cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Saldžialapė kulkšnė
thumb|Astragalus glycyphyllos
Saldžialapė kulkšnė (Astragalus glycyphyllos) – pupinių (Fabaceae) šeimos kulkšnių (Astragalus) genties augalų rūšis.
Daugiametis, 40 – 100 cm aukščio žolinis augalas. Stiebas storas, kylantis arba gulsčias. Lapai 10 – 20 cm ilgio, neporomis plunksniški. žiedai 12 – 16 mm ilgio, daugiažiedėse kekėse. Vainikėlis žalsvai geltonas. Ankštis tribriaunė, pjautuviškai išsilenkusi, su ilgu snapeliu viršūnėje. Sėklos 2 – 3 mm skersmens, žalsvai gelsvos arba rusvos.
Žydi birželio – rugpjūčio mėnesiais. Auga miškuose, kirtimuose, krūmuose, šlaituose. Gana dažna.
Vaistams naudojama žolė. Ji pjaunama, kai augalai žydi, paliekant 1/4 nenupjautų augalų sėkloms subrandinti. Žaliavoje yra glicirizino, asparagino, flavonoidų, askorbino rūgšties, saponinų, alkaloidų, mikroelementų, karčiųjų, mineralinių ir kitų medžiagų.
Korkas (reikšmės)
Žodis korkas reiškia:
Taip pat:
Kačaičių senosios kapinės
Kačaičių senosios kapinės, vad. Kapeliais, Markapiais, Senkapiais (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas - 24248, senas vertybės kodas - L581) – neveikiančios kapinės pietrytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Kačaičiuose (Žalgirio seniūnija), 1,25 km į pietvakarius nuo kelio Kretinga–Budriai, Kartenalės I kairiajame krante.
Kapinės
Teritorijos plotas – 0,14 ha, perimetras – 132 m.
0,9 km į pietvakarius Kačaičių piliakalnis.
Istorija
Įrengtos XVI a., vadinamos Markapiais, Senkapiais, Kapeliais. Jose iki XIX a. laidoti Kačaičių gyventojai. Vėliau buvę pakasami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai ir pan. 1917–1918 m. laidotos dizenterijos aukos, apie 1920 m. kapinės apjuostos grioviu ir pylimu, pastatytas kryžius, stogastulpis, koplytėlė ir koplytstulpis.
1959 m. žvalgė Juozas Mickevičius, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (vadovas Romas Olišauskas), 1991 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė). 1974, 1982 ir 1995 m. kartografuotos.
1972–1984 m. – vietinės reikšmės archeologijos paminklas. 1997 m. įrašytos į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (L581), 2005 m. pripažintos valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.
Vladas Švedas
miniatiūra|220px|right|Antkapinis paminklas
Vladas Švedas (1934 m. balandžio 8 d. Dubičiuose, Varėnos rajonas – 2012 m. birželio 8 d. Kaune) – Lietuvos kompozitorius, muzikologas, pedagogas.
Biografija
1946 m. baigė Upytės pradinę mokyklą. 1946–1951 m. mokėsi Panevėžio 1-ojoje berniukų gimnazijoje, grojo gimnazijos pučiamųjų orkestre, kompozitoriaus Antano Belazaro paskatintas sukūrė pirmuosius kūrinėlius. 1951–1953 m. mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje, trombono klasėje. 1953–1958 m. studijavo LSSR konservatorijos folkloro katedroje, kuriai tuo metu vadovavo prof. Jadvyga Čiurlionytė. 1958–1967 m. Panevėžio muzikos technikume dėstė teorines disciplinas, dirbo koncertmeisteriu.
1962–1965 m. studijavo kompozicijos specialybę Juliaus Juzeliūno klasėje. 1967–1975 m. ėjo muzikos teorijos skyriaus vedėjo ir dėstytojo pareigas Kauno J. Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje (dab. konservatorija). 1976–1982 m. Kauno menininkų namų direktorius. 1982–1985 m. M. ir K. Petrauskų memorialinio muziejaus direktorius. Nuo 1985 m. atsidėjo kūrybiniam darbui. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Visuomeninė veikla
Surengė ne vieną autorinį koncertą ir paskaitas Lietuvos miestuose. Rengė koncertų ciklą „Pro memoria“, skirtą Kauno kompozitorių kūrybai, koncertų-susitikimų ciklą „Šiuolaikinių Lietuvos kompozitorių portretai“. V. Švedo iniciatyva Kaune memorialinėmis lentomis buvo pažymėti namai, kuriuose gyveno kompozitoriai Juozas Indra, Juozas Pakalnis, Teodoras Brazys, sutvarkyti kompozitorių Juozo Gruodžio, Stasio Šimkaus, Juozo Pakalnio, Česlovo Sasnausko antkapiniai paminklai ir kapai.
Kūryba
Vlado Švedo kūryboje vyrauja Tėvynės ir tautos, jos praeities tema, religiniai filosofiniai apmąstymai. Pagrindiniai kūriniai:
Rudasis pelėnas
Rudasis pelėnas, arba miškinis pelėnas (Myodes glareolus sin. Clethrionomys glareolus) – žiurkėninių (Cricetidae) šeimos graužikas. Kūnas 80-105 mm ilgio ir 16-32 g. svorio. Nugara pilkšvai ruda, kūno apačia melsvai pilka. Uodega žvynuota, tarp žvynų auga reti plaukai. Snukutis smailesnis, o uodega ilgesnė negu kitų pelėnų.
Lietuvoje dažnas. Paplitęs įvairiuose miškuose, krūmais apaugusiuose paupiuose, paežerėse. Labiau mėgsta mišrius miškus. Urvus rausia po medžių šaknimis, kelmais.
Poema
right|thumbnail|Akmeninė lentelė su išlikusiu užrašu iš šumerų epinės poemos apie Gilgamešą
Poema (gr. poiēma) – poezijos žanras: eiliuotas pasakojamasis kūrinys, pagrįstas siužetu, charakteriais, arba didesnis lyrinis kūrinys, pagrįstas vienos idėjos sutelkta išgyvenimų grandine.
Istorija
Pirmiausia susiformavo epinė, vėliau – lyrinė poema. Pirmosios poemos (indų – „Mahabharata“, „Ramajana“, graikų – Homero „Iliada“ ir „Odisėja“, romėnų – Vergilijaus „Eneida“) sukurtos VIII–I a. pr. m. e. Šių ir daugelio vidurinių amžių epinių poemų (persų – Firdousi „Šachnamė“, vokiečių – „Nybelungų giesmė“, rusų – „Sakmė apie Igorio žygį“) siužeto centre – svarbūs istoriniai įvykiai, lemiantys valstybės likimą, arba pasakojimai apie genties, tautos atsiradimą.
Ankstyvosios poemos dar vadinamos epais, epopėjomis. Jos sukurtos iš liaudies mitų, padavimų, religinių giesmių, istorinių kronikų. Joms būdinga heroika, svarbiausią vaidmenį vaidina siužetas. Vėliau epinių poemų pobūdis kito: pradėjo ryškėti autoriaus moralinė savimonė, psichologinės būsenos (Dantės „Dieviškoji komedija“), filosofinės koncepcijos, meilės išgyvenimų motyvai (Š. Rustavelio „Karžygys tigro kailiu“), individualus formos virtuoziškumas (L. Ariosto „Pašėlęs Rolandas“).
Nuo XIX a. vidurio poema ėmė darytis labai priklausoma nuo bendrųjų literatūros srovių, poezijos motyvų, stiliaus kaitos dėsnių, poemos žanrinė plėtotė ėmė netekti savarankiškumo.
Poema lietuvių literatūroje
Lietuvių literatūroje poemos kuriamos nuo XVIII a. Pirmoji reikšminga lietuvių poema – K. Donelaičio epinio aprašomojo tipo kūrinys „Metai“; ji susijusi su šviečiamuoju klasicizmu. Savo poema (parašyta apie 1760–1770 m., pirmąkart išleista 1818 m.) K. Donelaitis sukūrė tautos epą ir padėjo pagrindą grožinei lietuvių literatūrai. Tolesnis lietuvių poemos raidos etapas – A. Baranausko poema „Anykščių šilelis“. Lietuvių literatūrai „Anykščių šilelis“ – pirmoji romantinė poema, kurioje girios, medžio įvaizdžiai išaugo į romantinį laisvo gyvenimo simbolį. Maironis davė pradžią naujųjų laikų lietuvių poemai, kuri brendo romantizmo ir realizmo poetinių tradicijų veikiama. Būdingiausios lietuvių poemos žanrinės formos: epinė (T. Tilvyčio „Usnynė“), satyrinė (F. Kiršos „Pelenai“), parodijinė (K. Binkio „Jauniausia Lietuva“), lyrinė (A. Miškinio „Keturi miestai“), tautosakinė (S.Nėries „Eglė žalčių karalienė“), filosofinė (V. Mykolaičio-Putino „Prometėjas“).
Nuorodos
דיכטונג
Anglijos futbolo varžybos 1947–1948 m.
Anglijos futbolo varžybos 1947–1948 m.
Airijos futbolo varžybos 1974–1975 m.
Airijos futbolo varžybos 1974–1975 m.
1974–1975 m. Lygos taurė
Airijos futbolo lygos taurė yra vienas pagrindinių taurės turnyrų Airijoje, jame dalyvauja dviejose stipriausiose lygose žaidžiantys klubai ir kai kurios žemesniųjų lygų komandos.
Tauragės suaugusiųjų mokymo centras
Tauragės suaugusiųjų mokymo centras – savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Tauragėje, Laisvės g. 19, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas suaugusiems lietuvių kalba. Įstaigos kodas 195474476. Steigėjas Tauragės rajono savivaldybės taryba.
Istorija
Iš pradžių vadinosi Darbo jaunimo vakarinė mokykla, mokykloje veikė stacionarinės ir vakarinės klasės. Stacionarinėse klasėse mokiniai pamokas lankydavo kiekvieną vakarą, išskyrus šeštadienį ir sekmadienį. Neakivaizdinėse klasėse vykdavo konsultacijos – pirmadieniais, trečiadieniais ir penktadieniais. Mokyklos buveinė buvo dabartinė Martyno Mažvydo mokykla. Apie 1977 m. mokykla pavadinta Tauragės vakarine pamainine. Apie 1980 m. mokykloje mokėsi daugiau kaip 1000 mokinių. Sumažėjus mokinių skaičiui, 1998 m. Vakarinė vidurinė mokykla reorganizuota į Suaugusiųjų mokymo centrą prie Žalgirių vidurinės mokyklos. 2003 m. suteiktas Tauragės suaugusiųjų mokymo centro pavadinimas. Šiuo metu Suaugusiųjų mokymo centras įsikūręs Jovarų pagrindinės mokyklos patalpose, turi 5 mokomuosius kabinetus.
Willem van de Velde (Vyresnysis)
thumb|right|200px| Vilemo van de Veldės Vyresniojo portretas Vilemas van de Veldė Vyresnysis (, 1611 m., Leidenas, Nyderlandai – 1693 m. gruodžio 13 d., Londonas, Anglija) – XVII a. Nyderlandų piešėjas ir tapytojas, marinistas.
Biografija
Vilemas van de Veldė Vyresnysis gimė 1611 m. Leidene. Jo tėvas Willem Willemsz van de Velde buvo prekybinio laivo kapitonas. Gali būti, kad būsimasis dailininkas, būdamas vaiku, lydėjo tėvą jo kelionėse. Gali būti, kad tai jam padėjo apsispręsti tapti jūrinio žanro dailininku. 1631 m. Leidene Van de Veldė vedė Judith van Leeuwen. Su ja susilaukė trijų vaikų. Jo du sūnūs Vilemas van de Veldė Jaunesnysis (1633–1707) ir Adrianas van de Veldė (1636–1672) tapo talentingais tapytojais. Kitas vaikas buvo duktė Magdalena.
Apie 1635 m. šeima persikėlė į Amsterdamą. Vilemo van de Veldės piešiniai datuojami nuo 1630 m. ir vaizdavo atskirus laivus, bei olandų laivų statiškas grupes. Vėliau didžiąją jo piešinių dalį sudarys tuo laikmečiu vykusių jūrų mūšių piešiniai. Van de Veldė dažnai keliavo kartu su karo laivais, buvo samdomas laivyno admiraliteto ir stebėjo įvykius tiesiogiai, apmesdavo eskizus pieštuku, o grįžęs į krantą kurdavo piešinius plunksna, tušu ir rašalu. To laikmečio dokumentuose Van de Veldė dažniausiai minimas piešėju ir tik retais atvejais tapytoju. Gyvenimo pabaigoje menininkas dažniau jau dirbdavo aliejiniais dažais kaip tikras tapytojas.
1652–1654 Olandijos-Anglijos kare Van de Veldė lydėjo admirolą Marten Tromp ir sukūrė daug piešinių, vaizduojančių tiek olandų, tiek anglų laivynus, bei Ševeningeno jūrų mūšį. 1658 m. Van de Veldė lydėjo admirolą Jacob van Wassenaer olandų pagalboje Danijai apsiginti nuo Švedijos laivyno. Savo kūriniais jis pelnė Danijos karaliaus palankumą. 1665 m. jis piešė antrojo Olandijos-Anglijos karo epizodus. Vienu jo svarbiausių užsakymų iš admirolo Michiel de Ruyter buvo 1666 m. Keturių dienų mūšio pavaizdavimas piešinių serija, iš kurių 24 išliko. 1672 m. Van de Veldė įamžino Solbio mūšį trečiojo Olandijos-Anglijos karo metu.
1672 m. žiemą Van de Veldė paliko Amsterdamą ir atvyko į Londoną paskui kiek anksčiau atvykusį sūnų, jau tuo metu reikšmingu tapytoju tapusį Vilema van de Veldę Jaunesnįjį. Gali būti, kad tam paskatino Nyderlandų-Prancūzijos konfliktas, grasinęs tiesioginiu prancūzų armijos įsiveržimu į Olandiją. Dailininkai susilaukė Anglijoje sėkmės. Anglijos karalius Karolis II skyrė Van de Veldei Vyresniajam 100 svarų metinę išmoką už jūrų mūšių vaizdavimą, kai jo sūnus buvo užsakytas šiuos jūrų mūšius vaizduoti spalvine tapyba. Van de Veldę metine 50 svarų išmoka rėmė Jorko hercogas Džeimsas. Tėvas ir sūnus įkūrė studiją Karalienės name Grinviče. Kartu ruošė piešinius gobelenams, vaizduojantiems Solbio mūšį. Savo piešiniais plunksna, anglimi ir kreida Van de Veldė lenkė kitus to meto Europos menininkus. Jo studijoje lankėsi kardinolas Leopoldas de Medičis iš Italijos. Vilemas van de Veldė Vyresnysis mirė 1693 m. gruodžio 13 d., palaidotas Šv. Jokūbo (Saint James) bažnyčioje Londone, Pikadilyje.
1485 m.
1485 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Bradiškės
Bradiškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Paberžės.
Sofija Gelovani
Sofija Gelovani (g. 1984 m. kovo 21 d. Tbilisyje) – Gruzijos dainininkė, kuri kartu su Nodiku Tatišviliu atstovavo Gruzijai 2013 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Waterfall“.
Eurovizija
Uždaros atrankos būdu nacionalinis Gruzijos transliuotojas GPB pasirinko Gruzijos atstovus – Sofija kartu su Nodiku Tatišviliu – dalyvauti 2013 m. Eurovizijoje. Dainą „Waterfall“ parašė praėjusių metų nugalėtojos Loreen „Euphoria“ autorius. Konkurso finale duetas užėmė 15 vietą su 50 taškų.
Malat’ia Erewan
Jerevano „Malat’ia“ – buvęs Armėnijos futbolo klubas iš Jerevano.
Istorija
2001 m. vėl radosi Malat’ia Erewan, tačiau po sezono ir vėl komanda buvo išformuota.
Vytauto rinktinė
Vytauto rinktinė – Lietuvos partizanų rinktinė, veikusi Suvalkijos pietvakarių dalyje. Įsteigta 1945 m. rugpjūčio 15 d. Pirmasis vadas – Vytautas Gavėnas-Vampyras. Priklausė Tauro apygardai. Iš pradžių veikė didesnėje Vilkaviškio apskrities dalyje (išskyrus šios apskrities rytinį pakraštį) ir apie Vižainį (Lenkija), nuo 1946 m. balandžio mėn. − jau visoje Vilkaviškio apskrityje (išskyrus laikotarpį nuo 1947 m. sausio mėn. iki 1949 m. kovo mėn., kuomet visi Vilkaviškio apsk. partizanai sudarė Kęstučio rinktinę) ir Marijampolės apsk. Marijampolės, Kalvarijos, Liubavo bei Liudvinavo valsčiuose. Sunaikinta 1952 m. vasarą.
Kumpotė
Prasideda 3 km į vakarus nuo Turmanto, ties Kirkliškėmis, ir 8 km teka į šiaurės rytus Lietuvoje, kur vadinama Vilenka; prateka Saločių ežerą. Po to Latvijos siena į vakarus, prateka Grendžios, Kampuočio I, Kampuočio II, Kampuočio III (Žiemgalos) ežerus. Toliau srūva į šiaurę per Latviją. Įteka į Laukesą 13 km nuo jos žiočių, 11 km į šiaurę nuo Turmanto, ties Birkineliais.
Intakai – Skirna, Straumenė (dešinieji), Pridulėja (kairysis).
Prie Kumpotės įsikūrę Grendzės ir Zemgalės kaimai (Latvija).
Manikūnų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Saločių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pasvalio rajonui. 1954 m. prijungta dalis Žadeikonių apylinkės, dalis Saudogalos apylinkės ir dalis Saločių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Manikūnų apylinkė prijungta prie Kiemėnų apylinkės, Saločių apylinkės ir Tetirvinų apylinkės.
Cirkas (reikšmės)
miniatiūra|250px|right|Cirkas Prancūzijoje
Riufiskas
Riufiskas – miestas vakarų Senegale, Dakaro regione, Žaliojo kyšulio pusiasalyje. Mieste gyvena 162 056 gyentojai (2007 m.). Seniau Riufiskas buvo svarbus Senegalo uostas, tačiau šiuo metu tai yra Dakaro priemiestis.
Cirkas (reikšmės)
Sąvoka Cirkas turi kelias reikšmes:
Riufiskas
Riufiskas taip pat yra to paties pavadinimo rajono sostinė.
Istorija
Iš pradžių miestas buvo žvejybinis kaimas, vadintas Tenguedj, Riufiskas tapo svarbus XVI a. kaip pagrindinis Kajorų karalystės uostas. Miestą dažnai lankė portugalai (kurie pavadino jį Rio Freska ar „Gėlavandene Upe“), Olandijos, Prancūzijos ir Anglijos prekybininkai.
1840 m. pora Sen Lui prekiautojų pastatė ant kranto sandėlius riešutams saugoti. Kiti prekiautojai pasekė šiuo pavyzdžiu. Kadangi arachisų riešutų prekyba sparčiau augo, miestas plėtėsi komerciškai. 1859 m. Riufiske prancūzai pastatė uostą ir prijungė miestą prie Senegalo kolonijos. 1880 m. Riufiskas paskelbtas komuna, o 1885 m. jo uostas buvo sujungtas su geležinkelio linija Dakaras–Sen Lui. 1909 m. Galandou Diouf (m. 1941 m.) buvo išrinktas atstovu Sen Lui kolonijos Taryboje, tapdamas pirmuoju afrikiečiu tokiose pareigose.
Uosto smukimas
XX a. pradžioje turėdamas geresnius uostus sparčiai vystėsi Dakaras, o tai smukdė Riufiską. Miestas prarado visas turizmo sektoriaus ir visuomenines investicijas, todėl šiuo metu jis yra vienas iš labiausiai apleistų Senegalo didžiųjų miestų.
Gintautas Alekna
thumb|250px|Gintautas Alekna, 2006 m.
Lepelionys
Lepelionys – kaimas Prienų rajono savivaldybės rytuose, 4 km į rytus nuo Stakliškių, 1 km į šiaurę nuo kelio Prienai–Vilnius. Kaime stūkso Lepelionių piliakalnis (Napoleono kepurė).
Gintautas Alekna
Gintautas Alekna (g. 1956 m.) – teleoperatorius, fotografas, keliautojas, ekspedicijų į tremtinių vietas organizatorius ir vadovas, „Lemties" bendrijos narys.
Iki 2007 m. 21 ekspedicijos į Sibirą organizatorius ir dalyvis; kelių filmų apie tremtį autorius.
Radamantas
Graikų mitologijoje Radamantas – Dzeuso ir Europos sūnus. Radamantas buvo Mino ir Sarpedono brolis. Jį užaugino Kretos karalius Asterionas.
Gintautas Alekna
Įvertinimas
2002 m. P. Abukevičiaus premijos laureatas. Apdovanotas Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino III laipsnio medaliu. 2006 m. G. Alekna pripažintas Lietuvos televizijos (LTV) akcijos „Daugiau saulės, daugiau šviesos“ laureatu ir pelnė Petro Abukevičiaus vardo premiją už pažintinį fimą „Kamanos“.
2006 m. paskirta Mažeikių krašto kultūros premija.
Radamantas
Kai Asterionas mirė, sostą paliko Minui, kuris ištrėmė savo brolius. Pagal vieną šaltinį Radamantas valdė Kretą prieš Miną ir įdiegė puikų teisės kodeksą, kurį nukopijavo spartiečiai. Išvarytas iš Kretos, pasitraukė į Boeotiją, kur vedė Alkmenę.
Radamantas po mirties tapo vienu iš trijų teisėjų Tartare. Radamantas teisia azijiečių sielas; Ajakas teisia europiečių sielas; Minas teisia graikus. Radamantas taip pat išklauso nusidėjėlių priekaištus ir prisipažinimus, bei nusprendžia ar teismas buvo teisingas.
Pagraužiai
Pagraužiai – kaimas vakarinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurę nuo Liubavo. Seniūnaitijos centras.
Vandeningas sluoksnis
Vandeningas sluoksnis – požeminis, vandenį talpinantis uolienų (žvyro, smėlio ir kt.) sluoksnis. Kai kurie vandeningi sluoksniai gali būti sudaryti iš plyšiuotų uolienų (klinties, bazalto, smiltainio). Mokslas, tiriantis vandeningus sluoksnius, vadinamas hidrogeologija.
Vandeningų sluoksnių klasifikavimas
Pagal vandens spūdį vandeningi sluoksniai skirstomi į:
Spūdiniai vandeningi horizontai paprastai būna po vandenspara. Nespūdinis – dažniausiai pirmas nuo žemės paviršiaus vandeningas sluoksnis.
Pagal cheminę vandens sudėtį vandeningi sluoksniai skirstomi į:
Vandeningų sluoksnių naudojimas
Vandeningi sluoksniai dažnai naudojami vandeniui išgauti. Kai kurios šalys, tarp jų ir Lietuva, savo vandens poreikius tenkina išimtinai eksploatuojant požeminį vandenį. Taip pat vandeningi sluoksniai gali būti eksploatuojami mineraliniam vandeniui išgauti, geoterminei energijai panaudoti, retiems cheminiams elementams išgauti iš gilių sluoksnių.
Banco Santander
Šis bankas savo paslaugas teikia Europoje, Lotynų Amerikoje, Singapūre, Honkonge, Afrikoje bei JAV.
Argentinos ginkluotosios pajėgos
Argentinos ginkluotosios pajėgos – Argentinos Respublikos institucijos ir organizacijos, skirtos koviniams ar kitokiems veiksmams vykdyti karo atveju. Argentinos karines pajėgas sudaro: Argentinos armija, Argentinos Respublikos karinis jūrų laivynas ir Argentinos oro pajėgos. Tarnavimas armijoje savanoriškas, nuo 18 m. Rezervines karines pajėgas sudaro 18-49 m. amžiaus gyventojai. Karo atveju būtų galima mobilizuoti 7 mln. karių. Kasmet karinį amžių pasiekia 344 tūkst. jaunuolių. Per metus karinėms pajėgoms skiriama 4,3 mlrd. dolerių. Karinės išlaidos sudaro 0,9 % BVP. Argentinės karinės pajėgos modernios, mobilios, gerai organizuotos. Šalies kariai dalyvauja daugelyje tarptautinių misijų.
Punaka
Punaka – Punakos rajono administracinis centras. Iki 1955 m. buvo Butano sostinė, paskui ji buvo perkelta į Timpu iki kur yra 72 kilometrų atstumas. Čia teka dvi pagrindinės Butano upės: Po Ču ir Mo Ču. Dėl gausios drėgmės, vietiniai augina daug ryžių bei kitų augalų
Punakos dzongas
Punakos dzongas, kurio pilnas pavadinimas Pungtang Dečen Potrang Dzong, buvo sukurtas Zhabdrung Ngawang Namgyal 1637-38 m. Šiame dzonge laikomos pačios švenčiausios relikvijos, taip pat Zhabdrung Ngawang Namgyal palaikai.
1907 m. čia buvo karūnuotas pirmasis Butano karalius Ugyen Wangchuck. Po trejų metų taip pat buvo pasirašyta sutartis su britais, kuria jie pasižadėjo nesikišti į Butano vidaus reikalus.
Pasvaliečiai
Pasvaliečiai – kaimas Biržų rajono savivaldybės vakariniame pakraštyje, prie kelio Biržai-Saločiai. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka. Stovi koplytstulpis A. Macijauskui atminti.
Istorija
Kaimas pirmą kartą minimas 1696 m.
BOINC
Berkeley Open Infrastructure for Network Computing (BOINC) – programinė įranga, aptarnaujanti projektų duomenis klientų kompiuteriuose. Programa buvo sukurta projektui SETI@home, tačiau pastebėjus jos potencialą buvo pritaikyta kituose panašaus pobūdžio kompiuteriniuose projektuose, kur reikalingi dideli skaičiavimai. Programinė įranga yra nemokama, išleista su LGPL licencija. Šiuo metu BOINC kuria grupė žmonių Kalifornijos universitete, JAV. BOINC pagalba atliekami įvairaus pobūdžio projektai, kuriuose dalyvauja daugiau 300 tūkstančių aktyvių kompiuterių, kurių duomenų apdorojimo galia apie 432 teraflopus (2006 liepos 3). Tokiu būdu sukuriamas kompiuterių tinklas – superkompiuteris, kuris yra 54 % galingesnis už greičiausią pasaulio kompiuterį, BlueGene.
Alekna
Alekna − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Aleknienė (ištekėjusi moteris) ir Aleknaitė (mergautinė pavardė).
Šią pavardę turi šie garsesni asmenys:
Alekna – vardas.
Šį vardą turi šie garsesni asmenys:
Herbas
miniatiūra|[[ATR|Abiejų Tautų Respublikos herbas su Lenkijos ereliu ir Lietuvos Vyčiu Lietuvos didžiųjų kunigaikščių rūmuose]]
Herbas ( < 'palikimas') – valstybės, miesto, teritorinio vieneto, organizacijos, luomo, giminės, asmens skiriamasis ženklas, vaizduojamas vėliavose, monetose, antspauduose, ant pastatų, buities rakandų, knygose. Herbai kuriami įvairia technika pagal griežtas heraldikos taisykles.
Istorija
Valstybių herbai dažnai randami monetose, medaliuose ir antspauduose. III tūkstantmetyje pr. m. e. šumerų herbe buvo liūto galva, senovės Egipto – gyvatė, Romos – erelis, Atėnų polio – pelėda. Vakarų Europoje herbai paplito XII a. per Kryžiaus karus iš riterių paprastų linijinių ženklų, žyminčių asmenį ir nuosavybę. Vėliau herbai pasidarė paveldimi ir pabrėžė privilegijuotą padėtį visuomenėje. Linijinius herbus pakeitė simboliniai. Viduramžiais valdančiųjų dinastijų herbai ilgainiui tapo valstybės herbais. Teisę suteikti herbą turėjo karaliai ar imperatoriai.
Lietuvoje
left|thumb|Herbas ant [[Raudonės pilis|Raudonės pilies sienos]] Lietuvoje XIV a. kunigaikščių ženklai jau atitiko herbo aprašymą. Seniausi herbai linijiniai. Tokie yra Gediminaičių stulpai, tapę Gediminaičių dinastijos herbu (XIV a.), ir dvigubas kryžius – Jogailos simbolis (Jogailaičiai, XIV a. pabaiga), vėliau XV a. tapęs sudėtine valstybės herbo dalimi. Ponų herbai susiformavo XIV a. pabaigoje – XV a. pradžioje. 1413 m. Horoldės aktu kai kurie prisiėmė lenkų herbus. Daugelio šeimų, tokių kaip Beresnevičiai, Blusiai, Dorohostaiskiai, Kęstartai, Rimvydai-Mickevičiai, Skorulskiai, bajorų herbai turėjo lietuviškąjį perkirstų strėlių motyvą.
Nuo XIV a. Lietuvos miestams suteikiant Magdeburgo teises buvo suteikiami ir herbai.
Pradžioje herbuose juntamas gotikinis stilius (XIV–XV a). Vėliau herbai tapo renesansiniai (XIV–XVII a.), barokiniai (XVII a. – XVIII a. pradžia), klasicistiniai (XVIII a. pabaiga).
Herbo sandara
thumb|right|300px|Herbo sudėtinės dalys ir jų pavadinimai Svarbiausia herbo dalis – skydas. Skydas gali būti suskaidytas laukais. Dažnai puošiamas simboliniais piešiniais – skydo figūromis (geometriniai motyvai, daiktai, žmonių, žvėrių, fantastinių būtybių atvaizdai). Be skydo herbas dažnai turi šalmą, karūną, mantiją, skydininkus, užrašus – taip vadinamus devizus (moto). Herbe labai svarbus vaidmuo tenka spalvoms. Kai kada skyde sukomponuojami keli herbai.
Herbų meninei išraiškai turėjo tuo metų vyravęs (dominavęs) meno stilius.
FK Ąžuolas Prienai
Prienų „Ąžuolas“ – Lietuvos futbolo klubas iš Prienų.
Pševorsko kultūra
Pševorsko kultūra – geležies amžiaus II a. pr. m. e. pabaigos – V m. e. a. pradžios archeologinė kultūra dabartinės Lenkijos teritorijoje bei gretimose dabartinės Ukrainos teritorijose. Buvo po Rytų Pamario kultūros. Pavadinta netoli Pševorsko miesto esančio kapinyno vardu.
Pševorsko kultūros gyvenvietės nebuvo įtvirtintos; žmonės gyveno antžeminiuose stulpinės konstrukcijos pastatuose, retesniais atvejais – pusiau žeminėse. Verstasi žemdirbyste (rasta pjautuvų, geležinių noragų) ir gyvulininkyste, puodininkyste, kalvyste, buvo daromi juvelyriniai dirbiniai. Plokštiniuose kapinynuose (degintiniuose kapuose) aptikta keramikos, geležinių ginklų, papuošalų.
Tommy Hilfiger
Tomis Džeikobas Hilfigeris (, g. 1954 m. kovo 24 d. Niujorke, Jungtinėse Valstijose) – amerikiečių mados dizaineris. 1985 m. įkūrė pasaulyje garsią mados kompaniją „Tommy Hilfiger Corporation“.
Biografija
Tommy Hilfiger gimė Elmiros mieste Niujorko valstijoje, buvo antras vaikas iš devynių. Jo, kaip dizainerio, karjera prasidėjo, kai jis buvo dar vidurinėje mokykloje ir 1969 m. atidarė keletą parduotuvių pavadinimu „People’s Place“, turėdamas tik 150 dolerių. Be jokio išsimokslinimo Hilfiger pradėjo kurti drabužius įvairiems mėgstamiems butikams. 1979 m. persikėlė gyventi į Niujorką, kad galėtų sėkmingai siekti dizainerio karjeros. Jaunasis dizaineris buvo pastebėtas verslininko Mohan Murjani, kuris ieškojo pagalbininkų kuriant naują vyrų drabužių kolekciją. Jis tikėjo, kad Hilfiger turi potencialo ir įvairių naujų bei inovatyvių idėjų.
1985 m. buvo pristatyta pirmoji vardinė kolekcija; vėlesni jo darbai išlaikė panašų stilių ir savitus bruožus. Iš pradžių dizaineriui verslo pasaulis nebuvo palankus, jo pirmosios parduotuvės bankrutavo, o prekės ženklo produkcija nebuvo sėkminga. Hilfiger ir jo komandai prireikė kelerių metų, kol jų idėjos buvo pastebėtos; jų produkcija buvo galiausiai užsakyta keleto garsių universalinių parduotuvių. 1988 m. prekės ženklo prekių pardavimai pasiekė 25 mln. JAV dol., devinto dešimtmečio viduryje buvo pasiekta pusės milijardo riba, o dešimtmečio pabaigoje pasiektas ir vienas milijardas.
2010 m. amerikiečių kompanija „Phillips-Van Heusen“ nusipirko „Tommy Hilfiger“ prekės ženklą, sandorio vertė siekė 3 mlrd. JAV dol. „Tommy Hilfiger“ nors ir yra amerikiečių bendrovė, tačiau du trečdaliai jos veiklos yra vykdoma Europoje; „PVH“ tokiu sprendimu siekė dar labiau įsitvirtinti pasaulio rinkoje, kartu vykdant ir kitų kompanijai priklausančių prekės ženklų plėtrą. Hilfiger pasirašė ilgalaikę sutartį su naujais šeimininkais, išliko vienas svarbiausių asmenų kompanijoje, iki šiol dirba pagrindiniu kolekcijų dizaineriu.
Hilfiger su savo buvusia žmona Susie turi keturis vaikus: Alexandria, Richard (kuris yra reperis), Elizabeth bei Kathleen. 2008 m. vedė antrą kartą; su žmona Dee Ocleppo 2009 m. susilaukė sūnaus.
Gagarino gyvenvietė
Gagarino gyvenvietė – vėlyvojo paleolito medžiotojų gyvenvietė Dono kairiajame krante prie Gagarino kaimo, Zadonsko rajonas, Lipecko sritis, Rusija.
Tyrimai
Rasta paleolito laikotarpio būsto liekanų – ovali pusiau žeminė, apačia buvo 0,4-0,5 m giliau žemės paviršiaus, dydis 4,5-5,5 m. Jos sienos ir stogas daryta iš karčių, kurios dengtos šakomis ir aptemptos kailiais, apačioje prispaustais akmenimis ir stambiais kaulais. Gyvenvietėje aptikta daug mamutų, taurų, šiaurinių elnių, lapių ir paukščių kaulų. Itin gausiai rasta titnaginių įvairių tipų gremžtukų ir rėžtukų, mažų antgalių ir mikrolitų, dalis retušuoti, kaulinių ylų, ietigalių, adatų su įpjova siūlui užkabinti, ginklų ir įrankių. Rasti 24 pakabukai, dauguma iš pragręžtų žvėrių ilčių, 7 moters figūrėlės iš mamuto durklų: 6 – su hipertrofuotai padidintomis krūtimis, pilvu ir sėdmenimis ir viena figūrėlė, vaizduojanti moterį realistiškai, visu ūgiu (nebūdinga paleolitui); viena jų, datuojama 22 tūkstantmečiu pr. m. e., analogiška Vilendorfo figūrėlei – moteris vaizduojama sėdinti.
Janosch
Janošas (Janosch), tikrasis vardas Horstas Ekertas (Horst Eckert, g. 1931 m. kovo 11 d.) – Lenkijoje gimęs vokiečių vaikų rašytojas, dailininkas (iliustratorius).
Biografija
Po II pasaulinio karo su tėvais pasitraukė į Vokietiją. Oldenburgo apylinkėse dirbo tekstilės gamykloje. 1947–1949 m. mokėsi Krefeldo tekstilės meno mokykloje, 1953 m. trumpai studijavo Miuncheno dailės akademijoje. Metęs akademiją dirbo laisvai samdomu kūrėju. Bendradarbiavo periodiniuose leidiniuose. 1980 m. išsikėlė gyventi į Ispaniją (Tenerifę).
Kūryba
Janošas išgarsėjo paveikslėlių knygomis, kurias pats iliustravo, jų sukūrė virš 100. Kūriniuose dažniausiai vaizduojami sužmoginti gyvūnai ir daiktai, imituojamas vaiko naivumas, būdingas komizmas.
Bibliografija
Žymiausi kūriniai:
1486 m.
1486 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Rokas (vardas)
Rokas – lietuviškas vardas. Vardo diena – rugpjūčio 16.
Etimologija
Vardas Rokas kilo iš senovės vokiečių kalbos žodžio rohon – kautynių šauksmas. Taip pat rock angliškai reiškia uola.
My-HiME
My-HiME  – anime serialas, išleistas „Sunrise“ kompanijos ir rodytas „TV Tokyo“ kanalu nuo 2004 m. rugsėjo iki 2005 m. kovo. Serialas yra apie HiME mergaites, naudojančias magišką ginkluotę ir galinčias iškviesti galingas būtybes, vadinamas Vaikai, bei nugalėti siaubingus padarus, žinomus kaip Orphans.
Daug shōnen elementų, šiek tiek anime clichés parodijos. Vėlesnėse serijose siužetas peržengia komedijos ribas. Antrasis anime sezonas, pavadintas „My-Otome“ (舞-乙HiME), buvo sukurtas dėl šio serialo populiarumo Japonijoje, išsaugant panašius istorijos elementus ir veikėjų struktūrą.
Prologas
Mai Tokiha – aukštosios mokyklos mokinė ir atsidavusi vyresnioji sesuo, gaunanti stipendiją prestižinėje Fuuka akademijoje. Keliaujant keltu į akademiją, įgula pamato ir išgelbsti jauną mergaitę, kuri plūduriuoja vandenyje, suspaudus didelį juodą kardą. Reikia atlikti dirbtinį kvėpavimą, o Mai vienintelė moka tai daryti. Sėkmingai atlikusi procedūrą, ji pastebi, kad išgelbėta mergaitė turi tokį patį keistą apgamą, kaip ir ji pati. Nakties metu į keltą patenka kita mergina, ieškanti išgelbėtosios. Tarp jų prasideda mūšis, kurio metu sunaikinamas keltas. Visi evakuojasi, tik Mai lieka laive. Neatskleistos Mai galios prabunda, jinai krentant žemyn kartu su kelto nuolaužomis.
Sukurtas kompiuterinis žaidimas „PlayStation 2“ konsolei, pavadintas: „Unmei no Keijo“ arba „The Another“ (liet. Kiti) ir PSP konsolei „Mai Hime Senretsu“. Taip pat kovinis žaidimas „Bakuretsu“. Pagrindinis herojus „Unmei no Keijo“ siužete yra vaikinas, vardu Takemura, atvykęs į Fuuka akademiją studijuoti HiMes‘s. Yra kelios istorijos (po kiekvieną Mai, Mikoto, Natsuki ir Miyu). PSP versijoje yra dar viena veikėjo istorija, manoma, kad Shizuru.
Terminologija
thumb|left|Mai elementų sukurtas galios laukas.
Veikėjai
thumb|right|Mai su savo broliu Takumi, serialo pradžioje.
thumb|left|Natsuki su dėstytoju, teikiančiu slaptą informaciją.
thumb|right|Midori.
Kompiuteriniai žaidimai
Kompiuterinis žaidimas „PlayStation 2“ konsolei sukurtas „Marvelous Interactive“ kompanijos ir pavadintas „Mai-HiME – Unmei no Keitouju“ arba „My-HiME – Kiti“. Išleistas 2005 m. birželio 30 d. Japonijoje. Pagrindinis veikėjas – vaikinas Takemura, kuris atvyko į Fuuka akademiją studijuoti apie HiME‘s. Yra kelios siužeto linijos – po kiekvieną Mai, Mikoto, Natsuki ir Miyu. Du PSP žaidimai, „Mai-HiME Senretsu! Shin Fuuka Gakuen Gekitoushi!!“ ir „Mai-HiME Bakuretsu! Fuuka Gakuen Gekitoushi?!“, buvo sukurti ir išleisti „Sunrise Interactive“.
Įvadinė ir baigiamoji teminės dainos
Įvadinė:
Baigiamosios:
Kitos dainos:
San Rafaelio Kordiljera
San Rafaelio Kordiljera, San Rafaelio aukštumos (Serranías de San Rafael), Mbarakaju  – kalnai rytų Paragvajuje. Driekiasi pietryčių kryptimi, Aukštutinės Paranos, Kanindeju, Itapujos, Kasapos departamentuose. Aukščiausia vieta – San Rafaelio kalnas (850 m), kuris yra aukščiausias visame Paragvajuje. Kalnai apaugę drėgnaisiais miškais. Kordiljeros gamta saugoma San Rafaelio rezervate ir Mbarakaju rezervate.
Saturn ION
Saturn ION yra kompaktinės klasės automobilis, kurį gamino Saturn. Automobilis buvo gaminamas ant GM Delta platformos. 2003 metais debiutaves ION pakeitė Saturn S-Series ir buvo gaminamas iki 2007 metų kovo 27 dienos. 2006 metais ION buvo ilgiausias kompaktinės klasės automobilis JAV rinkoje. 2008 metais ION vietą užims naujas Saturn Astra modelis. 250px|thumb|left|2004 m. Saturn ION Red Line
Bralinskiai
Bralinskiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Kaulakių.
Lipidai
thumb|260px|Lipidai Lipidai – organiniai junginiai, sunkiai arba visai netirpstantys vandenyje. Į jų molekulių sudėtį įeina C, H, O ir P. Skirstomi į šias pagrindines grupes:
Lipidams būdingas didžiausias iš visų organinių molekulių, sutinkamų organizmuose, vandenilio procentas, todėl riebalai yra naudojami energijos saugojimui.
Struktūra
Lipidus sudaro - C(anglis), H(vandenilis) , O(deguonis) , ir kai kuriuos iš jų - P(fosforas), N(azotas).
Literatūra
Jolanta Martinionienė, Laima Lapinskaitė, Pranė Stankevičienė - "Biologija"
Gulbinėnų apylinkė
Gulbinėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Krinčino valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pasvalio rajonui. 1954 m. prijungta Daukšių apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Gulbinėnų apylinkė prijungta prie Krinčino apylinkės.
Balys Karazija
Balys Karazija (1897 m. gruodžio 25 d. Girdeniuose, Ylakių vals. (dab. Skuodo raj.)) – 1985 m. rugsėjo mėn. JAV) – tarpukario Lietuvos agronomas, verslininkas, vyno gamyklos „Anykščių vynas“ įkūrėjas. Palaidotas Čikagos Šv. Kazimiero lietuvių kapinėse šeimos kape.
Sakuočiai
Istorija
Kaimas susiformavo apie XVI–XVII a. Jį sudarė kelios sodybos, kurios priklausė Grabšyčių palivarkui. Gyventojai aktyviai dalyvavo 1831 m. sukilime prieš rusų carų priespaudą. Jo metu Juozas Zabūras žuvo ties Palanga, o Klemensą Narmontą kazokai paėmė į nelaisvę.
Balys Karazija
Biografija
1941 m. B. Karazija pasitraukė į Vokietiją, palikęs pradėtą modernizuoti gamyklą, kuri sovietų valdžios 1940 m. buvo suvalstybinta, o buvęs savininkas šioje įmonėje dirbo direktoriumi. Jį išsirinko vadovavimu patenkinti įmonės darbininkai. 1943 m. jis buvo grįžęs į Anykščius, padėjo tuo metu sumenkusiai įmonei vadovavusiam broliui Broniui Karazijai atnaujinti gamybą, užraugė naujo derliaus vyną, bet 1944 m. atslinkęs frontas visus ateities planus sužlugdė. Tų pačių metų vasarą B. Karazija viską paliko ir vėl pasitraukė į Vokietiją, gyveno Hanau lietuvių pabėgėlių stovykloje. 1949 m. jis emigravo į JAV ir apsigyveno Čikagoje, Marquette Park apylinkėje. Ten iki senatvės B. Karazija dirbo fizinius darbus: vyno dirbtuvių darbininku, valytoju, sargu.
Sakuočiai
Istorija
1846 m. buvo 6 dūmai. 1870 m. Grabšyčių dvarui išperkamuosius mokesčius už žemę mokėjo 20 valstiečių.
1923 m. buvo 11 ūkių,, 2002 m. sausio 1 d. – 7 sodybos.
1842 m.
1842 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Įvykiai
Spalis
Gimtadieniai
Nedatuota
Holihedas
Holihedas – miestas Velse, vakarinėje Anglesio salos dalyje, mažoje Holio saloje, su Anglesiu sujungtoje tiltu. 25,9 tūkst. gyventojų (2001 m.). Aliuminio pramonė.
Kilikia Erewan (1992)
Jerevano „Kilikia“ – buvęs Armėnijos futbolo klubas iš Jerevano. Dalyvavo pirmosiose šalies pirmenybėse, bet 1993 m. prisijungė prie Malatia Erewan klubo.
Brasta (reikšmės)
Brasta vadinama:
Universalusis kompiuteris
thumb|right|200px| IBM zSeries 800 universalus kompiuteris
Centriniai (universalieji) kompiuteriai  – tai labai spartūs kompiuteriai, galintys vienu metu aptarnauti daug terminalų. Terminalas būna sudarytas iš vaizduoklio ir klaviatūros, skirtas valdyti, apdoroti ir keistis informaciją. Centriniai kompiuteriai dažniausiai naudojami stambiose organizacijose administracinio pobūdžio darbams ar savitiems uždaviniams spręsti.
Centriniu kompiuteriu vienu metu gali naudotis labai daug naudotojų, o asmeniu kompiuteriu ar darbo stotimi vienu metu naudojasi vienas naudotojas.
Gariūnų sufozinis cirkas
Gariūnų sufozinis cirkas – Vilniaus miesto savivaldybės saugomas geomorfologinis gamtos paveldo objektas Gariūnuose, Neries slėnyje, miškingame šlaite tarp Gariūnų ir Titnago gatvių.
right|200px|thumb|Cirko šlaitasGeologinis darinys – sufozinis cirkas – susiformavęs šiaurės vakarinėje Panerių erozinio kalvyno kraštovaizdžio draustinio dalyje (beveik priešais yra sala Neries vagoje), užima 0,8 ha plotą. Objektas paskelbtas saugomu 1996 m. Daubos apačioje išteka upeliukas.
1487 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
Airijos futbolo varžybos 1975–1976 m.
1975–1976 m. Lygos taurė
Airijos futbolo lygos taurė yra vienas pagrindinių taurės turnyrų Airijoje, jame dalyvauja dviejose stipriausiose lygose žaidžiantys klubai ir kai kurios žemesniųjų lygų komandos.
Minatitlanas
Minatitlanas  – miestas pietryčių Meksikoje, Verakruso valstijoje, Tehuantepeko sąsmaukoje, prie Koacakoalkoso upės. Transporto mazgas (oro uostas, plentai į Verakrusą, Koacakoalkosą, Viljahermosą, naftotiekių tinklas į Koatsakoalkoso, Salina Kruso uostus). Svarbus naftos, dujų, naftos chemijos pramonės centras. Veikia seniausia Lotynų Amerikoje (nuo 1906 m.) naftos perdirbimo gamykla ''Refinería Gral. Lázaro Cárdenas del Río''. Trąšų, gėrimų gamyba.
Istorija
Plačių šlapynių plotuose 1826 m. įkurtas Minatitlanas. Pavadinimas nahuatlių kalba reiškia „šaudančių strėlėmis vieta“. Vietovė yra senoviniame Olmekos krašte, kuriame gyvavo olmekų kultūra. XIX a. veikė uostas, laivų statykla. XX a. pr. pradėta vystyti naftos pramonė, 1906 m. atidaryta naftos perdirbimo gamykla. 1910 m. suteiktas miesto statusas.
Minatitlanas ne kartą niokotas potvynių (2008, 2010 m.), kenčia nuo didelio užterštumo.
Gulbinis (Alytaus r.)
Gulbinis – ežeras Lietuvoje, Alytaus rajone, 6 km į rytus nuo Nemunaičio miestelio, 0,25 km į šiaurę nuo Vabalių ežero. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,2 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 126,6 m. Vakarinis ir pietinis krantai aukšti, šiaurinis žemas – plyti virš 6 ha dydžio pelkė. Iš vakarų prieina Dušnionių miškas. Į pietus įsikūręs Vabalių kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Ilgio ežero baseinui.
Mis Pasaulis 1960
Mis Pasaulis 1960 – dešimtoji konkurso Mis Pasaulis ceremonija, vykusi Londone. Konkurse laimėjo Norma Cappagli atstovavusi Argentinai.
JAV teisės centras
JAV teisės centras - VU TF struktūrinis padalinys, JAV teisinės sistemos studijų įstaiga.
Istorija
2007 m. pirmą kartą Lietuvoje pradėta JAV ir Tarptautinės komercinės teisės pagrindų nenuosekliųjų studijų programa (1 mokslo metai, 120 akademinių valandų). Bendradarbiavimo partneriai - Vilniaus universiteto Teisės fakultetas ir JAV Indianos universiteto Teisės mokykla.
Programa
Programa skirta ne jaunesniems, nei 3 kurso studentams bei teisės praktikams, dirbantiems įvairiose teisinėse bei ekonominėse firmose. Taip pat besidomintiems JAV teisine sistema ir siekiantiems įgyti šios srities žinių. Programą sudaro iš viso 10 intensyvių kursų atskirų JAV ir tarptautinės teisės institutų tematika. Kursus skaito Indianos universiteto Teisės mokyklos dėstytojai. Tematika:
Programos dalyviams, įvykdžiusiems nustatytus reikalavimus, išduodamas Vilniaus universiteto pažymėjimas.
Asulis
Asulis ( – „mėlyna(s)“) – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, 302 km į pietvakarius nuo Buenos Airių, prie Asulio upės. Apygardos (partido) administracinis centras. 53 tūkst. gyventojų.
Gubernatoriaus Juan de Rosas nurodymu, dabartinio miesto vietoje buvo pastatyta San Serapio Mártir del Arroyo Azul tvirtovė, skirta apsiginti nuo galimų indėnų genčių atakų. 1832 m. gruodžio 16 d. milicijos generolas Pedro Burgos įkūrė Asulio gyvenvietę. Miesto statusą gavo 1895 m.
Išvystytas žemės ūkis, gyvulininkystė, taip pat pramonė. Svarbus mėsos eksporto centras. Yra universitetas. Asulis taip pat yra svarbus turistinis centras. Pro miestą praeina Buenos Airių – Bahija Blankos kelias. Geležinkelis į Las Floresą.
Balandžio 9
Balandžio 9 yra 99-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 100-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 266 dienos.
Vardadieniai
Aurimas – Dalė – Dalia – Dalius – Gitana – Gitanas – Kleopas – Maja – Paladijus
Sandoris
Sandoris – asmens veiksmas, kuriuo siekiama sukurti, pakeisti arba panaikinti civilines subjektines teises ir pareigas (LR CK 1.63 str.). Dauguma civilinių teisinių santykių atsiranda sandorių pagrindu.
Rūšys
Sandoriai gali būti skirstomi pagal tai, kiek asmenų išreiškia savo valią:
Sutartys – labiausiai paplitusi sandorių rūšis, tačiau ne visi sandoriai yra sutartys. Sutartimis vadinami tik tie sandoriai, kuriems sudaryti reikia daugiau nei vieno asmens valios; taigi dvišaliai ir daugiašaliai sandoriai yra sutartys, o vienašaliai – ne.
Bledar Sejko
Bledaras Seiko (g. 1972 m. rugsėjo 10 d.) – Albanijos gitaristas, kompozitorius ir dainininkas, kartu su Adrian Lulgjuraj atstovavo Albanijai 2013 m. Eurovizijoje Malmėje su daina „Identitet“.
1989 metais dalyvavo Albanijos muzikos festivalyje „Festivali i Këngës“, kur užėmė antrą vietą. Nuo 1992 iki 1995 m. jis buvo roko grupės „Thunder Way“ narys.
2012 metais jis dalyvavo „Festivali i Këngës“, šį kartą užėmė pirmąją vietą su daina „Identitet“. Tai leido atlikėjui dalyvauti artėjančiame Eurovizijos konkurse, kuris vyko Malmėje, Švedijoje.
Galiašoras
Galiašoras  – buvusi miško kirtėjų gyvenvietė apie 50 km į šiaurės rytus nuo Kudymkaro, Kudymkaro rajonas, (buv. Belojevo), Permės kraštas, iki 2005 m. – Permės Komių autonominė apygarda, Rusija.
Lietuviai
1945 m. liepos ir rugpjūčio mėn. į Galiašorą iš TSRS okupuotos Lietuvos atitremta apie 60, kitais duomenimis, apie 80 lietuvių ir lenkų šeimų. Tremtiniai iš Lietuvos sudarė daugumą Galiašoro gyventojų. Jie kirto mišką, gabeno rąstus prie Velvos (Invos kairysis intakas), pavasarį juos plukdė, šienavo. Gyveno miške pastatytuose barakuose. Badavo, daug žmonių sirgo, mirė, žuvo ar buvo sužaloti dirbdami miške. Nuo 1957 m. daugelis lietuvių grįžo į Lietuvą, lenkai jau anksčiau išvyko į Lenkiją. Tremtiniams išvykus – 1970 m. vietiniai gyventojai persikėlė į Velva Bazę, 3 km nuo Galiašoro ir gyvenvietė sunyko. Galiašore palaidota apie 25 lietuvius tremtinius. Mirusiųjų artimieji 1989 m. kapinėse pastatė metalinį kryžių. 1988–1991 m. daugelio mirusiųjų palaikai parvežti į Lietuvą.
Ličiūnų apylinkė
Ličiūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Skyronys
Skyronyse ir vėliau atsiradusiame Skyronėlių kaime maždaug nuo XV a. kalbėta lietuviškai. Apie 1930 m. gyveno 12 lietuvių šeimų, 1982 m. – 4 šeimos. 1914-1930 m. norintiems būdavo lietuvių kalbos pamokos.
Fidžio ryšiai
Fidžio telefono kodas – 679
Trys draugai
„Trys draugai“ – tai liūdna istorija apie draugystę ir tragišką meilę. Tai knyga apie žmones, sugrįžusius iš karo ir bandančius stotis ant kojų. Trys romano herojai – Robertas Lokampas, Gotfrydas Lencas ir Oto Kėsteris yra skirtingi, bet vienodo likimo žmonės. Draugystė jiems – vienintelis pastovus dalykas vertybių žlugimo epochoje.
1938 m. pagal romaną buvo pastatytas amerikiečių filmas „Trys draugai“.
Siužetas
Miestas, kuris nebuvo pavadintas vardu (tačiau panašus į Berlyną), yra perpildytas bedarbių ir jame yra padidėjęs smurtas tarp dešiniųjų ir kairiųjų. Romanas prasideda apleistoje barų aplinkoje, kur maišosi prostitutės su gyvenimo palaužtais žmonėmis, kuriuos paliko karas. Tuo tarpu Robertas ir jo draugai sugeba išgyventi vairuodami seną taksi, ekonominis išgyvenimas mieste yra vis sunkesnis ir sunkesnis. Šioje aplinkoje Robertas sutinka Patriciją Holman, paslaptingą jauną moterį. Jie įsimyli.
Adaptacijos
Pagal romaną 1938 m. buvo sukurtas to paties pavadinimo filmas, kuriame vaidino Franchot Tone, Robert Taylor, Robert Young ir Margaret Sullavan. Manoma, kad šis filmas įkvėpė režisierių Michael Cimino sukurti filmą Elnių medžiotojas (1978 m.)
Tipas 96
Tipas 96  – pagrindinis tankas, naudojamas Kinijos Liaudies išsivadimo armijoje. Nuo 2005 metų Kinijos Liaudies Respublika turi daugiau kaip 1500 šio modelio tankų.
Epikūrizmas
Epikūrizmas – Epikūro ir jo sekėjų filosofija. Epikūro sodais vadinama Epikūro filosofinė mokykla buvo viena įtakingiausių antikiniame pasaulyje. Epikūrizmas egzistavo iki VI a. Graikijoje ir Romoje. Svarbiausios Epikūro idėjos išliko nepakitusios. Indukcinę logiką plėtojo Zenonas Sidonietis (apie 100 m. pr. m. e.) ir jo mokinys Filodemas. Epikūro gyvenimo kulto šalininkas buvo Horacijus (I a. pr. m. e.), epikūrizmo išraiška yra Lukrecijaus (I a.) veikalas „Apie daiktų prigimtį“. Žymiausias epikūrizmo naujųjų laikų atstovas P. Gasendi (Prancūzija).
Etikoje epikūrizmas skelbė hedonizmą, fizikoje – materializmą, logikoje – sensualizmą. Vienu gyvenimo tikslų laikė malonumą, kurį apibūdino kaip nerimo ir skausmo nebuvimą. Epikūrininkai teigė, jog jutimų pasaulyje egzistuoja atomai. Anot Epikūro, dievai nesikiša į žemiškus reikalus, pasaulio vystymosi nelemia būtinybė ir likimas.
Anglijos futbolo varžybos 1949–1950 m.
Anglijos futbolo varžybos 1949–1950 m.
Mykolas Karka
Mykolas Karka (1892 m. lapkričio 12 d. Samarakėlių k., Anykščių valsčiuje – 1984 m. rugpjūčio 12 d. Panevėžyje), vargonininkas, pedagogas, dirigentas, kompozitorius.
Sūnūs - aktorius Vytautas Karka, aktorius Gediminas Karka, anūkai – aktorius ir pedagogas Andrius Karka bei keramikė Kristina Karkaitė-Mazūrienė.
Biografija
1903–1906 m. lankė Troškūnų pradžios mokyklą, vėliau pas vargonininką J. Balčiūną mokėsi muzikos. 1908–1912 m. vargonavimo mokėsi pas J. Lesnevskį, dirigavimo pas A. Vyležinskj ir teorinių muzikos disciplinų pas T. Brazį ir J. Kalinauską Vilniaus muzikos mokykloje. Mokydamasis dainavo choruose, vargonininkavo, bendradarbiavo su J. Tallat-Kelpša, J. Žilevičiumi, L. Gira, Vaižgantu ir kitais lietuvių inteligentais.
M. Karka buvo Panevėžio miesto meno mėgėjų apžiūrų ir dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas. Sukūrė muziką S. Čiurlionienės-Kymantaitės, Moliėre’o, N. Pogodino dramos veikalams, operetę „Šviesutė“, operą „Miškelio pasaka“, muzikinį vaidinimą „Sniego karalaitė", parašė dainų ir giesmių, harmonizavo liaudies dainų chorams. 1955 m. jam suteiktas nusipelniusio meno veikėjo garbės vardas.
Palaidotas Panevėžio Kristaus Karaliaus Katedros kapinėse.
Amluchas
Amluchas  – šiauriausias Velso miestas, įsikūręs Anglesio salos šiaurės rytuose. 3,4 tūkst. gyventojų (2001 m.).
Istorija
Pasak legendos miestas įsikūrė vietoje, kur buvo uostas, tačiau jo nesimatė iš jūros, todėl tai padėjo apsisaugoti nuo vikingų puolimų.
XVIII a. miestas smarkiai išaugo dėl greta veikusios vario kasyklos, amžiaus pabaigoje čia gyveno apie 10 000 žmonių. XIX a. viduryje vario kasyba sumažėjo, pagrindine pramonės šaka tapo laivų statyba.
Migonių apylinkė
Migonių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pasvalio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pasvalio rajonui. 1963 m. sausio 12 d. prijungta prie Pasvalio apylinkės.
Garbės ženklo ordinas
1988 m. rugpjūčio 22 d. šis apdovanojimas pervadintas Garbės ordinu.
Ordino statutas
Ordinas įsteigtas apdovanoti už aukštus pasiekimus gamyboje, mokslo ir tyrimų veikloje, valstybinę, socialinę-kultūrinę, sportinę ir kitą visuomenei naudingą veiklą bei pilietiškus poelgius.
Ordinu buvo apdovanojami:
Ordinu buvo apdovanojama už:
„Garbės ženklo“ ordinas turėjo būti tvirtinamas kairėje krūtinės pusėje, iškart po Tautų draugystės ordino.