cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dha
Dha efesas paprastas – garda labai maža, neturi jokių lankelių ar pintinėlių, buoželės. Efesas dažnai būna labai ilgas – gali sudaryti trečdalį viso dha ilgio. Nors rankena ilga, bet dha paprastai yra vienrankis kalavijas (bet būna ir dvirankių dha). Garda maža, panaši į katanų tsubą. Rankena gali būti tiek paprasto medžio, tiek puošni sidabro ar dramblio kaulo.
Sen Polis (Reunjonas)
Sen Polis  – antras pagal dydį Prancūzijos užjūrio departamento Reunjono miestas (komuna). Yra salos vakarinėje dalyje, Indijos vandenyno pakrantėje. Savivaldybės teritorijoje gyvena 104 332 žmonės (2013 m. duomenys).
Dha
Dha būdinga Mianmarui, Tailandui ir gretimiems kraštams. Tailando kalavijai krabi irgi yra dha variantas.
Tailande šis kalavijas vadinamas darb ar daarb (ดาบ), tibetiečių – mianmariečių kalbomis jis gali būti vadinamas dao (kaip ir kiniškasis dao). thumb|left|250px|Dha ir jo makštis
Guntauninkai
Guntauninkai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Gilūtų, prie Svylos upės ir jos intako Audenėlės. Toliau rytuose dunkso Adutiškio miškai. Pro kaimą eina kelias. Kaimas išlaikęs tradicinį rytų Aukštaitijos užstatymą ir architektūrą. Yra kapinės, vandens matavimo stotis.
thumb|left|240px|Pirkios kaimo centre
Istorija
Tarybinio laikmečio pradžioje buvo Guntauninkų apylinkės centras. Anksčiau dar minimas kaip Gantauninkai.
Miliūnai (Stalupėnų apskritis)
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Stalupėnų apskrities kaimas, nuo 1874 m. valsčiaus centras. Priklausė Pilupėnų parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Stalupėnų rajono, vėliau Nesterovo rajono, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Čkalovo apylinkės kaimas.
Miesmedis
Miesmedis (arba Mėsmedis) – buvęs kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 12 km į šiaurę nuo Šiaulių.
Etimologija
Kaimo pavadinimo kilmė siejama su žmonių veikla. Gubernijos dvaro egzistavimo laikais kaimelio medžiotojai tiekė dvarui žvėrieną (mėsą), o eigulys su pagalbininkais – malkas (medį).
Istorija
Kaimas iš trijų pusių apsuptas miškų. 1903 m. surašymo duomenimis tai buvo du miško sargų nameliai. XX a. tarpukario Lietuvos žemės reformos metu, išparceliavus Smilgių palivarką, kaimelyje atsirado 10 naujų sodybų. Mėsmedžio kaimas pradėjo nykti praėjus melioracijai apie 1980 m.
Palkarachu
Palkarachu  – Andų viršukalnė Peru, Ankaše, Baltojoje Kordiljeroje, į pietus nuo Uaskarano. Aukštis 6274 m (Palcaraju Centro). Be šios, kalną sudaro dar 3 viršukalnės:
23 km nuo kalno, Huailaso slėnyje įsikūręs Huaraso miestas. 1941 m. jį suniokojo nuošliauža, sukelta nuo Palkarachu nuslinkusio ledyno.
Į kalną pirmąkart įkopta 1939 m.
Danovas (Raigardo valsčius)
Danovas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Raigardo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į pietvakarius nuo Raigardo, apie 9 km į šiaurės rytus nuo Grajevo ir apie 74 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Grigaliūnai (Kazlų Rūda)
Grigaliūnai – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 3 km nuo Gudelių.
Plokščiagyvis
Plokščiagyvis (Trichoplax adhaerens) – primityvios sandaros daugialąstis gyvūnas. Sudarytas iš dviejų sluoksnių. Nepaisant to, kad plokščiagyvis yra sudėtingesnės sandaros negu pirmuonys, jis neturi aiškiai išreikštų organų.
Jie plokšti, iš dalies permatomi, neturi pastovios kūno formos. Siekia apie 3 mm skersmens. Gyvena jūrose, šliaužioja akmenimis ir maitinasi ant jų augančiais dumbliais.
Trichoplax
Berčiūnų Lietuvos Kankinių bažnyčia
Berčiūnų Lietuvos Kankinių bažnyčia – katalikų bažnyčia, stovinti Panevėžio rajone, Berčiūnų kaime, prie Sanžilės upelio kranto, ateitininkų stovyklos teritorijoje. Būdingas modernistinis dizainas.
miniatiūra|180px|left|Bažnyčios varpinė
Istorija
Berčiūnai tarpukaryje tapo Panevėžio priemiesčio kurortu. Kadangi jame daugelis miestiečių čia praleisdavo sekmadienius ir šventadienius, nuo 1930 m. Panevėžio katedros kunigai pradėjo aukoti šventadieniais šv. Mišias kurorto parke po atviru dangumi arba, esant blogam orui, Panevėžio paštininkų viloje ar seserų vienuolių namų verandoje. Pagaliau buvo įrengta koplyčia Panevėžio vyskupo viloje.
1937 m. susikūrė komitetas Berčiūnų bažnyčios statybai. Tam tikslui iš valdžios gautas žemės sklypas prie geležinkelio stoties. 1938 m. vasarą audra išvartė daug storų medžių. Susidarė galimybė pigiai nupirkti miško medžiagos bažnyčios statybai, o vyskupijos kurija paaukojo daug pušų, kurios buvo išvirtusios jos sklype.
Pirmoji mūrinė bažnyčia Berčiūnuose pagal arch. Jono Muloko paruoštą projektą pradėta statyti 1939–1940 m. Bažnyčios statybą pristabdė sovietinė okupacija ir prasidėjęs Antrasis pasaulinis karas. Tačiau turėta pakankamai statybinės medžiagos, todėl statybos tęsėsi, baiminantis ją prarasti. 1941 m. rudenį pašventinti bažnyčios pamatai. 1944 m. bažnyčia jau stovėjo. Tai buvo gotikinė, su vienu bokštu kairiajame šone, 17x12 m išmatavimų bažnyčia. Statinys buvo baltas, mūrinis, raudonu čerpių stogu, su Stasio Ušinsko sukurtais vitražais (languose ir centrinis bažnyčioje).
Bažnyčia buvo pašventinta, tačiau jos statyba nebaigta. Be to, buvo apgadinta, kai atsitraukdami vokiečiai 1944 m. susprogdino šalia buvusius karinių sviedinių sandėlius. Pokario metais bažnyčią uždarė. Vitražai ir kitas inventorius išdalinti kitoms bažnyčioms (didysis vitražas išvežtas į Krekenavos bažnyčią). Berčiūnų kurorte buvo įkurta pionierių-komjaunimo stovykla. 1957 m. rudenį bažnyčios pastatas stovyklos viršininko Trofimovo įsakymu susprogdintas.
1989 m., prasidėjus Lietuvoje atgimimui, stovykla gražinta Bažnyčiai, joje įsikūrė ateitininkų stovykla. Ateitininkų iniciatyva 1990 m. pradėta rūpintis naujos bažnyčios Berčiūnuose statyba.
Naujoji bažnyčia
Naujoji Berčiūnų Tautos kankinių bažnyčia tuometinio Naujamiesčio klebono ir Ateitininkų Federacijos vicepirmininko Rimanto Gudelio rūpesčiu buvo pradėta statyti 1994 m. Jai projektą paruošė arch. Algis Šironas. Bažnyčia iškilo kitoje vietoje, prie įvažiavimo į stovyklą, netoli tilto per Sanžilės kanalą. Baigta statyti ir pašventinta 1997 m. birželio 14 d., gedulo ir vilties dieną. Į naująją bažnyčią sugražintas St. Ušinsko vitražas „Jėzaus Širdis“, pokario metais buvęs Krekenavos bažnyčioje.
Nuo naujosios bažnyčios iki senosios bažnyčios pamatų nusidriekė keturiolikos Kryžiaus kelio stočių, pažymėtų koplytstulpiai. Koplytstulpių ansamblį kūrė meistrai Adolfas Teresius, A. Varžinskas, M. Būga. Išliko sena panevėžiečių tradicija per Didįjį penktadienį susitikti ir dalyvauti Kryžiaus kelio eisenoje Berčiūnuose. Ant senosios bažnyčios griuvėsių iškilęs skulp. Antano Kmieliausko sukurtas paminklas „Kristaus prisikėlimas“.
Karčevas
Karčevas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Raigardo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Medijo Kampidano provincija
Medijo Kampidano provincija – Italijos provincija Sardinijoje. Ji buvo sukurta 2005 m. atskyrus 28 savivaldybes nuo Kaljario provincijos.
Gruzijos TSR
Gruzijos TSR (piln. Gruzijos Tarybų Socialistinė Respublika, sakartvelos sabčota socialisturi respublika) - viena iš Tarybų Sąjungos narių, gyvavusi nuo 1921 iki 1991 m. Nuo 1991 m. balandžio 9 d. gyvuoja nepriklausoma Gruzijos Respublika. Nuo 1922 iki 1936 m. Gruzijos TSR buvo Užkaukazės TFSR dalimi. Ją panaikinus, nuo 1936 m. iki 1991 m. Gruzijos TSR buvo TSRS sąjunginė respublika. Gruzija buvo vienintelė tarybinė respublika, kurios konstitucijoje valstybine kalba buvo nustatyta tik gruzinų kalba.
Svastikos Sukitės Greitai
Svastikos Sukitės Greitai arba SSG – alternatyvaus roko muzikos grupė, apie 1989 m. įkurta dviejų Vilniaus Universiteto studentų Dariaus Karvelio ir Algio Ramanausko. Pradžioje grupė vadinosi „Lenin The Crime“ ir grojo įvairiuose studentų festivaliuose (FiDi, ekonomistų ir kt.).
Kūryba
Grupės muzika išsiskyrė originaliais, šokiruojančiais tekstais ir „gitarinio triukšmo“ skambesiu. Grupės muzikos stilių galima būtų priskirti prie noise rock, indie rock, post-punk. Įtaką darė tuo metu populiarios grupės Sonic Youth, Pixies, The Jesus and Mary Chain. Muzikos ritminę dalį formavo tuo metu pasaulyje atsiradusi, ypač populiari house muzika.
Grupės dainos: „Mokykla“, „Mano katė mėgsta šaudyt“, „Savaime išsikasančios duobės“, „Gražioji lavonė“.
Albumai
„Radioshow“ (1994)
„Gyvai“ (2009)
Azerbaidžano futbolo varžybos 1995–1996 m.
Azerbaidžano futbolo varžybos 1995–1996 m.
Formosos provincija
Formosos provincija (isp. Provincia de Formosa) – provincija Argentinos šiaurės vakaruose, Paragvajaus pasienyje. Pietuose ribojasi su Čiako provincija, vakaruose – su Saltos. Sostinė – Formosa.
Geografija
Visa provincijos teritorija patenka į Gran Čiako regioną. Paviršius lygus. Klimatas subtropinis. Rytinėje dalyje krituliai krenta ištisus metus (1000 mm per metus), vakarinėje yra sausasis žiemos sezonas (80 mm per metus). Vidutinė metinė temperatūra 21 °C, tačiau vasarą gali viršyti 45 °C. Dėl skirtingo drėgnumo augalija nevienoda: vakarinėje dalyje auga galeriniai tropiniai miškai, centrinėje – krūmų ir medžių sąžalynai, o Saltos provincijos pasienyje yra vadinamasis El Impenetrable regionas su skurdžia augalija ir kaktusų sąžalynais. Formosos provincijos vakariniu pakraščiu teka Paragvajaus upė, o iš rytų per visą provinciją jo intakai: Bermechas, Monte Lindo, Pilkomajas (teka siena su Paragvajumi). Daugelis mažesnių upių sausuoju metų laiku išdžiūsta. Daug pelkių, nedidelių ežerų. Provincijoje yra Pilkomajo nacionalinis parkas ir Formosos gamtos rezervatas. thumb|right|260px|Rytinės Formosos provincijos dalies kraštovaizdis (La Estreljos šlapynė) thumb|right|260px|Palmių giraitė Pilkomajo nacionaliniame parke
Ekonomika
Formosos provincija – žemės ūkio kraštas. Gyvulininkystė (galvijų auginimas). Auginama medvilnė (50 tūkst. t per metus), sojos (25 tūkst. t), kukurūzai (55 tūkst. t), bananai (70 tūkst. t), citrusai (15 tūkst. t). Taip pat užsiimama bitininkyste (273 t medaus per metus), miškininkyste (140 tūkst. t medienos). Tekstilės pramonė.
Gyventojai
Provincijoje gyvena 1,2 % šalies gyventojų. Dauguma susitelkę vakarinėje dalyje. Rytinei pusei būdingos nedidelės gyvenvietės, susitelkusios apie geležinkelį ir plentą į Saltą. Didžiausi miestai:
Paludamentas
Paludamentas – tai apsiaustas, susegamas ant vieno peties, paprastai tamsiai ar skaisčiai raudonas, purpurinis, kartais – baltas.
Paludamentą prie peties susegdavo sage fibula, kurios forma skirtingais laikais buvo skirtinga. Paludamento užsivilkimas buvo laikomas ceremoniniu pasirengimo karui veiksmu.
Vilkimas paludamentas būdavo priekyje atviras, siekdavo kelius ar šiek tiek žemiau, laisvai kabojo nuo pečių, susegtas skersai krūtinę sage. Buvo diskutuojama, ant kurio peties paludamentas būdavo susegamas, nes skirtinguose atvaizduose tai buvo skirtingai vaizduojama. Visgi manoma, kad susegimo vieta priklausė nuo vilkėjimo patogumo, kad leistų laisvai judėti. Dažniausiai būdavo susegama ties dešiniu pečiu, kad dešinė ranka liktų laisva.
Paludamentas laikomas graikiškos chlamidos atitikmeniu.
Kaugonys
Kaugonys – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Dainavos, prie Žiežmaros upelio. Seniūnaitijos centras. Yra Kaugonių geležinkelio stotis (ruožas Vilnius–Kaunas), priklausanti Elektrėnų savivaldybei.
Gyventojai
thumb|left|[[Kaugonių geležinkelio stotis]]
Miesteliškiai
Miesteliškiais vadinami kaimai:
Miestaliai
Miestaliai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Saugų, prie Tenenio upės.
Druckiai
Druckiai – Senovės Rusios, nuo XIV a. pabaigos susijusi su Gediminaičiais – ir Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajorų didikų kunigaikščių giminė, Drucko kunigaikštystės valdytojai.
Istorija
Giminės istorija siekia XII a., kai Drucko žemių valdytojai iš Riurikaičių giminės atsiskyrė nuo Polocko žemės. Giminiavosi su Minsko, XIV a. pirmoje pusėje – su Vitebsko kunigaikščiais. XIV a. viduryje Drucko kunigaikščiai susigiminiavo su Gediminaičiais, jų valdos prijungtos prie Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės. Pradėjus taikyti LDK paprotinę teisę, kunigaikštystė skilo kunigaikščio Michailo Druckio sūnų Vasilijaus ir Semiono valdas.
Andrius Druckis 1399 m. žuvo Vorsklos mūšyje nepalikęs įpėdinių, todėl Vytautas 1411 m. dalį Druckių valdų atidavė Vilniaus vyskupijos kapitulai. Semiono Druckio valdos buvo padalytos keturiems jo sūnums, vėliau dar susmulkėjo. Buvusių kunigaikščių palikuonių valdos ilgainiui virto dvarais, nors patys jie, pagal tuometinius įstatymus sujungę valdas į domeną, kunigaikščių titulą išlaikė. Dauguma jų išlaikė Druckių pavardė, dažniausiai – su antrąja pavarde, kilusia iš jų valdomų vietovių pavadinimų.
Su Druckiais giminiavosi Dmitrijus Algirdaitis, davęs giminei herbą „Vytis“, iš kurio sūnaus Michailo kilo Rusijos kunigaikščiai Trubeckojai. Dmitrijaus Druckio dukters Aleksandros ir Andriaus Holšanskio duktė Sofija ištekėjo už Lietuvos didžiojo kunigaikščio ir Lenkijos karaliaus Jogailos ir pagimdė jam sūnus Vladislovą ir Kazimierą.
1413 m. Horoldės aktu kai kurie bajorai prisiėmė lenkų herbus, tačiau Druckiai pradėjo naudoti unikalų savo giminės herbą. Jo kilmė nėra aiški.
Žymiausi giminės atstovai:
Kovinė parengtis
Kovinė parengtis – dalinio ar kitokio karinio vieneto būsena, kai jis pasirengęs per nustatytą laiką pradėti kovos veiksmus ir vykdyti kovines užduotis atremiant karinį puolimą ar teroristinius veiksmus..
Kovos parengtį lemia:
Ginkluotosios pajėgos turi būti pasiruošusios bet kuriuo metu pradėti aktyvius kovos veiksmus sausumoje, jūroje ir ore. Todėl šiuolaikinės ginkluotosios pajėgos turi būti nuolatinėje kovinėje parengtyje. Tam ginkluotosios pajėgos turi būti aprūpintos personalu, ginkluote, technika, šaudmenų, degalų ir kitokiomis atsargomis. Personalas turi būti puikiai apmokytas.
Bronius Vaškelis
Bronius Vaškelis (1922 m. lapkričio 4 d. Puodžiuose, Užpalių valsčiuje – 2021 m. rugsėjo 3 d. Sent Pitersberge, Floridoje, JAV ) – lietuvių teatrologas, literatūrologas, profesorius, Vytauto Didžiojo universiteto rektorius (1993–1996 m.).
Biografija
1944 m. pasitraukė iš Lietuvos. 1947 m. baigė Liubeko (Vokietija) lietuvių gimnaziją. Studijavo Toronto bei Pensilvanijos universitetuose. 1963 m. pradėjo dėstyti rusų literatūrą Lafayette College, kur 1966–1981 m. buvo Užsienio kalbų fakulteto dekanu. Nuo 1975 m. tapo profesoriumi. 1984–1992 m. dirbo Ilinojaus universiteto Lituanistikos katedros vedėju.
Grįžęs į Lietuvą 1992 m. ėjo VVDU Humanitarinių mokslų fakulteto dekano, prorektoriaus pareigas. 1993–1996 m. – buvo universiteto rektorius. 1997–2003 m. – Menų instituto Teatrologijos katedros įkūrėjas ir vedėjas, nuo 2009 m. – profesorius emeritas. Atkuriamojo Senato (1989–1996 m.) ir Senato (1996–2010 m.) narys.
Akademinė veikla
Paskelbė per 100 mokslinių straipsnių. Studijos publikuotos knygose: „Baltic Drama“ (1981), „Ethnic Teatre in the United States“ (1983), „Lietuvių egzodo literatūra 1945–1990“ (1992). Knygų „Lituanistikos instituto suvažiavimo darbai“ (1979), „Algirdas Jakševičius – teatro poetas“ (1999), „Teatrologijos eskizai“ (1 t. 2002, 2 t. 2004), „Žvilgsnis iš atokiau, I dalis“ (2004), „Žvilgsnis iš atokiau. Lietuviškoji scena Jungtinėse Amerikos Valstijose 1889–1990, II dalis“ (2006) sudarytojas ir redaktorius.
Tvirtovės komendantas
Tvirtovės komendantas  – karininkas, vadovaujantis tvirtovei ir jos įgulai.
Rusijos imperija
Tvirtovės komendantas – pareigos Rusijos kariuomenėje, buvusios nuo XVIII a. iki 1917 m. Tvirtovių komendantu skiriamo karininko laipsnis priklausė nuo tvirtovės svarbos. Komendantais skirdavo generolus ar vyresniuosius karininkus, dažniausiai – pulkininkus.
XVIII a. tvirtovės komendantas būdavo pavaldus gubernatoriui ir generolui feldmaršalui. Nuo XIX a. vidurio – karinės apygardos viršininkui. I ir II klasių tvirtovių komendantais skirdavo pats Rusijos imperatorius.
Palūkanos
Palūkanos – mokestis už naudojimąsi kito pinigais. Tai – pajamos, gaunamos leidžiant kitam naudotis paskolintu kapitalu. Palūkanos yra pajamų šaltinis ir dėl to sudaro nacionalinių pajamų dalį. Palūkanos gali būti vertinamos kaip procentais per metus išreikšta kaina, susiejanti dabartinę vertę su būsimąja. Palūkanų norma yra pagrindinė pinigų ir finansų analizės kategorija.
Tvirtovės komendantas
Rusijos imperija
Taikos metu tvirtovės komendantas privalėjo rūpintis: Taikos metu tvirtovės komendantui buvo pavaldžios visos tvirtovę aptarnaujančios ir jos gynybai būtinos dalys. Kaip tvirtovės įgulos komendantui – viso tvirtovėje įsikūrusios dalys.
Palūkanos
Palūkanos – pinigų skolinimo kaina arba mokestis už sutikimą atidėti vartojimą. Skolindamas pinigus kitiems, bankas gauna palūkanas už paskolas.
Tvirtovės komendantas
Rusijos imperija
Taikos metais I klasės tvirtovės komendantas turėdavo korpuso vado teises, II ir III klasių – divizijos viršininko teises, IV klasės – pulko vado teises.
Palūkanos
Kreditiniame sandoryje dalyvauja du subjektai: kreditorius (skolintojas) ir skolininkas, abu turintys savo ekonominių interesų. Skolintojas suteikia skolininkui kreditą, turi tikslą gauti naudą – palūkanomis. Palūkanų dydis priklauso nuo skolininko patikimumo, jo finansinės būklės, mokumo lygio, nuo skolinamos pinigų sumos, ekonominės padėties valstybėje, paskolos grąžinimo termino (tas ypač akivaizdu, kai paskolą teikia lombardas) ir kitų sąlygų.
Tvirtovės komendantas
Rusijos imperija
Karo metu tvirtovės komendantas turėdavo: Į jo pavaldumą pereidavo vietinė policija. Jis imdavo vadovauti tvirtovės gynybos tarybai, asmeniškai atsakydavo už gynybą, jos tęsimą ar nutraukimą, už tvirtovės kapituliaciją, turėdavo vesti derybas su priešininku, asmeniškai numatyti kapituliacijos ir tvirtovės perdavimo sąlygas.
Palūkanos
Istorija
Palūkanos naudotos nuo senų laikų. Pradžioje jos būdavo matuojamos maistu ar kitomis gerybėmis. Vėliu pradėtos naudoti išduodant paskolas. Senovės Graikijoje paskolos siekdavo 10-36 % metinių palūkanų.
Šiais laikais palūkanos yra svarbiausias komercinių, investicinių, kreditinių sandorių ir tarptautinių ekonominių sutarčių elementas.
W ir Z bozonai
W ir Z bozonai – elementariosios dalelės, pernešančios silpnąją sąveiką. Jų atradimas yra vadinamas pagrindiniu dalelių fizikos Standartinio modelio laimėjimu.
Palūkanos
Naudojimas
Palūkanos dažniausiai skaičiuojamos diskreciniams laikotarpiams (metams, pusmečiams, ketvirčiams, mėnesiams), o ilgalaikėms operacijoms patogiausia skaičiuoti nepertraukiamą (tolydinį) palūkanų prieaugį. Palūkanos palaipsniui išmokamos kreditoriui arba jungiamos į bendrą skolos sumą. Pirminės sumos didėjimas prisiskaičiuojant palūkanoms vadinamas pradinės sumos kaupimu. Palūkanų norma rodo ne tik skolos prieaugio sumą, bet naudojama kaip operacijų pelningumo įvertinimo rodiklis.
Palūkanų norma
Palūkanos gali būti apskaičiuojamos nuo pradinės sumos viso laikotarpio bėgyje, dar vadinama paprasta palūkanų norma, arba nuo sumos su priskaičiuotais už ankstesnį laikotarpį procentais – sudėtine palūkanų norma.
W ir Z bozonai
W dalelė gavo savo pavadinimą nuo pirmos angliško žodžio weak (silpnas) raidės. Z dalelė buvo pusiau juokais pavadintas pagal paskutinę lotynų alfabeto raidę, motyvuojant tuo, kad tai bus paskutinė dalelė, kurią būtina atrasti. Kitas pavadinimo kilmės variantas yra tas, kad Z dalelė gavo savo vardą dėl to, kad jos elektrinis krūvis lygus nuliui (angliškai zero).
Savybės
Yra dviejų tipų W bozonai: elementarųjį elektros krūvį +1 turintis W+ bozonas, ir W−, turintis −1 krūvį. W+ yra W− antidalelė. Z, tiksliau Z0 bozonas yra elektriškai neutralus ir pati savęs antidalelė. Visos trys dalelės yra trumpos gyvavimo trukmės apie 3×10−25 s ir turi sukinį, lygų 1.
W ir Z bozonai yra sunkiasvorės dalelės, turinčios 80,4 (W±) ir 91,19 (Z) GeV/c² masę, atitinkamai. Didelė šių dalelių masė svarbi tuo, jog riboja silpnosios sąveikos nuotolį. Anot kvantinės mechanikos Heizenbergo neapibrėžtumo principo, energijos tvermės dėsnis gali būti pažeistas laiko tarpą, atvirkščiai proporcingą energijos kiekiui. Bet kuri fundamentalioji sąveika kvantinėje lauko teorijoje yra aprašoma virtualiais sąveikos nešėjais. Kuo didesnė sąveikos nešėjo masė, tuo didesnė energija būtina nešėjui atsirasti iš kvantinės fliuktuacijos. Ši sąveikos nešėjo atsiradimui būtina energija gali būti „pasiskolinta“ iš nulinės vakuumo būsenos tuo trumpesniam laikui, kuo stambesnė dalelė atsiranda. Dėl šios priežasties masyviausią nešėją turinti silpnoji sąveika yra trumpasiekė, kaip ir stiprioji sąveika. Elektromagnetinės ir gravitacinės sąveikos yra toliasiekės, kadangi jų nešėjai (bozonai, vadinami fotonu ir gravitonu, atitinkamai) neturi masės.
Jei elementari dalelė išspinduliuoja W+ arba W− bozonus, jos elektrinis krūvis bei sukinys atitinkamai padidės arba sumažės per vienetą. Tuo pačiu W bozonas gali pakeisti dalelės šeimą, pavyzdžiui, paversdamas s kvarką į u kvarką. Z bozonas nekeičia nei elektrinio, nei jokių kitų krūvių, jis atsakingas tik už sukinio ir judesio kiekio pokyčius.
Mažoji skydblakė
Suaugėliai randami nuo balandžio pabaigos iki spalio galo, nimfos – liepos mėnesį. Randamos ant miglinių (Poaceae) šeimos augalų: smilgų (Agrostis sp.), gardūnytės (Anthoxanthum sp.), ašarėlių (Briza sp.), lendrūno (Calamagrostis sp.), eraičino (Festuca sp.), motiejuko (Phleum sp.), miglės (Poa sp.).
Gyvena sausose pievose, kuriose gausu varpinių augalų.
Panašios blakės: Smailiagalvė skydblakė (Aelia acuminata), dvitaškė skydblakė (Aelia rostrata).
Paplitusi beveik visoje Europoje, randama ir Lietuvoje.
Vrniačka Bania
Vrniačka Bania  – miestas pietvakarių Serbijoje, Raškos apygardoje, į pietvakarius nuo Kraljevo, Vakarų Moravos upės slėnyje, 250 m aukštyje. Savivaldybės centras. 9877 gyventojų (2002 m.).
Miestas garsus savo mineralinėmis versmėmis, kurios buvo žinomos jau romėnų laikais. Yra net 7 sanatorijos ir gydyklos. Svarbus transporto mazgas. Vrnjačka Banią supa aukšti kalnai – Kopaonikas (2017 m), Željinas (1785 m) ir kiti, kuriuose vystomas kalnų slidinėjimas.
Kremonos provincija
Kremonos provincija – Italijos provincija Lombardijoje. Provincijos sostinė – Kremona.
Provincija yra Po lygumos centre, tad joje nėra kalnų ar kalvų. Kelios upės teka per provinciją: Serijas ir Ada. Yra dirbtinių kanalų, kurių dauguma naudojama drėkinimui.
Po upė skiria Kremonos ir Pjačencos provincijas. Oljas yra siena su Brešos provincija.
Ekonomika
Svarbiausias pajamų šaltinis provincijoje yra žemės ūkis. Auginami kukurūzai, miežiai, soja ir cukriniai runkeliai. Provincija žinoma dėl vietinių patiekalų, pvz.: garstyčių.
Pramonė irgi išplėtota, ypač šiaurėje prie Kremos. Ten yra tekstilės, chemijos ir mechanizmų fabrikai.
Mes įsigijome katerį
Mes įsigijome katerį – 1980 m. Italijoje režisieriaus Sergio Corbucci sukurta komedija.
Turinys
Buvusioji žmona Roberta dabar savarankiška moteris, uždirbanti daugiau nei jis, todėl stomatologas Pietro iš paskutiniųjų stengiasi pasirodyti esąs ne prastesnis. Siekdamas padaryti įspūdį vaikams ir prilygti naujiesiems žmonos gerbėjams, jis įsigyja katerį, tačiau dėl lėšų stygiaus jo pirkinys yra mažas ir nuolat genda, o pats Pietro neturi daug įgūdžių valdyti laivą ir vis įsivelia į nemalonumus. Nenorėdama rizikuoti vaikais, Roberta nusprendžia kartu leistis į kelionę. Kartu leidžiant laiką tarp buvusių sutuoktinių vėl pradeda busti jausmai, tačiau tuo metu į katerį patenka du nuo policijos besislapstantys nusikaltėliai...
Vailainiai
Vailainiai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybės šiaurės rytuose, 2 km į šiaurę nuo Barkūniškio, Radviliškio rajono paribyje. Pro kaimą eina kelias. Vakaruose teka Šušvė, o iš šiaurės ir pietų jos intakai – Krimslė ir Vinkšnupis. Yra kapinaitės.
thumb|left|240px|Vailainių kapinės thumb|left|240px|Vailainiai iš pietų pusės
Grigaliūnai (Prienai)
Grigaliūnai – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Skriaudžių.
Ginkluotųjų pajėgų teisė
Ginkluotųjų pajėgų teisė reguliuoja karinių pajėgų struktūras, institucijas, jų ir tarnautojų statusą, tarpusavio santykius. Tam gali būti priimami specialūs aktai – Drausmės statutas, Karinis statutas ar kt. Pamatinis įstatymo lygmens teisės aktas Lietuvos teisėje – Krašto apsaugos sistemos organizavimo ir karo tarnybos įstatymas.
Tryčiūnai
Tryčiūnai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Meikštų. Yra koplyčia. Į rytus nuo kaimo eina siena su Baltarusija.
Istorija
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Vidžių valsčius).
Karvovas (Raigardo valsčius)
Karvovas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Raigardo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Formosa
Formoza, Formosa ( – „graži“) gali reikšti:
Pukaranra
Pukaranra  – Andų viršukalnė Peru, Ankaše, Baltojoje Kordiljeroje. Aukštis 6156 m, kitais duomenimis – 6147 m. Papėdėje telkšo Palkakočios lagūna.
Rolls-Royce Motor Cars
Rolls-Royce – JK prabangių automobilių gamintojas, įsikūręs Anglijoje. Pirmas Rolls-Royce buvo pagamintas 1904 m., o nuo 1998 m. šis prekės ženklas priklauso BMW bendrovei.
Pukaranra
Pavadinimas bandomas kildinti iš kečujų k. žodžių puka („raudonas“) ir ranra („akmenuotas“, „akmenuota žemė“).
Rolls-Royce Motor Cars
BMW ir VW 10 mėnesių kovojo dėl šio prekinio ženklo, bet galiausiausiai jis atiteko BMW bendrovei, nors vienu metu atrodė, kad šis ženklas jau priklausė VW grupei. Tačiau VW grupei atiteko Bentley prekės ženklas ir gamykla netoli Mančesterio esančiame Kru mieste, kurioje prieš tai buvo gaminami Rolls-Royce ir Bentley modeliai.
Vargonai
thumb|200px|Vargonai [[Frankfurtas prie Maino|Frankfurte prie Maino, Vokietija]] thumb|200px|Klosterlechfeldo vargonai thumb|200px|H. van Eyk paveikslas
Vargonai (gr. organon – instrumentas) – pučiamasis klavišinis muzikos instrumentas.
Vargonai būna įvairių tipų, dažnai sudėtingos sandaros: labai didelių, turinčių >30 000 vamzdžių, ir nedidelių kilnojamųjų:
Sandara
Svarbiausios vargonų dalys: vamzdžiai (į juos pučiamas oras sukelia garsus), oro pūtimo sistema, arba pūtykla, ir griežykla.
Vamzdžiai (kiekvienas jų duoda tik po vieną garsą) skirstomi į švilpiamuosius (dar vadinami fleitiniais, labialiniais) ir liežuvėlinius; pagrindą sudaro švilpiamieji, gaminami iš metalo (dažniausiai alavo, švino) ir medžio. Garsų tembras priklauso nuo vamzdžių konstrukcijos, dalių proporcijos (menzūros) ir medžiagos, iš kurios jie pagaminti. Liežuvėliniai vamzdžiai naudojami daugiausia solo grojimui arba skambesio sodrumui padidinti.
Visi vargonų vamzdžiai suskirstyti į registrus, arba balsus (registrą sudaro to paties tembro, dažnai vienos klaviatūros apimties vamzdžių eilė). Registrai tarpusavyje skiriasi garso aukščiu (1–3 oktavomis, kvintomis, tercijomis ir kt.). Aukštį lemia vamzdžio ilgis (aukštis apibūdinamas C garso vamzdžio ilgiu, išreikštu pėdomis; notaciją atitinkančio aukščio registro C garso vamzdis yra 8 pėdų, oktava aukštesnio registro – 4 pėdų, oktava žemesnio – 16 pėdų ir t. t.). Vargonų diapazonas būna įvairus (didelių vargonų siekia 10 oktavų).
Pagal kai kuriuos bendrus požymius registrai jungiami į grupes; kiekvienai grupei valdyti įrengiama atskira klaviatūra (vargonai dažniausiai turi 2–4 rankines klaviatūras, vadinamus manualus, ir 1 kojinę klaviatūrą, arba pedalus). Griežykloje sumontuotos ir registrų valdymo rankenos.
Oro pūtimo sistemą sudaro dumplės, oro takai ir oro paskirstymo dėžės. Oro pūtimo sistema ir griežykla, sujungtos pneumatiniais arba elektriniais mechanizmais, sudaro valdymo įrenginį, arba valdytuvus.
Visi vargonų mazgai sumontuoti į rėmus ir pastatą, kurio priekinė dalis dažnai būna meniškai apipavidalinta, yra svarbus patalpos architektūrinis elementas, kai kada turintis ir meninę vertę.
Vargonų sandara nusistovėjo XVI a., o tobulinta buvo iki XX a. Naujausi patobulinimai: elektromechaninė traktūra, elektriniai kombinacijų mechanizmai.
Istorija
Vargonai yra vienas seniausių instrumentų. Visos jų formos susideda iš švilpynių, svertelių arba klaviatūros ir oro tiekimo. Jie gali būti kildinami iš paprastos antikos laikų Pano fleitos.
Ankstyviausi tikri vargonai – apie III a. pr. m. e. hidraulis. Aleksandrijoje Ktesibijas išrado hidraulinius vargonus (juose oras buvo pučiamas 2 vandens siurbliais). Vargonų gamybos meną, išvystytą senųjų graikų ir romėnų, perėmė Viduriniųjų Rytų tautos.
Apie 350 m. e. m. Bizantijoje hidraulinius vargonus išstūmė patobulinti dumpliniai. 660 m. popiežiaus Vitalijaus nurodymu vargonai pradėti naudoti bažnyčiose. Labiausiai jie paplito nuo IX a., o nuo XIV a. pradedama naudoti kojinė klaviatūra-pedalas.
Nuo viduramžių vargonai beveik išimtinai buvo paplitę Europoje, vėliau pateko į JAV. Svarbiausi šiuolaikinių vargonų raidos tarpsniai tęsiasi 2 tūkstančius metų, per tą laiką buvo įvesta klaviatūra, pridėti pedalai ir veikimo mechanizmas. Naujausias patobulinimas – elektros prijungimas mechanizmui.
Kompozitoriai
Lietuvių kompozitoriai parašę reikšmingų kūrinių vargonams: Juozas Naujalis, Mikalojus Konstantinas Čiurlionis, Vytautas Bacevičius, Teisutis Makačinas, Vytautas Barkauskas.
Vargonai Lietuvoje
Lietuvos bažnyčiose vargonai buvo statomi nuo XVI a. Didžiausi Lietuvos vargonai pastatyti Vilniaus universiteto Šv. Jonų bažnyčioje (UAB Vilniaus vargonų dirbtuvė, 1983–2000, 3 manualai, 64 registrai). Vieni seniausių ir vertingiausių yra Vilniaus Dominikonų bažnyčioje.
Žymiausi Lietuvos vargonininkai: Leopoldas Digrys, Bernardas Vasiliauskas, Gediminas Kviklys, Balys Vaitkus, Jūratė Landsbergytė ir kt.
Taip pat skaitykite
Laikrodis su gegute nuo seno turi techniškai panašų mechanizmą gegutės kukavimui (dumplės ir du vamzdeliai).
Kolakai
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Vilniaus miesto teatras
Vilniaus miesto teatras – 1785 m. įkurtas teatras Vilniuje.
Įkūrė Lenkijos aktorius Vojciechas Boguslavskis.
Iš pradžių (1785-1789) veikė vadinamuosiuose Oskerkų rūmuose, vadovaujami Boguslavskio. Nuo 1796 m. veikė mažuosiuose Radvilų rūmuose.
Spektakliai Radvilų rūmuose tęsėsi iki 1845 metų.
Galų gale teatras persikėlė į Vilniaus Rotušę, kur veikė 1845-1922 m.
Pjeras Bezuchovas
thumb|250px| Pjeras Bezuchovas ir Nataša Rostova 1956 m. ,,Karas ir taika" filmo ekranizacijoje. Pjeras Bezuchovas (rusiškai: Пьер Безухов, Пётр Кириллович Безухов, ar Pierre Bezuhov) – Levo Tolstojaus romano „Karas ir taika“ pagrindinis herojus.
Pjeras Bezuchovas – aristokratas, mylimiausias iš visų nesantuokinių senojo grafo vaikų. Ilgą laiką praleidęs Šveicarijoje. Prieš pat tėvo mirtį grįžo į Rusiją ir paveldėjo visus jo turtus. Pjeras vedė Eleną Kuraginą, tačiau santuoka buvo nelaiminga. Dėl įžeistos garbės kovojo dvikovoje su Dolochovu. Buvo geriausias kunigaikščio Andrejaus Bolkonskio draugas.
Prasidėjus 1812 metų karui, Pjeras sumanė pamatyti karą savo paties akimis. Jis kaip stebėtojas dalyvavo visuose pagrindiniuose mūšiuose. Papuolęs į prancūzų nelaisvę, vos nebuvo nužudytas. Nelaisvėje supranta, jog negalima įkalinti sielos ir tarsi ima nebejausti pačios nelaisvės. Grįžęs namo, užmezgė ryšius su Nataša Rostova, Andrejaus Bolkonskio sužadėtine, kurią po Andrejaus mirties Pjeras vedė.
Literatūra
1. Daniel Rancour-Laferriere, Tolstoy's Pierre Bezukhov: A Psychoanalytic Study (Bristol Classical Press, 1993), vii.
2. Merriam-Webster's Encyclopedia of Literature (Merriam-Webster, 1995), 1080.
3. M. Keith Booker, Encyclopedia of Literature and Politics: Censorship, Revolution, and Writing (Greenwood Publishing Group, 2005), 718.
Juozas Macevičius (1928)
Juozas Macevičius (1928 m. spalio 4 d. Joniškyje – 2011 m. lapkričio 17 d. Vilniuje, palaidotas Antakalnio kapinėse) – Lietuvos rašytojas, poetas, vertėjas.
Biografija
Baigė Joniškio gimnaziją. 1946–1949 m. Vilniaus universitete studijavo teisę. 1948–1954 m. dirbo laikraščio „Tiesa“, žurnalo „Švyturys“, laikraščio „Kauno tiesa“ redakcijose.
1959 m. Maskvoje baigė M. Gorkio pasaulinės literatūros instituto Aukštuosius literatūros kursus. 1959–1964 m. dirbo savaitraščio „Literatūra ir menas“ redakcijoje. 1953–1954 m. LSSR rašytojų sąjungos Kauno filialo, 1965–1970 m. jos valdybos sekretorius.
1964–1965 m. ir 1970–1985 m. dirbo žurnalo „Pergalė“ redakcijoje; 1976–1985 m. šio žurnalo vyr. redaktorius. Tuo laikotarpiu žurnale išspausdinti Jono Avyžiaus romanai „Sodybų tuštėjimo metas“, „Chameleono spalvos“, Mykolo Karčiausko „Žvirgždės poema“ ir kiti kūriniai, sukėlę didelį skaitytojų susidomėjimą.
Nuo 1956 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys. Žmona poetė Ramutė Skučaitė.
Kūryba
Eilėraščių rinkiniuose „Pavasario žingsniai“ (1949 m.), „Statytojų karta“ (1953 m.), „Rudens liepsnos“ (1957 m.), eiliuotame laiške „Draugui Stalinui“ (su A. Jonynu, 1950 m., pavadinimu „Laiškas vadui“, 1952 m.) vyrauja poetinė retorika apie kolektyvizaciją, praėjusį karą, kelią į komunizmą.
Vėlesniuose eilėraščių rinkiniuose „Mano pozicija“ (1963 m.), „Kasdieniška knyga“ (1968 m., „Distancija“ (1972 m.) atsisakoma reportažinių eilėraščių, siekiama išreikšti kompromisų nepripažįstančios pokario komjaunuolių kartos pasaulėjautą.
Eilėraščių rinkiniuose „Šauksmas“ (1975 m.), „Neišduok“ (1983 m.) vyrauja dramatizmas, nusivylimas nesutapus idealams ir realybei. Draminėje poemoje „Apsaugok atmintį ir atminimą“ (1981 m.) sovietinės ideologijos požiūriu interpretuojamos pokario kovos Lietuvoje.
Parašė apybraižų (rinkiniai „Pavasarėjančiais arimais“, su A. Jonynu, 1957 m.), kritikos straipsnių (rinkiniai „Pastovios gairės“, 1978 m.). Išleistos jo eilėraščių rinktinės „Atošvaistės“ (1971 m.), „Suartėjimas“ (1978 m.), „Iš tos nakties“ (2004 m.), „Atsisveikinimas“ (2006 m.).
Išvertė V. Majakovskio kūrybos (eilėraščių rinkiniai „Kas gerai ir kas blogai“ (1952 m.); pjesės „Misterija buf“, „Blakė“, „Pirtis“, visos 1966 m.), D. Bedno (rinkiniai „Poezija“, 1961 m.), Š. Petefio, M. Tanko eilėraščių, P. Abrahamso, H. Hesės romanų. Jo eilėraščių knygų išleista rusų kalba.
N.W.A
N.W.A (Niggaz Wit Attitudes trumpinys) buvo amerikiečių hip hop grupė iš Komptono, Kalifornijos. Grupė plačiai pripažįstama viena iš gangsta rap ir west coast hip hop žanrų pradininkių ir kartais laikoma pačia svarbiausia grupe repo muzikos istorijoje. Aktyvia veikla nuo 1986 iki 1991 m. užsiėmusi grupė neretai buvo kritikuojama dėl per daug atviro turinio dainų tekstuose, kuris, daugelio nuomone, nepagarbiai atsiliepė apie moteris ir šlovino narkotikus bei nusikaltimus. Dėl to vėliau daugelyje JAV radijo stočių buvo uždrausta groti grupės dainas. Nepaisant to, grupė pardavė daugiau nei 10 milijonų albumų vienetų vien tik JAV.
Pačią pirmąją grupės sudėtį sudarė Arabian Prince, DJ Yella, Dr. Dre, Eazy-E ir Ice Cube. MC Ren prisijungė 1988 m., tuo tarpu grupę tais pačiais metais, tik vėliau, paliko Arabian Prince. Ice Cube grupę paliko 1989 m. gruodį dėl finansinių nesutarimų. Keletas grupės narių XX a. paskutiniojo dešimtmečio pabaigoje patapo sėkmingais solo atlikėjais. N.W.A. debiutinis albumas „Straight Outta Compton“ pažymėjo naujojo gangsta-rap žanro eros pradžią, kadangi jų kūrinių tekstai susilaukė visapusiškų visuomenės vertinimų, sukėlusių perversmą repo muzikoje. Žurnalas „Rolling Stone“ grupei N.W.A. skyrė 83-ią vietą savo „100 geriausių visų laikų atlikėjų“ sąraše. 2012 m. spalio mėnesį N.W.A. pirmąkart buvo nominuota įtraukimui į Rokenrolo šlovės muziejų. 2013 m. spalį grupė buvo nominuota antrą kartą.
Sudarymas ir „Panic Zone“ (1987–1988)
Grupė buvo sudaryta Eazy-E, kuris kartu su Jerry Heller atrado „Ruthless Records“ įrašų kompaniją, dėka. Iš pradžių N.W.A. sudarė Eazy-E ir Dr. Dre, kuris į grupę atvedė DJ Yella. Dr. Dre ir DJ Yella kartu prieš tai priklausė grupei World Class Wreckin' Cru kaip DJ ir prodiuseriai. Arabian Prince, Ice Cube prie grupės prisijungė vėliau. „Ruthless Records“, kartu su „Macola Records“, 1987 m. išleido singlą pavadinimu „Panic Zone“, kuris vėliau buvo pridėtas į N.W.A. rinkinių albumą „N.W.A. and the Posse“. Grupė buvo vis dar ankstyvuose kūrimosi etapuose, jai buvo priskirtos tik trys iš vienuolikos dainų – „Panic Zone“, „8-Ball“, „Dopeman“, kuriose kartu pasižymėjo Arabian Prince, DJ Yella, Dr. Dre ir Ice Cube. Meksikietis reperis Krazy-Dee prisidėjo prie dainos „Panic Zone“, kurios originalus pavadinimas buvo „Hispanic Zone“, rašymo, bet vėliau pavadinimas buvo pakeistas kai Dr. Dre pasakė Krazy-Dee, kad žodis „hispanic“ sumažins pardavimus. Taip pat buvo pridėta ir Eazy-E solinė daina „Boyz-n-the-Hood“. 1988 m. prie grupės prisijungė reperis MC Ren.
B'Day
„B’Day“ – amerikiečių R&B atlikėjos Beyoncé antrasis solinis albumas, išleistas Amerikoje 2006 m. rugsėjo 4 d., per atlikėjos 25-ąjį gimtadienį.
Laura Antonelli
Laura Antoneli (, 1941 m. lapkričio 28 d. – 2015 m. birželio 22 d.) – Italijos aktorė, kurios karjera kine truko nuo 1964 iki 1991 m., per kuriuos ji suvaidino daugiau kaip 40 filmų.
Biografija
Antoneli gimė Puloje, tuometinės Italijos Istrijos provincijos sostinėje, kuri dabar yra Kroatijos dalis. Šeima vėliau gyveno Genujoje, Venecijoje, kol galiausiai apsistojo Neapolyje. Norėdama sekti tėvų, kurie buvo mokytojai, pėdomis, čia ji baigė universitetą ir įgijo kūno kultūros mokytojo specialybę.
Antoneli apsigyveno Romoje, kur įsidarbino licėjuje mokytoja. Po kurio laiko jai pavyko susipažinti su žmonėmis iš pramogų pasaulio, pasiūliusių jai darbą. Antoneli tapo televizijos reklamos modeliu, tačiau bandymas tapti naujienų pranešėja nebuvo sėkmingas. Nepaisant to, darbas reklamose atkreipė į ją kino prodiuserių dėmesį, kurie pasiūlė jai išmėginti aktorės karjerą.
1991 m., filmuojant juostą „Malizia 2000“ (prieš 18 metų ją išgarsinusio filmo „Apgaulė“ tęsinį), prodiuseriai, norėdami, kad aktorė atrodytų jaunesnė, įtikino Antoneli sutikti su leidžiamomis kolageno injekcijomis, tačiau, kilus alerginei reakcijai, šios veidas tapo subjaurotas. Antoneli padavė prodiuserius į teismą ir po 13 metų trūkusio bylinėjimosi jos skundas buvo atmestas. Aktorė, kuri po šio įvykio daugiau nebesifilmavo ir visais būdais vengė viešumos, patyrė nervinį sukrėtimą ir atsidūrė psichiatrinėje ligoninėje. 2003 m. teismo procesas atsinaujino ir galiausiai 2006 m. jai buvo priteista 108 tūkstančių eurų kompensacija.
Asmeninis gyvenimas
Aktorė buvo ištekėjusi už knygų leidėjo, kurį paliko 1971 m. dėl prancūzų aktoriaus Jean-Paul Belmondo, su kuriuo susipažino kuriant komediją „Antrąkart vedęs“. Jiedu niekada nesusituokė, o nuolatinės Antoneli pavydo scenos galiausiai lėmė, kad Belmondo ją paliko.
1991 m. Antonelli namuose atlikus kratą, policija rado 36 gramus kokaino aktorė buvo apkaltinta narkotikų platinimu ir nuteista kalėti 3,5 metų. Vis tik po ilgų apeliacijų 2000 m. dėka pasikeitusių įstatymų teismas ją išteisino, pripažindamas narkotikų vartotoja, o ne platintoja.
2015 m. birželio 22 d. aktorė buvo rasta savo namuose be gyvybės ženklų. Vėliau nustatyta, kad ji mirė patyrusi širdies smūgį.
Vilkai (Plungė)
Vilkai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 6 km į vakarus nuo Alsėdžių, prie kelių ir  sankryžos. Ši sankryža pasižymėjo dideliu avaringumu, jos vietoje įrengta žiedinė sankryža. Yra Vilkų alkakalnis.
Etimologija
Senasis kaimo pavadinimas buvo Alkai. Tokį pavadinimą išsaugojo šiaurės vakarinė kaimo dalis. Pagal legendą, likusi kaimo dalis pradėta vadinti Vilkais dėl grafus Oginskius užpuolusių vilkų. Pagal kraštotyrininkės Eleonoros Ravickienės surinktą medžiagą pasakojama:
Istorija
Kaimas išsidėstęs abipus Tauragės–Mažeikių plento. Kaimas garsus ryšiais su unikalių istoriniu reiškiniu – knygnešyste. Kaime yra šį istorinį reiškinį menantis gamtos paveldo objektas – Knygnešių šaltinis. Dalis kaimo sodybų buvo sunaikinta tiesinant Tauragės–Mažeikių plentą. Iš esamų 7 sodybų, trys yra išsaugojusios iki XIX a. pabaigos statytų namų architektūrą.
Vynuogė
thumb|right|240px| Mėlynosios vynuogės thumb|right|240px| Žaliosios vynuogės
Vynuogė – mėsinga vynmedinių (Vitaceae) šeimos vynmedžių (Vitis) uoga. Uogos auga sudėtinėse kekėse (iki 300 uogų kekėje), uogos gali būti juodos, mėlynos, auksinės, žalios, purpurinės, raudonos, rausvos, rudos, baltos spalvos.
Uogos valgomos šviežios arba iš jų daro razinas, uogienes, drebučius, spaudžia sultis, vynuogių sėklų aliejų, daro vyną.
Besėklės vynuogės
Besėklystė yra labai vertinama desertinių vynuogių savybė, todėl dabar sukurta daug besėklių vynmedžių veislių, auginamų daugelyje vynuogynų. Kadangi vynmedžiai dauginami vegetatyviai, besėklystė jiems visiškai nekenkia. Tuo tarpu selekcininkai, kurdami besėkles veisles, naudoja sėklas brandinančius motininius augalus arba audinių kultūrų metodus. Praktiškai visos besėklių vynmedžių veislės kilusios iš vienos iš trijų pamatinių veislių (Thompson Seedless, Russian Seedless, ir Black Monukka).
Alfonsas Motuzas (1959)
Alfonsas Motuzas (g. 1959 m. kovo 7 d. Kuineliai, dab. Guntinas, Skuodo rajonas) – Lietuvos pedagogas, verslininkas, Šilalės rajono politinis ir visuomenės veikėjas.
Biografija
Baigė Skuodo vidurinę mokyklą, 1982 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, matematikos mokytojas. Pedagoginį darbą su pertraukomis dirbo iki 2001 m., 2001-2006 m. Šilalės rajono savivaldybės administracijos Švietimo skyriaus vedėjo pavaduotojas. Vėliau verslininkas.
2000 m. Naujosios sąjungos (socialliberalų) Šilalės skyriaus narys. 2000-2003 m. ir 2003-2006 m. Šilalės rajono savivaldybės tarybos narys.
Bėgantis skustuvo ašmenimis
Bėgantis skustuvo ašmenimis  – režisieriaus Ridlio Skoto mokslinės fantastikos / kiberpanko filmas, lietuviškai dar vadinamas „Likvidatoriumi“, tačiau dažniausiai žinomas originaliu anglišku pavadinimu Blade Runner.
Filmo, kurio premjera įvyko 1982 m. birželio 27 d., veiksmas vyksta 2019 m. lapkritį tamsiame niūriame distopiškame Los Andžele. Scenarijus, kurio autoriai Hamptonas Fenčeris ir Deividas Pyplsas, pagrįstas Filipo K. Diko romanu „Ar androidai sapnuoja elektrines avis?“. Filmo garso takelį sukūrė Vangelis.
Pagrindinį veikėją Dekardą vaidina Harisonas Fordas. Filme vaizduojamos ateityje dirbtinai sukurtos protingos būtybės – androidai, vadinami replikantais. Jie dirba pavojingus darbus Žemės kosmoso kolonijose. Tyrell Corporation gaminamų replikantų paskutinė karta „Nexus-6“ atrodo visiškai taip kaip ir žmonės, yra fiziškai stipresni ir greitesni, tačiau neturi empatijos sugebėjimų bei emocijų. Replikantai po maišto Žemėje atsiduria už įstatymų ribų. Už jų išgaudymą Žemėje atsakingi specialūs policijos padaliniai Blade Runners („likvidatoriai“). Šie padaliniai turi sunaikinti išlikusius replikantus.
Ypatingai brutaliai ir klastingai replikantų grupei esančiai Los Andžele sugauti pašaukiamas Dekardas.
Iš pradžių filmas kritikų sutiktas santūriai, o Šiaurės Amerikos žiūrovai nelabai buvo juo susižavėję, nors filmas turėjo pasisekimą Europoje. Nepaisant to, kad nepavyko iškart parduoti daug bilietų į šį filmą, jis greitai įgijo daug fanų ir tapo klasikiniu kultiniu filmu. Per kelerius vėlesnius metus filmas išpopuliarėjo video nuomoje ir tapo kultiniu filmu. 2017 m. spalį išėjo filmo tęsinys – „Bėgantis skustuvo ašmenimis 2049“.
Apie filmą
Filipas Dikas, kurio romano motyvais pastatytas šis filmas, premjeros neišvydo – mirė iki jos likus keliems mėnesiams. Scenarijų filmui rašė Hamptonas Fančeris. Prodiuseris Maiklas Dylis (Michael Deeley) gavo finansavimą iš įvairių šaltinių ir įtikino režisierių Ridlį Skotą pirmąkart sukurti filmą Amerikoje. Kadangi Skotas buvo nepatenkintas scenarijumi, Deividas Pyplsas jį pataisė.
Sąvoka „bėgantis skustuvo ašmenimis“ (blade runner) atėjo iš Alano E. Nurso romano tuo pačiu pavadinimu. Jo pagrindinis veikėjas – kontrabandininkas. Tačiau pavadinimas – vienintelis dalykas, kurį filmo „Bėgantis skustuvo ašmenimis“ kūrėjai pasiskolino iš minėtojo romano.
„Bėgančio skustuvo ašmenimis“ kūrėjai idėjų sėmėsi iš įvairių anksčiau pastatytų filmų, pavyzdžiui, Frico Lango „Metropolio“.
Polas M. Semonas (Paul M. Sammon) buvo „Cinefantastique“ žurnalo pasiųstas parašyti straipsnio apie „Bėgančio skustuvo ašmenimis“ kūrimą. Vėliau jis išleido knygą „Juoda ateitis: Bėgančio skustuvo ašmenimis kūrimas“ (Future Noir: The Making of Blade Runner). Filmo gerbėjai ją taip pat vadina „Bėgančio skustuvo ašmenimis Biblija“ (Blade Runner Bible).
Yra šešios šio filmo versijos, tačiau žinomiausios dvi:
Oficialiojoje režisieriaus versijoje gerokai pakeista pabaiga: lieka neaišku, ar Dekardas žmogus, kas nutiko jam ir Reičelei. Nebėra užkadrinio Dekardo balso, pridėtos dvi naujos scenos. Šia versija Skotas nebuvo visiškai patenkintas, todėl 2000–2002 m. dar šiek tiek ją pakeitė. Tačiau pastarojo filmo varianto dėl teisinių ginčų žiūrovai taip ir neišvydo.
Siužetas
thumb|250px|right|Kadras iš filmo: niūrus ateities pasaulis su milžiniškais reklamų ekranais Filmas prasideda Tairelio korporacijos piramidėse, kur agentas Holdenas atlieka Voito-Kampfo empatijos testą (skirtą atpažinti replikantams) naujam darbuotojui Leonui. Demaskuotas Leonas dukart šauna į Holdeną.
Los Andžele Dekardas, baigęs karjerą replikantų medžiotojas, yra priverstas eiti susitikti su savo senuoju bosu Brajanu. Policijoje Brajanas papasakoja Dekardui, kad Los Andžele esama pabėgusių replikantų. Kiek pagrasintas Brajano, Dekardas imasi bylos. Jam trumpai pristatomi replikantai: lyderis Rojus, Leonas, Zora ir Pris. Replikantų gyvenimo trukmė – 4 metai.
Tuo metu Rojus ir Leonas lankosi pas Čiu – genetiką akių gamintoją, gaminantį akis Nexus-6 replikantams. Rojus įbaugina Čiu, ir šis nurodo jiems Dž. F. Sebastianą, kuris galėtų replikantus nuvesti pas Tairelį. Kol visa tai vyksta, Reičelė aplanko Dekardą jo bute, kad įrodytų esanti žmogus, tačiau išeina verkdama, kai jai paaiškinama, jog jos prisiminimai dirbtiniai.