cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karvelis keleivis
Išnykimas
1890 m. karveliai keleiviai jau buvo beveik išnaikinti. 1897 m. Išleistas įsakymas, draudžiantis medžioti karvelius keleivius. Tačiau jau buvo per vėlu – karvelių populiacija buvo per maža, kad galėtų atsistatyti.
Paskutinis patvirtintas karvelio keleivio stebėjimas laisvėje buvo 1900 m. Ohajuje. 1914 m. Sinsinačio zoologijos sode nugaišo ir paskutinis nelaisvėje augintas karvelis Morta.
Ksaveras Pranciškus Masalskis
Biografija
thumb|left|150px|Ksavero Pranciškaus Masalskio žmona Juozapina Radvilaitė Kilęs iš rusų kilmės Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikų Masalskių giminės. Tėvas Juozapas Adrijonas Masalskis, motina – Antanina Radvilaitė. Sesuo – Elena Apolonija Masalskaitė.
Krikštytas 1755 m. sausio 9 d. Didžiųjų Eismantų bažnyčioje (Gardino sritis).
1780 m. vedė kunigaikštytę Juozapiną Radvilaitę Grabauskienę, Lietuvos dvaro maršalkos Mykolo Kazimiero Radvilos dukrą.
Mirė bevaikis.
Valstybės tarnyba
Abiejų Tautų Respublikos kariuomenės pėstininkų pulko vadas, generolas.
Antanas Gustaitis (1898)
Antanas Gustaitis (1898 m. kovo 26 d. Obelinės kaime, Sasnavos valsčius, Marijampolės apskritis – 1941 m. spalio 16 d. Maskvoje) – Lietuvos karo aviacijos vadas, brigados generolas, aviakonstruktorius, 9 lėktuvų ANBO (akronimas Antanas Nori Būti Ore) projektų autorius.
Biografija
Jis gimė pasiturinčių ūkininkų Kazimiero ir Petronėlės Gustaičių šešių vaikų šeimoje. Baigęs Marijampolės pradžios mokyklą, įstojo į Marijampolės gimnaziją, kuri, prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, buvo evakuota į Jaroslavlį. 1916 m. gegužės 28 d. ten baigęs gimnaziją įstojo į Petrapilio Imperatoriaus Aleksandro I susisiekimo kelių inžinerijos institutą. 1917 m. baigus pirmą kursą buvo paskelbta mobilizacija į Rusijos kariuomenę. Jis įstojo į Petrapilio Konstantino artilerijos mokyklą, tačiau po Spalio perversmo grįžo į Lietuvą.
1919 m. kovo 15 d. įstojo savanoriu į besikuriančią Lietuvos kariuomenę ir buvo pasiųstas mokytis į Karo aviacijos mokyklą. Kartu savo kolegoms dėstė matematiką. 1919 m. gruodžio mėn. baigus mokyklą jam suteiktas inžinerijos leitenanto laipsnis. 1920 m. sausio mėn. paskirtas karo aviacijos mokomojo būrio vado padėjėju, o balandžio mėn. – pirmosios oro eskadrilės lakūnu mokiniu. Dalyvavo nepriklausomybės kovose su lenkais. 1920 m. spalio 4 d. lėktuvu „Albatros C III“, kylant į orą su užduotimi bombarduoti lenkų užimtą Varėnos geležinkelio stotį, bombomis perkrautas jo lėktuvas neteko greičio ir nukrito, tačiau bombos nesprogo ir jis liko gyvas. thumb|200px|left|Antanas Gustaitis thumb|200px|left|Prezidentas [[Antanas Smetona ir Antanas Gustaitis tarpukariu.]]
1921 m. kovo mėn. perkeltas į antrąją oro eskadrilę. Sėkmingai baigė aukštojo pilotažo kursus ir buvo paskirtas aviacijos teorijos instruktoriumi aviacijos karininkų kursuose.1921 m. įvyko pirmasis Lietuvos šachmatų čempionatas. Pirmuoju Lietuvos čempionu tapo A. Rimša. Kitais metais Lietuvos čempionu tapo Antanas Gustaitis. 1922 m. žaidė Kauno „Aviacijos“ futbolo komandoje. 1923 m. vasario 21 d. perkeltas į mokomąją oro eskadrilę ir paskirtas jos vadu. Suteiktas vyresniojo leitenanto laipsnis. Netrukus buvo komandiruotas į Italiją priimti nupirktus 10 dviviečių žvalgybos lėktuvų Ansaldo SVA. Liepos 13 d. bandant vokišką dvimotorį bombonešį „Friedrichshafen G III a“, 200 metrų aukštyje pateko į suktuką ir nukrito. Lėktuvas sudužo, bet pilotas vyr. ltn. A. Gustaitis bei kartu skridę lakūnai ltn. V. Čemarka, ltn. S. Tumas, ltn. M. Mačiokas, vyr. ltn. V. Reimontas ir mokinys eil. G. Heidrikis buvo tik sužeisti.
thumb|250px|Romualdas Marcinkus, Jonas Liorentas, Antanas Gustaitis, Juozas Namikas, Jonas Mikėnas ir Kazys Rimkevičius šalia [[ANBO lėktuvo.]] Kai 1922 m. rugpjūčio mėn. jaunas Lietuvos karo aviacijos lakūnas Jurgis Dobkevičius pastatė ir išbandė savo konstrukcijos sportinį lėktuvėlį „Dobi-I“, A. Gustaičiui taip pat kilo mintis pastatyti savo konstrukcijos lėktuvą. 1925 m. liepos 14 d. Kauno aerodrome sėkmingai išbandė savo suprojektuotą ir savo lėšomis Aviacijos parko dirbtuvėse pastatytą vienvietį sportinį lėktuvėlį su 30 AJ varikliu „ANBO-I“. Paties konstruktoriaus valdomas lėktuvėlis gana greitai pakilo į orą, visus susirinkusius stebindamas viražais. Nutūpė labai mažai teriedėdamas žeme. „ANBO-I“ buvo pastatytas tik vienas egzempliorius. Jis yra išlikęs iki šių dienų ir eksponuojamas Vytauto Didžiojo karo muziejuje.
1925 m. spalio mėn. pasiųstas studijuoti lėktuvų konstravimo į Paryžiaus Aukštąją aeronautikos ir mechaninių konstrukcijų mokyklą (École Superieure d’Aeronautique et de Construction Mechanique). 1926 m. vasario 18 d. pakeltas į kapitonus. Studijuodamas Paryžiuje suprojektavo dvivietį lėktuvą „ANBO-II“ lakūnams mokyti, kurio statyba buvo baigta 1927 m. vasaros atostogų metu Kaune. 1928 m. liepos 23 d., sėkmingai baigęs mokslus Paryžiuje, gavo inžinieriaus diplomą, grįžo į Lietuvą ir buvo paskirtas karo aviacijos viršininko padėjėju.
1928 m. spalio 10 d. paskirtas Karo aviacijos štabo viršininku, o lapkričio 23 d. suteiktas majoro laipsnis. 1929 m. paskirtas Karo aviacijos parko, kurio pagrindinis uždavinys buvo aprūpinti karo aviaciją degalais, technine įranga, atsarginėmis dalimis, taip pat remontuoti ir prižiūrėti karo lėktuvus, viršininku. Karo aviacijos dirbtuvėms tobulinti ir plėsti skyrė ypač daug dėmesio ir pastangų. Jis nusprendė pradėti naujų lietuviškų savos konstrukcijos lėktuvų serijinę gamybą. 1929 m. spalio 5 d. į orą pakilo trečiasis jo konstrukcijos mokomasis lėktuvas „ANBO-III“. Tai buvo pirmasis lietuviškos konstrukcijos lėktuvas gamintas serijomis. Visus pirmuosius lėktuvus išbandydavo pats konstruktorius.
thumb|200 px|Antanas Gustaitis šalia savo lėktuvų 1934 m. birželio 25 d. – liepos 19 d. jo vadovaujama trijų „ANBO-IV“ eskadrilė labai sėkmingai ir nepaprastai tiksliai įveikė apie dešimt tūkstančių kilometrų ir aplankė dvylikos Europos valstybių sostines maršrutu Kaunas–Stokholmas–Kopenhaga–Amsterdamas–Briuselis–Londonas–Paryžius–Roma–Viena–Praha–Budapeštas–Bukareštas–Kijevas–Maskva–Kaunas.
1935 m. vasario 14 d. paskirtas karo aviacijos viršininku. Jam vadovaujant Lietuvos oro pajėgos savo kokybe pasivijo ir net pralenkė daugelį pirmaujančių Europos valstybių. Skraidančio personalo drausmingumas ir tvarkingumas buvo laikomas pavyzdžiu kitoms ginklo rūšims. 1937 m. sausio mėn. pradžioje išbandyta modernizuota „ANBO-IV“ versija „ANBO-41“. Konstrukcinėmis ypatybėmis, o svarbiausia greičiu ir pakilimo laiku „ANBO-41“ žymiai pralenkė moderniškiausius to meto užsienio žvalgybinius lėktuvus. Tų pačių metų lapkričio 23 d., pirmajam iš aviatorių suteiktas brigados generolo laipsnis.
1939 m. rugsėjo 5 d. išbandė paskutinį savo kūrinį – „ANBO-VIII“. Tai buvo modernus žemasparnis, dvivietis lengvasis bombonešis su uždara kabina. Didžiausias greitis – 411 km/val., ginkluotas keturiais kulkosvaidžiais sparnuose ir vienu žvalgo kabinoje, galėjo paimti iki 600 kg bombų.
Tačiau 1940 m. birželio 15 d. TSRS okupavus Lietuvą prasidėjo Lietuvos kariuomenės likvidavimas. Liepos 3 d. ji pavadinama Lietuvos liaudies kariuomene, o rugpjūčio 30 d. pradedamas galutinis buvusios Lietuvos kariuomenės likvidavimas, tik dalį jos inkorporuojant į Raudonosios armijos 29-ąjį šaulių teritorinį korpusą, kurio sudėtyje liko tik atskira aviacijos eskadrilė. Tarsi pasityčiojimui, 1940 m. rugpjūčio 27 d. A. Gustaitis paskirtas Karo aviacijos, savo kūdikio, likvidacinės komisijos pirmininku. Gruodžio 31 d. likvidacinė komisija pasirašė Lietuvos karo aviacijos likvidavimo aktą ir nutraukė savo veiklą. 1941 m. sausio 1 d. A. Gustaitis iš Lietuvos kariuomenės atleistas ir tapo VDU Statybos fakulteto dėstytoju, docentu. A. Gustaičio pasididžiavimas – „ANBO-VIII“ iš aviacijos dirbtuvių Aukštojoje Fredoje išmestas, o vėliau išmontuotas, pakrautas ant geležinkelio platformos ir išgabentas nežinoma kryptimi.
A. Gustaitis labai jautriai išgyveno Lietuvą ištikusią tragediją. 1940 m. liepos 12 d. jis kreipėsi į JAV konsulatą Kaune įvažiavimo vizos. Jos negavęs suprato, kad oficialiu keliu iš Lietuvos išvykti nepavyks. 1941 m. pradžioje prasidėjus masiniams suėmimams ir trėmimams, padėjęs sutvarkyti savo žmonai ir dukroms repatrijavimo į Vokietiją dokumentus, nutarė iš Lietuvos pasitraukti nelegaliai. Vokiečių organizacijos Lietuvoje „Kulturverband“ vadovas ir žvalgybos rezidentas Richardas Kosmanas (okupacijos metais buvo SS oberštumfiureris Kaune), pažadėjo saugų sienos perėjimą į Vokietiją. 1941 m. kovo 4 d. traukiniu Kaunas – Alytus išvyko į pasienį. Tačiau, išlipus iš traukinio ir pavažiavus apie puskilometrį nuo Šeštokų geležinkelio stoties, vežimas su A. Gustaičiu ir jo abiem palydovais buvo sovietų pasieniečių sustabdytas. Bandė bėgti, tačiau, pasieniečiams pradėjus į jį šaudyti, pasidavė. Buvo pristatytas į Kauno kalėjimą, o 1941 m. kovo 7 d. išsiųstas į Maskvą. 1941 m. birželio 27 d. pareikštas kaltinimas šnipinėjimu vokiečių žvalgybos naudai ir aktyvia veikla, kuriant antisovietinį pogrindinį centrą. Teisme A. Gustaitis prisipažino kaltu ir nuo paskutinio žodžio atsisakė. Aukščiausiojo Teismo Karinės kolegijos nuosprendis – sušaudyti buvo įvykdytas 1941 m. spalio 16 d. miniatiūra|Paminklinis kryžius Marijampolėje Senosiose Marijampolės kapinėse, tarp savanorių antkapinių kryžių, jam pastatytas paminklas.
Astražiedžiai
Astražiedžiai (Asteridae) – magnolijūnų (Magnoliophyta) skyriaus magnolijainių (Magnoliopsida) klasės augalų poklasis.
Lietuvoje augančios augalų šeimos
Kurvplanter Astrowe
Mažieji Lieponys
Mažieji Lieponys – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Lieponių.
Mančesterio laivybinis kanalas
thumb|250px|Kanalas [[Salfordas|Salforde]]
Mančesterio laivybinis kanalas  – laivybinis kanalas Anglijoje, Šiaurės Vakarų Anglijos regione. Jungia Mančesterio miestą su Airijos jūra. Ilgis – 58 km, gylis – 8,5 m. Driekiasi tarp Mersio ir Ervelo upių. Yra 6 šliuzai.
Kanalas atidarytas 1894 m., juo driekėsi intensyvus laivybinis maršrutas, kuriuo gabenta produkcija iš pramoninių Mančesterio, Liverpulio rajonų. Dabar kanalo reikšmė sumenkusi, dėl sumažėjusios JK pramonės bei kanalo netinkamumo šiuolaikiniams jūriniams laivams.
Čunčonas
Čunčonas  – miestas Pietų Korėjoje, prie Sojano upės. Kanvondo provincijos administracinis centras. 252,0 tūkst. gyventojų (2001 m.).
Domininkas Keliauninkas
Domininkas Keliauninkas (slapyvardis Juozas Laukis, 1866 m. rugpjūčio 16 d. Rudauka, Seinų apskritis – 1947 m. sausio 5 d. Čikaga) – JAV lietuvių spaudos darbuotojas.
Čunčonas
Miesto apylinkės apgyvendintos beveik prieš 1000 metų. 637 m. miestas vadintas Usooju, o 757 m. Saku. Čunčono vardą gavo 1413 m. Provincijos sostinė nuo 1896 m.
Transporto mazgas. Tekstilės, maisto, chemijos pramonė. Netoliese išgaunami skalūnai, volframas.
Domininkas Keliauninkas
Biografija
Nuo 1886 m. mokėsi Seinų kunigų seminarijoje, jos nebaigęs 1889 m. išvyko į JAV. XX a. pr. studijavo Valparaiso universitete (Indianos valstija).
Redagavo JAV lietuvių laikraščius 1895 m. „Nauja gadynė“, „Kardas“ (jį ir leido), „Amerikos lietuvis“ (abu 1897 m.), 1900 m. „Kūrėjas“, 1900–1901 m. „Ateitis“, 1910 m. „Tiesa“, 1923–1925 m. „Varpas“, 1914–1919 m. žurnalą „Darbininkų balsas“,, 1923 m. – „Telegrama“, 1923–1925 m. – „Varpas“. 1919–1920 m. dirbo laikraščių „Lietuva“, „Naujienos“ redakcijose Čikagoje.
Skelbė laisvamanybę. Parengė ir išleido anglų kalbos mokymosi priemonių, kitų leidinių. Išvertė grožinės, politinės, ateistinės literatūros kūrinių. Publicistiką, vertimus pasirašinėjo slapyvardžiais J. Laukis, Juozas Laukis, Laukys.
Ankaros mūšis
Ankaros mūšis – 1402 m. liepos 20 arba liepos 28 d. vykęs mūšis tarp Osmanų imperijos ir Timūridų imperijos. Osmanai šiame mūšyje buvo sutriuškinti ir tai atvedė prie imperijos krizės bei vėliau – pilietinio karo dėl valdžios. Šis Osmanų imperijos periodas po pralaimėjimo Timūrui žinomas Ottoman Interregnum pavadinimu.
Tamošauskas
Tamošauskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Ankaros mūšis
Istorija
1390-aisiais Vidurinėje Azijoje iškilo karvedys Timūras. Jis kildinosi save iš Temudžino ir tvirtino, kad jam pagal paveldėjimą priklauso valdyti buvusias mongolų imperijos žemes, tarp jų − seldžiukų ilchanų buvusias valdas Anatolijoje, kurios priklausė Osmanų imperijai. Timūras nusiuntė pasiuntinius pas Osmanų sultoną Bajazitą I reikalaudamas, kad šis pripažintų jį (Timūrą) savo siuzerenu. Atsakydamas Bajazitas I kreipėsi į Kairo kalifą prašydamas jam suteikti Rumo sultono titulą – anksčiau seldžiukų naudotą Anatolijoje. Tarp Osmanų ir Timūro imperijų buvusios turkų valstybėlės manevravo tarp abiejų imperijų. „Juodosios avies“ konfederacija siekė praplėsti savo valdas nuo Vano ežero rytinėje Anatolijoje į Azerbaidžaną, todėl parėmė Bajazitą I. Jų konkurentai, „Baltosios avies“ konfederacija, kurių centras buvo Dijarbakyras, baiminosi Osmanų ekspansijos ir parėmė Timūrą.
Tamošauskas
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Tamošauskienė (ištekėjusi moteris) ir Tamošauskaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Ankaros mūšis
Istorija
1400–1401 m. Timūras kariavo prieš Osmanų sąjungininkus, užgrobė Bagdadą, Alepą ir Damaską. 1402 m. pavasarį su savo pajėgomis jis paliko savo žiemos stovyklą Kaukaze ir išžygiavo į Anatoliją. Beveik tikra, kad jis buvo sąjungoje su tuo metu Bajazito I apgulto Konstantinopolio Bizantijos regentu Jonu VII Paleologu. Timūro armija po 10 dienų apgulties užėmė Kemacho tvirtovę prie Eufrato, neseniai užvaldytą Bajazito I. Po to Timūras nukreipė pajėgas Sivaso link. Ten Osmanai atmetė jo reikalavimą išduoti Bagdado sultoną ir „Juodosios avies“ konfederacijos lyderį, pabėgusius pagalbos pas Bajazitą I. Timūras tęsė žygį Ankaros link ir apėjo prieš juos žygiavusias Bajazito I pajėgas, apgulė Ankaros pilį. Apgultį teko nutraukti, kai žvalgai pranešė apie grįžtančias Bajazito I pajėgas.
Senovės šaltiniai skirtingai aprašo šalių pajėgas iki fantastiškų 1,6 mln. karių iš abiejų pusių. Šiuolaikiniai tyrinėtojai mano, kad Timūro pajėgose buvo apie 140 tūkst. karių su įvairiais rytinės Anatolijos sąjungininkais. Bajazito I pajėgose buvo apie 85 tūkst. karių su kitais turkų sąjungininkais ir krikščionių vasalais iš Balkanų. Be karių skaičiaus persvaros, Timūras pasinaudojo, kad Bajazito I armija bus išsekusi po žygio ir užvertė vandens šulinius aplink Ankarą. Taip pat, istoriniai šaltiniai mini, kad jis pastatė užtvanką ant Čubuko upelio ir nukreipė jo vandenį, tad Bajazito I armija neturėjo priėjimo prie vandens ir buvo palikta arba stoti iškart į kovą, arba mirti iš troškulio karštą vasaros dieną. Mūšis įvyko liepos 20 arba liepos 28 d. Nepaisant savo silpnesnės padėties Bajazito I armija sėkmingai atsilaikė prieš Timūro pajėgas, ypač dėl serbų kavalerijos narsumo. Tačiau dienos pabaigoje dalis totorių iš jo gretų, slaptame susitarime su Timūru, užpuolė Bajazito I pajėgas iš už nugaros. Po to neseniai užkariautų emyratų pajėgos išdavikiškai pasitraukė iš mūšio. Bajazitas I buvo apsuptas ir su grupe janyčarų ir krikščionių vasalų sutriuškintas, paimtas į nelaisvę.
Po mūšio Timūras užėmė Ankarą ir jo pajėgos nesiekė užimti Anatolijos, o pasklido plėšdamos kraštą. Timūras užėmė Bursą, kur užvaldė Bajazito I brangenybes. Po Timūro atsitraukimo Osmanų valdose kilo pilietinis karas tarp Bajazito I sūnų dėl sosto. Osmanų valdžia Anatolijoje patyrė didelį smūgį, įsikūrė keli nauji nepriklausomi emyratai. Dėl šio pralaimėjimo Bizantijos imperijos žlugimas įvyko 50 metų vėliau. Pasakojama, kad Timūras kalino Bajazitą I auksiniame narve ir demonstravo kaip karo grobį. Bajazitas I mirė nelaisvėje 1403 m. kovą. Vėliau Osmanų imperija atsigavo ir tapo viena didžiausių jėgų pasaulyje, o Timūro imperija po jo mirties greitai nusilpo ir žlugo.
Gineičiai
Gineičiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Smilgių.
Vulva
Vulva – moters išoriniai lytiniai organai, kuriuos nuo vidinių skiria mergystės plėvė. Pagrindinės išorinių lytinių organų funkcijos: šlapinimasis, seksas, mėnesinės ir gimdymas. Praktiškai visi išoriniai lytiniai organai yra erogeninė zona, todėl jos dirginimas sukelia lytinį susijaudinimą – į ją priteka daug kraujo, ji išbrinksta ir sudrėksta, šitaip sudarydama sąlygas sueičiai. Prasidėjus lytinei brandai ant vulvos ima augti gaktos plaukai.
Neretai vulva yra klaidingai tapatinama su makštimi (panašiai kaip burna su gerkle), tačiau iš tikrųjų išorinių moters lytinių organų sričiai yra priskiriama:
Bendra vulvos išvaizda ir jos dalių proporcijos gali būti gana įvairios.
Alberto Ascari
Alberto Ascari (1918 m. liepos 13 d. – 1955 m. gegužės 26 d.) buvo Italijos Formulės 1 lenktynininkas, dukart tapęs čempionu. Jis buvo vienas iš dviejų Formulės 1 čempionų iš Italijos.
Formulė 1
Pasibaigus II pasauliniam karui Ascari debiutavo Formulėje 1 už Maserati ekipos vairo. Pirmajame Formulės 1 sezone 1950 m. Ferrari ekipai nesisekė – Ascari pelnė dvi pirmąsias vietas Monake ir Italijos GP. Sezoną jis baigė 5-as su 11 taškų. Kur kas geresni rezultatai buvo pasiekti 1951 m. – dvi pergalės ir dvi antros vietos bei galutinė antroji vieta su 25 įskaitiniais taškais. Ferrari Tipo 500 1952 m. sezono modelis buvo pats sėkmingiausias – jis laimėjo 6 lenktynes iš dalyvautų 7. 36 taškai ir laimėtas pirmasis Ascari čempionatas. 1953 m. Ascari vėl laimėjo 5 lenktynes iš 8, tad to užteko laimėti dar vieną čempionatą.
Deja, bet 1954 m. Ascari nebaigė nei vienų lenktynių. 1955 m. sezonas prasidėjo taip pat nesėkmingai. Po avarijos Monake gegužės 26 d. jis atvyko žiūrėti savo draugo Eugenio Castellotti Ferrari 750 bandymų Monzoje. Po to jis turėjo vykti į susitikimą su žmona, tačiau pačioje bandymų pabaigoje Ascari pats nusprendė išbandyti Ferrari. Su paprasta apranga, kuria atvažiavo pažiūrėti bandymų, ir su Castellotti šalmu jis sėdo už vairo. Pravažiavus tris ratus viename iš posūkių jis nesuvaldė bolido, kuris lūžo per pusę ir išmetė Ascari ant žemės. Nuo patirtų traumų jis mirė po kelių minučių.
Vieta, kurioje įvyko avarija, buvo viena iš greičiausių. Tas posūkis buvo pavadintas Ascari vardu, o pakeitus trasos modifikaciją vardas išliko – Variante Ascari.
Po jo mirties iki šiol dar bandoma išaiškinti įvairius sutapimus su jo tėvu. Jo tėvas žuvo avarijoje būdamas 36 m. Alberto Ascari taip pat buvo 36 m. – vos 4 dienom vyresnis nei tėvas. Abu Ascari pilotai laimėjo tiek pat GP – 13, o jų bolidų numeriai buvo tokie patys – 26. Abu mirė praėjus keturiom dienom po sunkių avarijų ir 26 mėnesio dieną. Abu mirė palikdami žmoną su dviem vaikais.
1992 m. jis buvo įrašytas į Automobilių sporto šlovės galeriją. Ascari vardu yra pavadinta viena Romos gatvių.
VFK Logika Šiauliai
Šiaulių „Logika“ – Lietuvos futbolo klubas iš Šiaulių.
Istorija
Komanda po 1994 m. rudens sezono prisijungė prie Klevas Šiauliai klubo. Vėliau klubas atkurtas kaip veteranų komanda, kuri nuo 2009 m. žaidžia salės futbolo ir mažojo futbolo turnyruose.
Strutiniai paukščiai
Strutiniai paukščiai (Struthioniformes) – šiuolaikinių paukščių būrys.
Evoliucijos istorija
Ankstyviausios į stručius panašių paukščių fosilijos yra paleoceno epochos, kurių taksonai iš Europos. Palaeotis ir Remiornis gentys iš viduriniojo eoceno, o tiksliai neįvardintos kitų beketerių paukščių (Palaeognathae) būrio liekanos yra žinomos iš Europos ir Afrikos eoceno ir oligoceno epochų. Pastrieji ir galėjo būti ankstyvieji stručių giminaičiai, tačiau jų statusas iki šiol nežinomas, nes jie gali priklausyti skirtingiems nuo strutinių paukščių būrio kitiems beketerių paukščių taksonams.
Pirmosios strutinių paukščių būrio stručių (Struthio) genties rūšys evoliucionavo ankstyvojo mioceno epochoje.
Paplitimas
Paplitę tik Afrikos savanose ir pusdykumėse į pietus nuo Sacharos. Anksčiau dar savaime gyveno Arabijos pusiasalyje ir Sirijoje. Pliocene ir pleistocene gyveno ir Ukrainos pietuose, Kazachijoje, Mongolijoje, o Kinijoje išnyko I–II šimtmetyje pr. m. e.
Apibūdinimas
Tai labai stambūs, neskraidantys paukščiai. Tarp gyvuojančių paukščių rūšių stambiausi paukščiai, iki 2,8 m ūgio, ir iki 156,8 kg svorio. Jų stiprios kojos su 3 arba tik 2 pirštais. Pečių juostoje mentė suaugusi su korakoidu, o raktikauliai rudimentiniai arba visai sunykę. Plunksnos nediferencijuotos į grupes, šoninės jų šakelės nesusisukusios į vėtykles. Ant krūtinės yra raginė trynė. Tokią trynę turėjo ir dinozaurai. Patinai turi kopuliacijos organą.
Paplitę Afrikoje, dalis jų išnykusios populiacijos gyveno ir Azijos Artimuosiuose Rytuose.
Būrio kasifikacija
Anot IOC World Bird List v2019 sudaryto sąrašo, būryje 1 šeima, 1 gentis, 2 rūšys ir 4 porūšiai.
Strutinių paukščių fosilijos
Stručių (Struthio) genties fosilijų sąrašą žiurėti čia
Erelių lizdų pilys
thumb|200px|right|Olštyno pilies griuvėsiai thumb|200px| |Bendzino pilis thumb|200px|right|Ogrodzieniec thumb|200px|right|Bobolicų pilis thumb|200px|right|Mirovo pilies griuvėsiai thumb|200px|right|Pilis Pieskova Skala Erelių lizdų pilys  – viduramžių pilių sistema, ginusi Lenkijos karalystės sienas. Dauguma šių pilių pastatyta ant sunkiai prieinamų klintinių uolienų (panašiai kaip erelio lizdai) Krokuvos-Čenstakavos aukštumoje. Pilys tikriausiai buvo statomos Kazimiero Didžiojo įsakymu. Jos turėjo apginti tuometinę sostinę Krokuvą nuo čekų karaliaus Jono Luksemburgiečio karių įsiveržimų, kurie įvyko 1327 ir 1345 m.
Karališkos pilys
Karališkos pilys, randamos Erelių lizdų teritorijoje:
Privačios pilys
Aukščiau paminėtoms pilims padėdavo privačių asmenų pilys:
Turistinis takas
Daugumą pilių jungia raudonas turistinis takas, vadinamas Erelių lizdų turistiniu taku. Jo ilgis – apie 163 km. Takas jungia Čenstakavą ir Krokuvą. Be pilių, take yra daug gamtos rezervatų: Zelena Gura, Sokole Gury, Parkove, Ostrenžnik, Gura Zboruv, Smolen bei Ojcovo nacionalinis parkas.
Baravykynė
Baravykyne vadinami kaimai:
Erelių lizdų pilys
Turistinis takas
Takas prasideda Čenstakavos centre, prie šv. Zigmunto bažnyčios, baigiasi – Krokuvos Vavelyje. Beveik visas kelias veda per įvairialypę, uolingą teritoriją. Take, be pilių ir rezervatų, galima pamatyti daug senovinių bažnyčių Olštyno kaime, Zrembicuose, Zloty Potok vietovieje, Niegovoje, Pilicuose bei Giebultave.
Pociūnai (Prienai)
Pociūnai – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Ašmintos, kairiajame Nemuno krante, Nemuno kilpų regioniniame parke. Yra Eksperimentinė sportinės aviacijos gamykla, sklandymo sporto bazė, Pociūnų aerodromas.
Pociūnuose gerai išvystytas aviacijos ir parašiutinio sporto sektorius. Kasmet čia vyksta pasaulinio lygio skraidymo varžybos, čempionatai, sąskrydžiai, organizuojami pažintiniai skrydžiai svečiams, vyksta jaunųjų sklandytojų mokymai. 2004 metais vyko XII Europos sklandymo čempionatas, susirinko pajėgiausi sklandymo meistrai iš 24 pasaulio šalių. 2009 m. liepą–rugpjūtį Pociūnuose trečią kartą vyko Europos sklandymo čempionatas.
Dirvoniškis
Dirvoniškiu vadinami kaimai:
Tetrarchas (tankas)
Lengvasis tankas Mk VII (A17), taip pat žinomas Tetrarcho pavadinimu, buvo britų lengvasis tankas, pagamintas vėlyvą XX a. 3-ią dešimtmetį. Jis buvo naudotas II pasauliniame kare. Pagamintas kaip žymiai tobulesnis Mk VIB lengvasis tanko variantas. Britanijos vadovybė buvo užsakiusi 220 šio tipo tankų, bet paskiau plano atsisakyta. Per visą gamybos istoriją buvo pagaminta nuo 100 iki 177 šių tankų.
Karo vadovybė liepė šį tanką naudoti Šiaurės Afrikos kampanijoje. Taip pat 20 Tetrarchų buvo nusiųsta Sovietų Sąjungos pajėgoms. 1941 m. pradžioje buvo sukurtos 3 šių tankų divizijos. 1942 m. gegužę maža Tetrarchų grupė suformavo dalį britų ginkluotųjų pajėgų, kurios kovojo Madagaskaro mūšyje. 1943 m. daug Tetrarchų buvo permesta į Siciliją. 20 Tetrarchų 1944 m. birželį pasiekė Normandiją. Nors tankai sėkmingai nusileido (į Normandiją jie buvo nugabenti lėktuvais), ten jie nepasirodė gerai. Jie nė iš tolo neprilygo (nei šarvais, nei patrankomis) vokiečių Vermachto ginkluotosioms pajėgoms. Praėjus kelioms dienoms po Normandijos operacijos pradžios, Tetrarchus nustota naudoti kaip puolamuosius tankus (po to jie naudoti tik kaip pastiprinimas kareiviams). 1944 m. rugpjūtį Tetrarchai buvo pakeisti stipresniais Cromwell tankais, tačiau šie nedalyvavo daugelyje mūšių.
Buvo keletas šio tanko variantų. Garsiausi iš jų Alecto SPG ir lengvasis tankas Mk VIII
Vileikiai (Radviliškis)
Gyventojai
miniatiūra|220px|left|Mediniai dvaro rūmai miniatiūra|220px|left|Pakelėje – buvusi dvaro [[kalvė]]
Kveciai
Kveciai – kaimas pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Kretingos. Kvecių seniūnaitija. Kaime stovi 6 vėjo jėgainės.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėtas 1566 m.
Karibinis ruonis vienuolis
Karibinis ruonis vienuolis (Monachus tropicalis) – išnykusi ruonių rūšis. Tai vienintelė žinoma Karibų jūrai ir Meksikos įlankai natyvi ruonių (Phocidae) rūšis, ir vieninė ruonių rūšis išnykusi dėl žmogaus veiklos.
Pirmą kartą atrastas buvo 1494 m. Remiantis išlikusiais įrašais, ruonių populiacija tuo metu buvo gausi Karibų jūroje. Paskutinį kartą buvo pastebėtas 1952 m. Seraniljos bankoje, dalinai panirusiame rife su daug mažų negyvenamų salelių. Tai Kolumbijai priklausanti sekluma tarp Jamaikos ir Hondūro.
Tai buvo palyginus didelis (patinai iki 3,25 m (pagal kitą šaltinį maždaug 2,3 m) ilgio ir 200 kg svorio) ruonis, patelės mažesnės. Snukis ir papilvė buvo gelsva, nugara – pilkai ruda. Naujagimių kailis buvo ilgas ir tankus. Galūnės plikos, turėjo nagus. Daugumą laiko praleisdavo jūroje kur mito omarais, aštuonkojais ir rifų žuvimis. Kaip ir visi tikrieji ruoniai, sausumoje buvo nerangūs. Rūšis mažai bijojo žmogaus, taip pat ir nebuvo jam agresyvi. Tai pagreitino jos išnykimą. Apie dauginimąsi ir gyvenimo trukmę žinoma labai mažai; manoma jog gyvendavo apie 20 metų.
Gorontalas (miestas)
Gorontalas – miestas Indonezijoje, Gorontalo sostinė. Miesto plotas 79,59 km², jame gyvena 153 036 žmonės.
Andis Chačaturijanas
Ontronikas „Andis“ Chačaturijanas (g. 1968) – buvęs System of a Down būgnininkas (1995–1997), vokalistas.
Jis paliko grupę po plaštakos traumos. Jis taip pat iki 2002 lapkričio buvo The Apex Theory vokalistas, o šiuo metu yra VoKEE grupės vokalistas. Dainininkas be to turi solo projektą pavadinimu Ontronik.
Poliucija
Poliucija ( – 'ištepimas') – viena iš ejakuliacijos formų – nevalingas sėklos išsiveržimas miego metu. Naktinės poliucijos metu prabundama ne visada. Sąlygojama erotinių sapnų. Poliucijų atsiradimas pas paauglį reiškia tam tikrą lytinę brandą. Dažniausiai pasitaiko paauglystėje, nors būna ir vyresniame amžiuje (ypač dėl lytinio susilaikymo). Tai yra normalus fiziologinis reiškinys, pasireiškiantis įvairiu dažnumu. Manoma, kad pagrindinė poliucijos biologinė reikšmė – pašalinti fiziologines lytinio susilaikymo pasekmes (spermos perteklių).
N.E.O.
N. E.O. (New Electronic Opus) – Lietuvos pop muzikos keturių vaikinų jungtinė muzikos grupė iš Kauno ir Vilniaus, kurią subūrė grupės lyderiu ir pagrindiniu vokalistu tapęs Raigardas Tautkus. Jis kurti muziką pradėjo jau nuo 12 metų. Dainų tekstus rašė garsioms grupėms, tokioms kaip Rondo ar Mink Taką.
Kolektyvas išpopuliarėjo 2004 m. su daina „Aš tikiu“. Nuo to laiko grupė kiekvienais metais dalyvauja Lietuvos atrankoje į tarptautinį „Eurovizijos“ dainų konkursą. Geriausiai nacionalinėje atrankoje jiems sekėsi 2005 m. su daina „You Are In Hollywood“. Metų gale pasirodė debiutinis 14 dainų albumas „Tavo delne“ (išleido „Zuzi Records“).
2006 m. išleistas antrasis albumas „Akimirka“ (9 dainos; viena jų „Eurovizijos“ konkurso atrankoje 2006 m. pelnė daugiausiai Lietuvos komisijos balsų).
Elly Bender
Elly Bender (1863 m. rugsėjo 5 d. Klaipėdoje – 1947 m. sausio 11 d. Veimare) – teatro aktorė, dainininkė.
Biografija
Gimė 1863 m. rugsėjo 5 d. Klaipėdoje, kaip Elisabeth Böhncke. Pirmąjį teatro vaidmenį suvaidino Dancige, vėliau vaidino Sankt Peterburgo ir Berlyno teatruose. 1895 m. metams išvyko vaidinti į Milvokio Carltheater teatrą. 1899 m. iš JAV grįžo vaidinti į Berlyną. 1900-1901 m. dainavo Berlyno Metropoltheater. 1907 m. vasario 12 d. ištekėjo už šachmatininko Curt von Bardeleben. Savo senatvę praleido aktorės Marie Seebach viloje Veimare, kur ir mirė 1947 m. sausio 11 dieną.
Niurnbergo karo nusikaltimų tribunolas
thumb|Niurnbero proceso dalyviai (iš kairės į dešinę) : [[Hermann Göring, Rudolf Heß, Joachim von Ribbentrop, Wilhelm Keitel (už jų) : Karl Dönitz, Erikas Rėderis, Baldur von Schirach, Fritz Sauckel]] Niurnbergo karo nusikaltimų tribunolas, Niurnbergo teismas  – Antrojo pasaulinio karo nusikaltėlių teismas. 1945 m. lapkričio 20 d. Niurnbergo miesto Teisingumo rūmuose įvyko pirmasis Tarptautinio karo tribunolo posėdis. Jo metu buvo išdėstytos esminės kaltinimų nuostatos 24 karo nusikaltimais kaltinamiems nacistinės Vokietijos politiniams ir kariniams veikėjams. Pagrindinė kaltinimų medžiaga buvo atrinkta iš Vokietijos vyriausybės karinės, diplomatinės ir ekonominės dokumentacijos. Renkant įrodymus apie nusikaltimus žmogiškumui, buvo pasitelkta ir vaizdinė medžiaga iš nacių koncentracijos stovyklų (Buchenvaldo, Osvencimo), pateikiami išgyvenusių liudininkų parodymai. Anot teismo stebėtojų, dalis kaltinamųjų buvo šokiruoti ir sukrėsti pamatytų vaizdų, kiti atvirai nuobodžiavo. Tačiau nė vienas kaltinamasis (išskyrus Albertą Špejerį) nepripažino savo kaltės. Kaltinamieji gynėsi – esą jie nėra teisiškai atsakingi už įvykdytus nusikaltimus, nes tuo metu vykdė vyriausybės įsakymus. Tarptautinio karinio tribunolo teisėjai šį argumentą kategoriškai atmetė. Galutiniame nuosprendyje buvo pabrėžta, kad „svarbiausia – ne įsakymo buvimas, bet moralinio pasirinkimo galimybė (paklusti arba nepaklusti žmogiškumui prieštaraujančiam įsakymui)“.
1946 m. rugsėjo 30 – spalio 1 d. buvo paskelbti nuosprendžiai karo nusikaltimais kaltinamų nacistinės Vokietijos politinių ir karinių veikėjų byloje. Vienuolikai kaltinamųjų buvo paskelbtas mirties nuosprendis. Spalio 16 d. dešimt kaltinamųjų buvo pakarti Niurnberge. Vienuoliktasis, H. Geringas, nusižudė bausmės išvakarėse. Paliktame priešmirtiniame raštelyje jis paaiškino, kad neprieštarautų, jei mirties bausmė būtų įvykdyta sušaudant, tačiau pakorimą traktavo kaip negarbingą ir žeminantį bausmės įvykdymo būdą. Aštuoni kaltinamieji buvo nubausti skirtingos trukmės laisvės atėmimo bausmėmis (nuo aštuonerių metų iki gyvos galvos), trys buvo išteisinti.
Niurnbergo karo nusikaltėlių teismas tapo parodomuoju Sąjungininkų teisingumo procesu. 1946 m. prasidėjęs Šaltasis karas tarp TSRS ir JAV, sutrukdė pilnai įgyvendinti Tarptautinio karinio tribunolo suformuotus teisingumo principus, tačiau vėlesniais metais dėl šio tribunolo sprendimų buvo suformuluota genocido konvencija, Visuotinė žmogaus teisių deklaracija, tarptautiniai karo nusikaltimų ir nusikaltimų žmoniškumui statutai.
Gineikonys
Gineikonys – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Stakliškių.
Beitas (reikšmės)
Žodis beitas gali reikšti:
Čezano Madernas
Čezano Madernas – miestas Italijoje, Lombardijoje, Moncos ir Briancos provincijoje. Čezanui suteiktas miesto titulas prezidento dekretu 1999 m. spalio 11 d.
Istorija
XVI a. miestas atiteko Antonijui Karkasolai, kuris jį pardavė Bartolomeo Aresei 1538 m. Jo palikuonys valdė Čezaną kol Napoleonas Bonapartas užėmė Lombardiją. 1861 m. Čezanas prijungtas prie Italijos karalystės, o 1869 m. prie miesto prijungta Binzago savivaldybė.
Dabar Savivaldybė be Čezano centre turi dar 6 dalis : Viladžio Snia, Binzago, Kascina Geta, Kasina Savina ir Molinelo.
Mokykla (mėnraštis)
thumb|200px|1909 m. pirmas numeris „Mokykla“ – Lietuvos nemokamas mėnesinis leidinys, skirtas mokyklų ir mokytojų reikalams, ėjęs 1909 m. vasario 18 d. – 1914 m. kovo 25 d. Vilniuje.
Leidinys
Bendradarbiavo: V. Ambrazevičius, Petras Avižonis, K. J. Baronas, Jonas Burba, Augustinas Jakučionis, Jadvyga Juškytė, Pranas Klimaitis, Kazys Lekeckas, Vincas Palukaitis, Juozas Papečkys, Albinas Rimka, Klemensas Skabeika, Zigmas Toliušis, Juozas Vokietaitis, Antanas Vireliūnas ir kiti.
Blue Star SC
„Blue Star Sports Club“ – Šri Lankos futbolo klubas iš Kalutaros.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1978 m.
Bintumanis
Bintumanis (arba Loma Mansa) – aukščiausia viršukalnė Siera Leonėje, aukštis - 1945 m. Jis yra Lomos kalnuose ir jo žemutiniai šlaitai padengti lietaus miškais, kuriuose gyvena daugybė įvairių gyvūnų, tokių kaip mažieji hipopotamai, bukasnukiai krokodilai ir gausybė primatų.
Frankfurter Rundschau
„Frankfurter Rundschau“ – dienraštis, leidžiamas Frankfurte prie Maino, Vokietijoje. Leidžiamas kiekvieną dieną, išskyrus sekmadienius, dviem regioniniais ir vienu nacionaliniu leidimais, taip pat ir skaitmenine forma. Turi internetinę versiją. Laikraščio leidėjas – „Frankfurter Rundschau“ GmbH.
Istorija
Laikraščio pirmasis leidimas išėjo 1945 m. rugpjūčio 1 d., netrukus po Antrojo pasaulinio karo pabaigos. Tai buvo pirmasis laikraštis, leistas JAV kontroliuojamoje Vokietijos teritorijoje, ir pirmasis pokario Vokietijoje. Licencija leisti laikraštį buvo patikėta pirmajai laikraščio redakcijos komandai, kurią sudarė Emil Carlebach, Hans Etzkorn, Wilhelm Karl Gerst, Otto Grossmann, Wilhelm Knothe, Paul Rodemann ir Arno Rudert, socialdemokratijos šalininkai progresyvistai, politiniai katalikai ir komunistai, buvę pasipriešinimo dalyviai, nacių koncentracijos stovyklų kaliniai ar tremtiniai. Artinantis Šaltajam karui JAV valdžia privertė visus komunistais save laikiusius narius palikti laikraščio redakciją.
FC Rot-Weiß Erfurt
Erfurto „Rot-Weiß“ – Vokietijos futbolo klubas iš Erfurto.
Bransko rajonas
Bransko rajonas  – administracinis vienetas, egzistavęs 1940–1941 m. ir 1944–1945 m. Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR teritorijoje, Balstogės srityje su centru Bransko mieste.
FC Rot-Weiß Erfurt
Istorija
Klubo ištakos siekia 1895 m., kai įkurtas kriketo klubas. Išplėtę savo interesus jie pradėjo vadintis Erfurto sporto klubu.
1904 m. prisijungė prie Verband Mitteldeutscher Ballspielvereine (Centrinės Vokietijos futbolo lygos). 1908–1909 m. komanda laimėjo lygos čempionatą ir pateko į nacionalinio turo pusfinalį, kur pralaimėjo būsimam čempionui. Nors Erfurtas sugebėjo keletą sezonų žaisti aukščiausio lygio „Gauliga Mitte“, susikūrusioje po 1933 m., apdovanojimų pelnyti nepavyko.
Bransko rajonas
Istorija
Rajonas įkurtas iš dalies 1939 m. rugsėjo pabaigoje Tarybų Sąjungos okupuotos Bielsko apskrities žemių. Rajonas egzistavo iki Vokietijos kariuomenės įsiveržimo 1941 m. birželio mėnesį. Po šio įsiveržimo rajonas buvo priskirtas vokiškajai Balstogės sričiai. Nuo 1944 m. pabaigos iki 1945 m. rugpjūčio vėl priklausė Baltarusijos TSR. 1945 m. rugpjūčio 16 d. rajonas buvo perduotas Lenkijos Liaudies Respublikai, kur pateko į naujai įkurtos Bielsko apskrities sudėtį.
FC Rot-Weiß Erfurt
1966 m. klubo įkūrimas
Rytų Vokietijos futbolas patyrė didelių pokyčių 1965 m., kai vietoje sporto klubų buvo sukurti specialūs futbolo klubai.
1966 m. SC Turbine Erfurt ir BSG Optima Erfurt futbolo komandos buvo sujungtos ir vadinosi FC Rot-Weiß Erfurt pavadinimu. Rot-Weiß reiškia dvi spalvas: raudona ir balta.
1980 m. Rot-Weiß Erfurt pasirodė Rytų Vokietijos taurės finale, tačiau pralaimėjo Carl Zeiss Jena rezultatu 1:3.
Klubas pateko į 1991–1992 m. UEFA taurės turnyrą. Jame du kartus vienodais rezultatais 1:0 nugalėjo FC Groningen (Nyderlandai) ir pateko į kitą etapą. Šešioliktfinalyje du kartus turėjo pripažinti Amsterdamo „Ajax“ (Nyderlandai) pranašumą (1-2 ir 0-3). Pralaimėję bendru dviejų rungtynių rezultatu 1:5 vokiečiai iškrito iš turnyro, o „Ajax“ futbolininkai pateko į finalą ir tapo nugalėtojais.
Susivienijus Rytų ir Vakarų Vokietijoms klubas negalėjo varžytis su „vakariečiais“ ir žaidė žemesniuose divizionuose. 2003–2004 m. sezone rungtyniavo 2. Bundeslygoje, tačiau liko paskutinis ir iškrito atgal į Regionalliga Nord (III). 2007–2008 m. Erfurtas „Regionalliga Nord“ (III) turnyre užėmė septintąją vietą. Po sezono buvo suformuota Trečioji lyga, kurioje eilė metų žaidė klubas, tačiau 2018 metais iškrito į „Regionalliga Nordost“ (IV).
2020 m. vasario 4 d. klubas nutraukė veiklą dėl finansinių sunkumų ir pasitraukė iš „Regionalliga Nordost“. Visi rezultatai buvo anuliuoti, o likusios rungtynės buvo atšauktos.
Suburta nauja komanda ir organizacija, žaidusi Oberlygoje 2020–2021 sezone.
2021–2022 m. sezone FC Rot-Weiss Erfurt tapo nugalėtojais pietiniame Oberlygos divizione. Pasibaigus pirmenybėms net 20 taškų aplenkė artimiausius savo persekiotojus VfB Krieschow ir VFC Plauen. Erfurtas laimėjo paskutines 19 sezono rungtynių iš eilės ir pasiekė naują klubo rekordą, o visose 15 namų rungtynių iškovojo pergales. Sezono pabaigoje „Steigerwald“ stadione nugalėjo Leipcigo „Inter“ triuškinančiu rezultatu 11:0.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo regioninėje lygoje, šiaurės rytų grupėje ir buvo trečioje vietoje.
Beitas (poezija)
Beitas (, arabų kalboje 'namas') – arabų, persų, urdu ir sindų poezijos metrinis vienetas. Jis atitinka poezijos eilutę. Kartais beitą neteisingai vadina kupletu, kadangi kiekvienas beitas būna cezūra padalintas į du vienodo ilgio puseilius (hemistichus). Kiekvienas puseilis turi 2, 3 ar 4 pėdas (2,3 ar 4 skiemenų), o beitas, atitinkamai – 4 (tetrametras), 6 (hegzametras) ar 8 (oktametras) pėdas.
William Alexander Clouston yra padaręs išvadą, kad ši fundamentali arabų prozodijos sąvoka kilusi beduinų ar dykumų arabų aplinkoje. Tai rodo skirtingų eilutės dalių terminija: viena pėda vadinama 'palapinės kartimi', kita – 'palapinės kuoliuku', o eilutės puseiliai pavadinti pagal palapinės „dvivėrių durų“ sąvarų pavadinimus. Be to, eilutė pavadinta beit 'namas', bet smulkesni elementai pavadinti palapinės dalių pavadinimais. Palapinę vadinti namu gali tik palapinėse gyvenę klajokliai.
Beitas gali būti atskiras eilėraštis, iš jų gali būti sudaryti rubajai, gazelės, kasidos ir kitos rytietiškos lyrikos formos.
Mažieji Liesai
Mažieji Liesai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Kriukų.
Erodas Archelajus
thumb|Erodas Archelajus 300px|thumb|Erodo Archelajaus moneta
Erodas Archelajus (23 m. pr. m. e. – 18 metai po m. e.) – Samarijos, Judėjos ir Idumėjos etnarchas (4 m. pr. m. e. – 6 metai po m. e.) – Erodo Didžiojo ir jo žmonos Maltakės sūnus.
Valdymas
Po sukilimo numalšinimo į Romą, be Archelajaus, nuvyko Erodas Antipas, taip pat ir būrys Archelajaus priešininkų, siekiantis, kad jis nepaveldėtų sosto. Tačiau imperatorius, išklausęs abi puses, sekė Erodo pavyzdžiu ir vis dėlto sostą atidavė Archelajui. Imperatorius Augustas patvirtino visą karališką galią Archelajui, išskyrus "karaliaus" titulą. Archelajus tapo etnarchu – "tautos valdytoju". Taigi, pagal Erodo paliktus nurodymus, Archelajus tapo Samarijos, Idumėjos ir Judėjos (tuo tarpu ir Jeruzalės) valdytoju.
Grįžęs kaip valdovas iš Romos, Archelajus vedė savo velionio brolio Aleksandro našlę. Dėl žiauraus elgesio su savo pavaldiniais, Augustas 6 m. e. metais ištrėmė Archelajų į Galiją, konfiskavęs jo turtą.
Tokiu būdu pasibaigė Archelajaus valdymas, o jo valdomos teritorijos tapo Romos provincija, valdoma prokuratoriaus.
Paminėjimai Biblijoje
Mato evangelijoje 2:22 pasakojama kad Juozapas ir Marija, išgirdę, jog Archelajus valdo Judėją po savo tėvo Erodo, pabūgo ten vykti. Juozapas įspėtas sapne, nukeliavo į Galilėjos sritį ir apsigyveno Nazareto mieste.
Luko evangelijoje 19:12-14 Jėzaus palyginimas greičiausiai turi omenyje valdytoją Archelajų.
Tlinkitai
Tlinkitai – indėnų atapaskų tauta, gyvenanti Šiaurės Amerikos vakarų pakrantėje, Aliaskos salose ir Britų Kolumbijos pakrantėje. Dar vadinami tlingitais, lingitais, klinkitais – šie savivardžiai reiškia „žmonės“, rusai juos vadino iš aleutų pasiskolintu žodžiu kološiai. Kalba atapaskų šeimai priklausančia tlinkitų kalba.
Tlinkitų populiacija siekia ~11 000. Kažkada jų gyvenami plotai driekėsi per visą Aleksandro salyną, žemyne gyveno iki Pakrantės kalnagūbrio ir Šv. Elijo kalnų. Dabar gyvena neribotose rezervacijomis teritorijose daugiausia pačiuose Aliaskos pietryčiuose. Skirstosi į 20 klanų.
Verčiasi daugiausia jūrine ir upine žvejyba, vandens ir sausumos gyvūnų medžiokle. Iki atvykstant europiečiams žemdirbyste nesivertė. Iš medienos gamina kanojas, totemų stulpus, indus, baldus. Dar iki atvykstant europiečiams mokėjo apdirbti geležį. Gyvenvietes stato palei upes, įlankas, fasadu į vandenį. Tarpe tlinkitų išplitę vietiniai tikėjimai, tačiau dalis rusų kolonizacijos metais priėmė stačiatikybę.
Landako regencija
Landako regencija  – regencija Indonezijos Vakarų Kalimantano provincijoje. Vakaruose ribojasi su Pontianako regencija, rytuose – su Sangau regencija, šiaurės vakaruose – su Bengkajango regencija. Administracinis centras – Ngabangas.
Užbaikalės kraštas
Užbaikalės kraštas – federacinis kraštas pietryčių Rusijoje, Sibire, pasienyje su Mongolija. Administracinis centras – Čita.
Istorija
Kraštas įkurtas 2008 m. kovo 1 d., kai Agos Buriatų autonominė apygarda ir Čitos sritis buvo sujungtos į vieną kraštą.
Geografija
Kraštas išsidėstęs Užbaikalėje. Paviršius gausiai išraižytas kalnų masyvų: Jablono, Borščiovo, Stano kalnagūbrių, Vitimo plokščiakalnio. Kalnus skiria plačios tarpukalnių įdubos. Aukštis iki 3000 m (krašto šiaurės rytuose).
Klimatas vidutinių platumų, ryškiai žemyninis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra nuo -26 °C iki -33 °C, liepos +17-21 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis nuo 300 mm pietuose iki 600 mm šiaurėje. Išplitęs amžinas įšalas.
Užbaikalės krašto upės priklauso Amūro baseinui (Šilka, Argūnė, Ononas, Ingoda), Lenos baseinui (Vitimas, Oliokma, Čara) bei Selengos baseinui (Chilokas, Čikojus). Netoli Čitos yra Ivano-Arachlėjaus ežerynas. Daugiau nei pusę krašto ploto dengia miškai, sudaryti daugiausia iš pušų, kedrų, maumedžių, beržų. Pietuose, tarpukalnių įdubose vyrauja varpinių ir bitkrėslių stepės.
Miestai
thumb|240px|Užbaikalės kraštovaizdis Didžiausi miestai ir gyvenvietės, tūkst. gyventojų):
Badeno-Viurtembergo stipendija
Badeno-Viurtembergo stipendija – Badeno-Viurtembergo žemės fondo Baden-Württemberg Stiftung stipendijų programa studentams bei absolventams studijuoti visų krypčių Badeno-Viurtembergo aukštosiose mokyklose ir profesinėse akademijose bei jų partnerėse aukštosiose mokyklose.
Stipendija skiriama mažiausiai 3 mėnėsiams, daugiausiai - 11 mėn. Undergraduate srityje nuo 500 iki 1.400 € per mėn. Graduate srityje (vyresniųjų kursų studentams, taip pat įpusėjusiems studijas, magistrantams, doktorantams) nuo 500 iki 1.400 € per mėn. Paraiškų padavimo terminas - kovo 31 d.
Vileikiai (Šiauliai)
Vileikiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 18 km į pietus nuo Šiaulių, prie kelio.
Pedro Damiano
thumb|left|200px|Knygos viršelis
Pedro Damiano (1480 m. Odemiroje – 1544 m.) – Portugalijos šachmatininkas. Jis kai kada laikomas pirmuoju neoficialiu šachmatų pasaulio čempionu. Pagal profesiją buvo vaistininkas.
Šachmatai
Damiano parašė vieną pirmųjų knygų apie šachmatus Europoje Questo libro e da imparare giocare a scachi et de li partiti. 1512 m. ji buvo išleista Romoje. Joje Damiano aprašė žaidimo taisykles, strategiją, šachmatų uždavinius (žr. diagramas) ir kelių debiutų analizę.
Debiutų analizėje Damiano siūlo po 1.e4 e5 2.Žf3 žaisti 2…Žc6, o 2…d6 (dabar – Filidoro gynyba) yra silpnesnis atsakymas (Vėliau Ruy Lopez de Segura pasisakė priešingai). Damiano sakė, jog atsakymas 2…f6 yra blogiausia gynyba (aišku, ėjimai 2…Vh4?? ar 2…Vg5?? yra dar blogesni), bet vėliau debiutas 1.e4 e5 2.Žf3 f6 ironiškai buvo pavadintas Damiano gynyba. Damiano sakė, jog vieninteliai geri pirmieji ėjimai yra 1.e4 ir 1.d4, o 1.e4 – geresnis. Damiano taip pat studijavo itališkąją partiją, rusiškąją partiją ir priimtą valdovės gambitą.
Sibiro gubernija
Istorija
Nuo 1637 m. Sibiro žemės buvo pavaldžios Sibiro prikazui, į kurio sudėtį įėjo ujezdai, valdomi vaivadų, taip pat – valsčiai ir stanai. 1708 m. gruodžio 18 d. Petras I, vykdydamas administracinę reformą, įkūrė Sibiro guberniją. Iki reformos tai buvo Tobolsko ir kt. razriadai (разряд) – stambūs teritoriniai vienetai, apjungiantys po kelis ujezdus.
Sibiro carystė
thumb|left|140px|Sibiro carystės moneta. 1777 m.
Sibiro herbas
1710 m. pagamintas Sibiro gubernijos antspaudas su jos trijų provincijų emblemomis. Heraldinę formą Sibiro emblema įgijo 1722 m. Nuo šio laiko iki pat 1917 m. Sibiro carystės herbas buvo vaizduojamas ant valstybinio Rusijos imperijos herbo.
Gineikonys (Lielionys)
Gineikonys – buvęs kaimas Prienų rajono savivaldybėje (ID 14913), į rytus nuo didesnio Gineikonių kaimo (ID 14912).
Neseberas
Neseberas − miestas rytų Bulgarijoje, prie Juodosios jūros, 37 km į šiaurės rytus nuo Burgaso. Tai vienas seniausių Europos miestų. Mieste išliko helenistinio laikotarpio nekropolis, kuriame rasta daug keramikos, aukso papuošalų, antkapinių marmuro plytų su reljefais. Yra antikinių pastatų sienų, vidurinių amžių įtvirtinimų; senosios metropolijos bazilikos (VI a.) griuvėsiai. Daug cerkvių: Šv. Jono Krikštytojo, Šv. Stepono, Šv. Mykolo ir Gabrieliaus, Šv. Teodoro.
1956 m. Neseberas paskelbtas miestu muziejumi. 1983 m. įrašytas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Istorija
Neseberą įkūrė graikai VI a. pr. m. e. trakų gyvenvietės vietoje. Buvo prekybos ir amatų centras.
Iki 1934 m. miestas buvo vadinamas Mesembrija. Jis įsikūręs 850 m ilgio ir 300 m pločio pusiasalyje, kurį su žemynu jungia siauras sausumos ruožas.
Limbiatė
Limbiatė – miestas Italijoje, Lombardijoje, Moncos ir Briancos provincijoje. Miestas yra 15 km į šiaurę nuo Milano.
Jungtinių Valstijų valstybės departamentas
JAV valstybės departamentas, dažnai vadinamas tiesiog valstybės departamentu – JAV federalinis vykdomosios valdžios departamentas, patariantis JAV prezidentui užsienio politikos klausimais ir atstovaujantis šaliai tarptautiniuose reikaluose. JAV valstybės departamentas prilygsta užsienio reikalų ministerijai kitose šalyse. Departamentas buvo sukurtas 1789 metais - tai buvo pirmasis susikūrusios valstybės vykdomosios valdžios departamentas.
Į valstybės departamento kompetencijas įeina JAV užsienio reikalų politikos įgyvendinimas, šalies diplomatinių atstovybių užsienyje valdymas, derybos dėl sutarčių ir susitarimų su užsienio subjektais bei JAV atstovavimas Jungtinių Tautų Organizacijoje. Departamentui vadovauja valstybės sekretorius, atitinkantis užsienio reikalų ministro postą kitose šalyse. Valstybės departamento sekretorių pritarus Senatui skiria JAV prezidentas.
Danuta Wałęsa
thumb| Danuta Wałęsa
Biografija
1969 m. rugsėjo 8 d. – išteka už „Solidarumo“ pirmininko Lecho Valensos.
1983 m. – važiuoja į Oslą, Norvegiją atsiimti vyro gautą Nobelio taikos premiją.
Vaikai
Danuta ir Lechas Valensos turi aštuonis vaikus:
Ankštakiai
Ankštakiai – kaimas pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Kretingos.