cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Naujamiesčio ąžuolas
Naujamiesčio ąžuolas – respublikinės reikšmės gamtos paveldo objektas, išskirtinis ąžuolas, augantis Panevėžio rajone, Naujamiesčio miestelyje, šalia Dariaus ir Girėno gatvės. Pažymėtas lankytino objekto rodykle. miniatiūra|180px|left|Ąžuolas neturi apsauginės zonos
Ąžuolo paskelbimo saugomu teisės aktas – Aplinkos ministro 2016 m. vasario 8 d. įsakymas Nr. D1-88.
Al Karauino universitetas
Al Karauino universitetas, drauge su kitais Feso senamiesčio objektais, yra UNESCO pasaulio paveldo objektas.
Jurgupio tvenkinys
Jurgupio tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Šakių rajone, 4 km į pietryčius nuo Šakių. Sudarytas užtvenkus Jurgupio upelį (Siesarties intakas) prie pat jo įtekėjimo į Valiulių tvenkinį. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,42 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 52 m. Krantai žemi, apaugę medžiais ir krūmais. Pietinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Rytinėje pakrantėje auga miškelis, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai.
Butėnų apylinkė (Kupiškis)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šimonių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kupiškio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Puožo apylinkės ir Šimonių apylinkės.
Dalai Lama V
Po užsitęsusios pilietinių karų eros, Dalai Lama V suvienijo centrinį Tibetą. Kaip nepriklausomos valstybės vadovas, jis užmezgė diplomatinius santykius su Kinija ir susitiko su ankstyvaisiais Europos tyrinėtojais. Gjaco buvo pirmasis Dalai Lama, kuris turėjo realią (nors ir trumpalaikę) įtaką visame centriniame Tibete ir labai dažnai yra vadinamas Didysis Penktasis.
Jam valdant pastatyti Potalos rūmai, įsteigta Nečungo orakulo pareigybė, užmegzti tarptautiniai santykiai.
Zingeris
Zingeris – žydiška pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Zingerienė (ištekėjusi moteris) ir Zingerytė (mergautinė pavardė).
Pavardė vokiškos kilmės – iš ('dainininkas').
Bučių ąžuolas
Bučių ąžuolas – išskirtinis ąžuolas, valstybės saugomas Panevėžio rajono savivaldybėje, Naujamiesčio seniūnijoje, augantis Bučių kaime, netoli Labos, 6 km į šiaurę nuo Naujamiesčio miestelio. Medis stovi prie kaimo vieškelio šalia sodybų, pažymėtas kelio nuorodomis. Medis plačiai aptvertas apsaugine tvorele, šalia pastatytas lankytino objekto ženklas. Vienas iš kelių gamtos paveldo objektų maršrute „Šuojos pakrantėmis nuo dvaro iki dvaro (Liberiškis – Naudvaris).
Euroapotheca
Euroapotheca – įmonė, valdanti vaistines ir farmacijos didmeną.
Lietuvoje „Eurovaistinė“, Latvijoje „Euroaptieka“, Estijoje „Euroapteek“, Lenkijoje „Euro-Apteka“, Ukrainoje „Euroapteka“ bei Švedijoje „Apoteksgruppen“.
Istorija
1998 m. įkurta „Euro vaistinė“ tapo didžiausiu vaistinių tinklu Lietuvoje.
2001 m. „Euro vaistinės“ atidarytos Latvijoje ir Lenkijoje. 2004 m. „Euroapotheca“ grupė į Estijos rinką. 2007 m. įkurtas holdingas UAB „Euroapotheca“, vienijantis vaistines visose šalyse. 2014 m. Lietuvoje paleista e-vaistinė.
2019 m. „Euroapothecos“ firma UAB „Azeta" įkuria el. parduotuvę „Azeta.lv" Latvijoje, 2020 m. rudenį – „Azeta.ee" Estijoje.
Martina Stella
Martina Stela (, g. 1984 m. lapkričio 28 d. Florencija) – italų aktorė ir scenaristė.
Biografija
Stela debiutavo kine sulaukusi 16, juostoje „L’ultimo bacio“, kuri buvo nominuota eilei David di Donatello apdovanojimų ir plačiai demonstruota užsienio šalyse. JAV Stelos vaidmuo neliko nepastebėtas ir ji buvo įvartinta kaip jaunoji Reese Witherspoon. Po keleto vaidmenų tėvynėje, ji taip pat gavo keletą vaidmenų Holivude: Oušeno dvyliktukas (2004) ir Devyni (2009).
Nuo 2002 m. ji vaidina teatre, taip pat dalyvauja įvairiuose televizijos projektuose.
Šeima
2011-14 m. susitikinėjo su stilistu Gabriele Gregorini, su kuriuo 2012 m. susilaukė dukters. Tarp kitų jos buvusių partnerių yra ir garsus lenktynininkas Valentino Rossi.
Nuo 2016 m. Stela ištekėjusi už aktoriaus Andrea Manfredonia. 2021 m. pora susilaukė sūnaus Leonardo.
Medžiakalnio geomorfologinis draustinis
Medžiakalnio geomorfologinis draustinis – saugoma gamtos sritis Lietuvoje, Vilniaus rajono rytuose, Zujūnų seniūnijoje, ~5 km į šiaurės vakarus nuo Pilaitės (Vilnius). Įsteigtas 1992 m. Apima 767,89 ha plotą.
Įsteigtas siekiant išsaugoti Baltijos aukštumų lankui būdingą smulkiakalvių ruožo fragmentą. Būdingas kalvotas, nedideliais miškeliais apaugęs paviršius, pievų plotai.
Draustinio erdvėje yra Medžiakalnio, Augustų, Maskoliškių kaimai, šiaurinė Vaivadiškių dalis.
thumb|left|259px|Kalvų gatvė, einanti per draustinį
Lietuvos teatro sąjunga
– Lietuvos visuomeninė profesinė organizacija, vienijanti profesionalius teatro kūrėjus.
Istorija
1947–1987 m. veikė LTSR teatro draugija. 1987 m. įsteigta LTSR teatro veikėjų sąjunga, kuri perėmė LTSR teatro draugijos funkcijas. 1989 m. persivadino kaip „“.
Veikia Kauno skyrius, yra skyriai valstybiniuose teatruose, Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje.
2007 m. turėjo ~800 narių. 2013 m. turėjo ~400 narių.
Veikla
Skatina ir propaguoja savo narių kūrybą, gina jų teises, remia teatro gildijų ir asociacijų, besikuriančių teatrų veiklą, teatro literatūros ir periodikos leidybą, teatro menininkų kūrybines programas, rengia konferencijas, teatro veikėjų kūrybos vakarus.
Sąjunga turi kamerinę salę Vilniuje bei kūrybinę poilsio stovyklą „Žaldokynė“ Šventojoje. Ją sudaro 1963 m. statytų 17 avarinės būklės medinių namukų (plotas po 16 m²) ir gyvenamasis namas (plotas 77 m², iš jų naudingo – 33 m²). Pagal 2010 m. būklės ataskaitą nusidėvėjimas buvo 70%, 2019 m. „beveik pilnai“ suremontuoti.
Aukščiausia valdymo institucija – suvažiavimas (šaukiamas kas 5 metai), tarp suvažiavimų – taryba.
Gudų tvenkinys
left|120px
Gudų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Mažeikių rajone, 5,5 km į pietus nuo Viekšnių. Sudarytas užtvenkus Virvytės upę (Ventos intakas) 6,9 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 3,25 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 61,5 m. Tvenkinys yra siauras ir ilgas, neišsiliejęs iš upės vagos. Vidurinėje dalyje yra 0,2 ha sala. Krantai plačiai apaugę medžiais ir krūmynais, vietomis žemi, užpelkėję, vietomis aukšti ir statūs. Vakariniame krante yra Svirkančių atodanga. Rytinėje pakrantėje įsikūrę Gudų ir Pavirvytės kaimai, į vakarus – Svirkančių kaimas. Vidurinę tvenkinio dalį skersai kerta kelias.
Tvenkinys įrengtas 1922 m., kai buvo pastatytas vandens malūnas. 2002 m. pastatyta 230 kW galios mažoji hidroelektrinė.
Rudnia Cata
Rudnia Cata  – kaimas Rusijos vakaruose, 30 km į pietvakarius nuo Klimovo, 1 km į šiaurės rytus nuo Senųjų Jurkovičių, prie Catos upės pasienyje su Baltarusija.
Carice van Houten
Carice van Houten (g. 1976 m. rugsėjo 5 d. Leiderdorpe, Nyderlandai) – olandų kino aktorė ir dainininkė.
Biografija
Karisė van Outen gimė Leiderdorpe, Margje Stasse (edukacinio televizijos kanalo darbuotojos) ir Theodore van Houten (rašytojo ir televizijos scenaristo) šeimoje. Jos jaunesnė sesuo Jelka van Houten taip pat tapo aktore bei dizainere. Vaikystėje Karisė daug laiko praleisdavo žiūrėdama nebylų kiną ir interviu yra sakiusi, kad labiausiai mėgsta vaidinti scenas be dialogo. Aktorystės meno ji mokėsi Utrechte, Mastrichte ir Amsterdame.
Pirmas jos didesnis vaidmuo buvo 1999 m. juosta „Suzy Q“, už kurį ji Olandijoje pelnė ne vieną apdovanojimą. Didžiausiu postūmiu karjeroje tapo 2006 m. pasirodžiusi karinė drama „Juodoji knyga“, kurios režisierius Paul Verhoeven liaupsino aktorės sugebėjimus, o paprašytas palyginti ją su Sharon Stone (kuri vaidino jo filme „Esminis instinktas“), pareiškė, kad „Karisė iš tiesų gali vaidinti“. Kiti kritikai taip pat gyrė jos darbą, lygindami su Scarlett Johansson.
Po šio filmo prasidėjo Karisės tarptautinė karjera, ji buvo pradėta kviesti ir į Holivudo filmus. 2008 m. ji vaidino dar viename filme apie karą „Valkirija“ su Tom Cruise, o 2010 m. – juostoje „Skerdikai“ su Jude Law. 2008 m. ji atliko nedidelį vaidmenį Ridley Scott filme „Body of Lies“, tačiau galutinėje filmo versijoje jos scenų neliko.
2012–2019 m. filmavosi seriale „Sostų žaidimas“.
Aktorė taip pat dainuoja. Filmo „Juodoji knyga“ garso takelyje skamba 4 jos atliekamos dainos, o 2012 m. ji išleido albumą „See You on the Ice“.
Asmeninis gyvenimas
2005–10 m. Karisė gyveno su Sebastianu Kochu, su kuriuo kartu filmavosi „Juodojoje knygoje“.
Aktorė yra pareiškusi, kad jai nepatinka Holivudas: „- Mano agentas pritrenktas, kad aš noriu likti Europoje. Jei Holivudas pasiūlys man gerą vaidmenį, aš, žinoma, jo imsiuosi, bet aš tiesiog nenoriu čia gyventi“.
Ji laisvai kalba olandiškai, angliškai, vokiškai ir prancūziškai.
Venturi latakas
miniatiūra|Venturi latakas Venturi latakas  – latakas, naudojamas nešmenis plukdančių tėkmių debitams matuoti suspaudžiant tėkmę ir sukeliant vietinę patvanką.
Veikimo principas
miniatiūra|Venturi latako schema: H-latako aukštis, h1 – vandens lygis prieš susiaurėjimą, h2 – vandens lygis sąsiauryje, B – latako plotis, b – sąsiaurio plotis Venturi latake vandens tėkmė teka per žinomos geometrijos lataką su žinomu nuolydžiu. Yra matuojamas tik vienas parametras – vandens lygis latake prieš susiaurėjimą.
Konstrukcija
Venturi latakai montuojami gelžbetoniniame latake, kuris gali būti įrengtas lauke ar patalpoje. Latako korpusas pagal poreikį gaminamas iš įvairių medžiagų, o dažniausiai iš metalo arba plastiko. Paprastai venturi latakai įrengiami su ultragarsiniu lygio davikliu.
Latakas susideda iš keturių pagrindinių dalių: srauto įtekėjimo dalies, susiaurėjimo dalies, sąsiaurio (angos) ir išėjimo difuzoriaus.
Venturi latako geometriniai matmenys priklauso nuo tėkmės srauto matavimo ribų. Vandens kiekiui iki 70 m³/h  projektuojami iki 2 m ilgio latakai, 500 m³/h – iki 4 m, iki 4000 m³/h  – iki 10 m.
1935 m. ūkininkų streikai Lietuvoje
miniatiūra|Paminklinis akmuo netoli [[Išlaužas|Išlaužo, Purvininkuose (Prienų raj.) ]]
'''1935 m. ūkininkų streikai''' – 1935–1937 m. Lietuvoje, daugiausia Užnemunėje, vykę streikai, paskatinti žemų produktų supirkimo kainų ir lėtai atsigaunančios šalies ūkio būklės bei netiesiogiai – autoritarinio režimo nelankstumo. Pagrindiniai ūkininkų bruzdėjimo tikslai buvo ekonominės padėties gerinimas ir rinkimų į Seimą organizavimas.
Prielaidos
Lietuvos Respublikoje didžiausią ekonominį sektorių sudarė žemės ūkis, apie 70–75 % nacionalinio šalies produkto. Augant ekonomikai sparčiai daugėjo maisto perdirbimo įmonių, iš jų ilgainiui susiformavo galingos monopolijos („Pienocentras“, mėsos pramonę kontroliavusi bendrovė „Maistas“, grūdų perdirbimo įmonė „Lietūkis“ ir kitos). Tačiau 1929 m. pasaulį ištikus didžiajai ekonominei krizei jos padarinių banga pasiekė ir Lietuvą. Smuko eksportas, iki tol viršijęs importą, dėl ženkliai vangesnio lietuviškos produkcijos pirkimo 5–10 kartų smuko supirkimo kainos.
Ekonominei situacijai gerėjant eksporto tendencijas dar labiau nusmukdė pašliję santykiai su iki tol buvusia pagrindine prekybine partnere kaimyne Nacių Vokietija po 1934 m. Noimano-Zaso bylos. Nacių Vokietijai įvedus ekonominį embargą eksporto rodikliai krito iki 1923 m. lygio. Sukdamasi iš padėties Vyriausybė įvedė „žąsų mokestį“, įstatymą, kuris įgaliojo visus valstybės tarnautojus, nelygu jų kategorijos, įsigyti po žąsį nuo kiekvienų 50 litų pajamų, įvairiai karpė biudžeto išlaidas. Vis dėlto ekonominė recesija skaudžiai palietė darbininkus ir samdinius, kurių atlygis nuo 1930 m. ėmė mažėti. Galop 1934 m. imta subsidijuoti dalį maisto produktų, dirbtinai pakeliant supirkimo kainas.
Streikų eiga
Stagnuojanti ūkio būklė pažadino socialinius neramumus. Pavienės akcijos kaime prasidėjo jau 1934 m.: ūkininkai atsisakydavo mokėti mokesčius, ignoravo už skolas išparduodamų ūkių varžytines, nebevykdė prievolių taisyti kelius. Kartais tai prasiverždavo ir smurto proveržiu: užpuolami antstoliai ar sumušami policininkai. Prasideda ir pirmieji boikotai: rudenį Kauno apylinkių ūkininkai atsisako pristatyti produkciją į Aukštosios Panemunės pieninę. Vis dėlto Suvalkijos ūkininkų judėjimai gali būti išskirti į 3 streiko etapus, besiskiriančius savo intensyvumu, kovos formomis, organizaciniu pobūdžiu.
Pirmasis etapas – 1935 m. rugpjūtis-gruodis
1935 m. vasarą streikininkai organizavo pasitarimus Marijampolės, Vilkaviškio, Šakių, Alytaus apskrityse, išleisti pirmieji atsišaukimai, juose reikalaujama per pusę sumažinti mokesčius, atidėti skolų mokėjimą 5 m., uždrausti parduoti ūkius iš varžytinių už nesumokėtas skolas bei pakelti grūdų supirkimo kainas. Šių reikalavimų valdžia įvykdyti pajėgi nebuvo ekonomiškai. Nepriklausomai nuo ūkininkų savo atsišaukimą paskelbia ir pogrindinė komunistų partija, kuriuo kviečia į „bendrą kovą prieš fašizmą“.
Jau rugpjūčio 25 dieną prieniškiai valstiečiai surengė nesankcionuotą mitingą. Jame dalyvavo apie 3 tūkstančius žmonių, kartais teigiama, kad prie jų agitacijos svariai prisidėjo pogrindinė komunistų partija. Po nesėkmingų bandymų mitingą išvaikyti jėga, buvo pažadėta, esą visi ūkininkų reikalavimai būsią patenkinti. Tačiau tą pačią naktį buvo pradėti suiminėti mitingo organizatoriai. Tokie valdžios veiksmai paskatino dar didesnę priešpriešą. Rugpjūčio 26 dieną vėl įvyksta konfrontacija su policija, tačiau šį kartą ūkininkai gražiuoju įtikinami išsiskirstyti. Tvarka atkuriama tik pavakarę, iš Kauno atvykus šimtui raitųjų policininkų.
Žymiausiomis ir kruviniausiomis laikomos riaušės įvyko rugpjūčio 27 dieną Veiveriuose. Įvyko incidentas, kai streikuojantieji bandė iš turgavietės išvyti 20 nestreikuojančių ūkininkų. Į tai reaguodamas Veiverių nuovados viršininkas paskambino Marijampolės apskrities viršininkui prašydamas pastiprinimo. Apie 10 val. jis buvo suteiktas. Tuo metu aikštėje šalia turgaus būriavosi apie pusšimtį vyrų, tarp kurių buvo ir aktyviausi nestreikavusiųjų „baudėjai“. Riaušininkai puolė policininkus su lazdomis, o vienas jaunas vyras peršovė policininkui koją. Į tai atsakydami policininkai taip pat panaudojo šaunamuosius ginklus. Per susirėmimą nukauti riaušininkai Juozas Gustaitis ir Stasys Veiverys, dar penki ūkininkai bei trys policininkai buvo sužeisti. Iš viso skaičiuojama, kad šiuo laikotarpiu žuvo 5 streikininkai.
Po šio incidento streikai ėmė slopti ir ilgainiui įgavo kitokį pobūdį.
Antrasis etapas – 1935 m. gruodis–1936 m. rugpjūtis
Šiame etape pasikeitė kovos pobūdis: nebebuvo masinių mitingų, plačiau nei pirmajame etape paplito teroristiniai veiksmai: telefono ir telegrafo laidų naikinimas, gaisrai, streiko neremiančių asmenų apšaudymai. Judėjimas įgavo konspiratyvumo, slaptumo.
Trečiasis etapas – iki 1937 m. rudens
1936 m. rudenį prasidėjusiam trečiajam ūkininkų bruzdėjimo etapui būdingos silpnos pasipriešinimo apraiškos. Šiuo laikotarpiu tik buvę streikininkai užsiėmė naujo streiko organizavimu. Stengtasi palaikyti ryšius su opozicija, bandyta susivienyti, tačiau nesėkmingai.
Neramumų pabaiga ir pasekmės
Iki 1938 m. nuteisti 253 neramumuose aktyviausiai dalyvavę asmenys, dar keli šimtai buvo nubausti administracine tvarka. Net 19 kaltinamųjų buvo nuteisti mirties bausme, kita nemaža dalis – kalėti iki gyvos galvos. Vėliau daliai nuteistųjų bausmės vėliau buvo sumažintos, mirties bausmė įvykdyta 4 asmenims – stambiems ūkininkams Petrui Šarkauskui, Broniui Pratasevičiui, Kaziui Narkevičiui ir Alfonsui Petrauskui. Atskirai mirties bausmė įvykdyta kitam organizatoriui Aleksandrui Maurušaičiui.
Dėl neramumų teko atsistatydinti žemės ūkio reikalų ministrui Jonui Pranui Aleksai ir vidaus reikalų ministrui Steponui Rusteikai.
Palikimas
Sovietinėje istoriografijoje streikas neretai vadintas „sukilimu“, pabrėžtas politinis streikų pobūdis. 1968 metais Lietuvos SSR valdžios buvo pastatytas atminimo akmuo sušaudytiems streiko dalyviams. Užrašas skelbė, kad 1936 metais „šioje vietoje palaidoti fašistinio karo lauko teismo nuosprendžiu sušaudyti Kazys Narkevičius, Alfonsas Petrauskas, Bronius Protasevičius ir Petras Šarkauskas“.
Biliūnų apylinkė (Kupiškis)
Biliūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Skapiškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kupiškio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Vėželių apylinkės.
Kritimo šulinys
miniatiūra|Gelžbetoniniai kritimo šuliniai su išoriniu (kairėje) ir vidiniu (dešinėje) kritimo stovais miniatiūra|Plastikinis šulinys be kritimo stovo Kritimo šulinys  – nuotekų šulinys, prijungiantis aukščiau esantį išvadą ar nuotaką.
Kritimo šulinių funkcijos
Kritimo šuliniai įrengiami kai:
Kritimo šulinių konstrukcija ir įrengimas
Kritimo šuliniai gali būti su išoriniu ir vidiniu kritimo stovais arba be jų. Kritimo stovo skerspjūvis turi būti ne mažesnis už pritekamojo vamzdžio skerspjūvį. Kai perkrytis mažesnis nei 0,3 m, kritimo šuliniai įrengiami be kritimo stovų.
Įrengiant kritimo šulinius reikia garantuoti krentančio srauto energijos nuslopinimą, kad ištekančių nuotekų greitis neviršytų 4 m/s. Kritimo šuliniai dažniausiai būna plastikiniai ar gelžbetoniniai.
Pažibų liepų alėja
left|130px|
Pažibų liepų alėja – valstybės saugomas gamtos paveldo objektas, liepų alėja, auganti Panevėžio rajono savivaldybėje, Naujamiesčio seniūnijoje, Pažibų kaime. Pasiekiama iš plento  pagal nuorodą į Naudvario dvaro sodybą (1,5 km į pietus). Kryžkelėje prie alėjos stovi Naudvario koplyčia. miniatiūra|220px|left|Liepų alėja vasarą Pažibų liepų alėja yra vienas iš kelių gamtos paveldo objektų maršrute „Šuojos pakrantėmis nuo dvaro iki dvaro (Liberiškis – Naudvaris). Liepų alėja paskelbta valstybės saugoma 2016 m.
Lietuvos ir Pusiaujo Gvinėjos santykiai
Lietuvos ir Pusiaujo Gvinėjos santykiai — dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Pusiaujo Gvinėjos.
Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės. Pusiaujo Gvinėja yra viena iš šešių JT valstybių narių, su kuriomis Lietuva nėra užmezgusi diplomatinių santykių (kitos – Butanas, Papua Naujoji Gvinėja, Kongo DR, Pietų Sudanas ir Tonga).
2022 m. pradžios duomenimis, Lietuvoje Pusiaujo Gvinėjos piliečių negyveno.
Santykių istorija
2015 m. liepą pasirodė straipsnis, kuriame aprašomas kurį laiką dirbusio lietuvio geodezininko inžinieriaus, prižiūrėjusio hidroeletrinės statybas, Modesto Juodžio įspūdžiai.
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Pusiaujo Gvinėjos siekė 38,4 tūkst. eurų, o importuojamų produktų iš Pusiaujo Gvinėjos nebuvo. Kita vertus, yra informacijos apie neskaidrius ryšius tarp Pusiaujo Gvinėjos diktatoriaus Teodoro Obiango ir Klaipėdos verslininko Vladimiro Stefanovo.
Korinžinierius
Korinžinierius, korpuso inžinierius – TSRS kariuomenės (Raudonosios armijos) inžinerinės kariuomenės karinis laipsnis. Šis karinis laipsnis atitiko rikiuotės laipsnį komkoras (vėliau – generolas leitenantas), aukštesnis inžinerinis laipsnis buvo arminžinierius, žemesnis – divinžinierius.
Taip pat žodžiu korinžinierius buvo vadinamas korpuso inžinerinių dalinių viršininkas.
Apie kitus korinžinieriaus lygio laipsnius skaitykite DVRA kariniai laipsniai ir skiriamieji ženklai (1935–1940).
Istorija
Karinis laipsnis korinžinierius buvo įvestas 1935 m. rugsėjo 22 d. TSRS CVK ir TSRS LKT nutarimu „Apie DVRA vadovaujančio personalo asmeninių karinių laipsnių įvedimą“ (О введении персональных военных званий начальствующего состава РККА).
Laipsnio turėtojai
Šį laipsnį buvo gavę 4 kariškiai:
Du iš jų 1937–1938 m. buvo represuoti – nuteisti ir sušaudyti. Du kiti, tarnavę NKVD ir Kariniame jūrų laivyne, 1941–943 m. žiemą buvo peratestuoti ir gavo generolo majoro ar generolo leitenanto laipsnius.
Atskyrio ženklai
Korinžinieriaus atskyrio ženklai buvo trys tamsiai raudoni rombai antsiuvuose.
2008 m. neramumai Tibete
250px|thumb|Suimti Tibeto vienuoliai, 2008 m. balandis
Kinijos administracijos nuomone, neramumai Tibete buvo motyvuoti separatizmu ir juos suorganizavo Dalai lama. Tuo tarpu Dalai Lama paneigė kaltinimus ir pareiškė, kad neramumai prasidėjo dėl plataus nepasitenkinimo Tibete. Tais pačiais metais Kinijos Liaudies Respublikos Vyriausybė ir Dalai Lama nuo gegužės 4 d. iki liepos 1 d. surengė derybas riaušėms aptarti.
Neramumų metu Kinijos valdžia neįleido į regioną užsienio ir Honkongo žiniasklaidos.
Vakarų žiniasklaida spėliojo, kad neramumai Tibete turės įtakos 2008 m. Pekino olimpinių žaidynių lankomumui, tačiau tai nepasitvirtino.
Laukelių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Skapiškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kupiškio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Vėželių apylinkės ir Viluinių apylinkės.
IPhone 13 Pro
iPhone 13 Pro ir iPhone 13 Pro Max – „Apple“ išmanieji telefonai, pagrįsti Apple A15 Bionic procesoriumi ir iOS 15. Išmanusis telefonas buvo pristatytas 2021 m. rugsėjo 14 d. kartu su iPhone 13 ir iPhone 13 mini modeliais. Ši serija sulaukė prieštaringų atsiliepimų. Kai kurie apžvalgininkai kritikavo „iPhone 13“ dizainą, nes „iPhone 13“ dizainas buvo per daug panašus į iPhone 12.
Dizainas
2022 m. kovo 8 d. buvo pristatyta nauja iPhone 13 Pro spalva Alpine Green.
Ekranas
„IPhone 13 Pro“ ir „iPhone 13 Pro Max“ turi atitinkamai 6,1 colio ir 6,7 colio OLED ekranus su „Super Retina XDR“ technologija. Buvo pristatyta ProMotion technologija, leidžianti naujajam Super Retina XDR ekranui keisti atnaujinimo dažnį nuo 10 iki 120 kartų per sekundę. Jis automatiškai padidėja, kai reikia greitai apdoroti grafiką, ir nuleidžiamas, kai atliekamos kitos užduotys taupant energiją. Ryškumas piko režimu padidėjo iki 1200 nitų. Išpjova ekrane yra 20 % mažesnė nei iPhone 12 Pro ir iPhone 12 Pro Max.
Kameros
Išmanieji telefonai aprūpinti kamerų sistema, susidedančia iš trijų modulių: itin plataus kampo, plačiakampio ir teleobjektyvų su trigubu optiniu priartinimu. Taip pat yra optinis vaizdo stabilizavimas. Svarbi naujovė – nauja itin plataus kampo kamera su atnaujintu objektyvu ir galinga automatinio fokusavimo sistema, kuri dabar gali fotografuoti net 2 cm atstumu nuo objekto. Didelės diafragmos plačiakampė kamera su didžiausiu jutikliu naudoja LiDAR skaitytuvo galią naktinio režimo portretams fotografuoti. Itin plataus kampo kamera su naujuoju automatiniu fokusavimu turi žymiai didesnę diafragmą ir greitesnį jutiklį. Teleobjektyvo kamera turi nakties režimą. Pridėtas kinematografinis režimas, kuris realiu laiku aptinka veidus ir veiksmus kadre, automatiškai perjungiant fokusavimą nuo vieno asmens prie kito arba į objektus. Taip suliejamas nesufokusuotas fonas, sukuriamas gylio efektas.
Procesorius
Telefone naudojamas šešių branduolių Apple A15 Bionic procesorius, pagamintas naudojant 5 nm technologiją. Našumas padidėjo 50 %, o grafika – 30 %. Naujasis 16 branduolių neuronų variklis (Neural Engine) gali apdoroti iki 15,8 trilijono operacijų per sekundę.
==== Maitinimas ir baterija ====
Programinė įranga
„iPhone 13 Pro“ ir „iPhone 13 Pro Max“ operacinė sistema yra „iOS 15“, kuri buvo išleista 2021 m. rugsėjo 20 d.
FCI Tallinn
Talino FCI – buvęs Estijos futbolo klubas iš Talino. Anksčiau žinomas Talino „Infonet“ pavadinimu.
Istorija
Klubas įkurtas 2002 m. sausio 29 d. Taline.
Nuo 2013 m. dalyvavo Meistriliiga pirmenybėse. 2016 m. klubas tapo šalies čempionais.
2017 m. pabaigoje buvo pranešta apie susijungimą su kitu Talino klubu Talino „Levadia“.
Morta Mindaugienė
thumb|244px|right|Medalis skirtas Lietuvos Karalienės Mortos karūnavimo 750-čiui paminėti. Autorius – skulptorius, medalininkas [[Juozas Kalinauskas]]
FCI Tallinn
Istorija
2017 m. lapkričio 6 d. komanda buvo išformuota. Spaudos konferencijoje klubo prezidentas pareiškė, kad pavargo nuo neprofesionalumo.
Morta Mindaugienė
Morta Mindaugienė (g. apie 1210 arba 1215 m. Agluona, Latgala – 1262 m. Vilnius, Lietuva) – pirmoji karūnuota Lietuvos karalienė konsortė, Lietuvos karaliaus (1253–1263 m.) Mindaugo žmona.
Istoriografiniai duomenys
Nėra jokių žinių, kad iki Mortos Mindaugas būtų turėjęs kitą žmoną, nors Vaišelga yra minimas kaip jo sūnus. Mindaugo vedybų su Morta tiksli data nėra žinoma. Pagrindinis istorinis šaltinis, kuriame minima karalienė Morta – Eiliuotoji Livonijos kronika, kurioje rašoma, kad atvykusį iš Rygos Livonijos ordino magistrą Andrių Štirlandietį „pasveikino ir karalienė, meilingai žengusi į menę”. 1251 m. jis pats inicijavo Mindaugo, jo žmonos Mortos, ir dviejų sūnų – Rūklio ir Rupeikio – krikštą. Kartu buvo pakrikštyti Mindaugo aplinkos kilmingieji ir daugybė lietuvių karių. 1253 m. popiežiaus Inocento IV valia Lietuvos krikščioniškuoju karaliumi buvo karūnuotas valstybės suvienytojas ir valdovas Mindaugas bei jo žmona Morta. Brangiomis ir meniškomis karūnomis bei kitomis karališkomis insignijomis, sukurtomis Rygos auksakalių, juos vainikavo Kulmo vyskupas Hendenreichas.
Morta valdovo Mindaugo žmona buvo labai sudėtingu Lietuvai laikotarpiu. Jau 1219 m. Mindaugas su broliu Dausprungu buvo vieni iš pačių žymiausių Lietuvos kunigaikščių, o tuo metu baltų žemėms ir Lietuvai vis stiprėjo pavojus iš Livonijos Kalavijuočių ordino pusės ir pietvakarių, ypač kai nuo Pavyslio ėmė veržtis Vokiečių ordinas. Šių dviejų frontų sąlygomis 1236 m. didžiulės tarptautinės akcijos pasėkoje kryžiaus žygis buvo nukreiptas tiesiogiai prieš Lietuvą, bet kaip liudija šaltiniai, „susibūrė Lietuva“ ir „nugalėjo Lietuva“ garsiame Saulės mūšyje. Kiek vėliau rašytiniuose šaltiniuose nušviečiant tarptautinius pietryčių įvykius figūruoja ir aprašoma „Mindaugo Lietuva“. Dėl to nuo tų metų sąlygiškai skaičiuotas ir Mindaugo valdymas. Didžiulis Mindaugo valstybės išbandymas buvo XIII a. viduryje, kai 1250–1251 m. Lietuvą puolė Livonijos ordinas ir Haličo-Voluinės Rusios pajėgos, o valstybės viduje, išorės poveikyje, vyko sąmokslas. Mindaugas sugebėjo atremti priešą, suardyti priešišką koaliciją suartėdamas su Livonijos ordinu, priimant 1251 m. krikštą ir 1253 m. karūnuojantis Lietuvos karaliumi. Nors ir toliau Ordinas su talkininkais grobstė vakarų baltų žemes, Mindaugo remiami lietuviai ir žemaičiai sutriuškino abi Ordino, Livonijos ir Prūsijos šakas Durbės mūšyje (1260 m.), o tuo pasinaudoję, sukilę prūsai ir kiti baltai, kovojo dėl savo nepriklausomybės. Galiausiai, Mindaugas, pasinaudodamas esančia situacija, stojo į atvirą kovą prieš Ordiną 1261 m.
Morta buvo svarbus asmuo šalia valdovo Mindaugo. Šiam aptarus krikšto ir karūnacijos reikalus su Livonijos magistru, gavus popiežiaus pritarimą, buvo „krikštintas ir šventintas karalius Mindaugas galingas ir jo žmona Morta“, magistras įsakė iš „kilniųjų brangenybių karaliui Mindaugui ir jo žmonai Mortai pagaminti dvi karūnas“, atsistatydinęs Livonijos magistras Andrius Štirlandietis vykdamas į Lietuvą keliavo pas Mindaugą ir karalienę Mortą, aptarti tolimesnių veiksmų, kunigaikštis Treniota ir žemaičiai vyko „pas karalių Mindaugą ir pas jo žmoną Mortą“, Mortos patariamas Mindaugas išsiuntė Ordino atstovus į Rygą: „Tavo žodžio paklausysiu“, atsakė jai karalius, „ir tik tada taiką sulaužė“, tai yra jau atvirai stojo į kovą prieš Ordiną.
Eiliuotosios Livonijos kronikos metraštininkas nešykšti jai dėmesio. Ji jautri, švelni ir rūpestinga karalaičių Rūklio (Gerstuko) ir Rupeikio motina. Jos jautrumas artimiesiems ir rūpestis valstybės reikalais susieti su esminiais įvykiais kuriant Lietuvos Karalystę. Karaliaus Mindaugo ir karalienės Mortos santykiai atsiveria rūpesčiu tautos interesais. Grįžusį iš sunkaus žygio Mindaugą pasitikusi karalienė klausinėja jį ir guodžia, užjaučia ir meiliai nusižemindama išreiškia pasiilgimą. Pirmieji žmogiškos meilės atspindžiai Lietuvos istorijoje tokie išskirtiniai, jog jais negalima nesižavėti. Karalienė pokalbyje su Mindaugu atkreipia dėmesį į Livonijos magistro teiktą Lietuvai paramą, kartu nežymiai parodydama ir savo reikšmę: „Magistras pagerbė tave ir visą tavo tautą, taip pat ir mane“. Toji magistro pagarba, tai Lietuvos Karalystė, ryšys su Vakarų Europa. Taipogi, karalienė dažnai pataria Mindaugui, o kartu yra subtiliai reikli esminiuose valstybės reikaluose. Ji pranašiškai nurodo į karaliaus santykių su Treniota grėsmę, ryžtingai priekaištauja dėl bendradarbiavimo su juo: „dabar tu gi seki paskui tą beždžionę“. Nujausdama pavojų karalienė ryžtingai taria: „Pakeisk savo nuomonę ir sek mane, tai išeis tau į gerą“. Tačiau Mindaugas yra santūrus, savo diplomatinių veiksmų plane tai vertina nenaudingumu Lietuvai ir korektiškai atsako, jog „šiuo metu esu kurčias“. Laikmečio įvykiai rodo to pokalbio reikšmę. Žinoma, karalius suprato ir įvertino Treniotos priešiškumą, juk nutraukęs Treniotos neparuoštą žygį į Vendeną (Kėsį), išvengė jo sumanytos klastos ir pavojaus Lietuvos kariuomenei. Todėl karalius rūstus, o karalienė rūpinasi prasikaltusiųjų likimu. Jos patarimas nedaryti iš jų kankinių, o išprašyti iš šalies. Istorijoje tai nurodoma kaip subtili tautos moters nuojautos įžvalga, regisi humaniškumo jausmo išmintimi. Įvykių visuma parodė karalienės teisumą – klastūnas Treniota tapo smurtininku.
Įvykių prie Tverų aprašyme tas pats Voluinės metraštis nurodo, jog kunigaikštis Vismantas žuvo po to, kai Mindaugas jau buvo išvykęs. Todėl vėliau sumanyta ir į ankstesnius įvykius įterpta jų prieštara nepagrįsta, nors, kaip istorinė žymė, padeda regėti karalienę Mortą kilus iš Šiaulių. Neatsitiktinai apie tai daug ką byloja vietovardžiai. Netoli Šiaulių yra Vismantų (Pakruojo raj.) gyvenvietė. Buvusi kunigaikščio Vismanto žemėvalda dar kartą atkreipia dėmesį į karalienės Mortos kilmės vietą. Dar daugiau, greta Vismantų yra karalaičio Rūklio vardu pažymėtas Ruklaukis. Taip istorinių duomenų ir vietovardžių atgarsiu pasirodo Šiaulių kunigaikštytė Vismantaitė, kuriai tapus karaliene Morta, galima versija, jog kunigaikštis Vismantas čia buvo skyręs žemėvaldą savo vaikaičiui Rūkliui.
Karaliaus Mindaugo rašte nurodyta, jog karalaičiai Rūklys ir Rupeikis 1254 m. dalyvauja sprendžiant valstybės reikalus. Jie sosto paveldėtojai, o ne mažamečiai, kaip vėlgi siekė supriešinti atmintį Voluinės metraštis. Šis raštas ir rodo, jog karaliaus Mindaugo vedybos su kunigaikštyte Vismantaite vyko po pergalės prie Saulės. Taip Saulės įvykių siužete atsiveria subtilių jausmų atgarsis, ir gėrimės pirmąja meilės istorija Lietuvos istorijoje. Šviesusis karalienės Mortos paveikslas dabar ir legenda apie kunigaikštytę Vismantaitę byloja, jog garsus buvo Salduvės pilies kunigaikštis Vismantas, bet dar labiau išgarsėjo jo duktė. Kai lietuviai pilyje šventė Saulės pergalę, ten kunigaikštytę sutiko būsimasis karalius Mindaugas. Ji tapo Lietuvos karaliene Morta.
Išsiplėtęs Lietuvos ir baltų kovos frontas pražūtimi grėsė Vokiečių ordinui, bet 1262–1263 m. mirė Morta, žuvo Mindaugas, Lietuvai vėl iškilo didelis pavojus. Nuo 1269 m. naujam kovos etapui Lietuvos jėgas sutelkė didysis kunigaikštis Traidenis. Tokiomis aplinkybėmis XIII a. šeštajame dešimtmetyje Morta reiškėsi kaip valdovo Mindaugo bendražygė, dalyvaujanti politiniame gyvenime, patarianti, teikianti savo nuomonę.
Oceana
2009 m. gegužę ji pasirašė kontrakt1 su „Ultra Records“ ir išleido pirmąjį singlą „Cry Cry“. 2012 metais Endless Summer paskelbta oficialia UEFA Euro 2012 čempionato daina.
Mykolas Šalkauskas
Mykolas Šalkauskas, s. Jono (1847 m. spalio 17 d. – 1897 m. gegužės 18 d. Peterburge) – karo inžinierius, novelistas, publicistas, pedagogas.
Literatūrinė veikla
Mykolas Šalkauskas literatūros srityje pradėjo reikštis lietuvių spaudos draudimo metais. Kūrinius rašė lenkų kalba, o juos pasirašinėjo slapyvardžiu Brolis.
1886 metais Brolis debiutavo Varšuvoje leidžiamo politinio-visuomeninio-literatūrinio savaitraščio “Prawda” puslapiuose, kuriame buvo publikuojamas jo apsakymų rinkinys “Iš pesimisto dienoraščio” (lenk."Z dziennika pesymisty").
1886–1894 m. M.Šalkauskas buvo savaitraščio “Prawda” korespondentu Peterburge.
Brolio (Mykolo Šalkausko) kūriniai, vaizduojantys Lietuvos kaimą – legenda „Pagieža“ (lenk."Zemsta") ir kaimiška apysaka „Jurgis Durnelis“ (lenk."Jurgis Durnialis") – buvo išversti į lietuvių kalbą ir 1890 m. išspausdinti lietuviškame mėnraštyje „Varpas“. Abu kūrinius į lietuvių kalbą išvertė Vincas Kudirka. Tais pačiais metais apsakymai „Pagieža“ bei „Jurgis Durnelis“ pasirodė ir Varšuvos savaitraštyje „Głos“ (liet.Balsas).
1894 m. Brolio apysaką “Jurgis Durnelis“ į rusų kalbą išvertė L.Vasilevskis, ją pavadinęs „Простофиля“(rus.). Vėliau šią apysaką išleido I.D.Sytino leidykla. .
1902 m. Plimute buvo išleista Brolio dviejų apsakymų (“Pagieža” ir “Jurgis Durnelis”) knygelė lietuvių k. (vertėjas – V.Kudirka). 1908 m. pagal Brolio apsakymą „Jurgis Durnelis“ to paties pavadinimo spektakliui scenarijų parašė Gabrielius Landsbergis-Žemkalnis.
Kūriniai
1892 m. Varšuvoje buvo išleistas keturių kūrinių, autoriaus pavadintų eskizais (lenk. szkice), rinkinys “Svajonės” (lenk. Marzenia), į kurį įėjo “Mitologinė sakmė”, “Jurgis Durnelis”, “Ibrahimas” ir “Iš pesimisto dienoraščio”.
Brolio kūrinys “Kreipimasis į poetą” (lenk. Wezwanie do poety), buvo įtrauktas į rinkinį, skirtą Varšuvos savaitraščio “Prawda” redaktoriaus Aleksandro Sviętochovskio veiklos 25-mečiui paminėti (1870–1895). Rinkinys buvo išleistas po rašytojo mirties.
Profesinė ir visuomeninė veikla
Kapitonas Mykolas Šalkauskas buvo vienas iš įkūrėjų Labdaringos Draugijos, įkurtos 1884 m. prie Peterburgo šv. Kotrynos Romos katalikų bažnyčios, tuo metu buvusios visos krikščioniškosios Peterburgo bendruomenės centru.
Gyvenimo pabaigoje Mykolkas Šalkauskas dėstė Peterburgo Berniukų Gimnazijoje, įsteigtoje prie anksčiau paminėtos šv. Kotrynos bažnyčios.
Peterburge yra išlikęs R.M. Vetzerio mechaninių dirbtuvių pastatas (Kamennoostrovskij pr. 58), pastatytas 1895 m. pagal M.Šalkausko inžinierinį projektą.
Gyvenimo pabaiga
Mykolas Šalkauskas (Brolis) mirė 1897 metų gegužės 18 dieną Peterburge. Palaidotas Peterburgo Vyborgo katalikų kapinėse.
Marija Žilevičiūtė
Marija Felicija Žilevičiūtė (1901 m. kovo 14 d. Zavišinė, Kėdainių raj. – 1963 m. lapkričio 25 d.) – Lietuvos dailininkė, tapytoja.
Biografija
Baigusi Panevėžio lenkų gimnazijos keturis skyrius, 1922–1928 m. mokėsi Kauno meno mokyklos Bendrojo lavinimo skyriuje, vėliau Adomo Varno tapybos studijoje. 1928 m. jai buvo suteiktas menininkės tapytojos vardas ir teisės. 1938 m. įstojo į Lietuvos moterų kultūros draugiją, dirbo mokytoja šios draugijos Mergaičių amatų mokykloje Kaune. Pokario metais, prasidėjus masiniam tikinčiųjų persekiojimui, bažnyčių naikinimui, nacionalizavus Lietuvos moterų kultūros draugijos turtą M. Žilevičiūtė neteko pastovios gyvenamosios vietos, gyveno ir kūrė labai sudėtingomis sąlygomis. Gyvendama Kėdainiuose ar Krekenavoje, 1958 m. Paežerėlių bažnyčiai nutapė Šv. Antano Paduviečio, Šv. Jurgio paveikslus.
Mirė 1963 m. Palaidota Kaune, Panemunės kapinėse.
Kūryba
Tapė religinio turinio paveikslus bažnyčioms, peizažus, portretus. Dalyvavo 1937 metų 1-ojoje Lietuvos moterų dailininkių meno parodoje ir 1940 metų 1-ojoje Lietuvos moterų dailininkių draugijos dailės parodoje. Žinomi M. Žilevičiūtės kūriniai: Senutės portretas ; Vyskupo P. Bučio portretas, Kaimo mergaitė, Kun. K. Č. portretas, Aukštadvario apylinkės vaizdas, Gandrų lizdas ; Kun. S. Mikelkevičiaus portretas.
Naudvario koplyčia
Naudvario koplyčia – koplyčia, esanti Naudvario km., Naujamiesčio seniūnijoje, Panevėžio rajone. Įsikūrusi buvusio Naudvario dvaro atnaujintoje kalvėje. Naujamiesčio klebonas čia keliskart aukojo šv. mišias. Vietos gyventojai renkasi į gegužines pamaldas, pašarvojami parapijiečiai.
Istorija
Naudvario dvaro sodybos kalvės pastatas pastatytas XIX a. viduryje. Kolūkio laikais čia veikė medžio dirbtuvės. Pastatas restauruotas ir pritaikytas koplyčiai 2009 m. Paskelbtas valstybės saugomu regioniniu architektūros paminklu 1997 m.
Architektūra
Koplyčios pastatas kompaktinis, stačiakampio plano, 1 aukšto su pastoge, tinkuoto nedegtų molio plytų mūro su keraminių plytų intarpais sienomis. Pastatas uždengtas dvišlaičiu stogu su keraminių čerpių danga. Statinio restauracijos metu buvusio dūmtraukio vietoje įrengta varpinė. Priekyje ant kraigo įtaisytas geležinis kryžius. Koplyčios viduje išsaugotas tinkuoto keraminių plytų mūro žaizdras.
Vaduvų apylinkė
Vaduvų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Skapiškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kupiškio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Viluinių apylinkės.
Tibeto nacionalinio sukilimo diena
Tibeto nacionalinio sukilimo diena yra švenčiama kovo 10 d. ir mini 1959 m. Tibeto sukilimą prieš Kinijos Liaudies Respubliką. Šio ginkluoto sukilimo nesėkmė galiausiai nulėmė galutinį susidorojimą su Tibeto nepriklausomybės judėjimu ir Dalai lamos Tencingo Gjaco tremtį.
2008 m. šios šventės minėjimas sukėlė maištus ir smurtą, kurie prasidėjo Tibeto sostinėje Lasoje ir paplito po kitas Tibeto sritis.
Karinė sąjunga
Karinė sąjunga – tarptautinė sutartis nacionalinio saugumo klausimais, kai susitariančios šalys pasižada remti viena kitą, kilus iš anksto nenumatytai krizei. Karinės sąjungos skiriasi nuo koalicijų tuo, kad koalicija kuriama jau žinomai krizei.
Karinės sąjungos gali būti skirstomos į gynybos sutartis, nepuolimo sutartis ir antantes.
Karinės sąjungos nariai gauna papildomo saugumo savo autonomijos sąskaita. Be to, jie gali gauti ir nekarinės naudos: pavyzdžiui, svarbiu karinių sąjungų privalumu laikomi sustiprėję prekybos ryšiai tarp sąjungininkų.
Požegos–Slavonijos apskritis
Požegos–Slavonijos apskritis  – apskritis Kroatijoje, vakarų Slavonijoje. Administracinis centras – Požega. 2011 m. duomenimis, mieste gyveno 78 031 gyventojas.
Požegos–Slavonijos apskritis šiaurės vakaruose ribojasi su Bjelovaro–Bilogoros apskritimi, šiaurėje su Viroviticos–Podravinos apskritimi, šiaurės rytuose su Osijeko–Baranijos apskritimi, pietuose su Brodo–Posavinos apskritimi bei pietvakariuose su Sisako–Moslavinos apskritimi.
Administracinis suskirstymas
Požegos–Slavonijos apskritis yra skirstoma į:
Mieliūnų apylinkė
Mieliūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šimonių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kupiškio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Adomynės apylinkės ir Viluinių apylinkės.
Antantė (reikšmės)
Antantė (,, – nuo  – gera valia) gali reikšti:
Lietuvos teisininkų draugija
Lietuvos teisininkų draugija – Lietuvos asociacija, vienijanti teisės mokslininkus ir praktikus. Dalyvauja vertinant, rengiant teisės aktus, svarstant jų projektus, rūpinasi žmogaus teisių ir laisvių įgyvendinimu, bendradarbiauja su Lietuvos valstybės institucijomis, visuomeninėmis organizacijomis, palaiko ryšius su kitų šalių teisininkais, jų draugijomis ir tarptautinėmis organizacijomis. Turi apie 400 narių (2007 m.). LTD skyriai veikia Kaune, Panevėžyje, Lazdijuose, Prienuose, Telšiuose, Palangoje, Biržuose, Jonavoje ir kituose Lietuvos miestuose.
Pagrindinės draugijos institucijos – visuotinis susirinkimas, taryba, valdyba, draugijos pirmininkas. Yra miestų, rajonų skyriai ar grupės, t. p. šakiniai skyriai ir Jaunųjų teisininkų skyrius. Draugija turi garbės teismą ir revizijos komisiją.
Būstinė Vilniuje, Tilto 17/4.
Istorija
1920 m. sausio 14 d. buvo įkurta draugija. Ji leido žurnalą „Teisė“, „Teisininkų kalendorių“, kuriame buvo pateikiama tikslios Lietuvos teismų veiklos ribos, jų buveinės ir kita teisininkams svarbi informacija.
1989 m. kovo 4 d. LTD atkurta.
1996 m. įsteigė leidyklą „Justitia“, nuo 1996 m. leidžia žurnalą „Justitia“ (nuo 2003 m. kartu su žurnalo priedu „Teisės žinios“). Teikiama draugijos P. Leono stipendija.
Mordoras
thumb|Gondoro ir Mordoro žemėlapis Trečiajame amžiuje
Mordoras – Saurono viešpatija Viduržemyje, Dž. R. R. Tolkino išgalvoto pasaulio Ardos žemyne. Didžiuma Mordoro buvo pelenų ir lavos dykynė.
Mordoras driekėsi į šiaurę ir rytus nuo Epel Duoto (Šešėlio kalnų) ir į pietus nuo Ered Litujo (Pelenų kalnų). Mordoras buvo į rytus nuo Gondoro bei didžiosios Anduino upės ir į pietus nuo Gūdžiagirės. Kalnų grandinės supo Litlado ir Gorgoroto lygumas ir tamsiąją Narno jūrą. Šiaurėje Šešėlio ir Pelenų kalnai jungėsi savo kraštinėmis atšakomis, tarp kurių buvo gilus tarpeklis Kirit Gor-goras, Vaiduoklių tarpeklis (įėjimas į Saurono viešpatiją). Iš abiejų jo pusių kilo stačios uolos, o priekyje stūksojo dvi plikos kalvos, ant kurių stovėjo galingi ir aukšti bokštai Mordoro Dantys. Mordore stūksojo Lemties kalnas – vulkanas, kur keliavo Žiedo brolija, kad jo liepsnose sunaikintų žiedą. Moranonas, Juodieji vartai, buvo Saurono pastatydinti, kad apsaugotų Uduno slėnį šiaurės vakaruose.
Sam Rivers
Sam Rivers (g. Samuel Robert Rivers, 1977 m. rugsėjo 21 d., Džeksonvilis, Florida) yra amerikiečių bosistas ir prodiuseris, geriausiai žinomas, kaip vienas iš nu metal grupės Limp Bizkit įkūrėjų ir narių. Jis buvo išrinktas „Geriausiu bosistu“ 2000 metų „Gibson apdovanojimuose“. Jo pusbrolis yra grupės būgnininkas John Otto.
Ankstyvieji metai
Rivers pagrindinėje Arlington Middle mokykloje pradėjo groti tūba mokyklos orkestre. Taip pat dėl pusbrolio pomėgio mušti džiazo ritmu būgnus, jis pradėjo domėtis muzika.
Sam Rivers lankė Bishop Kenny vidurinę mokyklą, o paskui įstojo, į The Douglas Anderson Menų Mokyklą. Jis anksčiau grojo gitara, tačiau Sam Rivers muzikos mokytojas pasiūlė groti bosine gitara, ir nuo to laiko jis groja tik bosine. Jo pamėgtos grupės, kurios turėjo įtakos jos muzikai yra Black Sabbath ir Megadeth.
Limp Bizkit
Rivers pirmą kartą susitiko Fred Durst, kai jis dirbo Chick-fil-A restorane. Jie pradėjo bendrauti, ir turėjo bendrus pomėgius, kaip riedlenčių sportu ir muzika. Jie kartu sukūrė grupę, kuri neilgai gyvavo, pavadinimu Malachi Sage.
Kai pirmosios grupės reikalai nepasisekė, jie vėl nutarė pabandyti sukurti grupę, ir prie jų prisidėjo John Otto. 1995 metais trijulė sukūrė grupę pavadinimu Limp Bizkit. Netrukus prie grupės prisijungė gitaristas Rob Waters. Grupės pirmoji keturių dainų demo įrašas, pavadinimu Mental Aquaducts, buvo įrašytas kartu su Waters, tačiau netrukus Rob paliko grupę. Otto pasiūlė į grupę priimti mokyklos laikų draugą Wes Borland. Durst sutiko su šia kandidatūra, ir nuvyko į Filadelfiją susitikti su Wes. Wes sutiko ir ta pačią naktį Durst grįžo namo, susitarė dėl pasirodymo tą naktį, ir grupė pirmą kartą su Wes surengė šou.
Vėliau prie grupės, 1996 metais prisijungė DJ Lethal. Rivers buvo jauniausias grupės narys. Kai grupės pirmasis studijinis albumas Three Dollar Bill, Yall$ buvo išleistas, Sam tada buvo tik devyniolika metų.
Jis buvo išrinktas "Geriausiu Bosistu" 2000 metų „Gibson Apdovanojimuose“.
2009 m. Limp Bizkit po 8 metų pertraukos atgaivino muzikinę karjerą. Rivers prisidėjo prie originalios grupės sudėties, ir bus išleistas naujas Limp Bizkit albumas.
Aparatūra
Rivers pirmiau naudojo kompanijos Ibanez aparatūrą, tačiau vėliau jis pradėjo naudoti pagamintą pagal užsakymą Warwick basses bosinę gitarą su šviesos diodais ant grifo.
Asmeninis gyvenimas
2001 metais jis vedė savo ilgametę draugę Kinter Atkins.
Mantas Bertašius
Mantas Bertašius (g. 2000 m. gegužės 3 d.) – Lietuvos futbolininkas, vartininkas.
Lietuvos televizijos ir radijo choras
Lietuvos televizijos ir radijo choras – Lietuvos televizijos ir radijo valstybinis choras, veikęs 1963–1993 m. Vilniuje.
Mantas Bertašius
Karjera
Nuo 2014 m. atstovavo Klaipėdos FM. Rungtyniavo elitinėje jaunių lygoje.
Lietuvos televizijos ir radijo choras
Veikla
Choras turėjo apie 70 dainininkų. Atliko lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinius per radiją, televiziją, koncertų salėse, RTV fonotekai įrašė apie 2000 kūrinių. Repertuarą sudarė:
Mantas Bertašius
Karjera
Nuo 2016 m. rungtyniavo Atlanto dublerių ekipoje. 2016 m. jie žaidė II lygoje, Vakarų zonoje.
Lietuvos televizijos ir radijo choras
Veikla
Choras dalyvavo operų televizijos spektakliuose:
Mantas Bertašius
Karjera
2017 m. ir toliau atstovavo Klaipėdos FM bei Atlanto dublerių ekipoms.
Nuo 2018 m. registruotas A lygos rungtynėms, tačiau „Atlanto“ klube žaisdavo dublerių ekipoje.
2020 m.
2020 m. pranešta, kad žaidėjas tęs karjerą Gargždų „Bangoje“, kuri 2020 m. sezone pateko į A lygą.
2021 m.
Atstovavo klubui žaisdamas Banga B ekipoje.
2022 m. (debiutas A lygoje)
2022 m. kovo 19 d. A lygos rungtynėse prieš Jonavą pagrindinis vartininkas Kornelijus Smilingis užsidirbo raudoną kortelę ir buvo pašalintas iš aikštės. Jo vietą aikštėje užėmė M. Bertašius. Pačioje rungtynių pabaigoje prasileido įvartį į savo ginamus vartus, tačiau Gargžų ekipa įventė pergalė rezultatu 3:1.
2022 m. rugpjūčio 26 d. į „Bangos“ klubo vartus buvo skirtas 11 m. baudinys, kurį M. Bertašius subegėjo atmušti.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Antantė (sąjungos tipas)
Antantė – tarptautinė sutartis arba karinė sąjunga, kai susitariančios šalys pasižada konsultuotis tarpusavyje arba bendradarbiauti karo ar krizės atveju. Antantės pavyzdys yra 1904 m. sudarytas Didžiosios Britanijos ir Prancūzijos „Nuoširdus susitarimas“.
Nustatyta, kad antančių susitariančios šalys yra mažiau linkę padėti viena kitai karų atveju, nei gynybos sutarčių, bet labiau, nei nepuolimo sutarčių susitariančios šalys. Taip pat nustatyta, kad didžiosios valstybės mažiau linkę pradėti karus su savo partneriais antantėse, nei prieš savo partnerius nepuolimo sutartyse ir gynybos sutartyse, arba šalimis, su kuriomis nesudarytos jokios sąjungos.
Smailiašakis kiminas
Smailiašakis kiminas (Sphagnum cuspidatum) – kimininių (Sphagnaceae) šeimos augalų rūšis. Paplitimo arealas – D. Britanija, Norvegija, Švedija, JAV rytinė pakrantė ir Kolumbija.
Saudo Arabijos futbolo taurė
Saudo Arabijos futbolo taurė arba Karalius taurė – pagrindinis futbolo taurės turnyras Saudo Arabijoje. Vyksta nuo 1957 metų.