cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
FK Šilalė
Istorija
2018 m. komanda žaidė mažąjį futbolą. Tapo 2018 m. Lietuvos mažojo futbolo čempionais.
Klubo logotipas ir spalvinė gama
Logotipe yra stilizuotas Šilalės miesto herbas, užrašas FK Šilalė ir futbolo kamuolys.
Pasiekimai
2016 m. užimta antroji vieta III lygos pirmenybėse.
Sudėtis
''2017 m. rugpjūčio 11 d.''
Marso palydovai
Atradimas
Spekuliacijos apie Marso palydovus prasidėjo Galilėjui 1610 m. atradus Jupiterio palydovus.
Tačiau tikrieji atradimai įvyko tik 1877 m. A. Holas Deimą atrado rugpjūčio 12 d. 07:48 UTC laiku, o Fobą – rugpjūčio 18 d. 09:14 GMT laiku JAV jūrinėje orbservatorijoje Vašingtone. A. Holas Marso palydovus matė jau rugpjūčio 10 d., tačiau dėl blogų oro sąlygų negalėjo tinkamai apdoroti rezultatų.
Marso palydovų atradimui A. Holas naudojo 66 cm lęšio 40 pėdų ilgio teleskopą.
Palydovų pavadinimai buvo pasiūlyti anglų mokslininko Henry Madan, kuris idėją surado Iliadoje.
Fobas
Fobas yra didesnis už Deimą. Jo skersmuo siekia 22,2 km, jis skrieja apie 6 000 km nuo Marso paviršiaus. Jis yra taip arti Marso, kad skrieja greičiau, nei sukasi pati planeta. Aplink Marsą Fobas apskrieja per 7 val. 39 min. ir Marso dienos metu danguje pasirodo du kartus.
Fobas yra vienas menkiausiai Saulės šviesą atspindinčių objektų Saulės sistemoje – jo albedas siekia 0,071. Jo paviršiaus temperatūra svyruoja nuo −4 °C iki −112 °C laipsnių.
Šis palydovas turi daug kraterių, iš kurių apie 20 turi pavadinimus.
Deimas
Deimo skersmuo yra apie 12,6 km, nuo Marso paviršiaus jis nutolęs 23 460 km. Aplink planetą Deimas apskrieja per 30,3 val.
Kalinuvka (Sokulkos apskritis)
Kalinuvka – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Sidros valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Marso palydovai
Deimas
Palydovas yra labai netaisyklingos formos, jo dydis yra 15 × 12.2 × 11 km ir yra 56 % Fobo dydžio.
Deimas turi nemažai kraterių, tačiau tik du iš jų turi pavadinimus – 1973 m. Svifto ir Voltero krateriai pavadinti Džonatano Svifto ir Voltero garbei, nes šie rašytojai rašė apie Marso palydovus dar jų neatradus.
Kalinuvka (Sokulkos apskritis)
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Marso palydovai
Palydovų tyrimai
Daug Marso tyrimams skirtų zondų tyrinėjo ir palydovus, tačiau tik keli buvo specialiai skirti šių palydovų tyrimams.
1988 m. SSRS paleido Fobos programą, skirtą abiejų palydovų tyrimams. Programa nebuvo sėkminga, tačiau vienas iš dviejų zondų sugebėjo padaryti Fobo nuotraukų.
2011 m. Rusija paleido Fobos-Grunt misiją, kurios tikslas buvo į Žemę pargabenti Fobo grunto pavyzdžių, tačiau dėl starte patirtų klaidų zondas liko Žemės orbitoje.
Vėliau NASA ir Europos kosmoso agentūra planavo specialias misijas šių palydovų tyrimams, tačiau nei viena jų nebuvo įgyvendinta.
Kutai (Kosivas)
Kutai – miesto tipo gyvenvietė Vakarų Ukrainoje: Ivano Frankivsko srities Kosivo rajone.
Geografija
Gyvenvietė yra oficiali Pakutijos istorinio regiono sostinė (neoficiali – Kolomija). Išsistačiusi prie Kremenecio ir Čeremošo upių santakos. 4089 gyventojai (2017 m.). Klimatologinė kurortinė vietovė, medžio apdirbimo pramonės ir dailiųjų amatų (audimas, siuvinėjimas ir puodininkystė) centras. Veikia dvi mokyklos, du vaikų darželiai, 110 lovų ligoninė, tuberkuliozinis dispanseris, taip pat parduotuvės, duonos kepykla, buitinio aptarnavimo kombinatas ir viešbutis. Pavadinimas, galimai, yra siejamas su geografine padėtimi ( = ) – nuošali vietovė tarp Čeremošo upės ir Karpatų kalnų.
Istorija
Kutai raštuose pirmąkart paminėti 1448 m., tąkart juos valdė bajoras Michalas iš Voinilovo. Apylinkėse, matyt, gyventa ir anksčiau, apie tai primena 1930 m. atrastas ir Х–ХІІІ amžiais datuojamas piliakalnis. Kai kurie tyrinėtai kaimo atsiradimą sieja su šioje vietoje vystyta valgomosios druskos gavyba.
1565 m. Kutai įėjo į Lenkijos karalystės Rusios vaivadijos Sniatino seniūniją. Kraštą nuolat puldinėdavo totorių, o vėliau ir osmanų kariuomenės. Ypač daug nuostolių pridarė 1621–1624 m. antpuoliai. XVII–XVIII amžių sandūroje kaimo gyventojų skaičius ėmė stipriai augti, tam pasitarnavo palankus klimatas ir suintensyvėję transporto srautai traktu, jungiančio Osmanų imperijos vasalę Moldavijos kunigaikštystę ir ATR. Šiuo keliu į Kutus iš Moldavijos atkeliavo ir čia įsikūrė armėnų pabėgėliai, gelbėdamiesi nuo turkų persekiojimo. Armėnai vertėsi sodininkyste, prekyba druska ir odos apdirbimu, iš jos taip pat siūdavo avalynę ir drabužius. XVIII a. prekyboje juos išstūmė žydai, kurie taip pat užsiiminėdavo pinigų skolinimu.
Kutų savininko Juozapo Potockio pastangomis 1715 m. kaimas įgijo Magdeburgo teises. Kartu buvo suteiktas ir herbas – mūro pilies su dviem bokštais atvaizdas (vienas bokštas nugriuvęs, taip buvo primenama apie kovingą Kutų praeitį). Miestelyje antradieniais ir penktadieniais vykdavo turgūs, triskart per metus pirkliai kviesdavo pirkėjus į jomarkus. Gyvenvietė augo, iš jos dalies susiformavo atskiras administracinis vienetas – Senieji Kutai. 1765 m. surašymo duomenimis, miestelyje ūkine veikla vertėsi 166 lenkai ir rusėnai, 70 armėnai, 124 žydai ir 136 jų samdiniai. Kijevo vaivada Juozapas Potockis fundavo armėnų ir unitų bažnyčių statybą (armėnai ir vėliau vaidino svarbų vaidmenį miestelio gyvenime, iki Antrojo pasaulinio karo jie sudarė skaitlingiausią bendruomenę Lenkijos Respublikoje, todėl Kutai buvo vadinami Lenkijos armėnų mažąja sostine).
1772–1918 m. Kutai priklausė Austrijos imperijos Galicijos ir Lodomerijos karalystei. Juozapo Potockio statyta katalikų bažnyčia, metams bėgant, atsidūrė avarinėje būklėje, todėl 1861 m. pašventinta nauja medinė šventovė, o 1898 m. iškilo dabartinis Švč. Jėzaus Širdies bažnyčios pastatas.
Po Pirmojo pasaulinio karo Kutai atsidūrė Lenkijos sudėtyje, o kitame Čeremošos krante išsistačiusi Vyžnycia priklausė jau Rumunijai. 1929 m. abiejų valstybių vyriausybės pasirašė sutartį ir upės krantus sujungė automobilinis tiltas. Kilus Antrajam pasauliniam karui, 1939 m. rugsėjo 14–17 d. miestelyje buvo įsikūrusi Lenkijos Užsienio reikalų ministerija. 1939 m. rugsėjo 17 d. Kutai vienai dienai buvo tapę neoficialia Lenkijos sostine, kai miestelio klebonijoje (kitais duomenimis „Sakalo“ organizacijos pastate) posėdžiavo prezidentas Ignacas Moscickis, vyriausiasis ginkluotųjų pajėgų vadas maršalas Edvardas Rydz-Smigly, premjeras Felicijanas Slavoj Skladovskis, užsienio reikalų ministras Juzefas Bekas ir kiti aukšti pareigūnai. Tąkart nuspręsta išlikusiems Lenkijos karinių pajėgų daliniams ir valstybės tarnautojams liepti pasitraukti į gretimą Rumuniją. Evakuacija vyko neseniai pastatytu tiltu per Čeremošą, rumunai atvykusius internavo.
Hitlerinei Vokietijai 1941 m. užpuolus Sovietų Sąjungą, liepos 1 d. į Kutus įžengė vengrų kariuomenė, kuri po mėnesio miestelį perdavė vokiečių administracijai. 1942 m. vyko masinis žydų naikinimas, žuvo daugiau nei du tūkst. žmonių. 1944 m. ukrainiečių UPA partizanai susprogdino tiltą per Čeremošą, nužudė apie 200 lenkų ir armėnų. Tų pačių metų rugpjūčio mėn. Raudonoji armija išvadavo Kutus, buvo atstatyta sovietinė administracija ir įkurtas Kutų rajonas (vėliau panaikintas). Pokaryje miestelyje pasirodė bėgliai iš kaimyninių Lenkijos sričių. Abi bažnyčios buvo uždarytos ir grąžintos tikintiesiems tik Ukrainai paskelbus nepriklausomybę.
Johannes Janssonius
Janas Jansonas (, ; g. 1588 m. Arnheme – m. 1664 m. liepos 11 d. Amsterdame) – Nyderlandų kartografas ir leidėjas.
Žemėlapiai
thumb|[[1641 m. „Atlas Novus“ viršelis]]
Dirbdamas su H. Hondijumi ir G. Merkatoriumi pradėjo leisti žemėlapius. Išplėtė Hondijaus atlasą, kurį 1638 m. pavadino „Atlas Novus“ (3 tomai). 1660 m. atlasas išplėstas iki 11 tomų ir pavadintas „Atlas Maior“. Stipriai konkuravo su kartografu Joan Blaeu. Kai kuriuos J. Jansono žemėlapius apie 1690 m. pakartotinai išleido Van der Hageno atlasas.
Jakovla
Jakovla – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Sidros valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Sofija Pšibiliauskienė
thumb|right|Sofija Ivanauskaitė-Pšibiliauskienė apie [[1910 metus]] Sofija Pšibiliauskienė (1867 m. rugsėjo 16 d. Paragiuose, Papilės valsčius, Šiaulių apskritis, Rusijos imperija – 1926 m. kovo 14 d. ten pat) – Lietuvos visuomenės veikėja, rašytoja, žinoma slapyvardžiu Lazdynų Pelėda.
Biografija
Gimė Žemaitijos bajorų šeimoje. Tėvas Nikodemas Ivanauskas (1844-1931 m.), tapytojas ir literatas, rašęs lenkų kalba. Kai Sofijai buvo keli mėnesiai, tėvas įstojo į Miuncheno dailės akademiją, todėl kartu pasiėmė ir šeimą. 1871 m. tėvas, netekęs dalies pajamų iš dvaro, nebaigė mokslų Miunchene, dar kelis mėnesius tobulinosi Varšuvoje bei Krokuvoje, vėliau grįžo į Lietuvą, bet dvaro pastatas buvo sudegęs, todėl dirbo dailininku Šiauliuose. Tačiau iš meno tais laikais buvo sunku išgyventi, tad 1877 m. šeima grįžo į suremontuotą Paragių sodybą. Tėvas negalėjo rimtai pasirūpinti dukters mokslu ir leisti jos mokyklon, todėl mokė pats.
Artinantis Pirmajam pasauliniam karui, su seserimi Marija sugrįžo į Paragius slaugyti sunkiai tuberkulioze susirgusios motinos. Sofija grįžo prislėgta skaudžios netekties – vos šešiolikos metų sulaukusi mirė dukrelė Emilija, Paragiuose ūkis nugyventas, sūnus Stasys sunkiai dirbo tėvo paliktame Meškių-Gadoniškių dvarelyje, tėvas uždarbiavo tapydamas paveikslus bažnyčioms.
Kūryba
Rašyti pradėjo dar 1896 m., kai Sofiją Pšibiliauskienę, gyvenusią tuomet Meškių-Gadoniškių dvarelyje, aplankė Peterburgo universiteto studentas Povilas Višinskis, jau iki tol lietuvių literatūrai suradęs Žemaitę ir Šatrijos Raganą. Jis padrąsino Sofiją rašyti. 1898 m. laikraštyje „Ūkininkas“ pasirodė pirmasis jos apsakymas „Našlaitė“. Vėliau, pasirinkusi slapyvardę Lazdynų Pelėda, rašė ir į kitus lietuvių užsienio laikraščius. Atgavus lietuvišką spaudą rašė į leidinius „Viltis“, „Šaltinis“, „Draugija“.
Papirčiai
Papirčiai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Tauragnų. Stūkso Papirčių piliakalnis.
Šveicarijos futbolo varžybos 1948–1949 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1948–1949 m.
Pietų Amerikos baublys
miniatiūra|Pietų Amerikos baublio paplitimas Pietų Amerikos baublys ( Botaurus pinnatus) – garninių (Ardeidae) šeimos paukštis. Yra du porūšiai:
Išvaizda
Vidutinio dydžio gandrinis paukštis. Kūno ilgis 63,5 – 76 cm. Patinas stambesnis už patelę. Galva ir kaklo nugarinė pusė yra šviesiai rusvo spalvos, išmarginti siauromis juodomis, skersinėmis juostelėmis. Nugara ir sparnai šviesiai rusvos spalvos, išmarginti įvairiomis tamsiomis dėmėmis. Plasnojamosios plunksnos tamsiai rudos spalvos. Gerklė balta. Kaklo priekis ir krūtinė šviesiai rusvos spalvos, išmarginti juodais dryžiais. Snapas stambus, aštrus, gelsvas. Antsnapis tamsesnis už posnapį. Tarp snapo pamato ir akių plikos odos plotelis yra geltonas. Virš akies rudas „antakis“. Rainelė geltona. Kojos žalsvai geltonos, kojų pirštai ilgi.
Biologija
Biotopas – nendrėmis ir krūmais užžėlusios gėlo vandens pelkės. Minta smulkia žuvimi, varliagyviais, ropliais, bestuburiais, smulkiais žinduoliais. Grobio tyko stovėdamas ir nejudėdamas. Veisimosi metu, naktimis, girdisi patino balsas : puunk puunk puunk. Lizdą krauna virš vandens, iš nendrių. Dėtyje 2 – 3 kiaušiniai. Peri patelė.
Nyderlandų futbolo varžybos 2017–2018 m.
Nyderlandų futbolo varžybos 2017–2018 m.
Galutinė lentelė
Pastaba:
Šaltinis: RSSSF duomenų bazė.
Finalo rungtynės
--- --- ---
Pusfinalio rungtynės
-
Translytiškumas
miniatiūra|Translyčių bendruomenės vėliava Translytiškumas – savęs priskyrimas priešingai lyčiai. Daugelis translyčių asmenų kenčia nuo lyties disforijos, kurią neretai siekia įveikti keisdami lytį, kas dažnai reiškia ir vardo bei asmeninių įvardžių keitimą. Taip pat translyčiai asmenys renkasi lyties keitimo terapijas, tokias kaip hormonų terapija bei chirurginis lyties keitimas, siekdami savo pirminius ir antrinius lytinius požymius suderinti su lyties tapatybe. Tačiau kai kurie translyčiai šių procedūrų atsisako, įprastai dėl finansinių ir medicininių priežasčių. Asmenys, kurie nenori keisti lyties pasitelkdami medicinines priemones, gali savo laikyti transeksualiais.
Duomenys dėl translyčių žmonių paplitimo žymiai skiriasi – iš dalies taip yra dėl termino translytis neapibrėžtumo. Kai kurios valstybės, kaip Kanada, gyventojų surašymuose translyčius įtraukia į atskirą kategoriją. Įprastai manoma, kad translyčiai sudaro mažiau nei 1 % pasaulio populiacijos, procentinė dalis svyruoja nuo <0,1 % iki 0,6 %.
Translyčiai žmonės gali būti atstumiami bendruomenių grupių, tiek vyrų, tiek moterų, taip pat dažnai tampa neapykantos nusikaltimų aukomis (seksizmas). Tradiciškai, translytiškumas siejamas su psichologinėmis problemomis dėl lyties tapatumo sutrikimų, nors kai kurie dabartiniai judėjimai siekia įrodyti, kad tai susiję su žmogaus smegenų sandara, o ne smegenų funkcijų sutrikimu.
Terminologija
Terminai translytiškumas ir transseksualumas kiek skiriasi – jie grindžiami nevienodu požiūriu į socialinę ir biologinę lytį. Sąvoka transseksualumas veikiau yra susijusi su asmens lyties fizinėmis savybėmis tuo tarpu samprata translytiškumas labiau susijusi su asmens psichologija bei socialiniais iššūkiais, kurie yra keliami skirtingos lyties atstovams. Daugelis translyčių žmonių atmeta terminą transseksualumas. 1979 m. amerikiečių translytė moteris Kristin Jorgensen (Christine Jorgensen) viešai atmetė jai priskirtą žodį transseksualė ir save įvardijo translyte, sakydama, jog „socialinė lytis nieko neturi bendra su lovos partneriais, ji turi bendra su tapatybe“. Kiti sąvoką transseksualumas atmetė dėl to, nes ši yra per siaura ir labiau apima lyties tapatybę, o ne seksualumą.
Papiškė
Papiškė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Šventos.
Montserato vėliava
thumb|250px|Montserato vėliava. Formatas: 1:2 [[Vaizdas:FIAV 110100.svg|20px]]
Montserato vėliava – Jungtinės Karalystės valdos Montserato oficialus simbolis. Kaip ir daugeliu kitų britų kolonijų atveju, vėliavą sudaro Jungtinės Karalystės mėlynoji vėliava (dar vadinama „Sąjungos vėliava“) ir kolonijos herbas dešiniojoje pusėje (šiuo atveju – Montserato herbas, vaizduojantis susimbolintą Airiją – deivę Erin).
Vėliava sukurta 1909 m., bet herbo vaizdavimas kiek skyrėsi. Kurį laiką herbas vaizduotas baltame apskritime. Dabartinė atmaina įtvirtinta 1999 m.
Sol Goldstein
Zolas Goldšteinas (1914 m. kovo 30 d. Jurbarke, Rusijos imperija – 1992 m. rugsėjo 3 d. Čikagoje, JAV) – Lietuvos žydų kilmės JAV visuomenės veikėjas, filantropas, sionistas.
Biografija
Gimė 1914 m. kovo 30 d. Jurbarke. Lietuvą okupavus naciams buvo nužudyta visa Z. Goldšteino šeima, o jis pats trejus metus praleido Buchenvaldo koncentracijos stovykloje, vėliau prisijungė prie partizanų. 1948 m. išvyko į JAV, kur gana greitai įsigijo Harry J. Bosworth dantų švaros priemonių parduotuvę Skokio priemiestyje Čikagoje. XX a. septintajame dešimtmetyje Z. Goldšteinas aktyviai dalyvavo vietos žydų bendruomenės gyvenime. Buvo įvairių organizacijų vadovu, tame tarpe Holokausto išsigelbėjusių asociacijos, tarptautinio žydų fondo Čikagos skyriaus vadovu bei Čikagos sionistų federacijos prezidentu. 1976 m. suorganizavo Izraelio premjero Ichakas Rabinas susitikimą su Čikagos žydais. 1978 m. suorganizavo susitikimą su Izraelio premjeru Menachem Begin.
1976-1977 m. aktyviai kovojo prieš vietos neonacius, kurie rengė demonstracijas ir maršus nukreiptus prieš juodaodžius. Jis tapo kovos su Amerikos nacių maršais Čikagos priemiesčiuose lyderiu, kaip liudininkas ir ieškovas dalyvaudavo neonacių teismo procesuose. Z. Goldšteinas mirė 1992 m. rugsėjo 3 d. palikdamas 5.1 milijonus dolerių turto. Po jo mirties tarptautinis žydų fondas susisiekė su jo dukterimis dėl $660,000 dolerių skolos nors per savo gyvenimą Z. Goldšteinas fondui paaukojo 1,6 milijonus dolerių. Goldšteino palikuonys atsisakė sumokėti pinigus ir tarptautinis žydų fondas juos padavė į teismą, tačiau 1995 m. šalims draugiškai susitarus teismo procesas buvo nutrauktas.
FC Rosengård
FC Rosengård (SV Fotboll Club Rosengård) – Švedijos futbolo klubas iš Malmės. Šis straipsnis apie Švedijos moterų futbolo ekipą, kuri rungtyniauja moterų futbolo varžybose.
1970 – 2007 m.
1970 m. suburta ekipa, kuri vadinosi Malmö FF Dam. Iš pradžių dalyvavo žemesnių pakopų pirmenybėse. Vėliau pateko į aukščiausią šalies lygą.
2007 – 2013 m.
2007 m. balandžio 11 d. klubas pakeitė pavadinimą ir tapo LdB FC Malmö; rungtyniavo Damallsvenskan.
2010 m., 2011 m., 2013 m. iškovojo čempionių titulą.
Nuo 2014 m.
2013 m. gruodžio 12 d. tapo Fotboll Club Rosengård; žaidė Damallsvenskan.
2014 m., 2015 m., 2019 m., 2021, 2022 m. iškovojo čempionių titulą.
Sudėtis
Atnaujinta; 2022 m. balandžio 4 d.
Stadionas
Malmö IP – futbolo stadionas Malmės mieste, Švedijoje. Dar žinomas Gamla idrottsplatsen pavadinimu.
Stadionas talpina 7,6 tūkst. žiūrovų.
Menstruacinė taurelė
miniatiūra|Dviejų skirtingų dydžių menstruacinės taurelės. Menstruacinė taurelė – menstruacinės higienos priemonė, įkišama į makštį mėnesinių metu. Jos paskirtis yra surinkti skysčius, išsiskiriančius per mėnesines (kraują ir gimdos gleivinės dalis). Menstruacinės taurelės dažniausiai gaminamos iš lankstaus medicininio silikono arba latekso ir būna varpelio formos, su žiedu ar koteliu gale. Kotelis naudojamas taurelę įsidedant ar ištraukiant, o pačios taurelės forma leidžia jai glaudžiai priglusti prie makšties sienelės po gimdos kakleliu. Kas 4–12 valandų (priklausomai nuo skysčių kiekio), taurelė ištraukiama, ištuštinama, nuplaunama ir įdedama atgal. Po kiekvienų mėnesinių, taurelę reikia dezinfekuoti.
Skirtingai nuo higieninių paketų, įklotų ar tamponų, taurelės nesugeria mėnesinių skysčių, o juos surenka. Tą pačią taurelę galima pakartotinai naudoti iki 10 metų. Dėl šios priežasties jas naudoti bėgant laikui yra pigiau nei vienkartines priemones, nors pradinė kaina yra didesnė. Menstruacinės taurelės taip pat yra reklamuojamos kaip praktiškesnė ir gamtai draugiškesnė priemonė. Dėl to, kad taurelės yra daugkartinės, jų naudojimas ženkliai sumažina mėnesinių metu atsirandančių šiukšlių kiekį – nebereikia išmesti vienkartinių priemonių ar jų įpakavimo.
Dauguma įmonių parduoda mažesnį ir didesnį dydžius. Kai kurios menstruacinės taurelės yra bespalvės ir permatomos, tačiau taip pat yra prekiaujama ir spalvotomis.
Palyginus su kitomis menstruacinės higienos priemonėmis, taurelės yra saugus variantas.
Naudojimas
miniatiūra|Taisyklingai įdėta menstruacinė taurelė priglunda prie makšties sienelių. Menstruacinė taurelė sulenkiama perpus arba suspaudžiama iš šonų ir tada kišama į makštį. Viduje ji įprastai pati atgauna savo formą ir priglunda prie makšties sienelių ir gimdos kaklelio. Tačiau kai kuriais atvejais naudojančiam asmeniui gali tekti pasukioti taurelę ar įtempti makšties raumenis tam, kad taurelė pilnai atsidarytų. Teisingai naudojant, taurelė turėtų nepraleisti skysčio ir nekelti diskomforto. Visas kotelis turėtų būti makšties viduje, o jei taip nėra, jį galima patrumpinti. Egzistuoja keletas sulenkimo būdų, vienas populiariausių – c formos sulenkimas.
Įkišimo metu (jei reikia) naudojamas lubrikantas turėtų būti vandens pagrindo, nes silikono pagrindo lubrikantas gali pakenkti taurelei.
Po 4–12 valandų naudojimo (priklausomai nuo skysčių kiekio) taurelė ištraukiama pirštais suradus kotelį ir suėmus už jos apačios. Nerekomenduojama tiesiog traukti už kotelio. Taurelė turėtų būti suspaudžiama iš apačios, kad atsitrauktų nuo makšties sienelių ir atsilaisvintų, ir tuomet ištraukta. Išpylus turinį, ji išplaunama ar išvaloma ir įstatoma atgal. Taurelę galima plauti su švelniu muilu ir sterilizuoti verdančiame vandenyje po kiekvieno ciklo.
Pratekėjimas
Menstruacinės taurelės surenka mėnesinių skysčius makšties viduje ir įprastai jų nepraleidžia (jei pakankamai dažnai ištuštinama ir teisingai įdėta). Kai kuriems žmonėms pasireiškė pratekėjimas dėl netaisyklingo naudojimo ar netinkamo taurelės dydžio. Pavyzdžiui, menstruacinė taurelė gali praleisti skysčius jei yra neteisingai įkišta į makštį, iki galo neatsidaro ir nesudaro tinkamo sąlyčio su makšties sienele. Kitais atvejais taurelė gali praleisti skysčius dėl labai gausaus kraujavimo, neįprastos gimdos formos, per mažo taurelės dydžio ar neištuštinimo laiku.
Tipai
Menstruacinės taurelės įprastai yra varpo formos. Dauguma gamintojų naudoja medicininį silikoną, tačiau yra ir iš latekso pagamintų taurelių. Iš silikono pagamintos taurelės dažniausiai naudotinos 1–5 metus.
Didžioji dalis menstruacinių taurelių yra daugkartinės, jų nereikia išmesti po kiekvieno naudojimo.
Dydis
miniatiūra|Skirtingų dydžių menstruacinės taurelės. Dauguma įmonių suteikia galimybę pasirinkti mažesnį ar didesnį dydį. Mažesnis dydis dažniausiai rekomenduojamas moterims iki 30 metų ar negimdžiusioms natūraliu būdu. Didesnis dydis rekomenduojamas moterims virš 30 metų arba gimdžiusioms, taip pat toms, kurios gausiai kraujuoja mėnesinių metu. Dar mažesnio dydžio taurelės rekomenduojamos paauglėms ir sportuojančioms moterims (turinčioms stipresnius dubens raumenis didesnė taurelė gali būti nepatogi). Jei gimdos kaklelis yra žemas ar pasviręs, trumpesnė taurelė gali tikti geriau. Talpa svarbi gausiau kraujuojančioms. Vidutinė taurelė savyje laiko apie 20 ml skysčio, tačiau egzistuoja talpesnės taurelės, laikančios apie 37–51 ml. Didžioji dauguma visų taurelių sulaiko daugiau skysčio nei įprastas tamponas.
Lankstumas
Menstruacinės taurelės būna skirtingo lankstumo. Kai kurios įmonės gamina keletos skirtingų lankstumų taureles. Tvirtesnės taurelės įkišus lengviau atgauna pradinę formą ir palaiko geresnį sąlytį su makšties sienele, tačiau kai kurioms moterims minkštesnę taurelę įsidėti yra lengviau.
Spalva
Silikonas, iš kurio gaminama didžioji dalis taurelių yra natūraliai bespalvis ir peršviečiamas. Visgi dalis įmonių parduoda įvairių spalvų menstruacines taureles. Bespalvės taurelės greičiau praranda savo pradinę išvaizdą – naudojant atsiranda gelsvų dėmių. Spalvotų taurelių spalva bėgant laikui taip pat gali kisti, tačiau dėmės dažniausiai ne tokios ryškios kaip ant bespalvių. Dėmes dažniausiai galima pašalinti ar pašviesinti taurelę išmirkius atskiestame vandenilio perokside ar palikus po tiesiogine saulės šviesa.
Panašios priemonės
miniatiūra|Menstruacinio disko įdėjimas. Menstruaciniai diskai (dar vadinami gimdos kaklelio taurelėmis) yra disko formos, kaip diafragma, ir yra sudaryti iš lankstaus žiedo bei minkštos centrinės dalies. Jie renka mėnesinių skysčius taip pat kaip taurelės, tačiau laikosi ne prisiglausdami prie makšties sienelių, o yra užkišami už gaktikaulio. Egzistuoja ir vienkartiniai, ir daugkartiniai menstruaciniai.
Kaina
Menstruacinės taurelės parduodamos labai įvairiomis kainomis (remiantis 2019 metų tyrimu, kuriame buvo atsižvelgta į 199 skirtingų prekės ženklų)  – nuo 0,7 USD (apie 0,62 euro) iki 47 USD (apie 41,67 eurų).
Daugkartinės mėnesinių priemonės (taigi ir daugkartinės, o ne vienkartinės menstruacinės taurelės) yra ekonomiškesnės nei vienkartinės priemonės. Žmogus, naudojantis taurelę, sutaupo pinigų, palyginus su išlaidomis naudojant, pavyzdžiui, tamponus.
Visgi pradinė kaina gali būti per didelė žmonėms, gaunantiems mažas pajamas, ypač gyvenantiems besivystančiose šalyse. Pirkti higieninius paketus ar naudoti skudurus gali pasirodyti pigiau, tačiau bėgant laikui jų kainos susideda.
Įtaka aplinkai
Kadangi menstruacinės taurelės yra pakartotinai panaudojamos, jos padeda sumažinti sukuriamų atliekų kiekį. Kai kurie higieniniai paketai ir tamponai užtrunka 25 metus, kol suyra vandenyne, ir todėl gali pakenkti aplinkai. Egzistuoja ir biologiškai skaidžios menstruacinės priemonės. Jos suyra per trumpą laiko tarpą, tačiau jas reikia kompostuoti, o ne išmesti į sąvartynus.
Per 10 metų laikotarpį pastoviai naudojant menstruacinę taurelę yra sukuriama daug mažiau atliekų nei naudojant higieninius paketus ar tamponus. Pavyzdžiui, jei per vieną ciklą žmogus sunaudoja 12 higieninių paketų, naudojant taurelę būtų sukuriama tik 0,4 % gautų plastiko atliekų kiekio.
Kasmet Šiaurės Amerikoje išmetama apie 20 milijardų higieninių paketų ir tamponų. Jie įprastai atsiranda sąvartynuose arba būna sudeginami – tai gali daryti didelę įtaką aplinkai. Didžioji dalis higieninių paketų ir tamponų yra gaminami iš medvilnės ir plastiko. Plastiko irimas užtrunka 50 ir daugiau metų, o medvilnė pradeda irti po 90 dienų komposte.
Menstruacinių taurelių turinį galima išpiltį į duobutę žemėje ar į kompostą, nes šie skysčiai gali būti naudojami kaip trąšos. Vandenį, kuriuo jos išplaunamos, galima pilti ten pat. Tai sumažina iššvaistomo vandens kiekį.
Vokietijos imperijos karinės oro pajėgos
__BETURIN__
Chiara Mastalli
Kjara Mastali (, g. 1984 m. rugpjūčio 2 d. Romoje) – italų kino ir televizijos aktorė.
Biografija
Kjara 2001 m. nusifilmavo filme „Ten Minutes Older – The Cello“, sudarytame iš atskirų trumpo metražo juostų. 2003 m. ji vaidino Italijoje didelio populiarumo sulaukusioje dramoje „Ricordati di me“.
Daugiausia vaidmenų kuria televizijoje: filmuose ir serialuose („Komisaras Reksas“, „Tėvas Motiejus“, „Roma“).
Vilius Cucėnas
Vilius Cucėnas (g. 1982 m. gegužės 20 d. Kaune) – Lietuvos video operatorius, muzikantas, dainų autorius.
Muzikinė veikla
Apie 2002 metus Vilius su savo kūrinių akustine programa dalyvaudavo studentų gitarų vakaruose. Grupėje kaip atskiras muzikantas negrojo. Nuolatinis sąstatas Vagon Restoran nesusiformavo, buvo repeticijų ir keletas pasirodymų su skirtingais žmonėmis, tačiau nuolatinis kolektyvas nesusiformavo. 2004-2006 m. vyko įvairi kūrybinė veikla be pasirodymų. Tai daugiau buvo paieškos, eksperimentai.
TV veikla
2015 metais Dakaro ralio filmavimas.
Ringaudų pradinė mokykla
Ringaudų pradinė mokykla – pradinė mokykla Lietuvoje, Ringaudų kaime (Kauno rajonas), Gėlių g. 2. Mokykla vykdo ikimokyklinį ir pradinį ugdymą. Mokykloje yra sporto salė, kurią naudoja Kauno rajono sporto mokykla aerobinei gimnastikai.
Mokykla įkurta 1996 m., joje yra 13 klasių komplektų (2022 m. duomenimis). Mokyklos pastatas rekonstruotas iš buvusios parduotuvės – restorano pastato. 2009 m. mokyklą pradėta rekonstruoti ir plėsti, pastatytas naujas korpusas (iki tol mokykloje nebuvo sporto salės, valgyklos). Mokykloje veikia Ringaudų biblioteka.
Šveicarijos futbolo varžybos 1947–1948 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1947–1948 m.
2019 m. A lyga
'''2019 m. A lyga''' – 31–asis Lietuvos futbolo čempionatas, skaičiuojant nuo 1990 m., kai vyksta Nepriklausomos Lietuvos pirmenybės.
Pareiškėjai
Paraiškas padavė licenzijavimuisi: Klaipėdos „Atlantas“ – Jonavos „Jonava“ – Kauno „Kauno Žalgiris“ – Palangos „Palanga“ – Kauno „Stumbras“ – Marijampolės „Sūduva“ – FK „Trakai“ – Vilniaus „Žalgiris“, bei 2018 m. Pirmos lygos dalyviai FK Panevėžys ir DFK Dainava.
Licencijavimosi eiga
Licencijos pirmame etape suteiktos šiems klubams: „Žalgiris“, „Panevėžys“, „Sūduva“, „Trakai“ („Riteriai“).
Paraiškas siekti A lygos licencijos dar buvo pateikę klubai „Atlantas“, „Dainava“ ir „Jonava“, tačiau šie klubai reikalingos dokumentacijos įvertinimui nepateikė.
Galutinis A lygos licencijos gavėjų sąrašas paaiškėjo po LFF Apeliacinio licencijavimo komiteto sprendimo vasario 8 d. Licencijos buvo suteiktos FC Stumbras ir FK Kauno Žalgiris, o FK Palanga gavo Pirmos lygos licenciją. FK Atlantas liko be jokios licencijos.
Spalvų reikšmės:
Galutinis dalyvių skaičius
Galutinį 2019 m. A lygos dalyvių skaičių nustatė LFF Vykdomasis komitetas, įvertinęs klubų licencijavimo ir sportinius klubų rezultatus.
2019 m. vasario 19 d. 10 valandą posėdį pradėjo LFF Vykdomasis komitetas. Keliolikos klausimų posėdžio darbotvarkėje vienas įdomiausių klausimų buvo „dėl 2019 m. Lietuvos A lygos sezone dalyvausiančių komandų skaičiaus“. Galiausiai patvirtinta, kad dalyvaus aštuonios ekipos. Vilniaus „Žalgiris“, Marijampolės „Sūduva“, „Kauno Žalgiris“, Kauno „Stumbras“, „Panevėžys“, „Riteriai“ („Trakai“), „Palanga“ ir „Atlantas“.
A lygos lentelė po 28 turų
Atnaujinta; 2019 m. spalio 26 d.
Galutinė A lygos lentelė
Atnaujinta; 2019 m. lapkričio 29 d.
Antrosios rungtynės
---
FK Sūduva
''Atnaujinta: 2019 m. birželio 20 d.'' Oficialios svetainės duomenys:
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
FK Žalgiris
(skol. iš Turino „Juventus“) ! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
FK Riteriai
''Atnaujinta: 2019 m. birželio 3 d.''
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" | (pasiskolintas iš FK Atlantas)
12px ! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
FC Stumbras
''Atnaujinta: 2019 m. birželio 3 d.''
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
FK Kauno Žalgiris
''2019 m. birželio 17 d.''
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
FK Atlantas Klaipėda
''2019 m. birželio 20 d.''
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" | 12px
FK Palanga
''2019 m. birželio 20 d.''
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
''2019 m. rugsėjo 16 d.''
12px
FK Panevėžys
''2019 m. birželio 20 d.''
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
12px
Kalvinščizna
Kalvinščizna – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Sidros valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Papiškėliai
Papiškėliai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Vaškų.
Žemiau kalvos 60
Žemiau kavos 60 – 2010 m. Australijoje sukurta karinė drama apie šios šalies karių dalyvavimą Pirmajame pasauliniame kare.
Juosta paremta tikrais įvykiais ir pelnė 8 Australijos kino apdovanojimus.
Balotnia
Balotnia – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 45 km į šiaurės rytus nuo Rahačovo. Apylinkės centras.
Žemiau kalvos 60
Turinys
Oliveris Vudvardas vadovauja australų minuotojų būriui, kuris kasa tunelį po vokiečių pozicijomis ir sprogdindami užtaisus padeda anglų kariuomenei vykdyti puolimus viršuje. Po sėkmingai įvykdytos operacijos būrys perkeliamas į Belgiją, kur turi padėti kariuomenei užimti aukštumą, vadinamą Kalva 60. Ten įsitvirtinusios didelės vokiečių pajėgos, kurių niekaip nepavyksta įveikti sausumos kariuomenei, todėl britai nori iškasti tunelius ir atlikti seriją sprogdinimų tiesiai po vokiečių apkasais.
Balotnia
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Rahačovo apskrities Balotnios valsčiaus centras, vėliau priklausė Dousko valsčiui.
Žemiau kalvos 60
Turinys
Vudvardo būrys imasi darbo, o vokiečiai, įtardami priešus ruošiant sprogmenis, taip pat ima kasti tunelį. Prieš pat prasidedant sprogimams, įvyksta griūtis ir dalis Vudvardo būrio lieka atkirsti tunelyje, tačiau sustabdyti planuotos operacijos nebelieka laiko.
Klatka
Klatka – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Sidros valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Šveicarijos futbolo varžybos 1945–1946 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1945–1946 m.
Paranos delta
thumb|250px|Paranos deltos reginys
Paranos delta  – Paranos upės, tekančios per Pietų Ameriką, delta, išsidriekusi žemupyje, Argentinos teritorijoje. Užima ~14 000 km² plotą ir driekiasi per 320 km. Prasideda į pietus nuo Paranos ir Santa Fė miestų, kur Paranos upė pradeda šakotis, dar labiau pagausėja lig tol upėje buvusių salų, o šlapynių plotai išsidriekia toli nuo upės. Toliau delta plečiasi per Santa Fė, Entre Rioso ir Buenos Airių provincijų žemes – nuo upės atsišakoja San Lorenso, Viktorijos, Ibikujaus, Parana Pavono, Lečigvanaso, Paranasito, Parana Gvasu, Parana Bravo ir kitos protakos. Toliau Parana susilieja su Urugvajumi ir išsilieja į La Platą.
Deltos plotis 18–60 km. Per metus delta vidutiniškai plečiasi 50–90 m link La Platos.
Rahinė
Rahi̇̀nė – agromiestelis pietryčių Baltarusijoje, 22 km į pietryčius nuo Buda Kašaliovos. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Rahačovo apskrities Rahinės valsčiaus centras, vėliau priklausė Merkulavičų valsčiui.
FK Kretingos Grūdai
Kretingos „Kretingos Grūdai“ – Lietuvos futbolo klubas iš Kretingos.
Istorija
Ankstesniais metais klubas vadinosi KKT Kretinga, pagal tuometinį rėmėją – „Klaipėdos krovinių terminalą“.
2017 m. pakeitė pavadinimą į FK Kretingos Grūdai pagal naują pagrindinio klubo rėmėją, kompaniją Kretingos grūdai. 2023 m. gegužės mėn. oficialiai išregistruotas.
Sudėtis (2017)
2017 m. gegužės 4 d.
Kurnatovščizna
Kurnatovščizna – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Sidros valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Sveržanio valsčius
Sveržanio valsčius yra buvęs:
Terkso ir Kaikoso Salų vėliava
thumb|250px|Terkso ir Kaikoso Salų vėliava. Formatas: 1:2 [[Vaizdas:FIAV 110010.svg|20px]]
Terkso ir Kaikoso Salų vėliava – Jungtinės Karalystės valdos Terkso ir Kaikoso Salų oficialus simbolis. Kaip ir daugeliu kitų britų kolonijų atveju, vėliavą sudaro Jungtinės Karalystės mėlynoji vėliava (dar vadinama „Sąjungos vėliava“) ir kolonijos herbas dešiniojoje pusėje (šiuo atveju – Terkso ir Kaikoso Salų herbas, vaizduojantis kriauklę, omarą ir kaktusą vainikūną).
Iki 1968 m. vėliavoje buvo kitoks herbas – apskritime vaizduotas laivas ir druskos kasykla. Vėliau pritaikytas dabartinis herbas. Dabartinė vėliavos atmaina (su didesniu herbu) patvirtinta 1999 m. Vėliava turi ir civilinę atmainą – vietoje mėlyno naudojamas raudonas pagrindas.
Hadzilavičai
Hadzilavičai – kaimas rytų Baltarusijoje, 15 km į rytus nuo Rahačovo. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, kuriame veikė mokykla ir cerkvė, čia buvo Rahačovo apskrities Hadzilavičų valsčiaus centras, vėliau priklausė Haradzeco valsčiui.
Pirmasis anglų-afganų karas
Pirmasis anglų-afganų karas – karas tarp britų ir afganų, vykęs 1839−1842 m.
Istorija
Pirmasis anglų-afganų karas kilo britams siekiant plėsti įtaką Vidurinėje Azijoje, kaip atsvarą Rusijos imperijos įtakos plitimui. XIX a. pr. britai kontroliavo beveik visą Indiją. Vienintelė likusi galinga Indijos valstybė tuo metu buvo Pandžabe įsikūrusi Sikhų imperija, vadovaujama Randžito Singho. Rusijos imperija tuo metu plėtė savo valdas Vidurinėje Azijoje ir faktiškai kontroliavo Irano šachų Kadžarų politiką. Vyko varžymasis dėl prekybinių kelių Vidurinėje Azijoje ir britai tikėjo, kad jų prekyba nebus saugi Indo upe, jei Rusijos imperijos įtaka pasieks Afganistaną. 1826 m. Afganistane naują valdančiąją Barakzajų dinastiją užtvirtino emyras Dostas Muhamedas, kuris flirtravo su Rusijos ir Irano pasiuntiniais. Britai siekė palenkti Dostą Muhamedą savo pusėn, bet tai buvo sunku, nes Dostas buvo didžiulėje priešpriešoje su sikhų maharadža Randžitu Singhu dėl Pešavaro kontrolės. Savo ruožtu britai sutarė su Randžitu Singhu. 1830 m. britai pasiuntė Aleksandrą Bernsą diplomatinei kelionei po Vidurinę Aziją per Bucharą į Kabulą deryboms su Dostu. 1837 m. Rusija paskatino Irano ataką prieš Heratą, tuo metu dar valdytą afganų Sadozajų klano. Britai siekė, kad Heratas neatitektų Iranui. 1837 m. A. Bernso deryboms su Dostu žlugus britai nusprendė karine jėga jį pašalinti ir į Afganistano sostą pasodinti šachą Šudžą.
1838 m. spalio 1 d. britų Indijos generolas-gubernatorius lordas Oklandas paskelbė Simlos manifestą, kas buvo karo paskelbimas Dostui Muhamedui. Britai sudarė sąjungą su Randžitu Singhu, bet sikhų pajėgų dalyvavimas kare buvo simbolinis. 1839 m. kovo 10 d. britų-indų pajėgos, vadovaujamos Džono Kino, Bolano perėja įsiveržė į Afganistaną. Žygiuodami per Kandaharą ir Gaznį jie 1839 m. rugpjūčio 6 d. užėmė Kabulą, šachas Šudža patvirtintas nauju Afganistano emyru. Po gana lengvos pergalės logistiškai tapo sunku išlaikyti okupacinius garnizonus Afganistane. Dostas 1840 m. lapkričio 3 d. buvo paimtas į nelaisvę ir išsiųstas į Indiją, tačiau jo sūnaus Akbaro vadovaujami afganistaniečiai pradėjo įnirtingą pasipriešinimą. 1841 m. lapkritį sukilusiame Kabule buvo nužudytas A. Bernsas ir daugelis kitų. Lapkričio 22 d. generolo Džono Šeltono pajėgos buvo sumuštos sukilėlių prie Behmaru kalvų. Gruodžio 11 d. britai susitarė su afganais, kad jiems bus leista pasitraukti iš Kabulo, bet gruodžio 23 d. Akbarui nužudžius derybininkus šis susitarimas žlugo. 1842 m. sausio 1 d. vyriausiasis garnizono vadas Viljamas Elfinstonas susitarė su Akbaru, kad britams bus leista pasitraukti į Pešavarą. Sausio 6 d. 4500 kariškių ir 12 tūkst. civilių pradėjo žygį iš Kabulo. Šis žygis žiemos metu ir nuolat atakuojant afganų sukilėliams virto katastrofa. Sausio 10 d. Akbaro Chano pajėgos paėmė į nelaisvę generolus V. Elfinstoną ir Dž. Šeltoną. Pasitraukėlių likučiai buvo apsupti Džalalabade.
Iš Indijos britai suorganizavo žygį, kad išlaisvinti apsuptuosius Džalalabade ir išgelbėti britų armijos reputaciją po pasigailėtino atsitraukimo iš Kabulo. Balandį Kabule buvo nužudytas šachas Šudža. Balandžio 19 d. britų armija, vadovaujama generolo majoro Džordžo Poloko, pasiekė Džalalabadą. Rugsėjo 15 d. Dž. Poloko pajėgos užėmė Kabulą ir spalio 12 d. paėmus belaisvių pasitraukė. Tuo metu buvo pasikeitusi vadovybė D. Britanijoje ir naujasis Indijos generolas-gubernatorius erlas Elenboras 1842 m. spalio 1 d. Simlos proklamacijoje paskelbė britus pasitraukiant iš Afganistano. Dostas Muhamedas buvo paleistas ir 1843 m. susigrąžino valdžią Kabule.
Papiškės (Elektrėnai)
Papiškės – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 3,5 km į rytus nuo Lazdėnų, Neries kairiajame krante, šalia Bražuolės žiočių. Patenka į Neries regioninį parką. Ties Papiškėmis Neries upėje yra keletas rėvų, iš kurių didžiausia – Zaviesai (Zawiesa).
Kaimanų Salų vėliava
thumb|250px|Kaimanų Salų vėliava. Formatas: 1:2 [[Vaizdas:FIAV 110010.svg|20px]]
Kaimanų Salų vėliava – Jungtinės Karalystės valdos Kaimanų Salų oficialus simbolis. Kaip ir daugeliu kitų britų kolonijų atveju, vėliavą sudaro Jungtinės Karalystės mėlynoji vėliava (dar vadinama „Sąjungos vėliava“) ir kolonijos herbas dešiniojoje pusėje (šiuo atveju – Kaimanų Salų herbas, vaizduojantis jūrą, tris žalias žvaigždes (=3 Kaimanų salos), auksinį liūtą sergėtoją, žaliąjį vėžlį ir auksinį ananasą).
Vėliava sudaryta 1958 m. Iki 1999 m. oficialiai naudota vėliava, vaizduojanti herbą baltame apskritime. 1999 m. tas apskritimas oficialiai panaikintas, bet praktikoje dažnai tebėra naudojamas. Salos turi ir civilinę vėliavą raudonu pagrindu.
Šveicarijos futbolo varžybos 1944–1945 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1944–1945 m.
Nandzingo universitetas
Nandzingo universitetas − Nankine esantis nacionalinis valstybinis mokslinių tyrimų universitetas. Turi du pagrindinius studentų miestelius: Sianlino studentų miestelį Nankino šiaurės rytuose ir Gulou studentų miestelį Nankino miesto centre.
Vainiūnai (Breslauja)
Vainiūnai  – kaimas Baltarusijoje, Vitebsko srities Breslaujos rajone. Priklauso Apso apylinkei. Šalia kaimo tyvuliuoja du ežerai: Apskritėlis ir Ilgaitis. thumb|150px|left|Lietuviškas užrašas prie kaimo koplyčios
Nandzingo universitetas
Įkurtas 1902 m. kaip Sandziango paprastasis koledžas pagal Japonijos moderniųjų švietimo institucijų pavyzdį. Dabartinis pavadinimas suteiktas po Kinijos LR įkūrimo, 1950 m. Iki tol vadintas Nankino aukštąja paprastąja mokykla, Nacionaliniu Pietryčių universitetu ir Nacionaliniu centriniu universitetu. 1952 m. sujungtas su Nankingo universitetu. Universitetas pastoviai vertinamas kaip vienas geriausių mokslinių tyrimų universitetų Kinijoje ir kaip vienas iš universitetų, kurioje didžiausia atranka stojant, šalyje.
Vainiūnai (Breslauja)
Istorija
Gatvinis kaimas, per jį ėjo senovinis kelias iš Pelekų į traktą Vilnius–Breslauja. Šių kelių sankryžoje stovėjo Baltoji karčiama, o nuo jos į šiaurę prasidėjo Vainiūnų laukai. Kaimas žinomas nuo XVIII a., tuomet jį valdė Breslaujos raštininkas Antanas Kvinta. Tikintys kaimo katalikai priklausė Pelekų parapijai. Po Antrojo pasaulinio karo Vainiūnai buvo priskirtas kolūkiui „Berezovyj kraj“. Įeina į lietuvių gyvenamą arealą. Kaimo mokykloje dėstoma lietuvių kalba.
Nandzingo universitetas
2022 m. „ Times Higher Education World University Ranking“ reitinge Nandzingo universitetas užėmė 7-ą vietą Kinijoje ir 95-ą vietą visame pasaulyje. Tuo tarpu tų pačių metų gamtos mokslų indekso metinėje lentelėje Nankino universitetas buvo įvertintas kaip 5-as universitetas Kinijoje ir Azijos Ramiojo vandenyno regione ir 8-as pasaulyje tarp pasaulinių universitetų.
Smarkiai nukentėjo per proletarinę kultūrinę revoliuciją. 1976 m. Nandzingo universiteto dėstytojai ir studentai pradėjo prieš kultūrinę revoliuciją nukreiptą judėjimą, išplitusį visoje šalyje. 1978 m. Hu Fumingas, Nandzingo universiteto filosofijos fakulteto narys, parašė istorinį straipsnį „Praktika yra vienintelis tiesos tikrinimo kriterijus“, paskatinusį kultūrinės revoliucijos pabaigą bei reformų eros pradžią.
Padaliniai
thumb thumb thumb|Biblioteka
Papiškės (Matuizos)
Papiškės – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Matuizų, 1 km į pietryčius nuo Voriškių, šalia Blankos upelio ir Dainavos miškų. Keliai į Voriškes, Jurgiškes, Giniūnus.
Tahkunos rezervatas
Tahkunos rezervatas  – draustinis Hyjumos saloje, Estijoje, Hyju apskrityje.
Rezervatas įkurtas apsaugoti miškus, nepaliestus žmonių veiklos. Jame auga daugiausiai europinių kukmedžių šalyje. Vyrauja miškai ir pelkynai. Yra pritaikyti takeliai lankytojams. Draustinyje peri švygždos ir jūriniai ereliai. Žydi kelios rūšys gegužraibinių: nariuotosios ilgalūpės, šliaužiančiosios sidabriukės, kt.
Kaguanas (upė)
Didžiausi intakai: Gvajasas, Sunsija (dešinieji).
Aukštupys slenkstėtas. Didžiausias miestas prie Kaguano – Kartachena del Čaira. Upės baseine gyvena daugiausia indėnai vitotai.
19-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas
19-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas - tai individualios nuotolinės šachmatų varžybos vykdomos pagal ICCF taisykles. Čempionato pradžia 1997 m. spalio 20, pabaiga – 1999 balandžio 1.
Rausva
Rausva – spalva, raudonos spalvos atspalvis.
Rožinė – tai kūno, jausmingumo spalva. Pagal koloristiką ji daugiau artima baltai nei raudonai. Heraldikoje naudojama retai, daugiausia – vaizduojamų žmonių kūnui spalvinti.
Rausvos ir baltos spalvų kombinacija siejama su skaistybe ir nekaltumu, o rausvos ir juodos – erotizmu ir gundymu.
Šaltiniai
Pantila Růžová Rosa (Farbe) Ροζ Pink Roza Rosa (color) Vaaleanpunainen Rose (couleur) Bàn-dhearg Rosa (cor) ורוד Merah jambu Rosa (colore) ピンク Jambon 분홍색 Puniceus Rose Roze Rosa Rosa Barwa różowa Cor-de-rosa Khuchinilla llimphi Розовый цвет Pink Rosa (färg) สีชมพู Pembe گلابی Hồng (màu) 粉红色
Dangun Žengimo salos vėliava
thumb|250px|Dangun Žengimo salos vėliava. Formatas: 1:2 [[Vaizdas:FIAV 110010.svg|20px]]
Dangun Žengimo salos vėliava – Jungtinės Karalystės valdos Atlanto vandenyne Dangun Žengimo salos oficialus simbolis. Kaip ir daugeliu kitų britų kolonijų atveju, vėliavą sudaro Jungtinės Karalystės mėlynoji vėliava (dar vadinama „Sąjungos vėliava“) ir kolonijos herbas dešiniojoje pusėje (šiuo atveju – Dangun Žengimo salos herbas, vaizduojantis skydą ir jį laikančius du jūrinius vėžlius).
Salai sukurti atskirą vėliavą sumanyta 2009 m. Buvo siūloma keletas variantų – iš esmės, ginčai vyko tik dėl herbo, nes kaip pagrindas pasirinkta mėlynoji britiška vėliava. Vėliava priimta 2013 m.
2009 m. Europos dailiojo čiuožimo čempionatas
2009 m. Europos dailiojo čiuožimo čempionatas – geriausių Europos 2008 m. - 2009 m. sezono dailiojo čiuožimo sportininkų varžybos, vykusios Suomijos sostinėje Helsinkyje. Lietuvai čempionate atstovavo keturi sportininkai.
Vyrai
thumb|right|Vyrų vienetų medalininkai
Moterys
thumb|right|Moterų vienetų medalininkės
Poros
thumb|right|Porų čiuožimo medalininkai
Šokiai ant ledo
thumb|right|Šokių ant ledo medalininkai thumb|[[Katherine Copely ir Deividas Stagniūnas]]
Viešvėnų tvenkinys
Viešvėnų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Telšių rajone, 6,5 km į pietryčius nuo Telšių, Viešvėnų gyvenvietės pietvakariniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Viešvės upelį (Judros intakas, Pateklos baseinas) 0,86 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis rytų-pietvakarių-šiaurės vakarų kryptimi – 1,15 km, plotis – iki 0,49 km. Tvenkinio viduryje yra maža salelė. Altitudė 127,5 m. Pietvakarinis krantas aukštokas. Tvenkinio pakrantės kalvotos. Pietinėje pakrantėje auga miškelis. Šiaurinėje ir vakarinėje pakrantėse yra įrengtos poilsio zonos. Vakarinę tvenkinio dalį 2 vietose kerta kelias, vakarinėje pakrantėje įsikūręs Sakalų II kaimas.
Tvenkinys įrengtas 1971 m. 2007 m. tvenkinys buvo nuleistas ir atlikti tvenkinio tvarkymo darbai. 2010 m. ir 2016 m. atlikti Viešvėnų tvenkinio moksliniai žuvų išteklių tyrimo darbai, kurie parodė gausius žuvų išteklius.
Trumpapelekė grinda
Trumpapelekė grinda (Globicephala macrorhyncus) – delfininių (Delphinidae) šeimos jūrų žinduolis. Nors priklauso delfininiams, tačiau savo elgsena primena stambiuosius banginius.