cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rokiškių apylinkė
Rokiškių apylinkė (arba Rokiškio apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietinėje Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kruonio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Žiežmarių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kalvių apylinkės, Klėriškių apylinkės ir Plaskūnų apylinkės.
Tektitas
thumb|right|du tektitai thumb|right|Reta australijos tektito forma – seklus dubuo. Šalia 24 mm skersmens moneta thumb|right|moldavitas thumb|right|indokinitas
Tektitai – stiklo gabalėliai, susiformavę didelių meteoritų smūgių metu. Paprastai juodi ar tamsiai žali, apvalaini, iki kelių centimetrų dydžio. Viena sausiausių uolienų Žemėje, juose vanduo vidutiniškai tesudaro 0,005 %.
Manoma kad tektitai susidarė meteoritų smūgiams išmetus Žemės paviršiaus medžiagą šimtus kilometrų aukštyn. Stingdama išsilydžiusi medžiaga įgijo aerodinamišką formą.
Stumbriškis (Rokiškis)
Stumbriškis – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Panemunio.
FK Pobeda (2010)
Prilepo „Pobeda“ – Makedonijos futbolo klubas iš Prilepo.
Nemuno vaistinė
Nemuno vaistinė – Lietuvos įmonė pardavinėjanti farmacijos produktus, priklauso „Camelia“ vaistinių tinklas.
FK Pobeda (2010)
Istorija
Šis klubas įkurtas 2010 m. po to, kai FK Pobeda FIFA sprendimu buvo pašalinta iš bet kurio rango varžybų.
Tapo 2015–2016 m. Antros lygos nugalėtojais ir iškopė į elito divizioną. Trejetą sezonų praleido elito divizione.
Nemuno vaistinė
Istorija
Įmonė įkurta 1991 metais. 2011 m. įmonės apyvarta siekė 106,8 mln. eurų. 2012 m. nusipirko Latvijos vaistinių tinklą „Ingen Pharma“. 2015 m. buvo 213 įmonės vaistinių visoje Lietuvoje.
Gabrielė Tuminaitė
Gabrielė Tuminaitė–Radvinauskienė (g. 1983) – Lietuvos teatro režisierė.
FK Pobeda (2010)
Istorija
2018–2019 m. sezone Pirmoje lygoje užėmė dešimtą vietą ir buvo perkelti į Antrą lygą.
Kilinė
Kilinė, dar žinomas kaip Zirija  – kalnas Peloponeso pusiasalyje, Graikijoje, priklauso Korintijos nomui. Tai antras pagal aukštį kalnas Peleponeso pusiasalyje, virš jūros lygio iškilęs 2376 m, ir keturioliktas Graikijoje. Kilinė pagarsėjusi kaip dievo Hermio gimtinė. Kilinė yra netoli istorinės Arkadijos ir Achajos sienos. Kalnas yra į vakarus nuo Korinto, į šiaurę nuo Tripolio. Ties 908 m yra observatorija.
Gabrielė Tuminaitė
Biografija
2004–2008 m. LMTA studijavo Teatro režisūrą (kurso vad. Rimas Tuminas), 2010 m. įgijo Teatro magistro laipsnį.
Kilinė
Didžioji kalno dalis yra nederlinga ir akmeninga, bet iki 2000 m plyti miškai. Kilinės flora yra turtinga, joje yra daug endeminių augalų rūšių.
FK Pobeda (2010)
Istorija
2019–2020 m. sezone čempionatas buvo nutrauktas dėl pandemijos. Sekančiame sezone komandos buvo susikrtytos į du pogrupius. Rytų pogrupyje buvo aštunti. O 2021–2022 m. sezone tapo Rytų pogrupio nugalėtojais ir buvo perkelti į Pirmą lygą.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo stipriausioje šalies lygoje.
Kilinė
Mitologija
Kilinė buvo kalnų nimfa, oreadė, kuri įsimylėjo Pelasgą, pirmąjį Arkadijos karalių.
Pasak Pauzanijo, Elidėje buvo uostas prie Alfijo žiočių, vadinamas Kiline, kur buvo pavaizduotas Hermis.
Mijaugonių apylinkė
Mijaugonių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietinėje Lietuvoje.
Stumbriškis (Panevėžys)
Stumbriškis – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 13 km į šiaurės rytus nuo Paliūniškio, prie kelio. Aplink kaimą auga Žalioji giria, prateka Pyvesa.
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėti 1558 m.
2023 m. rugpjūtį kaimo teritorijoje rastas senas karinis sprogmuo.
Ramybės jūra (Mėnulis)
thumb|right|250px|Ramybės jūra Mėnulyje
Ramybės jūra (lot. Mare Tranquillitatis) – viena iš Mėnulio jūrų iš Žemės matomoje pusėje. Jūros diametras yra 873 km. Ramybės jūros bazaltas susidarė vėlyvojo Imbrio geologiniu laikotarpiu, prieš 3,8–3,2 milijardų metų. Bendras šios jūros baseinas susiformavo Pre – nektaris laikotarpiu (prieš 4,5–3,9 milijardus metų).
Nusileidimai
thumb|right|240px|Ramybės jūros vaizdas „[[Apollo 11“ misijos metu, dešinėje apačioje matomas 24 km skersmens Maskelyne krateris]] 1965 m. vasarį į Ramybės jūros paviršių specialiai atsitrenkė „Ranger 8“ zondas. Prieš tai jis 23 minutes siuntė virš 7 000 įvairių Mėnulio paviršiaus nuotraukų.
„Surveyor 5“ zondas nusileido Ramybės jūroje 1967 m. rugsėjo 11 d. Tai buvo penktasis nepilotuojamas „Surveyor“ programos zondas. Iš viso šis zondas atsiuntė į Žemę 19 049 nuotraukas.
Šioje Mėnulio vietoje nusileido ir „Apollo 11“ misijos kosmonautai Nilas Armstrongas ir Bazas Oldrinas, kurie pirmieji išsilaipino Žemės palydovo paviršiuje 1969 m. Trys nedideli čia esantys krateriai buvo pavadinti visų įgulos narių vardais – Oldrinas, Kolinzas ir Armstrongas.
Vekonių apylinkė
Vekonių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietinėje Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kruonio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Žiežmarių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kruonio apylinkės ir Šilėnų apylinkės.
Užupio žydų kapinės
thumb|Kapinių vietoje pastatytas memorialas
Užupio žydų kapinės – likviduotos žydų kapinės Vilniuje, veikusios 1831–1940 m. Užupio priemiestyje, dabartinėje Antakalnio seniūnijoje. Įrašytos į Kultūros vertybių registrą, unikalus kodas.
Įkūrimas ir veikimas
Vilniaus generalgubernatoriaus potvarkiu 1829 m. spalio 13 d. žydų kapinėms paskirtas 125 kv. sieksnių žemės plotas (apie 2 ha), anksčiau priklausęs stačiatikių Šv. Dvasios vienuolynui (vietovėje tuo metu vadintoje Popine). Tais pačiais metais kapinių viduryje įrengti apraudojimo namai su apiplovimo patalpa, atvestas vandentiekis, pradėti kapinių tvoros statybos darbai. Išsprendus nuosavybės klausimus 1831 m. kapinėse pradėta laidoti, tais pačiais metais kapinėse pastatyta sinagoga. 1836 m. kapinės apjuosiamos tvora, kuri kapines plečiant 1848 m. ir 1893 m. koreguojama. Iš pradžių kapinėse laidota be aiškesnės tvarkos, tačiau situacija pasikeitė 1893 m. prie kapinių pridūrus iš Šv. Marijos stačiatikių moterų vienuolyno miesto savivaldybės lėšomis įsigytus 3 dešimtinių ir 1800 kv. sieksnių (apie 4 ha) žemės. Išplėtus kapines parengtas tvarkymo projektas, pagal kurį kapines į naująją ir senąją dalį turėjo skirti plati medžiais apsodinta alėja, suplanuota nauja mūro tvora su vartais (projekto autorius A. Vineris). 1896 m. pastatyta 2 m aukščio 0,5 m storio malksnomis dengta mūrinė tvora su stulpais. Naujoji kapinių dalis sudalinta į 8 kategorijų sklypus, kurių kiekvienas suskirstytas į siaurus ir ilgus ruoželius su 36-40 kapaviečių. Vaikų ruože numatyta vietos 60 kapaviečių. Naujojoje kapinių dalyje pastatyti mūriniai apraudojimo ir apiplovimo namai, įrengtas naujas vandentiekis.
XX a. pradžioje kapinėse atsirado giminių koplyčių, obeliskų, paminklų iš juodo poliruoto akmens, būta daug A. Blažeičiko ir R. Biknerio dirbtuvėse pagamintų paminklų. 1938 m. kapinių tvora ir vartai baigė supūti, antkapiai buvo apgriuvę, tad inicijuotas kapinių tvarkymas. Tvoros ir vartų projektas užsakytas iš inžinieriaus Miulerio, kuris sukūrė kalto metalo ažūrinius vartus. Istorinę vertę turintys antkapiai ir plokštės įmūryti į dvi aukštas tinkuoto betono sienas. 1930–1939 m. kapinėse palaidota apie 70 tūkstančių žmonių (apytikriu skaičiavimu). 1940 m. kapinių plotas siekė 12,5 ha žemės (1948 m. tarybinės valdžios duomenimis – 20 ha ). 1939 m. kapines jidiš kalba išsamiai aprašė Zalmanas Šikas knygoje „Vilniui – 1000 metų“. Kapinėse laidota ir Antrojo pasaulinio karo metu (tuo metu palaidoti Vilniaus geto pasipriešinimo vadai) bei karui pasibaigus. Nuo 1948 m. TSRS Vykdomojo komiteto sprendimu kapinės laikytos uždarytomis. 1948 m. spalio 15 d. komiteto nutarimu uždarytos Šnipiškių žydų kapinės, apie 1950 m. į Užupio žydų kapines perkeltas Elijo Ben Saliamono Zalmano (Vilniaus Gaono) bei jo šeimos, Valentino Potockio (Ger Cedeko), apie dešimt kitų svarbiausių rabinų kapai.
Likvidavimas
1960 m. balandį Vilniaus miesto vykdomojo komiteto kultūros skyriui nurodyta sudaryti komisiją, turėjusią išsiaiškinti kapinėse palaidotų žymių žmonių kapus. Komisija surašė 36 žymius palaidojimus ir rekomendavo žymius žmones perlaidoti. Į Sudervės kapines perkelti Šmuelio Josefo Fino, Chaimo Oizerio Grodzenskio, Arkadijaus Kremerio kapai. 1961 m. spalio 27 d. Vykdomasis komitetas nusprendė neprižiūrimas kapines per dvejus metus likviduoti. Kelių statybos valdyba per 1963 m. vasarą-rudenį turėjo nurinkti visus antkapius. Tie, kurių neprireikė laidojimo kontorai, turėjo būti panaudoti kaip statybinė medžiaga. Neatlikus rimtesnių tyrimų, 1965 m. kapinės imtos griauti, 1968 m. sulygintos su žeme. Kapinių vaizdai 1965–1968 m. matomi fotografo Rimanto Dichavičiaus nuotraukose. Kapinių teritorijoje 1975 m. pastatyti Vilniaus laidojimo rūmai. Antkapių akmenys panaudoti įvairioms statybinėms reikmėms mieste: laiptuose į Tauro kalną, Martyno Mažvydo bibliotekoje, Lazdynų mikrorajono atraminėse sienelėse, Vingio parke, Centriniame pašte, Dailės parodų rūmuose, Petro Cvirkos aikštėje ir k.t. Lietuvai atgavus nepriklausomybę, 1993 m. po Darbininkų sąjungos ir Vilniaus visuomenės surengtų protestų antkapiai laiptuose į Tauro kalną pakeisti cementiniais blokais.
Andy Green
thumb|right|250px|„ThrustSSC“ viršgarsinis automobilis, kuriuo A. Grynas pagerino sausumos greičio rekordą. Andriu Dankanas Grynas (g. 1962 m. liepos 30 d. ) – Royal Air Force pilotas, greičio sausumoje rekordo savininkas.
Vėliau pilotas pradėjo bandymus įveikti didžiausią greitį sausumoje su dyzelinu varomu automobiliu „JCB Dieselmax“. 2006 m. rugpjūčio 22 d. A. Grynas pasiekė 529,099 km/val greitį. Po paros jis dar kartą pagerino šį rekordą, pasiekdamas 563,418 km/val.
Aistė Gedvilienė
Biografija
2003 m. baigė Kauno Milikonių vidurinę mokyklą ir įstojo į Kauno technologijos universiteto Socialinių mokslų fakultetą. 2008 m. Mykolo Romerio universitete įgijo teisės bakalauro laipsnį.
2008–2009 m. Kauno rajono savivaldybės administracijos urbanistikos skyriaus vyr. specialistė, 2009–2010 m. Kauno rajono savivaldybės administracijos teisės skyriaus vyr. specialistė, 2010–2012 m. Socialinės apsaugos ir darbo ministro padėjėja, 2013–2014 m. TS-LKD vykdomosios sekretorės pavaduotoja, o 2017–2019 m. vykdomoji sekretorė. 2014–2015 m. Europos Parlamento nario Gabrieliaus Landsbergio patarėja. Nuo 2019 m. LR Seimo narė.
Stanislovas Narbutas
Biografija
Lietuvos bajorų Narbutų giminės atstovas, Mykolo Narbuto sūnus. Buvo vedęs Galšką Hlebavičiutę.
Nacionalinė farmacijos grupė
Nacionalinė farmacijos grupė – Lietuvos įmonė pardavinėjanti farmacijos produktus, priklauso „Gintarinė vaistinė“ ir „Norfos vaistinė“ vaistinių tinklai.
Istorija
Įmonė įkurta 1994 m. pavadinimu UAB „Limedika“. 2007 m. pabaigoje kontrolinį UAB „Limedika“ akcijų paketą už 22,5 mln. eurų įsigijo didžiausia Lenkijos farmacijos kompanija PGF (Polska Grupa Farmaceutyczna), o likusias „Limedika“ ir vaistų mažmeninės prekybos bendrovės „Gintarinė“ vaistinė akcijas įsigijo 2010 m. birželį.
2014 m. spalį Kauno laisvojoje ekonominėje zonoje oficialiai atidarė vaistų logistikos centrą, kuriame įrengtos 8500 m² ploto sandėliavimo ir 1200 m² ploto administracinės patalpos, įkurta gamybinė vaistinė.
2020 m. jos vadovaujamų įmonių pajamos siekė 264 mln. eurų.
Javier Sotomayor
Biografija
Sotomajoras gimė 1967 m. spalio 13 d. Limonare, Matansaso provincijoje, cukraus fabriko darbininko ir dienos centro darbuotojos šeimoje. Būdamas aukšto ūgio, sporto mokykloje pradėjo lankyti krepšinio treniruotes. Nuo 14 metų treneriai jį pervedė į šuolių į aukštį sekciją. 19–metis jis buvo pasiekęs pasaulio 5-tą rezultatą.
Karjera
Asmeniniai duomenys: ūgis 1,95 m, svoris 82 kg.
Sotomajoras negalėjo dalyvauti 1984 ir 1988 m. olimpinėse žaidynėse, kurias boikotavo Kuba, be to, dėl patirtos traumos praleido ir 1996 m. žaidynes. Grįžęs į 2000 m. žaidynes Sidnėjuje, iškovojo sidabro medalį.
Sotomajoras pranešė apie karjeros pabaigą 2001 m., kai paaiškėjo, kad paskutiniame Pasaulio čempionate vartojo dopingą, dėl kurio buvo diskvalifikuota jo užimta 4 vieta.
2019 m. duomenimis, jam priklauso pasaulio šuolių į aukštį rekordas 2,45 m, kuris buvo pasiektas 1993 m. liepos 27 d. lengvosios atletikos žaidynėse Salamankoje (Ispanija).
Medinių Strėvininkų apylinkė
Medinių Strėvininkų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietinėje Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žiežmarių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Žiežmarių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Šilėnų apylinkės ir Žiežmarių apylinkės.
Plembergo dvaras
Plembergo dvaras – buvusi dvaro sodyba dabartiniame Plembergo kaime, Ariogalos seniūnijoje, Raseinių rajone, apie 6 km į šiaurės vakarus nuo Ariogalos, 0,7 km į šiaurę nuo kelio.
Dvarvietėje išlikęs tik mūrinis svirnas, pasiekiamas gyvenvietės T. Daugirdo gatvės gale. Yra du nedideli tvenkiniai. Dvaro svirnas įregistruotas kaip vietinės reikšmės paminklas Kultūros vertybių registre.
Pavadinimo kilmė
XVIII a. dokumentuose dvaras įvardijamas kaip Plembork ir Plenbork. Pagal Daugirdų šeimos legendą vietovardis kilęs iš, toje vietoje išsiliejančio į tvenkinius, Dubysos nedidelio intako Plynupio (Plienupio) pavadinimo. Antra žodžio dalis kildinama iš germanų prokalbės *burgz („miestelis, įtvirtinimas“), vėliau tapusio bendriniu žodžiu Burg („pilis, tvirtovė“), arba iš germanų *bergaz („kalnas, pylimas“). Analogiškos etimologinės kilmės kitas Lietuvos vietovardis yra Jurbarkas.
Istorija
thumb|250px|left|Plemborgo dvaras [[Antanas Žmuidzinavičius|Antano Žmuidzinavičiaus drobėje, ~1900 m.]] Plembergo dvaras pirmą kartą Raseinių žemės teismo knygose minimas 1586 m., tais metais „Plemborko“ 15 valakų užstatė Mikalojus Tolvaiša, Lietuvos dvaro maršalka. Vėliau dvaras priklausė Tolvaišams, Lackiams, Eperiešams, Daugirdams.
thumb|250px|left|Plembergo dvaras iš lėktuvo skrydžio, ~1919 m.
thumb|250px|left|Plembergo dvaras, vaizdas nuo Dubysos, ~1905 m.
1775 m. inžinierius ir Žemaičių tijūnas Stanislovas Daugirdas už uždirbtus pinigus iš Kauno-Raseinių kelio statybos įsigijo žemės Kėdainių apskrityje, Ariogalos valsčiuje, o iš Marcinkevičiaus įsigijo Plembergą. XIX a. pradžioje pastatė ant mūrinių pamatų vieno aukšto plytų mūro dvarą su dviaukščiu sparnu dešinaime šone. Plembergo dvaro pastate buvo 15 kambarių. Dvarininkas prie Dubysos pastatė malūną, nemažai pelno davė prie judraus kelio atidaryta smuklė.
Pagrindinis Plembergo dvaro akcentas – medinis keturių kolonų portikas su dideliais žibintais ant kraštutinių kolonų. Ties priekiniu dvaro fasadu buvo išsidėstęs sodas su takeliais ir alėjomis, kurių pakraščiuose augo alyvmedžių krūmai. Plembergo dvarui priklausė visa eilė ūkinių pastatų: molio daržinė, plytų mūro paukštidė su rūsiu, rąstų kiaulidė, kluonas su rąstų akmenų stulpais, mūriniai arklių ir galvijų tvartai, trys paprasti pagalbiniai gyvenamieji namai iš rąstų ir plytų.
Nuo 1891 m. dvaro reikalus tvarkė senųjų Žemaitijos bajorų ir dvarininkų („Gulbės“ herbo) palikuonis Tadas Daugirdas (1852–1919), garsus to meto archeologas, dailininkas, kraštotyrininkas. Pirmojo pasaulinio karo metu per mūšius sudegė malūnas, nukentėjo ir kiti pastatai. Dvaro šeimininkui T. Daugirdui mirus, jis buvo palaidotas Ariogalos Daugirdų koplyčioje, dvaras atiteko jo sūnui Mykolui Daugirdui. 1931 m. per žemės reformą dvaras išparceliuotas, M. Daugirdui paliekant 154 ha žemės. 1934 m. Žemės banko valdybos nutarimu dvaras, ūkiniai pastatai ir žemė parduoti iš varžytinių Šleimai Kušelevskiui, Zorachui Kušelevskiui ir Naumui Zilbermanui. Antrojo pasaulinio karo metu dvaro pastatas buvo ardomas, medžiagos panaudotos apylinkių gyventojų trobų remontams. 1945 m. dvaro ir ūkinių pastatų likučiai bei visa žemė buvo nacionalizuota, dvaro pamatai išardyti, žemė priskirta kolūkiui, išlikę ūkiniai pastatai panaudoti tarybinio kiaulininkystės ūkio reikmėms.
Dvaro sodyboje išlikęs dvaro svirnas mūrinis, vieno aukšto, sovietmečiu iš abiejų galų padidintas mediniais priestatais. Statinys su stačiakampėmis angomis ir arkinėmis sąramomis, įrengtomis šiaurės ir pietų fasaduose.
Chabalkonas
Chabalkonas – kalnas Ispanijos pietuose, Andalūzijoje, Granados provincijoje, Sucharo savivaldybėje, Penibetikos Kordiljeroje, Siera de Basa kalnyno dalis. Altitudė 1488 m., aukštis nuo papėdėje esančio Sucharo miestelio – 713 m.
Gintarinė vaistinė
Gintarinė vaistinė – Lietuvos įmonė pardavinėjanti farmacijos produktus, priklausanti Nacionalinei farmacijos grupei.
Chabalkonas
Kalnas
thumb|left|200px|Chabalkono kalnas nuo Sucharo senamiesčio Chabalkonas – tai dolomitizuoto kalkakmenio kalva, o ne senas vulkanas, kaip teigia įsišaknijusi vietos gyventojų nuomonė. Kalno šiaurės papėdėje vaizdingumo kraštovaizdžiui suteikia XX a. sodinti pušynai, didžioji papėdės ir kalno dalis apsodinta migdolais ir alyvmedžiais, jo šlaituose ganomos avys. Vakarinėje ir šiaurės vakarinėje kalno papėdėje 1984 m. užtvenkus Gadiana Menor upę, išsiliejo 2170 ha Negratino tvenkinys. Į tvenkinį suteka ir keliolika upeliukų, prasidedančių iš kalno trykštančiais šaltiniais.
Gintarinė vaistinė
Istorija
Įmonė įkurta 2002 metais. 2011 m. įsigijo „Litfarmos“ vaistinių tinklą su 65 vaistinėmis. 2012 m. įmonės apyvarta siekė 71,5 mln. eurų, priklausė 225 vaistinės.
Chabalkonas
Kalnas
Paskutinį balandžio sekmadienį į Chabalkono kalne esančią Kabezos mergelės koplyčią iš Sucharo vyksta religinė eisena Dievo Motinos garbei, paminint krikščionių pergalę prieš musulmonus. Tačiau į kalną galima ir užvažiuoti automobiliu 18 km ilgio serpantinais. kalną pamėgo parasparnių mėgėjai, jame 2000 m. vyko Ispanijos deltaplanerizmo čempionatas. Kalną bando ir kalnų dviračių sportininkai.
Stuomenai
Stuomenai – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 10 km nuo Šilavoto. Stovi Mikailiškio koplyčia.
Istorija
Iki XX a. vidurio vietovė vadinosi Mikališkis arba Mykališkės, čia buvo Mikališkių valsčius.
Chapelton Maroons FC
Chapelton Maroons Football Club, o trumpiau vadinamas Chapelton Maroons – profesionalus Jamaikos futbolo klubas, įsikūręs Čapeltone.
Istorija
Chapelton Maroons Football Club – garsus futbolo klubas, įsikūręs istoriniame Čapeltono mieste, Jamaikoje.
Įkurtas XX amžiaus viduryje, kitados buvo vienas garsiausių Jamaikos futbolo klubų, tačiau pastaruoju metu būta nuopolio ir klubas rungtyniavo Antroje lygoje.
2022 m. sezone rungtyniavo Antroje lygoje. Užėmė antrą vietą, o vėliau pasiekė finalą. Nors pralaimėjo, pateko į stipriausią šalies lygą.
2022–2023 m. sezone debiutavo Premjer lygoje. Po 26 turų ekipa buvo 14 vietoje ir nepateko į finalinį etapą.
Stadionas
Namų aikštė, „Chapelton“ sporto kompleksas – viena moderniausių ir geriausiai įrengtų futbolo aikštelių Jamaikoje. Kompleksas ir kitiems sporto bei kultūros renginiams.
Skudutis (ežeras)
Skudutis – ežeras Lietuvoje, Ignalinos rajone, 2,5 km į pietus nuo Ignalinos. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,31 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 155,7 m. Vakarinis krantas aukštas, kiti – žemesni, pelkėti. Ežerą iš pietų ir rytų supa Garbūnų miškas. Šiaurvakarinėje pakrantėje plyti pievos ir dirbami laukai, įsikūręs Antagavės kaimas. Iš šiaurės rytų į pietus ežerą prateka Rudinės upė (Žeimenos upės baseinas).
Kiloniai (Trakai)
Kiloniai – buvęs kaimas Trakų rajono savivaldybėje, netoli Aukštadvario.
Songs From The West Coast
„Songs From The West Coast“ – britų atlikėjo Elton John studijinis albumas, kuris buvo išleistas 2001 m. spalio 1 d. Daugelio kritikų nuomone, tai pirmasis albumas po ilgo laiko tarpo, kuris grąžino Eltoną į klasikinės pianino muzikos vėžes.
Dainų sąrašas
Visas dainas parašė Elton John ir Bernie Taupin.
Mūro Strėvininkų apylinkė
Mūro Strėvininkų apylinkė (arba Mūrinių Strėvininkų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietinėje Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žiežmarių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Žiežmarių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Žiežmarių apylinkės.
Artūras Rocys
Karjera
Futbolo paslapčių sėmėsi Jonavos sporto mokykloje. Vėliau – „Lietavos“ klubo jaunimo ekipose.
FK „Lietava“
Žinoma, kad 2013 m. rungtyniavo tuometinėje Jonavos „Lietavoje“, kuri žaidė Pirmoje lygoje.
2016 m. Jonavos „Lietava“ debiutavo A lygoje. 2016 kovo 6 d. A. Rocys debiutavo A lygoje jonaviškių gretose rungtynėse prieš FK Sūduva.
2016 m. birželio 30 d. atstovaudamas Lietavos B ekipai, pelnė tris įvarčius Antros lygos rungtynėse prieš Alytaus „Dainavą–2“–SRC. Jonaviškiai sutriuškino varžovus rezultatu 16-0.
FK „Jonava“
Nuo 2019 m. atstovavo „Jonavos“ klubui. 2019 m. liepos 3 d. rungtynėse prieš „Nevėžį“ pasižymėjo pelnydamas įvartį.
2020 m. birželio 26 d. pelnė įvartį Pirmos lygos rungtynėse prieš „Nevėžį“.
2022 m. „Jonavos“ klubas pateko į A lygą. Debiutavo aukščiausioje šalies lygoje 2022 m. kovo 4 d. rungtynėse prieš „Žalgirio“ klubą. Šiose rungtynėse vilniečiai sutriuškino jonaviškius rezultatu 6:0.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Stuomeniškiai
Stuomeniškiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, Krekenavos RP, 6 km nuo Krekenavos, prie kelio. Rytiniu kaimo pakraščiu teka Nevėžis.
Šioltozero vepsų etnografinis muziejus
Šioltozero Riuriko Lonino vepsų etnografinis muziejus (, arba Šoutjärven vepsläine etnografine muzei) – vienintelis Rusijoje muziejus, reprezentuojantis daiktinę ir dvasinę vepsų kultūrą, Karelijos valstybinio kraštotyros muziejaus filialas.
Įkurtas 1967 m. Riuriko Lonino iniciatyva. 1967–1980 m. turėjo liaudies muziejaus statusą, 1980 m. tapo Karelijos valstybinio kraštotyros muziejaus skyriumi, o nuo 1987 m. – šio muziejaus filialu. Muziejus stovi Karelijos Respublikos Paonegės rajono Šioltozero kaime. 1967 m. buvo atidarytas Šioltozero bibliotekos pastate, vėliau buvo įsikūręs internato pastate Goristojos g. 16, o nuo 1991 m. muziejus įsikėlė į Melkino namą, XIX a. pradžios medinės architektūros paminklą. Muziejaus pastatas – vietinio pasiturinčio valstiečio Melkino namas.
Muziejaus fonduose yra daugiau kaip 7000 etnografinių eksponatų. Dauguma muziejaus fondo objektų surinkta Karelijos (Rybreka, Šokša ir Šioltozeras), Leningrado ir Vologdos sričių kaimuose.
Muziejuje yra tokie teminiai skyriai: „Paonegės vepsų istorija, buitis ir ūkis“, „XIX a. pabaigos – XX a. pradžios valstiečio trobos interjeras“, „Ūkio kiemas“, taip pat atidaryta paroda „Šiuolaikinių vepsų kultūra“.
Ilšu-rabis
Ilšu-rabis ( Il-šu-rabi) – Pašimės regiono, buvusio pietinėje Mesopotamijoje, valdytojas, valdęs apie 2250 m. pr. m. e.; buvo Akado imperijos valdovo Maništušu vasalas. Elamą tuo metu valdė kitas Maništušu vasalas Ešpumas (rezidavo Sūzuose).
Ilšu-rabio stela
Yra išlikęs Išu-rabio reljefas, aptiktas Tel Abu Šijoje (ši vietovė įėjo į Pašimės regioną). Ant stelos esama tokio įrašo:
"„Dievui Šudai, Ilšu-rabis iš Pašimės, karys, atgabeno šią statulą. Tegu tasai, kuris ištrins [šį] vardą nesusilaukia palikuonio; tegu jis neužsitarnauja [sau] vardo.“"
- Ilšu-rabio stelos įrašas.
Maništušu obeliskas
Maništušu obelisko įraše keletą kartų paminėtas Ilšu-rabio sūnus Ipulumas, drauge (kaip Pašimės valdytojas) paminėtas ir pats Ilšu-rabis:
"(dumu) il-su-ra-bi2 ensi2 ba-si-me{ki} „Ilšu-rabio, Pašimės valdytojo, [sūnus]“"
- Manishtushu Obelisk
Rustamas Kasimdžanovas
Rustamas Kasimdžanovas (, g. 1979 m. gruodžio 5 d. Taškente, Uzbekijos TSR) – Uzbekijos totorių šachmatų didmeistris, nugalėjęs 2004-ųjų FIDE pasaulio čempionate ir tapęs čempionu.
Šachmatų karjera
thumb|left|Kasimdzhanov (1999) Pirmasis geras Kasimdžanovo rezultatas buvo 1998-aisiais laimėtas Azijos čempionatas. Kiti svarbūs rezultatai turnyruose – 1999-ųjų pasaulio jaunimo čempionate pasiekta antroji vieta, pergalė Esene 2001-aisiais ir pirmoji vieta Pamplonoje 2002-aisiais (ten po papildomos Blitz partijos aplenkė Viktorą Bologaną, pagrindiniame turnyre surinko 3,5 taško iš 6), 8 taškai iš 9 Vlisingeno turnyre 2003-aisiais. 2005 Pune Kasimdžanovas dalijosi pirmają vietą su Liviu Dieter Nisipeanu, surinkęs 6 taškus iš 9. 2000-ųjų šachmatų olimpiadoje, žaisdamas už Uzbekiją pirmojoje lentoje, surinkęs 9,5 taško iš 12, individualiai užėmė trečią vietą. , o 2002 liko antras FIDE šachmatų pasaulio taurėje (finale pralaimėjo Višvanatanui Anandui). Kasimdžanovas du kartus (1999-aisiais ir 2002-aisiais) žaidė Koruso šachmatų turnyre Wijk aan Zee mieste, bet abu kartus rezultatai buvo prasti: 1999-aisiais jis buvo 11-as iš 14, surinkęs 5 taško iš 13, o 2002-aisiais – 13-as iš 14, surinkęs 4,5 taško iš 13.
Basa
thumb|left|150px|Basos damathumb|250px|right|Basos Santjago bažnyčia thumb|250px|right|Basos turgus trečiadieniais vyksta buvusioje geležinkelio stoties aikštėje
Rustamas Kasimdžanovas
FIDE pasaulio čempionas
2004 m. FIDE pasaulio čempionate Kasimdžanovas laimėjo mini mačus prieš Alechandrą Ramiresą, Ehsaną Ghaemą Mahami, Vasilijų Ivančiuką, Zoltaną Almasi, Aleksandrą Grisčiuką ir Veseliną Topalovą. Po šių pergalių Kasimdžanovas žaidė šešių partijų mačą čempionato finale su Maiklu Adamsu.
Po pagrindinių šešerių partijų Kasimdžanovo-Adamso mačo rezultatas buvo 3:3. Čempiono išaiškinimui pagal varžybų reglamentą buvo žaidžiamos dviejų greitųjų partijų (po 25 min) mačas. Kasimdžanovas laimėjo pirmąją greitąją partiją, o antrąją sužaidė lygiosiomis ir tapo FIDE pasaulio šachmatų čempionu.
Basa
Basa – miestas ir savivaldybė Ispanijos pietuose, Andalūsijoje, Granados provincijoje, Basos komarkoje, greta 1488 m aukščio Chabalkono kalno.
Rustamas Kasimdžanovas
Kiti pasaulio čempionatų rezultatai
right|thumb|170px| 2005-ųjų FIDE pasaulio čempionatas Kasimdžanovui susiklostė nesėkmingai. Ten jis dalijosi 6-7 vietas su Maiklu Adamsu.
Basa
Istorija
Rajonas aplink Basą buvo gyvenamas nuo priešistorinių laikų. Juos primena 1971 m. liepos 22 d. atrasta „Basos dama“. Miestas įsteigtas romėnų laikais IV a. pr. m. e. ir pavadintas Basti vardu. Jis buvo svarbus romėnų Tarako srities komercinis centras. Basos vyskupija įsteigta 306 m. Senovinė San Maksimo bažnyčia, įsteigta vizigotų karaliaus Rekaredo apie 600 m. Kraštą užėmus musulmonams katedra 713-1489 m. buvo paversta į mečetę. Miestas liko pagrindiniu komerciniu centru su daugiau kaip 50 tūkst. gyventojų, vienų iš trijų svarbiausių miestų Granados karalystėje. 1489 m. per Rekonkistą, miestą po septynių mėnesių apgulties užėmė karalienės Izabelės Kastilietės kariuomenė. Jos pabūklas vis dar papuošia Alamedą. 1810 m. rugpjūčio 10 d. šalia miesto prancūzų pajėgos nugalėjo didelę ispanų kariuomenę.
Keliai
Pro Basą dar I a. nutiestas Augusto kelias „Via Herculea“, jungęs Antekerą ir Kartacheną. Šiandien Basa pasiekiama tuo pačiu maršrutu nutiestu plentu A92 iš Almerijos arba Sevilijos ties Gadiksu pasukus keliu A92N šiaurės rytų kryptimi. 2003 m. pašalinus pavojingiausias kelių kreives maršrutas tapo saugesnis ir greitesnis. Nuo Viduržemio magistralės E15 pasiekiama keliu A334 nuo Santa Barbaros pasukus vakarų kryptimi, iš Malagos – keliais A45 arba A46 iki plento A92 ir pasukus į rytus.
Rustamas Kasimdžanovas
Karjera po 2005 FIDE čempionato
2005 Kasimdžanovas dalyvavo Linareso šachmatų turnyre, bet ten užėmė paskutinę vietą, surinkęs 4 taškus iš 12.
Basa
Keliai
1885–1985 m. veikė ir geležinkelis Mursija – Granada, tačiau jį nukonkuravo automobilių transportas. Basos geležinkelio stoties aikštėje trečiadieniais vyksta turgūs, buvusi trasa tapo automagistrale, o geležinkeliui atminti buvusios pervažos vietoje pastatytas paminklas.
Gyventojai
Tarp 1950 m. ir 1985 m. gyventojų skaičius mažėjo dėl emigracijos į Kataloniją ir Levantą, be to, nemažai gyventojų vyko laikiniems darbams į Prancūziją, Vokietiją, Šveicariją.
Rustamas Kasimdžanovas
Karjera po 2005 FIDE čempionato
2006-aisiais Kasimdžanovas laimėjo Korsikos šachmatų turnyrą.
Basa
Gyventojai
2007 m. pačioje Basoje gyveno 23 287 gyventojai, kitose savivaldybės gyvenvietėse: Baule – 181, La Chamule – 37, Rio de Basoje – 100, Benasebadoje – 16 gyventojų.
Ekonomika
Basa – žemės ūkio kraštas. Auginami miežiai, migdolai, alyvmedžiai, išplėtotas mėsos apdirbimas, sūrių gamyba. Veikia apie 1450 prekybos ir paslaugų įmonių, tarp jų 26 kavinės ir restoranai, turistams turima 318 vietų viešbučiuose ir pensionuose.
Turistus traukia Nacionalinis archeologijos muziejus, Siera Basos nacionalinis gamtos parkas, Chabalkono kalnas, Negratino tvenkinys, fiestos, nuo 1903 m. „Plaza de Toros“ vykstančios koridos.
Rustamas Kasimdžanovas
Karjera po 2005 FIDE čempionato
2007-aisiais Kasimdžanovas dalyvavo dar FIDE pasaulio čempionato Kandidatų mačuose. Pirmajame ture jo oponentas buvo Borisas Gelfandas. Jų mače visos šešios partijos baigėsi lygiosiomis. Tačiau papildomą mačą laimėjo B. Gelfandas rezultatu 2,5 – 0,5. , todėl Kasimdžanovui teko trauktis iš turnyro.
Kristupas Valadkovičius
Kristupas Valadkovičius (apie 1600–1670) – LDK valstybinis veikėjas. Minsko žemės raštininkas, Naugarduko vaivada nuo 1658 metų.
Biografija
Lietuvos bajorų Valdkovičių giminės atstovas, herbo „Radwan“ savininkas.
Šeima
Buvo vedęs keturis kartus. Turėjo tris dukteris.
Sofija Konstancija 1652 metais ištekėjo už Lietuvos didžiojo maršalkos, kunigaikščio Aleksndro Hilario Palubinskio. Kita duktė, Janina, tapo Trakų kašteliono Mykolo Kristupo-Kiršenšteino žmona.
Šviesybė
miniatiūra|Jo Šviesioji Aukštybė monsinjoras Pantjevro kunigaikštis Liudvikas, 1742–1753 m. (Žanas Markas Natjė) Šviesybė, arba Šviesioji Aukštybė (Jo ar Jos Šviesybė, Šviesioji Aukštybė, priklausomai nuo asmens lyties) – istorinis ir kelių šiuolaikinių monarchijų vartojamas titulavimo žodis ir pagarbus kreipinys. Taip pat naudotas Venecijos, Genujos, Lukos respublikų (vadintų šviesiausiosiomis respublikomis) dožų.
Vokietijoje
„Šviesybės“ atitikmuo vokiečių kalboje yra už Erlaucht ('kilnybė', 'prakilnybė') aukštesnis titulavimo žodis Durchlaucht ('skaistybė'). Karolio IV 1375 m. jis suteiktas Šventosios Romos imperijos elektoriams (kurfiurstams). XVII a. Durchlaucht imtas naudoti visų imperijos kunigaikščių, o Erlaucht – grafų.
Prancūzijoje
Prancūzijos karalystėje vyriausieji kraujo princai – santuokiniai vaikai iš karaliaus vyriškosios linijos – buvo tituluojami šviesiosiomis aukštybėmis ; kiti kraujo princai vadinti karališkosiomis aukštybėmis.
Stūpkalnis
Stūpkalnis – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Kražių, kalvotoje vietoje šalia kelių ir  sankirtos. Toliau rytuose teka Kražantė. Veikia budizmo centras „Stupkalnis“ (Deimantinio Kelio budizmo mokykla).
Skuodo rajono savivaldybės R. Granausko viešoji biblioteka
Veikla
miniatiūra|left|Skaitytojų aptarnavimo skyrius (Kultūros centre)
Veikia skyriai: Ūkio, Dokumentų komplektavimo ir informacinių technologijų, Vaikų literatūros skyrius. Be centro Skuode veikia 15 bibliotekos filialų ir 5 knygų išdavimo punktai rajono kaimuose ir miesteliuose.
Viešoji biblioteka leidžia knygas žemaičių kalba: „Blezdingas prasklēd žėidus“ (2019, 160 p.), „Cīrulielis“ (2015, 109 p.), „Skaituom žemaitėškā“ (2013, 80 p.), „Koram žemaitėškā“ (2011, 52 p.), „So meilė tievėške“ (2008, 189 p.). Kita žemaitiška veikla: konkursai „Skaitome žemaitiškai“,  „Kuriame žemaitiškai“, žemaičių kalbos diktantai, pravedami  pagal Juozo Pabrėžos žemaitiškos rašybos taisykles.
Istorija
Nuo 1952 m. knygas pradėta klasifikuoti pagal Tropovskio „Dešimtainę klasifikaciją“. 1953 m. įkurtas Vaikų literatūros skyrius. 1954 m. buvo pradėtas naujų knygų katalogavimas. 1959 m. biblioteka įsitraukė į kraštotyrinę veiklą, pradėjo organizuoti kartoteką. 1963 m. biblioteka įsikūrė dabartiniame kultūros centro pastate. Tais metais įvestas laisvas skaitytojų priėjimas prie fondų. Nuo 1966 m. pradėtas komplektuoti gramofono plokštelių fondas (Muzikos skyriaus pradžia).
1992 m., sujungus švietimo ir kultūros skyrius, 8 kaimo bibliotekos tapo mokyklų bibliotekomis. 1999 m. reorganizuota vieša biblioteka ir mokyklų bibliotekos į Skuodo viešąją biblioteką, pavaldžią savivaldybei. 2001 m. bibliotekoje pradėta diegti LIBIS programa, imta pildyti elektroninė straipsnių duomenų bazė. 2005 m. bibliotekos administracija ir komplektavimo skyrius persikėlė į atskiras patalpas Birutės g. 8.
2015 m. bibliotekai buvo suteiktas prozininko, dramaturgo, eseisto Romualdo Granausko (1939–2014) vardas. Žymint šį svarbų įvykį prie bibliotekos pastato taip pat buvo atidengta atminimo lenta. Rašytojas mokėsi, o paskui mokytojavo Skuodo rajono Mosėdžio mokykloje, dirbo Skuodo laikraščio redakcijoje. Bibliotekoje jo atminimui įrengta nuolatinė ekspozicija, kurioje yra artimųjų padovanoti rankraščiai, knygos, žvejybos įrankiai, šachmatai, keletas asmeninių daiktų. 2020 m. buvo vykdomi užsitęsę naujos bibliotekos statybos darbai S. Dariaus ir S. Girėno g. 25b, numatyta darbų pabaiga – 2021 m. lapkričio 30 d. 2023 m. sausio 26 d. naujoji biblioteka iškilmingai atidaryta.
Čapeltonas (Jamaika)
Čapeltonas  – Jamaikos miestas šalies centrinėje dalyje, Klarendono parapijoje. Yra Šv. Pauliaus anglikonų bažnyčia, vidurinė mokykla, ligoninė.
Sportas
Chapelton Maroons FC – futbolo klubas;
Stadionas
„Chapelton“ sporto kompleksas – vietos klubo namų aikštė, viena moderniausių ir geriausiai įrengtų futbolo aikštelių Jamaikoje. Kompleksas tapo bendruomenės susitelkimo centru; naudojamas ir kitiems sporto bei kultūros renginiams.
Kybarčių dvaro koplyčia
Kybarčių dvaro koplyčia – dvarininkų Rusteikų laidojimo koplyčia, stovinti Šiaulių rajone, Kužių seniūnijoje, Kybarčių kaimo senosiose kapinėse. Pasiekiama iš kelio, ties kryžkelės rodykle į Gilaičius ir link Kybarčių ąžuolo, pasukus į priešingą pusę (į pietus) pro sodybą, toliau paėjus apie 300 m per dirbamus laukus iki buvusių kapinių kalnelio. Raudonų plytų ir akmens mūro koplyčia su laidojimo rūsiu atstatyta, pritaikyta atlikti religinėms apeigoms. Gretimoje aplinkoje kapinės sunykusios. Nuo 2017 m. koplyčia įrašyta į Kultūros paveldo registrą. miniatiūra|220px|left|Koplyčios interjeras
Istorija
Kybarčių kapinės įkurtos maždaug XIX a. 2 dešimtmetyje. 1879 m. vietos savininkui Stanislovui Rusteikai čia leista pastatyti koplyčios formos mauzoliejų pagal inžinieriaus Simono Gorskio projektą. Tačiau buvo pastatyta kitokia, neatitinkanti antikos architektūros kanonų – akmenų ir plytų mūro deriniu pagrįsta funkcionali koplyčia.
Kafeklubenas
miniatiūra|400px|Kafenklubeno sala iš oro Kafeklubeno sala arba Kavos klubo sala  – nedidelė sala, esanti šalia šiaurinės Grenlandijos pakrantės. Ji laikoma labiausiai į šiaurę nutolusiu sausumos tašku pasaulyje.
Kybarčių dvaro koplyčia
Istorija
Kybarčių šventovėje viešos Mišios aukotos iki XX a. 7-ojo dešimtmečio pradžios, kol sovietų valdžia tai daryti uždraudė visose Lietuvos katalikų koplyčiose. Koplyčia buvo palikta likimo valiai, suniokota. Paskutiniais sovietmečio metais koplyčia stovėjo jau be stogo ir langų, apardytomis sienomis, išplėštomis kriptomis.
Kafeklubenas
Geografinė padėtis
Nuo Šiaurės ašigalio Kafeklubeno sala yra nutolusi 707 km. Ji išsidėsčiusi į šiaurę nuo Frederiko E. Hydo fjordo, 37 km nutolusi į rytus nuo Moriso Džezupo kyšulio ir yra į vakarus nuo Bridžmano kyšulio. Sala yra apytiksliai 1 km ilgio.
Kybarčių dvaro koplyčia
Istorija
XX a. pabaigoje ji Rusteikų giminės palikuonių pastangomis buvo atkurta ir naujai įrengta. 1996 m. pašventino vyskupas Eugenijus Bartulis. Sekmadienines Mišias aukoti važiavo Kurtuvėnų parapijos klebonas.
Šiaurės jūrų kelias
thumb|240px|right|{{legend|blue|Šiaurės jūrų kelias}}{{legend|red|Kelias per [[Sueco kanalas|Sueco kanalą}}]] Šiaurės jūrų kelias (🇷🇺) – Rusijos laivybinė magistralė Arktyje, jungianti europinę ir azijinę Rusijos dalis per Arkties vandenyno jūras.
Kybarčių dvaro koplyčia
Architektūra
Koplyčios pastatas kompaktinis, stačiakampio plano, vieno aukšto su pastoge ir laidojimo rūsiu. Stogas dvišlaitis, su kalto metalo kryžiumi ant priekinio kraigo. Sienos sumūrytos iš keraminių plytų, su skaldytų lauko akmenų mūro intarpais visuose fasaduose. Statinį juosia profiliuoti pastogės karnizai su frizine juosta. Priekiniame fasade, virš įėjimo durų, ant plytų mūro konsolės įtaisyta Švč. Mergelės Marijos su kūdikiu skulptūrėlė. Koplyčioje yra altorius, pakabintas Rusteikų giminės herbas, genealoginis medis. Įėjimas į rūsį su kriptomis įrengtas viduje, medžio lentų grindyse, su pakeliamu dangčiu.
Kafeklubenas
Istorija
Kafeklubeno salą pirmą kartą pamatė amerikiečių tyrinėtojas Robertas Piris 1900 m. Visgi sala pirmą sykį aplankyta tik 1921 m. Pirmasis į ją išlipo danų tyrinėtojas Lauge Kochas, kuris ir davė salai vardą pagal kavos klubą, įsikūrusį Danijos mineralogijos muziejuje.
Šiaurės jūrų kelias
Ilgis nuo Archangelsko iki Providenijos – 6 700 km, nuo Archangelsko iki Vladivostoko – 11 400 km (Arkties ir Ramiojo vandenyno jūromis). Svarbiausia Arkties ekspedicijų bazė Archangelskas, svarbiausi uostai: Igarka, Dudinka, Diksonas, Tiksis, Pevekas, Providenija.
Kafeklubenas
Istorija
1969 m. kanadiečių mokslininkai nustatė, kad sala yra 750 m arčiau Šiaurės ašigalio, nei Moriso Džezupo kyšulys. Nuo tada ji laikoma šiauriausiu sausumos tašku pasaulyje.
Šiaurės jūrų kelias
Navigacijos trukmė – 2–4 mėnesiai per metus, dažnai naudojami ledlaužiai. Gabenama kuras, technika, maisto produktai, mediena. Pirmoji per vieną navigaciją 1932 m. perplaukė Oto Šmito vadovaujama ekspedicija laivu „Сибиряков“.
Kafeklubenas
Istorija
Vėliau buvo rastos kelios labiau į šiaurę nutolusios uolos, žymiausia kurių yra Odako uola. Nuo to laiko netyla diskusijos, kas turi būti laikoma šiauriausiu sausumos tašku – Kafeklubeno sala ar šios uolos. Visgi šios uolos nėra ilgalaikės – jas dažnai sugriauna judantys ledo luitai ar paskandina jūros vanduo.
Mažeikių viešoji biblioteka
Istorija
1950 m. biblioteka tapo rajonine, 1975 m. persikėlė į naują trijų aukštų pastatą, kuriame yra iki šiol. 1976 m. perėjus į centralizuotą sistemą, rajoninė biblioteka tapo Centrine biblioteka su 21 kaimo ir 2 miesto filialais. 1985 m. įkurtas trečiasis miesto filialas. 1995 m. biblioteka pavadinta Mažeikių rajono savivaldybės viešąja biblioteka. 2014 m. kovą pradėta bibliotekos pastato rekonstrukcija, kol 2016 m. vasario 15 d. ji vėl atidaryta.
Filialai
2022 m. gegužę bibliotekoje buvo 24 padaliniai:
Uždarytas filialas:
Eurokos
Kosmetikos parduotuves „Eurokos“ valdanti bendrovė „Kosmelita“ 2020 m. uždirbo 3,453 mln. eurų grynojo pelno – 61 proc. daugiau nei 2019 metais (2,144 mln. eurų). Bendrovės pajamos per metus mažėjo 7,2 proc. iki 32,451 mln. eurų (34,967 mln. eurų). „Kosmelitoje“ 2020 m. dirbo ~782 darbuotojai. Bendrovė 2020 metų pabaigoje Lietuvoje valdė 125 parduotuves.
New York World Building
New York World Building – dangoraižis, stovėjęs Niujorko mieste 1890–1955 m. Pastatą suprojektavo architektas George Browne Post. 1890–1894 m. pastatas buvo aukščiausias Niujorke. Tai buvo pirmasis statinys, aukščiu pralenkęs Niujorko Trejybės bažnyčią. Kiek šis pastatas turėjo aukštų, nesutariama, pastaruoju metu tyrinėtojai mano, kad jų galėjo būti 16 ar 18.
1955 m. nugriautas.
Uralo federalinė apygarda
Uralo federalinė apygarda  – viena iš aštuonių Rusijos federacijos federalinių apygardų.
Įkurta 2000 m. gegužės 13 d. Rusijos prezidento įsakymu. Nuo 2020 m. lapkričio 9 d. Rusijos federacijos prezidento atstovas apygardoje yra Vladimiras Jakuševas (Владимир Владимирович Якушев).
Stūriškiai
Stūriškiai – viensėdis Pakruojo rajono savivaldybėje, 8 km nuo Rozalimo.
Uralo federalinė apygarda
Geografija
Uralo federalinės apygardos ribos eidamos per Uralo kalnus, vietomis dalinai apima ir vakarines šios kalnų grandinės dalis priskiriamas Europos žemyno šiaurės vakarams. O pagrindinė dalis yra Azijos žemyno šiaurės vakaruose – apima Uralo kalnų visą rytų regioną ir Vakarų Sibiro lygumą. Jos plotas – 1 818 497 km².
Šiaurėje išeina prie Karos jūros, pietuose ribojasi su Kazachstanu, pietvakariuose su Pavolgio federaline apygarda, šiaurvakariuose su Šiaurės Vakarų federaline apygarda, rytuose su Sibiro federaline apygarda.
Apygardos teritorija sudaro 10,62 % Rusijos Federacijos teritorijos. 2022 m. sausio 1 d. gyveno 12 294 961 gyventojas. Administracinis centras ir stambiausias miestas – Jekaterinburgas.
Administracinis suskirstymas
Uralo federalinė apygarda užima keturias Rusijos Federacijos sritis ir dvi autonomines apygardas:
Didžiausi miestai
thumb|150px|right|[[Jekaterinburgas]] thumb|150px|right|[[Čeliabinskas]] thumb|150px|right|[[Tiumenė]]
Tautinė sudėtis
thumb|200px|right|Uralo federalinės apygardos tautinė sudėtis
Anarchija (tarptautiniai santykiai)
Tarptautinių santykių teorijoje anarchija – sąvoka, reiškianti jog valstybių tarpusavio sąveika yra nekontroliuojama, o pačios valstybės nepaklūsta jokiam aukštesniam valdymo organui. Skirtingai negu valstybių vidaus politikoje, tarptautinėje sistemoje nėra jokio suvereno, kuris galėtų priversti paklusti tarptautinei teisei, laikytis nustatytų normų, spręsti tarpusavio ginčus ar vykdyti kitas su valdymu susijusias funkcijas.
Vieni politikos mokslų atstovai naudoja sąvoką „anarchija“ norėdami pabrėžti chaotišką pasaulio pobūdį ar atkreipti dėmesį į jame egzistuojančią netvarką arba priešpriešą, tuo tarpu kiti tiesiog traktuoja anarchiją kaip tarptautinės sistemos santvarkos atspindį, kurio esminis bruožas yra nepriklausomos tarpusavyje konkuruojančios valstybės be jokios centralizuotos ir jas kontroliuojančios valdžios.
Anarchijos sąvoka yra pradinis išeities taškas realizmo, liberalizmo, neorealizmo ir neoliberalizmo tarptautinių santykių teorijose. Konstruktyvistai laikosi nuomonės, jog anarchija yra esminė tarptautinės sistemos sąlyga. Vienas iš įtakingiausių moderniųjų konstruktyvizmo mąstytojų, Alexander Wendt, dažnai yra cituojamas kaip frazės „Anarchija yra tai, ką valstybės iš jos sukuria“ autorius. Ši mintis reiškia tai, jog anarchija tarptautiniuose santykiuose nėra duotybė (kaip kad galvoja daugumos kitų šios disciplinos srovių teoretikai), ir ji veikiau turėtų būti traktuojama kaip sistemoje veikiančių valstybių sukurtas socialinis konstruktas.
Etimologija
Žodis „anarchija“ pažodžiui reiškia „be vado“. Žodyje suduriamas graikiškas priešdėlis „an-“, kuris reiškia „be“, su indoeuropietiška šaknimi „arkh“, kuri reiškia „pradėti“ arba „imtis vadovauti“. Šis žodis yra perimtas iš senovės graikų kalbos (ἀναρχία-anarchia) ir reiškia „vado nebuvimas“. Bendrine prasme, anarchija pamažu tapo sąvoka, apibūdinančia tiek valdovo nebuvimą, tiek netvarką, kuri atsiranda dėl suvereno neegzistavimo. Lietuvių kalbos žodynas anarchiją apibrėžia kaip „visuomenės padėtį, kai nėra organizuotos valdžios, įstatymų, privalomų elgesio normų“.
Teorinės mokyklos
Nors trys pagrindinės klasikinės tarptautinių santykių teorijos ir jų neo-atmainos (realizmas, neorealizmas, liberalizmas, neoliberalizmas ir konstruktyvizmas) sutaria, jog tarptautinė pasaulio sistema yra anarchiška, tačiau jos skiriasi savo aiškinimais ką valstybės daro arba turėtų daryti, norint išspręsti šią problemą.
Realizmas
Realistinė tarptautinių santykių teorija teigia, jog valstybės yra pagrindiniai galios žaidėjai tarptautinėje politikoje. Realistai, reaguodami į anarchišką pasaulio santvarką, veikia remdamiesi „savipagalbos“ principu. Jie tiki, jog siekiant saugumo galima pasikliauti tik savimi. Realistai mano, kad anarchiškoje sistemoje valstybių elgesys iš esmės yra motyvuotas siekio išlikti, kurį jos interpretuoja besiremdamos santykiniais paskaičiavimais. Tai reiškia, jog padidėjęs vienos valstybės saugumas automatiškai veda prie kitos valstybės saugumo sumažėjimo. Todėl visos valstybės yra priverstos nuolat turėti omenyje, kad jų konkurentai gali turėti daugiau galios. Be to, kiti gali bandyti įgauti daugiau galios, tad valstybės yra verčiamos imtis identiškų galios didinimo veiksmų, kas veda prie konkurencijos ir balansavimo tarptautinėje sistemoje.
Pagal klasikinį realistų mąstytoją Nikolą Makiavelį, galios troškimas yra užprogramuotas netobuloje žmonijos prigimtyje, kuri pasireiškia ir politiniame gyvenime. Tai verčia valstybes beatodairiškai siekti didinti savo pajėgumus. Kitas tradicinis realistų mąstytojas, Hansas Morgentau, teigia, jog „tarptautinė politika yra kova dėl galios“. Jis taip pat priduria, jog „kova dėl galios yra universali tiek laike, tiek erdvėje.
Realistinio aiškinimo epicentre yra įsitikinimas, jog galia gali būti apibrėžta karinėmis sąvokomis. Realizmas teigia, jog didesnė karinė galia padeda valstybėms įgyvendinti savo galutinius tikslus, nesvarbu, kokie jie bebūtų (hegemonija – puolamojo realizmo, o galios balansas – gynybinio realizmo atstovams). Savo 1988 m. straipsnyje „Anarchija ir bendradarbiavimo ribos“ Joseph Greico rašė, jog „realistams tarptautinė anarchija sukuria konkurenciją ir konfliktus tarp valstybių bei kliudo joms bendradarbiauti, netgi kai jas sieja bendri interesai“. Todėl realistai nemato jokios prasmės tikėjime, jog valstybės kada nors galės pasitikėti viena kita. Tad jos privalo kliautis tik savimi (savipagalbos principu) anarchiškoje tarptautinių santykių sistemoje. Valstybė, siekianti užsitikrinti savo pačios saugumą, automatiškai kels grėsmę kitų valstybių saugumui. Šis užburtas nesaugumo ratas dar yra žinomas kaip „saugumo dilema“.
Neorealizmas
Dėl anarchijos atsirandantis savipagalbos principas taip pat yra ir struktūrinio realizmo bei neorealizmo pagrindas. Neorealistai dažnai yra vadinami struktūralistais, nes jie tiki, jog didžioji dauguma svarbių įvykių tarptautinėje politikoje gali būti paaiškinti per tarptautinės sistemos struktūros ir jos esminio bruožo – anarchijos – prizmę. Jeigu klasikiniai realistai, tokie kaip Makiavelis ir Morgentau, galios politiką kildino daugiausiai iš žmonijos prigimties, tai neorealistai ypatingai pabrėžia anarchijos elementą.