cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bankininkystė Jungtinėse Amerikos Valstijose
Bankininkystės sektorius Jungtinėse Amerikos Valstijose yra vienas labiausių išvystytų pasaulyje. JAV ir Jungtinės Karalystės finansų rinkos yra pagrįstos anglosaksiška sistema. Ši sistema paremta atvira finansinių priemonių apyvarta ir rinka, per kurią pritraukiama didesnė dalis finansavimo. Ši sistema likvidesnė, skaidresnė ir labiau išvytyta nei žemyninė, kuri yra pagrįsta bankais. Kadangi JAV paplitusi aglosaksiška sistema, tai joje į vertybinius popierius investuoja paskiros investicinių fondų valdymo bendrovės, draudimo įmonės bei privataus kapitalo bendrovės, o Vakarų Europoje – Vokietijoje, Prancūzijoje bei Japonijoje visas reikalingas funkcijas atlieka bankai. Pastarosioms šalims būdinga bankinė sistema. Jose bankai užsiima finansų maklerio ir draudimo įmonių veikla bei teikia investicinių fondų valdymo paslaugas. Jie taip pat aprūpina įmones finansiniais ištekliais, tarpininkauja rinkoje atliekant operacijas ir dalyvauja stambiais akcininkais įmonių veikloje. JAV bankininkystės pramonės turto ir grynos vertės santykio (finansinio sverto) vidurkis 2008 m. siekė 12 prieš 1, o trumpalaikių įsipareigojimų suma sudarė 15% JAV bendro vidaus produkto arba 43% valstybės skolos.
Didžiausi bankai
Didžiausi bankai Jungtinėse Amerikos Valstijose, pagal nacionalinio informacijų centro ir tarptautinio bankinkystės informacijos biuro duomenis:
Įsisiūbavusi finansų krizė nupūtė visus stambiausius JAV investicinius bankus: „Goldman Sachs“, „Lehman Brothers“, „Merrill Lynch“, „Bear Stearns“, „Morgan Stanley“. „Bear Stearns“ ir „Merril Lynch“ buvo nupirkti „JP Morgan Chase“ ir „Bank of America“ komercinių bankų, „Morgan Stanley“ ir „Goldman Sachs“ – paskubėjo pasiversti į paprastus Federalinio rezervų banko kontroliuojamus bankus, idant gautų laisvą priėjimą prie 90 dienų trumpalaikių jo paskolų. O liūdniausia bankroto dalia teko „Lehman Brothers“ bankui. Taip pat buvo nušluoti tokie stambūs bankai, kaip „Wachovia“ bei „WaMu“. Pastarajį nusipirko „JPMorgan Chase“ bankas, o „Wells Fargo“ įsigijo „Wachovia“ banką.
JAV federalinė rezervų sistema
Federalinė rezervų sistema yra JAV centrinis bankas, įkurtas 1913 metais, priėmus Federalinį rezervų aktą. Federalinis rezervas yra pusiau valstybinė bankų sistema (vyriausybės subjektas su privačiais interesais) sudaryta iš (1) valstybės prezidento paskirtos Federalinės valdytojų tarybos, (2) Federalinio atvirosios rinkos komiteto, (3) dvylikos regioninių Federalinių rezervų bankų įsikūrusių didžiuosiuose JAV miestuose, turinčiu po devynis direktorių tarybos narius, (4) daugybės privačių JAV bankų bei (5) įvairių patariamųjų tarybų.
Aistai (Revatiškiai)
Aistai (,, nuo 1938 m. , 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Slavsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Timiriazevo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Skalvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Lankos apskrities dvaras. 1947–2008 m. Zapovednojės apylinkės kaimas.
Ekonominis burbulas
Ekonominis burbulas – didelis tam tikro turto kainos didėjimas besitęsiančiu procesu, kai pradinis kainos padidėjimas sukuria tolesnio didėjimo lūkesčius ir pritraukia naujų pirkėjų – daugiausia spekuliantų, kuriems rūpi pelnas iš prekybos turtu, o ne turto gebėjimas duoti pajamų.
Spekuliacinis burbulas
„Burbulas“ investicijų pasaulyje suprantamas kaip skirtumas tarp turto, įskaitant vertybinius popierius, kainos ir fundamentalia analize pagrįstos jo vertės. Šiuo atveju perkama ne dėl patrauklių kainų, pelno perspektyvų bet todėl, kad ir kiti perka, tad galima tikėtis parduoti didesne kaina. Laikas nuo laiko spekuliaciniai „burbulai“ atsiranda, nepaisant patirtų nuostolių ir gautų pamokų.
Devynspyglė dyglė
Devynspyglė dyglė (Pungitius pungitius) – dyglinių (Gasterosteidae) šeimos žuvis. Nugara gelsvai žalsva arba melsva. Šonai išmarginti mažomis tamsiomis dėmelėmis. Pilvas žalsvai ar pilkai baltas. Pelekai pilkšvi. Kūnas 5-6 cm ilgio.
Ūkinė reikšmė menka. Pasižymi mažu jautrumu prastoms aplinkos sąlygoms.
Lietuvoje reta, gyvena ežeruose, upėse.
Austriacizmas
Austriacizmas – vien Austrijoje arba jos dalyje vartojamas žodis. Dažniausiai austriacizmus sudaro įvairūs vokiečių kalbos dialektų žodžiai. Be germanų kilmės žodžių, dalis austriacizmų yra iš slovėnų, kroatų ir vengrų kalbų, tai žodžiai, vartojami tik tam tikroje Austrijos dalyje.
Jie labai skiriasi nuo helvetizmų, vartojamų Šveicarijoje, bei teutonizmų, vartojamų Vokietijoje. Austrizmai rodo, kad vokiečių kalba, kaip anglų, prancūzų, ispanų ir portugalų kalbos, yra kalba, turinti keletą bendrinės kalbos variantų.
446 m. pr. m. e.
Gimtadieniai
Nedatuota
Dementonys
Dementonys – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Vadoklių.
Vilkaimis
Vilkaimis arba Novoselskojė (, nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, nuo 2006 m. gruodžio 28 d. Kovrovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Raguotosios dėžiažuvės
Raguotosios dėžiažuvės (Acanthostracion) - dėžiažuvinių (Ostraciidae) šeimos žuvų gentis.
Rūšys
thumb|left|210px|Acanthostracion quadricornis
Geležninkai
Geležninkai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurę nuo Molėtų ir 5 km į vakarus nuo Toliejų (Čiulėnų seniūnijos buveinės), į pietus nuo Virintų ežero.
Etimologija
Kaimo vardas kilęs iš asmenvardžio Geležninkas, kuris sietinas su Konstantino Sirvydo „Trijų kalbų žodyno“ žodžiu gelažnykas – „riteris, šarvuotas karys“.
Istorija
1682 m. Geležninkų kaimas užrašytas Molėtų bažnyčios metrikų knygoje Nr. 1 (p. 1).
2012 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas
2012 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas – 21-asis Europos šalių lengvosios atletikos čempionatas, vykęs Helsinkyje, Suomijoje. Varžybos vyko nuo birželio 27 d. iki liepos 1 d. Tai jau trečias kartas kai Helsinkis rengė Europos čempionatą. EAA sprendimu tai pirmasis čempionatas, kuris vyko ne po ketverių, bet po dvejų metų ir dėl sutapimo su olimpiniais metais Europos čempionate nebuvo sportinio ėjimo ir maratono rungčių,
Kuunkuiskaajat
Kuunkuiskaajat – Suomijos liaudies muzikos duetas, kurios narės yra Susan Aho ir Johanna Virtanen. Grupė susikūrė 2008 metų vasarą. Jos atstovavo Suomijai 2010 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Työlki ellää“.
Suomijos nacionaliniame finale į 2010 m. Euroviziją duetas „Kuunkuiskaajat“ laimėjo atranką su daina „Työlki ellää“. Už šią dainą balsavo 42 % žiūrovų. Suomijos atstovai dalyvavo pirmajame konkurso pusfinalyje, tačiau į finalą nepateko.
2012 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas
Rekordai
Čempionato metu pasiekti šie rekordai:
Lietuva čempionate
Lietuvos sportininkų įveiktus normatyvus fiksuoja Lietuvos lengvosios atletikos federacija. Tai bus šeštasis čempionatas, kai šalis dalyvaus kaip nepriklausoma valstybė. Pagal LLAF reglamentą Europos čempionate Lietuvos sportininkai gali vykdyti tarptautinio sporto meistro vardo normatyvus.
Lietuvos rinktinė : Lina Grinčikaitė, Agnė Šerkšnienė, Eglė Balčiūnaitė, Natalija Piliušina, Vaida Žūsinaitė, Sonata Tamošaitytė, Eglė Staišiūnaitė, Airinė Palšytė, Austra Skujytė, Zinaida Sendriūtė, Indrė Jakubaitytė, Rytis Sakalauskas, Vitalij Kozlov, Mantas Šilkauskas, Silvestras Guogis, Raivydas Stanys, Povilas Mykolaitis, Mantas Dilys, Andrius Gudžius, Žilvinas Adomavičius, Egidijus Dilys, Aivaras Pranckevičius, Martas Skrabulis, Kostas Skrabulis.
Daugiakovininkė Austra Skujytė įvykdė net kelių rungčių normatyvus, bet pasirinko dalyvauti rutulio stūmimo ir šuolio į aukštį rungtyse. Normatyvus dar įvykdė, bet čempionate nedalyvavo Virgilijus Alekna, Martynas Jurgilas.
Praujeniečiai
Praujeniečiai (Callitrichales) – Magnolijainių (Magnoliopsida) klasės astražiedžių (Asteridae) poklasio augalų eilė.
Osetinai
Osetinai  – iranėnų etninė grupė, nuo senovės gyvenanti Osetijoje. Kalba osetinų kalba (indoeuropiečių šeimos, iranėnų šakos kalba). Dauguma – dvikalbiai, kalbantys osetinų ir rusų arba osetinų ir gruzinų kalbomis. Dauguma osetinų yra stačiatikiai, dalis – sunitai.
Pavadinimas
Pavadinimai Osetija ir osetinai kilę iš gruzinų kalbos. Senovėje rusai osetinus vadino ясь, o XIV a. pabaigoje perėmė gruzinų pavadinimą osetinai. Gruzinų kalboje Osetija yra Oseti (ოსეთი), osetinai – Osebi (ოსები). O vėliau šie pavadinimai per rusų kalbą pateko į kitas pasaulio kalbas.
Osetinų kilmė ir grupės
Osetinai yra vieningos kilmės, tačiau istoriškai ir kultūriškai pradėję skilti.
Osetinai kilę iš alanų (sarmatų gentis). Apie 200 m. alanai atlaikė gotų invaziją ir tarp Dono ir Volgos įkūrė alanų karalystę Alaniją. Alanų karalystė užėmė teritorijas, kuriose vėliau atsirado Čerkesija ir Šiaurės Osetija. Alanija buvo centralizuota monarchija su stipria kariuomene, išnaudojusi Šilko kelio privalumus.
350-374 m. hunai sunaikino alanų karalystę. Alanų likučiai išliko kaip šių dienų osetinai. XII a. jie, veikiami Gruzijos ir Bizantijos, tapo krikščionimis. Daug osetinų tapo musulmonais sunitais.
Mongolų užkariavimai išstūmė alanus iš jų gyventų teritorijų į Kaukazo priekalnes ir kalnus. 1774 m. Šiaurės Osetija atiteko Rusijai, ir šiaurės osetinams rusai ėmė daryti didelę įtaką, tuo tarpu pietų osetinai patyrė didelę gruzinų įtaką.
Šiaurės Osetijos osetinai etniškai dalinasi į dvi dalis:
Pietų Osetijos osetinus kartais vadina kudarais, pagal Kudaro tarpeklio pavadinimą. Iš tikrųjų pietų osetinai sudaro kelias etnines grupes, kurios kalba skirtingomis ironų tarmės šnektomis. 1801 m. Rusija aneksavo Gruziją. Tifliso gubernijoje 1846–1859 m. buvo Osetinų apygarda. 1922 m. Gruzijos TSR buvo sudaryta Pietų Osetija.
Ekonominė žvalgyba
Ekonominė žvalgyba – ekonominės informacijos surinkimo teorija ir praktika.
Informacija gali būti renkama tiek valstybiniu, tiek ir tarptautiniu lygmeniu. Atskiri ūkio subjektai ieško žinių apie priešininką, konkurentą arba siekiant užsitikrinti konkurencinį pranašumą, saugumą, laiku pasiruošti iššūkiams, įgyti privalumų.
Skirtingai nuo verslo žvalgybos ekonominė žvalgyba nėra leidžiama, ypač naudojant operatyvinės veiklos, specialiuosius bei kitus metodus ir priemones. Valstybių santykiuose, šnipinėjant ir tiriant kitų valstybių ekonominę galią bei strateginius privalumus, tai gali sukelti santykių paaštrėjimą, konfliktus, atskirų ūkio subjektų atveju – užtraukti teisinę atsakomybę.
Ekonominės žvalgybos priešingybė – ekonominė kontržvalgyba, veikla, kuria siekiama užkirsti kelią žvalgybinei veiklai ekonomikos srityje, imantis atitinkamų saugumo priemonių.
Taip pat skaitykite
Pramoninė žvalgyba, technologijų žvalgyba, finansinė žvalgyba, patentinė žvalgyba.
Audrius Beinorius
Audrius Beinorius (g. 1964 m. rugsėjo 28 d. Vilniuje) – Lietuvos filosofas, kultūros tyrinėtojas, indologas, religijotyrininkas, vertėjas, habilituotas (hp) humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
1988 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją žemėtvarkos projektavimą. 1992–1994 m. – Lietuvos kultūros fondo administratorius. 1994–1998 m. Kalkutos kultūros institute prie Ramakrišnos misijos studijavo indologiją, budologiją, kalbas (sanskritą, pali, bengalų, tibetiečių). 1998 m. filosofijos daktaras, anuometiniame Lietuvos filosofijos, sociologijos ir teisės institute apgynė disertaciją tema: „Sąmonės fenomenologija klasikinėje Indijos filosofijoje: lyginamoji advaita vedantos ir jogačaros budizmo studija“. 2002 m. stažavo Orientalistikos institute Oksforde, atliko tyrimą „Ankstyvosios budistinės bendruomenės veikla pagal pali šaltinius“. 2006 m. atliko habilitacijos procedūrą VU tema: „Religinė Indijos kultūra: pokolonijinės orientalizmo metamorfozės“.
1995–1999 m. dirbo Lietuvos kultūros ir meno institute. 1999 m., 2001 m., 2003 m., 2008 m., 2010 m. vykdė mokslinius tyrimus Indijoje. 2003–2004 m. dirbo Tarptautiniame Azijos studijų institute (IIAS) prie Leideno universiteto (Olandija) su Karališkosios Nyderlandų mokslo akademijos J. Gondos vardo grantu. 2005 m. lapkritį – gruodį stažavo Azijos studijų fakultete, Kornelio universitete (JAV) gavus Amerikos religijų akademijos grantą. 2006 m. kovo – balandžio mėn. atliko mokslinį tiriamąjį darbą Japonijoje Nanzano Religijos ir kultūros institute (Nagoja) gavus Japan Foundation Fellowship or Intellectual Exchange paramą. 2008–2009 m. laimėjęs valstybinį JAV Fulbraito grantą dirbo Religijų studijų departamente prie Brauno universiteto. 2012 metais dirbo mokslinį darbą Prancūzijoje, Sorbonos universitete, filosofijos katedroje. 2013–2014 m. (sausis-vasaris) gavęs Džavaharlalo Nehru Universiteto Delyje grantą vykdė mokslinius tyrimus šio universiteto Priešakinių tyrimų institute (Institute of Advance Studies, JNIAS). 2015 m. vykdė tyrimus Pietų Azijos institute Heidelbergo universitete, 2017 m. – Sanskrito studijų centre, JNU, Delyje, 2019 m. – dėstė Kalkutos universiteto istorijos fakultete. Nuo 2018 m. - Tartu universiteto (Estija) Azijos religijų profesorius Religijos ir teologijos katedroje.
Nuo 1996 m. Vilniaus universiteto Orientalistikos studijų centro, Lietuvos muzikos ir teatro akademijos, Vilniaus dailės akademijos,Lietuvos edukologijos universiteto dėstytojas, nuo 2007 m. VU profesorius. 2004–2014 m. VU Orientalistikos centro direktorius. Šiame universitete bakalauro, magistro ir doktorantūros studijų studentams jo dėstomi kursai: Indijos kultūros bruožai (indologijos įvadas); budizmo sklaida Azijoje; budizmo filosofija ir religija; Indijos religinės tradicijos; Indijos filosofinės sistemos; islamo filosofiaj ir teologija, klasikinė indų psichologija; pali kalba ir literatūra; Indijos modernizmas, lyginamosios religijotyros metodologijos, pokolonijinės studijos, kultūrinė psichologija.
2010–2017 m. VU Konfucijaus instituto įkūrėjas ir direktorius. Nuo 2018 m. Tartu universiteto Religijos ir teologijos instituto Azijos religijų profesorius. Paskaitas ir kursus skaitė Islandijos universitete (Reikjavikas), Maltos universitete, Romos La Sapienzos universitete, Heidelbergo universitete, Sofijos universitete, Gento universitete, Džavaharlalo Nehru universitete Delyje, Kalkutos universitete, „Dev Sanskriti“ universitete Haridvare.
A. Beinorius 2000–2015 m. VU Orientalistikos centre anglų kalba leidžiamo žurnalo „Acta Orientalia Vilnensia“ vyr. redaktorius, žurnalų „История философии“ (Maskva), „Studia Orientalia Tartuensia“ (Estija); „Orientalistika / Oriental Studies" (Latvian University), „International Journal of Indo-Baltic Culture and Studies" (India) „Liaudies kultūra“, „Rytai-Vakarai: komparatyvinės studijos“, „Sovijus“ redkolegijų narys, Amerikos religijų akademijos narys, Tarptautinės budizmo studijų asociacijos narys, Europos šiuolaikinių Pietų Azijos studijų asociacijos, La Societe Europeenne pour l’Astronomie dans la Culture, Lietuvos religijotyrininkų draugijos valdybos, ir kt. narys.
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų kryptys – klasikinė ir šiuolaikinė Indijos bei Azijos filosofija ir religijos, budizmo istorija, lyginamoji religijotyra, kultūrinė psichologija, orientalistikos istorija, Azijos tradicinė psichologija, lyginamoji kultūrologija, astrologijos ir divinacinių praktikų istorija, Pali budizmas, ankstyvoji jogačaros mokykla, hinduizmo ir budizmo recepcija Vakaruose, ezoteriniai Vakarų sąjūdžiai Indijoje.
Tresto operacija
Tresto operacija  – 1921–1926 m. kontražvalgybos operacija, organizuota GPU. Jos tikslas buvo identifikuoti monarchistus ir kitus bolševikų priešus. Tam buvo įkurta fiktyvi pogrindinė antibolševikinė organizacija „Centrinės Rusijos Monarchistų Sąjunga“ (Монархическое объединение Центральной России, МОЦР). Jai vadovavo Aleksandras Jakuševas (Александр Александрович Якушев).
CRMS įtikino monarchistų generolą Aleksandrą Kuterovą susilaikyti nuo aktyvių veiksmų ir palaukti, kol antibolševikiniai judėjimai sustiprės. Taip pat šios fiktyvios organizacijos pagalba buvo atvilioti į TSRS, areštuoti ir sušaudyti Sidnis Reilis bei Borisas Savinkovas.
Stanislovas Antanas Tiškevičius Logoiskis
Stanislovas Antanas Tiškevičius Logoiskis (, 1727 m. – 1801 m. gruodžio 29 d. Balbieriškyje) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras, didikas, Leliva herbo grafas, Abiejų Tautų Respublikos valstybės ir karinis veikėjas.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Logoisko šakos. Tėvas Emanuelis Vladislovas Tiškevičius. Motina Elena Bykovskaitė (, apie 1702 m. – 1748 m.). Broliai Mykolas Tiškevičius, Jurgis Mikalojus Tiškevičius.
Valdos
Valdė Balbieriškio dvarą.
Valstybės tarnyba
Arigalos tijūnas, 1773 m. Lietuvos Tribunolo maršalka, 1775 m. Mstislavlio kaštelionas, 1783–1794 m. Žemaitijos kaštelionas, Notėnų seniūnas.
Verslo žvalgyba
Verslo žvalgyba – – verslo informacijos surinkimo teorija ir praktika. Tokios veiklos metu siekiama gauti visą reikalingą informaciją, svarbią verslui: jam pradėti, plėtoti (eksportuoti, importuoti), perkelti, reorganizuoti, susirasti verslo partnerių.
Skirtingai nuo kitų žvalgybos rūšių ši žvalgybos forma yra legali, kadangi ji yra vykdoma teisėtomis priemonėmis ir dažnai viešai, nesistengiant slėpti savo veiklą.
Rūšys
Pagal geografinę apimtį gali būti:
Verslo žvalgyba gali būti suprantama kaip ekonominė diplomatija: jos metu akcentuojami verslo santykiai, jų užmezgimas, plėtra. Tokios veiklos metu imamasi įvairių priemonių. Tai gali būti verslo misija, komercijos atašė pagalba, prekybos atstovų tarpininkavimas, veikiant verslo sektoriuje.
447 m. pr. m. e.
'''447 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gintautas Labanauskas
Gintautas Labanauskas (g. 1963 m. birželio 19 d. Šilutėje) – Lietuvos ir Kauno miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1981 m. baigė Šilutės vidurinę mokyklą, 1982 m. Šilutės 12-ąją profesinę technikos mokyklą, 2004 m. Kauno technologijos universiteto Informatikos fakultetą. 2010 m. socialinių mokslų daktaras. 1982–1991 m. tarnavo sovietinėje kariuomenėje. 1986 m. baigė Syzranės aukštąją karo aviacijos lakūnų mokyklą, lakūnas inžinierius. 1987–1988 m. dalyvavo Afganistano kare, sraigtasparnio MI-6 antrasis pilotas.
1991–1993 m. individualios įmonės „Ginraima“ vairuotojas. 1993–2001 m. SPAB „Lietuvos geležinkeliai“ Kauno regiono priešgaisrinės apsaugos vyr. instruktorius. 2001–2003 m. LR susisiekimo ministro Zigmanto Balčyčio padėjėjas, Geležinkelių transporto skyriaus vedėjas, Tranzito ir geležinkelių transporto departamento direktorius. 2003–2014 m. Vidaus vandens kelių direkcijos departamento generalinis direktorius. 2018–2019 m. viešosios įstaigos „Ekoagros“ generalinis direktorius.
2003–2015 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys.
1999–2011 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) Kauno skyriaus narys, nuo 2001 m. LSDP tarybos narys, Kauno skyriaus pirmininko pavaduotojas, 2006–2007 m. skyriaus pirmininkas, 2007–2008 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas. 2011 m. po konflikto su LSDP pirmininku Algirdu Butkevičiumi pašalintas iš partijos, subūrė visuomeninį judėjimą „Dirbam Kaunui“, judėjimo pirmininkas. Nuo 2022 m. Demokratų sąjungos „Vardan Lietuvos“ Kauno skyriaus pirmininkas.
2002 m. labdaros ir paramos fondo steigėjas. Lietuvos respublikinės Afganistano karo veteranų organizacijos pirmininko pavaduotojas.
Žmona Raimonda, sūnus Vytautas.
Mykolas Tiškevičius Logoiskis
Mykolas Tiškevičius Logoiskis (, 1728 m. – 1773 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras, didikas, Lelijos herbo grafas, Abiejų Tautų Respublikos karinis veikėjas.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Logoisko šakos. Tėvas Teodoras Tiškevičius Logoiskis. Motina Helena Bykovska. Broliai Stanislovas Antanas Tiškevičius Logoiskis, Jurgis Mikalojus Tiškevičius Logoiskis
Ona Labanauskaitė
Ona Labanauskaitė (1901 m. spalio 14 d. Dovydžiai, Kruopių valsčius, Šiaulių apskritis – 1993 m. kovo 30 d. Putnamas, JAV) – Lietuvos ir JAV lietuvių visuomenės veikėja, žurnalistė, redaktorė, vertėja.
Biografija
1924 m. baigė Šiaulių gimnaziją, 1933 m. – Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakultetą. Iki 1935 m. Lilio universitete (Prancūzija) studijavo socialinius ir politinius mokslus, gavo daktarės laipsnį.
Misija
Mission ( = išsiųsti, išmesti ir nueiti; iš bžn lot.: missio = išsiųsti tikėjimo pasiuntinį) yra:
Žmogus, vykdantis patikėtą misiją vadinamas misionieriumi.
Lazdijų Motiejaus Gustaičio gimnazija
Lazdijų Motiejaus Gustaičio gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Lazdijuose, Vytauto g. 13, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190608487. Steigėjas Lazdijų rajono savivaldybės taryba.
Filialas: Lazdijų Motiejaus Gustaičio gimnazijos Nemajūnų skyrius.
Istorija
1995 m. vidurinei mokyklai suteiktas jos įkūrėjo Motiejaus Gustaičio vardas. 1995 m. sukurta mokyklos vėliava, 1999 m. himnas. 2006 m. Lazdijų Motiejaus Gustaičio vidurinei mokyklai suteiktas gimnazijos statusas. 2006 m. gruodžio 19 d. baigtas rekonstruoti gimnazijos pastatas. Kiekvienais metais mokyklos bendruomenė pažymi Motiejaus Gustaičio (vasario 27 d.) ir Salomėjos Nėries (lapkričio 17 d.) gimtadienius. 2020 m. prijungtos 3 rajono mokyklos – Aštriosios Kirsnos mokykla, Krosnos mokykla ir Kučiūnų mokykla.
TAG Heuer
TAG Heuer – rankinių laikrodžių, įvairių aksesuarų, akinių ir mobiliųjų telefonų gaminimo kompanija iš Šveicarijos.
Kompanija savo veiklą pradėjo 1860 m. kaip Uhrenmanufaktur Heuer AG. 1985 m. holdingas „Techniques d’Avant Garde“ įsigijo didžiąją dalį kompanijos akcijų ir nuo to laiko įmonė vadinama „TAG Heuer“. 1999 m. didžiausia pasaulyje prabangos prekių įmonė iš Prancūzijos LVMH nupirko beveik visus 100 proc. įmonės akcijų ir perėmė TAG Heur valdymą.
Šiuo metu rinkoje yra šie įmonės laikrodžiai: Formula One, Aquaracer, Link, Carrera, Monaco, Connect ir Grand Carrera. Įmonė aktyviai veikia sporto srityje – trečiajame XX a. dešimtmetyje TAG Heur rėmė tris olimpines žaidynes, buvo slidinėjimo čempionatų, Formulės 1 čempionatų rėmėja bei tiekė oficialius laikrodžius McLaren komandai.
Dubrius
Dubrius – upelis Kauno rajone, žemupyje patenkantis į Kauno marių regioninio parko teritoriją. Priklauso Nemuno mažųjų intakų (su Nemunu) baseinui. Įteka kairiajame krante, 236,4 km atstumu nuo pastarojo žiočių. Vandentakio kodas LR upių klasifikatoriuje – 10011443.
Prasideda Dubravos miškuose. Vidurupyje ties Dubravais upelio vaga sureguliuota, prateka kelis nedidelius tvenkinius, kurie naudojami rekreacijai ir pakrantėse įsikūrusių kolektyvinių sodų reikmėms. Šioje teritorijoje iš dešinės įteka Gervėnupis (2,7 km) ir bevardis intakas. Prie santakos su Kauno mariomis upelyje susidariusi įlanka.
Šalia upelio stūkso Dubravų piliakalnis. Įsikūrusios gyvenvietės – Dubravai, Gervėnupis.
Upėvardis kildinamas iš žodžių dubra („duobė miške“), dubrė („proskyna“), („pelkė, bala, raistas“).
Maltese Challenge League
Maltese Challenge League – antros pakopos futbolo lyga Maltoje.
Istorija
Lyga įkurta 1910 m. Ankstesniais metais vadinosi Pirmuoju divizionu.
2021–2022 m. lygoje būta dviejų pogrupių. Nuo 2022–2023 m. atsisakyta pogrupių ir visos ekipos rungtyniavo dviejų ratų sistema.
2022–2023 m. rungtyniavo 18 ekipų, bet po sezono šešios iš jų buvo perkeltos į žemesnį divizioną.
Formatas
Prasideda rugpjūčio mėn, o baigiasi gegužės mėn. Dvi aukščiausias vietas užėmusios komandos patenka į Pramjer lygą.
Klaipėdos krašto gubernatorius
Klaipėdos krašto gubernatorius, pagal Klaipėdos konvenciją – Lietuvos Respublikos atstovas autonominiame Klaipėdos krašte 1924–1939 m.
Istorija
Anuomet nebuvo jokia paslaptis, kad Klaipėdos sukilimas tebuvo analogiška fikcija lenkų karininko Liucijaus Želigovskio maištui Vilniaus krašte. Kadangi Vokietija ir Tarybų Sąjunga Lietuvą laikė viso labo tik kažkurios iš jų pasienio zona, pastarosios rėmė Lietuvos valstybės interesus. Vokietija jokiu būdu nenorėjo leisti, kad Klaipėdos kraštas virstų laisvuoju miestu kaip Dancigas arba dar blogiau – būtų pavestas administruoti tiesiogiai lojaliai Prancūzijos sąjungininkei Lenkijai, nes šiai išėjimas į jūrą buvo gyvybiškai svarbus. Po tariamo sukilimo, Tautų Sąjunga pagaliau nusileido ir kraštą su nepaprastai suvereniomis teisėmis pripažino Lietuvai.
Įgaliojimai
Gubernatorių skyrė Lietuvos Respublikos prezidentas. Dažna gubernatorių kaita liudija, kad šis postas buvo politinio pasitikėjimo tarnyba. Į gubernatoriaus pareigas dažniausiai buvo skiriami vietinių Klaipėdos krašto sąlygų ir tradicijų nežinoję, Klaipėdos krašte paplitusios vokiečių kalbos nemokėję asmenys. Vienintelis šiame poste buvęs vietinis gyventojas buvo paskutinis gubernatorius Viktoras Gailius, paskirtas iš esmės nacistinės Vokietijos pageidavimu. Bene prasčiausią reputaciją pelnė Jonas Navakas, atsakydamas į Klaipėdos krašto autonominių įstaigų veiksmus, veikęs radikaliais metodais. Jo skiriamas direktorijas boikotavo Klaipėdos krašto seimelis, J. Navakas vykdė Lietuvos vyriausybės kampaniją prieš pronacistiškai nusiteikusius Klaipėdos krašto veikėjus (Neumanno-Sasso byla). J. Navakas buvo laikomas nacionalistinių pažiūrų politiku, o jo bandymas per prievartą lituanizuoti krašto gyventojus – nesėkmingas bandymas integruoti juos į Lietuvos valstybės gyvenimą.
Vietos gyventojų požiūris
Vietiniai krašto lietuviai, ypač paveiktieji germanizacijos, savo tikrąja tėvyne laikė Vokietiją. Asimiliacija Prūsų Lietuvoje buvo natūralus procesas, turint omenyje tai, kad dauguma senyvo amžiaus lietuvininkų buvo gimę dar prieš Vokietijos suvienijimą 1871–aisiais. Jie į Lietuvos valdžią Klaipėdos krašte žvelgė kaip į laikiną okupacinę administraciją, kuri, tarptautinėms aplinkybėms pasikeitus Vokietijos naudai, paliks kraštą. Iš esmės toks požiūris turėjo pagrindą. 1927 m. rugsėjo 1 d. gubernatoriumi paskyrus Antaną Merkį, pastarojo vadovybė krašte elgėsi gana šiurkščiai. Buvo atvejų, kai netgi vietos lietuviai, kildinę save iš Žemaitijos, stebėjosi, kad „didlietuviai“ krašte elgiasi ne kaip tos pačios suvienytosios Lietuvos atstovai, o kaip okupantai, sumąstę vokiečių kalbai suteikti ne lygiateisės, bet antraeilės kalbos, po lietuvių, statusą.
448 m. pr. m. e.
'''448 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Senasis Naugardo dialektas
Šiame dialekte buvo vartojama netiesioginė nuosaka, neegzistuojanti slavų kalbose, išskyrus makedonų ir bulgarų (kur ji susiformavo tik vėliau).
Dialekto ypatybės
Čia aprašytos kelios ypatybės, kurių rytų slavų kalbose nėra:
Literatūra
Зализняк А. А.: Древненовгородский диалект. Maskva, 1995
Kampuotosios dėžiažuvės
Kampuotosios dėžiažuvės (Lactophrys) - dėžiažuvinių (Ostraciidae) šeimos žuvų gentis.
Rytų Pirėnai
Rytų Pirėnai  – Prancūzijos departamentas šalies pietuose, Langedoko-Rusijono regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo kalnus. Administracinis centras – Perpinjanas (Perpignan).
Departamente 3 apskritys, 31 kantonas, 16 municipalinių susivienijimų ir 226 komunos. Plotas – 4 116 km².
Istorija
Departamento teritorija yra kataloniškų žemių dalis, kuri XVII a. viduryje prijungta prie Prancūzijos kaip Rusijono provincija. Dabartinis departamentas įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais, padalijus Langedoko ir Rusijono provincijas.
Ispanija buvo užgrobusi departamentą 1793 m., bet prancūzai po trijų mėnesių jį susigrąžino. XIX a. departamentas liko labiausiai respublikoniškas.
Geografija
Rytų Pirėnų departamentas ribojasi su Odo ir Arježo departamentais, Ispanijos Žeronos provincija, Andora ir Viduržemio jūra.
Ekonomika
Pagrindinė ekonomikos šaka – tradicinis žemės ūkis ir žūklė. Gaminami natūralūs saldūs vynai, iš kurių išsiskiria Banjulis, Mori, Rivesaltas, Muskatas. Žemės ūkyje dirba apie 8200 gyventojų, tiek pat užimti statybose, apie 10 000 – pramonėje. Trečiajame, paslaugų sektoriuje užimti apie 98 000 gyventojų.
Geras klimatas, užimtumas lėmė, kad departamento gyventojų greitai daugėja:
Turizmas
Tai vienas iš nedaugelio departamentų, galinčių suteikti ir kalnų, ir jūros malonumus. Pakrantėje ir kalnuose pastatyta daug kempingų, jachtų prieplaukų, įvairių žaidimų aikštelių, laukų ir stadionų.
Kalba
Dauguma gyventojų kalba katalonų kalba, bet departamento šiaurėje išlikusi okitanų kalba, priklausanti Langedoko (langues d’Oc) kalbų grupei. Paplitus literatūrinei prancūzų kalbai šios kalbos vis labiau lieka tik kaimo rajonų šnekamąja kalba.
Politika
Departamentui Prancūzijos senate atstovauja Žanas Polis Aldui ir Polis Blankas, Atstovų rūmuose – 4 deputatai. Generalinę tarybą sudaro 37 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai.
Raintime
Raintime – Italijos melodingojo metalo muzikos grupė, įkurta 1999 metais.
Istorija
Grupė pradžioje buvo įkvėpta Dream Theater, tad pirmosios dainos buvo daugiau progresyviojo metalo žanro. Tuo metu jie įrašė instrumentinį demo įrašą, pavadintą 'Jump In The Past'. Po demo išleidimo grupės būgnininkas Matteo Barzan paliko Raintime, jį pakeitė Enrico Fabris. Claudio Coassin, grojęs klavišiniais, tapo vokalistas, perduodamas klavišinių rolę naujai priimtam Andrea Corona. Jų skambesys pirmajame studijiniame albume pasikeitė, progresyviojo metalo elementų neliko, grupė ėmė groti melodingojo death metalo ir power metalo žanrų mišinį su labai nežymiu progresyviojo metalo prieskoniu.
Meditacija
Meditacija ( 'apmąstymas labai susikaupus') – savo proto sutelkimas arba gilus pasinėrimas į apmąstymus tyloje arba pasitelkiant mantrą, maldą religiniais arba dvasiniais tikslais, vienas iš atsipailaidavimo būdų. Didžiausio visuomenės susidomėjimo vakaruose susilaukė bei daugiausiai mokslinių tyrimų buvo atlikta su dėmesingo įsisąmoninimo susijusiomis praktikomis, kurios siekia budizmo (vipasana) ištakas.
Meditacijos apibrėžimas
Pradžioje taip vadinti krikščioniškieji fiziniai ir dvasiniai susitelkimo pratimai. Vėliau (XIX a.) teosofai pritaikė šį lotynišką terminą vadinti įvairioms dvasinio susikaupimo pratyboms (kilusioms iš budizmo, daosizmo, hinduizmo ir kitų rytietiškųjų religijų ir pažiūrų sistemų). Nevienodai aiškinama skirtingose religinėse, dvasinėse, terapinėse mokyklose.
Religija
thumb|200px|Medituojantis [[budizmas|budistų vienuolis]]
Religinė meditacijos samprata apima tokias dvasines veiklas kaip malda, mantra ir susitelkimo praktikas tokias kaip budizmo dzenas, sufijų murakaba, hinduizmo joga, krikščionių kontempliacija, daoizmo cigunas ir kt.
Naujasis amžius
Meditacijos tikslas – susikaupimas, rimtis, dvasinis atbudimas arba nušvitimas, dvasinė sveikata, pakitusios sąmonės būsenos, transas. Vienų teigimu koncentracija atsiranda ne sąmoningai, o kaip susitelkimo, įsigilinimo į ką nors pasekmė. Pagal kitus pasiekiama vadinamoji „relaksacinio dėmesingumo“ būsena, kurios metu, žvelgiant iš neurobiologijos mokslo pozicijos, pakinta smegenų biosrovių dažnis. Bendriausia prasme, meditacijoje persikeliama į dvasinio savitapatumo būsenas, kuriose sumažėja suvokiančiojo subjekto ir suvokimo objektų reikšmė, o iškyla absoliučios būties pajauta.
Dergionys
Dergionys – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Ismonių.
Meditacija
Naujasis amžius
Meditacija neturi konkrečios išorinės formos ar pavadinimo. Įvairios meditacinės mokyklos, turi savo išorines tradicijas ir metodikas. Tačiau visi sutaria, kad meditavimas – atsitapatinimas nuo kūno, emocijų, minčių, ego. Meditacija yra visuomet anapus proto ir negali būti „įforminta“. Tai nėra savo proto stebėjimas, nes stebėjimas yra veiksmas, o meditacijoje nėra jokio veiksmo. Tai yra liudijimas, kuriame nelieka to, kas liudija. Meditavimas, tai atsitraukimas nuo to, kas sutraukia sąmonę: kūno, minčių, norų; tai sąmonės išsiplėtimas iki begalybės. Kūnas esti atskirai, protas tylus, sąmonė išsiplėtusi ir laisva – meditacija.
Klaidingas supratimas
Būdingos meditacijos (kaip reiškinio) supratimo klaidos:
Muzika ir meditacija
Daugelis religijų ir dvasinių praktikų meditavimo palengvinimui naudoja ritmingas melodijas, ramios garsų kaitos muziką, savitas giesmes. Gospelų muzika nelaikoma meditacija, ji traktuojama kaip tikėjimo išpažinimas, tarnauja pakilios nuotaikos sukūrimui, nors gali sąlygoti meditacinio transo būseną. Krikščionybėje žinomi choralai, bažnytinės giesmės, muzikiniai – liturginiai ritualai, giedamasis rožančius, budizme – mantros, hinduizme giedamos vadinamosios bhadžanos, dvasinės giesmės, šokami dvasiniai šokiai.
Vytautas Norkus
Vytautas Petras Norkus (1921 m. sausio 28 d. Kaune – 2014 m. sausio 29 d. Voterburyje, JAV) – Lietuvos krepšininkas, lengvaatletis (bėgikas), Europos čempionas.
Biografija
Žaidė miesto „Grandies“ klube, vėliau – Kauno „Perkūne“. 1938–1941 m. Lietuvos vyrų krepšinio rinktinės žaidėjas. 1939 m. III Europos krepšinio čempionate tapo aukso medalio laimėtoju. Sirgalius žavėdavo derinukais, kuriuos atlikdavo kartu su Vytautu Budriūnu ir Pranu Lubinu. 1942 m. ir 1943 m. Lietuvos lengvosios atletikos 4×100 m estafetės bėgimo čempionas.
Baigiantis karui, 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, įsidarbino YMCA sporto klube, žaidė Kemptono „Šarūno“ lietuvių išeivių krepšinio komandoje. 1949 m. kartu su broliu dvyniu Algirdu persikėlė į JAV, apsigyveno Voterburyje (Waterbury, Konektikutas). Atvykęs į Naująją Angliją, keleriems metams įsidarbino kepykloje, vėliau iki pensijos (33 metus) dirbo „Uniroyal“ firmoje Nogatake (Naugatuck). Gyvendamas JAV, įstojo į „Lietuvos vyčių“ ir Konektikuto lietuvių sporto klubo organizacijas, aktyviai sportavo iki 70 metų.
449 m. pr. m. e.
'''449 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Alagoasas
Alagoasas  – nedidelė valstija Brazilijoje, šalies šiaurės rytinėje dalyje. Ribojasi su Pernambuku šiaurėje, su Seržipe pietuose ir su Bahija pietvakariuose. Iš rytų skalauja Atlanto vandenynas. Valstijos sostinė – Masejas.
Geografija
Paviršius daugiausia lygus, kiek banguotas. Aukščiausia vieta – Santa Kruzo kalnas (844 m). Svarbiausios upės – San Fransiskas, Mundau, Vidurinė Paraiba. Pakrantėje gausu lagūnų. Netoli vandenyno vietomis auga tropiniai Atlanto miškai, pakrantėje – mangrovės (lagūnose) ir kokosų giraitės (paplūdimiuose). Giliau žemyne būdingi kaatingos krūmynai.
Gyventojai
Etninė sudėtis:
Didžiausi miestai
thumb|left|250px|Mundau lagūna. Alagoasas
Vikėnai
Vikėnai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Suginčių.
Etimologija
Kaimo vardas kilęs iš asmenvardžio Vikėnas.
Istorija
Šio kaimo žemės XVI–XVII a., kaip manoma, priklausė Stirnių dvarui, nuo XVIII a. pradžios – Stirnių jėzuitams. Minimas 1683 m. Molėtų bažnyčios metrikų knygoje Nr. 1 (p. 4).
Danielius Kiršys
Danielius Kiršys (g. 1953 m. gegužės 17 d. Rietave) – Lietuvos baleto artistas, pedagogas.
Biografija
1972 m. baigė Maskvos choreografijos mokyklą. 1972–1993 m. Lietuvos operos ir baleto teatro solistas. Nuo 1984 m. Čiurlionio menų mokyklos Baleto skyriaus (1986–2001 m. Vilniaus baleto mokykla) pedagogas, nuo 1994 m. Lietuvos operos ir baleto teatras režisieriaus padėjėjas. Gastroliavo Bulgarijoje, Vokietijoje, Graikijoje, Turkijoje.
Žymesni mokiniai: Mindaugas Baužys, Nerijus Juška, Aurimas Paulauskas.
Jūrinė dyglė
Jūrinė dyglė, arba stegis (Spinachia spinachia) – dyglinių (Gasterosteidae) šeimos žuvis.
Kūnas žemas, 15-20 cm ilgio. Nugara ir uodeginė kūno dalis žalsvai rusvos, šonai auksinės spalvos. Nugarinio ir analinio pelekų priekiniai kraštai juosvai rusvi. Kūno šonais, nugara ir uodegos stiebelio apačia eina keterėtų raginių plokštelių eilės.
Paplitusi Vakarų Europos jūrų pakraščiuose. Lietuvos pajūryje reta žuvis.
Jonas Algirdas Kvedaras
Jonas Algirdas Kvedaras (g. 1934 m. sausio 5 d. Varviškės kaimas, Seinų apskritis) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.
Biografija
1962 m. baigė Gargždų suaugusiųjų vidurinę mokyklą, 1963–1967 m. mokėsi Vilniaus aukštojoje partinėje mokykloje.
1951–1959 m. Veisiejų rajono laikraščio „Tarybinis žodis“ literatūrinis darbuotojas, atsakingasis sekretorius, 1959–1962 m. – Klaipėdos rajono laikraščio „Raudonasis švyturys“ literatūrinis darbuotojas, skyriaus vedėjas. 1962–1963 m. Kretingos ir Klaipėdos tarprajoninio laikraščio „Švyturys“ redakcijos skyriaus vedėjas, redaktoriaus pavaduotojas, 1967–1995 m. – Zarasų rajono laikraščio „Zarasų kraštas“ redaktorius.
Romas Zenkevičius
Biografija
1943 su šeima pasitraukė į Vokietiją ir apsigyveno Stuttgarte. Gyvendamas lietuvių stovykloje, baigė pradžios mokyklą ir pirmą gimnazijos klasę. 1949 atvyko į Australiją, 1950 apsigyveno Geelonge (Viktorijos valstija). 1950–1955 mokėsi Geelongo St. Joseph College, 1955–1959 studijavo Gordon Institute of Technology, įgijo mechaniko inžinieriaus specialybę. Papildomą discipliną pasirinko fortepijoną, kuriuo skambinti mokėsi penkerius metus pas įvairius pedagogus. 1950–1952 privačiai mokėsi skambinti fortepijonu pas R. Norvydą, išmoko griežti akordeonu ir vargonuoti. Studijuodamas fortepijonu ir akordeonu grojo „Saints" kapeloje, kuri griežė pokyliuose, šokiuose ir Lietuvių namuose. Kaip inžinierius dirbo Melburne, Geelonge ir kitur. Būdamas aukšto ūgio, žaidė krepšinį, tinklinį, golfą lietuvių ir australų komandose.
1956 R. Zenkevičius Geelonge subūrė nedidelį moterų chorą, kuris, pasipildęs vyrų balsais, vėliau tapo mišrusis. Pirmasis ryškesnis choro pasirodymas įvyko 1960 m. rugsėjo 8 d. Tautos šventės minėjimo proga per pamaldas bažnyčioje. Chorą buvo pradėjęs rengti 1962 Australijos lietuvių dainų šventei Adelaidėje, bet tų metų rudenį iš choro vadovo pareigų pasitraukė. Chorui vėl vadovavo 1966–1969 metais. Jį išmokė J. Naujalio „Jaunimo giesmę“, A. Vanagaičio „Laisvės varpą“, V. Paulausko „Miškų gėlę“, J. Gudavičiaus „Kur giria žaliuoja“, Č. Sasnausko „Kur bėga Šešupė“, J. Neimonto „Pasisėjau žalią rūtą" ir kt. Choras giedojo bažnyčiose šv. Kalėdų, šv. Velykų ir kitų švenčių progomis, dalyvaudavo įvairiuose tautiniuose renginiuose. 1967–1973 R. Zenkevičius vadovavo lietuvių vokaliniam sekstetui, su kuriuo pasirodydavo koncertuose, dalyvaudavo radijo laidose.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Andrés Palacio
Andrés Palacio (g. 1975 m. birželio 8 d. Santjage) – Čilės aktorius. Su aktore Paola Nunez jis vaidino telenovelėje Mientras Haya Vida ir telenovelėje "Asmens Sargybinis".
"Asmens Sargybinyje" jis atliko Nikolo Pačeko, o "Mientras Haya Vida" taksisto Serchijaus vaidmenį.
Gražvydas Kirvaitis
Gražvydas Kirvaitis (g. 1939 m. gegužės 31 d. Rumokuose, Žaliosios valsčius, Vilkaviškio apskritis) – Lietuvos literatūros tyrinėtojas, vertėjas, humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
Brolis Raimundas Kirvaitis. 1962 m. Vilniaus universitete baigė anglų kalbą ir literatūrą. 1978 m. filologijos mokslų kandidatas.
Nuo 1968 m. dirbo Lietuvos mokslų akademijos Užsienio kalbų katedroje, nuo 1976 m. vedėjas, nuo 1984 m. docentas. 1991 m. dirbo Lietuvos informacijos biuro Londone vadovu.
Parašė vadovėlių vidurinėms mokykloms, lietuvių kalbos ir anglų – lietuvių kalbų žodynų vaikams, paskelbė straipsnių apie anglų rašytojus. Iš anglų kalbos išvertė apie 20 romanų ir apysakų, anglų ir amerikiečių pasakų, knygų vaikams, istorijos, ekonomikos, literatūros mokslo ir kt. veikalų.
Suvalkų Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia
'''Suvalkų Šv. Jėzaus širdies bažnyčia' - bažnyčia esanti Suvalkų mieste, ul. Adama Mickiewicza'' gatvėje, pastatyta 1838-1840 metais. Bažnyčia priklauso Suvalkų Švč. Jėzaus Širdies parapijai. Iš pradžių pastate buvo cerkvė, kurią 1923 m. perėmė katalikai. Cerkvės architektas buvo Henrikas Markonis, bet iš jo suplanuotosios cerkvės beliko tik du bokšteliai. 1986 m. spalio 7 d. bažnyčia įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
1963 m. pasaulio šachmatų čempionatas
'''1963 m. pasaulio šachmatų čempionatas''' – pasaulio šachmatų čempionato trimečio ciklo (1960–1963) varžybos. Jų paskutiniame etape tarp M. Botviniko ir T. Petrosiano buvo žaidžiamas 24 partijų mačas dėl pasaulio čempiono vardo. Jis vyko 1963 m. kovo 23 – gegužės 20 d. Maskvoje. Pretendentas turėjo surinkti daugumą taškų. Esant rezultatui 12 : 12 pasaulio čempionas išsaugo titulą. Mačą laimėjo Tigranas Petrosianas 12½ : 9½ (+5 -2 =15). Jis tapo devintuoju pasaulio šachmatų čempionu.
Pretendento atranka
Tai penktas pasaulio šachmatų čempionatas, kai pretendentas buvo atrenkamas pagal FIDE nustatytą tvarką.
Zoniniai turnyrai
Pravedus 1961 m. zoninius turnyrus į 1962 m. Stokholmo tarpzoninį turnyrą pateko geriausiai pasirodę dalyviai:
iš 1-os zonos (Vakarų Europa) – 3 v.: 🇪🇸 L. Pomaras, 🇭🇺 L. Portišas, S. Gligoričius;
iš 2-os (Centrinė Europa) 3 v.: 🇮🇸 F. Olafsonas, 🇨🇿 M. Filipas, V. Ulmanas, 🇩🇪 R. Tešneris 🇦🇹;
iš 3-ios (Rytų Europa) 3 v.: po mač turnyro: 🇭🇺 I. Bilekas, M. Bertokas,  A. Matanovičius;
iš 4-os (SSRS) 4 v.: (T. Petrosianas, V. Korčnojus, L. Šteinas ir J. Geleris);
iš – 5-os – (JAV) 3 v: 🇺🇸 (R. Fišeris, V. Lombardis R. Vainšteinas);
iš – 6-os (Kanada) 1 v.: 🇨🇦 D. A Janovskis;
iš – 7-os – (Centrinė Amerika) – 1 v.: 🇨🇴 M. Kuelaras;
iš – 8-os – (Pietų Amerika) 3 v.: 🇦🇷 (J. Bolbočanas. S. Šveberis), 🇧🇷 E. Germanas;
iš – 9-os – (Azija) 1 v. – 🇮🇳 M. Aaronas.
Tarpzoninis turnyras
1962 m. Stokholmo Tarpzoninis turnyras vyko Stokholme 1962 m. sausio 26 – kovo 7 d.
Dalyvavo 23 šachmatininkai. Dalyviai – devynių FIDE zoninių turnyrų geriausiai pasirodę šachmatininkai: iš 2-os ir 4-os po 4 dalyvius; iš 1-os, 3-ios, 5-os ir 8-os – po 3; iš 6-os, 7-os, ir 9-os zonų – po 1.
Vietoj iškovojusių teisę zoniniame turnyre, bet dėl įvairių priežasčių nedalyvavusių JAV šachmatininkų: V. Lombardžio ir R. Vainšteino, žaidė (taip pat iš JAV) A. Bisgajeris ir P. Benko.
Sekantys žaidėjai pateko į 1962 m. Kandidatų turnyrą: 🇺🇸 R. Fišeris,  J. Geleris,  T. Petrosianas,  V. Korčnojus, 🇨🇿 M. Filipas,  S. Gligoričius.
Kandidatų turnyras
Pasaulio šachmatų čempionato 1962 m. Kandidatų turnyras vyko: Kiurasao saloje Vilemstade. 1962 m. gegužės 2–birželio 26 d.
Turnyre dalyvavo 6 geriausiai pasirodę 1962 m. tarpzoniniame turnyre šachmatininkai, 1961 m. pasaulio čempionato mačą revanšą pralaimėjęs pasaulio eksčempionas Michailas Talis ir Paulius Keresas – praėjusio 1959 m. Kandidatų turnyro antros vietos laimėtojas.
Aštuoni dalyviai keturių turų ratų sistemos turnyre, per 28 turus, kiekvienas su kiekvienu, sužaidė po 4-ias partijas.
Pirmoji vieta, bei teisė žaisti pasaulio čempionate mačą su čempionu M. Botviniku, atiteko T. Petrosianui, surinkusiam 17½ taško iš 28 galimų.
Pretendentas
Jis iškilo 6-ojo dešimtmečio pradžioje, kai po dviejų nesėkmingų bandymų, 1951 m. SSRS šachmatų čempionate užėmė 2-ą vietą ir pateko į pasaulio čempionato ciklą, praėjęs 1953 m. kandidatų turnyrą Ciuriche tenkinosi 5-ąja vieta. T. Petrosianas ir toliau būdavo tarp „trijų“, ar „penkerių“ geriausių, bet kad galėtų tapti pasaulio čempionu negalvojo. 1956 m. Kandidatų turnyre Amsterdame atsilieka 2 taškais nuo V. Smyslovo, o 1959 m. kandidatų turnyre – giliam M. Talio šešėlyje. Bet 1962 m. kand. turnyre Kiurasao jau pasiruošęs būti pirmu.
Jis 1958 m. vos nelaimėjo Rygoje vykusio SSRS čempionato, bet kai šis 1959 m. vyko gimtajame Tbilisyje – tapo čempionu (13½ iš 19). 1960 m laimėjo turnyrus: Beverveike (6½ iš 9), Kopenhagoje (12½ iš 13) ir tik pustaškiu atsiliko nuo V. Korčnojaus SSRS čempionate, o sekančiame – pustaškiu aplenkęs V. Korčnojų, antrą kartą tampa čempionu (13½ iš 19). 1961 m. turnyre Blede T. Petrosianas po M. Talio ir R. Fišerio – 3-ias (12½ iš 19).
R. Fišeris apie jį kalbėjo: „Jei T. Petrosianas žaistų truputi drasiau, jis būtų pačiu stipriausiu pasaulyje“.
Bet Kiurasao pakako ir įprasto jo žaidimo ir ištvermės. Penkias paskutiniąsias turnyro partijas jis baigė lygiosiomis (trejose iš jų be atkaklios kovos), tuo tarpu pagrindinis konkurentas dėl 1-os vietos Paulius Keresas įsigudrino pralaimėti prieš P. Benką, su kuriuo iki tol turėjo sausą (3 : 0) rezultatą.
Po viso to, T. Petrosianas, surinkęs 17½ taško iš 28, buvo pirmas ir iškovojo teisę žaisti pasaulio čempionato mačą su M. Botviniku (P. Keresas ir J. Geleris atsiliko pustaškiu).
Čempionas
FIDE kongresas 1959 m. Liuksemburge atšaukė pasaulio čempiono teisę į mačą revanšą (šis nutarimas įsigaliojo nuo 1961–1963 m. ciklo), kas padarė posūkį šachmatų čempionatų istorijoje. Kaip ne keista, bet M. Botvinikas nei karto nelaimėjo pirmųjų pasaulio čempionato mačų: pirmieji su D. Bronšteinu (1951) ir V. Smyslovu (1954) baigėsi lygiosiomis – jis laimėjo tik revanšo mačus.
M. Botvinikas skeptiškai sureagavo į revanšo mačų atšaukimą, kuris buvo priimtas SSRS šachmatų federacijos siūlimu, bet nesiginčijo.
Dvejus metus tarp paskutinių mačų jis neįprastai daug rungtyniavo: jau po mėnesio nuo mačo su M. Taliu jis dalyvavo komandiniame Europos čempionate (pradžia buvo nekokia: per 30 ėjimų pralaimėjo V. Uncikeriui, bet pasitaisė geru žaidimu čempionato pabaigoje), kalėdiniame turnyre Heistingse (8 iš 9) ir turnyre Stokholme (8½ iš 9) 1962 m. jis žaidė šachmatų olimpiadoje Varnoje, kur vėl neišvengė pralaimėjimo (V. Ulmanui) ir žaidė su R. Fišeriu, kuri, kaip pasirodė liko vienintele, tarp jų žaista partija.
Mačo eiga
T. Petrosianas 1-ąją partiją žaidė baltaisiais ir pralaimėjo, bet, ši pergalė M. Botvinikui, skirtingai nuo startinių pergalių mačuose su V. Smyslovu ir M. Taliu jokios svarbos neturėjo! Jis nepasinaudojo savo sėkme, kuri, toli gražu, priklausė ne tik nuo šachmatų. Tigranas, kaip jis vėliau sakė, “pratinosi prie savo naujos „padėties“, į galvą lindo mintys apie vaikystę, apie praeitą ilgą kelią…”