cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šachmatų vunderkindas
Kas jaunesnis laimės prieš didmeistrį
Lenktynės dėl jauniausiojo didmeistrio titulo nesibaigė: 2021 m. dar penki, jaunesni už M. Karlseną, buvo įvykdę DM keliamus reikalavimus. Vienas jų – Domaraju Gukešas iš Indijos 2019 m. sausio 15 d. išsikovojo DM titulą, kai jam buvo 4614 dienų (tik 17 dienų daugiau nei S. Karjakinui).
2009 m. Naujajame Delyje vykusiame „Parsvnath“ turnyro pirmajame ture 9 metų ir šešių mėnesių Hetulas Šahas iš Indijos, žaidžiant pagal įprastą laiko kontrolę, nugalėjo Nurlaną Ibrajevą iš Kazachijos ir tapo jauniausiu žaidėju pasaulyje, įveikusiu didmeistrį. Tiesa, Davidas Hovelas, dar 1999 m „Intelektalaus sporto“ olimpiadoje, būdamas a6tuonerių, žaisdamas žaibo partiją, buvo įveikęs DM Džoną Naną, bet tai nebuvo standartinio laiko kontrolės varžybos.
Hetulas daugiau nei metais pagerino Parimarjano Negi pasiektą Indijos rekordą, kai Parimarjanas Bylio atvirajame turnyre įveikė Ivaną Nemetą ir buvo pats jauniausias šachmatininkas iš Indijos, laimėjęs prieš didmeistrį. Tai įvyko dar 2004 m., kai Parimarjanui buvo 11 metų. Tačiau šis Hetulo Šacho pasiekimas vėliau buvo pagerintas, kai 2012 m. Vašingtono tarptautiniame turnyre Avonderis Liangas, būdamas devynerių metų ir 111 dienų, nugalėjo didmeistrį Larry Kaufmaną.
Jauniausių didmeistrių sąrašas
Nuo 1950 m., kai FIDE įvedė didmeistro titulą, pagrindinis šachmatų vunderkindų matas yra amžius, kai jie įvykdo DM titului keliamus reikalavimus. Dalis žemiau išvardintų žaidėjų yra buvę jauniausiais savo laikotarpio didmeistriais. Lentelėje nurodytas amžius, kai jie išsikovojo DM titulą. Jis neskaičiuojamas nuo momento, kai jie oficialiai buvo pripažinti, nes DM titulai tvirtinami FIDE prezidento tarybos posėdžiuose, kurie vyksta kas 3 mėn. Visi žaidėjai yra išvardyti pagal federaciją, kurios nariais jie buvo įvykdymo metu, o ne pagal dabartinę ar vėlesnę federaciją.
12-mečiai
Jauniausi žaidėjai (nuo 1958 m. iki 2021 m.) įvykdę didmeistrio normatyvą
15-mečiai
a b
Degsnės tvenkinys
Degsnės tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Prienų rajone, 2,5 km į šiaurės vakarus nuo Stakliškių, Degsnės miško pietrytinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus Tauriekėlės upelį (Alšios intakas) 2,7 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,18 km, plotis – iki 0,055 km. Altitudė 98,7 m. Krantai aukštoki, ištisai apaugę medžiais ir krūmais, rytinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Tvenkinys labai užžėlęs vandens augmenija.
Yong Sports Academy
„YONG Sports Academy“, YoSA Bamenda arba tiesiog „YONG“ – Kamerūno futbolo klubas iš Bamendos, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje.
Istorija
2004 m. įkurtas futbolo klubas. Nuo 2004 m. sezono rungtyniavo Antroje lygoje, o 2009–2010 m. debiutavo aukščiausioje šalies lygoje.
2013 m. iškovojo Kamerūno futbolo taurę. 2016 m. pirmą kartą klubo istorijoje pasidabino medaliais (trečioji vieta – bronza).
Viešoji advokatų kontora
Istorija
Viešosios advokatų kontoros – Lietuvos teisinės pagalbos sistemos dalis. Įsteigtos vykdant teisinės pagalbos sistemos reformą. Veikia keliuose (ateityje planuojama, kad veiktų visuose) didžiuosiuose Lietuvos miestuose. Įsteigtos, siekiant, kad valstybė prisiimtų didžiausią atsakomybę ir naštą, kad „apgintų silpniausiųjų visuomenės atstovų teises“. Lietuvoje finansinės galimybės vis dar neleidžia plėsti nemokamos teisinės paramos teikimo ir padaryti ją prieinamą visiems pageidaujantiems.
2000 m. balandžio mėn. įsteigta pirmoji viešoji advokatų kontora (Šiauliuose). Šiaulių viešoji advokatų kontora pagerino teisinės pagalbos teikimą baudžiamosiose bylose pagal paskyrimą. Žinant advokatų budėjimo grafikus galima planuoti baudžiamojo proceso veiksmų atlikimą ikiteisminio tyrimo įstaigose ar teisme.
2002 m. balandžio mėn. – Vilniaus viešoji advokatų kontora (antroji Lietuvoje). Joje teikiama valstybės garantuojama teisinė pagalba baudžiamosiose bylose pagal paskyrimą. Šią kontorą įsteigė LR teisingumo ministerija, Atviros Lietuvos fondas ir Lietuvos advokatų taryba. Tokios dvi kontoros kol kas vienintelės ir Lietuvoje, ir visame Centrinės bei Rytų Europos regione.
Viešosios advokatų kontoros darbas organizuojamas komandinio darbo principais. Užtikrinamas veiksmingas tarpusavio darbų koordinavimas. Naudojamos modernios informacinės technologijos, įskaitant advokato darbo laiko bei bylų registracijos informacinę sistemą.
2005 m. numatyta įsteigti viešąsias advokatų kontoras dar keliuose miestuose, vienas iš jų – Klaipėda. Didinti viešųjų advokatų kontorų skaičių Lietuvoje nuspręsta susipažinus su ekspertų, įvertinusių tokių įstaigų veiklą Vilniuje ir Šiauliuose, išvadomis. Ekspertų komisijos raštuose teigiama, kad advokatų kontoros abiejuose didmiesčiuose pagerino teisinės pagalbos teikimą, bei padeda kitoms teisinėms institucijoms atlikti savo pareigas nevilkinant baudžiamojo proceso.
Oulafsfjorduras
Oulafsfjorduras – miestas šiaurės Islandijoje, prie Ejafjorduro fjordo, link kurio nutiestas 3 km tunelis. Yra uostas. Išvystyta žvejybos pramonė, turizmas.
Selfosas
Selfosas – miestas pietvakarių Islandijoje, prie Elvusau upės. Prekybos ir smulkiosios pramonės centras.
Dan Spătaru
Danas Spėtaru (Dan Spătaru; g. 1994 m. gegužės 24 d.) – Moldovos futbolininkas, atakuojančio plano saugas, vingeris. FC Milsami klubo žaidėjas.
Karjera
Dalį karjeros praleido Kišiniovo „Zimbru“ klube, kuriame rungtyniavo nuo 2012 m., vėliau persikėlė į Rumuniją.
Buvo skolinamas Džurdžu „Astra“, o nuo 2017 m. priklausė Bukarešto „Dinamo“. Tais pačiais metais perėjo į Jasų CSM „Politehnica“.
2018 m. žaidė Rusijoje, 2019 m. Latvijoje, o nuo 2020 m. – Armėnijoje. Iš pradžių rungtyniavo „Noah“ klube, o vėliau atstovavo Jerevano „Ararat-Armenia“. Trumpam grįžo į „Noah“ klubą.
Nuo 2022 m. vasaros rungtyniavo FC Milsami. Šis Moldavijos klubas rungtyniavo Superlygoje ir atstovavo šaliai UEFA Europos konferencijų lygoje.
2022–2023 m. Konferencijų lyga
2022 m. birželio 14 d. ištraukus UEFA Konferencijų lygos burtus tapo žinoma, kad „Milsami Orhei“ pirmame atrankos etape varžovais tapo „Panevėžio“ klubas.
2022 m. liepos 7 d. rungtynės prieš Panevėžio klubą baigėsi be įvarčių, nulinėmis lygiosiomis. Panevėžiečiai jas baigė be vieno pašalinto žaidėjo.
2022 m. liepos 14 d. įvyko atsakomosios rungtynės Moldavijoje. Jose pergalę rezultatu 2:0 šventė šeimininkai. Pirmąjį rungtynių įvartį pelnė Dan Spătaru Antrasis įvartis buvo pelnytas į savus vartus, kai nuo Joshua Akpudje kamuolys įskriejo į panevėžiečių vartus.
2022–2023 m. Konferencijų lygos pirmame etape bendru dviejų rungtynių rezultatu 2:0 nugalėjo „Milsamio“ klubas. Moldavijos atstovai pateko į kitą etapą, o lietuviams sezonas Europos turnyruose baigėsi.
Rinktinės
Nuo 2014 m. buvo kviečiamas į Moldovos rinktinę.
Oregono sutartis
thumb|200px| Žemė, dėl kurios buvo ginčytasi, žemėlapis.
Oregono sutartis – raštiškas susitarimas tarp Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Airijos karalystės ir Jungtinių Amerikos Valstijų, pasirašytas 1846 metų birželio 15 dieną Vašingtone. Sutartis užbaigė Oregono sienos konfliktą. Sutartis numalšino besirungiančių tarpusavyje amerikiečių ir britų pretenzijas į Oregono teritoriją, kuri nuo 1818 metų sutarties pasirašymo buvo okupuota tiek amerikiečių, tiek britų.
Kretingos Tiškevičių koplyčia-mauzoliejus
Istorija
Neogotikinio stiliaus koplyčia pastatyta 1893 m. paskutinio Kretingos savininko grafo Aleksandro Tiškevičiaus (1864–1945) įsakymu. Ją suprojektavo Kuršo gubernijoje gyvenęs švedų kilmės architektas Karlas Eduardas Strandmanas. Pirmiausia iš tašytų akmenų ir raudonų plytų buvo sumūrytas ir žemių kalvele apjuostas rūsys-mauzoliejus Tiškevičių šeimos nariams laidoti. Kad kalvos žemės neslinktų, koplyčia apjuosta aukšta Kretingos dvaro plytinėje degtų raudonų plytų tvora. Pirmoje XX a. pusėje antžeminėje koplyčios dalyje vykdavo laidotuvių pamaldos.
Koplyčios mauzoliejuje ilsisi Tiškevičių šeimos narių palaikai, tarp jų grafo Juozapo Tiškevičiaus (1836–1891; sarkofagas iki 1893 m. stovėjo kapinių Šv. Jurgio koplyčioje) ir jo anūko Kazimiero Viktoro Justino Marijos Tiškevičiaus (1896–1941). Tai paskutinis Tiškevičių giminės atstovas, kuriam priklausė koplyčia. Jis dalyvavo 1941 m. birželio sukilimo kovose ir vadovavo žemaičių sukilėlių būriui.
2018 m. grafų Tiškevičių šeimos koplyčia-mauzoliejus renovuotas ir pritaikytas edukacinei veiklai bei kultūriniam turizmui. Koplyčios kriptoje įrengta ekspozicija „Grafai Tiškevičiai“, o koplyčios aukšte yra sakralinio meno – kaltinių kryžių viršūnių – bei devocionalijų ekspozicijos. Grafų Tiškevičių šeimos koplyčia-mauzoliejus yra neatsiejama Kretingos dvaro sodybos dalis.
Palaidojimai
1893–1941 m. grafų Tiškevičių koplyčios-mauzoliejaus kriptoje buvo palaidoti 6 asmenys, kurių palaikai ilsisi 4 metaliniuose sarkofaguose ir 2 mediniuose karstuose:
Wegelin & Co.
Wegelin & Co. – privatus bankas, kuris buvo įkurtas Sankt Galene 1741 m. Šis bankas yra išlaikęs pagrindines privačiųjų bankų veiklos tradicijas ir principus. „Wegelin“ teikia tik turto ir investicijų valdymo paslaugas privaties ir instituciniams klientams. Šis bankas yra seniausias Šveicarijoje. Šiuo metu „Wegelin“ valdo daugiau kaip 26 mlrd. Šveicarijos frankų vertės turtą. Bankas turi 13 padalinių Šveicarijoje, o jame dirba 700 darbuotojų.
Bulgarijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Pirmas etapas
Legenda:
B grupė
Legenda:
Pusfinalio rungtynės
Pirmosios rungtynės:
--
-
Atsakomieji mačai:
Borgarnesas
Borgarnesas – miestas vakarinėje Islandijoje, prie Borgarfjorduro fjordo, 60 km į šiaurę nuo Reikjaviko. Išvystyta plieno, betono, žuvies pramonė.
VIII PP Šiauliai
Šiaulių 8PP – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Šiaulių.
Odeonas
thumb|Odeonas Odeonas (🇬🇷) – nedidelis senovės graikų ir romėnų statinys, skirtas koncertams. Dažniausiai odeonas buvo apskritimo plano, dengtas kolonomis paremtu stogu. Odeono viduryje – žiūrovų vietų eilėmis apjuosta aikštelė (kaip amfiteatre).
Dažniausiai odeonuose buvo rengiami muzikos ir poezijos konkursai.
Seniausias žinomas odeonas – Periklio pastatytas maždaug 445 m. pr. m. e. pietiniame Atėnų Akropolio šlaite. Odeonai buvo pastatyti Korinte, Patruose, kituose Mažosios Azijos miestuose. Du odeonai veikė ir Romoje, kurioje pirmąjį pastatė imperatorius Domicianas, antrąjį – Trajanas.
Gundars Daudze
Gundaras Daudzė (, g. 1965 m. gegužės 9 d. Rygoje) – Latvijos politikas, gydytojas, 2007-2010 m. 9-osios Saeimos pirmininkas.
Saulius Čaplinskas
Saulius Čaplinskas (g. 1959 m. gegužės 8 d. Plonėne, Pakruojo rajone ) – Lietuvos gydytojas, medicinos mokslų daktaras, profesorius.
Išsilavinimas
1977 m. aukso medaliu baigė Kauno 5-ąją vidurinę mokyklą (dabar - Kauno Vinco Kudirkos progimnazija), 1983 m. – Kauno medicinos instituto (dabar - Lietuvos sveikatos mokslų universitetas) gydomosios medicinos studijas. Iki 1986 m. dirbo Kauno medicinos instituto Mikrobiologijos katedros dėstytoju, asistentu. 1986 m. įstojo į D. Ivanovskio virusologijos instituto virusologijos specialybės aspirantūrą, kur  atliko mokslinius tyrimus ir 1989 m. apgynė daktaro disertaciją „ŽIV antikūnų aptikimo metodų kūrimas ir lyginamoji charakteristika“, už kurią suteiktas ir vėliau Lietuvos Mokslo Tarybos nostrifikuotas (1992 m.) medicinos mokslų daktaro laipsnis. Tai pirmoji Lietuvos mokslininko disertacija ŽIV infekcijos tema.
Pedagoginė bei visuomeninė veikla
Tarptautinių ir Lietuvos mokslinių - praktinių kvalifikacijos tobulinimo renginių, kongresų, konferencijų, seminarų organizatorius ir organizacinių komitetų narys. Pvz.:
Gardabairas
Gardabairas – miestas pietvakarių Islandijoje, Reikjaviko priemiestis. Yra vienintelė šalyje „IKEA“ baldų parduotuvė.
Saulius Čaplinskas
Moksliniai interesai
Iš viso 202 metodinių leidinių sudarytojas ar redaktorius, 335 mokslinių publikacijų, pranešimų, 1565 mokslo populiarinimo straipsnių autorius ir bendraautoris. Pvz., knygos ir kt.:
Tarptautinė veikla, narystė
Padėkos
Tarptautinių partnerių - UNDP, UNAIDS, WHO, ECAD, UNICEF, UNESCO, ND, ILO, BNAVD ir kt. - padėkos už iniciatyvumą, profesionalią, motyvuojančią ir įkvepiančią bei atvirą naujovėms lyderystę regione bei aktyvų socialinių partnerių telkimą kovoje su ŽIV/AIDS ir kitomis užkrečiamomis ligomis. Nacionalinių partnerių - savivaldybių merų, ugdymo įstaigų vadovų, profesinių draugijų, visuomeninių organizacijų atstovų ir kitų socialinių partnerių bei valstybės valdymo atstovų (ministrų pirmininkų, ministrų ir kt.) - padėkos už pastangas telkiant tarptautinius partnerius, tobulinant šalies medikus, skatinant tarptautinį bendradarbiavimą, geros praktikos bei inovatyvių užkrečiamųjų ligų prevencijos sprendimų sklaidą Lietuvos visuomenei.
Šaltiniai:
Kas yra kas Lietuvoje. Lietuvos pasiekimai. UAB "Neolitas", 2004. p.524
Kas yra kas Lietuvoje. Lietuvos pasiekimai. UAB "Neolitas", 2008. p.518
Kas yra kas Lietuvoje 2018. Šimtmečio leidimas. UAB "Leidybos studija", 2018.
Saulius Čaplinskas. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2015. Asmeninis puslapis: http://www.sauliuscaplinskas.lt/lt
Telšių rajono savivaldybės Karolinos Praniauskaitės viešoji biblioteka
Telšių rajono savivaldybės Karolinos Praniauskaitės viešoji biblioteka – pagrindinė biblioteka Telšių rajono savivaldybėje, veikia Telšių miesto centre.
Istorija
Telšių biblioteka įkurta 1921 m. kaip viena iš pirmųjų 6 valstybinių bibliotekų, pradėjusių veikti kaip Kauno centralinio valstybinio knygyno filialas. 1936 m. pervadinta Telšių viešąja biblioteka. 1943 m. duomenimis, bibliotekoje buvo 10 902 tomai, 3202 knygų svetimomis kalbomis, 458 skaitytojai, per mėnesį buvo išduodama 1290 leidinių; veikė skaitykla. Nors ne kartą kraustėsi į kitas patalpas, biblioteka visada buvo miesto centre, ant Insulos kalno. 1974 m. persikėlė į specialiai bibliotekai pritaikytas patalpas ir iki 2008 m. buvo įsikūrusi Kultūros centro antrajame aukšte. 1976 m. vykdant bibliotekų centralizaciją, Telšių centrinėje bibliotekoje įsteigti 5 skyriai. 1996 m. tapo savivaldybės viešąja biblioteka, 1997 m. lapkričio 28 d. rajono savivaldybės sprendimu ir Telšių visuomenės pritarimu bibliotekai suteiktas pirmosios lietuvių poetės Karolinos Praniauskaitės vardas. 2007 m. rugsėjį prasidėjo bibliotekos renovacijos darbai, ji laikinai įsikūrė Telšių miesto seniūnijos pastato pirmajame aukšte. Vėliau įsikūrė kultūros centro pastate Respublikos g. 18.
Filialai
2021 m. gegužę bibliotekai priklausė 28 filialai:
Uždaryti filialai:
Jarmališkių tvenkinys
Jarmališkių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Prienų rajone, 7 km į pietryčius nuo Stakliškių. Sudarytas užtvenkus Kamarkos upelį (Verknės intakas) 0,88 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,22 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 97,2 m. Krantai žemi, iš visų pusių plačiai užpelkėję. Aplinkui auga Šilų miškelis. Į šiaurę įsikūręs Jarmališkių kaimas.
No Man's Sky
No Man's Sky – 2016 m. fantastinis nuotykių videožaidimas, kurį sukūrė ir išleido britų „Hello Games“ studija „PlayStation 4“ ir PC „Windows“ sistemoms. 2018 m. žaidimas su atnaujinimais išleistas „Xbox One“ konsolei.
Australija olimpinėse žaidynėse
Australija olimpinėse žaidynėse dalyvauja nuo 1896 m.
No Man's Sky
Pagal metacritic.com suvestinę, kritikai žaidimą įvertino 71/100 ir 60/100 vidurkiais „PlayStation 4“ ir „Windows“ sistemoms atitinkamai.
Australija olimpinėse žaidynėse
Istorija
Australija pirmą kartą olimpiadoje pasirodė debiutinėse 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. 1908 m. - 1912 m. Australija dalyvavo kaip Australazijos dalis (Bendra Okeanijos komanda). Nuo 1920 m. šalis grįžo į olimpiadą kaip atskira valstybė. Australija nusprendė neboikotuoti 1980 m. vasaros olimpinių žaidynių Maskvoje, Sovietų Sąjungoje, bet varžybose dalyvavo ne po nacionaline, o po olimpine vėliava.
No Man's Sky
„No Man's Sky“ yra 3D grafikos žaidimas, kuriame iš pirmojo asmens perspektyvos valdomas herojus lanko įvairias fantastiškas planetas. Žaidime yra nuotykių, ieškojimų ir išgyvenimo žanrų elementų. Žaidėjo tikslas − pasiekti galaktikos centrą. Žaidimo objektai: planetos, planetų gyvūnija, augalija, geologinė aplinka yra sugeneruojami procedūriškai žaidimo variklio. Tokiu būdu žaidime yra begalė skirtingų planetų ir kiekvieno žaidėjo atrandamos planetos yra vis skirtingos tarpusavyje. Žaidimo pradžioje veikėjo kosminis laivas nukrito nežinomoje planetoje, kurią veikėjas gali ištyrinėti, rinkti resursus, kovoti su priešiškai gyvūnais ir pataisęs laivą leistis į kelionę prie pasirinktos danguje matomos planetos. Žaidėjui yra suteikta galimybė suteikti pavadinimus atrandamoms planetoms. Po vienos misijos užbaigimo, žaidimo variklis gali generuoti kitą galaktiką, kurią žaidėjas gali tyrinėti iš naujo.
Australija olimpinėse žaidynėse
Olimpiadų rengimas
Australija surengė dvi vasaros olimpiadas:
No Man's Sky
„No Man's Sky“ sulaukė didžiulės kritikos po to, kai paaiškėjo, kad daugelio žaidimo anonsuotų elementų jame nėra, tarp jų: žadėtų mūšių tarp ateivių, kosminių laivų eskadrilių ir daugelio žaidėjų (multiplayer) žaidimo galimybės. Žaidimas išleidimo savaitę buvo vienu sėkmingiausių debiutų tiek „PlayStation 4“, tiek „Steam“ sistemose, tačiau paaiškėjus žaidimo trūkumams, jo pardavimai ženkliai krito (D. Britanijoje 81% „Playstation 4“ konsolei). JK reklamos standartų agentūra pradėjo tyrimą dėl „Steam“ tinklalapyje esančių publikuotų žaidimo anonsinių filmų, vaizdalaukių, kurie, pasak vartotojų skundų, neatitiko produkto.
Atnaujinimai
Po pagrindinio žaidimo pasirodymo „Hello Games“ išleido grupę nemokamų atnaujinimų ir papildymų paketų: „Foundation“ (2016 m.), „Path Finder“, „Atlas Rises“ (abu 2017 m.), „Next“ (2018 m.). Su šiais papildymais įvesti nauji žaidimo režimai (pvz., Creative, su neribotais resursais ir be galimybės herojui žūti), įvesta žaidimo istorija, susijusi su veikiančiais ateiviais, ženkliai atnaujinta žaidimo grafika, žaidėjas gali pasirinkti „namų“ planetą, statyti savo bazes, įvesti nauji kelionių po planetą aparatai, naujas „foto“ režimas, leidžiantis užfiksuoti žaidėjo atrastų planetų vaizdus. 2018 m. įvesta pilnavertė kelių žaidėjų žaidimo galimybė, įvesta galimybė žaisti iš trečiojo asmens perspektyvos, herojaus 3D modelį žaidėjas gali modifikuoti, parinkti jam ateivio rasę ir kita.
Australija olimpinėse žaidynėse
Olimpiadų rengimas
Brisbenas konkurse dėl teisės surengti 1992 m. olimpiadą liko 3-as. Melburnas konkurse dėl teisės surengti 1996 m. olimpiadą liko 4-as.
Lo­ros Juo­dkai­tės šo­kio tea­tras
VšĮ Lo­ros Juo­dkai­tės šo­kio tea­tras – šiuolaikinio šokio krypties šokio teatras, esantis Vilniuje. Teatro steigėja ir direktorė – choreografė ir šokėja šiuolaikininkė Loreta Juodkaitė. Me­ni­nin­kei tal­ki­na sce­nog­ra­fė El­vi­ta Braz­dy­ly­tė, režsierius Valentinas Masalskis. Teatro va­dy­bininkė – Vytautė Brazdylytė.
Buveinės adresas: J. Savickio g. 4, Naujamiestis (Vilnius).
Istorija
2005 metais Loreta Juodkaitė Vilniaus dailės akademijoje įkūrė studentų Šokio teatrą ir jam vadovavo.
2006 metais šiuolaikinio šokio festivalyje „Naujasis Baltijos šokis“ debiutavusi ir 2007 metais pelniusi Auksinį scenos kryžių Loreta Juodkaitė nusprendė kurti nepriklausomą šiuolaikinio šokio teatrą.
2013 metų birželio 4 dieną buvo oficialiai įregistruota Viešoji įstaiga „Loros Juodkaitės šokio teatras“.
2014 metais sausį Lietuvos publikai buvo pristatytas šokio teatro spektaklis „Atmintis“. Jis 2014 metų gegužės 10 dieną parodytas ir festivalyje „Naujasis Baltijos šokis“, Menų spaustuvės Juodojoje salėje. VšĮ „Loros Juodkaitės teatro“ spektaklį Lietuvos kultūros taryba parėmė 7000 Lt. 2014 metų gruodžio 10 ir 11 dienomis su spektakliu „Memory“ dalyvauta festivalyje „Litauen tanzt contemporary“ Berlyne.
2014 metais teatras taip pat pretendavo gauti Lietuvos kultūros tarybos paramą Šokio spektaklio „Kūno atmintis“ sklaidai.
2014 m. gruodžio 27 d. teatras gastroliavo Klaipėdoje. Spektaklis „Atmintis“ (pagal Albert Camus romaną „Svetimas“) buvo rodomas neseniai duris atvėrusiame Kultūros fabrike.
2015 m. teatras pateikė paraišką Šokio spektaklio „Pasaka“ eskizo sukūrimo finansavimui gauti.
Bielsko apskritis (1919–1939)
Bielsko apskritis – buvęs Lenkijos administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės rytų Lenkijoje, mažoji dalis – vakarų Baltarusijoje. Centras – Bielskas.
Lo­ros Juo­dkai­tės šo­kio tea­tras
Istorija
2015 metais su šokio spektaklyje „Atmintis“ užfiksuota akimirka fotografas Dmitrijus Matvejevas konkurse „Lietuvos spaudos fotografija 2015“ tapo nugalėtoju „Kultūros“ kategorijoje.
Bielsko apskritis (1919–1939)
Istorija
Apskritis įkurta po I pasaulinio karo.
Administracinis suskirstymas
Apskričiai įvairiu metu priklausė 29 valsčiai.
Kėdainių SC-Ateitis
Didžiausi SC-„Ateities“ pasiekimai RKL B diviziono aukso medalis 2017 m. ir pirmoji vieta B divizione pagal reguliariojo sezono rezultatus dėl COVID-19 pandemijos nutrauktame 2019-2020 m. sezone.
VEF JDA-10M
VEF JDA-10M – 1939 m. sukurtas dvimotoris daugiafunkcis lėktuvas. Šis orlaivis yra vienintelis dvimotoris, kada nors pagamintas Latvijoje. JDA-10M suprojektavo latvių kilmės Minesotos universiteto Aviacijos katedros profesorius inžinierius Jānis Akermanis (angl. John D. Akerman). Lėktuvas buvo pagamintas Latvijos Valstybiniame elektrotechnikos fabrike (lat. Valsts elektrotehniskā fabrika – VEF).
Konstrukcija ir gamyba
Daugiafunkcį dvimotorį lėktuvą, tinkamą pilotų mokymui taip pat keleivių ir krovinių pervežimui Latvijos kariuomenės užsakymu J. Akermanis pradėjo projektuoti 1937 m. Latvijos kariuomenė planavo įsigyti dvimotorių bombonešių bei siekė turėti šalyje pagamintų tokių lėktuvų pilotų mokymui tinkamų lėktuvų. VEF JDA-10M daugiausiai buvo medinės konstrukcijos žemasparnis monoplanas su fiksuota įprastine važiuokle su galiniu ratuku, panašus į britišką Miles Master.
Pradžioje buvo planuojama į orlaivį montuoti du 153 kW (205 AG) galios de Havilland Gipsy Six II, 6 cilindrų oru aušinamus apverstus vienaeilius stūmuoklinius variklius, tačiau į lėktuvą buvo sumontuoti du Armstrong Siddeley Cheetah IX, 7 cilindrų oru aušinami 261 kW (350 AG) galios radialiniai varikliai.
Pirmasis JDA-10M skrydis įvyko 1939 m. rugsėjo 4 d. Spilvės aerodrome prie Rygos. Bandytojas nacionalinės aviakompanijos Valsts gaisa satiksme pilotas Karlis Alksnis.
Bandymų metu paaiškėjo nemažai orlaivio trūkumų – nesubalansuota variklių trauka (pilotai skundėsi dėl tendencijos kilimo metu suktis į vieną pusę, ką reikėjo kompensuoti labai didelėmis vairų pastangomis), netiklsūs vairai ir kt. Taisant šiuos trūkumus kariuomenės atstovai, atsižvelgdami į prasidėjusio Antrojo pasaulinio karo aktualijas paprašė numatyti galimybę lėktuvą pritaikyti lengvojo bombonešio funkcijai. Šį darbą sustabdė 1940 m. birželį prasidėjusi sovietinė Latvijos okupacija. Buvo pastatytas tik vienas egzempliorius. SSRS karinės pajėgos atsisakė tęsti lėktuvo tobulinimo darbus, jų užgrobtas orlaivis buvo išardytas iki 1941 m. pradžios.
Techniniai parametrai (JDA-10M)
Duomenys iš: Latvia’s Little Hawk
Sikstas Riauka
Biografija
Mokėsi Kretingos pradinėje mokykloje ir Palangos progimnazijoje, tarnavo ūkvedžiu pas generolą Liucijų Bronišą Mikoliškių dvare. Mokėsi Kauno komercijos mokykloje. 1906 m. pavasarį suimtas už revoliucinę veiklą, tačiau netrukus paleistas. 1907–1909 m. Voroneže (Rusija) atliko karinę prievolę, po kurios gyveno Kaune.
1913 m. persikėlė į Kretingą, dirbo Kretingos vartotojų bendrovės parduotuvės vedėju, tačiau 1914 m. mobilizuotas į Rusijos armiją. Kautynėse su vokiečiais prie Gumbinės (Rytų Prūsija) buvo sunkiai sužeistas į dešiniąją koją, neteko dešinės rankos. Ilgą laiką gydėsi Maskvoje, 1915 m. pavasarį įsidarbino Maskvos avalynės fabrike raštinės tarnautoju. Po 1917 m. revoliucijos dalyvavo Maskvos visuomeniniame ir politiniame gyvenime, padėjo organizuoti Lietuvių batalioną.
1918 m. rugsėjo 3 d. grįžo į Būdviečius pas motiną, dalyvavo Kretingoje rengiamuose mitinguose, ragindamas greičiau kurti savivaldybes Kretingos valsčiuje ir apskrityje, palaikančias Laikinąją Lietuvos vyriausybę. 1918 m. lapkričio 8 d. vokiečių žandarų suimtas, kaltintas prieš Vokietiją nukreipta veikla.
1919 m. vasarą persikėlė į Kauną, įsidarbino Saliamono tabako fabrike, kuriame iki pat pensijos išdirbo raštinės tarnautoju.
Dalyvavo Lietuvos krikščionių demokratų partijos veikloje. 1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas IV (Telšių) rinkimų apygardoje. Lietuvos krikščionių demokratų partijos frakcijai. 1922 m. lapkričio 13 d. – 1923 m. kovo 13 d. Pirmojo Seimo, 1923 m. birželio 5 d. – 1926 m. birželio 2 d. Antrojo Seimo atstovas. Lankydamasis Kretingoje skaitė visuomenei pranešimus apie Seimo veiklą, katalikiškų visuomeninių organizacijų ir politinių partijų organizavimo problemas. Buvo uolus katalikas, bažnytinių organizacijų narys, Kauno Vytauto Didžiojo bažnyčios tretininkų kongregacijos vyrų sekcijos iždininkas.
Adelskas
Adèlskas (arba Odelskas, ) – agromiestelis vakarų Gudijoje, Gardino rajone, pasienyje su Lenkija. Apylinkės centras. Stovi bažnyčia, paminklas šv. Antanui Paduviečiui, veikia vidurinė mokykla, biblioteka.
Etimologija
Miestelis pavadintas pagal Svisločiaus intaką – Adlos upelį (18 km ilgio).
Istorija
Minimas nuo XV a. kaip miestelis, 1490 m. pastatyta pirmoji bažnyčia. 1800 m. buvo 172 dūmai. XIX a. pradžioje gavo miesto teises, priklausė Gardino gubernijos Sokulkos apskričiai. Po I pasaulinio karo įkurtas Adelsko valsčius. 1934 m. birželio 13 d. Adelskas neteko miesto statuso ir buvo prijungtas prie valsčiaus.
Garduras
Garduras – miestas pietvakarių Islandijoje, Reikjaneso sąsiaurio šiaurinėje pakrantėje, 10 km į šiaurę nuo Keblaviko. Du švyturiai, kraštotyros muziejus.
Vestmanaejaras
Pavadinimo kilmė
Salynas ir miestas pavadinti pagal šiaurės normanų kalbos žodį Vestmenn, kuris reiškė airius, kuriuos čia pavergė vikingai-gėlai.
1983 m. jaunimo iki 19 metų pasaulio krepšinio čempionatas
1983 m. jaunimo iki 19 metų pasaulio krepšinio čempionatas – antrasis FIBA jaunimo iki 19 metų pasaulio krepšinio čempionatas, kuris vyko 1983 m. rugpjūčio 14–28 d. Maljorkos Palmoje, Ispanijoje.
Jungtinės Amerikos Valstijos sėkmingai apgynė čempionų titulą ir paskutinę turnyro dieną 82:78 laimėjo aukso medalius prieš Sovietų Sąjungą.
Tomas Rakašius
Tomas Rakašius (g. 1998 m. sausio 28 d., N. Akmenėje) – Lietuvos futbolininkas. Žaidžia gynėjo pozicijoje.
Karjera
2015 m. žaidė Akmenės klube, kuris dalyvavo Antros lygos pirmenybėse.
2016 m. žaidė Panevėžio futbolo klube, kuri dalyvavo Pirmos lygos pirmenybėse. Ir FA-PSG-FK Panevėžys, ekipoje, kuri žaidė Elitinėje jaunimo lygoje.
Nuo 2017 m. vasaros žaidė Kėdainių „Nevėžio“ klube. 2020 m. tapo Pirmos lygos nugalėtoju, atstovaudamas Kėdainių „Nevėžiui“. 2020 m. sezoną sužaidė 20 rungtynių ir nė karto nebuvo pakeistas. T. Rakašius veiksmingai prisidėdavo prie komandos puolimo, ypač pavojingas būdavo per standartines situacijas, pasižymėjo 3 įvarčiais.
2021 m. žaidė Nevėžio ekipoje, kuri debiutavo A lygoje. 2021 m. kovo 6 d. rungtynėse prieš DFK Dainava debiutavo A lygoje. Žaidėjas buvo išrinktas į simbolinę XXI (21) turo rinktinę. Daug darbo gynyboje atlikęs gynėjas išsiskyrė rezultatyviu perdavimu, blokavo smūgį į tuščius vartus ir perėmė net 11 kamuolių.
2021 m. rugsėjo 2 d. rungtynėse prieš FC Džiugas nuo Rakašiaus kamuolys įskriejo į vartus ir rezultatas tapo žemaičių naudai (1:0). Rungtynės baigėsi lygiosiomis 1:1.
2022 m. perėjo į „Garliavos“ klubą, kuris debiutavo Pirmoje lygoje. Tapo šios ekipos kapitonu. Sužaidė visose 30 Pirmos lygos rungtynių ir pasižymėjo pelnydamas penkis įvarčius.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Aukšlinio liepa
Aukšlinio liepa – tai 27 metrų aukščio mažalapė liepa, auganti Trakų rajone, Aukštadvario regioniniame parke, Strėvos miške. Medis įspūdingas savo išvaizda – kamienas 0,5 m aukštyje išsiskiria į du kamienus, o aukščiau vėl suauga į vieną, nuo kurio styro išaugos.
Pasiekiama plentu, kuriuo reikia vykti iki Strėvos kaimo, prie rodyklės „Strėvos piliakalnis“ sukti miško keliu (paliekant Stankos ežerą kitoje magistralinio kelio pusėje) ir važiuoti link Aukšlinės kaimo, kurį reikės pravažiuoti. Miške, prie kelio, yra rodyklė „Aukšlinio liepa“.
Zdzisław Stieber
thumb|right|220px|Z. Štyberio ir Marijos Štyber antkapis Zdzislavas Štyberis (, 1903 m. birželio 7 d. Ščakova, Austrija-Vengrija – 1980 m. spalio 12 d. Varšuva, Lenkija) – lenkų slavistas.
Biografija
Gimė 1903 m. Ščakovoje netoli Chšanuvo Austrijoje-Vengrijoje (dabar – Lenkijoje).
Visus savo tyrimus vykdė Krokuvoje. Po chemijos studijų 1921–1926 m. Jogailos universitete pradėjo mokytis kalbotyros ir 1928 m. gavo slavų filologijos magistro bei filosofijos daktaro laipsnius. Vėliau sukonkretino savo mokslinių interesų sritį ir 1936 m. įgijo daktaro laipsnį, apgynęs disertaciją apie sorbų kalbų giminingumą („Stosunki pokrewieństwa języków łużyckich“).
Azijinis ibis
Azijinis ibis (Threskiornis melanocephalus) – irklakojinių paukščių (Pelecaniformes) būrio, ibinių (Threskiornithidae) šeimos, ibių (Threskiornithinae) pošeimio, tikrųjų ibių (Threskiornis) genties paukščių rūšis.
Zdzisław Stieber
Biografija
Z. Štyberis dirbo mokytoju vidurinėje mokykloje, vėliau ėjo profesoriaus asistento pareigas Jogailos universitete, nuo 1937 m. Lvovo universitete Slavų filologijos katedroje (iki 1939 m.), vėliau – Lenkų kalbos katedroje buvo profesorius (1939–1941 ir 1944–1945 m.). Vokiečių okupacijos metu (1941–1944 m.) slapta dirbo dėstytoju. Po Antrojo pasaulinio karo atgimstančiame Lodzės universitete organizavo Lenkų kalbos katedrą, kuriai vadovavo iki 1952 m. Iki 1966 m. buvo Varšuvos universiteto Slavų filologijos katedros vadovas. Tuo pat metu aktyviai dalyvavo kuriant Lenkijos mokslų akademijos kalbotyros ir slavistikos institutus. Nuo 1961 m. iki pensijos 1973 m. Z. Štyberis vadovavo Slavistikos institutui.
Azijinis ibis
Išvaizda
Mažesnis už baltajį gandrą. Kūno ilgis 65 – 76 cm, atstumas tarp išskleistų sparnugalių 130 cm. Visas kūnas baltas, tik plačios uodegos plunksnos yra pilkos spalvos. Plunksnomis neapaugę galva ir kaklas ir kojos juodos spalvos. Ilgas, masyvus snapas juodos spalvos.
Zdzisław Stieber
Biografija
Jo tiriamieji darbai (daugiau kaip 300) daugiausia skirti dialektologijos (lenkų, ukrainiečių, slovakų, sorbų) problemoms, XVII a. laikotarpio lenkų kalbai, filologijai, morfologijai, taip pat – slavų kalbų lyginamajai gramatikai. Dalyvavo ruošiant didelius kolektyvinius darbus, pavyzdžiui, „Mały atlas gwar polskich“ (Krokuva, 1957–1970), „Atlas językowy kaszubszczyzny i dialektów sąsiednich“ (Vroclavas, 1964), „Atlas językowy dawnej Łemkowszczyzny“ (Lodzė, 1956–1964), „Zarys gramatyki porównawczej języków słowiańskich“ (Varšuva, 1969–1973).
Azijinis ibis
Išvaizda
Jauniklių galvos plunksnos pilkos, o kaklas baltas. Po trejų metų nesiskiria nuo suaugusių individų.
Paplitimas
Aptinkamas Indijoje, Pakistane, Šri Lankoje, Nepale, Kinijoje, Bangladeše, Vietname ir Kambodžoje. Užklystantis paukštis Japonijoje, Indonezijoje ir Filipinuose. Žiemoja Kinijos pietuose, Tailande, Korėjoje, Japonijoje, Sumatroje ir Filipinuose.
Biologija
Biotopas – pelkės; upių ir ežerų pakrantės; lankos ir ryžių laukai. Kartais aptinkamas jūros užliejamose dumblėtose seklumose, lagūnose ir mangrovėse. Migrantas. Maitinasi ir veisiasi grupėse.
Minta varlėmis, buožgalviais, sraigėmis, vabzdžiais ir kirmėlėmis. Pakrančių populiacijos minta žuvimi ir vėžiagyviais. Kartais maitinasi augalais. Grobio ieško vandenyje ir ant žemės. Sekdami besiganančius [buivolas|buivolus]]  sulesa jų pabaidytus vabzdžius.
Peri mišriose kolonijose kartu su garniniais ir gandriniais paukščiais. Veisimosi periodas prasideda iškart po liūčių. Paukščių tuoktuvių metu gana triukšmingi. Lizdą krauna medžiuose ar krūmuose, netoli vandens. Lizdas 30 cm diametro. Dėtyje 2 – 4 kaušiniai. Inkubacija trunka 25 – 23 dienas. Apsiplunksnuoja 40 dienų.
Kartos trukmė – 10,1 metai.
Šeimylaukis
Šeimylaukis – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Kiaunorių.
Azijinis ibis
Apsaugos būklė
Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis yra beveik nykstanti rūšis. populiacijoje yra 10000-19999 suaugusių individų.
Populiacijos mažėjimo priežastys: drenažas; trikdymas, medžioklė ir kiaušinių rinkimas; žemės ūkio plėtra.
Rūšies apsaugos priemonės:
Nuorodos
arkive.org / [http://www.arkive.org/black-headed-ibis/threskiornis-melanocephalus/ Wildscreen Arkive. Black headed ibis]
SFC Etar Veliko Tarnovo
Istorija
''Ankstesniais metais (nuo 1927-ųjų m.) mieste gyvavo klubas panašiu pavadinimu, bet neteko vietos elito divizione ir bankrutavo. Buvo įkurtas klubas su „švaria“ istorija.''
Klubo įkūrimas 2013 m.
Klubas įkurtas 2013 m. Iš pradžių žaidė žemesniuose divizionuose, o pastaruoju metu tapo profesionaliu futbolo klubu.
2017–2018 m. sezone debiutavo Pirmoje lygoje (aukščiausioji šalies lyga).
Adam Ferguson
Adamas Fergiusonas (dar žinomas kaip Raitų Fergiusonas, ; 1723 m. birželio 20 d. Logieraite, prie Perto, Škotija – 1816 m. vasario 22 d. St Andrews, Škotija) – škotų Švietimo laikotarpio socialinės ir moralinės filosofijos skleidėjas, istorikas, vienas iš šiuolaikinės sociologijos pagrindėjų.
Biografija
Gimė Logieraito kaimelyje, Atolio rajone, Pertšyro apskrityje. Mokėsi Logieraito parapijos mokykloje, Perto miesto vidurinėje mokykloje. Baigė Edinburgo universitetą ir Švento Andriejaus universitetą, magistras (1742 m.).
Mokėdamas keltų kalbą, 1745 m. gavo paskyrimą kaip kapeliono pavaduotojas į 43-ąjį pulką (o veliau 42-ąjį) bei teisę pamokslauti. Šis paskyrimas buvo išlyga, nes jis privalomų 6 metų teologijos studijų nebaigė. Po kurio laiko pagyvenęs Leipcige (Saksonijoje, Vokietija), grįžo Edinburgą, kur padėjo Davidui Humui (kitam garsiam škotų filosofui, draugui) įsidarbinti bibliotekininku Edinburgo universiteto Teisės fakultete. Po trumpo laiko jis apleidžia biblioteką ir tampa repetitoriumi markizo Bute šeimoje. Nuo 1759 m. Edinburgo universiteto profesorius, prigimtinės filosofijos dėstytojas. 1764 m. „perkeltas“ į sąmonės ir moralinės filosofijos profesoriaus pareigas.
1769 m. D. Humui nepritariant, publikavo esė „Žmogiškosios visuomenės istorija“. Ji buvo priimta šiltai ir išversta į keletą Europos kalbų. 1770 dešimtmečio viduryje keliavo į Europą, susitiko su Volteru. Pagal užrašų knygutės įrašą, buvo Pokerio klubo narys.
1776 m. išplatintas propagandinis Fergiusono anoniminis lankstinukas, oponuojant daktaro Ričardo Praiso “Pastebėjimai apie Pilietinės laisvės prigimį, kuriame pataikavo britų valdžiai.
1783 m. pasirodė jo “Romos Respublikos augimas ir žlugimas istorijos aspekte" (History of the Progress and termination of the Roman republic). Šis veikalas tapo populiarus, buvo išleistas net keletą kartų. Fergiusonas tikėjo, kad Romos respublikos istorija, jos klestėjimo laikotarpiu, suformavo savo etines ir politines doktrinas, tas, kurias Fergiusonas nuodugniai tyrinėjo; istoriją suprato puikiai, nešališkai, pateikdavo šaltinius. Autoriaus „karinė“ patirtis vietomis atsiskleidžia kai kurių naratyvų segmentuose. Pavargęs nuo mokslų, pasitraukė iš profesoriaus pareigų ir 1785 m. pasišventė savo paskaitų tyrinėjimui iš naujo. Jas 1792 m. paskelbė “Moralės ir politikos mokslų pricipai" (Principles of moral and political Science). Savo septynesdešimtaisiais metais Fergiusonas, ketindamas parengti naują istorijos leidinį, aplankė Italiją ir kai kuriuos didžiuosius Europos miestus, kuriuose mokslo draugijų buvo sutiktas nuolankiai.
Nuo 1795 m. pasiturinčiai gyveno Neidpato pilyje, šalia Peebles miesto, Hallyards gyvenvietėje, vėliau, Švento Andriejaus mieste.
Filosofija: moralė, socialinės idėjos
Etinėje sistemoje Fergiusonas žmogų laiko socialinę būtybe, o savas tiesas teikia politiniais pavyzdžiais. Tikintis „žmonių rasės“ tobulėjimu, dorovinius principus jis laiko vienais auksčiausių pasiekimų visuomenėje. Viktoras Kuzinas (Victor Cousin) kritikavo Fergiusono spėliones (žr. jo Cours d'histoire de la philosophie morale an dix-huitième siècle, 1839–1840):
Pagal šį pricipą Fergiusonas ketino suderinti visas Dorovines sistemas. Su Tomu Hobsu ir David Hume pritarė savižinai ir savinaudai. Šias savybes laiko kaip vienas svarbiausių žmogaus, kaip homo sapiens savybių padedančių išlikti. Francis Hutchinson visuotinio geranoriškumo teorija ir Adamo Smito užuojautos koncepcija jis apjungia į bendrus visuomenės dėsnius; tik šie dėsniai pasireiškia veikiau kaip pusiausvyros elementai nei žmogaus likimo galutinis taškas, ir tuo pačiu išlieką pavaldus aukščiausiajai baigčiai.
Fergusonas savo moralinėje sistemoje, politinėje skiltyje antrina Šarliui Monteskjė (Charles de Montesquieu), įrodinėja priežastis tarp tinkamai reguliuojamos laisvės ir laisvosios valdžios. Jo vienalaikiai, išskyrus Hjumą, Fergusono darbus laikė svarbiais ir aktualiais, bet Hjumas tam tikrais aspektais prisidėjo prie jo idėjų. Jo darbai darė įtaką tokiems rašytojams ir filosofams kaip Georgas Wilhelmas Friedrichas Hegelis ir Karlas Marksas.
Esė „Pilietinės visuomenės istorija“ įkvėpė klasikinius autorius ir šiuolaikinę kelioninę literatūrą, analizuoti šiuolaikinę komercinę visuomenę kritiškai dėl pilietiškų ir bendruomeninių vertybių nebuvimo. Ašinės temos Fergiuseno pilietiškumo teorijoje – konfliktas, žaidimas, politinis dalyvavimas ir karinė narsa(karžygiškumas). Jis akcentavo asmens substitucija: savęs pastatymą į kito vietą; sakyti draugiškus žodžius vieni kitiems buvo tikras žmogiškos prigimties reikmuo, tarytum, tai būtų bendras mūsų kaip žmonių rūšies bruožas. Taip pat kaip ir jo draugai tokie kaip Adamas Smitas ir Deividas Hjumas (ir kiti šviesūs škotų protai) teikė didelę reikšmę savaimingumui, t. y., kad nuoseklios, netgi efektyvios išdavos, gali būti daugelio individų nekoordinuojamų veiksmų pasekmė.
Filosofas istoriją matė kaip dvilypę samplaiką natūraliosios ir socialinės istorijos, kuriai priklauso visi žmonės. Natūralioji istorija sukurta dievų, kaip ir žmonės, kurie apspręsti būti pažangūs. Socialinė istorija yra suderinta su natūraliuoju progresu, sukurtu žmogaus būtent dėl šio faktoriaus žmonijai lemta išgyventi nesėkmes, mąsto jis.
Bendrai tariant, žmonės esti įgalinti Dievo siekti pažangos socialinėje aplinkoje. Žmonės gyvena ne sau, bet dieviškajam planui vykdyti. Jis pabrėžė viduramžių karžygių bruožus kaip idealias vyriškumo elgesio normas. Britų džentelmenams ir jauniems vyrams buvo patariama išsiversti be perdėto mandagumo, kas buvo laikoma pernelyg moterišku bruožu, toks kaip, kad nuolatinis norėjimas patikti kitiems, tuo pačiu kratytis paviršutiniškų savybių, kas užsimintu apie vidines „dorybes“ ir be abejo, demonstruoti saikingą išsiauklėjimą dailiajai lyčiai.
Fergiusonas buvo vienas iš to meto žymiausių Progreso idėjos propaguotoju. Jis tikėjo, kad komercinės visuomenės augimas kaip savinaudos paseka, plėtotų savarankišką tobulėjimą. Paradoksalu, bet Fergiusonas dar tikėjo, kad prekybinis augimas skatins taip pat doros nykimą ir galutinai ves prie visiško sužlugimo, kaip, pavyzdžiui, Romos imperijos žlugimas. Fergiusonas yra atsidavęs presbiterionas, tvirtai apsprendė esamą paradoksą išdalindamas abi sritis į du skirtingus kontekstus, dieviškojo plano, kas nulėmė abiejų progresą ir laisvosios žmogaus valios. Jam, žinojimas kurį įgauna žmonija už atitinkamus savo veiksmus, netgi tuos kurie privesdavo prie laikinos atžangos, formavo esmines progreso detales ir besimptomį augimą link nepasiekiamos tobulybės.
Jis įtakotas klasikinio humanizmo ir tokių rašytojų kaip, kad Tacitas, Nikolas Makiavelis ir Tomas Hobsas. Savo ruožtu jis skleidė panašias temas kaip ir Ada mas Smitas „Wealth of Nations“ (1776) („Tyrimas priežasčių ir prigimties tautų gerovės“, An Inquiry into the Nature and Causes of the Wealth of Nations). Priešpastatant Smitui, kuris akcentuoja turto kaupimą kaip augimo varomąją, Fergiusonas pabrėžia inovacijas ir techninę pažangą, kas tam tikra prasme yra arčiau nūdienos mąstymo.
Fergiusonas tikėjo, kad civilizacija glaudžiai susijusi su įstatymais, kurie apriboja mūsų nepriklausomybę, bet savo ruožtu teikia “laisvę” socialiniu saugumu ir teisingumu. Jis teigė, kad socialinis netvarka dažnumoje veda prie despotizmo. Pilietinės visuomenės nariai iškeitė savo asmeninę laisvę, žiauriai valdančia, į saugumo laisvę dar kitaip tariama pilietinę laisvę. Šarlis Monteskjė naudojo panašius argumentus savo idėjoms gristi.
Fergiusono esė „Pilietinės visuomenės istorija“ pažangiai mėginta gražinti pilietines respublikonų tradicijas modernioje Britanijoje ir šiuo meginimu jis kažkiek įtakojo respublikonizmą JAV.
Sinektika
Sinektika – problemų sprendimo metodika, skatinanti protinę veiklą laisvomis asociacijomis, jungiant elementus į visumą. Šio metodo tikslas yra sugeneruoti kūrybingus ir naudingus bei patrauklius problemos sprendimo būdus. Sinektika stimuliuoja kūrybiško mąstymo procesą, pagrįstą analogijų naudojimu, netikėtumu ir atsitiktinumu. Problemą sprendžia grupės, sudarytos iš žmonių, kurie turi skirtingų žinių ir patirties.
Istorija
Sinektikos metodo pradininkais laikomi Viljamas Gordonas ir Džordžas Princas. Metodika kūrėsi 1950–aisiais JAV vadybos konsultacijų kompanijoje „Arthur D. Little“. Buvo įrašomi į audio (vėliau – vaizdo) magnetofoną vykstantys susibūrimai, kur buvo analizuojami ir lyginami aptarimų ir eksperimentų rezultatai su alternatyviais problemų sprendimo būdais siekiant sėkmės. „Sėkme“ buvo laikoma kūrybiškas sprendimas, kurį grupė buvo įsipareigojusi įgyvendinti.
Sinektikos metodikos pavadinimas kildinamas iš graikiško synectikos, reiškiančio „skirtingų ir akivaizdžiai nereikšmingų elementų sujungimą kartu". Gordonas ir Princas pavadino savo praktiką ir įkurtą kompaniją „Synectics"  vardu, ilgainiui tapusiu bendriniu žodžiu, apibūdinančiu kūrybinį problemų sprendimą grupėmis.
Sinektikos esmė
Gordonas manė, kad pagrindinis kūrybiškumo šaltinis slepiasi analogų paieškoje. Sinektika iš dalies panaši į proto šturmo metodą, tačiau Gordonas laikė, kad didžiausias smegenų atakos metodo trūkumas yra per daug ankstyvas idėjos gimimas, išsamiai neaptarus visų galimų problemos sprendimo variantų. Jis siūlė grupės nariams taip formuluoti problemą, kad šie nesuprastų, kokį konkretų uždavinį turi išspręsti. Metodas gali būti grindžiamas emocijomis, mąstymo iracionalumu, alternatyviu požiūriu. Šiuo atveju galima pateikti pavyzdį apie požiūrį į užimtumo problemos sprendimą: požiūris „Neturiu laiko skaityti“ keistinas į „Kaip aš galiu pakeisti savo dienotvarkę, jog galėčiau imtis šios knygos?“
Sinektikos vyksmas
Sudaroma grupė iš 5-7 žmonių, kurie parenkami pagal mąstymo lankstumo, praktinės patirties požymius (pirmenybė teikiama keitusiems profesijas). Grupės nariai pasižymi psichologiniu suderinamumu, bendravimo ypatybėmis, požiūrių lankstumu. Įsisavinusi tam tikrus bendro darbo įgūdžius, grupė sistemingai ir kryptingai aptaria problemos sprendimą pasitelkdama įvairias analogijas, spontaniškai gimstančias aptarimo eigoje. Šiuo atveju gali būti pasiūlomos objektyvios, subjektyvios, abstrakčios, fantastinės analogijos.
Venecijos bienalė
thumb|Kūriniai 54-ojoje Venecijos bienalėje, skirtoje 150-osioms [[Italijos suvienijimas|Italijos suvienijimo metinėms (2011 m.)]] Venecijos bienalė  – Venecijos meno organizacija bei pirmoji ir pagrindinė jos organizuojama paroda. Nuo 2009 m. organizacija žinoma kaip Bienalės fondas, o paroda, siekiant atskirti ją nuo organizacijos ir kitų organizuojamų parodų, dar vadinama Meno bienale. Meno bienalė, šiuolaikinio meno paroda, rengiama neporiniais metais, yra originali bienalė, pagal kurios modelį bienalės sukurtos visame likusiame pasaulyje. Be Meno bienalės, Bienalės fondas organizuoja ir kitus renginius Venecijoje:
Sinektika
Sinektikos vyksmas
Sinektikoje didelė reikšmė teikiama analogijoms, siejamoms su judėjimo pojūčiais. Pavyzdžiui, pasiūloma įsivaizduoti savo kūną tobulinamo mechanizmo vietoje, „pajusti save juo“. Sinektinių grupių sėkmę lemia ir tam tikrų taisyklių laikymasis:
Sinektika sukurta siekiant generuoti alternatyvas per asociacinį mąstymą, ieškant analogijų problemos sprendimui. Priešingai nei smegenų šturmas, tikslas čia yra ne alternatyvų gausa, bet ir nedidelis jų skaičius, net vienintelė alternatyva, išsprendžianti problemą. Be to, sinektikai reikia specialaus ir ilgo pasiruošimo.
Venecijos bienalė
Lietuva
thumb|„TUBE“ ([[Žilvinas Kempinas, 2009 m.)]] Lietuva Meno bienalėje dalyvauja nuo 1999 m. Šalis neturi savo paviljono Venecijoje, todėl kiekvieną kartą Lietuvos autorių darbai pristatomi skirtingose vietose. Dalyviai:
Povilas Butkevičius
Povilas Butkevičius:
ÖFB Frauen-Bundesliga
Austrijos moterų Bundeslyga arba ÖFB Frauen-Bundesliga – aukščiausias moterų Austrijos futbolo lygos divizionas. Dėl rėmimo sutarčių dar žinoma Planet Pure Frauen-Bundesliga pavadinimu.
Formatas
Visos komandos tarpusavyje sužaidžia po dvejas rungtynes. Tada lyga skeliama pusiau. Sužaidžiamas papildomas ratas. Daugiausiai taškų surinkusi ekipa tampa čempione.
Čempionės patenka į UEFA moterų čempionų lygos turnyrą.
Istorija
1973 m. buvo įkurta lyga. Ilgą laiką USC Landhaus Wien buvo viena iš sėkmingiausių ekipų.
Nuo 2003 m. dominavo SV Neulengbach. Šio klubo moterų ekipa net dvylika metų iš eilės tapo čempionėmis.
2015 m. pastarojo klubo dominavimą nutraukė SKN St. Pölten.
Dalyvių skaičius
Nuo 2010–2011 m. sezono rungtyniavo dešimt ekipų. O nuo 2022–2023 m. – dvylika.
Čempionės
Šaltiniai: flashscore ir RSSSF
Khvenojus
Pavadinimas
Iki 1960 m. upė vadinosi Meklongu. Antrojo pasaulinio karo metais, Japonijai tiesiant Rangūnas–Bankokas geležinkelį, prie Kančanaburio per upę karo belaisviai pastatė geležinkelio tiltą. 1952 m. Pjeras Bulio belaisvių darbą džiunglėse, statant tiltą, aprašė romane „Tiltas per Kvai upę“. Aprašomos statybos vyko ant Meklongo intako Kvai.