cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mangareva
Mangareva yra nedideliame salyne, apsuptame koralų rifo ir lagūnos. Šalia yra keletas mažesnių salų (Taravai, Aukena, Akamaru) ir daug mažų salelių (motu), kartu sudarančių Mangarevos salų spiečių. Sala yra ~8 km ilgio, siaura, vulkaninės kilmės, kalnuota. Aukščiausia vieta – Dafo kalnas (441 m). Krantai statūs, išraižyti įlankų.
2017 m. Mangarevoje gyveno 1384 žmonės (daugiausia – mangarevai). Verčiamasi žvejyba, kopros rinkimu, žemės ūkiu, turizmu. Pagrindinė gyvenvietė – Rikitea. Oro uostas yra netolimoje Totegegijė salelėje. Iš Mangarevos laivu galima pasiekti kitais būdais iš esmės nepasiekiamas Pitkerno salas. Yra Šv. Mykolo katedra (1839 m.).
Salą nuo seno valdė mangarevų valdovai. 1797 m. Mangarevą pasiekė pirmasis vakarietis – britų jūrininkas Džeimsas Vilsonas. 1881 m. salą prisijungė Prancūzija.
Louis Prima
Louis Leo Prima (1910 m. gruodžio 7 d. – 1978 m. rugpjūčio 24 d.) – amerikiečių dainininkas, aktorius, dainų autorius bei trimitininkas. Per savo karjerą L. Prima yra palietęs daugybę skirtingų muzikos žanrų: dvidešimtojo amžiaus trečiojo dešimtmečio pabaigoje jis įkūrė džiazo septetą; ketvirtajame dešimtmetyje vadovavo svingo grupei, o penktajame – bigbendo. Nuo dvidešimto amžiaus penktojo dešimtmečio daugiausia atlikdavo ritmenbliuzo, rokenrolo bei italų liaudies muziką. Laikotarpiu kai atlikėjai vengdavo parodyti savo tikrąją kilmę, L. Prima dažnai atlikdavo itališkas liaudies dainas bei dainuodavo italų kalba, taip skatindamas kitus atlikėjus neslėpti savo šaknų.
Kurmaičių II kapinynas
Kurmaičių II kapinynas (registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas – 12311, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. IP2465A) – kapinynas pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Kurmaičių šiaurės vakariniame pakraštyje (Kretingos seniūnija), 0,53 km į rytus nuo kelio Kretinga–Darbėnai, Akmenos dešiniajame krante.
Kapinynas
Įrengtas lygioje, smėlingoje vietoje, į šiaurės pusę žemėjančiame aukštumos pakraštyje, 56 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir 45 m pločio. Pietinis ir šiaurės rytinis pakraščiai apaugę medžiais, likusi dalis dirvonuoja, vakariniu pakraščiu eina lauko kelias. Pietiniame pakraštyje pastebimos 1944 m. Vokietijos karių iškastų gynybinių apkasų, o rytiniame – XX a. I pusėje kastų bulviarūsių žymės. Anotacinio ženklo nėra.
Teritorijos plotas – 0,22 ha.
1993 m. įrašytas į naujai išaiškinamų istorijos ir kultūros paminklų archeologinių vietų sąrašą (IP2465A).
58 m į šiaurės rytus yra Pajuodupių kapinynas, 0,5 km į rytus – Kurmaičių piliakalnis.
Tyrimai
1940 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1959 m. – Juozas Mickevičius (Kretingos kraštotyros muziejus), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas). 1998 m. tyrė Eugenijus Ivanauskas (Kultūros paveldo centras).
1957 m. rastas geležinis ietigalis, žalvarinis smeigtukas trikampe galvute, iki 1 m storio kultūrinis sluoksnis. 1998 m. ištirtas 32,2 m² plotas, rasti 4 griautiniai kapai.
Datuojamas V–VIII a.
Čiobiškio urvas
miniatiūra|240px|right|Šlaitas su urvu, 2017 m. pavasaris miniatiūra|240px|right|Prie angos į urvą
Čiobiškio urvas arba Rynos urvas – valstybės saugomas geologinis gamtos paveldo objektas Širvintų rajone, Čiobiškio sen., Stepanavos kaime. Priklauso Ukmergės miškų urėdijos Čiobiškio girininkijos (780 kv., 12 skl.) teritorijai. Urvo vieta yra 0,4 km į rytus nuo kelio, 1,3 km į šiaurės vakarus nuo Čiobiškio. Objektas nuorodomis nepažymėtas. Saugomu gamtos objektu paskelbtas LR aplinkos ministro 2010 m. liepos 30 d. įsakymu Nr. D1-675.
Urvas glūdi Čiobiškio miške, tekančio Rynos upelio suformuotos griovos šlaite, apie 5 m aukštyje nuo upelio vandens lygio (absoliutus aukštis - 76 m). Dėl gamtinių sąlygų jautrumo, Čiobiškio urvas yra netinkamas lankymui, be to, jis gali būti pavojingas dėl nuo skliauto atitrūkstančių smėlio sluoksnių dalių (sucementavimas mažėja į viršų). Šio urvo aukštoji dalis gali užgriūti netolimoje ateityje.
Geologija
miniatiūra|200px|left|Urve sienos ir lubos iš sukietėjusio smėlio, apačia – sausas purus smėlis. Matyti laukinių gyvūnų pėdsakų Čiobiškio urvas yra unikalus, nes jis yra vienintelis Lietuvoje kvartero dariniuose. Urvas susiformavęs smiltainyje – karbonatiniu cementu sucementuotame smėlyje. Smėlis vietomis smulkus, vietomis įvairaus rupumo su pavieniu žvirgždu iki 1 cm diametro, pilkai geltonas, įstrižai sluoksniuotas. Urvo aukštis 1,5 m (pradžioje), gilyn einant visiškai sumažėja, ilgis apie 9 m. Jame yra daug mažų atšakų, kairėje nuo įėjimo yra „kolona“.
Svarbiausia sąlyga urvui susiformuoti buvo smiltainio klodo susidarymas. Karbonatinio cemento kristalizacija galėjo įvykti holocene, prieš kelis tūkstančius metų, kada gruntiniame vandenyje buvo padidėjęs hidrokarbonatų kiekis, o jų virtimas kalcio karbonatiniu mineraliniu cementu vyko dėka slėgio pokyčių tekant požeminio vandens šaltinio tėkmei poringo ir laidaus smėlio sluoksniu.
Urvo tolesnį formavimąsi lėmė požeminio vandens lygio nukritimas, smiltainio klodo nusausėjimas ir biraus smėlio dalelių išplovimas iš po smiltainio. Taigi patį urvą suformavo šaltiniai (sufozija), ištekėję iš šlaito. Šiuo metu požeminio vandens srautai yra pakitę, todėl urvas yra sausas. Vienas iš nedaugelio žinomų neapvandenintų urvų Lietuvoje. Tuo tarpu visai netoli olos išsikrauna šaltinis, formuojantis naują sufozinį cirką ir naują griovos atšaką. Gal būt požemyje formuojasi naujos tuštumos, jei iškrovos vietoje slūgso smiltainiai.
Tautosakinės žinios
Vietinių žmonių urvas dar vadinamas Rynos urvu (pagal šalia tekančio upelio vardą), arba olomis. Pasakojama, kad vietiniai jaunuoliai urve slėpdavosi nuo karo prievolės arba skirdavo drąsioms merginoms pasimatymus. Spėliojama, ar čia kadaise gyveno urviniai žmonės.
Alhama CF
Alhama Club de Fútbol, dar vadinama Alhama CF ElPozo arba Alhama ElPozo dėl rėimo sutarčių, bei Alhama Females arba tiesiog „Alhama“ – Ispanijos futbolo klubas iš Mursijos Alamos. Šis straipsnis apie moterų futbolo ekipą, rungtyniaujančią Liga F.
Istorija
2004 m. suburta moterų ekipa. 2013–2014 m. sezone tapo regioninių pirmenybių nugalėtojomis. Nuo 2014–2015 m. sezono žaidė Antrame divizione. 2021–2022 m. sezone rungtyniavo Antrame divizione ir tapo nugalėtojomis. Buvo perkelti į aukščiausiąją šalies lygą.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Liga F, tačiau tarp šešiolikos dalyvių užėmė penkioliktą vietą ir po sezono iškrito į žemesnį divizioną.
Karklėnų dvaras
Karklėnų dvaras – buvusio dvaro sodyba, esanti Karklėnuose, Kražių seniūnijoje, Kelmės rajone, šalia kelio. Pastaruoju metu čia veikė Karklėnų pagrindinė mokykla, uždaryta 2020 m. Mokyklos pastatas, panašus į buvusio dvaro rūmus, pastatytas ant pastarojo išlikusių pamatų, vėliau prie jo įrengtas mokyklos priestatas. Dvarvietėje prižiūrimas parkas, stūkso akmeninio svirno liekanos.
Istorija
miniatiūra|200px|left|Akmeninio svirno liekanos miniatiūra|200px|left|Parkas. Dešinėje – buvusios mokyklos stogastulpis
Minima, jog 1499 m. Karklėnų dvaras priklausė Šemetoms. Istorikės Jūratės Kiaupienės žiniomis, išmirus vyriškai Žemaitijos seniūnų Kęsgailų giminės šakai, didžioji dalis jų žemaitiškų valdų atiteko Mykolo Kęsgailos dukterų sūnums Šemetoms ir Zavišoms. Todėl galima teigti, jog Šemeta (vardas nežinomas) paveldėjo Karklėnų dvarą iš savo senelio M. Kęsgailos, turtingiausio žemvaldžio Žemaitijoje.
Senieji karklėniškiai prisimena, kad nuo seno dvare veikęs bravoras (spirito varykla), nešęs didelį pelną dvarininkui. Kiekvienas valstiečio kiemas privalėjo nupirkti iš dvaro nustatytą kiekį spirito per metus. Samdomi darbininkai mokėjo pinigais, kiti atidirbdavo dvaro laukuose.
Po Šemetų Karklėnų dvarą perėmė ir valdė lenkų didikai Žukai. Po 1863 m. sukilimo dvarininko, sukilimo dalyvio Jono Žuko likimas nežinomas.
Vėliau dvaras priklausė rusui Romanui Puzirauskiui. Apie 1870 m. mirė pirmoji žmona Laura Puzirauskienė (Firks). Ji buvo katalikė, pagimdė 5 vaikus, buvo palaidota Karklėnų katalikų kapinėse. Po jos R. Puzirauskis vedė savo vaikų guvernantę vokietę Stankievič iš Rygos. Susilaukė dviejų vaikų - Vladimiro ir Sofijos. Vėliau Stankievič susirgo, išvyko gydytis į Rygą ir į Karklėnus nebegrįžo. Vladimirą su Sofija užaugino jos sesuo Henrieta Stankievič. R. Puzirauskis mirė 1888 m. (ši data iškalta antkapyje). Jo, kaip stačiatikio, Karklėnų klebonas nelaidojo katalikų kapinėse. Duktės Sofijos rūpesčiu tėvą palaidojo dvaro pušynėlyje, už Karklėnų kapinių.
Sofija Puzirauskaitė paveldėjo 981 ha žemės. Ji didžiąją dalį dvaro išpardavinėjo vietiniams ūkininkams dar prieš žemės reformą 1923 m. Galutinai dvarininkė pasiliko su 80 ha, nes dalis Karklėnų žemės buvo paimta į valstybės fondą. Po Antrojo pasaulinio karo S. Puzirauskaitė pasitraukė iš dvaro ir nebegrįžo. Dvare likę jos buvę tarnai ir kumečiai dvarą nugyveno, per keletą metų jis virto griuvėsiais. 1957 m. ant buvusio dvaro pamatų pastatytas mūrinis namas, panašus į buvusį dvarą. Jame įsikūrė vietos vidurinė mokykla. Didėjant mokinių skaičiui pristatytas dviaukštis mokyklos priestatas.
Bahreino futbolo varžybos 2021–2022 m.
Bahreino futbolo varžybos 2021–2022 m.
Moteris katė
Moteris katė (Selina Kyle) (, iš angl. cat – „katė“ + angl. woman – moteris) – DC Comics komiksų veikėja, dažniausiai siejama su superherojumi Betmenu. Personažą sukūrė Bob Kane ir Bill Finger, ji debiutavo Batman #1 numeryje (1940 m. pavasarį), kuriame buvo žinoma kaip „Katė“. Moteris katė buvo vaizduojama kaip piktadarė ir Betmeno priešė, bet nuo 1990 m. pradėta vaizduoti kaip antiherojė, o ne tradicinė piktadarė. Moteris katė palaikė sudėtingus meilės – neapykantos santykius su Betmenu.
Moters katės tikras vardas yra Selina Kail (Selina Kyle). Personažo dizainą įkvėpė Kane’o pusseserė Ruth Steel  ir aktorė Jean Harlow. Iš pradžių Moteris katė buvo vaizduojama kaip rimbu ginkluota vagilė ir įsilaužėlė. Ilgus metus personažas buvo populiarus, bet nuo 1954 m. rugsėjo iki 1966 m. lapkričio Moters katės komiksai nustoti leisti dėl JAV įsisteigusios komiksų vertinimo tarnybos Comics Code Authority, nes moteriškų figūrų vaizdavimas šio personažo komiksuose pažeidė Komiksų vertinimo kodekso nuostatas. Moters katės tapatybę komiksuose perėmė kitos dvi moterys: Holly Robinson  ir Eiko Hasigawa.
AS Simba
Kolvezio „Simba“, o trumpai Simba – Kongo Demokratinės Respublikos futbolo klubas, įsikūręs Kolvezyje.
Pasiekimai
Aukščiausia lyga
Supertaurė
Bourtzi
thumb|200px|Bourtzi pilis nuo [[Palamidi|Palamidžio tvirtovės]] Bourtzi – pilis nedidelėje saloje Nafplijo uosto akvatorijoje, Graikijoje. Turkiškas bokšto pavadinimas Bourtzi išliko iki šių laikų ir yra Nafplijo vizitinė kortelė.
Bizantijos laikais saloje buvo nedidelė Šv. Teodoro (Aghios Theodoros) bažnyčią. Nafpiją pradėjus valdyti Venecijos Respublikai, italų architektas Antonio Gambello suprojektavo pilį ir fortą. 1473 m. prieš piratus gynybinius statinius baigė statyti inžinieriaus Branceleone. Fortas buvo suprojektuotas taip, kad pilnai atitiktų siaurą nedidelę salelę.
Forto centre buvo pastatytas šešiakampis bokštas su angomis patrankoms. Pilis – trijų aukštų, bokšto rūsyje – vandens rezervuaras. Įėjimai buvo iš šiaurės ir pietų. Šiaurės rytų pusėje, kranto link – nedidelė prieplauka. Pilies statiniai daug kartų buvo rekonstruojami. Turkai salą apsupo povandeninių akmenų barikada, kad dideli laivai negalėtų arti priplaukti. XVIII a. venecijiečiai paaukštino centrinio bokšto aukštį ir sustiprino gynybines pozicijas.
Graikijos revoliucijos metais Bourtzi buvo vadinama „Casteli“ arba „Thalassopyrgos“ (jūros bokštas). Čia 1826 m. pilietinio karo metu, kurį laiką slėpėsi Graikijos vyriausybė. Kaip fortas Bourtzi buvo iki 1865 m., paskui čia buvo vykdomi mirties nuosprendžiai Palamidžio kalėjimo nuteistiesiems.
1935 m. po vokiečių architekto V. Šeferio rekonstrukcijos, pilis paversta viešbučiu. Čia vyksta ir vasaros muzikos festivaliai.
Tomas Čapskis
Tomas Huten-Čapskis (g. 1711, m. 1784 m. kovo 26 d.) – Knišino, Bratinsko ir Radzinsko seniūnas nuo 1740 metų.
Giminė
Pamario vaivados Petro Jono Čapskio ir (1685-1737) ir antros jo žmonos Konstancijos Gninskos sūnus, Malborko pakamario Pranciškaus Miroslavo Čapskio anūkas. Kulmo vaivados Jono Ansarijaus Čapskio brolis.
Šeima
Buvo vedęs du kartus. Antra žmona Marija Huten-Čapska, Ignoto (m. 1746) duktė. Pagimdė dvylika vaikų iš kurių išgyveno tik dvi dukterys.
Pirma iš dukrų: Uršulė Huten-Čapska (1743-1782) ištekėjo už Ketverių metų seimo maršalkos Stanislovo Malachovskio (1736-1809). Kita duktė Konstancija (1750-1791) ištekėjo už Knišino seniūno Dominyko Radvilos (1754-1798), vėliau ištekėjo už Stanislovo Malachovskio. Tomas Huten−Čapskis buvo Zigmanto Krasinskio prosenelis.
Gyvenimas
Iš motinos paveldėjo Knišino seniūniją. Iš brolio Povilo turėjo Radzino, Bratiansko ir Goniondzko seniūnijas.
Slovakijos futbolo varžybos 1960–1961 m.
Slovakijos futbolo varžybos 1960–1961 m.
1960–1961 m. čempionatas
Slovakijos komandos dalyvavo.
Ramūnas Kasparavičius
Ramūnas Kasparavičius (1948 m. vasario 27 d. Žikaronyse, Žiežmarių valsčiuje – 2022 m. sausio 16 d. Vilniuje ) – Lietuvos poetas, rašytojas.
Biografija
1972 m. baigė prancūzų kalbą ir literatūrą Vilniaus universitete. Mokytojavo, dirbo įvairiose redakcijose. Nuo 1989 m. buvo Lietuvos rašytojų sąjungos narys. Yra vaikų rašytojo, knygų iliustratoriaus Kęstučio Kasparavičiaus brolis.
Kūryba
Teigiama, kad R. Kasparavičius tekstai yra dekonstrukcinio pobūdžio, rašytojas sumaniai derino istorijos, mistikos ir tikrovės faktus, folklorinius motyvus ir lietuvišką mitologiją. Autoriaus poezijoje gamtos ir kaimo vaizdai persmelkti kultūrą pažinusio subjekto patirtimi ir skepsiu, konkreti detalė dera su abstrakcija, tradicinė forma su netikėtais sąskambiais, kalambūrais, o retas žodis ar šnekamosios kalbos frazė vartojama kaip puošybinis elementas. Autoriaus romanus galima laikyti epo parodija. Legendinius ir dabarties laikus jungiantys veikėjai yra žemiški ir kartu mitiniai kultūros herojai, vaizduojami istoriniame, buitiniame pasakojimo lygmenyje. Dominuoja dzūkų trakiškių šneka su litvakiškomis, lenkiškomis, gudiškomis, rusiškomis inkrustacijomis. Pasak literatūros kritikės Loretos Mačianskaitės, „Ramūno Kasparavičiaus proza užima tik jai vienai priklausančią vietą lietuvių literatūroje. Kokia tai vieta, kol kas sunku pasakyti.“
Tikslas - 500 milijonų
Tikslas – 500 milijonų – 1966 m. sukurtas trileris apie lėktuvo, gabenančio pinigus, užpuolimą.
Turinys
Praleidęs keletą metų kalėjime po maišto, sukelto armijoje karo Alžyre metu, kapitonas Žanas Rišo grįžta į Prancūziją. Tiek jis, tiek buvę kovos draugai jaučiasi išduoti ir nebereikalingi savo valstybei. Rišo leidžia dienas bokso klube, kur kartą jį užkalbina paslaptinga moteris, vardu Jo. Ji pasiūlo šiam „darbą“: apiplėšti lėktuvą, kuriuo kartą per mėnesį kartu su paštu gabenami pinigai – senieji Prancūzijos frankai. Jo bendrininku pasirodo besantis lakūnas Pjeras – žmogus, dėl kurio Rišo buvo atsidūręs kalėjime. Pradžioje šis atsisako, bet vėliau persigalvoja, su sąlyga, kad apiplėšimas įvyks pagal jo scenarijų. Rišo įsmunka į lėktuvą, ketindamas iš šio išmesti maišus su pinigais virš jūros iš anksto sutartoje vietoje, lėktuvą susprogdinti, o pats prieš tai iššokti su parašiutu. Situaciją sunkina tikimybė, kad Pjeras gali pamėginti juo atsikratyti, todėl Rišo pasitelkia į pagalbą vieną buvusių kovos draugų, tikėdamasis jį pergudrauti pats.
Lionginas Pažūsis
Lionginas Pažūsis (g. 1940 m. vasario 26 d.) – Lietuvos kalbininkas anglistas, vertėjas.
Biografija
1962 m. Vilniaus universitete baigė anglų kalbos ir literatūros studijas, ten pat dėstė. Nuo 1971 m. – mokslų daktaras. 1974 m. įgijo docento laipsnį. 1971–1977 ir 1980–1985 m. Anglų filologijos katedros vedėjas, 1997–2014 m. – Vertimo studijų katedros docentas. 1993–1994 m. – Lietuvos Šiaurės Amerikos studijų asociacijos prezidentas.
Veikla
Lionginas Pažūsis tyrinėja kalbų kontaktus, dvikalbę leksikografiją, vertimo teoriją. Verčia iš anglų kalbos į lietuvių kalbą (grožinę ir mokslinę literatūrą, Europos Sąjungos ir tarptautinės teisės aktus) ir iš lietuvių kalbos į anglų kalbą (poeziją ir mokslinę literatūrą). L. Pažūsis aktyviai veikė kaip vertėjas, terminologas, žodynų rengėjas ir lituanistinio paveldo skleidėjas anglų kalba.
Bibliografija
(iš anglų k.)
(iš lietuvių į anglų k.)
Redagavo angliškus A. Baranausko Anykščių šilelio (1981 m.) ir K. Donelaičio Metų (1985 m.) vertimus.
Kaltanas
Kaltanas  – miestas Rusijoje, Kemerovo srityje, Kuzbase, 30 km į pietus nuo Novokuznecko, Kondomos dešiniajame krante. Miesto apygardos centras. Geležinkelio stotis prie Novokuznecko–Taštagolo linijos. Kasamos akmens anglys. Vamzdžių, kalnakasybos įrengimų gamyba. Veikia Pietų Kuzbaso valstybinė rajoninė elektrinė.
Mažažiedė vandens lelija
Mažažiedė vandens lelija (Nymphaea candida) – lūgninių (Nymphaeaceae) šeimos vandens augalų rūšis. Paplitusi Eurazijos gėlavendeniuose telkiniuose. Kartais laikoma paprastosios vandens lelijos (Nymphaea alba) porūšiu. Nuo šios skiriasi tuo, kad turi 6-14, o ne 14-24 purkos spindulius.
Taurelės pamatas keturbriaunis. Žydi birželio – rugpjūčio mėnesiais. Auga stovinčiuose ar lėtai tekančiuose vandenyse. Apyretė, saugotina.
Greta Thunberg
Greta Tunberg (Greta Thunberg; g. 2003 m. sausio 3 d.) – Švedijos aplinkosaugos aktyvistė klimato kaitos klausimais.
Vaikystė
Greta Tunberg gimė 2003 m. sausio 3 d. Stokholme, operos dainininkės Malenos Ernman ir aktoriaus Svantės Tunbergo šeimoje. Tunberg teigė, kad klimato kaita pradėjo domėtis, kai jai buvo maždaug aštuoneri. Būdama vienuolikos susirgo depresija ir nustojo kalbėti. Gydytojai Gretai diagnozavo Aspergerio sindromą, obsesinį kompulsinį sutrikimą bei selektyvų mutizmą. Ji pasakojo, kad ilgą laiką kentė klasės draugų patyčias, jie juokdavosi iš jos ir šaipydavosi net ir tėvų akivaizdoje. G. Tunberg pripažino, kad anksčiau sutrikimas ją varžė, tačiau dabar teigia, kad net jei kartais dėl savo diagnozės ir yra šiek tiek kitokia „nei įprasta“, savo kitoniškumą ji laiko supergalia.
Mokyklos streikas už klimatą
miniatiūra|kairėje|G. Tunberg priešais [[Švedijos parlamentas|Švedijos parlamentą, laikanti plakatą Skolstrejk för klimatet („Mokyklos streikas už klimatą“), Stokholmas, 2018 m. rugpjūtis]] 2018 m. rugpjūčio 20 d. Greta Tunberg, tada buvusi devintoje klasėje, po karščio bangų ir gaisrų Švedijoje nusprendė nelankyti mokyklos iki 2018 m. rugsėjo 9 d. vykstančių Švedijos visuotinių rinkimų. Užuot ėjusi į mokyklą, tris savaites praleido sėdėdama priešais Švedijos parlamentą su plakatu „Mokyklos streikas už klimatą“ (šved. Skolstrejk för klimatet), taip protestuodama prieš valstybės neveiklumą kovojant su klimato kaita. Tarp jos reikalavimų buvo, kad Švedijos vyriausybė pagal Paryžiaus susitarimą sumažintų anglies dvideginio išmetimą. Rugsėjo 9 d., prieš pat visuotinius rinkimus, paskelbė, kad tęs streiką kiekvieną penktadienį, kol Švedija prisijungs prie Paryžiaus susitarimo. Ji sukūrė šūkį FridaysForFuture („Penktadieniai už ateitį“), kuris sulaukė viso pasaulio dėmesio. G. Tunberg įkvėpė streikuose dalyvauti mokinius iš viso pasaulio.
Iki 2018 m. gruodžio mėn. daugiau nei 20 000 studentų jau buvo surengę streikus mažiausiai 270 miestų. Pasak vieno iš organizatorių, rugsėjo 20–27 d. mokyklų streikuose dėl klimato kaitos dalyvavo daugiau nei keturi milijonai žmonių.
Tunberg pastangas gyrė ir nesustoti ragino Popiežius Pranciškus, palaikymą ir padrąsinimą jai išreiškė ir buvęs JAV prezidentas Barackas Obama, kurio nuomone „G. Tunberg jau yra viena didžiausių mūsų planetos gynėjų. Suprasdama, kad jos karta patirs stipriausią klimato kaitos smūgį, ji nebijo imtis realių veiksmų“.
2019 m. lapkričio 29 d. Greta Tunberg kartu su Luisa Neubauer ir Angela Valenzuela straipsnyje „Why We Strike Again“ teigė, kad „klimato krizė yra ne tik apie aplinką“, dėl ko, jų nuomone, reikia išardyti „kolonijines, rasistines bei patriarchalines engimo sistemas, kurios ją sukūrė ir kursto“.
2019: kelionė į Šiaurės Ameriką
Rugpjūtį anglies dvideginio neišskiriančia jachta „Malizia II“ G. Tunberg išplaukė iš Plimuto (Anglija) į Niujorką, kur ruošėsi dalyvauti Klimato kaitos konferencijoje, JT viršūnių susitikime. Atsisakė skristi į Niujorką lėktuvu dėl oro susisiekimo daromo poveikio aplinkai. Kelionė truko 15 dienų, nuo rugpjūčio 14 iki 28 dienos.
Klimato aktyvistė Greta Tunberg Jungtinių Tautų (JT) klimato susitikime apkaltino pasaulio lyderius jaunosios kartos išdavimu dėl nesugebėjimo susitvarkyti su šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimu. „Kai kurie žmonės sako, kad klimato krizę sukūrėme visi, tačiau tai tik dar vienas patogus melas. Kažkas kaltas“, – teigė G. Tunberg. Remdamasi tyrimais ji įrodė, kad tik 100 bendrovių nuo 1988 m. išmetė daugiau kaip 70 % viso pasaulio šiltnamio efektą sukeliančių dujų.
Vašingtone G. Tunberg su keliais šimtais vaikų ir jaunuolių surengė demonstraciją prie Baltųjų rūmų, kurioje reikalavo labiau saugoti klimatą. Dėl klimato kaitos ji taip pat protestavo Niujorke, Ajova Sityje, Los Andžele, Šarlotėje, Šiaurės Karolinoje, Denveryje, Kolorade, Stovinčios uolos rezervate.
Po žemyną važinėjosi „Tesla“ elektriniu automobiliu, kurį jai paskolino aktorius ir buvęs Kalifornijos gubernatorius Arnoldas Švarcnegeris.
G. Tunberg lapkričio 13 dieną iš Hamptono Virdžinijoje išplaukė atgal į Europą 14 m ilgio katamaranu „La Vagabonde“. Gruodžio 3 dieną pasiekė Lisabonos krantus. Iš Lisabonos naktiniu traukiniu pasiekė Madridą, kur dalyvavo Jungtinių Tautų (JT) klimato kaitos konferencijoje. Konferencijoje susirinkusius pasaulio šalių lyderius paragino skubiai imtis veiksmų kovoje su klimato kaita. Pasak jos, delsti nebegalima, nes „žmonės miršta“. Taip pat pridūrė „Streikuojame jau daugiau nei metus ir iš esmės nieko neįvyko. Galingieji vis dar ignoruoja klimato krizę“.
Kalbos
miniatiūra|dešinėje|G. Tunberg kalba 2019 m. rugsėjo 27 d. eitynėse už klimatą, [[Monrealis, Kanada]] 2019 m. rugsėjo 23 d. JT viršūnių susitikime G. Tunberg kreipėsi į pasaulio lyderius: „Visa tai yra neteisinga. Manęs čia neturėtų būti. Aš turėčiau sugrįžti į mokyklą, esančią kitoje vandenyno pusėje. Jūs ateinate pas mus, jaunus žmones, ieškodami vilties. Kaip jūs drįstate? Savo tuščiais žodžiais jūs pavogėte mano svajones ir mano vaikystę, nors aš esu viena iš laimingųjų. Žmonės kenčia, miršta, griūna ištisos ekologinės sistemos“.
Gruodžio 12-13 d. Greta Tunberg dalyvavo Pasaulio klimato konferencijoje Madride ir savo kalboje, pagrįstoje moksliniais duomenimis apie CO2 emisijas ir klimato šilimą, pateikė faktus dėl padarinių, jei nebus pasiekti Paryžiaus susitarimo tikslai – klimato šilimą apriboti iki 1,5 laipsnio. „Svarbi kiekviena laipsnio dalelė“, – pabrėžė G. Tunberg. Ji taip pat kritikavo pasiturinčių šalių vyriausybes dėl jų neveiklumo kovojant su klimato kaita, ir ir pavadino jų pastangas „klaidinamomis“.
2019 m. gegužės mėn. G. Tunberg išleido savo kalbų rinkinį apie klimatą No One Is Too Small to Make a Difference (liet. „Niekas nėra per mažas pakeisti padėtį“).
Asmeninis gyvenimas
G. Tunberg šeima įsirengė saulės jėgainę ir pradėjo auginti daržoves savo žemėje už Stokholmo miesto ribų. Šeima turi elektromobilį, kurį naudoja tik esant būtinybei. Visa šeima yra veganai. Mažindama išmetamo anglies dvideginio kiekį visa šeima nustojo skraidyti lėktuvais. Dėl šios priežasties Gretos motina, atstovavusi Švedijai 2009 m. „Eurovizijoje“, atsisakė tarptautinių pasirodymų.
Diana Bučiūtė
Diana Bučiūtė (g. 1955 m. rugpjūčio 24 d.) – Lietuvos vertėja.
Biografija
1978 m. Vilniaus universitete baigė lietuvių kalbos ir literatūros studijas. 1978–1982 m. dirbo Respublikinėje bibliotekoje, 1982–1895 m. „Vagos“, 2001–2010 m. „Alma littera“, 2010–2018 m. „Baltų lankų“ leidyklose.
Verčia iš prancūzų, naujosios graikų, anglų kalbų.
Bibliografija
Svarbiausi vertimai:
TGV POS
TGV POS – 2006 m. Prancūzijoje sukurtas elektrinis didelio greičio lokomotyvas. Naudojamas Prancūzijos geležinkelių sistemoje. 2007 m. lokomotyvu pasiektas pasaulio geležinkelio greičio rekordas.
Istorija
2006 m. lokomotyvai pradėjo kursuoti Prancūzijos geležinkelių sistemoje. Naujieji lokomotyvai pritaikyti vežti SNCF TGV Réseau traukinių vagonus. Lokomotyvai naudojami tarptautinėms jungtims su Vokietija ir Šveicarija.
2007 m. balandžio 3 d. TGV POS traukinys 4402 (antrasis pagamintas vienetas) pasiekė naują pasaulio greičio rekordą. Lokomotyvas su vairuotoju pasiekė 574,8 km/h greitį.
Techniniai duomenys
TGV POS lokomotyvuose instaliuoti asinchroniniai indukciniai motorai, kurie užtikrina saugumą kelionių metu, nes sugedus vienam motorui sistema įjungtų kitą.
Slovakijos futbolo varžybos 1942–1943 m.
Slovakijos futbolo varžybos 1942–1943 m.
1987 m. mitingas prie Adomo Mickevičiaus paminklo
thumb|Mitingo atminimo akmuo [[Adomo Mickevičiaus skveras|Adomo Mickevičiaus skvere.]]
Priešistorė
Opozicija ir pasipriešinimas tarybinei valdžiai LTSR sustiprėjo 1987 m. į Lietuvą iš įkalinimo ir tremties vietų grįžus neginkluotojo pasipriešinimo organizacijų vadovams. Pagrindiniai mitingo organizatoriai – Lietuvos laisvės lygos aktyvistai Antanas Terleckas ir Vytautas Bogušis, disidentas Petras Cidzikas, katalikiškojo pogrindžio dalyviai, vadovaujami Nijolės Sadūnaitės. Mitingo idėją palaikė ir informacijos sklaidos priemonėmis parėmė Vakarų radijo stotys.
Valdžiai lojalūs organai bandė mitingui sutrukdyti. Rugpjūčio 18 d. A. Terleckas LTSR prokuratūroje buvo įspėtas apie gresiančią baudžiamąją atsakomybę pagal LTSR baudžiamojo kodekso 199 straipsnio 1 arba 3 dalį (dalyvavimas antisovietinėje demonstracijoje arba viešosios tvarkos pažeidimas).
Mitingas
Mitinge dalyvavo apie 500 –1000 žmonių. Buvo viešai pasmerktas Molotovo–Ribentropo paktas bei jo slaptieji protokolai, nulėmę Baltijos valstybių likimą prieš Antrąjį pasaulinį karą. Mitingo metu sakytos kalbos, deklamuotos eilės, giedota „Tautiška giesmė“. N. Sadūnaitė, mitinge kalbėjusi pirmoji, kalboje pasmerkė Josifą Staliną ir Adolfą Hitlerį už jų įvykdytus nusikaltimus žmoniškumui, Baltijos valstybių padalinimą ir milijonines režimų aukas. Robertas Grigas savo kalboje pareiškė, jog Lietuvos prisijungimas prie TSRS nebuvo savanoriškas Lietuvos gyventojų sprendimas. Vytautas Pranciškus Jančiauskas, LTSR valstybinio akademinis dramos teatro dekoratorius, reikalavo Lietuvos nepriklausomybės. Renginyje dalyvavo užsienio naujienų žiniasklaidos korespondentai.
Pasekmės
Valdžiai lojali spauda renginį pasmerkė, pranešimuose buvo pateikiamas mažesnis nei tikrasis mitingo dalyvių skaičius. Mitingo dalyviai viešai vaizduoti kaip istorijos klastotojai, veltėdžiai arba tarnaujantys Vakarų slaptosioms tarnyboms. Lietuvos komunistų partija ir KGB, siekdamos sudaryti įspūdį, jog visuomenė mitingui nepritaria, organizavo mitingo dalyvių svarstymą ir pasmerkimą darbovietėse ir gyvenamosiose vietose.
Rugpjūčio 25 d. mitingo organizatoriai N. Sadūnaitė, A. Terleckas, V. Bogušis ir P. Cidzikas parašė viešą laišką TSKP generaliniam sekretoriui Michailui Gorbačiovui išreikšdami džiaugsmą, jog nepaisant neadekvataus mitingo vaizdavimo žiniasklaidoje ir daromo spaudimo organizatoriams ir jų šeimos nariams, mitingas nebuvo nuslopintas. Vis tik mitingo organizatoriai ir dalyviai patyrė persekiojimą bei grasinimą susidorojimu.
Po metų, 1988 m., Vingio parke Sąjūdis surengė mitingą Molotovo-Ribentropo paktui paminėti, mitinge dalyvavo 250,000 žmonių. Dar po metų įvyko Baltijos kelias, į kurį susirinko apie 2 mln. žmonių.
Mikael Granlund
Mikaelis Granlundas – Suomijos ledo ritulininkas, žaidžiantis Nešvilio „Predators“ klube, NHL lygoje. Rungtyniauja centro pozicijoje. Prieš NHL žaidė Oulun Kärpät ir Helsingin IFK klubuose Suomijoje, 2010 m. buvo pakviestas Minnesota Wild 10-uoju šaukimu. 2018 m. perėjo į Nešvilio „Predators“ komandą. Jaunesnysis brolis Markusas Granlundas atstovauja kitai NHL komandai – Vankuverio Canucks.
Atstovauja Suomijos rinktinę, tapo pasaulio čempionu 2011 m. Slovakijoje, 2014 m. Sočio žiemos olimpinėse žaidynėse laimėjo bronzos medalius.
Slovakijos futbolo varžybos 1941–1942 m.
Slovakijos futbolo varžybos 1941–1942 m.
The Sims 4: Island Living
The Sims 4: Island Living – septintasis žaidimo papildymas kompiuteriniam žaidimui „The Sims 4“, išleistas 2019 m. birželio 21 d. asmeniniams kompiuteriams (Windows ir macOS). Tų pačių metų liepos 16 d. buvo išleistos ir „PlayStation 4“ bei „Xbox One“ versijos. Panašus turinys „The Sims“ serijoje pristatomas ir „The Sims 3“ skirtame papildinyje „The Sims 3: Island Paradise“.
Šiame papildinyje pristatoma nauja geografinė vietovė, pavadinimu Sulani. Tai tropikų sala, pertekusi gilaus vandenyno, kurioje puikuojasi paplūdimiai, egzotiška atmosfera, o taip pat nuošaliau stūkso vulkanai, kurie kartais išsiveržia. Čia sims'ai gali lepintis po saule, statyti smėlio pilis, dalyvauti renginiuose, pagal vietinių gyventojų tradicijas. Atsiranda naujos profesijos – aplinkosaugininko, paplūdimio gelbėtojo, naro bei žvejo.
Emily Campbell
Emily Campbell (g. 1994 m. gegužės 6 d. Notingame) – Jungtinės Karalystės sunkiosios atletikos sportininkė, olimpinė prizininkė. Sportininkė varžosi sunkiausio svorio kategorijoje.
Biografija
2018 m. Campbell dalyvavo Sandraugos žaidynėse kaip Anglijos rinktinės atstovė. Sportininkė daugiakovėje užfiksavo 242 kg rezultatą ir nusileidusi Samoa atstovei Feagaiga Stowers, bei Nauru atstovei Charisma Amoe-Tarrant pelnė bronzos medalį. 2019 m. Europos čempionate pelnytas pirmasis kontinentinis medalis - bronza.
2021 m. Europos čempionate britė varžėsi moterų sunkiausio svorio kategorijoje. Anglė užfiksavo 276 kg rezultatą ir pirmą kartą tapo Europos čempione.
Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Campbell varžėsi sunkiausio svorio kategorijoje. Rovimo rungtyje britė su 122 kg buvo 4-a, o stūmime su 161 kg liko 2-oje vietoje. Bendroje daugiakovėje su 283 kg rezultatu Campbell nusileido tik kinei Li Wenwen ir iškovojo sidabro medalį. Tai pirmasis Jungtinės Karalystės olimpinis medalis moterų sunkiojoje atletikoje.
2022 m. Europos sunkiosios atletikos čempionate Campbell antrą kartą tapo Europos čempione.
FC Renaissance du Congo
Kinšasos „Renaissance du Congo“, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip Football Club Renaissance du Congo, o trumpai FC Renaissance du Congo – Kongo Demokratinės Respublikos futbolo klubas, įsikūręs Kinšasoje.
Istorija
Klubas buvo suformuotas 2015 m. Sekančiais (2016 m.) iškovojo šalies futbolo taurę.
2021–2022 m. rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
Pasiekimai
Aukščiausia lyga
Futbolo taurė
Supertaurė
Birjanis
miniatiūra|250px|right|Patiekalas su vištiena, Šri Lanka
Birjanis (biryani, biriani, briyani;, ) – tradicinis ryžių pagrindu gaminamas Azijos šalių patiekalas, kilęs iš Indijos subkontinento. Tai vienas iš indiškos virtuvės patiekalų, mėgstamas visoje Indijoje, taip pat paplitęs Pakistane, Irane, Šri Lankoje, Tailande. Patiekalo pavadinimas kildinamas iš persų kalbos žodžio „berya“, reiškiančio „keptas“, kuomet viduramžių Indijos musulmonų bendruomenėse ši kalba buvo įprasta. Patiekalui paruošti reikia ilgagrūdžių ryžių basmati, mėsos (vištienos, ožkos, jautienos, krevečių, žuvies), daržovių arba kiaušinių.
Kaip ir kiti patiekalai, birjanis ruošiamas įvairiais būdais, priklausančiais tiek nuo kultūros, tiek nuo virtuvės šefo patirties. Dažniausiai tai užkeptų ryžių, sluoksniuotų su vištiena, aviena ar daržovėmis patiekalas. Patiekale naudojama daug indiškų prieskonių, o vištiena kepama savo sultyse. Paruoštas patiekalas panašus į plovą, bet birjanio sudėtyje yra daugiau padažų ir ilgiau troškinama su pagardais. Vietoj vištienos galima dėti ir avieną, ar avieną ir vištieną kartu. Vegetariškas birjanis gaminamas be mėsos, tik su daržovėmis ar jūrų gėrybėmis. Patiekalui pagardinti dedama įvairių prieskonių: gvazdikėlių, cinamono, lauro lapų, kalendros. Kartais naudojamas ir brangus prieskonis šafranas. Kai kuriose šalyse birjanis gardinamas ghi sviestu, riešutais, razinomis.
Birjanis ir plovas
Kulinarijos žinovai įžvelgia skirtumų tarp birjanio ir plovo, arba pulao. Jei birjanis yra pagrindinis patiekalas valgio metu, tai pulao paprastai yra antrinis papildymas prie didesnio maisto. Birjanis ruošiamas mėsą ir ryžius apverdant atskirai, o po to juos sudedant sluoksniais tolesniam troškinimui. Pulao yra vieno puodo patiekalas: mėsa ir ryžiai verdami kartu, kol skystis absorbuojamas. Tačiau žinomi pulao receptai, kur ryžiai ir mėsa verdami atskirai, vėliau sumaišomi prieš paruošiant gatavą patiekalą. Birjaniui būdinga daugiau ir aštresnių prieskonių.
Solo Ansamblis
Solo Ansamblis - šiuolaikinės elektroninės muzikos grupė iš Vilniaus, susikūrusi 2010 metais. Savo kuriamos muzikos stilių įvardija kaip sad dance, sujungusį sintezatorius, asmenines istorijas, elektroninę sintetiką ir gyvus instrumentus. Grupė muziką kuria išskirtinai tik lietuvių kalba, dainų tekstais diskutuoja daugeliu temų: nuo socialinės kritikos iki slapčiausių vienišo miesto žmogaus jausminių koridorių, iliuzijų, ilgesio, liūdesio, sapnų. Kalbą muzikantai naudoja kaip lygiavertiškai svarbią išraiškos formą, kuriančią prasmę. Ketverto pasirodymai konstruojami kaip potyris, pasižymintis garso ir vaizdo derme.
Greta nuolatinių muzikinių ieškojimų grupės nariai dalinasi savo mėgstamais garsais #SOLODISKOTEKOSE, kuriose stoja už DJ pulto.
Apdovanojimai ir nominacijos
Music Moves Europe Talent Awards 2019, nominacija geriausia elektroninės muzikos grupė ;
Kalconė
thumb|300px|Įprasta calzone, perpjauta per pusę. Kalconė  – itališkas krosnyje iškeptas picos kepinys su sūriu bei įvairiais ingredientais. Kepinio istorija prasidėjo Neapolyje XVIII a. Tipiška calzone gaminama iš sūdytos tešlos, įdarytos sūriu, saliamiu, kumpiu, kiaušiniais ir kepama sulenkta krosnyje.
Italijoje calzone gaminamas sumuštinių dydžio ir pardavinėjamas gatvės užeigose, nes šiuos kepinius patogu valgyti stovint ar einant. Šitaip keptos calzone versijos yra įprastai įdarytos sūriu ir kumpiu bei vadinamos panzerotti.
Nuo XX a. 7-ojo dešimtmečio Italijoje calzone buvo vertinami geriau išlaikantys šilumą nei kitos picos užsisakant į namus. Tuo pačiu šios rūšies picos užima mažiau vietos ir ilgiau išlaiko šilumą.
Tranzityvumas (reikšmės)
Tranzityvumas gali reikšti:
Slovakijos futbolo varžybos 1940–1941 m.
Slovakijos futbolo varžybos 1940–1941 m.
Aha
thumb|right| 200px| Dramblio kaulo plokštelė, mininti Aha Aha (Acha, Hor-Aha) – Senovės Egipto faraonas, valdęs apie 3100 m. pr. m. e.
Faraonas Aha žinomas iš radinių Abydose, Sakaroje ir Nakadoje. Jo Horo vardas reiškia „kovotojas“. 1899−1900 m. Flindersas Pytris atrado kapą B19/15 Abydoso nekropolyje Um el Kaabe, kuriame rasti objektai su užrašytu faraono vardu. 1930-iaisiais indai, užantspauduoti Aha vardo antspaudais, rasti Sakaros didikų kapuose. Buvo manoma, kad faraonas palaidotas Sakaroje, o kapas Abydose yra kenotafas, tačiau 1960-aisiais iš naujo įvertinus radinius pradėta linkti tikėti, kad tikrasis faraono kapas yra būtent B19/15 Abydose. Iš Neit-chotep, kuri galbūt buvo Aha žmona, kapo Nakadoje rasto radinio matyti, kad Aha taip pat gal buvo vadinamas Menu, kas, kai kurių mokslininkų nuomone, nurodo, kad Aha yra mitinis Menas, Egipto suvienytojas. Kita vertus, kiti radiniai rodo, kad prieš Aha, tikėtina, valdė kiti suvienyto Egipto faraonai. 1985 m. Um el Kaabe rastame antspaude išvardinta karalių seka − Narmeras, Aha, Džeras, Džetas, Denas ir Merneitė. Pastaroji galbūt buvo koregentė. Iš šio radinio sektų, kad Aha galbūt buvo Narmero sūnus ir jie abu buvo vadinami Menu.
Jungtinių Tautų misija Bosnijoje ir Hercegovinoje
miniatiūra|UNMIBH dislokacijų žemėlapis 2001 m. birželio mėn. (raudona linija – pagal [[Deitono susitarimas|Deitono susitarimą)]]
Jungtinių Tautų misija Bosnijoje ir Hercegovinoje – tarptautinė organizacija, įsteigta 1995 m. gruodžio 21 d. Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliucija Nr. 1035. Jos įgaliojimai baigėsi 2002 m. gruodžio 31 d., kai ją pakeitė Europos Sąjungos policijos misija Bosnijoje ir Hercegovinoje.
UNMIBH įgaliojimai – prisidėti prie teisinės valstybės kūrimo Bosnijoje ir Hercegovinoje padedant reformuoti ir restruktūrizuoti vietos policiją, vertinant esamos teismų sistemos veikimą, stebint ir audituojant policijos ir kitų su teisėtvarkos palaikymu susijusių asmenų veiklą.
UNMIBH vadovavo JT Generalinio sekretoriaus specialusis atstovas, kurį paskyrė tuometinis JT Generalinis sekretorius Kofis Ananas. SRSG vadovavo JT Tarptautinių policijos pajėgų komisarui ir koordinavo kitą Jungtinių Tautų veiklą Bosnijoje ir Hercegovinoje. Pagrindinės UNMIBH sudedamosios dalys buvo: Tarptautinės policijos pajėgos, Baudžiamojo teisingumo patariamasis padalinys, Civilinių reikalų padalinys ir Žmogaus teisių biuras. Misija veikė visoje šalyje, jos regioninės būstinės buvo Bania Lukoje, Bichače, Dobojuje, Mostare, Sarajeve ir Tuzloje, o apygardos būstinė – Brčke.
2001–2003 m. Kofio Anano prašymu Jungtinių Amerikos Valstijų diplomatas Žakas Polas Kleinas buvo paskirtas jo specialiuoju atstovu ir Jungtinių Tautų misijos Bosnijoje ir Hercegovinoje koordinatoriumi. Jam buvo suteiktas Generalinio sekretoriaus pavaduotojo laipsnis. Būdamas misijos vadovu, Ž. P. Kleinas turėjo bendrus valdymo įgaliojimus ir buvo atsakingas už 2 700 tarptautinių policijos pareigūnų iš 48 skirtingų šalių, kurių biudžetas siekė 168,2 mln. dolerių. UNMIBH pertvarkė prieš karą buvusias policijos pajėgas ir sumažino apmokytų darbuotojų skaičių nuo 44 000 iki maždaug 16 000. Misija įdarbino ir parengė pirmąjį Bosnijos ir Hercegovinos policijos kontingentą, kuris buvo dislokuotas Jungtinių Tautų misijoje Rytų Timore, ir pirmąją Bosnijos ir Hercegovinos Jungtinių Tautų karinių stebėtojų grupę. Daugiausia dėmesio ji skyrė kovai su tarptautiniu terorizmu, nelegalia migracija ir organizuotu nusikalstamumu ir per aštuoniolika mėnesių sugebėjo sumažinti per tris Bosnijos ir Hercegovinos oro uostus atvykstančių nelegalių asmenų skaičių nuo 25 000 iki 300 per metus.
Personalą UNMIBH teikė Airija, Argentina, Austrija, Bangladešas, Bulgarija, Čilė, Danija, Egiptas, Estija, Fidžis, Gana, Graikija, Indija, Indonezija, Islandija, Ispanija, Italija, Jordanija, Jungtinė Karalystė, Jungtinės Amerikos Valstijos, Kanada, Kenija, Lenkija, Lietuva, Liuksemburgas, Malaizija, Nepalas, Nigerija, Norvegija, Nyderlandai, Pakistanas, Portugalija, Prancūzija, Rumunija, Rusija, Senegalas, Suomija, Švedija, Šveicarija, Tailandas, Tunisas, Turkija, Ukraina, Vengrija ir Vokietija.
Kontroversija
2003 m. pareigūnė Ketrin Bolkovak atskleidė prekybos žmonėmis tinklą, į kurį buvo įtraukti JT pareigūnai, po to, kai pasirodė dviejų jaunų merginų, kurios buvo parduotos ir išnaudotos nelegaliuose viešnamiuose, istorijos. Dešimtys merginų papasakojo apie „bauginamai panašius“ prievartos atvejus: jos emigravo, kad įsidarbintų padavėjomis ar namų tvarkytojomis, taip pat ir savo šeimoms reikalaujant, tačiau pateko į prekybą žmonėmis. Jos buvo gabenamos į įvairias vietas, prievarta išrengiamos ir parduodamos asmenims, kurie jas mušdavo ir prievartaudavo Bosnijos viešnamiuose.
K. Bolkovak pareiškė kaltinimus, kad misijos vadovas Ž. P. Kleinas atmetė keletą didelio atgarsio sulaukusių bylų, kurios buvo išaugusios iki jo lygio po to, kai ji perdavė kelias bylas vidaus reikalų skyriui. K. Bolkovak istorija buvo ekranizuota filme „Išdavikė“. 2008 m. JAV vyriausybės paskelbtame JT audite dėl Ž. P. Kleino veiksmų Bosnijoje ir Liberijoje jis buvo apkaltintas svarbiu dalyviu keliuose skandaluose, tačiau nebuvo apkaltintas korupcija. 2010 m. Jungtinės Tautos, atlikusios audito peržiūrą, nustatė, kad tyrimas buvo netinkamas, o kaltinimai nepagrįsti, be kita ko, Ž. P. Kleinui visiškai nebuvo pranešta apie kaltinimus ir nesuteikta galimybė į juos atsakyti.
Todži
Todži – nuo 796 m. veikianti ir seniausia iki šiol išlikusi budistinė šventykla Kiote, Japonijoje. Įtraukta į Pasaulio paveldo sąrašą kaip vienas iš Senojo Kioto istorinių paminklų, o su šventykla susiję archyvai priskirti Pasaulio atminties registrui.
Istorija
Šventykla įkurta 796 m. steigiant tuometinę sostinę, vadintą Heijanu (vėliau pervadintą į Kiotą). Tai buvo viena iš dviejų tuo metu mieste egzistavusių šventyklų, pastatyta imperatoriaus Kamu nurodymu. Antroji – Saidži – iki šių dienų neišlikusi.
823 m. imperatorius Saga Todži vadovu paskyrė vienuolį Kūkajų, į Japoniją iš Kinijos atnešusį Šingon krypties budizmą. Anot jo mokymo, budizmas turėjo būti prieinamas visiems žmonėms, nepaisant jų socialinės padėties, o nušvitimą galėjo pasiekti bet kuris žmogus.
Struktūra
Šventyklos teritorija suplanuota pagal to meto taisykles: pastatai išdėstyti tiesioje linijoje, pradedant didžiaisiais pietiniais vertais (Nandai-mon), už jų stovinčiu pagrindiniu pastatu (Kondo), toliau šventųjų raštų studijų pastatu (Kodo) ir galiausiai refektoriumu (Jikido). Šios linijos kairėje taip pat yra įšventinimo pastatas (Kancho-in), svečių namai (Kyaku-den) bei Kūkajui pagerbti skirtas įkūrėjo pastatas (Taishido arba Miedo). Kairėje dominuoja medinė pagoda. Iš viso teritorija užima apie 10 ha plotą, be pastatų joje yra sodai su keliais mažais tvenkiniais.
Slovakijos futbolo varžybos 1939–1940 m.
Slovakijos futbolo varžybos 1939–1940 m.
NK Dekani
NK Dekani dar žinomas kaip Dekanų „Jadran“ – Slovėnijos futbolo klubas iš Dekanų.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1938 m. Susikūrus nepriklausomai valstybei, dalyvavo elito diviziono kovose, bet 1995 m. iškrito į žemesnį divizioną.
Slovakijos futbolo varžybos 1939 m.
Slovakijos futbolo varžybos 1939m.
Teismo instancija
thumb|Lietuvoje pirmosios instancijos teismas civilinėse ir baudžiamosiose bylose paprastai yra [[apylinkės teismas (foto: Kauno miesto apylinkės teismas)]] Instancija – bylos nagrinėjimo stadija pagal nustatytą kompetenciją. Ji gali būti, pvz., bendrosios, specializuotos (administracinis teismas) kompetencijos, taip pat kitokioje teisenoje (konstitucinis teismas).
Lietuva
LR CPK ir LR BPK numato tokias instancijas:
LR Konstitucinis Teismas nepriskiriamas instancinei teismų sistemai. Proceso atnaujinimas nėra instancija; taip pat, kai atitinkamą „lietuvišką“ bylą nagrinėja Europos Žmogaus Teisių Teismas arba Europos Bendrijų Teisingumo Teismas ir pripažįsta Lietuvą pažeidus žmogaus teises.
Brita Mari išlieja širdį
Brita Mari išlieja širdį (SV Britt-Mari lättar sitt hjärta) – pirmoji žymios vaikų rašytojos Astridos Lindgren knyga, išleista 1944 m.
Apysaką rašytoja sukūrė konkursui, kurį paskelbė žymi Švedijos leidykla „Rabén & Sjögren“. Tąsyk Astrida Lingdren laimėjo antrąją vietą. Nors „Brita Mari išlieja širdį“ netapo tokia vaikų literatūros klasika kaip kiti rašytojos kūriniai („Pepė Ilgakojinė“, „Karlsonas, kuris gyvena ant stogo“ ir t. t.), visgi knyga pelnė pripažinimą, išversta į rusų, vokiečių, lenkų ir kitas kalbas.
Pagrindinė knygos veikėja – paauglė Brita Mari. Ji gauna dovanų spausdinimo mašinėlę ir pradeda rašyti laiškus Kaisai – bendraamžei iš Stokholmo. Knyga parašyta dienoraščio forma, joje gausu komiškų situacijų, aprašytos pirmosios meilės patirtys. Brita Mari nevengia pasijuokti iš savęs ir savo šeimos narių, tačiau deklaruoja aiškias vertybines nuostatas – jai svarbi šeima, sąžiningi tarpusavio santykiai.
Lietuviškai ši knyga pirmą kartą išleista 2015 m. Vertėja – Laima Bareišienė.
Plūduriuojančioji plūdė
Plūduriuojančioji plūdė (Potamogeton natans) – plūdinių (Potamogetonaceae) šeimos vandens augalų rūšis. Plačiai paplitusi Šiaurės pusrutulio gėlavandeniuose telkiniuose.
Šaknys kuokštinės, stiebas 60-150 cm ilgio, negausiai šakotas. Lapai povandeniniai ir plūduriuojantys, linijiški arba lancetiniai, iki 50 cm ilgio, ilgais lapkočiais. Žiedų ūgliai 4-10 cm iškilę virš vandens paviršiaus, sudaro tankius varpinius žiedynus (ilgis 3-5 cm). Žiedai smulkūs, žali, dvilyčiai. Žydi birželio-liepos mėnesiais. Vaisius – smulkus riešutėlis, ilgai neskęstantis ir galintis toli išplisti. Lengvai dauginasi vegetatyviškai.
Auga stovinčiuose, rečiau lėtai tekančiuose vandens telkiniuose: ežeruose, tvenkiniuose, kūdrose, senvagėse, kanaluose. Dažnas visoje šalyje.
Plūduriuojančiųjų plūdžių sąžalynuose neršia žuvys, varliagyviai, moliuskai. Žalioji masė tinkama laukams tręšti, šerti kiaulėms. Augalu minta žuvys, vandens paukščiai. Didelė plūduriuojančiųjų plūdžių gausa trikdo laivybą valtimis, prisideda prie vandens telkinio pelkėjimo.
Leonas Petravičius
Leonas Petravičius (1940 m. spalio 22 d. – 2014 m. spalio 19 d.) – Lietuvos vertėjas, kalbininkas germanistas.
Biografija
1958 m. baigė Šiluvos vidurinę mokyklą. 1958–1963 m. Vilniaus universitete studijavo vokiečių kalbą ir literatūrą. Baigęs universitetą, pradėjo dirbti Vokiečių filologijos katedros dėstytoju. 1972 m. Leningrado A. Gerceno pedagoginiame institute apgynė daktaro disertaciją. 1981–1986 m. – Vokiečių filologijos katedros vedėjas. Universitete dirbo iki 2003 m.
Leonas Petravičius yra paskelbęs publikacijų vokiečių kalbos gramatikos bei vertimo teorijos ir istorijos klausimais. Vertė iš vokiečių, danų, norvegų, švedų kalbų.
Bibliografija
Svarbiausi vertimai:
Pagal L. Petravičiaus verstas H. Ibseno ir A. Strindbergo dramas Kauno, Panevėžio ir Vilniaus teatruose pastatyti spektakliai.
Demy (dainininkė)
Dimitra Papadea (g. 1991 m. rugpjūčio 21 d. Atėnuose), geriau žinoma kaip Demy – Graikijos dainininkė, Graikijos atstovė 2017 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse Kijeve.
Demy pradėjo mokytis groti pianinu sulaukusi penkerių. Vos pradėjusi lankyti mokyklą ji prisijungė prie mokyklos choro, lankė muzikos teorijos ir harmonijos pamokas. Savo muzikinę karjerą pradėjo 2011-asiais. 2012 metais vietinio Graikijos muzikos kanalo apdovanojimuose Demy buvo įvertinta kaip didžiausias metų muzikos atradimas. Dainininkė bendradarbiavo su daugybe Graikijos atlikėjų, yra išleidusi tris studijinius albumus.
Panemunės koplyčia (reikšmės)
Panemunės koplyčia gali būti vadinamos kelios koplyčios:
Rusijos Federacijos civilinio proceso kodeksas
Rusijos Federacijos civilinio proceso kodeksas ) – kodifikuotas norminis teisės aktas (federalinis įstatymas), pagrindinis Rusijos civilinio proceso teisės šaltinis. Sudaro 7 skyriai, 47 skirsniai (446 straipsniai). Priimtas 2002 m. spalio 23 d., įsigaliojo 2003 m. vasario 1 d.
Fats Domino
2017 m. spalio 24 d. Fats Domino mirė sava mirtimi namuose Harvije (Luiziana).
Didysis Somalis
Didysis Somalis ( arba ) – istorinis kultūrinis pasaulio regionas esantis dabartinio Somalio, Somalilando, rytų Etiopijos (Somalių regionas), rytų Kenijos ir rytų Džibučio teritorijose.