cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Naujojo Hampšyro viešbutis
Siužetas
Šeimoje gyvena penki vaikai: savimi pasitikinti ir kiek arogantiška Freni; meilus, kiek naivus ir savo seserimi Freni besižavintis Džonas; fiziškai silpnas ir uždaraus būdo Frenkis, kuris taip pat yra homoseksualus; romantiškoji mažylė Lili, kuri vienu metu buvo "nustojusi augti"; nesubrendęs mažas berniukas Egis, turintis didelį potraukį matuotis ir rengtis įvairiais drabužiais. Džonas ir Freni yra "geriausi draugai", matantys save kaip labiausiai subrendusius tarp kitų vaikų ir neabejojantys, jog jų šeima yra ne visai normali. Tačiau, kaip Džonas pastebi, pati šeima save mato "įprastą kaip lietų".
Vinį apima nenugalimas noras paversti buvusios mergaičių seminarijos pastatą viešbučiu, kurį pavadina "Naujojo Hampšyro viešbučiu" ir persikelia į jį gyventi su visa šeima. Čia prasideda pirmieji nuotykiai, būdingi Irvingo rašysenai: Freni išprievartavimas (keletas mokyklos futbolo komandos žaidėjų, tarp jų ir Čiperio Douvo, kurį pati Freni buvo įsimylėjusi) ir išgelbėjimas (prie to prisideda tos pačios komandos juodukas Džiunioras Džaunsas); šeimos šuns Sorovo mirtis ir jo "atgaivinimas" taksidermijos būdu, kas stipriai išgąsdina senelį; Džono seksualinis kontaktas su viešbučio prižiūrėtoja Ronda Rei; Freudo kvietimas atvykti šeimai į Vieną pagelbėti jam prižiūrint jo naująjį viešbutį ir "protingąją" mešką.
Keliaudami atskirai, mama ir Egis žūna per lėktuvo katastrofą. Kiti pradeda gyvenimą Vienoje ir įsikuria naujame viešbutyje, kurio pirmajame aukšte apsigyveno daugybė prostitučių, o antras aukštas "okupuotas" radikalų komunistų. Šeima pamato, jog Freudas apako, o jo "protingoji" meška iš tiesų yra mergina Siuzi, apsirengusi meškino kostiumi. Nutinka daug teigiamų ir neigiamų dalykų: Vinio sielvartavimas dėl žmonos netekties; šeimos santykiai su prostitutėmis ir radikalais; brolio ir sesers - Džonio ir Freni - įsimylėjimas; Džonio pažintis su komunistu, kuris vėliau nusižudo; Freni seksualiniai ryšiai su Siuzi ir vienu iš radikalų Ernstu; Lili susidomėjimas rašymu ir šeimos "istorijos" kūrimas; galiausiai komunistai planavo susprogdinti operos teatrą, tačiau planus sujaukia Vinis su žydu Freudu. Šeima tampa garsi, o Lili parašyta knyga apie šeimą tampa populiari ir atnešą didelį pelną. Galiausiai šeima persikelia gyventi atgal į Jungtines Valstijas, tik šįsyk - Niujorką.
Paskutinė knygos dalis apima Frenės kerštą jos žagintojui, jos, kaip filmų aktorės sėkminga karjera bei santuoka su jaunėliu Džoniu. Lili nusižudo iš nesugebėjimo rišliai rašyti sakinius, Džonas ir Frenkis nusiperka apleistą viešbutį Meine, kur susipažino Vinis su Meri, o Siuzi (žydo "meška") ir Džonas atranda laimę kartu.
Novelėje atvaizduojama keletas elementų iš paties autoriaus Džono Irvingo vaikystės.
Personažai
Džonas Beris: antrasis Vinio ir Merės sūnus. Jis gimė Naujojoje Anglijoje ir čia praleido didžiąją dalį savo vaikystės. Turi seses Frenę ir Lilį bei brolius Franką ir Egį. Jis pirmuoju asmeniu pasakoja visą istoriją. Džonas jaučia ypatingą simpatiją savo seseriai Frenei, didesnę, negu kitiems broliams ir seseriai. Ypač rūpintis ja pradeda po to, kai Frenė buvo išprievartauta. Padedant seneliui Ajovai Bobui pradeda treniruotis. Nors Džonas ir turėjo seksualinių ryšių su kitomis merginoms, tačiau išskirtinė vieta jo širdyje visuomet skirta tik Frenei. Nors abu pripažįsta meilę vienas kitam, jų santykiai privalo likti broliški. Džonas padeda sesei įkurti Kliniką nuo išprievartavimo nukentėjusioms merginoms. Pabaigoje Džonas susituokia su Siuzi ir įsivaikina Frenės kūdikį.
Frenė Beri: antrasis Berių šeimos vaikas. Anot aplinkinių gyventojų, Frenė yra tikra gražuolė. Tam pritaria net broliai ir sesuo. Jaučia didelę atsakomybę už šeimą, ypač po motinos mirties, praktiškai, ji perima mamos vaidmenį ir tampa "vadove". Kartą ji buvo išprievartauta, nors to ir nepripažino. Vėliau tampa sėkminga filmų aktore. Pabaigoje ji išteka už vieno buvusio klasioko, jaunėlio Džaunso. Pora susilaukia vaiko, kurį auginti atiduoda Džonui su Siuzi.
Frenkas Beris: vyriausias iš visų vaikų, tačiau dažnai nesusišneka su Džonu ir Freni. Apie 16-us savo gyvenimo metus pastebi, kad vaikinai jį traukia labiau nei merginos, dėl ko labai kentėjo nuo klasiokų, ypač mokyklos futbolo komandos žaidėjų. Kartą pastarieji prieš jį smurtavo, tačiau Džonas su Frene jį išgelbėjo. Jo santykiai su broliu ir seserimi po to įvykio sustiprėjo. Vienu metus buvo susidomėjęs taksidermijos mokslu, tačiau amatą metė po to, kai lėktuvo katastrofoje mirė mama ir Egis.
Lili Beri: ketvirtasis Berių vaikas. Maža, tyli ir mėgstama brolių bei seserų. Ji tampa garsi rašytoja po to kai išleidžia knygą apie savo šeimos istoriją. Ji mėgina toliau rašyti, tačiau nežino apie ką dar gali rašyti išskyrus savo šeimą. Galiausiai, po daugybės nevilties akimirkų, supratusi, kad negali būti rašytoja, ji nusižudo. Ji palieka žinutę su užrašu: "atsiprašau, tiesiog negaliu būti pakankamai gera".
Egis Beris: jauniausias šeimos vaikas, pats juokingiausias, nors tokiu būti niekada nenorėjo. Ausų infekcija padaro jį pusiau kurčią, o dažniausiai jo ištariami žodžiai buvo "kas?" arba "kaip?".
Vinis Beris: šeimos galva, vaikų tėvas, Meri vyras. Jis baigė Harvardą, bet nepritaikė įgytų įgūdžių. Daugiau ar mažiau jis yra smulkusis verslininkas viešbučių versle. Po žmonos Meri ir sūnaus Egio žūties tapo labai depresuotas. Ši depresija dar labiau pagilėja po apakimo per teroristų išpuolį. Galiausiai jis tampa santūrus kaip jo senas draugas žydas Freudas, o pasitikėjimą ima atgauti tik po to kai grįžta į Jungtines Valstijas.
Mari Beri: penkių vaikų motina ir Vinio Berio žmona. Ji vienintelė gimė ir užaugo Naujajame Hampšyre. Ji buvo rūpestinga ir mylinti mama, visą laiką liko ištikima savo vyrui. Deja, kelionės lėktuvu metu į Vieną ji ir jauniausias šeimos vaikas Egis žuvo. Šeima nusprendė, kad Meri būtų patikusi Viena, tad šie ten ir apsistojo.
Freudas: senas austrų žydas, kuriam anksčiau priklausė meška Valstija ir motociklas, kuriuos vėliau perpirko Vinis. Jis grįžo į Europą 1939-iais m. ir buvo įkalintas nacių. Jis prarado regą vienoje koncentracijos stovyklų. Išgyveno ir po kurio laiko pradėjo viešbučio verslą Vienoje. Pakvietė Vinį prisijungti iš šis sutiko. Nors jų verslas nebuvo sėkmingas, tačiau laikas praleistas kartu - turtingas, o, galiausiai, Freudas miršta herojumi, po to kai sustabdo teroristų išpuolį paaukodamas savo gyvybę.
Ajova Bobas: Vinio Berio tėvas. Išsikovojo sveiko ir fiziškai stipraus žmogaus reputaciją, galiausiai tapo privačios mokyklos sporto treneriu. Mainais už šią poziciją jo sūnus Vinis Beris galėjo nemokamai mokytis šioje prestižinėje mokykloje. Ajova vėliau padeda Džonui sportuoti. Ajova miršta iš išgąsčio, kai tualete pamato taksiderminę šeimos šuns versiją. Labiausiai prisimenamas kaip frazės "tu turi būti apsėstas gyvenimui" autorius.
Ronda Rei: daugiau ar mažiau, pirmojo Naujojo Hampšyro viešbučio prižiūrėtoja. Ji buvo ta mergina, kuri supažindino Džoną su sekso pasauliu, nors jokios simpatijos jam nejautė.
Jaunėlis Džounsas: juodukas mokyklos futbolo žaidėjas. Tylus ir nemėgstamas daugelio kitų futbolo žaidėjų. Jis padeda Frenei, kai šią buvo bandoma išprievartauti. Po daugybės metų, jis galiausiai veda Frenę ir susilaukia vaiko.
Čipas Douvas: futbolo žaidėjas, kuris išprievartavo Frenę. Dėl kažkokių priežasčių, Frenė net po pasikėsinimo išliko santykiuose su juo. Po to kai su šeima grįžo iš Vienos į Jungtines Valstijas, ji atkeršija Čipui už išprievartavimą.
Ernstas: vokiečių radikalas ir antrojo Naujojo Hampšyro viešbučio nuolatinis gyventojas. Neigiamas veikėjas, organizavęs teroristinį išpuolį, per kurį ir buvo nužudytas.
Dirty COW
dešinėje|miniatiūra|Dirty COW logotipas Dirty COW (Dirty copy-on-write) yra Linux branduolio saugumo spraga, paveikianti visas Linux grįstas operacines sistemas, tarp jų ir Android. Spraga leidžia gauti administratoriaus privilegijas (root), išnaudodama lenktynių situaciją, kylančią kopijavimo rašymo metu mechanizme. Pranešama, jog saugumo spraga egzistuoja Linux branduolyje nuo 2.6.22 versijos, išleistos 2007 m. rugsėjį, ir yra aktyviai išnaudojama bent jau nuo 2016 m. spalio.
Nors spragai išnaudoti reikalingas lokalaus vartotojo prisijungimas, nuotoliniai puolėjai spragą gali išnaudoti panaudodami kitas spragas, leidžiančias nuotolinę kodo egzekuciją vartotojo teisėmis. Ataka nepalieka pėdsakų sistemos žurnaluose.
Spragos CVE identifikatorius yra CVE-2016-5195. Debian operacinės sistemos platintojai paskelbė, kad išleido pataisą spragai. Dirty COW buvo viena iš pirmųjų saugumo spragų, skaidriai pataisytų Ubuntu operacinėje sistemoje naudojant Canonical Live Patch servisą.
Buvo parodyta, kad saugumo spraga gali būti panaudota administratoriaus teisių gavimui bet kuriame Android įrenginyje, kurio Andoid operacinės sistemos versija yra ne naujesnė nei 7.
Ažubaliai (Baltarusija)
Ažubaliai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Kauleliškių apylinkėje. Įsikūręs 3,5 km į pietryčius nuo Kauleliškių, 7 km į šiaurės vakarus nuo Dieveniškių, 1,5 km nuo sienos su Lietuva. Prie kaimo dunkso pelkėti miškai (Žardelių miškas).
Istorija
XIX a. pab. kaimas buvo Ašmenos apskrities Dieveniškių valsčiuje, Kauleliškių apylinkėje. Priklausė Umisatovskių Kauleliškių dvarui.
Iraniečių kalendorius
Iraniečių kalendorius (arabiškai: تقویم هجری شمسی؛ سالنمای هجری خورشیدی), dar vadinamas Hidžros Saulės kalendoriumi – astronominis saulės kalendorius, kuris naudojamas Irane ir Afganistane. Kalendorių sukūrė Omaras Chaimas, ir nuo to laiko jis šiek tiek tikslinamas. Metai susideda iš 12 mėnesių ir prasideda kovo 31.
Istorija
Šių dienų Irano žemėse iki VII amžiaus gyveno arabų gentys, kurios dar neturėjo kalendoriaus. Vėliau, dabartinėje Irano teritorijoje, sparčiai pradėjo plisti Islamas, ir šios religijos šalininkai buvo persekiojami, todėl 622 metais Mahometui teko persikelti iš Mekos miesto į Mediną. Tai įvyko 622 metų liepos 16 dieną; nuo tada ir buvo pradėtas skaičiuoti naujas, taip vadinamas Hijri (arba tiesog Įranečių), kalendorius.
Savaitės Dienos
Iranietiško kalendoriaus savaitė prasideda šeštadienį ir baigiasi penktadienį.
Tokyo Mirage Sessions ♯FE
Apie žaidimą
Žaidimo veiksmas vyksta Tokijuje ir jo tema − Japonijos pramogų verslas. Žaidimo animacinėje aplinkoje galima atpažinti realias Tokijo vietas kaip Šibujos rajonas. Norint pabrėžti žaidimo japoniškumą jis yra įgarsintas tik japoniškai, veikėjų pokalbiai pateikiami anglų kalba dialogų languose. Žaidime miražais (mirage) vadinamos būtybės iš paralelinio pasaulio Idolasferos, kurios įsiveržia į žmonių popžvaigždžių (arba popidolų) pasaulį tam, kad pagrobti iš jų performą − kūrybinę žmogaus galią. Kartu su blogosiomis būtybėmis į žmonių pasaulį prasiveržia ir kiti miražai, padedantys žmonėms kovoti su blogaisiais.
Žaidime sekama jaunuolių grupės, norinčių tapti popžvaigždėmis, istorija. Žaidimo priešistorėje 13-metės mergaitės Tsubasos vyresnė sesuo dainininkė netikėtai dingo pasirodymo metu su visais operos žiūrovais. Po 5 metų Tsubasa dalyvauja atrankoje į jaunąsias popžvaigždes, kai netikėtai įvyksta miražų įsiveržimas ir jinai pagrobiama į jų pasaulį Idolasferą. Tsubasai išsigelbėti padeda jos jaunystės draugas Itsuki ir draugiški miražai. Miražus pamatyti žmonių pasaulyje gali tik asmenybės, turinčios daug kūrybinės galios performa. Visi miražai siekia performos, tik blogieji tai daro jėga žlugdydami asmenybę. Su miražais pasidalinę performa veikėjai tampa „miražų meistrais“ − jiems miražai suteikia įvairiausių galių, magijos, ginklus, magiškus drabužius. Miražai atstovauja tam tikrą vaidmenį (kovos klasę), kurią suteikia herojui. Kiekvienas veikėjas tampa tik vieno „miražo meistru“. Miražais žaidime yra fantastiškos būtybės iš „Fire Emblem“ žaidimų serijos.
Žaidimo eigoje valdomas vienas veikėjas Itsuki, kuris reprezentuoja grupelę herojų: iš pradžių tris, o su žaidimo eiga jų padaugėja iki septynių. Veikėjai vykdo pagrindinę savo misiją tapti popidolais bei įvairias papildomas. Įprastame pasaulyje veikėjai yra paprastų jaunuolių pavidalo, o Idolasferoje virsta į magiškų gebėjimų herojus. Idolasferos pasaulyje kovojama su blogaisiais miražais ėjimų principo kovos sistema. Kovos metu valdomi tik trys veikėjai, tačiau specialių kombinuotų atakų, vadinamų „sesijų“, metu galima aktyvuoti kitų grupelės narių papildomas atakas. Kovojant renkami patirties ir sugebėjimų taškai. Veikėjai gali įvaldyti vis naujas galias, įgyti naujų kostiumų, ginklų. Žaidimo eigoje renkami įvairūs objektai, kuriais pasitobulinami ginklai ar juos galima panaudoti kovoje. Po sėkmingai įveiktų žaidimo etapų herojai atlieka po dainą.
Rinkimai itališkai
Rinkimai itališkai – 2011 m. Italijoje sukurta satyra, pašiepianti šios šalies politinę sistemą. Filmas sulaukė didžiulio pasisekimo dėl savo paralelių su tuometiniu šalies ministru pirmininku Silvio Berlusconi.
Filmas demonstruotas Berlyno kino festivalyje. 2012 m. buvo sukurtas tęsinys „Tutto tutto niente niente“.
Pagrindiniai aktoriai
Aktorius Antonio Albanese sukūrė korumpuoto dešiniųjų pažiūrų politiko Četo La Kvalunkos personažą 2003 m. ir dažnai su jo amplua pasirodo įvairiose TV programose.
Turinys
Četas La Kvalunka yra susikompromitavęs politikas, kuris 4 metus slapstėsi Pietų Amerikoje. „Draugų“ sprendimu dabar jis grįžta namo, į Pietų Italiją kartu su nauja žmona, nors neketina skirtis ir su senąja. Gimtinėje jis supranta, kad tvarka regione pasikeitė: verslininkai priversti mokėti mokesčius, o policija verčia gerbti įstatymus. „Draugų“ patartas, Četas įkuria partiją ir nusprendžia balotiruotis į mero postą nedideliame Marina di Sopros miestelyje. Jo rinkimų kampanija unikali: sudegintas oponento automobilis, akivaizdus papirkinėjimas, gausybė akivaizdžiai neįgyvendinamų pažadų ir šūkis „O jums ne dzin?“
Vankuveris (reikšmės)
Vankuveris gali reikšti:
Hondūro himnas
Hondūro valstybinis himnas - Hondūro valstybinis simbolis. Buvo priimtas 1912 metais. Žodžius parašė Augustas Konstansijas Koelas, o muziką parašė Karlosas Hartlingas. Himnas susideda iš priedainio ir 7 posmų, tačiau paprastai dainuojamas tik priedainis ir septintasis himno posmelis. Priedainis dainuojamas prieš ir po septintojo posmelio.
Baigę 6 klasės, Hondūro mokiniai turi mokėti himną mintinai bei žinoti visų posmelių prasmę.
Žodžiai
Priedainis:
Albanijos futbolo varžybos 1959 m.
Albanijos futbolo varžybos 1959 m.
Tautiškiai
Tautiškiai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės rytus nuo Juknaičių, prie Lendros upelio. Eina kelias, atšaka į Šilvius.
Herciana Matmuja
Herciana Matmuja (g. 1990 m. vasario 1 d., taip pat žinoma kaip Hersi) – albanų dainininkė, geriausiai žinoma dėl pergalės 52-ajame Festivali i Këngës konkurse. Su daina „One Night’s Anger“ 2014 m. gegužę atstovavo Albanijai Eurovizijoje, kuri vyko Kopenhagoje, Danijoje.
Biografija
Matmuja gimė 1990 m. vasario 1 d. Kukesyje, šiaurinėje Albanijoje. Kai jai buvo penkeri, jos šeima persikėlė į Tiraną. Dainuoti pradėjo nuo 8 metų ir dalyvavo daugelyje festivalių, tokiuose kaip Ethet e së premtes mbrëma (kur ji buvo viena iš 10 finalisčių). Nors šalyje nebuvo gerai žinoma, Herciana buvo labai aktyvi Festivali i Këngës konkurse, kur 2006 metais užėmė dešimtą vietą (po pergalės jaunimo kategorijoje), 2010 m. vienuoliktą, 2011 m. paskutinę (kartu su kitais šešiais atlikėjais, tarp kurių ir The Voice of Italy nugalėtoja Elhaida Dani), 2012 m. trečią ir 2013 m. pirmą vietą. Ji taip pat du kartus dalyvavo viename iš didžiausių muzikinių televizijos šou šalyje „Kënga Magjike“.
Ji kalba albanų, anglų ir italų kalbomis. Šiuo metu atlikėja studijuoja klasikinę muziką „Santa Cecilia“ konservatorijoje Romoje.
52-asis Festivali i Këngës ir 2014 m. Eurovizijos dainų konkursas
Matmuja buvo tarp 16 dalyvių, dalyvaujančių 52-ajame Festivali i Këngës konkurse. Jos daina „Zemërimi i një nate“ buvo viena iš favoričių laimėti. Gavusi 69 taškus iš komisijos, laimėjo šį konkursą, taip gaudama teises atstovauti Albanijai 2014 m. Eurovizijos dainų konkurse Kopenhagoje, Danijoje. Eurovizinė dainos „Zemërimi i një nate“ versija ir oficialaus videoklipas paskelbtas kovo 20 dieną.
Ažukalniai (Baltarusija)
Ažukalniai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Kauleliškių apylinkėje. Įsikūręs 4 km į pietryčius nuo Kauleliškių, 7 km į šiaurės vakarus nuo Dieveniškių, 3 km nuo sienos su Lietuva. Prie kaimo dunkso miškai. Į kaimą veda kelio Kauleliškės–Dieveniškės atšaka.
Istorija
XIX a. pab. kaimas buvo Ašmenos apskrities Dieveniškių valsčiuje, Utkonių apylinkėje. Priklausė Umisatovskių Albertino dvarui.
Albanijos futbolo varžybos 1960 m.
Albanijos futbolo varžybos 1960 m.
FC Cuntum
Bisau „Cuntum“ arba tiesiog „Cuntum“ – Bisau Gvinėjos futbolo klubas iš Bisau, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje. Namų rungtynes žaidžia Lino Korėjos vardo stadione, talpinančiame 5 tūkst. žiūrovų.
Istorija
1997 m. gruodžio 27 d. įkurtas klubas. Rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
2016–2017 m. sezone rungtyniavo Pirmame divizione ir užėmė trečią vietą.
Kasungu
Kasungu  – miestas vidurio Malavyje, Centriniame regione, 130 km į šiaurės vakarus nuo Lilongvės. Rajono centras. Praeina Lilongvės–Mzuzu kelias. Svarbus Malavio tabako auginimo ir prekybos centras. 35 km į rytus nuo miesto prasideda Kasungu nacionalinis parkas.
Tautiškiai (Radviliškis)
Tautiškiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 12 km nuo Radviliškio.
Istorija
Pokario metais apylinkėse veikė Prisikėlimo apygardos, Lietuvos Žaliosios partizanų rinktinės Lietuvos partizanai.
TS Olimpia Poznań
Poznanės „Olimpia“ – buvęs Lenkijos futbolo klubas iš Poznanės.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1945 m.
1995–1996 m. buvo prisijungusi Lechia Gdansk komandą.
2005 m. futbolo komanda buvo išformuota.
GKS 1962 Jastrzębie
Istorija
Įkurtas 1962 m. kitados rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje (1988/1989 m. sezone). Vėliau iškrito į žemesnius divizionus. Būta nuopolio net į šeštą lygą. Vėliau prasidėjo pakilimas.
Albanijos futbolo varžybos 1961 m.
Albanijos futbolo varžybos 1961 m.
Tautkūnai
Tautkūnais vadinami kaimai:
Žetysu stadionas
„Žetysu“ stadionas – futbolo stadionas Taldykorgano mieste (Kazachstane).
Istorija
Atidarytas 1982 m. Sovietmečiu vadinosi „Spartako“ stadionu.
Talpina 5 550 žiūrovų.
Namų rungtynes žaidžia Taldykorgano „Žetìsu“ pagrindinė komanda ir dubleriai, bei klubo moterų komanda.
Karasajaus stadionas
„Karasajaus“ stadionas – futbolo stadionas Petropavlo mieste (Kazachstane).
Istorija
Atidarytas 1967 m. Sovietmečiu vadinosi „Avantgardo“ stadionu. Dabar vadinamas „Karasajaus“ stadionu.
Renovuotas 2010 m. Talpina 11 000 žiūrovų.
Namų rungtynes žaidžia Petropavlo „Kyzylžar“.
Tautkūnai (Pakruojis)
Tautkūnai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 8 km į pietus nuo Linkuvos.
Japonijos futbolo varžybos 2022 m.
Japonijos futbolo varžybos 2022 m.
Pereinamosios ir atkrintamosios rungtynės
2022 J.League J1/J2 pereinamųjų ir atkrintamųjų rungtynių cikle sprendėsi vienintelės vietos aukščiausioje lygoje likimas.
Kinjaruanda
Kinjaruanda (Kinyarwanda) – bantų kalba, ruandų-rundžių kalbos atmaina, vartojama Ruandoje (kita atmaina – Burundyje vartojama kirundi). Kalbančiųjų skaičius – 9,8–12 mln. žmonių. Šia kalba bendrauja dauguma Ruandos gyventojų, taip pat išeivija ir pabėgėliai iš Ruandos rytų Kongo Demokratinėje Respublikoje, pietų Ugandoje.
Pagrindinės tarmės: igikiga, bufumbva, hutu, rutva, gitva, ikinjanduga.
Kalba toninė, kaip ir kitos bantų kalbos turi daiktavardžių klases (16), skiriamas pagal skirtingus priešdėlius.
Jean-Pierre Sauvage
Moksliniai interesai
miniatiūra|200px|left|Sovažo gautas dviejų geometriškai sujungtų žiedų katenanas su apsuptais vario katijonais, 1993 m. 1971 m. Strasbūro universitete apsigynė daktaro laipsnį. Rengdamas disertaciją pirmą kartą sintezavo kriptandus – neįprastas molekules, kurių viduje yra ertmės, į kurias patogu patalpinti metalo joną ar kitą molekulę.
1983 m. sukūrė praktiškesnį katenanų sintezės metodą, kurį chemikai naudoja iki šiol. Jis vadinamas templatiniu („sukurtu pagal šabloną“).
2016 m. kartu su Fraser Stoddart ir Ben Feringa gavo Nobelio chemijos premiją už molekulinių mašinų sukūrimą ir sintezę.
Albanijos futbolo varžybos 1962–1963 m.
Albanijos futbolo varžybos 1962–1963 m.
Mangočis
Mangočis  – miestas pietų Malavyje, Pietų regione, prie Širės upės, tarp Malavio ir Malombės ežerų. Rajono centras. Keliai į Blantairą, Monkėj Bėjų. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (tabakas, medvilnė, žemės riešutai, ryžiai, kukurūzai), vystoma prekybinė žvejyba. Turizmas. Mangočyje yra mečetė, katalikų bažnyčia, Karalienės Viktorijos laikrodžio bokštas, Malavio ežero muziejus.
Mangočyje vyrauja jao tauta, gyvena nemažai suahilių.
Volkswagen Motorsport
Volkswagen motorsport – Vokietijos automobilių gamintojui „Volkswagen“ automobilių ralyje atstovaujanti komanda, šiuo metu dalyvaujanti pasaulio ralio čempionate. Komanda pasaulio ralio čempionate debiutavo 1978 m. ir iki pat pasitraukimo iš šios sporto šakos 1990 m. naudojo skirtingų specifikacijų „Volkswagen Golf“ automobilius. Komanda į pasaulio ralio čempionatą sugrįžo 2011 m., Suomijos ralio etape pasirodžiusi su pora „Škoda Fabia S2000“ automobilių. Nuo 2013 m. sezono lenktyniauja su „Volkswagen Polo R WRC“ automobiliu.
Egis Klimas
Egis Klimas (g. 1964 m. spalio 12 d. Lietuvoje) – lietuvių kilmės amerikiečių verslininkas. Vienas didžiausių bokso vadybininkų.
Biografija
Gimė 1964 m. spalio 12 d. Lietuvoje. JAV jis pradėjo dirbti krabų žvejybos laive. Šis darbas leido per trumpą laiką (3 mėnesius) sukaupti daugiau ar mažiau rimtą sumą – 15 tūkstančių dolerių. Tačiau jis turėjo dirbti 20 valandų per dieną ir septynias dienas per savaitę. Bet dėl ​​to Egis galėjo grįžti į Sietlą su pradiniu kapitalu ir jau XX a. 10-ajame dešimtmetyje pradėti smulkų verslą – tiekti amerikietiškas prekes savo draugams buvusioje TSRS. JAV jis užsiima profesionalių boksininkų vadyba daugiausia iš buvusių TSRS šalių. Bendradarbiauja su „Top Rank Promotion“ reklamos įmone.
Pasaulio sporto portalo „Yahoo Sports“ sudarytame 2013 m. įtakingiausių žmonių bokso pasaulyje 25-uke E. Klimas užėmė 17-ą vietą. Pasaulio bokso organizacijos pripažintas geriausiu 2016 m. vadybininku.
Boksininkai
Keletas žinomų boksininkų, kuriems vadovavo ar vadovauja Egis Klimas:
Tautuliškės
Tautuliškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Buivydžių.
Tautvilai
Tautvilais vadinami kaimai:
Siudad Realio provincija
Siudad Realio provincija  – Ispanijos provincija, esanti pietvakarinėje Kastilijos ir La Mančos dalyje. Ribojasi su Kuenkos, Albasetės, Chaeno, Kordobos, Badachoso ir Toledo provincijomis. Administracinis centras – Siudad Realis. Kiti miestai: Puertoljanas, Tomeljosas, Alkasar de San Chuanas.
Provincijoje įsikūręs Tablas de Daimielio nacionalinis parkas bei dalis Kabanjeroso nacionalinio parko.
LKP Motor Lublin
Liublino „Motor“ – Lenkijos futbolo klubas iš Liublino.
Kalneliškiai (reikšmės)
Kalneliškiais vadinami:
Čili pizza
„Čili pica“ – Lietuvos greito maisto restoranų tinklas, įkurtas 1997 m. Vilniuje. Tinklas turi 25 restoranus Lietuvoje ir 18 Latvijoje iš kurių dalis veikia franšizės principu.
Istorija
Pirmąjį restoraną Vilniuje, Ukmergės gatvėje (dab. Konstitucijos pr.), įkūrė Tadas Karosas.
2018 m. „Čili Pizza“ baigė pajamas padidinusi nuo 15,8 mln. (2017 m.) iki 17,8 mln. eurų.
2022 m. gruodžio 1 d. restorano tinklo holdingo įmonės pavadinimas keitėsi iš „Čili Holdings“ į „LTK Food Group“.
Virtualios virtuvės
Maisto pristatymo platformose įmonė valdo virtualias virtuves:
Albanijos futbolo varžybos 1963–1964 m.
Albanijos futbolo varžybos 1963–1964 m.
Miliūtė
Miliūtė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Milienė (ištekėjusi moteris), taip pat – Miliuvienė, Milė.
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Milius.
Andrejs Rubins
Andrejus Rubinas (Andrejs Rubins, g. 1978 m. gruodžio 26 d. Rygoje – m. 2022 m. rugpjūčio 3 d.) – buvęs futbolininkas, Latvijos rinktinės žaidėjas. Mirties priežastis neišaiškinta.
Žaidėjo karjera
Futbolininko karjerą pradėjo „Auda“, kuri rungtyniavo Pirmoje lygoje.
1997 m. rungtyniavo Švedijoje, kur atstovavo Östers IF.
1998–2000 m. priklausė Rygos „Skonto“ klubui. Sužaidė 67 rungtynes aukščiausioje lygoje ir pasižymėjo pelnydamas keturiolika įvarčių.
2000 m. persikėlė į „Crystal Palace“ (Anglija). Už žaidėją buvo sumokėta apie 3 mln. JAV dolerių išpirka. A. Rubinas tapo vienu iš brangiausių Latvijos futbolininkų per šalies futbolo istoriją.
Vėliau persikėlė į Rusiją ir atstovavo Jaroslavlio „Šiniko“, Maskvos „Spartakui“.
2006–2007 m. vėl persikėlė Jaroslavlį. 2007 m. nuomos pagrindais buvo trumpam paskolintas Liepājas Metalurgs.
2008–2010 m. sezone rungtyniavo Baku „Inter“ (Azerbaidžanas), 2010–2011 m. persikėlė į kitą azerbaidžaniečių klubą ir atstovavo Agdamo „Qarabağ“.
2011 m. rugsėjo mėn. perėjo į Zakatalos „Simurq“ klubą. 2012 m. liepos mėn. paliko azerbaidžaniečių klubą ir sugrįžo į gimtinę.
2013 m. kovo mėn. žaidėjas pranešė, kad baigia profesionalaus futbolininko karjerą.
Trenerio karjera
Baigęs žaidėjo karjerą, ėmėsi trenerio darbo. 2014–2016 m. dirbo „Ogre“ trenerio asistentu.
2019 m. darbavosi „Auda“ klube, o 2022 m. tapo Jūrmalos „Spartaks“ vyriausiojo trenerio asistentu.
Rinktinė
Latvijos rinktinėje sužaidė 117 rungtynių ir pelnė 9 įvarčius.
2004 m. su Latvijos rinktine dalyvavo Europos čempionate Portugalijoje.
Albanijos futbolo varžybos 1964–1965 m.
Albanijos futbolo varžybos 1964–1965 m.
Sardanapalo mirtis
Apie paveikslą
Paveikslas paremtas graikų rašytojo Ktesijaus (IV a. pr. m. e.) pasakojimu veikale „Persika“. Veikalas neišliko, žinomas iš nuorašų, citatų. Anot Ktesijaus, Sardanapalas buvo paskutinis Asirijos karalius, Semiramidės palikuonis. Tai buvo tironas, atsidavęs žemiškiesiems malonumams, prieš kurį sukilo jo paties valdiniai. Sukilėliai apsupo Sardanapalo rūmus Ninevijoje. Karalius pasirinko savižudybę, bet prieš tai liepė rūmų tarnams ir eunuchams sunaikinti visą savo turtą ir išžudyti suguloves. Asirijos kronikose neminimas toks karalius Sardanapalas, kuris turėjo gyventi VII a. pr. m. e. Ši istorija laikoma fikcine, nors gal ir atliepia kai kuriuos to meto Asirijos politinius įvykius. Tuo metu, kai Delakrua tapė pagal šį siužetą, nebuvo patvirtintų duomenų, rodančių istorijos prasimanėliškumą, todėl paveikslas priskiriamas istoriniam žanrui.
LKS Igloopol Dębica
Dembicos „Igloopol“ – Lenkijos futbolo klubas iš Dembicos.
Sardanapalo mirtis
Apie paveikslą
Tiesioginiu paveikslo įkvėpimo šaltiniu yra anglų poeto Bairono drama „Sardanapalas“, išleista 1821 m. Joje Sardanapalas vaizduojamas apsuptas sukilėlių savo rūmuose ir, nenorėdamas pasiduoti, įsakęs save, savo konkubinę Myrą ir visą turtą tarnams padegti. Delakrua paveiksle siužeto dramatiškumas dar labiau sustiprintas: paveiksle vaizduojamas keleto Sardanapalo sugulovių nužudymas. Nužudomi taip pat mėgstamiausi karaliaus žirgai ir šunys. Pats karalius vaizduojamas gulintis baltais drabužiais milžiniškoje kraujo spalvos audinio prabangioje lovoje, abejingas viskam, kas vyksta aplinkui. Jo konkubinė Myra yra prie karaliaus kojų. Brangenybės pabirusios aplinkui. Paveikslo sceną supa degančių, rūkstančių rūmų ir miesto detalės. Tarp paveikslo įkvėpimo šaltinių: antikinio rašytojo Diodoro Siciliečio raštai, Viktoro Hugo ir Rosinio kūriniai, etruskų skulptūros, persų miniatiūros, indiški kostiumai. Paveikslo moteriškų figūrų vaizdavimas atliepia Rubenso ir Koredžo kūrybą, scenos kompozicijoje galima įžvelgti Teodoro Žeriko, Antuano Žano Gro, Pjero Gereno ir Tintoreto scenų dinamiškumą. Tarp Sardanapalo figūros įkvėpimo šaltinių − Heraklitas Rafaelio freskoje „Atėnų mokykla“, Mikelandželo skulptūra, Rembranto Jeremijo figūra paveiksle „Jeruzalės sunaikinimas“.
Tautvilai (Panevėžys)
Tautvilai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Geležių.
Teberešiškiai
Teberešiškiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 14 km nuo Piniavos.
Richard Aldington
Ričardas Oldingtonas (, tikr. Edvardas Godfri Oldingtonas; 1892 m. liepos 8 d. – 1962 m. liepos 27 d.) – anglų poetas, rašytojas, kritikas.
Ankstyvieji gyvenimo metai, studijos ir santuoka
Ričardas Oldingtonas gimė vyriausiasis iš keturių vaikų Portsmute teisininko šeimoje. Abu Oldingtono tėvai rašė ir publikavo savo knygas, namuose buvo sukaupę nemažą Europos šalių ir klasikinės literatūros biblioteką. Jaunystėje išryškėjo Ričardo Oldingtono pomėgiai, kuriuos jis tęsė iki pat senatvės, tai: drugelių kolekcionavimas, žygiai pėsčiomis, taip pat užsienio kalbų mokymasis. Ričardas Oldingtonas mokėsi prancūzų, italų, lotynų ir senovės graikų kalbas. Baigęs mokyklą, Oldingtonas studijavo Doverio koledže bei Londono universitete.
Dėl finansinių sunkumų Oldingtonas negalėjo įgyti mokslinio laipsnio. Gaudamas iš tėvų nedidelę paramą, Oldingtonas papildomai užsidirbdavo pinigų iš straipsnių apie sportą publikavimo. Dirbdamas sporto žurnalistu jis po truputį ėmė publikuoti ir savo poeziją, taip pat lankytis poetų rateliuose, kuriuose dalyvaudavo tokie poetai kaip Viljamas Batleris Jeitsas, taip pat Valteris de la Mare.
1911 m. Oldingtonas kažkiek laiko artimai bendravo su visuomenės veikėja Bridžita Patmore, vėliau per ją susipažino su amerikiečių poetu Ezru Poundu ir poete Hilda Dolitle (H. D.), kurie anksčiau buvo susižadėję. Hilda Dolitle ir Oldingtonas susidraugavo ir dviese kartu keliavo po Italiją ir Prancūziją. Grįžę į Angliją 1913 m., prieš pat I pasaulinį karą jie apsigyveno Vakarų Londone atskiruose butuose. Vėliau pora susituokė (santuoka truko 1913–1938 m.).
Kūryba
Ričardo Oldingtono poezija buvo siejama su imažizmo srove. Imažistai ragino atmesti karalienės Viktorijos laikų sentimentalizmą. Jie nepritarė poezijos naudojimui didaktiniais tikslais. Imažistų atstovu buvo ir poetas Ezra Poundas. Imažistus įkvėpė japonų ir klasikinis Europos menas. Oldingtonas pritarė Imažizmo idėjų pradininko Tomo Ernesto Halmo įsitikinimui, jog eksperimentai su tradicinėmis japonų eilėraščių formomis gali būti kelias į avangardinę literatūrą anglų kalba. Ričardas Oldingtonas redagavo imažistų leidžiamą literatūrinį žurnalą „Egoistas“ (1914–1917). 1914 m. Imažiztai išleido savo poezijos rinktinę „Imažistai“. Iš 37 eilėraščių šioje antologijoje 10 priklausė Oldingtonui. Šiuo laikotarpiu Oldingtonas ne tik pats kūrė eilėraščius, bet ir vertė senovės romėnų ir graikų poeziją.
Dar 1912 m. Ezra Poundas išsiuntė tris Oldingtono eilėraščius į Harietos Monroe redaguojamą žurnalą „Poezija“. Šie eilėraščiai buvo publikuoti 1912 m. lapkričio mėn. Redaktorė pažymėjo, jog Ričardas Oldingtonas – vienas iš jaunųjų anglų poetų, t. y. iš imažistų grupelės, kurie kurdami eilėraščius verlibru atlieka įdomius eksperimentus. Oldingtono eilėraštį „Choricos“ redaktorė laikė geriausiu jo kūriniu, kuris žodžiais išreiškė mirties giesmę, t. y. „a poem of studied and affected gravity”.
1914 m. rugpjūčio mėn. poeto žmona Hilda tapo nėščia ir jie persikėlė gyventi į Hampstedą, netoli Deivido Herberto Lorenso šeimos namo. Čia pora jautėsi ramiau nuo miesto šurmulio, turėjo daugiau erdvės ir juos supo žaluma. Deja, nėštumas buvo nesėkmingas, kūdikis gimė negyvas. Tai traumavo Ričardą ir Hildą ir jų santykiai tapo įtempti. Hildai tuo metu buvo 28 metai, Ričardui – 22 metai.
1914 m. prasidėjo I pasaulinis karas. Oldingtono ir Hildos santykiai atšalo. Oldingtonas svajojo pabėgti gyventi į Ameriką. Jis artimai susidraugavo su Fiorence Falas, kuri taip pat prarado kūdikį nėštumo metu. 1914–1916 m. Oldingtonas buvo „Egoisto“ literatūrinis redaktorius ir kolonistas. Žurnalą redagavo kartu su Leonardu Komptonu-Ricketu ir Dora Marsden. Tuo laikotarpiu Oldingtonas bendravo su anglų dailininku bei rašytoju Persiu Vindamu Luisu, publikavo šio kūrybą savo redaguojamame žurnale. Tarp Oldingtono draugų buvo ir anglų rašytojas Fordas Medoksas (Ford Madox Ford), kuris gelbėjo Oldingtoną su propagandinio pobūdžio tekstais bei publlikavo žurnale dalimis savo romaną „The Good Soldier”.
Pirmojo pasaulinio karo metu ir po to
1916 m. Ričardas Oldingtonas įstojo į karinę tarnybą eiliniu, vėliau buvo pakeltas į karininkus, tarnavo Vakarų fronte. 1917 m. jis buvo sužeistas ir gulėjo ligoninėje. Karas paliko įspaudą jo pasaulėžiūroje ir tolesnėje kūryboje. Jo kūriniuose ėmė atsispindėti neviltis, pesimizmas. Tarnystės kariuomenėje metu Oldingtono ir jo sutuoktinės susitikimai buvo emocingi, stichiški, jie negalėjo kartu planuoti ateities. Ričardas paskatino Hildą sugrįžti į Ameriką, kur ji galėjo jaustis saugesne. Jie abu sekė karo naujienas, sąjungininkų kariuomenės praradimus.
thumb|200 px|right|Hildos portretas apie 1917 m.
Kai 1916 m. gruodžio mėn. Oldingtonas buvo išsiųstas į frontą, poros santykiai virto laiškais. Oldingtonas rašė, jog tuo metu jis sugebėjo sukurti 12 eilėraščių ir tris esė, nepaisant sunkių sąlygų kariuomenėje, šalčio, purvo, utėlių.
1917 m. liepą Oldingtonui buvo suteiktos atostogos, kurias praleido su žmona Hilda. Tuo metu pora mėgavosi trumpu susitaikymo laikotarpiu. Oldingtonas jautėsi nutolęs nuo Poundo ir kitų bičiulių, kurie nepatyrė kankinančio fronto kareivių gyvenimo ir negalėjo įsivaizduoti tarnavimo sąlygų.
Oldingtonas buvo paskirtas antruoju leitenantu Karališkajame Sasekso pulke (1917 m. lapkričio mėn.). Jis baigė tarnybą kaip budintis karininkas ir laikinasis kapitonas, demobilizuotas 1919 m. vasario mėn.
Karo patirtį Oldingtonas išliejo publikuotuose kūriniuose „Images of War” ir „Images of Desire” (1919). Šie kūriniai pasižymi melancholija. Oldingtono kūrinyje „Exile and Other Poems“ (1923) taip pat juntama karo įtaka ir patirta trauma. 1930 m. pasirodė Oldingtono rinktinė „Roads to Glory”, kurioje buvo pasakojamos karo istorijos. Po šių leidinių Oldingtonas tapo žinomas kaip kritikas ir biografas.
Karo pabaigoje Oldingtonų santykiai buvo atšalę, Hilda Dolitle gyveno su kompozitoriumi Ceciliu Grėjumi, D. H. Lorenso bičiuliu. 1919 m. kovo mėn. jie susilaukė dukters, Hildos nėštumas buvo komplikuotas dėl pneumonijos.
Po karo Hilda ir Oldingtonas formaliai išsiskyrė. Oficialiai jų santuoka nutraukta tik 1938 metais. Jie liko draugais visą likusį gyvenimą. Oldingtonas sunaikino visus poros susirašinėjimus, vykusius iki 1918 m. Oldingtonas įtikino Harietą Shaw Veaver paskirti Tomą Stearnsą Eliotą „Egoisto“ redaktoriumi. 1919 m. Eliotą jis pristatė Briusui Ričmondui „The Times Literary Supplement” redaktoriui. Oldingtonas buvo kas ketvirtį leidžiamo Londono literatūrinio žurnalo „Coterie“ (119–1921) redakcinės kolegijos narys kartu su Konradu Aikenu, Eliotu bei Oldosu Leonardu Haksliu.
Oldingtonas pradėjo leisti žurnalus, tokius kaip „Imagist The Chapbook“. Atsakydamas į Elioto knygą „The Waste Land“, Oldingtonas parašė „A Fool i' the Forest“ (1924).
Oldingtonas vis labiau traukėsi nuo poezijos ir artėjo prie prozos. 1929 m. buvo išleistas jo romanas „Death of a Hero”, kuris iš dalies autobiografinis. 1933 m. pasirodė romanas “Visi žmonės – priešai”, kuris išverstas į lietuvių kalbą. 1940 m. rašytojas persikėlė gyventi į Ameriką, kur rašė ir spausdino žymių žmonių biografijas. 1946 m. jis išspausdino vieno žymiausių XIX amžiaus Jungtinės Karalystės kariuomenės vadų Artūro Velslio Velingtono biografiją, pavadinimu „A Life of Wellington:The Duke“. Ši knyga buvo apdovanota prestižine britų literatūros premija „James Tait Black Memorial Prize”. Vėliau Oldingtonas rašė apie Robertą Luisą Stivensoną ir Deividą Herbertą Lorensą. 1955 m. pasirodė Oldingtono knyga, pavadinimu „Lawrence of Arabia: A Biographical Inquiry”, kuri Anglijoje nebuvo sutikta palankiai. Po šios reakcijos Oldingtonas nusprendė negrįžti į tėvynę.
Paskutinius gyvenimo metus Ričardas Oldingtonas praleido Prancūzijoje, kurioje ir mirė 1962 m.
Atminimo išsaugojimas
1985 m. lapkričio 11 d. Oldingtonas buvo įamžintas tarp 16 karo poetų Vestminsterio abatijos poetų kampelyje.
CF Os Balantas
Istorija
2006, 2009, 2013 m. pavykdavo pakartoti šį pasieikmą. Atstovavo Bisau Gvinėjai Afrikos žemyno turnyruose.
Ol čiki raštas
Ol čiki raštą sukūrė iš Orisos kilęs santalų rašytojas, švietėjas Raghunathas Murmu. 1939 m. jis šį raštą pristatė Majurbhandžo valstijos parodoje. Šis raštas vėliau paskelbtas oficialiu santalų kalbos raštu ir iš dalies išstūmė lig tol naudotą krikščionių misionierių įvestą lotynišką raštą.
Raghunathas Murmu raštą kūrė taip, kad kiekvienas rašmuo atspindėtų su jo atvaizduojamu garsu susijusį žodį ar veiksmą, pvz., ᱳ ženklina žmogų, tariantį garsą [o], ᱜ – vemiantį žmogų, kadangi tariant garsą k’ burnos padargai yra panašiai, kaip vemiant.
Raštas
Raidyną sudaro 30 rašmenų: left|500px
Kongreso bibliotekos perraša:
Skaitmenys
Skaitmenys padaryti pagal indiškus.
Greta Kildišienė
Greta Kildišienė (g. 1985 m. kovo 6 d. Panevėžyje) – Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos Panevėžio miesto skyriaus pirmininkė, labdaros ir paramos fondo „Švieskime vaikus“, Naisių vasaros projektų bei Naisių vasaros teatro ambasadorė, Europos Parlamento nario Bronio Ropės biuro Panevėžio regiono vadovė, buvusi LR Seimo narė.
Biografija
2003 m. baigė Panevėžio „Šaltinio“ vidurinę mokyklą, taip pat baigė Panevėžio muzikos mokyklos kanklių klasę.
Grįžusi į Panevėžį, pratęsė teisės studijas. Atnaujinusi studijas Vilniaus Vilniaus kolegijoje, pasirinko aprangos technologijų ir verslo specialybę, kūrė ir gamino drabužių kolekcijas. 2016 m. vienmandatėje rinkimų apygardoje išrinkta į LR Seimą, užėmė didžiausios frakcijos – Valstiečių ir žaliųjų sąjungos seniūno pavaduotojos pareigas.
2017 m. sausio mėnesį kilo skandalas, kai G. Kildišienė nuslėpė prieš dešimtmetį pradėtą ikiteisminį tyrimą dėl galbūt iš darbovietės pasisavintų lėšų. Dar prieš tai Seimo narė atsidūrė dėmesio centre dėl jos motinos automobilio išperkamosios nuomos sutarties su Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos pirmininko Ramūno Karbauskio valdomu „Agrokoncerno grupe“. Šiuo automobiliu naudojosi ir Seimo narė.
2017 m. sausio 24 d. Vyriausioji Rinkimų Komisija patenkino G. Kildišienės prašymą panaikinti jos Seimo narės mandatą. Dėl laisvos Seimo nario vietos bus rengiami rinkimai vienmandatėje Anykščių-Panevėžio apygardoje. VRK siūlo, kad jie vyktų balandžio 23 d. kartu su merų rinkimais Jonavoje bei Šakiuose.
Asmeninis gyvenimas, šeima
Moka rusų kalbą. Turi du brolius, augina dukterį Oną. Išsiskyrusi, buvęs vyras – verslininkas Tomas Kildišas (iki 2013 m. gruodžio).
Knyga „Atvirai“
thumb|150px|Knygos „Atvirai“ viršelis
2017 m. liepos mėn. išleido biografinę knygą „Atvirai“. Knyga išleista 30 000 egzempliorių tiražu.
Čerkšnė
Čerkšnė (Čerkšnis, Šerkšna) – upė Plungės rajone; Babrungo kairysis intakas. Prasideda į vakarus nuo Kepurėnų. Teka į pietus, toliau – į vakarus. Įteka į Babrungą km nuo jo žiočių, prie rytinių Plungės pakraščių.
Intakas – Kirkšnoupis (kairysis).
2,7 km nuo upės žiočių sudarytas Glaudžių tvenkinys. Šalia Čerkšnės įsikūrę Kapsūdžiai, Glaudžiai, Pūčkoriai.
Upėvardis kildinamas nuo žodžio čer̃kšnas („šerkšnas“).
Jonas Karosas
Jonas Karosas gali reikšti:
FK Miravci
Miravcų FK „Miravci“ – Makedonijos futbolo klubas iš Miravcų kaimo, netoli Gevgelijos miesto, esančio pietų Makedonijoje, prie pat sienos su Graikija.
Istorija
Klubas įkurtas 1951 m. Žaisdavo žemesniuose futbolo divizionuose. Makedonijai atkūrus nepriklausomybę žaidė antros pakopos pirmenybėse.
Žinomas kaip FK Kožuf Miravci. Vėliau pavadinime liko tik Miravci.
2010–11 metų sezone klubas užėmė ketvirtą vietą antros pakopos pirmenybėse ir kovojo pereinamosiose rungtynėse su FK Skopje. Šias rungtynes laimėjo 4–1.
Vėliau klubas atsisakė pretenzijų žaisti Pirmoje lygoje. FK Vardar išliko elito lygoje. O FK Miravci 2011–2012 m. sezoną praleido žaisdami Antroje lygoje.
2015/2016 m. Antroje lygoje liko paskutinėje, dešimtoje vietoje ir prarado vietą antros pakopos pirmenybėse.
Spalvinė gama
Raudona, geltona ir balta spalvos.
Siciliečių kalba
Siciliečių kalba (sicilianu) – indoeuropiečių kalbų šeimos, romanų atšakos kalba, vartojama pietų Italijoje: visoje Sicilijos saloje bei aplinkinėse salelėse, taip pat pietų ir vidurio Kalabrijoje, vietomis pietų Apulijoje ir Kampanijoje. Taip pat dėl emigracijos kalbančiųjų yra kitur Italijoje, Argentinoje, JAV, Kanadoje, Australijoje. Kalbančiųjų skaičius – apie 4,7 mln. žmonių.
Siciliečių kalba turi keletą tarmių:
Siciliečių kalba pradėjo klostytis po to, kai III a. pr. m. e. romėnai užkariavo Siciliją. Vietos lotynų kalba buvo veikiama senųjų salos gyventojų sicilų kalbos, taip pat ženkliai graikų kalbos, kiek mažiau – finikiečių, vėliau – germanų (gotų), normanų, keltų, lombardų, arabų, katalonų kalbų. Šios kalbos siciliečių kalboje paliko nemažai skolinių ar garsinių pakitimų.
Išskirtiniai siciliečių kalbos bruožai yra nekirčiuoto lotynų balsio o virtimas į u, samplaikos -fl- virtimas į -ci-, str- į /ʂː/, -rr- į ž. Taip pat būdinga numesti lotynų žodžių pradžios i- (pvz., mpurtanti, ntirissanti, mmàggini).
thumb|250px|Siciliečių kalbos paplitimo ir tarmių žemėlapis
Literatūra siciliečių kalba žinoma nuo XIII a. – imperatoriaus Frydricho II rūmų poezija. XIX a. siciliečių folkorą ėmėsi rinkti Palerme gimęs etnologas Džiuzepė Pitrė. Nuo XX a. pr. pradėti statyti spektakliai sicilietiškai, 1904 m. Tomasas Kanizaras (Tommaso Cannizzaro) į siciliečių kalbą išvertė Dantės „Dieviškąją komediją“.
Pranciškus Ksaveras Chominskis
Lietuvos bajorų Chomiskių giminės atstovas, herbo „Lis“ savininkas.
Valstybės tarnyba
1764 metais buvo Čartoriskių konfederacijos pulkininku, 1768 metais – Baro konfederacijos narys.
LDK Piatigorsko įgulos vadas (1779–1785), LDK armijos generolas-majoras (1788–1795), užėmė Pinsko teismo seniūno pareigybę (1782–1794). Kaip artimas LDK etmonui Mykolui Kazimierui Oginskiui važiavo su diplomatine atstovybe į Vakarų Europą. Mstislavlio vaivada (1788–1795) – pareigybė buvo nominali, nes buvusios Mstislavlio vaivadijos teritorija, remiantis pirmuoju ATR padalijimu, jau buvo Rusijos imperijos dalis. 1782 ir 1784 metais buvo ATR seimo pasiuntinys nuo Pinsko pavieto: 1782 metų seime išrinktas seimo teisėju, 1782 metų seime išrinktas maršalka. 1786 metais Chominskis išrinktas Lietuvos Tribunolo maršalka. Švento Stanislovo (1782) ir Baltojo erelio ordinų (1785) kavalierius.
Po ATR padalijimo toliau tęsė politinę karjerą Rusijos imperijoje. 1795 metais bajorų rinkimuose Minske buvo išrinktas Minsko gubernijos bajorų maršalka (1795–1797). 1796 metais, netarnavęs, iš karto gavo Rusijos aukščiausią slapto patarėjo titulą. 1797 metais areštuotas dėl įtarimų dalyvavime sąmoksle prieš Rusijos imperatorių Pavelą I.
Albanijos futbolo varžybos 1965–1966 m.
Albanijos futbolo varžybos 1965–1966 m.
SP Zawisza Bydgoszcz
Bydgoščiaus „Zawisza“ – Lenkijos futbolo klubas iš Bydgoščiaus.
Teberiškė
Teberiškė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Stanislavavo.
Malajalių raštas
Malajalių raštas – brahminių raštų šeimai priklausantis raštas, naudojamas užrašyti daugiausia malajalių kalbai (pietų Indija). Taip pat šiuo raštu Keraloje užrašomas sanskritas, konkanių kalba, kalnų tautelių kalbos (ravulų, panijų, beta kurumbų).
Raštas
Malajalių raštas naudoja tą patį sudarymo principą, kaip ir kiti brahminiai raštai: grafemos pagrindas yra priebalsė, balsės žymimos diakritikais (išskyrus einančias pradžioje bei hiatus), priebalsių samplaikoms sudaromos ligatūros arba panaudojama virama.
Priebalsiai
Malajalių rašte naudojami atskiri rašmenys chillu, skirti atvaizduoti gryną priebalsį (t. y., be balsio a) nenaudojant viramos. Pvz., žodis avan അവൻ („jis“) sudarytas iš a അ + va വ + chillu-n ൻ. Virama šiuo atveju nenaudojama, nes susiklostė tokia rašybos tradicija, kad žodžio gale virama ėmė reikšti ne panaikintą balsį, o malajalių kalboje žodžio gale dažnai tariamą garsą ŭ (tariamas [ə] arba [ɨ]). Su virama užrašytas šis žodis taptų അവന്‌ avanŭ ir reikštų „jam“.
Balsiai
Kaip ir kituose brahminiuose raštuose, malajalių priebalsio ženklas su savimi turi priskirtą a garsą. Norint jį pakeisti kitu balsiu, pridedamas specialus diakritinis ženklas.
Taraškevica
miniatiūra|200px|right|B. Taraškevičiaus gramatikos vadovėlisTaraškevica – baltarusių kalbos klasikinės rašybos  variantas, kurį 1918 m. pasiūlė Bronislavas Taraškevičius.
Malajalių raštas
Balsiai
Lentelėje pateiktas nepriklausomos balsio grafemos (paprastai sutinkama tik žodžio priekyje), jos diakritiko ženklai bei sąjungos pavyzdys su priebalsiu pa.
Taraškevica
Oficialiai naudotas iki baltarusiškos rašybos reformos 1933 m. Šiuo metu vartojamas ribotai.
Malajalių raštas
Balsiai
Pusbalsiai:
Taraškevica
Nuo 2005 m. kuriama Baltarusiškoji taraškevicos Vikipedija.
Istorija
1933 m. įvykdyta rašybos reforma nebuvo pripažinta už Baltarusijos TSR ribų, daugiausia Vakarų Baltarusijoje ir baltarusių centruose Latvijoje, Prahoje ir Berlyne. Baltarusių emigracijos leidėjai taip pat neperėjo prie naujosios rašybos taisyklių. Baltarusių mokslo draugija Vilniuje neeiliniame posėdyje 1933 m. spalio 31 d. priėmė rezoliuciją, prieštaraujančią reformai, nurodydama, kad ji buvo orientuota į kalbos rusifikaciją, be to, jai trūko mokslinio pagrindo. Tai buvo priežastis, dėl kurios atsirado du baltarusių rašybos variantai, iš kurių vienas buvo naudojamas BTSR, o kitas už jos ribų. Reformos nepripažinimą lėmė ir tai, kad iki jos priėmimo nebuvo visuomeninės diskusijos, šalyje vyko stalininės represijos, ypač baltarusių inteligentijos atžvilgiu. Baltarusių istorikai ir filologai pažymėjo, kad taip jų kalba buvo dirbtinai priartinta prie rusų kalbos normų.
Prasidėjus perestroikai, 1980-ųjų pabaigoje buvo bandoma grįžti prie taraškevicos normų ir 1933 m. reformos peržiūrėjimo. Ją ėmė naudoti kai kurie rašytojai, periodiniai leidiniai, nes valdžia to nebedraudė. Vyko diskusijos tarp taraškevicos naudotojų dėl kalbos taisyklių taikymo, tobulinimo.
Tebešiūnai
Tebešiūnai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Antašavos.