cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sachamos nacionalinis parkas
Parkas apima 1002 km² plotą, į kurį įeina Andų viršukalnės (Vakarų Kordiljera) ir dalis Altiplano. Paviršiaus aukštis svyruoja tarp 4200-6542 m. Parke yra aukščiausias šalyje Sachamos kalnas, Pajačatos ugnikalniai, Kimsačatos ugnikalniai. Yra terminių versmių, fumarolių, lagūnų. Klimatas pusiau aridinis, šaltas. Vidutinė metinė temperatūra ~10 °C, naktį dažnos šalnos. Per metus iškrenta ~300 mm kritulių, lietingiausias mėnuo – sausis. Būdingi stiprūs, įvairių krypčių vėjai. Upės priklauso Laukos baseinui.
Būdingas regiono augalas kenjoa (Polylepis) krūmai, kiti sutinkami augalai: kupstinė azorėlė (Azorella compacta), Stipa ichu kuokštinės žolės, lendrūnas (Calamagrostis), gaurulis (Tephrocactus), Pycnophyllum, fabiana (Fabiana) ir kt. Sachamos nacionaliniame parke užregistruota 71 paukščių rūšis: mažasis nandas (Rhea pennatus), Andų flamingas (Phoenicopterus andinus), Oreomanes fraseris ir kt. Iš žinduolių sutinkamas šarvuotis, Šiaurinis Andų elnias (Hippocamelus antisensis), andinė katė (Oreailurus jacobita), vikunija (Vicugna vicugna), andinė lapė (Pseudalopex culpaeus), grizonas (Galictis), Pietų Amerikos skunsas (Conepatus chinga).
Purviai II
Istorija
Purviai II 1966 m. gruodžio 30 d. su Bauska sujungti į naują Ventos gyvenvietę.
Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius
Istorija
Ordinas „Už nuopelnus Lietuvai“ įsteigtas 2002 m. birželio 18 d. Valstybės apdovanojimų įstatymu Nr. IX-957.
Aprašas
Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius
Kandidatus apdovanoti ordinu teikia: Seimo Pirmininkas ir jo pavaduotojai, Ministras Pirmininkas, Vyriausybės nariai. Teikimai ordinų kancleriui pristatomi ne vėliau kaip prieš du mėnesius iki apdovanojimo dienos. Juose pateikiama kiekvieno kandidato biografija, nuopelnų aprašymas, duomenys apie ankstesnius valstybės apdovanojimus, nurodymas, kokiam apdovanojimui pristatoma, taip pat asmens tapatybę patvirtinančio dokumento kopija.
Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius segamas ant 32 mm kaspinėlio kairėje krūtinės pusėje.
Ordino kavalieriai
Iki 2006 m. gruodžio 12 d. ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi buvo apdovanotas 291 asmuo, iš jų 86 užsieniečiai, o per pirmuosius, 2003 m. – 92 asmenys, iš jų 18 užsieniečių:
Imperatorius Go-Jodzėjus
Go-Jodzėjus (jap. 後陽成天皇, 1571 m. gruodžio 31 d. – 1617 m. rugsėjo 25 d.) – 107-asis Japonijos imperatorius, valdęs nuo 1586 iki 1611 m.
Gyvenimas
Tėvas buvo Imperatorius Ogimačis, o mama – Misasagi.
Prieš užimant sostą, jo vardas buvo Katahito (周仁).
Sostą iš tėvo perėmė 1586 m. ir buvo imperatoriumi iki 1611 m., kai perleido pareigas vyriausiajam sūnui Imperatoriui Go-Mizuno.
Velgožas
Velgožas  – kaimas Lenkijos rytuose, Mordų valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietvakarius nuo Mordų, apie 15 km į rytus nuo Sedlcų ir apie 102 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos.
Imperatorius Go-Jodzėjus
Gyvenimas
thumb|left|290px||Imperatoriaus Go-Jodzėjaus kariuomenė
Lost Dogs
„Lost Dogs“ – amerikiečių alternatyvaus roko grupės „Pearl Jam“ dviejų diskų retų dainų rinkinys, išleistas 2003 m. lapkričio 11 d. Albume esančios dainos paimtos iš grupės singlų ar yra į albumus nepatekusios dainos. Per pirmąją savaitę buvo parduota 89,500 albumo kopijų ir jis debiutavo penkioliktoje „Billboard 200“ topo vietoje. Albumas JAV yra tapęs auksiniu.
Albumo detalės
Kai kurios dainos buvo perrašytos iš naujo speacialiai šiam albumui (tokios kaip „Alone“, „U“, „Wash“ ir „Dirty Frank“). Taip pat albume yra slapta daina „4/20/02“, kurią Eddie Vedder sukūrė ir įrašė tą pačią dieną, kai sužinojo apie grupės „Alice in Chains“ vokalisto Layne Staley mirtį.
Albume nėra keleto retų grupės dainų, tokių kaip „Angel“ (iš 1993 m. Kalėdinio grupės fanklubo singlo). Ši daina turėjo pasirodyti antrame diske, tačiau prieš pat išleidimą buvo išimta. Taip pat albume nėra daugybės kitų dainų iš Kalėdinių singlų, dainų „I Got Id“ ir „Long Road“ (iš „Merkin Ball“ EP), „Leatherman“ (iš „Given to Fly“ singlo).
Tadžikijos ekonomika
Tadžikistano ekonomika
Po 1991 m. prasidėjusio civilinio karo Tadžikija buvo pati skurdžiausia Centrinės Azijos valstybė. Karui pasibaigus, šalies ekonomika sparčiai atsigavo ir nuo 2000 iki 2004 m. kasmetinis vidutinis šalies ekonomikos augimas sudarė 9,6 proc.
Rodikliai
BVP pagal sektorius:
Nedarbo lygis: 40 proc. (2002 m. duomenimis).
Graikijos futbolo varžybos 1942–1943 m.
Graikijos futbolo varžybos 1942–1943 m.
Haris Poteris ir Netikras Princas (filmas)
Haris Poteris ir Netikras Princas  – 2009 m. JAV ir JK fantastinis filmas, paremtas J. K. Rowling parašyta to paties pavadinimo knyga.
Siužetas
Haris atostogauja pas Durslius. Ramybės neduoda sunkios mintys: mylimo krikštatėvio Sirijaus mirtis, žiaurus mūšis su Valdovu Voldemortu. Ir štai, sėdėdamas savo kambaryje, Haris nekantriai laukia apsilankant Hogvartso direktoriaus. Kodėl profesorius Dumbldoras kaip tik dabar nutarė jį aplankyti? Kokie neatidėliotini reikalai jį veja iki mokslo metų pradžios likus keletui savaičių?
Sienos provincija
Sienos provincija (it. Provincia di Siena) – Italijos provincija Toskanos regione. Provincijos sostinė – Siena. Provincijos plotas – 3821 km², gyvena 252288 žmonės (2001 m.).
Provincija dalinama į septynias istorines žemes:
Sritis kalvota, šiaurėje yra Monte del Chianti, Monte Amiata yra aukščiausias taškas (1738 m), o pietuose yra Monte Cetona. Vakaruose „Metalinės kalvos“, rytuose Val di Chiana. Į pietryčius nuo Sienos yra Akonos dykuma.
Seniau dabartinę Sienos provinciją valdė Sienos respublika.
Didžiausios savivaldybės
Provincijoje yra 36 savivaldybės, svarbiausios iš jų:
Juozas Brazaitis
Juozas Brazaitis (1889 m. kovo 2 d. Šeduvoje, Panevėžio apskr. – 1945 m. rugpjūčio 28 d. Čikagoje, IL, JAV) – vargonininkas ir chorvedys.
Biografija
Muziką pamėgo nuo mažens. Apie 1912 m. atvykęs į JAV, pas A. Pocių mokėsi vargonuoti, o pas A. Aleksį harmonijos ir fortepijono L. van Beethoveno konservatorijoje Čikagoje.
Nuo 1916 m. pradėjo vargonininkauti Rockdalyje, IL, paskui Šv. Petro ir Povilo parapijoje Westville, IL, Šv. Mykolo parapijoje Čikagoje. Visur vadovavo ir chorams. Su pertraukomis studijavo American Conservatory of Music Chicago. Iš harmonijos ir fortepijono disciplinų gavo Teachers Certificate, o vėliau Collegiate Departament diplomą. 1924 m. po visų studijų įgijo Muzikos bakalauro diplomą.
Nuo 1925 m. iki mirties buvo Aušros Vartų parapijos vargonininkas ir choro vadovas Čikagoje. Statė muzikinius veikalus, organizavo koncertus ir gegužines, dalyvavo tautiniuose renginiuose, giedojo bažnyčiose, atliko V. Niekaus mišparus ir daug kitokios bažnytinės muzikos. Buvo 1938 m. liepos 10 d. Sunset Parke vykusios parapijų chorų šventės pirmininkas ir dirigentas. Turėjo savo fortepijono ir smuiko studiją, prisidėjo prie žurnalo „Muzikos žinios" įsteigimo – 1942 m. išrinktas redaktoriumi.
Nuo 1933 m. ALRK Vargonininkų sąjungos narys, 1934 ir 1935 m. dirbo centro valdybos pirmininku, vėliau vicepirmininku. Buvo Vargonininkų sąjungos Čikagos provincijos narys ir pirmininkas. Sukūrė giesmių, choro ir solo dainų (keletas paskelbta „Muzikos žiniose“), muzikinį vaizdelį „Rūtos kvepia", spaudoje rašė įvairiais muzikos klausimais.
Linkuvos dvaras (Kaunas)
Linkuvos dvaras – buvusi dvaro sodyba dab. Kauno miesto dalyje Linkuvoje, Šilainių sen. Dvaro sodybos fragmentai plyti šiaurės vakarinėje dalyje prie Kauno vakarinio aplinkkelio Via Baltica. Lengvai randamas pagal kelio nuorodas iš plataus Baltų prospekto. Išlikusi dvaro sodyba – kultūros paminklas.
1992 m. Linkuvos dvaro sodybos fragmentai buvo įrašyti į LR Kultūros vertybių registrą. Be rūmų, paminkliniam kompleksui priklauso klojimo liekanos, parko fragmentai, Šv. Jono Krikštytojo koplyčia, Kristaus Karaliaus skulptūrinė kompozicija, skulptūrinė grupė „Poilsis”, du fontanai. thumb|left|200px|Dvaro pastatas nuo Mosėdžio gatvės miniatiūra|200px|left|[[Šilainių prancūzų karių kapinės|Šilainių prancūzų karių kapinių paminklas, kurio įraše bylojama apie Strumilos dvare 1812-1814 m. apsistojusius ir mirusius prancūzų kareivius]]
Istorija
Linkuvos kaimas ir dvaras pradėjo kurtis XVI a. pirmoje pusėje. Dvaras per savo gyvavimo šimtmečius turėjo daug savininkų.
Dvaro atkūrimas
thumb|left|250px|Tvenkinys prie dvaro Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, Linkuvos dvarą buvo numatyta įtraukti į grąžinamų objektų sąrašą, tačiau paaiškėjo, kad nei Bažnyčia, nei Vyriausybė neturi reikiamų lėšų šiai sodybai atkurti. Dvaro rūmuose gyvenantiems žmonėms buvo leista privatizuoti butus. Linkuvos dvaro architektūros vertę 1993 m. nustatė habil. dr. V. Levandauskas ir architektė D. Puodžiukienė.
Buvo patvirtintas specialus Linkuvos dvaro teritorijos planas, nustatytos dvaro ribos. Planas buvo patvirtintas Kultūros vertybių apsaugos departamento. Kauno miesto savivaldybė iš gamtosaugai skirtų lėšų yra tvarkiusi tvenkinį, jo krantus, parko teritoriją. Vykusių talkų metu buvo valoma visa dvaro teritorija. Taip pat buvo įrengta siurblinė, kad kanalizacijos nuotekos patektų į „Kauno vandenų“ tinklus. Objekto neaplenkia švarinimo akcijos „Darom“ ir kt.
Būklė
Linkuvos dvaras dabar yra Veršvo kraštovaizdžio draustinio teritorijoje. Nors draustiniuose draudžiama šiukšlinti, niokoti gamtą, bet čia to nepaisoma. Anksčiau buvę gražūs paminklai dabar apaugę samanomis, apdaužyti, aprašinėti, apsupti nepraeinamais brūzgynais, pagaliau ir patys nuo laiko sunykę. Aptrupėjusios originalios skulptūros, neveikiantis fontanas, menkai prižiūrimas tvenkinys ir pagrindinis pastatas – taip šiandien atrodo dvaras, kurį dvarininkai puoselėjo beveik penkis šimtmečius. Dvare ir jo priestate yra per dešimt butų, kurie yra privatizuoti ir juose gyvena šeimos. Tuo metu buvo tikimasi, kad leidus privatizuoti pastatą, savininkai pasirūpins savo turtu ir aplinka, tačiau šiuo metu dvaras merdi, jam priklausianti teritorija yra apleista.
Žandarai (kavalerija)
thumb|right|300px|XVI a. pradžios Prancūzijos žandarai. Tiek žmonės, tiek žirgai su pilnais [[plokštiniai šarvai|plokštiniais šarvais, ginkluoti sunkiomis raitosiomis ietimis.]]
Žandarai (kavaleristai) - viduramžiais tai buvo bajorai, tarnavę Prancūzijos karalių leibgvardijoje ar panašiuose kitų šalių daliniuose.
1445 m. Prancūzijos karalius Karolis VII organizavo nuolatinę kariuomenę, kurią sudarė 15 ordonansinių kuopų (compagnies d’ordonnance). Kuopos taip vadintos, kadangi jos buvo įkurtos karaliaus įsakymu (ordonnance). Kiekvieną kuopą sudarė 100 sunkiai šarvuotų raitų bajorų, kurie vadinosi žandarai. Kiekvieną žandarą lydėjo 1 pažas, 1 raitas ginklanešys, 3 raitieji lankininkai. Tokia žandaro vadovaujama grupė vadinosi ietis (lance fournie).
Prancūzijos pavyzdžiu pasekė kitos valstybės. Žodis žandaras ėmė keisti žodį riteris. Žandarais vadino visus sunkiuosius kavaleristus, nepriklausomai nuo to, ar jie bajorai, ar prasčiokai. Prancūzijos žandarai ilgai buvo laikomi geriausiais Vakarų Europos kavaleristais, jie įsijungdavo į kautynes lemiamu momentu. Liudviko XIV laikais nuo žandarų atskyrė juos lydėjusius lengvuosius raitelius. Žandarus suskirstė į kuopas, kuriose tarnavo tik bajorai ir kurios buvo rūmų gvardijos dalis. Kitose valstybėse žandarus, kai nuo jų atskyrė lengvuosius raitelius, ėmė vadinti kirasirais. Tik Prancūzijoje iki revoliucijos ir Prūsijoje iki 1806 m. kai kuriuos sunkiosios kavalerijos pulkus vadino žandarais.
Pavadinimas
Žodis gendarme 'žandaras' kilo iš 'ginkluotas vyras', kurio daugiskaita yra gens d'armes. Šis pavadinimas vėliau sutrumpėjo iki gendarmes, o šio vienaskaita yra gendarme.
Aspire Dome
Istorija
2006 m. arenoje vyko Azijos žaidynės. 2010 m. komplekse surengtas 2010 m. Pasaulio uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionatas.
2018 m. vyko 2018 m. pasaulio sportinės gimnastikos čempionatas.
Bastūnai (reikšmės)
Bastūnais vadinami kaimai –
XX a. tarpukariu ties šiais kaimais ėjo Lietuvos-Lenkijos demarkacinė linija.
Antilija
Antilija – mitinė sala Atlanto vandenyne toli į vakarus nuo Portugalijos ar Ispanijos. Ji taip pat buvo vadinama Septynių miestų sala (Ilha das Sete Cidades portugalų kalba, Septe Cidades, Sanbrandan ir pan. Antilija taip pat tapatinama su mitinėmis Palaimintųjų salomis.
Pavadinimo kilmė nežinoma, seniausia žinoma etimologija sieja pavadinimą su Platono Atlantida, vėlesni šaltiniai kildina jį iš lotyniško anterior (t. y. sala, kuri pasiekiama prieš Japoniją), arba iš Jezirat al Tennyn, „Drakono sala“.
Plutarchas
Legenda apie salą pasirodė dar ikikrikščioniškosios Romos laikais, Plutarchui 74 m. aprašant Romos karvedžio ir Ispanijos konsulo Kvinto Sertorijaus gyvenimą ir paminint, kad grįždamas iš Mauretanijos (dabartinio Maroko Sertorijus „sutiko jūreivius, kurie neseniai grįžo iš Atlanto salų“, ir kurių papasakotos istorijos buvo tokios viliojančios, kad šių salų paieška, tikintis jose apsigyventi, tapo Sertorijaus gyvenimo tikslu.
Viduramžiai
Portugalų legenda pasakoja, kad sala buvo apgyvendinta Porto arkivyskupo ir jo pasekėjų 714 arba 734 metais gelbėjantis nuo maurų.
Antilija pirmą kartą buvo pažymėta Pizigano žemėlapyje 1424 metais kartu su Satanazes (velnio) sala. Ji pažymėta genujiečio B. Beccario or Beccaria (1435) ir venecijiečio Andrea Bianco (1436), 1455 ir 1476 žemėlapiuose, paprastai kartu su kitomis legendinėmis salomis. Florencijietis Paul Toscanelli savo laiškuose Kristupui Kolumbui ir Portugalijos karaliui (1474) laiko Antiliją svarbiausiu orientyru matuojant atstumą nuo Lisabonos ir Cipango salos (Japonijos).
Salos ieškojo daugelis ekspedicijų, o Kristupas Kolumbas 1492 m. planavo sustoti joje pakeliui į Aziją.
Žemėlapiuose Antilija paprastai buvo vaizduojama beveik Portugalijos dydžio, už dviejų šimtų mylių į vakarus nuo Azorų, beveik idealaus stačiakampio formos, bet su septyniomis ar aštuoniomis įlankomis rytiniame ir vakariniame krantuose, kurių kiekvienoje buvo po miestą.
Rukuižiai (Jonava)
Rukuižiai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Bukonių, prie kelio. Šalia kaimo teka Srautelis, toliau pietuose – užpelkėjęs miškelis.
Gustav Kraatz
thumb|Gustav Kraatz Ernst Gustav Kraatz (1831 m. kovo 13 d. Berlyne, Vokietija – 1909 m. lapkričio 2 d. Berlyne) – vokiečių entomologas, Humboldtų universiteto profesorius.
Biografija
Kraatz lankė realinę gimnaziją Berlyne, studijavo teisę, vėliau – zoologiją. 1856 metais Jenoje apgynė disertaciją iš koleopterologijos. Po daugelio kelionių užsienyje buvo vienas „Vokietijos vabzdžių gamtos istorijos“ sudarytojų. Tyrė Coleoptera (vabalus), paskelbė apie 1400 publikacijų.
1856 m. Kraatz įsteigė Berlyno entomologijos draugiją, 1881 m. – Vokietijos bendrosios ir taikomosios entomologijos bendriją (Deutsche Gesellschaft für allgemeine und angewandte Entomologie), buvo ilgametis jos pirmininkas. 1886 metais įkūrė Vokietijos nacionalinį entomologijos muziejų. Jo asmeninės kolekcijos saugomos Vokietijos entomologijos institute (DEI).
Graikijos futbolo varžybos 1944–1945 m.
Graikijos futbolo varžybos 1944–1945 m.
Tikrosios kandys
Tikrosios kandys (Tineidae) – drugių (Lepidoptera) šeima.
Stasys Čepulis
Stasys Čepulis (1910 m. birželio 1 d. Šukeliškė, Dūkšto valsčius – 1989 m. balandžio 14 d. Kaunas) – Lietuvos gydytojas chirurgas, stomatologas, medicinos mokslų daktaras.
Biografija
Sūnus Gediminas Kazys Čepulis. 1937 m. baigė Vilniaus universitetą. 1957 m. medicinos mokslų daktaras.
1944–1951 m. Vilniaus universiteto, 1951–1984 m. Kauno medicinos instituto dėstytojas, instituto Chirurginės stomatologijos katedros (1951–1958 m. Stomatologijos katedra) vedėjas; nuo 1959 m. profesorius. 1981 m. jo vadovaujami stomatologai Lietuvoje pirmą kartą pradėjo implantuoti dantis. Ilgametis Stomatologų mokslinės draugijos pirmininkas.
Juodausių piliakalnis
Juodausių piliakalnis – piliakalnis Ukmergės rajono savivaldybės teritorijoje, Juodausių kaimo (Lyduokių seniūnija) ir Šventosios bei Duburėlio santakos, Šventosios kairiajame krante.
Piliakalnis
Dalis piliakalnio nuslinkusi į Šventąją. Iš pietvakarių ir pietryčių jį juosia Duburėlio, iš šiaurės vakarų - Šventosios slėniai, šiaurės rytuose yra aukštuma. Šlaitai statūs, apgriuvę, iki 17 m aukščio. Išlikusi -18 m ilgio ir 12–13 m pločio aikštelės rytinė dalis. Išliko įtvirtinimų žymių - aikštelės šiaurės rytų gale yra pylimas (jo aukštis nuo aikštelės 3, 6 m, iš išorės - 4, 5 m), už jo buvo negilus griovys ir antrasis pylimas, išliko 0,5 m aukščio ir 25 m ilgio pylimėlis.
Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1970 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnio šiaurės rytų papėdėje yra senovės gyvenvietės, datuojamos I tūkstantmečio pirmąja puse, liekanų, rasta lipdytos brūkšniuotu ir grublėtu paviršiumi keramikos. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.
Jurgis Paskočinas
Jurgis Paskočinas (g. 1949 m. gruodžio 7 d. Šiauliuose) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.
Biografija
1968 m. baigė Šiaulių J. Janonio vidurinę mokyklą, 1976 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę.
1975–1980 m. laikraščio „Sportas“ korespondentas, skyriaus vedėjas, 1980–1989 m. dienraščio „Tiesa“ korespondentas, pramonės skyriaus vedėjas. 1990–1995 m. – ekonomikos laikraščio „Litas“ vyriausiasis redaktorius, 1996 m. laikraščio „Šalies ūkis“ vyriausiasis redaktorius.
Švedukalnis
Švedukalnis – kaimas Kupiškio rajono savivaldybės šiaurės rytuose, 3 km į šiaurę nuo Skapiškio.
Anarchija
thumb|[[Anarchizmas|Anarchizmo simbolis]]
Anarchija ( 'be valdžios') –
Anarchistinės visuomenės sukūrimą nagrinėja anarchizmas. Anarchistai anarchiją paprastai pateikia kaip savivaldos sistemą, daugiau teorinę (nors būta keletas sėkmingų istorinių pavyzdžių), kuri, nuosekliai vengdama prievartos, hierarchijos ir autoritetų tuo pat metu visgi sukuria produktyvią, pageidautiną visuomenę.
Teorija
Anarchistiniai visuomeniniai santykiai yra grindžiami savitarpio pagalba, tiesiogine demokratija ir atstovavimu per laisvai išrinktas tarybas ir bevaldyste, t. y. visa valdžia priklauso žmonėms, o ne atstovams. Yra įvairūs anarchistinės organizacijos metodai: P. A. Kropotkino siūlyta anarchokomunistinė sistema valstybę siūlo paversti savanoriška komunų federacija, demokratinio principo pagrindas – komunų gyventojų savivalda. Anarchosindikalizmas visuomenės organizacijos pagrindu laiko savanores profsąjungas ir jų susivienijimus.
Islandijos Laisvoji Valstybė (930–1262)
Viena pirmųjų žinomų anarchistinių bendruomenių, kurioje nebuvo absoliučiai jokios valdžios, o visi įstatymai buvo priimami bendru gyventojų susirinkimu. Taip pat teismus atstojo gyventojų susirinkimai. Šalyje visgi nebuvo savitarpio pagalbos ekonomikos, egzistavo tiesioginių mainų laisvoji rinka.
Piratų valstybės (1350–1520)
Šiaurės jūroje ir Baltijos jūroje piratavimas ilgą laiką buvo rimta problema, bet tik XIV amžiuje piratai tapo stipria, konsoliduota jėga ir ėmė užiminėti vietinių kunigaikščių žemes bei kurti savo valstybes, kuriose santvarka buvo analogiška Islandijos modeliui.
Utopia (1847–1864)
JAV, Ohajo valstijoje susikūrusi anarchistų individualistų kolonija. Pinigus pakeitė darbo kortelės, veikė laisvoji rinka. Bendruomenė žlugo per JAV pilietinį karą.
Laisvoji teritorija (1918–1921 m.)
thumb|400px|Laisvoji teritorija, 1918–1921 1917 metais, įvykus Vasario revoliucijai į laisvę paleisti visi politiniai kaliniai, tarp jų anarchokomunistas, P. A. Kropotkino sekėjas Nestoras Machno. Grįžęs į gimtąjį kaimą Guljaipole ten sukūrė pirmąją anarchistinę komuną, kurioje nebuvo nei pinigų, nei bet kokios valdžios, bei suformavo Revoliucinę Sukilėlių Armiją, dar žinomą kaip Juodąją Gvardiją, kuri taip pat rėmėsi lygybės bei demokratijos principais – visi kariai buvo savanoriai, o karininkai renkami balsavimu, iš kareivių tarpo. 1918 metais bendrai su naujai susikūrusiomis komunomis suformuota Anarchistinių Organizacijų Konfederacija. Tai buvo stipri karinė jėga, padėjusi bolševikams (kurie buvo anarchistų sąjungininkai) įveikti austrų, vokiečių, Ukrainos nacionalistų bei Baltųjų karines pajėgas. Anarchistai tikėjosi, jog pasibaigus pilietiniam karui bolševikai suteiks Ukrainai kaip anarchistinei valstybei autonomiją. Besibaigiant pilietiniam karui Levo Trockio įsakymu anarchistai paskelbti banditais bei kontrrevoliucionieriais, išduoti ir palaipsniui sunaikinti.
Bendravimas
Bendravimas – vieno asmens komunikavimas su kitu.
Pečiupė
Pečiupė – upokšnis Kėdainių rajono vakaruose, Krakių seniūnijoje; Šušvės dešinysis intakas. Prasideda Šilainių miško pakraštyje, į vakarus nuo Šilainių. Teka į pietus palei mišką, žemupyje pasuka į pietryčius, kerta Pernaravos-Pašušvio kelią ir Vosbučių piliakalnio papėdėje įteka į Šušvę (40,8 km nuo jos žiočių).
Bendravimas
Bendravimas – tai prasminga sąveika tarp dviejų ar daugiau žmonių. Bendravimo prigimtis įžvelgiama žmogaus saviraiškoje, jo sugebėjime perduoti kitiems žmonėms tai, ką galvojame, jaučiame, kokiais matome save ir mus supančią aplinką. Bendraudami žmonės ne tik sąveikauja, bet ir pažįsta vienas kitą. Asmuo, bendraujantis su kitu, siekdamas geriau suprasti pašnekovą ir svarstomą problemą, pats atsiveria, net ir rizikuodamas. Tik esant tokiam atsivėrimui, bendravimas turi prasmę.
Pečiupė
Aukštupio vaga sureguliuota.
Upėvardis kildinamas nuo žodžio pečius („krosnis“), bet gali būti ir asmenvardinės kilmės (nuo Pėčys, Pėčius).
Bendravimas
Žodinės bendravimo formos yra dvi:
PBX Funicular Intaglio Zone
„PBX Funicular Intaglio Zone“ – devintasis John Frusciante studijinis albumas, išleistas 2012 m. rugsėjo 12 d. Japonijoje ir rugsėjo 25 d. visame pasaulyje, „Record Collection“ leidykloje. Albumas buvo išleistas daugybėje formatų, pavyzdžiui, 32 bitų skaitmeniniu atsisiuntimu ar audiokasete.
Albumą prodiusavo pats Frusciante. Prieš išeinant albumui, muzikantas savo tinklapyje nemokamai patalpino dainą „Walls and Doors“.
Marianas Ivanciuvas
Marianas Ivanciuvas (Marian Iwańciów; 1906 m. vasario 4 d. Zočuve – 1971 m. kovo 14 d. d Zamoscėje) – lenkų tapytojas, grafikas, pedagogas.
Kamieninė ląstelė
Kamieninės ląstelės – organizmo ląstelės, gebančios diferencijuotis ir įgyti specifinių organizmui reikalingų funkcijų, įsitraukiančios į sužaloto organo atkūrimą. Kamieninėms ląstelėms būdinga asimetriška proliferacija – pasidalinusi viena ląstelė lieka nediferencijuota kamienine, o kita geba diferencijuotis. Šiuo metu kamieninės ląstelės yra tapusios daugelio pasaulio laboratorijų tyrimo objektu. Su jomis siejamos naujos medicinos galimybės ir perspektyvos, tačiau yra ir daug problemų. thumb|259x259px|Kamieninė ląstelė Kamieninės ląstelės raida ir likimas priklauso nuo jos Hedgehog, Notch ir Wnt signalinių kelių veiklos ir konteksto.
Marianas Ivanciuvas
Nuo 1926 m. mokytojavo Vilniuje ir Trakuose. 1929–1935 metais studijavo Vilniuje, Stepono Batoro universiteto Dailės fakultete, akademiniais 1933/1934-1934/1935 metais dalyvavo ataskaitinėse fakulteto parodose, Vilniaus grafikų parodose: Poznanėje, Šiuolaikinės lenkų karinės grafikos; 1940 – Vilniaus plastikų.
Kamieninė ląstelė
Žmogaus organizme yra žinomi trys prieinami autologiniai kamieninių ląstelių šaltiniai: Kamienines ląsteles taip pat įmanoma išgauti iš virkštelės po gimimo. Autologinis (iš to paties organizmo) paėmimas mažiausiai rizikingas. Autologinės ląstelės gaunamos iš kieno nors kūno tam, kad vėliau būtų galima išsaugoti jo ar jos kraują tam tikroms chirurginėms procedūroms.
Suaugusios kamieninės ląstelės dažnai naudojamos medicininei terapijai, pavyzdžiui, kaulų čiulpų transplantacijai. Kamieninės ląstelės jau dabar gali būti sukurtos dirbtiniu būdu ir paverstos (diferencijuotos) į specializuotus ląstelių tipus su tam tikromis audinių ypatybėmis, pavyzdžiui, raumenimis arba nervais. Embrioninių ląstelių linijos ir autologinės embrioninės kamieninės ląstelės, gautos iš somatinių ląstelių arba po dalijimosi, galės būti panaudotos terapijai ateityje. Prie kamieninių ląstelių tyrinėjimo 1960–1970 metais daug prisidėjo Ernest A. McCulloch ir James E. Till iš Toronto universiteto.
Savybės
Pagal klasikinį kamieninės ląstelės apibrėžimą, ji privalo turėti dvi savybes:
Marianas Ivanciuvas
Be pedagoginio darbo aktyviai įsijungė į meninį gyvenimą, iš pradžių Vroclavo, paskui Liublino srityse, buvo vienas iš Zamojskio grupės steigėjų. Keliavo po Rumuniją, Jugoslaviją, lankėsi Paryžiuje, piešė studijas pastele ir akvarele. Iki karo daugiausia dirbo grafikos srityje, kūrė architektūrinius peizažus ksilografijos technika (Vilniaus, Trakų motyvais), naudodamas ryškius medžio rėžius. Grafikoje kartais rėmėsi naujausia Lenkijos istorijos ikonografija ("Mūšis dėl Vilniaus', ksilografija, 1938). Po karo daugiausia tapė aliejinius peizažus, aiškaus kolorito, su daugybe gyvos žalumos. Priklausė avangardiniams Zamojskio grupės atstovams.
Kamieninė ląstelė
Gebėjimas atsinaujinti
thumb|155x155px|[[Pelės embrioninės kamieninės ląstelės]] Egzistuoja du mechanizmai, kurie rūpinasi, kad kamieninės ląstelės sėkmingai daugintųsi:
Potencialumas
Pliuripotencinės embrioninės kamieninės ląstelės atsiranda kaip vidinės ląstelinės masės (VLM) ląstelė blastocistoje. Šios kamieninės ląstelės gali virsti bet kokiu organizmo audiniu, išskyrus placentą. Tik ląstelės iš ankstyvesnių embriono stadijų, žinomų kaip morulė, yra totipotencinės, gebančios virsti bet kokiais kūno audiniais, įskaitant ir ekstraembrioninę placentą.
Žmogaus embrioninė kamieninė ląstelė: Potenciją lemia kamieninės ląstelės diferenciacijos potencialas (potencialą diferencijuotis į skirtingus ląstelių tipus):
Ląstelių atpažinimas
Kamieninės ląstelės atpažįstamos pagal tai ar jos geba atnaujinti audinį. Pavyzdžiui, atliekamas skiriamasis kaulų čiulpų arba hematopoetinių kamieninių ląstelių (HKL) galimybės transplantuoti ląstelę ir išgelbėti individą HKL tyrimas. Tai parodo, kad ląstelės per tam tikrą laiko tarpą produkuoja naujas kraujo ląsteles. Taip pat turėtų būti įmanoma izoliuoti kamieninę ląstelę nuo individo, kuriam atlikta transplantacija, o iš jo taip pat galima transplantuoti kamienines ląsteles kitam individui bei HKL įrodant, kad kamieninė ląstelė sugebėjo atsinaujinti pati.
Kamieninės ląstelės savybė gali būti iliustruota in vitro (mėgintuvėlio, dirbtinių sąlygų) būdu. Pasitelkiant šį metodą, pavyzdžiui, klonogeneziniams tyrimams, kai įvertinamos ląstelės galimybės diferencijuotis į atsinaujinančiąsias. Kamieninės ląstelės taip pat gali būti atskirtos pagal tam tikrą išsiskiriantį ląstelės paviršių. Tačiau manoma, kad ląstelių gaminimas in vitro gali paveikti kamieninių ląstelių gyvavimo ciklą. Dėl to neaišku, ar šios ląstelės elgtųsi taip pat organizme, kaip elgiasi mėgintuvėlyje. Ginčijamasi, ar iš tiesų tam tikros subrendusių ląstelių populiacijos – kamieninės.
Embrioninės kamieninės ląstelės
thumb|353x353px|Embrioninė kamieninė ląstelė Embrioninės kamieninės (EKL) ląstelės atsiranda ankstyvajame embriono raidos etape iš vidinės blastocistos ląstelinės masės. Žmonių embrionai pasiekia blastocistos stadiją 4-5 dieną po apvaisinimo. Tuo momentu embrione būna nuo 50 iki 150 ląstelių. EKL ląstelės yra pliuripotencinės ir daro didelę įtaką visų trijų tipų gemalinių lapelių – ektoderminio (išorinio), endoderminio (vidinio) ir mezoderminio (vidurinio) – vystymuisi. Kitaip sakant, jos gali išsivystyti į bet kokį iš daugiau negu 200 subrendusio žmogaus ląstelių tipą, kai daromas tam tikras poveikis, kad susidarytų norimas jų tipas. Šios ląstelės neprisideda prie ekstraembrioninės placentos membranos susikūrimo. Beveik visi iki šiol atlikti tyrimai rėmėsi pelių (pEKL) arba žmonių embrioninių kamieninių ląstelių (žEKL) tyrimais. Abi rūšys pasižymi būtina kamieninių ląstelių charakteristika, bet reikalingos ypatingos sąlygos, siekiant išlaikyti nediferencijuotą jų formą. Pelių embrioninės kamieninės ląstelės auginamos ant želatinos sluoksnio dėl ekstraląstelinės matricos (palaikymui). Taip pat reikalingos leukemiją stabdančios sąlygos. O žmogaus embrioninės kamieninės ląstelės auginamos ant maitinamojo pelės embrioninio fibroblasto sluoksnio. Tam reikia paprastų fibroblasto augimo sąlygų. Be šių veiksnių arba genetinių manipuliacijų, embrioninės kamieninės ląstelės labai greitai diferencijuotųsi. Žmogaus embrioninės kamieninės ląstelės apibrėžiamos pagal keleto transkripcijos faktorių bei ląstelės membranos baltymų išraišką. Transkripcijos faktorius Oct-4, Nanog, ir Sox2 suformuoja tinklo reguliavimo branduolį, kuris užtikrina, kad būtų slopinami diferenciaciją skatinantys genai, ir palaiko ląstelės pliuripotecialumą.
Kol kas nėra patikrinto gydymo embrioninėmis kamieninėmis ląstelėmis būdo. Pirmasis bandomasis žmogus buvo patvirtintas Jungtinių Valstijų maisto ir vaistų administracijos 2009 sausį. Tačiau bandomajam žmogui, patyrusiam stuburo traumą, nebuvo pradėta terapija iki 2010 metų spalio 13 d. Atlantoje. 2011 m. lapkričio 14 dieną kompanija, atliekanti bandymą, paskelbė, kad ji nutraukia tolesnę kamieninių ląstelių programos plėtrą. Kadangi embrioninės kamieninės ląstelės yra pliuripotencinės, joms reikalingas specialus signalas taisyklingai diferenciacijai. Jei jos įšvirkščiamos tiesiai į kūną, embrioninės kamieninės ląstelės diferencijuosis į daugybę skirtingų ląstelių tipų ir sukels auglį. Embrioninių kamieninių ląstelių diferencijavimasis į kitas tinkamas kamienines ląstelės, išvengiant persodinimo atmetimo, yra tik viena iš keleto kliūčių, su kuriomis susiduria kamienines ląsteles tiriantys mokslininkai. Daugybė šalių šiuo metu sustabdė embrioninių kamieninių ląstelių tyrimus, kaip ir naujų embrioninių kamieninių ląstelių kūrimą. Dėl galimybės neribotai plėstis ir pliuripotenciškumo embrioninės kamieninės ląstelės išlieka teoriniu regeneratyviosios medicinos ir audinių pakeitimo po traumos ar ligos šaltiniu.
Vaisiaus kamieninės ląstelės
Primityvios kamieninės ląstelės vaisiaus organuose vadinamos vaisiaus kamieninėmis ląstelėmis. Yra du vaisiaus kamieninių ląstelių tipai:
Suaugusio žmogaus kamieninės ląstelės
Suaugusiųjų kamieninės ląstelės dar yra vadinamos somatinėmis (iš graikiško žodžio σωματικóς, reiškiančio „kūninės“) kamieninėmis ląstelėmis. Jos išlaiko ir sutaiso audinius, kuriuose jos randamos. Tokių ląstelių turi ne tik suaugusieji, bet ir vaikai.
Pliuripotencinės suaugusiųjų kamieninės ląstelės yra retos ir jų mažai, bet jų galima rasti virkštelės kraujyje ir kituose audiniuose. Kaulų čiulpai yra gausus suaugusiųjų kamieninių ląstelių šaltinis, kuris buvo naudojamas gydant keletą sutrikimų, pavyzdžiui, stuburo traumas, kepenų cirozę, chroninę galūnių ischemiją ir ribinius širdies darbo sutrikimus. Kamieninių ląstelių kiekis, esantis kaulų čiulpuose, sulig amžiumi mažėja. Reprodukcinės sistemos veikimo laikotarpiu vyrai šių ląstelių turi daugiau negu moterys. Kamieninės ląstelės kaulų čiulpuose labiausiai tiriamos tam, kad būtų nustatyta kamieninių ląstelių potencialumas ir atsinaujinimo galimybės. Kamieninėse ląstelėse, kaip ir kitose ląstelėse, esančiose aplink kamienines ląsteles, DNR pažaidos kaupiasi senstant. Manoma, kad dėl to senstant vis labiau trinka kamieninės ląstelės.
Daugumos suaugusiųjų kamieninių ląstelių šaltiniai pagal audinio kilmę (multipotenciškumas) riboti (mezenchiminė kamieninė ląstelė, iš riebalų išgautos kamieninės ląstelės, endotelinės kamieninės ląstelės, dantų minkštimo kamieninės ląstelės ir t. t.)
Gydymas suaugusiųjų kamieninėmis ląstelėmis jau keletą metų naudojamas kaulų čiulpų persodinimu gydant leukemiją ir su kaulais bei krauju susijusį vėžį. Šios kamieninės ląstelės taip pat naudojamos veterinarijoje, susižalojusiems arkliams gydant sausgysles ir raiščius.
Suaugusiųjų kamieninių ląstelių naudojimas tyrimams ir terapijai nėra prieštaringas, palyginti su embrioninėmis kamieninėmis ląstelėmis, nes šių ląstelių gamyba nereikalauja sunaikinti embriono. Be to, suaugusiųjų kamienines ląsteles išgaunant iš numatyto recipiento, atmetimo rizika beveik neegzistuoja, todėl JAV vyriausybės parama suaugusiųjų kamieninių ląstelių tyrimams didinama.
Amniono kamieninės ląstelės
Multipotencinės kamieninės ląstelės taip pat randamos amniono skystyje. Šios kamieninės ląstelės labai greitai reaguoja, sparčiai vystosi be papildomo maitinimo ir nėra tumorigeninės. Amniono kamieninės ląstelės yra multipotencinės ir gali diferencijuotis į riebalines, kaulines, raumenines, endotelines, kepenų ir nervines ląsteles. Amniono kamieninės ląstelės šiuo metu aktyviai tiriamos.
Kamieninių ląstelių iš amniono skysčio išgavimas įveikia etinius prieštaravimus dėl žmogaus embriono, kaip ląstelių šaltinio, naudojimo. Romos katalikai, kalbėdami apie nepriimtinus bandymus su embrioninėmis kamieninėmis ląstelėmis, Vatikano laikraštyje „Osservatore Romano“ amniono kamienines ląsteles pavadino „medicinos ateitimi“.
Amnioninių kamienių ląstelių galima gauti iš donorų arba autologiškai (iš to paties organizmo). Pirmasis JAV amnioninių kamieninių ląstelių bankas 2009 m. buvo atidarytas „Biocell Center Corporation“ Medforde, Masačusetse,  bendradarbiaujant su įvairiomis ligoninėmis bei pasaulio universitetais.
Sukeltasis pliuripotenciškumas
Tai – ne kamieninės, o labiau perprogramuotos suaugusiųjų ląstelės (pavyzdžiui, epitelio), skatinančios pliuripotenciškumą. Pasitelkiant genetinį baltymų perprogramavimą, pliuripotencinės kamieninės ląstelės, lygios embrionėms kamieninėms ląstelės, buvo gautos iš suaugusio žmogaus odos audinio. Šinja Jamanaka (山中 伸弥) ir jo kolegos iš Kioto universiteto Japonijoje žmogaus veido ląstelių tyrimams pasitelkė Oct3/4, Sox2, c-Myc ir Klf4 transkripcijos faktorius. Kinų kilmės JAV mokslininkas Džunjing Ju (Junying Yu), Jamesas Thomsonas ir jų kolegos iš Viskonsino-Madisono universiteto naudojo kitokius faktorius: Oct4, Sox2, Nanog ir Lin28, taip pat tyrė naudodami žmogaus prieodžio ląsteles.
Užšaldyti kraujo bandiniai gali būti naudojami kaip pliuripotencinių kamieninių ląstelių šaltinis. Taip atsiranda naujas būdas išgauti vertingų ląstelių.
Kilmė
Kita teorija yra tokia, kad kamieninės ląstelės savo konkrečioje nišoje išlieka nediferencijuotos dėl aplinkos veiksnių. Kamieninės ląstelės diferencijuojasi, kai palieka šią nišą ir nebepriima iš jos signalų.
Gydymas
thumb|464x464px|Sritys, į kurias investuojama siekiant gydyti kamieninėmis ląstelėmis Sritys, į kurias investuojama, siekiant ateityje gydyti kamieninėmis ląstelėmis :
Kamieninių ląstelių terapija – kamieninių ląstelių naudojimas įvairioms ligoms gydyti arba joms užkirsti kelią. Kaulų čiulpų transplantacija yra šiurkšti kamieninių ląstelių terapijos forma, kuri be komplikacijų praktikuojama jau daug metų. Kitokie terapijos būdai, neskaitant kaulų čiulpų persodinimo, naudojami retai.
Vyksta įvairūs kamieninių ląstelių moksliniai tyrimai, siekiant kuo greičiau pritaikyti gydymą kamieninėmis ląstelėmis neurodegeneracinėms ligoms ir kitokiems sveikatos sutrikimams, pavyzdžiui, cukriniam diabetui, širdies ligoms ir kitiems sutrikimams gydyti.
Vaistai dažnai pakenkia kepenims, sutrikdo jų veiklą, todėl tokius vaistus tenka šalinti iš prekybos. Kamieninės ląstelės gali būti panaudotos kaip hepatocitai, kad vaistų toksiškumas (nuodingumas) būtų pastebėtas ankstyvajame vaistų kūrimo etape.
Neseniai mokslininkams atsirado galimybė išskirti ir auginti embrionines kamienines ląsteles. Kartu su augančiomis mokslininkų galimybėmis sukurti kamienines ląsteles naudojant somatinės ląstelės branduolio perkėlimą ir techniką išgautai kamieninei ląstelei sukelti pliuripotencialumą, dažnai pasireiškia diskusijų, susijusių su aborto politika ir žmogaus klonavimu.
Trūkumai
Tam tikrose kamieninėse ląstelėse pliuripotencija galėtų apsunkinti specifinių ląstelių tipų išgavimą. Taip pat nelengva gauti būtent tą ląstelių rūšį, kurios reikia, nes ne visos ląstelės diferencijuojasi tolygiai. Nesidiferencijavusios ląstelės gali sukurti kitokį audinį, negu buvo tikėtasi.
Kai kurios kamieninės ląstelės po transplantacijos suformuoja auglius. Pliuripotenciškumas siejamas su auglių susidarymu, ypač embrioninėse bei vaisiaus kamieninėse ląstelėse, – nepaisant pliuripotencijos, vaisiaus kamieninės ląstelės vis viena suformuoja auglius.
Graikijos futbolo varžybos 1945–1946 m.
Graikijos futbolo varžybos 1945–1946 m.
Hausų kalba
Hausų kalba – Čado kalboms priklausanti kalba. Ja šneka apie 41 mln. žmonių. Kalbama Benine, Burkina Fase, Kamerūne, Ganoje, Nigeryje, Nigerijoje, Sudane ir Toge. Pagrindinės tarmės: Kano, arba rytų, ir Sokoto, arba vakarų. Kano tarme remiasi literatūrinė hausų kalba.
Hausų kalbai būdingas muzikinis kirtis, turintis gramatinę reikšmę, dvi giminės, linksnių nebuvimas, griežta žodžių tvarka sakinyje. Nuo XI–XIII a. vartojami arabų, nuo XIX a. pabaigos – lotynų rašmenys.
thumb|center|Hausų gyvenamos teritorijos Nigeryje ir Nigerijoje
Pilės
Pilės – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, vakariniame Kaltinėnų pakraštyje. Pro kaimą eina kelias, pietiniu pakraščiu –. Stūkso piliakalnis, dar vadinamas Kepaluškalnio vardu, ant jo stovėjo Kaltinėnų pilis. Piliakalnio šlaitai statūs, iki 20 m aukščio, aikštelė 45 su 50 m ilgio ir pločio. Kepaluškalnio papėdėje 1990 metais pastatytas medinis Vytauto paminklas ir pergalei Žalgirio mūšyje atminti.
Istorija
Pilės žinomos nuo 1569 m.
Jufka
thumb|200px|Gaminys iš jufkos thumb|200px|Jufka duona
Būdviečių apylinkė (Vilkaviškis)
Būdviečių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Jufka
Jufka  – tešlos rūšis, paplitusi dideliame areale Eurazijoje. Ji plačiai naudojama Didžiosios stepės virtuvėse, Turkijos virtuvėje, Azerbaidžano virtuvėje, Balkanų virtuvėse ir kt.
Būdviečių apylinkė (Vilkaviškis)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Liubavo valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kalvarijos rajonui. 1954 m. prijungtos dalis Akmenynų apylinkės, dalis Rasių apylinkės ir dalis Dotamų apylinkės, o dalis Būdviečių apylinkės prijungta prie Liubavo apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Būdviečių apylinkė prijungta prie Rasių apylinkės.
Jufka
Yufka yra turkiškas žodis, tuo tarpu kitose kalbose ta pati tešla yra vadinama kitais pavadinimais:, , ,. Kai kuriose vakarų kalbose žinoma graikišku pavadinimu phyllo.
Silva Povilaitytė
Silva (Silvija) Genovaitė Povilaitytė (g. 1955 m. rugsėjo 9 d. Rai-Guba, Petrovsko rajonas, Komija) – Lietuvos teatro aktorė, režisierė, renginių vedėja, skaitovė, poetė, pedagogė.
Biografija
Gimė tremtinių šeimoje, 1960 m. grįžo gyventi į Lietuvą. Baigė Vilniaus kultūros mokyklą, dirbo Joniškio kultūros namuose, vaidino dramos mėgėjų kolektyve. Lietuvos konservatorijos Klaipėdos fakultetuose baigė režisūros ir vaidybos studijas. Nuo 1984 m. Šiaulių dramos teatro aktorė. Sukūrė per 40 vaidmenų. Dešimt metų dirbo dėstytoja Šiaulių universitete. Šiaulių P.Višinskio viešojoje bibliotekoje režisuoja „Godų vakarus“.
Jufka
Gamyba ir patiekalai
Jufka gaminama kaip prėska tešla, t. y. miltai (dažniausiai kvietiniai) maišomi su skysčiu (dažniausiai vandeniu). Jufkos gamybos išskirtinumas yra jos kočiojime, kedangi kočiojant tešla daug kartų barstoma miltais ir lankstoma, tokiu būdu suformuojant daugybę nematomų sluoksnelių. Kočiojant naudojamas labai didelis apvalus stalas ir ilgas kočėlas. Terminio apdorojimo metu dėl šių sluoksnelių atsiranda purumas ir pūslės.
Jufka termiškai apdorojama gali būti labai įvairiai. Ji yra verdama (taip gaunami su borek, güllaç ir pan.), sausai kepama ant specialios tiurkiškos keptuvės sadžo (taip gaunama jufka duona, giozleme, qutab ir pan.), verdama riebaluose (taip gaminami žagarėliai, čeburekai), kepami riebaluose keptuvėje ar krosnyje (baklava, gibanica ir pan.).
Dažniausiai jufkos gaminiai grupuojami keletą rūšių. Tarp jų yra jufka duona, burekai (įdaryta jufka), baklava (jufkos saldumynai), güllaç (virtos jufkos saldumynai) ir pan.
Nuorodos
Apie tešlą
1096 m.
1096 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Violeta Briaukienė-Gražulytė
Violeta Briaukienė-Gražulytė (g. 1956 m. birželio 21 d. Kybartuose) – muzikos mokytoja ir chorvedė.
Biografija
Baigusi Klaipėdos 18-osios vidurinės mokyklos aštuonias klases, 1972–1976 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos Stasio Šimkaus aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. J. Samajauskas). 1986–1990 m. choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (vyr. dėst. D. Pilipavičienės klasė).
Merapis
Merapis  – veikiantis ugnikalnis Javos saloje, Indonezijoje.
Vidutiniškai išsiveržia kas 7 metai. Po 1006 m. išsiveržimo buvo sunaikinta javos-indų Matarami karalystė. Vienas didžiausių pagal nuostolius buvo 1673 m. išsiveržimas. Kalno papėdėje buvo sunaikinti keli miestai ir daug kaimų. XIX a. užfiksuoti 9 išsiveržimai, o XX a. – 13.
1930 m. po ugnikalnio išsiveržimo žuvo apie 1 300 žmonių, po 1974 m. – sunaikintos dvi gyvenvietės, o 1975-siais – gyvenvietė ir 5 tiltai, žuvo 29 žmonės.
Dėl spalio mėnesio išsiveržimo kai kurios skrydžių kompanijos laikinai atšaukė visus skrydžius į šalies sostinę Džakartą. Skrydžiai atšaukti aviacijos kompanijų vadovams nuogąstaujant, kad vulkaniniai pelenai gali pakenkti lėktuvams ir jų varikliams.
Šaltiniai
thumb|left|300px|Padėtis žemėlapyje.
Parcialinis slėgis
Parcialinis (dalinis) slėgis – dujų mišinio vieno komponento slėgis.
Violeta Briaukienė-Gražulytė
Biografija
Nuo 1976 m. Šakių rajono Griškabūdžio vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, 1979–1992 m. ir kultūros namų meno vadovė. Aktyviau reiškėsi su mokyklos vyresniųjų klasių merginų choru ir kultūros namų mišriuoju choru. Merginų chorą parengė 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei ir 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje, o kultūros namų mišrųjį – 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms ir 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei. Merginų choras dalyvavo 1993 m. Lietuvos jaunimo mažojoje dainų šventėje Vilniuje. Jos chorai ir vokaliniai ansambliai dalyvauja koncertuose (vokaliniai ansambliai ir konkursuose), rajono ir regioninėse dainų šventėse, gieda bažnyčioje. 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei mokytoja parengė Griškabūdžio laisvalaikio centro mišrųjį chorą.
Parcialinis slėgis
Suminis dujų mišinio slėgis yra lygus visų jį sudarančių dujų parcialinių slėgių sumai. Pavyzdžiui, azoto (N2), vandenilio (H2) ir amoniako (NH3) mišinio slėgis:
Violeta Briaukienė-Gražulytė
Biografija
V. Briaukienė nuo 1989 m. diriguoja Šakių rajono dainų šventėse, 1989 m. regioninės dainų šventės Marijampolėje ir 1993 m. Lietuvos jaunimo mažosios moksleivių dainų šventės Vilniuje dirigentė. 1997 m. jai suteikta muzikos mokytojos metodininkės kvalifikacijos kategorija.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Parcialinis slėgis
Skystyje ištirpusių A dujų parcialinis slėgis yra lygus parcialiniam slėgiui, kurį toje pačioje temperatūroje sudarytų dujinėje fazėje esančios A dujos, esančios termodinaminėje pusiausvyroje su skysčiu, turinčių ištirpusių A dujų. Dujų parcialinis slėgis reprezentuoja dujų molekulių kinetinį termodinaminį aktyvumą. Dujų molekulės per ilgesnį laiką visada sklinda iš didesnio parcialinio slėgio į mažesnį, kas ir yra difuzija. Kuo parcialinių slėgių skirtumas didesnis, tuo didesnis pereinančios medžiagos srautas. Dujos tirpsta, difunduoja ir reaguoja proporcingai parcialiniam slėgiui, bet nebūtinai – masinei koncentracijai.
Basonys II
Basonys II – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 1 km nuo Kalvių.
Istorija
Kaimo teritorijoje, šalia ežero įlankos yra archeologijos objektas – Basonių II (Kalvių) senovės gyvenvietė (A 59).
1999–2000 m. gyvenvietę tyrinėjo archeologas Egidijus Šatavičius. Tyrimų metu surasta daug titnago radinių, kurie datuojami 11-9 tūkstm. pr. m. e. Vėlesnių žvalgymų metu nustatyta, kad kaimo ribose būta ne vienos, bet 4-5 skirtingo laikotarpio gyvenviečių, kurios datuotinos akmens amžiaus įvairiais periodais.
Gyvenvietė buvo įkurta Kalvių ež. pietinės įlankos pietvakarinio kranto aukštutinėje terasoje. Pagal 1995, 1999–2000 m. vykusių žvalgomųjų archeologinių tyrimų metu rastus titnaginius dirbinius ir titnago skaldą gyvenvietė datuojama vėlyvuoju paleolitu (IX tūkst. pr. m. e.) ir mezolito I puse (VIII–VII tūkst. pr. m. e.) bei priskiriama Svidrų kultūrai.
Argumentas prieš žmogų
Argumentas į žmogų arba argumentas taikomas žmogui – argumentacijos klaida, daroma tada, kai kritikuojama oponento asmenybė užuot kritikavus jo teiginius. Šis argumentas yra vienas iš apeliavimo į kilmę (argumentacijos klaida, kada apie teiginio teisingumą ar klaidingumą sprendžiama pagal jo kilmės šaltinį) variantų. Formaliosios logikos požiūriu tai – klaida. Kad ir kas bebūtų asmuo, tai nieko nesako apie jo teiginio teisingumą ar klaidingumą.
Klaidos struktūra
Bazinė argumento forma yra:
„Tu irgi“
„Tu irgi“ (lotyniškai vadinamas ) yra atsakas į kaltinimą, tuo pačiu nusižengimu apkaltinant patį oponentą. Pavyzdžiui, ginklus gaminančios firmos susitikime su jos remiamo universiteto studentais, vienas studentų paklausė: Ar tiesa jog jūsų firma parduoda ginklus ir diktatoriams, kurie juos paskui atsuka prieš savo liaudį? Firmos atstovas į tai atsakė: ''O ar tiesa jog manoji firma finasuoja šį universitetą, kuriame ir pats studijuoji? Irgi nesi baltas balandis.'' Paties studento galima kaltė nepaneigia jo išsakyto kaltinimo firmai. .
Aplinkybinis
Kaltinimas aplinkybėmis yra pastabos atmetimas teigiant jog oponentas dėl jį supančių aplinkybių negali būti nešališkas, todėl jo argumentacijos klausytis neverta. Kai kada tai teisinga - pavyzdžiui, teismuose ar sporto varžybose skiriama labai daug dėmesio teisėjų bešališkumui užtikrinti. Tačiau teisme įprastai ginčijasi suinteresuotos pusės. Jų argumentai išklausomi.
Įžeidžiantis ad hominem
Tai kraštutinė ad hominem argumento forma, kuomet oponentas išvadinamas įžeidžiančiais žodžiais. Ji naudojama propagandoje. Šaltinyje propagandistams rekomenduojami tokie žodžiai kaip komunistas, fašistas, ponulis. Įžeidinėjimai tampa ad hominem forma tik jei siekiama pakeisti besiklausančios auditorijos nuomonę.
Vojnuvas (Mazovijos vaivadija)
Vojnuvas  – kaimas Lenkijos rytuose, Mordų valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į rytus nuo Mordų, apie 23 km į rytus nuo Sedlcų ir apie 108 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Grūšlaukės dvaras
Grūšlaukės dvaras – buvęs dvaras šiaurinėje - šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, į vakarus nuo Salantų, prie kelių ir.
Istorija
Įkurtas 1675 m. didikams Motiejui ir Benediktui Vainoms pasidalinus Salantų dvaro valdas. Grūšlaukės dvarui atiteko Grūšlaukės vaitija su Kumpikų, Juodupėnų, Jakštaičių, Narmantų, Pesčių ir Bajoralių kaimais.