cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rugpjūčio pučas
Rugpjūčio 19 d.
Lietuvoje GKČP įsakymu imtasi veiksmų pažaboti 1990 m. paskelbtos nepriklausomybės įtvirtinimą. Rugpjūčio 19 d. tarybiniai kariškiai užėmė Kauno radijo ir televizijos redakciją, Sitkūnų radijo stotį, Vilniaus valstybinį telefono ir telegrafo centrą. Dar prieš pučą užimtas Vilniaus televizijos bokštas. Aukščiausioji Taryba – Atkuriamasis Seimas priėmė nutarimus dėl pučo padarinių Lietuvoje, ruoštasi politiniam streikui. Krašto apsaugos departamento (KAD) generalinis direktorius Audrius Butkevičius įsakė Savanoriškajai krašto apsaugos tarnybai (SKAT), KAD Mokomajam junginiui ir Pasienio apsaugos tarnybai ginklu ginti Aukščiausiosios Tarybos ir Vyriausybės rūmus, rengti ir vykdyti pilietinio nepaklusnumo akcijas visoje šalyje. Gyventojai, kaip ir tų pačių metų Sausio įvykių metu, ruošėsi beginklei kitų strateginių objektų gynybai. Aukščiausioji Taryba gavo generolo V. Ačalovo reikalavimą nuginkluoti Krašto apsaugos, SKAT ir Šaulių sąjungos pajėgas. Prie Parlamento rūmų privažiavo TSRS kariuomenės tankų ir šarvuočių kolona, tačiau pamačiusi rūmų ginti susirinkusią minią atsitraukė. Ginkluotos TSRS pajėgos užblokavo kelią, apsupo Lietuvos pasienio kontrolės punktus.
Rugpjūčio 20 d.
thumb|Protestuotojai ir tankas Vidurdienį Maskvos karinei apskričiai vadovavęs generolas Nikolajus Kalininas, kurį G. Janajevas paskyrė Maskvos kariniu komendantu, mieste įvedė komendanto valandą nuo 23:00 iki 5:00, įsigaliojančią nuo rugpjūčio 20 d. Tai buvo suprasta kaip ženklas, jog netrukus bus puolami Baltieji rūmai. Rūmų gynėjai ruošėsi, nors dauguma jų buvo beginkliai. Evdokimovo tankai vakare buvo atitraukti nuo Baltųjų rūmų. Improvizuotam Rūmų gynybos štabui vadovavo Rusijos TFSR liaudies deputatas generolas Konstantinas Kobecas.
Popiet V. Kriučkovas, D. Jazovas ir B. Pugo sutarė pradėti Baltųjų rūmų puolimą. Sprendimą palaikė ir kiti GKČP nariai. V. Kriučkovo ir D. Jazovo atstovai, atitinkamai KGB generolas Agejevas ir armijos generolas Vladislavas Ačalovas, suplanavo puolimą, kuriam suteikė kodinį pavadinimą „Operacija Grom“. Operacijoje turėjo dalyvauti specialiosios paskirties Alfa ir Vimpel būriai, desantininkai, Maskvos OMON, vidinė ODON kariuomenė, trys tankų kompanijos bei sraigtasparnių eskadronas. Alfa būrio vadovas generolas Viktoras Karpuchinas ir kiti aukšto rango būrio pareigūnai kartu su desantininkų generolu Aleksandru Lebedžiu įsimaišė į minią prie Rūmų ir įvertino operacijos galimybę. V. Karpuchinas ir Vimpel vadovas Beskovas mėgino įtikinti Agejevą atšaukti operaciją, kadangi jos metu kraujo praliejimo išvengti nepavyks. A. Lebedis, leidus jam vadovavusiam Pavelui Gračiovui, grįžo į Baltuosius rūmus ir slapta perdavė gynybos štabui, jog puolimas prasidės 2:00.
23:03 Estijos Aukščiausioji Taryba paskelbė Estijos Respublikos nepriklausomybę.
Lietuvoje KAD generalinis direktorius A. Butkevičius perdavė operatyvų karinį valdymą Lietuvos apskričių ir rajonų komendantams.
Rugpjūčio 21 d
Apie 1:00 netoli nuo Baltųjų rūmų esantis transporto tunelis buvo užblokuotas troleibusais bei gatvių valymo mašinomis, siekiant sustabdyti Tamanskajos pėstininkų kovos mašinų judėjimą. Tunelyje įvyko trijų civilių vyrų gyvybių pareikalavęs incidentas. Du iš jų žuvo bandydami uždengti kovos mašinos apžvalgos plyšį. Minia vėliau kovos mašiną sudegino, tačiau kariai nebuvo sužeisti. Alfa ir Vimpel būriai nesilaikė plano judėti prie Baltųjų rūmų, o D. Jazovas įsakė kariams atsitraukti iš Maskvos. Atsitraukimas prasidėjo 8:00.
GKČP nariai susitiko Gynybos ministerijoje ir nežinodami kaip elgtis toliau nutarė išsiųsti V. Kriučkovą, D. Jazovą, O. Baklanovą, A. Tiziakovą, Anatolijų Lukjanovą bei TSKP generalinio sekretoriaus pavaduotoją Vladimirą Ivašką į Krymą susitikti su M. Gorbačiovu, kuris delegacijai atvykus su ja susitikti atsisakė. Atkūrus M. Gorbačiovo vilos komunikacijų linijas su Maskva, generalinis sekretorius paskelbė visus GKČP sprendimus negaliojančiais bei nušalino organizacijos narius nuo jų valstybės pareigų. TSRS generalinis prokuroras ėmėsi perversmo tyrimo.
Lietuvoje tarybiniai desantininkai puolė Aukščiausiosios Tarybos rūmus. Puolimo metu įvyko desantininkų susirėmimas su SKAT kariais, susišaudymo metu žuvo Alytaus rinktinės savanoris Artūras Sakalauskas, sužeista vienuolika kitų savanorių.
Įvykių Maskvoje metu Latvijos Aukščiausioji Taryba pranešė apie suverenumo atstatymo oficialią pabaigą.
Pasekmės
thumb|Pašto ženklai išleisti Iljos Kričevskio, Dmitrijaus Komaro ir Vladimiro Usovo (iš kairės į dešinę) atminimui M. Gorbačiovas ir GKČP delegacija grįžo į Maskvą. Sostinėje likę V. Kriučkovas ir D. Jazovas sulaikyti iki delegacijos grįžimo, pirmosiomis rugpjūčio 22 d. valandomis. B. Pugo nusižudė kitą dieną. V. Pavlovas, O. Baklanovas, V. Boldinas ir O. Šeninas sulaikyti 48 valandoms. Kadangi kai kurie regioninių valdančiųjų komitetų vadovai palaikė GKČP, Rusijos TFSR Aukščiausioji Taryba priėmė sprendimą nr. 1626-1, leidusį B. Jelcinui skirti regioninių administracijų vadovus, nors tai prieštaravo Rusijos konstitucijai. Kitą dieną Rusijos TFSR Aukščiausioji Taryba Rusijos imperijos vėliavą paskelbė Rusijos nacionaline vėliava. Po dviejų mėnesių ji pakeitė Rusijos TFSR vėliavą.
Rugpjūčio 24 d. naktį Felikso Dzeržinskio statula priešais Liubiankos pastatą (KGB buveinė) buvo išmontuota. Tūkstančiai maskviečių susirinko į Dmitrijaus Komaro, Vladimiro Usovo ir Iljos Kričevskio, žuvusių incidento Maskvos tunelyje metu, laidotuves. M. Gorbačiovas žuvusius apdovanojo Tarybų Sąjungos Didvyrių garbės vardais. B. Jelcinas atsiprašė jų artimųjų dėl nesugebėjimo užkirsti kelią jų mirtims.
Lietuvoje po pučo žlugimo TSRS kariškiai apleido visus šalyje užimtus pastatus. Rugpjūčio 22–23 d. Aukščiausioji Taryba–Atkuriamasis Seimas uždraudė Lietuvos komunistų partiją (TSKP) ir TSRS represinių institucijų veiklą šalyje. Rugpjūčio 23 d. LKP (TSKP) Centro komiteto rūmų į Šiaurės miestelį šarvuočiais pergabenti CK sekretorius Mykolas Burokevičius, Algimantas Naudžiūnas, Juozas Kuolelis, rūmų kieme sudeginti reikšmingi LKP (TSKP) dokumentai. Vilniuje ir Klaipėdoje demontuoti Lenino paminklai. Pučo žlugimas pagreitino Lietuvos pripažinimą tarptautinėje bendruomenėje.
Tarybų Sąjungos Komunistų Partijos pabaiga
Rugpjūčio 24 d. M. Gorbačiovas atsistatydino iš TSKP generalinio sekretoriaus pareigų. Jį kaip laikinai einantis pareigas pakeitė V. Ivaško, tačiau Aukščiausiajai Tarybai sustabdžius TSKP veiklą TSRS teritorijoje rugpjūčio 29 d. atsistatydino. Maždaug tuo metu B. Jelcinas nacionalizavo visą TSKP turtą. Jis uždraudė partijos veiklą Rusijos teritorijoje bei uždarė TSKP CK pastatą Staraja aikštėje.
TSRS iširimas
miniatiūra|Išniekintas F. Dzeržinsio paminklas Maskvoje 1991 m. rugpjūčio 22 d.
Rugpjūčio 24 d. prasidėjo TSRS politinės sistemos reforma, iki metų galo komunistines valdžios struktūras pakeitusi naujomis. Viena po kitos nepriklausomybę paskelbė TSRS sąjunginės respublikos: Ukrainos TSR, Baltarusijos TSR, Moldavijos TSR, Azerbaidžano TSR, Kirgizijos TSR, Tadžikijos TSR, Armėnijos TSR bei Turkmėnijos TSR. Rugsėjo 6 d. naujai sukurta TSRS valstybinė taryba pripažino Lietuvos, Latvijos ir Estijos nepriklausomybę. Lapkritį septynios respublikos (Rusija, Baltarusija, Kazachstanas, Uzbekistanas, Kirgizija, Turkmėnistanas ir Tadžikistanas) sutiko pasirašyti Suverenių Valstybių Sąjungos sukūrimo sutartį, pagal kurią jos būtų sudariusios konfederaciją, tačiau konfederacija nebuvo sukurta. Gruodžio 8 d. Rusijos, Ukrainos ir Baltarusijos vadovai Belovežo girioje pasirašė Belovežo susitarimą, kuriame konstatavo TSRS iširimą.
Ekonominių reformų Rusijoje pradžia
Lapkričio 1 d. Rusijos liaudies deputatų kongresas sprendimu nr. 1831-1 „Teisinis ekonominės reformos pagrindas“ suteikė B. Jelcinui galią skelbti dekretus, susijusius su ekonomine reforma, net jei šie prieštarautų įstatymams. Prieš įsigalėdami šie dekretai turėjo praeiti septynių dienų periodą, kurio metu galėjo būti atšaukiami Rusijos TFSR Aukščiausiosios Tarybos arba jos prezidiumo. Po penkių dienų B. Jelcinas be prezidento pareigų pradėjo eiti ir ministro pirmininko pareigas. Jegoras Gaidaras paskirtas ministro pirmininko pavaduotoju bei ekonomikos ir finansų ministru. Lapkričio 15 d. B. Jelcinas išleido dekretą nr. 213 „Dėl užsienio ekonominės veiklos Rusijos TFSR teritorijoje liberalizavimo“, kuriuo visoms Rusijos kompanijoms leista įvežti bei išvežti produkciją bei įgyti užsienio valiutą, kas iki tol buvo griežtai kontroliuojama valstybinės valdžios. Gruodžio 3 d. B. Jelcinas išleido dekretą nr. 297 „Dėl priemonių kainų liberalizavimui“, kuris nuo 1992 m. sausio 2 d. atšaukė iki tol galiojusią kainų kontrolę.
GKČP narių teismas
GKČP nariai bei jų kolaborantai buvo apkaltinti išdavyste bei siekiu perimti valdžią, tačiau iki 1992 m. pabaigos jie paleisti iš ikiteisminio sulaikymo. Perversmininkų teismas prasidėjo 1993 m. balandžio 14 d. 1994 m. vasario 23 d. Rusijos Federacijos Valstybės Dūmos sprendimu pučo organizatoriai amnestuoti kartu su 1993 m. Rusijos konstitucinės krizės dalyviais. Generolas V. Varenikovas atsisakė priimti amnestiją, reikalaudamas tęsti bylos nagrinėjimą. 1994 m. rugpjūčio 11 d. jis buvo paskelbtas nekaltu.
Vudu lėlė
thumb|Vudu lėlė [[Luvras|Luvre.]] Vudu lėlė – žmogaus siluetą ar pavidalą priminanti lėlė, skirta smeigtukams ir vinims smeigti. Asocijuojama su haitiečių vudu ir luizianiečių vudu papročiais. Tradiciškai naudotos kitam asmeniui pakenkti, nes buvo tikima, jog lėlėje atvaizduotas žmogus patirs fizinį skausmą nuo pradūrimų.
Istoriškai panašios lėlės naudotos ir Europoje, Azijoje, Amerikoje, kur šios lėlės neturėjo nieko bendro su vudu.
Teodoras Vitė
Teodoras Vitė (, 1887 m. rugpjūčio 1 d. Daunoravos dvaras, Šiaulių apskr. – 1941 m. Trečiasis Reichas) – vokiečių (baltvokiečių) kilmės Lietuvos karinis veikėjas, Lietuvos kariuomenės majoras, Pirmojo pasaulinio karo, Lietuvos nepriklausomybės kovų dalyvis, ūkininkas, pirklys.
Biografija
Jo žmona – Hildegarda (vok. Hildegard Amalie Frieda Witte, Adolfo dukra, *1894-11-13, Mūrmuiža), dukros: Valtrauta (*1914, Daunorava) ir Irena (*1920, Mintauja). T. Vittė kartu su šeima gyveno Daunoraičių dvare, kurį laiką iki 1927 m. Rygoje (Lāčplēša i. 13-6), Kaune (nuomojosi butą įvairiose vietose), vertėsi prekyba, 1931–1934 m. buvo Kauno miesto vokiečių mokyklų draugijos valdybos pirmininku, Lietuvos–Švedijos draugijos nariu, priklausė Lietuvos tautininkų sąjungai (Atsargos karininkų Šiaurės skyriui, 1928 m.). Dėl profesijos profilio (pirklys) iš spaudų pase matyti, kad dažnai keliaudavo į užsienį – neretai lankydavosi Latvijoje (per Meitenės stotį), Vokietijoje (per Eitkūnus), Estijoje, Suomijoje, Šveicarijoje, Belgijoje, Didžiojoje Britanijoje, Belgijoje, Prancūzijoje, o žmona Hildegarda – Latvijoje.
Karinė tarnyba ir įvertinimas
miniatiūra|kairėje|Joniškiečiai Lietuvos kariuomenėje 1921 m. rugsėjo 5 d.: 1 – viršila Butautis, 2 – viršila Skablauskas, 3 – leitenantas Stankaitis, 4 – leitenantas Briedis, 5 – kapitonas Vittė 1906 m. rugsėjo 1 d. savanoriu įstojo į Rusijos kariuomenę, tarnavo 4-ajame raitosios artilerijos divizione, 1907 m. kovo mėn. baigė puskarininkių mokyklą, 1914 m. liepos 1 d. mobilizuotas į Rusijos kariuomenę, paskirtas 21 artilerijos brigados jaun. karininku, dalyvavo kovose su vokiečiais Rytų Prūsijoje ir Galicijoje (Vakarų Ukrainoje), grįžęs į Lietuvą 1920 m. vasario 15 d. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę, paskirtas 1 art. pulko 6 baterijos jaun. karininku, 1920 m. lapkričio 19 d. pakeltas į kapitonus, 1920 m. kovo 18 d. – lapkričio 30 d. dalyvavo nepriklausomybės kovose su lenkais prie Rudaminos, Maišiagalos ir Širvintų–Giedraičių ruože, 1923 m. gruodžio 1 d. pakeltas į majorus, gruodžio 19 d. pačiam prašant paleistas į artilerijos karininkų atsargą. Artilerijos pulko vadas Mykolas Gedgaudas 1920 m. charakterizavo Teodorą Vittę kaip gero išsilavinimo, visuomet rimtą ir blaivų, darbe sąžiningą, bendraujant mandagų, padorios laikysenos ir mūšyje narsų karininką, deja, silpnai mokėjusį lietuvių kalbą.
Buvo apdovanotas Vyčio kryžiaus 5-ojo laipsnio ordinu (1920), Lietuvos nepriklausomybės medaliu (1928), Rusijos kariuomenėje – Šv. Anos 3-iojo laipsnio (1915), 4-ojo laipsnio „Už narsumą“ (1915), Šv. Stanislovo 2-ojo laipsnio (1916), 3-iojo laipsnio (1915) ordinais.
Herjongas
Herjongas – miestas Šiaurės Korėjoje, Šiaurės Hamgiongo provincijoje. Jis įsikūręs priešais Dzilino provinciją Kinijoje, o tarp jų teka Tumanaja. Herjongas yra Kim Ir Seno pirmosios žmonos ir Kim Čen Iro motinos gimtinė. 2008 m. mieste gyveno 153 532 gyventojų.
Herjongo koncentracijos stovykla yra už 20 km nuo miesto.
Pilietiniai neramumai
Pranešama, kad 2008 m. rugsėjo 24 d. Herjongo mieste vykusioje civilinės gynybos mokymo programoje dalyvavo tik apie 20 % Herjongo miesto gyventojų. Manoma, kad kiti 80 proc. liko namuose arba tvarkė privačius lopinėlių laukus. Kaip bausmę civilinės gynybos institucijos nurodė nedalyvavusiems sumokėti 5000 Šiaurės Korėjos vonų, tačiau ši bauda iš esmės buvo ignoruojama.
2016 m. potvynis
2016 m. rugpjūčio 29 d. taifūnas užtvindė Tumanajos upę, dėl to daugelis gyventojų liko be namų ir patyrė didelę materialinę žalą. Išsikėlę gyventojai persikėlė į Kiniją.
Lietuvos–TSRS savitarpio pagalbos sutartis
thumb|Lietuvos delegacija prieš išvykimą pasirašyti sutarties į [[Maskva|Maskvą, 1939 m. spalio 7 d. Trečias iš kairės – Juozas Urbšys.]] thumb|[[Tarpukario Lietuvos kariuomenė|Lietuvos kariuomenės paradas priešais Vilniaus Šv. Stanislovo ir Šv. Vladislovo arkikatedrą 1939 m. spalį.]] Lietuvos–TSRS savitarpio pagalbos sutartis (pilnas pavadinimas Vilniaus ir Vilniaus srities Lietuvos Respublikai perdavimo ir Lietuvos–Sovietų Sąjungos savitarpio pagalbos sutartis) – 1939 m. tarptautinė sutartis tarp Lietuvos ir TSRS, pagal kurią mainais į Lenkijos okupuotą Vilniaus kraštą (faktiškai tik penktadalį okupuotos teritorijos) Lietuva suteikė teisę šalyje dislokuoti TSRS sausumos ir oro pajėgų dalinius. Sutartį 1939 m. spalio 10 d. pasirašė šalių įgaliotiniai Juozas Urbšys bei Viačeslavas Molotovas. Sutartis ratifikuota spalio 14 d., o įsigaliojo spalio 16 d.
Priešistorė
1939 m. rugpjūčio 23 d. TSRS ir Vokietijos pasirašyto Molotovo-Ribentropo pakto slaptaisiais protokolais Lietuvos teritorija buvo priskirta Vokietijos įtakos sferai. Rugsėjo 17 d. TSRS pradėjo Lenkijos puolimą bei pasinaudodama spaudimu privertė Estiją bei Latviją pasirašyti savitarpio pagalbos sutartis (atitinkamai rugsėjo 28 d. ir spalio 5 d.). Tų pačių metų rugsėjo 28 d. pasirašyta TSRS–Vokietijos sienos ir draugystės sutartimi Lietuva perduota TSRS sferai. Jau kitą dieną po pastarosios sutarties pasirašymo TSRS supažindino Lietuvos atstovus su slaptais TSRS ir Vokietijos susitarimais ir pasiūlė derybas.
Sutartis
Pirmame sutarties straipsnyje aprašomas Vilniaus krašto grąžinimas Lietuvai. Ketvirtame ir septintame straipsniuose nurodomos TSRS pajėgų dislokavimo sąlygos: griežtai apibrėžtas pajėgų dydis (nurodomas atskirais susitarimais), karinių bazių statusas (šios lieka Lietuvos teritorijos dalimi, kuri yra nuomojama). Pasižadėta, jog sutarties įgyvendinimas neturi paveikti šalių suverenių teisių, santvarkos, ekonominės ir socialinės sistemos. Antrame-trečiame bei penktame-šeštame straipsniuose aprašoma šalių tarpusavio pagalba trečiųjų šalių agresijos atveju. Sutartimi TSRS pasižadėjo Lietuvai palengvintomis sąlygomis teikti karinę produkciją. Papildomu sutarties protokolu nustatyta Lietuvos–TSRS siena.
Pasekmės
Lietuvoje dislokavus Raudonosios armijos dalinius (Alytuje, Gaižiūnuose, Naujojoje Vilnioje bei Prienuose įkurtos TSRS karinės bazės su 20,000 karių) sumažėjo pasipriešinimo TSRS agresijai galimybės, krito visuomenės pasitikėjimas valdžia, prasidėjo politinė suirutė. 1939 m. spalio 11 d. Kaune įvyko antivyriausybinė prosovietinė demonstracija, tą pačią dieną Lietuvos komunistų partija išplatino atsišaukimą, kurstantį gyventojus nuversti Lietuvos valdžią.
Lenkijos emigracinė vyriausybė pasmerkė sutartį ir Lietuvos kariuomenės įvedimą į Vilniaus kraštą.
Vakarų Ekvatorija
Vakarų Ekvatorija  – vilajetas Pietų Sudane, šalies pietvakarinėje dalyje, Centrinės Afrikos Respublikos ir Kongo Demokratinės Respublikos pasienyje. Administracinis centras – Jambijas.
Geografija
Vakarų Ekvatorija yra kur kas didesnio Ekvatorijos regiono dalis. Vilajeto teritorija teka Bachr el Gazalio upė.
Gyventojai
Gyventojų daugumą sudaro azandžiai.
Suskirstymas
Vilajetas padalintas į 10 apskričių:
Ignotas grįžo namo
Ignotas grįžo namo – 1957 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas pirmasis lietuviškas pilnametražis meninis filmas pagal A. Gudaičio-Guzevičiaus romaną „Kalvio Ignoto teisybė“. Drama. Filmo trukmė – 97 min. Filmą kūrė iš „Lenfilmo“ kino studijos atvykę darbuotojai, dubleriais dirbo pradedantys lietuvių kūrėjai.
Siužetas
Atvirai propagandinis vadinamojo socialistinio realizmo principais sukurtas filmas apie bandymą po Spalio revoliucijos Lietuvoje sukurti tarybų valdžią.
Naminis balandis
Naminis balandis, naminis karvelis (Columba livia domestica) – karvelinių paukščių (Columbiformes) būrio, karvelinių (Columbidae) šeimos, tikrųjų karvelių (Columba) genties, uolinių karvelių (Columba livia) rūšies domestikuotas porūšis su daugelių išvestų veislių.
Lietuvoje dažnai painiojama naminių balandžių sąvoka ir jie neskiriami nuo gausių miesto balandžių būrių, nes pastarieji yra naminių balandžių įvairių veislių ir uolinių karvelių (Columba livia) mišrūnai.
Naminiai balandžiai ir miesto balandžiai dažniausiai užrašomi bendru moksliniu pavadinimu – „Columba livia domestica“, nors dalyje mokslinės literatūros miesto balandžiai išskiriami „Columba livia f. urbana“ pavadinimu.
Kaip manoma, naminių balandžių prijaukinimas prasidėjo prieš 3400 m. prieš m. e.
Karakorumas
Karakorumas  – kalnų sistema Centrinėje Azijoje; Indijoje (Ladakas), Pakistane (Baltistanas) ir Kinijoje (Sindziangas). Tai viena aukščiausių pasaulyje kalnų sistemų. Driekiasi tarp Pamyro ir Kunluno šiaurėje bei Himalajų ir Handisšano pietuose. Iš pietų ir rytų juos riboja Indas bei jo intakas Šijokas, vakaruose – Gilgitas ir jo intakas Iškumanas. Ilgis beveik 500 km, su rytiniu tęsiniu – Čangčemo ir Pangongo kalnagūbriais – 800 km. Vidurinis kalnų aukštis – 6000 m. Aukščiausia viršūnė – Čogoris (8611 m), dar keletas viršūnių taip pat viršija 8000 m (Gašerbrumas I, Faičankangris, Gašerbrumas II) ir daugiau kaip 100 viršūnių virš 7000 metrų.
Kalnai susidarė alpinės kalnodaros metu. Karakorumas – antiklinorijus, susidaręs mezozojuje, pakartotinai iškilęs neogene ir kvartere, paveiktas pleistoceno ledynų.
thumb|left|240px|Ties [[Atabado ežeras|Atabado ežeru (Gilgitas-Baltistanas)]] thumb|left|240px|Karakorumas iš Kinijos pusės
Būdingi uolingi lūžiai, statūs akmeningi šlaitai, gausu nuobirynų. Klimatas ryškiai kontinentinis, rūstus. Kritulių nuo 100 iki 500 mm per metus. Ledynai dengia 16 300 km², didžiausi – Siačeno (75 km), Baltoro, Hisparo, Biafo, Rimo. Šiauriniuose šlaituose – kalnų dykumos ir stepės, pietiniuose (veikiamuose musonų) – pušų ir himalajinių kedrų miškai (iki 3000–3500 m aukščio), gluosnių, topolių sąžalynai (slėniuose), stepės, pievos (aukštikalnėse). Iki 4000 m aukščio auginami miežiai, žemutinėse pašlaitėse – vynuogynai.
Per Karakorumo vakarinę dalį, Hunzos slėniu ir Chundžerabo perėja, eina automobilių kelias (Karakorumo plentas), jungiantis Indo slėnį su Kašgaro įduba, per rytinę dalį, per Karakorumo perėją, – kelias iš Indo slėnio į Jarkando slėnį.
Kalnyno pavadinimas tiurkų kalbomis reiškia 'juodas žvyras' (taip vadinta Karakorumo perėja). Indų literatūroje minimi Krišnagirio pavadinimu ( 'juodieji kalnai').
Kalnų papėdėse gyvena daug įvairių savitų tautų: šinai, ladakiai, vachanai, burušai, puštūnai, uigūrai ir kt.
Markazitas
Kristalai rombinės singonijos. Būna žalvario geltonos spalvos žalsvo atspalvio. Metalo blizgesio, kietumas 6-6,5, tankis 4800-4900 kg/m³, trapus, skalumas netobulas, lūžis nelygus.
Susidaro hidroterminiu (randamas hidroterminių procesų metu susiformavusiose gyslose, kartu su piritu, sfaleritu, chalkopiritu, cinoberiu ir kt. sulfidais), egzogeniniu būdu. Žemės paviršiuje greitai oksiduojasi sudarydamas geležies oksidus, hidroksidus ir sulfatus.
Naudojamas sieros rūgščiai gaminti.
Ąžuolytė (Ramygala)
Ąžuolytė – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Ramygalos.
Karmana
Karmana  – miesto tipo gyvenvietė vidurio Uzbekistane, Navojo vilajete; šiaurinis Navojo priemiestis. Rajono centras. Praeina Bucharos–Samarkando plentas, atsišakoja kelias į Zarafšaną. Yra Mir Seid Bachramo, šeicho Kasymo mauzoliejai.
thumb|left|240px|Šeicho Kasimo mečetė
Istorija
Karmana (tada Kerminė) žinoma nuo senovės. X a. istorikas Naršachis mini, kad Kerminėje gimę daug poetų ir rašytojų. XII a. miestą užkariavo ir sugriovė Chorezmšachų vadas Il Arslanas. Nuo XVI a. pateko į Bucharos chanatą, čia stovėjo Bucharos emyrų rūmai ir tvirtovė.
TSRS laikais 1958 m. pastatytas metalurgijos kombinatas, šalia kurio įsikūrė ir Karmaną netrukus pranoko Navojo miestas. 1968 m. Karmanai suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas, o 1979 –2003 m. turėjo miesto statusą.
Larisa Latynina
Larisa Latynina (, mergautinė pavardė Dirij; g. 1934 m. gruodžio 27 d. Chersonas) – TSRS gimnastė, daugkartinė olimpinių žaidynių prizininkė. Iki 2012 m. Latyninai priklausė olimpinis rekordas pagal didžiausią laimėtų olimpinių medalių skaičių: 18 medalių (9 aukso, 5 sidabro bei 4 bronzos medaliai).
Biografija
Vaikystėje Larisa Latynina svajojo tapti balerina ir lankė choreografijos užsiėmimus Liaudies kūrybos namuose. Penktoje klasėje ji susidomėjo gimnastika. Jos pirmuoju treneriu buvo M. A. Sotničenka. 1951 m. dalyvaudama mokyklinėse varžybose Latynina išlaikė sporto meistrės normatyvus. 1954 m. birželio mėnesį, atstovaudama TSRS rinktinei, debiutavo 1954 m. pasaulio čempionate Romoje, kur tapo nugalėtoja komandinėse pirmenybėse. 1953 m. Larisa Latynina baigė mokyklą aukso medaliu ir įstojo į Politechnikos institutą, tačiau po metų perėjo į Kijevo valstybinį kūno kultūros institutą, kurį baigė 1959 m. Kijeve pradėjo treniruotis pas A. S. Mišakovą, kuris stengėsi pasiekti stabilių savo auklėtinės pasirodymų ant visų gimnastikos prietaisų. thumb|left|200px|2014 m. [[Rusija|Rusijos 2 rublių sidabro moneta, skirta Larisai Latyninai]]
1956 m. olimpinėse žaidynėse Larisa Latynina iškovojo 4 aukso medalius: komandinėse pirmenybėse, individualioje daugiakovėje, atraminiame šuolyje bei laisvuosiuose pratimuose. Tais pačiais metais Larisa Latynina tapo TSRS nusipelniusia sporto meistre. Dalyvaudama 1957 m. Europos čempionate Larisa Latynina nugalėjo visose penkiose disciplinose. Tais metais ji buvo apdovanota Lenino ordinu. Būdama penkis mėnesius nėščia Larisa Latynina dalyvavo 1958 m. pasaulio čempionate ir iškovojo 5 aukso medalius ir sidabro medalį.
1960 m. olimpinėse žaidynėse Larisa Latynina vėl laimėjo varžybas individualioje daugiakovėje ir iškovojo dar du aukso medalius laisvuosiuose pratimuose ir komandinėse pirmenybėse. 1963 m. Larisa Latynina tapo TSKP nare. Būdama 29 metų amžiaus, Larisa Latynina dalyvavo 1964 m. olimpinėse žaidynėse, kur nugalėjo laisvuosiuose pratimuose ir komandinėse pirmenybėse, o individualioje daugiakovėje iškovojo sidabro medalį, nusileidus Verai Časlavskai iš Čekoslovakijos. Larisa Latynina taip pat pelnė daug apdovanojimų pasaulio čempionatuose, Europos čempionatuose bei TSRS čempionatuose.
Nuo 1966 iki 1977 metų Larisa Latynina dirbo TSRS moterų sportinės gimnastikos rinktinės vyriausiąja trenere. Per tą laikotarpį ši rinktinė tris kartus iš eilės iškovojo aukso medalius olimpinių žaidynių sportinės gimnastikos komandinėse pirmenybėse. 1968 m. Larisa Latynina tapo tarptautinės kategorijos teisėja. Nuo 1977 iki 1980 metų Larisa Latynina buvo 1980 m. olimpinių žaidynių organizacinio komiteto nare. 1998 m. sportininkė įtraukta į tarptautinės gimnastikos federacijos (FIG) šlovės muziejų. Nuo 1966 metų Larisa Latynina gyvena Maskvoje.
Lutono tarptautinis oro uostas
Londono Lutono tarptautinis oro uostas  – tarptautinis oro uostas Lutone, Anglijoje, Jungtinėje Karalystėje, 45 km nuo Londono centro.
Istorija
Pirmasis oro uostas teritorijoje pradėjo veikti 1938 m. liepos 16 d. Antrojo pasaulinio karo metu oro uostas pritaikytas Jungtinės Karalystės karinių oro pajėgų Royal Air Force reikmėms. 1952 m. oro uostas perduotas civilinėms reikmėms ir pilotų mokymui.
2018 m. oro uosto metinis keleivių skaičius siekė 16,5 milijonų. Oro uostas buvo penktas užimčiausias oro uostas Jungtinėje Karalystėje.
Kristiansiundas
Kristiansiundas – miestas Norvegijoje, esantis prie Šiaurės jūros. Natūralus jūrų uostas žinomas nuo viduramžių.
UK Albums Chart
UK Albums Chart – Jungtinėje Karalystėje parduodamų albumų statistiką agreguojantis ir ją kas savaitę atnaujinantis sąrašas. Albumų pardavimai skaičiuojami tiek pagal fizines ir skaitmenines kopijas, tiek pagal muzikos perdavimo srautu paslaugas teikiančių platformų perklausas.
Pirmą kartą pardavimų sąrašai imti publikuoti 1956 m. liepos 22 d. ir iki pat šios dienos kiekvieną penktadienį yra atnaujinami organizacijos „Official Charts Company“. Top 5 iš pateiktų pardavimų duomenų taip pat yra transliuojama per „BBC Radio 1“ stotį, o „UKChartsPlus“ naujienlaiškyje pateikiama net Top 200 albumų. Nuo 1989 m. pasikeitė tvarka dėl Top 100 ir albumų, laikytinų hitais, iš sąrašo pašalinus muzikos rinkinių albumus (angl. compilation), todėl liko Top 75.
Tam, kad albumas patektų į sąrašą, jis turi būti tinkamos trukmės ir kainos. Privalo būti daugiau nei 3 kūriniai arba bendra trukmė turi būti ne trumpesnė kaip 20 minučių. Taip pat albumas negali būti klasifikuojamas kaip biudžetinis – toks albumas paprastai kainuoja tarp 30 pensų ir 3,75 svarų sterlingų.
Andris Šics
Andris Šicas (g. 1985 m. gegužės 12 d. Siguldoje) – Latvijos rogučių sportininkas. Olimpinis medalininkas. Rungtyniauja kartu su broliu Juriu Šicu.
Biografija
Sportuoja nuo 1995 m., nacionalinėje komandoje nuo 2003 m.
2006 m. Andris su broliu pelnė savo pirmąjį tarptautinį medalį – bronzą mišrios komandos estafetės rungtyje Europos čempionate. 2008 m. ir 2010 m. šioje rungtyje kartu su Latvijos rinktine tapo Europos čempionais. Brolių olimpinis debiutas įvyko 2006 m. žiemos olimpinėse žaidynėse, kuriose sportininkai užėmė aukštą 7-ą vietą. 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse broliai Šicai pelnė sidabro medalius. Po metų vykusiame pasaulio čempionate sportininkai pelnė savo pirmąjį bronzos medalį, kuris buvo laimėtas dvejetų varžybose, o ne mišrios komandos estafetės rungtyje. 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Andris ir Juris pelnė du bronzos medalius.
Beržytė (Krekenava)
Beržytė – buvęs viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Krekenavos.
Jaunimo reikalų agentūra
Jaunimo reikalų agentūra – biudžetinė įstaiga prie Lietuvos Respublikos socialinės apsaugos ir darbo ministerijos, atsakinga už jaunimo politikos įgyvendinimą.
Istorija
1996 m. Lietuvos Respublikos Seimas priėmė nutarimą „Dėl Valstybinės jaunimo politikos koncepcijos“, kuriame buvo numatyta įsteigti instituciją, atsakingą už jaunimo politikos įgyvendinimą – Valstybinę jaunimo reikalų tarybą.
2003 m. Seimui priėmus Lietuvos Respublikos jaunimo politikos pagrindų įstatymą buvo apibrėžta jaunimo politiką formuojančių ir įgyvendinančių institucijų kompetencija. 2005 m. Jaunimo politikos pagrindų įstatymas buvo pakeistas, pariteto principais veikiančią Valstybinę jaunimo reikalų tarybą paverčiant patariamąja institucija, o vietoje Valstybinės jaunimo reikalų tarybos sekretoriato įkuriant Jaunimo reikalų departamentą prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos.
2021 m. prie Jaunimo reikalų departamento prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos buvo prijungta Jaunimo tarptautinio bendradarbiavimo agentūra. 2022 m. Jaunimo reikalų departamento prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos pavadinimas buvo pakeistas į Jaunimo reikalų agentūrą.
Steven Stamkos
Styvenas Stemkosas (g. 1990 m. vasario 7 d.) – Kanados ledo ritulininkas, žaidžiantis Tampos Bėjaus „Lightning“ klube, NHL lygoje. Rungtyniauja centro pozicijoje.
Karjera
2008 m. NHL naujokų biržoje buvo pašauktas Tampos Bėjaus „Lightning“ klubo pirmuoju šaukimu. Stemkosas pasirašė sutartį su klubu 2008 m. liepos 29 d. 2008-09 m. sezono pradžioje Stemkosas buvo kritikuojamas, kad per aštuonerias rungtynes pelnė tik vieną įvartį, antroje pusėje jis per 20 rungtynių pelnė 19. Antrame sezone Stemkosas pasižymėjo puikiu žaidimu ir įmušė 51 įvartį ir kartu su Sidney Crosby laimėjo Morio Rasharo premiją kaip geriausias žaidėjas lygoje. Stemkosas yra trečias jauniausias NHL žaidėjas (po Veino Gretzkio ir Džimio Karsono), pasiekęs 50 įvarčių ribą. Šią premiją Stemkosas laimėjo ir 2012 m.
Batolitas
Batolitas – didelis, įvairios formos intruzinis ir ultrametamorfinis kūnas iš magminių uolienų (dažniausiai granitų, migmatitų), susidaręs dideliame gylyje ir kertantis nuosėdinę uolienų storymę raukšlinėse srityse. Tai didelis magminis kūnas, kurio plotas > 200 km², storis 10–20 km.
Sun Yingsha
Sun Jingša (g. 2000 m. lapkričio 4 d.) – Kinijos stalo tenisininkė, pasaulio čempionė. 2017 m. gruodį buvo septintoji raketė pasaulio reitinge.
Bikelis (Panevėžys)
Bikelis – buvęs viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Genėtinių.
Sun Yingsha
Biografija
2017 m. pasaulio jaunimo čempionė. 2019 m. pasaulio čempionato moterų dvejetų finale kartu su Wang Manyu nugalėjo japones Hina Hayata ir Mima Ito bei pelnė savo pirmąjį pasaulio čempionato aukso medalį.
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Kinijos atstovė iškovojo sidabrą moterų vienetų rungtyje ir auksą moterų komandinėse varžybose.
Batolitas
Batolitai paplitę raukšlinių sričių antiklinorijų centrinėse dalyse. Batolitų ilgoji ašis orientuota lygiagrečiai su raukšlinių struktūrų tįsa. Žemės paviršiuje batolitas atsidengia dėl gaubiančių uolienų denudacijos. Kilmė susijusi su litosferos persikristalinimu, granitinės magmos formavimusi, magmos lydalo injekcijos į talpinančias uolienas ir jų asimiliacija.
Dūkiškių II tvenkinys
Dūkiškių II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Alytaus rajone, 5,5 km į pietryčius nuo Butrimonių miestelio. Sudarytas užtvenkus Vapsos upę (Verknės intakas) jos aukštupyje 9,1 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,14 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 136,9 m. Krantai vietomis apaugę krūmynais. Pasroviui iškart telkšo didesnis dar vienas Dūkiškių II tvenkinys, priešsroviui iškart – bevardis užpelkėjęs 0,37 ha tvenkinukas.
Skiautiniai
thumb|245px|Skiautiniai
Skiautinys – iš medžiagos gabalėlių sukurtas rankdarbis, paremtas siuvimu, daigstymu iš audinių skiaučių. Skiautinių technika – geometrinių formų menas, glaudžiai susijęs su tekstile. Skiautinio siuvimas – labai kruopštus darbas, reikalaujantis meninio supratimo, dažniausiai sukuriamas viską atliekant rankomis.
Skiautinio gamybos technologija – tai puošnaus gaminio siuvimas iš įvairaus dydžio ir geometrinių formų audinio skiaučių. Tikras skiautinys sudarytas iš trijų sudedamų vienas ant kito ir sudygsniuojamų tarpusavyje sluoksnių:
Visi trys skiautinio sluoksniai sudygsniuojami įvairiai: neryškiai, puošnaus rašto linijomis ir pan. Gaminys, laikomas užbaigtu po to, kai dailiai apsiuvami skiautinio kraštai.
Lietuvoje skiautiniai siuvami jau ne vieną šimtmetį, ką byloja etnografijos muziejų kolekcijos. Skiautininkių klubai veikia Vilniuje („Rūta“, nuo 1989 m., „Skiautinukė“, nuo 2003 m.), Kaune („Skiaučių menas“, nuo 1995 m.).
Rekreo
Rekreo  – miestas Argentinoje, Katamarkos provincijoje, 270 km nuo Kordobos. 10 147 gyventojų.
Istorija
Senovėje šioje vietoje gyveno indėnai diagitai. Miestas įkurtas 1875 m. tiesiant geležinkelį.
Chaosas
thumb|200px|[[Leviatanas jūrų vandenyse. Chaosas apibūdinamas kaip tamsa, beformiškumas, siaubas]]
Chaosas (🇬🇷 'tuštuma, pragarmė, bedugnė', iš 'žioti(s)', 'žiojėti' ) – pirmapradės netvarkingos būklės samprata. Mitopoetinė chaoso samprata priklauso vėlyvesniam laikotarpiui, kai jau buvo prasidėję minties spekuliacijos apie būties ištakas ir priežastis. Pačios archajiškiausios pasaulio kultūros (pvz., Australijos aborigenai) chaoso sampratos iš esmės neturi, ir priešingai, chaoso samprata buvo pilnai, plačiai ir sėkmingai išvystyta senovės Graikijoje, susiliejus mitopoetinei ir ankstyvojo mokslo tradicijoms (žr. Chaosas (graikų mitologija)). Chaoso savybėmis, kurios nuolat priskiriamos įvairių pasaulio tautų, galima laikyti sąsają su vandenimis, laiko ir erdvės begalybę, išsiardymą iki niekumos arba priešingai, visų elementų samplaiką (amorfinė medžiagos būsena, atmetanti ne tik daiktiškumą, bet ir stichijų bei pasaulio apmatų buvimą atskiru pavidalu), netvarkingumą ir, dėl to, entropinių tendencijų maksimumą; t. y., visiškas chaoso iškritimas iš nuspėjamumo sferos (aklas atsitiktinumas, atmenantis priežastingumo kategoriją) arba kitaip tariant, kraštutiniausias nutolimas su to, ką galima vadinti „kultūringo“ žmogaus sfera, logosu, protu, žodžiu, todėl chaosas savo ruožtu yra siaubas, tamsybė. Bet ko gero svarbiausia chaoso savybė yra ta, kad tai įsčios, iš kurių randasi pasaulis, tai kažkokios galios sankaupa, nulemianti atsiradimą.
Egipte ir Šumere
Pačios seniausios žinomos chaoso sampratos, Šumero ir senovės Egipto, priskiriamos maždaug III tūkstm. pr. m. e. Senovės Egipto kosmogoniniuose mituose chaosas įsikūnija pirmykščio vandenyno Nun paveiksle; jis apibūdinamas kaip nebūtis, dangaus, žemės, gyvių pasaulio nebuvimas. Podraug, pasak „Piramidžių knygos“ (§ 1040 а-d) šiam chaosui nebūdingas betvarkė ir siaubas. Vidury Nun yra sutverėjas (Atumas, Hepris), kuris iš Nun kuria visą esybę (hepru „esatis“, iš heper „esėti, būti“), „naikindamas chaoso vandenis“. Tarp tverėjo iš Nun sukurtų dievybių sutinkamos tokios poros, kurios kitose tradicijose laikomos dar pačiu chaosu (tamsos pora, begalybės pora, neregimybės pora). Pora Nun–Naunet leidžia numanyti vyrišką ir moterišką kūrybinius pradus dar paties chaoso ribose. Pasaulio sutvėrimas iš chaoso grįžtamas: pasaulis ne tik visą laiką priešinasi jį supančio chaoso jėgoms, bet ir pats gali vėl pavirsti chaosu („Mirusiųjų knygoje“ nepatenkintas dievų elgesiu Atumas grasina: "Aš sugriausiu viską, ką sukūriau. Pasaulis vėl virs chaosu (Nun) ir begalybe (Huh), kaip buvo pradžioje. „). Šumerų mitologija turi lyg ir dvi chaoso įsikūnijimo pakopas: pirmoji – viso pasaulio užpildymas pasauliniu vandenynu, kurio gelmėse tūnojo visos esaties motina Namu, ir antroji – neišardoma dieviškosios poros Ana ir Ki sąlaja, kurią pažeidžia jų sūnus Enlilis, atskyręs tėvus vieną nuo kito. Šumeriškoje versijoje esmiška tai, kas chaoso pavojus kilo gimus Enliliui (žodžio dalis lil reiškia „vėją, oro dvelksmą“). Jo orinė substancija ir buvo, iš esmės, pirmasis jau kosminės erdvės užpildas ir pirmasis judėjimo nešėjas (analogiškai Šu egiptiečių mitologijoje). Šumerų mitologijoje būdinga dinamiškesnė nei egiptietiška chaoso samprata, pabrėžimas hipostazinis choaso apsireiškimo būdas.
Chaosas Biblijoje
Biblinis pasakojimas apie chaosą, sutinkamas Pradžios knygoje ir kai kuriose kitose Biblijos dalyse, buvo ženkliai paveiktas babilonietiškos schemos, nors chaoso-bedugnės vaizdinys čia iškyla stipriai demitologizuotu pavidalu. Pasaulinė bedugnė (hebr. tehom, žodis giminingas akadų Tiamat) aprašoma ne kaip kažkas amžino, absoliutaus, visiškai nepriklausomo, o kaip sutverta sutverėjo. Bet chaoso bedugnė, nors ir antrinė laike, sukurta ir ribotų galimybių (“Iki čia ateik, bet ne toliau, čia tavo galingos bangos suduš! " – tarė Dievas jūrai-bedugnei (Jobo 38, 11)) yra svarbi. Dievas ne tik grasina tvanu (kuris ne šiaip potvynis, o Dievo valia pakelta bedugnė-chaosas), bet ir atleidžią tehom nuo jos apribojimų (žr. Pr 7, 11). Tiesa, bet kokiu atveju net ir chaotiškas tvanas tebėra valdomas Dievo. Kita senovės žydų chaoso paveikslo ypatybė yra ta, kad viskas, kas priešinasi Dievui ir gviešiasi sugriauti pasaulinę tvarką, patalpinama į jūros vandenis, t. y., į bedugnės liekaną žemėje (žr. Leviatano, drakono Tanino, Raavo, Nahašo vaizdinius). Taip biblinė tradicija apeina prieš dievą kovojantį chaosą. Vėlyvesnėje ugaritų mitologijoje taip pat mirties dievas Mutu, jūrų siaubūnas Jamu, yra gerojo dievo Balu priešininkas. Tačiau finikiečių kosmogonijoje drumstas, tamsus chaosas yra amžinas ir pirminis.
Nulinis chaosas
Kai kuriose tradicijose vyrauja taip vadinamas apofatinis chaoso aprašymas, kai jis aprašomas tai, kas jis nėra („nulinis chaosas“). Bene žymiausias pavyzdys yra vedinis vaizdinys prieš sutvėrimą, atspindėtas Rigvedos giesmėje „Nasadyja sūktoje“ (RV X.129); tiesa, ir šis vaizdinys papildomas tam tikromis savybėmis: "tamsa buvo užgožta tamsa andai. Neišskiriamos marios visa tai. ". Šioje chaoso gelmėje alsavo „nejudinant oro“ kas tai „Viena“ ir „be to nebuvo nieko kito“. Tai Viena, apgaubtas tuštuma, atsirado karščio, įkarščio (tapas) dėka. Pirminis pasaulio tvėrimo šaltinis – troškimas, aistra (kama). Kitur Vedose troškimas ir tvėrimas siejami su auksiniu gemalu (Hiranjagarbha), plūduriavusiu chaoso vandenyne. Pasak Šatapatha Brahmanos (II.1), iš pasaulinių vandenų, įkūnijančių chaosą, iškilo dievybė su tvėrimo galiomis. Brihadaranjaka Upanišadoje (V.5, 6) rašoma: "Pradžioje šitai buvo vandeniu. Šis vanduo sukūrė tikrą – tai Brahmanas. Brahmanas – Pradžapatį, Pradžapatis – dievus… ". „Nulinio chaoso“ aprašymas žinomas ir „Senesniojoje Edoje“: „Laikų pradžioje pasaulyje nebuvo nei smėlio, nei jūros, nei šaltų bangų; žemės nebuvo ir dangaus skliauto, bedugnė švytėjo, žolė neaugo“ (Velvos pranašystė, 3). Senovės skandinavų mitologijoje chaosas suprastas labiau specifiškai – kaip gelmė, šiaurėje ribojama šalto ir tamsaus Niflheimo, o pietuose šilto ir šviesaus Muspelheimo. Okeanijos mite apie dievo Tanės pasaulio sukūrimą pasakojama (pagal Tuamotu salose žinomą versiją): „Daugiau nieko nebuvo pasaulyje – nei smėlio, nei kalnagūbrių, nei vandenyno, nei dangaus. Ir gili tamsa buvo virš bangų putų priešais bedugnės veidą“; tačiau teigiama, kad jau buvo Tanė, praliejęs tuos vandenis. Panašus aprašymas sutinkamas ir Mezoamerikos mite Popol Vuh bei dar ištisoje eilėje tradicijų. Kaip ir chaosas, kuriam būdingas sumišimas ir pavidalų nebūtis, šis „nulinis chaosas“ tvarkomas naudojantis priešingybių poromis (vanduo–sausuma, tamsa–šviesa, naktis–diena, moteriška–vyriška, apačia–viršus, ir kt.), bet jei pirmu atveju chaosas priešinasi bandymams jį suvaldyti, tvarkyti (tai duoda pagrindą semitų mitams), tai antruoju atveju chaosas neutralus, kai jį bandoma pertvarkyti.
Kinų samprata
Kinų mitologijoje chaosas visų pirma yra pradžios gimimo vieta, jam vystantis galiausiai atsiranda visata. Knygoje Huainandzi – tai dvi dievybės, gimusios iš chaoso ir pradėjusios jo tvarkymą. Konfucianizmo veikaluose chaosas yra beformis, stchijos susimaišę; tvėrimas prasideda nuo to, kad tyras ci (nesuskaidyta pirminė materija, pirminis eteris) tampa dangumi, o drumstas – žeme. Atskirą versiją sudaro mitas apie pirminę masę iš sulietų dangaus ir žemės, tarp kurių atsiranda Pangu. Laodzi veikale Daodedzine teigia, kad chaose, prieš tai, kai atsirado dangus ir žemė, atsiranda beformis dao, kurį galima laikyti Padebesių materija. Šis dao iškyla kaip kuriančioji, tvarkančioji pradžia grandinėje „žmogus–žemė–dangus–dao–tikrovė“.
Chaoso neišvengiamybė
Chaoso vaidmuo mitopoetinėse tradicijose neapsiriboja tik kosmogonija. Ir po to, kai kosmosas sukurtas, jis dažniausiai tėra tik kažkoks centras, regimas paviršius, o periferija (tolyn ir žemyn) lieka ne tik mažiau kosmizuota, bet ir turinti chaoso liekanų; tas chaosas nuslopintas, bet visgi esantis ir kartais grasantis kosmosui, pasauliui. Mitopoetiški pasaulinių stichinių nelaimių, kataklizmų (pvz., tvanas) aprašymai kaip tik ir tvirtina, kad choasas nėra visiškai išguitas, bet tik nustumtas. Su chaoso liekanomis pasaulyje susijęs siaubas, baimė, palaikomi tamsos, nakties, beformiškumo, ribų tarp žmogaus ir chaoso pasaulio nebuvimo („Ir bedugnė apnuoginta mums su savo siaubais ir miglom, ir nėr perskyros tarp jos, ir tarp mūsų – va kodėl naktis mums siaubinga tokia“, Fiodoras Tiutčevas). Mirties karalystė, su kuria taip pat susijusi baimė, dažnai aprašoma kaip savotiškas chaosas (arba kaip beformiškumas ir išsiardymas, arba kaip priešingybė šiam pasauliui).
Chaosas – ne tik mitopoetinio meno vaizdinys, bet taip pat ir mokslinė, filosofinė samprata.
Aukštutinis Nilas
Aukštutinis Nilas  – vilajetas Pietų Sudane, šalies šiaurės rytinėje dalyje, Etiopijos pasienyje. Administracinis centras – Malakalis.
Geografija
Aukštutinis Nilas yra didesnio Aukštutinio Nilo regiono dalis. Vilajeto teritorija teka Baltojo Nilo upė ir jos intakas Sobatas.
Svarbiausi miestai: Malakalis, Kodokas.
Suskirstymas
Vilajetas padalintas į 12 apskričių:
Hičonas
Hičonas – miestas Šiaurės Korėjoje, Čagango provincijoje. 2008 m. mieste gyveno 168 180 gyventojų.
Istorija
Hičonas anksčiau buvo nedidelis kaimas. Po Korėjos karo ir vyriausybės investicijų antplūdžio jis tapo Šiaurės Korėjos elektronikos ir mašinų gamybos baze. Regionas ypač nukentėjo nuo Šiaurės Korėjos bado 1990-aisiais. Šiandien Hičone įsikūręs pagrindinis Šiaurės Korėjos telekomunikacijų universitetas.
Juris Šics
Juris Šicas (g. 1983 m. balandžio 26 d. Siguldoje) – Latvijos rogučių sportininkas. Olimpinis medalininkas. Rungtyniauja kartu su broliu Andriu Šicu.
Biografija
Sportuoja nuo 1998 m., nacionalinėje komandoje nuo 1998 m.
Kečonas
Kečonas  – miestas Šiaurės Korėjoje, Pietų Pchenjano provincijoje. 2008 m. mieste gyveno 319 554 gyventojų.
Ekonomika
Kečono mieste yra daug vandens išteklių ir keletas tvenkinių. Plačiai plėtojama žemdirbystė, įskaitant gyvulininkystę ir vaismedžių sodus. Vyraujančios pramonės šakos – mašinų gamyba ir metalo apdirbimas, taip pat išryškėjo kalnakasyba.
Kalėjimo stovyklos
Kečone yra dvi didelės kalėjimo stovyklos, abi žinomos dėl labai žiaurių sąlygų:
Brunava (Panevėžys)
Brunava – buvęs viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Juostininkų.
Eigirdonių tvenkinys
Eigirdonių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Alytaus rajone, 7 km į rytus nuo Butrimonių miestelio. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Vapsos intakas) 0,83 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,8 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 132,4 m. Krantai žemi. Aplinkui tvenkinį plyti dirbami laukai, įsikūręs Eigirdonių kaimas. Pietine pakrante eina kelias.
Senoji sakmė: kai Saulė buvo dievas
Senoji sakmė: kai Saulė buvo dievas  – 2003 m. lenkų istorinis veiksmo filmas, režisuotas Jeržio Hofmano. Filmas remiasi 1876 m. Juzefo Ignaco Kraševskio romanu „Senoji sakmė“ (Stara baśń).
Siužetas
Filme vaizduojamos IX a. slavų pagonių gentys, gyvenusios ten, kur dabar yra Lenkija. Žiaurus kunigaikštis Popielas turi perleisti valdžią savo mirusio brolio sūnums, tačiau žmonos paragintas ryžtasi juos nužudyti, o sosto paveldėtoju paskelbti savo sūnų. Kariuomenės generolas Piastas pastebi klastą ir pasipriešina Popielui. Piastą nuo Popielo karių išgelbsti jaunas karys Zemovitas, grįžęs į gimtinę iš vikingų šalies. Jis įsimyli vietinio pirklio Višo dukterį Dzivą, tačiau ji tėvo nurodymu paskirta būti šventosios ugnies sergėtoja. Popielo bendražygis Smerda už Piasto priglaudimą nužudo Višą. Apylinkių valstiečiai, vadovaujami Piasto ir Zemovito sukyla prieš Popielą, tačiau šis pagalbon pasikviečia vikingus. Sukilėliai nugali vikingus ir gudrybe sunaikina Popielo pilį. Kunigaikštis pasislepia bokšte, tačiau jo sūnus netyčia nusinuodija, o visas maisto atsargas sunaikina pelės. Popielas žūva nutrenktas žaibo, o Piestas tampa naujuoju kunigaikščiu.
Butrimiškė
Butrimiškė – buvęs viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurę nuo Krekenavos, Kareiviškių miške.
FK Orfa
Panevėžio FK „Orfa“ – Lietuvos futbolo klubas iš Panevėžio.
2024 m. Lietuvos prezidento rinkimai
2024 m. Lietuvos Respublikos Prezidento rinkimai – 2024 m. gegužę vyksiantys eiliniai Lietuvos Respublikos Prezidento rinkimai.
Rinkimų sistema
Lietuvos Respublikos Prezidentas renkamas pagal daugumos atstovavimo (mažoritarinę) rinkimų sistemą. Išrinktu laikomas tas kandidatas į Respublikos Prezidento vietą, kuris pirmą kartą balsuojant ir dalyvaujant ne mažiau kaip pusei visų rinkėjų, gavo daugiau kaip pusę visų rinkimuose dalyvavusių rinkėjų balsų. Jeigu rinkimuose dalyvavo mažiau kaip pusė visų rinkėjų, išrinktu laikomas tas kandidatas, kuris gavo daugiausia, bet ne mažiau kaip 1/3 visų rinkėjų balsų. Jeigu pirmajame balsavimo rate nė vienas kandidatas nesurenka reikiamos balsų daugumos, po dviejų savaičių rengiamas pakartotinis balsavimas dėl dviejų kandidatų, gavusių daugiausia balsų. Išrinktu laikomas kandidatas, surinkęs daugiau balsų.
Respublikos Prezidentu gali būti renkamas Lietuvos pilietis pagal kilmę, ne mažiau kaip trejus pastaruosius metus gyvenęs Lietuvoje, jeigu jam iki rinkimų dienos yra suėję ne mažiau kaip keturiasdešimt metų ir jeigu jis gali būti renkamas Seimo nariu. Lietuvos Respublikos piliečiai Prezidentą renka penkeriems metams. Tas pats asmuo gali būti renkamas ne daugiau kaip du kartus iš eilės.
FK Orfa
Istorija
Netrukus po klubo įkūrėjo ir vadovo Vaido Bubino mirties 2017 m. klubas tapo nebeaktyvus.
Po trijų metų pertraukos komanda susirinko 2021 m. ir Panevėžio apskrities III lygoje užėmė 5 vietą. 2022 m. pradėjo Panevėžio apskrities III lygos sezoną, tačiau netrukus Orfos vietoje ėmė figūruoti Ekranas B pavadinimas. 2022 m. liepos mėn. buvo inicijuotas įmonės likvidavimas.
Klubo spalvinė gama
Mėlyna ir raudona.
Salės futbolas
2021-2022 m. žaidė LFF organizuotose PAFF futsal I lygos pirmenybėse.
Adriana Asti
Adriana Asti (g. 1933 m. balandžio 30 d. Milane) – italų kino bei teatro aktorė, 6 ir 7 praėjusio amžiaus dešimtmetyje buvo filmų dubliuotoja. Vaidina nuo 1956 m.
1967-72 m. buvo ištekėjusi už režisieriaus Bernardo Bertolucci.
Michailas Goršeniovas
Michailas Goršeniovas (, 1973 m. rugpjūčio 7 d. – 2013 m. liepos 19 d.) – Sovietų Sąjungos ir Rusijos roko muzikantas, dainų autorius ir atlikėjas, grupės „Korol i Šut“ įkūrėjas bei lyderis. Buvo grupės atlikėjas, kartais grojo gitara.
Biografija
M. Goršeniovas gimė Pikaliove, Tarybų Sąjungoje, vėliau persikėlė į Sankt Peterburgą. Tėvas – Jurijus Michailovičius (1951–2013) – karininkas, motina – Tatjana Ivanovna (g. 1950 m.), brolis – Aleksejus Goršeniovas (g. 1975 m.) – muzikantas, poetas ir kompozitorius. Vaikystėje M. Goršeniovo šeima dažnai persikeldavo iš vienos gyvenvietės į kitą. Iš pradžių M. Goršeniovas norėjo tapti karininku, tačiau sulaukus 18 metų jam buvo diagnozuota skoliozė, dėl ko M. Goršeniovas buvo netinkamas karo tarnybai.
1988 m. tuometiniame Leningrade trims bendraklasiams – M. Goršeniovui, Aleksandrui Šigolevui ir Aleksandrui Balunovui – kilo mintis sukurti grupę. Taip M. Goršeniovas pradėjo savo muzikanto karjerą – sukūrė grupę „Kontora“, po to grupę pervardino į „Korol i Šut“. 1996 m. išleido savo pirmąjį albumą „Камнем по голове“, o po vienerių metų – antrąjį albumą „Король и Шут“.
Mirė 2013 m. birželio 19 d. nuo apsinuodijimo narkotinėmis medžiagomis (morfinu) ir alkoholiu.