cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
LARP
LARP specifika
Žaidimo personažai paprastai gali mirti. Kai kurios sistemos mirusį personažą pašalina tik trumpam laikui, tačiau dauguma reikalauja, kad žaidėjas susikurtų naują personažą, visiškai nesusijusį su senuoju.
Kadangi nemažai LARPų vyksta fantastiniuose pasauliuose, personažai būna įvairių rasių (elfai, hobitai ir pan.). Kartais nurodomi specifiniai rasių bruožai, kuriuos būtina atkartoti žaidėjams (pvz., elfams būtinos smailios ausys, hobitams – gauruotos kojos), kartais rases žymi skirtingų spalvų raiščiai ant galvos. Žaidėjai kostiumus renkasi pagal tai, kokios rasės jų personažas.
Žaidimo pasaulis, rasės, raiščių spalvos ir kt. nustatomos žaidimo taisyklėse. Pagrindinis taisyklių tikslas – numatyti ir reguliuoti žaidimo personažų veiksmus bei tarpusavio santykius. Pavyzdžiui, nustatoma, po kiek ir kokių smūgių kalaviju personažas miršta, kokių priemonių reikia išgydyti marui, kaip elgiasi užkerėtasis, kaip turėtų vykti vienas ar kitas ritualas, kaip personažai prasimaitina (pvz., kad personažas būtų pavalgęs, jis turi pasidaryti „daržą“ ir nustatytą laiko tarpą jame „dirbti“).
LARP rūšys
thumb|250px|right|Trys žaidėjai Didžiosiose Pabaltijo žaidynėse [[2006 m.]] thumb|250px|right|Aštuoni magai atlieka ritualą Didžiosiose Pabaltijo žaidynėse 2006 m. thumb|250px|right|Ruošiamasi varžyboms dėl imperatoriaus sosto Didžiosiose Pabaltijo žaidynėse 2006 m. LARP vyksta uždaroje patalpoje, mieste arba miške. Uždaroje patalpoje vykstantis LAPRG vadinamas kabinetiniu („kabinetka“) – tokių žaidimų tema yra fantastinė detektyvinė istorija, dažniausiai kabinetinis žaidimas trunka vieną dieną, keliami dideli reikalavimai kostiumui ir žaidybiniams ginklams, dalyvių skaičius nedidelis (5-15).
Mieste vyksta miesto arba „lėtaslinkis“ LARPG. Šie žaidimai trunka mėnesius ar net metus, jų esmė – informacijos paieška ir veikėjų tarpusavio santykiai. Kostiumui tinka kasdienė apranga, dalyvių skaičius nuo 20–30 iki kelių šimtų.
Miško LARPG, kaip matosi iš pavadinimo, vyksta miške, tokie žaidimai dar skirstomi į vienadienius ir daugiadienius. Miško LARPG žaidimuose svarbiausia orientacija vietovėje, socialiniai bei koviniai veiksmai, daugeliu atveju veikėjas sugeba atlikti tik tai, ką jis iš tiesų sugeba, keliami dideli reikalavimai kostiumui bei žaidybiniams ginklams, dalyvių skaičius nuo 5 iki kelių šimtų ar net tūkstančių (užsienyje).
Kai kurie LARP yra labiau koviniai (orientuoti į personažų kovinius veiksmus). Kovose naudojami specialūs ginklai, neretai paminkštinti. Kovos veiksmus ir personažų mirtį griežtai apibrėžia žaidimo taisyklės. Paprastai personažai turi tam tikrą kiekį „gajumo taškų“ (hitų), kuriuos kiti personažai savo veiksmais gali atimti. Gajumą gali atstatyti gydytojai ar magai.
Kituose LARP akcentuojami santykiai tarp žaidėjų, įvairios intrigos. Kartais pasirenkamas ir vaidinamas epizodas iš visiems žaidėjams žinomos knygos ar filmo – interpretacijos būna ir laisvos, ir nelabai.
Istorija
Iš esmės dauguma žaidimų vaikystėje yra LARPai, nors jie taip ir nevadinami. Istorinių įvykių atkūrimas („rekonstrukcija“) žmonijos žinotas taip pat seniai: senovės Romoje, Han laikų Kinijoje ir viduramžių Europoje suaugusieji mėgdavo besilinksmindami apsimesti ankstesnių amžių žmonėmis. Pomėgiu („hobiu“) istorinė rekonstrukcija tapo tik XX amžiuje.
Vaidinimas taip pat seniai naudojamas kaip treniravimosi, praktikavimosi būdas, pvz., kovų imitacijos arba netikri pacientai būsimiesiems gydytojams mokyti. Neaišku, kiek tokius pasiskirstymus vaidmenimis galima laikyti „žaidimais“.
Su LARP tradicija galima sieti ir teatro improvizacijas, kurių ištakos siekia XVI a. Commedia dell’arte. Šiuolaikinių teatro improvizacijų pradžia buvo XX a. 6 dešimtmetyje.
XX a. 3 dešimtmetyje JAV susikūrė „Model League of Nation’s clubs“ ('Pavyzdinė tautos klubų lyga'), kuri sukūrė gyvo žaidimo vaidmenimis stilių, laikytą ne žaidimu, o laisvalaikio pramoga. Yra įrodymu, kad tuo metu Niujorke žaisti „žudikų“ tipo LARP žaidimai. 3 dešimtmetyje gyvo veiksmo vaidmenų žaidimai taip pat pradėti naudoti psichoterapijoje – „psichodramos“. Tai nebuvo žaidimas, tačiau vėlesnę LARP tradiciją paveikė.
7 dešimtmetyje atsiranda maginės fantastikos žaidimai – priešingybė grynai istorinėms rekonstrukcijoms. XX a. 8 dešimtmetyje išleidus pirmąjį stalo vaidmenų žaidimą „Dungeons and Dragons“, daugelyje vietų savarankiškai ėmė rastis maginės fantastikos LARP grupių.
LARP buvo „išrastas“ iš nieko bent kelis kartus skirtingų žmonių skirtingose vietose, nors dažniausiai įkvėpimu tapdavo gandai apie LARP kitose šalyse. 9 dešimtmetyje LARP išplito, atsirado įvairių jo rūšių. 10 dešimtmetyje išleista pirmoji populiari LARP sistema – Mind’s Eye Theatre.
Agustín Sierra
Agustín Sierra Romera (g. 1990 m. rugsėjo 23 d. Buenos Airėse, Argentinoje), taip pat žinomas kaip Agustín Sierra – argentiniečių aktorius, geriausiai žinomas iš Agustíno Maza vaidmens populiariame vaikų ir paauglių seriale „Chiquititas“, taip pat iš kitų vaidmenų telenovelėse „Rebelde Way“, „Floricienta“ ir „Casi Ángeles“.
Savaninė antilopikė
thumb|right|260px|Savaninės antilopikės paplitimo arealas
Savaninė antilopikė (Raphicerus campestris) - tikrųjų antilopių (Antilopinae) pošeimio dykaraginių (Bovidae) šeimos žinduolis.
Kūno aukštis 50-60 cm, masė 10-16 kg. Trumpa kūgio formos galva, ilgos ir plačios ausys, ilgos kojos. Plaukai tankūs, gelsvai rudi su sidabrišku atspalviu. Apatinė kūno dalis balta arba gelsvai balta. Raguoti tik patinai. Ragai vidutiniškai 13 cm ilgio, lygūs, aštrūs, nežymiai išlinkę į priekį.
Gyvena atvirose, retais medžiais ir krūmais apaugusiose vietovėse. Laikosi pavieniui arba poromis. Gyvenamos teritorijos ribas žymi išmatų krūvelėmis, kvapiųjų liaukų išskyromis. Nuo pavojaus slepiasi priguldama prie žemės arba sprunka bėgdama zigzagais.
Minta žoliniais augalais, krūmų lapais ir ūgliais. Gali ištverti be vandens. Poruojasi įvairiu metu laiku. Nėštumas trunka apie 6 mėnesius. Gimsta 1, retai 2 jaunikliai. Gyvena iki 12 metų.
Paplitusi Afrikos pietinėje dalyje (nuo Pietų Angolos, Zambijos ir Zimbabvės) ir rytinėje dalyje (Kenija, Tanzanija).
Džolietas
Džolietas  – miestas JAV, Ilinojaus valstijos šiaurės rytuose. Vilo apygardos administracinis centras. Miestas įsikūręs prie Des Pleinso upės, pie 65 km atstumu į pietvakarius nuo Čikagos. 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, turėjo 147 tūkst. gyventojų.
Istorija
Gyvenvietė įkurta 1833 m., po Juodojo vanago karo, palei vakarinį Des Pleinso upės krantą. Tikėtina, kad gyvenvietė pavadinta kanadiečių keliautojo Louis Jolliet garbei. Pradžioje Džolietas įėjo į Kuko apygardos sudėtį. 1836 m. tapo naujai įkurtos Vilo apygardos administraciniu centru.
Dūkštų šv. Onos bažnyčia
'''Dūkštų šv. Onos bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Dūkštų kaime, 8 km į pietvakarius nuo Maišiagalos. Turi neogotikos bruožų. Pamaldos laikomos tik lenkų kalba.
Istorija
1772 m. pastatyta pusiau medinė, pusiau mūrinė bažnyčia (statyba rūpinosi rektorius kunigas M. Franckevičius). Pijorai laikė parapinę mokyklą. Pijoras kunigas Jonas Vičevskis už sukilėlių manifesto perskaitymą 1831 m. karo lauko teismo pasmerktas pakarti. Vėliau nuosprendis pakeistas. 1842 m. uždarius Vilniaus pijorų vienuolyną, Dūkštų bažnyčia palikta tikintiesiems.
Pagal Tomo Tišeckio projektą pijoro kunigo Joakimo Dembinskio rūpesčiu 1850–1856 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Vilniaus gubernatorius 1867 m. pasiūlė Dūkštų bažnyčią perduoti stačiatikiams. Rusijos Vidaus reikalų ministras 1868 m. įsakė bažnyčią uždaryti. Ji 1869 m. pradžioje paversta cerkve. 1868 m. pabaigoje valstietis Jackus Klimas nuvežė carui į Peterburgą parapijiečių prašymą grąžinti Dūkštų bažnyčią. Valstietis areštuotas, suimti ir tardyti dar 4 asmenys, pasirašę prašymą. Katalikai 1876 m. prašė leidimo laikyti pamaldas parapijos kapinių koplyčioje. Stačiatikių dvasininkas 1876 m. koplyčią nugriovė, medieną pardavė. Vėlesni parapijiečių prašymai atgauti bažnyčią atmesti. Bažnyčia 1918 m. suremontuota, tapo parapine.
Architektūra
Bažnyčia turi neogotikos bruožų, stačiakampio plano, vienabokštė, su bokšteliais, be apsidės.
Siewca prawdy
Siewca prawdy (Tiesos sėjėjas) – Eišiškių parapijos laikraštis, ėjęs 1994–1997 m. Eišiškėse lenkų kalba.
Istorija
Ėjo dukart per mėnesį. Tiražas 500–2000 egz. Redaktorius kunigas Vojcechas Gurlickis. Leidimas nutrūko iškėlus V. Gurlickį į kitą parapiją.
Kuiniškiai
Kuiniškiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje. Šalia kelio.
Space Shuttle Discovery
„Space Shuttle Discovery“  – vienas iš trijų išlikusių NASA šatlų. Sudužus „Challenger“ ir „Columbia“ jis liko seniausiu turimu šios programos erdvėlaiviu. „Discovery“ yra gana dažnas tyrinėtojų laivo pavadinimas, nėra labai aišku pagal kurį konkrečiai praeities laivą šis erdvėlaivis buvo pavadintas. .
„Discovery“ pirmą kartą pakilo 1984 metų rugpjūčio 30 dieną. Nuo to laiko laivas atliko 39 sėkmingas misijas, daugiau nei bet kuris kitas kosminis aparatas. Reikšmingos užduotys buvo Hablo kosminio teleskopo iškėlimas, Tarptautinės kosminės stoties konstrukcijos misijos bei dvi „Return to Flight“ misijos po „Challenger“ ir „Columbia“ katastrofų.
Paskutinį kartą „Discovery“ pakilo 2011 m. vasario 24 d (STS-133). Paskutinį kartą Kenedžio kosminių skrydžių centre šatlas nutūpė kovo 9 d. Sudėjus visų misijų trukmes, šatlas kosmose iš viso prabuvo metus.
Martial Mbandjock
Martial Mbandjock (g. 1985 m. spalio 15 d.) – Prancūzijos lengvaatletis, kuris specializuojasi sprinto bėgimo rungtyse. 2010 m. Europos čempionato prizininkas.
Biografija
Martial Mbandjock tarptautinę karjerą pradėjo 2004 m. pasaulio jaunimo lengvosios atletikos čempionate. Grosete vykusiose varžybose 200 m bėgime sportininkas įveikė atrankinį etapą ir pateko į pusfinalius. Įveikęs distanciją per 21.28 s jis liko 5 vietoje savo grupėje ir į finalą nepateko. 2007 m. žiemos sezono metu sportininkas dalyvavo Europos uždarų patalpų čempionate. 60 m bėgimo distancijoje jis pasiekė pusfinalį, kur savi grupėje liko paskutinis ir į kitą etapą nepateko. Tų pačių metų vasaros sezono metu bėgikas įvykdė pasaulinį normatyvą ir pateko į 2007 m. pasaulio čempionatą. 100 m bėgime sportininkas nepasižymėjo ir net nepasiekė pusfinalio. Po metų sportininkas pasirodė pasaulio uždarų patalpų čempionate. tąsyk sportininkui ir vėl nepavyko iškopti į finalinį bėgimą. Sportininko pirmasis pasirodymas 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse baigėsi pusfinalyje. 2009 m. sportininkas vėl įveikė pasaulinį normatyvą ir pateko į 2009 m. pasaulio čempionatą, vykusi Berlyne, Vokietijoje. Mbandjock dalyvavo dvejose rungtyse (100 m ir 200 m), bet vėl liko už finalo ribų. 2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas lengvaatlečiui atnešė pirmuosius stambaus masto medalius. 100 m ir 200 m distancijose bėgikas iškovojo po bronzos medalį. Varžybose kartu su komanda sportininkas laimėjo aukso medalį 4x100 m estafetės rungtyje.
Čekanas
Čekano smaigalį naudojo kaip kablį (priešo skydui, rankai ar kojai užkabinti) arba juo galėjo pramušinėti šarvus.
Pavadinimas
Pavadinimas čekanas slavų kilmės. Rusų kalboje metalo kalinėjimas plaktuku vadinamas. Žodžiai čekan slavų kalbose reiškia panašius dalykus 'kirtiklis, kirvis',  'kūjis',  'kovos plaktukas (čekanas?); šerno iltis',  'kuoka; kirtiklis'. Manoma, kad šie žodžiai yra senovinis skolinys iš tiurkų kalbų.
Lietuviškai vadinti kovos kūju netinka, nes kūjai gerokai sunkesni ir neturi smaigalio. Rusiškai čekanais kartais vadina čekaniškus kirvius (kovos kirvius, kurie vietoj penties turi čekano tipo lenktą smaigalį).
Nuorodos
Iliustracijos:
Gumbinis kiškiakopūstis
Gumbinis kiškiakopūstis (Oxalis tuberosa) – senovinis žolinis kultūrinis P. Amerikoje auginamas kiškiakopūstinių (Oxalidaceae) šeimos augalas (2n = 60).
Stiebai rausvoki, lapai trilapiai (kaip dobilo). Žiedai geltonai oranžiniais vainiklapiais, paprastai sterilūs, sėklų nebrandina. Po žeme sudaro stiebagumbius su akutėmis.
Auginimas
Tai labai senovinis kultūrinis augalas, auginamas nedidelėje teritorijoje Anduose. Pietų Kolumbijoje ir Pietų Peru šis augalas net konkuruoja su bulvėmis. Plačiai auginamas šiauriau Titikakos ežero. Indėnai lietingojo periodo pradžioje (rugpjūtis ar rugsėjis) sodina stiebagumbius kalnų terasose (terasinė žemdirbystė). Derlius tinka nuėmimui po 8 mėnesių. Lapus ir jaunus stiebus valgo kaip lapines daržoves. Gumbai būna geltoni, rausvi, purpuriniai.
Į Europą atvežtas apie 1830 m., bet neimtas auginti, tuo tarpu Naujojoje Zelandijoje (atvežtas ~1860 m.) imtas auginti ir tapo populiarus, dabar neretai vadinamas Naujosios Zelandijos jamsu (New Zealand yam) ir yra viena įprastų daržovių.
Naudojimas
Krakmolingi stiebagumbiai turi kalcio oksalato kristalų, ypač jų daug turi karčiosios veislės. Gumbai gerai išsilaiko sausame kalnų ore, tačiau indėnai paprastai iš gumbų daro čiunją (chuño) kaip ir iš bulvių. Tam ypač tinka karčiųjų veislių gumbai. Oksalatus iš gumbų šalina tradiciniais metodais. Gumbus valgo virtus, keptus, iš jų verda sriubas. Meksikoje kiškiakopūsčio gumbus valgo žalius su druska, citrina ir paprika.
1553 m.
1553 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Angelo rūbas
„Angelo rūbas“ – 50-ųjų lietuvių rašytojos Jurgos Ivanauskaitės gimimo metinių proga išleista knyga, kurioje spausdinamos improvizuotos maldos už save, artimuosius; kreipiamasi į Angelą Sargą bei kitus dangiškųjų sferų būtybes.
Daugiašakė maurė
Daugiašakė maurė (Spirodela polyrrhiza) – plūdeninių (Lemnaceae) šeimos maurių (Spirodela) genties augalų rūšis.
Angelo rūbas
„Angelo rūbe“ spausdinamos maldos buvo nurašytos nuo 2005 m. Jurgos Ivanauskaitės personalinėje parodoje „Angelariumas“ eksponuotų baltų marškinių pavadinimu „Marškinėliai angeliškiems sapnams sapnuoti“.
Išleista 2011 m. Įžangą parašė kun. Julius Sasnauskas, spaudai parengė Jurga Užkurnytė.
Monako demografija
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie Monako demografiją.
Gyventojų skaičius: 32 965 (2009 m. apskaičiavimai)
Religijos:
Kalbos: Prancūzų (oficiali), anglų, italų, monakiečių
Etninės grupės:
Struktūra pagal amžių: Gyventojų amžiaus mediana:
Metinis populiacijos prieaugis: 0,394 % (2009 m. apsk.)
Gimstamumas: 9,1 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)
Mirtingumas: 12,74 mirčių/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)
Migracijos indeksas (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): 7,58 migrantų/1000 gyv. (didelė imigracija) (2009 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procentas: 100 % (2008 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas: +0,3 %
Lyčių pasiskirstymas:
Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus: 5 mirę/1000 gimimų (2009 apsk.)
Vidutinė gyvenimo trukmė:
15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:
Taip pat skaitykite
Mónaco
Aukštutinis Takutu-Aukštutinis Esekvibas
Regionas vadinamas pagal pagrindines upes – Esekvibą ir Takutu. Kitos svarbios upės – Kujuvinis, Rupununis, Reva. Šiaurinę regiono dalį užima Rupuninio savana, pietuose iškilę Akarajaus kalnai.
Svarbiausios gyvenvietės: Letemas, Eišaltonas, Buena Esperansa ir Surama.
1986 m. Nobelio premijos laureatai
1986 m. Nobelio premija skirta šiems asmenims:
Jūrų teisė
Jūrų teisė - teisės šaka; visuma teisės normų, reguliuojančių laivybą, jūrų navigaciją, ne vidaus vandenų teisinį režimą ir kitus klausimus (pvz., aplinkos apsaugą, darbo teisinius santykius, komercinius dalykus ir kt.).
Pošakiai - tarptautinė jūrų teisė, nacionalinė jūrų teisė.
FC Bayern München
Miuncheno „Bayern“ – Vokietijos futbolo klubas iš Miuncheno. Klubas yra vienas didžiausių pasaulyje – jo nariais yra daugiau nei 290 000 žmonių. Klube veikia ir šachmatų, rankinio, krepšinio, gimnastikos, boulingo bei stalo teniso skyriai.
Sudėtis
Atnaujinta 2021 m. rugsėjo 21 d.
Tarik Sektioui
Tarikas Sektiuji (g. 1977 m. gegužės 13 d.) – buvęs Maroko futbolininkas, Maroko rinktinės saugas; futbolo treneris.
Klubinė karjera
Profesionalo karjerą pradėjo gimtinėje Feso „Maghreb“ klube, bet netrukus persikėlė į Prancūziją, o vėliau žaidė Portugalijoje, Šveicarijoje, Nyderlanduose ir JAE. Karjerą baigė Maroke, tame pačiame klube, kur ir pradėjo savo žaidėjo karjerą (Feso „Maghreb“).
Karjera nacionalinėje rinktinėje
Su žaidė 2008 m. Afrikos Tautų taurėje.
Trenerio karjera
Baigęs žaidėjo karjerą ėmėsi trenerio darbo. Didžiausio pasisekimo sulaukė, kai 2020 m. spalio mėn. RS Berkane klubas pelnė pirmą titulą CAF Konfederacijos taurės finale, kai nugalėjo Egipto Pyramids FC.
Sent Vinsento ir Grenadinų parapijos
Sent Vinsentas ir Grenadinai yra suskirstyti į šešias parapijas.
right|200px|Map of the Parishes of Saint Vincent and the Grenadines
Penkios parapijos (išskyrus Grenadinų) yra Šv. Vinsento saloje, o Grenadinų parapija Grenadinų salos šiaurinėje dalyje.
Sigmos panorama
Sigmos panorama – Lietuvos elektronikos pramonės susivienijimo „Sigma“ savaitraštis, ėjęs 1973–1990 m. Vilniuje.
1555 m.
1555 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Janas Zamoiskis
Janas Zamoiskis (1542 m. kovo 19 d. Skokuvkoje – 1605 m. birželio 3 d. Zamostėje) – didysis karūnos etmonas, didysis karūnos kancleris, karūnos pakancleris, karaliaus sekretorius, Belzo, Mendzyžečo, Krešuvo, Knišino, Tikocino ir Tartu seniūnas.
Biografija
1586 m. mirus Steponui Batorui prasidėjo kovos dėl valdžios. Visi, kurie buvo nepatenkinti buvusio karaliaus tvirta ranka, tuojau pakėlė galvas, ypač buvo puolamas jo pirmasis padėjėjas, Lenkijos kancleris etmonas Janas Zamoiskis. Į Elekcinį seimą 1587 m. J. Zamoiskis ir jo priešininkai suvažiavo su dideliais kariuomenės būriais. Elekcijos laukas atrodė, kaip dviejų priešų karo stovykla. Pirmasis kandidatas į sostą buvo imperatoriaus Rudolfo II brolis Maksimilianas, kurį rėmė ir Lietuvos didikai. Antrasis kandidatas buvo Maskvos caras Fiodoras I. Trečiasis kandidatas buvo švedų karalaitis Zigmantas Vaza, dėl kurio išrinkimo labiausiai rūpinosi S. Batoro našlė Ona Jogailaitė, mat, jis buvo jos sesers Kotrynos Jogailaitės sūnus. Visą mėnesį Seimas negalėjo susitarti dėl kandidatų. Pagaliau abi lenkų partijos išsirinko sau po atskirą karalių: J. Zamoiskio partija paskelbė išrinktu Zigmantą Vazą, o jos priešai – Maksimilianą. J. Zamoiskis, kaip etmonas, vadovaudamas Lenkijos kariuomenei, atvykstančio Maksimiliano neįleido į Krokuvą. 1587 m. gruodžio 27 d. buvo karūnuotas Zigmantas Vaza. Maksimilianas dar bandė kariauti, bet Silezijoje, ties Byčina, 1588 m. sausio 24 d. pralaimėjo mūšį, pateko J. Zamoiskiui į nelaisvę ir buvo priverstas atsisakyti sosto.
Jo metinės pajamos siekė apie 200 000 zlotų, priklausė 12 miestų ir 612 kaimų. 1589 m. siekdamas išlaikyti visą šį turtą ir palikti jį neišsiskaldžiusį savo vaikams, įkūrė Zamoiskių ordinaciją, kuri išlaikė didžiają dalį šeimos turtų iki pat 1944 m. J. Zamoiskis 1595 m. įkūrė karinę akademiją, vadinamą Zamoiskio akademija. 1600–1601 m. jis dalyvavo ATR-Švedijos kare, kur dalinai išstūmė švedus iš Infliantų. 1601 m. gruodžio 19 d. užėmė Valmierą, 1602 m. gegužės 16 d. Viljandį ir 1602 m. rugsėjo 30 d. Paidę. 1602 m. pabaigoje dėl prastos sveikatos atsistatydino iš etmono pareigų.
Šeima
Per savo gyvenimą buvo keturis kartus vedęs. Pirmoji žmona Ana Osolinska, antroji Kristina Radvilaitė, trečioji Grizelda Batoraitė ir ketvirtoji Barbara Tarnovska, su kuria susilaukė vienintelio sūnaus Tomo Zamoiskio. Mirė 1605 m. birželio 3 d. nuo insulto.
Kosovo demografija
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie Kosovo demografiją.
Gyventojų skaičius: 1 804 838 (2009 m. apskaičiavimai)
Etninės grupės:
Gyventojų amžiaus mediana:
Lyčių pasiskirstymas:
15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:
Pakalniškiai II (Šilalė)
Pakalniškiai II – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Tenenių, dešiniajame Tenenio krante, prie Velnupio žiočių. Šalia Pakalniškių yra Adomavo kaimas, kuriam yra Pakalniškių seniūnaitijos centras. Saugomas Pakalniškių ąžuolas.
1946 m. Prancūzijos Konstitucija
thumb|250px|Diagrama, rodanti ryšius tarp [[valdymo organas|valdymo organų pagal 1946 m. Prancūzijos konstituciją]] 1946 m. Prancūzijos Konstitucija (kitaip – Ketvirtosios respublikos konstitucija) – Prancūzijos Konstitucija, priimta Steigiamojo susirinkimo 1946 m. rugsėjį, patvirtinta referendumo spalio 13 d. (galiojo iki 1958 m.). Įsigaliojo 1946 m. gruodžio 24 d.
Priėmimo aplinkybės
Po hitlerinės Vokietijos sutriuškinimo 1945 m. spalio referendumas atmetė Trečiosios respublikos konstitucinių įstatymų atkūrimą, tačiau nebuvo vieningos nuomonės, kuo juos pakeisti. Dešinieji siekė tvirtos vykdomosios valdžios, kairieji siūlė valdžią sutelkti parlamento rankose, vykdomąją valdžią perduoti jo išrinktam komitetui. Specialiai konstitucijos priėmimui išrinktas Steigiamasis susirinkimas, kuriame daugumą turėjo kairieji, pateikė referendumui konstitucijos projektą, iškėlusį politinę parlamento svarbą, tačiau jis buvo atmestas. Naujos sudėties Steigiamasis susirinkimas labiau kompromisinį konstitucijos variantą priėmė 1946 m. rugsėjo 29 d., o referendumas jam pritarė spalio 13 d.
Valstybinė santvarka
Respublika.
Įstatymų leidžiamoji valdžia
Dvejų rūmų parlamentas – Nacionalinis susirinkimas ir Respublikos taryba. Abeji rūmai turi įstatymų leidybos teisę, tačiau iš esmės nėra lygiateisiai, Nacionalinis susirinkimas turi aukštesnę galią: jam pavesta leisti įstatymus, ratifikuoti tarptautines sutartis, pritarti vyriausybei ar reikšti nepasitikėjimą ja. Respublikos taryba yra konsultacinio pobūdžio rūmai, ji per du mėnesius gali pareikšti išvadą dėl Nacionaliniame susirinkime priimto įstatymo. Ją pateikus, įstatymai turi būti pakartotinai svarstomi Nacionaliniame susirinkime, kitaip jie įsigalioja. Įstatymų leidžiamosios valdžios rinkimų tvarka: Abeji rūmai renkami visuotiniais lygiais rinkimais slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema. Nacionalinis susirinkimas renkamas tiesioginiais rinkimais 5 m., Respublikos taryba – netiesioginiais rinkimais miestų ir municipalinių tarybų 6 m., pusę narių atnaujinant kas treji metai. Rinkti galėjo abiejų lyčių pilnamečiai piliečiai.
Vykdomoji valdžia
Vykdomoji valdžia priklausė Ministrų tarybai, jos primininkui pavedama užtikrinti įstatymų įgyvendinimą, vadovauti ginkluotosioms pajėgoms. Ministrų taryba atsakinga Nacionaliniam susirinkimui. Atitinkamo ministro kontrasignacijos reikia kiekvienam prezidento išleistam aktui. Prezidentas buvo valstybės vadovas, jam pavesta pasirašyti ir ratifikuoti tarptautines sutartis, skelbti įstatymus, reikalauti juos peržiūrėti, siūlyti Ministrų tarybos pirmininko kandidatūrą. 1954 m. Ministrų tarybos pirmininkas dėl ilgą laiką nestabilios vyriausybės veiklos gavo naujų įgaliojimų: galėjo paleisti Nacionalinį susirinkimą, sunkiau tapo pareikšti nepasitikėjimą vyriausybe. Įstatymų vykdomosios valdžios rinkimas: Prezidentas, kaip ir Trečiojoje respublikoje, renkamas abejų parlamentų bendrame posėdyje 7 m. su teise vienąkart būti perrinktu.
Žmogaus teisių įtvirtinimas
Preambulėje patvirtinamos 1789 m. deklaracijoje nurodytas žmogaus ir piliečio teisės, papildant jas naujomis, tapusiomis būtinomis teisėmis: tai ekonominės, politinės, socialinės teisės. Skelbiama lyčių lygybė, politinio prieglobsčio persekiojamiesiems suteikimas, teisė dirbti ir gauti pareigas, jungtis į profsąjungas, dalyvauti kolektyvinių darbo sutarčių sistemoje, nemokamo mokslo, sveikatos apsaugos garantijos, nacionalinio turto pavertimas visuomenine nuosavybe. Taip pat atsisakyta kariauti užkariavimo tikslais.
Topo centras
TOPO CENTRAS – didžiausias buities technikos ir elektronikos prekybos tinklas Lietuvoje savo veiklą pradėjęs 1995 metais Kaune. TOPO CENTRAS yra vieno didžiausių pasaulyje prekybos aljansų „Euronics International“ grupės narys. Lietuvoje veikia net 37 TOPO CENTRAS tinklo parduotuvės, išsidėsčiusios 23 Lietuvos miestuose. Taip pat veikia internetinės parduotuvės www.topocentras.lt ir www.euronics.lt.Tinklą valdančios UAB „Topo grupė“ pardavimo pajamos 2019 m. siekė 151 mln. Eur. Įmonių grupėje dirba 490 darbuotojų.
Įkūrėjas ir akcininkas – Aurelijus Rusteika. Prekybos tinklo akcijas planuojama platinti biržoje.
Istorija
1995-aisiais metais Kaune įsteigta parduotuvė „Skalbimo mašinos“ tapo buities technikos ir elektronikos prekybos tinklo „Topo centras“ pradžia. Atkaklaus darbo bei geranoriško bendradarbiavimo dėka į Lietuvą keliavo žinomiausių prekės ženklų produkcija: „Gorenje“, „Ariston“, „Indesit“, „Bosch“, „Miele“, „Siemens“, „Beko“, „Electrolux“, „Jura“.
2000 metais, švęsdamas penktąjį parduotuvių tinklo gimtadienį, „Topo centras“ savo lentynas papildė garso bei vaizdo technikos prekėmis. Pradėta importuoti žinomiausių gamintojų produkcija: „Sony“, „Panasonic“, „JVC“, „LG“, „Toshiba“, „Samsung“, „Kenwood“, „Philips“ ir kitų garsių prekės ženklų garso bei vaizdo aparatūra.
Netrukus „Topo centre“ pradėta prekyba kompiuterine ir fotografavimo technika, mobiliaisiais telefonais ir jų priedais. Vis gausėjantis prekių asortimentas patenkino nuolat augančius pirkėjų poreikius. Parduotuvėse atsirado „Canon“, „Nikon“, „Olympus“, „Fuji“, „Asus“, „Dell“, „HP“, „Toshiba“, „Nokia“, „Sony Ericsson“ ir kitų gamintojų.
Šiandien „Topo centro“ asortimente yra 570 skirtingų prekinių ženklų produkcija, tiekiama bendradarbiaujant su beveik 200 gamintojų ir pardavėjų iš viso pasaulio.
Pasiekimai
right|thumb|200px 2005 m. pastangos ir rezultatai buvo įvertinti ne tik Lietuvoje, bet ir Latvijoje, kur „Topo centras” buvo paskelbtas geriausiu verslo naujoku ir apdovanotas specialiu „Mercury“ prizu.
2007 m. viename prestižiškiausių tarptautinių konkursų „SUPERBRANDS 2007“ „Topo centro“ vardas buvo pripažintas vienu vertingiausių Lietuvos įmonių prekiniu ženklu.
Verbliūdas
Verbliūdas – ežeras vidurio Lietuvoje, Prienų rajone, Vincentavos ir Liciškėnų kaimų paribyje, apie 2 km į pietryčius nuo Jiezno, 0,6 km į pietus nuo kelio. Ežeras ovalo formos, orientuotas pietryčių kryptimi, ilgis 0,38 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 83,2 m. Pietinė pakrantė apaugusi brandžiu mišku, vietomis pelkėta, priešingoje pusėje driekiasi atviras banguotas kraštovaizdis su dirbamais laukais, pavienėmis sodybomis. Rytų pusėje telkšo nedideli Liciškėnų tvenkiniai. Susisiekimas gruntiniais keliais. miniatiūra|180px|left|Velėnos slepiamas stambus riedulys
Istorija
Pietiniame krante, per polaidžius užliejamoje įlankėlėje slūgso stambus riedulys – apie 3 m ilgio, beveik visu ūgiu prasmegęs į durpingą gruntą, užklotas velėnos su krūmų šaknimis sluoksniu. Senieji vietos gyventojai šią vietą vadina Lūdaraisčiu (t. y. Velnio raistu), apie akmenį – Lūdo Stalą pasakoja legendas.
Kubos futbolo čempionatas
Kubos futbolo čempionatas – aukščiausias Kubos futbolo federacijos divizionas, įkurtas 1912 m. Nors lyga priklauso CONCACAF, nuo 1990 m. nei vienas Kubos klubas nežaidė nei CFU klubų čempionate, nei CONCACAF Čempionų lygoje.
Lygoje dalyvauja 16 lygos klubų, suskirstytų į 4 grupes po keturis. Žaidžiama 30 turų. Grupės laimėtojai patenka į pusfinalį, kuriame kiekviena komanda žaidžia namų ir išvykos varžybas. Pusfinalių laimėtojai dalyvauja finale, kuriame išaiškėja šalies čempionas.
Nugalėtojai
Šaltinis:
Paneriai
Paneriai - vietovė ar miesto dalis, esanti prie Neries upės:
Paneriai Paneriai Paneriai פונאר פאנאר Ponary (dzielnica Wilna) Панеряй Paneriai
Margiai (Šiauliai)
Margiai – Šiaulių miesto dalis 5 km į pietryčius nuo miesto centro, prie Margių tvenkinio. Vakaruose ribojasi su Piktmiškiu, šiaurėje su Zokniais, rytuose su Šilėnais, pietuose su Bačiūnais, pietryčiuose su Sodais.
Istorija
1923 m. per Margius nutiestas siaurasis geležinkelis (nesusijęs su Sodų GS) iš Piktmiškio durpyno į Bačiūnų elektrinę, o 1940 m. kita atšaka į Rėkyvą, kuri 1968 m. pastačius suskystintų dujų pilstymo stotį pakeista plačiuoju geležinkeliu. Margių žemėje įrengta Zoknių geležinkelio stotis, prie jos pastatyta dabar jau buvusi geležinkeliečių gyvenvietė.
Dabar labai retai naudojamas geležinkelio ruožas, statmenai kertantis Vyturių gatvę, durpių transportavimui.
Nutiesus iki Margių Pramonės gatvę buvo uždaryta Zoknių pervaža. Tai pasunkino susisiekimą su kitoje geležinkelio pusėje esančiais miesto rajonais. Margiuose veikia kartodromas, yra automobilių mokymo trasa.
2004 m. rajonas priskirtas Rėkyvos seniūnijai. Margiuose 2008 m. gyventojai vis dar gyveno be komunalinių patogumų: vandentiekio, šildymo sistemos, buitinių dujų vamzdyno, centrinio nuotekų vamzdyno. Komunalinė ryšio priemonė – internetas nekokybiškas, neatvesti optiniai kabeliai, naudojamas tik bevielis internetas. Apšvietimas ir keliai prasti (išskyrus pagrindines Margių ir Bačiūnų gatves).
Nuo Margių važiuojant, Vyturių gatve, pro sodų bendrijas už 2,2 km yra Sodų geležinkelio stotis.
XV pasaulio krepšinio čempionatas/Rezultatai
thumb|XV Pasaulio krepšinio čempionato emblema XV pasaulio krepšinio čempionato rungtynių rezultatai:
B grupė
Plačiau: B grupės rungtynių statistika
C grupė
Plačiau: C grupės rungtynių statistika
D grupė
Plačiau: D grupės rungtynių statistika
Atkrintamosios varžybos
Plačiau: Atkrintamųjų varžybų rungtynių statistika
Piktmiškis
Piktmiškis – Šiaulių miesto dalis, esanti Rėkyvos ežero šiaurės rytinėje pakrantėje. Vakaruose ribojasi su Verduliais, šiaurėje su Pabaliais ir Zokniais, rytuose su Margiais, pietryčiuose su Bačiūnais.
Istorija
left|thumb|Buvęs Piktmiškio durpynas, 1995 m.
Kadaise šioje vietovėje buvęs gražus pušynėlis. Du kartus Piktmiškyje, ant Kulpės upelio kranto buvo surengtos didžiosios Šiaulių gegužinės. XX a. pradžioje čia nelegalius susirinkimus šaukdavo Šiaulių socialdemokratai.
1921 m. Amerikos lietuvių akcinė bendrovė gavo panaudai iš Žemės ūkio ir valstybės turtų ministerijos 20 metų Piktmiškio durpyną, kurio durpės iš pradžių buvo parduodamos Šiaulių miesto gyventojams kurui, o nuo 1923 m., kai buvo pastatyta Bačiūnų elektrinė ir nutiestas siaurasis geležinkelis, deginamos elektrinėje. Pamažu durpynas plėtėsi ir pušynas buvo iškirstas.
1959 m. nutraukus durpyno eksploatavimą ir iš dalies jį rekultyvavus, susidarė keli tvenkiniai, kuriuose buvo numatyta įkurti hidroparką. Planai įtraukti į Ventos-Lielupės aplinkosauginį projektą.
1980 m. vakarinėje Piktmiškio dalyje įveistas medelynas Šiaulių miesto gatvėms apželdinti, tačiau po 1995 m. visos laisvos rajono teritorijos, įskaitant ir medelyną, buvo pradėtos dalyti buvusiems žemių savininkams. Susiformavo keli naujų individualių namų kvartalai, kurie plečiasi.
Antisocialus asmenybės sutrikimas
Antisocialus asmenybės sutrikimas   (kai kada įvardijamas sociopatija, klaidingas psichopatijos sinonimas ) – asmenybės sutrikimas, pasireiškiantis antisocialiu elgesiu ir socialinių normų nepaisymu.
Tokie žmonės ilgą laiką manipuliuoja kitais, juos išnaudoja, pažeidžia kitų asmenų teises, tačiau dėl to nejaučia jokio sąžinės graužimo. Kai kurie antisocialų asmenybės sutrikimą tapatina su psichopatija, tačiau esama ir tų, kurie psichopatiją išskiria kaip atskirą sunkesnį sutrikimą.
Asmenys, kuriems būdingas šis sutrikimas, neretai pažeidžia įstatymus, tampa nusikaltėliais. Tokie asmenys gali meluoti, smurtauti, elgtis impulsyviai, turėti problemų su alkoholio ar narkotikų vartojimu. Vyrams antisocialus asmenybės sutrikimas būdingas žymiai dažniau nei moterims (nustatomas atitinkamai 3 % vyrų ir 1 % moterų ), psichopatijos nulemtas variantas dažnas tarp kalinių. Konservatyviais tyrimo duomenimis sutrikimo variantu pasižymi ~20 % kalinių vyrų.
Kas konkrečiai šį sutrikimą sukelia, nėra žinoma, įtakos gali turėti genetiniai faktoriai, funkciniai pakitimai gali atsirasti smegenims vystantis. Socialinis ir kultūrinis aplinkos poveikis, ypač auklėjimo klaidos, tėvų nepriežiūra, bloga bendraamžių įtaka, vaikystėje patirta prievarta gali nulemti sutrikimo atsiradimą. Gali būti ir žmogaus negebėjimo prisitaikyti prie socialinės aplinkos padarinys. Dalis psichiatrų abejoja ar sutrikimas yra išgydoma, tačiau jos raiška sulaukus ~40 m. silpnėja. Nėra aišku ar tai lemia savo blogio elgesio įsisąmoninimas ar tai yra tiesiog brendimo pasekmė. Maištingo paauglių elgesio negalima laikyti sutrikimu, nebent toks elgesys reiškiasi keliais metais anksčiau nei įprasta. Tačiau pamokų praleidinėjimas, bėgimas iš namų, ankstyvi lytiniai santykiai (nesulaukus 16 m.) ir kitas nepaklusnus elgesys gali nurodyti sutrikimo apraiškas.
Amerikos psichiatrų asociacijos leidžiamame „Psichikos sutrikimų diagnostikos ir statistikos vadove“ (DSM) asocialaus tipo asmenybės sutrikimas apima psichopatijos nulemtą variantą. Pagal pastarąjį sutrikimo apibrėžimą, nors ir asmuo gali atitikti asocialaus tipo asmenybės kriterijus, labiausiai siejamus su antisocialiu elgesiu, bet pagrindiniai psichopaitiją charakterizuojantys bruožai jam gali būti visai nebūdingi. Psichopatai, kaip manoma, sudaro tiktai nedidelę visų žmonių, kuriems nustatomas asocialaus tipo asmenybės sutrikimas, grupę.
Psichopatija, sociopatija dažnai romantizuojama literatūroje, kino filmuose, televizijos serialuose, tačiau pastarųjų asmenų charakterio anomalijų nauda paprastai būna trumpalaikė arba netikra. Jų gyvenimas būna lėkštas, jie negeba užmegzti nepaviršutiniškų santykių. Paprastai sutrikimas įtraukia tokį asmenį į lošimus, skolas, neretai jie atsiduria ir už grotų. Nepaisant to, dalis psichopatų sugeba iškilti į verslo, teisės, politikos pasaulio aukštumas. Psichopatai nejaučia baimės arba nerimo, kaltės jausmo, pasižymi empatijos, moralės stoka. Jų atlikti nusikaltimai būna itin žiaurūs, valdžios ir kontrolės troškimą pasiekia apžavėdami, manipuliuodami, įbaugindami arba žiauriai elgdamiesi.
Antavilio ežeras
Antavilio ežeras – ežeras pietryčių Lietuvoje, Vilniaus mieste, apie 14 km į šiaurės rytus nuo Vilniaus miesto centro. Ilgis vakarų-rytų kryptimi 1,14 km, plotis iki 0,21 km. Altitudė 121,1 m. Giliausia vieta siekia 11 m. Ežeras rininis. Krantai aukšti, statūs, apaugę Antavilio ir Nemenčinės miškais, yra paplūdimys šiaurinėje pakrantėje. Daugiausia sugaunama lydekų. Vakaruose išteka Antavilio upelis Mažojo Antavilio ežero link (Neries intakas).
Prie ežero vakarinės dalies yra Vilniaus miesto dalis – Antaviliai (sodų bendrija).
Burbiškė I
Burbiškė I – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Pašilės.
Istorija
Kaimas panaikintas po 1980 m., bet 2015 m. atkurtas.
Jurgis Mačys
Jurgis Mačys (1912 m. lapkričio 30 d. Lubnai, Poltavos gubernija, Ukraina – 1980 m. gegužės 5 d. Babtai) – Lietuvos agronomas selekcininkas, žemės ūkio mokslų daktaras.
Biografija
1936 m. baigė Žemės ūkio akademiją. 1937–1939 m. Prancūzijoje studijavo daržovių selekciją ir sėklininkystę. 1974 m. žemės ūkio mokslų daktaras.
1948–1956 m. dirbo Dotnuvos selekcijos stotyje, 1956–1980 m. – Vytėnų sodininkystės ir daržininkystės bandymų stotyje; 1963–1969 m. Daržovių selekcijos skyriaus vedėjas.
Mokslinė veikla
Mokslinio darbo sritis – daržovių selekcija ir sėklininkystė. Sukūrė 7 daržo augalų veisles: pomidorų „Vytėnų didieji“, „Ryčiai“, „Neris“, „Vytėnų konserviniai“; ridikėlių „Žara“; žiedinių kopūstų „Pirmuoliai“, „Gulbinai“, su kitais – morkų veisles „Garduolės“, „Šatrija“, „Gausės“, „Vytėnų nanto“; burokėlių „Vytėnų bordo“, „Kamuoliai“, „Nevėžis“ ir pomidorų veislę „Viltis“.
Iliustravo „Lietuvos pomologiją“ (1962 m.), „Daržovių sėklų katalogą“ (1973 m.).
Kačerga
Kačerga – Vilnios kairysis intakas, iki XVI a. tekėjęs per Vilnių. Upelio pradžia – Vingrių šaltiniai. Kačerga tekėjo už griovių, juosusių dabartinį senamiestį. Buvęs upelio debitas siekė 1800 m³ per parą. Į Kačergą įtekėdavo ir kitų šaltinių vanduo, kaip antai prie Aušros vartų buvusių šaltinių. Visi šaltiniai ir upeliai aprūpindavo Vilnių vandeniu. XVI a. Kačergą buvo nutarta kanalizuoti ir XIX a. pabaigoje upelis visiškai kanalizuotas.
Ančių ežeras
Ančių ežeras – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 11 km į pietryčius nuo Marcinkonių, Čepkelių raisto pietinėje dalyje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,34 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 132,6 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Nemuno intako Katros baseinui.
Orihuela
Orihuela – miestas ir savivaldybė Alikantės provincijoje, Ispanijoje. Įsikūręs Sieros de Orihuelos kalnų papėdėje. Populiacija – 82 675 žmonės (2015 m. duomenys). Savivaldybės plotas – 367,19 km², įskaitant ir kaimus. Per miestą teka Segura.
Pagrindinė pramonės šaka yra žemės ūkis. Auginamos citrinos, apelsinai, migdolai, alyvuogės, palmės, granatai, medvilnė ir daržovės. Gaminamas šilkas, vilna bei konservuoti maisto produktai. Svarbus ekonomikos faktorius yra turizmas.
Istorija
Miestą įkūrė romėnai, kurie gyvenvietę pavadino Orcelis, vėliau pervadino į Aurariola.
576 m. buvo vestgotų Aurariolos provincijos sostine. 1366 m. tapo Valencijos karalystės dalimi. 1437 m. tapo miestu. 1707 m., Imperatoriaus Karolio V paliepimu, tapo Orihuelos provincijos sostine.
Youssef Safri
Rinktinė
Su žaidė 2002, 2004, 2006, 2008 m. Afrikos Tautų taurėse.
Buenos Airės (provincija)
thumb|250px|right|Paranos delta netoli [[Tigrės]] thumb|240px|Vaizdas į La Platos estuariją Buenos Airės  – provincija centrinėje Argentinoje, Atlanto vandenyno pakrantėje, tarp Kordobos šiaurės vakaruose, Entre Rioso ir Santa Fė provincijų šiaurėje, La Pampos vakaruose ir Rio Negro pietuose. Taip pat šiaurės rytuose į provinciją įsiterpia Federalinė apygarda. Sostinė – La Plata.
Istorija
Ilgą laiką iki ispanų atvykimo dabartinė provincijos teritorija buvo apgyvendinta pampos indėnų: kerandų, teuelčų ir kt. Tačiau jų kultūra kolonizatorių buvo greitai sunaikinta ir išliko tik nedidelė dalis informacijos apie juos. XVI a. La Platos pakrantėse išsilaipinę ispanai netrukus pradėjo regiono kolonizaciją ir indėnų naikinimą. Derlingose pampose pradėtas vystyti žemės ūkis, gyvulininkystė, augo Buenos Airių miestas. XVIII a. dabartinė provincija įėjo į La Platos vicekaralystę. Provincijos pietinėje dalyje išlikusius indėnus jėzuitai nesėkmingai bandė atversti į krikščionybę. Piečiau Salado baseino gyvenę indėnai puldinėjo kolonistų ūkius pampose. 1879 m. pradėtas vadinamasis „Dykumos užkariavimas“, kurio metu išnaikinti praktiškai visi indėnai. 1816 m. Argentinai tapu nepriklausoma valstybe, prasidėjo konfrontacija tarp Buenos Airių miesto bei provincijos ir likusios šalies dalies dėl valdymo modelio. 1882 m. įkurtas La Platos miestas tapo provincijos sostine.
Geografija
Buenos Airių provincija yra pati didžiausia Argentinoje ir užima daugiau nei 11 % šalies ploto. Beveik visa provincija – plokščios drėgnosios pampos lygumos, kurios yra didžiulės La Platos lygumos dalis. Paviršių paįvairina netoli Bahija Blankos iškylantis Ventaniljos kalnagūbris, su aukščiausia provincijos vieta Tres Picos kalnu (1239 m), bei šalia Tandilio iškilęs Tandilio kalnagūbris. Šiaurėje paviršius leidžiasi į Paranos slėnį. Vandėnyno pakrantėje gausu smėlėtų paplūdimių. Provincijai pavaldi Martino Garsijos sala La Platoje.
Buenos Airių provincijoje yra gausu nedidelių ežerėlių, vadinamų lagūnomis (laguna). Dauguma jų susidarė dėl vėjo erozijos pampose. Didžiausios lagūnos: Epekueno, Del Montės, Časkomuso. Taip pat yra ir jūrinė Mar Čikitos lagūna. Yra nedidelių druskos lygumų ir ežerėlių, laikinų ežerų. Provincijos rytuose yra užpelkėjusių pampų. Dideli pelkynai driekiasi Paranos deltoje provincijos šiaurėje. Buenos Airių provincijos pakraščiais teka didelės upės: šiaurėje – Parana, pietuose – Negras ir Koloradas, taip šiaurinėje dalyje įsiterpia milžiniška La Platos estuarija. Pagrindinėje provincijos dalyje upių tinklas tankesnis tik rytuose, kur drėgnesnės teritorijos. Čia didesnės upės yra Saladas, Sausė Grandė, gausu kanalų. Vakaruose upių kur kas mažiau, čia po liūčių atiteka Kuintas, teka nedidelė Arroyo del Medio upė.
Klimatas vidutinių platumų; būdingos karštos vasaros ir vėsios žiemos. Vyrauja rytų, pietryčių vėjai. Pajūryje šilčiau dėl didesnio kritulių kiekio (~1000 mm per metus), kurie iškrenta daugiausia spalio-kovo mėnesiais. Vakaruose orai daug sausesni, čia iškrenta 400–500 mm kritulių per metus. Žiemą La Platos regione pučia Sudestado vėjas, o vasarą Pampero, todėl žiemos būna šiltos, o vasaros ganėtinai karštos.
Gyventojai
Buenos Airių provincija – daugiausiai gyventojų turinti Argentinos provincija. Čia susitelkę daugiau nei trečdalis šalies gyventojų (35 %). Didžiausia gyventojų koncentracija yra palei La Platą, Buenos Airių aglomeracijoje. Taip pat nemažai gyventojų gyvena provincijos pietryčiuose. Rečiausiai gyvenami rytai ir į Patagoniją įeinanti pati pietinė Buenos Airių provincijos dalis.
Dauguma gyventojų baltaodžiai, ispanų ir italų kilmės, taip pat gausu emigrantų iš Europos valstybių palikuonių. Vietiniai indėnai išnaikinti dar konkistos laikais, todėl dabar provincijoje gyvena nebent iš kitų regionų emigravę indėnai. Metisų dalis taip palyginti su kitomis provincijomis nedidelė.
Didžiausi miestai
thumb|220px|[[Visente Lopesas]] thumb|240px|Buenos Airių partidai 2001 m. surašymo duomenys, tūkst. gyv.
Administracinis skirstymas
Buenos Airių provincija dėl istorinių aplinkybių skirstoma ne į departamentus, kaip kitos provincijos, bet į padalinius, vadinamus partido. Provinciją sudaro 134 partidai.
Vladas Mačys
Vladas Mačys (1867 m. rugsėjo 5 d. Kazliškiai, Antanavo valsčius – 1936 m. vasario 12 d. Kaunas) – Lietuvos teisininkas, teisėtyrininkas procesualistas, VDU profesorius.
Biografija
Paskelbė straipsnių periodinėje spaudoje („Šviesa“, „Ūkininkas“, „Varpas“, pasirašinėjo BI. Dieglio, BĮ. Dlg., Balandžio slapyvardžiais).
Gedulas
Gedulas – asmens ar asmenų patiriamas sielvartas, liūdesys kam nors mirus bei su tuo susijęs žmogaus ar bendruomenės elgesys, papročiai ir kitos tradiciškai susiformavusios apeigos. Gedulo papročiai skiriasi priklausomai nuo kultūros ir (ar) šalies, tačiau daugelyje šalių turi ir panašių elementų, kaip kad tamsių, kuklių drabužių dėvėjimas. Gedintys asmenys (velionio artimieji, draugai, gerbėjai) dažnai atsiriboja nuo įprastos ar džiugios visuomeninės veiklos, gedulo laikotarpį skiria rimčiai, susitaikymui su netektimi, velionio pagerbimui; tikintys taip pat laikosi savo religijos papročių.
Gedulas gali būti valstybinis, kai oficialiai skiriamas laikotarpis paminėti ir pagerbti mirusį svarbų valstybės asmenį, žuvusius piliečius ir pan.
Duokiškio šv. Onos bažnyčia
'''Duokiškio šv. Onos bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Duokiškio miestelyje, 4 km į pietryčius nuo Kamajų-Svėdasų kelio. Liaudies architektūros formų. Vienose iš parapijos kapinių stovi Minčiūnų kapinių koplyčia.
Istorija
Duokiškio palivarkas 1650 m. dovanotas Kamajų bažnyčiai. 1796 m. minima medinė Duokiškio koplyčia.
Baisogalos altarista kunigas Kazimieras Mačionis, 1904 m. atvykęs į Duokiškį, baigė statyti kleboniją ir ėmė organizuoti bažnyčios statybą. Ji 1906 m. pastatyta ir pašventinta. Senoji koplyčia nugriauta. Jos altorius ir įrengimai pernešti į bažnyčią. 1915 m. į Rusiją išvežti 3 varpai. Po Pirmojo pasaulinio karo įsigyti 2 varpai.
1923 m. įsikūrė pavasarininkų kuopa. Kunigo K. Turlos rūpesčiu bažnyčia 1938 m. apdengta skarda. Parapija turėjo 13,9 ha žemės (išsirūpino kun. Julius Pauliukas). Duokiškyje 1952–1990 m. klebonavo Lionginas Neniškis (1915–1990 m.; palaidotas šventoriuje). 1947–1952 m. kalintas klebonas Jonas Matulis (1904–1967 m.).
Architektūra
Bažnyčia liaudies architektūros formų, medinė, kryžminio plano, su bokšteliu. Šventoriaus (18,6 aro) tvora akmenų mūro. Jame yra medinė varpinė, senos kapinės.
G4
G4 gali reikšti:
Space Shuttle Atlantis
Space Shuttle Atlantis  – vienas iš trijų NASA šatlų. Šis erdvėlaivis pavadintas pagal dvistiebį burlaivį, kuris nuo 1930 iki 1966 m. MIT tarnavo kaip tyrinėtojų laivas. Šiame burlaivyje išbandyti pirmieji jūros dugną tiriantys elektroniniai prietaisai. Sukonstruotas Pietų Kalifornijoje įsikūrusioje kompanijoje „Rockwell International“ ir į Kenedžio kosminių skrydžių centrą nugabentas 1985 m. balandį. „Atlantis“ pirmą kartą pakilo 1985 m. spalio 3 d., kosminės misijos „STS-51-J“ metu.
Šis erdvėlaivis beveik 3,5 tonos lengvesnis nei „Kolumbija“. Jis pagamintas apgalvotai panaudojant turimą konstravimo patyrimą, tam pakako dvigubai mažiau darbo nei „Kolumbijai“. Jis iškėlė daug slaptų palydovų, apie kurių paskirtį nieko nežinoma, taip pat įvairų reikšmingų kosmoso tyrimams skirtų aparatų (Magellan, Galileo, CGRO ir kitų). Tai buvo pirmasis su Mir susijungęs šatlas. Iš Mir jis yra parvežęs rekordinį dienų skaičių (188) ten praleidusią Shannon Lucid. Atlantis taip pat nuvežė į vietą daug svarbių TKS komponentų.
Paskutinis skrydis įvyko 2011 m. liepos 8 d., kosminės misijos „STS-135“ metu. Šatlas iš viso Žemę apskriejo 4848 kartus, įveikė beveik 203 000 000 km arba 525 kartais daugiau nei atstumas nuo Žemės iki Mėnulio.
Tai buvo paskutinis skridęs Space Shuttle programos erdvėlaivis.
Žemaičių Kalvarija
Žemaičių Kalvarija (iki 1637 m. Gardai, 1964–1989 m. Varduva) – miestelis Plungės rajono savivaldybėje, prie kelio, Žemaitijos nacionalinio parko teritorijoje. Urbanistikos paminklas. Pro miestelį teka Varduva, į kurią įteka Cedronas (anksčiau vadinosi Pagardeniu). Seniūnijos centras, Žemaičių Kalvarijos seniūnaitija.
thumb|left|Miestelis thumb|left|300px|[[Žemaičių Kalvarijos Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo mažoji bazilika]]
1987 m. Nobelio premijos laureatai
1987 m. Nobelio premija skirta šiems asmenims:
Žemaičių Kalvarija
Yra Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bazilikos (pastatyta 1822 m., su varpine) ir buvusio dominikonų (vėliau – marijonų) vienuolyno pastatų ansamblis (kultūros paminklas nuo 2008 m.), veikia Žemaičių Kalvarijos Motiejaus Valančiaus gimnazija (prie jos stovi medžio skulptūra knygnešiui V. Juškai, skulptorius liaudies meistras V. Ulevičius), biblioteka, paštas (LT-90039), kultūros centras, buvusiame vienuolyno pastate mokosi Telšių kunigų seminarijos pirmojo (propedeutinio) kurso studentai. Upių santakoje stūkso Šv. Jono kalnas (Žemaičių Kalvarijos piliakalnis), aptiktas Varduvos senkapis.
Miestelyje kasmet liepos mėnesį vyksta Didieji Žemaičių Kalvarijos atlaidai, pasižymintis žmonių gausa ir archajiškomis žemaičių tradicijomis. Žemaičių Kalvarijos bažnyčia nuo seno garsėja stebuklinga Nukryžiuotojo Jėzaus figūra ir stebuklingu Dievo Motinos su Kūdikiu paveikslu, atvežtu iš Romos (XVII a. vidurys).
Prie miestelio įsikūręs Žemaičių Kalvarijos kaimas.