cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Porteris
Istorija
Airijoje porterį pradėta daryti 1776 m. 1778 m. pirmąjį porterį išvirė „Guinness“ alaus darykla. Airijoje paprastas porteris buvo vadinamas plain porter (arba tiesiog plain), tuo tarpu itin stiprios rūšys vadintos stout porter (ilgainiui stautas tapo atskira alaus rūšimi). 1974 m. nustota gaminti „Guinness Irish Porter“ porterį. Šiandien porteris tebegaminamas kai kuriose mažosiose daryklose.
Yuta Tabuse
Juta Tabusė (, g. 1980 m. spalio 5 d.) – Japonijos krepšininkas, žaidžiantis Japonijos krepšinio B lygoje besivaržančioje Točigio „Brex“ komandoje.
Karjera
2003 m. J. Tabuse tapo pirmasis japonas. žaidęs NBA vasaros lygoje. Tą pačią vasarą J. Tabusė pasirašė sutartį su Denverio „Nuggets“, tačiau dar neprasidėjus reguliariajam sezonui sutartis buvo nutraukta ir J. Tabusė 2003–2004 metų sezoną žaidė ABA lygos Long Byčo „Jam“ komandoje.
2004 m. vasarą dalyvavo Finikso „Suns“ vasaros stovykloje, su šiuo klubu pasirašė sutartį ir sužaidė keletą reguliariojo sezono rungtynių, tačiau gruodžio mėnesį sutartis buvo nutraukta ir krepšininkas grįžo į Long Byčo „Jam“.
Ksaveras Strumskis
Biografija
Baigęs Rokiškio pradžios mokyklą, 1897–1903 m. mokėsi Rokiškio R. Lymano (Liehmann) vargonininkų mokykloje, vėliau kurį laiką vargonininkavo. 1906 m. atvykęs į JAV, iš pradžių vargonininkavo Čikagoje, IL, vadovavo „Birutės“ ir „Pirmyn" chorams, įkūrė Operetės draugiją. 1909 m. užėmė vargonininko ir chorvedžio vietą Šv. Jurgio lietuvių parapijoje Brooklyne. 1913–1915 m. New York Music College studijavo kompoziciją ir fortepijoną, 1915 m. su P. Bukšnaičiu iš seniau veikusių chorų dainininkų Brooklyne suorganizavo Operetės chorą ir pastatė 34 užsienio ir lietuvių kompozitorių operetes. Iki 1936 m. vadovaudamas chorui, surengė daug koncertų Niujorke, tarptautiniuose renginiuose atstovaudamas lietuviams.
Visuomeninė veikla
K. Strumskis iš pradžių įstojo į JAV Lenkų – lietuvių vargonininkų draugiją, paskui prisidėjo prie ALRK Vargonininkų sąjungos organizavimo ir 1911 m. pirmajame šios sąjungos seime buvo išrinktas Centro valdybos pirmininku. Šias pareigas ėjo iki 1916 m. Taip pat buvo Vargonininkų sąjungos provincijos narys. 1913 m. Vargonininkų sąjungos seime su M. Marijos Apsireiškimo parapijos choru iš Brooklyno atliko giesmių programą. Vėliau buvo išrinktas Centro valdybos knygininku. Pasirūpino, kad Vargonininkų sąjungos susivienijimo raštinė būtų perkelta į Brooklyną. Vienai kadencijai buvo išrinktas generaliniu sekretoriumi ir įsteigė garso įrašų studiją. Valstybės laikraščio leidyklai persiorganizavus į akcinę bendrovę, buvo jos pirmininkas, reikalų vedėjas, iždininkas ir rėmėjas. 1923 m. vienas iš New Yorko Lietuvių prekybos rūmų organizatorių – pirmininkas ir valdybos narys. Atvykus kompozitoriui S. Šimkui, buvo 1916 m. Filadelfijoje, PA, leisto žurnalo „Muzika" administratorius ir sekretorius. 1917 m. su S. Šimkum įkūrė natų leidybos bendrovę ir iki 1933 m. išleido apie 200 įvairių kūrinių. Į leidybą įdėjo apie 7000 dolerių ir išleido 20 tūkstančių dolerių vertės muzikos leidinių. Tai buvo viena didžiausių lietuvių natų leidykla Amerikoje. 1915–1935 m. dirbo Brooklyne vedybinių leidimų skyriuje, vėliau vertėsi prekyba. Nemažai rašė spaudoje muzikos klausimais. Jo žmona Marija Strumskienė-Jokubaitienė-Sidabraitė (1903–1973) buvo žinoma dainininkė ir operečių statytoja, dukra Aldona Strumskytė-Norkienė (g. 1924) pianistė.
280 mm mortyra
280 mm mortyra gali reikšti:
Paprastosios lūpažuvės
Paprastosios lūpažuvės (Labrus) – lūpažuvinių (Labridae) šeimos žuvų gentis.
Liudas Stukas
Liudas Stukas (g. 1931 m. rugpjūčio 18 d. Niuarke, JAV) – dainininkas, pedagogas, vargonininkas ir chorvedys.
Biografija
1939–1950 m. skambinti fortepijonu mokėsi pas Edwardą Napiwockį, o 1950–1952 m. dainuoti pas Herbertą Pate ir 1955 m. pas Leilą Livian. 1954–1959 m. studijavo New York University School of Education ir baigė bakalauro laipsniu.
Už kūrinį „Tėve mūsų“ gavo premiją. Suorganizavo mergaičių vokalinį kvartetą „Rūta“ ir įdainavo dvi plokšteles. Vėliau subūrė „Rūtos“ vokalinį ansamblį.
Tarnaudamas amerikiečių kariuomenėje, kaip solistas surengė 120 koncertų JAV miestuose ir miesteliuose, dalyvavo ir lietuviškose programose, televizijos laidose.
Nuo 1957 m. vargonininkavo Dievo Motinos Sopulingosios lietuvių parapijoje Harrisone, NY. 1959–1961 m. dėstė muziką Woodrino aukštesniojoje mokykloje. Buvo nuolatinis solistas Patersone, NJ, Lyric Opera, koncertavo JAV, Pietų Amerikoje ir Europoje. 1973 m. Čikagos Lietuvių operoje atliko Escamillo vaidmenį Žoržo Bizė operoje „Carmen“.
Turėdamas gražų baritono balsą, jį išlavino iki dramatinio tenoro. Su „Rūtos“ ansambliu dalyvavo 1971 m. 4-ojoje JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėje Čikagoje. Taip pat dirbo su vokaliniais ansambliais – „Žibuoklės“ Hillside, NJ, ir „Vilijos“ Niuarke. Daug metų vargonininkavo, vadovavo chorui Šv. Petro ir Povilo parapijoje Elizabethe, NJ. 1988 m. išėjo į pensiją.
Priklausė New Jersio Essexo Operos trupei, harmonizavo per 50 lietuvių liaudies dainų, sukūrė dainų chorams ir solistams: „Malda“, „Širdies gėlė“ ir kt. Su „Rūtos“ ansambliu ir L. Juodyte į plokštelę įdainavo keletą savo ir S. Cerienės dainų. Anglų kalba parašė santrauką Juozo Žilevičiaus knygai „Lietuvis vargonininkas išeivijoje“.
Francisco Rodríguez
Fransiskas Chavjeras Rodrigesas Pinedas (Francisco Javier Rodríguez Pinedo; g. 1981 m. spalio 20 d.) – futbolininkas, Meksikos rinktinės ir Cruz Azul klubo gynėjas.
2011 m. liepos 15 d. pasirašė ketverių metų sutartį su Vokietijos VfB Stuttgart klubu.
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2004 m. vasario 18 d. Pakviestas dalyvauti 2006 m. pasaulio čempionate, kur grupės varžybose sužaidė vieną kėlinį. 2011 m. birželio 10 d. 5 futbolininkai buvo diskvalifikuoti iš rinktinės, dėl draudžiamų preparatų vartojimo, tarp jų ir Francisco Rodriguez.
Juozas Strolia
Biografija
Vaikystėje išmokęs smuikuoti, mokė ir kitus, giedojo Leliūnų bažnyčios chore. Jo iniciatyva susibūręs bažnytinis choras dainavo lietuviškas patriotines dainas, dalyvavo klojimų vakaruose ir gegužinėse. J. Strolia savanoriu dalyvavo Lietuvos Nepriklausomybės kovose. 1921–1924 smuikuoti mokėsi Kauno muzikos mokykloje, griežė Karių klubo kvintete. J. Žilevičiaus paragintas 1924–1929 smuiko studijas tęsė Klaipėdos muzikos mokykloje – konservatorijoje pas E. Leichnerį, su savo mokytoju griežė mokyklos simfoniniame orkestre, pas S. Šimkų ir J. Žilevičių mokėsi kompozicijos. 1927 susibūrusiam mokyklos vyrų chorui harmonizavo lietuvių liaudies dainas, kurias spausdino žurnale „Muzikos atžalos". Su J. Žilevičium rinko liaudies dainas – surinko per 1400 tekstų ir melodijų. Pirmuoju smuiku griežė styginių kvartete. Vedė dainininkę Žentą Grubaitę (1902–1951), su kuria kartu koncertavo ne tik Lietuvoje, bet ir Vokietijoje. J. Strolia vertė iš italų, vokiečių ir rusų kalbų klasikinių operų ir romansų tekstus.
1929–1936 Tauragės aukštesniosios komercinės mokyklos muzikos mokytojas ir choro vadovas. 1931 subūrė Tauragės miesto vyrų chorą (apie 25 dainininkus), kuris išmokęs nemažai lietuvių kompozitorių harmonizuotų liaudies dainų ir klasikinių kūrinių, surengė koncertų Tauragėje, Raseiniuose, Skaudvilėje, Gaurėje, Žygaičiuose ir Dauglaukyje, atlaidų metu giedodavo bažnyčiose. Chorų varžybose Panevėžyje laimėjo pirmąją vietą ir aukščiausią prizą. 1936–1940 J. Strolia Šiaulių mokytojų seminarijos muzikos ir dainavimo mokytojas, vadovavo Saulių kuopos chorui, su kuriuo 1937 chorų varžybose Panevėžyje laimėjo antrąją vietą. 1939 pradėjo dirbti ir Šiaulių muzikos mokykloje – dėstė violą (altą), muzikos istoriją ir kitas teorines disciplinas. Bolševikams okupavus Lietuvą, buvo suimtas ir kalintas.
J. Strolia Lietuvoje atliko didelį kultūrinį ir muzikinį darbą. Rinko ir harmonizavo lietuvių liaudies dainas, sukūrė apie 100 dainų chorams ir solistams, kantatą „Tvanas“, mišias, giesmių, pjesių smuikui ir fortepijonui, parašė muziką K. Jurašiūno inscenizuotai pasakai „Eglė žalčių karalienė“ (1937), sukūrė dainų jaunimui, šauliams ir kariams. Parengė „Smuiko mokyklą“, leido muzikos teorijos ir solfedžio pratimų konspektus: 1933 išleistas I sąsiuvinis (1934 ir 1935 dar pakartotas), 1935 II sąsiuvinis. Parašė vadovėlį „Trumpa muzikos istorija“ (1936). Aktyviai dalyvavo Lietuvos muzikų draugijos veikloje. 1938 šios draugijos suvažiavime skaitė pranešimą „Muzikos istorijos mokymo metodika bei priemonės".
1941 išvykęs į Vokietiją, J. Strolia dvejus metus dirbo Dresdeno Theater des Volkes orkestro smuikininku, lankė pedagoginius kursus Dresdeno konservatorijoje ir gilino kompozicijos žinias pas prof. Viecenzą. Atlikęs privalomą pedagoginę praktiką, 1943 įgijo teisę dėstyti muziką Vokietijos vidurinėse mokyklose, mokytojavo Dresdeno aukštesniojoje mokykloje ir mergaičių gimnazijoje. Po karo gyveno Hanau, Detmoldo, Uchtės, Wehneno ir Oldenburgo stovyklose, vertėsi muzikos pamokomis, mokytojavo lietuvių gimnazijose ir vadovavo chorams. Kūrė dainas ir giesmes, harmonizavo liaudies dainas. Vien 1945–1950 parašė 120 įvairių kūrinių, rašė pratimus smuikininkams ir dainininkams. 1947 Amerikos lietuvių Vargonininkų sąjungos surengtame konkurse „Šienapjūtės daina" laimėjo pirmąją premiją.
Išaugino tris sūnus – Vytautą, Faustą ir Herkulį – kurie visi muzikai profesionalai.
Hima Dušanbe
„Chimos“ („Himos“) futbolo klubas arba Dastayi Futboli Hima (}}) – buvęs Tadžikijos futbolo klubas iš Dušanbės.
Istorija
Įkurtas 1954 m. Žaidė aukščiausioje šalies futbolo lygoje nuo 2005 m.
Po 2007 m. sezono komanda buvo išformuota.
115 m. pr. m. e.
'''115 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
2009 m. Singapūro Grand Prix
Prieš šias lenktynes čia buvo surengtas pirmasis „F1 Rocks“ koncertas, kuriame dalyvo Beyonce, The Black Eyed Peas, ZZ Top, Simple Minds, No Doubt ir kiti.
Penktadienio treniruotės
Greičiausi pirmose penktadienio treniruotėse buvo Brawn GP ekipos lenktynininkai. Rubensas Barrichello buvo pirmas (1:50.179 min.), Jensonas Buttonas - antras (1:50.356). Trečias liko australas Markas Webberis (1:50.416).
Antrose penktadienio treniruotėse greičiausią laiką parodė vokietis Sebastianas Vettelis (1:48.650). Jis aplenkė ispaną Fernando Alonso, likusį antroje vietoje (1:48.924), ir suomį Heikki Kovalaineną iš McLaren (1:48.952).
Šeštadienio treniruotės
Šeštadienio treniruotėje britas Lewis Hamiltonas parodė geriausią laiką - 1:47.632 min. Antras liko S. Vettelis (1:47.909), trečias - Williams atstovas Nico Rosbergas (1:48.332).
Kvalifikacija
Kvalifikacija baigėsi kiek netikėtai, kai dėl paskutinę kvalifikacijos minutę įvykusios R. Barrichelo avarijos jos buvo sustabdytos. Tokiu būdu buvo užskaityti iki tol pasiekti rezultatai - greičiausią ratą tuo metu buvo nuvažiavęs L. Hamiltonas. S. Vettelis paskutiniu bandymu važiavo greičiausią ratą, tačiau dėl kvalifikacijos sustabdymo liko antras. Automobiliai, naudojantys KERS, pažymėti „‡“ simboliu.
Lenktynės
thumb|250px|[[Nick Heidfeld pirmą kartą nuo 2007 m. JAV Grand Prix nepasiekė finišo ir nutraukė 41 sėkmingų lenktynių seriją.]] Automobiliai, naudojantys KERS, pažymėti „‡“ simboliu.
Įskaitos po lenktynių
Pastaba: pateikti tik penki geriausi rezultatai.
Faustas Strolia
Faustas Strolia (1931 m. vasario 28 d. Tauragėje – 2014 m. gruodžio 31 d. prie Čikagos), smuikininkas, vargonininkas, chorvedys, pedagogas, kompozitorius.
Biografija
Pirmasis muzikos mokytojas buvo tėvas – žinomas muzikas Juozas Strolia. 1939–1940 Faustas lankė Šiaulių muzikos mokyklą, kur P. Matiuko klasėje mokėsi smuikuoti. 1942 su tėvais atsidūrė Vokietijoje, Dresdene, ir čia muzikos mokė tėvas. 1948 baigęs Uchtės lietuvių gimnaziją, studijavo architektūrą Baltijos universitete Pinneberge, o 1952–1953 studijas tęsė Pontificio Instituto di Musica Sacra Romoje. 1957–1958 dainuoti mokėsi pas Alice Stephens Conservatory College Čikagoje. 1970 Chicago Conservatory College įgijo muzikos pedagogikos bakalauro diplomą, o 1972 gavo magistro laipsnį.
Kaip chorvedys ir vargonininkas F. Strolia pradėjo reikštis gyvendamas Vokietijoje – Uchtėje ir Oldenburge bei dirbdamas darbo kuopose. Bamberge ir Bad Kreuznache subūrė vyrų vokalinį oktetą, o Keiserslauterne suorganizavo vyrų chorą, su kuriuo koncertavo Mūnchene, Memmingene, Hüttenfelde, Heidelberge ir savo gyvenvietėje. Taip pat buvo sudaręs Schwetzingeno ir Keiserslauterno lietuvių kuopų jungtinį vyrų chorą ir dalyvaudavo koncertuose, amerikiečių radijo stotyse giedojo kalėdines giesmes.
1956 gruody atvykęs į JAV, F. Strolia iki 1959 dirbo vargonininku, chorvedžiu ir mokytoju Šv. Pranciškaus lietuvių parapijoje Rytų Čikagoje, NY. Persikėlęs į Čikagą, IL, nuo 1960 vargonininkavo Presentation parapijoje ir buvo šios parapijos mokyklos muzikos mokytojas. Taip pat buvo Brighton Parko „Tėviškėlės", Bridgeporto ir Marquette Parko lituanistinių mokyklų vaikų ansamblių vadovas ir muzikos mokytojas. 1963–1977 dirbo Šv. Kotrynos Genovaitės parapijoje Čikagoje. Čia vargonininkavo, dėstė muziką nedidelėje parapijos mokykloje, vadovavo berniukų, mergaičių ir suaugusiųjų chorams. 1971–1974 kartu dirbo ir airių mokykloje St. Justin the Martyr. 1977–1978 vargonininkavo ir mokytojavo Nekalto Prasidėjimo parapijoje Čikagoje, o 1978–1988 vargonininkavo, vadovavo suaugusiųjų ir vaikų chorams St. John Ficher airių parapijoje Čikagoje. 1988–1996 vargonininkas, muzikos mokytojas ir chorvedys Šv. Andriejaus Apaštalo lenkų parapijoje Calumet Cityje, IL. Paminėtini du paskutiniai choro koncertai: 1991 m. lapkričio 3 d. Šv. Andriejaus bažnyčios 100-mečio ir 1996 m. vasario 25 d. F. Strolios gimimo 65-mečio ir atsisveikinimo su parapija progomis.
Nuo 1996 vargonininkas Palaimintojo Jurgio Matulaičio Misijos bažnyčioje, Pasaulio lietuvių centre Lemonte, IL.
F. Strolia dirbo ir kitą muzikinį darbą. Vadovavo Indiana Harbore, IN, vyrų oktetui, 1972–1977 buvo jaunimo choro „Audra“, 1973–1987 studentų meno kolektyvo „Vaiva“, 1977–1979 „Audros“ jaunimo choro jaunučių grupės dainų ir tautinių šokių bei orkestro, 1978–1983 Čikagos lietuvių styginių ansamblio vadovas. 1959–1982 „Dainavos“, „Neringos“ ir „Rako“ jaunimo stovyklų muzikos vadovas, 1979 Pasaulio lietuvių jaunimo kongreso Twickenhame (Anglija) muzikos vadovas. 1959–1993 Čikagos aukštesniosios, nuo 1960 Dariaus ir Girėno, nuo 1970 Maironio Lemonte lituanistinių mokyklų muzikos ir dainavimo mokytojas. Pastarosios mokyklos moksleivių mišriojo choro vadovas. 1961–1968 „Ateities atžalyno" Čikagoje dainavimo mokytojas ir orkestrėlio vadovas, 1974–1979 Lietuvos Vyčių 36-osios kuopos jaunučių dainų ir tautinių šokių mokytojas. Moksleivių chorus parengė JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėms.
Kaip chormeisteris ir dirigento asistentas F. Strolia dirbo su vyrų choru „Vytis“, vėliau tapusiu Lietuvių operos choru, prisidėjo statant operas, talkino chorui „Pirmyn“. 1960–1965 buvo Lietuvių meno anamblio „Dainava“ ir Čikagos Lietuvių operos chormeisteris. 1960 pabaigoje atgaivino Čikagos apskrities Lietuvos Vyčių mišrųjį chorą ir iki šiol yra jo meno vadovas bei dirigentas. Kolektyvas (30-35 dalyviai) pastatė keletą muzikinių montažų („Lietuviškos vestuvės“), atliko F. Strolios Lietuviškas mišias, F. Schuberto Mišias, G. Puccini „Credo“, Th. Dubois oratoriją „Septyni Kristaus žodžiai", išmoko daug giesmių ir lietuvių kompozitorių dainų, išleido dvi ilgai grojančias plokšteles ir dvi audiokasetes, parengė penkis lietuviškus televizijos filmus ir tris video filmus, dalyvavo Čikagos lietuvių televizijos programose, koncertavo daugelyje JAV miestų ir lietuvių kolonijų. Choras talkino Čikagos Lietuvių operai, dainavo amerikiečių parodose, festivaliuose; 1966, 1971, 1983 ir 1991 JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėse Čikagoje, 1978 Toronte ir 1994 I bei 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Lietuvoje. 1996 m. spalio 13 d. Lietuvos Vyčių choras koncertu pažymėjo savo gyvavimo 80-mečio jubiliejų. Skambėjo A. Pociaus, B. Jonušo, J. Stankūno, A. Aleksio, F. Strolios harmonizuotos ir originalios dainos, JAV ir Lietuvos himnai. Jubiliejinis koncertas vyko Brighton Parko Švč. Mergelės Marijos Nekalto Prasidėjimo parapijos salėje ir sukvietė daug klausytojų.
F. Strolia aktyvus visuomeninio gyvenimo dalyvis. 1966, 1971 ir 1983 JAV ir Kanados lietuvių dainų švenčių Čikagoje ir 1978 Toronte jungtinių vaikų chorų dirigentas. 1991 analogiškos dainų šventės organizacinio komiteto vicepirmininkas ir jungtinio choro dirigentas Čikagoje. 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventės Kaune ir Vilniuje jungtinio choro dirigentas (dirigavo J. Strolios „Parveski, Viešpatie"). Buvo 1980 6-osios JAV ir Kanados lietuvių tautinių šokių šventės Čikagoje muzikos vadovas. Kurį laiką dirbo ALRK Vargonininkų sąjungos Centro valdybos sekretoriumi, 1981 ir 1991–1996 buvo Siaurės Amerikos Lietuvių muzikos sąjungos Centro valdybos pirmininkas, 1997 vėl išrinktas į šį postą.
Pasireiškė ir kaip kompozitorius, sukūręs Lietuviškas mišias, kantatą „Suledėjusiomis lūpomis“, dainų ir giesmių chorams. Jo dainos vaikų chorams „Grįšim, grįšim“, „Mūsų dainos“, „Partizano mirtis“, „Šėriau žirgus Gardine" skambėjo JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėse Čikagoje ir Toronte.
Nuo 1995 Lietuvos Vyčių organizacijos garbės narys. 1982 apdovanotas Vydūno jaunimo fondo premija, 1984 St. Balzeko kultūros muziejaus ir 1985 Lietuvos Vyčių ženklais, 1986 gavo LB Kultūros komisijos Muzikos premiją, 1991 Lituanistikos pedagoginio instituto garbės diplomą, o 1996 apdovanotas „Saulių žvaigžde".
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Sidabrinis karosas
Sidabrinis karosas (Carassius gibelio) – karpžuvių būrio žuvis, priklausanti karpinių (Cyprinidae) šeimai.
Kūno ilgis iki 40 cm, svoris – iki 3,5 kg. Nugara tamsiai pilka, šonai ir pilvas tamsiai sidabriško atspalvio. Žvynai stambūs.
Gyvena uždumblėjusiuose ežeruose, lėtos tėkmės upėse, atsparus deguonies trūkumui. Dažnas, Lietuvoje aklimatizuotas 1952 m.
Minta dumbliais, vėžiagyviais, vabzdžių lervomis.
Šventasis Celestinas I
Celestinas I – katalikų ir pravoslavų bažnyčios šventasis, popiežius nuo 422 m. rugsėjo 10 d. iki 432 m. liepos 27 d.
Biografija
Labai nedaug tėra žinoma apie jo jaunystę. Celestinas gimė Kampanijoje. Jo tėvo vardas – Priscijus. Kurį laiką gyveno Milane kartu su šv. Ambrozijumi. Pirmą kartą jis minimas popiežiaus Inocento I 416 m. dokumentuose kaip „Diakonas Celestinas“.
Valdymas
431 m. Celestinas išsiuntė pasiuntinius dalyvauti Efezo susirinkime, kuriame buvo patvirtintas Mergelės Marijos, kaip Dievo Motinos, oficialus titulas, pasmerktas eretinis nestorianizmas. Pasmerkė ir kitus eretinius judėjimus – novatianiečius, pelagianiečius. 431 m. Celestinas pasiuntė vyskupą Paladijų krikštyti Airiją. Paladijaus veiklą Airijoje tęsė Šv. Patrikas. Buvo palaidotas Via Salaria miesto kapinėse, vėliau jo palaikai perkelti į Romos Santa Prassede baziliką. Mene dažnai vaizduojamas kartu su balandžiu, drakonu ir liepsna.
Darželiai (Buivydžiai)
Darželiai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Buivydžių.
Burgundijos kunigaikščiai
thumb|Vėlyvųjų kunigaikščių herbas Burgundijos kunigaikštis  – Burgundijos kunigaikštystės valdovų titulas, naudotas nuo 880 m. iki 1477 m. Burgundijos kunigaikščių titulas priklausė trims skirtingoms dinastijoms: Bosonidams, Kapetingams ir Valua.
Nuo 1477 m., Burgundiją prijungus prie Prancūzijos ir ją panaikinus, kunigaikščiai realiai nevaldė. Nepaisant to, Habsburgai (kurie paveldėjo likusias Bugundijos valdytas žemes) iki pat 1795 m. nominaliai titulavosi Burgundijos kunigaikščiais.
Antanavas (Ignalina)
Antanavas – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 3 km nuo Dūkštelių.
Latvijos futbolo varžybos 1925 m.
Latvijos futbolo varžybos 1925 m.
Upės slenksčiai
thumb|250px|Kukolos slenksčiai [[Tornės upėje Suomijoje]]
Upės slenksčiai – seklus akmenuotas ar uolingas ruožas upės vagoje, kuriam būdingas didelis nuolydis. Susidaro ten, kur į žemės paviršių išeina kietos uolienos ir rieduliai. Slenksčiai būdingi kalnų upėms bei upėms, kertančioms kristalinius skydus.
Slenksčiai trukdo laivybai upe, todėl dažnai užliejami pastačius užtvanką (pvz., Dniepro slenksčiai prie Zaporožės užlieti Dniepro hidroelektrinės tvenkinio), o kalnų upių slenksčiai yra populiari vandens turizmo atrakcija.
Komdivas
Komdivas  – TSRS 1935–1940 m. egzistavęs karinis laipsnis, analogiškas dabartiniam generolui majorui. Komdivas vyresnis už kombrigą (ir pulkininką taip pat), žemesnis už komkorą ir generolą leitenantą. Vėliau, keičiant karinių laipsnių sistemą ir panaikinus komdivo laipsnį, komdivai buvo pervadinti generolais majorais.
Žodis комдив yra pavadinimo командир дивизии 'divizijos vadas' santrumpa. Komdivai daugiausia vadovaudavo divizijoms.
To paties lygio laipsniai
Kariškiai techniniai specialistai, paprastai nevadovavę daliniams, turėdavo ne komdivo, o jam prilygintus laipsnius (šie laipsniai buvo panaikinti 1943 m.):
Atskyrio ženklai
Kombrigo atskyrio ženklai buvo du:
Kita komdivas prasmė
Žodis komdivas Rusijoje (anksčiau – TSRS) taip pat reiškia tiesiog divizijos vadą, nepriklausomai nuo jo laipsnio.
1963 m.
1963 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Nedatuoti
Nobelio premijos
Nobelio premijos laureatai:
Pierluigi Collina
Pierluidžis Kolina (Pierluigi Collina; g. 1960 m. vasario 13 d. Bolonijoje, Italija) – buvęs tarptautinės kategorijos Italijos futbolo teisėjas, dabar UEFA teisėjų komiteto narys ir tarptautinės futbolo teisėjų asociacijos konsultantas.
Biografija
1984 m. universitete baigė ekonomiką.
Paauglystėje žaidė futbolą gynėjo pozicijoje, bet vėliau buvo įkalbintas tapti teisėju. 3 metus teisėjavo regioninėje lygoje, atliko privalomąją karinę tarnybą. 1988 m. padėjo teisėjauti trečiojoje Italijos lygoje. Maždaug tuo metu Kolina nupliko, taip įgijo „grėsmingą“ išvaizdą ir buvo pramintas „Kojaku“ (pagal vieno JAV kriminalinio serialo herojų).
Nuo 1991 m. Kolina teisėjavo Serie A. 1995 m. gavo FIFA tarptautinę kategoriją, teisėjavo 5 varžybose 1996 m. Olimpinėse žaidynėse. Šis teisėjas teisėjavo įsimintinam 1999 m. UEFA Čempionų Lygos finalui. Savo laiku Kolina buvo bene žymiausiu pasaulyje futbolo teisėju, įsimenančiu savo išskirtine išvaizda ir griežta teisėjavimo maniera.
Baigęs teisėjo karjerą, Kolina prisideda prie rungtynių teisėjavimo konsultavimo, dirba finansų konsultantu.
Parašė autobiografiją Le Mie Regole del Gioco.
Paprastasis karosas
Paprastasis karosas, arba auksinis karosas (Carassius carassius) – karpžuvių žuvis, priklausanti karpinių (Cyprinidae) šeimai. Kūnas aukštas, iš šonų plokščias. Šonai varinio ar auksinio atspalvio. Žvynai stambūs.
Lietuvoje dažna verslinė žuvis, paplitusi ežeruose ir upėse. Paprastai sugaunama 25-35 cm, 0,5-2,0 kg. Atsparus deguonies trūkumui, šalčiui. Minta dumbliais, vabzdžių lervomis, dėlėmis, moliuskais.
Amalas (žaibas)
thumb|250px|Amalas
Amalas – žaibavimas, kurio metu nėra girdimas griaustinis. Susidaro, kuomet perkūnijos debesys yra toli nuo stebėtojo arba griaustinio garsas dingsta dėl refrakcijos skirtingų tankių oro sluoksniuose. Amalas paprastai pasireiškia karštomis vasaros naktimis, tačiau jo metu nelyja.
1785 m.
1785 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Nedatuoti
Evangelijos šviesa (Biržai)
Evangelijos šviesa – mėnesinis dvasinio turinio laikraštis, ėjęs 1935–1940 m. Biržuose.
1785 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
Evangelijos šviesa (Biržai)
Istorija
Leido Biržų evangelikų krikščionių bendruomenės atstovai. Spausdino Biržų spaustuvė. Išėjo 58 numeriai.
Skelbė ištraukas iš religinių knygų, aiškino Evangelijos kilmę, nagrinėjo krikščionybės istoriją, spausdino straipsnius apie vaikų dvasinį auklėjimą, informavo apie evangelikų bendruomenės veiklą.
Leido ir redagavo Povilas Viederis.
Europos lietuvis
thumb Europos lietuvis – Didžiosios Britanijos lietuvių sąjungos ir Lietuvių namų laikraštis, leidžiamas nuo 1947 m. liepos 25 d. Londone ir 1992–1995 m. ėjęs Vilniuje, Kauno g. 2/21-1, vėliau Notingeme, 107 Harlaxton Drive, Lenton, Nottingham.
Istorija
Iš pradžių vadinosi „Vidaus ir užsienio žinių biuletenis“, nuo 1947 m. spalio – „Britanijos lietuvis“, 1952–1953 m. – „Europos lietuvių laikraštis“, nuo 1953 m. rugsėjo 23 d. – „Europos lietuvis“.
Tiražas laikraščio, leisto Vilniuje, 1992 m. – 5000 egz., 1995 m. – 1700 egz.
José Zorrilla stadionas
Istorija
Pirmosios futbolo varžybos stadione buvo sužaistos 1982 m. vasario 20 d., tarp Real Valladolid ir Athletic C. Bilbao. Šeimininkai rungtynes laimėjo rezultatu 1–0. Vienintelį varžybų įvartį 84 minutę pelnė Jorge Alonso. Tų pačių metų balandžio mėnesį vyko Copa del Rey, kurį laimėjo Real Madrid. 1982 m. XII pasaulio futbolo čempionato D grupės 3 varžybos vyko Estadio José Zorrilla stadione. Planuojama stadiono vietų skaičių padidinti iki 40 000.
117 m. pr. m. e.
'''117 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Francis Baluodis
Francis Aleksandras Baluodis (, 1882 m. rugpjūčio 7 d. Valmiera – 1947 m. rugpjūčio 8 d. Stokholmas) – latvių archeologas, Latvijos nacionalinės archeologijos mokyklos ir paminklosaugos principų kūrėjas.
Biografija
Mokėsi Valmieros parapijos mokykloje, kurioje mokytojavo jo tėvas Voldemaras Baluodis. Vėliau lankė privačią E. Heinės mokyklą, baigė Rygos gimnaziją. 1902-1907 m. Tartu universitete studijavo teologiją, istoriją ir archeologiją, 1907-1910 m. studijavo Maskvos archeologijos institute, kur 1910 m. apgynė diplominį darbą iš latvių genčių IX a.-XIII a. materialinės istorijos. Paraleliai studijavo istoriją ir archeologiją Maskvos universitete. 1910–1912 m. Miuncheno universitete apgynė egiptologijos disertaciją filosofijos daktaro vardui gauti.
1912-1918 m. Maskvos archeologijos instituto egiptologijos docentas, 1915–1918 m. Maskvos universiteto rytų meno istorijos privatdocentas, 1918-1924 m. Saratovo universiteto meno istorijos profesorius, Istorijos ir filologijos fakulteto dekanas, prorektorius. 1924 m. kelis mėnesius dirbo Maskvos universitete, bet rudenį išrinktas Latvijos universiteto rytų istorijos ir archeologijos profesoriumi, grįžo į Rygą. Latvijos universiteto Filologijos ir filosofijos fakulteto dekanas, prorektorius studijų reikalams, Valstybinio istorijos muziejaus archeologijos skyriaus vedėjas, Paminklų valdybos pirmininkas, Latvijos istorijos instituto direktoriaus pavaduotojas. 1940 m. emigravo į Stokholmą. 1943 m. atstovavo Latviją Baltijos komitete. Po Antrojo pasaulinio karo skaitė egiptologijos paskaitas Europos universitetuose.
Mokslinė veikla
Archeologiniai tyrimai:
1926 m. pirmojo latvių archeologinio leidinio „Latvijos archeologija“ (Latvijas arheoloģija) sudarytojas ir redaktorius.
Lazerinis taikinio rodiklis
thumb|Nešiojamas lazerinis taikinio rodiklis, kuriuo į taikinį nukreipiamos bombos (Afganistanas, 2001 m.) thumb|Pakabinamas įtaisas DAMOCLES, kuris kartu yra lazerinis taikinio rodiklis ir infraraudonoji stebėjimo sistema
Lazerinis taikinio rodiklis, dar vadinamas lazeriniu taikinio žymekliu  – lazerinis prietaisas, kurio skleidžiamu koherentinės šviesos spinduliu pažymimas (apšviečiamas) objektas ar kitokia vieta, į kurią turi pataikyti lazeriu valdomas šaudmuo – aviacinė bomba (pvz., Paveway), raketa (pvz., Hellfire) ar artilerijos sviedinys (pvz., Copperhead ar Krasnopol (Краснополь)).
Lazeriniai rodikliai įtaisomi lėktuvuose ar antžeminėse mašinose arba tai gali būti nešiojami modeliai. Taikinį apšviečiant lazeriniu rodikliu, lazerio spindulys yra nematomas. Rodiklis skleidžia ne nuolatinį spindulį, o kodinių impulsų sekomis. Atspindėtą lazerio šviesą pagauna atskriejančio sviedinio ar bombos lazerinis ieškiklis, kuris nutaiko sviedinį ar bombą į lazerio spinduliu apšviestą taikinį.
Apšvietimą lazeriniu rodikliu galima aptikti tik specialia įranga. Apsauga nuo taip nutaikomo apšaudymo gali būti speciali dūmų uždanga, kuri sugeria lazerio šviesą.
Žemytės kapinės
Žemytės kaimo kapinės yra vakarinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 70 m į pietryčius nuo kelio Kretinga–Skuodas, Žemytės kaime (Lenkimų seniūnija).
Kapinės
left|thumb|300px|Koplytėlė kapinių rytiniame pakraštyje Įrengtos kaimo žemių vakariniame pakraštyje stūksančioje kalvelėje. Jos stačiakampio plano, pailgas šiaurės rytų– pietvakarių kryptimi, 45 x 25 m dydžio, apjuostos lauko akmenų tvoros, ties kurios šiaurės vakarinės kraštinės viduriu įrengti kaltiniai vartai. Pakraščiuose auga pavieniai lapuočiai medžiai.
Kapus ženklina mediniai, metaliniai ir akmens paminklai bei kryžiai. Ties kapinių pietrytinio pakraščio viduriu stovi medinė, stačiakampė stačiasienė, vienkamarė koplytėlė dvišlaičiu lentiniu stogeliu, kurios frontoną remia dvi kolonėlės.
Priešais kapines stovi stogastulpio tipo kultūros paveldo objekto anotacinis ženklas.
Teritorijos plotas – 0,13 ha.
Istorija
Kalvoje, kurioje veikia kapinės, buvo priešistorinė gyvenvietė, o į šiaurę nuo jos išliko VIII–XIII a. kapinynas. Kapinės įrengtos XVI a., kuriantis Žemytės kaimui. Veikė iki XVIII a. pab. Nuo XIX a. iki XX a. pr. jose daugiausia laidoti savižudžiai, nekrikštyti kūdikiai bei kitatikiai.
Kapinės oficialiai laikomos neveikiančiomis, tačiau jose mirusiuosius leidžiama laidoti senosiose šeimos kapavietėse.
Saugotinas kultūros paveldo objektas.
Sonia Aquino
Sonia Aquino (g. 1977 m. liepos 10 d. Roma) – italų aktorė, 1997-2011 m. sukūrusi beveik 20 vaidmenų kine ir televizijoje.
1991 m. tapo grožio konkurso „Miss Irpinia“ nugalėtoja, karjerą pradėjo televizijoje kaip naktinės viktorinos „Zengi Night“ vedėja. Žymiausias jos vaidmuo – aktorės Sophia Loren personažas biografiniame filme „Peterio Selerso gyvenimas ir mirtis“ (2004 m.).
2000 m. vasaros olimpinės žaidynės
'''2000 m. vasaros olimpinės žaidynės (arba XXVII olimpinės žaidynės''') – olimpinės žaidynės, vykusios Sidnėjuje, 2000 m. rugsėjo 15 d. – spalio 1 d. Tai buvo antrasis kartas, kai olimpinės žaidynės surengtos pietų pusrutulyje ir antrasis Australijoje po 1956 m. vasaros olimpinių žaidynių.
Žaidynių talismanais buvo išrinkti trys gyvūnai – Olis (miškinis tulžys), Sidas (ančiasnapis) ir Milė (trumpasnapė echidna). Šie talismanai simbolizavo orą, žemę ir vandenį.
Teisės rengti žaidynes suteikimas
thumb|right|250px|[[2000 m. rugsėjo 15 d. atidarymo ceremonijos akimirka]] Sidnėjus olimpinių žaidynių organizatoriumi buvo paskelbtas 1993 m. rinkimuose. Šis miestas 4 etapų rinkimuose nugalėjo Mančesterį, Pekiną, Berlyną ir Stambulą. Vėliau Pekinui buvo suteikta teisė rengti 2008 m. vasaros olimpines žaidynes.
Šalys dalyvės
thumb|Šalys dalyvės 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Iš viso šiose žaidynėse dalyvavo 199 šalys. Taip pat keturi sportininkai iš Rytų Timoro dalyvavo kaip individualūs atletai. Šiose žaidynėse debiutavo Eritrėjos, Mikronezijos Federacinių Valstijų ir Palau sportininkai.
Šiose žaidynėse buvo uždrausta dalyvauti Afganistano komandai dėl šalyje vykusių įvairių represijų prieš moteris.
Sporto šakos
Žaidynėse buvo surengtos 300 rungčių 28-iose sporto šakose.
Medalių lentelė
Iš viso nors vieną medalį laimėjo 80 šalių atstovai, 119 valstybių liko be medalių. JAV laimėjo daugiausiai medalių (91), iš kurių 36 buvo aukso. Kamerūnas, Kolumbija, Latvija, Mozambikas ir Slovėnija pirmą kartą olimpinių žaidynių istorijoje laimėjo aukso medalį. Tuo tarpu Vietnamas, Barbadosas, Makedonija, Kuveitas, Kirgizija ir Saudo Arabija laimėjo pirmą olimpinį medalį savo istorijoje. Lietuva medalių lentelėje liko 33-ia su 2 aukso ir 3 bronzos medaliais.
Leideno notariato studentų brolija
Leideno notariato studentų brolija (sutr. B.N.S.L.) - Leideno universiteto (Nyderlandai) teisės mokslų studentų draugija. Įkurta 1960 m. kovo 20 d. B.N.S.L. vienija teisės specializacijos „Notariato teisė“ ( Universitete. Asociacija siekia skatinti susidomėjimą notariatu, notaro profesija ir notariato teisės mokslu.
B.N.S.L. priklauso skėtinei asociacijai - Notariato akademinei draugijai (Broederschap der Notariële Studenten).
Darželiai (Mickūnai)
Darželiai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Mickūnų, tuoj į pietus nuo Lytos. Piečiau teka Vilnia, šiauriau nutiestas kelias.
thumb|left|Kelias Lyta–Darželiai
Antanavas (Vilnius)
Antanavas – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Maišiagalos, prie kelio.
Evangelijos šviesa (Čikaga)
Evangelijos šviesa – krikščioniškas tarpkonfesinis laikraštis, leistas 1957–2000 m. Čikagoje.
Istorija
Iš pradžių ėjo kas du mėnesiai, vėliau kas trys.
Redaktoriai
Algirdas Jurėnas, Antanas Taločka, Kostas Burbulys.
Dance In The Dark
„Dance in the Dark“ – daina iš JAV atlikėjos Lady Gaga trečiojo albumo „The Fame Monster“.
Baktrijos–Margianos archeologinis kompleksas
Baktrijos-Margianos archeologinis kompleksas – archeologinė sritis Vidurinėje Azijoje, istorinėse Baktrijos ir Margianos žemėse, Amudarjos (Oksu) baseine (dab. Afganistanas, Uzbekistanas ir Turkmėnistanas). Bronzos amžiuje, maždaug tarp XXIII ir XVII a. pr. m. e. čia gyvavo išvystyta gyvenviečių kultūra.
thumb|left|250px|Su indoiranėnais siejamos kultūros: Andronovo, Baktrijos-Margianos, [[Jazo kultūra|Jazo, H kapaviečių, varinių įkapių, Gandharos, pilkosios raižytos keramikos]]
Baktrijos-Margianos kultūros radinių rasta Indo slėnio civilizacijos miestuose, Irane, Persijos įlankos pakrantėse. Manoma, kad tarp Baktrijos–Margianos ir Harapos kultūrų vyko intensyvi prekyba (jos centru galėjęs būti Šortugajus). Vėliau Baktrijos–Margianos kultūrą išstūmė iš šiaurės atsikėlę Andronovo kultūros nešėjai.
Baktrijos-Margianos archeologinis kompleksas dažniausiai siejamas su praindoeuropiečiais (proto-indoiranėnais). Pasak pagrindinio šio komplekso tyrėjo Viktoro Sarianidžio, šios kultūros žmonės buvo indoeuropiečiai, davę pradžią Vedų kultūrai Indijoje ir persų kultūrai Irane. Pasak kitos hipotezės, Baktrijos–Margianos žmonės buvo neindoeuropiečiai, bet vėliau perėmė jų kalbą iš Andronovo kultūros (siejami su kasitais, kinais, dabartinių burušų protėviais).
Baktrijos-Margianos archeologinio komplekso vietovės:
Rytis Vaišvila
Rytis Vaišvila (g. 1971 m. gegužės 23 d., Klaipėda) – Lietuvos krepšininkas ir treneris.
Nuo 2009 m. liepos mėn. pasirašė vienerių metų sutartį su Kinijos Sianjango „Tan Tan“ komandą, tačiau 2010 m. sausio pabaigoje buvo atleistas.
2010 m. liepos 30 d. sugrįžo į Klaipėdos „Neptūno“ klubo vyr. trenerio postą. 2010 m. lapkričio 8 d. paliko Klaipėdos „Neptūno“ klubą. 2012 m. sausio 31 d. iki sezono pabaigos tapo Gargždų „Bremena-Gargždai“ vyr. treneriu. 2012 m. liepos 29 d. tapo Utenos „Juventus“ vyr. treneriu.
Teklė Mačiulienė
Teklė Virpšaitė-Mačiulienė (g. 1938 m. rugsėjo 30 d. Trakų apskritis) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė.
Biografija
1956 m. baigė Vievio vidurinę mokyklą. 1956–1961 m. Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakultete studijavo žurnalistikos specialybę.
1961 m. pradėjo dirbti Kauno ir Jonavos tarprajoninio laikraščio „Socialistiniu keliu“ redakcijoje korespondente. 1962 m. reorganizavus šį leidinį į Kauno rajono laikraštį, kuris nuo tų metų ėmė vadintis „Komunizmo vėliava“ – laiškų skyriaus vedėja, redaktoriaus pavaduotoja, 1980–1987 m. – redaktorė. Nuo 1987 m. dienraščio „Kauno tiesa“, 1992–2000 m. „Kauno diena“ redaktorė. 2000–2002 m. Norvegijos koncerno „Orkla Media“ atstovė Lietuvoje, vėliau radijo laidos kaimui „Po antrųjų gaidžių“ vedėja. Nuo 2006 m. laikraščio „Ūkininko patarėjas“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotoja.
Lietuvos žurnalistų sąjungos narė.
Marija Gimbutienė
Birutė Marija Alseikaitė-Gimbutienė (Marija Gimbutas, merg. Birutė Marija Alseikaitė, 1921 m. sausio 23 d. Vilniuje – 1994 m. vasario 2 d. Los Andžele; 1994 m. gegužės 8 d. perlaidota Kaune, Petrašiūnų kapinėse) – lietuvių kilmės archeologė ir antropologė, archeomitologijos pradininkė, tyrusi Europos neolito ir bronzos amžiaus kultūras bei suformulavusi Kurganų hipotezę.
Biografija
Gimė 1921 m. sausio 23 d. Vilniuje, lietuvių inteligentų šeimoje. Vaikystėje vasaras dažnai leisdavo sodyboje Jeruzalėje (Riešės valsčius).
Jos tėvai aktyviai domėjosi lietuvių tautosaka ir menais, į svečius dažnai pasikviesdavo garsiausius to meto muzikus, rašytojus, įskaitant Vydūną, Juozą Tumą-Vaižgantą ir Joną Basanavičių. Tai paliko ryškų pėdsaką Marijos Gimbutienės atmintyje.
Pradžioje mokėsi Vilniuje, Vytauto Didžiojo gimnazijoje, o 1931 m. rugpjūčio 31 d. kartu su tėvais persikėlė iš Vilniaus gyventi į laikinąją sostinę Kauną. Tais pačiais metais jos tėvai išsiskyrė, praėjus vos penkeriems metams po to mirė jos tėvas. Motina rūpinosi savo vaikų tolesnėmis studijomis ir norėjo, kad jie mokytųsi lietuviškame universitete. 1938 m. baigė Kauno „Aušros“ gimnaziją.
1931–1938 m. mokėsi Kauno „Aušros“ mergaičių gimnazijoje. 1938 m. pradėjo studijas Vytauto Didžiojo universiteto Humanitariniame fakultete. 1938–1939 m. dalyvavo priešistorinių kapinynų kasinėjimo darbuose Kaune. Tyrinėjo Vilniaus krašto gyventojų tautosaką, buitį, domėjosi Vilniaus krašte likusiais lietuviais.
1942 m. baigė Vilniaus universitetą, ištekėjo už Jurgio Gimbuto. Tais pačiais metais jiems gimė pirmoji dukra Danutė, 1943 m. antroji – Živilė. Antrojo pasaulinio karo metais pasitraukė iš Lietuvos. 1946 m. baigė Tiubingeno universitetą (Vokietija). 1949 m. atvyko į JAV. 1950–1956 m. dirbo Harvardo universitete – vertė Rytų Europos archeologinius tekstus, dėstė Antropologijos departamente, vėliau dirbo Harvardo muziejuje. 1954 m. rugpjūtį Bostone susilaukė trečiosios atžalos Rasos Julijos. Nuo 1964 m. – Kalifornijos universiteto profesorė.
Mirė 1994 m. Los Andžele, eidama 73-iuosius. Palaidota Kauno Petrašiūnų kapinėse.
Veikla
Pasaulyje M. Gimbutienė laikoma viena įtakingiausių archeologų, savo tyrimuose sujungusia archeologiją, lingvistiką, etnologiją ir religijotyrą į bendrą discipliną – archeomitologiją, gerokai pakeitusią Europos priešistorės sampratą. M. Gimbutienė išsakė naują požiūrį į archeologiją – tradiciškai archeologai tik kasinėja ir aprašinėja savo radinius, o profesorė ėmėsi juos interpretuoti, aiškinti jų prasmę. Savo darbuose ji atskleidė Europos tautų, tarp jų ir baltų, priešistorės evoliuciją, sukūrė koncepciją apie Senosios Europos kultūrą ir jos žlugimą, kai iš Eurazijos stepių Europą užplūdo indoeuropiečių gentys.
Nuo 1936 m. dalyvavo archeologiniuose tyrimuose Lietuvoje, kurių metu nagrinėjo mirties ritualų ir tikėjimo sferas. Vytauto Didžiojo Universitete studijavo lingvistiką, 1942 m. Vilniaus Universitete įgijo Menų magistro laipsnį. Magistro darbe analizavo lietuvių laidojimo papročius geležies amžiuje. 1946 m. įgijusi etnologijos mokslų daktaro laipsnį Tubingeno Universitete, išvyko į Harvardo Universitetą (JAV), kur tyrinėjo Rytų Europos archeologinių tekstų vertimus ir dėstė universiteto antropologijos departamente.
Marija Gimbutas taip pat atliko archeologinius tyrimus tuometinėje Jugoslavijoje (Bosnijoje, Makedonijoje), Graikijoje, Italijoje. Pagrindinius darbus publikavo tarp 1946 ir 1971 m. Juose M. Gimbutienė demonstruoja matriarchalinius pirmykščių bendruomenių tikėjimus, indoeuropiečių atsiradimo Europoje kelius ir pan. M. Gimbutienė iškėlė hipotezę, kad neolito Europoje klestėjo taiki civilizacija, kurios pagrindas buvo meninė kūryba ir nematerialios vertybės. Visgi, dalis mokslininkų archeologų yra išsakę ir kritikos, teigiančios, kad M. Gimbutienės darbuose yra nemažai spekuliacijų, visų pirma, nagrinėjant archeologinius radinius, kaip religinius, įžiūrint daugelyje neaiškios lyties žmogaus figūrų moteriškus bruožus ir pan. Daugelis jos platesnių interpretacijų irgi istorikų laikomos spekuliatyviomis, kaip antai nėra archeologinių įrodymų, kad būtų egzistavusi pirmykštė Europos matriarchalinė, taiki bei egalitariška civilizacijos socialinė sankloda, tačiau indoeuropiečių protevynės hipotezė sulaukė pripažinimo.
Anot jos, deivių figūrėlės, simbolizuojančios Žemės Motinos gyvybines, vaisingumo galias, kuriančias Pasaulio harmoniją, jo reiškinių amžinąjį atsinaujinimą nenutrūkstančiame gimimo-mirties cikle. Marija Gimbutienė teigia, jog baltų tautų pirmtakai garbino Žemės deivę bei kitas moteriškos giminės deives, o ateiviai indoeuropiečiai atnešė tikėjimo Dangaus dievu ir kitomis vyriškomis dievybėmis papročius.
1956 m. Marija Gimbutienė suformulavo Kurganų hipotezę – vieną iš indoeuropiečių kilmės aiškinimų, pagal kurį Ponto stepėje archeologinės kurganų kultūros (sąvoka apimanti duobinių kapų kultūrą ir jos pirmtakes) žmonės greičiausiai kalbėjo indoeuropiečių prokalbe. Ji kurganų kultūrą suskirstė į keturis vienas po kito ėjusius periodus, kurių ankstyviausias (kurganų I) apėmė Samaros ir Seroglazovo kultūras Dniepro-Volgos regione vario amžiuje (IV tūkst. pr. m. e. pradžia). Šios kultūros atstovai buvo klajokliai gyvulių augintojai, kurie, pasak modelio, III tūkst. pr. m. e. pradžioje paplito visoje Ponto-Kaspijos stepėje ir Rytų Europoje. Kurganų kultūros sąvoką ji įvedė bandydama sujungti vėlyvojo neolito ir ankstyvojo bronzos amžiaus archeologines kultūras, egzistavusias dabartinėje Rusijoje, Ukrainoje ir Moldavijoje.
Įvertinimas
1993 m. sausio 27 d. M. Gimbutienei suteiktas Vytauto Didžiojo universiteto garbės daktaro vardas.
Joseph Campbell ir Ashley Montagu Marijos Gimbutienės indėlį į istorijos tyrinėjimus prilygino Rozetės akmens atradimui Egipto hieroglifų iššifravimui.
2003 m. režisierė Donna Read ir neopagonizmo autorius ir aktyvistas Starhawk išleido bendrą dokumentinį filmą apie M. Gimbutienės gyvenimą ir veiklą „Signs Out of Time“. Filme nagrinėjamos Gimbutienės teorijos, jų kritika ir įtaka akademinei bendruomenei, socialinių mokslų tyrinėtojams ir feminizmo vystymuisi.
UNESCO 2021 m. paskelbė M. B. Gimbutienės metais.
Originalo kalba
Monografijos:
118 m. pr. m. e.
'''118 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Kevin Garnett
Kevin Garnett (Kevinas Garnetas, g. 1976 m. gegužės 19 d. Mauldine) – buvęs NBA krepšininkas, žaidęs Minesotos „Timberwolves, Bostono "Celtics" bei Bruklino "Nets" komandose.
K.Garnett žaidė Minesotos „Timberwolves“ komandoje nuo 1995 iki 2007 metų ir vienu metu buvo ilgiausiai žaidžiantis už vieną klubą. Kevino Garneto pravardė yra jo inicialai KG.
Paskelbė apie savo karjeros pabaigą 2015 metų rugsėjį.
Vidurinė mokykla
Pirmuosius tris gimnazijos metus jis žaidė savo gimtajame mieste Mauldine, Pietų Karolinoje. Paskutinę vasarą prieš mokyklos baigimą jis atsidūrė įvykių sūkuryje, kai paaštrėjo santykiai tarp baltųjų ir juodaodžių krepšininkų. Nors ir nebuvo prisidėjęs tiesiogiai, Garnett buvo areštuotas. Išsigandęs tolimesnių pasekmių, jis nusprendė persikelti į Čikagą, kur vidurinį išsilavinimą gavo Farragut Career Academy. Mokykla laimėjo 28 rungtynes ir patyrė 2 pralaimėjimus, tuo tarpu „USA Today“ jį išrinko Metų krepšininku. Jis taip pat buvo pripažintas geriausiu krepšininku Ilinojaus valstijoje. Jo pelnytų taškų vidurkis siekė 25,2 taško, 17,9 atkovoti kamuoliai, 6,7 rezultatyvūs perdavimai ir 6,5 blokuoti kamuoliai bei 66,7 % taiklumas atakuojant krepšį.
1995 m. baigęs Čikagos Farragut Career Academy 5 šaukimu pakviestas naujokų biržoje. Jis buvo pirmas NBA žaidėjas pakviestas po vidurinės mokyklos per paskutinius 20 metų.
Profesionali karjera
2007 m. Kevinas Garnetas buvo iškeistas į Al Jeferson, Ryan Gomes, Sebastian Telfair, Gerald Green, Theo Ratliff.
Ekstrasistolija
Ekstrasistolija pasireiškia sergantiesiems įvairiomis širdies ligomis, pvz., vainikine širdies liga, miokarditu, kardiomiopatija, taip pat gali atsirasti dėl kai kurių vaistų poveikio, hipertirozės, sumažėjus kalio kiekiui kraujyje. Būna ir sveikiems žmonėms.
Ekstrasistolės būna retos arba dažnos ir pastovios (pvz., kas antras širdies tvinksnis).
Ekstrasistolijai gydyti gali būti skiriami antiaritminiai vaistai.
Lofos apskritis
Lofos apskritis  – Liberijos apskritis, esanti šalies šiaurės vakaruose, Gvinėjos ir Siera Leonės pasienyje. Administracinis centras – Voindžama.
Geografija
Paviršius kalnuotas, apaugęs miškais. Apskrityje stūkso aukščiausia šalies vieta – Vutevės kalnas (1380 m).
Svarbiausios upės – Lofa, Moras, Dianis, Manas.
Administracinis suskirstymas
Apskritis padalinta į 6 rajonus:
August Rei
Augustas Rei (1886 m. kovo 22 d. Pilistvere, Viljandis – 1963 m. kovo 29 d. Stokholme, Švedija) – teisininkas, advokatas, Estijos politinis veikėjas.
Biografija
1904–1905 m. studijavo Tartu Imperatoriaus Aleksandro aukštojoje mokykloje, 1907–1911 m. studijavo teisę Novgorodo ir Peterburgo universitetuose.
1905 m. revoliucijos dalyvis, buvo suimtas ir kalintas. 1906 m. Taline dirbo advokatu, redagavo laikraštį „Sotsiaaldemokraat“. 1912–1913 m. tarnavo armijoje. 1913 m. advokatas Viljandyje. 1914–1917 m. artilerijos karininkas Peterburgo fortuose.
1917 m. kovo mėn. Estijos armijos organizatorius ir karininkas, Karinio komiteto pirmininkas. 1917–1919 m. vėl redagavo laikraštį „Sotsiaaldemokraat“. 1918–1919 m. darbo ir socialinių reikalų ministras, ministro pirmininko pavaduotojas, švietimo ministras.
1938–1940 m. Estijos pasiuntinys Maskvoje, vedė derybas su Stalinu ir Molotovu. 1940 m. SSRS užėmus Estiją, per stebuklą išvengė arešto ir emigravo į Švediją.
1944 m. rugsėjo mėn. Estijoje sudarytos laikinosios O. Tiefo vyriausybės užsienio reikalų ministras, 1945–1963 m. ministras pirmininkas su prezidento teisėmis, 1946–1949 m. Estijos nacionalinio fondo pirmininkas, 1947–1963 m. Estų tautinės tarybos (parlamento tremtyje) pirmininkas.
Apdovanotas „Estijos laisvės kryžiumi“, Tartu universiteto Garbės daktaras.
Riazor stadionas
Estadio Municipal de Riazor yra įvairios paskirties stadionas La Korunjoje, Ispanijoje. Namų rungtynes žaidžia RC Deportivo de La Coruña. Stadione telpa 34 000 žiūrovai.
Istorija
Stadionas pastatytas 1944 m. vietoje seno. Atidarymo dieną, 1944 m. spalio 28 d., vyko futbolo varžybos prieš Valencia CF, kuriuose Deportivo pralaimėjo 2–3.
60 000 žiūrovų talpinęs Estadio Riazor buvo vienas iš 1982 m. XII pasaulio futbolo čempionato stadionų. Pirmosios varžybos buvo sužaistos tarp Ispanijos ir Portugalijos rinktinių. Varžybas laimėjo ispanai rezultatu 4–2.