cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gaigalai (Molėtai)
Istorija
1664 m. Alantos bažnyčios metrikų knygoje užrašyta kaimo vardo forma Gaigališkės. 1665 m. minima Ieva Gaigalaičia ir Jurgis Gaigalas iš Gaigališkių.
Samarra SC
Samaros sporto klubo futbolo komanda, o angliškuose šaltiniuose „Samarra Sport Club“ – Irako futbolo ekipa iš Samaros. Namuose žaidžia raudonos spalvos aprangomis.
Istorija
Klubas įkurtas 1973 m. užsiima ne tik futbolu, bet ir kitomis sporto rūšimis.
Futbolo komanda Premjer lygoje žaidė 1989/90 m., bet aukščiausioješalies lygoje neįsitvirtino.
2020/21 m. Pirmoje lygoje buvo treti, žaidė pereinamąsias rungtynes ir jas laimėjo po baudinių serijos. Tokiu būdu pateko į Premjer lygą.
2021/22 m. sezone žaidė Premjer lygoje.
Briedžlaukis
Briedžlaukis – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Kazliškio.
Huehuetenangas
Huehuetenangas  – miestas vakarų Gvatemaloje, 270 km į šiaurės vakarus nuo Gvatemalos miesto, prie Selegvos upės. Departamento centras. Šalia miesto praeina Panamerikos plentas.
Istorija
Senovėje miestas vadintas Šinabahuliu (Xinabahul). Netoli jo buvo indėnų mamų sostinė Zakuleu. Konkistos laikais miestą užkariavo Gonsalas de Alvaradas. Vietovė pavadinta Huehuetenangu, kas nahuatlių kalba reiškia „protėvių vieta“. Nahua gentys buvo konkistadorų sąjungininkės, todėl įgijo teisę pakeisti majų vietovardžius.
thumb|left|240px|Bažnyčia
Bongo debesies ataka
Bongo debesies ataka – netradicinis šachmatų debiutas, priskiriamas atvirųjų debiutų grupei. Debiuto ėjimai:
Kim Čen Unas
Kim Čen Unas (arba Kim Džong Unas, ) (g. 1982 arba 1984 m. sausio 8 d., Pchenjane, Šiaurės Korėjoje) – Šiaurės Korėjos politikas, generolas. Jis yra buvusio šalies vadovo Kim Čen Iro jauniausias sūnus ir dabartinis Šiaurės Korėjos vadovas.
Bongo debesies ataka
Debiutas labiausiai siejamas su didmeistriu Hikaru Nakamura. Jis šį debiutą naudojo internetiniuose „Blitz“ šachmatuose ir kartais, norint pasijuokti, aukšto lygio žaidimuose. Pasaulio šachmatų čempionas Magnusas Carlsenas taip pat naudojo šį debiutą bei jo variantą 1. f4 (arba f3) 2. Kf2, kuris taip pat vadinamas „Bongo debesis“.
Faktai
Manoma, kad debiuto pavadinimas kilo arba iš „Chess.com“ vartotojo „Lenny_Bongcloud“, kuris debiutą naudodavo nesėkmingai arba pavadinimas yra tiesiogine nuoroda į bongą. Debiutas išpopuliarėjo ir įgijo kultinę reputaciją populiarėjant šachmatams internete. Naidželas Šortas žaidė prieš stiprų žaidėją Interneto Šachmatų Klube, kur jo priešininkas žaidė šį debiutą; Šortas įtarė, kad jo priešininkas gali būti Robertas Fišeris. Debiuto naudojimą šachmatų humore papildė Andrew Fabbro anekdotinis vadovas „Winning With the Bongcloud“.
Kim Čen Unas
Biografija
Tiksli Kim Čen Uno gimimo data nėra žinoma. Manoma, jog jis gimė 1983 m. arba 1984 m. pradžioje. Kim Čen Unas baigė Kim Ir Seno universitetą, vėliau, kaip manoma, mokėsi Berne, Šveicarijoje ir Kim Ir Seno karinėje akademijoje.
2010 m. rugsėjo 28 d. vykusio Korėjos darbo partijos susirinkimo metu Kim Čen Unas tapo centrinio partijos komiteto nariu ir Centrinės karinės komisijos viceprezidentu, jam suteiktas generolo laipsnis. Šie pokyčiai sustiprino anksčiau buvusius įtarimus, jog Kim Čen Unas ateityje gali užimti savo tėvo poziciją.
Bongo debesies ataka
Faktai
Žiūrint iš įprastos debiutų teorijos perspektyvos, „Bongo debesis“ laikomas blogu debiutu, nes pažeidžia beveik visus principus. Karaliaus ėjimas į e2 neleidžia atlikti rokiruotės, taip pat trukdo karalienės ir baltųjų kvadratų rikiui judėti, be to, palieka karalių neapsaugotą ir švaisto tempą. Anglijos didmeistris Naidželas Šortas debiutą pavadino „įžeidimu šachmatams“.
Naudojimas aukšto lygio žaidimuose
Didmeistris Hikaru Nakamura žaidė „Bongo debesies ataką“ internetiniuose „Blitz“ žaidimuose. Jis tiesiogiai transliavo save, naudojant tik šį debiutą naujoje „Chess.com“ paskyroje ir bandė pasiekti 3000 reitingą. 2018 m. Nakamura tris kartus žaidė „Bongo debesį“ prieš DM Levoną Aronianą per „Chess.com Speed Chess čempionatą“, jam pavyko laimėti vieną iš trijų rungtynių. Nakamura taip pat žaidė „Bongo debesį“ prieš DM Vladimirą Dobrovą ir DM Veslį So 2019 m. „Greičio Šachmatų Čempionate“, jam pavyko laimėti abi partijas. 2020 m. rugsėjo 19 d. Nakamura pasinaudojo debiutu prieš DM Džeferį Xiong internetiniame Sent Luiso „Rapid and Blitz“ turnyro paskutiniame etape ir laimėjo žaidimą.
Kim Čen Unas
Biografija
Po Kim Čen Iro mirties 2011 m. gruodžio 17 d., Šiaurės Korėjos naujienų agentūra Kim Čen Uną įvardino kaip naująjį lyderį. Tų pačių metų gruodžio 30 d. jam suteiktas valstybinės armijos vadovo titulas, 2012 m. balandžio 12 d., Korėjos darbo partijos konferencijos metu, išrinktas pirmuoju partijos sekretoriumi, o liepos 17 d. jam suteiktas maršalo rangas, aukščiausias karinis laipsnis šalyje.
Bongo debesies ataka
Naudojimas aukšto lygio žaidimuose
2021 m. kovo 15 d. Magnusas Carlsenas, žaisdamas baltaisiais, pradėjo žaidimą debiutu „Bongo debesies ataka“ žaidime prieš Nakamurą turnyre „Magnus Carlsen Invitational“. Nakamura atkartojo debiutą: 2 … Ke7, tai vedė į poziciją, pavadintą „Dviguba bongo debesies ataka“. Partija baigėsi lygiosiomis, nes žaidėjai tris kartus partijos pradžioje pakartojo ėjimus. Žaidimas įvyko paskutiniame preliminariame etape ir abu žaidėjai jau buvo kvalifikuoti kitam etapui, todėl žaidimas nieko nenulėmė. Ši partija pasižymėjo, kaip pirmoji dideliuose turnyruose, kuriame buvo ėjimai: 1. e4 e5 2. Ke2 Ke7.
Nepaisant akivaizdžių trūkumų, tokio „pokšto“ debiuto naudojimas taip pat gali turėti psichologinį poveikį: po Carlseno pergalės prieš Veslį So 2020 m. žaibo turnyre, kuriame jis žaidė 1.f3 („Barneso debiutas“), po to sekė 2.Kf2 – variantas, kuris taip pat buvo pavadintas „Bongo debesis“  – Amerikos didmeistris interviu sakė, kad pralaimėjimas prieš tokį debiutą buvo triuškinamas.
Kim Čen Unas
Biografija
2012 m. liepos 25 d. valstybinė Šiaurės Korėjos naujienų agentūra pranešė, kad Kim Čen Unas yra vedęs Ri Soldžu (리설주).
Užsienio vizitai
Kaip šalies vadovas Kim lankėsi:
Aleksandriškių apylinkė
Aleksandriškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vievio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vievio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kazokiškių apylinkės.
Keruliai
Istorija
1643 m. kaimas minimas Dubingių kunigaikštystės inventoriuje. 1697 m. Molėtų bažnyčios krikšto įrašų knygoje minimas Jurgis Kerulis iš Kerulių kaimo. 1744 m. kaimas užrašytas Vilniaus vyskupijos sinodo nutarimuose. Tada jis priklausė Dubingių parapijai.
FK Kukësi
FK Kukësi – Albanijos futbolo klubas iš Kukesio.
Istorija
Klubas pradžioje žaidė žemesnėje šalies lygose, o 2012 m. pateko į Albanijos Superlygą, kur dabar ir žaidžia.
2015-2016 m. sezone FK Kukësi laimėjo Albanijos futbolo taurę.
2016-2017 m. sezone FK Kukësi tapo šalies čempionais.
Jyväskylän Pallokerho
Istorija
Jyväskylän Pallokerho (sutrumpintai JyPK) – Juveskiulėje įsikūręs futbolo klubas, kurio pagrindinis dėmesys skiriamas moterų ir merginų futbolui.
1952 m. įkurta JyPK vyrų ekipa, kuri 1992 metais susijungė su JyP-77 klubu. Įkūras naują JJK Jyväskylä klubas.
JyPK kasmet organizuoja jaunių futbolo turnyrus tiek berniukams (Jyväskylä Cup), tiek merginoms (Hippo turnyras).
Moterų futbolo ekipa pateko į aukščiausią šalies lygą. 2021 m. liko paskutinėje vietoje (dešimtos) ir iškrito iš elito diviziono.
Sodinė kamanė
Sodinė kamanė (Bombus hortorum) – bičių (Apidae) šeimos vabzdžių kamanių genties rūšis, paplitusi Europoje, Azijoje, introdukuota Australijoje, Naujojoje Zelandijoje, Pietų Afrikoje. Viena dažniausių kamanių Lietuvoje.
Biologija
Dydis 19–24 mm (darbininkės ir tranai gali būti ir mažesni). Pilvelio galas baltas, plaukelių juosta ant nugaros ir už galvos gelsva arba šviesiai ruda. Lizdus kasa negiliai žemėje, gyvena nedidelėmis šeimomis. Maitinasi įvairių augalų nektaru, tačiau dėl ilgo liežuvėlio dažnai pirmenybę teikia piltuvėlio formos žiedams (raudonųjų dobilų, notrelių, dagių, usnių, sausmedžių ir kt.).
Girobusas
miniatiūra|240px|right|Girobusas [[Antverpenas|Antverpene, muziejuje]] miniatiūra|240px|right|Įkrovimo punkte miniatiūra|240px|Girobuso salone
Girobusas (🇬🇷, 'ratas'- + (omni)busas) – elektrinis autobusas, kurį varo kinetinė energija, sukaupta įsukant smagratį. Viešojo transporto priemonė skirta pervežti keleiviams nedideliu atstumu. Šiuo metu girobusai nenaudojami, nors koncepciniai modeliai yra inžinierių tyrimų lauke.
Konstrukcija
Girobusas skiriasi nuo troleibuso, kurio elektros variklis maitinamas iš kontaktinio elektros srovės tinklo, nutiesto virš gatvių. Girobusams reikalingos įkrovimo stotys. Girobusų varomoji jėga – dideli, tris tonas sveriantys smagračiai, kurie išjudinami, t. y. įsukami iki 3000 aps./min. įkrovimo stotyse. Važiuojant šie varikliai perduoda energiją ratams. Įkrovimo procesas trunka nuo trisdešimties sekundžių iki trijų minučių. Siekiant sumažinti šį laiką, kontaktinio tinklo įtampa nuo 380 V vėliau padidinta iki 500 V.
Įkrauta transporto priemonė gali važiuoti maždaug šešis kilometrus maksimaliu 50-60 km/val. greičiu. Elektrinis variklis dirba generatoriaus režimu tik epizodiškai. Tuo tikslu visame girobuso judėjimo maršrute yra įrengti įkrovimo punktai (dažniausiai kai kuriose stotelėse). Ant girobuso stogo įrengtos štangos šiuose punktuose pakyla ir prisijungia prie trifazės elektros srovės tinklo kontaktų. Smagračiui įgavus reikiamus apsisukimus, štangos nusileidžia, agregatas persijungia į generatoriaus režimą, o girobusas važiuoja iki sekančio įkrovimo punkto. Esant reikalui, besisukančio smagračio energiją galima grąžinti į tinklą. Girobuse įrengti elektriniai stabdžiai, kurie suveikę generuoja energiją, taip pailgindami transporto priemonės eigą.
Girobusą valdyti sudėtinga, nes jo smagratis pasižymi giroskopo savybėmis (siekia išsaugoti nekintančią padėtį erdvėje).
Istorija
Smagračiu varomo autobuso koncepciją 1940 m. sukūrė Šveicarijos firma „Oerlikon“. Girobusas buvo sukurtas kaip alternatyva akumuliatorių varomiems autobusams, kurie buvo suplanuoti pakeisti troleibusus tuose maršrutuose, kuriuose neapsimokėjo kontaktinio tinklo įrengimas. 1950 m. įvyko pirmieji demonstraciniai reisai su keleivių pervežimu. Po to dar ketverius metus demonstracinės kelionės buvo organizuojamos įvairiuose kituose miestuose.
1953 m. spalį atidarytas pirmasis reguliarus maršrutas Šveicarijoje tarp Iverdono ir Gransono. Dėl keleivių stokos ir ekonominių priežasčių maršrutas 1960 m. buvo uždarytas.
Antroji girobusų linija veikė Kinšasoje (Kongo DR). 1955–1956 m. čia buvo naudojama 12 (kituose šaltiniuose – 17) girobusų, kurie aptarnavo 4 maršrutus. Įkrovimo stotys buvo išdėstytos kas 2 km. Kinšasoje važinėjo patys sunkiausi girobusai: buvo 10,4 m ilgio, svėrė 10,9 t ir talpino iki 99 keleivių. Maksimalus greitis buvo 90 km/val. Tačiau Kinšasoje girobusai greitai dėvėjosi dėl blogų kelių, didelės drėgmės, be to, nelaikė smagračių guoliai, įkrovimas reikalavo didelių elektros energijos sąnaudų (3,4 kwh/km). Girobusų eismas sustojo 1959 m. vasarą.
Trečioji ir paskutinė girobusų transporto sistema 1956–1959 m. veikė Belgijoje. Ją sudarė vienas maršrutas, jungęs Gentą su jo priemiesčiu Merelbeke. Važinėjo trys girobusai, kurie buvo pavadinti G1, G2 ir G3. Girobusų maitinimui buvo naudojama 380 V/50 Hz įtampa.
Buvo keletas priežasčių, kodėl Belgijoje ilgiau neįsitvirtino girobusas. Visų pirma, jis pasižymėjo dideliu energijos suvartojimu – 2,9 kWh/km, o tramvajus, vežantis kelis kartus daugiau keleivių, eikvojo 2-2,4 kWh energijos vienam kilometrui. Taip pat girobusas buvo laikomas nepatikimu, jo įkrovimas užėmė pernelyg daug laiko. Be to, dėl didelio svorio (ypač sunkaus smagračio) girobusai gadino kelius. Šiuo metu išsaugotas vienas iš Gento girobusų, G3. Jis kartais demonstruojamas įvairiausiose parodose ir kituose panašiuose renginiuose. Jis yra saugomas Flandrijos tramvajų ir autobusų muziejuje Antverpene.
Nepaisant nesėkmių, girobusų vystymas galutinai nesustojo. 1979 m. kompanija „General Electric“ (JAV) sudarė ketverių metų kontraktą ($5 mln. vertės) su JAV energetikos departamentu autobuso su smagračiu prototipo kūrimui.
1980 m. kompanija „Volvo“ vykdė eksperimentus su smagračiu, kuris pagreitinamas dyzelinio variklio pagalba ir naudojamas stabdymo energijos regeneracijai. Tačiau šio projekto atsisakyta hidraulinių akumuliatorių naudai.
2005 m. Transporto ir aplinkos centras (Center for Transportation and the Environment) dirbdamas su Teksaso universitetu Ostine, Elektromechanikos centru (Center for Electromechanics, Test Devices, Inc.) ieškojo rėmėjų naujo girobuso prototipui kurti.
Davainiškis (Kazliškis)
Davainiškis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Žiobiškio.
Egzosoma
Egzosoma - elementari biologinė nano dydžio (30-150 nm diametro) dalelė, kylanti iš imuninių, kamieninių, vėžinių ar kitų organizmo ląstelių, turinti išorinį apvalkalėlį ir savo viduje talpinanti skirtingas baltymų, lipidų, miRNR, mRNR molekules. Egzosomos randamos visuose organizmo skysčiuose. Šios dalelės veikia kaip tarpląsteliniai transportiniai vienetai, kurie dėl savo mažumo gali prasiskverbti net pro kraujotakos kapiliarų ar kitų kraujagyslių sieneles. Pastaruoju metu nustatyta, kad specifinės egzosomos gali būti vėžinių susirgimų žymenimis.
Al-Sinaa SC
Al Sinos sporto klubo futbolo komanda, o angliškuose šaltiniuose „Al-Sinaa Sport Club“, bei Al-Sinaa – Irako futbolo klubas iš Sadro.
Istorija
Klubas įkurtas 1965 m. užsiima ne tik futbolu, bet ir kitomis sporto rūšimis.
Futbolo komanda Premjer lygoje žaidė 1974/75 m., bet aukščiausioje šalies lygoje neįsitvirtino.
2020/21 m. tapo Pirmos lygos nugalėtojais ir pateko į aukščiausią šalies lygą. 2021/22 m. sezone žaidė Premjer lygoje.
Jaučakių holokausto vieta
Jaučakių holokausto vieta – holokausto vieta Kauno rajone, Jaučakių kaime (Vilkijos apylinkių sen.), Pakarklės miške, apie 2 km į pietryčius nuo Vilkijos. Vieta pasiekiama iš plento pagal lankytino objekto rodyklę, 2 km į vakarus (link Nemuno).
Kauno apskrities kelių miestelių žydų tautybės gyventojų holokausto vieta paskelbta nacionaliniu kultūros paminklu. 1941 m. rugpjūčio 28 d. nacistinės Vokietijos valdžios suorganizuotos egzekucijos metu šioje vietoje nužudyta ir užkasta 800 Čekiškės, Lekėčių, Seredžiaus, Veliuonos, Vilkijos žydų.
Istorija
1941 m. rugpjūčio mėn. viduryje Kauno apskrityje prasidėjo masinis žydų persekiojimas, vyko jų sulaikymo akcijos. Vilkijos komendantūros ginkluoto būrio vadas Stasys Gudavičius atvykęs į Čekiškę ragino miestelio gyventojus sukurti ginkluotą būrį kovai su komunistais, sovietų pareigūnais ir žydais. Į jo raginimą atsiliepė nemažai savanorių jungtis į ginkluotą būrį. Į Čekiškę S. Gudavičius buvo atvažiavęs kelis kartus. Paprastai jo apsilankymai baigdavosi pavienių žydų sušaudymais.
Valsčių viršaičiai gavo Kauno apskrities viršininko parėdymą iki rugpjūčio 28 d. išsiaiškinti ir jam pateikti valsčiuose gyvenusių žydų skaičių pagal amžiaus kategorijas. Pvz. Čekiškės valsčiaus viršaitis pranešė, kad jo žinioje buvo 144 žydai, tarp jų 70 moterų ir 42 vaikai. Tuo metu dalis Čekiškės žydų jau galėjo būti išvežta į Vilkiją. Čekiškėje getas nebuvo įsteigtas. Vietiniai policininkai ir baltaraiščiai sulaikytiems žydams izoliuoti panaudojo miestelio sinagogą, iš kurios po kelių dienų pasmerktieji buvo konvojuoti į Vilkijos sutelkimo punktą. Čia 1941 m. rugpjūčio 16–18 d. buvo atgabenti žydai ir iš Lekėčių, Seredžiaus bei Veliuonos valsčių. Jie buvo laikomi Vilkijos sinagogoje, kuri virto pasmerktųjų mirti kalėjimu (sovietmečiu sinagoga nugriauta). Žydai čia buvo atvaromi ir vėlesnėmis savaitėmis.
1941 m. rugpjūčio viduryje didžioji dalis Vilkijoje esančių žydų buvo išvežti į Kauną. Tikėtina, kad tarp jų pateko ir grupė Čekiškės žydų. Kita dalis Vilkijos žydų sušaudyti rugpjūčio 28 d. Pakarklės miške prie Jaučakių kaimo. Iš Vilkijos sinagogos atgabentus žydus šaudė 1-ojo pagalbinės policijos tarnybos bataliono (buvusio TDA bataliono) 3-ioji kuopa, kurios vadas buvo ltn. J. Barzda. Pagal K. Jėgerio ataskaitą, tuomet buvo sušaudyti 402 žydai: 76 vyrai, 192 moterys ir 134 vaikai. Kartu su Vilkijos žydais čia sušaudyti ir ten buvę Čekiškės žydai. Žudynių dieną iš Kauno dviem sunkvežimiais į Vilkiją atvažiavo apie 25–30 (kitais duomenimis, apie 40) 1-ojo policijos bataliono kareivių, kuriems vadovavo ltn. J. Barzda ir viršila Z. Arlauskas. Miestelyje jų laukė keletas vokiečių karininkų ir kareivių. Žydai iš sinagogos buvo surikiuoti į koloną ir nuvaryti į Pakarklės mišką. Dalis vietinių baltaraiščių saugojo apsupę šaudymo vietą, kiti grupėmis vedė žydus prie duobės. Pasmerktuosius šaudė 1-ojo bataliono 3-iosios kuopos kareiviai. Viršila Z. Arlauskas šaudžiusius kareivius girdė degtine. Po žudynių kuopa sugrįžo į Kauną.
Į Pakarklės miško kapavietę pokaryje perkelta holokausto aukų iš kitų žudynių vietų. Veliuonos žydų, 1941 m. liepą sušaudytų šile prie Gystaus upelio (dab. Naujokai, Raudonės sen.), Veliuonos apylinkės tarybos palaikų perkėlimo akto duomenimis, 1958 m. rugpjūčio mėn. prie Gystaus buvo atkasta 85-90 žmonių palaikų. Jie perkelti į Pakarklės miško memorialą.(unik. kodas ). Nustatyta, kad 21 žydas sušaudytas netoli Vilkijos, prie Jagminiškių kaimo. Po karo jų palaikai perkelti į žudynių vietą Pakarklės miške.
Vieta
Nužudytų žydų palaikai palaidoti mišku apsuptoje 1 359 m² dydžio teritorijoje. Ji aptverta metaline tvora, kuri sujungta gelžbetoniniais stulpeliais. Viduryje pastatytas betoninis paminklas su užrašu: „Šioje vietoje 1941.VII.28 buvo nužudyta 3500 taikių gyventojų iš Vilkijos, Veliuonos, Seredžiaus ir Raudonės miestelių“. Čia buvo sušaudyti ir Čekiškės žydai. Nors į šią vietą buvo gabenamos aukos ir iš kitų valsčių, tačiau negalėjo susidaryti 3 500 nužudytų žydų, todėl ant paminklo nurodytas skaičius neatitinka tikrovės.
Gražbališkis
Gražbališkis (Graužbališkis) – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Kazliškio.
Lipčius
thumb|240px|Medaus rasa ant augalo lapo thumb|180px|Amaras, išskiriantis lipčių Lipčius (medaus rasa, amalas) – klampus cukringas skystis, susidaręs iš augalų syvų. Jį išskiria amarai (daugiausia sifoniniai), cikados, vėdarėliai, kai kurie kiti vabzdžiai ir jų vikšrai, pervirškinę augalų sultis, o kai kurie augalai (pvz., eukaliptai, datulės), cukringas medžiagas ant lapų, šakelių ar vaisių gali išskirti patys. Tai koncentruotos, cukringos augalų sultys. Lipčiumi minta drugiai, skruzdėlės („melždamos“ amarus), kai kurie paukščiai, vapsvos. Lipčių renka bitės, iš jo gamina lipčinį medų.
Nuo išskiriamo lipčiaus augalai gali paruduoti („augalų rūdys, sausiai“).
Augalinis lipčius susidaro karštų vasaros dienų rytais. Karštą saulėtą dieną augalas pro lapus išgarina daug vandens. Garuojančiam vandeniui papildyti jis šaknimis daug vandens traukia iš žemės ir paduoda į lapus. Nusileidus saulei, oras atvėsta ir vandens garavimas iš lapų beveik sustoja. Bet šaknys vis dar paduoda daug vandens. Šitas vanduo susitvenkia lapuose ir net išsisunkia lašeliais į lapų paviršių. Cukrus susidaro lapuose per naktį iš krakmolo. Per dieną į lapus išsisunkęs cukrus dėl garuojančio vandens tirštėja, ant lapų lieka tik cukringas lipnus sluoksnis. Esant labai tvankiam orui (prieš audrą) medaus rasa gali išsiskirti ir dieną. Lietuvoje lipčių labiausiai išskiria ąžuolai, liepos, klevai, gluosniai, drebulės, lazdynai, eglės, pušys, taip pat kai kurios žolės. Karštomis ir sausomis dienomis medaus rasą labiausiai siurbia amarai ir kiti augalų syvais mintantys gyviai.
Bitės lipčių renka daugiausia per sausras, nerasdamos nektaro. Prineštas lipčius žiemą bitėms kenkia (dekstrinas bites troškina, jos ima viduriuoti, lipčiumi penimi perai blogai auga).
Daugirdiškių apylinkė
Daugirdiškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Semeliškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vievio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Laičių apylinkės.
Tamarai
Tamarai (Tamarro) – dinozaurų (Dinosauria) antbūrio monotipinė gentis, su vienintele Tamarro insperatus rūšimi.
Šie dinozaurai gyveno kreidos periodo pabaigoje Mastrichto amžiuje, prieš 66 mln. metų, maždaug 200 000 metų iki kreidos-terciaro masinio rūšių išnykimo pradžios, to laikotarpio Iberijos-Armorikos salose.
Po holotipinės analizės prieita išvada, kad tai buvo beveik suaugęs individas. Jie buvo panašūs į paukščius vidutinio dydžio trodontidai (Troodontidae). Suaugusių gyvūnų kūnas 1,5-2 m ilgio ir svėrė apie 20 kg.
Atradimo istorija
Pirmą kartą fosilijų formoje kojos pėdos pamatinius pirštakaulius rado paleontologų grupė iš d'Isona i la Conca Dellà muziejaus Sant Romà d’Abella vietovėje esančioje Trempo formacijoje (Katalonija) 2003 m. rugsėjį. Šią gentį ir rūšį pirmą kartą aprašė paleontologas Albert G. Sellés 2021 m.
Genties klasifikacija
Albert G. Sellés gentį priskyrė prie Jinfengopteryginae, kuomet tamarai tapo pirmuoju Europos taksonu priskirtu šiam pošeimiui. Taip pat mokslininkai mano, kad jų protėviai iš Azijos migravo į Europą neanksčiau kaip Kenomanijos (Cenomanian) ar Mastrichto (Maastrichtian) amžiais.
FC Sîngerei
FC Sîngerei – Moldavijos futbolo klubas iš Sindžerėjaus.
Istorija
Klubas įkurtas 2008 m. Tais pačiais metais debiutavo Divizia B (trečios pakopos) pirmenybėse ir tapo nugalėtojais Šiaurės grupėje.
2018 m. dalyvauja Divizia A (antros pakopos) pirmenybėse.
Gelda
250px|thumb|right Gelda, dar vadinta niekote – medinis, apie 1,2 m ilgio, 0,5 m pločio ir 0,2 m aukščio indas su ausimis galuose. Gaminamas išskobiant medžio kamieną. Gelda buvo naudojama baltiniams skalbti, kruopoms ir grūdams niekoti, sudėti skerdienai, maišyti pyragams, maudyti vaikams.
Lietuvos kaimuose gelda naudota iki XX a. vidurio. Vėliau ją pakeitė vonelės ir kiti indai.
Šaltiniai
Abreuvoir Abreuvoir
Jurkiškis (Molėtai)
Istorija
1652 m. Dubingių kunigaikštystės inventoriuje minimas Jurkiškio palivarkas.
Jokūbiškis (Rokiškis)
Jokūbiškis – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Kazliškio.
Maja Dahlqvist
Maja Dahlqvist (g. 1994 m. balandžio 15 d. Faliune) – Švedijos slidinėjimo kroso sportininkė, daugkartinė olimpinė prizininkė.
Biografija
2014 m. Dahlqvist pelnė pasaulio jaunimo čempionato auksą merginų estafetės varžybose. 2015 m. švedė debiutavo pasaulio taurėje.
2019 m. savo debiutiniame pasaulio čempionate Dahlqvist dalyvavo dviejose rungtyse. Moterų sprinto varžybose užimta 6-a vieta, o komandiniame sprinte su Stina Nilsson pelnyti aukso medaliai. 2021 m. kartu su Jonna Sundling laimėjo pasaulio čempionato komandinio sprinto varžybas.
Savo debiutinėse 2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Dahlqvist startavo dviejose rungtyse. Moterų individualaus sprinto varžybose pelnytas sidabras, o estafatės varžybose su Švedijos nacionaline rinktine iškovoti bronzos medaliai.
Mustenių apylinkė
Mustenių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Semeliškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vievio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Laičių apylinkės ir Pastrėvio apylinkės.
Kauno popieriaus fabrikas
Kauno popieriaus fabrikas – buvusi Lietuvos įmonė Kaune, Petrašiūnų mikrorajone, gaminusi popierių.
Istorija
Įmonė įkurta 1933 m. sausio 12 d. ir priklausė švedų bendrovei Svenska Tändsticks Aktiebolaget. 1940 m. įmonė nacionalizuota, pervadinta į Juliaus Janonio popieriaus fabriką. 1977 m. dirbo 1300 darbuotojų, įmonė turėjo savo futbolo klubą JJPF Kaunas. Ant šioje įmonėje pagaminto popieriaus buvo spausdinama Didžioji tarybinė enciklopedija, kiti svarbūs leidiniai.
1993 m. įmonė buvo privatizuota ir pavadinta AB Kauno Popieriaus fabriku. 2005 m. įmonė likviduota.
Mokslo ir žinių diena
thumb|right|200px|2015 m. Lietuvos [[pašto ženklas, skirtas Mokslo ir žinių dienai]] Mokslo ir žinių diena švenčiama rugsėjo 1 d. Pagal Lietuvos įstatymą ji yra atmintina diena. Pradėta švęsti nuo 1984 m. kaip Mokslo žinių diena.
Ši diena yra mokslo metų pradžia visose Lietuvos mokymo įstaigose. Dauguma renginių šią dieną įvyksta mokyklose, universitetuose, kolegijose, institutuose. Mokiniai, ypač pirmos klasės moksleiviai, šią dieną gėlėmis (viena populiariausių – kardelis ) sveikina mokytojus.
Mikališkiai (Molėtai)
Mikališkiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Dubingių, prie Stirnelės upės.
Istorija
1652 m. Dubingių kunigaikštystės inventoriuje minimas Mikališkių palivarkas.
Laukeliškis
Laukeliškis – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Kazliškio.
Iskra Rîbnița
Ribnicos „Stal“ – Moldavijos futbolo klubas iš Ribnicos. Dėmesio, nemaišyti su FC Iskra-Stal Rîbniţa.
Pasiekimai
2017 m. užėmė 8 vietą Divizia A pirmenybėse. tai yra geriausias klubo pasiekimas.
Newroz SC
Niurozo sporto klubo futbolo komanda, o angliškuose šaltiniuose „Newroz Sport Club“ – Irako futbolo klubas iš Suleimanijos.
Istorija
Klubas įkurtas 1994 m. užsiima ne tik futbolu, bet ir kitomis sporto rūšimis.
2020/21 m. Pirmoje lygoje buvo antri ir buvo perkelti į aukščiausiąją lygą. 2021/22 m. sezone žaidė Premjer lygoje.
Plaukimas peteliške
Plaukimas peteliškė yra plaukimo stilius. Peteliške plaukiama ant krūtinės, grybšniai abejomis rankomis atliekami vienu metu ir tuo pat metu atliekami ir smūgiai kojomis (peteliškės arba delfino smūgiai). Kiti stiliai kaip, pavyzdžiui, plaukimas krūtine, krauliu arba nugara yra labiau tinkami besimokantiems plaukti, peteliškė, savo ruožtu, yra fiziškai sunkus plaukimo stilius, kuris reikalauja gerą techniką ir stiprius raumenis. Šis stilius yra naujausias plaukimo stilius naudojamas varžybose, pirmą kartą panaudotas 1933 metais ir jis yra kilęs iš plaukimo krūtine stiliaus.
Technika
Plaukiant peteliške atliekami nepertraukiami rankų grybšniai ir kojų judesiai, panašūs į delfino uodegos smūgius žemyn aukštyn
Kūno padėtis beveik horizontali, gulima ant krūtinės, veidas panertas į vandenį, žvilgsnis nukreiptas žemyn ir šiek tiek pirmyn.
Rankos įdedamos į vandenį plaštakomis, arti išilginės kūno ašies, kuo toliau priekyje, tada palengva lenkiamos per alkūnes, traukiamos į apačią atgal ir ištiesiamos paliečiant nykščiais šlaunis.
Iš vandens pirmiausia išnyra alkūnės, paskui ir visos rankos. Sulenktos per alkūnę rankos keliamos virš vandens atpalaiduotos, įdedamos į vandenį ir pradeda kitą grybšnį.
Kvėpavimas derinamas su rankų judesiais. Įkvepiama pro burną pakėlus galvą į priekį arba pasukus į šoną.
Iškvėpimas vyksta nuo galvos pasukimo į pradinę padėtį iki kito įkvėpimo. Kitas įkvėpimas gali būti atliktas po vieno arba daugiau grybšnių.
Vienam rankų grybšniui tenka du kojų smūgiai: pirmas – grybšnio pradžioje, antras – grybšnio pabaigoje.
Varžybos
Plaukimo varžybos vyksta 25 ir 50 m baseinuose ir atviruose vandens telkiniuose.
FINA taisyklės
SW 8.1 Nuo pirmojo rankos grybšnio po starto ir kiekvieno posūkio metu kūnas turi būti ant krūtines. Po vandeniu kojų smūgiai į šonus yra leidžiami. Draudžiama apsisukti ant nugaros bet kuriuo metu, išskyrus posūkio metu po prisilietimo prie sienos ten, kur yra leidžiamas apsisukimas bet kuriuo būdu jei kūnas yra ant krutinės nuplaukiant nuo sienos.
SW 8.2 Abi rankos turi būti išmestos pirmyn vienu metu virš vandens ir atitraukiamos atgal vienu metu po vandeniu visos rungties metu, susiję su SW 8.5.
SW 8.4 Kiekvieno posūkio metu ir tuo rungties pabaigoj prisilietimas turi būti atliekamas abejomis rankomis neliečiant vienai kitos vienu metu po, virš arba vandens paviršiaus lygyje.
SW 8.5 Starto ir posūkiu metu plaukikui leidžiama vienas ar daugiau kojų smūgiai ir vienas traukimas ranka po vandeniu, o po jų plaukikas turi iškilti į paviršių. Yra leidžiama plaukikui būti pilnai panirusiam ne daugiau kaip 15 metru po starto ir po kiekvieno posūkio. Iki to momento galva turi praskirti vandens paviršių. Plaukiko turi likti vandens paviršiuje iki kito posūkio arba finišo.
Salako senosios žydų kapinės
Salako miestelio senosios žydų kapinės – neveikiančios žydų kapinės Zarasų rajone, Salako miestelio šiaurės rytiniame pakraštyje, miške tarp tarp kelio ir vakarinės Luodžio ežero pakrantės. Kapinės prižiūrimos, pažymėtos informacine lenta ir stambiu atminimo akmeniu su Dovydo žvaigžde. Patenka į Gražutės regioninio parko pėsčiųjų trasą „Briedžių takai“.
Salako kapinės paskelbtos nacionalinės reikšmės kultūros paminklu.
Istorija
Kada įkurtos Salako žydų kapinės nėra žinoma. Jos paminėtos 1936 m. vykusios vasaros ekspedicinės muziejininkų kelionės Rytų Lietuvoje metu:
Kapinėse nebelaidojama nuo 1941 m., kuomet tų metų vasarą Salako miestelio žydai žuvo sušaudyti Sungardų ir Paežerės kaimuose, Krakynės miške.
1991 m. kapinių pradžioje pastatytas paminklas su Dovydo žvaigžde. Ant masyvaus akmens padarytas įrašas hebrajų ir lietuvių kalbomis: „Senosios žydų kapinės. Tebūna šventas mirusiųjų atminimas“. 1995 m. kapinės buvo išvalytos ir sutvarkytos. 2001 m. kapines įregistravo Regina Kopolevič. 2009 m. kovo mėn. sudaryti palaidotųjų sąrašai. 1805-1940 m. palaidojimų dokumentų sudarymą finansavo Marija Kranė savo anytos Rozos Kranės (Brachman), 1910 m. gimusios Salake, garbei.
Kapinės
Kapinės užima 14 953 m² plotą. Kapinių teritorija apaugusi mišku, kuriame padrikai išsidėstę antkapiniai paminklai su iškaltais įrašais hebrajų rašmenimis. Daugiausia granitinių, bet yra ir keli betoniniai paminklai. Jų daugiau susitelkę rytinėje kapinių dalyje. Yra pakrypusių, nuvirtusių ar susmegusių į žemę paminklų ir jų fragmentų. Jų priskaičiuojama apie 570. Antkapiniuose hebrajų užrašuose iškalti vardai, tėvų vardai, mirimo datos pagal žydų kalendorių. Daugelyje paminklų vardai nebeįskaitomi.
Kapinių teritorijoje yra nedidelių įdubimų, griovių, išlikę akmens mūro tvoros likučiai. Šios žydų kapinės pratęsia istorinių struktūrų, erdvių formavimo tradicijas. Antkapiai ir kapai orientuoti Jeruzalės kryptimi, papuošti Dovydo žvaigždės simboliu. Taip pat antkapiuose sutinkama menoros ženklo raižinių. Salake laidojant ant žydo kapo buvo statomas tradicinis paminklas maceiva, daugiausia arkos pavidalo. Tokių paminklų viršuje iškaltos dvi hebrajiškos raidės P ir N, reiškiančios „po nikbar“ („čia palaidotas“).
Sebastian Faulks
Sebastianas Čarlzas Folksas (Sebastian Charles Faulks, g. 1953 m. balandžio 20 d.) – Jungtinės Karalystės rašytojas, žurnalistas.
Biografija
S. Folksas baigė Velingtono koledžą Berkšire, baigė anglų literatūros studijas Kembridžo universiteto Emanuelio koledže. Vėliau dirbo mokytoju privačioje mokykloje, tada – „Daily“ bei „Sunday Telegraph“ žurnalistu. 1986–1991 m. buvo „The Independent“ literatūros skyriaus redaktoriumi. Vėliau kaip laisvai samdomas rašytojas rašė įvairiems laikraščiams ir žurnalams.
Kūryba
Kaip rašytojas S. Folksas debiutavo 1984 m. su romanu „Šviesos pokštas“ (A Trick of the Light). Rašytojas išgarsėjo 1989 m. parašęs istorinį romaną „„Auksinio Liūto“ mergaitė“ (The Girl at the Lion d’Or) apie XX a. 4-ojo dešimtmečio Prancūziją. Tarpukario ir II pasaulinio karo laikų Prancūzioje temą Folksas toliau plėtojo savo romanuose „Šarlotė Grei“, „Paukščių čiulbėjimas“ ir „Paryžiaus aidas“.
2008 m., švenčiant Jano Flemingo gimimo šimtmetį, S. Folksas parašė Džeimso Bondo tematikos romaną Devil May Care.
Pagal S. Folkso knygą „Šarlotė Grei“ 2001 m. pastatytas kino filmas (režisierė Džilian Armstrong), o pagal „Paukščių čiulbėjimą“ – BBC miniserialas.
2002 m., už nuopelnus literatūrai, S. Folksui suteiktas Britanijos imperijos ordino Komandoro kryžius.
Našiškiai (Molėtai)
Našiškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 12 km nuo Joniškio, 4 km į šiaurės rytus nuo Dubingių, prie Žverno ežero.
Holyčius
Holyčius ( / Holitsch; ) – miestelis Skalicos apygardoje, Trnavos kraše, vakarų Slovakijoje. 11 162 gyventojai (2015 m. duomenys).
Įsikūręs Zahorės regione, netoli Moravos upės, esantis 185 m aukštyje virš jūros lygio. Apima 34,784 km² plotą. Nutolęs 6 km nuo Hodonyno (Čekija) bei 85 km nuo Bratislavos.
Istorija
Dabartinio miestelio teritorijoje, žmonių gyvenama nuo neolito laikų. Tai patvirtina archeologų rasti radiniai. Taip pat randama bronzos ir geležies amžiaus bei Romos laikų įvairūs rankdarbiai. Pirmą kartą paminėtas 1205 m., kaip Wywar (Naujoji Pilis).
Narsavietė
Narsavietė – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Kazliškio.
Hvalvikas
Hvalvikas  – kaimas Fareruose. Įsikūręs rytinėje Streimojaus salos pakrantėje. Beveik suaugęs su greta esančiu Streimneso kaimu. Kaimus skiria Storos upė. Hvalviko-Streimneso dvikaimis sparčiai plėtėsi dėl šalia esančio Torshauno. Hvalvikas reiškia 'banginių įlanka', taip pavadintas dėl patogios vietos banginių medžioklei.
Hvalviko bažnyčia
Tradicinė medinė bažnyčia statyta 1829 m. Senoji bažnyčia, statyta apie 1700 m., sugriuvo per audrą. Tai trečia seniausia bažnyčia Farerų salose. Seniausia iš tradicinių medinių juodųjų bažnyčių, kuri neturi mūrinio pagrindo. Sakykla, datuojama 1609 m., buvo perkelta iš Torshauno bažnyčios.
Bruno Fernando
2023 m. vasario 9 d. Fernandas ir Garisonas Matjusas buvo išmainyti į Atlantos „Hawks“.
Alfonsas Kušlys
Alfonsas Kušlys (1921 m. liepos 12 d. Voveriškių k., Šiaulių aps. – 2015 m. birželio 15 d. Šveicarijos Berno kantone, palaidotas Thuno/Gwatto kapinėse) – Šveicarijos mokslininkas biochemikas, ilgametis Šveicarijos lietuvių bendruomenės pirmininkas.
Biografija
Gimė keturių vaikų ūkininkų šeimoje. Tėvas ir sesuo Vitalija 1941 m. buvo suimti ir ištremti į Sibirą, o motiną su dviem vaikais ištrėmė pokaryje. Antrojo pasaulinio karo pabaigoje Alfonsas Kušlys pasitraukė į vakarinę Vokietijos dalį, vėliau jis pervažiavo į Šveicariją.
1950 m. Berno universitete baigė veterinarijos studijas ir dirbo Bakteriologijos institute Berne, apgynė daktaro disertaciją apie tuberkuliozę. 1956–1986 m. darbavosi Šveicarijos serumų gamybos institute, kur jam pirmajam šalyje pavyko pagaminti antilimfocitinį serumą, būtiną organų transplantacijai. 1987 m. Vilniaus universitete skaitė paskaitų ciklą apie šio serumo gamybą. Pirmasis ėmėsi tarpininkauti dėl Lietuvos narystės Tarptautinėje Raudonojo Kryžiaus organizacijoje Ženevoje, buvo pirmasis jos atstovas Lietuvai.
Buvo vedęs šveicarę, šeima užaugino du sūnus: mediką Tomą ir chemiką Martyną. Gyveno Kerzaco miestelyje netoli Berno. Alf. Kušlys daugelį metų buvo renkamas Šveicarijos lietuvių bendruomenės pirmininku, o vėliau šią organizaciją rėmė solidarumo mokesčiu ir prisidėdavo prie rengiamų labdaros bei paramos akcijų.
Sabališkių apylinkė
Sabališkių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vievio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vievio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Pakalniškių apylinkės.
Būdviečių valsčius
Būdviečių valsčius (, nuo 1939 m. Amtsbezirk Altenkirch) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Karaliaučiaus krašte.
Istorija
Įkurtas 1874 m. balandžio 15 d. 1909 m. iš dalies Būdviečių valsčiaus sudarytas naujas Vėderaitiškių valsčius. Būdviečių valsčius panaikintas po II pasaulinio karo.
Gyvenvietės
Valsčiuje buvo 15 kaimų:
Neravų apylinkė (Vievis)
Neravų apylinkė (arba Naravų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Radijo mėgėjas
Radijo mėgėjas – fizinis asmuo, užsiimantis radijo ryšio veikla asmeniniais ir su verslu nesusijusiais tikslais ir iš jos nesipelnantis.
Neravų apylinkė (Vievis)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žaslių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vievio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Paparčių apylinkės.
Radijo mėgėjas
Patikslinus ir kiek išplėtus šį apibrėžimą, galima teigti, kad radijo mėgėjas yra asmuo, turintis hobį, kurio esmė – radijo ryšių su kitais radijo mėgėjais užmezgimas arba mėgėjų radijo stočių eteryje stebėjimas (klausymasis) asmeniniais tikslais, neturint su pelnu ar komercija susietų interesų. Tai yra licencijuotas asmuo, kuriam yra suteikta teisė naudotis radijo ryšio stotimi siuntimo režime arba jis turi oficialų radijo mėgėjo-stebėtojo (SWL, angl. Short Wave Listener) statusą. thumb|upright=1.1| Radijo mėgėjo darbo vieta (2005 m.) upright=1.1|thumb| Radijo mėgėjo stoties trumpųjų bangų antena
Galimybės
Radijo mėgėju gali tapti bet kuris asmuo, nepaisant jo amžiaus, lyties, tautybės, profesijos, įsitikinimų ar fizinių galimybių. Tarp mėgėjiško ryšio entuziastų yra nemažai profesionalų, puikiai susipažinusių su šiuolaikine radijo ryšio technika, išmanančių šiuolaikines radijo ryšio technologijas, radijo bangų sklidimą ar kitas susietas sritis. Todėl galima manyti, kad terminas „mėgėjas“ iš dalies yra sąlyginis. Vis dėl to, jis nurodo, kad mėgėjiškų stočių operatoriai nėra tie asmenys, kurie iš šios veiklos gauna piniginį atlygį ar naudoja ją komerciniams tikslams. Iš kitos pusės – radijo mėgėjai, kurių profesija nesusijusi su jų radijo hobiu, užsiimdami šia veikla turi galimybę įgyti naujų, sau naudingų, techninių žinių ir įgūdžių.
Demografiniai rodikliai
Didžiojoje daugumoje šalių mėgėjų radijo operatoriai daugiausia yra vyrai. Kinijoje 12% radijo mėgėjų yra moterys, JAV moterys sudaro apie 15% (2005 m. duomenys). Lietuvoje šis skaičius siekia 3% (šaltinis: RRT). Daugumoje šalių nėra nustatytas minimalus amžiaus, norintiems tapti radijo mėgėjais. Nors radijo mėgėjų gretos kasmet auga, vidutinis jų amžius yra gana didelis. Pastebimas jaunimo susidomėjimo šiuo hobiu mažėjimas. Kai kurios nacionalinės radijo draugijos į tai reaguoja kurdamos programas, skatinančias jaunimą dalyvauti mėgėjų veikloje. Pavyzdžiui, JAV ARRL radijo mėgėjų švietimo ir technologijų programa „The Big Project“ skatina jaunimą dalyvauti. Jaunimo susidomėjimo radijo mėgėjų veikla sumažėjimui tikriausiai įtaką daro itin spartus technologijų vystymasis, kas savo ruožtu didina ir alternatyvias laisvalaikio užsiėmimų galimybes. Neabejotiną įtaką daro Internetas ir mobilusis ryšys.
Teisinis pagrindas
Radijo ryšio priemonės spinduliuoja radijo signalus ir, tokiu būdu, naudoja (užima) radijo dažnius. Radijo dažnių naudojimą reguliuoja valstybė. Lietuvoje šias funkcijas vykdo ir leidimus radijo mėgėjų veiklai išduoda Ryšių reguliavimo tarnyba(RRT). Būtina išlaikyti kvalifikacinius egzaminus. Mėgėjų radijo stočių signalų priėmimui leidimas nereikalingas. Pagrindiniai teisiniai dokumentai, nustatantys radijo dažnių naudojimo sąlygas radijo mėgėjams, yra šie:
Radijo dažniai ir jų naudojimo sąlygos
Radijo dažniai gali būti naudojami tik laikantis nustatytų valstybės nustatytų naudojimo sąlygų. Lietuvoje radijo mėgėjai gali naudoti šiuos dažnių ruožus:
Nors kai kuriose pasaulio valstybėse analogiškas sąrašas šiek tiek gali skirtis, visgi didžioji radijo dažnių dalis sutampa. Dėl to įmanoma užmegzti tarptautinius ryšius. Ruožų viduje leidžiama siųsti bet kuriuo dažniu, naudojant įvairius balso (<tt>AM, FM, SSB</tt>), vaizdo (<tt>ATV, SSTV, faksimilė</tt>) ir teksto ir duomenų (<tt>CW, ALE, AMTOR, GTOR, Hellschreiber, MT63, Packet radio (AX.25), PACTOR, FSK441, JT6M, JT65, JT9, FT8, FT4, JS8Call, WSPR, Olivia MFSK, PSK31, QPSK31</tt>) siuntimo būdus. Tai suteikia galimybę bendrauti per radiją mieste, regione, šalyje, žemyne, pasaulyje ar net su objektais kosmose. Daugelyje pasaulio šalių radijo mėgėjai gali siųsti, priimti ar palaikyti radijo ryšį tarp kompiuterių ar siųstuvų-imtuvų, prijungtų prie saugių virtualių privačių tinklų internete. Galimi ryšiai per dirbtinius Žemės palydovus, priimant signalus, atsispindėjusius nuo Mėnulio paviršiaus (angl. EME − Earth-Moon-Earth). Taip pat naudojamos mišrios ryšio technologijos, tokios kaip <tt>EchoLink</tt> ar <tt>IRLP</tt> (Internet Radio Linking Project).
Radijo šaukiniai
Kartu su leidimu radijo mėgėjo veiklai, skiriamas radijo šaukinys (angl. Call Sign) – unikali raidžių ir skaičių kombinacija, pagal kurią konkreti stotis yra identifikuojama eteryje. Šaukinys įgalina sužinoti kurioje valstybėje yra radijo stotis ir atpažinti konkrečią stotį. Kiekvienas šaukinys yra unikalus ir vienintelis toks pasaulyje. Galima sakyti, kad tai yra stoties vardas. Šaukinys susideda iš dviejų dalių – prefikso (angl. prefix) (priešdėlio) ir sufikso (angl. suffix) (priesagos). Prefiksas susideda iš vienos ar dviejų raidžių ir skaičių kombinacijos. Prefiksas susideda iš vienos ar dviejų raidžių ir (arba) skaičių kombinacijos. Kiekvienai valstybei unikalų prefiksą skiria Tarptautinė telekomunikacijų sąjunga – ITU (angl. International Telecommunication Union). Lietuvai skirtas prefiksas LY. Visas šaukinys gali atrodyti taip: LY1AA, LY3Z, LY8ABC ar pan. Kitų valstybių prefiksų pavyzdžiai: G – Jungtinė karalystė, S5 – Slovėnija, OH – Suomija, 4X – Izraelis, ES – Estija, 6Y – Jamaika. ITU prefiksų lentelę galima rasti tinklalapyje. Neretai skirtas šaukinys tampa antruoju paties radijo mėgėjo vardu. thumb|upright=1.1| Lietuvos radijo mėgėjo QSL kortelė thumb|upright=1.1| Mėgėjų radijo stoties Antarktidoje QSL kortelė thumb|upright=1.1| Belgijos radijo mėgėjo-stebėtojo QSL kortelė Skirtą radijo šaukinį privaloma perduoti radijo ryšio pradžioje ir pabaigoje, kviečiant užmegzti radijo ryšį arba identifikuojant specialios paskirties siųstuvą (pvz. radijo švyturį). Siekiant išvengti priėmimo klaidų kai kalbama į mikrofoną, šaukinys ištariamas vartojant tarptautinę ICAO (taip pat žinomą kaip NATO) arba lietuvišką fonetinę abėcėlę. Nereikėtų siųsti sutrumpintų radijo šaukinių (pvz. perduoti 3AMM arba AMM vietoj LY3AMM) arba naudoti neskirtus radijo šaukinius.
Radijo mėgėjo-stebėtojo (SWL) šaukinius skiria Lietuvos radijo mėgėjų draugija.
Radijo ryšio turinys
Naudojantis mėgėjų radijo ryšio priemonėmis, siunčiama informacija turėtų būti susijusi su radijo mėgėjų radijo hobiu ir negali būti šifruojama. Būtina laikytis radijo mėgėjo etikos. Leidžiama vartoti tarptautinį Q kodą ir CW (telegrafo) santrumpas, kurios kartais vadinamos mėgėjų radijo žargonu. Taip pat būtina žinoti, kad mėgėjų radijas nėra namų telefono atitikmuo ar Skype pakaitalas ir todėl nėra skirtas siųsti muziką, reklamą, kulinarinius receptus, aptarinėti krepšinio varžybų rezultatus, politinius ar religinius klausimus, verslo ar komercines problemas ar retransliuoti ne radijo mėgėjų stočių laidas ar pranešimus. Taip pat draudžiama siųsti informaciją, pažeidžiančią asmens privataus gyvenimo neliečiamumą, jo interesus ar viešąją tvarką, informaciją, pažeidžiančią autorių, gretutines ir kitas intelektinės nuosavybės teises, kurstančią karą, neapykantą ar nesantaiką, siųsti įžeidžiančius, nepadorius, užgaulius žodžius, garsus, simbolius arba vaizdus.
Patricio Garino
Patrisijus Garinas Guljota (Patricio Garino Gullota, g. 1993 m. gegužės 17 d.) – Argentinos krepšininkas, rungtyniaujantis lengvojo krašto puolėju arba atakuojančiuoju gynėju.
Radijo mėgėjas
QSL kortelės
QSL kortelė yra rašytinis patvirtinimas apie dvipusį radijo ryšį tarp dviejų radijo stočių arba trečiosios šalies klausytojui skirtas rašytinis patvirtinimas apie jo stebėtą (išgirstą) mėgėjų radijo ryšį. Kiekvienoje kortelėje pateikiama išsami informacija apie stotį ir jos operatorių, radijo ryšio datą, laiką, signalo kokybę bei kiti duomenys. Tipiška QSL kortelė yra popierinė, panašaus dydžio kaip ir įprastas atvirukas. Dauguma jų siunčiamos paštu. Gali būti siunčiamos tiesiogiai asmens adresu arba per centralizuotą šalies radijo mėgėjų organizacijos QSL biurą, kurios surenka ir paskirsto korteles toje šalyje. Toks siuntimo būdas taupo siuntėjo pašto mokesčius, siunčiant viename voke kelias vienai šaliai skirtas korteles arba didelius kortelių kiekius naudojantis siuntų tarnybomis. Nors tai sumažina pašto išlaidas, tačiau pailgina pristatymo laiką dėl didesnių laiko sąnaudų reikalaujančio kortelių tvarkymo.
Iš esmės QSL kortelės yra radijo operatorių (radijo stočių) vizitinės kortelės. Jos neretai naudojamos individualiam kūrybiškumui išreikšti. Kortelėse galima rasti pačių įvairiausių sprendimų – nuo pačių paprasčiausių vienspalvių tik su stoties šaukiniu ir būtiniausia tekstine informacija iki spalvotų vaizdų su operatoriaus nuotrauka jo stoties fone, vaizdų, atspindinčių originalų meną, operatoriaus gimtąjį miestą, šalies istorinius įvykius, humoristinius motyvus ir daug kitokių temų. Todėl ypač įdomaus dizaino QSL kortelių kolekcionavimas neretai tampa dažnu priedu šalia kitų radijo mėgėjo užsiėmimų per jo radijo karjerą.
Patricio Garino
Patrisijus Garinas vaikystėje sportavo Mar del Platos klube. Būdamas 16-os, persikėlė į JAV, mokėsi Monteverdės akademijoje (Florida). 2012–2016 m. buvo Džordžo Vašingtono universiteto komandos narys (2016 m. su komanda laimėjo National Invitation turnyrą). 2016 m. tapo NBA klubo San Antonijo „Spurs“ nariu, bet sužaidė tik ketveriose priešsezoninėse rungtynėse ir persikėlė į dukterinę Ostino „Spurs“ komandą. 2017 m. Garinas debiutavo NBA su Orlando „Magic“ klubu, bet žaidė labai trumpai. 2017–2020 m. žaidė baskų klube „Saski Baskonia“, 2018–2019 m. „Eurolygos“ turnyre sužaidė 18-oje rungtynių, vidutiniškai pelnydavo po 5,6 taško per varžybas. 2020 m. liepos 22 d. pasirašė sutartį su Kauno „Žalgiriu“, bet praktiškai visą sezoną nežaidė dėl traumų.
Radijo mėgėjas
QSL kortelės
Internetas įgalino elektroninį pranešimą kaip alternatyvą fizinės kortelės siuntimui. Sukurtos sistemos naudoja kompiuterines duomenų bazes, ir tą pačią informaciją, kurią paprastai patvirtina QSL kortelės, saugo elektroniniu formatu. Viena iš tokių sistemų, vadinamų – <tt>eQSL</tt>, leidžia elektroniniu būdu keistis QSL kortelėmis <tt>JPEG</tt> arba <tt>GIF</tt> formato vaizdais, kuriuos vėliau galima atsispausdinti kaip korteles gavėjo spausdintuve arba rodyti kompiuterio ekrane. Kita sistema – ARRL (angl. The American Radio Relay League) elektroninis pasaulio žurnalas (<tt>LoTW</tt>), leidžiantis pateikti ir tikrinti informaciją apie įvykusius mėgėjų tarpusavio radijo ryšius.
Patricio Garino
Patrisijus Garinas su Argentinos rinktine dalyvavo 2015 m. FIBA Amerikos čempionate, 2016 m. vasaros olimpiadoje, 2017 m. FIBA Amerikos taurėje, 2019 m. Panamerikos žaidynėse (laimėjo aukso medalį), 2019 m. pasaulio krepšinio čempionate (laimėjo sidabro medalį).
Radijo mėgėjas
QSL kortelės
Nepaisant elektroninių QSL privalumų, fizinės QSL kortelės dažnai vis dar lieka istoriniais ar sentimentaliais prisiminimais apie įsimintinas vietas, girdėtas stotis ar užmegztus malonius radijo kontaktus su nauju radijo draugu. Tokių prisiminimų gali būti tūkstančiai.