cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Diferencialas
Diferencijuojamumui būtina sąlyga yra funkcijos tolydumas. Tačiau ne visos tolydžios funkcijos yra diferencijuojamos. Kaip vienas iš tokių nediferencijuojamų funkcijų pavyzdžių yra Vejerštraso funkcija.
Graphics Environment Manager
thumb|268px|262px|right|IBM asmeninis kompiuteris su GEM operacine aplinka GEM (Graphics Environment Manager) – buvo Digital Research kompanijos sukurta grafinė operacinė aplinka, skirta CP/M operacinei sistemai, veikusiai su Intel 8088 ir Motorola 68000 mikroprocesoriais. Vėlesnės versijos veikė kaip DOS operacinių sistemų grafinė aplinka.
GEM yra labiausiai žinoma iš Atari ST serijos kompiuterių, kuriuose buvo naudojama kaip pagrindinė grafinė vartotojo sąsaja (GUI), bei iš Amstrad kompanijos su IBM PC suderinamų kompiuterių, kuriuose GEM buvo įtraukiamas į standartinių programų sąrašą. Taip pat ši aplinka buvo pagrindas nedideliam kiekiui DOS programų, žymiausia iš jų – Ventura Publisher. Ji taip pat buvo perkelta į dalį kompiuterių, kurie anksčiau neturėjo grafinės sąsajos, tačiau neįgijo populiarumo juose. DRI taip pat buvo sukūrusi FlexGem savo FlexOS realaus laiko operacinei sistemai.
GSX
GEM gyvenimas prasidėjo DRI kompanijoje kaip bendro naudojimo grafinė biblioteka, pavadinta GSX (Graphics System eXtension) bei parašyta komandos, kuriai vadovavo Lee Jay Lorenzen. Jis buvo neseniai palikęs Xerox PARC kompaniją (vieta, kurioje gimė GUI). GSX buvo savita GKS kompiuterinės grafikos standarto, pasiūlyto 1977 metais, realizacija. GSX tikslas buvo palengvinti grafinių programų (pvz.: diagramų braižymo) kūrimą bet kuriai iš platformų, kuriuose veikia CP/M operacinė sistema. Kitaip šis uždavinys būtų reikalavęs didelių pastangų dėl didelių vaizdo aparatinės įrangos (ir jų koncepcijų) skirtumų tarp įvairių to laikmečio sistemų.
GSX susidėjo iš dviejų dalių: GDOS (Graphic Device Operating System) – nuo įrenginio nepriklausomos sąsajos grafikai ir GIOS (Graphic Input/Output System) – išvedimo/įvedimo sistemos, kuri susieja GDOS su konkrečiu įrenginiu (per įrenginio tvarkykles).
GEM
GSX išsivystė į vieną dalį to, kas vėliau virto GEM sistema. Iš pradžių šis projektas buvo žinomas Crystal vardu, vėliau pavadinimas buvo pakeistas į Gem.
Naujas GEM AES (Application Environment Services) modulis pateikė grafinių langų valdymo ir vartotojo sąsajos elementus. GEM Desktop naudojo abu modulius, Mac stiliaus grafinės vartotojo sąsajos sukūrimui. Pirmoji pilnos sistemos versija, skirta 8086 procesoriams, buvo demonstruojama COMDEX parodoje 1984 metų lapkričio mėnesį ir pradėta prekiauti 1985 vasario 28 GEM/1 vardu.
Vėlesnės versijos
Po pirmos versijos išleidimo, Apple kompanija padavė DRI į teismą, kuris virto ilgu ginču dėl GEM/1 išvaizdos ir elementų elgesio (look and feel), kurie buvo beveik pilnai nukopijuoti nuo Macintosh sistemos (išskyrus keletą elementų, pasiskolintų iš ankstesnio Apple Lisa kompiuterio grafinės sąsajos). Pralaimėjus teismą, DRI buvo priversta pakeisti keletą pagrindinių sistemos savybių. Apple pratęsė teismus dėl panašių kaltinimų ir su kitomis kompanijomis.
Viso šio ginčo rezultatas buvo tai, kad GEM/2 darbalaukyje liko tik du fiksuoti langai (nors kitos programos galėjo jų pridėti kiek nori), buvo panaikintos piktogramos darbalaukyje ir atsisakyta langų animacijos, atidarant ir uždarant langus. Visais kitais požiūriais ši versija buvo panaši į GEM/1, bet joje buvo ištaisyta nemažai klaidų ir pridėti kosmetiniai patobulinimai.
Paskutinė komercinė versija buvo GEM/3, kurioje pagrindinės naujovės buvo nauji šrifto formatai ir nauja katalogų struktūra, 3.1 versijoje atsirado Bezjė kreivių palaikymas. Su šia versija pasibaigė komerciniai GEM pardavimai, o programinis kodas tapo pasiekiamas įvairiems DRI klientams.
Specifinės versijos
GEM/4 versija buvo pateikiama kartu su keletą grafinių programų, pavyzdžiui, su Artline vektorinės grafikos programa, kurią kūrė CCP Systems kompanija.
Kita GEM versija, pavadinta GEM/5, buvo sukurta GST kompanijos Timeworks Publisher 2.1 programai. Joje buvo atnaujinta išvaizda įvairiais 3D elementais, pridėtas kintamo dydžio šriftų palaikymas. Ši versija buvo sukurta GEM 3.13 versijos pagrindu.
ViewMax
GEM Desktop taip pat buvo atskirtas į produktą, žinomą ViewMAX vardu. Ši versija buvo naudojama kaip failų tvarkyklė DR-DOS operacinėje sistemoje ir negalėjo savarankiškai paleisti GEM programų. Tai galėjo privesti prie keistos situacijos, kai vartotojas galėjo turėti keletą programų (įskaitant ir pačią ViewMAX) su savo integruotomis GEM sistemos kopijomis jų „viduje“. Tokios situacijos būdavo gana retos, nes nebuvo daug tokių GEM programų.
Ventura Software
Lee Lorenzen paliko kompaniją greitai po GEM/1 išleidimo, kai tapo aišku, kad DRI neturi didelio suinteresuotumo kurti programas. Jis, kartu su kitu GEM programuotoju, Dan Meyer, įkūrė savo kompaniją, kurią pavadino Ventura Software. Jie sukūrė kompiuterio leidybos (Desktop publishing) Ventura Publisher programą, kuri vienu metu buvo tapusi labai populiari. Vėliau šią programą tobulino ir pardavinėjo Xerox, o galiausiai Corel kompanija.
Atari versijos
Atari įsigijo GEM/1 ir CP/M 68k licencijas pagal sąlygas, kurios leido tęsti sistemos tobulinimą savaip (panašu, kad DRI nedomino 68k architektūra). To rezultatas tapo TOS operacinė sistema, kurią naudojo Atari ST asmeninis kompiuteris.
Kadangi TOS buvo paremta GEM/1 versija ir Atari niekada nebuvo tiesiogiai paduota į teismą, jie niekada nesuvaržė grafinės sąsajos taip, kaip tai buvo priversta padaryti DRI. GEM tobulinimas Atari kompanijoje pasisuko visiškai kita linkme. Iki 1990-tųjų GEM palaikė 24 bitų spalvas, konfigūruojamus langų elementus, prioritetinį daugiaužduotiškumą (preemptive multitasking) per UNIX paremtą MiNT branduolį (Mint is Now TOS) ir daugybę kitų savybių.
Šiomis formomis GEM išgyveno iki DRI buvo nupirkta Novell kompanijos ir GEM tobulinimas buvo visiškai sustabdytas. Vėliau teises į DR-DOS ir GEM iš Novell nupirko SCO Group (tuo metu ji dar vadinosi Caldera Thin Clients) kompanija.
Tolimesnis vystymasis
1999 metais SCO Group išleido GEM kodą pagal GNU/GPL licenciją. Sistema yra toliau tobulinama atviro kodo pagrindu. Šiuo metu egzistuoja OpenGEM ir FreeGEM distribucijos. GEM taip pat buvo dar kartą perkelta į Atari ST ir naudojama nemokame TOS klone – EmuTOS.
Aprašymas
GEM sistema susidėjo iš trijų pagrindinių dalių:
GEM VDI buvo viso GEM varikliuko grafinės sistemos pagrindas. Jis buvo atsakingas už „žemo lygio“ vaizdų piešimą „piešk liniją iš čia į ten“ stiliumi. VDI turėjo nuo ekrano raiškos ir koordinačių nepriklausomą vektorinės grafikos instrukcijų rinkinį, kurios buvo iškviečiamos iš programų gana paprasta sąsaja.
GEM AES pateikė langų sistemos bei kitų vartotojo grafinės sąsajos elementų bei jų valdymo funkcijų rinkinį. Siekiant geresnio vykdymo, dauguma GUI elementų buvo piešiami, naudojant simbolinę grafiką.
AES atlikdavo savo operacijas iškviesdamas VDI funkcijas, bet bendresne prasme, abi šios GEM sistemos dalys dažnai būdavo visiškai atskirtos programose. Programos paprastai kviesdavo AES komandas naujo lango sukūrimui, tačiau norint kažką nupiešti tame lange, kvietė VDI komandas.
GEM Desktop buvo programa, kuri naudojo AES failų tvarkymo ir paleidimo funkcijų suteikimui. Tai buvo tradicinė „darbalaukio“ aplinka, kokią vartotojai matydavo ir Macintosh kompiuteriuose, tačiau, kadangi ji dirbo virš DOS operacinės sistemos, turėjo šiai specifinių atvaizdavimo savybių. Nors GEM ir buvo mažiau draugiška paprastiems vartotojams nei Mac aplinka, tačiau vien praktiškai veikianti sistema virš DOS operacinės sistemos jau buvo nemažas pasiekimas.
Karštasis taškas
thumb|300px|Žemės karštieji taškai „Karštasis taškas“ – vieta Žemėje, kur ilgą laiką vyksta vulkanizmo procesai. Šį reiškinį pirmasis aprašė John Tuzo Wilson'as 1963 metais, pastebėjęs, kad kai kurių salų grandinės susidarė dėl tektoninių plokščių judėjimo virš nejudančių karštų taškų, kurie yra giliau.
Žemėje yra suskaičiuojama apie 50 karštųjų taškų.
Žymiausi taškai
Žinomiausi karštieji taškai:
Antakalnio dvaras
Antakalnio dvaras – dvaras, buvęs Antakalnyje, Vilniuje.
Istorija
XVIII a. teritorija priklausė Šv. Petro ir Povilo Laterano kanauninkų vienuolynui.
XVIII a. antroje pusėje pastatyta vasaros rezidencija su didžiuliu (beveik 3 hektarų) reguliariai suplanuotu parku.
XIX a. pradžioje čia veikė garsi Tivoli smuklė.
Urban Symphony
Urban Symphony – Estijos muzikos grupė. Išgarsėjo 2009 m. atstovaudama Estijai Eurovizijos dainų konkurse su daina Rändajad (Keliauninkai) (finale užėmė 6 vietą). Grupės lyderė – Sandra Nurmsalu.
Grupė susikūrė 2007 m. Jos narė Mirjam Mesak dalyvavo 2007 m. Eurovizijoje Helsinkyje kaip Gerli Padar pritariantysis vokalas.
Padvarių tvenkinys
Padvarių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kretingos rajone, 2 km į šiaurę nuo Kretingos, ties Padvariais. Sudarytas užtvenkus Akmenos upę (Baltijos jūros baseinas) 36,3 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 5,4 km, plotis – iki 0,29 km. Altitudė 20 m. Krantai daug kur aukštoki arba aukšti. Kranto linija vingiuota, į rytus yra nutįsusi 0,9 km ilgio įlanka, į kurią įteka Burkštinas. Tvenkinį supa daugiausia dirbami laukai. Šiaurinis tvenkinio galas užpelkėjęs, krantai apaugę Tūbausių mišku. Netoliese priešsroviui (už 1,65 km) sudarytas Tūbausių tvenkinys, pasroviui iškart – Kretingos tvenkinys. Pietvakarine pakrante eina kelias, tvenkinio vidurinę dalį skersai kerta kelias. Prie Pilsupio įtekėjimo stūkso Kurmaičių piliakalnis. Rytinėje pakrantėje ties Kurmaičiais yra įrengtas paplūdimys.
Užtvankos keteros aukštis virš jūros lygio 22 m, ilgis 234 m, plotis 8 m. Vandens pralaida – šachtinė. Skaičiuotinis užtvankos debitas – 113,7 m³/s. Tvenkinys įrengtas 1981 m.
Prie Padvarių tvenkinio įsikūrę kaimai: Padvariai, Kurmaičiai, Pajuodupiai. thumb|left|250px|Padvarių tvenkinys ties Kurmaičiais
Dodge Ram SRT 10
Dodge Ram SRT 10 yra sportinė Dodge Ram pikapo versija. Automobilis buvo pristatytas 2002 metais Šiaurės Amerikos tarptautinėje automobilių parodoje. Automobilio gamyba buvo sustabdyta 2006 metais.
Adenokarcinoma
Adenokarcinoma (adenocarcinoma iš – liauka ir karcinoma) – piktybinis liaukinio epitelio auglys. Kai kurios adenokarcinomos gamina gleives ar kitokį sekretą.
Standžiuose organuose tai neryškiai nuo aplinkinio audinio atsiribojęs mazgas, tuščiaviduriuose organuose – grybo pavidalo, dažnai išopėjusi išauga. Dažniausiai adenokarcinoma susidaro skrandžio, gimdos ir kitų organų gleivinėje.
Mikroskopinė auglio sandara įvairi. Kartais jo ląstelės sudaro ryškias liaukines struktūras, kartais – ne.
Lakštiniai
thumb|250px|Rytietiškų lakštinių porcija
Lakštiniai – rytietiška makaronų rūšis, paplitusi Tolimųjų Rytų virtuvėse. Lakštiniai yra labai plačiai vartojami visose Tolimųjų Rytų virtuvėse, nors atskiruose regionuose rūšys skiriasi.
Istorija
Lakštiniai atsirado senovės Kinijoje. Iki kviečiams patenkant į Kiniją, buvo naudojami sorų miltai, o vėliau daugiausiai juos pakeitė kvietiniai miltai. Lakštiniams plintant į kitas šalis, pradėti naudoti kiti įvairūs produktai: ryžių, grikių, pupuolių miltai, krakmolas. Visa tai nulėmė didžiulę lakštinių įvairovę.
Ilgainiui lakštinių vartojimui nebelėmė Kinų kultūros (Sinosfera) įtaka. Jų gamybos tradicijos persikėlė į Tibetą (thugpa), Pietryčių ir Vidurinę Aziją (lagman).
į Italiją lakštiniai greičiausiai atkeliavo XIII amžiuje ir lėmė daugybės europietiškų makaronų rūšių atsiradimą.
Rūšys
Pagal pagrindinį komponentą galima išskirti keletą pagrindinių lakštinių rūšių:
Paruošimas ir patiekimas
Lakštiniai gali būti verdami, troškinami arba verdami riebaluose. Tolimuosiuose Rytuose paplitę visi šie gaminimo būdai, tačiau dažniausias – virimas.
Labiausiai paplitę lakštinių patiekalai yra sriubos, kuomet lakštiniai patiekiami dideliame kiekyje pagardinto sultinio su įvairiais priedais. Tai vietnamietiškas fo ar kiniškas lamien patiekalų variantai.
Kitas patiekalų variantas yra lakštiniai, patiekiami apkepti su daržovėmis, mėsa, žuvimi ir padažu. Tai japoniškas jakisoba ar korėjietiškas čapčė gaminimo būdas.
Flamingai
Flamingų šeimos savaiminio paplitimo arealas pasaulyje
Flamingai (Phoenicopteridae) – flaminginių paukščių (Phoenicopteriformes) būrio paukščių šeima.
Biologija
Tai vieninteliai paukščiai, kurie maitinasi filtruodami vandenį. Panėrę snapus į vandenį flamingai liežuviu varo vandenį į snapą ir jį košia per plyšius snape, taip surinkdami mažus augalus ir gyvūnus.
Vidutinio dydžio ir gana dideli paukščiai. Stambiausia rūšis yra didysis flamingas, kurio maksimalus kūno ūgis 187 cm, maksimalus bendras kūno ilgis nuo snapo galo iki kojų pirštų galų 207 cm. Patelių kūno svoris 2 kg, patinų 4,5 kg. Didieji flamingai – ilgaamžiai paukščiai. Šveicarijos Bazelio miesto zoologijos sode laikytas paukštis išgyveno daugiau kaip 65 metus, laisvėje žinomas 30 metų išgyvenęs flamingas. Smulkiausia flamingų rūšis yra mažasis flamingas, jo ūgis 80–90 cm, svoris 1,2–2,7 kg. Flamingų rūšių skersmuo tarp išskleistų sparnų – nuo 94 iki 150 cm.
Vanevo Marijos Dangun Žengimo bažnyčia
Vanevo Marijos Dangun Žengimo bažnyčia – Romos katalikų bažnyčia šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Sokolų valsčiuje, Vanevo kaime. Bažnyčia priklauso Vanevo Marijos Dangun Žengimo parapijai. Bažnyčia yra neoromaninio architektūros stiliaus. Bažnyčioje yra trys mediniai altoriai. Bažnyčios ilgis 30 m; plotis 20 m ir aukštis 11,4 metrai.
Flamingai
Biologija
Kaklas ir kojos ilgos. Masyvus snapas beveik stačiu kampu išlinkęs žemyn. Žandų kraštuose yra raginių plokštelių. Priekiniai pirštai sujungti plaukiojamąją plėve. Plunksnos minkštos ir gana purios. Sparnai ir uodega trumpi.
Gyvena pajūryje ir sūrių ežerų pakrantėse. Peri kolonijomis. Iš dumblo statosi kūgio formos lizdus. Deda 1-2 kiaušinius. Jaunikliai viščiukiniai. Paplitę daugiausia atogrąžų ir subtropinio klimato juostose.
Vanevo Marijos Dangun Žengimo bažnyčia
Istorija
Pirmą kartą XV a. minima šioje vietovėje stovėjusi bažnyčia. 1511 m. Vilniaus vaivada Mikalojus Radvila II fundavo naujos medinės bažnyčios statybas. 1798 m. buvo pastatyti naujos mūrinės bažnyčios pamatai, bet bažnyčia buvo baigta statyti tik 1887 metais. 1944 m. buvo sugriauta 90% bažnyčios. Iki 1950 m. bažnyčia buvo galutinai atstatyta. 1988 m. kovo 11 d. bažnyčia buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Flamingai
Biologija
Flamingai turi gerą klausą, bet prastą uoslę.
Išnykusios flamingų gentys ir rūšys
Flamingų (Phoenicopteridae) šeimos gentys ir rūšys identifikuotos iš fosilijų:
Oumar Tchomogo
Oumar Tchomogo (g. 1978 m. sausio 7 d.) – Benino futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje. Buvęs Benino rinktinės žaidėjas. Per savo karjerą rungtyniavo daugiausia įvairiuose Prancūzijos ir Portugalijos klubuose, o paskutinis jo klubas buvo Kataro „Al-Kharitiyath“.
Su žaidė 2004 ir 2008 m. Afrikos Tautų taurėse.
Dragon Ball
Akirą Torijamą sukurti „Dragon Ball“ įkvėpė klasikinis kinų romanas „Kelionė į Vakarus“. Serialas pasakoja apie pagrindinio veikėjo Son Goko nuotykius nuo ankstyvos vaikystės iki brandaus amžiaus. Istorija pasakoja, kaip Son Gokas mokosi kovos menų ir stengiasi surinkti septynis drakono rutulius, kurie iškviečia norus pildantį drakoną. Savo kelionės eigoje Gokas susiranda keletą draugų ir kaunasi su įvairiausiais priešais, kurių dauguma, taip pat kaip ir Gokas, siekia surinkti drakono rutulius, kad galėtų išpildyti savo piktus kėslus. Seriale vyrauja draugystės, konkurencijos, praradimų bei pergalės troškimo temos.
„Toei Animation“ 42 tomus adaptavo į 2 dalių („Dragon Ball“, „Dragon Ball Z“) anime televizijos serialą. Be to, „Toei“ dar išleido 19 animuotų filmų ir 3 specialias TV serijas, taip pat ir serialo tęsinį – „Dragon Ball GT“. 2009 m. „Toei“ pradėjo retransliuoti „Dragon Ball Z“, pakeisdami pavadinimą į „Dragon Ball Kai“ ir paspartindami serialo siužeto plėtojimąsi. 2015 m. liepos 5 d. eteryje pasirodė naujas serialas pavadinimu „Dragon Ball Super“. Keletas kompanijų išleido susijusios įvairaus asortimento produkcijos, kaip antai vaidybinius filmus, kolekcionuojamų kortų žaidimus, veikėjų figūrėles, garso takelių įrašus ir videožaidimus.
Nuo pat pasirodymo, „Dragon Ball“ tapo vienu mėgstamiausių mangų tuo metu Japonijoje ir Šiaurės Amerikoje. 2006 m. pelnė 12-tą vietą enciklopedijos Anime News Network visų laikų geriausių anime sąraše. 2012 m. duomenimis, Japonijoje buvo parduota virš 156 mln. tomų, o visame pasaulyje virš 230 mln. „Dragon Ball“ manga yra antra pagal perkamumą manga istorijoje.
Kritikai negaili liaupsių manga dailininkui, giria stiprius veikėjų charakterius bei istorijos humorą. Tokie sėkmingų manga kūrėjai, kaip Eičiro Oda („One Piece“), Masaši Kišimoto („Naruto“), Titė Kubo („Bleach“), Hiro Mašima („Rave Master“, „Fairy Tail“), Makoto Raiku („Zatch Bell“) ir Jošijo Savai („Bobobo-bo Bo-bobo“) „Dragon Ball“ vadina įkvėpimu jų pačių ne mažiau populiariems kūriniams. Anime, o ypač „Dragon Ball Z“ pripažįstamas, kaip vienas labiausiai japonų animaciją vakaruose išpopuliarinęs anime.
Siužetas
Pasakojama apie mažą berniuką su beždžionės uodega, vardu Son Gokas, kuris susidraugauja su mergaite, vardu Bulma. Jiedu patraukia ieškoti drakono rutulių, kurie išpildo bet kokį norą prieš išsisklaidydami po visą pasaulį. Savo kelionėje jie susigrumia su Jamčiu, kuris vėliau tampa bendražygiu, Či-Če, kurią Gokas sutinka vesti, ir Pilafu, kuris taip pat siekia surinkti visus rutulius. Vėliau Gokas uoliai mokosi kovos menų pas meistrą Džiną Vėžlį ir ketina dalyvauti kovos menų turnyre, kuriame susitinka geriausi kovotojai iš viso pasaulio. Vienuolis Krilinas tampa jo treniruočių partneriu bei varžovu, bet jiedu greitai susidraugauja. Po turnyro Gokas patraukia vienas ieškoti drakono rutulio (senelio palikimo) ir susigrumia su Raudonojo Kaspino armija, kurios vadas siekia panaudoti drakono rutulius saviems kėslams. Gokas vienui vienas įveikia armiją ir jos pasamdytą žudiką Taupaipajų, kuriam tiesa iš pradžių pralaimėjo, bet pasitreniravęs Karino bokšte, įveikė. Gokas susivienija su draugais, kad įveiktų aiškiaregės Babos parankinius, mat ši pažadėjo nurodyti, kur yra paskutinis drakono rutulys, kurio Gokui reikia prikelti Taupaipajaus nužudytą draugą.
Jie visi susitinka po trejų metų rengiamame kovos menų turnyre, kur susikauna su Džino Vėžlio varžovo ir Taupaipajaus brolio Džino Gervės mokiniais, Tenšinhanu ir Čiautsu. Po turnyro nužudomas Krilinas, o Gokas nusiveja žudiką ir sutinka šėtoną Pikolą, kuris lengvai jį įveikia. Samurajus Jedžirobėjus nugabena Son Goką iki Karino bokšto, kur jis išsigydo žaizdas ir įgauna naujų jėgų. Tuo tarpu Pikolas kovoje pribaigia Džiną Vėžlį ir Čiautsą, o pasinaudojęs drakono rutuliais ir atgavęs jaunystę, pribaigia ir drakoną. Tad Gokas vėl susigrumia su Pikolu, kuris prieš pat mirtį išspjauna savo sūnų/savo paties reinkarnaciją. Karinas praneša Gokui, kad rutulius sukūręs Dievas (Kami) galbūt galės atgaivinti drakoną, kad šis galėtų prikelti žuvusius draugus, tad Gokas išskuba su juo pasimatyti. Jis taip pat ten pasilieka trejiems metams ir ruošiasi kitam kovos menų turnyrui, kur vėl susitinka draugus. Turnyre taip pat pasirodo ir jaunėlis Pikolas, kuris finalinėje kovoje susikauna su Goku. Gokas šiaip netaip jį įveikia ir išskrenda su Či Če gyventi kartu, taip tesėdamas jai vaikystėje duotą pažadą.
Grupė Raudonojo Kaspino armijos kiborgų pasirodo po trejų metų siekdami atkeršyti Gokui. Taip pat tuo metu pasirodo ir kitas padaras, vardu Celas, kuris įsiurbęs du kiborgus įgyja „tobulą pavidalą“ ir surengia savo kovos menų turnyrą, kurio baigtis nulemia Žemės likimą. Gokui pasiaukojus kovoje, Gohanas atkeršija už tėvą nužudydamas Celą. Po septynerių metų vienai dienai prikeltas Gokas su bendražygiais vėl įsivelia į kovą dėl visatos išlikimo. Šįkart priešininkas – Bū. Po virtinės nuožmių kovų Gokas su jam suteikta visos visatos energija įveikia Bū. Po dešimties metų dar viename kovos menų turnyre Gokas susikauna su Bū reinkarnacija, Ūbu. Nepabaigdamas judviejų kovos Gokas pasisiūlo tapti jo mokytoju ir jiedu išskrenda treniruotis.
Tema
Iš esmės „Dragon Ball“ istorija remiasi pagrindiniais „Weekly Shōnen Jump“ filosofijos principais: „Draugystė, kova ir pergalė“. Serialui keičiantis iš švelnaus, mielo ir komedinio į rimtesnį veiksmo serialą pagrindiniai veikėjai buvo įtraukti į nesibaigiantį kovų, pergalių, pralaimėjimų ir tobulėjimo ciklą. Veikėjai pasinaudodami magiškais prietaisais pasiekia gyvenimą po mirties ir toliau treniruojasi bei tobulėja, kad įveiktų savo priešus.
Kūrimas
thumb|left|200px|„Dragon Ball“ pasaulis Nenorėdamas, kad jo kūrinį lemtų vakarietiška kultūra, Akira Torijama „Dragon Ball“ kūrė remdamasis klasikiniu kinų romanu „Kelionė į vakarus“, taip pat perkūrė vieną pirmųjų savo manga darbų „Dragon Boy“. Pastarasis kūrinys sujungė ketverius metus sėkmingai leistos mangos „Dr. Slump“ komedinį stilių su labiau veiksmu paremta istorija, norėdamas pagerbti gerai žinomą kung fu kovos menų specialistą Jackie Chan. Torijama teigia, kad jo tikslas kuriant „Dragon Ball“ buvo papasakoti „prieštaringą ir neįprastą“ istoriją.
Pagal pirminę idėją Gokas ir Pikolas buvo žemiečiai. Sugalvojus į istoriją įtraukti Dievą ir tarpplanetines kovas, Gokas ir Pikolas buvo priskirti ateiviams iš kitų planetų. Torijamai nepatiko piešti „silpnų moterų“, todėl jis sukūrė tokias moteris, kurios jo manimu buvo ne tik „gražios ir seksualios“ bet ir „stiprios“. Prieštaraudamas nusistovėjusiems šablonams, kad stipriausias veikėjas turėtų būti ir fiziškai didžiausias, Torijama daugumą „Dragon Ball“ stipriausių veikėjų piešė smulkaus sudėjimo, įskaitant ir pagrindinį veikėją Goką.
Iš pradžių kovos technikos buvo neįvardintos, bet serialo redaktorius nusprendė, kad būtų geriau joms suteikti pavadinimus. Visoms technikoms pavadinimus sugalvojo pats Torijama, išskyrus Kamehameha, kuriai pavadinimą davė jo žmona, kai autorius negalėjo apsispręsti, kaip pavadinti šią ataką. Kurdamas įsivaizduojamą pasaulį Torijama nusprendė naudotis tik savo fantazija, vengiant nuorodų į populiariąją kultūrą. Nepaisant to, sala, kurioje vyko pasaulio kovos menų turnyras sukurta pagal Balį. Piešiant kovos scenas mangoje Torijama veikėjus nukeldavo į negyvenamas vietas, norėdamas išvengti sudėtingo griūvančių pastatų piešimo. Tam, kad istorija vystytųsi greičiau, jis daugumai kovotojų suteikė gebėjimą skraidyti ir jie galėtų daug greičiau ir patogiau nukeliauti į toli esančias vietas. Dėl tos pačios priežasties Gokui buvo suteikta galimybė išmokti teleportacijos.
Išleidus pirmuosius mangos epizodus, skaitytojams Gokas pasirodė per daug supaprastintas, todėl jo išvaizda buvo pakeista. Buvo pridėti nauji veikėjai (Krilinas ir Džinas Vėžlys) ir kovos menų turnyras tam, kad mangą labiau susieti su dvikovomis. Torijama, žinodamas, kad skaitytojai tikėsis, jog Gokas laimės kovos menų turnyrą, tyčia pakreipė istoriją taip, kad Gokas pralaimėtų pirmus du turnyrus, bet ir toliau siektų tapti nugalėtoju ir didvyriu. Po Celo mirties Goko sūnus Son Gohanas turėjo tapti pagrindiniu istorijos veikėju, bet persigalvojo, nes anot jo, šis veikėjas nebuvo sutvertas šiai rolei.
Kurdamas Raudonojo Kaspino armiją Torijama rėmėsi videožaidimu „Spartan X“, kuriame priešai atsirasdavo labai netikėtai. Po antrojo kovos menų turnyro Torijama norėjo sukurti veikėjams priešininką, kuris būtų tikras „blogiukas“. Pagrindiniu antagonistu tapus Pikolui, autorius užsiminė, kad Pikolas ir jo sūnus tapo jo mėgstamiausiais veikėjais. Įvardinus Goką stipriausiu kovotoju žemėje, Torijama nusprendė, kad blogiečiai žemę galėtų puldinėti iš kosmoso. Pamatęs, kad sunku susitvarkyti su vis didėjančiu blogiečių skaičiumi, jis nusprendė sukurti Ginio pajėgas tam, kad labiau subalansuotų pasakojimą. Šiame istorijos etape Torijama skyrė šiek tiek mažiau dėmesio piešimui, supaprastindavo linijas ir taip kartais padarydamas daiktus ar veikėjus „per daug kvadratinius“. Jam sunkiai sekėsi nuspręsti, kokias spalvas priskirti veikėjams, todėl, kai kurių veikėjų spalvas, pats to nenorėdamas, pakeisdavo istorijos viduryje. Vėliau autorius pripažino, kad jis neplanavo visų istorijos detalių, todėl, istorijos bėgyje vis atsirasdavo keistų sutapimų ar neatitikimų.
„Dragon Ball“
Parašyta bei iliustruota Akira Torijamos, „Dragon Ball“ buvo pirma išleista manga antologijoje „Weekly Shōnen Jump“ 1984 m. gruodžio 3 d. Manga baigėsi 1995 m. birželio 5 d., kai Torijama pavargo ir nusprendė padaryti pertrauką. Leidyklos „Shueisha“ 519 individualių skyrių buvo išleisti 42-juose tomuose (tankōbon) nuo 1985 m. lapkričio 10 d. iki 1995 m. rugpjūčio 4 d.  2002 m. manga buvo pakartotinai išleista 34 tomuose (kanzenban), kuriuose buvo šiek tiek pakeista pabaiga, nauji viršeliai ir spalvotos iliustracijos. 2013 m. vasario mėnesio „V Jump“ leidimas, kuris buvo išleistas 2012 m. gruodį, paskelbė, kad kai kurios manga dalys bus pilnai nuspalvintos ir pakartotinai išleistos 2013 m. Trys tomai, apimantys „Sajanų sagą“ (kuri prasideda nuo 195-ojo skyriaus originaliame leidime) buvo išleisti 2013 m. vasario 4 d., o penki tomai, apimantys „Fryzo sagą“ buvo išleisti 2013 m. balandžio 4 d.
„Dragon Ball“ manga buvo išleista anglų kalba Šiaurės Amerikoje „Viz Media“ kompanijos, kuri išleido visus 42 tomus. Nuo 17 iki 42 tomų buvo išleista pavadinimu „Dragon Ball Z“, mėgdžiojant anime, kuris buvo sukurtas pagal šiuos tomus, siekiant nesupainioti potencialių skaitytojų. Ilgainiui buvo išleistos abi manga mėnesinių komiksų knygelių formatu, pradedant 1998 m., ir vėliau jos buvo išleistos grafinių romanų formatu. „Dragon Ball“ mėnesinio leidimo metu, „Viz“ pradėjo šią mangą cenzūruoti dėl tėvų nusiskundimų. 2001 m., dėl fanų peticijos, surinkusios virš 10 000 parašų, jie paskelbė, kad manga nebebus cenzūruojama. Vietoj cenzūravimo manga buvo pradėta leisti skaitytojams nuo 13 m. amžiaus, bei pirmi trys grafiniai romanai buvo iš naujo atspausdinti ir išleisti be cenzūros. „Dragon Ball Z“ 1-226 skyriai buvo išleisti mėnesiniam žurnale „Shōnen Jump“ nuo paties pirmo numerio nuo 2003 m. sausio iki 2005 m. balandžio. Vėliau abiejų leidimų pirmieji 10 tomų buvo pakartotinai išleisti 2003 m. nuo kovo iki gegužės po „Shonen Jump“ atspaudu. „Dragon Ball“ buvo baigtas leisti 2004 m. rugpjūčio 4 d., o „Dragon Ball Z“ – 2006 m. birželio 6 d. Tačiau išleidžiant paskutinius „Dragon Ball Z“ tomus kompanija pradėjo vėl cenzūruoti šią mangą, pakeisdami visus šautuvų skleidžiamus garsus į „zap“ ir pakeisdami kai kurias seksualines užuominas. 2008 m. birželį, „Viz“ pradėjo vėl leisti abi mangas wideban formatu pavadinimu „Viz Big Edition“, kuriame trys individualūs tomai buvo sujungti į vieną didesnį tomą. Šie leidiniai yra aukštesnės kokybės popieriaus ir turi keletą pirmojo „Weekly Shōnen Jump“ leidimo spalvotų puslapių, tačiau jie taip pat cenzūruoti kitaip negu 2003 m. leidimai. 2008 m. lapkričio 3 d., pirmieji abiejų mangų tomai buvo pakartotinai išleisti kietais viršeliais kaip „Collector’s Editions“. 2013 m. vasarį pradėta leisti nauja, pilnai spalvinta mangos versija, pradedant 195-uoju skyriumi, skaitmeninėje antologijoje „Weekly Shōnen Jump“. 2013 m. vasarą „Viz“ pradės leisti naujus tomus, panašius į „Viz Big Edition“ (taip pat sudarytus iš trijų ankstesnio leidimo tomų).
Susiję kūriniai
Torijama taip pat sukūrė trumpą mangos seriją „Neko Majin“, kuri pavirto į „Dragon Ball“ parodiją. Pradėta leisti 1999 m. rugpjūtį, aštuonių skyrių serija buvo sporadiškai išleista „Weekly Shōnen Jump“ ir „Monthly Shōnen Jump“ kol buvo užbaigta 2005 m. Šie skyriai buvo sujungti į vieną kanzenban tomą, kad išleisti 2005 m. balandžio 4 d. 2006 m. Torijama ir „One Piece“ autorius Eiichiro Oda kartu sukūrė vieno skyriaus jungtą „One Piece“ ir „Dragon Ball“ mangą, pavadinimu „Cross Epoch“. Šis skyrius buvo išleistas 2006 m. gruodžio 25 d. „Weekly Shōnen Jump“ leidime. Anglų kalba ši manga buvo išleista 2011 m. balandžio mėn. „Shōnen Jump“ leidime.
„Dragon Ball: Yo! Son Goku and His Friends Return!!“ manga adaptacija, iliustruota Naho Ōishi, buvo išleista „V Jump“ 2009 m. kovo 21 d. ir balandžio 21 d.
Originalia istorija paremta manga pavadinimu „Dragon Ball SD“, taip pat sukurta Naho Ōishi buvo išleista Shueisha „Super Strong Jump“ žurnale, pradedant 2010 m. gruodį. Antras numeris buvo išleistas 2011 m. balandį. Ši manga yra kondensuota Son Goko nuotykių istorija iš jo vaikystės, kurios daug detalių buvo pakeista.
„Dragon Ball: Episode of Bardock“ yra trijų skyrių manga, irgi sukurta Naho Ōishi, kuri buvo buvo išleista mėnesiniame žurnale „V Jump“ nuo 2011 m. rugpjūčio iki spalio mėn. Ši manga yra 1990 m. televizijai sukurto filmo „Bardock – The Father of Goku“ tęsinys su kai kurių esminių detalių pakeitimais. Šios mangos istorija yra apie Bardoką, Son Goko tėvą bei tai, koks būtų pasaulis, jei Fryzas jo nebūtų nužudęs, o jis būtų kovojęs prieš Fryzą kaip super sajanas. Tai, kad Bardokas šioje mangoje vaizduojamas kaip super sajanas yra paremta „Dragon Ball Heroes“ kolekcionuojamų kortų žaidimo korta, kurioje jis taip pat šitaip vaizduojamas.
„Dragon Ball“
thumb|right|225px|„Dragon Ball“ logotipas „Toei Animation“ sukūrė anime serialą paremtą originaliais mangos skyriais, taip pat pavadintą „Dragon Ball“. Šis serialas pradėtas rodyti Japonijoje, per Fuji Television televizijos kanalą, 1986 m. vasario 26 d. ir buvo rodomas iki 1989 m. balandžio 12 d., iš viso trukęs 153 serijas.
„Harmony Gold USA“ gavo licenziją išleisti šį serialą anglų kalba Jungtinėse Amerikos Valstijose 1989 m. Jų įgarsinime, „Harmony Gold“ pervadino beveik visus veikėjus, pavyzdžiui, Son Gokas buvo pervadintas į „Zero“. Šis dubliavimas buvo bandytas įpiršti keliuose miestuose, tačiau buvo atšauktas nespėjus pradėti rodyti serialo publikai.
1995 m. „Funimation Entertainment“ gavo licenziją platinti „Dragon Ball“, taip pat ir jo tęsinį „Dragon Ball Z“ JAV. „Funimation“ sudarė sutartį su „BLT Productions“, kad sukurtų anglišką įgarsinimą pirmajam anime serialui jų dubliavimo studija Kanadoje. Trylika serijų buvo parodyta 1995 m. rudenį, tada „Funimation“ projektą atšaukė dėl žemų reitingų ir nusprendė nukreipti dėmesį į kur kas daugiau veiksmo turintį „Dragon Ball Z“. „Vidmark Entertainment“ (vėliau žinoma kaip „Trimark Pictures“) nusipirko įrašų platinimo teises šioms dubliuotoms serijoms kažkiek laiko po to. 2001 m. kovo mėnesį, po „Dragon Ball Z“ sėkmės Cartoon Network kanale, „Funimation“ paskelbė „Dragon Ball“ sugrįžtant į JAV televiziją su nauju anglišku įgarsinimu, sukurtu jų pačių įgarsinimo studijoje Teksase. Taip pat šios serijos buvo šiek tiek mažiau pakeistos bei turėjo originalų japonišką garso takelį (priešingai nei šio serialo du tęsiniai). Iš naujo dubliuotos serijos buvo rodomos per Cartoon Network nuo 2001 m. rugpjūčio 20 d. iki 2003 m. gruodžio 1d. „Funimation“ taip pat rodė šį serialą per Colours TV ir jų pačių Funimation Channel kanalą nuo 2006 m.
Lietuvoje „Dragon Ball“ buvo rodomas pavadinimu „Drakonų kova“ per LNK kanalą nuo 2001 m. sausio 1 d. iki 2002 m. sausio 1 d.
„Dragon Ball Z“
Pasibaigus „Dragon Ball“, „Toei Animation“ greitai išleido antrą anime serialą, „Dragon Ball Z“ (ドラゴンボールZ(ゼット Doragon Bōru Zetto, paprastai trumpinamas kaip DBZ). Prasidėjęs keleri metai po pirmojo serialo veiksmo, „Dragon Ball Z“ yra adaptuotas iš paskutinių 26-ių manga tomų, leistų „Weekly Shōnen Jump“ 1989–1995 m. Pirmą kartą šis serialas buvo parodytas Japonijoje per Fuji Television 1989 m. balandžio 26 d., perėmęs pirmojo serialo laiką televizijoje ir buvo rodomas 291 serijas, kol pasibaigė 1996 m. sausio 31 d.
Nepasisekus „Dragon Ball“ 1995 m. įgarsinimui, „Funimation“ pradėjo dirbti prie „Dragon Ball Z“ leidimo anglų kalba. Jie bendradarbiavo su „Saban Entertainment“ norint finansuoti ir platinti šį serialą po televiziją, paskyrė įrašų platinimą „Pioneer Entertainment USA“ (vėliau žinomam kaip „Geneon Entertainment USA“), sudarė sutartį su „Ocean Productions“, kad įgarsinti šį anime anglų kalba, ir pasamdė Shuki Levy, kad jis sukurtų alternatyvų garso takelį. Ši „Dragon Ball Z“ versija buvo smarkiai pakeista, lokalizuota ir patrumpinta; pirmos 67 serijos pamažintos iki 53. Serialo premjera JAV įvyko 1996 m. rugsejo 13 d., bet vargo susirasti didesnę auditoriją visą tą laiką, kurį jis buvo rodomas, todėl buvo atšauktas po dviejų sezonų. Tačiau 1998 m. rugpjūčio 31 d. šios atšauktos ir dubliuotos serijos buvo pradėtos rodyti per Cartoon Network programinį bloką Toonami, kuriame jos sulaukė kur kas didesnio dėmesio. Su šia nauja sėkme, „Funimation“ tęsė serialo gamybą patys, šįsyk su kur kas mažiau pokyčių dėl mažiau kabelinės televizijos apribojimų. Vis dėlto „Funimation“ nebegalėjo įpirkti nei „Ocean“ įgarsintojų, nei Shuki Levy muzikos be „Saban“ finansavimo, todėl jie sukūrė savo pačių įgarsinimo studiją ir pasamdė savo dubliuotojus, bei naują garso takelį sukomponuotą Bruce Faulconer. „Dragon Ball Z“ dabar buvo pilnai gaminamas JAV, ir naujo įgarsinimo serialas buvo pradėtas rodyti per Cartoon Network nuo 1999 m. rugsėjo 13 d. iki 2003 m. balandžio 7 d. 2004 m., „Geneon“ platinimo teisės pirmoms 53/67 „Dragon Ball Z“ serijoms nustojo galioti, kas leido „Funimation“ iš naujo įgarsinti šias serijas savo studijoje bei parodyti išimtą turinį. Šios iš naujo dubliuotos serijos buvo rodomos per Cartoon Network 2005 m. vasarą.
2006 m. „Funimation“ perdarė serijas į 16:9 plačiaekranį formatą ir pradėjo leisti jas Regione 1 DVD formatu devyniuose individualiuose rinkiniuose, kurių pats pirmas buvo išleistas 2007 m. vasario 6 d., o paskutinis – 2009 m. gegužės 19 d. Šie rinkiniai buvo įsidėmėtini dėl to, kad juos buvo galima žiūrėti su „Funimation“ dubliavimu ir originaliu japonišku garso takeliu, ko ankstesniuose leidimuose nebuvo įmanoma daryti. Tarp kitų pasirinkimų buvo galima žiūrėti su „Funimation“ įgarsinimu ir nauju Bruce Faulconer garso takeliu, ir žiūrėti su originaliu japonišku įgarsinimu, japonišku garso takeliu ir angliškais subtitrais. 2009 m. liepą „Funimation“ paskelbė, kad jie pakartotinai išleis „Dragon Ball Z“ septynių komplektų DVD rinkinyje pavadintame „Dragon Boxes“. Pirmasis rinkinys buvo išleistas 2009 m. lapkričio 10 d., o paskutinis – 2011 m. spalio 11 d. Priešingai nei sezonų rinkiniai, „Funimation“ „Dragon Boxes“ platinamas 4:3 formato serialas.
2011 m. liepos mėnesį, Funimation paskelbė planus išleisti „Dragon Ball Z“ Blu-ray formatu, ir pats pirmas komplektas buvo išleistas 2011 m. lapkričio 18d. Tačiau, išleidus antrą komplektą, „Funimation“ sulaikė likusių Blu-ray leidimų produkciją.
„Dragon Ball Z“ buvo rodomas Lietuvoje per LNK kanalą pavadinimu „Drakonų kova Z“ nuo 2003 m. sausio 2 d. iki 2004 m. rugpjūčio 2 d.
Mauna Loa
Mauna Loa – aktyvus vulkanas Havajuose, vienas iš penkių ugnikalnių, sudarančių Havajų salą. Didžiausias planetos ugnikalnis, matuojant nuo papėdės iki viršūnės (75 000 km³; palyginimui: visų Lietuvos ežerų tūris siekia ~5,3 km³).
Dragon Ball
„Dragon Ball GT“
thumb|right|225px|„Dragon Ball GT“ logotipas Išleista „Toei Animation“, „Dragon Ball GT“ premjera įvyko per Fuji TV kanalą 1996 m. vasario 2 d. ir tesėsi iki 1997 m. lapkričio 19 d. Kitaip nei praeitos serijos, ši neparemta originalia „Dragon Ball“ manga. Parodyta 64 epizodai.
Mauna Loa
Senųjų vietinių gyventojų kalba Mauna Loa reiškia „ilgas kalnas“.
Dragon Ball
„Dragon Ball GT“
Gokas paverčiamas mažu vaiku Juodosios žvaigždės Drakono rutulių galia, to panorint Valdovui Pilafui (kuris po „Dragon Ball“ pabaigos buvo paslaptingai dingęs) ir priverstas keliauti po visatą jų atgauti bei tam, kad išvengtų žemės sunaikinimo. Keliaudamas kosmose su savo anūke Pan bei Vedžito sūnumi Tranksu, Gokas susiduria su tokiais priešais, kaip Tsufulas (kitaip dar Vaikelis). Grįžęs į žemę Gokas susiduria su su septyniais blogaisiais šešėlių drakonais, kuriuos iššaukė neigiama energija, susikaupusi dėl per dažno paprastųjų drakono rutulių naudojimo.
Mauna Loa
Mauna Loa, kaip ir visi Havajų salyno ugnikalniai, susiformavo virš karštojo taško – vietos, kurioje konvekciniai Žemės mantijos srautai pradegina litosferos plokštę ir suformuoja ugnikalnius. Manoma, kad jis susiformavo maždaug prieš 700 000 metų. Kadangi Ramiojo vandenyno plokštė po truputį (apie 10 cm per metus) slenka į šiaurę-šiaurės vakarus, Mauna Loa tolsta nuo karštojo taško, taigi per artimiausius kelis šimtus tūkstančių metų aktyvumas turėtų mažėti.
Dragon Ball
„Dragon Ball GT“
Po sėkmingo „Dragon Ball“ ir „Dragon Ball Z“ Cartoon Network kanalu, „Funimation“ nusipirko licenziją rodyti ir „Dragon Ball GT“. „Funimation“ studijos dubliuoti „Dragon Ball GT“ epizodai pasirodė per Cartoon Network 2003 m. lapkričio 13 ir rodyti iki 2005 m. balandžio 16 d. Televizijos transliuotojai praleido pirmus 16 epizodų ir vietoj to „Funimation“ sukūrė apibendrinančią kompoziciją iš šių epizodų, kurią pavadino „Didžioji problema“. Praleistieji epizodai vadinami „Prarastaisiais epizodais“, buvo parodyti tik po likusių epizodų.
Mauna Loa
1926 ir 1950 m. išsiveržimai sukėlė sugriovimų, todėl Mauna Loa nuolat yra stebimas kaip potencialiai pavojingas vulkanas.
Dragon Ball
„Dragon Ball GT“
„Funimation“ vėliau išleido savo dubliuotus epizodus dvikalbiu DVD formatu po du sezonus. Pirmasis DVD buvo išleistas 2008 m. gruodžio 8 d., o paskutinis 2009 m. vasario 10 d. Pastarajame taip pat galima rasti „Dragon Ball GT“ ekstra TV epizodą „Herojaus palikimas“ (A Hero’s Legacy). Panašiai, kaip ir su „Dragon Ball Z“, šiuose DVD galima pasirinkti dubliuotą epizodų variantą su originaliu japonišku muzikiniu takeliu. „Funimation“ vėliau išleido „Visų epizodų“ DVD paketą (naudodami tuos pačius dviejų sezonų diskus, tik su skirtingu įpakavimu), kuris pasirodė 2010 m. rugsėjo 21 d.
Mauna Loa
2022 m. lapkričio 27 d. šis ugnikalnis išsiveržė po 40 metų pertraukos.
Struktūra
Tipologiškai Mauna Loa yra vulkaninis skydas. Jo lava yra labai skysta, todėl, sparčiai srūdama palyginti dideliais atstumais, suformavo labai lėkštą skydą (palyginus su tirštos lavos suformuojamais stačiašlaičiais ugnikalniais). Lava liejasi fontanais: išsiveržimo metu atsiveria kelių kilometrų ilgio plyšiai, pro kuriuos trykšta lava, sudarydama taip vadinamąsias „lavos užuolaidas“. Po kelių dienų, sumažėjus spaudimui lavos kanale, lava ima lietis tik pro kurią nors vieną kiaurymę.
Dragon Ball
„Dragon Ball GT“
Lietuvoje „Dragon Ball GT“ rodytas LNK kanalu nuo 2005 m. vasario 28 d. iki 2006 m. sausio 9 d.
Mauna Loa
Struktūra
Lava dažniausiai liejasi vienoje iš trijų kalno vietų: viršūnėje (~40 %) ir dviejų plyšių zonose šiaurės rytų ir pietvakarių šlaituose. Kalno viršūnėje susiformavusi plati kaldera (3 x 5 km), susidariusi maždaug prieš 1000–1500 m., po to, kai labai galingas šiaurės rytų plyšio išsiveržimas ištuštino magmos židinį, ir ugnikalnio viršukalnė įgriuvo.
Seisminiai tyrimai rodo, kad magmos židinys slūgso ~3 km gylyje, o mažesni rezervuarai yra po šoninių plyšių zonomis.
Manoma, kad Mauna Loa pradėjo veržtis maždaug prieš 100 000 metų ir nuo to laiko kalnas nuolatos auga. Radioaktyviosios anglies metodu tiriant gilesniuose pemzos sluoksniuose randamas anglis parodė, kad ugnikalnio aktyvumas yra cikliškas: kas keli šimtai metų suaktyvėja tai viršukalnė, tai šoniniai plyšiai. Kiti Havajų ugnikalniai (Mauna Kea, Kilauea, Haleakala, Loihi ir kt.) nepasižymi tokiu cikliškumu. Labai didelis Mauna Loa aktyvumo laikotarpis buvo prieš 8000–11 000 metų, o santykinės ramybės – prieš 6000–7000 metų.
Dragon Ball
„Dragon Ball Kai“
2009 m. vasarį „Toei“ paskelbė, kad retransliuos „Dragon Ball Z“ 20-ųjų „Dragon Ball“ metinių proga. Premjera įvyko 2009 balandžio 5 d. Šios serijos buvo pritaikytos raiškiosios televizijos 16:9 formatui, buvo pašalintos kai kurios smurto scenos, pridėta nauja įžanga ir pabaiga bei originalaus „Dragon Ball Z“ įgarsintojų balso takeliai. Medžiaga taip pat buvo dar kartą pertvarkytą, kad kuo tiksliau atitiktų manga, todėl istorija vystosi greičiau, bei panaikinti sugadinti kadrai. Kenji Yamamoto orkestrinis garso takelis buvo pakeistas Shunsuke Kikuchi originalaus „Dragon Ball Z“ orkestriniu garso takeliu. Šis foninės muzikos pakeitimas galiausiai pasiekė ir visus angliškai dubliuotus epizodus. Serialas baigėsi su Celo saga, o ne su Bū saga, kaip „Dragon Ball Z“. Iš viso buvo planuota parodyti 98 epizodus, tačiau dėl žemės drebėjimo ir cunamio Tohoku regione, paskutinis „Dragon Ball Kai“ epizodas nebuvo išleistas ir serialas baigėsi parodžius tik 97 serijas, iš kurių paskutinė pasirodė 2011 m. kovo 27 d.
Kaip ir visiems kitiems „Dragon Ball“ anime „Funimation“ nusipirko licenziją „Dragon Ball Kai“ leidybai anglų k. Serialas rodytas Nicktoons kanalu nuo 2010 m. gegužės 10 d. iki 2012 m. sausio 1 d. Nuo 2010 m. rugpjūčio 14 d. serialą taip pat pradėjo rodyti Toonzai, o jų pradėtą transliaciją tęsia Toonzai pasekėjas Vortexx, kuris „Dragon Ball Kai“ pradėjo rodyti nuo 2010 m. rugpjūčio 25 d. Tiek Nicktoons tiek Toonzai/Vortexx rodytos versijos buvo cenzūruotos, nors palyginus Toonzai/Vortexx versija buvo cenzūruota daug griežčiau, tikriausiai todėl, kad jų transliuotojas buvo CW televizijos kanalas. Papildant TV epizodus „Funimation“ išleido dvikalbio regiono DVD ir Blu-ray „Dragon Ball Kai“ diskų paketus. Juose galima rasti originalų japonišką garso takelį su angliškais subtitrais ir neredaguotus bei angliškai dubliuotus variantus. „CSC Media Group“ įsigijo „Dragon Ball Kai“ transliavimo teises Jungtinėje Karalystėje ir pradėjo savo transliaciją Kix! kanalu 2013 m. pradžioje.
Mauna Loa
Istorinio laikotarpio išsiveržimai
Mauna Loa išsiveržimai pradėti dokumentuoti nuo XIX a. pradžios. Pirmasis iš jų aprašytas 1832 m., ir nuo tada užfiksuoti 39 išsiveržimai, vykstantys apie 8000 km² teritorijoje. Paprastai ugnikalnis suaktyvėja trumpam, per kelias savaites užliedamas lava 0,25-0,5 km² plotą. Iki 1950 m. vulkanas verždavosi kas 3-4 metus, o vėliau – tik 1975 m. (truko dvi dienas) ir 1984 m. Po pastarojo išsiveržimo vulkanas snaudžia. 2002 m. užfiksuotas padidėjęs seisminis aktyvumas – kaldera pradėjo „pūstis“ maždaug 5 cm per metus. Tai reiškia, kad magmos židinys pildosi ir artimiausiu metu galima tikėti naujo išsiveržimo.
Dragon Ball
„Dragon Ball Super“
2015 m. balandžio 28 d. „Toei Animation“ pranešė apie „Dragon Ball Super“, visiškai naują „Dragon Ball“ televizijos serialą, pasirodysiantį praėjus 18 metų nuo paskutinių eteryje rodytų „Dragon Ball GT“ serijų. Serialo premjera įvyko 2015 m. liepos mėnesį. Jis rodomas sekmadieniais 9:00 ryte vietos laiku kanale „Fuji TV“. Goką, Gohaną ir Goteną dar kartą įgarsino Masako Nozawa. Anime istorijos veiksmas vyksta praėjus keleriems metams po to, kai buvo įveiktas Majin Boo ir Žemėje vėl įsivyravo taika. Scenarijaus ir veikėjų dizaino autorius – Akira Torijama.
Mauna Loa
Ugnikalnio stebėjimas
Mauna Loa nuolat stebimas nuo 1912 m. Daugiau kaip 60 seismometrų nuolatos fiksuoja plutos judėjimą (žemės drebėjimai) ir vadinamąjį vulkano virpėjimą, kuris skiriasi nuo įprastinių tektoninių virpesių ir liudija spartų magmos judėjimą, dažniausiai rodantį, kad ugnikalnis tuoj išsiverš.
Vulkanologai taip pat nuolatos matuoja kalno formą prietaisais, fiksuojančiais mažiausius atstumo tarp pasirinktų kalno paviršiaus taškų pasikeitimus. Kai magma užpildo magmos židinius po viršukalne ir šoniniais plyšiais, kalnas „pučiasi“, ir prietaisai tai fiksuoja. Pavyzdžiui, prieš 1975 ir 1984 m. išsiveržimus buvo užfiksuotas kalderos plėtimasis 75 mm.
Dragon Ball
Specialios TV serijos
Iš viso jų yra keturios. Pirmoji, „Bardock – The Father of Goku“, išleista 1990 m. spalio 17 d. Pasakojama dar prieš manga pradžią, kai Bardokas sužino, kad Fryzas ketina sunaikinti sajanus, ir jo mėginimus tai sustabdyti. Antroji – „The History of Trunks“ išleista 1993 m. kovo 24 d. Paremta pagal papildomą originalios manga skyrių, kur veiksmas vyksta paralelinėje visatoje, kai dauguma serialo veikėjų yra nužudyti blogųjų androidų.
Dviejų epizodų OVA serijos pavadinimu „Dragon Ball Z Gaiden: Saiyan Zetsumetsu Keikaku“ buvo išleistos 1993.
Duobelė
thumb|275px|[[Duobelės pilis|Duobelės pilies griuvėsiai]]
Dragon Ball
Specialios TV serijos
„A Hero’s Legacy“ išleista 1997 m. kovo 26 d. Tai 100 metų po „Dragon Ball GT“ pabaigos. Pasakojama apie Goko provaikaitį, kuris ieško drakono rutulių, kad išgydytų savo sergančią senelę Pan.
Juodasis algarobas
Juodasis algarobas (Prosopis nigra, ) – pupinių (Fabaceae) šeimos, algarobo (Prosopis) genties medžių rūšis. Paplitęs Argentinoje ir Paragvajuje, Gran Čiako regione.
Dragon Ball
Specialios TV serijos
Naujausia serija „Dragon Ball: Yo! Son Goku and His Friends Return!!“ išleista 2008 m. lapkričio 24 d. Pasakojama praėjus 2 metams po Kid Buu įveikimo, Gokas ir jo draugai sutinka 2 naujus priešus Avo ir Kado bei Vedžito jaunesnįjį brolį Tarblą.
Juodasis algarobas
Žydi spalio-lapkričio mėnesiais, vaisius veda lapkritį-kovą. Auga drauge su Prosopis vinalillo algarobu ir baltąja kopernicija. Gali iškęsti ilgas sausras ir potvynius.
Dragon Ball
Specialios TV serijos
2011 m. lapkritį „V Jump“ paskelbė trumpo metro animacinę adaptaciją paremtą Naho Ōishi papildomą manga apie Bardoką pavadinimu: „Dragon Ball: Episode of Bardock“. Trumpametražis filmas parodytas 2011 m. gruodžio 17–18 dienomis 2012 m. Jump Festa renginio metu.
Juodasis algarobas
Mediena tamsiai rudos spalvos, labai sunki, turi daug tanino. Naudojama prabangių baldų gamybai. Taninas naudojamas odų raugimui. Iš juodojo algarobo ankščių sėklų gaminami miltai.
Dragon Ball
Specialios TV serijos
2013 m. balandžio 7 d. buvo išleistas dviejų dalių valandos ilgio specialus leidimas apimantis „Dragon Ball Z“, „One Piece“ ir „Toriko“ anime, geriau žinomas pavadinimu „Dream 9 Toriko & One Piece & Dragon Ball Z Super Collaboration Special!!“.
Mikalojiškiai
Mikalojiškiai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Suvainiškio.
Dobhar-chú
Dobhar-chú ( 'vandens šuo') – airių folkloro būtybė ir kriptidas. Pagal aprašymus primena tiek šunį, tiek ūdrą, nors kartais aprašomas kaip pusiau šuo, pusiau žuvis. Manoma, gyvena vandenyje.
Per daugelį metų užfiksuota daug atvejų, kai žmonės matydavo dobhar-chú. Vienas paskutinių atvejų buvo 2003 m., kai airių menininkas Sean Corcoran ir jo žmona pareiškė, kad matė dobhar-chú Omėjaus saloje (Omey Island) Konamaros vietovėje (Golvėjaus grafystė). Pagal jo aprašymą didelis tamsus gyvūnas rėkė vaiduoklišku balsu, galėjo greitai plaukti ir turėjo oranžines, plaukmenis primenančias kojas.
Teigiama, kad Kinlough akmuo (Kinlough Stone) yra antkapis moteris, kurią XVII a. nužudė dobhar-chú. Ant jo yra senas šio gyvūno piešinys. Manoma, kad moters vardas buvo Gráinne. Moteriai beskalbiant Glenados ežere (Glenade lough) jos vyras išgirdo jos klyksmą ir puolė gelbėti. Atbėgęs jis pamatė, kad ji jau nebegyva, o prie jos kruvino sumaitoto kūno - dobhar-chú. Vyriškis nudobė dobhar-chú dūriu į širdį. Mirdamas žvėris švilpiamai suspiegė, ir iš ežero pasirodė jo partneris. Antrasis dobhar-chú vyrą vijosi, bet po ilgos kovos vyriškis užmušė ir šį žvėrį. Ant Glenado akmens (Glenade Stone), esančio Conwall kapinėse Glenade (Leitrimo grafystė) irgi pavaizduotas dobhar-chú, jis susijęs su ta pačia istorija.