cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mikerino piramidė
Apie piramidę
Pirmą kartą rimtai piramidė pradėta tirti 1837 m. britų tyrinėtojų Howard Vyse ir John Shae Perring. Faraono laidojimo patalpoje buvo rastas karališkasis bazalto sarkofagas, tik su moteriška mumija. Šis sarkofagas nuskendo 1838 m. Viduržemio jūroje tarp Maltos ir Kartaginos kartu su jį gabenusiu į Angliją laivu „Beatriče“. Mirus Mikerinui nebuvo baigtos piramidės laidojimo ir slėnio šventyklos. Jose vėliau rasta papildymų iš 5 ir 6 dinastijų laikų, kas rodo, kad faraono Mikerino kultas ilgai gyvavo po jo mirties. Slėnio šventykloje rastas didžiausias ir geriausiai išsilaikęs faraono skulptūrų rinkinys iš Senosios Egipto karalystės. Tarp jų Mikerino su žmona (Bostono dailės muziejuje) ir Mikerino triadų su dievais (Kairo muziejuje). Šalia piramidės yra trys mažos piramidės-palydovės, kurios vadinamos „Karalienių piramidėmis“ (žymimos „G3a“, „G3b“ ir „G3c“). Tikėtina, kad pirmojoje iš jų buvo palaidota Mikerino žmona Chamerernebti II.
Paževiškiai
Paževiškiai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Pandėlio.
Antabūdžio apylinkė
Antabūdžio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Angolos ir Lietuvos santykiai
Angolos ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Angolos ir Lietuvos.
Diplomatiniai santykiai užmegzti 2002 m. birželio 4 d.
1930–1931 metais Kazys Pakštas laivu keliavo aplink Afriką ir Angolą nurodė kaip tinkamiausią variantą „Antrinei Lietuvai“.
Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės.
Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno vienas Angolos pilietis.
Angola yra akreditavusi ambasadorių Lietuvai (reziduoja Švedijoje), o Lietuva – ambasadorę Angolai (reziduoja PAR).
Pirmieji kontaktai
1930 m. Angoloje lankėsi Kazys Pakštas. Viešnagės metu lietuviškai spaudai parašė straipsnių apie Angolos klimatą (gamtos mokslų žurnalui „Kosmos“ ir įspūdžius žurnale „Židinys“ pavadinimu „Viešbučio tipas Angoloje“).
Angola nepriklausomybę paskelbė 1975 m. Lietuvos okupacijos metais Andora nėra palaikiusi ryšių su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis ir pripažino SSRS įvykdytą Lietuvos aneksiją.
Santykiai po 1991 m.
Dvišaliai diplomatiniai santykiai užmegzti 2002 m. birželio 4 d., Lietuvos Respublikos Nuolatiniam atstovui Jungtinėse Tautose, ambasadoriui Gediminui Šerkšniui bei Angolos Respublikos Nuolatiniam atstovui Jungtinėse Tautose, ambasadoriui Ismaeliui Abraao Gasparui Martinsui pasirašius “Bendrą Lietuvos Respublikos bei Angolos Respublikos diplomatinių santykių užmezgimo komunikatą”. Angola tapo 132-ąja pasaulio valstybe, su kuria Lietuva užmezgė diplomatinius santykius.
2017 m. birželio 23 d. pirmą kartą Lietuvoje viešėjo Angolos užsienio reikalų ministras dr. Žoržas Rebelo Pinto Čikotis ir jo vadovaujama delegacija. Susitikimo su Lietuvos užsienio reikalų ministru Linu Linkevičiumi metu Vilniuje pasirašytas memorandumas dėl politinių konsultacijų. Taip pat vizito metu susitiko su Lietuvos energetikos viceministru Simonu Šatūnu, kur buvo aptartos dvišalio bendradarbiavimo galimybės suskystintų gamtinių dujų tiekimo srityje.
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Lietuvos ir Angolos vyrų krepšinio rinktinės iki bent kartą buvo susitikusios tarptautiniuose mačuose. Abu kartus laimėjo Lietuvos rinktinė (2014 m. Pasaulio krepšinio čempionate – rezultatu 75:62, 2019 m. – rezultatu 91:56).
Plungės „Babrungo“ klube nuo 2022 m. žaidžia Salomajus Kabula.
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Angolos siekė 13,5 mln. eurų.
Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Angolą.
Kristupas Sapūnas
Kristupas Sapūnas (1589 m. Kusai, Mažoji Lietuva – 1659 m. Didieji Rudupėnai, arba Enciūnai, Mažoji Lietuva) – kalbininkas, lietuvių raštijos darbuotojas, liuteronų kunigas.
Biografija
Nuo 1603 m. Karaliaučiaus universitete studijavo teologiją, 1612–1659 m. kunigavo Didžiuosiuose Rudupėnuose.
Buvo vienas iš komisijų, suburtų D. Kleino gramatikoms bei giesmynui ir J. Rėzos psalmynui tikrinti, narių. Buvo numatyta, kad K. Sapūnas bus vienas iš J. Bretkūno verstos Biblijos redaktorių, tačiau ši 1579–1590 m. versta Biblija nebuvo išleista.
Apie 1643 m. K. Sapūnas lotynų kalba parašė „Compendium Grammaticae Lithvanicae“ („Lietuvių kalbos gramatika“), kurią paredagavęs 1673 m. išleido T. Šulcas. „Compendium Grammaticae Lithvanicae“, dar žinoma kaip „Sapūno ir Šulco gramatika“, yra vienas pirmųjų bandymų norminti lietuvių kalbą. Iki šių dienų išliko trys šio veikalo egzemplioriai (vienas Sankt Peterburge ir du Krokuvoje). Be minėtos gramatikos, K. Sapūnas sudarė lotynų–lietuvių žodyną „Nomenclator“ (rankraštis neišlikęs), yra sukūręs eilėraščių.
Tarailio tvenkinys
Tarailio tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Radviliškio rajone, 6 km į pietus nuo Grinkiškio, Vaitiekūnų gyvenvietėje. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Šušvės upės intakas) 0,15 km nuo jo įtekėjimo į Vaitiekūnų tvenkinį. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,24 km, plotis – iki 0,045 km. Altitudė 100,1 m. Krantai žemi, pietinis apaugęs medžiais. Pietinėje pakrantėje auga miškelis. Pasroviui telkšo 0,32 ha dydžio tvenkinėlis.
Švenčionių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Grigaliūnų apylinkės, Kirkučių apylinkės ir Trečiūnų apylinkės. 1977 m. prijungta Bielionių apylinkė.
Vertikalaus leidimo sistema
thumb|right|200px|Vertikalaus leidimo sistema MK-41 [[raketinis kreiseris|raketiniame kreiseryje USS „San Jacinto“ (CG-56)]] thumb|right|200px|Kraunamas raketos konteineris į vertikalaus leidimo ląstą raketiniame [[eskadrinis minininkas|eskadriniame minininke USS „McCampbell“ (DDG-85).]] Vertikalaus leidimo sistema, VLS – šiuolaikinė raketų leidimo sistema, iš kurios raketa startuoja vertikaliai, o tik paskui pasirenka reikiamą skrydžio kursą, naudojamas įvairių pasaulio šalių laivynų povandeniniuose ir antvandeniniuose laivuose.
VLS sukurta vystant leidimo sistemas, sukonstruotas balistinėms raketoms atominiuose povandeniniuose laivuose leisti. VLS yra sumažinti leidimo įrenginių variantai, skirti leisti sparnuotąsias raketas (pvz., Tomahawk) ir priešlėktuvines raketas (pvz., Standard).
Atominiuose povandeniniuose laivuose įrengtos VLS leidžia naudoti didesnę ginklų įvairovę, negu tik torpedinių aparatų naudojimas. Antvandeniniams kombatantams VLS leidžia turėti gerokai daugiau paruoštų šauti raketinių ginklų, negu senosios ne VLS sistemos (pvz., vienos kreipiamosios leistuvas Mk-13 ar dviejų kreipiamųjų Mk-26), kurios būna užtaisomos raketomis iš po deniu esančių dėtuvių. JAV karinis jūrų laivynas raketiniuose kreiseriuose ir eskadriniuose mininkuose naudoja vien tik VLS, nors Mk-13 ir Mk-26 leistuvai dar naudojami laivuose, parduodamose kitoms šalims, tokioms kaip Taivanas, Graikija ar Lenkija.
Karšto ir šalto leidimo sistemos
Vakarų šalių VLS-se paprastai kiekviena raketų ląsta turi savo atskirą dangtį, o raketos ląstose paleidžiamos „karštai“ – raketiniai varikliai įsijungia ląstos viduje. Todėl ląstose turi būti degimo dujų išleidimo sistema. Tuo tarpu Rusijos VLS ir revolverinėse sistemose dangtis dengia iškart kelias raketas. Kinijos leidimo sistemose raketos būna sudėtos žiedu, iš ląstų išmetamos „šaltai“ – tik raketai išlėkus į orą įsijungią jos variklis. Kai kurios Rusijos VLS irgi naudoja šaltą startą (pvz., Tor).
„Karšto“ leidimo sistemos privalumas yra tai, kad raketa iš ląstos išeina varoma nuosavo variklio. Tokiai VLS nereikia posistemės, išmetančios raketą iš leidžiamojo vamzdžio, todėl „karštosios“ VLS būna lengvesnės, mažesnės ir pigesnės kurti ir gaminti. Trūkumas yra tai, kad sutrikus raketos leidimui gali būti sugadintas leidimo įrenginys.
„Šaltosios“ VLS privalumai yra:
Vencavų vėjo malūnas
Vencavų vėjo malūnas – kepurinis medinis vėjo malūnas, stovintis Vencavų kaime, Dusetų seniūnijoje, Zarasų rajone. Malūnas pastatytas ant kalvos šalia kelio, nuo jo atsiveria vaizdas į Vencavo ežerą.
Regioninis architektūros ir inžinerijos paminklas, nuo 1992 m. įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ).
Istorija
Malūną 1937 m. pastatė dailidė Antanas Žeimys pagal savininko Namiko užsakymą. Po II pasaulinio karo buvo nacionalizuotas. Veikė iki 1956 m., vėliau sunyko sparnai, buvo išmontuoti įrenginiai, stovėjo apleistas.
1980 m. malūnas buvo restauruotas, jį pritaikant poilsio reikmėms (įrengti kambariai). Pagal Paminklų konservavimo instituto architektės Ritos Vėlyvienės projektą, statinio sienos apkaltos naujomis lentomis, perdengtas stogas, atstatyti sparnai, durys. langai.
Architektūra
Malūno pastatas kompaktinis, 3 aukštų su pusaukščiu ir aštuoniakampės nupjautos piramidės formos pailga kepure. Stogas pailgo pusrutulio formos, padengtas skardos lakštais.
Pastatas aštuonkampio plano, į viršų plonėjančiu tūriu, jo fasadus skaido maži statūs langeliai. Erdviausias yra pirmas aukštas, kiti tolydžio mažėja. Malūną puošia ant stogelio įtaisyta metalinė vėtrungė su kiaurai išpjaustyta statybos data.
Įrenginiai
Kepurinio malūno, priešingai nuo stiebinio, sparnai buvo gręžiami prieš vėją ne su malūno liemeniu, o tik su viršutine malūno dalimi – kepure. Kaip ir dauguma Lietuvos malūnų, Vencavų malūnas yra ketursparnis. Jame išlikusi technologinė įranga: statvolis su apatiniu ir viršutiniu krumpliaračiais bei guoliais (dalis viršutinio kūginio krumpliaračio sudūlėjusi), maišų keltuvo fragmentai (skriemulys pritvirtintas ant statvolio ir skriemulys su velenu), sparninis velenas ir sparninis krumpliaratis su juostiniu stabdžiu, metalinė sparninio veleno galva, malūno kepurės pasukimo mechanizmas.
Bliuviškių apylinkė
Bliuviškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Eocenas
Eocenas (nuo – „aušra“ +  – „naujas“) – paleogeno periodo vidurinė epocha; geologinis skyrius, kurio sluoksniai susiklostė šios epochos metu. Epocha prasidėjo prieš 56,0 mln. metų, baigėsi prieš 33,9 mln. metų. Prieš eoceną buvo paleocenas, po eoceno – oligocenas. Viduriniame eocene klimatas pašiltėjo, vėlyvajame eocene buvo tarp subtropinio ir tropinio.
Bliuviškių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Griškabūdžio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naumiesčio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Griškabūdžio apylinkės ir Sparvinių apylinkės.
Eocenas
Etimologija
Eoceną 1833 m. išskyrė ir jam pavadinimą suteikė škotų geologas Charles Lyell. Pavadinimu jis norėjo pabrėžti, kad šis periodas buvo tarsi aušra moderniosios, šiuolaikinės faunos. Yra šaltinių, nurodančių, kad terminą sukūrė anglų polimatas William Whewell.
Laikotarpiai
2021 m. liepą tarptautinė stratigrafijos komisija nustatė šiuos 4 eoceno laikotarpius:
Lietuva
Baltijos regiono Rytprūsių geologiniame pjūvyje išskirti 3 sedimentaciniai ciklai, kurie suformavo Sambijos (Yprio aukštas), Alko (Liutečio aukštas) ir Prūsų (Bartonio ir Latorfio aukštai) svitas. Baltijos regione klimatas buvo šiltas ir drėgnas, klestėjo vešli augalija, veisėsi įvairūs gyvūnai. Alko ir Prūsų svitose yra stambiausių pasaulyje pramoninių gintaro telkinių. Eocene Vakarų Europos epikontinentinis jūrinis baseinas buvo užliejęs tik Lietuvos pietvakarinę dalį. Jame klostėsi smėlingos, molingos ir mažai karbonatingos nuosėdos, kuriose gausu glaukonito, fosfatinių mineralų ir gintaro. Didesnėje Lietuvos dalyje driekėsi sausumos plotai. Lietuvoje išlikę tik Alko svitos nuogulų.
Kavoliškiai
Kavoliškiai – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Kločiūnų, pasienyje su Baltarusija.
Bylina
Bylina  – upė, tekanti Ūsčio krašte, šiaurės vakarų Čekijoje; kairysis Elbės intakas. Išteka iš Rūdinių kalnų, į šiaurę nuo Chomutovo. Teka šiaurės rytų kryptimi, tarp Čekijos Centrinių kalnų ir Rūdinių kalnų. Ūstyje prie Labės įteka į Elbę.
Upės ilgis – 81,4 km. Baseino plotas – 1071 km². Viena iš labiausiai užterštų šalies upių.
Prie upės įsikūrę: Jirkovas, Mostas, Bylina ir Teplicė, Ūstis prie Labės.
Pažydė
Pažydė – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Musninkų.
Vėriškių tvenkinys (Radviliškio r.)
Vėriškių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Radviliškio rajone, 5,5 km į pietvakarius nuo Šeduvos. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Sriauto intakas, Daugyvenės baseinas) 1,3 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,12 km, plotis – iki 0,04 km. Altitudė 104,9 m. Krantai žemi, pietinis apaugęs medžiais ir krūmais. Aplinkui plyti pievos. Šalia įsikūrusi dalis Vėriškių kaimo.
Daržininkų apylinkė (Naumiestis)
Daržininkų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žaliosios valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naumiesčio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Juodupėnų apylinkės.
Kanciškė
Kanciškė – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 6 km į rytus nuo Kločiūnų, pasienyje su Baltarusija.
Urašas
Urašas – dievas Mesopotamijos mitologijoje, vietinė Dilbato miesto dievybė. Sutuoktinė – deivė Belet-ekalim. Pagal vieną tradiciją Urašas – dangaus dievo Anu protėvis, o vėlesniais laikais imtas su šiuo dievu tapatinti. Taip pat buvo tapatinamas su Ninurta. Mesopotamijos mitologijoje būta ir deivės Uraš, kuri kai kada laikyta Anu sutuoktine.
Urašas garbintas ir Ašūre, o Babilone buvo jo vardu pavadinti vartai. Manoma, kad vartai taip pavadinti pagal Dilbato miesto kryptį (į pietus nuo Babilono). Kaip Dilbato miesto dievybė, Urašas minimas Hamurabio teisyno prologe.
Keturkaimio apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kybartų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naumiesčio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Juodupėnų apylinkės.
Raimondas Petrauskas (1960)
Raimondas Petrauskas (g. 1960 m. lapkričio 16 d. Biržų rajonas) – teisininkas, prokuroras, laikinasis LR generalinis prokuroras (2010 m.).
Biografija
1978 m. baigė Biržų 1-ąją vidurinę mokyklą ir įstojo į Kauno politechnikos institutą. 1985-1991 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete įgijo teisininko kvalifikaciją.
1986–1988 m. Biržų rajono Liepų kolūkio juriskonsultas, 1988–1990 m. vyriausiasis juriskonsultas, 1990–1991 m. Pakruojo rajono prokuratūros tardytojas, 1991–1992 m. Nusikaltimų tyrimo departamento prie L R generalinės prokuratūros Pakruojo rajono tardytojas, 1992–1995 m. Pakruojo rajono prokuratūros vyriausiasis prokuroras, 1995–2000 m. Šiaulių apygardos prokuratūros vyriausiojo prokuroro pavaduotojas, 2000–2011 m. LR generalinės prokuratūros (LR GP) Valstybinio kaltinimo skyriaus vyriausiasis prokuroras (skyriaus vadovas). 2010 m. vasario 12 d. LR Prezidentė Dalia Grybauskaitė dekretu pateiktas Seimui, kad šis pavestų nuo 2010 m. vasario 23 d. laikinai eiti LR generalinio prokuroro pareigas, iki bus paskirtas Lietuvos Respublikos generalinis prokuroras (t. y. laikinai vadovauti LR GP). Nuo 2011 balandžio mėn. LR Generalinės prokuratūros Organizuotų nusikaltimų ir korupcijos departamento vyriausiojo prokuroro pavaduotojas.
Mukulių ąžuolas
Objektą saugomu paskelbė Gamtos apsaugos komitetas prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1968 m. gegužės 14 d. įsakymu Nr. 157.
Batakių apylinkė
Batakių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Jedineco rajonas
Jedineco rajonas – vienas iš Moldovos administracinių vienetų, esantis šalies šiaurės vakaruose. Administracinis centras – Jedinecas. Kitas svarbus miestas yra Kupčinas. Rajone taip pat yra 17 kaimų ir 30 komunų. 2012 m. duomenimis, rajone gyveno 82 500 gyventojų.
Geografija
Jedineco rajonas šiaurėje ribojasi su Bričeniu, šiaurės rytuose su Oknica, rytuose su Dondušeniu, pietuose su Raškaniu, vakaruose Pruto upė teka išilgai pasienio su Rumunija. Svarbiausios upės: Ciuhur (90 km), Racovăţ (68 km) ir Draghiste (67 km). Visos šios upės įteka į Prutą. Moldovos plynaukštė užimą didelę dalį rajono teritorijos. Aukščiausias taškas, siekiantis 275 m, yra rajono šiaurės rytuose, šalia Clișcăuți kaimo.
Budafoki MTE
Budafoki MTE – Vengrijos futbolo klubas iš Budafoko.
Istorija
Klubas įkurtas 1912 m. tuo metu vadinosi Világosság Football Csapat.
2019–2020 m. Antrame divizione buvo antri ir pateko į Aukščiausią lygą.
2020–2021 m. rungtyniavo Pirmoje lygoje (NBI), tačiau tarp dvylikos dalyvių liko paskutinėje vietoje. Po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną.
2021–2022 m. rungtyniavo Antroje lygoje ir liko keturioliktoje vietoje. 2022–2023 m. sezone užėmė dešimtą vietą.
Spalvinė gama
Raudona ir juoda spalvos.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia „Promontor utcai Stadion“ stadione (Budafokas).
Kadzuko Širaiši
Kadzuko Širaiši (Kazuko Shiraishi, ; 1951 m. rugpjūčio 18 d. ) – Japonijos diplomatė, nuo 2012 m. sausio 17 iki 2015 m. birželio 26 d. ėjusi Japonijos ambasadorės Lietuvoje pareigas.
Stobriai
Stobriai – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, prie Viliūnų ežero, 12 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 19 km į pietryčius nuo Lazdynų.
Kadzuko Širaiši
Baigė Sofijos universitetą (rusų kalbos studijas) ir nuo 1974 m. ėjo pareigas Japonijos užsienio reikalų ministerijoje. Stažavosi Lodzės universitete ir Varšuvos universitetuose Lenkijoje. Buvo tarptautinių ekonominių susitarimų skyriaus pirmininkė, pagrindinė užsienio politikos koordinatorė, taip pat dirbo ambasadoje Varšuvoje, diplomatinėse misijose Toronte ir Niujorke.
Stobriai
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Stobrių kaimo bendruomenė 1936 m. 1723–1818 m. priklausė Įsruties apskrities Diržkiemio valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Lindikų valsčiui. Priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai. Katalikai iki 1930 m. priklausė Bildviečių parapijai, vėliau – naujai įkurtai Šilėnų parapijai.
Kaimą sudarė keletas viensėdžių, išsibarsčiusių ežero pietrytinėje pakrantėje. 1901 m. šalia kaimo nutiestas siaurasis geležinkelis. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Kadzuko Širaiši
Tai devintoji Japonijos ambasadorė Lietuvai ir antroji, rezidavusi Lietuvoje.
Mankonių valsčius
Mankonių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Mankonys.
Istorija
Įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1872 m. prijungtas Gruzdavo valsčius (ar jo dalis). Mankonių valsčius panaikintas 1927 m. balandžio 1 d. – vietoje jo atkurtas Gruzdavo valsčius, dalis Mankonių valsčiaus atiteko Kabilninko valsčiui ir Lučiojaus valsčiui.
Gyvenvietės
Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):
Pažiegždriai
Pažiegždriai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Lekėčių.
Valdžios kaina (filmas)
Valdžios kaina – 1969 m. sukurtas politinis vesternas, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko aktorius Giuliano Gemma. Juostos pagrindas yra 1881 m. įvykdyta prezidento Džeimso Garfyldo nužudymo istorija praėjus vos 200 dienų po inauguracijos.
Siužetas
1881 m., Teksaso valstija. Pasibaigęs pilietinis karas padalino šią buvusių konfederatų teritoriją į tuos, kurie pritaria vergijos panaikinimui, ir tuos, kuriems labiau patiko senoji santvarka. Į valstiją atvyksta neseniai išrinktas prezidentas Džeimsas Garfyldas, buvęs šiauriečių armijos generolas, ir nepatenkintieji nauja tvarka, suorganizuoja pasikėsinimą. Prezidentas žūna (filmo scena kopijuoja 1963 m. Dalase nužudyto prezidento Džono Kenedžio mirtį), o kaltė suverčiama juodaodžiui Džekui Donovanui. Kol pastarasis kalinamas, jo draugas Bilas Vyleris stengiasi surinkti šio nekaltumo įrodymus. Kai pradeda aiškėti, kad prie šios politinės žmogžudystės gali būti prisidėję ir paties prezidento aplinkos žmonės, Donovanas nužudomas, tačiau tai nesustabdo Vylerio siekio sužinoti teisybę ir apsaugoti gerą draugo vardą...
Avėdra
Avėdra (Gypaetus barbatus) – vanaginių paukščių (Accipitriformes) būrio, Gypaetinae pošeimio plėšriųjų paukščių rūšis, paplitusi Europos, Azijos ir Afrikos žemynuose.
Kūno sandara
Avėdros kūno ilgis 94–125 cm, išskleistų sparnų plotis 2,31–2,83 m. Sveria 4,5–7,8 kg (vidutiniškai – 6,2 kg). Patelės kiek stambesnės už patinus, stambiausi individai aptinkami Himalajuose. Priešingai nei kitų grifų, avėdros galva plaukuota. Suaugusio grifo sparnai ir nugara tamsiai rudi, krūtinė, papilvė, kaklas, galva – šviesiai rudos, karamelinės, pereinančios į balkšvą spalvos. Aplink akis – juodas dryžis. Po snapu būna nedidelis plunksnų kuokštas, primenantis barzdą. Jauniklio plunksnos tamsiai rudos, šviesios dalys išryškėja po 5 metų.
Paplitimas
Avėdros sutinkami kalnuotose šiltesnio klimato Eurazijos ir Afrikos vietose. Europoje gyvena Alpėse, Pirėnuose, Kaukazo kalnuose; Azijoje – Elburso, Zagroso, Himalajų, Hindukušo, Altajaus kalnuose bei mažesniuose masyvuose Vidurinėje Azijoje bei Artimuosiuose Rytuose; Afrikoje – Atlaso, Drakono kalnuose, Etiopijos kalnyne, kitur Rytų Afrikoje. Įsikuria aukštuose kalnuose ant stačių atbrailų šalia kanjonų, tarpeklių, taip pat giliuose vadžiuose, prie aukštikalnių pievų. Laikosi atokiose nuo žmonių vietovėse. Paprastai skraido tik virš medžių ribos, gali pakilti į virš 7 km aukštį. Daugelyje savo arealo vietų rūšis nyksta (dideliuose plotuose jau išnyko) dėl medžioklės bei žmonių, infrastruktūros (ypač elektros linijų) veržimosi į šių paukščių gyvenamas vietas.
Mityba
Avėdra – maitėdis. Minta daugiausia kritusių nedidelių atrajotojų (pvz., avių) kaulų čiulpais. Didelius kaulus sutrupina mėtydamas iš aukštai ant akmenų. Kartais gali užpulti gyvus žinduolius, driežus, ypač mėgsta vėžlius (mėtydami iš didelio aukščio ant uolų, avėdros sutrupina jų kiautus). Retai pasitaiko, jog užpuola antilopes ar kalnų ožius.
Dauginimasis
Laikosi pavieniui, poras sudaro tik perėjimo laikotarpiu. Lizdą krauna sunkiai pasiekiamose vietose, virš skardžių, ant atbrailų. Patelė deda 1–2 kiaušinius, kuriuos peri 53–60 dienų. Išsiritę jaunikliai apsiplunksnuoja po 100–130 dienų. Jaunikliai su tėvais laikosi iki 2 metų. Gamtoje išgyvena ~21 metus, nelaisvėje – iki 45 m.
Kultūroje
Avėdros minimos senovės graikų, persų, žydų tekstuose. Iranėnų mitologijoje avėdros yra mitinio Humos paukščio provaizdis.
Gruzdavo valsčius
Gruzdavo valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Gruzdavas.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1872 m. panaikintas (tikriausiai prijungiant prie Mankonių valsčiaus). 1927 m. balandžio 1 d. Gruzdavo valsčius atkurtas vietoje Mankonių valsčiaus, prie jo prijungta dalis Medilo valsčiaus ir Žosnos valsčiaus.
Stefanas Urošas III
Stefanas Urošas III Nemaničius, Stefanas Dečanskis (apie 1275-1276 m.  – 1331 m. lapkričio 11 d.) buvo Serbijos karalius nuo 1322 m. sausio 6 d. iki 1331 m. rugsėjo 8 d. S. Dečanskis buvo karaliaus Stefano Milutičiaus sūnus, siekdamas sosto jis nugalėjo keletą savo šeimos narių. Dečanskiu pavadintas dėl jo pastatyto vienuolyno Dečanuose.
Stefanas Urošas III buvo karaliaus Stefano Urošo II Milutino ir jo pirmosios žmonos, serbų kilmingosios Jelenos, sūnus. Jis gimė prieš tėvui užimant sostą 1282 m. Dar būdamas jaunas tėvo buvo su palyda išsiųstas į Aukso ordos valdovo Nogajaus dvarą siekiant išlaikyti taiką tarp serbų ir totorių. Nogajaus dvare jis prabuvo iki chano mirties 1299 m.
Galbūt jau 1299 m., bet tikrai nuo 1309 m. jam buvo atiduota valdyti Zeta. 1314 m. padedamas serbų diduomenės jis sukilo prieš tėvą, tačiau buvo nugalėtas ir suimtas. Milutinas jį surakino grandinėmis ir išsiuntė į Skopję. Ten, pagal paprotį perimtą iš Bizantijos, Stefanas buvo apakintas. Aklasis negalėjo pretenduoti į sostą. Tuomet Stefanas su savo žmona ir vaikais buvo ištremtas į Konstantinopolį. Manoma, kad jis niekada nebuvo visiškai apakintas, o galbūt ir iš viso apakinimo nebuvo. Konstantinopolyje Stefanas Dečanskis buvo imperatoriaus Androniko II Paleologo dvare, o tai rodė gerus dviejų valstybių santykius.
Būsimasis karalius buvo įkalintas Pantokratoro vienuolyne Konstantinopolyje, kur dėl savo kantrybės ir švelnumo įgavo vienuolių malonę. Pasak legendos, šiame vienuolyne Stefanui pasirodęs šv. Mikalojus, ir jam grįžo regėjimas. Stefanas parašė Humo vyskupui Danilui ir paprašė jo padėti susitaikyti su tėvu. Danilas parašė Serbijos arkivyskupui Nikodemui, kuris pasikalbėjo su Milutinu ir įkalbėjo jį atšaukti sūnų iš Konstantinopolio.
1321 m., mirus tėvui Milutinui, Stefanas grįžo į Serbiją. Dėl sosto čia jam teko susirungti su Dragutino sūnumi Vladislavu ir savo pusbroliu Stefanu Konstantinu. Stefanui pavyko sudaryti sąjungą su kilmingaisiais ir Serbijos bažnyčia ir nugalėti priešininkus. 1322 m. sausio 6 d. Stefanas tapo visų Serbijos žemių ir pakrantės karaliumi Stefanu Urošu III.
Nors ir karūnavosi Serbų karaliumi, Stefanas Urošas III nevaldė visų serbų žemių. Jo pusbrolis Vladislavas tebebuvo savo tėvo karalystės Sremo valdovu. 1323 m. Stefanas pasinaudojęs dingstimi, kad jo pusbrolis nesilaiko susitarimo tarp karalių dėl Rudniko sidabro kasyklos, paskelbė jam karą. Karas truko iki galutinės Stefano pergalės 1326 m.; Vladislavas pabėgo į Vengriją.
1327 m. kilus konfliktui dėl sosto tarp Bizantijos imperatoriaus Androniko II ir jo anūko Androniko III, Stefanas palaikė senąjį imperatorių. Androniką III palaikė Bulgarijos caras Michailas III Šišmanas. 1330 m. Andronikas III ir Šišmanas nusprendė pulti Serbiją. Prieš juos Stefanas Dečanskis surinko patyrusių serbų karių, kovojusių prieš jo pusbrolį, armiją, taip pat pasamdė katalonų ir saksų samdinių, taip pat į kovą įtraukė elitinę serbų kavaleriją, kuriai vadovavo jo sūnus Stefanas Dušanas. 1330 m. liepos 28 d. Velbeždo mūšyje netoli dabartinio Kiustendilo bulgarų ir Androniko III armija buvo skaudžiai sumušta. Šišmanas žuvo mūšio metu. Nuo šio momento Serbija tapo dominuojančia valstybe pietryčių Europoje iki pat Kosovo mūšio 1389 m.
Kad visam laikui atsikratytų bulgarų pavojaus, Stefanas į Bulgarijos sostą pasodino savo sesers sūnų Ivaną Stefaną. Tuomet, sutelkęs jėgas, su savo kariuomene jis užėmė Bizantijos miestus - Velesą, Štipą, Proseką ir Dobruną.
Tuomet Stefanas Dečanksis pasišventė savo vienuolyno statybai. Dečano vienuolyno statyba prasidėjo 1327 m., bet statybos pabaigos Stefanas Dečankis jau nebepamatė. Jo ir pirmosios žmonos Teodoros sūnus Dušanas, kuris kartu gyveno tremtyje Konstantinopolyje, sukėlė Serbijoje neramumus ir pasinaudodamas paliaubomis tėvą suėmė ir paveržė iš jo karūną. Tėvą jis įkalino Zvečane, kur jis, greičiausiai nunuodytas, mirė.
Mikalavas (Magūnai)
Mikalavas – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Kločiūnų, pasienyje su Baltarusija.
Aliona Savastova
Aliona Savastova (, g. 1991 m. birželio 15 d.) – Rusijos aktorė.
Meištų apylinkė
Meištų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Aliona Savastova
Biografija
2014 m. baigė akademiją ir, gavusi teatro ir kino aktorės diplomą, buvo priimta į Arkadijaus Raikino vardo teatro trupę. Tapo viena iš pagrindinių aktorių, įkūnijo eilę personažų populiarumo susilaukusiuose spektakliuose.
Meištų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Būblelių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naumiesčio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Juodupėnų apylinkės ir Keturnaujienos apylinkės.
Aliona Savastova
Biografija
Savastova filmuose vaidina nuo 2015 m. Pirmieji vaidmenys buvo maži epizodai seriale „Baltoji strėlė. Atpildas“, „Būrys“ ir „Jūros velniai. Tornadas. Likimas-2".
2016 m. atliko Lenos vaidmenį pilnametražiame mistiniame trileryje „Digeriai“, kurį režisavo Tichonas Kornejevas. Anot siužeto, jos herojė nuo vaikystės būdavo draugės Dašos šešėlyje ir net subrendusi patiria kompleksų, negali pasitikėti savo vaikinu.
Kitas didelis Savastovos darbas buvo Mašos vaidmuo linksmoje ir juokingoje Naujųjų metų juostoje „Kiaulės metai“. Šioje juostoje pasireiškė aktorės komiškas talentas, į kurį atkreipė dėmesį komedijos „Patriotas“ kūrėjai. Netrukus buvo patvirtinta Katios vaidmeniui komedijniame seriale „Patriotas“, merginos, kuri įsimylėjusi pagrindinį veikėją. Vėliau buvo filmuojami serialo tęsiniai.
Savastova noriai dalyvauja reklaminėse fotosesijose, nevengia vaidinti scenose, kuriose apsinuoginama, o 2016 m. pasirodė žurnale MAXIM.
Mankonys
Mankónys – kaimas Gudijoje, Vitebsko srities Pastovių rajone, 9 km į pietus nuo Pastovių.
Istorija
XIX a. buvo miestelis, iki XX a. veikė Mankonių valsčius.
Huangpu (rajonas)
Huangpu – Šanchajaus rajonas, sudarantis centrinę miesto branduolio dalį. Išsidėstęs palei kairįjį Huangpu upės krantą, šiaurėje ribojasi su Sudžou upe. Huangpu rajonas yra viena tankiausiai apgyvendintų miesto dalių pasaulyje. Plotas 4,5 km², gyventojų 430 tūkst. (2010 m.).
thumb|left|[[Huangpu (upė)|Huangpu upė]] Huangpu rajone įsikūrusi miesto valdžia. Huangpu rajonas yra viena pagrindinių Šanchajaus lankytinų vietų, čia yra istorinis rajonas Bundas, senoji Šanchajaus šventykla, Liaudies aikštė, Šanchajaus muziejus, populiarūs prekybiniai kvartalai, kaip antai Nankino kelias.
Istorija
Dabartinis rajonas sudarytas 1956 m. sujungus ankstesnįjį Huangpu rajoną su Nanši rajonu.
Ramanavas (Švenčionys)
Ramanavas – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Kločiūnų.
Pažieviškė
Pažieviškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 6 km nuo Gubavos.
Gaurės apylinkė
Gaurės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Gaurės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Tauragės rajonui. 1954 m. prijungta Milgaudžių apylinkė, Dargaičių apylinkė ir dalis Kunigiškių apylinkės, o dalis Gaurės apylinkės prijungta prie Baltrušaičių apylinkės. 1975 m. prijungta Baltrušaičių apylinkė ir didžioji dalis Kunigiškių apylinkės.
Mėnulio šviesa (2002 filmas)
Turinys
Paauglė Kler gyvena kartu su turtingais įtėviais prabangiame name netoli oro uosto. Vieną dieną sandėliuke ji aptinka sunkiai sužeistą savo amžiaus berniuką. Pastarasis nemoka kalbos ir yra narkotikų kurjeris, savo organizme gabenantis narkotikus greičiausiai iš Afganistano. Po to, kai jis pristatė partiją, vaikiną bandė nužudyti, tačiau jis paspruko ir dabar apylinkėse šie jo ieško. Nieko nepranešusi šeimai, Kler imasi jį slaugyti. Vaikinas lėtai sveiksta ir mergina jį įsimyli, tačiau netoliese besisukantys nusikaltėliai ir tėvų sprendimas parduoti namą bei persikelti į miestą paskatina jaunuolius pabėgti...
Bajoraičių apylinkė
Bajoraičių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Būblelių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naumiesčio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Keturnaujienos apylinkės ir Šilgalių apylinkės.
Pažyzdrys
Pažyzdrys – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Šiluvos.
Juodoji knyga
Juodoji knyga  – 1990 m. Turkijos rašytojo, literatūros Nobelio premijos laureato, Orhano Pamuko parašytas romanas. Knygoje glaudžiai pinasi įvairios idėjos – rytietiškas misticizmas, postmodernus tapatybių konstravimas, ženklų ir simbolių skaitymas, detektyvo elementai, įvairūs Turkijos istorijos motyvai. Visas veiksmas vyksta Stambule – mieste, kupiname paslapčių ir neregimų prasmių.
Siužetas
Pagrindinis knygos veikėjas – teisininkas Galipas. Vieną dieną grįžęs namo randa, kad ji paliko žmona Riuja, parašiusi tik trumpą raštelį. Tuo pat dingsta ir Riujos įbrolis, žymus žurnalistas Dželalis Salikas. Galipas leidžiasi į jų paieškas, o ženklais jam tampa Dželalio straipsniai. Galipas taip įsijaučia į tas paieškas, kad ne tik užima Dželalio butą, bet ir juo apsimetinėja, vietoj jo rašo straipsnius.
Knygoje nėra vientisos siužetinės linijos – skyreliai apie Galipo paieškas persipina su Dželalio straipsniais iš laikraščio „Milliyet“, kurie savo ruožtu yra kokios nors istorijos iš paties Dželalio gyvenimo arba iš kokių nors istorinių asmenybių. Be to dar pinamos įvairių Dželalio gerbėjų pasakojamos istorijos.
Idėjos
Pagrindinis kūrinio motyvas – savo tapatybės paieškos, siekis būti „pačiu savimi“. Ryškiausiai tai išreikšta Įpėdinio istorijoje: ''Jeigu nėra ką pasakoti, vadinasi, žmogus labai priartėjo prie to, kad būtų pats savimi. Tyla reiškia, kad baigėsi visi prisiminimai, knygos, istorijos, atmintis. Tik išgirdęs šią tylą, žmogus gali tapti liudininku to, kaip iš jo paties sielos gelmių iš begalinių ir tamsių jo esybės labirintų kyla balsas, kuris gali paversti žmogų pačiu savimi.''
Visi trys knygos veikėjai yra nuolatinėse savęs paieškose, siekyje būti kažkuo kitu: Galipas mėgdžioja Dželalį ir praktiškai su juo susitapatina, Dželalis tuo tarpu savo straipsniuose vis išreiškia norą būti kažkuo kitu (dažnai siejamas su Mehdi), o Riuja yra paslaptinga veikėja, gyvenanti savo fantazijų pasaulyje ir detektyvinėse knygose.
Kitas aspektas – Stambulo ir visos Turkijos identitetas. Visos tautos, nesugebėjusios tapti pačios savimi, pasmerktos vergystei, kilmingieji – paniekai, nacijos – išnykimui ir išmirimui. Knygoje daugelyje vietų pabrėžiami aspektai apie turkų vesternizaciją, Vakarų kultūros mėgdžiojimą taip prarandant savo tapatybę, dažnai kalbama apie užmirštas paslaptis, kurias saugoję Osmanų laikų mistikai. Yra kritiškų užuominų apie Atatiurką.
„Juodojoje knygoje“ taip pat gausu įvairių istorijų ir aspektų apie Rytų misticizmą. Svarbiu motyvu tampa žymaus Turkijos sufijaus ir poeto Rumi gyvenimas, jo santykis su Šemsi Tebrizi. Svarbi rolė tenka hurufizmui – raidžių veiduose paieškai, simbolių skaitymui bei Mahdi atėjimo laukimui. Yra nemaža istorijų apie Osmanų padišachus, daug kur cituojami senovės Turkijos ir islamo pasaulio mistikai, rašytojai. Pati „Juodoji knyga“ neretai vertinama (o ir pačiame kūrinyje apie tai rašoma) kaip Šeicho Galipo „Hüsn ü Aşk“ šiuolaikinė adaptacija.
3-iasis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas
3-iasis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas - tai individualios nuotolinės šachmatų varžybos vykdomos pagal ICCF taisykles. Čempionato pradžia 1964 gruodžio 12, pabaiga – 1966 rugsėjo 1.
Prizininkai
3-iojo Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionato nugalėtoju tapo Anicetas Uogelė (Šiauliai), nepralaimėjęs nei vienos partijos ir surinkęs 13 taškų iš 15-kos galimų. Tašku atsilikęs Liudas Ambrazaitis, iškovojo sidabro, o šiaulietis J. Gerulis - bronzos medalį (10,5 tšk.).
Anti-trys ir Anti-penki kampanijos
Anti-trys ir Anti-penki kampanijos (kin. 三反五反, Sān fǎn-Wǔ fǎn) buvo 1951 ir 1952 metais Mao Dzeduno inicijuoti veiksmai, kuriais siekta iš Kinijos Liaudies Respublikos pašalinti korupciją ir valstybės priešus. Kampanija Anti-trys buvo nukreipta prieš Komunistų partijos narius ir biurokratus, o Anti-penki - prieš verslininkus, stambesnius žemvaldžius.
Anti-trys kampanija
Anti-trys kampanija buvo pradėta Mandžiūrijoje 1951 m. pabaigoje, o vėliau išplito po visą šalį. Ja siekta tarp Komunistų partijos narių, biurokratų ir gamyklų vadovų pašalinti tris ydas: korupciją (kin. 反对贪污), švaistūniškumą (kin. 反对浪费) ir biurokratizmą (kin. 反对官僚主义).
Anti-penki kampanija
Anti-penki kampanija buvo pradėta 1952 m. sausio mėnesį ir nukreipta prieš buržuaziją. Penkios ydos, kurios tapo kampanijos taikiniu, buvo: kyšininkavimas (kin. 反对行贿), valstybinės nuosavybės vogimas (kin. 反对盗骗国家财产), mokesčių vengimas (kin. 反对偷税漏税), valstybinių kontraktų nesilaikymas (kin. 反对偷工减料) ir valstybės ekonominės informacijos vogimas (kin. 反对盗窃国家经济情报). Kampanija apėmė visą šalį. Buvo tiriama įmonių veikla, ieškant mokesčių slėpimo; tikrinamas darbuotojams mokamų atlyginimų dydis; žmonės skatinami siųsti skundus ir pranešti apie verslininkų nusižengimus.
Eibariškių tvenkinys
Eibariškių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Radviliškio rajone, Radviliškio mieste. Sudarytas iškasus smėlį ir molį ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis pietų-šiaurės-šiaurės rytų kryptimi – 0,51 km, plotis – iki 0,12 km. Yra 4 salos (0,25 ha, 0,09 ha, 0,08 ha ir 0,03 ha). Altitudė 121,6 m. Krantai žemi, šiaurėje plačiai užpelkėję. Šiaurės rytuose išteka 0,19 km upelis link Obelės upės (Kruojos intakas). Aplink tvenkinį įkurtas Eibariškių parkas ir poilsio zona. Rytinėje ir vakarinėje pakrantėse įrengti paplūdimiai. Pietine pakrante eina plentas.
IPhone SE (2-os kartos)
iPhone SE (2-os kartos) (SE – Special Edition (specialus leidimas)) – „Apple“ išmanusis telefonas, kuris buvo pristatytas 2020 m. balandžio 15 d. Sekant iPhone SE (1 kartos) pavyzdžiu, jis gavo anksčiau iPhone 8 pristatytą dizainą ir naują Apple A13 Bionic procesorių, kuris naudojamas iPhone 11, iPhone 11 Pro ir „iPhone 11 Pro Max.
Išpardavimo pradžia, pristatymo atšaukimas ir kaina
Iš pradžių įrenginio pristatymas turėjo įvykti 2020 metų kovo 31 dieną. Tačiau kovo 11 d. Apple paskelbė, kad įrenginio pristatymas buvo oficialiai atšauktas dėl COVID-19 pandemijos ir, kad jis vyks internetu. 2020 m. balandžio 15 d. Apple savo YouTube kanale paskelbė vaizdo įrašą apie naująjį iPhone SE, taip pat įtraukė informaciją apie įrenginį savo svetainėje, nepateikdama viešo pristatymo. Pardavimų pradžia įvyko 2020 m. balandžio 24 d. Pradinė versijos su 64 gigabaitų atminties kaina JAV yra $399, 128 ir 256 gigabaitų versijų kaina yra atitinkamai $449 ir $549.
Kamera, nuotraukos ir video
Pagrindinė kamera:
Priekinė kamera:
Juozapas Klonovskis
Juozapas Klonovskis (m. prieš 1653 m. gegužės 6 d.) – Bresto vaivada 1652 metais, Vitebsko kaštelionas 1647 metais, Polocko pakamaris 1643 metais, Lietuvos iždo raštininkas 1640 metais, Polocko stalininkas 1618 metais.
Buvo Vladislovo Vazos elektorius nuo Polocko vaivadijos 1632 metais. Jono Kazimiero Vazos elektorius 1648 metais nuo Polocko vaivadijos.
Algirdavas
Algirdavas – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Kločiūnų.
Hasselblad
„Victor Hasselblad AB“ – švedų koncernas, gaminantis fotografijos įrangą. Sukurtas 1908 m. atsiskyrus į savarankišką įmonę nuo šeimos verslo „F.W. Hasselblad & Co.“. Savo veiklos pradžioje koncentravosi iš JAV rinkos importuotų „Kodak“ markės fotoaparatų pardavimuose. Fotografijos koncerno varomoji jėga buvo įpėdinis Victor Hasselblad (gim. 1906 m.), kuris jaunystę praleido tyrinėdamas pasaulį, dirbdamas įvairiose fotografijos srities bendrovėse. Tuo metu buvo sukurta daug užrašų bei eskizų, siekiant sukurti kuo geresnį fotoaparatą. Grįžęs iš kelionės, Victor Hasselblad miesto centre atidarė fotografijos parduotuvę. Po II pasaulinio karo pradžios, 1940 m., švedų valdžia paklausė tuo metu garsaus fotografijos mechanikos specialisto, ar šis galėtų nukopijuoti vokišką fotoaparatą. Atsakydamas Hasselblad pasiūlė sukurti savo konstrukciją.
2004 m. „Hasselblad“ bendrovė susijungė su danų skaitytuvų ir skaitmeninių sienelių vidutinio ir didelio formato fotoaparatams gamintoju – „Imacon“.
Gorkio tvenkinys
Gorkio tvenkinys  – tvenkinys Rusijoje, Žemutinio Naugardo, Ivanovo, Kostromos ir Jaroslavlio srityse, susidaręs 1955–1957 m., užtvenkus Volgą Žemutinio Naugardo HE užtvanka ties Zavolžjės miestu. Tvenkinio ilgis 427 km, plotis iki 16 km. Vandens lygio svyravimo amplitudė – 2 m. Aukštutinėje dalyje tvenkinys apsėmęs tik Volgos salpą ir apatinę terasą, o labiausiai išplatėjęs ties Volgos ir Kostromos santaka (ten susidariusios Kostromos marios) bei žemiau santakos su Unža.
thumb|left|220px|Gorkio tvenkinio žemutinė dalis Tvenkinys sudarytas energetikos, laivybos reikmėms, naudojamas poilsiui, žvejybai.
Gorkio tvenkinio pakrantėse įsikūrę miestai: Rybinskas, Tutajevas, Jaroslavlis, Kostroma, Pliosas, Navolokai, Kinešma, Zavolžskas, Jurjevecas, Pučežas, Čkalovskas, Zavolžė, Gorodecas.
Rudžių apylinkė (Naumiestis)
Rudžių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Būblelių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naumiesčio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Keturnaujienos apylinkės ir Putinų apylinkės.
Juno
Juno (JUpiter Near-polar Orbiter) – NASA kosminis zondas, kurio pagrindinis tikslas ištirti Jupiterio sudėtį, gravitacinį lauką ir magnetosferą. Zondas buvo paleistas 2011 m. rugpjūčio 5 d. iš Kanaveralo kyšulio. Jupiterį Juno pasiekė 2016 m. liepos 4 d.
Pasiekęs Jupiterio orbitą, zondas tirs planetos paviršiaus sandarą, gravitacinius ir magnetinius laukus bei magnetosferą. Tai bus antrasis NASA erdvėlaivis, pasiekęs Jupiterį – 1995–2003 m. čia veikė Galileo.
Juno erdvėlaivis varomas Saulės modulių energija.
Juno vardas duotas nuo Romėnų mitologijos Jupiterio žmonos Junonos.
Dzinganas
Dzinganas  – Šanchajaus rajonas, sudarantis šiaurinę miesto branduolio dalį. Plotas 37 km², gyventojų 1,1 mln. (2015 m.). Pavadintas pagal Dzingano budistų šventyklą. Šiaurinė rajono dalis daugiau miegamoji, apstatyta daugiaaukščiais gyvenamaisiais pastatais, pietinėje dalyje, arčiau miesto centro, įsikūrę daugybė pramogų zonų.
thumb|left|Gatvė Dzingane
Meetup
Meetup (susibūrimas, susitikimas) – socialinis tinklas, padedantis atrasti netoliese esančius bendraminčius ir lengvai surengti susitikimus.
Susibūrimo organizavimas kainuoja $9,99 per mėn. Populiariausi yra filosofiniai, politiniai, karjera bei sveikatingumu besidominčiųjų, naminių gyvūnėlių globėjų, programišių (kt. technologijų kūrėjų), žaidimų lošėjų, knygų skaitytojų, filmų mėgėjų ir kitų bendrų pomėgių turinčių žmonių susibūrimai.
Dauglaukio apylinkė
Dauglaukio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Tauragės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Tauragės rajonui. 1954 m. prijungta Šilinės apylinkė. 1963 m. dalis apylinkės prijungta prie Tauragės apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1986 m. spalio 20 d. Dauglaukio apylinkė prijungta prie Tauragės apylinkės.
Suodžių apylinkė
Suodžių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Udželangas
thumb|right|240px|Atolo palydovinė nuotrauka Udželangas  – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Maršalo Salose, Raliko salų grandinės vakarinėje dalyje. Atolas yra 217 km į pietryčius nuo Enivetoko atolo ir yra labiausiai į vakarus (apie 600 km nuo pagrindinių Raliko salų) nutolusi Maršalo Salų teritorija.
Suodžių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Būblelių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naumiesčio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Keturnaujienos apylinkės ir Šilgalių apylinkės.
Udželangas
Atolas netaisyklingos formos, jo žiedą sudaro 30 salelių. Bendras sausumo plotas – 1,86 km². Lagūna užima 185,94 km². Aukščiausias taškas – 3 m virš jūros lygio. Atolas negyvenamas.
Pažūsiai
Pažūsiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Zibalų.
Asiedliškiai
Asiedliškiai – buvęs kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Pavoverės.
Robin Hobb
Robin Hobb (antrasis kūrybinis slapyvardis, tikroji pavardė: ; g. 1952 m. kovo 5 d. Kalifornijoje) – amerikiečių rašytoja, jos daugelis kūrinių priskiriami maginės fantastikos žanrui, nors yra parašiusi ir šiek tiek mokslinės fantastikos.
Nuo 1983 iki 1992 m. pasirašinėdavo Megan Lindholm slapyvardžiu. Šiuo pseudonimu pasirašytus kūrinius galima priskirti šiuolaikinei maginei fantastikai. Nuo 1995 m. rašydama epinę europietišką viduramžių maginę fantastiką ėmė naudoti Robin Hobb pseudonimą. Šiuo metu naudoja abu slapyvardžius, gyvena Takomoje, Vašingtono valstijoje. Iki 2003 m. ji pardavė daugiau kaip milijoną pirmų devynių Robin Hobb romanų kopijų.
Margarita gimė Kalifornijoje 1952 m., būdama 9 metų su šeima persikraustė į Aliaską. Baigusi mokyklą metus studijavo Denverio universitete, po to grįžo į Aliaską. Ištekėjo būdama 18 metų, vėliau persikėlė gyventi Kodiako salą esančią netoli Aliaskos pakrantės. Šiuo gyvenimo tarpsniu pardavė savo pirmą apsakymą ir ėmė rašyti vaikiškiems žurnalams. Apsakymas „Dulafo kaulai“ pasirodęs rinkinyje „Amazons!“ buvo pirmasis maginės fantastikos kūrinys publikuotas Megan Lidholm slapyvardžiu. Apsakymų antologiją išleido „DAW Books“ leidykla ir jis Pasaulio fantastikos premijos apdovanojimuose buvo nominuotas kaip geriausias rinkinys. Kitą dešimtmetį keliavo po Ameriką kol galiausiai įsikūrė Vašingtono valstijoje ir atsidėjo rašytojos darbui. Turi tris suaugusius vaikus ir mažametę dukrą.
The Farseer Trilogy
Trilogijos pagrindinis personažas Fitzas Farsyris  – nesantuokinis karaliaus sūnus ir treniruotas žudikas, gyvenantis karalystėje vadinamoje Šešiomis Hercogystėmis.
Liveship Traders Trilogy
Gyvųjų laivų pirklių trilogijos veiksmas vyksta tame pačiame pasaulyje kaip ir „Farsyrio“ trilogijoje, tik į pietus nuo Šešių Hercogysčių, Bingtouno mieste, kuris yra Džamailijos kolonija. Trilogija atstovauja gana retą maginės fantatiskos požanrį – jūrinę maginę fantastiką. Trilogija nėra „Farsyrio“ trilogijos tęsinys, tačiau netiesiogiai susijusi su ja bei su „Rudojo žmogaus“ trilogija.
The Tawny Man Trilogy
Tęsia pasakojimą apie Fitzą Farsyrį, tik čia pagrindinis veikėjas yra Juokdarys.
The Rain Wild Chronicles
Trilogijos veiksmas vyksta po įvykių aprašytų „Gyvųjų laivų pirklių“ trilogijoje.
Soldier Son Trilogy
Veiksmas vyksta pasaulyje nesusietame su kitomis trilogijomis.
Elektrinė orpūtė
miniatiūra|Rankinė elektrinė orpūtė Elektrinė orpūtė – įrankis, naudojamas karšto oro srovei pūsti. Savo forma primena plaukų džiovintuvą, tačiau ja išgaunama aukštesnės temperatūros oro srovė. Dažnai naudojama fizikos, medžiagų mokslo, chemijos, inžinerijos ir kitokio pobūdžio laboratorijose ir dirbtuvėse.
Elektrinė orpūtė naudojama dažams džiovinti ir nuimti, plastikui lankstyti ir suvirinti, klijams suminkštinti, nuo šilumos susitraukiančiai plėvelei įšildyti, užšalusiems vamzdžiams atitirpdyti, komponentams nuo plokščių išlituoti (elektronikoje). Pučiamo oro temperatūra dažniausiai siekia nuo 100 iki 550 °C, galingesniais modeliais galima išgauti ir apie 760 °C temperatūrą. Jei oro srove norima pašalinti švino turinčių dažų sluoksnį, saugi yra tik apie 315–404 °C temperatūra, kadangi 538 °C išsiskiria nuodingi švino garai.
Į kai kurio tipo elektrines orpūtes montuojama speciali atrama tam, kad jas būtų galima pastatyti ant darbastalio, taip atlaisvinant vieną besinaudojančiojo įrankiu ranką. Oro srovei maišyti gali būti naudojami įvairūs pūstukai – tai priklauso nuo darbo tikslo. Jais galima nukreipti oro srovę į tam tikrą paviršių ar atitirpdyti vamzdžius neįkaitinant už jų esančios sienos.