cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Synthpop
Synthpop – elektroninės muzikos žanras. Išskirtinis tuo, kad muzika kuriama elektroninio muzikos instrumento – sintezatoriaus pagalba, kuriuo melodijos kuriamos užprogramuotų tikrų instrumentų bei kitokių garsų semplų pagrindu, taip išgaunant savitą skambesį.
Šio žanro pionieriais laikomi prancūzų elektroninės muzikos kompozitorius Jean Michel Jarre ir vokiečių grupė Kraftwerk.
Synthpop (arba Synthie – pop) glaudžiai susijęs su Anglijoje išpopuliarėjusiu „New Wave“ judėjimu ir, kaip juos praminė muzikinė spauda, „Naujųjų romantikų“ arba „Futuristų“ subkultūromis.
Populiarumo viršūnė – 8-asis ir 9-asis praėjusio amžiaus dešimtmečiai, nors modifikuotas synthpop plačiai paplitęs ir šiais laikais.
Naubertas Jasinskas
Naubertas Jasinskas (1940 m. kovo 10 d. Šiauliuose – 1977 m. vasario 20 d. ten pat) – Šiaulių dramos teatro aktorius, režisierius, dramaturgas.
Biografija
1958 m. baigė Šiaulių J. Janonio vidurinę mokyklą, 1965 m. Vilniaus universitete baigė lietuvių filologijos studijas. Nuo 1966 m. Šiaulių dramos teatro aktorius.
Teatre sukūrė 20 vaidmenų. 1967 m. režisavo Džeromo Deivido Selindžerio pjesę „Rugiuose prie bedugnės“. Parašė spektaklio „Kaip žydėjimas vyšnios…“, pagal Salomėjos Nėries eilėraščius pastatyto Šiaulių dramos teatre 1974 m. scenarijų.
872 m.
872 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Gruodis
Stanislovas Pleskus
Stanislovas Pleskus (1929 m. gegužės 1 d. Aginčiuose, Želvos valsčius, Ukmergės apskritis – 2015 m. liepos 21 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.
Biografija
1949 m. baigė Ukmergės gimnaziją. Nuo 1949 m. Ukmergės apskrities laikraščio „Tarybinis kelias“ literatūrinis darbuotojas. 1951–1954 m. Smėlių rajono laikraščio „Stalino keliu“ atsakingasis sekretorius. 1959 m. baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą. 1959–1962 m. „Valstiečių laikraščio“ skyriaus vedėjas. Nuo 1962 m. gyveno Alytuje, 1962–1982 m. Alytaus rajono bei miesto laikraščio „Komunistinis rytojus“ redaktorius. 1983–1990 m. dirbo Lietuvos informacijos agentūroje ELTA: Alytaus zonos korespondentas, korespondentų tinklo skyriaus vedėjas, agentūros atsakingasis sekretorius.
Nuo 1991 m. žurnalo „Baltijos elektronika“ redaktorius, laikraščio „Medikų žinios“ atsakingasis sekretorius, laikraščių „Bendrovės naujienos“ bei „Pašilaičių žinios“ korespondentas. Rašė žemės ūkio, ekonomikos, visuomenės gyvenimo klausimais.
Reabilitacija
Tai yra kompleksinis medicininių, socialinių, pedagoginių ir profesinių priemonių naudojimas, siekiant maksimalaus reabilituojamo asmens fizinio, psichologinio bei socialinio savarankiškumo. Lotyniškai rehabilitatio - atgavimas.
Taikoma gydymo priemonė priklauso nuo sutrikimo ir gali būti psichologinio, psichiatrinio, farmakologinio arba fiziologinio tipo. Psichoterapija, kineziterapija, ergoterapija yra kelios iš taikomųjų gydymo priemonių.
Kaliopi
Kaliopi Buklė (, gimė 1966 m. gruodžio 28 d. Ohride), geriau žinoma tiesiog kaip Kaliopi – arumunų kilmės Makedonijos dainininkė.
Užaugo Kičeve. Nuo 1976 m. dalyvavo vaikų dainavimo konkursuose. 1978–1980 m. su choru keliavo po Jugoslaviją, Čekoslovakiją, Austriją. Studijavo muzikos akademijoje. 1984 m. dalyvavo Jugoslavijos muzikos konkurse ir užėmė trečią vietą, netrukus įkūrė grupę pavadinimu „Kaliopi“. 1986 m. ji su grupe išleido debiutinį albumą, koncertavo įvairiuose Jugoslavijos miestuose, vėliau ir Tarybų Sąjungoje. Vėliau Kaliopi išvyko į Šveicariją, bet ten jos grupė iširo.
1996 m. Kaliopi grįžo į Makedoniją ir su daina „Samo Ti“ bandė patekti į „Euroviziją“. Nacionalinę atranką ji laimėjo, bet neįveikė tuomet buvusio „Eurovizijos“ kvalifikacinio etapo. Dainininkė kūrė dainas kitiems atlikėjams, 1999 m. įrašė solinį albumą. Vėliau dažnai rengė koncertinius turus po Makedoniją ir kitas Balkanų šalis, kūrė dainas sau ir kitiems. 2009 m. kartu su Naum Petreski dalyvavo atrankoje į „Euroviziją“ ir užėmė 2 vietą, o „Sunčane Skale“ konkurse – pirmą vietą. 2012 m. Kaliopi laimėjo nacionalinę „Eurovizijos“ atranką ir su daina „Crno i belo“ 2012 m. „Eurovizijos“ finale užėmė 13 vietą. 2016 metais ji su daina „Dona“ dar kartą atstovavo savo šaliai 2016 m. „Eurovizijoje“.
Kukariškė
Kukariškė – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 9 km nuo Pakisio.
Finikso Suns
Finikso „Suns“ – NBA Vakarų konferencijos Ramiojo vandenyno pogrupio krepšinio komanda iš Fynikso, Arizonos.
Istorija
thumb|100px|2000-2013 1968-69 m. tarpsezonyje vietos NBA lygoje atiteko komandoms iš Fynikso ir Milvokio. Už vietą lygoje komandos turėjo sumokėti po 2 mln. JAV dolerių. 2013-14 m. sezone tapo vos antrąja komanda istorijoje kuri laimėjusi 48 rungtynes, nepateko į atkrintamąsias varžybas.
Žaidėjai
2015 m. spalio 19 d. duomenys:
Įamžinti marškinėliai
Finikso „Suns“ klubas yra įamžinęs garsiausių savo krepšininkų marškinėlius. Numeriai marškinėlių, kuriuos jie nešiojo, daugiau niekada nebus naudojami komandoje. Į šį sąrašą įeina:
Vičencos provincija
Provincijos prezidentas nuo 2007 m. yra Attilio Schneck iš Liga Veneta partijos, kuri priklauso Liga Nord partijų grupei (buvo Silvio Berlusconi Casa delle libertà (Laisvės namai) centro dešinės koalicijos dalis). Prieš tai prezidentu buvo Manuela Dal Lago, priklausęs tai pačiai partijai.
Nuorodos
Vičencos provincijos oficialus puslapis (italų k.)
Malūniškiai
Malūniškiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybės vidurio rytinėje dalyje, 8 km į pietryčius nuo Sidabravo.
Paramita
Paramita (, „tobulybė, išbaigtumas“) – budizmo sąvoka, reiškianti tam tikras tobulas savybes, kurios išvalo karmą ir padeda pasiekti nušvitimą.
Paramitos labiausiai iškeliamos Mahajanos budizme, kuriame tikslas yra tapti bodhisatva. Pagal Pradžniaparamita sūtras, Lotoso sūtrą ir dar daugelį kitų Mahajanos sūtrų yra išskiriamos 6 paramitos:
Kartais pridedamos dar 4 paramitos (10 paramitų yra žinomos Theravadoje):
873 m.
873 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Jonijos salų periferija
Jonijos salų periferija  – viena iš trylikos Graikijos periferijų, vienas iš dešimties senųjų regionų, kurios sostinė – Kerkyra.
Periferija beveik sutampa su geografiniu Jonijos salynu. Kitaip salos tradiciškai vadinamos „Eptanisa“ ('Septynios salos',, arba Επτάνησος, Heptanēsos; ), bet Jonijos saloms priklauso ir daug mažų salų ne tik septynios didžiosios.
Periferijai priklauso pagrindinė Jonijos salų grupė, išskyrus pietines, prie Peloponeso esančias salas.
Ugniasienė (internetas)
thumb|right|225px|Ugniasienės vieta kompiuterių tinkle Ugniasienė – programa ar atskiras kompiuteris, ribojantis už jo esančių programų ar kitų kompiuterių sąveiką su Internetu.
Ugniasienė gali būti vidinė kompiuterio programa (jas turi daugelis operacinių sistemų), atskiras specialios paskirties kompiuteris arba (jei dažni įsilaužimų bandymai, atakos) net ir atskiros, specializuotos firmos prižiūrimas bei tvarkomas serveris.
Ugniasienės funkcijos:
FA Širak Gyumri
Giumri „Širak“ – Armėnijos futbolo klubas iš Giumri.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1958 m. keturis kartus yra tapę šalies čempionais (1992, 1994, 1999, 2013 m.).
Joveri Museveni
Joveris Kaguta Musevenis (gimė 1944 m. rugpjūčio 15 d.) – Ugandos politikas. Nuo 1986 m. sausio 29 d. – Ugandos prezidentas.
1979 m. Museveni dalyvavo kare nuverčiant Idi Aminą ir dalyvavo maište, per kurį 1985 m. žlugo Milton Obotės režimas. Museveni valdymo laikotarpiu įsivyravo stabilumas ir ekonomikos augimas, po to kai šalis išgyveno vyriausybių nestabilumus, sukilėlių veiklas ir pilietinių karų dešimtmečius. Taip pat jo valdymo laikotarpiu vyko efektyviausias atsakas į AIDS paplitimą, visoje Afrikoje.
Iki 2000 m. Museveni Vakaruose buvo laikomas Afrikos naujosios kartos lyderiu. Iš pradžių jo prezidentavimas buvo ramus, tačiau per Antrąjį Kongo karą surengė invaziją ir okupavo Kongą (nuo 1998 m. per karą Kongo Demokratinėje Respublikoje žuvo 5,4 milijonai žmonių). Paskutiniu metu, Museveni valdymas sulaukia priekaištų, iš vietinių ir užsienio apžvalgininkų, dėl opozicijos veiklos suvaržymo.
Kauno rotušės aikštė
230px|Aikštėje stovinti rotušė|thumb 230px|Rotušės aikštės vaizdas iš rytų pusės|thumb alt=Kauno rotušės aikštė XX amžiaus pradžioje|miniatiūra|Kauno rotušės aikštė XX amžiaus pradžioje
Kauno rotušės aikštė – seniausioji ir pagrindinė Kauno senamiesčio aikštė. XV a. Kauno Rotušės aikštėje veikė 9 vaško lydymo krosnys. Viena jų, nuo 2002 m. yra eksponuojama. Viduramžiais Rotušės aikštėje vyko turgūs, mugės, iškilmės, kiti renginiai. Kauno rotušės aikštę ir kitus senamiesčio kvartalus jungia Muziejaus, T. Daugirdo, Aleksoto, Muitinės, Vilniaus, M. Valančiaus ir A. Jakšto gatvės. Seniausias aikštės namas – Rotušės a. 2-2a, siekiantis XVI a. pradžią.
Pagrindinė Rotušės aikštės dominantė – Kauno rotušė. Kauno Rotušės aikštės ansamblį sudaro: Šalia Rotušės aikštės, ties Vilniaus gatve stovi Kauno arkikatedra bazilika. 1977 m. Rotušės aikštėje atidengtas paminklas lietuvių romantizmo poetui Maironiui. 2005 m., šalia Kunigų seminarijos, atidengtas paminklas Žemaičių vyskupui Motiejui Valančiui.
Teisės veiksmingumas
Teisės veiksmingumą galima suvokti dvejopai:
SYN ataka
thumb|Normali sesija: vartotojas ir serveris apsikeičia SYN, SYN-ACK ir ACK signalais, sukurdami TCP jungtį. thumb|SYN ataka. Viršuje – puolanti pusė siunčia daug SYN paketų, į kuriuos serveris atsako patvirtinimais. Apačioje – perkrautas serveris nebeatsako į SYN paketą teisėtam vartotojui. SYN ataka yra paplitusi Interneto serverio atakų, kuria galima rimtai sutrikdyti jo darbą, neleidžiant prisijungti teisėtiems vartotojams. Tai viena labiausiai paplitusių TCP protokolo atakų, paplitusi po 1996 metų, kai keli žurnalai išspausdino jos aprašymus su atakuojančio kodo pavyzdžiais. SYN ataka yra DoS ataka ir jos rengimas (išskyrus prieš savo paties severį studijų ar tyrimų tikslais) daugelyje šalių uždraustas įstatymu. Ataka pradedama siunčiant TCP paketą SYN, kurio įprastinis tikslas yra pradėti TCP sesiją.
Atakos variantai
Paprasčiausias puolimo būdas yra tiesiog siųsti daugelį SYN paketų, bandant sukurti tiek TCP jungčių jog serveriui nebelieka resursų jų visų palaikyti. Tačiau nuo tokios atakos palyginus nesunku apsiginti nustatant ugniasienėje protingą skaičių jungčių vienam IP adresui. Be to, administratoriui nesunku nustatyti puolančios pusės IP adresą ir tiesiog jį blokuoti.
Sudėtingesniame atakos variante puolėjas SYN pakete vietoj savo adreso įrašo kitą pasirinktą reikšmę. Tačiau tinklo administratoriams nėra labai sudėtinga nustatyti tikrąjį puolančios pusės adresą. Jei atgalinis IP adresas padirbtas ir aiškiai neteisingas, tokį paketą gali atmesti jau atakuotojo Interneto paslaugos teikėjas kuriam žinomi visi galimi vartotojų IP adresai.
Apsauga
Užuot naudojęs savo atmintį, serveris taip pat gali specialiai parinkti 32 bitų SYN-ACK paketo sekos numerį taip, jog ten būtų visa sesijai tęsti reikalinga informacija kuri su atsakomuoju ACK paketu (sekos numeris tiesiog vienetu didesnis) po to grįžta atgal. Taip galima priimti daug daugiau SYN paketų į kuriuos vėliau neatsakoma. Tačiau negavęs atsakymo tokio vienąkart pasiųsto SYN-ACK patvirtinimo serveris dar sykį pakartoti nebegali, tuo formaliai pažeisdamas TCP protokolą.
Motiejūnų apylinkė
Motiejūnų apylinkė sovietmečiu buvo:
SYN ataka
Apsauga
Daugiau paketų galima priimti ir jei serverio duomenų struktūra informacijai apie gautus SYN paketus įsiminti yra kuo mažesnė, be jokių buferių kurie, kai reikia sukuriami vėliau, o juos sauganti aibė optimizuota greitai paieškai. Serverį galima taip pat apsaugoti papildomu ugniasienės kompiuteriu kuris perduoda toliau tik jau sukurtas jungtis. Yra firmų, teikiančių tokios apsaugos paslaugas. Sudėtingiausia gintis jei atakoje dalyvauja ne vienas o labai daug (šimtai ar tūkstančiai) puolančių kompiuterių. Tačiau tokią ataką sudėtinga parengti.
Vytautas Astrauskas (1930)
Vytautas Astrauskas (1930 m. rugsėjo 30 d. Šiauliuose – 2017 m. rugpjūčio 7 d.) – sovietinis partinis veikėjas.
Biografija
1952–1953 m. dirbo LKP Šiaulių srities komitete, 1953–1956 m. LKP CK ats. organizatorius. 1960 m. baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą.
1960–1966 m. LKP Šeduvos, Radviliškio rajonų komitetų I sekretorius. 1966–1971 m. LKP CK prekybos ir buitinio aptarnavimo, 1971–1981 m. organizacinio partinio darbo skyriaus vedėjas. 1974 m. baigė Maskvos kooperacijos instituto Vilniaus filialą. 1980 m. Lietuvos SSR nusipelnęs kultūros veikėjas. Nuo 1981 m. LKP CK sekretorius žemės ūkio reikalams.
1971–1981 m. kandidatas į LKP CK biuro narius, 1981–1989 m. narys. 1987–1990 m. LSSR Aukščiausiosios Tarybos prezidiumo pirmininkas. 1989 m. LKP XX suvažiavime balsavo už LKP atsiskyrimą nuo SSKP. 1963–1990 m. LSSR Aukščiausiosios Tarybos, 1988–1989 m. SSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatas.
Palaidotas Antakalnio kapinėse.
Antroji Atėnų imperija
Antroji Atėnų imperija, arba Antroji Atėnų sąjunga  – Senovės Graikijos lyga, miestų-valstybių konfederacija, talasokratija, egzistavusi 378–355 m. pr. m. e. daugiausia Egėjo jūros regione, vadovaujant Atėnams.
Raida
Antroji Atėnų imperija buvo pakartotinas bandymas atkurti seniau (iki 404 m. pr. m. e.) egzistavusią Delo sąjungą. Kuomet prasidėjo neramumai priešiškos Peloponeso lygos viduje, pasireiškę kaip Korinto karas, Atėnai ėmė ieškoti būdų atkurti senąją sąjungą. Jos konsolidaciją dar labiau skatino Spartos agresyvumas, nepopuliarumas, taip pat Achemenidų Persijos grėsmė.
Lygos steigimo dokumente buvo nurodyta, kad jos visi nariai išlaiko autonomiją. Lyginant su Delo sąjungos nuostatais, Atėnų galios buvo stipriai apribotos: jiems nebuvo leidžiama kurti kleruchijų ir laikyti kariuomenės kituose poliuose. Taip pat buvo neprivaloma demokratija.
Lygą sudarė dauguma senųjų Delo sąjungos narių, o 382 m. pr. m. e. į ją įsijungė ir buvę Spartos sąjungininkai Tėbai. Tačiau šis naujas narys pasirodė nepatikimas, nes siekė daugiau savų, nei bendrų lygos interesų. Tėbams stiprėjant, Atėnai net planavo į savo sąjungą įtraukti buvusią priešę Spartą.
Algirdas Šocikas
Algirdas Šocikas (1928 m. gegužės 14 d. Žaliame Ostempe, Kaišiadorių valsčius – 2012 m. lapkričio 21 d. Kaune) – boksininkas, bokso treneris, daugkartinis Europos, SSRS ir Lietuvos sunkaus svorio bokso čempionas.
Antroji Atėnų imperija
Raida
371 m. pr. m. e. Tėbai nugalėjo Spartą Leuktros mūšyje, tuo užbaigdami Peloponeso lygos egzistavimą. Tuo pat metu jie pradėjo kurti savąją politiką, vadinamąją Tėbų hegemoniją. Jos metu Atėnų imperija neteko daug buvusių teritorijų, įskaitant Eubojos salą, Bizantijų ir Chalkedoną.
Antroji Atėnų imperija pergyveno Tėbų hegemoniją, tačiau IV a. pr. m. e. viduryje patyrė daug vidinių nesutarimų. Didžiausias jų buvo 357–355 m. pr. m. e. vykęs Sąjungininkų karas, kurio metu sukilo svarbiausios Sąjungos salos ir miestai. Jis pabaigė lygos egzistavimą.
Organizacija
Lygos valdymo organas buvo dviejų rūmų sinedrionas, kuriame kiekvienas narys turėjo vieną balsą. Jis rinkdavosi Atėnuose. Skirtingai nei Delo sąjungos atveju, čia nebuvo nuolatinių mokesčių. Vietoj to egzistavo parama (syntaxeis), renkama iš narių krizių metu.
Algirdas Šocikas
Biografija
1952 m. Helsinkio olimpinių žaidynių dalyvis. Būdamas favoritu, iš žaidynių eliminuotas kurioziškai:
1956 m. baigė profesionalaus boksininko karjerą.
Nuo 1957 m. respublikos bokso rinktinės treneris. Jo auklėtiniai: Ričardas Tamulis, Algimantas Zurza, Juozas Juocevičius, Nikolajus Jarofejevas, Jonas Čepulis. 1959 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą (LKKI). 1975–1977 m. Kauno „Žalgirio“ bokso mokyklos vyr. treneris. Nuo 1977 m. LKKI dėstytojas, nuo 1980 m. docentas.
A. Šocikas ringe praleido 11 metų. Per tą laiką turėjo 128 kovas ir pasiekė 118 pergalių, iš jų 70 – nokautais. A. Šocikas pasižymėjo tobula technika, džentelmeniškumu ringe. „Ringo džentelmeno“ vardas lietuvių boksininkui prigijo 1955 m., kai jis Berlyne antrą kartą laimėjo Europos čempiono diržą. Tada A. Šocikas finale susitiko su vokiečiu Horstu Viteršteinu. Po vieno iš daugelio smūgių A. Šocikas pastebėjo, kad jo varžovas nokdaune, ir atsitraukė, tuo duodamas Viteršteinui galimybę akimirką pailsėti ir atkreipdamas šį svarbų momentą praleidusio teisėjo dėmesį. 1995 m. sausio 9 d. Štutgarte (Vokietija) už šį poelgį pirmą kartą CIFP (Tarptautinio Fair Play judėjimo komisijos) Garbės diplomas buvo įteiktas Lietuvos atstovui. Nuo 1996 m. Kaune kasmet rengiamas tarptautinis jo vardo bokso turnyras, kurio nugalėtojai apdovanojami medaliais bei stiklinėmis A. Šociko bokso pirštinėmis.
2012 m. lapkričio 21 d. mirė po sunkios ligos. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
1961 m. išleista V. Ogurenkovo ir S. Vaintraubo knyga „Šocikas ringe“. Parašė knygas: „Sporto taisyklės ir sportinės aistros" (su K. Andziuliu, 1964 m.), „Ringe ir už jo“ (1966 m., rusų k.), „Ketvirtasis raundas“ (1974 m. – rusų k. ir 1984 m. – lietuvių k.), taip pat yra kelių metodinių leidinių autorius ir bendraautoris: „Pradedančiųjų boksininkų mokymo metodika“, „Bokso taktika“ ir kt.
Lepidolitas
thumb|Lepidolitas Lepidolitas ( – žvynas + lithos – akmuo) – litionitas, silikatų klasės, sluoksniuotųjų silikatų poklasio, žėručių grupės mineralas (KLi2Al(Al, Si)3O10(F,OH)2).
Mineralas
Kristalai monoklininės, rečiau trigoninės ir rombinės singonijos, žvynelių, plokštelių formos. Smulkūs kristalai kartais sudaro masyvius agregatus. Rausvai violetinis. Blizgesys perlamutro. Kietumas 2,5–3,5. Tankis 2800–2900 kg/m³. Pneumatolitinės–metasomatinės kilmės. Randamas granitų pegmatituose ir greizenuose.
Lepidolito telkinių turi Čekija, Švedija, Rusija, Kazachstanas, JAV, Kanada, Namibija. Lepidolitas – svarbi ličio rūda, iš jo dar gaunama rubidis ir cezis.
Antanas Vytautas Platužas
Antanas Vytautas Platužas (g. 1933 m. liepos 15 d. Raseiniuose) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.
Biografija
1960 m. Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę.
Nuo 1949 m. dirbo raidžių rinkėju Raseinių spaustuvėje, 1952–1966 m. – Raseinių rajono laikraščio „Naujas rytas“ redakcijos literatūrinis darbuotojas, skyriaus vedėju, redaktoriaus pavaduotojas. 1966–1994 m. Klaipėdos rajono laikraščio „Banga“ redaktorius. Nuo 1994 m. laikraščio „Banga“ korespondentas. Daugiausia rašė savivaldybių veiklos klausimais.
Ignas Laurušas
Biografija
Brolis Vytautas Laurušas.
Mokėsi Šiaulių berniukų gimnazijoje (baigė 1950 m.). Piešimo įgūdžių įgijo mokydamasis pas Gerardą Bagdonavičių. 1956 m. baigė Lietuvos dailės institutą.
Nuo 1957 m. dirbo Vilniuje, buvo miesto vyriausiasis dailininkas, Komunalinio ūkio statybos instituto vyr. architektas. Paskelbė straipsnių apie miesto estetiką ir interjerus.
Lepidodendriniai
Lepidodendriniai (Lepidodendraceae) – išnykusių sumedėjusių heterosporinių pataisūnų (Lycopodiophyta) šeima. Augo visame pasaulyje karbono periode.
Genčių Lepidodendron, Lepidocarpon, Lepidostrobus, Stigmaria medžiai buvo iki 40 m aukščio, tiesiu, kolonos pavidalo liemeniu, kurio skersmuo dažnai siekdavo 1 m, ir galinga su daugybe dichotomiškai besišakojančių šakų laja. Turėjo labai storą audinio sluoksnį. Dirvožemyje tvirtinosi stigmarijomis – kamieno apatinės dalies atraminėmis išaugomis, iš kurių išaugdavo trumpos nešakotos šaknys. Lapai buvo įvairaus dydžio (iki 50 cm ilgio), labai gausūs, vienagysliai linijiški arba yliški, paplatėjusiose pamatinėse dalyse turėjo kempiniškas pagalvėles, kurios sugerdavo vandens garus iš oro. Sukauptas vanduo per lapų liežuvėlius pasiekdavo primityvius apytakos indus tracheides. Strobilai 3–30 cm ilgio. Išnyko permo periode.
Tįstamasis augimas
160px|thumb|Tįstamuoju augimu užaugusios svogūno lukšto ląstelės schema Tįstamasis augimas  – augaluose aptinkamas augimo būdas, kuomet ląstelės matmenys daugsyk padidėja vien didinant centrinės vakuolės tūrį. Centrinė vakuolės osmotinis potencialas paprastai didesnis nei ląstelę supančio vandens. Todėl vanduo tam tikru slėgiu veržiasi į vakuolę. Neaugančioje ląstelėje vakuolė padidėti negali, nes šį spaudimą galop kompensuoja ląstelės sienelės spaudimas. Jei sienelė tampa elastinga ir ima tįsti, vakuolė gali tapti palyginus labai didelė, užimdama didžiąją dalį ląstelės. Tokia padidėjusi ląstelė gali optimaliau (vienu sluoksniu) išdėstyti chloroplastus. Citozolio kiekis paprastai nepadidėja ar padidėja nežymiai.
Elektriniai reiškiniai
thumb|300px|Kviečių [[Diegamakštė|koleoptilių augimo pagreičio bei elektrinių potencialų skirtumo tarp viršutinės ir apatinės pusių svyravimai linkimo link įprastos vertikalios padėties metu]]
Tįstamojo augimo procesą lydi po visą augalą plintančios elektros potencialo bangos, kurias galima stebėti eksperimentiškai. Šių bangų svyravimas koreliuoja su augimo greičio (tiksliau pagreičio) svyravimu laikui bėgant.
Lietuvoje tįstamasis augimas nuo seno nuodugniai tiriamas Botanikos instituto Augalų fiziologijos laboratorijoje.
Cyd Gray
Sidas Grėjus (g. 1976 m. lapkričio 21 d.) – karjerą baigęs futbolininkas, buvęs Trinidado ir Tobago rinktinės gynėjas.
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2001 m. kovo 24 d., su rinktine žaidė dvejas 2006 m. pasaulio čempionato rungtynes.
Bostono melasos katastrofa
330px|right|thumb|Įvykio vieta po katastrofos Bostono melasos katastrofa įvyko 1919 m. sausio 15 d. šiaurinėje Bostono kaimynystėje Jungtinėse Amerikos Valstijose. Didžiulis melasos rezervuaras pratrūko ir melasos banga pradėjo bėgti miestelio gatvėmis apie 56 kilometrų per valandą greičiu nusinešdama 21 gyvybę ir sužalodama dar 150 žmonių. Vietiniai turistams vis dar tvirtina, kad karštomis dienomis juntamas melasos kvapas.
Katastrofa
Katastrofa įvyko vietinėje alkoholio gamykloje 1919 m. sausio 15 d. per neįprastai šiltą dieną. Tuo metu melasa buvo pagrindinis Jungtinėse Amerikos Valstijose naudojamas saldiklis. Melasa galėjo būti fermentuojama į romą ar etilo alkoholį. Netoli Kyno aikštės 15 metrų aukščio ir 27 metrų pločio melasos rezervuaras, kuriame buvo apie 8,700,000 litrų, pratrūko. Liudytojai sako, kad pratrūkstant rezervuarui buvo girdėti garsus traškesys, panašus į automatinio šautuvo garsus ir melasai pasipylus pradėjo drebėti žemė. Įtrūkimas išleido didžiulę saldiklio bangą kurios aukštis buvo nuo 2,5 iki 4,5 metrų. Ji judėjo 56 kilometrų per valandą greičiu. Melasos banga buvo tokia stipri, kad sugebėjo apgadinti Bostono traukinių stotį bei nustumti traukinį nuo bėgių. Šalia stovėję pastatai buvo tiesiog nušluoti nuo žemės paviršiaus. Keletas kvartalų buvo padengti 60 - 90 cm melasos sluoksniu.
Valymas
Prireikė maždaug 87 000 darbo valandų išvalyti melasai iš akmeninių gatvių, teatrų, namų bei verslo pastatų. Uostas vis dar buvo rudas nuo melasos iki pat vasaros. Gyventojai padavė „Amerikos Industrinę Alkoholio Kompaniją“, kuri įsigijo vietinę gamyklą 1917 m., į teismą ir tai buvo pirmasis tokio pobūdžio teismas Masačiusetse. Nepaisant visų Amerikos Industrinės Alkoholio Kompanijos tvirtinimų, kad rezervuarą susprogdino anarchistai (nes alkoholis buvo naudojamas amunicijai gaminti) jiems teko sumokėti 600 000 dolerių sumą (apie 6,6 milijono šiuolaikinių dolerių) dėl padarytos žalos.
Krustpilio savivaldybė
Krustpilio savivaldybė  – buvęs administracinis vienetas rytų Latvijoje, Latgaloje. Administracinis centras – Jėkabpilis (tačiau į savivaldybės sudėtį neįėjo). Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Jėkabpilio rajono dalies. Buvo suskirstyta į 6 valsčius: Atašienės, Krustpilio, Kūkų, Mežarės, Variešių, Vypės. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Jėkabpilio savivaldybės.
874 m.
874 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Vladas Astrauskas
Vladas Astrauskas (g. 1932 m. lapkričio 20 d. Šiauliuose) – Lietuvos ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.
Biografija
1959 m. baigė Vilniaus universitetą. 1982 m. ekonomikos mokslų daktaras, habilituotas socialinių mokslų daktaras.
1959–1970 m. dirbo ekonomikos tarnybų vadovu „Žalgirio“ staklių gamykloje ir Elektrinio suvirinimo įrengimų gamykloje Vilniuje. 1970–1996 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1986–1996 m. Įmonių ekonomikos katedros vedėjas; 1985 m. profesorius. 1980–1985 m. dirbo ir Lietuvos valstybiniame plano komitete. 1985–1988 m. Liaudies ūkio planavimo ir ekonomikos Mokslo tyrimo instituto direktoriaus pavaduotojas, 1988–1989 m. direktorius.
FK Sasa Makedonska Kamenica
Makedonijos Kamenicos „Sasa“ – Makedonijos futbolo klubas iš Kamenicos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1968 m. Kitados rungtyniavo Pirmoje lygoje, bet vėliau iškrito į žemesnius lygmenis.
Mazgiai
Mazgiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybės vidurio rytinėje dalyje, 8 km į pietryčius nuo Sidabravo.
Halas
Halas (iš graik. kalbos ἅλως – ratilas, aura, aureolė) – optinis reiškinys, susidarantis lūžtant ir atsispindint šviesos spinduliams plunksninių ir plunksninių sluoksninių debesų šešiabriauniuose prizmės formos ledo kristaluose. Kartais halas gali pasirodyti esant persišviečiančiant ledo rūkui arba galingo kamuolinio debesies viršuje, kai Saulės spinduliai prasiskverbia per išsklaidytą jo viršūnę. Halo formos gali būti įvairios: balsvi vaivorykštiniai šviesos ratilai, lankai, juostos, stulpai, kryžiai, dėmės, netikros saulės (parheliai) aplink Saulės ar Mėnulio diską. Iš viso yra užfiksuota apie 50 įvairių halo formų. Lietuvoje halas aplink Saulę susidaro 40-60 kartų per metus, o aplink Mėnulį – 15–20 kartų. Dar keletą kartų galima pastebėti netikras saules, atskiras halo dalis – stulpus ir lankus. miniatiūra|dešinėje|Saulės halas Indonezijoje
Istorija
Senovėje įvairios halo formos, kaip ir kiti gamtos reiškiniai, žadindavo žmonių vaizduotes. Šiam optiniam reiškiniui suteikdavo magiškų savybių, ypač danguje pasirodantiems kryžiams. "Pasirodė ženklas: saulė skritulyje, o vidury skritulio kryžius, o vidury kryžiaus saulė, o už skritulio dvi saulės, o virš saulės, be skritulio, dar ir lankas..." (1104 m.).
Halo susidarymas
miniatiūra|dešinėje|Ledo kristalai, kuriuose susiformuoja halas miniatiūra|dešinėje|22° halas aplink mėnulį miniatiūra|kairėje|(1) 22° halas, (2) netikros saulės (parheliai), (3) saulės stulpai, (4) netikrų saulių ratas, (5) zenitinis liestinis lankas, (6) tangentiniai liestiniai lankai, (7) 46° halas, (8) priešsaulis miniatiūra|kairėje|Netikros saulės (parheliai) Debesyse plūduriuoja nesuskaičiuojama daugybė taisyklingų šešiabriaunių kristalų (monokristalų). Jų dydis gali būti nuo 0,025 iki 0,25 mm. Gerai žinoma, kad prizmė gali išskaidyti baltą Saulės šviesą į sudedamąsias spalvas – spektrą (šviesos dispersija). Ledo monokristalai, panašiai kaip mažytės prizmės, laužia ir atlenkia Saulės šviesos spindulius, todėl halo reiškiniai būna spalvoti. Kampas, kuriuo atlenkiami šviesos spinduliai, priklauso ne tik nuo prizmės viršūnės kampo, bet ir nuo pačių spindulių kritimo kampo. Kad susidarytų uždari halo ratilai, ledo kristalai turi būti maži (25–50 µm), o orientacija Saulės spindulių atžvilgiu – chaotiška. Todėl šviesos spinduliai ne tik lūžta, bet dar ir išsisklaido į visas puses spalvotais spinduliais priklausomai nuo to, kokiu kampu jie pasiekė ledo kristalą (šis kampas gali būti nuo 0° iki 90°).
22° halas
Dažniausiai yra matomi 22° kampinio regimojo spindulio ratilas. 22° halą kuria didesni (~200 µm) strypelių formos ledo kristalai.
46° halas
46° kampinio dydžio halas susidaro daug rečiau nei mažasis 22° ratas, nes Saulės spinduliai turi lūžti ledo kristaluose, turinčiuose kompaktišką (artimą kubiniam) pavidalą arba jų pagrindas turi būti netgi didesnis už šoninę sienelę. 46° halas matomas esant Saulei ne aukščiau kaip 30° virš horizonto. miniatiūra|dešinėje|46° halo susidarymas
Netikros saulės (parheliai)
Kai debesyse ledo kristalai ima stambėti (iki 200 µm ir daugiau) ir atsiranda įvairesnių jų formų (plokštelių, strypelių, sulipusių piramidžių ir pan.), leisdamiesi jie „orientuojasi“ – plokštelės plokščiąja puse, o strypeliai ilgąja ašimi lygiagrečiai su Žėmės paviršiumi. Tada Saulei tekant ir leidžiantis 22° ratilo išorėje susidaro spalvoti stulpai ir lankai, o ant halo rato – netikros saulės (parheliai). Jos išsidėsto iš abiejų pusių tokiame pat aukštyje kaip ir tikroji Saulė lygiagrečiai su horizontu.
Baltos netikros saulės susidaro atsispindint Saulės šviesai nuo ledo kristalų, o spalvotos - kai kristaluose spinduliai ne tik lūžta (įeidami ir išeidami iš kristalo), bet ir dar ne kartą atsispindi nuo vidinių kristalo sienelių. Iš vidinės, atkreiptos į tikrąją Saulę, pusės netikros saulės būna raudonos, o iš išorės – balzganai melsvos. Nuo išorinio netikros saulės krašto būna nutįsusi 20° ilgio šviesi uodega (todėl netikra saulė dažnai painiojama su kometa).
Priešingoje dangaus skliauto pusėje susidaro ryški balta dėmė - priešsaulis (antihelis). Analogiškai susidaro netikrieji mėnuliai (paraselenos) ir priešmėnulis (antiselena). Kartu su netikromis saulėmis gali būti matomos ir kitos retos halo formos: liestiniai lankai, horizontalus ratilai, Saulės stulpai, kryžiai. Skrendant lėktuvu galima pamatyti po tikrąja Saule esančią apatinę netikrąją saulę. miniatiūra|kairėje|300px| Saulės parheliai Dusetose 2006-02-04
Zenitinis liestinis lankas
Zenitinis liestinis lankas – tai tiesiai virš galvos, beveik zenite esantis, ryškus spalvingas puslankis, išlinkęs į priešingą nuo Saulės pusę. Jis tarsi liečia 46° ratilo viršutinę dalį. Įspūdį sustiprina dar ir tai, kad regimasis debesų sluoksnio storis zenite yra mažiausias, tad atrodo lyg zenitinis lankas švytėtų giedrame danguje. Zenitinį lanką, kaip ir parhelius, sudaro tos pačios horizontaliai orientuotos ledo kristalų plokštelės, tačiau šiuo atveju šviesą laužia stačiakampė jų briauna. Zenitinis liestinis lankas pasirodo Saulei esant ne aukščiau kaip 32° virš horizonto. miniatiūra|dešinėje|Zenitinis liestinis lankas
Saulės stulpai
Stulpai dažniausiai pasirodo Saulei arba Mėnuliui esant netoli horizonto. Tai siauras, vertikalus šviesos pluoštas, atsirandantis dėl spindulių atspindžio nuo ledo kristalų horizontalių plokštumų, orientuotų žemės paviršiaus atžvilgiu. Stulpai ypač efektingai atrodo, kai pati Saulė jau būna pasislėpusi už horizonto ar panirusi į debesį. Ryškiai šviečiant Mėnuliui irgi gali susidaryti analogiški stulpai. miniatiūra|kairėje|Saulės stulpas San Franciske
William Leonard Laurence
Viljamas Leonardas Lorencas (1888 m. kovo 7 d. Salantuose, Rusijos imperija – 1977 m. kovo 19 d. Maljorkoje, Ispanija) – Lietuvos žydų kilmės JAV žurnalistas. Oficialus Manheteno projekto istorikas, tapęs vieninteliu JAV žurnalistu iš arti mačiusių „Trinity“ atominės bombos bandymą ir Nagasakio sprogimą. Jis yra populiarios frazės Atominė era autorius.
Biografija
Gimė 1888 m. kovo 7 d. Salantuose, kaip Leib Wolf Siew. Dalyvavo 1905 m. Rusijos revoliucijoje, tačiau šiai nepasisekus tais pačiais metais emigravo į JAV, kur pasikeitė savo vardą ir pavardę į William Leonard Laurence. Naująjį vardą ir pavardę sukūrė iš William Shakespeare vardo, Leonardo da Vinci vardo ir Lawrence gatvės pavadinimo kurioje gyveno Roksburyje, Masačusetse, tik vietoje raidės „w“ panaudojo „u“ pasitelkdamas Frydricho Šilerio kūrinį „Laura“.
1940 m. gegužės mėnesį pirmą kartą parašė straipsnį apie atominių ginklų ateitį ir perspektyvas, šiuo straipsniu siekdamas atkreipti JAV politikų dėmesį į Trečiojo Reicho bandymus pasigaminti atominę bombą. Šis straipsnis nepaveikė JAV politikų, tačiau per sovietų minerologą Vladimirą Vernadskį žinia apie atominių ginklų perspektyvas buvo perduota TSRS politikams. 1945 m. balandžio mėnesį V. Lorencas buvo pakviestas į slaptą atominių ginklų gaminimo laboratoriją Naujojoje Meksikoje, kur jis buvo paskirtas oficialiu „Manheteno projekto“ istoriku ir žurnalistu. Turėdamas galimybę susipažinti su atominių ginklų gamyba iš arčiau tapo vienu iš pirmųjų žurnalistų pradėjusių atvirai rašyti apie atominius ginklus.
1945 m. liepos mėnesį jis buvo pakviestas dalyvauti į atominės bombos „Trinity“ testavimą. Jis tapo pirmuoju žurnalistu ėmusiu interviu iš lakūno pilotavusio bombonešį, kuris numetė bombą ant Hirošimos miesto. 1945 m. rugpjūčio 9 d. V. Lorencas skrido lėktuve The Great Artiste (B-29), kuris išmetė atominę bombą ant Nagasakio miesto. 1946 m. liepos 1 d. žurnalistas dalyvavo dar viename atominės bombos bandyme Bikini Atole, Maršalo salose.
1946 m. dar kartą buvo apdovanotas Pulicerio premija už straipsnius karo metu. „New York Times“ būstinėje jis buvo pramintas Atominiu Bilu. 1951 m. išleido knygą „The Hell Bomb“, kurioje aprašė savo nerimavimus dėl Kobalto bombos galimų bandymų. 1956 m. dalyvavo vandenilinės bombos testavime Maršalo salose. Tais pačiais metais paskirtas „New York Times“ mokslo skyriaus redaktoriumi, kur jis dirbo iki 1964 metų. Mirė 1977 m. kovo 19 d. Maljorkoje, Ispanijoje.
Haugesiundas
Haugesiundas – miestas pietvakarių Norvegijoje. Savivaldybės centras. Oro uostas. Išvystyta žvejyba. Yra rotušė, universitetinė kolegija. 37 000 gyv.
Kazachstano himnas
Nuo 2006 m. sausio 7 d. Kazachstano himnas – populiari, dar 1956 m. parašyta daina „Mano Kazachstanas“ (Менiң Қазақстаным) su Nursultano Nazarbajevo pakeitimais.
Himno klausymo taisyklės nurodo oficialiose ceremonijose laikyti dešinę ranką prie širdies.
Nuorodos
Kazachijos himno garso įrašas (vokalinė versija), žodžiai su vertimu į lietuvių kalbą – Tinklalapis Himnai.lt Kazachstano prezidento tinklalapis su himno žodžiais ir natomis
Rolandas Janavičius
Rolandas Janavičius (1970 m. spalio 16 d. – 2007 m. liepos 1 d. Klaipėdoje) – popmuzikos atlikėjas, išgarsėjęs su grupe „Rondo“, vėliau pradėjęs solinę karjerą.
Biografija
Muzikinę karjerą pradėjo grodamas pučiamaisiais instrumentais ir dainuodamas. 1987 m. pakviestas į profesionalų ansamblį „Nerija“. Nuo 1991 iki 1996 m. dainavo grupėje „Rondo“. 1995 m. išleido pirmąjį solinį albumą „88-uosius prisiminus“ ir, panaudodamas įgytą sceninę patirtį, ėmėsi šou programų kūrėjo ir atlikėjo veiklos.
Adenostemma
Adenostemma – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis. Pavadinimas sudarytas sujungus du graikų kalbos žodžius: aden- (liauka), stemma (karūna).
Termė
Termė (arba Terma) – miestas šiaurės Graikijoje, 5 km į pietryčius nuo Salonikų. Pramonės centras.
Istorija
Tai senovės Graikijos miestas, įkurtas eretriečių ar korintiečių VII a. pr. m. e. pabaigoje. Miestas buvo įkurtas senojoje Migdonijoje, kuri vėliau tapo senovės Makedonijos dalimi. Miestas buvo Termos įlankos (Egėjo jūros dalis) šiaurrytiniame gale.
Miestas buvo pastatytas tarp uodų knibždančių pelkių, tad miesto vardas kildinamas iš 'maliarinė karštinė'. Manoma, kad vėliau karalius Kasandras Termą pervadino Salonikais.
Tuo metu ankstesniosios Makedonijos sostinės Pelos uostas ėmė uždumblėti, todėl Kasandras pasinaudojo galimybe turėti giliavandenį uostą į šiaurės vakarus nuo Termos.
Motiejūnų apylinkė (Ignalina)
Motiejūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kaltanėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Švenčionėlių rajonui. 1954 m. prijungta Pelenių apylinkė ir dalis Ginučių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Motiejūnų apylinkė prijungta prie Linkmenų apylinkės.
Botsvanos vyrų futbolo rinktinė
Botsvanos vyrų futbolo rinktinė – Botsvanai atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Botsvanos futbolo asociacija. Rinktinė nedalyvavo nė viename pasaulio čempionate.
2011 m. rinktinė pirmą kartą savo istorijoje įveikė atranką į Afrikos čempionatą, aplenkdama gerokai daugiau pasiekusias komandas – Tunisą, Togą, Malavį.
GMC Acadia
GMC Arcadia (ir panašūs Buick Enclave ir Saturn Outlook) yra dideli visureigiai naudojantys GM Lambda platformą. Arcadia JAV rinkoje pasirodė 2006 metų gruodį, Kanadoje turėtų pasirodyti 2007 metais kaip 2008 metų modelis.
Nagai (tauta)
Nagai (, MY နာဂ) – genčių grupė, gyvenanti Pietų Azijoje, atokiuose, džiunglėmis apaugusiuose rytų Indijos ir šiaurės vakarų Mianmaro kraštuose. Indijoje nagai gyvena daugiausia Nagalando, Asamo ir Arunačal Pradešo valstijose, o Mianmaro Sagaino regione yra sudaryta Nagų savivaldos sritis. Nagai kalba įvairiomis tibetiečių-mjanmų kalbų grupės kalbomis ir skirstosi į daugybę genčių. Svarbiausios nagų gentys yra angamiai, ao, čangai, konjakai, lothai, poumajai, mao, jimčungerai, zemiai ir daug kt. Nagalando valstijoje yra 16 oficialiai pripažintų nagų genčių. Bendra nagų populiacija viršija 2 milijonus žmonių. Tarpusavyje gentys bendrauja nagų kreolų kalba arba angliškai.
Istorija
Be retų kontaktų su Asamo tauta ahomais, nagai ilgą laiką gyveno izoliacijoje nuo likusio pasaulio. XIX a. į nagų kraštus ėmė veržtis britai, kuriuos nagai neretai puldinėjo. Nagų gentys, ypač angamiai, nuožmiai priešinosi kolonizacijai, bet XIX a. pab. britai kraštą okupavo. Kartu su kolonizatoriais atvyko ir krikščionių misionieriai, kurie ėmė steigti misijas nagų genčių žemėse. Dauguma genčių priėmė krikščionybę, buvo pacifikuotos, nustojo praktikuoti galvų medžioklę. Nepaisant to, iki šių dienų dalis nagų priešinasi Indijos valdžiai ir siekia savivaldos, įsivelia į ginkluotus konfliktus su kitomis rytų Indijos tautomis.
Kultūra
Nagų tradicinė visuomenė gentinė, įsikūrę kaimuose kalnuotose vietovėse ir iki XIX a. rengdavo antpuolius į aplinkines lygumas. Nors nagų gentys tarpusavyje skiriasi kalbomis, papročiais, jas vienija ir nuo kitų genčių skiria apranga, įstatymai, galvų medžiojimo tradicija. Šeimos daugiausiai monogamiškos, vedybos klano viduje draudžiamos, bendruomenėje svarbus senolių vaidmuo. Būdingas patriarchatas, nagų gentys pasižymi karingumu. Nagai ypač pagarsėjo dėl galvų medžioklės: daugelyje kaimų būdavo kaukolių namai, į kuriuos kiekvieno kaimo vyro pareiga buvo pristatyti bent vieną priešo galvą. Įsigalėjus krikščionybei, ši praktika išnyko. Nagai verčiasi žemdirbyste, augina kiaules, buivolus, medžioja, rankioja maistui džiunglių augalus ir gyvius.
Tradiciniai nagų būstai mediniai, dvišlaičiu stogu, gausiai ornamentuoti, įėjimai dekoruoti buivolų galvomis. Nagų apranga spalvinga, gausiai naudojama juvelyrika, galvos apdangalai dekoruojami šernų iltimis, juodomis ragasnapių plunksnomis. Išvystę keramikos, pynimo amatus. Nagai išlaikę gausų folklorą, karo šokius, tradicines šventes.
Punsko žydų kapinės
thumb|right|250px|Punsko žydų kapinės
Punsko žydų kapinės - žydų kapinės Punsko kaime, šalia kelio link Ramonų kaimo. Kapinių teritorija aptverta, apie 0,66 ha, kurioje išlikę apie 10 antkapių.
Bvindžio neįžengiamojo miško nacionalinis parkas
Bvindžio neįžengiamojo miško nacionalinis parkas  – saugoma gamtos teritorija pietvakarių Ugandoje, Kongo DR ir Ruandos pasienyje. Įkurtas 1991 m. ir apima 331 km² plotą.
Parke saugomas Bvindžio neįžengiamasis miškas – pirmykštė, žmogaus mažai paveikta giria, kurioje sutinkamos retos gyvūnų rūšys. Čia užfiksuota 120 žinduolių, 348 paukščių, 220 drugių, 27 varliagyvių rūšys. Parke auga ~1000 žiedinių augalų rūšių, iš jų 163 – medžių. Bvindžio neįžengiamojo miško nacionalinis parkas yra svarbi primatų, kurių čia suskaičiuojama 10 rūšių, buveinė: gyvena kalnų gorilos, paprastosios šimpanzės, baltabarzdės markatos, abisininės gverecos, raudonuodegės markatos, vervetos ir kt. Taip pat sutinkami miškiniai drambliai, afrikiniai žalieji plačiažiočiai, didžiosios miškinės kiaulės, dryžuotieji šakalai, auksinės katės, afrikinės civetos ir kt.
1994 m. šis nacionalinis parkas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą, kaip svarbi retų rūšių buveinė.
Džentelmenas
Džentelmenas (, iš vid., iš gentil 'kilmingas, kilmingos giminės' + man 'vyras') – vyro įvaizdis, susiformavęs Viktorijos epochoje Anglijoje. Džentelmentas pasižymi išskirtiniu santūrumu, mandagumu ir elegantiškumu.
Nors paprastai šis terminas vartojamas žodžių derinyje „ledi ir džentelmenai“ (ang. „ladies and gentlemen“), kartais šiuo žodžiu perkeltine prasme gali būti vadinami ir gyvūnai, automobiliai, kt.
Skaisčiūnai (Marijampolė)
Skaisčiūnai – vakarinė Marijampolės miesto dalis, esanti pačiame miesto pakraštyje, prie Tarpučių ir Karaliaučiaus gatvių. Buvusi rytinė Skaisčiūnų kaimo dalis.
Bahija Negra
Bahija Negra, Puerto Bahija Negra (Puerto Bahía Negra) – gyvenvietė šiaurės vakarų Paragvajuje, Aukštutinio Paragvajaus depertamente, Paragvajaus upės pakrantėje. 2020 m. duomenimis, turi 2514 gyventojų gyventojų.
Šarūnas Šulskis
Šarūnas Šulskis (g. 1972 m. lapkričio 26 d. Kėdainiuose) – tarptautinis šachmatų didmeistris, 8 kartus Lietuvos šachmatų čempionas, ilgametis Lietuvos olimpinės šachmatų rinktinės narys, Kauno šachmatų klubo „Margiris“ pirmininkas, tarptautinės kategorijos šachmatų teisėjas ir treneris (FA – 2015 m.; FT – 2018 m.).
Vaikystė ir jaunystė
Po nesėkmingo bandymo mokytis krepšinio 1981 m. 8-metis Šarūnas susidomėjo šachmatais. Pirmasis treneris buvo Algis Augustaitis, tačiau aukštesnio meistriškumo padėjo pasiekti ir į Kėdainius atvykęs gyventi bei dirbti treneris Laimutis Šolys. Š. Šulskio šachmatiniam kilimui taip pat smarkiai padėjo sovietmečiu Kėdainių senamiestyje veikęs Kėdainių šachmatų klubas (vedėjas A. Avdejev), kur vakarais ir savaitgaliais rinkdavosi Kėdainių šachmatų mėgėjai.
Sparčiai augant Š. Šulskio pasiekimams Lietuvos moksleivių šachmatuose, jis 1986 m. buvo pakviestas mokytis į pasaulio čempionų M. Botviniko ir G. Kasparovo šachmatų akademiją, kur mokėsi aukštojo šachmatų meistriškumo stovyklose Lietuvoje, Rusijoje ir Azerbaidžane (1986–89 m.). Dar prieš Lietuvai atkuriant Nepriklausomybę, Š. Šulskis su SSRS jaunių šachmatų rinktine 1989 metais išvyko į 17 dienų turnė po JAV, vykdant Gerosios valios žaidynių, vėliau įvykusių Sietlo mieste, pasiuntinių misiją. Aplankė Niujorką, Sietlą, susitiko su vietos lietuvių bendruomenėmis.
Lietuvos čempionatai
1991 m. laimėjo savo pirmąjį Lietuvos šachmatų čempionatą Vilniuje, surinkdamas 8,5 tšk. iš 9 gal. Iki 2020 m. iškovojo 13-ką Lietuvos čempionato medalių: aštuonis – aukso (Vilnius: 1991, 1994, 2009, 2014; Kaunas: 2001, 2015; Šiauliai: 2007; Nemenčinė: 2011), tris – sidabro: 1998, 2004 ir 2005; ir du – bronzos: 1992 ir 1995.
Sėkmingai žaidžia Lietuvos greitųjų šachmatų čempionatuose, kuriuose 1999; 2008; 2009 laimėjo aukso,  2003; 2010; 2011; 2013; 2020 - sidabro, o 1993; 2005; 2021 - bronzos medalius.
Europos čempionatai
Iki 2020 m. Š. Šulskis septynis kartus žaidė Europos šachmatų čempionatuose. Aukščiausia užimta vieta – 2002 m. Batumyje šveicariškąją sistema vykusiame Europos čempionate (101 dalyvis). Jame, surinkęs 8,5 taško iš 13-kos galimų (pasiektas rtg. – 2618), užėmė 6-ąją vietą. 2003 m. Turkijos Silivri (Stambule) vykusiame Europos čempionate surinko 7,5 taško (pas. rtg. – 2666) ir buvo 9-as. 2001 m. Europos čempionate Ohride (203 dal.), surinkęs 8 taškus (pas. rtg. – 2666 liko 21-as . Šie aukšti rezultatai suteikė teisę dalyvauti trijuose FIDE Pasaulio šachmatų čempionatuose.
Pasaulio čempionatai
Patekęs pagal Europos čempionato rezultatus, dalyvavo trijuose FIDE Pasaulio šachmatų čempionatuose. Groningene 1997 pralaimėjo pirmajame rate, Maskvoje 2001 ir Tripolyje 2004 m., nugalėjęs varžovus pirmajame rate, kartu su 64 neiškritusiais dalyviais pateko į antrąjį ratą.
Turnyrai
Kitų sportinių pasiekimų metraštis:
Šachmatų olimpiados
Nuo 1994 m. pradėjo atstovauti Lietuvai pasaulinėse Šachmatų olimpiadose, vykstančiose kas 2 metus.
Lietuvos vyrų rinktinei atstovavo 10 Šachmatų olimpiadų: (Maskva 1994, Jerevanas 1996, Elista 1998, Bledas 2002, Maljorka 2004, Drezdenas 2008, Chanty Mansijskas 2010, Trumsė 2014, Baku 2016, Batumis 2018). Geriausiai iki 2014 m. pasirodė 33-ioje Olimpiadoje, kur žaisdamas už Lietuvos rinktinę, surinko 7 tšk. iš 10. Šis rezultatas individualioje įskaitoje prie 2-os lentos buvo 5-as.
Europos komandiniai šachmatų čempionatai
Nuo 1997 m., pradėjęs žaisti Europos komandiniuose čempionatuose už Lietuvos rinktinę prie 1–2 lentų, žaidė: 1997, 2005–2011 čempionatuose. 2011 m. žaisdamas už komandą surinko 6 tšk. iš 9 galimų. Individualioje įskaitoje tai – šeštas rezultatas prie 1-os lentos.
Klubinės komandinės šachmatų varžybos
6 kartus Lietuvos klubinės šachmatų lygos nugalėtojas Kauno ŠK „Margiris“ sudėtyje : 2010–2014, 2016 m.
Nuo 1998 m. iki 2014 m. penkis kartus žaidė Europos klubinių komandų taurės varžybose Kauno ŠK „Margiris“ sudėtyje. 2010 m. Plovdive, žaisdamas prie 1-os lentos 26-se Europos klubinių komandų taurės varžybose, buvo pirmas.
4 kartus laimėjo aukso medalį, atstovaudamas Porvoo „Velhot“, vėliau Helsinkio „Come On“ klubui Suomijos šachmatų lygoje – 2013, 2014, 2018, 2019 m.
Tapo Belgijos Karališkosios klubinės lygos nugalėtoju „KSK 47 Eynatten“ sudėtyje 2014 m.
Atstovavo Lietuvai prie priekinio 1-ojo stalo proginiame mače prie 100 lentų Latvija–Lietuva, skirtame pažymėti abiejų valstybių šimtmetį – Liepoja, 2018 m. .
Ulsteinvikas
Ulsteinvikas – miestas vakarų Norvegijoje. Savivaldybės centras, uostas. Išvystyta laivybos pramonė, yra laivų statykla.
Osiris
Osiris, dar užrašomas kaip Ozyris ar Oziris (🇪🇬 > Asar, Yasar, Ausar, Ausir, Wesir, Usir, Wusir,, 🇬🇷, ) egiptiečių mitologijoje – mirties, pomirtinio pasaulio ir derlingumo dievas, pirmasis visos žmonijos karalius. Ketvirtasis iš dievų (po Ra, Šu ir Gebo), valdančių Egiptą. Atlieka civilizacijos steigimo funkcijas.
Osiris atliko įvairias funkcijas, susijusias su metų laikų kaita, su jo, kaip augančio grūdo, augalijos pasaulio ir derlingumo dievu, kuriam mirus, prasideda „sausros“ sezonas, o vėl prisikėlus – gamtos atgimimas. Ozirio kūnas-šventykla yra dausų pasaulis, kurio dėka palaikomi gamtos kalendoriniai ritmai.
Osiris yra pirmagimis dievų Gebo ir Nut sūnus, dar gimstant paskelbtas „visų viešpačiu“. Deivės Izidės (Aset) brolis bei vyras. Horo Jaunesniojo tėvas. Dievo Seto bei deivės Neftidės brolis.
Vaizdavimas
thumb|left|180px|Ozirio statula [[Kairas|Kairo muziejuje]]
Kulto srityje reiškiasi šventojo jaučio, paukščio „Bennu“, Džed stulpo pavidalais. Džed stulpas simbolizuoja prisikėlimą, tai Osirio stuburas, falas, kosminio medžio kamienas ir pasaulio ašis. Osirį simbolizuoja visas Oriono žvaigždynas arba viena jo žvaigždė.
Osiris vaizduojamas kaip karališkoji mumija žaliu veidu, laikanti valdžios simbolius. Toks atvaizdas siejamas su vynuogienojais, lotosu ir pasakymais: „Aš (mirusysis) – Osiris… aš gyvenu, augu kaip grūdas“. Aš – miežio grūdas. Svarbiausias paveikslo aspektas – jo, kaip mirštančio ir prisikeliančio dievo, vaizdinys, žadinantis žmogaus viltis nugalėti mirtį. Osiris susijęs taip pat su Nilu ir mėnuliu.
Kitas Osirio paveikslo aspektas susijęs su svarbia senovės egiptiečių mentaliteto antinomija „mes – jie“, „mūsų geroji žemė – jų blogoji žemė“, „mūsų gerasis dievas – jų blogasis dievas“. Čia Osiris yra geranoriškas Egipto valdovas, o Setas – piktųjų jėgų įsikūnijimas.
Kultas
Osiris glaudžiai susijęs su valdovu ir jo valdžia. Miręs faraonas yra Osiris, gyvasis faraonas – Horas.