cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zebžydovos Kalvarija
Zebžydovos Kalvarija  – miestelis pietų Lenkijoje, Mažosios Lenkijos vaivadijoje, Vadovicės apskrityje, į pietvakarius nuo Krokuvos. Pro miestelį eina geležinkeliai į Krokuvą, Zakopanę, Belsko Bialą. Miestas žymus savo XVII a. barokiniu pranciškonų vienuolynu su kalvarijomis ir koplyčiomis. Vienuolyno teritorijoje yra Šv. Marijos bazilika kurioje yra šventu laikomas Kalvarijos Dievo Motinos paveikslas. Yra manierizmo stiliaus parkas, kraštovaizdžio kompleksas.
Istorija
Naujasis Zebžydovas (Nowy Zebrzydów) įkurtas 1617 m., kuomet į kaimyninio Lanckoronos kaimo žemėse buvusį vienuolyną ėmė traukti piligrimai. XVIII a. čia rūmus įsikūrė Čartoriskiai. 1772 m. miestas atiteko Austrijai, pervadintas į Kalvariją.
1999 m. Zebžydovos Kalvarijos religinis kompleksas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Autotrofai
Autotrofai ( – pats, trophe – maitinimasis) – organizmai, gaminantys sudėtingus organinius junginius iš paprastų molekulių, naudodamiesi išoriniu energijos šaltiniu (šviesa ar neorganinių junginių cheminių reakcijų energija).
Mitybos grandinėje autotrofai priskiriami gamintojams.
Autotrofai yra pagrindinė maisto grandinės dalis visose ekosistemose. Jie ima energiją iš aplinkos (saulės šviesa, neorganiniai junginiai) ir naudoja ją įvairioms biologinėms funkcijoms reikalingų anglies junginių molekulių sintezei. Jūroje šis procesas vadinama pirmine produkcija.
Heterotrofai – gyvūnai, grybai, taip pat dauguma bakterijų bei vienaląsčių – priklauso nuo autotrofų, nes heterotrofai gauna energijos skaidydami organinius junginius, gaunamus su maistu. Mėsėdžiai gyvūnai bendroje sumoje taip pat priklauso nuo autotrofų, nes jų grobis mėsėdžiams reikalingą energiją ir organines ląstelių statybos medžiagas įgyja iš autotrofų.
Autotrofai yra vabzdžiaėdžiai augalai, nes iš mitybos vabzdžiais išgauna azotą, o ne anglį.
Kybartų Eucharistinio Išganytojo bažnyčia
Istorija
miniatiūra|250px|left|2014 m.
4 Kybartų kaimo ūkiai 1598 m. dovanoti Virbalio bažnyčiai. Virbalio klebonas kaimo kapinėse 1696 m. pastatė koplyčią. Ji po 1795 m. sunyko. 1907 m. įsikūrė „Žiburio“ draugijos skyrius, 1909 m. – Krikščionių darbininkų draugija. 1912 m. įsteigta gimnazija. Jos kapelionas Visgirda pastatė mokinių koplyčią. 1919 m. įsteigta „Žiburio" progimnazija.
1698 m.
1698 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Kybartų Eucharistinio Išganytojo bažnyčia
Istorija
Po Pirmojo pasaulinio karo pamaldos laikytos neveikiančioje Kybartų šv. Aleksandro Neviškio cerkvėje, geležinkelio sandėlyje. Klebono S. Čepulio rūpesčiu pagal architekto Vytauto Landsbergio-Žemkalnio projektą 1927–1928 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Skulptūrų grupę prie altoriaus sukūrė Bronius Pundzius. Per Antrąjį pasaulinį karą apgriauta. Po karo remontuota.
1698 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
Dmochi Vipichai
Dmochi Vochai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čyževo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo XIX a. pabaigos kaimas priklausė Dmochų bajorkaimiui, Dmochi Glinkų valsčiui, Čyževo Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapijai. 1827 m. kaime buvo 14 namų ir 83 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 13 namų ir 79 gyventojai, iš kurių 39 vyrai ir 40 moterys.
The Maccabees
The Maccabees – britų indie rock grupė iš Londono, susikūrusi 2004 m. Pirmąjį albumą „Colour It In“ grupė išleido 2007 m. ir per savo egzistavimą iš viso jų išleido keturis. Paskutinis, „Marks to Prove It“, išleistas 2015 m. liepą. 2016 m. rugpjūtį grupė paskelbė apie savo išsiskyrimą.
Plonė
Plonė  – upė šiaurės Lietuvoje (Pakruojo rajone) ir pietų Latvijoje (Bauskės savivaldybėje). Priklauso Lielupės mažųjų intakų baseinui, Yslykio upės kairysis intakas. Įteka 23,1 km atstumu nuo jo žiočių. LR upių klasifikatoriuje – nr. 40010033.
Tėkmė nukreipta į šiaurę. Beveik visame ilgyje vaga sureguliuota, apylinkėse vyrauja atviri dirbami laukai. Vidurupyje kerta kelią. Yslykį pasiekia Latvijoje, ties Berzių kaimu.
Žymesni intakai: Eglupis, Marginis (kairieji).
Prie Maučiuvio įsikūrusios gyvenvietės: Devynergiai, Degėsiai, Butniūnai, Gedučiai, Staškavičiai, Plonėnas, Didysis Plonėnas (Lietuvoje), Lybešiai, Berziai (Latvijoje).
Upėvardis kildinamas arba nuo žodžio plonas („siauras, laibas“), arba nuo plonas, („asla, grendymas“).
Oktavija
„Oktavija“ – nedidelė lietuviško cirko trupė. Gastroliavo Lietuvoje tarpukario laikotarpiu. Vaidinimus rengdavo nedidelėje kilnojamoje cirko palapinėje – šapito.
Trupėje vaidino įvairių cirko žanrų artistai. „Oktavijoje“ cirko artisto karjerą pradėjo Antanas Gaičiūnas – Gaičiūnų cirko šeimos dinastijos pradininkas.
Konstancija Brundzaitė
Konstancija Brundzaitė (1942 m. vasario 6 d. Dotnuva – 1971 m. birželio 12 d. Vilnius) – Lietuvos kompozitorė, dailininkė.
Biografija
Tėvas Kazys Brundza, brolis Stasys Brundza. 1964 m. baigė Lietuvos konservatoriją, E. Balsio klasę).
Sukūrė simfonijetę styginių orkestrui (1963 m.), simfoninę poemą „Baltosios viršūnės“ (1964 m.), „Šventinį rondo“ liaudies instrumentų orkestrui (1965 m.), „Dialogus“ vargonams ir kameriniam orkestrui (1970 m.), vokalinių ciklų, instrumentinių pjesių, romansų, radijo spektaklių muzikos. Kūryba lyriška, kameriška. Sukūrė dailės kūrinių.
Gustavo Santaolalla
Gustavas Alfredas Santaolalija (Gustavo Alfredo Santaolalla; g. 1951 m. rugpjūčio 19 d.) – Argentinos kompozitorius, prodiuseris, muzikantas. Dviejų „oskarų“ laureatas.
Gimė Buenos Airių priemiestyje El Palomare. 1967 m. įkūrė roko grupę „Arco Iris“, kuri buvo viena fusion roko stiliaus pionierių šalyje. Vėliau grojo duetu su Alechandru Lerneriu, drauge įrašė albumą Energía Natural. Santaolalija išvyko į Los Andželą, ten sukūrė grupę „Wet Picnic“ ir grojo rokenrolą.
1981 m. Gustavas Santaolalija pradėjo savo solinę karjerą. Grojo roką su įvairiais etniniais motyvais. Nuo XX a. paskutinio dešimtmečio pradėjo kurti garso takelius įvairiems filmams. Juose ramūs elektrinės gitaros ritmai persipina su tango, rančero, Andų muzikos ir kt. Lotynų Amerikos muzikos stilių motyvais. 2002 m. įkūrė moderniojo tango muzikos grupę „Bajofondo“. Prodiusavo įvairių Lotynų Amerikos roko grupių albumus.
Filmografija
Kompozitorius ir atlikėjas:
Juodosios vapsvos
Juodosios vapsvos  – Kubos Revoliucinių ginkluotųjų pajėgų (FAR) specialiosios pajėgos, suformuotos XX a. 9-tojo dešimtmečio antroje pusėje.
Uniforma – kamufliažiniai striukė ir kelnės, raudona beretė. Emblema – skritulio formos su juoda gilti pasiruošusia vapsva. Kovinėse situacijose paprastai vietoje raudonų berečių nešioja kamufliažinius prigludusius šalmus ar kepes.
Ginkluotė
Ginklai daugiausia tiekti buvusių Varšuvos sutarties organizacijos sąjungininkų. Dalis ginklų yra gaminti Kuboje arba Kuboje patobulinti.
Dan Lerė
Istorija
1821 m. miestas pavadintas Kingstaunu, karaliaus Jurgio IV vizito garbei, bet 1921 m. sustiprėjus airių patriotizmui grąžintas buvęs keltiškas pavadinimas. Šis pavadinimas kilęs nuo pusiau legindinio airių karaliaus Lero MakNeilo (Lóegaire mac Néill).
Belgijos futbolo varžybos 1953–1954 m.
Belgijos futbolo varžybos 1953–1954 m.
1953–1954 m. Belgijos futbolo taurė
Belgijos futbolo taurė – pagrindinis Belgijos taurės turnyras.
Širvanas
Širvanas  – istorinė sritis dabartinio Azerbaidžano viduryje, tarp Kuros upės pietuose, Kaukazo kalnų šiaurėje ir Kaspijos jūros rytuose. Kuros-Arakso lygumos dalis.
Gamta
Geografiškai Širvano regionas yra Širvano lygumoje (Kuros-Arakso žemumos dalis). Būdingos kiečių ir druskių pusdykumės.
Istorija
miniatiūra|Širvano žemėlapis, 1804 m. Širvanas senovėje buvo pagrindine Kaukazo Albanijos dalimi. Keletą dešimtmečių sritis priklausė Sasanidų imperijai, kuomet ir įgijo Širvano pavadinimą. Čia pradėjo kurtis persai, o vietiniai albanai palaipsniui asimiliuoti. IV-V a. į Širvaną įsiveržė tiurkų gentys (utgurai, kutigurai, sabirai, bolgarai), o nuo VI a. – chazarai. 654 m. Širvaną užėmė arabai, kurie prijungė jį prie Kalifato. Vėliau regionas valdytas įvairių vietininkų.
Širvanšachų valstybė
Pačioje VIII a. pabaigoje silpstant centrinei valdžiai, ši tolima Kalifato provincija turėjo galimybę atsiskirti. 799 m. ją užvaldė vietinė arabų kilmės dinastija Jazidai, kuri titulavosi Širvanšachais. Jiems valdant Širvano teritorija driekėsi nuo Kuros iki Derbento, o sostine buvo Šemacha (pradžioje vadinta Jazidija). Nepaisant to, kad valstybė ne kartą buvo įjungta į didesnių imperijų sudėtį, Širvanšachų linija buvo išlaikyta iki pat XVI a.
Vilkaičiai (Akmenė)
Vilkaičiai – buvęs kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Kruopių, prie kelio. Piečiau kaimo auga Gerkiškių miškas.
Istorija
Kruopių apylinkės Vilkaičių kaimas 1984 m. liepos 25 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.
Širvanas
Širvanšachų valstybė
Valstybės klestėjimas nutrauktas XIII a., kraštą nusiaubus Mongolų imperijai, vėliau valdant Ilchanidams, Timūridams.
Tik XIV a. pabaigoje prasidėjo naujas atgimimas ir atkurtas valstybingumas, valdant Širvanšachų dinastijai Derbendidams. Jos pirmasis atstovas Ibrahimas (1378–1418) perkėlė sostinę į Baku, pradėjo statyti didžiulius Širvanšachų rūmus. Jo įpėdinių valdymas pasižymėjo didžiausiu valstybės klestėjimu. Čia klestėjo sunitai.
Persijos valdymas
Tačiau XV a. pabaigoje Didžiajame Irane kylant naujai jėgai – sufijams, prasidėjo Širvanšachų kovos su jais. 1501 m. Safavidų šachas Izmailas apsiautė Baku, jį nusiaubė ir didelę dalį gyventojų atvertė į šiizmą. Nepaisant to, Širvanšachams pavyko išsilaikyti iki 1538 m., kol Širvanas tapo Persijos provincija.
Širvano chanatas
Širvano regiono valstybingumas atgimė 1748 m., kuomet šioje teritorijoje iškilo Širvano chanatas, kuris gyvavo iki 1805 m., kuomet buvo prijungtas prie Rusijos imperijos. XX a. jis buvo įjungtas kaip svarbiausia naujai susikūrusios valstybės Azerbaidžano dalis.
Timothée Atouba
Timotis Atuba (g. 1982 m. vasario 17 d.) – buvęs futbolininkas, Kamerūno rinktinės gynėjas.
Karjera
2009 m. liepos 7 d. pasirašė dvejų metų kontraktą, su galimybe jį pratęsti dar dviem sezonams, su Olandijos Ajax klubu.
Rinktinė
rungtyniavo nuo 2003 m.
Su rinktine dalyvavo 2004, 2006, 2008 m. Afrikos Tautų taurėse.
Somotas
Somotas  – miestas Nikaragvos šiaurės vakaruose, 20 km į pietvakarius nuo Okotalio. Madriso departamento centras. Pro miestą eina Panamerikos plentas, yra atšaka į Okotalį. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (kava, agavos, javai ir kt.). Veikia archeologijos muziejus, yra 1661 m. pastatyta plaušplyčių bažnyčia.
Istorija
Ikikolumbiniais laikais čia buvo actekų ir olmekų gyvenvietė. Departamento centru tapo 1936 m.
1699 m.
1699 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Gimtadieniai
Nedatuota
AB Snaigė
thumb|Įmonės logotipas AB Snaigė – lietuviška pramonės bendrovė, vienintelė Baltijos šalyse šaldytuvų gamintoja, turinti gamyklas Alytuje ir Kaliningrade. Buveinės adresas: Pramonės g. 6, LT-62175 Alytus. 677 darbuotojai (2015 m.).
Ingavangis
Ingavangis – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Šilavoto, prie Jiesios intako Lašašos. Stūkso Ingavangio akmuo (gamtos paminklas). Praeina kelias, taip pat keliai į Šilavotą, Jiestrakį. Pietuose dunkso Prienų miškai.
Istorija
Kaime rasta akmeninio kirvio nuolauža (saugoma Kauno istorijos muziejuje). 1920 m. įkurta pradinė mokykla. Iki 1954 m. – Ingavangio apylinkės centras. Buvo Šilavoto tarybinio ūkio pagalbinė gyvenvietė. Veikė biblioteka.
Viktoras Vaidotas Palys
Biografija
1958 m. baigė Kauno 22-ąją vidurinę mokyklą ir įstojo į Kauno politechnikos instituto Architektūros fakultetą. 1964 apgynė diplominį darbą įgijo architekto profesiją ir buvo paskirtas vyresniuoju architektu į Žemės ūkio statybos ir projektavimo institutą. 1966–1969 m. buvo Kauno politechnikos instituto aspirantu. Paskui dešimt metų dirbo Vandens ūkio planavimo vyriausiuoju architektu. Apgynė disertaciją „Architektūros erdvinės agrolandšafto struktūros organizavimas“.
Vilniaus dailės instituto Kauno pramoninės dailės fakultete įsteigus dieninio mokymo grupes, buvo plečiamas mokymo turinys, diegiamos naujos specializacijos. 1979 m. V. V. Palys buvo pakviestas į šį fakultetą dirbti vyresniuoju dėstytoju, Gilindamas dailės dalykų žinias nuo 1982 m. studijavo Vilniaus dailės instituto Dailės pedagogikos katedroje ir 1985 m. įgijo dar vieną – dailininko pedagogo kvalifikaciją. Tais pačiais metais V. V. Paliui buvo suteiktas docento vardas. V. Bujauską paskyrus šio fakulteto dekanu, V. V. Palys 1984 m. išrenkamas Gamybinės aplinkos katedros vedėju.
Perėmęs katedrą, V. V. Palys drauge su kitais dėstytojais plėtojo architektūros mokymo sistemą, įtraukė į mokymo sistemą naujų mokymo dalykų. Taip pat drauge su kitais pedagogais jis aktyviai veikė, jog Kaune būtų atkurtas savarankiškas dailės institutas. 1989 m. Vilniaus dailės institutas (dabar Vilniaus dailės akademija) išrinko V. V. Palį prorektoriumi mokslui ir kūrybai. Tvarkant dailės dalykų mokymą Lietuvoje, Kauno pramoninės dailės fakultetui buvo suteiktas Dailės instituto statusas Vilniaus dailės akademijos ribose. V. V. Paliui suteiktas profesoriaus vardas ir 1991 m. jis buvo išrinktas atkurtojo Kauno dailės instituto rektoriumi. Be to, dar tapo ir Vilniaus dailės akademijos senato nariu.
Tapęs rektoriumi V. V. Palys ir toliau visomis išgalėmis kovojo už visišką Kauno dailės instituto savarankiškumą. To siekdamas kėlė šias problemas miesto vykdomosios valdžios atstovams, tarėsi su Kauno miesto šviesuomene ką darytu, instituto rektorato posėdžiuose gvildeno šią problemą su katedrų vadovais, kitais dėstytojais. Kita vertus, aktyviai plėtė mokymo turinį, telkė darbui patyrusius specialistus. Mokymo ir mokslo srityje stengėsi aktyviai bendradarbiauti su kitomis aukštosiomis mokyklomis, Institute suformavo mokslo skyrių.
Stasys Brundza
Stasys Brundza (g. 1947 m. vasario 22 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius, automobilininkas, automobilių sporto organizatorius, verslininkas, kolekcionierius.
Viktoras Vaidotas Palys
Biografija
1995 m. išrinktas į Kauno miesto savivaldybės tarybą.
Stasys Brundza
Biografija
Tėvas Kazys Brundza, seserys Elena ir Konstancija.
Viktoras Vaidotas Palys
Biografija
Be savo tiesioginių pareigų Kauno dailės institute, V. V. Palys buvo Lietuvos kultūros ir meno studijų institucijų asociacijos viceprezidentas, Lietuvos katalikų mokslo akademijos narys, Lietuvos architektų ir dizainerių sąjungos narys ir mokslinis tęstinių leidinių „Urbanistika ir architektūra“, „Lietuvos kultūros tyrinėjimai“ redakcinių kolegijų narys. Dirbo vizituojančiu profesoriumi Toronto universitete. Pastaruoju metu gyvena ir kuria Kanadoje. V. V. Palio pedagoginis, mokslinis ir visuomeninis darbas įnešė daug naujo į Lietuvos architektūros ir dailės plėtrą, paliko gilų savo veiklos pėdsaką Vilniaus dailės akademijos Kauno dailės institute.
Stasys Brundza
Biografija
1964–1976 m. studijavo Vilniaus inžineriniame statybos institute, inžinierius-mechanikas (automobilis ir autoūkis). 1966–1968 m. Kauno radijo gamyklos inžinierius. 1968–1975 m. Iževsko (Rusija) automobilių gamyklos inžinierius bandytojas. 1976–1988 m. Vilniaus automobilių remonto gamyklos vyr. konstruktoriaus pavaduotojas, 1982–1988 m. sportinių automobilių „LADA VFTS“ gamybos vadovas. 1988–1992 m. Vilniaus eksperimentinės sportinių automobilių gamyklos (EVA) generalinis direktorius. Nuo 1991 m. „Thermo King“ atstovas Lietuvoje. 1991–2001 m. „Volvo Truck Corp.“ atstovas Lietuvoje. 1992–2001 m. „Audi“ ir „Volkswagen“ importuotojas Lietuvoje. Sėkmingai perpardavinėdamas transporto priemones reeksportui, susikrovė kapitalą, tačiau VAG koncernui dėl to pareikalavus atsakomybės, teko skubiai parduoti verslą.
Viktoras Vaidotas Palys
Biografija
Jaunystėje aktyviai užsiiminėjo alpinizmu, įkopė į šias viršūnes: 1962 m. G.Akstino, Ž.Diuklo – „4270“ traversas, Lietuvos alpinistų v., Tian Šanis. 1963 Lysenkos, Skriabino, Teke Toras, Tian Šanis. 1964 Kirovo v., Spartakiados v., Teke Toras Tian Šanis. 1965 Kirovo v., Tian Šanis. 1966 Kirovo v., Teke Toras, Semionovo Tian Šanskio – Skriabino v. traversas, Tian Šanis. 1967 Šubino v., Tian Šanis. 1968 Ak Tau, Boksas, Teke Toras, Tian Šanis.
Šeima
Tėvas – skulptorius Viktoras Palys, brolis dvynys – architektas Jurgis Rimvydas Palys, sesuo architektė Rūta Palytė-Biliūnienė
Stasys Brundza
Biografija
Nuo 1992 m. Vilniaus „Rotary“ klubo narys. 1993–2003 m. Tautinio olimpinio komiteto narys. 1996–1999 m. ir 2004–2007 m. Lietuvos autoverslininkų asociacijos prezidentas. 1996–2003 m. Lietuvos automobilių klubo prezidentas, nuo 2003 m. garbės prezidentas. 1998 m. įkūrė VšĮ „Stasio Brundzos Automobilių ir transporto muziejus“ (2012 m. muziejuje buvo 110 automobilių ir 20 motociklų). 2003–2004 m. banko „Snoras“ Tarybos pirmininkas.
2007–2008 m. ministro pirmininko Gedimino Kirkilo visuomeninis konsultantas saugaus eismo klausimais. 2012–2016 m. Seimo narys. Seime pasižymėjo daugeliu abejotinos vertės teisės aktų projektų pateikimu. Aršus transporto priemonių su dešinėje pusėje esančiu vairu registracijos Lietuvoje priešininkas.
Išgarsėjo pabėgimu iš autoįvykio 2011 metais.
SK Freya-VfR Klaipėda
Freya Klaipėda – buvęs tarpukario Lietuvos futbolo klubas iš Klaipėdos. 1932 m. prisijungė VfR Klaipėda klubą.
Juozas Kajeckas (Lenkija)
Juozas Kajeckas (g. 1935 m. liepos 29 d. Senuosiuose Ramonuose, tuometinėje Suvalkų vaivadijoje, Lenkija) – Lenkijos lietuvių visuomenės veikėjas.
Biografija
1944 m. Kajeckai kartu su kitomis lietuvių šeimomis Trakiškių geležinkelio stotyje buvo pakrauti į gyvulinius vagonus ir ištremti į Zlotovo apskritį Lenkijoje. 1955-57 m. Juozas atliko karinę tarnybą anglies kasyklose Katovicuose. 1957 metais Kajeckų šeima grįžo iš tremties. Juozas apsigyveno Suvalkuose.
1962 m. gegužės 5 dieną buvo išrinktas Lietuvių visuomeninės kultūros draugijos Suvalkų skyriaus pirmuoju pirmininku, šiose pareigose išbuvo kelias kadencijas.
1912 metais Juozo senelio brolis Jurgis Ramonų kaime pastatė atminimo kryžių su užrašu „Jėzau, laimink mus“. 2007 m. Juozas Kajeckas prie kryžiaus pritvirtino lentelę: „1949.12.30 Lenkijos Liaudies Respublika (PLR). Iš Ramonų kaimo ištremtos Kajeckų, Kalesinskų, Burinskų šeimos. 2007 m.“
Jotainėliai
Jotainėliai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Vadoklių.
Paul Biya
Polis Bija (Paul Biya, pilnas vardas Paul Barthélemy Biya'a bi Mvondo, g. 1933 m. vasario 13 d.) – Kamerūno politikas, nuo 1982 m. lapkričio einantis šalies prezidento pareigas.
Biografija
Bija kaip biurokratas iškilo prezidento Ahmadu Ahidžo administracijoje dar septintajame dešimtmetyje, 1968-1975 m. buvo pirmininkavimo generalinis sekretorius, 1975-1982 m. - ministras pirmininkas. 1982 m. netikėtai iš posto pasitraukus pirmtakui, jam remiant, tapo prezidentu, kurio pareigas eina ligi šiol. Bija ėmėsi politinių reformų devintajame dešimtmetyje, šaliai dar esant vienpartinei, jausdamas spaudimą dešimtmečio pradžioje perėjo prie daugiapartinės sistemos. 1992 m. jis vos laimėjo prezidento rinkimus, surinkdamas 40% ir 4% aplenkdamas artimiausią savo varžovą Džoną Fru Ndi, o 1997, 2004 ir 2011 m. rinkimuose buvo ženklia balsų persvara perrinktas. Opozicija ir Vakarų vyriausybės įtarė visus rinkimus buvus neskaidrius, su daug pažeidimų.
Bija santykinai retai pasirodo viešumoje. Nuo dešimto dešimtmečio mažiausiai palaikančiųjų turi tarp angliakalbių, gyvenančių buvusiose Pietų Kamerūnų teritorijose vakaruose.
Konstitucija prezidentui suteikia plačias leidžiamąsias ir vykdomąsias galias. Šis netgi turi viršenybę prieš teismų organus - teismai tegali patikrinti, ar įstatymas neprieštarauja konstitucijai prezidento teikimu.
Milicijos jaunesnysis leitenantas (1936-1943)
Milicijos jaunesniesiems leitenantams, atitarnavusiems 3 metus su šiuo laipsniu ir teigiamai atestuotiems, būdavo suteikiamas milicijos leitenanto laipsnis.
Laipsnio istorija
Milicijos jaunesniojo leitenanto laipsnis TSRS NKVD darbininkų ir valstiečių milicijos sistemoje buvo įvestas 1936 m. balandžio 26 d. TSRS CVK ir TSRS LKT nutarimu, kuris buvo paskelbtas 1936 m. gegužės 5 d. NKVD įsakymu Nr. 157.
Ši laipsnių sistema veikė iki 1943 m. vasario 9 d., kai TSRS AT Prezidiumo nutarimu „Apie NKVD ir milicijos organų vadovaujančio personalo laipsnius“ (О званиях начальствующего состава органов НКВД и милиции) buvo įvesta nauja specialiųjų laipsnių sistema, atitikusi kariuomenės laipsnius.
Snaigė
Snaigė gali reikšti:
Dombrova Cherubinai
Dombrova Cherubinai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čyževo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo XIX a. pabaigos kaimas priklausė Dombrovos bajorkaimiui, Šepetovo valsčiui, Dombrova Vielkos parapijai. 1827 m. kaime buvo 17 namų ir 95 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 22 namai ir 153 gyventojai, iš kurių 71 vyrai ir 82 moterys.
Sordsas
Svordsas – miestas rytų Airijoje, šiaurinis Dublino priemiestis. Nuo 1994 m. – Fingalo administracinės grafystės centras.
Vilkakarčemė
Vilkakarčemė – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Aštriosios Kirsnos.
Jurgis Rimvydas Palys
miniatiūra
Jurgis Rimvydas Palys (g. 1941 m. spalio 11 d. Kaune) – architektas, urbanistas, pedagogas, profesorius. Skulptoriaus Viktoro Palio sūnus, architekto Viktoro Vaidoto Palio brolis dvynys.
Biografija
1965 m. baigęs KPI, dirbo Žemėtvarkos (1965–1967 m.), Miestų statybos (1967–1969 m.), Paminklų restauravimo (1969–1971 m.), Komunalinio ūkio (1971–2002 m.) projektavimo institutų Kauno filialuose (vadovaujantis architektas).
Nuo 1994 m. dėsto VDA Kauno dailės institute; docentas (2009 m.), profesorius (2014 m.). Kauno archit. urbanistinės tarybos narys-ekspertas, nekilnojamųjų kultūros vertybių ekspertas. Parengė ~100 projektų, svarbesni: Kaune – Ūkio banko (buv. statybos-remonto tresto) pastatas J. Gruodžio g. (1974 m.), Vilniaus g. rekonstrukcija į pėsčiųjų gatvę, jos mažosios formos (SSRS MT premija, 1988 m.), degtinės gamyklos „Stumbras“ ist. komplekso nauji korpusai K. Būgos ir Bažnyčios g. (1992 m.), viešbutis „Santaka“ J. Gruodžio g. (ir interjeras, baldai, 2004 m.), šio viešbučio korpusas Smalininkų g., Vytauto Didžiojo (buv. Aleksoto) tilto rekonstrukcija, b-vės „Doleta“ administracinis pastatas (visi 2007 m.), apžvalgos aikštelė Žemaičių plente Vilijampolėje (su skulptoriaus V. Kašubos obelisku „Perkūno žirgai“, 2008 m.). Kartu su dukra architekte Ieva Palyte - Veilandiene pėsčiųjų tiltas Kėdainiuose (2018 m.) Statiniai subtiliai įkomponuoti aplinkoje, jų funkcija atsispindi savitoje architektūrinėje raiškoje. miniatiūra
Philémon Yang
Philémon Yang (g. 1947 m. birželio 14 d.) – Kamerūno politikas, nuo 2009 m. birželio 30 d. einantis Kamerūno ministro pirmininko pareigas. Prieš tai politikas 1975-1984 m. dirbo vyriausybėje, 1984-2004 m. buvo ambasadorius Kanadai.
Rosetta
miniatiūra|250px|right|Kompiuterinės grafikos „Rosetta“ kosminio aparato modelis thumb|right|220px| „Philae“ nusileidimo modulio modelis „Rosetta“ – Europos kosmoso agentūros kosminis aparatas, paleistas 2004 m. kovo 2 d. į kometą 67P/Churyumov-Gerasimenko. Aparatas sudarytas iš dviejų dalių: „Rosetta“ zondo ir nuleidžiamojo aparato „Philae“. Zondo pavadinimas kilęs nuo legendinio Rozetos akmens, pagal kurį mokslininkai iššifravo Senovės Egipto hieroglifus. Nuleidžiamojo aparato vardas parinktas pagal Nilo salos senovės miesto Filų pavadinimą.
Statinys
miniatiūra|Skirtingų rūšių statiniai: inžinerinis statinys, tiltas ([[Karmelitų tiltas, priekyje), ir pastatas (Žalgirio arena, toliau, kairėje)]] Statinys – materialinis objektas, sukurtas statybos darbais naudojant statybos produktus ir tvirtai sujungtas su žeme (t. y. statinio konstrukcijos yra įleistos arba remiasi į žemę arba vandens telkinių (pavyzdžiui, jūrų, ežerų, upių) dugną).
Rosetta
Misija
Šio kosminio aparato pagalba tikimasi sužinoti, kaip atrodė Saulės sistema iki planetų susiformavimo. „Rosetta“ misija yra palyginti sudėtinga, nes jos skrydis susijęs su daugybe manevrų orbitoje, veikiamoje Žemės ir Marso gravitacinių laukų. Net nedideli nukrypimai gali turėti lemiamą įtaką misijos sėkmei.
Statinys
Rūšys
Pagal 2001 m. lapkričio 8 d. priimtą Lietuvos Respublikos statybos įstatymą statiniai gali būti:
Lūšiai
Lūšiai – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 4 km į vakarus nuo Ignalinos, Aukštaitijos nacionaliniame parke. Ežeras ledyninės kilmės, rininis. Driekiasi šiaurės vakarų–pietryčių kryptimi 6,54 km, plotis iki 1,12 km. Altitudė 138,5 m. Baseino plotas 465 km². Vakaruose yra ilga Lūšykščio įlanka, kuri dar vadinama Lūšykščio ežeru. Kranto linija vingiuota, jos ilgis 16,7 km. Krantai žemi, vietomis pelkėti, šiaurės rytuose ir vakaruose aukšti. Pakrantės miškingos (supa Pabiržės Raisto, Palūšės miškai ir maži miškeliai), šiaurėje ir pietvakariuose auga platūs nendrynai.
Lūšiai jungiasi plačiais sąsiauriais su Asalnų (170 m pločio šiaurėje) ir Šakarvų (60 m pločio pietuose) ežerais. Ežeras priklauso Žeimenos baseinui. Ežero pratakumas 249 %.
Rosetta
Misija
„Philae“ turi prisiartinti prie kometos santykiniu 1 m/s greičiu. Pasiekęs jos paviršių, iššaus du harpūnus, kad išlaikyti nuleidžiamąjį aparatą ant paviršiaus, priešingu atveju dėl kometos silpnos gravitacijos jis paprasčiausiai atšoktų. Nusileidęs aparatas pradės savo mokslinę misiją: kometos branduolio parametrų nustatymas, cheminės sudėties tyrimas, kometos aktyvumo pokyčių stebėjimas.
Lūšiai
thumb|left|240px|Lūšių ežeras Rytiniame pakraštyje yra Palūšės kaimas, šiauriniame krante Pabiržės kaimas, šiaurės rytuose – Meironys, pietvakariniuose krantuose stovi Mačiutiškės, Kiškiai, Kaukiškė. Rytine pakrante eina kelias, šiaurrytine – kelias , pietvakarine – kelias. 1977 m. šiaurinėje ežero pakrantėje pastatyta 15 dekoratyvinių medžio skulptūrų, kuriose yra įamžintos Ignalinos krašto legendos. Lūšių ežeras yra svarbus turistinis objektas: rytinėje pakrantėje yra įrengta stovyklavietė, valtinė, botanikos takas, kempingas. Aplink ežerą veikia 12 kaimo turizmo sodybų.
Rosetta
Misija
2014 m. rugpjūčio 6 d., po daugiau nei 10 metų kelionės, erdvėlaivis pasiekė kometą ir priartėjo prie jos per 100 km. Sumažinęs greitį iki 1 m/s aparatas susilygino su kometos greičiu. Taip „Rosetta“ tapo pirmuoju kosminiu aparatu, susilyginusiu su kosminiu objektu. Per kitas kelias savaites erdvėlaivis priartėjo per 30 km iki kometos, kol galų gale pagal įvairius kriterijus buvo išrinkta tinkama nusileidimo vieta.
Lūšiai
2014 m. atliktame ežero ichtiologiniame ištyrime rasta, kad ežero žuvų būklė vidutinė.
Rosetta
Misija
2014 m. rugsėjo 15 d. EKA mokslininkai paskelbė, kad geriausia nusileidimo vieta yra vadinamoji „vieta J“ kometos viršutinėje dalyje. Tinkamiausia nusileidimo data buvo pasirinkta lapkričio 12 d.
Lūšiai
thumb|left|240px|Lūšių įlanka Lūšykštis
Rosetta
Misija
2014 m. lapkričio 12 d. per 7 valandas nuo atsijungimo nuo erdvėlaivio „Philae“ zondas sėkmingai nusileido ant kometos.
Vili Resnik
Vili Resnik (g. 1963 m. lapkričio 27 d.) – slovėnų roko dainininkas ir gitaristas.
1990 metais įkūrė poproko grupę „Pop Design“, su kuria jis išleido keletą albumų.
1998 metais atstovavo Slovėnijai 1998 m. Eurovizijos dainų konkurse Birmingeme. Su balade „Naj bogovi slišijo“ neatsidūrė tarp favoritų. Atlikėjas užėmė 18 vietą (surinkta 17 taškų).
Rosetta
Misija
Iki 2015 m. gruodžio zondas lydėjo kometą aplink Saulę.
2016 m. liepos 27 d. EKA išjungė „Rosetta“ elektros palaikymo sistemą, tad visos komunikacijos su „Philae“ zondu buvo nutrauktos.
Buvo suplanuota, kad 2016 m. rugsėjo pabaigoje „Rosetta“ bus nuleista ant kometos ir taip baigs savo misiją. Nuleidimo metu aparatas siųs mokslininkams įvairią informaciją tolimesniems tyrimams. 2016 m. rugsėjo 30 d. 11:19 GMT laiku prarastas ryšys su aparatu jam kontroliuojamai sudužus kometos paviršiuje.
Lūšiai
Ežerėvardžis Lūšiaĩ kildinamas nuo žvėries pavadinimo lūšis.
Belgijos futbolo varžybos 1954–1955 m.
Belgijos futbolo varžybos 1954–1955 m.
1954–1955 m. Belgijos futbolo taurė
Belgijos futbolo taurė – pagrindinis Belgijos taurės turnyras.
Joskaudai
Joskaudai – kaimas vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 8 km į pietvakarius nuo Darbėnų, prie kelio.
Etimologija
miniatiūra|left|Joskaudų riboženklis nuo Žibininkų pusės
Kaimo vardas kilo iš asmenvardžio Joskaudas daugiskaitinės formos (asmenvardinis vietovardis).
Geografija
Įsikūręs Pajūrio žemumoje, apsuptas Joskaudų, Gikarinės, Žibos ir Degsnės miškų. Šiaurėje susisiekia su Lazdininkais ir Užkylininkais, į pietvakarius prasideda Žibininkai. Per kaimą teka Upalės upelis (kairysis Lazdupio intakas), praeina kelias Palanga–Darbėnai.
Istorija
Joskaudų piliakalnis liudija, kad kaimo žemėje žmonės apsigyveno I tūkstantmetyje.
XVI a. įsikūrė kaimas. XVI–XVIII a. priklausė Palangos seniūnijai, dvarui ir parapijai, 1861–1950 m. – Palangos valsčiui. XVIII a. įkurtas Joskaudų palivarkas, o kaime stovėjo Palangos dvaro karčema. XVIII a. pabaigoje – XIX a. pirmoje pusėje prie Joskaudų miško išaugo vienkieminis Naujokų užusienis, priklausęs Joskaudų kaimo bendruomenei. 1829 m. smėlingos, žemdirbystei netinkamos bendro naudojimo kaimo žemės buvo užsodintos spygliuočių mišku.
1819 m. kaimas prijungtas prie Kuršo gubernijos. Jame pradėjo kurtis latvių kilmės evangelikai liuteronai, įsteigtos evangelikų liuteronų kapinės. 1919 m. latvių kariuomenei užėmus Palangos valsčių, kaimas tapo Latvijos teritorijos dalimi. Lietuvai grąžintas 1921 m. 1923 m. buvo 14 ūkių. Lietuvos žemės reformos metu prie kaimo prijungtos Joskaudų palivarko žemės ir 14-ka Želvių palivarko sklypų. Naujokų užusienis priskirtas Kadagynų kaimui.
1941 m. gegužės 22 d. už pyliavos nepylimą, agitavimą ir mėginimą pabėgti į Vokietiją buvo suimtas ir uždarytas į Dimitravo kalėjimą Kretingoje ūkininkas Petras Benetis. 1941 m. rugpjūčio 15-16 d. Joskaudų piliakalnyje ir papėdėje nacistai sušaudė per 500 Skuodo žydžių ir vaikų, kalintų Dimitravo priverčiamojo darbo stovykloje. Antrojo pasaulinio karo metu Joskaudų miške vokiečių kariuomenė įsirengė artilerijos sviedinių sandėlius, kuriuos 1944 m. traukdamasi išsprogdino.
Pokariu už nepaklusnumą sovietų valdžiai ir prievolių nevykdymą buvo represuota ūkininko Prano Gikaro šeima. Kretingos liaudies teismas P. Gikarą 1947 m. nuteisė 2 metams kalėjimo ir 3 metams tremties, o jo turtą konfiskavo. Žmona Elena su vaikais Juozu, Leonu, Vladu ir Elena 1948 m. sausio 3 d. buvo ištremti į Tomską. Ten pat 1951 m. sausio 1 d. išvežtas iš kalėjimo išleistas P. Gikaras, kuris tremtyje mirė.
Lina Medina
Lina Vanessa Medina (g. 1933 m. rugsėjo 27 d. Peru ) – jauniausia žinoma motina medicinos istorijoje, pagimdžiusi būdama 5 metų, septynių mėnesių ir 21 dienos.
Joskaudai
Istorija
XX a. pabaigoje kaime įrengtas Palangos sąvartynas.
Lina Medina
Ankstyva branda, gimdymas
Penkiametė Lina Medina buvo savo tėvų atvesta į ligoninę dėl didėjančio pilvo. Iš pradžių manyta, kad ji turi auglį, bet daktarai nustatė, kad mergaitė yra septintą mėnesį nėščia. Daktaras Gerardas Lozada nuvežė Mediną į Peru sostinę Limą ir ten kiti specialistai patvirtino, kad penkiametė yra nėščia. Po pusantro mėnesio Linai Medinai buvo atliktas Cezario pjūvis ir ji pagimdė berniuką.
Šis atvejis buvo detaliai aprašytas medicininiame žurnale La Presse Médicale, kuriame taip pat buvo pateiktos papildomos detalės, pasak kurių mergaitė patyrė menarchę (pirmąsias mėnesines) būdama vos 8 mėnesių amžiaus, nors kitas straipsnis teigia, jog tai įvyko jai esant dvejų su puse metų. Taip pat neįprastai anksti išsivystė Linos Medinos krūtys ir subrendo jos kaulai. Toks ekstremaliai ankstyvas brendimas yra labai retas, bet nėra neregėtas.
Sūnus
Medinos sūnus gimimo metu svėrė 2,7 kg. Mergaitės daktaro garbei, kūdikiui buvo duotas Gerardo vardas. Gerardas užaugo manydamas, kad Lina Medina yra jo sesuo, bet būdamas 10 metų sužinojo tiesą. Nors Gerardas augo sveikas, būdamas 40 metų jis mirė dėl kaulų čiulpų ligos.
Vėlesnis gyvenimas
Medina niekada neatskleidė, kas yra jos sūnaus tėvas ir nepapasakojo savo pastojimo aplinkybių. Dėl įtarimo išprievartavimu buvo suimtas Medinos tėvas, bet vėliau jį paleido dėl įrodymų stokos.
Būdama jauna suaugusioji, Medina dirbo sekretore Gerardo Lozados klinikoje Limoje. Nėščią Mediną globojęs Daktaras Lozada suteikė jai išsilavinimą ir padėjo jos sūnui mokyklos reikaluose.
Joteliūnai
Joteliūnai – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 10 km nuo Bražuolės. Stūkso Bražuolės akmuo.
Managvos departamentas
Managvos departamentas  – departamentas vakarų Nikaragvoje, prieina prie Ramiojo vandenyno. Administracinis centras – Managva.
Tai gausiausiai apgyvendintas departamentas šalyje.
Geografija
Paviršius daugiausia kalnuotas, vakaruose leidžiasi į lygumą, rytuose pereina į plokštikalnį. Departamento teritorijoje stūkso Masajos ugnikalnis ir Apojekė. Teritorija apima didesniąją Managvos ežero dalį.
Administracinis suskirstymas
Managvos departamentas administraciškai padalintas į 9 savivaldybes:
Aldona Ruseckaitė
Aldona Ruseckaitė (g. 1950 m. rugsėjo 27 d. Ingavangyje, Prienų rajonas) – Lietuvos poetė, prozininkė, muziejininkė.
Biografija
1968 m. baigė Šilavoto vidurinę mokyklą. 1971–1975 m. „Litekso“ fabriko kadrų skyriaus inspektorė. 1972–1978 m. VUKHF studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą. 1975–2002 m. Kauno S. Žuko taikomosios dailės technikumo (dab. Kauno kolegijos J. Vienožinskio menų fakultetas) lietuvių kalbos dėstytoja. Nuo 1976 m. LSSR literatūros muziejaus (dab. Maironio lietuvių literatūros muziejus) mokslinė bendradarbė, 1980–1989 m. skyriaus vedėja, nuo 1989 m. iki 2019 m. muziejaus direktorė.
Tarptautinės muziejų tarybos (ICOM) narė, Trečiojo amžiaus universiteto ilgametė Literatūros fakulteto dekanė, nuo 2019 m - Kūrybinės raiškos fakulteto dekanė. Nuo 1999 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narė.
Vilkakiai
Vilkakiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Viešvėnų.
Dzūkai (Lazdijai)
Dzūkai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, į pietus nuo kelio, prie pat Aštriosios Kirsnos. Būdviečio seniūnijos centras.
Dombrova Kitai
Dombrova Kitai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čyževo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaime stovi Kitų geležinkelio stotelė.
Istorija
Nuo XIX a. pabaigos kaimas priklausė Dombrovos bajorkaimiui, Šepetovo valsčiui, Dombrova Vielkos parapijai. 1827 m. kaime buvo 3 namai ir 23 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 10 namų ir 70 gyventojų, iš kurių 31 vyrai ir 39 moterys.
Geologija
thumb|220px|Šventosios Elenos ugnikalnio išsiveržimas Geologija ( 'Žemė' + λόγος = logos 'mokslas') – mokslas apie žemę, jos susidarymą, istoriją ir sandarą, Žemę formuojančius procesus.
Geologijos sąvoką šiuolaikine prasme pirmą kartą 1778 m. panaudojo Jean-André de Luc (1727–1817). 1779 m. Horace-Bénédict de Saussure (1740–1799) sąvoką įvedė nuolatiniam vartojimui. Prieš tai dažniau naudotas geognosijos terminas.
Lietuvoje veikia Lietuvos geologijos tarnyba, Vilniaus universiteto Chemijos ir geomokslų fakulteto Geomokslų institute – Geologijos ir mineralogijos katedra. Yra Geologijos studijų programa, kurias baigus, suteikiamas Fizinių mokslų bakalauro laipsnis.
Disciplinos
thumb|300px|right|[[Lava|Lavos tunelis Havajuose]]
Pagrindiniai geologijos principai
Yra daug principų, naudojamų geologijoje. Tačiau pateiktieji yra ypač svarbūs, nustatant santykinį uolienų ar nuogulų amžių.
Palangos savivaldybės taryba 2011–2015 m.
Palangos savivaldybės taryba – Lietuvos Respublikos Palangos savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta ketveriems metams savivaldybių rinkimuose, vykusiuose 2011 m. vasario 27 d. 1994 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo Nr. I-532 2010 m. liepos 20 d. redakcijos nustatyta tvarka daugiamandatėje rinkimų apygardoje, remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema, pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus bei iš išsikėlusių kandidatų, jeigu jų išsikėlimą parašais parėmė ne mažiau kaip dešimt procentų skaičiuojant vienam savivaldybės tarybos nario mandatui, bet ne mažiau kaip 100 tos savivaldybės rinkėjų.
Rinkimų rezultatai
Rinkimuose dalyviai gavo vietų:
Veikla
Pirmasis savivaldybės tarybos posėdis įvyko 2011 m. balandžio 14 d. Savivaldybės meru išrinktas Šarūnas Vaitkus. Mero pavaduotoju paskirtas Saulius Simė, administracijos direktore – Akvilė Kilijonienė, administracijos direktoriaus pavaduotoju – Bronius Martinkus.
Kamajų herbas
Kamajų herbas – Kamajų miestelio ir seniūnijos heraldinis atributas.
Aprašas
Herbe pavaizduota miestelio kvadrato formos aikštė. Šios geometrinės figūros centre esantis strazdas simbolizuoja čia gyvenusį poetą, kunigą Antaną Strazdą, kuriam aikštėje pastatytas paminklas.
Istorija
Istorinio herbo Kamajai neturėjo. Dabartinis patvirtintas 2005 m. birželio 23 d. Prezidento dekretu.
Antanas Gaičiūnas
Antanas Gaičiūnas (1916 m. sausio 21 d. Seirijuose – 2004 m. sausio 10 d. Druskininkuose) – prieškario Lietuvos cirko artistas.
Karjerą pradėjo cirko trupėje „Oktavija“. Atlikdavo akrobatikos ir ekvilibristikos numerius. Dirbo akrobatu, ekvilibristu daugelyje cirkų, gastroliavusių Lietuvoje. 1994 metais išleido savo knygą – „Senų cirkų prisiminimai“. Joje pasakoja apie tolimus savo jaunystės laikus, kai jis kartu su kitais artistais važinėdamas iš miesto į miestą rodė žiūrovams savo meistriškumą cirkų maniežuose.
Antanas Gaičiūnas – Gaičiūnų cirko dinastijos pradininkas. Jo sūnus Arvydas Gaičiūnas buvo Vilniaus „Lietuviškojo cirko“, vėliau Maskvos cirko „Jantarj“ artistu bei vadovu. Anūkas Arvydas Gaičiūnas tęsia šeimos tradicijas šiuo metu – dirba privačiame magijos teatre „DiArchy“.
Pandėlio herbas
Pandėlio herbas – Pandėlio miesto ir seniūnijos heraldinis atributas. Istoriko Edmundo Rimšos teigimu, vienas sudėtingiausių ir įdomiausių herbų.
Aprašas
Skydo laukas žalias, auksine galva. Žaliame lauke ant auksinės ąžuolo šakos auksiniais lapais kylantis sidabrinis sakalas su auksiniais snapu ir kojomis su sparnais virš nugaros. Kairysis sparnas sužeistas, su raudona kraujo dėme. Sakalas simbolizuoja Pandėlio krašte vykusias kovas, laisvės kovotojų narsą ir pralietą kraują. Auksinėje skydo galvoje 7 raudonos septynkampės žvaigždės, kur antroji iš heraldinės dešinės pakeista žydru pusmėnuliu. Pusmėnulis siejamas su Mėnulio diena ir Pandėlio turgaus diena. Miestelyje turgūs vykdavo pirmadieniais, t. y. antrą savaitės dieną, skaičiuojant nuo sekmadienio. Antra diena lotyniškai – dies lunae, o mėnulis lotyniškai – luna. Todėl herbe ir pasirinktas mėnulis.
Istorija
Herbas patvirtintas 1997 m. rugsėjo 18 d. Prezidento dekretu. Etalono autorius – Arvydas Každailis.
Marks to Prove It
Marks to Prove It – ketvirtasis ir paskutinis studijinis britų indie rock grupės „The Maccabees“ albumas, išleistas 2015 m. liepos 31 d. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju grupės įrašu, pasiekusiu šią viršūnę.
Kazys Pakštas
Kazys Pakštas (1893 m. birželio 29 d. Alinaukoje, Užpalių valsčius – 1960 m. rugsėjo 11 d. Čikagoje, JAV) – Lietuvos geografas, keliautojas, visuomenės veikėjas, profesionaliosios geografijos Lietuvoje pradininkas.
Biografija
Gimė ūkininkų šeimoje. 1908 m. baigė Užpalių pradžios mokyklą. Išvyko į Kauną, dirbo Saliamono Banaičio spaustuvėje. 1912 m. Peterburgo Šv. Kotrynos gimnazijoje eksternu išlaikė šešių gimnazijos klasių egzaminus. 1912–1913 m. studijavo Kauno kunigų seminarijoje. Trumpai dirbo vaistininku Birštone.
1914 m. išvyko į JAV. 1915 m. įstojo į Valparaiso universitetą (Indianos valstija). Tų pačių metų rudenį įstojo į jėzuitų išlaikomą Lojolos universitetą, kuriame studijavo sociologiją ir politiką. Vėliau perėjo į Fordhamo universiteto (Niujorkas) Sociologijos fakultetą, kurį baigė 1918 m.
1919 m. grįžęs į Lietuvą dirbo ryšių karininku Prancūzijos, JAV ir Anglijos karinėse misijose. 1919–1923 m. Fribūro universitete studijavo gamtos mokslus, apgynė daktaro disertaciją „Lietuvos klimatas“. 1923 m., vėl grįžęs į JAV, buvo „Darbininko“ (Bostonas) redaktorius, 1924–1925 m. „Draugo“ (Čikaga) vyr. redaktorius.
Lietuvos universiteto Teologijos-filosofijos fakulteto kviečiamas 1925 m. rudenį grįžo į Lietuvą. 1925–1939 m. universitete dėstė įvairias geografijos mokslų disciplinas. Nuo 1925 m. docentas, nuo 1929 m. profesorius. 1931 m. perėjo į Matematikos-gamtos fakultetą, geografijos katedros vedėjas. 1928–1931 m. kas antrą savaitgalį Latvijos universitete skaitė geografijos paskaitas.
Gbajai
Gbajai (gbaya, dar žinomi kaip baya, beya) – etninė grupė, gyvenanti daugiausia Centrinėje Afrikos Respublikoje (jos vakarinėje dalyje) ir Kamerūne (pietrytinėje dalyje). Tai – didžiausia Centrinės Afrikos Respublikos etninė grupė, sudaranti apie 34 procentus visų gyventojų.
Kazys Pakštas
Biografija
Daug keliavo, aplankė Braziliją (1927 m.), Palestiną, SSRS (1933 m.), 1930–1931 m. laivu keliavo aplink Afriką, pabuvojo beveik visose Europos šalyse. Intensyviai dirbo mokslinį darbą: nustatė Lietuvos klimatines juostas, pradėjo sistemingus ežerų tyrimus.
Gbajai
Kalba giminingomis Gbajų kalbomis, kurios priklauso Adamavos-Ubangio kalbų grupei.
Kazys Pakštas
Biografija
Pasižymėjo kaip vienas aktyviausių įvairių visuomeninių organizacijų steigėjų. Nuo 1926 m. – Lietuvos katalikų mokslo akademijos narys, 1939 m. išrinktas nariu akademiku. 1930–1940 m. Ateitininkų federacijos vyriausiasis vadas. 1934 m. suorganizavo Lietuvos geografų draugiją ir iki 1940 m. buvo jos pirmininkas. 1933–1939 m. vadovavo Lietuvių-švedų draugijai, 1934–1939 m. buvo Lietuvių-amerikiečių draugijos vicepirmininkas, priklausė Lietuvių-prancūzų bei Lietuvių-šveicarų draugijoms. Dalyvavo steigiant Politinį klubą, Lietuvos vakarų sąjungą, Lietuvos katalikų universiteto steigimo komitetą, „Romuvos“ draugiją ir kt. Priklausė Kauno Rotary klubui. 1938 m. buvo siūlomas kandidatu į respublikos prezidentus.
Gbajai
Etninės subgrupės
thumb|200px|Šiaurės vakarų gbajai gyvena istoriniame Adamavos regione Gbajai yra dalinami į keletą etninių subgrupių, kurios kalba skirtingomis kalbomis.
Kazys Pakštas
Emigracijoje
1939 m. išvyko į JAV. 1939–1941 m. dėstė Kalifornijos universitete, 1943–1944 m. Karletono kolegijoje, 1947–1948 m. Armijos kalbų mokykloje, 1949–1954 m. Duguesne, 1955 m. Merilendo universitete. Nuo 1957 m. Stiubenvilio kolegijoje, įvairiose aukštosiose mokyklose dėstė geografiją, geopolitiką ir įvadą į socialinius mokslus. 1954–1957 m. dirbo Kongreso bibliotekoje Vašingtone.
Gbajai
Istorija
Legendos pasakoja, kad gbajai atkeliavo ir paplito į dabartines teritorijas XIX a. pradžioje iš šiaurės Nigerijos (Hausalendo), vedami vado Gazargamu. Jų migracijos priežastys buvo fulbių džihadas šiaurėje. Iki kolonizacijos jie nesukūrė jokių savo valstybių.
Apie 1920 m. gbajai sukilo prieš kolonizatorius prancūzus, kurie juos išnaudojo. Taip prasidėjo Gbajų karai, kurie baigėsi vadinamąja „košmaro kampanija“, labai nuskurdinusius šią tautą.
Kazys Pakštas
Emigracijoje
1941 m. Čikagoje įkūrė Lietuvių kultūros institutą ir iki 1943 m. vidurio jam vadovavo. 1951 m. įkūrė Centrinės Europos federalinį klubą, iki 1955 m. jam pirmininkavo. 1950 m. išrinktas Centrinės Europos krikščionių demokratų unijos vicepirmininku ir juo buvo iki 1959 m. Dalyvavo įvairiuose tarptautiniuose moksliniuose ir politiniuose kongresuose, daug rašė į lietuvišką spaudą.
Palaidotas Čikagos Šv. Kazimiero kapinėse.
Geopolitika
K. Pakštas į Lietuvos politinės minties istoriją įėjo kaip mokslininkas, vienas iš nedaugelio suvokęs geopolitikos svarbą tarpukario Europos ir pasaulio situacijoje. Tai mokslininkas, sugebėjęs įsiklausyti į tuo metu pasaulyje vyravusias nuotaikas, supratęs politinio mąstymo vystymosi kryptis ir prioritetus.
K. Pakštas buvo ne tik teoretikas, bet kūrė ir praktinių projektų modelius, bandė juos realizuoti. Tačiau tuometiniam autoritariniam Antano Smetonos režimui geografijos profesoriaus idėjos nebuvo priimtinos. Svarbiausias ir didžiausias jo darbas politinės geografijos srityje yra 1929 m. išleista knyga „Baltijos respublikų politinė geografija“. Šia tema taip pat buvo paskelbęs straipsnių spaudoje – „Iš praėjusio dešimtmečio į ateinantį“ (1928 m.), „Lietuvos ribų problema“ (1939 m.), „Baltoskandijos konfederacija“ (1936 m.), „Kodėl Lietuva turi būti nepriklausoma?“ (1943 m.) ir kt.
Nors K. Pakšto pagrindinio darbo pavadinime ir nėra žodžio geopolitika, jis gana dažnai sutinkamas pačiame tekste. Iš principo sunku surasti tvirtą ribą tarp to, kas vadinama politine geografija ir geopolitikos termino.
Kaip geografas K. Pakštas taip pat įsitraukė į valstybės likimo aiškinimą per geografinę aplinką. Jis rašė, kad „tautų ir valstybių painiuosius klausimus pridera spręsti ne tik laiko, bet ir erdvės atžvilgiu. Šitą erdvę mes suprantame kaip geografinę aplinką (milieu, environment), kurioje daugelis gyvenimo reiškinių susipina į tamprią virtinę ir vystosi nuolatinėje savitarpio įtakoje“. Tačiau savo tyrimuose K. Pakštas nebuvo maksimalistas ir nemanė, kad „visą žmonijos margumą“ galima būtų aiškinti vien tik gamtinės aplinkos įtaka.
Valstybės „talpumas“
K. Pakštas išskyrė keletą problemų, kurias, jo nuomone, turėtų nagrinėti geopolitikos mokslas. Viena iš jų yra valstybės teritorinis talpumas, t. y. kiek gyventojų valstybė galėtų išlaikyti ir išmaitinti esant tam tikram pragyvenimo standartui.
Lygindamas tos pačios platumos valstybes, turinčias maždaug vienodas gamtines sąlygas, K. Pakštas teigė, jog galima gana tiksliai nustatyti valstybės galimybes išlaikyti gyventojus. Šis klausimas buvo labai aktualus Lietuvai, nes profesorius laikėsi tokios nuomonės (ir ją pagrindė matematiniais skaičiavimais). Jis tvirtino, kad Lietuvoje artimiausioje ateityje bus didelis gyventojų perteklius, šis perteklius savaime ieškos lengviausių būdų savo gyvenimo standartui pakelti, t. y. – emigruoti. K. Pakštas pirmasis iš lietuvių pareiškė, jog emigracija yra neišvengiama. Jo nuomone, šio natūralaus proceso neįmanoma sustabdyti, tačiau galima reguliuoti emigracijos kryptis ir tempus. O teisingai tvarkantis emigracija gali netgi labai pasitarnauti metropolijai.
Galia
Profesorius pažymi, kad ekonominės galybės savo pradžią ir įsibėgėjimą gavo „moralinėse versmėse“. Čia autorius kaip pavyzdį pateikia mažąsias Europos valstybes – Daniją, Belgiją, Nyderlandus, Šveicariją. Faktiškai tai pirmasis toks praktinis švietimo ir mokslo būtinumo aiškinimas Lietuvoje.
K. Pakštas į Lietuvos politinės minties terminologiją įveda homo oeconomicus sąvoką. Nors ir nereikia užmiršti tikrųjų moralinių žmogaus charakterio vertybių, tačiau tokioms valstybėms kaip Lietuva reikia mokytis išnaudoti homo oeconomicus savybes ir savo politiką statyti ant ekonominio pagrindo. Tam, kad valstybė būtų saugi, ji turi būti naudinga savo kaimynams. Šiuo požiūriu, Pakšto vertinimu, Baltijos valstybių padėtis yra palanki – jos yra tranzito šalys ir turi didelius užnugarius (hinterlandus).
Baltoskandijos konfederacija
Vienas iš būdų mažosioms valstybėms atsilaikyti prieš didžiųjų valstybių spaudimą yra jungtis į sąjungas ir glaudžiau bendradarbiauti tarpusavyje. Jungtis gali tik panašios savo dydžiu, geografine aplinka, tikėjimu, bei pagarbą ir toleranciją viena kitai jaučiančios valstybės. Remdamasis tuo K. Pakštas kalba apie galimą Baltoskandijos konfederaciją.