cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bangininis ryklys
Paplitęs pasaulio atogrąžų sričių atviruose vandenynuose ir jūrose. Aptinkamas neįpatingai giliai, bet retkarčiais panyra į 1800 m gylį. Gimdo 38-60 cm ilgio gyvus jauniklius.
Apibūdinimas
Tai didžiausia pasaulio žuvis. Patinai yra smulkesni už pateles. Maksimalus kūno svoris 42 tonos.
Filipinų salose buvo išgelbėtas 38 cm ilgio jauniklis.
Patinai lytiškai subręsta 17 metų, pasiekę 8-9 m kūno ilgį, patelės subręsta 19–22 metų, būdamos panašaus ir didesnio ilgio kaip patinai. Gyvena apie 80,4 metų.
Minauka
Minauka – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje. Stovi sentikių Minaukos Švč. Dievo Motinos Globėjos cerkvė (nuo 1904 metų) ir kapinės (nuo 1904 m.).
miniatiūra|240px|left|Sentikių cerkvė miniatiūra|240px|left|Minaukos kapinės
Istorija
Minaukoje sentikiai apsigyveno XVIII a. 2-ojoje pusėje arba XIX a. XX a. tarpukariu parapija turėjo 800 tikinčiųjų.
Vladas Civinskas
Vladas Civinskas (1913 m. spalio 9 d. Marijampolė – 1987 m. liepos 10 d. Čikaga) – Lietuvos žurnalistas, knygų leidėjas.
Biografija
Mokėsi Marijampolės Rygiškių Jono gimnazijoje, nuo 1932 m. – Marijampolės mokytojų seminarijoje, nuo 1936 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete.
Nuo 1930 m. bendradarbiavo laikraščiuose „Suvalkietis“, „Lietuvos žinios“, „Lietuvos ūkininkas“, „Lietuvos aidas“ ir kitur. Periodinėje spaudoje skelbiamus rašinius pasirašinėdavo kriptonimais V. Civ., V. Dav., J. K. (m), J. E ir kt. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją.
Nuo 1948 m. gyveno JAV. Nuo 1952 m. Čikagoje vadovavo lietuvių leidyklai „Terra“, kuri šeštame – septintame dešimtmetyje tapo viena svarbiausių lietuvių leidyklų JAV. Išleido J. Aisčio, K. Binkio, B. Brazdžionio, V. Daugirdaitės-Sruogienės, P. Joniko, M. Katiliškio, J. Savickio, B. Sruogos, A. Škėmos, A. Vienuolio, Vydūno, kitų lietuvių autorių knygų, bei vertimų. Parengė įvairių tautų pasakų rinkinių.
Beržiniai
Beržiniai (Betulaceae) – magnolijūnų (Magnoliophyta) augalų šeima. Šių augalų kuokeliniai žiedai būna nusvirusiuose žirginiuose. Vaisius – riešutas arba riešutėlis su sparneliais.
Lietuvoje auga šių genčių augalai:
Rusteikiai
Rusteikiai – buvęs kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 6 km nuo Pabalių, 1 km į šiaurę nuo Ručkonių.
Istorija
Daugeliškių apylinkės Rusteikių kaimas 1987 m. kovo 25 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.
Vakariai (serbentai)
Vakariai – labai vėlyva juodųjų serbentų veislė. Krūmai vidutinio augumo, truputį išsiskleidę. Uogos vidutinės (0,9 g), saldžiarūgštės. Uogose yra 218,3 mg/proc. vitamino C. Vaisinės kekės vidutinio ilgumo. Iš krūmo vidutiniškai priskinama 3–4 kg uogų. Pakankamai atspari miltligei, deguliams, vidutiniškai – šviesmargei ir imuni serbentinei erkutei. Lietuvos sortimente nuo 1999 metų.
Kašubai
Kašubai (savivardis: Kaszëbi) – vakarų slavų tauta. Gyvena daugiausia į pietvakarius nuo Gdansko ir Gdynios, Pamario vaivadijoje (Lenkija), istoriniame regione vadinamame Pomerelija arba Kašubija. Iš čia dalis kašubų yra emigravę į JAV, Kanadą, Vokietiją arba kitas Lenkijos dalis. Kalba kašubų kalba, kuri klasifikuojama kaip atskira kalba arba lenkų kalbos dialektas. Priklausomai nuo to kaip klasifikuojama jų kalba kašubai laikomi kalbine ar tautine bendrija.
Kašubai kalbine ir kultūrine prasme yra artimi lenkams. Grupuojami su slovinais ir pamarėnais. Slovinų (išnykusi) ir kašubų kalbos jungiamos į Pamario kalbų grupę, kurioje slovinų kalba kartais laikoma atskira labai artima kašubams kalba, kartais kašubų kalbos dialektu.
Išpažįsta daugiausia katalikybę (dalis – liuterionybę).
Šiuolaikinė Kašubija
Tarp didesniųjų miestų didžiausia kašubų kilmę deklaruojančių gyventojų dalis yra Gdynėje (Gdiniô). Didžiausias Kašubijos regiono miestas yra Gdanskas (Gduńsk), Pamario vaivadijos sostinė. Tokiuose miestuose kaip Linia, Sierakowice, Szemud, Kartūzai, Chmielno, Żukowo tarp 80.3% ir 93.9% gyventojų yra kašubų kilmės.
Tradiciniai kašubų verslai buvo žemdirbystė, žvejyba ir amatai. Šiuo metu prie jų prisidėjo paslaugos, įskaitant turizmą. Pagrindinė kašubų identitetą puoselėjanti organizacija yra Kašubų-Pomeranijos Asociacija. Tradicinė kašubų sostinė yra ginčytinas klausimas, tarp septynerių pretendentų yra Kartūzai (Kartuzë).
Kašubų skaičius
thumb|150px|left|Kašubijos žemėlapis Bendras kašubų skaičius labai skiriasi priklausomai nuo to kas laikomi kašubais. Dažniausias vertinimas yra, kad Lenkijoje yra daugiau nei 500 000 kašubų, skaičiai skiriasi nuo maždaug 500 000 iki maždaug 570 000, iš kurių 233 000 (2005 m.). Lenkijos gyventojų surašyme 2002 m. tik 5100 žmonių užsirašė kaip kašubų tautybės, nors 52 655 deklaravo kašubų kalbą kaip gimtąją. Šiame surašyme nebuvo galima priskirti save daugiau nei vienai tautai, tautybei ar nacionalinei grupei. 2011 m. surašyme "kašubais" kaip vienintele tautybe užsirašė 16 000, o dar 233 000 deklaravo, kad priklauso kašubams kaip antrai ar papildomai tautybei (kartu su lenkų tautybe).
Istorija
Kašubų (arba pamarėnų) etnosas susiformavo VI–XII a., maišantis įvairioms vakarų slavų, germanų ir vakarų baltų kiltims. Pirma kartą kašubai paminėti 1238 m. kovo 19 d. popiežiaus Grigaliaus IX dokumente, nurodant vakarų Pamario kunigaikščių titulą dux Slavorum et Cassubia. Ši diena dabar minima kaip Kašubų vienybės diena. Maždaug iki XVIII ir XIX a. sąvartos šio etnoso arealas apėmė visą Vyslos ir Oderio tarpupį. X a. gana stiprią valstybę sukūrę kašubai šiuo vardu minimi tik nuo XIII a. Nuo to paties amžiaus jie (ypač Pomeranijoje gyvenę vakarų kašubai) buvo nuolat veikiami vokiečių kultūros, o nuo XVIII a. II pusės dar ir tikslingai germanizuojami Prūsijos (vėliau – Vokietijos) valstybės administracijos.
XIX a. viduryje rytinių kašubų krašte kilo kašubų tautinio atgimimo judėjimas, kurio savotiškas tęsinys yra Lenkijoje nuo 1945 m. vykstantis kašubų tautinis kultūrinis sąjūdis.
Komunistinės Lenkijos laikais kašubai buvo laikomi lenkų etnografine grupe, buvo vykdoma polonizacija.
Kauliukas
Žodis kauliukas gali reikšti:
Navapolis (Panevėžys)
Navapolis – viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 11 km nuo Velykių.
Gudiškės
Gudiškėmis vadinama:
Kartanai
Kartanai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 12 km nuo Raguvos.
Kairėnėliai
Kairėnėliai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Grinkiškio, prie Šušvės intakų Krimslės ir Vėsinės, tuoj į šiaurę nuo Kairėnų. Keliai į Grinkiškį, Krakes, Šašius.
Istorija
Kaimo apylinkėse rastas Kairėnėlių kapinynas. Iki 1954 m. – Kairėnėlių apylinkės centras.
Gyventojai
thumb|left|450px|Kaimo vaizdas iš vakarų
Ščiukiškis
Ščiukiškis – buvęs kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Truskavos, prie kelio į Petkūnus ir Gilupio upelio.
Istorija
XIX a. pabaigoje buvo Pavermenio dvaro palivarkas. 1968 m. prijungtas prie Užžartėlės, vėliau atkurtas.
2020 m. spalio 14 d. gyvenvietė panaikinta.
Jonas Civinskis
Jonas Civinskis (, 1772 m. Kuzmičai, Ašmenos apskritis – 1846 m. lapkričio 17 d., palaidotas Vilniaus arkikatedroje) – Lietuvos vyskupas.
Biografija
Dėstė Vilniaus kunigų seminarijoje, nuo 1808 m. Vyžuonų klebonas. Nuo 1811 m. Vilniaus kapitulos narys, kanauninkas, prelatas. 1816 m. atleistas iš misionierių ir paskirtas Vilniaus arkivyskupijos oficiolu. 1839 m. Trakų sufraganas. 1841 m. titulinis Delkoneno vyskupas. Nuo 1842 m. Vilniaus vyskupijos administratorius.
Beržas
Beržas (Betula) – bukiečių (Fagales) eilės beržinių (Betulaceae) šeimos augalų gentis.
Beržai vieni tarp greičiausiai augančių Žemėje medžių rūšių, nes kai kurios jų rūšys jau po šešerių metų gali siektį 7 m aukštį. Užauga kaip medžiai ir krūmai su atplaišojančia tošimi, nuo keleto dešimčių cm (beržas keružis) iki 40 m (popieržievis beržas, karpotasis beržas) aukščio. Auga su vienu ar turi keletą kamienų. Žiedai sutelkti žirginiuose. Vaisius – vienasėklis riešutėlis su dviem plėviškais sparneliais. Žydi anksti pavasarį, lapams skleidžiantis. Maksimaliai kai kurios jų rūšys išgyvena iki 160 metų amžiaus.
Rūšys
Gentyje yra apie 40 rūšių.
Lietuvoje natūraliai, savaime auga keturios rūšys: Įvežti į Lietuvą iš kitų kraštų: Kai kurios kitos rūšys:
Panaudojimas
Beržų mediena stipri, naudojama baldų, faneros gamyboje. Iš šakelių rišamos šluotos ir vantos. Iš beržų gaunama beržų sula, vartojama kaip gėrimas. Tirštinant beržų sulą galima pagaminti beržų sirupą.
Vaistinės žaliavos rinkimas
Vasario-kovo mėnesiais geriausias laikas rinkti beržų pumpurus.
Surenkamos nedidelės šakos, surišamos į pundelius ir sunešamos į pastogę, kur per mėnesį išdžiūsta. Tuomet pumpurai nukuliami ir išvalomi nuo priemaišų. Surinktus pumpurus galima džiovinti ir apšildomoje patalpoje 30-35 °C temperatūroje. Tokiu būdu prieš džiovinant, pumpurai atskiriami nuo šakų. Iš 2,2-2,5 kg šviežių pumpurų gaunama 1 kg sausos žaliavos.
Gerai išdžiovinti pumpurai yra tamsiai rusvos spalvos, aštraus skonio, balzamo kvapo. Priklausomai nuo beržo rūšies, turi 0,02-8,0 % eterinio aliejaus, C vitamino, cukraus, saponinų, organinių rūgščių.
Pavojai
Šiaurinėse pasaulio platumose beržų žiedadulkės kelią daug problemų. Nustatyta, kad šiuose regionuose net apie 20 proc. žmonių populiacijos alergiški beržų žiedadulkėms ir šis skaičius vis auga. Pasaulio mokslininkai nustatė, kad viename kubiniame metre oro, esant apie 30 beržo žiedadulkių, prasideda alerginiai susirgimai jautriems žmonėms, o ore pasiekus 80 žiedadulkių/m3, šios reakcijos būna labai stiprios.
Lietuvių mitologija
Beržas turi valomųjų, gryninamųjų savybių, saugo nuo žaibo. Švelniai mušant šio medžio šakele, iš žmonių ar gyvūnų seniau buvo varomas velnias. Aprišta raudona juostelė aplink stiebą ar šakelę irgi gelbėdavo nuo šios piktosios dvasios. Lopšeliai buvo daromi iš beržų medienos ir turėjo apsaugoti kūdikėlių tyrumą.
Liaudies kūryboje beržas minimas itin dažnai. Dainose, pasakose, padavimuose beržo simbolis dažniausiai įkūnija gerąsias jėgas. Liaudies prietaruose beržas glaudžiai susijęs ir su žemės ūkio darbais. Pagal beržą žinodavo, kada reikia avižas sėti ar bulves sodinti, spėdavo, kokia bus vasara ar žiema.
Liaudies dainose beržai yra skaistybės ir jaunystės simbolis. Tačiau senovės lietuviai turėjo beržų, beržų lapijos ir beržų sulos dievybę Beržulį. Lietuvių papročiuose ir mitologinėse sakmėse beržai turi ir dvejopą ir kartais netgi priešingą prasmę. Pasak Norberto Vėliaus, sakmėse beržas kartais siejamas su velniu – į velnio dvarą pakviestas žmogus neretai atsidurdavęs berže, iš velnio įgytas arklys virsdavęs beržiniu rąstigaliu, drabužiai ir pinigai- balta tošimi, saldumynai – žirginiais.
Pagonybės laikais daugiausia apeigų, susijusių su beržais, būdavo pavasarį, o vėliau jos sutapatintos su katalikų Sekminėmis. Beržų šakelėmis puoštos trobos, vartai, iš jų pinti vainikai laikyti nemirtingumo, sielos ir gyvųjų ryšio su mirusiaisiais simboliu.
Lietuvių liaudies pasakoje Eglė žalčių karalienė pasakojama, kaip sielvartaujanti Eglė užkeikia savo vaikus − už savo stiprybę sūnūs paverčiami tvirtais ąžuolu, uosiu ir beržu, o išsigandusi dukrelė − amžinai virpančia drebule. Pati našlė pasiverčia egle.
Naujojo Leono gubernatorystė
Naujojo Leono gubernatorystė  – Ispanijos imperijos kolonijinė teritorija Pietų Amerikoje. Sudaryta 1529 m. po Toledo sutarties. Fransiskas Pisaras šią teritoriją užbrėžė 200 lygų į pietus nuo Santjago upės žiočių. Apėmė pietines Argentinos ir Čilės teritorijas. Jos gubernatoriumi paskirtas Simonas de Alkasaba i Sotomajoras. 1530–1531 m. jis pasiekė teritorijas iki 21° p. pl., tačiau nesugebėjo įvykdyti plano užimti teritorijas iki pat Magelano sąsiaurio. 1534 m. Naujojo Leono gubernatorystės teritorijos Ispanijos karaliaus Karolio V praplėstos iki 14° p. pl. 1534 m. iš Ispanijos išsiųsta 250 vyrų ekspedicija, kuri turėjo pasiekti Magelano sąsiaurį ir kirsti Ramųjį vandenyną. Tačiau dėl prastų oro sąlygų jį apsistojo prie Chilio įlankos ir netoli dabartinės Kamaroneso gyvenvietės (Čiubutas) įkūrė Puerto de los Leoneso fortą. Vėliau keliautojai patraukė sausuma link Ramiojo vandenyno, tačiau atradę skurdžias vietoves ir indėnus, pasitraukė atgal.
Natkiškių evangelikų liuteronų bažnyčia
Natkiškių evangelikų liuteronų bažnyčia – evangelikų liuteronų bažnyčia, stovėjusi Natkiškiuose, Pagėgių savivaldybėje, sugriauta per Antrąjį pasaulinį karą.
Parapija Natkiškiuose atsikūrė 1993 m., veikia maldos namai.
Istorija
Evangelikų liuteronų bažnyčia Natkiškiuose buvo pastatyta 1904 m., talpino 600 žmonių.
Per Pirmąjį pasaulinį karą Natkiškius buvo užėmusi rusų ka­riuomenė. Kunigą M. Šiuišelį suėmė ir kartu su žmona ištrėmė į Sibirą. 1916–1918 m. jį pakeitė Dovydas Jurkaitis. Karui pasibaigus, Šiuišelis grįžo, o 1921 m., buvo palaidotas Natkiškių kapinaitėse. Jį pakeitė Kurtas Hochleiteris, dirbęs iki 1927 m. Po to parapijos dvasininku buvo škotų kilmės kunigas Alexanderis Oligvie. Paskutinis Natkiškių parapijos dvasinis vadovas buvo Heinrichas Zippelis, dirbęs 1942–1944 m.
Parapijos steigimo laikotarpiu, 1902 m., Natkiškių bendruomenėje bu­vo maždaug 3 300 žmonių, iš jų lietuvininkų 2 000 (arba 60,6 %). Para­pijiečių skaičius nedaug tepasikeitė ir pokario laikotarpiu: 1921 m. jų užregistruota 3 025, 1926 – 3 026 ir 1936 m. – 3 156.
1944 m. Natkiškių maldos namai buvo sugriauti. Po karo pa­rapija neatsikūrė. Parapijiečiai lankė artimiausią Katyčių bažnyčią.
Parapija atgimė praėjus daugiau kaip 40 metų, Lietuvai atgavus nepriklausomybę. Nedidelė bendruomenė (jos komiteto pirmininkas Au­gustas Dienas) per metus įsirengė savo maldos namus, kuriuos 1993 m. gegužės 31 d. kartu su kitais dvasininkais pašventino vietinis kunigas L. Fetingis. 1997 m. bendruomenėje buvo 90 žmonių.
Kharošthi
Kharošthi (devanagari: खरोष्ठी = kharoṣṭhī) – rašto sistema, naudota Pietų ir Vidurinėje Azijoje tarp IV a. pr. m. e. ir III a. Ji siejama su Gandharos karalyste ir joje naudotu gandhari prakritu. Kharošthi naudojimo arealas daugiausia apėmė Gandharą, Baktriją, Sogdianą, o šilko keliu pateko iki Rytų Turkestano (Šanšanas, Hotanas).
Kharošthi raštas užrašomas iš dešinės į kairę (nors yra įrašų ir iš kairės į dešinę), skiemeninis (abugida). Kaip ir brahminiai raštai, kharošthi priebalsiai turi su savimi savaimiškai priskirtą balsį, tačiau nėra skyros tarp ilgųjų ir trumpųjų balsių. Dabar teikiama kharošthi abėcėlė remiasi sanskritišku garsiniu skirstymu. Kharošthi naudoti skaitmenys primena romėniškus.
Pirmasis šį raštą XIX a. iššifravo James Prinsep, naudodamasis dvikalbiais užrašais ant Indo-graikų karalystės monetų, kur vienas užrašas buvo graikiškas, kitas – pali kalba, užrašyta kharošthi raštu. Vėliau perskaityta ir keletas šiuo raštu užrašytų Ašokos ediktų, pastatytų šiaurės vakarų Indijoje.
Nėra sutariama dėl to, ar šis raštas susidarė savaime, ar buvo sukurtas tyčia. Ortografija jis primena aramėjiškus raštus, tačiau pritaikytas Pietų Azijos kalbų garsynui. Spėjama, kad jis į Indiją galėjo patekti ~500 m. pr. m. e., kai Achemenidai užkariavo Indo slėnį, ir palaipsniui vystytis, kol IV a. pr. m. e. įgavo nustatytą pavidalą. Tačiau jokių tarpinių variantų, pagrindžiančių kaitą, nerasta.
Kharošthi ypač plito Kušanų imperijos valdymo metais, plačiai naudotas užrašant budistinius tekstus. Vėliau išnyko, ilgiau laikėsi Vidurinėje Azijoje.
Didžiosios smiltpelės
Didžiosios smiltpelės (Rhombomys) – pelinių (Muridae) šeimos graužikų gentis, kurioje vienintelė rūšis – didžioji smiltpelė (Rhombomys opimus). Išvaizda panaši į žiurkę. Kailis tankus ir minkštas. Būdingas sezoninis dimorfizmas: žiemą kailis tankesnis ir ilgesnis nei vasarą. Nugara smėlio geltonumo, oranžinė, tamsiai geltona ar tamiai pilka. Pilvas šviesus. Turi odos liaukas. Kūnas 13,5-20 cm, uodega – 12,6-16 cm ilgio. Ausys nedidelės. Užpakalinės galūnės nežymai ilgesnės už priekines. Užpakalinių galūnių pirmasis pirštas sutrumpėjęs. Letenų pirštų nagai ilgi. Priekinių ir užpakalinių letenų pagalvėlės apaugusios plaukais. Uodega apaugusi tankiais ilgais plaukais, kurie gale sudaro šepetėlį.
Gyvena dykumų smėlynuose, priekalnių zonoje. Dažnai aptinkamos supūstytų smėlio kaubrių apatinėje dalyje. Gyvena kolonijomis, įsirengia sudėtingus požeminius urvus. Urvai sudaro kelis aukštus, kurių apatiniai gali būti net iki 2 m gylyje. Priklausomai nuo kolonijos dydžio urvai gali turėti iki šimto angų, taip pat daug maisto atsargų kamerų bei lizdo kamerą. Maisto atsargų kamera kartais gali būti iki 1 m ilgio ir iki 25 cm aukščio. Gyvenamoji kamera paprastai būna labai giliai – net iki 3 m. Aktyvūs dieną. Karštomis vasaros dienomis aktyvūs anksti rytą ir sutemus. Ištikus pavojui skleidžia įspėjamą balsą arba užpakaline koja sutrypia į smėlį.
Minta augaliniu maistu, apgraužia dykumų krūmų šakas. Ruošdamos maisto atsargas dalijasi darbais – kai vienos nugraužia šakas ir numeta ant žemės, kitos jas nutempia į urvą.
Išveda dvi, kartais tris vadas, po 5-6 jauniklius kiekvienoje. Kartais dauginasi ir rudenį, tačiau dažniausiai pavasarį iki prasidedant karščiams.
Gausumas nevienodas, kartais gali pakenkti kultūriniams grūdiniams augalams. Paplitusios Vidurinėje Azijoje. Perneša marą.
Pigmėjai
thumb|Pigmėjai ir [[Afrika|Afrikos tyrinėtojas baltaodis iš Europos]] thumb|Baka šokėjai Rytų Provincijoje, Kamerūne thumb|Batwa šokėjai Ugandoje
Pigmėjai, priskiriami keletui skirtingų rasių, yra paplitę skirtingose pasaulio dalyse, daugiausia tropinėse zonose. Labiausiai žinomi pigmėjai paplitę centrinėje Afrikoje, taip pat Pietryčių Azijoje (Tailande, Indonezijoje, Filipinuose, Papua Naujojoje Gvinėjoje), Amazonijoje (Brazilijoje bei Bolivijoje). Istoriškai, labiausiai šis terminas asocijuojasi ir dažniausiai šis terminas taikomas išimtinai Centrinės Afrikos pigmėjams, o kitoms grupėms egzistuoja kiti terminai.
Etimologija
Terminas „pigmėjus", apibūdinantis mažaūgius žmones, kilęs iš graikiško žodžio Pygmaioi, reiškiančio ilgio vienetą lygų atstumui nuo alkūnės iki krumplių. Graikų mitologijoje šis žodis apibūdina Homero aprašytą Etiopijoje gyvenusią neūžaugų gentį.
Ūgio paaiškinimai
Yra sukurta įvairių teorijų, paaiškinančių mažą pigmėjų ūgį. Pavyzdžiui, maisto trūkumas atogrąžų miškuose, mažas kalcio kiekis dirvožemyje, poreikis judėti tankiose džiunglėse, prisitaikymas prie karščio ir drėgmės, greitas reprodukcinis subrendimas dėl ankstyvo mirtingumo.
Ultravioletinių spindulių kiekis atogrąžų miškuose yra labai mažas. Tai gali lemti mažą vitamino D, pagaminamo žmogaus odoje, kiekį, o tai riboja kalcio, reikalingo kaulų augimui ir tvirtinimui, įsisavinimą iš maisto. Todėl gali išsivystyti mažas skeletas, būdingas pigmėjams.
Įvairovė
Pigmėjais vadinamos tautos yra paplitę šiuose pasaulio regionuose:
Centrinės Afrikos pigmėjai
thumb|250px|Centrinės Afrikos pigmėjų išsidėstymas Centrinės Afrikos pigmėjai priklauso mažajai negrilų rasei. Jie gyvena daugiausia Kongo džiunglėse. Jų skaičiavimai labai įvairūs, bet dažniausiai pateikiami skaičiai yra nuo 250,000 iki 600,000.
Manoma, kad jie kilo iš vėlyvojo paleolito medžiotojų – rinkėjų, gyvenusių Afrikos atogrąžų miškuose, kuriuos dalinai išstūmė vėlesni agrokultūriniai imigrantai iš šiaurės (Sudaninio klimato regionų), kalbantys Adamavos-Ubangi ir bantų kalbomis. Dauguma pigmėjų buvo priversti perimti užkariautojų kalbas.
Vis dėlto, ši teorija neturi archeologinių ar vienareikšmiškų genetinių ir lingvistinių įrodymų.
Visi Centrinės Afrikos pigmėjai skirstomi į tris pagrindines grupes. Dauguma kalba bantų kalbomis:
AutoLISP
AutoLISP yra Lisp programavimo kalbos dialektas sukurtas specialiai automatizuoto projektavimo sistemai AutoCAD. AutoCAD LT versijos sudėtyje nėra nei aplikacijų programavimo sąsaja nei interpretatorius, kad vykdyti AutoLISP kodą, išskyrus tokius įskiepius kaip „LT-Extender“.
Kodo pavyzdys
(defun hello_world  (alert "Hello World!"))
Istorija
AutoLISP išsivystė iš ankstyvos XLISP programavimo kalbos versijos, kurią sukūrė David Betz. Kalba buvo įdiegta į AutoCAD versiją 2.18 (1986 m. sausis) ir vystėsi iki AutoCAD Release 13 versijos (1995 m. vasaris). Po to Autodesk kompanija nutraukė vystymą. Tačiau AutiLISP naujiems naudotojams ir toliau išlieka pritaikymo kalba.
Tailando istorija
Tailando istorija prasideda tajų migracija į dabartinį Tailandą pirmajame tūkstantmetyje. Prieš tai čia keletą tūkstantmečių egzistavo bronzos ir geležies amžiaus kultūros, taip pat vėlesnės monų, malajų ir khmerų karalystės. Tajai sukūrė savo karalystes, žymiausia jų trumpai klestėjusi Suchotajaus ir ilgiau gyvavusi Ajutaja karalystės. Šioms karalystėms nuolat grėsė Mianmaras ir Vietnamas taip pat tajų ir lao konkurentai. XIX a. ir XX a. pradžioje grėsė Europos kolonijinės imperijos, tačiau Tailandas išliko vienintele pietryčių Azijos valstybe, kuri nepateko į kolonijinį valdymą. Po absoliutinės Tailnado monarchijos nuvertimo 1932 m., Tailandas beveik nuolat 60 metų buvo valdomas kariškių, kol buvo įvesta demokratinė sistema.
2006 m. rugsėjo 19 d. kariškiai, vadovaujami išvakarėse nušalinto iš pareigų kariuomenės vado Sondchi Buniaratkalino, pasinaudodami proga, kad šalies ministras pirmininkas Taksinas Šinavatra išvyko į Jungtinių Tautų asamblėją, remiami Tailando karaliaus Bhūmibolo Aduljadedžo įvykdė karinį perversmą ir sustabdė Konstitucijos galiojimą.
Priešistorė
Ankstyviausias archeologinis paminklas Tailande yra Ban Chiang; radinių iš Ban Chiang datavimas yra ginčytinas, tačiau sutariama, kad jie yra iš mažiausiai 3600 m. pr. m. e., kai gyventojai išmoko darytis bronziniu įrankius ir pradėjo auginti ryžius.
Senosios civilizacijos
Nuo pirmojo mūsų eros tūkstantmečio vidurio Tailando teritorijoje klestėjo trys atskiros civilizacijos: monų valstybės (Centrinis Tailandas), Khmerų imperija (Rytinis Tailandas) ir transmalakinė prekyba (Pietinis Tailandas).
Tarp tokių karalysčių žymiausios Šrividžaja pietuose, Dvaravati centriniame Tailande ir Khmerų imperija su sostine Angkore.
Tajų atvykimas
Nuo XIII a., nusilpus vietinėms civilizacijoms, į regioną iš šiaurės kėlėsi nauji gyventojai tajai, kalbiškai susiję su pietų Kinijoje (Junanyje) gyvenančiomis tautinėmis grupėmis. Jie apgyvendino didžiulius plotus, sunaikindami senąsias civilizacijas. Jie sukūrė savo valstybes: Sukotajų, Ajutają ir kt.
Sukotajus ir Lana
left|190px|thumb|Centrinis Chedis Wat Doi Suthep šventykloje, [[Chiang Mai]] Miestai-valstybės tapo nepriklausomi nuo silpstančios Khmerų imperijos. MAnoma, kad Šrindraditijas įkūrė Sukotajų 1238 m. Tuo metu bet kas galėjo tiesiai kreiptis į karalių dėl „tėvas valdo vaikus“ politikos. Miestas dominavo regioną valdat karaliui Ramkhamhaengui, kuris sukūrė Tajų raštą, bet po jo mirties 1365 m. Sukotajus nusmuko ir tapo pavaldus kitai tajų karalystei – Ajutajai.
Šalia Sukotajaus egzistavo kita šalis Lana, kuri telkėsi aplink Čiangmajų. Jos įkūrėjas buvo Phya Mangrai. Šis miestas-valstybė iškilo tuo metu kaip ir Sukotajus. Abi valstybės buvo sąjungininkės. Užėmus Sukotajų Ajutaja po aršių mūšių Laną padarė vasalu.
Ajutajos karalystė
Pirmasis karalius Ramathibodis I (valdė 1351–1369 m.) svarbus tajų istorijai dėl dviejų priežasčių: jis padarė Theravada budizmą oficialia religija, priešingai nei Angkoro karalystė, kur viešpatavo hinduizmas, ir Dharmašastros, teisinis kodeksas, paremtas indų šaltiniais ir tajų papročiais, surinkimu. Šis kodeksas išsilaikė iki XIX a. pabaigos. Per 417 egzistavimo metus karalystė dažnai nukentėdavo nuo pilietinių karų, bet tai netrukdė jai iškilti.
Ajutajos tradicijos ir papročiai tapo tajų modeliu.
Atvykus portugalų ambasadoriui Duarte Fernandes 1511 m. Ajutajos karalystė tapo žinoma kaip Siamo karalystė europiečiams. Ajutaja tapo vienu turtingiausiu miestu Rytų Azijoje. Pasak George Modelski, 1700 m. Ajutaja buvo didžiausias pasaulio miestas su 1 mln. gyventojų. Tajai prekiavo su prancūzais, olandais, kinais ir japonais.
Ajutajos laikotarpis vadinamas Tailando medicinos aukso amžiumi dėl pasiekimų toje srityje.
1563 m. princas Bayinnong pradėjo valdyti kaip karalius Hongsawadee. Jis su armija peržengė Maelamao sieną ir užėmė šiaurinius miestus kelyje į Ajodhjos karalystę. Užėmęs Kampaenphetą, Sukotajų ir Sawankhaloką, jis įsiveržė į Phitisanuloko karalystę. 1581 m. Bayinnong mirė, Phitsanulok, Ayodhya ir Mon atgavo nepriklausomybę.
XVIII a. Ajutajos karalystė pradėjo smukti, prie to prisidėjo princų ir pareigūnų kova. Provincijos tapo vis labiau nepriklausomos, nebeklausė sostinės. Mianmaras, vadovaujamas Konbaungo dinastijos, užėmė Laną, puldinėjo Ajutają XVIII a. vidury. 1767 m. mianmariečiai užėmė ir sudegino Ajutają. Karališkoji šeima pabėgo, karalius Ekkathat mirė po 10 dienų nuo bado besislapstant. Ajutajos karalių linija baigėsi.
Bangkoko laikotarpis
thumb|200px|right|Karalius Mongkutas Generolas Taksinas suvienijo skilusias tajų valdas iš sostinė Tonburio ir pasiskelbė karaliumi 1769 m. Tačiau dėl streso ir kitų priežasčių karalius išprotėjo. Generolas Chakris padėjo valdyti valstybę, Taksinas tapo vienuoliu ir dingo miške. Chakris tapo karaliumi Rama I 1782 m. ir pradėjo Chakrių dinastiją. Tais metais jis įkūrė naują sostinę Bangkoką kitoje Menam Čao Prajos upės nuo Tonburio. XVIII a. pabaigoje mianmariečiai buvo išvyti iš Siamo. Lana irgi tapo nepriklausoma, bet jos karalius mokėjo duoklę Chakrių dinastijai.
Egiptiečių kalendorius
Senovės Egipto kalendoriuje – kalendorinė sistema, paremta saulės metais, ir naudota Senovės Egipte nuo seniausių laikų iki I mūsų eros amžiaus, kuomet atlikta kalendoriaus reforma. Metai turėjo 365 dienas ir buvo dalinami į 12 mėnesių po 30 dienų bei penkias papildomas dienas (epagomenae, iš graikų ἐπαγόμεναι) metų gale.
Tailando istorija
Bangkoko laikotarpis
Ramos I palikuonys nerimavo dėl kolonistų grėsmės, ypač po britų pergalės prieš Mianmarą 1826 m. Tais metais su britais pasirašyta verslo ir draugystės sutartis. JAV pradėjo santykius su Siamu 1833 m. Valdant karaliui Mongkutui (1804–1868 m.) ir jo sūnui Čulalongkornui (1853–1910 m.) per diplomatiją ir modernizaciją išvengė Siamo kolonizacijos.
1909 m. Britų-Siamo sutartis nubrėžė dabartinę sieną tarp Tailando ir Malaizijos. Tajai gavo Pattani, Jalos, Narathivato, Satuno provincijas, kurios priklausė pusiau nepriklausomams Kedaho ir Pattani sultonatams. Sutartys su Prancūzija nubrėžė sienas su Laosu ir Kambodža.
Egiptiečių kalendorius
Istorija
Seniausias Egipte naudotas kalendorius buvo lunisoliarinis: laikas buvo matuojamas mėnesiais, kurie atitiko vieną mėnulio ciklą (28-29 dienos), ir kurie buvo apjungiami į saulės metus (apie 365 dienos), kurių pradžią žymėjo Nilo potvyniai. Paprastai vienerius metu sudarydavo dvylika mėnesių, tačiau dėl mėnulio ir saulės ciklų neatitikimo kartais reikėdavo pridėti papildomą keliamąjį mėnesį.
Tailando istorija
Armijos valdymas
thumb|right|200px|Karalius [[Rama IX]] 1932 m. Siame įvyko revoliucija. Revoliucionieriai paėmė karališkos kilmės ministrus, kai karalius Rama VII buvo vasaros rūmuose Hua Hine. Siamas tapo konstitucine monarchija, bet karalius atsistatydino dėl konfliktų su vyriausybe, kuri nusprendė dešimtmetį karaliaus sūnėną Ananda Mahidol padaryti karaliumi. Siame kilo politinė suirutė, kai revoliucionieriai skilo į frakcijas. Komunizmo baimė, ekstremalios revoliucinės idėjos ir ultranacionalizmas sukėlė politines kovas. Galiausiai iškilo karininkai, režimas pasidarė autoritarinis valdant premjerui Plaek Phibunsongkhram. 1941 m. Siamas tapo Japonijos sąjungininku.
Seilės
Seilės – skaidrus skystis, kurį išskiria seilių liaukos. Susideda iš:
Tailando istorija
Armijos valdymas
Karalius Ananda Mahidol (Rama VIII) mirė 1946 m. paslaptingom aplinkybėmis. Oficiali versija: jis netyčia nusišovė valydamas ginklą. Karaliaus brolis Bhumibol Adulyadej įžengė į sostą, jis tapo ilgiausiai valdžiusiu tajų karaliumi. Siamą valdė karininkai, kuriems vadovavo Plaek Phibunsongkhram ir Sarit Dhanarajata, tik kartais šalis buvo valdoma demokratiškai.
Egiptiečių kalendorius
Istorija
Vėliau įvykdyta kalendoriaus reforma, mėnulio ciklo buvo atsisakyta, ir pereita prie išimtinai saulės ciklu skaičiuojamų metų, t. y. metų, kuriuos sudarė 365 dienos. Kadangi Nilo potvynio pradžia sutapdavo su Sirijaus patekėjimu (tai įvyksta apie birželio pradžią Grigaliaus kalendoriuje), tai tapo svarbiu atskaitos tašku, žymėjusiu žemdirbystės ciklo pradžią, ir kartu naujųjų metų pradžią. Tokio reformuoto kalendoriaus metus sudarė 12 mėnesių po 30 dienų (nebesusijusių su mėnulio ciklu) ir 5 papildomos dienos.
Tailando istorija
Armijos valdymas
1941 m. sausį Tailandas įsiveržė į Prancūzijos Indokiniją, tajai užėmė Laosą, bet prancūzai sumušė tajų laivyną Ko Chang mūšyje.
Japonija tarpininkavo taikos derybose, paliaubos buvo pasirašytos sausio 28 d., taikos sutartis gegužės 9 d. Tokijuje.
Egiptiečių kalendorius
Istorija
Tačiau kadangi Sirijaus patekėjimas vyko ne tiksliai kas 365 dienų, t. y. Sirijaus (arba sotiniai) metai buvo lygūs maždaug 365.25 dienų, kas ketverius metus susidarydavo 1 dienos paklaida, o kas 100 metų – 25 dienų paklaida. Kadangi toliau kalendorius nebebuvo reformuojamas, Sirijaus patekėjimas greitai nebesutapo su kalendorinių metų pradžia. Valstiečių gyvenimas rėmėsi realiais, t. y. gamtiniais metais, o valstybiniai reikalai ir šventės vyko pagal valstybinį kalendorių. Šių dviejų ciklų neatitikimas kiekvienais metais buvo fiksuojamas: buvo pažymima, kurią dieną tais metais Sirijus tekėjo. Sirijaus patekėjimas su kalendorinių metų pradžia sutapdavo labai retai – tik kas 1460 m., t. y. kuomet susidarydavo 365 dienų paklaida. Tokie metai buvo vadinami didžiaisiais ir specialiai pažymimi. Egipto istorijoje buvo tik keli tokie atvejai: 2781 m. pr. m. e. ir 1321 m. pr. m. e. Ptolemėjų laikais šis sutapimas įvyko 139 m., bet tuo metu senasis kalendorius jau nebuvo naudojamas.
Šis dviejų ciklų neatitikimo fiksavimas leidžia dabartiniams egiptologams nustatyti nemažai Senovės Egipto datų, jeigu tik įrašai mini, kurią dieną tais metais tekėjo Sirijus. Tai taip pat skatina spėliojimus dėl galimos kalendoriaus reformos datos. Manoma, kad ši kalendoriaus reforma galėjo įvykti būtent 2781 m. pr. m. e., kuomet kalendorinių metų pradžia dar sutapo su Sirijaus patekėjimu. Anksčiau egiptologai linkę nukelti galimą kalendoriaus reformą dar seniau, t. y. į 4241 m. pr. m. e., tačiau įrodžius, jog Ankstyvoji Egipto karalystė neprasidėjo anksčiau nei III tūkst. pr. m. e. pabaiga, šis požiūris buvo atmestas.
Tailando istorija
Demokratija
thumb|right|Prem Tinsulanoda|200px Po 1973 m. Tailande vyko kova dėl šalies ateities. Kovą laimėjo generolas ir karalius Prem Tinsulanonda, kuris siekė konstitucinės monarchijos.
Seilės
Manoma, kad seilės gali turėti ir antiseptinių ar gydomųjų savybių, kurios leidžia greičiau užgyti žaizdoms, tačiau šie duomenys yra patvirtinti tik nedaugeliu tyrimų. Manoma, kad su šiomis seilių savybėmis yra susiję žmonių ir gyvūnų instinktai laižyti (seilinti) sužeistas kūno vietas.
Naujienų agentūra
Naujienų agentūra – žiniasklaidos organizacija, platinanti naujienas, bet ir finansų rinkų žinias, duomenis (pvz., „Reuters“)
Lietuva
Naujienų agentūros – ELTA, BNS ir kitos.
Tailando istorija
Demokratija
Tuomet vyko kova tarp armijos ir civilių dėl valdžios. 1973 m. revoliucija atvėrė duris demokratijai iki 1976 m. spalio 6 d. Prem Tinsulanonda XX a. devintame dešimtmetyje valdė Tailandą ir linko į demokratiją. Šalis liko demokratija be trumpo armijos valdymo 1991–1992 m. Premjero Thaksin Shinawatra vadovaujama Thai Rak Thai partija laimėjo rinkimus 2001 m. Jo populistinės socialinės programos buvo populiarios tarp varšų, bet pykdė elitą. 2005 m. medijos magnatas Sondhi Limthongkul pradėjo kritikuoti premjerą, o vėliau sujungė vyriausybės priešininkus į Liaudies aljansą už demokratiją.
2006 m. rugsėjo 19 d. paleidus parlamentą, premjeras tapo laikinosios vyriausybės vadu. Kai jis buvo Niujorke JTO susirinkime, generolas Sonthi Boonyaratglin įvykdė bekraujį perversmą, kurį rėmė Demokratijos partija. 2007 m. gruodžio 23 d. rinkimai grąžino į valdžią civilius, kuriems vadovavo Samak Sundaravej.
2008 m. įvyko dideli protestai prieš premjerą Samak Sundaravej dėl jo santykių su Thaksin Shinawatra. Protestuotojai užėmė kelis vyriausybės pastatus rugsėjo 28 d. ir vyriausybė patenkino reikalavimus. Rugpjūčio 29 d. protestai sutrikdė oro uostų ir geležinkelio darbą. Chaosas baigėsi gruodį, kai Konstitucinis teismas panaikino tris vyriausybę sudariusias partijas dėl rinkimų klastojimo. Panaikintų partijų nariai perėjo į opozicinę Demokratijos partiją ir nereikalavo rinkimų. 2011 m. liepos 3 d. opozicinė Pheu Thai Partija laimėjo rinkimus.
Egiptiečių kalendorius
Istorija
Nereformuota kalendoriaus struktūra buvo išlaikyta tūkstančius metų. 238 m. pr. m. e. Ptolemėjas III pasiūlė reformuoti kalendorių, kad jis sutaptų Sirijaus metais, pridedant kas ketverius metus vieną papildomą dieną. Tačiau tradicija buvo pernelyg stipri, ir reforma užsitęsė dar keletą šimtų metų. Tik 22 m. pr. m. e. reforma buvo įgyvendinta, pirmą kartą pridedant papildomą dieną ir sinchronizuojant Egipto kalendorių su Julijaus kalendoriumi. Taip buvo sukurtas vadinamasis Aleksandrijos kalendorius, kurį iki mūsų dienų naudoja krikščionys koptai.
Kalendoriaus struktūra
Egiptiečių kalendorinius metus sudarė 12 mėnesių po 30 dienų ir baigiamosios 5 dienos – Hariu-Renpet. Iš pradžių mėnesiai neturėjo savo pavadinimų ir buvo tiesiog numeruojami, žymint jo vietą atskirame sezone, pvz., Pirmasis Acheto mėnuo ir pan. Ilgainiui jiems prigijo ir alternatyvūs pavadinimai, naudoti Viduriniojoje ir Naujojoje karalystėse. XIX dinastijos laikais dauguma mėnesių pakeitė savo pavadinimus, ir metų (bei Acheto sezono) pradžia pavėlinta – perkelta į Džehuti mėnesį (kuris anksčiau buvo antrasis).
Kakoniškė
Kakoniškė – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Kelmės, prie magistralės ir atsišakojimo nuo jos į Kelmę. Šalia teka Kražantė. Kolektyviniai sodai.
Kartaniškės
Kartaniškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 13 km nuo Maišiagalos.
Ben Tirran
Ben Tirran – vėlyva juodųjų serbentų veislė. Krūmai vidutinio augumo, truputį išsiskleidę. Uogos vidutinės ir didelės (0,8-1,0 g), saldžiarūgštės. Uogose yra 121 mg/proc. vitamino C. Vaisinės kekės vidutinio ilgio. Iš krūmo vidutiniškai priskinama iki 5 kg uogų. Atspari miltligei, pakankamai atspari kitoms grybinėms ligoms, jautri serbentinei erkutei. Veislė sukurta 1989 metais, Lietuvos sortimente nuo 2001 metų.
Isrovajos
Isrovajos arba Belyj Jaras (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Белый Яр) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Pravdinsko miesto gyvenvietės kaimas.
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas Īsrōvajōs prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Vėluvos apskrities kaimas, nuo 1874 m. birželio 11 d. valsčiaus centras. Kaimui priklausė Hansenhofo girininkija, Fryderikenruho dvaras ir palivarkas, Aukštoji Damerava, Mažosios Isrovajos, Reichau ir Vitenbergo vienkiemis. Kaimas priklausė Alnos parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Novo Bobruisko apylinkės kaimas.
Askorbilo stearatas
Askorbilo stearatas, E305 – askorbo rūgšties ir stearino rūgšties esteris, (C24H42O7). Dedamas į margariną kaip vitamino C šaltinis ir kaip maisto priedas antioksidantas.
JAV Žemės ūkio departamentas jo kiekį maiste leidžia ne didesnį kaip 0,02% (vieną, arba ,jei yra kitų antioksidantų, kartu su kitais).
Korintija
Korintija  – istorinė Graikijos sritis Peloponeso pusiasalio šiaurinėje dalyje. Dabar egzistuoja to paties pavadinimo Korintijos nomas, kurio teritorija iš dalies atitinka senąją Korintiją.
Geografija
thumb|left|Korintijos žemėlapis Regionas buvo derlingos lygumos, prisiglaudusios prie Korinto įlankos, naudojamos žemdirbystei ir gyvulininkystei. Korintijos rytuose buvo Megaridė (skyrė Geranėjos kalnas), pietuose – Argolidė ir Arkadija, o vakaruose – Achaja.
Istorija
II tūkstantmetyje pr. m. e. Korintijoje vietoje egzistavo Mikėnų kultūros miestas valstybė. Pasak Homero mito, Korinte Medėja nužudė savo vaikus.
thumb|left|Korinto lyga 336 m. pr. m. e. Archajiniu laikotarpiu Korintijos regione neįsigalėjo politinė vienybė, kaip kad atsitiko Atikoje ir Lakonijoje. Čia susiformavo keletas stiprių polių. Didžiausias jų buvo Korintas su pavaldžiais uostais (Lechajus ir Kenchrėjus), tačiau čia taip pat egzistavo tokie poliai, kaip Tenėja, Sikijonas, Stimfalas.
Persų karų laikotarpio pradžioje Korintijos poliai rėmė Atiką, tačiau vėliau jie perėjo į Spartos pusę ir ilgainiui įstojo į Peloponeso sąjungą, o dar vėliau palaikė Tėbus.
Vėlesniais laikais Korintijos regionas iš pradžių atiteko Achajos sąjungai, 146 m. pr. m. e. regioną užėmė romėnai, jis ėmė priklausyti Romos Imperijos Achajos provincijai. Dar vėliau čia įsigalėjo Bizantijos imperija, šiai suskilus valdė Achajos kunigaikštystė, nuo XV a. Italijos imperija. 1821 m. Korintija tapo nepriklausomos Graikijos dalimi
Žymūs senovės korintiečiai
Tarp Korinto gyventojų buvo filosofas kinikas Diogenas, IV a. pr. m. e. skulptorius Eufranoras.
Šnipiškis
Šnipiškis – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 8 km į pietryčius nuo Truskavos, prie Pauslajo miškų ir Ratlanksčio upokšnio. Praeina keliukas iš Pauslajo į Joknius.
TSRS žemėlapiuose dar žymima sodyba, dabar – dirbami laukai.
Kartašovka
Kartašovka – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 10 km nuo Imbrado.
Rahačovas
Rahačòvas (arba Rogačiovas, ) – miestas rytų Baltarusijoje, apie 20 km į šiaurę nuo Žlobino, prieplauka prie Dniepro ir Drutės santakos; rajono centras. Per miestą eina Mogiliovo-Žytomyro geležinkelis ir Bresto–Maskvos plentas. Maisto, baldų pramonė.
Savitri Devi
miniatiūra|Savitri Devi Savitri Devi (tikr. Maximine Julia Portaz, g. 1905 m. rugsėjo 30 d. Lione – m. 1982 m. spalio 28 d. Esekse, Anglijoje) – prancūzų rašytoja, politinė aktyvistė. Pagarsėjusi savo nacizmą palaikančiais kūriniais, hinduizmo, nacistinio okultizmo, mistikos tematikos darbais.
Savitri Devi prisidėjo prie okultizmo populiarinimo neonacizme, giliosios ekologijos, Naujojo Amžiaus idėjų platinimo. Viena pasaulinės nacionalsocialistų sąjungos kūrėjų. Neigė holokaustą. Teigė, kad Adolfas Hitleris buvo Višnaus avatara.
Biografija
Maximine Julia Portaz gimė graiko/lombardo tėvo ir motinos anglės šeimoje. Nuo pat jaunystės advokatavo gyvūnų teisėms, prieštaravo žydų praktikuojamam košero skerdimo ritualui. Buvo Graikijos nacionalizmo rėmėja. Liono universitete studijavo chemiją ir filosofiją, tapo filosofijos mokslų daktare. Vėliau išvyko į Graikiją, kur ieškojo runų, siejo arijišką senovės graikų kilmę. Apgynė dvi daktaro disertacijas: „Theophilius Kaïris kritikos esė“ ir „Matematikos paprastumas“. Ji buvo žymaus filosofo Cornelius Castoriadis dėstytoja. 1928 m. atsisakė Prancūzijos pilietybės ir gavo Graikijos. 1932 m. išvyko į Indiją ieškoti gyvųjų arijų pagonių kultūros. Priėmė hinduizmą, pasirinko indišką vardą Savitri Devi („dievybės spinduliai“). Rėmė indų nacionalizmą ir išlaisvinimo judėjimą. 1940 m. ištekėjo už bengalų brahmano, žurnalisto Asit Krishna Mukherji.
Po II pasaulinio karo Savitri Devi keliavo po Europą (Skandinaviją, Angliją, Prancūziją). 1949 m. Vokietijoje skleidė neonacistines idėjas, dėl ko buvo suimta ir kalėjo 8 mėnesius. Po to grįžo į Lioną. 1953 m. vėl nuvyko į Vokietiją, kurioje lankė buvusias svarbias SS ir Hitlerio buveines. Artimiausiais kitais metais keliavo po Ispaniją, Artimuosius Rytus, kur bendravo su buvusias nacistais. 1961 m. bendradarbiavo su britų nacionalistais. 1971 m. išvyko į Indiją. Tęsė susirašinėjimus su Europos nacizmo entuziastais.
„Žmogaus apkalta“
Knygoje „Žmogaus apkalta“ (Impeachment of Man) teigė, kad norint išsaugoti Žemės ekosistemą, kuri nepajėgi išlaikyti didelės žmonių populiacijos, reikia sunaikinti nearijiškos kilmės žmones (panaudojant biologinius ginklus, eugeniką). Viešpataujanti rasė kontroliuotų žemės populiacijos ribas ir taikiai sugyventų su gamta. Likę gyvi ne – arijai būtų arijų vergais.
Kiukiškių piliakalnis
Kiukiškių piliakalnis yra Tauragės rajone, Gaurės seniūnijoje, 2 km į pietryčius nuo Gaurės, Įkojo upelio dešiniajame krante, šalia susidariusio tvenkinio.
Piliakalnio aikštelė ovali, pailga rytų-vakarų kryptimi. Pylimas išlikęs tik trijose pusėse - šiaurėje, rytuose bei vakaruose. Aukščiausias jis - rytinėje pusėje: 1-3 m aukščio ir 5-18 m pločio, rytinėje pusėje 5 metrų aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 20 m pločio ir 2,3 m gylio griovį. thumb|left|250px|Išdžiuvęs upelis šalia piliakalnio (pats piliakalnis centre)
Jake Bugg
Jake Bugg (g. 1994 m. vasario 28 d., gimtasis vardas Jake Edwin Charles Kennedy) – britų muzikantas, dainininkas ir dainų autorius. Karjerą pradėjo 2011 m., kai „BBC“ suteikė galimybę atlikėjui pagroti 2011 m. vykusiame „Glastonbury“ festivalyje. Iškart po to Bugg pasirašė kontraktą su „Mercury Records“ įrašų kompanija. Debiutinis atlikėjo albumas „Jake Bugg“ išleistas 2012 m. spalį ir pasiekė pirmąją vietą Jungtinės Karalystės albumų reitinge. Antrasis albumas, „Shangri La“, išleistas 2013 m. lapkritį. 2023 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs penkis albumus, iš kurių naujausiasis, „Saturday Night, Sunday Morning“, išleistas 2021 m. rupgjūtį.
H (reikšmės)
Vienraidis žodis H gali reikšti:
H H H H H H H H H
Wolverhampton Wanderers FC
Vulverhamptono „Wanderers“ – Anglijos futbolo klubas iš Vulverhamptono.
Ričardas Patapavičius
Biografija
1973 m. baigė Kauno 21-ąją vidurinę mokyklą, 1978 m. – VU Gamtos mokslų fakultetą, kur įgijo biologo-zoologo specialybę. 1981–1989 m. parašė 10 informacinių knygelių – „Žiedavimas Lietuvoje 1979“, „Žiedavimas Lietuvoje 1980“ ir t. t. (iki 1988 m.). Paskelbė 20 mokslinių, apie 150 mokslo populiarinimo ir informacinių straipsnių.
Sadjervas
Sadjervas – ežeras pietryčių Estijoje, ties Jegevos ir Tartu apskričių siena, prie Tabiverės gyvenvietės, esančios apie 15 km į šiaurę nuo Tartu miesto. Tai šeštas pagal dydį šalies ežeras. Plotas 7,235 km², ilgis šiaurės vakarų–pietryčių kryptimi – 6 km, plotis – 1,84 km, kranto ilgis 19 km Yra 52,6 m aukštyje virš jūros lygio. Gausu žuvų (kuojos, ešeriai, sykai, unguriai, pūgžliai, aukšlės ir kt.) Iš ežero išteka Mudajegio upė.
1907 m. Tartu universiteto gamtininkas Nikolajus Samsonovas ant upės kranto įkūrė pirmąją Estijoje biologinę stotį.
Stasys Budrys
Stasys Budrys:
Išsivysčiusios rinkos
Išsivysčiusios rinkos - tai labiausiai ekonomiškai pažengusios rinkos, ir kurių ekonomikos auga santykinai nuosaikiau palyginus su besivystančiomis rinkomis. Investicijos į išsivystančias rinkas yra daug mažiau rizikingos dėl politinio ir ekonominio šių šalių stabilumo. Būtent dėl šios priežasties investuotojas gali tikėtis daug mažesnio pelno arba nuostolių. Šiuo metu pasaulyje yra apie 30 šių rinkų iš kurių didžiausios išsivysčiusios rinkos yra JAV ir Japonija bei kitos stambios vakarų europos šalys.
FTSE sąrašas
2018 m. rugsėjo mėn. Lenkija prisijungs prie šios grupės.
Tanoka Beard
Tanoka Dvaitas Berdas (, g. 1971 m. rugsėjo 29 d.) – buvęs Jungtinių Amerikos Valstijų krepšininkas, kuris 2002–2007 m. žaidė Kauno „Žalgirio“ ekipoje bei buvo jos kapitonas.
Kauno „Žalgiryje“ žaidė 5 metus. 2007 metais dėl nesutarimų su treneriu Rimantu Grigu paliko Kauno „Žalgirio“ klubą. 2008 m. sausį buvo atleistas iš Holono „Hapoel“ klubo. 2008 m. kovo mėnesį Tanoka Beard debiutavo Puerto Riko krepšinio lygoje „Brujos de Guayama“ klube, kuriame ir pabaigė sezoną. Prieš 2008–2009 m. sezono pradžią pasirašė sutartį su BBL lygoje rungtyniaujančia Tartu „Rock“ ekipa. 2009 metais, Beardas pareiškė baigiąs krepšininko karjerą.
2004 m. sausio 22 d. Tanoka Berdas, atstovaudamas „Žalgirį“ pasiekė visų laikų „Eurolygos“ naudingumo rekordą, kuris nepagerintas iki šiol (2021 m.): varžybose prie Bolonijos „Skipper“ jis per 38 minutes surinko 35 taškus (11/14 dvit., 13/13 baud.), 19 atkovotų ir 2 perimtus kamuolius, 2 blokus, 11 išprovokuotų pražangų – iš viso 63 naudingumo balus.
Mokėjimo kortelė
thumb|250px|[[Kredito kortelės.]] Mokėjimo kortelė arba banko kortelė – atsiskaitomoji negrynaisiais pinigais priemonė. Atsiskaitant kortelėmis, už prekes ar paslaugas jų pardavėjui tiesiogiai sumoka kliento bankas.
Atsiskaitant kortelėmis, paprastai reikalaujama pasirašyti ant pirkimo čekio ar įvesti kortelės PIN kodą.
Kredito kortelių dydį ir formą apibrėžia ISO 7810 standartas.
Pagal kreditingumo tipą
Esminis skirtumas tarp šių kortelių rūšių – tai kad su kreditinėmis kortelėmis bankai paprastai siūlo papildomų privilegijų bei galimybę atsiskaityti prekybos vietose, rezervuoti vietas viešbučiuose, lėktuvo bilietus, išsinuomoti automobilį ir pan.
Debeto kortelių naudojimo mokesčiai paprastai yra mažesni, nei kreditinių kortelių.
Kalabariškės
Kalabariškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybės rytuose, Baltarusijos pasienyje, piečiau kelio, tuoj į pietus nuo Kalvelių kaimo. Seniūnaitijos centras. Iš pietų prieina Kalvelių miškas.
Istorija
Antroje Lenkijos Respublikoje kaimas priklausė Vilniaus-Trakų apskričiai (Vilniaus vaivadija).
Jonas Boruta
Jonas Boruta:
Stanislovas Mikulionis
Stanislovas Mikulionis (1935 m. sausio 20 d. Taraldžiai, Kamajų valsčius – 1992 m. spalio 11 d. Vilnius) – Lietuvos architektas, humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
1959 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1976 m. architektūros mokslų kandidatas.
1959–1962 m. dirbo Mokslinėse restauracinėse gamybinėse dirbtuvėse Vilniuje. 1962–1964 m. Trakų vykdomojo komiteto pirmininkas, 1964–1983 m. Mokslinių restauracinių gamybinių dirbtuvių Vilniuje (nuo 1969 m. Paminklų konservavimo institutas) projektų vyr. architektas, instituto vyr. specialistas, Visuomeninių pastatų skyriaus vyr. architektas. 1984–1992 m. Lietuvos dailės instituto (nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademija) dėstytojas; nuo 1976 m. docentas.
Juozas Blažys
Juozas Blažys:
BCS teorija
thumb|Ideali atominė gardelė thumb|Elektronas pritraukia atomus. Šiame paveikslėlyje reiškinys pavaizduodas daug stipresnis, nei yra iš tiesų. thumb|Gardelės trikdys (perturbacija) traukia antrąjį elektroną
BCS teorija (pavadinta pagal John Bardeen, Leon Neil Cooper ir John Robert Schrieffer) – pirmoji mikroskopinė teorija, paaiškinusi superlaidumo reiškinį.
Aiškinimas
Šalia esančiose iliustracijose pateikiamas paprastas elektronų traukos mechanizmo paaiškinimas. Galima įsivaizduoti, kad kristalinė gardelė iš pradžių yra ideali. Tam tikroje vietoje atsiradęs neigiamą krūvį turintis elektronas sukelia mažą trikdį (perturbaciją) – dėl Kulono jėgos pritraukia prie savęs teigiamai įelektrintus gardelės atomus. Palyginus su elektronais, atomai yra labai masyvūs, todėl atsiradęs gardelės pokytis yra nežymus. Be to, elektronai juda greitai, todėl maksimali deformacija gardelėje bus stebima, kai elektronas bus toli nuo aptariamos deformacijos vietos. Kitas elektronas aptartąjį gardelės trikdį jaučia kaip jėga, nes jį gardelės atomai traukia ta pačia Kulono jėga. Rezultatas - efektinė traukos jėga tarp dviejų elektronų.
Nikola Prkačin
Nikola Prkačin (g. 1975 m. lapkričio 15 d.) – Kroatijos krepšininkas, kapitonas.