cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Marcelinas Šikšnys
Biografija
Parašė keletą algebros ir geometrijos vadovėlių, iš kurių iki Antrojo pasaulinio karo buvo mokamasi visose Lietuvos mokyklose. Jaunystėje daug jėgų ir laiko skyrė grožinei kūrybai, rašė eilėraščius ir siuntinėjo juos į draudžiamąją spaudą – „Varpą“ ir „Ūkininką“. Didžiausią pėdsaką lietuvių literatūroje, istorijoje, taip pat ir kultūroje paliko jo dramos, ypač „Pilėnų kunigaikštis“, ilgą laiką vaidintas Lietuvos teatrų scenose.
587 m.
587 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Vigimantas Kisielius
Vigimantas Kisielius (g. 1954 m. gegužės 23 d. Upytės kaime, Panevėžio rajonas) – inžinierius geodezininkas, Lietuvos ir Kėdainių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1972 m. baigė Kėdainių 1-ąją vidurinę mokyklą. 1979 m. Vilniaus inžineriniame statybos institute baigė taikomąją geodeziją.
1979–1995 m. Kėdainių valstybinės melioracijos įmonės meistras, vyriausiasis darbų vykdytojas, baro vadovas, gamybinio skyriaus viršininkas, viršininkas, generalinis direktorius. 1998 m. UAB „Augiva“ konsultantas.
Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys.
1995 ir 2000 m. Kėdainių rajono savivaldybės tarybos narys, 1995–1997 m. Kėdainių rajono savivaldybės meras.
Žmona Elvyra, dukra Elmantė.
Cantemus
Cantemus – mišrus kamerinis choras, įsikūręs Vilniuje 1986 metais. Įkūrėjas, meno vadovas ir dirigentas – Laurynas Vakaris Lopas.
Kamerinis choras „Cantemus“ į pirmą repeticiją susibūrė Vilniaus mokytojų namuose 1986 m. Pirmasis viešas koncertas įvyko tų pačių metų gruodžio 31 d. ateizmo muziejuje – Šv. Kazimiero bažnyčioje. Nuo 2003 m. choras globojamas Lietuvos teatro, muzikos ir kino muziejaus.
Choro veikla
Choras „Cantemus“ parengęs apie 300 įvairių epochų ir stilių kūrinių. Pirmasis atliko daugelį lietuvių autorių stambios bei smulkios formos kūrinių chorui (Juozo Naujalio Motetus, Vidmanto Bartulio Mišias, Vaclovo Augustino „Gloria“, Algirdo Briliaus „Mišios Palaimintojo Jurgio garbei” ir kt.)
Choras ne tik dalyvavo konkursuose, bet tose šalyse surengė nemažai koncertų. Su koncertinėmis programomis choras lankėsi Latvijoje, Estijoje, Lenkijoje, Vokietijoje, Austrijoje, Suomijoje, Rusijoje, Norvegijoje, neskaitant minėtų šalių, kuriose vyko konkursai.
Be konkursų kolektyvas aktyviai dalyvauja Respublikoje rengiamuose choriniuose festivaliuose: Marijampolės, Šiaulių bažnytiniai festivaliai, Panevėžio vokalinio džiazo festivaliai, šiuolaikinės Žydų muzikos festivalis, Jeronimo Kačinsko kūrinių autorinis koncertas ir daug kitų renginių bei koncertų, televizijos ir radijo įrašų.
Nuo 1993 m. iki 2000 m. choras pergyveno „tylos“ laikotarpį.
Paskutiniaisiais metais kolektyvas rengia tradicinius Kalėdinius bei Motinos dienai skirtus koncertus Vilniaus evangelikų liuteronų bažnyčioje bei pasirodo ir su kitomis programomis Vilniaus bei Lietuvos bažnyčiose. 2006 gruodžio 29 d. choras minėjo 20 metų sukaktį. Ta proga buvo atlikta įvairi programa, kurios metu skambėjo „auksinis“ choro repertuaras.
Audinys (biologija)
thumb|300px|Žmogaus [[Skydliaukė|skydliaukės audiniai (1 -liaukinis audinys, 2 – epitelis, 3 – endotelis]] Audinys (biologijoje) – evoliuciškai susiformavusi ląstelių ir neląstelinių darinių sistema, kuriai būdinga bendra sandara ir funkcijos.
Gyvūniniai ir augaliniai audiniai klasifikuojami skirtingai. Pagal labiausiai paplitusią gyvūninių audinių klasifikaciją, kuri paremta audinių mikroskopinės struktūros ir funkcijų ypatybėmis, skiriamos 4 pagrindinės audinių grupės: Filogenezės požiūriu audiniai labai kito, darėsi sudėtingesni, todėl kiekvieną audinių grupę sudaro keletas pogrupių, kuriems būdinga siauresnė funkcinė specializacija ir savita sandara. Audiniai formuojasi iš gemalinių lapelių: epitelinis audinys – iš ektodermos, mezodermos ir entodermos, jungiamasis ir raumeninis – iš mezodermos, nervinis – iš ektodermos. Audiniai susidaro dauginantis ir diferencijuojantis užuomazgų ląstelėms. Žmogaus organizmą sudarančiuose audiniuose yra daugiau kaip 100 įvairių morfologinių tipų ląstelių. Kai audinį sudarančios ląstelės galutinai diferencijuojasi po gimimo arba pirmaisiais gyvenimo metais, jos yra ilgaamžės, toliau negalinčios daugintis. Bet tokios ląstelės sensta, miršta ir jų organizme nuolat mažėja. Tokios yra nervinės ląstelės. Kitų audinių ląstelės tam tikromis sąlygomis gali daugintis. Pavyzdžiui, amputavus dalį kepenų, likusios kepenų ląstelės gali pradėti daugintis ir kepenų masė atsinaujina. Odos epitelio ląstelės nuolat nubyra, bet epidermio vientisumas nepažeidžiamas, kadangi pasenusias ląsteles pakeičia naujos.
Įvairūs audiniai sudaro organą. Patys audiniai tarp savęs palaiko glaudžius funkcinius ryšius ir veikia vienas kitą. Todėl, žuvus ar, atvirkščiai, išvešėjus vieno audinio ląstelių grupei, paveikiami ir kiti audiniai arba visas organizmas.
Vilniaus lobis
Vilniaus lobis arba Ribiškių lobis − didžiausia XIII a. vidurio sidabro lydinių, lietuviškų ilgųjų kolekcija. Lobis rastas 1930 m. Vilniuje, Ribiškėse (dab. Vilniaus pietrytinė dalis, Pavilnių regioninis parkas).
Lobis svėrė apie 60 kg. Jį sudarė sidabriniai piniginiai lydiniai: apie 500 lietuviškų ilgųjų (trišonių, luito, pusapvalių lazdelių pavidalo), 19 Kijevo grivinų ir 9 Novgorodo grivinos.
Vilniaus lobis buvo pirmasis Lietuvos istorijoje, galėjęs suteikti išsamių žinių apie šalyje naudotus pinigus, mat rašytinių šaltinių apie juos nėra.
Diduma lobio iki II pasaulinio karo buvo P. Karazijos, dirbusio Kauno M.K. Čiurlionio dailės muziejaus Taikomosios dailės istorijos skyriaus vedėju ir numizmatu, rankose.
Vilniaus lobis saugomas Vilniaus universiteto bibliotekos Mokslo muziejuje.
Fernando Torres
Fernandas Chosė Toresas Sansas (g. 1984 m. kovo 20 d.) – buvęs futbolininkas, Ispanijos rinktinės puolėjas.
Picenas
thumb|right|250px|Umbrija ir Picenas senovės Romos laikais. Picenas  – istorinis regionas senovės Romos Italijoje Adrijos jūros pakrantėje, dabartinės Italijos Markės regione.
Krikščioniškas socializmas
Krikščioniškasis socializmas - religinė - idealoginė srovė jungianti krikščioniškąją religiją su socializmu. Atsirado XX a. antroje pusėje Prancūzijoje, Anglijoje, Vokietijoje ir kitose vakarų šalyse ir nuo pat atsiradimo buvo palaikomas protestantų ir katalikų bažnyčių. Daugelį idėjų perėmė iš utopinių socialistų. Krikščioniškojo socializmo šalininkai nuo pat pradžių siūlė atsikratyti eksploatacijos ir kovoti su vargu, bet tuo pačiu siūlė nerealius sprendimo būdus - dvasinį ir religinį tobulėjimą ir pan. Kelias krikščioniškajam socializmui galutinai užkertamas popiežiaus Leono XIII enciklikoje "Rerum novarum", kurioje popiežius atkreipia dėmesį į proletoriato ir valstiečių padėtį, remia profsąjungų kurimą ir socialines reformas, bet tuo tarpu laiko privačią nuosavybę neliečiama ir smerkia klasių kovą bei socialistinę revoliuciją.
Picenas
Šiame regione buvo gimę Pompėjus Didysis ir jo tėvas Pompėjus Strabonas.
Fernando Torres
Biografija
2001 m. vykusiame Europos jaunučių (iki 16 m.) čempionate tapo geriausiu turnyro žaidėju, tais pačiais metais žaidė jaunių (iki 17 m.) pasaulio čempionate. 2002 metų jaunimo (iki 19 m.) Europos čempionate su Ispanijos komanda užėmė pirmąją vietą ir tapo rezultatyviausiu turnyro žaidėju, buvo išrinktas geriausiu čempionato žaidėju.
Krikščioniškas socializmas
Kryptys
Šiuolaikiniame Krikščioniškame socializme išskiriamos dvi pagrindinės kryptys: klerikalistinė ir demokratinė. Pirmoji srovė yra oficiali, pagrindinė katalikų bažnyčios socialinė doktrina, kuria remiasi visos klerikalistinės partijos, krikščioniškos profsąjungos ir dauguma kitų krikščioniškų organizacijų. Su ja sutampa ir socialinė protestantų bažnyčios doktrina. Savo esme abi doktrinos visgi išlieka tik liberaliai reformistinėmis. Demokratinė srovė plėtojama tik atskiromis žmonių grupėmis ir atskiromis bažnyčiomis, neturinčiomis bendros programos. Šios srovės atstovai kritikuoja Katalikų Bažnyčią dėl sąjungos su buržuaziniu kapitalu, kišimosi į valstybės reikalus, reikalauja palaikyti proletoriatą ir valstiečius klasių kovoje, pavergtas tautas - išsivadavimo kovoje. Dauguma jų atmeta kapitalizmą ir remia socializmą. Krikščioniškojo socializmo demokratinės srovės atstovų yra tiek kapitalistinėse, tiek socialistinėse valstybėse. Antrieji su laiku dažniausiai pereina į "tikrųjų" socialistų pusę.
Picenas
Picene gyveno mažai žinoma italikų picenių tauta. Jų religinis centras buvo Kupra Maritimoje (Cupra Marittima), pavadintoje deivės Kupros (Cupra) garbei. Romos laikais picenių pavadinimas išliko Piceno krašto pavadinime.
Fernando Torres
Biografija
2007 m. Torresą už 26,5 milijonų svarų sterlingų įsigijo Anglijos „Premier“ lygoje rungtyniaujantis „Liverpool“.
Picenas
Istorija
Picenas buvo Adrijos pakrantėje, priešingoje pusėje negu Roma. į pietryčius nuo Umbrijos. Picenas ribojosi su Umbrija, Samnijumi ir Apulija.
Picenas tapo vienu iš vienuolikos Italijos regionų. Trys vidiniai Piceno miestai buvo ekonomiškai išsivystę, nors vėliau dėl nežinomų priežasčių sumenko.
286 m. Piceną užkariavo romėnai, sritis tapo Romos kolonija. Po Piceno užėmimo pakrantės gyvenvietės irgi tapo romėnų kolonijomis.
Picenas daugiausia žinomas kaip Romos šalininkas kare su Hanibalu Pūnų karų metu. 91–88 m. pr. m. e. vykusiame Sąjungininkų kare Picenas buvo Romos bazė, patvirtindamas savo lojalumą Romai.
Kultūra
XIX a. pabaigoje atlikti Piceno teritorijos kasinėjimai suteikė žinių apie regiono gyvenimą geležies amžiuje. Kapų kasinėjimai parodė, kad piceniai mirusiuosius laidodavo aprengtus rūbais, kuriuos jie vilkėdavo būdami gyvi.
Karius laidodavo žemėje su šalmu, ginklais, indais maistui ir gėrimams. Kapuose aptikti karoliukai, sagės (fibulos) ir gintaras rodo, kad IX ir galbūt X a. Adrijos pakrantėje vyko aktyvi prekyba, ypač gintaru ir karoliukais iš stiklo masės. Moterų kapuose aptikti gausūs papuošalai iš bronzos ir geležies.
Karių kapai, manoma, rodo, kad piceniai buvo karinga tauta. Kiekvieno vyro kape aptiktas daugiau ar mažiau pilnas kario komplektas, dažniausiai aptikti ginklai buvo ietys. Picenių kalavijai, atrodo, buvo importuojami iš Balkanų.
Girininkai (Judrėnai)
Girininkai – kaimas Klaipėdos rajono rytinėje dalyje, 1 km į šiaurės rytus Judrėnų, prie Gilvijos upelio ir Judrėnų miškų.
Lomena
thumb|left|240px|Upėvardis
Lomena – upė Lietuvoje, Kaišiadorių rajono vakaruose; Neries kairysis intakas. Prasideda Vladikiškių apylinkėse, Strošiūnų miško pakraštyje. Teka į šiaurę, šiaurės vakarus. Žemupyje sudaro Jonavos ir Kaišiadorių rajonų ribą. Įteka į Nerį ties Tartoku.
Geografija
Intakai:
Vaga nuo ištakų iki Palomenės reguliuota. Aukštupyje upė teka melioracijos grioviais. Ilga upės vagos dalis yra ištiesinta, natūralus meandravimas prasideda už Palomenės. Kaišiadorių miesto prieigose įrengti du rekreacijai ir žvejybai skirti Girelės I ir Girelės II tvenkiniai, iš kurių ištekantis bevardis L-1 upelis yra pirmasis Lomenos intakas. Žemupyje upė smarkiai vingiuoja, kerta Gegužinės mišką. Ten įsteigtas Lomenos kraštovaizdžio draustinis, siekiant išsaugoti giliai įsirėžusius Lomenos upelio slėnius su riedulių atodangomis, senvagėmis, šaltiniais, raguvomis. Pavasario polaidžio metu Lomenos žemupiu driekiasi vaizdingas vandens turizmo maršrutas. Svarbesnės gyvenvietės prie Lomenos: Stasiūnai, Gudiena, Kaišiadorys, Palomenė, Bagdoniškės, Lomeniai, Tartokas.
Upės ekologinė būklė patenkinama.
Istorija
Upėvardis kilo nuo žodžio loma („įdubęs žemės plotas, klonis, slėnys“). Tiesa, anksčiau užrašyta žodžio lytis Laumena (Łowmiana), tad pavadinimas gali būti kilęs ir nuo mitinės būtybės laumės.
Lanksva
Lanksva (Spiraea) – erškėtinių (Rosaceae) augalų gentis, kuriai priklauso krūmai, turintys labai kietą medieną, paprastus lapus ir skėtiškose kekėse sukrautus žiedus. Vaisius – sausa dėžutė.
Lomena
Istorija
Lomena (Lamen) minima XIV a. Kryžiuočių kelių aprašymuose.
Lanksva
Gentyje yra apie 100 rūšių, tarp jų labai daug hibridų. Savaime auga vidutinio klimato kraštuose. Auginama labai daug rūšių, hibridų ir veislių.
Fernando Torres
Biografija
Pagrindinėje Ispanijos rinktinėje žaidžia nuo 2003 m. rugsėjo 6 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur pirmosiose rungtynėse įmušė įvartį į Ukrainos vartus, antrosiose rungtynėse įmušė du įvarčius į Tuniso vartus. Su rinktine 2008 m. laimėjo Europos čempionatą, kuriame įmušė 2 įvarčius, tarp jų pergalingą finalo įvartį.
2011 m. sausio 31 d. už rekordinę 50 mln. svarų sterlingų sumą persikėlė į Chelsea FC komandą. Su ja 2012 m. laimėjo UEFA čempionų lygą.
Baranava (Kaišiadorys)
Baranava – viensėdis Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Kruonio.
FC Gratkorn
FC Gratkorn – buvęs Austrijos futbolo klubas iš Gratkorno.
Istorija
Nuo 2004 m. žaidė Erste liga pirmenybėse.
2013 m. birželio 26 d. paskelbta apie klubo bankrotą. Komanda buvo išformuota.
Valgomoji salakpalmė
Valgomoji salakpalmė (Salacca zalacca) – arekinių (Arecales) šeimos palmė. Palmės gimtinė – Indonezija (Javos sala), dabar auga visoje Pietryčių Azijoje.
Vardai
Valgomoji salakpalmė dar vadinama:, , , , , , ir kt.
Panaudojimas
Valgomosios salakpalmės vaisių minkštimas yra naudojami maistui ir vartojamas žalias, virtas, mirkytas cukruje ir marinuotas. Minkštimas turi daug tanino.
Povilas Jakubėnas
thumb|240px|Povilo Jakubėno gimtinė Vaitkūnuose Povilas Jakubėnas (1871 m. balandžio 11 d. Vaitkūnai, Biržų valsčius, Rusijos imperija – 1953 m. gegužės 30 d. Vasenas, Šveicarija) – knygnešys, evangelikų reformatų bažnyčios generalinis superintendentas, mokslininkas, visuomenės veikėjas.
Biografija
Gimtajame kaime baigęs pradžios mokyklą, pagal tėvų norą pradėjo dirbti raštinės mokiniu Biržų pašte, bet netrukus įstojo į Mintaujos gimnaziją. Dalyvavo lietuvių mokinių draugijos „Kūdikis“ veikloje. Moksleiviai gaudavo, skaitydavo ir platindavo draudžiamą lietuvišką spaudą. 1887 m. parvykus pas tėvus Kalėdų atostogų, aplankė Jurgis Bielinis, kuris atvežė ir paliko visą maišą knygų. Gautą spaudą platindavo Vaitkūnuose, gretimose apylinkėse, Vabalninke, nusiveždavo į gimnaziją.
1893 m. baigęs gimnaziją, įstojo į Dorpato universitetą, studijavo teologiją. Su Vytautu Juškevičiumi suorganizavo universiteto lietuvių studentų draugiją. Su bendrakursiu P. Vanagu 1897 m. hektografavo Kazimiero Jauniaus knygos „Lietuviškas kn. Jaunio kalbomokslis“ rankraštį. 1899 m. studijas baigė teologijos kandidato laipsniu.
1921 m. Biržų sinode išrinktas superintendentu, 1930 m. – Lietuvos evangelikų reformatų bažnyčios generaliniu superintendentu. 1927–1937 m. Kauno, nuo 1930 m. Vytauto Didžiojo universiteto profesorius. 1930 m. universitete įsteigė Evangelikų teologijos fakultetą, jo dekanas. Nuo 1936 m. Kauno evangelikų reformatų parapijos klebonas. 1940 m. išvyko į Vokietiją, nuo 1951 m. persikėlė į Šveicariją.
Bendradarbiavo periodiniuose leidiniuose „Lietuvių laikraštis“, „Lietuvos ūkininkas“, „Vilniaus žinios“, „Viltis“, „Mūsų žodis“. 1906–1909 m. slapyvardžiais N., P. Našlaitėlis, J. Nykštukas, P. J. rengė ir leido kalendorių „Kaimynas“, 1910 m. – „Biržų kalendorių“. Parašė pirmą lietuvių kalba išleistą trijų tomų Bažnyčios istoriją. 18 metų, nuo 1926 m. liepos 18 d. iki 1940 m. liepos 1 d. leido bažnytinį žurnalą „Sėjėjas“. Išvertė Evangeliją pagal Morkų (1907 m.), Jėzaus Kristaus Evangelijas (1934 m.)
Gediminas Dubauskas
Gediminas Dubauskas (g. 1957 m. kovo 4 d. Razdolinskas, Krasnojarsko kraštas, Rusija) – Lietuvos ekonomistas, fizikas, gamtos mokslų daktaras.
Biografija
Nuo 1981 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (nuo 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas), nuo 1983 m. – ir Vilniaus universiteto, nuo 1996 m. – ir Lietuvos karo akademijos dėstytojas, nuo 2006 m. profesorius. 2000–2006 m. Lietuvos karo akademijos Vadybos katedros vedėjas. 1995 m. stažavo Vienoje, 1997–1998 m. Klermonte (JAV), 2001 m. Kingstone (Kanada).
Mokslinė veikla
Mokslinės veiklos pagrindinės sritys: tarptautinė ekonomika, tarptautiniai ir viešieji finansai, bankininkystė, pinigų politika, organizacijų vadyba, retųjų žemių elementų lazerinė spektroskopija, kietojo kūno ir dažų lazeriai.
Winfried Drochner
Vinfrydas Drochneris (, g. 1943 m. vasario 22 d. Karaliaučius) – vokiečių agronomas, veterinarijos gydytojas, zootechnikas, habilituotas daktaras, Lietuvos mokslų akademijos užsienio narys.
Biografija
1967 m. baigė Getingeno universitetą. 1970 m. agrarinių mokslų ir 1974 m. veterinarijos mokslų daktaras. Nuo 1981 m. dirbo Hanoverio gyvulininkystės institute. 1991–2001 m. vadovavo Hohenheimo universiteto Gyvulių šėrimo institutui; 1994–1995 m. žemės ūkio fakulteto dekanas, 1996–1997 m. universiteto viceprezidentas; nuo 1991 m. profesorius. 1997 m. Lietuvos žemės ūkio universiteto, 1999 m. Klužo–Napokos universiteto (Rumunija) garbės daktaras. 1992 m. Hohenheimo universiteto ir Lietuvos žemės ūkio universiteto partnerystės ir bendradarbiavimo susitarimo ir 1998 m. sutarties iniciatorius ir pagrindinis vykdytojas.
Darius
Darius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Darienė (ištekėjusi moteris) ir Dariūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Henrikas Kunavičius
Henrikas Kunavičius (1925 m. kovo 21 d. Kaune – 2012 m. gegužės 25 d. Vilniuje) – Lietuvos baleto artistas.
Biografija
Brolis Eduardas Kunavičius, žmona Tamara Sventickaitė.
1940–1944 m. lankė Valstybės teatro baleto studiją (Vytauto Aukščiūno, Broniaus Kelbausko mokinys). 1943–1968 m. LSSR operos ir baleto teatro (iki 1948 m. veikė Kaune) solistas. 1946 m. stažavo Leningrado S. Kirovo operos ir baleto teatre. 1968–1990 m. Televizijos ir radijo komiteto muzikos redakcijos režisierius. 1952–1961 m. dėstė Čiurlionio meno mokykloje, vadovavo Choreografijos skyriui.
Kūryba
Svarbiausius vaidmenis sukūrė klasikiniuose ir lietuviškuose baletuose. Šokiui būdingas lengvas šuolis, raiški vaidyba. Šokių Vytauto Klovos operai „Vaiva“ (1958 m.), choreografinių miniatiūrų „Lėkite, paukščiai!“ (1967 m., pagal Juozo Gruodžio, Juozo Indros, Vytauto Laurušo ir kitų muziką, Kauno muzikinis teatras) autorius. 1959 m. LSSR liaudies artistas.
Sukūrė TV filmus „Šoka „Sūkurys“, „Elegija artistui“ (1992 m., apie baleto artistą V. Aukščiūną). Su T. Sventickaite gastroliavo Lenkijoje, Rumunijoje, Bulgarijoje, su Lietuvos operos ir baleto teatru – Maskvoje, Leningrade.
Dirižablis
thumb|270px|Atvirutė, reklamuojanti keleivių skrydžius maršrutu [[Frydrichshafenas–Kylis–Klaipėda (apie 1905 m.)]] Dirižablis ( 'valdomasis') – sunkesnis už orą valdomas aerostatas su varikliu. Pagrindinės dalys: Dirižabliai būna minkštieji, pusstandžiai ir standieji. Minkštojo (1-7 tūkst. m³) ir pusstandžio (8-35 tūkst. m³) dirižablio audeklinis korpusas išlaiko pastovią formą dėl dujų slėgio iš vidaus. Standžiojo dirižablio (iki 200 000 m³ talpos) korpusas metalinis. Skridimo greitis 100-135 km/h.
Pirmąjį dirižablį 1852 m. pastatė A. Žifardas (Prancūzija). 1900 m. Ferdinandas Cepelinas (Vokietija) sukonstravo standųjį dirižablį, pavadintą jo vardu.
Dirižabliai iki XX a. 6 dešimtmečio buvo naudojami tiekimui, ryšiams su sunkiai prieinamais rajonais, žvalgybai, laivų eskortavimui, povandeninių laivų ir minų užtvarų paieškai. Ypač naudoti vokiečių per Pirmą pasaulinį karą Londono bombardavimui.
Dirižabliai „išnyko“ dėl jų nepatvarumo ir sugebėjimo lengvai užsiliepsnoti. Dabar jie daugiausia būna maži, naudojami reklamai, pripildyti helio.
Mongolijos vyrų futbolo rinktinė
Mongolijos vyrų futbolo rinktinė – Mongolijai atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Mongolijos futbolo federacija. Rinktinė nedalyvavo nė viename pasaulio ar žemyno čempionate.
American Protégé
American Protégé – Jungtinių Amerikos Valstijų Niujorko mieste nuo 2009 m. rengiami konkursai, kuriuose kviečiami dalyvauti jauni muzikai, aktoriai, dainininkai ir šokėjai, siekiantys karjeros savo veiklos srityje.
Konkursuose dalyvauja Armėnijos, Australijos, Danijos, Filipinų, Gruzijos, Gvatemalos, Honkongo, JAV, Italijos, Japonijos, Indonezijos, Izraelio, Kanados, Kinijos, Korėjos, Kosta Rikos, Lenkijos, Lietuvos, Malaizijos, Prancūzijos, Rumunijos, Rusijos, Singapūro, Tailando, Taivano, Ukrainos, Uzbekistano, Vokietijos, ir kitų šalių atlikėjai.
Bikavėnų kapinynas
Bikavėnų kapinynas, Pajūriškių kapinynas – kapinynas Šilutės rajono savivaldybės teritorijoje, prie Bikavėnų ir Pajūriškių kaimų, Vainuto seniūnija, Jūros ir jos bevardžio intako dešiniajame krante, 0,3 km į šiaurę–šiaurės rytus nuo Žvingių tilto kelyje per Jūrą, 0,2 km į šiaurės rytus nuo šio kelio bei tiek pat į šiaurę–šiaurės vakarus nuo Jūros dešiniojo kranto ir 0,1 km į šiaurės rytus nuo Bikavėnų kaimo kapinių.
Kapinynas
Kapinynas išsidėstęs keliuose hektaruose; kapai apardyti. 1963 m. ir 1967–1968 m. Istorijos instituto ir Lietuvos nacionalinio muziejaus archeologai (vadovai Adolfas Tautavičius, Bronė Tautavičienė) ištyrė 1530 m² plotą – X a. – XII a. 272 nedegintų ir 5 sudegintų mirusiųjų kapus.
Vyrų kapuose rasta ietigalių, kovos peilių, kalavijų, pasaginių segių ir kt. papuošalų, į kai kuriuos kapus įdėta žirgo galva, dviejuose vyrai palaidoti su žirgais. Moterų kapuose rasta vytinių antkaklių, kryžinių smeigtukų, įvijinių apyrankių, peiliukų, verpstukų. Dalies apardytų kapų įkapės yra VIII a. – IX a. Daugumą radinių saugo Lietuvos nacionalinis muziejus ir Šilutės muziejus.
Dlugi Brudas
Dlugi Brudas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Dubičės Cerkevnės valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į rytus nuo Dubiče Cerkevnės, apie 12 km į pietus nuo Hainuvkos ir apie 60 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Čečėnai
Čečėnai (Нохчий) – Kaukazo tauta, gyvenanti daugiausia Rusijoje (Čečėnijoje, Ingušijoje, Dagestane, Stavropolio krašte, Volgogrado srityje, Kalmukijoje, Astrachanės, Saratovo ir Tiumenės srityse), taip pat Kazachstane, Gruzijoje, Turkijoje, Jordanijoje ir kitur. Populiacija – 1,5 mln. žmonių. Kalba čečėnų kalba, priklausančia Kaukazo kalbų šeimai.
Tikintieji – musulmonai sunitai. Verčiasi drėkinamąja žemdirbyste (augina javus, linus, arbūzus), kalnų ganykline gyvulininkyste (galvijai, avys, ožkos, arkliai), gamina gelumbės, odos, šilko, juvelyrikos dirbinius, užsiima kilimų audimu, kalvyste. Tradicinės čečėnų gyvenvietės didelės, jose yra nuo 500–600 iki 4000 kiemų, kiekviena gyvenvietė turi 3-5 aukštų gynybinį bokštą. Kaip ir daugeliui kitų Kaukazo tautų, čečėnams būdingi vaišingumo, bičiulystės, įbrolystės, kraujo keršto papročiai. Turi gausų folklorą ir ikimusulmoniškų dievybių panteoną (Nartų epas).
Čečėnai minimi VII a. armėnų, XIII a. persų šaltiniuose. Daugiausia buvo chazarų, alanų įtakoje. 1722 m. prasidėjus Petro I žygiams į Persiją, čečėnai atsidūrė rusų įtakos zonoje, tačiau nuožmiai priešinosi užkariavimui. 1944 m. TSRS apie 0,4 mln. čečėnų deportavo į Kazachstaną. Vėliau dalis jų grįžo. Po TSRS subyrėjimo čečėnai aktyviai kovoja prieš Rusiją. Dėl karo daug čečėnų emigravo į kitas Rusijos teritorijas, Europos valstybes.
Baranava (Rokiškis)
Baranava – viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Obelių.
Rokas
Roko muzika arba rokas – bendras muzikos krypčių, atsiradusių XX a. penkto dešimtmečio gale JAV, pradedant rokenrolu, pavadinimas. Roko kaip muzikos krypties ribos labai plačios, juo nusakomi tokie vienas nuo kito nutolę muzikos stiliai kaip šokių muzika rokenrolas, bliuzas ar sunkiojo metalo muzika (roko ritmo pavyzdys).
Kartais rokas lyginamas su pop muzika kaip jos priešingybė, tačiau aiškios skiriamosios ribos tarp jų nėra ir daugybės muzikinių grupių stilius balansuoja tarp šių dviejų krypčių.
Istorija
Terminas Rocking pirmą kartą panaudotas gospel dainininkų Amerikos pietuose ir reiškiantis religinį džiūgavimą. Ankstyvasis rokas turėjo bliuzo, bugi-vugi, džiazo, R&B (rhythm and blues) muzikos elementų, buvo padaryta įtaka liaudies muzikos ir kantri stiliaus. Ieškant senesnių roko šaknų reikia paminėti Five Points rajoną XIX a. vidurio Niujorke. Tai buvo vieta, kurioje pirmiausia maišėsi ritmingi Afrikos šokiai, pritariant Europietiškoms emigrantų melodijoms, daugiausiai airiškai Jig muzikai.
Pagal kitą versiją pirmasis rokenrolo kūrinys buvo Bill Haley „Rock around the clock“ (1954 m.). Iš pradžių rokas laikytas, „pikta“, „niūria“ ir „satanistine“ muzika. XX a. septintajame dešimtmetyje rokas išpopuliarėjo kartu su tokiomis skandalingomis ir provokuojančius tekstus kūrusiomis grupėmis kaip The Rolling Stones ir The Who.
Roko muzika Lietuvoje
Roko muzikos atsiradimas Lietuvoje siejamas su „stiliagų“ kultūros išpopuliarėjimu. Septintajame dešimtmetyje, kaip ir visame pasaulyje, pasireiškė vadinamosios britų grupių invazija kaip Beatles, The Rolling Stones paveikta grupių kūrimosi banga. Vadinamojo „big beato“ grupės, dažnai grojančios savo gamybos gitaromis, dažniausiai pasirodydavo šokiuose. Norint groti oficialiuse renginiuose, reikėdavo praeiti komisijos atranką. 1972-aisiais buvo išleistas pirmasis oficialus lietuviškas roko įrašas – grupės „Gintarėliai“ plokštelė. Roko muzikos motyvų galima aptikti septinto-aštunto dešimtmečio estradinėje muzikoje; estrados muzikantai siekė populiarumo tarp to meto jaunimo. Lietuvoje šaltojo karo metu roko muzika buvo valdžios netoleruojama, apibrėžta kaip nekokybiška vakarietiška muzika. Roko įrašai buvo sunkiai gaunami, tačiau labai klausomi. Lietuvos roko atlikėjų straipsnius galima rasti – Lietuvos roko atlikėjai.
Fajalitas
Fajalitas (Fe2SiO4) yra silikatų klasės, olivinų grupės geležies silikatas.
1520 mm vėžė
thumb|[[Brestas|Bresto geležinkelio stotyje keičiama sąstato važiuojamoji dalis, skirta judėti 1520 mm vėže]] 1520 mm pločio geležinkelio vėžė, dar vadinama rusiškąja vėže – antra pagal paplitimą plačiojo geležinkelio vėžė pasaulyje po standartinės 1435 mm vėžės. 1520 mm vėžė funkcionuoja Nepriklausomų valstybių sandraugos, Baltijos valstybėse, Suomijoje, Gruzijoje, Mongolijoje ir Afganistane.
Uždvaris
Uždvaris – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybės rytinėje dalyje, 1 km į pietryčius Judrėnų.
1520 mm vėžė
Lietuvos teritorijoje yra 1753,5 km tokios vėžės geležinkelių. Didžioji dalis plačiųjų geležinkelių Lietuvoje yra rusiškosios vėžės. Susisiekimui su Lenkija Lietuvoje naudojamas standartinės vėžės geležinkelis, iš viso 21,8 km.
Fajalitas
Pavadintas pagal Fayal salą (Azorų salos), kur pirmą kartą buvo aptiktas.
Racing FC Union Lëtzebuerg
Liuksemburgo „Racing Union“ – Liuksemburgo futbolo klubas iš Liuksemburgo miesto.
Istorija
Dabartinis klubas įkurtas 2005 m. susijungus trims ilgas tradicijas turėjusiems klubams: Spora Luxembourg, Union Luxembourg ir CS Alliance 01.
Perėmė „Union“ klubo teisę žaisti aukščiausioje šalies lygoje.
589 m.
589 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Salotos
thumb|200px|Salotos thumb|200px thumb|200px|Vaisių salotos
Salotos – šaltas užkandis, kurio pagrindą sudaro įvairios smulkintos šviežios daržovės arba vaisiai ir uogos.
Lietuvių kalboje termiškai apdorotų daržovių salotos vadinamos mišrainėmis.
Gamyba
Daržovių salotoms gaminti naudojamos šviežios, termiškai apdorotos bei konservuotos daržovės: salotos, agurkai, morkos, pomidorai, įvairūs kopūstai, ropės, špinatai, svogūnai, paprika ir daugelis kitų, taip pat žalumynai (krapai, petražolės, svogūnų laiškai), grybai. Užpilamos salotos grietine, augaliniu aliejumi, majonezu, actu. Pagardinimui tinka druska, cukrus, citrinos rūgštis, prieskoniai, krienai, garstyčios, virti kiaušiniai, sūris.
Vaisių salotos gaminamos taip pat kaip ir daržovių, tik parenkami joms tinkami užpilai ir prieskoniai. Vartojami švieži, džiovinti ir konservuoti vaisiai bei uogos.
Vartojimas
Salotos valgomos kaip atskiras patiekalas – šaltas užkandis arba kaip garnyras prie mėsos, žuvies, bulvių patiekalų.
Vaisių salotos patiekiamas kaip užkandis ir kaip desertas, priklausomai nuo vartojamų vaisių bei užpilų.
Eugenijus Drobelis
Eugenijus Drobelis (g. 1954 m. liepos 2 d. Kupreliškis) – Lietuvos ornitologas, biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1978 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1985 m. biologijos mokslų kandidatas.
1978–1990 m. dirbo Čepkelių rezervate, 1988–1990 m. direktoriaus pavaduotojas. 1991–1994 m. Aplinkos apsaugos ministerijos Gyvūnijos ir augalijos laboratorijos viršininkas. 1994–1997 m. visuomeninės organizacijos „Biologijos įvairovės informacinis centras“ (Biota) vadovas. Nuo 1997 m. Dzūkijos nacionalinio parko direktoriaus pavaduotojas.
Mokslinė veikla
Tiria Lietuvos plėšriuosius paukščius, aprašė jų lizdus ir lizdavietes. Pasiūlė retų ir nykstančių paukščių lizdų apsaugos, dirbtinių lizdų įrengimo būdų. Sukūrė dokumentinių filmų apie Lietuvos gamtą ir apsaugą.
Rytų Atikos nomas
Nomas apima rytinę Atėnų aglomeracijos dalį ir kaimo rajonus rytuose. Tai vienintelis Graikijos nomas, kuris kinotitų (kaimo savivaldybių) turi daugiau (26) negu demų (miesto savivaldybių) (20). Kinotitose gyvena 19,94% gyventojų ir jos užima 35,18% teritorijose.
Buvusios provincijos
Anksčiau Rytų Atikos nomą sudarė šios provincijos:
Ariogala
Ariogala – miestas Raseinių rajono savivaldybėje, 31 km į pietryčius nuo Raseinių, Dubysos kairiajame krante, prie senojo Žemaičių plento, Ariogalos kalvagūbryje (90–100 m virš jūros lygio). Antrasis pagal dydį rajono miestas. Ariogalos miesto seniūnija, yra Ariogalos seniūnijos centras. Mieste stovi Ariogalos Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia (pastatyta 1939 m.), Daugirdų ir Partizanų koplyčios, paminklas sovietų okupacijos aukoms. Veikia Ariogalos gimnazija ir Ariogalos pradinė mokykla (nuo 1992 m.), Raseinių meno mokyklos skyrius (nuo 1990 m.), biblioteka, vaikų darželis, kultūros namai, paštas.
miniatiūra|thumb|left|Ariogalos ligoninė thumb|left|Paminklas sovietų okupacijos aukoms
Etimologija
Miesto pavadinimas turi du sandus. Antrasis (-gala) kildinamas iš žodžio „galas“ (pabaiga, sritis, kraštas), tuo tarpu dėl pirmojo yra neaišku; gali būti, kad ji kilusi iš kokio nors asmenvardžio (pvz., dabartinės pavardės Arius, Arys) – taigi, galbūt asmenvardinis vietovardis. Ilgą laiką pavadinimas buvo rašomas dvejopai: germanų kalbose su pradžia e (Eregalle, Erogel, Eragelen, Erogelen, Erogeln ir kt., taip pat Aragel), o slavų – su dvibalse pradžia (Ойрякале, Ойракгола, Ejragoła ir kt.). 1848 m. Motiejus Valančius vadinama kaip Eirogalas. Dabartinis miesto pavadinimas oficialiai rašomas nuo 1925 m. – iki tol vartota Airiogala.
Liaudies etimologija pasakoja, kad legendinis Palemonas kartą su savo vyrais plaukęs aukštyn Dubysos upe. Maždaug ties Ariogala jis paklausęs: „Ar yra galas?“ Paplaukęs kiek aukščiau, jis išsirinko vietą nakvynei ir įsitikinęs tarė: „Bet yra galas“. Taip nuo Palemono žodžių ir atsirado pavadinimai Ariogala ir Betygala.
Geografija
thumb|left|Ariogalos šaltinis
2 km į vakarus nuo Ariogalos, ties Ariogalos tiltu Žemaičių plente, prie mišku apaugusio stataus Dubysos slėnio šlaito trykšta versmė. Tikima, kad jo vanduo turi gydančių galių. Ant miškingo šlaito įrengtas Vytauto Lažinsko kryžius (pastatytas 1972 m. liepos 21–22 d. naktį, sovietų valdžios nugriautas, 1989 m. atstatytas), įrengtas Gedimino stulpų paminklas. Kitapus šaltinio, ties senojo tilto per Dubysą griuvėsiais, įrengta regykla į sraunią upės vagą.
Istorija
1842 m. įsteigta valdinė pradžios mokykla, 1852 m. įkurta parapinė mokykla, veikusi iki 1863 metų. 1847 m. pastatyta Ariogalos evangelikų liuteronų bažnyčia (nugriauta 1944 m.). 1880 m. įsteigtas paštas. XIX a. pabaigoje Ariogala – Kauno apskrities miestelis, valsčiaus centras.
Per I pasaulinį karą sudegė. XX a. pradžioje įsteigta slaugos ligoninė. 1907 m. įsteigtos berniukų ir mergaičių mokyklos. 1937 m. įkurta biblioteka.
2001 m. patvirtintas Ariogalos herbas.
Architektūra
Ariogala išsidėsčiusi siauroje, 0,2-0,8 km pločio ir 3 km ilgio teritorijoje. Gatvių tinklas stačiakampis. Senojoje dalyje vyrauja mažaaukščiai pastatai. Žymiausi statiniai:
Miestas plečiamas pagal 1972 m. sudarytą bendrąjį planą, jo architektai Petras Janulis ir Alfonsas Vilčinskas. Pastatyta daugiabučių gyvenamųjų namų, nuo 1982 m. statomas Verdėlupio gyvenamųjų namų kvartalas. Mieste gausu želdynų: yra Purvės, Čėkuvos dvaro ir girininkijos parkai.
Pramonė
thumb|left|Įmonė „Camira“
1968 m. įkurtas Raseinių gelžbetonio konstrukcijų gamyklos cechas, dabar – bendrovė „Ariogalos gelžbetonis“. Mieste yra siuvimo įmonės „Šatrija“ cechas, Anglijos tekstilės įmonė „Camira“. Laivų gamykla „Skorgenes“. Veikia metalo apdirbimo įmonė „SSF“.
Renginiai
miniatiūra|Paštas miniatiūra|Pėsčiųjų tiltas per Dubysą
Kasmet pirmąjį rugpjūčio šeštadienį Dubysos slėnyje vyksta Lietuvos tremtinių, politinių kalinių ir Laisvės kovų dalyvių sąskrydis „Su Lietuva širdy”.
Čerkesai (kaimas)
Čerkesai – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Augustavo valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į vakarus nuo Augustavo ir 84 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Pavadinimo kilmė
Tikėtina, kad kaimo pavadinimas kilęs nuo žodžio čerkesė, (kazokų vyrų drabužis, dažniausiai iš tamsaus milo).
Sostų žaidimas
„Sostų žaidimas“ (, lietuviškai dar išverstas kaip „Sostų karai“ ) – viduramžiškos maginės fantastikos serialas, sukurtas JAV kabelinės televizijos HBO. Serialas sukurtas remiantis Džordžo R. R. Martino knygų serija „Ledo ir ugnies giesmė“, o pavadintas pagal pirmąją serijos knygą – „Sostų žaidimas“ (A Game of Thrones).
Serialas filmuotas daugiausiai Šiaurės Airijoje ir Didžiojoje Britanijoje, tačiau kai kurie epizodai filmuoti ir Islandijoje, Kroatijoje, Maltoje bei Ispanijoje. Vaidina daugiausiai britų ir airių aktoriai. Pirmajam sezonui filmuoti išleista apie 60 mln. JAV dolerių. Televizijoje debiutavo 2011 m. balandžio 17 d., kai pirmąją seriją parodė HBO kanalas. Lietuvoje pirmąjį sezoną pradėjo rodyti BTV 2012 m. sausio 17 d.
Vos pasirodę „Sostų karai“ susilaukė žiūrovų bei kino kritikų dėmesio, tad net neįpusėjus per HBO kanalą rodyti pirmojo sezono serijų, paskelbta apie antrojo sezono filmavimą. Tuo tarpu pirmasis sezonas buvo nominuotas 63-iuose „Emmy“ apdovanojimuose Geriausio draminio serialo kategorijoje. 69-iuose „Auksiniuose gaubliuose“ nominuotas kategorijoje Geriausias televizijos serialas – drama. Peter Dinklage abiejuose (Emmy ir Auksiniuose gaubliuose) apdovanojimuose atsiėmė prizus kaip „geriausias antraplanis aktorius“ 2011-ųjų metų serialuose.
Veiksmo vieta
Serialas vystomas fiktyviame viduramžių pasaulyje – Vesterose. Pasaulis susideda iš dviejų žemynų. Pasauliai dideli, nuo šiaurėje augančių miškų ir amžinojo įšalo iki pietuose esančių dykumų.
Veikėjai
thumb|right|150px|[[Peter Dinklage (Tyrionas Lanisteris) – vieno iš pagrindinių vaidmenų aktorius]] thumb|right|200px|Serialo kūrėjai D. B. Weiss ir David Benioff
Filmavimas
Pirmojo sezono filmavimas prasidėjo 2010 m. liepos 26 d. „Paint Hall“ studijoje, Titanic Quarter vietovėje Belfaste, Šiaurės Airijoje. Lauko scenos Šiaurės Airijoje filmuotos Sandy Brae vietovėje Mourno kalnuose (Vaes Dothrak padėtis), Castle Ward (Vinterfelas), Sentfildo dvare (Vinterfelo dievų miškas), Tolimoro miške (lauko scenos), Cairncastle (egzekucijos vieta), Magheramorne karjere (Juodoji pilis) ir Shane's Castle (turnyro vieta).
Pirmojo sezono vaizdai pietuose filmuoti Maltoje, nors pradžioje planuota filmuoti Maroke. Mdina miestas atstojo Karalių Uostą, Žydrojo Lango vietovėje netoli Goco salos filmuota dotrakių vestuvių scena.
Antrojo sezono pradžiai, Karalių Uosto vaizdams, panaudotas Dubrovnikas Kroatijoje. Ledo siena filmuota Islandijoje, Vatnajokudlio ledyne.
Nauja kalba
Davidas J. Petersonas, Kalbų kūrimo draugijos (Language Creation Society) atstovas, buvo nusamdytas kanalo HBO, kad sukurtų serialo pasaulio dotrakų tautos kalbą. Tai originali kalba su savo fonetika ir gramatika. Ji 2011 m. rugsėjo 21 d. turėjo 3163 žodžius. D.J. Petersonas pirmus du kalbos variantus pateikė dar 2007 ir 2008 m.
Gediminas Merkys
Gediminas Merkys (g. 1964 m. sausio 3 d. Šiauliuose) – Lietuvos edukologas ir sociologas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.
Biografija
1981–1986 m. studijavo Šiaulių pedagoginio instituto Dailės fakultete, 1989–1992 m. – Rusijos edukacinių mokslų akademijos Teorinės pedagogikos ir tarptautinių švietimo tyrimų institute Maskvoje, jame apgynė disertaciją „Eksperimentinio pedagoginio tyrimo hipotezės struktūra ir metodologiniai normatyvai“, socialinių mokslų daktaras. 2000 m. Šiaulių universitete apgynė habilitacinį darbą „Sociokultūrinių ir metodologinių pradų vienovė ugdymo tyrimuose“, habilituotas socialinių mokslų daktaras.
Mokslinė veikla
Mokslinės veiklos pagrindinės sritys: empirinis socialinis tyrimas, socialinisų tyrimų metodologija, socialinė, edukacinė ir vadybos diagnostika, tarpkultūriniai tyrimai, švietimo ir organizacijų sociologija. Nuo 2003 m. vadovavo taikomiesiems socialiniams tyrimams:
Degimas (Jurbarkas)
Degimas – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Griaužų ir 2 km į šiaurės vakarus nuo Baltraitiškės, į vakarus nuo Vidaujos ištakų.
NUTS:LU
300px|thumb|Liuksemburgo kantonai ir savivaldybės NUTS:LU – Liuksemburgo suskirstymo į teritorinius statistinius vienetus sistema.
Liuksemburgas dėl mažos teritorijos apima visus NUTS 1 NUTS 2 ir NUTS 3 lygmenis. NUTS 3 (LU000) į smulkesnius administracinius vienetus toliau klasifikuojamas pagal Bendrijos Vietinių administracinių vienetų sistemą LAU į LAU 1 – kantonus ir LAU 2 – savivaldybes.
Varžupis (reikšmės)
Varžupis - šį vardą turi keli vandens telkiniai:
Mongolų raštas
Mongolų raštas (Монгол бичиг) – pirmoji iš keleto rašto sistemų, sukurtų mongolų kalbai užrašyti ir plačiausiai naudota iki kirilicos įvedimo 1946 m. Ji kilusi iš uigūrų rašto, kuris savo ruožtu yra tolimas finikiečių rašto palikuonis. Kaip ir daug kitų Rytų Azijoje paplitusių rašto sistemų, mongolų rašto kryptis yra iš viršaus į apačią. Uigūrų raštas, taip pat iš jo kilusios rašto sistemos - mongolų, mandžiūrų ir buriatų yra vienintelės rašto sistemos, kuriose rašoma iš viršaus į apačią ir iš kairės į dešinę. Taip nutiko todėl, kad uigūrai pasuko iš sogdų kilusio rašto kryptį 90 laipsnių prieš laikrodžio rodyklę, kad šis būtų panašesnis į kinų raštą, tačiau nepakeitė raidžių orientavimo.
Nors mongolų kalbai užrašyti pradėtas naudoti jau XIII a., ilgą laiką greta jo naudotos ir kitos, negiminingos rašto sistemos: phagspos raštas ir sojombo raštas. Kad atskirtų nuo jų, dar vadintas Uyghurjin raštu (Uigūriško stiliaus raštu). Iš jo XVI a. išsivystė trys dukterinės rašto sistemos, naudotos mongolų ir mandžiūrų kalboms.
Šiuo metu Mongolijoje šį raštą yra pakeitusi kirilica. Su nedideliais pakeitimais raštas vis dar oficialiai vartojamas tarp Vidinėje Mongolijoje mongolų ir evenkų kalboms.
Istorija
Vertikalusis mongolų raštas išsivystė kaip uigūrų rašto adaptacija mongolų kalbai. Jį pradėjo naudoti uigūrų raštininkas Tatar-Tonga, kuris apie 1204 m. vykstant karui tarp mongolų ir naimanų buvo paimtas į mongolų nelaisvę. Pirmaisiais amžiais nebuvo didesnių šio rašto skirtumų nuo uigūrų rašto.
Abėcėlė
Raidžių užrašymas skiriasi priklausomai nuo to ar jos yra žodžio pradžioje, viduryje ar pabaigoje.
Pavyzdžiai
Vaizdas:Wikiclassicalmongol.jpg
Transliteracija:Vikipediya čilügetü nebterkei toli bičig bolai
Kirilica: Википедиа Чөлөөт Нэвтэрхий Толь Бичиг Болой.
Transkriptiškai: Vikipedia chölööt nevterkhii toli bichig boloi.
Vertimas: Vikipedija, laisvoji enciklopedija
SV Bad Aussee
SV Bad Aussee – Austrijos futbolo klubas iš Bad Aussee.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1932 m. Žaidė Erste liga pirmenybėse.
2011 m. Komanda buvo išformuota.
590 m.
590 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Nešeras
Nešeras – Izraelio miestas. 2010 m. mieste gyveno apie 23000 gyventojų.
Istorija
Miesto pavadinimas reiškia erelį.
Miestas įkurtas 1925 m., kai prie gyvenvietės buvo pastatyta Nešero cemento gamykla. Gamykla įkurta 1922 m. žydų industrialisto iš Rusijos Michailo Poloko.
Urkašo-Žarsoro ežerų sistema
Urkaš-Žarsoro ežerų sistema yra Aktiobės srityje. Sistema yra nutolusi nuo Kustanajaus apie 250 km.
Ežeras yra daugybės retų paukščių migracijos ir perėjimo vieta.
Didžiausi iš sistemos ežerų yra Urkašas, Žarsoras, Kaindysoras, Žalšara, Mamyrkolis, Kunaksoras, Ašudastysoras, Syrlybajus, Aulysoras
Rokiškės
Rokiškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Kernavės, dešiniajame Neries krante.
Velobolas
Velobolas arba dviratinis – dviračių sporto komandinė rungtis, dažniausiai vykdoma uždarose patalpose, kurios metu sportininkai sėdėdami ant dviračių turi kuo daugiau įmušti kamuolį į priešininkų vartus.
Taisyklės
Komandą dažniausiai sudaro du žmonės. Jie abu puola ir ginasi nuo priešininkų sėdėdami ant dviračių be stabdžių ir papildomų ratukų. Kamuolys valdomas dviračiu ir galva, išskyrus vartų gynimo metu, kuomet priešininkų pasiųstą kamuolį galima atmušti tik dviračiu. Komanda, kuri daugiausiai kartų įmuša kamuolį į priešininkų vartus, tampa nugalėtoja.
Istorija
Velobolas atsirado 1893 m. Jo kūrėju laikomas Nicholas Edward Kaufmann. Pirmasis šio sporto pasaulio čempionatas įvyko 1929 m. Ši sporto šaka populiari Austrijoje, Belgijoje, Čekijoje, Danijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje, Italijoje, Japonijoje, Rusijoje, Švedijoje ir Šveicarijoje.. Visų laikų sėkmingiausia komanda yra Pospíšil broliai iš Čekoslovakijos, kurie 20 kartų tapo pasaulio čempionais (1965 m. - 1988 m. intervale).
Pasaulio čempionatai
Šiuo metu pasaulio čempionatus vykdo tarptautinė dviračių sporto federacija UCI. Dviračių bolo čempionatas vyksta kartu su meninio važiavimo dviračiu pirmenybėmis UCI uždarų patalpų dviračių sporto čempionate.
Prūsija (reikšmės)
Prūsija:
Barandai
Barandai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Sintautų, greta kelio.
Jonas Kunca
Jonas Kunca (1919 m. lapkričio 7 d. Veliuona – 2006 m. sausio 30 d. Melburnas, palaidotas Veliuonoje) – Argentinos ir Australijos lietuvių visuomenės veikėjas, žurnalistas, gydytojas.
Biografija
Studijavo mediciną Vytauto Didžiojo universitete, Vokietijos, Austrijos universitetuose. 1941 m. emigravo. Nuo 1949 m. gyveno Australijoje (Melburne), 1952 m. išvyko į Argentiną (San Chuaną), 1979 m. grįžo į Melburną. Vertėsi privačia medicinos praktika.
Australijos enciklopedijos (The Australian People Encyclopedia) bendradarbis. Skelbė straipsnius politinėmis ir socialinėmis temomis leidiniuose „Pasaulio lietuvis“, „Laisvoji Lietuva“, „Tėviškės žiburiai“, „Tėviškės aidai“, „Mūsų pastogė“, po 1990 m. – „Tiesa“, „News weekly“, tarptautiniame žurnale ispanų kalba „Vision“.
Lamborghini Gallardo
Lamborghini Gallardo – Lamborghini sportinis automobilis, kuris buvo pristatytas 2003 m. Ženevos automobilių parodoje. Tai populiariausias Lamborghini modelis. Gallardo – nuo 2003-iųjų pagaminta per 10 tūkst. vnt. Pavadinimas Gallardo reiškia garsią kovos bulių veislę.
Zenonas Jonušas
Zenonas Jonušas (1917 m. vasario 1 d. Gedrimai, Ylakių valsčius – 1986 m. vasario 3 d. Majamis, Floridos valstija) – Lietuvos dirigentas, fagotininkas.
Šventasis Eutichijus
Šventasis Eutichijus (g. Lunyje Italija – m. 283 m. gruodžio 7 d.) – dvidešimt septintasis popiežius, vadovavęs krikščionių bažnyčiai nuo 275 m. sausio 4 d. iki 283 m. gruodžio 7 d. (remiantis kasmetiniu Vatikano žinynu Annuario Pontificio)
Eutichijaus antkapis rastas Kaliksto katakombose, tačiau daugiau beveik nieko apie jį nežinoma. Netgi abejojama dėl jo pontifikavimo datos. Popiežių biografijų knygoje Liber Pontificalis rašoma, jog jis popiežiumi buvo aštuonerius metus ir vienuolika mėnesių, nuo 275 iki 283 metų. Tuo tarpu Eusebijus iš Cezarijos teigia, kad Eutichijaus pontifikavimas tęsėsi tik 10 mėnesių.
Šiaurės Kazachstano sritis
Šiaurės Kazachstano sritis  – sritis Kazachstano šiaurėje, Rusijos pasienyje. Ribojasi su Akmolos sritimi pietuose, su Kostanajaus sritimi vakaruose, su Pavlodaro sritimi rytuose ir su Rusija šiaurėje. Administracinis centras – Petropavlas.
Šventasis Eutichijus
Sakoma, kad Eutechijus leido šventinti vynuoges bei pupas bei pats savo rankomis palaidojo 324 kankinius. Tačiau dauguma istorikų abejoja šiais pasakojimais, nes po imperatoriaus Aureliano mirties 275 m. krikščionys nebebuvo persekiojami, o gamtos gėrybių šventinimas priskiriamas vėlesniam periodui.
Šiaurės Kazachstano sritis
1997 m. prie srities prijungta Kokšetau sritis, tačiau 1999 m. didelė jos dalis priskirta Akmolos sričiai.
Zenonas Jonušas
Biografija
Brolis Bronius Jonušas. 1929–1932 m. mokėsi Šiaulių muzikos mokykloje, nuo 1932 m. Kauno konservatorijoje. Instrumentuotės ir dirigavimo privačiai mokėsi pas J. Karnavičių ir B. Dvarioną.
Šiaurės Kazachstano sritis
Geografija
Sritis yra Vakarų Sibiro lygumoje bei Kazachijos kalvyne. Reljefui būdingos gausios ežeringos dubumos, laiptuotos įdubos, neaukštos skliautkalvės. Vyraujantis aukštis šiaurės rytuose 115–120 m, pietryčiuose – iki 200 m.
Zenonas Jonušas
Biografija
1940 m. Vilniaus filharmonijos simfoninio orkestro pirmasis fagotininkas, vėliau Kauno valstybės teatro operos orkestro muzikantas ir policijos orkestro kapelmeisterio padėjėjas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, buvo Gubeno miesto teatro operetės dirigentas, Rebdorfo lietuvių stovyklos choro vadovas. 1947 m. Kaselio-Matenbergo stovykloje subūrė ansamblį „Lituanika“, kurį sudarė pučiamųjų orkestras, džiazo ansamblis, vyrų choras, tautinių šokių grupė. 1950 m. išvyko į Kolumbiją. Buvo Kali konservatorijos simfoninio orkestro dirigentas; dėstė šioje konservatorijoje. 1956 m. persikėlė į Kartageną, Kolumbijos karo laivyno pučiamųjų ir simfoninio orkestro dirigentas, inspektorius, vėliau mokytojavo. Instrumentavo muzikinių kūrinių. 1972 m. persikėlė į JAV, apsigyveno Majamyje.
Šiaurės Kazachstano sritis
Geografija
Klimatas ryškiai žemyninis, su karšta ir sausa vasara, bei šalta ir nesnieginga žiema. Vidutinė liepos mėnesio temperatūra 18-20 °C, sausio mėnesio – nuo -18,5 iki -19,5 °C. Metinis kritulių kiekis svyruoja apie 340 mm, didžioji jų dalis iškrenta šiltuoju metų laiku.
Upės priklauso Obės baseinui. Svarbiausia upė – Išimas, su intaku Imanburluku. Srityje yra ~1000 ežerų, daugiausia šiaurės rytuose; dauguma gėli. Didžiausi ežerai – Šaglytengizas, Šiaurės Kakas, Pietų Kakas, Akušas, Tarankolis, Mengisoras, Stanovojės ežeras.
Šiaurės Kazachstano srityje būdingi miškastepių ir stepių kraštovaizdžiai. Miškastepė driekiasi srities šiaurėje, ten būdingi beržų, drebulių miškeliai, yra pelkynų, karklų sąžalynų. Miškai užima 8 % srities ploto. Stepėse būdingos varpinės žolės. Dauguma stepių išdirbta.
Gyventojai
Tautinė sudėtis (2006 m.) : 48,5 % – rusai, 32,2 % – kazachai, 6,3 % – ukrainiečiai, 3,9 % – vokiečiai, 2,7 % – lenkai, 2,2 % – totoriai.
Svarbiausios gyvenvietės: