cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Magelaninis pingvinas
Apsauga
2020 m. Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis magelaninis pingvinas yra nekelianti susirūpinimo rūšis, neseniai klasifikuota kaip beveik nykstanti. Populiacijos gausios (2–3 milijonai individų), bet mažėjančios.
Magelaninio pingvino populiacijos mažėjimo priežastys:
Rūšies apsaugos veiksmai:
Lipovas (Štabino valsčius)
Lipovas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Štabino valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietvakarius nuo Štabino, 22 km į pietus nuo Augustavo ir 61 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Preilių savivaldybė
Preilių savivaldybė  – administracinis vienetas pietryčių Latvijoje, Latgaloje. Ribojasi su Jekabpilio, Varaklianų, Rėzeknės, Kraslavos, Aukštutinės Dauguvos ir Lyvanų savivaldybėmis. Plotas 1413,4 km², 16 759 gyventojų (2021 m.). Administracinis centras – Preiliai.
Istorija
Ankstesnioji Preilių savivaldybė sudaryta 2000 m. reformos metu iš Preilių rajono dalies, 2009 m. praplėsta. Buvo suskirstyta į 4 valsčius ir 1 miestą, turėjo 364 km² plotą ir 8 948 gyventojų (2021 m.). Administracinis centras buvo Preiliuose.
Suskirstymas
Savivaldybė skirstoma į 14 valsčių ir 1 miestą:
Malojė Lugovojė
Malojė Lugovojė  – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Lugovojės kaimo gyvenvietės kaimas į šiaurę nuo Lugovojės. 2010 m. buvo 1 081 gyventojas.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas rusiškos kilmės. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kenigsbergo rajono, vėliau Kaliningrado rajono kaimas, nuo 1959 m. gegužės 27 d. Bagrationovsko rajono, nuo 1965 m. sausio 12 d. iki 2008 m. birželio 30 d. Gurjevsko rajono Lugovojės apylinkės kaimas.
Pamokslininkas su kulkosvaidžiu
Pamokslininkas su kulkosvaidžiu  – 2011 m. JAV sukurtas nuotykių filmas, pasakojantis tikrą buvusio baikerio Semo Čildreso atsivertimo į krikščionybę istoriją ir jo labdaringą veiklą Ugandoje. Filmas dalinai paremtas knyga vaikams „Another Man's War“.
Filmo premjera įvyko 2011 m. Toronto tarptautiniame kino festivalyje.
Siužetas
Kol Semas sėdėjo kalėjime, jo žmona Lyn metė striptizo šokėjos užsiėmimą, susirado nuolatinį darbą bei pradėjo lankytis bažnyčioje. Semui tai nepatinka, tačiau viskas staiga pasikeičia, kai jis su draugu Doniu suorganizuoja apiplėšimą. Šis pavyksta, o vyrai sprukdami paima pakeleivį. Jis staiga užpuola juos su peiliu ir Semas kelis kartus jam smogia. Kūną jie išmeta pakelėje, tačiau įvykdyta žmogžudystė sukrečia Semą ir jis nusprendžia keistis: pradeda lankyti bažnyčią, susiranda darbą, atsikrato priklausomybės narkotikams ir atpratina nuo jų Donį. Netrukus sužino, kad jų užpuolikas išgyveno, ir tai palaiko Dievo ženklu.
Semas įkuria savo statybos įmonę, šeima persikrausto į naujus namus, tačiau jo gyvenimas vėl pasikeičia, išgirdus pamokslininką kalbant apie kenčiančius Ugandos gyventojus. Semas nusprendžia vykti į Afriką.
Čia dirbdamas statybose susipažįsta su karininku Dengu ir pamato sukrečiantį pilietinio karo baisumą. Grįžęs namo, Semas imasi statyti bažnyčią visuomenės atstumtiesiems, o neradęs jai pamokslininko – pats joje pamokslauti.
Antruoju Semo projektu tampa vaikų namai Ugandoje. Įsigyjęs žemės, pradeda statybas, nors vietos valdžia tai vertina nepatikliai. Netrukus sukilėliai sudegina visą stovyklą, tačiau Semas vėl viską atstato. Jis nuolatos grįžta namo, kur bando rinkti aukas, tačiau tai sekasi vis sunkiau. Verslas apleidžiamas, šeima pradeda pyktis, o nuolatiniai sukilėlių puldinėjimai verčia griebtis ginklo. Kova atrodo be pabaigos, tačiau Semas, įtikėjęs savo misija, atsisko visko, net šeimos namų ir statybų verslo, kad tik galėtų pagelbėti našlaičiais likusiems vaikams.
Apdovanojimai
Chriso Cornellio daina „The Keeper“ buvo nominuota Auksiniam gaubliui.
Beržamantė
Beržamantė – buvęs viensėdis Pakruojo rajono savivaldybės pietuose, dabar esantis vakarinėje Rozalimo dalyje.
9 m.
9 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Vilniaus dešimtukas
Vilniaus dešimtukas arba Vilniaus grupė – buvusi tarptautinė organizacija, kuri jungė 10 Europos valstybių, siekiančių prisijungimo prie NATO aljanso. Įkurta 2000 m. Vilniuje, Lietuvoje.
Šalys narės
Aljansą įsteigė 9 šalys, o vėliau prie jų prisijungė ir Kroatija. Visos narės sėkmingai įstojo į NATO.
Vygantas Vareikis
Vygantas Vareikis (g. 1960 m. kovo 25 d. Gargžduose) – istorikas, Lietuvos ir Klaipėdos miesto politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1978 m. baigė Gargždų 2-ąją vidurinę mokyklą, 1978–1979 m. dirbo Gargždų „Metalo“ apdirbimo įmonėje šaltkalviu-štampuotoju, 1979–1980 m. studijavo Vilniaus universiteto parengiamuosiuose kursuose. 1980–1985 m. Vilniaus universitete studijavo istoriją, 1989–1992 m. studijavo Vilniaus universiteto istorijos aspirantūroje. 1999 m. Vytauto Didžiojo universitete eksternu apgynė humanitarinių mokslų daktaro disertaciją „Lietuvos šaulių sąjungos karinė ir politinė veikla 1919–1923 metais“ (vadovas – habil. dr. R. Žepkaitė; nuo 1998 m. – habil. dr. L. Truska).
Nuo 1985 m. Lietuvos konservatorijos Klaipėdos fakultetų Marksizmo leninizmo katedros istorijos dėstytojas, nuo 1989 m. Vilniaus universiteto aspirantas. 1993 m. Klaipėdos universiteto politologijos, nuo 1994 m. istorijos katedros dėstytojas, 2001–2017 m. KU Istorijos katedros vedėjas, nuo 2002 m. – docentas, nuo 2010 m. ėjo profesoriaus pareigas Klaipėdos universitete, 2015 m. – suteiktas profesoriaus vardas. 2002–2015 m.- Klaipėdos universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto tarybos narys, nuo 2015 m.- KU Baltijos regiono istorijos ir archeologijos instituto Tarybos narys, 2007–2011 ir nuo 2017 m. Klaipėdos universiteto Senato narys. Stažavosi Centrinės Europos universitete (Budapeštas), Oksfordo universitete (Lady Margaret Hall), Tarptautinėje baptistų mokykloje (Praha), Bredfordo koledže. Skaitė paskaitas Švedijoje (Geteborgo universitetas), Vokietijoje (Greifsvaldo universitetas, FH Nordhausen), Rusijoje (I. Kanto valstybinis universitetas Kaliningrade), Turkijoje (Kilis 7 Aralik universitetas, Kahramanmarašo Imamo Sutdžu universitetas), Prahoje (Tarptautinė baptistų teologinė seminarija), dalyvavo mokslinėse konferencijose ir seminaruose Vokietijoje, Latvijoje, Estijoje, Lenkijoje, Švedijoje, Suomijoje, Rusijoje, Izraelyje, Prancūzijoje, Italijoje, Airijoje, JAV.
2005 m. radijo stotyje „Vox Maris“ kūrė laidų ciklą „99 istorijos apie Klaipėdą“. V. Vareikis ir ši radijo stoties „Vox Maris“ laida laimėjo Lietuvos radijo ir televizijos komisijos kultūrinių laidų konkursą „Pragiedruliai 2006“. 1988–1990 m. – savaitraščio „Mažoji Lietuva“ apžvalgininkas, 1990–1998 m. – dienraščio „Vakarų ekspresas“ politinis apžvalgininkas, „Lithuania in the world“, „Kultūros barai“, portalo alfa.lt autorius (2008 m.), Lietuvos radijo apžvalgininkas (2010–2015 m.), „Šiaurės Atėnų“ bendradarbis, „Kultūros barų“ redkolegijos narys ir bendradarbis, Mažosios Lietuvos istorijos muziejaus tarybos narys (2012–2015 m.). 2008 m. knyga „99 Klaipėdos istorijos“ buvo pripažinta populiariausia knyga Klaipėdoje, 2013 m. bendra istorinė studija parašyta su V. Safronovu ir V. Jokubausku „Kareivinės virtusios Klaipėdos universitetu“ buvo pripažinta populiariausia knyga Klaipėdoje.
Fudziko Nakaja
Fudziko Nakaja (, 1933 m. Saporo) – Japonijos menininkė, dirbanti skulptūros iš dirbtinio rūko žanre.
Biografija
Fudziko gimė 1933 m. Saporo mieste. Jos tėvas Jukichiro Nakaja (1900 – 1962) buvo fizikas ir mokslininkas, dirbęs glaciologijos srityje. Ji mokėsi mokykloje Tokijuje ir baigė Japonijos moterų universiteto aukštąją mokyklą. Po mokyklos baigimo ji išvyko į JAV, kur studijavo Šiaurės – Vakarų universitete. 1957 m. ji baigė universitetą ir įgijo menų bakalauro laipsnį. Po šių studijų baigimo ji išvyko studijuoti tapybą Paryžiuje ir Madride. Ten Fudziko mokėsi iki 1959 m., 1960 m. grįžo į tėvynę. Prancūzijoje ji susipažino su inžinieriumi Billu Kliuveriu. 1962 m. Fudziko tapo jo komandos E.A.T. (en. Experiments in Art and Technology – liet. Eksperimentas mene ir technologijose) nare. 1979 m. pasaulinėje parodoje „Expo“, kuri vyko Osakoje, Japonijoje kompanija „Pepsi“ parengė paviljoną, kurio apipavidalinimas buvo pilnai patikėtas E.A.T. Viena iš programos žvaigždžių tapo futuristines figūras iš rūko sukūrusi jaunoji japonė Fudziko Nakaja. Nuo tų laikų instaliacijos ir skulptūros iš rūko tapo pagrindine jos kūrybos tema. Fudziko Nakaja sukuria skaidrų vandens rūką. Jo lašai susiformuoja dėl didelio spaudimo, po kuriuo skystis yra varomas per specialius antgalius su purkštukais, kurių skersmuo yra milimetro dalelės. Šį metodą sukūrė pati menininkė, dalyvaujant Kalifornijos fizikui Tomasui Mi. 2017 m. menininkė buvo apdovanota Prancūzijos menų ir literatūros ordinu.
Bahavalnagaras
Bahavalnagaras  – miestas rytų Pakistane, Pandžabo provincijoje, netoli Indijos sienos. Pro miestą eina Bahavalpūro-Ludhianos geležinkelis.
Istorija
1690–1955 m. miestas priklausė Bahavalpūro kunigaikštystei.
Braga
Braga – miestas šiaurės vakarų Portugalijoje; savivaldybės centras. Geležinkelio stotis. Stovi Bragos katedra, 7 bažnyčios, 8 muziejai, išlikęs Bragos pilies bokštas, arkivyskupų rūmai, naujieji miesto vartai, XVIII a. rotušė, teatras, daug fontanų.
Istorija
Seniausias Portugalijos miestas. Romėnų laikais vadinta Brakara Augusta. Braga turi ilgą religinio ir prekybinio centro istoriją. XII a. ji tapo Portugalijos arkivyskupijos buveine ir religine šalies sostine. Šiais laikais ji gyvuoja kaip bažnytinė Portugalijos sostinė ir svarbiausias Minjo miestas.
Sportas
Mieste 2004 m. vyko XII Europos futbolo čempionatas.
Sauliai
Sauliai – viensėdis Pagėgių savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Natkiškių, 1 km į pietus nuo kairiojo Timsrupės kranto.
Komtūrija
Apie 1300 m. Vokiečių ordinas turėjo apie 300 komtūrijų, kurios buvo išsibarsčiusios visoje Europoje nuo Sicilijos iki Pabaltijo. Komtūriją sudarydavo viena pilis ir ją supanti teritorija, tad komtūrijos atitiko kaštelionijas arba šatelenijas ne ordinų teritorijose. Skurdžiausios komtūrijos gebėdavo į kariuomenę pasiųsti dešimtį ginkluotų karių, o pajėgiausios - virš tūkstančio ginkluotų karių.
Artūras Šulcas
Artūras Šulcas (g. 1957 m. rugsėjo 8 d. Kriokiškiuose, Šilutės rajonas) – žurnalistas, Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1980 m. baigė Vilniaus konservatorijos Klaipėdos teatro fakultetą, režisierius.
Rotherham United FC
Rotherham United FC – Anglijos futbolo klubas, įkurtas 1925 m. Roderame susijungus Rotherham County ir Rotherham Town komandoms.
Ižora
Ižora  – upė Rusijoje, Leningrado srityje ir Sankt Peterburge; kairysis Nevos intakas. Prasideda Ižoros aukštumoje, 93 m virš jūros lygio. Vidutinis nuolydis – 1,05 m.
1261 m.
1261 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Artūras Šulcas
Biografija
UAB „Brolių Tomkų leidykla“ reporteris, UAB „Poilsio parkas“ administratorius, 2002 m., pirmasis VšĮ „Jūros šventė“ direktorius ir režisierius, VO „Liberalios reformos“ direktorius, televizijos „Balticum“ laidų vedėjas. 2008–2010 m. Klaipėdos apskrities viršininko pavaduotojas. VšĮ „Atvira visuomenė ir jos draugai“ projektų vadovas. 2011-2019 m. Klaipėdos miesto savivaldybės vicemeras. Nuo 2019 m. portalo AtviraKlaipeda.lt apžvalgininkas.
1261 m.
Įvykiai
Nedatuoti
Artūras Šulcas
Biografija
2000–2008 m. ir 2011–2019 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys.
1995 m. Lietuvos liberalų sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos, 2006 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio Klaipėdos miesto skyriaus narys.
1261 m.
Įvykiai
Rugpjūtis
Artūras Šulcas
Biografija
Sutuoktinė Daiva, vaikai Saulė, Edvinas.
Anžela (filmas)
Anžela – 1978 m. sukurtas filmas, mito apie karalių Edipą interpretacija.
Turinys
Grįžęs iš Korėjos karo, Benas sužino, kad jo sužadėtinė Anžela susilaukė sūnaus. Abejodamas, ar vaiko tėvas tikrai yra jis, Benas sutaria su vietiniu mafijos vadeiva Hoganu, jog šis padės atsikratyti vaiku. Kuomet vaikas pagrobiamas, Anžela kreipiasi į policiją bei praneša apie jai žinomą kontrabandos kelią uoste. Po susišaudymo Benas suimamas ir nuteisiamas kelėti iki gyvos galvos.
Praeina 20 metų. Anžela dirba populiaraus restorano administratore ir yra nuolat apsupta jos dėmesio siekiančių vyrų. Netikėta pažintis su gerokai jaunesniu vaikinu apsuka Anželai galva, jiedu pradeda susitikinėti, tačiau tuo metu pasirodo anksčiau laiko iš kalėjimo paleistas Benas. Kankinamas pavydo, jis pradeda persekioti Anželą ir jos meilužį, niekam neįtariant, kad jaunuolis iš tiesų yra Anželos ir jo paties sūnus…
Kurklė (Anykščiai)
Kurklė – viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Kurklių.
Asiniboinas
Asiniboinas  – upė Kanadoje, Saskačevane ir Manitoboje; Raudonosios upės kairysis intakas. Prasideda pietryčių Saskačevane, teka prerijų plynėmis į pietryčius ir rytus. Tipiška lygumų upė, formuoja meandras. Vinipege susilieja su Raudonąja upe. Ties Portaž la Prairu Asiniboinas sujungtas su Manitobos ežeru. 1967 m. upė patvenkta Šelmuto užtvanka.
Svarbiausi intakai: Surisas, Ku Apelio upė (Qu’Appelle).
Nuorodos
thumb|left|240px|Asiniboino baseinas
Altaisoras
Altaisoras yra ežeras Kazachstane, Aktiobės srityje. Nuo Aralo ežeras nutolęs apie 90 km. Altaisoras yra pakilęs 60 m virš jūros lygio. Seniau ežero vietoj buvo druskos lyguma.
Princas Filipas
thumb|left|100px|Princo Filipo herbas thumb|left|100px|[[Britanijos imperijos ordinas (GBE)]]
Princas Filipas, Edinburgo hercogas (Prince Philip, Duke of Edinburgh, 1921 m. birželio 10 d. Kerkyros saloje, Graikijoje – 2021 m. balandžio 9 d. Vindzoro pilyje, Berkšyre, Anglijoje) – buvusios Jungtinės karalystės ir kitų 15 užjūrio teritorijų karalienės Elžbietos II vyras.
Edinburgo hercogas buvo apie 800 organizacijų globėjas arba garbės pirmininkas. Jis ypač domėjosi mokslo ir technikos tyrimais, sportu, jaunimo gerove ir gamtos apsauga. 1956 metais princas Filipas, padedamas vokiečių pedagogo Kurt Hahn, sukūrė jaunimo asmeninio tobulėjimo programą The Duke of Edinburgh's International Award.
Biografija
Graikijos ir Danijos princas Filipas 1921 m. birželio 10 d. gimė ant virtuvės stalo Kerkyros saloje. Jis buvo vienintelis Graikijos karaliaus Konstantino jaunesniojo brolio princo Andriaus ir Batenbergo princesės Alisos sūnus.
Vos sulaukęs 18 mėnesių princas ir jo šeima buvo evakuoti iš Graikijos, šalyje kilus politiniams neramumams. Šeima apsistojo Paryžiuje, o princas Filipas mokėsi Anglijoje, Vokietijoje ir Škotijoje. Karališkojo laivyno koledžą Dartmute jis baigė geriausiais rezultatais iš savo kurso. Antrojo pasaulinio karo metais princas tarnavo Britanijos karo laivuose, kurie buvo pasiųsti į Indijos vandenyną ir Viduržemio jūrą.
Iki 1945 m. jis įgijo vyresniojo leitenanto laipsnį ir dalyvavo Japonijos kapituliacijos ceremonijoje, kuri vyko Tokijo įlankoje.
1939 m. liepą princas Filipas susipažino su princese Elžbieta, būsimąja karaliene. Per karą jie nuolat palaikė ryšius, tačiau poros sužadėtuvės buvo paskelbtos tik 1947 m., o tų pačių metų lapkričio 20 dieną jie susituokė Vestminsterio abatijoje.
Kad galėtų vesti Britanijos princesę, Filipui teko atsisakyti Graikijos ir Danijos princo titulo bei atsiversti iš graikų ortodoksų į anglikonų tikėjimą.
Palminis musangas
Iš gyvūno skrandyje apvirškintų kavamedžio vaisių Indonezijoje gaminama brangi gurmaniška Kopi Luwak kava.
thumb|left|210px|palminis musangas
Pranas Dūmanas
Pranas Dūmanas (1924 m. vasario 24 d. Daukniškių k., Panevėžio r. – 1989 m. spalio 23 d. Anykščiuose) – vargonininkas, chorvedys ir pedagogas.
Biografija
Išmokęs vargonuoti, 1945–1948 m. vargonininkavo Kupreliškio (Biržų r.) bažnyčioje, 1948–1953 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. M. Karka), lankė bendrojo lavinimo vakarinę mokyklą, vargonininkavo Panevėžio Švč. Trejybės bažnyčioje, vadovavo Panevėžio mėsos kombinato ir amatų mokyklos chorams. 1953–1960 m. dėstė muziką ir dainavimą Vabalninko vidurinėje mokykloje, vadovavo moksleivių, kultūros namų ir žemės ūkio mokyklos mišriesiems chorams. 1960–1986 m. muzikos ir dainavimo mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų, vokalinių bei instrumentinių ansamblių vadovas Anykščių J. Biliūno vidurinėje mokykloje. Nuo 1960 m. ilgą laiką jis taip pat dirbo Anykščių vaikų muzikos mokykloje mokytoju, buvo vienas iš pirmųjų šios mokyklos pedagogų. Vaikų choras parengtas šešioms respublikinėms dainų šventėms – 1964 ir 1977 m. moksleivių respublikinių dainų švenčių laureatas, o vyresniųjų klasių mergaičių choras 1967 m. respublikiniame moksleivių festivalyje laimėjo antrąją vietą. Vyresniųjų klasių moksleivių mišrusis choras 1969 m. respublikinės moksleivių dainų šventės konkurse pelnė antrąją vietą, o 1977 m. analogiškoje dainų šventėje pirmąją. Pirmąsias ir kitas prizines vietas choras laimėjo 1976, 1979 ir 1983 m. respublikinėse mokyklų chorų varžybose. Choras turėjo sudėtingesnį repertuarą, surengė nemaža koncertų, lankėsi Latvijoje.
P. Dūmanas nuolat vadovavo moksleivių skudučių ir vokaliniams ansambliams, su kuriais irgi konkursuose pelnė pirmųjų ir kitų prizinių vietų. Keletą metų pedagogas vadovavo Anykščių rajoninių kultūros namų mišriajam chorui ir kitiems meno mėgėjų kolektyvams. 1986–1989 m. mokytojavo Skiemonių ir Dabužių K. Sirvydo mokyklose, vadovavo vokaliniams ir skudučių ansambliams. Buvo Anykščių rajono dainų švenčių vyr. dirigentas ir muzikos mokymo metodinės komisijos pirmininkas, respublikinių dainų švenčių konsultantas, 1969 m. jis apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Rimantas Venckus
Rimantas Venckus (g. 1949 m. rugsėjo 13 d.) – Vilniaus universiteto Dramos teatro režisierius, edukatorius, teatrologas.
Biografija
1973 m. baigė Vilniaus universiteto filologijos fakultetą; 1978–1982 m. mokėsi Maskvos teatro meno institute.
Nuo 1975 m. dirbo VU Kiemo teatre režisieriumi ir scenos kalbos dėstytoju. Tačiau savo pirmąjį spektaklį „Erdvės vidury“ pagal Jono Meko poeziją pastatė 1972 m., dar būdamas VU studentas, V. Limanto vadovaujamos dramos studijos narys. R. Venckus vaidino Kiemo teatro spektakliuose, režisuotuose Vlado Limanto, Leono Ciunio, Juozo Pociaus. Didžiausią sėkmę atnešė pats pirmasis vaidmuo Sauliaus Šaltenio pjesėje „Giljotina“ – studentų teatrų apžiūroje pelnytas prizas „už aktorinį aistringumą“. Įsidėmėtinas buvo ir vaidilos Rainio vaidmuo Krėvės „Šarūne“ (šis L. Ciunio spektaklis buvo vaidinamas Trakų pilyje). 1990 m. Vilniaus univesite įkūrė alternatyvųjį kamerinį teatrą MINIMUM. Nuo 2006 m., susijungus Kiemo teatrui ir teatrui MINIMUM, R. Venckus vadovauja Vilniaus universiteto teatrui, turinčiam dvi trupes. Vienoje iš jų – MINIMUM – jis ir toliau režisuoja. R. Venckus yra parašęs keletą pjesių, kurios buvo pastatytos studentų teatruose. Didžiausio pasisekimo sulaukė „Hamleto sąvoka“, kurią pats režisavo.
Vadovauja Universitetų teatrų asociacijai, kurią jis įsteigė 1998 m. Yra Lietuvos teatro sąjungos narys, Tarptautinės universitetų teatrų asociacijos narys. 2007 m. Kultūros ministro įsakymu suteiktas meno kūrėjo statusas.
Profesinė, organizacinė, kūrybinė veikla
1975–1976 m. Vyriausiosios enciklopedijų redakcijos mokslinis redaktorius, 1976–2001 m. Lietuvos menininkų rūmų teatro renginių kuratorius, vedėjas, 2001–2002 m. Vilniaus rotušės teatro renginių kuratorius, vedėjas, 1975–1990 m. Vilniaus universiteto teatro sceninės kalbos pedagogas ir režisierius, 1990–2005 m. Vilniaus universiteto kamerinio teatro MINIMUM vadovas, režisierius. Nuo 2005 m. Vilniaus universiteto teatro meno vadovas.
1977–1983 m. teatro laidų Lietuvos televizijoje vedėjas, 1998 m. – Vilniaus radijo studijos laidų vedėjas.
Devynių tarptautinių teatrinių projektų vadovas. Trijų pjesių ir dešimties inscenizacijų, kurios buvo pastatytos Vilniaus universiteto ir kituose studentų teatruose, autorius. Per šimto straipsnių ir recenzijų literatūros ir teatro klausimais autorius
Narystė organizacijose
Nuo 1998 m. – Universitetų teatrų asociacijos Lietuvoje pirmininkas, Lietuvos teatro sąjungos narys, Tarptautinės universitetų teatrų asociacijos narys
Kūrybiniai laimėjimai ir veiklos įvertinimai
Sėkmingas dalyvavimas tarptautiniuose universitetų teatrų festivaliuose Prancūzijoje, Vokietijoje, Anglijoje, Austrijoje, Belgijoje, Kroatijoje, Ispanijoje, Meksikoje, Baltarusijoje ir Lietuvoje 1987 ir 2000 m. – prizai už originaliausias Šekspyro interpretacijas. 1985 m. Rašytojų sąjungos prizas už lietuvių poezijos teatrines interpretacijas.
Vilniaus universiteto Rektoriaus Padėkos raštai už svarbių tarptautinių universitetų teatrų forumų parengimą. Kultūrinis edukacinis projektas "Vilnius - tautų kultūrų kryžkelė" (2003 m.) laimėjo UNESCO Taikos miesto prizo konkursą. 2007 m. Kultūros ministro įsakymu suteiktas meno kūrėjo statusas.
Gorganai
thumb|200px|Syvulios kalnas Gorganai  – rytinis Karpatų kalnagūbris vakarų Ukrainoje, šalia Čiornogoros. Aukščiausias taškas, iškilęs 1 836 m yra Syvulia (arba Didžioji Syvulia . Kiti didesni kalnai: Ihrovyshche, Vysoka ir Grofa. Vakaruose ribojasi su Mizunkos upe ir Vyškovskio perėja, rytuose su Prutu ir Jablonickio perėja.
Retai apgyvendinta Ukrainos Karpatų dalis. Telkšo Synevyro ežeras. Įsikūręs Bukovelio kalnų slidinėjimo kurortas.
Būdos II
Būdos II – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Užusalių.
Istorija
Sovietmečiu dėl melioracijos kaime neliko keliolikos namų, nenugriauta tik viena sodyba. Po 1990 m. į kaimą ėmė sugrįžti keletas ankstesnių gyventojų. Kaime tik 2003 m. įvesta elektra.
Kampo Majoras
Kampo Majoras – miestas pietryčių Portugalijoje, 42 km į pietryčius nuo Portalegrės, prie sienos su Ispanija. Romėniškos užtvankos liekanos.
Istorija
1260 m. suteiktos miesto teisės.
Medzanka
Medzanka  – upė rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje. Dešinysis Liveco upės intakas. Upė priklauso Vakarinio Bugo upės baseinui. Upė teka per šiuos kaimus: Vulka Miedzinska, Ožešuvka, Medzna, Želežnikai, Poševka, Varcholai ir Ludvinuvas.
Džampuras
Džampuras  – miestas vidurio Pakistane, Pandžabo provincijoje, į pietus nuo Dera Gazi Chano, Radžanpuro rajone. Į vakarus nuo miesto stūkso Suleimano kalnai. Pro miestą eina Ravalpindžio-Karačio geležinkelis. Verčiamasi žemės ūkiu, medžio drožyba.
Sausio 26
Sausio 26 yra 26-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių. Nuo šios dienos iki metų galo lieka 339 dienos (keliamaisiais metais – 340).
Vardadieniai
Dangis – Daugis – Eigilė – Eigintė – Edvilė – Justina (Justė) – Justinas (Justas) – Paulė – Rima – Rimantas (Rimas) – Timotiejus – Titas
1262 m.
1262 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Gimtadieniai
Nedatuota
Šiaurinis jūrų dramblys
Šiaurinis jūrų dramblys (Mirounga angustirostris) – ruonių rūšis, aptinkama Ramiajame vandenyne šiaurėje nuo Aliaskos įlankos į pietus iki Kalifornijos įlankos.
Priekulių savivaldybė
Priekulių savivaldybė  – buvęs administracinis vienetas šiaurės Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Priekuliai. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Cėsių rajono dalies. Buvo suskirstyta į 4 valsčius: Liepos, Marsnėnų, Priekulių ir Veselavos. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Cėsių savivaldybės.
Audrys Šimas
Audrys Šimas (g. 1961 m. gegužės 16 d. Klausučiuose, Biržų rajonas) – Lietuvos ir Biržų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Mokėsi Biržų 1-ojoje vidurinėje mokykloje, ją baigė 1979 m. 1999 m. baigė Buivydiškių technikumą (dabartinis Vilniaus kolegijos Agrotechnologijų fakultetas), kur įgijo agronomo specialybę. 2016 m. baigęs Lietuvos edukologijos universitetą, įgijo bakalauro laipsnį (verslo vadyba, administravimas).
2000–2016 m. UAB „Šalva“ direktorius. Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos narys, laimėjęs 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose (iškeltas Biržų-Kupiškio vienmandatėje apygardoje). Priklausė Seimo Nacionalinio saugumo komitetui ir Priklausomybių prevencijos komisijai. 2020 m. kandidatavo Sėlos vakarinėje vienmandatėje apygardoje, tačiau į antrą turą nepateko – surinkęs 13,47 % balsų liko ketvirtas.
2009–2016 m. Biržų rajono Kirdonių kaimo bendruomenės pirmininkas, 2010–2016 m. šio kaimo seniūnaitis, nuo 2016 m. Biržų rajono kaimo bendruomenių sąjungos pirmininkas. Nuo 2011 m. iki išrinkimo į Seimą – Biržų rajono savivaldybės tarybos narys, vadovavo Kontrolės komitetui.
2020 m. Seimo Etikos ir procedūrų komisija nutarė, kad A. Šimas pažeidė Valstybės politikų elgesio kodekse įtvirtintą pagarbos žmogui ir valstybei principą, kuomet 2020 m. gegužės 20 d. balsavo nacistinį saliutavimą primenančiu būdu.
Laisvalaikiu sportuoja, priklauso Biržų tinklinio klubui ir Biržų Rotary klubui. Su žmona Lina užaugino dvi dukras Arminą ir Viliją.
Eduardas Jurėnas
Eduardas Jurėnas (1923 m. gegužės 6 d. Plundakuose, Kupiškio valsčius – 1993 m. liepos 16 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkas grafikas, knygų iliustratorius.
Biografija
Nuo 1931 m. iki 1934 m. mokėsi Kuosėnų kaimo pradžios mokykloje. Mokėsi Kupiškio gimnazijoje, kurią baigė 1941 m. ir 1941 m. įstojo į Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institutą, po metų persikėlė į Vilniaus dailės akademiją. Karas nutraukė studijas. Vokiečiams uždarius akademiją, sugrįžo į gimtąjį kaimą ir dirbo tėvų ūkyje. Vėliau buvo paimtas tarnauti į sovietų kariuomenę. 1945 m. išlaikė egzaminus į Vilniaus dailės instituto trečiąjį kursą. 1949 m. baigęs institutą, 1949–1987 m. jame dėstė, nuo 1966 m. docentas. 1950–1960 m. Valstybinės grožinės literatūros leidyklos vyr. dailininkas.
Kūryba
Sukūrė estampų ciklų („Rankos“ 1968 m., V. Borcherto raštų motyvais, 1972 m.), apipavidalino ir iliustravo Antano Vienuolio (1953 m.), Žemaitės (1956 m.), Antono Čechovo (1960 m.) serijinius raštus, Balio Sruogos atsiminimų knygą „Dievų miškas“, Juozo Paukštelio romaną „Kaimynai“ (abu 1959 m.), Vytauto Petkevičiaus romaną „Apie duoną, meilę ir šautuvą“ (1967 m.), Petro Cvirkos romaną „Meisteris ir sūnūs“ (1976 m.), A. Vienuolio apsakymą „Paskenduolė“ (1982 m.).
Daugiausia kūrė medžio raižinio, linoraižinio, oforto ir akvatintos technika. Kūriniuose vyrauja politizuota socialinė kritika, būdingas energingas štrichas, apibendrintas piešinys. Sukūrė apie 100 portretų (Kompozitorius Jonas Švedas, 1950 m.; Maironis, 1956 m.), portretų ciklų („Kėdainių chemijos kombinato žmonės“, 1963 m.), estampų (ciklai „Jie kovojo už Tarybų valdžią“, 1967 m.; „Pergalė“, 1975 m.; „Sakmė apie Tarybų šalį“, 1977 m.). Jo portretams būdinga stambaus plano kompozicija, konstruktyvus piešinys, suplokštintas vaizdas, apibendrinta formų modeliuotė. Nuo 1950 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje, individualios parodos surengtos 1966 m., 1973 m., 1983 m. Vilniuje, 1973 m. Kaune, 1993 m., 2003 m. Kupiškio etnografijos muziejuje.
Glorioza
Glorioza (Gloriosa) - lelijinių augalų (Liliaceae) šeimos gentis.
Pentax K10D
Pentax K10D yra 10,2 megapikselių skaitmeninis - veidrodinis fotoaparatas, pagamintas 2006 metų pabaigoje. Jis buvo sukurtas bendradarbiaujant Japonijos firmai "Pentax" bei Korėjos "Samsung".
Glorioza
Gloriozos genčiai priklauso augalai, paplitę tropinėje Azijos ir Afrikos dalyje. Tai aukštos vijoklinės arba žemos stačiastiebės žolės. Visi augalai turi šakniagumbius, o vijoklių lapai - ir kibius ūselius. Žiedai išsidėsto stiebo viršuje. Jie stambūs su ilgais žiedkočiais. Namuose dažniausiai auginamos puošniosios ir hibridinės gloriozos. Visos augalo dalys yra nuodingos.
Laikymas
Geriausiai auga gloriozos, laikomos šiltoje, šviesioje vietoje. Vasarą rekomenduojama gėlę laikyti atvirame ore. Gloriozos bijo skersvėjų, tačiau mėgsta gryną orą.
Rūšys
ir kt.
Tebešpolis
Tepešpolis – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Pabradės, 2 km į rytus nuo Gaspariškiu. Viensėdžio kryžkelėje stovi medinis kryžius. Šiaurėje ir pietryčiuose prieina Naujašilio miškas.
Etimologija
Kaimo pavadinimas kilo nuo lenkiško žodžio czebać – genėti. XVIII a. pradžioje iš Švenčionių apylinkių į apleistas, užžėlusias, dvarui priklausančias pievas atsikraustė pirmieji žmonės, kurie pradėjo genėti laukymes, įsisavinti naujus plotus, ūkininkauti.
Sega
„Sega Corporation“ (, paprastai vadinama tiesiog SEGA) – japonų tarptautinė bendrovė, užsiimanti kompiuterinių žaidimų, techninės įrangos, kompiuterių bei žaidimų konsolių gamyba. Įmonė turėjo pasisekimą tiek arkadinių tiek namų žaidimų konsolių pardavimuose, bet 2001 m. pertvarkė savo veiklą, pasitraukė iš konsolių verslo ir ėmė gaminti bei platinti programinę įrangą įvairioms trečių šalių platformoms.
2000 m. lapkričio 1 d. įmonė pakeitė pavadinimą iš „Sega Enterprises, Ltd“ į „Sega Corporation“.
Pradžia ir įsijungimas į video žaidimų rinką (1945–1989 m.)
1954 m. kitas amerikiečių verslininkas, Deividas Rosenas, persikėlė į Tokiją ir įsteigė bendrovę „Rosen Enterprises, Inc.“, kurios veikla buvo meno eksportas. Kompanijos pelnas ėmė kilti, kai ji importavo nuotraukų darymo kabinas, kadangi jos itin greitai išpopuliarėjo Japonijoje. Verslas augo ir augo, „Rosen Enterprises“ išsiplėtė importuodama elektronines žaidimų mašinas.
1969 m. bendrovė „Gulf+Western“ (dab. „Viacom“) įsigijo „Segą“. Tačiau „Sega“ ir toliau klestėjo kaip divizija ir 1976 m. išleido plačiaekranį televizorių – Sega-Vision. Video žaidimų kūrime „Sega“ pasižymėjo tokiais žaidimais, kaip „Zaxxon“, pirmasis žaidimas naudojęs aksonometrinę projekciją, bei „Hang-On“, pirmasis pasaulyje visu kūnu valdomas video žaidimas. „Segos“ pajamos išaugo iki $214 mln. JAV dolerių 1982 ir 1983 m., įmonė išleido savo pirmąją žaidimų konsolę – SG-1000, pirmąjį 3-D arkadinį žaidimą – „SubRoc-3D“, kuris naudojo žiūronų tipo įrenginį vaizdui perduoti kiekvienai akiai, bei taip pat pirmąjį laserdisc arkadinį žaidimą – „Astron Belt“. Tais pačiais metais „Sega“ tapo 1983 m. video žaidimų krizės auka. Įmonės turtas buvo parduotas įvairioms kompanijoms.
Rinkai atsigavus, „Sega“ išleido Sega Master System konsolę ir pirmąją „Alex Kidd“ serijos dalį. Pagrindinis žaidimo veikėjas tapo neoficialiu įmonės talismanu iki 1991 m., kai pasirodė Sonikas (Sonic the Hedgehog). Nors Master System techniškai buvo pranašesnė už NES, nesugebėjo įsitvirtinti Š. Amerikos rinkoje, nepaisant to ji buvo labai populiari didžiojoje Europos dalyje, Australijoje, Naujojoje Zelandijoje bei Brazilijoje.
Sega Mega Drive/Genesis
thumb|left|175px|Mega Drive/Genesis, Šiaurės Amerikos versija. Su Mega Drive/Genesis pasirodymu „Sega of Amerika“ pradėjo anti-„Nintendo“ kampaniją, taip pranešdama apie naują žaidimų kartą. Jos šūkis buvo „Genesis sugeba tai, ko nesugeba Nintendo.“ Kai 1991 m. „Nintendo“ išleido SNES, „Sega“ savo šūkį pakeitė į „Sveiki atvykę į naują lygį.“ Prasidėjo „konsolių karas“. „Sega“ talismanas – Sonikas, buvo pripažintas įdomesniu už „Nintendo“ talismaną – Mario. Tokia permaina leido „Sega“ rinkos daliai Š. Amerikoje pakilti iki 65 %. Tuo pat metu, „Sega“ išleido Sega CD, priedą Mega Drive konsolei, taip leidžiant žaidimų kūrėjams kurti ilgesnius, modernesnius žaidimus, kadangi buvo naudojamas CD-ROM formatas. Populiariausias iš jų buvo „Sonic CD“. Netrukus pasirodė ir visų laikų sėkmingiausias „Sega“ žaidimas, „Sonic the Hedgehog 2“, kurio kopijų parduota apie 6 mln (2006 m. duomenys).
Sega Saturn
1995 m. gegužės 11 d. „Sega“ išleido 32-bitų Sega Saturn konsolę Š. Amerikos rinkoje. Konsolė nurungė konkurentes, PlayStation bei Nintendo 64, tačiau menki pardavimai Vakaruose, privedė prie gamybos nutraukimo. To priežastis buvo tai, kad įmonei nepavyko „susikrauti“ kapitalo iš jų talismano Soniko.
Dreamcast
1998 m. lapkričio 27 d. pasirodė Dreamcast. Ši konsolė buvo itin liaupsinama dėl savo savybių. Viena iš jų buvo integruotas 56k modemas, leidžiantis žaidėjams žaisti interneto žaidimus, tokius kaip pirmąjį konsolėms pritaikytą MMORPG – „Phantasy Star Online“, pirmąjį žaidimą su galimybe šnekėti su kitais žaidėjais internetu – „Alien Front Online“ bei daugelį kitų. Konsolei nebuvo lengva įsitvirtinti Japonijos rinkoje, nepaisant to Vakaruose buvo atvirkščiai – per pirmąją savaitę Š. Amerikoje buvo parduota 500 000 vienetų. Tokie pardavimai truko neilgai. Pasirodžius PlayStation 2, „Segos“ pardavimai smuko ir Vakaruose.
Slegiama skolų ir „Sony“, „Nintendo“ bei „Microsoft“ konkurencijos, „Sega“ 2001 m. nutraukė Dreamcast gamybą ir pasitraukė iš žaidimų konsolių verslo.
2002 m. Dakaro ralis
'''2002 m. Dakaro ralis (dar žinomas kaip 2002 m. Araso-Madrido-Dakaro ralis''') – 24-asis Dakaro ralis, kuris vyko 2001 m. gruodžio 28 – 2002 m. sausio 13 d. Maršruto pradžia buvo Arase (šiaurės Prancūzijoje), baigėsi Dakare. Automobilių kategorijoje nugalėjo Japonijos lenktynininkas Hiroshi Masuoka, motociklų – Fabrizio Meoni (antrus metus iš eilės).
Maršrutas
*  – etapai atšaukti dėl prastų oro sąlygų.
Medzna
Medzna  – kaimas Lenkijos rytuose, Medznos valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į šiaurės rytus nuo Vengruvo ir apie 80 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Šalia kaimo teka Medzankos upė.
Istorija
Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1470 m. pastatyta pirmoji kaimo bažnyčia. 1479 m. įkurta Medznos Švč. Mergelės Marijos Apreiškimo parapija. 1531 m. karalius Žygimantas Senasis gyvenvietei suteikė miesto teisės. 1887-1889 m. pastatyta mūrinė, neogotikinio architektūros stiliaus ''Švč. Mergelės Marijos Apreiškimo'' bažnyčia.
Paruošti karstą!
Paruošti karstą!  – 1968 metais Italijoje sukurtas vesternas, kuriame pagrindinį vaidmenį atlieka Terensas Hilas. Filmo pagrindinis herojus vardu Džango, tačiau jis nėra 1966 metais sukurto filmo Džango tęsinys. Šioje juostoje Džango, tapęs teismo budeliu, išgelbėja grupę myriop nuteistų nusikaltėlių, kad jų pagalba galėtų atsiteisti su gubernatoriumi Beriu, dėl kurio kaltės jis pats anksčiau vos nežuvo.
Džango vardas septintajame dešimtmetyje buvo tapęs bendriniu vesternų veikėjų vardu ir buvo sukurta beveik 30 filmų apie jį. Pagrindinis šių filmų veikėjas – herojus, praradęs moterį ir kovojantis už teisingumą. Būtini filmo atributai visada yra karstas ir kulkosvaidis. Be to, Džango dažnai yra sužalojamos rankos.
Filmas buvo parodytas 64-ojo Venecijos kino festivalio programoje.
Muzika
Pagrindinę šio filmo temą savo dainoje „Crazy“ yra panaudojusi grupė Gnarls Barkley.
Bisina
Ežeras yra 32 km ilgio ir 6 km pločio, jo plotas apie 192 km². Ežerą supa siaura pelkė, apžėlusi papirusinėmis viksvuolėmis (Cyperus papyrus).
Į ežerą iš šiaurės įteka upė Apedura, tekanti 30 km ilgio ir 6,5 km pločio užliejama lyguma, o iš rytų – upeliai, tekantys nuo Elgono kalno.
Aplinkos apsauga
Bisinos ežeras yra vienas iš 33 Ugandos svarbių paukščių plotų (Important Bird Area). IBA apima maršą pietvakariniame ežero gale, pradedant sekliąja dalimi, kur dominuoja panirę ir pusiau panirę augalai – vandens lelijos (Nymphaea), Najas ir nertys (Ceratophyllum). Ežero pakraščius dengia plūduriuojančios žolės Vossia, pereinančios į Hyparrhenia apaugusias pievas. Pelkėje gausiai auga ir rietmenės (Echinochloa), pelkių pakraščiuose sudarančios tvirtus kilimus.
Teritorijoje gyvena tokie paukščiai, kaip Fokso audėjas (Ploceus spekeoides), šiaurinis rudagurklis audėjas (Ploceus castanops), klumpiasnapis (Balaeniceps rex), rėksmingoji giedančioji medšarkė (Laniarius mufumbiri), papirusinė cistikola (Cisticola carruthersi), baltasparnė raibakrūtė devynbalsė (Bradypterus carpalis), mėlynpetė spalvingoji nektarina (Nectarinia erythrocerca) ir papirusinis svilikėlis (Serinus koliensis).
Nuo 2006 m. ežeras paskelbtas Ramsaro konvencijos saugoma tarptautinės reikšmės šlapyne.
Assassin's Creed Odyssey
Assassin's Creed Odyssey – 2018 m. spalio 5 d. išleista 11-ta „Assassin's Creed“ serijos dalis. Tai nuotykių ir veiksmo vaidmenų kompiuterinis žaidimas, sukurtas studijos „Ubisoft Quebec“.
Šioje dalyje naudojama daugiau vaidmenų žaidimo elementų, nei ankstesnėse serijos dalyse. Žaidime yra galimybė valdyti dialogus, atlikti papildomas misijas ir sulaukti skirtingų žaidimo pabaigų. Žaidėjas gali pasirinkti veikėjo lytį – galima valdyti Alexios arba Kassandra. Žaidime taip pat naudojama reputacijos sistema, kai žaidėjui vykdant žudymus ar vagystes, jį pradeda persekioti kiti žudikai.
Žaidime atkurti tokie tų laikų veikėjai kaip Darijus I, Herodotas, Sofoklis, Periklis, Aspasija, Platonas, Hipokratas ir Euripidas.
Kajetonas Jurėnas
Kajetonas Jurėnas (1955 m. liepos 29 d. Kupiškyje – 2015 m. gegužės 18 d.) – Lietuvos architektas.
Biografija
1961–1972 m. mokėsi Kupiškio V. Rekašiaus vidurinėje mokykloje. 1972–1977 m. studijavo Vilniaus inžinerinio statybos instituto Architektūros fakultete.
1977–1991 m. Miestų statybos projektavimo instituto Šiaulių skyriaus architektas, nuo 1982 m. grupės vadovas. 1991 m. įkūrė Kajetono Jurėno architektūros ir dizaino studiją.
Lietuvos architektų sąjungos narys. Palaidotas Karmėlavos kapinėse.
Irena Dalia Griežė
Irena Dalia Griežė-Jurgelevičiūtė (g. 1931 m. gruodžio 5 d. Kaune) – Lietuvos tapytoja.
Biografija
V. K. Jonyno žmona. 1944 m. pasitraukė į Vakarus, nuo 1949 m. gyvena JAV, nuo 1972 m. Niujorke. Studijavo anglų k. ir literatūrą Šiaurės Rytų universitete Bostone, vėliau mokėsi dailės Bostono, Niujorko, Fordhamo (pas V. K. Jonyną) universitetuose.
Nutapė paveikslų („Kompozicija I“ 1968 m.), pastelių („Verba“, „Linmarka“, „Vakaronė“, visi 1976 m.), nuliejo akvarelių. Paveikslai dekoratyvūs, kai kada – abstraktūs, vieni darnaus, harmoningo kolorito, kiti išsiskiria spalvinių dėmių mirgėjimu. Tapyboje gilinasi į spalvų raiškos galimybes, būdingas gamtos fragmentų meninis įprasminimas. Sukūrė vitražų: Šiluvos Švč. Mergelės Marijos koplyčioje Meiservilyje (Pensilvanijos valstija), pranciškonų vienuolyno koplyčioje Saint Petersburge (Floridos valstija), Šv. Jurgio bažnyčioje Vašingtone, Šv. Kazimiero bažnyčioje Vorčesteryje, Šv. Aloyzo bažnyčioje Niu Kanaane (Konektikuto valstija), skulptūrų. Jos kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus, JAV galerijos.
Rolandas Bražinskas
Rolandas Bražinskas (g. 1970 m. balandžio 25 d. Klaipėdoje) – Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1988 m. baigė Klaipėdos 24-ają vidurinę mokyklą. 1995 m. baigė Klaipėdos universiteto Socialinį fakultetą, rekreacijos bakalauras. Studijuoja Vilniaus Gedimino technikos universiteto Transporto ir logistikos vadybos magistrantūroje.
Su draugais italais Klaipėdoje atidarė pirmą Lietuvoje disko klubą „Voxmaris“. Dirbo laidų vedėju radijo stotyje „Laluna“, ketverius metus vedė autorines laidas „Alaus studija“ ir „Kalbėkime atvirai“, taip pat kūrė laidą „Balticum TV“ televizijoje. 2000–2004 m. dirbo „IKI“, UAB „Palink“ prekybos tinklo marketingo skyriuje, buvo atsakingas už Vakarų regiono tinklo parduotuvių rinkodarą ir reklamą. 2004–2007 m. įmonių grupės „Nesė“ rinkodaros skyriaus vadovas. Su grupe draugų Klaipėdoje įkūrė radijo stotį „Vox Maris“. Nuo 2009 m. Lietuvos Respublikos Susisiekimo ministro patarėjas.
1998 m. Lietuvos liberalų sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos, 2006 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio Klaipėdos miesto skyriaus narys.
2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007-2011 m. ir nuo 2011 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys.
Klaipėdos Rotary klubo narys.
Sutuoktinė Eglė, vaikai Rokas ir Elena.
BNP Paribas
BNP Paribas ištrūko iš 2007-09 m. kreditų krizės gniaunžtų santykinai nedaug nukentėjus. Ši grupė pranešė apie gautą €3 milijardų grynajį pelną 2008 m. ir €5.8 milijardų grynajį pelną 2009 m. Didžiąja dalimi prie tokių gerų veiklos rezultatų prisidėjo šios bankinkystės grupės įmonių finansų ir investicinės bankininkystės padalinys. . BNP Paribas buvo suteiktas vienas aukščiausių – AA – ilgalaikio skolinimosi kredito reitingas. Jį suteikė Standard & Poor's, Aa2 Moody's ir AA- Fitch reitingų agentūros.
BNP Paribas bankas įsitvirtinęs Prancūzijos, Italijos, Belgijos bei Liuksembugo rinkose. Jis taip pat yra reikšmingas mažmeninės bankininkystės žaidėjas JAV, Turkijoje, Ukrainoje, Šiaurės Afrikoje, o investicinės bankininkystės padaliniai yra įkurti Londone, Niujorke, Honkonge bei Singapūre.
BNP Paribas yra Universalusis bankas kuri savo veiklą skaido į tris pagrindines sirtis, o joms, savo ruožtu, atstauvauja mažmeninės bankininkystės, įmonių finansų ir investicinės bankininkystės bei privačiosios bankininkystės antrinės šios grupės įmonės.
Pustonis
Pustonis – mažiausias atstumas tarp dviejų diatoninės ir chromatinės dermės garsų, atitinka mažosios sekundos intervalą. Pustonį iliustruoja du gretimi fortepijono klavišai arba du gretimi gitaros stygos dalmenys. Tiksli pustonio vertė yra priklausoma nuo naudojamos temperacijos ir gali būti nuo 1/3 iki 2/3 tono.
Diatoninėje dermėje yra skiriami du pustonio porūšiai, nors skambesio požiūriu jie yra tapatūs. Jei pustonio intervalas susidaro tarp natų, kurios žymimos ta pačia raide ir skiriasi tik alteracijos ženklu, jis yra vadinamas chromatiniu pustoniu. Pavyzdžiui, pustonis tarp C ir C# yra chromatinis. Kartais literatūroje sinonimiškai naudojama sąvoka išplėstasis unisonas. Kita vertus, jei pustonis yra tarp natų, žymimų skirtingais simboliais, jis yra vadinamas diatoniniu pustoniu. Toks pustonis, pavyzdžiui, yra tarp C ir Db. Literatūroje šis pustonis dažnai vadinamas mažąja sekunda. Akivaizdu, kad abu pavyzdiniai intervalai yra identiški, todėl šis skirstymas yra veikiau teorinis.
Kamona
Kamona – upė Lietuvoje, Tauragės ir Šilutės rajonų bei Pagėgių savivaldybės teritorijoje, Nemuno deltoje, Vilkos dešinysis intakas, įteka į Vilką 3 km nuo jos žiočių ties Šilgaliais.
Pustonis
Lygiojoje temperacijoje, visų pustonių santykiniai dydžiai yra vienodi ir yra lygūs šimtui centų arba, o visus kitus diatoninius intervalus galima išreikšti sveikuoju pustonių skaičiumi, tarkim, oktava yra lygi dvylikai pustonių, o kvinta – septyniems. Analogiškai, vienas tonas lygiojoje temperacijoje yra lygus dviem pustoniams (iš ko ir kilo toks pavadinimas).
Kamona
Intakai: Sartė, Timsrupė, Eisra (kairieji), Dumburys (dešinysis).
Pustonis
Tonai ir pustoniai dažnai naudojami sutrumpintai apibrėžti diatoninėms gamoms, tarkim, užrašas T-T-P-T-T-T-P, kuriame T atitinka toną, o P – pustonį, apibūdina intervalus tarp garsų standartinėje mažorinėje gamoje.
Derinimo sistemose, skirtingose nuo lygiosios temperacijose, oktava nėra dalinama į vienodo dydžio pustonius, o neretai įmanoma situacija, kad ir nė vienas iš pustonių tokioje dermėje nebus lygus lygiosios temperacijos pustoniui.
Kamona
Prasideda į šiaurės vakarus nuo Sartininkų, teka pietvakarių kryptimi. Vaga nuo ištakos iki Krauleidžių ir nuo Rūkų iki žiočių reguliuota, plotis 5-10 m, gylis 1,0-2,7 m. Vidutinis nuolydis 1,75 m/km. Srovės greitis 0,1 m/s. Vidutinis debitas žiotyse 1,16 m³/s. 8 km nuo žiočių, ties Pakamoniais, yra 9 ha tvenkinys.
Upėvardžio šaknis kam- siejama su žodžiu kamas („gumulas, gurvuolis, kemsas, kupstas“).
Humbolto pingvinas
Humbolto pingvinas (Spheniscus humboldti) – pingvininių (Spheniscidae) šeimos paukštis. Pavadintas vokiečių gamtininko, keliautojo ir geografo Aleksanderio fon Humbolto vardu.
Paplitimas
Endeminis vakarinio Pietų Amerikos kranto paukštis, aptinkamas Čilėje ir Peru. Populiacijoje 24 000 suaugusių individų.
Išvaizda
Vidutinio dydžio paukščiai. Kūno ilgis 65 – 70 cm, o svoris – 4 kg. Plunksnos juodos ir baltos. Nuo antsnapio pamato prasidėjusi juoda juosta dengia kaktą. Juoda dėmė aplink akis ribojasi su gerkle. Nugara, sparnai, uodega yra juodos spalvos. Balta juosta prasideda nuo antsnapio pagrindo ir susijungia ties gerklės apačia. Pilvas baltas su retomis, juodomis dėmelėmis. Per krūtinę eina juoda juosta. Akys raudonai rudos. Virš akių yra rožinės spalvos liaukos, kurios atlieka termoreguliacijos funkciją. Snapas stambus, juodas, prie pamato rožinis. Kojos juodos, trys pirštai sujungti plaukiojamąja plėve.
Biologija
Bendruomeniniai, ramūs paukščiai. Balsu, primenančiu asilo bliovimą, atkreipia partnerio dėmesį, įspėja apie savo teritorijos ribas. Laisvėje gyvena virš 20 metų. Veistis pradeda 2 – 3 metų.
Didesnę dienos dalį praleidžia vandenyje. Maitintis plaukia 8 - 30 km nuo kranto. Paneria 60 -150 metrų, po vandeniu išbūna nuo 60 iki 150 sekundžių. Turi antrą, skaidrų akies voką, kurio dėka geriau mato po vandeniu.
Minta žuvimi (ančiuviais, sardinėmis, silkėmis, stintomis), kalmarais, vėžiagyviais (kriliumi, krevetėmis). Didelę įtaka mitybai turi Humbolto srovė, nes jos vandenyje yra daug deguonies ir todėl ten veisiasi daug žuvies. El Ninjo metu ši srovė susilpnėja, sumažėja žuvies ir pingvinai pradeda badauti.
Naturalūs priešai vandenyje yra : jūrų liūtai, jūrų leopardai, ausytieji ruoniai, orkos ir rykliai. Sausumoje medžioja jauniklius ir naikina kiaušinius žiurkės, katės, lapės, šunys, gyvatės ir karakaros.
Monogamai. Per metus veisiasi 1 – 2 kartus. Lizdavietėms rausia smėlyje arba guano kloduose rausia urvus. Keturių dienų bėgyje padedami du kiaušiniai. Inkubacija trunka 40 – 42 dienas, peri abu tėvai. Lizde jauniklius nuo šalčio saugo pirmosios plunksnos, todėl į medžioklę plaukia abu tėvai. 10 – 12 savaičių paukščiukai apsiplunksnuoja ir keliems mėnesiams išplaukia į jūrą. Tada suaugę paukščiai šeriasi.
Apsauga
Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis Humbolto pingvinas yra beveik nykstanti rūšis. 19 amžiaus viduryje Humbolto pingvino populiaciją sudarė 1 milijonas individų.
Humbolto pingvino populiacijos mažėjimo priežastys: Rūšies apsaugos veiksmai:
Nuorodos
[http://www.penguins.cl/humboldt-penguins.htm International Penguin Conservation Work Group. Humbolto pingvinas] anglų k.
[http://www.penguins-world.com/humboldt-penguin/ Penguins-World. Humbolto pingvinas] anglų k.
Kolonija (Anykščiai)
Kolonija – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Kurklių.
Karkavelosas
Karkavelosas – miestelis pietvakarių Portugalijoje, 12 km į vakarus nuo Lisabonos, prie Težo žiočių. Pajūrio kurortas. Išlikusi tvirtovė.
Istorija
XIX–XX a. Karkavelosas buvo svarbus tarptautinis telegrafo tinklo taškas.
Lubianka (Augustavo apskritis)
Lubianka – eigulio būdelė Lenkijos šiaurės rytuose, Štabino valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į vakarus nuo Štabino, 21 km į pietus nuo Augustavo ir 63 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.