cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nikodemas Kulys
Biografija
1914 m. atvyko į JAV ir apsistojo Scrantone, PA, kurį laiką dirbo anglių kasykloje. Paskui persikėlė į Grand Rapidsą, MI, mokėsi anglų kalbos ir dirbo staliumi. Čia susipažino su vargonininku V. Stasevičiumi, kuris, pastebėjęs jaunuolio muzikinius sugebėjimus, pradėjo jį mokyti ir paragino vykti į Čikagą studijuoti muzikos. Atvykęs į centrinę lietuvių koloniją Bridžporte, gavo darbo restorane ir taip pat pradėjo mokytis muzikos – pas S. Šimkų chorvedybos, pas J. Saurį fortepijono ir pas A. Kvedarą dainavimo. 1918 m. įstojo į L. van Beethoveno konservatoriją, mokėsi pas A. Pocių, V. Niekų, T. Cooką, S. Borotskų. 1927 m. baigęs konservatoriją, įgijo muzikos mokytojo specialybę. Dar studijavo vargonavimą ir bažnytinę muziką De Paul universitete pas Lewisą Browną ir Arthurą C. Becerį. Studijuodamas gavo pasiūlymą dirbti vargonininku ir chorvedžiu lietuvių Šv. Baltramiejaus parapijoje Waukegane, IL. Pasižymėdamas nepaprastu darbštumu, sustiprino parapijos chorą, išmokė jį daug giesmių, mišių ir dainų, pastatė keletą M. Petrausko operečių, surengė viešų koncertų. Apie ketverius metus vadovavo Vyčių chorui, taip pat dirbo su Šv. Cecilijos choru Kenoshoje, WI. Waukegane, įsteigė muzikos mokyklą, kuri gyvavo apie aštuonerius metus.
1925 m. užėmė vargonininko ir chorvedžio vietą Šv. Mykolo lietuvių parapijoje Čikagoje, kur dirbo apie 42 metus. 1933 m. Melrozo parke įkūrė muzikos mokyklą, su mokiniais rengė koncertus. Parapijos chorą (apie 40 dalyvių) išmokė daug religinių ir pasaulietinių kūrinių, pastatė keletą operečių. Choras atliko Th. Dubois oratoriją „Septyni Kristaus žodžiai“, J. Žilevičiaus mišparus, N. Kulio operetę „Linksmoji valanda“, muzikinį vaidinimą „Kuprotas oželis" ir kt. Organizavo koncertus, dalyvavo tautiniuose renginiuose ir dainų šventėse. N. Kulys subūrė mažąjį simfoninį orkestrą, vadovavo pradžios ir aukštesniosios lituanistinės mokyklos berniukų ir mergaičių chorams. Vaikus dainuoti mokė pritardamas smuiku, namuose privačiai mokė skambinti fortepijonu, o paūgėjusius pervesdavo į didįjį chorą. Kai bažnyčia gavo naujus vargonus, visi trys chorai dažniau giedodavo ir bažnyčioje. Po daugelio metų vėl sugrįžo vargonininkauti į savo pirmąją darbovietę – Šv. Baltramiejaus parapiją Waukegane, kur dirbo dar aštuonerius metus. Čia sustiprino parapijos chorą, naujais kūriniais praturtino jo repertuarą, surengė koncertų, dalyvavo 1936 m. 2-ojoje lietuviškų parapijų chorų šventėje Čikagoje, 1971 m. 4-ojoje JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėje Čikagoje, kituose tautiniuose renginiuose.
N. Kulys su entuziazmu dirbo visuomeninius darbus. 1933 m. įstojo į ALRK Vargonininkų sąjungą, 1934–1942 m. Centro valdybos sekretorius, daug metų buvo žurnalo „Muzikos žinios“ redaktorius, rūpinosi lietuvių kompozitorių kūrinių leidyba, chorus būrė į sąjungą, tvarkė knygyną. Parašė libretus operetėms „Artistai atvažiavo“, „Ekskursija į Lietuvą“, „Linksma valanda". Priklausė Lietuvos Vyčių 16 kuopai, buvo jos pirmininkas ir sekretorius, apdovanotas auksine plunksna. Dainavo Šv. Jurgio parapijos ir Vyčių choruose. Be muzikinės veiklos, apie 25-erius metus dirbo Čikagos centriniame pašte.
Balstogės istorijos kalendorius
Balstogės istorijos kalendorius:
Korimas
230px|thumb| thumb|230px|Kartuvės Aušvico koncentracijos stovykloje
Korimas, pakorimas – mechaninės asfiksijos būdas, kai kaklas suspaudžiamas nuo žuvusiojo kūno svorio užsitraukiančia kilpa. Paprastai kilpos laisvasis galas pritvirtinamas taip, kad nejudėtų. Pakorimas ir pasikorimas yra mirties bausmės, nužudymo ar savižudybės būdas.
Daugeliu atveju mirtis ištinka visai ne nuo uždusimo, o miego arterijų, tiekiančių kraują smegenims, užspaudimo. Netekęs atramos, pakartasis po kelių sekundžių praranda sąmonę (tačiau jei sąmonės nepraranda, kurį laiką trunka kankinanti agonija), o po kelių minučių galima fiksuoti biologinę mirtį dėl negrįžtamų smegenų žievės pažeidimų. Širdies veikla nesustoja dar kurį laiką po kvėpavimo sustojimo.
Nuo antrosios XIX a. pusės daugelyje šalių taikant mirties bausmę naudotas kitoks korimo būdas - nuteistasis ne tik netenka atsparos ir pakimba ant virvės, bet krenta iš didelio aukščio (kelių metrų) per liuką. Tokiu atveju mirtis ištinka ne nuo asfiksijos po kelių minučių, o nuo sprando slankstelių sulaužymo praktiškai akimirksniu. Kariant tokiu būdu reikia apskaičiuoti virvės ilgį priklausomai nuo kūno masės taip, kad galva nebūtų nutraukta nuo kūno (Didžiojo Britanijoje tokiems skaičiavimams buvo sukurta speciali lentelė Official Table of Drops).
Istorija
Pirmieji nužudymą kariant pradėjo naudoti keltai, kurie taip aukodavo žmonių aukas dangaus dievui Ezusui. Apie mirties bausmę pakariant mini Servantesas (XVII a.).
Pakorimas kai kuriose situacijose suprantamas kaip negarbinga mirtis, lyginant su sušaudymu. Kartuvėse bausti išdavikai, dezertyrai.
Būdai
Korimas gali būti įvykdytas dviem būdais, kiekvienu kurių mirties priežastys gali skirtis, taip pat skiriasi ir lavono išvaizda, kas aktualu teismo medicinos ekspertams.
Korimo metodu taip pat paremtas ir būdas nusižudyti (pasikorimas).
Jei pakarta neseniai, tokį žmogų galima gaivinti, kaip tai aprašyta skyriuje uždusimas.
Vin Sinkas
Vin Sinkas ( − „dvidešimt penki“) − gyvenvietė Mauricijui pavaldžiose Agalegos salose, jų administracinis centras. Įsikūręs Šiaurinėje saloje. Gyvenvietėje yra ligoninė, mokykla, bažnyčia. Kiek toliau į šiaurę yra lėktuvų pakilimo takas.
Vin Sinke gyvena beveik visi Agalegos gyventojai.
Nijolė Lapinskienė
Nijolė Lapinskienė (g. 1938 m. liepos 15 d. Kaune) – Lietuvos biologė rizologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.
Biografija
1962 m. baigė Vilniaus universitetą. 1993 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė. 1963-2000 m. dirbo Botanikos institute. Nuo 1991 m. Tarptautinės šaknų tyrimų organizacijos (ISRR) narė.
Mokslinė veikla
Svarbiausia mokslinio darbo sritis – Lietuvos agrolandšafto žolinių bendrijų požeminių organų ekomorfologija, žolinių fitocenozių ir pavienių augalų rūšių požeminės dalies savybių tyrimas. Paskelbė daugiau kaip 100 mokslinių darbų.
Mostaro Senasis tiltas
Mostaro Senasis tiltas − tiltas per Neretvos upę, esantis Mostare, Bosnijoje ir Hercegovinoje.
Tiltas jungia ir simboliškai dalina miestą į dvi dalis − krikščioniškąją, su bažnyčia ir kryžiumi, ir musulmoniškąją, su gausybe minaretų.
Mostaro Senasis tiltas pastatytas 1566 m. Osmanų imperijos laikais. Tiltas prastovėjo daugiau kaip 420 metų, bet 1993 m. lapkričio 9 d. per Bosnijos karą buvo sugriautas.
2004 m. liepos 23 d. UNESCO globojant Mostaro tiltas buvo atstatytas. Rekonstruotas Senasis tiltas yra susitaikymo, tarptautinio bendradarbiavimo ir skirtingų kultūrinių, etninių bei religinių bendruomenių egzistavimo simbolis. Ne veltui ant Mostaro tilto įmūrytas akmuo „Don't forget 93“ (Neužmiršk 1993 m.)
Bezdonių seniūnija
Bezdonių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus rajono savivaldybės rytuose.
Geografija
Bezdonių seniūnija ribojasi su Riešės, Nemenčinės, Buivydžių, Lavoriškių, Mickūnų seniūnijomis ir Vilniaus miestu. Didžiuma seniūnijos yra Neries-Žeimenos žemumoje, vakaruose siekia Neries upę. Būdingi banguoti ir lygūs kraštovaizdžiai. Beveik visą seniūniją dengia Lavoriškių-Nemenčinės miškai. Prateka Neries baseino upės (didžiausia – Bezdonė). Telkšo smulkūs Lydekinio, Šeškučių ežerai, sudaryti Arvydų, Bezdonių žuvininkystės tvenkiniai, gausu pelkių (Šeškučių, Arvydų, Bebrų, Suktiškių, Giraičių).
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 6 seniūnaitijos:
Paveldas
Kultūrinis: Gamtinis:
John Henry Schwarz
John Henry Schwarz (Džonas Henris Švarcas, g. 1941 m. lapkričio 22 d.) – JAV fizikas teoretikas, vienas pagrindinių superstygų teorijos vystytojų pasaulyje.
Apdovanojimai
1989 m. D. Švarcas apdovanotas Tarptautinio teorinės fizikos centro Dirako medaliu. 2002 m. – Amerikos fizikų draugijos Dannie Heineman matematinės fizikos prizu.
Budriai (Ceikiniai)
Budriai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 6 km nuo Ceikinių.
Valkininkų gimnazija
Istorija
1966 m. mokykloje įsteigtas kraštotyros muziejus. Jame per 300 eksponatų. Muziejaus įkūrėjas istorijos mokytojas Vytautas Galvėnas.
2015 m. Valkininkų vidurinė mokykla įgijo gimnazijos statusą.
Pasaulio bekelės ultramaratonų taurė
Pasaulio bekelės ultramaratonų taurė – ekstremalios bekelės ultramaratonų bėgimo varžybos, kuriose rungtyniaujama nuo 2014 m. Tai prestižiškiausios tokio pobūdžio rungtynės. Čempionatas susideda iš 22-iejų varžybų įvairiuose pasaulio žemynuose. Visos varžybos vyksta kalnuotose vietovėse, šių ilgis siekia 100–170 km, o vertikalaus pakilimo suma – 3–10 km.
Lamatos (Kupiškis)
Lamatos – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Antašavos.
Pasaulio bekelės ultramaratonų taurė
Varžybos
Varžybų nugalėtojui skiriama 1 300 taškų už pergalę Series Bonus trasoje. Pergalės Series, Pro ir Challenger trasose suteikia 1 000, 700, ir 400 taškų atitinkamai.
Kateninas
thumb|thumb|350px|Struktūrinių baltymų sąveika kadherininėje jungtyje. Kadherinų susirišimo pobūdis su aktino filamentais tebėra tyrinėjimų objektu. Kateninai yra proteinai, randami kompleksuose su kadherinais – gyvūnų baltymais, jungiančiais ląsteles. Du pirmieji atrasti buvo pavadinti alfa-kateninu ir beta-kateninu. Alfa-kateninas gali susirišti su beta-kateninu arba tiesiogiai – su aktinu. Beta-kateninas rišasi su kadherinų citoplazminiu regionu. „Katenino“ pavadinimas yra kilęs iš lotyniško 'catena' – grandinė, kadangi buvo manoma, kad kateninai pririša kadherinus prie citoskeleto. Be šių kateninų yra žinomi delta-kateninas ir gamma-kateninas. Keratinocitai be alfa-kateninų pasižymėjo prastu ląsteliniu sukibimu ir suaktyvintu NF-κB signaliniu ląstelės keliu.
SK Sturm Graz
Istorija
Klubas įkurtas 1909 m. Rungtyniavo aukščiausiame šalies divizione.
1968 m. Formulės 1 sezonas
'''1968 m. Formulės 1 sezonas''' buvo 19-tas FIA organizuotas Formulės 1 sezonas, kuris prasidėjo sausio 1 ir baigėsi lapkričio 3 dieną. Sezoną sudarė 12 lenktynių.
Sezono apžvalga
1968 m. sezone dominavo Lotus-Ford ekipa. Jos lenktynininkai britai Jim Clark ir Graham Hill kartu pelnė 4 pergales (J. Clark pelnė vieną, nes po pirmųjų lenktynių žuvo Formulės 2 varžybose). Čempionu tapo G. Hill, pelnęs 3 pergales ir dar tris kartus finišavęs 2 vietoje.
Lotus-Ford pelnė čepionų titulą surinkę 62 taškus; antri liko McLaren-Ford su 49 taškais.
1968 m. sezono lenktynininkų įskaita
Taškai už rezultatus buvo skirstomi taip – 9-6-4-3-2-1. Tik penki geriausi rezultatai iš pirmų 6 lenktynių ir penki iš paskutinių 6 lenktynių buvo įskaičiuojami kiekvienam lenktynininkui.
1968 m. konstruktorių įskaita
Taškai už rezultatus buvo skirstomi taip – 9-6-4-3-2-1. Kiekvienose lenktynėse į įskaitą skaičiuojamas tik geriausias kiekvienos komandos rezultatas. Tik penki geriausi rezultatai iš pirmų 6 lenktynių ir penki iš paskutinių 6 lenktynių buvo įskaičiuojami į bendrą įskaitą.
Tormodas Karkas
Tormodas Karkas - vergas, Ladės jarlo ir Norvegijos karaliaus Hakono Sigurdsono draugas ir žudikas. Tikėdamasis premijos Karkas nužudė Rimulo fermoje Melhuso kaime besislapsčiusį Hakoną ir jo galvą nugabeno jo priešui Olafui Triugvasonui, vėliau tapusiam Norvegijos karaliumi. Už savo lordo išdavystę Karkui nukirto galvą ir pamovė ant kuolo Munkholmeno salelėje Trondheimsfjorde greta Hakono galvos. Šie įvykiai aprašyti „Karaliaus Olafo Triugvasono sagoje“ Snorio Sturlusono Heimskringloje.
VILNIUS TECH Statybos fakultetas
VILNIUS TECH Statybos fakultetas – Vilniaus Gedimino technikos universiteto struktūrinis padalinys.
Istorija
Statybos fakulteto atsiradimas susijęs su Aukštųjų kursų Kaune įkūrimu 1920 m., vėliau – su Technikos fakultetu Lietuvos universitete, o nuo 1930 m. – Vytauto Didžiojo universitete. 1940 m. fakultetas savo statusą įgijo ir dabartinį pavadinimą gavo Kauno Vytauto Didžiojo universitete.
1969 m. Statybos fakultetas persikėlė į Vilnių ir tapo naujai įkurto Vilniaus inžinerinio statybos instituto dalimi. Statybos fakulteto dekanais dirbo:
Katedros
Fakultete veikia šios katedros:
=== Gelžbetoninių konstrukcijų ir geotechnikos katedra === Katedra su savo mokslo laboratorijomis yra mokslo ir technologijų parko „Saulėtekio slėnis“ Civilinės inžinerijos mokslo centro dalis. Laboratorijos yra visiškai atnaujintos šiuolaikine universalia statybinių konstrukcijų tyrimo įranga.
Būdama pagrindinis gelžbetoninių, mūrinių ir sluoksniuotųjų konstrukcijų mokslo centru Lietuvoje, katedra aktyviai dalyvauja mokslo tiriamajame darbe. Pagrindinės mokslinės veiklos kryptys yra gelžbetonio ir mūro mechanika, projektavimo ir mokslo tyrimų kompiuterizacija, iš anksto įtemptų gelžbetoninių konstrukcijų skaičiavimo metodų tobulinimas ir kūrimas, kompozitų teorija ir sluoksniuotosios konstrukcijos, jų kūrimas ir tyrimas, pastatų ir jų konstrukcijų nusidėvėjimo tyrimas ir jų stiprinimas.
Mokslinių tyrimų rezultatus katedros darbuotojai skelbia mokslinėje spaudoje, daro pranešimus įvairiose šalyse organizuojamose konferencijose. Ilgą laiką katedra organizavo Lietuvos aukštųjų mokyklų mokslo darbų rinkinius „Gelžbetoninės konstrukcijos” (vyr. redaktorius A. Kudzys) ir „Statybinės konstrukcijos“ (vyr. redaktorius G. Marčiukaitis) leidybą ir 1967–1995 m. išleido 27 tomus. Katedros iniciatyva 2009 m. sausio mėn. pradėtas leisti mokslo žurnalas „Statybinės konstrukcijos ir technologijos“ lietuvių ir anglų kalbomis. Straipsniai referuojami tarptautinėse duomenų bazėse.
Sobas
Sobas  – upė vidurio Ukrainoje, Vinycios srityje; Pietinio Bugo kairysis intakas. Prasideda prie Zozivo kaimo, teka į pietus. Įteka į Pietinį Bugą netoli Lodyžyno.
VILNIUS TECH Statybos fakultetas
Katedros
=== Metalinių ir kompozitinių konstrukcijų katedra === Metalinių ir medinių konstrukcijų katedros mokslininkai ir pedagogai, bendradarbiaudami su Statybos fakulteto giminingų katedrų - Gelžbetoninių ir mūrinių, Geotechnikos ir kitų - specialistais dalyvauja 1992 m. įkurto Statybos fakulteto Inovacinio specialiųjų konstrukcijų ir statinių mokslo instituto „Kompozitas“ įvairiapusėje veikloje. „Kompozito“ institutui buv. Lietuvos Respublikos statybos ir urbanistikos ministerija 1995 m. buvo išdavusi kvalifikacijos atestatą, suteikusį teisę plėtoti veiklą, susijusią su mokslo tiriamųjų darbų taikymu praktikoje, rengiant naujų ir renovuotinų pramoninių, civilinių, žemės ūkio pastatų ir trobesių bei specialiųjų statinių, įskaitant telekomunikacijų ir energetikos bokštus ir stiebus, projektus, tokių projektų ir naujų ar ilgą laiką naudotų pastatų ir statinių ekspertizes, mokslinius techninius tyrimus, mokslines inžinerines konsultacijas. Nuo 1999 m. tokius atestatus „Kompozito“ institutui reguliariai, kas 5 metai, atnaujina Lietuvos Respublikos aplinkos ministerija.
===Statybinių medžiagų ir gaisrinės saugos katedra === Darbo ir gaisrinės saugos katedros bendradarbiai atlieka ir tikruosius mokslinius tyrimus, jų rezultatus apibendrina įvairaus lygio konferencijų pranešimuose, mokslo straipsniuose, monografijose, mokslo knygose, kito pobūdžio leidiniuose. Pastaruoju metu katedros darbuotojai gilinasi į gaisrų ir nelaimingų atsitikimų priežastis ir prevenciją. Šia tema jie parašė ne vieną mokslinį straipsnį, metodines rekomendacijas, skaitė pranešimus šalies ir tarptautinėse konferencijose. Kasmet katedros mokslininkai atlieka kvalifikacinius ir užsakomuosius mokslo tiriamuosius darbus.
Sobas
Vagos plotis nuo 3-15 m aukštupyje iki 60-80 žemupyje. Prie upės yra Haisyno miestas.
VILNIUS TECH Statybos fakultetas
Katedros
===Statybos valdymo ir nekilnojamojo turto katedra === Statybos valdymo ir nekilnojamojo turto katedra Vilniaus Gedimino technikos universiteto Statybos fakultete įkurta 2001 metais. Atkūrus Lietuvoje nepriklausomybę ir vis labiau įsigalint rinkos ekonomikai, poreikis rengti kvalifikuotus statybos ekonomikos ir verslo bei nekilnojamojo turto vadybos specialistus vis augo. Minėtos studijų programos įregistruotos jau 1997 metais ir pradėtos teikti dar Statybos technologijos ir vadybos katedroje. Tačiau, metams bėgant, norinčių studijuoti šiose studijų programose vis augo, konkursai pranoko visus lūkečius, tad naujos katedros įkūrimas buvo būtinas ir neišvengiamas žingsnis.
Taikomosios mechanikos katedra
Taigi perkėlus dalį specialistų iš KPI ir 1974 m. galutinai užgesus tenykštės Statybinės mechanikos katedros veiklai, VISI Statybinės mechanikos katedra tapo 1922 m. Kauno universitete įsteigtos Statybos mechanikos katedros istorijos ir darbų tęsėja.
Tikro tikėtojo sindromas
Tikro tikėtojo sindromas (angl. True-believer syndrome) – terminas, apibūdinantis iracionalų tikėjimą kažkuriais paranormaliais reiškiniais net tada, kai egzistuoja įrodymai, neigiantys jų paranormalumą. Ryškiausias tikro tikėtojo sindromo pavyzdys buvo Karloso afera – visiems organizatoriams ir pačiam „Karlosui“ prisipažinus, kad tai buvo iš anksto paruošta klastotė, vis tiek atsirado žmonių, ir toliau tikinčių paranormaliais Chosė Alvarezo sugebėjimais.
VILNIUS TECH Statybos fakultetas
Taikomosios mechanikos katedra
Ilgą laiką prie VISI Statybinės mechanikos katedros veikė respublikinė žinybinė Statybinės mechanikos laboratorija (1969–1991), kurioje buvo atlikta vertingų užsakomųjų tiriamųjų darbų. Katedroje per pastaruosius kelis dešimtmečius susiformavo nauja optimizacinės statybinės mechanikos tyrimų kryptis. Pagrindiniai šios krypties bruožai: matematinio programavimo ir ypač juo pagrįstos dualumo teorijos taikymas tampriųjų-plastinių ir kitokių konstrukcijų optimizacijai, statybinės mechanikos uždavinių matematinių modelių formulavimas, algoritmų ir programų jiems spręsti parengimas.
Tikro tikėtojo sindromas
Terminas sugalvotas M. Lamar Keene, ir naudojamas tik populiariojoje literatūroje bei šnekamojoje kalboje. Jis nevartojamas nei psichologijoje, nei psichiatrijoje. Nėra jokių klinikinių tyrimų, rodančių, kad tikro tikėtojo sindromas kažkaip sietųsi su kokiais nors psichologiniais ar psichiatriniais sutrikimais.
Tikro tikėtojo sindromas įeina į žinių sociologijos tyrimų sritį.
Selvestrai
Selvestrai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Laukuvos, šiauriau, pro kaimą teka Lokysta.
Pinglinas
Pinglinas (pe̍h-oē-jī: Phiâⁿ-lîm) – vienas iš Sinbėjaus rajonų, esantis šiaurės Taivane. Vystomas žemės ūkis, bet ribotai dėl kaimyniniame Šidingo rajone pastatytos Feicujaus užtvankos. Pinglinas daugiausia garsėja poučongo arbata. Pinglino arbatos muziejus yra didžiausias pasaulyje (atidarytas 1997 m.). Didžiosios dalies rajono gyventojų veikla vienaip ar kitaip yra susijusi su arbatos verslu.
Geografija
thumb|left|175px Pinglinas išsidėstęs pietrytiniame Sinbėjaus pakraštyje ir yra trečias pagal plotą rajonas. Vakaruose ribojasi su Šidingu, šiaurėje su Pingsi ir rytuose su Šuangsi, o pietuose jį supa Vulajaus rajonas ir Jilano apskritis. Vietovėje teka Beiši upė. Kraštovaizdis daugiausia kalvotas, kultivuojamos arbatos plantacijos. Tai antras rečiausiai apgyvendintas Sinbėjaus rajonas.
Istorija
2010 m. gruodžio 25 d. sukūrus naująjį Sinbėjaus miestą, Pinglinas tapo vienu iš jo rajonų (区, Qū).
Baolis
Baolis (volofų kalba: Bawol, pr. Baol) – Afrikos valstybė, XVI-XIX a. egzistavusi dab. vakarų Senegalo teritorijoje, sukurta volofų tautos. Jos valdovai tituluoti tegne, o sostinė buvo Diurbelis.
Istorija
thumb|200px|left|Baolio valstybės (ryškiai rausva) vieta [[Džolofas|Džolofo konfederacijoje]] Baolis buvo viena sudėtinių dalių Džolofo konfederacijoje. Sąlygos visiškai jos nepriklausomybei susiformavo 1555 m., silpstant centrinei valdžiai.
Šioje valstybėje gyveno daugiausia etniniai volofai, tačiai nemaža dalis buvo ir sererų. Valstybė turėjo daug panašumų su Kajoro valstybe šiaurėje, su kuria ji dažnai sudarydavo sąjungas.
Budriai (Radviliškis)
Budriai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Šiaulėnų.
Krakės (kaimas)
Krakės – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, apima teritorijas, esančias aplink Krakių miestelį. Kaimo sodybos išsibarsčiusios į pietus, šiaurės vakarus ir rytus nuo Krakių, prie kelių į Kėdainius, Grinkiškį ir Bokštus. Krakių kaimo rytinėje dalyje, prie kelio į Bokštus ir Krakių miško yra senovinės žydų kapinės.
thumb|left|250px|Krakių žydų kapinės
Istorija
XX a. pr. šalia Krakių minimas Žydkapių (Жидкапе) kaimas su 76 gyventojais.
Balandžio 28
Balandžio 28 yra 118-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 119-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 247 dienos.
Vardadieniai
Prudencijus – Rimgailė – Valerija – Valė – Vitalius – Vygantas – Vygandė
Sudurlandas
Sudurlandas (Pietų Islandija) – Islandijos regionas. Gyventojų – 23 311 (2007). Didžiausias regionas miestas yra Selfosas (6000 gyventojų).
Horatio Nelson
Horacijus Nelsonas (, 1758 m. rugsėjo 29 d. – 1805 m. spalio 21 d.) – baronas (1798 m.), Jungtinės Karalystės admirolas (1803 m.) ir nacionalinis didvyris. Vienas iš žymiausių XVIII a. pabaigos ir XIX a. pradžios Didžiosios Britanijos karinio jūrų laivyno vadų.
Biografija
Gimė 1758 m. Burnham Thorpo vietovėje, Norfolko grafystėje kaimo dvasininko Edmundo Nelsono šeimoje. Nuo 1770 m. tarnavo laivyne junga, pirklių laivais plaukė į Indiją, dalyvavo mokslinėje ekspedicijoje į Arktiką. 1777 m. tapo leitenantu, o 1779 m. fregatos kapitonu. Ypač pasižymėjo per Prancūzijos revoliucijos ir Napoleono karus. 1793 m. padėjo D. Britanijos ir Ispanijos kariuomenei užimti Tulono uostą. Prancūzijos kariuomenei susigrąžinus Tuloną, britai laivyno bazę perkėlė į Korsiką. 1796 m. tapo komandoru ir prie Portugalijos šv. Vincento kyšulio įveikė tuomet Prancūzijos sąjungininkės Ispanijos laivyną. 1797 m. nesėkmingai puolė Santa Kruso miestą Kanarų salose. Puolimo metu jam buvo sužeista ranka, kurią vėliau teko amputuoti. 1798 m. sumušė Prancūzijos laivyną Abu Kyro mūšyje. 1800 m. grįžo į Angliją. 1801 m. balandžio mėn. sumušė Danijos laivyną prie Kopenhagos. 1803 m. buvo paskirtas D. Britanijos laivyno Viduržemio jūroje vadu. Dvejus metus blokavo Prancūzijos laivyną Tulono uoste, neleisdamas jam išplaukti į Atlanto vandenyną ir pulti Anglijos. 1805 m. Prancūzijos laivynui prasiveržus, Britanijos laivynas jį pavijo ir spalio 21 d. ties Trafalgaro kyšuliu laimėjo vieną didžiausių to meto jūrų mūšių. Jo metu H. Nelsonas buvo prancūzų jūrų pėstininko sunkiai sužeistas ir mirė. Pergalė Trafalgaro mūšyje sužlugdė Napoleono planus įsiveržti į D. Britaniją ir užtikrino pastarosios dominavimą jūrose XIX amžiuje. Palaidotas Londono šv. Pauliaus katedroje.
Laikomas vienu geriausių vadovų, puikiu jūrų mūšių strategu ir taktiku.
Repco
thumb|right|250px|Repco emblema Repco – automobilių inžinerijos kompanija iš Australijos. Jos pavadinimas duotas nuo žodžių „Replacement Parts Company“ (keičiamų detalių kompanija). Įmonė geriausiai žinoma dėl savo automobilių detalių gamybos.
Repco įkūrė Robert Geoffrey (Geoff) Russell 1922 m.; ji tuo metu naudojo „Automotive Grinding Company“ vardą.
Kompanija tapo įžymi 1966 ir 1967 m., kai ji pradėjo tiekti variklius Formulės 1 Brabham ekipai. Naudodama šiuos variklius komanda tais metais tapo čempione, o 1968 ir 1969 m. liko 8 vietoje.
Šiuo metu kompanija turi apie 400 parduotuvių Australijoje ir Naujojoje Zelandijoje, kuriose dirba apie 2000 darbuotojų.
Hakonas Sigurdarsonas
thumb|200px|Jarlas Hakonas. Christian Krohg (1852-1925) piešinys. Hakonas Sigurdsonas (Hakonas Sigurdarsonas,, Håkon Sigurdsson, taip pat – Hakonas II Sigurdsonas Jarlas arba Hakonas II Sigurdsonas Didysis m. 995 m.) – Ladės jarlas, Triondelago valdovas.
Biografija
Adomas Brėmenietis rašė, kad jis buvo „iš Ivaro giminės [galbūt Ivaro Bekaulio], kilęs iš milžinų rasės“. Sagose teigiama, kad Hakono kilmė vedama iš dieviškosios Odino sūnų linijos.
Hakonas jarlu tapo po to, kai jo tėvą 961 m. nužudė karaliaus Haraldo Pilkojo Apsiausto žmonės. Kurį laiką jis kariavo su karaliumi Haraldu, kol buvo priverstas bėgti į Daniją, pas karalių Haraldą Mėlyndantį. Danijoje su Haraldu Mėlyndančiu rengė operacijas prieš Haraldą Pilkąjį Apsiaustą.
thumb|left|250px|Kai Hakonas buvo Danijoje, karalius Haraldas Mėlyndantis privertė jį pasikrikštyti ir paskyrė jam dvasininkų, kurie su juo turėjo keliauti į Norvegiją platinti krikščionybės. Kai ėmė pūsti kelionei į Norvegiją palankus vėjas, Hakonas liepė išlaipinti dvasininkus į Danijos krantą. 971 m. Haraldas Pilkasis Apsiaustas buvo nužudytas. Po to Hakonas Jarlas valdė Norvegiją kaip Haraldo Mėlyndančio vasalas, nors iš tikrųjų buvo savarankiškas Norvegijos valdovas. Palaikydamas Haraldą Mėlyndantį buvo užpuolęs Giotalandą ir nužudė jos valdovą jarlą Otarą.
Hakonas buvo ištikimas seniesiems skandinavų dievams, ir kai Haraldas Mėlyndantis apie 975 m. pabandė priversti priimti krikščionybę, Hakonas atšaukė priklausomybės priesaiką Danijai ir pasiskelbė Norvegijos karaliumi. Jo kaip karaliaus titulo nepripažino vėlesnieji Norvegijos karaliai. Danijos įsiveržimo pajėgos 986 m. buvo sutriuškintos Hjorungavagro mūšyje (Slaget ved Hjørungavåg).
977 m. pas jį atvyko pabėgęs Kijevo kunigaikštis Vladimiras, užverbavo kiek pajėgė vikingų Novgorodo atsikariavimui, ir kitais metais surengė žygį prieš Jaropolką.
955 m. kilo konfliktas su Triondelagu, kai atvyko Olafas Triugvasonas, ankstesniojo Norvegijos karaliaus Haraldo Gražiaplaukio palikuonis. Hakonas greitai prarado paramą, ir Melhuso kaimo Rimulo fermos kiaulių aptvare besislapstantį jį nužudė jo nuosavas vergas ir draugas Tormodas Karkas.
Hakono sūnūs Erikas ir Svenas pabėgo pas Švedijos karalių Olofą Skiotkonungą (Olof Skötkonung). Švedijos Jarlo Hakono runų akmenys gali būti susiję su jais.
Šidingas
Šidingas (pe̍h-oē-jī: Chio̍h-tiàⁿ) – vienas iš Sinbėjaus rajonų, esantis šiaurės Taivane. XX a. užsiimta akmens anglies gavyba. Stovi Feicujaus užtvanka su didžiausiu vandens rezervuaru šalyje. Veikia budistų Huafano universitetas.
Geografija
thumb|left|175px Daugiausia kalnuoto kraštovaizdžio rajonas išsidėstęs pietrytinėje Taipėjaus baseino dalyje. Teritorija teka Beiši upė. Vakaruose ribojasi su kaimyniniais Sindiano ir Šenkengo rajonais, šiaurėje su Sidži, rytuose su Pingsi bei Pinglinu ir pietuose su Vulajumi. Dėl vyraujančio kraštovaizdžio beveik nesiverčiama žemės ūkiu.
Istorija
2010 m. gruodžio 25 d. sukūrus naująjį Sinbėjaus miestą, Šidingas tapo vienu iš jo rajonų (区, Qū).
Semarangas
thumb|250px|Semarango bažnyčia
Semarangas (indon. Semarang) – miestas ir uostas pietų Indonezijoje, Javos saloje, Vidurio Javos provincijos administracinis centras. 1,29 mln. gyventojų (2005). Išsidėstęs prie Javos jūros ir Semarango upės žiočių. Tai didelis ir modernus jūrų uostas, vidurio Javos verslo centras. Yra laivų statykla, geležinkelio dirbtuvės, gaminamos mašinos, elektros įranga, avalynė, tekstilė, stiklas. Pagrindinės eksporto prekės: cukrus, kopra, tabakas kava, kaučiukas.
Istorija
Žinomas nuo IX a. (tada vadintas Bergota). XV a. pab. įvestas islamas.
Lamsočiai
Lamsočiai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės rytus nuo Kintų, prie kelio.
Sudargo herbas
Sudargo herbas – vienas iš Sudargo kaimo ir seniūnijos (Šakių rajono savivaldybė) heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo skydo raudoname lauke žiedo pavidalo lauro vainikas iš dviejų lauro šakelių žaliais lapais su auksinėmis uogomis. Per vainiko vidurį kyšo sukryžiuoti sidabriniai kalavijas ir kardas auksiniais efesais smaigaliais į viršų. Kalavijas iš kairiojo apatinio kampo į dešinįjį viršutinį, kardas – iš dešinio apatinio į kairįjį viršutinį. Kardo ašmenys nukreiptos į priekį. Vainiko apatinė dalis prieš sukryžiuotus ginklus, viršutinė – už jų.
Istorija
2000 m. gruodžio 13 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 1131. Herbo etalono autorius – dailininkas Raimondas Miknevičius.
Sudeikių herbas
Sudeikių herbas – vienas iš Utenos raj. Sudeikių miestelio heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo sidabriniame lauke viena virš kitos trys raudonos žuvys (seliavos) su sidabrinėmis akimis.
Istorija
2002 m. kovo 18 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 1700. Herbo etalono autorius – dailininkė Vida Navikienė.
Pakalnių geomorfologinis draustinis
Pakalnių geomorfologinis draustinis – sau­go­ma teritorija Utenos rajone, Leliūnų seniūnijoje, geomorfologinis draustinis.
Raudona silkė
thumb|[[Šerlokas Holmsas nagrinėja „įrodymą“ kuris, kaip vėliau paaiškėjo, yra jam tyčia toks pakištas.]] „Raudona silke“ – vadinamas toks argumentas, kuris skirtas tik nukreipti diskutuojančių pusių dėmesį nuo temos. Tai yra laikoma argumentacijos klaida. Pats argumentas gali būti tiek logiškai teisingas, tiek klaidingas. Argumentacijos klaida jis yra todėl, kad neturi nieko bendro su aptariamo klausimo teisingumu.
Pakalnių geomorfologinis draustinis
Apie draustinį
Draustinyje saugomas Baltijos aukštumų lauko moreninių plokščiakalvių ruožo etalonas Aukštaičių aukštumoje. Tai didelė plokščiakalnė, apklota limnoglacialiniais moliais, stačiais šlaitais nusileidžianti į gilius duburius. Draustinio plotas 420 ha. Įsteigtas 1988 m.
Raudona silkė
Pavyzdžiui, diskutuojama dėl mirties bausmės efektyvumo stabdant nusikalstamumą. Viena iš pusių išdėsto tokį argumentą:
Pakalnių geomorfologinis draustinis
Apie draustinį
Šalia draustinio yra gamtos paveldo objektai – Pakalnių ąžuolas ir Utenio akmuo.
Raudona silkė
Tai yra „raudona silkė“, kadangi diskutuojama buvo dėl mirties bausmės efektyvumo stabdant nusikalstamumą, ne apie tai, ar teisinga nusikaltėlius išlaikyti iš biudžeto. Konkrečiai šiame pavyzdyje dar galima rasti ir apeliavimą į mases.
Pavištyčio II piliakalnis
Pavištyčio II piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 31078) Vilkaviškio rajono savivaldybės teritorijoje, į rytus nuo Čižiškių Vištyčio seniūnija. Pasiekiamas keliu Pavištytis – Pavarteliai pavažiavus 1,9 km, yra dešinėje, į vakarus nuo kelio. Į rytus už 1 km stūkso Pavištyčio kalnas, kurio altitudė 282 m.
Raudona silkė
„Raudona silkė“ labai dažnai naudojama politiniuose bei religiniuose debatuose, kasdieniame gyvenime.
Pavištyčio II piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, 1 km į pietus nuo Pavištyčio pirmojo piliakalnio. Aikštelė ovali, pailga vakarų – rytų kryptimi, 28x19 m dydžio, per 1,5 m iškiliu viduriu. Jos rytiniame krašte supiltas 0,4 m aukščio, 3,5 m pločio pylimas (iš jo kyšo stambūs akmenys), už kurio iškastas 3,5 m pločio, 0,3 m gylio griovys. Už griovio supiltas antras 0,5 m aukščio, 6 m pločio pylimas, kurio išorinis 1,2 m aukščio šlaitas leidžiasi į antrą 4,5 m pločio, 0,3 m gylio griovį, už jo kyla trečias 0,4 m aukščio, 4,5 m pločio pylimas išoriniu 2,5 m aukščio šlaitu. Antras pylimas, atrodo, juosė visą aikštelę 2 m žemiau jos. Šlaitai statūs, 16 m aukščio.
Piliakalnis apardytas arimų, dirvonuoja. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo tarybos aktas. 2007-01-17; Nr. KPD-RM-181. Paminklo teritorijos plotas 23700 m².
Šiaurinėje papėdėje, 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lygios keramikos.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Stirbiškė (Laukuva)
Stirbiškė – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės vakarus nuo Laukuvos, piečiau, pro kaimą teka Momys.
Papilės apylinkė
Papilės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Papilės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Akmenės rajonui. 1954 m. prijungta Barvydžių apylinkė, dalis Draginių apylinkės ir dalis Vienrankių apylinkės, o dalis Papilės apylinkės prijungta prie Urbonaičių apylinkės. Nuo 1962 m. gruodžio 8 d. iki 1965 m. sausio 7 d. apylinkė priklausė Mažeikių rajonui. 1963 m. sausio 12 d. prijungtos Klaišių apylinkė, Urbonaičių apylinkė ir dalis Šiaudinės apylinkės, 1986 m. – dalis Kairiškių apylinkės.
1995 m. balandį Akmenės rajono savivaldybės tarybos sprendimu Papilės apylinkės teritorijoje įsteigta Papilės seniūnija.
Jonas Kumetis
Jonas Kumetis (1861 m. birželio 25 d. Merontiškių k., Seredžiaus valsč. – 1949 m. kovo 15 d. Antakalnės k., Veliuonos valsč.) – vargonininkas, chorvedys, knygnešys.
Biografija
Vargonuoti išmoko pas Seredžiaus vargonininką Čekavičių. 1880 m. savarankiškai pradėjo vargonininkauti Veliuonoje. 1881 m. suorganizavo nemažą bažnytinį chorą, kuris nuo 1885 m. pradėjo šiame krašte garsėti. Be įprastinių giesmių, chorą išmokė nemaža ir lietuvių liaudies dainų, ypač mėgo Antano Juškos surinktas šio krašto dainas. Pats chorvedys surinko ir užrašė daug liaudies dainų, sukūrė giesmę „Dievas nuo amžių“ ir šv. Mišias, kurios buvo išleistos Lietuvos krikšto 500-ųjų metinių garbei.
Be muzikinės veiklos, aktyviai įsitraukė į knygnešio darbą ir iki pat spaudos atgavimo uoliai platino „Aušrą“, „Varpą“, „Apžvalgą“ ir kitus į Lietuvą slaptai gabenamus leidinius, nepaisydamas nei kratų, nei areštų. Apie knygnešių darbą ir jų persekiojimą, caro žandarų savivalę daug rašė spaudoje, pasirašydamas Knisio ir Kuisio slapyvardžiais.
1905 m. išrinktas Veliuonos valsčiaus raštininku, lietuviškai surašė pirmąjį protokolą. Bendravo su žymiais to meto žmonėmis: mokslininku A. Pogodinu iš Petrapilio, kalbininku Jonu Jablonskiu, lenkų rašytoja E. Ožeškiene-Ožeškova ir kt.
Atgavus spaudą, susirūpino Lietuvos vargonininkų būkle ir jų švietimu. Dėjo daug pastangų atgaivinti bažnytinį grigališkąjį giedojimą. Buvo vienas iš Šv. Grigaliaus vargonininkų draugijos steigėjų ir valdybos narys, vargonininkų kvalifikacijos kėlimo pirmininkas, „Vargonininkų kalendoriaus" redaktorius.
Apie 1909–1910 m. po visas tris vyskupijas išplatino anketą „Kreipimasis į vargonininkus“, kurioje buvo apie 40 klausimų. Surinktą medžiagą paskelbė vargonininkų draugijos leidinyje „Vargonininkas“. Vargonininkų švietimo klausimais rašė ir „Vilniaus žiniose“. Ragino vargonininkus šviestis, lankyti mėnesinius kursus, kuriuos tuomet organizavo Šv. Grigaliaus vargonininkų draugija.
Nuo 1929 m. gavo knygnešio pensiją.
Naudotasi ir Antano Stravinsko surinkta medžiaga.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Alternatyvus hiphopas
Alternatyvus hiphopas (dar vadinamas alternatyviuoju repu) – hiphopo muzikos subžanras, aprėpiantis didelę hiphopo dalį. Šio žanro atlikėjai įkvėpimo daugiau semiasi iš roko, džiazo soul, regio, kantri bei kitų žanrų, nei iš tradicinio hiphopo.
Alternatyvus hiphopas susiformavo XX. 9-to dešimtmečio pabaigoje JAV. Tuo pačiu metu formavosi ir populiaresnis žanras gangsta rap, todėl alternatyviajam hiphopui išpopuliarėti neteko. Žanro sugrįžimu laikomas 10-to dešimtmečio pabaiga, pradėjus populiarėti indie muzikai. Alternatyvus hiphopas tapo populiariu kartu su tokiais atlikėjais kaip „OutKast“ ir Kanye West ir šiuo metu yra vienas iš populiariausių hiphopo subžanrų.
Vangučiai
Vangučiai arba Gribojedovas (, nuo 1945 m., nuo 1946 m. Грибоедово) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Dobrino kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Vanguzis prūsiškos kilmės. 1405 m. minimi Wangosin. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Labguvos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 7 d. Labguvos rajono, vėliau Polesko rajono kaimas, nuo 1947 m. birželio 17 d. Polesko rajono, nuo 1947 m. liepos 25 d. iki 2008 m. birželio 30 d. Gurjevsko rajono Dobrino apylinkės kaimas.
Islandijos futbolo varžybos 1913 m.
Islandijos futbolo varžybos 1913 m.
Pukalpa
Pukalpa  – miestas Peru rytuose, Amazonijoje, Ukajalio kairiajame krante; Ukajalio departamento centras. Yra upių uostas, Captain David Abenzur Rengifo oro uostas, plentas į Huanuką per Tingo Mariją. Verčiamasi medienos apdirbimo, maisto pramone, žvejyba; žemės ūkio regiono prekybinis centras (buivolai, ryžiai, palmių aliejus, manijokai, vaisiai). Vystomas ekoturizmas. Apylinkėse išgaunama nafta, gamtinės dujos. Yra ginklų aikštė, laikrodžio bokštas, katedra (2005 m.), keletas bažnyčių, yra tradicinės Amazonijos architektūros statinių (Pukalpos gamtos parke). Veikia Ukajalio, Amazonijos tarpkultūrinis universitetai.
Pukalpa pasižymi aukštu nusikalstamumo lygiu (klesti narkomafija), prastomis sanitarinėmis sąlygomis.
Skovshoved IF
Skovshoved IF – Danijos futbolo klubas iš Kopenhagos priemiesčio Skoushovedo. 2008 m. žaidė Kopenhagos lygoje.
Viva pasaulio taurė
Viva pasaulio taurė – tarptautinės futbolo varžybos, organizuojamos NF-Board tautų rinktinėms, neprikausančioms FIFA. Planuojamos rengti kas dvejus metus.
Prizas
VIVA pasaulio taurės prizas buvo suprojektuotas prancūzų skulptoriaus Gérard Pigault ir bus vadinamas buvusio Pietų Afrikos Respublikos Nelsono Mandelos garbės vardu.
Lanauskai
Lanauskai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Šimonių.
Islandijos futbolo varžybos 1912 m.
Islandijos futbolo varžybos 1912 m.
Saulius Štombergas
Saulius Štombergas (g. 1973 m. gruodžio 14 d. Klaipėdoje) – vienas geriausių Lietuvos krepšininkų, buvęs nacionalinės rinktinės kapitonas, baigęs profesionalaus krepšininko karjerą.
2004 m. krepšininkui suteikta garbė nešti Lietuvos vėliavą Atėnų olimpinių žaidynių atidarymo ceremonijoje. 2007 m. birželio 20 d. oficialiai paskelbė, kad baigia profesionalaus krepšininko karjerą. Tačiau pratęsė karjerą 2009 m. liepos 9 d. sudarė vienerių metų sutartį su Kazanės „Unics“ klubu, tačiau sezono pabaigoje ji nebuvo pratęsta.
2011 m. sausio 21 d. tapo Kauno Žalgirio-Sabonio mokyklos vyr. trenerio asistentu. 2011 m. lapkričio 9 d. tapo Kauno „Žalgirio“ vyr. trenerio asistentu.
2013 m. spalio 28 d. tapo Kauno „Žalgirio“ vyriausiuoju treneriu. 2014 m. balandžio 8 d. atsistatydino iš vyriausiojo trenerio pareigų.
Epingenas
Epingenas – miestas Vokietijos pietuose, Heilbronn rajone, Baden-Württemberg žemėje. Rajone miestas yra antras pagal gyventojų skaičių.
Epingenas stovi kalvotame Kraichgau regione, netoli nuo Elsenzo ir Hilsbacho upių žiočių.
Istorija
Pirmąkart Epingenas paminėtas 985 m. laiške, kuriuo imperatorius Otonas III atidavė gyvenvietę Vormso vyskupijai. Manoma, kad miestą galėjo įkurti alemanai III-IV a. Miesto pavadinimo galūnė "-ingen" buvo būdinga alemanų gyvenvietėms.
XI a. Epingenas priklausė salijų frankams, o XII a. perėjo Štaufenų dinastijai. 1188 m. gyvenvietė tapo įtvirtintu kaimu, 1192 m. imperatorius Henrikas VI gyvenvietę išplėtė iki mažo miesto statuso. XV-XVI a. Epingenas pergyveno ekonominį pakilimą, kurio laikotarpiu buvo paminėta ir pirmoji ir pirmoji jo Lotynų mokykla (1421 m.)
Supernova
thumb|Keplerio supernova SN1604 Supernova – sprogstanti žvaigždė; paskutinioji žvaigždės gyvavimo ciklo stadija.
Perėjus į supernovos stadiją, žvaigždės sukaupta energija staiga atpalaiduojama, materija plinta iki 30 000 km/s arba 10% šviesos greičio, šviesumas padidėja kelis šimtus milijonų kartų arba daugiau kaip 20 ryškių.
Apie 1940 m. pagal spektrą buvo išskirtos I ir II tipo supernovos. Tuo metu nebuvo žinoma, ar skirtingi spektrai reiškia skirtingo tipo sprogimą. Apie 1960 m. pradėta mąstyti, jog galimi ne tik masyvių žvaigždžių, bet ir baltųjų nykštukių sprogimai.
I tipo supernovos pikas intensyvesnis ir trunka iki kelių dienų, II tipo – trunka 2–3 mėnesius ir blėsta staigiau. Blėstantis blyksnis bei įvairios spinduliuotės pliūpsnis stebimas dar 6–12 mėnesių.
Baltosios nykštukės sprogimas (Ia tipo supernova)
Ia tipo supernova yra baltosios nykštukės sprogimas. Šių supernovų spektre nėra vandenilio linijų.
Tokia supernova gali įvykti dvinarėje sistemoje, kurios viena komponentė – baltoji nykštukė. Jei kita žvaigždė (paprastai raudonoji milžinė) išmeta daug medžiagos, dalis šios patenka į nykštukę, kurios masė didėja. Kai ji viršija 1,44 (Čandrasekaro riba), temperatūra pakyla tiek, jog prasideda vis dar galimos branduolinės reakcijos, nes baltosios nykštukės kuras nėra visiškai išeikvotas. Šios reakcijos būna labai audringos ir neretai išskiria pakankamai energijos visai žvaigždei išsklaidyti – sprogimo vietoje nelieka nieko.
„Per didelė“ baltoji nykštukė taip pat gali susidaryti susijungus dviems žvaigždėms. Trečias kelias yra laipsniškas helio apvalkalo aplink nykštukę susikaupimas ir vėlesnis jo sprogimas.
Lapkalnio–Paliepių miškai
thumb|290px|Lapkalnio miškas ties [[Užvarčiais]] thumb|250px|Lapkalnio-Paliepių miškai. [[Pašušvio miškas]] thumb|150px|Partizanų žuvimo vieta
Supernova
Baltosios nykštukės sprogimas (Ia tipo supernova)
Ia tipo supernovų pasitaiko visų tipų galaktikose ir panašiai dažnai tiek naujų žvaigždžių susidarymo srityse, tiek ir visur kitur. Tai patvirtina, jog sprogsta senos ar vidutinio amžiaus žvaigždės. Visos kitos supernovos sutinkamos tik žvaigždžių formavimosi regionuose, kur būna jaunų, bet labai masyvių žvaigždžių. Ia tipo supernovų absoliutiniai ryškiai yra palyginus labai vienodi, todėl jos naudojamos kaip standartiniai žinomo šviesio šaltiniai atstumams iki kitų galaktikų nustatyti.
Strazdaliai
Strazdaliai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Požerės, rytiniame Paršežerio krante, prie.
Supernova
Baltosios nykštukės sprogimas (Ia tipo supernova)
Ib ir Ic supernovos nėra baltųjų nykštukių sprogimai ir (kaip ir visi kiti likę tipai) vyksta, kuomet masyvios žvaigždės geležinis branduolys susitraukią į neutroninę žvaigždę arba juodąją bedugnę. Jų spektre irgi nėra vandenilio linijų, tačiau taip pat nėra ir Ia tipui būdingų silicio linijų.
Geležies branduolio susitraukimas (Ib, Ic ir II tipo supernovos)
Masyvesnės nei 8 žvaigždės pereina laipsniškas vandenilio, helio, neono, deguonies ir silicio degimo stadijas. Kiekvienai sekančiai reakcijai reikalinga vis aukštesnė temperatūra. Vienos stadijos kurui pasibaigus, žvaigždė kiek susitraukia, temperatūra pakyla ir prasideda po jos sekančio etapo kuro degimas. Kai kurios šių stadijų trunka milijonus metų, tačiau sudegus heliui, tolimesnės reakcijos labai pagreitėja dėl neutrinų praradimo. Temperatūrai pakylus iki milijono laipsnių ir daugiau, atsiranda dideli kiekiai elektronų bei pozitronų. Elektronui susidūrus su pozitronu, jie virsta neutrino bei antineutrino pora. Skirtingai nuo atomų branduolių ar elektronų, šios dalelės lengvai palieka žvaigždę, nusinešdamos daug energijos. Paskutinė stadija (silicio degimas) tetrunka daugiausia savaites.
Galop susidaro maždaug 1,5 geležinis branduolys. Geležis turi didžiausią ryšio energiją, todėl jos degimas energijos žvaigždei nebeduoda. Be neutronų srautų, dėl itin didelių temperatūrų bei slėgių šio metu prasideda dar du daug energijos atimantys procesai – atomų branduoliai pradeda sugerti elektronus (daliai protonų virstant neutronais) bei geležis pradeda virsti atgal į helį (fotodezintegracija). Greitai geležinis branduolys ima kristi į savo paties centrą apie ketvirčiu šviesos greičio. Kol nukleonų sąveikos stūmos komponentas pagaliau pristabdo traukimąsi, žvaigždės branduolio tankis jau būna dukart viršijęs įprastinį atomo branduolio tankį.
Labai daug energijos išspinduliojama neutrinų pavidalu. Nėra labai akivaizdu, kaip atsiranda stebimas galingas šviesos žybsnis.
Žymėjimas
Supernovos žymimos raidėmis SN, po to – atradimo metai ir dviejų lotyniškų skaičių kombinacija, reiškiančia supernovos atradimo eilės numerį: SN1987cj.
Lapkalnio–Paliepių miškai
Lapkalnio–Paliepių miškai – miškų masyvas Raseinių rajono ir Kėdainių rajono savivaldybių teritorijoje, 8 km į šiaurės rytus nuo Ariogalos. Priklauso Raseinių ir Kėdainių miškų urėdijoms. Užima 37,1 km² plotą (mišku apaugę 27,95 km²).
Masyvą sudaro Juodžių, Lapkalnio, Paliepių, Pašušvio, Šilainių miškai. Teka Dubysos dešinysis intakas Gynėvė ir jos intakai Lendrė ir Upytė, taip pat Šušvės baseino upeliai (Pečiupė, Ažytė, Ažynas, Raguva, Skerdūmė). Paviršius lygus, šiaurinėje dalyje banguotas. Miško augavietės derlingos laikinai įmirkusios ir įmirkusios.
77 % miškų yra ūkiniai IV grupės, 16 % vandens apsauginiai III grupės, 7 % ekosistemų apsaugos II grupės.
Jaunuolynai sudaro 26 %, pusamžiai medynai 31 %, bręstantys 19 %, brandūs 24 %. Medynų vidutinis amžius 48 m., bonitetas 1,4, skalsumas 0,71, tūris 196 m³/ha. Kasmet priauga 6,9 m³/ha.
Šiaurinėje dalyje įsteigtas Zembiškio miško botaninis draustinis.
Šiaurine dalimi eina kelias. Miškuose ir greta įsikūrę kaimai: Lapkalnys, Skirgailinė, Zembiškis, Paskerdūmiukas, Šulcava, Graužai, Tilindžiai, Paliepiai, Žostautai, Juodžiai, Šliužiai, Daujotėliai, Paliepiukai.
Labūnava (Širvintos)
Labūnava – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Čiobiškio. Pro kaimą eina Čiobiškio–Pabaisko kelias, šiaurėje telkšo Labūnavos ežeras ir teka Kamaja, rytuose yra Lygiaraisčio telmologinis draustinis.
Vilkaviškio Aušros gimnazija
miniatiūra|265px|right
Istorija
1979-ieji. Vilkaviškio II vidurinėje mokykloje pirmasis rugsėjis. 1160 moksleivių, 51 mokytojas. Direktorius – Stasys Rogovas.
1994-ieji. Mokyklai 15 metų. 1042 mokiniai, 88 mokytojai. Direktorius – Aleksandras Žikevičius. Jau penktasis (mokyklai taip pat vadovavo Antanas Žilinskas, Artūras Simanavičius, Vanda Unguraitienė).
1999-ieji. Mokykla švenčia dvidešimtmetį. Jau išleisti 1398 abiturientai. Mokykloje dirba 86 pedagogai.
2004-ieji. Mokykloje 1455 moksleiviai. Dirba 101 mokytojas. Iš jų – 9 nuo mokyklos įkūrimo metų: V. Puskunigienė, E. Slivinskas, D. Baušienė, A. Buragienė, V. Unguraitienė, O. M. Sinkevičienė, M. Sledžiuvienė, E. Buzaitienė, G. Dubickienė.
2021 m. Gimnazijoje mokėsi 540 mokinių. Dirba 50 mokytojų, 5 pagalbos mokiniui specialistai, 4 administracijos darbuotojai.
Juozas Lapšys
Juozas Lapšys (1911 m. lapkričio 6 d. Radviliškis – 2001 m. liepos 5 d. Adelaidė) – Lietuvos kariuomenės karininkas, Australijos lietuvių veikėjas.
Biografija
1933 m. baigė Karo mokyklą Kaune, 1939 m. – Klaipėdos prekybos institutą.
1933–1934 m. tarnavo Penktajame pėstininkų pulke. Dėl dalyvavimo voldemarininkų puče 1934 m. priverstas palikti Lietuvos kariuomenę dirbo Lietuvos Baltijos Loydo laivininkystės bendrovėje. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1948 m. atvyko į Australiją. 1952 m. vadovavo Australijos lietuvių bendruomenės Adelaidės lietuvių apylinkės valdybai, vėliau kelerius metus Baltų tarybai, buvo Lietuvių bendruomenės krašto valdybos vicepirmininkas. 1974 m. prisidėjo prie bendro baltų imigrantų reikalavimo atšaukti Australijos ministro pirmininko Dž. Vaitlemo sprendimą pripažinti Lietuvą TSRS sudėtine dalimi, o ne okupuotu kraštu. Nuo 1974 m. Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto atstovas Australijoje. Nuo 1978 m. Australijos lietuvių bendruomenės garbės narys.