cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
MMM
Istorija
1994 m. liepos 22 d. valdžia uždarė „MMM“ dėl nesumokamų mokesčių. Rugpjūčio mėn. S. Mavrodis buvo suimtas, tačiau neilgam, nes minios indėlininkų tikėjo jo pažadais grąžinti pinigus. 1994 m. spalio mėn. S. Mavrodis buvo išrinktas deputatu į Rusijos Dūmą. 1995 m. spalio mėn. Dūmos nutarimu neteko deputato imuniteto, vėliau jis ėmė slapstytis. 1997 m. rugsėjo mėn. kompanijai paskelbtas bankrotas. 2003 m. Mavrodis buvo surastas ir areštuotas. Vien susipažinimui su keliais šimtais savo bylos tomų jis kalėjime sugaišo kelerius metus.
MMM atgimimas
2011 m. S. Mavrodis paskelbė apie naujos kompanijos „MMM-2011“ įkūrimą. Buvo pažadėta paprastiems indėlininkams po 20 proc. mėnesinių palūkanų, o pensininkams ir invalidams – po 30 proc. Teigiama, kad ant naujos finansų piramidės kabliuko vėl užkibo dešimtys tūkstančių naivių Rusijos, Kazachstano ir kitų šalių gyventojų.
Piramidė „MMM-2011“ bandė veikti ir Baltijos šalyse. Vilniuje kompanija reklamavosi didžiuliame ACM ekrane ant Operos ir baleto teatro pastato, įkurtoje lietuviškoje internetinėje svetainėje, naudojo kitas reklamos formas. Lietuvos bankas įtarė, kad ši kompanija siūlydama gyventojams padėti indėlius už itin dideles palūkanas pažeidė Lietuvos įstatymus, todėl apie tai perspėjo gyventojus bei kreipėsi į Generalinę prokuratūrą. Ketindamas pasislėpti, „MMM-2011“ įkūrėjas S. Mavrodis netgi dangstėsi suklastotu Lietuvos pasu.
„MMM“ finansų piramidės įkūrėjas liko skolingas žmonėms milijardines sumas.
Įdomūs faktai
Klientams pritraukti „MMM“ vykdė agresyvias marketingo kampanijas:
Lebedžių apylinkė (Kaunas)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Čekiškės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilkijos rajonui. 1954 m. prijungta Pagirių apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Lebedžių apylinkė prijungta prie Čekiškės apylinkės ir Vilkijos apylinkės.
Šv. Morkaus bazilika
thumb|300px|Šv. Morkaus bazilikos fasadas
Istorija
Knygoje „Šv. Morkaus gyvenimas“ rašoma, kad Evangelistas Morkus, keliaudamas iš Akvilėjos į Romą, išsilaipino prie Rialto ir čia patyrė regėjimą, kuriame apsilankęs arkangelas pranešė esą Morkus bus palaidotas šioje vietoje. 828 m., kai du pirkliai iš Aleksandrijos Egipte į Veneciją pargabeno šventojo kūną, dožas Džustinianas įsakė pastatyti bažnyčią. 832 m. statyba buvo baigta, tačiau 976 m. kilus maištui prieš dožą Pjetrą Kardinają IV statinys buvo labai apgriautas. Naujoji katedra pradėta statyti 1063 m., baigta 1094 m. Dožas Domenikas Kontarinis įsakė restauruoti baziliką, tačiau vykstant darbams dingo šventojo palaikai – jie atsirado tik 1094 m., valdant dodžui Vitalei Faljieriui. XIII a. pristatytas narteksas, uždengti ir paaukštinti kupolai. XV a. praplėsta zakristija. 1807 m. bažnyčiai suteiktas katedros titulas.
Architektūra
thumb|left|350px|Šv. Morkaus bazilikos kupolai Virš mozaikos yra XIV a. timpanas, kurį puošia negilus bareljefas, vaizduojantis keturis evangelikus. Virš antrųjų durų yra pagal Sebastiano Ričio piešinį suklota mozaika, vaizduojanti Šv. Morkaus palaikų garbinimą. Didžiausias centrines duris puošia apokalipsės mozaika, o virš jos esančią estradą puošia kolonos, iš kurių aštuonetas skobtos iš raudono porfyro. Bizantiško stiliaus bronzos durys gamintos VI a.
Ketvirtas ir penktas duris puošia dvi Leopoldo dal Paco mozaikos, sudėliotos pagal Sebastiano Ričio piešinius. Tai „Venera, priimanti šventojo palaikus“ ir „Palaikų gabenimas iš Aleksandrijos“.
Fasado viršutinėje dalyje, centre, yra didelis stiklo langas. Jį supa mozaikos. Tiesą sakant, tai kopijos, kuriomis 1980 m. pakeistas garsusis originalus keturių bronzinių žirgų, atgabentų iš Konstantinopolio, komplektas. Išbaigtumo fasadui suteikia gotikinės kultūros – Šv. Morkų simbolizuojantis aukso liūtas, o pietiniame kampe – skulptūrinė „Tetrarchų“ grupė. Šis, iš porfyro pagamintas, IV a. kūrinys vaizduoja imperatorių Diokletianą ir tris jo bendravaldžius.
Visos penkios durys atsiveria į narteksą, einantį visu ilgu bazilikos pasieniu. Jį dengia šeši smulkūs kupolai. Čia išliko ir originalios, pirmykštės kolonos, dengtos marmuru ir Senojo Testamento scenas vaizduojančiomis mozaikomis. Penki stambūs stogo kupolai iškilę virš pagrindinės bei šoninių navų ir jų susikirtimo vietų.
Įdomiausias dalykas visame bazilikos interjere – apsidžių ir kupolų vidų išklojusios mozaikos. Šie ciklai, akindami stebėtoją savo auksiniu fonu, leidžią visai kitaip suvokti interjerą. Seniausios mozaikos puošia didžiausią apsidę – spėjama, kad amžius siekia dožo Domekino Kontarinio valdymo laikus. Naujausios (suklotos XIII a. pirmoje pusėje, „Dangun žengimo“ ciklas) puikuojasi centriniame kupole, tačiau visos tikrai turi rytietiškų bruožų, nes Venecija kadaise buvo dinamiškiausias visuose Vakaruose bizantiškos kultūros centras.
Medžiagų brangumas, menų kūrinių tobulumas ir papuošimų gausa rodo Venecijos respublikos galią ir subtilų ją valdžiusių aristokratų skonį.
Naujosios Zelandijos šikšnosparniai
Naujosios Zelandijos šikšnosparniai (Mystacinidae) – šikšnosparnių (Chiroptera) šeima. Dydis 60-70 mm, svoris 7-35 g. Paplitę Naujojoje Zelandijoje.
Šeimoje yra viena gentis – Naujosios Zelandijos raukšlėtasparniai (Mystacina) ir 2 rūšys:
Centrinė Kordiljera (Bolivija)
Centrinė Kordiljera  – Andų kalnų grandinės dalis Bolivijoje. Driekiasi pietų – šiaurės kryptimi ~1200 km, nuo Čaupi Orko kalno Peru-Bolivijos pasienyje iki Sapalerio kalno Bolivijos-Čilės-Argentinos pasienyje. Vakaruose pereina į Altiplano plynaukštę, rytuose slėniais atskirta nuo Rytų Kordiljeros.
Centrinė Kordiljera suskirstyta į tris zonas, kurias sudaro atskiri kalnų masyvai:
Rodo kolosas
thumb|200px|Rodo kolosas thumb|200px| [[Maarten van Heemskerck. Rodo kolosas]]
Rodo kolosas – milžiniška graikų Saulės dievo Helijo skulptūra, stovėjusi Rodo saloje III a. pr. m. e., vienas iš septynių pasaulio stebuklų.
Kęstutis Jonas Juodkazis
Kęstutis Jonas Juodkazis (g. 1939 m. balandžio 6 d. Šiauliuose) – Lietuvos elektrochemikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Biografija
1962 m. baigė Vilniaus universitetą. Nuo 1962 m. Vilniaus universiteto, nuo 1965 m. Chemijos ir chemijos technologijos instituto (nuo 1992 m. Chemijos institutas) bendradarbis. 1968 m. chemijos mokslų kandidatas. 1976–1993 m. Chemijos instituto Funkcinės galvanotechnikos, 1993–1999 m. Brangiųjų metalų elektrochemijos laboratorijos, nuo 1999 m. Metalų elektrochemijos skyriaus vadovas. 1996 m. Biochemijos institute apgynė disertaciją „Elektrodinių procesų difuzinės kinetikos dėsningumai. Indžio ir aukso elektrocheminės reakcijos“, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Rodo kolosas
Sprendimas statyti skulptūrą
Kito Aleksandro generolo – Antigono Monoftalmo – sūnus Demetrijas Poliorketas 305 m. pr. m. e. užpuolė Rodą. Bet miestą supo stiprūs įtvirtinimai, todėl Demetrijas liepė pagaminti didelius apgulties bokštus. Pirmojo bokšto konstrukcijos buvo sukrautos į šešis laivus, bet šie nuskendo audros metu. Tada Demetrijo nurodymu buvo pastatytas dar didesnis bokštas, pramintas Helepoliu (Helepolis), bet Rodo gynėjai užtvindė žemę prieš gynybinę sieną, ir bokštas negalėjo būti pristumtas pakankamai arti. 305 m. pr. m. e. Ptolemėjo pasiųsta kariuomenė atplaukė Rodui į pagalbą, ir Demetrijas buvo priverstas skubiai atsitraukti, metęs didžiumą apgulties įrangos.
Kęstutis Jonas Juodkazis
Mokslinė veikla
Tyrimų sritys – elektrochemijos procesų kinetika, tauriųjų metalų elektrocheminis išskyrimas. 9 išradimų autorius.
Rodo kolosas
Sprendimas statyti skulptūrą
Pergalei pažymėti Rodo gyventojai nutarė pastatyti milžinišką salos globėjo – Saulės dievo Helijo – skulptūrą, šį darbą pavesdami Charesui – jau pagarsėjusiam skulptoriui, Lisipo mokiniui. Darbui finansuoti buvo nutarta parduoti Demetrijo paliktus apgulties įrenginius.
Konstrukcija
Amžininkai rašė, kad vidinę figūros konstrukciją sudarė iš akmens blokų pastatyti bokštai, stovintys ant 15 metrų aukščio marmurinio postamento. Į akmens blokus buvo įkalti geležies strypai, o prie jų tvirtinamos bronzos plokštės, formuojančios skulptūros paviršių. Statyboje buvo naudojami taip pat ir perlydyti Demetrijo kariuomenės palikti metaliniai ginklai, ir apgulties bokštų konstrukcijos. Teigiama, kad iš viso buvę sunaudota 500 talentų bronzos ir 300 talentų geležies (atitinkamai maždaug 13 ir 8 tonos). Viršutinei koloso daliai statyti buvo supiltas didelis grunto pylimas, kurį vėliau nukasė. Helijas buvo pavaizduotas kaip jaunuolis su vainiku, bet autentiška koloso išvaizda nežinoma.
Visas skulptūros aukštis siekė apie 35 metrus (panašiai kaip ir Laisvės statula Niujorke).
Tolesnis koloso likimas
Šaltiniuose nurodomos dvi koloso vietos – uosto vartai ir uosto bangolaužis, bet dabartiniai tyrinėjimai pirmąjį variantą atmeta.
Darbas buvo baigtas per 12 metų – 282 m. pr. m. e. Statula išstovėjo tik 56 metus, iki 226 m. pr. m. e. (data gali būti netiksli), kai ją sugriovė žemės drebėjimas. Silpniausioji vieta pasirodė besą keliai. Ptolemėjas III pasiūlė lėšų koloso atstatymui, bet orakulo pranašystė buvo nepalanki šiam sumanymui, tad atstatymo buvo atsisakyta. Liekanos pragulėjo virš 800 metų. Plinijus vyresnysis rašo, kad ne kiekvienas vyras sugebėdavęs apglėbti skulptūros pirštą.
654 m. arabai užėmė Rodą ir, kronikininko Teofano liudijimu, skulptūros metalas buvo parduotas pirkliui iš Edesos. Visas pirkinys buvęs sukrautas ant 900 kupranugarių.
Kunciagalys
Kunciagalys – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Miežiškių.
Latvijos kariuomenė
Latvijos kariuomenė:
Ančia (Šešuvis)
Ančia – Šešuvies dešinysis intakas, įteka į ją 46 km nuo jos žiočių. Išteka Klibalių kaimo apylinkėse esančių pelkių, 6 km į vakarus nuo Kražių. Teka į pietus per Kelmės, Šilalės ir Tauragės rajonus. Vidutinis nuolydis 191 cm/km. Debitas ties Pužais 98,6 – didžiausias, minimalus – 0,02 m³/sek. Truputį aukščiau Skaudvilės užtvenkta – tvenkinio plotas 12,5 ha.
Intakai:
Istorija
Ančia yra istorinė upė, ji ne kartą paminėta 1384–1402 m. sudarytuose Kryžiuočių karo kelių į Lietuvą pranešimuose. Upė buvo natūralus lietuvių gynybos barjeras prieš kryžiuočių puldinėjimus. Santakų kaimas, ties kuriuo Ančia įteka į Šešuvį, irgi istorinis, šioje vietoje kryžiuočiai turėjo savo stebėjimo ir orientacijos punktą, nes daugelyje jų pranešimų Santakai nurodyti kaip tolimesnio kelio išeities bazė.
Upėvardis sietas su gelmia, dubia vieta (plg. už-antis, „latakas, įduba“), tačiau galimai tiesiog kilęs nuo paukščio pavadinimo antis.
Septynerių metų Šiaurės karas
thumb|Frederikas II puola Älvsborgą Septynerių metų Šiaurės karas – XVI amžiaus antrojoje pusėje (1563-1570) vykęs Danijos-Švedijos karas, kilęs Švedijai 1561 metais užėmus Šiaurės Estiją, siekiant įsigalėti Baltijos jūroje. Danija karą Švedijai paskelbė 1563 metų rugpjūtį. Kare Danijos-Norvegijos valstybę palaikė Liubekas bei Abiejų Tautų Respublika.
Karo eiga
Frederiko II vadovaujama Danijos kariuomenė, kurios pagrindą sudarė vokiečių samdiniai, puolė Älvsborgo miestą ir jį užėmė, atkirsdami švedų priėjimą prie Šiaurės jūros. 1565 metais danai nugalėjo švedus ties Akstorna, 1567 metais nesėkmingai puolė Stokholmą. Tuo tarpu švedai rengė niokojamuosius žygius į Danijos žemynines provincijas, užėmė kelias tvirtoves Norvegijoje, 1565-1566 metais nugalėjo Danijos ir Liubeko laivynus jūroje. 1569 metų vasarą Danija sėkmingai puolė Taliną, ir jau 1570 sudaryta Štetino taika, pagal kurią Švedija turėjo už Älvsborgą sumokėti išpirką.
Karo pasekmės
Nors po karo Danijos ir Švedijos teritorijos nepakito, karo metu buvo smarkiai nuniokotos pasienio gyvenvietės, šalys išsekintos.
Richard Francis Burton
Kapitonas seras Richard Francis Burton (1821 m. kovo 19 d. – 1890 m. spalio 20 d.) – anglų keliautojas, geografas, vertėjas, etnologas, lingvistas, poetas, fechtuotojas, orientalistas, ir diplomatas.
Jis yra gerai žinomas dėl savo kelionių po Aziją ir Afriką, „Tūkstančio ir vienos nakties“ bei „Kama Sutros“ vertimo, dalyvavimo John Hanning Speke ekspedicijoje, atradusioje Viktorijos ežerą. Taip pat, paties Burton vadovaujama ekspedicija atrado Tanganikos ežerą.
Britų Rytų Indijos kompanijos armijoje Indijoje Burton turėjo kapitono laipsnį. Vėliau Karališkosios geografų draugijos buvo pasamdytas ištirti rytinę Afrikos pakrantę.
Klimontai (Sedlcų apskritis)
Klimontai  – kaimas Lenkijos rytuose, Mordų valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietus nuo Mordų, apie 18 km į rytus nuo Sedlcų ir apie 105 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Kundročiai
Kundročiais vadinami kaimai:
Katalas
Katalas, kat – tarptautinės matavimo vienetų sistemos vienetas, naudojamas apibūdinti katalizės aktyvumui. Šis matavimo vienetas buvo naudojamas ilgą laiką, tačiau oficialiai tapo SI vienetu tik 1999 m. po XXI Generalinės matų ir svorių konferencijos priimto nutarimo.
Jei katalizatoriaus panaudojimas pagreitina cheminę reakciją vienu moliu per sekundę, tai šio apibrėžtojo dydžio katalizatoriaus aktyvumas lygus vienam katalui. Katalas – išvestinis SI vienetas, kuris išreiškiamas pagrindiniais vienetais:
Pogoželcė
Pogoželcė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bialovežos valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į vakarus nuo Bialoviežos, apie 16 km į rytus nuo Hainuvkos ir apie 62 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimas įsikūręs Belovežo girioje.
Tiesas
Tiesas – miestas vakarų Senegale, netoli Dakaro; regiono centras. 252,3 tūkst. gyventojų (2007). Prekybos mėsa ir gyvuliais centras, svarbus apylinkių, kuriose auginami ryžiai, riešutai, maniokas, vaisiai, centras. Geležinkelio remontas. Netoliese išgaunami aliuminio fosfatai. Yra politechnikos mokykla.
Istorija
1863 m. kaimo vietoje prancūzai pastatė tvirtovę, po 1885 m. gyvenvietė ėmė sparčiai vystytis kaip prekybos ir verslo centras.
Alko Aukuro akmuo
Akmuo
Akmuo statmeno, netaisyklingo ovalo formos, pilkšvai rusvos spalvos, smulkaus grūdėtumo, 1,2 m aukščio, 0,9–1,1 m storio. Viršūnė nuskelta, joje iškaltas 35 x 50 cm dydžio ir 5–10 cm gylio dubuo, kurios kraštai nusklembti.
Teritorijos plotas – 1,1 m².
Į pietus – pietryčius nuo akmens prasideda alkakalnis (Alkos kalnas), 30 m į šiaurę yra Jonikės šaltinis, 25 m į šiaurės rytus išliko Šventojo (Aukuro) ąžuolo kelmas. thumb|rigth|300px|Pylimas palei senkelį ir šalia jo stūksantis akmuo su dubeniu (kairėje). 2018 m.
Istorija
Tautosakos duomenimis akmuo stovėjo pagonių šventykloje po ąžuolu, o po Žemaitijos krikšto naikinant šventyklą, nuverstas nuo kalvos jos papėdėn. XIX–XX a. I pusėje Salantų apylinkės jaunimas per Jonines ant akmens kurdavo Joninių šventės ugnį.
Akmuo su šalia esančiu šaltiniu ir Šventuoju ąžuolu sudarė Alkos kalno senovės pagonių šventyklos apeiginį-sakralinį kompleksą
1993 m. įrašytas į istorijos ir kultūros paminklų laikiną apskaitą (l. a. 304/2), 2003 m. – registruotas nekilnojamųjų kultūros vertybių registro mitologinių vietų sąraše (M262), 2005 m. pripažintas valstybės saugoma kultūros vertybe.
2010 m. akmuo buvo perkeltas į Alkos kalno pietrytinę dalį ir pastatytas šalia stogastulpio. 2012 m. grąžintas į pirminę vietą.
Tyrimai
1993 m. žvalgė Vykintas Vaitkevičius.
Kazamansas
thumb|150px|Kazamanso separatistų vėliava thumb|250px|Kazamanso kraštovaizdis Kazamansas  – teritorija pietų Senegale, Kasamanso upės slėnyje, įsiterpusi tarp Gambijos ir Bisau Gvinėjos. Sudaro Ziginšoro (Žem. Kazamanso) ir Koldos (Aukšt. Kazamanso) regionai. Pagrindinis miestas – Ziginšoras.
Būdingas lygumų kraštovaizdis su aukštumu sritimi pietryčiuose. Klimatas karštas ir drėgnas. Svarbus ryžių auginimo ir turizmo centras. Yra geri smėlio paplūdimiai vandenyno pakrantėje (ypač ties Kep Skiringu).
Kazamanse dominuoja džolų tautybės žmonės. Vietiniai separatistiniai judėjimai kovoja už teritorijos autonomiją ir nepriklausomybę, neretai vyksta susirėmimai su Senegalo armija.
Kolonijiniu laikotarpiu Kazamanse dominavo portugalai.
Rietavo Oginskių kultūros istorijos muziejus
thumb|250px|Oginskių kultūros istorijos muziejus thumb|250px|Ekspozicijos salė Rietavo Oginskių kultūros istorijos muziejus – muziejus Rietave, L. Ivinskio g. 4.
Istorija
Muziejus atidarytas 1995 m. vieninteliame išlikusiame XIX a. vidurio architektūrinio ansamblio pastate. Šiame pastate 1874–1903 m. veikė kunigaikščio Bogdano Oginskio (1848–1909) muzikos mokykla.
Pagrindinė muziejaus veiklos kryptis – išsaugoti kunigaikščių Oginskių kultūrines tradicijas ir puoselėti Rietavo krašto istorinę atmintį.
Skarulių apylinkė
Skarulių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Jonavos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jonavos rajonui. 1963 m. sausio 12 d. prijungta prie Dumsių apylinkės.
1068 m.
1068 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Širvintų seniūnija
Širvintų seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Širvintų rajono savivaldybės viduryje.
Istorija
2017 m. įkurta Širvintų miesto seniūnija, kuriai priklauso Širvintos.
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 8 seniūnaitijos:
Babaušis
Vaizdavimas
Babaušio išvaizda ir gyvenamoji vieta sunkiai nusakoma, tikriausiai tai nakties tamsa, tamsūs kampai, kertės.
Pževloka
Pževloka  – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Bialovežos valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 14 km į pietvakarius nuo Bialoviežos, apie 16 km į pietryčius nuo Hainuvkos ir apie 66 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimas įsikūręs Belovežo girioje.
Čedi
thumb|270px|right|Šešiolika mahadžanapadų. Čedi (Četija) - viena iš jų. Čedi (skr. (devanagari): चेदि), dar vadinama Četija buvo viena iš šešiolikos regionų - valstybių (mahadžanapadų) senovės Indijoje, gyvenama indoarijų tautų. Ji buvo tarp Magadhos ir Avanti, Indijos šiaurėje (dab. Madhja Pradešo valstijoje). Valstybės sostinė buvo Suktivati.
Istorija ir kultūra
Čedi yra valstybė, dažnai minima Mahabharatoje. Jos valdovas buvo Šišupala, kuris rėmė Kauravus ir vėliau buvo nužudytas.
Baruoliai
Baruoliai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Žaslių.
Kruopos
Kruopų gamybą sudaro šie etapai – grūdų priemaišų pašalinimas, nevalgomų luobelių pašalinimas, jie gali būti poliruojami (švelniai aptrinami velenais arba diskais), šlifuojami (nutrinant viršutinius grūdo sluoksnius, gemalus). Gaminant kai kurias kruopas grūdai smulkinami iki tam tikro dydžio.
Naudojimas
Kruopos ilgai išlaikomos, tad tinka ilgam saugojimui. Iš jų daugiausia verda košes, sriubas, kartais įmaišo į kepinius. Prieš naudojant kruopas paprastai išmirko, kadangi jos sausos ir kietos.
Kruopų rūšys
Lietuvoje vartojamos:
Nuorodos
カーシャ
Auksažiedė kaurė
Auksažiedė kaurė (Cypraea annulus) – kaurinių (Cypraeidae) šeimos moliuskas. Dydis iki 50 mm.
Gruzinų mitologija
Gruzinų mitai ir legendos išliko pasakose. Daugelis jų vėliau susiliejo su krikščioniškąja mitologija.
Žymiausi gruzinų mitologijos veikėjai yra:
Nilsboris
Nilsboriu vadinti du cheminiai elementai:
Aukštupis
Aukštupis – dešinysis Ežeruonos intakas. Prasideda 2,5 km į vakarus nuo Aukštupių. Teka rytų kryptimi.
Etimologija
Upėvardžio kilmė – „aukšta upė“.
1069 m.
1069 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Biržuliai
Biržuliai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Bukonių. Pro kaimą teka Lankesos intakas Srautas, telkšo mažas ir pelkėtas Biržulių ežeras. Yra kaimo kapinės. Pro Biržulius eina kelias į Gaižūnus.
thumb|left|260px|Biržulių kapinės
Smulkiadyglės saulažuvės
Smulkiadyglės saulažuvės (Caproidae) – saulėžuvių (Zeiformes) būrio žuvų šeima. Paplitusios Atlanto, Indijos ir Ramiajame vandenynuose. Dydis – iki 30 cm. Kūnas raudonos ar rausvos spalvos.
Šeimoje yra 2 gentys ir 12 rūšių.
Gentys
thumb|left|210px|Antigonia steindachneri thumb|left|210px|[[Paprastoji antigonija (Antigonia capros)]]
Racibužas
Raci̇̀bužas  – miestas Lenkijos pietuose. Nuo 1999 m. priklauso Silezijos vaivadijai. 1975–1998 m. buvo Katovicų vaivadijai. Racibužo apskrities administracinis centras. 56 084 gyventojai (2008 m. duomenys).
Arkadijus Gotesmanas
Arkadijus Gotesmanas (g. 1959 m. lapkričio 11 d. Užhorode) – Lietuvos perkusininkas, avangardinio džiazo, šiuolaikinės muzikos atlikėjas.
Biografija
1980–1987 m. koncertavo su ansambliu „Oktava“, 1989–1992 m. su saksofonininku P. Vyšniausku (duetas „Petrarka“; 1989 m. išleido pirmąją lietuvišką kompaktinę plokštelę), nuo 1993 m. su G. Abariaus trio, su trio „Allions“ (Viačeslavas Ganelinas, P. Vyšniauskas ir A. Gotesmanas). Grojo su tokiais muzikantais, kaip perkusininkai Chin Gito (1985 m. Kuba), Fredis Studeris, saksofonininkas Džonas Zornas (1994 m. Jeruzalė), trimitininkas K. Tranbergas (1999 m. Kopenhaga), Dainiaus Pulausko sekstetas, Kauno bigbendas, D. Geringo trio (EXPO – 2000 Hanoveris), Lietuvos nacionalinis simfoninis orkestras, Šv. Kristoforo kamerinis orkestras.
Tyrelupis
Tyrelupis – kairysis Ežeruonos intakas, įteka į ją apie 2 km į šiaurės vakarus nuo Aukštupių, 19,6 km nuo jos žiočių. Teka Dabrupinės mišku pietų kryptimi.
Upėvardis kilo nuo žodžio tyras, tyrelis („klampynė, pelkė su mažais medeliais“).
Ilgakiemio apylinkė (Kaunas)
Ilgakiemio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Garliavos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Panemunės rajonui. 1954 m. prijungta dalis Rinkūnų apylinkės, 1956 m. – Pajiesio apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Ilgakiemio apylinkė prijungta prie Garliavos apylinkės.
Vidzgiris
Vidzgiris – Alytaus miesto dalis (mikrorajonas), esanti į vakarus nuo miesto centro, piečiau Dainavos. Yra paštas, stovi „Vėtrungės“ paminklas. Į šiaurės vakarus nuo Vidzgirio yra Alytaus Švč. Mergelės Marijos Krikščionių Pagalbos bažnyčia. Mikrorajone yra Vidzgirio miškas (parkas), kuris paskelbtas Vidzgirio botaniniu draustiniu. Parke yra žydų holokausto aukų kapinės.
Istorija
II pasaulinio karo pradžioje Vidzgirio miške sušaudyta dešimtys tūkstančių žydų. Masinių žudynių vietoje, kur ilsisi 60 tūkst. žmonių palaikai, įrengtas memorialas, kurio akcentas – skulptūra, vaizduojanti Dovydo žvaigždę (1993 m.; skulptorius Aloyzas Smilingis). 1960 m. Vidzgirio miškas paskelbtas botaniniu draustiniu.
Anksčiau čia buvo gyvenvietė Alytaus II Kolonija, 1966 m. gruodžio 30 d. prijungta prie Alytaus miesto. 1993 m. kovo 18 d. atidengtas memorialas žydų aukoms atminti.
Kolonija Mordai
Kolonija Mordai  – kaimas Lenkijos rytuose, Mordų valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietvakarius nuo Mordų, apie 15 km į rytus nuo Sedlcų ir apie 102 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Germanai
thumb|Takoskyra tarp vakarų ir šiaurės germanų Europoje
Germanai – istorinė indoeuropiečių genčių grupė, kilusi iš šiaurės Europos ir atpažįstama pagal germanų kalbų, kilusių iš bendros germanų kalbos ikiromėniniame geležies amžiuje, vartojimą. Iš šios genčių grupės kilo šiaurės vakarų Europos tautų grupė, kuriai priklauso tokios tautos kaip danai, norvegai, islandai, olandai, flamandai, švedai, vokiečiai ir anglai.
Migruodami germanai paplito po Europą vėlyvosios antikos laikais ir ankstyvaisiais viduramžiais. Palei Romos sienas pradėjo dominuoti germanų kalbos (Austrija, Vokietija, Nyderlandai, Anglija), bet likusiose Romos provincijose germanai perėmė lotynų kalbos dialektus. Be to, jie priėmė krikščionybę. Germanai daug nuveikė transformuojant Romos imperiją į Viduramžių Europą.
Šiais laikais germanais vadinamos germanų kalbomis kalbančios tautos:
SFL
SFL (Sekmadienio futbolo lyga, atitinka IV lygą) – mėgėjiška Lietuvos didžiojo (11x11 žaidėjų) futbolo lyga. Lyga įkurta 2005 m., ją organizuoja VšĮ „Sekmadienio futbolo lyga“ nepriklausomai nuo Lietuvos Futbolo Federacijos. Nuo profesionalaus futbolo skiriasi tuo, kad rungtynių metu neribojamas keitimų skaičius. Be to kitų Lietuvos lygų žaidėjai (LFF I lygos, LFF II lygos ir LFF III lygos), išskyrus A lygą, žaidėjams nedraudžiama dalyvauti Sekmadienio futbolo lygoje. SFL taip pat rengia taurės varžybas.
Istorija
Debiutiniais, 2005 metais Vilniuje startavo 19 komandų (A divizione - 9, B divizione - 6, C divizione 4). 2006 m. lygoje dalyvavo 24 komandos (A divizione - 8, B divizione - 8, C divizione - 8). 2007 m. lygoje startavo 37 komandos, suskirstytos 4 divizionus (A divizione - 10, B divizione - 10, C divizione - 10, Farm 1 divizione 7 pavasario rate, o 9 rudens rate), o po pirmo rato prisijungė dar 2 komandos. 2008 m. SFL dalyvavo 48 komandos Vilniaus regione (A divizione - 10, B divizione - 10, C divizione - 10, Farm 1 divizione - 9, Farm 2 divizione - 9). SFL ėmė plėstis į kitus regionus - 5 komandos varžėsi Klaipėdos SFL varžybos. 2009 m. prisijungė Alytaus ir Šakių divizionai. 2010 m. Šakių diviziono nebeliko, tačiau 2011 m. prisijungė Sūduvos ir Aukštaitijos divizionai.
2012 m. SFL buvo pertvarkyta, divizionai vyko Apskričių Futbolo Federacijų ribose. SFL varžybos vyko iki 2015 m. Vilniaus, Kauno, Klaipėdos, Šiaulių, Panevėžio, Marijampolės ir Alytaus apskrityse.
2016 m. SFL lygos subyrėjo visose apskrityse išskyrus Vilniaus Regioną, kuriame ir toliau vyko varžybos 4 divizionuose.
2019 m. gegužės mėn. pirmą kartą Sekmadienio futbolo lygai teko imtis sankcijų prieš rasizmo pasireiškimus. Niekada iki šiol su rasizmo problemomis SFL nebuvo susidūrusi. „Širvintos-VGTU-Vilkai” iš pradžių buvo griežtai įspėta dėl nekorektiško pašalinių asmenų elgesio komandos techninėje zonoje, o po savo sirgalių/žiūrovų rasistinių apraiškų namų stadione (Širvintų stadione) rungtynių su “Viesulas" metu buvo nubausti vienerių rungtynių stadiono diskvalifikacija bei 100 eurų bauda. Taip pat buvo nubaustas FK „Lentvaris” dėl savo sirgalių/žiūrovų itin šiurkščių rasistinių apraiškų namų stadione (Trakų stadione) rungtynių su FC “Vova" metu. Buvo paskirta vienerių rungtynių stadiono diskvalifikacija bei 200 eurų bauda.
Prieš 2020 m. sezoną SFL lygoje vėl užsiregistravo 44 dalyviai, tačiau lygų struktūra sugrąžinta į 4 divizionus: SFL A - 12 komandų, SFL B - 12 komandų, SFL C - 10 komandų, SFL D - 10 komandų. Prieš koronaviruso pandemijos protrūkį numatytas startas buvo balandžio 18 d. Šiuo metu buvo išgryninti keturi galimi sprendimai: A) Iki maksimumo mažinti vasaros pertrauką, žaidžiami abu ratai B) Bus žaidžiamas tik vienas ratas rudenį C) Pirmenybės bus reorganizuotos į sistemą ruduo-pavasaris D) Pirmenybės šiais metais nevyks. Vyriausybės įteisintas karantinas galiojo nuo kovo 12 d. iki gegužės 30 d., kai vyriausybė leido atnaujinti aukšto meistriškumo varžybas. Po konsultacijos buvo nuspręsta kad SFL varžybos atitinka aukšto meistriškumo varžybų kriterijus, ir SFL čempionatas galės startuoti.
Komandos
2023 m. SFL varžybose dalyvavo 41 komanda. Daugiau informacijos - Lietuvos futbolo varžybų 2023 m. puslapyje
Nasau
Nasau  – Bahamų sostinė ir didžiausias miestas bei pagrindinis uostas. Išsidėstęs New Providence salos šiaurės rytinėje pakrantėje. 227,9 tūkst. gyventojų (2007 m.). Tai žinomas pasaulio turistų traukos centras, kuriame yra puikūs paplūdimiai, spalvinga atogrąžų augmenija, kurortinė vietovė Rojaus saloje (Paradise Island) palei Nasau uostą.
Mieste yra parlamento pastatas, teismo rūmai, vyriausybės rūmai (1801 m.), oficiali generalinio gubernatoriaus rezidencija. Kristaus bažnyčia-katedra. Greta miesto yra jūrų sodai rytiniame uosto pakraštyje, Šarlotės tvirtovė (Fort Charlotte, 1787–1789 m.), Fort Fincastle (1793 m.), Ardastra sodai, kuriuose gausu atogrąžų ir subtropinės augalijos. Džambio (Jumbey) kaimas yra XVIII a. Bahamų gyvenvietės reprodukcija. 1974 m. įkurta Bahamų kolegija.
Istorija
Miestas įkurtas 1656 m. kaip Charles Towne (Anglijos karaliaus Karolio II garbei). Tuo metu dažnai kildavo karai su Ispanija ir miestas buvo naudojamas kaip kaperių bazė. 1694 m. jį užpuolė ir sugriovė ispanai, o 1695 m. miestą atkurė gubernatorius Nicholas Trott ir pervadino Nasau (Anglijos karaliaus Viljamo III šeimos garbei). Viljamas III priklausė Nasau šeimai, kurios pavadinimas kilo nuo miesto Vokietijoje.
Po Troto Nasau valdė ne tokie geri gubernatoriai. 1702 m. prancūzai ir ispanai trumpam užėmė Nasau. Per Ispanijos įpėdinystės karą ispanai buvo užpuolę miestą 1703, 1704 ir 1706 m. Apie 1713 m. mažai apgyvendinta Bahamų sala tapo piratų prieglobsčiu, vadinamu Naujuoju Providensu. Salos gubernatorius teigė, kad Nasau gyveno 1000 piratų ir 100 miestiečių. Nasau buvo paskelbtas piratų respublika. Miestą kaip bazę naudojo Charles Vane, Thomas Barrow, Benjamin Hornigold, John Rackham, Anne Bonny, Mary Read ir Edward Thatch.
1718 m. britai bandė atgauti valdžą Nasau ir paskyrė Woodes Rogers karališkuoju gubernatoriumi. Jis sėkmingai persekiojo piratus, atnaujino prekybą, reformavo administraciją ir iš savo pinigų atstatė tvirtovę. 1720 m. ispanai nesėkmingai bandė užimti Nasau.
Nasau suklestėjo per Amerikos revoliuciją. Už pinigus, gautus iš kaperevimo, mieste atsirado nauja tvirtovė, gatvės apšvietimas, 2300 namų buvo pastatyta ar atnaujinta. 1776 m. amerikiečiai trumpam užėmė salą, o 1782 m. ispanai paskutinį kartą okupavo Nasau, kol juos išvijo Andrew Deveaux 1783 m.
Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Nasau yra užmezgęs partnerystės ryšius:
Jerzy Ignatowicz
Ježis Ignatovičius (, 1914 m. rugpjūčio 27 d. Seinuose – 1997 m. rugpjūčio 30 d. Varšuvoje) – Lenkijos teisininkas, teisėtyrininkas civilistas ir šeimos teisės specialistas, Lenkijos Aukščiausiojo Teismo teisėjas Liublino Marijos Sklodovskos-Curie universiteto profesorius, habilituotas mokslų daktaras. Lenkijos civilinės teisės reformatorius, daugybės straipsnių teisės klausimais autorius.
Šimtaakė kaurė
Šimtaakė kaurė (Cypraea argus) – kaurinių (Cypraeidae) šeimos moliuskas.
Teremiskai
Teremiskai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bialovežos valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurės vakarus nuo Bialoviežos, apie 14 km į rytus nuo Hainuvkos ir apie 59 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimas įsikūręs Belovežo girioje. Kaime yra apie 20 namų, viena parduotuvė ir autobusų stotelė. Kaime įsikūręs etnografinis krašto muziejus.
Barutiškiai
Barutiškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Inturkės.
1070 m.
1070 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Dovydonys
Dovydonys – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Bukonių, prie kelio. Šiauriau kaimo teka kairysis Lankesos intakas Žadupė.
Macrodontia cervicornis
Aprašymas
Patinai turi dideles mandibules, kurios užauga ir iki 4 cm ilgio, patelių mandibulės daug mažesnės. Tokių didelių mandibulių paskirtis dar nežinoma. Manoma, jog kaip ir elniavabalių, jos naudojamos kovai dėl patelių. Priešnugarėlės kraštai turi tris aštrius spyglius. Antsparniai raštuoti.
Didžioji gyvenimo dalis prabėga būnant lervos stadijoje. Džiūstančiose ir nudžiūvusiose medžiuose jos vystosi apie 10 metų. Lervos stambios, siekia 21 cm, spalva ruda, kas yra gana neįprasta, nes dažniausiai ūsuočių lervos būna baltos spalvos. Medienoje graužia apie 10 cm skersmens ir apie 1 metro ilgio takus. Suaugę vabalai gyvena neilgai, tik keletą mėnesių, per kuriuos susiporuoja ir padeda kiaušinėlius po nudžiūvusių medžių žieve.
Kartais skrenda į šviesą, bet dažniausiai randamas miško paklotėje.
Paplitimas, gausumas
Aptinkamas Brazilijoje, Ekvadore, Prancūzijos Gvianoje, Peru, Venesueloje. Amazonijos regiono drėgnuosiuose atogrąžų miškuose. Visame regione retas. Dėl itin ilgo lervų vystymosi rūšiai labai didelę žalą daro miškų kirtimas ir valymas.
Dėl savo išvaizdos ši vabalų rūšis labai paklausi tarp vabzdžių kolekcionierių. Egzempliorių kaina kartais viršija 800$. Suaugėlių gaudymas ir pardavinėjimas taip pat svariai prisideda prie populiacijos mažėjimo, nes labai dažnai pagaunami dar nespėję susiporuoti vabalai ir kiaušinėlių nepadėjusios patelės.
Įrašytas į Tarptautinę raudoną knygą kaip pažeidžiama (Vulnerable) rūšis.
Didžiausi pasaulio vabalai
Macrodontia cervicornis, kartu su gigantiškuoju titanu (Titanus giganteus) ir vabalu herakliu (Dynastes hercules), yra didžiausi pasaulio vabalai. Visi šie vabalai yra panašaus dydžio (170 – 175 mm). Kuri iš šių vabalų rūšių yra pati didžiausia, priklauso nuo vabalo matavimo metodikos. Jei matuojamas vabalo ilgis su ragais ir mandibulėmis, tada pirmoje vietoje eitų vabalas heraklis, o antroje Macrodontia cervicornis, palikdamas gigantiškąjį titaną trečioje vietoje. Tačiau, jei vabalo ilgis matuojamas be madibulių ir ragų, tada, be jokios abejonės, pirmoje vietoje būtų gigantiškasis titanas, antroje Macrodontia cervicornis, o trečioje – vabalas heraklis. Tad Macrodontia cervicornis dažnai tituluojamas kaip antras pagal dydį pasaulio vabalas, nes abiem matavimo būdais lieka antras.
Kžimošė
Kžimošė  – kaimas Lenkijos rytuose, Mordų valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietvakarius nuo Mordų, apie 14 km į rytus nuo Sedlcų ir apie 101 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Kaime yra Kžimošės geležinkelio stotelė. Apie 1,5 km į rytus teka Liveco upė.
Studzieničnė (ežeras)
Studzieničnės ežeras – ežeras Baltijos aukštumoje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Augustavo apskrityje ir Augustavo valsčiuje. Šalia ežero yra Pževiežo ir Studzieničnos kaimai. Apie 70 % ežero pakrantės apaugę miškais, daugiausia pušimis. Ežeras yra 122,7 m aukštyje virš jūros lygio. Ežeras yra Augustavo kanalo dalis. Vakaruose per Pževiežo šliuzą jungiasi si Balčio ežeru. Į rytus iš ežero toliau tęsiasi kanalas, kuris jungiasi su ežeru per Svobodos šliuzą. Pietuose ežeras mažais kanalais jungiasi su nedideliu Studzieničanskio ežeru. Ežere yra Lipuveko, Janovų Grondo ir Bžozovų Grondo salos. Bžozovų Grondo saloje (apie 0,08 ha) yra 1960 m. įsteigtas salos augalijos Bžozovų Grondo draustinis, kuriame saugomos retos rūšies orchidėjos. Taip pat ežeras yra Augustavo girių ir ežerų kraštovaizdžio parke. Pietinėje ežero dalyje įsikūrusi Studzieničnos gyvenvietė, priklausanti Augustavo miestui. Gyvenvietė garsi savo Dievo Motinos bažnyčia, įsikūrusia vienoje iš ežero salų. Šiaurinėje ežero dalyje yra Pževiežo kurortas, kurio apylinkėse yra nemažai stovyklaviečių ir svečių namų.
Mesjė 36
thumb|225px|Mesjė 36 padrikasis spiečius.
Mesjė 36 (M36, NGC 1960) – padrikasis spiečius Vežėjo žvaigždyne. Spiečius nuo Žemės nutolęs per 4100 šviesmečių. Regimasis ryškis – 6,3.
1071 m.
1071 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Ilgasnukės dyglės
Šeimoje 2 gentys, 2 rūšys.
Saab
right|thumb|140px|Saab logotipas Saab – švedų kompanija, savo veiklos pradžioje užsiėmusi lėktuvų gamyba (daugiausia karinių). Vėliau Saab įsigijo sunkvežimių gamintoją Scania AB ir įkūrė automobilių gamybos padalinį. 1990 m. Saab Automobile nupirko General Motors kompanija.
Albertina (muziejus)
thumb|250px| Muziejaus pastatas thumb|250px|Rūmų [[frontonas su jos įkūrėjo erchercogo Alberto herbu. (Jo tėvas buvo Lenkijos karalius ir Lietuvos didysis kunigaikštis Augustas III, todėl herbe pavaizduoti ir Lietuvos Vytis bei Lenkijos Erelis.)]] Albertinos grafikos rinkiniai arba tiesiog Albertina – meno muziejus Vienos centre, įrengtas ercherzogo Alberto rūmuose. Pasaulyje plačiai žinomas savo rinkiniais, ypač grafikos kolekcija. Vienas iš labiausiai lankomų turistinių objektų Austrijos sostinėje, pavadintas jo įkūrėjo hercogo Alberto Kazimiero Augusto Saksoniečio-Tešiniečio vardu.
Saab
Šiuo metu pagrindinė Saab veiklos sritis vėl yra karinių lėktuvų gamyba – pagrindinis modelis JAS 39 Gripen (naikintuvas).
Albertina (muziejus)
Istorija
Meno kolekcijos užuomazga susiformavo Presburgo (dab. Bratislavos) pilyje 1765-1781 m., kur hercogas Albertas kartu su žmona Marija Kristina Habsburgiete-Lotaringiete rezidavo kaip Vengrijos karalystės valdytojai. 1795 m. jie nusipirko rūmus Vienoje ir persikraustė ten gyventi kartu su savo kolekcija. Pastatas buvo perstatytas ir pritaikytas meno rinkiniams laikyti bei eksponuoti. Nuo 1822 m. į jį galėjo patekti visi norintys, vienintelis reikalavimas buvo avėti nuosava avalyne. Tai buvo demokratiškas žingsnis tuometinėje Austrijoje, nes į kitus muziejus buvo įleidžiami tik kilmingieji. Po hercogo Alberto mirties rūmus paveldėjo erchercogas Karlas, vėliau - erchercogas Albertas Frydrichas Austrijietis bei erchercogas Frydrichas Austrijietis. Kartu augo ir kolekcija.
1919 m. pastatas kartu su paveikslais ir kitais kūriniais perėjo Austrijos respublikos nuosavybėn, po metų rūmuose buvo patalpinti ir Karališkosios bibliotekos meno rinkiniai. Šiam naujam valstybiniam muziejui 1921 m. buvo suteiktas Albertinos vardas.
Saab
2010 m. vasario 23 d. General Motors galutinai pardavė Saab olandų superautomobilių gamintojui Spyker.
Nuo 2010 m. kompanija susidūrė su didelėmis finansinėmis problemomis ir 2011 m. gruodžio 19 d. kompanija oficialiai kreipėsi į Švedijos teismą dėl bankroto paskelbimo.
Albertina (muziejus)
Istorija
1998 m. Albertina buvo kompleksiškai rekonstruota, įvesta paskutinius saugumo reikalavimus atitinkanti vidaus tvarka. Šiandien tai labiausiai lankomas muziejus Austrijoje.
Saab
2012 m. vasario 22 d. buvo surinktas paskutinis Saab automobilis – oranžinės spalvos Saab 9-3 Aero.
Albertina (muziejus)
Rinkiniai
thumb|170px|left| Albrechtas Diureris. „Laukinis kiškis“. 1502 m. Albertinos muziejaus kolekcija Muziejus garsėja trimis meno kūrinių kolekcijomis:
Albertinoje saugomi 43 Rafaelio, 145 Albrechto Diurerio, 70 Rembranto (didžiausia kolekcija pasaulyje), taip pat Egono Šilio darbai. Be to yra Leonardo da Vinčio, Mikelandželo, Piterio Pauliaus Rubenso, Jeronimo Boscho, Piterio Breigelio, Polio Sezano, Oskaro Kokoškos, Pablo Pikaso, Anri Matiso ir Gustavo Klimto kūrinių. Nuolat vyksta parodos, skirtos tam tikram menininkui. Taip 2006 m. buvo parodyta plati Pablo Pikaso, o 2008 m. - Vincento van Gogo kūrinių ekspozicija.
Saab
2012 m. kovo 6 d. Indijos žiniasklaida paskelbė, kad norą įsigyti Saab Automobile pareiškė indų Mahindra & Mahindra ir kinų Youngman.
Inovacijos
Saab kompanija savo gyvavimo laikais išsiskyrė svarbiomis automobilių naujovėmis:
Galerija
thumb|left|220px|SAAB 9-3 thumb|none|220px|Saab JAS-39 Gripen
Viktoras Čebrikovas
Viktoras Čebrikovas (, 1923 m. balandžio 27 d. Jekaterinoslave – 1999 m. liepos 1 d. Maskvoje) – tarybinis partinis ir valstybės vėikėjas, buvęs TSKP CK Politinio biuro narys, KGB pirmininkas.
Alko Šventasis ąžuolas
left|100px Alko ąžuolas, vadinamas Šventuoju, Aukuro ąžuolu (registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas –, senas kultūros paminklo laikinosios apskaitos Nr. 304/1) – mitologinis ąžuolas šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Alke (Imbarės seniūnija), 1,30 km į vakarus nuo kelio , kairiajame Alkupio krante, Salantų regioniniame parke. thumb|300px|Nupjauto Šventojo, Aukuro ąžuolo kelmas. 2011 m.
Europos telekomunikacijų standartizacijos institutas
thumb|300px|right|{{legend|#008000|visateisiai nariai}}{{legend|#00ff00|asocijuoti nariai}}{{legend|#ff8040|stebėtojai}} Europos telekomunikacijų standartizacijos institutas  – nepriklausoma, ne pelno siekianti telekomunikacijų pramonės (įrangos gamintojai ir tinklų operatoriai) standartizacijos organizacija Europoje.
Alko Šventasis ąžuolas
Ąžuolas
Augo tarp alkakalnio ir Janinos Nomgaudienės sodybos, kalvos vakariniame šlaite, netoli Jonikės šaltinio. Iki šių dienų išliko ąžuolo kelmas. Jis netaisyklingo apskritimo plano, iki 1,7 m skersmens. Vidus išpuvęs.
Europos telekomunikacijų standartizacijos institutas
ETSI 1988 m. įsteigė CEPT. Organizacija, įsikūrusi Sophia Antipolis technologijų parke (Prancūzija), yra oficialiai pripažinta Europos Komisijos ir ELPA. ETSI atsakinga už informacinių ir ryšių technologijų, tokių kaip fiksuoto, mobilaus ir radijo ryšio bei transliavimo ir interneto, standartizavimą Europoje.
Alko Šventasis ąžuolas
Ąžuolas
Teritorijos plotas – 4,2 m².
Europos telekomunikacijų standartizacijos institutas
Kasmet ETSI išleidžia po 2000–2500 standartų. Nuo organizacijos įsteigimo 1988 m., ji išleido daugiau kaip 30 000 standartų, tarp kurių yra standartai tokioms technologijoms kaip mobiliųjų telefonų sistema GSM™, 3G, 4G, DECT™, profesionali mobilaus radijo sistema TETRA, reikalavimai mažo nuotolio įtaisams, tokiems kaip LPD radijas, lustinės kortelės ir daugelis kt.
Alko Šventasis ąžuolas
Ąžuolas
20 m į pietus prasideda alkakalnis (Alkos kalnas), 25 m į pietvakarius yra Aukuo akmuo, 38 m į vakarus – Jonikės šaltinis.
Europos telekomunikacijų standartizacijos institutas
Narystė
ETSI turi daugiau kaip 750 narių iš 63 valstybių/provincijų Europoje ir už jos ribų, įskaitant gamintojus, tinklų operatorius, administracijas, paslaugų teikėjus, mokslinių tyrimų įstaigas ir faktiškai naudotojus.
Beveik trečdalis ETSI narių yra mažos ir vidutinės įmonės (MVĮ). Dabartinių narių sąrašą galima rasti čia.
Kundročiai (Zarasai)
Kundročiai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Jasų.
Alko Šventasis ąžuolas
Istorija
Tautosakos duomenimis ąžuolas ženklina senovės pagonių šventyklą. Vietos gyventojai ąžuolą nuo seno garbino ir saugojo kaip protėvių tikėjimo papročių liudininką, vadino Šventuoju arba Aukuro ąžuolu. Jis buvo maždaug 4 m apimties (1,3 m aukštyje), kamienas buvęs suskeldėjęs, tarsi apdegęs.
Nuo XX a. 9 dešimtmečio medis pradėjo džiūti, o šerdis – pūti. Jam visiškai išdžiuvus, sodybos šeimininkas medį 2002 m. nupjovė, o šalia pasodino keletą ąžuolo sodinukų.
Europos telekomunikacijų standartizacijos institutas
Narystė
Dabartinėmis visateisėmis ETSI narėmis yra visos ES valstybės narės.
Alko Šventasis ąžuolas
Istorija
Šventasis ąžuolas su šalia esančiais šaltiniu ir Aukuro akmeniu sudarė Alkos kalno senovės pagonių šventyklos apeiginį-sakralinį kompleksą.
Europos telekomunikacijų standartizacijos institutas
Narystė
Dabartinėmis asocijuotomis ETSI narėmis yra Australija, Kanada, JAV, Brazilija, Pietų Afrikos Respublika, Lesotas, Egiptas, Izraelis, Jemenas, Kataras, JAE, Iranas, Uzbekija, Kinija (administraciniai regionai Honkongas ir Makao turi po atskiro nario statusą), Indija, Pietų Korėja, Japonija, Taivanas, Malaizija, Singapūras, Indonezija.
Alko Šventasis ąžuolas
Istorija
1993 m. Lietuvos įrašytas į istorijos ir kultūros paminklų laikiną apskaitą (l. a. 304/1), 1993 m. birželio 15 d. registruotas nekilnojamųjų kultūros vertybių registre. 2016 m. gruodžio 13 d. objekto teisinė apsauga panaikinta.
Tyrimai
1993 m. žvalgė Vykintas Vaitkevičius.
Aušbruva
Upėvardžio pirminė lytis, matyt, *Aušr-bruva. Pirmasis sandas reikštų aušra, aušrus, o bruva, bruvas galbūt reiškia gymį, kilmę (plg., juodbruvas „tamsaus gymio, brunetas“).
Rinkūnų apylinkė (Kaunas)
Rinkūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje, į pietus nuo Kauno.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Garliavos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Panemunės rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungta prie Garliavos apylinkės ir Ilgakiemio apylinkės. 1958 m. gegužės 15 d. atkurta Garliavos apylinkę performavus į Rinkūnų apylinkę, tačiau vėl panaikinta 1963 m. sausio 12 d. prijungiant galutinai prie Garliavos apylinkės.
Puritoniškasis šoklys
Aprašymas
Tai apie 1,2 cm ilgio vabalai, spalva varijuoja nuo bronziškai rudos, iki bronziškai žalios, su baltais raiščiais ant antsparnių.
Lervos plėšrios, gyvena vertikaliuose urveliuose, kuriuose tyko grobio – įvairių smulkių vabzdžių ar kitų nariuotakojų. Suaugę vabalai taip pat plėšrūs, vikriai bėgioja smėlėtomis pakrantėmis ir gaudo įvairius smulkius nariuotakojus.
Generacijos trukmė – 2 metai.
Populiacija, gausumas
Anksčiau gyvenęs Konektikuto, Merilando, Masačusetso, Naujojo Hampšyro valstijose. Tačiau šiuo metu kai kuriose valstijose jau išnykęs visiškai, o išlikusios populiacijos labai smarkiai sumažėjusios. Bendras gyvenamas žemės plotas nesiekia 100 km², o populiacijos gausumas gali būti tik 2500 – 10 000 individų.
Pagrindinė nykimo priežastis – žmonių srautas, sutrypiantis šoklių lervų urvelius, taip pat buveinių urbanizavimas.
Įrašytas į Tarptautinę raudoną knygą, nykstančiųjų (Endangered) kategorijoje.
Kiūčių piliakalnis
Kiūčių piliakalnis – piliakalnis Panevėžio rajono savivaldybės teritorijoje, Kiūčių kaime, apie 0, 2 km į šiaurės rytus nuo Lėvens kairiojo kranto.
Piliakalnis
Piliakalnio, dar vadinamo Minakalniu, rytiniai šlaitai statūs, 5–6 m aukščio, vakariniai – lėkšti, jo vakarinėje papėdėje tekėjo Šaltenio upelis, kuris po melioracijos išdžiuvo. Aikštelė ovali, 100x40 m dydžio. Jos šiaurinėje dalyje yra kapinyno liekanų. Didelė kalvos pietinė ir rytinė dalis suardyta XX a. 4-6 dešimtmetyje kasant žvyrą. Rasta žmonių kaulų, žalvarinė juostinė apyrankė, akmeninis kirvukas. Piliakalnis 1960 m. buvo apsodintas medžiais.
Tyrimai
Piliakalnyje ištirtas 443 m² plotas. Nustatyta, kad aikštelės vakarinį pakraštį juosė žemių pylimas. Jo pagrindo plotis 3 m, aukštis 1,10-1,25 m, išorėje buvo 2 m pločio griovys. Aikštelės vakarinėje dalyje rasta kultūrinio sluoksnio liekanų, jame aptikta keramikos lipdytos brūkšniuotu (puoštos gnaibytiniu raštu), lygiu (su eglutės ir gulsčių linijų raštu) ir grublėtu paviršiumi, žalvarinės juostinės apyrankės fragmentas ir molinio verpstuko dalis. Manoma, piliakalnis naudotas I tūkstantmečio I pusėje.
Piliakalnio ir jo aikštelės šiaurinėje dalyje ištirta 10 mirusiųjų kapų, 7 iš jų vaikų. Laidota lentiniuose karstuose, su įkapėmis arba be jų. Trijuose kapuose rasta varinių monetų – Jono Kazimiero lietuviškieji ir Švedijos šilingai, iš viso 10. Viename kape rastas žalvarinis žvangutis ir odos fragmentų. Kapai datuojami XVII a. II puse.
Radinius saugo Panevėžio kraštotyros muziejus.
800px|center|Kiūčių piliakalnis iš rytų pusės
800px|center|Kiūčių piliakalnis iš šiaurės vakarų pusės
Graužiančioji kaurė
Graužiančioji kaurė (Cypraea erosa) – kaurinių (Cypraeidae) šeimos moliuskas.
Lešničuvka (Sedlcų apskritis)
Lešničuvka  – kaimas Lenkijos rytuose, Mordų valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Apie 1,5 km į rytus teka Liveco upė.
The Miracle
„The Miracle“ – 13-as studijinis grupės „Queen“ albumas, išleistas 1989 m. gegužės 22 d. Albumas buvo įrašinėjamas tik grupėms nariams žinant apie vokalisto Freddie Mercury sirgimą AIDS. Albumo įrašai truko lygiai metus.
Pagal pirminę mintį albumas turėjo vadintis „The Invisible Man“, tačiau likus trims savaitėms iki išleidimo grupė nusprendė pakeisti pavadinimą į „The Miracle“. Albumas pasiekė pirmą vietą JK, Austrijos, Vokietijos, Olandijos ir Šveicarijos albumų topuose.