cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Serangas
Serange vyrauja pusiaujinis klimatas be sausojo sezono. Iš šiaurės miestą supa Javos jūra, kurioje vienoje iš esančių salų įsikūrusi Pulau Seribu regencija.
2010 m. mieste gyveno 576 961 žmogus. Serangas yra trečias pagal dydį provincijos miestas. Jis yra 15 km nuo Džabodetabeko, Didžiosios Džakartos. Prieš Banteno provincijos sukūrimą 2000 m. miestas priklausė Vakarų Javai.
Subrajonai
Miestą sudaro 6 subrajonai (kecamatan):
Sterdino Šv. Anos parapija
'''Sterdino Šv. Anos parapija'''  – parapija, įkurta apie 1456 metus. Parapija priklauso Drohičino vyskupijai, Sterdino dekanatui. 1778-1783 m. pastatyta neobarokinė mūrinė parapijos bažnyčia.
Nidos dailininkų kolonija
thumb|right|290px|Hermano Blodės muziejus buvusiame viešbutyje
Nidos dailininkų kolonija  – nuo XIX a. antros pusės iki 1945 m. Nidoje egzistavusi dailininkų organizacija, vienijusi įvairius vokiečių ir lietuvių dailininkus, tapiusius Kuršių nerijos kraštovaizdį.
Istorija
XIX a. pabaigoje Nidoje vasaromis pradėjo lankytis Karaliaučiaus meno akademijos profesoriai ir jų mokiniai. Vienas iš pirmųjų dar studijų akademijoje metais (1876–1879) čia lankėsi Lovisas Korintas, vėl čia grįžo po 1880 metų. Apie 1888 m. iš Gumbinės kilęs tapytojas ir poetas Heinrichas Kriūgeris į Nidą pakvietė Karaliaučiaus meno akademijos auklėtinį Ernstą Bišofą-Kulmą, kuris Nidos dailininkų kolonijos formavimuisi turėjo didžiausios įtakos. Dailininkai apsistodavo 1867 m. Skruzdynėje įkurtame Hermano Blodės (Hermann Blode) viešbutyje, kuris laikui bėgant tapo kolonijos centru.
Be E. Bišofo-Kulmo, ankstyvojo Nidos menininkų kolonijos laikotarpio branduolį sudarė iš Karaliaučiaus kilęs tapytojas Hansas Bepas-Borškė (Hans Beppo-Borschke) ir poetas Valteris Heimanas. 1905 m. Nidoje pirmą kartą apsilankė tuomet dar teisės studentas Hansas Kalmejeris. Baigęs dailės mokslus, 1911–1944 m. jis kiekvieną vasarą praleisdavo tapydamas Kuršių nerijoje, kaip ir Edita Virt-Sukau bei jos vyras Hermanas Virtas. 1914–1918 m. Nidoje lankėsi ir Pranas Domšaitis. miniatiūra|220px|left|Atminimo lenta H. Blodės viešbutyje
XX a. pradžioje Nida tapo vokiečių dailininkų, intelektualų pamėgta vasarojimo ir kūrybos vieta; tapytojai, fotografai, rašytojai, aktoriai, kompozitoriai Kuršių nerijoje rado ramybės salą, kūrybinio įkvėpimo šaltinį. Spingsint žibalinėms lempoms, menininkų globėjo H. Blodės viešbučio „dailininkų verandoje“ iki išnaktų būdavo diskutuojama aktualiais meno klausimais, skambėjo muzika ir poezija.
Įcentrinė jėga
Įcentrinė jėga – jėga, verčianti judėti kūnus apskritimu ir įgyti įcentrinį pagreitį.
Nidos dailininkų kolonija
Istorija
Ekspresionistą Maksą Pechšteiną atvykti į Nidą paskatino Berlyne parodoje (1909) pamatyti E. Bišofo-Kulmo Nidos peizažai. Po to jis dar penkias vasaras, iki 1939 m., praleido Nidoje, nutapė daug ekspresionistinių paveikslų. Nidos dailininkų kolonijoje dalyvavo įvairių stilistinių pakraipų – impresionizmo, realizmo, simbolizmo, natūralizmo – atstovai. M. Pechšteino ir Karlo Šmito-Rotlufo 1913 m. pasirodymas sukėlė kolonijoje tikrą sąmyšį ir diskusijas tarp impresionizmo bei ekspresionizmo šalininkų. Po Pirmojo pasaulinio karo ekspresionistinė tendencija kolonijoje tapo pagrindinė. Ją propagavo Ernstas Molenhaueris, susirgus uošviui Blodei, perėmęs viešbutį. Jo pastangomis trečiajame–ketvirtajame dešimtmetyje kolonija vėl suklestėjo.
Įcentrinė jėga
Matematinės formulės
Įcentrinės jėgos skaičiavimo formulė:
Vaišvydava (Samylai)
Vaišvydava – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, į rytus nuo Vaišvydavos gyvenvietės, priklausančios Kauno miestui. Yra Kauno marių RP direkcija, žirgynas, karjeras.
Įcentrinė jėga
Matematinės formulės
Kūno masės skaičiavimas pagal įcentrinės jėgos formulę:
Nidos dailininkų kolonija
Istorija
1923 m. Klaipėdos kraštą prijungus prie Lietuvos, Kuršių nerija tapo įkvėpimo šaltiniu ir lietuvių menininkams, taip pat nenustojo buvusi ir vokiečių dailininkų traukos centras. Nidoje buvo gyva „laisvojo meno“ dvasia, priešingai nei Vokietijoje, kur įsibėgėjo nacionalsocialistų 1933 m. pradėta kampanija prieš modernųjį meną, apšauktą „išsigimusiu“.
Vaišvydava (Samylai)
thumb|left|250px|Vaišvydava nuo Piliuonos g.
Įcentrinė jėga
Matematinės formulės
Apskritimo spindulio skaičiavimo formulė:
Nidos dailininkų kolonija
Istorija
Tarpukaryje Nidoje lankėsi Alfredas Partikelis, Eduardas Bišofas, Karlas Oilenšteinas, Fricas Burmanas, Verneris Rymanas, Karlas Buchas, Gertrūda Lerbs, Liudvigas Detmanas, Hela Hiršfelder-Štiuvė, Otas Bejeris, Teo fon Brokhuzenas, Valdemaras Rėzleris, Alfredas Taichmanas, Oskaras Gavelas ir daugelis kitų dailininkų. Ketvirtajame dešimtmetyje vietinio stiliaus namus su dirbtuvėmis Nidoje pasistatė Karlas Knaufas ir Richardas Birnštengelis, o 1929–1930 m. vasarnamį Nidoje – žymiausias Nidos dailininkų kolonijos svečias rašytojas Tomas Manas.
Įcentrinė jėga
Matematinės formulės
Kūno greičio apskaičiavimo formulė:
Nidos dailininkų kolonija
Istorija
Nida, XIX a. vadinta „prūsiškąja Sachara“, XX a. buvo pakrikštyta ir „tapytojų rojumi“, ir „stebuklų žeme“. Molenhaueris, po karo gyvenęs Vokietijoje, apie Nidą rašė: „Tai kraštovaizdis tapytojams, kupinas šviesos ir erdvės, vandens ir saulės. Nida buvo susibūrimo vieta menininkams ir visiems žmonėms, ieškantiems nepalytėtos gamtos potyrių ir nekenčiantiems bet kokio sambrūzdžio“.
Įcentrinė jėga
Simbolių paaiškinimas
Fc – įcentrinė jėga
Nidos dailininkų kolonija
Istorija
Iki 1945 m. Nidoje kūrė per 200 dailininkų, pusė jų buvo kilę iš Rytprūsių. Dailininkus žavėjo Kuršių nerijos gamta, architektūra, žvejų darbai ir amatai, gyvenimo būdas ir ritmas. Antrasis pasaulinis karas nutraukė Nidos dailininkų kolonijos istoriją. Blodės viešbutyje sukaupta įspūdinga paveikslų kolekcija 1945 m. pradžioje buvo sunaikinta, pražuvo ir daugelio čia gyvenusių, kūrusių dailininkų darbai. Didžioji kolonijos dailininkų dalis išsaugojo sentimentus Kuršių nerijos gamtai ir, po karo negalėdami atvykti į Nidą, tapė „prisiminimų paveikslus“.
Chama-Koakės kultūra
Ši kultūra klestėjo labai ilgą laiką, ir išskiriami du jos laikotarpiai. Pirmasis laikotarpis sutapo su ankstyvuoju tarpiniu (regionio vystymosi) periodu (V a. pr. m. e.-V a.). Tuo metu pietinė Chama-Koakės kaimynė buvo Bahijos kultūra, o šiaurinė - La Tolito kultūra. Antrasis laikotarpis siejamas su integracijos periodu (VI-XVI a.). Tuo metu piečiau klestėjo Mantenjo-Uankavilkos kultūra, o šiauriau gyveno indėnai Atakamai. Vietos indėnų lingvistinė priklausomybė neidentifikuota.
Nidos dailininkų kolonija
Istorija
Nemažai Nidos kolonijos dailininkų darbų yra sukaupęs klaipėdietis kolekcininkas Aleksandras Popovas.
Chama-Koakės kultūra
Bruožai
Ši lokali kultūra susiformavo po Čoreros kultūros žlugimo, ir tikriausiai paveldėjo šiek tiek pastarosios bruožų. Tačiau kultūros artefaktuose jaučiama ypač didelė įtaka iš Mezoamerikos, ypač Oašakos. Nėra tiksliai žinoma, kiek kultūros atstovai buvo konsoliduoti politiškai, t. y. ar jie buvo sukūrę vieningą valstybę, tačiau greičiausiai gyveno nedidelėmis bendruomenėmis, apjungtomis religinių vadų.
Įcentrinė jėga
Simbolių paaiškinimas
m – kūno masė
Chama-Koakės kultūra
Bruožai
Kultūra žinoma dėl savo ypač puikios keramikos, kurioje jaučiama stipri Mezoamerikos įtaka. Gali būti, kad ši įtaka regioną pasiekė jūros keliu. Rausvoka keramika labai išraiškinga savo formomis. Ji vaizduoja sumažintas šventyklas, įvairius objektus, žmonių skulptūras su smulkiausiomis drabužių ir papuošalų detalėmis. Ši keramika laikoma viena iš labiausiai išsivysčiusių ikikolumbinio Ekvadoro istorijoje.
Įcentrinė jėga
Simbolių paaiškinimas
V – kūno greitis
R – apskritimo spindulys, kuriuo juda kūnas
Įcentrinės jėgos samprata
Pagal antrąjį Niutono dėsnį jėga yra kūno pagreičio priežastis. Vadinasi, apskritimu judančiam kūnui įcentrinį pagreitį suteikia jėga, pavyzdžiui, ratu čiuožiančiai sportininkei – jos partnerio ranka. Ją atitraukus, jėga nustoja veikti sportininkę ir ši dėl to ima judėti tiesiai be įcentrinio pagreičio.
thumb|Automobiliui važiuojant posūkyje jį veikia įcentrinė jėga.
Kuo mažesnis apskritimo spindulys, esant tam pačiam greičiui, tuo didesnė įcentrinė jėga. Pavyzdžiui, kuo staigesnis kelio posūkis (t. y. kuo mažesnis spindulys), tuo didesnė jėga turi veikti transporto priemonę posūkio centro kryptimi.
Įcentrinės jėgos priklausomybė nuo kūno greičio yra kvadratinė: greičiui padidėjus dvigubai, įcentrinė jėga padidėja 4 kartus, greičiui šoktelėjus 3 kartus, įcentrinė jėga padidėja 9 kartus. Tai gerai žino transporto priemonių vairuotojai.
Įcentrinė gali būti bet kuri gamtoje pasireiškianti jėga: trinties, tamprumo, traukos… Įcentrinė yra trinties jėga, veikianti kelio posūkiu važiuojantį automobilį, taip pat traukos jėga, kurią Žemė veikia Mėnulį, versdama skrieti jį aplink Žemę (gravitacinės jėgos). Gravitacinės jėgos (kaip ir kuloninės) yra taip vadinamosios centrinės jėgos – jėgos, kurių stipris priklauso tik nuo atstumo iki ją sukeliančio objekto centro.
Įcentrinės jėgos veikimo pavyzdžiai
Aplinkoje nesunku rasti pavyzdžių, iliustruojančių, kad įcentrinė jėga yra kūną veikiančių jėgų atstojamoji. Dviratininko, bėgiko ar čiuožėjo judėjimas kelio posūkyje yra judėjimas apskritimu.
Tiesiu kelio ruožu tolygiai važiuojantį dviratininką veikia dvi jėgos: sunkio jėga (Fs) ir kelio reakcijos jėga (N) (Paveikslėlis a). Jos kompensuoja viena kitą. Važiuodamas kelio posūkiu dviratininkas pasvyra į apskritimo centrą (Paveikslėlis b). Tada jį veikiančios jėgos F ir N jau nebeatsveria viena kitos. Šių jėgų atstojamoji (Fc) yra centrinė jėga, veikianti apskritimo centro kryptimi ir sukelianti įcentrinį pagreitį aįc.
Kampas α, kuriuo dviratininkas pasvyra į Žemės paviršių, priklauso nuo greičio (V) modulio ir kelio posūkio spindulio (R). Dviratininkai, motociklininkai bei čiuožėjai žino: kuo didesnis greitis ir mažesnis posūkio spindulys, tuo daugiau reikia pasvirti į apskritimo centrą.
Judančiam posūkiu kūnui įcentrinį pagreitį galima suteikti ir kitu būdu. Tam tikslui lenktynių trasose ties posūkiais daromos sankasos – išorinis lenktynių trasos kraštas šiek tiek pakeliamas, taigi posūkyje kelias sudaro nuožulniąją plokštumą (Paveikslėlis c). jos polinkio kampą galima parinkti tokį, kad lenktynininką veikiančios sunkio jėgos (Fs) ir kelio reakcijos jėgos (N) atstojamoji (Fc) būtų nukreipta horizontaliai į posūkio centrą.
700px
Knerinės
Knerinės (Kneriidae) – arkliagalvių (Gonorynchiformes) būrio kaulinių žuvų šeima. Paplitusios Afrikoje tropikinėse srityse, Nile.
Šeimoje yra 4 gentys, 30 rūšių.
Jošito Okubo
(g. 1982 m. birželio 9 d.) – japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2003–2014 m., su ja dalyvavo 2010 ir 2014 m. pasaulio futbolo čempionatuose.
Opijus
Opijus (opiumas) – narkotinė medžiaga, išgaunama iš aguonos, istoriškai vartota ir kaip vaistas.
Opiumo išgavimas
thumb|išgaunamas opiumas Žalia, sultinga aguonos galvutė perpjaunama. Per įpjovą ima sunktis baltas, pieniškas skystis, kuris veikiamas oro greit kietėja ir virsta ruda mase. Tai ir yra opiumas.
Opiumo perdirbimas
Prieš rūkant opiumas yra perdirbamas. Jis tirpinamas vandenyje, atsargiai kaitinant ir paskui netirpios priemaišos nufiltruojamos. Tada tirpalas atsargiai išgarinamas. Toks produktas rūkomas arba keliauja į heroino laboratorijas. Jei bus naudojamas medicininiais tikslais, išskaidomas į atskirus alkaloidus, kurių pagrindiniai – morfinas ir kodeinas.
Treniruoklis (sporte)
thumb|240px|right|Treniruoklių salė Treniruoklis - įrenginys, skirtas fizinei organizmo būklei gerinti, taip pat naudojamas sporte. Gali būti specialios sporto salės su treniruokliais, vadinamos treniruoklių salėmis.
Sportiniai treniruokliai gali būti kelių rūšių:
Kardiotreniruokliai
Kardiotreniruokliai daugiausiai skirti gerinti bendrą organizmo (ypač širdies) būseną, pratimų dėka mažinti antsvorį. Naudojami apšilimui treniruočių metu, taip pat dažnai skiriami žmonėms, sergantiems ar turintiems polinkį į širdies ligas. Naudojant kardiotreniruoklį dėl fizinio krūvio gerinama kraujotaka, stiprinama širdis ir ištvermė, be to, deginamos kalorijos ir mažinamas antsvoris. Sportuojant su kardiotreniruokliais galima pasirinkti individualią programą, priklausomai nuo fizinės būklės ir savijautos.
Populiariausi kardiotreniruokliai: bėgimo takelis (treniruoklis), dviratis (treniruoklis), elipsinis treniruoklis ir kt. Kardiotreniruokliuose dažniausiai yra įmontuotas ekranas, kuriame galima stebėti laiką, apkrovą, pulsą, kraujospūdį ir kt. Taip pat yra pultas, kuriame mygtukais galima reguliuoti apkrovą, greitį ir pan.
Jėgos treniruokliai
Prieš treniruotę su jėgos treniruokliais būtina padaryti apšilimą (dažniausiai su kardiotreniruokliais arba šokdyne).
Daugelis sportininkų (ypač profesionaliajame sporte) labiausiai vertina treniruotes su laisvais svarmenimis: diskais, grifais ir svarmenimis. Taip galima ne tik greičiau užsiauginti raumenis, bet ir pagerinti judesių koordinaciją. Treniruokliai su laisvais svoriais (kartais vadinami staklėmis) gali būti su sunkiais diskais arba skirti dirbti su štanga ir svarmenimis. Staklių (suolo) konstrukcija turi būti patikima, o štangos atramos turi atlaikyti maksimalų svorį. Taip pat svarbus yra atstumas tarp atramų ir jų aukščio reguliavimo galimybė.
Rakahangos-Manihikio kalba
Rakahangos-Manihikio kalba – vienas iš Kuko Salų maorių kalbos dialektų variantų. Tai šiaurinių Kuko salų kalba, vartojama Rakahangos ir Manihikio salose. Čia ja kalba apie 2500 žmonių, kiti 2500 naudotojų – Naujojoje Zelandijoje ir Australijoje.
Treniruoklis (sporte)
Jėgos treniruokliai
Siekiant lavinti įvairias raumenų grupes, naudojamas universalus jėgos treniruoklis su keičiamais svoriais, kurie leidžia kontroliuoti kūno raumenų apkrovą. Treniruokliai su įmontuotais svarmenimis tinka pradėjusiems treniruotis, nes jie saugesni ir leidžia treniruoti konkrečią raumenų grupę.
Rakahangos-Manihikio kalba
Rakahangos-Manihikio kalba priklauso polineziečių kalboms. Laikoma, kad tai atskira kalba, pasižyminti „ribota panašybe su Rarotongos kalba“ (t. y., Kuko Salų maorių kalbos Rarotongos dialektu). Maorių antropologas Te Rangi Hīroa, 1920 m. buvojęs Rokahangos saloje, teigė, kad „tai yra graži kalba, kuri yra artimesnė Naujosios Zelandijos maorių kalbai, nei Tongarevos, Taičio ar Kuko salų dialektams“.
Treniruoklis (sporte)
Jėgos treniruokliai
Universalų jėgos treniruoklį dažniausiai sudaro apie 5 cm storio plieno profilio konstrukcija su svoriais, traukomais trosu.
Yra jėgos treniruoklių (pvz., pilvo presui lavinti), kuriuose kaip apkrova naudojamas sportininko svoris. Su jais gerai treniruoti jėgą, ištvermę ir lankstumą. Apkrovos lygį galima keisti keičiant suoliuko palinkimo kampą arba naudojant papildomus svarmenis.
Akmeniai
Akmeniais vadinami kaimai:
Nui
thumb|200px|Palydovinė nuotrauka
Nui – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Tuvalu salyno centrinėje dalyje. Atolo žiedas nutįsęs iš šiaurės į pietus, sausuma sudaro 3,37 km².
Atolą sudaro 21 salelė, iš kurių svarbiausios:
Svarbiausia ir didžiausia yra atolo pietuose esanti Fenua Tapu salelė (1,38 km²). Joje gyvena dauguma atolo gyventojų, yra Tanrakės ir Fenua Tapu kaimai.
Atole 2002 m. gyveno 548 žmonės. Priešingai nei likusiose Tuvalu salose, Nui gyvena ne polineziečiai, o mikroneziečiai, kalbantys gilberto kalba ir giminingi Kiribačio gyventojams.
1568 m. salą pasiekė pirmasis europietis – ispanas Álvaro de Mendaña. Jis atolą pavadino „Jėzaus sala“. XIX a. saloje veikė britų kopros pirkliai.
Plerninės driežažuvės
Plerninės driežažuvės (Bathysauroididae) – gelmiažuvių (Aulopiformes) šeima, kurioje 1 gentis ir 1 rūšis – Bathysauroides gigas. Dydis – iki 29 cm. Paplitusios Ramiojo vandenyno vakarinėje dalyje ties Japonija ir Australija.
Giedrius Kazimierėnas
Giedrius Kazimierėnas (g. 1948 m. vasario 13 d. Teberiškėje, Švenčionių apskritis) – Lietuvos tapytojas.
Kūryba
Nutapė simbolinių kompozicijų ciklų BAM'o tema, 1975–1976 m., „Prancūziškas ciklas“ 1997 m., „Itališkas ciklas“ 2000 m., „Graikiškas ciklas“ 2001 m., „Ispaniškas ciklas“ 2003–2005 m., natiurmortų, peizažų. Nuo 1973 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje (Vokietija, Jungtiniai Arabų Emyratai, Graikija), surengė 7 individualias parodas. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Šardžos (Jungtiniai Arabų Emyratai) muziejus.
Sterdino žydų kapinės
Sterdino žydų kapinės – žydų kapinės egzistavusios Sterdino kaime. Per II pasaulinį karą kapinės buvo visiškai sunaikintos, neliko nei vieno paminklo, o pačiose kapinėse per karą buvo šaudomi ir užkasami kaimo žydai, kurių atminimui kapinėse pastatytas paminklas.
Eskilstiuna
Eskilstiuna − miestas pietų Švedijoje, į vakarus nuo Stokholmo, tarp Elmareno ir Melareno ežerų ir juos jungiančios Eskilstiunos upės. Yra nemaža Švedijos suomių bendruomenė.
Istorija
Eskilstiunos istorijos pradžia laikoma XI a. pab., kuomet Šv. Eskilas įsteigė vyskupystės centrą Tuną prie Melareno ežero. Tačiau gyvenvietė neaugo, nes ją nustelbė kaimyninė Toršela. Gustavas Vaza reformacijos metu sugriovė Eskilstiunos vienuolyną ir vietoje jo įkūrė karališkąją pilį. Miesto teisės Eskilstiunai suteiktos 1659 m., šalia įkurtas Karl Gustav Štadas. Jame buvo gaminama ginkluotė. 1771 m. Karl Gustav Štadas tapo laisvuoju miestu, o 1879 m. sujungtas su Eskilstiuna.
Miestas ypač suklestėjo pramonės perversmo metu, kai tapo plieno pramonės centru. Be ginklų, čia dar buvo gaminami stalo reikmenys, žirklės, raktai, mašinų detalės.
Futbolas
Mieste 1958 m. vyko VI pasaulio futbolo čempionato rungtynės.
Futbolo klubai
Eskilstiunoje žaidžia:
Avaruitas
Avaruitas – mineralas, grynuolis. Geležies atmaina, praturtinta nikeliu. Ni ir Fe santykis nuo 2:1 iki 4:1. Randamas serpentinizuotuose peridotituose, serpentinituose, trachituose. Taip pat aptinkamas sąnašynuose su platina, auksu ir kt.
Čandigarchas
Čandigarchas  – miestas šiaurinėje Indijoje. Išsidėstęs Himalajų papėdėje. Yra universitetas.
Čandigarchas yra Pandžabo (vakarinė dalis) ir Harjanos (rytinė dalis) valstijų sostinė, tačiau administraciškai šioms valstijoms nepriklauso, o yra atskira sąjunginė teritorija.
Istorija
1947 m. Britų Indijos koloniją padalino į dvi nepriklausomas šalis (Indija ir Pakistanas), Pandžabo regionas taip pat buvo padalintas dviem šalims. Kadangi Lahoras atiteko Pakistanui, Indijai teko statyti naują sostinę. Vieta pasirinkta pagal strateginius interesus ir Dž. Neru asmeniniais sumetimais. Čandigarhas pastatytas 1951–1965 m. pagal Indijos ir užsienio architektų (žymiausias – Le Corbusier) projektą.
Pavadinimo kilmė
Netoli dabartinio Čandigarcho yra deivės Čandės šventykla (Chandi Mandir), todėl miestas pavadintas Čandės tvirtove (Chandi + garh).
Durpyninė našlaitė
Durpyninė našlaitė (Viola palustris) – našlaitinių (Violaceae) šeimos augalas. Aukštis 4-15 cm, bestiebis. Lapai auga po 2-5 pamatinėje skrotelėje, šakniastiebis plonas. Lapkočiai iki 10-14 cm ilgio. Lapai inkstiški, 1-5 cm ilgio ir 1-6 cm pločio. Žiedai nedideli, bekvapiai, išaugę ant 2-15 cm ilgio žiedkočio. Vainiklapiai šviesiai rausvai violetiniai. Žydi gegužės – birželio mėn. Vaisiai – dėžutė.
Lietuvoje dažna rūšis. Auga šlapiose ir pelkėtose pievose, drėgnuose šviesiuose miškuose, krūmuose.
Į šią rūšį labai panaši pelkinė našlaitė, kurios pažiedės prisitvirtinusios aukščiau žiedkočio vidurio (durpyninės našlaitės – žemiau žiekočio vidurio arba ties jo viduriu).
Jugoslavijos futbolo čempionatas
Jugoslavijos futbolo čempionatas – Jugoslavijos futbolo pirmenybės, vykusios 1923–1992 metais.
Istorija
Vieninga Jugoslavijos lyga suformuota 1927 metais, tačiau ir po to kai kuriais sezonais iki pat II pasaulinio karo pabaigos varžybos vyko ne vieningoje lygoje, bet taurės formatu.
1992 m. iširus Jugoslavijai, Jugoslavijos futbolo čempionatu iki 2003 m. vadinosi Serbijos ir Juodkalnijos futbolo čempionatas.
Prizininkai
SASK Sarajevo || Backa Subotica || Slavija Osijek || BSK Beograd || NAK Novi Sad ||
Znamensko kaimo gyvenvietė
Znamensko kaimo gyvenvietė  – kaimo gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Gvardeisko rajone. Centras – Vėluva. 2011 m. 5 925 gyventojai.
Istorija
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2008 m. birželio 30 d. Ribojasi šiaurėje su Gvardeisko miesto ir Zorino kaimo gyvenvietėmis, rytuose su Černiachovsko rajono Kamenskojės kaimo gyvenviete, pietuose su Pravdinsko rajono Mozyrio kaimo ir Pravdinsko miesto gyvenvietėmis, vakaruose su Ozerkų kaimo gyvenviete.
Šaltiniai
Snamensk (Kaliningrad)
Gailiešionių piliakalnis
Gailiešionių piliakalnis su gyvenviete, Kaparaistis, Kepurkalnis – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 4259) Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurės vakarus nuo Gailiešionių Užpalių seniūnija. Pasiekiamas nuo Gailiešionių kaimo pradžios paėjus laukais į kairę vakaruosna 700 m.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, 50 m į šiaurės rytus nuo Karčiupio upelio dešiniojo kranto. Aikštelė ovali, pailga pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 30x10 m dydžio. Šlaitai statūs, 5 m aukščio, vakarų pusėje - 2 m.
Piliakalnis labai apardytas arimų ir karjero, apaugęs pušimis.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu.
Unión de Santa Fe
Santa Fė „Club Atlético Unión“ – Argentinos futbolo klubas, 1907 metais įkurtas Santa Fė. Klubui priklauso krepšinio, rankinio, gimnastikos, plaukimo, žolės riedulio ir kt. komandos.
Pasiekimai
1956, 1959, 1960, 1961, 1962, 1963, 1964, 1965, 1966, Classificatorio 1971, Selectivo 1971, 1971, 1974, 1979, 1994, Apertura 2000, Apertura 2003, Apertura 2010
Nautilius
Žodis Nautilius (kilęs iš graikų kalbos, reiškia 'jūrininkas') reiškia kelis dalykus:
Nepotizmas
Šiandieninėje visuomenėje nepotizmas reiškiasi įvairiai: ne tik artimųjų įdarbinimu, bet ir paaukštinimu pareigose, atlyginimo didinimu ar darbo sąlygų gerinimu, atsižvelgiant ne į pasiekimus ar kompetenciją, bet į giminystės ar kitus ryšius. Egzistuoja ir vadinamasis latentinis nepotizmas, kai tarnyboje esantys asmenys rūpinasi savo artimųjų, pažįstamų darbo padėtimi nebūtinai toje pačioje institucijoje, kurioje patys dirba.
Nepotizmo priežastys
Nepotizmą sąlygoja įvairios priežastys. Pavyzdžiui, nepotizmas gali būti naudojamas kaip būdas palengvinti kitus korumpuotus veiksmus, siekiant pasisavinti didelį visuomeninį turtą. Nepotizmas susijęs su interesų konfliktu, kai tam tikras valstybės tarnautojo sprendimas atneša asmeninę naudą, tačiau visuomenėje sukelia neigiamus padarinius.
Pačiai nepotizmo sampratai įtakos turi ir socialinis kontekstas. Kai kuriose Vakarų šalyse nepotizmas laikomas korupcijos forma, tačiau daugelyje Azijos ir Afrikos valstybių korumpuotu būtų laikomas valdininkas, kuris, užėmęs aukštą postą (valstybiniame ar privačiame sektoriuje), neišnaudoja savo padėties teikiamų galimybių giminaičių ir artimųjų labui.
Nepotizmo padariniai
Valstybės tarnyba Lietuvoje remiasi 8 principais – pagarbos žmogui ir valstybei, teisingumo, nesavanaudiškumo, padorumo, nešališkumo, atsakomybės, viešumo bei pavyzdingumo. Nepotizmas šiuos principus pažeidžia, nes atsiranda tikimybė, jog sprendimai bus priimti šališkai, siekiant naudos sau ar artimiesiems, prastėja teikiamų viešųjų paslaugų kokybė (į darbą priimami asmenys nebūtinai atitinka kvalifikacijos reikalavimų, neturi reikiamų žinių ar įgūdžių), mažėja pasitikėjimas valdžios institucijomis, iškreipiama darbo rinka, mažėja išteklių panaudojimo efektyvumas.
Lietuvoje
2007 m. spalio 18 d. Vyriausioji tarnybinės etikos komisija nagrinėjo Kauno 2-osios klinikinės ligoninės atvejį. Šios ligoninės direktorius priėmė į darbą savo sutuoktinę, vėliau perkėlė į skyriaus vadovo pareigas, skyrė jai stažuotes, tarnybines komandiruotes, nustatinėjo darbo užmokestį ir priedus, pasirašinėjo trišales sutartis su bendrovėmis, pagal kurias jo sutuoktinė ligoninėje privačiai vykdė biomedicininius klinikinius tyrimus. Komisijai ligoninės vadovas teigė, kad „sprendžia tik tokius savo sutuoktinės tarnybos jo vadovaujamoje institucijoje klausimus, dėl kurių nėra pagrindo viešųjų ir privačių interesų konfliktui. Todėl nė vienu iš aukščiau paminėtų atvejų nematęs reikalo nusišalinti“. Komisija konstatavo (sprendimo nr. 72), kad ligoninės direktorius pažeidė nuostatas, įpareigojančias vengti interesų konflikto, o jam esant – vykdyti nusišalinimo prievolę.
Kitose šalyse
2000 m. Prancūzijos ministrė pirmininkė Edith Cresson, eidama Europos Komisijos Tyrimų ir edukacijos komisarės pareigas (1995–1999), pasinaudojo padėtimi ir pasamdė savo dantistą, neturintį reikiamos kvalifikacijos, atlikti AIDS tyrimo ataskaitą.
Nepotizmo prevencija
Lietuvoje nepotizmo prevencija numatyta keliuose teisės aktuose, pavyzdžiui, Viešųjų ir privačių interesų derinimo valstybinėje tarnyboje įstatyme, Lobistinės veiklos įstatyme, Valstybės tarnybos įstatyme.
Lietuvoje yra įsteigta Vyriausioji tarnybinės etikos komisija (VTEK), atskaitinga Seimui. VTEK prižiūri, kaip įgyvendinami su tarnybine etika susiję teisės aktai, tiria fizinių ir juridinių asmenų pranešimus apie pastebėtus pažeidimus, kitą informaciją (pavyzdžiui, žiniasklaidos pranešimus), kuria prevencines strategijas, atlieka tyrimus, priima sprendimus dėl pažeidimų ir informuoja visuomenę apie savo veiklą.
Nepotizmas Lietuvoje
Lietuvoje nėra nepotizmo analizei skirtų tyrimų, tačiau ši problema įtraukiama į kitus tyrimus.
2002 m. Lietuvos laisvosios rinkos institutas atliko sociologinį tyrimą „Valdininkų ir politikų etikos vertinimas“. Lietuvos gyventojų nuomone, rodo tyrimo rezultatai, valdininkai arba politikai dažnai naudojasi tarnybine padėtimi įdarbindami savo artimuosius pavaldžiose organizacijose, dalyvaudami privatizuojant valstybės turtą, vykdydami viešuosius pirkimus, piktnaudžiaudami tarnybiniais ištekliais, neobjektyviai vykdydami tarnybines pareigas, apmokėdami kelionių išlaidas iš rėmėjų lėšų ir priimdami dovanas. (47,3–38,7 proc. apklaustųjų manė, kad tai dažnai praktikuojama). Remiantis TILS 2008 m. atliktu Lietuvos korupcijos žemėlapiu (sociologiniu tyrimu), 32 proc. apklaustų Lietuvos gyventojų teigė, kad įdarbinimas į valstybės tarnybą yra labai korumpuota procedūra.
Ducati
Ducati Motor Holding S.p.A. – Italijos egzotinių motociklų gamintojas, įsikūręs Bolonijos mieste. Šiuo metu „Ducati“ priklauso Vokietijos automobilių gamintojui „Lamborghini“, kurią valdo VW grupės „Audi“ padalinys. Dabar „Ducati“ turi beveik 9 % sportinių motociklų rinkos ir parduoda maždaug 40 000 tūkst. prabangių motociklų per metus, o tokie Japonų gamintojai, kaip „Honda“ ir „Yamaha“ yra išsikovoję daugiau nei 80 % šios rinkos.
Istorija
1926 m. trys broliai Dukačiai – Adriano, Marcello ir Bruno – įkūrė radijo detalių gamybos kompaniją „Societa Scientifica Radio Brevetti Ducati“ ir ji susilaikė pasaulinio pripažinimo. Tačiau II pasaulinis karas padarė galą Dukačių veiklai. 1944 m. vieno Sąjungininkų bombordavimo metu naujai pastatyta Dukačių gamykla virto griuvėsiais. Nepaisant to Dukačiai nenuleido rankų ir metėsi į dviračių variklių gamybos pramonę. 1946 m. Dukačiai pradėjo gaminti mažus variklius, pavadintus „Cucciolo“, montuojamus ant dviračių, o 1950 m. pagamino pirmąjį „Ducati“ motociklą su varikliu "Cucciolo". Nuo to laiko Dukačiai pradėjo visą savo dėmesį skirti motociklų gamybai.
1955 m. atvyko Fabio Taglioni, kuris paklojo „Ducati“ klestėjimo pagrindą. Tapęs vadovaujančių įmonės dizaineriu jis pabrėžė techninio meistriškumo ir puikaus dizaino svarbą. Taglijonis taip pat pastūmėjo „Ducati“ dalyvauti dviračių čempionatuose, kaip kad ilgų nuotolių „Giro d'Italia“ lenktynėse. Septintame dešimtmetyje „Ducati“ bendrovė pagamino tuo metu greičiausią motociklą, išvystantį 170 km/h greitį su vieno cilindro ir 450 cc varikliu. Taip Taglijonis padėjo sukurti naujos kartos „Ducati“ motociklus, kurie įmonei padėjo užimti lyderio pozicijas Vakaruose.
1983 m. „Ducati“ įsigijo „Cagiva Group“ konglomeratas. Castiglioni brolių valdoma „Ducati“ padidino motociklų pardavimus, išplėtė rinkos dalį ir skyrė daug lėšų motociklų lenktynėms, o tai užtikrino pergalių virtinę dešimtajame dešimtmetyje. Po pirmosios pergalės „Superbike“ čempionate 1990 m. „Ducati“ laimėjo 6 iš 8 sekančių čempionatų.
Tačiau virš „Ducati“ verslo vėl ėmė tvenktis grėsmingi debesys. 1996 m. Castiglioni broliai pradėjo eikvoti „Ducati“ pajamas, idant išgelbėtų savo „Cagiva“ imperiją. Motociklų gamybą žymiai sumažėjo ir „Ducati“ atsidūrė prie finansinės pražūties krašto. Vis dėlto dangus išsigiedrino ir privataus kapitalo įmonė „Texas Pacific Group“ išpirko 50 % akcijų. 1998 m., praėjus dvejiems metams po pirmojo akcijų paketo įsigijimo TPG išpirko visas „Ducati“ akcijas. Netrukus pardavimai ir pelnai atsigavo.
1999 m. „Ducati“ įžengė į akcijų rinką. O 2007 m. buvo perimta kitos privataus kapitalo įmonės „Investindustrial“. Tačiau svarbiausias įvykis tuo metu buvo laimėtas pirmasis ir kol kas vienintėlis prestižiškiausias pasaulyje „Moto GP“ čiampionatas. Galiausiai, 2012 m., Italijos egzotinių motociklų gamintoja buvo parduota už €1.1 mlrd. „Lamborghini“ automobilių gamintojui.
Motociklų lenktynės
Dalyvavimas motociklų lenktynėse yra svarbi „Ducati“ įvaizdžio dalis. Netgi egzistuoja tiesioginis ryšys tarp laimėtų lenktynių ir parduotų motociklų skaičių. „Ducati“ yra tvirtai įsitvėrusi į „laimėk sekmadienį ir parduok pirmadienį“ verslo modelį. Pavyzdžiui, 2009 m. Italijos motociklų gamintoja skyrė 10 % (€ 40 mln.) pajamų lenktynių verslui.
Nuo 1990 m. „Ducati“ aktyviai dalyvauja motociklų lenktynių čempionatuose. Nuo tų metų iki 2009 m. „Ducati“ yra laimėję 13 asmeninių ir 16 komandinių „Superbike“ čempionatų bei vieną kartą (2007 m.) yra nugalėję prestižinėje „Moto GP“ serijoje.
Trivarpė padraika
Trivarpė padraika (Diphasiastrum tristachyum) – pataisinių (Lycopodopsida) šeimos vaistinis augalas.
Botaninė charakteristika
Stiebas požeminis. Šakos suaugusios į tankią puokštę, šakučių viršūnėlės beveik vienodame lygyje. Lapai smulkūs, prigulę prie šakelių. Sporofilai bukomis viršūnėmis. Varputės iki 2,5 cm ilgio. Sporifikuoja liepos-spalio mėnesiais.
Auga sausuose pušynuose, viržynuose. Pietryčių Lietuvoje neretas, kitur retesnis. Ne visada išskiriama į atskirą rūšį.
Avicenitas
Avicenitas (Avicenos garbei) – mineralas, talio oksidas (Tl2O3). Pirmą kartą atrastas netoli Samarkando (Uzbekija) 1958 m. Randamas geležingų karbonatų gyslų oksidacinėse zonose.
Barklainiai (reikšmės)
Barklainiais vadinami kaimai:
Kanoasas
Kanoasas  – miestas pietų Brazilijoje, Pietų Rio Grandės valstijoje, prie šiaurinio Porto Alegrės pakraščio (priklauso jos aglomeracijai), prie Sinoso ir Gravatajaus upių. Pro miestą eina plentas į Fortalezą. Veikia karinė oro bazė. Chemijos, farmacijos, stiklo ir keramikos, mašinų ir elektrotechnikos, maisto (daugiausia mėsos, malimo) pramonė. Yra 1988 m. įkurtas universitetas.
Istorija
Kanoasas pradėjo kurtis 1839 m. Pradėjo sparčiau augti XIX a. pab. nutiesus geležinkelį. 1939 m. suteiktas miesto statusas.
Mūsų girios
thumb|200px|1929 m. pirmas numeris „Mūsų girios“ – Lietuvos miškininkystės žurnalas, einantis nuo 1929 m. birželio mėnesio iki dabar (išskyrus 1940-1943 ir 1944-1957 m.). Leistas Kaune, nuo 1957 m. leidžiamas Vilniuje, redakcijos adresas Vytenio g. 50-312. Virtuali elektroninio paveldo svetainė daugybę jo numerių yra išsaugojusi.
Istorija
1929–1940 m. leido Lietuvos miškininkų sąjunga, 1943–1944 m. – Miškų ūkio generalinė direkcija. Tiražas 3000 egz. 1929–1940 m. išleisti 104 numeriai, 1943–1944 m. – 4 numeriai.
Rašė miškininkystės ir miškų ūkio, gamtosaugos, medžioklės, žuvininkystės, durpininkystės klausimais, pasakojo apie miškininkų gyvenimą. Bendradarbiavo apie 250 specialistų, miškų ūkio darbuotojų, žurnalistų.
Atnaujinti prieškarinio žurnalo leidimą inicijavo Viktoras Bergas. 1964 m. birželio mėn. „Mūsų girios“ pertvarkytos į žurnalą „Mūsų gamta“, kuris 1965–1969 m. leido priedą „Girios“ (išėjo 108 nr.), nuo 1970 m. leidžiamas savarankišku leidiniu. 1991 m. atkurtas pavadinimas „Mūsų girios“. Eina kas mėnesį. Nuo 1957 m. leido Lietuvos TSR miškų ūkio ir miško pramonės ministerija ir Gamtos apsaugos komitetas, nuo 1963 m. Lietuvos gamtos apsaugos draugija ir Lietuvos miško pramonės ir miškų ūkio mokslinė techninė draugija, nuo 1991 m. Miškų ūkio ministerija ir Miškininkų sąjunga, nuo 1998 m. Miškų ir saugomų teritorijų departamentas ir Miškininkų sąjunga, viešoji įstaiga „Mūsų girios“. Tiražas 1964 m. – 20 000 egz., 1984 m. – 8000 egz., 1997 m. – 3000 egz., 2008 m. – 2500 egz.
Rašo miškininkystės, miškų ūkio, gamtosaugos, medžioklės klausimais, spausdina straipsnius apie miškininkų gyvenimą.
Bendradarbiai: Viktoras Bergas, Gediminas Petras Isokas, Tadas Ivanauskas, Juozas Rauktys.
Vania Stambolova
Vania Stambolova (g. 1983 m. lapkričio 28 d.) – Bulgarijos lengvaatletė, kuri specializuojasi 400 m bėgimo ir barjerinio bėgimo rungtyse.
Biografija
Vania Stambolova stambiose tarptautinėse varžybose karjerą pradėjo 1999 m. pasaulio jaunučių čempionate, kuriame 400 m barjerinio bėgimo distancijoje savo grupėje liko 5 vietoje ir į kitą etapą nepateko. 2005 m. pasaulio čempionate ji ir vėl savo grupėje liko penktoje vietoje ir į kitą etapą nepateko. Po metų sportininkė 400 m bėgimo distancijoje laimėjo sidabro medalį pasaulio uždarų patalpų čempionate, auksą Europos čempionate ir sidabrą IAAF taurės varžybose. 2007 m. Stambolovos Testosterono testas buvo teigiamas ir ji pelnė dvejų metų draudimą dalyvauti čempionatuose. 2009 m. sportininkė grįžo ir pateko į pasaulio čempionatą, kur 400 m barjerinio bėgimo distancijoje pateko į pusfinalį. Po metų sportininkė pelnė bronzą 2010 m. pasaulio uždarų patalpų čempionate.
Berčiūnai (reikšmės)
Berčiūnais vadinami kaimai:
Nukufetau
thumb|240px|Salos palydovinė nuotrauka
Nukufetau – atolas Ramiajame vandenyne, Tuvalu salyno centrinėje dalyje. Atolo koralinis žiedas yra beveik taisyklingo stačiakampio formos, 14 km ilgio, 10 km pločio. Sausuma sudaro 3,1 km². Atolo žiedas susideda iš 33 salelių; svarbiausios – Faiava Lasi, Falė, Funaota, Kongo Loto Lafanga, Lafanga, Matanukulaelaė, Motufetau, Motulalo, Šiaurės Motuloa, Pietų Motuloa, Motumua, Niualuka, Niuatui, Oua, Sakalua, Savavė, Teafatulė, Teafuaniua, Teafuanonu, Teafuonė, Temotuloto.
2002 m. Nukufetau atole gyveno 586 žmonės – polineziečiai, kalbantys tuvaliečių kalba. Gyventojai gyvena pietvakariniame atolo kampe esančiose Savavės ir Falės salose.
Pasak legendos, salą atrado tongiečiai. Čia jie rado tik fetaʻu krūmus, todėl pavadino atolą Nukufetau („fetau sala“). 1819 m. salą pasiekė britų laivas, vadovaujamas Arent Schuyler de Peyster. XIX a. pab. čia lankydavosi britų kopros pirkliai. 1943 m. amerikiečiai Motulalo salelėje įrengė gilavandenę prieplauką ir lėktuvų pakilimo taką. Po karo šie statiniai panaikinti. 1983 m. Nukufetau oficialiai perėjo Tuvalu nuosavybėn.
Daniliškis
Daniliškiu vadinami du kaimai Panevėžio rajone:
Buldozeris
thumb|250px|right|Buldozeris Buldozeris – sunkioji savaeigė statybos mašina birioms medžiagoms stumdyti. Buldozeris paprastai būna sudarytas iš vikšrinio arba ratinio traktoriaus ar vilkiko ir jo priekyje pritvirtino verstuvo. Buldozerio verstuvas skirtas pjauti ir stumdyti gruntą. Verstuvai gali būti pasukami ir nepasukami. Kai kurie buldozeriai gali turėti papildomą prietaisą – purentuvą. Buldozeriu pilami pylimai, užpilamos duobės, grioviai, valomas sniegas, lyginamas gruntas, stumdomos birios medžiagos.
Istorija
Terminas „buldozeris“ atsirado XIX a. ir juo buvo apibūdinama bet kokia jėga, galinti pastumti didelę masę. Pirmasis buldozeris buvo išrastas 1923 m. JAV, Kanzaso valstijoje ir plačiai paplito Tarpukario metu. Didžiausi buldozerių gamintojai pasaulyje – Komatsu, Caterpillar kompanijos.
LaMarcus Aldridge
LaMarcus Nurae Aldridge (g. 1985 m. liepos 19 d., Dalase, Teksasas) – JAV krepšininkas, rungtyniaujantis NBA lygoje, San Antonijo "Spurs" komandoje. 2,11 m ūgio krepšininkas rungtyniauja sunkiojo puolėjo pozicijoje. Buvo pašauktas antruoju numeriu 2006 m. NBA Naujokų Biržoje.
Adolfuvas (Mazovijos vaivadija)
Adolfuvas  – kaimas Lenkijos rytuose, Ceranuvo valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į rytus nuo Ceranuvo, apie 28 km į šiaurę nuo Palenkės Sokoluvo ir apie 101 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Natalija Daškova
Natalija Daškova (g. 1945 m. kovo 15 d. Ufoje, Rusija) – Lietuvos tapytoja monumentalistė.
Biografija
1971 baigė Lietuvos dailės institutą, S. Veiverytės mokinė. Nuo 1972 dalyvauja parodose.
Kūryba
Nutapė portretų („Brolio portretas“, 1972 m.), teminių kompozicijų (triptikas „Restauratoriai“ 1973 m.). Kūriniai monumentalūs, realistiniai, raiškaus piešinio, tapybiški, dinamiškos kompozicijos; figūros vaizduojamos netikėtu rakursu. Jos kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus. Kuria daugiausia sienų tapybos kūrinius. Žymesnės freskos:
Makoto Hasebe
(g. 1984 m. sausio 18 d.) – japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2006–2016 m., su ja dalyvavo 2010 ir 2014 m. pasaulio futbolo čempionatuose. 2018 m. liepos pradžioje paskelbė nebetęsiantis karjeros nacionalinėje rinktinėje.
Kulonas
Kulonas – elektrinio krūvio matavimo vienetas SI sistemoje (simbolis: C), pavadintas Šarlio Ogiusteno Kulono (, 1736–1806) vardu.
Apibrėžimas
1 kulonas yra elektrinio krūvio kiekis, pernešamas 1 ampero stiprio elektros srovės per 1 sekundę.
Mis Pasaulis 1974
Mis Pasaulis 1974 – 24-oji konkurso Mis Pasaulis ceremonija, vykusi Londone.
Mis Pasauliu 1974 buvo karūnuota Helen Elizabeth Morgan iš Jungtinės Karalystės, bet po 4 dienų buvo priversta atsisakyti karūnos, kuri buvo perleista 1-ajai vicemis Anneline Kriel iš PAR.
Rezultatai
Mis Pasaulis 1974: Helen Morgan UK (diskvalifikuota po 4 dienų, išaiškėjus, kad ji turi vaiką, nors tai formaliai nepažeidė taisyklių, kurios vien reikalavo, kad dalyvės nebūtų ištekėjusios.)
Spesartinas
Spesartinas (iš 'Špesarto kalnai (Vokietija)') – nesosilikatas, mangano ir aliuminio granatų rūšis. Formulė Mn2+3Al2(SiO4)3.
Mineralas pavadintas pagal Špesarto kalnus (Bavarija, Vokietija), kuriuose buvo aptikti spesartino pavyzdžiai buvo pirmieji aprašyti.
Spesartinas daugiausia aptinkamas granite, pegmatite  ir panašiose uolienose bei kai kuriuose mažai metamorfiniuose filituose. Žinomos radavietės yra tokiose šalyse kaip Australija, Mianmaras, Indija, Afganistanas, Izraelis, Madagaskaras, Tanzanija ir JAV.
Spesartinų variantai: Madagaskare pamatinėse uolienose spesartinai kasami Sahatany slėnio aukštumose. Spesartinai sąnašynuose daugiausia randami Pietų Madagaskare arba Maevatanana regione.
Spesartinai sudaro vieningą kietųjų tirpalų seriją su kita granatų atmaina almandinais. Gerai susiformavę šios serijos granatai, kurių spalva kinta nuo labai tamsiai raudonų iki skaisčiai geltonai oranžinių buvo aptikti Latinkoje Rodopuose (Kerdžalų sritis, Bulgarija).
Kaparao kalnagūbris
thumb|250px|Kaparao kalnagūbris
Kaparao kalnagūbris  – aukščiausia Brazilijos plokščiakalnio dalis. Driekiasi pietryčių Brazilijoje, ties Minas Žeraiso ir Espiritu Santo valstijų riba. Aukštis iki 2892 m (Bandeiros kalnas). Kitos aukštos viršūnės: Pikas (2852 m), Kalsadas (2849 m), Kalsado Mirinas (2818 m), Krištalas (2770 m), Kruz do Negras (2658 m).
Kaparao kalnagūbris sudarytas iš prekambrinio gneiso bei vėlesnių magminių intruzijų sluoksnio. Aukštikalnės paveiktos apledėjimų.
Šiaurinė masyvo dalis įtraukta į Kaparao nacionalinį parką.
Jonušai
Jonušai (seniau Klipštai) – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Dauparų, Smeltaitės krante. Ties kaimu nuo greitkelio atsišakoja kelias. Kaime yra Edvardo Legecko privatus mažasis zoologijos sodas Mini Zoo, užimantis 3,50 ha. Čia yra apie 400 paukščių ir 200 gyvūnų rūšių – lamos, stirnos, danieliai, vilkai, meškos, lapės, kupranugariai, beždžionės, mažosios kengūros, tigrė ir kt. Į sodą keleriems metams atvežami kai kurie gyvūnai iš Talino ir Kauno zoologijos sodo.
Basmačiai
miniatiūra|Turkestano frontas, 1922 m.|300px Basmačių maištas (rusų kalba: Восстание басмачей) buvo sukilimas prieš rusų ir sovietų valdymą Vidurinėje Azijoje.
Judėjimas kilo 1916 m., Pirmojo pasaulinio karo metu, kaip pasipriešinimo rusams forma ir išsivystė į ilgametį pilietinį karą prieš sovietų valdžią.
Didieji Mikšiai
Mikšiai arba Bolšakovas (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – buvusi Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Gusevo rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Majakovskojės kaimo gyvenvietės teritorija.
Basmačiai
Sovietiniuose šaltiniuose maištas vaizduojamas kaip islamo tradicionalistų, paprastų vagių ir plėšikų bei islamo radikalų judėjimas. Maištininkai, pradėję sukilimą, buvo vadinami basmačiais, arba „banditais“, sąmoningai menkinančiu terminu. Kiti istorikai teigia, jog svarbią maišto pagrindo dalį sudarė paprasti valstiečiai ir klajokliai, priešinęsi kultūriniam Rusijos imperializmui ir bolševikų brutalumui bei maisto ir gyvulių grobstymams.
Didieji Mikšiai
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos-vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Gumbinės apskrities kaimas. 1993–2008 m. Majakovskojės apylinkės teritorija.
Basmačiai
Basmačiai greitai paplito didžiojoje Turkestano dalyje, o jų skaičius daug kartų išaugo. Ironiška, tačiau nemaža Turkestano dalis tuomet buvo valdoma ne Sovietų Rusijos, prieš kurią maištavo basmačiai, o kitų režimų, kurie, kita vertus, buvo Sovietų Rusijos sąjungininkai.
3 dešimtmečio pradžioje basmačių maištas taip išaugo, jog Sovietų valdžia suvokė rizikiuojanti prarasti savąją Turkestano teritorijos dalį. Tuo metu vidiniai konfliktai basmačių tarpe susilpnino jų galią prieš Sovietų politinę struktūrą, kuri turėjo bendrą tikslą ir vieną viziją, neskaitant didesnės karinės galios. Lenino vyriausybė padarė nuolaidų tautiniams sentimentams tam, kad nuramintų Turkestano nenorą būti Sovietų Sąjungos dalimi, ir iki 1926 m. maištas beveik nurimo, nors pavieniai bruzdėjimai tęsėsi iki 1932 m.
Maištas buvo populiari „raudonųjų vesternų“ tema, suvaidinusi svarbius vaidmenis filmuose „Baltoji dykumos saulė“ („Белое Солнце Пустыни“), „Septintoji kulka“ („Седьмая Пуля“) ir „Asmens sargybinis“ („Телохранитель“).
Naujakiemis (Klaipėda)
Naujakiemis – Klaipėdos miesto teritorija pietinėje miesto dalyje. Faktiškai sutampa su Debreceno ir Šilutės mikrorajonais. Ribojasi su Pempininkais šiaurėje ir Gedminais pietuose.
Puma (įmonė)
Puma – vienas didžiausių pasaulio sporto prekių ir aprangos, laisvalaikio drabužių ir avalynės gamintojų.
Istorija
Bendrovės ištakos siekia 1924 m., kai įmonę Bavarijoje (Hercogenauracho mieste) įkūrė broliai Adolfas ir Rudolfas Dassleriai.
Pagrindinis „Puma AG“ akcininkas yra „Kering“ prabangos prekių grupė.
Raúl Rivero
Raúl Rivero Castañeda (1945 m. lapkričio 23 d. Morone, Kuboje – 2021 m. lapkričio 6 d. Majamyje, Floridoje, JAV ) – Kubos poetas, žurnalistas ir disidentas.
Hobitas, arba Ten ir atgal
Hòbitas, arba Ten ir atgal  – 1937 m. rugsėjo 21 d. išleista Džono Ronaldo Ruelio Tolkino knyga. Žodis hobitas reiškia šiame kūrinyje pirmą kartą paminėtą išgalvota padermę. Hobitai dalyvauja ir kituose Tolkino veikaluose, bei vėliau paplito kitų autorių maginės fantastikos kūriniuose.
Gaurulis
Gaurulis (Tephrocactus) – kaktusinių (Cactaceae) šeimos augalų gentis.
Hobitas, arba Ten ir atgal
Apie knygą
Tolkinas yra rašęs, kad knygą pradėjo rašyti visai atsitiktinai (nors neaišku, ar ši legenda tikra). 1928 m. vasarą, taisydamas egzaminų darbus, ant tuščio lapo Tolkinas, pagautas įkvėpimo, užrašė sakinį: „In a hole in the ground, there lived a hobbit“ – „Oloje po žeme gyveno hobitas“. Ne vienerius metus jis tęsė šią istoriją, kurią parašęs skaitė savo vaikams. 1932 m. žiemą rankraštį skaitė geras Tolkino draugas K. S. Liuisas (C. S. Lewis). Vienas buvęs Tolkino studentas įtikino pažįstamą Susan Dagnall, dirbusią leidykloje „Allen and Unwin“, peržiūrėti knygą. „Hobitą“ recenzavo dešimtmetis leidėjo sūnus Raineris Unvinas (Rayner Unwin). Jis rašė: „Knyga turėtų patikti visiems vaikams nuo penkerių iki devynerių metų.“ Tačiau kai „Hobitas“ buvo išleistas, pasirodė, kad jį mielai skaito ir suaugusieji. Skaitytojai ėmė reikalauti „ko nors daugiau apie hobitus“, ir taip prasidėjo „Žiedų valdovo“ rašymas.
Gaurulis
Rūšys
ir kt.
Hobitas, arba Ten ir atgal
Apie knygą
1938 m. kovo 1 d. „Hobitas“ taip pat išleistas JAV leidyklos H„oughton-Mifflin“. Šiame leidime buvo spalvotų Tolkino pieštų iliustracijų. Britiškuose leidimuose iliustracijos buvo juodai baltos.
Nors iš pradžių Tolkinas „Hobitą“ rašė kaip paprastą pasakaitę ir neketino šios istorijos sieti su savo mitologijomis (žr. Tolkinas), iš jų į „Hobitą“ prasprūdo keletas detalių: elfai, Gondolinas ir kt. Už tokių elementų kaip Raganius, slibinas, Golumas ir Žiedas Tolkinas užsikabino rašydamas „Žiedų valdovą“.
„Hobitui“ Tolkinas naudojo ir kitus šaltinius. Pavyzdžiui, nykštukų vardai paimti iš Vyresniosios Edos giesmės Völuspá „Dvergų sąrašo“ – Dvergatal. Iš čia atėjo ir vardas Gendalfas. Tolkinas jį laikė „nenykštukišku“ ir interpretavo kaip „elfo šmėklą su (magiška) lazda“ („Nebaigtosios sakmės“).
Nors paprastai „Hobitas“ skaitomas kaip vaikiška knyga, kaip ir kiekvienoje pasakoje, čia esama įvairių religinių bei mitologinių motyvų, kai kurie veiksmai simboliški. Pavyzdžiui, Bilbo nuotykiai urvuose gali būti interpretuoti kaip pérėjimo ritualas (iniciacija).
Istorija
Hobitas Bilbas Beginsas (Bilbo Baggins) gyvena Grafystėje (Shire), Hobitono (Hobbiton) miestelyje, Begende (Bag End). Jis – padorus hobitas, niekada nesiveliantis į jokius nuotykius. Tačiau kartą pas jį apsilanko išminčius Gendalfas, o paskui jį – trylika nykštukų: Torinas Ąžuolskydis (Oukenšildas), Oinas, Gloinas, Dvalinas, Balinas, Bifuras, Bofuras, Bomburas, Filis, Kilis, Doris, Noris ir Oris (Thorin Oakenshield, Oin, Gloin, Dwalin, Balin, Bifur, Bofur, Bombur, Fili, Kili, Dori, Nori, Ori). Bilbas pusiau norom, pusiau nenorom tampa keturioliktuoju kompanijos nariu ir keliauja drauge su nykštukais į Vienišąjį Kalną, kuriame kadaise gyvavo nykštukų karalija, valdoma Torino senelio Troro. Karalystė žlugo, kai kalną užgrobė slibinas Smogas (Smaug) – kompanijos užduotis yra išvyti Smogą, atgauti lobį ir sugrąžinti valdas Torinui. Jiems tai pasiseka padaryti, tačiau ne be nuotykių ir ne be kitų veikėjų pagalbos. Nykštukai, Gendalfas ir Bilbas keliauja pas Elrondą į Rivendeilą, papuola į goblinų urvus (Bilbas turi sužaisti mįslių žaidimėlį su paslaptingu padaru Golumu), paskui apsilanko Beorno namuose, miško elfų karaliaus kalėjimuose, Ežero mieste. Galiausiai viskas baigiasi Smogo mirtimi (slibinas krenta nuo Esgaroto miesto kario Bardo strėlės) ir dideliu mūšiu tarp nykštukų, žmonių ir elfų pajėgų, prieš kurias stojo goblinai su vargais. Šis mūšis pavadintas 'Penkių armijų mūšiu'.