cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Severomorskas
Severomorskas  – miestas Rusijoje, Murmansko srityje, Kolos pusiasalyje, 25 km į šiaurės rytus nuo Murmansko, Kolos įlankos pakrantėje; uždaras administracinis teritorinis darinys. Svarbus, žiemą neužšąlantis, karinio laivyno uostas. Geležinkeliu ir automagistrale sujungtas su Murmansku. Laivų statybos ir remonto, maisto (mėsos, pieno, duonos), statybų pramonė. Yra miesto ir laivyno muziejus, gausu paminklų įvairiems karo didvyriams.
Istorija
1896 m. čia įkurtas nedidelis žvejų kaimas Vaenga (Ваенга). 1926 m. įsikūrė miškų ruošos darbininkų gyvenvietė. 1933 m. ūkinė veikla uždrausta, pradėtas statyti karinio laivyno uostas. Po karo statybos Vaengoje tęstos, persikėlė šiaurės laivyno administracija. 1951 m. suteiktas miesto statusas ir Severomorsko pavadinimas. Nuo 1996 m. tapo uždaruoju miestu (dėl stambios karinio jūrų laivyno bazės).
Egėjo civilizacija
Egėjo civilizacija, dar vadinama Kretos-Mikėnų civilizacija, Minojine-Mikėnų civilizacija – senovinė civilizacija, klestėjusi II tūkst. pr. m. e. Balkanų pusiasalio pietuose ir Egėjo jūros salose. Tai – ankstyviausias Graikijos istorijos laikotarpis.
Geografija
Pietinė Balkanų pusiasalio dalis yra suskirstyta į galybę geografinių vienetų. Susisiekimas tarp jų yra trukdomas stačių kalnų. Uždaras teritorijas sudaro Tesalijos lygumos, Bojotija, Atika, Lakonika. Susisiekimo keliais buvo daugiausia į rytus nukreiptos upių vagos. Smarkiai išraižyta Egėjo jūros pakrantė, salų „tiltai“ iki pat Mažosios Azijos ir Kretos sudarė palankias sąlygas prekybiniams ir kultūriniams mainams su Rytais.
Priešistorė
Pietų Graikijos akmens amžiaus gyvenseną atspindi įspūdingi archeologinių kasinėjimų Franchthi oloje duomenys, kurių metu buvo aptikta daug įvairių radinių, o netrukus sudaryta ir 24 gyvūnų bei žmonių figūrėlių kolekcija – antroji pagal didumą po Korinto kolekcijos. Dvi iš figūrėlių priskirtos Ankstyvajam neolitui, 11 – Viduriniajam neolitui, 6 – Vėlyvajam Neolitui ir 4 – Finaliniam neolitui. 7-ame tūkstantmetyje pr. m. e. Graikijos teritorijoje gyveno ne tik piemenys ir žemdirbiai auginę vynuoges ir alyvas, bet ir jūreiviai-žvejai, plaukioję apie 100 km į salas obsidiano įrankiams pargabenti.
Pirmieji Graikijos gyventojai kartais vadinami pelasgais. Į Balkanų regioną iš šiaurės atsikėlus indoeuropiečiams (tarp jų – achajai) 3-2 tūkstantmetyje pr. m. e. Graikijoje susidarė sudėtingesnė ir labiau hierarchiška visuomenės struktūra. Paplinta metalo naudojimas, išrandamos naujos žemdirbystės ir navigacijos technologijos. Indoeuropiečiams priskiriami žmonės atvyko su savo kalba ir papročiu įtvirtinti gyvenvietes.
Mino civilizacija
thumb|right|230px|Gyvačių deivė ar žynė, atliekanti ritualą, Vidurinysis Mino laikotarpis Mino civilizacija – priešheleninė bronzos amžiaus civilizacija Kretoje ir Egėjo jūroje, klestėjusi maždaug 2700-1450 m. pr. m. e. Vėliau jų kultūrą nustelbė Mikėnų kultūra, užpuolusi minojiečius. Sprendžiant iš Mino dailės, Mino kultūrai būdinga matriarchatinė visuomenė ir deivės garbinimas.
Terminą „Minas“ sukūrė britų archeologas seras Arturas Evansas, remdamasis mitiniu karaliumi Minu, siejamu su labirintu, kuris, kaip nustatė Evansas, yra ne kas kitas kaip Knosas. Įmanoma, nors neįrodyta, kad Minas iš tikrųjų buvo minojiečių valdovo titulas.
Kreta buvo jūrinio susisiekimo tarp Egipto, Mažosios Azijos ir Graikijos centre. Greičiausia dėl to labiausiai apgyvendintos buvo rytinė ir centrinė salos dalis.
Mikėnų kultūra
Mikėnų kultūra yra Vėlyvoji graikų bronzos amžiaus kultūra. Ji truko nuo graikų atvykimo prie Egėjo jūros 1600 m. pr. m. e. iki civilizacijos žlugimo 1100 m. pr. m. e. Mikėnų kultūra yra fonas Homero epams ir graikų mitologijai. Kultūros pavadinimas kilo nuo Mikėnų archeologinės vietos šiaurės rytų Agrolyje, Peloponese, Pietų Graikijoje. Atėnai, Pylas, Tėbai ir Tirintas buvo kiti svarbūs laikotarpio miestai.
Visuomenę valdė karių aristokratija. Apie 1400 m. pr. m. e. mikėniečiai užvaldė Kretą, Mino kultūros centrą, ir iš jos perėmė raštą vadinamą Linijiniu A raštu. Vėlau jie sukūrė Linijinį B raštą.
Apie 1100 m. pr. m. e. civilizacija žlugo, daugelis miestų buvo nusiaubti ir prasidėjo Tamsieji amžiai. Tuo metu Graikijoje sumažėjo gyventojų ir išnyko raštingumas. Graikai šį nuosmukį priskyrė dorėnų invazijai, nors tam yra mažai įrodymų.
Butėnų apylinkė (Anykščiai)
Butėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Svėdasų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Anykščių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Šventupio apylinkės.
0 (skaičius)
0 (nulis) – skaitmuo, nė vieno objekto skaičių atvaizduojantis simbolis, sveikų skaičių sekoje einantis tarp -1 ir 1. Tai į daugumą skaičių sistemų vėliausiai įvestas skaičius, nes jis nėra skirtas skaičiavimui.
Nulio istorija
Senovės egiptiečiai žinojo nulio savoką, taip pat turėjo ženklą jam žymėti. Statant piramides ar kapavietes, šis ženklas reiškė "bazinį lygmenį", nuo kurio aukštis aukštyn buvo žymimas teigiamais skaičiais, o gylis žemyn - neigiamais. Nulio ženklas (širdis su trachėja) taip pat reiškė "nuostabus, malonus, geras".
Sanskrito kalba nulis – śūnya (शून्य) reiškia tuštumą (plg. šūnjata), o vaizduojamas buvo mažu skrituliuku. Indų kalboje nulis buvo vadinamas šūnja („tuščia“). Arabai išvertė žodžiu, turinčiu tą pačią reikšmę. Leonardas Fibonatis, supažindinęs europiečius su naujaisiais skaitmenimis, nulį pagal arabišką pavadinimą pavadino zephirum. Vėliau italų kalba jis virto zephiro, o prancūziškai zero. XII amžiuje atsirado pavadinimas cifra. Dabar šio žodžio reikšmė – „skaitmuo“, o ne „nulis“. Žodis nulis yra kilęs iš lotynų kalbos žodžio nullus (non ullus), reiškiančio „niekas“.
Nulis kaip skaičius, į skaičių eilę įtrauktas palyginti vėlai, tik paplitus pozicinei skaičiavimo sistemai, kurioje skaičiaus vertė priklauso nuo skaičių rašymo pozicijos, t. y. nuo to, kokią vietą užima: paskutinę, priešpaskutinę ir pan. (pvz., 1, 10, 100). Dešimt skaičių suteikė galimybę atsirasti dešimtainei skaičiavimo sistemai – vienam iš svarbiausių žmonijos atradimų. Ji suteikia galimybę visus pasaulio skaičius pavaizduoti naudojant tik dešimt skaitmenų. Arabiškoje skaičiavimo sistemoje, kilusioje iš Indijos, skaičiuoti pradedama nuo 1, o nulis yra paskutinio dešimtainės sistemos skaičiaus 10 galutinis simbolis.
Jau nuo seno ginčijamasi, ar nulis yra skaičius. Jis skaičių simbolikoje laikytas nebuvimo ir bevertiškumo simboliu. Ir dabar, norint ką nors sumenkinti, sakoma, kad tai teverta nulio. Lotynų, graikų ir hebrajų skaitmenų sistemose nulio nebuvo. Nors mažai tėra išlikę autentiškų senovės indų užrašų, bet tikrai neabejotina, kad dabartinės pozicinės skaičiavimo sistemos tėvynė yra Indija. Pirmieji skaičiai, užrašyti pozicine sistema, buvo žymimi Brahmos skaitmenimis. Indai sukūrė nulį, kaip matematinį simbolį ir pirmieji ėmė atlikinėti aritmetinius veiksmus su nuliu. XII a. indų mokslininkas Bhaskara samprotavo kaip šiuolaikinis matematikas: dalybos iš nulio rezultatas nesikeis, kad ir kiek prie jo pridėtume ar atimtume, kitaip tariant, jis yra be galo didelis.
Yra nuomonių, kad nulis atsirado indų ir kinų kultūrų sandūroje. Ši versija remiasi tuo, kad dabartinės Kampučijos ir Indonezijos teritorijose rasti apie 685 metų užrašai, kuriuose nulis žymimas apskritimu, gaubiančiu tašką.
V amžiuje pr. m. e. graikų filosofas Zenonas Elėjietis suformulavo pačią nulio sąvoką. Antikos laikų mokslininkas Simplicijus šį apibrėžimą traktavo taip: „Jei atimant kitas dydis nė kiek nesumažės ir vėl pridedant nepadidės, tai aišku, kad tai, kas pridedama ir atimama, yra niekas“.
Senovės babiloniečių nulis egzistavo III amžiuje pr. m. e. ir buvo vaizduojamas kaip dviguba palinkusi gegnė. Tačiau nulis nebuvo rašomas skaičiaus gale ir neprilygo kitiems skaitmenims. Vėliau skaičių nulį išrado majų astronomai ir vaizdavo jį kaip gulsčią ovalą.
Europoje „absoliutus“ nulis, kuris tapo ne tik skaitmuo, bet ir skaičius, galintis veiksme atlikti vaidmenį, galutinai pripažintas XVI a. prancūzų matematiko A. Žiraro (1595–1632) dėka. Matematikoje tuo metu atsirado neigiami skaičiai. Kadangi skaičių +1 ir -1 suma irgi turėjo būti skaičius, tad nuliui teko suteikti skaičiaus teises. Pertvarkius nulio statusą, 0 tampa tokiu pat kiekiu kaip bet kuris kitas skaičius. Į klausimą „Kiek yra?“ negatyvus atsakymas „Nieko nėra“ pasikeitė į pozityvų – „Yra nulis“. Kai kurie mokslininkai dar XVII amžiuje įrodinėjo, kad nulis nėra skaičius, bet jis jau buvo įsitvirtinęs.
Iki šiol kyla diskusijos, kuo prasideda naujasis dešimtmetis – nuliu ar vienetu. 625 metais vienuolis Dionisijus Mažasis nustatė mūsų eros pradžią ir metus imta skaičiuoti nuo 1-ųjų metų, o vėliau, kai pradėta skaičiuoti metus ir prieš mūsų erą, niekas neįterpė nulinių metų.
Matematikoje
Nulis yra mažiausias neneigiamas sveikasis skaičius. Nulis nėra laikomas natūriniu skaičiumi.
Elementariojoje algebroje, kiekvienam kompleksiniam skaičiui x galioja lygybės: Bet kokiam teigiamam realiajam skaičiui x galioja lygybė:
Geometrijoje taško skersmuo lygus nuliui.
Trigonometrijoje:
Informatikoje
Nulis labai dažnai naudojamas nusakyti loginio kintamojo reikšmę netiesa. Priešingai reikšmei saugoti neretai naudojamas vienetas. Labai dažni atvejai (tarkim, C kalboje), kuomet nulinė reikšmė reiškia netiesa, o bet kuri nuo nulio besiskirianti reikšmė – tiesa.
Nulis informatikoje taip neretai reiškia „joks“. Pavyzdžiui, teksto eilutės pabaiga gali būti žymima sutartinai jokio simbolio nereiškiančiu nulinės reikšmės kodu. Iš dvejetainių nulių susidedanti nuoroda paprastai laikoma nuoroda, nerodančią į jokį egzistuojantį objektą (null arba nil).
Neigiamas nulis būdingas kai kuriems sveikųjų ir beveik visiems slankaus kablelio skaičių vaizdavimo kompiuterio atmintyje būdams. Programavimo kalbose neigiamas nulis užrašomas kaip –0.0.
Arliškės (Paberžė)
Arliškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Eitminiškių.
Badenas
Badenas – istorinis regionas pietvakarių Vokietijoje, dešiniajame Reino krante. Jis yra dalis didesnio Švabijos regiono ir užima vakariausią jo dalį.
Istorija
Senoji Badeno teritorijos istorija neatsiejamai susijusi su Švabijos istorija. Romos laikais ši teritorija vadinta agri decumates. Vėliau įėjo į alemanų valstybę (Alemaniją, 406 m. pateko frankų valdžion. Vėliau čia klestėjo Švabijos kunigaikštystė.
Badeno markgrafystė
Suirus iki tol egzistavusiai Švabijos kunigaikštystei, ilgą laiką truko Švabijos susiskaldymas, kurio metu visame regione egzistavo daugybė smulkių valstybėlių. Tarp jų buvo XII a. susikūrusi Badeno markgrafystė, kuri užėmė labai nedidelę teritoriją. Pirmuoju markgrafu save vadino Hermanas II (m. 1130), kuris įsikūrė Badene apie 1100 m., tačiau tikrasis markgrafystės įkūrėjas buvo Rudolfas I (m. 1288) iš Zaehringenų dinastijos.
1527 m. Badeno valdančioji šeima suskilo į dvi šakas. Viena iš jų perėjo į protestantizmą ir nuolat kovojo su kita dinastine šaka. Bernhardas III (m. 1537) įvedė Badene protestantizmą, bet jo vaikaitis Pilypas II (m. 1588) atgaivino katalikybę. Trisdešimties metų karas ir karas dėl Pfalco palikimo labai nualino kraštą. 1715 m. Karolis III Vilhelmas (m. 1738) įkūrė Karslruės pilį ir pavertė ją valstybės sostine. 1771 m. Badenas vėl buvo suvienytas.
thumb|205px|Badeno valstybės augimas XIX a. pradžioje
Badeno augimas ir Didžioji kunigaikštystė
1803-6 m. po Šventosios Romos imperijos panaikinimo valstybė teritoriškai labai išsiplėtė ir 1819 m. tapo Badeno didžiąja kunigaikštyste, kuri išliko suverenia valstybe iki prijungimo prie Vokietijos imperijos 1871 m. Jos valdyta teritorija ir sutampa su Badeno regiono istorija. Tuo metu visa Švabija buvo padalinta tarp trijų didelių valstybių, iš kurių viena buvo Badenas.
Šiaurėje ši valstybė ribojosi su Bavarijos karalyste ir Heseno-Darmštato didžiąja kunigaikštyste, vakaruose Reinas Badeną skyrė nuo Bavarijos Reino Palatinato ir Elzaso (dabartinėje Prancūzijoje), pietuose ribojosi su Šveicarija, o rytuose su Viurtembergo karalyste ir Hohencolernų-Zigmaringeno kunigaikštyste.
Vokietijos dalis
Po Antrojo pasaulinio karo, Badeno regionas buvo administraciškai padalintas. 1945 m. prancūzų karinė valdžia iš Pietinės buvusio Badeno dalies su sostine Freiburge sukūrė Pietų Badeno žemę. Ši pietinė Badeno dalis jos 1947 m. konstitucijoje buvo paskelbta tikrąja Badeno teisių perėmėja. Šiaurinė Badeno dalis buvo sujungta su šiaurine Viurtembergo dalimi ir įėjo į amerikiečių okupacinę zoną ir sudarė Viurtembergo-Badeno žemę. Abi šios žemės tapo Vakarų Vokietijos dalimis 1949 m.
Galbai
Galbai arba Višniakai (, nuo 1939 m. Galben, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Вишняки) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Bagrationovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Gvardeiskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas Galbakaims prūsiškos kilmės. 1426 m. minimi Galbokaym. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Frydlando apskrities kaimas, nuo 1874 m. Galbų valsčiaus centras. 1910 m. buvo 374 gyventojai. 1946 m. sujungtas su Guvėnais ir Ranklaukiu. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kroicburgo rajono, vėliau Bagrationovsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Nadeždino apylinkės kaimas.
Lietuvos futbolo taurė 2000–2001 m.
Lietuvos futbolo taurė 2000–2001 m. – 12-asis nepriklausomos Lietuvos futbolo taurės turnyras, vykęs nuo 2000 m. kovo iki 2001 m. gegužės.
Papildoma 2011 m. Europos krepšinio čempionato atranka
''' Papildoma 2011 m. Europos krepšinio čempionato atranka''' vyko 2011 m. rugpjūčio 9-24 dienomis. Šioje atrankoje dalyvavo trys komandos, o dvi iš jų pateko į likusias dvi 2011 m. Europos krepšinio čempionato Lietuvoje vietas. Šiomis komandomis tapo Suomija ir Portugalija.
EuroBasket_2011_qualification
Aleksandras Lembergas
Aleksandras Lembergas (, 1921 m. kovo 25 d. Ryga – 1985 m. lapkričio 25 d. ten pat) – latvių baleto artistas, baletmeisteris, pedagogas.
Biografija
1936 m. baigė Latvijos nacionalinės operos baleto mokyklą, mokėsi 1936–1938 m. A. Fokinos Rygoje, ir 1938–1939 m. L. Jegorovos Paryžiuje baleto studijose. 1939–1965 m. su pertraukomis Latvijos nacionalinės operos (1941–1944 m. Rygos opera, nuo 1944 m. Latvijos operos ir baleto teatras) baleto solistas, 1968–1985 m. vyr. baletmeisteris. 1957–1972 m. Rygos choreografijos mokyklos dėstytojas, 1964–1968 m. direktorius.
Su Latvijos operos ir baleto teatras gastroliavo užsienyje (ir Lietuvoje). Sukūrė daugiau kaip 20 baletų.
Palaidotas Rygos Matyso kapinėse (Matīsa kapi).
Vaidmenys
Vaidino kino filme „Noktiurnas“, 1966 m., rež. Rostislavas Gorjajevas
VB
Dviraidė santrumpa VB gali reikšti:
Realizmas (reikšmės)
Realizmas gali reikšti:
K2
K2, Čogoris arba Gudvino-Ostino kalnas  – antrasis pagal aukštį kalnas pasaulyje, po Everesto (8848 m). Kalnas susidaręs iš magminių ir metamorfinių uolienų. Čogoris išsidėstęs Karakorumo kalnyne, Pakistano (Gilgito-Baltistano) ir Kinijos (Sindziango) pasienyje. Kalną 1856 m. atrado Europos topografijos tarnybos ekspedicija. K2 aukštis – 8611 m.
K2 yra vienas iš sunkiausiai įkopiamų kalnų pasaulyje. Vidutiniškai žūsta vienas iš keturių į kalną bandančių įkopti žmonių. Iki 2012 metų į K2 buvo įkopę 306 žmonės. Pirmą kartą K2 viršūnė žiemos sezono metu pasiekta 2021 m. sausį − tai padarė 10 nepaliečių grupė.
Pavadinimas
Šis kalnas turi ne vieną pavadinimą. 1856 metų ekspedicija tyrinėjo Karakorumo kalnus ir žymėjo juos kaip K1, K2, K3 ir t. t. Ekspedicijos narys Tomas Montgomeris šią viršukalnę pažymėjo kaip K2 – „antroji Karakorumo viršukalnė“. Iki šiol būtent K2 yra dažniausiai naudojamas kalno pavadinimas.
Pavadinimas Čogoris kildinamas iš baltų kalbos žodžių chogo – didelis ir ri – kalnas (شاہگوری – didelis kalnas). Ilgą laiką buvo manoma, jog būtent Čogoris yra tradicinis vietos gyventojų naudojamas kalno pavadinimas, tačiau atlikus tyrimą paaiškėjo, kad šį pavadinimą vartoją tik nedidelė dalis regiono gyventojų.
Kadangi K2 neturi aiškaus pavadinimo, kalną, siekiant pagerbti vieną pirmųjų šio regiono tyrinėtojų, Henrį Gudviną-Ostiną, buvo pasiūlyta pavadinti Gudvino-Ostino vardu, tačiau šis pasiūlymas buvo atmestas.
Kopimai
thumb|right|250px|Lino Lacedelli K2 viršūnėje. 1902 m. buvo surengta pirma rimta, tarptautinė, į K2 įkopti bandžiusi ekspedicija, vadovaujama anglo Oskaro Ekensteino. Tą kartą ekspedicijai, viršūnę bandžiusiai pasiekti šiaurės vakarų šlaitu ir atlikusiai kelis nesėkmingus bandymus, pavyko pasiekti 6525 m aukštį.
1909 m. italų ekspedicija, vadovaujama Abrucų kunigaikščio, princo Luidžio Amedeo, kopė pietryčių šlaitu ir pasiekė maždaug 6250 m aukštį.
Praėjus beveik 30 metų nuo paskutinio bandymo, 1938 m. amerikiečių ekspedicija, vadovaujama Čarlzo Hiustono, atliko iki tol sėkmingiausią bandymą ir pasiekė 7925 m aukštį.
K2 viršūnę pirmą kartą pavyko pasiekti tik 1954 m. liepos 31 d. Tai padarė italai Lino Lacedelli ir Achille Compagnoni. Praėjo net 23 metai kol į K2 buvo įkopta antrą kartą – tuomet viršūnę pasiekė japonų ekspedicija, vadovaujama Ičiros Jošizavos.
1982 m. 7 japonų ekspedicijos nariai tapo pirmaisiais, kuriems į K2 pavyko įkopti šiauriniu kalno šlaitu.
1986 m. viršūnę pasiekė 3 moterys, tačiau išgyveno tik viena, lenkė Vanda Rutkevič. Iš viso tais metais žuvo 13, į K2 kopusių žmonių.
2008 m. rugpjūčio 1 d. didžiulė sniego lavina pasiglemžė 11 žmonių gyvybes.
2022 m. liepos 28 d. 16:20 val. vietos laiku, nenaudodamas papildomo deguonies bei aukštuminių gidų ir nešikų pagalbos, pirmas Lietuvos alpinistas Saulius Damulevičius pasiekė K2 viršūnę.
Apynėliai
Apynėliai – kaimas Alytaus rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Butrimonių.
Močidli Dubinai
Močidli Dubinai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Perlejevo valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas įkurtas XVI a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1921 m. kaime buvo 16 namų ir 80 gyventojų.
Blue Slide Park
Blue Slide Park – debiutinis studijinis amerikiečių reperio Mac Miller albumas, išleistas 2011 m. lapkričio 8 d. Nepaisant to, jog kritikai albumą vertino skirtingai, jis debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje.
2012 m. rugpjūčio mėnesio duomenimis, JAV parduota 344 tūkstančiai albumo kopijų.
Baltarusijos aukščiausioji futbolo lyga
Baltarusijos aukščiausioji lyga – Baltarusijos aukščiausia futbolo lyga, kurioje žaidžia 16 stipriausių Baltarusijos futbolo klubų.
Formatas
Baltarusijos futbolo federacijos nuo 1992 metų organizuojamos pirmenybes vyksta dviejų ratų sistema – komandos tarusavyje sužaidžia po rungtynes namie ir išvykoje.
Po kiekvieno sezono paskutiniąsias vietas užėmusios komandos iškrenta į Pirmą lygą, o jas pakeičia Pirmos lygos geriausios komandos.
DWS
Įkurta 1956 m.
Vienas žymiausių fondų – Klauso Kaldemorgeno valdomas DWS Vermögensbildungsfonds I (per 7,5 mlrd. eurų, 2006 m.) arba DWS Akkumula (apie 3 mlrd. eurų), investuojantys į tarptautinių bendrovių akcijas.
DWS Investa (per 3 mlrd. eurų) portfolį sudaro vokiškos akcijos, DWS greta akcijų fondų turi ir pensijų fondus, mišriuosius fondus bei kt.
Sindarin
Sindarin – dirbtinė kalba sukurta J. R. R. Tolkino, ir naudota jo sukurtame fantastiniame pasaulyje – Viduržemyje.
Sindarin yra viena iš daugelio kalbų, kurias vartojo fantastiniame Viduržemio pasaulyje gyvenantys elfai, vadinami „Eledhrim“ arba „Edhellim“ sindarin kalboje.
Sindarin kalbą daugiausiai vartojo Tolkino sukurta fantastinė sindarų rasė, dažnai vadinama „pilkaisiais elfais“, kurie gyveno Beleriando regione. Šie elfai kilę iš trečiosios genties, kuri buvo palikta Beleriande po didžiosios kelionės. Jų kalba tapo izoliuota nuo jų giminaičių kalbų, kurie gyveno kitapus jūros. Sindarin kalba kilo iš ankstesnės kalbos, vadinamos bendrąja telerin, kuri savo ruožtu kilo iš bendrosios eldarin. Bendrąją eldarin kalbą vartojo eldarų rasė, gyvavusi iki pat šios rasės pasidalijimo. Tačiau pati pirmoji elfų kalba buvo vadinama prokalbe arba primityviąja quendian.
Konkordija (Argentina)
Konkordija arba San Antonijo de Padua de la Konkordija (San Antonio de Padua de la Concordia) – miestas šiaurės rytų Argentinoje, Entre Rioso provincijoje, uostas dešiniajame Urugvajaus upės krante, priešais Urugvajaus Respublikos miestą Saltą. Konkordijos departamento centras.
Istorija
Miestas įkurtas 1831 m. lapkričio 29 d., buvusios indėnų gvaranių gyvenvietės vietoje. Pavadinimas Concordia reiškia „santarvė, susitarimas“. 1857–1859 m. į miestą atvyko daug imigrantų iš Europos (ypač švedų ir vokiečių).
Susisiekimas
Konkordija yra 430 km į šiaurę nuo Buenos Airių. Keliais sujungta su Buenos Airėmis, Parana ir Korientesu. Per Salto Grandės užtvankos dambą eina geležinkelis į Saltą. Netoli miesto yra Konkordijos oro uostas.
Ekonomika
Konkordija – žemės ūkio centras. Apylinkėse auginami ryžiai, bulvės, citrusai, uogos (šilauogės). Maisto (mėsos, malimo), odos pramonė, medžio apdirbimas. Gyvulininkystė, žvejyba. Netoli nuo miesto yra Salto Grandės užtvanka ant Urugvajaus upės.
ACP
Triraidė santrumpa ACP gali reikšti:
Sindarin
Kai quenya kalbą vartojanti noldorų rasė sugrįžo į Viduržemį, jie perėmė sindarin kalbą. Quenya ir sindarin kalbos buvo susijusios, nes turėjo daug giminingų žodžių, tačiau gramatiškai ir struktūriškai jos labai skyrėsi. Apie sindarin kalbą dažnai kalbama kaip apie permainingesnę nei quenya, nes ji buvo susiskaidžiusi į keletą įvairių tarmių pirmajame amžiuje.
Konkordija (Argentina)
Lankytinos vietos
Pirmųjų jėzuitų misionierių įkurtų bažnyčių griuvėsiai, paplūdimiai prie Urugvajaus upės, sanatorijos ir poilsio namai prie Salto Grandės tvenkinio, sportinė žūklė, vandens pramogos, Konkordijos karnavalai.
Sindarin
Antrajame amžiuje dauguma žmonių, gyvenančių Númenoro saloje laisvai šnekėjo sindarin kalba. Jų palikuonys ir trečiajame amžiuje išsaugojo šią kalbą.
Tolkino fantastiniame pasaulyje sindarin kalba buvo pirmoji kalba, užrašyta elfų „cirth“ raštu. Vėliau sindarin kalba paprastai būdavo užrašoma „tengwar“ raštu.
Žodis sindarin iš tikrųjų yra quenya kalbos forma. Vienintelis žinomas šios kalbos pavadinimas sindarin kalba – eglathrin. Jis tikriausiai buvo naudojamas pirmajame amžiuje.
Vinis (miestas)
Vinis  – miestas šiaurinėje Vietnamo dalyje, Bakbo įlankos pakrantėje, prie Ka upės žiočių. Ngeano provincijos administracinis centras. Pro miestą eina pagrindinis šalies plentas ir geležinkelis. Jūrų uostas yra Benthiujo mieste. Medienos apdirbimo, cemento, plytų gamybos įmonės, maisto pramonė, mechanikos dirbtuvės. Veikia universitetas.
Sindarin
Išorinė istorija
Tolkinas domėjosi kalbomis jau nuo mažens ir ištobulino keletą dirbtinių kalbų dar būdamas paaugliu. Galų gale, jau suaugęs, jis sukūrė ištisą dirbtinių kalbų šeimą, kuria kalbėjo jo sukurto pasaulio – Viduržemio gyventojai. Sindarin kalbą jis pritaikė elfų rasei. Šios kalbos fantastinėje aplinkoje galėjo laisvai kisti ir pasidalyti į įvairias tarmes.
Vinis (miestas)
Netoli Vinio yra Haišono šventykla, o Hoangču kaime gimė Vietnamo revoliucionierius Ho Ši Minas.
Istorija
Seniau miestas buvo žinomas kaip Kevanas, Kevinis, Vinziangas, bet nuo 1789 m. pradėtas naudoti Vinio pavadinimas. Miestas sugriautas Vietnamo karo metu, o vėliau atstatytas (su TSRS ir VDR pagalba) pagal naują planą.
Sindarin
Išorinė istorija
Apie 1930 m. Tolkinas parašė naują noldorin kalbos gramatiką. Tuo pačiu metu jis jau tobulino ilkorin kalbas, vartojamas trečiosios elfų genties, kurie liko Beleriando regione (Tie patys elfai, kuriuos Tolkinas vėliau pavadins „sindarais“ (Sindar)).
Tuo metu buvo manoma, kad noldorin kilo iš senosios noldorin kalbos, kuria buvo kalbėta Valinore. Noldorino elfai reikalavo kalbos, kuri skirtųsi nuo pirmosios elfų genties, gyvenusios su jais ir kalbėjusios quenya kalba. Todėl buvo sukurta senoji noldorin kalba, kurią Tolkinas pavadino „koreldarin“: "kalba tų, kurie paliko Viduržemį ir atvyko į Kórą (Kór), elfų kalną Valinore. "
Sindarin kalba buvo sukurta tik apie 1944 m. Jis panaudojo didžiąją dalį noldorin kalbos ir suliejo ją su „ilkorin doriathrin“, bei pridėjo keletą naujų savybių. Apie tai jis rašė vienoje pastaboje savo veikale „Palyginimų Lentelėse“: „doriath[rin], ir pan. = noldorin (tokia pati, kaip ir anksčiau)“. 1930–1950 m. Ilkorin kalba, kuri buvo vartojama Beleriando regione (doriathrin ir kitos tarmės) nebuvo panašios į valų kalbą kaip noldorin kalba, nors Tolkinas norėjo, kad Beleriando regiono kalba būtų susijusi su valų kalba.
Tolkinas niekada nekūrė gnomų, noldorin ar sindarin kalbų kasdieniam vartojimui, kad šios atliktų tarptautinių kalbų funkcijas (kaip, pavyzdžiui, esperanto kalba)}.
Sindarin kalba nebuvo trapi, blaškoma nuo vieno iki kito Tolkino fantazijos kampo. Jis šia kalba rašė daug gražių kūrinių. Tolkienas stengėsi įkvėpti savo elfų kalboms natūralumo. Jis norėjo jas prijaukinti, suteikti joms gyvybę, prasmę ir skonį. Tolkinas visų pirma kūrė kalbas, kad numalšintų savo asmeninį troškulį, o ne tam, kad parodytų universalų savo fantazijos piešinį.
Du žurnalai  – Vinyar Tengwar, pradėtas leisti 1998 m. liepą, ir Parma Eldalamberon, pradėtas leisti 1995 m. – šiandien skiria visą savo dėmesį Tolkino nepublikuotų kalbinių veikalų redagavimui ir leidimui. Tačiau daugelis žmonių yra nepatenkinti dėl to, kad jų darbas vyksta labai lėtai ir šie leidėjai nesuteikia kitiems teisės pamatyti neišleistų Tolkino veikalų. Šie darbai nebuvo išleisti Kristoferio Tolkino knygoje Viduržemio istorija. Beveik kiekvienais metais nauji elfų kalbos žodžiai ir gramatikos taisyklės atskleidžiamos skaitytojams būtent šių leidėjų.
Sindarin kalbos vartojimas
Gerbėjų bandymai kurti sindarin kalbą prasidėjo 1960 m., kai bendras visų elfų kalbos žodžių skaičius buvo apie kelis šimtus. Nuo to laiko elfų kalba sužibėjo įvairiose poemose ir tekstuose, frazėse ir varduose, bei tatuiruotėse. Bet Tolkinas niekada neplanavo ištobulinti savo kalbų, kad jas būtų įmanoma vartoti kasdieninėje kalboje. Todėl nauji elfų kalba parašyti tekstai, kaip, pavyzdžiui, David Salo Žiedų valdovo trilogijai, reikalavo naujų frazių ir žodžių.
Vidinė istorija
Sindarin kilo iš senosios sindarin (išsaugotos tik kai kuriuose Doriatrino įrašuose), kuri savo ruožtu kilo iš bendrosios telerin kalbos. Šios kalbos gyvavo po Viduržemio „šešėliu“, o ne šventojoje Valinoro žemėje, apšviestoje dviejų Valinoro medžių. Doriato karalystė tapo izoliuota, kai į savo tvirtovę Angbande sugrįžo piktasis Vala Melkoras (vėliau vadintas Morgotu). Nuo to laiko ši kalba išlaikė savo formą, o vėliau beveik visiškai pasipriešino noldorino kalbos įtakai. Iki to laiko, dėl klajokliško pilkųjų elfų gyvenimo būdo, jų kalba išliko beveik nepakitusi, išskyrus vieną atvejį. Šiaurės vakarų Beleriando regione buvo beveik nekeliaujančių elfų stovyklos. Jų kalba, kurią būtų galima pavadinti tam tikra sindarin forma, nutolo nuo kitų sindarų genčių. Ją paprastai vadina „mithrimin“.
Tarmės
Sindarin (senosios sindarin) kalbos nukrypimai iš pradžių skilo į dvi grupes: šiaurinę (arba mithrimin) ir pietinę.
Pietinė grupė apėmė daug didesnę teritoriją, todėl į ją taip pat įėjo tarmės kaip doriatrin (arba centrinė sindarin).
Doriathrin
Doriathrin išsaugojo daug senovinių savybių. Skirtingai nei kitos tarmės, doriathrin nepaveikė quenya kalba. Doriato „akcentas“ buvo lengvai atpažįstamas, todėl kai Túrinas paliko Doriatą, jis išsaugojo doriathrin akcentą iki pat savo mirties. Pagal tai galima buvo nustatyti, kad jis kilęs iš rasių, kalbėjusių sindarin tarmėmis.
"Po karo, beleriandic, Noldoro kalba, buvo stipriai paveikta Doriato. "
Doriathrin morfologija ir tai, kaip ši kalba skyrėsi nuo kitų sindarin tarmių, buvo aprašyta Tolkino jo kalbiniuose veikaluose:
Falathrin
Elf Círdano sekėjų kalba, vadinama „falathrin“, yra kita pietinės sindarin grupės tarmė. Ji išliko artima Doriato kalbai, nes tarp šiomis tarmėmis kalbančių gyventojų Beleriando karų metu vyko intensyvi prekyba.
Antrajame ir trečiajame amžiuose
„Beleriandiška“ sindarin veikė kaip bendra visų elfų tarmė, taip pat ir žmonių, ir kaip ištremtųjų noldoriečių, kurių kalba buvo paremta vakarų sindarin, bet stipriai paveikta doriathrin. Antrojo amžiaus metu sindarin tapo bendra visų elfų bei jų draugų kalba, kol šią tarmę pakeitė žmonių vestrono kalba, kuri iškilo trečiajame amžiuje ir buvo stipriai paremta sindarin kalba.
Gondore, trečiojo amžiaus pabaigoje, sindarin kalbą vis dar vartojo kai kurie kilnūs žmonės Minas Tirith mieste. Aragornas, užaugęs Imladris (Rivendelo) karalystėje, kalbėjo šia kalba laisvai ir sklandžiai.
Fonetika
Sindarin buvo sukurta taip, kad turėtų panašią fonetiką į valų kalbos. Šios kalbos turi beveik tuos pačius garsus ir garsų struktūrą. senoji anlgų, senovės skandinavų ir islandų kalbos tai pat yra giminiškos sindarin ir, kartų su valų kalba, nulėmė kai kurias sindarin kalbos gramatikos ypatybes, ypač daugiskaitą.
Egresiniai priebalsiai
yra tariama kaip kai yra paskutinė žodyje, arba eina prieš.
Senoji sindarin taip pat turėjo pučiamąjį priebalsį m arba v (IPA: ), kurie buvo perašyti į mh (nors visada tariami vėlesnėje sindarin kalboje).
Tvirtieji balsiai
Akcentas pažymi ilgąjį balsį (á, é, ir t. t.). Vienskiemeniame žodyje, naudojamas cirkumfleksas (â, ê, ir t. t.). Tačiau dėl praktinių sumetimų, naudotojai, turintys ISO Latin-1 simbolių rinkinį dažnai pakeičia ŷ į ý, nes šiame simbolių rinkinyje nėra ŷ simbolio, tik ý ir ÿ.
Senojoje sindarin kalboje buvo balsis, panašus į vokiškąjį ö (IPA: ), kurį Tolkinas rašydavo kaip œ (bet ne oe, nors šitas užrašymas randamas „Silmariljone“, pavyzdžiui, Nírnaeth Arnoediad [skaitoma: Nírnaeth Arnœdiad], Goelydh [skaitoma: Gœlydh]). Šis balsis vėliau buvo tariamas kaip, todėl yra užrašomas būtent taip (pavyzdžiui,Gelydh).
Dvibalsiai
Dvibalsiai yra ai (tariama kaip aidas ), ei (keisti )), ui (Žmogui ), ir au (laukti )). Jeigu pastarasis dvibalsis yra žodžio pabaigoje, jis užrašomas aw. Taip pat yra dvibalsių ae ir oe, kuriuos Tolkinas patarė supaprastintai tarti kaip ai ir oi atitinkamai, tačiau tiksliausias šių dvibalsių tarimas yra pasiekiamas tariant a ir o kartu su trumpa e, viename skiemenyje (a + trumpa e) ir (o + trumpa e); IPA. Tolkinas aprašė įvairias tarmes (pavyzdžiui, kaip doriathrin) ir šių balsių naudojimas įvairiose tarmėse (pavyzdžiui, Gondoro) buvo patvirtintas.
Gramatika
thumb|upright=2|A Elbereth Gilthoniel, [[J. R. R. Tolkien|J. R. R. Tolkino sindarin kalba parašyta poema, užrašyta tengwar rašmenimis.]] Beveik neįmanoma daryti išvadų apie sindarin kalbos morfologiją, nes sindarin yra dirbtinė ir netaisyklinga kalba (susijusi su valų kalba), o ne tarptautinė bendra kalba su pastovia morfologija.
Sindarin taip pat turi antrąją daugiskaitos formą, kuri pritaikoma prie daiktavardžių pridedant priesagą: vns. êl 'žvaigždė', I dgs. elin 'žvaigždės', II dgs. elenath 'visos žvaigždės'; vns. Ennor 'Viduržemis', II dgs. Ennorath '(visi) Viduržemiai'.
Daiktavardžiai
Nors sindarin kalboje nėra giminės, ji, kaip ir valų kalba turi skaičių. Vienaskaitiniai ir daugiskaitiniai daiktavardžiai panašūs į vienaskaitą ir daugiskaitą lietuvių kalboje, tačiau su keliais skirtumais. valų ir sindarin kalbų daiktavardžiai yra nenuspėjami ir sudaromi įvairiais būdais. Jei Tolkinas nebūtų aprašęs sindarin daugiskaitos, mes negalėtume daryti jokių išvadų.
Kai kurie sindarin (ir noldorin) daugiskaitiniai daiktavardžiai su galūne (paprastai -in), pavyzdžiui, vns. Drû, dgs. Drúin „laukiniai žmonės, vozės, púkel-žmonės“. Kiti daiktavardžiai suformuoja daugiskaitą pakeisdami balsius, pavyzdžiui, golodh ir gelydh, „mokslo meistras, išminčius“; vns. Moredhel, dgs. Moredhil, „tamsieji elfai“. Tačiau kai kurie daiktavardžiai suformuoja daugiskaitą naudodami abu būdus kartu arba išvis nepakinta: žodis Belair, "Beleriando elfas/elfai išlieka toks pat ir vienaskaitoje, ir daugiskaitoje.
Kita skaičiaus sistema buvo Tolkino pavadinta antrąja daugiskaita arba kolektyviniu skaičiu. Šios sistemos daiktavardžiai suformuoja daugiskaitą pridedant priesagą (kaip ir valų kalboje); pavyzdžiui, -ath, žodyje elenath, „visos žvaigždės (danguje)“, bet ne visada, pavyzdžiui, žodyje Drúath. Kita II daugiskaitos galūnė yra -rim, ypač naudojama kalbant apie tam tikrą rasę ar individų grupę: Nogothrim „nykštukų rasė“, iš dgs. Nogoth (vns. Nogon, „nykštukas“). Taip pat egzistuoja ir galūnė -lir, žodyje Nogothlir. Galūnė -hoth, visas sindarin žodis, kuris reiškia „šeimininkas“, pridedamas prie vienaskaitinio daiktavardžio, kad suformuotų II daugiskaitos formą. Jis įgyja priešiškumo reikšmę, pavyzdžiui, Gaurhoth „vilkolakių gauja“ nuo Gaur „vilkolakis“; arba žodyje Gornhoth menkinantis nykštukų pavadinimas, „atšiaurus šeimininkas/atšiaurūs žmonės“.
Daugiskaitos formos
Dažniausiai sindarin daugiskaita formuojama kaitant balses, taikant i-kitimą. Noldorin kalboje šį reiškinį apibūdinanti sąvoka yra prestanneth „balsių pakitimas“. Ankstesnėje kalbos stadijoje, daugiskaita buvo formuojama pridedant priesagą -ī. Vėliau žodžio gale -ī buvo nebevartojama, todėl daugiskaita buvo formuojama keičiant šaknies balsius (Panašiai, kaip anglų kalboje, man/men „žmogus/žmonės“, goose/geese „žąsis/žąsys“). Todėl daugiskaitos modelis yra toks:
Pakitimas
Vienintelis pilnas pakitimų aprašymas yra „Ankstyvosios noldorin kalbos“, apie kurią sužinota iš Tolkino Lam na Ngoluith, ankstyvosios noldorin gramatikos.
Pakitimai įvyksta įvairiais būdais:
Pradinių mutacijų nereikia maišyti su asimiliacija kuri vyksta sudurtiniuose žodžiuose, pavyzdžiui, sindarin pavadinimuose Araphor, Arassuil ir Caradhras).
Pateiktoje lentelėje parodyta, kaip skirtingi priebalsiai paveikiami visų trijų pakitimų.
Apostrofa ’ žymi priebalsio praleidimą tariant žodį.
Noldorin kalbos žodžiai, prasidedantys raidėmis b-, d-, arba g-, kurios kilusios iš ankstesnių mb-, nd-, arba ng- pakinta kitaip:
Noldorin kalbos žodžiai, prasidedantys raidėmis n, m, l, r, s nepakinta.
Pavyzdžiui, artikelis i lemia minkštąjį pakitimą noldorin kalboje. Kai pridedamas prie žodžio tî, „linija“ jis tampa i dî, „ta linija“. Noldorin kalboje, t pakisdavo į d, jei būdavo žodžio viduryje. Pridedant prielinksnį no, 'į', tî pakinta į no thî, 'į tą liniją'. Pridedant artikelį, i(n), tî pakinta į i thiath „tos linijos“.
Dauguma noldorin kalbos pakitimų buvo perimti sindarin kalbos po kelerių metų. Sindarin kalbos žodis gwath „šešėlis“ pakito į i 'wath, „tas šešėlis“.
Įvardžiai
Vienas šaltinis naudojamas įvardžiams aprašyti, kitas – priesagoms, nurodančioms, kam tam tikras objektas priklauso (priklausomybės priesagoms).
Čia pateiktos subjektyviosios įvardžių formos, naudojamos asmenavime. Sindarin kalba taip pat naudojo atskiras objektyviąsias formas, kaip dhe (II asmuo, mandagus, vienaskaita).
Sindarin įvardžiai, panašiai, kaip ir lietuvių kalboje, išlaiko skirtumus, pavyzdžiui, ammen (< an men, „mums“), annin „man“. Tačiau jie nebuvo smulkiai aprašyti išleistame rinkinyje.
Veiksmažodžiai
Apie -ant, sindarin kalbos, III asmens, būtojo laiko galūnę jis rašė: „tai kažkas panašaus, kaip viduržemio valų -as, arba dabartinės valų -odd.“ Panašiai ir su teith- „žymėti ženklus, rašyti, įrašyti“, teithant yra III asmens, vienaskaitos būtasis laikas. Plg. valų Chwaraeodd e, „jis grojo“.
Paprastieji veiksmažodžiai
Paprastieji veiksmažodžiai (nors jų ir yra mažiau nei pasiskolintų veiksmažodžių) turi sudėtingą asmenavimo sistemą, kuris kilo iš Sindarin fonologinės istorijos.
Paprastųjų veiksmažodžių bendratis formuojama pridedant galūnę -i: giri nuo gir-. Ši galūnė garsus a ir o, esančius kamiene, pakeičia į e: blebi nuo blab-. Sindarin bendratį naudoja retai, nes dažniausiai naudojama gerundijaus forma, išlaikant tą pačią reikšmę.
Visiems asmenims, išskyrus III asmens vienaskaitą, esamasis laikas formuojamas pridedant -i, ir reikiamą galūnę: girin, girim, girir. Kaip ir bendratyje, -i pakeičia žodžiio kamiene esančius garsus a ir o į e: pedin, pedim, pedir, nuo pad-. III asmens vienaskaita neturi galūnės, todėl -i yra nereikalinga. Todėl žodis susideda tik iš kamieno, ir jame esantis balsis pailgėja: gîr, blâb, pâd.
Būtasis laikas yra labai sudėtingas ir skurdžiai aprašytas. Žinoma viena dažnai vartojama būtojo laiko sistema, pridedant galūnę -n: darn. Tačiau galūnė -n išlieka tik tuomet, jei žodžio kamienas baigiasi -r. Jei kamienas baigiasi garsu -l, -n pakinta į -ll: toll. Po -b, -d, -g, -v, arba -dh, -n pakeičia savo vietą žodyje ir asimiliuojasi su priebalsių, kuris dabar eina po -n. Priebalsis tuomet pakinta (šį reiškinį būtų galima pavadinti "atvirkščiu pakitimu): -b, -d, ir -g pakinta į -p, -t, ir -c, o -v ir -dh pakinta į -m ir -d. Visa tai tampa dar sudėtingiau, kai pridedamos įvardžiuotinės galūnės. Kadangi -mp, -mb, -nt, -nd, ir -nc neišlieka žodžio viduryje, jos pakinta į -mm-, -mm-, -nn-, -nn-, ir -ng. Taip pat, būtojo laiko kamienai, kurie baigiasi galūne -m, įgauna priesagą -mm- prieš bet kokią įvardžiuotinę galūnė. Tai gali atrodyti sudėtinga, todėl paprasčiau pasižiūrėti į šiuos, žingsnis po žingsnio, paaiškinimus:
Būsimasis laikas formuojamas, pridedant -tha. Priesaga -i taip pat pridedama tarp kamieno ir -tha, o tai pakeičia a ir o į e. Visų asmenų (išskyrus I asmens vienaskaitą) galūnės gali būti pridedamos be jokių kitų pakitimų: giritham, blebithar. I asmens vienaskaitos galūnė -n pakeičia -a, priesagoje -tha į -o: girithon, blebithon, pedithon.
Liepiamoji nuosaka formuojama, pridedant -o prie kamieno: giro!, pado!, blabo!.
Pasiskolintieji veiskmažodžiai
Pasiskolintieji veiksmažodžiai nėra taip sudėtingai asmenuojami, nes jie turi dažnai pasikartojantį balsį (paprastai a), kuris sumažina priebalsių pakitimų skaičių.
Bendratis sudaroma pridedant -o, kuri pakeičia kamiene esančią -a, pavyzdžiui, lacho nuo lacha-.
Esamasis laikas sudaromas be jokių pakeitimų kamiene. Įvardžiuotinės galūnės pridedamos be jokių pakeitimų, išskyrus I asmens vienaskaitoje esantį -n, kuomet paskutinė balsė pakinta į -o, pavyzdžiui, renion < renia – „Aš keliauju“.
Būdasis laikas sudaromas pridedant galūnę -nt, kuri pakinta į -nne su visomis įvardžiuotinėmis galūnėmis, pavyzdžiui, erthant, erthanner.
Būsimasis laikas sudaromas pridedant -tha. Kartu su I asmens vienaskaitos -n, jis pakinta į -tho.
Žodynas
Sunku pasakyti, kiek elfų kalbos žodžių buvo sugalvojęs Tolkinas, nes dar daug jo parašytų elfų kalbos aprašymų nėra išleista. 2008 metais buvo žinoma 25 000 elfų kalbos žodžių.
Gnomų, noldorin ir sindarin kalbų žodynuose nėra modernių žodžių (televizija, variklis ir pan.).
Po J. R. R. Tolkino mirties
Taip pat skaitykite Douglas A. Anderson, Carl F. Hostetter: A Checklist, Tolkino Tyrinėjimai 4 (2007).
Ulysses (zondas)
Ulysses – robotizuotas kosminės erdvės kosminis zondas suprojektuotas Saulės tyrimui iš visų platumų. Erdvėlaivis pavadintas Odysseus vardu, paleistas į kosminę erdvę 1990 m. iš Space Shuttle Discovery erdvėlaivio. Programą rėmė JAV ir ESA kosminės agentūros. Erdvėlaivį elektros energiją aprūpino radioizotopiniai generatoriai.
thumb|left|200px|Erdvėlaivio Ulisses derinimas
Misija
Pradžioje NASA ir ESA planavo tarptautinę Saulės polių misiją. Buvo norima paleisti du zondus - vienas jų, pasinaudojęs Jupiterio traukos lauku turėjo būti nukreiptas šiaurinio Saulės poliaus link, kitas - pietinio. Tačiau dėl finansavimo stokos buvo atsisakyta vieno iš aparatų. Zondą buvo planuojama paleisti iš erdvėlaivio Space Shuttle Challenger. Po jo žūties 1986 m. sausio 28 d. d, startas į kosmosą nusikėlė į 1990 m. spalio mėnesį.
Ulysses tyrinėjo Saulę ir jos vėją.
Varniškių apylinkė (Anykščiai)
Varniškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vyžuonų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Anykščių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Šventupio apylinkės ir Trumbatiškio apylinkės.
Suntaro ulusas
Suntaro ulusas  – ulusas pietvakarinėje Jakutijoje. Administracinis centras – Suntaras.
Geografija
Ulusas įsikūręs Vilujaus vidurupio baseine. Šiaurėje plyti Viliujaus plynaukštė, pietuose – Lenos plynaukštė. Svarbiausia upė yra Viliujus (su intakais Ygyata, Očuguj Botuobuja, Botomoju, Kempendiajumi, Ilin Deliu ir kt.). Yra nemažas Kiukėjaus ežeras.
Vidutinė sausio mėnesio temperatūra yra -33–35 °C, liepos mėnesio +17–19 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – 250–300 mm.
Uluso teritorija eina Viliujaus magistralė.
Gyvenvietės
Pagrindinės uluso gyvenvietės:
Evaldas Čerškus
Evaldas Čerškus (1936 m. kovo 30 d. Šapeliuose, Obelių valsčiuje – 2017 m. gegužės 23 d. Kaune ) – Lietuvos inžinierius mechanikas, technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1960 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. Nuo 1960 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos (nuo 1996 m. LŽŪU) dėstytojas, 1975–1986 m. žemės ūkio elektrifikacijos katedros vedėjas, 1989–1994 m. Žemės ūkio elektrifikacijos fakulteto dekanas, 1994–2001 m. Žemės ūkio inžinerijos fakulteto prodekanas, nuo 1978 m. docentas. 1975 m. technikos mokslų kandidatas.
Dainis Īvāns
Dainis Ivans (Dainis Īvāns, g. 1955 m. rugsėjo 25 d. Rygoje) – filologas, žurnalistas, Latvijos visuomenės ir politinis veikėjas.
Biografija
1973 m. baigė Maduonos 1-ą vidurinę mokyklą, 1978 m. Latvijos universiteto Filologijos fakultetą.
Dirbo mokytoju, vėliau moksliniu bendradarbiu Teatro muziejuje, J. Rainio Literatūros ir meno istorijos muziejaus direktoriaus pavaduotoju mokslo reikalams. Nuo 1979 m. Latvijos spaudoje pasirodė jo straipsniai apie teatrą ir literatūrą. 1980–1984 m. Latvijos televizijos literatūros ir teatro redaktorius, vėliau dirbo žurnale „Skola un Ģimene“ (Mokykla ir šeima), leido laisvamanišką tiems laikams mokytojų laikraštį „Skolotāju Avīze“, spausdino straipsnius laikraštyje „Literatūra un Māksla“ (Literatūra ir menas). 1986 m. buvo pripažintas populiariausiu žurnalistu.
1987 m. inicijavo kampaniją už Dauguvos išsaugojimą ir privertė TSRS Ministrų Tarybą nutraukti Daugpilio HES statybą. Buvo išrinktas TSKP XIX konferencijos delegatu.
1988 m. vienas pirmųjų pasirašė Latvijos Tautos fronto (LTF) steigimo manifestą, vedė spalio 7 d. mitingą Mežaparke, LTF I suvažiavime išrinktas LTF pirmininku. 1989 m. išrinktas TSRS Liaudies deputatų suvažiavimo deputatu, o rudenį – dar kartą LTF pirmininku.
1990–1992 m. – Latvijos Aukščiausiosios tarybos pirmininko pavaduotojas, nuo 1993 m. – LTF muziejaus tarybos pirmininkas. Grįžęs prie žurnalistikos, laikraštyje „Neatkarīgā Cīņa“ (Nepriklausoma kova) vadovavo kultūros skyriui ir rašė komentarus, vėliau redagavo laikraštį „''Literatūra. Māksla. Mēs“, dirbo laikraščiuose „Jaunajā Avīzē“ (Naujasis laikraštis), „Neatkarīgajā Rīta Avīzē''“ (Nepriklausomas ryto laikraštis), vedė televizijos laidą.
2001–2005 m. – Rygos Dūmos narys, kultūros, meno ir religijos komiteto pirmininkas. Nuo 1998 m. – LSDSP narys, Nuo 2003 m. – LSDSP pirmininkas.
1995 m. apdovanotas III laipsnio Trijų žvaigždžių ordinu ir 1991 m. barikadų gynėjo atminimo ženklu.
Vedęs, augina 4 sūnus.
Močidli Kukielkai
Močidli Kukielkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Perlejevo valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1921 m. kaime buvo 23 namų ir 88 gyventojai.
Konstantinas Ciolkovskis
Biografija
Mokėsi Viatkos vyrų gimnazijoje. 1879 m. baigus studijas buvo paskirtas mokytojauti Kalugos srityje. Pirmieji jo darbai kosmonautikos srityje buvo parašyti maždaug 1897 m., bet išspausdinti tik 1902 m. Net ir išspausdinus darbus nesulaukė pripažinimo, nes K. Ciolkovskis iki savo gyvenimo pabaigos buvo beveik nežinomas. Mokslininkas neeksperimentavo, tačiau jo teorijos buvo teisingos. Jis pirmasis įrodė skysto raketinio kuro pranašumą.
Valdas Jaskūnas
Valdas Jaskūnas (g. 1973 m. kovo 19 d., Kaune) – indologas, orientalistas, vertėjas.
1991 m. baigė Kauno 32-ąją vidurinę mokyklą. 1998 m. baigė magistrantūros studijas Vilniaus dailės akademijoje. 2003 m. apgynė humanitarinių mokslų daktaro disertaciją „Indijos meninės kultūros recepcija Vakaruose (orientalistinių paradigmų analizė)“. Nuo 1997 m. – Vilniaus universiteto Orientalistikos centro lektorius, 2014–2016 m. – centro direktorius. Dėstomi kursai – indų menas, klasikinė sanskrito literatūra, Azijos vizualioji kultūra ir kt.
Nuo 2016 m. eina Vilniaus universiteto studijų prorektoriaus pareigas.
Mokslinėje periodikoje paskelbė daugiau nei dvidešimt straipsnių. Pirmasis į lietuvių kalbą išvertė erotinės literatūros šedevru laikomą Džajadevos kūrinį „Gytagovinda“.
Babė
Į Babės ežerą suteka trys upės: Tahanas, Namkjėngas ir Nangas (pastaroji upė įtekėdama sudaro Daudango krioklį). Ežeras ir jo apylinkės sudaro Babės nacionalinį parką.
Sebastián Leto
Leto pradėjo savo karjerą Buenos Airių klube Lanús. 2007-ų vasarą pasirašė sutartį su Liverpool FC už £1.85 milijonų. Į Liverpulį atvyko 2007-ų birželį ir naujame klube debiutavo rugpjūtį draugiškose rungtynėse prieš Shanghai Shenhua. Tą pati mėnesį debiutavo UEFA Čempionų lygoje prieš prancūzų klubą Toulouse FC. Taip pat yra žaidęs Carling taurėje.
BMP
Triraidė santrumpa BMP gali reikšti:
Smilgių apylinkė (Šiauliai)
Smilgių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Norvaišių apylinkės, dalies Gergždelių apylinkės ir dalies Micaičių apylinkės. 1975 m. sausio 29 d. Smilgių apylinkė prijungta prie Kužių apylinkės.
Kiaukliai (viensėdis)
Kiaukliai – viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje, 12 km nuo Zibalų.
Rudolph Giuliani
Rudolph William Louis Giuliani III (g. 1944 m. kovo 28 d.) – Niujorko teisininkas ir politikas.
1994–2001 m. dirbo Niujorko miesto meru, o vėliau išgarsėjo ryžtingais veiksmais Rugsėjo 11 atakų metu ir po jų. 2001 m. žurnalo Time išrinktas metų žmogumi.
2008 m. prezidento rinkimai
Politikas, esantis Respublikonų partijos sąraše, Federalinei rinkimų komisijai įteikė pareiškimą dėl savo kandidatūros ir 2007 m. vasario 5 d. vakarą per televiziją paskelbė, jog ketina dalyvauti rinkimuose bei juos laimėti.