cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Musninkai
Architektūra
Karalienei Barborai Radvilaitei (1520–1551) atminti pastatyta baroko stiliaus mūrinė Barboros koplytėlė (XVIII a.). Pasakojama, kad Barboros koplytėlę pastatė pati Barbora Radvilaitė, stebuklingai išsigelbėjusi persikėlimo per patvinusią Musę metu. Išliko XIX a. antrosios pusės – XX a. pradžioje Musninkų dvaro sodybos fragmentų – 2 svirnai, kluonas, dvaro rūmų rūsys, vandens malūno liekanos.
Kauno Pilėnų progimnazija
Kauno Pilėnų progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kaune, Šiaurės pr. 73, vykdanti pradinio ir pagrindinio (I dalis) ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190138742. Steigėjas Kauno miesto savivaldybės taryba.
Istorija
1980 m. įsteigta Kauno 42-oji vidurinė mokykla. 1998 m. liepos 21 d. suteiktas Pilėnų vidurinės mokyklos vardas. Nuo 2000 m. mokykloje įvestas profilinis mokymas. 2005 m. prijungta Kauno „Aukuro“ vidurinė mokykla. 2012 m. rugsėjo 1 d. Kauno Pilėnų vidurinė mokykla reorganizuota į pagrindinę. 2017 m. rugsėjo 1 d. pagrindinė mokykla reorganizuota į progimnaziją.
Žymūs mokiniai
Per 21 darbo metus mokyklą baigė 1031 abiturientas, iš jų 53 aukso, sidabro medaliais, su pagyrimu.
Rytinis vilnotasis indris
Kūnas 27-29 cm, uodega – 33-37 cm ilgio. Svoris 1-1,3 kg. Minta lapais ir pumpurais. Gyvena drėgnuose Madagaskaro miškuose. Gyena poromis su jaunikliais.
Alionys I
Alionys I (arba tiesiog Alionys) – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 11 km į rytus nuo Širvintų. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Yra medinė Alionių Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia, pastatyta 1794 m., rekonstruota 1932 m., Alionių pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-19005).
thumb|left|Autobusų stotelė thumb|left|Kryžius prie namo
Etimologija
Alionys – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo Alio ežero vardo.
Istorija
XIX a. minimas kaimas, Alionių dvaras ir palivarkas Vilniaus apskrities Širvintų valsčiuje.
TSRS okupacijos metais buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.
Kunčinas
Kunčinas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kunčinienė (ištekėjusi moteris) ir Kunčinaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Pašventys (Anykščiai)
Pašventys – viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Andrioniškio, prie kelio. Ribojasi su kaimais: Pirmaliūnis, Sedeikiai. Kaimo rytinėje pusėje tekanti Šventoji skiria viensėdį nuo Ramaškonių. Viensėdžio teritorija priklauso Šimonių girios biosferos poligonui. Yra išskirtos kelios Kertinės miško buveinės. Po juridinio kaimų ribų įteisinimo, plotas 43 ha.
Aniškis
Aniškis – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Luksnėnų. Į pietus nuo kaimo tyvuliuoja Gudelių ežeras. Netoli yra Pluvijos ežeras. Važiuojant iš Aniškio pietryčių kryptimi link Luksnėnų, šalia kelio stūkso Aniškio piliakalnis.
Istorija
Minimas XVI a. karališkųjų dvarų inventoriuje. Aniškio giraitėje ir piliakalnyje rasti akmeniniai kirvukai, geležiniai ginklai, keramikos šukės.
Klampučių pagrindinė mokykla
Vilkaviškio rajono Klampučių pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Klampučiuose (Vilkaviškio raj.), Klampučių g. 5A, vykdžiusi ikimokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Buvęs įstaigos kodas 190488828. Steigėjas Vilkaviškio rajono savivaldybės taryba.
Nuo 2013 m. Vilkaviškio rajono Gražiškių gimnazijos Klampučių skyrius.
Istorija
Mokykla įkurta Klampučių dvaro sodybos teritorijoje. 1946 m. įsteigta pradinė, 1950 m. septynmetė, 1951 m. aštuonmetė, 1986 m. nepilnoji vidurinė, 1987 m. devynmetė, nuo 1992 m. pagrindinė mokykla. 2013 m. Klampučių pagrindinė mokykla prijungta prie Gražiškių gimnazijos.
Kunigų taryba
Kunigų taryba – atstovaujamoji bažnytinė institucija, esanti vyskupijoje.
Kunigų tarybos nariai - kunigai - atstovauja visai vyskupijos kunigijai, yra tarsi vyskupo senatas, padeda vyskupui valdyti vyskupiją.
Uždaviniai
Kunigų tarybos tikslas yra realizuoti veiksmingą vyskupo ir kunigų bendradarbiavimą, plėtojant pastoracinę veiklą ir siekiant vyskupijos gerovės. Taryba turi skatinti visa, kas padeda ugdyti dvasininkus religiškai ir kultūriškai, rūpintis taip pat ir jų ekonomine padėtimi, tarnystės ir gyvenimo problemomis.
Kunigų taryba turi patariamąjį balsą. Sprendimai dėl vyskupijos gėrio visais atvejais yra priimami tik kartu su vyskupu.
Patariamoji funkcija
Vyskupas privalo išklausyti Kunigų tarybą, kai dėl vyskupijos valdymo reikia priimti reikšmingesnius sprendimus.
Nuorodos, šaltiniai
lcn.lt informacija
Lanovičių Malė
Lanovičių Malė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Prieraslio valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
José Luis Rodríguez Zapatero
Chosė Luisas Rodrigesas Sapateras (José Luis Rodríguez Zapatero, g. 1960 m. rugpjūčio 4 d. Valjadolide) – teisininkas, Ispanijos politinis veikėjas.
Senelis Chuanas Rodrigesas Lozanas, respublikonų armijos kapitonas, 1936 m. žuvo kovose su frankistais.
Biografija
Studijavo teisę Leonės kolegijoje ir universitete, 1982 m. licenziatas, 1986 m. Leonės universiteto politinių teisių profesorius.
Nuo 1982 m. Ispanijos jaunųjų socialistų organizacijos narys, nuo 1979 m. Ispanijos socialistinės darbo partijos, (PSOE) narys, 1988 m. Leono provincijos PSOE partijos lyderis, 1997 m. PSOE federalinio vykdomojo komiteto narys, nuo 2000 m. birželio 25 d. PSOE generalinis sekretorius, nuo 2003 m. Socialistų Internacionalo pirmininko pavaduotojas.
Nuo 1996 m. Ispanijos parlamento – Kortesų rūmų narys, 2000 – 2004 m. opozicijos lyderis. Nuo 2004 m. balandžio 17 d. Ispanijos ministras pirmininkas.
Amaltėja (mitologija)
Amaltėja (gr. Ἀμάλθεια, prižiūrėtoja) (dar vad. Boetidė) graikų mitologijoje – ožka, kurios pienu seserys Adrastėja ir Ida vaikystėje maitino Dzeusą. Kartais minima, kad Amaltėja buvusi Dzeuso auklė nimfa.
Ožka
Iš vieno Amaltėjos rago tryško nektaras, iš kito – ambrozija. Nulaužtą Amaltėjos ragą vadino „Gausybės ragu“, Plutu (turtu) arba Tyche (laime). Iš jo tekėjo neišsenkama gausybė maisto ir gėrimo. Ožkai nusilaužus ragą į medį, ragą paemė nimfa, apipynė žaliais lapais bei pripildė vaisių ir atidavė Dzeusui. Jis ragą padovanojo savo auklėms nimfoms, pažadėdamas, kad jos iš rago gaus visko, ko panorės.
Dzeusas ožką užkėlęs į dangų, iš to atsiradusi Vežėjo žvaigždyno žvaigždė Kapela. Iš ožkos odos Dzeusas pasidaręs skydą Egidę, kurį naudojo kovodamas su titanais.
Liaudies etimologija su ožka taip pat sieja Dzeuso skydą (aigis), Egidę, kuris iš pradžių reiškė tamsų audros debesį (kaitaragį). Aiks (šaknis – aig) reiškia „ožka“, todėl Egidę taip pat vadino „Ožkenos skydu“ ir teigė, kad jis padarytas iš Amaltėjos kailio.
Nimfa
Kitas mitas mini Amaltėją nimfą, Melisėjo (Okeano, Helijos ir kitų) dukrą. Amaltėja atidavusi „Gausybės ragą“ Achelojui, kuris ragą iškeitė į „Heraklio ragą“. Heraklis atidavęs ragą najadėms arba hesperidėms, kurios jų pripildė gėlių ir vaisių.
Pano žmona
Su Amaltėja tapatinama Aiks buvo dievo Pano žmona, kartais vadinama Aiks Amaltėja. Ją suviliojo Dzeusas ir ši jam pagimdė sūnų Aigipaną. Ji taip pat identifikuojama su pirmykšte Gorgone Aiks, kurios odą panaudojo gaminant aigio skydą (sutampa su Amaltėjos kailio mitu).
Giedraičiai (giminė)
thumb|right|240px|1800 m. tapytas giminės herbas Giedraičiai – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės didikų kunigaikščių giminė.
Kilmė
Kilę iš XIII a. – XIV a. sritinių Giedraičių ir jų apylinkių kunigaikščių. Pirmą kartą Giedraičių gyvenvietė paminėta 1338 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ir Livonijos ordino magistro pasirašytoje prekybos sutartyje. Giminės vardą pirmą kartą mini Hermano Vartbergės kronika 1375 m. Vienas valdų centrų – Videniškiai. Katalikai, nuo XIX a. buvo ir stačiatikių, nuo XX a. – protestantų. Save kildino iš Lietuvos metraštyje minimo legendinio kunigaikščio Giedriaus, tariamo Narimanto brolio. Manoma, kad anksti pripažino Mindaugo ir kitų Lietuvos žemės vyresniųjų kunigaikščių valdžią ir dėl to išlaikė titulą bei valdas ar jų dalį.
Hermanas Giedraitis (apie 1400 m. – prieš 1439 m. spalio 30 d.) – vienas pirmųjų aukštus mokslo laipsnius įgijusių lietuvių. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės 1528 m. sąraše yra 80 kunigaikščių Giedraičių. Ten yra atskiras „Registras kunigaikščių ir bajorų Giedraičių”, kurie karo metu turėjo statyti nuo 8 „dūmų” po vieną ginkluotą raitininką. 80 Giedraičių asmenų turėjo pastatyti 234 raitininkus. Matyt, ir kunigaikščiai, ir bajorai Giedraičiai nebuvo turtingi. 1567 m. Lietuvos kariuomenės sąraše buvo minimos 74 jų pavardės. Jų suskilimas į dvi šakas išsilaikė iki mūsų laikų. Rusijos imperijos valdžia 1865–1880 m. eilei Giedraičių dar pripažino kunigaikščių titulus. XV a. šeši kunigaikščiai Giedraičiai studijavo Krokuvos universitete, kai kurie Karaliaučiaus universitete, Vokietijos universitetuose.
Žymiausi Giedraičiai
Žemaičių vyskupijos kanauninkas:
Bliufildsas
Bliufildsas  – miestas rytų Nikaragvoje, Karibų jūros pakrantėje, prie lagūnų labirinto ties Eskondido upės žiotimis. Pietų Atlantiko autonominio regiono administracinis centras. Yra jūrų uostas (eksportuojama mediena, žuvis, jūros gerybės), oro uostas, negrįstas kelias į El Ramą. Veikia Nikaragvos Karibų kranto autonominių regionų universiteto padalinys.
Vyrauja nedidelių, lengvų medinių namų, daug kur įrengtų ant polių, architektūra. Mieste gyvena metisai, miskitai, juodaodžiai, baltieji, plačiai vartojama anglų kreolų kalba.
Istorija
XVII a. Eskondido žiotyse slėpdavosi piratai. Vienas jų, olandas Abraham Blauvelt, čia įkūrė gyvenvietę, kuri ir pavadinta jo vardu. 1641 m. čia įsikūrė nuo portugalų pabėgę vergai. Nuo 1633 m. čia koloniją steigti pradėjo britai, o 1705 m. Bliufildsas tapo oficialiu Moskitų Kranto administraciniu centru. XIX a. pab. tai buvo svarbus medienos, bananų eksporto centras. 1894 m. miestas tapo Nikaragvos dalimi, 1903 m. paskelbtas Selajos departamento sostine.
1988 m. miestą nusiaubė uraganas „Džoan“.
Pedro de Mendoza
thumb|Paminklas Pedro de MendozaiPedras de Mendosa (Pedro de Mendoza y Luján; 1487 m. Guadikse, Andalūsijoje –  1537 m. birželio 24 d. Atlanto vandenyne) – ispanų keliautojas ir konkistadoras, pirmasis La Platos adelantadas.
Kuveito istorija
Kuveito istorija – Kuveito valstybės, esančios prie Persijos įlankos, istorija. Savarankiška šios šalies valstybingumo istorija prasidėjo tik XVIII a.
Pedro de Mendoza
Biografija
Pedras de Mendosa gimė kilmingoje, imperatoriaus Karolio V malonę turėjusioje šeimoje. 1529 m. pasiūlė kolonizacinę kelionę į Pietų Amerikos pietus. Mendosai suteiktas generolo laipsnis, dovanotos teritorijos tarp La Platos ir Magelano sąsiaurio. Imperatorius jam davė 2000 dukatų ir pažadėjo dar tiek pat, jei Mendosa nugabens į koloniją 1000 kolonistų, ten pastatys kelią iki Ramiojo vandenyno ir 3 tvirtoves. 1534 m. Mendosa išvyko į kelionę, tačiau dėl labai blogų oro sąlygų buvo priverstas išsilaipinti Brazilijoje. Čia dėl nesutarimų Mendosos paliepimu buvo nužudytas jo leitenantas Osorijas. Vėliau Mendosos ekspedicija pasiekė La Platą ir 1536 m. vasario 2 d. įkūrė Buenos Aires. Tačiau ispanams teko susidurti su nuožmiu vietinių gyventojų pasipriešiniu. Indėnai nužudė Pedro brolį Diegą. Netrukus indėnai sugriovė Buenos Airių fortą. Sušlubavus sveikatai, Mendosa išplaukė atgal į Ispaniją, bet kelionės metu mirė.
Župania
Župania  – miestas Kroatijoje, rytų Slavonijoje, Vukovaro–Srijemo apskrityje, 254 km į rytus nuo Zagrebo. 96,45 % gyventojų – kroatai, be to, dar apie 2600 kroatų gyvena netoliese šiauriau esančiame kaimelyje Štitare.
Miestas įsikūręs ant Savos upės kranto, priešais Bosniją ir Hercegoviną (tiltas jungia su šios šalies miestu Orašje. Šiauriau eina automagistralė Zagrebas-Slavonski Brodas-Belgradas. Geležinkelis jungia su Vinkovcais.
Kuveito istorija
Kuveitas iki XVIII a
Senovėje Kuveito teritorija priklausė įvairioms valstybėms: Babilonijai, Asirijai, Persijai. VI a. buvo prijungta prie Arabų Kalifato, o XVII a. tapo Osmanų imperijos dalimi, jį, kaip ir visą Bachreino regioną, valdė Bani Chalidų dinastija.
Kunčius
Kunčius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Kuveito istorija
Kuveito įkūrimas
Kuveito miestą įkūrė migruojanti gentis, atvykusi iš Nedžo regiono. Vėliau į teritoriją genčių kėlėsi vis daugiau. Jos bėgo nuo sausros ir bado. Viena genčių atšakų, al-Sabahai, 1756 m. įsitvirtino galutinai ir įkūrė nepriklausomą Kuveito valstybę.
Kunčius
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kunčienė (ištekėjusi moteris) ir Kunčiūtė (mergautinė pavardė).
Kuveito istorija
Išorinės įtakos
Nuo XVII a. 7 dešimtmečio į šalį pradėjo skverbtis Ost Indijos bendrovė. 8 dešimtmetyje, laikinai sustiprėjus Osmanų Turkijai, šalis tapo al Basros apskritimi.
Kunčius
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kuveito istorija
Išorinės įtakos
XIX a. pabaigoje Kuveitas beveik buvo tapęs Jungtinės Karalystės protektoratu. 1901 m. savo teises į šalį Jungtinė Karalystė patvirtino pasirašydama su Turkija susitarimą, o 1913 m. Persijos įlankos konvenciją. Kuveitas nominaliai liko Turkijos al Basros apskritimi, bet išsaugojo autonomiją.
Per I pasaulinį karą Turkijai stojus į Vokietijos pusę, Jungtinė Karalystė Kuveitą paskelbė savo protektoratu.
Nepriklausomybė
thumb|200px|Irako karinė technika „[[Mirties greitkelis|Mirties greitkelio“ atkarpoje.]]
1961 m. birželio 19 d. Kuveitas paskelbė nepriklausomybę. 1962 m. iš šalies buvo išvesta Jungtinės Karalystės kariuomenė. 1966 m. parengtas šalies ekonominis vystymosi planas, įvestas nemokamas mokymas.
Nuo 1975 m. vyriausybė kontroliuoja naftos gavybą, 1977 m. nacionalizuota American Independent Oil Company bendrovės nuosavybė.
Nuo 1990 m. rugsėjo 2 d. Kuveitas buvo okupuotas Irako. 1991 m. vasario 28 Irako kariuomenė buvo išstumta Jungtinių Tautų koalicijos pajėgų.
Magusos apygarda
Apygardoje 2006 m. gyveno 64 269 žmonės.
Kuodis
Kuodis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kuodienė (ištekėjusi moteris) ir Kuodytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Vladimiras Bogoduchovas
Biografija
Gimė 1961 m. balandžio 15 d. Grynaičiuose, tankisto šeimoje. Vėliau gyveno Klaipėdoje, Kurgano srityje, nuo 1965 m. Kazachijos TSR. 1978 m. pradėjo tarnauti Sovietinėje armijoje. 1982 m. baigė Čeliabinsko aukštąją karininkų mokyklą, tapo pilotu, baigęs mokslus tarnavo Gomelio srityje, Chmelnyckio srityje. 1986-1987 m. dalyvavo Černobylio avarijos likvidacijoje. 1988-1989 m. TSRS-Afganistano kare. Nuo 1989 m. tarnavo Voroneže. 1994-1996 m. dalyvavo Čečėnijos kare. 2008 m. vykdė karines užduotis Pietų Osetijos kare. 2008 m. spalio 14 d. suteiktas Rusijos federacijos didvyrio vardas. 2011 m. gruodžio 4 d. išrinktas į Lipecko apskrities tarybą.
Medininkai (reikšmės)
Medininkai yra:
Vinkšnėnai (Panevėžys)
Vinkšnėnai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Upytės.
Antanas Šabaniauskas
Antanas Šabaniauskas (1903 m. gruodžio 20 d. Jurbarke – 1987 m. vasario 9 d. Vilniuje) – Lietuvos estrados dainininkas.
Biografija
miniatiūra|250px|left|Gimtinės vieta Jurbarke Dainavimo pradėjo mokytis pas Jurbarko katalikų bažnyčios vargonininką Joną Pocių. Pas jį mokėsi kol baigė Jurbarko progimnaziją. A. Šabaniauską motina augino viena ir lėšų leisti į mokslus neturėjo. JAV gyvenusi motinos sesuo suteikė materialinę paramą. A. Šabaniauskas nuvykęs Italijon, sėkmingai įstojo į saleziečių kongregacijos katalikų vienuolyną Estės mieste. Po dvejų metų A. Šabaniauskas persikėlė mokytis į Veroną. Čia giedojo katedros chore, mokėsi solinio dainavimo pas D. Andželinį. 1927 m. maestro grįžo atgal į Lietuvą. Muzikologas V. Venckus teigia, kad tolimesnį maestro likimą nulėmė atsitiktinumas. Plaukiant laivu iš Jurbarko į Kauną A. Šabaniauskas uždainavo "Tykiai, tykiai Nemunėlis teka". Jį pastebėjo ir stoti į operos chorą pakvietė tuometinis Valstybės teatro dramos režisierius Borisas Dauguvietis.
Plokštelių įrašai
Populiarumą A. Šabaniauskui atnešė įrašytos plokštelės. Laisvu nuo repeticijų metu jis dainavo A. Mikulskio vadovaujamame oktete. 1931 m. anglų kompanija „Columbia Graphophone“ atvyko įrašyti keletą šio kolektyvo atliekamų dainų. Įrašų metu pastebėję A. Šabaniauską kompanijos atstovai pasiūlė jam įrašyti keletą plokštelių. 1933 m. gruodžio mėn., Londone, firmoje „Columbia Graphophone“, jis įrašė pirmąsias 12 solinių plokštelių, į kurias pateko 24 populiarūs šlageriai. Jam akompanavo kompanijai „Columbia Graphophone“ priklausantis orkestras. 1936 m. lapkričio mėn. Londone, firmoje "The Gramophone company" maestro įdainavo 5 plokšteles pažymėtas "His master's voice" ženklu. Paskutines 10 plokštelių su 20 populiarių šlagerių ir vieną plokštelę su 4 liaudies dainom A. Šabaniauskas įrašė 1938 m. kovo mėn., Londone, firmoje „Columbia Graphophone“.
Koncertinė veikla
Nuo 1927 m. rudens A. Šabaniauskas pradėjo profesionalaus dainininko karjerą. Pirmus metus dainavo chore. Vėliau pasirodė pirmieji epizodiniai vaidmenys operose – D. Verdžio Traviata, M. A. Šarpantjė Luiza.
Iki Antro pasaulinio karo A. Šabaniauskas dainavo „Metropolio“, „Versalio“ restoranuose. Kauno radiofonas grojo jo dainuojamas dainas.
1946–1950 m. gyveno Vilniuje, dainavo Operos ir baleto teatre, 1950–1960 m. Filharmonijos chore. Po koncerto Rokiškyje parašytas skundas į laikraštį „Tiesa“ buvo pretekstas atleisti maestro iš Filharmonijos, ir nuo 1960 iki 1971 m. jis viešai nedainavo.
Sugrįžimas
Į Lietuvos estrados sceną A. Šabaniauskas grįžo 1971–1972 m. sandūroje. Po ilgos pertraukos A. Šabaniauskas uždainavo "Dainavos" naktiniame bare sutinkant naujuosius 1972 m. Nuo tada estrados solisto karjera daugiau nenutrūko. Dainavo „Dainavos“ ir “Šaltinėlio“ restoranuose. 1983 m. gruodį buvo surengtas paskutinis 80-tį šventusio A. Šabaniausko koncertas Jurbarko publikai. Po sunkios ligos A. Šabaniauskas mirė 1987 m. vasario 9 d. Palaidotas Rokantiškių kapinėse. 1989 m. Jurbarke esančioje maestro sodybvietėje atidengta paminklinė lenta. Po pusmečio Rokantiškių kapinėse buvo pastatytas skulptoriaus J. Narušio sukurtas paminklas.
Antano Šabaniausko premija
1990 m. buvo įsteigta Antano Šabaniausko premija. Šios premijos laureatais yra tapę Janina Miščiukaitė, Stasys Povilaitis, Nijolė Tallat-Kelpšaitė, Nijolė Ščiukaitė, Vytautas Kernagis, Viktoras Malinauskas, Ona Valiukevičiūtė, Birutė Petrikytė, Edmundas Kučinskas, Aleksas Lemanas. Paskutinioji premija įteikta Adolfui Jaruliui.
Mitkaičiai
Mitkaičiai – kaimas Telšių rajono savivaldybės šiaurėje, šalia kelio Eigirdžiai-Tirkšliai. Seniūnaitijos centras. Stovi medinė Mitkaičių Švč. Mergelės Marijos bažnyčia (pastatyta 1829 m.), yra Nevarėnų mokyklos pradinio ugdymo skyrius, biblioteka.
Punskas (kaimas)
Punskas (lenk. Puńsk) – lietuviškas kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Punsko valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. 85 % gyventojų yra lietuviai. Punios ežeras, kurio rytiniame krante stovi valsčiaus centras Punskas, o priešingame – Punsko kaimas. Valsčiaus kelias Punskas-Aglinė su pakelės kryžiumi. Kaimo turizmo sodybos. Punsko bibliotekos filialas su lietuviškomis ir lenkiškomis knygomis.
Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Minimas nuo 1559 m., dar vadinamas Senuoju Punsku. Per Antrąjį pasaulinį karą 78 gyventojai buvo išvaryti į Lietuvą, iš jų 50 grįžo atgal. LVKD skyrius (nuo 1976 m.). Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Pavadinimo kilmė
Tikėtina, kad kaimo pavadinimas kilęs nuo šalia esančio Punios ežero, kurio pavadinimas tikėtina kilęs nuo lietuvių kalbos žodžio Pūna.
Andora Eurovizijoje
thumb|right|200px|[[Marta Roure 2004 m.]] thumb|right|200px|[[Anonymous (grupė)|Anonymous 2007 m.]] thumb|right|200px|[[Gisela (dainininkė)|Gisela 2008 m.]]
Izabella Scorupco
Izabela Skorupko (SV Izabella Scorupco, ; g. 1970 m. birželio 4 d. Balstogėje, Lenkijos Liaudies Respublikoje) – lenkų kilmės, švedų aktorė ir modelis. Labiausiai žinoma dėl 1995 m. suvaidinto Džeimso Bondo merginos vaidmens filme „Auksinė akis“, kur ji vaidino Nataliją Simonovą, programuotoją, padedančią Džeimsui Bondui, kurį tada vaidino aktorius Pierce Brosnan. Dirbo modeliu tokioms įmonėms kaip „Tiffany & Co.“, „H&M“, „Oriflame“, „Dr Irena Eris“ ir „Wera“.
Biografija
Gimė 1970] m. birželio 4 d. Balstogėje Lech ir Magdalena Skorupko šeimoje. Jos tėvai išsiskyrė kai jai buvo vieneri metai. 1978 m. su mama išvyko gyventi į Švediją, kur ji išmoko švedų, anglų, prancūzų ir arabų kalbas. XX a. devinto dešimtmečio pabaigoje daug keliavo po Europą, kur dirbo modeliu. Jos nuotrauka buvo įdėta į „Vogue“ žurnalo viršelį. Dešimto dešimtmečio pradžioje pradėjo trumpą, bet sėkmingą pop dainininkės karjerą, kai išleido albumą „IZA“, kuris 1991 m. laimėjo Švedijos pop muzikos aukso medalį.
1996 m. gruodžio 25 d. ištekėjo už NHL Edmontono „Oilers“ ekipos žaidėjo, lenko Mariusz Czerkawski, bet jau 1998 m. išsiskyrė turėdami dukrą Julia. 2003 m. sausio 30 d. ištekėjo už amerikiečio Jeffrey Raymond, su kuriuo turi sūnų Jakob ir gyvena Los Andžele.
Paprastasis gerklažiotis šamukas
Paprastasis gerklažiotis šamukas (Hypostomus plecostomus) – dygiųjų skujažvynių šamukų (Loricariidae) šeimos žuvis.
Kūnas iki 60 cm. Taikus, aktyvus tik prietemoje ir naktį. Žolėdis. Dauginimosi metu rausia gilius urvus upės šlaite. Ikrus gina patinas. Mailius maitinasi kūno gleivėmis.
Akvariumas turi būti didelis, gausiai apsodintas, su daug didelių slėptuvių. Tinka įvairios cheminės sudėties, tačiau geros kokybės vanduo. Temperatūros ribos: 22-28 °C.
Paplitęs Suriname. Auginamas akvariumuose.
Sapu-sapu プレコ Iwak sapu-sapu Plekostomus
Aaron Mokoena
Aronas Mokūna (g. 1980 m. lapkričio 25 d.) – futbolininkas, Pietų Afrikos Respublikos rinktinės ir Portsmouth klubo gynėjas.
2009 m. gegužės 24 d. pasirašė trejų metų sutartį su Portsmouth klubu.
žaidžia nuo 1999 m. Su rinktine dalyvavo, bei keletame Afrikos Tautų taurių.
Ūmėdės
Ūmėdės (Russula) – ūmėdinių (Russulaceae) šeimos grybų gentis.
Tai viena didžiausių ir praktiniu požiūriu svarbiausių kepurėtųjų grybų genčių. Lotyniškai ūmėdė vadinama Russula (lot. russulus – rausvas). Beveik visos ūmėdės valgomos, išskyrus labai karčias, deginančias liežuvį (piktoji ūmėdė).
Japonijoje aptinkama vietinė (endeminė) nuodinga ūmėdė Russula subnigricans, kuriai reikalingos specifinės augimo sąlygos. Ūmėdės auga visame žemės rutulyje, mažiau tik tropikuose ir subtropikuose. Tai mikoriziniai grybai.
Vaisiakūniai įvairaus dydžio. Kepurėlės paviršius lygus, šiurkštus, glitus, jos spalva įvairuoja nuo baltos iki juosvos, įskaitant violetinę, rudą, žalią, raudoną ir geltoną. Jų kepurėles nudažo įvairiaspalviai pigmentai, kurie labai jautrūs šviesai, todėl saulės šviesoje greitai suyra, o ilgai lyjant išplaunami, todėl sodrios spalvos greit išblunka iki pilkšvos ar net baltos. Kepurėlės apačioje esantys lakšteliai laisvi arba prisegtiniai, keičiantys spalvą nuo grybo amžiaus – balti, geltoni, kartais juoduojantys, rausvėjantys. Kotas dažniausiai kiauraviduris, kartais paspaudus pakeičia spalvą. Trama mėsinga, perpjovus arba paspaudus keičia spalvą, malonaus, kartais aitraus deginančio skonio, dažniausiai be kvapo. Nuo geležies sulfato trama pakeičia spalvą.
Grybai švelnaus skonio, karčiųjų rūšių apvirinti valgomi. Kartumu, aitrumu daugiausia pasižymi raudonos spalvos ūmėdės. Geltonos, žalsvos, gelsvai rausvos, melsvai žalsvos ar net baltos dažniausiai nekarčios, vartojamos maistui.
Iš blunkančiosios ūmėdės (Russula decolorans) išskiriamas fermentas rusulinas, vartojamas sūrių gamyboje. Be fermentų, ūmėdėse yra ir vitaminų, riboflavino, nikotino rūgšties, gausu mikro ir makro elementų, organinių rūgščių.
Gentyje yra apie 300 rūšių, Europoje auga apie 200, o Lietuvoje turėtų būti apie 80 rūšių.
Raudonosios knygos grybai
Į Lietuvos raudonąją knygą įrašytos šios ūmėdžių rūšys:
PFK Ludogorec Razgrad
Razgrado „Ludogorec“ – Bulgarijos futbolo klubas iš Razgrado.
Istorija
Įkurtas 2001 m. liepos mėn., rungtyniavo Trečiojoje lygoje (III pakopa). Nuo 2011 m. Pirmoje lygoje. Jau debiutiniame sezone tapo šalies čempionais.
2017–2018 m. čempionų lygos antrame kvalifikaciniame etape burtai bulgarų klubą suvedė su FK Žalgiris. Lietuvoje 2:1 laimėjo FK Žalgiris, o atsakomosiose rungtynėse 4:1 pergalę šventė bulgarai. Bendras rezultatas buvo 5:3 bulgarų naudai, jie pateko į kitą etapą.
2021 m. dešimtą kartą iš eilės tapo Bulgarijos čempionais. Klubo vyr. treneriu buvo lietuvis Valdas Dambrauskas. Iki čempionato pabaigos likus keturiems turams užsitikrino Bulgarijos čempionų titulą.
Apranga
2021–2022 m. sezone Nike firma tiekė aprangas.
Pitiškis
Pitiškis – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Biržų, Rovėjos dešiniajame krante.
Ugnies Žemės nacionalinis parkas
Ugnies Žemės nacionalinis parkas  – saugoma gamtos teritorija pietų Argentinoje, Ugnies Žemės ir Pietų Atlanto salų provincijoje, pietinėje Ugnies Žemės salos dalyje. Įkurtas 1960 m. ir apima 630 km² plotą.
Parke saugoma unikali Ugnies Žemės salyno gamta: subantarktiniai miškai, krašto fauna, vaizdingi kraštovaizdžiai su ledynais, kriokliais, kalnais, slėniais, srauniomis upėmis. Būdingiausi Ugnies Žemės salos miškų medžiai yra blizgusis notofagas, žemasis notofagas ir antarktinis notofagas. Kiti būdingesni augalai yra kietalapis raugerškis, Embothrium coccineum, puošnusis drimis, raudonoji varnauogė, bruknuolė Gaultheria mucronata, Darvino raugerškis. Gausu įvairių samanų, kerpių, paparčių, pelkėse veši kiminai.
Lankomi parko objektai yra Byglio kanalas su Les Eclaireurs švyturiu, vaizdingas Fanjano ežeras, Pasaulio Pakraščio traukinys.
Šilas
thumb|250px|[[Dainavos giria|Dainavos girios šilas]]
Šilas – paprastųjų pušų arba kitų pušų genties rūšių miškas, augantis lengvame, smėlingame dirvožemyje, o ne pelkėtoje vietoje. Greta su pušimis neretai auga beržai, eglės ir kiti medžiai. Šilas – šviesus miškas, jame nėra pomiškio, tačiau pasitaiko šermukšnių, kadagių. Paklotėje auga bruknės, mėlynės, gausu samanų, kerpių.
Šilai paprastai auga zandriniuose bei pajūrio smėlynuose, aukštose upių terasose.
Lietuvoje dideli šilų plotai plyti Dzūkijoje, Aukštaitijoje, pajūryje. Mažesnių šilų pasitaiko Nemuno vidurupio slėnyje, sausesniuose miškuose. Žymesni šilai: Dainavos giria (didelė dalis), Panemunės šilas, Pažaislio šilas, Punios šilas, Prienų šilas, Tytuvėnų šilas, Anykščių šilelis ir kt.
Suražo žydų kapinės
thumb|right|250px|Suražo žydų kapinės
Suražo žydų kapinės – žydų kapinės, įkurtos 1825 m. Suražo mieste. Kapinių teritorija 0,4 ha, kurioje išlikę apie 10 antkapių su užrašais hebrajų kalba. Seniausias antkapis siekia 1792 metus.
Aistė Pilvelytė
thumb|right|A. Pilvelytė albumo „[[Meilė dar gyva“ viršelyje]]
Aistė Pilvelytė (g. 1979 m. liepos 27 d. Kaune) – Lietuvos dainininkė.
Biografija
Estradinio dainavimo ir chorinio dirigavimo specialybės mokėsi B. Dvariono muzikos mokykloje, dainavimo specialybės – N. Maceikaitės studijoje. Vilniaus universiteto Komunikacijos fakultete baigė informologijos studijas.
Kuodys
Kuodys − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Aistė Pilvelytė
Biografija
Muzikinę karjerą pradėjo 1990 m. Dainavo su vaikų popgrupe, po to merginų grupėje „Pagalvėlės“, taip pat grupėje „Exem“. 2002 m. kūrė ir vedė LTV laidą „Mokykla šiandien“.
2002 m. dalyvavo konkurse „Fizz Superstar“. 2006 m. LTV laidoje „Lietuvos dainų dešimtukas“ laimėjo 1-ąją vietą. 2008 m. kartu su verslininku Romu Bubneliu dalyvavo LNK muzikiniame šou „Žvaigždžių duetai 2“ ir laimėjo 1-ąją vietą bei auksinius mikrofonus. 2008 m. pasaulio virtualiame dainų festivalyje iš 100 dainų pasiekė 8-ą vietą. 11 kartų dalyvavo nacionalinėje atrankoje į Euroviziją ir vieną kartą, 2002 m., buvo diskvalifikuota: tarp jų – 2006 m. atrankoje su daina „Just for Fun“ (finale užėmė 6-ą vietą), 2007 m. atrankoje – su daina „Emotional Crisis“ (finale užėmė 3-ą vietą), 2008 m. atrankoje – su daina „Troy on Fire“ (finale užėmė 2-ą vietą), 2010 m. atrankoje su daina „Melancholia“ (finale užėmė 2-ą vietą), 2016 m. atrankoje su daina „You bet" (finale užėmė 5-ą vietą). 2017 m. atrankoje su daina „I’m like a wolf" finale užėmė 2-ą vietą. Gyvena Vilniuje. 2005 m. ištekėjo už verslininko Vlado Motiekos, su kuriuo susilaukė dukros Ugnės (g. 2009 m. rugpjūčio mėn.). Išsiskyrė 2010 m.
Kuodys
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Į Laisvę (fondas)
Fondas „Į Laisvę“ – ne pelno siekianti visuomeninė, kultūrinė organizacija lietuviškai kultūrai ugdyti.
Fondas įkurtas Čikagoje (JAV) 1960 m. rugpjūčio 5 d. tikslu skatinti ir leisti knygas bei studijas istorine, filosofine, religine ir grožine tema, remti kultūrinę ir patriotinę veiklą užsienio lietuvių tarpe, o atkūrus Lietuvos nepriklausomybę – ir Lietuvoje. Taip 1990 m. buvo įkurtas fondo „Į Laisvę“ Lietuvos filialas, kuris toliau leidžia knygas, leidinius, organizuoja istorinių ir politinių studijų savaites bei kitokius renginius Lietuvoje.
Vinkšnynė
Vinkšnynė – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Turgelių.
Vyžaina
Vyžaina – upė pietų Lietuvoje ir šiaurės Lenkijoje. Priklauso Priegliaus baseinui. Išteka iš Vižainio ežero Lenkijoje, įteka į pietinę Vištyčio ežero dalį. Yra didžiausias Vištyčio intakas. Ilgis – 6,6 km, iš jų 2,9 km teka Lietuvos teritorija. Baseino plotas – 55,6 km², Lietuvai tenka 11,4 km² baseino ploto. Vištyčio seniūnijoje, prie Pakalnių kaimo į Vyžainą įteka vienintelis intakas – Vizga (kairysis).
Pavadinimo kilmė
Upės pavadinimas rodo, kad upė teka vizomis apaugusia vaga. Jotvingių kalboje vizos - karklų rūšis.
Plechai
Plèchai – aukščiausia Bohemijos Miško viršūnė Aukštutinėje Austrijoje ir Čekijoje, siekianti 1378 m. Viršūnė yra Šumavos nacionalinio parko centras.
PFK Svetkavica Tʺrgoviŝe
Tergovištės „Svetkavica“ ( – „žaibas“) – Bulgarijos futbolo klubas iš Tergovištės.
Istorija
Klubas įkurtas sujungus Levski Targovise ir Botev Targovise klubus.
Kuodytė
Kuodytė - lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Kuodienė (ištekėjusi moteris).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Beržoniškis
Beržoniškis – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Andrioniškio, prie Beržuonos upelio. Ribojasi su Andrioniškio seniūnijos kaimais: Ramaškonys, Vertimai; Anykščių seniūnijos kaimais: Dubiškės, Šienraistis. Kaimas yra Ramuldavos miškuose, prie kelių ir  sankirtos.
Etimologija
Manoma, jog kaimo pavadinimas kilęs nuo upelio vardo Beržuona.
Višnicė
Višnicė  – kaimas Lenkijos rytuose, Višnicės valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 28 km į pietus nuo Palenkės Bialos ir apie 75 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Per kaimą teka Zielavos upė.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1446 metais. Gyvenvietei miesto teisės buvo suteiktos tarp 1511 m. ir 1579 metų. 1630 m. įkurta Višnicės Viešpaties Atsimainymo parapija. 1705 m. ir 1836 m. mieste buvo kilę dideli gaisrai. Iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. XIX a. priklausė Sapiegoms.
1869 m. gruodžio 24 d. iš gyvenvietės atimtos miesto teisės. XIX a. pabaigoje kaime palaidotas astronomas Kajetonas Kraševskis, jo brolis fotografas Liucijanas Kraševskis ir jų motina Sofija Malska. Per I pasaulinį karą sudegė apie 90% kaimo pastatų. Iki II pasaulinio karo kaime veikė Višnicės Senosios žydų kapinės ir Višnicės Naujosios žydų kapinės.
Tikrinis baravykas
Tikrinis baravykas, baravykas  – baravykų (Boletus) genties grybų rūšis. Plačiai paplitęs šiauriniame pusrutulyje. Pietų pusrutulyje natūraliai neaugo, tačiau buvo introdukuotas Naujojoje Zelandijoje ir Pietų Afrikoje. Vienas geriausiai pažįstamų ir vertingiausių valgomų grybų Lietuvoje.
Poros baltos, subrendusios – žalsvai gelsvos. Vaisiakūniai stambūs, mėsingi. Subrendusių grybų kepurėlė 7-30 cm skersmens, paprastai rausva, ruda, spalva tamsėja bręstant. Kotas 8-25 cm aukščio, iki 7 cm storio. Mikorizę sudaro su keliomis medžių rūšimis, kotas tik viršutinėje dalyje turi tinklelį.
Tai ne tik maistingiausias, bet ir gydomųjų savybių turintis grybas, liaudies medicinoje žaizdoms gydyti naudojami džiovintų baravykų milteliai.
Miškai: po pušimis, ąžuolais, eglėmis, beržais, bukais. Vasara, ruduo.
Auga birželio-lapkričio mėn. įvairiuose miškuose po eglėmis, ąžuolais, beržais, pušimis. Užauga dideli (Lietuvoje iki 3 kg). Vartojamas šviežias, dažniausiai džiovintas, marinuotas, sūdytas, šaldytas. Labai paklausus vietinėje ir užsienio rinkoje. Gana dažnas.
Taksonomija
Boletus edulis pirmą kartą aprašytas 1782 m. prancūzų botaniko Pierre Bulliard ir iki šiol vadinamas šiuo pirmuoju suteiktu vardu.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 49 psl.
Kelio ženklas
200px|thumb|right|[[JAV kelio ženklas įspėjantis, kad kelyje gali būti vaikų ir ribojantis greitį iki 25 mylių per valandą]]
Kelio ženklas – tam tikros formos ir spalvos ženklas, su simboliniais piešiniais ir užrašais, kuris yra statomas šalia arba virš kelio, skirtas informuoti vairuotojus. Gaminami iš stiklo, skardos arba plastikų, dengiami šviesą atspindinčiomis medžiagomis, apšviečiami iš vidaus ar iš išorės. Pirmieji kelio ženklai atsirado XIX amžiuje. Nuo 2003 m. Lietuvoje įsigaliojo naujos kelių eismo taisyklės (su kelio ženklais).
Dėl kalbos skirtumų gali atsirasti sunkumų suprantant kelių ženklus: tarptautiniai ženklai naudoja simbolius vietoje žodžių. Nors tokie ženklai buvo sukurti Europoje, jie yra naudojami daugumoje pasaulio valstybių.
Lietuvoje
Lietuvoje kelio ženklai skirstomi į šias grupes:
Paežerių pagrindinė mokykla
Vilkaviškio rajono Paežerių pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Paežeriuose (Pilviškių seniūnija, Vilkaviškio raj.), S. Ankevičiaus g. 1, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190489015. Steigėjas Vilkaviškio rajono savivaldybės taryba. Dabar tai Vilkaviškio Salomėjos Nėries pagrindinės mokyklos skyrius.
Istorija
thumb|left
Trijų skyrių Paežerių kaimo mokykla įsteigta 1868 m. valsčiaus namo patalpose. Pirmasis mokyklos pastatas iki mūsų dienų neišliko. Paežerių valsčiaus mokykla tuo metu buvo viena pirmųjų apskrityje. 1892 m. Paežeriuose pastatyta nauja mokykla su butu mokytojui ir paskirtas margas žemės sodui ir daržui.
1939 m. Paežeriuose numatyta steigti septynmetę mokyklą. 1944 m. liepos mėn. besitraukdami vokiečiai apgadino mokyklos pastatą. 1959–1964 m., vadovaujant A. Černeckiui, įrengta 12 vietų metalo-medžio dirbtuvės, įkurtas mokomasis-bandomasis sklypas. 1965 m. prasidėjo naujosios mokyklos statyba, užveistas sodas prie jos, pasodinta dekoratyvinių krūmų, medžių sodinukų, gautų iš įvairių Lietuvos vietų. 1997 m. pradėjo veikti mokyklos muziejus. Nuo 1998 m. mokykla turi savo himną, herbą ir vėliavą.
2019 m. Paežerių mokykla prijungta prie Vilkaviškio S. Nėries pagrindinės mokyklos.
NEC
NEC Corporation  – tarptautinė informacinių technologijų ir elektronikos bendrovė, įsikūrusi Minate (Tokijas), „Sumitomo“ konglomerato narė. Teikia informacinių technologijų ir telekomunikacijų tinklo sprendimus verslo įmonėms, ryšio paslaugų teikėjams bei vyriausybėms, taip pat gamina plataus vartojimo elektronikos įrenginius ir kitokią įrangą.
Iki 1983 m. vadinosi „Nippon Electric Company, Limited“. Buvo tarp 20-ies didžiausių pasaulyje puslaidininkių pardavimų lyderių, iki kol susijungė su „Renesas Technology“, taip pat vienu didžiausių puslaidininkių gamintoju.
Istorija
Įkurta 1899 m. liepos 17 d. kaip japonų ir amerikiečių („Western Electric“) kapitalo bendroji įmonė. Tai buvo pirmoji japonų įmonė, kurios dalį kapitalo valdė užsieniečiai. Specializavosi telefonų ir jungiklių gamyboje. 1924 m. pradėjo gaminti radijo ryšio priemones, 1950 m. – tranzistorius, m. 1954 – kompiuterius. 1980 m. sukūrė pirmąjį pasaulyje skaitmeninių signalų procesorių NEC μPD7710. Paskutiniais XX a. dešimtmečiais buvo didžiausia Japonijoje puslaidininkinių gamintoja. 2002 m. pagamino tuo metu greičiausiai pasaulyje dirbantį superkompiuterį Earth Simulator.
„NEC“ taip pat gamino integrinius grandynus, superkompiuterius, asmeninius kompiuterius, monitorius, išorinius įrenginius ir kt. Tiekė mikroschemas žaidimų konsolių gamintojams, taip pat buvo sukūrusi keletą savų, kaip kad TurboGrafx-16 ir PC-FX.
Aniškio piliakalnis
Aniškio piliakalnis su gyvenviete (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A68KP, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR58) – piliakalnis Alytaus rajone, Alytaus seniūnijoje, netoli Aniškio ir Arminų I kaimų. Piliakalnis yra netoli Gudelių ežero, bevardžio upelio kairiajame krante. Pasiekiamas keliu Luksnėnai–Ūdrija prieš Gudelių ežerą pasukus į pitvakarius kairėn keliu link Vardos ir už 450 m paėjus į mišką 400 m į pietryčių kryptimi, yra miško 36 kvartalo šiaurės vakarų dalyje, kitapus upelio, 20 m į šiaurę nuo miško palaukės. Piliakalnis minimas ir Arminų vardu.
Piliakalnis
Piliakalnio aikštelė buvo pailga šiaurės–pietų kryptimi, didžioji jos dalis nuplauta upelio. Piliakalnio šlaitai į upelį apardyti, statūs, 15 m aukščio, apaugę lapuočiais medžiais. Išlikusi dalis – 3,5 m ilgio, 13 m pločio. Aikštelės pietinėje pusėje iš molio supiltas 20 m ilgio, 6 m aukščio, 20 m pločio pylimas, kurio išorinis 8 m aukščio šlaitas leidžiasi į 1,5 m gylio, 7 m pločio viršuje, 2 m pločio dugne griovį, už kurio supiltas antras 0,4 m aukščio, 4 m pločio pylimas. Pašlaitėje prie upelio rastos suskilusios trinamosios girnos. Apaugęs lapuočiais medžiais. Piliakalnis datuojamas I tūkst. viduriu – II tūkst. pradžia.
Gyvenvietė
Į pietvakarius ir šiaurės vakarus nuo piliakalnio yra 1,5 ha papėdės gyvenvietė, kurios kultūriniame sluoksnyje rasta lygios, grublėtos ir žiestos keramikos su įrėžtais lygiagrečiais grioveliais, cilindrinis verpstukas.
Teodoras Bumblauskis
Teodoras Bumblauskis (g. 1934 m. kovo 11 d. Saušilyje, Žarėnų valsčius) – Lietuvos miškininkas ekologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1961–1969 m. dirbo Telšių miškų ūkyje vairuotoju, meistru, techniniu vadovu. 1967 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1991 m. biologijos mokslų daktaras.
1969–1990 m. dirbo Botanikos instituto Kraštovaizdžio ekologijos laboratorijoje. Nuo 1991 m. Klaipėdos universiteto dėstytojas, nuo 1993 m. Gamtos mokslų fakulteto dekanas; nuo 1992 m. profesorius.
Mokslinė veikla
Moksliniai darbai iš bendrosios ir taikomosios ekologijos, aplinkosaugos, landšaftotyros, biosferos evoliucijos.
Kuperis
Kuperis − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Morgai (Suvalkų apskritis)
Morgai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Prieraslio valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 13 km į pietryčius nuo Prieraslio, apie 15 km į šiaurės vakarus nuo Suvalkų ir 121 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
IP
IP gali reikšti:
Prancūzijos futbolo sistema
Pagrindinė Prancūzijos futbolą kontroliuojanti organizacija – Prancūzijos futbolo federacija (Fédération française de football), kontroliuojanti nacionalines ir moterų rinktines, taip pat organizuojanti vyrų mėgėjų čempionatus bei Prancūzijos taurės varžybas. Ligue 1, Ligue 2 bei Prancūzijos lygos taurės varžybas federacijos pavedimu organizuoja Prancūzijos futbolo lyga.
Lygos
Pirmi trys Prancūzijos futbolo sistemos divizionai sudaro Prancūzijos, kiekvienas šių divizionų apima visą šalies teritoriją. Žemiau yra du Mėgėjų futbolo čempionato lygmenys suskirstyti grupėmis pagal regionus. Dar žemiau yra regioniniai čempionatai.
Rinktinės
FIFA nare yra tik Prancūzijos (nuo 1908 m.), Prancūzijos Polinezijos (nuo 1990 m.) ir Naujosios Kaledonijos (nuo 2004 m.) futbolo rinktinės, tačiau užjūrio departamentai turi atskiras rinktines, kurios yra asocijuotos arba pilnos savų konfederacijų narės:
Kaltinėnų herbas
Kaltinėnų herbas – vienas iš Kaltinėnų miestelio ir seniūnijos (Šilalės rajono savivaldybė) heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo skydo raudoname lauke žalio kalno viršūnėje, siekiančioje skydo galvos lygį, guli sidabrinė puodynė, iš kurios kairiojo kaspino kryptimi teka vingiuota sidabrinio vandens juosta.
Simbolika
Heraldikoje kalnas laikomas dievybės artumo simboliu, vanduo - kūno, sielos, vidinio apsivalymo ir atsinaujinimo įvaizdis. Raudona spalva reiškia drąsą, narsą ir meilę, žalia - laisvės, grožio, vilties, gyvybės spalva, sidabrinė - doros, skaistumo, turtingumo išraiška.
Istorija
Kaltinėnai – senas miestelis. Senovėje šiose apylinkėse ėjo gynybinė linija, sauganti šalį nuo kryžiuočių puolimų. Ant piliakalnių stovėjusios galingos pilys. Dalis istorikų mano, kad ant Pilės kalno stovėjusi Pilėnų pilis.
Istorinio herbo Kaltinėnai neturėjo. Heraldikos komisijoje svarstant herbo idėjas, nuspręsta įamžinti piliakalnių šlovę ir unikalų Kaltinėnų keliomis versmėmis trykštantį Magdušės šaltinį. Sakoma, kad to šaltinio vanduo suteikia jėgų, žvalumo ir sveikatos.
Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 2009 m. gegužės 20 d. patvirtino dekretu Nr. 1K-1836.
Taškuotasis gerklažiotis šamukas
Taškuotasis gerklažiotis šamukas (Hypostomus punctatus) – dygiųjų skujažvynių šamukų (Loricariidae) šeimos žuvis.
Kūnas iki 30 cm ilgio, taškuotas. Auginamas akvariumuose.
Natūraliai paplitęs Brazilijos pietinėje ir pietrytinėje dalyje.
Puogeliškiai
Puogeliškiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 20 km į šiaurės rytus nuo Biržų, Biržų girios rytiniame pakraštyje, Nemunėlio kairiajame krante.
Suražo miesto herbas
200px|right|thumb|Suražo miesto herbas Suražo miesto herbas  – Suražo miesto heraldinis simbolis.
Aprašas
Herbas pradėtas naudoti 2001 m. lapkričio 29 dieną.
Latvijos autotankų pulkas
Latvijos autotankų pulkas, vėliau Autotankų brigada – Latvijos Techninei divizijai priklausęs tankų ir automobilių pulkas, vėliau brigada. Brigada buvo dislokuota Rygoje ir iš dalies Daugpilyje, vėliau Cėsyse. Vadai buvo generolas Otas Grosbartas (Oto Grosbarts) ir pulkininkas Janis Kalkis (Jānis Kaļķis).
Ginkluotė
Pulko (520 karių) ginkluotėje buvo:
Višnicės Viešpaties Atsimainymo parapija
Višnicės Viešpaties Atsimainymo parapija  – parapija, įsikūrusi Višnicės kaime. Parapija įkurta 1630 metais. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijai, Višnicės dekanatui. 1913-1955 m. buvo statoma mūrinė parapijos bažnyčia.
Raudonuodegis lemūras
Raudonuodegis lemūras (Lepilemur ruficaudatus) – žebenkštinių lemūrų (Lepilemuridae) šeimos naktinis primatas.
Geltonasis kazlėkas
Geltonasis kazlėkas, makavykas, geltonasis baravykas  – baravykinių (Boletaceae) šeimos, kazlėkų (Suillus) genties grybų rūšis.
Pušynai, kartais net ir pelkėti, pakilesnės vietos. Vasara, ruduo. Trama melsvėjanti.
Vaisiakūniai dideli. Kepurėlė 5–12 (15) cm skersmens, plaušuota, plaušuotai grublėta, drėgnu oru gliti, gelsvai pilka, geltonai ruda, rudai geltona. Vamzdeliai pilkai gelsvai žalsvi, senesnių – žalsvai geltoni, nešvariai pilkai žali, paspaudus mėlynuoja. Kotas 4–8×2–3 cm, tvirtas, lygus, oranžiškai geltonas, be žiedo. Trama geltona, įpjauta ar perlaužta mėlynuoja, švelnaus kvapo ir skonio. Sporos 7–11×3–4 μm.
Būdingi požymiai: pilkšvai oranžiškai geltoni vaisiakūniai, dygsta pušynuose, miškuose su pušies priemaiša. Kartais dar vadinamas baravyku makavyku.
Auga grupėmis, rečiau pavieniui, po pušimis. Skanus, vertingas, valgomas grybas. Labai dažnas, visų mėgstamas.
thumb|left|200px|Vaizdas iš šono
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 73 psl.
Rijeka
Rijeka − miestas Kroatijoje, šiaurinėje Dalmatijoje netoli Istrijos pusiasalio, prie Adrijos jūros. Mieste yra kelios laivų statyklos, laivų variklių gamyba, naftos perdirbimas. Veikia universitetas (įkurtas 1973 m.), taip pat aukštoji jūreivystės mokykla. Mieste nemažai XIV−XVIII a. architektūros paminklų.
Istorija
Rijekos miestas buvo įkurtas slovėnų, vietoj VII a. užkariautos ir sugriautos Tarsatikos. 1717−1918 m. Rijeka buvo laisvasis uostas. 1918−1920 m. miestą pakaitomis valdė Italija ir Jugoslavija. 1920−1924 m. Rijeka buvo laisvasis miestas, o nuo 1924 m. priklausė Italijai. 1947 m. Paryžiaus sutartimi Rijekos miestas atiduotas Jugoslavijai. 1991 m. Kroatijai atsiskyrus nuo Jugoslavijos, miestas priklauso Kroatijai.
IDM
thumb|275px|right|Britų duetas [[Autechre, kurio muzika yra dažnai apibūdinama kaip IDM.]] IDM ('Intelligent Dance M'usic, intelektuali šokių muzika) – elektroninės muzikos žanras, išsivystęs iš XX a. 9–10 dešimtmečių šokių muzikos. Būdingi IDM bruožai yra keisti, neįprasti garsai bei nekonkretus ritmas, kitų žanrų (drum and bass, ambient, house, techno ir kt.) elementų panaudojimas. Nepaisant pavadinimo, pagal šią muziką šokti sunku arba neįmanoma.
Žanro pavadinimas kildinamas iš 1993 m. rugpjūčio mėn. sukurtos „Intelligent dance music“ el. pašto grupės, skirtos aptarti daugiausiai Rephlex Records ir Warp Records įrašų kompanijos leidžiamą muziką. Manoma, kad grupės pavadinimas buvo įkvėptas 1992 m. išleisto rinkinio „Artificial Intelligence“ („Dirbtinis intelektas“), kuriame buvo atlikėjų, siejamų su IDM, kūriniai. Vėliau terminas išplito apibūdinant įvairią eksperimentinę šokių muziką.
IDM ankstyvuoju laikotarpiui buvo dažniausiai kuriamas naudojantis ritmo mašinas, sintezatorius ir kitus elektroninius muzikos instrumentus, kontroliuojamus MIDI protokolu, o vėliau vis dažniau pasitelkiant kompiuterines muzikos programas, kaip kad Cubase, Reaktor, Renoise, Logic Pro ir kt.
Zibalai
Zibalai – miestelis Širvintų rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Širvintų, kelių ir  sankirtoje. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Yra biblioteka. Prie miestelio yra Zibalų kaimas.
Istorija
thumb|left|Kryžius Zibaluose
Istoriniuose šaltiniuose Zibalai minimi nuo XVII a. pabaigoje; tada ši vietovė kaip bajoriška sodyba ir kaimas priklausė Staškūniškio dvarui ir buvo Sakalauskų nuosavybė.