cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Viktor Ruban
2004 m. vasaros olimpinės žaidynės
Ruban olimpinėse žaidynėse debiutavo 2004 m. Tuomet atrankoje sportininkas surinko 660 taškų ir užėmė penkioliktąją vietą. Atkrentamosiose varžybose Ruban pateko net į šešioliktfinalį, bet jame pralaimėjo ketvirtą vietą galutinėje įskaitoje užėmusiam britui Larry Godfrey. Komandinėse varžybose Ukrainos komanda savo kelyje nugalėjo Graikiją ir Japoniją, bet pusfinalyje pralaimėjo Pietų Korėjai. Kovoje dėl bronzos Ruban su komanda nugalėjo JAV ir Ruban pelnė savo pirmąjį olimpinį medalį.
2008 m. vasaros olimpinės žaidynės
Antrose savo olimpinėse žaidynėse Ruban ir vėl varžėsi abiejose rungtyse. Komandinėje rungtyje Ukrainos rinktinė po atrankos buvo antra, bet pusfinalyje vos dviem taškais nusileido Italijai ir kovoje dėl bronzos pralaimėjo Kinijai. Individualioje rungtyje Ruban sekėsi geriau. Atrankoje parodęs antrą rezultatą ir atkrentamosiose sutriuškinęs visus varžovus Ruban tapo olimpiniu čempionu ir pirmuoju Ukrainos aukso medalininku šaudyme iš lanko.
2012 m. vasaros olimpinės žaidynės
Londono olimpinės žaidynės Ruban buvo pačios nesėkmingiausios. Komandinėje rungtyje Ukrainos rinktinė ketvirtfinalyje susitiko su favorite laikyta Pietų Korėja ir jai pralaimėjo. Individualioje rungtyje Ruban atrankoje parodė tik 43-ią rezultatą, bet vis tiek pasiekė ketvirtfinalį, kuriame pralaimėjo čempionu tapusiam Oh Jin-Hyek.
1935 m. Nobelio premijos laureatai
1935 m. Nobelio premija skirta šiems asmenims:
Adhezija
Paviršiaus įtempimas|thumb Adhezija ( – sukibimas), priekiba – dviejų skirtingų kietųjų kūnų, kietojo kūno ir skysčio arba nesimaišančių skysčių susiliečiančių paviršių sukibimas dėl kūnų dalelių sąveikos. Matuojama jėga arba darbu, kuris reikalingas susiliečiančių kūnų paviršiaus vienetiniam plotui perskirti.
Pagal molekulinę adhezijos teoriją, adheziją lemia molekulinės sąveikos jėgos, kurios atsiranda per kelis angstremus suartėjus susiliečiančių kūnų molekulėms. Pagal elektrinę adhezijos teoriją, tarp susiliečiančių kūnų paviršių atsiranda elektros jėgos. Su laiku dėl paviršių dalelių difuzijos labai sustiprėja kūnų sukibimas, todėl išnyksta kūnų skiriamasis paviršius, jie tarsi įauga vienas į kitą, taigi dvi skirtingos fazės tampa viena. Šis reiškinys – kohezija.
Autohezija vadinamas dviejų vienodos prigimties kūnų sukibimas (pvz., sukimba šildomi termoplastikai, trintimi virinami metalai).
Adhezija pagrįstas klijavimas, dažymas, elektrocheminis dengimas. Adhezijos stiprumą lemia susiliečiančių medžiagų fizikinė ir cheminė prigimtis, paviršių švarumas, lietimosi plotas, vidiniai įtempiai.
Mažoji žiemė
Mažoji žiemė (Vinca minor) – stepukinių (Apocynaceae) šeimos augalas. Stiebas 30-60 cm aukščio, gulsčias ar šliaužiantis. Lapai odiški, kiaušiniški, 3-5 cm ilgio ir 1,5-2,5 cm pločio. Žiedai pavieniai, pažastiniai. Vainikėlis mėlynas. Žydi balandžio – gegužės mėn.
Auginamas darželiuose ir kapinėse kaip dekoratyvinis augalas.
Werner Flume
Werner Flume (1908 m. rugsėjo 12 d. Kamene – 2009 m. sausio 28 d. Bonoje, Vokietija ) – vokiečių teisininkas, teisėtyrininkas civilistas bei romanistas, teisės istorikas, profesorius, vienas žymiausių Vokietijos XX a. teisėtyrininkų.
Biografija
Abitūrą baigė Hammonense gimnazijoje (Hamas/Vestfalija). Nuo 1927 m. Tiubingeno universitete vasaros semestro studijavo istoriją ir senąsias kalbas. Apsilankęs Philipp Heck paskaitoje, perėjo į Teisės fakultetą. Nuo 1927/1928 m. žiemos semestro pradėjo studijuoti Bonos universitete, kuriame, prieš tai 1 semestrą pastudijavęs Berlyne, baigė studijas. 1930 m. išlaikė pirmąjį valstybinį teisės egzaminą (Kelno aukštesniajame žemės teisme). 1931 m. apgynė disertaciją iš romėnų teisės, teisės mokslų daktaras. Nuo 1932 m. Fritz Schulz asistentas Berlyno universitete. Čia jis parašė pagrindinę dalį savo veikalo Eigenschaftsirrtum und Kauf, turėjusio pasirodyti tik 1948 m. Veikalas turėjęs būti habilitacijos pagrindu. Į valdžią atėjus naciams, dėl apsižodžiavimo su dėstytojų fiureriu (Dozentenschaftsführer) turėjo atsisakyti habilitacijos, paliko universitetą. Baigė teisės referendariatą (1936 m.), išlaikė antrąjį valstybinį teisės egzaminą.
Dirbo spaudos ir leidybos koncerne, gilinosi į mokesčių ir įmonių teisę. 1946 m. habilitavosi (vadovas Wolfgang Kunkel) tema Die Vererblichkeit der suspensiv bedingten Obligationen nach klassischem römischem Recht.
1946 m. publikacijas pradėjo skelbti ir dienraštyje „Handelsblatt“, o nuo 1948 m. ir teisės dalykiniame žurnale „Der Betrieb“. Temos – mokesčių teisė, mokesčių politika. Nuo 1948 m. privatdocentas Bonoje. Nuo 1949 m. Getingeno universiteto ordinarinis profesorius, nuo 1953 m. Bonos universiteto Romėnų teisės ir lyginamosios teisės istorijos instituto profesorius. Privatinės ir mokesčių teisės katedros vedėjas (pirmtakas Fritz Schulz). Žymiausias darbas – „Civilinė teisė – Bendroji dalis“ (3 tomai).
Nuo 1972 m. Šiaurės Reino-Vestfalijos mokslų ir menų akademijos humanitarinių mokslų srities tikrasis narys. Nuo 1982 m. Regensburgo universiteto garbės daktaras (pirmasis iš teisininkų).
Flumeso mokiniai – profesoriai Eduard Picker (Tiubingenas), Jan Wilhelm (Pasau), Horst Heinrich Jakobs (Bona) ir Brigitte Knobbe-Keuk (†) (Bona).
Siguldos ledo trasa
Parametrai
1420 metrų ilgio trasa, 16 posūkių ir 200 metrų ilgio stabdymo trasa.
Istorija
Rogių istorija Siguldoje pradėjo formuotis dar 1887 m., kai kunigaikštis Kropotkinas čia įrengė pirmuosius 900 metrus ledo trasos su vienu posūkiu. Ši dirbtinai sukurta ledo trasa buvo pirmoji rogučių trasa Baltijos šalyse. 1986 m. baigta statyti sportinė trasa. 2009 m. Siguldos trasoje buvo atidaryta dirbtinė ledo starto estakada.
1996 m. ir 2010 m. trasoje vyko Europos rogučių sporto čempionatas, o 2003 m. pasaulio rogučių sporto čempionatas.
Siano rajonas
Siano rajonas  – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis pietrytinėje Vitebsko srities dalyje. Administracinis centras – Siano.
Geografija
Rajono plotas – 1964 km². 41,9 % rajono ploto dengia miškai. Siano rajonas yra Oršos aukštumoje. Ribojasi su Vitebsko, Oršos, Talačyno, Lioznos, Čašnikų ir Bešankovičų rajonais.
Gyvenvietės
Vienintelis miestas – Siano, miesto tipo gyvenvietė – Bahušeuskas.
Galapagų vėžlys
Galapagų vėžlys arba Galapagų milžiniškasis vėžlys (Chelonoidis nigra, ir artimos jiems rūšys) yra sausumos vėžlių (Testudinidae) šeimos roplys.
Istorija
Iš Pietų Amerikos žemyno į Galapagų salas šie vėžliai paplito prieš 2-3 milijonus metų, kur vėliau jie išsiskyrė į 15 rūšių, skirtingų išvaizda ir paplitimo geografija.
thumb|left|220px|Galapagų vėžliai Čarlzo Darvino centre ([[Santa Kruso sala|Santa Kruso saloje)]] thumb|left|220px|Galapagų vėžliai sueities metu
Paplitimas
Galapagų vėžliai aptinkami tik Galapagų salyne ir yra prie išnykimo ribos.
Kūno matmenys
Tai viena iš dviejų didžiausių sausumos vėžlių rūšių. Patinai už pateles yra stambesni. Galapagų vėžlių kūno ilgis vidutiniškai yra 1,5 m, maksimaliai iki 1,8 m, kūno svoris vidutiniškai 250 kilogramų, maksimaliai 400 kilogramų. Esant 300 kg kūno masei, kiauto ilgis gali siekti 122 cm.
Aprašymas
Skirtingose populiacijose vėžlių kiaukutų forma ir dydis gali stipriai skirtis. Pagal šiuos požymius juos galima suskirstyti į dvi pagrindines grupes:
Mityba
Galapagų vėžliai žoliaėdžiai, daugiausia ėda Galapagų salų augmeniją - kaktusus, žolę ir vaisius. Kada yra vandens, jo išgeria daug, kurį ilgam periodui jį saugo pūslėse.
Poravimasis
Šie vėžliai poruojasi bet kuriuo metų laiku, bet yra sezoniniai aktyvumo pakilimai. Lytiškai aktyvūs patinas ir patelė sueities metu užtrunka ilgai. Po sueities su patinu, patelės migruoja į lizdavietes, kur užpakalinėmis kojomis išrausia duobelę, į kuria padeda 2-16 beveik rutuliškų kiaušinių, kurių skersmuo 5-6 cm, o masė nuo 82 iki 157 gramų. Kiaušiniai inkubuojasi nuo Saulės šilumos ir po 130 dienų iš jų išlenda mažyliai.
Garsas
Galapagų vėžliai išskiria garsus dažniausiai lytinio suėjimo metu, kada patinas vaisina patelę. Balsą skleidžią tik patinai, o balsas primena duslų karvės mūkimą. Patelės balsų neskleidžia.
Amžius
Labai ilgaamžiai: laisvėje gyvenantys Galapagų vėžliai išgyvena virš 100 metų, o nelaisvėje šie vėžliai išgyvena mažiausiai 170 metų.
Naikinimas
Po to kai europiečiai atrado Galapagus, šie vėžliai jūreivių buvo naudojami kaip „gyvi konservai“ – juos gyvus patalpindavo į laivo triumą, kur jie galėdavo ten išbūti keletą mėnesių be maisto ir vandens. Sprendžiant iš laivo žurnalų, vien 79 banginių medžiotojų laivai, per 36 metus XIX a. viduryje išgabeno iš salyno 10 373 vėžlius. Nuo XVI a. gyvavusios daugiau kaip 250 000 Galapagų vėžlių populiacijos, iki 1970 m. buvo išlikę tik apie 3000 individų. Iš viso per XVII–XVIII amžius, kaip byloja archyvai, buvo sunaikinta 10 mln. Galapagų vėžlių. Čarlzo ir Baringtono salose jie visai išnyko, o kitose ties išnykimo riba. Imantis griežtų apsaugos priemonių, dirbtinio dauginimo, jų populiacija ėmė didėti, ir XXI a. antrajame dešimtmetyje priskaičiuojama apie 20–25 tūkst. individų.
Saltykovas (Budlaukiai)
Saltykovas (,, nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Černiachovsko rajone, nuo 2005 m. Kamenskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Vėluvos apskrities kaimas, 1938 m. sujungtas su Kerulaičiais. Nuo 1947 m.Černiachovsko rajono kaimas.
Edvardas Eismontas
Edvardas Jonas Eismontas A. Venckus (1950 m. birželio 24 d. Šiauliuose – 2013 m. vasario 15 d.) – Lietuvos inžinierius, kompozitorius, visuomenės veikėjas.
Biografija
thumb|left|150px|Esmontų herbas „Korab“ Kilęs iš Eismontų-Venckų h. „Korab“, „Rogala“ giminės. Tėvas Feliksas buhalteris; mama Sofija mokytojavo Kražių mokykloje, direktoriavo Pamūšio mokykloje.
1973 m. Kauno politechnikos institute įgijo radijo elektronikos inžinieriaus specialybę. 1973–1977 m. gyveno Vilniuje, LSSR aukštojo ir specialiojo vidurinio mokslo ministerijos inžinierius ekonomistas, vėliau namų statybos kombinato vyr. energetikas. 1977–1980 m. gyveno Pakruojyje. 1980 m. vedė farmacininkę Vitaliją Černiauskaitę. 1982 m. gimė sūnus Henrikas, 1985 m. dukra Aleksandra.
Dirbo garso, muzikos garsų analizės srityje. Sveikatos būklės spektrografinės diagnostikos (SBSA) išradėjas. Regeneracinės akustikos terapijos programos ASK autorius. 2011 m. Vilniuje įkūrė sveikatos garsų studiją-kabinetą.
1999 m. balandžio 28 d. inicijavo Šv. Kazimiero ordino įkūrimą, išrinktas ordino Magistru. 2000 m. Utenos apygardoje kandidatavo į LR Seimo narius. 2006 m. spalio 10 d. suteiktas Didžiojo Magistro M. M. titulas. Lietuvos bajorų karališkosios sąjungos signataras. Lietuvos muzikų sąjungos ir Lietuvos autorių teisių gynimo asocijacijos agentūros (LATGA-A) narys. Palaidotas Vilniaus Rokantiškių kapinėse.
Kūryba
Nuo 18 metų kūrė estradines dainas:
Intrumentinės ir meditatyvinės-relaksacinės muzikos projektų autorius:
Moussa Dadis Camara
Moussa Dadis Camara (g. 1964 m.) – kapitonas, dabartinis Gvinėjos prezidentas, šias pareigas einantis nuo 2008 m. gruodžio 24 d. Jis yra šalies karinių pajėgų vadas ir mirus šalies prezidentui Lansana Conte, Camara su savo pajėgomis jėga užėmė šalies vadovo postą.
Camara gimė mažame pietryčių Gvinėjos Kourė miestelyje, Nzerekorės regione. Jis baigė aukštąjį teisės ir ekonomikos mokslą šalies sostinės Konakrio universitete. Nors šalyje yra apie 85 % musulmonų, pats Camara yra krikščionis. Camara kalba penkiomis kalbomis – prancūzų, vokiečių bei trijomis regioninėmis kalbomis (kpelle, susu ir maninka).
Smilga (upė)
Smilga – upė Kėdainių rajone; Nevėžio dešinysis intakas. Prasideda greta Patranio kaimo, 5 km į pietus nuo Krakių. Teka į pietryčius, daugiausia Josvainių mišku. Vaga labai vingiuota. Įteka į Nevėžį Kėdainiuose, 58 km nuo žiočių.
Intakai:
Aukštupio ir vidurupio slėnis nežymus, žemupio – gilokas. Žemupio slėnyje trykšta geležingos artezinės versmės, ten įrengta Kėdainių vandenvietė. Vaga aukštupyje ir prie žiočių reguliuota. Baseinas miškingas. Pavasarį patvinsta, vasarą nusenka. Vidutinis nuolydis – 165 cm/km.
Upėvardis kildinamas iš augalo smilga pavadinimo (plg. nuo smilga).
Limitas (finansai)
Limituojant nurodomi tokie parametrai:
Padubilčiai
Padubilčiai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Siesikų.
Sandara (laikraštis)
Sandara – JAV lietuvių laikraštis, leidžiamas nuo 1918 m. vietoje laikraščio „Ateitis“.
Istorija
Ėjo Bostone, nuo 1928 m. – Čikagoje, Adisone (Ilinojaus valstija). Leidžia „Amerikos lietuvių tautinė sandara“. Buvo savaitraštis, ėjo kas 2 savaites, vėliau – kas 2 mėnesius.
Redaktoriai: Konstantinas Norkus, Julius Baniulis, Jonas Strimaitis, Vincas Šlekys, Juozas Pronskus, Mikas Vaidyla, Gražvydas Juozas Lazauskas.
Rokua nacionalinis parkas
Aktyvų laisvalaikį mėgstantys žmonės gali pasinaudoti pažymėtais pažintiniais takais, kurių parke yra apie 57 km pažymėtų takų, vedančių pro pagrindinius lankytinus objektus.
Rokua geoparkas
Rokua Geoparko administracija artimai bendradarbiauja su vietinėmis mokyklomis ir kitomis švietimo institucijomis. Vyksta paskaitos ir praktiniai užsiėmimai vietiniams mokytojams bei moksleiviams, siekiant šviesti žmones apie UNESCO geoparkų tinklą. 2015 metais buvo įkurtos penkios geoparko mokyklos.
Taip pat Rokua geoparkas bendradarbiauja su vietinėmis verslo įmonėmis ir šiuo metu 40 vietinių įmonių skelbiasi kaip UNESCO geoparko įmonės.
Rokuanvaros kalva
Rokuanvaros kalva iškilo kaip sala virš vandens po ledynmečio. Sudaryta daugiausia iš smėlio, sala buvo veikiama oro ir vandens. Smėlio kopos dabar yra uždengtos miškais. Šioje teritorijoje Rokuanvaros kalva dalis yra 20 km ilgio ir 5 km pločio ozas. Taip pat smėlio kopos yra virš pelkių plotų, todėl teritorijoje matoma daug pelkių.
Syvydenkaivo dauba
Syvydenkaivo dauba yra viena giliausių termokarstinių daubų Suomijoje. Taip pat tai yra didžiausia plotu termokarstinė dauba Suomijoje. Tirpdamas ledynas skilinėjo į luitus, o tekėjęs tirpsmo vanduo plukdė daug nešmenų, kurie užklojo ledo luitus. Klimatui atšilus, ledo luitai ištirpo, o jų vietoje liko daug daubų ir duburių.
Pokivaros kalva
miniatiūra|Pokivaros kalva Rokua nacionaliniame parke Pokivaros kalva yra aukščiausia Rokua viršūnė (194,2 m virš jūros lygio). Anksčiau tai buvo puiki vieta gaisrų stebėjimui. 1936 metais buvo pastatytas bokštas, o gaisro prižiūrėtojai buvo iki 1975 metų. Dabar šis bokštas nebetaikomas jo tikrajai paskirčiai ir yra renovuotas tris kartus, paskutinė renovacija vyko 2013 metų pavasarį. Aukščiausia bokšto vieta yra prieinama tik su gidu.
Augalija
Rokua augalija negausi ir neturtinga. Didesnė įvairovė gali būti daubose ir pietiniuose šlaituose veikiant saulės spinduliams. Auga paprastasis čiobrelis, spanguolės, mėlynės, kiaulpienės, vaistinė baltašaknė, šilinė viksva. Šiaurės elniai nelaikomi teritorijoje 150 metų, todėl kerpės auga netrukdomai, o ypač elninė šiurė, kurios nenuvalgo šiaurės elniai. Elninė šiurė yra pagrindinė augalijos danga nacionaliniame parke, kurio vienas iš tikslų saugoti ne tik kraštovaizdį, bet ir šią samaną.
Blandžiai
Blandžiai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Pernaravos. Prie kaimo prasideda Aluonos intakas Sakuona. Netoli Blandžių eina kelias. Yra karvių ferma.
thumb|left|250px|Ūkiniai pastatai
Gyventojai
Tarpukariu buvo Blandžių kaimas ir viensėdis.
Little Free Library
miniatiūra|250px|right|Bibliotekėlė [[Dūkštose, Vilniaus rajone. 4–oji Lietuvoje, įrengta 2013 m. ]]
Little Free Library – tarptautinė, ne pelno organizacija, kurios misija – skatinti knygų skaitymą, sudarant galimybę nemokamai keistis knygomis įvairiose pasaulio šalyse. Pagrindinis organizacijos atributas – gatvėje įrengti knygų „nameliai“ su knygomis, kurias gali laisvai pasiimti skaitymui ar papildyti savo leidiniais kiekvienas norintis.
Šiuo metu pasaulyje yra apie 25 tūkstančius knygų namelių, kuriems organizacija yra suteikusi oficialius numerius (Lietuvoje – apie 10). Visus juos galima surasti svetainėje esančiame žemėlapyje pagal pasirinktą vietą. Organizacija yra parengusi bibliotekėlių „statybos“ projektus, taip pat prekiauja jau pagamintais mode­liais ir įvairiais priedais bei su veikla susijusiais atributais.
Istorija
Pirmąjį namelį knygoms 2009 m. įrengė Todd Bol Viskonsino valstijoje (JAV). Jis buvo skirtas mamos – skaityti mėgusios mokytojos – atminimui pagerbti. Biblio­tekėle buvo pasirinktas į mokyklą panašus namelio modelis. Jį pripildęs knygų T. Bolas įrengė ant pašto dėžutės priešais namą. Draugams ir kaimynams ši idėja patiko, todėl jie taip pat įsirengė panašius namelius su užrašu „Nemokamos knygos“. T. Bolas bibliotekėlių gamybai stengėsi naudoti perdirbtas medžiagas. Prie šios idėjos prisidėjo socialine rinkodara besidomintis Rick Brooks, kuris užmezgė ryšius su žiniasklaida, nepelno siekiančiomis organizacijomis, galimais rėmėjais.
2010 m.vasarą ėmė aiškėti knygų namelių koncepcija: visi originalūs modeliai buvo gaminami iš antrinių žaliavų, ir jų paskirtis – sudaryti sąlygas keistis knygomis ir sutelkti žmones bendrai naudingai veiklai. Bibliotekėlė buvo pristatyta rugsėjo mėnesį vykusioje mugėje. 2011 m. nemokamų bibliotekėlių projektas susilaukė didelio vietinės ir nacionalinės spaudos dėmesio ir virto judėjimu, kuris 2012 m. gegužę oficialiai įregistruotas kaip ne pelno organizacija „Little Free Library“.
Lietuvoje
Knygų mainai, kai kiekvienas praeidamas gali pasiimti knygą ar atnešti kitiems ką nors paskaityti, vyksta įvairiuose Lietuvos miestuose ir mažesnėse gyvenvietėse. Ant nemokamos bibliotekėlės namelio yra iškaba „Little Free Library“, joje nurodytas oficialus registracijos numeris.
Pirmoji bibliotekėlė (nr. 3756) įsteigta 2012 m. Vilniuje, Antakalnyje, Tramvajų gatvėje.
2016.08.24 Kelmės gatvėje oficialiai įsteigta (užregistruota pasauliniame žemėlapyje) pirmoji bibliotekėlė (nr.34456) Šiauliuose.
Muilo opera
Muilo opera – televizijos serialų formatas, kuriam būdingas perdėtumas, pompastika, idėjinis (banalusis) veikėjus supančio pasaulio vaizdavimas (dažniausiai aiški gėrio ir blogio priešprieša ir socialinių santykių ribos, aiškūs personažų charakteriai, būdo savybės, ir kt.).
Pavadinimo kilmė aiškinama tuo, kad XX a. viduryje JAV išpopuliarėjusius radijo serialus dažniausiai remdavo ir reklamą užsakydavo muilo gamintojų įmonės.
Aknystos
Aknystos – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Debeikių miestelio. Seniūnaitijos centras. Per kaimą teka Aknysta. Išlikęs Aknystų dvaras. Iš pastatų išliko dalis rūmų, rūkykla, pastatyta apie 1900 m. su išorės laiptais ir atviromis antrojo aukšto galerijomis, T raidės plano kluonas. Jo vidurinė dalis pastatyta 1817 m., priestatai – 1910 m. Parke, kuris įkurtas 1809 m. ir turėjo angliškojo bei itališkojo parko bruožų, išliko dalis riešutmedžių alėjos, vertingų medžių. Buvusiame dvare nuo 1959 m. veikia Psichoneurologijos pensionas.
Istorija
Minimos nuo 1538 m., kai Žygimantas Augustas Aknystas dovanojo Smolensko bajorui J. Kopčiui. 1807 m. dvarą paveldėjęs Romualdas Jelenskis įkūrė parką, pastatydino rūmus ir ūkinius pastatus.
Vilkyčių šv. Brunono Kverfurtiečio bažnyčia
'''Vilkyčių šv. Brunono Kverfurtiečio bažnyčia''' – Romos katalikų bažnyčia, priklausanti Telšių vyskupijai, esanti Vilkyčiuose, Saugų seniūnijoje, Šilutės rajone.
Vilkyčių parapijos bažnyčiai įsikurti pritaikytos nenaudojamos patalpos buvusiuose vietos kultūros namuose. Prie maldos namų – atvira vietovė, apsodinta želdiniais, mokyklos stadionas, kurie naudojami vietos bendruomenės susibūrimams ir kitiems renginiams. miniatiūra|200px|left|Bažnyčios viduje
Istorija
Privatizuojant kultūros namus krikščioniška parapijiečių grupelė nusprendė turėti maldos namus Vilkyčiuose. Tam reikėjo įregistruoti bendruomenės centrą. Jis įsikūrė 2002 m. rugsėjo 30 d. Telšių vyskupas Jonas Boruta 2003 m. gegužės 10 d. Vilkyčiuose pašventino koplyčią, įrengtą buvusių kultūros namų dalyje, paskirdamas jos globėju Šv. Brunoną.
Lietuvos 1000-mečio metais, 2009 m. gegužės 17 d., per šv. Brunono atlaidus parkelyje prie bažnyčios pastatytas ir pašventintas jubiliejinis stogastulpis (aut. kalvis Darius Vilius). 2013 m. buvo planuojama renovuoti bažnyčios patalpas.
Iki 2012 m. koplyčią aptarnavo Kintų ir Saugų klebonas Alfredas Memys (1960–2015), kurį pakeitė klebonas Vytautas Tamašauskas.
Tadas Simaitis
Tadas Simaitis (g. 1990 m. gruodžio 29 d.) – Lietuvos futbolininkas, žaidęs vartininko pozicijoje. FK Riteriai klubo sporto direktorius.
Karjera
2012 m. vasario 28 d. pasirašė 3,5 m. sutartį su Rumunijos Galačio "Otelul" klubu. Per tą laiką elito divizione sužaidė vos penkerias rungtynes.
2014 m. atstovavo FK Kruoja. Tačiau A lygoje nesužaidė nei vienerių rungtynių.
2015 m. FK Klaipėdos Granitas komandoje pradėjo sezoną, bet nebaigė jo. (Lažybininkų kontroliuojamas klubas užsiiminėjo nelegalia veikla, dėl to dalis žaidėjų iš klubo pasitraukė, o likusieji ir toliau vertėsi nelegeliomis lažybomis ir rezultatų fiksinimu.)
Du sezonus žaidė Azerbaidžano Gendžės "Kəpəz" klube. Azerų Premjer lygoje sužaidė 53 rungtynes.
2017 m. vasaros transferių metu pasirašė sutartį su FK Jonava. A lygoje sužaidė devynerias rungtynes.
2018 m. liepos mėn. tapo FK Jonava sporto direktoriumi. Buvo paskelbta apie Simaičio, kaip profesionalaus futbolininko, karjeros pabaigą.
2019 m. kovą pranešta, kad papildė FC Hegelmann Litauen gretas kaip futbolininkas. Tuo metu ekipa žaidė šalies Pirmoje lygoje.
2019 m. vasarą tapo FK Riteriai vartininku. Sužaidė dešimt rungtynių, per kurias prasileido vienuolika įvarčių. 2019 m. gruodžio mėn. pranešta, kad žaidėjas atstovaus ekipą ir kitame sezone.
2020 m. gruodžio viduryje paskelbė kad baigia profesionalaus futbolininko karjerą, tačiau liko FK Riterių klube ir užėmė administracines pareigas – tapo sporto direktoriumi.
2023 m. birželio mėn. pranešta, kad traukiasi iš užimamų pareigų.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Karjera jaunimo rinktinėse
Yra žaidęs už jaunimo rinktines. U-17 atstovavo 2 kartus, U-19 3 kartus, U-21 2 kartus.
Buvo kviečiamas į nacionalinę rinktinę, tačiau nesužaidė nė vienų rungtynių.
Madura United FC
„Madura United Football Club“– Indonezijos futbolo klubas iš Pamekasano, Rytų Javos provincijos.
Namų rungtynes žaidžia „Gelora Ratu Pamelingan“ stadione.
Sezonai
Šaltinis:
Sandora (laikraštis)
Sandora – lietuvių išeivių stovyklos leidinys, ėjęs 1948–1949 m. Liubeke bei Miunchene.
Istorija
Redaktoriai: Fricas Šlenteris, A. Klemas, A. Vėlius.
Anglų kalbos mokytoja (filmas)
Anglų kalbos mokytoja – 2013 m. JAV sukurta romantinė komedija.
Turinys
Linda Sinkler – vieniša keturiasdešimtmetė anglų kalbos mokytoja nedideliame miestelyje Pensilvanijoje, jau beveik susitaikiusi su mintimi, kad niekada nesuras savo antrosios pusės. Netikėtai į miestą grįžta jos buvęs mokinys Džeisonas, baigęs mokslus Niujorke, tačiau nesugebėjęs tapti tuo, kuo troško – rašytoju. Perskaičiusi šio parašytą pjesę, Linda kartu su režisieriumi Karlu pareiškia norintys pagal ją sukurti mokyklos spektaklį. Direktorius su pavaduotoja priešinasi, tačiau galiausiai nusileidžia su sąlyga, kad bus pakeista pjesės pabaiga. Linda ir Karlas nusprendžia nieko nesakyti Džeisonui, o pjesę sukurti nepakeistą. Prasideda repeticijos, dėl kurių Džeisonas apleidžia paruošiamuosius egzaminus į teisės studijas, dėl ko kyla konfliktas su tėvu.
Kartą Linda ir Džeisonas, pasidavę akimirkos silpnumui, atsiduoda aistrai, tačiau mokytoja nusprendžia, kad tai nedera ir nutraukia vos besimezgančius santykius. Atstumtas Džeisonas pradeda „kabinti“ pagrindinio vaidmens atlikėją Heilę, tuo sukeldamas Lindos pavydą. Šios susikirtus, visa mokykla sužino apie Džeisono ir mokytojos romaną...
Hekšero-Olino teorema
Hekšero-Olino teorema – viena Hekšero-Olino modelio teoremų, tvirtinanti, kad valstybė eksportuoja prekes, kurių gamybai naudoja sąlyginai perteklinius gamybos veiksnius ir importuoja prekes, kurių gamybai trūksta gamybos pajėgumų.
Tai susidaro dėl valstybės geografinės padėties. Įtaką daro šiltas klimatas, leidžiantis auginti šiltamėgius augalus, šalyje turimi gausūs gamtiniai resursai ir naudingos iškasenos, ekonominis išsivystymas.
Kuo aukštesnis ekonominis išsivystymas tuo brangesnė darbo jėga.
Armstrong klanas
Armstrong – Škotijos klanas, kildinamas iš Ferberno (Fairbairn), Škotijos karaliaus šarvų saugotojo. Ferbernas išgelbėjo karalių nuo žūties mūšio metu. Pasak legendos, kritęs mūšio metu arklys prispaudė karalių, o Ferbernas pakėlęs žirgą ir išvadavęs karalių. Taip atsirado Armstrong (liet. „tvirta ranka“) pavadinimas. Rankos simbolis yra įamžintas Armstrong klano herbe.
Istorija
Armstrongai vienas iš aršiausių, galingiausių ir didžiausių Škotų Sienos žemių klanų. Lidsdeilo žemes praplėtę (Eksdeilas, Anandeilas) apie 1528 m. galėjo surinkti apie 3 000 raitelių kariauną. Organizuodavo pastovius išpuolius į Angliją, plėšė besiribojančias anglų žemes.
1529 m. liūdnai pagarsėjusį Džoną Ni Džilnokį Armstrongą, kuris puldinėjo anglų žemes, neapsikentęs Jokūbas V sugavo ir pakorė. Vėliau škotai sukūrė baladę Armstrong Džioni.
Vėliau, apie 1610 m. valdant Jokūbui VI buvo numalšinti Armstrongų klano išpuoliai, įvykdan mirties bausmes daugeliui iš klano vyresniųjų. Po to klanas nebeatsigavo ir prarado įtaką.
1969 m. rugpjūčio 21 d. klano palikuonis, amerikiečių astronautas Neilas Armstrongas (Neil Armstrong) tapo pirmuoju žmogumi išsilaipinusiu Mėnulyje. Išsilaipindamas astronautas turėjo su savimi Armstrongų klano tartano skiautę.
Fuenlabrados Baloncesto
Fuenlabrados Alta Gestion – Ispanijos krepšinio klubas, žaidžiantis aukščiausioje Ispanijos krepšinio lygoje.
2005 m. klubas tapo antros Ispanijos lygos LEB čempionu bei laimėjo Ispanijos Princo taurę.
Daugiau nei pusę 2006-2007 m. sezono klube žaidė lietuvis Virginijus Praškevičius, tačiau 2007 m. kovą buvo atleistas.
Likimas
Likimas – sąvoka, reiškianti žmogų, gamtą ar net dievus pranokstančią galią, lemiančią, diktuojančią pasaulio įvykių eigą ir valdančią žmonių gyvenimą. Būdinga religinei mąstysenai ir kai kurioms idealistinės filosofijos kryptims.
Su likimu siejasi idealistiniai pasaulio darnos, harmonijos vaizdiniai, nusakantys jame vykstančių reiškinių eigą ir žmogaus gyvenimą (logosas, samsara, dao). Daugelyje religijų likimo vaizdiniai antropomorfizuoti ir tapę dievybėmis (graikų moiros, Tichė, romėnų parkos, Fortūna, lietuvių Laima, Dalia), kurios dažnai esti nepriklausomos nuo vyriausiųjų dievų.
Monoteistinėse religijose likimas pavaldus visagalio Dievo galiai, atstovaujančiai gamtos ir visuomeninio gyvenimo jėgoms, nepavaldžioms žmogui. Krikščionybėje likimas yra dieviškoji apvaizda. Katalikybėje ir stačiatikybėje likimas jungiamas su žmogaus valios laisve. Protestantizme ir islamo relligijoje likimas fatalistinio pobūdžio.
Tikrovės bei žmogaus koncepciją likimu grindžia fatalizmas.
Kostroma
Kostroma – miestas Rusijoje, 352 km į šiaurės rytus nuo Maskvos, prie buvusių Kostromos upės žiočių; svarbus uostas Volgos upės pakrantėje. Srities centras. Geležinkelio stotis. Plentai į Jaroslavlį, Bujų, Čuchlomą, Ivanovą. Yra Sokerkino oro uostas.
Ekonomika, švietimas
Svarbus tekstilės pramonės centras, mašinų gamybos, laivų statybos, medienos apdirbimo, maisto, baldų gamybos, juvelyrikos pramonė. Yra Nekrasovo valstybinis, Kostromos valstybinis technologijų universitetai, žemės ūkio akademija, radiacinės, cheminės ir biologinės gynybos karo akademija.
Architektūra
thumb|left|240px|Atsimainymo cerkvė 1910 m.
Kostroma įeina į Rusijos „Aukso Žiedą“. Išlikęs XVI–XIX a. senamiestis. Pagrindiniai architektūriniai paminklai: Bogojevleno soboras (1565 m.), Ipatjevo vienuolyno Trejybės soboras (1657 m.), Atsimainymo cerkvė (1652 m.), Turgaus antsamblis, XIX a. gaisrinės bokštas, Borščiovo namai ir kt.
Istorija
Kostroma įkurta 1152 m. 1213 m. minima kaip svarbus miestas. Vėliau Kostroma sugriauta, bet 1239 m. atstatyta Jaroslavo Vsevolodovičiaus. 1246 m. tapo vietinės kunigaikštystės sostine.
Pagojė (Ukmergė)
Pagojė – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 2 km nuo Deltuvos.
Bumbulynė
Bumbulynė – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Langakių. Išlikusi sodyba. Šalia teka Glaušė ir jos intakas Geršokas.
Petras Motiekaitis
Biografija
1941 m. baigė Kauno aukštesniąją technikos mokyklą. 1950–1983 m. Šiaulių „Elnio“ kombinato vyr. inžinierius konstruktorius. 5 odos gamybos ir 2 spalvotosios fotografijos išradimų autorius. Sukonstravo ir pastatė 3 sportinius sklandytuvus. Surinko unikalią Šiaulių apylinkių drugių kolekciją, sukūrė portatyvų elektros srovės generatorių drugiams gaudyti naktį.
Sportiniai pasiekimai
Vienas pirmųjų Lietuvoje pradėjo gaminti aviamodelius. 1934 m. gruodžio 29 d. Manaituose įkūrė pirmąjį Dariaus ir Girėno vardo aviamodeliavimo būrelį, oficialiai vartojo trumpinimą „Da Gi“. 1935 m. sausio 3 d. Manaituose suorganizavo pirmąsias aviamodeliuotojų varžybas. Nuo 1946 m. aviamodeliavimo būrelio Panevėžyje vadovas.
Vilniaus miesto taryba 1990–1995 m.
Vilniaus miesto taryba – Vilniaus miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1990 m. kovo 24 d. Pilnas pavadinimas – Vilniaus miesto Liaudies deputatų taryba, nuo 1990 m. balandžio mėn. Vilniaus miesto taryba, nuo 1994 m. liepos mėn. Vilniaus miesto savivaldybės taryba.
Teisinis pagrindas
Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d., savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Vilniui priskirtas aukštesniosios pakopos savivaldybės statusas.
Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu“ vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 100 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas. Tai buvo pirmieji laisvi ir demokratiški rinkimai po 1933 m. savivaldybių tarybų rinkimų.
Rinkimai įvyko 1990 m. kovo 24 d., pakartotinis balsavimas (II turas) – balandžio 7 d., tačiau kai kuriose rinkimų apygardose rinkimai neįvyko, kitose deputatas nebuvo išrinktas arba buvo paskirtas miesto valdybos nariu. Pakartotiniai rinkimai į neužimtas deputatų vietas vyko gegužės 19 d. ir lapkričio 24 d.
Pirmuoju Vilniaus miesto tarybos pirmininku buvo išrinktas Arūnas Grumadas, o meru - Vytautas Bernatonis. 1993 m. tarybos pirmininku buvo išrinktas Valentinas Šapalas, jo pavaduotoju Alvydas Karalius, miesto meru – Vytautas Jasulaitis, jo pavaduotoju – Vidutis Pranciškus Kamaitis.
Veikla
Naujoji miesto valdžia iš karto ėmėsi pertvarkyti miesto valdymą demokratiniais pagrindais, vadovaudamasi Europos Tarybos 1985 m. spalio 15 d. priimta Europos vietos savivaldos chartija. Kai kurie tarybos veiksmai nepatiko 1992 m. išrinkto Seimo daugumai, todėl Seimas 1993 m. balandžio 15 d. priėmė nutarimą „Dėl Vilniaus miesto tarybos paleidimo ir kai kurių priemonių tvarkai savivaldybėse pagerinti“. Seimas nutarė:
1. Paleisti Vilniaus miesto tarybą ir iki naujos Vilniaus miesto tarybos suformavimo miesto teritorijoje įvesti tiesioginį valdymą. Tiesioginio valdymo laikotarpiu Vilniaus miesto teritorijoje sustabdyti Lietuvos Respublikos vietos savivaldos pagrindų įstatymo galiojimą.
2. Pagal Lietuvos Respublikos darbo sutarties įstatymo 26 straipsnio 7 punktą atleisti iš einamų pareigų Vilniaus miesto tarybos pirmininką Valentiną Šapalą, pirmininko pavaduotoją Alvydą Karalių, miesto merą Vytautą Jasulaitį bei mero pavaduotoją Vidutį Kamaitį.
3. Pavesti Lietuvos Respublikos Vyriausybei nedelsiant skirti Vyriausybės įgaliotinį Vilniaus miestui ir išspręsti materialinių vertybių, dokumentų perdavimo jam klausimus; patvirtinti Vyriausybės įgaliotinio valdymo aparato etatus bei atlyginimų schemas.
4. Rinkimus į Vilniaus miesto tarybą surengti 1993 m. lapkričio 28 d.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Kačinskas
Kačinskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kačinskienė (ištekėjusi moteris) ir Kačinskaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Carita Holmström
Carita Elisabeth Holmström (g. 1954 m. vasario 10 d. Helsinkyje) – Suomijos dainininkė, pianistė ​​ir kompozitorė.
Biografija
Carita muzikinę karjerą pradėjo septintojo dešimtmečio pabaigoje, su Marianne Nymanin būdama dueto narė. 1969 metais duetas išleido singlą „Soi kitarani soi“.
1973 m. Carita pradėjo solinę karjerą. Tais pačiais metais atlikėja išleido debiutinį singlą „Sua muistelen säälien“. Be to, 1973-aisiais išleido debiutinį albumą „We are what we do“, didžiąją albumo dalį sudaro džiazo stiliaus dainos. Vėliau albumas pakartotinai išleistas 2004 metais, pavadinimu „Jos tänään tuntis' huomisen 1973–1974“.
Bokė
Bokė – Gvinėjos miestas šalies vakarinėje dalyje, prie sienos su Bisau Gvinėja. Bokės regiono sostinė. Per miestą teka Nunjeso upė, kuria galima pasiekti jūrą. Bokėje kitados buvo įkurtas vergų fortas. Miestas turi upės bei oro uostus.
Per Bokės uostą išvežami žemės riešutai, kava, kaučiukas. Ryžių, apelsinų, kokosų aliejaus ir riešutų, galvijų prekyba.
Aplinkos teisė
thumb|Anglies emisija pagal regionus 1800-2000 m. Aplinkos teisė, aplinkosaugos teisė, ekologinė teisė – viešosios teisės šaka, visuma teisės normų, reguliuojančių aplinkos visuomeninius santykius. Aplinkos teisės tikslai - išsaugoti natūralią aplinką, išlaikyti (ekosistemų) funkcionalumą.
Pošakiai
Aplinkos teisę sudaro įvairių gamtos išteklių teisė (vandens teisė, oro teisė, žemės teisė, naudingų iškasenų teisė, atsinaujinančių išteklių teisė), taip pat ūkinė aplinkos teisė, aplinkos baudžiamoji teisė.
Europos Sąjungos aplinkos teisė
Aplinkos apsauga XX a. 7-8 deš. įgijo didesnę reikšmę. 1972 m. susitikę Europos Bendrijų valstybių narių vadovai pabrėžė, kad ypatingas dėmesys turi būti skiriamas aplinkos apsaugai. 1973 m. buvo priimta Pirmoji bendroji aplinkos apsaugos veiksmų programa. 1986 m. priėmus Suvestinį Europos aktą, tuo metu galiojusi EB sutartis buvo papildyta 130r-130t (dab. 174-176) straipsniais, reglamentuojančiais aplinkos apsaugą, tapusia privaloma vykdyti Bendrijos užduotimi. Mastrichto sutartis 1992 m. papildė steigiamąsias Bendrijų sutartis dėl aplinkos apsaugos:
'''EB steigimo sutarties 2 straipsnis
''Bendrijos paskirtis (…) visoje Bendrijoje (…) skatinti didesnę aplinkos apsaugą bei pagerinti aplinkos kokybę.
'''EB steigimo sutarties 3 straipsnis
''(1) Bendrijos veikla (…) apima:
Nuo to laiko buvo priimta daug ES antrinės teisės aktų - direktyvų, reglamentų aplinkosaugos srityje. ES aplinkos teisė - ES pirminė ir ES antrinė aplinkos teisė. Apima ES aplinkos teisės raidą (istoriją), ES aplinkos politikos principų, ES kompetencijos aplinkos politikos srityje reguliavimą. Teisės šaltiniai - EB steigimo sutartys, horizontalieji ir specialieji antrinės aplinkos teisės aktai, Lietuvos aplinkos teisės derinimo su ES aplinkos teise aktai. EB sutartyje įtvirtinti aplinkos politikos principai ir kriterijai, į kuriuos Bendrija atsižvelgia rengdama savo aplinkos politiką, įgyvendinami priimant antrinės aplinkos teisės aktus. Europos Sąjungos aplinkos teisė Lietuvoje yra dėstomas kursas.
Tarptautinė aplinkos teisė
thumb|300px|[[Kioto protokolas|Kioto protokolą pasirašiusios (mėlyna spalva) ir ratifikavusios (žalia spalva) valstybės.]]
Sandrava (laikraštis)
Sandrava – Lietuvos maironiečių draugijos laikraštis, einantis nuo 1990 m. Panevėžyje.
Istorija
Leidžiamas 2 kartus per metus. Tiražas 1990 m. – 1000 egz., 1997 m. – 2000 egz. Iki 2011 m. išėjo 52 numeriai.
Aplinkos teisė
Tarptautinė aplinkos teisė
Aplinką saugoti svarbu ne tik nacionaliniu, regioniniu, bet ir pasauliniu mastu, kadangi aplinkos problemos neturi sienų. Tarptautinės aplinkosaugos sutartys siekia tarptautiniu mastu įtvirtinti aplinkos svarbą, apsaugą. Tam sudaromos tarptautinės konvencijos, pvz., Biologinės įvairovės konvencija, Orhuso konvencija, Bendroji klimato kaitos konvencija, ir kitos.
Sandrava (laikraštis)
Istorija
Rašo literatūros, meno ir kultūros temomis.
Redaguoja E. Urbonas.
Aplinkos teisė
Lietuvos aplinkos teisė
Lietuvos aplinkos teisės pagrindai įtvirtinti Lietuvos Konstitucijoje. Joje nustatyta pareiga saugoti aplinką. Aplinkosaugos normas detalizuoja bei nustato Lietuvos įstatymai.
Indigo vaikai
Indigo vaikais kai kurių ezoterinių naujojo amžiaus idėjų pasekėjai vadina vaikus, neva turinčius ypatingų psichinių ir dvasinių sugebėjimų ir priklausančius naujajai rasei. Ši sąvoka neturi nieko bendro su psichologijos, vaikų ir jaunimo psichiatrijos ar pedagogikos mokslais ir mokslinėje literatūroje nėra žinoma.
Sąvokos istorija
Pirmą kartą ši sąvoka panaudota 1982 m. išleistoje Nancy Ann Tappe knygoje „Understanding Your Life Through Color“. Autorė, kuri mano galinti matyti žmogaus „aurą“, teigia, kad nuo XX a. aštuntojo dešimtmečio pabaigos padaugėjo gimusiųjų su indigo spalvos aura. Dabar esą beveik šimtas procentų jaunesnių nei 10 metų vaikų yra „indigo vaikai“. Sąvoka išpopuliarėjo 1998 m. JAV rašytojams Lee Carroll ir Jan Tober (vyras ir žmona) išleidus knygą The Indigo Children: The New Kids Have Arrived (Indigo vaikai: naujieji vaikai atvyko). L. Carroll joje teigia, kad kaip mediumas bendravo su dvasine būtybe, vardu Kryon, iš kurio ir sužinojo apie indigo vaikus.
Apibūdinimas
Pasak Carroll ir Tober indigo vaikai pasižymi naujomis ir neįprastomis psichinėmis savybėmis, kurios lemia iki tol nežinomą elgesio modelį. Indigo vaikai turi padidėjusį savivertės jausmą, nepriima jokių (dirbtinių) autoritetų ir nereaguoja į drausminimo bandymus, vengia nesuprantamo ar beprasmio elgesio, nemėgsta ritualizuotų sistemų, turi problemų mokykloje, kitų priimami kaip nesocialūs, turi aukštą intelekto koeficientą. Jie taip pat ypač jautrūs cheminėms medžiagoms, pvz., maiste. Indigo vaikams gydytojai esą dažnai neteisingai diagnozuoja psichinius sutrikimus, pvz., dėmesio sukaupimo trūkumą, hiperaktyvumą. Idėjos sekėjai rekomenduoja tėvams vengti šių sutrikimų gydymo, net jei tai rekomenduoja gydytojai. Carroll, Tober ir kiti panašūs autoriai teigia, kad indigo vaikų „atėjimas“ esąs didesnio dvasinio proceso dalis, jie esą naujos, hibridinės, galbūt nežemiškos gyvybės formos pranašai.
Vertinimas
Indigo vaikų koncepcija nėra paremta jokiais moksliniais tyrimais. Daugelis aprašytų indigo vaikų elgesio modelių yra tokie bendri, kad tinka beveik visiems žmonėms. Populiariojoje spaudoje pateikiamuose testuose nustatyti „ar jūsų vaikas yra indigo“ paprastai būna tokie klausimai, kaip „ar jūsų vaikui sunku stovėti eilėje“, „ar jūsų vaikas turi problemų su disciplina“, „ar jūsų vaikas dvasingas“ ir panašūs, arba tinkantys visiems vaikams, arba per daug nekonkretūs. Tai, kad daugelis žmonių atpažįsta save ar savo vaikus kaip atitinkančius šias savybes, priskiriama Forerio efektui.
Naujojo Amžiaus tikėjimo išpažintojai dažnai teigia, kad egzistuoja daugybė su indigo vaikais susijusių tyrimų, tačiau iš tiesų jokio mokslinio tyrimo atlikta nebuvo. Indigo vaikų idėjos šalininkai turi sukūrę gausybę literatūros (dažniausiai leidžiama kaip patariamoji literatūra tėvams), interneto puslapių ir kitų produktų, pvz., konsultacijų ir seminarų, o kritikos susilaukia daugiausia iš sektų tyrimų specialistų arba iš skeptikų judėjimo.
Jukeliai
Buchovas (,, nuo 1918 m. Buchhof, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Černiachovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kalužskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Įsruties apskrities kaimas. 1947–2008 m. Kalinovkos apylinkės kaimas.
Naujasodis (Karmėlava)
Naujasodis – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, į šiaurės rytus Kleboniškio, už Kleboniškio miško parko ribos kairiajame Neries krante. Pietinė gyvenvietės dalis prijungta prie Kauno miesto. Stūkso Naujasodžio piliakalnis.
miniatiūra|220px|left|Pagrindinė gatvė miniatiūra|220px|left|Rodyklė į piliakalnį (Naujamiestis, žiūrint nuo [[Vaistariškiai|Vaistariškių kaimo pusės]]
Beotukai
thumb|80px|right Beotukai XV-XVI amžiuje buvo vietiniai Niufaundlando salos gyventojai. Šiuo metu jie jau išnaikinti. Beothuk beotukų kalba reiškia žmonės. Beotukų kilmė tiksliai nežinoma, bet manoma, kad tai buvo algonkinų gentis, maždaug prieš 1000 metų pakeitusi Dorseto kultūrą.
Ankstyvieji kontaktai
Spėjama, kad beotukai ir buvo vikingų aprašytieji skrelingai, tačiau tiksliai tai dar nėra žinoma.
Pirmieji žinomi kontaktai su beotukais buvo užmegzti 1497 m., atvykus Džonui Kabotui. Apytiksliais skaičiavimais, tuo metu salose galėjo būti nuo 1000 iki 5000 vietinių gyventojų.
Europiečiai beotukus vadindavo „raudonaisiais indėnais“, kadangi šie išsidažydavo raudonąja ochra. Vėliau šis terminas pradėtas vartoti visų Šiaurės Amerikos vietinių gyventojų apibūdinimui ir įgavo negatyvų atspalvį.
Vasaromis beotukai žvejodavo pakrantėse, žiemomis – medžiodavo miškuose. Rudenį statydavo specialias užtvaras, kad pasuktų migruojančius karibu elnius laukiančių medžiotojų link. Kaupdavo maisto atsargas žiemai.
Skirtingai, nei kitos indėnų gentys, beotukai stengdavosi išvengti kontaktų su europiečiais, ir šių gyvenvietėms plečiantis, traukdavosi į salų gilumą. Dėl žemių praradimų, kautynių su europiečiais ir mikmakais, europinių ligų (ypač – tuberkuliozės) 1768 metais jų skaičius sumažėjo iki 400, o 1829 m. beotukai buvo oficialiai „išnykę“. Paskutiniai žinomi beotukai gyveno šalia Eksploitso upės žiočių.
Europiečių grobimai
thumb|left|Demasduwit Yra dvi garsios istorijos, kai beotukai buvo pagrobti europiečių.
1819 metais Demasduwit (vėliau pavadinta Mary March) buvo pagrobta anglų, tikintis, kad galės būti vertėja tarp kolonistų ir savo genties. Tačiau netrukus ji mirė nuo tuberkuliozės.
Jos dukterėčia, paauglė vardu Shanawdithit, buvo paskutinė žinoma grynakraujė beotukų genties atstovė. Ją pagrobė 1823-iaisiais ir pavadino Nancy. Paskutinius šešerius savo gyvenimo metus ji pasakojo apie tautos kultūrą ir gyvenimo būdą William Cormack'ui, paskui taip pat mirė nuo tuberkuliozės.
Pasaulio vyriausybė
Pasaulio vyriausybė – koncepcinis terminas, apibrėžiantis internacionalinį politinės valdžios organą, reguliuojantį tarptautines teisės normas.
Tai kol kas beveik visiškai konceptuali (teorinė) sąvoka, nusakanti galimą pasaulinę valdymo formą, sukuriant vieną bendrą globalią valstybę arba struktūrizuotą valdžios organizaciją, kontroliuosiančią atskirų šalių, kaip visumos, politinę, ekonominę, socialinę ir kultūrinę veiklą, arba vieną ar kelias iš šių sferų. Abiem atvejais skirtųsi tik atskirų valstybių administravimo minėtose srityse lygis, tačiau dėl to ilgainiui gali atsirasti ir kitų su tuo susijusių problemų, viena svarbiausių – suvereniteto klausimas. Dalinis ar visiškas šalių suverenumo žlugimas – vienas iš pagrindinių globalios Žemės valdžios idėjos priešininkų argumentas. Taip pat abejojama galimos Pasaulio valdžios organizacine struktūra ir sudėtimi, mat dabartinės didžiosios ir įtakingos valstybės, formuojant tokią organizaciją, gali užgožti mažesniąsias ir vėliau labiau atstovauti savo ir didžiųjų sąjungininkių interesams. Dauguma dabartinių politikų, politologų ir kiti socialinių mokslų atstovai nemano, jog šiais laikais pavyktų sukurti tokią globalią valdymo sistemą, paremtą pasaulinės valstybės ar atskirų šalių federalizmo pagrindu, kuri sugebėtų efektyviai vadovauti visai Žemei ar ateityje galimai žmonių kolonizuotiems kitiems galaktikoms kūnams (pastaruoju metu jau svarstoma ir apie galimą bendrą ateities Mėnulio vyriausybę).
Šiandien egzistuoja panašaus pobūdžio regioninės tarpusavio pagalbos ir bendradarbiavimo organizacijos, susivienijimai ir sąjungos, pavyzdžiui, Europos Sąjunga, Afrikos Sąjunga, Pietų Amerikos Tautų Sąjunga, Pietryčių Azijos Tautų Asociacija, Amerikos Valstybių Organizacija ir nemažai kitų; taip pat ir tarptautinės institucijos, tokios kaip Jungtinės Tautos, Tarptautinis Valiutos Fondas, Tarptautinis Baudžiamasis Teismas ir kitos, šiuo metu labiausiai priartėjusios prie, bemaž, pasaulinio vaidmens. Pasaulinės valdžios šalininkai teigia, jog pastarosios organizacijos yra būsimos globalinės vyriausybės sistemos dalys, ir tik nuo laiko, t. y. demokratijos įsigalėjimo dabartinėse priešiškose (kariniu, ideologiniu, religiniu ar kultūriniu požiūriu) valstybėse, priklauso, kada pasaulio valdymo idėja taps realybe.
Verena Sailer
Verena Sailer (g. 1985 m. spalio 16 d.) – Vokietijos lengvaatletė, kuri specializuojasi sprinto rungtyse. 2010 m. Europos čempionato nugalėtoja.
Vitkovas
Vitkovas  – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Viznos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.