cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Red (įmonė)
RED Epic
Kompanija taip pat gamina skaitmenines kinokameras Epic-M, Epic 617, Epic 645, Epic FF35 ir Epic-X. Jos yra mažesnės už RED One kameras, taip pat turi blokinę-modulinę konstrukciją. Kameros Epic puikiai tinka 3D filmavimui.
Scarlet
2011 m. lapkričio 3 d. kompanija pristatė naują kamerą Scarlet-X su S35 Mysterium-X jutikliu (tokiu pačiu kaip ir Epic). Ši kamera filmuoja vaizdus 5120 × 2700 (5K) pikselių per 12 kadrų/sek. Prie 25 kadrų/sek. raiška siekia 4К (4096 × 2160), prie 120 kadrų/sek. – apie 1К. Šioms kameroms tinka Epic priedai, galima naudoti objektyvus PL, RED, mini-RED, C, B4, Nikon, Canon.
Kamera Epic-S (Scarlet S35) turi 5 K Mysterium-X jutiklį (Super 35, 30×15 мм, 13.8 MP).
Secchi diskas
„Secchi“ diskas – paprastas baltas, apvalus, 30 cm skersmens diskas, naudojamas vandens skaidrumui ar vandens telkinių drumstumui matuoti. Disko centrinėje dalyje yra žiedas, kuris pririša prie jo virvelę, per kurią nukreipiamas jos skendimas ir vandens atgavimas. Diskas nugrimzta į vandenį tol, kol jo nebegalima pamatyti. Disko stygos ilgis naudojamas ežero drumstumui įvertinti. Paprastai jūroje naudojami balti diskai, o ežerų ir kitų gėlo vandens telkinių tyrimams naudojamas diskas, kurio skersmuo 20 cm. Jis yra padalytas į ketvirčius, kurie nudažyti pakaitomis juoda ir balta spalva. Nors vandens kokybės parametrams matuoti šiuo metu yra sudėtingesnių optinių-elektro sistemų, Secchi diskai vis dar plačiai ir reguliariai naudojami vandens skaidrumui matuoti tiek limnologijos, tiek okeanografijos tyrimuose.
Istorija
thumb|right|Skitingi disko tipai: jūrinis – kairėje ir gėlavandenis – dešinėje. Secchi diską sukūrė italų jėzuitų kunigas Pietro Angelo Secchi 1865 metais. Pasakojama, kad, pirmiausia, jis panaudojo instrumentą Viduržemio jūros vandenyse, kai numetė diską per popiežiaus jachtos šoną. Originalus „Secchi“ diskas buvo paprastas baltas diskas. 1899 m. George’as C. Whipple’as pakeitė originalų visiškai baltą „Secchi“ diską į 20 cm skersmens diską, padalytą į ketvirčius, dažytus pakaitomis juoda ir balta spalva. Šis modifikuotas nespalvotas „Secchi“ diskas yra standartinis diskas, dabar naudojamas atliekant limnologinius (gėlavandenius) tyrimus.
Veikimo principas
Diskas pritvirtinamas ant stiebo ar linijos ir lėtai leidžiamas žemyn į vandenį. Gylis, kuriame disko nebesimato, laikomas vandens skaidrumo matu (Secchi gylis). Jis yra tiesiogiai susijęs su vandens skaidrumu tai yra šviesos prasiskverbimo į vandenį kiekiu. Dėl dumblių ir suspenduotų dalelių vanduo gali būti drumstas ir sumažinti Secchi gylį (kuo mažesnis Secchi gylis, tuo didesnis vandens drumstumas). Todėl svarbu, kad tarp „Secchi“ disko ir fono būtų pakankamas kontrastas (kuo didesnis kontrastas, tuo giliau bus matomas diskas). Kitaip tariant, „Secchi“ diske atspindėta šviesa turi būti kuo didesnė. Todėl naudojami matiniai, balti „Secchi“ diskai, atspindintys šviesą į visas puses.
Secchi gylis
Secchi gylis pasiekiamas, kai atspindžio koeficientas yra lygus šviesos, išsisklaidžiusios vandenyje intensyvumui. Šis gylis metrais, nurodo silpnėjimo koeficientą (dar vadinamą ekstinkcijos koeficientu) prasiskverbusiai šviesai, apskaičiuotai vidutiniškai. Nors silpnėjimo koeficientas naudojamas kaip kintamasis, jį taip pat galima vertinti kaip drumstumo kintamajį.
Iz - Šviesos intensyvumas gylyje z, I0 - šviesos intensyvumas paviršiuje, e - natūrinis logaritmas, k - silpnėjimo koeficientas.
Šilynė
Šilynė – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Lukštų.
Secchi diskas
Secchi disko trūkumai
„Secchi“ disko rodmenys tiksliai nenurodo skaidrumo, nes gali būti klaidų dėl saulės akinimo ant vandens arba dėl žmogaus skirtingo gebėjimo regėti. T.y., vienas asmuo gali pamatyti diską viename gylyje, tačiau kitas, turintis geresnį regėjimą, gali jį pamatyti didesniame gylyje. Nepaisant to, tai yra nebrangus ir paprastas vandens skaidrumo matavimo metodas. Dėl galimų skirtumų tarp vartotojų metodai turėtų būti kiek įmanoma standartizuoti. „Secchi“ disko matavimas visada turėtų būti atliekamas nuo laivo ar prieplaukos pusės, kurioje yra šešėlis, 9:00–15:00. Tas pats stebėtojas kiekvieną kartą turėtų atlikti „Secchi“ gylio matavimus tuo pačiu būdu.
Panaudojimas Lietuvoje
Lietuvoje Secchi diskas naudojamas atliekant paviršinių vandens telkinių monotoringą, tiriant vandens skaidrumą, susijusį su padidėjusiu skendinčių dumblių kiekiu. Vandens būklė laikoma gera, kai vidutinis vasaros vandens skaidrumas, priekrantėje yra ne mažesnis nei 5 metrai, teritorinės jūros ir Lietuvos išskirtinės ekonominės zonos dalyse – 7 metrai, vidutinis metinis abiejuose – 8,8 metro. Lietuvos sąlygomis vasaros vidutinis Secchi disko gylis jūros priekrantėje yra 2,5–3 metrai, teritorinėje jūroje ir išskirtinėje ekonominėje zonoje – 4,6 metro, vidutinis metinis vandens abiejuose – 4,9 metro.
Ežeruose būklė laikoma gera kai vandens skaidrumas siekia ne mažiau 1,6 metrų gylį sekliems ežerams (<3 m gylio), 3 metrų vidutinio gylio ežerams (3-15 m gylio) ir nemažiau 5 metrų giliems ežerams (>15 m gylio).
Secchi diskas taip pat naudojamas pasirenkant Fitoplanktono mėginių ėmimo gylį. Pagal dabartine metodika mėginiai yra paimimami negiliau nei dvigubas secchi gylis.
Akongo
Pasak legendos, Akongo iš pradžių gyvenęs tarp žmonių, tačiau juos palikęs, nes žmonės nuolat kovoję tarpusavyje. Akongo pasitraukęs į mišką, o pagal kitą mito variantą – į dangų, nes nebegalėjęs pakęsti žmonių keliamo triukšmo. Taip pat pasakojama, jog Akongo duktė Mbokomu danguje kėlusi rūpesčius, todėl jos tėvas Mbokomu drauge su dviem jos vaikais krepšyje nuleidęs žemėn. Mbokomu tapusi visų žmonių pramote. Anot kito mito, iš pradžių tiek Akongo, tiek žmonės gyvenę danguje, tačiau žmonių keliamas triukšmas varginęs Akongo, tad šis žmones pasiuntęs žemėn.
Wan Zack Haikal
Wan Zack Haikal (g. 1991 m. sausio 28 d.) – Malaizijos futbolininkas, rungtyniavęs Malaizijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2012-2017 m.
Čekoslovakijos vyrų vandensvydžio rinktinė
Čekoslovakijos vyrų vandensvydžio rinktinė – nacionalinė komanda, kuri atstovavo Čekoslovakijai oficialiose vandensvydžio varžybose.
Stasiškiai (Anykščiai)
Stasiškiai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Debeikių.
Bitės (grupė)
Bitės – funk grupė iš Vilniaus, susikūrusi 1998 m.
Fellipe Bertoldo
Fellipe Bertoldo (g. 1991 m. sausio 5 d.) – Rytų Timoro futbolininkas, rungtyniavęs Rytų Timoro rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2014–2015 m.
Vegerė
Vegerė arba Vegerinė – upelis Žemaitijoje, Akmenės rajone; Avižlio dešinysis intakas. Prasideda netoliese Jonaičių kaimo, kurį laiką teka miško pakraščiu, po to teka daugiausia laukais šiaurės vakarų kryptimi, paskui prateka mišką (Avižlių). Ties Avižlių kaimu įteka į Avižlį 5,1 km nuo jo žiočių (Ventos baseinas).
Visa Vegerės vaga reguliuota, upelis paverstas kanalu. Gyvenvietės prie Vegerės: Jonaičiai, Dumbriai, Urbonaičiai, Medvalakiai, Avižliai.
Lydekinė (Ignalinos r.)
left|120px
Lydekinė – ežeras Lietuvoje, Ignalinos rajone, 1,5 km į rytus nuo Linkmenų. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,3 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 149,6 m. Krantai daugiausia aukštoki, tik šiaurinis žemas ir pelkėtas. Ežerą supa Antaprūdės miškas, o vakarinėje pakrantėje plyti dirbami laukai ir pievos. Pietuose išteka upeliukas link netoliese telkšančio Ūsių ežero (Žeimenos upės baseinas). Pietine pakrante eina kelias.
Pekino nacionalinis uždarų patalpų stadionas
Pekino nacionalinis uždarų patalpų stadionas  – sporto arena Pekine, Kinijoje. 2008 m. vasaros olimpinių žaidynių arena gimnastikos ir rankinio varžyboms.
2022 m. žiemos olimpinių žaidynių metu arena bus padengtas ledu ir čia vyks ledo ritulio varžybos.
Istorija
2007 m. lapkričio 26 d. arena oficialiai atidaryta.
2015 m. arenoje vyko pasaulio moterų ledo ritulio čempionatas.
Kantminiai
Kantminiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, 24 km į šiaurę nuo Šiaulių, prie kelio prie Saveikių miško. Per kaimą teka Mūšos intakas Einautas.
Kazys Jonaitis
Kazys Jonaitis (g. 1943 m. Algupių k.) – Lietuvos nusikaltėlis, serijinis žudikas. Buvo pramintas Pakelių maniaku.
Kantminiai
Istorija
Į šiaurę ir rytus nuo kaimo buvusios senovės gyvenvietės. Į paminklų sąrašą įrašyta Kantminių koplytėle su skulptūromis „Pieta“ ir „Šv. Juozapas“ (DV2655).
Nuo 1863 m. kaimas priklausė Šiaulių valsčiui, nuo 1897 m. – Gruzdžių valsčiaus Piktuižių seniūnijai, nuo 1918 m. – Šiaulių apskrities Gruzdžių valsčiaus Saveikių seniūnijai, nuo 1950 m. – Šiaulių rajono Gruzdžių apylinkės kaimas. 1950–1991 m. kaimo žemė priklausė Gruzdžių apylinkės Gruzdžių tarybiniam ūkiui-technikumui.
Gyventojai
1923 m. surašymo metu kaime buvo 16 ūkių.
Kazys Jonaitis
Biografija
Gimė Kauno rajone esančiame Algupio kaime. Buvo vyriausias sūnus iš septynių vaikų. Kazio Jonaičio sesers teigimu, Kazio Jonaičio tėvas sūnų vaikystėje bausdavo žiauriomis fizinėmis bausmėmis.
Baigė dvi klases, dirbo vairuotoju. Iš dviejų ankstesnių santuokų turėjo du vaikus – sūnų ir dukrą. Prieš jį sulaikant, jau buvo triskart teistas, iš viso nelaisvėje praleido aštuoniolika metų. Pirmuosius du kartus nuteistas už vagystę, o paskutinį – už žmogžudystę. Pastarąjį nusikaltimą K. Jonaitis įvykdė 1984 m. – nužudė savo pažįstamo žmonos meilužį, o jo kūną, uždarytą automobilio bagažinėje, sudegino miške. Už nusikaltimo įvykdymą K. Jonaičiui buvo pažadėtas aštuonių tūkstančių rublių atlygis. Teismas už žmogžudystę K. Jonaičiui skyrė penkiolika metų nelaisvės, tačiau į laisvę jis išėjo trejais metais anksčiau, 1997 m. rekomendavus Prezidentūros malonės komisijai.
K. Jonaitis buvo sulaikytas 2001 m. Tuo metu jis dirbo vairuotoju vienoje Vilniaus bendrovėje. K. Jonaitis sustodavo prie pakeleivingas mašinas stabdančių jaunų merginų.
2001 m. balandžio 21 d. miške netoliese Elektrėnų aptiktas žiauriai nužudytos 25 metų Vievio gyventojos Eglės Venskutonytės kūnas. Praėjus apytikriai mėnesiui, netoli kelio Vilnius-Kaunas rastas dingusios 20 metų Jonavos gyventojos Jurgitos Šteinaitės kūnas. Paskui tose pačiose apylinkėse rasti trečiosios merginos, 20 metų Gerdos Šatraitytės, palaikai. Kaip buvo nustatyta atliekant tyrimą, K. Jonaitis merginas sumušdavo, apsvaigindavo smūgiais į galvą ir išžagindavo. Teigiama, kad kai kurios merginos žaginimo metu jau buvo praradusios sąmonę. Vienai jų į galvą buvo smogta kirvio pentimi. Viena mergina po išžaginimo sugebėjo pabėgti. Kratų metu iš Jonaičių garažų ir buto buvo paimta daugybė jaunoms moterims priklausiusių daiktų, iš to tyrėjai sprendė, jog aukų galėjo būti gerokai daugiau.
K. Jonaičio teismas truko daugiau nei metus, prieš pirmąjį teismo posėdį jis mėgino nusižudyti. Dėl trijų merginų nužudymo ir keturių išžaginimo K. Jonaitis buvo nuteistas kalėti iki gyvos galvos.
Valiukava
Valiukava – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Lukštų.
Lietuvos futbolo varžybos 1964 m.
Lietuvos futbolo varžybos 1964 m.
A klasė
Pirmenybių sistema vėl pakeista – atsisakyta grupių turnyro, o komandų skaičius sumažintas nuo 24 iki 16.
B klasė
Teisę žaisti aukščiausiojoje lygoje kitame sezone iškovojo Nevėžis Kėdainiai, Baltija Klaipėda, Saliutas Vilnius ir Alytis Alytus.
Miževičų valsčius
Miževičų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Miževičai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1927 m. spalio 1 d. dalis teritorijos perduota Čamiarų valsčiui. 1929 m. balandžio 1 d. prijungta dalis Dzeviatkavičų valsčiaus.
Stasiškiai (Krinčinas)
Stasiškiai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Krinčino.
Miškinė dirsuolė
Miškinė dirsuolė (Bromopsis benekenii, sin. Bromus benekenii) – miglinių (Poaceae) šeimos žolinis daugiametis augalas.
thumb|left|180px|Miškinės dirsuolės šluotelė
Augalas 80–120 cm aukščio. Stiebas status. Apatinių lapų lapamakštės plaukuotos, viršutinių – plikos. Lapai paplokšti, 0,5–1 cm pločio, šiurkštūs. Žiedynas – 20–30 cm ilgio šluotelė, stati, su 2–5 varpomis. Žydi liepą.
Auga šviesiuose plačialapiuose lapuočiuose ir mišriuose miškuose, miško aikštelėse, pamiškėse, reta, saugoma.
Pacauščynos valsčius
Pacauščynos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Pacauščyna, vėliau – Nakriškės.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1926 m. sausio 22 d. valsčius panaikintas, jo teritorija perduota Bielyčios valsčiui, Kazlouščynos valsčiui ir Zietelos valsčiui.
Jonas Šukys
Jonas Šukys (1935 m. kovo 25 d. Miežiškiuose, Panevėžio valsčiuje – 2021 m. kovo 23 d. Vilniuje ) – lietuvių kalbininkas.
Biografija
Mokėsi Miežiškių pradžios mokykloje, vėliau Panevėžio berniukų gimnazijoje, pedagoginėje mokykloje. Mokytojavo Troškūnuose. 1957 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą.
1957–1964 m. dirbo Lietuvių kalbos ir literatūros institute. 1964–1968 m. dirbo Lietuvos valstybiniame televizijos ir radijo komitete, 1968–1972 m. dirbo Vilniaus universiteto Kauno vakariniame fakultete, 1972–1987 m. – „Mūsų žodžio“ redakcijoje.
1987–1989 m. dirbo Pedagogikos institute, 1989–1994 m. – Lietuvos pedagogų kvalifikacijos institute. 1992–2000 m. vadovavo Pedagogų kalbos kultūros kvalifikacijos komisijai. 1994–2001 m. dirbo Vilniaus pedagoginiame universitete (nuo 1991 m. docentas), 1996–1997 m. Lietuvių kalbos katedros vedėjas.
Mokslinė veikla
Paskelbė apie 150 straipsnių dialektologijos, kalbos kultūros klausimais „Lietuvių kalbotyros klausimuose“, „Mūsų kalboje“, „Gimtojoje kalboje“, „Gimtajame žodyje“, „Kalbos kultūroje“, „Tarybinėje mokykloje“, „Tautinėje mokykloje“, „Švietimo naujovėse“, „Literatūroje ir mene“, „Dialoge“, „Tiesoje“, „Vakarinėse naujienose“, rinkiniuose ir kt. Surinko apie 15 000 žodžių „Lietuvių kalbos žodynui“. Prisidėjo prie „Lietuvių kalbos atlaso“ rengimo.
Wellington Rocha
Wellington Rocha (g. 1990 m. spalio 4 d.) – Rytų Timoro futbolininkas, rungtyniavęs Rytų Timoro rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2012 m.
Baltosios vėjo malūnas
Baltosios vėjo malūnas – kepurinis medinis vėjo malūnas su technologine įranga, stovintis Radviliškio rajone, Baltosios kaime, šalia kelio. Malūnas pastatytas kaimo rytiniame pakraštyje, atokiau nuo sodybų, vaizdingoje vietoje – Daugyvenės intakų Ringužio ir Vakoniškio santakos atragyje, Šeduvos miestelio prieigose (iš pietų pusės).
Nuo 1997 m. įtrauktas į kultūros paveldo registrą. Malūne ryškūs pramoninės raidos pėdsakai: tarpukaryje įrengtas papildomas dyzelinis variklis, dar vėliau – transmisija, pritaikyta girnas sukti traktoriaus motoru. Malūnas vertingas dėl savo technologinės įrangos – jo viduje išlikę kai kurių malimo mechanizmų: girnos, piklius, transmisija ir kt. miniatiūra|240px|left|Nenaudojamas malūnas
Istorija
Malūnas pastatytas maždaug 1890 m., kituose šaltiniuose minima, jog 1907-1908 m. Malūno statytojai, pirmieji savininkai nežinomi. Nuo XX a. trečio dešimtmečio malūnas buvo Leibos Bartkunsko nuosavybė. 1930 m. įrengtas 25 AJ dyzelinis varikis. 1936 m. pietinėje malūno pusėje suprojektuota motorinė. Nesant vėjo, malūną galėjo sukti variklis.
1940 m. malūną nupirko broliai Mančiai, o šie 1947 m. perleido jį Petrui Malakauskui. 1948 m. malūnas nacionalizuotas, jį valdė Šeduvos tarybinis ūkis, vėliau - Vėriškių eksperimentinis ūkis. Po Nepriklausomybės atgavimo – privatizuotas.
Kada nustota malti vėjo pagalba - nežinoma. Nuo 1964 m. malūnas nenaudojamas. Kažkuriuo metu prie malūno įrenginių primontuota transmisija jiems sukti traktoriaus pagalba. Sienos apskardintos iki 1974 m.
Konstrukcija
Malūnas yra 13 m aukščio, turi 3,5 aukšto, statinys aštuonkampės piramidės formos liemeniu. Pamatas – 0,4 m aukščio, akmenų mūro, sienos ir kepurė – medžio karkaso. Sienos apkaltos vertikaliomis lentų eilėmis, ant jų uždengti skardos lakštai.
Malūno kepurė pailgo aštuonkampio plano, kupolo formos, atsukta buvusių sparnų fasadu į vakarus. Kepurės gale buvo vėjarodis. Kepurė buvo pasukama grąžulu oželio pagalba. Jam tvirtinti aplink malūną yra įkasti geležiniai stulpeliai. Sparnus laikė ketinė galva. Malūną varant vėjui, sparnai buvo beveik iki žemės, 26 ardelių, posparnis baigėsi ties 11 ardeliu.
Per visus malūno aukštus eina statvolis. Apačioje stovėjo pikliaus dėžė, apatinis krumpliaratis, girnų verpstės, papildoma transmisija prijungti prie traktoriaus. Antrame aukšte – dvejos girnos, jų pakėlimo mechanizmas. Trečiame - grūdų piltuvės, maišų kėlimo įrengimas. Viršutiniame pusiniame aukšte, bendroje erdvėje su kepure, patalpinta sparninio veleno krumpliaračio dalis, statvolio viršutinis krumpliaratis, maišų kėlimo mechanizmo skriemulio dalis. Kepurėje išsitenka sparninio veleno krumpliaratis su geležiniu juostiniu stabdžiu ir jo valdymo svertu bei reketu.
Vincentava (Rokiškis)
Vincentava – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Lukštų.
Vilniaus medicinos–chirurgijos imperatoriškoji akademija
Vilniaus medicinos–chirurgijos imperatoriškoji akademija – 1832–1842 m. Vilniuje veikusi aukštoji mokslo įstaiga, įkurta vietoj caro valdžios uždaryto 1832 m. Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto.
Vilniaus universitetą caro valdžia uždarė po 1831 m. sukilimo.
Struktūra ir istorija
Vilniaus medicinos–chirurgijos akademijoje buvo rengiami bendrosios praktikos gydytojai, veterinarai bei farmacininkai, t. y. veikė Medicinos, Farmacijos ir Veterinarijos fakultetai. Studijos trukdavo nuo trejų iki penkerių metų.
Šioje akademijoje dirbo 15 profesorių ir 10 adjunktų. Tarp profesorių buvo tokie žymūs mokslininkai, kaip Andrius Sniadeckis, Adolfas Abichtas, Ignacijus Fonbergas, Eduardas Eichvaldas, Konstantinas Porcijanka ir kiti. Šioje akademijoje dėstė Stanislovas Batys Gorskis, Jonas Loboika ir Pavelas Kukolnikas (rusų kalbą), Juozapas Jundzilas – botanikos ir zoologijos kursą.
Šios akademijos rektoriais buvo Mikalojus Mianovskis (1832–1833), Tomas Kučkovskis (1833–1840) ir Juzefas Mianovskis (1840–1842).
1830–1837 m. Bendrosios terapijos katedrai vadovavo Aleksandras Velkas (1801–1863), kurį laiką Juzefas Mianovskis, 1837–1841 m. – Adolfas Abichtas. Specialiąją patologiją ir terapiją dėstė Feliksas Rimkevičius.
Pirmaisiais akademijos veiklos metais joje studijavo 580 studentų, 1833 metais – 642 studentai. Akademiją baigė apie 700 studentų. Jos veiklos metu joje buvo apsiginta 20 daktaro disertacijų medicinos srityje.
Uždarymas
Savo veiklos metais akademija buvo pripažinta kaip geriausia šios rūšies mokslo įstaiga visoje Rusijos imperijoje, tačiau 1842 m. ji caro valdžios buvo uždaryta. Dėstytojai ir mokslininkai buvo išskirstyti po kitas Rusijos imperijos mokslo įstaigas. Vilniaus medicinos–chirurgijos akademijos turimą duomenų bazę perėmė Kijevo Šv. Vladimiro universitetas.
1842 m. uždarius akademiją medicinos mokslo centru tapo 1805 m. Jozefo Franko iniciatyva įkurta Vilniaus medicinos draugija.
Ottorino Respighi
Otorinas Respigis (, 1879 m. liepos 9 d., Bolonija – 1936 m. balandžio 18 d., Roma) – XX a. pr. italų klasikinės muzikos kompozitorius.
Biografija
Otorinas Respigis gimė 1879 m. liepos 9 d. Bolonijoje. Jo tėvas buvo muzikos mokytojas. O. Respigis vaikystėje pramoko groti smuiku ir pianinu, 1899−1901 m. mokėsi grojimo smuiku ir violončele Bolonijos muzikos licėjuje vadovaujamas Federiko Sarčio. Mokyklos vadovas Džiuzepė Martučis paskutiniaisiais mokslo metais jį mokė kompozicijos. 1900−1901 ir 1902−1903 m. žiemomis O. Respigis buvo pasamdytas groti violončele Rusijoje ir gavo naudingų pamokų iš N. Rimskio-Korsakovo Sankt Peterburge, 1902 m. trumpai studijavo pas M. Bruchą Berlyne. 1903−1908 m. O. Respigis gyveno Bolonijoje, dirbo orkestro muzikantu, pradėjo garsėti kaip kompozitorius vietinių tarpe. Nuo 1906 m. jis užsiėmė XVII ir XVIII a. muzikos perrašymu ir jo K. Monteverdžio „Ariadnės raudos“ transkripcija pasiekė užsienį. 1908 m. O. Respigis antrą kartą nuvyko į Berlyną, kuriame praleido apie 1 metus laiko. Ši viešnagė praplėtė jo muzikinį akiratį ir jo pirmoji pilna opera „Semirâma“ buvo pastatyta 1910 m. Ji sulaukė sėkmės, tačiau vėliau buvo beveik užmiršta. Tais pat metais O. Respigis prisijungė prie trumpai gyvavusios avangardistų kompozitorių „lega dei Cinque“ grupės, parašė sėkmės susilaukiusią dainą „Aretuso“, kurią atliko vokalistė Kjarina Fino-Savijo. O. Respigis vėliau parašė daug dainų jos atlikimui. Tuo metu O. Respigis labiau persikvalifikavo į pianino akompanuotoją. Jis retkarčiais dėstė Bolonijos muzikos licėjuje, tačiau jame neišsikovojo nuolatinės vietos ir 1913 m. persikėlė gyventi į Romą, kur daugiau nei 10 metų dėstė kompoziciją vietos Šv. Cecilijos muzikos licėjuje.
O. Respigis pagarsėjo 1915−1916 m. sukurta siuita „Romos fontanai“. 1919 m. jis vedė savo mokinę, kompozitorę ir dainininkę Elzą Olivjeri-Sandžakomo (Elsa Olivieri-Sangiacomo, 1894−1996). 1920 m. jis sutiko rašytoją Klaudijų Guastalą (Claudio Guastala, 1880−1948), kuris tapo vėlyvųjų kompozitoriaus operų libretistu. 1924 m. pertvarkius Šv. Cecilijos licėjų į akademiją, O. Respigis tapo jos direktoriumi, tačiau jau 1926 m. pasitraukė iš posto, kad turėtų daugiau laiko kūrybai. O. Respigis iki 1935 m. dėstė kompoziciją pažengusiųjų klasėje. Kompozitorius tuo metu buvo pasiturintis ir garsėjo savo siuitomis „Romos pinijos“ (1923−1924) ir „Romos šventės“ (1928). Kompozitorius vedė sėkmingus savo kūrybos koncertus Europoje ir JAV, 1932 m. priimtas į Karališkosios Italijos akademijos narius. To meto Italijos fašistinis diktatorius Benitas Musolinis asmeniškai aukštai vertino O. Respigio muziką ir kompozitorius buvo vienas iš nedaugelio, kuriems režimas nedarė spaudimo ir jis viešai nebuvo priverstas savęs sieti su diktatūra. 1932 m. O. Respigis pasirašė tradicionalistų manifestą, kuriuo buvo pasisakoma prieš avangardinės muzikos sroves. 1931 m. kompozitoriui buvo nustatyti širdies virpesiai, kurie peraugo į rimtą ligą. O. Respigis mirė 1936 m. balandžio 18 d. Romoje. Jo paskutinę operą „Lukreciją“ užbaigė žmona. Kitos pažymėtinos operos: „Belfagoras“ (1923), „Marija iš Egipto“ (Maria egiziaca, 1932), „Liepsna“ (La fiamma, 1934). Kitos paminėtinos siuitos: „Bažnyčios langai“ (Vetrate di chiesa, 1927), „Paukščiai“ (Gli uccelli, 1927), „Botičelio triptikas“ (Trittico Botticelliano 1927). O. Respigis sukūrė operą lėlių teatrui „Miegančioji gražuolė miške“ (La bella dormente nel bosco, 1933), adaptavo praeities muzikos kūrinius orkestriniam ir baleto atlikimui.
F1 2018
F1 2018 – „Codemasters“ žaidimas, paremtas Formulės 1 lenktynėmis (2018 m. sezonu). Tai yra dešimtoji šio žanro „Codemasters“ dalis. Žaidimas pasirodė 2018 m. rugpjūčio 24 d. Žaidimas buvo pasiekiamas ir iOS bei Android sistemų naudotojams.
F1 2018 dalyje kūrėjai pateikė patobulintą karjeros režimo sistemą. Įpusėjus sezonui atsirado galimybė surinktus tobulumo taškus panaudoti kito sezono detalėms, tokiu būdu padidėjo treniruočių reikšmė. Taip pat keičiantis sezonas atsirado galimybė pasikeisti komandų pajėgumui.
Stasiukai
Stasiukai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Joniškėlio.
Delavinio kelerija
Delavinio kelerija (Koeleria delavignei) – miglinių (Poaceae) šeimos žolinis daugiametis augalas.
Auga nuo Rytų Europos iki Sibiro.
Stiebas status, 80–100 cm aukščio. Lapai pliki, plokšti arba įlenkti, 20–30 cm ilgio, 0,75 mm pločio. Žiedynas – 6–9 cm ilgio šluotelė. Žydi birželį.
Lietuvoje labai reta. Auga Dzūkijos nacionaliniame parke, Merkio užliejamose ir vidurinės juostos pievose, aliuviniuose dirvožemiuose. Reliktinė rūšis.
Oskar Loorits
Biografija
Nuo 1919 iki 1922 m. Tartu universitete studijavo kalbotyrą ir tautosaką, jo dėstytojas buvo V. Andersonas. 1923 m. gavo magistro laipsnį. 1926 m. jam buvo suteiktas mokslų daktaro laipsnis apgynus disertaciją „Liivi rahva usund“ („Lyvių tautos religija“). 1927–1941 m. buvo estų ir lyginamosios etnografijos dėstytojas docentas (paskutiniuosius trejus metus, pakeitęs V. Andersoną, vadovavo katedrai). 1927–1942 m. jis taip pat buvo Estų tautosakos archyvo direktoriumi.
1925 m. tapo Suomių literatūros draugijos nariu, 1933 m. – Finougrų draugijos nariu. 1938 m. tapo vienu iš 12 pirmųjų akademikų, paskirtų eiti pareigas iš naujo įsteigtoje Estijos mokslų akademijoje.
1944 m., prieš sovietinės kariuomenės pasirodymą, O. Loritsas pasitraukė į Švediją ir iki 1947 m. Upsalos archyve dirbo asistentu. Po to nuo 1947 m. iki gyvenimo pabaigos dirbo mokslo darbuotoju Upsalos universiteto organizacijoje „Tarmių ir liaudies dainų archyvas“.
Mirė 1961 m. Upsaloje, Švedijoje (kitais duomenimis – Stokholme). 2000 m. jo palaikai buvo perlaidoti Radi kapinėse Tartu mieste, Estijoje.
O. Loritsas – daugiau kaip 500 publikacijų autorius.
Peskų valsčius (Slanimas)
Peskų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Peskai.
Baliuliškis
Baliuliškis – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Užukriaunio.
Stasiūniečiai
Stasiūniečiai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Sriubiškių.
Baraučizna (Rokiškis)
Baraučizna – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Užukriaunio.
Murilo de Almeida
Murilo de Almeida (g. 1989 m. sausio 21 d.) – Rytų Timoro futbolininkas, rungtyniavęs Rytų Timoro rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2012–2014 m.
Ragatnos valsčius
Ragatnos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Ragatna.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1929 m. balandžio 1 d. prijungta dalis Kazlouščynos valsčiaus.
Wang Jingbin
Wang Jingbin (g. 1995 m. gegužės 9 d.) – kinijos futbolininkas, rungtyniavęs Kinijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2017 m.
Cukriniškis
Cukriniškis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Užukriaunio.
Sostinės arena
Sostinės arena  – sporto arena Pekine, Kinijoje.
Istorija
1968 m. arena oficialiai atidaryta.
2001 m. arena renovuota. Tais pačiais metais čia vyko vasaros Universiada. 2007 m. arena renovuota pasirengimui olimpinėms žaidynėms.
2008 m. vasaros olimpinių žaidynių arena tinklinio varžyboms.
2022 m. žiemos olimpinių žaidynių metu arena bus padengtas ledu ir čia vyks greitojo čiuožimo trumpuoju taku ir dailiojo čiuožimo varžybos.
Panavision
Panavision – amerikiečių kompanija, gaminanti kino kameras ir objektyvus. Būstinė įsikūrusi Woodland Hills, Los Andžele. Įkurta kaip nedidelė įmonė, gaminusi anamorfinius projekcinius objektyvus plačiaekranių filmų suklestėjimo laikotarpiu 1950–aisiais metais, vėliau Panavision išplėtė produktų asortimentą, tenkinantį šiuolaikinių kino filmų gamintojų poreikius. Panavision turi visą savo kino gamybos įrangą, veikia išskirtinai kaip nuomos paslaugas teikianti įmonė, todėl savo gaminamos kino technikos neparduoda.
Produkcija
1972 m. Panavision pristatė revoliucinį kino pramonėje filmų kūrimo aparatą – 35 mm kino kamerą „Panaflex“, dedamą ant stovo ar peties. Kompanija taip pat išleido kitas novatoriškas kino kameras, tokias kaip „Millennium XL“ (1999) ir skaitmeninę „Genesis“ (2004).
Gao Zhunyi
Gao Zhunyi (g. 1995 m. rugpjūčio 21 d.) – kinijos futbolininkas, rungtyniavęs Kinijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2017 m.
Vilhelmas Aleksandras
Vilhelmas Aleksandras, pilnas vardas Vilhelmas Aleksandras Klausas Jurgis Ferdinandas (, g. 1967 m. balandžio 27 d. Utrechte, Nyderlanduose) – Nyderlandų karalius.
Vilhelmas Aleksandras tapo pirmuoju Nyderlandų karaliumi vyru per daugiau nei 120 metų, kai jo motina karalienė Beatričė pasirašė sosto atsisakymo aktą 2013 m. Jis 46 metų amžiaus tapo Europos jauniausiu monarchu.
Biografija
Jaunystėje buvo laikomas kazanova, prastai sostui pasirengusiu princu, pelniusiu „Princo Pilso“ pravardę pagal tam tikros rūšies alų. 1993 m. baigęs studijas Leideno universitete, jis ėmėsi kratytis neigiamo įvaizdžio, pradėjo keliauti po šalį. 1998 m. gavo parlamento pritarimą tapti Tarptautinio olimpinio komiteto nariu. Pradėjęs domėtis vandens išteklių tvarkymu, jis dėl savo pastangų šioje srityje 2006 m. JT generalinio sekretoriaus buvo paskirtas Vandens ir sanitarijos reikalų patariamosios tarybos pirmininku.
Po pažinties su būsima žmona Maksima ir 2002 m. įvykusių vestuvių jis pelnė sosto verto rimto karališkojo asmens ir šeimos žmogaus įvaizdį. Pažangesniu ir paprastiems žmonėms dar artimesniu nei jo motina laikomas karalius moderniškumą įtvirtino savo užsienio vizitais ir tinklaraščiu.
Vilhelmas Aleksandras prieš tapdamas karaliumi turėjo įvairių laipsnių Nyderlandų ginkluotosiose pajėgose, karinę ir civilinę piloto licencijas. 2017 m. duomenimis, monarchas kaip antrasis pilotas reguliariai skraidė įprastų oro linijų lėktuvais.
Šeima
Vilhelmas Aleksandras turi du jaunesnius brolius – Frisą (1968–2013) ir Constantijną (g. 1969). Jo žmona – karalienė Maksima, investicinės bankininkystės specialistė iš Argentinos. Trys dukros – Katarina Amalija (g. 2003), Aleksija (g. 2005) ir Ariana (g. 2007).
Ružanų valsčius
Ružanų valsčius (,, apie 1870 m. Jundzilų valsčius, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Ružanai, kurį laiką – Jundzilai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai.
Kinų mandarinų kalba
thumb|Kinų mandarinų kalbos pavyzdys
Kinų mandarinų kalba ( arba (Guānhuà), pažodinis vertimas – valdininkų kalba) – kinų kalbų grupė, kaip gimtoji kalba plačiai vartojama šiaurinėje ir pietvakarių Kinijoje. Grupei priklauso Pekino tarmė, kurios fonologija remiasi standartinė kinų kalba. Kinų mandarinų kalba kilusi iš Šiaurės Kinijos, tad kartais vadinama Šiaurės Kinijos kalba (,, Běifānghuà, „šiaurinė kalba“). Gana didelė tarmių įvairovė. Pietvakarių Kinijos ir Žemutinės Jangdzės tarmės nėra tarpusavyje suprantamos ir tik iš dalies suprantamos šnekantiesiems standartine kinų kalba. Nepaisant to, kinų mandarinų kalba paprastai laikoma daugiausiai gimtakalbių turinčiąja pasaulio kalba (ši kalba gimtoji beveik milijardui žmonių).
Mandarinų kalba yra didžiausia tarp septynių ar dešimties kinų tarmių grupių. Ją vartoja apie 70% gyventojų visoje Kinijoje. Dauguma kinų mandarinų kalbos tarmių turi keturis tonus, yra išlaikiusios pradinius retrofleksinius priebalsius, kurie yra sunykę pietiniuose dialektuose/kalbose.
Kinijos sostinės pastarąjį tūkstantmetį buvo įsikūrusios žemėse, kuriose vartojama kinų mandarinų kalba, tad kinų mandarinų kalbų tarmės turėjo reikšmingą statusą. Mandarinų kalba nuo XIV a. buvo valdininkų ir imperatoriaus rūmų vartojama kaip lingua franca. Ankstyvajame XX a. nacionalinė kalba buvo standartizuota remiantis Pekino tarme bei kai kurių kitų mandarinų tarmių elementais. Šiuo metu kinų mandarinų kalba yra oficiali Kinijos Liaudies Respublikos ir Taivano kalba, taip pat viena iš keturių oficialių Singapūro ir Jungtinių Tautų Organizacijos kalbų. Dėl pastaruoju metu išaugusios migracijos iš Kinijos ir Taivano regionų, kuriuose vartojama kinų mandarinų kalba, ši kalba išplito tarp kinų diasporos. Kinų mandarinų kalba taipogi yra labiausiai paplitusi kinų grupės kalba. Kaip užsienio kalbos jos taip pat galima mokytis Lietuvos aukštosiose mokyklose.
Pavadinimo kilmė
Kalbos pavadinimas „mandarinas“ į Europos kalbas atėjo per portugalų kalbos žodį mandarim. Pastarojoje jis atsirado iš malajų menteri, o šioje – iš sankskrito mantrī, mantrin, kas reiškia „ministrą“ arba „patarėją“). Pradinė žodžio reikšmė – mandarinais vadinami Mingų ir Čingų dinastijos laikų biurokratai. Kadangi jų pačių vietinės tarmės vargiai galėjo būti suprantamos tarpusavyje, šie pareigūnai tarpusavyje bendravo įvairiomis šiaurinėmis tarmėmis pagrįsta koinė kalba. Kai XVI a. į Kiniją atvykę jėzuitų misionieriai susidūrė su šia kalba, jie ją pavadino mandarinu, remdamiesi terminu, kurį naudojo vietiniai šiai kalbai apibūdinti, t. y., Guānhuà, kas reiškia „valdininkų kalba“.
Klivlando Charge
Klivlando „Charge“  – NBA G-lygos krepšinio komanda iš Klivlando, Ohajo valstijos. Ji yra Klivlando „Cavaliers“ dukterinė komanda.
2001 m. klubas buvo įkurtas kaip Hantsvilio „Flight“, įsikūręs Hantsvilyje, Alabamos valstijoje, o 2005 m. persikėlė į Albukerkę, Naujosios Meksikos valstiją, kur iki 2010 m. buvo žinomas kaip Albukerkės „Thunderbirds“. 2010–2011 m. sezoną Naujosios Meksikos „Thunderbirds“ žaidė Rio Rančo priemiestyje, vėliau klubą įsigijo „Cavaliers“ ir perkėlė į Kantoną, kur iki 2020–2021 m. sezono žaidė kaip Kantono „Charge“. Nuo 2021 m. klubas žaidžia Klivlande.
Žaisdama Albukerkėje komanda laimėjo 2006 m. NBA D-Lygos čempionatą.
NBA savininkai
2001–2005 m., kai ši komanda buvo įsikūrusi Hantsvilyje, ji nebuvo oficialiai susijusi su jokia NBA komanda. Nuo 2005 m. „Charge“ klubas įvairiais laikotarpiais buvo susijęs su 11 NBA komandų.
Stašionys
miniatiūra|Kaimo kryžius Stašionys – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Rimšės.
Istorija
XX a. pr. pateko į Novoaleksandrovsko apskritį, Rimšės valsčių. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Rimšės valsčius). 1921 m. surašymo duomenimis čia gyveno 65 lenkai.
Marie-Louise Coleiro Preca
Marija Luizė Koleiro Preka (Marie-Louise Coleiro Preca; g. 1958 m. gruodžio 7 d. Kormyje, Maltoje) – Maltos politikė, nuo 2014 m. šalies prezidentė.
Biografija
Koleiro Preka baigė teisės ir humanitarinių mokslų studijas Maltos universitete.
1998-2014 m. buvo Maltos parlamento narė, atstovavusi Maltos darbininkų partiją, 2013–2014 m. – šeimos ir socialinių reikalų ministrė Džozefo Muskato vyriausybėje.
2014 m. kovo mėn. ministras pirmininkas rekomendavo ją į Maltos prezidentės pareigas. 2014 m. balandžio 4 d. ji buvo patvirtinta penkeriems metams užimti šį postą.
Beortvulfas
Beortvulfas (, m. 852 m.) – Mersijos karalius (839/840–852 m.), Viglafo brolis. thumb|right|175px|Britanija 800 metais
Biografija
Beortvulfas buvo Vigstano krikštatėvis. Jis užsinorėjo savo sūnų sutuokt su karaliene-motina. Karalius pasipriešino tam ir buvo Beortvulfo užmuštas, po to užgrobė Mersijos sostą. Beortvulfo įgaliojimai buvo patvirtinti Mersijos vitenagemotų (senolių taryba). Jis tapo pirmuoju Mersijos renkamu karaliumi.
Per jo valdymą Mersija ne kartą buvo puldinėjama vikingų.
Naktinė kavinė (paveikslas)
Naktinė kavinė – olandų dailininko postimpresionisto V. Van Gogo (1853−1890) paveikslas, nutapytas 1888 m. Arlyje, Provanse.
Apie paveikslą
Paveiksle pavaizduota netoli stoties buvusi Arlio kavinė Café de la Gare, kurioje Vincentas van Gogas dažnai lankydavosi kartu su P. Gogenu (pastarasis taip pat nutapė savo naktinės kavinės versiją). Kavinės šeimininkai, Žozefas-Mišelis ir jo žmona Mari Žino dažnai pozavo van Gogui. Madam Žino vaizduojama ir kitame dailininko paveiksle - "L’Arlésienne" ("Arlietė", t. y. Arlio gyventoja).
1888 m. rugsėjį Van Gogas tris naktis iš eilės tapė paveikslą, miegojo dienomis. Vėliau darbą atliko ir akvarele, ji šiuo metu yra privačioje kolekcijoje.
Paveiksle naudojamos ryškios kontrastinės spalvos, aiškiai išskiriami potėpiai ir jų kryptys pabrėžia kontrastus tarp tonų ir vaizduojamų iškraipytų objektų. Dailininkas šią techniką naudojo pabrėždamas emocionalųjį paveikslo turinį. Nors paveikslo objektas yra gana įprastas buities vaizdas, tapytojas jį pripildė energijos ir nerimastingumo. Laiške broliui Teo, Vincentas apie kavinę rašė: vieta, kur galima susinaikinti, išprotėti ar įvykdyti nusikaltimą.
Savininkai
1908 m. pavasarį parodoje "Auksinės vilnos salonas" paveikslą už septynis tūkstančius frankų įsigijo rusų pramonininkas Ivanas Morozovas ir pergabeno jį į Rusiją. 1918 m. tarybų valdžia paveikslą nacionalizavo. Jis buvo eksponuojamas Antrajame Vakarų dailės muziejuje Maskvoje. 1933 m. SSRS valdžia jį pardavė Berlyno Matthiesen galerijai, iš kurios paveikslas buvo parduotas į JAV. 1961 m. Stephen Clark palikimu paveikslą padovanojo Jeilio universitetui. 2008 m. I. Morozovo paveldėtojas Pierre Konowaloff kreipėsi į teismą ginčydamas teises į paveikslą, tačiau 2014 m. bylą pralaimėjo. Paveikslas tuo metu vertintas apie 200 mln. JAV dolerių.
Lietuvos futbolo varžybos 1962–1963 m.
Lietuvos futbolo varžybos 1962–1963 m.
Pirmasis etapas
Iš pradžių pirmenybės vyko dviejose grupėse dviem ratais.
II finalas
Vietos tarp kitų komandų paskirstytos be kovos: buvo palyginami vienodas vietas pirmojo etapo grupėse užėmusių komandų surinkti taškai ir įvarčių skirtumas.
Glaudoniškis
Glaudoniškis – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Ažukriaunio.
Jia Xiuquan
Jia Xiuquan (g. 1963 m. lapkričio 9 d.) – buvęs kinijos futbolininkas, rungtyniavęs Kinijos rinktinėje. Nuo 2018 m. eina Kinijos moterų futbolo rinktinės vyriausiojo trenerio pareigas.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1983–1992 m.
KF Luzi i Vogël 2008
KF Luzi i Vogël 2008 – Albanijos futbolo klubas iš Luz i Vogël kaimo, Kavajės apygardoje.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2008 m. Ilgą laiką rungtyniavo žemesniuosiuose divizionuose.
2021–2022 m. sezone tapo Kategoria e Dytë (III pakopa) A grupės nugalėtojais.
Spalvinė gama
Raudona ir balta spalvos.
Bourj FC
„Burdžo“ futbolo klubas, o angliškuose šaltiniuose „Bourj Football Club“ – Libano futbolo klubas iš Beiruto.
Iš arabų kalbos išvertus burdž, pavadinimas reikštų „bokštą“.
Istorija
Klubas įkurtas 1967 m. 2018/19 Antrojo diviziono nugalėtojai pateko į aukščiausią šalies lygą.
Dalyvavo 2021–2022 m. Premjer lygoje.
Senkaimio valsčius (Slanimas)
Senkaimio valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Senkaimis, vėliau – Halynka.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1929 m. balandžio 1 d. prijungta dalis Kastrovičų valsčiaus.
Staškavičiai
Staškavičiai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 11 km į pietryčius nuo Žeimelio, prie kelio. Į vakarus nuo kaimo teka Plonė, rytų pusėje auga Gedučių miškas.
Žvaigždėta naktis virš Ronos
Žvaigždėta naktis virš Ronos – olandų dailininko postimpresionisto Van Gogo (1853−1890) paveikslas.
Apie paveikslą
Paveikslą „Žvaigždėta naktis virš Ronos“ V. van Gogas nutapė 1888 m. Arlyje Provanse. Tai buvo antrasis Van Gogo paveikslas, vaizduojantis žvaigždėtą dangų po paveikslo „Kavinės terasa naktį“. Paveikslą Vincentas labai mažai minėjo. 1889 m. birželio pradžios laiške broliui Teo jis rašė, kad paveikslas nutapytas 1888 m. rugsėjį ir siūlė jį eksponuoti artėjančioje Nepriklausomųjų dailininkų draugijos parodoje Paryžiuje. Paveikslas tapytas naktį, vietoje po dujiniu žibintu, ir Van Gogas norėjo pabrėžti, kad naktiniam vaizdui perteikti galima pasitelkti kitas spalvas, ne vien juodus ir mėlynus tonus. Šiuo savo vaizdavimu Van Gogas tikriausiai vedė netiesiogine polemiką su Dž. Vistlerio naktinių vaizdų tapyba. Paveiksle atsispindi Arlio miestas Ronos upėje. Pirmajame plane pavaizduota praeivių pora. Vincentas citavo amerikiečių poetą Voltą Vitmeną, kad žvaigždėtas naktinis dangus − tai „amžinybės išraiška“. 1975 m. paveikslas padovanotas Luvro muziejui, 1995 m. perkeltas į naują Orsė muziejų Paryžiuje.
Juodoji knyga (reikšmės)
Juodoji knyga gali reikšti:
Chan Vathanaka
Chan Vathanaka (g. 1994 m. sausio 23 d.) – Kambodžos futbolininkas, rungtyniavęs Kambodžos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2013–2017 m.
Ludeka
Ludeka (, m. 827 m.) – Mersijos karalius (825/826–827 m.). thumb|left|150px|Britanija 802 metais
Kapanica
Kapanica – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Ažukriaunio, prie pat sienos su Latvija.
Ludeka
Biografija
Prie karaliaus Beornvulfo Ludeka nešiojo grafo titulą, o po jo žūties užgrobė Mersijos sostą. Jis pamėgino numalšinti sukilimą Rytų Anglijos karalystėje, tačiau, kaip ir jo pirmtakai, žuvo viename iš mūšių. Po jo mirties Rytų Anglija gavo formalią nepriklausomybę, nors faktiškai buvo pavaldi Veseksui.
Brazilijos vyrų vandensvydžio rinktinė
Brazilijos vyrų vandensvydžio rinktinė – nacionalinė komanda, kuri atstovauja Brazilijai oficialiose vandensvydžio varžybose.
Laureniškis
Laureniškis – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, netoli Obelių.
Šylavičų valsčius (Slanimas)
Šylavičų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Didieji Šylavičai, vėliau – Albiarcinas.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1929 m. balandžio 1 d. prijungtos dalys Čamiarų valsčiaus ir Derevnos valsčiaus, o dalis Šylavičų valsčiaus perduota Bycenio valsčiui.
Nguyễn Tuấn Anh
Nguyễn Tuấn Anh (g. 1995 m. gegužės 16 d.) – vietnamo futbolininkas, rungtyniavęs Vietnamo rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2016–2017 m.
Lodger
„Lodger“ – tryliktasis britų atlikėjo David Bowie studijinis albumas, išleistas 1979 m. gegužės 18 d. kompanijos „RCA Records“. Tai paskutinysis albumas iš „Berlyno trilogijos“. Albumas buvo įrašytas Šveicarijoje ir Niujorke, bendradarbiaujant su Brian Eno bei prodiuseriu Tony Visconti. Priešingai negu ankstesnieji, šis albumas pasižymėjo tuo, kad nebuvo nei vieno instrumentalinio įrašo, vietoj to atlikėjas pasuko daugiau į pop pusę , tuo pačiu parodydamas susidomėjimą pasaulio muzika.
Dainų sąrašas
Visas dainas parašė David Bowie ir Brian Eno, išskyrus kur pažymėta.
Kūrybinė grupė
Techninis personalas
Gramatinė giminė
Giminė – gramatinė klasifikacinė arba kaitybinė vardažodžių kategorija, būdinga semitų ir indoeuropiečių kalboms.
Dalyje indoeuropiečių kalbų, pvz., armėnų, iš dalies anglų, jau išnykusi. Klasifikacinė – tik daiktavardžių giminė. Kai kuriose kalbose, kurios turi giminės kategoriją, kiekvienas daiktavardis yra arba vyriškosios, arba moteriškosios giminės. Yra kalbų, kuriose daiktavardis gali būti vyriškosios, moteriškosios, bevardės (niekatrosios giminės). Daiktavardžių, reiškiančių asmenį, giminė dažniausiai priklauso nuo asmens lyties. Kitų daiktavardžių giminė nėra motyvuota.
Dabartinė anglų kalba turi tik natūraliąją giminę, kuri likusi tik įvardžiuose (, - jis, ji). Daiktavardžiai yra giminę galutinai praradę.
Giminę parodo kamieno ypatybės, galūnės, kai kuriose kalbose (pvz., prancūzų, vokiečių) – artikeliai. Būdvardžių, dalyvių bei kitų žodžių, sakinyje derinamų su daiktavardžiu, giminė yra kaitybinė ir priklauso nuo daiktavardžio (pvz., „giedras oras” (vyr. g.), „giedrà diena” (mot. g.), „šiandien giẽdra” (bev. g., kai daiktavardžio nėra arba su juo nederinama)).
Lietuvių kalboje dalis būdvardžių (pvz., „gražù”), kelintiniai skaitvardžiai („pìrma, añtra”), kiekinis skaitvardis „víena“, dalyviai („yra pasakyta / matoma / išnykę / bū́sima” ir t. t.), dalis gimininių įvardžių turi ir nuo daiktavardžio nepriklausomą, su juo nederinamą formą, tradiciškai vadinamą bevarde arba niekatrąja gimine, nes ši forma iš jos kilusi. Iš indoeuropiečių prokalbės išsirutuliojusioje baltų prokalbėje, iš kurios kilo lietuvių kalba, bevardę giminę turėjo ir daiktavardžiai.
Pradžioje indoeuropiečių prokalbė turėjusi gyvųjų ir negyvųjų dalykų gimines. Pirmajai priklausė gyvi, judantys organizmai, antrajai – įvairūs kiti objektai. Vėliau gyvųjų giminė suskilo į vyriškąją ir moteriškąją, o negyvųjų davė pagrindą bevardei giminei (neutrum). Ši giminė taikoma daiktavardžiams, turintiems abstrakčią, pirminę prasmę (plg., ,  – 'dangus'). Kai kuriose kalbose gyvoji ir negyvoji giminės skilo į vyriškąją gyvąją bei vyriškąją negyvąją gimines (plg., ).
Staškinė
Staškinė (seniau Astašonka) – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Svirkų.
Linartiškis
Linartiškis – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Ažukriaunio.
Žyrovičų valsčius
Žyrovičų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Žyrovičai, kurį laiką – Padmoša.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1929 m. balandžio 1 d. dalis teritorijos prijungta prie Bycenio valsčiaus ir Dzeviatkavičų valsčiaus bei apsikeista teritorijomis su Čamiarų valsčiumi.
Tasius Ereminas
Tasius Ereminas I.C. (1915 m. rugpjūčio 11 d. prie Skuodo (Kretingos apskritis) – 2001 m. sausio 6 d. Italijoje) – Romos katalikų vienuolis rosminietis Italijoje.
Biografija
Studijavo filosofiją ir teologiją Turino universitete, vėliau mokėsi Trapanio mokykloje. 1940 m. balandžio 14 d. įšventintas kunigu. Fraskatyje tarnavo valstybinės aukštesniosios mokyklos kapelionu. Nuo 1968 m. gyveno Domodosoloje, vietos rosminiečių gimnazijoje dirbo pedagoginį darbą.
Milano katalikiškame universitete  dėstė lietuvių kalbą. Aktyviai veikė Italijos lietuvių bendruomenėje: 1970 m. Borgomanero mieste suruošė pamaldas Šiaurės Italijos lietuviams, organizavo Europos lietuviškųjų studijų XXII savaitę Palancoje.
Raudonieji Arlio vynuogynai
Raudonieji Arlio vynuogynai (kitaip Raudonas vynuogių laukas) – olandų dailininko postimpresionisto Van Gogo (1853−1890) paveikslas.
Stefano Lilipaly
Nacionalinėje komandoje žaidė 2013–2017 m.
Raudonieji Arlio vynuogynai
Apie paveikslą
Paveikslą „Raudonieji Arlio vynuogynai“ V. van Gogas nutapė 1888 m. lapkritį Arlyje Provanse. Laiške broliui Teo, Vincentas aprašė savo įspūdžius stebint saulėlydį, kai jis su P. Gogenu buvo išėję pasivaikščioti lapkričio 5 d. sekmadienį: ''„raudonas vynuogių laukas, visas raudonas kaip raudonas vynas. Tolumoje pereinantis į geltoną su žaliu dangumi ir saule, violetine žeme po lietaus ir žibančia geltona ten ir šen, kur pagauti nusileidžiančios saulės atspindžiai“''. Abu tapytojai dirbo ties savo vynuogių rinkimo paveikslų versijomis. Kadangi vynuogių rinkimas tuo metu jau buvo pasibaigęs, Vincentas iš atminties įtraukė 21 rinkėjo figūrą paveiksle. Jis jau anksčiau buvo nutapęs šį lauką. Kiek vėlesniame laiške, apie lapkričio 12 d. Vincentas rašė broliui: „aš pabaigiau drobę ... su vynuogių lauku, visą rožinį ir geltoną, su mažomis mėlynomis ir violetinėmis figūromis bei geltona saule“. Vincentas šį kūrinį lygino su neseniai tuomet mirusio Provanso tapytojo Adolfo Montičelio (1824−1866) kūriniais. Montičelį Van Gogas gerbė ir vertino.