cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Andrejus Tarkovskis
Rusijos valstybinis S. A. Gerasimovo kinematografijos universitetas
A. Tarkovskis gavo leidimą statyti „Volą ir smuiką“ kaip diplominį darbą. Jis pasiūlė šią trumpametražę juostą filmuoti jaunam operatoriui Vadimui Jusovui (Вадим Иванович Юсов). Filmo koncepcijai daug įtakos turėjo A. Tarkovskio ir A. Končialovskio polinkis į prancūzų režisieriaus Alberto Lamoriso (Albert Lamorisse) filmus, ypač į trumpametražį jo filmą „Raudonasis balionas“, kuris 1956 m. laimėjo Kanų kino festivalio Didįjį prizą ir Oskarą. Šis pirmasis bendras A. Tarkovskio ir V. Jusovo darbas 1961 m. Niujorko studentiškų filmų festivalyje A. Tarkovskiui atnešė pirmąjį apdovanojimą.
1960 m. A. Tarkovskis su pagyrimu baigė Rusijos valstybinį S. A. Gerasimovo kinematografijos universitetą.
Kino karjera Sovietų Sąjungoje
1962 m. A. Tarkovskis sukūrė pirmąjį pilnametražį filmą „Ivano vaikystė“, kuris buvo įvertintas Venecijos kino festivalio „Auksinio liūto“ apdovanojimu.
1964 m. A. Tarkovskis Sovietų Sąjungos radijui sukūrė radijo spektaklį pagal Viljamo Folknerio apsakymą „Staigus posūkis“ ir pradėjo statyti filmą „Andrejus Rubliovas“ apie XV a. Rusijos ikonų tapytoją Andrejų Rubliovą. Dėl nesutarimų su valdžia, režisieriui teko kelis kartus permontuoti filmą. 1966 m. gruodį juosta buvo pristatyta Kinematografų sąjungoje, o 1969 m. Kanuose, kur laimėjo Tarptautinės kino kritikų federacijos (Fédération Internationale de la Presse Cinématographique, FIPRESCI) prizą. Oficiali filmo premjera Sovietų Sąjungoje įvyko 1971 m.
1967 m. pradėjo kurti filmo „Veidrodis“ kino scenarijų (pirmasis scenarijaus pavadinimas buvo „Išpažintis“, vėliau „Baltoji diena“ , „Balta balta diena“.
1968 m. spalį su Frydrichu Gorenšteinu (Фридрих Наумович Горенштейн) pradėjo kurti filmą „Soliaris“ pagal Stanislavo Lemo romaną tuo pačiu pavadinimu: 1969 m. rašė scenarijų, o filmavimas tęsėsi nuo 1970 iki 1972 m. 1972 m. Kanuose „Soliaris“ buvo apdovanotas Specialiuoju žiuri prizu ir FIPRESCI prizu ir nominuotas Auksinei palmės šakelei. 1973 m. filmo premjera įvyko ir Maskvos kino teatre „Mir“.
1973–1974 m. A. Tarkovskis filmavo „Veidrodį“. Filmo premjera Centriniuose kino rūmuose įvyko 1975 m. Sovietų valdžiai neįtiko filmo tariamai elitistinis turinys, todėl filmas buvo priskirtas trečiajai kategorijai. Šios kategorijos filmams buvo taikomi griežti platinimo apribojimai, be to, trečiosios kategorijos filmų autoriams grėsė kaltinimai valstybinių lėšų švaistymu ir rimtas pavojus ateities projektų finansavimui. Manoma, kad šie sunkumai paskatino A. Tarkovskį galvoti apie filmų kūrimą užsienyje.
1975 m. A. Tarkovskis rašė filmo „Hofmaniana“ scenarijų apie vokiečių rašytoją ir poetą Ernstą Hofmaną, o 1976 m. Maskvos Lenino komjaunimo teatre pastatė Viljamo Šekspyro „Hamletą“. 1978 m. su Aleksandru Mišarinu (Александр Николаевич Мишарин) parašė scenarijų „Sardoras“.
Kino karjera užsienyje
1979 m. vasarą A. Tarkovskis išvyko į Italiją, kur su ilgamečiu draugu Toninu Guera (Tonino Guerra) sukūrė dokumentinį filmą „Kelionių metas“. Spalio 5 d. mirė A. Tarkovskio motina. 1980 m. A. Tarkovskis gavo RTFSR liaudies artisto apdovanojimą, vėl išvyko į Italiją, kur su T. Guera užbaigė filmo italų kalba „Nostalgija“ scenarijų. 1981 m. keliavo po Jungtinę Karalystę ir Švediją, kur svarstė galimybę pasilikti, bet galiausiai nutarė grįžti dėl žmonos ir vaikų. 1982 m. kovą grįžo į Italiją filmuoti „Nostalgijos“. Sovietų kino studija „Mosfilm“ nutraukė projekto finansavimą, todėl A. Tarkovskiui teko užbaigti filmavimą padedant Italijos valstybinei televizijai RAI. 1983 m. filmas buvo baigtas ir Kanų kino festivalyje laimėjo FIPRESCI bei Visuotinės žiuri prizus. Sovietų Sąjungos spaudimu filmas negavo Auksinės palmės šakelės ir tai sustiprino A. Tarkovskio pasiryžimą nebekurti kino filmų gimtojoje šalyje.
1983 m. A. Tarkovskis Londono karališkajame operos teatre pastatė Modesto Musorgskio operą „Borisas Godunovas“.
1984 m. A. Tarkovskis ruošėsi filmuoti juostą švedų kalba „Aukojimas“ (SV Offret, ), vyko į Švediją tartis dėl filmavimo.
Sunkinančios aplinkybės
Padarius nusižengimą ar nusikaltimą teisėjas ar pareigūnas atsižvelgęs į sunkinančias aplinkybes skirią didesnes ar net didžiausias nuobaudas ar bausmes numatytas įstatymais. Teisė spręsti, kiek didinti bausmę, priklauso teisėjui arba bausmę skiriančiam pareigūnui.
Andrejus Tarkovskis
Kino karjera užsienyje
1984 m. liepos 10 d. Milane vykusioje spaudos konferencijoje A. Tarkovskis pranešė apie savo sprendimą nebegrįžti į Sovietų Sąjungą. 1985 m. žiemą praleido Berlyne, o pavasarį išvyko į Švediją filmuoti „Aukojimo“. Metų pabaigoje A. Tarkovskiui buvo diagnozuotas plaučių vėžys. 1986 m. sausį režisierius išvyko gydytis į Paryžių. „Aukojimas“ buvo pristatytas Kanų kino festivalyje ir laimėjo Specialųjį žiuri prizą, FIPRESCI prizą ir Visuotinio žiuri prizą. A. Tarkovskis dėl ligos negalėjo dalyvauti festivalyje.
Sunkinančios aplinkybės
Lietuvoje
Lietuvoje atsakomybę sunkinančios aplinkybės reglamentuojamos administracinių teisės pažeidimų ir baudžiamajame kodekse. Administraciniame teisės pažeidimo kodekse nurodytos lengvinančios aplinkybės: aplinkybės atsakomybę sunkinančia aplinkybe.
Andrejus Tarkovskis
Kino karjera užsienyje
A. Tarkovskis mirė 1986 m. gruodžio 29 d. Paryžiuje, sulaukęs 54 metų. Jis buvo palaidotas 1987 m. sausio 3 d. Sent-Ženevje de Bua kapinėse Paryžiaus priemiestyje.
Sunkinančios aplinkybės
Lietuvoje
Taip pat Administraciniame teisės pažeidimo kodekse nurodyta, kad Lietuvos Respublikos įstatymai gali numatyti ir kitas bausmę sunkinančias aplinkybes.
Baudžiamajame kodekse nurodytos atsakomybę sunkinančios aplinkybės:
Andrejus Tarkovskis
Atminimo įamžinimas
1990 m. A. Tarkovskis po mirties buvo apdovanotas Lenino premija. 1989 m. buvo įsteigtas Andrejaus Tarkovskio fondas, rengiantis festivalius ir režisieriaus kūrybai skirtas parodas, vykdo archyvinę veiklą. Nuo 1993 m. Tarptautinis Maskvos kino festivalis teikia Andrejaus Tarkovskio premiją „už geriausią konkursinės arba nekonkursinės programos filmą“.
2009 m. rugsėjo 1 d. prie įėjimo į Rusijos valstybinį S. A. Gerasimovo kinematografijos universitetą buvo atidengtas paminklas trims įžymiems universiteto studentams, tarp jų ir Andrejui Tarkovskiui.
2009 m. gegužės 18 d. Kanų kino festivalyje pristatytas A. Tarkovskiui skirtas Larso von Triero filmas „Antikristas“.
Liepalotai (Šakiai)
Liepalotai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, maždaug pusiaukelėje tarp Šakių ir Slavikų.
Žiežmarių herbas
Žiežmarių herbas – vienas iš Žiežmarių miesto heraldikos atributų.
Aprašas
Skydo mėlyname lauke, virš žalios skydo papėdės, vaizduojamas purpurinę kapą ir mitrą bei sidabrinę albą dėvintis, į kairę pusę atsigręžęs, kairėje rankoje laikantis auksinį pastoralą šv. Stanislovas. Prieš jį pamaldžiai sudėjęs rankas iš rudo kapo keliasi sidabrinis Piotrovinas. Figūrų kūnai natūralios spalvos, kapos ir mitros kraštai, rankogaliai auksiniai. Skydo galvoje spinduliuoja auksinė Dievo Apvaizdos akis, apačioje du žali medeliai, išaugantys iš skydo šonų. Virš skydo auksinė uždara karališkoji karūna.
Istorija
Žiežmarių savivalda įkurta XVIII a. pabaigoje. Pasinaudoje Ketverių metų seimo nutarimais, miestiečiai išsirūpino herbą – „šv. Stanislovą ir viršuje, ant karūnos, Dievo Apvaizdą“ – iš Stanislovo Augusto 1792 m. vasario 14 d. Miesto herbe pavaizduotas šv. Stanislovas ir karališkoji 5 lankų karūna turėjo rodyti miesto teisių suteikėją Stanislovą Augustą, o Dievo Apvaizdos akis (Ketverių metų seimo ideologinis simbolis) – Dievo valia vykdomus darbus. Po kelių mėnesių, paėmus valdžią Rusijos palaikomiems miestų reformos priešininkams, prasidėjo savivaldų naikinimas.
Herbas atkurtas 1998 m. gruodžio 28 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 278. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.
Turfano įduba
Turfano įduba  – tektoninė įduba Centrinėje Azijoje, Sindziange (Kinijos teritorija), rytinio Tianšanio pašlaitėse, 150 km į pietvakarius nuo Urumčio. Įduboje įsikūręs Turfano miestas. Yra Gaočango, Dziaohė miestų liekanos, Astanos kapinynas.
Istorija
Turfano įduba kartu su gretima Hamio įduba sudaro atskirą istorinį regioną, kuris ilgai vystėsi izoliuotai. Seniausia žinoma čia valstybė buvo Dziuši, kurią kinų šaltiniai priskyrė 36 vakarų valstybėms. Jos klestėjimas siejamas su archeologine Guši kultūra ir senaisiais regiono gyventojais tocharais (kinų vadintais juedži). Karalystės sostinė buvo Dziaohe miestas.
Kadangi Turfano-Hamio baseinas yra ryčiausia Rytų Turkestano dalis, nuo paskutiniųjų amžių prieš mūsų erą jį stipriai veikė Kinijos kultūra, ir jis buvo įtrauktas į Kinijos politinę orbitą. I a. pr. m. e.–II a. Kinijos imperija jį valdė kaip Vakarų teritorijų protektorato dalį. Tuo metu regione iškilo svarbus prekybinis centras Gaočango miestas. Čia išsišakojo Šilko kelias, ateinantis iš Dunhuango rytuose. Šiaurinė atšaka jungė Turfano baseiną su Džungarija, o pietinė – su Tarimo baseinu.
Negi Kinijai atitraukus armijas iš Tarimo baseino II a. pabaigoje, Turfano įduba liko sporadiškoje Kinijos kontrolėje: čia valdė Ankstyvoji Liang, Ankstyvoji Čin, Šiaurės Liang karalystės. Suiručių Kinijoje laikais į sąlyginai nuošalų Turfano baseiną kėlėsi daug pabėgėlių iš Kinijos, dėl ko regionas tapo dar labiau sinizuotas.
755 m. nusilpusi Kinija atitraukė armijas, palikdama regioną Tibeto imperijai, o 803 m. jį užėmė Uigūrų kaganatas. Uigūrai pervardino Gaočangą Kočio (Karachodža), o kaganatui suirus čia susiformavo uigūriška Karachodžos karalystė. Vietos uigūrai nutraukė kultūrinius ryšius su Kinija. Vietoj jos iš Vidurinės Azijos čia plūdo mišri kultūra, kurioje svarbią vietą užėmė budizmas, krikščionybė, manicheizmas. Žymiausias karalystės kultūros palikimas – Bezekliko Tūkstančio Budų urvai.
Karalystė valdė ne tik Turfano ir Hamio įdubas (Kočio ir Kumulio miestai), bet ir teritorijas pietų Džungarijoje (Bešbaliko miestas), Tarimo baseine (Kučia). Karalystė su labai savita kultūra tapo visų uigūrų kultūriniu centru. Dėl to visa Turfano-Hamio įduba nuo tada vadinama Uigūristanu.
XII a. Karachodžos karalystė pripažino galingos karakitajų karalystės, o XIII a. – Mongolų imperijos valdžią. Karų metu mongolai sunaikino klestinčius Dziaohe ir Karachodžos miestus, Šilko kelias nunyko. Tuo metu formavosi dabartinis Turfano miestas, o jo kontroliuojamos teritorijos žinomos kaip Turfano karalystė. Vietos gyventojai uigūrai palaipsniui atsisakė budizmo ir įsitraukė į Islamo kultūrinę sferą. Dauguma jų iki XV a. priėmė islamą.
1390 m. Turfano karalystę nukariavo Mogulistanas, kuriame Turfano baseinas buvo labiausiai klestinti ir tankiausiai gyvenama sritis. Dėl to net keletą kartų sostinė buvo perkelta į Turfaną. 1570 m. regioną užvaldė Jarkendo chanatas (iš Tarimo baseino), XVII a. pabaigoje Džungarų chanatas (iš Džungarijos baseino).
XVIII a. viduryje Turfano baseinas buvo prijungtas prie Čingų Kinijos ir po 1000 metų sugrįžo į Kinijos kultūrinę ir politinę sferą. Ilgainiui jis įjungtas į Sindziango provinciją, kurią administravo ambanai. Nepatenkinti Kinijos priespauda, Turfano uigūrai susivienijo su Tarimo baseino uigūrais, nuolat keldami neramumus krašte. 1862–1877 m. jiems pavyko laikinai sukurti nepriklausomą valstybę Kašgariją.
Nuo XIX a. Turfano įduba priklauso Kinijai. Čia vyksta etninių kinų migracijos, mažėja uigūrų proporcija.
1986 m. Formulės 1 sezonas
1986 m. Formulės 1 sezonas – 37-tas FIA organizuojamas Formulės 1 sezonas. Jis prasidėjo kovo 23 d., baigėsi spalio 26 d. po 16 lenktynių.
Sezono apžvalga
1986-ųjų sezono pabaiga tapo kulminacija ir tikra kova net tarp trijų lenktynininkų - Williams ekipos dueto Nelson Piquet, Nigel Mansello ir McLaren atstovo Alain Prosto. Paskutinėse lenktynėse Australijoje nugalėjo prancūzas A. Prostas ir to jam užteko, kad 2 taškais bendroje įskaitoje aplenktų britą N. Mansellą ir taptų čempionu. Prancūzo sąskaitoje buvo 4, kaip ir brazilo N. Piquet sąskaitoje, o britas turėjo surinkęs net 5 pergales.
Tuo tarpu komandinėje įskaitoje 9 pergales surinkusi Williams ekipa be didesnės konkurencijos tapo čempionė.
Svirskis
Svirskis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Svirskienė (ištekėjusi moteris) ir Svirskytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Club Silvio Pettirossi
Istorija
1926 metais įkurtas Asunsjone. 1969–1970 ir 2007–2008 m. klubui buvo pavykę pasiekti aukščiausiąjį divizioną. Per 2009–2012 m. nukrito iš pirmojo į ketvirtąjį divizioną, bet 2021 m. pakilo į trečiąjį.
Pasiekimai
1988 m.
I amžius
Pirmasis mūsų eros amžius – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs 1 metų sausio 1 dieną ir pasibaigęs 100 metų gruodžio 31 dieną.
Tūkstantmečiai: 1 tūkstantmetis pr. m. e. – 1 tūkstantmetis – 2 tūkstantmetis
Amžiai: I amžius pr. m. e. – I amžius – II amžius
Sen Benzė tiltas
Sen Benzė tiltas, arba Avinjono tiltas  – žymus viduramžių tiltas Avinjone pietų Prancūzijoje. Išlikusio tilto fragmentai kerta Ronos upę. Įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą 1995 m.
Statinio arkos yra elipsės formos, su ištęsta vertikalia ašimi. Tai buvo naujovė tiltų statyboje, leidusi įrengti iki 35 m ilgio tarpatramį, ilgesnį, nei romėnų arkinės konstrukcijos. Be to, atramos buvo su lytlaužomis iš abiejų pusių.
Istorija
miniatiūra|250px|left Tiltas buvo pastatytas 1171–1185 m., turėjęs apie 900 m pradinį ilgį, dažnai niokotas potvynių ir atstatinėtas. Šimtmečių bėgyje statinys tapo vis labiau keliančiu grėsmę saugumui, nes sugriuvusios akmens arkos buvo keičiamos medinėmis. Tiltas buvo strategiškai svarbi užtikrinta perėja per Roną kelyje tarp Liono ir Viduržemio jūros. Be to, jis jungė Romas popiežiaus kontroliuojamą anklavą su prancūzų monarchų teritorija. Abiejuose krantuose stovėjo sargyba, buvo renkami muito mokesčiai. Tiltas pagarsėjo XV a., sukūrus apie jį dainą „Sur Le Pont d’Avignon“.
Tiltą iš rikiuotės galutinai išvedė katastrofiškas 1668 m. potvynis, nunešęs didesnę tilto dalį. Nuo tada tiltas nebebuvo atstatomas, galiausiai liko keturios tilto arkos iš buvusių 22. Ant antrosios atramos išlikusi nedidelė Šv. Nikolajaus koplyčia.
Mokyliai (Alanta)
Mokyliai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Alantos. Kaimo vardas kilęs iš asmenvardžio Mokylis.
Istorija
1623 m. Ukmergės pilies teismo knygoje kirilica užrašytas Mokylių kaimas (v sele Makiliach), kuris buvo Kurklių lauke. To kaimo gyventoja, Gaidamonių baudžiauninkė, taip lietuviškai užkalbėjo vienos šeimos sūnų: „Žynoki, ku nežydėsi ilkgai ant sia sveta“ (rašyta kirilica). Tai, atrodo, seniausias lietuviškas Molėtų krašto rašytinis tekstas.
Tarpupis
Tarpupiu vadinama:
Girskis
Girskis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Girskienė (ištekėjusi moteris) ir Girskytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Tikritas
Tikritas  – miestas šiaurės Irake, prie Tigro upės, apie 150 km į šiaurės vakarus nuo sostinės Bagdado. X a. čia buvo stipri tvirtovė, krikščionių vienuolynas. Miestas garsėjo vilnos gamyba. Apie 1137 m. čia gimė Ajubidų dinastijos pradininkas Saladinas. XIV a. pabaigoje miestą stipriai nusiaubė Timūro armija, įsiveržusi į Tarpupį, nuo to laiko iki XX a. Tikritas tebuvo nedidelis kaimas, paskui ėmė palaipsniui augti. 1937 m. netoli Tikrito gimė Irako diktatorius Sadamas Huseinas.
Dingailai
Dingailai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 12 km nuo Židikų.
Liepalotai (Bezdonys)
Liepalotai – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 10 km nuo Bezdonių.
Folk n'Rock
Folk n’Rock – trečiasis studijinis folkroko grupės „Žalvarinis“ albumas. Išleistas 2008 m. Sudaro dešimt kūrinių, iš kurių devynios naujos dainos ir vienas kūrinys iš ankstesnio albumo, tačiau atliktas naujai.
Kiršinas
Kiršinas – upė vidurio Lietuvoje; Nevėžio dešinysis intakas. Prasideda Radviliškio rajone, į pietryčius nuo Kubiliūnų kaimo. Teka į šiaurės rytus, rytus Radviliškio rajonu, žemupyje teka Panevėžio rajonu. Upę kerta Jonavos-Šeduvos plentas ir Vilniaus-Klaipėdos geležinkelis. Įteka į Nevėžį 115 km nuo jo žiočių, prie Poviliauskų kaimo.
Adždabija
Istorija
V a. čia buvo romėnų miestas Corniclanum. VI-X a. priklausė Bizantijos imperijai. 912–1911 m. buvo Fatimidų kalifato ir Osmanų imperijos sudėtyje. XX a. aštuntajame dešimtmetyje dėl naftos pramonės plėtros sparčiai išaugo.
Gerumo kristalas
Gerumo kristalas – Kauno miesto savivaldybės įsteigtas apdovanojimas pasižymėjusiems, nesavanaudiškai be atlygio dirbusiems miesto ir Lietuvos labui asmenims. Dvidešimt iš jų pasiūlo patys Kauno gyventojai, nevyriausybinės organizacijos, o penkis kandidatus – ir miesto meras. Apdovanojimai įteikiami kalendorinių metų pabaigoje Kauno rotušėje vykstančioje kasmetinėje Gerumo šventėje.
Kandidatų siūlymas
Gerumo kristalais gali būti apdovanojami tiek Lietuvos, tiek ir užsienio piliečiai. Kandidatų pristatymuose pateikiama: asmens biografija, nuopelnų aprašymas (humaniški, reikšmingi, neatlygintini pretendento darbai Kaunui ir Lietuvai), duomenys apie valstybinius ir kitus ankstesnius apdovanojimus, tapatybę patvirtinančio asmens dokumento kopija. Už apdovanojimui pristatomų asmenų duomenų tikrumą atsako juos teikiančios organizacijos, institucijos ir pareigūnai. Apdovanojimui negali būti siūlomi politikai ir savivaldybės administracijos darbuotojai. Pateiktus pasiūlymus nagrinėja ir slaptu balsavimu galutinį sąrašą patvirtina savivaldybės Apdovanojimų taryba.
Ingrija
Ingrija, dar žinoma kaip Ingermanlandija (, SV Ingermanland), Ižorija  – istorinis regionas, kuriame istoriškai gyveno finougrų etninės grupės vodai ir ižorai. Šiuo metu priklauso Rusijai.
Geografija
thumb|left|Ingrija Leningrado srityje Istorinis regionas apima didžiąją dalį dabartinės Leningrado srities kartu su Sankt Peterburgo miestu. Vakaruose jį riboja Narvos upė, kuri skiria nuo Estijos. Šiaurėje yra Suomijos įlanka, Karelija (nuo šios skiria Sestra) ir Ladogos ežeras. Rytuose (ties Volchovu) viduramžiais ribojosi su Čiudų žeme, o pietuose – su Naugardo žeme.
Svarbiausia regiono upė – Neva. Regionui būdingos pelkingos žemumos.
Viduramžiai
thumb|Ingrija 1201 m. Nuo seniausių laikų istorinės Ingrijos teritorija buvo apgyvendinta finougrų genčių. Manoma, kad seniausi žinomi gyventojai buvo samių (rusų šaltiniuose: loparių) protėviai, kuriuos I tūkst. išstūmė jiems kalbiškai giminingi votų ir ižorų protėviai. Apie XII a. regione susiformavo trys atskiros žemės. Vakariausia jų buvo Votų žemė, vidurinė – Ižoros žemė , o rytinė – Lopių žemė. Regionas pirmą kartą paminėtas XII a.
Atsidūrę tarp Skandinavijos ir Rusios įtakos, vietos finougrai rinkosi sąjungą su pastarąja: jie minimi kaip Naugardo sąjungininkai ir iš čia palaipsniui priėmė krikščionybę. Tuo metu Naugardas administravo kraštą kaip Votų piatiną.
1240 m. kraštą bandė užkariauti Švedija (vėl jo vyko Nevos mūšis), tačiau nesėkmingai. Vėliau čia bandė veržtis Livonijos ordinas, Danija. Kadangi tai buvo vienas iš periferinių Rusijos kontroliuojamų regionų, čia buvo statomos galingos gynybinės pilys – Orešekas, Koporjė, Jamas.
Galutinai krašto likimą išsprendė 1323 m. Orechovo taika, kuria Ingrija liko Naugardo kunigaikštystei, o vėliau kontrolę čia turėjo Maskvos Didžioji Kunigaikštystė. Pastarajai valdant pasienyje su Livonija išdygo Ivangorodas. Šiuo laikotarpiu čia masiškai kėlėsi slavai kolonistai.
Kūdravabaliai
Kūdravabaliai (Hydrophilidae) – vabalų (Coleoptera) šeima, kuriai priklauso įvairaus dydžio vabalai. Dažniausiai kūnas pailgas, ovalus, viršutinė pusė išgaubta, apatinė – plokščia. Antenos 6-9-narės, trumpos, jų buoželė apaugusi smulkiais matiniais plaukeliais. Maksilių čiuopikliai ilgi, kartais net ilgesni už antenas. Priekiniai dubenėliai verpstiški, kyšantieji. Viduriniai dubenėliai skersiniai, išsidėstę įžambiai vienas nuo kito atžvilgiu. Užpakaliniai dubenėliai skersiniai. Kojos dažnai apaugusios plaukeliais, tarnaujančiais plaukiojimui. Letenos 5-narės, rečiau užpakalinės letenos 4-narės.
Ingrija
Švedijos valdžioje
thumb|Ingermanlandija Švedijoje XVI a. Ingriją labai nusiaubė Opričnina ir Livonijos karas, po kurių kraštas ištuštėjo ir nusilpo ekonomiškai. 1583 m. Pliuso taika tarp Maskvos ir Švedijos, Ingrija atiteko pastarajai. Čia suformuota valda Ingermanlandija. Tačiau ji Švedijoje išbuvo vos 12 metų, nes Tiavzino sutartimi (1595 m.) ją susigrąžino Rusija.
Kūdravabaliai
Gyvena stovinčiuose nedideliuose vandens telkiniuose, vandenų pakrantėse, mėšle bei pūvančiose augalų liekanose. Lervos verpstiškos, kūno gale turi cerkus.
Pasaulyje yra apie 2800 rūšių ir 161 gentis. Lietuvoje žinoma apie 50 rūšių iš šių genčių:
Kiršinas
Intakai: Postupis, Gaistupis, Šuoja, Ižupis (kairieji), Palonas (dešinysis).
Aukštupio vaga sureguliuota. Ant upės įrengti 3 tvenkiniai: 2 Baisogalos (38 ha ir 18 ha) bei Sidabravo tvenkinys (30 ha). Prie Kiršino įsikūrusios gyvenvietės: Baisogala, Pakiršinys, Pakiršinėlis, Sidabravas, Birželės, Mickiemė, Balbokėliai.
Upėvardžio spėjama etimologija – juodas (plg. prūs. kirsnan,, bei ).
Bašinskas
Bašinskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Ingrija
Švedijos valdžioje
Valdant švedams senieji vietos gyventojai bėgo nuo religinių persekiojimų į Rusiją, o juos keitė kolonistai švedai, suomiai ir vokiečiai. Tarp jų didžiausią grupę sudarė suomiškai kalbantys eiremeisai (, iš Karelijos) ir savakotai (, iš Savonijos). Jie kartu tapo žinomi kaip ingermanlandai ir XVII a. pabaigoje sudarė net 73,8 % visų krašto gyventojų. Iš krašto buvo praktiškai išgyvendintas stačiatikių tikėjimas ir jį keitė liuteronybė: per XVII a. liuteronų skaičius krašte išaugo nuo 7,7 % iki 72–73 %.
Rusijos imperijos sudėtyje
1700–1721 m. vykstant Šiaurės karui, Rusijos imperija susigrąžino Ingermanlandiją: 1703 m. Petras I užėmė visą kraštą, prie Nienšanso įkūrė Sankt Peterburgą, o 1712 m. pavertė jį visos Rusijos imperijos sostine. Taip kadaise periferinis regionas dėl savo strateginės reikšmės staiga tapo svarbiausiu Rusijos regionu. Rusijoje kraštas nuo 1707 m. buvo administruojamas kaip Ingermanlandijos gubernija (nuo 1710 m. – Sankt Peterburgo gubernija).
Bašinskas
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Ingrija
TSRS ir Rusijos sudėtyje
Prasidėjus Pilietiniam karui, 1919 m. šiaurės Ingrijoje buvo paskelbta nepriklausoma Šiaurės Ingrijos respublika, kuri 1920 m. buvo užkariauta TSRS. Tais pačiais metais vakarinis Ingrijos pakraštys (vad. Estijos Ingrija) buvo perduotas Estijai (Rusijai sugrįžo 1944 m.). Sovietų Rusijoje Ingrija buvo administruojama kaip Leningrado sritis.
Šiuo metu krašto gyventojų daugumą sudaro rusakalbiai. XXI a. pradžioje čia buvo priskaičiuojamos šios tautinės mažumos:
Nuotekų valymas
thumb|Tipinė nuotekų valyklos schema thumb|Šiaulių nuotekų valyklos technologinė schema thumb|Kauno nuotekų valykla Nuotekų valymas – procesas, skirtas nuotekose esančių teršalų pašalinimui. Jį sudaro fiziniai, cheminiai ir biologiniai procesai, kurių metu iš nuotekų šalinami organiniai teršalai, skendinčiosios medžiagos bei biogeniniai teršalai. Yra kelios nuotekų valymo pakopos: parengtinis, pirminis, antrinis ir tretinis nuotekų valymas, bei nuotekų valymo metu susidariusio dumblo apdorojimas.
Parengtinis valymas
Parengtinio valymo paskirtis – pašalinti iš nuotekų stambesnes nusėdančias medžiagas ir plūdrenas (smėlį, riebalus ir tepalus). Pagrindiniai buitinių ir komunalinių nuotekų parengtinio valymo įrenginiai:
Grotų protarpių dydis paprastai būna 3-10 mm.
Grotos gali būti komplektuojamos su nuogriebų praplovimo, sausinimo ir tankinimo įtaisais.
Smėliagaudės išskiriamų dalelių minimalus dydis – 0,3 mm, o jų sėdimo greitis – 0,03 m/s.
Pirminis valymas
Pirminio nusodinimo tikslas – išskirti iš nuotekų sėdančiąsias priemaišas (nuosėdas). Pirminio nusodinimo metu taip pat gali būti atskirti ir nuotekose esantys riebalai bei kitos plūduriuojančios priemaišos.
Nuotekų išbuvimo trukmė pirminiame nusodintuve – 1,5-2,5 valandos.
Antrinis/pagrindinis valymas
Biologinio valymo metu mikroorganizmai, esantys reaktoriuje, suskaido ir maistui suvartoja nuotekose esančius teršalus (organines medžiagas, azotą, fosforą), taip išvalydami nuotekas. Antriniai nusodintuvai skirti veikliajam dumblui atskirti (nusodinti) nuo biologiškai valytų nuotekų, jį sutankinti ir grąžinti į aeruojamus rezervuarus.
Nusodinimo trukmė – 2,5-3,0 h.
Antriniam valymui naudojant tinkamai suprojektuotus ir eksploatuojamus valymo įrenginius organinių medžiagų kiekį galima sumažinti daugiau nei 90 %.
Tretinis valymas
Gali būti naudojamas, jei pirminio ir antrinio valymo tarpsniuose nepasiekiamas reikiamas nuotekų išvalymas.
Filtracijos įrenginiuose nuotekų valymas vyksta nuotekoms filtruojantis per filtruojantįjį grunto sluoksnį. Siekiant padidinti teršalų šalinimo efektyvumą, gali būti įrengiami kelių pakopų filtracijos įrenginiai.
Dumblo apdorojimas
Dumblo apdorojimo įrenginių paskirtis – sumažinti dumblo kiekius. Didesnėse nuotekų valyklose statomi įrenginiai, kurie šalina organinius teršalus.
Mažose nuotekų valyklose, kurios neturi dumblo apdorojimo įrenginių, dumblas išvežamas į rajono centro valymo įrenginius.
Morfologija (biologija)
thumb|Vyriškos krevetės Caprella mutica morfologija Morfologija – biologijos šaka, kuri studijuoja organizmų formą, struktūrą ir įvairias jų išorines žymes. Skirtingai nei anatomija ir fiziologija, morfologija netiria vidinės organizmo sandaros ir funkcijų.
Istorija
Žodis „morfologija“ kilo iš senovės Graikų kalbos žodžio μορφή, morphé, kuris reiškia „formą“ ir iš λόγος, lógos, reiškiančio „žodį, studijas, tyrimą“.
Morfologijos sąvoką 1790 m. išvystė Johann Wolfgang von Goethe ir nepriklausomai 1800 m. vokiečių anatomas ir fiziologas Karl Friedrich Burdach.
Gangšanas
Gangšanas (pe̍h-ōe-jī: Kong-san; hak. Kông-sân) – vienas iš Gaosiongo rajonų, esantis pietų Taivane. Gyventojų 97 tūkst. (2014 m. duomenys).
Geografija
thumb|left|150px Rajonas išsidėstęs Gaosiongo vakaruose ir ribojasi su aštuoniais kaimyniniais rajonais: šiaurėje su Ludžu ir Alianu, rytuose su Tianliao ir Jančao, pietuose su Čiaotou ir Dziguanu bei vakaruose su Jonganu ir Mituo. Teritorijoje stūkso du kalnai, Didysis Gangšanas (大岡山 Da Gangshan) ir Mažasis Gangšanas (小岡山 Xiao Gangshan). Teka Agongdiano upė.
Istorija
Miestelis išaugo Čingų eros laikais dėl šalimais buvusio Gaosiongo uosto.
1920 m., Japonijos kolonijiniais laikais, miestelis A-kong-tien (pe̍h-ōe-jī: A-kong-tiàm) buvo pervadintas į Okajamą (岡山), buvo įrengta oro bazė. Okajamos kaimas apėmė šiandieninių Gangšano ir Ciaotou rajonų teritorijas ir įėjo į Takao prefektūros Okajamos rajono (岡山郡) sudėtį. Miestelis smarkiai nukentėjo nuo bombardavimų Antrojo pasaulinio karo metu.
Po Japonijos kapituliacijos Guomindano valdžia ir toliau naudojo 岡山 rašmenis, bet tariama buvo mandarinų tarme, kas skamba kaip Gangšan.
Grochai
Grochai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Posventnės valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 2 km į šiaurės rytus nuo Pošvientnės ir apie 30 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Matažinskas
Matažinskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Gintaras Songaila
Gintaras Songaila (g. 1962 m. spalio 27 d. Vilniuje) – Lietuvos psichiatras, politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1980 m. aukso medaliu baigė Klaipėdos 1-ąją vidurinę mokyklą. 1980 m. įstojo į Kauno medicinos instituto gydomosios specialybės fakultetą, studijavo specialioje grupėje su sustiprintu tiksliųjų mokslų dėstymu. 1983–1986 m. tęsė studijas Vilniaus universiteto (VU) Medicinos fakultete, įgijo psichiatro ir narkologo specialybes. 1983–1986 m. įsitraukė į žygeivių judėjimą. Baigė VU Kiemo teatro aktorinio meistriškumo kursus, buvo šio teatro aktorius. Nuo 1986 m. vienas iš kultūros paveldo apsaugos judėjimo organizatorių, 1986–1988 m. „Talkos“ klubo prezidentas.
1986–1989 m. Higienos ir epidemiologijos instituto narkologijos problemų laboratorijos jaunesnysis mokslinis bendradarbis. 1989–1990 m. LSSR sveikatos apsaugos ministro padėjėjas.
1991–1992 m. savaitraščio „Kovo 11“ redaktoriaus pavaduotojas. 1992 m. Rytų Lietuvos televizijos direktoriaus pavaduotojas. 1993–2000 m. Baltijos televizijos generalinis direktorius, Lietuvos radijo ir televizijos asociacijos viceprezidentas, vėliau – prezidentas, Tarptautinės reklamos asociacijos Lietuvos skyriaus viceprezidentas, vėliau – prezidentas. Vienas iš „UAB Litevita“ savininkų (įmonės, kuri Šiauliuose ir Panevėžyje pradėjo plėtoti skaitmeninės televizijos tinklą). 2001–2004 m. Žurnalistų ir leidėjų etikos komisijos pirmininkas. 2005–2008 m. įmonės „Ateities centras“ bendrasavininkis ir direktorius.
2008–2012 m. Seimo narys. 2013–2015 m. UAB „Be tabu“ ir Ko projektų vadovas. Nuo 2016 m. Spaudos, radijo ir televizijos rėmimo fondo direktorius.
1990 m. vienas iš Nepriklausomybės partijos organizatorių, išrinktas šios partijos vicepirmininku. Nuo 2004 m. Lietuvių tautininkų sąjungos (LTS) narys, 2005–2008 m. LTS pirmininkas. 2008–2011 m. Tėvynės sąjungos Tautininkų frakcijos pirmininkas, prezidiumo narys, 2011 m. pašalintas iš partijos. 2011–2013 m. atkurtos LTS pirmininkas. Aktyvus Visagino AE priešininkas. 2012 m. buvo išrinktas Nacionalinio susivienijimo „Už Lietuvą Lietuvoje“ politinės tarybos pirmininku.
Vedęs, žmona Jurgita, laboratorijos gydytoja, VU fiziologijos ir biochemijos katedros asistentė. Dukros Jorigė bei Audinga, sūnus Žygintas. Pomėgiai: filosofija, mitologija, kalbotyra, istorija.
Smulkaus ir vidutinio verslo partija
Smulkaus ir vidutinio verslo partija – Lietuvos politinė partija, įkurta 2006 m. lapkričio mėnesį. Užregistruota Jonavos rajone Gumbiškių kaime. Partijos vadovu išrinktas Smulkiųjų ir vidutinių verslininkų asociacijos „Dirbk ir klestėk“ pirmininkas Žanas Mongirdas. Partija pareiškė norą dalyvauti 2007 m. vasario 25 d. savivaldybių rinkimuose Kaune.
Idėja kurti partiją paskatino Kauno stoties turgaus prekeivių nepasitenkinimas Kauno apygardos administracinio teismo sprendimu atmesti skundą dėl Savivaldybės sprendimo parduoti 51 proc. jai priklausančių UAB „Stoties turgus“ akcijų. Nusivylę teisingumu, prekeiviai užsimojo dalyvauti savivaldybių tarybų rinkimuose (turguje dirba apie tūkstantį prekeivių). Prekeivių lyderis Žanas Mongirdas, prie kioskų sukvietęs prekeivius, ragino juos išsirinkti savo kandidatus į Kauno miesto tarybą: „Artėja rinkimai, o be jūsų niekam nerūpi turgaus ateitis, todėl eikite į politiką“.
2007 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai
Smulkaus ir vidutinio verslo partija pirmą kartą rinkimuose jėgas išbandė dalyvaudami 2007 m. vasario 25 d. vykusiuose savivaldybių tarybų rinkimuose Kauno mieste. Sąrašo turinį sudarė 18 pretendentų, kur pirmuoju įrašytas partijos lyderis Žanas Mongirdas. Tačiau partiją ištiko nesėkmė, nes nė vienas politikas į tarybą nepateko. 1513 surinktų balsų neperžengė 4 % ribos.
Arghandabas
Arghandabas  – upė pietų Afganistane; Helmando kairysis intakas. Prasideda Gaznio provincijoje, Hindukušo kalnuose (Kohi Baboje). Teka į pietvakarius per Zabulio, Kandaharo ir Helmando provincijas. Įteka į Helmandą 30 km žemiau Giriško.
Didžiausias intakas – Tarnakas (kairysis).
Dakota Fanning
thumb|250px|Dakota Fanning Dakota Fanning (g. 1994 m. vasario 23 d. Conyers’e, Džordžijoje, JAV) – amerikiečių aktorė, išgarsėjusi filme „Aš esu Semas“.
Kiti žinomi filmai, kuriuose ji vaidino – „Pasaulių karas“ ir „Šarlotės voratinklis“.
2009 m. Dakota Fanning filmavosi "The Runaways". Atliko Cherie Currie vaidmenį.
Dakota Fanning nusifilmavo dviejose "The Twilight Saga" (Saulėlydis) dalyse: "New moon" (Jaunatis) ir "Eclipse" (Užtemimas), atlikdama Džeinės (Jane) vaidmenį. Ji vaidino įvairiuose filmuose, pavyzdžiui, kaip Push, Coralina, Uptown Girls, Slėpynės, Nine Lives, Trapped, Hounddog, Taken, Man on Fire, Hansel and Gretel, Dreamer (Svajotoja) ir kituose filmuose.
Liepalotai (Nemenčinė)
Liepalotai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 13 km nuo Nemenčinės.
Lengvinančios aplinkybės
Lengvinančios aplinkybės – aplinkybės, dėl kurių yra švelninama teisinė atsakomybė padarius teisės pažeidimą (nusikaltimą, administracinį pažeidimą).
Lietuvoje
Lietuvos administracinių teisės pažeidimų ir Baudžiamajame kodekse atsakomybę lengvinančios aplinkybės išvardintos skiriasi. Lengvinančios aplinkybės pagal ATPK:
Taip pat Administraciniame teisės pažeidimo kodekse nurodyta, kad įstatymai gali numatyti ir kitokių atsakomybę už administracinį teisės pažeidimą lengvinančių aplinkybių.
Baudžiamajame kodekse nurodytos atsakomybę lengvinančios aplinkybės:
Tiranozauras
Tiranozauras (Tyrannosaurus rex) – Tyrannosauridae šeimos mėsėdis dinozauras, gyvenęs kreidos periode. Liekanų rasta vakariniame Šiaurės Amerikos regione. Iškasenos priklauso Kreidos periodo paskutiniams milijonams metų (65–68 mln. metų senumo); tiranozaurai buvo tarp paskutinių dinozaurų, egzistavusių iki Kreidos-terciaro masinio rūšių išnykimo. Tiranozauro dydis tikriausiai trukdė vaikytis grobį, todėl tiranozauras ir medžiojo, ir mito dvėseliena.
Gyvenimo būdas
Kol kas daugiau teorijų nei patvirtintų faktų. Naujausiais skaičiavimais apie tiranozauro dydį, daugelis mokslininkų mano, kad pastarasis dėl savo masės turėjo misti kitų dinozaurų nužudytais padarais. Savo dydžiu išgąsdinęs kitą dinozaurą, tiranozauras iš jo atimdavo sumedžiotą grobį. Manoma, kad taip pat galėjo ėsti dvėselieną. Tiranozaurai yra laikomi vienais didžiausių grobuonių, kada nors gyvenusių Žemėje.
Parovėja (Papilys)
Parovėja – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Papilio, Rovėjos dešiniajame krante, prie Lakštalažos žiočių. Prie kelio stovi išlikę dvaro sodybos fragmentai (medinis gyvenamasis namas, sandėlis, svirnas, kumetynas, tvartas, dalis vandens malūno), įrašyti į Kultūros vertybių registrą.
Parovėja paminėta 1671 m. Papilio dvaro inventorių dokumentuose. 1923 m. buvo 10 ūkių.
Dingiškiai
Dingiškiai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Verebiejų. Šiaurės rytinė kaimo dalis anksčiau buvo Marijampolės savivaldybės teritorijoje.
Civilinės inžinerijos mokslo centras
Vilniaus Gedimino technikos universiteto Civilinės inžinerijos mokslo centras – vienas iš Vilniaus Gedimino technikos universiteto mokslo centrų, įkurtas 2011 m. kovo 8 dieną. Centras jungia 8 laboratorijas: statybos konstrukcijų, statybinių medžiagų, pastato energetikos ir mikroklimato sistemų, kelių technologijų, geodezijos, aplinkos technologijų, geotechnikos lauko eksperimentinių tyrimų ir gruntų fizinių ir mechaninių savybių tyrimo laboratorijas. Šiuose centro padaliniuose esančios naujausios mokslinės tiriamosios įrangos bendra vertė siekia 22 mln. litų.
Centro tikslas – sukurti integruotą mokslo, studijų ir verslo centrą VGTU, skirtą civilinės inžinerijos sektoriui plėtoti: kurti verslą, plėtoti tarptautinėje rinkoje konkurencingus fundamentinius ir taikomuosius mokslus, rengti aukščiausiosios kvalifikacijos šių mokslinių tyrimų ir eksperimentinės plėtros krypčių specialistus.
Kivė
Kivė  – upė šiaurės Lietuvoje ir pietų Latvijoje; Vilkijos (Lielupės baseinas) dešinysis intakas. Prasideda Joniškio rajone, Judraičių miške, 4 km į pietryčius nuo Skaistgirio. Teka šiaurės rytų kryptimi, 16 km per Lietuvą, o toliau Latvijos Jelgavos savivaldybe. Įteka į Vilkiją 4 km nuo jos žiočių.
Didžiausii intakai – Trumpė, Žirnupis (kairieji), Lanka (dešinysis). Vidutinis nuolydis Lietuvoje 159 cm/km.
Gyvenvietės prie Kivės: Lankaičiai, Alsiai, Trumpaičiai (Lietuva), Kalnruozės (Latvija).
Upėvardis greičiausiai finiškas, kilęs iš, 'akmuo', nors bandoma ieškoti iš baltiškų sąsajų (kyvis, kivynas 'smulkus vandens gyvis, kirmėlytė').
Tailando himnas
Phleng Chat (thai:เพลงชาต) – Tailando himnas, sukurtas 1939 m. gruodžio 10 d. Melodiją sukūrė Peter Feit (thai vardas: Phra Jenduriyang)
Karališkojo himno žodžiai
Karališkasis Tailando himnas buvo sukurtas 1888 m. Žodžius sukūrė Tailando princas Narisara Nuvadtivongs, o muziką – Suleiman Yudakov. Iki 1932 m. šis himnas buvo nacionalinis.
Girkautai
Girkautai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Raudėnų, prie Dabruoto upelio. Seniūnaitijos centras.
Sidabraskruostis ragasnapis
Sidabraskruostis ragasnapis (Ceratogymna brevis) – ragasnapinių (Bucerotidae) šeimos paukštis.
Kūnas 75-80 cm. Gyvena poromis ar dideliais būriais iki šimto individų. Minta vaisiais, vabzdžiais, kitų paukščių kiaušiniais. Deda 1-3 baltus kiaušinius. Peri apie 40 dienų. Jauniklliai lizdą palieka po 80 dienų.
Paplitęs Afrikoje nuo Etiopijos iki Pietų Afrikos.
Pinigų multiplikacija
Pinigų multiplikacija – bendros pinigų masės padidėjimas apyvartoje, įvykdžius pinigų emisiją (išleidus naujus pinigus).
Dabar, kai pinigai nepadengti tauriaisiais metalais, valstybės gali įvykdyti pinigų emisiją. Valstybės išleisti pinigai iš karto atsiduria bankuose. Bankai juos paskolina ir paskolinti pinigai vėl atsiduria bankuose, o kartais tiesiog iš vienos sąskaitos tame pačiame banke pereina į kitą sąskaitą tame pačiame banke ir vėl bankas gali juos skolinti. Tuos pačius pinigus bankas gali tiesiog perskolinti. Toks pinigų masės augimas ir vadinamas multiplikacija.
Veiksniai
Atrodytų, kad valstybei išleidus nedidelį kiekį pinigų, bankai juos galėtų perskolinti neribotą kiekį kartų, bet tam yra ribojantys veiksniai:
Pavyzdžiui, valstybė išleido į apyvartą 100 tūkst. litų. Grynieji pinigai sudarė 10 %, elektroniniai pinigai 90 %. Bankams nurodyta, kad jie turi turėti 10 % atsargų nuo paskolintų pinigų. Tada multiplikaciją apskaičiuosime taip: 100 tūkst. Lt visi išleisti pinigai – 10 tūkst. Lt grynieji pinigai, likusius 90 tūkst. bankai gali tol skolinti, kol jie sudarys 10 % nuo paskolintos sumos: 90 tūkst. Lt x 100 % : 10 % = 900 tūkst. Lt. Viso 900 tūkst. Lt paskolinti pinigai + 10 tūkst. Lt grynieji pinigai = 910 tūkst. Lt. 910 tūkst. Lt. atsiradusių ūkyje : 100 tūkst. išleistų Lt. = 9.1 karto. Multiplikacijos koeficientas 9,1 karto.
Žydrūnas Ilgauskas
Žydrūnas Ilgauskas (pravardė Big Z, g. 1975 m. birželio 5 d. Kaune) – vienas geriausių visų laikų Lietuvos krepšininkų.
Žydrūno Ilgausko ūgis – 220 cm, svoris – 118 kg. Žaidė vidurio puolėjo pozicijoje.
Yra patyręs daugybę kojų traumų, dėl kurių praleido nemažai rungtynių. Maždaug nuo 2002 m. rimtų traumų nebepatyrė ir tapo vienu geriausių NBA centrų.
2007 m. tapo pirmuoju lietuviu, žaidusiu NBA finale.
Paskutinįjį sezoną žaidė Miami Heat klube, į kur perėjo kartu su LeBron James. 2011 m. rugsėjo 30 d. baigė krepšininko karjerą. 2012 m. sausio 18 d. tapo Klyvlendo „Cavaliers“ klubo vyriausiojo vadybininko asistentu.
Ž. Ilgauskui iki šiol priklauso „Cavaliers“ ekipos rekordai – daugiausiai sužaista rungtynių (777), 1269 blokai.
2014 m. vasario mėnesį Ž Ilgauskui buvo suteikta JAV pilietybė.
2014 m. kovo 9 d. pagerbdama žaidėją „Cavaliers“ komanda arenos palubėse pakabino 11-uoju numeriu pažymėtus Ž. Ilgausko marškinėlius. Lietuvis tapo trečiu europiečiu, kurio marškinėlius pagerbė NBA komanda. Anksčiau taip pagerbti Draženas Petrovičius ir Vlade Divacas.
Juzefinas (Balstogės apskritis)
Juzefinas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Posventnės valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
La Libertado departamentas (Peru)
La Libertado departamentas  – departamentas šiaurės vakarinėje Peru. Šiaurės vakaruose ribojasi su Lambajekės departamentu, šiaurėje – su Kachamarkos, šiaurės rytuose – su Amazonės, rytuose – su San Martino, pietryčiuose – su Huanuko ir pietuose su Ankašo departamentais. Iš vakarų skalauja Ramusis vandenynas. Administracinis centras – Truchiljas.
Istorija
Departamento teritorija nuo žilos senovės apgyvendinta žmonių. Nuo I a. pr. m. e. šiame regione iškilo Močės kultūra, žymi savo aukšto lygio keramika. Močikai kūrė monumentaliosios architektūros statinius, rengė sudėtingas irigacines sistemas. Nuo VII a. kraštą užkariavo iš Ajakučo kilusi Vario kultūra. XII a. La Libertado departamente iškilo Čimu kultūra, kuri pastatė Čan Čano miestą – didžiausią plaušplyčių miestą visoje Lotynų Amerikoje. XV a. Čimu valstybę ėmė atakuoti besiplečianti Inkų imperija, tačiau tą padaryti pavyko tik XV a. pab. valdovui Tupakui Jupankiui. La Libertadas buvo priskirtas Činčaisujaus žemei. 1535 m. Diegas de Almagras įkūrė Truchiljo miestą ir netrukus kraštas tapo pavaldus ispanams.
thumb|left|240px|Mėnulio Huaka
Geografija
Svarbiausios saugomos teritorijos – Kalipujo nacionalinis draustinis, Kalipujo nacionalinis rezervatas, Pukijo Santa Rosos saugomas miškas.
Ekonomika
La Libertado departamentas yra vienas svarbiausių Peru ekonominių regionų. Vykdoma naudingų iškasenų gavyba (auksas, sidabras, cinkas, varis, švinas), pramoninė žvejyba. Cemento, maisto (alaus, romo, žuvies, cukraus, mineralinio vandens ir kt.), tekstilės pramonė. Drėkinamuose slėniuose verčiamasi žemės ūkiu, auginami šparagai, cukranendrės, ryžiai, ananasai, vynuogės, pomidorai, paprikos, artišokai ir kt.
Administracinis skirstymas
La Libertado departamentas administraciškai padalintas į 12 provincijų (skliaustuose – administracinis centras).
Danų kalba
Danų kalba (dan. dansk sprog) – kalba, kilusi iš germanų prokalbės, priklausanti šiaurės germanų (skandinavų kalbų) grupei ir drauge su švedų kalba sudaranti rytinę tos grupės šaką.
Paplitimas
thumb|400px|{{legend|#6C1EAE|Regionai, kuriuose danų kalba yra nacionalinė kalba (Danija)}} {{legend|#C36FFF|Regionai, kuriuose danų kalba yra oficiali, bet ne daugumos gimtoji kalba (Farerų salos)}} {{legend|#E3B7FF |Regionai, kuriuose danų kalba yra pripažinta mažumų kalba (Grenlandija, Vokietija)}} Danijoje danų kalba yra gimtoji 5 mln. žmonių. Danų kaip gimtąja taip pat kalbama Grenlandijoje ir Farerų salose (abi teritorijos politiškai priklauso Danijai), Pietų Šlėzvige.
Vokietijoje (Šlėzvige-Holšteine) danų yra oficiali mažumų kalba. Ja kaip gimtąja kalba apie 50 000 gyventojų Šlėzvige-Holšteine, taip pat maždaug tiek pat danų yra persikėlę į Vokietiją pastaraisiais laikais.
Istorija
Pradedant nuo XV a. danų kalbos vartojimo plotas žymiai pasikeitė. 1653 m. sutartimi Skonės ir kitas danų valdytąsias sritis galutinai priskyrus Švedijai, ilgainiui iš tų vietų buvo išstumta danų kalba, kurią pakeitė švedų kalba. Bet iš kitos pusės, iš pradžios asmeninės unijos 1397 m., o vėliau administraciniu keliu Norvegiją prijungus prie Danijos, danų kalba palaipsniui įsigalėjo ne tik to krašto literatūroje, bet ir mokyklose, spaudoje, ir kt. Tokia padėtis tęsėsi iki 1814 m., kai pagal Kylio taiką Norvegija buvo atskirta nuo Danijos.
Tarmės
Bendrinė danų kalba susiformavo XVIII a. Zelandijos dialektų pagrindu.
Abėcėlė
Danų kalbos abėcėlėje yra 28 raidės: W mažai naudojama ir priskiriama prie V.
Gramatika
Danų kalboje yra išskirtinis fonetinis reiškinys – „stabtelėjimas“, trumpas oro srovės sustabdymas tariant balsį, priebalsį ar dvigarsį. Šis fonetinis „stabtelėjimas“ nekeičia žodžio prasmės, o danai puikiausiai supranta kalbančius ir be daniško fonetinio „stabtelėjimo“.
Mažoji dirvinė starta
Mažoji dirvinė starta (Geospiza fuliginosa) – tanagrinių (Thraupidae) šeimos paukščių rūšis. Šios rūšies paukščiai aptinkami tik Galapaguose. Anksčiau buvo priskiriama startinių (Emberizidae) šeimai. Minta smulkiomis sėklomis, valo parazitus nuo galapagų vėžlių, jūrinių iguanų ir Conolophus subcristatus odos.
Mažoji dirvinė starta yra viena iš Darvino kikilių grupės rūšių. Kai Čarlzas Darvinas 1835 m. pirmą kartą pastebėjo šią rūšį pamanė, kad tai kikilis. Džonas Gouldas oficialiai aprašydamas Č. Darvino surinktus pavyzdžius ir sutikdamas su juo šią rūšį priskyrė kikilių (Fringilla) genčiai. 1841 m. Dž. Gouldas pakeitė savo nuomonę ir mažąją dirvinę starta kartu su dar penkiomis rūšimis priskyrė naujai dirvinių startų (Geospiza) genčiai.
Antigvos ir Barbudos parapijos
Antigvos ir Barbudos pagrindinė sala – Antigva (su ją supančiomis salelėmis) administraciškai padalinta į 6 parapijas. Barbudos ir Redondos salos turi dependencijų statusą.
Mažoji dirvinė starta
Geospiza yra sudurtinis graikų kalbos žodis, geo- reiškia žemė, -spiza – kikilis, fuliginosa lotynų kalba reiškia suodinas.
Ša (nomas)
Ša nomas (egip.: šA), Hipselio nomas – Senovės Egipto (nuo III tūkst. pr. m. e.), 30 m. pr. m. e.-307 m. ir Romos Egipto provincijos administracinis teritorinis vienetas, priklausęs Aukštutiniam Egiptui ir žymėtas numeriu 11. Jo pavadinimas buvo užrašomas Seto žvėries simboliu, dėl to nomas dar vadinamas Seto nomu.
Sostinė (niwt) buvo Šas-Hotep (Ptolemėjų laikų Hipselis) vakariniame Nilo krante. Pats nomas buvo tik į vakarus nuo pagrindinės Nilo upės vagos, ir apėmė dalį dabartinės Asjuto muchafazos. Pietuose buvo Vadžet (10), šiaurėje - Nedžefet-Chent (13), o anapus upės - Atefet (12) nomai.
Istorija
Nomas minimas nuo Senosios karalystės. Tai buvo trumpiausias Egipto nomas: jo ilgis siekė 2 iteru (apie 21 km), o plotas - apie 3 cha-ta (apie 8 ha). Nuo pat įkūrimo administracinis centras buvo Šas-Hotepas, kuriame garbintas dievas Setas.
Nomas panaikintas 307 m., įdiegiant Egipte ir visoje Romos imperijoje administracinių vienetų pagi sistemą.
Liepalotas (reikšmės)
Liepalotu vadinami kaimai Prienų rajone:
Vandenvardis:
Pačeriaukštė II
Pačeriaukštė II – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Smilgių.
Darna
Darna gali reikšti:
Cerkai
thumb|right|260px|Paprastosios [[auslindos (Forficula auricularia) cerkai]] Cerkai – ilgos porinės siūliškos ar šeriškos išaugos, esančios vabzdžių pilvelio gale. Jų forma ne visų vabzdžių vienoda: tarakonų cerkai yra trumpi, verpstiškos formos, nariuoti, auslindų cerkai virtę kietomis žnyplėmis, nenariuoti. Svirpliai turi ypatingai ilgus cerkus.
Kaip ir apie kitas vabzdžių kūno dalis, manoma, kad cerkai evoliucionavo iš vabzdžių pirmtakų kojų.
VILNIUS TECH Kūrybinių industrijų fakultetas
VILNIUS TECH Kūrybinių industrijų fakultetas – Vilniaus Gedimino technikos universiteto struktūrinis padalinys. Šis fakultetas yra įsikūręs VILNIUS TECH Architektūros rūmuose, esančiuose Trakų g. 1, kartu su Architektūros fakultetu.