cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karceviškiai (Šilutė)
Gyventojai
Gyventojų dauguma priklausė Plaškių evangelikų liuteronų bažnyčiai.
Lietuvos estradinis orkestras
Istorija
Lietuvos estradinį orkestrą įkūrė ir jam vadovavo Kauno politechnikos instituto estradinio ansamblio įkūrėjas Juozas Tiškus. Orkestro kolektyvas susiformavo iš kavinėje „Tulpė“ grojusio orkestro. Profesionaliu Lietuvos valstybinės filharmonijos orkestru tapti pasiūlė tuometinis kultūros ministro pavaduotojas, nuo 1958–1967 m. ministras Juozas Banaitis. Repertuarą sudarė Lietuvos ir užsienio kompozitorių dainos bei džiazo kompozicijos, buvo geriausias džiazo orkestras Lietuvoje. 1963–1965 m. LEO buvo pats pajėgiausias džiazo orkestras Baltijos kraštuose. Po ideologiniu ir meniniu požiūriu atsakingų gastrolių Maskvoje, Kremliaus teatre, 1965 m. J. Tiškui suteiktas Lietuvos nusipelniusio artisto garbės vardas. 1966 m. orkestras pertvarkytas į popmuzikos ansamblį „Estradinės melodijos“.
Kolektyvas
Orkestre dainavo Nijolė Ščiukaitė, Jūratė Norvaišienė, Adolfas Jarulis, Jurgis Žukauskas, grojo Mindaugas Tamošiūnas, konferansjė dirbo Raimondas Jovaiša.
2006 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
'''2006 m. Lietuvos šachmatų čempionatas''' – tai 73-asis Lietuvos vyrų ir 59-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
73-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 2006 m. kovo 18 – kovo 26 d.
Dalyviai
Keturi dalyviai: Vytautas Šlapikas, Gintautas Piešina, Vytautas Vaznonis, Matas Narmontas į čempionatą pateko iš Vilniuje 2006 m. vasario 20-26 d. vykusių čempionato atrankinių varžybų, kuriose jie užėmė 1-4 vietas. Dar 6 dalyviai buvo atrinkti iš 2005 m. Lietuvos vyrų čempionato. Bet čempionate nedalyvavo praėjusių metų čempionė MDM Viktorija Čmilytė bei sidabro medalininkas DM Šarūnas Šulskis.
Laiko kontrolė ir reglamentas
Varžybos vykdyta ratų sistema (12-ka dalyvių), pagal FIDE šachmatų taisykles. Laiko kontrolė  1 val. 30 min iki partijos pabaigos po kiekvieno ėjimo pridedant po 30 sek.
Nugalėtojų nustatymas
Laimi dalyvis, surinkęs daugiausiai taškų. Taškų lygybės atveju, vietos nustatomos pagal šiuos papildomus rodiklius:
Čempionato eiga
Žemiau pateikti varžovų tarpusavio susitikimų rezultatai ir turnyrinės padėties dinamika.
Po trijų ratų
2-asis ratas G. Piešina – V. Šlapikas 1:0, V. Dambrauskas – A. Savickas 0:1, A. Butnorius – V. Vaznonis 0,5:0,5. V. Mališauskas – D. Zagorskis 0:1, M. Narmontas – G. Šarakauskas 1:0, H. Asauskas – V. Sakalauskas 0,5:0,5. Po dviejų ratų pirmavo V. Sakalauskas, D. Zagorskis ir G. Piešina surinkę po 1,5 taško.
3-iasis ratas V. Sakalauskas – G. Piešina 0,5:0,5, G. Šarakauskas – H. Asauskas 0:1, G. Zagorskis – M. Narmontas 0:1, V. Vaznonis – V. Mališauskas 0:1, A. Savickas – A. Butnorius 0,5:0,5, V. Šlapikas – V. Dambrauskas 1:0.
Po trečiojo rato lyderiais buvo penki šachmatininkai: Vaidas Sakalauskas, Gintautas Piešina, Henrikas Asauskas, Matas Narmontas ir Vytautas Šlapikas, su rinkę po 2 taškus iš 3 galimų.
Po septynių ratų
4-asis ratas G. Piešina – V. Dambrauskas, 05,:0,5, A. Butnorius – V. Šlapikas 0,5:0,5, V. Mališauskas – A. Savickas 0,5:0,5, M. Narmontas V. Vaznonis 0,5:0,5, H. Asauskas – D. Zagorskis 0,5:0,5, V. Sakalauskas – G. Šarakauskas 0,5:0,5.
5-asis ratas G. Šarakauskas – G. Piešina 1:0, D. Zagorskis – V. Sakalauskas 0,5:0,5, V. Vaznonis – H. Asauskas 0 5:0,5 A. Savickas – Matas Narmontas 0,5:0,5, V. Šlapikas – V. Mališauskas 0:1,V. Dambrauskas A. Butnorius 0,5:0,5.
6-asis ratas G. Piešina * A. Butnorius 0:1, V. Mališauskas – V. Dambrauskas 1:0, M. Narmontas – V. Šlapikas 0,5:0,5, H. Asauskas – A. Savickas 0:1, V. Sakalauskas – V. Vaznonis 1:0, G. Šarakauskas –D. Zagorskis 0,5:0,5.
7-asis ratas D. Zagorskis – G. Piešina 0:1, V. Vaznonis – G. Šarakauskas 1:0, A. Savickas – V. Sakalauskas 0,5-0,5, V. Šlapikas – H. Asauskas 1:0, V. Dambrauskas M. Narmontas 0,5:0,5, A. Butnorius – V. Mališauskas 0,5:0,5.
Po 7 ratų: 1-2 vietas užėmė V. Sakalauskas ir V. Mališauskas – po 4,5 taško, 3-6 v.- A. Butnorius, A. Savickas, V. Šlapikas, ir M. Narmontas – po 4. 7-ąją vietą – G. Piešina – 3,5. 8-10 v. – D. Zagorskis, H. Asauskas ir V. Vaznonis – po 3. 11 v. – G. Šarakauskas – 2,5 12 v. – V. Dambrauskas – 2.
Likus dviem ratams
8-asis ratas G. Piešina – V. Mališauskas 0:1, M. Narmontas – A. Butnorius 0:1, H. Asauskas – V. Dambrauskas 1:0, V. Sakalauskas – V. Šlapikas 0:1,G. Šarakauskas – A. Savickas 0,5:0,5, D. Zagorskis – V. Vaznonis 1:0.
Po 8 ratų vienvaldžiu lyderiu tapo DM V. Mališauskas, turėjęs 5,5 taško. Pustaškiu buvo atsilikę TM A. Butnorius ir V. Šlapikas.
9-asis ratas V. Vaznonis – G. Piešina 0:1, A. Savickas – D. Zagorskis 0:1, V. Šlapikas – G. Šarakauskas 0:1, V. Dambrauskas – V. Sakalauskas 1:0, A. Butnorius – H. Asauskas 1:0, V. Mališauskas – M. Narmontas 0,5:0,5.
Likus dviem ratams, 35-ąjį kartą dalyvaujantis, kaunietis TM Algimantas Butnorius ir vilnietis DM V. Mališauskas žengė koja kojon ir turėjo sukaupę po 6 taškus iš 9 galimų. Tašku atsilikę sekė D. Zagorskis ir V. Šlapikas. Dar 4 dalyviai turėjo po 4,5 taško. Visi jie dar galėjo pretenduoti į prizines vietas, ar bent į vietą Lietuvos olimpinėje rinktinėje.
Paskutiniai ratai
10-asis ratas G. Piešina – M. Narmontas 1:0, H. Asauskas – V. Mališauskas 0:1, V. Sakalauskas – A. Butnorius 1:0, G. Šarakauskas – V. Dambrauskas 1:0, D. Zagorskis – V. Šlapikas 0,5:0,5, V. Vaznonis – A. Savickas 0:1
Pink Friday: Roman Reloaded
Pink Friday: Roman Reloaded – antrasis studijinis Trinidado ir Tobago kilmės atlikėjos Nicki Minaj albumas, išleistas 2012 m. balandžio 2 d. Pirmasis albumo singlas „Starships“ susilaukė didelio pasisekimo visame pasaulyje, pasiekęs penktąją vietą JAV „Billboard Hot 100“ ir antrąją Jungtinės Karalystės „UK Singles Chart“ singlų reitinguose.
Nors „Pink Friday: Roman Reloaded“ susilaukė nevienodų kritikų įvertinimų, per pirmąją savaitę JAV buvo parduota 253 tūkstančiai albumo kopijų ir jis debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas antruoju atlikėjos įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. Albumas taip pat pasiekė pirmąją vietą Jungtinėje Karalystėje ir Kanadoje.
2006 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Paskutiniai ratai
11-asis ratas Paskutiniame rate lyderis V. Mališauskas baltosiomis figūromis sužaidė lygiosiomis su V. Sakalausku, A. Butnorius, taip pat baltosiomis, įveikė G. Šarakauską, D. Zagorskis juodosiomis – V. Dambrauską, o G. Piešina pralaimėjo A. Savickui. Pastarajam ši pergalė užtikrino 4-ąją vietą. V. Šlapiko partija su V. Vaznoniu pasibaigė lygiomis.
Vilnietis DM V. Mališauskas, dviejuose paskutiniuose ratuose žaidęs sėkmingai: pelnė 1,5 taško (iš viso – 7,5) ir tapo Lietuvos čempionu, o kaunietis TM A. Butnorius, surinkęs per paskutinius du ratus pustaškiu mažiau, turėjo tenkintis sidabro medaliu. Po jų sekė du dalyviai surinkę po 6,5 taško. Dėl aukštesnių papildomų rodiklių Dariui Zagorskiui atiteko trečioji vietą, o Airidui Savickui – ketvirtoji.
Vyrų čempionato lentelė
2006 m. Lietuvos šachmatų čempionato partijos.
Lietuvos moterų šachmatų čempionatas
59-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko Šiauliuose, 2006 m. kovo 12 – kovo 19 d.
Dalyvės
Čempionate šveicariškąja sistema (9 ratai) varžėsi 22 šachmatininkės. Tarp kurių – net devynios Šiaulių sportininkės. Iš praėjusių metų prizininkių nedalyvavo 2005 m. moterų čempionė Simona Limontaitė.
Pirmasis ratas
Pirmajame rate tik K. Apanavičiūtės susitikimas su – H. Juciūte baigėsi taikiai. Kiti buvo rezultatyvus ir baigėsi taip: A. Balčaitė – D. Daulytė 0:1, Ž. Šarakauskienė – I. Baltramiejūnaitė 1:0, V. Benkunskienė – D. Batytė 0:1, J. Žiogaitė – M. Dapkevičiūtė 1:0, E. Juciūtė – E. Šaulytė 0:1, A. Juknevičiūtė – B. Laurušaitė 0:1, G. Paulauskaitė – I. Karsokaitė 1:0, R. Prišmontaitė – L. Gabrilavičiūtė 0:1, I. Žalimaitė – G. Šetikienė 0:1, K. Tulabaitė – D. Batkovskytė 0:1.
Po penkerių ratų
Po penktojo rato, surinkusi 4,5 taško, vienvalde lydere tapo D. Daulytė. Pustaškiu atsiliko J. Žiogaitė, tašku – D. Batytė ir Ž. Šarakauskienė.
Po septynerių ratų
Po 7-ojo rato lydere išliko D. Daulytė, turėjusi 6,5 taško. Tašku buvo atsilikusi D. Batytė, dviem – Ž. Šarakauskienė, J. Žiogaitė bei G. Šetikienė.
Prizininkės
Surinkusi 8,5 taško iš 9 galimų, čempionato nugalėtoja tapo šiaulietė Deimantė Daulytė. Lietuvos moterų čempionės titulą ji iškovojo pirmą kartą. Antrąją vietą (7 taškai) čempionate laimėjo plungiškė Daiva Batytė. Toliau sekė: Jovita Žiogaitė ir panevėžietė Živilė Šarakauskienė, surinkusios po 6 taškus.
Bajangolo mongolų autonominė prefektūra
Bajangolo mongolų autonominė prefektūra  – autonominė prefektūra Kinijos Liaudies Respublikoje, Sindziango uigūrų autonominės provincijos pietrytinėje dalyje. Tai didžiausias administracinis darinys Sindziange ir didžiausia autonominė prefektūra Kinijoje. Administracinis centras – Korla.
Geografija
Didžiąją dalį prefektūros užima pusdykumės ir dykumos (Taklamakanas, Lobnoro dykuma). Pietinė dalis kalnuota, iškilę Altyntago, Kunluno kalnai. Šiaurinė dalis leidžiasi stepių užimtą į Tarimo baseiną. Teka Tarimas, Jarkendas, Čerčenas, Končedarja, plyti džiūstantis Lobnoro ežeras.
Gyventojai
Tautinė sudėtis:
Ekstraktas
Ekstraktas arba ištrauka ( 'kas ištraukta') – koncentruota medžiaga, gauta augalinės, gyvūninės ar mineralinės kilmės žaliavą apdorojus specialiais tirpikliais - ekstrahentais.
Ekstrahentai yra eteris, spiritas, vanduo. Atitinkamai pagal tai skiriamos ekstraktų rūšys: eteriniai, spiritiniai bei vandeniniai ekstraktai.
Pagal konsistenciją ekstraktai skiriami į skystus (pvz., esencija), tirštus (drėgmės ne daugiau 25 %), bei miltelių pavidalo (drėgmės ne daugiau 5 %) koncentratus.
Ekstrakte lieka sukoncentruotos aromatinės, vaistinės ir kitos vertingos veikliosios medžiagos, kurios buvo žaliavoje. Ekstraktas pasižymi apsauginiu, valomuoju, tonizuojančiu poveikiu. Vartojamas farmacijoje, kosmetikoje, kulinarijoje.
Ekstrakto gamybos būdas vadinamas ekstrahavimas arba ekstrakcija ( 'ištraukimas').
Hemodializė
Hemodializė (HD) - tai viena pakaitinio inkstų funkcijos gydymo rūšių (kitos: peritoninė dializė ir inksto transplantacija), taikoma sergant ūminiu ar lėtiniu inkstų nepakankamumu, taip pat kai kurių apsinuodijimų atvejais. Jos esmė - kraujui tekant dializatoriumi, jis išvalomas nuo medžiagų apykaitos produktų (pvz., šlapalo), atstatoma elektrolitų (pvz., kalio) ir rūgščių - šarmų pusiausvyra, pašalinamas skysčių perteklius. Hemodializę skiria nefrologas (inkstų ligų gydytojas).
Hemodializės principas
thumb|250px|Pusiau pralaidi membrana thumb|180px|Dializatorius
Dializė - tai procesas, kai vieno tirpalo sudėtis keičiama jį veikiant kitu tirpalu per pusiau pralaidžią membraną. Pro membranos poras tegali praeiti mažos molekulinės masės medžiagos (pvz., vanduo, šlapalas, elektrolitai), o didesnes molekules (pvz., baltymus) ji, tarsi sietas, sulaiko. Ištirpusios medžiagos per membraną juda dviem būdais: difuzija ir ultrafiltracija. Vykstant ultrafiltracijai, per membraną dėl osmosinio ar hidrostatinio slėgio skirtumų skverbiasi vanduo, o kartu ir jame ištirpusios medžiagos.
Hemodializės atveju, kraujas iš organizmo pumpuojamas pro dializatoriaus tuščiavidurių skaidulų pluoštą. Šias skaidulas iš išorės skalauja dializės tirpalas, kuriame yra Na+, K+, Ca2+, Mg2+, HCO3-, gliukozės. Medžiagos, kurių koncentracija didesnė kraujyje (pvz., K+, šlapalas), difunduoja per skaidulų membraną į dializės tirpalą ir tokiu būdu yra šalinamos iš kraujo. Medžiagos, kurių koncentracija didesnė dializės tirpale (pvz., HCO3-), difunduoja į kraują. Didinant slėgių skirtumą tarp kraujo ir dializės tirpalo kompartmentų (kraujo kompartmente slėgis visada didesnis), galima padidinti ultrafiltraciją, t. y. skysčio pašalinimą iš organizmo. Taip "išvalytas" kraujas grąžinamas į kūną.
Istorija
Pirmąjį „kraujo plovimą“ žmogui per pusiau laidžią membraną 1924 m. Vokietijoje atliko Georg Haas. Bet tikrasis proveržis įvyko tik 1945 m. Nyderlanduose, kai Willem Kolff sėkmingai atliko 11 valandų dializę 67-erių metų moteriai, kuri po to dar gyveno 7 metus. Dėl sudėtingų karo sąlygų ir visuotinio išteklių trūkumo konstruodamas savo dializės aparatą jis panaudojo skalbimo mašiną, gėrimų skardines ir dešrų gamybai skirtas celofano žarnas.
Kraujo ėmimas
Lėtinės hemodializės metu kraujo tėkmė yra 300-400 ml/min. Yra keli būdai kraujui imti:
AV kraujagyslinis protezas
Komplikacijos naudojant AV fistulę ar protezą: stenozė, trombozė, infekcija, galūnės išemija ("nuvogimo" fenomenas), pseudoaneurizmos, širdies nepakankamumas (labai padidėjus minutiniam širdies tūriui). AV protezai mažiau pageidaujami negu AV fistulės, nes juose dažniau išsivysto stenozė (dėl venos intimos hiperplazijos) bei infekcijos.
Hemodializės kateteris
thumb|250px|Tunelinis vidinės jungo venos hemodializės kateteris
Šionbaumas
Šionbaumas arba Beriozovas (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Березово) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Pravdinsko miesto gyvenvietės kaimas.
Hemodializė
Hemodializės kateteris
Tai didelio diametro dviejų spindžių centrinis veninis kateteris, dažniausiai įvedamas į vidinę jungo (v. jugularis interna) arba šlaunies veną (v. femoralis), rečiau į poraktinę veną (v. subclavia). Kateterio išorinis galas skyla į arterinę ir veninę atšakas. Arterine kateterio atšaka kraujas teka į dializės aparatą, o venine atšaka grąžinamas.
Kateteriai būna netuneliniai ir tuneliniai. Netuneliniai (laikini) kateteriai naudojami ūminei hemodializei, kartais lėtinei hemodializei (pvz., staiga nustojus veikti AV fistulei). Netuneliniai kateteriai naudojami tik ligoninėje.
Šionbaumas
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Frydlando apskrities (nuo 1927 m. Barštyno apskritis) Šionvaldės valsčiaus kaimas. Priklausė Auktalytės parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Družbos apylinkės kaimas.
Hemodializė
Hemodializės kateteris
Tuneliniai kateteriai naudojami lėtinei dializei. Įvedant šiuos kateterius, chirurgiškai sukuriamas poodinis tunelis. Dažniausiai tai vidinės jungo venos kateteriai, o išėjimo vieta yra krūtinės ląstos priekyje, po raktikauliu. Palyginti su netuneliniais kateteriais, padidėja atstumas tarp kateterio išėjimo vietos (vieta, kur kateteris išeina į kūno paviršių) ir centrinės venos. Po oda, apie 2 cm nuo išėjimo vietos, kateteryje yra sintetinė manžetė, į kurią įauga audiniai, įtvirtindami kateterį tunelyje. Tunelio ir manžetės dėka sumažėja infekcijos rizika.
Komplikacijos įvedant kateterį: gretimos arterijos punkcija, aritmijos, pneumotoraksas, hemotoraksas, oro embolija, centrinės venos ar širdies perforacija. Kitos komplikacijos: trombozė, infekcija, venos stenozė. Tuneliniai kateteriai yra mažiausiai pageidaujamas būdas kraujui lėtinei dializei paimti - palyginti su AV fistulėmis ar protezais, labai didelė infekcijų (tarp jų bakteremijos ir sepsio) rizika.
Karčiai
Karčiai – ilgi žinduolių plaukai, augantys ant sprando ir nugaros.
Žalvė
Lietuvoje auga viena gana reta rūšis – skėstašakė žalvė (Puccinellia distans).
Zadva
Zadva  – upė šiaurės Vengrijoje; Tisos dešinysis intakas. Prasideda Nogrado medėje, netoli Šalgotarjano. Teka daugiausia į pietus per Jaso-Nadkuno-Solnoko medę. Įteka į Tisą ties Solnoku.
Didžiausi intakai – Tapijas, Tarna, Galga. Prie Zadvos įsikūrę Batonterenės, Pasto, Hatvano, Jasberenio miestus.
Karčiai (reikšmės)
Karčiais vadinama:
Aleksandrijos seniūnija
Aleksandrijos seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Skuodo rajono savivaldybės šiaurės rytuose.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 3 seniūnaitijos:
Brendan's Death Song
„Brendan’s Death Song“ – grupės „Red Hot Chili Peppers“ daina iš jų 2011 m. išleisto albumo „I'm with You“. Daina vėliau buvo kartu su vaizdo klipu išleista kaip penktasis albumo singlas.
Albanijos futbolo sistema
Futbolo lygos organizuojamos piramidės principu:
Klubai
Albanijos futbolo sistemoje žaidžiantys klubai dalyvauja šiuose turnyruose:
Derinija
Derinija – gyvenvietė rytiniame Kipre, 2 km į pietus nuo Famagustos. Yra kultūros centras. Vyrauja žemės ūkis (ypač buvlių ir braškių auginimas).
Istorija
Apie 1974 m. 75 proc. gyvenvietės okupavo turkai.
Rogienice Vipichai
Rogienice Vipichai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Malų Plocko valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 18 km į pietryčius nuo Kolno ir apie 75 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Paksas prieš Lietuvą
Paksas prieš Lietuvą – tarptautinė Europos žmogaus teisių Teismo byla pagal Rolando Pakso, apkaltos tvarka pašalinto iš Lietuvos prezidento posto, skundą.
Istorija
2011 m. Europos Žmogaus Teisių Teismas (Didžioji kolegija) savo sprendime konstatavo, kad „Nuolatinis ir neatšaukiamas buvusio prezidento diskvalifikavimas nuo parlamentinio posto, įvykęs po jo nušalinimo apkaltos tvarka, buvo neproporcingas“.
EŽTT nustatė, kad dėl priesaikos sulaužymo ir šiurkštaus Konstitucijos pažeidimo iš prezidento posto pašalintam Paksui draudimas dalyvauti Seimo rinkimuose iki gyvos galvos yra per griežta bausmė. Teismas pripažino, kad neleisdama Paksui dalyvauti rinkimuose į Seimą, Lietuva pažeidė Europos žmogaus teisių konvenciją, garantuojančią teisę į laisvus rinkimus.
Kadangi EŽTT patenkino ne visus R. Pakso prašymus, jo advokatas dr. Stanislovas Tomas Jungtinių Tautų Organizacijos Žmogaus teisių komitete prieš Lietuvą iškėlė naują bylą.
Kasparas Davidas Frydrichas
Kasparas Davidas Frydrichas (1774 m. rugsėjo 5 d. – 1840 m. gegužės 7 d.) – vienas žymiausių vokiečių ankstyvojo romantizmo, kurį kartu su Philipp Otto Runge labai paveikė, tapytojų ir iliustratorių.
Šikšniaryklinės
Šikšniaryklinės (Brachaeluridae) – ūsuotųjų ryklių (Orectolobiformes) šeima. Dydis – iki 1,2 m ilgio. Paplitusios Ramiojo vandenyno vakarinėjė dalyje ties Australija. Gyvena iki 110 m gylyje. Minta smulkiomis žuvimis, vėžiagyviais ir kt.
Drakunkuliozė
Drakunkuliozė, rišta – žmogaus ir kai kurių gyvūnų, tokių kaip šunys, šakalai ir kt., invazinė liga, paplitusi Azijoje ir Afrikoje.
Ligą sukelia apvalioji kirmėlė rišta (Dracunculus medinensis), parazituojanti ligonio poodyje, dažniausiai kojų.
Žmogus užsikrečia gerdamas vandenį, kuriame yra vėžiagyvių, užsikrėtusių D. medinensis lervomis. Žmogaus skrandyje ciklopai suyra, išsilaisvinusios lervutės įsiskverbia į žarnų sienelę, kur pradeda augti. Pasiekusios tam tikrą išsivystymo lygį lervutės migruoja audiniais, kol patenka į pažasties bei kirkšnių poodinį jungiamąjį audinį. Čia per 3–4 mėn. lervutės suauga, lytiškai subręsta ir poruojasi. Po patelės apvaisinimo patinėliai žūsta ir jų kūnas ištirpsta, o apvaisintos patelės migruoja į žmogaus (dažniausiai galūnių) poodinį audinį bei odą. Patelės žmogaus organizme pilnai suauga praėjus metams po užsikrėtimo. Patelių gimdoje jau yra visiškai subrendusios parazito lervos. Viršgalvinės kirmėlės dalies žmogaus odoje atsiranda 2–7 cm dydžio furunkulas (votis) ar pūslelė, kuri susilietusi su vandeniu (pvz., maudantis, dirbant ryžių laukuose) suplyšta. Atsiradusioje angelėje išsiverčia kirmėlės gimda ir į vandenį paleidžiami keli milijonai gyvų lervučių. Po to kirmėlė žūsta. Į vandenį patekusias lervas praryja tarpiniai šeimininkai – gėlavandeniai vėžiagyviai. Patekusios į ciklopo organizmą lervos suardo tarpinio šeimininko žarnos sienelę ir patenka į jo kūno ertmę. Ciklopo organizme lervos per 12–14 d. tampa invazinės (užkrečiamos) ir pavojingos žmogui.
Simptomai
Ligos pradžioje, kai žmogaus organizme vyksta lervų migracija, atsiranda įvairios alerginės reakcijos. Šiai ligos stadijai būdingi odos bėrimai, silpnumas, veido pabrinkimai, dusulys ir astminiai reiškiniai. Alerginiai reiškiniai laikosi nuo kelių dienų iki 2–3 mėnesių. Pasirodžius kirmėlei odos paviršiuje, alerginiai reiškiniai išnyksta. Odoje ties kirmėlės galvine dalimi formuojasi maždaug 2–7 cm diametro furunkulas (votis), kuris po 5–7 d. atsiveria ir apnuogina kirmėlės kūną. Gali vystytis komplikacijos, susijusios su antrine bakterine infekcija. Tai įvairūs abscesai, flegmonos, gangrenos, opos. Kita komplikacijų grupė susijusi su organizmo sensibilizacija (jautrumas) parazito antigenais (sąnarių uždegimai (artritai)).
Ligos pradžioje ligą nustatyti sunku. Vėliau, atsiradus furunkului, liga nustatoma aptikus kirmėlę poodiniame sluoksnyje. Kirmėlės lokalizacijos vietose odoje ir poodiniame audinyje matomi vingiuoti velenėliai.
Gydymas
Nuo senų laikų, susirgus, kirmėlės iš odos opų buvo šalinamos vyniojant jas ant marlinio volelio ar pagaliuko. Ši procedūra atliekama labai atsargiai, kad kirmėlė nenutrūktų, nes išsiliejęs į žaizdą parazito kūno skystis gali sukelti sunkią flegmoną (odos uždegimą). Kirmėlės šalinimas gali trukti net porą ar daugiau savaičių, nes kirmėlė išvyniojama po 5–10 cm per parą. Kirmėlei parazituojant ant kojų reikia taikyti profilaktines priemones nuo stabligės. Alerginės reakcijos gydomos priešalerginiais preparatais. Atsiradus bakterinei infekcijai – naudojami antibiotikai.
Profilaktikai endeminėse vietovėse (kur registruojamas susirgimas) gerti tik virintą vandenį.
Padegupis
Padegupis – kaimas šiaurinės rytinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Tryškių.
Ruda Skroda
Ruda Skroda – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Malų Plocko valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 13 km į pietus nuo Kolno ir apie 88 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Henrikas Baltrušaitis
Henrikas Baltrušaitis (1902 m. liepos 17 d. Burgaičiuose, Kidulių valsčiuje – 1940 m. balandžio 27 d. Kaune) – Lietuvos žurnalistas, satyrikas, feljetonistas.
Biografija
Nepriklausomybės kovų dalyvis. Studijavo Lietuvos universitete.
Karčiai (Anykščiai)
Karčiai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Troškūnų.
Andrzej Lepper
Andrzej Zbigniew Lepper (1954 m. birželio 13 d. Stovencine netoli Slupsko – 2011 m. rugpjūčio 5 d. ) – lenkų politikas, nuo 2006 m. gegužės Lenkijos vicepremjeras, žemės ūkio ministras.
Andžejus Leperis – skandalais pagarsėjęs „Savigynos“ lyderis. Jis mokėsi Žemės ūkio technikume, tačiau jam nebuvo leista laikyti vidurinės mokyklos baigimo egzaminų, kadangi jis primušė Sypniovo miestelio žemės ūkio kooperatyvo pirmininką, kai šis nutvėrė A. Leperį geriant alų ir padarė jam pastabą.
Politinė veikla
Leperis 1992 m. įkūrė partiją Samoobrona RP (Savigyna).
Solnokas
Solnokas – miestas vidurinėje Vengrijoje, į pietryčius nuo Budapešto, prie Tisos ir Zadvos santakos. Jaso-Nadkuno-Solnoko medės administracinis centras. Per miestą eina Budapešto-Debreceno kelias. Geležinkeliai į Budapeštą, Debreceną, Kečkemetą, Vačą.
Kiauliniai
Kiauliniai (Suidae) – porakanopių (Artiodactyla) žinduolių šeima.
Gyvūnams būdingas ilgas snukis, vadinamas knysle, pritaikytas knisti žemę. Turi dideles iltis, kurios auga visą gyvenimą ir yra svarbus ginklas. Visaėdžiai.
Paplitę Europos, Azijos vidurinėje ir pietinėje juostoje bei Afrikoje ir Madagaskaras.
Ilinojus
Ilinojus  – 21-oji JAV valstija (nuo 1818 m. gruodžio 3 d.). Sostinė – Springfildas, didžiausias miestas – Čikaga. Plotas – 150 tūkst. km². Tai šeštoji valstija pagal gyventojų skaičių. Ilinojaus valstija yra tarp Mičigano ežero, Misisipės, Ohajo, Vobašo upių. Ribojasi su Indianos, Viskonsino, Ajovos, Misūrio ir Kentukio valstijomis.
Istorija
Ilinojaus valstijos teritorijoje žmonių gyventa nuo maždaug 8000 m. pr. m. e. Iki europiečių atvykimo Ilinojaus teritorija buvo gyvenama algonkinų indėnų. 1673 m. teritorija buvo kolonizuota ir pradėta tyrinėti prancūzų. Okupacija tęsėsi iki 1763 m. Po JAV nepriklausomybės karo, 1778 m. Ilinojus tapo Virdžinijos apygardos dalimi. Vėliau 1809 m. buvo sukurta Ilinojaus teritorija, o 1818 m. pripažinta kaip valstija.
Iki 1920 m. Ilinojuje buvo plėtojama anglies kasyba, kuri padidino darbo vietų skaičių pramonėje bei pritraukė imigrantus iš rytų ir pietų Europos. Ilinojus tapo svarbiu gamybos centru per Pirmąjį ir Antrajį pasaulinius karus.
Čikaga yra didžiausias Ilinojaus valstijos miestas, įsikūręs prie Čikagos upės. Dėl savo palankios geografinės padėties, miestas tapo svarbus pramonės bei transporto centras. Čikagos mieste pagal 2017 m. duomenis gyvena 2,7 milijono gyventojų.
Geografija
Ilinojaus valstija šiaurėje ribojasi su Viskonsinu, rytuose su Kentukio ir Indijanos, pietuose su Misūrio, o vakaruose su Ajovos valstijomis. Centrinėje Ilinojaus valstijos dalyje vyrauja lygumos, kurios apima beveik visą teritorijos plotą. Tai Didžiųjų ežerų lyguma, einanti palei Mičigano ežerą. Aukščiausias taškas Ilinojuje siekia 376,4 m virš jūros lygio, o žemiausia vieta yra Misisipės upėje – 85 m žemiau jūros lygio.
Didžiosios Zariškės
Didžiosios Zariškės (arba Didžioji Zariškė) – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Ąžuolų Būdos, prie kelio. Kaime stovi Ąžuolų Būdos Šv. Antano Paduviečio bažnyčia.
Ilinojus
Geografija
thumb|left|French Cyn krioklys thumb|left|Šaunio nacionalinis miškas
Didžiosios Zariškės
miniatiūra|left|Gamybos bazė miniatiūra|left|Degučio sodybos vieta miniatiūra|left|Sodybos [[rūsys|rūsyje veikė NKVD areštinė]]
Istorija
Kaime per II pasaulinį karą veikė NKVD būstinė. Ji 1944 m. vasarą buvo įsikūrusi ištremtų į Sibirą Degučių šeimos namuose. Rūsį naudojo kaip areštinę, kurioje buvo kalinami žmonės, įtariami pasipriešinimu sovietinei valdžiai. Rūsio sienose išlikę autentiškų parašų, kuriuos paliko čia kalėję žmonės. Iki šių dienų iš sodybos pastatų išliko tik rūsys. Prie įvažiavimo į sodybvietę pastatyta informacinė lenta.
Ilinojus
Klimatas
Ilinojuje vyrauja žemyninis klimatas. Klimatui įtakos turi šalto oro srovės iš Kanados arkties, o šiltas oras ateina iš Meksikos įlankos. Didžiojoje Ilinojaus valstijos dalyje būdingi keturi skirtingi metų laikai. Tornadai yra dažnas pavojus centrinėje valstijos dalyje. Dažniausiai jie siaučia birželio ir balandžio mėnesiais.
Vidutinė žiemos temperatūra šiaurėje siekia -6 °C, pietuose 3 °C šilumos. Vasara temperatūra svyruoja nuo 23 iki 27 °C. Šiaurinėje dalyje per metus vidutiniškai kritulių iškrenta apie 864 mm, o pietuose – 1170 mm. Vegetacijos laikotarpis gali trukti 205 dienas pietuose, o šiaurėje iki 155 dienų.
Žemdirbystė
Ilinojaus valstija yra pagrindinė sojos pupelių ir kukurūzų augintoja. Dėl klimato ir skirtingų dirvožemio rūšių, ūkininkai gali auginti kviečius, avižas, sorgus, vaisius ir daržoves. Pagal Jungtinių Valstijų žemės ūkio departamento statistikos duomenis, 2017 m. vasario menesį, Ilinojaus valstijoje užregistruota 72 200 ūkių. Vidutinis ūkio dydis 145 ha. Žemės ūkio naudmenos užima 75 % valstijos žemės ploto. Ilinojaus valstija iš žemės ūkio produktų uždirba daugiau nei 19 milijardų dolerių per metus. Kukurūzai sudaro 54 % gaunamų pajamų, sojų pupelės sudaro 27 % uždirbamos sumos.
Ilinojaus valstija užaugintus produktus ir gyvulius perdirba į maisto ir pramonės gaminius. Valstija užima pirmąją vieta maisto produktų pardavimuose – 180 milijardų JAV dolerių per metus. Dauguma maisto perdirbimo bendrovių įsikurę Čikagos mieste. Iš žemės ūkio produktų taip pat gaminami gyvūnų pašarai, dažai, klijai, drabužiai, kosmetiką, gaminami baldai, vaistai, popierius ir mediena.
Ekonomika
Ilinojaus valstijos nedarbo lygis yra 4,3 % (kai JAV vidurkis yra 3,9 %). Ilinojaus darbo rinka per pastaruosius metus (2013 m.) padidėjo 0,6 %. Prognozuojama, kad kad per ateinančius dešimt metų darbo vietų skaičius išaugs 26,5 %. Valstijos gyventojų vidutinės pajamos siekia 30,019 $ per metus.
Pakankamai kritulių ir ilgas auginimo sezonas padarė Ilinojų žemės ūkio valstija. Ilinojus nuolat yra tarp pirmaujančių valstijų pagal kukurūzų ir sojų pupelių derlių. Svarbią vietą užima kviečiai ir sorgai.
Gaminami elektriniai ir neelektriniai prietaisai, apdirbami maisto produktai, išvystyta metalurgijos bei chemijos pramonė.
Gyventojai
miniatiūra|dešinėje|Joey Miskulin Ilinojuje gyvena 12 741 080 milijonų žmonių (2018 m.), tankis – 89,4 žm./km². Ilinojaus valstijoje yra 50,9 % moterų ir 49,1 % vyrų. Gyventojų rasinė sudėtis:
Didžiausi miestai
miniatiūra|dešinėje|Čikaga – trečias pagal gyventojų skaičių miestas JAV
Muziejai
Ilinojaus valstija garsėja savo muziejais. Kai kurie iš jų yra pripažinti geriausiais pasaulyje. Vienas iš jų yra John G. Shedd akvariumas (angl. John G. Shedd aquarium) Čikagoje, kuris veikia daugiau nei 80 m. Čia yra apie 32 000 tūkstančių gyvūnų, kuriuos sudaro žuvys, jūrų žinduoliai, varliagyviai, paukščiai ir kitos gyvūnų rūšys. Gamtos istorijos lauko muziejus (angl. Field Museum of Natural History) turi daugiau nei 65 000 tūkstančius eksponatų, vaizduojančių gamtos stebuklus ir kultūrinius artefaktus.
Moderni prezidento Abraomo Linkolno biblioteka ir muziejus (angl. Abraham Lincoln Presidential Library and Museum) Springfilde yra didžiausia ir labiausiai lankoma biblioteka šalyje. Čia yra daugiau nei 12 milijonų dokumentų, artefaktų, knygų susiejusių su prezindentu Abraomu Linkolnu. Ši biblioteka yra puikus informacijos šaltinis šeimoms, istorikams ir mokslininkams.
Parkai
Tūkstantmečio parkas (Millennium Park) yra vienas labiausiai lankomų parkų Čikagoje. Tai 10 ha plotas miesto centre, kuriame demonstruojami vieši meno kūriniai, sodai, skulptūros ir pastatai. Parkas pradėtas planuoti 1997 m. Meras Ričardas M. Dalis (Richard M. Daley) norėjo šia teritoriją paversti viešąja erdve, kurioje miesto gyventojai galėtų leisti savo laisvalaikį. Šioje teritorijoje buvo apleisti geležinkelio bėgiai ir automobilių stovėjimo aikštelė. Tūkstantmečio parkas atidarytas 2004 m. Labiausiai lankomas objektas „Debesų vartai": (Cloud Gate) – tai skulptūra turinti lygų, atspindintį paviršių, primenantį pupelės formą, kuri lankytojams suteikia galimybę pamatyti Čikagą iš kitos perspektyvos.
Vasara parke vyksta kasmetiniai filmų žiūrėjimo vakarai, o gegužės ir rugsėjo mėnesiais lankytojams pristatoma daugiau nei 60 simfonijų, muzikos, šokio, operos, Brodvėjaus hitų ir spektaklių pasirodymai.
Lietuviai Ilinojuje
2018 m. Ilinojaus valstijoje gyveno apie 80 tūkst. lietuvių. Didžiausia lietuvių bendruomenė įsikūrusi Čikagoje. Lietuvos gyventojai į JAV pradėjo emigruoti jau XIX a. pabaigoje, daugiausiai į Pensilvanijos ir Čikagos miestus. Čia žmonės dirbo kasyklose, skerdyklose. Po Antrojo pasaulinio karo prasidėjo kita lietuvių emigracija. Daugiausia atvykdavo intelektualai ir menininkai, kuriems pavykdavo išsivaduoti iš sovietinės valdžios priespaudos. Po Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo, lietuviai vėl pradėjo sparčiai emigruoti į JAV. Tai paskatino iškilusios ekonominės problemos po sovietinio valdymo.
Baodingas
Baodingas  – miestas rytų Kinijoje, Hebėjuje, Didžiojoje Kinijos lygumoje, 140 km į šiaurės rytus nuo Pekino. Turi prefektūros lygio miesto statusą. Mašinų ir įrengimų (transformatorių), kino įrangos („China Lucky Film“), tekstilės, chemijos pramonė. Veikia Hebėjaus ir dar keli universitetai. Yra provincijos gubernatoriaus rūmai, lotosų sodas, katedra. Miesto apylinkėse gausu šventyklų, karališkųjų kapaviečių.
Istorija
Baodingas – vienas seniausių Kinijos miestų. Jo iškilimas siejamas su Vakarų Hanių dinastija. XIII a. sugriautas mongolų, bet vėliau atstatytas. Baodingas ilgą laiką buvo Džili provincijos sostine. 1928 m. tapo Hebėjaus sostine. Per II pasaulinį karą čia buvo Japonijos armijos būstinė. 1958 m. Hebėjaus sostinė iš Baodingo perkelta į Tiandziną.
Juta
Juta  – 45-oji JAV valstija (nuo 1896 m. sausio 4 d.). Sostinė ir didžiausias miestas – Solt Leik Sitis. Plotas – 219,9 tūkst. km²; 2,95 mln. gyventojų (2015). Savo vardą Juta gavo iš Uta indėnų genties.
Istorija
Pagrindinis straipsnis: Jutos istorija
Geografija
Žymiausi lankytini objektai:
Kolorado upė ir jos intakai išgraužė daug kanjonų pietų Jutoje.
Ekonomika
Dirbamos žemės nėra mažai, dėl mažo valstijos ploto. Pagrindiniai žemės ūkio produktai yra kukurūzai, miežiai, kviečiai, tačiau dauguma valstijos pajamų iš žemės ūkio gaunama iš gyvulių ir jų produktų.
Dauguma valstijos gyventojų dirba kalnakasybos srityje. Daugiausia kasamas varis, mažesniais kiekiais auksas, molibdenas, magnis.
Dabar Jutos valstija yra aviacijos tyrimų, raketų, erdvėlaivių, kompiuterinių technologijų, elektroninių sistemų centras. Kiti valstijos gamintojai apdirba maisto produktus, gamina įvairius mechanizmus, kurą. Turizmas vis daugiau vietos užima valstijos ekonomikoje.
Lietuvos filharmonijos choras
Lietuvos filharmonijos choras, Lietuvos TSR valstybinės filharmonijos choras – Lietuvos choras, veikęs 1940–1962 m. Vilniuje.
Veikla
Choras turėjo 40-60 dainininkų. Choro repertuare apie 600 kūrinių, kurių dižiąją dalį sudarė liaudies dainos. Chorui kūrinius rašė Juozas Naujalis, Stasys Šimkus., Juozas Gruodis, Konradas Kaveckas, Vytautas Kairiūkštis kiti kompozitoriai. 1942–1944 m. choras dainavo Vilniaus operos trupės spektakliuose.
Dirigentai ir chormeisteriai: Eduardas Pilypaitis, Antanas Gimžauskas, Viktoras Kriaunevičius, Vytautas Četkauskas, Juozas Pranckevičius, Adolfas Krogertas.
Karčiomka
Karčiomka – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Imbrado.
Atendornas
Atendornas – miestas Vokietijoje, Vestfalijoje, Olpės apskrityje. Senovėje buvo Hanzos miestas.
Linux Mint
Linux Mint – Linux platinamasis paketas, sukurtas Ubuntu kodo pagrindu, o pastarasis sukurtas Debian pagrindu. Nors Linux Mint paremtas Ubuntu, darbalaukio dizainas ir vartotojo sąsaja smarkiai skiriasi. Linux Mint turi specialius įrankius MintTools, skirtus paprastam vartotojui palengvinti sistemos tvarkymo ir administravimo darbus.
Rosarijas
thumb|250px|Planetariumas Rosarijuje
Linux Mint
Variantai
Linux Mint variantai:
Rosarijas
Rosarijas – miestas Argentinoje, Santa Fė provincijoje, Paranos upės dešiniajame krante. Tai didžiausias provincijos ir trečias pagal dydį šalies miestas. Išsidėstęs 300 km į šiaurės vakarus nuo Buenos Airių. Mieste gyvena beveik 910 tūkst. gyventojų (2001 m.), o aglomeracijoje – apie 1,17 mln. gyventojų (2007).
Linux Mint
MintTools
thumb|250px|MintUpdate langas. Linux Mint turi savo pačios įrankius, skirtus palengvinti vartotojų darbą.
Rosarijas
Istorija
thumb|left|228px|Urkisos parkas
Linux Mint
Populiarumas
Tarnybos DistroWatch, kuri reitinguoja įvairių Linux ir BSD platinamųjų paketų populiarumą, duomenimis, surinktais pagal kasdienius įvairių platinamųjų paketų puslapių paspaudimus, Linux Mint yra 3-oje vietoje.
Rosarijas
Istorija
Pirmoji nuolat gyvenama gyvenvietė Pago de los Arroyos dabartinio miesto teritorijoje atsirado XVII a., nors tiksli jos įkūrimo data nėra žinoma. 1719 m. įsikūrė jėzuitų misija. 1724 m. pastatyta pirmoji koplyčia. Pirmuoju šių žemių žemvaldžiu tapo Luis Romero de Pineda, o gyvenvietė oficialiai įteisinta 1751 m. 1812 m. vasario 27 d. Manuelis Belgrano Paranos pakrantėje pirmą kartą iškėlė savo sukurtą Argentinos vėliavą. Šį įvykį dabar žymi Nacionalinės Vėliavos Monumentas. 1820 m. Santa Fė provincija kentėjo nuo pilietinio karo ir gyventojų skaičius Rosarijuje augo labai nežymiai. Tai buvo nedidelė gyvenvietė tarp Buenos Airių ir Santa Fė. 1832 m. per Rosarijų keliavo Čarlzas Darvinas. Tuo metu čia gyveno apie 2000 gyventojų. 1841 m. Buenos Airių kaudiljas Chuanas Manuelis de Rosas įsakė Rosarijuje įkurti uostą prie Paranos upės, kuris kontroliuotų krovinių gabenimą upe.
1851 m. grupė Rosarijo karių suteikė paramą Chustui Urkisai, kuris laimėjo Kaseroso mūšį prieš de Rosą. Už paramą, 1852 m. birželio 9 d. Urkisos rūpesčiu, Rosarijui buvo suteiktas miesto statusas. Oficialiai miestu deklaruotas rugpjūčio 5 d. Netrukus atidaryta laisva prekyba upe. Miesto ekonomika ir populiacija pradėjo vystytis dideliais tempais. Jau 1880 m. Rosarijus tapo svarbiausiu šalies eksporto uostu. 1887 m. čia gyveno jau 50 tūkst. gyventojų, iš kurių net 40 % sudarė imigrantai iš Europos. Tai miestui suteikė daugiau politinio aktyvumo ir progresyvumo nei aristokratiškai Santa Fė. XIX a. pab. prasidėjo judėjimas už respublikos sostinės suteikimą Rosarijui. Vienas svarbiausių idėjos aktyvistų – pirmojo Argentinos laikraščio La Capital įkūrėjas Ovidio Lagos. Net tris kartus bandyta suteikti sostinės statusą, bet visus kartus šis pasiūlymas vetuotas.
Spartus gyventojų skaičiaus daugėjimas ir prastos higieninės sąlygos XIX a. pab. sukėlė epideminių ligų (tuberkuliozės) protrūkius. Iškilo nedarbo problemos. Kilo streikai, anarchistiniai judėjimai.
Institucijos
Rosarijas – svarbus edukacijos centras tiek nacionaliniu, tiek tarptautiniu mastu. Mieste įsikūręs Nacionalinis Rosarijo Universitetas (nuo 1968 m.) ir Nacionalinio Technologijų Universiteto filialas. Taip pat yra privatūs Katalikų Pontifiko, Pietų, Lotynų Amerikos Edukacinio Centro ir Atvirasis Interamerikos universitetai.
Rosarijas – namų arena dvejoms Argentinos Primera Diviziono komandoms – Rosario Central ir Newell's Old Boys.
Leidžiami 3 svarbūs dienraščiai: La Capital (įkurtas 1887 m.), Rosario/12 (nuo 1991 m.) ir El Ciudadano & la Región (nuo 1999 m.).
Mieste yra keletas muziejų, iš kurių minėtini: Juan B. Castagnino meno muziejus, Firma y Odilo Estévez municipalinis dekoratyvaus meno muziejus, Dr. Julio Marc provincijos istorijos muziejus, Miesto Municipalinis Muziejus, Dr. Ángel Gallardo provincijos gamtos mokslų muziejus. Planuojama atidaryti Nacionalinį Rytų Meno muziejų. Svarbiausi Rosarijaus teatrai – El Círculo, Sala Lavardén ir Broadway. Urkisos parke yra astronominis kompleksas – observatorija ir planetariumas.
Yra kelios radijo ir televizijos stotys. Rosarijuje yra 5 ligoninės (jų tarpe vaikų sveikatos centras ir greitosios pagalbos ligoninė).
Valdymas
thumb|left|250px|Palacio de los Leones – savivaldybė Rosarijo valdymą sudaro vykdomoji valdžia, atstovaujama mero (būstinė: Palacio de los Leones), ir įstatymų leidžiamoji valdžia, atstovaujama Patariamosios Tarybos (būstinė: Palacio Vassallo). Meras renkamas 4 metų kadencijai. Tarybą sudaro 21 narys, renkamas kas 2 metus.
Miestas padalintas į 6 administracines apygardas (Centrinę, Šiaurės, Šiaurės vakarų, Vakarų, Pietvakarių ir Pietų). Apygardos atsakingos už gyventojų aptarnavimą.
Miesto gyventojai spaudžia šalies valdžią, kad ši suteiktu Rosarijui autonominio miesto statusą. Taip pat siūloma vykdant šalies decentralizaciją, į Rosariją perkelti Nacionalinį Kongresą.
Geografija ir struktūra
thumb|right|250px|Belgrano aveniu Rosarijas išsidėstęs La Platos žemumoje, dešiniajame Paranos krante, 24 m virš jūros lygio, natūralioje žemoje pakrantėje. Miesto širdis – Plaza 25 de Mayo (Gegužės 25 aikštė), apsupta savivaldybės (Palacio de los Leones), bazilikos (Basílica Catedral de Nuestra Señora del Rosario), centrinio pašto, dekoratyvaus meno muziejaus ir La Bola de Nieve pastato. Tarp savivaldybės ir bazilikos yra Nacionalinės Vėliavos Monumentas. Dauguma gatvių išdėstyta šachmatų sistema.
Ties Vėliavos Memorialo parku prasideda Kordobos gatvė (calle Córdoba), pasiekia centrą, o tarp Plaza del Mayo ir Plaza Pringles virsta pėsčiųjų gatve. Palei Kordobos gatvę eina pėsčiųjų gatvė Paseo del Siglo. Čia taip pat yra Montenegro, Sarmiento ir San Martino aikštės. Oroño bulvaras ir Pellegrini aveniu žymi centro ribas. Ties šių gatvių sankirta prasideda Nepriklausomybės parkas. Jame yra dailės muziejus, Newell's Old Boys klubo stadionas, kiti sporto centrai, hipodromas. Toliau į vakarus miestas driekiasi Ovidio Lagos ir Francia aveniu, Aveljanedos bulvaru ir baigiasi ties Saladiljo upeliu, už kurio prasideda Vilja Gobernador Galveso miestas.
thumb|left|170px|Miesto bazilika Palei Paranos upę yra Leandro Alemo parkas, kuriame išsidėstęs Rosario Central klubo futbolo stadionas. Netoliese – šiluminė elektrinė. Toliau, La Floridos kvartale yra miestiečių pamėgti paplūdimiai. Alberdi aveniu ir Rondeau bulvaras veda prie Rosario-Victoria tilto per Paraną. Išraiškingas miesto bruožas – krantinės. Jose veši parkai (Nac. Vėliavos, Ispanijos, Kolektyvo ir kt.), kuriuose išsidėstę visuomeniniai pastatai.
Žalieji plotai užima 5,3 % miesto teritorijos. Elektra pasiekia visus miesto gyventojus. Tekantį vandenį gauna 97 % rosarijiečių, o gamtines dujas įsivedę bemaž 230 tūkst. gyventojų. Mieste aktyviai vykdomos statybos, plečiasi priemiesčiai.
Rosarijui būdingas pampų klimatas: vidutinės mėnesių temperatūros svyruoja nuo 11,6 °C iki 23,4 °C. Per metus iškrenta 1038 mm kritulių. Miestas yra gamtiškai nepavojingoje teritorijoje, kadangi čia nėra užfiksuota jokių stipresnių žemės drebėjimų ar uraganų.
Transportas
thumb|right|225px|Rosarijo geležinkelio terminalas thumb|right|225px|Tiltas per Paraną thumb|right|230px|Ilgiausia pasaulyje žmonių nešta vėliava Rosarijuje yra apie 40 autobusų linijų ir dar nemažai trumpų distancijų linijų. Kadangi taikomos subsidijos viešojo transporto kurui, bilietų kainos palyginti pigios. Iš Rosarijo Mariano Moreno autobusų terminalo, autobusai vyksta į visus svarbesnius Argentinos miestus. Kelionė autobusu į Buenos Aires trunka apie 4 valandas.
Yra neblogai išvystyta taksi sistema. Radijo ryšį turinčias taksi firmas galima išsikviesti telefonu, kitas – susistabdyti gatvėje.
Iš Rosarijo Aramburu greitkelis veda į Buenos Aires, Brigadier Estanislao López greitkelis – į Santa Fė. Kiti plentai į Santjago del Esterą, Kordobą, Rufiną. Rosario-Victoria tiltas per Paraną – į Viktorijos miestą Entre Riose.
13 km nuo miesto centro, Funeso miesto jurisdikcijoje yra tarptautinis Rosarijo oro uostas, iš kurio skrydžiai vyksta į Buenos Aires, Kordobą, Santjagą, Brazilijos miestus.
Rosarijo uostas įsikūręs pietinėje miesto pakrantėje. Gali aptarnauti nemažos talpos (Panamax klasės) jūrų laivus. 2003 m. uosto apyvarta sudarė 2,9 mln. tonų. Per uostą eksportuojama pampų, Kujo regiono produkcija.
Į miestą sueinančios geležinkelio linijos tarnauja daugiausia krovinių gabenimo reikmėms. Svarbiausi heležinkeliai eina į Buenos Aires, Kordobą, Santa Fė, Santjago del Esterą. Planuojama nutiesti greitaeigio geležinkelio linijas į Kordobą (kelionė truks 2,5 val.) ir Buenos Aires (90 min.).
Ekonomika
Maisto (mėsos, miltų), odos, chemijos, medienos apdirbimo ir kita pramonė.
Kultūra
Rosarijas charakterizuojamas, kaip kultūriškai aktyvus miestas. Iš čia kilę iškilių muzikos, dailės, filosofijos, literatūros, politikos, teisės, medicinos, sporto asmenybių. Iš garsiausių rosarijiečių galima paminėti revoliucionierių Che Guevara, dailininką ir skulptorių Lucio Fontana, aktorių Darío Grandinetti, operos dainininką José Cura, futbolo trenerį Marcelo Bielsa, futbolininkus Javier Mascherano ir Lionel Messi.
Dauguma miesto gyventojų kalba La Platos dialektu, tačiau šiek tiek skirtingai nei Buenos Airių gyventojai.
Sportas
Mieste 1978 m. vyko XI pasaulio futbolo čempionatas.
Acheno katedra
Acheno katedra − katedra Vokietijoje, Š.Reino-Vestfalijos žemėje, Achene. Daugiau nei tūkstantį metų skaičiuojanti Acheno katedra laikoma miesto simboliu.
Ši katedra architektūros ir kultūros istorijoje užima labai svarbią vietą. Tarp daugelio jos šedevrų išliko balto marmuro sostas, kuriame per 600 metų (nuo 936 iki 1531 m.) buvo karūnuoti 31 Vokietijos karalius ir Šventosios Romos imperatorius. Katedros brangenybių saugykloje yra saugomi žymiausi Europoje bažnyčios turtai. Prie jų priskiriami sakralinės kultūros lobynai iš vėlyvosios antikos, Karolingų, Otonų, Štauferių ir gotikos laikų, dalis jų priskiriama prie didžiausių savo laikų meno kūrinių. Čia saugomos relikvijos − keturios didžiausios šventovės − suteikė katedrai galimybę tapti vienu svarbiausių krikščionybės maldininkų objektų. Kai Karolis Didysis 814 m. mirė, katedra tapo amžino jo poilsio vieta. Antikinis sarkofagas šiandien yra saugomas centrinėje choro salėje.
Istorija
thumb|right|300px|Acheno katedros panorama. Acheno katedrą apie 786 m. pradėjo statyti Karolis Didysis. Jis padėjo pirmąjį svarbiausių Europos statybų akmenį ir iki 800 m. pavertė Acheną Romos imperijos centru. Prie įėjimo į Acheno katedrą pasitinka vilkė ir pušies kankorėžis. Pirmoji akivaizdžiai primena Romos įkūrimo istoriją, o antrasis − dvasinės jėgos simbolis − byloja apie Roma secunda („Antroji Roma“), kurią Karolis Didysis pageidavo paskirti Šventosios Romos imperijos sostine. Katedra buvo suprojektuota taip, kad kiekvienas akmuo bei puošybos elementas turėtų simbolinę prasmę. Dėl šios priežasties Karolis Didysis neleido talentingiausiam ano meto architektui Odui Meciečiui (Odo von Metz) pačiam baigti projekto priežiūros darbų, o į porininkus jam paskyrė savo išsilavinusį biografą Eginhardą. Katedros pamatai buvo aštuonkampiai, virš jų ėjo du aukštai galerijų, kurias dengė kupolas. Aštuonkampio forma simbolizuoja apskritimo − dieviškosios formos, kuri neturi nei pradžios, nei pabaigos, ir kvadrato − žyminčio pasaulį su jo kardinaliais taškais, susidūrimą. Dėl to manoma, jog ši katedra turėjusi atspindėti pačią Šventosios Romos imperijos − stipriai įsitvirtinusios žemėje bei Dangaus įkvėptos − idėją. Skaičius 12 kartojasi matavimuose ir proporcijose, nes 12 žymi apaštalų bei Izraelio genčių skaičių. Skaičių simbolikoje sandauga, gauta 12 padauginus iš 12 lygi 144, laikyta tobulu skaičiumi, tad pirmosios koplyčios apskritimo ilgis siekė 144 pėdas (karolingiškąją pėdą sudarė 32,5 cm).
thumb|right|300px|Frydricho I Barbarosos sietynas. 1165 m. gruodžio 29 d. Karolis Didysis kanonizuotas iškilmingoje ceremonijoje, dalyvaujant Frydrichui I Barbarosai, kuris dėjo visas pastangas, kad ypatingai pagerbtų savo pirmtaką, nes jei imperijos įkūrėjas taptų šventuoju, tas faktas gerokai sustiprintų jo įpėdinių galią. Ta proga Frydrichas padovanojo katedrai milžinišką, dieviškąją Jeruzalę simbolizuojantį sietyną, kurio skersmuo − daugiau nei 4 metrai, jis pagamintas iš paauksuoto vario, o savo forma primena karūną su 16 bokštų, kurių kiekviename telpa po 48 žvakes.
1355 m. nuspręsta išplėsti katedrą. Dėl šios priežasties iškiliausi to meto architektai buvo sukviesti projektuoti Acheno „stiklinę relikvijų saugyklą“. Šiam didelio aukščio vėlyvosios gotikos technikos stebuklui, nepaprastai kapelai, kurią įkvėpė Paryžiaus Sainte Chapelle (Šventoji kapela), prireikė daugiau kaip 3 000 m² stiklo, kurį dalija 14 lieknų, aukštyn į lubas kylančių kolonų. Stiklo langai, kurie visi išdužo 1729 m., buvo pakeisti tik po II pasaulinio karo.