cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gaigalų piliakalnis
Piliakalnis
Vakarinis šlaitas nukastas karjero, rytinė piliakalnio pusė nustumdyta melioruojant. Piliakalnis dirvonuoja. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Brigadnojė (Tuitai)
Brigadnojė (,, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Polesko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Turgenevo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Tuitai prūsiškos kilmės. 1377 m. minimi Thuythen. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Labguvos apskrities kaimas. 1947–2008 m. Tiulenino apylinkės kaimas.
Rūgštyninis strėlinukas
Rūgštyninis strėlinukas (Acronicta rumicis) – pelėdgalvių (Noctuidae) šeimos drugys. Lietuvoje dažna rūšis. Priekiniai sparnai rusvai pilki, su šviesesniais šešėliais. Prie išorinio pakraščio yra eilė neaiškių balsvų linijų, prie vidinio pakraščio – pusmėnulio formos balta dėmė. Užpakaliniai sparnai pilki, tamsiu išoriniu pakraščiu. Skraido dvi generacijos: gegužės – birželio ir liepos – rugpjūčio mėn.
Vikšras iki 40 mm ilgio, rudai juodas, su raudonomis dėmėmis ant baltos šoninės juostos, plaukuotas. Plaukeliai ilgi ir ant karpelių susitelkę į kuokštelius. Gyvena ant įvairių žolinių augalų, ypač ant rūgštynių ir rūgčių. Žiemoja lėliukės.
Skuodo rajono savivaldybės taryba
Skuodo rajono savivaldybės taryba – Skuodo rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.
Tarybą sudaro 25 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Tripura
Tripura  – valstija šiaurės rytų Indijoje. Ribojasi su Asamo ir Mizoramo valstijomis šiaurės rytuose. Iš visų kitų pusių jį supa Bangladešas.
Istorija
Tripuros valstija apima tik centrinę dalį didesnio Tripuros regiono, kuris taip pat užima pietinį Asamą, Bangladešo rytinius regionus. Regionas nuo pirmųjų mūsų eros amžių buvo valdomas Tripuros karalystės, kurią kontroliavo tibetiečiams-birmiečiams lingvistiškai priklausantys tripuriai.
Karalystė nuo XVI a. mažėjo, kol susitraukė iki dabartinės Tripuros valstijos dydžio. Tačiau nepriklausomybę ji išlaikė iki XIX a., o vietinę dinastiją – iki 1949 m. Tais metais karalystė savanoriškai įsijungė į Indijos Asamo valstiją. 1972 m. tapo nepriklausoma valstija.
Šluota
thumb|150px|Šluota
Šluota – buities įnagis, skirtas šluoti šiukšlėms. Paprasčiausia šluota gaminama iš jaunų medžio ar krūmo (beržo, karklo) šakelių, kurių ilgis 20–50 cm, jas surišant į pundą aplink šluotkotį (iki 2 m ilgio). Tokia šluota šiurkšti, todėl dažniausiai naudojama kiemui, gatvei šluoti. Namų grindims šluoti naudojamos minkštesnės šluotos, dažnai be šluotkočio (šluotražis). Iš sorgo, sorų stiebų surištos šluotos minkštesnės. Dabar šluotos dažnai būna pagamintos iš sintetinių medžiagų.
Lietuvoje aslai šluoti skirta šluota būdavo beržinė, o krosnis valyta vadinamąja pušine, arba skujine, iš pušies šakų surišta šluota. Šios šluotos, taip pat kiemo, ūkinių pastatų šluotos negalėjo būti maišomos. Norint apvalyti namus nuo kenkėjų, prieššventinio švarinimosi metu naudotos ypatingos šluotos, pagamintos išskirtiniu laiku, iš išskirtinių augalų (alksnio, pelyno).
Mitologijoje
Šluotos įvaizdis ryškus tautosakoje, mitologijoje. Lietuvoje tikėta, kad šluoti negalima vakare, saulei nusileidus, nes iš namų bus iššluoti turtai, laimė. Persikraustant į naujus namus būdavo būtinai persivežama senoji šluota bei šūsnis senų namų sąšlavų, tikint, kad senų namų laimė persikels drauge. Žinoma ir daugiau draudimų, susijusių su šlavimo laiku, kryptimi, sąšlavų likimu. Visi šie tikėjimai susiję su namų laime. Šlavimas sietas ir su mirtimi, todėl tikėta, kad šluojant netinkamu metu galima „iššluoti“ ir kurį nors namiškį arba "iššluoti vėlę, jų lankymosi metu (per Kūčias, laidotuves, vakarais). Šluotražis kaip dievas minimas J. Lasickio žemaičių dievų sąraše: nors toks „dieviškumas“ abejotinas, tačiau šluotražiui teikta daug maginių galių, drausta šluotražį mėtyti, spirti, senas šluotražis turėjo būti sudegintas.
Populiariojoje Europos mitologijoje šluota yra raganos atributas. Lietuvių tautosakoje šluotos taip pat siejamos su laumėmis, raganomis, velniais, magiškomis galiomis. Laumė, apmainydama naujagimius, lopšin įkišdavo „Laumės vaiką“ – šluotražį. Tikėta, kad raganos ryte šluota braukdamos rasą pavogdavusios karvių pieną.
Asiūklė
Istorija
Rašytiniai šaltiniai teigia, kad Asiūklės kaimas atsirado 1744 metais
Gaspariškis II
Gaspariškis II – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 1 km nuo Leliūnų.
Bronius Mackevičius
Bronius Mackevičius (1929 m. kovo 20 d. Paąžuolėje, Varėnos rajonas – 2013 m. gegužės 10 d.) – Lietuvos poetas, spaudos darbuotojas.
Biografija
Eilėraščius pradėjo spausdinti 1948 metais. Eilėraščiuose poetizuojama sovietinių karių kovinės tradicijos, komjaunuolių žygdarbiai, socialistinis darbas. Vėlesniuose rinkiniuose ryškesni meilės, gamtos motyvai. Poezijoje romantinis pakilnumas, retoriškumas derinamas su buities detalių konkretumu, aprašomojo stiliaus elementais. Parašė eilėraščių ir apsakymų knygų vaikams.
Slavuta
Slavuta  – srities reikšmės miestas Ukrainoje, Chmelnyckio srityje. Rajono centras. Miestas įsikūręs prie Gorynės upės. Yra geležinkelio mazgas.
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą minimas XVII a. 1938 m. suteiktos miesto teisės. Srities reikšmės miesto statusas – nuo 1978 m.
Stasė Civinskienė
Stasė Civinskienė (g. 1942 m. sausio 12 d. Kaune) – Lietuvos pedagogė, konkūrinio jojimo nacionalinės kategorijos teisėja.
Biografija
1980 m. baigė Vilniaus pedagoginio instituto Gamtos geografijos fakultetą, biologijos mokytoja.
Konkūrinio jojimo nacionalinės kategorijos teisėja, už nuopelnus Lietuvos sportui apdovanota Kūno kultūros ir sporto departamento padėkos raštais ir atminimo dovanomis. Sutuoktinis Vincas Algimantas, vaikai Vincas (g. 1965 m.), Jūratė Patricija (g. 1969 m.).
Centrinis regionas (Togas)
Centrinis regionas  – Togo regionas.
Centrinis regionas plyti centrinėje Togo dalyje. Į šiaurę nuo jo yra Karos regionas, į pietus – Plynaukštės regionas. Regiono vakaruose eina valstybinė Togo siena su Gana, rytuose – valstybinė siena su Beninu.
Centrinio regiono plotas – 13 182 km². Gyventojų skaičius regione yra 550 000 (2006 m.) žmonių. Apgyvendinimo tankis – 41,66 žm./km². Pagrindinis regiono miestas – Sokodė, kuris taip pat yra ir regiono administracinis centras.
Administracinis suskirstymas
Administraciniu požiūriu regionas suskirstytas į 4 prefektūras:
thumb|left|200px|Centrinio regiono prefektūros
Sesava
Sesava  – kaimas Latvijoje, Jelgavos savivaldybėje, 36 km į pietryčius nuo Jelgavos, 6,5 km nuo Lietuvos sienos, prie Juodupės (Šešėvės upė, pagal kurią pavadintas, teka toliau rytuose). Valsčiaus centras. Šalia eina plentas P103 (Duobelė–Bauskė). Yra pagrindinė mokykla, tautos namai, biblioteka, paštas.
Istorija
XX a. pr. pro kaimą ėjo siaurasis geležinkelis Meitenė–Bauskė (išlikusi stotis). Tarybiniais metais buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.
Infekcinė liga
Infekcinės ligos, užkrečiamosios ligos – ligos, kuriomis užsikrečiama tiesiogiai nuo kitų organizmų (sergančių arba ligos nešiotojų), kartais – nuo užkrėstų daiktų arba išskyrų. Užsikrečiama nuo tos pačios rūšies atstovų, nors yra daug ligų, kuriomis serga kelios rūšys. Pvz., maru galima užsikrėsti nuo žiurkių, tuliaremija – nuo pelių ir pan.
Matarakai
Matarakai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Smilgių.
Infekcinė liga
Žmonių ir kitų gyvūnų infekcinės ligos skirstomos pagal sukėlėjus:
Su infekcinėmis ligomis dažnai siejami apsinuodijimai toksinais.
Superheterodinas
Superheterodinas – radijo imtuvas, turintis dažnio keitimo schemą. Superheterodiniuose radijo imtuvuose aukšto dažnio signalas nusiunčiamas į dažnio keitimo schemą, kurioje signalas yra sumaišomas su pačios dažnio keitimo schemos duodamais virpesiais.
Šie imtuvai pasižymi geresnėmis savybėmis už tiesioginio veikimo, turi geresnį selektyvumą, didesnį jautrį, geresnę kokybę. Trūkumas, kad šiuose radijo imtuvuose dėl dažnio keitimo schemoje generuojamų savųjų virpesių atsiranda savieji triukšmai.
Papiliai (Anykščiai)
Papiliai – kaimas šiaurės vakarinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurės rytus nuo Surdegio. Seniūnaitijos centras. Yra veikianti Papilių koplyčia, kapinės, stūkso Kaukazas (arba Papilių piliakalnis).
Kazlų Rūdos rajonas
Kazlų Rūdos rajonas – 1950–1962 m. LTSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos pietvakariuose, į pietvakarius nuo Kauno. Centras – Kazlų Rūda.
Istorija
Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš buvusios Kauno apskrities 12 apylinkių, Marijampolės apskrities 15 apylinkių, Šakių apskrities 5 apylinkių ir Vilkaviškio apskrities 2 apylinkių. 1950–1953 m. rajonas priklausė Kauno sričiai. 1962 m. kovo 31 d. panaikintas:
Rajone nuo 1951 m. gegužės 23 d. buvo leidžiamas laikraštis „Stalino keliu“, nuo 1961 m. lapkričio 18 d. iki 1962 m. kovo 31 d. – „Mūsų žodis“.
Panamos karališkoji audiencija (1563–1718)
Panamos Karališkoji audiencija Tiera Firmėje  – Ispanijos imperijos administracinis vienetas, audiencija, egzistavęs 1563–1718 m. Jis apėmė dabartinės Panamos ir vakarų Kolumbijos teritorijas.
Ignas Misiūra
Ignas Misiūra-Tumanovas (1963 m. gegužės 8 d. Vilniuje – 2021 m. vasario 10 d. ten pat ) – Lietuvos dainininkas (bosas–baritonas).
Panamos karališkoji audiencija (1563–1718)
Raida
Audiencija buvo įkurta 1563 m. Pilypo II dekretu. Ji atkūrė to paties pavadinimo audienciją, panaikintą 1543 m., atskirdamas ją nuo Gvatemalos audiencijos, tačiau gerokai mažesniame plote. Šiaurėje ji ribojosi su Gvatemalos audiencija, rytuose – su Naująja Granados karalyste, o pietuose – su Kito audiencija.
Ignas Misiūra
Biografija
1995 m. baigė Lietuvos muzikos akademijos V. Noreikos klasę.
Panamos karališkoji audiencija (1563–1718)
Raida
Iš pradžių audiencija nebuvo priskirta nei vienai iš dviejų vicekaralysčių, ir tiesiogiai priklausė Ispanijos imperijai. Tačiau 1614 m. ji galiausiai priskirta prie Peru vicekaralystės ir tapo viena iš jos audiencijų. Ekonomiškai ji vis labiau silpo, teritoriją labai nusiaubė piratai.
Ignas Misiūra
Biografija
1993–1997 m. Lietuvos operos ir baleto teatro, 1999–2000 m. – Kauno muzikinio teatro solistas. 1997–1999 m. dėstė Lietuvos muzikos akademijos choro dirigavimo katedros Dainavimo skyriuje.
Panamos karališkoji audiencija (1563–1718)
Raida
Audiencija buvo panaikinta 1718 m., vykdant Burbonų reformas. Nepaisant to, kad 1717 m. iš šiaurinių vicekaralystės teritorijų suformuota Naujosios Granados vicekaralystė, Panama jai nepriskirta, o pasiliko tiesioginėje Limos valdžioje iki 1722 m., kuomet ji vėl atkurta kaip atskiras administracinis vienetas ir perduota Naujajai Granadai.
Baimė
180px|miniatiūra|Baimė vaiko akyse Baimė – tikro ar įsivaizduojamo pavojaus sukeliama emocija susijusi su pastangomis išvengti šio pavojaus. Baimė kyla iš savisaugos instinkto, tai prigimtinė reakcija atsirandanti ankstyvoje vaikystėje. Ši emocija gali perspėti apie artėjantį pavojų, leidžia sutelkti dėmesį į jo šaltinį, skatina ieškoti būdų išvengti grėsmės.
Ignas Misiūra
Biografija
Gastroliavo Europos šalyse, Izraelyje, dalyvavo tarptautiniuose festivaliuose.
Baimė
Baimės intensyvumas priklauso nuo asmenybės ir aplinkybių. Stiprus baimės jausmas pasireiškia įvairiais ūmiais pakitimais organizme: kūnas tartum sustingsta, kai kada ima drebėti, išpila šaltas prakaitas.
Baimė gali būti apibūdinama kaip stiprus sąlygų ar objektų nekentimas ar nenorėjimas jose atsidurti. Pvz., tamsos baimė, aukščio baimė, gilių vandens telkinių baimė ir pan. Tokios baimės dar vadinamos fobijomis.
Socialinėje žmogaus raidoje baimė reiškiasi kaip viena auklėjimo priemonių, pavyzdžiui, baimė būti pasmerktam yra elgesio reguliavimo veiksnys. Šiuolaikinės visuomenės sanklodą lemia jos teisinė sistema, kuri turi normatyvinę reikšmę socialinei veiklai ir elgsenai. Tradicinėse, pvz., klajoklių visuomenėse susilaukus pasmerkimo pasmerktojo gali laukti mirtis arba išvarymas iš bendruomenės.
Janusz Leon Wiśniewski
thumb|Janusz Leon Wiśniewski Janušas Leonas Višnevskis (g. 1954 m. rugpjūčio 18 d. Torunėje) – lenkų mokslininkas ir populiarus šiuolaikinis rašytojas, išgarsėjęs 2001 m. išleidęs pirmąjį romaną.
Biografija
Abu Janušo Višnevskio tėvai – lenkai, tėvas – vairuotojas, mama – parduotuvės šeimininkė. Turi vyresnį brolį kuris dėsto chemiją Torunės licėjuje. Būdamas keturiolikos įstojo į jūreivystės mokyklą, kurią su tolimojo plaukiojimo jūreivio diplomu po penkerių metų baigė. Po studijų Torunės universitete, mokėsi fizikos, apsigynė daktaro disertaciją. Tuo pačiu metu mokėsi ekonomikos fakultete. Lodzėje apsigynė chemijos disertaciją. Turi ir informatikos daktaro laipsnį. Šiuo metu užsiima bioinformatika.
Janušas gyvena Vokietijoje, Frankfurte prie Maino.
Buvo vedęs, turi dvi dukras. Jis apie jas yra pasakęs: „Mano gyvenime egzistuoja tik dvi pačios reikšmingiausios moterys. pirmoji – mano vyresnioji dukra, antroji – jaunesnioji“.
Džiaugsmas
Džiaugsmą sukeliantys potyriai ar būsenos: gerovė, linksmumas, dvasinis ar fizinis pasitenkinimas, žavėjimasis, klestėjimas, saugumas, meilė. Džiaugsmas išreiškiamas šypsena ir juoku.
Apibūdinant laimingus žmones minima, kad jie patenkinti esama padėtimi, ją kontroliuoja. Džiaugsmas koreliuoja su teigiamais įvykiais: santuoka, paaukštinimu, loterijos laimėjimu ir pan. Skirtingose kultūrų bendruomenėse ir religijose džiaugsmas yra skirtingai suprantamas.
Smulkis (ežeras)
Smulkis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Anykščių rajone, apie 3 km į pietvakarius nuo Leliūnų. Ilgis iš šiaurės į pietus 1,38 km, plotis iki 0,5 m. Altitudė 139,8 m. Gylis siekia 4,2 m. Telkšo rininės kilmės duburyje. Dubuo lėkštas. Krantai lėkšti, pelkėti, tik rytinis aukštas, status, sausas. Krantai daugiausia apaugę medžiais. Aplinkui plyti pievos ir miškeliai, dirbami laukai.
Į Smulkį įteka Versmynas (iš Versmyno ežero), Smulkė, dar keli upeliai, pietvakariuose išteka Laimutis arba Smulkė (į Mūšėjaus ežerą).
Greta pietinio Smulkio kranto eina kelias. Aplink įsikūrę Smulkio, Gudiškių kaimai.
Ežerėvardis kilo nuo žodžio smulkus („nedidelis“).
Trijų taškų zona
miniatiūra|Krepšininkės metimas iš trijų taškų zonos Trijų taškų zona (tritaškis) – zona krepšinyje, už kurios linijos atliktas metimas įskaitomas trimis taškais. Žaidžiant krepšinį 3 prieš 3, toks metimas įskaitomas dviem taškais. Metant tritaškį žaidėjas negali užminti zonos linijos.
FIBA į savo rengiamas varžybas trijų taškų zoną (6,25 m atstumu nuo krepšio) įtraukė 1984 m. 2008 m. FIBA pakeitė trijų taškų zoną iki 6,75 m.
Iki 2013 m. sezono taikliausias NBA tritaškių metikas buvo Steve Kerr. Jis pataikė 45 procentų mestų metimų iš šios zonos.
Sheryl Crow and Friends: Live from Central Park
Sheryl Crow and Friends: Live from Central Park  – koncertinis JAV atlikėjos Sheryl Crow albumas, įrašytas 1999 metų rugsėjo 14 d. Billboard 200 sąraše albumas pasiekė 107-ąją poziciją.
Kazimiero Simonavičiaus universitetas
Kazimiero Simonavičiaus universitetas (KSU) – Lietuvos aukštoji universitetinė nevalstybinė mokykla, vykdanti bakalauro ir magistro studijas verslo, komunikacijos, teisės ir kt. kryptyse.
Istorija
Vilniaus verslo teisės akademijai Lietuvos Respublikos Švietimo ir mokslo ministerijo s licencija veiklai buvo išduota 2003 m. rugpjūčio 26 d. Studijos pradėtos organizuoti nuo 2004 m.
2003 m. atidaryta Akademijos biblioteka. Didžiąją dalį sudaro socialinių mokslų, teisės ir verslo literatūra. VVTA išleido 7 knygas teisės, ekonomikos bei sociologijos temomis.
2012 m. sausio 1 d. pakeitė pavadinimą bei vadovybę ir oficialiai vadinasi Kazimiero Simonavičiaus universitetas (KSU).
2012 m. įkurtas Kūrybos visuomenės ir ekonomikos institutas Kūrybos visuomenės ir ekonomikos institutas, kuriam šiuo metu vadovauja dr. Mindaugas Kazlauskas.
2012 m. balandžio 26 d. įvyko steigiamasis KSU Senato posėdis.
2012 m. balandžio 27 d. įvyko pirmasis KSU Akademinės tarybos posėdis.
2013 m. kovo 27 d. KSU baigė Verslo ir vadybos akademijos įsigijimą. Universitetas perėmė VVA verslo vadybos studijų programą.
Nuo 2018 m. Kazimiero Simonavčiaus universitete veikia Tarptautinis vaikų universitetas "Alfa".
Studentų atstovybė (KSU SA) įkurta 2006 m. gruodžio 7 dieną.
Studijos
Studijų programos apima įvairias sritis, tokias kaip teisė, ekonomika, komunikacija, verslas ir vadyba.
Pirmosios pakopos (bakalauro):
Vientisosios studijos (magistro):
Antrosios pakopos (magistro):
Jan van de Cappelle
Janas van de Kapelė (, 1626 m. sausio 25 d., Amsterdamas, Nyderlandai – 1679 m. gruodžio 22 d., Amsterdamas) – XVII a. Nyderlandų tapytojas, marinistas, peizažistas.
Švėtė (kaimas)
Švėtė  – kaimas Latvijoje, Jelgavos savivaldybėje, 9 km į pietus nuo Jelgavos, Švėtės dešiniajame krante. Valsčiaus centras. Šalia eina plentas P95 (Jelgava–Žagarė). Yra pagrindinė mokykla, medicinos punktas, biblioteka.
Jan van de Cappelle
Biografija
Janas van de Kapelė gimė Amsterdame 1626 m. sausio 25 d. Jo tėvas Franchoys van de Cappelle buvo pasiturintis dažų prekybininkas ir jo verslą sūnus vėliau paveldėjo. Janas van de Kapelė nebuvo profesionaliu dailininku, o labiau mėgėju, kuris tapė laisvu nuo verslo laiku. Iki 1653 m. Janas vedė Anna Grootingh, kuri irgi buvo kilusi iš pasiturinčios šeimos. 1653 m. jos motina paliko jai 3 namus Amsterdame, bet dailininko šeima gyveno ketvirtame. Po mirties 1679 m. Janas van de Kapelė paliko 6 namus Amsterdame, namą kaime, laisvalaikio jachtą. Turtas pinigais ir skolų raštais buvo įvertintas 92 720 guldenų. Kapelė turėjo 4 sūnus ir 3 dukteris.
Po mirties Kapelės kolekcijoje buvo 200 paveikslų ir 6000 piešinių, iš kurių 883 Hendrick Avercamp ar jam priskiriamų piešinių, 9 Simon de Vlieger paveikslai ir virš 300 piešinių, 6 Rembranto paveikslai ir apie 500 piešinių, 10 Jan van Goyen paveikslų ir virš 400 piešinių, 16 Jan Porcellis ir 5 Hercules Seghers paveikslų. Taip pat kitų dailininkų kūrinių. Janas van de Kapelė buvo savamokslis dailininkas. Jį paveikė Simon de Vlieger ir vėliau Hendrick Dubbels ir Willem van de Velde (Jaunesnysis). Gali būti, kad su pastaraisiais dailininkais Kapelė dirbo kartu Vespe apie 1650 m., kur Simon de Vlieger (miręs 1653 m.) turėjo savo namą. Jano van de Kapelės ankstyvasis stilius pasižymėjo šaltais tonais, vėlesnėje kūryboje tonai tapo šiltesniais. Viso Kapelė paliko kiek mažiau nei 150 paveikslų. Po maždaug 1665 m. jis tikriausiai nebetapė. Janas van de Kapelė mirė 1679 m. gruodžio 22 d. Amsterdame.
Šauktukinis dirvinukas
Šauktukinis dirvinukas (Agrotis exclamationis) – pelėdgalvių (Noctuidae) šeimos drugys. Priekiniai sparnai šviesiai ar tamsiai rudi, su tamsia inkstiška ir šviesia apskrita dėmėmis. Žemiau eina ilga pleištiška juoda dėmė, kuri panaši į šauktuką. Skersinės linijos vos pastebimos. Banguotoji linija tamsiai ruda. Patino užpakaliniai sparnai šviesūs, o patelės – tamsiai pilki.
Vikšrai 45-50 mm ilgio, rusvai pilkas, neblizgantis. Nugaros linija šviesi, šoninė linija plati. Kūno apačia pilka. Gyvena ant įvairių žolinių augalų, gadina šaknis. Gyvena viršutiniame dirvos sluoksnyje. Kenkia rudenį ir pavasarį. Žiemoja pusiau suaugę vikšrai.
Lietuvoje dažnas, skraido gegužės – rugpjūčio mėn.
Tauragės rajono savivaldybės taryba
Tarybą sudaro 25 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Matardava
Matardava – viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Peliškių.
Viktorija Kuodytė
Biografija
Nuo 1989 m. iki 1991 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje studijavo vokalą.
1994 m. baigė Lietuvos muzikos ir teatro akademiją, įgijo aktorinio meistriškumo specialybę.
Dirba Meno forte, Kauno valstybiniame dramos teatre, Lietuvos Nacionaliniame dramos teatre.
Citroën Axel
Citroën Axel – Citroën markės modelis, pradėtas gaminti 1984 m. Automobilis buvo mažo Oltcit hečbeko, gaminto Rumunijoje, Citroën versija. Buvo gaminami trys variantai: Axel, Axel 11R ir Axel 12 TRS. Į juos buvo montuojami opoziciniai, keturių cilindrų, oru aušinami varikliai nuo GS ir GSA arba dviejų cilindrų nuo LN ir Visa. Iš viso buvo pagaminti 60 184 automobiliai.
Nuorodos
Citroën Axel nuotraukos
NK SAŠK Napredak
Sarajevo „SAŠK Napredak“ – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Sarajevo.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1910 m.
BSD
BSD (iš ) – grupė operacinių sistemų, sukurtų Berklio universiteto tobulintos UNIX versijos, o vėliau – naujai sukurtos versijos pagrindu. Neretai priešpriešinamos System-V (ATT) tipo UNIX sistemoms.
Šiuo metu plačiausiai naudojamos BSD tipo operacinės sistemos yra kilusios iš 386BSD:
BSD tipo sistemoms priskiriamos ir kai kurios kitos, sukurtos komerciškai, bet turinčios komandas, failų ir spausdinimo sistemas, panašias į tradicinių BSD sistemų:
Tam tikrą istorinę reikšmę gali turėti dar ir šios, nenaudojamos sistemos:
Žemieji Tatrai
miniatiūra|250px|Žemieji Tatrai
Žemieji Tatrai  – Karpatų kalnų dalis vidurio Slovakijoje, tarp Tatrų šiaurėje (atskirti Vaho ir Poprado slėniais) ir Slovakijos Rūdinių kalnų pietuose (atskirti Hrono slėniu). Nusidriekę iš vakarų į rytus 80 km. Aukštis – iki 2043 m (Diumbjero k.). Kitos svarbios viršūnės yra Chopokas (2024 m), Derešė (2004 m), Kraliova Holia (1946 m). Kalnai sudaryti iš klinties, dolomito, granito, gneiso. Paplitę karstiniai reiškiniai, gausu urvų.
Kalnų šlaituose auga plačialapių miškai, aukščiau – spygliuočių miškai. Įsteigtas Žemųjų Tatrų nacionalinis parkas.
Aukščiausios viršukalnės
miniatiūra|250px|[[Diumbjeras ir jo fone Chopokas su Chabenecu]]
Keturios viršukalnės yra aukštesnės nei 2000 m virš jūros lygio.
Reginiai
thumb|center|900px|Žemieji Tatrai žiemos metu thumb|center|900px|Demanovo slėnis
Perkalių piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Krūmiškių ežero šiauriniame krante esančioje kalvoje. Aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 25x15 m dydžio, galuose įtvirtinta 3 pylimais ir tarp jų buvusiais grioviais. Vakariniame aikštelės krašte supiltas 0,6 m aukščio, 7 m pločio pylimas, kurio išorinis 2,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 6 m pločio, 1 m gylio griovį 3 m pločio dugnu. Už griovio kyla 1,2 m aukščio nuo jo dugno, 0,5 m aukščio, 5 m pločio antras pylimas. Už jo buvęs antras griovys užlygintas trečio nuarto pylimo liekanomis, kurios išsiskiria 0,2 m aukščio, 7 m pločio kauburėliu. Aikštelės rytiniame krašte supiltas 10 m ilgio, 1,2 m aukščio, 7 m pločio pylimas, kurio išorinis 2,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 7 m pločio, 1 m gylio griovį 3 m pločio dugnu. Už jo kyla antras 1 m aukščio, 6 m pločio pylimas, už kurio iškastas antras 15 m ilgio, 0,5 m gylio, 6 m pločio griovys. Už šio griovio supiltas trečias 0,7 m aukščio nuo griovio, 6 m pločio pylimas. Šiauriniame šlaite, 3 m žemiau aikštelės pirmas griovys virsta 2 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 5­-10 m aukščio.
Gyvenvietė
Šiaurės rytų, rytų, pietryčių ir pietinėje papėdėse, 1,8 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lygios ir grublėtos keramikos. 400 m į šiaurės rytus nuo piliakalnio buvo VI a. – ­IX a. pilkapiai (sunaikinti).
Tyrimai
1936 m. piliakalnį žvalgė Petras Tarasenka, 1970 m. – Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 32000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 990000 m².
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Fantastika
Fantastika – literatūros, dailės, kino, žaidimų žanras, kurio kūrinių aplinka yra nepanaši į realųjį pasaulį. Tai gali būti įsivaizduota ateitis ar praeitis, alternatyvi dabartis, paraleliniai pasauliai ir kt. Fantastika besidomintys žmonės vadinami fantastais.
Lietuviškas terminas „fantastika" aprėpia stambiausius porūšius – mokslinę fantastiką ir maginę fantastiką, – taip pat kitus susijusius žanrus, kartais įtraukiamus į mokslinės ar maginės fantastikos rėmus, kartais visai nelaikomus fantastika: pvz., utopiją, alternatyviąją istoriją, siaubo literatūrą ar magiškąjį realizmą.
Istorija
Fantastinės literatūros pirmtakais gali būti laikomi Antikos, Indijos, Babilono, keltų epai („Odisėja“, „Mahabharata“, „Gilgamešo epas“) ir mitologija. Tačiau šiuolaikinės fantastikos pradžia paprastai laikomas XIX amžius, kai išpopuliarėjo gotiškasis romanas. Meri Šeli „Frankenšteinas" vadinamas šiuolaikinio fantastinio romano užuomazga. Kiti ankstyvieji kūriniai – Džono Ruskino „Auksinės upės karalius“ (1841 m.), Džordžo Makdonaldo „Fantastai“ bei „Princesė ir goblinas“ (1858 m.), Viljamo Moriso romanai.
1923 m. buvo išleistas pirmasis žurnalas fantastikos mėgėjams „Nenormalūs pasakojimai“, taip pat dar vėliau pradėtas leisti „mokslo ir fantastikos dienraštis“.
1960–1970 m. prasidėjo intensyvus fantastinio žanro stalo ir kompiuterinių žaidimų gaminimas: Dungeons & Dragons, Forgotten Realms, Warhammer.
Fantastika Lietuvoje
Lietuvių fantastinės literatūros užuomazgos siekia tarpukario laikotarpį (Justino Pilyponio nebaigtas dviejų dalių romanas „Antrasis pasaulio tvanas“ (1930–1934 m.) ir (Igno Šeinio antifašistinis fantastinis romanas „Siegfried Immerselbe atsijaunina“, 1934), sovietmiečiu Lietuvoje gana aktyviai besiplėtojusi mokslinė fantastika, tuo metu pasirodę romanai „Nemirtingumo lygtis“ (V. Norbutas) ar „Dorado“ (K. Paulauskas), „Agentas ir robotas“ (B. Balaševičius) laikomi lietuviškos mokslinės fantastikos klasika. Užsienyje kūrė žymiausias lietuvių kilmės rašytojas fantastas Algis Budrys, kurio kūriniai pripažinti pasauliniu mastu.
Rolando Maskoliūno iniciatyva nuo devintojo dešimtmečio pabaigos fantastika „Videokauko“ laidos dėka ėmė vis labiau skverbtis į TV eterį, 1990 m. įvyko pirmasis visuotinis Lietuvos fantastikos mėgėjų suvažiavimas „Lituanikonas“ (nuo tol vyksta kasmet).
Nepriklausomybės laikotarpiu Lietuvoje pradėjo veikti specializuota fantastikos leidykla „Eridanas“, pradėta leisti lietuvių autorių fantastinių apsakymų ir apysakų antologija „Geriausia Lietuvos fantastika“ (iki 2006 m. kovo mėn. pasirodė 5 tomai), serija „Lietuvių fantastikos biblioteka“ (iki 2006 m. kovo mėn. pasirodė 2 knygos). Dauguma kitų fantastikos autorių ir entuziastų kūrinius leido savo lėšomis, bet platesnio atgarsio visuomenėje jie nesulaukė.
Auksūdžio alkvietė
Auksūdžio alkvietė, vadinama Kūlių pilale (registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas - 12776, senas laikinos apskaitos Nr. 304/5) – pagonių alkvietė šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Auksūdyje (Darbėnų seniūnija), 0,77 km į rytus nuo kelio Auksūdys–Nausėdai, kairiajame Darbos upelio krante, Pilalės miške.
110 m į šiaurės vakarus yra Auksūdžio senovės gynybinis įtvirtinimas.
Vieta
Įrengta Dainiškių pelkių vakariniame pakraštyje. Tai smulkiais akmenimis išgrįsta nedidelė aikštelė, kurios centrinėje dalyje yra taip pat smulkiais akmenimis ir akmenų nuoskalomis išgrįsta 1,3 m skersmens duobė, siaurėjanti link 80-100 cm skersmens dugno. Prie jos guli ant šono paverstas stambus, 74 × 86 cm dydžio ir 35 cm storio akmuo. Jo viršutinė plokštuma lygi, išilgai jos lygiagrečiai iškalti 2 tiesūs, 3 cm pločio ir 2 cm gylio grioveliai, atitolę vienas nuo kito 36,5-38,5 cm atstumu.
Teritorijos plotas – 4-5 m². Aikštelė pasidengusi velėna.
Tyrimai
1993 m. įrašyta į laikinąją kultūros paminklų apskaitą.
Špinelis
250px|miniatiūra|dešinėje|1,83 ir 4,13 karatų špineliai Špinelis (iš, šis iš mažybinio , o šis iš 'spyglys, dyglys') – kubinės singonijos mineralas, mišrus magnio ir aliuminio oksidas MgAl2O4. . Dalis špinelių yra brangakmeniai.
Pavadinimai
Mineralo pavadinimas kilęs iš 'spyglys', kas atspindi būdingą smailių kristalų formą. Egzistuoja alternatyvi hipotezė, kad špinelis kilęs iš 'kikilis', nes jie panašios spalvos. Rusų kalboje iki XVIII a. špineliai dažniausiai buvo vadinami. Šis žodis reiškė išsyk visą grupę raudonos spalvos brangakmenių ir pusbrangių akmenų (raudonasis špinelis, rubinas, piropas, raudonasis turmalinas ir kt.), bet pirmiausia špinelius.
Fizinės cheminės savybės
Paprastai kristalai nedideli, nors kartais pasitaiko didelių, daugiau kaip 30 cm ilgio ir 16 kg masės (Pietų Uralas, Šiaurės Amerika). Kietumas pagal Moso skalę – 8. Santykinis tankis 3,5-4,1 (skaidriųjų špinelių tankis svyruoja nuo 3,58 iki 3,63). Pleochroizmo ir dvejopo spindulių lūžimo neturi. Šviesos dispersija 0,020. Liuminescencijos paprastai nebūna, nors kartais liuminescuoja gelsvai žaliai, raudonai, oranžine spalva.
Sudėtis (%): MgO – 28,2; Al2O3 – 71,8.
Parex Group
Parex grupė – daugiausiai Baltijos šalyse veikianti latviško kapitalo finansų grupė.
Špinelis
Fizinės cheminės savybės
Grynas špinelis bespalvis, vandens skaidrumo, tačiau gamtoje tokia pasitaiko labai retai. Dažniausiai špinelio kristalai būna nuspalvinti mineralų priemaišomis, tad būna sodrių spalvų (rudi, juodi, rausvi, raudoni, mėlyni). Raudoniesiems špineliams spalvą suteikia chromo jonai (kaip ir rubinams). Gelsvoką atspalvį suteikia geležies priemaišos, o lelijiškai raudoną – manganas.
Parex Group
Turi atstovybes bei dukterines bendroves Europos Sąjungos valstybėse kaip Vokietija, taip pat Rusijoje, Ukrainoje bei Baltarusijoje.
Bendrovės
Lietuvoje:
Špinelis
Fizinės cheminės savybės
Špinelio kristalai paprastai blizga stikliškai. Kai kurios jų atmainos laikomos brangakmeniais, kurie prekyboje vadinami įvairiai, priklausomai nuo spalvos, skaidrumo ir šalies.
Parex Group
Bendrovės
Latvijoje
Špinelis
Fizinės cheminės savybės
Pagal cheminę sudėtį špinelis yra magnio aliuminatas MgAl2O4, kuriame dalis magnio gali būti pakeista geležimi ar (rečiau) cinku, o dalis aliuminio – geležimi ar rečiau chromu. Tiek geležis, tiek cinkas yra chromoforai.
Parex Group
Bendrovės
Estijoje
Špinelis
Fizinės cheminės savybės
Špineliai telkiasi sąnašynuose, sutinkami kartu su tokiais mineralais, kaip magnetitas, vezuvianas, piroksenas, granatas, chloritas.
Sudaro kristalus (dažniausia oktaedrus, rečiau dodekaedrus), kurie retai jungiasi į drūzas. Kristalai dažniau būna pavieniai, įaugę į uolieną ar priaugę prie jos.
Parex Group
Bendrovės
Šveicarijoje
Špinelis
Atmainos
Špinelio yra daug įvairių formų. Kai kurios jų atmainos yra: Pagrindiniai tauriųjų špinelių telkiniai yra Ceilonas, Borneo, Indija. Eausvasis špinelis kartu su rubinais išgaunamas ir aukštikalnių Kugelialio telkinyje (Pamyras, Tadžikija).
Špineliai brangakmeniai
Kai kurie špineliai yra garsūs pasaulio brangakmeniai. Pvz., Black Prince's Ruby ir Timur ruby yra Britų karūnos brangenybės, o Côte de Bretagne– anksčiau buvo Prancūzijos karūnos brangenybė. Samarijos špinelis yra didžiausias žinomas pasaulio špinelis, sveriantis 500 karatų (100 g).
Seniau raudonieji špineliai ir rubinai buvo neskiriami, visi jie buvo vadinami rubinais. Tik po XVIII a. rubinais ėmė vadinti raudonuosius korundus, o špinelius – špineliais. Rausvųjų špinelių pavadinime sandas Balas kilęs iš žodžio Balascia. Tai senovinis Badachšano (regiono centrinėje Azijoje) pavadinimas. Šis regionas yra Kokčos upės (Amu Darjos intako) aukštupyje. Badachšanas daug šimtmečių buvo rauonųjų ir rausvųjų špinelių tiekėjas.
Iljampu
Iljampu  – ketvirta pagal aukštį Bolivijos viršukalnė. Iškilusi Anduose, Realio Kordiljeroje, į rytus nuo Titikakos ežero, šiek tiek į šiaurę nuo Ankoumos. Aukštis 6368 m. Kalno papėdėję įsikūręs Soratos miestas.
Brešos provincija
Brešos provincija – Italijos provincija Lombardijoje. Provincijos sostinė – Breša.
Langtangas
Langtangas – regionas Aukštuosiuose Himalajuose, Nepalo teritorijoje, pavadintas dėl šiaurėje esančio Langtango himalio (vienas iš kalnagūbrių, sudarantis Centrinius Himalajus). Nors jame nėra tokių aukštų viršūnių, kaip Khumbu slėnyje (aukščiausias kalnas Langtang Lirung yra 7246 m), regionas yra mėgstamas turistų dėl patogios padėties. Jis yra išsidėstęs į šiaurę nuo Katmandu.
Langtango regionas (apibrėžiamas Nacionalinio parko teritorijos) sudarytas iš trijų didelių slėnių:
Gyventojai
Langtango slėnio gyventojai yra tamangai, kurie save kildina iš karių, kuriuos Himalajuose VIII a. apgyvendino Tibeto karalius. Vėliau tamangai paplito po didelę dalį Nepalo, įskaitant Vidurines kalvas, tačiau viena jų pirminių tėvynių yra Langtango slėnis.
Tamangų kalba skiriasi nuo tibetiečių kalbos, tačiau kultūriškai tamangai artimi tibetiečiams ir kitoms gretimoms Aukštųjų Himalajų tautoms. Jie išpažįsta Tibeto budizmą.
Nacionalinis parkas ir turizmas
thumb|200px|left|Gosaikundos ežerai Slėnyje ir aplinkiniuose kalnuose įkurtas Langtango nacionalinis parkas. Apie 25 procentai parko apaugę mišku, svarbiausios medžių rūšys yra ąžuolai, klevai, pušys, rododendrai. Iš gyvūnų paplitę Himalajinis lokys, Himalajinis taras, mažoji panda. Parko augalija ir gyvūnija žymi pereinamąją ribą tarp Indo-malajinės ir palearktinės įvairovės.
Slėnyje yra ir žymių religinių vietų, kurios pritraukia piligrimus. Aukštai Himalajuose yra Gosainkunda ežerai, laikomi šventaisiais Hinduizme. Budistų piligrimų mėgstama vieta yra Kjandžin vienuolynas.
Jonas Misiūra (1917)
Jonas Misiūra (1917 m. gruodžio 13 d. Dainavoje, Gardino apskritis – 1966 m. spalio 23 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytojas terapeutas, medicinos mokslų daktaras.
Mokslinė veikla
Mokslinio darbo pagrindinė sritis – lėtinių nespecifinių plaučių ligų kompleksinio gydymo klinikiniai ir eksperimentiniai tyrimai. 1965 m. sukūrė, su kitais, gyvūnų eksperimentinio lėtinio bronchito modelį. Parašė daugiau kaip 40 mokslinių straipsnių apie plaučių ligas, reumatą.
Meghalaja
Meghalaja ( 'debesų šalis, debesija') – valstija šiaurės rytų Indijoje. Ribojasi su Asamo valstija šiaurėje ir rytuose bei Bangladešu vakaruose ir pietuose.
Valstijos teritorijoje yra viena drėgniausių Žemės vietų – Čerapundžis.
Strutinskiai
Strutinskiai (Berlič Strutinskiai, ) – bajorų giminė, turinti "Sas" herbą.
Lietuvoje giminė buvo įsikūrusi Utenos apylinkėse, tačiau kilusi iš Lenkijos, Strutynės vietovės.
Giminės atstovai
1620 m. „Salako ir Smalvų žemes“ valdė grafas Berlič Strutinskis.
Mūsų menas
Mūsų menas – muzikos, teatro, dailės ir kino dvisavaitis laikraštis, leistas 1937–1938 m. Kaune.
Istorija
Leido ir redagavo Antanas Makačinas. Spausdino M. Adomavičiaus spaustuvė bei „Žaibo“ spaustuvė Kaune. Išėjo 10 numerių.
Bendradarbiavo Juozas Banaitis, Vladas Jakubėnas, Juozas Kanopka, Konradas Kaveckas, Vaclovas Miknevičius, Justinas Strimaitis, Ignas Šlapelis, Jonas Švedas, Jonas Žukas ir kt.
Stanley Milgram
Stanley Milgram (adapt. Stenlis Milgramas, 1933 m. rugpjūčio 15 d. – 1984 m. gruodžio 20 d.) buvo socialinis psichologas Jeilio, Harvardo ir Niujorko universitetuose.
Harvarde jis atliko "mažo pasaulio eksperimentą", vėliau tapusį Šešių lygmenų ryšio (angl. Six degrees of separation) teorijos pagrindu, Jeilyje – jo vardu pavadintą, Milgramo eksperimentą. Pastarojo metu buvo tiriamas žmogaus paklusnumas autoritetui. Taip pat jis yra "artimo nepažįstamojo" sąvokos autorius.
Biografija
Milgramas lankė psichologijos kursus, kai studijavo Queens koledže, kur 1954 m. įgijo politologijos bakalauro laipsnį. Jis kreipėsi į Harvardo universitetą dėl filosofijos daktaro laipsnio, bet buvo atmestas dėl išsilavinimo psichologijos srityje trūkumo. Jis buvo priimtas 1954 m. ir įgijo daktaro laipsnį 1960 m. Dėl kontroversiškojo Milgramo eksperimento Harvardo universitete jam nesuteikė profesoriaus pareigų Harvardo universitete, kur jis buvo tapęs asistentu, tačiau priėmė į Niujorko universitetą. Milgramo autoritetai, darę įtaką jo teorijoms, buvo psichologai Solomonas Aschas ir Gordonas Alportas. Paties milgramo idėjos darė įtaką vėlesniems psichologams, tarp jų ir Alanui Elmsui, kuris buvo jo pirmasis asistentas, atliekant paklusnumo eksperimentą. Milgramas mirė nuo infarkto 1984 m. gruodžio 20 d., būdamas 51 metų amžiaus, savo gimtajame Niujorko mieste.
Paklusnumas autoritetui
1976 sukurtas filmas apie paklusnumo eksperimentus: Dešimtas lygis. Pats Milgramas įvardija save kaip filmo kūrėjų konsultantą. Filme rodomi išgalvoti incidentai, kurių nekilo tikrojo eksperimento metu. Dėl šios priežasties vėliau paklaustas apie filmą, Milgramas atsakė, kad nėra patenkintas rezultatu ir nenorėtų, kad jo pavardė būtų siejama su juo.
Mažo pasaulio fenomenas
Šešių lygmenų ryšio idėja kilo iš Milgramo „mažo pasaulio eksperimento“ (angl. Small world experiment), kai 1967 m. buvo tirimos pažinčių grandinės Amerikoje. Eksperimento metu Milgramas išsiuntė keletą siuntinių 160-iai atsitiktinai parinktų žmonių gyvenančių Nebraskoje, prašydamas perduoti siuntinį draugui ar pažįstamam, kuris jų nuomonę priartintų siuntinį prie žmogaus, gyvenančio Bostone, kuriam jis adresuotas.
Laiške buvo nurodyta sąlyga: „Jeigu asmeniškai nepažįstate paskutinio žmogaus, kuriam adresuotas siuntinys, nesistenkite tiesiogiai susisiekti su juo. Persiųskite šį siuntini žmogui, kurį pažįstate, kuris tikėtina, jog pažinos adresatą.“
Eksperimento rezultatas – išvada, jog nuo bet kurio kito žmogaus mus skiria ne daugiau, nei šeši kiti žmonės. Ši teorija pavadinta Šešių lygmenų ryšio (angl. Six Degrees of Separation).
Putinas (Anykščiai)
Putinas – kaimas šiaurės vakarinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Surdegio.
Vanda Albrechtienė
Vanda Didžiulytė-Albrechtienė (1881 m. gegužės 11 d. Griežionėlėse, Anykščių rajonas – nužudyta 1941 m. birželio 27 d. Panevėžyje) – rašytoja, publicistė, rusų rašytojų kūrinių vertėja, politinė veikėja.
Biografija
Liudvikos Didžiulienės ir Stanislovo Didžiulio duktė.
Nuo 1896 m. gyveno pas motiną Mintaujoje, ten 1901 m. baigė mergaičių gimnaziją. Nuo 1902 m. bendradarbiavo laikraštyje „Darbininkų balsas“. 1903 m. įstojo į Berno universiteto Filologijos fakultetą, bet susituokė su Vincu Mickevičium-Kapsuku, su kuriuos draugavo dar gyvendama Mintaujoje ir grįžo į Lietuvą. 1904–1905 m. dirbo leidinių „Draugas“, 1906 m. „Darbininkas“, „Naujoji Gadynė“ redakcijose. 1908 m. bendradarbiavo laikraštyje „Vilniaus žinios“, 1910 m. žurnale „Visuomenė“.
1907 m. suėmus vyrą areštuota, bet pabėgo. Peterburge baigė meno mokyklą, 1912 m. dantų gydytojų kursus, bendradarbiavo lietuvių ir rusų spaudoje. 1913 m. su tuberkulioze sergančia dukra išvyko į Krymą. Karo metais gyveno Jaltoje, 1916–1917 m. dirbo tremtinių sanatorijos vedėja. Išsiskyrusi su V. Kapsuku ištekėjo už Jurgio Albrechto, kuris jos eilėraščiams rašė muziką. 1933 m. grįžo į Lietuvą, vertėsi stomatologija Panevėžyje. Dalyvavo visuomeninėje veikloje. Eilėraščius ir apsakymus rašė lietuviškai ir rusiškai, jie daugiausia buvo spausdinami periodikoje.
Hitlerininkų nužudyta kartu su kitais Panevėžio ligoninės gydytojais. Palaidota Padvarninkuose.
ULEB Europos taurės 2007–2008 m. sezonas
2007-2008 m. ULEB taurės sezonas – šeštasis antrojo pagal stiprumą Europos krepšinio turnyro sezonas. Šiame sezone dalyvavo rekordinis klubų skaičius – net 54.
Sezono atidarymo rungtynės įvyko Rygoje tarp Rygos ASK ir Sofijos „Lukoil Akademik“ klubų, simboliškai pažymint pirmąjį Eurolygos finalą, vykusį prieš 50 metų būtent tarp šių klubų.
Sezono finišas vyko balandžio 10-13 dienomis Italijos mieste Turine Palavela arenoje, talpinančioje 9200 žiūrovų.
Turnyro sistema
Pirmajame etape 54 komandos varžosi dviejų ratų sistema suskirstytos po šešias į devyneres grupes. 3 stipriausios kiekvienos grupės komandos bei 5 iš 9 geriausią rezultatą parodžiusių 4 vietas užėmusių komandų patenka į atkrintamąsias varžybas. Šešioliktfinalio ir aštunfinalio etapuose žaidžiamos dvejos rungtynės. Geresnį taškų santykį turinti ekipa patenka į kitą etapą. Turnyras buvo vainikuotas Finalio Aštuoneto varžybomis, kuomet per 4 dienas viename mieste susirinkusios ekipos išsiaiškino turnyro čempionus.
Mataučizna
Mataučizna – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km į vakarus nuo Obelių. Auga saugoma Mataučiznos guoba.
Družnojė (Rudlaukis)
Družnojė (,, iki 1907 m. Gut Rüdlauken, nuo 1938 m. Rothöfen, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Polesko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Turgenevo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Rud(i)lauks prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Labguvos apskrities kaimas. 1947–2008 m. Tiulenino apylinkės kaimas.
Puerto Viljamilis
Puerto Viljamilis  – miestelis Ekvadorui priklausančiose Galapagų salose (Galapagų provincija), Isabelės salos pietrytinėje pakrantėje. Yra jachtų prieplauka, lėktuvų pakilimo takas. Verčiamasi žvejyba, žemės ūkiu, turizmu.
Zaleniekai
Zaleniekai  – kaimas Latvijoje, Jelgavos savivaldybėje, 22 km į pietvakarius nuo Jelgavos, prie Tervetės upės. Valsčiaus centras. Praeina plentas P95 (Jelgava–Žagarė). Yra pagrindinė mokykla, verslo ir amatų mokykla, kultūros namai, vaikų darželis, medicinos punktas, biblioteka, paštas. Išlikęs Zalos dvaras (past. 1775 m.) ir parkas, liuteronų bažnyčia.
Istorija
Zalos dvaras šaltiniuose minimas nuo 1541 m. Tarybiniais metais buvo Zaleniekuose veikė technikumas, kaimas buvo Zaleniekų ir „Pavasario“ kolūkių centrinė gyvenvietė.
Kėdainių apskritis
Kėdainių apskritis buvo vidurio Lietuvoje, abipus Nevėžio. Centras – Kėdainiai.
Istorija
1919–1950 m. priklausė Lietuvai. 1920 m. Krekenavos valsčius perduotas Panevėžio apskričiai, 1947 m. Baisogalos ir Grinkiškio valsčiai – Radviliškio apskričiai, 1948 m. Ariogalos ir Pernaravos valsčiai – Vilkijos apskričiai. 1941–1944 m. apskritis įėjo į Ostlando Lietuvos generalinės srities Kauno krašto apygarda. 1950 m. birželio 20 d. apskrities pertvarkyta į Kėdainių rajoną (34 apylinkės), dalis jos teritorijos perduota Dotnuvos (38 apylinkės), Jonavos (8 apylinkės) ir Ramygalos (3 apylinkės) rajonams.
Valsčiai
1919–1950 m. apskrityje buvę valsčiai:
Smalvo–Smalvykščio kraštovaizdžio draustinis
Smalvo–Smalvykščio kraštovaizdžio draustinis – saugoma gamtos teritorija Zarasų ir Ignalinos rajonuose, Gražutės regioniniame parke, į pietryčius nuo Smalvų. Įkurtas 1960 m. ir apima 2813 ha plotą.
Draustinyje saugomas ežeringas Aukštaičių aukštumos kraštovaizdis su riedulingomis moreninėmis kalvomis ir termokrastinių (Smalvas, Smalvykštis, Šventas ir kt.) bei rininių (Trilypis, Skaidrys ir kt.) gausa. Ežerų krantai labai vinguriuoti, gausu užutėkių, pusiasalių. Daug pelkių, iš kurių didžiausia – Smalvykščio pelkė. Aukštumose yra raguvų, geologinių cirkų.
The Very Best of Sheryl Crow
The Very Best of Sheryl Crow – 2003 metais išleistas JAV atlikėjos Sheryl Crow geriausių dainų rinkinys, kuriame surinkti populiariausi kūriniai, įrašyti 1993–2003 metais.
Albumas pasiekė 2-ąsias pozicijas Jungtinėje Karalystėje bei JAV Billboard 200, jo parduota daugiau kaip 4 milijonai egzempliorių.
Pagrindinis albumas
Tarptautinei rinkai skirtos versijos dainų sąrašas skiriasi:
Skaitmeninis leidimas
Amazon.com ir iTunes parduotuvėse prekiaujama albumo versija, kurioje nėra 11 numeriu pažymėtos dainos „Picture“.
Vališkių piliakalnis
Vališkių piliakalnis – piliakalnis Molėtų rajono savivaldybės teritorijoje, Vališkių kaime, Balninkų seniūnija. Pasiekiamas keliu Balninkai – Geliogaliai pavažiavus 2,2 km, yra šio kelio kairėje šiaurėn.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 70x20 m dydžio, iškiliu viduriu. Pietiniame šlaite, 3 m žemiau aikštelės yra piliakalniui nepanaudota kalvos dalis. Šlaitai nuolaidūs, 10 m aukščio.
Piliakalnis labai apardytas arimų, rytiniame aikštelės krašte įrengiant geodezinį ženklą. Piliakalnis dirvonuoja.
Pietinėje papėdėje, 0,04 ha plote yra 40 cm storio kultūrinis sluoksnis su anglimis, apdegusiais akmenimis (pastato vieta?).
Tyrimai
1978 m. piliakalnį žvalgė Mokslinė metodinė taryba. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Valerijus Simulik
Biografija
2000–2003 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys, išrinktas taip pat 2002 m., 2007 m. ir 2011 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos nariu, mandato atsisakė.