cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rusijos revoliucija
Vasario revoliucija
Revoliucija prasidėjo be aiškių lyderių ir formalių planų, o tai rodo, kad Rusijos liaudis buvo pribrendusi valdžios nuvertimui. Pagrindiniai įvykiai rutuliojosi šalies sostinėje Petrograde, kur 1917 m. vasario 23 d. eilėse prie maisto stovintys žmonės pradėjo demonstraciją. 1917 m. kovo mėnesį (pagal Julijaus kalendorių tai buvo vasaris) prasidėjo darbininkų streikai ir kareivių maištai, buvo pradėtos kurti Tarybos. Kovo 15 d. (kovo 2 d. pagal Julijaus kalendorių) imperatorius Nikolajus II atsisakė sosto ir valdžią perdavė laikinajai vyriausybei, vadovaujamai kunigaikščio G. Lvovo.
Spalio revoliucija
Spalio revoliucija vadinamas rusų komunistų bolševikų sukilimas 1917 metais prieš pereinamąją A. Kerenskio menševikų vyriausybę. Po šios revoliucijos Rusijoje pradėta kurti socialistinė valstybė (RTFSR, Tarybų Sąjunga).
Priežastys
1917 m. vasario revoliucija užbaigė carų valdymą Rusijoje, tačiau neišsprendė jokių esminių socialinių ir politinių problemų. Svarbiausias tuo metu buvo karo klausimas. Nuo 1914 m. Rusija viena iš pagrindinių Pirmojo pasaulinio karo dalyvių. Šis „modernus“ karas, reikalavęs aukšto pramoninio išsivystymo agrarinei Rusijai buvo per sunkus ir lėmė esančių socialinių problemų užaštrėjimą.
Po vasario revoliucijos Rusijoje valdė tiek parlamentas (Dūma) su pereinamąja Kerenskio vyriausybe, tiek darbininkų ir kareivių tarybos su savo Vykdomaisiais komitetais. Dėl nuolatinės konstitucijos turėjo nuspręsti Steigiamasis Susirinkimas, kuris (pagal pirmuosius planus) turėjo susirinkti lapkričio 25 d. Dėl to Laikinoji Kerenskio Vyriausybė negalėjo pradėti taikos derybų su Vokietija ir jos sąjungininkėmis.
Eiga
Bolševikų vadovybė nesutarė, ar jie turėtų dalyvauti Konstitucinio Susirinkimo rinkimuose, ar vietoje to turėtų sukilti. Po karštų debatų Leninas su Trockiu sutarė, kad spalio 10 d. turi įvykti sukilimas.
Pasekmės
Po revoliucijos kilusiame pilietiniame kare žuvo ar nukentėjo milijonai žmonių.
Airijos futbolo varžybos 1922–1923 m.
Airijos futbolo varžybos 1922–1923 m.
1922–1923 m. Lygos taurė
Airijos futbolo lygos taurė yra vienas pagrindinių taurės turnyrų Airijoje, jame dalyvauja dviejose stipriausiose lygose žaidžiantys klubai ir kai kurios žemesniųjų lygų komandos.
Kiumijokis
Kiumijokis (, SV Kymmene älv) – upė Suomijoje. Didžiausia upė pietų Suomijoje. 12 km nuo jūros, į šiaurę nuo Kotkos miesto upė išsišakoja. Įteka į jūrą penkiomis atšakomis. Naudojama hidroenergijos gamybai.
Vidutinis gylis – 9,5 m, nors daug kur viršija ir 20 m.
Miestai prie upės – Kotka, Kūsankoskis, Anjalankoskis.
Vakarinė upės atšaka žymėjo sieną tarp Švedijos ir Rusijos nuo 1743 iki 1809 m. Suomijos dalis į rytus nuo sienos vėliau buvo pavadinta Senąja Suomija.
Jonizacija
Jonizacija – fizinis procesas, kurio metu atomas arba molekulė paverčiama jonu, keičiant santykį tarp protonų ir elektronų skaičių.
Procesas
Katijonas, arba jonas su teigiamu krūviu, gaunamas, kai atomo ar molekulės elektronas įgyja pakankamai energijos iš išorinio šaltinio, kad galėtų ištrūkti iš branduolio krūvio veikimo zonos. Šis procesas vadinamas teigiama jonizacija, o reikalingas energijos kiekis – jonizacijos energija.
Anijonas, arba neigiamas jonas, gaunamas, kai laisvasis elektronas susiduria su atomu ar molekule ir sulaikomas atomo elektrostatiniame lauke, tuo pačiu išsiskiriant energijai. Tai vadinama neigiama jonizacija.
Jonizacijos energija
Jonizacijos energija (kJ/mol) yra energijos kiekis, reikalingas norint iš atomo ar molekulės atimti elektroną. Labiausiai vartojama kaip atomo ar molekulės „nenoro“ atiduoti elektroną arba ryšio stiprumo tarp branduolio ir elektrono matas, ir priklauso nuo branduolio krūvio, atstumo nuo branduolio, taip pat kitų elektronų krūvių įtakos.
Cheminių elementų jonizacijos energija mažėja periodinės lentelės grupėje (stulpelyje) iš viršaus į apačią ir didėja periode (eilėje) iš kairės į dešinę.
Jonizacija klasikinėje fizikoje
Jonizacija paprastai skirstoma į nuoseklią ir nenuoseklią. Nuosekliosios jonizacijos atveju atomo ar molekulės krūvis gali pakisti tik vienu vienetu (pvz., +2 krūvio jonas gali būti sukurtas tik iš +1 arba +3 jono), ir reiškinio parametrai gali būti apibrėžiami bei apskaičiuojami, taikant klasikinę fiziką ir Boro atomo modelį. Remiantis šiuo principu, jonizacijos energija negali būti mažesnė nei energija, reikalinga peržengti įtampos barjerą.
Jonizacija kvantinėje fizikoje
Nenuoseklioji jonizacija prieštarauja klasikinės fizikos principams ir nagrinėjama kvantinėje fizikoje. Nenuoseklios jonizacijos atveju neutralaus krūvio molekulė gali iš karto virsti +2 jonu – taip atsitinka, kai veikiant kintančiam elektriniam laukui, iš molekulės ar atomo ištrūkęs elektronas įgauna papildomos energijos, ir grąžinamas į molekulę turėdamas pakankamai energijos išmušti ir antrą elektroną (smūginė jonizacija).
Jonizacijos svarba
Jonizacija svarbi dujų ir skysčių elektriniam laidumui, spinduliavimo energijos perdavime kūnams; taikoma chemijoje, fizikoje, elektronikoje.
Integralinis ir diferencialinis skaičiavimas
Integralinis ir diferencialinis skaičiavimas – viena svarbesnių matematikos sričių, atsiradusi algebroje ir geometrijoje, o vėliau pradėta naudoti daugumoje matematikos sričių.
Diferencialinis skaičiavimas
Pirmoji iš dviejų sąvokų – diferencialinis skaičiavimas, tiriantis pokyčio tempus, paprastai vaizduojamus tiesės nuožulnumu. Pagrindinė diferencialinio skaičiavimo tiriama problema – vieno dydžio akimirksnio pokytį palyginti su kitu dydžiu. Pavyzdžiai:
2016 m. Uagadugu teroristiniai išpuoliai
'''2016 m. Uagadugu teroristiniai išpuoliai''' – serija atakų, vykusių Uagadugu, Burkina Fase, 2016 m. sausio 15 d. ir sausio 16 d.
Anglijos futbolo varžybos 1898–1899 m.
Anglijos futbolo varžybos 1898–1899 m.
Gertrūda Šumskienė
Gertrūda Šumskienė (1935 m. rugpjūčio 18 d. Rokiškyje – 1993 m. gegužės 5 d. Šiauliuose) – Lietuvos inžinierė architektė.
Biografija
1959 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1959-1964 m. architektė Ignalinoje. Nuo 1964 m. architektė Šiauliuose, 1975-1990 m. miesto vyriausioji architektė.
Lietuvos architektų sąjungos narys.
Įkaitų grobimas
1949 m. Ženevos konvencija prilygino įkaitų grobimą karo nusikaltimams.
Užupės
Užupės – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 9 km nuo Markutiškių, šalia Upninkų (priešingoje Šventosios pusėje). Stūkso Užupių piliakalnis.
Ngalopai
Ngalopai – antra pagal dydį Butano etninė grupė. Kadangi jie kontroliuoja vyriausybę bei kultūrą, paprastai yra vadinami tiesiog butaniečiais.
Seniau jie dar buvo vadinami bhotijais, turint galvoje, kad jie atėjo iš „Bod“ arba kitaip Tibeto. Tačiau šiuo terminu tai pat vadintos ir kitos giminingos tautos Sikime, Nepale, todėl jo buvo atsisakyta. Jie gyvena centrinėje ir vakarinėje Butano dalyse, dauguma kalba dzongkha kalba, kuri labai gimininga tibetiečių kalbai.
Nikolajus Gridinas
Nikolajus Gridinas (, 1905-?) – TSKP veikėjas, Lietuvos okupacijos pradžioje atsiųstas iš Maskvos ir dirbęs LKP organuose.
LKP(b) V suvažiavime, vykusiame 1941 m. vasario 5–9 d. buvo tarp 47 CK narių bei tarp 11-kos CK biuro narių ir išrinktas LKP(b) CK sekretoriumi kadrų reikalams (iki 1944 m. gruodžio mėn.), vėliau buvo LKP CK 3-iasis sekretorius.
1947 m. iš Lietuvos atšauktas, dirbo VKP(b) Archangelsko srities komiteto 2-uoju sekretoriumi, 1957 – 1962 m. – Tomsko ekonominio-administracinio rajono Liaudies ūkio tarybos pirmininku. Vėliau buvo TSRS miškų pramonės ministro pavaduotojas kadrams.
Kaip buvusiam TSRS ministro pavaduotojui N. Gridinui Rusijos prezidentas Vladimiras Putinas 2003 m. savo įsaku nustatė iki gyvos galvos mokėti papildomą 3000 rublių dydžio priedą prie pensijos.
Ali I Abdal Hasanas
Ali I Abdal Hasanas (abū al-ḥasan `alīy ben `uθmān, arab.: أبو الحسن علي بن عثمان, g. 1297 m. – m. 1351 m. gegužės 24 d.) – nuo 1331 m. Marinidų dinastijos Maroko sultonas.
Ali I-is Abdal Hasanas buvo Abu Saido Usmano II-jo sūnus.
Istorija
Ali I-is Abdal Hasanas buvo dalykiškas, valingas ir karingas valdovas. 1333 m. Granados valdovo Mahometo IV prašymu, išsilaipino prie Alchesiraso ir užėmė Gibraltarą. 1335 m. atnaujino karą su Tlemsenu ir beveik po trejų metų miesto apsupties, 1337 m. šturmu Tlemseną užėmė. Alžyro valdovas Abu Tašminas I-is (Abu Tashufin I) žuvo, tad šalis atiteko Marinidams. 1337 m. jis vedė Hafsidų dinastijos (Hafsid dynasty) Tuniso valdovo Abu Jahijos Abu Bakro II-jo dukrą. 1340 m. balandžio 5 d. Ali I-is jūrų mūšyje prie Gibraltaro nugalėjo krikščionis ir apsupo Tarifą, bet spalio 30 d. pralaimėjo mūšį prie Rio Salado (Battle of Rio Salado) jungtinei Portugalijos ir Ispanijos armijai. Po Tuniso valdovo Abu Jahijos Abu Bakro II-jo mirties, 1347 m. rugsėjo 15 d. Ali I-is užėmė Tunisą. Bet 1348 m. balandį vietinės arabų gentys sukilo ir Ali I-is buvo apsuptas Kairuane. Didelių pastangų dėka, jam pavyko jūra pabėgti iš Tuniso į Alžyrą. Čia Ali I-jį pasiekė žinia, kad jo sūnus Abu Inanas Farisas pasiskelbė Maroko sultonu. Neįleistas į šalį Ali I-is Abdal Hasanas apsistojo Sidžilmase. 1350 m. sūnus Farisas pradėjo karą prieš tėvą ir nugalėjo jį prie Um ar-Rbijos krantų. Ali I-is pabėgo į Atlaso kalnus, čia jis atsisakė sosto, o 1351 m. gegužės 24 d. mirė nuo gangrenos.
Vasario 22
Vasario 22 yra 53-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių. Nuo šios dienos iki metų galo lieka 312 dienų (keliamaisiais metais – 313).
Vardadieniai
Darginė – Darginas – Darvainas – Darvyda – Darvydas – Darvydė – Darvilas – Darvilė – Elvas – Elvinas – Elvys – Gintautė – Margarita
Osenikai
Osenikai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Plaskų valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 17 km į rytus nuo Plaskų, 36 km į rytus nuo Augustavo ir 86 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Vladas Jurkūnas
Vladas Jurkūnas (1911 m. lapkričio 16 d. Odesa – 1982 m. kovo 1 d. Vilnius) – Lietuvos teatro aktorius.
Kim Dong-Jin
Kim Dong-Džinas (g. 1982 m. sausio 29 d.) – buvęs futbolininkas, Pietų Korėjos rinktinės gynėjas.
Rinktinė
Nacionalinėje komandoje rungtyniavo nuo 2003 m. gruodžio 4 d.
Su rinktine žaidė 2004 metų olimpinėse žaidynėse, 2006 m. pasaulio čempionate.
Nemėžis (Vilnius)
Nemėžis – pietrytinė Vilniaus miesto dalis, esanti prie kelio, piečiau Juodojo kelio. Buvusi vakarinė Nemėžio kaimo dalis. Kolektyviniai sodai.
Variai
Variai (Varecia) – lemūrinių (Lemuridae) šeimos primatų gentis.
Rūšys
thumb|left|210px|[[Varis (Varecia variegata)]]
Katsuhiro Otomo
Kacuhiro Otomo (g. 1954 m. balandžio 14 d.) – japonų manga rašytojas, scenaristas ir kino režisierius. Plačiai žinomas dėl „Akira“ manga komiksų ir jų adaptacijos. K. Otomo taip pat režisavo keletą vaidybinių filmų, kaip kad 2006 m. manga komiksų „Mushishi“ adaptacija.
Biografija
Kacuhiro Otomo gimė Tomės mieste, Mijagio prefektūroje. Lankydamas vidurinę mokyklą K. Otomo susižavėjo kino filmais, per atostogas dažnai vykdavo traukiniu jų pasižiūrėti. 1973 m. baigęs mokyklą, jis išvyko į Tokiją tikėdamasis tapti manga rašytoju. Tų pačių metų spalio 4 d. K. Otomo išleido pirmąjį savo darbą, Prospero Merimė apsakymo „Mateo Falcone“ manga adaptaciją, pavadinimu „A Gun Report“.
Karjera
Po daugybės trumpų istorijų, parašytų žurnalui „Action“, 1979 m. K. Otomo išleido mokslinės fantastikos kūrinį „Fireball“. Jo kūrinys „Dōmu“ 1983 m. pelnė Nihon SF Taisho apdovanojimą, japonišką Nebula premijos variantą.
1982 m. debiutavo kine dirbdamas veikėjų dizaineriu prie anime filmo „Harmagedon“. Po metų ėmėsi rašyti savo žymiausio kūrinio „Akira“, kurį užbaigė po aštuonerių metų, jo apimtis siekė daugiau nei 2000 puslapių. 1988 m. dar bekurdamas manga, jis ėmė rašyti scenarijų manga motyvais paremtam animuotam filmui. Vėliau sekė anime filmai „Neo Tokyo“ ir „Robot Carnival“. 2004 m. sukūrė vieną brangiausių Japonijos animacinių filmų „Steamboy“.
Peijenės tunelis
thumb|250px|Peijenės vandens tunelio planas. 1. Asikkalanselkä 4. Dirbtinis Silvola ežeras
Peijenės vandens tunelis - ilgiausias pasaulyje vientisas tunelis uoloje. Ilgis - 120 km. Gylis - 30-100 m. Tuneliu tiekiamas vanduo milijonui gyventojų Helsinkio metropolinėje zonoje.
Tunelis prasideda Peijenės ežero pietinėje dalyje. Baigiasi dirbtiniame Silvolos ežere. Vanduo tuneliu dėl nedidelio nuolydžio teka savaime. Iš dirbtinio ežero pumpuojmas į vandens valymo įrenginius.
Darbai truko nuo 1972 iki 1982. 2001 m. tunelio atkarpos buvo remontuojamos. Tuneliu gali tekėti iki 10 m³/s, šiuo metu vandens valymo įrenginiai ima 3 m³/s.
Stepinis erelis
Stepinis erelis (Aquila nipalensis) – vanaginių (Accipitridae) šeimos paukštis. Dydžiu ir forma panašus į kilnųjį erelį, tik snapas mažesnis ir skiriasi išskleistų sparnų forma. Plunksnų danga beveik visa tamsiai ruda, kiek blyškesnė apačioje, ypač pagurklyje. Snapas įsodintas giliai, geltonas jo pagrindas nusitęsia iki pat ir už akies. Jauniklių apdaras blyškesnis už suaugusių paukščių.
Gyvena atvirose lygumose, stepėse ir pusdykumėse; rytiniuose paplitimo regionuose – dykumose. Gyvena ir kalnuose, iki 2300 metrų virš jūros lygio. Žiemoja Afrikoje, savanoje.
Lietuvoje neperi, stebimi migracijos metu atsitiktinai užklystantys individai.
Maželiai
Maželiais vadinami kaimai:
Jonas Ivanauskas (1960)
miniatiūra Jonas Ivanauskas (g. 1960 m. vasario 18 d. Kaune) – Lietuvos Kaišiadorių vyskupas.
Biografija
Gimė 1960 m. vasario 18 d. Kaune, Pranciškaus ir Genovaitės Ivanauskų šeimoje. Mokėsi Kauno 29-oje vidurinėje mokykloje. 1978 m. įstojo į Kauno Tarpdiecezinės kunigų seminarijos Teologijos–filosofijos fakultetą. Po kelių mėnesių buvo pašauktas atlikti karinę tarnybą. 1980 m. rudenį grįžęs iš armijos tęsė studijas. 1984 m. kovo 4 d. Kauno Arkikatedroje bazilikoje pašventintas diakonu, o 1985 m. balandžio 14 d. – kunigu. 1985 m. gegužės 31 d. baigė Kauno Kunigų seminariją, įgydamas teologijos bakalauro laipsnį.
1985–1987 m. dirbo Raseinių bažnyčios vikaru, tęsė teologines studijas. 1987 m. gegužės 27 d. Teologijos–filosofijos fakultetas suteikė teologijos licenciato laipsnį. 1987–1988 m. dirbo Kauno šv. Kryžiaus bažnyčios vikaru ir dėstė Teologijos–filosofijos fakultete. 1988–1989 m. buvo Kunigų seminarijos prefektas. 1989 m. gruodį kardinolo Vincento Sladkevičiaus siuntimu išvyko studijuoti į Romą. 1990–1992 m. Popiežiškojo Laterano universiteto „Alfonsianum“ Akademijoje studijavo Moralinę teologiją. Nuo 1992 m. rudens Vytauto Didžiojo universiteto Katalikų teologijos fakulteto dėstytojas. 1994 m. lapkričio 11 d. Vytauto Didžiojo Universiteto Senatas suteikė docento pedagoginį vardą. Nuo 1994 m. Lietuvos Biblijos draugijos narys. 1997–2002 m. dirbo Vytauto Didžiojo universiteto Katalikų teologijos fakulteto Specialiosios teologijos katedros vedėju.
2002 m. sausį Kauno arkivyskupas Sigitas Tamkevičius paskyrė eiti Generalinio vikaro pareigas. 2003 m. spalio 18 d. popiežius Jonas Paulius II nominavo tituliniu Canapio vyskupu ir paskyrė Kauno arkivyskupijos augziliaru. 2003 m. lapkričio 23 d. konsekruotas vyskupu. Nuo 2005 m. yra Lietuvos vyskupų konferencijos Pasauliečių apaštalavimo tarybos pirmininkas. 2012 m. vasario 11 d. popiežius Benediktas XVI paskyrė Kaišiadorių vyskupu. 2012 m. vasario 11 d. popiežiaus Benedikto XVI buvo paskirtas Kaišiadorių vyskupu ordinaru. Į Kaišiadorių vyskupijos katedrą įžengė 2012 m. kovo 25 d.
Kaldera
thumb|300px|Aniakchak kalnas|Aniakchak ugnikalnio [[Aliaska|Aliaskoje kaldera susiformavo galingo išsiveržimo metu, kai buvo išstumta 50 km³ magmos prieš maždaug 3450 metų. Aniakchak kaldera yra 10 km skersmens ir 500–1000 m gylio. Vėlesni ugnikalnio išsiveržimai kalderoje suformavo mažus kraterius.]] Kaldera – plati stačiašlaitė dauba ugnikalnio viršūnėje, susidariusi, sprogus užsikimšusiai kalderos tipo ugnikalnio stemplei arba įgriūnant ugnikalnį sudarančioms uolienoms. Ugnikalniai, suformuojantys kalderas, vadinami kalderos tipo ugnikalniais.
Kaldera gali būti užpildyta vandeniu, taip suformuodama didelį ežerą arba mažą ežeriuką ugnikalnio viršūnėje.
Bykovo kyšulys
thumb|Lenos delta Bykovo kyšulys  – kyšulys Jakutijos šiaurėje, Lenos deltoje, apie 45 km į šiaurę nuo Tiksio, Buluno ulusas, Rusija.
Lietuviai
1942 m. rudenį į Bykovo kyšulį iš Altajaus krašto atgabenta apie 750 tremtinių lietuvių ir žydų, daugiausia inteligentų šeimos. Tarp tremtinių – P. Aravičiaus, V. Čarneckio, A. Endziulaičio, J. Papečkio, H. Perelšteino šeimos. Apie 200 žm. palikti Muostache, kiti išlaipinti toliau į šiaurę, ant Lenos kranto, būsimosios Bykovo gyvenvietės vietoje. Tremtiniai iš pradžių gyveno barakuose, baržoje, žiemai pasistatė jurtas, pastatė žvejybos įmonę. Nuo šalčio, bado, ligų daugelis jų, ypač pirmąją žiemą, mirė. 1943 m. Bykovo gyvenvietėje buvo sukurtas žvejų ūkis, statomi barakai, namai, pastatyta ligoninė, klubas, septynmetė mokykla. Tremtiniai daugiausia žvejojo ir dorojo žuvį. 1957 m. pradėjo grįžti į Lietuvą. 1987–1989 m. į Bykovą iš Vilniaus ir Kauno buvo nuvykusios 4 ekspedicijos. Jų dalyviai sutvarkė kapines, pirmosios jurtos vietoje pastatė koplytstulpį (aut. V. Gibavičius), gyvenvietėje – metalinį kryžių, antrosiose kapinėse – medinį paminklą Bykove mirusiems Lietuvos žydams; dalį tremtinių palaikų parvežė į Lietuvą.
Ateitis (JAV)
Ateitis – žurnalas, leistas 1950–1994 m. JAV.
Istorija
Leistas 1950–1960 m. Brukline, nuo 1960 m. Čikagoje, 1967–1968 m. Niujorke.
Redaktoriai
Kazys Ambrozaitis, A. Pocius, Juozas Baužys, Paulius Jurkus, kun. Jonas Petrėnas, Pranas Naujokaitis (Brukline). Čikagoje buvo sudaryti du redakciniai kolektyvai, kurie pakaitomis redagavo leidinį. Jiems vadovavo R. Rudys ir Rimvydas Šliažas (1960–1962 m.) R. Repšys ir P. Kaufmanas, S. Radvila (1964–1966 m.), A. Sabalis (1967–1968 m. Niujorke), Jonas Šoliūnas (1969–1971 m.), kun. Jonas Staškevičius (1972–1974 m.) kun. Kęstutis Trimakas (1975–1983 m.) Stasė Petersonienė (1983–1989 m.), Danutė Bindokienė – nuo 1989 m.
Ostrinskiai
Ostrinskiai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Plaskų valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 16 km į pietryčius nuo Plaskų, 31 km į rytus nuo Augustavo ir 79 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Samdinys
frame|right|[[Bob Denard (1929-2007), vienas žymiausių samdinių, kariavęs įvairiose Afrikos valstybėse.]] Samdinys – asmuo, dalyvaujantis kariniame konflikte ir palaikantis kažkurią jo pusę tik dėl mokamo atlyginimo. Jo suinteresuotumas konfliktu yra grynai materialinis, ir jis kariauja tik todėl, kad toks jo darbas.
Šiuolaikinis apibrėžimas
1949 m. Ženevos konvencijos papildomame protokole samdinys apibrėžtas kaip asmuo, kuris:
Samdiniais nelaikomi užsieniečiai savanoriai kariai, kurių motyvacija dalyvauti kariniame konflikte nėra žinoma. Tačiau riba tarp jų nėra labai aiški, ir apskritai samdinio samprata ne visada yra vienareikšmiška, dažnai skirtingi vertintojai tuos pačius karius gali laikyti ir samdiniais, ir ne.
Į priešo nelaisvę pakliuvusiems samdiniams pagal daugumą tarptautinių susitarimų (pvz., tą pačią Ženevos konvenciją) negalioja įprasti įstatymai, reglamentuojantys elgesį su belaisviais. Vietoje to jiems dažnai taikomas tiesiog nusikaltėlio statusas. Samdiniams netaikoma repatriacija. Pasamdyti žmonės, kurie neatitinka punkto b. (tiesiogiai nedalyvauja karo veiksmuose), tačiau dirba su karu susijusį darbą, samdiniais nelaikomi ir jiems galioja karo belaisvio įstatymai.
1989 m. Jungtinių Tautų Organizacija priėmė rezoliuciją 44/34 „Tarptautinė konvencija prieš samdinių apmokymus, finansavimą, naudojimą ir samdymą“, žinomą tiesiog kaip „JTO samdinių konvencija“. Jį įsigaliojo nuo 2001 m.
Istorija
thumb|250px|Šveicarų samdiniai kopia per Alpes. Dail. Diebold Schilling, 1513 m. Anksčiausi žinomi rašytiniai šaltiniai kalba apie samdinių naudojimą senovės Egipte, XIII a. pr. m. e. faraono Ramzio II naudotus 11 000 samdinių.
Persija naudojo graikų samdinius, tiek karius, tiek karvedžius – strategus. Taip pat užsieniečiai samdiniai buvo įprastas dalykas Romos armijoje (vad. auksiliarijai) ir vėliau Bizantijoje. Hanibalas, o vėliau ir patys romėnai naudojo numidiečių raitelius.
Viduramžiais flamandų samdiniai buvo svarbi Vilhelmo Užkariautojo armijos dalis.
XV – XVI a. ryški jėga tapo šveicarų samdiniai ir ja išliko iki pat renesanso pabaigos. Pavyzdžiui, iki Prancūzijos revoliucijos, apie trečdalį šalies pėstininkų pajėgų sudarė samdiniai, iš kurių didžiausią dalį – šveicarai.
Nuolatiniai samdinių daliniai egzistavo ir Ispanijoje, paskutinysis išformuotas 1815 m.
1808 m. Bailén mūšyje didelės šveicarų samdinių pajėgos kovėsi tarpusavyje: dalis atstovavo ispanams, dalis prancūzams.
XX a. samdiniai buvo įprasti Afrikos karuose, neretai – pilietiniuose.
Populiariojoje kultūroje
Pirmoji knyga, aprašanti realias samdinių operacijas (nors ir išgalvotoje šalyje, išgalvotame siužete) buvo Frederick Forsyth „Karo šunys“ (1974). Karo šunys buvo sąvoka, paminėta Viljamo Šekspyro pjesėje „Julijus Cezaris“. Nors iki šiol nesutariama, ar Šekspyras turėjo omenyje samdinius, ar realius kovinius šunis, po Forsyth knygos terminas „karo šunys“ plačiai naudojamas turint omenyje samdinius.
Bitininkai
Bitininkai gali reikšti:
Maironiai
Etimologija
Iki 1933 m. kaimas buvo žinomas kaip Saudiniñkai – tikriausiai vandenvardinis vietovardis, pagal Saldaus upelį, pratekantį pro vietovę. Vėliau gyvenvietė pervadinta poeto Maironio garbei (asmenvardinis vietovardis), kuris mirė 1932 m.
Geografija
Kaimas išsidėstęs Rytų Žemaičių plynaukštėje. Pro Maironis teka Dubysos intakas Saldus, per kaimą – jo intakas Šepetys. Nuo Maironių 2 km į šiaurės rytus yra Kubilių piliakalnis (Papušynio), į pietryčius – Šeduviškės piliakalnis.
Istorija
XVIII a. minimas Saudininkų dvaras, išparceliuotas apie 1927 m.
1782 m. pastatyta Saudininkų bažnyčia. 1783 m. suteikta prekybinė privilegija. XVIII a. pabaigoje – XIX a. Saudininkai vadinami miesteliu. 1863 m. sukilimo metu apylinkėse vyko sukilėlių mūšiai su Rusijos imperijos kariuomenės daliniais, yra sukilėlių kapai. 1909 m. veikė Blaivybės draugijos skyrius, skaitykla. Išparceliavus dvarą apie 1927 m. ėmė kurtis kaimas, iki 1933 m. kaimas vadintas Saudininkais, vėliau pervadintas Maironiais.
1950–1993 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. 1947 m. įkurta biblioteka.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Poltavos mūšis
Poltavos mūšis, vykęs 1709 m. liepos 8 dieną tarp Švedijos karaliaus Karolio XII ir Rusijos caro Petro I armijų. Poltavos mūšis buvo svarbiausias Šiaurės karo mūšis, nulėmęs jėgų pusiausvyrą Šiaurės ir Rytų Europoje ir reiškęs Rusijos, kaip didžiosios valstybės iškilimą. Po mūšio į Jelgavą kaip nugalėtojas atvyko Petras I ir ištekino savo dukterėčią Aną Ivanovną už kunigaikščio Frydricho Vilhelmo.
Poltavos mūšis literatūroje
Poltavos mūšį poemoje Poltava 1828 m. aprašė rusų poetas Aleksandras Puškinas.
Lietuvos draudimas
Lietuvos draudimas – Lietuvos draudimo bendrovė.
2006 m. užėmė >35% šalies ne gyvybės draudimo rinkos.
Priklauso draudimo įmonių grupei RSA, kuri paslaugas teikia 130 šalių ir turi >20 mln. klientų. „Lietuvos draudimas“ Lietuvoje aptarnauja ~0,5 mln. privačių ir verslo klientų, sudaro 1,4 mln. draudimo sutarčių kasmet. 2006 m. turėjo 89 klientų aptarnavimo skyrius.
Veiklos rezultatai
thumb|Pastatas Klaipėdoje 2008 m. audituotas grynasis pelnas buvo 38 mln. litų. Bendrovės pasirašytos draudimo įmokos 2008 m. siekė 510 mln. litų (10% daugiau už 2007 m., 463 mln. litų). Per metus buvo atlyginta 252 mln. litų nuostolių, tai 22 proc. daugiau nei 2007 m. 2011 m. „Lietuvos draudimas“ uždirbo 10 mln. Lt pelno, kuris buvo 2,1 karto mažesnis nei 2010 m.
Darbuotojai
Nacionalinio atsakingo verslo apdovanojimuose bendrovei suteiktas „Metų darbovietės“ titulas.
2012, 2013 ir 2014 m. pripažintas geriausiu darbdaviu Lietuvoje.
Už naujovių diegimą Lietuvos draudimo rinkoje 2008 m. kovo mėnesį „Lietuvos draudimui“ suteiktas vienos iš dešimties novatoriškiausių Europos kompanijų vardas.
Paslaugos
Privatiems klientams bendrovės teikiamos paslaugos: automobilių ir kelionių, būsto bei namų turto draudimas, draudimas nuo nelaimingų atsitikimų ir kitos draudimo rūšys.
Taip pat „Lietuvos draudimas“ siūlo draudimo internetu paslaugas: galimybę apsidrausti internetu privalomuoju vairuotojų draudimu ir kelionės draudimu.
Verslo klientams teikiamos paslaugos: turto, transporto, darbuotojų ir atvykstančių svečių draudimas, taip pat veiklos, statybų, kelionių, importo ir eksporto, laidavimų draudimas bei kita.
Petrobras
thumb|Bendrovės logotipasPetróleo Brasileiro S.A. – iš dalies valstybinė Brazilijos naftos gavybos įmonė, įsikūrusi Rio de Žaneire.
Petrobras yra didžiausia bendrovė Lotynų Amerikoje rinkos kapitalizacijos bei pajamų atžvilgiais. Ši bendrovė išgauna daugiau nei 2 milijonus naftos barelių per dieną ir yra viena iš svarbiausių naftos tiekėjų Brazilijoje. Šiai įmonei taip pat priklauso naftos perdirbimo įmonės bei tanklaiviai. Ji pirmauja pažangių technologijų plėtroje, kurios jai vėliau leis išgauti nafta iš vandenyno gelmėse slūgsančių klodų.
1955 m.
1955 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Nobelio premijos
Nobelio premijos laureatai:
Šiaulių Salduvės progimnazija
Šiaulių Salduvės progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šiauliuose, Šimšėje, K. Kalinausko g. 19, vykdanti priešmokyklinio, pradinio ugdymo ir pagrindinio ugdymo I dalies programas. Įstaigos kodas 190531560. Veikia pradinio ir pagrindinio lavinimo klasės.
Istorija
Buvusi Šiaulių miesto 8-oji vidurinė mokykla išaugo iš Šiaulių miesto 2-osios septynmetės mokyklos (dabar Centro policijos nuovados pastatas). Iškilmingas mokyklos atidarymas įvyko 1958 m. lapkričio 1 d. Pirmuoju direktoriumi buvo paskirtas Stasys Lukšas. Mokykla buvo pirmas didelis pastatas Šimšės rajone. Tik vėliau čia lyg grybai po lietaus pradėjo dygti nauji privatūs namai.
1959–1966 m. mokyklai vadovavo Algirdas Taraškevičius. Mokyklą garsino turistai, sportininkai, dramos būrelio nariai, estradinis ansamblis. Mokyklos rajonas sparčiai augo, didėjo mokinių skaičius, teko dirbti dviem ir net trimis pamainomis. Be to, mokykloje mokėsi ir kaimyninio internato mokiniai.
1995 m. rugsėjo 1 d. Šiaulių 8-oji vidurinė mokykla pavadinta Salduvės vidurine mokykla.
2001 m. rugsėjo 1 d. Šiaulių Salduvės mokykla tapo pagrindine.
2011 m. rugsėjo 1 d.Šiaulių Salduvės pagrindinė mokykla tapo progimnazija.
2012 m. rugsėjo 1 d.prie Šiaulių Salduvės progimnazijos prijungta Šiaulių Dubijos pagrindinė mokykla.
Robert Lewandowski
Robertas Levandovskis (Robert Lewandowski; g. 1988 m. rugpjūčio 21 d.) – Lenkijos futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje. Katalonijos klubo „FC Barcelona“ žaidėjas.
Karjerą pradėjo Lenkijos 3 lygos klube „Znicz Pruszków“, kuriam padėjo pakilti į 2 lygą. 2008 m. perėjo į Poznanės „Lech“ klubą, su kuriuo tapo šalies čempionu. 2010 m. perėjo į „Borussia“ klubą.
Robertas Levandovskis Lenkijos rinktinėje debiutavo 2008 m., varžybose prieš San Mariną. Jų metu įmušė savo pirmąjį įvartį nacionalinėje komandoje.
2022 m. liepos 16 d. persikėlė į Ispanijos FC Barcelona ir pasirašė trijų metų kontraktą, su galimybe jį pratęsti dar metams. Kaip pranešama, žaidėjas Katalonijos klubui kainavo 45 mln. eurų.
Laimėjimai
FC Barcelona
Dalia Jonušauskienė-Pociūtė
Dalia Jonušauskienė-Pociūtė (1959 m. kovo 22 d. Vienragių k., Plungės r.), muzikos mokytoja ir chorvedė.
Biografija
Baigusi Pajomančio aštuonmetę mokyklą, 1974–1978 choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos S. Šimkaus aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. J. Samajauskas). 1978–1982 choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (dėst. A. Kvedaraitės ir doc. R. Gudelio klasės).
Nuo 1982 rudens Jurbarko kultūros rūmų moterų choro ir vokalinių ansamblių vadovė. Chorą parengė 1985 respublikinei dainų šventei, 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Lietuvoje. Choras dažnai koncertavo savo rajone ir kitur, dalyvavo 1995 moterų chorų festivalyje „Aš atdarysiu dainų skrynelę“ Kretingoje ir Palangoje, 1996 chorų festivalyje „Kur banguoja Nemunėlis" Druskininkuose.
Nuo 1984 D. Jonušauskienė ir Skirsnemunės pagrindinės mokyklos muzikos mokytoja bei jaunučių choro vadovė – jį parengė 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje. Mokytoja diriguoja Jurbarko rajono dainų šventėse ir kitų miestų chorų festivaliuose.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Pamieris
Pamieris – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Rumšiškių, prie Pamiero ežero. Yra Pamierio geležinkelio stotelė prie Vilniaus–Kauno geležinkelio.
Tokarų Verkiančiosios Dievo Motinos Ikonos cerkvė
Tokarų Verkiančiosios Dievo Motinos Ikonos cerkvė  – medinė cerkvė, esanti Tokarų kaime. Cerkvė priklauso Tokarų Verkiančiosios Dievo Motinos Ikonos parapijai. Cerkvė pastatyta 1912 metais. Nuo 1946 m. parapijos centras. 1984 m. gruodžio 28 d. cerkvė buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Akira
Akira (, romanizuojama kaip AKIRA) – japonų manga komiksai ir animė filmas, kurį sukūrė Kacuhiro Otomo. Veiksmas vyksta postapokaliptiniame Neo-Tokijuje, visuotiniam sąmyšiui pavaizduoti buvo pasitelktos kiberpanko žanro detalės. Kūriniai apima socialinės izoliacijos, visuomenės spaudimo, korupcijos, galios troškimo ir kitokias temas.
Apžvalga
Otomo sukurti komiksus įkvėpė „Žvaigždžių karų“ saga ir „Tetsujin 28-go“ manga. „Akiros“ siužeto pagrindas buvo tuomet dar tik kylantis kiberpanko žanras. 1988 m. „Marvel“ padalinys „Epic Comics“ išleido manga komiksus JAV. Tai buvo pirmieji kompiuteriu spalvinti komiksai. Šis spalvinimas buvo daug subtilesnis nei kituose ankstesniuose komiksuose, o pati technologija buvo daug toliau pažengusi nei to meto Japonijos animacijos technologijų galimybės. Tai nulėmė „Akiros“ komercinę sėkmę Vakarų rinkose ir iš pagrindų pakeitė komiksų spalvinimo principus. Paskutinis šios spalvotos versijos skyrius išėjo 1995 m.
Dar dirbdamas prie manga, Kacuhiro Otomo sutiko komiksus adaptuoti į filmą, tačiau su sąlyga, kad jo kūrimo laisvė nebus ribojama. Tokį primygtinį reikalavimą jis iškėlė remdamasis savo patirtimi dirbant prie anime filmo „Harmagedon“. Keletas Japonijos pramogų industrijos bendrovių sudarė partnerystę ir surinko apie 1,1 mlrd. jenų biudžetą, siekdamos sukurti tokio paties meistriškumo lygio siužetą kaip daugiau nei 2000 puslapių turinčioje manga. Buvo sukurta daugiau kaip 160 000 skaidrių.
Filmo anonsas pasirodė 1987 m. Filmas buvo užbaigtas ir išleistas 1988 m., dvejais metais anksčiau nei oficialiai pasibaigė manga. Otomo atskleidė, kad filmo projektas buvo pradėtas scenarijaus pabaigos rašymu tam, kad būtų galima tinkamai per daug neišsiplečiant perteikti natūralią filmo siužeto eigos ir veikėjų vystymosi pabaigą, bei tam, kad jis žinotų, kurie manga elementai pateks į filmo siužetą, o kurie ne.
Filmo siužetas
Neo-Tokijas, 2019 m. Šotaro Kanedos vedama baikerių gauja, vadinamosios Kapsulės (Capsules), miesto greitkeliuose grumiasi su konkuruojančia gauja, Klounais (Clowns). Kanedos geriausias draugas Tecuo Šima susižeidžia, kai vos nepartrenkia telekinetinių galių turinčio berniuko, vardu Takašis (akt. Tatsuhiko Nakamura), kurį iš slaptos vyriausybės laboratorijos išgabeno pogrindyje veikianti revoliucinė organizacija. Takašį sučiumpa ginkluoti kareiviai, o Tecuo atsiduria ligoninėje. Kanedos ir jo gaujos apklausos metu jis susiduria su Kei (akt. Mami Koyama), revoliucinės grupuotės nare, ir susitaria dėl jos paleidimo kartu su jo gauja.
Tuo tarpu pulkininkas Šikišima (akt. Taro Ishida) ir dr. Onišis (akt. Mizuho Suzuki) išsiaiškina, jog Tecuo turi parapsichologinių sugebėjimų, panašių į Akiros, berniuko, kuris prieš 31 metus sugriovė Tokijo miestą. Kijoko (akt. Fukue Ito), mergaitė pasižyminti panašiais sugebėjimais, regi Neo-Tokijo griūties vaizdus, o pulkininkas įsako Onišiui nužudyti Tecuo, jei pasirodys, kad jo galia nekontroliuojama. Tecuo išsmunka iš ligoninės ir susitinka su savo mergina Kaori (akt. Yuriko Fuchizaki). Jiedu nugvelbia Kanedos motociklą. Kai Tecuo ir Kaori užpuola Klounų gauja, Kaneda ir kiti spėja juos išgelbėti. Tecuo ima kankinti itin stiprūs galvos skausmai, todėl dr. Onišis nugabena jį į ligoninę.
Išgelbėjęs Kei nuo sulaikymo po partizaninio puolimo, Kaneda su ja nusigauna iki maištininkų būstinės ir, sužinojęs, kad jie ketina pagrobti Tecuo, sutinka bendradarbiauti. Tuo tarpu Takašis, Kijoko ir Masaru (akt. Kazuhiro Kamafuji) nesėkmingai pabando nužudyti Tecuo. Tačiau, tai tik paskatina Tecuo įniršti ir jis ima viską niokoti, o sužinojęs, kad Akira yra saugomas užšaldytas požeminėje saugykloje po olimpiniu stadionu, išskrenda.
Kei ir Kaneda sulaikomi, bet Kijoko, įsiskverbdama į Kei sąmonę, išaiškina, kad Tecuo privalo būti sulaikytas, ir palengvina jų pabėgimą. Beviltiškai siekdamas sulaikyti Tecuo, pulkininkas mieste įveda karinę padėtį. Tecuo nužudo vieną iš savo gaujos narių, Jamagatą (akt. Masaaki Okura). Vykdamas link stadiono jis brutaliai išžudo visus kareivius, siekiančius užkirsti jam kelią. Sužinojęs apie draugo žūtį, Kaneda nutaria keršyti. Atvykęs Tecuo randa tik stiklinius konteinerius su Akiros palaikais; jo kūnas buvo naudotas daugelyje mokslinių tyrimų.
Kaneda susigrumia su Tecuo ir nesėkmingai pabando jį nukauti lazeriniu šautuvu, tuo tarpu pulkininkas panaudoja orbitinį lazerį Tecuo dešiniajai rankai nutraukti. Tecuo trūkteli orbitinį ginklą į atmosferą ir iš nuolaužų susirenka dirbtinę ranką. Atvykus Kaori, Tecuo telekinetinės galios jam ima kelti neaprėpiamą skausmą. Pulkininkas paaiškina, kad Tecuo duoti migreną suvaržantys vaistai buvo skirti pristabdyti nekontroliuojamų jėgų evoliuciją. Nepaisydamas pulkininko prašymo sugrįžti į ligoninę, Tecuo vos jo nenužudo. Tecuo nebesugebant suvaldyti jėgų proveržio, jo kūnas virsta milžiniška mase, kuri įtraukia Kanedą ir mirtinai sutraiško Kaori.
Vaikai prikelia Akirą, kuris pasinaudodamas savo parapsichologinėmis galiomis apgaubia miestą šviesos kamuoliu, kuris įtraukia Tecuo ir Kanedą. Siekdami išgelbėti Kanedą, vaikai pasineria į šviesos kamuolį ir suvokia, kad jiems gali ir nebepavykti sugrįžti. Kaneda regi Tecuo ir Akiros vaikystės prisiminimus, kaip Tecuo visuomet pasikliaudavo Kanedos draugyste ir kaip vaikų sugebėjimai buvo tiriami dar prieš Tokijo sunaikinimą.
Vaikai sugrąžina Kanedą ir pasako, kad Akira nugabens Tecuo į saugią vietą; Kijoko priduria, kad Kei ima ugdyti savo parapsichologines galias, ir tai patvirtinama, kuomet Kei telepatiškai susisiekia su Kaneda. Sprogimas nuniokoja didžiąją dalį miesto, palikdamas tuštumą, kurią užlieja vandenyno srovės. Daktaras Onišis žūva sugriuvus jo laboratorijai. Pulkininkas likęs gyvas lieka stebėti virš miesto kylančio saulėtekio. Tecuo visiškai suvaldo savo galias iššaukdamas didįjį sprogimą kitoje dimensijoje ir ištaria: „Aš esu Tecuo“.
Muzika
thumb|right|225px|Realaus dydžio Kanedos motociklo kopija Filmo garso takelį įrašė Geinō Yamashirogumi (芸能山城組). Muziką parašė Shoji Yamashiro. Muzika pasižymi eksperimentinės ir psichodelinės muzikos žanrų deriniu, taip pat skamba įvairūs tradicinių muzikų, kaip gamelan bei no, akordai. Albumas, kurį sudaro 10 dainų, buvo įrašytas 1988 m., o išleistas 1990 m. Jo trukmė 69 min. 36 sek. Taip pat vėliau buvo išleisti dar du papildomi garso takelių rinkiniai.
Bragis
thumb|„Bragis“ Carl Wahlbom (1810-1858) Skandinavų mitologijoje Bragis – iškalbos ir poezijos dievas – skaldas. Frigės ir Odino sūnus, jaunystės deivės Idunos vyras. Buvo laikomas išmintingiausiu asų grupės dievu. Žmones įkvėpdavo poezijai davęs išgerti poezijaus midaus, kuris pagamintas iš įkvėpimo dievo Kvasio kraujo. Prisiekiant naujam valdovui buvo duodama priesaika virš Bragarfulo („Bragio taurė“) ir geriama mirusio karaliaus garbei. Jei taurės nepavykdavo išgerti vienu mauku, tai būdavo laikoma blogu ženklu.
Akira
Atsiliepimai
Manga komiksai susilaukė didžiulio pripažinimo. 1984 m. pelnė „Kodansha“ teikiamą apdovanojimą už geriausią manga seriją. „Akiros“ vaizdiniai kartu su filmu „Bėgantis skustuvo ašmenimis“ suformavo pagrindą panašiems vėlyvojo XX a. 9-ojo dešimtmečio antiutopinio pobūdžio Japonijos kūriniams. Pavyzdžiais būtų „Ghost in the Shell“ ir „Armitage III“.
Bragis
Manoma, kad iš tikrųjų Bragis nepriklausė dievų panteonui, o buvo IX amžiaus skaldų poetas Bragis Bodasonas, kuris tarnavo Švedijos karaliams. Vėliau einant laikui kiti poetai jį tiesiog sudievino.
Vanagiškis
Vanagiškis – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 1,5 km į šiaurės rytus nuo Ruklos, kitapus Neries (dešiniajame krante), supamas Santakos miško. Kelias į Saleninkus.
Akira
Atsiliepimai
Filmo biudžetas siekė 11 mln. JAV dol., o uždirbo 80 mln. JAV dol. pajamų pasauliniu mastu, iš kurių 63 mln. JAV dol. vien Japonijoje. Filmas ženkliai prisidėjo prie anime populiarumo augimo Vakaruose. Viena priežasčių buvo labai pažengusi animacijos kokybė. Tuo metu, daugumoje anime buvo ribojami judesiai, pvz., judėdavo tik veikėjų lūpos, o veidas išlikdavo statiškas. „Akira“ nutraukė šią tendenciją kruopščiu detalizuotų scenų vaizdavimu – lūpų judesiai tiksliai atitikdavo dialogo frazes – ko iki tol nebuvo jokiame kitame anime filme (veikėjų balsai buvo įrašyti dar prieš animacijos proceso užbaigimą, o ne atvirkščiai), filmas taip pat pasižymėjo ir itin sklandžiais veikėjų judesiais.
Bragis
Literatūra
Encyclopedia Mythica
Akira
Atsiliepimai
2013 m. kovo mėn. duomenimis, filmas tinklalapyje „Rotten Tomatoes“ įvertinas 7,6 balo iš 10. „Metacritic“ filmą įvertino 76 proc. iš 100. Žurnalas „Empire“ savo geriausių visų laikų filmų 500-tuke filmui skyrė 440 vietą. IGN visų laikų geriausių animacinių filmų sąraše „Akirai“ tenka 14 vieta iš 25. Britų filmų žurnalų „Time Out“ ir „Total Film“ animacinių filmų 50-tukuose filmui atitinkamai atiteko 16 ir 5 vietos. „Akira“ padarė pastebimą įtaką tokiems vaidybiniams filmams, kaip „Matrica“ ir „Vaizdo dienoraštis“.
Kitos medijos
1988 m. „Taito“ Japonijoje išleido kompiuterinį žaidimą-grafinį romaną „Akira“ „FamiCom“ žaidimų konsolei. Buvo kuriamas dar vienas žaidimas konsolei „Super Nintendo Entertainment System“, bet projektas nutrauktas. 1994 m. „International Computer Entertainment“ išleido žaidimą, skirtą „Amiga“ kompiuteriui ir „Amiga CD32“ konsolei.
2002 m. „Warner Bros.“ įsigijo teises pastatyti „Akira“ komiksų serijos ir filmo motyvais paremtą vaidybinį filmą. 2012 m. sausio 6 d. duomenimis, projektas buvo nutrauktas jau ketvirtą kartą.
Anglijos futbolo varžybos 1899–1900 m.
Anglijos futbolo varžybos 1899–1900 m.
Sparnas
Apie sparną skaitykite:
Geografinių atradimų istorija
Geografinių atradimų istorija – įvairių, paprastai nutolusių ir sunkiai prieinamų, teritorijų atradimo ir tyrimo istorija. Ši istorija tęsiasi nuo pirmųjų civilizacijų atsiradimo iki dabartinių laikų.
Paverpenis
Paverpenis – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Kelmės pakeliui į Kukečius. Pro kaimą teka Kražantė. Pro kaimą teka upelis – Verpelis.
Airijos futbolo varžybos 1923–1924 m.
Airijos futbolo varžybos 1923–1924 m.
1923–1924 m. Lygos taurė
Airijos futbolo lygos taurė yra vienas pagrindinių taurės turnyrų Airijoje, jame dalyvauja dviejose stipriausiose lygose žaidžiantys klubai ir kai kurios žemesniųjų lygų komandos.
Vienatvė
thumb|230px|„Saldi vienatvė“. Edmund Blair Leighton, 1919 m.
Vienatvė – padėtis, kuomet objektas yra atskirtas nuo kitų tokių pat objektų. Paprastai terminas taikomas žmogui, kai šis yra atskirtas nuo kitų žmonių. Žmogus atsiduria savo noru (norėdamas pailsėti nuo žmonių, triukšmo, pabūti su savimi, patirti naujų įspūdžių ir t. t.) arba susiklosčius aplinkybėms (pasiklydus, dėl nelaimingo atsitikimo, dėl tremties, išlaipinimo). Vienatvė nepainiotina su vienišumu, kuomet žmogus emociškai jaučiasi atskirtas, nors yra apsuptas žmonių.
Prezidentūros rūmų parko ąžuolai
miniatiūra|Dešinėje
Prezidentūros rūmų parko ąžuolai – Vilniuje, Lietuvos Respublikos prezidentūros rūmų parke stūksanti devynių šimtamečių ąžuolų grupė.
Ąžuolai auga 12 arų plote, rytinėje prezidentūros pusėje, ties Totorių ir Liejyklos gatvių kampu. Paskelbti Vilniaus miesto savivaldybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu.
Istorija
Prezidentūros rūmų parkas pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėtas 1387 m. Jogailos rašte ir yra vienas seniausių Vilniuje. Ilgai buvusiam barokinio stiliaus parkui 1816 m. pagal architekto Žozefo Pusje projektą buvo suteikta gamtovaizdinė struktūra, kurios didelė dalis yra išlikusi iki šių dienų. Nors XX a. parkas buvo atnaujintas, jame tebėra devyni senieji ąžuolai, taip pat ir dalis senųjų liepų.
Bitlesiai
Bitlesiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Videniškių.
Šastalų Dievo Motinos Duonos Dalintojos Ikonos cerkvė
Šastalų Dievo Motinos Duonos Dalintojos Ikonos cerkvė  – medinė cerkvė, esanti Šastalų kaime. Cerkvė priklauso Bielsko Šv. Archangelo Mykolo parapijai. Cerkvė pastatyta 1999 metais, architektas Zachary Szachowicz.
Šiaulių Jono Laužiko specialioji mokykla
Šiaulių Jono Laužiko specialioji mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo ir specialiojo lavinimo mokykla Šiauliuose, Gubernijoje, Žemaitės g. 71, vykdžiusi specialiojo pradinio ugdymo ir specialiojo pagrindinio ugdymo programas. Įstaigos kodas 190533383. Veikė pradinio ir pagrindinio lavinimo klasės.
Istorija
Mokykla pavadinta specialiosios pedagogikos pradininko prof. Jono Laužiko (1903–1980) vardu. 2011 m. sujungta su Šiaulių Ringuvos specialiąja mokykla.
Pelekonių III piliakalnis
Pelekonių III piliakalnis, Pilalė – piliakalnis Prienų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Dambavos, Jiezno seniūnija. Pasiekiamas važiuojant į šiaurę nuo Kašonių, pasukus link Dambavos, iš čia laukais palei miško šiaurinį kraštą paėjus į vakarus 600 m ir už lauko krašte esančio griovio posūkio į mišką paėjus į pietvakarius, į mišką 50 m, yra kitapus griovos.
Piliakalnis
Piliakalnis yra 2,15 km į šiaurės rytus nuo pirmojo, 1,45 km į šiaurę nuo antrojo ir 900 m į pietryčius nuo ketvirtojo piliakalnio. Jis įrengtas Šlaitų Ravo upelio kairiajame krante. Aikštelė trikampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 15 m ilgio, 8 m pločio rytiniame gale. Čia supiltas 4 m aukščio, 19 m pločio pylimas, kurio išorinis 5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 25 m pločio, 3 m gylio griovį. Pylime yra daug perdegusio molio. Šlaitai statūs, 20 m aukščio.
Šiaurinė piliakalnio šlaitas eroduoja. Piliakalnis apaugęs tankiais krūmais, atsiradusiais iškirtus mišką.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia.
Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
J. Cole
Jermaine Lamarr Cole (g. 1985 m. sausio 28 d.), geriau žinomas savo sceniniu pseudonimu J. Cole – amerikiečių hiphopo atlikėjas, dainų autorius ir prodiuseris. Savo karjerą pradėjo 2007 m., išleidęs dainų rinkinį „The Come Up“. Neilgai trukus, jį pastebėjo kitas reperis Jay-Z, kurio įrašų kompanija „Roc Nation“ pasirašė kontraktą su J. Cole.
2011 m. J. Cole išleido savo debiutinį albumą „Cole World: The Sideline Story“. Albumas debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje. Atlikėjas tais pačiais metais buvo nominuotas „Grammy“ apdovanojimuose geriausio naujoko kategorijoje, tačiau nusileido grupei „Bon Iver“. 2013 m. pasirodė antrasis albumas „Born Sinner“, debiutavęs antrojoje, tačiau vėliau užkilęs į pirmąją reitingo vietą. Trečiasis atlikėjo albumas „2014 Forest Hills Drive“ buvo išleistas 2014 m. ir taip pat debiutavo pirmojoje vietoje. Ketvirtasis reperio albumas „4 Your Eyez Only“ buvo išleistas 2016 m. gruodžio 9 d. Penktasis atlikėjo albumas „KOD“ buvo išleistas 2018 m. balandžio 20 d. 2023 m. duomenimis išleidęs šešis albumus, iš kurių naujausiasis, „The Off-Season“, išleistas 2021 gegužę.
Genadijus Nikonovas
Genadijus Nikonovas (g. 1950.08.11 – m. 2003.05.14) – rusų šaunamųjų ginklų konstruktorius, labiausiai žinomas kaip automato AN-94 kūrėjas.
Gimė 1950 m. gegužės 11 d. Iževske (Rusija), darbininkų šeimoje. Abu tėvai visą gyvenimą dirbo IžMaše.
1968 m. baigė Iževsko pramonės technikumą ir pradėjo dirbti techniku Ižmašo Vyriausiojo konstruktoriaus skyriuje. Dar mokydamasis technikume susidomi povandeniniais ginklais ir sukuria povandeninio šautuvo nuleistuko mechanizmą, už kurį gauna jaunimo techninės kūrybos konkurso Garbės raštą.
Dirbdamas Ižmaše Nikonovas mokėsi Iževsko mechanikos instituto vakariniame skyriuje, kurį su pagyrimu ir ginklų konstruktoriaus diplomu baigia 1975 m. Dirbdamas Ižmaše kuria pneumatinius ir sportinius ginklus, užsiima moksliniais tyrimais. Nikonovas turi 44 autorinius liudijimus, jam buvo suteikti garbės vardai „Geriausias įmonės konstruktorius“ ir „Geriausias ministerijos konstruktorius“.
Nuo 1986 m. buvo Ižmašo Vyriausiojo konstruktoriaus skyriaus konstruktorių biuro viršininkas, nuo 2000 m. – koncerno „Ižmaš“ Ginklų konstravimo centro biuro viršininkas.
Žinomiausi Nikonovo sukurti ginklai yra medžioklinis karabinas „Iziubr“ ir automatas AN-94.
2000 m. apgynė disertaciją „AN-94 konstrukcija“, jam buvo suteiktas technikos mokslų daktaro (pagal Lietuvos nomenklatūrą atitinka habilituoto daktaro laipsnį).
Bilsko piliakalnis
Bilsko piliakalnis – piliakalnis Vorsklos dešiniajame krante, tarp Bilsko kaimo, Kotelevsko rajonas, Poltavos sritis ir Kuzemino kaimo, Ochtirsko rajonas, Sumų sritis, Ukraina. Didžiausia VI a. pr. m. e. – I a. įtvirtinta skitų gyvenvietė, užėmė 4400 ha.
Tyrimai
1906 m. piliakalnį tyrė Vasilijus Gorodcovas, 1958–1960 m. Maskvos ir Charkovo universitetai. Gyvenvietė buvo apjuosta apie 30 km ilgio, 3–4 m aukščio pylimu ir grioviais. Jos šiaurės rytinis ir vakarinis įtvirtinimai kartais vadinami Rytiniu (82 ha) ir Vakariniu (90 ha) piliakalniais. Aptiktos keturių pusiau žeminių liekanos, daug metalo dirbinių, gyvulių kaulų.