cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Silvestras Žukauskas
Lietuvoje
Jam vadovaujant 1919 m. gegužės 18-23 d. buvo suplanuota ir sėkmingai įvykdyta Kurklių-Panevėžio operacija, kurios metu išvaduoti Ukmergė ir Panevėžys. Pasižymėjusiems kariams apdovanoti įsteigė ordiną „Už Tėvynę“ (buvo įteikiama tik ordino juostelė), kuris 1920 m. vasario 3 d. prezidento Antano Smetonos įsaku pavadintas Vyčio Kryžiumi, o 1930 m. rugsėjo 1 d. pavadintas Vyčio Kryžiaus ordinu.
Po trumpo kariuomenės poilsio ir persigrupavimo 1919 m. gegužės 26 d. – birželio 3 d. buvo įvykdyta Kupiškio-Utenos operacija, kurios metu užimti Biržai, Nemunėlio Radviliškis, Utena, o bijodami apsupimo bolševikai pabėgo ir iš Kupiškio. Tęsiant puolimą užimti Obeliai ir pasiekta Dauguva. Kariuomenė galėjo pradėti kovas su bermontininkais.
1919 m. rugsėjo 26 d. paskirtas generolu ypatingiems reikalams prie Vyriausiojo kariuomenės vado. Vėliau kaip KAM atstovas paskirtas Lietuvos Vyriausybės įgaliotiniu Antantės atsiųstoje prancūzų generolo A. Niselio vadovaujamoje komisijoje, prižiūrėjusioje vokiečių ir bermontininkų išsikraustymą iš Pabaltijo. 1920 m. vasario 23 d. – 1920 m. birželio 14 d. vėl Vyriausiasis kariuomenės vadas. Aktyviai dalyvavo likviduojant Kauno įguloje kilusio sukilimo padarinius. 1920 m. birželio 14 d. pačiam prašant iš kariuomenės paleistas į atsargą.
1920 m. rugpjūčio 15 d. grįžo į kariuomenę, paskirtas armijos inspektoriumi rikiuotės srityje. Nuo 1920 m. spalio 1 d. Vyriausiasis kariuomenės vadas. 1920 m. spalio 5 d. suteiktas generolo laipsnis. 1920 m. spalio-gruodžio mėn. dalyvavo Nepriklausomybės kovose su lenkais, vadovavo atremiant lenkų dalinių puolimą Giedraičių–Širvintų mūšyje. 1921 m. gegužės 29 d. pačiam prašant iš Vyriausiojo kariuomenės vado pareigų atleistas, paskirtas generolu ypatingiems reikalams prie Krašto apsaugos ministro. 1921 m. birželio 25 d. pačiam prašant paleistas į atsargą. 1923 m. birželio 6 d. – 1928 m. sausio 26 d. vėl Vyriausiasis kariuomenės vadas. 1926 m. spalio 30 d. paskirtas Vyčio Kryžiaus ordino tarybos pirmininku. 1927 m. kovo 18-19 d. laikinai ėjo Krašto apsaugos ministro pareigas. 1928 m. sausio mėn. paleistas į atsargą.
Mirė 1937 m. lapkričio 26 d. Davalgonių dvare, palaidotas Kauno miesto kapinėse. Kapinės sovietmečiu likviduotos, palaidojimo vieta iki šiol nežinoma. Generolo S. Žukausko laidotuvių ceremonija buvo transliuojama per Kauno ir Klaipėdos radiją.
New Old Songs
Albumo informacija
Kūrinių remiksų albumas „New Old Songs“, grupės kūrinius iš pirmų trijų studijinių albumų, savaip interpretavo tokie didžėjai ir atlikėjai, kaip The Neptunes, P-Diddy, Bosko, Timbaland, DJ Premier bei William. Šį albumą grupė pradėjo kurti su Wes Borland, jis net yra viršelio autorius. Tačiau, Wes paliko grupę dar neišėjus albumui, ir jo remiksuota daina nepateko į galutinę albumo versiją.
Albumo viršelis
Kilo nemažai sklandumų su albumo viršeliu, kadangi jis labai panašus į kitos grupės Aesop Rock albumo Labor Days viršelį.
Goldstono Deep Space radioteleskopas
thumb|right|Golstono radioteleskopo 70 m antena
Goldstono Deep Space radioteleskopas (GDSCC) – komunikacijos radioteleskopas, Kalifornijoje, JAV. Jis priklauso ITT korporacijos Jet Propulsion laboratorijai ir naudojamas mokslinių misijų komunikacijoms. Goldstono Deep Space radioteleskopų kompleksas yra trečias pagal dydi pasaulyje, kitas toks panašus yra Madrido Deep Space komikacijos kompleksas ir Kamberos Deep Space komunikacijos kompleksas.
thumb|left|Pioneer programos Deep Space stotis
Antena
Golstono antena yra naudojama kaip jautrus radioteleskopas mokslinėms paieškoms, juo buvo ieškoma kvazarų, radio galaktikų, sudarinėjami planetų žemėlapiai. Taip pat ieškoma kometų ir asteroidų. Golstono antena iš pradžių buvo naudojama sekti JAV palydovus. Itin plačiai buvo naudojama palaikyti Tolimojo kosmoso ryšį kosminių stočių Pioneer 10 ir Pioneer 11 programuose.
Bohukalai
Bohukalai  – kaimas Lenkijos rytuose, Terespolio valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 13 km į šiaurės vakarus nuo Terespolio, apie 28 km į šiaurės rytus nuo Palenkės Bialos ir apie 119 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1809-1954 m. kaimas buvo Bohukalų valsčiaus centras.
Birštono miesto savivaldybės taryba 1995–1997 m.
Birštono miesto savivaldybės taryba – Birštono miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1995 m. kovo 25 d.
Teisinis pagrindas
Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Buvo panaikintos savivaldybių pakopos, iki 21 sumažintas savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.
Rinkimuose dalyvavusios partijos
= Tarybos nariai =
Nuorodos
Oficiali svetainė
Rusė
Netoli Rusės yra Viduramžių tvirtovės – Červeno liekanos, taip pat – Ivanono kaimas su XIII–XIV a. uolų cerkvėmis.
Sekondis-Takoradis
Sekondis-Takoradis  – trečias pagal dydį Ganos miestas, įsikūręs šalies pietvakariuose prie Gvinėjos įlankos. Vakarų regiono sostinė. 335 tūkst. gyventojų (2005 m.). Svarbus pramoninis ir prekybinis centras, uostas. Medienos apdirbimo, maisto, tabako, mašinų gamyba. Geležinkeliai į Akrą ir Kumasį. Yra technologijų institutas.
Istorija
Sekondis įkurtas 1903 m. kaip geležinkelio punktas. Takoradžio uostas pastatytas 1928 m. Miestai susijungė 1946 m.
Erotas
thumb|300px|Erotas atgaivina Psichę Erotas – graikų mitologijoje meilės, vaisingumo, geismo dievas. Erotą atitinkąs romėnų Kupidonas ('geismas'), taip pat žinomas kaip Amūras ('meilė'). Jis dažnai siejamas su Afrodite. Jis yra panašus į Dionisą, kartais siejamas su Eleuterėju (Eleutherios 'išlaisvintojas'). Eroto mylimoji – Psichė (žr. Erotas ir Psichė).
Kilmė
Eroto kilmės teorijos yra dvi:
Vaizdavimas
Erotas mene dažniausiai yra vaizduojamas kaip sparnuotas mažas berniukas arba kūdikis su savo nedideliu lanku ir strėlėmis rankose. Jis turi dviejų rūšių strėles: auksines su balandžio plunksnomis, kurios sukelia meilę, ir kitas geležines su pelėdos plunksnomis, kurios sukelia abejingumą. Poetė Sapfo aprašė jį kaip „saldžiai kartų“ ir „žiaurų“ savo aukoms, jis taip pat yra apibūdinamas kaip nesąžiningas, išdykęs ir charizmatiškas. Pagal senovinį identifikavimą su Protogonu ir Faniu (Phanes), jis yra pagražintai vaizduojamas kaip bulius, gyvatė, liūtas, ir su avino galva.
Erotas ne visada buvo suvokiamas kaip vaikas, tai daugiau dėl Kupidono atvaizdu paremtos romėnų tikėjimo sistemos įtakos. Graikų religijoje jis buvo jaunuolis, paauglys, o tai – visiška priešingybė vaikui vystykluose.
Artiomovskas (reikšmės)
Artiomovskas (Артёмовск) gali reikšti:
Kašanas
Kašanas  – miestas centriniame Irane, Isfahano provincijoje, į pietus nuo Teherano; įsikūręs Kuhrudo kalnų pietryčių papėdėje, oazėje viduryje pusdykumių. Apie 300 tūkst. gyventojų. Per eina Teherano-Kermano geležinkelis ir plentas. Kašane klesti amatinė gamyba – čia gaminami rankų darbo medvilniniai ir šilkiniai audiniai, persiški kilimai, fajansas, rožių vanduo, metalo dirbiniai. Veikia 1974 m. įkurtas universitetas. Apylinkėse auginami vaismedžiai, rožės.
Paveldas
Mieste yra XI–XVII a. architektūros paminklų: XI a. Aga Bozorgo mečetė, XIII a. Persijos šacho Abaso I Didžiojo mauzoliejus, XIX a. Borudžerdo rūmai, Fino sodas (XVII a.), įvairūs kiti rūmai, sodai, skverai. Kašano apylinkėse yra VIII a. pr. m. e. Tepe Sialko zikurato liekanos.
Istorija
Kašano apylinkės gyvenamos nuo priešistorinių laikų, o gyvenvietės kūrėsi seniau, nei prieš 7000 metų. XI a., valdant seldžiukams, Kašane pastatyta tvirtovė (jos sienos išlikusios iki šių dienų). Sefevidų laikais miestas buvo valdovų poilsio vieta. Valdant Abasui Didžiajam Kašane įveistas labai vertingas Fino sodas. 1778 m. miestą nuniokojo žemės drebėjimas, tačiau Kadžarų laikais daugelis sefevidų namų perstatyta, įkurta naujų rūmų.
Semiatyčių stačiatikių dekanatas
Semiatičės dekanatas - vienas iš šešių Varšuvos-Bielsko stačiatikių vyskupijos dekanatų. Dekanas Andrzej Jakimiuk. Dekanatas ribojasi su Bielsk Podlasko, Kleščelės, Hainuvkos ir Palenkės Bialos dekanatais.
Parapijos
Dekanate yra 14 parapijų:
Padargupiai
Padargupiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybės pietryčiuose, 4 km į rytus nuo Ariogalos, prie kelio. Pro kaimą teka kairysis Gynėvės intakas Dargupė. Yra pieninė. Seniau buvo įveisti sodai.
Baluosys
left|120px
Baluosys – ežeras Trakų rajone, kartais laikomas Vilkokšnio ežero rytine dalimi (šis ežeras įdomus tuo, kad atskiros jo vietos turi skirtingus pavadinimus, rytinę dalį vietiniai vadina Baluosiu). Telkšo Aukštadvario regioniname parke, 2,5 km į šiaurės rytus nuo Grendavės. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 1,17 km, plotis – iki 0,5 km. Altitudė 125,1 m. Šiaurinis krantas aukštas, kiti krantai žemi, rytinis ir pietinis – pelkėti. Šiaurinė ir pietinė pakrantės miškingos, kitose pakrantėse plyti pievos. Baluosį ir Vilkokšnio ežerą jungia maždaug 250 m ilgio ir 5–6 m pločio sąsiauris (Galarknės upelis). Ežerą iš šiaurės rytų į pietvakarius prateka Verknės aukštupys Galarknės upelis. Prie ežero įsikūrę Panošiškių, Žuklijų, Antakalnio ir Žydkaimio kaimai.
Ši dalis yra dideliu iš šiaurės į ežerą įsiterpusiu pusiasaliu, susidariusiu užpelkėjus seklumai, atskirta nuo likusio ežero ploto. Nusileidus vieškeliu nuo kalno, skersai eina betoninis vamzdis, kuriuo į Baluosį įteka Verknės upė. Čia gali būti įdomu pavasarį, kai dar nesuaugę švendrai, pradėti žygį baidarėmis.
Kamčiatkos krabas
Kamčiatkos krabas  – karališkųjų krabų šeimai priklausanti rūšis.
Išvaizda, gyvenimo būdas
Suaugėlių kiaukutas gali siekti 28 cm, o atstumas tarp ištiestų kojų iki 1,8 metro. Kojos ir šarvas padengtos spygliais. Dešinė žnyplė yra didesnė už kairiąją. Spalva nuo rudai raudonos iki violetinės. Išvirus įgauną raudoną spalvą.
Gyvena nuo 3 iki 366 metrų gylyje. Minta įvairiais dugniniais bestuburiais: jūrinėm kirmėlėm, moliuskais, ofiūrom, jūrų žvaigždėm, jūrų ežiais, ūsakojais, pintim.
Patelės padeda nuo 150,000 iki 400,000 kiaušinėlių. Maždaug po metų iš kiaušinėlių išsirita lervos, kurios dar nėra panašios į suaugėlius ir pirmus kelis mėnesius praleidžia pluduriuodamos vandenyje, kaip planktonas. Po 4o nėrimosi lerva įgauną panašią į suaugėlio formą ir nusileidžia ant dugno.
Paplitimas
Paplitęs areale nuo Japonijos jūros iki šiaurinės Britų Kolumbijos krantų. 1960 – 1970 m. Tarybų Sąjungos mokslininkai įsteigė jų koloniją Kolos įlankoje, Barenco jūroje. Atkeliavę iš šios kolonijos, nuo 1990 paplito ir Norvegijos jūroje.
Žvejyba
Kamčiatkos krabo mėsa vertinama kaip delikatesas ir yra brangiausia iš visų karališkųjų krabų.
Bandiagaros skardis
Bandiagaros skardis  – ilgas skardis, besidriekiantis Malio pietryčiuose, Mopčio regione, Bandiagaros miesto apylinkėse. Smiltainio skardis yra ~500 m aukščio ir yra nusitęsęs per 150 km. Skardžio galą žymi aukščiausia Malio vieta – Hombori Tondis (1115 m). Nuo skardžio šlaitų vietomis krenta kriokliai, papėdėje dunkso drėgnųjų savanų plotai.
Bandiagaros skardis žymus ne tik savo vaizdingais kraštovaizdžiais, bet ir tuo, kad jo pašlaitėje įsikūrusi savita tauta – dogonai. Seniausi šio krašto gyventojai buvo pigmėjai telemai ir tolojai. Jie skardžio šlaite įrengė urvus, savotiškas stačiakampes maisto saugyklas. XIV a. į šį kraštą įsiveržė dogonai ir palaipsniui asimiliavo telemus. Dogonai įsikūrė skardžio papėdėje, bet taip pat naudojo ir urvus.
1989 m. Bandiagaros skardis kaip unikalus kultūrinis bei gamtinis objektas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Dabar tai vienas svarbiausių turistinių objektų Malyje.
Frontonas
thumb|300px|Graikijos nacionalinė akademija ([[Atėnai)]]
Frontonas  – trikampė ar pusapvalė viršutinė pastato fasado (kai kada durų, lango) dalis, būdinga klasikinei architektūrai ir iš jos kilusiems stiliams – paladianizmui, klasicizmui ir ampyrui.
Klasikinį frontoną sudaro trikampė priekinė plokštuma – timpanas ant stačiakampio antablemento, kuris remiamas kolonų. Nuo stogo pusės timpaną juosia karnizai. Timpanai būna dekoruoti reljefais, skulptūromis ar ornamentais. Frontonais dažnai užbaigiami portikai.
Glazgo universitetas
Glazgo universitetas  – ketvirtas pagal senumą universitetas anglakalbėse šalyse ir antras Škotijoje. 1451 m. įkurtas Glazge, Jungtinėje Karalystėje, universitetas yra viena iš 19 britų aukštojo mokslo institucijų, pagal reitingus patenkančių į 100 geriausių pasaulyje.
Istorija
Universitetas įkurtas 1451 m., popiežiui Mikalojui V išleidus bulę Škotijos karaliaus Jokūbo II prašymu. Tada universitetą sudarė keturi fakultetai: humanitarinių mokslų, teologijos, teisės ir medicinos.
Universitetas buvo pagrindinis Švietimo amžiaus Škotijoje centras. Vykstant pramonės perversmui, jame teiktas ir profesinis išsilavinimas. Dabar jis yra vienintelė Škotijoje aukštoji mokykla siūlanti visą eilę profesinių studijų, įskaitant teisę, mediciną, veterinariją, odontologiją ir inžineriją.
Struktūra
thumb|left|200px|Glazgo universiteto biblioteka
Nuo 2010 m. universitetą sudaro keturi koledžai:
Kiekvienam koledžui priklauso kelios mokyklos, iš viso jų yra 21.
Žymūs žmonės
Universitete dėstė ar studijavo šeši Nobelio premijos laureatai, du Jungtinės Karalystės ministrai pirmininkai, taip pat:
Studentų veikla
Priešingai nei kiti Škotijos universitetai, Glazgo universitetas neturi vieningos studentų asociacijos, egzistuoja kelios studentų organizacijos. Studentų atstovaujamoji taryba atstovauja studentų interesams, stengiasi užtikrinti jų sveikatą ir gerovę bei remia klubus ir draugijas. Studentai yra susivieniję į dvi sąjungas - Glazgo universiteto sąjungą ir Karalienės Margaritos sąjungą. Taip pat veikia universiteto sporto asociacija.
Studentai leidžia laikraštį, žurnalą, transliuoja televizijos ir radijo kanalus.
Cebeci Inönü stadionas
Cebeci Inönü stadionas yra įvairios paskirties stadionas Ankaroje, Turkijoje. Daugiausiai naudojamas futbolo varžyboms. Pastatytas 1967 m. Talpina 37 000 žiūrovų. Namų rungtynes žaidė Hacettepespor, kurie persikėlė į Ankara 19 Mayıs stadioną.
Švenčiuliškiai
Gyventojai
miniatiūra|250px|left|Švenčiuliškių pušis
Budrevičius
Budrevičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Budrevičienė (ištekėjusi moteris) ir Budrevičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Liolių pagrindinė mokykla
Kelmės rajono Liolių pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kelmės raj., Lioliuose, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 290096550. Steigėjas Kelmės rajono savivaldybės taryba.
1823 m. minima parapinė mokykla. 1918–1949 m. įsteigta pradžios mokykla, 1949–1993 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė, nuo 1993 m. Liolių pagrindinė mokykla.
Istorija
miniatiūra|250px|left Liolių mokykla rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėta 1823 m. Čia veikė parapijinė mokykla, kurioje mokėsi 4 mokiniai. 1901 m. Lioliuose įkurta rusiška liaudies mokykla. 1905 m. lapkričio 27 d. įvykusiame mitinge gyventojai pareikalavo lietuviškos mokylos. Nuo 1905 m. buvo leista mokyti lietuviško rašto. 1904 m. prie posūkio Kelmės link dvarininkas Kiprijonas Ivanavičius pastatė mokyklą. 1905 m. buvo 15 berniukų ir 4 mergaitės, o 1908 - 47 berniukai ir 9 mergaitės. 1911 m. Liolių pradžios mokykloje dirbo mokytojas Petras Gudmonas, o 1918 m. buvo trys skyriai, 60 mokinių ir dirbo Antanas Janavičius. Padidėjus mokinių skaičiui, dirbti atvyko mokytojas Putrimas. Jis dirbo su I ir II skyriais. Dėl revoliucinių pažiūrų iškeltas į Anykščių rajoną. Atvykęs dirbti mokytojas Žiūraitis po dvejų metų buvo ištremtas. 1929 m veikė 4 skyriai, mokyklos vedėju dirbo Jančys, mokytojos Emilija Mikševičiutė ir Stefanija Gruzdytė. 1930 m I skyriaus mokiniai mokėsi ir pavasarį, o kiti trys skyriai - žiemą. 1933/1934 m. rudenį ir pavasarį lankė 26 berniukai ir 39 mergaitės, o žiemos metu - 52 berniukai ir 43 mergaitės. 1934/1935 m. buvo 73 mokiniai, o pasibaigus tarnavimo laikui - 122 mokiniai. 1938 m. mokyklos vedėja paskirta S. Gruzdytė, mokytojavo Marytė Balilionytė-Šeferienė, Miškevičiūtė, O. Paulauskaitė. Tais metais atidarytas penktas skyrius. 1939/1940 m. buvo 210 mokinių, atidarytas 6 skyrius.
1941/1943 m. mokykla buvo įsikūrusi Legeckienės name, kuris per karą sudegė. Joje dirbo vedėja S. Gruzdytė, mokytojai M. Šaferienė, Šidlauskaitė, Kurtinaitis. 1944/1945 m. mokykla įsikūrė Kiprijono Įvanavičiaus dvare, dirbo M. Šaferienė, Buškus, Lukaitis. Mokytojas Kurtinaitis prie Šienlaukio žuvo, o žmona ištremta į Sibirą.
Betmenas: pradžia
Betmenas: pradžia – JAV 2005 metų filmas, paremtas Bob Kane komiksais. Nuo 1989 metų penktasis filmas apie Betmeną, tačiau tai nėra prieš tai buvusių filmų tęsinys, o nauja nuo pat pradžių pradėta filmų serija apie Betmeno nuotykius. Teigiamai įvertintas kritikų savo filmų žanre. Filmo biudžetą sudarė 135 mln. dolerių, o pajamos kino teatruose viršijo 350 mln. dolerių.
Aktoriai
Aktorius ir vaidmuo (originalo kalba)
Siužetas
Filmas pasakoja apie tai, kaip atsirado Betmenas. Jame pasakojama apie Briuso Veino baimę šikšnošparniams, tėvų žūtį, norą keršyti. Betmenui tenka kovoti su iškreiptą teisingumo jausmą turinčiais šešėlių kariais bei jų psichotropiniu nuodu.
TSNKP
„Tarybų Sąjungos Neokomunistų partija" (TSNKP) – pogrindinė radikali kairioji organizacija. Ji veikė TSRS nuo 1974 m. rugsėjo iki 1985 m. sausio.
Istorija
Organizacija susikūrė, kai susijungė dvi pogrindinės kairiosios radikalios organizacijos: Naujųjų komunistų partija (NKP) ir „Kairioji mokykla“ (jos abi susikūrė tuo pačiu metu ir nepriklausomai viena nuo kitos 1972 – 1973 m).
Susijungusios organizacijos pasidalino savo idėjomis. NKP į naujają partiją įnešė trockizmo ir „Naujųjų kairiųjų“ idėjų (H. Markuzė, Če Gevara, R. Debre), o „Kairioji mokykla“ – egzistencializmo idėjas (Žanas Polis Sartras, Alberas Kamiu ir Antuanas de Sent Egziuperi).
TSNKP nariai planavo 1977 m. sausį (atsarginis variantas – liepą) surengti steigiamąjį suvažiavimą, kuriame ketino išrinkti valdantį organą (CK), priimti (po svarstymo) TSNKP Programą ir Įstatus. Iki šio laiko TSNKP teorinis dokumentas buvo „Neokomunizmo Principai“, parašyti A. Tarasovo 1974 m. lapkritį.
Tačiau 1975 m. nesekmė ir paskui 1977 m. sekę balandžio įvykiai nutraukė šiuos planus. TSNKP steigiamasis suvažiavimas taip niekada ir nebuvo surengtas.
1977 m. Igorį Duchanovą „Valdančiajama penketuke“ pakeitė S. Trubkinas. „Penketuko“ nutarimai buvo priimami daugumos balsavimu, neatsižvelgiant į kiekvieno nario kompetenciją. 1975 m. TSNKP ištiko nelaimė: KGB išaiškino ir areštavo kelis Maskvos organizacijos narius, taip pat ir daug lyderių. Tačiau nelaimės padariniai buvo sumažinti: įkliuvo tik buvę NKP nariai, nes iki to laiko, nepaisant formalaus susijungimo, abi grupės dar de facto egzistavo savarankiškai ir jų tarpusavio ryšiai buvo labai silpni.
Tardymas negalėjo išaiškinti žlugusios organizacijos (buvusios NKP) ryšių su kita partijos grupe (buvusia „Kairiąja mokykla“), taip pat ir su regioninėmis grupėmis. KGB nepavyko rasti įtikinamų rimtos antitarybinės veiklos įrodymų (iš dalies todėl, kad TSNKP, likęs Maskvos apskrities kaimelyje, 1975 m. sausį buvo sunaikintas). Per apklausą TSNKP nariai teigė, kad iš esmės laikosi „marksizmo-leninizmo“ idėjų, o nukrypimas į trockizmą, anarchizmą ir egzistencializmą negali būti vertinamas kaip nusikaltimas, nes TSRS už pažiūras nebaudžia, baudžia tik už veiksmus. Dėl to TSNKP byla nebuvo paduota į teismą. „Pačius pavojingiausius“, KGB nuomone, partijos narius neteisėtai nusiuntė į psichiatrines ligonines nuo pusės iki metų. Kiti buvo pašalinti iš aukštųjų mokyklų ir komjaunimo.
1975 m. nesėkmės ribotumas parodė santykiškai aukštą konspiracijos lygį TSNKP. Organizacija naudojo slaptažodžių sistemą ir pašto dėžutes, kad galėtų susisiekti su regioninėmis grupėmis, visi TSNKP nariai turėjo slapyvardžius. Tarpusavio susirašinėjimui buvo naudojamas nematomas rašalas.
Po 1975 m. nesėkmės TSNKP veikla buvo praktiškai paralyžiuota. Nepatekę į teisėsaugą nariai (su N. Magnatu ir O.Barašu priešaky) galėto tik sustiprinti konspiraciją ir išsaugoti[TSNKP nuo visiško žlugimo. Ryšiai su regionalinėmis grupėmis buvo laikinai prarasti. 1977-1980 m. TSNKP veikla atsinaujino. 1977 m. balandį TSNKP nariai vėl pateko į KGB akiratį dėl teroro aktų Maskvoje – 1977 m. sausio 8 d. sprogimai Maskvos metro ir Spalio 25-tosios (dabar – Nikolskavo) gatvėje. 7 žmonės žuvo, 37 buvo sužeisti. Pagal oficialią versiją, paskelbtą 1979 m. sausį, sprogimai buvo organizuoti armėnų nacionalistų vadovaujant Stepanui Zatiakinui. Tačiau byla TSNKP nariams baigėsi sulaikymais, apklausomis ir demonstratyviu jų sekimu. „Atpažinti“ TSNKP nariai iki 1982 m. jautė, kad jie yra sekami KGB.
Iš viso TSNKP buvo 32 žmonės, daugiausiai iš Maskvos ir jos apskrities, tačiau buvo ir iš Kirovo (2 žmonės), Leningrado (2 žmonės), Ukrainos (2 žmonės iš Dniepropetrovsko), Gruzijos (2 žmonės Tbilisyje ir Rustave), Latvijoje (1 žmogus).
Iš TSNKP 10 žmonių prapuolė Maskvoje 1975 m. ir 2 žmonės Kirove 1980 m.
Ankstesnysis laikotarpis
Iš pradžių TSNKP vadovavosi ideologinėmis schemomis, išdirbtomis A. Tarasovo „Neokomunizmo principuose“ ir kituose neišsisaugujuosiuose veikaluose („Kiekvienas žmogus – karalius“, „Čilė, Kipro krizė ir eurokomunizmas“, „Revoliucinė diktatūra, NEP ir stalinizmas, „Balos puvena. „Juodašimčiai“ kaip revoliucinis miesčionijos kontrrevoliucioniškumas“. Jie buvo sunaikinti kartu su partijos archyvu Valentinovkos kaimelyje 1975 m.
Nuoras
Nuoras – miestas Italijoje, Sardinijoje. Miestas išsidėstęs Ortobenės kalno šlaite. Su 36 tūkst. gyventojų (2010 m.) Nuoras yra penktas pagal dydį miestas Sardinijoje ir Nuoro provincijos sostinė. Čia gimė daug žymių menininkų ir yra įsikūrę keli svarbūs Sardinijos muziejai. Nuoras laikomas kultūriniu regiono centru, pravardžiuojamas „Sardinijos Atėnais“. Čia gimė Nobelio premijos laureatė Grazia Deledda.
TSNKP
Ankstesnysis laikotarpis
Jis taip pat manė, kad iš esmės kontrrevoliucinis tarybinės biurokratijos režimas pasmerktas krachui dėl vykdomos užsienio politikos – atmetė pasaulinę revoliuciją ir „pasaulinio masto varžymąsį su kapitalizmu“ (tai parodė Kominterno paleidimas). Tai buvo gynybinė politika; švaistydama galimybes tarptautiniame lygmenyje ir pastoviai prarasdama bendražygius tiek valstybiniame lygmenyje (KLR, Albanija, Jugoslavija, Egiptas ir t. t.), tiek komunistiniame judėjime (maoistai, eurokomunistai, Dominikos kompartija, Nyderlandų Komunistų partija ir t. t.), TSRS vadovybė neišvengiamai pralaimės „pasaulinėse varžybose“, paluš ekonomiškai ir paskatins TSRS tautas revoliucijai.
Nuoras
Istorija
thumb|left|Nuoro panorama žiemą nuo Ortobenės kalno thumb|left|Nuoro senamiesčio gatvė Seniausi žmonių gyvavimo įrodymai apylinkėse yra Domus de janas, uoloje iškalti kapai datuojami III tūkst. pr. m. e. Be to rastos Ozierio kultūros keramikos, datuojamos 3500 m. pr. m. e. Šitoje vietovėje buvo Nuragių civilizacijos (gyvavo apie 1500–250 m. pr. m. e., ką liudija 30 radimviečių. Vieną kaimą šalia Nuoro sudarė 800 palapinių. Per Nuorą ėjo kelias iš Karalis (Kaljaris) į Ulbia (Olbija). Romėnų palikimas matomas sardiniečių kalbos dialekte, kurį naudoja vietiniai gyventojai: Sardu nugoresu kalba laikoma konservatyviausia iš Romanų kalbų.
TSNKP
Ankstesnysis laikotarpis
Pagal šią teoriją biurokratijos režimas sukėlė susvetimėjimą tarp piliečių ir valdžios, vadinasi, išsisaugojo susvetimėjimo fenomenas net po kapitalizmo sunaikinimo. Dėl susvetimėjimo biurokratijos diktatūros sąlygomis degradavo kultūra ir visuomenės gyvenime buvo pasisemti ritualai iš atstovaujamosios demokratijos (parlamentas, rinkimai, politinės partijos – viena arba kelios (TSRS bloko šalyse: VDR, Lenkijoje, Čekoslovakijoje, Bulgarijoje, KLR, KLDR, Vietname ir t. t.)
Dėl likusio susvetimėjimo tapo nepašalinama visuomenės įtampa ir tai buvo būsimosios revoliucijos psichologinė priežastis. Biurokratija, būdama smulkiosios buržuazijos pažiūrų atstove, valdydama įtvirtino miesčioniškumą visose visuomeninio gyvenimo srityse (buityje, kultūroje, profesionalioje veikloje, gamybiniuose santykiuose ir formalioje politikoje) ir išnaikino antiburžuazinę ideologiją ir psichologiją. Viena vertus, tai paskatino visuomeninio ir kultūrinio gyvenimo sąstingį ir degradaciją, kita vertus, sukėlė gamybinių santykių krizę, iš kurios režimas išeities nerado (obejktyviai skatino biurokratiją „užlopyti skyles“, įvesti neostalinizmą, arba, kas labiau tikėtina, degraduoti iki atvirtų buržuazinių santykių, kapitalizmo restauravimo). Arba tai galėjo padaryti legalią revoliucinę veiklą neįmanoma ir būtinybę sukurti pogrindinę organizaciją kovai pogrindyje.
1978 m. šios ideologinės schemos netenkino tiek paties A. Tarasovo, tiek ir partijos daugumos narių. Rimtai iškritikavo šias ideologines schemas N. Magnatas, V. Minorskis, S. Trubkinas, V. Makarcovas. Dėl to per 1978–1979 m. A. Tarasovas sukūrė TSNKP naują, rimtesnę ir originalesnę teoriją.
Pu-erh
thumb|250px|Tradiciškai supresuota pu-erh arbata
Pu-erh arbata  – subrandinta žalioji arbata, kilusi iš Kinijos, Junano provincijos. Taip pat gaminama kitose Kinijos srityse, Tailande, Vietname, Laose, Mianmare. Išsiskiria savo gamybos technologija – pradžioje arbata paruošiama kaip žalioji, o vėliau fermentuojama pasitelkiant natūralų arba dirbtinį (pagreitintą) būdą. Jei daugumą arbatų rekomenduojama suvartoti per pirmus metus po pagaminimo, „Pu-erh“ su laiku įgija vis geresnę kokybę.
Seniau pu-erh arbatos lapai fermentuodavosi natūraliai, kadangi nebūdavo greito transporto ir arbatžolės pradėdavo fermentuotis jau jas gabenant. Atsiradus mechaniniam transportui arbatžolės greitai atgabenamos, todėl norint paruošti pu-erh naudojama dirbtinė fermentacija – lapai sukraunami į krūvą, mirkomi karštame vandenyje, kad greičiau įvyktų fermentacijos procesas. Todėl dabar Pu-erh arbata skirstoma į žaliąją (青饼) ir subrandintą (熟饼). Subrandinta pu-erh turi daug skirtingų rūšių, mat keičiant fermentavimo sąlygas arbata gaunama vis kitokia. Sufermentuota arbata laikoma 2-3 metus, kol iš jos pasišalina kartumas. Kinijoje pu-erh tradiciškai presuojama į įvairių formų figūras. Gėrimui paprastai dedami 4 gr arbatos/150 ml vandens.
Ši arbata nuo seno vartojama kinų liaudies medicinoje kaip gerinanti virškinimą, blužnies darbą. Nustatyta, kad Pu-erh mažina cholesterolio kiekį kraujyje, turi antimikrobinių, antimutageninių savybių.
Amakusos apskritis
Amakusa (jap. 天草郡; Amakusa-gun) – apskritis, įsikūrusi Kumamoto prefektūroje, Japonijoje.
Kašučių ežeras
Kašučių ežeras – ežeras vakarų Lietuvoje, Kretingos rajone, apie 4 km į pietryčius nuo Darbėnų. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,51 km, plotis – iki 0,27 km. Altitudė 32,1 m. Ežere yra kūlgrinda. Pietinis ir šiaurvakarinis krantai užpelkėję. Šiaurinėje pakrantėje stūkso Barkelių miškas, aplink kitas pakrantes plyti dirbami laukai. Šalia įsikūręs Barkelių kaimas, yra Kašučių (Dubašių) kapinynas, į pietus – Kašučių kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Akmenos upės baseinui.
Yoshi's Woolly World
Yoshi's Woolly World  – 2015 m. platformerio kompiuterinis žaidimas, sukurtas Japonijos „Good-Feel“ studijos ir išleistas „Nintendo“ „Wii U“ konsolei.
Balduinas I
Balduinas I (1172 m. liepos mėn. – 1205 m.) – Lotynų imperijos imperatorius, Flandrijos (kaip Balduinas IX) ir Eno (kaip Balduinas VI) grafas.
Biografija
Balduinas buvo Eno grafo Balduino V ir Margaritos I, Flandrijos grafaitės, Filipo Elzasiečio sesers, sūnus.
Valdymas
thumb|left|Lotynų imperija 1204 metais 1196–1199 m. palaikomas Anglijos karaliaus kariavo su Prancūzijos karaliumi. 1200–1202 m. buvo vienas iš kryžiaus žygio į rytus organizatorių. 1203 m. dalyvavo Konstantinopolio apgultyje, o 1204 m. kryžiuočiams užėmus Konstantinopolį gegužės 9 d. išrinktas imperatoriumi. 1205 m. bandė numalšinti sukilusius graikus, bet 1205 IV 14 buvo sumuštas staiga užpuolusio Bulgarijos imperatoriaus Kalojano. Kautynėse žuvo ar buvo paimtas į nelaisvę.
Yoshi's Woolly World
Apie žaidimą
„Yoshi's Woolly World“ yra vieno arba dviejų žaidėjų žaidžiamas platformerio tipo nuotykių žaidimas „Wii U“ konsolei. Jo pagrindinis herojus yra dinozauriukas Jošis, atėjęs iš „Mario“ žaidimų serijos. Žaidimo aplinka sukurta taip, kad beveik visi jos elementai imituoja audinius iš vilnonių mezgimo siūlų, įskaitant ir patį Jošį. Tuo žaidimo estetika artima anksčiau „Good Feel“ kurtam žaidimui „Kirby's Epic Yarn“ „Wii“ konsolei.
Žaidimo eigoje šokinėdamas, įveikdamas kliūtis, priešininkus ir sprendžiant galvosūkius Jošis turi surinkti trofėjus ir išgelbėti žaidimo pradžioje pagrobtus kitus savo gentainius jošius. Tikslai pasiekiami Jošiui naudojantis įvairiais mezgimo siūlų kamuoliais, ardant iš siūlų sumegztas kliūtis. Jošis žaidime naudoja sau būdingą galią − liežuviu įtraukti priešininkus į save. Tradiciniuose „Yoshi“ serijos žaidimuose Jošis tokiu atveju padėdavo kiaušinį, o šiame žaidime − siūlų kamuolį. Žaidimą galima žaisti kooperatyviniu režimu viename TV ekrane dviem žaidėjams, vietoj tradicinės žalios spalvos Jošio pasirinkus kitos spalvos antrą Jošį.
Žaidimas suderintas su „Nintendo“ platinamomis amiibo žaislų figūrėlėmis su NFC funkcija. Kartu su žaidimu buvo platintos megztos Jošio amiibo žaislo įvairiaspalvės figūrėlės. Viso žaidime yra 48 lygiai, suskirstyti į 8 pasaulius. Vienas žaidimo tikslų − daugybės išslapstytų trofėjų rinkimas. Kiekvieno lygio pabaigoje surinkus trofėjus įgaunama galimybė žaisti sekantį lygį vis kitu Jošio kostiumu, ne vien tradiciniu žaliu.
Dubna (Volgos intakas)
Dubna  – upė Rusijoje, Vladimiro ir Maskvos srityse, dešinysis Volgos intakas. Prasideda Vladimiro srityje, sudarydama didelius vingius teka į vakarus, įteka į Volgą 8 km žemiau Ivankovsko užtvankos.
Pagrindiniai intakai – Kunja, Kubža, Velja, Sestra (kairieji), Sulatė, Chotča (dešinieji).
Pavadinimas
Upės pavadinimas kildinamas iš baltų kalbų, baltai šias vietoves buvo apgyvendinę dar I tūkstantmetyje pr. m. e. Pavadinimas siejamas su, plg. upių pavadinimus Dubysa, Latvijoje – Dubna.
Domas Jasaitis
Domas Jasaitis (1898 m. rugpjūčio 18 d. Stanaičiuose prie Garliavos – 1977 m. birželio 6 d. Mount Vernone, JAV) – Lietuvos gydytojas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas, kraštotyrininkas.
Biografija
1940–1942 m. – miesto sveikatos skyriaus vedėjas, kartu vykdė naujos Šiaulių ligoninės statybą, 1943–1944 m. – šios ligoninės direktorius. 1938–1940 m. Šiaulių miesto savivaldybės atstovas valstybinės AB „Elektra“ valdyboje.
Krėnholmas
thumb|200px|right|Krėnholmo kriokliai ir sala (dešinėje), 1886 m. Krėnholmas (, reiškiantis varnų sala) – Narvos upės sala, esanti Narvos mieste, Rytų Viru apskrityje.
Salos plotas – 13 ha (750 m ilgio ir 250 m pločio). Sala dalina Narvos krioklius į vakarinę ir rytinę dalis. Vakarine dalimi eina Rusijos-Estijos valstybinė siena.
Jau XIV a. saloje veikė lentpjūvė. 1538 m. Livonijos ordinas saloje pastatė vandens malūnus. Nuo 1823 m. Narvos upės dešiniajame krante pradėjo veikti pirklio Paulo Momos audinių fabrikas. Tame pačiame krante veikė barono Štiglico linų verpimo fabrikas.
1856 m. salą įgijo Liudvikas Knopas ir pradėjo statyti tekstilės fabriką, žinomą kaip Kreenholm Manufacture, kurį sudaro senieji linų verpimo ir naujieji tekstilės pastatai.
Rusonys
Rusonys – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Dovainonių, prie kelio, netoli magistralės. Teka Uolės upelis.
Kaukolikai
Kaukolikai – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, prie kelio Barstyčiai–Skuodas, 12 kilometrų į pietryčius nuo Skuodo, Apuolės kraštovaizdžio draustinis. Pro Kaukolikus teka Luoba ir jos kairysis intakas Šata. Stovi Kaukolikų Šv. Ansgaro koplyčia.
miniatiūra|240px|left|Kaimo centras. Priekyje – buvę kultūros namai (įkurta koplyčia) miniatiūra|240px|left|Buvusi [[Kaukolikų mokykla]]
Etimologija
Vietos gyventojai pasakoja legendą kad karų su švedais metu, kai buvo puolama Apuolės pilis, žuvo labai daug žmonių. Žuvusiųjų kūnų buvo tiek daug, kad jų niekas nelaidojo. Ilgą laiką dar visur voliojosi žuvusiųjų kaulai ir kaukolės. Nuo to ir kilęs kaimo pavadinimas Kaukolikai. Kiti pasakoja, kad daug žmonių išmirę ne karo, o maro metu.
Istorija
Netoli Kaukolikų, į šiaurę nuo Apuolės piliakalnio, yra senkapiai, kuriuose rasta X a. – XIV a. kapų.
1902–2007 m. veikė Kaukolikų mokykla. 1950–1993 m. buvo Apuolės kolūkio centrinė gyvenvietė. 1957 m. įkurta biblioteka, medicinos punktas. Buvusiuose kultūros namuose įrengta Šv. Ansgaro koplyčia.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Kimbarai
Kimbarai – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) ir Lietuvos bajorų didikų giminė, nuo XVI a. iki XIX a. dariusi įtaką Lietuvos ir Abiejų Tautų Respublikos valstybės politiniame ir kultūriniame gyvenime.
Dobratiče Kolonija
Dobratiče Kolonija  – kaimas Lenkijos rytuose, Terespolio valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Ingibjörg Stefánsdóttir
Ingibjörg Stefánsdóttir, taip pat žinoma kaip Inga (g. 1972 m. rugpjūčio 31 d. Reikjavike) – Islandijos dainininkė ir aktorė.
Ajus
Ajus  – upė Rusijoje, Čeliabinsko srityje ir Baškortostane; Ufos kairysis intakas. Prasideda Kliukvenojos pelkėje Pietų Urale. Aukštupyje teka į šiaurės vakarus, už Zlatousto suka į vakarus ir vingiuoja per kalnus. Žemupyje teka Ufos plynaukšte, šiaurės vakarų kryptimi. Įteka į Ufą 392 km nuo jos žiočių. Užšalusi nuo gruodžio pradžios iki gegužės pradžios.
Viškonių ąžuolas
miniatiūra|250px|right|Viškonių ąžuolas rudenį
Ajus
Didžiausi intakai: Kusa, Didžioji Arša, Kigis, Didysis Ikas (dešinieji), Didžioji Satka, Lemazai, Meleksas (kairieji).
Riškaičių maumedis
thumb|right|250px|Riškaičių maumedis
Viškonių ąžuolas
Viškonių ąžuolas (Balelių ąžuolas) – išskirtinio amžiaus ąžuolas, augantis Ukmergės rajone, Viškonyse, ties Baleliais, 0,45 km į rytus nuo kelio. Gatvė, prie kurios keroja medis, pavadinta Ąžuolo g.
Ąžuolą saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu paskelbė Gamtos apsaugos komitetas prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1971 m. birželio 23 d. (įsakymas Nr. 140).
Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (Quercus robur L.), kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 5.54 m, medžio aukštis – 22,5 m.
Riškaičių maumedis
Maumedis valstybiniu gamtos paveldo objektu paskelbtas Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 2012 m. birželio 13 d. įsakymu Nr. D1-495. Atskiru ženklu ar kelio rodykle vietoje nepažymėtas.
Paminklinis medis auga atokiau nuo gyvenvietės, tarp laukų išlikusiame žaliame plote, buvusiame Riškaičių dvare, kuriame nuo XVIII a. gyveno Šimanskių–Milvydų–Monkevičių giminės. Sodybvietėje, šalia išlikusių pastatų pamatų 2010 m. buvo pastatytas atminimo akmuo su kryžiumi.
Sodybvietėje taip pat auga saugomas Riškaičių ąžuolas.
Ingibjörg Stefánsdóttir
Biografija
Ingibjörg dainuoti pradėjo nuo dvylikos metų. Operos solistės karjerą pradėjo 1992 metais, tuo pat metu buvo dueto „Peace of Cake“ narė. 1993 metais atlikėja tapo nacionalinės atrankos Söngvakeppni Sjónvarpsins 1993 į 1993 m. „Euroviziją“ nugalėtoja. Tarptautiniame konkurse pasirodžiusi su kūriniu „Þá veistu svarið“, atlikėja užėmė 13 vietą su 42 taškais.
Gimtojoje šalyje Inga gerai žinoma kaip kino aktorė. Jame pirmą kartą pasirodė 1992 m. istoriniame filme „Veggfóður: Erótísk ástarsaga“, atlikusi epizodinį vaidmenį. Vėliau Inga filmavosi vietiniuose filmuose ir televizijos serialuose. Filme „Maður eins og ég“ Inga atliko vieną pagrindinių vaidmenų.
Kurkliai (Biržai)
Kurkliai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Kupreliškio, prie kelio. Kaimo pakraščiais teka Apaščia ir jos intakas Kraščia. Gretimose kapinaitėse veikia Dilių koplyčia.
Minimi 1695 m. Vabalninko parapijos sodžių sąraše. 1923 m. buvo 25 kiemai.
Žvaigždinis laikas
Žvaigždinis laikas – laiko matavimo skalė, kurios pagrindą sudaro žvaigždinė para. Tai laiko tarpas tarp dviejų gretimų vienavardžių pavasario lygiadienio taško kulminacijų tame pačiame geografiniame dienovidinyje. Žvaigždinis laikas skaitmenine verte yra lygus rektascensijai šviesulio, kuris tuo momentu yra viršutinėje kulminacijoje.
Žvaigždinė para Žemėje trunka 23 valandas, 56 minutes ir 4,1 sekundę – ji yra beveik 4 minutėmis trumpesnė už vidutinę Saulės parą, trunkančią 24 valandas (Saulės para – yra laiko tarpas tarp dviejų vienavardžių Saulės centro kulminacijų tame pačiame geografiniame dienovidinyje).
Gran Canaria
Gran Canaria:
Aleksandras Baltrūnas
Aleksandras Baltrūnas (1949 m. vasario 26 d. Jurbarke – 2005 m. spalio 6 d. Vilniuje) – Lietuvos matematikas, habilituotas daktaras, knygų apie matematikos istoriją autorius.
Biografija
1972 m. Vilniaus universitete baigęs matematikos specialybę, iki mirties dirbo Matematikos ir informatikos institute. Mokslinio darbo sritys – tikimybių teorija: masinio aptarnavimo uždaviniai, subeksponentinių skirstinių teorija, istorinė metrologija. Dėstė matematiką Vilniaus Gedimino technikos universitete.
Fiurstenvaldės kapinynas
Fiurstenvaldės kapinynas – prūsų kapinynas Sembos pusiasalyje, Karaliaučiaus apskritis, tarp Neitkaimio ir Fiurstenvaldės (, nuo 1938 m. Fürstenwalde, nuo 1946 m., Gurjevsko rajonas, Kaliningrado sritis).
Tyrimai
1868 m. kasinėjo A. Henšė. Ištyrė kelis kapus, viename iš jų buvo palaidoti du mirusieji ir du žirgai. 1877 tyrinėjo Otas Tišleris, 1902 m. – Emilis Holakas, 1923-1933 m. muziejaus „Prussia“ darbuotojai.
Rasta I a. - IV a. ir XI a. - XII a. mirusiųjų ir žirgų kapų. I-IV a. mirusieji laidoti nedeginti ir sudeginti, su urnomis ir be jų, su gausiomis įkapėmis; kai kurių kapų viršus apdėtas akmenimis. Rasta ietigalių, kirvių, peilių, diržo sagčių, apyrankių, akinių, profiliuotų ir žieduotųjų segių, žiedų, antkaklė trimitiniais galais, stiklo karolių, drožtuvas, molinis verpstukas, Romos monetų: Trajano (98-117 m.), Faustinos I (141 m.), Faustinos II (175 m.), Domiciano ir Septimijaus Severo (193-211 m.). Žirgų kapuose rasta kamanų ir žąslų. Greta XI-XII a. sudegintų mirusiųjų kapų buvo nedegintų žirgų su puošniomis kamanomis kapų. Kapinyne surinkta pavienių VI a. dirbinių, tarp jų – lankinė segė kryžine kojele.
Birštono miesto savivaldybės taryba 1997–2000 m.
Birštono miesto savivaldybės taryba – Birštono miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1997 m. kovo 23 d.
Rinkimuose dalyvavusios partijos
= Tarybos nariai =
Rudamina (Vilnius)
Rudamina – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 12 km į pietus nuo Vilniaus, piečiau Nemėžio, prie Rudaminos upelio. Seniūnijos centras, 6 seniūnaitijos. Stovi medinė Rudaminos Švč. Mergelės Marijos, Gerosios Patarėjos, bažnyčia (nuo 1909 m.), Rudaminos Šv. Nikolajaus Stebukladario koplyčia, veikia 2 gimnazijos (F. Ruščico ir „Ryto“), Rudaminos meno mokykla, 2 vaikų darželiai, Vilniaus rajono savivaldybės centrinė biblioteka, paštas (LT-13031), įsikūrusi AB „Vilniaus paukštynas“. Yra Rudaminos Viešpaties Atsivertimo cerkvės liekanos, buvusi smuklė (architektūros paminklas), tarybinių karių kapai, dvaro sodybos (XVI–XIX a.) fragmentai: XVIII a. rūmai, tvarto liekanos.
Birštono miesto savivaldybės taryba 1997–2000 m.
Veikla
Meru išrinktas Antanas Serafinas Zenkevičius, jo pavaduotoju Stasys Algirdas Martusevičius. Administratoriumi paskirtas Gintaras Verseckas.
Rudamina (Vilnius)
Gyvenvietę aptarnauja 12 nr. VVT autobusas.
miniatiūra|left|[[Vilniaus rajono savivaldybės centrinė biblioteka]] miniatiūra|left|AB „Vilniaus paukštynas“, 2016 m. miniatiūra|left|Turgaus diena
Etimologija
Viena iš versijų teigia, kad senovėje dvaras priklausė Rudaminoms-Dusetiškiams, nuo jų ir galėjęs kilti Rudaminos vietovardis. Tokiu atveju tai būtų dvarininkinis vietovardis.
Istorija
Šaltiniuose Rudamina minima nuo 1377 m., o nuo 1397 m. Rudamina vadinama miesteliu. Ldk Algirdo valdymo metu, 1377 metais, 700 Lietuvos karių, norėdami užkirsti kelią į Vilnių, laimėjo mūšį prieš kryžiuočius. 1394 m. Ldk Vytautas Didysis netoli Rudaminos patyrė pralaimėjimą mūšyje prieš tuo pačius kryžiuočius ir prarado 4 karo pulkus, o kunigaikštis Jonas Alšėniškis pateko į nelaisvę.
1781 m. Rudaminos parapinėje mokykloje mokėsi 10, 1782 m. – 21 vaikas. XIX a. Rudamina – Vilniaus apskrities miestelis, valsčiaus centras.
Sovietmečiu buvo Vilniaus paukštyno gyvenvietė, veikė paukštienos gamybos fabrikas (20–30 t mėsos kasdien), tarprajoninė Vilniaus veislininkystės įmonė.
2016 m. birželio 30 d. Lietuvos Respublikos Prezidentės Dalios Grybauskaitės dekretu patvirtintas Rudaminos herbas.
Trifazė srovė
thumb|right|400px|Trifazės srovės [[generatorius, rodantis besisukantį magnetinį lauką.]] Trifazė srovė – trijų vienfazių srovių sistema, kai tas sroves sukuria trys EVJ, kurių amplitudės ir dažnumai yra vienodi, o fazės skiriasi 120° arba laiko atžvilgiu 1/3 periodo.
Šiaurės vakarų kraštas
Šiaurės vakarų kraštas  – Rusijos imperijos dalis, apėmusi Baltarusijos ir Lietuvos generalgubernatorijas, kurios buvo sudarytos buvusios Lietuvos didžiosios kunigaikštystės teritorijoje. Pasižymėjo tam tikrais visuomeniniais teisiniais ypatumais. Centras – Vilnius. .
Istorija
thumb|300px|Neoficialus terminas „Šiaurės vakarų kraštas“ naudotas gana retai. Šiame 1897 m. žemėlapyje taip pavadinta Vilniaus, Gardino, Kauno, Vitebsko, Mogiliovo ir Minsko gubernijų visuma.
Trifazė srovė
Trijų fazių išraiškos
Tokiu atveju trijų fazių išraiškos:
Šiaurės vakarų kraštas
Istorija
Šiaurės vakarų kraštą sudarė 6 gubernijos :
1864 m. kuriant žemietijas (zemstvas, ) šios gubernijos liko be žemietijų. 1903 m. Rusijoje buvo priimti „Žemietijų ūkio valdymo Vitebsko, Volynės, Kijevo, Minsko, Mogiliovo ir Podolės gubernijose nuostatai“ (Положение об управлении земским хозяйством в губерниях Витебской, Волынской, Киевской, Минской, Могилёвской, Подольской), pagal kuriuos trijose iš šešių Šiaurės vakarų krašto gubernijų buvo įvesta modifikuota žemietijų sistema, kur visus žemietijų valdybų narius ir žemietijų įgaliotinius skyrė vyriausybė. Vėliau ši sistema buvo pripažinta nevykusia, todėl nuo 1910 m. buvo kuriamas projektas įstatymo, kuriuo šiose gubernijose turėjo būti įvesta renkamų žemietijų įstaigų sistema. Tiesa, buvo numatyta, kad žemietijų valdyme negalės dalyvauti lenkai žemvaldžiai. 1911 m. priimant šį įstatymą kilo politinį krizė. Rinkiminės žemietijos šiose gubernijose veikė nuo 1912 m..
Trifazė srovė
Trijų fazių išraiškos
kur, U_P – aukščiausia fazėje pasiekiama įtampa.
Vienodai apkrovus visas tris fazes: Vienos fazės kintamosios srovės galia periodo ribose kinta, du kartus tapdama lygi nuliui.
Nulinis laidas reikalingas tik vienfaziams prietaisams prie trifazės srovės šaltinio prijungti (jie jungiami tarp nulio ir vienos iš fazių). Kai kada įrengiamas papildomas „žemės laidas“ kuris skirtas saugai ir srovei perduoti nenaudojamas. Vienfazę apkrovą galima jungti ir tarp fazių, tačiau ten pasiekiama aukštesnė įtampa nei tarp vienos fazės ir nulinio laido.
Visgirdų ąžuolas
thumb|right|250px|Visgirdų ąžuolas 2015 m. kovo mėn.
Visgirdų ąžuolas – valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas, išskirtinių matmenų ir išvaizdos ąžuolas, augantis Šiaulių rajone, Visgirdų kaime (Bubių sen.). Ąžuolas pasiekiamas iš kelio pavažiavus apie 1 km į pietryčius. Atskiru ženklu ar kelio rodykle vietoje nepažymėtas.
Paminklinis medis stūkso netoli miško, paruoštų naujų sklypų sodybiniams namams statyti kaimynystėje. Jo aplinka išvalyta nuo krūmokšnių. Trikamienis ąžuo­las au­ga Aukštelkė­je gy­ve­nan­čių Liud­vi­nos ir Juo­zo Mi­nel­gų že­mė­je, ant akmeningo pylimo – akmenų rūžos. Ji tę­sia­si nuo Šiau­lių iki Bubių apie 10 km pro Ver­du­lių, Ge­gu­žių, Šlep­kų, Meš­kių kai­mus, Aukš­tel­kės gy­ven­vie­tę.
Ąžuolas paskelbtas saugomu 2012 m.
Baltrakis
Baltrakis – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Šunskų. Pastatytas paminklas G. Landsbergiui-Žemkalniui.
Erodas I Didysis
Erodas I Didysis (, ; 74 m. pr. m. e. – 4 m. pr. m. e., Jerichas, Palestinoje) – Judėjos, Galilėjos ir Batanėjos valdovas, valdė nuo 37 m. pr. m. e. iki mirties. Nuo 47 m. pr. m. e. buvo Romos vietininkas Galilėjoje, nuo 46 m. pr. m. e. – Samarijoje. thumb|left|150px|Erodas Didysis užima Jeruzalę, Žano Fouquet pvs. Konflikte tarp Oktaviano ir Antonijaus palaikė pastarąjį, tačiau po Antonijaus pralaimėjimo Akcijaus mūšyje persimetė prie Oktaviano, kuris patvirtino jo valdžią Judėjoje. 20 m. pr. m. e. Erodo karalystė be Palestinos taip pat apėmė dabartinės Jordanijos, Libano ir Sirijos dalį.
Karčiupis
Karčiupis – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Neveronių, Gaižiūnų miškuose, prie geležinkelio Kaunas–Vilnius ir Karčiupio upelio. Stovi Karčiupio Švč. Mergelės Marijos Krikščionių Pagalbos koplyčia (pastatyta 2007 m.), yra Karčiupio geležinkelio stotelė, už jos esanti šiaurinė kaimo dalis priklauso Pravieniškių seniūnijai. Gamtos paminklas Karčiupio miško ąžuolas (6,1 m apimties ir 27 m aukščio, apie 250 metų amžiaus, išsiskiria labai tiesiu kamienu), įsteigtas Karčiupio hidrografinis draustinis.
Erodas I Didysis
Erodas Didysis turėjo tris sūnus, kuriems po jo mirties atiteko jo karalystė – Archelajus (4 m. pr. m. e. – 6 m.), Erodas Antipas (4 m. pr. m. e. – 39 m.) ir Erodas Pilypas II (4 m. pr. m. e. – 34 m.).
Karčiupis
Istorija
miniatiūra|left|[[Karčiupio koplyčia]]
XX a. pradžioje minimas Karčiupio užusienis Rumšiškių valsčiuje. Iki II pasaulinio karo kaimas vadinosi Kertupiu. Prie magistralės, ties tiltu per Kruną, iki 2012 m. gaisro veikė populiari tarp keliautojų „Bajorų kiemas“ („Bajorkiemis“).
Drūkčių ežeras
Drūkčių ežeras – ežeras vakarų Lietuvoje, Plungės rajone, apie 7 km į šiaurės rytus nuo Žlibinų. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,31 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 165,5 m. Šiaurinis ir pietinis krantai užpelkėję, vietomis apaugę medžiais ir krūmynais. Aplinkui plyti pievos. Pietuose išteka upelis (Storės intakas, Lušinės baseinas). Šalia įsikūręs Drūkčių kaimas. Į rytus prasideda Vilkaičių geomorfologinis draustinis.
Kurkliai (Radviliškis)
Kurkliai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Karčemų. Saugomas Kurklių akmuo.
Novo Progresas
Novo Progresas  – miestas Brazilijoje, Paros valstijos pietvakariuose, 1194 km nuo Beleno. Pro miestą eina BR-163 plentas. Verčiamasi daugiausia miškų kirtimu ir medienos apdirbimu. Taip pat auginami ryžiai, kava, pupelės, verčiamasi gyvulininkyste. Veikia 2 ligoninės.
Savivaldybės plotas – 38 162 km², gyventojų skaičius – 25 769 (2021 m.).
Novo Progreso savivaldybėje, Kurua upėje yra 60 m aukščio krioklys.
Istorija
Gyvenvietė pradėjo augti nuo 1973 m., kuomet čia nutiestas kelias. 1983 m. vietovė jau buvo gyvenama, pastatyta bažnyčia. 1991 m. iš Itaitubos savivaldybės dalies sudaryta Novo Progreso savivaldybė.
Amerikiniai strepečiai
Amerikiniai strepečiai (Eremichthys) – karpinių (Cyprinidae) šeimos žuvų gentis.