cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bohuslav Martinů
Biografija
Bohuslavas Janas Martinus gimė 1890 m. gruodžio 8 d. Poličkos mieste Bohemijoje (tuometinė Austrijos-Vengrijos imperija). Jis gimė 36 metrų aukščio miesto Šv. Jokūbo bažnyčios bokšte, kur jo tėvas, batsiuvys Ferdinandas gyveno su žmona Karolina, dukterimi Marija ir sūnumi Františeku. Šeima atliko miestelio gaisro stebėtojų funkcijas. B. Martinus mokėsi smuiko pas vietos siuvėją ir mėgėją muzikantą Jozefą Čermovskį. 1902 m. šeima iš bažnyčios bokšto persikraustė į namą mieste. 1905 m. B. Martinus pirmą kartą viešai smuikavo netolimame Borovos miestelyje. Jo pasirodymas 1906 m. Poličkos miesto renginyje padarė įspūdį vietos įtakingiems veikėjams ir jie surinko lėšų B. Martinaus studijoms Prahos konservatorijoje. B. Martinus nebuvo stropus studentas, jis turėjo pakartoti vienerius studijų metus ir 1909 m. perkeltas mokytis į kompozicijos ir vargonų mokyklą, tačiau ir ten pasirodė nepergeriausiai ir 1910 liepos 4 d. oficialiai pašalintas iš Prahos konservatorijos. Po pašalinimo pradėjo intensyviau rašyti muziką, 1912 m. išlaikė mokytojo kvalifikacinius egzaminus ir nuo 1916 m. mokytojavo Poličkos muzikos mokykloje ir privačiai. Dažnai lankėsi Borovoje pas pastorių Vladimirą Čechą, kur susipažino su „Bohemijos brolių“ himnais. Rašė muziką impresionisto K. Debiusi įtakoje. Jis buvo atleistas nuo karinės tarnybos (1914−1918 m. vyko Pirmasis pasaulinis karas).
1918 m. suirus Austrijos-Vengrijos imperijai susikūrė Čekoslovakija. B. Martinus ta proga parašė patriotinę „Čekų rapsodiją“, kuri buvo atlikta 1919 m. ir atnešė jam pripažinimą Prahoje. Jis buvo įtrauktas į Prahos teatro orkestro sudėtį smuikininku ir gastrolių metu pabuvojo Londone, Paryžiuje ir Šveicarijoje. 1920 m. priimtas į nuolatinius antruosius smuikininkus Prahos filharmonijoje. Tuo metu labai susižavėjo modernaus prancūzų kompozitoriaus Albero Ruselio (1869−1937) kūryba. 1923 m. po tėvo mirties B. Martinus persikėlė į Paryžių. Mokėsi pas A. Ruselį, kuris skatino studijuoti renesanso ir baroko kompozitorių kūrinius. A. Ruselio įtaka buvo reikšmingiausia susiformuojant B. Martinui kaip kompozitoriui. Jis iki tol kompozicijos srityje buvo beveik savamokslis. Paryžiuje B. Martinusas susižavėjo I. Stravinskio muzika. Jo muzikinis stilius iš lyriškų impresionistinių pasažų pasikeitė į grubių tonų ir nenuosaikaus ritmo, kas buvo pastebėta čekų kritikų ir B. Martinusas apšauktas I. Stravinskio plagiatoriumi. 1920-aisiais B. Martinuso muzika sudėtingėjo, vystėsi įvairiomis kryptimis. Jis garsėjo: „Antrasis styginių kvartetas“ 1925 m. šiltai įvertintas Berlyne, 1927 m. Prahoje pastatytas populiarus baletas „Kuczyńská revue“, „La Bagarre“ susilaukė pasisekimo Bostone. 1928 m. „Koncertas pianinui Nr. 1“ sulaukė pasisekimo Paryžiuje ir Brno pastatyta pirmoji jo opera „Kareivis ir šokėja“ (Voják a tanečnice). Jo labiausiai eksperimentinė muzika buvo parašyta teatrui ir turėjo praeiti dešimtmečiai, kad būtų atlikta. 1931 m. B. Martinus vedė prancūzę Šarlotę Kvenhen (Charlotte Quennehen). Pora nesusilaukė vaikų.
Po 1930 m. B. Martinus nebuvo patenkintas Paryžiaus muzikos vystymusi, jis vis labiau ieškojo įkvėpimo šaltinių tėvynės kultūroje, liaudies dainose. Pirmasis stambus pasikeitusio stiliaus kūrinys buvo baletas „Špaliček“, 1933 m. pastatytas Prahos nacionaliniame teatre. 1934 m. vienaveiksmių operų serija „Marijos dramos“ (Hry o Marii) buvo įkvėpta viduramžių pjesių Mergelės Marijos tema, čekų liaudies dainų ir šiuolaikinių motyvų. Už šią seriją 1935 m. kompozitorius buvo apdovanotas valstybiniu prizu. Po to jis bendradarbiavo su poetu Vitezslavu Nezvalu ties radijo siurrealistinėmis pjesėmis. 1937 m. jis parašė vieną geriausių savo kūrinių, operą „Džuljet“ (Juliette). Tais pačiais metais jis susipažino su čekų kompozitore Vitezslava Kapralova (Vítězslava Kaprálová, 1915−1940), su kuria artimai dirbo kelerius metus. Tuometinė politinė situacija Europoje pradėjo sparčiai blogėti. 1938 m. B. Martinus užbaigė „Dvigubą koncertą“, tą pačią dieną (rugsėjo 29 d.) buvo sudarytas Miuncheno paktas, kuriuo Čekoslavakija paaukota hitlerinei Vokietijai. Kylant įtampai Europoje B. Martinus siekė gauti JAV vizas sau ir V. Kapralovai, tačiau ši pradėjo šaldyti santykius tarp jų ir 1940 m. balandį ištekėjo. Prasidėjus Antrajam pasauliniui karui B. Martinus pradėjo rašyti muziką čekų pasipriešinimo kariams, besibūrusiems Prancūzijoje. Jo „Sonata violončelei Nr. 1“ buvo atlikta Paryžiuje, kai vokiečių armija pradėjo puolimą Vakarų fronte. 1940 m. birželio 10 d. B. Martinus su žmona pabėgo iš Paryžiaus, kurį vokiečiai užėmė birželio 14 d. Nuo ligos birželio 16 d. mirė V. Kapralova ir birželio 22 d. Prancūzija kapituliavo. B. Martinus kurį laiką gyveno Provanso Ekse ir 1941 kovo 22 d. kartu su žmona išplaukė į JAV.
JAV B. Martinus prisijungė prie kitų emigravusių kompozitorių, jį rėmė čekų bendruomenė. Jis gyveno Niujorke. 1942 m. jis parašė „Simfoniją Nr. 1“, kuri sulaukė sėkmės, ir kompozitorius rašė po simfoniją kasmet po to ketverius metus. Visos jos buvo atliktos amerikiečių orkestrų. 1943 m. įvyko orkestrinės „Lidicei atminti“ premjera. Artėjant karui į pabaigą B. Martinus planavo grįžti į tėvynę, tačiau naujienos apie motinos mirtį ir persekiojimus jį nuo to atbaidė. 1946 m. jo žmona viena išvyko į Prancūziją susitikti su giminaičiais. Tų pačių metų liepos 17 d. B. Martinus neteisingai pastatė koją ir iškrito iš antro aukšto balkono Tanglevude, kur dėstė kompoziciją. Jis prabuvo kelias dienas be sąmonės ir taisėsi keturias savaites. 1948 m. Čekoslovakijoje įvyko komunistinis perversmas. B. Martinaus muzika buvo vertinta kaip vakarietiška, kosmopolitinė ir tėvynėje uždrausta. 1948 m. vasarą B. Martinus lankėsi Europoje ir po to kelerius metus dėstė kompoziciją Prinstono universitete JAV. 1951 m. didelės sėkmės sulaukė jo sena radijo pjesė „Komedija ant tilto“ (Veselohra na mostě), išversta į anglų kalbą ir parodyta per televiziją. Tai paskatino B. Martinų grįžti prie kūrinių teatrui rašymo ir jis sukūrė „Simfoniją Nr. 6“. 1953 m. kompozitorius grįžo į Europą, 2 metus gyveno Nicoje. Kelionė į Italiją jį įkvėpė orkestriniam triptikui „Pjero dela Frančeskos freskos“ pagal dailininko P. dela Frančeskos Tikrojo Kryžiaus istorijos freskas Arece. 1955 m. spalį jis pradėjo dėstyti JAV, Kurčio institute Filadelfijoje, bet neilgam − 1956 m. gegužę grįžo į Europą. Čekoslovakijoje valdžios požiūris į B. Martinaus muziką švelnėjo, jo naujai sukurta daina 1956 m. sausio 7 d. buvo viešai atlikta Poličkoje. 1956 m. spalį apsistojęs Romoje B. Martinus dirbo ties opera „Graikų kančia“. 1957 m. rugsėjį apsigyveno sodyboje prie Šionenbergo Šveicarijoje. Jam buvo diagnozuotas pilvo vėžys, nuo kurio B. Martinus mirė 1959 m. rugpjūčio 28 d. Listalio ligoninėje Šveicarijoje. 1979 m. jo palaikai perlaidoti gimtajame Poličkos mieste.
Kiribačio geografija
thumb|260px|Kiribačio žemėlapis thumb|210px|[[Tarava|Taravos ir Majanos atolų Gilberto salyne palydovinė nuotrauka]]
Viktorija Bimbaitė
Viktorija Bimbaitė-Vilimienė (g. 1928 m. lapkričio 14 d. Molėtuose) – lietuvių kino dailininkė.
Kiribačio geografija
Kiribačio geografija – Kiribačio Respublikos gamtinių sąlygų aprašymas.
Viktorija Bimbaitė
Biografija
1958 m. baigusi tuometinį LTSR dailės institutą, daugelį metų dirbo Lietuvos kino studijos kostiumų dailininke bei Vilniaus „Dailės“ kombinate maisto produktų pakuočių dizainere. Tarybiniais metais kartu su Laima Kirlyte slapta iliustravo Sonės Tomarienės knygą "Pelytė geležytė", 1968 m. saleziečių išleistą Romoje. . Sukūrė kostiumus daugeliui lietuviškų kino filmų.
Kiribačio geografija
Padėtis
Kiribatis įsikūręs Ramiajame vandenyne, centrinėje Okeanijoje, abipus pusiaujo, ties Polinezijos ir Mikronezijos sandūra. Valstybę sudaro trys salynai: Gilberto salos, Fynikso salos ir Linijinės salos. Iš viso šalį sudaro 32 atolai ir viena sala (Banaba). Kalėdų sala (Kiritimatis) yra didžiausias pasaulyje atolas pagal užimamą sausumos plotą (388 km²). Beveik visų salų vidurinėse dalyse yra lagūnos.
Kiribatis yra viena mažiausių pasaulio valstybių (186) – jos sausumos plotas tik 811 km². Tačiau šalis išsidriekusi net 3,5 mln. km² vandenyno plote. Tai vienintelė šalis, esanti visuose keturiuose pusrutuliuose.
Kraštiniai taškai:
thumb|left|240px|Lėkšta [[Orona|Oronos salos pakrantė]]
Paviršius
Salų vidutinis aukštis 7 m, didžiausias 81 m (Banabos saloje). Dėl tokio nedidelio aukščio daugeliui salų gresia užliejimas dėl kylančio vandenyno lygio. Banabos sala sudaryta iš fosfatų.
Klimatas
Kiribatyje būdingas tropinis jūrinis klimatas. Mėnesių vidutinė temperatūra 27–29 °C (aukščiausia 34–38 °C, žemiausia 17–22 °C). Į pietus nuo pusiaujo per metus iškrinta 700 mm, į šiaurę nuo pusiaujo – 3000 mm kritulių. Būna sausrų, lapkritį–kovą – atogrąžų ciklonų. Pasitaiko tornadų.
Taravoje ištisus metus temperatūra laikosi apie 28 °C, Kiritimatyje – laipsniu vėsiau.
thumb|240px|Seklūs kanalai tarp atolo žiedo salelių Taravoje thumb|240px|Koralų rifai apie [[Enderberio sala|Enderberio salą (Fynikso salų saugoma teritorija)]]
Gyvoji gamta
Kiribačio salose vyrauja drėgnieji atogrąžų miškai, priklausantys trims ekoregionams: Vidurio Polinezijos, Vakarų Polinezijos ir Rytų Mikronezijos. Auga heliotropai, pisonijos, getardos, pandanai, širdamedžiai, puiklapiai. Lagūnų pakrantėse vietomis veši mangrovės. Šalies miškingumas (2018 m.) – 15 %.
Kiribatyje yra 11 jūrinių ir dvi sausumos saugomos teritorijos, bendrai užimančios 806 455 km² plotą. Svarbiausia saugoma teritorija – Fynikso salų saugoma teritorija, užimanti 408 250 km² (UNESCO pasaulio paveldo objektas nuo 2010 m.).
Amerikietiška afera
Amerikietiška afera – 2013 m. JAV sukurtas kriminalinis filmas, 10-yje kategorijų nominuotas Oskarui. Iš viso juosta pelnė 70 įvairių apdovanojimų ir 216 nominacijų.
Siužetas
1978-ieji metai. Irvingas Rozenfeldas – išradingas sukčius, kuriam priklauso keletas drabužių valyklų ir kuris prekiauja padirbtais paveikslais. Vieno vakarėlio metu jis susipažįsta su buvusia striptizo šokėja Sidne Proser, kuri atvyko į Niujorką ieškoti naujos veiklos. Susižavėjęs mergina, Irvingas pasiūlo jai dirbti kartu. Sidnė apsimeta britų aristokrate Edita Grinsli, kuri turi plačių ryšių tarp bankininkų. Be vargo sužavėdama pasiturinčius vyrus, Sidnė netrunka padvigubinti Irvingo „verslo“ apimtį. Juodu įsimyli, tačiau Irvingas priverstas gyventi su žmona Rozalinda ir jųdviejų sūnumi: Rozalinda grasina apie jo užsiėmimą informuoti policiją, jei šis ją paliks. Galiausiai Irvingas ir Sidnė įkliūna suteikdami nelegalų kreditą apsimetusiam FTB agentui Ričiui di Masui, kuris porelei pasiūlo sandėrį – jie išsaugos laisvę, jeigu padės patupdyti už grotų keturis kitus sukčius.
Kiribačio geografija
Gyvoji gamta
Pagrindinės ekologinės problemos: nevalytų nuotekų ir šiukšlių patekimas į vandenyną (Pietų Taravoje), gėlo vandens stygius, pakrančių erozija.
RTT arba Išeiginės
RTT arba Išeiginės  – 2009 metų prancūziška komedija.
Siužetas
Gyveno nuobodus batų pardavėjas vardu Artūras. O jo draugužė Floransa tuo metu suko romaną su turtingu vyruku. Galiausiai metė neturtingą, nuobodų vyruką ir išvyko į Majamį. Į vestuves susiruošė ir pamestasis. Tuo tarpu Emilija Vergaro ką tik apiplėšė muziejų ir skuba į Floridą pas užsakovą. Pavogtą paveikslą ji paslėpė nieko neįtariančio Artūro daiktuose. Paskui ją seka ir policininkai. Emilija nori atsiimti iš mulo (kaip vadinami kontrabandos pervežėjai) paveikslą ir įvykdyti užsakymą. Policininkai apsimeta gėjų porele ir vyksta paskui įtariamuosius.
Gardino mūšis (1708)
Gardino mūšis – pirmasis švedų invazijos į Rusiją mūšis, įvykęs 1708 m. vasario 7 d. per Šiaurės karą. Gardinas tuo metu buvo Abiejų Tautų Respublikos miestas.
Mūšis
Prasidėjus švedų invazijai į Rusiją, Švedijos karalius Karolis XII buvo informuotas apie Petro I buvimą Gardino mieste ir nedelsdamas išvyko ten su maždaug 800 vyrų avangardu. Laukdamas likusios kariuomenės dalies, Petras Gardine turėjo 9 000 vyrų. 2 000 iš jų buvo dislokuoti prie tilto, vedančio į miestą. Atvykęs Švedijos karalius netikėtai puolė su savo kavalerija, kad išvytų rusus.
Taigi Švedijos karalius su mažesne kariuomene išstūmė daug didesnes rusų pajėgas iš jiems palankios padėties. Tačiau, sužinojęs apie švedų avangardą, Petras I nedelsdamas įsakė 3 000 savo karių grįžti atgal, kad atgautų miestą ir galbūt patį Švedijos karalių. Atėjus nakčiai ir kariams miegant, rusai pasiekė Gardino vartus, tačiau juos sustabdė 30 juos saugojusių vyrų. Kilus kovai, Karolis ir jo vyrai buvo įspėti ir miesto viduje įvyko naujas mūšis, kuris privertė rusų kariuomenę grįžti atgal, paliekant 56 žuvusius, o švedai neteko 11 žuvusių ir 43 sužeistų.
Raštai (Kretinga)
Raštai – buvęs kaimas Kretingos rajono savivaldybės rytinėje dalyje, 6 km į rytus nuo Kartenos, prie kelio. Kaimo žemėje veikia Klaipėdos sklandymo klubo Kartenos civilinis aerodromas.
Istorija
Kaimas įkurtas 1922–1927 m. Lietuvoje žemės reformos metu išparceliuotoje Gaudučių dvaro žemėje, išdalintoje kumečiams ir iš Kartenos valsčiaus kilusiems Lietuvos kariuomenės kariams savanoriams. Jame įsikūrė Gečų, Kumpių, Geležinių, Skinkių, Gaigalų, Jonauskų, Dauginčių, Maciulių, Raščiukaičių ir kitos šeimos. Iš viso buvo apie 12–15 ūkių, kurių dydis siekė apie 10 ha žemės. Kaime gyveno ir Gaudučių dvaro sodyboje įkurto pavyzdinio ūkio valdytojas Derbutas. Kaimo rytiniame pakraštyje ošė Pušyno miškas, skyręs nuo Mamių kaimo.
1940 m. rudenį Raudonoji armija kaimo laukuose pradėjo statyti karinį aerodromą. Gyventojai buvo iškelti į Dauginčių ir Gintarų kaimus, o jų sodybos nugriautos. Po II-jo pasaulinio karo čia buvo įrengtas civilinės aviacijos aedromas, naudotas žemės ūkio poreikiams.
Matas Kirlys
Matas Kirlys (1898 m. vasario 15 d. Nadiejiškis, Rokiškio valsčius, Rokiškio apskritis – 1937 m. rugpjūčio 31 d. Vilkaviškis, palaidotas Vilkaviškio senosiose kapinėse) – Lietuvos pedagogas, visuomenininkas.
Biografija
Mokėsi vietos pradinėje ir Petrapilio komercijos mokykloje. Vėliau mokslus tęsė hidrotechnikos mokykloje, Minsko mokytojų institute. Pasibaigus Pirmajam pasauliui karui, grįžo į Lietuvą, jam buvo suteikta mokytojo kvalifikacija. 1919 m. pradėjo dirbti Vilkaviškio apskrities Pūstapėdžių pradinėje mokykloje, vėliau paskirtas Pajavonio pradinės mokyklos vedėju. 1922–1927 m. buvo Ylakių ir Tauragės Naumiesčio vidurinių mokyklų mokytoju. Po to pedagoginį darbą dirbo Alytaus apskrities Laukintukų, Miroslavo ir Pošnios pradinėse mokyklose. Paskutinė darbovietės – pradinė mokykla Vilkaviškio apskrities Viktorinės kaime. Susirgęs džiova, buvo priverstas imti ilgalaikes atostogas ligai gydyti.
Buvo aktyvus visuomeninkas, Šaulių sąjungos narys. Sūnus – pedagogas Valentinas Kirlys (1921–1997), Alytaus miesto garbės pilietis.
Kozės regioninis parkas
Kozės regioninis parkas  – parkas rytų Slovėnijoje. Įsteigtas 1981 m. Plotas – 206 km². Jame yra 8-ios NATURA 2000 teritorijos. Podsredos takas vingiuoja Podsredos (Podsreda) miesto apylinkėse per svarbius kultūros ir gamtos paveldo objektus – bažnyčias, pilis, upes ir senas sodybas; ilgis – 32 km. Geologinis mokomasis takas, jo ilgis – 10 km. Travniko gamtos takas veda per sausas pievas su gausia biologine įvairove; ilgis – 1,4 km.
Šiaurės Vei
Šiaurės Vei  – svetimšalių valstybė, egzistavusi Šiaurės Kinijoje 385–534 m. Šios dinastijos valdomą valstybę sukūrė proto-mongolų tabgačų tauta.
Žiloji viksva
(Kük.) B. Boivin
Žiloji viksva (Carex cinerea) – viksvuolinių (Cyperaceae) šeimos, viksvų genties daugiametis augalas. Žilosios viksvos pavadinimas kilo iš lotyniškų žodžių: „carex“ – viksva, „cinerea“ – pilka, pelenų spalvos, „curta“ – trumpa.
thumb|left|230px|Žilosios viksvos varputė
Daugiametis retakeris augalas, hemikriptofitas, 0,2 – 0,45 cm aukščio. Lapai pilkai žali, 2-3 mm pločio. Varputės 5-8 mm ilgio. Pažiedės balsvos arba gelsvos, nugarėlėje žalias ruoželis. Maišeliai 2-2,5 mm ilgio, gelsvai žali, snapelis labai trumpas, neskeltas.
Žydi gegužės – birželio mėnesį.
Auga pelkėse, pelkėtuose miškuose, upelių ir griovių krantuose, pelkėtuose ir šiaip šlapiose pievose. Įeina į aukštapelkių bendrijų sudėtį. Lietuvoje dažna.
Kauno įgulos maištas
Kauno įgulos maištas – 1920 m. vasario 21-23 d. vykęs Lietuvos kariuomenės Kauno įgulos maištas.
Cass verslo mokykla
Cass verslo mokykla (, anksčiau City University Business School) – Sičio universiteto (UK) verslo mokykla, įsteigta 1966 m. Prestižinė verslo mokykla įsikūrusi Londono Sityje, viename didžiausių komercinių bei finansinių centrų pasaulyje.
Kauno įgulos maištas
Vasario 21 d.
Vasario 21 d. Kauno miesto komendantas Generaliniam štabui perdavė žinią apie kitą dieną kareivių rengiamą ginkluotą sukilimą. Vyriausiasis kariuomenės vadas generolas Pranas Liatukas skubiai sušaukė slaptą įgulos dalių vadų susitikimą, kuriame vadai pasiskundė prastu dalinių aprūpinimu maistu. Sukilimo galimybę patvirtino visų dalinių vadai, išskyrus artilerijos pulko ir jo 2-ojo atsargos bataliono, tačiau bruzdėjimas ir būriavimasis vakare pastebėtas ir juose. Susirinkimo metu autobataliono vadui vyr. ltn. Sergejui Fanstiliui pavesta maišto malšinimui paruošti Kauno karo mokykloje buvusius du šarvuotus automobilius. Vakare žinios apie maištą ir rytojaus dieną vyksiantį ginkluotą mitingą prie soboro jau sklandė tiek kareivių, tiek civilių miesto gyventojų gretose.
Cass verslo mokykla
Kvalifikaciniai laipsniai
„Cass“ verslo mokykloje galima įgyti bakalauro (BSc), magistro (MSc), verslo vadybos magistro (MBA) ir daktaro (PhD) laipsnį.
Kauno įgulos maištas
Vasario 21 d.
21 val. atsargos bataliono patalpose prasidėjo įvairių dalinių karių susitikimas, patekimas į patalpas buvo saugomas sargybos, sudarytos iš atsargos bataliono kulkosvaidžių komandos kareivių. Šie kareiviai buvo ginkluoti anksčiau iš sandėlio atimtais šaunamaisiais ginklais, nors vėliau susitikimą pavyko išsklaidyti lojalioms pajėgoms. Autobataliono kariai taip pat apsiginklavo iš sandėlio atimtais šautuvais. Vakare prie Aukštųjų Šančių būrys maištininkų apšaudė ir sulaikė kuro parvežti važiuojantį kariuomenės sunkvežimį.
Cass verslo mokykla
Fakultetai
Verslo mokyklą sudaro trys fakultetai:
Kauno įgulos maištas
Vasario 21 d.
Pernakt ruoštasi kovai su maištininkais. Aštuntasis pėstininkų Kauno Kunigaikščio Vaidoto pulkas pastatė sargybą plente Šančiai–Panemunė. Siekiant atkirsti maištaujančius dalinius, ant Panemunės tilto pastatyta užtvara. Karo mokykloje vyriausiojo karo vado įsakymu budėjimui dislokuota dvylika kulkosvaidininkų su dviem kulkosvaidžiais, kareiviams išduoti šoviniai, parengti šarvuočiai. Įgulos viršininko įsakymu kareiviai saugojo prezidento Antano Smetonos butą, valstybinį banką, elektrinę, telefono–telegrafo stotį bei kalėjimą.
Vasario 22 d.
Vasario 22 d. ryte, 7:30, Kauno miesto komendantūros kareiviai atvyko į Pirmojo raitelių pulko būstinę, grasindami ragino drauge eiti prie soboro. Komendantūros kareiviai buvo ginkluoti šautuvais, rankinėmis granatomis ir dviem kulkosvaidžiais. Raiteliai teturėjo mažai šovinių, tad buvo planuojama apiplėšti amunicijos sandėlį, tačiau karininkai kareivius sugebėjo perkalbėti. Vengdamas konflikto, raitelių pulkininkas Pranas Jackevičius išdavė kareiviams po 10 šovinių ir išleido juos paskui komendantūros kareivius. Atvykęs Kauno miesto komendantas kapitonas Juozas Mikuckis nesėkmingai bandė atkalbėti komendantūros karius nuo maišto. Maištininkai apie 8 val. kartu su orkestru atvyko prie soboro. Čia su jais susitiko ir valandą kalbėjosi generolas P. Liatukas, išklausęs maištininkų reikalavimus ir pažadėjęs juos patenkinti. Maištininkai reikalavo mitybos pagerinimo, paleidžiamų kareivių aprūpinimo žeme bei pašalpų šeimynoms. Pažymėta, kad reikalavimai tarp karių buvo platinami ant padaugintų lapelių. Susitikime dalyvavę kareiviai tebereiškė nepasitenkinimą, tačiau grįžo į kareivines, grąžino ginklus ir išsiskirstė po miestą. Panemunės daliniai ginkluoti traukė Kauno pusėn.
Panemunėje ir Šančiuose apie 9 val. ryto prasidėjo bruzdėjimai. 1, 7 ir 8 baterijų kareiviai reikalavo išduoti ginklus, rengėsi eiti miesto pusėn. Apie 10 val. artilerijos pulko rajone atsirado nematytų žmonių, kalbančių vien rusiškai ir skatinančių sukilti prieš karininkus. Apie 10:30 prasidėjo karininkų suėmimai, savo bute įkalintas artilerijos pulko vadas bei kiti pulko karininkai. Apie 300 atsargos bataliono kareivių ginkluoti patraukė į Kauną, išvaikė ant Panemunės tilto buvusią 8-ojo pėstininkų pulko užtvarą, tačiau prasidėjus apšaudymui grįžo atgal į Panemunę. Artilerijos pulke sudarytas maištininkų komitetas, į kurį pateko 8 baterijos fejerverkeris Petras Mickeliūnas, štabo ūkvedys Vizgirdas (nemokantis lietuvių kalbos), štabo kalvis, neįvardintas žydų tautybės asmuo ir 7-os baterijos ūkvedys Ivaškevičia. Komiteto įsakymais buvo suiminėjami karininkai.
Apie 15 val. į Šančių įgulą atvyko Krašto apsaugos ministro padėjėjas Antanas Merkys ir pulkininkas Kleščinskis. Pokalbyje su 8-ojo pėstininkų pulko vadu sutarta pulti Panemunės kareivines, tačiau rengti puolimą Nemuno ledu be priedangos buvo pernelyg rizikinga. A. Merkys susiskambino su artilerijos pulke įsitvirtinusiu sukilėlių komitetu, išklausęs atmetė jų reikalavimus bei įsakė paleisti suimtus karininkus ir atstatyti tvarką. Komitetui atsisakius reikalavimus vykdyti, A. Merkys įsakė 8-ojo pėstininkų pulko vadui pradėti karinius veiksmus. 6-ojo pulko pirmo bataliono vado inicijuotos derybos su sukilėlių komitetu taip pat žlugo. Sukilėliai Panemunėje atidengė artilerijos, kulkosvaidžių ir šautuvų ugnį, į kurią ugnimi atsakė Šančių įgula. Apie 16 val. į Šančius šarvuočiu atvyko kapitonas Vyšniauskas. Tarp įgulos kareivių buvo kilęs judėjimas Vyšniauską suimti, tačiau suėmimo pavyko išvengti. Šarvuotis buvo pasiųstas į Panemunę, tačiau ant tilto sugedus kulkosvaidžiams jis buvo atitrauktas atgal. Pakaitai vakare buvo atsiųstas kitas šarvuotis, tačiau abi pusės nesiveržė puolimui nesiryžo. Susišaudymas tęsėsi iki 23 val.
Kaune iš vakaro paskelbta karinė padėtis, įvesta komendanto valanda. Nuosaikiosios kariuomenės pajėgos ruošėsi Panemunėje lokalizuotų maištininkų puolimui vasario 23 d. ryte. Iš Kaišiadorių iškviestos dvi 4-ojo pėstininkų pulko kuopos. Naktį vyriausiame štabe budėjo A. Merkys, generalinio štabo viršininkas generolas leitenantas Stasys Nastopka, pirmos divizijos vadas pulkininkas leitenantas Kazys Ladiga. Apsimesdamas prijaučiančiu su sukilėliais telefonu bendravo operacijų dalies viršininkas majoras Aleksandras Šumskis, tokiu būdu sužinojęs maišininkų pajėgų dydį, planus maištui nepasisekus bėgti į Alytų, bei sumenkino jų moralę pranešdamas, jog maištininkų palaikymas kituose daliniuose nepakankamas. Tik apie 2 val. nakties maištininkai suprato A. Šumskio klastą. Pernakt suplanuotos kitos dienos operacijos: Panemunės puolimas iš Šančių, Rokų ir IV forto pusės.
Vasario 23 d.
Apie 6 val. ryto Panemunę šautuvų ir kulkosvaidžių ugnimi iš Rokų apšaudė 6-tas ir 8-tas pėstininkų pulkai. Maištininkai atsišaudė šautuvais bei dviem pabūklais, stovėjusiais prie artilerijos pulko vadavietės ir arklidžių. Jų sviediniai krito ir Šančiuose. Majoras J. Čaplikas nelaukdamas kol naktį iš Kėdainių atvykusi 4-o pėstininkų pulko 9-tos kuopa nusigaus į Rokus, 10 val. ryto įsakė Panemunės puolimą. Maištininkų moralę palaužė žinia, jog jų malšinimui vadovaus K. Ladiga. Nemažai jų pasitraukė link Prienų bei Marijampolės.
Linksmakalnyje įsitvirtinę maištininkai turėjo kulkosvaidį ir aštuonis karabinus. Jų malšinimui buvo paskirtas aviacijos dalies viršininkas kapitonas Gavelis. Ryte jo pajėgos apsistojo prie Aleksoto tilto, iš kur trimis grupėmis po 40 kareivių turėjo pulti Linksmakalnį iš Kauno, Aleksoto ir cepelinų angaro pusės. Apie vidurdienį iš Krašto apsaugos ministerijos aerodromo puolimui atsiųsti du šarvuočiai. Prie aerodromo šarvuočiai stipriai apšaudyti, atsišaudymui išnaudota apie 2000-3000 šovinių. Maištininkai netrukus pasidavė, jų tarpe žuvo vienas kareivis ir du buvo sužeisti. Linksmakalnio operacijose buvo mirtinai sužeistas amerikiečių karininkas vyr. leitenantas Samuelis Harisas, kuris buvo pasiųstas kalbėtis su maištininkais. Po pokalbio belipdamas žemyn nuo kalno S. Harisas buvo pašautas. Bėgantiems į Garliavą maištininkams vytis pasiųstas dar vienas šarvuotis.
Pasekmės
Maištininkų sulaikytas ir įkalintas vyriausiasis kariuomenės vadas generolas Pranas Liatukas numalšinus maištą atsistatydino. Į jo vietą vasario 23 d. vidurdienį prezidentas A. Smetona paskyrė generolą Silvestrą Žukauską. A. Merkys apie įvykį pranešė 1-os, 2-os ir 3-os divizijų vadams ir apskričių komendantams: Bolševikų ir lenkų pinigais varoma sukilimo agitacija kariuomenės dalyse. Prie sukilimo bandė prisidėt dalis artilerijos pulko ir antro atsargos bataliono. Statomi grynai ekonominiai provokatinei reikalavimai. Bandimas sukilti likviduotas.
Smulkaus masto kariuomenės bruzdėjimai vyko Žiežmariuose ir Šiauliuose dislokuotuose kariuomenės daliniuose, tačiau apsiribota maištaujančių kareivių suėmimais.
Atibaja
Atibaja  – miestas Brazilijoje, San Paulo valstijoje, 64 km atstumu nuo San Paulo, prie Atibajos upės. Per miestą eina 4 greitkeliai. Turizmas. Svarbus braškių auginimo centras. Atibajoje gyvena nemaža japonų bendruomenė. Veikia istorijos muziejus.
Istorija
Atibają 1665 m. įkūrė bandeirantas Žeronimas de Kamargas. Miestu tapo 1864 m.
Maniežas
miniatiūra|250px|right|Uždaras maniežas miniatiūra|250px|right|Renginys manieže
Maniežas (, 'jojimo salė') – žirgų sporto statinys, skirtas žirgų treniruotėms, jojimo sporto rungtynėms ir mokymui.
Žirgų maniežai būna uždari (stačiakampis arba apskritas pastatas be pertvarų) arba atviri (lygi aikštelė). Mažesniuose, privačiuose maniežuose yra tik vieta jodinėti, o didesniuose, komerciniuose objektuose maniežas įrengiamas dideliame pastate su jojimo žiedu ir arena, tribūnomis varžybų teisėjams ir žiūrovams, priešmaniežiu, mokymo klase, sportinio inventoriaus laikymo ir kitomis patalpomis. Šalia maniežo dažnai stovi hipodromas, arklidės. Maniežų aikštelė būna gruntinė (dažniausiai smėlis), turi įrengtas drėkinimo ir priežiūros sistemas.
Priešmaniežis skirtas žirgams apšilti prieš treniruotę arba varžybas manieže. Apvalieji maniežai (atviri arba dengti) būna 17–20 m skersmens. Jie skirti darbui su virve ristūnams ir jojamiesiems arkliams varinėti ratu per pratybas. Atvirasis aptvertas žirgų maniežas lauke įrengiamas 20x60 m ar didesnio dydžio. Uždarasis dengtas maniežas būna atskiras arba sujungtas su arklidėmis, nuo 20x40 m dydžio.
Istorija
Lietuvoje maniežus imta statyti XVIII a. dvaruose.
Džefas (filmas)
Džefas – 1969 m. sukurtas kriminalinis filmas, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko Alain Delon. Filmą finansavo „Warner-Seven Arts“.
Siužetas
Po sėkmingo apiplėšimo gaujos vadas Džefas pasprunka su grobiu, palikdamas buvusius kompanionus be nieko. Šie neketina nuleisti rankų ir tikisi, kad buvusi Džefo meilužė Eva žino daugiau ir galiausiai nuves juos prie tikslo. Vienintelis iš gaujos narių, Loranas, nusprendžia neprisijungti: jis padeda Evai pabėgti nuo gaujos ir kartu su ja leidžiasi ieškoti Džefo.
Girkalnio I tvenkinys
Girkalnio I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Raseinių rajone, 9 km į pietryčius nuo Raseinių, Girkalnio miestelyje. Sudarytas užtvenkus Apusino upelį (Šaltuonos intakas) 4,7 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,38 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 92,5 m. Pietinis krantas aukštokas. Tvenkinio rytinis galas užpelkėjęs.
Fouga Zéphyr
Fouga CM.175 Zéphyr (gamintojo kodas CM.175) buvo dvivietis treniruočių lėktuvas, sukurtas Prancūzijos laivynui XX amžiaus šeštame dešimtmetyje. Orlaivis sukurtas CM.170 Magister pagrindu, galėjo kilti ir leistis nuo lėktuvnešio denio.
Projekto ištakos
Naujasis modelis gavo uodegos kablį, leidžiantį pagauti stabdymo trosą lėktuvnešio denyje. Buvo sustiprintas fiuzeliažas, nosyje buvo įtaisytas žibintas. Kabinoje nebuvo įrengtos katapultos, tačiau lyginant su pirmtaku buvo perprojektuotas kabinos gaubtas.
Operacijų istorija
Iki 1962 m. „Zefyrai“ buvo bazuojami Cares (Marokas) bei Lartigue (Alžyras) bazėse. Vėliau visi buvo perkelti į Prancūziją, Bretanės departamente Lorjano mieste esančią bazę. Nuo 1973 m. juos naudojo tik 59-oji eskadrilė.
Specifikacijos
Ginkluotė
Aštrioji viksva
Aštrioji viksva (Carex buekii) – viksvuolinių (Cyperaceae) šeimos, viksvų genties daugiametis augalas.
Morfologija
Daugiametis, žalias (jauni lapai pilkai žali), 45–100 cm aukščio augalas, išauginantis šliaužiantį šakniastiebį su storomis, ilgomis palaipomis, supleišėjusių lapamakščių liekanų padengtomis. Stiebai statūs, stori, standūs, tribriauniai, aštriomis briaunomis, viršutinėje dalyje labai šiurkštūs, nuo vidurio lapuoti, pamate su plačiomis, skiauterėtomis, rausvai arba juosvai rudomis, belakštėmis, tinkliškai išsiskaidžiusiomis makštimis. Lapai plokšti, šiek tiek žemyn atlenktais kraštais, 5–8(10) mm pločio; stiebiniai lapai trumpi, siauresni, nežydinčių ūglių – ilgi, platesni, laipsniškai nusmailėję, labai šiurkštūs. Žiedynas gana ilgas, susidedantis iš 4–8 varpučių. Apatinis žiedynlapis paprastai trumpesnis už visą žiedyną, neviršija viršutinės kuokelinės varputės. Kuokelinės varputės viršūninės, 1–3 linijiškos arba verpstiškos, laibos; jų pažiedės tamsiai rudos su šviesesniu ruoželiu per vidurį. Piestelinės varputės 3–5, suartėjusios, stačios, ilgiau ar trumpiau kotuotos, siaurai cilindriškos, 4–10 cm ilgio ir 0,4–0,5 cm pločio, tankios, į apačią retesnės, jį pamatas nusmailėjęs, viršūnėje dažnai turi kuokelinius žiedus; pažiedės pailgos, smailokos, juosvos su žalsvu ruoželiu per vidurį, tokio pat ilgio kaip maišeliai arba trumpesnės ir du kartus siauresnės už juos. Maišeliai kiaušiniški arba atvirkščiai kiaušiniški, maži, 2–2,3 mm ilgio, jų vidinė pusė plokščia, išorinė – iškili, gelsvai žali arba viršuje rausvai taškuoti, begysliai arba neryškiai gysloti, bekočiai, su trumpu, sveiku snapeliu. Hidrofitas, geofitas.
Žydi balandžio ir gegužės mėnesiais.
Augavietės
Auga upių, upelių, ežerų ir griovių krantuose, salpinėse pievose, krūmuose.
Paplitimas Lietuvoje: Retas. Literatūriniais duomenimis, rastas Gobstos, Lygainių, Ilkučių (Trakų r.), Papiškio (Vilniaus r.) bei Vievio ežerų krantuose, taip pat Markučiuose (Vilniaus apyl.), Sventikuose (Trakų r.). Herbarinių egzempliorių nėra.
Vytauto Didžiojo jėgerių batalionas
Vytauto Didžiojo jėgerių batalionas – Lietuvos ginkluotųjų pajėgų karinis dalinys, esantis Lietuvos kariuomenės Specialiųjų operacijų pajėgų sudėtyje.
Pagrindinės bataliono užduotys: specialioji žvalgyba, reidai, pasalos, vietovės blokavimas, parama ugnimi.
Istorija
Vytauto Didžiojo jėgerių bataliono užuomazga – Mokomojo junginio Kauno kuopa – įkurta 1991 m. vasario mėn. Oficiali Jėgerių bataliono įkūrimo data – 1991 m. gruodžio 3 d. Tada suformuotas Kauno greitojo reagavimo batalionas. 1993 m. spalio 22 d. batalionui suteiktas Vytauto Didžiojo vardas, 1995 m. kovo 24 d. pertvarkytas į Kauno Vytauto Didžiojo atskirąjį jėgerių batalioną.
2000 m. vasario 29 d. Jėgerių batalionas pavadintas oficialiu vardu. Bataliono kariai dalyvavo taikos įvedimo ir palaikymo misijose Kroatijoje (1994–1995), Kosovo provincijoje (1999–2000), Afganistane (2002–2004).
Karolis Bžostovskis
thumb
Karolis Bžostovskis (1796 m. vasario 11 d. Mikališkėse, Vilniaus gubernija – 1854 m. liepos 25 d. Paryžiuje, Prancūzija) – grafas, Lenkijos dvarininkas ir verslininkas, mecenatas.
Biografija
Anksti tapo našlaičiu ir ilgokai gyvendavo savo senelio Karolio Chreptavičiaus dvare Štabine, Augustavo vaivadijoje. Mokėsi Vilniuje ir Prancūzijoje, mokykloje pasireiškė jo gabumai tiksliesiems mokslams. Mirdamas tėvas paliko valdyti Vilnijos dvarus Mikališkes, Čekus ir Morkūnus. Pagal motinos paliktą testamentą tapo Štabino dvaro ir rūmų Varšuvoje savininku. Šeima buvo įklimpusi į skolas, todėl Karolis pasiliko tik senelio dvarą Štabine, o kitas valdas pardavė. Buvo pašauktas į Lenkijos kariuomenę ir tarnavo generolo Rožnickio adjutantu, buvo atsakingas už karinės inžinerijos reikalus. Pasibaigus tarnybai, grįžo į gimtąsias vietas. Įkūrė vadinamąją Štabino respubliką – dvarą, kuriame itin intensyviai buvo plėtojama pramonė ir žemės ūkis. Respublika apėmė 770 valakų žemės (iš kurių du trečdalius sudarė miškai) ir 2400 baudžiauninkų. Nepaisydamas grafo titulo ir tąkart visuomenėje vyravusių nuostatų, pats ėmėsi valdyti dvarą pagal savo sugalvotą sistemą, skatindamas pavaldinius veikti savarankiškai.
De Toppers
„De Toppers“ – olandų muzikos grupė.
Karolis Bžostovskis
Biografija
Prasidėjęs 1831 m. sukilimas įtraukia į savo sukurį ir grafą Bžostovskį. Sukilimo pradžioje jis saugojo ginklų sandėlį Suvalkuose, vėliau dalyvavo kovose su Rusijos caro kariuomene prie Ostrolenkos, kur buvo sužeistas ir apdovanotas Virtuti Militari ordinu. Sukilimą numalšinus, pasitraukė į savo valdas. Didesnių caro valdžios represijų pavyko išvengti ir jis visą savo veiklą toliau skyrė Štabino respublikai. Su aštuonių kaimų valstiečiais sudarė žemės nuomos sutartis, pagal kurias kiekviena baudžiauninkų šeima gavo vieno margo dirbamos žemės, kurioje turėjo ūkininkauti. Privalėjo taikyti sejomainą – kasmet viename iš keturių laukų auginti vis kitą kultūrą. Nuomą už žemę ėmė bulvėmis, todėl vienas iš laukų būdavo apsodintas šia daržove.
De Toppers
Istorija
Grupė susikūrė 2005 m. Olandijos dainininkų Gordon Heuckeroth, René Froger ir Gerard Joling. 2008 m. Joling pakeitė Jeroen van der Boom.
Karolis Bžostovskis
Biografija
K. Bžostovskis dideles viltis siejo su kaimo pramone. Netoli gretimo Ciso palivarko įrengė didžiausią Lenkijoje stiklo gamybos cechą, kuris gamino butelius ir kitą stiklinę tarą visai gubernijai. Specialistai buvo pakviesti iš gretimų Rytprūsių, o darbininkais dirbo buvę baudžiauninkai. Stiklo fabriko administraciją su cechu jungė pirmoji Lenkijoje telegrafo linija. Netrukus buvo įrengtas ir metalo liejimo fabrikas. Produkcija – namų apyvokos reikmenys, padargai, varpai ir net nesudėtingos žemės ūkio mašinos – buvo paklausi ne tik gubernijoje. Krašte statomam Augustavo kanalui reikalingas metalines konstrukcijas taip pat liejo Bžostovskio liejykla. Iš centrinio sandėlio Štabine produkcija kinkiniais buvo tiekiama į Suvalkus, Gardiną ir Kauną. Gamybai buvo reikalingi kvalifikuoti darbininkai ir Karolis Bžostovskis įkūrė mokyklą, kurioje kai kuriuos dalykus dėstė pats. Nuo 1853 m. jo pavaldiniai tapo žemės savininkais, vietoj baudžiavos prievolės mokėdami činšą.
De Toppers
Istorija
„De Toppers“ atstovavo Nyderlandams 2009 m. „Eurovizijos“ dainų konkurso pusfinalyje, vykusiame Maskvoje, su daina „Shine“. Su 11 taškų jie užėmė 17 vietą iš 19 dalyvių ir nepateko į finalą.
Joely Fisher
Joely Fisher (g. 1967 m. spalio 29 d. Berbankas) – amerikiečių aktorė ir dainininkė.
Jos tėvas Eddie Fisher buvo dainininkas, o motina Connie Stevens – aktorė.
Kine debiutavo 1987 m., komedijoje „Pretty Smart“. Karjeros proveržiu tapo vienas pagrindinių vaidmenų TV seriale „Ellen“, kuris buvo kuriamas 1994–98 m. dažniausiai vaidina televizijoje. Kitas ryškus jos vaidmuo – TV situacijų komedijoje „‘Til Death“ (2006–10).
Jūratė (vardas)
Jūratė – lietuviškas moteriškas vardas. Kilo nuo lietuvių mitologinės deivės Jūratės, o išpopuliarėjo Maironio baladės „Jūratė ir Kastytis“ dėka. Pats žodis „Jūratė“ yra vedinys nuo jūra > Jūraitė. Vardadienis – balandžio 12 d.
Tarpinis šovinys
350px|miniatiūra|dešinėje|Įvairūs šoviniai (iš kairės į dešinę): stambaus kalibro šovinys [[12,7×99 mm, šautuviniai šoviniai 300 Win Mag, 7,62×51 mm NATO (.308 Winchester), tarpiniai šoviniai: 7,62×39 mm, 5,56×45 mm, mažakalibris šovinys .22LR]]
Tarpinis šovinys – šovinys, savo galingumu tarpinis tarp pistoletinių šovinių ir šautuvinių šovinių.
Istorija
Tiesa, šie reikalavimai buvo negriežti kavalerijos ginklams. Neretai kavalerijos karabinai naudojo šovinius su mažesniais parako užtaisais (pvz., Berdano šautuvas Rusijoje) ar sutrumpintus šautuvinius šovinius (pvz., Verderio šautuvas Bavarijoje). Šaudant mažesni galingumo šoviniais būna mažesnės ir vamzdžio liepsna bei atatranka. Sumažėję šūvio nuotolis ir taiklumas neesminiai, nes taiklus šaudymas iš balno vis viena pernelyg sunkus, o karabinai nebuvo pagrindinis kavaleristų ginklas. Vėliau, siekiant suvienodinti ginklus ir tuo palengvinti aprūpinimą šaudmenimis, kavaleristų ginklai buvo pakeisti į tokius, kurie naudojo standartinius pėstininkų šaudmenis.
Šiuolaikinių tarpinių šovinių prireikė kuriant kovinius šaunamuosius ginklus, kurie derintų prieštaringus reikalavimus: XX a. 5-to dešimtmečio pradžioje buvo suvokta, kad tuo metu naudoti šoviniai neleidžia sukurti ginklų, derinančių išvardintus reikalavimus.
Tarpiniai šoviniai leido sukurti pakankamai lengvus, gerai valdomus automatinius ginklus, kurie serijomis pakankamai taikliai šaudo 300-400 m nuotoliu.
Tarpinių šovinių bei juos naudojančių ginklų sukūrimo ir serijinės gamybos prioritetas priklauso Ferdinandui Manlicheriui (Ferdinand Mannlicher). Jis sukūrė šovinį 7,65x32 mm XPL ir tokius šovinius naudojusį Pistolenkarabiner M1903. Manlicheris mirė 1904 m., tad jo darbai šia kryptimi nutrūko.
Vėlesnis ginklų su tarpiniais šoviniais kūrimas buvo pratęstas Pirmojo pasaulinio karo metais: Pirmieji masiškai naudoti tarpiniai šoviniai yra JAV šoviniai .30 Carbine, priimti į ginkluotę 1940 m. Dalis tyrinėtojų šių šovinių nelaiko tikrais tarpiniais, nes bukos jų kulkos yra pistoletinio tipo, dėl pistoletinės balistikos efektyvi ugnis jais įmanoma iki 300 m. Šie šoviniai yra pereinamieji tarp pistoletinių šovinių ir tikrųjų tarpinių.
Kitas serijinis tarpinis šovinys yra Vokietijos 7,92×33 mm Kurtz, sukurtas 1940 m. Vienas žinomiausių tarpinių šovinių – tarybinis 7,62×39 mm.
Rytis Gustaitis
Rytis Gustaitis (1950 m. kovo 1 d. Kaune – 2013 m. lapkričio 28 d. Klaipėdoje) – Lietuvos teatro ir kino aktorius.
Biografija
Tėvas – aktorius ir režisierius Juozas Gustaitis. Žmona – aktorė Valentina Leonavičiūtė.
Mokėsi Vilniaus 23-oje vidurinėje mokykloje, baigė LSSR konservatoriją. Nuo 1972 m. Klaipėdos dramos teatro aktorius. Klaipėdos universiteto Teatro pedagogikos katedros dėstytojas.
Uosto ir priekrantės gynybos tarnyba
Lietuvos kariuomenės Karinių jūrų pajėgų Uosto ir priekrantės gynybos tarnyba – Lietuvos ginkluotųjų pajėgų karinis dalinys, esantis Karinių jūrų pajėgų sudėtyje.
Uosto ir priekrantės gynybos tarnybos pagrindinis uždavinys – taikos, krizės ir ginkluoto konflikto metu vykdyti uosto ir priekrantės apsaugos bei gynybos funkcijas Klaipėdos valstybiniame jūrų uoste, Kuršių mariose ir Lietuvos teritorinės jūros priekrantės zonoje, siekiant užtikrinti uosto funkcionalumą nacionalinėms reikmėms ir sąjungininkų atvykimui, bei bendrų operacijų su NATO vykdymui.
Istorija
Karinių jūrų pajėgų Uosto ir priekrantės gynybos tarnyba (KJP UPGT) įkurta 2022 m. rugpjūčio 1 d. į vieną struktūrą sujungus KJP Povandeninių veiksmų komandą ir KJP Logistikos tarnybos Apsaugos kuopą.
2023 m. gegužę Nidoje dislokuotas Karinių jūrų pajėgų Uosto ir priekrantės gynybos tarnybos Apsaugos kuopos 3-asis pėstininkų (fuzilierių) būrys.
San Leopoldas
San Leopoldas  – miestas pietų Brazilijoje, Pietų Rio Grandės valstijoje, prie Sinoso upės, Porto Alegrės aglomeracijoje (į šiaurę nuo paties miesto). Per San Leopoldą eina San Paulo–Porto Alegrės plentas. Plėtojama metalo (aliuminio) apdirbimo, odos pramonė. San Leopoldo apylinkėse auginamos bulvės, pupelės, kviečiai, ryžiai, veisiami galvijai, kiaulės. Veikia universitetas, seminarija (protestantų, jėzuitų), istorijos, imigracijos ir kiti muziejai, zoologijos sodas, 3 bažnyčios (pastatytos XIX a. pab. – XX a. pr.). San Leopoldas – svarbus piligrimystės centras.
Istorija
San Leopoldas įkurtas 1824 m. atvykėlių iš Vokietijos ir yra vienas svarbiausių vokiečių kultūros centrų Brazilijoje. Miesto teisės suteiktos 1864 m.
2012 m. vietos vokiečių kalbos tarmė pripažinta viena iš oficialių San Leopoldo kalbų.
Bodė
Bodė  – upė, tekanti Saksonijos-Anhalto žemėje, Vokietijoje; kairysis Zalės intakas. Upės ilgis – 169 km. Išteka iš Harco kalnų. Teka šiaurės kryptimi. Ties Ninburgu įteka į Zalę.
Intakai: Papenbach, Jordansbach, Sülze, Goldbach, Holtemme, Limbach, Großer Graben ir Schiffgraben, Geesgraben, Sarre, Bisdorfer Röte (kairieji), Rappbode, Luppbode, Wurmbach, Quarmbach, Bicklingsbach, Tränkegraben, Selke, Ehle, Beek, Liethe (dešinieji).
Trenčyno kraštas
thumb|200 px|Trenčyno krašto apygardos Trenčyno kraštas  – vienas iš aštuonių Slovakijos kraštų, įsikūręs šalies šiaurės vakarinėje dalyje. Administracinis centras – Trenčynas. Kraštas ribojasi su Čekija, Žilinos, Trnavos, Banska Bistricos ir Nitros kraštais. Trnavos kraštas padalintas į 9 apygardas – okres (skliausteliuose – adm. centras):
Calliope
Calliope – musinukinių (Muscicapidae) šeimos paukščių gentis.
Girkalnio II tvenkinys
Girkalnio II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Raseinių rajone, 9 km į pietryčius nuo Raseinių, Girkalnio miestelio vakariniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Sraigės upelį (Apusino intakas, Šaltuonos upės baseinas) 0,27 km nuo jo žiočių. Tvenkinėlio ilgis iš rytų į vakarus – 0,18 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 94,2 m. Krantai neaukšti. Vakarinėje pakrantėje plyti dirbami laukai, pietinėje – įsikūręs Dvareliškių kaimas.
Calliope
Rūšys
Gentyje yra 5 rūšys:
Eimantas Skrabulis
Eimantas Skrabulis (g. 1965 m. gegužės 25 d., Lazdijuose) – Lietuvos lengvosios atletikos sportininkas ir Lietuvos lengvosios atletikos federacijos prezidentas.
Biografija
1984 – 1991 m. Lietuvos lengvosios atletikos rinktinės narys, 17 kartų šalies sprinto čempionas, daugkartinis rekordininkas 60 m ir 100 m bėgimo rungtyse. Sporto meistras (1985 m.), tarptautinės klasės sporto meistras (1989 m.).
1990 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionate tapo nacionaliniu 100 m ir 200 m bėgimo čempionu.
1999 – 2000 m. Lietuvos lengvosios atletikos federacijos viceprezidentas, nuo 2000 m. gruodžio 15 d. iki šiol LLAF prezidentas. Nuo 2009 metų Lietuvos tautinio olimpinio komiteto vykdomojo komiteto narys. 2004 – 2008 m. Lietuvos kūno kultūros akademijos tarybos narys. VŠĮ "Tarptautinis maratonas" steigėjas. Europos lengvosios atletikos jaunimo čempionato (2005 m.) ir Europos iki 23 metų čempionato (2009 m.) organizacinių komitetų vicepirmininkas. Už nuopelnus Lietuvos sportui 2004 m. apdovanotas olimpine žvaigžde, 2005 m. – Sporto garbės Komandoro ženklu.
Tomas Donela
Biografija
1982 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą. 1987-1993 m. studijavo Australijos kino, televizijos ir radijo mokykloje (AFTRS). 1999 m. įkūrė „Donelos studiją“.
Eimantas Skrabulis
Biografija
2001 m. inicijavo ir finansavo knygos "Lietuvos lengvoji atletika. XX amžius (1918 - 2000 m.)", o 2009 m. fotografijų albumo "Lietuvos lengvoji atletika 1921-2008" leidimą. Asmeniškai ir per vadovaujamas firmas didžiausias LLAF rėmėjas nuo 2000 metų. Žurnalo "Lengvoji atletika" redaktorius ir rėmėjas. Vardinių stipendijų LKKA studentams steigėjas.
Tomas Donela
Biografija
Stažavosi pas rusų režisierių N. Michalkovą. Dirbo dubliažo režisieriumi, teksto adaptuotoju. Lietuvos kinematografininkų sąjungos narys.
Eimantas Skrabulis
Biografija
2010 m. tapo Lietuvos kūno kultūros akademijos garbės daktaru.
Tomas Donela
Papildoma informacija
Filme „Atsisveikinimas“ vaidinęs Remigijus Vilkaitis, tapęs Kultūros ministru bandė paveikti režisierių, kad būtų iškirpta ministrui nemaloni filmo scena.
Eimantas Skrabulis
Biografija
Vokietijos bendrovės Cosma Holding GmbH valdytojas.
Asmeniniai rekordai
60m: 6,63(1989) 100 m: 10,35(1989) 100 m: 10,1(1988)
Užsispyrėlio sutramdymas
Užsispyrėlio sutramdymas – 1980 m. Italijoje sukurta komedija.
Tourbillon FC
Tourbillon arba Tourbillon N’Djaména, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip Tourbillon Football Club – profesionalus Čado futbolo klubas, žaidžiantis aukščiausioje lygoje. Įsikūręs šalies sostinėje Ndžamenoje.
Namų rungtynes žaidžia Nacionaliniame stadione, kuris talpina 30 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubas buvo įkurtas 1972 m. Rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. Daugkartiniai čempionai ir Čado futbolo taurės laimėtojai.
CAF čempionų lygoje Kasablankos Raja nugalėjo Čado atstovus rezultatu 10:1.
Sezonai
Šaltiniai:
Stefania Careddu
Stefanija Karedu (, g. 1943 m. sausio 13 d. Bergamas) – italų kino ir teatro aktorė. Dažniausiai atlikdavo antrojo plano vaidmenis, o „spageti“ vesternuose filmavosi Kareen O‘Hara pseudonimu.
Lietuvos kariuomenės Logistikos valdyba
Lietuvos kariuomenės Logistikos valdyba – Lietuvos ginkluotųjų pajėgų karinis dalinys. Suformuota 2001 m. gegužės 1 d.
Logistikos valdybos tikslas – efektyviai rengti ir palaikyti logistinius pajėgumus, kurie užtikrintų Krašto apsaugos sistemos institucijų ir jų padalinių logistinį aprūpinimą ir paramą Lietuvoje ir už jos ribų. Logistikos valdyba užtikrina bendrąją logistinę paramą, medicininę paramą ir sveikatinimo veiklą, karinio tranzito ir judėjimo kontrolę, paramą geoerdvine informacija, teikia priimančios šalies paramą, vykdo kitus jai numatytus uždavinius.
Logistikos valdybą sudaro: vadovybė, Judėjimo kontrolės centras, Dr. Jono Basanavičiaus karo medicinos tarnyba, Karo kartografijos centras, Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytenio bendrosios paramos logistikos batalionas, Įgulų aptarnavimo tarnyba ir Depų tarnyba.
Santa Barbaros departamentas
Santa Barbaros departamentas  – vienas iš 18 Hondūro departamentų. Yra šalies šiaurės vakarinėje dalyje, Gvatemalos pasienyje. Administracinis centras – Santa Barbara.
Geografija
Departamento paviršius daugiausia kalnuotas. Jo teritorijoje yra didžiausias šalies ežeras – Jochoa.
Savivaldybės
Departamentas padalintas į 28 savivaldybes:
Ridvedas Vrichas
Ridvedas Strazdanotas (g. 435 – m. 480) – Poviso karalius, valdęs trečiajame V amžiaus ketvirtyje.
Ridvedas buvo Vortigerno sūnaus Kategirno sūnus. Ridvedas paveldėjo Poviso sostą po Kadelo mirties. Nieko išsamaus apie Ridvedo valdymą nežinoma. Po jo mirties Poviso karaliumi tapo jo sūnus Kasanautas.
Divinopolis
Divinopolis  – miestas Brazilijos pietryčiuose, Minas Žeraiso valstijoje, į vakarus nuo Belo Horizontės, prie Paros upės. Geležinkeliai į Belo Horizontę, Oliveirą, yra oro uostas. Vystoma juodoji metalurgija, mašinų gamyba, odos, cemento, chemijos, tekstilės, siuvimo, maisto (malimo) pramonė. Auginami manijokai, ryžiai, kukurūzai, kavamedžiai, cukranendrės, apylinkėse išgaunama urano rūda. Divinopolyje veikia Federal de Alfenaso universitetas, Minas Žeraiso valstijos universiteto filialas, istorijos muziejus.
Istorija
Miestas įkurtas 1767 m.; miesto teisės suteiktos 1915 m.
1919 m. Lenkų karinės organizacijos sąmokslas Lietuvoje
1919 m. Lenkų karinės organizacijos sąmokslas Lietuvoje – nesėkmingas Juzefo Pilsudskio bandymas nuversti esamą Lietuvos vyriausybę, vadovaujamą ministro pirmininko Mykolo Sleževičiaus, ir pakeisti ją prolenkiška valdžia, kuri sutiktų su sąjunga su Lenkija. Perversmą 1919 m. rugpjūtį įgyvendinti turėjo Lenkijos žvalgybos agentūra Lenkų karinė organizacija (POW). Perversmas turėjo atrodyti kaip vietinė lietuvių iniciatyva išlaisvinti Lietuvos valdžią nuo Vokietijos įtakos. POW tikėjosi prijaučiančių Lietuvos aktyvistų pagalbos. Perversmą sutrukdė nepakankamas veiksmų koordinavimas ir palaikymo iš lietuvių pusės trūkumas.