cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Édouard-Léon Scott de Martinville
Biografija
Būdamas spaustuvininku, jis galėjo perskaityti naujausius straipsnius apie mokslinius išradimus ir taip tapo išradėju. Skotas de Martinvilis buvo susidomėjęs galimybe įrašyti žmogaus balsą panašiu būdu kaip tuomet dar nauja technologija – fotografija įamžindavo šviesą ir vaizdą. Jis tikėjosi sukurti kokios nors formos stenografiją, kuri sugebėtų užrašyti visą pokalbį be jokių trukdžių. Taipogi, jis buvo kelių istorijos tema, stenografijos būdu parašytų straipsnių autorius (1849 m.).
Nuo 1854 m. jis pradėjo domėtis vokalinių garsų įrašymo būdais. Kartą skaitydamas vieno fizikos vadovėlio skiltį Skotas pastebėjo klausos anatomijos piešinius. Jis siekė imituoti klausos procesą mechaniniame prietaise, ausies būgnelį pakeičiant elastine membrana, klausomuosius kauliukus eile svertų, kurie judintų stilių, o šis garso bangas užrašytų ant popieriaus, medienos ar stiklo lakštų, padengtų suodžiais. 1857 m. sausio 26 d. jis pateikė savo projektą laiške Prancūzijos Akademijai. Tų pačių metų kovo 25 d. jis gavo patentą #17 897/31 470 už fonautografą.
Fonautografas naudojo kūgio formos dubenį garsui kaupti, pritvirtintą prie diafragmos, kuri virpindavo adatėlę, o ši užrašydavo veiksmą ant suodžiais padengto cilindro. Skotas de Martinvilis sukūrė kelis tokius prietaisus su akustinių instrumentų gamintojo, Rudolfo Koenigo (Rudolph Koenig), pagalba. Kitaip nei vėliau Edisono sukonstruotas fonografas (1877 m.), fonautografas galėjo tik vizualiai užrašyti garsą ir neturėjo galimybės jį atkurti. Fonautografas buvo naudojamas tik moksliniams tikslams tiriant garso bangas.
Bibliografija
thumb|200px|Fonautografas
Veterinarija
thumb|Šuns gydymas Veterinarija  – mokslo ir praktinės veiklos sritis, apimanti gyvūnų laikymą, pervežimą, naudojimą, priežiūrą, apsaugą, ligų diagnostiką ir gydymą, pašarų gamybą, perdirbimą, veterinarinių vaistų ir veterinarinės paskirties biocidų gamybą, paskirstymą ir naudojimą. Veterinarijos objektas yra visi naminiai ir laukiniai gyvūnai, pašarai, vanduo, veterinariniai vaistai ir veterinarinės paskirties biocidai, gyvūnų laikymo vietos ir pervežimo priemonės.
Istorija
Gyvūnai pradėti gydyti nuo tada, kai jie buvo prijaukinti. Pirmųjų rašytinių žinių apie gyvūnų gydymą yra iš IV a. prieš Kristų (Egiptas, Mesopotamija). Senovės Graikijoje gyvūnus gydė hipiatrai (mokslas buvo vadinamas hipiatrika). Kai kurias gyvūnų ligas aprašė romėnai, I a. Kolumela pirmasis pavartojo veterinarinės medicinos terminą. Viduramžiais veterinarija buvo menkai plėtojama. Mokslinė veterinarija atsirado kartu su medicinos, gamtos mokslų, technikos plėtote. XVIII a. antroje pusėje Prancūzijoje, Vokietijoje, Austrijoje buvo įkurtos veterinarijos mokyklos, plėtojami veterinariniai tyrimai, parašyti pirmieji vadovėliai. Rusijos imperijoje XIX a. pradžioje Sankt Peterburgo, Maskvos medicinos ir chirurgijos akademijose buvo įkurti Veterinarijos skyriai. 1848 m. Tartu, 1851 m. Charkove pradėjo veikti veterinarijos mokyklos, kurios 1873 m. buvo pertvarkytos į veterinarijos institutus. 1873 m. Veterinarijos institutas atidarytas Kazanėje, 1889 m. – Varšuvoje.
Veterinarijos sritys
Skiriamos 3 veterinarijos disciplinų grupės:
Veterinarija siejasi su zootechnika, medicina, biologija, chemija ir kitais gamtos mokslais. Veterinarijos tyrimo duomenys padeda diagnozuoti gyvūnų ligas, mažinti jų sukeltus nuostolius, didinti gyvūnų produktyvumą.
Lietuva
Lietuvoje iki 2010 m. veikė Lietuvos veterinarijos akademija (dab. LSMU).
Austrija
Seniausia Austrijos vetarinarijos aukštoji mokykla – 1765 m. įsteigta „Mokymosi mokykla gyvulių ligoms gydyti“ (Lehrschule zur Heilung der Viehkrankheiten, Vienos veterinarijos universitetas), Viena. Kituose Austrijos miestuose vetarinarijos studijų programų nėra.
Vokietija
Vokietijoje veterinarija ( – 'veterinarinė medicina', taip pat Tiermedizin – 'gyvūnų medicina') studijuojama nuo XVIII a. (1771 m.). Pradžia – Gėtingeno universitetas. Tuo metu universiteto mokslininkas universalas Johann Christian Erxleben gavo leidimą universitete steigti Gyvulių vaistų institutą (Vieharzney-Institut). Gėtingeno universiteto Veterinarijos institutas (Tierärztliches Institut der Georg-August-Universität Göttingen) – seniausia ir pirmoji universitetinė švietimo įstaiga Vokietijoje. Šiuo metu jame jau nebėra veterinarijos studijų.
Seniausia, iki šiol veikiant savarankiška veterinarijos aukštoji mokykla – 1778 m. (valdant Georg III) įsteigta mokykla (Roßarzney-Schule), dab. Hanoverio aukštoji veterinarijos mokykla (Tierärztliche Hochschule Hannover), nuo 2003 m. turinti paramos fondo (Stiftung – fundacijos) statusą (Stiftung Tierärztliche Hochschule Hannover).
Studijos yra tokiuose miestuose kaip Berlynas (Berlyno laisvasis universitetas), Gysenas (Justus-Liebig-Universität), Leipcigas (Leipcigo universitetas) ir Miunchenas (Miuncheno universitetas).
Fingeringas
miniatiūra|Fingeringo iliustracija Fingeringas ( – „veikimas pirštais“) – lytinis aktas, kuomet įprastai naudojamasi pirštais, siekiant lytiškai stimuliuoti moters vulvą, įskaitant varputę, arba makštį. Makšties fingeringas mediciniškai dar vadinamas dirbtine penetracija. Išangės dirginimas pirštais siekiant lytinio pasitenkinimo taip pat laikomas fingeringu.
Fingeringu asmuo gali užsiimti pats arba drauge su sekso partneriu. Akto forma, kuomet yra stimuliuoja partnerio vulva arba makštis, laikoma abipuse masturbacija ir yra tolygu varpos penetracijai ranka. Fingeringu dažnai užsiimama preliudijų metu, siekiant lytiškai susijaudinti.
Vulva
Vulvos dalys, įskaitant varputę, yra erogeninės zonos. Vulvos, o ypač – varputės masažavimas yra dažniausias būdas, kurį moterys renkasi orgazmui pasiekti. Pasak tyrimų, 70–80 % moterų būtinas tiesioginis varputės dirginimas orgazmui pasiekti. Varputės galvutė gali būti masažuojama, dažniausiai tai daroma dirginant varputės gaubiamąją odą šią įvairiais judesiais. Likusioji vulvos dalis stimuliuojama fingeringo būdu.
Makštis
Nors pati makštis ir nėra ypač jautri, jos žemutinis trečdalis pasižymi kur kas didesniu nervinių galūnių skaičiumi, kurie lytinio aktu metu moteriai sukelia malonius pojūčius. Makšties fingeringas neretai atliekamas norint stimuliuoti zoną, kartais vadinamą G-tašku. G-taškas tariamai yra apie 5 cm gilyn nuo angos pradžios, priekinėje makšties sienelėje, link bambos. Palyginus su makšties ertmės sienelėmis, jis manomai pasižymi kiek grubesniu paviršiumi. Manoma, kad pakartotinas šios vietos, o kartu – ir Skeno liaukos, fingeringas baigiasi moters ejakuliacija.
Išangė
Išangės fingeringas gali sukelti malonius pojūčius, nes šioje vietoje yra daug nervinių galūnių, o tai dar labiau sustiprina įbedus pirštą ištempiami išangės sfinkterio raumenys. Tam, kad pajausti malonumą stimuliuojant išangę asmeninio lubrikanto naudojimas yra itin rekomenduotinas. Kai kurie žmonės linkę lytiškai dirginti vien išorinį išangės žiedą, tuo tarpu kiti be to mėgsta įbesti vieną ar kelis pirštus. Išangės fingeringu dažnai yra siekiama ne vien lytiškai sujaudinti partnerį, bet kartu ir nuteikti jį analiniam seksui – tai padeda partneriui atsipalaiduoti ir pasiruošti varpos įstūmimui į išangę. Išangės fingeringas yra itin efektyvus būdas vyrų prostatai stimuliuoti, o tai gali baigtis ir orgazmu. Šia fingeringo forma taip pat galima stimuliuoti ir moters tarpvietę.
Anna Hübler
Biografija
1907 m. Hübler pirmą kartą tapo Vokietijos nacionaline čempione. 1908 m. pirmą kartą tapo pasaulio čempione.
Rusijos futbolo varžybos 2005–2006 m.
Rusijos futbolo varžybos 2005–2006 m.
Finalo rungtynės
Maskvos CSKA finale nugalėjo varžovus rezultatu 3-0 ir iškovojo šalies futbolo taurę. -
Rėviškė
Rėviškė – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Mėžionių.
Lėtinis inkstų nepakankamumas
Lėtinis inkstų nepakankamumas – klinikinis sindromas, kuriam būdingas progresuojantis nefronų funkcijos praradimas ir dėlto mažėjantis glomerulų filtracijos greitis. Pagal Tarptautinę statistinę ligų ir susijusių sveikatos problemų klasifikaciją Lėtinis inkstų nepakankamumas skirstomas į tokias stadijas:
Etiologija
thumb|220px|Mikroskopinis inkstų audinio preparatas. Preparate matoma mazginė glomerulo sklerozė, pacientui diagnozuota diabetinė nefropatija
Lėtinis inkstų nepakankamumas gali būti daugelio lėtinių inkstų ir sisteminių ligų išraiška. Ligos, dažniausiai sukeliančios inkstų nepakankamumą:
Patogenezė
Blogėjanti inkstų funkcija pasireiškia glomerulų filtracijos greičio mažėjimu. Pamažu sutrinka inkstų ekskrecinė funkcija, kraujyje pradeda didėti baltymų ir aminorūgščių metabolizmo produktų, kurie veikia toksiškai pvz.: šlapalo. Didėjanti šių medžiagų koncentracija sukelia ureminį sindromą. Toksiniai metabolizmo produktai pažeidžia centrinę ir periferinę nervų sistemas, širdies ir kraujagyslių sistemą, virškinimo sistemą, imuninę sistemą, kaulų čiulpus, veikia trombocitų funkcija. Centrinės nervų sistemos pažeidimas pasireiškia galvos skausmu, nuotaikos, miego sutrikimais, progresuoja iki delyro, traukulių, komos. Periferinių nervų pažeidimas – sensorinėmis, motorinėmis neuropatijomis. Širdies ir kraujagyslių sistemos pažeidimas gali pasireikšti ureminiu perikarditu, ureminiu miokardo pažeidimu. Virškinimo sitemo pažeidimas gali pasireikšti anoreksija, pykinimu, skrandžio opomis ir kraujavimu iš virškinamojo trakto, viduriavimu. Imuninės sitemo pažeidimas – pasireiškia dažnesnėmis infekcijomis. Kaulų čiulpams toksinis poveikis, kartu su eritropoetino stoka pasireiškia anemija. Sutrikusi trombocitų funkcija pasireiškia ureminiais kraujavimais. Dėl ureminių toksinų kaupimosi odoje dirginamos nervų galūnėlės, pasireiškia niežulys.
Sutrinka fosfatų, rūgščių, kalio ir kitų elektrolitų, vandens ekskrecija. Dėlko pasireiškia hiperfosfatemija, metabolinė acidozė ir hiperkalemija, hipervolemija. Dėl hipervolemijos ir vandens ekskrecijos sutrikimo gali vystytis plaučių ar smegenų edema. Metabolinė acidozė didina kalio kiekį plazmoje, atsiranda kusmaulio tipo kvėpavimas (gilus ir dažnas).
Inkstų endokrininės funkcijos sutrikimas pasireiškia hormono eritropoetino išskyrimo sumažėjimu, kuris skatina eritropoezę, kliniškai pasireiškia anemija. Aktyvios vitamino D formos (kalcitriolio) sintezės sumažėjimu, kuris skatina kalcio reabsorbcija inkstuose ir žarnyne. Kraujyje pasireiškia hipokalcemija, kuri kartu su hiperfosfatemija skatina parathormono sekreciją, parathormonas didina kalcio kiekį kraujyje aktyvindamas osteoklastus, kurie ardo kaulinį audinį ir atpalaiduoja iš jo kalcį pasireiškia osteofibrozė.
Nykstant inkstų parenchimai sutrinka metabolinė inkstų funkcija. Inkstai katabolizuoja polipeptidinius hormonus: parathormoną, insuliną, gliukagoną, gonadotropinus, dėlto didėja šių hormonų koncentracija.
Terapija
Lėtinio inkstų nepakankamumo gydymo tikslai yra:
Prancūzijos vyrų ledo ritulio rinktinė
Prancūzijos vyrų ledo ritulio rinktinė – nacionalinė komanda, atstovaujanti Prancūzijai tarptautinėse ledo ritulio varžybose.
Adomo Mickevičiaus muziejus Vilniuje
thumb|250 px|right|Adomo Mickevičiaus muziejus Vilniuje
Adomo Mickevičiaus muziejus Vilniuje – memorialinis poeto Adomo Mickevičiaus muziejus, priklausantis Vilniaus universitetui. Muziejus veikia Bernardinų g. 11, Vilniuje, pastate, kuris yra XVII–XVIII a. architektūros paminklas.
Istorija
thumb|200 px|left|Adomo Mickevičiaus muziejaus kiemelis
XIX a. pradžioje Bernardinų g. 11 pastatas priklausė VU profesoriui Tomui Žickiui. Tai buvo dviejų aukštų namas. Šio namo pirmame aukšte iš kairės pusės 1822 m. gyveno Adomas Mickevičius, kuomet sugrįžo į Vilnių iš Kauno. Šiame name poetas užbaigė kurti poemą „Gražina”, ruošdamas ją publikavimui.
1906 m. Vilniaus Mokslo draugija nutarė šiame name įkurti poeto Adomo Mickevičiaus muziejų. Šis sumanymas buvo realizuotas 1911 m., kai draugijos narys ir sekretorius, leidėjas ir „Peterburgo naujienų žurnalo“ redaktorius Janas Obstas nupirko pastatą. Obstas pastatą suremontavo ir jo pirmame aukšte įrengė Adomo Mickevičiaus muziejų. Pastato frontone Obstas iškabino lentelę lenkų kalba „Čia Adomas Mickevičius parašė „Gražiną". Šiuo metu ant pastato iškabintos lentelės lietuvių ir lenkų kalbomis.
1930 m. Obstas pastatą perdavė Vilniaus Stepono Batoro universitetui. Muziejus veikė iki II pasaulinio karo. Vilniaus okupacijos metu muziejus buvo išplėštas.
Po II pasaulinio karo pastate buvo įkurtos Vilniaus universiteto auditorijos, klasikinės filologijos katedra, taip pat dalis patalpų buvo skirta apgyvendinti dėstytojams. 1955 m. per 100-ąsias Adomo Mickevičiaus mirties metines jo vardo muziejus buvo atkurtas. Pastato restauracija vyko pagal Vladislovo Belzos paveikslą „Kambarys, kuriame buvo parašyta Gražina”. Šis paveikslas buvo Vladislavo Belzos albume „Album pamiątkowe Adama Mickiewicza“ (Lvovas, 1889 m.).
Muziejus buvo perduotas Vilniaus universiteto bibliotekos žinion ir iki šių dienų priklauso VU. 1979 m. švenčiant Vilniaus universiteto įsteigimo 400-ąsias metines, Adomo Mickevičiaus muziejus buvo dar kartą atnaujintas. Dabartinė muziejaus ekspozicija veikia nuo 1983 metų.
Rėzgaliai
Rėzgaliais vadinami kaimai:
Adomo Mickevičiaus muziejus Vilniuje
Ekspozicija
Trijuose Adomo Mickevičiaus muziejaus kambariuose galima pamatyti stalą ir kėdę, kurie priklausė poetui ir buvo parvežti iš Paryžiaus, 1815 m. Vilniaus universiteto studentų registracijos knygą ir keletą kitų eksponatų, kurių skaičius daugiau kaip 200: filomatų laiškai Adomui Mickevičiui, dokumentai, pirmieji poeto kūrybos leidimai, skulptūros, portretai, medaliai, susiję su poeto asmenybe ir kūryba.
Adomo Mickevičiaus muziejaus darbo laikas antradieniais – penktadieniais 10–17 val., šeštadieniais ir sekmadieniais 10–14 val. Valstybinių švenčių dienomis muziejus nedirba. Muziejaus vadovas Rimantas Šalna.
Kyzyl Mažalykas
Kyzyl Mažalykas (rus., ) – kaimas Rusijoje, vakarų Tuvoje, 4 km į pietus nuo Ak Dovurako, prie Chemčiko upės; Barun Chemčiko kožuno centras. Praeina Ak Dovurako–Kyzylo plentas. Veikia kraštotyros muziejaus skyrius.
Gyvenvietės pavadinimas tuvių kalba reiškia 'raudonoji kalva'.
Istorija
TSRS laikais veikė plytinė, aliejaus gamykla, mėsos kombinatas, gyvulininkystės tarybinis ūkis. 1959–1996 m. – miesto tipo gyvenvietė.
Ruvjironza
Ruvjironza arba Luvironza – upė centriniame Burundyje; Ruvuvu dešinysis intakas (Nilo baseinas). Prasideda Luvironzos kalno papėdėje, ~2700 m aukštyje. Teka šiaurės kryptimi, prateka Gitegą. 10 km į šiaurę nuo šio miesto įteka į Ruvuvu – vieną iš Kageros ištakų.
Ruvjironza kartais laikoma tolimiausia Nilo ištaka. Ją XIX a. pab. atrado vokiečių mokslininkai.
Respectus Philologicus
miniatiūra|Respectus Philologicus žurnalo viršelis Respectus Philologicus – nuo 1999 m. pradėtas leisti tarptautinis atvirosios prieigos mokslo darbų žurnalas. Skirtas analizuoti lingvistikos tyrimus, literatūros naratyvų ir kontekstų problematiką, reklamos diskurso paveikumo klausimus, vertimo teorijas ir praktikas, audiovizualinius tyrimus. Leidinyje galima atrasti mokslininkų originalių probleminių straipsnių, recenzijų, diskusijų, mokslinės veiklos apžvalgų. Dėl plataus spektro mokslinės tematikos tekstų aktyviai kviečiami bendradarbiauti įvairių humanitarinių mokslų krypčių mokslininkai. Didesnis dėmesys ir prioritetai teikiami tarpdisciplininiams tyrimų autoriams.
Nedas Mačiulaitis
Nedas Mačiulaitis (g. 1999 m. rugpjūčio 6 d.) – Šiaurės Airijos–Lietuvos futbolininkas, puolėjas. Kitados atstovavo Šiaurės Airijos U-17 rinktinei.
Respectus Philologicus
Publikavimo dažnumas yra du numeriai per metus, numeriai išleidžiami balandžio 25 d. ir spalio 25 d. Leidinys parengtas remiantis atvirosios prieigos principu, dėl to leidžiamas įvairiomis kalbomis: lietuvių, anglų ir lenkų.
Nedas Mačiulaitis
Klubinė karjera
Kitados futbolo paslapčių sėmėsi Portadown FC, Dundalk FC, Armagh City FC jaunimo ekipose.
Respectus Philologicus
Istorija
Pirmasis recenzuojamas mokslo žurnalas išleistas 1999 m. Vilniaus universiteto Kauno humanitarinio fakulteto Lietuvių filologijos katedroje. 2002 m. buvo suburta tarptautinė redaktorių kolegija, kurią sudarė mokslininkai iš Lietuvos, Latvijos, Estijos, Lenkijos, Rusijos ir Baltarusijos. Taip pat šis leidinys tapo regioniniu tarptautiniu ir pradėtas publikuoti dviguba numeracija 1(6). 2004 m. prie Vilniaus universiteto Kauno humanitarinio fakulteto ir mokslinio žurnalo kūrimo prisijungė Holly Cross Academy n. a. Janas Kochanovskis, įsikūręs viename iš seniausių Lenkijos miestų Kielce. Lenkijos mokslininkų bendradarbiavimas su kolegomis iš Lietuvos kuria stiprų tarpdisciplininį požiūrį ir orientaciją stiprinant įvairių šalių humanitarinių mokslų bendradarbiavimą. Leidinys tapo populiarus ne tik lokaliai, bet ir įtraukia autorius iš JAV, Didžiosios Britanijos, Kanados, Kazachstano, Ukrainos. 2019 m. žurnalas priimtas į „Scopus“ duomenų bazę. Tai yra oficialus tarptautinio lygio ir mokslinės kokybės patvirtinimas. Nuo pat tarptautinės redkolegijos sudarymo Vakarų Europos ir Rytų Europos mokslininkai žurnalą vertino labiau kaip tarptautinį, o ne regioninį, tačiau priėmimas į milžinišką ir vertinamą duomenų bazę rodo leidinio svarbą ir kokybės standartą.
Nedas Mačiulaitis
Klubinė karjera
Rungtyniavo Portadown FC, Coleraine FC, Loughgall FC ir Carrick Rangers FC klubuose.
Respectus Philologicus
Redaktoriai
Iki 2016 m. žurnalui vadovavo Vilniaus universiteto profesorė habil. dr. Eleonora Lassan. 2016 m. atnaujinus ir pakeitus redaktorių kolegiją, vyriausiąja redaktore buvo pasirinkta Vilniaus universiteto profesorė, humanitarinių mokslų dr. Gabija Bankauskaitė, kuri yra Kauno fakulteto Kalbų, literatūros ir vertimo studijų instituto profesorė. Vyriausiosios redaktorės pavaduotojas yra Piotr Zbróg, dirbantis Jano Kochanovskio universitete Kielcuose, Lenkijoje. Taip pat vyriausiosios redaktorės pavaduotoja yra Loreta Ulvydienė, dirbanti Vilniaus universitete, Lietuvoje.
Nedas Mačiulaitis
„Portadown“ klubas
2017 m. balandžio 8 d. debiutavo NIFL Premiership. Jo atstovaujamas Portadown FC namuose rezultatu 2-1 palaužė varžovus Carrick Rangers FC.
Respectus Philologicus
Autoriai mokslininkai
Autoriai mokslininkai, prisidedantys prie tarptautinio atvirosios prieigos mokslo darbų žurnalo.
Nedas Mačiulaitis
„Coleraine“ klubas
Nuo 2019 m. priklausė Coleraine FC. Debiutavo 2019 m. rugpjūčio 30 d. rungtynėse prieš Glenavon FC. Pasirodė po keitimo 65 minutę, o pačioje rungtynių pabaigoje tiksliai smūgiavo į vartus ir rezultatas tapo 4-0. 2019–2020 m. sezone NIFL Premiership pelnė vienintelį įvartį.
Respectus Philologicus
Suteikta prieiga duomenų bazėms
Arianta (2002), Cabells (2019), CEEOL (2005), China Knowledge Resource Integrated Database (2018), DOAJ (Directory of Open Access Journals) (2018), DRJI (Directory of Research Journals Indexing), EZB (Elektronische Zeitschriftenbibliothek) (2017), EBSCO Humanities International Complete (2006), EBSCO Humanities International Index (2006), EBSCO Humanities Source (2006), Google Scholar (2013), Index Copernicus (2008–2013; 2015–2018), Linguistic Bibliography Online (BrillOn-line Bibliographies) (2012), Lituanistika (2011), Microsoft Academic (2007) ,MLA International Bibliography (2007), PNB (Polska Bibliografia Naukowa) (2011), ScienceOpen (2019), Scilit (Scientific Literature Database) (2017), Scopus (2019), TOC Premier (EBSCO) (2006), UlrichsWeb (Global Serials Directory) / Ulrich’s Periodicals Directory (2013), WordCat (2017).
Nedas Mačiulaitis
„Loughgall“ klubas
Nuo 2020 m. vasaros priklausė Loughgall FC (Šiaurės Airija). 2021–2022 m. sezone sužaidė vienuolika rungynių ir pelnė penkiolika įvarčių, o 2022–2023 m. sezone pelnė devynis įvarčius per šešerias rungtynes NIFL Championship.
„Carrick Rangers“ klubas
Nuo 2023 m. sausio mėn. atstovavo Carrick Rangers FC (Šiaurės Airija). Pasirašyta dviejų su puse metų sutartis, galiosianti iki 2025 m. liepos 30 d.
Debiutavo rungtynėse prieš buvusį klubą Coleraine FC. O 2023 m. vasario 14 d. rungtynėse prieš Ballymena United FC pelnė įvartį 28 rungtynių minutę. Vėliau niekam nebepavyko pasižymėti ir Carrick Rangers FC nugalėjo minimalia persvara 1:0.
2023 m. kovo 4 d. rungtynėse prieš Portadown FC pelnė du įvarčius.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Vatnajokudlio nacionalinis parkas
Vatnajokudlio nacionalinis parkas  – didžiausias nacionalinis parkas Islandijos teritorijoje. Jo plotas yra 1 200 000 hektarų – beveik 12 % salos teritorijos. Parkas pavadintas to paties pavadinimo Vatnajokudlio ledyno vardu. Parkas išsidėstęs Islandijos pietryčiuose, o šiaurės rytuose yra jo tęsinys. Jame slūgso didžiausias ledynas Islandijoje ir antras pagal dydį Europoje. Vidutinis ledo storis yra apie 400 m, didžiausias – 1000 m.
Sudarytas 2008 m., sujungus keletą ligtolinių saugomų teritorijų (Skaftafedlį, Jokulsaurkliuvuro nacionalinį parką).
Vatnajokudlio nacionalinis parkas 2019 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Aktyvūs ugnikalniai
Kaip ir po daugeliu Islandijos ledynų, po Vatnajokudliu yra aktyvių ugnikalnių.
Kvanadalsnukuro ugnikalnis (2109 m), aukščiausias Islandijos taškas, yra pietiniame Vatnajokudlio pakraštyje. Kelias į viršūnę veda per daugybę plyšių.
Be šio ugnikalnio, po Vatnajokudliu yra vienas aktyviausių Islandijos ugnikalnių – Bardarbrungos ugnikalnis. Ugnikalnio aukštis – 2009 m (tai antra aukščiausia viršukalnė Islandijoje po Kvanadalsnukuro). Tai poledyninis stratovulkanas, esantis kalderoje, kurios gylis apie 700 m. Nuo Bardarbungos einantys vulkaniniai lūžiai yra susiję su Askjos ir Torfajokudlio ugnikalniais. Visą šiuolaikinį laikotarpį ugnikalnis nuolat išsiverždavo. Paskutinis išsiveržimas įvyko 1910 m. ir tęsėsi nuo birželio iki spalio. Vėliau šioje vietovėje retkarčiais buvo pastebimi nedideli žemės drebėjimai. Maždaug nuo 2007 m. ugnikalnio aktyvumas vėl padidėjo.
Fearless (Taylor's Version)
Albumas susilaukė kritikų pripažinimo ir buvo komerciškai sėkmingas visame pasaulyje. Per pirmąją dieną albumo dainos „Spotify“ platformoje buvo perklausytos virš 50 milijonų kartų – tai buvo rekordinis skaičius tais metais išleistams moters atlikėjos įrašui. Per pirmąją savaitę JAV parduota 291 tūkstantis kopijų ir albumas debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas devintuoju atlikėjos įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. Albumas taip pat pasiekė daugelio šalių reitingų dešimtukus, tarp jų – ir Jungtinės Karalystės, kuriame taip pat pasiekė pirmąją vietą. Lietuvoje „Fearless (Taylor's Version)“ pasiekė 14–ąją reitingo vietą.
Kūrybinė grupė
Muzikantai
Techninis personalas
Talka
Talka - viso ar dalies kaimo bendras telktinis darbas; padėjimas ko dirbti, pagelbėjimas ; pagalbos (talkos) darbai. Dažniausiai paplitę žemės ūkyje. Tai tokie ūkio darbai, susiję su žemės, miškų ir vidaus vandenų ūkio produkcijos gamyba (pvz., bulviakasis), jos paruošimu realizuoti ir kitais šios veiklos darbais. Juos rengia organizatorius, t. y. fizinis asmuo, kuris organizuoja (kviečia) pagalbos (talkos) darbus žemės ar namų ūkyje ir kurio naudai šie darbai atliekami.
Talkininkas
thumb|right|319x319px|Talka [[Šventoji (Palanga)|Šventojoje 1939 m. ]] Talkininkas – asmuo, padedantis talkos metu. LRV nutarimu Lietuvoje anksčiau buvo apibrėžta, kad talkininkas turi būti „ne jaunesnis kaip 13 metų fizinis asmuo (talkos dalyvis), pagal tarpusavio susitarimą su pagalbos (talkos) darbų organizatoriumi atliekantis neapmokamą darbą žemės ar namų ūkyje“. Buvo nustatyta, kad pagalbos (talkos) darbų trukmė kiekvienam talkininkui negali būti ilgesnė kaip 3 dienos iš eilės.
Lietuva
Talkos Lietuvoje žinomos nuo senovės.
Teisiškai talka kurį laiką buvo reglamentuota. Ji buvo apibrėžta fizinių asmenų telktinė tarpusavio pagalba žemės ar namų ūkio darbams dirbti (LR Vyriausybės 2001 m. gruodžio 11 d. nutarimas Nr. 1500). Tai buvo reikalinga, siekiant užtikrinti pagalbos (talkos) darbų atlikimo sąlygų ir tvarkos teisėtumą, užkertant kelią nelegaliam darbui.
Dziaji
Dziaji arba Kagi (pe̍h-ōe-jī: Ka-gī chhī) – miestas pietvakarių Taivane. Išsidėstęs Dzianano lygumoje, tarp Pudzi (šiaurėje) ir Badžango (pietuose) upių. Apie 25 km į rytus driekiasi Ališano kalnai, iškylantys iki 2663 m virš jūros lygio. Gyventojų 271 tūkst. (2013 m. duomenys).
Vystoma medienos (popierius, fanera), gumos (padangos), statybos (cementas) ir maisto (alkoholis) pramonė. Svarbus transporto mazgas.
Istorija
Pirmieji teritoriją apgyvendino hoanija aborigenai, regionas tuomet vadintas Tiroseno pavadinimu. Čingų dinastijos laikais miestas vadintas Kagee vardu, o valdant japonams – Kagi.
1906 m. miestą sukrėtė žemės drebėjimas, kuris sunaikino visą miestą, liko stovėti tik Rytiniai vartai. Japonų valdžia miestą atstatė. 1907 m. pradėti geležinkelio Ališano kalnų miškais tiesimo darbai. Juo gabentas cukrus iš plantacijų vakaruose ir mediena iš Ališano kalnų. Suklestėjo pramonė ir prekyba. Miesto reikšmė išaugo trečiajame dešimtmetyje, kai buvo užbaigti irigacijos sistemos Dzianano lygumoje darbai. 1930 m. tapo nepriklausomu miestu. 1945 m. Japonijai išsižadėjus teisių į Taivano teritoriją, Dziaji tapo provincijos miestu.
Heinrich Burger
Biografija
1904 m. Burger pirmą kartą tapo Vokietijos nacionaliniu čempionu. 1905 m. pelnė pirmąjį Europos čempionatų medalį - sidabrą vienetų rungtyje. 1908 m. pirmą kartą tapo pasaulio čempionu.
Londone vykusiose ketvirtose moderniose 1908 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vokietis dalyvavo dailiojo čiuožimo varžybose. Porinio čiuožimo varžybose kartu su Anna Hübler aplenkė visus varžovus ir tapo pirmaisiais olimpiniais dailiojo čiuožimo čempionais.
Mato
Mato – lokys (Hu Nonp) indėnų lakotų mitologijoje.
Tikėta, kad šio lokio dvasia atsakinga už meilę, neapykantą, narsą, be to, Mato sietas su išdaigomis, bėgimu. Taip pat Mato laikytas atsakingu už žaizdų gijimą, įvairias gydomąsias priemones.
Rėva (Nemenčinė)
Rėva – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 15 km nuo Nemenčinės, Neries dešiniajame krante, priešais Rėvą Buivydžių seniūnijoje. Kitame krante stūkso Rėvos piliakalnis (Ponarska, Panarska góra). Veikia kaimo turizmo sodyba.
Ryšių reguliavimo tarnyba
– Lietuvos el. ryšių, geležinkelių ir pašto kontrolės institucija.
Prižiūri >200 ūkio subjektų.
Rėva (Nemenčinė)
Etimologija
Kaimo pavadinimas kilo nuo čia esančios Neries rėvos, vadinamos Avinu (Баранъ, Baran-rapa). Avino rėva prasideda kiek aukščiau gyvenvietės. Už sodybos vaga lenkia sausumos kyšulį ir, matyt, buvusią Avino akmens vietą; staiga pakrypsta dešinėn, vakarų link. Tuoj už rago upės vanduo staiga krinta žemyn, ši sraunioji rėvos dalis – apie 390 m ilgio. Prie dešiniojo kranto iš smėlio sąnašų suplauta nemaža sala. Rėvoje buvęs Avino arba Barono akmuo XX a. viduryje susprogdintas.
Ryšių reguliavimo tarnyba
Sukurta pagal ES teisės aktų, reglamentuojančių visuomeninius santykius, susijusius su LR elektroninių ryšių įstatymo, LR pašto įstatymo ir LR geležinkelių transporto kodekso reguliavimo dalyku, nuostatas.
miniatiūra|left|Buveinė
Tikslas
Užtikrinti veiksmingą konkurenciją, investicijas, inovacijas ir patrauklių paslaugų įvairovę elektroninių ryšių, pašto, geležinkelių transporto, patikimumo užtikrinimo paslaugų srityse, taip pat viešojo sektoriaus duomenų teikimo atlyginimų pagrįstumą.
Valdymas
Valdo ir sprendimus priima kolegialus valdymo organas – RRT taryba.
Ją sudaro 5 nariai (tarp jų ir pirmininkas), kuriuos Premjero teikimu, 5 metų kadencijai, skiria Prezidentas.
Pirmą kartą po LR elektroninių ryšių įstatymo įsigaliojimo skiriant Tarybos narius, du Tarybos nariai skiriami 3 metų kadencijai. Tas pats asmuo Tarybos pirmininku ar nariu gali būti paskirtas ne daugiau kaip dviem 5 metų kadencijoms iš eilės. Jei Tarybos narys buvo paskirtas 3 metų kadencijai, jis gali pretenduoti į tris kadencijas.
Virginijus Šeškus
Virginijus Šeškus (g. 1967 m. vasario 6 d.) – Lietuvos krepšinio treneris.
Dirbo treneriu gimtųjų Prienų sporto mokykloje. Nuo 2004 m. pradėjo treniruoti tuo metu NKL rungtyniavusį „Prienų“ klubą. Su juo 2009 m. laimėjo NKL pirmenybes ir pateko į LKL. Ten V. Šeškaus vadovaujami „Prienai“ laimėjo Baltijos krepšinio lygą, dusyk LKF taurę, dusyk LKL bronzą. Po tokio sėkmingo pasirodymo, 2014–2015 m. pakviestas treniruoti Vilniaus „Rytą“, bet po pusmečio atleistas. 2015–2019 m. vėl dirbo „Prienuose“, kur treniravo brolius Bolus, vėliau – brolius Lavrinovičius.
2020 m. perėjęs dirbti į „Jonavos“ klubą vėl laimėjo NKL, o vėliau jo vadovaujama komanda sėkmingai rungėsi LKL pirmenybėse.
Sūnūs – Domantas Šeškus ir Edvinas Šeškus – krepšininkai.
Pogostas
Pogostas (arba Pahostas, Paguostis) gali reikšti:
Armėnijos karalystė
Armėnijos karalystė – istorinė valstybė Azijoje su pertrūkiais gyvavusi 331 m. pr. m. e. – 428 metais. Jos pagrindinės teritorijos buvo dab. Armėnijos kalnyne (Senovės Armėnijos kultūriniame regione – dabartinės Armėnija, pietų Gruzija, rytų Turkija, šiaurės vakarų Iranas), tačiau didžiausios ekspansijos laiku I a. pr. m. e. Armėnijos imperija valdė ir dideles žemumas šiaurės Irake, Sirijoje, Azerbaidžane.
Didžiumą savo istorijos karalystė nebuvo suvereni valstybė, o pripažino vasalitetą galingesnėms monarchijoms: Seleukidų, Romos, Partų, Sasanidų imperijoms. 387 m. Karalystė buvo padalinta tarp Sasanidų ir Rytų Romos imperijos, ir monarchiją išlaikė Sasanidų teritorijoje, kol buvo galutinai inkorporuotą į pastarąją 428 m.
Kad atskirti nuo kitos panašiu metu egzistavusios armėnų valstybės (Mažoji Armėnija), ši valstybė dar vadinama Didžiaja Armėnija. Tačiau šis terminas nepainiotinas su nacionalistine Didžiosios Armėnijos idėja, išvystyta XX a.
Orontidai (331–189 m. pr. m. e.)
thumb|left|Orontidų Armėnija apie 250 m. pr. m. e. Karalystės pirmtakė buvo de facto nepriklausoma Achemenidų imperijos Armėnijos satrapija, valdoma Orontidų dinastijos. 331 m. pr. m. e. satrapas Orontas III, pasinaudodamas Aleksandro Makedoniečio invazija į Persiją, Gaugamelos mūšyje paskelbė nepriklausomybę. Tai laikoma Armėnijos karalystės įkūrimu.
Orontidams pavyko apsiginti nuo Aleksandro karvedžių ir išlaikyti savo dinastiją, tačiau karalystė buvo laikoma pavaldi Makedonijos imperijai. Po Aleksandro mirties ji perėjo Seleukidų įtakos sferon. Seleukidai laikė čia savo vietininkus, kurie rezidavo tiek Orontidų sostinėje Jervandašate, tiek provincijos mieste Arsamosatoje (Copko regione). Tai ilgainiui lėmė, kad Copkas (Sofena) atsiskyrė nuo Armėnijos kaip Sofenos karalystė.
Artašesidai (189 m. pr. m. e. – 12 m.)
200 m. pr.m. e. Orontidų dinastijos valdžią Armėnijoje galutinai panaikino Seleukidų karalius Antiochas Didysis, savo strategu Armėnijoje paskyręs karvedį Artašesą. Šis, 190 m. pr. m. e. pasinaudodamas Seleukidų karais su Roma, paskelbė nepriklausomybę. Kartu su juo nepriklausomybę paskelbė kitas strategas Zariadras Sofenoje.
Artašeso pradėta dinastija vadinama Artašesidais. Jis įkūrė naują miestą Artašatą, kurį padarė savo karalystės sostine. Naujasis miestas sugebėjo tapti strateginiu tašku, per kurį kirtosi Helenistinio pasaulio keliai tarp Baktrijos, Graikijos, Indijos ir Juodosios jūros kultūrų. Naujoji karalystė ne tik konsolidavo valdžią pagrindiniame armėnų regione Airarate, bet ir išplėtė kontrolę į kitus regionus Armėnijos kalnyne.
Karalystė nuolat susidūrė su didesnių kaimynių – Romos ir Partų imperijos grėsme. Nepaisant to, ji sugebėjo išlaikyti savo pozicijas. Artašesidų atšaka kurį laiką netgi valdė Iberiją.
Didžiausios ekspansijos Armėnija pasiekė valdant Artašeso anūkui Tigranui. 83 m. pr. m. e. pasinaudodamas neramumais Seleukidų imperijoje, jis sugebėjo užbaigti jos egzistenciją Sirijoje. Iki 66 m. pr. m. e. Armėnijos karalystei priklausė beveik visas Kaukazas ir didelės teritorijos dabartinėje Sirijoje, Libane, Turkijoje, Irake, Irane. Tigranas sostinę perkėlė į naujai pastatytą ir strategiškai patogesnį Tigranakertą. Labai trumpam Armėnija tapo viena iš didžiausių valstybių Romos imperijos rytuose.
66 m. pr. m. e. Tigranakerto mūšis su Roma atnešė Armėnijai pralaimėjimą, o 34 m. pr. m. e. Markas Antonijus ją dar kartą nukariavo. Tačiau Romos pilietiniame kare Markui Antonijui pralaimėjus, Armėnijos priklausomybė išlaikyta paverčiant ją buferine zona ir Romos kliente. Jos teritorijos stipriai apkarpytos. Visi tolimesni Artašesidai buvo pasodinami į sostą romėnų ir atstovaudavo Romos interesams. Tiesa, į šį procesą siekė kištis ir Partų imperija, remdama kitus pretendentus į sostą, ar netgi paimdama kontrolę, kas atsitiko 37–47 m. ir 51–58 m.
Aršakuniai (52–428 m.)
thumb|left|Aršakunių Armėnijos teritorija Vidinių neramumų ir nuolatinių įpėdinių kaitos laikais tuometinio Partų imperatoriaus Vologaso I brolis Tiridatas I buvo panaudotas kaip svertas stiprinti Partų valdžią šalyje. Tiridato giminė buvo dalis Partų valdančiosios dinastijos Aršakidų, todėl jos atstovai vadinami Armėnijos aršakidais, ar Aršakuniais. 62 m. jis galutinai įsitvirtino soste, ir nors pripažino Armėniją kaip Romos klientę, Partų įtaka šalyje tik stiprėjo. Tai parodė įvykiai po Tiridato mirties, kuomet 110 m. Partų imperatorius Osroes I savavališkai pasodino savo sūnėną į sostą.
Atsakomoji Romos reakcija buvo Trajano invazija į Armėniją 113 m., kurios metu karalystė buvo panaikinta ir paversta Armėnijos provincija. Tiesa, ši provincija egzistavo tik 4 m. iki Trajano mirties 117 m. 118 m. Adrianas atkūrė Armėnijos karalystę, atiduodamas ją valdyti Partų imperatoriui. Ir vėliau Romos ir Partų imperijos (nuo 224 m. – ją pakeitusios Sasanidų imperijos) konkurencija dėl Armėnijos tęsėsi. Tai labiausiai reiškėsi pretendentų į sostą žaidimuose.
Administraciniai vienetai
thumb|Nachangai Didžiąją dalį istorijos, ypač Aršakunių laikotarpyje, Armėnijos karalystės teritorija buvo gana pastovi ir ribojosi Armėnijos kalnynu. Ji buvo administruojama kaip 15 provincijų (nachangų ar ašcharų), kurios savo ruožtu buvo dalinamos į gavarus. Nachangų egzistencija buvo tokia ilga, kad jie tapo Armėnijos istoriniais regionais su savitomis kultūrinėmis ypatybėmis. Nachangai buvo šie: Armėnijos imperijos laikais be šių provincijų Armėnija administravo ar vasalitetą primetė ir šiems Artimųjų Rytų regionams: Kilikijai, Sirijai, Komagenai, Osroenai, Adiabenai, Medija Atropatenai;
Kultūra
Armėnijos karalystė buvo reikšmingas armėnų tautos laikotarpis, kurio metu formavosi vieningas armėnų etnosas ir armėnų kultūra. Dar Orontidų laikais armėnai buvo stipriai paveikti helenizmo kultūros, kuri tik sustiprėjo Artašesidų laikotarpiu. thumb|left|Garni šventykla Karalystėje buvo išpažįstama pagoniška armėnų religija, į kurios panteoną įtraukti tiek vietiniai armėniški, tiek persiški, graikiški ar semitiški personažai. Svarbiausios dievybės buvo Aramazdas (tapatintas su Dzeusu), jo žmona Anahita, perkūnijos dievas Vahagnas ir kt. Aršakunių laikais Armėniją pasiekė Krikščionybę, kuri valstybine religija tapo IV a. pradžioje. Taip Armėnijos karalystė tapo pirmąja pasaulyje krikščioniška valstybe.
Šudzialovo Šv. Jurgio Nugalėtojo parapija
'''Šudzialovo Šv. Jurgio Nugalėtojo parapija''' - nebeegzistuojanti stačiatikių parapija Šudzialovo kaime. Parapija įkurta 1900 m. balandžio 24 d., kurios centru tapo Šudzialovo Šv. Jurgio Nugalėtojo cerkvė. Parapijai priklausė 14 kaimų: Šudzialovas, Bialų Lugas, Boratinščizna, Sluikos Borovščizna, Kozlovų Lugas, Novinka, Ostruvekas, Rovekas, Sluika, Sukovičė, Talkovščizna ir kiti mažesni kaimai. Parapijoje buvo 1125 parapijiečiai. 1913 m. buvo 1238 parapijiečiai. 1906 m. stačiatikiai sudarė daugumą Šudzialovo kaimo gyventojų. Parapija egzistavo iki 1915 m. kai prasidėjus I pasauliniam karui beveik visi parapijiečiai pabėgo į Rusijos imperiją. Per 1918-1921 metus parapija buvo galutinai panaikinta, o 1936 m. galutinai nugriauta ir parapijos cerkvė.
Artiomas Fastovas
Artiomas Fastovas (g. 2003 m. liepos 23 d.) – Ukrainos futbolininkas, vartininkas.
Karjera
Žaidė gimtinėje. Atstovavo Kijivo Dynamo jaunimo ekiopms. 2021 m. antroje pusėje atstovavo FK Sumy, kuris rungtyniavo Antroje lygoje.
FK Jonava
Nuo 2022 m. vasaros atstovavo „Jonavos“ klubui. Debiutavo jonaviškių gretose A lygoje 2022 m. rugpjūčio 27 d. rungtynėse prieš „Sūduvą“.
Počio „Kolcheti“
2023 m. rungtyniavo Počio „Kolcheti“ (Gruzija).
Statistika
Spalvų reikšmės:
Marotiris
Marotiris arba Baso salelės (Îlots de Bass) – keletas uolų Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos pietinėje dalyje, Tubuajo salyne, Baso salų grupėje. Plotas – 0,043 km².
Marotiris tai keturių negyvenamų uolų telkinys, esantis labai atokiai nuo kitų salų; toliausiai į pietus nutolusi Prancūzijos Polinezijos vieta. Marotiris yra 1167 km į vakarus nuo Pitkerno, 75 km į pietryčius nuo Rapa Iti (nuo jos skiria ~1500 m gylio gelmė). Sudaro šios uolos: šiaurinė (5800 m²), vidurinė (1800 m²), pietinė (22400 m²), vakarinė (13100 m²). Aukščiausia vieta (113 m) yra pietinėje uoloje. Uolos kyšo iš povandeninės platformos, slūgsančios 100 m gylyje ir besidriekiančios 5 km skersmeniu. Klimatas drėgnas, vidutinių platumų.
Augalijos beveik nėra, tačiau Marotiris uolos yra svarbi paukščių kolonija. Aplinkiniuose vandenyse gausu žuvies.
Marotiris administraciškai priklauso Rapa Ičio komunai. Spėjama, kad Rapa Ičio gyventojai čia galėję įkurti savo tvirtovę (pa).
Armėnijos karalystė
Kultūra
Karalystėje buvo naudojama armėnų kalba, nors kai kurios provincijos turėjo dideles kurdiškai, utiškai, kaspijiškai kalbančias populiacijas. Per visą laikotarpį išsikristalizavo klasikinė armėnų kalba, arba grabaras. Armėnų kalbai užrašyti buvo naudojamas aramėjų raštas ir graikų raštas, ir tik 405 m. Mesropas Maštocas sukūrė specifinį armėnų raštą.
Karalystės laikotarpiu buvo statomi nauji miestai, gynybinės tvirtovės, pagoniškos šventyklos, kurių palikimo išlikę labai nedaug. Bene žymiausias statinys išlikęs iš pagonybės laikotarpio yra Garni šventykla, pastatyta pagal graikiškų šventyklų modelį.
YoungBoy Never Broke Again
Kentrelas Dešonas Goldenas (Kentrell DeSean Gaulden, g. 1999 m. spalio 20 d.), geriau žinomas savo sceniniu slapyvardžiu YoungBoy Never Broke Again – amerikiečių reperis, dainininkas ir dainų autorius. Karjerą pradėjo 2015 m., išleidęs debiutinį dainų rinkinį („mixtape“) „ Life Before Fame“. 2017 m. pasirašė kontraktą su „Atlantic Records“ įrašų kompanija 2018 m. sausį išleistas singlas „Outside Today“ atnešė didesnio populiarumo ir pasiekė 31–ąją vietą „Billboard Hot 100“ reitingo vietoje. Debiutinis atlikėjo albumas „Until Death Call My Name“ išleistas 2018 m. balandį. 2023 m. duomenimis, YoungBoy Never Broke Again yra išleidęs šešis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Don't Try This at Home“, išleistas 2023 m. balandį.
Valsčius (reikšmės)
Valsčius – terminas, turintis kelias reikšmes:
Kuojinis (Utenos r., Saldutiškio sen.)
Kuojinis arba Dėlinis – ežerėlis Lietuvoje, Utenos rajone, 5,5 km į pietryčius nuo Kuktiškių, Pavyžinčio miške. Ežerėlio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,1 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 153,4 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Pietvakariuose išteka upelis link Vyžintos intako Gulbės (Laukinės). Į šiaurę įsikūręs Buitūnų kaimas.
Valstybės išdavimas
Vokietija
Vokietijoje (VFR) valstybės išdavimas yra veika, kuria kėsinamasi į konstitucinę santvarką. Gali būti nukreipta prieš Federaciją (Bund) arba federalinę žemę (Bundesland). Reglamentuoja VFR baudžiamasis kodeksas, §§ 81−83a (StGB). Saugomas teisinis gėris yra fizinis ir konstitucinis VFR ir jos žemių išlikimas (Bestand). Apima valstybinį Federacijos ir federalinių žemių vientisumą, žemių teritorinį integralumą ir Federacijos tarptautinį teisinį suverenitetą (Bestandshochverrat). Bausmės - laisvės atėmimas iki gyvos galvos; tam tikrais atvejais privalo būti ne žemesnės nei 10 metų, kitais - nuo 1 iki 10 metų.
Šveicarija
Šveicarijoje reglamentuoja Šveicarijos baudžiamasis kodeksas (Schweizer Strafgesetzbuch), 265 str.
Šaltiniai
Zrada Hochverrat High treason Alta traición Valtiopetos Haute trahison בוגדים בעמם Veleizdaja Alto tradimento 内乱罪 Велепредавство Hoogverraad Landssvik Forræderi Zdrada stanu Traição Veleizdaja Högförräderi 叛國
Ženevos universitetas
thumb|300px|Universiteto logotipas thumb|250px|Ženevos universitetas Ženevos universitetas  – universitetas Šveicarijoje, aukštoji mokykla Ženevoje. 13 379 studentų, 5 250 darbuotojų (iš jų 762 profesoriai), 2008 m.
Istorija
XVI–XVII a. Ženeva buvo laikoma protestantine Roma.
Apsauga
Apsauga – veiksmai, priemonės, kurių imamasi esant neigiamų padarinių, veiksnių rizikai.
Ženevos universitetas
Istorija
XVIII a. pradėti dėstyti gamtos mokslai.
1873 m. įsteigtas Medicinos fakultetas, aukštoji mokykla įgijo universiteto vardą ir statusą.
Rezgys
Rezgys – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 11 km nuo Traupio.
Ališano kalnagūbris
thumb|right|250px|Ališano kalnagūbris Ališano kalnagūbris – kalnų grandinė vidurio pietų Taivane. Kalnai nuo Jušano kalnagūbrio, aukščiausios kalnų sistemos į rytus nuo Ališano kalnagūbrio, atskirti Čišano upės. Aukščiausia kalnų viršukalnė yra Datašanas (大塔山), kurio aukštis siekia 2663 m virš jūros lygio.
Valdant japonams Ališano kalnų miškais nutiestas 86 km ilgio siaurojo geležinkelio tinklas. Tai populiarus turistinis objektas, turintis unikalius, staigius, Z formos posūkius, 50 tunelių ir virš 77 medinių tiltų. Juo kolonijiniais laikais gabenta mediena iš kalnų ir cukrus iš plantacijų Dzianano lygumoje.
Rapa Itis
thumb|250px|Rapa Itis tarp kitų Tubuajo salų thumb|240px|Palydovinė salos nuotrauka
Rapa Itis ( – „Mažoji Rapa“) arba tiesiog Rapa – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos pietinėje dalyje, Tubuajo salyne, Baso salų grupėje. Plotas – 40,57 km².
Rapa Itis yra viena iš Baso salų, toliausiai į pietus nutolusi gyvenama Prancūzijos Polinezijos sala. Tai ir viena labiausiai atskirtų visos Polinezijos salų. Rapa Itis – netaisyklingo pavidalo sala, stačiais, smarkiai raižytais krantais. Sala vulkaninės kilmės, kalnuota. Visą ją užima sudūlėjusio ugnikalnio ketera. Aukštis siekis 650 m (Perau k.). Buvusioje ugnikalnio kalderoje susidariusi uždara įlanka. Rapa Itis paskelbta rezervatu, čia saugomos nykstančios paukščių rūšys. Klimatas drėgnas, subtropinis. Sausį oras sušyla tarp 22–25 °C, liepą temperatūra laikosi apie 17–20 °C. Per metus iškrenta >2700 mm kritulių.
2017 m. duomenimis, saloje gyveno 515 žmonių. Rapa Itis kartu su negyvenamomis Marotiri salelėmis sudaro komuną. Pagrindinė gyvenvietė – Ahurėjus. Salą kas 2–3 mėnesiai aplanko laivas Aranui. Vietos gyventojai kalba skirtinga kalba nei tubuajai, turi skirtingą kultūrą.
Salą polineziečiai apgyvendino maždaug XIII a. Panašu, kad jos gyventojai ėmė kovoti dėl salos išteklių, todėl buvo įrengta 14 įtvirtinimų, kuriuose telkdavosi salos gyventojai. 1791 m. Rapa Itį pasiekė britų jūrininko Džordžo Vankuverio ekspedicija ir pavadino salą Opara. Dėl jūrininkų užvežtų ligų ir alkoholio apie 3/4 salos gyventojų mirė. Salą taip pat puldinėdavo Peru vergų pirkliai. Į salą grįžę išsilaisvinę vergai sukėlė raupų epidemiją. Iš maždaug 2000 gyventojų 1826 m. po 40-ies metų buvo likę mažiau nei 120. 1867 m. sala paskelbta prancūzų protektoriatu, o kai britai čia įsteigė anglių papildymo stotį – aneksavo. Morongo Uta tvirtovę kasinėjo norvegų keliautojas ir tyrinėtojas Turas Hejerdalas (ieškojo sąsajų tarp Rapa Ičio ir Rapa Nui salų).
Benediktas Vaina
Benediktas Vaina (? – 1615 m. spalio 22 d.) – LDK religinis veikėjas. Vilniaus vyskupas (nuo 1600).
Biografija
Lietuvos bajorų Vainų giminės atstovas, herbo „Traby“ savininkas. Turėjo brolius: Simoną, Grigalių, Sokalą ir Gabrielių.
Mokėsi Vilniaus akademijoje ir užsienyje. Buvo Vilniaus kustošu ir kanauninku, Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Stepono Batoro sekretoriumi, Trakų prepozitu nuo 1576. Nuo 1594 metų Viniaus vyskupijos administratorius, nuo 1600 – Vilniaus vyskupas.
Austrijos civilinio proceso kodeksas
Austrijos civilinio proceso kodeksas - 'Civilinio proceso tvarka'; ZPO, öZPO) – Austrijos federalinis įstatymas, civilinio proceso teisės šaltinis; civilinio proceso kodeksas.
Istorija
1895 m. rugpjūčio 11 d. buvo priimtas Įstatymas dėl teismo proceso civiliniuose teisiniuose ginčuose (''Gesetz vom 1. August 1895 über das gerichtliche Verfahren in bürgerlichen Rechtsstreitigkeiten (Zivilprozessordnung)).
1898 m. sausio 1 d. įsigaliojo ir buvo keistas daugiau nei 75 kartus.
Recepcija
Austrijos civilinio proceso kodeksas buvo iš esmės perimtas Lichtenšteine (Zivilprozessordnung vom 10. Dezember 1912, LGBl 9/1912). Tiesa, pakeista numeracija. Be to, vietoj paragrafų numatyti straipsniai.
Dzianano lyguma
thumb|right|Dzianano lyguma Dzianano lyguma  – samplovinė lyguma vakarų Taivane. Tai didžiausia lyguma saloje. Plyti Tainano miesto ir Dziaji apskrities teritorijoje; pavadinimas sudarytas, sujungus abu vietovardžius. Taip pat dalis lygumos patenka į Junlino ir Džanghua apskričių bei Gaosiongo teritorijas.
Dzianano lyguma vakaruose ribojasi su Taivano sąsiauriu, šiaurėje su Taidžongo baseinu, pietryčiuose su Pingdongo lyguma, vakaruose driekiasi Ališano kalnų prieškalnės. Lygumos plotas ~2500 km². Vidutinis metinis kritulių kiekis siekia 1600 mm, o tai yra mažiausia visoje Taivano saloje. Lietingasis sezonas trunka vasarą, taigi žiemą lygumoje stinga lietaus.
Lyguma teka šios upės: Beigangas, Pudzi, Badžangas, Dzišujus, Janšujus, Erenas. Nuo japonų valdymo laikų Dzianano lyguma yra pagrindinis Taivano salos maisto šaltinis. Auginami ryžiai, cukranendrės, žemės riešutai, kukurūzai, batatai, kitos daržovės ir gėlininkystės kultūros. Seniau lygumoje taip pat išgaudavo druską.
Rėžaliai
Rėžaliai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 13 km į šiaurės vakarus nuo Tytuvėnų. Kaimo turizmo sodyba „Penktas sezonas“.
Silabotoninė eilėdara
Silabotoninė eilėdara ( 'skiemuo' + tonos 'kirtis') – eiliuotos kalbos sistema, pagrįsta dėsningu kirčių išdėstymu eilutėse.
Pagrindiniai silabotoninės eilėdaros metrai: dviskiemeniai – jambas ir chorėjas, triskiemeniai – daktilis, amfibrachis ir anapestas. Dviskiemeniuose metruose tarp kirčiuotų skiemenų būna vienas arba trys (kartais penki) nekirčiuoti skiemenys, triskiemeniuose – 2 (kartais penki). Silabotoninės eilėdaros eilutės kartais nerimuojamos, tada jos vadinamos baltosiomis eilėmis.
Silabotoninę eilėdarą lietuvių poezijoje XIX a. pabaigoje įtvirtino ir ištobulino Maironis. Ji gyvuoja ligi šiol.
Rėžgaliai (reikšmės)
Rėžgaliais vadinami kaimai:
Voroničos draustinis
Voroničos draustinis - draustinis esantis Knišino girioje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Sokulkos apskrityje, Šudzialovo valsčiuje. Draustinyje saugoma reta vietinė augalija: pataisas varinčius, statusis atgiris ir paprastasis žalčialunkis.