cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jonas Rimantas Glemža
Biografija
1958–1963 m. Architektūros paminklų apsaugos inspekcijos inspektorius, viršininkas, 1963–1986 m. Kultūros ministerijos iki 1979 m. Muziejų ir kultūros paveldo apsaugos valdybos viršininkas, iki 1986 m. kultūros ministro pavaduotojas. 1986–1992 m. Paminklų restauravimo instituto vyr. architektas, 1992–1994 m. architektas. 1994–1996 m. Paminklotvarkos (vėliau ir Kultūros vertybių apsaugos) departamento direktorius, 1995–1996 m. ir Lietuvos Respublikos kultūros ministerijos sekretorius. Nuo 2003 m. Valstybinės paminklosaugos komisijos pirmininkas. Nuo 1972 m. Lietuvos dailės instituto (nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademija) dėstytojas, 1999–2003 m. Paminklotvarkos katedros vedėjas. Nuo 2003 m. profesorius.
FC Eindhoven
Istorija
1937 m. Eindhoveno komanda laimėjo KNVB Beker (1937), o 1939 m. tapo Pietų regiono 1-ojo diviziono nugalėtojais. Dėl Nyderlandų čempionų titulo kovojo finale su tokiomis komandomis kaip DWS, NEC, Ajax ir Achilles 1894. galutinėje ekipų rikiuotėje jie užėmė 4 vietą.
Stadionas
thumb|Jan Louwers stadionas Jan Louwers Stadion – daugiafunkcis stadionas Eindhoveno miesto Stratumo rajone, Nyderlanduose.
Anksčiau stadionas turėjo peleninę trasą su lenktomis, molinėmis ir sienomis apmūrytomis tribūnomis šiaurinėje ir pietinėje pusėse. Tuo metu galėjo priimti iki 18 000 lankytojų.
Šiuo metu dažniausiai naudojamas futbolo rungtynėms. Namų rungtynes jame žaidžia FC Eindhoven. Jong PSV jį naudojo kaip atsarginį stadioną.
Stadionas talpina 4 200 žmonių. Stadionas pavadintas Jano Louwerso vardu.
Musašio žemė
Musašis (武蔵国; Musashi no kuni) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra Tokijo prefektūra, didžioji dalis Saitamos prefektūros ir dalis Kanagavos prefektūros. Musašis ribojosi su Kajaus, Kodzukės, Sagamio, Šimousos ir Šimocukės žemėmis.
Istorija
Musašis buvo viena didžiausių senųjų Japonijos žemių. Žemės sostinė buvo įsikūrusi dabartiniame Fučiū. Sengoku laikotarpiu pagrindiniu žemės miestu tapo Edo. Edo pilis buvo Tokugavos Iejasu gyvenvietė iki Sekigaharos mūšio. Edo miestas labai svarbiu Japonijoje tapo Edo laikotarpiu, o Meidži Restauracijos metu buvo pervadintas į Tokiją.
Siauralapis gyslotis
Siauralapis gyslotis (Plantago lanceolata) – gyslotinių (Plantaginaceae) šeimos augalas.
Daugiametis. Aukštis 10-15 cm. Žiedstiebis vagotas. Lapai siauri, lancetiški. Žiedynai trumpi. Dulkinės šviesiai geltonos. Sėklos iki 3 mm ilgio, pradeda bręsti liepos mėn. pradžioje. Žydi gegužės – rugsėjo mėn. thumb|left Lietuvoje dažna rūšis. Auga ganyklose, sausose pievose, dykvietės, dirvonuose. Dažna apdirbamos žemės piktžolė.
Mucu žemė
thumb|300px|Mucu žemė Japonijos žemėlapyje
Mucu (陸奥国; Mutsu no kuni), taip pat žinomas kaip Ōšiū (奥州) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje šiais laikais yra Fukušimos, Mijagio, Ivatės ir Aomorio prefektūros bei Kadzuno ir Kosakos gyvenvietės Akitos prefektūroje.
Istorija
Senoji žemės sostinė buvo įsikūrusi dabartinėje Mijagio prefektūroje.
Kalniškės (Maišiagala)
Kalniškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, netoli Maišiagalos.
Atėnai
Atėnai (, tarti: Afina, 🇬🇷) – Graikijos sostinė ir didžiausias šalies miestas. Atėnai 56-as pagal gyventojų skaičių Europos miestas, kurio 38,96 km² plote 2012 m. gyveno 664 046 žmonių, bet pagal žmonių tankumą antras po Paryžiaus tankiausiai gyvenamas Europos žemyno didmiestis – 17 043 žm./km². Su miestu susiliejusioje vientisoje kitų mažesnių miestų ir gyvenviečių nepavaldžių Atėnų administracijai 412 km² Atėnų aglomeracijos plote 2012 m. gyveno 3 090 508 žmonių, jų tankumas 7 500 žm./km². Atėnų metropolio 2 928,7 km² plote 2020 m. gyveno 3 557 383 žmonių.
Miestas išsidėstęs didžiausioje Atikos lygumoje su Ilysos ir Kephisos upėmis. Iš trijų pusių miestą supa kalnų grandinės – Himetas (1 026 m), Pentelikonas (1 109 m) ir Parnas (1 413 m) bei Egalėjas (468 m). Iš ketvirtosios pusės prieš miestą atsiveria jūra, Sarono įlanka.
Miesto centre ant Adriano vartų užrašyta, kad čia prasideda Atėnai, senasis Tesėjo miestas. Ties šiais vartais, esančiais labai arti Akropolio, antikos laikais buvusi miesto riba. Jeigu šiandien atėniečiai norėtų šiuos vartus nukelti prie miesto ribos, tai jie atsidurtų mažiausiai už 15 mylių nuo šios vietos. Atėnų akropolis – buvusi senovės Atėnų tvirtovė, šventykla ir visuomeninio gyvenimo centras, iškilęs virš miesto ant didelės kalvos. Žodis „Akropolis“ reiškia aukštutinį ir įtvirtintą miestą. Akropolių būta ir kituose Graikijos miestuose. Netoli yra Adriano vartai ir olimpinis stadionas, o už jų uola, kurios viršūnėje yra antikinio pasaulio statiniai. Ši uola vadinasi Likabeto arba Vilkų kalva. Nuo šios kalvos viršūnės atsiveria nuostabus vaizdas į Atėnus ir Sarono įlanką. Netoliese yra ir Akropolio viršūnė su Panteonu. Šio kalno pirmojoje pakopoje yra vartai į Akropolį. Prie paties Akropolio yra daug šventyklų ir muziejų. Akropolio papėdėje matyti Dioniso ir Herodoto teatro griuvėsiai. Antikos laikais čia buvo statomi Sofoklio, Euripido ir kitų dramaturgų veikalai. Už šio teatro griuvėsių yra olimpinis stadionas ir Jupiterio šventyklos liekanos.
Atėnų vardas kilęs iš graikų deivės Atėnės. Atėnai garsūs demokratija, Olimpinėmis žaidynėmis ir filosofija.
Istorija
1458 m. miestas pateko turkų osmanų valdžiai. Partenoną turkai pavertė musulmonų mečete. 1687 m. Partenonas buvo stipriai apgadintas, jame sprogus parakui. Po Graikijos nepriklausomybės karo 1821–1833 m. Atėnai buvo išvaduoti iš turkų ir nuo to laiko tapo nepriklausomos Graikijos sostine.
Sportas
1896 m. Atėnuose vyko šiuolaikinės I vasaros olimpinės žaidynės, o 2004 m. – XXVIII vasaros olimpinės žaidynės.
Hamamas ibn Almiza
Hamamas ibn Almiza (m. 1040 m.) – trečiasis Magravų dinastijos Maroko sultonas, valdęs nuo 1026 m. iki mirties 1040 m.
Hamamas ibn Almiza buvo Almiza ibn Ziri pusbrolis.
Istorija
1031 m. skilus Kordobos kalifatui ir Ispanijoje įsiviešpatavus suirutei, Hamamas ibn Almiza pasiskelbė nepriklausomu Maroko sultonu. 1032 m. Fatimidai užėmė Fesą ir kelerius metus Hamamas praleido Udžde ir Tenese (Alžyras). 1037 m. be mūšio atsiėmė Fesą ir šalį valdė iki mirties.
Luidoras
Luidoras ( 'auksinis liudvikas') – XVII–XVIII a. Prancūzijos aukso moneta. Monetos buvo pavadintos pagal karaliaus Liudviko portretą ant monetos. Kitoje pusėje – karališkasis Prancūzijos herbas.
Liudviko XIII luidorai
Pirmieji luidorai nukaldinti 1640 m. valdant Liudvikui XIII. Luidorai pakeitė iki tol apyvartoje buvusius frankus, kurie cirkuliavo nuo karaliaus Jono II Gerojo laikų. Naujųjų monetų pavyzdžiu buvo ispaniški dublonai, kurie Prancūzijoje buvo vadinami pistoliais. Ilgą laiką luidoras ir pistolis buvo sinonimai.
Luidorus kaldino iš 917 prabos aukso, monetos skersmuo buvo 26 mm, masė – 6,751 g. Luidorų nominalai buvo 1/2 (demi – louis d’or), 1, 2, 4, 8, 10 luidorų.
To meto mažesnės vertės monetos buvo:
Luidorai vėliau
XVIII a. pradžioje luidoro masė padidėjo iki 8,158 g. Vėliau masė ir skersmuo irgi keitėsi. Sunkiausi luidorai buvo 9,79 g masės. Luidorų išvaizda buvo gana įvairi.
Luidorus kaldino iki Didžiosios Prancūzijos revoliucijos, kai buvo pereita prie dešimtainės pinigų sistemos. 1795 m. pagrindiniu piniginiu vienetu tapo frankas.
Luidoro tipo monetas (20 frankų) Prancūzija kaldino iki 1803 m., kuomet ėmė kaldinti napoleondorus. Nedaug luidorų nukaldino po Burbonų restauracijos, valdant Liudvikui XVIII,
Kanados „luidorai“
1725 m. liepos mėn. iš Prancūzijos karinis transporto laivas „Chameau“, ginkluotas 44 patrankomis, išvyko į Kvebeką. Jis vežė tuzinus aukštų karininkų ir valdininkų bei brangiųjų metalų krovinį. 1961 m. naras Aleksas Stormas (Alex Storm) aptiko jūros dugne išsimėčiusias patrankas. 1965 m., po kelerius metus trukusių paieškų, buvo aptiktas auksas, kurį vežė laivas.
Kanados Karališkoji monetų kalykla (Royal Canadian Mint) šiam įvykiui pažymėti 2006 m. spalio mėn. išleido 1/25 uncijos masės aukso monetą iš 99,99 % grynio aukso. Šios 1 Kanados dolerio nominalo monetos tiražas buvo 10 000 egzempliorių.
Ši kolekcinė moneta vadinama Gold Louis 'aukso liudvikas', jos masė – 1,555 g, o skersmuo – 14,1 mm.
Maceina
Maceina − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
ARVI
thumb|„Arvi pašarai“ pastatai Marijampolėje miniatiūra|250px|right|Cukraus fabrikas Marijampolėje ARVI įmonių grupė – lietuviško kapitalo žemės ūkio ir maisto produktų sektoriaus įmonių grupė. UAB ARVI ir ko – ARVI įmonių grupės valdymo įmonė. Grupėje dirba daugiau apie 1 000 darbuotojų. Valdybos pirmininkas – Vidmantas Kučinskas, o nuo 2009 m. rugpjūčio ir generalinio direktoriaus pareigas. Įmonių grupė veiklą vykdo Lietuvoje, Latvijoje, Rusijoje, Baltarusijoje, Rumunijoje.
Rėmimas
Tarp 2008-2018 m. ARVI buvo FK Sūduva generaliniu rėmėju, ARVI vardu vadinosi Marijampolės futbolo arena (maniežas) ir Marijampolės futbolo arena (stadionas).
Maceina
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Maceinienė (ištekėjusi moteris) ir Maceinaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Brazilijos futbolo sistema
Brazilijos futbolo sistemos sudaro dvi lygų piramidės – nacionalinė ir valstijų. Brazilijos futbolo konfederacijos organizuojamas nacionalines varžybas sudaro trys Campeonato Brasileiro divizionai bei Brazilijos taurė (Copa do Brasil). Vallstijų futbolo federacijos organizuoja atskirus valstijų čempionatus, kuriuose rengiamos dviejų - keturių lygių varžybos. Stipriausios valstijų komandos patenka į Campeonato Brasileiro, taip pat varžosi dėl šalies taurės.
Krinica (reikšmės)
Krinica Lenkijoje vadinama:
Donald Tusk
Donaldas Tuskas (lenk. Donald Franciszek Tusk; g. 1957 m. balandžio 22 d. Gdanske) – Lenkijos centro dešinės politikas, vienas iš Piliečių platformos (lenk.Platforma Obywatelska) įkūrėjų ir buvęs Lenkijos Ministras pirmininkas.
2007 m. lapkričio 9 dieną Tuskas oficialiai paskirtas Lenkijos Ministru pirmininku, pareigas eiti pradėjo nuo lapkričio 16 d. ir Lenkijos Ministru pirmininku išbuvo iki 2014 m. rugsėjo 11 d.
Europos sąjungos prezidentas, pareigas pradėjęs eiti nuo 2014 m. gruodžio 1 d.
Politika
150px|left|thumb|Donaldas Tuskas (dešinėje) Prezidento [[Lech Kaczyński|Lecho Kaczyński o skiriamas Lenkijos Ministru pirmininku (2007 m. lapkričio 9 d.)]]
Nuo 2004 metų Tuskas yra Lenkijos seimo narys.
2007 metais jis išrinktas Varšuvos vienmandatėje apygardoje. 2005 metais Piliečių platforma delegavo jį savo kandidatu į 2005 metų Lenkijos prezidento rinkimus, kur antrame ture turėjo pripažinti 8 procentų (46:54) buvusio Lenkijos prezidento Lecho Kaczyński o persvarą.
Išsilavinimas
thumb|left|150px 1976 metais baigė Mikalojaus Koperniko (lenk. Mikołaj Kopernik) vidurinę mokyklą Gdanske. Tada jis pasirinko istorijos studijas Gdansko universitete ir 1980 metais jį baigė, kai apgynė magistro darbą apie Juzefą Pilsudskį.
Šeima
Donaldas Tuskas ir jo žmona Małgorzata turi du vaikus – sūnų Michałą (g. 1982) ir dukrą Katarzyną (g. 1987). Jie gyvena Sopote, netoli Gdansko.
Donaldo Tusko tėvas, taip pat Donaldas Tuskas (1930–1972), buvo dailidė. Donaldo Tusko motina Ewa Tusk (1934–2009) dirbo slauge. Jo dėdė Bronisławas Tuskas (1935–2000) buvo skulptorius. Donaldas Tuskas priklauso Lenkijos kašubų tautinei mažumai.
Lucky Luciano (filmas)
Lucky Luciano – 1973 m. sukurta biografinė drama apie mafiją. 2013 m. ji buvo demonstruotas Kanų kino festivalyje klasikos kategorijoje.
Turinys
Laimingasis Lučianas Jungtinėse Valstijose organizavo 40-ies mafijos bosų nužudymą ir tapo vienvaldžiu organizacijos vadovu. Po keleto metų jis, net ir turėdamas įvairaus lygio politinių veikėjų paramą, buvo suimtas ir 1946 m. deportuotas į Siciliją. Čia jis netruko organizuoti penicilino kontrabandą, nelegalią prekybą kuru su JAV kariuomene, narkotikų platinimą. Italijos policija, padedant JAV kovos su narkotikais departamentui, daugelį metų mėgino surinkti įkalčius prieš Lučiano, tačiau jiems to padaryti nepavyko – šis 1962 m. mirė sava mirtimi (nuo širdies smūgio) oro uoste.
Europidai
Europidai, europeoidai, ( – Caucasian race ) – senais laikais Europoje, Šiaurės Afrikoje ir dalyje Azijos (Artimieji ir Viduriniai Rytai, Vidurinė Azija, Indija, Šiaurės Amerika , Pietų Amerika gyvenusi rasė, dabar paplitusi visame pasaulyje ir sudaranti apie 2/3 Žemės gyventojų.
Senasis arealas apėmė vidutinio ir Viduržemio jūros klimato kraštus, kurie paprastai turi ilgą kranto liniją ir kuriems būdingas jūrinis klimatas su nešalta žiema. Į rytus ir pietus klimatas sausėja. Eurazijos vidurinėse ir aukštose platumose keičiantis metų laikams labai keičiasi šviesinės dienos ilgis. Arealas padalintas į rytų – vakarų kryptimis orientuotas juostas, kurias atskiria ta pačia kryptimi einantys kalnai (Pirėnai – Alpės – Balkanai – Kaukazas – Kopetdagas – Tian Šanis).
Europidų formavimąsi, kaip manoma, paveikė prieš 10 tūkst. metų pasibaigęs ledynmetis. Atsitraukiantys ledynai paliko tuščias teritorijas, kuriose apsigyveno žmonės. Per 8-1 tūkstantmečius pr. m. e. beveik visoje Europoje ėmė įsigalėti žemės ūkis, kuris padidino pagaminamo maisto kiekį ir padidino žmonių populiacijas ir gyventojų tankį. Žmonės pasidaro žymiai sėslesni (klajoklinė gyvulininkystė atsirado gerokai vėliau, apie 1 tūkstantmetį pr. m. e.). Traukiantis ledynams ir gerėjant klimatui žmonės kraustėsi į šiaurę, atsinešdami savo technologijas, maišydamiesi su anksčiau ten gyvenusiais žmonėmis.
Bandant sukurti žmonių antropologinių tipų klasifikaciją, kurioje būtų atsižvelgta į žmonių morfologiją, senąją migraciją, senąjį ir dabartinį paplitimą, vieningos sistemos sukurti nepavyko. Senąsias mažąsias rases vadina pagal tipiško ar pirmojo radinio vietą.
Požymiai
thumb|right|300px|Geografinis blondinų paplitimas Europoje. Juoda – šviesiaplaukių iki 1 %, tamsiai ruda – 1-19 %, šviesiai ruda – 20-49 %, tamsiai geltona – 50-79 %, skaisčiai geltona – 80-100 % yra šviesplaukiai. Šviesiaplaukiai žmonės koncentruojasi apie Baltijos jūrą, tolstant nuo jos jų skaičius mažėja.
Europidų arealo pakraščiuose yra tarprasiniai gradientai:
Kauhajokio koledžo žudynės
Kauhajokio koledžo žudynės – 2008 m. rugsėjo 23 d. Vakarų Suomijos miesto Kauhajokio aukštojoje profesinėje mokykloje įvykusios žudynės, įvykdytos kulinarijos studento 22 metų Matti Juhani Saari, kuris nušovė 10 žmonių, o bandęs nusišauti pats, vėliau mirė ligoninėje.
Žiniasklaida pranešė, kad incidento, įvykusio 11 val. vietos laiku, metu mokykloje buvo apie 200 studentų. 100px|thumb|left|Kauhajokio miestas Suomijos teritorijoje Pareigūnai apibūdino žudiką: apsirengęs juodai, veidą slėpdamas po slidininko kauke. Buvo ginkluotas savitaisiu pistoletu Walther P22 Target. Po šaudymo nesėkmingai bandė nusižudyti šūviu sau į galvą, ir buvo suimtas. Turėdamas šautinę žaizdą galvoje, bet išgyvenęs, jis nuvežtas į Tamperės universiteto ligoninę, kurioje po kelių valandų mirė.
Saari dar savaitę prieš tragediją buvo išplatinęs vaizdo įrašą „YouTube“ bei paveikslėlius galerijoje, pozuodamas su ginklais, primenančiais 2007 m. Jokelos mokyklos žudynes.
Vyriausybės reakcija
Tą pačią dieną Suomijos Teisingumo ministras Tuija Brax tikino, kad Suomijos ginklų laikymo įstatymai turi būti peržiūrėti „kiek įmanoma greičiau“. T. Brax vis dėlto nepaminėjo jokių konkrečių veiksmų. Finansų ministras Jyrki Katainen pažadėjo vyriausybės indėlį tvarkant tragedijos padarinius. J. Katainen taip pat nebuvo konkretus dėl veiksmų plano. Premjeras Matti Vanhanen pavadino nelaimę „tragiška diena“ ir kreipėsi dėl vienybės su viltimi, kad „tokie įvykiai daugiau nepasikartotų“.
Alvydas Pikelis
Alvydas Pikelis (g. 1963 m. vasario 2 d. Šilalės rajonas) – teisininkas, teisėjas.
Biografija
1989 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą.
1989–1992 m. Kauno miesto Panemunės rajono teismo, 1992–1994 m. – Kauno miesto apylinkės teismo, 1995–1999 m. – Kauno apygardos teismo, nuo 1999 m. birželio mėn. – Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas. 2001–2002 m. – Vilniaus universiteto Teisės fakulteto Baudžiamosios teisės katedros lektorius. 2008–2011 m. – Nuolatinės teisėjų veiklos vertinimo komisijos pirmininkas.
Šmokotuvka
Šmokotuvka  – kaimas Lenkijos rytuose, Stari Bruso valsčiuje, Vlodavos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 24 km į vakarus nuo Vlodavos ir apie 55 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Arkas
Arkas arba Arkadas (gr. Αρκάς) graikų mitologijoje – Dzeuso ir nimfos Kalistos, kurią kerštingoji Hera vėliau buvo pavertusi meška, sūnus. Arką augino jo senelis Likaonas. Suaugęs Arkas, neatpažindamas motinos ją beveik sumedžiojo, tačiau tam sutrukdė Dzeusas, abu įkėlęs į dangų į dangų. Taip atsirado žvaigždynai – Didieji Grįžulo Ratai ir Mažieji Grįžulo Ratai.
Skirtingi mitai teigia, kad Maja arba Likaonas išaugino Arką.
Hera buvo nepatenkinta tuo, kad Kalista ir Arkas yra danguje, todėl paprašė Tetijos padėti. Tetija, vandens deivė, prakeikė žvaigždynus amžinai suktis danguje ratu niekada nenusileidžiant žemiau horizonto ribos.
Arkas, kuris yra tapęs Arkadijos eponimu, su Erato turėjo sūnų Azaną.
Želvaičiai
Želvaičiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Telšių.
Leliūnų šv. Juozapo bažnyčia
'''Leliūnų šv. Juozapo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Leliūnų miestelyje.
Istorija
miniatiūra|180px|left|Interjeras
Pirmoji medinė Leliūnų bažnyčia pastatyta 1698 m. Leliūnų dvaro savininkas Juozas Pomarnackas 1788 m. pastatė medinę bažnyčią. 1793 m. įsteigta parapija, 1795 m. bažnyčiai dovanotas valakas žemės, vadinamos Starkiškiu. 1794 m. pradėtos rašyti metrikų knygos.
1867 m. leista pakeisti supuvusius bažnyčios sienojus, pristatyti dvi koplyčias. Inžinierius Nikolajus Andrejevas 1900 m. suprojektavo naują mūrinę bažnyčią (jos sąmatinė vertė 21 000 rublių). Leliūnuose 1899–1938 m. klebonavo kanauninkas Antanas Masaitis (1868–1938 m.; palaidotas šventoriuje). Jo rūpesčiu 1905 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia.
1908 m. bažnyčia išdažyta, 1913 m. įrengti 21 registro vargonai (pagaminti Karaliaučiuje). Iš Leliūnų vargonininko Kazimiero Treinio muzikavimo įgūdžių yra gavęs žymus kompozitorius ir dirigentas Juozas Karosas (1890–1981 m.).
1931 m. žaibui trenkus į bažnyčios bokštą nukrito 3 varpai, iš jų 2 sudužo. Klebono Jono Gudonio rūpesčiu 1940 m. varpai perlieti. Per Antrąjį pasaulinį karą vienas varpas išvežtas. 1956–1982 m. klebonavo Petras Senulis (1909–1982; palaidotas šventoriuje), 1946–1953 m. kalintas.
Architektūra
Bažnyčia istoristinė, kryžminio plano (37,5 × 21,5 m), su apside, dvibokštė. Vidus 3 navų. Turi 3 altorius. Šventoriaus tvora sumūryta iš akmenų ir plytų bei geležinių grotelių. Šventoriaus kampe stovi plytų mūro koplyčia.
1910 m. bažnyčioje buvo pastatyti Karaliaučiaus meistro Bruno Gėbelio 21 registro vargonai. Tai buvo vieni pirmųjų pneumatinių vargonų Lietuvoje. Vargonai restauruoti 2011-2012 m. Griežykla įrengta vargonų centre, iškelta į vargonų priekį (vargonininkas sėdi atsigręžęs į altorių). Dumplės - lygiagrečios, vargonų viduje, prospektas - neogotikinis, vieno tarpsnio, suskirstytas į penkis laukelius. Išskirtiniai vargonai atvaizduoti Leliūnų herbe.
Balsiai (Pakruojis)
Balsiai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės rytus nuo Pakruojo, 8 km į šiaurę nuo Klovainių. Kaimo vakariniu pakraščiu teka Daugyvenė, rytiniu – Lašmuo (abu – Mūšos intakai). Seniūnaitijos centras, yra Balsių pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-83049).
miniatiūra|240px|left|Bendruomenės centras miniatiūra|240px|left|Daugiabutis, vandentiekio bokštas
Istorija
XVII a. veikė evangelikų reformatų koplyčia, nuo XVIII a. – pradžios mokykla. 1950–1992 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.
1922 m. įsteigta Petrašiūnų pradžios mokykla, veikė iki 1949 m., 1952–1976 m. Petrašiūnų septynmetė, aštuonmetė, nuo 1976 m. Balsių devynmetė mokykla, nuo 1993 m. Balsių pagrindinė mokykla. 1953 m. įsteigta biblioteka. 1991 m. įkurtas etninės kultūros centras.
Pakartuvės
Geografija
Ribojasi vakaruose su Kompeliu, šiaurėje su Šimše, rytuose su buvusiu Rėžių kaimu, pietine dalimi nutiestas geležinkelis skiria nuo Pabalių.
Balsiai (Pakruojis)
Gyventojai
1931–1938 m. Balsių dvaro sodyboje gyveno poetas Kazys Binkis.
Mercury Mountaineer
ieskome bugnininko !!!!!
Pakartuvės
Istorija
1923 m. priemiestis, kuriame gyveno 208 vyrai ir 221 moteris, priskirtas Šiaulių Šv. Jurgio bažnyčios parapijai.
Po 1992 m. rajone stovėjusių senų medinių namų vietoje statomi nauji individualūs namai.
Etingshauzeno efektas
Etingshauzeno efektas – šiluminis reiškinys, kai tekant elektros srovei puslaidininkiu, esančiu skersiniame magnetiniame lauke atsiranda temperatūros skirtumas statmenas srovės tekėjimo krypčiai.
Reiškinys
Esant tam tikram kristalo šonų temperatūros skirtumui, nusistovi stacionarus būvis: šilumos nutekėjimas iš karštesnio šono į šaltesnįjį dėl šiluminio laidumo pasidaro lygus greitųjų elektronų atnešamam šilumos kiekiui. Tokiu būdu, tekant srovei puslaidininkiu, kai šis yra skersiniame magnetiniame lauke, atsiranda temperatūros gradientas magnetiniam laukui ir srovei statmena kryptimi. Šis temperatūros gradientas proporcingas magnetinio lauko indukcijai ir srovės tankiui:
čia
Paprastai šis temperatūros gradientas būna nedidelis. Reikia pažymėti, kad Etingshauzeno koeficiento P ženklas nepriklauso nuo krūvio nešėjų ženklo, tačiau priklauso nuo jų išbarstymo mechanizmo prigimties.
Holo ir Etingshauzeno reiškiniai skersiniai, nes elektrinis laukas ir temperatūros gradientas susidaro statmenai srovės tekėjimo krypčiai. Kadangi temperatūros skirtumas proporcingas magnetinės indukcijos pirmajam laipsniui, tai šie reiškiniai dar vadinami nelyginiais.
Japoninė gervė
Japoninė gervė (Grus japonensis) – gervinių paukščių (Gruiformes) būrio, gervinių (Gruidae) šeimos, dalinai migruojanti paukščių rūšis. thumb|200px|left|Japoninės gervės skrydyje thumb|255px|right|Japoninės gervės [[Žalongo pelkėje (Heilongdziango provincija, Kinija)]]
Išsiskiria dvi atskiros šių gervių populiacijos. Viena jų gyvena sėsliai ir išskirtinai tik salose, tai Hokaido sala, pietinės Kurilų salos. Kita žemyninė populiacija Usūrio ir Amūro upių baseinai, ir į šiaurę nuo Bolono ežero. Ši populiacija prieš žiemą migruoja į demilitarizuotą Šiaurės ir Pietų Korėjų zoną ir rytinę Kiniją.
Deda 1–3, bet dažniausiai 2 kiaušinius, kuriuos daugiau kaip 30 dienų peri abu tėvai.
Minta augaliniu ir gyvuliniu maistu, tai įvairūs varliagyviai, vandens bestuburiai, žuvys, vabzdžiai ir pelkėse augantys augalai.
Tai viena iš ilgiausiai pasaulyje gyvenančių paukščių rūšių. Natūraliai laisvėje vidutiniškai gyvena 30–40 metų, o nelaisvėje kai kurie paukščiai išgyvena iki 75 metų.
Kalniškės (Riešė)
Kalniškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km nuo Ažulaukės.
Krukovščizna (reikšmės)
Krukovščizna vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Ivo Nikkolo
Ivo Nikkolo - rūbų linija. Šio ženklo įkūrėjas ir pagrindinis kolekcijų autorius Ivo Nikkolo, Estijoje labiausia žinomas dizaineris. Kolekcijose pristatomos stilingos skandinavišku minimalizmu dvelkiančios moteriškų drabužių linijos, sukurtos pasitelkus moderniausius technologinius sprendimus.
Nuorodos
Oficialus puslapis
Rausvoji posmiltė
Rausvoji posmiltė (Spergularia rubra) yra vienmetis gvazdikinių (Caryophyllaceae) šeimos augalas. Aukštis 5-25 cm. Žydi gegužės-rugsėjo mėn. Lapo višūnėje yra spyglelis.
Kilusi iš Europos ir Azijos, tačiau šiuo metu auga ir Šiaurės bei Pietų Amerikoje, taip pat Australijoje kaip introdukuota rūšis. Lietuvoje dažna rūšis. Auga įvairiose aplinkose – dirvonuose, dykvietėse.
thumb|left|230px|Rausvoji posmiltė thumb|left|230px|Lapo viršūnėlė yra su spygleliu
Lenkimų šv. Onos bažnyčia
'''Lenkimų šv. Onos bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Lenkimų miestelyje, 1 km į pietryčius nuo Lietuvos ir Latvijos valstybės sienos ir nuo Šventosios upės.
Istorija
1680 m. pastatyta koplyčia. Vilniaus vaivada 1717 m. dovanojo valaką žemės. Metrikų knygos rašytos nuo 1704 m. Nauja bažnyčia pastatyta 1752 m. 1780 m. įsteigta parapinė mokykla (nuo 1915 m. – valdinė).
1780–1816 m. pastatyta mūrinė bažnyčia. Lenkimų altarista Juozapas Kukevičius apkaltintas 1831 m. sukilimo rėmimu ir metams uždarytas į Kretingos bernardinų vienuolyną. 1844 m. įkurta parapija (iki tol buvo Skuodo parapijos filija). 1848 m. parapijiečių lėšomis bažnyčia rekonstruota.
1881 m. ją konsekravo vyskupas Aleksandras Beresnevičius. Lenkimuose buvo 2 altarijos.
Architektūra
Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, su apside. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi akmenų ir plytų mūro varpinė.
Simonas Daukantas nupirko bažnyčiai paveikslų, sumokėjo už galinio altoriaus įrengimą. Bažnyčios šventoriuje 1847 m. palaidota Simono Daukanto motina. Ant jos kapo išlikęs XIX a. 1-osios pusės lietuviškas tekstas (citata pagal dabartines rašybos taisykles):
Ibrahima Traoré
Ibrahima Traorė (Ibrahima Traoré; g. 1988 m. balandžio 21 d.) – buvęs Gvinėjos futbolininkas, saugas.
Karjera
Profesionalo karjerą pradėjo Prancūzijoje, kurioje ir gimė. 2006 m. persikėlė į Vokietiją.
Rinktinė
Gvinėjos rinktinėje debiutavo 2010 m., kai pasirodė rungtynėse prieš Malį.
Macevičius
Macevičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Macevičienė (ištekėjusi moteris) ir Macevičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Gervėčiai
Gervė́čiai  – kaimas vakarų Baltarusijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, 70 km į rytus nuo Vilniaus, prie Aluošios upės. Stovi bažnyčia, vandens malūnas. Gervėčių parapijoje veikia Gervėčių vidurinė mokykla (mokoma rusiškai, bet 1-2 kartus per savaitę dėstoma ir lietuvių kalba). Pradėtas statyti lietuvių kultūros ir švietimo centras perkeltas į Rimdžiūnus.
Baltarusijos lietuvių etninių žemių centras. 15-a išlikusių lietuviškų kaimų bendrai dar vadinami Gervėčių kraštu.
Istorija
thumb|300px|left|Bažnyčios projektas 1900 m. (arch. A. Polozovas)
1921–1939 m. Gervėčius valdė Lenkija, 1939 m. jie priskirti Baltarusijos TSR. Nuo 1942 m. balandžio iki 1944 m. vokiečių okupacinė administracija Gervėčius buvo priskyrusi Lietuvos generalinei sričiai.
Gyventojai
1996 m. Gervėčiuose buvo 586 gyventojų, apie trečdalis jų – lietuviai.
Lietuviai
thumb|300px|right|Gervėčių bažnyčios užrašo fragmentas lietuviškai (2006 m.)
Iki XIX a. vidurio Gervėčiai buvo lietuvių etnografiniame plote. Vietos lietuvių tautinis atbudimas sietinas su vargonininko J. Petrausko šeimos, taip pat klebono A. Jakavonio lietuvybės žadinimo veikla. 1921–1928 m. Gervėčių lietuviai kovojo su Lenkijos administracija dėl lietuviškų pamaldų bažnyčioje. 1921 m. ir 1927 m. suimtas bei kalintas, vėliau iškeltas į kitą parapiją lietuvių klebonas Ambraziejus Jakavonis; nuo 1927 m. lietuvių pamaldos vyko kartą per mėnesį.
1921–1924 m. miestelyje veikė lietuvių mokykla, nuo 1922 m. ją globojo Ryto draugija. Veikė Blaivybės, Lietuvių ūkio, Šv. Kazimiero draugijų skyriai. Lietuviškos mokyklos, vėliau skaityklos, iki 1936 m. veikė apylinkės kaimuose – Galčiūnuose, Gėliūnuose, Giriose, Miciūnuose, Mockose, Petrikuose, Rimdžiūnuose; lenkų valdžios uždarytos. Prie mokyklų buvo įsteigti vakariniai kursai suaugusiesiems, skaityklos, skaitytos paskaitos, rengti vaidinimai. 1942–1944 m. Gervėčių apylinkėse buvo atkurtos kai kurios lietuviškos mokyklos, o miestelyje įkurta progimnazija. Nuo 1956–1957 m. lietuvių kalba leista mokyti pradinėse klasėse; vyresniesiems lietuvių k. dėstyta tik kaip mokomasis dalykas. XX a. devintojo dešimtmečio pabaigoje Gervėčiuose įkurta lietuvių vidurinė mokykla.
Gervėčių lietuvių šnekta, tirta 1951 m., 1970 m., priklauso vilniškių tarmei.
Kalniškės (Sužionys)
Kalniškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Sužionių.
New Jersey (albumas)
New Jersey – ketvirtasis studijinis amerikiečių roko grupės Bon Jovi albumas, išleistas 1988 m. rugsėjo 19 d.
Šiam albumui pristatyti grupė surengė koncertinį turą „New Jersey Syndicate Tour“, trukusį 1988–1990 m. Papildomai išleisti ir du videoalbumai: „New Jersey: The Videos“ (albumo dainų videoklipų rinkinys) bei „Access All Areas: A Rock & Roll Odyssey“ (dokumentinis filmas apie grupę, koncertinį turą).
Sėkmė topuose
„New Jersey“ debiutavo #8-oje vietoje Billboard 200 albumų tope, o sekančią savaitę prasiveržė į #1-ąją poziciją, kurioje įsitvirtinęs praleido keturias savaites. Jungtinėse Valstijose per šešis mėnesius parduota 5 mln. šio albumo kopijų, 7 kartus jam suteikta platininio atestacija. 2009 m. „New Jersey“ pardavimai pasaulyje pasiekė 15 mln. tiražą.
Neišleistos dainos
Iš pradžių tikėtasi šį albumą išleisti kaip dvigubą plokštelę, tačiau įrašų kompanija tokią idėją atmetė, nes būtų tekę pakelti albumo kainą. Dainos, kurios buvo įrašytos, bet į albumą nepateko:
Omio žemė
thumb|300px|Omio žemė Japonijos žemėlapyje
Omis (近江国; Ōmi no kuni) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra Šigos prefektūra. Žemė priklausė Tōsandō regionui.
Istorija
Pilies miestas ir senoji žemės sostinė buvo įsikūrusi netoli Ocu miesto. Sengoku laikotarpiu šiaurinė Omio dalis priklausė Išidai Micunariui, Tokugavos Iejasu priešininkui Sekigaharos mūšyje. Išidą nugalėjus, Tokugava Iejasu padovanojo feodą savo sąjungininkams, Ijo klanui, kurio nariai pastatė Hikonės pilį.
Žemaguliai
Žemaguliai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 1 km nuo Sudervės.
Rimantas Baumilas
Rimantas Baumilas (g. 1949 m. gegužės 13 d. Kaišiadoryse) – teisininkas, teisėjas.
Biografija
1978 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą.
1989–1995 m. dirbo Trakų rajono apylinkės teismo, 1995–1999 m. – Lietuvos apeliacinio teismo, nuo 1999 m. liepos mėn. – Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas.
Podolės Kamenecas
Podolės Kamenecas  – Ukrainos vakaruose Chmelnyckio srityje, prie Smotryčiaus upės esantis miestas; administracinis Podolės Kameneco rajono centras. Viduramžiais labai svarbi tvirtovė Abiejų Tautų Respublikos pietuose, gynusi Lietuvą nuo totorių ir turkų antpuolių.
thumb|left|120px|Istorinis Podolės Kameneco herbas
Istorija
thumb|1691 m. prancūzų sudarytas miesto žemelapis thumb|Miesto gynybinės sienos [[Steponas Batoras|Stepono Batoro bokštas]] thumb|[[ATR valdovo Stanislovo Augusto Poniatovskio garbei patatyti Triumfo vartai.]] thumb|Atvirutė su šiandien nebeegzistuojančia armėnų [[Armėnų katalikų bažnyčia|Šv. Mikalojaus bažnyčia]] thumb|Turkų okupacijos laikais prie Romos katalikų katedros iškilo [[minaretas. Po išvadavimo ant jo stovi Švč. Dievo Motinos skulptūra]] thumb|Miesto teritorijoje tekanti [[Smotryčius|Smotryčiaus upė]] Pirmą kartą paminėtas 1062 m. kaip Kijevo Rusios miestas. 1241 m. miestas sugriautas mongolų-totorių Rusios puolimų metu. XIV a. antrojoje pusėje miestą užėmą Algirdo kariai, neilgam miestas priklauso Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1430 m. Kamenecą užima Kazimiero III kariai, miestas tampa Lenkijos karalystės dalimi, Podolės vaivadijos centru; pastatoma pilis, turėjusi saugoti ATR nuo totorių-mongolų.
Bohdano Chmelnyckio sukilimo metu (1648–1658 m.) miesto žydų bendruomenė ypač nukentėjo tiek nuo Chmelnyckio kazokų, tiek nuo Krymo totorių puolimo (jų pagrindinis tikslas buvo grobis).
Po Bučačo sutarties pasirašymo 1672 m. trumpai tapo Osmanų imperijos dalimi. Abiejų Tautų Respublikos karalius Jonas Sobieskis norėdamas išvengti osmanų invazijos Okopų kaime pastatė naują tvirtovę. 1699 m. pagal Karlovicų sutartį buvo gražintas Abiejų Tautų Respublikai. Tvirtovė buvo sustiprinta ir išplėsta bei vertinama kaip geriausia bei stipriausia tvirtovė visoje Abiejų Tautų Respublikoje.
Po Antrojo ATR padalijimo 1793 m. atiteko Rusijos imperijai. Miestas tapo Podolės gubernijos centru.
Dauguma miesto gyventojų buvo lenkai ir ukrainiečiai šiek tiek mažiau buvo žydų ir armėnų. Naujoji sovietų valdžiai buvo nepriimtinas ukrainiečių ir lenkų dominavimas, todėl dauguma jų buvo ištremti į Sibirą.
Podolės Kamenecas buvo naujai Ukrainos SSR įkurtos srities centras, tačiau vėliau administracinis centras perkeltas į Proskurivą (dabartinis Chmelnyckis).
Azilio kultūra
Azilio kultūra (2 300-9 600 m. pr. m. e.) – epipaleolito (vėlyvojo paleolito ir ankstyvojo mezolito) archeologinė kultūra šiaurinėje Ispanijoje ir pietinėje Prancūzijoje. Jos pavadinimas kilo nuo 1887–1889 m. E. Pjeto tirto Ma d’Azilio urvo Pietų Prancūzijoje.
Podolės Kamenecas
Istorija
1927 m. kilo Kameneco, Podolės Mohiliavo, Tiraspolio bei kitų pietų Ukrainos SSR miestų fabrikų darbininkų bei valstiečių masiniai sukilimai prieš sovietų valdžią. Sukilimai buvo numalšinti pasitelkus iš Maskvos atsiųstą kariuomenę, oficialusis Kremlius tuo metu neigė esą Ukrainoje vyksta neramumai.
Mieste, kaip ir visoje Podolėje prieš Antrojo Pasaulinio karą buvo vykdomos griežtos represijos – NKVD šaudė taikius gyventojus (žinoma Vinycios tragedijos pavadinimu). Bendras represijos aukų skaičius – apie 20 000 žmonių.
Azilio kultūra
Kultūra gyvavo Aleriodo atšilimo laikotarpiu, po turtingesnės ir sudėtingesnės Madleno kultūros. Rytuose tuo pačiu metu su Azilio kultūra gyvavo Svidrų kultūra.
Podolės Kamenecas
Istorija
1941 m. Kamenecą okupuoja Trečiojo Reicho kariuomenė. Pirmosios ir vienos iš skaudžiausių žydų žudynių įvyko rugpjūčio 24-25 dienomis. Per dvi dienas buvo nužudyta apie 23 000 žydų (iš kurių dauguma, 14-16 tūkst., buvo Vengrijos žydų).
1944 m. miestą „išlaisvina“ Raudonoji armija, Kamenecas vėl tampa USSR dalimi. Sovietų valdymo metais mieste ypač plėsta pramonė, susisiekimas.
Azilio kultūra
Kultūra
Kultūrai būdingi titnaginiai antgaliai, padaryti iš skelčių, retušuotu priekiniu šonu ir įlinkiu įkotės pagrinde, smailūs bei apvalūs gremžtukai ir kampuoti rėžtukai. Ypač gausu dirbinių iš šiaurės elnio ragų bei kaulų – žeberklų, kirvių movelių. Upių ir Viduržemio jūros pakrantėse aptinkama akmeninių riedulių, puoštų raudonais ir juodais simboliniais ženklais; manoma, kad tai kulto reikmenys. Mirusiuosius laidojo atskirtomis nuo kūno galvomis, palaikus apiberdavo raudona ochra (Gros Ofneto urvas). Prie jų randama šiaurės elnio dantų ir kriauklių su išgręžtomis skylutėmis.
Podolės Kamenecas
Gyventojai
Pagal 2001-ųjų visuotinį gyventojų surašymą mieste gyveno 99 610 gyventojų. Dauguma jų – ukrainiečiai.
Azilio kultūra
Kultūra
Didžioji ledynmečio fauna buvo išnykusi, todėl Azilio kultūros žmonės mito moliuskais, žuvimis, paukščiais ir nedideliai žinduoliais.
MVV Maastricht
Mastrichto MVV – Nyderlandų futbolo klubas iš Mastrichto.
Pienkai (reikšmės)
Pienkais vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
MVV Maastricht
Istorija
1902 m. įkurta Mastrichto futbolo komandą. tuo metu vadinosi MVC (Mastrichto futbolo klubas). Jie dažnai keitė pavadinimą. Dabartinis jų pavadinimas MVV (Maastrichtse Voetbal Vereniging) žinomas nuo 1908 m. Nuo 1902 m. iki 1976 m. MVV nuolat žaidė aukščiausiose Nyderlandų lygose.
Osumio žemė
Osumis (大隅国; Ōsumi no kuni) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra rytinė Kagošimos prefektūros dalis. Osumis ribojosi su Hiūgos ir Sacumos žemėmis.
Senoji žemės sostinė buvo įsikūrusi netoli dabartinio Kirišimos miesto. Sengoku ir Edo laikotarpiais Osumis buvo pavaldus Šimadzu klanui.
Nuo seno čia kalbama vadinamąja Osumio tarme, kuri skiriasi net nuo Kagošimos miesto tarmės, nors Osumis šiais laikais priklauso Kagošimos prefektūrai.
ASC de Volewijckers
Amsterdamo „Volewijckers“ – Nyderlandų futbolo klubas iš Amsterdamo. 1974 m. prisijungė prie FC Amsterdam komandos, tačiau išliko mėgėjišku klubu.
Podolės Kamenecas
Kultūra
Mieste veikia lankomiausias visoje srityje nacionalinis istorinis-architektūrinis draustinis „Kamenecas“. Kasmet mieste rengiami muzikos, skraidymo oro balionais, meno festivaliai, automobilių lenktynės. Iš viso per metus miestą aplanko apie 140 000 turistų.
Architektūrinis paveldas
Daug šventovių ir istorinių objektų neišliko: Basųjų karmelitų ir Jėzuitų bažnyčios, sinagoga, armėnų Šv. Mykolo katedra ir kt.
Miestai partneriai
Podolės Kamenecas yra užmezgęs partnerystės ryšius su šiais miestais:
Ūkis
Ūkis – atskiras veiklos vienetas, kuriantis, ieškantis, naudojantis (eksploatuojantis) bei skirstantis išteklius subjekto poreikiams tenkinti (pvz., namų ūkis), tokios veiklos visuma. Tam tikros šalies arba teritorijos ūkinės veiklos visuma, pvz., Lietuvos ūkis.
KK126
Krašto kelias 126 – kelias, jungiantis Šalčininkus, Butrimonis ir Eišiškes. Kelio ilgis – 32,92 kilometro.
Ūkis
Ūkį tiria specialus socialinis mokslas – ekonomika. Tam tikrus ūkinės veiklos aspektus taip pat tiria įvairios mokslų disciplinos kaip ekonominė geografija, ūkinė teisėtyra, ekonominė statistika ir kt.
KK126
Kelias prasideda Šalčininkuose, Nepriklausomybės g. Eina per Šalčininkų rajono savivaldybės teritoriją. Svarbiausios gyvenvietės – Gerviškės, Butrimonys ir Eišiškės. Baigiasi Eišiškėse, A.Mickevičiaus g.
Ūkis
Ūkis gali būti skirstomas į atskiras šakas:
Šalies bendrasis vidaus produktas yra jos ūkio dydžio matas, o tiksliau – visų gatavų prekių ir paslaugų rinkos vertės piniginis matas.
KK104
Krašto kelias 104 – nuo Šalčininkų per Dieveniškes iki Baltarusijos–Lietuvos valstybinės sienos einantis krašto kelias. Kelio ilgis – 32,61 kilometro. Šiame kelyje „juodųjų dėmių“ nėra.
Kelias prasideda Šalčininkuose, Saulėtojoje gatvėje. Visa trasa eina per Šalčininkų rajono teritoriją. Svarbiausios gyvenvietės – Poškonys ir Dieveniškės. Baigiasi ties Baltarusijos–Lietuvos valstybine siena.
Vakarų Sacharos vėliava
thumb|300px|Vakarų Saharos vėliava Vakarų Sacharos vėliava buvo įteisinta 1976 metų vasario 27 dieną. Ši vėliava yra naudojama Polisario fronto, kovojančio už šios teritorijos nepriklausomybę nuo Maroko, bei Sahravio Arabų Demokratinės Respublikos (nepripažinta šio teritorinio vieneto vyriausybė).
Tarptautinei bendruomenei šios teritorijos nepripažįstant suverenia bei esant okupuotai Maroko, oficialioji įteisinta vėliava yra Maroko karalystės.
Ši vėliava yra labai panaši ir kartais maišoma su Jordanijos Hašimitų Karalystės bei Palestinos valstybės vėliavomis.
Ilekas
Ilekas  – upė Kazachstane (Aktiobės srtyje) ir Rusijoje (Orenburgo srityje); Uralo kairysis intakas. Prasideda dvejomis ištakomis Mugodžaro aukštumose, šalia Kandyagašo miesto. Teka pradžioje į šiaurės vakarus, nuo sienos su Rusija pasuka į vakarus. Prateka per Pauralės plynaukštę. Žemupyje sudaro Rusijos-Kazachstano sieną. Įteka į Uralą ties Ileko gyvenviete.
Didžiausias intakas – Chobda (kairysis).
Prie Ileko įsikūrę šie miestai: Kandyagašas, Alga, Aktiobė, Sol Ileckas. Ilekas smarkiai užterštas sunkiaisiais metalais.
Žemaičių Kalvarija (kaimas)
Žemaičių Kalvarija – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Žemaičių Kalvarijos miestelio, šalia kelio.
Kalniškės I
Kalniškės I – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Jasų.
Haris Liepinis
Haris Liepinis (, 1927 m. gruodžio 15 d. Ternejos valsčius, Valmieros apskritis – 1998 m. rugpjūčio 3 d. Skrunda, Kuldygos rajonas; palaidotas Rygoje) – latvių teatro ir kino aktorius.
Biografija
1947–1998 m. Latvijos dailės teatro (1954–1990 m. Latvijos Janio Rainio dailės teatras) aktorius, 1949 m. baigė šio teatro studiją. Reikšmingų vaidmenų sukūrė spektakliuose pagal latvių ir užsienio rašytojų kūrinius. Nuo 1955 m. vaidino kino ir televizijos filmuose. Vaidyba temperamentinga, psichologiškai įtaigi.
Kauno I dekanatas
thumb|[[Kauno Kristaus Prisikėlimo bazilika – pagrindinė Kauno I dekanato bažnyčia]]
Kauno I dekanatas priklauso Kauno arkivyskupijai, yra Kauno mieste, dešiniajame Nemuno krante (kairiajame krante esančios bažnyčios priklauso Vilkaviškio vyskupijai). Dekanatui priklausančios bažnyčios:
Čika Dačos stadionas
Stadion Čika Dača yra įvairios paskirties stadionas Kragujevace, Serbijoje. Daugiausiai naudojamas futbolo varžyboms. Talpina 22 100 žiūrovų; visos vietos sėdimos. Stadione namų rungtynes žaidžia FK Radnički 1923. Pastatytas 1949–1957 m., atidarytas 1957 m. birželio 6 d. Renovuotas 2007 m.
Tokarovščizna (reikšmės)
Tokarovščizna vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Cegelnė (Kupiškis)
Cegelnė – viensėdis Kupiškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Skapiškio, prie Laukelių miško.
Istorija
Priklausė Mirabelio dvaro valdoms, čia XIX a. buvo dvaro plytinė. 1861–1919 m. priklausė Ukmergės apskrities Virbališkių valsčiui, iki 1950 m. – Rokiškio apskrities Skapiškio valsčiui.
Imre Nagy
Imrė Nadis (, g. 1896 m. birželio 7 d. Kapošvare – 1958 m. birželio 16 d. Budapešte) – Vengrijos politinis ir valstybės veikėjas, buvęs VLR Ministrų tarybos pirmininkas. Politinių reformų, iššaukusių sukilimą ir tarybinę intervenciją, iniciatorius. Vengrijos nacionalinis didvyris.
Biografija
Pirmojo pasaulinio karo metais tarnavo Austrijos-Vengrijos kariuomenėje. 1916 m. pateko į rusų nelaisvę, kalėjo Irkutske. Čia tapo marksistu, 1917 m. įstojo į RKP(b) ir pilietiniame kare kariavo raudonarmiečių pusėje.
1921 m. grįžo į Vengriją, bet jau 1927 m. emigravo į Austriją. 1930 m. persikėlė į TSRS, dirbo Kominterne ir TSRS Mokslų akademijos Žemės ūkio institute. 1941–1944 m. dirbo Košuto radijuje, iš Maskvos transliavusiame laidas vengrų kalba.
Kartu su Tarybine Armija grįžo į Vengriją, 1944–1945 m. buvo Žemės ūkio ministras, 1945–1946 m. – Vidaus reikalų ministras, 1947–1949 m. – Maisto pramonės ministras. 1949 m. buvo apkaltintas oportunizmu, atleistas iš ministro pareigų bei pašalintas iš VDP CK narių. 1951 po viešos atgailos grąžintas į vadovaujančias pareigas. 1953 m. liepos mėn. I.Nadis paskirtas VLR Ministrų tarybos pirmininku, tačiau 1955 m. iš šių pareigų pašalintas.
Michael Schumacher
Kartu su britu Luisu Hamiltonu vokietis turi daugiausiai čempiono titulų Formulės 1 istorijoje.
Michaelis po 2006 m. sezono pasitraukė iš Formulės 1 lenktynių, tačiau 2009 m. gruodžio 23 d. buvo oficialiai patvirtinta, kad vokietis pasirašė trejų metų trukmės sutartį su Mercedes GP ekipa.
2011 m. Belgijos Grand Prix metu vokietis minėjo savo lenktyniavimo Formulėje 1 20 metų sukaktį. 1991 m. Belgijos GP vokietis debiutavo Jordan ekipos gretose.
2013 m. gruodžio 29 d. slidinėdamas Prancūzijos kalnuose vokietis patyrė sunkią galvos traumą. Po jos sportininkui buvo sukelta dirbtinė koma. Po pusės metų, 2014 m. birželio viduryje, sportininkas pabudo iš komos ir buvo išrašytas iš ligoninės.
Ankstyvoji karjera
Vokietijoje kartingų licencijos buvo išduodamos lenktynininkams nuo 14 metų, tad Šumacheris „apėjo“ šią taisyklę licenciją išsilaikydamas Liuksemburge, kuriame tai leidžiama nuo 12 metų.
1983 m. jis gavo ir Vokietijoje kartingų licenciją ir po metų nugalėjo Vokietijoje jaunimo kartingų čempionate. Nuo 1984 m. jis laimėjo daugelį Vokietijos bei Europos kartingų čempionatų. 1988 m. Michaelis pirmą kartą perėjo prie vienviečių automobilių, o vėliau tapo čempionu Vokietijos Formulės Ford ir kituose čempionatuose.
1989 m. Šumacheris pasirašė sutartį su Willi Weberio WTS ekipa Formulėje 3. Jau kitais metais jis tapo šio čempionato nugalėtoju. Vėliau jis prisijungė prie Mercedes jaunųjų lenktynininkų programos pasaulio sportinių prototipų čempionate. Toks žingsnis buvo neįprastas, nes dauguma tokių jaunų lenktynininkų kelyje į Formulę 1 išbando savo jėgas Formulėje 3000. Tačiau W. Webberis pasiūlė Šumacheriui rinktis kitą kelią sakydamas, kad lenktynės ilgomis distancijomis padės vėlesnei Michaelio karjerai. Per dvejus metus šiose lenktynėse Šumacheris sugebėjo pelnyti porą pergalių. 1991 m. jis prisijungė ir prie komandos dalyvavusios 24 val. Le Mano lenktynėse, kuriose pelnė 5 vietą. Tais pačiais metais Michaelis dalyvavo vieneriose lenktynėse Japonijos Formulėje 3000, kuriose finišavo antras.
Debiutas 1991 m. Belgijos GP
thumb|left|Pirmoji M. Šumacheio pažintis su F1 bolidu. Karjerą Formulėje 1 Michaelis Šumacheris pradėjo 1991-ųjų sezono pabaigoje, kuomet Belgijos etape pakeitė Jordan komandos pilotą Bertrand’ą Gachot. Michaelis turėjo galiojantį kontraktą su Mercedes kompanija, kuri ir sumokėjo Jordan ekipos vadovui E. Jordanui 150 000 $ už vokiečio debiutą šioje komandoje. Vokietis nebuvo lenktyniavęs Spa-Francorshamps trasoje, tad ją mokėsi važiuodamas dviračiu. Belgijos GP kvalifikacijoje su silpnu bolidu vokietis kvalifikavosi aukštoje septintoje vietoje, tačiau lenktynės dėl bolido gedimo baigėsi vos prasidėjusios. Tokiu kvalifikacijos rezultatu jis nustebino visus – tai buvo geriausia iki tol Jordan ekipos pasiekta kvalifikacijoe vieta ir tokiu rezultatu Michaelis aplenkė labiau patyrusį veteraną komandos draugą de Cesarį.
1991–1995 m. Jordan ir Benetton
Jau kitame, Italijos GP, Šumacheris atstovavo Benetton ekipai. Čia iškart iškovojo pirmuosius taškus, o sezoną pabaigė dar kelissyk finišuodamas taškuose.
1992 m. sezonas buvo sėkmingas: Michaelis netruko palypėti ant podiumo (pirmą kartą trečias finišavo antrajame sezono etape Meksikoje, o iš viso ant podiumo apsilankė 8 kartus), o Belgijoje, praėjus metams po F1 debiuto, iškovojo pergalę. Šumacheris pirmą pilną sezoną baigė tapdamas asmeninės įskaitos laureatu – surinkęs 53 taškus užėmė 3-ią vietą.
1993-iaisiais, Williams ekipos dominavimo metais, sezonas Michaeliui susiklostė panašiai, kaip ir ankstesnysis. Vėl viena pergalė, 52 tšk. ir ketvirtoji čempionato įskaitos vieta.
1994 m. sezoną Michaelis pradėjo įspūdingai – keturiomis pergalėmis iš eilės bei pirmąją savo Pole pozicija ; buvo aišku, jog jis kovos dėl čempiono titulo. Trečiajame etape, vykusiame Imolos trasoje, tragiškai žuvo Ayrtonas Senna. Vokiečio konkurentu dėl titulo tapo pastarojo komandos draugas Damonas Hillas. Čempionato likimas sprendėsi paskutiniajame etape, Australijoje. Konkurentai susidūrė ir abu nebaigė lenktynių, tačiau Šumacheris laimėjo titulą vieno taško persvara.
Po metų, 1995-aisiais, Michaelis apgynė titulą. Pagrindiniu jo konkurentu vėl buvo britas Damonas Hillas, tačiau šįkart viskas paaiškėjo kiek anksčiau. Ramiojo Vandenyno etape Šumacheris užsitikrino titulą, iki sezono pabaigos likus dar dvejoms lenktynėms.
1996–2006 m. Ferrari
thumb|right|200px|[[2006 m. Formulės 1 sezonas|2006 m. Monako GP metu]] Tapęs jauniausiu dukart čempionu, Michaelis Šumacheris perėjo į italų Ferrari ekipą. Jo komandos draugu tapo airis Eddie Irvine’as. 1996-ųjų Ferrari bolidas neprilygo tais metais abu čempionų titulus pelniusiam Williams bolidui, tačiau Šumis pelnė tris pergales ir čempionatą baigė trečioje asmeninės įskaitos pozicijoje.
1997 m. Ferrari bolidas buvo konkurencingesnis ir vokietis kovojo dėl nugalėtojo vardo su Williams pilotu Jacques’u Villeneuve’e. Vėl viskas sprendėsi paskutiniajame etape, ir vėl viską lėmė avarija. Michaelis, lenkiamas kanadiečio, nepasidavė ir jiedu susidūrė. Vokiečiui lenktynės baigėsi iškart, o Villeneuve’as finišavo trečias ir tapo čempionu. Michaelis buvo pripažintas kaltas dėl incidento, iš jo atimtas vicečempiono titulas (tiesa, pasiekimai palikti statistikai).