cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pjauliai
Istorija
Klišių dvaras anksčiau priklausė škotų pirkliams Ogilviams. XVII a. minima, kad ties Kliošiais buvo lašišų užtvara.
XIX a. pradžioje kaime gyveno kiek per 100 gyventojų, iš jų daug pagyvenusių lietuvininkų. Veikė Pjaulių pradinė mokykla, kurioje iki savo mirties vedėjavo Stanislovas Jankus, žymus Klaipėdos krašto pokario švietimo kūrėjas. Mokykla uždaryta apie 1983 m. Iki karo kaime buvo daug gražių vokiško stiliaus sodybų, iš jų po karo liko tik kelios.
Grujecas
Grùjecas  – miestas vidurio Lenkijoje, 40 km į pietus nuo Varšuvos. Apskrities centras.
Istorija
XIX–XX a. miestas buvo Varšuvos gubernijos Grujeco apskrities centras.
Grace Lau
Grace Lau (g. 1991 m. spalio 19 d.) – Honkongo karatistė, kuri specializuojasi kata rungtyse, olimpinė prizininkė.
Biografija
2015 m. Honkongo atstovė Azijos čempionate iškovojo sidabro medalį. 2018 m. Azijos žaidynėse Lau iškovojo bronzą. Tais pačiais metais vykusiame pasaulio čempionate Lau pasidabino bronziniu medaliu.
Veselava (Dusetos)
Veselava – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Jasų.
NGC 3201
thumb|220px|NGC 3201 kamuolinis spiečius
NGC 3201 (arba Caldwell 79) – kamuolinis spiečius, esantis Burių žvaigždyne. Nuo Žemės nutolęs apytikriai 16 000 šviesmečių, objekto regimasis ryškis – 6,7.
NGC 3201 spiečiaus centre glūdi juodoji bedugnė (ją galima netiesiogiai stebėti dėl gravitacinio poveikio gretimai žvaigždei). NGC 3201 būdinga savita orbita: apie galaktikos centrą jis skrieja priešinga kryptimi, nei būtų galima tikėtis. Tai gali rodyti, kad šis spiečius susiformavo ne Paukščių Take. Visgi chemine sudėtimi NGC 3201 labai panašus į kitus Paukščių Tako galaktikos kamuolinius spiečius.
NGC 3201 spiečius pakankamai ryškus, kad jį būtų galima įžvelgti pro žiūronus, tačiau plika akimi nematomas. Iš šiaurinių platumų šis spiečius nematomas (nebent netoliese pusiaujo, kur jį galima stebėti pavasarį). Pietų pusrutulio gyventojams geriausiai matomas rudenį.
Kurmaičių II tvenkinys
Kurmaičių II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Mažeikių rajone, 6 km į šiaurės vakarus nuo Mažeikių. Sudarytas užtvenkus Kūlupio upelį (Ventos intakas) 1,8 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,15 km, plotis – iki 0,06 km. Yra gan nemaža sala (0,17 ha). Altitudė 60,2 m. Krantai žemi, vietomis apaugę medžiais. Pasroviui iškart telkšo Kurmaičių I tvenkinys. Aplink tvenkinį įsikūręs Kurmaičių kaimas - kolektyvinių sodų gyvenvietė. Šiaurrytine pakrante eina geležinkelis iš Mažeikių į ORLEN Lietuva.
Setis II
Setis II (valdė apie 1204–1198 m. pr. m. e.) – penktasis ar šeštasis 19-osios dinastijos Senovės Egipto valdovas. Jis buvo faraono Merenptaho sūnus. Neaišku, ar jis valdė prieš, ar po apsišaukėlio faraono Amenmeso, o gal jie valdė atskirai: Setis II − Žemutinį Egiptą, Amenmesas − Aukštutinį. Sečio II pagrindine žmona buvo Tausret, būsima faraonė. Setis II pastatė trijų kambarių valties šventyklėlę tiesiai už pirmojo pilono Karnake ir kapą (KV15) Karalių slėnyje. Po jo valdė Siptahas. Sečio II mumija buvo rasta slėptuvėje (DB320) prie Deir al Bachri.
Plenta
Plenta – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 11 km nuo Miroslavo.
Jonas Trinkūnas
Jonas Trinkūnas, dvasinis vardas Jaunius (1939 m. vasario 28 d. Klaipėdoje – 2014 m. sausio 20 d. Vilniuje) – Lietuvos etnologas, folkloristas, religijotyrininkas, senojo lietuvių tikėjimo bendruomenės „Romuva“ vyriausiasis krivis.
Biografija
1957 m. baigė Kauno 4-ąją vidurinę mokyklą. 1965 m. Vilniaus universiteto Lietuvių kalbos ir literatūros fakultete baigė filologijos studijas, įgijo filologo specialybę. 1969–1973 m. VU Filologijos fakulteto filologijos katedros aspirantas ir dėstytojas. 1969 m. įkūrė kraštotyros sąjūdį „Ramuva“, pradėjo rengti senovės baltų apeigas. Vienas iš Vilniaus universiteto kraštotyrininkų „ramuvos“ kūrėjų. 1973 m. už politinę tautinę veiklą iš universiteto pašalintas.
Kilus Sąjūdžiui vėl grįžo į universitetą, dirbo Filosofijos ir sociologijos instituto Etikos skyriaus asistentu. 1990–1993 m. LR kultūros ministerijos Etninės kultūros skyriaus vedėjas. Nuo 1994 m. Filosofijos ir sociologijos instituto Etikos ir etnosociologijos skyriaus mokslinis darbuotojas. VPU dėstė etninę kultūrą.
2002 m. išrinktas „Romuvos“ vyriausiuoju kriviu. Dalyvavo tarptautinėse senųjų tikėjimų konferencijose, renginiuose. Paskelbė staipsnių lietuvių ir prancūzų spaudoje, parašė kelias knygas. Apeiginio folkloro kolektyvo „Kūlgrinda“ narys, Etninės kultūros draugijos, Tautos namų, Mažosios Lietuvos reikalų tarybos, „Prusos“ klubo, kitų organizacijų vadovas ir narys.
2014 m. nusifilmavo dokumentiniame filme „Semme“.
Žmona Inija (g. 1951 m.), folkloristė, folkloro grupės „Kūlgrinda“ vadovė, kultūros sociologė, psichologė, Vilniaus teisės ir verslo kolegijos dėstytoja, po vyro mirties 2014 m. išrinkta vyriausia krive. Dukros Rimgailė, Vėtra, Ugnė, Indrė (iš pirmos santuokos – Žemyna).
Chainat Hornbill FC
Chainat Football Club arba trumpai Chainat – Tailando futbolo klubas iš Čainato provincijos.
Jonas Trinkūnas
Biografija
Palaidotas Rokantiškių kapinėse.
Chainat Hornbill FC
Istorija
Klubas įkurtas 2009 m. Kitados rungtyniavo aukščiausioje lygoje, bet joje neįsitvirtino.
Sezonai
Šaltinis:
Korseka
thumb|right|200px|Korseka (XVI a. pabaiga ar XVII a. pradžia). Morges karo muziejaus ekspozicija. Korseka  – Vakarų Europos ilgakotis ginklas, ietis su trišakiu antgaliu, kurio trumpesnės šoninės šakos nukreiptos pirmyn ir atlenktos į šonus. Korsekos ilgis – 1,8-2,5 m.
Manoma, kad kilo Korsikoje, nuo ko ir gavo pavadinimą. Manoma, kad atsirado iš spetumo.
Korsekos Europoje buvo populiarios XVI–XVII a. Korsekas su ypatingai puošniomis geležtėmis dar vadina chauve-souris.
Panašūs ginklai
Yra kelios artimos rūšys europinių trišakių iečių:
Stragnai I
Stragnai I – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje. Seniūnaitijos centras. Vakariniu pakraščiu teka Minija. Greta kaimo yra Stragnų kapinynas.
Istorija
XIX a. buvo Stragnų kaimas ir dvaras.
Šerninė ietis
thumb|right|150px|Šerninės ieties antgalis (42 cm ilgio), apie 1430 m. Šerninė ietis – speciali ietis šernų medžioklei. Tai palyginti trumpa masyvi ietis, kurios stambus antgalis turi žemiau geležtės ant movos du statmenus sparnus. Šie sparnai neleidžia įsiutusiam šernui užsimauti ant ieties ir prisiartinti prie medžiotojo. Tokios ietys plačiai naudotos Vokietijoje ir Skandinavijoje.
XV a. kaip kovinę ietį ėmė naudoti ilgesnį šerninės ieties variantą chiavarina.
Šerninės ieties ilgis apie 2 m. Ieties kotą dažnai apvyniodavo odiniu dirželiu, kad kotas mažiau slystų. Kotas dažniausiai būdavo daromas iš uosio. Antgalis būdavo tvirtas ir platus, ant koto tvirtinamas patvaria mova.
Brazinskiai
Brazinskiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, Bubių seniūnija, 7 km į pietus nuo Bubių, Dubysos kairiajame krante, prie kelio Bazilionai – Pikeliškė.
Plentauka (reikšmės)
Plentauka vadinami kaimai:
Brazinskiai
Istorija
Kaimas pažymėtas 1847 m. Kurtuvėnų bažnyčios sąraše. TSRS okupacijos metais priklausė kolūkiui „Tarybinis artojas“. Atkūrus nepriklausomybę, kaime liko du ūkiai.
Statula
Statula  – apvaliosios skulptūros kūrinys, kuriame vaizduojama dažniausiai žmogaus figūra. Paprastai būna natūrai artimo dydžio. Būna paminklo dalis, pastato eksterjero arba interjero dekoro elementas. Gali būti pagaminta iš akmens, medžio, metalo.
Priešistorėje vaizduotos zoomorfinės, antropomorfinės mitologinės būtybės, pavyzdžiui, Holenšteino urvo liūtažmogis, Paleolito Veneros.
Hoeroja
thumb|right|200px|[[kašalotas|Kašaloto žandikaulis - dažna žaliava hoerojų gamybai]] Hoeroja, hoeroa – maorių tradicinė kaulinė lazda (kuoka). Hoerojos naudotos kaip ceremoniniai vadų ginklai. Kiti pavadinimai - tatu-paraoa, huri-taniwha ir paraoa-roa.
Hoerojos būna 130-180 cm ilgio, apie 5 cm pločio ir apie 2,5 cm storio. Galai paprastai būdavo silpnai užapvalinti. Apatinė dalis dažnai būdavo raižyta, vidurys būdavo rečiau raižomas.
Maorių kariai gana dažnai nešiodavosi du ginklus - vieną ilgą, o kitą - trumpa kuoką patu. Ilgais ginklas galėjo būti ietis tao, taiaha ar hoeroja.
Apie būdą, kaip kaudavosi su hoeroja, mažai kas žinoma. Hoeroja neturi ašmenų ar smaigalio. Maoriai pasakodavo, kad hoerojas į priešus sviesdavo. Pasakojama, kad sviestos hoerojos trajektorija vingiuota, dėl ko būdavo sunku atmušti skriejančią hoeroją.
Dažnai vienas hoerojos galas turi mažą skylutę, prie kurios būdavo pririšama virvė, už kurios prisitraukdavo nusviestą hoeroją. Nors galbūt šios skylutės naudotos puošiantiems plaukų kutams pritvirtinti. Banks mini, kad taip tvirtindavo plunksnas ar plaukų kuokštus.
Hoerojas paprastai gamindavo iš kašaloto apatinio žandikaulio. Šis kašaloto kaulas tankesnis ir tvirtesnis už šonkaulius, todėl ginklų gamintojai juos labiau vertino kaip žaliavą. Maoriai pasakojo, kad kartais hoerojas gamindavo ir iš sunkios kietos maire medienos (tokių pavyzdžių nėra likę). Kartais hoerojos būdavo jataganiškai išlenktos. Sakoma, kad atakas tokiomis hoerojomis būdavo sunkiau pariruoti ar išvengti.
Maorių tautosakoje yra užuominų, kad į N. Zelandiją atplaukę maoriai aptiko nuo seniau gyvenusius vietinius gyventojus. Hoerojos, huatos, patu kurutai ir svaidomosios ietys buvo jų ginklai.
Setis I
Setis I (valdė apie 1290–1279 m. pr. m. e.) – antrasis 19-osios dinastijos Senovės Egipto valdovas.
Setis I valdė apie 10 metų. Jo sosto vardas buvo Menmaat-re, kas reikštų „pastovi dieviška Ra tvarka“, tikrasis vardas Setekhy, kas reikštų „priklausantis Setechui“. Setis I savo valdymo metu vykdė dvi karines kampanijas: Pietų Palestinoje prieš šasu-beduinus ir Oronto upės slėnyje Sirijoje, kur sumušė hetitus ir sugrąžino Kadešo miestą Egipto priklausomybėn. Karnako Didžiosios hipostilinės salės šiaurinės sienos reljefuose Setis I pavaizduotas triumfuojančiu mūšio metu kariu-valdovu. Jis inicijavo įvairius šventyklų, reljefų, skulptūrų atnaujinimo projektus nuo Elefantino Egipto pietuose iki Heliopolio šiaurėje. Abidose skyrė koplytėlę tėvui Ramziui I, kurios reljefuose pavaizduotas Setis I su dviem broliais ir bent trimis seserimis kartu su sudievintu tėvu. Karnake pastatė Didžiąją hipostilinę salę prieš Amono šventyklą. Vakariniame Nilo krante prie Tėbų jis pastatė laidojimo šventyklą ir toliau kalnuose − prabangų savo kapą (KV17) Karalių slėnyje su puikiais reljefais ir astronominėmis lubomis.
Abidose jo valdymo metu pastatyta laidojimo šventykla dievams ir visiems Egipto faraonams nuo Meno laikų. Ši šventykla tapo nacionaline ir laikoma pačia gražiausia Senovės Egipte. Setis I atgaivino senas ir ieškojo naujų aukso kasyklų Rytų dykumoje ir Nubijoje. Į šiuos atokius regionus buvo nutiesti karavanų keliai, iškasti šuliniai. Nilo deltoje Setis I pasistatė prabangią vasaros rezidenciją, kuri jo sūnaus Ramzio II valdymo metu išaugo iki Pi Ramzio miesto. Setis I mirė perkopęs 40 metų ir buvo palaidotas įspūdingame antropoidiniame sarkofage, išrašytame tiek iš vidaus, tiek iš išorės ištraukomis iš „Vartų knygos“. Jo mumija surasta saugykloje (DB320) prie Deir al Bachri. Nors jo sūnus Ramzis II neabejotinai yra garsesnis už tėvą, tačiau dėl savo indėlio atgaivinant Egipto prestižą po 18-os dinastijos pabaigos sukrėtimų (daugiau apie tai strp. Amarnos laikotarpis) ir aukštos meninės vertės statinių (Sečio I kapas Karalių slėnyje laikomas gražiausiu ir šventykla Abidose gražiausa Egipte) kai kurių mokslininkų Setis I laikomas pačiu iškiliausiu 19-os dinastijos faraonu.
Airijos futbolo varžybos 2023 m.
Airijos futbolo varžybos 2023 m.
Galutinė lentelė
Pastaba. (N) – Premjer diviziono naujokai;
Plentauka
Plentauka – buvęs viensėdis Kaišiadorių rajono savivaldybėje, netoli Kaišiadorių.
Kurmaičių III tvenkinys
Kurmaičių III tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Mažeikių rajone, 7 km į šiaurės vakarus nuo Mažeikių. Sudarytas užtvenkus Kūlupio upelį (Ventos intakas) 1,2 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis rytų-vakarų-šiaurės kryptimi – 0,27 km, plotis – iki 0,04 km. Altitudė 56,4 m. Krantai neaukšti, vietomis apaugę medžiais. Priešsroviui iškart telkšo Kurmaičių I tvenkinys. Aplink tvenkinį įsikūręs Kurmaičių kaimas - kolektyvinių sodų gyvenvietė.
Džamšedpuras
Džamšedpuras  – miestas rytų Indijoje, Čhota Nagpuro plokščiakalnyje, Džharkhando valstijoje. Tai vienas didžiausių šalies pramoninių centrų. Išaugo XX a. pr. kaip metalurgijos centras (aplink čia buvusius geležies rūdos ir akmens anglių telkinius), priklausantis „Tata“ koncernui. Mašinų gamybos („Tata Motors“), chemijos pramonė. Geležinkelių mazgas. Veikia technologijų institutas.
Istorija
Džamšedpuras pavadintas „Tata“ kompanijos įkūrėjo Džamšedo Tatos garbei.
Plentovka
Plentovka – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 11 km nuo Švenčionių.
Urkešas
Urkešas arba Urkišas, archeologinis pavadinimas Tel Mozanas  – senovės miestas Sirijoje, buvęs į šiaurės rytus nuo dabartinės Hasakos, prie pat dab. Turkijos sienos, Chaburo upės baseine. Manoma, kad miestas apgyvendintas nuo IV tūkst. pr. m. e.
Istorija
Regione įsigalėjus Akado imperijai, Urkešo valdovai giminiavosi su Akado karaliais. Iš šio laikotarpio žinomi Urkešo karaliai Tupkišas (c. 2250 BC), Tiš-atalis, Šatar-matas, Atal-šenas, Ann-atalis (c. 2050 BC). Tuo metu Urkešas taip sustiprėjo, kad ėmė valdyti Nagaro miestą piečiau. Tuo laikotarpiu huritai ėmė sparčiai plisti po visą Šiaurės Mesopotamiją.
II tūkst. pr. m. e. pradžioje Urkešą nukariavo Maris, ir šis tapo pastarojo vasalu. Vėliau jis atiteko Mitanijai: čia buvo svarbus Mitanijos kulto centras. Miestas buvo apleistas apie 1350 m. pr. m. e. dėl nežinomų priežasčių.
Vėliau kasinėjimai mieste reguliariai vykdyti nuo 1984 m. Čia daugiausia prisidėjo JAV archeologai Giorgio Buccellati ir Marilyn Kelly-Buccellati. Dauguma iškastų artefaktų saugomi Deir ez-Zoro muziejuje. 2011 m. kasinėjimai nutrūko dėl Sirijos pilietinio karo.
Lamatos
Lamatos gali reikšti:
RP-46
RP-46 ( – 'kuopos kulkosvaidis, 1946 m. pavyzdžio') – tarybinis rankinis kulkosvaidis.
RP-46 sukurtas patobulinant kulkosvaidį DPM: thumb|left|200px|RP-46 su pakeltu dangteliu juostai įdėti RP-46, palyginus su DPM, turi didesnę ugnies galią, bet išlaikė pakankamą mobilumą.
Viesų III tvenkinys
Viesų III tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Širvintų rajone, 8,5 km į šiaurės vakarus nuo Širvintų, į šiaurę nuo Senųjų Viesų. Sudarytas užtvenkus Viesos upę (Širvintos intakas) 2,8 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,74 km, plotis – iki 0,22 km. Pietinėje išplatėjusioje dalyje yra 2 salos (0,25 ha ir 0,06 ha), tarpusavyje sujungtos tilteliu, o didesnioji sala sujungta tilteliu su pietiniu krantu. Altitudė 109,7 m. Krantai neaukšti, beveik ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Tvenkinį supa Vytinės ir Trako miškai, pietinis krantas ribojasi su kolektyvinių sodų bendrijos sklypais. Priešsroviui iškart telkšo 0,11 ha tvenkinėlis, pasroviui iškart – Viesų II tvenkinys. Šiaurrytine pakrante nutiesta automagistralė.
1962 m. pasaulio moterų rankinio čempionatas
1962 m. pasaulio moterų rankinio čempionatas – 2-asis pasaulio moterų rankinio čempionatas, kuris vyko 1962 m. liepos 7 - liepos 15 dienomis Bukarešto, Brašovo, Ploješto ir Sibiu miestuose Rumunijoje.
Čempionato nugalėtojomis pirmą kartą tapo Rumunijos rinktinė. Japonija tapo pirmąja šalimi už Europos ribų, kuri dalyvavo pasaulio čempionate.
Chiangmai FC
„Chiangmai Football Club“ arba trumpai Chiangmai – Tailando futbolo klubas iš Chiangmai provincijos.
Istorija
Klubas įkurtas 2011 m. 2019 m. pateko į aukščiausią lygą, bet liko paskutinėje vietoje ir iškrito į antrą pakopą.
Sezonai
Šaltinis:
Rašios dvaras
Rašios dvaras (arba Rašos dvaras) – buvęs dvaras pietinėje Rašios ežero pakrantėje, šiaurinėje Lakajos kaimo dalyje, tarp Mekšrinio ir Šaukščiuko ežerų. Išlikę pastatų pamatai, fontanų liekanos, sulaukėję rožynai. Apylinkėse yra trejos žydų kapinės.
Istorija
XX a. pradžioje buvo kultūrinės, švietėjiškos veiklos centras, priklauses Molėtų pirkliui Kazimierui Graužiniui ir jo dukrai Onai Graužinytei-Petronienei. Dvaro rūmų projekto autorius – architektas Violė iš Prancūzijos. Dvarą sudarė dviejų aukštų rūmai, tvartai, didžiulis klojimas, rūsys, ledainė.
Reljefo skirtumu pasinaudoję meistrai sukūrė savitą vandentiekio sistemą – iš Mekšrinio iki Šaukščiuko ežero nutiestu lentiniu loviu vanduo patekdavo į rezervuarą su pompa (hidrantu), iš ten metaliniais vamzdžiais vanduo buvo pakeliamas į kalną, į iš plytų sumūrytą didįjį rezervuarą. Iš jo vanduo buvo paskirstomas į namus ir fontanus.
1939 m. atvykę 200 kviestinių svečių iš Kauno ir aplinkinių dvarų pasodino po vardinį medelį – taip suformuotas sodas, šventinėje ceremonijoje dalyvavo 5 kunigai. Per 1940 m. didžiausius šalčius sodinukai iššalo. Iki šių dienų išlikusi sodą juosiančių eglaičių riba.
1944 m. dvaro pastatai išardyti, turtas išgrobstytas.
Plepiškiai
Plepiškiai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 13 km nuo Skiemonių.
Cheung Ka-long
Cheung Ka-long (g. 1997 m. birželio 10 d.) – Honkongo fechtuotojas, kuris specializuojasi rapyros rungtyse. 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių čempionas.
Biografija
2014 m. Azijos žaidynėse kartu su Honkongo nacionaline komanda iškovojo bronzos medalius. 2015 m. Azijos čempionato vyrų individualaus fechtavimo rapyromis bronzos medalininkas. 2016 m. sportininkas pirmą kartą tapo Azijos čempionu.
Savo debiutinėse 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Honkongo sportininkas dalyvavo individualioje rapyros rungtyje. Galutinėje rikiuotėjė Ka-long liko 14-oje vietoje.
2018 m. Azijos žaidynėse sportininkas iškovojo bronzą rapyros rungtyje, o komandinėse varžybose pelnė sidabro medalį.
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Honkongo sportininkas finale įveikė italą Daniele Garozzo ir tapo olimpiniu čempionu.
Paviržis
Paviržis – amatininkui, samdiniui prie suderėto atlyginimo duotas priedas maisto produktais. Paviržio dydis, sudėtis priklausė nuo šeimininkų dosnumo, turtingumo, susiklosčiusių tarpusavio santykių.
XIX a. pab.–XX a. pr. paviržį paprastai sudarė duonos kepalas, bryzas lašinių, avies mentė ar kumpelis, kartais – sviesto gabalas, dešra. Kartais į paviržį taip pat būdavo įdedama lino grįžtė, vilnos kuodelis. Dzūkijoje į piemens paviržį įėjo ir kruopų ar miltų maišelis.
Šiaurės Žemaitijoje paviržis buvo duodamas ir metų pradžioje (po lygtuvių) samdinio tėvams. Pabaigtuvėms paviržį gaudavo ir šeimininko namuose dirbę amatininkai. Nuo XX a. 4 dešimtmečio paprotį duoti paviržį ėmė keisti dovanos.
Džhansis
Džhansis  – miestas šiaurės Indijoje, Utar Pradeše, 292 km nuo Laknau, Bundelkhando krašte. Svarbus geležinkelių ir plentų mazgas. Prekybinis centras. Tradicinių dirbinių gamyba. Veikia Bundelkhando universitetas (įk. 1975 m.), bei žemės ūkio universitetas (įk. 2014 m.). Yra XVII a. tvirtovė.
81 % gyventojų yra hinduistai, 16,5 % – musulmonai.
Istorija
1804–1854 m. Džhansis su apylinkėmis sudarė atskirą kunigaikštystę.
Skubioji kontracepcija
Skubioji kontracepcija („kito ryto tabletė“) – kontracepcijos priemonė vartojama kai po nesaugios lytinės sueities siekiama apsisaugoti nuo nepageidaujamo nėštumo. Dviejų tablečių sudėtis ir veikimas panašus į kontraceptinių tablečių. Vartojama iki 3 arba 5 parų po nesaugaus lytinio akto. Jų veiksmingumas didžiausias nepraėjus parai po akto, antra tabletė suvartojama dar po 12 valandų. Amerikos Maisto ir vaistų administracija nurodo, kad jų efektyvumas siekia nuo 75 % iki 90 %. Kaip skubioji kontracepcija gali būti naudojama ir gimdos spiralė.
Siobhán Haughey
Biografija
2014 m. dalyvavo jaunimo olimpinėse žaidynėse, kuriose iškovojo du sidabro medalius. Tais pačiais metais Azijos žaidynėse pelnyti trys bronzos medaliai.
2017 m. vasaros Universiadoje iškovoti du aukso medaliai.
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Honkongo atstovė varžėsi moterų laisvojo stiliaus plaukimo varžybose. Komandinėje estafetėje užimta 13-a vieta, o 50 m distancijoje plaukikė liko 17-a. Moterų 100 m ir 200 m plaukimuose Honkongo atstovė pateko į finalus. Abiejose rungtyse iškovoti sidabro medaliai. Haughey tapo pirmąja plaukike iš Honkongo pelniusia olimpinį medalį.
TSRS moterų rankinio rinktinė
Tarybų Sąjungos moterų rankinio rinktinė – komanda, atstovavusi buvusiai Tarybų Sąjungos valstybei tarptautinėse moterų varžybose. 1976 m. ir 1980 m. rinktinė laimėjo auksą olimpinėse žaidynėse.
Trišakės ietys
Trišakės ietys – europinių iečių, kurių antgaliai sudaryti iš trijų šakų, grupė.
Tai:
Plerniškiai
Plerniškiai – viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Joniškio.
Vokietijos futbolo varžybos 2016–2017 m.
Vokietijos futbolo varžybos 2016–2017 m.
Pereinamosios rungtynės
-
2016–2017 m. 2. Bundesliga
2. Bundesliga – antros pakopos pirmenybės. Dalyvavo 18 ekipų.
Nagaras (Sirija)
Priešistorė
thumb|left|Akių figūrėlės Nagaras susikūrė kaip nedidelė neolitinė gyvenvietė, kuomet čia atsikėlė Halafo kultūros nešėjai. Tel Brakas buvo viena svarbiausių gyvenviečių, kartu su Tel Halafu, Tel Sabi Abiadu ir kt.
V tūkst. pr. m. e. pabaigoje Tel Braką iš pietų pasiekė Uruko kultūros įtaka, ir gyvenvietė pamažu išaugo į vieną didžiausių miestų Artimuosiuose Rytuose. Jis buvo apjuostas galingomis sienomis ir turėjo grįstus takus. Iš to laikotarpio svarbiausias objektas yra vadinamoji „Akių šventykla“, taip vadinama dėl gausių alebastrinių figūrėlių, vaizduojančių akis. Tai – vienas pirmųjų organizuotos religijos atvejų šiaurinėje Mesopotamijoje.
Tel Brakas turėjo artimus kultūrinius ir prekybinius ryšius su Pietine Mesopotamija. Mieste net buvo Uruko prekybininkų kolonija. „Pietinė“ įtaka aptinkama tuometinių statinių likučiuose. Kartu tai buvo svarbus prekybinis centras, dėl savo geografinės padėties atsidūręs prekybinėje sistemoje tarp Pietinės Mesopotamijos, Sirijos ir Anatolijos. Jis buvo viena svarbiausių obsidiano prekybos vietų senajame pasaulyje, bet taip pat gamino dirbinius iš marmuro, titnago,fajanso.
Apie 3000 m. pr. m. e. Uruko kultūros įtaka nutrūko, miestas baigė savo klestėjimą ir gerokai susitraukė.
Nagaro valstybė
thumb|left|Nagaro valstybė III tūkst. pr. m. e. Apie 2600 m. pr. m. e., veikiant Kišo civilizacijai iš pietų, Tel Brakas vėl ima augti. Tuo laikotarpiu jis jau vadinamas Nagaru, ir tai yra pirmasis žinomas jo pavadinimas, greičiausiai semitiškos kilmės ir reiškiantis „dirbama vietovė“. Žymiausias šio laikotarpio statinys yra vadinamasis Brako ovalas, greičiausiai administracinis pastatas. Miesto gyventojai, kaip ir kituose tuometinės Sirijos miestuose, buvo rytų semitai, kalbėję eblaitų kalbos atmaina.
Tuometinis Nagaras tampa didesnės Nagaro karalystės, valdžiusios visą Chaburo baseiną, sostine. Šioje karalystėje buvo mažesni miestai, tokie kaip Nabada, Tel Hazna ar Kakkabanas. Juose reziduodavo karaliaus vietininkai, bet jie turėjo ir savo savivaldą. Siekdamas konsuoliduoti valdžią, karalius turėdavo pastoviai keliauti po provincijas. Mieste buvo garbinama Belet-Nagar, dievybė visos karalystės globėja. Taip pat čia garbinta eblaitų deivė Kura. Manoma, kad miestas buvo svarbus kulto centras, sutraukdavęs aplinkinių gyvenviečių žmones. thumb|Nagaro antspaudas Karalystėje klestėjo kultūra. Pvz. ji garsėjo savo akrobatais, kuriuos ruošdavo ir kitoms valstybėms. Čia buvo gaminami stiklo dirbiniai, vilna, taip pat veisiami nešuliniai gyvuliai kunga (asilo ir kulanės hibridai). Nagaro antspaudai buvo kuriami gana savitu, vadinamuoju „Brako stiliumi“. Jiems būdingos minkštos linijos ir nusmailintos galūnės.
Eblos archyvai suteikia nemažai žinių apie Nagaro karalystę. Kadangi visi valdovai minimi tik titulu en, nežinomi jų vardai. Vienintelis žinomas Nagaro karaliaus vardas yra Mara-Ilis (XXIV a. pr. m. e. pabaiga). Nagaro karalystė buvo tokia pat svarbi, kaip jos kaimynės Maris ir Ebla. Šios valstybės tarpusavyje kariavo, prekiavo, turėjo dinastines vedybas. Įrašuose yra minima XXIV a. pr. m. e. Eblos, Nagaro ir Kišo sąjunga prieš Mario karalystę. Sąjungininkų kariuomenė, vedama Ibbi-Sipišo, sutriuškino Marį prie Terkos.
Akado laikotarpis
Visgi XXIII a. pr. m. e. Mario arba Sargono pajėgos sugriovė Eblą ir Nagarą. Miestą užvaldė Akado imperija, kuri jį atstatė ir pavertė provincijos centru. Tiesa, Akado kontrolė regione buvo nestipri ir neilgalaikė. Tuo pasinaudojo huritų kilmės gyventojai iš Urkešo miesto. Urkešo karalius Atal-Šenas minimas valdantis Nagarą. Huritai davė miestui naują vardą – Navaras (Nawar), o karaliai titulavosi Urkešo ir Navaro karaliais.
Kitas akadų valdovas, Naramsinas, dar kartą sugrąžino Nagarą į imperijos sudėtį ir laikė jį iki ~2193 m. pr. m. e. Šiuo laikotarpiu buvo pastatyti vadinamieji „Naramsino rūmai“. Vėliau miestą siaubė lulubiai, o galiausiai gutijai.
Poakadiškasis laikotarpis
thumb|Mitanijos laikotarpio rūmų griuvėsiai Nagaras vėl atsigavo XXI–XVI a. pr. m. e., kuomet jame įsitvirtino nepriklausoma huritiškos kilmės valdovų dinastija. Vienintelis žinomas jos atstovas yra Tarpus-Atili. Tiesa, miestas niekada neatgavo ankstesnio dydžio ir šlovės. Jis tapo palyginus nedideliu Artimųjų Rytų miesteliu, vietinės reikšmės karalyste. XIX a. pr. m. e. čia valdė Trečioji Mario dinastija, o XVIII a. Navarą užėmė Kahatas. Galiausiai XVI a. pr. m. e. Nagaras tapo Mitanijos miestu ir greičiausiai provincijos sostine. Iš šio laikotarpio archeologų atkasti rūmai.
Nagaras galutinai sugriautas tarp 1300 ir 1275 m. pr. m. e. Asirijos karalių. Manoma, kad miesto vietoje su pertraukomis liko gyventi nedidelė dalis gyventojų. Gyvenvietė iš istorinių įrašų galutinai išnyko tik XI a.
Archeologija
Miestą 1937 m. pradėjo kasinėti britų archeologas Max Mallowan, kuris čia aptiko „Akių šventyklą“ ir labai gerai išsilaikiusią skulptūrą, vadinamą Tel Brako galva. Ji saugoma Britų muziejuje.
Vėliau kasinėjimai reguliariai vykdyti tarp 1979 ir 2011 m. Čia daugiausia prisidėjo Londono universiteto archeologai David ir Joan Oates. Dauguma iškastų artefaktų saugomi Deir ez-Zoro muziejuje.
2011 m. kasinėjimai nutrūko dėl Sirijos pilietinio karo. Archeologinė vieta ėjo iš rankų į rankas tarp skirtingų grupuočių. Archeologų stovykla joje buvusiais keramikos dirbiniais buvo apiplėšta.
Orija (Pyvesa)
Orija – upė šiaurės Lietuvoje, Panevėžio ir Pasvalio rajonuose; Pyvesos dešinysis intakas. Prasideda Žaliojoje girioje, Lamatų kaimo apylinkėse. Aukštupyje teka į pietvakarius, vėliau – į šiaurės vakarus. Nuo Porijų kaimo teka nebe miškais, o dirbamais laukais. Įteka į Pyvesą (16 km nuo jos žiočių) ties Žadeikėliais.
Intakai: Svališkis, Griaudas, Paršupis, Šaltanupis (kairieji), Ožupis, Vorupis (dešinieji). Vidutinis nuolydis 93 cm/km. Žemupyje (8 km nuo žiočių, ties Smilgiais) įrengtas 13 ha priešerozinis Smilgių tvenkinys. Upės žiotys įeina į Pyvesos hidrografinį draustinį. Ties Barklainiais srūva Baltasis šaltinis.
Didesnės gyvenvietės prie Orijos: Beržynė, Porijai, Valakai, Barklainiai, Daujėnai, Smilgiai, Baukai.
Upėvardis siejamas su baltiška šaknimi *ār-, reiškiančia „erdves, platybes, laukus“ (plg. oras ir  – „ariamas laukas“). Galbūt šios šaknies vediniais žymėti toli, atokiuose laukuose buvę vandenys.
Merčisono krioklių nacionalinis parkas
Merčisono krioklių nacionalinis parkas arba Kabaregos nacionalinis parkas – saugoma gamtos teritorija Ugandoje, Viktorijos Nilo baseine; apima plotą nuo Alberto ežero iki Karuma Folso. Įsteigtas 1952 m., siekiant apsaugoti Merčisono krioklių apylinkių gamtą. Tai didžiausias Ugandos nacionalinis parkas. 2006 m. įtrauktas į Ramsaro konvencijos saugomų šlapynių sąrašą.
Būdinga aukštažolė Sudano–Gvinėjos tipo savana, papirusų sąžalynai. Sutinkami afrikiniai drambliai, buivolai, žirafos, juodieji ir baltieji raganosiai, hipopotamai, įvairios antilopės, šimpanzės, leopardai, Nilo krokodilai, liūtai.
Plerpės
Plerpės – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 8 km nuo Vingininkų.
Gehena
thumb|Ben Hinomo slėnis 1854 m.
Gehena, Ben Hinomas – slėnis netoliese Jeruzalės (į vakarus ir pietus), minimas Biblijoje.
Anot Jozuės knygos 15, 8, Gehena buvusi tarsi siena, skirianti Judo ir Benjamino gentis. Kitur Senajame Testamente minima, kad čia žydai aukodavę amonitų dievui Molochui vaikus. Aukoti pradėta karaliaus Saliamono laikais ir nesiliauta iki pat Babilonijos nelaisvės. Judėjos karalius Jošija, siekdamas tokią praktiką išgyvendinti, šią vietą pavertęs šiukšlynu, miesto atliekos degintos visą parą. Minimi pranašų prakeiksmai Gehenos slėniui.
Gehena virto siaubingos, prakeiktos vietos simboliu. Naujajame Testamente, islamiškuose tekstuose – nusidėjėlių bausmės vieta, Talmude – apsivalymo vieta, po kurios išsivaduojama iš kančių.
Jonas Tarnovskis
thumb|150px|Jono Tarnovskio antkapinis paminklas Jonas Amor Tarnovskis (1488; Tarnuvas – 1561 m. gegužės 16 d.; Viverka) – stambus Lenkijos karinis ir valstybinis veikėjas, Karūnos didysis etmonas 1527–1559 metais, Krokuvos kaštelionas nuo 1536 metų, Krokuvos vaivada nuo 1535 metų, Rusios vaivada nuo 1527 metų, Vojnicos kaštelionas. Ternopolio miesto įkūrėjas.
Biografija
Krokuvos vaivados Jono Tarnovskio Jaunesniojo (1420/1430–1500) ir Barboros iš Roznovo sūnus. Kilo iš Tarnovskių šeimos, kuri nuo seno valdė žemes Mažojoje Lenkijoje. Buvo auklėjamas kardinolo Frederiko Jogailaičio ir karalių Jono Abrechto, Aleksandro ir Žygimanto Senojo rūmuose. Mokėsi Krokuvos akademijoje. Gavo visapusišką klasikinį humanitarinį, taip pat karinį išsilavinimą.
Savo karinį kelią pradėjo būdamas 22 metų amžiaus vadovaujant etmonui Konstantinui Ostrogiškiui. Dalyvavo žygyje į Moldaviją 1512 metais, kur vadovavo kavalerijos įgulai. 1517–1521 metais, tam, kad pagerintų savo išsilavinimą, įgyvendino didelę kelionę po pasaulį: pabuvojo Vakarų Europos šalyse ir aplankė Artimuosius Rytus – tame tarpe Siriją, Palestiną, Egiptą, Graikiją, Turkiją.
Starodubo kare vadovavo Lenkijos kariams.
Žmonos ir vaikai
Jonas Tarnovskis buvo vedęs du kartus. 1511 metais pirma santuoka buvo su Barbora Tenčinska (1490–1521), Belzo ir Rusios vaivados Mikalojaus Tenčinskio (m. 1497) dukterį. Vaikai nuo pirmos santuokos:
1530 metų gegužį antrą kartą vedė Sofiją Šydlovecką(1513–1551),Karūnos didžiojo kanclerio Kristupo Šydloveckio ir Sofijos Targoviskos dukterį. Vaikai nuo antros santuokos:
Bunokiškė
Bunokiškė – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, į pietus nuo kelio Šalpirčiai – Trauleiniai, 8 km į vakarus nuo Bubių. Į pietus nuo kaimo iškastas Ventos-Dubysos kanalas, į rytus – Girnikų piliakalnis.
TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Gilvyčių tarybiniam ūkiui.
Julius Krohn
thumb|Julius Kronas Julius Leopoldas Frederikas Kronas (, g. 1835 m. gegužės 19 d. Vyborge – m. 1888 m. rugpjūčio 28 d. Vyborgo įlankoje) – suomių poetas, vertėjas, tautosakininkas ir literatūros istorikas.
Biografija
Studijavo suomių kalbą ir literatūrą, vėliau ir filosofiją Helsinkio universitete. 1862 m. apgynė daktaro disertacija tema Suomių eilėraštis švedų valdymo laikotarpiu. Tais pačiais metais Helsinkio universitete pradėjo dėstyti suomių kalbą ir literatūrą, 1885 m. jam suteiktas ekstraordinarinio profesoriaus vardas.
Suonio vardu kūrė eilėraščius, redagavo žurnalą „Suomen Kuvalehti. Į suomių kalbą vertė poeto Johano Liudviko Runebergo ir rašytojo Valterio Skoto kūrybą. Paskutinius dvidešimt savo gyvenimo metų skyrė suomių nacionalinio epo „Kalevala“ tyrinėjimams. Tuo metu Europoje vyravo iracionalus ir romantiškas požiūris į žodinę liaudies kūrybą. Julius Kronas pasiūlė naują lokalinį–istorinį folkloro tyrimo metodą, paremtą geografine kūrinio analize ir lyginimu su gretimų tautų liaudies kūryba. Ši metodą, vėliau pavadintą Suomiška mokykla, ištobulino jo sūnus Karlė Kronas.
J.Kronas atkreipė dėmesį į lietuvių ir suomių tautosakos paralelės: deivės Luonnotarė ir Laima; taip pat saulės, ąžuolo, gegutės bei kt., abiejų tautų folklore panaudojamų objektų, panašumai. Tai paskelbė savo veikale Suomių literatūros istorija (Helsinkis, 1883–1885; į lietuvių kalbą išverstas skyrius „Kalevalos“ temos Lietuvoje ir išspausdintas knygoje Lietuvių mitologija, Vilnius: Mintis, 1995). Julius Kronas tyrinėjo ir kt. kaimyninių tautų tautosaką, galiausiai priėjo išvadą, kad Kalevalo epas nėra toks jau itin senas kaip buvo manyta – atskirų jo elementų ištakų reiktų ieškoti liaudies kūryboje Karelijoje, Ingrijoje ir Estijoje.
Buvo vedęs Emma Sofia Nyberg, su kuria sulaukė vaikų – būsimų žinomų asmenybių: tautosakininko Karlės (1863–1933), kompozitoriaus ir muzikologo Ilmario (1867–1960) bei rašytojos Anni Helmi (1871–1967). Su antrąja žmona Maria Wilhelmina Lindroos – būsimos estų–suomių rašytojos Aino (1878–1956).
Julius Kronas nuskendo Baltijos jūroje apvirtus jachtai.
Ilgiausių ėjimų uždavinys
Ilgiausių ėjimų uždavinys – pasakiškosios kompozicijos kūrinys, kuriame viena ar abi pusės privalo laikytis taisyklės – visada daryti geometriškai ilgiausią legalų ėjimą.
Kai yra du, ar daugiau vienodo ilgio ėjimų, galima rinktis vieną iš jų. Žaidimą pradeda baltieji, jei nenurodyta kitaip.
Karalius yra šachuojamas ir ne paties ilgiausio ėjimo figūra, bet jis, kai gali, turi trauktis ilgiausiu ėjimu (įstrižaine), būti užstojamas nuo šacho arba šachuojanti figūra nukertama su ilgiausią ėjimą turinčia figūra. Matas skelbiamas ilgiausią ėjimą turinčia figūra.
Kai ilgiausių ėjimų taisyklė taikoma tik baltiesiems, jie vadinami baltųjų ilgiausių ėjimų uždaviniais.
Nors ilgiausių ėjimų taisyklė gali būti taikoma įvairiuose uždaviniuose, bet dažniausiai ji naudojama atvirkščio mato uždaviniuose.
Ilgiausių ėjimų uždaviniai sudarinėjami ne tik su tradicinėmis, bet ir pasakiškomis figūromis. Geriausi įtraukiami į FIDE albumus
Ilgiausių ėjimų uždavinių istorija
Britų šachmatų kompozitorius T.R. Dosonas 1913 m. pasiūlė apriboti juodųjų figūrų veiklą atvirkščio mato uždaviniuose, privertus jas daryti ilgiausius ėjimus. Taip atsirado dar viena atvirkščio mato uždavinių atmaina – ilgiausių ėjimų uždaviniai.
Svarų indėlį, populiarinant ilgiausių ėjimų uždavinius, įnešė vokiečių ir rumunų šachmatų kompozitorius Volfgangas Paulis.
Juodųjų figūrų apribojimas verčiant jas daryti geometriškai ilgiausius ėjimus pirmiausia buvo naudojamas atvirkščio mato uždaviniuose, tačiau vėliau ši taisyklė prigijo ir sutarto mato bei kituose šachmatų uždaviniuose.
Ėjimo ilgis
Prieš darant ėjimą juodieji pagal numatytas taisykles nustato, kuri jų figūra turi ilgiausią ėjimą.
Ėjimo ilgis skaičiuojamas nuo langelio centro iki kito langelio centro. Ėjimo į gretimą langelį gulsčiai arba stačiai ilgis (L) laikomas lygiu vienetui (L=1);
Ėjimo į gretimą laukelį įstrižaine ilgis apskaičiuojamas panaudojus Pitagoro teoremą
Trumpąją rokiruotę sudaro du ėjimai karaliumi ir du ėjimai bokštu) L= 2+2=4.
Ilgąją rokiruotę sudaro du ėjimai karaliumi ir trys bokštu L= 2+3=5.
Ėjimai įstrižaine yra ilgesni už ėjimus vertikale, ar horizontaleː pav. ėjimas a1-f6 (L=5̈x1,41=7,05) ilgesnis už a1-a8 (L= 7).
Atvirkščias matas
T.R. Dosono uždavinyje baltieji tikslą pasiekia, užstodami rikiais netenkinančius valdovės ėjimus. 1.Rd6! (užstoja valdovei ilgesnę įstrižainę – Ve7-a3) '''1…. Vh4 (ne 1….Va7, nes ėjimas įstrižaine Ve7-h4  yra ilgesnis už ėjimą horizontale Ve7-Va7 L= 4'''). 3.Re5 Vd1 4.Kf4 Vd8 (valdovės ėjimai vertikale – ilgiausi.) '''5. Rd7! (blokuoja juodųjų valdovei ilgiausią kelią į d1 laukelį. Juodiesiems belieka rinktis kitą ilgiausią – istrižaine į Vd8-h4) 5….Vh4#'''.
E. Bergo uždavinyje po baltųjų ėjimo '''1. Be1 juodieji pagal ilgiausių ėjimų uždavinio sąlygą turi daryti patį ilgiausą ėjimą 1….Rg1. Po 2.Že2+ juodieji privalo daryti ilgiausią ėjimą karaliumi 2….Ke3 – (L=1,41)'''. Baltųjų karalius, atsižvelgdamas į uždavinio specifiką, pasitraukia į mato tinklo padėtį – 3.Kc5. Dabar galimi juodųjų figūrų ėjimų ilgiai yra sekantys: Ža5=2,24 Rg1=1,41 Bf1=4,0. Todėl juodiesiems tenka pasirinkti ilgiausią ėjimą ir matuoti baltųjų karalių 3…Bxf5#.
K. Fabelio uždavinyje vyksta baltųjų rikio ir juodųjų bokšto dvikova, kurioje rikis pasirodo geriau, versdamas juodųjų bokštą daryti ilgiausius ėjimus. 1.Rg6! (baltieji perveda savo rikį į įstrižainę iš kurios galės iki pabaigos riboti juodųjų bokšto ėjimus.) '''1…. Bh1 (ilgiausias juodųjų ėjimas) 2.Kd4+ Ba1 (ilgiausias ėjimas) 3.Rb1! (užstoja horizontalę a1-h1 ir priverčia juodųjų bokštą daryti ilgiausią ėjimą – judėti vertikale) 3….Ba8 4.Ra2! (sutrumpina vertikalę) 4….Bh8 (ilgiausias ėjimas) 5.Rg8! (uždaro bokštą) 5….h5 (ilgiausias ėjimas) 6.Re6! (Bokštas išleidžiamas iš nelaisvės ir genamas į h vertikalę) 6….Ba8 7. Rc8! (Rikis eilinį kartą apriboja bokšto galimybę rinktis ėjimą) 7…. Ba1 8.Ra6! Bh1 9.Rf1! Bh4#''' (ilgiausias ėjimas).
Sutartas matas
Taikydami ilgiausių ėjimų taisyklę sutarto mato uždaviniuose šachmatų kompozitoriai praturtino šį žanrą tokiomis naujomis idėjomis, kaip geometriniais figūrų manevrais, netikėtais pergrupavimais, mato tinklo kūrybos galimybėmis. Tai parodo ir 4-os diagramos uždavinys.
A. Tomo abipusių ilgiausių ėjimų uždavinyje iš figūrų tik žirgai turi ilgiausių ėjimų (L= √1²+2²=2,24;) tad pradžioje abi pusės jais ir vaikštoː 1.Žd4e6 Že7 2.Žf8 Žg8! (baltieji yra numatę „užsipatuoti“ savo žirgą tam, kad vėliau galėtų eiti pėstininku g2) 3.Žf7+ Ke7! (paeita ilgiausiu ėjimu ir taip, kad baltųjų žirgas nebeturėtų ėjimų) 4.Žg5 g4+! (dabar jau šio pėstininko ėjimas (L=2) yra ilgiausias) 5.Kg6 (juodųjų karalius turėjo du ilgiausius ėjimus įstrižainėmis) 5….gxf8Ž# (baltieji ilgiausiu ėjimu (L= √2=1.41) matuoja juodųjų karalių).
Espontonas
thumb|right|200px|Espontonai viename iš Vokietijos muziejų. Centrinis – labiau partizanas, nei espontonas. Espontonas – europinė ietis plačia geležte, su skersiniu tarp geležtės ir movos. Dažniausiai naudota kaip paradinis ginklas.
Ilgiausių ėjimų uždavinys
Sutartas matas
To paties autoriaus 5-oje diagramoje, abipusiame ilgiausių ėjimų uždavinyje, kuris turi ir dvynį, tik žirgai turi ilgiausius ėjimus. '''1.Žg4+! Kg7 2.Žh4 Žd3+ 3.Kg5 (juodųjų karalius turėjo du ilgiausius ėjimus (L= √2=1.41)) 3….Žh3+ 4.Kh5 (karalius turėjo du vienodo ilgio ėjimus (L=1) tačiau pagal uždavinio užduotį jis pasirinko kelią į matinį tinklą) 4… Ždf4#'''
Espontonas
Pradžioje skersinis turėjo būti naudojamas kirčiams blokuoti.
Rusijos armijos karininkų espontonai
Rusijos armijoje buvo naudojami vadinami karininkiški espontonai. Tai buvo 215 cm ilgio ir 1,2 kg sveriančios ietys, kurio antgalių ilgis buvo 37 cm, pagrindinės geležtės plotis – 8 cm. Ginkluotėje buvo iki 1807 m.
Ilgiausių ėjimų uždavinys
Sutartas matas
Šio uždavinio dvynyje juodieji apatiniame dešiniame kampe sukuria panašų matinį tinklą tik pasuktą 90 laipsnių kampu b) 1.Žd2+ Kg2 (baltųjų karalius pasirenka šį laukelį iš dviejų ilgiausių ėjimų) 2.Žd1 Žh3+ 3.Ke3 (juodųjų karalius pasirinko šį laukelį iš dviejų ilgiausių ėjimų) Žc2+ 4.Ke2 (pasirinko iš trijų vienodo ilgio (L=1) ėjimų) Žf4#
Unto Heinoneno  abipusiame ilgiausių ėjimų uždavinyje susidedančiam iš karalių ir pėstininkų ilgiausi ėjimai yra įstrižainėsː trumpesni galimi tik kai įstrižainės yra neprieinamos. 1.Kb2 Kd4 2.Ka3 Kc3 3.e2  Juodieji turi du vienodo ilgio (L=1) ėjimus karaliumi ir pėstininku. Jie gali rinktis vieną iš jų.) 3….Kd2 4.Kb4 Kc1 5.Kc3 c8Ž (dabar baltieji gali vaikščioti tik žirgu, nes jo ėjimai ilgiausi.) 6.Kb4 Žb6 (žirgas keliauja į laukelį f1.) 7.Ka3 Žd5 8.Kb3 Že3 9.Ka2 Žf1(Juodųjų karalius randasi matiniame tinkle – todėl reikia, kad juodieji turėtų ilgesnių ėjimų figūrą, kuri netrukdytų per 11 ėjimų užmatuoti juodųjų karalių) 10.exf1Ž (ilgiausias ėjimas) e8V 11.Že3 (dar kartą ilgiausias ėjimas) 11…. Va4#.
Rimantas Rokas Jonaitis
Rimantas Rokas Jonaitis (1939 m. Šiauliuose – 2023 m. gegužės 27 d. ten pat) – inžinierius, filmų kūrėjas, Šiaulių miesto politikas ir visuomenės veikėjas.
Vienas Šiaulių kino muziejaus įkūrėjų ir Šiaulių kino meno klubo pradininkų, ilgametis klubo pirmininkas, Lietuvos kino mėgėjų sąjungos narys.
Biografija
Baigė Šiaulių Juliaus Janonio vidurinę mokyklą, Kauno politechnikos institutą. 1988–1990 m. buvo Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio rėmimo grupės seniūnas, Šiaulių miesto Sąjūdžio tarybos narys. 1990–1995 m. dirbo Šiaulių miesto savivaldybės taryboje.
Chačynčajus
Chačynčajus (, 🇦🇲) – upė Pietų Kaukaze; Kuros dešinysis intakas. Teka Kalnų Karabacho Respublikoje (de facto nepriklausoma respublika, formaliai Azerbaidžano dalis). Upės ilgis – 119 km. Baseino plotas – 657 km².
Prasideda pietinėje Ujuchlo (2316 m) kalno dalyje. Maitinama požemynio vandens, lietaus ir ištirpusio sniego. Teka į šiaurės rytus. Žiotyse įteka į Kurą.
BG Pathum United FC
„Bangkok Glass Football Club“ arba trumpai Bangkok Glass – Tailando futbolo klubas iš Bankoko provincijos.
Istorija
Klubas įkurtas 2006 m. Kitados rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
2018 m. Pirmoje lygoje liko 14 vietoje ir buvo perkelti į Antrą lygą.
2019 m. tapo Antros lygos nugalėtojais ir iškopė į Pirmą lygą.
2020–2021 m. tapo šalies čempionais.
Sezonai
Šaltinis:
Messy Little Raindrops
Messy Little Raindrops – antrasis studijinis britų atlikėjos Cheryl Cole albumas, išleistas 2010 m. spalio 29 d. Pirmasis albumo singlas „Promise This“ sulaukė didelio pasisekimo Jungtinėje Karalystėje ir pasiekė pirmąją singlų reitingo vietą. Nepaisant to, jog albumas sulaukė skirtingų kritikų įvertinimų (žurnalas „NME“ jį net nominavo prasčiausiu 2010 m. albumu ), „Messy Little Raindrops“ pasiekė pirmąją vietą Jungtinėje Karalystėje. 2011 m. rugpjūčio mėnesio duomenimis, Jungtinėje Karalystėje parduota per 300 tūkstančių albumo kopijų.
Šušos tvirtovė
thumb|right|Šušos tvirtovė Šušos tvirtovė  – tvirtovė Šušoje, Kalnų Karabache (de jure Azerbaidžanas). Pastatyta Pano Ali Kano 1751 m.
Egzotiškoji katė
thumb|Egzotiška katė Egzotiškoji katė – kačių veislė, trumpaplaukis persų ilgaplaukės variantas. Egzotiškosios katės būna visų persų kačių spalvų, abi veislės dažnai mišrinamos.
Istorija
Pirmosios egzotiškosios katės išvestos JAV. Vienas veislininkas suporavo Amerikos trumpaplaukį katiną su persų kate, kuri atsivedė persų tipo jauniklių, turėjusių trumpą plauką. Nuspręsta išvesti persų tipo trumpaplaukę katę. Pradžioje buvo mišrinamos Burmos, persų ir Amerikos trumpaplaukės katės, bet dabar paprastai kryžminamos tik egzotiškosios ir persų katės. Daugumoje vadų pasitaiko ir ilgaplaukių, ir trumpaplaukių kačiukų.
Charakteris
Šios veislės katės taikios, paklusnios, ramios. Balsas švelnus, retai girdimas. Egzotiškosios katės gerai sutaria su kitomis katėmis ir šunimis. Pakančios vaikams, neįkyrios. Gana savarankiškos, brangina žmogaus draugiją.
Fizinės savybės
Egzotiškosios katės labai panašios į persų ilgaplaukes, išskyrus kailį. Vidutinio didumo, stambių kaulų. Kūnas proporcingas, krūtinė plati, pečiai ir nugara raumeningi, kaklas trumpas ir storas. Kojos trumpos, tvirtos. Uodega nėra labai ilga.
Galva apvali, masyvi. Kakta iškili, nosis trumpa, labai plati, su įlinkiu. Išraiškingos akys toli viena nuo kitos, spalva priklauso nuo kailio spalvos. Egzotiškųjų kačių akys gali būti vario spalvos, tamsiai oranžinės, žalios arba mėlynos. Kailis minkštas, tankus, ilgesnis nei britų trumpaplaukės katės.
Pliauškės II
Pliauškės II – buvęs kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Švenčionėlių, prie kelio.
Istorija
2015 m. prijungtos prie Pliauškių I.
Koreizas
Koreizas  – miesto tipo gyvenvietė pietų Kryme, Juodosios jūros pakrantėje, 8 km į pietvakarius nuo Jaltos, tuojau į vakarus nuo Gaspros, Ai Petrio kalno papėdėje. Klimatinis pajūrio kurortas.
Yra XIX a. neomauriško stiliaus dvaro rūmų ir parko ansamblis „Diulberas“, XIX a. eklektinio stiliaus Jusupovo dvaras, apylinkėse yra Čairo bei Mischoro parkai-sodai.
Leliūnų valsčius
Leliūnų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Leliūnai.
Istorija
Valsčius įkurtas 1919 m., panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Anykščių rajonui (3 apylinkės) ir Utenos rajonui (4 apylinkės).
Pliauškės III
Pliauškės III – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 8 km į pietus nuo Švenčionėlių, prie keliuko Grybai–Pirktinė II.
Pialo ežeras
Pialo ežeras  – ežeras Rusijoje, pietų Karelijoje, į šiaurės vakarus nuo Onegos ežero. Gylis siekia 74 m. Ežero centrinėje dalyje yra didelė sala. Minta daugiausia sniego tirpsmo vandeniu. Vandens lygis per metus svyruoja 1,5 m. Ežeras užšąla lapkritį, atitirpsta gegužę.
Įrengus Paleozioro užtvanką Pionierių kanalu (ilgis 7,5 km) į ežerą tiekiamas vanduo iš Sunos upės. Taip pat išteka Nivos upė į Sandalo ežerą ir Kondopogos HE.
Evalda Šiškauskienė
(g. 1958 m. lapkričio 2 d. Klaipėdoje) – Lietuvos vadybininkė, lobistė.
Biografija
Gimė medikų šeimoje. Augo Klaipėdos centre. Mokėsi Klaipėdos K. Donelaičio vidurinėje mokykloje, aktyviai sportuodama (rankinis) atstovavo Klaipėdai.
1982–1991 m. viešbučio „Lietuva“ administratorė. Stažavosi JAV. 1991–1993 m. viešbučio „Villon“ vadybos direktorė. 1993–1994 m. viešbučio „Šarūnas“ direktorė.
1999–2002 m. UAB „Terra Solida“ direktorė. 1994–2001 m. UAB „Terranova“, UAB „Džaneila“ direktorė. Šioms įmonėms priklausė Vilniuje populiariausi tuo metu trys restoranai: „Prie parlamento“, „Freskos“ ir „Prie universiteto“, kuriuose dirbo per 200 darbuotojų. Nuo 2001 m. UAB „Luxury Events“ direktorė/savininkė.
Nuo 1999 m. LVRA prezidentė.
Pliosas
Pliosas – miestas Rusijoje, Ivanovo srityje, 69 km nuo Ivanovo, prie Volgos upės.
Istorija
Senovėje čia gyveno finų gentys – čudai ir meriai. Vėlesniais metais čia kūrėsi slavai. Vietovė minima 1141 m.
Buvo pastatyta tvirtovė, kurią 1238 m. užėmė ir sunaikino mongolų orda, kuriai vadovavo Batijus.
Pats miestas šaltiniuose minimas nuo 1410 m., kai tvirtovė buvo atstatyta.
Mieste gyveno ir kūrė Isakas Levitanas. Dėl vaizdingų vietų ir senovinės architektūros miestas buvo tapęs menininkų traukos centru. Čia tapė Ilja Repinas, Fiodoras Vasiljevas, Aleksejus Savrasovas, Borisas Prorokovas, Nikolajus Žukovas ir kiti žymūs dailininkai. Mieste vyko filmavimai.
XX a. mieste gyveno apie keturis tūkstančius gyventojų (1959 bei 1992 m.), tačiau pastaraisiais metais liko tik 1,7 tūkst.
Palechas
Palechas  – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Ivanovo srityje, prie Paleškos upės. Iš 4,6 tūkst. gyventojų, net 600 asmenų – menininkai. Jie garsina Palechą ikonomis, miniatiūromis, liaudies amatais bei menais.
Istorija
Senovėje čia gyveno finų gentys – čudai ir meriai. Vėlesniais metais čia kūrėsi slavai.