cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tisas
Šiuolaikinė upės istorija susijusi su Tisaido pramonės įmonėmis jos žemupyje, kur upe prekės keliavo į Šiaurės Rytų Angliją ir iš jos. Dėl vandens poreikio toliau žemupyje taip pat buvo statomi rezervuarai, pavyzdžiui, Cow Green.
Fitocenozė
Floristinė struktūra
Floristinė struktūra apibūdina fitocenozę sudarančių rūšių tarpusavio kiekybines proporcijas, kurios gali būti išreiškiamos rūšine sudėtimi, gausumu, projekciniu padengimu, aptikimo dažniu ir kitais rodikliais. Fitocenozės rūšinė įvairovė susideda iš dviejų komponentų:
Tisas
Geografija
Upė drenuoja 1 800 km² plotą ir turi daugybę intakų, įskaitant Gritą, Lūną, Bolderį, Liveną ir Skerną. Prieš pertvarkant istorines Anglijos grafystes, upė buvo Daramo ir Jorkšyro grafysčių riba. Upės žemupyje ji dabar yra riba tarp ceremoninių Daramo ir Šiaurės Jorkšyro grafysčių, o aukštutinėje atkarpoje – tarp istorinių Vestmorlando ir Daramo grafysčių. Tisdeilio slėnis yra apsuptas pelkių ir kalvų, iš kurių kai kurios viršija 760 m. Ši vietovė priklauso Šiaurės Peninų išskirtinio natūralaus grožio sričiai.
Fitocenozė
Erdvinė struktūra
Erdvinė fitocenozės organizacija susideda iš vertikaliosios ir horizontaliosios struktūros:
Tisas
Geografija
Upės ištakos yra Tishede, esančiame žemiau Kros Felo viršūnės, ir yra maždaug 732 m aukštyje. Tisas teka šiaurės-rytų kryptimi per klinčių smegduobių teritoriją. Žemiau Vjuvingo kalvos jis pasuka į pietus iki Cow Green rezervuaro, pastatyto vandeniui kaupti, kad jį būtų galima išleisti sausros metu ir patenkinti Tisaido pramonės vandens poreikį.
Fitocenozė
Erdvinė struktūra
Erdvinei augalų bendrijos struktūrai būdinga diferenciacija laiko atžvilgiu, kadangi dėl augalų sezoniškumo ir vešančių rūšių tarpusavio kaitos per vegetacijos periodą kinta ir visos bendrijos fizionomija.
Tisas
Geografija
Ištekėjusi iš telkinio ties Koldron Snouto kaskada, upė kerta kietas juodo bazalto ir diabazės uolienas, kurios įsiterpia į minkštesnes kalkakmenio uolienas, sudarydama virtinę krioklių ir slenksčių. Nuo šio taško Tisas beveik be pertrūkio riboja istorines Daramo ir Jorkšyro grafystes, nors nuo 1974 m. didžioji jo dalis visiškai priklauso Daramo grafystei. Žemiau Koldron Snouto slėnis platėja, atsiranda medžių, kurie kontrastuoja su skaldytomis uolomis ten, kur vanduo leidžiasi per Hai Forso krioklį. Po trumpo posūkio į šiaurę upė toliau vingiuoja į pietryčius. Netoli kelio B6277, einančio lygiagrečiai su upe, yra 21 m aukščio Hai Forso krioklys. Maždaug už 2,4 km pasroviui yra mažesnis Lou Forso krioklys.
Fitocenozė
Klasifikacija
miniatiūra|330x330px|Aukštapelkių klasei priskiriama augalų bendrija. Kadangi fitozenozių rūšinę ir erdvinę sudėtį sąlygojančios ekologinės amplitudės yra linkusios telktis erdvėje, sudarydamos didesnius ar mažesnius vienalyčių aplinkos sąlygų plotus, augalų bendrijos gali būti apibrėžiamos geografiškai ir klasifikuojamos pagal tam tikras diagnostines augalų rūšis.
Tisas
Geografija
thumb|left|Gritos ir Tiso [[santaka]] Už Midltono Tisdeile (Darame), upės kraštovaizdis tampa švelnesnis ir vaizdingesnis. Šioje vietovėje yra švino ir geležies akmens išteklių. Į rytus nuo Midltono Tisdeile į Tisą įteka Lūnas. Vakaruose, pratekėjusi Romaldkerko kaimą, ties Koterstonu upė susijungia su Bolderiu. Tisas taip pat prateka pro senovinį Barnard Kaslą, Eglstono abatiją ir Rokbio parką, žinomą iš sero Valterio Skoto poemos „Rokbis“. Ties Rokbiu į Tisą įteka Grita. Nuo vietovės netoli Eglstono upė teka per smiltainį. Nuo šios vietos upės slėnis pradeda platėti ir dideliais vingiais kerta lygumą į rytus ir pietus nuo Darlingtono.
Fitocenozė
Klasifikacija
Europoje, taip pat ir Lietuvoje, dominuojanti fitocenozių klasifikacijos sistema remiasi XX a. pirmosios pusės prancūzų ir šveicarų fitocenologijos mokyklos atstovo J. Brauno-Blankės (J. Braun-Blanquet, 1884 – 1980) išvystytais augalų bendrijų tyrimo, taksonomijos ir nomenklatūros metodais. Taikant šiuos metodus, bendrijos subordinuojamos į hierarchines sistemas pagal diagnostines rūšis, kurias sudaro charakteringos ir diferencinės rūšys, o fitocenozės pavadinimas sudaromas prie šių rūšių pavadinimų pridedant hierarchinį sintaksono (augalų bendrijų taksonomijos vieneto) rangą nurodančias priesagas.
Tisas
Geografija
Iki šios vietos slėnio kryptis iš esmės buvo rytų-pietryčių, tačiau ties Vorltono kaimu slėnis pasuka į šiaurės rytus. Palei Avingtoną ir Vinstoną upė teka lygiagrečiai su keliu A67 į pietryčius pro Geinfordą ir Pirsbridžą į Darlingtoną, bei kerta kelius A1 ir A66. Atkarpa nuo Pirsbridžo iki Herverto driekiasi magnio kalkakmeniu. Ties Kroftu prie Tiso į Tisą įteka Skernas. Toliau upė teka į pietus pro Kroftą prie Tiso ir pasuka į šiaurę link Herverto prie Tiso. Keletas didelių vingių teka pro Nišamą, Lou Dinsdeilą ir Sokberną į Midlton Sent Džordžą. Žemutinėje upės slėnio dalyje vanduo teka smiltainio ir žvirgždo klodais.
Fitocenozė
Klasifikacija
Pagrindinis augalų bendrijų sintaksonas yra asociacija. Asociacija – smulkiausias sintaksonominio skirstymo vienetas, turintis vienareikšmiškai apibrėžtą floristinį, taip pat ekologinį ir biogeografinį tapatumą. Asociacijos yra sudarytos iš panašių augalų bendrijų, pasižyminčių panašia rūšine sudėtimi ir buveinėmis ir savo ruožtu pagal hierarchinę klasifikavimo sistemą grupuojamos į sąjungas, eiles ir klases. Asociacijos rango sintaksoną lotynų kalba pažymi priesaga -etum (lietuvių kalba -ynas), sąjungos – -ion (lietuvių kalba -ynai), eilės – -etalia, klasės – -etea (dviejų pastarųjų rangų sintaksonams lietuvių kalba rangą žyminčių priesagų netaikoma). Prie kiekvieno sintaksono paprastai nurodomas jį aprašęs autorius ir sintaksono aprašo paskelbimo metai.
Tisas
Geografija
Tuoj už Jarmo į Tisą įteka Livenas, o paskui Tisas teka pro Iglsklifo, Inglbi Barviko ir Tornabio prie Tiso gyvenvietes. Artėdamas prie jūros, Tisas tampa svarbiu komerciniu vandens keliu, kurio pakrantėse įsikūrę Stoktono prie Tiso ir Midlsbro uostai. Tarp šių uostų jis teka per Tiso užtvanką.
Fitocenozė
Buveinės
Pagal tai, kokias aplinkos sąlygas sukuria kitiems toje pačioje teritorijoje įsikuriantiems organizmams (pvz., grybams, gyvūnams, mikroorganizmams), tam tikra fitocenozė gali būti priskirta prie vieno ar kito buveinės tipo ar tipų grupės. Nors buveinių klasifikacija ir nomenklatūra dažnai nesiremia vien augalų bendrijomis, identifikuojant buveines daug dėmesio skiriama būtent augalų rūšinei sudėčiai ir būdingųjų augalų rūšių kompleksams, tad fitocenozes galima klasifikuoti ir pagal buveinės tipą. miniatiūra|400x400px|[[Pieva|Pievos buveinę sudaranti augalų bendrija.]] Pagrindiniai Lietuvos augaliją sudarantys buveinių tipai yra šie:
Tisas
Geografija
Tisporto uostas yra pastatytas pietinėje Tiso žiočių pusėje, žemiau Midlsbro, ant žemės, atkovotos iš jūros.
Fitocenozė
Buveinės
Dėl urbanizacijos plėtros ir vis didėjančio skaičiaus miestuose besitelkiančių ruderalinių augalų, formuojančių savitas bendrijas sąvartynuose, rekreacijos zonose, prie transporto magistralių ar kiemuose, galima išskirti ir specifinį miestams būdingą fitocenozių tipą – urbofitocenozes. Taip pat, kadangi dėl sinantropizacijos (prisitaikymo gyventi žmogaus aplinkoje) poveikio stipriai pakinta net ir gamtinių fitocenozių, susiformuojančių urbanizuotose teritorijose, struktūra, tokias bendrijas, pvz., miestuose esančius miškus, siūloma traktuoti kaip savitą fitocenozės tipą.
Tisas
Kanalai
thumb|Tisas (Portrako kanalas), tekantis tarp [[Midlsbro ir Stoktono.]] 1769 m. buvo pasiūlyta iškasti kanalą, kuris ištiesintų upės vagą ir leistų laivams sutaupyti laiko bei pinigų. Tarp Stoktono prie Tiso ir Midlsbro upė anksčiau vingiavo iš pradžių į pietus, o paskui į šiaurę nuo dabartinio kanalo. Siekiant ištiesinti upės vagą, 1810 m. ir 1831 m. buvo iškasti du kanalai, vadinamieji Mandeilio kanalas ir Portrako kanalas. Prieš iškasant kanalus, kelionė burine barža iš Tornabio į Tiso žiotis, atsižvelgiant į potvynius ir atoslūgius bei kitus veiksnius, galėjo trukti net septynias dienas. Iškastas Mandeilio kanalas buvo trumpesnis – apie 200 m, o Portrako kanalas buvo gerokai ilgesnis (1 000 m), nors jo pašalintas šiaurinis vingis buvo mažesnis už pietinį. Nė vieno iš šių vingių šiandien nematyti, tik Steinsbi Beko upelis įteka į vandens telkinį, kuris žemėlapiuose iš pradžių pažymėtas kaip „The Fleet“, o paskui kaip „Old River Tees“. Dabartinė Tiso užtvanka yra netoli Mandeilio kanalo vietos.
Nuo tada, kai buvo nutiesti kanalai, upės dugnas ir krantai buvo keičiami, kad upė taptų gilesnė ir tinkamesnė laivybai. Kanalai tapo gerokai siauresni, nes palei buvusius krantus buvo išpiltas laivų balastas ir geležies gamyklų liekanos, todėl dėl natūralios tėkmės kanalo krantai vis labiau išplaunami. Iki 1900 m. sudarytuose žemėlapiuose matyti, kad tarp Stoktono ir Midlsbro upė tekėjo iki 300 m pločio kanalu, vietomis su daugybe seklumų ir smėlio juostų. Šiuolaikinio kanalo plotis svyruoja nuo maždaug 100 m iki 200 m.
2021 m. spalį Jungtinės Karalystės inžinerijos bendrovė „GRAHAM“ pradėjo 1,2 km ilgio „South Bank Quay“ projekto, kuriuo siekiama įrengti giliavandenį įrenginį, darbus. Tikimasi, kad bus iškasta du milijonai tonų žemės, kad atsinaujinančios energijos bendrovė „GE Renewable Energy“ galėtų į laivus pakrauti didžiulius vėjo turbinų sparnus. 107 m ilgio sparnai skirti „Dogger Bank“ vėjo jėgainių parkui. Dėl to bus pašalinti sunkiojo mazuto ūkis ir Tarmako prieplaukos.
Pramonė
Tisas nuo pat pramonės perversmo laikų buvo naudojamas pramoninėms prekėms plukdinti, ypač akmens anglims gabenti iš Daramo anglies telkinių, taip pat plieno pramonei, kuri vėliau plėtėsi Midlsbro apylinkėse. Pirmaisiais metais prekybos laivai išplaukdavo iš Tiso po pakrovimo Jarmo ir Stoktono prie Tiso uostuose, tačiau didėjant prekybos laivams, šiuos mažesnius dokus pakeitė didesni ir gilesni dokai Midlsbro, o vėliau – dar toliau palei srovę Tisporte, netoli Tiso žiočių. XIX a. pabaigoje atsiradus plieno pramonei, dėl daugybės Tiso pakrantėse veikusių plieno gamyklų ji buvo praminta „Plieno upe“. XX a. upė taip pat tapo svarbi besivystančiai chemijos pramonei, ypač prisidėjo prie chemijos bendrovės „Imperial Chemical Industries“, kuri šiauriniame krante naudojo žemę, atkovotą iš jūros, importo ir (arba) eksporto įrenginiams, plėtros.
Perėjimas prie anglių krovos į didesnius laivus Midlsbro buvo ekonominė varomoji jėga, lėmusi ne tik paties Midlsbro, bet ir geležinkelio tarp Stoktono ir Darlingtono plėtrą. Čia Džordžas Stivensonas sukūrė savo geležinkelio lokomotyvą „Locomotion“, o šis traukinys tapo pirmuoju garo traukiniu, kuriuo buvo vežami tiek keleiviai, tiek pramonės žaliavos. Stoktono ir Darlingtono geležinkelis buvo įkurtas po pirmojo akcininkų susirinkimo, įvykusio Jarmo viešbučio kambaryje.
Šiandien Tisportas priklauso laivybos ir logistikos bendrovei „PD Ports“. Tisportas yra netoli Šiaurės jūros, 5 km į rytus nuo Midlsbro. Šiuo metu Tisportas yra trečias pagal dydį Jungtinės Karalystės uostas ir vienas iš dešimties didžiausių Vakarų Europoje, per metus perkraunantis daugiau kaip 56 mln. tonų vietinių ir tarptautinių krovinių. Didžioji dauguma šių produktų vis dar susiję su plieno ir chemijos pramone, kuriuos gamina įmonės, priklausančios Šiaurės Rytų Anglijos perdirbamosios pramonės grupei. Teritorijos, kuriose tebėra įsikūrusi stambi žaliavinės chemijos pramonė, yra Bilinghamas ir Sil Sandsas (abi yra įsikūrusios šiauriniame Tiso krante) bei Viltonas (pietiniame krante). Redkare esanti Tisaido plieno gamykla veikė iki 2015 m., iki kol buvo uždaryta.
Kitos Tisą naudojančios pramonės įmonės gamina ir aptarnauja Šiaurės jūros naftos ir dujų pramonę, taip pat atsinaujinančiosios energijos pramonės sektorių, įskaitant vėjo turbinas jūroje. Pietiniame Tiso žiočių krante stovi 2011–2013 m. pastatytas 62 megavatų vėjo jėgainių parkas „Teesside Offshore Wind Farm“.
Netoli Tiso žiočių yra įrengtas didelis pramoninių paslaugų bendrovės „ABLE UK“ sausasis dokas, pavadintas „TERRC“ (Teesside Environmental Reclamation and Recycling Centre; ), naudojamas naftos platformoms ir kitiems dideliems laivams išmontuoti. Rytuose greta yra Hartlepulo atominė elektrinė.
2021 m. Šiaurės Rytų Anglijos moliuskų išnykimas
2021 m. spalio pradžioje tūkstančiai negyvų krabų ir omarų buvo išplauti į Tiso žiotis ir paplūdimius palei šiaurės rytų Anglijos pakrantę. Pirmieji pranešimai apie mirties atvejus gauti Siton Karu, Redkaro ir Siamo miestuose. Vietos žvejybos pramonėje dirbantys asmenys pastebėjo, kad omarų ir krabų sugaunama 95 % mažiau. Jungtinės Karalystės Aplinkos agentūros atstovas teigė, kad „Surinkti vandens, nuosėdų, midijų ir krabų mėginiai yra siunčiami į mūsų laboratorijas ištirti, siekiant išsiaiškinti, ar gyvūnai žuvo dėl taršos.“ Aplinkos, žuvininkystės ir akvakultūros mokslo centro laboratorijose taip pat buvo atliekami vėžiagyvių ligų tyrimai. Aplinkos agentūros teigimu, nėra jokių įrodymų, kad tai kaip nors susiję su pastaruoju metu Jungtinėje Karalystėje ir Šiaurės jūros pakrantėje esančiose šalyse užfiksuotais jūros žinduolių ir jūros paukščių gaišimais.
Lapkričio pabaigoje vėžiagyvių gaišimas išplito į pietus iki pat Robino Hudo įlankos ir paveikė Vitbio laimikius. Aplinkos agentūra atmetė cheminę taršą kaip masinio vėžiagyvių žūties priežastį. Gilinimas taip pat buvo atmestas kaip ekologinės nelaimės priežastis. Aplinkos agentūros operacijų vadovė Sara Dženings teigė: „Vandens, nuosėdų ir krabų mėginiams tirti, ieškodami taršos pėdsakų, taikėme tradicinius ir naujoviškus atrankinės patikros metodus. Patikrinome daugiau kaip 1 000 galimų cheminių teršalų, tačiau neradome jokių anomalijų, kurios galėtų sukelti tokio masto įvykį.“
T-26
T-26 – lengvasis tankas, gamintas Tarybų Sąjungoje. Sukurtas pagal britų tanką Vickers Mk. E, kuris buvo nupirktas 1930 m. Nuo 1931 m. T-26 tanku buvo apginkluota Raudonoji Armija.
Tisas
2021 m. Šiaurės Rytų Anglijos moliuskų išnykimas
2022 m. vasario pradžioje buvo pranešta, kad „Defra ir agentūros partnerės baigė išsamų tyrimą dėl 2021 m. spalio-gruodžio mėn. šiaurės rytų pakrantėje išplautų negyvų krabų ir omarų priežasčių. Atlikus išsamius tyrimus ir modeliavimą, kad būtų atmestos galimos priežastys, Defra ir agentūros partnerės mano, kad krabai ir omarai galėjo žūti dėl natūraliai susidariusio kenksmingo dumblių žydėjimo.“ 2022 m. birželį rašytojas Džordžas Monbio laikraštyje „The Guardian“ rašė: „Stebina tai, kad vyriausybė, nors nėra jokių įrodymų, kad ji atliko tokį mėginių ėmimą, padarė išvadą, kad ne tik įvyko žydėjimas, bet ir kad jį sukėlė tam tikra toksiška rūšis: Karenia mikimotoi. Tai – mokslinės fantastikos kūrinys. Karenia klesti 20-24 °C temperatūroje. Vidutinė vandens temperatūra šioje pakrantėje spalio mėnesį yra 13 °C. Nėra jokio tikėtino mechanizmo, kaip Karenia žydėjimas galėtų sukelti masinę omarų ir krabų žūtį, nesunaikindamas didelio skaičiaus žuvų, jūrų ežių ir daugelio kitų rūšių.“ Dž. Monbio pranešė, kad kai jis paprašė Jungtinės Karalystės vyriausybės paskelbti savo įrodymus, ši atsisakė tai padaryti.
Legendos ir folkloras
Peg Pauler – anglų folkloro ragana, kuri, sakoma, gyveno Tiso upėje.
Populiariojoje kultūroje
Tisas vaizduotas televizijos laidoje „Septyni gamtos stebuklai“ kaip vienas iš Šiaurės Anglijos stebuklų.
Badenas (reikšmės)
Badenas:
Istorinės valstybės Vokietijoje:
Geografinės vietovės:
Paulius III
Paulius III (tikroji pavardė – Alessandro Farnese, 1468 m. vasario 29 d. Canino miestelyje, Viterbo provincijoje, tuomet – Popiežiaus valstybėje – 1549 m. lapkričio 10 d. Romoje) – Romos katalikų bažnyčios 220-asis popiežius, valdęs nuo 1534 m. spalio 13 d. iki 1549 m. lapkričio 10 d.
Biografija
Gimė įtakingoje Farnese šeimoje. Mokėsi Pizos universitete. 1493 m. popiežius Aleksandras VI jį paskyrė kardinolu, nors kunigo šventimus gavo tik 1519 m. 1523 m. popiežius Klemensas VII paskyrė Ostijos kardinolu ir kardinolų kolegijos dekanu. Būdamas kardinolu turėjo keturis vaikus, o būdamas popiežiumi tris anūkus paskyrė kardinolais. 1534 m. konklava išrinko jį naujuoju popiežiumi. Viena jo išrinkimo priežasčių buvo geri diplomatiniai gabumai. Tapęs popiežiumi siekė sutaikyti Prancūziją ir Šventąją Romos imperiją. 1537 m. sudarė sąjungą su Venecijos respublika kovai prieš Osmanų imperiją, tačiau jam nepavyko surengti naujo Kryžiaus žygio. Kovoje su Reformacija, 1540 m. rugsėjo 27 d. bule Regimini militantis Ecclesiae – patvirtino Jėzaus Draugiją, 1542 m. pertvarkė inkviziciją, 1543 m. pradėjo sudarinėti Draudžiamųjų knygų sąrašą, 1545 m. sušaukė Tridento susirinkimą. 1537 m. išleido bulę Sublimus Dei, kuria uždraudė Amerikos indėnus imti į vergovę. 1538 m. gruodį antrą kartą ekskomunikavo Anglijos karalių Henriką VIII.
Rėmė menus, 1546 m. paskyrė Mikelandželą vadovauti Šv. Petro bazilikos perstatymui.
Nuorodos
• Sąrašas:Popiežiai
Olympique de Marseille
Marselio „Olympique“, trumpiau Marseille arba OM – Prancūzijos futbolo klubas iš Marselio. Tai vienas didžiausių Prancūzijos klubų ir vienintelis šalies klubas, laimėjęs UEFA Čempionų lygą.
Žibininkų senosios kapinės
Žibininkų senosios kapinės, vadinamos Maro kapeliais, Markapiais (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas – 24481, senas registro kodas – L850) – neveikiančios kapinės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Žibininkų kaime (Kretingos seniūnija), 0,4 km į pietryčius nuo kelio Palanga–Darbėnai, Joskaudų miške.
Kapinės
Įrengtos Žibos upelio dešiniojo kranto aukštumoje. Stačiakampio plano, pailgos šiaurės rytų - pietvakarių kryptimi, 25 m ilgio, 10 m pločio. Laidojimo žymių nesimato. Aukštuma smėlinga, apaugusi spygliuočių mišku. Rytiniame pakraštyje matosi buvusių apkasų žymės.
Teritorijos plotas – 0,02 ha, perimetras – 70 m.
Aplinkui kapines yra Žibininkų senovės gyvenvietė, o į pietus – Žibininkų kapinynas.
Istorija
Įrengtos buvusiose kaimo ganyklose, priešistorinės gyvenvietės teritorijoje. Veikė XVI–XVIII a. Laidoti Žibininkų gyventojai. Kapines uždarius, XIX–XX a. pr. jose buvo pakasami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai. Vadinamos Maro kapeliais, Markapiais. Pasakojama, kad čia laidotos maro epidemijos aukos.
Nuo seno kapinėse stovėjo kryžius ir koplytėlė su šventųjų skulptūromis. 1956 m. sovietų armijos karinių manevrų metu kryžius ir koplytėlė nugriauti, kapinių teritorijoje iškasti apkasai.
Apie 1933–1935 m. žvalgė Konstantinas Jablonskis, 1941 m. – Pranas Baleniūnas, 1959 m. – Juozas Mickevičius, 1970 m. – Rimutė Rimantienė, 1992 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (istorikės Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė). 1974 ir 1995 m. kartografuotos.
Kapinių teritorijoje aptikta žalvario amžiaus gyvenvietei būdingų žalvarinių ir akmens dirbinių.
1998 m. kapinės įrašytos į kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (L850), 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.
Juozapuvka
Juozapuvka – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Giedraičių.
Istorija
1843 m. Giedraičių bažnyčios Status animarum knygoje minimas Juozapuvkos vienkiemis.
Rusijos autonominės sritys
Rusijos autonominės sritys - 1 Rusijos Federacijos subjektas (Žydų autonominė sritis) iš 83 turi autonominės srities statusą. 400px|right
Istorija
1986 m. TSRS buvo 8 autonominės sritys:
Xenix
Xenix yra nebeatnaujinama Unix operacinės sistemos versija, skirta įvairiems mikrokompiuteriams, kurios licenciją XX amžiaus aštunto dešimtmečio pabaigoje kompanija Microsoft įsigijo iš AT&T korporacijos. Vėliau išskirtines teises į šį produktą įsigijo Santa Cruz Operation (SCO), ir pakeitė jį į SCO UNIX (dabar žinomą kaip SCO OpenServer). Nuo XX amžiaus 90 dešimtmečio vidurio iki jo pabaigos, XENIX buvo viena iš labiausiai paplitusių UNIX versijų.
Paskutinė stabili versija išleista 1989 m.
Pranciškus Tupikas
Pranciškus Tupikas (1929 m. sausio 2 d. Papilėje, Akmenės rajone – 2015 m. liepos 17 d. Vilniuje) – Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.
Juozeliškiai
Juozeliškiais vadinami kaimai Biržų rajone:
Geičajus (upė)
Geičajus, dar užrašomas kaip Geokčajus – upė centriniame Azerbaidžane. Prasideda Didžiojo Kaukazo kalnagūbrio pietiniame šlaite. Teka į pietvakarius Kuros-Arakso žemuma. Skaidosi į daugybę protakų ir kanalų. Geičajaus žiotimis laikoma vieta, kur pagrindinė atšaka įteka į Karasu (Kuros baseinas).
Upės vanduo intensyviai naudojamas drėkinimui. Prie upės įsikūręs Geičajaus miestas.
Škocja
Škocja – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Račkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 2 km į pietryčius nuo Račkų, apie 16 km į pietvakarius nuo Suvalkų ir 98 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Pavadinimo kilmė
Tikėtina, kad kaimo pavadinimas kilęs nuo žodžio Szkocja, kas išvertus iš lenkų kalbos reiškia – Škotija. XIX a. Liudvikas Mykolas Pacas į šias žemes pakvietė apsigyventi nemažai škotų tautybės žmonių.
Vilniaus Balio Dvariono dešimtmetė muzikos mokykla
thumb|Vilniaus Balio Dvarionio dešimtmetė muzikos mokykla Vilniaus Balio Dvariono dešimtmetė muzikos mokykla – muzikos mokykla Vilniuje. Pavadinta lietuvių kompozitoriaus vardu.
Lietuvos vyrų futbolo rinktinė
Lietuvos vyrų futbolo rinktinė – futbolo komanda, atstovaujanti Lietuvai.
Tarpukario laikotarpis (1923–1940)
thumb|250px|Lietuvos futbolo rinktinė [[1924 m. vasaros olimpinės žaidynės|1924 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.]] Pirmąsias oficialias rungtynes Lietuvos nacionalinė futbolo rinktinė sužaidė 1923 m. birželio 24 d. su Estijos komanda ir jas pralaimėjo rezultatu 0:5 (sudėtis: vartininkas Steponas Darius, gynėjai Dveringas, Gvildys, saugai Juozapaitis, Bartuška, Razma, puolėjai Varšukas, Baueris, Kiegas, Kunelis, Garbačiauskas). Pirmoji pergalė buvo iškovota 1924 m. rugpjūčio 24 d., kai Taline rezultatu 2:1 buvo nugalėta ta pati Estijos rinktinė. Vėliau Lietuva reguliariai žaidė tarptautines futbolo varžybas iki pat TSRS okupacijos 1940 m. Iš viso per šį laikotarpį Lietuvos rinktinė sužaidė 69 oficialiais rungtynes, iš kurių 14 laimėjo, 12 sužaidė lygiosiomis ir 43 pralaimėjo.
Vilniaus Balio Dvariono dešimtmetė muzikos mokykla
Istorija
1948 m. sausio 1 d. įsteigta Vilniaus septynmetė muzikos mokykla (veikė fortepijono, styginių instrumentų, pučiamųjų instrumentų, teorinis, bendro fortepijono skyriai).
Lietuvos vyrų futbolo rinktinė
Tarpukario laikotarpis (1923–1940)
Iki 1927 metų rinktinė žaidė be trenerio priežiūros. 1927 metais LFL paskyrė treneriu vengrą Ferencą Molnarą, bet po dviejų rinktinės pralaimėjimų (latviams 3:6, estams – 0:5) iš trenerio pareigų atleido. Toliau iki 1930 metų komanda vėl rungtyniavo be trenerio. Naujas treneris austras O. Ditrichas pasiekė dvi pergales ir vienos lygiasias. Tačiau 1931 m. rinktinė patyrė tris iš eilės pralaimėjimus (Rumunijai 2:4, Estijai – 0:2 ir Latvijai 0:1), ir treneris atleistas. 1932 m. LFL Centro komitetas rinktinės treneriu paskyrė komandos kapitoną Romualdą Marcinkų. Tai buvo vienintelis tarpukariu prie rinktinės vairo buvęs lietuvis, iki šiol jauniausias jos treneris (1932 metais Romualdui Marcinkui tebuvo 25 metai). Jam vadovaujant rinktinė iš 15 rungtynių pasiekė 4 pergales, 4 lygiasias ir 7 pralaimėjimus.
Vilniaus Balio Dvariono dešimtmetė muzikos mokykla
Istorija
1949 m. įsteigtas akordeono skyrius.
Lietuvos vyrų futbolo rinktinė
Tarpukario laikotarpis (1923–1940)
1924 m. Lietuvos futbolo komanda dalyvavo Paryžiuje vykusių Olimpinių žaidynių futbolo turnyre. Prieš varžybas Lietuvos rinktinė buvo suburta paskubomis ir rimčiau pasiruošti turnyrui nespėjo (iš tiesų prieš varžybas lietuviai net nė karto nepasitreniravo). Atvykusi į Paryžių tik likus mažiau nei parai iki varžybų, Lietuva jau pirmame etape buvo sutriuškinta Šveicarijos rezultatu 0:9.
Vilniaus Balio Dvariono dešimtmetė muzikos mokykla
Istorija
1973 m. mokyklai suteiktas Balio Dvariono (1904–1972) vardas.
Lietuvos vyrų futbolo rinktinė
Tarpukario laikotarpis (1923–1940)
1928 m. startavo Baltijos taurės turnyras, kuriame varžėsi Lietuvos, Latvijos ir Estijos rinktinės. Turnyras tapo tradiciniu ir su retomis išimtimis (neįvyko 1934 ir 1939 m.) buvo rengiamas kasmet iki pat 1940 m. Lietuvos rinktinė laimėjo šį turnyrą 1930 ir 1935 m.
Lietuva dalyvavo ir atrankos varžybose į Tarpukariu vykusius pasaulio futbolo čempionatus. 1934 m. PČ atrankos varžybose Lietuvai teko susirungti su Švedijos ir Estijos ekipomis. Pirmąjį mačą Kaune, Kariuomenės sporto stadione, švedams lietuviai pralaimėjo 0:2, o antrasis grupės mačas su Estija taip ir nebuvo surengtas, kadangi po estų pralaimėjimo švedams tapo aišku, jog tiek lietuviai, tiek estai neturi jokių galimybių prasimušti į tolimesnį etapą.
Vilniaus Balio Dvariono dešimtmetė muzikos mokykla
Istorija
1976 m. įkurtas Džiazo ir populiariosios muzikos skyrius.
Lietuvos vyrų futbolo rinktinė
Tarpukario laikotarpis (1923–1940)
1938 m. PČ atrankos varžybose reikėjo žaisti tik su Latvijos komanda, tačiau lietuviai kaimynams pralaimėjo abejas rungtynes – 2:4 išvykoje ir 1:5 namuose – ir į tolesnį turnyro etapą nepateko.
Vilniaus Balio Dvariono dešimtmetė muzikos mokykla
Istorija
1983 m. mokykla tapo dešimtmete muzikos mokykla.
Lietuvos vyrų futbolo rinktinė
Sovietinės okupacijos laikotarpis (1940–1990)
Nuo 1940 m. iki 1990 m. Lietuvai esant TSRS okupacijoje, Lietuvos futbolo rinktinė jokiuose oficialiuose turnyruose dalyvauti negalėjo, tačiau žaidė TSRS tautų spartakiadose ir draugiškose rungtynėse. Per šį laikotarpį sužaistos 23 rungtynės, per kuriais iškovota 11 pergalių, 2 rungtynės baigėsi lygiosiomis ir 10 buvo pralaimėta.
Taip pat šiuo laikotarpiu lietuviai futbolininkai rungtyniavo TSRS futbolo rinktinės sudėtyje. 1988 m. du lietuviai – Arminas Narbekovas ir Arvydas Janonis – TSRS rinktinės sudėtyje laimėjo Seulo olimpinių žaidynių aukso medalius. Tais pačiais 1988 m. į sidabrą Europos čempionate iškovojusios TSRS rinktinės sudėtį buvo įtrauktas, tačiau į aikštę taip ir neišbėgo, Vilniaus „Žalgirio“ klubo gynėjas Viačeslavas Sukristovas.
Po Neprikausomybės atgavimo (nuo 1990 m.)
Atkūrūs Nepriklausomybę, pirmąsias rungtynes Lietuvos rinktinė sužaidė Tbilisyje 1990 m. gegužės 27 d. su Gruzija, jos baigėsi lygiosiomis 2:2. Nuo tada Lietuvos rinktinė reguliariai žaidžia oficialias ir draugiškas tarpvalstybines futbolo rungtynes. 1991 m. atgaivintas ir Baltijos taurės turnyras. Po nepriklausomos valstybės atkūrimo Lietuva jame nugalėjo 8 kartus (1991, 1992, 1994, 1996, 1997, 1998, 2005 ir 2010 m.), pridėjus du prieš Antrąjį pasaulinį karą iškovotus titulus, Lietuvos rinktinė Baltijos taurę yra laimėjusi jau 10 kartų. Iš atskirų draugiškų rungtynių galima išskirti Lietuvos rinktinės rungtynes 1996 m. su tuometiniais pasaulio čempionais Brazilijos futbolininkais (rungtynes 3:1 laimėjo brazilai), kuriems atstovavo tokios žvaigždės, kaip Ronaldo, kuris ir įmušė visus tris brazilų įvarčius. 1999 m. lietuviai Argentinoje žaidė su pasaulio elitui priskiriamais argentiniečiais ir iškovojo lygiąsias 0:0.
Lietuvos rinktinė oficialiose varžybose
miniatiūra|Dabartinis namų stadionas miniatiūra|Ankstesnis namų stadionas
14 kartų nesėkmingai bandė patekti į aukščiausio lygio futbolo turnyrus (7 kartus į pasaulio čempionatus ir 7 kartus į Europos čempionatus). Vieną kartą dalyvavo UEFA Tautų lygoje.
Atrankoje į 1998 m. PČ Prancūzijoje lietuviai buvo priartėję arčiausiai tikslo – patekti į aukščiausio lygio futbolo turnyrą. Šiame atrankos cikle iki pat priešpaskutinio turo Lietuva varžėsi su Airija dėl antrosios vietos grupėje, kuri būtų suteikusi galimybę dalyvauti sekančiame atrankos varžybų etape. Tačiau 1997 m. rugsėjo 10 d. lietuviai savo aikštėje – Vilniuje – pralaimėjo lemiamas rungtynes airiams rezultatu 1:2 ir galutinėje įskaitoje surinko vienu tašku mažiau nei varžovai bei liko trečioje vietoje. Iš viso per 10 rungtynių Lietuva iškovojo 5 pergales (2:0 ir 2:1 prieš Lichtenšteiną, tokiais pat rezultatais 2;0 ir 2:1 prieš Makedoniją ir 2:0 prieš Islandiją), 2 kartus sužaidė lygiosiomis (0:0 su airiais ir 0:0 su islandais) ir tris kartus pralaimėjo (be jau minėto pralaimėjimo prieš airius dar dusyk – 0:3 ir 0:1 – nusileista grupės nugalėtojams rumunams). 17 surinktų taškų iki šiol lieka geriausias Lietuvos rinktinės rezultatas kada nors pasiektas žaidžiant atrankoje į aukščiausio lygio futbolo turnyrus.
Po sėkmingo pasirodymo atrankoje į 1998 m. PČ, lietuviai puoselėjo viltis pakovoti dėl patekimo į Euro 2000 čempionatą Belgijoje ir Nyderlanduose. Tačiau šioms viltims nebuvo lemta išsipildyti – Lietuva atrankos cikle pasirodė vidutiniškai. Pirmajame mače iškovotos lygiosios 0:0 su gana pajėgia Škotija, tačiau vėliau tokiu pačiu rezultatu 0:0 namuose sužaista su kuklia Farerų salų vienuolike. Trečiajame mače lietuviai pasiekė puikią pergalę 4:2 prieš Bosnijos ir Hercegovinos komandą (šiame mače net tris įvarčius įmušė Valdas Ivanauskas), tačiau vėliau sekė trys pralaimėjimai iš eilės (0:2 – čekams, 1:2 – estams ir 0:2 – bosniams), kurie palaidojo Lietuvos viltis prasibrauti į Europos čempionatą. Likusiose atrankos ciklo rungtynėse Lietuva atsirevanšavo Estijai (2:1), dar kartą pralaimėjo čekams (0:4), nugalėjo Farerus (1:0) ir pralaimėjo škotams (0:3). Iš viso buvo surinkta 11 taškų (3 pergalės, 2 lygiosios ir 5 pralaimėjimai) ir, dėl blogesnio įvarčių santykio (-8) nei tiek pat taškų surinkusių bosnių (-3) ir estų (-2), užimta galutinė penkta vieta grupėje.
Atranka į 2002 m. PČ buvo vienas nesėkmingiausių Lietuvos rinktinės atrankos turnyrų. Rinktinė startavo 3 pralaimėjimais iš eilės – 0:1 išvykoje nusileista rumunams, o vėliau namuose lietuviai buvo sutriuškinti gruzinų (0:4) ir vengrų (1:6). Po šių nesėkmių pasikeitė Lietuvos komandos treneriai (po pralaimėjimo Gruzijai Stasį Stankų laikinai pakeitė Julius Kvedaras, o po mačo su vengrais rinktinės vairą perėmė Benjaminas Zelkevičius), tačiau rezultatai nepagerėjo: šiek tiek vilčių suteikė lygiosios Vengrijoje (1:1) su šios šalies rinktine, tačiau po to vėl sekė pralaimėjimai išvykoje italams (0:4) ir namuose rumunams (1:2). Atrankos ciklo pabaigoje lietuviai dar sugebėjo namuose sužaisti nulinėmis lygiosiomis su italais (nepaisant to, jog atrankos ciklas lietuviams buvo itin nesėkmingas, šis rezultatas yra vienas didesnių Lietuvos rinktinės pasiekimų), o paskutinėse rungtynėse 0:2 pralaimėjo gruzinams. Iš viso per 8 rungtynes lietuviai surinko vos 2 taškus (2 lygiosios ir 6 pralaimėjimai) ir grupėje liko paskutiniai – penkti.
Atrankos ciklo į 2004 m. EČ starto pirmosiose rungtynėse lietuviai pralaimėjo vokiečiams (0:2) ir įveikė Farerus (2:0), tačiau vėliau kiek netikėtai patirtas pralaimėjimas islandams (0:3). 2003 m. lietuviai pradėjo sėkmingai – iš pradžių išvykoje iškovotos lygiosios su Vokietija (1:1), o dar vėliau namuose įveikti škotai (1:0). Vėliau sekė pralaimėjimas Islandijos rinktinei, kuriai Lietuva savo aikštėje dar kartą pralaimėjo rezultatu 0:3, vėliau įveikti Farerai 3:1, tačiau pralaimėtos paskutinės ciklo rungtynės škotams (0:1). Galutinis rezultatas – 10 taškų (3 pergalės, 1 lygiosios ir 4 pralaimėjimai) per 8 rungtynes ir ketvirtoji vieta grupėje.
2006 m. PČ atrankoje Lietuva žaidė vidutiniškai. Nors atrankos ciklo pradžioje buvo pademonstruoti neblogi rezultatai – lygiosios 1:1 su belgais, pergalė prieš San Mariną 4:0, lygiosios su Ispanija 0:0 ir dar viena pergalė 1:0 prieš San Mariną – tai leido Lietuvai baigti 2004 m. pirmaujant savo grupėje. Tačiau vėliau rezultatai suprastėjo: lygiosios su Bosnija ir Hercogovina 1:1 bei keturi pralaimėjimai iš eilės (0:1 išvykoje ispanams, 0:2 išvykoje serbams, 0:1 namuose bosniams ir 0:2 namuose serbams), paskutinėse rungtynėse lygiosiomis 1:1 sužaista su belgais. Per 10 rungtynių Lietuva surinko 10 taškų (2 pergalės, 4 lygiosios ir 4 pralaimėjimai) ir užėmė tradicinę penktąją vietą grupėje (plačiau žr. 'Lietuvos rinktinė 2006 m. pasaulio futbolo čempionato atrankoje).
Atranką į 2008 m. EČ Lietuva pradėjo lygiosiomis su tuomečiais pasaulio čempionais italais (1:1), vėliau sekė pralaimėjimas škotams (1:2) ir pergalė prieš Farerus (1:0). Atrankos ciklo viduryje Lietuva komplikavo savo padėtį pralaimėjimais prancūzams ir ukrainiečiams vienodais rezultatais 0:1, nugalėjo gruzinus 1:0, tačiau patyrė dar du pralaimėjimus iš eilės Italijai (0:2) ir Škotijai (1:3). Vėliau sekė pergalė prieš Farerus (2:1) ir pralaimėjimas Prancūzijai (0:2). Geriausius rezultatus Lietuvos rinktinė pademonstravo atrankos ciklo pabaigoje, kai per 4 dienų laikotarpį 2007 m. lapkričio mėnesį iškovojo dvi pergales prieš Ukrainą namuose (2:0) ir Gruziją išvykoje (2:0). Iš viso lietuviai per 12 rungtynių iškovojo 5 pergales, kartą sužaidė lygiosiomis, 6 kartus pralaimėjo, surinko 16 taškų ir savo grupėje liko penkti (plačiau žr. Lietuvos rinktinė XIII Europos futbolo čempionato atrankoje).
Prieš 2010 m. PČ atranką Lietuvos rinktinės treneriu pirmą kartą nuo 1990 m. tapo užsienietis – portugalas Jose Couceiro. Naujojo trenerio vadovaujama komanda startavo labai sėkmingai: per pirmąsias 4 rungtynes iškovojo tris pergales prieš Rumuniją (ši pergalė rezultatu 3:0, pasiekta varžovų aikštėje yra laikoma vienu geriausiu visų laikų lietuvių rezultatų), Austriją ir Farerų salas ir pirmavo savo atrankos grupėje. Tačiau vėliau sekė 5 pralaimėjimai iš eilės (tarp jų net ir Farerų saloms) ir tik paskutinėse atrankos ciklo rungtynėse vėl iškovota pergalė prieš Serbiją. Galutinis lietuvių rezultatas – 12 taškų (10 rungtynių – 4 pergalės, 6 pralaimėjimai) ir užimta ketvirtoji vieta savo grupėje (plačiau žr. Lietuvos rinktinė 2010 m. pasaulio futbolo čempionato atrankoje).
Atrankoje į 2012 m. Europos čempionatą Lenkijoje ir Ukrainoje Lietuvos rinktinei vadovavo Raimondas Žutautas. Ciklo pradžia kaip įprasta lietuviams susiklostė neblogai – lygiosios namie su Škotija ir pergalė prieš Čekiją išvykoje. Vėliau sekė du pralaimėjimai tuomečiams pasaulio ir Europos čempionams ispanams vienodu rezultatu 1:3. Nors lietuviai turėjo puikias galimybes kovoti dėl 2-os vietos grupėje, padėtį sukomplikavo pralaimėjimas vienai silpniausių žemyno komandų Lichtenšteinui rezultatu 2:0 ir lygiosios namie. Turnyrą lietuviai baigė pralaimėjimais Škotijai (0:1) ir Čekijai (1:4). Tai buvo vienas prasčiausių rinktinės pasirodymų – pelnyta tik 1 pergalė, surinkti 5 taškai ir vos 1 tašku aplenktas autsaideris Lichtenšteinas.
Į 2014 m. pasaulio čempionato atranką Brazilijoje Lietuvą vedė vengras Čaba Laslo. Lietuviai du kartus sužaidė lygiosiomis su slovakais, pralaimėjo Bosnijai ir Hercegovinai bei dusyk Graikijai ir nugalėjo Lichtenšteiną. Vėliau sekė pralaimėjimas svečiuose Latvijai (1:2) ir pergalė prieš Lichtenšteiną. Po tokio pasirodymo trenerio Laslo paslaugų buvo atsisakyta, ir paskutinėse dvejose varžybose rinktinei vadovavo Igoris Pankratjevas. Nors ir atsisakęs keleto rinktinės lyderių, jis sugebėjo pasiekti revanšą prieš Latviją (2:0). Paskutines varžybas lietuviai žaidė prieš grupės lyderius bosnius, kuriems buvo būtina pergalė. Jiems Lietuvos rinktinės gynybą pavyko palaužti tik antrojo kėlinio viduryje ir pasiekti istorinę pergalę, atveriančią kelią į pasaulio čempionatą. Lietuviai tuo tarpu liko grupėje ketvirti, aplenkę Latviją ir Lichtenšteiną.
2015 m. lapkričio 5 d. paskelbtame FIFA reitinge Lietuvos rinktinė užėmė žemiausią iki to laiko vietą savo istorijoje – 123.
Atrankoje į išplėsto formato 2016 m. Europos čempionatą Lietuvos rinktinė užėmė priešpaskutinę vietą, aplenkdama tik San Mariną ir nusileisdama Estijai, Slovakijai, Šveicarijai ir Anglijai. Igorio Pankratjevo vadovaujama gerokai atjaunintos sudėties rinktinė patyrė triuškinamus pralaimėjimus prieš grupės lyderius (0:4 ir 0:3 su Anglija, 0:4 ir 1:2 su Šveicarija), su vidutiniokėmis sužaidė apylygiai (0:2 ir 1:1 su Slovėnija, 1:0 ir 0:1 su Estija) ir abusyk įveikė tik San Mariną (2:0 ir 2:1).
Po nesėkmingo rinktinės pasirodymo 2018 m. atrankoje, Lietuvos komanda 2017 m. spalio 16 d. FIFA reitinge nukrito į dar žemesnę 145 vietą.
Ken Rosewall
Kenetas Robertas "Kenas" Rousevalas (g. 1934 m. lapkričio 2 d.) – buvęs profesionalus Australijos tenisininkas. Buvusi antroji pasaulio raketė. Jis profesionalu tapo 1957 metais. Per savo karjerą Kenas laimėjo 28 ATP titulus. Rousevalas laimėjo iš viso septynis Didžiojo Kirčio turnyrus. Žaisdamas tenisą jis užsidirbo 1 600 300 JAV dolerių. Robertas karjerą baigė 1980 metais. Rousevalas yra laikomas vienu geriausiu visų laikų tenisininku.
Lietuvos vyrų futbolo rinktinė
Lietuvos rinktinė oficialiose varžybose
Naujai įkurtoje UEFA Tautų lygoje 2018-2019 m. Lietuva startavo C divizione. 2018 m. Lietuva pralaimėjo visas 6 rungtynes Serbijai, Juodkalnijai ir Rumunijai ir turėjo iškristi į D divizioną, tačiau, pakeitus varžybų sistemą ir padidinus komandų skaičių aukštesniuose divizionuose, liko varžytis C divizione.
Ken Rosewall
Šiuo metu Kenas gyvena Sidnėjuje, Australijoje. Jis vis dar dažnai pažaidžia tenisą.
Lietuvos vyrų futbolo rinktinė
Lietuvos rinktinė oficialiose varžybose
Trenerio poste Edgarą Jankauską pakeitus Valdu Urbonu, 2019 m. rezultatai nepagerėjo. Atrankoje į 2020 m. Europos čempionatą iškovotas tik 1 taškas (lygiosios namie su Liuksemburgu), užimta paskutinė vieta grupėje, patirta eilė sutriuškinimų (0:6 ir 1:5 su Portugalija, 1:4 su Serbija, 0:3 su Ukraina).
Šepetovo Podlešnė
Šepetovo Podlešnė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietus nuo Šepetovo, apie 8 km į pietus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 52 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės.
Lietuvos vyrų futbolo rinktinė
Lietuvos rinktinė oficialiose varžybose
2020 m. rinktinė pasirodė puikiai, iškovojo keturias pergalės ir dvejas rungtynes baigė lygiosiomis per aštuonerias šių metų rungtynes. Tai leido FIFA reitinge pakilti per dvi pozicijas į 129 vietą. Užskaityti 25 reitingo taškai, kas 2020 m. buvo aštuntas didžiausias šuolis pasaulyje.
2022 m. pasaulio futbolo čempionato atrankos varžyboms Lietuvos rinktinei iškeltas tikslas yra C grupėje užimti ne žemesnę nei 4 vietą. Kitas tikslas – laimėti sekančias Baltijos taurės turnyrą. Dėl pandemijos 2020 m. Baltijos taurės varžybos buvo atidėtos.
2021 m. rugpjūčio mėn. Valdas Ivanauskas buvo paskirtas Lietuvos nacionalinės rinktinės vyr. treneriu. 2022 m. birželio 7 d. UEFA Tautų lygos rungtynėse Vilniuje su Turkija Lietuvos rinktinė pralaimėjo rezultatu 0:6 ir patyrė didžiausią pralaimėjimą namuose istorijoje. 2022 m. birželio 28 d. LFF nusprendė atleisti V. Ivanauską ir laikinuoju rinktinės treneriu paskirti vokietį R. Breu.
2023 m. pradžioje kandidatų užimti vyr. trenerio postą nebuvo, ir buvo tikėtina kad R.Breu vadovaus toliau. Buvo minima kad Valdas Dambrauskas, Andrius Skerla ir Rokas Garastas buvo kviečiami kandidatuoti, tačiau nė vienas iš jų pasiūlymu nesusidomėjo, o Vladimirui Čeburinui kandidatuoti neleido jo klubas. Paskutiniu momentu atsirado dar vienas kandidatas, ir po 4 metų pertraukos, vyr. treneriu vėl buvo paskirtas Edgaras Jankauskas.
Dabartinė nacionalinės rinktinės sudėtis
Rinktinės sudėtis 2023 m. birželio mėn. rungtynėms su Vengrija. Duomenys atnaujinti po rungtynių su Vengrijos rinktine.
Artimiausia rinktinės atsarga
Kiti žaidėjai per pastaruosius 12 mėnesių kviesti į Lietuvos rinktinę
Daugiausiai kartų Lietuvos rinktinei atstovavę žaidėjai
Paryškintu šriftu išskirti profesionalo karjerą tebetęsiantys žaidėjai.
Atnaujinta
Rezultatyviausi visų laikų Lietuvos rinktinės žaidėjai
Paryškintu šriftu išskirti profesionalo karjerą tebetęsiantys žaidėjai.
Atnaujinta
Apranga
Aprangos tiekėjas renkamas konkurso būdu, per savo istoriją rinktinė turėjo 8 tiekėjus:
Rinktinės varžybų statistika
Lietuvos rinktinės rungtynių statistika pagal komandas (visos oficialios ir draugiškos rungtynės po 1990 m.).
Lietuva dar nėra žaidusi jokių varžybų nuo 1990 m. su šiomis UEFA zonos komandomis:, ,.
FIFA reitingai
2022 m. spalio mėn. Lietuvos futbolo rinktinė užėmė 144 vietą FIFA reitingų lentelėje. Aukščiausias reitingas buvo 43 vieta 1995 m., o žemiausias – 149 vieta 2017 m.
UEFA reitingai
UEFA reitingai yra skaičiuojami UEFA Tautų lygos rezultatų pagrindu. Paskutiniai UEFA Tautų lygos reitingai buvo paskelbti Lietuvos vyrų futbolo rinktinė užima 47-ą vietą. Po 2020–2021 m. UEFA Tautų lygos sezono rinktinė užėmė 41-ą vietą, o po 2018–2019 m. sezono – 39-ą vietą. Prieš tai, nacionalinių rinktinių reitingavimui buvo naudojami UEFA koeficientai.
Įsimintinos varžybos
Išskirtinės savo rezultatais rinktinės varžybos (nuo 1990 m.)
Įsimintinos pergalės
Pergalės arba lygiosios žaidžiant su pajėgesnėmis rinktinėmis:
Pergalės dideliu įvarčių skirtumu:
Šaltiniai
Žaidėjų statistika:
Aurimas Taurantas
Aurimas Taurantas (g. 1956 m. vasario 7 d. Vilniuje) – Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.
Biografija
1992–1993 m. buvo Susisiekimo ministerijos Tarptautinių ryšių departamento direktorius, vėliau – Užsienio reikalų ministerijos patarėjas.
1993–1994 m. buvo laikinasis reikalų patikėtinis Nuolatinėje atstovybėje prie Europos Tarybos Strasbūre, 1994–1999 m. – ambasadorius.
2010 m. - 2015 m. buvo Lietuvos ambasadorius Čekijoje.
Dovana (gamybinis susivienijimas)
Meno verslų ir suvenyrų gamybinis susivienijimas „Dovana“ – Vilniuje sovietmečiu įkurtas gamybinis susivienijimas, bankrutavęs 1999 m. Turėjo padalinį Karoliniškių mikrorajone. „Dovanoje“ mezgėja nuo 1983 m. iki 1991 m. sausio įvykių dirbo Loreta Asanavičiūtė.
Žiba
Žiba – upelis šiaurės vakarų Lietuvoje; Darbos kairysis intakas.
Etimologija
Upelio vardas kilo nuo žodžio „žibėti“.
Geografija
Prasideda Vidmantų kaimo žemių pietrytiniame pakraštyje, Pryšmančių miške. Teka atvira vietove šiaurės, o tarp Rūdaičių ir Užpelkių – šiaurės vakarų kryptimi. Žemupyje pasiekia Palangos mišką, kuriame įteka į Darbą 3,6 km nuo jos žiočių, į vakarus nuo Želvių, 0,1 km į pietus nuo kelio Šventoji–Darbėnai. Visa upelio vaga reguliuota, paversta melioracijos kanalu.
Intakai: Brastva (dešinysis).
Prie upės esančios gyvenvietės: Vidmantai, Kveciai, Rūdaičiai, Žibininkai, Užpelkiai, Želviai.
Prie upės esantys kultūros paveldo objektai: Kiauleikių II kapinynas, Rūdaičių alkakalnis, Rūdaičių piliakalnis, Žibininkų senovės gyvenvietė, Žibininkų kapinynas, Žibininkų senosios kapinės, Užpelkių kapinynas, Užpelkių senosios kapinės.
Juodeikienė
Juodeikienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Juodeikaitė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Juodeikas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kvapusis plauretis
Kvapusis plauretis (Gymnadenia odoratissima) – gegužraibinių (Orchidaceae) daugiametis augalas. Stiebas 25-60 cm aukščio, viršutinėje dalyje briaunotas, o apatinėje – apvalus. Lapai lancetiški, 6-10 cm ilgio ir 3-10 mm pločio. Žiedai purpuriniai arba rožiški violetiniai, malonaus kvapo. Žydi birželio-liepos mėn.
Auga pelkėtose pievose, šlapių miškų aikštelėse.
Paplitęs beveik visoje Europoje, tačiau paplitimo arealas yra gerokai mažesnis nei pievinio plaurečio
Lietuvoje labai reta rūšis ir įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Kolonas (Kuba)
Kolonas  – miestas Kuboje, Matansaso provincijoje, į pietryčius nuo Matansaso, 190 km nuo Havanos. Per miestą eina Kubos centrinis plentas bei Matansaso-Santa Klaros geležinkelis. Maisto (cukraus, tabako), medienos apdirbimo pramonė. Apylinkėse auginamos cukranendrės, vaismedžiai, tabakas, prekiaujama žemės ūkio produkcija.
Istorija
Kolonas įkurtas 1836 m. Mieste yra įvairių architektūrinių stilių pastatų.
Honkongo kiniškasis universitetas
Honkongo kiniškasis universitetas (sutrumpintai: CUHK) – antras pagal senumą universitetas Honkonge, įkurtas 1963 m., Šia Tino rajone. Tai vienas iš geriausiai vertinamų universitetų Azijoje, turintis 8 fakultetus, kuriuose mokosi virš 14 000 studentų. CUHK garsėja tyrimais gamtos mokslų ir matematikos srityse, universitete dėsto keturi profesoriai, laimėję Nobelio premijas.
Istorija
Universitetas buvo įsteigtas 1963 m. spalio 17 d., sujungus Naująjį Azijos, Čungči ir Jungtinį koledžus (vėliau prie jų prisijungė Šo, Morningsaido, S. H. Ho, Ly Vū Sing, Vu Ie Sun, C. W. Ču koledžai). Po trejų metų pradėtos magistrantūros, o 1980 m. ir doktorantūros studijos. 1972 m. įkurtas universitetinis miestelis Šia Tino rajone.
Struktūra
CUHK sudaro devyni koledžai, išlaikantys nemažą autonomiją nuo centrinės universiteto vadovybės. Juose yra aštuoni fakultetai: menų, vadybos, edukologijos, inžinerijos, medicinos, teisės, socialinių mokslų, gamtos mokslų.
Absolventai
Tarp žinomų žmonių, baigusiųjų Honkongo kiniškąjį universitetą, yra režisierius Wong Jing, kompozitorius Chan Wing-wah, matematikas Shing-Tung Yau, aktorius Chung King-fai ir kiti.
Dvarčionių pradinė mokykla
Dvarčionių pradinė mokykla – buvusi pradinė mokykla šiaurės rytinėje Vilniaus dalyje, Dvarčionyse. Įmonės kodas – 190008250. Dabar tai VGTU inžinerijos licėjaus skyrius.
Istorija
2013 m. mokykla panaikinta, ji tapo Vilniaus M. Daukšos vidurinės mokyklos skyriumi, vėliau – VGTU inžinerijos licėjaus skyriumi.
Kalevi Sorsa
Kalevis Sorsa (, 1930 m. gruodžio 21 d. – 2004 m. sausio 24 d.) – žymus politinis veikėjas, keturis kartus Suomijos ministras pirmininkas.
Biografija
1953 m. darbo karjerą pradėjo kaip redaktorius leidykloje, 1959–1969 m. dirbo UNESCO aparate.
1969 m. Suomijos socialdemokratų partijos sekretorius, 1975–1985 m. SDP pirmininkas.
Nuo 1970 m. parlamento narys, 1970–1972 m. ir 1976–1977 m. užsienio politikos komisijos pirmininkas. 1972 m. ir 1975–1977 m. buvo Suomijos užsienio reikalų ministras, 1987–1989 m. - kartu ir vicepremjeras.
1972–1975 m., 1977–1979 m., 1982–1983 m. ir 1983–1987 m. K.Sorsa buvo Suomijos ministras pirmininkas. Jo vyriausybė išvystė valstybinio kapitalizmo praktiką, inicijavo aukštųjų informacinių technologijų plėtrą, televizorių ir kitų plataus vartojimo prekių eksportui gamybą.