Sala buvo negyvenama iki 1815 m., kai joje įsikūrė Britų įgula. 1836 m. saloje lankėsi gamtininkas Č. Darvinas. 1898 m. per salą buvo nutiestas telegrafo kabelis iš Jungtinės Karalystės į Pietų Afriką. Antrojo pasaulinio karo metu, JAV pajėgos, pagal sutartį su Jungtine Karalyste, saloje įrengė lėktuvų kilimo taką, kuriuo tranzitu buvo gabenami kroviniai į karo veiksmų zonas Afrikoje ir Europoje. Per salą vykdomas Jungtinės Karalystės oro susisiekimas su Folklandų salomis.
Dangun Žengimo saloje gyvena ~800 gyventojų, iš kurių didesnė dalis – Džordžtauno gyvenvietėje. JAV karinė oro bazė.
Chotiluvo geležinkelio stotis
Chotiluvo geležinkelio stotis  – geležinkelio stotis Chotiluvo kaime, rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, Palenkės Bialos apskrityje, Piščaco valsčiuje. Stotis priklauso Varšuva-Terespolis geležinkelio linijai. Iki Dobrinkos geležinkelio stotelės yra 5,9 km ir iki Perkovicės geležinkelio stotelės yra 5,2 km.
Sporto įranga
Sporto įranga – sporte naudojami įvairūs prietaisai, įrenginiai ir įtaisai, reikalingi kūno kultūros, sporto pratyboms ir varžyboms, laisvalaikiui ir žaidimams. Sporto įranga gali būti stacionari (pvz., krepšiai, vartai, gimnastikos sienelės ir t. t.) ir kilnojamieji (treniruokliai, suoleliai, barjerai ir t. t.).
Montesuma (Kosta Rika)
Istorija
Maždaug iki 1980 m. Montesuma tebuvo mažas žvejų kaimas.
2000 m. Rusijos prezidento rinkimai
thumb|right|250px|[[Vladimiras Putinas tapo antruoju šalies prezidentu.]] '''2000 m. Rusijos prezidento rinkimai''' – treti Rusijos prezidento rinkimai šalies istorijoje, vykę 2000 m. kovo 26 d. Prieš tai du kartus prezidentu buvęs Borisas Jelcinas atsistatydino paskutinę 1999 m. dieną. Laikinuoju prezidentu iki rinkimų buvo paskirtas Vladimiras Putinas. Jis ir nugalėjo šiuose rinkimuose.
Kandidatai
Šiuose rinkimuose norą dalyvauti pareiškė 33 kandidatai, tačiau rinkimų komisija įregistravo 12 iš jų. Vėliau vienas kandidatas atsisakė ir rinkimuose dalyvavo 11 politikų.
Stebėtojai
Rinkimus stebėjo vietiniai ir užsienio atstovai. Europos Parlamento stebėtojai po rinkimų pateikė savo ataskaitą, kurioje teigiama: „Vienas didžiausių rinkimų pažeidimų buvo vienodų teisių kandidatams pasirodyti TV eteryje nesuteikimas“, „Dėl labai didelio valdžios spaudimo nei valstybinės, nei privačios žiniasklaidos priemonės negalėjo pateikti teisingos informacijos visuomenei apie rinkimus.“ Stebėtojai taip pat pabrėžė, kad žiniasklaidos pranešimams didelę įtaką daro politinės institucijos.
Taip pat buvo rasta kitų svarbių rinkimų pažeidimų, kurie galėjo nulemti lengvą V. Putino pergalę pirmame rate.
Rezultatai
Rinkimuose V. Putinas gavo 39 740 467 balsus, tai sudarė 52,94 % balsų. Genadijus Ziuganovas (Komunistų partijos narys) liko antras – 29,21 % balsų.
Didžiausią palaikymą V. Putinas gavo Ingušijoje – 85,42 %, mažiausią – Čečėnijoje (29,65 %).
Moustapha Bayal Sall
žaidžia nuo 2005 m. Su rinktine dalyvavo 2008 m. Afrikos Tautų taurėje, kur įmušė įvartį į Tuniso vartus.
Bušmėnų mažoji rasė
thumb|Bušmenas thumb|left|Afrikos kalbų šeimos. Žaliai pažymėta zona – khoisanų kalbų zona. Khoisanai priklauso bušmėnų mažajai rasei. thumb|Jauna bušmenė Bušmėnų mažoji rasė arba kapoidinė rasė – bušmėnams ir hotentotams (koisanams) būdinga antropologinė mažoji rasė, dažnai laikoma afrikanidų didžiosios rasės dalimi. Kitas pavadinimas – bušmėnų antropologinis tipas.
Dėl specifinių bruožų bušmenų mažoji rasė dažnai laikoma nedidele, sunykusia didžiąja rase, kuri vadinama kapoidų rasė, khoisanų rasė. Afrikos paleolito ir mezolito iškasenose aptinkami šio antropologinio tipo atstovų likučiai.
Arealas
Šio tipo žmonės gyvena Pietų Afrikos dykumose ir pusdykumėse.
Manoma, kad senovėje ši rasė gyveno žymiai plačiau ir kad jų arealo šiaurinis kraštas buvo šiauriau pusiaujo.
Požymiai
Šio mažosios rasės atstovams būdinga:
Edinburgas (Tristanas da Kunja)
Septynių Jūrų Edinburgas, arba tiesiog Edinburgas – pagrindinė gyvenvietė Atlanto vandenyne esančioje Tristano da Kunjos saloje (JK valda, Šv. Elenos teritorija). ~250 gyventojų. Nedidelis uostas, administracijos pastatas, paštas.
Edinburgas įkurtas 1815 m. Pavadintas Edinburgo kunigaikščio princo Alberto garbei. 1961 m. gyvenvietę nusiaubė ugnikalnio išsiveržimas, bet 1963 m. atstatyta.
Edinburgas – viena atokiausių gyvenviečių pasaulyje. Iki artimiausios gyvenamos vietos – Šv. Elenos salos atstumas siekia 2400 km.
Valstybinė teismo medicinos tarnyba
– įstaiga, atliekanti teismines medicinos ekspertizes (pagal teismų nutartis ir tyrimus pagal prokurorų ir ikiteisminio tyrimo įstaigų pareigūnų užduotis bei fizinių ir juridinių asmenų prašymus).
Siekia diegti naujus tyrimo metodus ekspertinėje praktikoje, vykdyti mokslo tiriamąją, taikomąją bei metodinę veiklą teismo medicinos srityje.
Struktūra
Sudaro administracija (vadovybė) ir struktūriniai padaliniai (skyriai ir poskyriai, įvairios šakinės laboratorijos):
Sarmjentas
Sarmjentas  – miestas pietų Argentinoje, Čubuto provincijos pietvakariuose, 145 km į vakarus nuo Komodoro Rivadavijos, tarp Musterso ir Kolue Huapi ežerų, Senguero upės slėnyje. 9000 gyventojų.
Istorija
Sarmjentas – viena seniausių Patagonijos gyvenviečių. Įkurtas 1897 m. birželio 21 d. Išaugo kaip žemdirbystės centras. Vienas miesto pradininkų yra lietuvis Izidorius Šlapelis. Į miestą atsikėlė daug emigrantų iš Velso, Lietuvos, Prancūzijos, Rusijos. 1970 m., miestui švenčiant 73 metų sukaktį, K. Šlapelio pastangomis viena jo gatvė buvo pavadinta Lietuvos – „Lituania“ vardu.
Ekonomika
Vystoma drėkinamoji žemdirbystė (daugiausia sodininkystė). Gyvulininkystė (avių, galvijų auginimas). Jogurto gamyba.
Gaubiai
Gaubiai – kaimas šiaurės vakarinėje Pakruojo rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietvakarius nuo Pašvitinio, prie kelio ir Švitinėlio upelio. Yra kultūros paveldo objektas – dubenuotas akmuo.
thumb|left|240px|Senovinė Gaubių sodyba miniatiūra|240px|left|Pakelės troba
Benoni
Benoni (angl., ) – miestas Pietų Afrikos Respublikos šiaurės rytuose, Gautenge. 560 tūkst. gyventojų.
Benoni yra išsidėstęs 1 645 m aukštyje virš jūros lygio, rytinėje Vitvatersrando dalyje. Į vakarus nuo jo yra Džermistonas, dar toliau į vakarus – Johanesburgas, piečiau – Boksburgas, Brakpanas ir Springsas.
Istorija
Nuo 1881 m. dabartinio miesto vietoje vietoje buvo to paties pavadinimo ūkis. 1887 m. čia buvo atrasta aukso ir įkurta kasykla, kurioje dirbo kalnakasiai iš Kornvalio. Tuo metu Benoni vadintas „Mažuoju Kornvaliu“ (Little Cornwall).
1904 m. Benoni jau buvo didele gyvenviete su daugeliu aukso kasyklų. Keliose vietose buvo patvenkta upė, kurios vanduo naudotas kalnakasyboje. 1906 m. Benoni gavo miesto statusą. Didžioji dalis gyventojų buvo britai. Prie jų prisidėjo daugybė žydų imigrantų iš Rytų Europos. 1907 m. čia atidaryta sinagoga ir pradėjo veikti arkliais traukiamas tramvajus.
Apartheido laikotarpiu sudaryti atskiri priemiesčiai juodaodžiams ir spalvotiesiems. Juodieji gyveno Daveyton ir Wattville priemiesčiuose, azijiečiai Actonville, o baltieji pačiame Benoni mieste.
Mažeikių rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.
Mažeikių rajono savivaldybės taryba – Mažeikių rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1995 m. kovo 25 d.
Benoni
Ekonomika ir susisiekimas
Aukso gavyba yra praradusi savo reikšmę. 1964 m. užsidarė paskutinė aukso kasykla. Didelę reikšmę įgavo paslaugų sektorius.
Mažeikių rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.
Teisinis pagrindas
Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Be to, 1994 m. liepos 19 d. priimtas Lietuvos Respublikos teritorijos administracinių vienetų ir jų ribų įstatymas.
Benoni
Ekonomika ir susisiekimas
Juodoji metalurgija, tekstilės, metalo apdirbimo pramonė.
Mažeikių rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.
Teisinis pagrindas
Lietuvos Respublikos administraciniais vienetais tapo apskritys ir savivaldybės, gyvenamosios vietovės suskirstytos į miesto ir kaimo gyvenamąsias vietoves. Panaikintos savivaldybių pakopos, miesto gyvenamosioms vietovėms priskirti miestai, kaimo gyvenamosioms vietovėms – miesteliai ir kaimai. Savivaldybė sudaroma iš gyvenamųjų vietovių. Jos teritorija gali būti skirstoma į seniūnijų aptarnaujamas teritorijas. Iki 27 sumažintas Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.
Veikla
Rajono meru išrinktas Sigitas Kaktys, jo pavaduotoju Bronius Kryžius. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Petras Rubežius. S. Kakčiui tapus Seimo nariu, rajono meru išrinktas Jonas Mažeikis.
Tikrojo Jėzaus bažnyčia
Tikrojo Jėzaus bažnyčia (kin. 真耶稣教会) – nepriklausoma protestantiška krikščioniškos pakraipos tikinčiųjų bendruomenė, įkurta Pekine (Kinijoje) 1917 m. Vienija apie 1,5 mln. tikinčiųjų.
Japonijos moterų softbolo rinktinė
Japonijos moterų softbolo rinktinė – komanda atstovaujanti Japonijai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Japonijos softbolo asociacija.
Japonijos rinktinė yra vienintelė ne Šiaurės Amerikos šalis pelniusi olimpinį aukso medalį.
Cholina
Cholina − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Neuroglija
Glijos, glijos ląstelės, neuroglijos, gliocitai (nuo gr. „klijai“) - pagalbinės nervų sistemos ląstelės, kitos nei neuronai, kurios palaiko nervų sistemą ir aprūpina ją maistu, palaiko homeostazę, gamina mieliną, bei dalyvauja nervinių impulsų perdavime. Apskaičiuota, kad žmogaus smegenyse neuroglijos ląstelių yra apytiksliai 10 kartų daugiau, nei neuronų.
Penkių imperatorių metai
thumb|250px|Senovinėje miniatiūroje – Romos imperatoriai Komodas, Pertinakas ir Didijus Julianas
Lielvardė
Miesto teises gavo 1992 m. 2004–2021 m. buvo Lielvardės savivaldybės administracinis centras.
Penkių imperatorių metai
Penkių imperatorių metai – Romos imperijos laikotarpis 193 m. e. m., per kuriuos pasikeitė 5 imperatoriai: Pertinakas, Didijus Julianas, Septimijus Severas, Pescenijus Nigras ir Klodijus Albinas. Jie pagarsėjo kaip neramumų, pilietinio karo imperijoje kilimo iniciatoriai.
193-ieji metai prasidėjo Antoninų dinastijos atstovo, Marko Aurelijaus sūnaus Komodo nužudymu naujųjų metų išvakarėse, 192 m. gruodžio 31 d. ir miesto prefekto Pertinako paskyrimu imperatoriumi 193 m. sausio 1 d. Didijus Julianas užėmė sostą, nupirkęs jį iš pretorionų gvardijos sargybos, po to kai ji 193 m. kovo 28 d. nužudė imperatorių Pertinaką. Tai sukėlė 193–197 m. Romos pilietinį karą, kuriame jis pralaimėjo, ir jo įpėdinis Septimijus Severas nuteisė Didijų Julianą mirties bausme, taip pat įvykdė mirties bausmę gvardijos sargybiniams, dalyvavusiems Pertinako nužudyme. Julianas buvo nužudytas birželio 1 d. Severo įsakymu, praėjus vos dviems mėnesiams po Pertinako mirties. Be Septimijaus Severo Panonijoje, imperatoriaus valdžios įnirtingai siekė ir ją gavo pilietinio karo pasėkoje Pescenijus Nigras Syrijoje (Syria) bei Klodijus Albinas Britanijoje (Britannia Romana). Chaoso apimtais 193 m. buvo sukurta Severų dinastija.
Neuroglija
Neuroglijos prilyginamos nervų sistemos klijams, nors pagal funkcijas turėtų būti traktuojamos kaip neuronų partneriai. Keturios pagrindinės neuroglijų funkcijos: Taip pat moduliuoja neurotransmisiją.
Neuroglijų tipai
Glijos ląsteles 1856 m. atrado vokiečių patologas Rudolf Virchow, ieškodamas smegenų „jungiamojo audinio“.
Ependýmová bunka
Henrikas I Paukštininkas
Henrikas I Paukštininkas (, apie 876 – 936 m. liepos 2 d. Memlebenas, Saksonija) – 919-936 m. Rytų frankų karalystės karalius.
Valdymas
912 m. mirus tėvui paveldėjo jo valdas. Mirus Vokietijos karaliui ir Frankonijos hercogui Konradui I (valdė 903-918 m.) Saksonijos ir Frankonijos didikų išrinktas Vokietijos karaliumi. Tačiau Švabijos ir Bavarijos hercogystės jo nepripažino.
919 m. privertė jo valdžią pripažinti Švabijos hercogą, 921 m. sumušė pretendentą į Vokietijos sostą Bavarijos hercogą Arnulfą. 925 m. vėl pajungė 910 m. nuo Vokietijos atsiskyrusią Lotaringiją. 924 m. įsiveržus vengrams sutiko 9 m. mokėti jiems duoklę, per tą laikotarpį statė pilis, įtvirtino miestus, rengė raitelių kariuomenę, sustiprino Vokietijos vienybę. 933 prie Riado (istorikų nelokalizuota vietovė) sumušė vengrus; jų grėsmės neliko. 934 m. iš Danijos atėmė Šlėzvigą.
Traksėdžio seniūnija
Traksėdžio seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Šilalės rajono savivaldybės vidurio vakaruose, į rytus nuo seniūnijos centro – Šilalės.
Istorija
Seniūnija įkurta 2004 m. sausio 1 d. iš dalies Šilalės kaimiškosios seniūnijos.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 4 seniūnaitijos:
Jonas Šurkus
Jonas Šurkus (1919 m. spalio 2 d. Gulbinuose – 1998 m. spalio 12 d. Kaune) – sovietinis gydytojas psichiatras.
Biografija
1969 m. medicinos mokslų daktaras. 1969 m. LSSR nusipelnęs gydytojas. 1972 m. buvo pirmosios psichiatrų ekspertizės komisijos pirmininkas Romo Kalantos (1953–1972) byloje bei kitose vėlesnėse politinių kalinių bylose.
Parašė mokslinių straipsnių apie psichikos ligų diagnostiką ir kliniką, psichikos sutrikimus sergant reumatu. Tyrė lietuvių liaudies mediciną, parašė apie tai mokslinių straipsnių.
Buvo vedęs, pirmoji žmona Ramutė Šurkienė, antroji – Aldona Lapytė, psichiatrė. Sūnus Gintaras Šurkus (buvęs prezidento Rolando Pakso patarėjas jaunimo ir visuomeninių organizacijų klausimais).
Henrikas II Pamaldusis
Henrikas II Pamaldusis (1200 m. – 1241 m. balandžio 9 d. prie Legnicos) – Vroclavo, Krokuvos ir Didžiosios Lenkijos kunigaikštis (1238–1241 m.).
Biografija
thumb|left|150px|Ana Čekė ir Henrikas II Pamaldusis Piastų dinastijos atstovas, Henriko I Barzdotojo sūnus.
Valdymas
thumb|Lenkija valdant Henriui II Pamaldžiajam Nuo 1222 m. dalyvavo valstybės valdyme. 1233–1234 m. su kryžiuočiais puolė prūsus. Rėmė popiežių kovą su Šv. Romos imperatoriumi Frydrichu II. 1239 m. atrėmė Brandenburgo markgrafo puolimą Liubušo žemėje, vėliau atgavo Santoką. Vienas pranciškonų pakvietimo į Lenkiją iniciatorių. Žuvo Legnicos mūšio su mongolais – totoriais metu.
Šeima
thumb|left|120px|Henriko II Pamaldžiojo sarkofagas Vyras nuo 1214 / 1218 metų Anos Čekės, Pšemyslo Otokaro I. Jų santuokoje gimė 10 vaikų:
Vištakė vienuolžuvė
Vištakė vienuolžuvė (Abudefduf saxatilis) – vienuolžuvinių (Pomacentridae) šeimos žuvis. Akvariumistai šias žuvis dar vadina neoniniu rifų ešeriu, vyresniuoju seržantu. Kūnas iki 19 cm ilgio, neryškiai spalvotas. Jo apatinė dalis balta, o likusi – gelsva, su penkiais vertikaliais dryžiais. Veisimosi metu patinėlis pakeičia kūno spalvą – tampa ryškiai mėlynas.
Tai labai populiarios ir ištvermingos žuvys, gyvenančios atogrąžų regionuose. Agresyvios, todėl akvariumuose nepatartina laikyti keletą šios rūšies individų.
Nuorodos
thumb|left|210px|Vištakė vienuolžuvė
Clark
Clark − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Recorded Music NZ
thumb|RIANZ logotipas Recorded Music NZ, Recording Industry Association of New Zealand (RIANZ) – Naujosios Zelandijos ne pelno siekianti profesionalių muzikos prodiuserių, muzikos kompanijų ir atlikėjų organizacija. RIANZ narystė suteikiama visoms įrašų kompanijoms, veikiančioms Naujojoje Zelandijoje.
Apdovanojimai
New Zealand Music Awards apdovanojimai už nuopelnus muzikos srityje RIANZ pastangomis rengiami kasmet. Apdovanojimų šou yra vienas didžiausių Naujojoje Zelandijoje. Apdovanojimai pradėti teikti nuo 1965 m.
Topai
RIANZ išleidžia oficialų Naujosios Zelandijos singlų ir albumų topą. Top 40 singlų topas susidaro iš singlų pardavimų bei radijo transliacijų topų. Informaciją iš radijų surenka „Radioscope“ kompanija; pardavimai ir atsisiuntimai užima 75 % singlų top vietos, o radijas – 25 %.
RIANZ atestacijos
Singlas atestuojamas platininiu, kai jo parduotų kopijų skaičius pasiekia 15 000, o auksiniu pasiekus – 7500 parduotų kopijų.
Mikas Gudaitis
Mikas Otonas Gudaitis  (1880 m. spalio 14 d. Trakininkuose, Pagėgių apskritis – po 1941 m. Karaliaučiuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, rašytojas.
Recorded Music NZ
RIANZ atestacijos
Muzikiniams DVD auksinė atestacija įteikiama pasiekus 2500 parduotų DVD kopijų, o platininė – pasiekus 5000.
Mikas Gudaitis
Biografija
Mokėsi Tilžės ir Karaliaučiaus prekybos institutuose. Iki Pirmojo pasaulinio karo gyveno Tilžėje, buvo aktyvus Tilžės lietuvių organizacijų narys. Lietuvos literatūros draugijos narys. Karo metu 1915 m. mobilizuotas ir paskirtas į dienraščio „Dabartis“ redakciją, kuriame rašė ir vertėjavo. Po karo bendradarbiavo leidiniuose „Klaipėdos žinios“, „Santara“, „Lietuvos keleivis“. 1927–1929 m. – „Lietuvos keleivio“ vyriausias redaktorius, nuo 1936 m. – vietos žinių redaktorius. Buvo laikraščio „Lietuvos aidas“ korespondentas Klaipėdoje, rašė į leidinius „Trimitas“, „Mūsų kraštas“.
Recorded Music NZ
Kitos veiklos
RIANZ yra Naujosios Zelandijos International Standard Recording Code (ISRC) nacionalinė agentūra.
Mikas Gudaitis
Biografija
Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. Išleido literatūros kūrinių, apybraižų. Savo lėšomis išspausdino istorinių, publicistinių veikalų ir grožinės kūrybos.
Recorded Music NZ
Kitos veiklos
RIANZ artimai bendradarbiauja su NZ Federation Against Copyright Theft (NZFA©T), kuri reprezentuoja filmų prodiuserius. NZFACT yra susijusi su Motion Picture Association (MPA).
Melanezijos mažoji rasė
thumb|Vyriškis iš Papua Baliemo slėnio thumb|right|Papua aborigenas Melanezijos mažoji rasė  – australidų antropologinė mažoji rasė, būdinga Melanezijos gyventojams. Kitas pavadinimas – Melanezijos antropologinis tipas.
Arealas
Šio tipo žmonės gyvena Naujojoje Gvinėjoje ir Melanezijoje. Dėl izoliacijos tarp populiacijų, gyvenančių skirtingose salose bei atskirtuose kalnų slėniuose, šios rasės atstovai diferencijavosi į potipius (paprastai išskiria keturis). Vienas iš šių potipių yra negritų antropologinis potipis, kuriam būdingas pigmėjiškumas (tuo šios grupės atstovai panašūs į negrilų mažąją rasę).
Požymiai
Šio mažosios rasės atstovams būdinga:
Policijos automobilis
300px|thumb|right|Policijos automobilis Policijos automobilis – transporto priemonė, naudojama policijos.
Motociklai, sraigtasparniai, kateriai, dviračiai, žirgai patruliavimui naudojami rečiau. Dažniausiai, pritaikomi policijos reikmėms.
Šiaurės Amerika
250px|thumb|right|[[Chevrolet Impala policijos automobilis]] Jungtinėse Valstijose ir Kanadoje, būdavo naudojami standartiniai, nebrangūs vidutinės klasės automobiliai tokie kaip Ford Model A ar Chevrolet Bel Air. 7-ame dešimtmetyje policija perėjo prie didesnių automobilių tokių kiap Plymouth Satellite, Ford Torino ir AMC Matador. Vėliau 8 dešimtmečio pabaigoje sumažėjus automobiliams Ford LTD ir Chevrolet Caprice, jie buvo tapo standartiniais. Po Chevrolet Caprice panaikinimo daugelis šiuolaikinių policijos departamentų naudoja Ford Crown Victoria Police Interceptor – standartinį policijos automobilį. Taip pat yra naudojami Dodge Charger ir Chevrolet Impala automobiliai.
Kai kurių valstijų greitkelių patruliai (tokie kaip Kalifornijos) naudoja sportinius automobilius Ford Mustang, Chevrolet Camaro ar net AMC Javelin.
Didžioji Britanija
Didžiojoje Britanijoje policijos automobiliai dažniausiai turi dyzelinius variklius. Automobiliai būna Ford, Vauxhall ir Land Rover markės, kurie yra gaminami Didžiojoje Britanijoje, tačiau pasitaiko BMW bei Volvo automobilių.
Vokietija
Vokietijoje yra dažniausiai naudojami vokiečių gamybos automobiliai tokie kaip Mercedes-Benz, Opel, Audi, Volkswagen ir BMW. Taip pat naudojami galingi Porsche automobiliai, kurie skirti patruliavimui greitkeliuose.
Galerija
Amerikoje
Cohen
Cohen − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Lempira (reikšmės)
Žodis lempira gali reikšti:
Akrilatai
Akrilatai – akrilo rūgšties druskos ir esteriai CH2=CHCOOR; čia R – alkilo radikalas (CH3, C2H5 ir kt.). Akrilatai lengvai polimerizuojasi. Vartojami polimerų gamyboje.