cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hani
Vestuvės
Hani yra monogaminių santykių šalininkai. Iki 1949 metų, vyras galėjo turėti sugulovę, jei žmona nepagimdydavo sūnaus po kelerių metų po santuokos. Bet jis negalėjo palikti žmonos ir dar kartą vesti. Vestuvės buvo planuojamos tėvų. Labai įdomus sužadėtuvių paprotys: jaunikio ir jaunosios tėvai turėdavo eiti tam tikrą atstumą kartu mišku ir jei nesutikdavo jokių gyvūnų (dažniausiai vilkų ar kiškių), santuoka buvo sudaroma. Merginos paprastai ištekėdavo iki 20 metų, pasirengimą santuokai simbolizuodavo galvos apdangalas. Nuotakos paprastai grįžta pas savo tėvus po 2-3 dienų po sužadėtuvių ir prisideda prie vyrų per ryžių sodinimo sezoną. Šis paprotys netaikomas tik Raudonosios upės vietovėje. Sūnaus vardas prasideda paskutiniu ar dviem paskutiniais tėvo vardais, kad būtų išlaikyta šeimos linija. Kai kur jau 55 kartos seka šia tradicija.
Laidotuvės
Hani visus mirusius laidoja žemėje, kartu su jų buivolais. Laidotuvių ceremonija trunka 3 dienas. Tuo metu visas miestelis nedirba, dalyvauja laidotuvėse. Mirusiojo šeima privalo paaukoti kiaulę ir mirusiojo garbei surengti šventę. Mirusiojo kūnas palaidojamas miške, be antkapio.
Kvantinė chemija
Kvantinė chemija – chemijos šaka, tirianti cheminių medžiagų sandarą, savybes, reakcingumą bei reakcijų mechanizmus remiantis kvantinės mechanikos principais. Pagrindiniai tyrimai šioje srityje atliekami panaudojant skaičiavimus, pagrįstus apytiksliais Šredingerio lygties sprendimais. Jais remiantis galima nustatyti molekulės energetinius lygmenis bei kitas chemines arba fizikines savybes (pvz., krūvio pasiskirstymą, laidumą, optinius spektrus).
Elektroninė struktūra
Kvantinės chemijos skaičiavimai dažniausiai pradedami nuo atomų ar molekulių Šredingerio lygties (arba jos reliatyvistinės formos – Dirako lygties) su elektroniniu hamiltonianu sprendimo. Šis veiksmas dar vadinamas molekules elektroninės struktūros nustatymu. Galima teigti, kad molekules elektroninė struktūra iš esmės nulemia jos chemines savybes. Tikslų šios lygties sprendimą galima gauti tik vandenilio atomui. Kadangi visos kitos atominės ar molekulinės sistemos susideda iš didesnio nei 2 dalelių skaičiaus, jų Šredingerio lygčių sprendimui reikia taikyti apytikslius skaičiavimo metodus. Dažniausiai naudojami supaprastinimai bei skaičiavimo metodai:
Cheminė dinamika
Siekiant ištirti molekulių judėjimą reikia spręst Šredingerio lygtį su pilnu molekuliniu hamiltonianu. Tiesioginis šios lygties apskaičiavimas vadinamas kvantine molekuline dinamika. Tokie skaičiavimai yra labai brangus, taigi dažniausiai apsiribojama sistemų, sudarytų iš 3-6 atomų, apskaičiavimu.
Leonard Bernstein
thumb|right|Leonardas Bernšteinas [[1971-aisiais]]
Leonardas Bernšteinas (Leonard Bernstein, 1918 m. rugpjūčio 25 d. – 1990 m. spalio 14 d.) – amerikiečių kompozitorius, pianistas, dirigentas, muzikos lektorius. Jis buvo vienas pirmųjų JAV gimusių ir gavusių išsilavinimą dirigentų,sulaukusių pasaulinės šlovės. Pasak "The New York Times", tai buvo vienas talentingiausių ir sėkmingiausių muzikų JAV istorijoje. Labiausiai žinomas kaip New York Philharmonic orkestro dirigentas ir miuziklo „Vestsaido istorija“ autorius.
Biografija
Gimė Lorense (Masačiūsetsas) žydų šeimoje, atvykusioje iš Rusijos. Senelės prašymu buvo pavadintas Luisu, tačiau tėvai visada vadino Leonardu. Vardą jis oficialiai pasikeitė sulaukęs šešiolikos metų. Leonardo Bernšteino tėvas buvo verslininkas ir iš pradžių nebuvo patenkintas sūnaus domėjimusi muzika. Kita vertus, jiedu dažnai eidavo į koncertus. Išgirdęs skambinant pianinu, Bernšteinas susižavėjo ir ėmė mokytis skambinti pats.
Baigęs mokyklą, mokėsi Harvardo universitete, paskui – Curtis muzikos institute Filadelfijoje.
1943 m. debiutavo kaip dirigentas ir iškart sulaukė pasisekimo. 1945 m. paskirtas Niujorko miesto simfoninio orkestro vadovu. 1947 m. pirmąkart dirigavo Tel Avive. Po Antrojo pasaulinio karo sparčiai populiarėja tarptautinėje scenoje. 7 dešimtmetyje JAV išgarsėjo dėl televizijai rengtų „jaunimo koncertų“. 1989 m. per Kalėdas dirigavo Bethoveno Devintąją simfoniją koncerte, skirtame Berlyno sienos griuvimui. Šis koncertas gyvai transliuotas daugiau nei dvidešimtyje šalių. Tai progai Bernšteinas pakeitė Šilerio „Odės džiaugsmui“ tekstą: žodį „džiaugsmas“ (Freude) pakeitė „laisve“ (Freiheit).
1951 m. vedė čilietę aktorę Feliciją Montealegre, su ja susilaukė trijų vaikų. Pora išsiskyrė 8 dešimtmetyje, Felicijai sužinojus, kad Bernšteinas turėjo homoseksualių santykių. Po skyrybų kompozitorius gyveno su Tomu Kotranu. Jis sugrįžo pasirūpinti žmona, jai sunkiai susirgus.
Leonardas Bernšteinas palaidotas Greenwood kapinėse, Niujorke, JAV.
Kūryba
Bernšteinas parašė tris simfonijas, dvi operas, penkis miuziklus ir kt. Jo kūrinius veikė žydų liturginė muzika, Gustavas Maleris, Džordžas Geršvinas, taip pat jo draugas Aaronas Koplandas.
Bernšteinas yra gavęs nemažai „Grammy“ ir „Tony“ apdovanojimų. „Grammy“ 1964 m. gavo už geriausią albumą vaikams, 1974 ir 1987 m. – už geriausią operos įrašą, o 1991 m. –už geriausią šiuolaikinį akademinės muzikos kūrinį. „Tony“ apdovanojimą 1953 m. gavo už geriausią muziką miuziklui.
Žinomiausi kūriniai: miuziklas „Vestsaido istorija“ (1957), operetė „Candide“ (1956), „Serenada“ smuikui, styginiams ir perkusijai (1954), dainų ciklas šešiems dainininkams ir orkestrui „Songfest“ (1977), vienaveiksmė opera „Bėdos Taitije“ (1952 m.), muzika Brodvėjaus spektakliui „Piteris Penas“ (1950) ir kt.
Gailius
Gailius – vyriškas vardas, moteriška šio vardo forma Gailutė arba Gailiūtė.
Vardadienis: sausio 2 d.
Šį vardą turi šie garsesni asmenys:
Gailius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Gailiuvienė (ištekėjusi moteris) ir Gailiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Korezas (departamentas)
Korezas (pranc. La Corrèze, okitaniškai Corresa) – Prancūzijos departamentas šalies centro pietuose, Limuzeno regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę. Administracinis centras – Tiulis (Tulle).
Departamente 3 apskritys, 37 kantonai, 24 municipaliniai susivienijimai ir 286 komunos. Plotas – 5 857 km².
Istorija
Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais, padalijus Limuzeno provinciją.
Geografija
thumb|Korezo žemėlapis Korezo departamentas ribojasi su Krezo, Aukštutinės Vjenos, Kantalio, Piui de Domo, Lo ir Dordonės departamentais.
Departamentas išsidėstęs Centrinio kalnų masyvo šiaurės vakaruose ir susideda iš kalnyno (aukščiausia vieta – 978 m Besu kalnas), plynaukštės ir kalvoto Brivos sedimentinio baseino.
Ekonomika
Pagrindinė ekonomikos šaka – žemės ūkis.
Turizmas
thumb|300px|Vėzerio upė prie Uzeršo Pietinėje dalyje nemažai lankytinų miestelių, ypač Dordonės pakrantėse. Aukštutiniame Koreze, „Tūkstančio karvių“ plynaukštėje auga gražūs pušynai. Šimtai upelių traukia žvejus ir vandens kelionių mėgėjus.
Herbas
Prancūzijos Didžioji revoliucija buvo panaikinusi visus herbus, kaip viduramžių atgyveną. Naujas Korezo herbas patvirtintas 1975 m., apjungus 4 buvusių vikontysčių, įkurtų 1040 m., Komborno, Ventaduro, Tiureno ir Limožo herbus.
Kalba
Iki XVI a. oficiali regiono kalba buvo limuzenų kalba, priklausanti Langedoko (langue d’Oc) kalbų grupei. Tai pirmųjų trubadūrų kalba, jų dainose išlikusi iki šių dienų. 1930 m. įvedus literatūrinę prancūzų kalbą šios tarmės vis labiau lieka tik kaimo rajonų šnekamąja kalba.
Politika
Departamentą Prancūzijos senate atstovauja Žoržas Mulis ir Bernaras Muratas, Atstovų rūmuose – Fransua Holandas, Frederikas Suljė ir Žanas Pjeras Diuponas. Generalinę tarybą sudaro 37 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.
Torūnės taika (1411)
Teutonų ordinas atsisakė savo pretenzijų į Žemaitiją iki Lenkijos karaliaus Jogailos ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto mirties (faktiškai visiems laikams). Lenkija atgavo Dobrynės žemę, o Lenkijos sąjungininkė Mozūrija – Vkros žemę.
Be to, po Žalgirio mūšio Lenkijos karalius tebeturėjo apie 14 000 teutonų kilmingųjų ir jų samdinių belaisvių, už kuriuos reikalauta išpirkos – maždaug 19-38 kg sidabro už kiekvieną riterį. Riteriai turėjo atiduoti ginklus lenkams ir pažadėti, kad niekada nebepakels ginklo prieš Lenkijos karūną. Taikos sutartyje nustatyta, kad Lenkijos karalius paleis visus belaisvius už maždaug 20 tonų sidabro.
Pinigai turėjo būti išmokėti dalimis per keturis kartus, jei teutonai nesugebėtų išmokėti pinigų laiku, buvo numatyta bauda – 720 000 Prahos grašių. Pirmas dvi dalis Teutonų ordinas sumokėjo išleisdamas visas savo sidabro atsargas ir paėmęs paskolų iš užsienio.
Šios išmokos visiškai ištuštino ordino iždą ir tam, kad galėtų sumokėti likusias dalis, magistras Heinrichas fon Plauenas įvedė naujus mokesčius, be to, visas auksas ir sidabras iš bažnyčių ir pilių buvo konfiskuotas ir išvežtas į Marienburgą naujų monetų kalimui. Papildomai magistras skolinosi pinigų iš Prancūzijos ir Anglijos karalių, Paryžiaus pirklių, Londono mero, Rygos, Gento, Hamburgo, Brėmeno, Amsterdamo, Antverpeno ir Leideno miestų. Nors taikos sąlygos ordinui nebuvo sunkios ir lenkai bei lietuviai pareikalavo tik nedidelės ordino valdomų žemių dalies, ordino iždas buvo visiškai sužlugdytas ir nebeatsigavo.
Degutiškės
Degutiškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Smalvų.
Pamplona
Pamplona (🇪🇺) – miestas Ispanijoje, Navaroje, 92 km nuo San Sebastiano ir 407 km nuo Madrido. Manoma, kad Pamplonos (Iruno) miestą – tvirtovę įkūrė romėnų generolas Pompėjus. Nuo IX iki XII amžiaus navarų valstybė buvo žinoma kaip Pamplonos karalystė.
thumb|200px|left|San Fermino festivalis
Pamplona žymi San Fermino festivaliu, vykstančiu liepos 7, ir dar vadinamu bulių bėgimu arba encierro. Ernestas Hemingvėjus savo kūrinyje „Fiesta (Ir pateka saulė)“ (1926 m.) išgarsino šią Pamplonos ypatybę ir buvo pagerbtas jo vardu mieste pavadinant gatvę – Avenida de Hemingway.
Pamplonos katedra
XIV a. katedros virtuvėje ir refektoriume įsikūrusiame Museo Diocesano yra gotikinių altoriaus fragmentų, polichromuotų medinių skulptūrų iš Navaros bei XIII a. prancūzų relikvinė iš Šventojo kapo.
Asamo istorija
Asamo istorija – istorinio-kultūrinio Pietų Azijos subregiono Asamo, gyvenamo asamų tautos, istorija. Nuo seniausių laikų Asamas vystėsi kaip savarankiška valstybė, geografiškai atskirta nuo Indijos kalnų grandinėmis. Tai suformavo savitą istoriją bei kultūrą.
Priešistorė
Legendinės Asamo dinastijos valdė šalį, tuo metu vadinamą Pragdžjotiša, nuo seniausių laikų. Yra minimos Danavų ir Narakų dinastijos, kurių valdovai dalyvavo Mahabharatos įvykiuose.
Susiskaldymas
Nuo XII a. Kamarupa ėmė byrėti, ir atskirose Asamo srityse įsigalėjo skirtingos valstybėlės, tokios, kaip Kamata (vakaruose), Čutija, Kačaris (rytuose). Kai kurios jų išsilaikė iki XVIII a.
Ahomas
XIII a. iš rytų ėmė migruoti tajams giminigos tautos, kurios įkūrė mažą Ahomo karalystę. Būdama agresyvi, ilgainiui ji išplėtė savo valdas, kol XVI a. galiausiai užėmė beveik visas senosios Kamarupos teritorijas. XVII a. Ahomas kovojo su Mogolų imperija ir liko nepriklausomas.
Kolonijinis Asamas
XIX a. pradžioje dėl kovų su Mianmaru, Ahomas nusilpo, kol galiausiai pateko į Britų Indijos sudėtį. Tuo metu Asamas buvo paverstas arbatos plantacijų šalimi.
Asamo valstija
1945 m. Indijai iškovojus nepriklausomybę, Asamas įstojo į Indijos sudėtį kaip Asamo valstija.
Urdu
Urdu kalba ( = Urdū) – indoeuropiečių kalba, atsiradusi XIII amžiuje. Urdu kalba yra viena iš oficialių Pakistano kalbų. Indijoje urdu kalba yra viena iš 22 oficialių kalbų. Ją, kaip gimtąją kalbą, vartoja apie 66 mln. žmonių, o bendrai vartoja apie 104 mln. žmonių. Giminingiausia urdu yra hindi kalba (Urdu ir Hindi sudaro disisteminę kalbų grupę – hindustani). Šį kalbinį darinį vartoja netoli pusės milijardo pasaulio gyventojų.
Šiuo metu urdu kalba yra valstybinė – lingua franca – Pakistano Islamo Respublikos kalba. Ji taip pat plačiai vartojama Indijoje, kur yra viena iš 22 oficialų kalbų. Ja kalbama Džamu ir Kašmyro, Andhra Pradešo, Delio, Biharo, Utar Pradešo ir Utarkhando valstijose.
Raštas
Šnekamuoju lygmeniu urdu ir hindi kalbos iš esmės sutampa: vienoda gramatika, fonetika ir sintaksė, bendras žodynas, o skiriasi jos savo rašto sistemomis ir bendrinės kalbos žodynu (šis žymiai paveiktas arabų, persų kalbų, o hindi – sanskrito). Urdu kalba užrašoma nasta'liq raštu, sudarytu iš persų ir arabų kalbų rašmenų ir persų kaligrafijos stiliaus. Nasta’liq raštas išsirutuliojo Irane VIII-IX amžiuje ir iki šių laikų plačiai vartojamas Irane, Pakistane ir Afganistane poezijai ir kaligrafijos menui. Rašybai naudojamas supaprastintas nasta’liq variantas. Rašoma iš dešinės į kairę, kaip ir arabų kalboje.
Istorija
Urdu kalbos pavadinimas yra tiurkų kilmės – ordū reiškia „karo stovykla“ (giminingas žodžiui orda). Pradžioje ji dar vadinta zabān-e Urdu-e mo’alla – „teismo kalba“ arba zabān-e Urdu  – „karo stovyklos kalba“. Šiaurinius ir centrinius Indijos regionus užkariavusios musulmonų dinastijos bendravimui su vietiniais gyventojais pradėjo vartoti kalbų mišinį, pagrįstą vietiniais dialektais, bet jame buvo gausu persų, arabų ir tiurkų kalbų žodžių. Rašoma buvo persų raštu.
Taigi, urdu ir hindi policentrinė kalba, dar kitaip vadinama hindustani, hindavi, dehlavi, rekhta, pradėjo rutuliotis Delio dialekto khariboli pagrindu (kuris savo ruožtu išsirutuliojo iš atitinkamo regiono senųjų indoarijų prakritų ir vidurinių indoarijų apabhramšos formų – apytiksliai III–XIII amžiuose) Delio sultonato egzistavimo metu (1206–1527 m.) ir visiškai susiformavo Mogolų dinastijos valdymo metais (1526–1858 m.). Patys Mogolai kalbėjo čagatajų kalba (tiurkų kalba, gimininga uzbekų ir uigūrų kalboms) ir vartojo persų kalbą, bet, užkariavę dalį Industano pusiasalio, kad įtvirtintų savo valdžią ir susišnekėtų su vietiniais gyventojais, buvo priversti vartoti indoarijų kilmės vietinę kalbą. Būtent ši kalba, rašoma persų raštu, 1837 metais, Indijoje įsigalėjus britams, pakeitė administracinę Mogolų imperijos persų kalbą ir tapo oficialia kalba (šalia anglų kalbos).
XX a. vid. atsiskyrus Indijos ir Pakistano valstybėms, hindustani kalba išsiskyrė į urdu ir hindi, per jas šios nacijos išreiškia savo skirtingus (musulmonišką ir indišką) identitetus.
Urdu Pietų Azijoje žinoma kaip literatūros, poezijos kalba. Ja kūrė žymūs poetai, mistikai Amiras Chusrovas, Kabiras, Mir Taqi Mir, Mirza Ghalib ir kt.
Gramatika
Šiuolaikinės urdu kalbos gramatika iš esmės sutampa su hindi gramatika (plačiau žiūrėti hindi). Daiktavardžiai ir būdvardžiai turi gimines (vyriškąją ir moteriškąją) bei skaičius (vienaskaitą ir daugiskaitą), o jų gramatiniai santykiai išreiškiami paprastaisiais ir sudėtiniais polinksniais. Veiksmažodžiai kaitomi skaičiais ir asmenimis, turi nuosakas. Laikai sudaromi dalyvių ir žodžio „būti“ (hona) pagalba.
Leksika
Kalba yra susidariusi indoarijų kalbų (prakritų) pagrindu, tačiau joje gausu skolinių iš arabų, persų, tiurkų kalbų, kiek mažiau – iš anglų, portugalų ir kitų Europos kalbų. Šiais skoliniais dažniausiai įvardijami įvairūs terminai, daiktai, abstrakcijos (hindi kalboje jiems dažniausiai naudojami sanskrito atitikmenys).
Labai svarbus mandagumo aspektas – į kitą asmenį galima kreiptis trimis būdais: tū – nepagarbus kreipimasis, tum – kasdienis kreipinys ir āp – pagarbus kreipinys. Pagal juos atitinkamai sudaromos veiksmažodžio formos, ypač liepiamoji nuosaka, turinti net 5 pagarbumo lygmenis.
406 m. pr. m. e.
'''406 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Mėdlingas
Mėdlingas – miestas rytų Austrijoje, 14 km į pietus nuo Vienos. Pramoninis miestas. Vienas didžiausių prekybos centrų Europoje – Shopping City Süd, kuris užima 27 ha plotą, jame yra 330 parduotuvės su 4500 darbuotojų, stovėjimo aikštelė 10 tūkst. automobilių.
Kūgulis
Kūgulis (Turbinicarpus) – kaktusinių (Cactaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso maži ir vidutinio dydžio kaktusai, paplitę centrinėje Meksikoje.
Gentyje yra apie 30 rūšių:
Veršiobalio piliakalnis
Veršiobalio piliakalnis, Kiemeliai – piliakalnis Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Kiemelių kaimo, Maišiagalos seniūnija. Pasiekiamas plentu, Kiemeliuose pasukus Balčiūniškių link, už 420 m pasukus į dešinę šiaurės kryptimi ir pavažiavus 440 m – yra kitapus kanalizuotos Vaišvilės, kairėje vakaruose.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Vaišvilės kairiajame krante. Aikštelė apvali, 40x40 m dydžio, 3 m žemesne pietvakarine dalimi. Joje rasta grublėtos keramikos. Šlaitai nuolaidūs, 8-10 m aukščio, šiaurės – šiaurės rytų šlaito aukštis vos 2 m.
Piliakalnis labai apardytas arimų, dirvonuoja, šiaurės vakarų aikštelės dalyje stovi aukštos įtampos elektros stulpas, rytiniu šlaitu praeina žvyrkelis.
Tyrimai
1969 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas ir Mokslinė metodinė taryba. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 17000 m². Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 17000 m².
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Ties riba (TV serialas)
Ties riba – amerikiečių mokslinės fantastikos televizijos serialas, pasakojantis apie vadinamojo kraštutinio mokslo reiškinius. Serialas rodytas 2008 m. rugsėjo 9 d. – 2013 m. sausio 18 d. laikotarpiu.
Sužinojusi apie neblogus reitingus (sezono programų tinklelyje „Ties riba“ su beveik dešimčia milijonų žiūrovų užėmė 35 vietą ), 2008 m. spalio 1 d. FOX televizija paskelbė kurianti pilną pirmąjį sezoną, kurį sudarys 22 serijos.
Siužetas
Seriale pasakojama apie specialiąją FTB agentę Oliviją Danham, mokslininką Valterį Bišopą ir jo sūnų Piterį, kurie stengiasi išsiaiškinti netikėtai visame pasaulyje pasirodžiusius ypatingus (anomalius) mokslo reiškinius (tai telepatija, levitacija, nematomumas, reanimacija, nepaaiškinamos genų mutacijos ir kt.), kurie žiniasklaidoje pavadinami „Pavyzdžiu“ (naujagimis kūdikis per kelias valandas visiškai subręsta, pasensta ir miršta; autobuso keleiviai netikėtai įklimpsta į keistą medžiagą, panašią į sakus, iš kurių susidaręs gintaras). Olivija, Piteris ir Valteris stengiasi suprasti šių netikėtų reiškinių kilmę ir, svarbiausia, šaltinį. Paaiškėja, jog su vadinamuoju „Formatu“ susijusi milžiniška naujausių technologijų korporacija „Masinė Dinamika“, o paslaptingi tradiciniam mokslui nepaaiškinami reiškiniai – tik labai didelio gerai organizuotos struktūros plano dalis.
Skirtingai nei garsus serialas „Dingę“, „Ties riba“, pasak pagrindinio kūrėjo ir prodiuserio Dž. Dž. Abramso, ateinančių sezonu metu pasižymės kiek paprastesne pasakojimo struktūra, nestipriai susieta istorine linija ir, atsižvelgiant į tai, žymiai nesusieta epizodų peržiūra, kitaip sakant, žiūrovai, viduryje sezono praleidę kelis ar daugiau epizodų, nebus labai atskirti nuo siužetinio pasakojimo.
Nuorodos
Teminiai serialo tinklalapiai
Instrukcija (2007 albumas)
„Instrukcija“ – antrasis dainų kūrėjos ir atlikėjos Jurgos Šeduikytės albumas, išleistas 2007 m. balandžio 19 d. įrašų kompanijos M.P.3.
Albumas ir turas
Pirmasis albumo radijo singlas titulinė daina „Instrukcija“ tapo vienu didžiausių hitų per Jurgos muzikinę karjerą ir pateko į Lietuvos radijo stočių muzikos kūrinių topus: „Radiocentro“ ir FM99 topuose pasiekė Nr.1, „M-1 Top 40“ – Nr.7. Daina „Smėlio žmonės“ pakilo iki Nr.4 „Radiocentro“ „Lietuvos Top 20“, Nr.7 „M-1 Top 40“ ir Nr.1 „FM99 Top 10“. Daina „5th Season“ pasiekė radijo stoties „Power Hit Radio“ Nr.1 ir „FM99 Top 33“ Nr.1.
Iš viso albumo radijo singlais tapo šeši kūriniai: „Instrukcija“, „Renkuosi žemę“, „5th Season“, „Smėlio žmonės“, „Angelai“, „Juodos gulbės“. Šios dainos, išskyrus „Renkuosi žemę“, iki šiol dažnai skamba Jurgos koncertinėse programose.
Albumą Jurga pristatė koncertiniu turu per Lietuvą, kurio pagrindinis pasirodymas įvyko 2007 m. balandžio 19 d. Vilniuje, „Forum Palace“. Šį pasirodymą stebėjo per 1 200 žiūrovų. Netrukus po to „Instrukcijos“ turo koncertinis pasirodymas buvo nufilmuotas LNK TV studijoje ir kiek vėliau parodytas televizijos žiūrovams.
2007 m. gegužės 2 d. duomenimis, albumo pardavimo tiražas pasiekė auksinį (daugiau nei 10 tūkst. vienetų) ir tuo metu buvo perkamiausias Lietuvoje. Iš viso šis albumas yra parduotas 18 000 vienetų tiražu (auksinis albumas). Tolimesnio kompaktinės plokštelės tiražo gaminti nėra numatyta, tačiau albumu prekiauja skaitmeninės muzikos parduotuvės – „iTunes“, „Amazon“, „Napster“, „eMusic“ ir kitos.
Daina „5th Season“ yra išleista muzikos rinkinyje „Made in LT: The Best of Lithuanian Music (Second Edition)“ (2008, M.P.3). Daina „Spiderwoman: rising“ skamba režisieriaus Šarūno Barto 2010 metų filme „Eurazijos aborigenas“ (Indigene d’Eurasie, Eastern Drift).
Albumas „Instrukcija“ sulaukė palankių muzikos kritikų vertinimų. „Lietuvos ryto“ priedas „Mes“ albume labiausiai išskyrė dainą „Ryte“, pavadindamas ją „geriausia ir įdomiausia albumo daina“, patį albumą įvertino 4 iš 5, muzikinį skambesį palygino su Natalie Imbruglia ir reziumavo, kad „tie, kurie bijojo, kad Jurga prikūrė svaičiojimų, kurių neįmanoma klausytis, gali „Instrukciją“ pirkti ramiai“. Bernardinai.lt lygindami Jurgos pirmąjį ir antrąjį albumus teigė, „kad „Aukso pieva“ – polėkis, svajonė, laisvė, o „Instrukcija“ – darbas, drąsa, koncepcijos. „Aukso pieva“ dar tiko „niūniuotojams“, kurie mėgsta galvoje sukti plokšteles su mylimais hitais, o čia jie gali pasiklysti perėjimų, poezijos ir net ironijos labirintuose. „Aukso pieva“ permatoma, kaip vasaros dangus, o naujasis Jurgos darbas žemiškas (…)“.
Šabo vadė
thumb|150px|Šabo vadė Šabo vadė – vadė rytų Omane, Hadžaro kalnuose, tarp Maskato ir Suro miestų. Vadė yra giliame kanjone, kuriame auga palmės, gausu žalumos. Yra pastovių vandens telkinių, olų.
Instrukcija (2007 albumas)
Muzikantai
Albumo svečiai: Linas Rimša (aranžuotės, programavimas, klavišiniai); Vee Diawara (aranžuotės, programavimas, klavišiniai, akustinė gitara, elektrinė gitara); Mario Basanov (aranžuotės, programavimas, klavišiniai); Mindaugas Bačkus (violončelė); Kęstutis Vaiginis (saksofonas); Luke Hurley (dvylikastygė gitara).
Kompaktiniai singlai
Iš albumo „Instrukcija“ išleisti du kompaktiniai singlai – „5th Season“ (2007 m. lapkričio 29 d.) ir „Sandman‘s Child“ (2008 m. vasario 7 d.). Abiejų kompaktinių singlų tiražai yra pilnai išparduoti.
Kompaktinį singlą „5th Season“ sudaro: (Skaitmeniniu būdu išleistame single taip pat yra kūrinys „5th Season (Live)“.)
Kompaktinį singlą „Sandman’s Child“ sudaro: Kompaktinis singlas „Sandman’s Child“ buvo tarp dovanų, kurios buvo teikiamos Vilniuje vykusio NATO gynybos ministrų susitikimo dalyviams ir žurnalistams 2008 m. vasario 7-8 d. Šiame kompaktiniame single yra niekur kitur neskelbtas dari kalba įrašytas Jurgos atliekamas kūrinys „Ansuye Darya“ (išvertus į lietuvių kalbą pavadinimas reiškia „Kitoj pusėj upės“).
Vaizdo klipai
Keturioms albumo dainoms „Instrukcija“, „5th Season“, „Smėlio žmonės“ (taip pat angliškai jos versijai „Sandman’s Child“), „I Wonder“ (angliška dainos „Angelai“ versija) yra nufilmuoti vaizdo klipai.
Vaizdo klipe „Instrukcija“ (režisierė Giedrė Žickytė; animatorius Antanas Skučas) užfiksuotos albumo „Instrukcija“ pristatymo koncerto Vilniuje akimirkos.
Didžiąja dalimi prie Jurgos pergalės MTV Europos muzikos apdovanojimuose prisidėjęs ir kiek drastiškas vaizdo klipas „5th Season“ (režisierius Ričardas Matačius; nufilmavo studija RGB) buvo netikėtas žiūrovams, bet puikiai jų ir muzikos kritikų įvertintas. Vaizdo klipas buvo sukėlęs ir kontroversiją dėl kai kurių panašumų su islandų dainininkės Björk vaizdo klipu „Hunter“. „MTV Baltic“ eteryje „Baltic Top 20“ vaizdo klipas „5th Season“ pakilo iki 5 vietos.
Jurgis Kazimieras Skuminas Tiškevičius
Jurgis Kazimieras Skuminas Tiškevičius (, apie 1701 m. Vilniuje – 1765 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras, didikas, Lelijos herbo grafas, Abiejų Tautų Respublikos valstybės ir karinis veikėjas.
Instrukcija (2007 albumas)
Vaizdo klipai
2007 m. spalio mėnesį Jurga buvo išvykusi į Afganistaną (Goro provincijos sostinę Čagčaraną), kur nuskraidino labdaros ir surengė koncertus ten tarnaujantiems tarptautinės misijos kariams bei Čagčarano mergaičių mokyklos mokinėms ir mokytojams. Šios kelionės metu buvo nufilmuoti Jurgos vaizdo klipai dainai „Smėlio žmonės“ bei jos angliškai versijai „Sandman‘s Child“ (režisierius Rimantas Lukavičius; nufilmavo studija RGB).
Dainos „I Wonder“ (režisierė Giedrė Žickytė; nufilmavo video studija „Creator“) vaizdo klipas sukurtas iš fotonuotraukų. „I Wonder“ „MTV Baltic Top 20“ pasiekė 5-ą vietą, o metų pabaigoje užėmė Nr.63 „MTV Baltic Top 100“.
Jurgis Kazimieras Skuminas Tiškevičius
Šeima
1716 m. vedė, pirmoji žmona Benedikta Sapiegaitė (Benedykta Sapieha), Trakų ir Mstislavlio vaivados Jurgio Stanislovo Sapiegos (1668−1732) duktė, sūnus Juozapas Tiškevičius.
1726 m. vedė antrą kartą, žmona Hana Letav (Hanna Lettaw), su ja vaikų neturėjo.
Valstybės tarnyba
1728 m. Vilniaus tijūnas, Lietuvos didysis raštininkas, 1730 m. Vitebsko kaštelionas.
Nuorodos
Genealogija
Osinkų piliakalnis
250px|miniatiūra|kairėje|Osinkų piliakalnis iš pietų pusės Osinkų piliakalnis – moreninė kalva šiaurės rytų Lenkijoje: Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Suvalkų valsčiuje, prie Osinkų kaimo. III - IV m. e. amžiuje čia buvo vienas iš jotvingių genties centrų. Archeologiniai tyrinėjimai patvirtina, kad kalvos viršūnėje stovėjusi pilaitė, kuri ne tik gynė gretiimo kaimelio gyventojus, bet ir buvo genties vadų gyvenamoji vieta. Piliakalnio apačioje stovėjusiame kaimelyje gyveno 20-30 šeimų, kurios gretimuose laukuose augino kviečius, rugius, kitas kultūras. Gyventojai buvo laidojami gretimo Šveicarijos kaimo kapinėse. Žemdirbių kapuose rasti pjautuvai ir žemės ūkio kultūrų liekanos. Pilies gyventojų - genties vadų - kapavietėse aptikti sidabriniai papuošalai, kardai ir moliniai indai. 250px|miniatiūra|kairėje|Osinkų piliakalnis iš pietryčių pusės Pro piliakalnį eina Vaizdas:Szlak zielony.svg žaliasis turistinis pėsčiųjų maršrutas, teka upė Kamionka.
407 m. pr. m. e.
'''407 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Dirvinis sėjikas
Dirvinis sėjikas (Pluvialis apricaria) – sėjikinių (Charadriidae) šeimos paukštis. Patino nugara juoda, išmarginta aukso geltonumo dėmėmis. Kaktos priekis ir antakiai balti. Snapas pilkas, kojos juodos. Patelės apačia, kaklas ir krūtinė pilkšvai ir juodai išmarginti.
Paulo Coelho
Paulas Kueljas (Paulo Coelho, g. 1947 m. rugpjūčio 24 d.) – brazilų rašytojas, dainų autorius, JTO „taikos skelbėjas“.
Dirvinis sėjikas
Lietuvoje reta rūšis. Lizdą suka ant žemės. Deda 4 gelsvai žalius su neryškiomis dėmelėmis kiaušinius. Peri 27 dienas.
Paulo Coelho
Biografija
Paulas Kueljas gimė 1947 m. rugpjūčio 24 d. Rio de Žaneire, Brazilijoje inžinieriaus ir namų šeimininkės šeimoje. Tėvai nesuprato sūnaus talento ir net guldė į psichiatrijos ligoninę, kad „išgydytų” nuo noro rašyti. Pats P. Coelho teigia: „Aš visada žinojau, kad mano Asmeninė Legenda yra rašyti”.
Dirvinis sėjikas
Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. thumb|210px|left|Dirvinis sėjikas
Paulo Coelho
Biografija
Pasidavęs tėvų norui, P. Coelho įstojo į teisės mokyklą, bet 1970-aisiais nutraukė studijas ir kaip hipis pradėjo keliauti po Pietų Ameriką, Šiaurės Afriką, Meksiką, Europą. Po dvejų metų grįžęs į Braziliją, pradėjo kurti eiles Brazilijos atlikėjams Elis Redžinai, Ritai Li ir Rauliui Seišasui.
Kas matė jos mirtį?
Siužetas
Juostos veiksmas vyksta Venecijoje, kur pas tėvą skulptorių Frenką Serpierį atvyksta jo mažametė duktė Roberta. Po keleto dienų mergaitė dingsta ir vėliau kanale surandamas jos kūnas. Į Veneciją atvyksta mergaitės motina Elizabet ir, kol policija nesėkmingai ieško žudiko, Frenkas pats imasi tyrimo. Netrukus paaiškėja, kad mirusi mergaitė nėra vienintelė auka, o galimo nusikaltimo vietoje liudininkai matė juodai apsirengusią senutę...
Paulo Coelho
Biografija
1982 m., būdamas 38-erių, pristatė pirmąją savo knygą „Pragaro archyvai”, kuri pasisekimo nesulaukė.
1986 m. Kueljas nukeliavo ispanų katalikų piligriminę kelionę, vadinamą „Santjago keliu”. Šioje kelionėje rašytojas pasiekė dvasinį atgimimą, kurį vėliau aprašė savo knygoje „Piligrimas”.
1988 m. pristatyta P. Kueljo knyga „Alchemikas” susilaukė daugybės pagyrimų ir įvertinimų. „Alchemikas” yra išleistas daugiau nei 67 kalbomis 120 šalių ir visur turėjo nepaprastą pasisekimą (parduota daugiau nei 65 mln. egz.), įrašyta į Gineso rekordų knygą kaip į daugiausia kalbų (71) išversta knyga autoriui tebesant gyvam.
Per savo karjerą rašytojas yra pelnęs daugybę apdovanojimų, vienas iš jų – 2000 m. gautas Prancūzijos garbės legiono ordinas.
Kūryba
Iš viso P. Kueljas išleido 26 knygas. Dvi iš jų – „Piligrimas” ir „Valkirijos” yra autobiografinės. Rašytojo knygų yra parduota daugiau nei 150 mln., 150 šalių. Įvairiose pasaulio šalyse jo knygos yra tarp labiausiai perkamų: Graikijoje, JAV, Italijoje, Izraelyje, Kanadoje, Lietuvoje ir Prancūzijoje. Paulo Kueljas yra visų laikų daugiausia pardavęs brazilų (portugalų kalba) rašytojas.
Autoriaus išleistų knygų sąrašas (Lietuvoje knygos išleistos „Vaga“ leidykloje):
Lukarijos
thumb|right|250px|Vaizdas nuo [[Pinčas|Pinčo kalvos – senoji Roma]]
Lukarijos – Senovės Romos religijoje tai šventųjų giraičių (lucus) garbinimo šventė, vykdavusi liepos 19 ir liepos 21 d. Tikroji ceremonijos prasmė nėra aiški, nes senovės istoriko Varono laikais, t. y., I a. pr. m. e., ji nepaminėta jo švenčių sąraše. Nežinoma ir dievybė, kurios garbei buvo švenčiama. Garsus romėnų politikas cenzorius Katonas aprašė giraitės kirtimo ritualą, tačiau apie dievybės pagerbimą neužsiminė.
Lukarijų prasmė
Imperatoriaus Augusto laikų istorikas Verijus Flakas Lukarijų šventimą susiejo su romėnų triuškinančiu pralaimėjimu galams Alijos mūšyje (Clades Alliensis), kuris įvyko liepos 18 d. Jis teigė, kad šventė surengta didelėje girioje, padėjusioje romėnų kariams išsigelbėti. Ji augo tarp Via Salaria prekybinio kelio ir Tibro upės, kur išlikę romėnai buvo pasislėpę. Kelias kirto mūšio lauką už 10 mylių nuo senovės Romos miesto. Taigi, giraitė turėjo būti ant Pinčo kalvos (Mons Pincius), ant kurios vėliau buvo užveisti Lukulo, Pompėjaus, Salustijaus ir kitų žymių politikų, karvedžių sodai ir parkai. Dabar Pinčo kalva atsidūrusi Romos miesto istorinėje dalyje. Lukarijos patvirtina, kad šventųjų giraičių pagerbimas buvo įprastas paprotys romėnų kovų su galais laikais.
Šventės kalendorius
Lukarijų šventimo datos pažymėtos Fasti Amiterni kalendoriuje, kuris buvo vestas nuo imperatoriaus Tiberijaus valdymo laikų ir rastas sabinų valdytame Amiterne (šalia dab. Akvilos centrinėje Italijoje). Kaip ir kitos „fiksuotos“ šventės romėnų kalendoriuje, Lukarijos vyko nelyginėmis dienomis, tarp kurių įsiterpdavo viena „nešventinė“ diena. V a. istoriko Makrobijaus teigimu, šventė prasidėdavusi naktį ir tęsdavosi iki sekančios dienos.
Federalinė aviacijos administracija
Federalinė aviacijos administracija (FAA, angl. Federal Aviation Administration) 1958 m. rugpjūčio 23 d. įkurta aviacijos agentūra, atsakinga JAV transporto departamentui. Iki 1966 m. organizacija vadinta Federaline aviacijos agentūra. Nuo 2018 m. organizacijai vadovauja Dan Elwell.
Pagrindinės funkcijos
FAA funkcijos apima šias veiklas:
Skyriai
FAA yra skirstoma į keturis skirtingus skyrius:
Regions and Aeronautical Center Operations
FAA būstinė yra Vašingtone, o dar du centrai yra Atlantoje ir Oklahomoje:
Laimingasis Lučianas
thumb|right|Čarlzas „Laimingasis“ Lučiano
Čarlzas Lučianas (Charles Luciano, labiau žinomas kaip Laimingasis Lučianas, tikras vardas – Salvatore Lucania, 1897 m. lapkričio 24 d. – 1962 m. sausio 26 d.) – legendinis italų kilmės JAV gangsteris, po Kastelamarezės karo įkūręs mafijos Sindikatą.
Tikras vardas – Salvatore Lucania, tačiau jį pasikeitė, nes laikė moterišku.
Ankstyvasis gyvenimas
Lučianas gimė 1897 m. lapkričio 11 d. Sicilijoje, Lercara Friddi kaimelyje, maždaug už 26 kilometrų į rytus nuo Korleonės. Būdamas 10 metų, kartu su tėvais persikėlė į JAV. Nusikaltėlio karjerą pradėjo nuo vaikystės, iš kitų vaikų reikalaudamas mokėti po kelis centus kasdien. Atsisakiusius sumušdavo. Vienas vaikų, atsisakęs mokėti ir ilgai mušęsis su Lučiano, buvo kitas būsimasis garsus gangsteris Mejeris Lenskis, vėliau tapęs vienu artimiausių jo draugų visam gyvenimui.
1916 m. Lučianas kartu su Five points gang gauja buvo areštuotas policijos. Gaujai pateikti kaltinimai dėl dalyvavimo daugybėje žmogžudysčių. Niujorko mafija atkreipė į tai dėmesį, ir nuo 1920 Čarlzas Lučiano jau dirbo kontrabandininku didelėms mafijos šeimoms, kaip kad Džo „Bosui“ Maserijai, bei susipažino su tokiais legendiniais mafijozais, kaip Frenkas Kostelas ir Vitas Dženovesė.
Per Kostelą jaunasis gangsteris susipažino su daug įtakingų politikų, verslininkų ir kitų gangsterių, tarp jų – Olandu Šulcu, Arnoldu Rotšteinu ir kitais. Šios pažintys vėliau labai pagelbėjo jo karjerai mafijoje. Taip pat iš Kostelo išmoko, kaip papirkinėjami policininkai ir kiti miesto pareigūnai.
Kastelamarezės karas
1920 m. pabaigoje Lučianas jau buvo vienas iš Džo „Boso“ Maserijos šeimos lyderių. Lučianas nepritarė fanatiškai Maserijos nuostatai į šeimą nepriimti ir jokių reikalų neturėti su ne siciliečiais. Jis matė, kiek galimybių užsidirbti atima tokia nepagrįsta netolerancija.
1930 m. prasidėjus Kastelamarezės karui tarp Maserijos šeimos ir kito siciliečio Salvatorės Maranzano mafijos organizacijos, Lučianas kartu su Vitu Dženovese išdavė savo bosą ir prisijungė prie Maranzano. Tačiau jau tada planavo eliminuoti ir patį Salvatorę.
1931 m. balandžio 15 d. Lučianas pakvietė savo bosą į Nuova Villa Tammaro restoraną papietauti. Jiems pavalgius, visi kiti restorano lankytojai pasišalino, taip pat ir jo savininkas, palikę gangsterius žaisti kortomis. Kai liko vieni, Lučianas atsiprašė ir išėjo į tualetą. Iškart po to į restoraną įsiveržė keturi žmonės ir pradėjo šaudyti. Mafijos bosas buvo sužeistas septyniose vietose, tarp jų mirtinai į galvą.
Policijos apklausinėjamas vėliau Lučianas teigė, kad nieko nematė, tik būdamas tualete girdėjo šūvius, o grįžęs rado seną draugą ir rėmėją nebegyvą.
Kol Tomas Lukezė nukreipė boso dėmesį, keturi mokesčių inspektoriais apsimetę Lenskio vyrai išrikiavo prie sienos ir nuginklavo jo asmens sargybinius. Tada du įėjo į Maranzano kabinetą ir jį sušaudė. Plačiai paplitęs gandas, kad iškart po to buvo nužudyta dar apie keturiasdešimt ar daugiau stambių kriminalinių figūrų, vienaip ar kitaip susijusių su Salvatore Maranzano ar Bosu Džo, tačiau jo nepatvirtina jokie įrodymai.
Sindikatas
Po Ūsuotojo Pito sunaikinimo Lučianas tapo svarbiausia figūra Cosa Nostra pasaulyje, ir jam pavyko įgyvendinti seną svajonę – sujungti įvairias Niujorko kriminalines grupuotes į vieną organizaciją. Priešingai nei Maranzano, kuris bandė pasiekti neįmanomą – sujungti visas šalies grupuotes pagal Romos imperijos pavyzdį (save, aišku, laikė imperatoriumi), Lučianas sukūrė decentralizuotą struktūrą. Jis įkūrė teritorijų sistemą, kai kiekvienai šeimai priklausė tam tikra teritorija ir tam tikros veiklos sritys. Kas kur kokias teises turės, sprendžiama pasitarimuose, o ne karais. Jei kažkuri šeima nori kažkokios konkrečios teritorijos, ar atsiveria galimybės naujam verslui – visi šie dalykai taip pat sprendžiami pasitarimuose. Taip mafija galėjo daugiau koncentruotis į verslą, o ne į tarpusavio karus. Jei kažkuri šeima norėtų jėga išstumti kitą iš šios įtakos sferos, jai tektų kariauti ne tik prieš tą kitą, bet prieš Sindikatą – visas mafijos šeimas. Taip pat bet kuri pašaliečių grupuotė, pabandžiusi varžytis su kuria nors šeima, atsiduria prieš visą Sindikatą. O tai tolygu savižudybei.
Taip „Laimingasis“ Lučianas iš esmės pakeitė JAV mafijos organizaciją ir įsitvirtino kaip vienas įtakingiausių nusikalstamo pasaulio donų, kartu su Mejeriu Lenskiu, Džo Adoniu, Olandu Šulcu, Luizu Lepke ir Frenku Kostelu sudarydamas Komisiją – aukščiausią Sindikato valdžios organą. Komisijos sprendimų vykdymui užtikrinti egzistavo Murder, Inc. – profesionalių žudikų organizacija, vadovaujama Luizo Lepkės. Sindikatas galutinai įsigalėjo prohibicijos laikotarpio pabaigoje ir veikia iki dabar.
Antrasis pasaulinis karas
Franklinui Ruzveltui tapus prezidentu, prasidėjo aktyvi kova prieš mafiją. Niujorko prokuroras Thomas E. Dewey vadovavo specialiam prieš Lučianą nukreiptam tyrimui ir bylai, kuri pasibaigė 1936 metų nuteisimu už vadovavimą didžiausiam JAV prostitucijos tinklui. Lučianui buvo paskirta nuo 30 iki 50 metų kalėjimo bausmė. Net įkalintas, gangsteris sugebėjo išlikti aktyviu Komisijos nariu. Jis įtariamas pagalba sabotuojant laivyno dokus.
Prasidėjus karui, JAV prireikė sąjungininkų išsilaipinimui Sicilijoje – ir Lučianas buvo puikus pasirinkimas, nes net laikomas kalėjime jis palaikė gerus ryšius su Sicilijos mafija, kurią tuo metu fašistinė policija tiesioginiu Musolinio įsakymu persekiojo, net nesiskaitydama su įstatymais. Už pagalbą kariuomenei 1946 metais „Laimingasis“ Lučianas buvo lygtinai paleistas iš kalėjimo su sąlyga, kad grįš į Italiją.
Tų pačių metų gruodžio 22 dieną jis atvyko į Havanos konferenciją Kuboje, kur atgavo kontrolę Sindikatui. Konferencijoje jis taip pat įsakė nužudyti Bagsi Sygelį, per kurio klaidas ar nesąžiningumą Sindikatas Las Vege prarado iki 6 milijonų dolerių.
Vėlyvasis gyvenimas
1957 m. iš aktyvios veiklos pasitraukus Frenkui Kostelui, Vitas Dženovesė pradėjo planuoti Lučiano nužudymą. Tačiau Lučianas ir Mejeris Lenskis apie tai sužinojo iš anksto ir įdavė Dženovesę policijai. Šis buvo apkaltintas narkotikų auginimu ir prekyba. Įkalintas 1959-aisiais, buvęs bendražygis 1969 m. kalėjime mirė.
Lučianas mirė 1962 metais Neapolio tarptautiniame aerouoste nuo širdies smūgio.
Palaidotas Šv. Džono kapinėse Niujorke, kai federalinis teismas nutarė, kad kūnui netaikomi imigracijos ar deportacijos įstatymai.
Iberoamerika
thumb|250px|Iberoamerikos valstybės Iberoamerika  – terminas, kuriuo apibrėžiamos Lotynų Amerikos ir Pirėnų pusiasalio (Iberijos) valstybės. Pradėtas vartoti XIX a., siekiant įvardinti Portugaliją ir Ispaniją su jų buvusiomis kolonijomis Amerikoje. Iberoamerikos šalys rengia kasmetinius valstybių vadovų susirinkimus. Taip pat yra Iberoamerikos valstybių organizacija, į kurią taip pat įeina kitos buvusios Ispanijos ir Portugalijos kolonijos (Mozambikas, Pusiaujo Gvinėja, Filipinai ir kt.).
Kaprotinijos
thumb|right|200px|Junonos statulėlė Kaprotinijos  – Senovės Romoje vykdavusi šventė, pavadinta Junonos Kaprotinos, dievų motinos, santuokos, vaisingumo, moterų globėjos deivės vardu. Ji vykdavo liepos 9 d. Šią dieną buvo pagerbiamos moterys vergės. Ceremonijos metu jos save mušė kumščiais ir plakė rykštėmis. Aukojimo apeigų rituale teisę dalyvauti turėjo tik moterys.
Junonos kultas
Junonai kartu su Jupiteriu ir Minerva ant Kapitolijaus kalvos buvo pastatyta šventykla. Joje buvo laikomos Junonos šventosios žąsys, kurios, pasak Plutarcho, savo gagenimu 390 m. pr. m. e. išgąsdino galus ir taip išgelbėjo Romą.
Legendos
Kaprotinijų šventimo datą ženklina du įvykiai: Romos valdovo mistinis dingimas ir romėnų karo pergalė prieš galus. Vienoje iš dviejų legendų minimas Marso laukas, kuriame buvusi „Ožkų pelkė“ (Palus Caprae). Ją maitino Tibro potvyniai bei nedidelis upelis. Šioje vietoje Romulas atsivertė į dievus. Tai atsitiko tą dieną, kai vyko asamblėja, ir staiga užtemo saulė, kilo didelė audra su baisiu griaustiniu. Žmonės gelbėdamiesi išsilakstė, tačiau audrai nurimus pasigesta jų karaliaus Romulo.
Pagal kitą legendą, per Galų karus romėnė, kalėjusi priešų galų stovykloje, įlipo į figos medį su uždegtu fakelu rankoje, liepsną nukreipdama į miesto pusę. Taip ji davė ženklą romėnams pradėti puolimą, ir jiems tai pavyko, iškovojant ženklią pergalę.
FC KooTeePee
KooTeePee – Suomijos futbolo klubas iš Kotkos.
Istorija
Iki 2000 m. buvo klubo KTP Kotka dublerių komanda.
Nuo 2000 m. tapo savarankišku klubu. Žaidė žemesniuosiuose divizionuose.
Tuo tarpu KTP Kotka tuo metu žaidė elito divizione, bet vėliau turėjo finansinių problemų. Iškrito iš elito diviziono ir KTP klubui grėsė bankrotas.
O ši komanda (KooTeePee) iš žemesniųjų divizionų iškilo į antros pakopos pirmenybes. Vėliau pateko į elito divizioną.
2013 m. komandą treniravo Sami Ristilä.
Mindaugas Pukštas
Mindaugas Pukštas (1978 m. rugpjūčio 3 d. Domeikavoje, Lietuvos TSR) – Lietuvos ilgųjų nuotolių bėgikas, Lietuvos čempionas, olimpietis.
Biografija
Gimė 1978 m. rugpjūčio 3 d. Domeikavoje. Dalyvavo 2004 m. vasaros olimpinių žaidynių maratone bėgime ir užėmė 74 vietą nubėgęs per 2:33:02. 5 000 m bėgime Lietuvos čempionu tapo 2000 metais. 10 000 m bėgime Lietuvos čempionu tapo 2000, 2001, 2005 metais. 3 000 m bėgime Lietuvos čempionu tapo 1999, 2001, 2002, 2005 metais. Kroso bėgime Lietuvos čempionu tapo 1999, 2000, 2001, 2002 metais.
Badžiai
Badžiai verčiasi žemdirbyste (augina sorgus, soras, kukurūzus, manijokus), gyvulininkyste, žvejyba. Tradiciniai amatai – kalvystė, odininkystė. XX a. pab. dar turėjo didžiąją šeimą ir patrilinijinę giminę.
Degutiškis
Degutiškis – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Antazavės.
Boksininkų sukilimas
Boksininkų sukilimas arba Ichetuanų judėjimas – Kinijoje kilęs nacionalistinis judėjimas, 1898–1901 m. peraugęs į sukilimą prieš vakarietišką imperializmą ir krikščionių misijas. Sukilimas pasireiškė kaip atsakas užsienio įtakos paveiktose Kinijos visuomenės sferose nuo opiumo prekeivių nepasitenkinimų, politinio kišimosi, ekonominės manipuliacijos iki misionierių evangelizmo propagavimo.
Pralaimėjusi pirmąjį ir antrąjį opijaus karus, Čingų dinastijos valdoma Kinija buvo priversta pasirašyti jai itin nepalankias prekybos sutartis su vakarų šalimis, kas sukėlė didžiulį visuomenės pasipiktinimą. Išaugo susirūpinimas, kad misionieriai ir kinų krikščionys galėtų pasinaudoti šiuo nuosmukiu savo naudai, pasisavindami bažnyčiai nenusiteikusių aukoti kinų valstiečių žemes bei kitą nuosavybę. Toks požiūris iššaukė smurtinius pasikėsinimus į užsieniečius.
Sukilimą organizavo slapta organizacija, susikūrusi Šandongo provincijoje ir pasivadinusi Yìhétuán arba „Teisingos harmonijos kumščio“ (kitaip dar „Kumščiu vardan taikos ir teisingumo“) pavadinimu. Tai buvo kovotojų grupė, užsiiminėjusi kovos menais ir įvairiais ritualais, todėl vakariečių buvo praminta boksininkais. Prie jų daugiausia prisidėdavo dėl potvynių ir prasto derliaus nuskurdę valstiečiai ir darbininkai. Pagrindinis organizacijos tikslas buvo nuversti Čingų dinastiją ir atkurti Mingų dinastiją.
Makedonija (Graikija)
Makedonija  – iki 1987 m. egzistavęs Graikijos administracinis vienetas, vienas iš 10 administracinių regionų. Vėliau buvo oficialiai panaikintas, ir iš jo suformuotos trys periferijos: Vakarų Makedonijos periferija, Centrinės Makedonijos periferija ir Rytų Makedonijos ir Trakijos periferija (kartu su buvusiu Trakijos regionu).
Graikijos Makedonija ribojosi su Albanija, Makedonija, Bulgarija. Vakaruose ribojosi su Epyro regionu, o pietuose su Tesalija. Rytuose ribojosi su Graikijos Trakija.
Administravimas
Makedonija buvo didžiausias Graikijos regionas ir dalintas į 14 nomų (prefektūrų), kurios grupuotos į tris provincijas:
Istorija
Graikijos Makedonija sudaro apie pusę viso istorinio Makedonijos regiono, jo pietinę dalį. Po Balkanų karų tapo šiaurės Graikijos provincija.
Apie senesnių laikų Graikijos Makedonijos istoriją žr.:
Krištolo kalnai
thumb|250px|Krištolo kalnai
Viena aukščiausių Krištolo kalnų viršūnių – Krištolo kalnas (Monte Cristal; 894 m). Vienas labiausiai turistų lankomų objektų šiuose kalnuose – 20 m aukščio Krištolo krioklys.
Mščujus iš Skžyno
thumb|right|200px|Herbas Łabędź ('Gulbė') Mščujus iš Skžyno, Mscivojus iš Skžyno – Lenkijos riteris, Žalgirio mūšio dalyvis. Mūšyje dalyvavo kaip Lenkijos karaliaus dvaro pulko riteris. Jo herbas – Łabędź ('Gulbė'). 250px|thumb|left|Ulrichas fon Jungingenas Žalgirio mūšyje. [[Jan Matejko|Jano Mateikos paveikslo „Žalgirio mūšis“ fragmentas.]] Pagal lenkų kronikininką Janą Dlugošą Mščujus Žalgirio mūšyje priklausė karaliaus dvaro pulko, kuriam vadovavo Andrzej Ciołek iš Želechovo ir Jan Odrowąż iš Sprovos, trečiajai kuopai. Dlugošas teigia, kad būtent Mščujus nukovė Vokiečių ordino didįjį magistrą Ulrichą fon Jungingeną. Tai teigdamas J. Dlugošas pasirėmė dviem faktais :
1412 m. Mščujus buvo Jogailos palydos ir delegacijos pas Vengrijos karalių narys. Tenai jis kovėsi riterių turnyre.
1428 m. jis dalyvavo Vytauto surengtame žygyje prieš Didįjį Novgorodą.
1431 m. jis dalyvavo Jogailos surengtame puolime Lietuvos didžiojoje kunigaikštystėje prieš tuometinį Lietuvos didįjį kunigaikštį Švitrigailą. Dalyvavo jis ir Lucko apgultyje.
1432 m. jis vadovavo Lietuvos didžiojo kunigaikščio Žygimantui Kęstutaičiui pasiųstam pastiprinimui kovai su Švitrigaila.
Mščujus turėjo daug žemės prie Voluinės Vladimiro. Manoma, kad XV a. bažnyčią Opočne (Vidurio Lenkija) pastatė Mščujus.
Vėgėlė
Vėgėlė (Lota lota) – vėgėlinių (Lotidae) šeimos žuvis. Galva didelė, plokščia iš viršaus. Kūnas buožgalviškas. Nugara tamsi, juodai ar rudai pilka. Šonai gelsvai žalsvi, išmarginti netaisyklingomis šviesiomis dėmėmis. Pilvas šviesiai pilkas. Oda gleivėta, stora su giliai įaugusiais labai smulkiais redukuotais žvynais. Pelekai minkšti, tamsūs, išmarginti šviesiomis dėmėmis. Ant apatinio žando 1 ilgas ūsas, ant viršutinio ties šnervėmis – 2 trumpi.
Vėgėlė – plėšri žuvis. Kartais vadinama gėlavandene menke. Medžioja tamsiu paros metu, nepastebimai prisėlinusi prie aukos puola ir lėtai ryja. Aktyviausia būna šaltuoju metų laiku, kai vanduo jau atšalęs, itin mėgsta prastą orą ir tamsą. Laikosi giliau ir kur akmenuotas dugnas.
Lietuvoje draudžiama gaudyti vėgeles nuo gruodžio 15 d. iki sausio 15 d. bei mažesnes nei 49 cm (Kuršių mariose) ir 45 cm (kituose telkiniuose).
Lietuvoje paplitusi ežeruose ir upėse. Dažna verslinė žuvis. Jos mėsa skani, gana riebi, be ašakų, o kepenys yra laikomos delikatesu.