cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ikis (sala)
Geografija
138,45 km² ploto saloje, t. y. 17 km iš šiaurės į pietus ir 14 km iš rytų į vakarus, gyvena apie 33 200 gyventojų. Žemdirbystė plačiai naudojama vietinių gyventojų, plačiai auginami ryžiai ir tabakas. Čia vyrauja onsen; taip japonai vadina karštą pavasarį. Jūrų ežiai šioje saloje – delikatesas, kaip ir japoniška degtinė šiočiū.
Tarp XX a. 8 ir 9 dešimtmečių, ypatingai Kacumoto mieste, salos gyventojai buvo pagarsėję banginių ir delfinų medžiokle ypatingai dideliais kiekiais. Dėl nykstančios Seriola quinqueradiata rūšies, 1982 m. vietinė miesto vyriausybė uždraudė žvejoti pastarąją rūšį dideliais mastais.
1977 m., vietiniai žvejai pakvietė televizijos kompanijas masiškų delfinų žudynių nufilmavimui. Po to pasaulis stipriai pasmerkė žvejų veiksmus dėl delfinų žudymo.
Istorija
Iki sala nuo senovės buvo viena tradicinių Japonijos žemių.
Iki sala, kartu su Cušima ir Macura tapo viena didžiųjų Wokou (japonų piratų) bazių.
Mažylė Šerė
Mažylė Šerė – 2006 m. JAV sukurta drama apie iš įkalinimo įstaigos paleistos moters mėginimą vėl integruotis į visuomenę.
Turinys
Šerė, lygtinai paleista iš kalėjimo, stengiasi vėl tapti visuomenės nare ir pradėti rūpintis savo penkiamete dukra, kurią visą laiką augino jos brolio Bobio šeima. Darbo paieškos ir nuolatinis pareigūnų dėmesys ją slegia nuo pat pirmųjų laisvės dienų, tačiau moteris netrukus supranta, kad sudėtingiausia bus vėl užmegzti santykius su dukra, kuri visai nenori bendrauti su motina ir jos bijo, o brolis su šeima taip pat netiki, kad Šerė galėtų būti savarankiška ir gera motina.
Vytautas Nedzinskas
Vytautas Nedzinskas (1940 m. vasario 27 d. Alytuje – 2002 m. vasario 7 d. žuvo Žuvinto rezervate) – Lietuvos gamtininkas, rašytojas, gamtos mokslų daktaras, parašęs 9 knygas apie gamtą, įvairių mokslinių leidinių bendraautoris, publicistas, nuo 1965 m. nuolat rašęs spaudoje gamtos, gamtosaugos tematika. Mokslininkas, publicistas, visuomenininkas, gamtininkas, Žuvinto rezervato direktorius, Lietuvos rašytojų sąjungos narys, Lietuvai pagražinti draugijos Alytaus skyriaus pirmininkas, Alytaus apskrities literatų klubo „Tėkmė“, dzūkų kultūros žurnalo „Dainava“ leidėjas.
Slapyvardžiai
Rašydamas straipsnius gamtos tematika, Vytautas Nedzinskas pasirašydavo ir savo pavarde, ir slapyvardžiais V. Baravykėnas, V. Nomeika, Vyt. Nomeika, Vytautas Nomeika, N. Vytenis, A. Žurkus. Galimi V. Nedzinsko slapyvardžiai: A. Dagilis, N. Dzūkas, V. Dzūkas, J. Ešerys, V. Narušis, Vaclovas Narušis, V. Neimantas, S. Pušaitis, S. Tyla, N. Vytautaitis, A. Vytautėnas, N. Vytaitis, V. Vytėnas.
Gamtos konkursai
Vytautas Nedzinskas laikraštyje „Komunistinis rytojus“ rengė gamtos konkursus, nors oficialiai buvo rašoma, kad gamtos konkursų organizatoriai – laikraščio redakcija, Alytaus gamtos apsaugos draugija.
Gamtininko organizuoti konkursai:
Premija
Po gamtininko žūties Dzūkijoje įsteigtos Vytauto Nedzinsko vardo premijos, skatinančios plėtoti jo pradėtą gamtosauginę, kultūrinę, švietėjišką veiklą Alytaus krašte. Jos steigiamos kas dvejus metus. Konkursą organizuoja visuomeninė organizacija „Dzūkų kultūros draugė“.
Knyga apie V. Nedzinską
Tolimas gamtininko giminaitis Antanas Nedzinskas parašė knygą apie šį žmogų: „Vytauto Nedzinsko pašaukimas“. Knygos tekstas gausiai iliustruotas nuotraukomis, dienoraščių fragmentais, kitais išlikusiais dokumentais. Knygą papildo DVD kompaktinis diskas su filmais apie gamtininką ir visatekste straipsnių duomenų baze.
Vytauto Nedzinsko pašaukimas / [[Antanas Nedzinskas]]. – [Vilnius: A. Nedzinskas], 2005 ([Vilnius]: Garsų pasaulis). – 137, [1] p. : iliustr., faks. + 1 vaizdo diskas (DVD). – Tiražas [1000] egz. – ISBN 9955-665-02-5 (įr.)
Rašytojai ir kritikai apie Vytauto Nedzinsko kūrybą
J. Linkevičius nekrologiniame straipsnyje rašė, kad Vytautas Nedzinskas kasmet vasarį pėsčias apeidavo palias. 2002-ųjų viduržiemį staiga pradėjęs tirpti Žuvinto ledas – tragiškai pasibaigusios vasario kelionės priežastis: keliauninkas, tyrinėtojas pateko į klastingą ežero pakrantės properšą ir nebeįstengė iš jos išsigelbėti.
Kelmės seniūnija
Kelmės seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kelmės rajono savivaldybėje, apimantis Kelmės miestą.
Seniūnaitijos
2009 m. savivaldybės tarybos nutarimu Nr. T-379 (2008 m. lapkričio 26 d.) įsteigtos 4 seniūnaitijos:
Chilomikronas
thumb|right|250px|Chilomikrono sandara: ApoA, ApoB, ApoC, ApoE - [[apolipoproteinas|apolipoproteinai; T - triacilglicerolis; C - cholesterolis; žalia - fosfolipidai]]
Chilomikronas ( (vns.), chylomicra (dgs.) – didelė lipoproteininė dalelė, gabenanti suvirškinto maisto lipidus iš žarnyno į kitas kūno vietas. Chilomikronai yra viena iš 5 lipoproteinų grupių (chilomikronai, VLDL, IDL, LDL, HDL), kurios užtikrina riebalų ir cholesterolio pernašą vandeninėje kraujotakos sistemos terpėje.
Chilomikronai perneša egzogeninius riebalus į kepenis, riebalinį audinį, širdies ir skeleto raumenis, kur jų trigliceridus atjungia lipoproteinų lipazė. Chilomikronų likučius paima kepenys.
Chilomikronų stadijos
Chilomikronų būvio cikle skiriamos trys jų stadijos:
Jaunieji chilomikronai
Chilomikronus sudaro plonosios žarnos absorbuojančios ląstelės. Jie būna santykinai dideli, jų skersmuo nuo 75 iki 1200 nm. Enterocitai (žarnų epitelio ląstelės) egzocituoja chilomikronus į plonųjų žarnų gaureliuose esančius limfinius kapiliarus, kuriuose susidaro baltoji limfa. Baltoji limfa su chilomikronais toliau teka limfagyslėmis kol krūtininiu lataku įsilieja į kairiąją poraktinę veną.
Brandūs chilomikronai
Nešami limfos ir kraujo chilomikronai su aukšto tankio lipoproteinais (HDL) apsikeičia kai kuriais komponentais. HDL perduoda jauniesiems chilomikronams apolipoproteino C-II (APOC2) ir apolipoproteino E (APOE), taip paversdami juos į brandžius chilomikronus (kurie dažnai vadinami tiesiog chilomikronais). APOC2 yra lipoproteinų lipazės (LPL) aktyvumo kofaktorius.
Chilomikronai, veikiami ne kepenų kraujagyslių sienelėse esančios lipoproteinų lipazės, atskelia riebalų rūgštis, kurios perduodamos į audinius (riebalinis audinys, raumenys ir kt.).
Chilomikronų likučiai
Kai trigliceridų atsargos yra būna atiduotos, chilomikronai APOC2 grąžina į HDL, bet pasilieka APOE. Šių virsmų metu jie sumažėja iki 30-50 nm skersmens ir tampa chilomikronų likučiais. APOB48 ir APOE yra svarbūs, kadangi kepenys pagal juos atpažįsta chilomikronų likučius, juos endocituoja ir suskaido.
SSA Zagłębie Lubin
Liubino „Zagłębie“ – Lenkijos futbolo klubas iš Liubino. Klubo savininkas yra Robert Pietryszyn, kuris yra antras turtingiausias lenkas. Jis paskelbė paskirsiąs 10 milijonų eurų savo komandai tam, kad ši deramai pasiruoštų UEFA Čempionų lygai. Jis taip pat paskyrė 25 milijonus eurų naujo 40 000 vietų stadiono (Zaglebie Arena) statybai, kadangi dabartinis klubo stadionas neatitinka UEFA keliamų reikalavimų.
Istorija
1945 m. rugsėjo 10 d. įkurtas klubas.
2008 m. sausio 24 d. klubas buvo nubaustas už sukčiavimą siekiant patekti į aukščiausiąją lygą 2004-2005 m. sezone.
Betmenas (animacinis serialas)
Betmenas ( – JAV animacinis serialas apie „DC Comics“ superherojų Betmeną. Serialas oficialiai buvo rodomos nuo 1992 m. rugsėjo 5 d. iki 1995 m. rugsėjo 15 d.
Sukūrimas
Serialą sukurti paskatino Tim Burton filmai „Betmenas“ ir „Betmeno sugrįžimas“, Frank Miller komiksų knyga „Batman: The Dark Knight Returns“ bei visuotinai pripažinta „Supermeno animacija“, pateikta „Fleischer Studios“ 1940 m.
Honoratas Kozminskis
Honoratas Kozminskis (1829 m. spalio 16 d. Palenkės Biala, Lenkija – 1916 m. gruodžio 16 d.) buvo vienuolis kapucinas, Lenkijos palaimintasis. Garsus pamokslininkas, teologas, rašytojas, slaptų (neabituotų) ir kitų vienuolijų steigėjas. 1949 m. pradėtas Honorato Kozminskio beatifikacijos procesas. 1975 m. kūnas perkeltas į kapucinų vienuolyno bažnyčios šoninį altorių. Po tyrimo proceso, atlikto pagal bažnytinės teisės reikalavimus, popiežius Jonas Paulius II 1988 m. spalio 16 d. tėvą Honoratą Kozminskį paskelbė katalikų bažnyčios palaimintuoju.
Biografija
Gimė 1829 m. spalio 16 d. Palenkės Bialoje. Iš viso Stefanijos ir Aleksandro šeimoje buvo keturi sūnūs ir dvi dukros. Vaclovas – antras vaikas. Vaclovo, būsimo Honorato šeimoje tikėjimas į Dievą buvo gyvas ir praktikuojamas. Pakrikštytas 1829 m. spalio 18 d. Šv. Antano parapijos bažnyčioje. Pagal to meto paprotį gauna keturis vardus: Florentinas, Vaclovas, Jonas, Steponas, tačiau šeimoje vadinamas buvo vien Vaclovu.
Mokslus pradėjo 1835 m. rugsėjo mėnesį, vietos pradinėje mokykloje (šešerių metų). Tęsia mokslus apskrities mokykloje nuo 1837 m. Kozminskių šeima, bijodama caro valdžios vykdomų persekiojimų, persikelia į Vroclavą 1840 m. gegužės mėn., Vaclovui einant vienuoliktuosius metus. Tų pačių metų gruodžio mėn. Vaclovas priima Sutvirtinimo sakramentą. Lanko gimnaziją Plocke nuo 1840 iki 1844 m. Gimnazijos baigimo pažymėjimą gauna 1844 m. birželio 27 d., turėdamas 13 metų. Pradeda studijas Menų mokykloje Varšuvoje, studijuoja architektūrą. Studijų metais Vaclovas nutolo nuo tikėjimo Dievu. 1845 m. rugsėjo 2 d. miršta jo tėvas.
Studijuodamas Vaclovas buvo neteisingai įtariamas, kad priklauso sąmokslininkams prieš caro valdžią. Areštuotas 1846 m. balandžio 23 d., (būdamas 17 m.) ir greitai nuteistas, pasodintas į kalėjimą Varšuvos citadelėse. Honoratą kalėjime lankė motina. 1846 m. rugpjūčio 15 d. Vaclovo tikėjimo atsivertimas kalėjime: išgyvena slėpiningą Dievo patirtį ir sugrįžta į tikėjimo kelią. Atsivertimo malonę priskyrė Švenčiausiosios Motinos tarpininkavimui ir savo motinos maldoms. Išleistas iš kalėjimo po vienerių metų kalinimo, nes neįrodyta jo kaltė. Pirmą kartą suvokia vienuolinį pašaukimą kapucinų Šv. Kajetono koplyčioje Varšuvoje. Renkasi vienuolinį gyvenimą, nes po atsivertimo panoro būti arčiau Dievo. Vaclovas pasirinko pranciškonišką kapucinų vienuolyną, kuriame, būdamas 19 metų pradėjo noviciatą Liubartovo brolių kapucinų bendruomenėje. Vaclovas norėjo sekti Šv. Pranciškų Asyžietį. Gauna Honorato vardą. Vienuolyne gavo dvasinę formaciją, paremtą Šv. Pranciškaus gyvenimu. Po metų padaro pirmuosius įžadus kapucinų vienuolyne. Už pašaukimo malonę Honoratas visą gyvenimą buvo labai dėkingas Dievui ir Mergelei Marijai. Baigia teologijos – filosofijos studijas Liubline. 1850 m. gruodžio 18 d. padaro iškilmingą profesiją, ir amžinai pasišvenčia Dievui. Būdamas 23 m., 1852 m. gauna kunigystės šventimų sakramentą Šv. Kryžiaus bažnyčioje Varšuvoje. Nepraėjus nė savaitei aukoja primicijines Šv. Mišias. Pradeda apaštališką veiklą Varšuvoje. Kapucinų Vienuolyne eina lektoriaus ir provincijos sekretoriaus pareigas. Honorato apaštališka veikla buvo labai plati. Kapucinų vienuolyne ne visi buvo pozityviai nusiteikę Honorato apaštališkos veiklos atžvilgiu – kiti broliai kapucinai nesuprato, ką Honoratas daro.
1863 m. pradžioje plačiu mastu vyko represijos. Šito pasekmė buvo ir kapucinų išvarymas iš Varšuvos vienuolyno, kuris tuo metu stipriai garsėjo kaip traukiantis žmones prie Dievo. Lapkričio 27 d. naktį caro žandarai įžengė į kapucinų vienuolyną ir areštavo vienuolius, išveždami juos į Zakročimo vienuolyną, 40 km. už Varšuvos. Zakročime tėvas Honoratas toliau tęsė savo apaštalinę veiklą. 1867 m. pasiaukoja Švenčiausiai Mergelei Marijai pagal Šv. Liudviką Grinjoną de Monfortą. Zakročime tėvas Honoratas patyliukais pradėjo darbą, kurdamas slaptas vienuolines kongregacijas.
Pasienky stadionas
Štadión Pasienky – įvairios paskirties stadionas Bratislavoje, Slovakijoje. Pastatytas 1962 m. Jame yra 13 000 sėdimų vietų. Daugiausiai naudojamas futbolo varžyboms. Stadione namų rungtynes žaidžia FK Inter Bratislava ir nuo 2009 m. ŠK Slovan Bratislava.
Takadži Mori
(g. 1943 m. lapkričio 24 d. - m. 2011 m. liepos 17 d.) – karjerą baigęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1966-1976 m., su ja dalyvavo 1964 ir 1968 m. olimpinėse žaidynėse.
Baltosios jūros karinė flotilė
Baltosios jūros karinė flotilė – TSRS Karinio jūrų laivyno junginys, veikęs Baltojoje jūroje ir gretimose jūrose.
Baltosios jūros karinė flotilė buvo sukurta 1920 m. kovo mėnesį, o balandžio mėn. pertvarkyta į Šiaurinių jūrų jūros pajėgas.
Antrą kartą flotilė atkurta 1941 m. rugpjūčio pradžioje. Tuomet tai buvo Šiaurės laivyno dalis, kurios paskirtis buvo ginti komunikacijas Baltojoje jūroje, rytinėje Barenco jūros dalyje bei Arktikoje. Pagrindinė bazė buvo Archangelskas.
Flotilės sudėtis
Baltosios jūros flotilę sudarė: Karos Vartų ir Jugorskij Šaro  sąsiaurių, uostų ir poliarinių stočių gynybai 1941 m. rugpjūčio pabaigoje flotilės sudėtyje buvo suformuotas Šiaurinis būrys (, bazės - Amderma ir Diksonas), kurio sudėtyje buvo ne tik sargybiniai laivai ir kranto baterijos, bet ir aviacijos grupė ir ledlaužių būrys. Vėliau plečiantis flotilės operacinei zonai buco įkurtos dvi naujos karinės jūrų bazės:
Flotilės sudėtyje buvo šie laivai:
Karo metais Baltosios jūros flotilė palydėjo daugiau kaip 2500 transportinių laivų.
1945 m. balandžio mėn. flotilė buvo išformuota. Jos bazėje sukurtas Baltosios jūros gynybinis rajonas.
Gintautas Paluckas
Biografija
1997 m. baigė Panevėžio J. Balčikonio gimnaziją, 2000–2001 m. studijavo anglų kalbą Charles Dickens college, (Londonas, Didžioji Britanija), 2003 m. baigė Vilniaus universiteto Matematikos ir informatikos fakultetą, 2004 m. Tarptautinio verslo mokyklą. Nuo 2004 m. studijuoja VU Teisės fakultete.
2003–2005 m. Sodra vyriausiasis specialistas. Nuo 2005 m. Europos Parlamento nario Justo Paleckio padėjėjas. 2007–2009 m. Vilniaus miesto savivaldybės Administracijos direktorius.
Nuo 2004 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus skyriaus narys, Justiniškių grupės, nuo 2006 m. LSDP Justiniškių poskyrio pirmininko pavaduotojas, Vilniaus skyriaus pirmininko pavaduotojas. Nuo 2005 m. Lietuvos socialdemokratinio jaunimo sąjungos Vilniaus skyriaus narys.
2012 m. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo galutiniu ir neskundžiamu sprendimu pripažintas kaltu dėl piktnaudžiavimo tarnyba neskaidriame viešųjų pirkimų konkurse.
Nuo 2013 m. Lietuvos socialdemokratų partijos atsakingasis sekretorius. LSDP Tarybos ir Valdybos narys.
2015–2019 m. Vilniaus vicemeras. Nuo 2020 m. Seimo narys.
Keliolikos straipsnių ir politinių apžvalgų spaudoje autorius.
Nuo 2017 m. Lietuvos socialdemokratų partijos pirmininkas. 2021 m. sausio 22 d. pranešė atsistatydinantis iš pirmininko posto.
Papė
Papė  – kaimas Latvijoje, Pietų Kuršo savivaldybėje, 9 km į vakarus nuo Rucavos, 10 km nuo Lietuvos sienos (Būtingės), Rucavos valsčiuje, prie Baltijos jūros kranto. Nuo žemyno atskirta Papės ežero ir didelių pelkynių. Siauru pylimu ateina vieškelis iš Rucavos. Papės apylinkės paskelbtos regioniniu parku.
Kaime veikia Latvijos universiteto Biologijos instituto ornitologinė stotis, Latvijos Etnografinio buities muziejaus padalinys (saugomos architektūrinės žvejų sodybos). Veikia švyturys (pastatytas 1890 m.).
Istorija
Papė šaltiniuose minima nuo 1253 m. Čia vėliau būta dvaro. Tarybiniais metais Papėje buvo karinės aviacijos poligonas, veikė požeminė raketinė bazė.
Bronė Kazlauskienė
Bronė Kazlauskienė-Valiulytė (1920 m. sausio 10 d. Kuktiškės – 2001 m. lapkričio 17 d. Vilnius) – Lietuvos tautosakininkė, humanitarinių mokslų daktarė.
Biografija
Baigė Kuktiškių progimnaziją. 1946 m. baigė lietuvių kalbą ir literatūrą Vilniaus universitete. 1969 m. filologijos mokslų kandidatė.
Nuo 1945–55 m. dirbo Istorijos institute, 1955–1989 m. dirbo Lietuvių kalbos ir literatūros institute. Paskelbė studiją „Vestuvinių lietuvių liaudies dainų klasifikavimas“ (išsp. knygoje Literatūra ir kalba t.11, 1971 m.). Parengė lietuvių liaudies dainų katalogų, dainynų.
Kauno Hausmano sinagoga
Kauno Hausmano sinagoga – buvusi sinagoga Kaune, Maironio g. 28A.
Istorija
Sinagoga pastatyta 1865 m. pagal architekto Simono Gorskio projektą. Pavadinta Moušos Hausmano vardu, kuriam priklausė žemės dabartinėje Maironio gatvėje.
Kukesio apygarda
Kukesio apygarda  – viena iš 36-ių Albanijos apygardų, esanti šalies šiaurės rytuose. Priklauso Kukesio apskričiai. 45 616 gyventojai (2010 m. duomenys). Plotas – 938 km². Administracinis centras bei vienintelė miesto tipo savivaldybė – Kukesis. Šiaurėje ribojasi su Haso, vakaruose su Pukės ir Mirditės bei Diberio apygardomis. Rytuose turi pasienio ruožą su Kosovu (Prizreno sritimi).
Savivaldybės
Kaimo tipo savivaldybės:
KVRS Waasland-Beveren
Bevereno „Waasland“ – Belgijos futbolo klubas iš Bevereno.
Istorija
Klubo užuomazgos 1936–ieji. Ilgus dešimtmečius klubas buvo vadinamas „Red Star“. 2010 metais susijungus dviem klubams tapo „Waasland-Beveren“.
2021–2022 m. rungtyniavo Pirmojo diviziono B grupje. Ekipa liko trečioje vietoje.
Sudėtis
Atnaujinta: 2017 m. lapkričio 2 d.
VAZ-2104
thumb|250px VAZ-2104 (LADA NOVA) – lengvasis Tarybų Sąjungos automobilis su universalo tipo kėbulu. Serijiniu būdu gamintas Volgos automobilių gamykloje nuo 1984 metų.
VAZ automobiliai
VAZ-2101 ; VAZ-2102 ; VAZ-2103 ; VAZ-2104 ; VAZ-2105 ; VAZ-2106 ; VAZ-2107 ; VAZ-2108 ; VAZ-2109
Antrasis Balkanų karas
thumb|Karo veiksmai pagal 1986 m. Bulgarijoje išleistą istorijos vadovėlį Antrasis Balkanų karas – trumpas karas 1913 m. birželio 29 – liepos 29 d. tarp Bulgarijos ir jos Pirmojo Balkanų karo sąjungininkių Serbijos, Graikijos ir Juodkalnijos. Prie jų prisidėjo Rumunija ir Osmanų imperija. Bulgarija karą pralaimėjo. Teritoriją, kurią Bulgarija užkariavo per Pirmąjį Balkanų karą, pasidalino šalys laimėtojos.
Karą išprovokavo Austrijos-Vengrijos ir Vokietijos diplomatai, kurie siekė sugriauti Balkanų lygą.
Priežastys – Pirmasis Balkanų karas
Tačiau sutartis nė vienos pusės netenkino. Balkanų šalys nepasirašė jokio preliminaraus sutikimo dėl atkariautų iš Osmanų imperijos teritorijų, ypač Makedonijos, pasidalinimo. Londono konferencija paprasčiausiai pripažino status quo, kur teritorijos perėjo okupuojančiai jėgai. Bulgarija jautė, kad jos nuopelnai kare, ypač Makedonijoje, buvo nepakankamai įvertinti ir pareiškė pretenzijas į svarbų Salonikų miestą, kuriame jau įvedė savo režimą. Graikija ir Serbija buvo nepatenkintos, jog turėjo atsisakyti Albanijos ir į padidėjusią Bulgarijos grėsmę atsakė įsileisdamos į derybas, siekiant sukliudyti Bulgarijos ekspansijai. Jos 1913 m. gegužės 1 d. sudarė karinį aljansą, tuoj po to pasirašė „abipusės draugystės ir apsaugos“ sutartį. Vėliau Rumunija pareikalavo iš Bulgarijos Silistrijos kaip atlygio už neutralumą per Pirmąjį Balkanų karą.
Rusijos tarpininkavimas 1912 m. serbų ir bulgarų sutarčiai buvo vangus, nes Rusija nenorėjo prarasti nė vienos iš slavų sąjungininkių Balkanuose. Vykstant deryboms, ginčai tęsėsi Makedonijoje, daugiausia tarp Serbijos ir Bulgarijos karių.
Bulgarija siekė atgauti visą Bulgarijos Makedoniją, kaip numatyta San Stefano sutartyje, ir dominuoti Balkanuose, o serbai ir graikai tikėjosi didesnių Makedonijos teritorijų ir sutrukdyti Bulgarijos hegemonijai.
Pajėgos
Bulgarijos karalystės armija turėjo 500 000 karių, pasidalijusių į 5 armijas, išsidėsčiusių apie 500 km fronto linijoje nuo Dunojaus šiaurėje iki Egėjo jūros pietuose.
Serbijos karalystės armija turėjo 230 000 karių pasidalijusių į 3 armijas, pagrindinės pajėgos dislokuotos Makedonijos fronte palei Vardaro upę ir Skopjėje. Graikijos karalystės armija turėjo 120 000 karių, daugiausia aplink Salonikus. Juodkalnijos karalystė pasiuntė vieną diviziją 12 000 karių į Makedonijos frontą.
Rumunijos karalystė mobilizavo 500 000 karių, išsidėsčiusių 5 korpusais. Osmanų Imperija įsitraukė į karą su 255 000 karių armija.
Antrojo Balkanų karo pradžia
1913 m. birželio 29 d. bulgarai ėmė pulti serbus ir graikus. Bulgarų 1-os, 3-ios, 4-os, 5-os armijų ataka suplanuota prieš serbus, o 2-osios užduotis atakuoti graikų pozicijas Salonikuose. Bulgarų karių skaičius pranoko graikų frontą, ir mažo pajėgumo kovos greitai pasikeitė graikų atakomis palei visą fronto liniją birželio 19 d. Bulgarų pajėgos nedelsiant pasitraukė iš savo pozicijų Salonikų šiaurėje (išskyrus Salonikų įgulą, kurią pavyko greitai užimti) į gynybines pozicijas tarp Kilkis ir Struma upės. Planuota staigiai sutriuškinti serbų armiją centrinėje Makedonijoje koncentruotomis atakomis; dėl Rumunijos įsitraukimo iš šiaurės ataka nepavyko, ir bulgarai buvo sustabdyti.
Kilkis-Lahana mūšis
Bulgarijos 2-ai armijai pietų Makedonijoje vadovavo generolas Ivanov, armija užėmė liniją nuo Doiran ežero (svarbiausio mūšio lauko britų armijai po trejų metų) pietryčių iki Langaza (dabar Koronia) ir Beshik (dabar Volvi) ežerų, tada skersai Kavalos uostą Egėjo jūroje. Armija ten buvo nuo gegužės mėnesio ir kovėsi Adrianopolio mūšyje (Pirmame Balkanų kare). Bulgarai teigia, kad jų kariai buvo nesusitelkę ir jų nebuvo daugiau nei 40 000 per abi silpnas divizijas. Karių stoką užpildė rekrūtai iš vietinių gyventojų. Graikai paskaičiavo, kad jiems priešinosi apie 80 000 karių. Graikų armija, kuriai vadovavo karalius Konstantinas pirmasis, turėjo devynias divizijas ir kavaleriją (120 000 karių) viršijusias bulgarų pajėgas, kurios buvo stipriai įsitvirtinusios.
Kilkis mieste bulgarai pastatė stiprius gynybinius pastatus, taip pat užėmė osmanų pozicijas žemiau slėnyje. Liepos 3 d.,graikų 4-oji, 2-oji ir 5-oji divizijos, atakavo slėnį skubiai sustiprintą artilerijos. Tuo tarpu bulgarų kairėje, graikų 7-oji divizija užėmė Nigritą, o 1-oji ir 6-oji, Liahaną. Bulgarų dešinėje Evzoni užėmė Gevgelija ir Matsikovo, aukštumas. Taigi bulgarų frontui atsitraukusiam per Doiraną iškilo grėsmė ir Ivanovo armija pradėjo atsitraukimą. Pastiprinimas iš 14-osios divizijos prisijungė per vėlai link Strumica ir Bulgarų sienos. Graikai užėmė Doiraną liepos 5 d., bet negalėjo nutraukti bulgarų pasitraukimo per Struma tarpeklį. Liepos 11 d. graikai susijungė su serbais ir patraukė Struma upės link, kol pasiekė Kresna Gorge liepos 24 d. Čia graikai išnaudojo fronto atsargas ir buvo priversti pasiduoti.
Bregalnica, Kalimantsi ir Kresna Gorge
Centrinės Makedonijos fronte serbai nustūmė bulgarų pajėgas į rytus Bregalnicos mūšyje (birželio 30 – liepos 9). Tuo tarpu šiaurėje bulgarai pradėjo žygį į serbų miestą Pirot (netoli serbų ir bulgarų sienos) ir privertė Serbijos vadovus siųsti pastiprinimus 2-ai armijai ginančiai Pirot ir Nišą. Taip Bulgarai sustabdė serbų gynybą Makedonijoje Kalimantsi liepos 18 d.
Tuo metu, kai situacija serbų fronte aprimo, karalius Konstantinas tikėdamas, kad bulgarai jau sutriuškinti, įsakė graikų armijai žygiuoti į bulgarų teritoriją ir užimti Sofiją. Karalius Konstantinas norėjo ženklios karo pergalės nepaisant nesutarimų su Eleftherios Venizelos.
Graikai manė, kad jau nugalėjo ir nesisaugodami žengė gilyn į Bulgariją. Kresnoje graikus užpuolė bulgarų 1-oji, 2-oji armijos, jau turėjusios gynybines pozicijas ten.
Tiek graikų, tiek bulgarų armijos patyrė nemažų nuostolių per paskutines mūšių dienas. Pabaigoje bulgarų ir graikų vadovybės norėjo taikos, taigi tarp jų karas baigėsi.
Karo pabaiga
Rumunija pareikalavo iš bulgarų atiduoti jiems Silistriją, o šiems nesutinkant liepos 10 d. paskelbė karą. Rumunija okupavo neapgintą pietų Dobrudžą ir žygiuodama per šiaurės Bulgariją kėlė grėsmę Sofijai. Osmanų imperija irgi pasinaudojo situacija, kad atgautų kai kurias prarastas teritorijas Trakijoje. Enver Bei be kautynių liepos 23 d. užėmė Adrianopolį. Dėl to, kad bulgarų kariai buvo dislokuoti Serbijos ir Graikijos fronte, osmanai ir rumunai nepatyrė jokių karo nuostolių, nors smarkiai nukentėjo nuo choleros protrūkio.
1913 m. liepos 18-31 d. susitarta dėl paliaubų, o teritoriniai nesutarimai išspręsti rugpjūčio 10 d. Bukarešto sutartyje ir rugsėjo 29 d. Konstantinopolio sutartyje. Bulgarija prarado beveik visas teritorijas gautas per Pirmąjį Balkanų karą. Bulgarija turėjo atiduoti Rumunijai Pietų Dobrudžą su Silistrija, šiaurinė Makedonija atiteko Serbijai, Rytų Trakija su Adrianopoliu Turkijai, o Egėjo pakrantė – Graikijai. Bulgarijai liko vakarų Trakija ir priėjimas prie Egėjo su Dede-Agačo uostu.
Pontianakas
Pontianakas  – miestas Indonezijoje, Borneo salos vakaruose, Vakarų Kalimantano provincijos centras. Miestas išsidėstęs lygiai ties pusiauju, Pietų Kinijos jūros pakrantėje, šalia Kapujaso upės žiočių.
Tai svarbus prekybinis ir ekonominis centras. Per Pontianako jūrų uostą eksportuojama salos produkcija: ryžiai, prieskoniai, mediena, kaučiukas. Kapujo upe į salos gilumą gabenami buities reikmenys, įrengimai. Laivų statyba, žemės ūkio produkcijos perdirbimas.
Pontianakas įkurtas 1772 m. vietoje nedidelės prekybinės gyvenvietės. Ilgą laiką buvo olandų kolonistų atramos centru saloje. 1942–1945 m. salą okupavus japonams, daugiau nei 21 tūkst. miesto gyventojų išžudyta. Netrukus prasidėjo vietinių gyventojų sukilimas, sukėlęs masines žudynes.
Geri Vakarai
Geri Vakarai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Gudienos.
Kraujo giminystė
Kraujo giminystė ar dažnai tiesiog giminystė – dviejų asmenų santykis, paremtas genetine giminyste arba įvaikinimu.
Giminaičiai – du ar daugiau žmonių, susietų kraujo giminyste. Giminės – giminaičių visuma.
Kraujo giminystė:
Kraujo giminystė (net ir kilusi per įvaikinimą) sukelia teisines pasekmes (pareiga išlaikyti savo vaikus; teisė į turto paveldėjimą) įstatymų numatytais atvejais.
Giminystės linijos
Tiesioji giminystės linija – giminystės ryšių sistema tarp protėvio ir jo palikuonių – proseneliai, seneliai, tėvai, vaikai, vaikaičiai, provaikaičiai ir t. t.). Kai linija eina iš palikuonio į protėvį, ji vadinasi tiesioji aukštutinė giminystės linija (vaikaičiai, vaikai, tėvai, seneliai ir t. t.), o kai ji eina iš protėvio į palikuonį, ji vadinasi tiesioji žemutinė giminystės linija (seneliai, tėvai, vaikai, vaikaičiai ir t. t.).
Šoninė giminystės linija – giminystės ryšių sistema tarp giminaičių, kilusių iš bendro protėvio. Tokią sistemą sudaro broliai ir seserys, pusbroliai ir pusseserės, dėdės arba tetos ir sūnėnai arba dukterėčios ir t. t.
Giminystės laipsnis – skaičius gimimų, kurie sieja giminaičius, išskyrus bendro protėvio (protėvių) gimimą. Teisiškai svarbus būna tik įstatymų numatytas giminystės artumo laipsnis.
Artimieji giminaičiai:
Giminaičių pavadinimai
920px|miniatiūra|Kraujo giminystės pavadinimų schema, mėlynai pažymėto Vyro/Moters atžvilgiu
Alberto Braglia stadionas
Stadio Alberto Braglia – futbolo stadionas Modenoje, Italijoje. Pastatytas 1936 m. Jame namų rungtynes žaidžia Modena FC futbolo klubas. Stadione tarp 2008 m. ir 2013 m. žaidė U.S. Sassuolo Calcio.
Hansas Masalskis
Hansas Masalskis (g. 1924 m. gegužės 23 d. Klaipėda – 2006 m. balandžio 19 d. Hanoveris) – Lietuvos ir Vokietijos architektas, žurnalistas, visuomenės veikėjas.
Alberto Braglia stadionas
2010 m. lapkričio 27 d. buvo surengtos tarptautinės regbio varžybos tarp Italijos ir Fidžio rinktinių.
Hansas Masalskis
Biografija
Teta – Ieva Simonaitytė. Iki 1939 m. mokėsi Klaipėdos Vytauto Didžiojo gimnazijoje. 1943 m. paimtas į Vermachtą tarnavo tankų daliniuose. Po karo studijavo architektūrą, dirbo architektu Hanoveryje. 1971 m. įkūrė „Vokiečių-lietuvių literatūrinę draugiją“, kurioje būrėsi lietuvių kalba ir literatūra besidomintys žmonės, jai pirmininkavo iki 1998 m. 1980-1991 m. redagavo žurnalą „Nemuno kraštas“.
Alberto Braglia stadionas
2012 m. rugsėjo 11 d. vyko 2014 m. pasaulio futbolo čempionato atrankos B grupės rungtynės tarp Italijos ir Maltos rinktinių. Šeimininkai varžybas laimėjo rezultatu 2–0.
Be sporto varžybų vyko ir muzikos renginiai. Stadione koncertavo tokie atlikėjai ar grupės kaip Sting, Prince, Simple Minds, U2, Pink Floyd, Guns N' Roses ir Rage Against The Machine bei kiti.
Jurgis Deksnys
Jurgis Deksnys (1872 m. Šiauliai – ?) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
Hansas Masalskis
Biografija
Daug nuveikė tyrinėdamas Jurgio Zauerveino gyvenimą ir veiklą. Dalyvavo rengiant Mažosios Lietuvos enciklopediją.
Nina (dainininkė)
Ana Maria Agustí Flores(g. 1966 m. spalio 1 d. Barselonoje), žinoma kaip Nina – ispanų dainininkė ir aktorė.
1989 metais Nina su daina „Nacida para amar“ atstovavo Ispanijai 1989 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, kuriame ji užėmė šeštąją vietą. Vėliau savo veiklą daugiausiai tęsė kaip aktorė, vaidino miuzikluose „Las cuatro cartas“ (1990), „Cabaret“ (1992), „Casem-nos una mica“ (1993), „Te odio mi amor“ (1995), „Company“ (1997) „Pierrot Lunaire“ (1998), „Corre, corre Diva“ (1998), „Espai pel somni“ (1999), „Programa Sondheim“ (2000) ir „Mamma Mia!“ (2004–2010).
Bentley
Bentley Motors Limited – JK prabangių automobilių gamintojas, įsikūręs vakarų Anglijoje, Kru mieste. Šią įmonę įsteigė W. O. Bentley 1919 m. Pirmuosius 27 metus „Bentley“ gamino tik automobilių variklius ir važiuokles. „Bentley“ pagamino tik 1000 mašinų 2003 m., o 2007 m. net 10 000 „Bentlių“ išriedėjo į gatves.
„Bentley“ buvo laimėjusi 24 valandų Le Mano lenktynes šešis kartus. Pirmąkart iškovojo pergalę 1924 m., paskui keturis kartus iš eilės nuo 1927 m. iki 1930 m., o paskutinį kartą 2003 m.
„Bentley“ buvo parduota „Rolls-Royce“ automobilų gamintojui 1931 m. Tačiau 1998 m. šią įmonę peremė „Volkswagen“ automobilių grupė. Nuo Antrojo pasaulinio karo iki 2002 m. Rolls-Royce ir Bentley modeliai beveik nesiskyrė.
Vagenmeisteris
Vagenmeisteris, (, iš 'vežimų meistras'), kitaip dar vagenbaueris, vagonmeisteris (вагенбауер; вагонмейстер) – pareigos Rusijos kariuomenėje 1716–1864 m.
Vagenmeisterio pareigos būdavo:
1711 m. buvo išleisti pėstininkų ir dragūnų pulkų etatų aprašymai, kuriuose šios pareigos dar vadinosi oboznik ( 'gurguolininkas'). Tuomet šias pareigas eidavo puskarininkiai, vykdę nerikiuotės kuopų, buvusių kiekviename pulke, feldfebelių pareigas.
Pavadinimas vagenmeisteris atsirado 1716 m., kai Petras I išleido Karių statutą. Tuo metu vagenmeisterius skirdavo generalvagenmeisteris. 1848 m. sausio 30 d. buvo leista gurguolių dalinių vagenmeisteriams, ištarnavusiems puskarininkiu 12 metų, suteikti rikiuotės karininko laipsnį, kai šie išlaiko numatytą egzaminą.
Admiralitete ir artilerijoje vagenmeisteriai būdavo jaunesnieji karininkai. 1722 m. Rangų lentelėje artilerijos vagenmeisteris buvo priskirtas XII klasei. Į jį kreipdavosi „Ваше благородие“. Vagenmeisteris turėdavo padėjėją, kuris vadindavosi untervagenmeisteris.
Vagenmeisterio pareigos kariuomenėje buvo panaikintos 1864 m, o buvę vagenmeisteriai buvo pervadinti į feldfebelius.
Vagenmeisteriai geležinkelyje
Šios pareigos išliko geležinkeliuose, kuriuose pirmą kartą paminėtos 1851 m. rugpjūčio 6 d. Geležinkelio vagenmeisteriai būdavo inžinieriai prie geležinkelio viršininko. Vagenmeisterių pareiga buvo prižiūrėti, kad keleiviniai ir prekiniai vagonai bei platformos būtų techniškai tvarkingi.
Kapuasas
Kapuasas  – upė Indonezijoje, Vakarų Kalimantano provincijoje, didžiausia Borneo salos vakaruose ir visoje Indonezijoje. Prasideda Kapuas Hulu kalnuose salos centre, netoli Malaizijos pasienio. Teka į vakarus per pelkėtas miškingas lygumas. Įteka į Pietų Kinijos jūrą ties Pontianako miestu.
Upė laivuojama beveik per visą ilgį (~900 km). Tai labai svarbi salos transporto arterija: iš salos gilumos ja eksportuojama mediena ir žemės ūkio produkcija, o prie upės esančios gyvenvietės aprūpinamos įrengimais, buitinėmis prekėmis, atgabentomis iš pakrantės. Ties Sangau gyvenviete upę kerta vienintelis tiltas.
Saburo Kavabuči
(g. 1936 m. gruodžio 3 d.) – karjerą baigęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje. Japonijos profesionalų futbolo lygos įkūrėjas ir jos garbės pirmininkas. 2002–2008 m. ėjo Japonijos futbolo asociacijos prezidento pareigas.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1958–1965 m., su ja dalyvavo 1964 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
Petras Jašinskas
Petras Jašinskas (1914 m. spalio 20 d. Šniūriškiai, Nemunėlio Radviliškio valsčius – 1986 m. balandžio 28 d. Kaunas) – Lietuvos gydytojas rentgenologas, medicinos mokslų kandidatas.
Biografija
1939 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1956 m. medicinos mokslų kandidatas. 1945–1986 m. Kauno respublikinės klinikinės ligoninės vyr. gydytojas. 1956–1971 m. dar ir Kauno medicinos instituto Rentgenologijos ir radiologijos katedros vedėjas, nuo 1963 m. docentas. Nuo 1963 m. LSSR AT deputatas, sveikatos ir socialinio aprūpinimo komisijos pirmininkas. SSRS Socialistinio darbo divyris. LTSR nusipelnęs gydytojas. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritis – veido ir kaklo aktinomikozės gydymas rentgeno spindulių terapija. Vienas virškinimo organų piktybinių navikų spindulių terapijos pradininkų Lietuvoje. Su kitais sukūrė rentgenografijos įrenginių. Paskelbė apie 100 mokslinių straipsnių.
Dirbdamas LSSR Aukščiausiosios Tarybos Sveikatos apsaugos ir socialinio aprūpinimo komisijos pirmininku daug nuveikė kuriant labai pažangią sveikatos priežiūros ir medicininių paslaugų sistemą Lietuvoje. Jos esmę sudarė: a) platus felčerinių ir stomotologinių punktų tinklas stambiose miestų įmonėse, kolūkiuose ir mokyklose; b)poliklinikos ir pirminio gydymo ligoninės miestuose ir rajonų centruose; C)aukščiausio lygio medicininių paslaugų teikimas regioninėse klinikinėse ligoninėse. Sistemos tikslas buvo maksimaliai priartinti medicinines paslaugas prie žmonių. Vadovaujantis šia sistema buvo statomos medicininės įstaigos, ruošiami kadrai. Nepriklausomybės metais, sugriuvus kolūkiams, bankrotavus pramonės įmonėms ir neturint valstybinių lėšų plėtoti šią sistemą, jos buvo atsisakyta ir pradėta kurti naują, kuri žymiai nutolino nuo žmonių medicinines paslaugas dėl sistemos siaurumo ir nemokamo paslaugų teikimo sumažinimo.
Pečinkiai (Pilkalnio parapija)
Pečinkiai (, nuo 1938 m. birželio 6 d. Hainort, 1945–1946 m., nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 4 km į vakarus nuo Pilkalnio, prie Eimenio. Šiais laikais Pskovskojės pavadinimu vadinama gyvenvietė (sodyba) su 5 gyventojais (2010 m.) apie 2 km į rytus nuo buvusio Pečinkių kaimo. Vieta, kurioje stovi sodyba, iki 1945 m. priklausė Žemaitkiemio kaimui.
Istorija
Po Antrojo pasaulinio karo ar vėliau sovietmečiu išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Jūratė Žeimienė
Jūratė Žeimienė (g. 1967 m. lapkričio 20 d. Ukmergėje) – Lietuvos ir Vilniaus miesto politinė bei visuomenės veikėja.
Biografija
1987 m. baigė Vilniaus kooperacijos technikumą, buhalterinės apskaitos ir ūkinės veiklos analizės kursą, 1994 m. baigė Gomelio kooperacijos instituto Vilniaus fakultetą, studijuoja M. Romerio universiteto Teisės ir valdymo fakultete.
UAB „Naujamiesčio būstas“ vyriausioji finansininkė. 2007 m. UAB „Būsto investicijų valdymas“ generalinė direktorė.
Nuo 2005 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus skyriaus narė, nuo 2006 m. skyriaus pirmininko pavaduotoja. Lietuvos socialdemokračių moterų sąjungos Vilniaus klubo narė.
Nuo 2007 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė.
2007 m. rugpjūčio mėn. įsivėlė į UAB „Šnipiškių ūkis“ direktoriaus atleidimo skandalą žiniasklaidoje paaiškėjus, kad, būdama Vilniaus miesto tarybos narė ir UAB Būsto investicijų valdymas akcininkė bei generalinė direktorė, siekė konkuruojančios įmonės UAB „Šnipiškių ūkis“ direktoriaus atleidimo.
Lietuvos moterų draugijos narė. Šachmatų klubo „Juodasis Rikis“ steigėja. Duktė Simona.
Ježegodnik po agrarnoi istoriji Vostočnoi Jevropy
Ježegodnik po agrarnoi istoriji Vostočnoi Jevropy  – tęstinis leidinys, ėjęs 1959–1979 m.
Istorija
Leido TSRS mokslų akademija, Estijos, Ukrainos, Latvijos, Baltarusijos, Lietuvos, Moldavijos mokslų akademijos, universitetai, kuriuose vyko Rytų Europos agrarinės istorijos simpoziumo mokslinės sesijos. Išspausdinti Juozo Jurginio, Mečislovo Jučo, Leono Mulevičiaus, Vytauto Merkio, Antano Tylos, Valentino Neupokojevo, Dmitrijaus Pochilevičiaus ir Nikolajaus Ulaščiko pranešimai Lietuvos agrarinės istorijos klausimais. Išėjo 13 knygų. Tiražas – 500–2000 egz.
Kazys Kepalas
Kazys Kepalas (1890 m. vasario 16 d. Petraukoje, Rokiškio raj. – 1966 m. birželio 12 d. Niujorke, JAV) – filologas, spaudos darbuotojas.
Biografija
Baigęs Vilniaus II gimnaziją, 1912–1915 m. studijavo Peterburgo universiteto Istorijos ir filologijos fakultete. 1915–1918 m. – lotynų ir senovės graikų kalbų mokytojas Vilniaus I gimnazijoje. Bendradarbiavo laikraštyje „Darbo balsas“.
1923–1944 m. – Kauno „Aušros“ berniukų gimnazijos mokytojas. 1924–1926 m. – Lietuvos universiteto Humanitarinių mokslų fakultete gilino senovės graikų, lotynų ir lietuvių kalbų žinias. 1926–1932 m. – Vytauto Didžiojo universiteto lotynų kalbos dėstytojas.
1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1944–1948 m. – Miuncheno lietuvių gimnazijos mokytojas, nuo 1949 m. gyveno JAV.
Algirdas Paleckis
Algirdas Paleckis (g. 1971 m. gegužės 20 d. Berne, Šveicarija) – prorusiškas Lietuvos politikas. 2021 m. už šnipinėjimą Rusijai nuteistas 5,5 metų laisvės atėmimu.
Biografija
Tėvas – politikas Justas Vincas Paleckis, senelis – Justas Paleckis (laikinasis okupuotos Lietuvos prezidentas). Brolis – žurnalistas Rimvydas Paleckis.
1989 m. baigė Vilniaus 27-ąją vidurinę mokyklą, 1994 m. baigė Vilniaus universitetą, žurnalistas ir tarptautinių santykių specialistas. 1994–1995 m. tarptautinius santykius studijavo Paryžiaus administravimo institute.
1994 m. Užsienio reikalų ministerijos santykių su Europos Sąjunga skyriaus tarnautojas, 1997–2001 m. Briuselyje Lietuvos Respublikos misijos prie ES pirmasis sekretorius, atsakingas už ryšius su Europos Parlamentu, švietimo, mokslo ir kultūros programas, ryšius su žiniasklaida. 2001–2003 m. Užsienio reikalų ministerijos Vakarų Europos šalių skyriaus vedėjas.
2003 m. Seimo pirmininko pavaduotojo patarėjas, 2004 m. Seimo Socialdemokratinės koalicijos frakcijos referentas. 2004–2007 m. Seimo narys. 2007–2008 m. Vilniaus miesto savivaldybės mero pavaduotojas.
2007 m. lapkričio 8 d. suorganizavo pirmąjį „Kubos draugų klubo“ susirinkimą.
2003–2008 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus skyriaus narys, partijos spaudos tarnybos vadovas, tarptautinis sekretorius, 2006–2008 m. Vilniaus skyriaus pirmininkas. 2008 m. sausio 15 d. LSDP vadovybės iniciatyva pašalintas iš LSDP. Po pašalinimo su grupe bendražygių pradėjo kurti naują politinį judėjimą „Frontas“. Ne kartą dalyvavo ir rėmė įvairius mitingus, dalyvavo 2008 m. Seimo rinkimuose, tačiau partija neperkopė minimalaus 5 % barjero ir į Seimą nepateko, o pats A. Paleckis pralaimėjo Visagino – Zarasų vienmandatėje rinkimų apygardoje.
2009 m. išrinktas Socialistinio liaudies fronto pirmininku (2009 m. gruodžio 19 d. Vilniuje įvyko jungiamasis partijos „Frontas“ ir Lietuvos socialistų partijos suvažiavimas; naujai įkurta partija pavadinta Socialistiniu liaudies frontu).
2007–2011 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys, miesto vicemeras.
2004 m. laikinai einantis prezidento pareigas Artūras Paulauskas apdovanojo A. Paleckį ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi. 2013 m. kovo 7 d. prezidentės Dalios Grybauskaitės dekretu A. Paleckis išbrauktas iš valstybės apdovanotųjų sąrašo.
2014 m. lapkričio 29 d. atsisakius dalyvauti partijos pirmininko rinkimuose, nutraukti A. Paleckio kaip „Socialistinio liaudies fronto“ pirmininko įgaliojimai (naujuoju pirmininku išrinktas Edikas Jagelavičius).
Politinės pažiūros
Lietuvos politikus buvęs ne kartą vadino marionetėmis, dirbančiomis Vakarų šalių interesams ir „žadėjo mums Švediją, o išėjo bananų respublika. Pridursiu: tik vietoj diktatorių – klounai.“ Rusijoje ir postsovietinėse respublikose pristatomas kaip Lietuvos žurnalistas, politikas ir diplomatas „tapęs kovos dėl žodžio laisvės simboliu“.
Baltijos šalių okupacija
2010 m. sausio 27 d. teigė, kad 1940 m. įvykiai buvo „įstojimas į Tarybų Sąjungą ypatingai apsunkintomis aplinkybėmis, kai faktiškai nebuvo kitų alternatyvų – arba su nacistine Vokietija, arba su stalinistine Tarybų Sąjunga.“ 2022 m. Gegužės 9-ąją, kuomet Rusijoje ir daugelyje posovietinių valstybių švenčiama TSRS pergalė prieš Trečiąjį reichą, Paleckis minėjimą pavadino „šventa švente“, o pastarojo kritikus Lietuvoje išvadino neonaciais. Atmetė Lietuvos poziciją, jog 1944 m. Raudonosios armijos pakartotinas įžengimas į Baltijos valstybes sietinas su valstybingumo praradimu. Neigė, kad Baltijos šalys buvo okupuotos bei vadino tokį požiūrį „provincialiu mąstymu“. „Dauguma pamiršo rusų kalbą, neišmoko angliškai, gyvena savo burbule, o valdžia tuo naudojasi ir kala į galvą lietuviškąjį nacionalizmą bei provincializmą. Jie, ta dalis visuomenės, jau nesupranta, kad 1941–1945 m. vyko didis mūšis tarp blogio ir gėrio. Šis [žmonių] provincializmas matosi; tuo naudojasi mūsų valdžia, kuri 30 metų kartojo šitą mantrą, kad Gegužės 9-oji nėra šventė ir panašiai“, – komentavo Paleckis.
Sausio įvykiai
Kvestionuoja Lietuvos poziciją, kad 1991 m. sausio įvykių metu žuvę asmenys – tarybinių karių agresyvių veiksmų prieš minią pasekmė. 2012 m. už tai nubaustas 10 400 litų bauda. Paleckio manymu, kraujo praliejimas Sausio 13-ąją buvo suorganizuotas proamerikietiškų lietuvių politinių veikėjų rankomis. Teigia, neva jie bendradarbiavo su amerikiečių politikos teoretiku Džinu Šarpu (Gene Sharp), suformulavusiu spalvotosios revoliucijos koncepciją, ir vadovavosi jo įžvalgomis kurstant neramumus Lietuvoje.
Teigia, kad Vilniuje tada dirbo CŽA agentai, o savų šūviai į minią nuo stogo buvo užfiksuoti Rusijos VRM filmuotoje medžiagoje, kuri perduota LR VRM ir „mistiškai dingo“.
Kaltina Lietuvos teisėsaugą sadizmu, dėl 2014 m. sulaikyto pasienyje ir pripažintą kaltu dėl karo nusikaltimų ir nusikaltimų žmoniškumui 7 metams įkalinto rusų kareivio Jurijaus Melio. Anot Paleckio, jis „nekaltas karys, vykdydamas nurodymus [į orą] paleido kelis pavienius šūvius“. Teismas nuosprendį pratęsė dar 3 metams.
Rusija
Anksčiau nuomonė dėl Rusijos buvo gana nuosaiki. Būdamas proeuropietišku laikė šalį svarstytina kandidate į ES.
2005 m. kovo 14 d. susirūpino, kad „Rusija šiuo metu pametusi kelią dėl takelio ir šiek tiek susigundė autoritariniu valdymu. Kol nevėlu reikia juos grąžinti.“ Ragino Rusijos per daug nekritikuoti, „kad nepakenktume demokratizacijos procesui, kurio apraiškų yra ir Rusijos prezidento Vladimiro Putino aplinkoje“.
Sint Niklasas
Sint Niklasas – miestas šiaurės vakarų Belgijoje, į vakarus nuo Antverpeno. Didžiausia šalyje turgaus aikštė. Stovi Šv. Mykolo bažnyčia (XIII a., pagal ją ir miestas pavadintas), Šv. Juozapo koplyčia (XVII a.), rotušė, Merkatoriaus muziejus.
Algirdas Paleckis
Rusija
2021 m. apkaltino Lietuvos valdžią stumiant valstybę į konfliktą su Rusija. Tvirtino, jog Vakarų šalys karinių pasekmių išvengtų, teigdamas: „Tu manai Rusija skubės smogti Vašingtonui? Ne, neskubės. Tu manai [Rusija] skubės smogti Berlynui arba Londonui? Abejoju.“ Tvirtino, kad karo atveju Rusija smogtų „į Estiją, į Latviją, į Lietuvą ir, – ko gero, į Lenkiją“. Anot Paleckio, Rusija nesuinteresuota Lietuvą aneksuoti, nes ši „nuskurdintas, prasiskolinęs kraštas, kurį reikėtų kaip Donbasą išlaikyti“. Jo tvirtinimu, NATO Lietuvai pavojinga, mat aljanso karinių bazių buvimas prie sienos su Kaliningradu kartu didina įtampą ir su Rusija.
Jungtinės Valstijos
Neigiamai vertina JAV geopolitinį vaidmenį, aiškindamas „visų problemų Lietuvoje šaknys – tai JAV“. Dar tikina, jog JAV egzistuoja „labai stiprus neonacistinis srautas tų, kurie apsimetė išrinktaisiais“, aiškindamas, kad JAV, kaip ir naciai, bando primesti savo valią kitoms tautoms ir vadindamas JAV politinį elitą „visišku blogiu“. Apkaltino JAV, siekiant išnaudoti Baltijos šalis ir Lenkiją, kariniams užmojams prieš Rusiją įgyvendinti, sakydamas: „Jie [JAV valdžia] iš Lietuvos dabar padarė Antirusiją, kaip tai padarė ir su Ukraina: jie dabar įmetė Ukrainą į karo krosnį, šitie neonaciai iš Vašingtono. Jie nori tą patį padaryti ir su lietuviais, latviais, lenkais bei estais.“
Neutraliteto politika
Pasisako prieš NATO ir už Lietuvos neutralitetą sekant Austrijos ir Suomijos pavyzdžiu. Mano, kad šios šalys kare nenukentėtų dėl savo nuošalios pozicijos. 2021 m. tvirtino, kad „Suomija pirmiausiai klesti todėl, kad po [Antrojo pasaulinio] karo nutarė būti neutrali ir netgi tarybiniais laikais prekiavo su Tarybų Sąjunga ir klestėjo. Tas pats su Austrija.“
Bylos
2011 m. Vilniaus miesto apylinkės prokuratūroje baigtas ikiteisminis tyrimas dėl Sausio įvykių sovietų agresijos prieš Lietuvą ir A. Paleckio pasisakymų, kad tada „savi šaudė į savus“, perduotas teismui. 2013 m. sausio 22 d. A. Paleckio baudžiamąją bylą dėl Sausio 13-osios nusikaltimų neigimo išnagrinėjęs Lietuvos Aukščiausiasis Teismas paskelbė galutinį ir neskundžiamą verdiktą, kad A. Paleckis pagrįstai nuteistas dėl Sausio 13-osios nusikaltimų neigimo.
2018 m. gruodžio 19 d. iškelta byla dėl šnipinėjimo Rusijai. Teismas nustatė, kad A. Paleckis rinko informaciją apie Sausio 13-osios bylą bei kitas bylas nagrinėjusius pareigūnus ir teisėjus, jų gyvenamąją vietą, siekė pateikti melą apie nuteisto Rusijos šnipo Jurijaus Melio sveikatos būklę, kad jį paleistų iš kalėjimo. 2021 m. A. Paleckis pripažintas kaltu ir nuteistas 6 metams nelaisvės.
Tytuvėnų seniūnija
Seniūnaitijos
2009 m. savivaldybės tarybos nutarimu Nr. T-386 (2008 m. lapkričio 26 d.) įsteigtos 3 seniūnaitijos:
Nemuno sargas
miniatiūra|Savaitraščio „Nemuno sargas“ 2-ojo numerio viršelis Nemuno sargas (Niamuno sargas, broliams lietuvininkams žinias pranešąs) – savaitraštis, leistas 1884–1887 m. Ragainėje, Tilžėje (nuo 1885 m.).
Istorija
Leido ir redagavo Jurgis Mikšas, Julius Zybertas, Ernestas Vejeris. Spausdino F. Zyberto spaustuvė Ragainėje, J. Mikšo spaustuvė Tilžėje. Spausdintas gotišku šriftu. Išėjo 39 numeriai. Išleido „Lietuviškas kalendras“ (1885 m.) keletą priedų.
Spausdino žinias iš Lietuvos ir Prūsijos, iš užsienio, straipsnius apie ūkininkavimą, gromatas iš Amerikos, pateikdavo straipsnių iš laikraščių „Aušra“, „Lietuviškasis balsas“ ir kitų lietuviškų leidinių.
Bendradarbiavo Petras Arminas-Trupinėlis, Antanas Kriščiukaitis, Jurgis Zauerveinas.