cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Leizeris Bekeris
Kūryba
L. Bekeris fotografavo ne tik savo atelje Čekiškėje, bet ir žmonių namuose, taip pat gatvėse, pagal jo nuotraukas galima rekonstruoti tuometinio Čekiškės valsčiaus žmonių gyvenamąją aplinką tarpukariu. Plačiausiai žinoma spaudoje ir kraštotyros knygose publikuota L. Bekerio nuotrauka iš A. Vaičiaus archyvo „Lietuvių ir žydų vaikai pagrindinėje Čekiškės gatvėje” daryta 1939 m.
David Carradine
Džonas Arturas Karadainas (1936 m. gruodžio 8 d. Holivude – 2009 m. birželio 3 d. Bankoke, Tailandas) – amerikiečių aktorius ir kovos menų meistras, išgarsėjęs kario vienuolio Kva Čang Keino vaidmeniu XX a. 8-ojo dešimtmečio televizijos seriale „Kung fu“. Jis kilęs iš garsios aktorių šeimos. Jo karjera, apėmusi pagrindinius ir antraeilius vaidmenis teatre, televizijoje ir kine, tęsėsi daugiau kaip keturis dešimtmečius. Pagarsėjęs kaip B kategorijos filmų aktorius, jis nusifilmavo daugiau kaip 100 filmų ir buvo nominuotas keturiems „Auksinio gaublio“ apdovanojimams. Paskutinį kartą už vaidmenį Kventino Tarantino filme „Nužudyti Bilą“.
Filmai, kuriuose jis vaidino, leisti ir po jo mirties. Karadainas sukūrė vaidmenis įvairaus žanro filmuose, pradedant siaubo, veiksmo, vesterno, kovos menų ir baigiant dramos, mokslinės fantastikos bei dokumentikos. Be aktorystės, jis taip pat užsiiminėjo muziko veikla ir režisūra. Paveiktas savo populiaraus vaidmens, jis ėmė mokytis kovos menų. Karadaino vaikystė nebuvo stabili, jo tėvas turėjo keletą žmonų. Tai atsiliepė jo paties gyvenimui, mat pats Karadainas buvo penkiskart vedęs. Jis taip pat nekartą buvo teistas už įvairias nusikalstamas veikas, dažnai susijusias su piktnaudžiavimu narkotinėmis medžiagomis. Jis mirė 2009 m. birželio 3. nuo autoerotinio uždusimo.
Kilmė
Karadainas gimė Holivude ir buvo vyriausias vaikas aktoriaus John Carradine ir Ardanelle McCool šeimoje. Jo pusbroliai Keithas ir Robertas taip pat tapo aktoriais.
Tėvai vėliau išsiskyrė ir dar kartą susituokė. Deividas gimė antroje (iš trijų) motinos ir pirmoje (iš keturių) tėvo santuokų. Iki tol motina jau turėjo sūnų iš ankstesnės santuokos ir naujasis vyras norėjo didelės šeimos, tačiau ji patyrė keletą persileidimų bei keletą abortų be sutuoktinio žinios. Tokiose sąlygose Deividu buvo menkai rūpinamasi ir būdamas 5 jis mėgino nusižudyti pasikardamas. Po šio įvykio Džono globa ėmė rūpintis tėvas.
Tėvai išsiskyrė, tačiau dar 5 metus gyveno kartu. Galiausiai santuoka nutrūko 1944 m. Tėvas paliko Kaliforniją ir pradėjo ilgai trukusią teisminę kovą dėl globos. Vėliau, tėvui dar kartą vedus ir įsikūrus Niujorke, Džonas persikėlė gyventi pas jį. Vėliau tėvas ne kartą keitė gyvenamąją vietą, o Džonas – mokyklas. Galiausiai jis vėl atsidūrė Kalifornijoje, kur baigė Oklendo vidurinę ir įstojo į koledžą. Vėliau jis mokėsi San Francisko koledže, kur studijavo dramą ir muzikos teoriją, tačiau buvo iš jo pašalintas. Tuo metu jis dažnai leido laiką su „bytnikais“ ir nors įvairiais būdas stengėsi išvengti karinės prievolės, 1960 m. buvo paimtas į tarnybą. Tuo laiku jis susituokė su mokyklos laikų drauge Donna Lee Becht, su kuria 1962 m. susilaukė dukters Calistos. Kariuomenėje (tarnavo kartu su Larry Cohen, su kuriuo tapo gerais draugais) jis susidomėjo kovos menais ir aktoryste.
Millard Fillmore
Milardas Filmoras (, 1800 m. sausio 7 d. – 1874 m. kovo 8 d.) buvo 13-asis Jungtinių Amerikos Valstijų prezidentas, ėjęs pareigas nuo 1850 iki 1853 m.
David Carradine
Karjeros pradžia
Baigęs tarnybą kariuomenėje, Deividas jau buvo tvirtai apsisprendęs tapti aktoriumi. Pradžioje jis net svarstė pasikeisti pavardę, kad nebūtų siejamas su savo tėvu. 1963 m. jis debiutavo televizijoje, o po metų – ir kine, vesterne „Taggart“. Be to, jis išmėgino savo jėgas Brodvėjaus teatre ir už vaidmenį pjesėje „The Royal Hunt of the Sun“ gavo apdovanojimą už geriausią debiutą.
Millard Fillmore
Biografija
Gimė gausioje devynių vaikų škotų kilmės ūkininko šeimoje Moravia vietovėje, Niujorko valstijos centrinėje dalyje. Būdamas keturiolikos metų pradėjo mokytis siuvėjo amato. 1819 m. pradėjo mokytis teisės, kurią Bafale 1823 m. baigė ir pradėjo dirbti advokatu. 1829 m. išrinktas į Niujorko valstijos Senatą. Nuo 1833 m. iki 1835 m. ir nuo 1837 m. iki 1843 m. buvo išrinktas JAV Atstovų rūmų nariu kaip Vigų partijos narys. JAV Kongrese pasisakė prieš vergovę. 1844 m. nesėkmingai kandidatavo į Niujorko valstijos gubernatoriaus pareigas. 1846 m. įkūrė privatų Bafalo universitetą. JAV ir Meksikos karo metu tarnavo Niujorko milicijoje. 1849 m. Z. Teiloras tapo JAV prezidentu, o M. Filmoras - viceprezidentu. Jis buvo antrasis JAV viceprezidentas, perėmęs prezidento postą po pareigas einančio prezidento Z. Teiloro mirties, kuris, kaip manoma, mirė nuo ūmaus gastroenterito. M. Filmoras niekada nebuvo išrinktas prezidentu. Ištarnavus Teiloro kadenciją, Vigų partija nebeiškėlė M. Filmoro kandidatūros į JAV prezidentus 1852 m. rinkimuose. 1856 m., kai jo kandidatūrą iškėlė kita partija, jam nepavyko laimėti prezidento rinkimų. M. Filmoras taip pat buvo paskutinis JAV vigų partijos narys, išrinktas į prezidento postą.
David Carradine
Karjeros pradžia
Baigus rodyti pjesę ir pradėjus irti santuokai, Deividas persikėlė iš Niujorko į Kaliforniją, kur filmavosi trumpai rodytame seriale „Shane“. 1972 m. Deividas kartu su tuometine gyvenimo drauge Barbara Hershey nusifilmavo viename pirmųjų režisieriaus Martin Scorsese filmų „Boxcar Bertha“. Juostą prodiusavo Roger Corman, anksčiau sukūręs ne vieną filmą, kuriame vaidino jo tėvas Johnas.
1972 m. kanalas ABC pradėjo rodyti serialą „Kung Fu“, atnešusį Deividui populiarumą ir pripažinimą. Jo sukurtas pusiau europiečio, pusiau kino Kwai Chang Caine (nors aktorius neturėjo azijietiškų bruožų) personažas išpopuliarino Rytų kovos menų ir filosofijos bei Laukinių Vakarų sintezę ir tapo žymiausiu jo sukurtu herojumi. Serialas buvo demonstruojamas iki 1975 m. ir buvo nutrauktas Deividui nusprendus susikoncentruoti į vaidybinius filmus. 1986 m. jis sugrįžo prie šio personažo, suvaidinęs juostoje „Kung Fu: The Movie“. Dar kartą prie šios temos buvo grįžta 1993–97 m., kuriant serialą „Kung Fu: The Legend Continues“. Deividas suvaidino pagrindinio herojaus Caine‘o senelį, pats serialą režisavo ir prodiusavo.
Karjera kine
Po serialo „Kung Fu“, 1975 m. Karadainas suvaidino lenktynininką Frankenšteiną veiksmo filme „Death Race 2000“. Prodiuserio Rogerio Cormano juosta tapo kultine ir padėjo aktoriui atsikratyti ankstesnio personažo Caine‘o įvaizdžio. 1976 m. jis nusipelnė kritikų liaupsių už vaidmenį filme „Bound of Glory ir pelnė „Auksinio gaublio“ nominaciją. 1977 m. kartu su Liv Ullmann nusifilmavo viename iš dviejų švedų režisieriaus Ingmar Bergman filmų anglų kalba „The Touch“.
1980 m. pasirodė vesternas „Jojantys iš toli“, kuriame su Deividu vaidino ir jo pusbroliai Keithas bei Robertas. Filmas unikalus tuo, kad, be Karadainų, vaidmenis jame sukūrė dar keli broliai: Stacy ir James Keach, Dennis ir Randy Quaid bei Christopher ir Nicholas Guest.
9-ajame ir 10-ajame XX amžiaus dešimtmečiuose Karadaino karjera nebuvo sėkminga, nors jis nuolat filmavosi įvairiuose televizijos ir kino filmuose. Vis tik 1985 m. vaidmuo mini seriale apie JAV pilietinį karą „North and South“ pelnė jam „Auksinio gaublio“ nominaciją. 1997 m. jis gavo savo žvaigždę Holivudo žvaigždžių alėjoje.
2003 m. režisierius Quentin Tarantino pakvietė Karadainą į savo dviejų dalių filmą „Nužudyti Bilą“. Šiam vaidmeniui Deividas buvo antrasis pasirinkimas po to, kai jame vaidinti atsisakė Warren Beatty. Kultine tapusi juosta pelnė aktoriui keletą apdovanojimų nominacijų ir vėl atkreipė į jį kitų režisierių dėmesį.
Asmeninis gyvenimas
Karadainas ne kartą turėjo bėdų su teisėsauga dėl narkotikų ir alkoholio vartojimo. Šeštajame dešimtmetyje, gyvendamas San Franciske, jis buvo suimtas dėl policijos pareigūno užpuolimo. 1967 m. pirmą kartą suimtas dėl marihuanos laikymo, 1984 ir 1989 m. sulaikytas neblaivus prie vairo.
1969 m., kuriant juostą „Heaven with the Gun“, jis susipažino su aktore Barbara Hershey ir kartu pragyveno iki 1975 m. 1972 m. jie susilaukė sūnaus Free (šis suaugęs pakeitė vardą į Tomą), tačiau santykiai nutrūko Deividui susižavėjus aktore Season Hubley, su kuria jis filmavosi seriale „Kung Fu“. Jiedu susižadėjo, tačiau niekada nesusituokė.
1977 m. jis vedė Lindą Anne Gilbert, buvusią grupės „The Byrds“ gitaristo Roger McGuinn žmoną. 1978 m. jiems gimė duktė Kansas, tačiau santuoka baigėsi skyrybomis.
1986–97 m. jis buvo vedęs Gail Jensen, o 1998–2001 m. susituokęs su Marina Anderson.
2004 m. jis vedė 24 metais jaunesnę našlę Annie Bierman, su kuria pragyveno iki mirties 2009 m.
Mirtis
2009 m. birželio 4 d. Deividas Karadainas buvo rastas negyvas viešbučio Bankoke numeryje, kuriame jis gyveno juostos „Stretch“ kūrimo metu. Policijos pranešime teigiama, kad aktorius buvo rastas nuogas pasikoręs vonios kambaryje. Nors pradžioje buvo įtariama savižudybė, vėlesnis tyrimas šią versiją paneigė. Oficialiai paskelbta mirties priežastis – „autoerotinis uždusimas“
Po šio įvykio buvusios Karadaino žmonos Gail ir Marina viešai papasakojo apie Deivido pomėgį žaisti seksualinius žaidimus, tarp jų ir „self-bondage“, kas paskatino kalbas apie galimai netyčinę mirtį sekso metu.
Aktorius palaidotas Los Andžele, Forest Lawn Memorial Park memorialiniame parke.
Sokulkos miesto vėliava
thumb|right|200px|Sokulkos miesto vėliava Sokulkos miesto vėliava - Sokulkos miesto stačiakampio formos vėliava, kurią sudaro vienas geltonas trikampis ir du raudoni trikampiai.
Sarakiškiai (Molėtai)
Sarakiškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Luokesos.
FC Bentonit
Idževano „Bentonit“ – buvęs Armėnijos futbolo klubas iš Idževano, Tavušo srityje.
Istorija
Klubas įkurtas 1977 m., o tuo metu vadintas FC Bentonit.
1992 m., atkūrus šalies nepriklausomybę buvo perregistruotas ir tapo Kaen FC (FC Kaen Ijevan). Žaidė Pirmoje lygoje.
1993 m. pavadintas BMA. Žaidė Pirmoje lygoje.
2007 m. vėl grįžo į Pirmą lygą, bet turėjo finansinių problemų ir iš pirmenybių pasitraukė.
Sezonai
Šaltiniai:
Jonas Odrovonžas Pienionžekas
Jonas Odrovonžas Pienionžekas (g. apie 1630 m., Gorlicės, m. 1712 m.) – ATR seimo maršalka Varšuvoje nuo 1666 m. kovo 17 d. iki gegužės 4 d., Osvencimo sniūnas nuo 1666, Seradzo vaivada nuo 1683, Karūnos tribunolo maršalka 1681 ir 1688 metais , Seradzo iždininkas 1657-1665 , Krokuvos vaivadijos pulkininkas 1674 metais.
Buvo Varšuvos konfederacijos nariu 1704 metais.
Literatūra
Marszałkowie Sejmów I Rzeczypospolitej, s. 72, Wydawnictwo Sejmowe, Warszawa 1993, ISBN 83-7059-047-0
Kokitlamas
Kokitlamas – miestas pietvakarių Kanadoje, Britų Kolumbijoje. Tai vienas iš Vankuverio priemiesčių.
Scoot Henderson
Sterlingas Frimanas „Skūtas“ Hendersonas (, g. ) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Portlando „Trail Blazers“ komandoje. Būdamas 17 metų, baigęs vidurinę mokyklą Hendersonas pasirašė sutartį su NBA G lygos „Ignite“ ir tapo jauniausiu žaidėju G lygos istorijoje.
NBA G lygos „Ignite“ (2021–2023 m.)
2021 m. gegužės 21 d. S. Hendersonas pasirašė dvejų metų 1 mln. dolerių vertės sutartį su NBA G lygos „Ignite“ – praėjusiais metais pradėjusia veikti NBA G lygos vystymo komanda. Sezono pradžioje jis buvo iškritęs iš rikiuotės dėl šonkaulio traumos. 2021 m. lapkričio 17 d. Hendersonas debiutavo pelnydamas 8 taškus ir atkovodamas 6 kamuolius pergalėje 115:103 prieš „South Bay Lakers“. Būdamas 17 metų jis tapo jauniausiu žaidėju G lygos istorijoje. Lapkričio 26 d. antrosiose rungtynėse Hendersonas pelnė 31 tašką, atkovojo 6 kamuolius ir atliko 5 rezultatyvius perdavimus 112:110 pralaimėtose rungtynėse Santa Kruzo „Warriors“ komandai. 2022 m. vasarį jis buvo vienas iš keturių „Ignite“ žaidėjų, dalyvavusių „Kylančių žvaigždžių iššūkyje“ NBA Visų žvaigždžių savaitgalio metu.
Už aikštelės ribų
2022 m. birželio 15 d. S. Hendersonas pasirašė daugiametę sutartį su „Puma“.
Kazimieras Karvovskis
Kazimieras Karvovskis (g. apie 1670 – m. 1746 m. gegužės 12 d.) – ATR seimo maršalka 1740, Karūnos tribunolo maršalka 1714 metais, Viznos taurininkas nuo 1703 m., Bilsko stalininkas ir medžioklis, Bilsko žemės raštininkas, paseniūnis, pastalininkis ir Bransko miesto teisėjas, pasiuntinys.
1701–1740 m. buvo išrinktas 26 kartus pasiuntiniu į seimą, o tai yra rekordas ATR istorijoje.
Sarališkiai
Sarališkiai – viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Dubingių.
America's Army
America's Army (taip pat yra žinoma kaip AA arba Army Game Project) yra kompiuterinių žaidimų seriją, kurią sukūrė JAV kariuomenė, norėdama pritraukti daugiau savanorių į kariuomenę.
Pirma asmeninio kompiuterio versija, Recon, buvo išleista 2002 metų liepos 4 dieną. Nuo to laiko buvo išleista daugiau nei 26 žaidimo versijos, paskutinė America's Army 3.0. Visos versijos naudoja Unreal Engine grafinį varikliuką ir PunkBuster programinę įrangą, sukčiavimui išvengti. Žaidimas finansuojamas iš JAV biudžeto ir platinamas nemokamai.
Gatino
Gatino  – miestas Kvebeko provincijos pietuose (Kanada), šiauriniame Otavos upės krante.
Vitbis (Kanada)
Pirmoji europietiška gyvenvietė čia įsikūrė 1800 m. Miesto įkūrėju laikomas Peter Perry, kuris čia įkūrė savo verslą dar iki 1836 m.
Sokulkos miesto herbas
right|thumb|150px|Sokulkos herbas Sokulkos miesto herbas  – Sokulkos miesto heraldinis simbolis.
Aprašas
Perkirsto skydo viršutiniame auksiniame lauke rudas stovintis stumbras, o apatiniame raudoname lauke išnyrantis karys sidabriniais šarvais, rankas laikantis ant klubų, dešinėje rankoje sidabrinis kalavijas smaigaliu į viršų. Antveidis pakeltas, veidas natūralios spalvos.
Istorija
Herbą Sokulkos miestui 1609 m. suteikė karalius Zigmantas Vaza.
Vitbis (Kanada)
Didžiausias Vitbio turtas – tai puikus gamtos uostas Ontarijo ežere. Iš uosto 1833 m. metais pirmą kartą buvo išsiųsti grūdai iš šiaurinės žemės ūkio paskirties žemės.
1870-aisiais iš Vitbio uosto iki Port Perio buvo pastatytas geležinkelis – „Port Whitby ir Port Perry Railway“, vėliau išplėstas į „Lindsay“ kaip „Whitby, Port Perry ir Lindsay Railway“.
Gatino
Istorija
1800 m. čia įsikūrė Filemonas Raitas ir kitos penkios šeimos, bei 25 darbininkai. Šie žmonės įsitraukė į prekybą mediena, kuri tuo metu buvo pelningas verslas.
Vėlesniais metais čia atvyko labai daug airių. Iki šiol net 83 % gyventojų save laiko katalikais.
Sarapiniškė
Sarapiniškė – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 2 km nuo Lupikų.
William Wordsworth
Viljamas Vordsvortas – (angl. William Wordsworth; 1770 m. balandžio 7 d., Cockermouth - 1850 m. balandžio 23 d., Rydal Mount) – anglų romantikas, poetas bei, kartu su Samuel Taylor Coleridge, romantizmo epochos pradininkas Anglijoje. Vienas jo žymiausių kūrinių yra „Lyrinės baladės“, į kurias poetas įtraukė žymiąją „Pratarmę“ - pirmąją anglų romantinės poezijos manifestą.
Biografija
Viljamas Vordsvortas gimė Kokermute (Cockermouth), kitaip vadinamame Ežerų krašte, Anglijoje. Jo tėvas Džonas Vordsvortas buvo neturtingas advokatas, turtingo ir ekscentriško turtuolio Džeimso Louterio (James Lowther) įgaliotinis. Nuo 1787 iki 1791 m. studijavo Kembridžo universitete. Baigęs studijas lankėsi Prancūzijoje, kur aistringai palaikė Didžiosios prancūzų revoliucijos idėjas, tačiau buvo sukrėstas Teroro valdymu ir liko labai nusivylęs.
Netrukus, 1793 m., išspausdino savo pirmuosius eilėraščius. Kai gavęs palikimą kartu su savo jaunesne seserimi Dorote Vordsvort (Dorothy Wordsworth) apsigyveno Somerseto grafystėje, esančioje netolimoje Samuelio Teiloro Kolridžo kaimynystėje, prasidėjo šių dviejų garsių poetų artima draugystė ir kūrybinis bendradarbiavimas. Jau 1798 m. jie kartu išleido savo pirmąjį bendrą baladžių rinkinį pavadinimu „Lyrinės baladės", kuris ir tapo vienas iš svarbiausiu anglų romantizmo įvykiu. Vordsvortas teigė, kad šiose baladėse jis siekė perteikti kasdieniškų dalykų naujumo ir žavesio patyrimą.
Sulaukęs knygos sėkmės Vordsvortas kartu su seserimi vėl apsigyveno gimtajame mieste.
Kūryba
1800 metais Vordsvortas į antrąjį papildytą „Lyrinių baladžių" leidimą įdėjo viena žymiausių savo darbų - „Pratarmę". Joje poetas ragina skaitytojus atsiriboti nuo klasicistinės poezijos bei jos dirbtinės dikcijos, nusistovėjusių poetinių normų ir siekia atkreipti dėmesį į kasdienio gyvenimo situacijas ir jas bando perteikti, kaip jis teigia, „žmonėms suprantama kalba" ir žmonės atrastų daugiau džiaugsmo ir įdomumo tokiose, iš pirmo žvilgsnio, paprastai atrodančiose gyvenimo situacijose. „Gerą poeziją" Vordsvortas apibūdino kaip spontanišką jausmų proveržį, gerą poetą - kaip žmogų, kuris yra apdovanotas didesniu jautrumu. 1807 metais išleido naują rinkinį, kurį pavadino „Du poezijos tomai" (Poems of Two Volumes). Į jį jis įtraukė vieną iš labiausiai žinomų savo lyrinių tekstų „Narcizai", kuriame ir iškyla būtent romantizmui būdinga gamtos grožio tema. Vordsvortas siekė progmatiškai siekė priartėti prie gyvosios („žmonėms suprantamos") kalbos, išvengti perdėto literatūriškumo, jis siekė, kad būtų įmanoma išreikšti individualią patirtį, vidinių individo būsenų niuansus bei situacijas, išgyvenimus.
Poetas savo kūryboje taip pat koncentravosi į individualios sąmonės (atsiminimų, asociacijų, įsivaizdavimo) „dėsnius". Pasak šio autoriaus kūrybos tyrėjo Deivido Dženkinso, jo poezija apima ne tik poezijos psichologiją, bet ir kalbą apie pačią poeziją, kaip psichologinių, filosofinių ir estetinių pastangų rezultatą. Pats Vordsvortas itin aukštai vertino poeziją kaip ypatingą „įrankį", kuris gali atskleisti bei išreikšti žmogaus intelektą: „poezija yra visokio žinojimo gyvybė" (Viljamas Vordsvortas).
Viljamas Vordsvortas pradėjo rašyti didelį trijų daliu filosofinį autobiografinį poezijos kūrinį pavadinimu „Atsiskyrėlis" (The Recluse), tačiau minėto kūrinio taip ir nepabaigė. 1814 metais poetas paskelbė tik jo dalį, kuri buvo pavadinta „Išvyka" (The Excursion). 1850 metais, po poeto mirties jo žmona paskelbė autobiografinį kūrinį „Preliudija" (The Prelude), kurį ilgus metus autorius rašė kaip „Atsiskyrėlio" įvadą.
Pasiekimai ir nuopelnai
1838 metais Vordsvortui garbės laipsnį suteikė Durhamo universitetas ir Oksfordo universitetas.
Asmeninis gyvenimas
1802 metais poetas vedė savo vaikystės draugę Merę Hačinson (Mary Hutchinson) ir su ja susilaukė 5 vaikų: John Wordsworth (1803 - 1875), kuris užaugęs vedė net 4 kartus ir susilaukė 6 vaikų, Dora Wordsworth (1804 - 1847), Thomas Wordsworth (1806 - 18012), Catherine Wordsworth (1808 - 1812) ir William „Willy" Wordsworth (1810 - 1883), kuris buvo vedęs ir susilaukė keturių vaikų.
Autorius kaimą laikė palankia erdve, kurioje gali gimti išlaikyti pojūčių ir jausmų šviežumą bei mąstymo skaidrumą, todėl didžiąją gyvenimo dalį poetas praleido gimtajame kaime.
Po savo dukros Doros mirties autorius puolė į gilią depresiją ir galutinai nustojo rašyti iki pat mirties.
Mirtis
Viljamas Vordsvortas mirė namuose nuo sunkios ligos - pleurito ir buvo palaidotas Šv. Osvaldo bažnyčioje, Grasmere.
Nuorodos
.
DFW T.28 Floh
DFW T.28 Floh ('kandis') – Pirmojo pasaulinio karo metu Vokietijos Imperijoje sukurtas naikintuvo prototipas. Orlaivio konstruktorius – Hermanas Dorneris (vok. Hermann Dorner), sukūręs keletą kitų naikintuvų, pvz. labai sėkmingą Hannover CL.II.
Vienintelis DFW T.28 egzempliorius buvo suprojektuotas įmonėje Deutsche Flugzeug-Werke, kurioje dirbo H. Dorneris. Lėktuvas buvo pastatytas nedidelėje įmonėje Flugzeugwerft Lubeck-Travemunde.
DFW T.28 buvo trumpasparnis (sparnų ilgis – 6,20 m.) medinis, fanera (fiuzeliažas) ir drobe (sparnai) dengtas biplanas su siauru fiuzeliažu. Lėktuvo konstrukcija buvo kiek neįprasta: viršutinis sparnas buvo montuojamas tiesiai ant kapoto, kas užtikrino puikų matomumą į viršų, tačiau ne į priekį ar žemyn. Lėktuvo paskirtis – greitas naikintuvas – perėmėjas. Varomas 100 AG (75 kW) galios „Mercedes D.I" vienaeilio variklio orlavis jau pirmo bandymo metu pasiekė tiems laikams didelį 180 km/h greitį. Tokius skrydžio parametrus sąlygojo labai aptakus fiuzeliažas. Siekiant mažesnio oro pasipriešinimo buvo atsisakyta tokių elementų, kaip išmetimo vamzdžių aptakai.
DFW T.28 buvo suprojektuotas ir pagamintas 1915 m antroje pusėje. miniatiūra|Hermann Dorner prie DFW T.28 miniatiūra|DFW T.28 Floh modelis, vaizdas iš šono Nepaisant gerų skrydžio parametrų, lėktuvas nesudomino Idflieg ir nebuvo patvirtintas serijinei gamybai. Pagrindiniais jo trūkumais buvo įvardinti labai prastas matomumas į priekį ir žemyn bei siauros važiuoklės sąlygojamas sudėtingas tupdymas. Dėl pastarosios priežasties vienintelis pagamintas egzempliorius sudužo bandymų metu.
Sado aukso ir sidabro kasyklos
thumb|275px|right|Įėjimas į aukso kasyklos muziejų.
Sado aukso ir sidabro kasyklos – aukso ir sidabro kasyklos Japonijoje, Nijigatos prefektūroje, Sado salos vakarinėje dalyje. Išskiriamos trys pagrindinės: Aikavos aukso ir sidabro kasykla, Curuši sidabro kasykla ir Nišimikavos aukso kasykla.
thumb|200px|left|XIX a. graviūra, vaizduojanti įėjimus į Sado kasyklas. Kad Sado saloje aptinkama aukso mini jau XI a. rašytiniai šaltiniai. Manoma, kad auksas tuo metu buvo randamas upių išplautame grunte. Vienoje tokių vietų buvo įkurta pirmoji aukso kasykla – Nišimikavos, veikusi iki 1872 m. Vėliau, 1542 m., pradėjo veikti Curuši sidabro kasykla, uždaryta iš karto po karo – 1946 m. Paskutinė iš trijų pagrindinių kasyklų buvo Aikavos, įkurta 1600 m. ir veikusi ilgiausiai, iki 1989 m.
Visos kasyklos Edo laikotarpiu priklausė Tokugavos šiogūnui, kasyklos darbuotojai daugiausiai buvo į salą ištremti kaliniai. Tuo metu iš kasyklų kasmet būdavo išgaunama iki 400 kg aukso ir iki 25 000 kg sidabro. Po Meidži restauracijos kasyklos nacionalizuotos, o 1896 m. parduotos Mitsubishi korporacijai. Japonijos imperijai sunaudojant vis daugiau vietinių išteklių bei modernizacijos dėka įdiegus naujausią to meto kalnakasybos įrangą, intensyviausia kasyklų veikla vykdyta 1937–1943 metais. Aukso išgavimas per metus siekė 800–1600 kg, sidabro – apie 25 000 kg. Po Antrojo pasaulinio karo metalų išgavimas gerokai sulėtėjo, paskutinė kasykla dėl per mažo pelningumo buvo uždaryta 1989 m.
Šiuo metu kasyklos veikia kaip muziejus, kuriame galima pamatyti kasyklos tunelius, senąją ir moderniąją įrangą, kalnakasių darbo sąlygas ir pan.
Sokulkos miesto viešasis transportas
Sokulkos miesto viešasis transportas - Sokulkos miesto viešojo transporto departamentas, kuris priklauso ''Krespol sp. z o.o.'' įmonei, kuri savo veiklą pradėjo 1993 metais.
Konkurencijos taryba
thumb|Buveinė (nuo 2012 m.) thumb|Buveinė (2004–2012 m.)
Konkurencijos taryba – Lietuvos įstaiga, prižiūrinti, kaip laikomasi Konkurencijos įstatymo ir Mažmeninės prekybos įmonių nesąžiningų veiksmų draudimo įstatymo.
Istorija
1992 m. įkurta Konkurencijos taryba prie Valstybinės kainų ir konkurencijos tarnybos atskaitinga Ekonomikos ministerijai.
1995 m. pertvarkyta į Konkurencijos tarybą prie Konkurencijos ir vartotojų teisių gynimo tarnybos.
1999 m. Konkurencijos taryba tapo nepriklausoma institucija.
2004 m., Lietuvai prisijungus prie Europos Sąjungos, tarpvalstybinės konkurencijos priežiūra perduota Europos Komisijai.
Funkcijos
Taryba prižiūri koncentracijas – sprendžia, ar išduoti leidimus ūkio subjektams susijungti.
Taryba prižiūri, ar kiti viešojo administravimo subjektai laikosi pareigos užtikrinti sąžiningos konkurencijos laisvę. Už Konkurencijos įstatymo reikalavimų nesilaikymą Taryba gali skirti pinigines baudas tiek ūkio subjektams (iki 10% bendrųjų metinių pajamų praėjusiais ūkiniais metais), tiek viešojo administravimo subjektams (iki 60 000 eurų).
Taryba yra koordinuojanti institucija valstybės pagalbos klausimais.
Sudėtis
Tarybą sudaro pirmininkas ir keturi nariai.
Tarybos funkcijas atlikti padeda Tarybos administracija.
Saris (Kanada)
Saris  – miestas pietvakarių Kanadoje, Britų Kolumbijoje prie Freizerio upės. Tai vienas iš Vankuverio priemiesčių.
Parintinsas
Parintinsas  – miestas ir savivaldybė Brazilijos šiaurėje, Amazonės valstijoje, 369 km į rytus nuo Manauso. Išsidėstęs Tupinambaranos salos rytiniame gale, dešiniajame Amazonės krante, prie Enviros žiočių bei gausybės protakų ir ežerų. Yra upinis uostas, Žulijaus Beleno oro uostas. Maisto, medienos apdirbimo, tekstilės pramonė, laivų remontas. Veikia kelių universitetų padaliniai.
Miestas garsėja kasmetiniu folkloro festivaliu. Iš Parintinso kilusi žymi Brazilijos muzikos grupė „Carrapicho“.
Savivaldybės plotas – 5952 km², gyventojų skaičius – 116 439 (2021 m.). Į jos plotą patenka didokos gyvenvietės Vila Amazonija ir Mokambas.
Istorija
Gyvenvietė pavadinta pagal indėnus parintintinus.
Portugalai dabartinio miesto vietas pasiekė 1796 m. Čia 1803 m. sudarytas Tupinambaranos rajonas. Parintinso miestas įkurtas 1880 m.
Primera División (Salvadoras)
Salvadoro futbolo Pirmasis divizionas (, dar žinoma kaip La Liga Mayor; La Primera) – aukščiausia Salvadoro futbolo lyga.
Įkurta 1969 m. Iki 1998 m. per metus būdavo išaiškinamas vienas čempionatas, bet vėliau įvesta Clausura-Apertura sistema.
Komandos
Čempionate žaidžia 12 komandų:
Čempionai
Salvadoro lygą yra laimėjusios šios komandos (įskaitant mėgėjų laikotarpį):
Tomáš Satoranský
Tomašas Satoranskis (, g. 1991 m. spalio 30 d.) – Čekijos krepšininkas, žaidžiantis ACB lygoje besivaržančioje FC Barselonos komandoje.
Karjera
T. Satoranskis karjerą pradėjo Prahos „USK“ komandoje, su kuria rungtyniavo nuo 2007 iki 2009 m. Prieš patekdamas į NBA jis žaidė Sevilijos ir Barselonos krepšinio komandose, o 2015 m. tapo Ispanijos krepšinio supertaurės čempionu.
2012 m. NBA naujokų biržoje Vašingtono „Wizards“ pasirinko jį 32-uoju šaukimu. 2016 m. liepos 21 d. jis pasirašė NBA sutartį ir tapo ketvirtuoju Čekijos žaidėju žaidusiu NBA.
2019 m. liepos 6 d. jis išmainytas į Čikagos „Bulls“ komandą. 2019-2020 m. NBA sezone jis vidutiniškai pelnė 9,9 taškus per rungtynes – daugiausiai karjeroje.
2021 m. rugpjūčio 8 d. jis išmainytas į Naujojo Orleano „Pelicans“ komandą, su kuria sužaidė tik 32 rungtynes.
2022 m. liepos 4 d. jis sugrįžo į FC Barselonos komandą.
Šalies rinktinė
T. Satoranskis atstovauja Čekijos vyrų krepšinio rinktinei nuo 2009 m. Europos krepšinio čempionato atrankų. Jis taip pat dalyvavo 2013 ir 2015 m. Europos krepšinio čempionatuose. 2017 m. Europos krepšinio čempionate jo vedama rinktinė pirmą kartą istorijoje pateko į 2019 m. pasaulio krepšinio čempionatą.
T. Satoranskis taip pat atstovavo rinktinei 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
Franklin Pierce
Franklinas Pyrsas (, 1804 m. lapkričio 23 d. JAV – 1869 m. spalio 8 d.) – amerikiečių teisininkas, politikas, 14-asis Jungtinių Amerikos Valstijų prezidentas (1853-1857), vienintelis JAV prezidentas iš Naujojo Hampšyro.
Biografija
Pyrsas, kuris buvo kilęs iš šiaurinių valstijų, tačiau prijautęs pietinėms, buvo demokratas. Jis buvo išrinktas į JAV atstovų rūmus ir Senatą. Vėliau Pyrsas dalyvavo Amerikos–Meksikos kare ir buvo paskirtas brigados generolu. Jo privati teisinė praktika gimtojoje Naujojo Hampšyro valstijoje buvo tokia sėkminga, kad jam net buvo pasiūlyti keli svarbūs postai, kurių jis atsisakė. Vėliau, tuomet niekam nežinomas Pyrsas, 1852 m. JAV demokratų partijos suvažiavime buvo iškeltas kadidatu rinkimuose į prezidento postą. Pyrsas ir jo kandidatas į viceprezidentus Vijamas Kingas triuškinančiu balsų skirtumu laimėjo rinkėjų kolegijos balsavimą, taip nugalėdamas JAV vigų partijos kandidatus Winfield Scott ir William A. Graham (rinkėjų balsai 50 % – 44 %; rinkėjų kolegijos balsai 254 – 42). Pasak istoriko Deivido Poterio, Pyrsas kartais buvo vadinamas „Kūdikiu Pyrsu”, dėl jo jaunatviškos išvaizdos ir dėl to, kad tuo laiku jis buvo jauniausias JAV prezidentas. Tiesa, kai pradėjo eiti pareigas jis buvo tik metais jaunesnis už JAV prezidentą Džeimsą Polką.
Dažnai laikoma, kad dėl F. Pyrso asmeniniame gyvenime patirtos tragedijos, būdamas prezidentu neretai priiminėjo sprendimus, kurie buvo labai kritikuojami ir kėlė šalyje nesantaiką. Todėl Pyrsas yra vertinamas kaip vienas iš blogiausių JAV prezidentų. Pyrso populiarumas šalies šiaurėje smarkiai smuko, po to kai jis netikėtai pareiškė palaikąs Kanzaso-Nebraskos aktą, panaikindamas Misūrio kompromisą (susitarimą, kuriuo buvo reguliuojama vergija Vakaruose), vėl iškeldamas klausimą dėl vergijos plėtimo į vakarus. Pyrso patikimumas buvo sugadintas dar labiau po to, kai keletas diplomatų paskelbė Ostendo manifestą (dokumentas, kuriame iš Ispanijos buvo reikalaujama parduoti Kubą). Istorikas Deividas Poteris padarė išvadą, kad Ostendo manifestas ir Kanzaso-Nebraskos aktas buvo "dvi Pyrso administracijos didelės katastrofos, kurios abi užsitraukė visuomenės kritikos laviną".
Pyrsas prarado demokratų partijos palaikymą, ir jau nebebuvo iškeltas kandidatu į prezidentus 1856 m. rinkimuose. JAV demokratų partija iškėlė Džeimso Bukanano kandidatūrą. Baigęs kadenciją, Pyrsas tęsė visą gyvenimą trukusią kovą su alkoholizmu, po to kai jo žmona Jane Means Appleton Pierce jį paliko. Pyrso reputacija buvo visiškai sugriauta JAV pilietinio karo metu, kai jis pareiškė paramą Konfederacijai, o jo ir konfederatų prezidento Džefersono Deiviso korespondencija nutekėjo į spaudą. Pyrsas mirė 1869 m. nuo kepenų cirozės.
Pagvošo konferencijos mokslo ir pasaulio klausimais
miniatiūra|250px|right|Pirmosios Pagvošo konferencijos „Mąstytojų namelis“ Pagvoše, Naujojoje Škotijoje
Pagvošo konferencijos mokslo ir pasaulio klausimais – tarptautinė organizacija, subūrusi pasaulio mokslo ir visuomenės veikėjus, siekianti mažinti ginkluotų konfliktų pavojų ir spręsti pasaulinio saugumo grėsmes. 1957 m. šią organizaciją įkūrė Džozefas Rotblatas ir Bertranas Raselas Pagvoše, nedideliame pakrantės miestelyje Naujosios Škotijos provincijoje, Kanadoje, po to, kai 1955 m. 11 garsiausių mokslininkų paskelbė antikarinį Raselo–Einšteino manifestą.
Tarptautinis pripažinimas
Praėjus 50 metų po atominės bombos numetimo Hirosimoje ir Nagasakyje, 1995 m. Rotblatui ir Pagvošo konferencijoms buvo paskirta Nobelio taikos premija už jų pastangas branduolinio nusiginklavimo srityje.
Vienos paskutiniųjų Pagvošo konferencijų 2013 m. vyko Stambule (Turkija), 2015 m. - Nagasakyje (Japonija), 2017 m. – Astanoje (Kazachstanas).
Valdymo struktūra
Pagvošo judėjimo organizacijos vadovaujantys pareigūnai yra prezidentas, generalinis sekretorius ir vykdomasis direktorius. Oficialus valdžios organas yra Pagvošo taryba, sudaryta iš 28 narių, paskirtų 5 metams. Taip pat yra 6 narių vykdomasis komitetas, kuris padeda generaliniam sekretoriui. Veikia keturi biurai Romoje, Londone, Ženevoje ir Vašingtone, remiantys Pagvošo veiklą, palaikantys ryšius su Jungtinėmis Tautomis ir kitomis tarptautinėmis organizacijomis. Yra daugiau kaip 40 nacionalinių Pagvošo grupių, veikiančių nepriklausomai, dažnai remiamų nacionalinių mokslo akademijų. Veikia tarptautinės studentų ir jaunimo Pagvošo grupės, įsteigtos po įkūrėjo filantropo Sairuso Itono mirties 1979 m.
Andrius Krivas
Andrius Krivas (g. 1971 m. balandžio 10 d. Orenburgo srityje, Rusija) – lietuvių diplomatas, Lietuvos nuolatinės atstovybės prie Jungtinių Tautų biuro ir kitų tarptautinių organizacijų Ženevoje vadovas (nuo 2016 m. rugpjūčio 1 d.), Nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius.
Biografija
2001–2003 m. dirbo patarėju URM Saugumo politikos departamento Integracijos į NATO skyriuje, vėliau – patarėju Lietuvos ambasadoje JAV.
2007–2008 m. buvo URM Saugumo politikos departamento NATO skyriaus vedėjas, vėliau deleguotas dirbti į KAM – čia buvo Tarptautinių ryšių ir operacijų departamento direktorius, 2008–2009 m. – ministerijos sekretorius, vėliau – ministerijos vyriausias patarėjas.
Prada
Prada S.p.A. – Italijos mados namai, įkurti 1913 metais. Mados namų „Prada“ istorija prasidėjo, kai Mario Prada įkūrė įmonę „Fratelli Prada“, siuvusią odos rankines ir lagaminus. Pagrindiniai „Prada“ mados namų konkurentai yra „Chanel“, „Louis Vuitton“, „Yves Saint Laurent“, „Gucci“, „Versace“ ir „Dior“.
Andrius Krivas
Biografija
Nuo 2016 m. rugpjūčio 1 d. – Lietuvos Respublikos nuolatinis atstovas prie Jungtinių Tautų biuro ir kitų tarptautinių organizacijų Ženevoje.
The Sims Online
The Sims Online, dar kitaip žinomas kaip EA-Land – MMO tipo daugelio žaidėjų režimo žaidimas „The Sims“ serijoje, kurį „Microsoft Windows“ platformai 2002 m. gruodžio 17 d. išleido „EA Games“. Žaidimu buvo prekiaujama vietinėse Šiaurės Amerikos ir Japonijos regionų mažmeninėse parduotuvėse, taip pat buvo galima atsisiųsti oficialioje EA.com svetainėje bet kurioje pasaulio vietoje, nors žaidimas tebuvo prieinamas anglų kalba ir neturėjo jokių kitų kalbų oficialių vertimų. Mėnesinei prenumeratai buvo taikomas 9.99 $ mokestis. 2007 m. kovą „EA“ paskelbė, kad jų produktas bus perleistas „EA-Land“ pavadinimu ir bus atlikta patobulinimų. Kitais metais kūrėjai pranešė, kad buvo nuspręsta uždaryti „The Sims Online“ serverius pagal numatytą datą – 2008 m. rugpjūčio 1 d.
San Sebastian do Uatumanas
San Sebastian do Uatumanas  – miestelis ir savivaldybė Brazilijos šiaurėje, Amazonės valstijoje, 247 km į rytus nuo Manauso. Išsidėstęs Uatumano upės kairiajame krante, netoli jo santakos su Amazone. Yra prieplauka. Medienos apdirbimo, maisto pramonė, gyvulininkystė, žemės ūkis. Vyksta keletas švenčių.
Savivaldybės plotas – 10 741 km², gyventojų skaičius – 14 678 (2021 m.). Savivaldybėje yra 325 m aukščio moksliniams tyrimams skirtas Amazonijos aukštasis bokštas (Torre Alta da Amazônia, pradėjo veikti 2015 m.).
thumb|left|240px|Savivaldybės padėtis Amazonės valstijoje
Istorija
Pradėjo kurtis nuo 1814 m. įsteigtos Santana da Kapelos gyvenvietės. San Sebastian do Uatumano savivaldybė sudaryta 1981 m., atskyrus nuo Urukaros savivaldybės.
Pčinia
Pčinia (serb. ir ) – upė Serbijoje ir Makedonijoje; Vardaro kairysis intakas. Prasideda keliais upeliais Dukato kalnuose. Pradžioje teka į vakarus Serbijos teritorija (45 km) kalnuotomis ir retai gyvenamomis vietovėmis, toliau pasuka į pietus ir likusius 83 km teka per Makedoniją.
Didžiausi intakai: Bistrica, Petrošnica, Kriva (kairieji), Kumanovska (dešinysis). Svarbiausi miesteliai prie Pčinios: Trgovištė, Prohor Pčiniskis (Serbija), Katlanovas (Makedonija).
Rumpler G
Rumpler G.I, G.II ir G.III buvo Pirmojo pasaulinio karo metu Vokietijos imperijos įmonėje „Rumpler Flügzeugwerke“ sukurta ir gaminta sunkiųjų bombonešių ("G" klasė) serija.
Konstrukcija ir gamyba
Vokietijos karinė vadovybė orlaivį priskyrė Idflieg sistemos G kategorijai (vok. Grossflügzeug, liet. Didysis lėktuvas). Karo pradžios vokiečių aeronautikos nomenklatūroje taip buvo vadinami bombonešiai, nes kitų „didžiųjų lėktuvų“ tuo metu nebuvo. Rumpler 4A15 tapo Rumpler G.I, ty pirmuoju Grossflugzeug, kurį pagamino Rumpler.
Pirmasis G.I prototipas pirmąjį skrydį atliko 1915 m. pradžioje. Pasirinkti Mercedes D.III varikliai lėktuvui suteikė užsakovo pageidavimus viršijusius skrydžio parametrus – pvz. bandymų metu su 10 žmonių lėktuvas pakilo iki 3 km, o su 16 – iki 2 km. miniatiūra|Rumpler G.II E. Rumpleris nepasitenkino vienu prototipu, jis pagamino tris ir paprašė užsakovo - Vokietijos KOP inspekcijos (Idflieg) - leisti vieną, neginkluotą, pasilikti savo reikmėms.
Serijinė Rumpler G. I gamyba prasidėjo pirmaisiais 1915 m. mėnesiais ir vyko sėkmingai. Netrukus paaiškėjo, kad vieno kulkosvaidžio nepakanka apsiginti nuo tobulėjančių Antantės naikintuvų, todėl orlaivių gamintojas sukūrė dvi antrines versijas: Rumpler G.II ir Rumpler G.III. Nuo G.I jos skryrėsi iš esmės tik varikliu ir ginkluote: į 1916 m. viduryje pradėta gaminti G.II buvo montuojamas 220 AG galios Benz Bz.IV ir dar vienas 7,92 mm kalibro kulkosvaidis, į G.III - 260 AG Mercedes D.IVa, kuris buvo montuojamas nebe ant apatinio sparno, o labiau aerodinamiškose gondolose ant spyrių tarp sparnų. G.III taip pat turėjo kiek pakeistos formos uodegą, svoriais balansuotus eleronus, kiek strėliškus sparnus. Kitais atžvilgiais, išskyrus nedidelius skrydžio ir kilimo greičių, taip pat kuro suvartojimo, naudingo bombų krovinio rodiklius, jie buvo labai panašūs su G.I.
1915 metų viduryje G.I pagrindu Rumpleris savo lėšomis sukūrė civilinį keleivinį orlaivį. Taip modifikuotas Rumpler 4A15 leido pervežti dvylika keleivių maždaug 250 kilometrų atstumu. Dėl karo veiksmų šis projektas nebuvo užbaigtas ir masinė jo gamyba nebuvo pradėta.
Eksploatacija
miniatiūra|Rumper G.I virš [[Egipto piramidės|Egipto piramidžių, 1916 m.]] Pirmieji Rumpler G.I buvo perduoti Luftstreitkräfte 1915 m. pavasario pabaigoje. Jie daugiausiai buvo naudojami Vakarų fronte. Yra užfiksuotų Rumpler G.I (arba G.II/G.III) naudojimo atvejų 1916 m. vasarą, Somos mūšio metu.
1916-1917 m. šie bombonešiai dažnai tapdavo naujesnių britų bei prancūzų naikintuvų aukomis ir 1918 m. pradžioje rikiuotėje likę Rumpler G.I, G.II ir G.III, kaip pasenę, per lėti ir per mažai manevringi, buvo pradėti perkelti iš fronto eskadrilių. Keletas jų buvo perduoti į mokymosi dalinius. Visgi, 1917 m. spalio mėn. Vakarų fronto daliniuose kaip naktiniai bombonešiai buvo naudojama apie dvidešimt naujesnių Rumpler G.III. Keletas jų šias misijas vykdė iki pat 1918 m. rugpjūčio mėn.
Portugalijos futbolo varžybos 1931–1932 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1931–1932 m.
Kernavės valsčius
Kernavės valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vidurio rytų Lietuvoje, dešiniajame Neries krante. Centras – Kernavė.
Portugalijos futbolo varžybos 1931–1932 m.
Neoficialios pirmenybės (1931–1932 m.)
--
Kernavės valsčius
Istorija
Valsčius minimas XVI a.
Kermano sultonatas
Kermano sultonatas, arba Kermano seldžiukai – tiurkų kilmės Irano valdovų dinastija, Seldžiukų dinastijos atšaka. Ji valdė iš Bardsiro miesto dab. pietryčių Irane, ir didžiausio išsiplėtimo metu kontroliavo istorinį Kermano regioną bei Omaną.
Istorija
Seldžiukų valstybės pradžia buvo Partos ir Margianos regionuose (dab. Turkmėnija), iš kur du broliai Tugrulbekas ir Čagribekas vykdė karinius žygius prieš Gaznevidus. 1035 m. mūšyje prie Nasos ir 1040 m. Dandanakano mūšyje Gaznevidų armijos buvo sutriuškintos, kas atidarė vartus Seldžiukams Irano kalnyno užkariavimui Iš karto po šio mūšio įvykusiame kurultajuje du broliai pasidalino įtakos sferomis. Tugrulbekas vykdė užkariavimus vakaruose (vakarų Iranas, Irakas, Azerbaidžanas, Mažoji Azija), o Čagribekas - rytuose (Chorasane). Pietrytinio Irano užkariavimas buvo patikėtas Čagribeko sūnui Kavurdui. Šis pradėjo karinius žygius 1041 m., o 1048 m. užėmė Kermano miestą, kurį iki tol valdė Bujidų dinastijos atšaka. Taip suformuota nauja valda ir pradėta atskira Seldžiukidų atšaka. Po sėkmingų jūrinių žygių, Kavurdo valdžią pripažino ir Omanas.
Kuomet Kavurdo brolis Alp Arslanas paveldėjo Seldžiukų imperijos sostą, 1067 m. jis nesėkmingai sukilo prieš brolį. Tą jis dar kartą padarė 1073 m., po Alp Arslano mirties. Tačiau jo sūnėnas Malikšachas sutriuškino Kavurdo armiją prie Hamadano, paėmė dėdę į nelaisvę ir nubaudė mirties bausme. Nepaisant to, Kavurdo įpėdiniams buvo paliktos valdos Kermano regione, ir šie toliau valdė tik nominaliai priklausomi. left|thumb|Šafiabado karavansarajus, statytas Seldžiukų laikais Kermano sultonų sostine buvo Bardsiras, tačiau žiemas jie leisdavo Džirofte, sename prekybiniame mieste, kuris aptarnavo karavanų kelius Irano kalnyne. Sultonai rūpinosi naujų karavansarajų statybomis ir skatino tiek jūrinę, tiek sausumos prekybą. Jų dėka visas regionas aktyviai įsitraukė į Šilko kelią. Taip pat buvo skatinamas švietimas ir kultūra, gausiai statomos mečetės, medresės, turgūs, ligoninės. Bardsiras garsėjo savo didele biblioteka. Tuo metu taip pat suklestėjo jūriniai uostai, tokie kaip Hormuzas, Tizas ir Kišas.
1057 m. mirus Seldžiukų sultonui Ahmedui Sandžarui, visas Chorasano regionas tapo neginamas. Čia vėl masiškai veržėsi tiurkų ogūzų gentys. Jos siaubė kadaise klestėjusius miestus, sunaikino žemyninę prekybą. 1170 m. mirus Togrulšachui, Turanšacho II laikais visas Kermano sultonatas buvo išgrobstytas. Paskutinieji sultonai perkėlė sostinę į Bamą. Paskutinis sultonas Mehmedšachas II, praradęs ir šią sostinę, išvyko į Farsą ir Iraką, tikėdamasis gauti pagalbos. Per tą laiką 1187 m. valdžią šalyje užgrobė vienos ogūzų genties vadas Malikas Dinaras, vedęs Togrulšacho dukrą. 1196 m. valstybės likučius prisijungė Chorezmo imperija.
Padalinys (reikšmės)
Padalinys gali reikšti:
Sarčiai
Sarčiai (arba Cartai) – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono savivaldybės dalyje, 1 km į pietryčius nuo Kretingalės, abipus kelio Kretingalė–Plikiai, Dangės kairiajame krante.
Brandonas (Kanada)
Brandonas  – miestas Kanados pietuose, į pietus nuo Vinipego ežero, prie Asiniboino upės, 214 km į vakarus nuo Vinipego miesto; antrasis pagal gyventojų skaičių miestas Manitobos provincijoje. Svarbus geležinkelių mazgas. Žemės ūkio regiono, kuriame auginami daugiausia kviečiai, centras. Plėtojama daugiausia maisto pramonė.
Istorija
Miestas pradėjo kurtis, kai buvo nutiesta svarbi geležinkelio linija. Tada miestelis tapo svarbiu transporto tašku ir pradėjo augti.
Gyventojai
Dauguma gyventojų (77,3 %) yra europiečių kilmės. Taip pat gausu įvairių etninių grupių iš Azijos.
Portugalijos futbolo varžybos 1930–1931 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1930–1931 m.
Neoficialios pirmenybės (1930–1931 m.)
--
Notrelė
Notrelė (Lamium) – notrelinių (Lamiaceae) šeimos augalų gentis, natūraliai paplitusi Europoje, Šiaurės Afrikoje, Azijoje, tačiau kaip piktžolė dabar dažna daugelyje vidutinio klimato srities kraštų.
Rūšys
Gentyje apie 25 –40 rūšių. Lietuvoje auga 6 rūšys:
Sokulkos miesto žydų kapinės
thumb|right|250px|Sokulkos miesto žydų kapinės
Sokulkos miesto žydų kapinės - žydų kapinės Sokulkos mieste. Įkurtos XVII a. ir užima 17 000 m² plotą, kuriame yra išlikę apie 900 antkapių. Tai vienos geriausiai išsilaikiusių kapinių visame regione.
Gurnija
Istorija
Šis miestas buvo atkastas 1901−1904 m. amerikiečių archeologės Harjetos Boid Houz (Harriet Boyd Hawes), ir yra geriausiai išlikęs Mino civilizacijos miestas. Tai viena seniausių Kretos gyvenviečių, joje gyventa jau 3000 m. pr. m. e., tačiau likę pastatai priklauso vėlyvesniam, Antrajam rūmų laikmečiui. Gurniją, kaip ir kitus minojinius miestus, apie 1450 m. pr. m. e. sunaikino žemės drebėjimas ir gaisras.
Amerikos Samoa nacionalinis parkas
Amerikos Samoa nacionalinis parkas  – saugoma gamtos sritis Okeanijoje, JAV valdoje Amerikos Samoa. Įsteigtas 1988 m. ir apima 5500 ha plotą.
Parko teritoriją sudaro 3 dalys – Tutuilos salos šiaurinė dalis, Ofu pietinė pakrantė ir Tau pietvakarinė pakrantė. Parke saugoma būdinga Polinezijos vulkaninių salų gamta, mažai paveikta žmogaus. Didžiumą parko ploto užima tropiniai kalnų miškai, paplūdimiai, priekrančių koraliniai rifai ir statūs skardžiai. Vieninteliai vietinės kilmės žinduoliai parke yra šikšnosparniai – čia jų gyvena 3 rūšys (samojinės ir tonginės skraidančiosios lapės bei mažas Ramiojo vandenyno maišauodegis šikšnosparnis). Taip pat gyvena keletas driežų gekonų rūšių, Ramiojo vandenyno smauglys bei scinkai. Gausu paukščių (vietinės varnėnų, medlesių, balandžių, audrašauklių, švygždų rūšys). Aplinkiniuose vandenyse gyvena jūriniai vėžliai, kuprotieji banginiai, virš 950 žuvų rūšių, 250 koralų rūšių.
Taip pat parkas apima senųjų polineziečių gyvenviečių archeologines vietoves Tau ir Ofu salose.
Ofu ir Tau salose esančios parko dalys atokios, pasiekiamos tik valtimis. Tutuiloje esanti dalis pasiekiama keliu iš Pago Pago, įrengtas lankytojų takas.
Portugalijos futbolo varžybos 1929–1930 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1929–1930 m.
Neoficialios pirmenybės (1929–1930 m.)
--
Lenkijos turizmas
Turizmas yra viena iš svarbiausių Lenkijos ekonomikos šakų. Turistų skaičius, ypač po įstojimo į Europos Sąjungą, nuolat auga. 2012 m. Lenkija buvo 17-ta pagal užsienio turistų skaičių šalis pasaulyje pagal Pasaulinę turizmo organizaciją (UNWTO).
Turistus Lenkija traukia tiek savo istoriniu ir kultūros paveldu miestuose, tiek mažai paliesta gamta. Didelė pasiūla yra ir su sportu susijusio turizmo mėgėjams. Lenkijos kurortai yra išsidėstę šalies pietuose ir šiaurėje, Varmijos-Mozūrijos, Vakarų Pamario, Pamario, Kujavijos Pamario, Mažosios Lenkijos, Pakarpatės ir Žemutinės Silezijos vaivadijose. Vandens sportu galima užsiimti Baltijos jūroje, ežeruose ir kai kuriose kalnų upėse, pvz., Dunajece, Sane, Pilicoje, Klodzko Nisoje, Bobre ir jų užtvankose. Kalnų regionuose - Tatruose, Beskiduose, Krokuvos-Čenstakavos aukštumoje, Švento Kryžiaus kalnuose, Sudetuose ir Krkanošiuose galima užsiimti slidinėjimu ir vaikščiojimu kalnų takais. Lenkijos žiemos sporto sostine laikoma Zakopanė.
Populiariausi miestai ir turistų lankomi objektai yra Krokuva, Varšuva, Vroclavas, Gdanskas, Poznanė, Ščecinas, Liublinas, Torūnė, Zakopanė, Veličkos druskos kasyklos ir buvusios nacių koncentracijos stovyklos Aušvico vieta Osvencime.
Žymiausi kultūriniai Lenkijos renginiai yra Tarptautinis Šopeno konkursas Varšuvoje, Varšuvos ruduo ir Sopoto festivalis.
Gamta
Lenkija pasižymi gamtos įvairove, kuri yra santykinai mažai paveikta žmogaus. Lankytojus traukia kalnai, jūros pakrantė, miškai ir ežerai. Tarp populiariausių krypčių yra Tatrai, kur yra aukščiausia Lenkijos viršūnė (Rysai) ir garsusis Orla Perć; Krkonošiai, Stalo kalnai, Belovežo giria, Žemutinės Silezijos miškai, Beščiadai, Pieninai, Mozūrijos ežerynas, Kampinoso nacionalinis parkas.
Lenkija yra Vidurio Europoje. Šalis gali būti skirstoma į penkis geografinius regionus. Šiaurės vakaruose yra nuo Pamario iki Gdansko įlankos besitęsianti Baltijos jūros pakrantė, kuriai būdinga gausybė nerijų, pakrantės ežerėlių ir kopų. Gana tiesiai besitęsianti pakrantės linija yra pertraukiama Ščecino, Aistmarių ir Pucko įlankų. Šiaurėje ir šalies viduryje yra paskutinio ledynmečio suformuota Vidurio Europos lyguma, kurioje yra keturi dideli ežerynai (Mozūrijos, Kašubų, Pamario ir Didžiosios Lenkijos), kalvotuose moreniniuose kraštovaizdžiuose išsimėčiusi gausybė vandens telkinių. Piečiau šios lygumos yra senųjų didžiųjų upių slėnių suformuoti Silezijos ir Mazovijos kraštovaizdžiai. Dar toliau į pietus nuo jų yra Vidurio Lenkijos aukštumos - Krokuvos-Čenstakavos aukštuma, Šventojo Kryžiaus kalnai, Beskidai, Karpatai ir Sudetai.
Varmija-Mozūrija
Varmija-Mozūrija yra regionas Lenkijos šiaurės rytuose, pasižymintis daugybe ežerų ir kryžiuočių pilių iš raudonų plytų. Laikomas vienu iš Lenkijos vandens sporto centrų, ypatingai Didžiųjų Mozūrijos ežerų apylinkės. Čia taip pat galima užsiimti dviračių sportu, keliavimu pėsčiomis, buriavimu, skraidymu oro balionais.