cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viktoras Rakštelis
Šeima
1926 m. gruodžio 6 d. vedė Anastaziją Rukšėnaitę (1905–1989), susilaukė vienuolikos vaikų: Genovaitės, Vytauto, Anupro, Anastazijos, Jono, Nijolės, Mykolo, Janinos, Antano, Juozo, Julės. Panaudojęs sukauptą patirtį tarnaujant inžinerijos pulke, V.Rakštelis šeimos sodyboje Vaišniūnų k. buvo įsirengęs vėjo elektros jėgainę, energijos kaupimo akumuliatorius. XX a. 3-ame dešimtmetyje Rakštelių namuose buvo tuo metu dar retas dalykas – radijo imtuvas, kurio susirinkdavo klausyti apylinkių gyventojai.
1944 m., artėjant frontui, V.Rakštelis su vaikais Anupru ir Anastazija pasitraukė į Vakarus, sutuoktinė A. Rakštelienė atsisakė trauktis, su septyniais vaikais liko namuose. Sovietams okupavus Lietuvą, Rakštelių šeima buvo priskirta liaudies priešams, iš kurių paimama žemė, gyvuliai, žemės ūkio inventorius ir trobesiai. Anastazija Rakštelienė buvo įkalinta, patyrė sovietų represinių struktūrų smurtą ir persekiojimą. Šeimos name Vaišniūnų kaime sovietai įkūrė karo ligoninę.
Vyriausioji duktė Genovaitė Rakštelytė (g. 1927 m.) 1944 m. sugebėjo nuo okupantų ant krosnies paslėpti ir iki 1990 m. slėptuvėje išsaugoti V.Rakšteliui priklausiusį herbą – Vytį. Artėjant Lietuvos atkūrimo 100-mečiui nutarta, kad istorinis tarpukario Lietuvos Vytis tradiciškai bus perduodamas šeimos naujos kartos vyriausiajam atstovui. Herbą – šeimos relikviją saugos V. Rakštelio vyriausias proanūkis Edgaras Skrebė (g. 1990 m.).
Įvertinimai
Už pasižymėjimą 1923 m. karinėje Klaipėdos krašto išvadavimo operacijoje apdovanotas Klaipėdos išvadavimo bronzos medaliu.
1930 m. pripažintas Lietuvos kariuomenės kūrėju savanoriu, apdovanotas medaliu.
Uodynė (Grinkiškis)
Uodynė – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Pašušvio.
Sabinai
thumb|250px|Sabinai tarp kitų Lacijaus genčių [[V a. pr. m. e.]]
Sabinai (, 🇬🇷) – italikų gentis, antikiniais laikais gyvenusi vidurio Apeninuose (Abrucyje, Umbrijoje), taip pat Lacijuje į šiaurę nuo Anjenės (iki įkuriant Romą). Sabinų gyvenamas kraštas vadintas Sabina arba Sabinų aukštumomis. Sabinų kalba greičiausiai priklausė italikų šakai, oskų-umbrų pošakiui, bet jos pėdsakų išlikę labai mažai.
Lotynams įsteigus Romą, sabinų populiacija išsiskyrė – vieni tapo romėnais ir perėmė lotynų kalbą, kiti, gyvenę kalnuose, priešinosi užkariavimui. Antikos rašytojai teigė, kad pagrindinis sabinų miestas buvo Lista.
Pasak legendos, romėnai, siekdami išplėsti įkurtą Romą, išprievartavę sabinų moteris. Dėl to kilęs karas, kurį nutraukusios pačios moterys, išėjusios su vaikais tarp kariaujančių pusių. Pasak Livijaus, po šio konflikto tarp romėnų ir sabinų, abiejų valstybės susijungė, ir sabinų karalius Titas Tacijus valdęs Romą sykiu su Romulu (šis vedęs sabinę Hersiliją). Sabinų kilmės romėnai ilgą laiką saugojo savo kilmę ir ja didžiavosi. Manoma, kad sabinai, gyvenę Romos Kvirinalo, Viminalo ir Eskvilino kalvose, buvo reikšmingi formuojantis romėnų tautybei.
thumb|left|240px|Dabartinės Sabinos kraštovaizdis ties [[Norča]] Apie 290 m. pr. m. e. Roma užkariavo visas sabinų žemes, 268 m. pr. m. e. jiems buvo suteikta Romos pilietybė. Sabinų kilmės Romos mokslininkas Markas Terencijus Varonas sudarė sabinų dievų sąrašą, į kurį įtraukė šiuos dievus: Feroniją, Minervą, Palę, Salusę, Fortūną, Fontą, Fidėją, Opę, Florą, Vejovisą, Saturną, Solį, Luną, Vulkaną, Sumaną, Larundą, Terminą, Kviriną, Vertumną, Laras, Dianą, Luciną.
Povilas Tvarijonas
Povilas Tvarijonas (g. 1991 m. Kaune) – Lietuvos šachmatininkas, FIDE meistras (2008 m.), ES jaunių vicečempionas (2005 m.),  Lietuvos jaunių šachmatų rinktinės narys.
2010-2015 metais studijavo Kauno technologijos universiteto Ekonomikos ir vadybos fakultete.
FIBA Azija
FIBA Azija – vienas iš penkių FIBA padalinių, kuris organizuoja tarptautines krepšinio varžybas ir čempionatus Azijos žemyne ir vienija 44 nacionalines krepšinio asociacijas.
FIBA Azija būstinė yra Malaizijos mieste Kuala Lumpūre. Padalinio prezidentas yra katarietis Saud Bin Ali Al-Thani, generalinis sekretorius – Dato' Yeoh Choo Hock iš Malaizijos.
Austrijos futbolo varžybos 1911–1912 m.
Austrijos futbolo varžybos 1911–1912 m.
Uodynė (Radviliškis)
Uodynė – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Daugėlaičių, prie kelio.
Šakynos tvenkinys
Šakynos tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, pietvakariniame Šakynos miestelio pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Šakynos upę (Švėtės intakas) 3,3 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,53 km, plotis – iki 0,46 km. Altitudė 89,5 m. Krantai žemi. Pietinėje ir vakarinėje pakrantėje auga miškeliai. Aplinkui plyti dirbami laukai.
Tvenkinys įrengtas 1978 metais. 2015 m. atlikti užtvankos hidrotechninių įrenginių rekonstrukcijos darbai.
Uogbalė
Uogbalė – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Alizavos.
Lietuvos žurnalistų autoklubas
Lietuvos žurnalistų autoklubas (LŽA) – Lietuvos profesinė kūrybinė automobilių žiniasklaidos atstovų organizacija, vienijanti spaudos, radijo, televizijos, interneto automobilių žurnalistus, fotografus. Būstinė Vilniuje. Statusas – asociacija.
Istorija
1996 m. balandžio mėnesį įkuriamas Lietuvos žurnalistų autoklubas.
1996 m. gegužės mėnesį surengiamas pirmasis Tarptautinis žurnalistų ralis „Lietuva 1996“, kuriame dalyvavo ekipažai iš Lietuvos, Latvijos, Estijos, Rusijos ir Lenkijos.
1997 m. rudenį pradėtas rengti pirmasis Lietuvos metų automobilio konkursas „Metų automobilis 1998“.
1998 m. birželio mėnesį į Tarptautinį žurnalistų ralį „Lietuva 1998“ atvyko pasaulinio lygio automobilių sporto žvaigždė, daugkartinis pasaulio automobilių ralio čempionas suomis Tomis Makinenas.
2016 m. turėjo 26 narius.
Veikla
Asociacijos veiklą koordinuoja taryba, renkama kas treji metai. Pagrindinė veikla – kasmetiniai renginiai: Tarptautinis žurnalistų ralis „Press ralis“, Lietuvos „Metų automobilis“ ir „Geriausias Lietuvos vairuotojas“.
Kosovo futbolo varžybos 2007–2008 m.
Kosovo futbolo varžybos 2007–2008 m.
Išlikimo rungtynės
--
1. FFC Turbine Potsdam
1. Frauenfußballclub Turbine Potsdam 71 e. V., o trumpiau '''1. FFC Turbine Potsdam''' – Vokietijos futbolo komanda iš Potsdamo, rungtyniaujanti moterų futbolo varžybose. Namų rungtynes žaidžia Karl-Liebknecht-Stadion.
Istorija
Komanda suburta 1971 m. rungtyniavo UEFA moterų čempionų lygos finaluose ir tapo turnyro nugalėtojomis du kartus (2004–2005, 2009–2010 m.), o du kartus finaluose pralaimėjo (2005–2006, 2010–2011 m.)
Sudėtis
Atnaujinta: 2020 m. sausio 5 d.
Suunto
„Suunto“ – Suomijos bendrovė, priklausanti „Amer Sports“ holdingui. Išmaniųjų laikrodžių gamintojas, specializuojasi sportinių, nardymo, medžioklės ir kt. laikrodžių gamyboje. Plėtoja sporto aistruoliams ir veržlaus laisvalaikio mėgėjams skirtą „Movescount“ programėlę.
1999 m. „Amer Sports“ holdingas įsigijo „Suunto“ bendrovę. „Amer Sports“ priklauso „Salomon“ „Arc'teryx“ ir kt. prekės ženklai, anksčiau priklausę „Adidas“ bendrovei.
Spartan
Suunto Spartan flagmanas Ultra bei prašmatnesni Sport modeliai skirti daugiau profesionalaus sporto mėgėjams. Pirmasis pasižymi ilgiau veikiančia baterija. Abiejuose yra kompasas. Dažnai kartu su jais parduodamas Bluetooth Smart Sensor širdies ritmo diržas rodo kiek tikslesnius duomenis nei naujieji Sport Wrist HR laikrodžiai, kuriuose yra pulsometras, nukaitantis informaciją nuo riešo. Tai leidžia nustatyti sudegintą kalorijų kiekį, pavyzdžiui bėgimo, plaukimo metu. GPS parodo įveiktus atstumus. Altimetrinis barometras, kuris yra tik Ultra modelyje, svarbus kalnuose leidžiantiems laiką. Pastarieji laikrodžiai yra atsparūs vandeniui, todėl su jais galima plaukioti atvirame vandens telkinyje ir baseine. Trainer modelis naujausias ir pigiausias, turintis kiek kuklesnį dizainą.
Austrijos futbolo varžybos 1912–1913 m.
Austrijos futbolo varžybos 1912–1913 m.
Uogučiai
Uogučiai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 18 km nuo Alsėdžių.
Melsvasis linlapis
Melsvasis linlapis (Thesium linophyllon) – santalinių (Santalaceae) šeimos daugiametis augalas.
Paplitęs didžiojoje dalyje Europos (nuo rytų Prancūzijos iki Latvijos bei centrinės Graikijos).
Tai 10–30 cm aukščio žolinis augalas. Lapai linijiškai lancetiški arba lancetiškai linijiški, melsvai žali arba gelsvai žali, viršūnė smaili. Kiekvienas žiedas su pažiede arba 2 pažiedėlėmis, iš išorės žalias, viduje baltas. Žydi birželį–liepą. Šakniastiebis su palaipomis.
Uoginiai (Panevėžys)
Uoginiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Geležių.
Small Planet Group
2015 m. bendrovė Vokietijoje įsteigė „Small Planet Airlines GmbH“. Iš pradžių tikėtasi dar 2015 m. gauti Vokietijos oro operatoriaus sertifikatą bei vykdyti skrydžius su Vokietijoje registruotais orlaiviais iš pagrindinių ir regioninių šalies oro uostų, tačiau planai atidėti iki 2016 m. gegužės.
Siekdama efektyviai panaudoti savo flotilę, „Small Planet Airlines“ paskelbė žiemos sezonui perkelsianti dalį savo lėktuvų į Aziją, kurioje vykdys užsakomuosius skrydžius iš Kinijos ir Pietų Korėjos į Kambodžą.
McDonnell Douglas
McDonnell Douglas buvo didžiausia JAV kosmonautikos ir gynybos orlaivių gamintoja. Ji buvo įkurta 1967 m. susijungus McDonnell Aircraft ir Douglas Aircraft Company kompanijoms.
II pasaulinio karo metu kompanija pardavė apie 30 000 karinių lėktuvų.
Po karo kompanija pradėjo gaminti keleivinius orlaivius. 1946 m. sukurtas DC-6, 1953 m. – DC-7.
Tuomet kompanija vėl grįžo prie karinės technikos – 1948 m. kompanija sukūrė pirmąjį savo naikintuvą F3D Skyknight, o 1951 m. F4D Skyray. thumb|left|250px|Trijų variklių [[McDonnell-Douglas MD-11 keleivinis laineris]]
1955 m. kompanija pagamino ir pristatė pirmąjį atakų naikintuvą JAV karinėms oro pajėgoms A-4 Skyhawk.
1958 m. norint konkuruoti su pagrindine konkurente Boeing, buvo sukurtas Douglas DC-8 keleivinis laineris. Jis buvo Boeing 707 konkurentas.
1977 m. kompanija pristatė naujos kartos keleivinį lainerį MD-80. Tais pačiais metais pastatytą KC-10 Extender krovininį karinį lainerį pasirinko JAV oro karinės pajėgos.
1984 m. kompanija, įsigijusi įmonę Hughes Helicopters, pradėjo sraigtasparnių gamybą.
1997 m. McDonnell Douglas buvo prijungta prie Boeing įmonės. Pastarajai atiteko 13 milijardų JAV dolerių vertės akcijos.
Diplomatinė konferencija
Diplomatinė konferencija arba diplomatinis kongresas – iškilmingas suverenų ar jų įgaliotinių susitikimas bendrų tarptautinės politikos klausimų sprendimui.
Terminai taikomi įvairiai, nors kongresais dažniau vadinami svarbesni susitikimai.
Teoriškai kiekviena valstybė gali sušaukti diplomatinę konferenciją, ir kiekviena valstybė, suinteresuota svarstomais klausimais gali joje dalyvauti. Tačiau, nors pastarasis principas buvo patvirtintas, pavyzdžiui, 1818 m. Acheno kongrese, išties jo ne visada laikomasi. Pavyzdžiui, Vienos kongrese visi svarbūs klausimai buvo nusprendžiami penkių pagrindinių didžiųjų valstybių. Viena iš šito priežasčių yra ta, kad visos priimtos į diplomatinę konferenciją valstybės turėtų gauti vienodą balsą. Be to, pavyzdžiui, „Encyclopædia Britannica“ vienuoliktame leidime svarstoma, kad visos diplomatinės konferencijos, pasiekusios ko nors reikšmingo, buvo sušauktos ir dominuojamos valstybių, kurios buvo pakankamai galingos, jog priverstų gerbti savo nuomonę.
Jei valstybės atstovaujamos įgaliotinių, diplomatų (tokiu atveju paprastai 2-3), konferencijos pradžioje patikrinami jų įgaliojimai. Tada sprendžiami procedūros ir etiketo klausimai. Anksčiau tokie klausimai užimdavo daug laiko, bet 1878 m. Berlyno kongrese buvo nutarta delegatus sodinti prie pasagos formos stalo, rikiuojant pagal valstybių prancūziškus pavadinimus abėcėlės tvarka.
Tam, kad sprendimai saistytų visus dalyvius, jie priimami bendru sutarimu. Rengiami konferencijų protokolai. Be to, besibaigiant konferencijai gali būti pasirašoma sutartis.
Uoksai (Maženiai)
Uoksai – viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Velykių.
Paprastoji kartuolė (augalas)
Paprastoji kartuolė (Aristolochia clematitis) – kartuolinių (Aristolochiaceae) šeimos daugiamečių augalų rūšis.
Paplitusi didesniojoje Europos dalyje, Mažojoje Azijoje, Kaukaze, Kazachstane. Įveista Didžiojoje Britanijoje, Skandinavijoje, rytų Kanadoje, šiaurės rytų JAV.
Tai 25–70 cm aukščio žolinis augalas. Lapai kiaušiniški arba trikampiškai apskriti, pamatas širdiškas, viršūnė buka. Žiedai susitelkę lapų pažastyse po 2–7, žalsvai geltoni arba geltoni, vamzdiški, apačioje išsipūtę. Žydi gegužės–liepos mėnesiais.
Paprastoji kartuolė Lietuvoje labai reta. Auga krūmuotuose šlaituose, kapinėse, parkuose.
Krymas (reikšmės)
Krymas gali reikšti:
Paprastoji kartuolė (augalas)
Augalas nuodingas, kenkia inkstams.
Krymas (reikšmės)
Krymo pusiasalyje:
Už Krymo pusiasalio ribų:
Šiupylių tvenkinys
Šiupylių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, 8 km į vakarus nuo Gruzdžių miestelio ir 2 km į vakarus nuo Šiupylių. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Lūksto intakas, Ringuvos baseinas) 0,75 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,54 km, plotis – iki 0,27 km. Yra 0,11 ha dydžio sala. Altitudė 114 m. Krantai žemi. Tvenkinį supa dirbami laukai. Šiauriniu pakraščiu eina kelias Nr.4012 (Drąsučiai - Šiupyliai - Gruzdžiai). Šalia tvenkinio yra Mažeikių ir Biržių kaimai.
Tvenkinys įrengtas 1987 metais. 2015-2020 metais dėl nepakankamo krutulių kiekio tvenkinio vandens lygis pažemėjęs ~ 1,5 m žemiau pralaidos ir tvenkinio plotas sumažėjęs maždaug iki 6 ha.
Austrijos futbolo varžybos 1913–1914 m.
Austrijos futbolo varžybos 1913–1914 m.
Uosa
Uosa – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Balbieriškio.
Zubravas
Zubravas  – kaimas vakarų Baltarusijoje, kairiajame Katros krante, prie valstybinės sienos su Lietuva. 1914–1974 m. kaimą su Marcinkonimis Lietuvoje jungė siaurasis geležinkelis. 2015 m. kaime buvo aštuoni namai, kaime gyveno vienintelė senyvo amžiaus moteris, nebuvo atvesta elektra.
Uoselys
Uoselys – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 10 km nuo Karsakiškio.
FK Saned Joniškis
„Sanedo“ sporto klubas arba trumpai Joniškio „Saned“ bei SANED– Lietuvos futbolo komanda iš Joniškio.
Istorija
2017 m. KLFF pranešė, kad Joniškio "Strėlės-Saned" klubas sieks dalyvauti Antros lygos, Vakarų zonos pirmenybėse. Tačiau komanda šioje lygoje nežaidė.
2018 m. klubas licencijavosi Antros lygos, Vakarų zonos pirmenybėms. Treneriu dirbo Raimondas Žilinskas.
2019 m. Sanedo klubas žaidė Antros lygos, Vakarų zonoje. Sezonas nebuvo sėkmingas: komanda iškovojo vos tris pergales ir liko aštuntoje/devintoje vietoje. Su Kelmės „Kražantės“ ekipa surinko vienodai taškų, bet Joniškyje vietos komanda laimėjo 3-1, o rudenį Kelmėje 3-0 nugalėjo kelmiškiai, todėl dėl geresnio tarpusavio susitikimų santykio Joniškio komanda liko devintoje vietoje. Didžiausia sezono „įgriuva“ tapo 2019 m. rugsėjo 20 d. rungtynės Plungėje, kur vietos „Babrungas“ nugalėjo varžovus iš Joniškio rezultatu 18-0
2023 m. bandė licencijuotis į Pirmą lygą. Rungtyniavo Antroje lygoje. Birželio mėnesį ekipos lyderiai dėl laiku neišmokėtų atlyginimų nebevykdavo į rungtynes. Ekipai atstovavo vietinis jaunimas, tad patirta eilė pralaimėjimų triuškinančiais rezultatais.
Klubo spalvinė gama
2016 m. klubas rungtyniavo geltonais marškinėliais, šortais ir kojinėmis.
Sudėtis
Atnaujinta:
Eintracht Frankfurt (moterys)
Eintracht Frankfurt – Vokietijos futbolo komanda iš Frankfurto prie Maino, rungtyniavusi moterų futbolo varžybose.
Istorija
Kitados Frankfurte būta 1. FFC Frankfurt. Šio klubo atstovės yra tapusios Vokietijos čempionėmis. Vėlesniais metais prarado lyderių pozicijas.
Frankfurto „Eintracht“
2020 m. rugpjūčio 27 d. prisijungė prie Eintracht Frankfurt klubo ir tapo jo dalimi. Moterų ekipa vadinosi Eintracht Frankfurt.
Sudėtis
Atnaujinta: 2023 m. sausio 5 d.
Rūdaičių (Šoblinko) tvenkinys
Rūdaičių (Šoblinko) tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kretingos rajone, 6,5 km į šiaurės vakarus nuo Kretingos, Rūdaičių gyvenvietės pietinėje dalyje. Sudarytas Žibos upelio slėnyje (Darbos intakas) 10 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,32 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 11,5 m. Krantai žemi. Kranto linija vingiuota, iš šiaurės yra įsiterpęs medžiais apaugęs pusiasalis. Pakrantėse daugiausia plyti dirbami laukai. Tvenkinys nenutekantis.
Esapekka Lappi
Esapekka Lappi (g. 1991 m. sausio 17 d.) – Suomijos ralio lenktynininkas, dalyvaujantis Pasaulio ralio čempionate, 2-oje grupėje su Škoda Fabia R5 automobiliu. Jis buvo 2012 m. Suomijos ralio čempionato bei 2014 m. Europos ralio čempionato nugalėtojas.
WRC rezultatai
* Sezonas dar vyksta.
WRC-2 rezultatai
* Sezonas dar vyksta.
Uosiai (Vilkaviškis)
Uosiai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, išsidėstęs tarp kelių ir, 3 km nuo Alvito.
Bulgarijos futbolo varžybos 2018–2019 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 2018–2019 m.
Dalyviai
Lygos naujokai:
Vietą prarado:
Desau-Verlico sodų karalija
Desau-Verlico sodų karalija – kultūrinis kraštovaizdis su peizažinių parkų ir rūmų kompleksu centrinėje Vokietijoje, Saksonijoje-Anhalte, prie Elbės, tarp Desau ir Verlico miestų. 2000 m. įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo objektų sąrašą.
Kosovo futbolo varžybos 2008–2009 m.
Kosovo futbolo varžybos 2008–2009 m.
Desau-Verlico sodų karalija
Sodų karalija apima 142 kv. km teritoriją Viduriniosios Elbės biosferiniame draustinyje. Jai priklauso Luiziumo ir Georgiumo (su Anhalto paveikslų galerija) rūmai ir parkai, Mozigkau, Groskiunau, Lainer Bergo, Ziglicer Bergo, Oranienbaumo rūmai ir Verlico parkas.
Kosovo futbolo varžybos 2008–2009 m.
Turnyro lentelė
- Arbana ir Arbëria sezono metu pasitraukė iš pirmenybių. Šioms komandoms įsikaityti techniniai pralaimėjimai 0:3 likusiose rungtynės.
Juozas Vandalinas Mnišekas
Juozas Vandalinas Mnišekas (1670–1747 m. birželio 25 d.) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, šarvuotų rotmistras (1693), Lietuvos artilerijos generolas (1701–1706), Lietuvos dvaro maršalka (1706–1713), Karūnos didysis maršalka (1713–1742), Krokuvos kaštelionas (1742–1747), Sanoko, Javorovo, Golubskio ir Rogatinsko seniūnas. Mecenatas.
Biografija
Lenkijos magnatų Mnišekų giminės atstovas, herbo „Mniszech“ savininkas. Voluinės vaivados ir Sanoko seniūno Jurgio Jono Vandalino Mnišeko (m. 1693) ir Anos Chodkevičiūtės (m. po 1690), Vilniaus kašteliono Jono Kazimiero Chodkevičiaus dukters, vyresnysis sūnus.
1691 metais Juozas Vandalinas Mnišekas gavo valdyti Sanoko seniūniją. Per vestuves su Oginskių giminės atstove dalyvavo LDK bajorų pilietiniame kare (1696–1702) prieš Sapiegas, 1700 metais dalyvavo Valkininkų mūšyje. Po Mykolo Pranciškaus Sapiegos žūties gavo LDK artilerijos generolo titulą. 1704 metais prisijungė prie Sandomiro konfederacijos. 1706 metais gavo Lietuvos dvaro maršalkos pareigybę, 1713 metais buvo paskirtas Karūnos didžiuoju maršalka. 1742 metais Juozas Vandalinas Mnišekas gavo Krokuvos kašteliono pareigybę.
Lenkijos Baltojo erelio ordino kavalierius. Vienas iš stambiausių ATR magnatų, Gardine valdė Rudovą ir Didžiąją Beretoviščią, kur įkūrš pranciškonų vienuolyną.
Šeima
Buvo vedęs du kartus. 1694 metais vedė kunigaikštytę Eleonorą Oginskaitę (m. po 1710), Mstislavlio vaivados, kunigaikščio Simono Karolio Oginskio (apie 1625–1694) dukterį nuo pirmos santuokos su Teodora Korsakaite. Pirmoje santuokoje vaikų neturėjo.
1712 metais vedė antrą kartą Konstanciją Tarlaitę (m. 1740), Liublino vaivados Stanislavo Tarlo (m. 1705) ir Terezos Duninos-Brokovskos dukterį. Vaikai:
Wario
thumb|right|220px| Wario žaidimo „[[Wario World“ gido viršelyje.]] Wario – Japonijos „Nintendo“ kompanijos leidžiamų kompiuterinių žaidimų veikėjas. Jam skirta atskira žaidimų serija.
Wario žaidimai
Pirmą kartą Wario tapo žaidėjo valdomu veikėju 1994 m. žaidime „Wario Land: Super Mario Land 3“. Chronologiškai anksčiausiai Wario veikia 2006 m. žaidime „Yoshi's Island DS“, kur vaizduojamas vaiku, kaip ir Mario. Yra sukurta Wario skirta žaidimų serija, kurios žaidimus galima susikirstyti į dvi pagrindines grupes:
Wario taip pat pasirodo ir yra valdomas „Mario Kart“, „Mario Party“ žaidimų serijose, kai kuriuose Mario sporto žaidimuose ir „Super Smash Bros.“ serijos žaidimuose.
Wario žaidimų serija:
Hymanso projektai
Hymanso projektai – du 1921 m. Belgijos užsienio reikalų ministro Paulo Hymanso pateikti pasiūlymai Lenkijos ir Lietuvos nesutarimus išspręsti sukuriant šių valstybių federaciją.
Priešistorė
1918 m. atsikūrus Lenkijos ir Lietuvos valstybėms, Lenkijos vyriausybė pastarajai siūlė sudaryti bendrą valstybę, tačiau Lietuvos vyriausybė pasiūlymui nepritarė. Lenkijai siekiant Lietuvą prisijungti jėga kilo Lenkijos–Lietuvos karas. Karui pasibaigus Suvalkų sutartimi pietryčių Lietuvos žemės su Vilniumi pripažintos Lietuvai, tačiau Lenkija sutarties nesilaikė ir jos kariuomenė, inscenizavusi maištą Vilniaus kraštą užėmė. Žlugus tarpvalstybinėms deryboms situaciją normalizuoti apsiėmė Tautų Sąjunga.
Pirmasis projektas
Pirmasis federacijos projektas numatė itin glaudų Lenkijos ir Lietuvos ryšį, pasireiškiantį per bendradarbiavimą karinėje ir ekonomikos sferose. Pagal projektą Lietuva turėjo būti padalinta į Vilniaus ir Kauno kantonus, kuriose lygios teisės numatytos lietuvių ir lenkų kalboms. Pagal projektą numatytas didelis Lenkijos vaidmuo siūlomoje federacijoje, kėlęs pavojų Lietuvos nepriklausomybei. Pasiūlymas Lietuvoje nepatiko nė vienai politinei partijai, išskyrus socialdemokratų mažumą.
Antrasis projektas
Lietuvos vyriausybei projektą atmetus P. Hymansas pasiūlė antrą variantą. Pagal šį projektą Vilniaus kraštas autonominėmis teisėmis turėjo būti įtrauktas į Lietuvos valstybę, o federacijos tarp valstybių sąlygos turėjo būti mažiau griežtos. Į šį projektą Lietuvoje palankiai žiūrėjo valstiečiai liaudininkai manydami, kad derybų su Tautų Sąjunga keliu Lietuva gali palankiomis sąlygomis atgauti Vilniaus kraštą. Pasiūlymui pritarė valstiečiai liaudininkai ministras pirmininkas Kazys Grinius ir partijos lyderis Mykolas Sleževičius. Griežtai prieš projektus nusiteikusi buvo Tautos pažangos partija, 1921 m. lapkritį prie jos prisijungė ir Seime daugumą turėjusi Lietuvos krikščionių demokratų partija. Kitos partijos vieningos pozicijos neturėjo.
Vyriausybė parodydama palankumą projektui siekė išlaikyti vakarų valstybių paramą. Todėl apeidama Seimą ji ruošėsi sulaukusi grįžtančio K. Griniaus išsiųsti teigiamą atsakymą. Žiniai apie tokį vyriausybės sprendimą patekus į viešumą, buvo pasikėsinta į Lietuvos delegacijos Tautų Sąjungoje vadovą Ernestą Galvanauską. Pasikėsinimas projektui pritarusiųjų entuziazmą nuslopino. Seime įvykusiame balsavime antrasis projektas buvo atmestas.
Dresdeno Elbės slėnis
Dresdeno Elbės slėnis – kultūrinis kraštovaizdis ir buvęs Pasaulio paveldo objektas, besidriekiantis išilgai Elbės upės Dresdene, Saksonijos žemės sostinėje Vokietijoje. Slėnis yra 1,5–3 km pločio, tęsiasi maždaug 20 km ir eina per Dresdeno baseiną, yra vienas iš dviejų pagrindinių kultūrinių kraštovaizdžių, sukurtų per šimtmečius išilgai Vidurio Europos upės Elbės, žemiau kartu su Desau-Verlico sodų karalija. miniatiūra|220px|left|Elbės slėnis, tiltas Waldschlößchenbrücke miniatiūra|220px|left|Vaizdas nuo [[Dresdeno Švč. Trejybės katedra|Švč. Trejybės katedros]] miniatiūra|220px|left|Vaizdas nuo Marijos tilto į Vidinį Noištatą miniatiūra|220px|left|Tiltas „Žydrasis stebuklas“
Geografija
Elbės slėnio kultūrinis kraštovaizdis apima Dresdeno miesto teritoriją, driekiasi nuo Lošvico (Loschwitz) mikrorajono pietryčiuose žemyn, pasroviui, iki Ostragehege lygumų šiaurės vakaruose. Miškingi Elbės šlaitai Lužicų plynaukštėje ir Dresdeno šile šiaurės rytuose apsaugo slėnį nuo atšiaurių vėjų. Vyraujant vidutinei metinei temperatūrai nuo 9,3 iki 10°C, yra geros sąlygos vystyti vynuogininkystę. Elbės pakrantėse plyti užliejamos pievos, kurios dėl nuolatinių potvynių grėsmės liko natūralios, neužstatytos. Kraštovaizdis saugomas pagal 1992 m. ES rūšių buveinių direktyvą, įskaitant daug mažesnių saugomų teritorijų.
Lankytinos vietos
Gyvenviečių ir miestų architektūra Elbės slėnyje atspindi Dresdeno – Saksonijos monarchų rezidencijos – raidą nuo renesanso laikų. Lankytinos vietos yra Albrechtsbergo pilis slėnio šiauriniuose šlaituose, Pilnico pilies ir peizažinio parko kompleksas, inžineriniai statiniai - santvarinis tiltas „Žydrasis stebuklas“ (1893), Dresdeno funikulierius (1895), kabantis vienbėgis (1901), Jenicės pramoniniai rūmai (1909).
Petros Psychas
Petros Psichas (, ; g. 1996 m. liepos 10 d.) – Kipro futbolininkas, rungtyniaujantis saugo ir puolėjo pozicijose. Nuo 2016 m. vasaros Apóllōn narys.
Karjera
Profesionalo karjerą pradėjo 2016 m. Žaidė Apóllōn ekipoje, o 2017/18 m. buvo paskolintas Alki Oroklini FC komandai.
Kipro rinktinės
Atstovavo įvairaus amžiaus Kipro jaunimo rinktines.
Elas
Elas arba Elis (ugaritų 𐎛𐎍,, , susijęs su ) – vakarų semitų svarbiausioji dievybė, taip pat bendrinis žodis dievui įvardyti. Minimas Ras Šamroje, Ugarite, rastuose tekstuose (2 tūkstantmetis pr. m. e.), kuriuose vadinamas deivės Ašeros vyru, visų kitų dievų, išskyrus Baalą, tėvu.
Mituose dažniausiai aprašomi Elo sūnūs ir dukterys, o pats Elas minimas retai. Dažniausias šios dievybės epitetas – jautis (simbolizuoja jėgą), kartais vadinamas ir dangaus bei žemės sutvėrėju. Tiek Elas, tiek jo sūnus Adadas dėvi galvos apdangalus su jaučio ragais. Vaizduojamas kaip senis su ilga barzda, stovintis ant jaučio, neretai ir kaip saulės dievybė su dviem sparnais. Gretinamas su graikų Kronu bei huritų Kumarbiu.
Žodis El neretai sutinkamas Senajame Testamente, kur vartojamas kaip Jahvės sinonimas, rečiau – kaip bendrinis žodis dievybei įvardyti. Dažniausiai vartojama daugiskaitinė forma Elohim, tačiau pats žodis beveik visada vartojamas kaip vienaskaita.
Paupinė rūgštynė
Paupinė rūgštynė (Rumex pseudonatronatus) – rūgtinių (Polygonaceae) šeimos daugiametis augalas.
Paplitusi Rytų Europoje, Švedijoje, Suomijoje, Rumunijoje, Vengrijoje, Austrijoje, didžiojoje Rusijos dalyje (išskyrus šiaurines sritis), Sachaline, Mongolijoje, Kazachstane, šiaurėje Kinijoje. Patekusi į Didžiąją Britaniją, Kanadą, Aliaską, Dakotą.
Tai 0,5–1,2 m aukščio žolinis augalas. Apatiniai lapai trumpakočiai, siauri, 6–12 kartų ilgesni už plotį, pamatas pleištiškas, pakraščiai banguoti. Žiedynas siauras, tankus, šakelės gausiai šakotos. Vidiniai apyžiedžio lapeliai vaisiams išaugus dvigubai ilgesni už išorinius. Žydi birželio–liepos mėnesiais.
Paupinė rūgštynė Lietuvoje reta. Auga pamiškėse, krantuose, pievose.
thumb|left|240px|Žiedynas
Valdomų tvenkinys
Valdomų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, 4,5 km į rytus nuo Gruzdžių. Sudarytas užtvenkus Vilkvedžio upę (Mūšos intakas) 8,3 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,96 km, plotis – iki 0,12 km. Krantai žemi, apaugę medžiais ir krūmynais, pietinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Aplinkui plyti dirbami laukai. Prie tvenkinio yra Valdomų ir Dimšių kaimai.
Tvenkinys įrengtas 1970 metais.
Skėstažiedė rūgštynė
Skėstažiedė rūgštynė (Rumex thyrsiflorus) – rūgtinių (Polygonaceae) šeimos daugiametis augalas.
Austrijos futbolo varžybos 1916–1917 m.
Austrijos futbolo varžybos 1916–1917 m.
Skėstažiedė rūgštynė
Paplitusi šiaurinėje Eurazijoje: beveik visoje Europoje (išskyrus Pirėnų pusiasalį, Viduržemio jūros salas, Islandiją), Rusijoje, Kaukaze, Mongolijoje, Vidurinėje Azijoje, šiaurės ir vakarų Kinijoje. Patekusi į Didžiąją Britaniją, Uzbekistaną, rytų Kanadą, JAV, Haitį.
Lygudų tvenkinys
Tvenkinys įrengtas 1982 metais. Tvenkinys garsėja gausiais lynų ištekliais.
Skėstažiedė rūgštynė
Tai 0,4–1 m aukščio žolinis augalas. Apatiniai lapai siauri, linijiškai lancetiški, dažnai garbanoti, su siauromis, smailiomis, neretai į viršų užlinkusiomis auselėmis. Šaknis liemeninė. Žiedynas tankus, šakelės gausiai šakotos. Žiedkočiai žali. Žydi liepos–rugpjūčio mėnesiais.
Limbach L550E
Limbach L550E – XX a. pabiagoje Vokietijos Kenigsvinterio (vok. Königswinter) mieste įsikūrusioje įmonėje „Limbach Flugmotoren GmbH & Co. KG“ įmonėje sukurtas mažo galingumo aviacinis keturių cilindrų dvitaktis opozicinis benzininis vidaus degimo variklis.
Skėstažiedė rūgštynė
Skėstažiedė rūgštynė Lietuvoje apyretė. Auga sausose užliejamose pievose, pakelėse, ant geležinkelių pylimų.
Limbach L550E
Konstrukcija
L550E yra oru aušinamas horizontalus opozicinis keturių cilindrų dvitaktis benzininis variklis, išvystantis 37 kW (50 AG) galią esant 7500 aps./min. Šios galios pakanka sukti nedidelio orlaivio propelerį tiek per reduktorių, tiek ir tiesiogiai.
Uosininkai II
Uosininkai II – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Mickūnų, tuoj į rytus nuo Uosininkų I, abipus plento. Iš šiaurės juosia Uosininkų miškas.
Limbach L550E
Konstrukcija
Variklis gaminamas iš aliuminio. Uždegimo sistemą sudaro vienas magnetas, keturi karbiuratoriai, tepimas – tiesioginis, į kuro mišinį santykiu 25:1 maišant mineralinę alyvą arba, santykiu 50:1 – sintetinę alyvą. Su varikliu komplektuojamas 1,2 kW galios elektros generatorius, skirtas variklio ir orlaivio elektros sistemų maitinimui.
Variklis leidžia iki 200 kg sveriantiems 4-6 metrų sparno mojo lėktuvams išvystyti iki 180 km/h greitį bei ore išbūti iki 12 valandų, nuskristi iki 2000 km, nešti iki 50 kg naudingo krovinio.
Istorija
miniatiūra|AMF Chevvron 2-32C Variklis buvo sukurtas 1987 m. ir skirtas ultralengviesiems lėktuvams, tokiems kaip AMF Chevvron 2-32 ar Fisher Horizon. XX a. pabaigoje jis pradėtas naudoti bepiločiuose orlaiviuose, pvz. 1998 m. sukurtame Izraelio gamybos „IAI Searcher“ ir jo rusiškoje kopijoje „Forpost“.
2011 m. įmonė paskelbė keletą pranešimų žiniasklaidai, kuriuose ji kaltino Vokietijos vyriausybę ir jos regulaicinę politiką "smaugiant verslą" ir kenkiant veiklai. Kaip tik tuo metu pasirodė pranešimai, jog įmonė kaltinama nelegaliai eksportavusi variklius į Iraną. 2014 m. įmonės vadovas Peteris Limbachas (vok. Peter Limbach) paskelbė, jog tuo metu apie 6000 variklių kasmet gaminusi įmonė parduota tuo metu jau 20 metų Vokietijoje gyvenančiam iš Kinijos kilusiam verslininkui ir investuotojui Chen Shuide, tačiau pats Limbachas lieka įmonės valdyboje. miniatiūra|Irano gamybos bepilotis lėktuvas „Ababail-3“ Po to, kai šie varikliai buvo rasti Jemeno sukilėlių hučių leidžiamuose dronuose, Vokietijos vyriausybė uždraudė jų eksportą į „nepatikimas“ šalis. Po šio draudimo nelicencinės šių variklių kopijos pradėtos gaminti Irane ir Kinijoje.
Irane gaminama kopija
Vėliausiai nuo 2014 m. Irano įmonė „Mado“ pradėjo prekiauti L550E kopija. „Mado“ gaminamas variantas montuojamas į Irane gaminamus savižudžius dronus „Shahed-136“ (Rusijoje vadinamus „Geran'-2“), taip pat Irano gamybos žvalgybinius bepiločius lėktuvus „Ababail-3“ ir „Qods Mohajer“, Rusijos gamybos „ZALA 421“ serijos bepiločius civilinius ir karinius žvalgybinius lėktuvus.
Interneto parduotuvėse siūlomo Kinijoje pagaminto šio modelio variklio kaina 2022 m. pabaigoje, priklausomai nuo perkamo kiekio, siekė nuo 12 000 iki 17 600 JAV dolerių.
Techniniai duomenys (L550E)
Duomenys iš: World Directory of Leisure Aviation 2011-12 ir gamintojo svetainės.
Uosininkai III
Uosininkai III – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Mickūnų, 3 km į vakarus nuo Lavoriškių, Vilnelės kairiajame krante (dešiniajame krante anksčiau buvo Uosininkai III Lavoriškių seniūnijoje), prie Uosininkų miško ir plento.
Uostas (Klaipėda)
Uostas – Klaipėdos miesto dalis, esanti į pietryčius nuo miesto centro, prie Kuršių marių. Veikia Klaipėdos jūrų uostas.
Andy Goldsworthy
thumb|right|180px| Endis Goldsvortis, dirbantis 2005 metais De Young muziejuje San Franciske Endis Goldsvortis (, g. 1956) – Anglijos XX a. pabaigos ir XXI a. pradžios skulptorius, žemės menininkas.
Biografija
Endis Goldsvortis gimė 1956 m. liepos 26 d. Seil Mure (Češyras, dabar Didysis Mančesteris). Jis mokėsi Bradfordo dailės mokykloje ir Prestono politechnikoje. Skulptūros srityje pradėjo dirbti nuo apie 1970-ųjų vidurio. Endis Goldsvortis savo kūriniams naudoja natūralias gamtoje randamas medžiagas, įskaitant sniegą, ledą. Daugelis jo šių kūrinių yra trumpalaikiai ir menininkas juos įamžina fotografijomis, kurios vėliau publikuojamos knygose ar įsigijamos muziejų. Fotografijos yra principinė priemonė, kuriomis E. Goldsvortis platina savo meno pavyzdžius. Savo kūriniams kurti skulptorius nenaudoja jokių dirbtinių rišiklių ar priemonių, nes, pasak jo: „jei aš naudočiau klijus, tai prarasčiau atradimo džiaugsmą, kaip medžiagos gali būti sujungtos tarpusavyje natūraliai“. 2000 m. jis užėmė profesoriaus vietą Kornelio universitete Niujorke (iki 2006 m.). 2001 m. pasirodė filmas apie menininko kūrybą „Upės ir bangos“ (Rivers and Tides). Menininkas surengė daugiau nei 70 parodų įvairiose pasaulio vietose bei instaliacijų daugelyje muziejų, tarp jų − J. Paul Getty muziejuje Los Andžele, Metropoliteno muziejuje Niujorke ir Liverpulio Teit galerijoje. Endis Goldsvortis nuolat gyvena ir kuria Škotijos Penponto kaime Damfryje.
Uostiškiai
Uostiškiai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Usėnų.
Kepler-1047 b
Kepler-1047 b (dar žymima KOI-2004 b, KOI-2004.01, KIC 12154526 b, Gaia DR2 2133309160710350336 b ) – egzoplaneta, skriejanti apie geltonąją nykštukę Kepler-1047, esančią Gulbės žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 2665,4 šviesmečio (817,2 parseko).
Kepler-1047 b yra vadinamoji superžemė; jos masė siekia 5,02 Žemės masės, o spindulys – 2,09 Žemės spindulio. Apie Kepler-1047 žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per ~56,19 paros. Tai reiškia, jog Kepler-1047 b skrieja per arti savo žvaigždės, kad patektų į šios sistemos gyvybės zoną.
Kepler-1047 b atrasta „Kepler“ kosminiu teleskopu, taikant tranzitų metodą. Apie jos ir daugelio kitų egzoplanetų atradimą pranešta 2016 m. gegužės 10 d. Be Kepler-1047 b, šioje sistemoje dar aptikta Kepler-1047 c planeta.
Kosovo futbolo varžybos 2009–2010 m.
Kosovo futbolo varžybos 2009–2010 m.
Austrijos futbolo varžybos 1917–1918 m.
Austrijos futbolo varžybos 1917–1918 m.
Annemarie Schwarzenbach
thumb|250px|Annemarie Schwarzenbach m. [[en|Rolleiflex (foto Anita Forrer, 1938)]] Annemary Švarcenbach ( arba tiesiog ; 1908 m. gegužės 23 d. Ciuriche – 1942 m. lapkričio 15 d. Zėglas (Graubiundeno kantonas), Šveicarija) – šveicarų rašytoja, žurnalistė, fotografė ir keliautoja.
Biografija
Gimė Ciuricho priemiestyje Bokene, turtingoje aristokratiškoje šeimoje. Tėvas Alfredas Emilis Schwarzenbach buvo pasaulyje vienu stambiausiu šilko gamintoju ir prekybininku, motina Rene Wille-Schwarzenbach buvo generolo Ulricho Wille ir gafienės Klaros von Bismark duktė. Švarcenbachų šeima bendravo su žymiausiais to meto šveicarų ir vokiečių intelektualais.
Annemary gimtajame mieste mokėsi privačioje mokykloje, vėliau aukštesniojoje mokykloje Fetano kurortiniame miestelyje. 1927 m. įstojo į Ciuricho universito Istorijos fakultetą. 1928 m. kartu su pussesere išvyko į Sorbonos universitetą, kur klausėsi istorijos, filosofijos ir psichologijos paskaitų. Po metų grįžo studijuoti į Ciurichą ir 1931 m. baigė universitetą, kartu apgynusi mokslo daktaro disertaciją Šveicarijos Engandino regiono istorijos tema. Dar būdama studentė pradėjo žurnalistinę veiklą, o po aukštosios mokyklos baigimo išspausdino pirmąją savo romaną „Bernhardo draugai“. Deklaravo savo homoseksualią orientaciją.
1935 m. ištekėjo už homoseksualios orientacijos prancūzų diplomato Achille Clarac'o ir su juo išvyko į kelionę po Persiją. Tai kartu buvo ir pirmoji jos žurnalistinė komandiruotė. Grįžusi iš kelionių savo įspūdžius ir fotografijas publikavo opoziciniuose vokiečių žurnaluose. Tuo metu sustiprėjo jos priklausomybė nuo narkotikų (morfijaus) ir Annemary turėjo gydytis reabilitacinėje ligoninėje Alpėse, kur pabaigė rašyti savo romaną „Laimingas slėnis“.
1939 m. birželio mėnesį kartu su šveicarų rašytoja Ella Maillart mažu Ford Cabriolet markės automobiliu per Stambulą, Trabzoną ir Teheraną iškeliavo į Afganistaną. Viešint Kabule, prasidėjo Antrasis pasaulinis karas. Annemary kelioms savaitėms susirgo, o Ella Maillart nusprendė nelaukti jos sveikatos pagerėjimo ir viena išvyko į namus. Pasveikusi Annemary Švarcenbach laivu išplaukė į Niujorką, kur vėl susitiko su broliu ir seserimi Mannais. Šiame mieste susipažino su žinoma rašytoja Carson McCullers, spausdino recenzijas apie pastarosios knygas. Kentėjo nuo depresijos, kelis kartus bandė nusižudyti. Vėliau laivu pasiekė Afriką, marokiečių Tetuano mieste aplankė ten tarnaujantį savo sutuoktinį.
1942 m. birželyje A.Švarcenbach grįžo į Šveicariją. Tų pačių metų rugsėjo 7 d. dviračiu važiuojant gimtojo miesto apylinkėmis ji patyrė sunkią galvos traumą ir po kelių savaičių mirė.
Kūryba
Rašytojos kūriniai iš vokiečių versti į daugelį kalbų, daugiausiai į prancūzų, anglų ir italų. Lietuvoje šiek tiek jos kūrybos pateikta knygoje „Zwischen Vilnius und Bern“ (Šiauliai: Saulės delta, 2002).
Uosupėlis
Uosupėlis – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 6 km nuo Sasnavos.
Austrijos futbolo varžybos 1918–1919 m.
Austrijos futbolo varžybos 1918–1919 m.
Dailidėnas
Dailidėnas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Dailidėnienė, Dailidėnė ir Dailidėnaitė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Panašūs:
Jauriukas
left|120px
Jauriukas – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 3 km į rytus nuo Toliejų. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,57 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 152 m. Krantai aukšti, tik rytinis ir vakarinis galai žemi ir pelkėti. Ežerą supa nedidelis Damošiškių miškas, pietinėje pakrantėje plyti dirbami laukai. Vakaruose per pelkę išteka trumpas upelis link čia pat telkšančio Jaurio ežero (Žeimenos upės baseino Stirnių ežero intako S-1 baseinas). Į šiaurę įsikūręs Damošiškių kaimas.
Kražių kapinių koplyčia
Kražių kapinių koplyčia – koplyčia, esanti Kražių miestelio (Kelmės raj.) senamiesčio šiaurrytiniame pakraštyje, senųjų parapijos kapinių kalnelyje. Pasiekiama iš miestelio centro pervažiavus Kražantės tiltą, Kapų gatvele iš dešinės apsukus aplink Vytauto kalną (ant jo stovi senoji mūrinė varpinė). Koplyčioje yra altorius, laikomos ir šv. Mišios, šarvojami kražiškiai. Po koplyčia yra laidojimo rūsiai.
Istorija
Esamų senųjų kapinių teritorijoje Kražių klebonas Domininkas Mankauskas 1758 m. pastatė medinę bažnytėlę ir namus, į kuriuos pakvietė apsigyventi iš Vilniaus tris vienuoles marijavites. Mirus vienuolyno globėjui D. Mankauskui, vienuolyno namai sunyko.
Sovietmečiu koplyčia stūksojo neprižiūrima, nebuvo remontuojama, sunyko stogas, lubos bei medinės grindys, o palaidotųjų karstai buvo išplėšti ir išniekinti. Išliko tik balto marmuro plokštės su palaidotųjų pavardėmis.
1991 m. Kražių klebono Stasio Anužio ir Kražių kolūkio pirmininko Stepono Šepučio iniciatyva koplyčia buvo iš dalies atstatyta iš tuometinių K. Požėlos, P. Cvirkos ir Kražių kolūkių suaukotų lėšų. 2006-2007 m. Kražių bendruomenės, seniūnijos rūpesčiu iš surinktų bendruomenės lėšų ir prisidėjus Kelmės rajono savivaldybei atliktas esamos koplyčios atnaujinimas.
Architektūra
Koplyčia stūkso kapinių aukščiausioje vietoje, priekiu orientuota į pagrindinius kapinių vartus. Ji yra stačiakampio plano, su pusapskrite apside. Stogo kryžius įtaisytas ant galinio kraigo, ties apside. Sienos sumūrytos iš didelių akmenų, su įterptais skaldytais akmenukais. Koplyčioje pakabinta informacinė lenta su jos istorija, atstatymo rėmėjų vardais. Buvęs įėjimas į laidojimo rūsį po pastatu užklotas grindimis (nuo įėjimo durų – kairiajame kampe).
Reiskių tyras
thumb|240px|Reiskių tyras thumb|240px|Reiskių tyras ir ežeras
Reiskių tyras – pelkė vakarų Lietuvoje, Plungės rajono pietvakariuose, 4,5 km į šiaurės vakarus nuo Kulių, Kulių miškuose. Užima 8,75 km² plotą. Būdinga plyninė aukštapelkė, aplink ją – kimininiai plynraisčiai. Vidurinėje dalyje gausu ežerokšnių, telkšo Reiskių ežeras (4 ha). Rytiniu tyro pakraščiu teka Minijos intakas Alantas, šiaurės vakaruose prasideda Minijos baseino upeliai – Kartenalė II ir Tyrupis, o pietuose – Trumpės intakai.
Tyro vidurinėje ir šiaurės rytinėje dalyje gausu aukštapelkinių duburių, ežerokšnių. Vidinių sausmių bendras plotas – 6,4 ha. Durpių sluoksnis vidutiniškai 3,9 m (didžiausias storis – 8,3 m). Durpių ištekliai – 26,6 mln. m³. Būdingos fuskuminės durpės kurių vidutinis susiskaidymas – 16 %, peleningumas – 3,5 %, drėgnumas – 90 %. Po durpėmis slūgso molis ir smėlis.
Reiskių tyras paskelbtas Reiskių tyro telmologiniu draustiniu (plotas 4,05 km²). Jo paskirtis – išsaugoti Reiskių tyro pelkę bei apypelkę, vertingą kraštovaizdį, būdingą Žemaičių aukštumos vakariniam šlaitui, įvairiarūšę miško fauną, retuosius augalus ir jų augavietes, upelių tinklą Minijos ir Jūros upių baseino takoskyroje. Čia auga saulašarės, spanguolės, sutinkamos medšarkės, tetervinai bei dirviniai sėjikai.
Prie tyro įsikūrę Reiskių, Palioniškių, Unkurių kaimai.
Augustas Gucaga
Augustas Gucaga (g. 2004 m. gegužės 9 d. Kaune) – Lietuvos šachmatininkas, ES jaunių (B12) čempionas tarp berniukų  (2015 m.), Lietuvos jaunučių (B8) čempionas (2012 m.) ir Lietuvos jaunučių (B10) vicečempionas (2014 m.).
Biografija
Nuo 2010 metų Kauno mokyklos-darželio „Rūtelė“ mokinys. Vaikų ir jaunimo papildomojo ugdymo įstaigos Kauno „Jaunalietuvių sporto organizacijos“ auklėtinis. Treneris Laimutis Šolys.
Baltarusijos ir Lietuvos santykiai
Baltarusijos–Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Baltarusijos ir Lietuvos. Oficialūs tarptautiniai santykiai de facto užmegzti 1991 m. spalio 24 d., Lietuvai ir Baltarusijai pasirašius Deklaraciją dėl geros kaimynystės santykių principų. 1991 m. gruodžio 20 d. Lietuvos Respublikos Aukščiausioji Taryba pripažino Baltarusijos, tų pačių metų gruodžio 27 d. Lietuvos nepriklausomybę pripažino Baltarusijos Aukščiausioji Taryba. 1992 m. gruodžio 30 d. Minske susitarta dėl diplomatinių santykių užmezgimo.
Glaudūs santykiai tarp lietuvių ir baltarusių (rusėnų) siekia XIII a. 1918 m. valstybėms paskelbus nepriklausomybę, būta nemažai kontaktų tarp naujųjų valstybių, tuo metu tarp baltarusių politikų buvo populiari sąjunginės Lietuvos-Baltarusijos idėja.
Lietuva su Baltarusija turi 678,82 km ilgio sieną – ilgiausią tarp visų Lietuvos kaimynių.
Lietuva savo šalies ambasadą turi Minske (dabartinis ambasadorius – Andrius Pulokas), o Vilniuje yra įsikūrusi Baltarusijos ambasada (dabartinis ambasadorius – Valerij Baranovskij). Klaipėdoje yra įkurtas Baltarusijos garbės konsulatas, Gardine – Lietuvos konsulatas. Lietuvai taip pat yra akredituotas gynybos atašė.
Abi šalys yra Jungtinių Tautų, kitų tarptautinių organizacijų narės.
Lietuvoje baltarusiai yra trečia gausiausia tautinė mažuma – sudaro 1,2 % gyventojų (2011 m. surašymo duomenimis). Baltarusiai yra antra gausiausia imigrantų grupė po ukrainiečių. Veikia Baltarusijos lietuvių bendruomenė.
Kontaktai iki 1795 m.
Mindaugo valdoma LDK dar XIII a. ėmė prijungti rytinių slavų žemes. Pradžioje prijungtos buvusios Polocko, Minsko, Turovo kunigaikštystės. Tuo tarpu archeologiniai ir kalbotyriniai duomenys rodo santykius egzistavus ir iki tol. 1566–1772 m. iš devynių LDK vaivadijų šešios buvo rusėniškos.
Kontaktai Rusijos imperijos sudėtyje
Po ATR padalijimų visos baltarusiškos ir didžioji dalis lietuviškų žemių įėjo į Rusijos imperijos sudėtį. Baltarusijos ir Lietuvos bajorai, valstiečiai bei miestiečiai kartu gynė LDK, dalyvaudami bendruose 1830–31 ir 1863–64 metų sukilimuose.
Kontaktai įkuriant nepriklausomas respublikas ir Tarpukariu
Glaudesniam lietuvių ir baltarusių bendradarbiavimui trukdė skirtingos valstybingumo vizijos – dauguma lietuvių siekė tautinės valstybės, baltarusių – sąjunginės. Baltarusijos Liaudies Respublika gyvavo trumpai, dėl Vilniaus reikšmingumo baltarusių kultūrai šiam miestui pretenzijų turėjo ir baltarusių valstybininkai. Baltarusijoje valdžią paėmus bolševikams lietuvių ir baltarusių komunistų buvo mėginamas įkurti Litbelas.
Kita vertus, baltarusių tautinė mažuma dalyvavo visuomeniniame tuometės Lietuvos gyvenime. 1917–1918 m. Kaune veikė baltarusių draugija, o 1932–1935 m. Kaune veikė baltarusių kultūros ir švietimo draugija.
1939 m. SSRS užpuolus rytinę Lenkijos dalį, Raudonosios Armijos rugsėjo 19 d. užimtas Vilnius laikinai buvo tapęs pavaldus Baltarusijos TSR. Spalio 27 d. buvo prijungtas prie Lietuvos pagal Lietuvos–TSRS savitarpio pagalbos sutartį. Po Lietuvos okupacijos Lietuvos TSR buvo perduota ir dalis kitų Baltarusijai iš Lenkijos perimtų žemių – Druskininkai, Švenčionių rajonas.
Kontaktai sovietinės okupacijos laikotarpiu
Antrosios Lietuvos sovietinės okupacijos metais Lietuvoje kilus partizaniniam judėjimui, dalis lietuvių partizanų veikė pasienio srityse Baltarusijos teritorijoje. Baltarusijoje taip pat veikė antisovietiniai partizanų būriai, su jais ryšį palaikė Vytauto rinktinės Dzūkijoje būriai. 1948 m. Tigro rinktinėje veikė poskyriai gudų ir lenkų reikalams, kurių vienas tikslų – palaikyti ryšį su kitataučiais partizanais.
Tęsiantis sovietinei okupacijai paspartėjo baltarusių migracija į Lietuvos TSR teritoriją. 1989 m. surašymo duomenimis, baltarusiai sudarė 1,7 proc. gyventojų.
XX a. devintajame dešimtmetyje Sąjūdis užmezgė glaudžius kontaktus su nepriklausomybės siekusio Baltarusijos liaudies frontu. 1988 m. Sąjūdžio steigiamajame suvažiavime kalbėjo ir Baltarusijos liaudies fronto atstovai.
Korsikos sąsiauris
Korsikos sąsiauris  – sąsiauris Viduržemio jūroje, skiriantis Korsikos salą nuo Toskanos salų šalia Apeninų pusiasalio. Jungia Ligūrijos jūrą šiaurėje ir Tirėnų jūrą pietuose. Plotis – 75 km. Gylis – daugiau kaip 500 m. Būdinga povandeninių srovių tėkmė šiaurėn (1 km/h).
Baltarusijos ir Lietuvos santykiai
Santykiai atkūrus nepriklausomybę
thumb|right|Lietuvos ambasada Minske
1992 m. gruodžio 30 d. Minske susitarta dėl diplomatinių santykių užmezgimo. 1995 m. abiejų šalių prezidentai Algirdas Brazauskas ir Aleksandras Lukašenka pasirašė sutartį „Dėl geros kaimynystės ir bendradarbiavimo“, vėliau įvyko keletas aukščiausio rango valstybės vadovų vizitų. Nuo 2007 m. vyksta reguliarūs abiejų šalių vyriausybių vadovų susitikimai.