cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
The Resistance
„The Resistance“ – penktasis anglų grupės „Muse“ studijinis albumas, Europoje išleistas 2009 m. rugsėjo 14 d. Tik pasirodęs albumų topuose iš karto pakilo į pirmas vietas net 19 valstybių, o Amerikoje buvo trečias. Savo pirmtaką, „Black Holes and Revelations“, jis nugalėjo ne tik albumų pardavimuose, bet ir debiutinės savaitės pardavimuose, kai buvo parduota daugiau nei 148 000 kopijų. Kritikai šį albumą daugiausia vertino pozityviai, daugiausia garbės teikiant jo ambicingumui, klasikinės muzikos įtakai ir 13 minučių, trijų dalių Exogenesis: Symphony. Albumą prodiusavo pati grupė, o sumiksavo Markas Stentas. Pirmas albumo singlas – „Uprising“, buvo išleistas 2009-ųjų rugsėjo 7 dieną.
Įrašinėjimas
Apie 2006-ųjų albumo „Black Holes and Revelations“ tęsinį Muse pradėjo šnekėti dar 2007 metais, minėto albumo ture ir reklamavime. Spalį muzikinis žurnalas „NME“ pranešė, kad Muse planavo elektroninį albumą ir, kad grupė turi krūvas idėjų savo penktam studijiniam albumui. Turui tęsiantis, vis dažniau sklido gandai – dažniausios temos buvo – 15-os minučių kosminio roko solo, įprasto albumo formato atsisakymas, galimų singlų pavadinimai. 2008-ųjų gegužės 22 dieną „NME“ pranešė, kad grupė jau pradėjo įrašinėti dainas naujam albumui, cituodama Mattą Bellamį „Kas iš to išeis, neįmanoma pasakyti“.
Neįprasto formato albumo idėja buvo diskutuojama toliau, būgnininkui Dominicui Howardui pasakius „Mes neesam prieš tradicinio albumo išleidimo idėja, bet taip kaip pasaulis ir technologijos evoliucionuoja – jis pristato mums drobę, ant kurios galima daryti ką nori, svarbu išleisti muziką, kai ji pasirengusi būti išleista. Tai gali įvykti daug originaliau“. Vis dėlto gandai, kad albumas bus leistas nemokai parsisiųsti internete, kaip padarė „Radiohead“ su savo albumu „In Rainbows“ ir „Nine Inch Nails“ su „Ghosts I–IV“ ir „The Slip“, buvo nutildyti. Buvo gandų, kad albumas pasirodys 2008-ųjų rugsėji, bet tai buvo paneigta grupės bosistui Chrisui Wolstenholmui įspėjus fanus, kad nesitikėtų albumo greitu metu.
Gandai apie Matto 15 minučių kosminio roko solo buvo dar diskutuojami, Mattui pasakius „Yra nauja trijų dalių daina, prie kurios aš nereguliariai dirbau daug metų“. 2009-ųjų pradžioje žmogus iš „Warner Bros.“ atskleidė, kad „Muse“ išleis albumą šių metų rugsėjį ir greitai po to pradės turą. Kovą buvo pranešta, kad albumo įrašinėjimas jau įpusėjo, grupės lyderiui apibūdinant jį simfoniniu ir juokaujant, kad jie belsis į klasikinės muzikos radijo stočių duris.
Albumo išleidimas
Albumo pavadinimas, „The Resistance“, buvo atskleistas grupės Twitter puslapyje gegužės 22, o pirma oficialiai paskelbta daina „United States of Eurasia“ grupės puslapyje buvo dešifruota fanų iš nuotraukos įkeltos į Twitter puslapį, kurioje Mattas laiko natas. Po kelių savaičių Howardas savo MySpace puslapyje parašė – „Taip, The Resistance jau netoli. Tikriausiai jau po kelių mėnesių. Jau pradėjome miksuoti kai kurias dainas ir jos skamba nerealiai. Dar liko truputį darbo, bet viskas einasi puikiai“.
Birželio 16 dieną oficialiame grupės puslapyje buvo patvirtinta, kad albumas išeis rugsėjo 14. Liepos trečiąją savo Twitter puslapyje grupė pradėjo informuoti gerbėjus apie The Resistance dainų sąrašą. Liepos 14 grupė patvirtino, kad pirmasis singlas iš naujojo albumo bus „Uprising“.
Nuo rugpjūčio 17 iTunes ir oficialiame grupės puslapyje buvo galima perklausyti 30 sekundžių kiekvienos albumo dainos.
Rugsėjo 7 dieną daina „Undisclosed Desires“ buvo įkelta į Muse oficialų puslapį ir visos dainos perklausa buvo galima puslapio nariams. Nuo rugsėjo 10 albumą buvo galima perklausyti pilnai laikraščio „The Guardian“ puslapyje ir grupės oficialiame puslapyje
Kritikų Reakcija
Daugiausia albumo pagyrų sulaukė trijų dalių „Exogenesis“, kuriai įrašyti prireikė 40 muzikantų. „The Fly“ žurnalas „Exogenesis“ įvertino 5 balais iš 5, sakydami „Exogenesis… Tai absoliutus spindesio ruožas, The Resistance kerinčiame, nepastoviame danguje,“, o likusį albumą įvertino 3,5 balais iš 5.
Daug kritikų kritikavo albumą dėl originalumo stokos, sakydami kad albumas – tai tik progresyvaus roko karikatūra. „Rolling Stone“ žurnalas išgyrė „Uprising“, dėl industrinio skonio dainos, kuri įrodė, kad Muse vis dar gali sukelti nepaprastą riaumojimą, bet albumo svarbiu nelaikė, jų nuomone, dėl „Radiohead“ ir „Queen“ kopijavimo. „NME“ sakė, kad albumas dalyse genialus, bet daugiausia jį kritikavo dėl „abstrakčiai įspūdingo, bet muzikaliai per pažįstamu“.
„Queen“ gitaristas Brianas Mayus gyrė albumą, dėl „Queen“ įkvėpto garso, kurį „Muse“ įjungto į albumą. Dainą „United States of Eurasia“ jis apibūdino kaip nuostabiai padarytą.
Dainų sąrašas
Visas dainas parašė ir prodiusavo Matthew Bellamy
Bergmann 1896
Bergmann 1896 – XIX a. vokiečių konstruktoriaus Teodoro Bergmano (Theodor Bergmann) sukonstruotas savitaisis pistoletas. Jis buvo sukurtas tuo pačiu metu kaip ir Mauser C96 bei Borchardt C-93 pistoletai, bet netapo toks žinomas. Vėliau T. Bergmanas sukūrė vieną pirmųjų veiksmingų ir pasisekimą turėjusių pistoletų kulkosvaidžių MP 18.
Pradžioje Bergmano pistoletai turėjo laisvą spyną ir neturėjo išmetiklio mechanizmo. Atrakinant vamzdį jame likdavo pakankamai didelis slėgis, kad tūtelė išlėktų atgal iš šovinio lizdo, atsitrenktų į sekantį šovinį ir iššoktų lauk iš pistoleto. Pistoletas turėjo specialią angą dujoms, kuri turėjo apsaugoti, jei kartais slėgis perplėštų tūtelę.
Patys pirmieji Bergmano šoviniai turėjo konusiškai plonėjančias tūteles, kurių pagrindas neturėjo nei atbrailų, nei griovelių ir buvo gana „smailianosiai“, kad kuo mažiau strigtų. 1896 m. šovinio variantas jau turėjo griovelį prie tūtelės dugnelio išmetikliui užsikabinti.
M96 turi neišimamą dėtuvę. Nuleistuko lankelio priekyje yra rankenėlė, kuria atidaromas dėtuvės šoninis dangtelis. Į atidarytą dėtuvę įstatoma 5 šovinių talpos vidinė apkaba, o tada dangtelis uždaromas. Keliamoji spyruoklė stumia šovinius aukštyn prie šovinio lizdo. Šovinius galima įdėti ir be apkabos.
thumb|center|300px|
Dilgėlės
miniatiūra|„Dilgėlės“ (1907 m. 1-asis numeris) Dilgėlės – JAV lietuvių politikos, visuomenės, humoro ir satyros mėnesinis leidinys, ėjęs 1906–1916 m.
Istorija
Leistas 1906–1909 m. Filadelfijoje ir 1909–1916 m. Pitsburge. Leidėja „Dilgėlių bendrija“ (Antanas Baltrušaitis ir Juozas Baltrušaitis). 1907 m. leido priedą „Dilgėlių žiedai“. Karikatūras spausdino J. Stirbis.
Laikraščio „Dilgėlės“ redakcija 1913–1916 m. Pitsburge leido ir spausdino laikraštį „Monologas“.
Redaktorius Juozas Baltrušaitis-Mėmelė.
Laukinė upė
Laukinė upė - 1994 m. amerikiečių trileris, režisuotas Curtis Hanson. Filme vaidina Meryl Streep, Kevin Bacon, David Strathairn, John C. Reilly ir Joseph Mazzello.
Dagiškis
Dagiškis – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 10 km nuo Medeikių.
Nicholas Tombazis
Nicholas Tombazis (1968 m. balandžio 22 d.) – automobilių sporto dizaineris iš Graikijos. Nuo 1992 iki 2018 m. jis dirbo Formulės 1 komandose. Nuo 2006 m. iki 2014 m. sezono graikas buvo vyriausias Scuderia Ferrari ekipos dizaineris.
Tombazis baigė aukštuosius inžinerijos mokslus Londone. Jo tėvas yra vienas žymiausių Graikijos architektų Alexandros Tombazis.
2018 m. graikas pradėjo dirbti FIA vienviečių automobilių lenktynių techniniu vadovu.
Konstantinas Romualdas Dobrovolskis
Konstantinas Romualdas Dobrovolskis (1939 m. gruodžio 25 d. Radviliškyje – 2021 m. gegužės 5 d. ) – Lietuvos gydytojas radiologas.
Biografija
Mokėsi Telšių Žemaitės vidurinėje mokykloje. Ją baigė 1957 m. Tais pačiais metais įstojo į Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą. Jį baigė 1963 m. ir įgijo gydytojo radiologo specialybę.
1964–1976 m. dirbo gydytoju rentgenologu ir Raudonojo Kryžiaus draugijos Centro komitete skyriaus vedėju, vėliau – pirmininko pavaduotoju. 1976 m. pradėjo dirbti Vilniaus Raudonojo Kryžiaus ligoninės Rentgenodiagnostikos skyriaus vedėju. 1990 m. suteikta gydytojo rentgenologo aukščiausia kategorija.
1992 m. apgynė medicinos mokslų daktaro disertaciją. 1993–2005 m. Vilniaus universiteto ligoninės Santariškių klinikų Radiologijos centro vedėjas direktorius. Nuo 2005 m. dirbo Vilniaus universiteto ligoninės Santariškių klinikų Radiologijos centro gydytoju konsultantu ir klinikoje „Tomografija“.
2001–2003 m. ėjo LR sveikatos apsaugos ministro pareigas.
Vladas Jašinskas
Vladas Jašinskas (1943 m. kovo 2 d. Kelmės rajonas - 2016 m. spalio 31 d. Ventoje, Akmenės rajonas) – gydytojas terapeutas, Lietuvos ir Akmenės rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1972 m. baigė Kauno medicinos institutą. Akmenės rajono Ventos ambulatorijos bendrosios praktikos gydytojas.
Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Akmenės rajono skyriaus narys. 2004-2007 m., 2007–2011 m. ir 2011-2015 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narys.
Lietuvos hipertenzijos specialistų lygos narys. Mokėjo rusų ir vokiečių kalbas. Žmona Laimutė, vaikai Artūras, Irmantas, Vilhelmina.
2016 m. apdovanotas ženklu „Už nuopelnus Akmenės rajonui“.
Kingyčiai
Kingyčiai arba Liskai (, nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Chrabrovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo senasis pavadinimas Kingitai prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities dvaras ir kaimas. Sujungti Kingyčiai, Naujoji Pervisava, Naujoji Rinava, Rinava. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kenigsbergo rajono, vėliau Gurjevsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. birželio 30 d. Maršalskojės apylinkės kaimas.
Alaus mieliagrybis
Alaus mieliagrybis (Saccharomyces cerevisiae) – Saccharomycetaceae šeimos mieliagrybių (Saccharomyces) genties grybų rūšis.
Vienaląsčiai, 5-10 mikronų skersmens grybai. Dauginasi vegetatyviniu būdu.
Mato Grosas
Mato Grosas  – valstija centrinėje Brazilijoje, trečia pagal dydį šalyje. Yra Vidurio Vakarų regione, ribojasi su (laikrodžio rodyklės kryptimi): Rondonija, Amazone, Para, Tokantinsu, Gojasu, Pietų Mato Grosu ir Bolivija. Valstijos sostinė – Kujaba.
Geografija
Mato Grosas įeina į tris skirtingas ekosistemas: Serado aukštumas (rytuose), Pantanalio pelkes (pietuose) ir Amazoniją (šiaurėje). Valstijoje gausu vaizdingų krioklių, urvų, kanjonų, be to, tiek Amazonijos džiunglės, tiek Pantanalis pasižymi itin didele bioįvairove. Gamta saugoma Pantanalio, Šapada dos Gimaranešo, Žuruenos nacionaliniuose parkuose.
Mato Groso hidrografinis tinklas priklauso dviem baseinams – Amazonės ir Paragvajaus. Pagrindinės valstijos teritorija tekančios Amazonės baseino upės yra Aragvaja, Rio das Mortesas, Šingu, Žuruena, Teles Piresas, Ruzvelto upė. Paragvajaus baseinui priklauso pati Paragvajaus upė su intaku Kujaba.
Gyventojai
Mato Grose gyvena 1,47 % Brazilijos gyventojų. Etninė sudėtis: pardo 55,2 %, baltieji 36,7 %, juodaodžiai 7,0 %, azijiečiai ir indėnai 1,1 %.
Didžiausi miestai (tūkst. gyventojų):
thumb|left|250px|Paragvajaus upė Mato Grose thumb|left|250px|Kelias BR-163-364-070 Mato Grose
Garry's Mod
Aprašymas
2005 m. pasirodęs Garrio buvo skirtas Source variklio pagrindu sukurtiems žaidimams. Garry's modas leido žaidėjams manipuliuoti bet kokiais žaidime esančiais daiktais. Taip pat Garry's modas leidžia „žaisti“ su žaidimo fizikos dėsniais, savo reikmėms išnaudojant Source Engine naudojamą modifikuotą Havok Physics Engine variklio versiją. Pačios pirmos GM (Garry's mod) versijos leisdavo prijungti, kilnoti ir lituoti daugelį objektų. Atsirandant naujesnėms versijoms didėjo ir naudingų funkcijų skaičius, kol Garry's modas tapo komerciniu žaidimu. Atsiradus Garry's modo 10 versijai, šis žaidimas pradėtas vadinti tiesiog „Garry's Mod“.
Žaidimo galimybės
Svarbiausia, kad su Garry's modu galima gauti ir Source SDK (arba jis jau būna įdiegtas) ir kurti scenas ar žemėlapius Garry's modui. GMOD'ud taip pat galima kurti mėgėjiškus machinima tipo filmukus. Žaidimas taip pat leidžia sukurti savo žaidimus, situacijas, totaliai pakeisiančias tikrąją žaidimo esmę.
Face poser
Tai speciali programa, leidžianti keisti žmonių mimiką ir sinchronizuoti lūpas su įrašu.
Atsiliepimai
„Garry's Mod“ laimėjo 9 "Metų žaidimo modifikacijos" apdovanojimus, tarp jų ir „GameSpy“ apdovanojimą už unikalumą ir kokybę. Atsiradus komercinei Garry's mod versijai, 9 versija jau tapo nebeplatinama. Tačiau Garry's mod 9 vis dar yra populiariausia versija ir turi savo gerbėjų bendruomenę, vis dar kuriančią atnaujinimus ir vadinamuosius addon'us (papildymus).
Dudkų Kolonija
Dudkų Kolonija – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Monkų valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į rytus nuo Monkų ir 34 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Augustavo turistų namai
Augustavo turistų namai  – istorinis pastatas Augustavo mieste. Pastatas yra šalia Mėtos ežero, adresu ul. Sportowej 1. Pastatas pastatytas 1936 metais. Tai modernistinio stiliaus pastatas, kurio architektas buvo Maciej Nowicki ir pagalbininkai Stanisław Nowicki, Aleksandr Kodelski, Władysław Stokowski. Statybos kainavo apie 700,000 zlotų. Statybos prasidėjo 1937 m. spalį ir buvo planuojamos baigti 1938 m. pavasarį, bet dėl finansavimo stokos baigtos tik 1939 m. vasario mėnesį. Oficialiai atidarytas 1939 m. gegužės 27 d. Atidarytame pastate įsikūrė viešbutis, kuriame buvo 70 kambarių, šokių salė, baras, biliardinė, bridžo kambarys, nuosavas paplūdimys, mašinų stovėjimo aikštelė ir garažas. 1939 m. pastatas turėjo priimti Europos buriavimo čempionato dalyvius, bet dėl įtemptos Europos politinės padėties čempionatas buvo atšauktas. Per II pasaulinį karą pastatas buvo sugriautas, atstatytas 1948 metais. Nuo 1953 m. pastate buvo turistų namai, kurie veikė iki XX a. 9 dešimtmečio. Šiuo metu pastate veikia turistų informacijos centras ir viešbutis pavadinimu Hetman. 1983 m. kovo 11 d. pastatas įtrauktas į Palenkės vaivadijos saugomų istorinių paminklų sąrašą.
Vasištha
Vasištha ( – „turtingiausias, puikiausias“) – vedinėje mitologijoje tai vienas iš septynių išminčių (rišių). Jis laikomas Brahmos sūnumi, bet dėl prakeikimo prarado savo kūną ir atgimė iš Mitros ir Varunos sėklos šiedviems išgyvenus aistrą dėl dangiškosios apsaros Urvašės Vasišthai priskiriama 7-oji „Rigvedos“ mandala, kurios giesmėse pasakojama apie rišio draugyste su dievu Varuna, kurio namuose, laive jam tekę pabuvoti ir patirti dienos bei nakties kaitą.
Vėlesnėje mitologijoje Vasištha laikomas žynio (brahmano) pavyzdžiu, o jo palikuonių įtakinga giminė laikyta Saulės dinastijos namų žyniais (purohitais). Hinduizmo mitologijoje pasakojami mitai apie Vasišthos ir kito rišio Višvamitros nesantaiką, nes pastarasis gviešęsis į Vasišthos troškimų karvę Surabhę. Pasak vieno iš mitų, kai Vasištha buvo karaliaus Kalmašapados šventiku, Višvamitra pasivertęs tuo valdovu ir kaip rakšasas surijęs visus 100 Vasišthos sūnų. Prislėgtas Vasištha tada bandęs nusižudyti šokdamas nuo Meru kalno, bet kieti akmenys pavirtę minkšta žolę, tada jis šokęs į laužą, bet ugnis tapusi vėsi, kai su akmeniu jis bandęs nusiskandinti jūroje, bangos jį grąžinusios krantan, tada jis įbridęs į krokodilų pilną upę, bet vandenys nusekę ir krokodilai jo nelietę. Galiausiai Vasištha sužinojęs, kad jos vyriausiojo sūnaus našlė laukiasi kūdikio, tad jo giminė nenutrūksianti. Tada nurimęs rišis pašventinęs vandeniu Kalmašapadą išvarė iš jo rakšasą. Kitame mite pasakojama, kad Višvamitra prisakęs Sarasvatei atnešti Vasišthą ant savo bangų. Vasištha pamatęs, kad krante jo laukia Višvamitra su ginklu rankoje, prisakęs upei tekėti atgal. Įpykęs Višvamitra todėl pavertęs Sarasvatės vandenis krauju.
Pasak Višnaus puranos Vasišthos žmona – Urdža, Dakšos dukteris. Kitur jo žmona laikoma Arudhati, dėl kurios grūmęsi Agnis ir Indra, o ji, kaip santuokinės ištikimybės pavyzdys, priimta į dangų už aušros žvaigždę.
Mokos rajonas
Moka yra vienas iš dviejų šalies rajonų, neturinčių priėjimo prie jūros. Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu. Veikia Mahatmos Gandžio kolegija. Svarbiausios gyvenvietės: Kuartjė Militeras, Moka, Alma, Sen Pjeras, Bel Rivas.
Stasys Selemenavičius (1918)
Stasys Selemenavičius (1918 m. gegužės 13 d. Babtuose, Kauno raj. – 1993 m. rugpjūčio 18 d. Kaune) – vargonininkas, chorvedys, pedagogas.
Biografija
Pirmąsias muzikos žinias gavo iš tėvo Stasio Selemenavičiaus – Kėdainių Šv. Jurgio bažnyčios vargonininko. Sūnus, mokydamasis Kėdainių gimnazijoje, giedojo bažnyčios chore, organizavo meno mėgėjų kolektyvus – jo suburtame vokaliniame kvartete dainavo būsimasis solistas ir kompozitorius Juozas Indra.
Skonio receptoriai
Skonio receptoriai – vieni iš cheminių receptorių, kurie jautrūs tam tikroms maiste ir skysčiuose esančioms cheminėms medžiagoms. Žmogaus ir žinduolių cheminiai receptoriai yra burnoje. Juos sudaro ant liežuvio išsidėstę svogūnėliai, kurių daug yra liežuvio speneliuose, šiek tiek kietajame gomuryje, ryklėje ir antgerklyje. Skonio svogūnėlį sudaro kelios pailgos skonio jutimo ir atraminės ląstelės bei plaukelių šluotelės. Receptorius yra baltymas glikoproteinas, kuris susijungia su atitinkama molekule, susidaro tam tikri elektrocheminiai pokyčiai, dėl to su skonio ląstelėmis besijungiančių sensorinių nervų skaidulose generuojami nerviniai impulsai. Šie nerviniai impulsai keliauja į galvos smegenų viršugalvinę skiltį. Egzistuoja populiarus mitas, kad ant liežuvio yra tam tikros atskiro skonio zonos. Iš tikrųjų, įvairius skonius atpažįstantys svogūnėliai su skonio ląstelėmis yra pasiskirstę po liežuvį vienodai.
Stasys Selemenavičius (1918)
Biografija
Baigęs Kėdainių gimnazijos devynias klases, 1938–1941 m. Kauno konservatorijoje pas Zigmą Aleksandravičių studijavo vargonų, pas Jurgį Karnavičių – fortepijono, pas Joną Būtėną – dainavimo disciplinas.
1942–1947 m. buvo Kauno muzikinės komedijos teatro pirmos kategorijos solistas (tenoras). 1947–1969 m. dėstė muziką ir vadovavo moksleivių chorams Žiežmariuose, Prienuose ir Šėtoje.
Skonio receptoriai
Skiriami penki pagrindiniai skoniai:
Stasys Selemenavičius (1918)
Biografija
1962–1967 m. choro dirigavimo neakivaizdiniu būdu mokėsi Kauno Juozo Gruodžio muzikos technikume (dėst. Andrius Kairys). Tuo metu vadovavo Kauno kailių fabriko mišriajam chorui (50–60 dalyvių), kuris rengė koncertus, dalyvavo dainų šventėse, chorų apžiūrose pelnė prizinių vietų.
Skonio receptoriai
Paskutinysis skonio pojūtis sukeliamas laisvųjų gliutamatų, esančių brandintuose ar fermentuotuose maisto produktuose, taip pat – aminorūgšties natrio gliutamato, maisto papildo, atrasto 1907 metais. Japoniškoje bei kiniškoje virtuvėse šis skonis yra kulinarijos pagrindas, tačiau kitose kultūrose nėra taip paplitęs.
Taip pat skaitykite
Taste bud
Stasys Selemenavičius (1918)
Biografija
Nuo 1978 m. iki mirties buvo Kauno rajono Vandžiogalos bažnyčios vargonininkas, lietuvių ir lenkų chorų vadovas. Sūnus Stasys Selemenavičius irgi muzikos mokytojas ir chorvedys.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Slaviâ Plovdiv
Slaviâ Plovdiv – buvęs Bulgarijos futbolo klubas iš Plovdivo.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1926 m. vasarą. , kuomet įkurtas SK Plovdiv sujungus Karadža Plovdiv ir Atletik Plovdiv.)
1949 m. komanda prijungta prie Lokomotiv Plovdiv klubo.
Botropas
Botropas – miestas Vokietijos šiaurės vakaruose, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje. 2008 metais mieste gyveno 118 975 gyventojai.
Istorija
Botropas rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1150 m. Borgthorpe vardu. 1919 m. liepos 21 d. gautas miesto statusas.
Trilypė plūdena
Trilypė plūdena (Lemna trisulca) – plūdeninių (Lemnaceae) šeimos plūdenų (Lemna) genties augalų rūšis.
Augalas 6-10 mm dydžio. Kosmopolitas.
Petras Seibutis
Petras Seibutis (1898 m. liepos 16 d. Pakalniškių vienkiemyje, Rokiškio apskr. – 1991 m. sausio 16 d. Troškūnuose, Anykščių r.) – vargonininkas ir chorvedys.
Biografija
Buvo Lietuvos kariuomenės savanoris, dirbo Radviliškio raštinėje. Labai gerais pažymiais baigė J. Naujalio vargonininkų kursus Kaune. Iš pradžių vargonininkavo lenkų bažnyčioje Kaune ir Kazlų Rūdoje, o vėliau – Jūžintuose (Rokiškio r.), Naujasodėje (Rokiškio r.). Apie 25 metus vargonininkavo Tryškiuose (Telšių r.), vadovavo bažnyčios ir šaulių chorams. 1938 dainų šventei Klaipėdoje parengė 29 dalyvių bažnytinį chorą. Pokario metais dvejus metus mokytojavo Tryškių vidurinėje mokykloje. Paskui vargonininkavo Žarėnuose (Telšių r.), Alsėdžiuose (Plungės r.) ir Kamajuose (Rokiškio r.). Paskutinė darbovietė buvo Troškūnai (Anykščių r.), kur vargonininkavo ir vadovavo chorui apie 28 metus. Iš viso P. Seibutis Lietuvos bažnyčiose vargonininkavo ir vadovavo chorams apie 75 metus.
Duktė Irena Seibutytė-Duonelavičienė baigė Kauno J. Gruodžio muzikos mokyklą–technikumą (choro dirigavimo specialybė) ir Šiaulių pedagoginį institutą.
Portretas
Rūšys
Pagal žmonių skaičių – porinis ir grupinis. Pagal galvos laikyseną: profilis, 1/3 rakursu, „En face“ – iš priekio, „Profil perdu“ (prarastasis profilis) – nusisukęs daugiau nei per pusę. Pagal vaizduojamą asmenį skiriamas valdovo, mokslininko portretas, taip pat autoportretas. Pagal asmens vaizdavimo būdą – reprezentacinis ir kamerinis (intymusis) portretas.
Portretų pavyzdžiai
Menininkas, kūręs daug portretų ar specializavęsis portretų tapyboje, vadinamas portretistu. Keletas iš pačių žymiausių Europos portretistų: Rafaelis, Ticianas, Fransas Halsas, Hansas Holbeinas Jaunesnysis ir kt. Tarp žymiausių menininkų, kurie kūrė autoportretus: Rembrantas ir Vincentas van Gogas. Tikriausiai pats žymiausias portretas yra Leonardo da Vinčio „Mona Liza“.
Naubėnai
Naubėnai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurę nuo Kazitiškio. Naubėnuose yra labai senos, bet prižiūrimos kapinės. Šalia stūkso Juodžių ir Sungardų miškas.
Vladislavas Kalinovskis
Vladislavas Kalinovskis, Kalinauskas (1880 m. spalio 8 d. Vilnius – 1951 m. rugpjūčio 27 d. Lomža) – Lietuvos vargonininkas, choro dirigentas.
Biografija
1908 m. baigė Regensburgo aukštąją bažnytinės muzikos mokyklą. 1910–1946 m. Vilniaus katedros vargonininkas, choro vadovas. 1910–1939 m. dėstė J. Montvilos vargonininkų mokykloje, 1920–1939 m. mokyklos direktorius. 1926–1935 m. dar ir M. Karlovičiaus konservatorijos, 1945–1946 m. – Vilniaus konservatorijos ir muzikos mokyklos dėstytojas. Vadovavo paties įkurtam chorui „Echo“, Vilniaus universiteto ir Vilniaus kunigų seminarijos chorams. Surengė apie 20 vargonų muzikos solinių koncertų. Nuo 1946 m. gyveno Lenkijoje. Sukūrė dainų, bažnytinės muzikos kūrinių.
Gago Coutinho
thumb|250px|Gago Coutinho (dešinėje) ir Sacadura Cabral 1922 m.
Gago Kutinijas (, pilnas vardas: ; 1869 m. vasario 17 d. – 1959 m. vasario 18 d.) – Portugalijos aviacijos pionierius, kuris kartu su aviatoriumi Sacadura Cabral pirmas perskrido pietų Atlanto vandenyną 1922 metais.
Gago Coutinho gimė 1869 metų vasario 17 dieną Ažudoje, viename iš Lisabonos rajonų. Nuo 1898 metų pirmosios kelionės į Rytų Timorą metu jis pasižymėjo kaip kartografas ir geodezininkas. Susitikimas su Sacadura Cabral paskatino jį atsiduoti oro navigacijos problemų tyrinėjimui, kas nuvedė prie dirbtinio sekstanto išvystymo, vėliau pardavinėto Vokietijos kompanijos Plath ir pavadinto „Gago Coutinho sistema“. Kartu jie išrado „brokerio kryptis“, kad kompensuotų vėjo sukeltus nukrypimus. Šie įrenginiai buvo išbandyti Lisabona-Funšalis skrydžio metu 1921-aisiais. Tokiu būdu pasiruošę, 1922 metais Brazilijos Nepriklausomybės šimtmečio šventimo proga abu pilotai pirmieji perskrido pietų Atlantą ir buvo sutikti su dideliu entuziazmu tiek daugelyje Brazilijos miestų, tiek ir Portugalijoje. Įdomu, kad kelionės metu buvo naudotasi net trimis lėktuvais.
Pirmasis lėktuvas buvo Fairey II-D pavadinimu „Lusitania“. Juo skrido iš Lisabonos Kanarų salų link iki Kabo Verdės. Tačiau lėktuvas nusileidimo metu buvo pažeistas, o antrajam Fairy sugedo variklis. Tokiu būdu jiems buvo nusiųstas trečiasis lėktuvas į Fernando de Noronijos salą ir skrydis iki Rio de Žaneiro užsibaigė sėkmingai. Tai buvo ne tik pirmas skrydis per Pietų Atlantą, bet kartu tai buvo pirmas kartas kai pilotai naudojosi moksline oro navigacija.
Gago Coutinho įgijo visuotinį pripažinimą ir buvo apdovanotas aukščiausiais bei prestižiškiausiais garbės apdovanojimais tiek Portugalijoje, tiek ir kitose užsienio šalyse. Paskutiniais savo gyvenimo metais jam buvo suteiktas admirolo laipsnis.
Gago Coutinho mirė sulaukęs 90 metų kitą dieną iškart po gimtadienio. Palaidotas Ažudos-Lisabonos kapinėse, tuo tarpu jo sekstantinė sistema, paskutinis lėktuvas, taip pat ir Fairy yra eksponuojami Laivybos muziejuje Lisabonoje.
Balys Gaidžiūnas
Balys Gaidžiūnas (1911 m. gruodžio 8 d. Dauderių kaime, Kėdainių apskritis – 1996 m. balandžio 7 d. Vilniuje. Palaidotas Karmėlavos kapinėse.) – Lietuvos agronomas, poetas, žurnalistas, rezistentas, visuomenės veikėjas.
Biografija
1931 m. baigė Kėdainių gimnaziją, 1935 m. – Žemės ūkio akademiją Dotnuvoje ir gavo diplomuoto agronomo ekonomisto vardą.
Tautininkų sąjungos narys. 1936–1939 m. redagavo „Ūkininko patarėjo“ priedą „Jaunasis ūkininkas“, nuo 1938 m. – Lietuvos radijo laikraštį ūkininkams bei 1939–1940 m. ir 1941–1944 m. – žurnalą „Žemės ūkis“. Buvo Žemės ūkio rūmų spaudos skyriaus redaktorius. 1940 m. sovietinė valdžia iš darbo atleido.
Vokiečių okupacijos metais 1941–1944 m. dalyvavo antinacinėje rezistencijoje, vienas iš Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto organizatorių, jo vicepirmininkas ir atstovas nuo Tautininkų sąjungos. 1944 m. gegužės mėn. nacių suimtas ir iki karo pabaigos kalintas Vokietijos kalėjimuose. Sąjungininkų išlaisvintas, gyveno Vakarų Vokietijoje. 1945–1949 m. vėl VLIK’o ir Vykdomosios Tarybos narys. Kartu Lietuvių tautinio sąjūdžio pirmininkas, organizavo tautininkų veiklą Vokietijoje.
1949 m. išvyko į JAV, dirbo laikraščio „Dirva“ redakcijoje Klyvlende. 1951–1962 m. ir 1985–1994 m. laikraščio redaktorius. 1994 m. grįžo į Lietuvą.
Savo testamentu paskyrė lėšų penkiems lietuviškos patriotinės poezijos konkursams išeivijos jaunimui.
Kūryba
Poezijoje vyrauja patriotiniai motyvai, religinė, kaimo, tautinė tematika. Eilėraštis „Motina“ (Toli, už girių, skendo saulė…) virto populiaria daina. Be poezijos išliko ir prozos darbų. Atsiminimuose aprašė Lietuvos okupacijų metus. 1979 m. parašė Klyvlendo Dievo Motinos parapijos istoriją.
Dvasių namai
Dvasių namai  – 1993 m. drama, kurioje vaidina Jeremy Irons, Meryl Streep, Glenn Close, Winona Ryder ir Antonio Banderas. Filmą, kuris pastatymas pagal Isabel Allende romaną tuo pačiu pavadinimu, režisavo Bille August.
Steponas Rudžionis
Steponas Rudžionis (1890 m. sausio 6 d. Jakuboniai, Gelvonų valsčius – 1949 m. sausio 2 d. Vorkuta, Rusija) – katalikų kunigas, rezistentas. miniatiūra|200px|right|Atminimo lenta prie [[Beižionių bažnyčia|Beižionių bažnyčios sienos]]
Biografija
Gavęs šventimus, Steponas Rudžionis buvo paskirtas Gegužinės parapijos klebonu. Nuo 1944 m. Lietuvos laisvės armijos narys, partizanų Didžiosios Kovos rinktinės 2-o bataliono organizatorius ir vadas, Kaišiadorių apskrities pogrindinės karo komendantūros komendantas, Didžiosios Kovos apygardos štabo narys. Vienas iš artimiausiųjų Jono Misiūno (Žalio Velnio) bendražygių, organizavęs ginkluotąją rezistenciją savo parapijoje.
1946 m. vasario mėn. suimtas Gegužinėje ir už dalyvavimą pasipriešinimo veikloje Karo tribunolo nuteistas 25 m. kalėti. Mirė Vorkutos lageryje.
Dagūniškės
Dagūniškės – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Inturkės.
Kurmiškė (Raseiniai)
Kurmiškė – buvęs kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Kaulakių.
Dzenkoniai
Dzenkoniai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Monkų valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Kurmiškė (Raseiniai)
Istorija
2015 m. kaimas panaikintas, jo žemės atiduotos Pikčiūnų girininkijai, Ūturiams, Bernotams ir kt.
Dzenkoniai
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Irano vyrų krepšinio rinktinė
Irano vyrų krepšinio rinktinė – Iraną aukščiausio lygio krepšinio turnyruose atstovaujanti rinktinė.
Remšeidas
Remšeidas – miestas Vokietijos šiaurės vakaruose, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje. 2008 m. mieste gyveno 112 679 gyventojai.
Istorija
Miestas pirmą kartą minimas XI a. pabaigoje, kaip žemė atiduodama hospatalieriams.
Irano vyrų krepšinio rinktinė
Dalyvavimas olimpinėse žaidynėse
thumb|240px|Irano rinktinė 2021 m.
Dalyvavimas Azijos krepšinio čempionatuose
Be to, dalyvavo 1959 m. Europos čempionate (17 vieta).
SK Šipka Sofiâ
SK Šipka Sofiâ – buvęs Bulgarijos futbolo klubas iš Sofijos.
Istorija
Klubas iširo komandą prijungus kartu su AS-23 Sofia ir Car Boris III komandomis į naują – Čavdar Sofiâ komandą.
Davido kronika
Davido kronika arba Dovydo kronika, Prūsijos kronika – kronika,  parašyta Luko Davido (1503-1583 m.) vokiečių kalba XVI a. antroje pusėje, Prūsijos ir Lietuvos istorijos šaltinis.
Istorija
Davido kronikos rankraštis rastas 1720 m. paskelbtas XIX a. pradžioje. Kronika pradedama prūsų mitologija, baigiama 1410 m. Žalgirio mūšiu. Autorius nemažai medžiagos surinko iš amžininkų – tai vertingiausia kronikos dalis. Rėmėsi S. Grunau „Prūsijos kronika“ (XVI a.), bet Davido kronika nuo jos skiriasi provokiška įvykių traktuote, neprilygsta jai moksline verte. L. Davidas turimus šaltinius stengėsi vertinti kritiškai.
Kronika
Lietuvių (lietuvininkai) gyvenamą kraštą Prūsijoje vienas pirmųjų vadina Mažoji Lietuva, taip ją skirdamas nuo Didžiosios Lietuvos. Perpasakojo seno prūso atsiminimus apie 1520 ir 1531 m. Semboje matytus kiaulės ir ožio aukojimus, t. y. senojo tikėjimo liekanas. Pakartojo XVI a. „Sūduvių knygelės“ pasakojimą apie prūsų vestuves, laidotuvių ir minėtuvių papročius. Trumpai aprašė prūsų šeimos santykius, derliaus nuėmimo ir pabaigtuvių šventes, gėrėjosi lietuvininkų vaišingumu, teisingumu ir bendruomenės solidarumu (niekam neleidžiama elgetauti, o patekusiesiems į vargą parūpinama maisto ir gėrimų).
Liūliai
Liūliai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Kaulakių.
Pamplemuso rajonas
Pamplemuso rajonas − Mauricijaus rajonas, užimantis šiaurės vakarinę salos dalį. Administracinis centras − Triolė (Triolet).
Italijos futbolo varžybos 2003–2004 m.
Italijos futbolo varžybos 2003–2004 m.
Pamplemuso rajonas
Tai yra vienas tankiausiai gyvenamų šalies rajonų. Svarbiausias jo objektas − Pamplemuso botanikos sodas (dar vadinamas sero Seewoosagur Ramgoolam vardu). Pagrindinės gyvenvietės: Pamplemusas, Triolė, Fon du Sakas, Bju Planas.
Ričardas Dailidė
Ričardas Dailidė (g. 1937 m. spalio 24 d. Skapiškyje, Rokiškio apskritis) – Lietuvos fotomenininkas, estrados dainininkas, žurnalistas, dantų technikas.
Biografija
Baigęs Kauno upeivių technikos mokyklą, pagal paskyrimą dirbo Leningrade. 1961 m. baigė Leningrado 1-ąją medicinos mokyklą, lankė Lenigrado muzikos mokyklą. 1963-1968 m. Šiaulių respublikinės ligoninės dantų technikas, 1968-1969 m. Lietuvos Valstybinės filharmonijos ansamblio „Vilniaus aidai“ solistas, 1970-1999 m. Šiaulių dantų protezavimo poliklinikos dantų technikas.
Jeruzalės karalystė
Jeruzalės karalystė – krikščionių karalystė Levante, įkurta 1099 m., po Pirmojo kryžiaus žygio. Ji egzistavo beveik du šimtmečius (1099–1291 m.), kol mameliukai užėmė paskutinę jos valdą Akrą.
Ričardas Dailidė
Kūryba
Surengė autorines fotografijų parodas Lietuvoje, Rusijoje, Kuboje. Dalyvavo parodose Brazilijoje, Vokietijoje, Estijoje, Čekijoje, Bulgarijoje, Rusijoje. Pelnė per 30 apdovanojimų parodose ir konkursuose. Per 4000 straipsnių ir fotografijų Lietuvos bei užsienio leidiniuose autorius. Darbų turi Šiaulių Aušros muziejus, Maskvos Puškino vaizduojamojo meno muziejus, Vilniaus Bankas, Kupiškio krašto muziejus, Lietuvos fotomenininkų sąjunga, Vašingtono fotografijos asociacija, Birštono kultūros centras.
Jeruzalės karalystė
Iš pradžių karalystė buvo tik per kryžiaus žygį užimtų miestų rinkinys. Galios viršūnėje karalystė užėmė dabartinę Izraelio ir Palestinos teritoriją. Ji tęsėsi nuo dabartinio Libano šiaurėje iki Sinajaus dykumos pietuose. Jai priklausė kai kurios dabartinės Jordanijos ir Sirijos sritys. Be to, buvo bandymų išplėsti karalystę į Fatimidų Egiptą. Jos karaliai turėjo tam tikrą autoritetą kitose kryžiuočių valstybėse: Tripolio grafystėje, Antiochijos kunigaikštystėje ir Edesos grafystėje.
Daug tradicijų ir institucijų kryžiuočiai su savimi atsivežė iš Vakarų Europos ir visąlaik buvo su ja artimi politiniai ir geneologiniai ryšiai. Tačiau tai buvo gana maža karalystė ir jai dažnai trūko karinės ir finansinės paramos iš Europos. Jeruzalės karalystė turėjo glaudesnius santykius su kaimynine Armėnijos karalyste ir Bizantijos imperija, iš kurių perėmė rytietiškus bruožus, be to, karalystei darė įtaką anksčiau buvusios musulmoniškos institucijos. Socialiniu atžvigiu kryžiuočiai nebendraudavo su musulmonais ir Rytų krikščionimis, kuriuos jie valdė.
Iš pradžių Islamo pasaulis nekreipė dėmesio į karalystę, bet XII a. viduryje kaimyninės musulmonų valstybės susivienijo ir pradėjo atkariauti prarastą teritoriją. 1187 m. Saladinas užėmė pačią Jeruzalę ir XIII a. pradžioje karalystę sudarė tik siaura Viduržemio jūros pakrantės juosta, kurioje buvo tik keli miestai. Šiuo laikotarpiu valstybė kartais buvo vadinama „Akros karalyste“, o ją valdė Lusignano dinastija iš kryžiuočių Kipro karalystės. Sustiprėjo ryšiai su Tripoliu, Antiochija ir Armėnija. Karalystėje vis didesnę įtaką turėjo Italijos miestai-valstybės, tokie kaip Venecija ir Genuja bei Šventosios Romos imperatorių ambicijos. Tuo tarpu kaimynines teritorijas sujungė Ajubidų ir Mameliukų dinastijos, o karalystė visai prarado reikšmę regione, į kurį XIII a. vidury įsiveržė Chorezmšachai ir mongolai. Mameliukų sultonai Baibars ir al-Ashraf Khalil užėmė visas likusias kryžiuočių tvirtoves ir karalystė išnyko.
Straubliuotinės (kaulaliežuvės)
Straubliuotinės (Mormyridae) – kaulaliežuvių (Osteoglossiformes) būrio žuvų šeima. Paplitusios Afrikoje gėluose vandenyse. Šios šeimos žuvys auginamos ir akvariumuose.
Lietuviškai šiuo pavadinimu vadinama dar viena žuvų šeima – straubliuotinės (Mastacembelidae), priklausanti visai kitam žuvų būriui.
Dzežkai
Dzežkai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Monkų valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurės vakarus nuo Monkų ir 44 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Dirva (žurnalas)
Dirva – JAV lietuvių katalikiškas, inteligentijai skirtas žurnalas, ėjęs 1898–1906 m. Šenandoa kas trys mėnesiai.
Istorija
Leido Antanas Kaupas, Antanas Milukas ir kt. Išėjo 44 numeriai. Dalis jų leista žurnalo turinio ir pavidalo, didesniąją dalį sudarė knygos. 1903 m. susijungė su Tilžėje leistu žurnalu „Žinyčia“ (Dirva-Žinynas). Nutrūkus jungtinio žurnalo leidybai, „Dirva“ dar ėjo 1904–1906 m.
Knygomis buvo leidžiami mokslinio pobūdžio veikalai (J. Basanavičiaus, M. Davainio-Silvestraičio, A. Pabrėžos), originalieji ir verstiniai grožinės literatūros kūriniai (J. Basanavičiaus „Lietuviškos pasakos“, I–II, „Ožkabalių dainos“, I–II, A. Burbos „Prozoiški raštai“, M. Pečkauskaitės-Šatrijos Raganos „Viktutė“, V. Pietario „Algimantas“, A. Tatarės „Pamokslai gražių žmonių“, H. Senkevičiaus „Tvanas“ ir kt.). Publicistikos, kitų sričių raštus skelbė A. Alekna, Antanas Kaupas, Antanas Milukas, Juozas Tumas-Vaižgantas ir kt.
Redagavo Antanas Milukas. Jam talkino Aleksandras Burba, Antanas Kaupas, V. Varnagiris ir kt.
Opcionas (karinis laipsnis)
thumb|right|200px|Opcionas (rekonstrukcija) Opcionas (, dgs. optiones; iš 'išsirinkti') – karinis laipsnis ir pareigos Senovės Romos kariuomenėje. Opcionai buvo centurionų pasirinkti (pagal tai ir jų pavadinimas) padėjėjai, maždaug atitinka dabartinius leitenantus ar vorentus. Jie paprastai būdavo centurijos vado pavaduotojai, nors galėdavo atlikti ir kitas pareigas. Opcionai vyriausieji centurionų pavaduotojai dar būdavo vadinami subcenturionais.
Opcionai vėlyvosios Romos kariuomenėje buvo svarbūs, kadangi centurionai dažnai žūdavo, nes mūšio metu jų vieta būdavo centurijos priekyje, tad jie tapdavo pirmaisiais taikiniais. Opcionai būdavo rikiuotės užnugaryje, kad palaikytų drausmę ir tvarką. Jie prižiūrėdavo, kad centurionų įsakymai būtų vykdomi.
Opcionai gaudavo dvigubą legionieriaus algą (buvo duplikarijai). Centurionui žuvus, palikus kariuomenę ar perėjus į kitas pareigas opcionai būdavo pirmieji kandidatai į centuriono vietą.
Opcionų rūšys
Opcionų pareigybės buvo:
Uniforma
Skirtingai negu centurionai, opcionai neturėjo ypatingos uniformos. Vienintelis skirtumas galėjo būti arklio ašutų ar plunksnų pliumažas abipus šalmo.
Opcionai vilkėdavo tokius pat šarvus kaip ir paprasti legionieriai – plokštelinius (lorica segmentata) ar grandinius (lorica hamata). Gladijų nešiodavo dešiniame šone, o ne kairiame, kaip centurionai.
Rikiuotės opcionai (optio centurionis) nešiodavo lazdą hastilę. Dalis opcionų nešiodavosi vaškines lenteles su įsakymais tai dienai.
Jugas
Jugas  – upė Rusijoje, Vologdos ir Kirovo srityse; dešinioji Šiaurės Dviną sudaranti ištaka. Prasideda Šiaurės skliautkalvėse, Kičmegski Gorodoko rajone. Aukštupyje teka į pietus, smarkiai vingiuoja, toliau teka į šiaurės rytus kalvota, miškinga lyguma. Žemupyje pasuka į šiaurės vakarus. Ties Didžiuoju Ustiugu susilieja su Suchona ir sudaro Šiaurės Dviną.
Didžiausi intakai:
Upė užšąla spalio pabaigoje ar lapkričio pradžioje, atitirpsta balandį ar gegužės pradžioje. Prie Jugo įsikūręs Nikolsko miestas (nuo jo upė tinkama laivybai).
NBA Live
NBA Live – kompiuterinių žaidimų serija, kuriama Electronic Arts bendrovės. Pirmoji versija, pavadinta Lakers vs. Celtics išleista 1990 metais Sega Mega Drive platformai, šioje verijoje grafinis vaizdas buvo dvimatis, tik vėlesnėse versijose pereita prie trimačio vaizdo. Nuo 1995 metų žaidimas pradėtas vadinti NBA Live.
thumb|NBA Live 2007 viršelis Skirtingos versijos buvo ar yra leidžiamos Sega Genesis, Super NES, PlayStation, Nintendo 64, Game Boy, Sega Saturn, PlayStation 2, Xbox, GameCube, Windows, PSP, Xbox 360, Wii ir PlayStation 3 platformoms.
NBA Live 2001
Ant NBA Live 2001 viršelio buvo Kevinas Garnetas
NBA Live 2002
NBA Live serijos žaidimas išleistas 2002 metais. Ant viršelio pavaizduotas Steve Francis
NBA Live 2003
NBA Live serijos žaidimas išleistas 2002 metais. Ant viršelio pavaizduotas Jason Kidd
NBA Live 2004
NBA Live serijos žaidimas išleistas 2003 metais. Ant viršelio pavaizduotas Vince Carter.
NBA Live 06
NBA Live 2006 yra 2005 metais išleistas NBA Live serijos žaidimas. Ant žaidimo viršelio pavaizduotas Majamio "Heat" žaidėjas Dwyane Wade.
NBA Live 08
Kai kuriose kitose šalyse žaidimo viršelį puošia tų šalių krepšininkų, žaidžiančių NBA, nuotraukos. Pavyzdžiui, Prancūzijai skirtos versijos viršelyje pavaizduoti Tonis Parkeris ir Borisas Diavas, Ispanijai – Pau Gasolis, Vokietijai – Dirkas Novickis.
Hikueru
thumb|right|230px|Hikueru atolas iš kosmoso Hikueru – atolas Prancūzijos Polinezijoje, centrinėje Tuamotu salyno dalyje, 700 km į rytus nuo Taičio. Sausumos plotas – 8 km². Gyvena 179 gyventojai (2017 m.). Gyventojų tankumas – 22,3 žm./km². Į eina į Hikueru komuną.
Atolas ovalios formos, 15 km ilgio. Užima 8 km² plotą. Lagūna gili, neturi laivybinių protakų, tačiau yra kelios nedidelės protakos. Lagūnos plotas – 79 km². Pagrindinė gyvenvietė – Tapupatis. Pagrindinė ūkio šaka – kopros apdirbimas. Be to, renkami perlai. Yra aerodromas. Populiari pramoga – povandeninis nardymas.
Hikueru salą 1768 m. atrado prancūzų jūrininkas Luisas Antuanas de Bugenvilis. Istoriniuose šaltiniuose minima Melville ir San Juan pavadinimais. 1906 m. salą nusiaubęs uraganas pražudė 377 gyventojus. Salą kūrinyje „Pietų Jūrų pasakojimai“ („South Sea Tales“) aprašo Džekas Londonas.
Galuros judikai
thumb|right|250px|Sardinijos [[judikatas|judikatai. Galuros judikatas šiaurės rytuose, pažymėtas pilkšva spalva.]] Galuros judikai ( ar judikes) – kunigaikščio rango valdovai, viduramžiais valdę Galuros judikatą (šiaurės rytų Sardinija). Šis judikatas buvo artimiausias Korsikai.
Po to valdė Pizos respublika.
Erezija
Erezija (🇬🇷 'atskala') – religijos srovė, prieštaraujanti oficialiajai bažnyčiai. Taip pat erezija kartais vadinama nuomonė filosofijos, politikos ar mokslo klausimais, radikaliai prieštaraujanti visuotinai priimtam požiūriui.
Istorija
thumb|[[Janas Husas]] Ankstyvaisiais viduramžiais krikščionybėje reiškėsi įvairios kryptys, skirtingai buvo suprantamos atskiros tikėjimo idėjos. Atsirado žmonių, kurie priešindavosi tikinčiųjų bendruomenės vadovybei, kritikuodavo popiežių, vyskupus, kunigus ir kitaip aiškino tikėjimo požiūrius.
Erezijos pradininku laikomas turtingas audinių pirklys Pjeras Valdas, gyvenęs XII a. Lione. Jis ir jo bendraminčiai valdensai teigė gyveną pagal Kristaus pavyzdį. Bažnyčios valdovus jie kaltino Kristaus dvasios išsižadėjimu, todėl buvo paskelbti eretikais ir pradėti persekioti.
Eretikai aktyviai veikti pradėjo XII - XIII a. Jų judėjimų centrai buvo Prancūzijoje ir Italijoje. Daugelis eretikų - Albigiečių veikė Albi mieste, Rytų Prancūzijoje. Taip pat jų daug gyveno Tulūzos grafo Raimundo VI valdose. Nužudžius popiežiaus pasiuntinį, popiežius Inocentas III albigiečius atskyrė nuo Bažnyčios. Prieš juos buvo paskelbtas kryžiaus žygis, kuris truko 20 metų (1209 - 1229 m.). Eretikai buvo žudomi, miestai griaunami. Kryžiaus žygio dalyviai nusiaubė didžiąją dalį Pietų Prancūzijos. Tuo pasinaudojo Prancūzijos karalius, prijungdamas Tulūzos grafystę prie savo domeno.
Eretikai buvo tikintys, tačiau kritiškas jų požiūris, reikalavimas atsisakyti turto, raginimas keisti tikėjimo tradicijas gimdė katalikų vadovybės priekaištus. Jie buvo aktyviai persekiojami. Viena iš plačiai taikomų erezijos bausmių buvo pašalinimas iš tikinčiųjų bendruomenės. Kartais buvo atskiriamos didelės sritys, kuriose buvo daug eretikų. Prieš tokius regionus buvo skelbiami niokojantys žygiai.
XIII a. buvo įsteigtas specialus teismas eretikams - inkvizicija. Įtariamuosius erezija suimdavo ir tardant neretai kankindavo. Žiauriausia inkvizitorių bausmė buvo sudeginimas ant laužo. Inkvizicijos aukomis tapdavo ne tik eretikai, bet ir mokslininkai.
XV a. teologas ir Prahos universiteto rektorius Janas Husas smerkė Bažnyčios ydas: turto siekimą, bažnytinių pareigų pirkimą, indulgencijų pardavinėjimą. Jis su savo pasekėjais husitais reikalavo tikinčiųjų bendruomenės atsisakyti turto ir pamaldas vykdyti gimtąja tikinčiųjų kalba. 1415 m. Husas buvo suimtas ir apkaltintas erezija. Konstanco mieste jis Konstanco susirinkimo nutarimu buvo sudegintas ant laužo, o 1434 m. mūšyje prie Lipanų miestelio, rytuose nuo Prahos, imperatoriaus kariuomenė sunaikino pagrindines husitų pajėgas.
Krikščionybės erezijos
Didžioji krikščionybės erezijų dalis atsirado ankstyvosios krikščionybės laikais, kai neegzistavo stiprūs ideologiniai centrai, galintys kontroliuoti skelbiamą mokymą. Palankią aplinką erezijų atsiradimui sudarė ir patikimos literatūros trūkumas bei judokrikščioniškų idėjų sintezė su antikinėmis religinėmis - filosofinėmis idėjomis.
Ankstyvosios krikščionybės erezijų pavyzdžiai:
Nuorodos
http://www.newadvent.org/ Tinklalapis apie ereziją (Angl.)
Pranas Lazutka
Pranas Lazutka (1917 m. lapkričio 7 d. Baisogaloje, Novonikolajevsko gubernija – 2000 m. gruodžio 5 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytojas higienistas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
Broliai Stanislovas Lazutka ir Valentinas Lazutka, sūnus Vladas Lazutka.
1941 m. baigė Omsko medicinos institutą. Per Antrąjį pasaulinį karą Ypatingosios Sibiro divizijos ir Šešioliktosios lietuviškosios divizijos chirurgas, sanitarinės tarnybos viršininkas. 1944–1946 m. Vilniaus miesto Sveikatos apsaugos skyriaus vedėjas. 1946–1959 m. LSSR sveikatos apsaugos ministro pavaduotojas; kartu iki 1992 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1985 m. profesorius. 1959–1970 m. Epidemiologijos, mikrobiologijos ir higienos instituto direktorius. 1970–1985 m. dirbo Eksperimentinės ir klinikinės medicinos institute, nuo 1973 m. Toksikologijos laboratorijos vedėjas. 1974 m. medicinos mokslų daktaras.
Tyrė pesticidų naudojimą Lietuvoje, tobulino citocheminių ir toksikologinių tyrimų metodus. Parašė daugiau kaip 50 mokslinių straipsnių.
Pervisava
Pervisava arba Rožkovas (, nuo 1939 m. Perwissau, nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Chrabrovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo senasis pavadinimas Pervisavs prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities dvaras ir kaimas. Sujungti Kingyčiai, Naujoji Pervisava, Naujoji Rinava. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kenigsbergo rajono, vėliau Gurjevsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. birželio 30 d. Maršalskojės apylinkės kaimas.
Dailidėnai
Dailidėnai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Eitminiškių.
Juozas Zikaras
thumb|Laisvės paminklas Kaune Juozas Zikaras (1881 m. lapkričio 18 d. Paliukuose, Pumpėnų valsčius – 1944 m. lapkričio 10 d. Kaune) – vienas pirmųjų profesionalių Lietuvos skulptorių, profesorius.
Biografija
Šeima gyveno vargingai, nuo septynerių piemenavo pas ūkininkus. Pramokęs staliaus amato, kartu su tėvu dengė stogus, dirbo kitokius statybinius darbus. Pardavinėdavo savo drožtus ir trimis spalvomis (juoda, balta, raudona) nudažytas pakelių kryžiams šventųjų statulėles.
1897 m. pradėjo lankyti Pumpėnų keturmetę mokyklą, kurią baigė 1899 m. Baigęs pradinę mokyklą, gavo sargo vietą Panevėžio mokytojų seminarijoje. Ieškodamas pragyvenimo šaltinio, pramoko groti smuiku ir tapo muzikantu nedideliame orkestre. Metus praleido Latvijoje. Grįžęs į Lietuvą, bernavo pas Pumpėnų kleboną, daraktoriavo Berželių dvare.
Remiamas Gabrielės Petkevičaitės-Bitės, Jono Jablonskio ir kitų mecenatų 1904–1906 m. Vilniuje mokėsi Ivano Trutnevo piešimo mokykloje, vakarais – Juzefo Montvilos piešimo klasėje. 1906 m., gyvendamas gimtuosiuose Paliukuose, nulipdė dvarininko Juozapo Kazakausko biustą, gavęs už šį darbą pinigų, išvyko į Peterburgą.