cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mariana Veriovkina
Ryšiai su Lietuva
Būdama kosmopolitė, turėdama plačius tarptautinius ryšius, M. Veriovkina iki I pa­saulinio karo nuolat palaikė ryšius su Lietuva. Vilniaus dailės draugijos pavasarinėje parodoje Vilniuje 1914 m. eksponavo savo naujausios ekspresionistinės tapybos darbus. Kiek vėliau su­rengė savo, A. Javlenskio ir jauno vilniečio Bencion Zukerman tapybos parodą Vilniuje. Be to, Vilniaus dailės draugijoje ji skaitė paskaitą apie naująjį meną, viena pirmųjų Lietuvoje prabilusi apie abstrakčiosios kūrybos principus.
Lietuvoje 2007 m. išleista L. Laučkaitės-Surgailienės monografija apie M. Veriovkinos gyvenimą ir kūrybą. Dalis tapytojos epistolinio palikimo saugoma Nacionalinėje Martyno Mažvydo bibliotekoje. Veikia „Marianos Veriovkinos draugija“, kuri organizuoja M. Veriovkinos simpoziumus „Vizionieriai“, siekia garsinti dailininkės vardą, prikelti dvarą visuomenės reikmėms.
Lietuviški kūrybos motyvai
Viešėdama pas brolį Piotrą (Kauno gubernatūroje ji praleido 1909-1910 m. žiemą), sukūrė ekspresionistinių piešinių su Kauno vaizdais, netgi kometos pasirodymą virš miesto (1910). Gubernatorius paskyrė seseriai policininką, todėl ji vakarais laisvai klaidžiojo po miestą, piešė. Paveiksluose „Damos juodais drabužiais“, „Susirinkimas“ (abu 1910) matyti gubernatūros (dab. istorinės prezidentūros) pastato vidus. Užfiksuotos scenos valgomajame ir Baltojoje salėje praturtina žinias apie čia virusį gyvenimą. Paveiksle „Prie židinio“ (1910) matomas ne tik mėlynas židinys, bet ir interjero detalės.
Lorenzo Insigne
Lorencas Insinja (Lorenzo Insigne, g. 1991 m. birželio 4 d.) – Italijos futbolininkas, atstovavęs šalies rinktinei.
Karjera
Profesionalią karjerą pradėjo Neapolio klube 2009 m., su kuriuo po metų debiutavo Serie A lygoje.
Iki 2012 m. Lorenzas buvo nuomojamas „Cavese 1919“, „US Foggia“ ir „Delfino Pescara 1936“ klubams.
Karjera rinktinėse
2013 m. UEFA Europos iki 21 m. čempionate italas su rinktine laimėjo sidabro medalius.
2012 m. rugsėjį debiutavo nacionalinėje rinktinėje.
Klubinė
Pescara
Napoli
2022 m. Europos moterų sportinės gimnastikos čempionatas
2022 m. Europos moterų sportinės gimnastikos čempionatas – 34-asis geriausių Europos moterų sportinės gimnastikos sportininkių čempionatas, kuris vyko rugpjūčio 11 d. – rugpjūčio 14 d. Vokietijos mieste Miunchene.
Čempionatas buvo 2022 m. Europos čempionatų žaidynių programos dalis.
Kvalifikacija į pasaulio čempionatą
Europos čempionatas taip pat buvo ir atranka į 2022 m. pasaulio sportinės gimnastikos čempionatą Liverpulyje.
13 geriausių komandų pelnė pakvietimus į moterų komandines varžybas:
Dar 23 vietos atiteko individualioms sportininkėms (maksimaliai 2 sportininkės per šalį): Lihie Raz (ISR), Camille Rasmussen (DEN), Maria Tronrud (NOR), Lucija Hribar (SLO), Halle Hilton (IRL), Aneta Holasová (CZE), Zala Trtnik (SLO), Thelma Adalsteinsdottir (ISL), Klara Peterkova (CZE), Juliane Toessebro (NOR), Emma Slevin (IRL), Mariana Parente (POR), Valentina Georgieva (BUL), Sevgi Kayisoglu (TUR), Emilia Kulczynska (POL), Ofir Netzer (ISR), Anina Wildi (SUI), Freja Petersen (DEN), Bengisu Yildiz (TUR), Elvira Katsali (GRE), Tatiana Bachurina (CYP), Tara Vella Clark (MLT), Hildur Gudmundsdottir (ISL) ir Petra Furac (CRO).
Lietuvos atstovės į pasaulio čempionatą nepateko.
Devardos lydinys
Devardos lydinys  – aliuminio (44–46 %), vario (49–51 %) ir cinko (4–6 %) lydinys.
Devardos lydinys naudojamas analizinėje chemijoje kaip reduktorius nitratų nustatymui po jų redukcijos iki amoniako šarminėje aplinkoje. Pavadintas pagal italų chemiką Artūrą Devardą (Arturo Devarda; 1859–1944), kuris sukūrė šį lydinį XIX a. pabaigoje ieškodamas naujojo metodo nitratams Čilės salietroje analizuoti.
Lydinys dažnai naudotas kiekybinėje ir kokybinėje nitratų analizėje žemės ūkyje ir dirvotyroje iki buvo sukurta jonų chromatografija, dabar pasaulyje plačiai naudojamas analizės metodas.
Nitratų analizė
Nitratų jonų tirpalą sumaišius su vandeniniu natrio hidroksido tirpalu, įdėjus Devardos lydinio ir tirpalą truputį pakaitinus, išsiskiria dujinis amoniakas. Amoniaką pavertus amoniu, bendras azoto kiekis nustatomas Kjeldalio metodu.
Devardos lydinys redukuoja nitratus pagal šią lygtį:
Denominatyvas
Denominatyvas, arba denominatyvinis veiksmažodis – tai toks veiksmažodis, kuris turi ne veiksmažodžio šaknį, bet sudarytas iš vardažodžio (dažniausiai – daiktavardžio, rečiau – būdvardžio, kartais – skaitvardžio ar įvardžio), priešingai nei dauguma veiksmažodžių, kurie patys duoda šaknis vardažodžiams. Denominatyvo šaknis paprastai sutampa su vardažodžio šaknimi. Kaip denominatyvai sudaromi dažniausiai tokie veiksmažodžiai, kurių būtinybė išaugo atsiradus tam tikroms naujoms kultūrinėms ar dvasinėms realijoms, todėl denominatyvų šaknys dažnai būna kilę iš įvairių objektų, mokslinių konceptų pavadinimų.
Pavyzdžiai:
Tvaskučiai (Mažeikiai)
Tvaskučiai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Židikų.
Boeing Rentono gamykla
thumb|right|250px|Boeing Rentono gamykla šalia [[Rentono savivaldybės oro uostas|Rentono savivaldybės oro uosto]] Boeing Rentono gamykla – antroji Boeing filialo Boeing Commercial Airplanes gamykla Rentone, kurioje kompanija gamina ir surenka populiariausio modelio 737 lėktuvus. Gaminamų lėktuvų versijos yra 737-700, 737-800 ir 737-900ER.
Šalia gamyklos yra Rentono savivaldybės oro uostas.
Ši gamykla 1916 m. pastatyta vietoje, kuri atsirado po Vašingtono ežero nužeminimo. Iki 1936 m. teritorija priklausė vietiniams anglies pramonės atstovams. Vėliau ši teritorija buvo perleista savivaldybei.
Prieš prasidedant II pasauliniam karui teritoriją perėmė federalinė valdžia. Vėliau jūrų departamentas čia įkūrė orlaivių gamyklą, kurioje pradėti kurti Boeing B-29 Superfortress sunkieji bombonešiai. Iš viso jų buvo pagaminta 1 119.
Po karo gamykla naudojama keleivinių orlaivių gamybai. Čia gaminti buvusieji 707, 727 bei 757 modelių gamybos lėktuvai.
Serbijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Serbijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
IOS
„iOS“ (iki 2010 m. – „iPhone OS“) – kompanijos „Apple“ sukurta operacinė sistema, iš esmės projektuota „iPhone“ išmaniajam telefonui, o vėliau pritaikyta ir kitiems „Apple“ įrenginiams, įskaitant „iPad“. Sudaro „iPadOS“, „tvOS“, „watchOS“ operacinių sistemų pagrindą.
2018 m. duomenimis, „Apple“ „App Store“ internetinėje parduotuvėje galima rasti daugiau nei 2 mln. iOS programėlių. 2012 m. iOS buvo antra populiariausia operacinė sistema išmaniesiems telefonams, turėjusi 19,4 % rinkos dalį (po „Google“ Android).
Istorija
Pirmoji operacinės sistemos versija iPhone OS 1 pasirodė kartu su iPhone (1-os kartos) išmaniuoju telefonu 2007 m. birželio 29 d. ir tuo metu neturėjo oficialaus pavadinimo. Išleidimo metu operacinė sistema savo savybėmis buvo ribota, trūko daug funkcijų, kurias jau turėjo alternatyvios sistemos. Operacinėje sistemoje buvo tokios funkcijos kaip balso paštas, HTML el. paštas, interneto naršyklė Safari, SMS ir YouTube. Ji nepalaikė MMS, taip pat neturėjo kopijavimo ir įklijavimo funkcijų. Be to, operacinėje sistemoje dar nebuvo App Store ar programinės įrangos kūrimo rinkinio (SDK) trečiųjų šalių programėlėms kurti. Vietoje to „Apple“ nurodė kūrėjams kurti žiniatinklio programas, kurias buvo galima pasiekti iš Safari naršyklės.
Savybės
Įprastinės funkcijos:
Programėles iOS bei macOS operacinėms sistemoms galima sukurti naudojantis „Apple“ sukurtu Xcode programų rinkiniu, o vėliau jas patalpinti „Apple“ internetinėje svetainėje (App Store).
Kruleuščyna
Kruleuščyna – agromiestelis šiaurės Baltarusijoje, Vitebsko srities Dokšicos rajone, 13 km nuo Dokšicos ir Gluboko. Kaimiškosios apylinkės centras. Geležinkelio linijos į Varapajevą, Maladečiną ir Polocką. Yra Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia (1994 m.), stačiatikių koplyčia, veikia kultūros namai, 2 bibliotekos, vidurinė ir muzikos mokyklos.
Istorija
left|thumb|Kruleuščynos geležinkelio stotis 1930 m.
Įkurta XX a. pradžioje prie geležinkelio ruožo Maladečina–Polockas, čia įrengta galutinė stotis Pabradės–Kruleuščynos geležinkelio ruože. XX a. tarpukariu priklausė Dokšicos valsčiui.
Hanna Reitsch
Hana Raič (1912 m. kovo 29 d., Hiršberge (dab. Jelenia Gura) – 1979 m. rugpjūčio 24 d., Frankfurtas prie Maino, Vakarų Vokietija) – vokiečių lakūnė-bandytoja. Nacių laikais ji entuziastingai ir daug dirbo Trečiojo Reicho labui ir buvo nacių propagandos žvaigždė, apdovanota daugybe nacistinės vyriausybės apdovanojimų.
Biografija
thumb|Varžybose (1936 m.) thumb|Pasitarimas su orlaivio gamintojo atstovu (1938 m.) Gimė Silezijos Hiršberge (dabar Lenkijos miestas Jelenia Gura), oftalmologo šeimoje. Jaunystėje svajojo apie mediko profesiją, tačiau vėliau nusprendė tapti sklandytuvo pilote ir pradėjo užsiimti oro sportu. 4-ajame dešimtmetyje tapo heroizmo simboliu, keliavo į Afriką kaip misionierė ir gydytoja. Nuo 1931 m. sulaukė pasaulinės šlovės, kai užfiksavo daug Europos rekordų (įskaitant 1933 m. ilgiausią skrydį be sustojimo sklandytuvu – 305 km). 1934 m. pasiekė absoliutų aukščio rekordą (tarp moterų) – 2800 m.
Jos skraidymo įgūdžiai, garbės troškimas ir fotogeniškumas padarė ją sėkmingą 1930–1940 m. nacių propagandos žvaigžde. Fiziškai ji buvo nedidelio ūgio, labai liekna, šviesiais plaukais, mėlynomis akimis ir „klusnia šypsena“.
Buvo lėktuvo, kuriuo Adolfas Hitleris atvyko į partijos suvažiavimą Niurnberge, pilotė. Šis epizodas buvo įtrauktas į Leni Riefenstahl dokumentinį filmą „Valios triumfas“, sukurtą 1935 m.
Nuo 1937 m. Liuftvafės lakūnė, aviacijos tyrimų specialistė.
1938 m. kovo mėn. Hana įspūdingai pasirodė skrisdama Heinrich Focke malūnsparniu FW-61 uždaroje Deutschlandhalle patalpoje. Ji pakilo į orą salės centre, skriejo aplink salės perimetrą virš apstulbusios publikos. Pasirodymo pabaigoje pasisuko 360 laipsnių kampu ir iš kabinos paleido nedidelį fejerverką. Tai sužavėjo ne tik auditoriją. Už šiuos pasirodymus ji buvo apdovanota Luftwaffe medaliu. Tapo pirmąja moterimi, gavusia tokį medalį. Jos pasirodymas išgarsėjo kitose šalyse, įskaitant SSRS ir JAV.
H. Raič tapo pirmąja Liuftvafės moterimi-bandytoja. Ji skraidė Messerschmitt Me.163 Komet, Messerschmitt Me.323 Gigant ir kt. orlaiviais. Dalyvavo karo veiksmuose Antrojo pasaulinio karo metais Rytų fronte. Už karinę tarnybą 1941 m. kovo mėnesį ji buvo apdovanota II, o 1942 m. vasario mėn. – I klasės geležiniu kryžiumi. Jai suteiktas lakūno-kapitono laipsnis. Nuo 1943 m. lapkričio pradėjo tarnauti pas generolą Robert Ritter von Greim, kuris ją sužavėjo savo fanatišku atsidavimu nacizmui.
Kęstutis Jankauskas (1958)
Biografija
1981 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę.
Nuo 1982 m. kovo 1 d. Eltos fotokorespondentas, 1989–1996 m. – Eltos Fotoinformacijos redakcijos vyriausias redaktorius. 1996–2004 m. – informacijos agentūros Elta direktorius. 2004 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės Informacijos ir komunikacijos departamento vadovas.
Hanna Reitsch
Biografija
1944 m. vasario 28 d. Berchtesgadene ji Hitleriui pristatė operacijos „Savižudybė“ idėją, kuri „reikalautų pasirengusių pasiaukoti vyrų, įsitikinusių, kad tik tokiu būdu galima išgelbėti jų šalį“. Hitleris tam davė pritarimą. Iš viso į savižudžių grupę užsirašė septyniasdešimt savanorių, kaip sklandytuvo bombos pilotai.
1945 m. balandžio 27 d. lydėjo Robertą Riterį fon Greimą jo skrydžio metu į susitikimą su Hitleriu Reicho kanceliarijoje Berlyne, kuri tuo metu buvo sovietų apgultyje. Šio skrydžio metu dėl fon Greimo sužeidimo pilotė perėmė lėktuvo kontrolę ir nusileido lėktuvu greitkelyje netoli Reicho kanceliarijos. Balandžio 30 d. paskutiniais turimais lėktuvais jie nuskrido į numatyto Hitlerio įpėdinio grosadmirolo K. Denico būstinę Plene (vok. Plön) netoli Kylio.
Sulaikymas ir gyvenimo pabaiga
thumb|Su režisieriumi Karl Ritter (1968 m.) 1945 m. gegužės 9 d. Hana su tuometiniu meilužiu Greimu buvo sulaikyta ir apklausta JAV karinės žvalgybos pareigūnų. Greimas nusižudė 1945 m. gegužės 24 d.
Bėgdama Hanos Raič šeima slapstėsi Zalcburge. Išgirdęs gandą, kad visi pabėgėliai turi grįžti atgal į sovietų okupuotą zoną, 1945 m. gegužės 3 d., naktį H. Raič tėvas prieš pats nusižudydamas nušovė jos motiną, seserį ir tris jos sesers vaikus.
1946 m. paleista į laisvę apsigyveno Frankfurte prie Maino.
1951 m. išleido autobiografiją „Skraidymas yra mano gyvenimas“, o 1952 m. dalyvavo tarptautiniame sklandymo čempionate Madride, kur iškovojo bronzos medalį. 1955 m. H. Raič tapo Vokietijos moterų sklandymo čempione, o 1957 m. tose pačiose varžybose užėmė 3 vietą. 1959 m. keletą mėnesių praleido Indijoje, dalyvavo skrydžiuose su Indira Gandhi ir, pagal neoficialią versiją, studijavo budizmą. 1962 m. įkūrė ir iki 1966 m. vadovavo Nacionalinei skrydžių mokyklai Ganoje.
Hana Raič mirė nuo širdies smūgio 1979 m. rugpjūčio 24 d., būdama 67-nerių. Palaidota šeimos kape Zalcburge (Austrija).
Apdovanojimai ir rekordai
thumb|Apdovanojimas [[Geležinis kryžius|Geležiniu kryžiumi (1941 m.)]]1932 m.: Moterų sklandymo ištvermės rekordas (5,5 val.)
1936 m.: Moterų sklandymo atstumo rekordas (305 kilometras)
1937 m.: Pirmoji moteris sklandytuvu kirto Alpes
1937 m.: Pirmoji moteris pasaulyje, tapusi skrydžių kapitone
1943 m .: Geležinis kryžius, 1 klasė. pirmoji moteris, pilotavusi raketinį lėktuvą, dėl įvykusios avarijos buvo sunkiai sužeista.
1952 m .: Trečioji vieta pasaulio sklandymo čempionate Ispanijoje kartu su komandos drauge Lisbeth Häfner
1956 m .: Vokietijos sklandymo atstumo rekordas (370 km)
1957 m .: Vokietijos sklandymo aukščio rekordas (6 848 m)
Goslaras
Goslaras – istorinis Vokietijos miestas Žemutinėje Saksonijoje, 40 km į pietus nuo Braunšveigo, 70 km į pietryčius nuo Hanoverio, įsikūręs Harco kalnų šiaurės vakarų pakraštyje. Goslaras – rajono centras, 2017 m. jame buvo 51,1 tūkst. gyventojų. miniatiūra|240px|left|Senamiesčio gatvė ir upelis Šiandien Goslaras – eilinis provincijos miestas. XI–XIII a. jame gyvavo didžiausia ir svarbiausia vokiečių imperatorių rezidencija – kaizerpfalcas. Šalia, Ramelsbergo kalne, yra kasyklos, kuriose daugiau kaip 1000 metų buvo kasamas sidabras ir kiti metalai. 1992 m. Goslaro senamiestis ir Ramelsbergo kasyklos buvo įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo objektų sąrašą.
Istorija
Goslaras pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėtas 922 m., kai karalius Henrikas I Paukštininkas Ramelsbergo prieigose įkūrė gyvenvietę. Goslaras ėmė augti pradėjus kasti anglį ir varį. Valdant imperatoriui Henrikui II centru tampa imperatorių viduramžių pilis, vėliau prie Henriko II pastatyta Dievo motinos koplyčia, neišlikusi XXI a. Valdant imperatoriui Henrikui III ir jo žmonai Agnesai prasidėjo miesto klestėjimas. Būtent šiuo laikotarpiu baigiami statyti ar pastatomi daugelis naujų akmens ir mūro pastatų, pvz., užbaigti imperatoriaus rūmai – kaizerpfalcas, pastatyta Goslaro katedra.
1081–1802 m. Goslaras turėjo laisvojo imperijos miesto statusą. Per Napoleono karus buvo aneksuotas Prūsijos.
Tverijoniškė
Tverijoniškė – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Kaulakių.
Istorija
Iki XX a. pr. vadintas Florijaniške. Buvo kaimas ir dvaras Šiluvos valsčiuje.
Danijos futbolo varžybos 2018–2019 m.
Danijos futbolo varžybos 2018–2019 m.
Tvertinės
Tvertinės – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Semeliškių.
Kiaurasnapiai gandrai
Kiaurasnapiai gandrai  (Anastomus) – gandrinių (Ciconiidae) šeimos paukščių gentis. Šiek tiek mažesni už baltąjį gandrą. Posnapis išlinkęs, su antsnapiu susiglaudžia tik snapo gale. Maisto ieško braidydami sekliuose vandens telkiniuose. Monogamai. Yra dvi rūšys:
Dagonas
miniatiūra|Dagonas Dagonas  – vakarų semitų derlingumo dievybė, kuri buvo garbinama senovės Artimuosiuose Rytuose. Žinios apie Dagono kultą siekia apie 2500 m. pr. m. e.
Dagonas laikytas arklo išradėju. Dievybės vardas kildinamas iš vakarų semitų kalbų (hebrajų bei ugaritų) žodžio Dagan, reiškiančio javus, arba iš žodžio, reiškiančio žuvį (dag).
Kaip teigiama Ugarite (dab. Ras Šamra) rastuose tekstuose, Dagonas buvęs dievo Baalo tėvas. Ugarite Dagonas iš pradžių buvo antra svarbiausia dievybė po Elo – vyriausiojo dievo. Vėliau vis svarbesnis vaidmuo teko dievui Baalui, o apie 1500 m. pr. m. e. jam jau buvo atitekusios augmenijos dievybės funkcijos.
Svarbios Dagono šventyklos būta Ugarite, taip pat keleto šventviečių dabartinio Izraelio bei Palestinos teritorijoje. Čia jis buvo žinomas kaip filistinų dievas. Dagonas ne kartą paminėtas Senajame Testamente (Jozuės 19,27, Teisėjų 16,23, 1 Samuelio 5,2–7). Minimos jo šventvietės filistinų miestuose Gazoje ir Ašdode, taip pat Bet dagono gyvenvietė, buvusi Ašero genties teritorijoje. Bet Šeane (šiaurinėje Palestinoje) Dagonas buvo siejamas su Astarte. Be Ugarito, dabartinės Sirijos teritorijoje svarbios kulto vietos buvo ir Maryje bei Tirkoje. Maris buvo viena pirmųjų Dagono kulto vietų (apie 2500 m. pr. m. e.), o antrojo tūkstantmečio pr. m. e. pradžioje kultas jau buvo išplitęs gana plačiai – sutinkamas šiaurinėje Mesopotamijoje, Sirijoje, Palestinoje. Šumerą Dagono kultas pasiekė XXI–XX a. pr. m. e., valdant trečiajai Ūro dinastijai. Nemažą svarbą kultas buvo įgavęs valdant Hamurabiui, vadinusiam Dagoną baniya („mano sutvėrėju“), tačiau svarbiausiu šio kulto centru išliko šiaurinė Mesopotamija. Eufrato vidurupio ir aukštupio regionas apie Balicho ir Chabūro upes, kur ir buvo Mario bei Tirkos miestai, dar vadintas „Dagono žemėmis“. Asirijos karalius Šamši-Adadas I Tirkoje pastatydino Dagonui šventyklą E-kisiga.
Fesdrė
Fesdrė  – upė rytų Belgijoje, Lježo provincijoje; Urto dešinysis intakas. Prasideda Aukštuosiuose Fenuose, netoli Vokietijos miesto Monšau. Teka vakarų, šiaurės vakarų kryptimi miškingu tarpukalnių slėniu. Įteka į Urtą netoli Lježo.
Didesni intakai: Helė, Žilepė, Hionjė, Manjė.
Aukštupyje upė patvenkta, sudarytas Epeno tvenkinys (1,26 km²). Upės didžiausias debitas 14,7 m³/s, minimalus – 6,3 m³/s. Fesdrės vanduo pasižymi dideliu rūgštingumu, kurį suteikia Aukštųjų Fenų pelkių vandenys. Miestai prie Fesdrės: Epenas, Vervjė, Pepenštė, Šofontenas.
Bulatas Okudžava
Bulatas Šalvovičius Okudžava (rus.: Булат Шалвович Окуджава ; gruz.: ბულატ ოკუჯავა); 1924 gegužės 9 d. – 1997 birželio 12 d.) gruzinų kilmės rusų poetas, prozaikas, scenaristas, vienas svarbiausių rusų autorinės dainos (dainuojamosios poezijos) kūrėjų, dažnai vadinamas šio žanro pradininku. Parašė apie du šimtus dainų.
FK Elektrėnų Versmė
FK Elektrėnų Versmė – Lietuvos futbolo klubas iš Elektrėnų.
Istorija
Įkurtas 2013 m. kovo 18 dieną. Klubas įsteigtas siekiant puoselėti aktyvų sportinį gyvenimo būdą ir plėtoti teigiamą požiūrį į gyvenimą, sudaryti klubo nariams kuo palankesnes sąlygas tobulėti, kelti sportinį lygį, siekti kuo aukštesnių rezultatų futbolo srityje.
Nuo 2018 m. žaidžia III lygoje. 2022 m. sezono pabaigoje turėjo sunkumų surinkti sudėtį.
2023 m. sezoną pradėjo kaip bendra komanda su Elektrėnų savivaldybės futbolo akademija, „ESFA-Versmė“ pavadinimu.
Klubo spalvinė gama
2016 m. klubas rungtyniavo geltonais marškinėliais, juodais šortais ir juodomis kojinėmis.
Logotipe vaizduojama versmė ir liepsnos.
Sudėtis
2020 m. kovo 17 d. VERSMĖ
(kapitonas)
2020 m. kovo 17 d. VERSMĖ-B
Riazanės VDV
Riazanės VDV (moterų futbolo komanda) – yra Rusijos moterų futbolo komanda iš Riazanės, kuri žaidžia moterų futbolo varžybose.
Istorija
1996 m. buvo suburta moterų komanda. 1999 ir 2000 m. tapo Rusijos čempionėmis.
2004 m. komanda pasitraukė iš Aukščiausiosios lygos.
2013 ir 2018 m. vėl tapo čempionėmis.
Sudėtis
Atnaujinta; 2020 m. vasario 5 d.
Kosovo futbolo varžybos 2015–2016 m.
Kosovo futbolo varžybos 2015–2016 m.
Pereinamosios rungtynės:
Drenica nugalėjo varžovus 2-1 ir išliko Superliga pirmenybėse.
Drita nugalėjo varžovus tik po baudinių serijos ir išliko Superliga pirmenybėse. -
Vitia nugalėjo varžovus tik po baudinių serijos, kurią laimėjo rezultatu 3-1 ir išliko Pirmos lygos pirmenybėse.
Tvirai
Tvirai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Skapiškio, prie kelio.
Korostyšivas
Korostyšivas  – miestas šiaurės Ukrainoje, Žitomyro srityje, 28 km į rytus nuo Žitomyro, prie Teterivo upės. Praeina Kijevo–Lvovo plentas, ateina geležinkelio atšaka iš Žitomyro. Granito kasimas ir apdirbimas. Veikia licėjus, kolegija. Yra XVIII a. pab. Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia.
Istorija
Korostyšivas minimas nuo 1499 m., kai kunigaikštis Aleksandras Jogailaitis padovanojo jį bajorui Kšištofui Kmitai. Nuo 1565 m. priklausė grafams Olizarovams. XVII a. pastatyta pilis, bažnyčia, tiltas per Teterivą. 1779 m. suteikta Magdeburgo teisė. Rusijos imperijos laikais tapo miesteliu, pradėtas kasti granitas.
Miesto teisės nuo 1938 m. TSRS laikais kastos rusvosios anglys, veikė linų, medvilnės, popieriaus gamyklos. Turėjo kurorto statusą (sanatorija „Teterivas“). 1923–2020 m. – Korostyšivo rajono centras.
Tarptautinė bokso asociacija
Tarptautinė bokso asociacija arba AIBA  – pagrindinė pasaulio boksą prižiūrinti organizacija, kuri rengia pasaulio čempionatus ir atstovauja bokso interesus olimpinėse žaidynėse. Sąjungos būstinė yra įsikūrusi Lozanoje, Šveicarijoje.
Istorija
1946 m. Anglijos ir Prancūzijos bokso federacijų atstovai įkūrė tarptautinę bokso asociaciją.
2018 m. AIBA priklausė 203 nacionalinės federacijos.
Jordanijos vyrų krepšinio rinktinė
Jordanijos vyrų krepšinio rinktinė – Jordanijai aukščiausio lygio krepšinio turnyruose atstovaujanti komanda.
Komanda du kartus pateko į Pasaulio krepšinio čempionatą – 2010 m. ekipa užėmė 23 vietą. Taip pat komanda pateko į 2019 m. pasaulio krepšinio čempionatą Kinijoje.
Ubagnoviena
Ubagnoviena – buvęs kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 3 km nuo Bagotosios.
Istorija
Kazlų Rūdos apylinkės Ubagnovienos kaimas 1987 m. kovo 25 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.
Ubesis
Ubesis – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 10 km į pietus nuo Šaukėnų.
Mačiuliškių tvenkinys
Mačiuliškių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Marijampolės savivaldybėje, 8 km į šiaurę nuo Igliaukos, Varnabūdės girioje. Sudarytas užtvenkus Vabalkšnės upę jos aukštupyje (Pilvės intakas) 22,3 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,54 km, plotis – iki 0,24 km. Altitudė 96,8 m. Krantai žemi, beveik ištisai apaugę medžiais. Priešsroviui iškart telkšo 0,35 ha tvenkinys. Šalia įsikūręs Mačiuliškių kaimas (sodų bendrija) ir Balemolės kaimas.
Panevėžio konservų fabrikas
Panevėžio konservų fabrikas – buvusi maisto pramonės įmonė Panevėžyje, Kranto gatvėje. Veikė nuo 1944 iki 1994 m., gamino vaisių ir daržovių konservus.
Fabriko statinių kompleksas 1994 m. įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą.
Istorija
1944 m. rugpjūtį įkurtas Lietuvos konditerijos ir vaisių-daržovių perdirbimo tresto „Skanėstas“ Panevėžio skyrius. Netrukus jis pavadintas Panevėžio konditerijos, vaisių ir daržovių kombinatu, o atskiri jo padaliniai – Kopūstų raugyklos ir uogų viryklos skyriumi, Kavos fabriku ir saldainių fabriku „Nevėžis“. Kombinate dirbo 14 darbininkų. 1946 m. balandžio 16 d. kombinatas pervadintas Panevėžio daržovių rauginimo ir vaisių perdirbimo punktu, o 1949 m. sausio 1 d. – Panevėžio daržovių kombinatu. 1948 m. pradėtas gaminti marmeladas, buvo gaminamas ir limonadas.
Kol nebuvo kolūkių, įmonė produkciją supirkinėjo iš Panevėžio apylinkių ūkininkų. 1949 m. kombinato reikmėms perduotas didžiulis nacionalizuotas Aleksandros ir Vytauto Gasiūnų ūkis (buvusio sodo vietoje dabar – Tulpių gyvenamasis kvartalas). Iš pradžių kombinatas naudojosi patalpomis įvairiose Panevėžio vietose: Kranto gatvėje 13a (kontora), Respublikos gatvėje (gamybinės patalpos), Ramygalos gatvėje (sandėliai ir kopūstų raugykla), o 1955 m. įsikūrė buvusios Degtinės gamyklos patalpose Kranto gatvėje.
1975–1986 m. įmonė vadinta Panevėžio konservų kombinatu, nuo 1986 m. – Panevėžio konservų fabriku. Gamino 86 pavadinimų vaisių ir daržovių konservus, dalis produkcijos buvo siunčiama į Rusiją. 1986 m. fabrike dirbo 230 darbuotojų, pagaminta 10,6 mln. sutartinių indelių. Pasibaigus sovietmečiui, 1994 m. fabrikas bankrutavo, jo pastatus 1998 m. įsigijo JAV ir Lietuvos įmonė „Bennet Distributors“, vėliau savininkai keitėsi. Dauguma pastatų nenaudojami, kai kurie – avarinės būklės.
Architektūra
Pastatai vieno arba dvejų aukštų, gamybinis pastatas – laiptuotos formos: vieno, dvejų ir trijų aukštų. Stogai dvišlaičiai arba valminiai, fasadai – su profiliuotais pastogės, tarpaukštiniais ir cokolio karnizais, piliastrais su bazėmis ir kapiteliais, mentėmis, dekoruoti keramikinėmis plaketėmis su rozetės bei vėduoklės motyvais; langų ir durų angos papuoštos sandrikais su spynomis ar be jų, kai kur su polanginiais karnizais. Dviaukščio gyvenamojo namo pagrindiniai fasadai – su centriniais rizalitais, gamybinio pastato trečiojo aukšto sienose – stačiakampės nišos. Gamybinio, administracinio pastato ir sarginės fasaduose gatvės pusėje įrengti frontonai. Geriausios būklės – gyvenamieji namai ir administracinio pastato vakarinis korpusas, prasčiausios – sandėlis ir ūkiniai pastatai.
Koročia
Koročia  – miestas Rusijoje, Belgorodo srityje, 45 km į šiaurės rytus nuo Belgorodo, prie Koročios upės, Vidurio Rusijos aukštumoje. Rajono centras. Keliai į Belgorodą, Naująjį Oskolą, Senąjį Oskolą. Maisto pramonė. Vaismedžių plantacijos. Yra Švč. Dievo Motinos Gimimo cerkvė, krašto muziejus.
Vynohradivas
Vynohradivas  – miestas pietvakarių Ukrainoje, Užkarpatės srityje, Tisos kairiajame krante, netoli Rumunijos sienos. Rajono centras. Geležinkelių mazgas (pagrindinė linija į Čopą), plentai į Užhorodą, Chustą, Iršavą. Avalynės, siuvimo, maisto (konservų, vaisių), plastmasės dirbinių pramonė. Yra XIV a. buvę Perenio dvaro rūmai, XIV–XV a. pranciškonų bažnyčia ir vienuolynas, X–XIV a. Kanko pilies griuvėsiai.
Koročia
Istorija
Koročia įkurta 1638 m., įrengiant Belgorodo gynybinę liniją nuo klajoklių antpuolių. Nuo XVII a. vid. iki 1924 m. buvo apskrities Kursko gubernijoje centru. 1780 m. suteiktas miesto herbas. Nuo XIX a. pab. Koročia tapo obuolių auginimo centru visoje Rusijoje.
Itakvakesetuba
Itakvakesetuba  – miestas pietryčių Brazilijoje, San Paulo valstijoje, prie Tjetės upės, 43 km į šiaurės rytus nuo San Paulo (priklauso jo aglomeracijai). Stotis prie San Paulo–Rio de Žaneiro geležinkelio. Plėtojama metalurgija, transporto priemonių gamyba, chemijos pramonė.
Vynohradivas
2010 m. 82 % Vynohradivo gyventojų buvo ukrainiečiai, 13,5 % – vengrai, 3,8 % – rumunai, 0,6 % – čigonai.
Itakvakesetuba
Istorija
Gyvenvietė pradėjo kurtis XVII a., o atskira savivaldybe tapo 1954 m.
Vynohradivas
Istorija
Vynohradivas – viena seniausių Užkarapatės gyvenviečių. Šaltiniuose minima nuo IX a. Gyvenvietė XIII a. pab. tapo Vengrijos karalystės Ugočos komtato centru (vengriškai vadinta Nagyszőlős). 1514 m. ženkliai prisidėjo prie Georgijaus Dežo sukilimo. 1919 m. miestą užėmė rumunai, o vėliau – čekoslovakai. 1938 m. tapo Karpatų Rusios dalimi. Iki 1946 m. miestas vadintas Sevliušu.
Keliaujant į pietus
Keliaujant į Pietus – 1978 m. JAV sukurtas komiškas vesternas, kurį režisavo ir pagrindinį vaidmenį atliko Jack Nicholson. Interneto svetainės Rotten Tomatoes lankytojai juostą vertina 77% teigiamų atsiliepimų.
Aktorės Mary Steenburgen debiutas buvo įvertintas Auksinio gaublio nominacija.
Turinys
Arkliavagis Henris Mūnas, bėgdamas nuo teisėsaugos pareigūnų, perplaukė upę, skiriančią JAV ir Meksiką ir jau tikėjosi išsigelbėjęs, tačiau persekiotojai taip pat pažeidė sieną, sučiupo jį ir pargabeno į miestą, kuriame jau buvo paruoštos kartuvės. Senieji Mūno kompanionai neketina rizikuoti jį gelbėjant, tačiau šerifas primena seną, nuo pilietinio karo laikų galiojantį įstatymą: myriop nuteistą vyrą gali išgelbėti moteris, nusprendusi už jo ištekėti. Kai atrodo, kad mirtis neišvengiama, storžievį Mūną nusprendžia išgelbėti pagyvenusi moteris. Šis apsidžiaugia gavęs galimybę išsisukti nuo kartuvių, tačiau moterį netrukus ištinka širdies smūgis ir ši miršta. Mūnas vėl nutempiamas į kartuves, tačiau dabar jį išgelbėti nusprendžia jauna vieniša moteris Džiulija Teit.
Atsidūręs jos fermoje Mūnas sužino, kad ši turi ir šachtą, kurioje tikisi rasti aukso ir kad jis buvo išgelbėtas tik tam, kad joje dirbtų. Šis bando pasprukti, tačiau miesto apylinkes budriai saugo šerifo padėjėjai ir Mūnas vėl grąžinamas atgal. Džiulija ketina radusi aukso išvažiuoti į Filadelfiją, tačiau ją spaudžia bankas ir ji teturi mėnesį, kad sumokėtų skolas arba jos ūkis bus nupirktas geležinkelį tiesiančios kompanijos. Jos santykiai su naujuoju „vyru“ klostosi permainingai, tačiau galiausiai jiems pavyksta rasti aukso. Sukrovę jį į dėžę, jiedu atiduoda ją saugoti į banką, o patys tęsia kasinėjimus. Vieną vakarą į svečius užklysta buvę Mūno kompanionai ir netrukus Džiulija su šiuo susipyksta, įtarusi atnaujinant santykius su buvusia meiluže Hermina.
Įširdęs Mūnas pasiūlo savo buvusiai gaujai apiplėšti banką, kuriame saugomas Džiulijos auksas. Šiems išvykus, Mūnas su Džiulija susitaiko ir šis ankstų rytą pirmas skuba į banką, kad aplenktų buvusius draugus. Kadangi bankas oficialiai dar nedirba, Mūnas prievarta atima Džiulijos dėžę ir grįžta į namus, tačiau Džiulijos neberanda. Įtardamas klastą, jis atidaro dėžę, tačiau vietoje aukso aptinka akmenis. Tuo matu pasirodo šerifas su padėjėjais ir įsako suimti Mūną už banko apiplėšimą. Netrukus pasirodo ir apgautieji jo kompanionai, prasideda susišaudymas, o Henris, sužinojęs, kad Džiulija pardavė ūkį ir išvyko diližanu, pasinaudojęs sąmyšiu puola ją vytis...
Tarptautinė sunkiosios atletikos federacija
Tarptautinė sunkiosios atletikos federacija arba IWF  – pagrindinė pasaulio sunkiąją atletiką prižiūrinti organizacija, kuri rengia pasaulio čempionatus ir atstovauja sunkiosios atletikos interesus olimpinėse žaidynėse. Sąjungos būstinė yra įsikūrusi Budapešte, Vengrijoje.
Istorija
1905 m. oficialiai įkurta tarptautinė sunkiosios atletikos federacija.
2018 m. IWF priklausė 192 nacionalinės federacijos.
Šaldytuvas
Istorija
Šaldytuvo pirmtakai buvo gaminami jau apie 1800 m. Tiesa, jie buvo aušinami ledu, taigi prie jų būdavo prijungiama ledo gaminimo mašina. Pirmieji šaldytuvai namams atsirado tik apie 1950 m.
Stephen Frail
Stephen Frail (g. 1969 m. rugpjūčio 10 d. Glazge) – škotų futbolo treneris, buvęs futbolininkas. Dabartinis Celtic FC klubo U-19 treneris.
Žaidėjo karjera
Karjerą pradėjo 1985 m. Dundee FC klube, kuriame žaidė beveik 10 metų. Vėliau žaidė Heart of Midlothian FC, Tranmere Rovers, St Johnstone ir Greenock Morton.
Trenerio karjera
Trenerio karjerą pradėjo dar žaisdamas Greenock Morton klube. 2001–2002 m. sezone tapo trenerio padėjėju. Palikus Morton klubą perėjo į Hearts FC klubą. Dirbo su jaunimo komanda. Valdui Ivanauskui palikus Edinburgo klubą 2007 m. kovą, kartu su sporto direktoriu Anatoliy Korobochka treniravo pagrindinę komandą. 2007–2008 m. sezone klubas užėmė dešimtą vietą Škotijos Premier lygoje. Prieš paskiriant naują trenerį, Frail 2008 m. sausio mėnesį tapo laikinas klubo treneris.
2009 m. balandžio mėnesį tapo Celtic FC jaunimo treneriu.
Egiptas (reikšmės)
miniatiūra|250px|Pomirtinė egiptiečių kaukė Egiptas:
Stanislovas Liubomirskis (1722)
Biografija
Kilo iš Lancuto linijos Lenkijos kunigaikščių Liubomirskių giminės. Černigovo vaivados Jozefo Liubomirskio (1676–1732) ir Terezos Mnišek (1690–1746) antrasis sūnus. Jaunesnysis brolis Krokuvos vaivados ir kašteliono, kunigaikščio Antonijaus Liubomirskio (1718–1782).
Stanislovas Liubomirskis buvo renkamas 1746 metais nuo Sandomiro vaivadijos, 1748 nuo Livinijos, 1758 metais vėl nuo Sandomiro vaivadijos į tų metų seimus. 1758 metais įkūrė lenkų masonų ložę «Aux Trois Etoiles» («Į Tris Žvaigždes»).
1752 metais Stanislovas Liubomirskis gavo Karūnos didžiojo sargybinio pareigybę. 1762 metais buvo ketvirtą kartą išrinktas pasiuntiniu į seimą. 1764 metų gegužį-birželį buvo Konvokaciniame seime reformų pravedimo vienas iš iniciatorių. Rugpjūtį-rugsėjį tų pačių metų elekciniame seime palaikė išrinkimą Stanislovą Augustą Poniatovskį į Lenkijos karaliaus sostą.
1766 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą nuo Sandomiro vaivadijos. Tais pačiais metais gavo Karūnos didžiojo maršalkos pareigybę. Baro konfederacijos metu (1768–1772) Stanislovas Liubomirskis kvietė ATR karalių Stanislovą Poniatovskį pereiti į sukilusių konfederatų pusę, kuri naudojosi Prancūzijos palaikymu, ir atsisakyti nuo politinės sąjungos su Rusijos imperija.
1773–1775 metais Karūnos didysis maršalka Stanislovas Liubomirskis dalyvavo Padalijimo seimo darbe, sušaukto Lenkijos karaliaus Stanislovo Poniatovskio Rusijai, Prūsijai ir Austrijai spaudžiant, kur pasisakė prieš padalijimo akto patvirtinimą ir naujos ATR tvarkos. po pirmojo ATR padalijimo perėjo į magnatinę opoziciją karaliui ir dalyvavo Pastovios Tarybos, sukurtos 1775 metais, posėdžiuose.
Baltojo erelio (1757) ir Švento Stanislovo (1765) ordinų kavalierius.
Šeima ir vaikai
1753 metų birželio 9 d. vedė kunigaikštytę Izabelę (Elžietą Eleną Aną) Čartoriskaitę (1733–1816), Rusios vaivados (1731–1782), kunigaikščio-magnato Augusto Aleksandro Čartoriskio (1797–1782) ir Marijos Sofijos Seniavskytės (1699–1777) dukterį. Vaikai:
Ūdara
Ūdara – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 10 km nuo Žemųjų Viesų.
Akmenės MFK
Akmenės moterų futbolo komanda, oficialiose varžybose žinoma kaip FK Akmenė arba Akmenės SC – buvusi moterų futbolo komanda iš Akmenės, žaidusi Lietuvos moterų futbolo A lygoje.
Jo­nas Tal­man­tas
Jo­nas Tal­man­tas (g. 1959 m. rugpjūčio 14 d.) – Lietuvos Ūkininkų Sąjungos Pirmininkas, Lietuvos medžiotojų ir žvejų draugijos pirmininkas, ūkininkas, veterinaras.
Akmenės MFK
Namų aikštė
Namų rungtynes ekipa žaidė Naujojoje Akmenėje.
Jo­nas Tal­man­tas
Biografija
Jo­nas gimė Kel­mės ra­jo­ne, Vaiguvos kaimelyje, gau­sio­je Tal­man­tų šei­my­no­je, ku­rio­je už­au­go 11 vai­kų. Bai­gęs tuo­me­ti­nį Gruz­džių ta­ry­bi­nį ūkį tech­ni­ku­mą dir­bo Grin­kiš­kio t. ū. t. (Rad­vi­liš­kio r.), Šuš­vės ko­lū­ky­je (Kė­dai­nių r.). Dirb­da­mas ne­aki­vaiz­džiai bai­gė Lietuvos Veterinarijos Akademiją, o iš­irus ko­lū­kiams ku­rį lai­ką ver­tė­si pri­va­čia ve­te­ri­na­ri­jos gy­dy­to­jo prak­ti­ka.
1992 m. Jo­nas įkū­rė sa­vo ūkį, pra­dė­jo nuo 3 ha, o 2003 m. su nuo­mo­ja­ma že­me jau val­dė apie 1 tūkst. ha. Nuo 2008 m. liepos 11 d. eina Lietuvos Ūkininkų Sąjungos (LŪS) Pirmininko pareigas. 2015 m. patvirtintas kaip Lietuvos socialdemokratų partijos kandidatas 2016 metų LR Seimo rinkimuose. 2016 m. Jonui buvo įteiktas ordinas „Už nuopelnus Lietuvos kaimui“.
Algimantas Kriščiūnas
Algimantas Kriščiūnas (g. 1968 m. gegužės 12 d. Vilnius)  – fotografas, grupės „Foje“ būgnininkas (1983–1985, 1992–1997), su kitais „Foje“ nariais sukūręs grupes „PYPL“ ir „Kiti kambariai“.
Biografija
Su Andriumi Mamontovu susipažino devintoje klasėje, besimokydamas Vilniaus 18-ojoje vidurinėje mokykloje. Po metų pradėjo groti būgnais su A. Mamontovo grupe „Sunki muzika“. 1985 m. baigęs mokyklą pašauktas į Tarybinę armiją, iš kurios grįžęs toliau grojo su „Foje“ iki grupės iširimo. 2015 m. su buvusiais grupės nariais Arnoldu Lukošiumi ir Dariumi Buroku sukūrė grupę „PYPL“, kurioje grojo kartu su žurnaliste ir rašytoja Akvile Kavaliauskaite, eksperimentavo su atlikėja Migloko. 2017 m. buvę „Foje“ nariai sukūrė naują grupę, A. Kriščiūno pasiūlymu pavadintą „Kiti kambariai“, kurioje vokalistu tapo buvęs „Flamingo“ lyderis Žilvinas Sebeika.
2022 m. rugpjūčio 19 d. Vilniaus Bernardinų sode susituokė su žurnalo Happy365 redaktore, žurnaliste, rašytoja, nuomonės formuotoja Jurga Baltrukonyte.
Domas Jankauskas
Domas Jankauskas (1928 m. rugpjūčio 3 d. Panevėžyje – 2010 m. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, poetas.
Biografija
1952 m. baigė Kijevo karo medicinos institutą, įgijo provizoriaus padėjėjo specialybę. 1963 m. Vilniaus universitete neakivaizdiniu būdu baigė žurnalistiką.
Spaudoje dirbti pradėjo 1946 m.; 1946–1949 m. Kupiškio apskrities laikraščio „Stalino keliu“ atsakingasis sekretorius, 1962–1970 m. – Varėnos rajono laikraščio „Raudonoji vėliava“ redaktorius, 1970–1990 m. Lietuvos radijo propagandos vyriausiosios redakcijos korespondentas ir vyresnysis redaktorius. Bendradarbiavo laikraščiuose „Diena“ bei „Vakarinės naujienos“. Rašė ir rengė laidas daugiausia žmonių auklėjimo, dorovės ugdymo, buities temomis.
Bosnijos ir Hercegovinos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Bosnijos ir Hercegovinos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Finalo rungtynės
---
Tarptautinė riedulio federacija
thumb|350px|FIH šalys narės Tarptautinė riedulio federacija arba FIH  – pagrindinė pasaulio riedulį prižiūrinti organizacija, kuri rengia pasaulio čempionatus ir atstovauja riedulio interesus olimpinėse žaidynėse. Sąjungos būstinė yra įsikūrusi Lozanoje, Šveicarijoje.
FIH kuruoja dvi pagrindines riedulio atšakas – žolės riedulį ir salės riedulį.
Istorija
1982 m. prie FIH prijungta moterų riedulio asociacijų federacija (IFWHA). 2005 m. FIH iškelė savo būstinė iš Briuselio į Lozaną.
2017 m. FIH priklausė 138 nacionalinės federacijos.
Kašaliova
Kašaliova (arba Košeliovas, ) – kaimas pietryčių Gudijoje, 3 km į šiaurės rytus nuo Buda Kašaliovos. Apylinkės centras.
Ūdininkai
Ūdininkai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Lazdijų, prie Galadusio ežero. Stūkso Ūdininkų piliakalnis, į ežerą įteka upė Uidė.
Kašaliova
Istorija
1867 m. buvo Rahačovo apskrities Kašaliovos valsčiaus centras. XIX a. buvo medinė cerkvė, mokykla. Ilgainiui kaimą nustelbė prie geležinkelio įsikūrusi Buda Kašaliova, XX a. gavusi miesto teises.
Voučynas
Vòučynas  – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, Bresto srities Kamianeco rajone, prie Pulvos upės, 55 km į pietvakarius nuo rajono centro Kamianeco. Apylinkės centras. Veikia vidurinė mokykla, ambulatorija su ligonine, kultūros namai su biblioteka, pašto skyrius. Išlikusios senosios katalikų ir žydų kapinės.
Istorija
thumb|left|260px|Eleonora Čartoriska rūmų fone (XVIII a. paveikslas)
Sena didikų Gosevskių, Poniatovskių ir Čartoriskių valda. Pastarieji 1750 m. pasistatė didingus rūmus, pasodino parką. Rūmuose 1732 m. gimė būsimasis ATR valdovas Stanislovas Augustas Poniatovskis. 1729–1733 m. Krokuvos kaštelionas Stanislavas Poniatovskis fundavo Voučyno Švč. Trejybės bažnyčią. 1761 m. lapkričio 19 d. Poznanės vyskupas Teodoras Kazimieras Čartoriskis Voločine sutuokė kunigaikštį Adomą Kazimierą Čartoriskį su Izabele Fleming.
Nuo 1828 m. dvarą valdė Puslovskiai, vėliau – Marčevskiai. XIX a. sodyba buvo apleista, rezidencija 1844 m. nugriauta. XIX a. Voučynas buvo miestelis ir dvaras, Brastos apskrities Voučyno valsčiaus centras.
1938 m. iš Šv. Kotrynos Aleksandrietės bažnyčios Sankt Peterburge į Voučyno bažnyčios kriptą slapčia perkelti ATR valdovo Stanislovo Augusto Poniatovskio palaikai. Vėliau kaimas, kaip ir visa Vakarų Baltarusija įėjo į Baltarusijos TSR sudėtį. 1988 m. TSRS vadovybė perdavė apiplėštus valdovo palaikus Lenkijos Liaudies Respublikai, jie paskutinį prieglobstį rado Varšuvos Šv. Jono Krikštytojo arkikatedroje bazilikoje.
Dominikos Respublikos vyrų krepšinio rinktinė
Dominikos Respublikos vyrų krepšinio rinktinė – Dominikos Respublikai atstovaujanti aukščiausio lygio krepšinio turnyruose.
Amerikos čempionate rinktinė dalyvauja nuo 1980 m. Geriausias pasiekimas buvo 2011 m., kai komanda užėmė trečiąją vietą.
2019 m. vasario mėnesį Dominikos Respublikos rinktinė FIBA reitinge buvo 18 vietoje.
Napoleonas (2023 filmas)
Napoleonas – 2023 m. JAV ir Jungtinės Karalystės epinė istorinė drama, kurią režisavo ir prodiusavo Ridley Scott, o scenarijų parašė David Scarpa. Filmas paremtas tikra Napoleono Bonaparto istorija, kurioje pirmiausia vaizduojamas Prancūzijos lyderio iškilimas į valdžią ir jo santykiai su imperatoriene Žozefina. Jame Napoleoną ir Žozefiną vaidina Joaquin Phoenix ir Vanessa Kirby, antraplanį vaidmenį atlieka Tahar Rahim.
Filmą Jungtinėse Amerikos Valstijose ir Jungtinėje Karalystėje 2023 m. lapkričio 22 d. išleis kompanija „Sony Pictures“, o vėliau jis bus transliuojamas per „Apple TV+“.
Siužetas
Filme Napoleono iškilimas į valdžią vaizduojamas per jo priklausomybę sukeliančių ir permainingų santykių su imperatoriene Žozefina prizmę.
Kūrimas
2020 m. spalio 14 d., tą pačią dieną, kai baigėsi filmo „Paskutinė dvikova“ filmavimo darbai, Ridley Scott paskelbė, kad „Kitbag“ yra kitas jo „20th Century Studios“ projektas, kurį jis režisuos ir prodiusuos pagal scenarijų, parašytą R. Scott filmo „Visi pasaulio pinigai“ bendradarbio David Scarpa. Filmo pavadinimas kilo iš posakio: „Kiekvieno kareivio daiktamaišyje slepiasi generolo lazda“. Buvo pranešta, kad Joaquin Phoenix vaidins prancūzų generolą ir imperatorių Napoleoną, ir taip vėl dirbs su režisieriumi po 2000 m. filmo „Gladiatorius“. Tačiau dėl nežinomų priežasčių projektas tapo prieinamas kitoms didžiosioms studijoms. 2021 m. sausį „Apple Studios“ paskelbė apie savo įsipareigojimą finansuoti ir prodiusuoti filmą, o filmavimas numatytas 2022 m. Jungtinėje Karalystėje. „Napoleonas mane visada žavėjo. Jis atsirado iš niekur ir viską užvaldė, tačiau visą tą laiką kariavo romantišką karą su savo neištikima žmona Žozefina. Jis užkariavo pasaulį, kad bandytų laimėti jos meilę, o kai nepavyko, užkariavo ją, kad ją sunaikintų, ir taip sunaikino save.“ – pareiškė Ridley Scott. kairėje|miniatiūra|Plačiai pripažintas filmo režisierius [[Ridley Scott.|185x185px]]Pranešama, kad „Paskutinės dvikovos“ aktorė Jodie Comer buvo pirmasis R. Scott pasirinkimas vaidinti imperatorienę Žozefiną. Ji pradėjo derybas dėl vaidmens 2021 m. kovą, o rugsėjį patvirtino, kad ją vaidins, ir sakė: „Aš iš karto pasinaudojau galimybe vėl dirbti su Ridley Scott ir jo komanda, taip pat idėja dirbti su Joaquin Phoenix, kuriuo labai žaviuosi... Labai džiaugiuosi galėdama pasinerti į tą pasaulį.“ Lapkritį ji sakė, kad jos vaidmuo „bus dar vienas didžiulis iššūkis, bet man patinka periodinės dramos, kuriose vyksta tokia transformacija. Net ir dabar, kai atlieku filmo kostiumų ir plaukų bandymus, tai taip jaudina, nes tampa daug lengviau išeiti iš savęs ir įsikūnyti į kitą žmogų.“ Tą patį mėnesį buvo patvirtinta, kad filme vaidins Youssef Kerkour. 2022 m. sausio 4 d. J. Comer atskleidė, kad pasitraukė iš filmo dėl COVID-19 pandemijos sukeltų tvarkaraščio pakeitimų. Vėliau tą pačią dieną paskelbta, kad ją pakeis Vanessa Kirby. 2022 m. sausio 18 d. prodiuseris Kevin J. Walsh pranešė, kad filmas pervadintas „Napoleonu“. Vasario mėnesį aktorių gretas papildė Tahar Rahim.
Filmavimas
thumb|alt=The West Front of Lincoln Cathedral seen from the Castle wall in 2006.|Pirmieji filmavimai vyko Linkolno katedroje.|244x244px Išankstinė filmo gamyba prasidėjo 2022 m. vasarį. Priešingai nei kitame filme apie Napoleoną „Vaterlo“ (1970 m.), kuriame pagrindinis dėmesys sutelktas į vieną mūšį, šiame filme siekta atkurti šeši pagrindiniai mūšiai. „Napoleonas“ buvo filmuojamas darbiniu pavadinimu „Marengo“ – nuoroda į Marengo mūšį (1800 m.). Filmavimas vyko 2022 m. kovo mėn. Linkolne, Anglijoje. Pranešama, kad filmo komanda savaitę ruošė Linkolno katedrą, kuri atstojo Paryžiaus Dievo Motinos katedrą. Kovo 17 ir 18 d. katedroje vyko filmavimo darbai.
Filmavimas taip pat vyko įvairiose Anglijos vietovėse Bakingamšyre, Oksfordšyre, Rytų ir Vakarų Sasekse, Keteringe ir Grinviče. Be to, nuo 2022 m. gegužės mėn. tris savaites buvo filmuojama Maltoje. Rikasolio fortas Kalkaroje buvo paverstas 1793 m. Tulono apgulties vieta, kurioje Napoleonas pasiekė pirmąją pergalę.
Ūdrai (Naujamiestis)
Ūdrai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Naujamiesčio.
Korpus Kristi
Korpus Kristi  – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų pietuose, Teksaso valstijoje, 210 km į pietryčius nuo San Antonijaus, Meksikos įlankos (Korpus Kristi užutėkio) pakrantėje. Miestas patenka į Nueseso, Klebergo, San Patrisijo ir Aranzaso apygardų teritorijas. Ties miestu jūron įteka Nueseso upė, pakrante nuvestas Kranto kanalas.
Prekybinis ir žvejybinis uostas. Išvežama nafta, medvilnė, javai. Yra tarptautinis oro uostas, karinė oro bazė, geležinkeliai ir plentai į San Antonijų, Hiustoną, Braunsvilį. Apylinkėse siurbiama nafta ir gamtinės dujos. Aliuminio lydymo, naftos perdirbimo, naftos chemijos, stiklo, maisto pramonė. Turizmas (pajūrio kurortas). Yra akvariumas, meno muziejus, botanikos sodas, plaukiojantis muziejus – karo laivas USS Lexington. Veikia 1973 m. įkurtas universitetas.
2020 m. 30,2 % miesto gyventojų buvo baltieji, 3,9 % – juodaodžiai, 2,3 % – azijiečiai, 2 % – mišrios kilmės, 60,7 % – lotynoamerikiečiai.
Istorija
Miesto pavadinimas atsirado nuo Korpus Kristi („Kristaus kūno“) užutėkio, kuriam tokį vardą 1519 m. suteikė ispanų keliautojas Alonsas Alvaresas de Pineda. 1839 m. amerikiečiai įkūrė nedidelę prekybinę gyvenvietę. Miestas nuo 1852 m. 1862 m. įvyko JAV pilietinio karo Korpus Kristi mūšis. 1926 m. atidarytas Korpus Kristi uostas. Miestas nukentėjo per 1919, 1970, 1980, 2017 m. uraganus.
Syed Ahmad Khan
Sajedas Ahmadas Khanas (1817 m. spalio 17 d. – m. 1898 m. kovo 27 d.) – Indijos musulmonų visuomeninis veikėjas, islamo reformatorius, pragmatikas, filosofas, Aligarho universiteto įkūrėjas.
Biografija
Gimė 1817 m. Delyje, kilmingoje Sajidų giminėje, kuri ilgą laiką užėmė svarbius postus Mogolų imperijoje. Gavo klasikinį musulmonų didikų išsilavinimą, mokėjo arabų, persų, urdu kalbas, mokėsi šiuolaikinių mokslų daugiausia savarankiškai. Su broliu leido laikraštį Sayyad-ul-Akbar. Nusilpus Mogolų rūmų svarbai, S. A. Khanas tapo britų valstybės tarnautoju, pradėjo studijuoti Vakarų teisę. Baigęs studijas dirbo Agros teisme, 1840 m. tapo munšiu (apskaitininku), 1858 m. įsidarbino Muradabado teisme.