cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karinės aeronautikos skyrius
Įkūrimas
1918 m. buvo nutarta, kad Orlaivių gamybos valdyba (, po 1917 m. spalio 1 d. vadinta Orlaivių valdyba ir JAV Ryšių korpuso Aviacijos sekcija nesusidoroja su lėktuvų gamybos užduotimi siekiant 1918 m. vasarą Prancūzijoje suformuoti tinkamas kovines oro pajėgas. Prezidento V. Vilsono administracija ėmėsi pertvarkyti JAV karinės aviacijos valdymo struktūras. 1918 m. balandžio 24 d. Aviacijos sekcijai priklausęs Oro skyrius (iki 1917 m. spalio 1 d. buvęs Aviacijos sekcijos Aeronautikos skyrius, dar anksčiau buvęs JAV Ryšių korpuso Aeronautikos skyrius) buvo pervadintas į Karinės aeronautikos skyrių.
1918 m. gegužės 20 d. Įsaku Nr. 2862 Karinės aeronautikos skyrius karo laikotarpiui ir dar pusmečiui buvo iškeltas iš Ryšių korpuso Aviacijos sekcijos. Karinės aeronautikos skyrius paskirtas atsakingu už armijos aviacijos administravimą, apmokymą, orlaivių techninių charakteristikų derinimą, personalą ir infrastruktūrą. Vadovas buvo Karinės aeronautikos skyriaus direktorius, tiesiogiai pavaldus Karo departamento sekretoriui Niutonui Beikeriui (Newton Baker). Tuometinę Orlaivių valdybą pakeitė Orlaivių gamybos biuras, kuriam vadovavo civilis direktorius Džonas Rajanas (John D. Ryan), ankstesnis tresto „Anaconda Copper“ prezidentas, balandžio 24 d. paskirtas orlaivių gamybos direktoriumi.
Performavimas į Oro tarnybą
Po keturių dienų, 1918 m. gegužės 24 d., Karo departamentas apibrėžė Karo aeronautikos skyriaus ir Orlaivių gamybos biuro pareigas ir atsakomybę. Tai laikoma JAV Armijos Oro tarnybos įkūrimu. Nuo 1918 m. gegužės 24 d. iki 1919 m. kovo 19 d. Karinės aeronautikos skyrius buvo nominalios Oro tarnybos dalis. Pripažįstama, kad tuo metu Karinės aeronautikos skyrius ir Orlaivių gamybos biuras sudarė Oro tarnybą, tačiau Karo departamentas buvo nurodęs, kad Oro tarnybos direktorius nebus skiriamas, kadangi Orlaivių gamybos biuras yra savarankiškas. Karinės aeronautikos skyriaus direktorius veikė kaip Oro tarnybos direktorius, tačiau jis negalėjo kištis į orlaivių gamybos klausimus.
1918 m. rugsėjo mėnesį JAV Senatas baigė tirti ankstesnės Orlaivių valdybos veiklą. Kriminalinės veiklos neaptiko, tačiau buvo pranešta, kad buvo švaistomos lėšos, o orlaivių gamyba buvo labai uždelsta. Džonas Rajanas, kuris buvo ne tik Orlaivių gamybos biuro, bet ir ankstesnės Orlaivių valdybos vadovas, buvo paskiras Karo departamento sekretoriaus antruoju asistentu. Rugpjūčio 28 d. jis Karo departamento įsakymu buvo paskirtas ir Oro tarnybos direktoriumi. Karinės aeronautikos skyriaus ir Orlaivių gamybos biuro atskirumas pasibaigė, tačiau Dž. Rajanas leido šiems Oro tarnybos padaliniams veikti atskirai atsiskaitant jam. Atskirumas buvo oficialiai panaikintas 1919 m. kovo 19 d.
Pirmasis Karo aeronautikos skyriaus direktorius buvo generolas majoras Viljamas Kenlis (William L. Kenly), jo. Jo pavaduotojas buvo pulkininkas Henris Arnoldas (Henry H. Arnold), buvęs pavaduotoju ir ankstesnėje Aviacijos sekcijoje. 1919 m. kovo 6 d. Kenlis atgavo savo nuolatinį lauko artilerijos pulkininko laipsnį (iki tol turėjo laikinąjį generolo majoro laipsnį). Jo įpėdiniu buvo numatytas brigados generolas Viljamas Mitčelas (William L. Mitchell). Kovo 10 d. jis buvo paskirtas direktoriumi, tačiau devyniomis dienomis vėliau prezidentas V. Vilsonas sujungė Karinės aeronautikos skyrių ir Orlaivių gamybos biurą – paskyrė jiems bendrą Oro tarnybos viršininką. Karinės aeronautikos direktoriaus titulas liko daugiau formalus.
Chitridiomicetai
Chitridiomicetai – (Chytridiomycetes) tai Chitridiomikotų skyriaus grybų klasė. Dauguma jų skaidytojai (skaido chitiną ir keratiną). Nemaža dalis vandeniniai (iš jų dauguma gėlavandeniai). Tiek zoosporos, tiek gametos judrios (su žiuželiais). Jų micelis yra plazmodžio pavidalo arba labai silpnai išsivystęs micelis – rizomicelis. Nelytiniu būdu dauginasi zoosporomis, kurių būdingas požymis – vienas žiuželis. Lytinis procesas – izogamija ,rečiau heterogamija, hologamija.
Sūr Munamiagis
thumb|right|255px|Sūr Munamiagis – tolumoje mišku apaugusi kalva Sūr Munamiagis  – aukščiausia Estijos ir Pabaltijo šalių kalva. Yra šalies pietryčiuose, Veru apskrityje, Hanijos aukštumoje. Aukštis – 318 m (arba 317 m). Yra apžvalgos bokštas. Pavadinimas estų kalba reiškia „Didžiojo Kiaušinio kalnas“.
Arvydas Cesiulis
Arvydas Cesiulis (g. 1957 m. kovo 27 d. Šešuoliuose, Ukmergės raj.) – Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Nuo 2019 m. Klaipėdos miesto mero pavaduotojas.
2004–2007 m. ir nuo 2015 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys.
1995–2003 m. Lietuvos liberalų sąjungos, 2003–2014 m. Liberalų ir centro sąjungos Klaipėdos miesto skyriaus, 2014–2018 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys.
Šeima
Sutuoktinė Loreta, vaikai Karolis, Giedrė, Agnė.
Rožėnai
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Rusainīs prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities Mikelavos dvaro kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. – 2006 m. Višniovojės apylinkės kaimas.
Pšytulianka
Pšytulianka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, 4 km į pietryčius nuo Monkų ir 37 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Johanas Filipas Holchauseris
Johanas Filipas Holchauseris (, 1731 m. Saksonija – 1792 m. rugpjūčio 17 d. Varšuva) – žymiausias Abiejų Tautų Respublikos XVIII a. medalininkas.
Dygioji eglė
Dygioji eglė arba sidabrinė eglė (Picea pungens) – pušinių (Pinaceae) šeimos, eglių (Picea) genties visažalis spygliuotis medis.
Johanas Filipas Holchauseris
Biografija
Manoma, dirbo Brandenburgo monetų kalykloje. Į Varšuvą atvyko 1765 m. Stanislovo Augusto Poniatovskio kvietimu. Nuo 1766 m. dirbo monetų spaudų raižytoju ir medalininku. Sukūrė apie 100 medalių ir žetonų, monetų, kanceliarinių Abiejų Tautų Respublikos valdovo ir dignitorių spaudų. Daugelyje medalių – Stanislovo Augusto Poniatovskio portretas. Sukūrė 11 iš 23 medalių Lenkijos karalių serijoje. Sukūrė medalių privatiems asmenims, LDK veikėjams. Suprojektavo monetų – 1766 m. – karūnavimo dukatą, 1766 m. ir 1771 m. bandomuosius talerius. Savo darbus žymėjo pavarde ar inicialais. Jo kūrybai būdingas vėlyvojo baroko ir neoklasicizmo stilius.
Dygioji eglė
Paplitusi vakarinėje JAV dalyje; nuo Aidaho ir Vajomingo šiaurėje iki Arizonos ir Naujosios Meksikos pietuose. Auga 1800-3000 m aukštyje.
Aukštis apie 15–35 m, kartais iki 46 m. Kamieno skersmuo 1,5 m. Spygliai 17–25 mm ilgio, tvirti, neprigludę prie šakos, šviesiai mėlynos spalvos, dygūs. Kankorėžiai cilindriški, nusvirę, 5–10 cm ilgio, 2–4 cm pločio.
Dygiosios eglės kaip dekoratyviniai medžiai auginamos ne tik JAV, bet ir Europoje (taip pat ir Lietuvoje). Auginamos prie namų, miesto želdynuose, kapinėse, parkuose. Dažnai puošiamos kaip Kalėdų eglutės.
Nuorodos
thumb|left|240px|Dygiosios eglės kankorėžis
158 m. pr. m. e.
'''158 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mokos pupelės
Mokos pupelės – kavos pupelių tipas, viena iš arabikos pupelių atmainų. Mokos pupelės yra mažesnės ir apvalesnės už daugelį kitų kavos pupelių atmainų.
Šio tipo kavos pupeles anksčiau eksportuodavo iš Mochos miesto (Jemenas).
Vigdís Finnbogadóttir
Vigdís Finnbogadóttir (g. 1930 m. balandžio 15 d.) – Islandijos politikė, nuo 1980 iki 1996 m. ėjusi Islandijos prezidentės pareigas. Tai pirmoji Islandijos prezidentė moteris ir pirmoji moteris – valstybės vadovė, išrinkta demokratiškai. Šiuo metu buvusi prezidentė politikoje nedalyvauja.
Mokos pupelės
Istorija
1763 m. užrašytas pasakojimas sieja Mocha miesto suklestėjimą su šeichu Šadžiu, kuriam valdant buvo masiškai prisodinta kavamedžių. Netrukus Mocha gyvenvietė ėmė sėkmingai prekiauti kava, ir nedidelė gyvenvietė virto stambiu prekybiniu uostu. Europoje šio miesto pavadinimu ėmė vadinti ir kavos pupelių rūšį. Pasakojama, kad net kalnus apie Mocha miestą, ištisai apsodintus kavamedžiais, ėmė vadinti „kaviniais“ kalnais.
Po šeicho Šadžio mirties prie jo kapo pastatė mečetę, o jį patį ėmė laikyti miesto ir arabiškų kavinių globėju.
Bianka (palydovas)
Bianka arba Uranas VIII – gamtinis Urano palydovas. 1986 m. sausio 23 d. atrastas iš erdvėlaivio Voyager 2, skriejusio pro Uraną, darytų nuotraukų. Iš karto po atradimo suteiktas laikinas S/1986 U 8 pavadinimas. Vėliau pavadintas vienos iš Viljamo Šekspyro kūrinių veikėjos vardu.
Mokos pupelės
Istorija
Jemeno kavos prekybos klestėjimas buvo didele dalimi pagrįstas kavos auginimo monopolija bei didėjančių kavos populiarumu Europoje. Buvo draudžiama išvežti nedžiovintas, daigias kavos pupeles. Svetimšaliams draudė lankyti kavamedžių plantacijas.
Mąsčiai
Mąsčiai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Tauragės, prie Butkelių gyvenvietės.
Šidzuoka
Šidzuoka Japonijoje vadinama:
Vygrių vyskupija
Titulinis vyskupija
2014 m. gruodžio 13 d. Popiežius Pranciškus sprendimu istorinis Vygrių vyskupų sostas tapo Titulinis vyskupas. Tą pačią dieną popiežius Pranciškus paskyrė Marek Szkudło Vygrių vyskupu.
Daubariškėlė
Daubariškėlė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 8 km į rytus nuo Naujojo Daugėliškio. Piečiau kaimo teka dešinysis Dysnos intakas Ringė.
Telephone
„Telephone“ – antrasis singlas iš atlikėjos albumo „The Fame Monster“. Dainininkė dainą atliko kartu su Beyonce. „Telephone“ tapo platininis Naujojoje Zelandijoje ir Italijoje ir 3 kartus platininis Kanadoje ir Australijoje. „Telephone“ visame pasaulyje parduota 7,4 mln. įrašų.
Ičinosekis
Ičinosekis  – miestas pietinėje Ivatės prefektūros dalyje, Japonijoje. Tai trečias didžiausias miestas prefektūroje po Moriokos ir Ošiū. Mieste gyvena apie 120 tūkst. gyventojų.
Istorija
Miestas įkurtas 1948 m. balandžio 1 d.
Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė – rapsas, medis – rinčiuotasis bukas, paukštis – japoninė četija (Cettia diphone).
Didysis kormoranas
thumb|252px|Didysis kormoranas in Nederlandsche Vogelen ([[Olandija|Olandijos paukščiai), Vol. 1 (1770)]] Didysis kormoranas arba jūrkranklis, jūrų kranklys (Phalacrocorax carbo) – kormoraninių (Phalacrocoracidae) šeimos paukštis. thumb|left|200px|Didysis kormoranas thumb|left|200px|Išskleidęs sparnus džiovinantis plunksnas didysis kormoranas
Elgsena
Dieną žvejoja pakrantėse, o naktį nakvoja medžiuose. Sudaro kolonijas. Kormorano plunksnos vandenyje greitai sušlampa, todėl paukštis jas džiovina stovėdamas išskleidęs sparnus. Lizdus suka medžiuose. Deda 3–5 pilkšvai melsvus kiaušinius.
Mityba
Gyvenantys Lietuvoje minta įvairaus dydžio žuvimis, bet dažniausiai smulkiomis 10–15 cm – pūgžliais, paprastosiomis kuojomis, ešeriais, grundalais rubuiliais, plekšnėmis, builiais. Didesnių rūšių žuvimis rečiau – lynais, paprastaisiais karpiais, upiniais ungurais, vėgėlėmis, europinėmis lydekomis. Mokslininkai, Lietuvoje tyrinėję šių paukščių mitybą, jų skrandyje yra aptikę 700 g lyną, bei vieno kormorano besimaitinančio žuvininkystės ūkio tvenkinyje – 600 g karpį.
Anot Dr. Žilvino Pūčio, savo mokslinėje disertacijoje 6 metus tyrinėjusio šių paukščių mitybą Kuršių mariose, didieji kormoranai vieninteliai bent kiek reguliuoja invazinių grundalų rubuilių populiacijos paplitimą. Pagal mitybos svarbą grundalai rubuiliai jiems yra ketvirtojoje vietoje.
Suaugęs didysis kormoranas per dieną sulesa 0,3 kg, kitais duomenimis 0,75 kg žuvies.
Porūšiai
Išskiriami šeši porūšiai. Anksčiau laikytas Phalacrocorax carbo lucidus porūšiu, dabar išskiriamas kaip atskira Phalacrocorax lucidus rūšimi.
Eurazinio didžiojo kormorano (Phalacrocorax carbo sinensis) morfologija
Gana didelis paukštis, patinėliai šiek tiek didesni ir sunkesni, nei jų patelės. Didžiojo kormorano plunksnų apdaras juodas, su žalsvu ir melsvu atspalviu. Viršugalvis ir kaklo šonai su baltomis plunksnomis. Snapas juodas, ilgas, su riestu galu. Kojos juodos.
Didžiųjų kormoranų priešai
Natūraliai gamtoje išskyrus žmones, jie neturi priešų, kurie reguliuoja jų gausumą. Bet retkarčiais didžiųjų kormoranų jauniklius, dar rečiau suaugusius paukščius susimedžioja paprastieji jūriniai ereliai. Šiaurės Vokietijoje jų kolonijas kartais nusiaubia Europoje gyvenanti invazinė rūšis – paprastieji meškėnai. Didžiųjų kormoranų lizdavietes kartais nusiaubia kiriniai (Laridae) ir varnų (Corvus) genties paukščiai, o įsikūrusiose ant žemės kolonijose – lapės.
Procesinis veiksmas
Procesinis veiksmas – teisinis veiksmas, atliekamas teismo proceso metu. Baudžiamojo proceso metu gali būti taikomos procesinės prievartos priemonės, pvz., kardomoji priemonė (kaip suėmimas) ir kt.
Goštautas
Goštautas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Goštautienė (ištekėjusi moteris) ir Goštautaitė (mergautinė pavardė).
Stonai
Stonai – kaimas centrinėje Raseinių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į vakarus nuo Raseinių.
Goštautas
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Abakas (architektūra)
Abakas – kolonos kvadratinės plokštės pavidalo viršutinė kapitelio dalis. Abakas laiko architravą, arkos galus. Būna masyvus, dorėniškojo ir jonėniškojo orderių – lygus, išlenktas, korintiškojo orderio – profiliuotas. Abakas perduoda perdangos apkrovą kolonai. Kartais būna su juostele ar kitokioms dekoratyvinėmis puošmenomis.
159 m. pr. m. e.
'''159 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Paraseinys
Paraseinys – kaimas centrinėje Raseinių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į vakarus nuo Raseinių. Ties kaimu nuo plento atsišakoja kelias. Per kaimą teka upelis Šlyna, į jį įteka Šaka. Šalia, Dumšiškiuose, – Raseinių hipodromas.
miniatiūra|240px|left|Vedecko ąžuolynas su Lietuvos partizanų atminimo kryžiumi
Moldavijos TSR
Moldavijos TSR (piln. Moldavijos Tarybų Socialistinė Respublika) - viena iš Tarybų Sąjungos narių. Gyvavo nuo 1940 iki 1991 m. Nuo 1991 m. rugpjūčio 27 d. gyvuoja nepriklausoma Moldovos Respublika.
Istorija
Po nepavykusio Tatarbunaro sukilimo, 1924 m. spalio 12 d. Ukrainos TSR sudėtyje tarp Dniestro ir Pietinio Buko upių buvo įsteigta Moldavijos ATSR. Šiuo žingsniu buvo tikimasi suintensyvinti propagandą ir padėti potencialiai kilsiančiai komunistinei revoliucijai Rumunijoje.
Moldovos teritorija atsidūrė oficialioje TSRS įtakos sferoje Molotovo-Ribentropo paktu, pasirašytu 1939 m. Dėl to jau 1940 m. birželio 26 d., praėjus mažiau nei 2 savaitėms po invazijos į Baltijos šalis, TSRS išsiuntė ultimatumą Rumunijai, reikalaudama atiduoti Besarabiją ir Bukoviną. Spaudžiant ir Vokietijai, po dviejų dienų Rumunijos vyriausybė ultimatumą priėmė ir į Besarabiją bei šiaurinę Bukovinos dalį įsileido Raudonosios Armijos dalinius. Moldavijos TSR buvo įkurta tų pačių metų rugpjūčio 2 d., panaikinus ir įjungus Moldavijos ATSR, kuri sudarė 10% naujojo darinio teritorijos. Mažesnės šiaurinės ir pietinės teritorijų dalys, 1940 m. birželį užimtos TSRS (dabartinė Černivcių sritis ir Budžakas) buvo perduota Ukrainos TSR. Taip pat strategiškai reikšmingas Juodosios jūros uostas ir Dunojaus prieigos buvo priskirti Ukrainos TSRS, kuri buvo laikoma patikimesne.
Moldavijos TSR, kaip nauja TSRS respublika, neišvengė panašių represijų kaip ir kitos tarybinės respublikos. Vien pirmaisiais tarybinės okupacijos metais (1940-1941 m.) ištremta 86 604 gyventojai (Prezidentinės komisijos Rumunijos komunistiniam režimui vertinti duomenys). NKVD/MGB daliniai persekiojo ir naikino pogrindines antitarybines organizacijas, tokias kaip Demokratinė valstiečių partija, Laisvės partija, Laisvės demokratinė sąjunga, Arcașii lui Ștefan, Vasile Lupu gimnazijos grupė, Vocea Basarabiei.
Vėlesnės trėmimo į Sibirą bangos buvo skirtos daugiausiai „išbuožinimui“. 1949 m. liepos 6-7 d. bent 11 342 moldavų šeimos buvo ištremtos valstybės saugumo ministerijos potvarkiu.
Nuo pat tarybinės valdžios paskelbimo pradžios imtos persekioti religinės bendruomenės, suiminėjami kunigai. Vienas garsiausių religinio persekiojimo atvejų - 700 šeimų, kurių daugumą sudarė Jehovos liudytojai, ištrėmimas 1951 m. balandį.
Kitos masinių trėmimų aukos - etninės grupės, ypač vokiečiai. Vokiečių gyventojų skaičius Moldovos teritorijoje sumažėjo nuo 80000 asmenų 1930 m. iki kiek mažiau nei 4000 asmenų 1959 m.
Nuo pat pirmų Moldavijos TSR egzistavimo metų respublika buvo sparčiai rusifikuojama. Dėl Kremliaus nepasitikėjimo etniniais moldavais dauguma Moldavijos komunistų partijos generalinių sekretorių buvo ne etniniai moldavai.
Nepriklausomybė
1991 m. gegužės 23 d. Moldavijos TSR parlamentas šalies pavadinimą pakeitė į Moldovos Respublika, o rugpjūčio 27 d. šalis paskelbė nepriklausomybę. Rugpjūčio 22 d. vidurnaktį Kišiniove protestuotojų nugriauta Lenino statula.
Šešėlyje auginta kava
thumb|right|300px|Šešėlyje auginama kava [[Kolumbija|Kolumbijoje.]] Šešėlyje auginta kava – kava, gaunama iš kavamedžių, kurie auga kitų medžių apsuptyje, dengiami jų lajos. Tai senasis kavos auginimo būdas, kuris daugelyje šalių sunyko išvedus derlingesnes kavamedžių veislės, galinčias augti atviroje saulėje didelėse monokultūrinėse platancijose.
Šešėlyje auginama kava sulaukia dėmesio dėl mažesnio neigiamo poveikio aplinkai, nes jos gavyba nereikalauja plynai iškirsti miškų, išlaiko didesnę vietovės biologinę įvairovę, išsaugo dirvos struktūrą, reikalauja (jeigu kava ne ekologiška) mažesnio pesticidų, trąšų naudojimo. Nepaisant to, norint tokiu būdų auginti kavą vis tiek reikia mišką retinti, jame, lyginant su žmogaus veiklos nepaliestu miškų, gerokai sumažėja augalų ir gyvūnų rūšių skaičius. Kadangi šešėlyje augantys kavamedžiai reikalauja daugiau rankų darbo ir duoda mažesnį derlių nei augantys saulėje, tokia kava paprastai yra brangesnė.
Tai, kad kava buvo auginta šešėlyje, galima suprasti iš ant pakuotės esančių užrašų. Vienintelis specialus tokios kavos sertifikatas yra organizacijos Smithsonian Migratory Bird Center administruojama „Bird-Friendly“ programa.
Citroën Xantia
Citroën Xantia – Citroën markės modelis, pradėtas gaminti 1993 m. ir pakeitęs Citroën BX. Xantia pavadinimas kilęs iš graikiško žodžio Xantos. kuris reiškia – šviesa. Automobilis buvo gaminamas Bretanėje, Heuliez gamykloje. Xantia priklauso didelių automobilių klasei. Šis Citroën modelis buvo paskutinis, kuris naudojo paplitusią hidraulinę sistemą pakabai, stabdžiams ir vairavimui, kaip sistemos pradininkas Citroën DS.
Evoliucija
Pirmieji planai sukurti Xantia buvo jau 1987 metais, kai ateities modelis buvo vadinamas paprasčiausiai X1. Kai tik Bertone dizainerių siūlymas buvo priimtas, dizaineris Dan Abramson pradėjo gaminti modelį.
1993 metai Kovo 1 dieną rinkoje pasirodė Xantia Berline hečbekas. Buvo siūlomos trys elektroninio įpurškimo sistemos: Xantia 2.0i 16V 1998 cm³, 155 AG, Xantia 2.0i 1998 cm³, 123 AG ir Xantia 1.8i 1761 cm³, 103 AG. Balandį pristatomos dvi naujos automatinės pavarų dėžės: Xantia 2.0i SX ir Xantia 2.0i VSX, 1998 cm³, 130 AG. Birželį pristatomi du nauji dyzeliniai modeliai: Xantia 1.9D 1905 cm³, 71 AG ir Xantia Turbo D 1905 cm³, 95 AG. Išskyrus pastarąjį ir 1.6i, visi varikliai buvo prieinami su automatinėmis pavarų dėžėmis. Gruodį automobilis aprūpintas SC-MAC sfera, neleidžiančia nusėsti automobiliui, stovint ilgesnį laiko tarpą. Atsirado prabangi vidaus apdaila Exclusive modifikacijoje.
Michelis Hofmekleris
Michelis (Moišė) Hofmekleris (1898 m. Vilnius – 1965 m. vasario 2 d. Miunchenas) – Lietuvos smuikininkas, XX a. pirmosios pusės lietuvių pramoginės muzikos populiarintojas.
Biografija
Tėvas Marduchajus (Motel) Hofmekleris (?–1944 m.), Ašmenos kantoriaus sūnus, violončelininkas. Brolis Leiba Hofmekleris. Muzikos nuo mažens mokė tėvas, 1911–1915 m. – smuikininkas I. Malkinas. Su Hofmeklerių šeimos ansambliu griežė pramoginę muziką Vilniuje, 1920 m. Suvalkuose. Lenkams užėmus Vilnių su šeima atvyko į Kauną, baigė Kauno konservatoriją. 1920–1941 m. Valstybės teatro orkestro smuikininkas. Daug prisidėjo rengiant pirmąsias Lietuvoje muzikines radijo laidas. Kauno radiofonas savo laidas pradėjo transliuoti 1926 m. birželio 12 d., o jau liepos 1 d. kaip rašė spauda, „Hofmeklerio vedamas 7 žmonių orkestras paskleidė mūsų radijo bangomis pirmąjį muzikos koncertą. Ir pradėjo siausti Lietuvoje nauja epidemija – radijo karštligė. Radijo antenos ėmė dygti viena po kitos“. 1940–1941 m. Kauno radiofono pramoginės muzikos ansamblio dirigentas. 1920–1941 m. su savo įkurtu ansambliu ir orkestrais griežė paties instrumentuotą lietuvių pramoginę muziką Kaune „Konrado kavinėje“, restoranuose „Metropolis“ ir „Versalis“, Karo muziejuje, Kauno radijuje ir Palangos Kurhauze, kavinėse „Jūratė“, „Grand“. Su Hofmeklerio ansambliais dainavo Danielius Dolskis, Antanas Dvarionas, Antanas Šabaniauskas. 1926–1940 m. jo ansambliai į gramofono plokšteles įrašė apie 120 muzikos kūrinių. Antrojo pasaulinio karo metais kalėjo Kauno gete, kur suorganizavo 40 muzikantų orkestrą, Dachau (Vokietija) koncentracijos stovykloje. 1949–1955 m. gyveno Izraelyje, koncertavo Jeruzalės radijuje, vadovavo orkestrui „King David“, 1955–1965 m. – Miunchene.
Citroën Xantia
Evoliucija
1995 metai Metų pradžioje pristatoma Xantia Tentation speciali serija. Birželį pasirodo Xantia Break universalas, kuris pasižymi puikiomis aerodinaminėmis savybėmis, didele bagažine ir stilingu interjeru. Taip pat pasirodo keturi nauji varikliai: Xantia 2.1 Turbo D, Xantia 1.8i 16V, Xantia 2.0i 16V ir Xantia 2.0i Turbo CT. Spalį ribota 24 300 egzepliorių serija išleidžiama Xantia Sensation. Naujas automobilis dažomas keturiomis spalvomis, elektros paketas kaip standartas. Vairuotojo oro pagalvė tampa standartu. thumb|left|220px|Xantia I vidus 1996 metai Vasarį išleidžiamas specialus modelis – Xantia Harmonie, kuris orientuotas į jaunus klientus. Rugsėjį 1.9D variklis pakeistas į žemo slėgio turbininį 1.9SD, 75 AG. Kaip opcija keleivio oro pagalvė. Standartine įranga tampa papildomas STOP žibintas.
1997 metai Sausį atsiranda V6 3.0 24 vožtuvų, 194 AG variklis, kuris buvo montuojamas į Xantia Activa ir Exclusive modelius. Balandį Tentation serija papildoma Xantia Athena versija, kuri siūlo daugybę įrangos už puikią kainą. Birželį Prancūzijoje išleidžiama Xantia LPG. Sukurta 1.8i 16V Tentation bazėje, Xantia tampa pirmu benzininiu/dujiniu automobiliu, siūlomu gamintojo. Gruodį Citroën išleidžia pakeisto stiliaus Xantia. Kėbulo linijos modifikuotos pakeičiant radijatoriaus groteles, o modernus interjeras sujungia eleganciją su aktyvaus ir pasyvaus saugumo priemonėmis. Keleivio pusėje atsiranda oro pagalvė, galiniai žibintai tampa baltai raudoni. Nesiblokuojančių ratų sistema (ABS) tapo standartine.
1998 metai Spalį pristatoma Xantia 2.0 HDi, 110 AG. Xantia – pirmas PSA grupės modelis, kuriame panaudotas naujos kartos dyzelinis variklis su tiesioginiu įpurškimu.
thumb|260px|Citroen Xantia Break 2001 metai Variklių gama susiaurinama iki trijų modelių: Xantia 1.8i 16V, 112 AG, Xantia 2.0 HDi, 90 AG ir Xantia 2.0 HDi, 110 AG. Spalį baigta gamyba Europoje ir pratęsta Irane. Xantia pakeitė C5.
2002 metai Spalį baigti pardavinėti Prancūzijoje
Per 8 metus buvo pagaminta 1 216 734 Xantia egzempliorių, iš jų 147 620 Xantia Break.
Sportas
1993 metais, lenktynininkas Jean Luc Pailler ir Citroën sukūrė Xantia Turbo 4×4. Šis modelis pakeitė BX Turbo 4×4, kuris buvo veržlus Europos ir Prancūzijos ralio kroso čempionatuose. Naująjį automobilį Jean Luc vairavo iki 2000 metais. 1993 metais, su Xantia, jis laimėjo Europos čempionatą ir tris kartus tapo prancūzijos čempionu (1993, 1994 ir 1995 metais), vėliau laimėjo daugiau lenktynių. Pradžioje balta Xantia buvo perdažyta ryškiai raudonai. Variklis buvo pritaikytas iš Citroën BX, 1905 cm³ 16V Turbo, 550 AG. 1997 metais galia padidinta iki 650 AG. 1999 metais galia padidinta beveik iki 700 AG. Iki to laiko darbinis tūris padidėjo iki 1998 cm³. 1999 m. buvo perdažyta geltona ir mėlyna spalvomis. Laikui bėgant keitėsi ne tik variklis, bet ir išorė. Kėbulas tapo vis platesnis ir platesnis. Hidropneumatinės pakabos elementai buvo pagaminti specialioje Citroën gamykloje. Pagrindiniai pakeitimai buvo atlikti 1995 metais. Automobilis pasikeitė išoriškai ir palengvėjo 50 kg. Tai buvo didelis pasiekimas, atsižvelgiant į tai, kad darbinis tūris padidėjo iki 1998 cm³, kuris buvo sunkesnis už buvusį 1905 cm³. Taip pat buvo pakeista pakaba ir hidropneumatinė sistema. Tam, kad sumažinti masę išimtas aukšto slėgio siurblys, akumuliatorius ir hidraulinės sistemos rezervuaras. Prieš varžybas automobilio hidraulinė sistema buvo prijungiama prie išorinio siurblio ir tokiu būdu buvo sukuriamas reikiamas slėgis sistemoje. Visos sferos turėjo specialų ryšį viršuje, tam kad būtų reguliuojamas dujų slėgis sferose. Vairo mechanizmui, su stiprintuvu, buvo įmontuotas mažas aukšto slėgio siurblys. 1999 metais, ralio kroso trasoje atsirado dar viena Xantia vairuojama Gilles Stievenart.
Menchauzijos
thumb|right|260px|[[Rožinė menchauzija Moenkhausia sanctaefilomenae'']]
Menchauzijos (Moenkhausia) – mažųjų lašiašakarpių (Characidae) šeimos žuvų gentis.
Logothetes tou stratiotikou
Logothetes tou stratiotikou, karinis logotetas (pažodžiui 'karinio iždo logotetas') – atsakingas už Bizantijos kariuomenės algas ir kariuomenės aprūpinimą.
Istorija ir funkcijos
Karinio iždo tvarkymu pradžioje užsiimdavo pretoriaus prefektūra, bet jis (to stratiōtikon 'karinis iždas') ilgainiui buvo atskirtas, jo reikalais užsiėmė atskira logotesija. Pirmas išlikusiuose dokumentuose paminėtas (680 m.) logothetēs toū stratiōtikou buvo Julian, „šlovingiausias apo hypatōn ir patricijus“. Ši pareigybė panaikinta po 1088 m.
Tikslus pareigų ratas nėra žinomas. Vienintelė tiesioginė informacija apie karinio logoteto pareigas gauta iš X a. De Ceremoniis,pagal kurį šis logotetas prižiūrėjo kareivių namų ūkių apmokestinimą ir atleidimą nuo tokių mokesčių. Taip pat žinoma, kas XI a. šie logotetai atlikdavo ir tam tkras juridines funkcijas.
Keli mokslininkai (žinomiausias jų E. Stein) įrodinėjo, kad karinis logotetas tvarkė visus karinius reikalus, pvz., kareivių ėmimą į kariuomenę, įvirtinimų statybas, bendrąsiasq karines išlaidas. Šo hipotezė kol kas neturi jokių įrodymų.
Pavaldūs valdininkai
Logothetēs tou stratiōtikou pavaldiniai buvo:
Paūdronių piliakalnis
Paūdronių piliakalnis, Pilies Kalnas – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 25192; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1587) Šalčininkų rajono savivaldybės teritorijoje, Paūdronyse, Turgelių seniūnija. Pasiekiamas 1,4 km pavažiavus nuo Tabariškių keliu pro pasieniečių bokštą Paūdronių kaimo pusėn į pietus, Baltarusijos sienos link, už antros sodybos kairėje pasukus į kairę rytų kryptimi lauko keliuku link čia esančio nedidelio karjero, nuo jo dirvonuojančiu ožnugariu paėjus į rytus 200 m, yra jo gale, miško pakraštyje.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Merkio dešiniojo kranto aukštumos kyšulyje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 50x32 m dydžio, kiek iškilusiu viduriu, nuožulnėjančiu šiaurės rytų galu. Joje rasta brūkšniuotos keramikos. Aikštelės pietvakarių pakraštyje supiltas 20 m ilgio, 0,5 m aukščio, 10 m pločio pylimas, kurio išorinis 2,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į negilią, plačią, greičiausiai natūralią įdubą. Šlaitai vidutinio statumo, 10 m aukščio, pastatinti.
Piliakalnis apardytas duobių bei karo meto apkasų, apaugęs mišku.
Foto mėgėjas (žurnalas)
Foto mėgėjas – iliustruotas Lietuvos foto mėgėjų sąjungos leidinys, leistas 1933–1934 m. Kaune. Tai pirmasis fotomėgėjų reikalams skirtas žurnalas.
Paūdronių piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 8700 m².
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Foto mėgėjas (žurnalas)
Istorija
Pirmasis numeris išėjo 1933 m. 32 puslapių. Redakcija nenurodo leidinio periodiškumo, orientuodamasi į skaitytojų finansinę paramą. Žurnale nagrinėjama fotografijos reikšmė, supažindinama su jos pasiekimais kitose šalyse, informuojama apie Lietuvos Foto mėgėjų sąjungos veiklą, fotografijai skirtus renginius, spausdinami įvairūs patarimai fotomėgėjams, fotomėgėjų nuotraukos.
Bendradarbiavo Antanas Giedraitis-Giedrius, Ignas Končius, Steponas Kolupaila, Kazys Laucius, Peliksas Šinkūnas ir kt. Redaktorius Petras Babickas. Spausdino Vilniaus spaustuvė (Nr. 1) ir V. Atkočiūno spaustuvė (Nr. 2) Kaune.
Termohalinė cirkuliacija
thumb|500px|Termohalinės cirkuliacijos supaprastinta schema. Šviesiai mėlynos juostos ir raudonos rodyklės žymi šiltų paviršiaus srovių judėjimo kryptis, tamsiai mėlynos juostos ir žydros rodyklės žymi vandenynų dugno, šalto vandens srovių kryptis. Rodyklės nurodo tik apytikslę judėjimo kryptį. Termohalinė cirkuliacija (THC, gr. θερμη, therme – šiluma, άλας – druska) – vandens tankio skirtumų, kuriuos apibrėžia šiluma bei druskingumas, varoma vandenynų cirkuliacija. Joje transportuojama apie 90 % viso vandenynų vandens. Vėjų varomos mažesnio tankio, šiltos, paviršiaus vandens srovės (pvz., Golfo srovė) tekėdamos ilgainiui atvėsta; šaltas ir tankesnis (sūresnis) vanduo grimzta žemyn ir formuoja lėčiau judančias sroves vandenynų dugne.
Ribakai (Monkų apskritis)
Ribakai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Monkų valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurės vakarus nuo Monkų ir 46 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Kazachijos TSR
Kazachijos TSR arba Kazachstano TSR (piln. Kazachijos Tarybų Socialistinė Respublika) - viena iš Tarybų Sąjungos narių.
2.717.300 kvadratinių kilometrų ploto dydžio buvo antra pagal dydį TSRS respublika, po Rusijos TFSR. Jos sostinė buvo Almata. Kazachijos TSR gyvavo nuo 1920 iki 1991 m. Nuo 1991 m. gruodžio 16 d. gyvuoja nepriklausoma Kazachstano Respublika. Per savo egzistavimą, Kazachijos TSR buvo valdoma komunistų partijos.
Pavadinimas kilo nuo to, kad teritorijoje gyvena kazachai, kurie yra buvę tiurkų klajokliai ir patyrę galingą Rusijos ir sovietų dominavimą regione. Šioje respublikoje Sovietų Sąjunga įkūrė kosmodromą, dabar žinomą kaip Baikonuro kosmodromas.
Rifu
Rifu – miestas rytų Japonijoje. Geležinkelio stotis. Išvystyta maisto ir gėrimų pramonė.
Kormoraniniai
''Kormoranas nukreipia čia. Apie eksperimentinį Lockheed Martin lėktuvą skaitykite Cormorant''
Rifu
Sportas
Mieste yra visos prefektūros stadionas „Miyagi Stadium“, kuriame 2002 m. vyko XVII pasaulio futbolo čempionatas.
Kormoraniniai
Kormoraniniai (Phalacrocoracidae) – irklakojinių (Pelecaniformes) paukščių šeima, kuriai priklauso stamboki paukščiai su ilgu ir plonu kaklu. Snapas ilgas, siauras su kabliuku. Plunksnos tamsios, stangrios. Maitinasi giliai nardydami.
Šeimoje 3 gentys, 35 rūšys. Paplitę beveik visame pasaulyje. Lietuvoje aptinkamos trys rūšys:
Futbolo savaitė
Futbolo savaitė – Lietuvos futbolo sąjungos laikraštis, ėjęs 1990–1994 m. Vilniuje.
Istorija
Teikė informaciją apie futbolo varžybas, rašė šios sporto šakos ugdymo klausimais. Tiražas 1990 m. – 10 000 egz., 1994 m. – 3800 egz. 1995–1999 m. ėjo kaip laikraščio „Lietuvos sportas“ sezoninis priedas.
Daubariškės
Daubariškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 10 km į vakarus nuo Salako.
Etimologija
Kaimo vardas – asmenvardinis vietovardis, kildinamas nuo asmenvardžio Daubaras.
Kretingos muziejus
thumb|Kretingos muziejus thumb|Grafų Tiškevičių dvaras XIX a. thumb|Restauruojami malūno ir kiti ūkiniai pastatai thumb|Astronominis [[kalendorius su saulės laikrodžiu]] Kretingos muziejus – Kretingos krašto ir Šiaurės vakarų Žemaitijos archeologijos, etnografijos, istorijos muziejus Kretingoje, Vilniaus g. 43, 97104 Kretinga. Įsikūręs Kretingos dvaro rūmuose, kurių paskutinis savininkas buvo grafas Aleksandras Tiškevičius III, prie kelių Šiauliai-Palanga ir Kretinga-Salantai-Skuodas sankryžos.
Pirmieji rinkiniai
Tyrinėtojai ir senovės mėgėjai Kretingos praeitimi, jos paminklais, materialinės ir dvasinės kultūros vertybėmis pradėjo domėtis dar XIX a., tačiau radiniai paprastai patekdavo į Sankt Peterburgo, Karaliaučiaus, Berlyno, Įsručio, Vilniaus, Tartu, Liepojos, Kauno ir kitų miestų muziejus.
Kalnalio bažnyčios kunigas Juozapas Žiogas XIX a. pabaigoje atliko archeologinius Imbarės ir Kūlsodžio kapinynų kasinėjimus, kolekcionavo archeologinius radinius ir etnografines senienas. XX a. pradžioje Kiauleikių, Pryšmančių, Kretingos, Kartenos ir kitus pajūrio kapinynus pradėjo tyrinėti iš Kretingos kilęs Vladas Nagevičius, Lietuvos kariuomenės generolas, kurio iniciatyva buvo įkurtas Vytauto Didžiojo karo muziejus.
Kretingoje gyveno kolekcininkas kunigas Konstantinas Kuprys-Kuprevičius, rinkęs archeologinius radinius, senienas, knygas. 1935 m. jis įsigijo ir kunigo J. Žiogo kolekciją, kurią su savo rinkiniais tų pačių metų pabaigoje parodė Kretingos vienuolyne surengtoje parodoje. Kolekcionavimu buvo susižavėjęs Kretingos vidurinės mokyklos direktorius Jonas Kirlys, rinkęs spaudos leidinius.
Muziejaus įkūrimas
Muziejus pradėtas kurti 1935 m. Kretingos apskrities I rajono pradžios mokyklų inspektoriaus, kraštotyrininko Juozo Žilvičio iniciatyva. Atidarytas 1935 m. liepos 12 d. miesto savivaldybėje dviejuose kambariuose, o 1936 m. pradžioje perkeltas į Kęstučio gatvėje išsinuomotą pastatą.
Antrojo pasaulinio karo metais muziejus buvo uždarytas, o 1945 m. jo veiklą atnaujino kraštotyrininkas Ignas Jablonskis. Jis atliko pastato remontą, įrengė eksponatų saugyklą ir ekspoziciją.
Muziejaus plėtra
1960–1975 m. muziejui vadovavo žymus Žemaitijos krašto tyrinėtojas Juozas Mickevičius. Jam vadovaujant 1964 m. buvo atidarytas muziejaus filialas buvusioje Dimitravo priverčiamojo darbo stovykloje, o 1969 m. – vyskupo Motiejaus Valančiaus gimtinės sodyboje.
1977 m. muziejus įsikūrė restauruotame pranciškonų vienuolyne, kuriame pirmoji stacionarinė ekspozicija buvo atidaryta 1985 m.
1991 m. muziejus neteko filialų, kuriuos rajono valdyba perdavė apylinkių savivaldybėms, o vienuolyną grąžinus pranciškonams, 1992 m. muziejus buvo perkeltas į grafų Tiškevičių Kretingos dvarą.
Muziejus šiandien
Muziejus renka, saugo, tiria ir eksponuoja archeologijos, etnografijos, istorijos ir numizmatinę medžiagą, vykdo edukacinę, kultūrinę ir leidybinę veiklą. Jam priklauso dvaro rūmuose veikiantis Žiemos sodas, dvaro sodybos pastatų ansamblis ir parkas, kuriame įrengtas astronominis kalendorius su saulės laikrodžiu.
Šiuo metu muziejuje yra 10 specializuotų muziejinių rinkinių skyrių ir 7 ekspozicijos. Nuo 1998 m. veikia keturmetė „Žemaitoka-muziejėnoka“ vaikų mokykla, Parko bičiulių klubas, rengiamos dailininkų ir tautodailininkų kūrinių parodos, koncertai, literatūros vakarai, dvaro šventės. Žiemos sode auginami šiltųjų kraštų augalai (apie 600 rūšių). 2023 m. žiemos sodai suremontuoti, darbų vertė - 1,4 mln. €. Muziejuje dirba 43 darbuotojai, iš jų 18 specialistų, tarp kurių Istorijos skyriaus vedėjas Julius Kanarskas, Archeologijos skyriaus vedėjas Donatas Butkus ir kiti. Muziejui vadovauja Vida Kanapkienė.
Fondai
Muziejuje sukaupta apie 55000 eksponatų (2007 m.). Tarp garsiausių muziejaus eksponatų yra XVI–XVIII a. paveikslai „Keturi evangelistai“, „Madona su miegančiu kūdikiu“, „Natiurmortas“, XVII a. Kryžiaus kelio stotys, XVIII–XIX a. medinių skulptūrų ir metalinių kryžių kolekcijos, senovės kuršių archeologiniai dirbiniai, senovės monetų lobiai, grafų Tiškevičių asmeninių albumų ir fotografijų rinkinys. Eksponuojamas dvarų menas, įrengta žemaičių troba su baldais ir namų apyvokos daiktais.
Rusakai
Rusakai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Monkų valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietryčius nuo Monkų ir 36 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Paprastasis kirtiklis
Kirtiklis (Cobitis taenia) – sėsli dugninė vijūninių (Cobitidae) šeimos žuvelė, gyvenanti pavieniui.
Kūnas gelsvos ar šviesiai pilkos spalvos, 5-13 cm ilgio ir 8-10 g svorio. Nugara ir pelekai dėmėti. Šonais eina tamsių dėmelių eilės, kurios kartais susilieja į juostas. Žvynai labai smulkūs. Galva iš šonų plokščia, be žvynų. Po akimis yra po dyglį, kurie gali pasislėpti odos raukšlėse.
Subręsta 1-2 metų amžiaus, neršia ant augalų, šaknų ar smėlio kai vanduo sušyla iki +20 °C. Patelė išneršia kelis šimtus ikrelių, kurie +15 °C temperatūros vandenyje vystosi 6-10 parų. Lervos turi išorines žiaunas.
Paprastai gyvena 3-5 metus. Akvariumuose išgyvena iki 10 m. Akvariumuose auginamos kaip dekoratyvios žuvelės. Žvejai kartais naudoja kaip masalą. Kirtikliais minta lydekos, ešeriai, vėgėlės.
thumb|left|250px|Kirtiklis Gyvena Eurazijos gėluose vandenyse nuo Portugalijos iki Ramiojo vandenyno ir Japonijos. Europoje kirtikliai negyvena Škotijoje bei Airijoje, šiaurinėje Skandinavijoje. Rūšis turi daug porūšių ir formų.
Religinė architektūra
Religinė architektūra – sakraliniais, ritualiniais arba kulto (pvz., aukojimams) tikslais religinių bendruomenių naudojamų pastatų architektūra.
thumb|250px|Atėnų partenonas
Paprastasis kirtiklis
Lietuvoje dažna žuvis, paplitusi upeliuose, ežeruose. Dieną paprastai slepiasi. Maisto ieško prieblandoje, apsiniaukusiu oru - ir dieną. Mėgsta smėlėtą ar akmenuotą dugną ir deguonies daug turinčius vandenis. Kirtikliai kaip ir kitos vijūninės žuvys turi žarninį kvėpavimą - vandenyje stingant deguonies kirtikliai ryja atmosferos orą, oro burbuliukai žarnyne pasiekia specialią žarnos atkarpą, kur sustoja ir iš jo paimamas deguonis. „Išnaudotas“ burbulas, kuris praktiškai nebeturi deguonies, išstumiamas pro šalinamąją angą.
Religinė architektūra
Religinės architektūros priešingybė yra pasaulietinė architektūra, t. y. pastatų skirtų pasaulietiniams tikslams architektūra. Pastarajai istoriniame kontekste skiriama žymiai mažiau dėmesio nei religinei architektūrai, nes nuo seniausių laikų šventyklos išsiskyrė tūriu, aukščiu ir puošnumu. Jie būdavo svarbiausi ir labiausiai matomi statiniai mieste. Sakralinei architektūrai negalima priskirti ir jokių tipinių architektūros bruožų, nes religinio pastato funkcijos ir kultūros dieviškumo matmenų įsivaizdavimas esti skirtingas.
Religinės architektūros pastatai vadinami skirtingai, priklausomai nuo religijos ir kultūros:
Prie religinės architektūros priskiriami ir tokie senovės statiniai kaip piramidės, zikuratai ir mauzoliejai.
Ičilo provincija
Ičilo provincija  – viena iš penkiolikos Santa Kruso departamento provincijų, esanti vakarinėje departamento dalyje, Bolivijoje. Provincijos sostinė – Buena Vista.
Istorija
Provincija buvo įkurta 1926 m. balandžio 8 d. ir pavadinta pagal Ičilo upę, kuri sudaro vakarinę provincijos sieną.
Geografija
Šiaurėje Ičilo provincija ribojasi su Beni departamentu, vakaruose su Kočabambos departamentu, pietvakariuose su Manuelio Marijos Kabaljero ir Floridos provincijomis, pietryčiuose su Andreso Ibanjeso provincija, rytuose su Saros provincija, šiaurės rytuose su Njuflo de Čaveso provincija.
Pietinėje provincijos dalyje yra Tamboros kalnynas (isp. Serrania Tambora). Provincijos vidutinis aukštis 386 metrų virš jūros lygio. Pagrindinės upės: Ičilas, Japakani, Surutu. Ežerai: Huačulas, El Tesoras, La Raja, Jukisas.
Provincijai būdingas drėgnas subtropinis klimatas. Vidutinė metinė temperatūra 24,3ºC, metinis kritulių kiekis 1800 mm.
Demografija
Ičilo provincijos gyventojai (70 444 gyv.) sudaro 3,47 % visų departamento gyventojų. 44,61 % provincijos gyventojų gyvena miestuose ir 55,39 % kaimuose.
Čekijos brolių evangelinė bažnyčia
thumb|Gelbėtojo evangelinė bažnyčia Prahos Senamiestyje – pagrindinė Čekijos brolių bažnyčios šventovė Čekijos brolių evangelinė bažnyčia, ČBEB  – didžiausia Čekijos protestantų bažnyčia, antroji didžiausia bažnyčia Čekijoje. Įsikūrė 1918 m. Čekoslovakijoje sujungus Čekijoje veikusias liuteronų ir kalvinistų bažnyčias. Dabar ČBEB turi apie 155 tūkst. tikinčiųjų daugiau kaip 260 bendruomenių, kurios suskirstytos į 14 senioratų.
Ičilo provincija
Demografija
Didžiausi provincijos miestai :
54,19 % provincijos gyventojų yra vyrai, 45,81 % moterys. 46,51 % gyventojų yra jaunesni negu 16 metų.
Čekijos brolių evangelinė bažnyčia
Teigiama, kad 2019 m. bažnyčia turėjo 70 tūkst. krikštytų narių.
Ičilo provincija
Demografija
Pagal 2001 metų surašymo duomenis 41,02 % provincijos gyventojų save priskiria kečujams, 2,17 % aimarams, 2,31 % čikitanams, 4,61 % kitoms indėnų tautoms. 49,89 % gyventojų nepriklauso jokioms indėnų tautoms.
Čekijos brolių evangelinė bažnyčia
Kilmė
Čekijos žemėse reformacija prasidėjo XV a. Tuo metu daugelis čekų buvo protestantai, priklausę dviem bažnyčioms – utrakvistų husitų bažnyčiai (1431–1620 m.) ir Brolių sąjunga, kitaip Moravų bažnyčia (1457–1620 m.). Tačiau 1620 m., dėl griežto antireformacinio judėjimo visos nekatalikiškos bažnyčios buvo uždraustos.
Ičilo provincija
Demografija
Didžioji provincijos gyventojų dirba žemės ūkio, gyvulininkystės ir miškininkystės sektoriuje (51,6 %).
Administracinis suskirstymas
Provincija padalinta į 4 savivaldybes:
Čekijos brolių evangelinė bažnyčia
Kilmė
ČBEB buvo įkurta 1918 m. Bohemijoje ir Moravijoje suvienijus visas liuteronų ir kalvinistų bažnyčias, šis darinys turėjo tapti senosios Brolių sąjungos įpėdiniu.
ČBEB yra Bažnyčių pasaulinės tarybos, Europos bažnyčių konferencijos , Pasaulinės liuteronų federacijos ir Reformatų bažnyčių pasaulinės bendruomenės  narė.
Rotenikai
Rotenikai, Radninkai arba Rodnikai (, nuo 1939 m. Radnicken, nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, nuo 2006 m. gruodžio 28 d. Kovrovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Rōtenīkai prūsiškos kilmės. 1405 m. minimas Roteniken. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities Griunhofo dvaro kaimas, 1908 m. spalio mėn. atskirtas nuo Eislietų (Eisliethen). 1910 m. buvo 91 gyventojas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. – 2006 m. Višniovojės apylinkės kaimas.
Orebitai
Orebitai  – husitų pasekėjai Rytų Bohemijoje. Jų pasekėjai dalyvavo renginyje Orebo kalvoje netoli Tršebechovicių prie Orebo. Vėliau daugelis pasekėjų bajorų priklausė Rytų Bohemijos bažnyčiai, kuri vadinosi Moravijos broliai. Orebitų ideologu įkūrėju buvo dvasininkas Ambrožas Hradeckis (Ambrož Hradecký). Vadovų tarpe buvo Hynekas Krušina Lichtenbergas (Hynek Krušina IV. z Lichtenburka) ir Divišas Boržekas iš Miletyno (Diviš Bořek z Miletínka), husitų kapitonas Rytų ir Centrinėje Bohemijoje.
Orebitai pasireiškė 1420 m. vasaros pirmoje pusėje sudeginant benediktinų vienuolyną Mnichovo Hradištėje ir 1420 m. palaikė kitus husitus Vyšehrado mūšyje.
1423 m. orebitai susijungė su Jano Žižkos sirotčiais.
Algimantas Mikėnas
miniatiūra|180px|right|A. Mikėno antkapinis paminklas
Algimantas Mikėnas (1929 m. balandžio 29 d. Kaunas – 2006 m. kovo 10 d. Kaunas) – Lietuvos inžinierius architektas, akvarelininkas, scenografas.
Biografija
Gimė Lietuvos karo lakūno Jono Mikėno šeimoje. 1946 m. baigė Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institutą. 1946–1952 m. studijavo Kauno politechnikos institute, įgijo architekto specialybę.
Kūryba
thumb|180px|Klaipėdos muzikinis teatras thumb|180px|Kauno centrinis knygynas thumb|180px|J.Miltinio paminklas Panevėžyje Parengė kavinių Kaune („Tulpė“ 1962 m., „Orbita“ 1967 m., abiejų architektas Vytautas Jurgis Dičius) interjerų restauravimo projektų.
Buvo žinomas ne vien kaip architektas, bet ir kaip puikus dailininkas-akvarelės specialistas. Dalį jo darbų turi įsigyję Lietuvos dailės muziejai ir privatūs asmenys Lietuvoje ir užsienyje.
Daugiau nei 30 metų bendradarbiavo su režisieriumi Juozu Miltiniu, sukūrė dekoracijų ir kostiumų eskizų spektakliams. Kartu su skulptoriumi Juozu Šlivinsku suprojektuotavo antkapinius paminklus žymiems Lietuvos žmonėms: Juozui Miltiniui, Vaclovui Blėdžiui, Stasiui Lozoraičiui, Antanui Vaičiulaičiui ir kt.
Aukštesnysis prokuroras
Aukštesnysis prokuroras – aukštesnis pagal einamas pareigas prokuroras. Statusą ir proceso veiklą nustato proceso įstatymai, LR prokuratūros įstatymas ir Kompetencijos nuostatai.
Prokurorui vykdant proceso įstatymus, aukštesnysis prokuroras yra:
Veikla
Aukštesnysis prokuroras negali nurodyti prokurorui, kokį proceso nutarimą priimti. Prokuroras turi teisę reikalauti, kad aukštesnysis prokuroras nurodymus dėl proceso veiksmų ir sprendimų, kurie neįforminami nutarimais, duotų raštu.
Aukštesnysis prokuroras, gavęs skundą ar pranešimą dėl proceso įstatymo pažeidimo, gali jį nagrinėti pats arba pagal Kompetencijos nuostatus perduoti nagrinėti kitam aukštesniajam prokurorui. Prokuroro priimtą proceso sprendimą gali išnagrinėti tik vienas aukštesnysis prokuroras, priimdamas motyvuotą nutarimą.
Prokuroras apie aukštesniojo prokuroro priimtą proceso sprendimą, prieštaraujantį įstatymams, privalo pranešti generaliniam prokurorui (jo pavaduotojui).
LR generalinis prokuroras (jo pavaduotojas) prokurorams yra aukštesnysis prokuroras.
Alfredas Paulauskas
Alfredas Paulauskas (1928 m. rugpjūčio 20 d. Kaune – 2013 sausio 5 d. Kaune) – inžinierius architektas.
Biografija
1946–1952 m. studijavo Kauno politechnikos instituto (iki 1950 m. Kauno universitetas) Architektūros fakultete.
1952 m. Mokslinių restauracinių gamybinių dirbtuvių architektas projektuotojas. 1952–1957 m. Valstybinio projektavimo instituto architektas projektuotojas. 1957–1963 m. Palangos miesto vyriausiasis architektas. 1963–1965 m. Kauno statybos tresto vyriausiasis architektas. 1965–1968 m. Komunalinio ūkio projektavimo instituto Kauno filialo vyriausiasis architektas.
1965–1968 m., 1973–1996 m. Miestų statybos projektavimo instituto Kauno filialo projektų vyr. architektas. Nuo 1991 m. individuali projektavimo įmonė, Lietuvos architektų sąjungos Kauno skyriaus pirmininkas.
Projektai
thumb|Truskavos bažnyčia
Paprastasis pankolis
Augalas 80-150 cm aukščio, stiebas stačias. Lapai 3 ir daugiau kartų plunksniškai suskaldyti, apatiniai su ilgais lapkočiais. Žiedynas – skėtis su 10-25 stipinais. Žydi liepos – rugpjūčio mėn.
Paplitimas ir tradicijos
Paplito iš Viduržemio jūros regiono. Jau Viduramžiais auginti vienuolynų žolynuose.