cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1994 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Prizininkės
Visą laiką buvusi lydere panevėžietė Dagnė Čiukšytė, surinkusi 9,5 taško iš 13 galimų, laimėjo čempionatą. Paskutiniuose dviejuose ratuose ji nugalėjo vilnietę Laimą Domarkaitę ir sužaidė lygiosiomis su mažeikiete Vilma Paulauskiene. Ji ne tik pirmą kartą laimėjo Lietuvos moterų šachmatų čempionatą, bet ir tapo šachmatų meistre bei olimpinės rinktinės debiutante. Vienu tašku atsiliko dvi žaidėjos: kaunietė Ilona Rudaitytė, per paskutinius du ratus pralaimėjusi šiaulietei Rasai Juočytei, bet pelniusi tašką prieš kaunietę Daivą Zakšauskaitę, bei vilnietė Lina Stasiūnaitė, įveikusi Vilmą Paulauskienę ir pasidalijusi po pustaškį su vilniete Vygante Milašiūte. Pagal pasiektus papildomus rodiklius, antroji vieta atiteko Ilonai Rudaitytei, o trečioji – Linai Stasiūnaitei. Abi pastarosios žaidėjos taip pat iškovojo kelialapį į moterų šachmatų olimpiadą
Lentelės
1994 m. Lietuvos moterų šachmatų čempionato partijos.
Lina Grinčikaitė-Samuolė
Lina Grinčikaitė-Samuolė (g. 1987 m. gegužės 23 d. Klaipėdoje) – Lietuvos lengvaatletė, kuri specializuojasi sprinto rungtyse. Keturių nacionalinių aukso medalių 100 m distancijos bėgime savininkė. Šalies olimpinės rinktinės narė.
Biografija
Tarptautinėse varžybose L. Grinčikaitė pradėjo dalyvauti nuo 2003 m. Pirmasis jos pasirodymas buvo Pasaulio jaunių lengvosios atletikos čempionate, kuriame sportininkė pasiekė finalinį bėgimą ir su 11.75 s rezultatu 100 m distancijoje liko septintoje vietoje. Po metų bėgike jau pradėjo dalyvauti jaunimo lygio varžybose.
2004 m. pasaulio jaunimo čempionate atletei nepavyko pasiekti finalo. 100 m distanciją ji įveikė per 11.71 s ir pusfinalyje savo grupėje liko penktoje vietoje. 2005 m. sportininkė užfiksavo pirmąjį savo 60 m bėgimo distancijos rezultatą stambiose varžybose. Europos uždarų patalpų čempionate Grinčikaitė pusfinalyje liko paskutinė ir į finalinį bėgimą nepateko. po metų sportininkė pateko ir į pasaulio uždarų patalpų čempionatą. Lengvaatletei sekėsi geriau ir per 7.38 s įveikusi distanciją pusfinalio grupėje liko 6, bet į finalą vis tiek nepateko. Tais pačiais metais Grinčikaitė antrąsyk dalyvavo pasaulio jaunimo čempionate. 100 m distancijoje ji pasiekė finalą ir liko 6, o 200 m distancijoje ji su 23.84 s rezultatu liko antra kvalifikacinio turo grupėje, bet į tolesnį etapą nepateko. 2007 m. lengvaatletė pirmą kartą sudalyvavo Europos atletikos iki 23 metų čempionate, bet 100 m bėgime liko ketvirta, o su šalies rinktinės estafetės komanda laimėti prizinių vietų taip pat nepavyko. 2008 m. vasaros olimpinės žaidynės Grinčikaitei buvo debiutinės. Sportininkė pasirodė sėkmingai ir tapo pirmąja lietuve patekusią į olimpinį pusfinalį.
2009 m. bėgikei atnešė įvairių tarptautinių medalių. Kaune vykusiame 2009 m. Europos iki 23 metų čempionate laimėjo aukso medalį 100 m bėgime ir bronzą estafetės varžybose. Tą patį sezoną atletė pelnė aukso medalį Universiadoje. Sportininkė taip pat buvo įveikusi kvalifikacinį normatyvą patekimui į 2009 m. Pasaulio čempionatą, bet dalyvauti nepanoro. 2010 m. Pasaulio uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionatas L. Grinčikaitei buvo trečiasis ir jame pasiekė aukščiausią savo vietą – 13. Vasaros sezono metu bėgike laimėjo ketvirtąjį 100 m bėgimo nacionalinį aukso medalį 2010 m. Lietuvos čempionate. Tais pačiais metais sportininkė įveikė kvalifikacinį normatyvą patekimui į 2010 m. Europos čempionatą ir jame liko dvylikta. 2011 m. Europos uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionate iškovojo kelialapį į finalą, bet dėl patirtos traumos pusfinalyje nestartavo. 2012 m. Europos čempionate Lina Grinčikaitė pelnė bronzos medalį.
Gilbertiečiai
Gilbertiečiai arba kiribačiai – Mikronezijos tauta, daugiausiai gyvenanti Kiribatyje, taip pat Vanuatu, Nauru, Tuvalu, Fidžyje ir Saliamono Salose. Savivardis – tungaru. Manoma, kad žodis kilo iš didžiojo dievo maorių mitologijoje Tangaroa. Populiacija apie 68 000 žmonių, 61 000 iš jų gyvena Kiribatyje. Vartoja gilbertiečių kalbą, taip pat kalba angliškai. Tai nedidelė tautelė, gyvenanti skurdžiomis gamtos ir gyvenimo sąlygomis. Verčiasi žuvininkyste, medžiokle, rečiau – žemdirbyste (žemės ūkis vystomas labai mažai dėl dirvožemio trūkumo). Tikintieji – krikščionys (katalikai ir protestantai).
Istorija
Kiribačio salynas apgyvendintas Okeanijos tautų 2000 metų anksčiau, nei čia pasirodė europiečiai, būtent tada ir pradėjo formuotis tauta.
Brėmerhafenas
Brėmerhafenas ( – „Brėmeno uostas“, der Haven – „uostas“) – uostamiestis Šiaurės Vakarų Vokietijoje; apskričiai nepriklausantis miestas (kreisfreie Stadt). Kartu su 60 km piečiau esančiu Brėmeno miestu sudaro Brėmeno federalinę žemę. Vienas didžiausių Europos jūrų uostų, svarbus Vokietijos eksporto ekonomikos centras. Mokslo miestas, vok. „Stadt der Wissenschaft“ (vardą suteikė Vokietijos mokslo fundatorių asociacija 2005 m.).
Brėmerhafenas – aukštutinis centras šiauriniame Elbės-Vėzerio trikampyje. Vienintelis Vokietijos didmiestis prie pat Šiaurės jūros. Oberzentrum Bremerhaven – Europos metropolinio regiono Brėmeno-Oldenburgo dalis.
Wattenmeer Brėmerhafeno šiaurėje – UNESCO kultūros paveldas.
Istorija
thumb|left|upright|225 px|Miesto įkūrėjas Johanas Smidtas Miestas buvo įkurtas 1827 m., tačiau gyvenvietės, tokios kaip Lehe, jau buvo įsikūrusios netoliese anksčiausiai XII a., taip pat ir Gėstendorfas, kuris yra minimas XIX a. dokumentuose. Šios mažos gyvenvietės buvo statomos mažose salose, pelkėtose žiotyse.
Špagalaužis
thumb|right|250px|Viršutinis – špagalaužis thumb|left|150px|Herbas su špagalaužiu Špagalaužis ( 'kalavijų laužytuvas') – durklas labai tvirta geležte, kurios vienoje pusė primena grubias šukas. Tarpu tarp dantų galima sugauti priešininko špagos ar kitokio kalavijo geležtę ir ją sukaustyti ir tada atakuoti kokiu nors tinkamu būdu. Špagalaužį dažnai naudodavo kaip pariravimo durklą – t. y., juo atremdavo priešininko ataką ir tuo pat metu sukaustydavo priešininko špagą, o tada atakuodavo pagrindinės rankos ginklu.
Nėra aišku, ar špagalaužiais buvo galima sulaužyti špagos ar juo labiau kitokio kalavijo geležtę, kaip kad teigia kai kurie šaltiniai. Tai abejotina todėl, kad kalavijų geležtės daromos taip, kad kautynių metu atlaikytų dideles apkrovas, todėl abejotina, ar špagalaužiu galima sukurti tokią situaciją, kad nulaužtum priešininko ginklo geležtę (juo labiau, kad špagalaužį laikydavo kaire ranka). Fechtavimo knygose yra iliustracijų, kur rodoma, kaip kalavijo geležtė atlaiko bandymą sulenkti (ar sulaužyti?) ją lenkiant abiem rankomis. Tai galėdavo būti kalavijo geležtės kokybės išbandymas.
Tiesa, vėlyvojo Renesanso laikų rapyros ir rūmų špagos buvo mažiau tvirtos už ankstesnių laikų kertamuosius kalavijus, ir žinoma, kad pasitaikydavo atvejų, kai jų geležtės lūždavo. Gali būti, kad špagalaužiais iš tiesų galėdavo sulaužyti kai kuriuos tipiškus to meto civilinius ginklus.
Kiti panašūs ginklai
Be špagalaužių yra ir kitų ginklų, pritaikytų priešininko kalavijui sukaustyti. Tai gali būti įprastinis kalavijas su specialios formos garda, tinkama geležtei užspausti arba specialuotas ginklas (pvz., džitė).
Nagana
Nagana – stuburinių gyvūnų liga, kurią sukelia kelių rūšių tripanosomos (gentis Trypanosoma). Šie pirmuonys gyvena šeimininko kraujyje, sukelia karštinę, silpnumą ir letargiją. Krenta svoris, prasideda mažakraujystė. Dalis gyvūnų negydomi žūva. Tripanosomas perneša musės cėcė.
Špagalaužis
Nuorodos
Iliustracijos:
Nagana
Naganai gana atsparios kai kurios galvijų veislės, ypač N'Dama – Vakarų Afrikos karvių (Bos taurus) veislė. Tuo tarpu Rytų Afrikos zebu galvijai (Bos indicus) yra jautrūs. Daugelis laukinių Afrikos gyvūnų yra naganai atsparūs.
Nagana yra žmonių tripanosomozės miegligės analogas.
Pašupata
Pašupata  – ankstyvoji šaivistinė mokykla, kurios pavadinimas kildinamas iš Šivos titulo – Pašupatis („žvėrių viešpats“). Mokyklos pradininku laikomas pats Šiva, apsireiškęs kaip Lakulyša („vėzdo valdovas“). Akademinėje indologijoje jis laikomas II a. m. e. gyvenusiu asketu.
Pašupatų manymu, pasaulis sudarytas iš žvėrių (paśu-), pančių (pāśu-) ir jų viešpaties Šivos (pati-). Išsivadavimas pasiekiamas per meditaciją, mantrų kartojimą, kūno trynimąsi pelenais (taip atmenant visa ko laikinumą) ir kitas praktikas. Ištrūkimas iš pergimimų priklauso tiek nuo adepto pastangų, tiek nuo Šivos malonės.
Pašupatos mokykla buvo labai artima sidhantos mokyklai, jos galimai paveikta. Pašupatų tradicija išnyko ~XV a.
Svarbiausi pašupatų tekstai: Pāśupatasūtra su Kaundinjos komentaru Pañcārthabhāṣya ir Gaṇakārikā su Bhasarvadžnios Ratnaṭīkā.
Nuoga mergina, nužudyta parke
Nuoga mergina, nužudyta parke  – 1972 m. sukurtas giallo filmas.
Turinys
Vaikiškame atrakcione randamas negyvas verslininkas Johanas Valenbergas. Žūties vieta bei tai, kad prieš kelias valandas jis apdraudė gyvybę didele pinigų suma, sukelia įtarimų draudimo bendrovei, kuri nusamdo detektyvą Krisą Bajerį ištirti visas aplinkybes. Jis susipažįsta su viena iš velionio dukterų Ketrina, kuri prisipažįsta telefonu gaunanti grasinimus nužudyti. Apsilankęs jos namuose, Krisas susipažįsta su jos motina ir seserimi Barbara.
Skruzdėlių ąžuolas
Skruzdėlių ąžuolas – buvęs gamtos paveldo objektas, augęs Širvintų rajone, Skruzdėlių kaime, prie Musninkų-Čiobiškio kelio. Ąžuolo skersmuo siekė 1,8 m, o aukštis – 30 m.
Teigiama, kad Skruzdėlių ąžuolo amžius siekė daugiau nei 500 metų. Šis ąžuolas nuvirto 1992 m., kai jį suniokojo trenkęs žaibas. 2017 m. čia pastatytas koplytstulpis, Skruzdėlių kaimui atminti iš ąžuolo pagamintas atminimo medalis ir prikaltas prie likusio medžio kamieno.
Gamtos paminklo statusas šiam ąžuolui suteiktas 1960 m., o respublikinės reikšmės paminklu pripažintas 1987 m.
Bufaginai
miniatiūra|Gamabufaginas Bufaginai  – klasė toksinių steroidų, aptinkamų rupūžių odoje ir nuoduose. Jie aptinkami rupūžių išskyrose, kurios išskiriamos, kai rupūžės išgąsdinamos ar sužeidžiamos.
Kai kurie bufaginai veikia panašiai rusmenės veikliosios medžiagos – paveikia širdies raumenį ir gali sukelti skilvelio virpėjimą. Kai kurie veikia kaip vietiniai anestetikai. Aptiktas ir nuskausminamasis veikimas, kai veikia ląstelių membranas kaip Na+/K+-ATPazės inhibitorius. Buvo tiriamos priešvėžinės savybės gydant leukemiją ir melanomą bei prostatos vėžinių ląstelių slopinimas.
Charles-François Daubigny
Biografija
Fransua Dobinji gimė 1817 m. vasario 15 d. Paryžiuje. Jo tėvas Edmonas Fransua Dobinji (1789–1843) buvo tapytojas peizažistas. Nuo vaikystės F. Dobinji buvo sirguliuojantis ir augo prižiūrimas auklės Valmondua kaime prie Uazos upės. Jo šeima buvo skurdi ir F. Dobinji nuo paauglystės užsidirbdavo kurdamas iliustracijas ir atnaujindamas paveikslus. 1836 m. lankėsi Italijoje. F. Dobinji buvo daugiausiai savamoksliu dailininku ir 1837 m. nesėkmingai bandė varžytis dėl „Romos prizo“, skiriamo pradedantiesiems. Jis trumpai mokėsi pas akademinį istorinį tapytoją Polį Delarošą (1797−1856). 1838 m. jo Notr Damo ir Sen Lui salos peizažai buvo priimti į Paryžiaus Salono parodą. Po antro priėmimo į parodą 1840 m., F. Dobinji vėl bandė varžytis kitais metais dėl „Romos prizo“ ir vėl nesėkmingai. Dailininkas kūrė iliustracijas ir grafikos kūrinius, 1843 m. nutapė Fontenblo apylinkių vaizdų.
Bufaginai
Kai kurie bufaginai mažais kiekiais naudojami tradicinėje kinų medicinoje panašiai kaip ir digoksinas Vakarų medicinoje (gydant tokias būsenas kaip prieširdžių virpesiai).
Yra keletas labai artimų bufaginų, keli jų yra:
Charles-François Daubigny
Biografija
1848 m F. Dobinji gavo smulkų palikimą ir maždaug tuo metu susipažino su grupe tapytojų, kurie dirbo Barbizono kaime prie Fontenblo miško: Jules Dupré (1811−1889), Théodore Rousseau (1812−1867) ir Alexandre-Gabriel Decamps (1803−1860). 1849 m. jo ilgamečiu draugu tapo Kamilis Koro (1796−1875), su kuriuo kartu F. Dobinji kūrė Ženevos apylinkėse 1852 ir 1853 m. Po to dirbo Optevozo kaime prie Liono, kur juos susitiko Gustavas Kurbė (1819−1877). F. Dobinji reguliariai eksponavo Paryžiaus Salone, laimėjo medalius 1848, 1852, 1857 ir 1859 m. Jis eksponavo Visuotinėje Paryžiaus parodoje 1855 m., kurioje jo paveikslai sulaukė sėkmės. Po to F. Dobinji nusipirko baržą „Le Botin“, kuria keliavo po Senos ir Uazos upes tapydamas pakrantes. 1857 m. jo paveikslą „Pavasaris“ įsigijo imperatorius Napoleonas III. 1860 m. dailininkas įsigijo nuosavybės ir apsigyveno Overe prie Uazos.
2002 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionatas
2002 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionatas vyko Kaune liepos 13-14 dienomis.
Charles-François Daubigny
Biografija
1865 ir 1866 m. F. Dobinji lankėsi Anglijoje, 1868 m. − Ispanijoje, 1870 m. − Olandijoje. 1866 ir 1867 m. buvo Paryžiaus Salono žiuri nariu, gynė impresionistinę dailę. 1870 m. Prancūzijos−Prūsijos karo metu F. Dobinji buvo Londone, susipažino su K. Monė, kurį rekomendavo meno dileriui P. Diuran-Riueliui. Vėlyvaisiais metais F. Dobinji buvo kamuojamas artrito, tapė mažai. Šarlis Fransua Dobinji mirė Paryžiuje 1878 m. vasario 15 d., palaidotas Per Lašezo kapinėse. Didelę jo kūrybos dalį sudaro Uazos upės pakrančių vaizdai. F. Dobinji tapyba paveikė XIX a. prancūzų impresionistus.
2002 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionatas
Vyrai
J – jaunimo kategorijos nugalėtojas.
Moterys
J – jaunimo kategorijos nugalėtoja.
UTC+8:30
UTC+8:30 – viena iš pasaulio laiko juostų, einanti aštuoniomis su puse valandos anksčiau už pasaulinį laiką.
UTC+8:30 laikas galioja:
Kaip standartinis laikas, visus metus
Huso horario
Aimanas al Zavahiris
Aimanas Muhamadas Rabis al Zavahiris (, 1951 m. birželio 19 d. – 2022 m. liepos 31 d.)  – Egipte gimęs gydytojas, islamo teologas ir teroristas.
Po rugsėjo 11 d. išpuolių JAV valstybės departamentas pasiūlė 25 milijonų JAV dolerių atlygį už informaciją ar žvalgybos duomenis, padedančius sugauti Aimaną al Zavahirį. 2011 m. birželį jis tapo „Al Kaida“ lyderiu, pakeisdamas Osamą bin Ladeną, kurį Jungtinės Valstijos nukovė Pakistane. Anksčiau Aimanas al Zavahiris buvo aukšto rango islamistų organizacijų, vadovavusių išpuoliams Azijoje, Afrikoje, Šiaurės Amerikoje ir Europoje, narys. 2012 m. Zavahiris paragino musulmonus grobti vakariečius musulmoniškose šalyse.
2022 m. liepą per JAV bepiločio orlaivio smūgį Afganistane žuvo.
Vitoldas Christauskas
Vitoldas Christauskas  (g. 1943 m. gegužės 24 d. Kėdainuose) – Lietuvos operos dainininkas, bosas, Kauno valstybinio muzikinio teatro solistas.
Biografija
Vitoldas Christauskas gimė 1943 m. Kėdainiuose Mykolo Christausko ir Janinos Dalangauskaitės – Christauskienės šeimoje. Turėjo brolį ir seserį, tačiau abu anksti mirė. Vėliau, mirus mamos broliui ir sesei, Vitoldo tėvai priglaudė jų vaikus (sesuo turėjo vieną, o brolis keturis), tad šeimoje be Vitoldo augo dar penki vaikai.
Parašara
Parašara  – mitinis senovės arijų rišis. Jis minimas „Rigvedoje“ (VII.18.21), jam taip pat priskiriama „Rigvedos“ giesmių ciklo Agniui (I.65–I.73) autorystė. „Mahabharatoje“ pasakojama, kad iš Parašaros ir Satjavatės meilės valtyje vidury Jamunos upės gimęs garsusis rišis Vjasa. Šis gimsta siaubingai baisus, ir Parašara atsisako jį auginti. Pats Parašara laikomas Šaktės sūnumi ir Vasišthos vaikaičiu.
Parašara taip pat yra vienas iš pagrindinių pasakotojų „Višnaus puranoje“.
Vitoldas Christauskas
Biografija
Dainavimo talentą paveldėjo iš tėvų, kurie giedojo bažnyčios chore. Vitoldas nuo penkerių metų buvo mokomas skambinti pianinu. Mokėsi Kėdainių vidurinėje mokykloje. Jau nuo penktos klasės akompanuodavo mokyklos chorui, kuriam vadovavo tuo metu muzikos mokytoju dirbęs Jonas Viržonis. Akompanavo ir dainų šventėms, kurios buvo rengiamos Kėdainių dainų slėnyje. miniatiūra|kairėje|Dainų šventė Kėdainių dainų slėnyje. Kėdainių mokyklos choras. Akompanuoja Vitoldas Christauskas, diriguoja Jonas Viržonis. 1951 m. Nuotraukos autorius nežinomas. Vitoldo Christausko asmeninis archyvas
Diplomatija (2014 filmas)
Diplomatija  – 2014 m. sukurta karinė drama, laimėjusi Cezario apdovanojimą už geriausią scenarijų. Interneto svetainėje Rotten Tomatoes ji vertinama 93 % teigiamų atsiliepimų.
Vitoldas Christauskas
Biografija
Baigęs vidurinę mokyklą Vitoldas Christauskas įstojo į kompozicijos fakultetą Vilniaus Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje. Tačau buvo pašauktas tarnybai į Sovietų armiją. Tarnavo trejus metus Maskvoje. Kariuomenėje įkūrė pučiamųjų orkestrą ir įgijo karinę pučiamųjų orkestrų muzikanto specialybę. Žaidė stalo tenisą, atstovavo Maskvą ir karinį dalinį. Kariuomenėje pradėjo dainuoti.
Diplomatija (2014 filmas)
Juosta paremta tikrais įvykiais.
Vitoldas Christauskas
Biografija
1966 m. lapkritį grįžęs iš kariuomenės kreipėsi į buvusį muzikos mokytoją. Jonas Viržonis Petrui Olekai parašė rekomendacinį laišką, su kuriuo Vitoldas 1967 m. gale nuvyko į Vilnių. Nors priėmimas į konservatoriją jau buvo pasibaigęs, Vitoldas buvo priimtas ir paskirtas į Zenono Paulausko dainavimo klasę. Tame pačiame kurse kartu mokėsi ir Šilgalytė, Rasta Kernagytė, Vytautas Daunoras.
Diplomatija (2014 filmas)
Turinys
1944 m. rugpjūtis, Paryžius. Sąjungininkų kariuomenei artėjant prie Prancūzijos sostinės, Adolfas Hitleris duoda įsakymą visiškai sugriauti miestą. Miesto komendantas generolas Ditrichas fon Štolticas įsako parengti planą ir užminuoti pagrindinius miesto statinius.
Vitoldas Christauskas
Biografija
Studijuodamas konservatorijoje Vitoldas Christauskas kartu su kitais konservatorijos studentais plaukiojo po Atlantą, keliavo po Altajų, ten koncertavo žvejams ir statybininkams.
Diplomatija (2014 filmas)
Turinys
Paskutinę naktį prieš sprogdinimą generolo kambaryje, pasinaudodamas slaptu įėjimu, pasirodo švedų diplomatas Raulis Nordlingeris. Abu vyrai visą naktį praleidžia besiginčydami ir nurodami savo argumentus, kodėl nereikia sugriauti miesto ir kodėl būtina paklusti įsakymams. Generolo Vokietijoje šeima yra kaip įkaitai, tačiau kuomet diplomatas įtikina galįs pasirūpinti jos saugumu, jis sutinka atšaukti savo įsakymą…
Vitoldas Christauskas
Biografija
1968 m. konservatorijoje sukūrė pirmąjį savo vaidmenį – Karininką Fromentalio Halevi operoje „Žydė“.
Vitoldui Christauskui besimokant trečiame kurse tuometinė Kauno valstybinio muzikinio teatro meno vadovė Vlada Mikštaitė nusivežė į Kauną, kur be jokios perklausos teatro direktorius Vladas Varčikas jį priėmė į darbą. Dėl to dainininkas konservatorijos taip ir nebaigė. Darbą treatre pradėjo 1970 m. balandžio mėnesį. Kartu į teatrą atėjo Antanas Žurumskas, Juozas Malikonis, Judita Ušinskaitė, Danutė Kaspariūnaitė (Aleksienė), Vosiliūtė, Viktorija Plaktinaitė ir violončelistas Griškevičius.
1971 m. vedė. Su būsimąja žmona Danute Namajūnaite buvo pažįstamas iš Kėdainių, kur kartu mokėsi mokykloje. Tačiau iš naujo susipažino sutikęs ją Kaune, kur ji universitete, chemijos fakultete, studijavo aspirantūroje. 1972 m. jiems gimė sūnus Darius.
Darbas teatre
Vitoldui Christauskui atėjus į teatrą jame dirbo Vytautas Blažys, Stanislava Rapalienė, Stasė Repečkaitė, Aloyzas Domeika, Janina Ragaišytė. Savo mokytojais solistas laiko ir Antaną Kučingį bei Leoną Stanevičių, su pastaruoju teko grimuotis viename grimo kambaryje. Pirmas („Žmogaus“), vaidmuo (masinėse scenose) teatre – Antano Rekašiaus operoje – oratorijoje „Šviesos baladė“ (1970 m.). Tačiau pirmasis solinis vaidmuo teatre buvo Krivis Jurgio Karnavičiaus operoje „Gražina“, po ko sekė tokie vaidmenys kaip Sparafučilė ir Fiesko Džuzepės Verdžio operose „Rigoletas“ ir „Simonas Bokanegras“, Bonza Džakomo Pučinio „Madam Baterfly“, Bazlijus Džoakino Rosinio „Sevilijos kirpėjuje“ ir kt. Su Leporelio vaidmeniu WA Mocarto „Don Žuanas“ ne kartą gastroliavo Sankt Peterburge, Minske, Tbilisy, Kišiniove. Minske spektaklis buvo rodomas paskutinį kartą prieš jį nuimant, tad jį filmavo Baltarusijos TV.
Vitoldas Christauskas suvaidino ir daugelyje operečių, tarp jų – Županą Johano Štrauso operetėje „Čigonų baronas“, Alfoncą Grigorijaus Goberniko „Meile nežaidžiama“, Negušą Franco Leharo operetėse „Linksmoji našlė“ ir Bazilovičių „Grafe Liuksemburge“. Tačiau vienas ryškiausių Vitoldo Christausko operetinių vaidmenų laikomas Dulitlas Frederiko Lėvės „Mano puikioji ledi“.
Muzikinio teatro scenoje solistui teko dainuoti su tokiais partneriais, kaip Georgas Otsas, H. Krumas, Virgilijus Noreika, Ana Kaal ir kt. Be režisierės Vlados Mikštaitės, su kuria susijusi Vitolio Christausko karjeros Kauno muzikiniame teatre pradžia, dainininkui teko dirbti su Stasiu Čaikausku, tik ką baigusiu Lunačarskio institutą Rimantu Vaitkevičiumi, Gintu Žiliu, su kuriuo dirbta nuo pat režisieriaus atėjimo į teatrą iki pat jo mirties, bei Valiumi Stakniu.
Kartu su kitais Kauno muzikinio teatro solistais Vitoldas Christauskas koncertavo pagal kultūrinių mainų programą Vokietijoje (Nordhausene), Lenkijoje, Bulgarijoje, Turkijoje, Graikijoje, Vietname.
Vitoldas Christauskas dirbo Kauno valstybiniame muzikiniame teatre nuo 1970 m. iki 1999 m.
Apdovanojimai
1989 metais Vitoldui Christauskui suteiktas Lietuvos Respublikos nusipelnusio artisto vardas.
Parašurama
Parašurama ( „Rama su kirviu“) – vienas iš Višnaus įsikūnijimų, paprastai nurodomas kaip šeštasis iš devynių jo avatarų. Jis šlovinamas kaip brahmanų klasės gynėjas nuo kšatrijų.
Parašurama gimęs brahmanų Bhargavų giminėje (Bhrigaus palikuonis), Džamadagnio ir Renukos sūnus. Sykį, užpykęs ant žmonos, Džamadagnis pareikalavęs savo sūnų motinai nukirsti galvą. Visi atsisakė, tik jauniausias Parašurama nedvejodamas įvykdė tėvo nurodymą. Kai tėvas paklausė, kokio atpildo Parašurama norįs, šis paprašė grąžinti motinos gyvybę.
Kruvinas mėnulis (filmas)
Kruvinas mėnulis – 1981 m. režisieriaus Jesus Franco sukurtas filmas, uždraustas Jungtinėje Karalystėje.
Turinys
Prieš 5 metus jaunuolis vardu Migelis, išsiskiriantis dalinai apdegusiu veidu, vakarėlio metu išprievartavo ir nužudė merginą. Po šio įvykio jis buvo uždarytas į psichiatrinę ligoninę, iš kurios jį dabar išleido, pavedant sesers Manuelos priežiūrai. Pastaroji kartu su neįgalia teta vadovauja specializuotai mokyklai Ispanijos kurorte, kurioje kalbų mokosi iš įvairių Europos šalių atvykusios merginos. Čia apsistoja ir Migelis, kuris netrunka įsimylėti Amandą – vieną iš mokinių, sutiktų dar traukinyje.
Netrukus prasideda virtinė šiurpių žmogžudysčių, kurių aukomis tampa čia besimokančios merginos. Kuomet atrodo, jog dėl visko kaltas prie „senų įpročių“ grįžęs Migelis, pasirodo, kad tai Manuelos ir jos draugo Alvaro darbas, o viso to tikslas – Migelio mirtis ir jam priklausančio turto dalies paveldėjimas...
2017 m. pasaulio meninės gimnastikos čempionatas
2017 m. pasaulio meninės gimnastikos čempionatas – 35-asis geriausių pasaulio ritminės gimnastikos sportininkių čempionatas, kuris vyko rugpjūčio 30 d. – rugsėjo 3 d. Italijos mieste Pezare. Čempionate galėjo dalyvauti tik moterys.
Dalyvaujančios šalys
54 šalys pateikė paraiškas dalyvauti pasaulio čempionate:
N'Dama
N'Dama – Vakarų Afrikos galvijų (rūšis Bos taurus) veislė.
Kiti veislės pavadinimai Boenca, Boyenca (Bisau Gvinėja), Fouta Jallon, Fouta Longhorn, Fouta Malinke, Futa, Malinke, Mandingo (Liberija), N'Dama Petite (Senegalas).
Veislė kilo Gvinėjos aukštumose, jie auginami ir pietų Senegale, Bisau Gvinėjoje, Gambijoje, Malyje, Dramblio Kaulo Krante, Liberijoje, Nigerijoje ir Siera Leonėje. Šios veislės galvijai yra atsparūs naganai, todėl jie sėkmingai auginami musių cėcė paplitimo rajonuose. Jie taip pat labai atsparūs erkėms ir erkių platinamoms ligoms, taip pat – atrajotojų skrandžiuose parazituojantiems nematodams Haemonchus contortus.
XIX a. N'Dama galvijai iš Senegalo buvo įvežti į St. Croix salą (viena iš JAV Mergelių salų), kur juos kryžmino su Red Poll galvijais ir taip išvedė Senepol veislę.
Seros Koloradosas
thumb|240px|Palydovinė Seros Koloradoso nuotrauka – šviesus telkinys viršuje – Los Barealesas, žemiau – Mari Menukas
Francesca Cardinale
Frančeska Kardinalė (g. 1990 m. Romoje) – italų aktorė, Claudios Cardinale dukterėčia. Šiuo metu gyvena Londone.
Seros Koloradosas
Seros Koloradosas ( – „spalvingosios kalvos“) – hidroelekrinių ir užtvankų kompleksas Argentinoje, šiaurės Patagonijoje, Neukeno provicijoje, Neukeno upės žemupio slėnyje. Komplekso statybos pradėtos 1969 m., o užbaigtos ir inauguruotos 1980 m. Komplekso tvenkinių plotas 607 km², tūris 43,4 km³.
Kompleksą sudaro 4 užtvankos – Portesuelo Grandė, Loma de la Lata, Planisie Banderita ir El Čanjaras. Kaip tvenkiniai panaudotos dvi natūralios įdubos – Los Barealesas ir Mari Menukas. Portesuelo Grandės užtvanka didžiąją Neukeno upės vandens dalį nukreipia į Los Barealesą. Iš jo per Loma de Latos užtvanką vanduo patenka į Mari Menuko tvenkinį. Jo vandens lygis 69 m aukštesnis už upės. Planicie Banderita veikia hidroelektrinė su 243 MW galios turbinomis, pagaminanti 1512 GWh elektros per metus. 10 km žemiau įrengta nedidelė apsauginė El Čanjaro užtvanka.
Šaltiniai
thumb|left|300px|Komplekso schema
Rumunijos futbolo varžybos 2019–2020 m.
Rumunijos futbolo varžybos 2019–2020 m.
Pereinamosios runtynės
-
Studentų praktika
Studentų praktika - aukštosios mokyklos moksleivio (studento) praktinė veikla. Gali būti profesinė, mokomoji, mokslinė. Ją siūlo įmonės, organizuoja aukštosios mokyklos, valstybinės įstaigos, organizacijos ir kt. Dažnai studentas privalo atlikti praktinio mokymo užduotis (praktiką). Praktika pagal studijų programą atliekama aukštesniųjų ar baigiamųjų semestrų metu. Esant galimybėms dalis praktikos taip pat gali būti atliekama ir pertraukos tarp studijų semestrų metu (Lietuvoje t. y. liepos ir rugpjūčio mėnesiais).
Menrva
thumb|200px|IV a. pr. m. e. Menrvos statulėlė
Menrva – deivė etruskų mitologijoje. Buvo laikoma motinystės deive, tikėta, kad globojanti gimdyves. Ilgainiui Menrva įgijo kitų bruožų – imta laikyti amatų bei amatininkų globėja, be to, susiklostė Menrvos karės įvaizdis. Graikų mitologijoje jos atitikmuo yra Atėnė.
Su dievu Tinia ir deive Uni sudarė dievybių triadą. Šios triados atitikmuo romėnų mitologijoje – Jupiteris, Junona ir Minerva. Menrva buvo laikoma etruskų miestų sergėtoja. Vejų mieste garbinta kaip karalienė. Mene deivė vaizduota su visa ginkluote, jos rankoje – ietis. Teigiama, kad Menrva – ankstyviausia motinystės deivė Egėjo-Anatolijos regione.
Saturno palydove Titane yra šios deivės vardu pavadintas krateris.
Burkina Faso ir Lietuvos santykiai
Burkina Faso ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Burkina Faso ir Lietuvos.
Diplomatiniai santykiai tarp Lietuvos ir Burkina Faso užmegzti tik 1998 m. rugsėjo 23 d., nors Burkina Fasas Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1992 m. sausio 16 d.
Abi šalys yra Jungtinių Tautų, kitų tarptautinių organizacijų narės. Taip pat vykdomas daugiašalis bendradarbiavimas per ES, kurios narė yra Lietuva. Burkina Fasas yra Lietuvai akreditavęs ambasadorę (reziduoja Vokietijoje). Lietuva Burkina Fasui akreditavusi ambasadoriaus nėra, tačiau Uagadugu veikia Lietuvos garbės konsulatas.
2022 m. pradžioje Lietuvoje negyveno Burkina Faso piliečių, nors 2017–2021 m. laikotarpiu prieglobsčio prašymus buvo pateikę du Burkina Faso piliečiai.
Pirmieji kontaktai
Burkina Fasas nepriklausoma valstybe tapo 1960 m. Yra duomenų, kad SSRS įvykdytos Lietuvos okupacijos metais Burkina Fasas palaikė ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis.
Santykiai po 1991 m.
1992 m. sausio 16 d. Burkina Fasas pripažino Lietuvos nepriklausomybę. Dvišaliai diplomatiniai santykiai užmegzti 1998 m.
2009 m. Burkina Fasas Lietuvai akreditavo ambasadorę, reziduojančią Kopenhagoje, Danijoje.
2013 m. Burkina Fase atidarytas Lietuvos Respublikos garbės konsulatas. Garbės konsulu paskirtas Dudu Dumbia.
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
2004 m. lapkričio 26-27 d. Lietuvos užsienio reikalų ministerijos sekretoriaus Daliaus Čekuolio vadovaujama delegacija dalyvavo X-ojoje Frankofonijos šalių valstybių ir vyriausybių vadovų konferencijoje, vykusioje Burkina Faso sostinėje Uagadugu.
Ekonominiai santykiai
2006 m. kovo 22 d. Lietuvos žemės ūkio ministerijoje lankėsi Burkina Faso ambasadorė Ž. E. Selin M. Joda (tuo metu Burkina Fasas Lietuvai savo atstovo akreditavęs dar nebuvo), su ja aptarti prekybos ir dvišalio bendradarbiavimo stiprinimo klausimai.
Ekonominiai santykiai tarp dviejų valstybių išlieka neintensyvūs. 2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Burkina Faso siekė 468,5 tūkst. eurų.
Pasiuntiniai Burkina Fasui
Lietuva nėra akreditavusi ambasadoriaus Burkina Fasui.
Maria Palma Petruolo
Maria Palma Petruolo (g. 1989 m. kovo 28 d.) – italų aktorė.
Dažniausiai filmuojasi televizijos serialuose bei filmuose.
Sablatnig
„Sablatnig“ buvo Vokietijos lėktuvų gamintojas ir aviakompanija. Orlaivių gamybos įmonė buvo įkurta 1915 m. spalio mėn., aviakompanija – 1919 m. pradžioje.
Istorija
Įmonę įkūrė 1911 m. į Vokietiją persikėles Austrijos-Vengrijos automobilių sporto entuziastas, dvyliktas austras, įgijęs piloto licenciją, vienas pirmųjų naktinių pilotų Dr. Josef Sablatnig. Pirmojo Pasaulinio karo pradžioje jis buvo vienas Vokietijos karinio jūrų laivyno aviacijos kūrėjų. 1915 m. įkurtos „Sablatnig Flugzeugbau GmbH“ pradinis tikslas buvo jūrinių orlaivių gamyba.
miniatiūra|260px|Sablating P.I. Žurnalas „L’Aerophile“, 1921 m. sausis. Pasibaigus Pirmajam pasauliniam karui, „Sablatnig“ persitvarkė civilinių orlaivių gamybai, pradėjo teikti keleivių ir pašto pervežimo paslaugas: 1919 m. balandžio 21 d. pradėjo reguliarius reisus į Kopenhagą ir Stokholmą; 1919 m. rugpjūčio mėn. „Sablatnig“ kartu su „Norddeutscher Lloyd“ pasiūlė teikti valstybės subsidijuojamas oro susisiekimo paslaugas tarp Berlyno ir Brėmeno, naudodamas demilitarizuotus buvusius karinius savo gamybos lėktyuvus ir naujai sukurtus komercinius „Sablatnig P.III“ orlaivius. Vėliau "Sablatnig Flugzeugbau GmbH" tapo vienu ir Danijos aviakompanijos „Dansk Luftexpress“ įkūrėjų, pagal konceciją skraidė pašto maršrutu Stokholmas-Geteborgas.
1920 m. įmonė konsultantu nusamdė buvusį Vokietijos imperijos karinių oro pajėgų inspekcijos IdFlieg vadovą Wilhelm Siegert.
„Sablatnig P.III“ naudojo ir pirmoji Estijos aviakompanija „Aeronaut“, 1923–1926 m. skraidžiusi į Kauną (Aleksoto aerodromą) ir Klaipėdą (Rumpiškių aerodromą).
Jonas Ekdahl
Jonas Ekdahl (g. 1983 m. gegužės 1 d. Geteborgas) – švedų kilmės būgnininkas, šiuo metu grojantis Death Destruction, o 2003–2010 metais buvęs Evergrey narys. Jonas pradėjo groti būgnais būdamas 10 metų, prie Evergrey prisijungė 2003 metais, o 2004 metais įkūrė Death Destruction, kur groja ir dabar.
Sablatnig
Istorija
1926 m. aviakompnija „Sablatnig“ buvo sujungta su „Junkers Luftverkehr AG“ ir sudarė „Deutsche Luft Hansa“.
Jonas Ekdahl
Įranga
* (Pearl Masterworks with ‘Bubinga’ finish and chrome hardware): * 22×18 Bassdrums x2 * 10×9 tom * 12×10 tom * 16×14 floor tom * 18×15 floor tom * DR-503 drumracks * Pearl powershifter pedals * PC-50 rack holders * 14×6,5 Pearl free floating snare * 12×7 Pearl maple soprano snare * 14×6.5 REMO Masteredge snare * 14×3.4 REMO Masteredge piccolo Cymbals: * 18„ SABIAN AAXplosion crash * 18“ SABIAN HHXtreme crash * 17„ SABIAN Signature Saturation crash * 14“ SABIAN AAX studio crash * 22„ SABIAN AA metal-X ride * 14“ SABIAN mini china * 14„ SABIAN AA metal-x hi-hat * 14“ SABIAN AAX-exlerator hi-hat * 10„ SABIAN HHX evolution splash * 8“ SABIAN AA splash * 6„ SABIAN AA splash * 20“ SABIAN AAX china * 18" SABIAN HHX Chinese Other Equipment: * REMO "Powerstroke 3" (on Bassdrums) * REMO "Ambassador" (on snare) * REMO "Emperor"/"Ambassador" (on toms) * Vic Firth "5B" drumsticks * Fostex ADAT * Roch ‘n Soc drum throne
Sablatnig
Istorija
Įmonė „Sablatnig“ veiklą tesė ir toliau: trečiame dešimtmetyje kartu su įmone Beuchelt mėgino gaminti automobilius (Sablatnig-Beuchelt), II Pasaulinio karo metu gamino jūrinių katerių variklius.
Valterio Šiukingo tarptautinės teisės institutas
Valterio Šiukingo tarptautinės teisės institutas ( - teisės mokslinių tyrimų institutas Šiaurės Vokietijoje, Kylio universiteto Teisės fakulteto padalinys. Įsteigtas 1914 m. Seniausias universitetinis tarptautinės teisės institutas Vokietijoje. 1995 metais pavadintas instituto vadovo (direktoriaus) Walther Schücking, nuo 1930 m. iki 1935 metų pirmojo vokiečių teisėjo NTT, vardu.
Reikšmė
Walther Schücking institutas kartu su Makso Planko užsienio viešosios ir tarpautinės teisės institutu (vok. Max-Planck-Institut für ausländisches öffentliches Recht und Völkerrecht) Heidelberge - vieni garsiausių tarptautinės teisės mokslo tyrimų įstaigų. Profesoriai - Andreas Zimmermann, Thomas Giegerich, Alexander Proelß ir Jost Delbrück (nuo 2001 m. emeritas). Bibliotekoje - per 110 000 tomų, 180 dalykinių žurnalų (gaunamų reguliariai). Nuo 1948 metų biblioteka veikia kaip JT depozitinė biblioteka (United Nations Depository Library), kurioje renkami JT dokumentai ir publikacijos.
Leidiniai, veikla
Instituto leidiniai - German Yearbook of International Law (iki 1977 m. - Jahrbuch für Internationales Recht), leidyklos Duncker & Humblot raštų serija Veröffentlichungen des Walther-Schücking-Instituts für Internationales Recht an der Universität Kiel (VIIR). Institutas tarpautinės jūrų teisės srityje yra Kylio išskirtinių tyrimų klasterio (Exzellenzcluster) „Ateities vandenynas“ („Ozean der Zukunft“) dalis. Instituto parengtos Kylio universiteto Teisės f. studentų komandos nuo 1989 iki 1996 metų laimėdavo teismo proceso inscenizacijos (Moot Court) Philip C. Jessup International Law Moot Court Competition konkurso nacionalinėje atrankoje ir atstovaudavo Vokietijai tarptautiniame lygmenyje.
Kumanų kalba
Kumanų kalba arba polovcų kalba – išnykusi tiurkų kalbų šeimos kalba, priskiriama kipčiakų kalbų pogrupiui. Ja kalbėjo tiurkų gentis kumanai (slavų vadinti polovcais), kurios ordos klajojo Rytų Europos stepėmis. Šia kalba XIII a. parašytas Codex Cumanicus.
Kalba išnyko XIII-XIV a., kuomet kumanai asimiliavosi su kitomis tiurkų gentimis (Krymo totoriais, karačiajais, kumykais). Daug kumaniškų žodžių perėjo į gagaūzų kalbą. Manoma, kad kalba galutinai išnyko XVII a. Kunšage (dab. Vengrija).
Fulvia Mammi
Fulvija Mami (1927 m. gegužės 25 d. – 2006 m. birželio 4 d.) buvo italų aktorė.
Kine bei teatre dažniausiai atlikdavo jautrių ir trapių moterų vadimenis. Be vaidybos taip pat dirbo filmų dubliuotoja. Pasitraukusi iš aktyvios sceninės veiklos užsiėmė jaunų aktorių mokymu, taip pat tapyba.
Nim Li Punitas
Nim Li Punitas (Nim Li Punit) – senovės majų miestas pietų Belize, Toledo rajone, 40 km į šiaurę nuo Punta Gordos, Majų kalnų pašlaitėje. Miesto pavadinimas kekčių kalba reiškia „didelė kepurė“.
Nim Li Punitas iškilo Mezoamerikos klasikiniu laikotarpiu, tarp V-VIII a. Klestėjimo laikotarpiu jame gyveno 5-7 tūkst. gyventojų. Kaip ir dauguma klasikinio laikotarpio miestų, Nim Li Punitas staiga žlugo IX a.
Pastatai, tarp kurių yra ir keletas piramidžių, išsidėstę aplink 3 aikštes. Vienos iš piramidžių aukštis siekia 12,2 m. Mieste rasta keletas stelų, vaizduojančių valdovus. Dalis stelų buvo taip ir nebaigtos gaminti.
thumb|left|200px|Stela, vaizduojanti valdovą didele kepure
Vitalijus Daniličevas
Vitalijus Daniličevas (g. 1970 m. spalio 31 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, treneris. Žaidė gynėju.
Biografija
Per karjerą 6 kartus tapo Lietuvos čempionu, yra iškovojęs LFF taurę. Lietuvos rinktinėje sužaidė 3 rungtynes.
Žaidė Šiaulių „Sakalo“ (1991–1992, 1995–1996 m.), Mažeikių ROMAR (1993–1994 m.), Lantana Tallinn (1996–1997 m.), Panevėžio „Ekrano“ (1997–1999 m.), Šiaulių „Karedos“ (1999 m.), FBK Kaunas (2000–2003 m.), FK Šiauliai (2004–2005 m.) klubų komandose.
2005 m. vasarą baigė profesionalaus futbolininko karjerą. Vėliau žaidė Šiaulių „Alnidos“ (2005 m.), Mažeikių „Naftos“ (2005–2006 m.), Šiaulių „Napolio“ (2006–2007 m.), Kauno „Nautaros“ (2008–2009 m.) klubų salės futbolo komandose, Lietuvos salės futbolo rinktinėje. 2005 m. tapo Lietuvos salės futbolo čempionu, 2006 m. pripažintas geriausiu metų salės futbolininku. Iki 2007 m. treniravo Šiaulių „Napolio“ 1992–1993 m. gimimo futbolininkus, vėliau Šiaulių futbolo akademijoje treniravo 1996 m. gimimo futbolininkus.
2011 m. atstovaudamas Lietuvos Makabi rinktinę pelnė aukso medalį salės futbolo varžybose Europos Makabi žaidynėse.
Stephen Thompson
Stivenas Tompsonas (, g. 1983 m. vasario 11 d.) – JAV mišrių kovos menų kovotojas, kikboksininkas ir karatistas, kovojantis UFC organizacijoje. Jis yra 7 geriausias kovotojas UFC Welterweight svorio kategorijoje.
Jo ūgis yra 1,83 m ir sveria 77 kg. Jo rankų ilgis (atstumas tarp pilnai ištiestų rankų pirštų galų) yra 1,91 m. Anot kitų kovotojų, S. Tompsonas yra vienas iš pagarbiausių kovotojų ir jis pasižymi mandagumu. Savo mišrių kovos menų karjeroje jis iškovojo 17 pergalių.
Kikbokso karjera
Kikbokse S. Tompsonas profesionalai kovojo nuo 2004 iki 2007 m. Iš 20 dvikovų jis laimėjo visas, tačiau 2007 m. sausį dvikovoje jam susitraumavus kelį, jis nusprendė pereiti į mišrius kovos menus.
Mišrių kovos menų karjera
Prieš patekdamas į UFC jis kovojo įvairiuose vietiniuose turnyruose ir laimėjo penkias iš penkių dvikovų.
2012 m. vasario 4 d. jis debiutavo UFC ir savo pirmoje dvikovoje jis nokautavo priešininką Dan Stittgen spyriu į galvą. Savo antroje dvikovoje, balandžio 21 d., jis pralaimėjo teisėjų nuosprendžiu.
Laimėjus 7 dvikovas iš eilės, 2016 m. lapkričio 12 d. jis kovojo prieš Tyron Woodley, dėl čempiono titulo. Po įtemptos kovos, dvikova pasibaigė lygiosiomis. Dvikovos revanšas įvyko 2017 m. kovo 4 d., tačiau S. Tompsonas pralaimėjo teisėjų nuosprendžiu.
Asmeninis gyvenimas
Jis turi dvi seses ir du brolius. Jo tėtis taip pat yra karatistas ir jaunystėje treniravo S. Tompsoną.
2017 m. jis pasirašė sutartį su „IMG Models“ modelių agentūra.
BMW IIIa
BMW IIIa – skysčiu aušinamas aviacinis vienaeilis šešių cilindrų vidaus degimo variklis su vienu viršutiniu paskirstymo velenu (angl. SOHC), pirmasis variklis, pagamintas Vokietijos Imperijos įmonėje „Bayerische Flugzeugwerke AG", iki tol buvusioje išskirtinai orlaivių gamintoja. Variklio sėkmė paskatino BMW toliau investuoti į variklių gamybą. Variklis buvo montuojamas į geriausius Pirmojo Pasaulinio karo vokiškus naikintuvus „Fokker D.VII", taip pat į pirmąjį Lietuvoje sukurtą naikintuvą „Dobi III".
Konstrukcija ir gamyba
Konstrukciškai tai buvo vienaeilis šešių cilindrų skysčiu aušinamas aviacinis vidaus degimo variklis su vienu viršutiniu paskirstymo velenu (SOHC), panašus į anksčiau pradėtą gaminti Mercedes D.III. Tokia konstrukcija to meto sąlygomis garantavo optimalų balansą, nedidelę vibraciją. Varikliui buvo būdingas tam metui didelis suspaudimo laipsnis – 6,4:1. Pirmieji projektiniai brėžiniai buvo parengti gegužės mėnesį, o rugsėjo 17 d. variklis jau buvo bandomajame stende. Po sėkmingų bandymų darbai buvo sustabdyti, BMW turėjo teisę tik gaminti variklius pagal licenciją. Naujam įmonės vadovui Francui Popui (vok. Franz Josef Pop) pavyko įtikinti Oro pajėgų inspekciją (vok. IdFlieg) naujojo variklio efektyvumu ir 1917 m. spalį jis gavo užsakymą pagaminti 600 variklių. Po 1917 m. gruodį įvykusių sėkmingų skrydžio bandymų, variklio masinė gamyba buvo pradėta 1918 m. pradžioje. 1918 m. balandį buvo pasiekta ilgalaikėė140 kW (185 AG) galia esant 1360 aps./min. ir 166 kW (225 AG) kilimo galia esant 1400 aps./min. Po mėnesio pirmieji BMW IIIa buvo sumontuoti į Fokker D.VII. miniatiūra|Fokker D.VII Dėl to, kad BMW sukurto variklio numeracija prasidėjo ne vienetu, o trejetu, kalta vokiečių karinė biurokratija. 1915 m. IdFlieg įvedė vieningą modelių numeraciją. Ją sudarė gaminotjo pavadinimas ir romėnišku skaitmeniu nurodoma galios klasė. „IdFlieg“ 0 klasės variklio galios kategorija apėmė variklius, išvystančius iki 100 AG (74 kW), pvz., „Gnome Lambda“ klonas, 80 AG (60 kW) galios Oberursel U.0 rotacinis variklis. I klasė apėmė nuo 100 AG (75 kW) iki 120 AG (89 kW) galios variklius. II klasė – 120–150 AG (90-120 kW). BMW III, išvystęs 185 AG (138 kW) buvo priskirtas III variklių klasei. Modelio eiliškumą nurodė indekse buvusi „a“ raidė.
Pirmieji variklio variantai buvo įvertinti teigiamai, tačiau tikrasis proveržis įvyko 1917 m. pabaigoje, kai Fricas patobulino aukštuminį dvejų kamerų karbiuratorių, kas leido dideliame aukštyje išvystyti didelę galią. Karbiuratorius reguliavo kuro ir oro mišinio santykį priklausomai nuo skrydžio aukščio, maišydamas specialų didelio oktaninio skaičiaus benziną, sumaišytą su benzolu. Tai leido varikliui, pavadintam BMW IIIa, išlaikyti pastovią 200 AG (150 kW) galią iki 2000 metrų aukščio, kas tuometinėmis sąlygomis suteikė lemiamą pranašumas prieš konkurentų variklius. miniatiūra| BMW IIIa, Vokietijos aviacijos muziejuje (vok. Luftwaffenmuseum) Po karo atlikti trofėjinių variklių bandymai ledo daryti išvadą, kad skyrėsi Vokietijoje ir Didžiojoje Britanijoje taikyti variklio galios apibrėžimai: D. Britanijoje bandymų metu nustatyta BMW IIIa galia siekė 230 AG. Tokių netolygumų nustatyta ir kitų variklių atžvilgiu – britai Mercedes DIIIa galią įvertino kaip 180 AG (vokiečių vertinimu ji siekė 170 AG); DIIIau – 200 AG (vokiečių vertinimu-180 AG). Šiuo neatitikimu galima paaiškinti didelį Fokker D.VIIF su BMW IIIa efektyvumo skirtumą lyginant tiek su Mercedes D.III varikliais varomais D.VII, tiek su Antantės naikintuvais. Standartinis vokiškas „arklio galios“ (vok. Pferdstärke – PS) apibrėžimas XX amžiaus pradžioje buvo išreikštas beveik tiksliai kaip atitinkantis 735,5 vatus, o britų „mechaninės arklio galios“ apibrėžimas buvo pagrįstas senesniu 33 000 pėdų svarui per minutę energetine verte, lygia 745,7 vato.
Dėl galimybės išvystyti didesnę galią didesniame aukštyje šis variklis turėjo unikalų pranašumą oro kovose. BMW III daugiausia buvo montuojamas į naikintuvus Fokker D VII, po karo – į pirmuosius keleivinius Junkers F 13. Varomas BMW IIIa, 1918 m, pirmoje pusėje Fokker D VII galėjo įveikti bet kurį Antantės karinių oro orlaivį. Labai manevringas visuose aukščiuose ir visuose greičių diapazonuose, jis pasirodė lenkė visus 1918 m. naudotus britų ar prancūzų naikintuvus. Vandeniu aušinamo 6 cilindrų vienaielio variklio reputaciją labai išaugino legendiniai Vokietios karo aviacijos dariniai Jasta 11, „Raudonojo barono“ eskadrilė. Išskirtines „BMW IIIa" charakteristikas gyrė „Jasta 11“ eskadrilės vadas, karo asas, aviacijos akrobatikos pradininkas ir aviakonstruktorius Ernstas Udetas (vok. Ernst Udet): miniatiūra|Junkers L 2
Lietuviškuose šaltiniuose pažymima, kad BMW IIIa iki 3,2 km aukščio išvystydavo 180 AG galią, o 6 km aukštyje jo galia dar siekdavo 120 AG.
BMW gamybos pajėgumai siekė iki 140 variklių į mėnesį. Viso BMW pagamino apie 700 šio modelio variklių. Dėl didelės šio variklio paklausos jo gamyba 1918 m. balandžio mėn. buvo perkelta iš nedidelius pajėgumus turėjusios gamyklos Miunchene į Opel gamyklą Riuselsheime, kur buvo planuojama gaminti po 140 variklių į mėnesį.
1918 m. pabaigoje buvo sukurtas didesnio darbinio tūrio (22,9 l) galingesnė BMW IIIa modifika – BMW IV.
1924 m. „Junkers Motorenbau GmbH“ pradėjo gaminti licencinę BMW IIIa kopiją, gavusią indeksą „Junkers L 2“.
1919 m. rugsėjo 13 d. su BMW IIIa varomu Ju F 13 Francas Dymeris (vok. Franz Zeno Diemer) pasiekė keleivinių orlaivių su keleiviais skrydžio pasaulio aukščio rekordą (aštuoni žmonės lėktuve, 6750 metrų).
Lietuvoje
miniatiūra|Dobi III Lietuvos karo aviacijoje XX a. trečiame-ketvirtame dešimtmečiuose eksploatuota apie bent trys BMW IIIa varikliai. Bent du iš jų jų buvo sumontuoti naikintuvuose Fokker D.VII (vienas jų – be numerio, kitas – Nr. 6508/18), taip pat 1919 m. konfiskuotame viename pirmųjų pilnai metalinių lėktuvų Junkers F.13.
Į J. Dobkevičiaus konstrukcijos naikintuvą Dobi III buvo sumontuotas nenaujas BMW IIIa. Šis variklis jau buvo naudotas Lietuvos karo aviacijos lėktuvuose Fokker D.VII ir kapitaliai suremontuotas. Variklis nebuvo J. Dobkevičiaus pasirinkimas – jis nesėkmingai siekė gauti tokių pat matmenų, tačiau galingesnį 240 AG galios variklį BMW IV.
Naudojimas
miniatiūra|Turkijos KOP Junkers A.20 miniatiūra|[[SWS C-1]]
Techniniai duomenys (BMW IIIa)
miniatiūra|BMW IIIa
Adolf Meyer
Adolfas Mejeris (, 1881 m. birželio 17 d. Mecherniche, Vokietijoje – 1929 m. liepos 24 d. Baltrume, Vokietijoje) – vokiečių architektas ir dizaineris.
Biografija
1895–1897 m. Mecherniche mokėsi staliaus amato ir piešimo. Vėliau iki 1901 m. dirbo baldų dirbtuvėse Kelne, Krefelde ir Diuseldorfe. Nuo 1903 m. mokėsi Taikomųjų menų mokykloje Kelne, nuo 1904 m. – Taikomųjų menų mokykloje Diuseldorfe pas Pėterį Bėrensą ir Johanesą Lauveriksą (Johannes Ludovicus Mattheus Lauweriks). 1907 m. pradėjo dirbti P. Bėrenso studijoje Berlyne. 1909–1910 m. dirbo par Bruną Paulį (Bruno Paul). 1910 m. kartu Valteriu Gropijumi įkūrė savo architektūrinę bendrovę Noibabelsberge (Potsdame). 1914 m. bendrovei nutraukus veiklą, įsidarbino Berlyne statybos bendrovėje „Breest & Co”. 1919 m. V. Gropijaus pakviestas į „Bauhaus“ architektūros ir taikomosios dailės mokyklą Veimare, 1920–1925 m. dėstė joje braižybą ir statybą.
1925 m. mokyklai užsidarius, liko Veimare laisvai samdomu architektu. 1926 m. dalyvavo „Neue Baukunst” („Naujoji architektūra”) parodoje Jėnoje. Tais pačiais metais pagal V. Gropijaus rekomendaciją paskirtas Frankfurto prie Maino savivaldybės statybos pareigūnu vadovauti statybos konsultacijoms vietinėje statybos valdyboje. Tuo pat metu dėstė statybos inžineriją Frankfurto dailės mokykloje. 1929 m. nuskendo, besimaudydamas Šiaurės jūroje, prie Baltrumo salos.
Islandijos Aukščiausiasis Teismas
Islandijos Aukščiausiasis Teismas (isl. Hæstiréttur) – Konstitucinis ir Aukščiausiasis Teismas, esantis Islandijoje. Būstinė – Reikjavikas. Nuo 1996 m. veikia Lindargata 2. 1920 m. įsteigtas po Nepriklausomybės nuo Danijos. Jis pakeitė Højesteret teismą (Kopenhaga).
Peter Zeihan
Piteris Henris Zeihanas (Peter Henry Zeihan, g. 1973 m. sausio 18 d.) – JAV geopolitikos analitikas ir rašytojas.
Biografija
Piteris Zeihanas gimė 1973 m. , augo pedagogų Džeraldo ir Agnesės šeimoje, kurie Piterį įsivaikino. 1992 m. baigė Marshalltown'o vidurinę mokyklą. 1995 m. jis įgijo politikos mokslų bakalauro laipsnį tuometiniame Šiaurės Rytų Misūrio valstijos universitete. 1997 įgijo Azijos studijų magistrantūros laipsnį Otago universitete, Danidine, Naujojoje Zelandijoje.
Nusivylęs patirtimi dirbant JAV ambasadoje Australijoje ir Susan Eisenhower Politinių ir strateginių studijų centre, 2000 m. jis pradėjo dirbti analitiku Ostine įsikūrusioje geopolitinės žvalgybos įmonėje „Stratfor“. Zeihanas „Stratfor“ pradirbo 12 metų ir galiausiai tapo įmonės viceprezidentu.
Dar būdamas „Stratfor“ darbuotoju, 2011 m., Zeihanas, kartu su Lauren Goodrich, parašė savo pirmąją knygą, A Crucible of Nations (liet. „Tautų tiglis“). Knygoje aptariamas Kaukazo regionas Rytų Europoje.