cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šiekštelis (Molėtų r.)
Šiekštelis – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 5 km į šiaurės rytus nuo Balninkų. Ežero ilgis šiaurės vakarų-pietryčių-rytų kryptimi – 0,49 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 125,7 m. Pietinis krantas aukštas, kiti – žemi ir pelkėti. Pakrantės kalvotos. Pietinėje pakrantėje auga miškelis, kitose pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Iš rytų į šiaurės vakarus ežerą prateka K-1 upelis link Perkalio ežero (Siesarties intako Plaštakos baseinas). Šalia įsikūrę Perkalių ir Valių kaimai.
Šiekštas
left|120px
Šiekštas - ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 7,5 km į šiaurės rytus nuo Joniškio. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius - 0,41 km, plotis - iki 0,21 km. Altitudė 148,7 m. Krantai neaukšti, sausi, apaugę siaura medžių ir krūmų juosta. Iš šiaurės ir rytų prieina Baranavos miškas, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai ir pievos. Rytuose įteka upelis iš čia pat telkšančio Kanios ežero. Vakaruose įteka P-1 upelis iš Sutrinio ežero, o pietuose tas pats upelis išteka link Spenglos intako Pravalos (Žeimenos upės baseinas). Ežeras patvenktas. Šalia ežero įsikūręs Andrulėnų kaimas.
Kaspijskas
Kaspijskas  – miestas pietų Rusijoje, Dagestane, Kaspijos jūros pakrantėje, 14 km į pietus nuo Machačkalos. Tiksliosios mechanikos, mašinų gamybos pramonė. Yra keliasdešimt mečečių, stačiatikių cerkvė. Išlikęs torpedų bandymų poligonas jūroje, pakrantėje ilgą laiką stovėjo ekranoplanas.
Istorija
Gyvenvietė Dvigatelstrojus (Двигательстрой) įkurta 1932 m. prie dyzelinių variklių ir torpedų gamyklos. 1947 m. suteiktos miesto teisės ir Kaspijsko vardas.
Gibilis
Gibilis arba Gira (akadų k. girra, girru) – ugnies dievybė Mesopotamijos mitologijoje. Pagal vieną versiją, buvo dangaus dievo Anu ir deivės Šalos sūnus, pagal kitą – Enkio. Kai kada laikytas ir Nusku sūnumi. Pirmąkart Gibilis paminėtas Faros (gyvenvietė senovinio Šurupako miesto vietoje) dievų sąraše (XVI a. pr. m. e.). Laikytas tiek kuriančiąja, tiek griaunančiąja jėga, atnešančia mirtį, sietas su deginančia vasaros kaitra. Pirmuoju aspektu Gibilis – šviesos nešėjas ir apvalanti ugnis, taip pat ugnis kalvio žaizdre bei degimo krosnyje, kur degamos plytos. Dėl to buvo vadinamas „miestų įkūrėju“.
Tikėta, jog Gibilis, kaip ir Enkis, padedąs nuo burtų, kovojąs su raganavimu. Šiuo aspektu minimas babiloniečių mite „Gira ir Elamatum“, kuriame Gibilis – dievų kovotojas, kovojantis su „moterimi iš Elamo“ (taip neretai būdavo įvardijamos kerėtojos), kuri sukėlusi badą ir pavertusi gyvulius bergždžiais. Gibilis ją įveikęs, o Enlilis kerėtojos kūną pavertęs žvaigždynu. Pasak akadų mito apie karo ir maro dievą Erą, pas Gibilį atvyksta Mardukas, kad šis apvalytų jo galios ženklą. „Blogųjų demonų utukku“ užkalbėjimuose veikia kartu su tėvu Enkiu, siekdamas išsiaiškinti septyneto blogio demonų kilmės paslaptį. Tuo tarpu „Raudoje apie Ūro sunaikinimą“ Gibilis padeda Enliliui, miesto ir jo gyventojų naikintojui.
Bajorų–Priekulės geležinkelis
thumb|Geležinkelis ties Priekulės stotimi
Bajorų–Priekulės geležinkelis – 1520 mm vėžės geležinkelio linija, jungianti Bajorus ir Priekulę (Latvija).
Vokietijos imperijos sudėtyje
1875 m. Vokietijos imperija užbaigė Klaipėdos–Tilžės geležinkelį, skirtą susisiekimui su Klaipėdos uostu. 1892 m. geležinkelis pratęstas iki Bajorų, kurie tuo metu buvo pasienyje su Rusijos imperija, Lampsaičiuose (dabar – Bajorų dalis) pastatyta raudono mūro geležinkelio stotis ir vandens bokštas. Nors pagrindinė atkarpos paskirtis buvo karinė, geležinkeliu buvo gabenamos ir prekės į Klaipėdos, Tilžės ir Karaliaučiaus turgus.
Pirmojo pasaulinio karo metais Vokietijos imperijos kariuomenė nutiesė bėgius iš Bajorų į Priekulę (dabar Latvija) per Skuodą ir Darbėnus. Atšaka pastatyta per 1915 m. vasarą: darbai prasidėjo birželį-liepą, o pirmasis traukinys link Skuodo pajudėjo rugsėjo 20 d. Darbams vadovavo Vokietijos specialistai, dirbo iš pradžių rusų belaisviai, nuo rugpjūčio priverstinai dirbti buvo varomi Kretingos apskrities gyventojai. Iš viso prie statybos dirbo daugiau nei 5000 žmonių. Už darbą buvo mokama: vyrams – 2 markės, moterims – 0,5, paaugliams – 1 markė. Tiesiant geležinkelį nukasta didelė dalis Kretingsodžio laukuose buvusios Pilale vadinamos kalvos, ant kurios, pagal padavimus, būta pilies. Sovietmečiu nukasti ir kalvos likučiai, žemė prijungta prie geležinkelio teritorijos bei steigiamų „Akmenos“ kolektyvinių sodų. Pabėgiams vokiečių nurodymu naudoti ir pakelėse stovėję masyvūs ąžuoliniai kryžiai.
Geležinkeliu į Rytų frontą buvo gabenama kariuomenė ir karinė technika, iš okupuotų kraštų – grobis, mediena ir karo belaisviai. Valstiečių prievolėms, tarp jų miško gėrybėmis, surinkti nutiesti siaurieji geležinkeliai į Rucavos girias bei atkarpa Darbėnai–Vaineikiai. Ne dažniau kaip kartą per savaitę kursavo keleivinis traukinys, kirsdavęs trijų valstybių sienas.
Kauno–Priekulės–Klaipėdos geležinkelis
Po Pirmojo pasaulinio karo Bajorų–Priekulės geležinkelis atsidūrė Lietuvos ir Latvijos teritorijose. Po 1923 m. Klaipėdos sukilimo Klaipėdą prijungus prie Lietuvos, ši atkarpa tapo geležinkelio linijos Kaunas–Klaipėda dalimi. 1923 m. vasario 28 d. Lietuvos vyriausybė perėmė Klaipėdos–Tilžės geležinkelio administravimą, o Krašto siaurieji geležinkeliai liko Klaipėdos krašto direktorijos nuosavybe. Kadangi susisiekimas su Klaipėda buvo per Latviją, 1924 m. Seimas pritarė jungties Šiauliai–Telšiai–Kretinga statybai, kurios atidarymas įvyko 1932 m. spalio 29 d. Atidarius jungtį sumenkusi Kretingos–Priekulės geležinkelio reikšmė vėl sustiprėjo 1939 m., kai buvo nuspręsta plėtoti Šventosios uostą ir buvo nutiesta atšaka Šventoji–Darbėnai. Tačiau po Antrojo pasaulinio karo Lietuvai grąžinus Klaipėdą, Šventosios uosto plėtra neteko prasmės ir geležinkelis buvo išmontuotas.
Linijos sunykimas
2001 m. kovo 25 d. nutrauktas keleivinių traukinių eismas atkarpoje Kretinga–Skuodas. Paskutinis keleivinių traukinių reisas Skuodas–Klaipėda įvyko tų pačių metų kovo 23 d. 2016 m. eksploatuojamas buvo tik 10 km ruožas į šiaurę nuo Kretingos, skirtas žaliavų pristatymui į šalia Darbėnų įsikūrusią akmens apdirbimo įmonę „Žemaitijos granitas“. Likę atkarpos Darbėnai–Lietuvos–Latvijos siena bėgiai neprižiūrimi. Ruožas Latvijoje išlikęs, tačiau blogesnės būklės nei Lietuvoje.
Turkijos oro linijų skrydis 981
'''Turkijos oro linijų skrydis Nr. 981, dar žinomas kaip Ermenonvilio aviakatastrofa''' – 1974 m. kovo 3 d. įvykęs skrydis iš Stambulo Atatiurko oro uosto į Londono Hitrou oro juostą, su tarpiniu sustojimu Paryžiaus Orli oro uoste. Aviakatastrofa įvyko, kuomet McDonnell Douglas DC-10 lėktuvas nukrito Ermenonvilio miške, netoli Paryžiaus. Visi 346 keleiviai žuvo. Iki 1977 m. Tenerifės aviakatastrofos tai buvo daugiausiai gyvybių nusinešęs aviacijos incidentas. Iki šiol šis skrydis yra daugiausiai gyvybių nusinešęs incidentas, kuomet nebuvo išgyvenusiųjų.
Tyrimo metu buvo nustatyta, kad katastrofą sukėlė krovininių durų, kurios atsidarė dideliame aukštyje dėl slėgio skirtumų, mechanizmo brokas. Tai sukėlė dekompresiją, dėl kurios lėktuvas tapo nebevaldomas.
Šilagilužis
left|120px
Šilagilužis arba Šilagilušis - ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 5 km į šiaurės rytus nuo Toliejų, Poviliškio miške. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius - 0,51 km, plotis - iki 0,17 km. Altitudė 146,4 m. Šiaurinis krantas aukštas, kiti - žemesni, ištisai apaugę medžiais. Pietuose įteka upelis iš Duobulio ežero. Šilagilužio ežeras nenutekantis, priklauso Virintos upės baseino upelio V-3 baseinui. Šiaurvakarinėje pakrantėje įsikūrusi Kulionių kaimo sodyba.
Klaipėdos rotušė
thumb|right|300px|Klaipėdos miesto rotušė-merija Klaipėdos rotušė – buvusi rotušė; istorinis pastatas, kuriame per Napoleono karus laikinai gyveno (1807–1808 m.) Prūsijos karalius Frydrichas Vilhelmas III su karaliene Luize.
Istorija
Klasicistinio stiliaus namas statytas XVIII a. pab. – XIX a. pr. Priklausęs danų konsului Lorkui, o vėliau jo giminaičiui Consentiui.
1846 m. miesto magistras nupirko šį pastatą, kuris tapo Klaipėdos rotuše.
Černobylio naujasis apsauginis gaubtas
Statybos prasidėjo 2007 m. Iš pradžių manyta, kad projektas bus baigtas iki 2012–2013 m., tačiau dėl nepakankamo finansavimo baigimo terminai buvo perkelinėjami. 2016 m. lapkričio mėn. pabaigoje gaubtas buvo sėkmingai užstumtas ant reaktoriaus pastato, po to buvo tęsiamas įrangos montavimas ir patikrinimai. Tikėtasi, kad projektas bus baigtas ir jo paleidimas pradėtas 2017 m. lapkričio mėn. , tačiau vėliau ši data buvo atidėta 2018 m. gegužės mėn., nes rangos įmonė „Novarka“ nesugebėjo laiku atlikti reikiamų darbų.
Galiausiai gaubtas buvo pradėtas eksploatuoti 2019 m. liepos 10 d.
Klaipėdos rotušė
Istorija
Rotušėje buvo įsikūrusi apskrities viršininko administracija. 1907–1924 m. ir 1939–1945 m. priešais rotušę stovėjo Paminklas Borusija.
Černobylio naujasis apsauginis gaubtas
Bendroji informacija
Kai 1986 m. buvo statomas sarkofagas „Ukrytije“, jo eksploatavimo laikas buvo paskaičiuotas į priekį 20–40-čiai metų. Po statybų sarkofagas buvo sustiprintas. Ekspertai buvo įsitikinę, kad tinkamai prižiūrint sarkofagas stovės daugiau nei dešimtmetį, tačiau, atsižvelgiant į didelį pavojų, jei sarkofagas griūtų, buvo nuspręsta sukurti papildomą apsaugą.
Vasniūnų miškai
Vasniūnų miškai (arba Vosniūnų miškai) – miškų masyvas Lietuvoje, Panevėžio, Biržų ir Kupiškio rajonuose, 7 km į pietus nuo Vabalninko. Priklauso Panevėžio miškų urėdijai (Beržynės girininkijai). Apima 28 km² plotą. Masyvą sudaro Vasniūnų, Lebeniškių, Beržynės, Gruzdynės, Kiaulėdžių, Lamatų, Puzinų, Medžiūnų miškai. Tuoj į vakarus nuo Vasniūnų miškų plyti Žalioji giria.
Černobylio naujasis apsauginis gaubtas
Bendroji informacija
Naujos arkos statybų metu teko susidurti su šiomis užduotimis:
Vasniūnų miškai
Paviršius lygus, vietomis pelkėtas. Dirvožemiai – velėniniai glėjiški priesmėliai ir priemoliai, jauriniai smėliai, aukštapelkiniai durpžemiai. Miškai patenka į Mūšos baseiną: šiaurėje teka Tatula (su Virnsiu), vakaruose – Orija. Gausu pelkių.
Medynai:
Černobylio naujasis apsauginis gaubtas
Istorija
„VINCI Construction Grand Projects“, „Vinci Corporation“ ir „Bouygues Travaux Publics“ dukterinė įmonė, viena iš „Bouygues“ pramonės įmonių grupės įmonių, priklausančių „NOVARKA“ konsorciumui, 2007 m. rugsėjį pasirašė sutartį dėl „Naujojo sarkofago“ projekto įgyvendinimo su Černobylio atomine elektrine. Tai numatė apsauginio arkos formos apvalkalo projektavimą ir konstravimą.
Vasniūnų miškai
Miškuose gyvena stirnos, briedžiai, šernai.
Vakariniu pakraščiu eina kelias. Miškuose įsikūrę kaimai: Muimelis, Lamatos, Kiaulėdžiai, Užubaliai, Beržynė, Rateliai, Grikienos, Lebeniškiai, Daukniškiai.
Černobylio naujasis apsauginis gaubtas
Istorija
Norint įgyvendinti projektą, reikėjo išspręsti nemažai sudėtingų techninių problemų. Pavyzdžiui, reikėjo išardyti garsųjį ventiliacinį vamzdį, kuris užtikrino oro pritraukimą į 3-ojo ir 4-ojo energoblokų pastatus. Darbų sudėtingumą lėmė tai, kad per Černobylio sprogimą buvo sugadintas 150 metrų aukščio ir apie 350 tonų masės vamzdis ir bet kuriuo metu galėjo sugriūti ant pastogės stogo. Išmontavimui iš Italijos buvo pristatytas specialus ypač sunkus vokiškas kranas DEMAG CC 8800-1, kurio keliamoji galia yra 1600 tonų. Iki 2014 m. pradžios vamzdis buvo supjaustytas į 6 fragmentus, išardytas dalimis ir palaidotas 3-iojo energobloko pastate, dėl kurio Černobylio elektrinė prarado istorinę išvaizdą. Darbo kaina sudarė 11,7 milijono JAV dolerių.
2010–2011 m. netoli atominės elektrinės buvo parengta surinkimo aikštelė, arkų surinkimas pradėtas 2012 m. lapkričio mėn. 2013 m. birželio ir rugsėjo mėn. buvo atliktos pirmosios pusės arkos kėlimo operacijos, ji buvo surinkta 2014 m. balandžio mėn. Antrosios pusės kėlimo operacijos buvo vykdomos 2014 m. balandžio, rugpjūčio ir spalio mėn. 2015 m. spalio mėn. dvi arkos pusės buvo sujungtos į vieną struktūrą.
Iki 2016 m. lapkričio mėn. surinkimo aikštelėje prie ketvirtojo energobloko buvo baigtos montuoti „arkos“ konstrukcijos. Lapkričio 14 d. buvo pradėtas užstūmimo procesas, naudojant daugybę domkratų; buvo manoma, kad procesas užtruks apie 4 dienas. 2016 m. lapkričio 29 d. ERPB paskelbė, kad sėkmingai baigtas užstūmimas ant reaktoriaus pastato, ir buvo surengti iškilmingi renginiai, kuriuose dalyvavo keli politikai ir ERPB atstovai. Buvo tęsiamas įrangos pajungimo darbas, vėliau pastatas buvo užplombuotas ir išbandyta įranga.
Objektą buvo planuojama pradėti eksploatuoti iki 2017 m. lapkričio mėn. ir perduoti Černobylio elektrinės administracijai, tačiau pabaigos data buvo atidėta 2018 metams. 2019 m. birželio 1 d. Prancūzijos užsienio reikalų ministras Le Drianas lankėsi Černobylyje ir apžiūrėjo arkos užbaigimą.
2019 m. liepos 10 d. buvo pradėta arkos eksploatacija.
Charakteristikos
Gaubtas yra daugiafunkcis kompleksas, skirtas sarkofagą paversti ekologiška sistema. Ją sudaro 19 konstrukcijų, iš kurių pagrindinė yra apsauginė arkos formos konstrukcija su specialiu dvigubu apvalkalu. Projekte taip pat numatyti specialūs pamatai, vakarinės ir rytinės galinės sienos, nestandartiniai tiltiniai kranai, daugiafunkcė ventiliacijos sistema, technologinis kompleksas su radioaktyviųjų medžiagų nukenksminimo, suskaidymo ir pakavimo vietomis ir kt.
Kritika
Černobylio atominės elektrinės vyr. inžinieriaus pavaduotojo (1979 m.–1986 m.) Nikolajaus Karpano teigimu, naujasis gaubtas radioaktyviųjų teršalų išmetimo į aplinką problemos neišspręs. Anot N. Karpano, saugumą galima užtikrinti tik įrengus žymiai hermetiškesnį apvalkalą.
В
В, в – trečioji kirilicos abėcėlės raidė, kuri paprastai priskiriama garsui [v]. Jos forma kilusi iš graikiškos raidės Β.
Regina Abukauskienė
Regina Abukauskienė (g.1954 m. sausio 18 d. Jasonių k. Utenos rajonas) – Lietuvos poetė, mokytoja, kraštotyrininkė, rašytoja.
Biografija
1961-1972 m. mokėsi Šiožinių prad. mokykloje, Utenos ir Molėtų internatinėse mokyklose, rašė eilėraščius, dalyvavo jaunųjų literatų konkursuose, buvo įvertinta prizais.
1980 m. baigė Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą, įgijo lietuvių kalbos ir literatūros mokytojos specialybę. Pirmoji darbovietė Molėtų rajono Girstaitiškio aštuonmetėje mokykloje pradinių klasių mokytoja. Dirbo Molėtų miesto lopšelyje – darželyje auklėtoja, Lietuvos Kraštotyros draugijos Molėtų skyriaus atsakinga sekretore, Molėtų miesto antros vidurinės mokyklos pradinių klasių mokytoja.
1984 metais įsidarbino Utenos rajono Norvaišių pradinėje mokykloje mokytoja. Mokyklos pavadinimas buvo keičiamas kelis kartus.
2002 m. išėjo pirmoji poezijos knyga „Mano mintys – balandžiai balti“. Reginos mokiniai 2002 ir 2003 metų Utenos „Poezijos pavasarėlių“ dalyviai. Ji aktyvi ir kaimo bendruomenės narė.
2005 metais išleista antroji poezijos knyga „Su tavim dalinuos“.
2007 metais išėjo Kaniūkų kaimo knyga „Kaniūkai“, kurios bendraautorė yra ir Regina. Taip pat aktyviai dalyvavo „Versmės“ leidyklos leidžiamoje „Lietuvos valsčiai“ monografijų serijoje, rinko medžiagą, straipsnius rašė apie Kaniūkus, Užpalius.
2014 m. knygų lentynoje pasirodė dar viena Reginos proza parašyta knyga „Mano žydintis laikas“. Tai impresijos, vaikystės prisiminimai.
Kaniūkai
Trijų autorių: R. Abukauskienės, V. Morkūnienės, P. Sirvydytės knyga apie kaimą, įsikūrusį palei Šventosios upę, prie Užpalių, Utenos rajone.
Kaniūkai istoriniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėti 1663 metais, kai kaime gyveno vos 10 gyventojų. Iki XVIII amžiaus Kaniūkai buvo karališkas kaimas, priklausęs Užpalių valstybiniam dvarui. Kaimo pavadinimas slaviškos kilmės, nuo žodžių „arklys“, „arklidė“, „arklių šėrikas“. Apie XIII–XIV amžių, šios vietos gyventojai slėnyje augino arklius, skirtus Užpalių piliai. Kaimą nuo pilies skyrė Šventosios upė. Knyga dviejų dalių, pirmoje dalyje vietovardžiai ir su jais susiję pasakojimai, kaimo praeitis nuo XIX a. pabaigos iki II pasaulinio karo, karo metai kaniūkiečių prisiminimuose, pokario ir tremties prisiminimai, kolektyvizacija, Kaniūkų pradžios mokykla. Antroje dalyje – šiandienos Kaniūkų gyventojai, kaimo meninė dvasia.
Mano mintys – balandžiai balti
Poezijos knyga. Autorė į ją sudėjo mokyklinių metų literatūrinius bandymus, už kuriuos ji buvo įvertinta, ir dabartinius pamąstymus apie meilę, bėgantį laiką ir besikeičiantį gamtos pasaulį.
Su tavim dalinuosi
Poezija. Kaime gyvenanti poetė poetizuoja tėviškės gamtą, žmonių santykius, jai svarbus tėvų ir vaikų ryšys. Tradicinėmis išraiškos temomis gvildenamos tradicinės temos.
Dangaus papėdėj
Mitologinė poema, parašyta remiantis Užpalių krašto padavimais, skirta Lietuvos tūkstantmečiui. Lietuvos priešistorė. Pagrindiniai veikėjai – deivės. Didžioji baltų deivė Lada pagimdo pirmuosius dvynius: dukterį Lelą ir sūnų Lelį, kurie vėliau susituokę apsigyvena tarp Noliškio ir Nasvaičio ežerėlių. Vietovė gavo Lėlių vardą. Šį vardą išlaikė Utenos rajono, Užpalių seniūnijos Lėlių kaimas. Deivė Lela pagimdo Žemei Žmogų, jis Žaibiškių slėnyje apsigyvena, ištvinusi upė paskandina namus. Žmogus persikelia gyventi ant piliakalnio. Daug kas nutinka Žmogaus gyvenime, su juo Deivės: ir džiaugsme, ir varge. Antroje knygos dalyje Užpalių krašto istorija (parašė Užpalių seniūnas V. Jurka).
Bibliografija
Almachanai, kuriuose yra Reginos kūryba:
1. Verdenė: Utenos literatų kūrybos almanachas/dailininkė V. Navikienė.-Utena:UAB „Utenos Indra“, 2003.-196p. ISBN 9986-711-76;
2. Verdenė: Utenos literatų kūrybos almanachas/dailininkas K. Kupriūnas.-Utena:UAB „Utenos Indra“, 2008-240p. ISBN 2029-2465;
3. Lemties žiburėliai: poezija/O.Rastenienė. -Utena:UAB „Utenos Indra“,2010-110p. ISBN 978-609-455-055-0 ;
4. Rudens taku: poezija/V.Kaziela.-Utena: Kamonada, 2010-116p. ISBN 978-609-8011-13-5 ;
5. Malda tėviškei: poezija/V.Kaziela.-Utena: Kamonada, 2011-108p. ISBN 978-609-8011-16-6 ;
6. Motinos sodas: poezija/V.Kaziela.-Utena: Kamonada, 2012-100p. ISBN 978-609-8011-23-4 ;
7. Kai buvome dviese:poezija/V.Kaziela.-Utena: Kamonada, 2012-164p. ISBN 978-609-8011-27-2 ;
8. Viešpaties veidas:poezija/V.Kaziela.-Utena: Kamonada, 2013-96p. ISBN 978-609-8011-36-4 ;
9. Verdenė: Utenos literatų kūrybos almanachas/dailininkė L. Blažiūnas.-Utena:UAB „Utenos Indra“, 2013.-136p. ISSN 2029-2465;
10. Prisijaukinti ilgesį:poezija/V.Kaziela.-Utena: Kamonada, 2014-132p. ISBN 978-609-8011-40-1 ;
11. Pasivaikščiojimai:proza/A.Širvinskienė.-UAB Panevėžio spaustuvė, 2014-110p. ISBN 978-9955-824-00-5 ;
12. Būk šalia/:poezijaV.Kaziela.-Utena: Kamonada, 2015-132p. ISBN 978-609-8011-48-7 ;
13. Pasivaikščiojimai 2: proza /  A.Širvinskienė. - UAB Panevėžio spaustuvė, 2016-192p. ISBN 978-9955-823-04-9 ;
14. Pasivaikščiojimai 3: proza / A. Širvinskienė. - UAB Panevėžio spaustuvė, 2016-216p. ISBN 978-9955-823-10-0 ;
15. Aimanos brūzgynuose: poezija / s. A. Lavickienė ir A. Širvinskienė. UAB Panevėžio spaustuvė, 2016 – 192p. ISBN 978-9955-823-08-7;
13. Pasivaikščiojimai 2: proza /  A.Širvinskienė. - UAB Panevėžio spaustuvė, 2016-192p. ISBN 978-9955-823-04-9;
15.  Aimanos brūzgynuose: poezija / s. A. Lavickienė ir A. Širvinskienė. UAB Panevėžio spaustuvė, 2016 – 192p. ISBN 978-9955-823-08-7.
Kraštotyros knygos, kuriose išspausdinta Reginos surinkta medžiaga:
1. Kaniūkai: Pasakojimai apie kaimo praeitį ir dabartį /d. R. Rimkevičienė.-Utena: UAB „Utenos Indra“, 2007.-360p. ISBN 978-9955-676-62-1 ;
2. Utenos krašto kulinarinis paveldas / Sud. Z. Mackevičienė.-Kaunas: V3 studija, 2013.-196p. ISBN 978-609-8077-26-1;
3. Užpaliai / Sud. S. Balčiūnas.-Vilnius: Versmė, 2013.-2 d. : iliustr., faks., portr., žml (Lietuvos valsčiai, ISBN 1822-489X; kn 27);
4. Žūklė Utenos krašto ežeruose / Sud. V. Šemelis ir A. Burba.-Vilnius: UAB „Petro ofsetas“, 2015.
Nyderlandų futbolo varžybos 1996–1997 m.
Nyderlandų futbolo varžybos 1996–1997 m.
Galutinė lentelė
Šaltinis: RSSSF duomenų bazė.
Rezultatai
Legenda:
Finalo rungtynės
-- --
Izberbašas
Izberbašas  – miestas pietų Rusijoje, Dagestane, Kaspijos jūros pakrantėje, 56 km į pietus nuo Machačkalos. Pro miestą eina geležinkelis bei plentas Rostovas–Baku. Svarbus naftos pramonės centras. Taip pat elektroterminių įrengimų gamyba, maisto, radijo imtuvų, siuvimo pramonė. Vystomas turizmas. Veikia teatras. Šalia miesto išlikęs Puškin Tau kalnas, kurio atbraila primena rašytojo Puškino profilį.
Gyventojai
Izberbašo tautinė sudėtis 2010 m.: 64,9 % – darginai, 15,14 % – kumykai, 7,81 % – lezginai, 3,71 % – rusai, 3,47 % – avarai.
Rozina Levina
Biografija
Turtingo juvelyro duktė, privačiai mokėsi groti fortepijonu; vienu jos repetitorių buvo tada dar studentas Josifas Levinas. 1898 m. aukso medaliu baigė Maskvos konservatoriją ir ištekėjo už savo mokytojo.
Izberbašas
Istorija
Izberbašas iškilo XX a. 4-ajame dešimtmetyje, pradėjus naftos gavybą. Miestas nuo 1949 m.
Rozina Levina
Biografija
Gastroliavo su žymiausiais Europos orkestrais 1910 m. Vienoje, 1911 m. Sankt Peterburge, 1912 m. Berlyne. 1907–1919 m. gyveno Berlyne. 1919 m. persikėlė į JAV. Koncertavo su vyru kaip fortepijoninis duetas. Nuo 1938 m. dėstė Džuljardo muzikos mokykloje Niujorke, nuo 1945 m. Los Andžele rengė meistriškumo kursus. Pedagoginėje praktikoje rėmėsi rusų fortepijono mokyklos tradicijomis.
Mokiniai: Vanas Klaibernas, Džeimsas Livainas, Ralfas Votapekas.
Sausieji atogrąžų miškai
thumb|250px|Tropinių ir subtropinių sausųjų plačialapių medžių miškų paplitimas thumb|250px|Sausasis atogrąžų miškas pietų Indijoje thumb|250px|Miškas pietų Indijoje sausmečiu
Sausieji atogrąžų miškai – atogrąžų miškų biomas, kuriame vyrauja sausuoju laikotarpiu lapus numetantys plačialapiai medžiai, retai – visžaliai medžiai. Šie miškai paplitę atogrąžų juostose ten, kur nepaisant gana didelio metinio kritulių kiekio būna ilgų sausmečių. Veši į šiaurę ir pietus nuo pusiaujo drėgnųjų atogrąžų miškų, sudaro dvi juostas tarp 10° ir 20° š. pl. bei 20° ir 30° p. pl., srityse, kuriose būdingas 3–8 mėn. trunkantis sausasis laikotarpis ir 4–9 mėn. trunkantis drėgnasis laikotarpis, kartais per metus būna po du drėgnuosius ir sausuosius laikotarpius.
Pagrindiniai sausųjų atogrąžų miškų arealai: Pietų Azija (ypač Dekano plokščiakalnis, Šri Lanka), Indokinijos pusiasalis, Mažosios Sundos salos, Karibų salos, pietų Meksika ir Centrinė Amerika, Bolivijos lygumos (Čikitanija), centrinė ir rytų Brazilija (Kaatingos miškai), taip pat šiaurės vakarų Madagaskaras, Pietų Afrika, Naujoji Kaledonija.
Sausųjų atogrąžų miškų medynas būna 1–3 ardų, vidutinis medžių aukštis – 10–40 m. Kadangi sausuoju laikotarpiu dauguma medžių numeta lapus, miško paklotė gauna daug šviesos ir susidaro palankios sąlygos žoliniams augalams augti. Augalų biomasė sudaro 28–320 t/ha. Vyraujančių medžių įvairovė priklauso nuo miškų geografinės padėties. Paplitusios medžių rūšys: sterkulija, bombakmedis, viršūklis, Azijoje – pūkmedis, sparnenis, šorėja, tikmedis, Afrikoje – dryžmedis, kliedmis, giburcija, kraumedis, Šiaurės ir Pietų Amerikoje – kvaruba, balamedis, kolamedis, kapokmedis, rintausė, svietenija, Australijoje – bambalis, eukaliptas ir kitų genčių medžiai.
Miškuose gyvena daug žolėdžių, plėšrūnų, vaisėdžių šikšnosparnių, primatų, paukščių. Kadangi daugelis sausųjų atogrąžų miškų yra tankiai apgyvendintose vietovėse, jie sparčiai nyksta (medienos kirtimas, žemdirbystės ir gyvenamųjų plotų plėtra). Sausrų metų dažnai nukenčia nuo gaisrų.
Šeduvos geležinkelio stotis
Šeduvos geležinkelio stotis – geležinkelio stotis Radviliškio rajone, Šeduvos miestelyje, Radviliškio–Daugpilio geležinkelio linijoje, aptarnaujanti gretimą Šeduvos miestelį. Stotis yra tarp Linkaičių GS (12 km į vakarus) ir Labos (10 km į rytus). Stoja traukiniai Panevėžys–Mažeikiai, atvyksta krovininiai traukiniai, stotyje prasideda kelias.
Perone, prie keleivių stoties stūkso atminimo akmuo pagerbti 1941 ir 1944–1952 m. išvežtų Lietuvos tremtinių atminimą. Paminklas pastatytas 1990 m. Persitvarkymo sąjūdžio Šeduvos grupės narių, tremtinių ir politinių kalinių rūpesčiu.
Istorija
Stotis įkurta 1873 m. prie Radviliškio–Kalkūnų geležinkelio.
Levoča
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose Levoča pirmą kartą minima 1249 m. Miesto teisės nuo 1317 m.
Architektūra
Išliko XIV a. – XV a. taisyklingas miesto planas ir įtvirtinimai. Svarbiausi statiniai:
Ekonomika
Plentai į Popradą, Prešovą, geležinkeliai į Žiliną, Košicę. Mašinų gamyba, medienos apdirbimo, tekstilės pramonė. Turizmas (kalnų turistinės bazės).
Velso futbolo varžybos 2008–2009 m.
Velso futbolo varžybos 2008–2009 m.
Finalo rungtynės
-
Večių–Peldinės miškai
Večių–Peldinės miškai – miškai šiaurės vakarų Lietuvoje, Kretingos ir Skuodo rajonuose, 4 km į šiaurės vakarus nuo Grūšlaukės. Priklauso Kretingos miškų urėdijai (Grūšlaukės ir Lenkimų girininkijoms). Apima 36,4 km² plotą. Masyvą sudaro Večių, Peldinės, Ledžių, Juodalksnio, Degimų, Kuniginės, Lieknų, Šatraminių miškai.
Paviršius lygus. Būdingi velėniniai jauriniai glėjiški priesmėliai ir priemoliai. Miškai patenka į Šventosios baseiną: teka pačios Šventosios aukštupys bei jos intakai – Laukupis, Paraistupis, Įpiltis (su Pievupiu), Plaušupis. Vagos ištiesintos, didžiuma miškų nusausinta.
Šiupeniai
Šiupeniai arba Šiupieniai – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 5,5 km į šiaurės vakarus nuo Giedraičių. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,18 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 130,2 m. Krantai žemi, pelkėti. Pakrantės kalvotos, pietinėje pakrantėje stūkso miškelis, kitose pakrantėse plyti pievos, dirbami laukai. Pietryčiuose trumpu upeliu jungiasi su rytine pakrante tekančiu Verbylos intaku V-2 (Širvintos upės baseinas). Šalia įsikūręs Šiupienių kaimas.
Večių–Peldinės miškai
Jaunuolynai sudaro 35 % medynų, pusamžiai medžiai 56 %, pribręstantys 7 %, brandūs 2 %.
Večių–Peldinės miškuose yra briedžių, stirnų, šernų, elnių, vilkų, lapių, usūrinių šunų, opšrų, kiaunių, kiškių, voverių, jerubių, slankų.
Pietuose miškus kerta plentas ir geležinkelis Kretinga–Skuodas. Miškuose ir šalimais įsikūrę kaimai: Medininkai, Plokščiai, Peldžiai, Žalgiriai, Ledžiai.
Kazimežas Levickis
Kazimežas Levickis (, 1847 m. kovo 4 d. Borodziluvas, Palenkės vaivadija – 1902 m. gegužės 27 d. prie Varšuvos) – lenkų bitininkas.
Biografija
Brolis lenkų visuomenės veikėjas Stanislavas Levickis. 1880 m. sukonstravo vadinamąjį Levickio avilį. Jo priekis buvo su dvigubomis sienomis ir dviem lakomis. Avilio šone, meduvės dalyje, viena laka. Avilyje telpa 15–18 rėmų (240X432 mm); paplitęs Lenkijoje, Lietuvoje ir Rusijoje. 1882 m. Varšuvoje įkūrė bitininkystės muziejų ir bitininkystės kursus. 1886–1888 m. leido ir redagavo žurnalo „Pszczola“.
United Airlines skrydis 811
United Airlines skrydis 811 – aviacijos incidentas, įvykęs 1989 m. vasario 24 d., kuomet „United Airlines“ lėktuvas Boeing 747–122 skrido UA811 maršrutu San Fransiskas - Los Andželas - Honolulu - Oklandas - Sidnėjus, tačiau praėjus 16 minučių po išvykimo iš Honolulu, virš Ramiojo vandenyno, atsidarė krovininės durys. Dėl dekompresijos 9 keleiviai kartu su sėdynėmis išskrido iš keleivių salono. Sugadintas lėktuvas saugiai nusileido Honolulu tarptautiniame oro uoste. Iš 355 lėktuve buvusių žmonių (337 keleiviai ir 18 įgulos narių) 9 žuvo, 38 buvo sužeisti.
Tyrimas
NTSB ištyrė UA811 skrydžio avarijos priežastį. Galutinė tyrimo ataskaita buvo paskelbta 1990 m. birželio 26 d. Remiantis ataskaita, incidentas įvyko dėl krovininių durų konstrukcijos defektų. Boeing 747-122 durys atsidarydavo į išorę, o ne į vidų, todėl slėgio skirtumas sudarė durims apkrovą, kurios negalėjo išlaikyti ant durų uždėtos aliumininės spynos. Orlaivių krovininių durų projektavimo trūkumai buvo žinomi nuo |XX a. aštuntojo dešimtmečio, kai buvo keli panašūs atvejai su McDonnell Douglas DC-10 lėktuvais (Turkijos oro linijų skrydis 981). Tačiau į šiuos incidentus „Boeing“ rimtai neatsižvelgė.
HD 37124 c
HD 37124 c – egzoplaneta, skriejanti apie geltonąją nykštukę HD 37124, esančią Tauro žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 107,6 šviesmečio (33 parsekus).
HD 37124 c yra dujinė milžinė. Planetos masė siekia 0,652 Jupiterio masės (207 kartus masyvesnė už Žemę). Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per 885,5 (± 5,1) paros, jos orbitos didysis pusašis – 1,71 (± 0,0065) av, o ekscentricitetas – 0,125 (± 0,055). HD 37124 c pusiausvyros temperatūra – 171,1 K.
Apie HD 37124 c atradimą pranešta 2005 m. Planeta aptikta W. M. Keck observatorijoje (Havajai), taikant radialinių greičių metodą. Be HD 37124 c, šioje sistemoje dar atrastos HD 37124 b ir HD 37124 d planetos.
Nikolajus Karpanas
Nikolajus Vasiljevičius Karpanas (1946 m. ​​lapkričio 20 d. – 2016 m. rugsėjo 2 d.) – Rusijos inžinierius-fizikas.
Koloradas (upė Teksase)
Koloradas  – upė JAV pietuose, Teksase. Prasideda Ljano Estakado plynaukštės pietryčių pakraštyje. Teka pietryčių kryptimi, prateka Edvardso plynaukštę, žemupyje – Meksikos įlankos pakrantės žemumą. Įteka į Meksikos įlanką (jos dalį – Matagordos įlanką) ties Matagora.
Nikolajus Karpanas
Černobylio atominės elektrinės inžinerijos ir branduolinės saugos vyriausiojo inžinieriaus pavaduotojas 1979–1986 m.
Koloradas (upė Teksase)
Didžiausi intakai:
Vandens lygis labai svyruoja priklausomai nuo metų laiko. Yra tvenkinių (Bjucheneno, Treiviso), vanduo intensyviai naudojamas drėkinimui, hidroenergetikai. Upė laivuojama nuo Ostino.
Nikolajus Karpanas
Jis nebuvo tiesioginis avarijos liudininkas, tačiau nuo pirmųjų valandų po jos dalyvavo šalinant padarinius ir analizuojant įvykį. N. Karpanas surinko ir apdorojo daug duomenų apie avariją, tame tarpe avarinio proceso eigos, operacijų žurnalų įrašus, liudytojų pasakojimus, įskaitant jų aiškinamųjų pastabų turinį, taip pat projektavimo ir plėtros darbų bei eksperimentinių tyrimų medžiagą, pagrindžiančią reaktoriaus savybes ir jo branduolinę saugą. Dalyvavo teismo posėdžiuose ir ten saugojo užrašus, kurių dėka buvo susipažinta su bylos eiga.
Jis dirbo SSRS „Gosatomenergonadzor“ mokslo ir technikos centro direktoriaus pavaduotoju, Černobylio katastrofos parlamentinės komisijos ekspertu.
Knygų „Černobylis. Taikaus atomo kerštas“ ir „Nuo Černobylio iki Fukušimos“ autorius.
Areva susitikimas
Areva susitikimas – kasmetinis lengvosios atletikos čempionatas, vykstantis Sen Deni, Prancūzijoje. Varžybos vykdomos Stade de France stadione. 1999 m. Arevos susitikimas įtrauktas į IAAF Auksinę lygą, o nuo 2010 m. į IAAF Deimantinę lygą.
Giordano Muller Piffero
Džiordanas Muleris Piferas, labiau žinomas kaip Giordano (Giordano Muller Piffero; g. 1993 m. rugpjūčio 5 d.) – futbolininkas iš Brazilijos, centro gynėjas.
Karjera
Italijos ir Brazilijos pilietybes turintis gynėjas žaidė įvairiuose Brazilijos klubuose.
Uraganas Anatolijus
thumb|200px|right|Uragano Anatolijaus vaizdas iš palydovo (fotografuota 1999 m. gruodžio 3 d., apie 17:25 [[Vidurio Europos laikas|VEL)]] Uraganas Anatolijus (Skandinavijoje vadinamas Carola) – 1999 m. gruodžio 3–4 dienomis daugiausia Šiaurės jūroje ir pietinėse Baltijos jūros pakrantėse siautėjęs uraganas. Jo metu vidutinis vėjo greitis siekė 136 km/val., o gūsiai – net 183 km/val. Kartu su Lotaru ir Martinu priklauso prie stipriausių 1999 m. gruodžio mėn. audrų Šiaurės Europoje.
Šventišius
Šventišius – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 8 km į šiaurės vakarus nuo Alantos. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,4 km, plotis – iki 0,27 km. Altitudė 121,2 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję, tik dalis rytinio kranto sausas (ežerą supa ~ 30 ha dydžio Sirutiškio pelkė). Ežeras seklus, gausiai užžėlęs vandens augalija. Iš pietų prieina Šilelio miškas, kitur plyti pievos, dirbami laukai, krūmynai. Pietuose išteka Virintos upės intakas Šventelė (Šventosios upės baseinas). Netoliese į šiaurę įsikūręs Sarickų, į pietvakarius – Mokylių, kaimai. Šiaurrytiniu krantu eina riba su Anykščių rajonu.
Giordano Muller Piffero
Karjera
2020 m. vasario 20 d. pranešta, kad sutartis buvo pasirašyta su FC Džiugas Telšiai.
Uraganas Anatolijus
Istorija
Gruodžio 4 d. jau buvo Lietuvos pajūryje: vėjo greitis tuo metu Nidoje buvo sustiprėjęs iki 40 m/s, Klaipėdoje – 38 m/s, kitose vietovėse – 28–32 m/s. Tą pačią dieną nukeliavo Latvijos link, bet vėliau uraganas nurimo.
Anatolijus padarė žymių nuostolių Šiaurės Vokietijoje ir Danijoje, ne veltui pastarojoje šalyje jis įvardijamas kaip žiauriausias XX a. uraganas. Jam pasiekus 180 km/val. greitį, Ziulto saloje nutrūko elektros tiekimas, o Fėre išvartyti šimtai medžių.
Sukilę vėjai Šiaurės jūroje ginė bangas į krantą ir danų Riomės sala atsidūrė po vandeniu. Ribės miestelyje (Pietų Danijoje) vanduo pakilo 5,33 m ir tetrūko tik apie dvidešimt centimetrų, kad būtų pakartotas liūdnas 1634 m. Burchardi potvynio rekordas (apie 5,5 m). Hamburge tai buvo ketvirtas pagal pakilusio potvynio vandens aukštį rezultatas. Elbės žiotyse budėjusiam Vokietijos priešgaisriniam laivui FS2 buvo sukelta tokia žala, kad jį vėliau teko nurašyti.
Lietuvoje žuvo du žmonės, išvartyta nemažai medžių. Be elektros energijos tiekimo buvo likę 80–150 tūkst. gyventojų. Pajūrio kopas saugojęs apsauginis gūbrys buvo nuardytas 25 km ruože.
Karpakėlio pirmasis ąžuolas
Karpakėlio pirmasis ąžuolas – išskirtinis ąžuolas Švenčionių rajone, Pabradės seniūnijoje, Karpakėlio kaime, Asvejos regioniniame parke. Lankytinas objektas yra apie 5,5 km į šiaurės rytus nuo Sužionių, Asvejos ežero šiaurinėje pakrantėje, 0,5 km į šiaurės vakarus nuo sąsiaurio, jungiančio vakarinį ir rytinį ežerus (čia įrengta Žingių stovyklavietė). Medis aptvertas, šalia stovinčioje lentoje pateikta iliustruota informacija.
Ąžuolas yra valstybinis gamtos paveldo objektas, paskelbtas saugomu 2002 m.
2000 m. nustatytas medžio amžius Preslerio grąžtu – apie 180 metų. Jo drevėtas kamienas 4 metrų aukštyje išsišakoja į du.
Golden Gala
Golden Gala – kasmetinis lengvosios atletikos čempionatas, vykstantis Romoje, Italijoje. Varžybos vyksta Romos olimpiniame stadione.
Istorija
1981 m. tuometinis IAAF prezidentas Primo Nebiolo įkūrė Golden Gala, kaip alternatyvą NATO šalims, boikotavusioms 1980 m. vasaros olimpines žaidynes. 1998 m. susitikimas įtrauktas į IAAF Auksinę lygą, o nuo 2010 m. į IAAF Deimantinę lygą.
2003 m. moterų 100 m bėgimo varžybų metu Agnė Eggerth pasiekė nacionalinį Lietuvos rekordą - 11,29 s.
Velso futbolo varžybos 2007–2008 m.
Velso futbolo varžybos 2007–2008 m.
Nyderlandų futbolo varžybos 1995–1996 m.
Nyderlandų futbolo varžybos 1995–1996 m.
Galutinė lentelė
Šaltinis: RSSSF duomenų bazė.
Rezultatai
Legenda:
Finalo rungtynės
--
Tomas Kačerauskas (2001)
Tomas Kačerauskas (g. 2001 m. liepos 26 d.) – Lietuvos futbolininkas, gynėjas. Atstovauja FK Panevėžys.
Karjera
Karjerą pradėjo 2019 m. FK Panevėžys. Sezono pirmoje pusėje atstovavo jaunimo komandą.
Pagrindinėje komandoje debiutavo 2019 m. rugpjūčio 19 d. rungtynėse prieš FK Atlantas. Už Panevėžio ekipą žaidė visas rungtynes (pasirodė nuo rungtynių pradžios ir atžaidė iki finalinio švilpuko). 2019 m. sezone A lygoje pasirodė 11 kartų, dar 11 susitikimų sužaidė už Panevėžys B ekipą Antroje lygoje.
2020 m. A lyga pirmenybėse FK Panevėžys atstovavo nemažai brazilų ir portugalų, tad jaunimui progų žaisti A lygoje buvo mažai. Žaidėjas rungtyniavo Panevėžys B ekipoje, kuri dalyvavo Pirmos lygos pirmenybėse.
Pasiekimai
<...>
Kietmetris
miniatiūra|250px|right|Malkų rietuvė
Kietmetris, arba ktm – medienos tūrio vienetas, naudojamas apskaičiuoti medienos kiekiui, be tarpų užpildančiam 1 m³ erdvę. Juo matuojamas medynų, medžių stiebų, rąstų ir kito medienos sortimento tūris. Nenupjauto miško mediena matuojama kubiniais metrais.
Kietmetrį, t, y. kietąjį metrą, sudaro vieno kubinio metro erdvinės apimties medienos masė be tuščių tarpų. Rąstų tūris apskaičiuojamas pagal rąsto skersmenį plongalyje ir rąsto ilgį, vadovaujantis medienos tūrio lentelėmis. Pvz., jei rąsto skersmuo plongalyje yra 28 cm, rąsto ilgis – 6 m, tai jo tūris bus lygus 0,469 m³.
Lietuvoje išsamesnę informaciją apie glaudumo koeficientų naudojimą apskaičiuojant įvairesnę, kreivą ar apdirbtą medieną pateikia Lietuvos Respublikos aplinkos ministerija įsakyme „Dėl Apvaliosios medienos bei nenukirsto miško matavimo ir tūrio nustatymo taisyklių patvirtinimo“.
Diornerio pocūgė
thumb|right|380px|Diornerio pocūgės kamienas
Diornerio pocūgė (Doerner Fir), anksčiau, pagal Brumito upelio pavadinimą vadinta Brumito pocūge (Brummit Fir) – 2020 m. duomenimis, aukščiausia pakrantinė pocūgė (Pseudotsuga menziesii var. menziesii) ir ketvirta pagal aukštį dabar auganti medžių rūšis. Jos aukštis 99,76 m, nors praeityje ji buvo daugiau kaip 100 m aukščio. Medis auga išlikusioje senų medžių grupėje, Oregono valstijos pietvakariuose esančioje, Kūso apygardos rytinėje dalyje (JAV).
1989 m. Diornerio pocūgę pastebėjo Hank'as Williams'as, o išmatuota buvo dar po dvejų metų. 1,37 m aukštyje ji yra 350 cm skersmens. Manoma, kad Diornerio pocūgei apie 450–500 metų.
Dionerio pocūgės viršutinė dalis apie 12 m džiūstanti, o pačios viršūnės 3 m visai nudžiuvę ir lūžinėjantys. Kuomet dar 1,5 m viršūnės nulūš, aukščiausias taps kitas šiuo metu augantis pakrantinės pocūgės 98,38 m (322,8 pėdų) aukščio bevardis medis su sveika viršūne, kuris buvo išmatuotas 2011 m. birželio 2 d.
Dauguma Oregono valstijos aukštų, didelių ir senų medžių buvo iškirsti pačiame medkirtystės vajuje, XIX a. antroje pusėje ir XX a. pradžioje.
Kretingos miesto stadionas
miniatiūra|250px|right|Vaizdas iš tribūnų
Kretingos miesto stadionas – įvairios paskirties stadionas su futbolo aikšte Kretingoje. Stadionas įsikūręs tarp Savanorių g. ir Laisvės al. (kelio ). Stadiono vakarinėje pusėje, prie parko, stūkso dengtos tribūnos, kurios talpina 500 vietų žiūrovams. Futbolo aikštę juosia platus bėgimo takas. Pietiniame krašte, nuo Savanorių g. pusės, įrengta krepšinio aikštelė. Rytų pusėje yra dirbtinės dangos aikštė, naujas sporto ir sveikatingumo centras.
Stadione namų rungtynes žaidžia Kretingos „Minija“ (VŠĮ „Kretingos Minija“). Ankstesniais metais šiame stadione žaidė futbolo klubas tokiu pačiu pavadinimu Kretingos „Minija“ bei kitos komandos (FK Kretinga, KKT).
Istorija
Kretingoje futbolas pradėtas žaisti 1923 m. Futbolo aikštė buvo įrengta šalia dabartinės Marijono Daujoto pagrindinės mokyklos ir miesto parko. Stadione žaidė vietinės komandos „Šaulys“, Žemaitis“, bet reikšmingesnių laimėjimų jos nepasiekė. 1941–1944 m. „Žemaičio“ komandoje žaidė 1938 m. Lietuvos rinktinės narys, Kretingos mokytojas Eduardas Balsys.
Apie 1953 m. Kretingoje atidarytas miesto stadionas. Sovietmečiu Kretingoje futbolą į naują lygį iškėlė vietos „Melioratorius“, sėkmingai žaidęs Lietuvos aukščiausioje lygoje (A klasėje), sutraukdavęs tūkstančius žiūrovų. 1958 m. Kretingoje vykusį Lietuvos taurės finalą tarp „Melioratoriaus“ ir Vilniaus „Spartako“ stebėjo 5 tūkst. žiūrovų. Po pratęsimo pralaimėtų rungtynių vietos sirgalių raminti skubiai iškviestos milicijos pajėgos iš aplinkinių rajonų. Kretingiškis Algimantas Lučinavičius (g. 1933 m.), 1961 m. aukščiausioje lygoje „Melioratoriui“ atstovavęs ir pelnęs 22 įvarčius, tapo šių pirmenybių rezultatyviausiu žaidėju.
Ypač sėkmingi Kretingos futbolui buvo 1964 m. Kretingos „Minija“ rezultatu 3:2 įveikė Klaipėdos „Baltiją“ ir iškovojo Lietuvos futbolo taurę, o vėliau aukščiausioje lygoje užėmė III vietą. Jos lyderis Romualdas Trumpenskas (1939–1993 m.) su 25 įvarčiais tarp rezultatyviausių žaidėjų buvo antras. „Minija“ aukščiausioje lygoje žaidė iki 1978 m., užimdavo vietas ir pirmame dešimtuke. Vėliau komandos rezultatai nepasiekė buvusių aukštumų.
Stadiono pastatų kompleksas pastatytas 1970 m.
Nepriklausomoje Lietuvoje Kretingos stadionas išgyveno futbolo nuosmukį. Sporto objektas buvo menkai prižiūrimas, nebuvo pasinaudota narystės Europos Sąjungoje teikiamomis galimybėmis pagerinti jo būklės (pvz., rekonstruoti kaimyniniai stadionai Palangoje, Gargžduose, Telšiuose). 2018 m. duomenimis, bėgimo takai buvo iškloti tomis pačiomis sovietinėmis atsilanksčiusiomis storos gumos plokštėmis, stadiono tribūnos neturėjo menkiausio stogelio, nebuvo stacionaraus tualeto. Aikštę tebejuosė senoji tvora, kuri anksčiau prieš varžybas būdavo ištepama alyva, norint apsisaugoti nuo „zuikių“, lipančių į vidų stebėti rungtynių nemokamai.
Tribūnos buvo atviros, jų talpa buvo 300 vietų.
Mars 2020
Mars 2020 – NASA marsaeigis, paleistas 2020 m. liepos 30 d. ir Marse nusileidęs 2021 m. vasario 18 d.
Marsaeigis tirs planetos astrobiologinę ir geologinę aplinką bei istoriją. Savo tyrimų metu Mars 2020 marsaeigis kaups planetos mėginius, kuriuos tikimasi atgabenti į Žemę būsimomis misijomis.
Mars 2020 vadinama misija NASA buvo patvirtinta 2012 m. gruodžio 4 d. Marsaeigio prototipu buvo pasirinktas ankstesnis Curiosity misijos robotas.
Naujos misijos robotas galės tirti planetos geologiją gręžiant paviršių, taip pat pirmą kartą tokių tyrimų istorijoje bus paleidžiamas nedidelis sraigtasparnis Ingenuity. Planuojama, kad šis aparatas atliks iki 5 skrydžių, iš kurių kiekvienas truks iki 3 minučių. Sėkmingo panaudojimo atveju sraigtasparniai būtų naudojami tolimesnėse Marso tyrimo misijose.
Šio sraigtasparnio bandymai Marse pranoko lūkesčius ir 2022 m. kovą jis buvo atlikęs 21 sėkmingą skrydį. Mokslininkai pratęsė šio įtaiso naudojimą tolimesnėms užduotims. 2022 m. rugsėjį sraigtasparnis atliko 33 sėkmingus skrydžius.
2019 m. NASA paskelbė naujojo marsaeigio pavadinimo konkursą, o 2020 m. kovo 5 d. buvo paskelbtas nugalėjęs pavadinimas – Perseverance (liet. „atkaklumas“).
Šeba (Tunisas)
Šeba  – miestas Tunise, Viduržemio jūros pakrantėje.
Istorija
Bizantijos generolas Belisarijus čia išsilaipino 533 m. ir kovojo mūšyje su vandalais, kurie patyrė triuškinantį pralaimėjimą. Po šio žygio bizantiečiai įsitvirtino regione.
Šebos miestą įkūrė imperatorius Justinianas I maždaug 534 m. ir pavadino Justinianopoliu.
Šali
Šali  – miestas Rusijoje, Čečėnijoje, 36 km į pietryčius nuo Grozno, prie Džalkos upės; rajono centras. Kelių mazgas (praeina Arguno–Betlicho plentas).
Istorija
1990 m. Šali suteiktas miesto statusas. 1994–1996 m. miestą nuniokojo karas.
Rose Namajunas
Rose Gertrude Namajunas (g. 1992 m. birželio 29 d. Milvokyje, Viskonsine, JAV) – lietuvių kilmės JAV sportininkė, mišrių kovos menų kovotoja, UFC čempionė. Ūgis – 165 cm, svoris – apie 52 kg. Dvikartinė UFC moterų strawweight svorio kategorijos čempionė.
Biografija
Rose yra lietuvių kilmės: mama Jolita Namajūnienė – muzikė, o tėvas Artūras Namajūnas (1963–2008) – dailininkas. Jie su mažamečiu sūnum Nojum 1991 m. emigravo į JAV. Rose gimė 1992 m. birželio 29 d. Milvokyje. Tėvas susirgo ir šeimai iširus reemigravo. Rose senelis yra daugkartinis Lietuvos ir Baltijos šalių imtynių čempionas Algimantas Andriukonis (1937–2020). Vardą Rose (liet. Rožė) gavo savo prosenelės Rožės Gotšalkaitės-Namajūnienės garbei.
Rose patėvis ją ir brolį nuvedė į kovinio sporto treniruotes. Nuo 5 m. amžiaus užsiiminėjo tekvondo, nuo 11 – karatė, vėliau – brazilišku džiudžitsu, kikboksu, imtynėmis. Baigė aukštesniąją muzikos ir meno mokyklą (fortepijono klasę), dvejus metus studijavo sporto ekonomiką.
UFC iš 15 kovų laimėjo 11, pralaimėjo 4. Ją treniravo Duke Roufus, Pat Barry, Trevor Wittman, Tony Basile ir kiti treneriai. Rose treneris, treniruočių partneris ir vaikinas Pat Barry yra buvęs kikboksininkas ir taip pat mišrių kovos menų UFC kovotojas. Pravardė „Thug“ (liet. banditė) gauta dar vaikystėje, pasak jos pačios, draugė taip praminė dėl grasinančio žvilgsnio, kai su kuo nors apsižodžiuodavo.
R. Namajunas kelis kartus lankėsi Lietuvoje ir dažnai šneka apie lietuvybę. Vaikystėje ji šiek tiek mokėjo šnekėti lietuviškai (taip pat ir senelių dėka), bet kai šeimoje atsirado amerikietis patėvis ir namie visi perėjo prie anglų kalbos, lietuvių kalba buvo beveik pamiršta. Rose bando ją atgaivinti.
Nuorodos
(Archyvas)
Nanšė
Nanšė – deivė šumerų mitologijoje, vietinio Lagašo panteono dievybė. Tėvas – dievas Enkis. Pagal kitą tradiciją, buvo Ningirsu ir Nisabos sesuo, Enlilio duktė. Sutuoktinis – Nindara, o pasiuntinys – Hendursaga. Kitur nurodoma, kad Nanšės vyras – požemio pasaulio keltininkas Ur-Šanabis. Svarbiausia kulto vieta – Ninos-Siraros šventykla (greta Lagašo). Daugiausia buvo siejama su ateities pranašavimu, sapnų aiškinimu, taip pat paukščiais bei žuvimis. Aptiktas šumerų himnas, kuriame ji liaupsinama kaip geradarė, padedanti visuomenės nuskriaustiesiems. Šiame himne taip pat minima, kad Nanšė atsakinga už svorių bei matų tikslumo patikrinimą. Nanšės šaukiamasi Utukku lemnuti („Blogio demonų utukku“) užkalbėjimuose. Šiuose užkalbėjimuose ji minima greta Enkio motinos Namu kaip gynėja nuo blogųjų demonų.
Nanšė buvo svarbi dievybė Trečiosios Ūro dinastijos ir ankstesniais laikais. Neretai minima aukojimų sąrašuose, karališkuosiuose įrašuose, jos vardas yra asmenvardžių dėmuo (pvz., Urnanše). Lagaše būta keleto jos šventovių.
Ženklas, kuriuo žymimas Nanšės vardas, sudarytas iš dviejų elementų, vaizduojančių namą ir žuvį. Ši deivė buvo siejama su vandeniu (kaip ir Namu), daugiausia su upėmis bei kanalais. Nemažai jų buvo pavadinta jos vardu. Nanšė minima mite „Enkis ir pasaulio tvarka“, kur ji siejama su žuvimis ir laikoma Enlilio dukra. Žuvis ir kitas gėrybes ji Nipūro mieste pristatanti tėvui Enliliui.
Lagašo valdovas Gudėja Nanšę vadino Enkio dukra, Ningirsu bei Nisabos seserimi, taip pat nin.kur.kur.ra („Žemių viešpatė“). Ši deivė padeda broliui Ningirsu mūšyje įveikti Gudėjos priešus. Gudėjos laikais jau buvo laikoma dievų pranašautoja, jos orakulių patarimo keletą kartų klausė ir Gudėja.
Žemynos progimnazijos stadionas (Vilnius)
„Žemynos“ progimnazijos stadionas – stadionas Vilniuje. Šalia mokyklos įrengtas aptvertas dirbtinės dangos stadionas su lauko tribūna žiūrovams. Stadionu taip pat naudojasi Lietuvos žolės riedulio federacija.
Stadiono rekonstrukcija
Buvo įrengta nauja futbolo aikštė, planuojama įrengti lauko sporto aikšteles su bėgimo takais, bei papildomas automobilių statymo vietas.
Aikštyno rekonstrucijos projektas kainuos apie 2 mln. eurų.