cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ispanija
Gyventojai
Ispanijos gyventojų tankumas yra 91 žm./km² – mažesnis nei daugelio vakarų Europos valstybių. Gyventojai po šalies teritoriją yra pasiskirstę labai netolygiai: išskyrus šalies sostinę Madridą ir jį supantį regioną, daugelis tankiai apgyvendintų teritorijų yra išsidėsčiusios palei krantą. thumb|230px|right|Ši 2005 m. gyventojų amžiaus piramidė atspindi demografinį sprogimą septintame ir aštuntame dešimtmečiuose bei vėlesnį gimstamumo sumažėjimą: 25-45 metų žmonės sudaro neįprastai didelę visos populiacijos dalį Per XX a. Ispanijos gyventojų skaičius padvigubėjo. Tam daugiausiai įtakos turėjo didžiulis demografinis sprogimas septintame ir aštuntame praeito amžiaus dešimtmečiuose. Dėl migracijų šalies viduje (daugiausiai iš kaimų į miestus) populiacijos augimas skirtingose šalies dalyse vyko labai nevienodai. Iš penkiasdešimties Ispanijos provincijų vienuolikoje populiacija per XX a. netgi sumažėjo. Kai devintame dešimtmetyje gimstamumas krito, žmonių skaičius vėl pradėjo augti, bet šį kartą dėl daugybės ispanų, emigravusių į kitas Europos šalis aštuntame dešimtmetyje, sugrįžimo. Vėliau prie jų prisidėjo dar ir daugybė imigrantų iš Lotynų Amerikos (39 %), Rytų Europos (15 %) bei Šiaurės Afrikos (16 %). 2005 m. Ispanijoje buvo surengta trijų mėnesių amnestijos programa, kurios metu tam tikriems iki tol nelegaliems imigrantams buvo suteikti leidimai gyventi. Taip pat nemažas kiekis gyventojų – 21 % užsieniečių populiacijos – atvykę iš kitų ES šalių. Ypač daug jų yra Viduržemio jūros pakrantėse ir Balearų salose, kur daug europiečių atsikrausto išėję į pensiją arba dirba namuose. Tai daugiausiai anglai, prancūzai, vokiečiai, olandai ir, iš ne ES šalių, norvegai.
Kalbos
Ispanų kalba yra gimtoji 89 % gyventojų ir antroji kalba dar 10 % populiacijos. Ji yra oficiali visoje Ispanijoje, bet keletas kalbų tam tikruose regionuose yra paskelbtos oficialiomis kartu su ispanų:
Taip pat šalyje yra kalbama keletu romanų kalbų pogrupiui priklausančių kalbų, bet jos neturi oficialaus statuso ir jomis kalba mažesnis procentas gyventojų. Turistų gausiai lankomose teritorijose prie Viduržemio jūros krantų turistai, kitų šalių piliečiai ir turizmo sferos darbuotojai dažnai vartoja anglų ir vokiečių kalbas. Iš viso angliškai susišnekėti gali 27 % gyventojų. Antra populiariausia užsienio kalba yra prancūzų, kurią moka 12 % Ispanijos populiacijos.
Imigracija
Kaip galima matyti iš lentelės dešinėje, 1998–2008 m. imigrantų skaičius Ispanijoje augo labai sparčiai. 1998 m. kitų šalių piliečiai sudarė tik 1,6 % visos populiacijos, o 2008 m. – net 11,3 %. 2005 m. Europos Sąjungoje Ispanija buvo antra pagal imigrantų ir emigrantų skirtumą tūkstančiui gyventojų po Kipro ir buvo antra pasaulyje po JAV pagal bendrą imigruojančių asmenų skaičių. 2008 m. duomenimis, didžiausias tautines grupes tarp imigrantų Ispanijoje sudaro iš šių valstybių kilę žmonės:
2007 m. imigrantų nedarbo lygis staigiai pakilo net iki 67,1 %. Šalies politika imigrantų atžvilgiu pasikeitė ir buvo netgi pradėta imigrantams siūlyti dideles pinigines išmokas su sąlyga, kad jie paliks šalį trejiems metams, bet programa sėkmės nesusilaukė – per pirmuosius du mėnesius tik 1 400 žmonių priėmė pasiūlymą.
Didžiausi miestai
thumb|right|290px|Malagos panorama Pasak 2003 m. statistikos didžiausi Ispanijos miestai yra:
Kultūra
Ispanija yra žinoma dėl savo įvairiapusio kultūrinio paveldo, kuriam įtakos turėjo daugybė tautų ir asmenybių. Ispanijos kultūros ištakos yra Iberijos, lotynų, vestgotų, Romos katalikų, ir islamo kultūrose. Tautinės Ispanijos kultūros savitumas buvo formuojamas tarp centrinės Ispanijos, kurioje paskutiniais amžiais dominuoja Kastilija, ir kitų regionų tvyrančios įtampos. Tautos istorija ir Viduržemio bei Atlanto regiono aplinka turėjo daug įtakos kultūros formavimuisi. Po Italijos, Ispanija yra antra pagal į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą įtrauktų objektų skaičių, 40 objektų.
Mokyklos
thumb|170px|[[Don Kichotas|Don Kichoto autorius Migelis de Servantesas]] Švietimas Ispanijoje yra nemokamas ir privalomas nuo 6 iki 16 metų. Dabartinė švietimo sistema buvo įvesta Švietimo įsakymu 1990-aisiais, Ley Orgánica de Ordenación General del Sistema Educativo – Bendras Švietimo sistemos organizavimo įsakymas.
Literatūra
Terminas „Ispanų literatūra“ apima ne tik kūrinius, sukurtus rašytojų iš Ispanijos, bet visus, parašytus ispanų kalba. Dėl istorinės, geografinės ir kartų įvairovės, ispanų literatūra yra paveikta daugelio dalykų ir yra labai įvairi.
Migelis de Servantesas (Miguel de Cervantes) yra bene žymiausias ispanų rašytojas. Jo romanas „Don Kichotas“ yra žymiausias kūrinys ispanų literatūroje ir vienas reikšmingiausių Europos renesanso kultūros rašytinių paminklų.
XVII a. garsiausiu baroko laikotarpio dramaturgu minimas Lopė de Vega. XX a. tarptautinio žinomumo pasiekė ispanų poetas Federikas Garsija Lorka.
Vaizduojamieji menai
Pirmuoju reikšmingu Ispanijos dailininku Europos kultūroje tapo iš Graikijos kilęs XVI a. vėlyvojo renesanso tapytojas El Grekas. XVII a. suklestėjo Ispanijos natūralistinė tapybos mokykla. Šio baroko laikotarpio tapytojas Diegas Velaskesas laikomas vienu iškiliausių kūrėjų ir jo paveikslas „Las Meninas“ − vienu žinomiausių Europos dailės istorijoje. Kiti garsūs XVII a. ispanų tapytojai: Franciskas de Surbaranas, Bartolomė Estebanas Muriljas ir Italijoje kūręs Chosė de Ribera. Garsiausiu Ispanijos romantizmo tapytoju buvo Fransiskas Goja (1746−1828). XIX a. pabaigoje Ispanijos Barselonos mieste kūrė vienu garsiausių Europos architektų įvardijamas Antoni Gaudi (1852−1926). XX a. iš Ispanijos iškilo grupė kūrėjų, kurie laikomi vienais reikšmingiausių modernistinėje dailėje. Tai Pablas Pikasas, Salvadoras Dali, Choanas Miro, Chuanas Grisas, Eduardas Čiljida, Antoni Tapiesas ir kiti.
Madride įsikūręs vienas garsiausių pasaulio muziejų − Prado muziejus. Kiti populiarūs muziejai: Karalienės Sofijos muziejus ir Thyssen-Bornemisza muziejus Madride.
Sportas
1964 m. Ispanijoje vyko II Europos futbolo čempionatas, 1982 m. – XII pasaulio futbolo čempionatas.
Nuorodos
Bendros nuorodos: Žemėlapiai: Laikas ir orai:
Bisas
Bisas – papildomas vieno ar kelių kūrinių atlikimas, to reikalaujant žiūrovams. Bisas paprastai prasideda atlikėjams sugrįžus į sceną po užsitęsusių publikos plojimų arba šūksnių. Jo metu gali būti pakartojami tiek jau prieš tai atlikti, tiek ir su pagrindiniu koncertu nesusiję kūriniai. Nors atlikėjai kartais iš anksto planuoja, ką galėtų atlikti bisui, apie pasirinkimą nėra skelbiama renginio programoje.
Bisas kilo iš XVII a. atsiradusios praktikos, kada publika pasibaigus operos pasirodymui reikalaudavo pakartoti labiausiai patikusias arijas. Vėliau bisą pradėjo atlikti orkestrai, mažesni ansambliai, solistai, o nuo XX a. jis tapęs įprastu tarp popmuzikos, roko atlikėjų.
Šaltiniai
BIS
1871 m.
1871 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Brad Newley
Brad Newley (g. 1985 m. vasario 18 d.) – profesionalus Australijos krepšininkas, žaidžiantis lengvojo krašto puolėjo bei atakuojančio gynėjo pozicijose. Karjerą pradėjo Australijoje, trejus metus atstovaudamas Townsville Crocodiles komandai, o vėliau persikėlė rungtyniauti į Europą, kur žaidė Graikijos bei Turkijos komandose. 2010 rugsėjį krepšininkas pasirašė dvejų metų sutartį su Vilniaus Lietuvos Ryto klubu. Krepšininkas yra Australijos vyrų krepšinio rinktinės narys, atstovaujantis savo šaliai nuo 2006 metų.
2012 m. rugpjūčio 10 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Ispanijos Gran Canaria klubu. 2013 m. birželio 13 d. sutartis buvo pratęsta.
Astrachanės rezervatas
Astrachanės valstybinis gamtinis biosferos rezervatas  – saugoma gamtos teritorija Rusijoje, Astrachanės srityje, Volgos deltos pajūrinėje dalyje. Sudarytas iš trijų, viena nuo kitos atskirtų dalių. Užima 679,2 km² teritoriją.
Rezervatas įsteigtas 1919 m. Vladimiro Lenino nurodymu. Jis skirtas Volgos deltos ekosistemų saugojimui ir tyrinėjimui, vandens paukščių poilsio, maitinimosi vietų, perimviečių apsaugai, pramoninių žuvų išteklių apsaugai. Astrachanės rezervate sutinkamos 256 paukščių rūšys, iš jų 72 saugomos. Čia migracijų metu telkiasi gausūs paukščių pulkai. Būdingos rūšys – gulbės nebylės, fazanai, sibirinės gervės, pelikanai, įvairios antys, garniai, berniklės, kormoranai, pilkosios žąsys ir kt. Pakrančių sąžalynuose gyvena šernai, vilkai, lapės, ūdros, šermuonėliai, vandeninės žiurkės ir kt. Vandenyse plaukioja ~60 rūšių žuvys – didieji, žvaigždėtieji eršketai, alsės, Kaspijos kuojos, sazanai, karšiai, raudės, salačiai, ožkos, lydekos, starkiai ir kt. Auga reti augalai – lotosai, agarai, įvairūs švendrai.
Mona
Mona (Cercopithecus mona) – šunbeždžionių (Cercopithecidae) šeimos primatas, priklausantis markatų pošeimiui.
Teodoras Kučinskas
Teodoras Kučinskas (1885 m. sausio 5 d. Prūsokai, Višakio Rūdos valsčius – 1966 m. balandžio 28 d. Čikaga) – JAV lietuvių visuomenės veikėjas, publicistas, teisės daktaras.
Mona
Monos paplitusios visoje Vakarų Afrikoje. Taip pat jos yra apsigyvenusios Grenadoje (Karibų jūroje), nes į šią salų valstybę papuolė su vergų laivais, XVIII a. keliavusiais į Naująjį Pasaulį. Šios markatos gyvena miškingose vietovėse grupėmis iki 35 individų. Vidutiniškai grupę sudaro 12 gyvūnų. Grupėje gyvena tik vienas suaugęs patinas. Būna ir vien iš patinų susidedančios grupės, bet jos mažesnės. Tai labai socialūs gyvūnai, aktyviausi anksti ryte ir į pavakarę. Juos medžioja leopardai, auksinės katės, keteruotieji ereliai, pitonai. miniatiūra|250px|left|Mona (Cercopithecus mona)
Dažniausiai minta vaisiais, tačiau kartais neatsisako ir vabzdžių ar augalų lapų. Maistą perneša ir saugo žandų ertmėse, kurios savo tūriu prilygsta skrandžio dydžiui. Monos kailis ant nugaros raudonai rusvas, su balta papilve ir pasturgaliu. Jos uodega ir kojos yra juodos. Veidas spalvingas: žydrai pilkas, supamas geltonų plaukų, su tamsia juostele nuo tarpuakio iki ausų, antakiai tamsūs, snukis rožinis, lūpos baltos. Žandenos ilgos, tankios, ant ausų styro plaukų kuokšteliai. Žinomi albinosų atvejai. Abiejų lyčių monos iš pažiūros yra panašios, bet patinai kiek didesni. Jie sveria apie 5 kg, o patelės apie 4 kg. Kūno ilgis 32–53 cm, uodega 67–90 cm ilgio.
Suaugusios patelės gimdo kartą per dvejis metus, nėštumas trunka 5–6 mėnesius. Paprastai atsiveda vieną jauniklį, nors pasitaiko ir dvynių. Jauniklį maitina pienu apie metus. Lytiškai subręsta būdami 2–5 metų amžiaus. Jų gyvenimo trukmė siekia daugiausiai 30 metų.
Oulu
Oulu – Suomijos miestas prie Botnijos įlankos. Per miestą teka Oulujokio upė. Uostas. Išvystyta medienos, popieriaus, chemijos pramonė. Yra universitetas.
Istorija
Miestas įkurtas 1605 m., kai Švedijos karalius Karlas IX pastatė pilį Linansario saloje.
Pavadinimo kilmė
Žodis Oulu išvertus iš samių kalbos reikštų patvinstantis vanduo.
Klišabalė
Klišabalė – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Kernavės, jį kerta kelias.
Oguchi Onyewu
Ogučis Onijevu (g. 1982 m. gegužės 13 d.) – futbolininkas, JAV rinktinės ir AC Milan klubo gynėjas.
2007 m. sausio 30 d. Anglijos Newcastle United klubas iki sezono pabaigos išsinuomojo žaidėją iš Belgijos klubo. 2009 m. liepos 7 d. pasirašė trejų metų sutartį su Milan klubu. 2011 m. sausio 11 d. iki sezono pabaigos buvo išnuomotas Nyderlandų FC Twente klubui.
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2004 m. spalio 13 d., su rinktine 2005 m. laimėjo CONCACAF Aukso taurę, taip pat žaidė 2006 m. pasaulio čempionate.
VDR futbolo varžybos 1963–1964 m.
VDR futbolo varžybos 1963–1964 m.
Paprastasis varnėnas
Paprastasis varnėnas, nuo seno Lietuvoje vadinamas tiesiog varnėnu, špoku, šnekučiu (Sturnus vulgaris) – žvirblinių paukščių (Passeriformes) genties, varnėninių (Sturnidae) šeimos, tikrųjų varnėnų (Sturnus) genties paukštis.
Paplitimas pasaulyje
Eurazijoje paplitęs nuo Atlanto vandenyno iki Baikalo ir Himalajų. Šiaurinė arealo riba eina Kolos pusiasaliu ir Obės žemupiu, pietuose siekia pietų Himalajus, Mažąją Aziją, Viduržemio jūrą, gyvena kai kuriose salose. Žiemoja Afrikoje, Europoje.
Paprastieji varnėnai introdukuoti Pietų Afrikos Respublikoje, Australijoje, Naujojoje Zelandijoje, Fidžyje, Argentinoje. Milijonai gyvenančių ir plačiai išplitusių Šiaurės Amerikos žemyne, yra 1890 metais Niujorko Centriniame parke paleistų į laisvę 80 individų palikuonys, kurie dabar yra paskelbti kaip invazinė rūšis. 2014 m. spalio 10 d. buvo užregistruota paprastojo varnėno, kuris buvo pasidabinęs perėjimo laikotarpio plunksniniu apdaru, giesmė Brazilijoje (Pietų Rio Grandės valstijoje).
Paplitimas Lietuvoje
Lietuvoje dažna rūšis, gyvena Sturnus vulgaris vulgaris porūšis. Tradiciškai tai migruojanti rūšis ir į Lietuvą paprastieji varnėnai parskrenda maždaug per vadinamąją kovarnių dieną – kovo 4 d., bet dėl XX a. pabaigoje prasidėjusio pasaulinio klimato atšilimo ši parskridimo data gali keistis. Jau dabar dalis jų populiacijos žiemoja Lietuvoje.
Išvaizda
Patinas juodas, ryškaus metalo žvilgesio. Sparnai ir uodega rusvi. Snapas geltonas. Kojos rusvos. Patelė ne tokių ryškių spalvų, snapas gelsvas. Rudenį patino ir patelės kūno apatinė pusė išmarginta didokomis baltomis dėmėmis, viršutinė rusvais taškais.
Paprastųjų varnėnų svoris 59–88 g. Patinėliai sveria apie 81 g, patelės apie 76 g. Kūno ilgis 19–22 cm, skersmuo tarp abiejų išskleistų sparnų galų 31–44 cm, sparno ilgis 11,8–13,8 cm, uodega 5,8–6,8 cm, snapas 2,5–3,2 cm ilgio, čiurna 2,7–3,2 cm ilgio.
Elgsena
Gyvena gyvenvietėse, pamiškėse, soduose. Laikosi šalia žmogaus. Atšilus orui rytais ir vakarais grupelėmis čiulba medžių viršūnėse, ant inkilų, antenų, stulpų. Aktyviausiai čiulba patinai, garsas primena plakimą. Lizdą krauna inkiluose, uoksuose. Jį iškloja šiaudais, žolėmis, samanomis ir plunksnomis. Peravietė būna ne toliau kaip už 2 km nuo pagrindinių maitinimosi plotų. Poros pastovios. Pasaulinio klimato atšilimo laikais, paprastųjų varnėnų perėjimo laikas Lietuvoje yra susijaukęs. Vienos poros jau sudėtus kiaušinius perėti pradeda balandžio viduryje, o kitos poros gegužės pradžioje dar suka lizdus. Deda 5–6 melsvus kiaušinius. Peri 14 dienų. Po 21 d. jaunikliai palieka lizdą. Pasak 2017 m. šaltinių, kai kurios paprastųjų varnėnų poros Lietuvoje peri net 2 kartus per vasarą, nors šiai rūšiai tai nėra būdinga.
Mityba
Minta įvairiais bestuburiais (vabzdžiais, sliekais, moliuskais), vasaros gale, rudenį nulesa uogas, obuolius.
Porūšiai
Išskiriama 13 paprastojo varnėno porūšių :
Reškutėnų muziejus
Reškutėnų muziejus – Nalšios muziejaus filialas, įsikūręs Reškutėnuose (Švenčionių rajone). Muziejuje sukaupti eksponatai susiję su Reškutėnų mokyklos ir krašto istorija: įvairių laikų lietuviški leidiniai, krašto žmonių prisiminimai, istorijos, muzikos instrumentai, senieji namų apyvokos ir darbo rakandai, archeologiniai radiniai, įvairių akmenų, paveikslų, audinių, pinigų, vaistažolių, nuotraukų kolekcijos ir kt.
Muziejaus įkūrėjas – Izidorius Kazakevičius, mokytojas, per 20 metų surinkęs daugiau kaip 1000 eksponatų. 2001 m. spalio 5 d. Reškutėnų muziejus tapo Nalšios muziejaus filialu. 2004 m. kovo 1 d. muziejuje buvo saugoma 2145 eksponatai.
Istorija
Muziejus pradėjo kurtis pastate, kurį 1931 m. Švenčionių „Ryto“ draugija nupirko už 600 USD (kitur minima 500 USD) iš A. Urbono ir padovanojo Reškutėnų lietuviškai pradinei mokyklai. 1962 m. pastačius naują mūrinę mokyklą, senoji medinė mokykla buvo remontuota ir pritaikyta gyventi mokytojams. Vakarinėje pastato dalyje apsigyveno Laima ir Algis Šapokai, o rytinėje J. Paukštytė. Mokytojams Šapokoms išvykus iš Reškutėnų, liko tušti 3 kambarėliai, kur 1974 m. pavasarį mokytojas Izidorius Kazakevičius įrengė pirmąją muziejaus ekspoziciją. 1977 m. išvykus mokytojai J. Paukštytei, liko dar 3 kambarėliai, kuriuose pamažu ėmė rinktis nauji eksponatai karų ir okupacijos, mokyklos ir krašto istorijos temomis. Išnaudojęs visą mokyklos pastatą, I. Kazakevičius ekspozicijai pritaikė greta esančią malkinę.
Klišiai (reikšmės)
Klišiais vadinami kaimai:
Ona Voverienė
Ona Brazauskaitė-Voverienė (g. 1938 m. birželio 17 d. Raseiniuose) – lietuvių mokslininkė, profesorė, habilituota socialinių mokslų daktarė.
Biografija
1956 m. eksternu baigusi Tytuvėnų vidurinę mokyklą, Vilniaus 31-ojoje technikos mokykloje įgijo pašto-telegrafo operatorės specialybę. 1968 m. Vilniaus universitete baigė anglų kalbos mokytojos specialybę.
1980 m. O. Voverienė pradėjo dirbti VU Istorijos fakulteto Mokslinės informacijos katedroje vyresniąja dėstytoja. Nuo 1985 m. – docentė, 1995–2000 m. – Komunikacijos fakulteto Informacijos sistemų katedros profesorė.
Daugelio mokslinių straipsnių autorė, išleido 19 atskirų leidinių, tarp jų monografijas – „Informatikos teorinės minties raida Lietuvoje“ (1997), „Bibliometrija“ (1999) ir kartu su bendraautorėmis – „Lietuvos mokslinės mokyklos“ (2002).
Aktyviai dalyvauja visuomeninėje ir politinėje veikloje: yra Lietuvos moterų lygos pirmininkė, Tėvynės sąjungos narė, kandidatavo į Seimą.
Keltų kultūros festivalis
thumb|250px|right||Pacų rūmų griuvėsiuose vyksta Keltų kultūros festivalis Keltų kultūros festivalis - nuo 1997 m. rengiamas folklorinis festivalis Račkų valsčiaus, Dauspudos kaime. Šventės pradininkas yra Romanas Fedorovičius (Roman Fiedorowicz). Šventė dažniausiai vyksta priešpaskutinį rugpjūčio sekmadienį Liudviko Mykolo Paco rūmų griuvėsiuose. Šventėje dažnai dalyvauja ir užsienio svečiai (Kūlgrindos muzikos ansamblis iš Lietuvos, muzikos atlikėjai iš Airijos - Dean O'Callaghan ir Timi McCarthy ir kiti).
Istorija
Šventė skirta paminėti kadaise šiame krašte gyvenusiai Škotų bendruomenei, kurią XIX a. į šias vietoves pakvietė Liudvikas Mykolas Pacas. Iš viso šiose vietovėse gyveno apie 500 škotų, kurie mokino vietinius gyventojus moderniosios britiškos agrikultūros. Po 1863 m. sukilimo beveik visa škotų bendruomenė pabėgo iš šio krašto.
Nuo Žemės į Mėnulį
„Nuo Žemės į Mėnulį“ (pranc. De la Terre à la Lune) – fantastinis Žiulio Verno romanas, vienas pirmųjų tokio žanro kūrinių pasaulyje. Knygoje aprašyta prancūzo ir dviejų turtingų JAV patrankų klubo narių nuotykiai. Jie pastatė milžinišką patranką ir jos sviedinio viduje išskrido į Mėnulį. Tolimesni herojų nuotykiai aprašyti knygoje „Aplink Mėnulį“.
Leidimai lietuvių kalba
Lietuviškai knygą 1964 m. išleido Vilniaus leidykla Vaga. 1966 m. knygą Brailio raštu išleido Lietuvos aklųjų draugijos leidykla.
225 m.
225 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Rytų Amerikos goferai
Rytų Amerikos goferai (Geomys) – goferinių (Geomyidae) šeimos graužikų gentis.
Paplitę Šiaurės Amerikos rytinėje. Gentyje yra 9 rūšys:
Bagdoniškės (Prienai)
Bagdoniškės – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Stakliškių.
Valančiai
Valančiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje. Kaime buvo Liliškių dvaras ir Liliškių koplyčia.
Istorija
XVI–XX a. buvo Liliškių dvaras.
Trikamienis ąžuolas
Trikamienis ąžuolas - senas ąžuolas Vidurio Lietuvoje, gam­tos ob­jek­tas prie so­dy­bos Vė­gė­lės ir Ne­ries san­ta­ko­je (Upninkų seniūnija, Jonavos rajonas). Laja iš­re­tė­ju­si. Skelb­ti­nas sau­go­mu gam­ti­nio kraš­to­vaiz­džio ob­jek­tu.
Akcininkų susirinkimas
Visuotinis akcininkų susirinkimas – aukščiausias akcinės bendrovės organas.
Per pirmą akcininkų susirinkimą balsavimo teisė proporcingai pasiskirsto tarp turimų akcijų skaičiaus, kurios yra pasirašytos ir už jas įmokėti pradiniai įnašai. Per kitus akcininkų susirinkimus balsavimo teisė proporcingai pasiskirsto tik tarp apmokėtų akcijų skaičiaus.
Per akcininkų susirinkimą:
Šiluma
Šiluma – energijos perdavimo forma. Šilumos kiekis lygus perduotos ar gautos energijos kiekiui. Ji skleidžiama trim būdais konvekcija, šiluminiu laidumu ir šiluminiu spinduliavimu.
Energijos kiekis perduotas šiluma yra skaliarinis dydis, kurį galima išreikšti džauliais (J) (SI).
UTC+2
thumb|400px|UTC+2 laiko juosta: mėlyna – žiemą, oranžinė – vasarą, geltona – visus metus
UTC+2 – viena iš pasaulio laiko juostų, einanti dviem valandomis anksčiau už pasaulinį laiką. Driekiasi per Rytų Europą, Vakarų Aziją, Centrinę ir Rytų Afriką. Lietuvoje šis laikas galioja žiemos laikotarpiu.
Išskiriamos šios UTC+2 laiko juostos zonos:
Kaliningrado laikas
Šios šalys ištisus metus naudoja UTC+2 laiką.
Centrinės Afrikos laikas
Šios šalys ištisus metus naudoja UTC+2 laiką.
Rytų Europos laikas
UTC+2 laikas šiose šalyse galioja žiemą, kaip standartinis laikas.
Centrinės Europos vasaros laikas
Šiose šalyse UTC+2 laikas naudojamas tik kaip vasaros laikas.
Časové pásmo
Atbara (miestas)
Atbara  – miestas Sudano šiaurės rytuose, Nilo valstijoje, prie Nilo ir Atbaros upių santakos. Svarbus transporto mazgas – geležinkeliai į Hartumą, Vadi Halfą, Port Sudaną, veikia oro uostas. Metalo apdirbimo, cemento pramonė, geležinkelių aptarnavimas. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (javai, medvilnė, vaisiai, galvijai).
Istorija
Miestas išaugo XIX a., pradėjus geležinkelių statybas. 1898 m. netoliese vyko Atbaros mūšis tarp jungtinių britų–egiptiečių pajėgų ir sudaniečių sukilėlių.
226 m.
226 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Čikojus
Čikojus  – upė Rusijoje, Užbaikalės krašte ir Buriatijoje; Selengos dešinysis intakas. Prasideda Čikojaus kalnagūbryje, teka daugiausia vakarų kryptimi pietine Malchano kalnagūbrio pašlaite, viename ruože teka Rusijos-Mongolijos siena. Žemupyje upė vingiuota, skaidosi į protakas. Įteka į Selengą netoli Novoselenginsko gyvenvietės.
thumb|left|240px|Čikojaus upė Selengos baseine
Upė užšąla spalio pabaigoje arba lapkritį, atitirpsta balandį arba gegužės pradžioje. Laivybai tinkama 152 km nuo žiočių ruože. Čikojaus slėnyje įsikūręs kalnų kurortas – Jamarovka.
Apvalialapė uolaskėlė
Apvalialapė uolaskėlė (Saxifraga x urbium) – uolaskėlinių (Saxifragaceae) šeimos, uolaskėlių (Saxifraga) genties daugiametis hibridinis augalas. Išvestas iš Saxifraga umbrosa ir Saxifraga spathularis rūšių. Auga sausose vietose. Aukštis 15-30 cm, lapai margi. Žydi baltais žiedais.
Žirniškiai (Jurbarkas)
Žirniškiai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Smalininkų.
Jūsų Nešvankybe
Jūsų Nešvankybe  – fantastinė komedija, sukurta 2011 m. JAV. Filmas, demonstruotas ir Lietuvos kino teatruose, patyrė finansinę nesėkmę ir buvo išpeiktas kritikų. Interneto svetainė „Rotten Tomatoes“ juostą įvertino 27 % teigiamų atsiliepimų, nors Natalie Portman vaidyba sulaukė pagyrų.
Turinys
thumb|170px|left|Izabelė Minotauro labirinte Broliai princai Tadijus ir Fabijus – visiškos priešingybės: Fabijus narsus karys, nuolat dalyvaujantis žygiuose ir gelbstintis karalystę, o jaunesnysis Tadijus visai nemoka kovoti ir daugiausia laiko praleidžia lakstydamas paskui moteris.
Po vieno iš žygių Fabijus parsigabena namo gražuolę Beladoną, kurią ketina vesti, tačiau puotos metu apsireiškia piktasis burtininkas Lazaras ir pagrobia nuotaką. Paaiškėja, kad ši jam reikalinga, kad išpildytų pranašystę ir blogio jėgos užvaldytų pasaulį.
Fabijus su savo riteriais išsirengia ieškoti nuotakos, o karalius įsako kartu keliauti ir Tadijui. Tam, kad Lazaras būtų įveiktas, jiems būtina rasti Vienaragio kalaviją. Broliai nuolatos riejasi, nes Tadijus pavydi vyresniajam garbės ir gebėjimų kovoti, tuo tarpu pats neturi valios kažką pasiekti.
Netrukus paaiškėja, kad riteriai yra parsidavę Lazarui ir broliai kartu su Tadijaus tarnu priversti bėgti. Jie pakliūva į nelaisvę Baltiesiems Žmonėms, tačiau čia juos išgelbėja Izabelė, turinti savų sąskaitų su Lazaru. Tadijus įsimyli Izabelę, tačiau supranta, kad neturi jokių šansų jai patikti.
Tuo tarpu Fabijus pagrobiamas ir Vienaragio kalavijo, kuris paslėptas Minotauro labirinte, Tadijus turi keliauti be jo. Pakeliui įveikęs save ir pyktį ant brolio, jis su Izabele ir tarnu atvyksta į Lazaro pilį, kad sutrukdytų išsipildyti blogio pranašystei ir išgelbėtų Fabijų bei Beladoną.
VDR futbolo varžybos 1964–1965 m.
VDR futbolo varžybos 1964–1965 m.
Birštonas Jazz
„Birštonas Jazz“ – seniausias Lietuvoje tarptautinis džiazo festivalis. Organizuojamas kas 2 metus, vyksta nuo penktadienio iki sekmadienio, pristato ~20 kolektyvų. Programos daugumą sudaro lietuviškas džiazas.
Pateikia stilių įvairovę: nuo diksilendų iki šiandieninio džiazo eksperimentų. Festivalio scena atvira ne tik šalies garsiausiems, bet ir debiutuojantiems muzikantams, jam sessionams.
Istorija
1968 m. pirmasis bandymas surengti džiazo festivalį Elektrėnuose nepasiteisino.
1980 m. Birštono kultūros skyriaus vedėjas Zigmas Vileikis ir muzikologas Liudas Šaltenis pirmąjį Birštono džiazo festivalį dedikavo 26-ajam TSKP suvažiavimui. Jį galima pavadinti tarptautiniu, tarp pasirodžiusių 9 kolektyvų buvo estų kompozitorius–pianistas estas Tino Naisso (pelnė publikos prizą).
Heinrichas fon Plockė
thumb|1311 metų mūšio vietathumb|Heinricho fon Plockės užimta [[Pomeranija|Pamario teritorija]] Heinrichas fon Plockė (, apie 1264 m. Plockas, Mazovija – 1320 m. liepos 27 d. Medininkai) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Prūsijos krašto magistras, ordino didysis maršalas.
Biografija
Kilęs iš nepriklausomos Mazovijos kunigaikštystės kunigaikščių, konfliktavusių su Lenkijos Piastų dinastija.
1286 m. Altenburgo (Tiuringija) komtūras, 1287 m. Halės komtūras, 1294 m. Balgos komtūras. 1307–1309 m. Prūsijos krašto magistras, 1309–1313 Vokiečių ordino didysis komtūras, nuo 1313 m. ordino didysis maršalas.
Rytų Pamario užkariavimo iniciatorius. 1308 m. su kariuomene užėmė Dancigo pilį ir miestą. 1311 m. Voplaukio mūšyje (Barta) sumušė Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytenio kariuomenę. 1313 m. du kartus nesėkmingai puolė Bisenės pilį, 1314 m. nusiaubė Medininkų, 1316 m. Paštuvos ir Medininkų žemes Žemaitijoje. 1318 m. sudegino Veliuonos ir Pieštvės priešpilius. Heinrichas fon Plockė žuvo 1320 m. kryžiuočiams nesėkmingame Medininkų mūšyje su žemaičiais.
227 m.
227 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Čerpėtasis baltikas
Čerpėtasis baltikas, šiurpėtasis baltikas  – baltikinių (Tricholomataceae) šeimos, baltikų (Tricholoma) genties grybų rūšis.
Spygliuočių miškai, samanoti pušynai, pamiškės, miško aikštelės. Vasara, ruduo. Kepurėlė rausvai rudos spalvos, kotas rusvas.
Vaisiakūniai vidutiniai arba dideli. Kepurėlė 5–10 (12) cm skersmens, gelsvai ruda, rausvai ruda, matinė, plaušuota arba tarsi truputį pašiurpusi. Lakšteliai balvai gelsvi, kreminiai, rudai dėmėti, priaugtiniai. Kotas 6–12×1,5–3 cm, kietas, plaušuotas, balsvas, balsvai rusvas, pamatinė dalis nusmailėjusi, ties viduriu sustorėjusi. Trama balta, kartoko skonio, silpno kvapo. Sporos 5,5–8×4–5 μm.
Būdingi požymiai: jauna kepurėlė kūgiška, sena – paplokščia su šiurkščiu paviršiumi, žymiu buku gūbreliu, pakraščiai užsilenkę žemyn, lyg suaižėję.
Auga grupelėmis, spygliuočių miškuose. Valgomas šviežias, sūdytas, gerai išvirtas, bet nelabai skanus. Labai dažnas.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 142 psl.
Vėgėlė (upė)
Vėgėlė – upelis Vidurio Lietuvoje, Neries intakas (Upninkų seniūnija, Jonavos rajonas). Prie Vėgėlės auga vertingi gamtos objektai – Napoleono ąžuolas (liemuo – 4,7 m apimties), Trikamienis ąžuolas (Vėgėlės ir Neries santakoje), skelb­ti­ni vie­ti­niais gam­tos pa­min­klais.
Upėvardis kilo nuo žuvies vėgėlė pavadinimo.
Bagdoniškės (Lavoriškės)
Bagdoniškės – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Lavoriškių.
1919 m. JAV orlaivių žymenų sistema
1919 m. priimta JAV orlaivių žymenų sistema galiojo iki 1924 m. Tai JAV armijos karinės aviacijos tarnybos žymenų sistema.
Charagvos nacionalinis parkas
Charagvos nacionalinis parkas įkurtas prezidento įsakymu 1983 m. rugpjūčio 11 d. ir pavadintas tainų regiono pavadinimu. Parkas priklauso Espaniolos sausų miškų ekoregionui. Jis yra pietiniuose Baoruko kalnų šlaituose tarp Oviedo ir Kabo Rodžo. Nacionaliniame parke yra sausi miškai, mangrovės ir krūmynai. Beatos sala, Alto Velo sala, Erelių paplūdimys ir Oviedo ežeras irgi priklauso parkui.
228 m.
228 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Prokopas Didysis
thumb|175px|Prokopas Didysis
Prokopas Didysis (, Prokopas Nuogasis, apie 1380–1434 m. gegužės 30 d.) – husitų veikėjas. Buvo taboritų pamokslininkas, nuo 1426 m. – politinis ir karinis taboritų vadas.
Husitai, vadovaujami Prokopo Didžiojo, 1426 m. ties Ūsčiu prie Labės nugalėjo Šv. Romos imperijos imperatoriaus Zigmanto I kariuomenę, o 1427 m. ties Tachovu ir 1431 m. ties Domažlice – kryžininkus. 1427–1433 m. Prokopas suorganizavo husitų žygių už Čekijos ribų. 1431 m. nesėkmingai bandė užmegzti ryšius su Švitrigaila.
Prokopas Didysis žuvo mūšyje prie Lipanų, kuriame taboritai buvo sumušti taurininkų.
Tuesday Night Music Club
Tuesday Night Music Club – debiutinis JAV atlikėjos ir dainų autorės Sheryl Crow albumas buvo išleistas 1993 metų rugpjūčio 3 dieną ir laimėjo 3 Grammy apdovanojimus 1995 metais.
Istorija
Albumo pavadinimas reiškia grupę muzikantų, kurie kartu su Sheryl įrašinėjo albumą antradieniais. Dainų autorystę dalinosi Crow, tuometis jos draugas Kevin Gilbert bei dar penki muzikantai: Baerwaldas, Ricketts, Bottrellis, Schwartzas ir MacLeodas. Netrukus tarp jų prasidėjo nesutarimai dėl dainų autorystės. Nors Sheryl Crow parašė beveik visų dainų tekstus, muzika buvo kuriama bendrai. Pirmieji singlai iš jo „Run, Baby, Run“ ir „Leaving Las Vegas“ netapo populiarūs. Pasisekimo sulaukė tik trečiasis albumo singlas „All I Wanna Do“, sukurtas pagal Wyno Cooperio poemą „Fun“ ir pasiekęs „Billboard Hot 100“ sąrašo 2-ąją vietą. Albumas buvo parduota daugiau kaip 7 milijonai kopijų; Billboard 200 tope jis pasiekė 3-ią vietą, o Jungtinėje Karalystėje – 8-ą. Taip pat jis įtrauktas į „1001 Albums You Must Hear Before You Die“ sąrašą.
Riboto tiražo leidimas
Jis buvo išleistas Anglijoje 1995 metais. Be pagrindinio disko, jame buvo ir antrasis CD, „Sheryl Crow Live“, kuriame skamba „Shepherds Bush Empire“ 1994 metų birželio 6 dienos koncertas.
Australijos ir Japonijos koncertinio turo riboto tiražo leidimas
Išleistas 1995 metais. Jame esančiame antrajame CD yra koncerto „Live from Nashville“ įrašas (1994 metų balandžio 15).
Kitas riboto tiražo leidimas
Jo antrajame CD yra 1995 metų gegužės 1 dienos koncertas „Live in Singapore: at the Hard Rock“:
Deluxe pakartotinas leidimas
(DVD)
Singlai
Singlas „Run, Baby, Run“ iš viso buvo leidžiamas net tris kartus: Europoje daina pasirodė 1993 ir 1994 metais. Pirmąjį kartą ji nepateko į topus, tačiau 1994 metais Jungtinėje Karalystėje pasiekė 92-ą poziciją. Trečiąjį kartą singlas buvo perleistas po „All I Wanna Do“ ir „Strong Enough” sėkmės.
„What I Can Do For You“ taip pat buvo leidžiamas kelis kartus: 1993 ir 1995 metais, kur pasiekė 43-ią vietą Jungtinėje Karalystėje.
Dainai „Leaving Las Vegas“ nufilmuotas vaizdo klipas buvo pirmasis Sheryl Crow klipas. Dainos pavadinimas buvo paimtas iš Johno O’Brieno, gero jos ir grupės muzikanto Davido Baerwaldo draugo, knygos. Tai buvo pirmasis atlikėjos singlas, išleistas JAV.
„Strong Enough“ pasiekė Billboard Hot 100 sąrašo 5-ą vietą 1995 metų kovo 25 dieną. Atliekant dainą koncertų metu, Sheryl paprastai jai akomponuoja tik akordeonu, nors originaliame dainos įraše šis instrumentas nebuvo naudojamas,
Pasiekimai
150px|thumb|right|„Run Baby Run“ 150px|thumb|right|„Leaving Las Vegas“ 150px|thumb|right|„Strong Enough“ 150px|thumb|right|„Can’t Cry Anymore“ 150px|thumb|right|„What I Can Do For You“ 150px|thumb|right|„All I Wanna Do“
Album – (Šiaurės Amerika)
Singlai – Billboard (Šiaurės Amerika)
Apdovanojimai
Grammy
Atbasaras
Atbasaras  – miestas Kazachstano šiaurinėje dalyje, Akmolos srityje, 232 km į vakarus nuo Astanos, Žabajaus (Išimo intakas) dešiniajame krante. Rajono centras. Transporto mazgas – geležinkelio stotis, plentai į Astaną, Kostanajų, Kokšetau. Maisto (duonos, malimo) pramonė, remonto–mechaninė gamykla.
Istorija
Įkurtas 1846 m. kaip kazokų stanica ir iki 1878 m. vadinosi Atbasarskaja stanica (Атбасарская станица). Vėliau gavo miesto statusą ir pavadintas Atbasaru. Buvo apskrities centru.
Drąsėnai (Molėtai)
Drąsėnai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurę nuo Molėtų prie Dumblio ežero, Virintų ežero vakarinės atšakos.
Istorija
1605 m. priklausė Svobiškio dvarui.
Klišiai (Klaipėda)
Klišiai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Priekulės, šalia pelkynių (Tyrų pelkės) prie Kuršių marių. Kaimą juosia Klaipėdos kanalas ir Klišupės užutėkis.
Prilepas
Prilepas – miestas pietų Makedonijoje, į pietus nuo Skopjės, prie geležinkelio Velesas-Bitola. Šv. Mykolo cerkvėje (1299 m.) yra vertingų freskų; Arkangelo Mykolo vienuolynas, Šv. Demetrijaus cerkvė (XIV a.). Tautos didvyrio Marko Kralevičiaus (Marko Kraljevic) XIV a. pastatyta pilis.
Prilepo regionas derlingas: Pelagonijos žemumoje auginama daug vaisių ir tabako, išvystyta odos pramonė. Taip pat gaminamos silikatinės plytos.
Istorija
Miestas buvo svarbus nuo viduramžių.
Internetinis radijas
miniatiūra|Internetinio radijo studija Internetinis radijas – radijo laidų retransliacijos internetu arba audio laidų transliacija vien tik internetu.
Istorija
1993 m. įsikūrė Internet Talk Radio, kuri kiekvieną savaitę transliuodavo pokalbius su kompiuterių ekspertais.
1994 m. Čiapel Hilo (Š. Karolina, JAV) WXYC tapo pirmąja tradicine radijo stotimi, kurios programa imta retransliuoti internetu.
1996 m. kovą Londono Virgin Radio tapo pirmąja Europos tradicine radijo stotimi, kurios programa imta retransliuoti internetu.
229 m.
229 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Internetinis radijas
Dabartinis internetinis radijas
Šiandieninės radijo stotys naudoja internetinę prieigą, kaip labai perspektyvų priedą prie transliacijų radijo bangomis, ypač populiarinimo ir klausytojų apklausų tikslais. Interaktyvių radijo transliuotojų gausa didėja, nes transliuoti internetu savo radiją gali bet kas, turintis kompiuterį su tinkama operacine sistema. Interneto šifravimo įrenginio pagalba namų vartotojai gali transliuoti garsą tarptautinei auditorijai. Taip didėja konkurencija tarp radijo stočių.
VDR futbolo varžybos 1965–1966 m.
VDR futbolo varžybos 1965–1966 m.
Aleksandras Makedonietis
Aleksandras I Didysis ( arba Aleksandras III Makedonietis 356 m. pr. m. e. liepos 21 d. Pela – 323 m. pr. m. e. birželio 10 d. Babilonas) – Makedonijos karalius (336–323 m. pr. m. e.).
Po daugybės Senovės Graikijos miestų-valstybių suvienijimo valdant jo tėvui Pilypui II (tai Aleksandrui teko pakartoti po to, kai po Pilypo II mirties pietinė Graikija sukilo), Aleksandras išplėtė savo tėvo sukurtą karalystę užkariaudamas Persiją, įskaitant Anatoliją, Siriją, Finikiją, Egiptą, Baktriją, Mesopotomiją. Rytuose imperijos sienos siekė Pendžabą. Aleksandras į savo armiją ir administraciją įtraukė ir negraikus bei nemakedoniečius, o tai kai kurie mokslininkai traktuoja kaip bandymą „sulydyti“ margos imperijos gyventojus. Jis skatino armijos ir užkariautų šalių gyventojų vedybas ir pats tai praktikavo. Po dvylikos metų nuolatinių karinių veiksmų Aleksandras mirė, greičiausiai nuo maliarijos arba virusinio encefalito.
Ankstyvasis laikotarpis
thumb|left|220px|Iso mūšio mozaikos fragmentas
Aleksandras buvo Makedonijos karaliaus Pilypo II ir Epyro princesės Olimpijos, ketvirtosios Pilypo II žmonos, sūnus. Pagal motinos liniją jis buvo Epyro karaliaus Aleksandro sūnėnas. Epyras buvo teritorija, apėmusi šiuolaikinį Graikijos Epyro regioną ir pietinę Albaniją. Pats Aleksandras kildino save iš Achilo.
Aleksandro ankstyvosios biografijos detalės, ypač iš vaikystės, vėliau tapo legenda. Taip Plutarchas pasakoja, kad Aleksandro tikrasis tėvas buvęs Dzeusas; taip pat pasakota, kad Olimpiją ir Pilypą lankė sapnai, kuriuos sapnų aiškintojas Atistanderis interpretavo kaip pranašystę, jog jiems gims liūtas. Olimpijos motina kildinta tiesiogiai iš Achilo. Pagal Plutarcho pasakojimą (greičiausiai taip pat legendą) vaikystėje Aleksandras sutramdęs savo žirgą Bucefalą, su kuriuo vėliau keliavo iki pat Indijos, nors niekas be jo šio žirgo sutramdyti negalėjo.
Be šių legendų, apie Aleksandro vaikystę yra mažai kas žinoma. 343–340 m. Aleksandro mokytojas buvo Aristotelis. Tuometinė Makedonija buvo valstybė į šiaurę nuo klasikinės Graikijos. 340 metais tėvui kariaujant su Bizantija, Aleksandras numalšino sukilimą Trakijoje, karvedžio talentas išryškėjo 338 metais Chaironėjos mūšyje. 336 m. pr. m. e., būdamas dvidešimties metų, Aleksandras tapo Makedonijos karaliumi.
Mažosios Azijos, Sirijos ir Egipto užkariavimas (334–332 m. pr m. e.)
334 m. pr. m. e. mūšyje prie Graniko upės sumušė Darijaus III kariuomenę.
Antrieji Aleksandro kampanijos prieš Persiją metai prasidėjo nuo žygio per Mažosios Azijos vidurio aukštumas. Karalius išvyko iš Frygijos sostinės Gordijo ir per kelias dienas nusigavo į ryčiau įsikūrusią Ankyrą. Paskui makedonai pasuko atgal į pietus link Viduržemio jūros. Aleksandras persikėlė per Halį ir po daugelį dienų trukusios kelionės nusigavo į Kapadokiją, paskui pasiekė Tauro kalnus, skiriančius Mažosios Azijos aukštumas nuo Viduržemio jūros pakrantės. Vienintelis kelias per šią kliūtį buvo siaura perėja, kurią saugojo Kilikijos satrapo Arsamo kariai, vadinama „Kilikijos Vartais“ – vartai į derlingą Kilikijos žemę ir Siriją. Visame šiame kelyje Aleksandras didesnio pasipriešinimo nesulaukė.
333 m. pr. m. e. lapkričio pradžioje Aleksandro vadovauja makedoniečių armija susitiko su persų karaliaus Darijaus III armija prie Iso.
Mūšio vieta ir susiklosčiusios aplinkybės buvo palankios Aleksandrui. Didžiulė persų armija buvo užspausta siaurame pakrantės ruože. Iso mūšis baigėsi persų sutriuškinimu, o pats karalius Darijus III buvo priverstas bėgti. Savo stovykloje jis paliko savo šeimą, kuri kaip trofėjus atiteko Aleksandrui, o su Tesalijos raitininkų pagalba buvo perimtas ir persų karaliaus iždas Damaske. Bet svarbiausias trofėjus, Aleksandro akimis, buvo Barsinė. Barsinė kaip pabėgėlė anksčiau gyveno Filipo II rūmuose, kai jos tėvas ir Memnonas ieškojo ten prieglobsčio. Ji turbūt pažinojo Aleksandrą Makedonijoje ir, galimas daiktas, juodu buvo draugai. Barsinė buvo pirmoji moteris, kurią Aleksandras pamilo. Jis nevedė jos, bet tarp jų užsimezgė ilgas romanas. Visi pasakotojai sutaria, kad tai buvo nuostabi, graži ir žavinga moteris, jo varžovo Memnono iš Rodo našlė.
Aleksandras paliko stovyklavietę prie Iso ir nužygiavo per Vartus į Siriją, o paskui pasuko į pietus Libano pakrantės link. Perėjęs senąją graikų prekybos koloniją prie Al Minos greta siauros lygumos tarp jūros ir kalnų, jis pasiekė finikiečių Marato miestą. Persų laivyno finikiečių laivai tuo metu kovojo Egėjo jūroje, ir pasipriešinti Aleksandrui ten nebuvo kam. Paskui per dvi dienas nužygiavo iki Biblo, į pietus nuo jo kyšulyje įsikūrusi Berutą, o toliau Libano pakrante į garsų finikiečių uostą Sidoną. Iš visų Finikijos miestų tik Tyras, įsikūręs saloje, atsisakė pripažinti Aleksandro valdžią.
Bet 332 m. pr. m. e. po septynių mėnesių apsupties, miestas-tvirtovė buvo užimtas iš jūros pusės. Po šios Aleksandro pergalės, nebeliko persų Viduržiemio jūros laivyno ir makedoniečių armija be trukdžių galėjo sulaukti pastiprinimo jūra.
thumb|350px|Makedonijos imperija
Persijos užkariavimas
331 metais Gaugamelų mūšyje sutriuškino persų kariuomenę, užėmė Babiloną, užkariavo Persiją. Užimtuose kraštuose Aleksandras diegė graikų kultūrą, perėmė dalį vietinių papročių, steigė įtvirtintas gyvenvietes, valdyti patikėjo vietiniams kitataučiams.
Žygis į Vidurinę Aziją (329–327 m. pr m. e.)
330–329 metais užėmė Irano dalį, nužygiavo į Vidurio Aziją.
Žygis į Indiją (326–325 m. pr m. e.)
327 metais pasiekė Pandžabą, kitais metais persikėlė per Indą, prie Hidaspo upės sumušė vietinio valdovo kariuomenę, bet išvarginta kariuomenė atsisakė vykti toliau.
Aleksandro mirtis
323 m. pr. m. e. gegužės pabaigoje ir birželio pradžioje Aleksandras ruošėsi būsimajam žygiui į Arabiją. Kelionei buvo baigiami rengti šimtai laivų, o jų įgulos lavinosi lenktyniaudamos Eufratu. Tai turėjo būti milžiniško masto ekspedicija – buvo ketinama plaukti įlanka į pietus, kirsti sąsiaurį ir apiplaukti pietinį pusiasalio krantą, o tada traukti Raudonąja jūra link Egipto. Vieną vakarą Aleksandras surengė pokylį savo laivyno vadui Nearchui, kitą vakarą – šventę Heraklio garbei. Puotos pabaigoje Aleksandras vienu dideliu mauku išgėrė visą taurę neskiesto vyno ir iš skausmo taip suriko, tarytum būtų patyręs smūgį. Jam pasidarė silpna, ir tik draugų padedamas nusigavo iki savo lovos. Kitą dieną jis vis dar buvo silpnas, smarkiai karščiavo. Jis vis dar manė netrukus pasveikti ir plauksiąs su savo laivais į Arabiją, bet jo bičiuliai dabar ėmė smarkiai nerimauti. Tarp karių pasklido žinia, kad karalius sunkiai serga. Artėjant trisdešimt trečiajam jo gimtadieniui karštligė nepasitraukė, skausmas sustiprėjo ir pats Aleksandras suprato, kad galas jau čia pat. Jis nusimovė savo karališkąjį žiedą su antspaudu ir atidavė jį savo draugui Perdikui, kad šis galėtų laikinai vykdyti regento pareigas, tačiau kas bus galutinis įpėdinis, liko neaišku. Imperijai grėsė suirutė, jeigu karalius aiškiai neišsakys savo valios. Galiausiai bičiuliai priėjo prie jo lovos krašto ir ėmė maldauti įvardyti savo įpėdinį: Kam palieki savo karalystę? Didžiulėmis pastangomis Aleksandras sušnabždėjo: Stipriausiajam. Su tais žodžiais Aleksandras užmerkė akis ir mirė.
Iškart po Aleksandro mirties pasklido gandai, kad karalius buvo nužudytas. Spėjama, kad Aleksandras mirė dėl natūralių priežasčių. Galimas daiktas, kad jis daugelį metų sirgo maliarija. Išgyvenęs daug sunkių sužeidimų, nepaliaujami dizenterijos užkratai ir ypač Indijoje pradurtas plautis susilpnino jo pasipriešinimą ligai. Prie viso to prisidėjo ir besaikis alkoholio vartojimas, įprastas Makedonijos karaliams. Jeigu jį nužudė ne maliarija, plaučių infekcija ar kepenų nepakankamumas, kita galima priežastis, galėjo būti vidurių šiltinė.
Aleksandro kūną buvo nutarta balzamuoti ir išsiųsti į Makedoniją, tačiau šiam planui sutrukdė Ptolemėjas  – jis užpuolė laidotuvių eiseną, pagrobė karaliaus kūną ir nusivežė jį į Egiptą. Ten jo kapas Aleksandrijoje tapo mėgstama keliautojų iš Graikijos ir Romos lankymo vieta; prieš prasidedant krikščionybės erai jį aplankė ir imperatorius Augustas.
Imperijos skilimas
Sužinoję apie Aleksandro mirtį, valdiniai persai pagal tradiciją nusiskuto galvas, o Darijaus motina Sisigambridė, nusimarino badu, tarytum praradusi savo tikrą sūnų.
Makedonų kareiviai netrukus ėmė kovoti tarpusavyje, nesutardami, kurį pretendentą į valdžią palaikyti: ambicingą žiedo turėtoją Perdiką, kuris siūlė laukti, kol gims Aleksandro ir Roksanos vaikas; pėstininkų vadą ir konservatorių atramą Meleagrą, kuris rėmė Aleksandro netikrą brolį Aridajų; ar karaliaus vaikystės draugą karvedį Ptolemėją. Aleksandras paliko milžinišką imperiją, sudarytą iš atskirų teritorijų. Praliejus daug kraujo, skirtingų klikų vadai susitarė susitikti ir taikiai nuspręsti, kaip vadovauti imperijai. Tada kareiviai lygumoje už Babilono pražygiavo tarp perpus perpjauto šuns, taip pagal senovės makedonų tradiciją buvo pažymima karaliaus mirtis. Paskui įvykusiame pasitarime buvo nuspręsta, kad Babilone gyvenantis protiškai atsilikęs netikras Aleksandro brolis Aridajas įžengs į sostą kaip karalius Filipas III, o būsimasis Roksanos sūnus, jeigu gims berniukas, sukakęs tinkamo amžiaus, užims savo tėvo vietą. Niekas rimtai nežiūrėjo į Aridają kaip į valdovą, laikė jį tik laikinu ir pakeičiamu Makedonijos karališkosios dinastijos simboliu.
Pagrindiniams varžovams tiesiog reikėjo laiko įtvirtinti savo padėtį tose imperijos dalyse, kurias jie troško užvaldyti patys. Karvedžiai ir Roksanos vaikui neketino leisti būti kuo nors daugiau negu politiniu pėstininku. Aleksandro nesantuokinio sūnaus Heraklio, kurio jis susilaukė su savo meiluže perse Barsine, jie apskritai nelaikė svarstytinu kandidatu.
Per šį susitikimą buvo susitarta dėl imperijos padalijimo. Ptolemėjas gavo Egiptą, o Seleukui atiteko didžioji dalis Azijos. Antipatras ir jo sūnus Kasandras išsaugojo valdžią Makedonijoje ir Graikijoje, o buvusiam karaliaus asmens sargybiniui Lisimachui atiteko Trakija.
Netrukus kilo pilietiniai karai, kruvina ilgametė kova, kurioje kiekviena pusė siekė sustiprinti tik savo pozicijas. Iš tų, kurie pažinojo Aleksandrą ir jam tarnavo, mažai kas mirė sava mirtimi. Perdikas nužudė Meleagrą šventykloje, kur jis bandė ieškoti prieglobsčio. Daugelis Meleagro šalininkų buvo numesti kariuomenės drambliams po kojomis ir sutrypti. Aleksandro žmona Roksana, pritariama Perdiko, netrukus nunuodijo Darėjo III dukterį Stateirą, kurią Aleksandras vedė Sūzuose, taip pat jos seserį ir įmetė abiejų moterų kūnus į šulinį.
Pati Roksana pagimdė berniuką, kuris buvo pavadintas Aleksandru IV. Perdikas, siekdamas savų tikslų, gynė ir motiną, ir vaiką, tačiau galiausiai žuvo Egipte, kovodamas su Ptolemėju. Roksana su jaunuoju sūnumi pabėgo į Makedoniją, kur juos mielai priėmė Aleksandro motina Olimpija. Tačiau netrukus juos nužudė Kasandras ir taip nutraukė Aleksandro dinastiją.
Daugumos kitų Aleksandro draugų ir šeimos narių likimas buvo toks pat žiaurus. Į Makedoniją sugrįžusį netikrą karaliaus brolį Aridają nužudė trakų sargybiniai, tariamai vykdydami Olimpijos nurodymus. Sūnus Heraklis ir jo motina Barsinė, manoma, kad buvo nunuodyti Pergame.
Pronija
Pronija ( – globa) – Bizantijos žemėvaldos forma XI–XV a., artima beneficijai ir lenui. Imperatoriai pasauliečiams arba vienuolynams suteikdavo teisę iki gyvos galvos (neretai ir paveldimai) iš tam tikros teritorijos valstiečių savo naudai rinkti valstybės mokesčius. Nuo XIII a. imta dalyti ir dirbamos žemės plotus. Už proniją jų savininkai (pronijarai) dažnai ir patys privalėdavo tarnauti kariuomenėje ir pateikdavo tam tikrą skaičių karių.
Piero Fassino
Biografija
Gimęs tradicinėje socialistų šeimoje. 1973 m. baigė politologijos studijas Turine. 1968 m. įstojo į Jaunųjų komunistų Turino sekciją. 1983–1987 m. Italijos komunistų partijos (PCI) Turino federacijos sekretorius, 1987–1991 m. PCI sekretorius.