cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kongo Demokratinės Respublikos transportas
Geležinkeliai
miniatiūra|dešinėje 2002 m. šalyje buvo 5138 km geležinkelio linijų.
Jūrų transportas
15 000 km upių yra laivuojamos. Pagrindinis uostas yra Matadis.
Oro transportas
Susisiekimas oru yra svarbus šaliai. Kongo Demokratinė Respublika turi 5 tarptautinius oro uostus. Ndžilio (Kinšasoje), Luano (Lubumbašyje), Bukavėje, Gomoje, Kisanganyje. 2002 m. šalyje buvo 232 oro uostai, aerodromai. Iš jų 24 turėjo grįstus takus. 1961 m. įkurtos valstybinės „Air Zaïre“ oro linijos skraido į Europą, Afriką ir tiekia vietinius skrydžius.
Didžiagalvis vėžlys
Didžiagalvis vėžlys (Platysternon megacephalum) – nedidelis gėlavandenis vėžlys. Vienintelė rūšis iš to paties pavadinimo šeimos.
Išorinės savybės
Šarvo ilgis gali siekti iki 20 cm. Galva neproporcingai didelė, viršuje padengta apsauginiu šydu. Kaklas yra ilgas ir judrus, bet dėl galvos dydžio, jis negali pasislėpti po šarvu. Viršutinis žandikaulis turi aštrų, žemyn nukreiptą „snapą“. Šarvas paplokščias, galūnės ir labai ilga uodega negali pilnai pasislėpti po šarvu, todėl išorinės galūnių ir uodegos dalys padengtos stambiais kauliniais skydeliais. Pirštai turi trumpus ir stiprius nagus, bet neturi jungiamosios plėvės.
Paplitimas
Paplitęs pietinėje Kinijoje (taip pat Hainano saloje), pietiniame Mianmare, Laose, Kambodžoje, Tailande ir Vietname.
Didžiagalviai vėžliai gyvena skaidriose, greitos tėkmės ir akmenuotu dugnu upėse.
Gyvenimo būdas
Dienomis didžiagalviai vėžliai slepiasi po akmenimis ar šildosi prie pat vandens, vakare – medžioja. Maistą gaudo tiek vandenyje, tiek sausumoje. Gerai plaukia, vikriai laipioja po stačius ir akmenuotus krantus, geba įlipti į šalia upių esančius medžius. Plaukdami neretai sulenkia uodegą panašiai kaip skorpionai. Kadangi negali paslėpti galvos po šarvu, gynybai naudoja stiprius žandikaulius.
Mityba
Didžiagalviai vėžliai minta smulkia žuvimi, moliuskais, kirmėlėmis ir kitais bestuburiais.
Dauginimasis
Dauginimosi periodu patelės padeda po 2 kiaušinius.
Porūšiai
Buvo aprašyti dar du porūšiai Platysternon megacephalum tristernalis (1984) ir Platysternon megacephalum vogeli (1969), bet jie gali būti klaidingi.
Laikymas nelaisvėje
Vėžlius laiko akvaterariumuose. Vandens temperatūra turi būti 20 – 25°С šilumos, oro – 26 – 30°С. Į vandenį reikėtų talpinti akmenis ir kelmus, kurie išlenda virš vandens paviršiaus. Vėžliai ant jų užlipa arba po jais slepiasi. Taip pat reikalingos slėptuvės su plačia anga, kad vėžliai jame neužstrigtų.
Maistui naudojamos jaunos pelės, žuvų gabalėliai ir varlių mėsa.
Lubovič Vielkai
Lubovič Vielkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kliukovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietryčius nuo Kliukovo, apie 19 km į pietus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 59 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1921 m. kaime buvo 33 namai ir 252 gyventojai, iš kurių 18 žydai.
Edwige Fenech
Edvižė Fenek (, tikrasis vardas – g. 1948 m. gruodžio 24 d. Bonėje, Alžyras) – prancūzų kilmės italų modelis, aktorė ir filmų prodiuserė, populiarumą pasiekusi praeito amžiaus šeštajame – aštuntajame dešimtmečiuose, daugiausia vaidinusi giallo ar siaubo filmuose, o karjeros pradžioje – ir erotinėse juostose.
Biografija
Fenek gimė Bonėje, Alžyre, kuris tuo metu buvo Prancūzijos kolonija, maltiečio ir iš Sicilijos kilusios italės šeimoje. Po 10 metų jie persikėlė į Nicą Prancūzijoje. Čia Fenek baigė mokyklą, o sulaukusi 16, laimėjo „Miss Mannequin de la Cote d’Azur“ bei „Lady France“ grožio konkursus ir netruko tapti populiariu foto modeliu. Po kurio laiko mergina atkreipė į save kino kūrėjų dėmesį ir, būdama 19, debiutavo kaip aktorė. Tuo metu ji pakeitė savo pavardę iš Sfenek, kad būtų lengviau tarti ir dar kurį laiką derino modelio bei aktorės darbą, kol galiausiai nusprendė pasirinkti kiną.
Debiutinis filmas „All Toutes folles de lui“ (1967 m.) buvo primityvi režisieriaus Norberto Carbonnaux komedija ir nors Fenek vaidino vos vienoje scenoje, į ją netruko atkreipti dėmesį kiti režisieriai. Dar daugiau populiarumo juodaplaukei gražuolei suteikė jos dalyvavimas „Ledi Europa“ grožio konkurse, kuriame ji, tiesa, liko be titulų, bet susipažino su italu kino agentu, kuris pakvietė ją į Romą. 1968 m. pasirodė filmas „Samoa, džiunglių karalienė“, kuriame Fenek atliko pagrindinį vaidmenį, o sulaukusi daugiau pasiūlymų vaidinti, persikėlė gyventi į Italiją.
Savinios regionas
Savinios regionas  – Slovėnijos statistinis regionas, esantis šalies centre. Didžiausias miestas – Celė. Pavadintas pagal Savinios upę. Regiono plotas – 2 384 km².
Edwige Fenech
Biografija
Keletą metų ji vaidino eilėje nuotykinių, giallo ir erotinių filmų ir tapo populiaria bei žinoma šių žanrų aktore Italijoje, Prancūzijoje bei Vakarų Vokietijoje.
Savinios regionas
Geografija
Savinios regionas apima: Braslovčės, Celės, Dobės, Dobrnos, Gornio Grad, Kozės, Laško, Lubno, Lučės, Mozirės, Nazarės, Podčetrteko, Polzelos, Preboldo, Rogaška Slatinos, Rogateco, Šenturo, Slovenske Konico, Šmarė pri Jelšaho, Šmartno ob Pakio, Solčavos, Šoštano, Štorės, Taboro, Velenės, Vitanės, Voniko, Vransko, Žaleco ir Zrečės savivaldybes. Iki 2014 m. sausio Bistrica ob Sotlio ir Radečės savivaldybės priklausė Savinios regionui, dabar Žemutinės Savos regiono sudėtyje.
Edwige Fenech
Biografija
Aštuntajame dešimtmetyje Fenek ėmė filmuotis režisieriaus Sergio Martino filmuose. Pirmasis jų bendras darbas buvo juosta „Keistas ponios Vord įprotis“, gausi erotinių bei prievartos scenų, o 1978 m. karinėje dramoje „Didysis mūšis“ Fenek vaidino kartu su tokiomis žvaigždėmis kaip Henry Fonda, Giuliano Gemma, Stacy Keach, John Houston ir Orson Welles.
1980-asiais aktorė dažniausiai vaidino kriminalinėse juostose ir komedijose, kurių žymiausia yra 1981 m. sukurtas filmas „Tūzas“, kuriame Fenek partneriu buvo garsus italų aktorius bei dainininkas Adriano Celentano. Vėliau ji vis dažniau ėmė rinktis televizijos filmus bei serialus, buvo keleto TV laidų vedėja kartu su Barbara Bouchet. Netrukus Fenek su sūnumi įkūrė prodiuserių kompaniją „Immagine E Cinema SRL“, kuri sukūrė keliolika serialų Italijos televizijai. 1991 m. aktorė kartu su Andrea Occhipinti buvo Sanremo muzikos festivalio vedėja.
Vis rečiau besirodydama ekrane, Fenek daug dėmesio skyrė prodiuserės veiklai. 2004 m. ji prodiusavo juostą „The Merchant of Venice“, kurioje vaidino Al Pacino. Vienas paskutiniųjų jos pasirodymų kine buvo 2007 m. siaubo filme „Hostelis 2“, į kurį buvo pakviesta vieno iš filmų prodiuserio Kventino Tarantino, kuris prisipažino esantis jos filmų gerbėjas. 2009 m. Tarantino, pagerbdamas Edvigę Fenek, savo filme „Negarbingi šunsnukiai“ vienam iš personažų davė generolo Ed Fenech vardą (aktorius Mike Myers).
2012 m. Fenek Italijos televizijos filme „Kapitono duktė“ atliko Rusijos imperatorienės Jekaterinos II vaidmenį.
Asmeninis gyvenimas
1971 m. Fenek susilaukė sūnaus Edwino su italų aktoriumi Fabio Testi. Vėliau buvo ilgus metus siejama su prodiuseriu Luciano Martino, kurio brolio Sergio Martino filmuose aktorė dažnai vaidino.
1990 – asiais Fenek buvo susižadėjusi su verslininku ir aristokratu Luca di Montezmolo, buvusiu „Ferrari“ vadovu bei 1990 m. Pasaulio futbolo čempionato organizacinio komiteto vadovu. Sklandė gandai, kad jiedu buvo susituokę, tačiau 2000 m. Montezmolo oficialiai vedė kitą moterį.
Plakatas
thumb|Dail. [[Henri de Toulouse-Lautrec plakatas, Moulin Rouge – La Goulue (1891)]] thumb|2003 m. plakatams skirtas Lietuvos pašto ženklas Plakatas – didelio formato spaudos lakštas su tekstu ir vaizdu leidžiamas agitaciniais, reklaminiais, informaciniais arba mokymo tikslais.
Kaip taikomosios grafikos kūrinys turi atitikti šiuos reikalavimus: būti matomas iš didelio atstumo, būti lengvai suprantamas žiūrovui.
Plakato kompoziciją sudaro vaizdiniai elementai, trumpas, kartais kelių rūšių šrifto tekstas. Plakato originalas kuriamas grafikos, tapybos, fotografijos priemonėmis, po to dauginamas spaustuvėje. Dažniausiai būdinga vaizdo lakoniškumas, dekoratyvas, simbolika, ryškios spalvos, raiškus šriftas, didelis formatas. Pagal tematiką plakatas būna visuomeninis, kultūrinis, politinis, reklaminis.
Plakato užuomazgos atsirado XVI a. Vokietijoje. Plakatas susiformavo iš afišos XIX a. II pus. Prancūzija, Vokietijoje. Lietuvoje plakatus imta kurti XX a.
FK Elfa Vilnius
Vilniaus „Elfa“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.
Istorija
Komanda įkurta prie Vilniaus elektrotechnikos gamyklos „Elfa“, įsteigtos 1940 m. 1953 m. komanda perėmė „Saliuto“ vietą ir jose žaidė su pertraukomis iki 1976 metų.
FSK Anykščiai
miniatiūra|250px|right|Anykščių stadionas Anykščių FSK – Lietuvos futbolo klubas iš Anykščių.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose apie futbolą Anykščiuose užsiminta 1931 m., kai draugiškas rungtynes žaidė Anykščių ir Utenos futbolo rinktinės. Pokario metais vienos iš pirmųjų futbolo rungtynių įvyko 1950 m. rugpjūčio 31 d. tarp Anykščių gimnazijos ir klubo „Skaitykla“ komandų.
1954 m. buvo sudaryta Anykščių „Žalgirio“ futbolo vienuolikė (kiek vėliau pavadinimas bus keičiamas į „Spartaką“, „Nemuną“, „Puntuką“, „Vairą“, „Melioratorių“, „Anykštą“ ir kt.). Vienu metu Anykščiuose buvo net dvi komandos; „Anykščių vynas“ ir „Autotransportas“. Nepaisant sunkių pokario metų, sovietinės okupacijos, miesto stadionas „lūždavo“ nuo šios sporto šakos gerbėjų. Futbolo entuziasto R. Augustino iniciatyva XX a. 7-ajame dešimtmetyje suburta ir moterų futbolo komanda. 8-ajame dešimtmetyje į Anykščius atvykus V.Burauskui, susidomėjimas futbolu smarkiai išaugo. Anykštėnų komandos yra dalyvavusios „Nemuno“ draugijos finaliniuose etapuose ir ne kartą yra tapusios jų prizininkais. Tais laikais futbolu daugiausia rūpinosi tuometinis Anykščių „Nemuno“ draugijos pirmininkas K. Burneikis.
Futbolo entuziastų dėka 1996 m. buvo įkurtas dabartinis futbolo sporto klubas Anykščiai. Be tuometinės rajono valdžios ir IĮ „Tauras“ direktoriaus Kęstučio Pakelčio pagalbos sunku būtų įsivaizduoti futbolo atgimimą šiame krašte. Rezultatų ilgai laukti nereikėjo. Jau 1998 m. anykštėnai iškovojo pirmąją vietą II lygos „Rytų“ zonoje ir iškopė į LFF I lygą, kur žaidė iki 2000 m. rudens. 2006 m. klubas vėl laimėjo II lygą ir I lygoje žaidė 2007 ir 2008 m., tačiau po to iškart iškrito ne į II lygą, bet į III lygą, kur žaidžia ir dabar. 2010 m. komanda laimėjo III lygos Utenos zonos pirmenybes, tačiau į II lygą nepateko. 2017 m. tapo III lygos, Utenos regiono nugalėtojais.
Mohsen Torky
Mohsenas Torky (g. 1973 m. liepos 11 d.) – FIFA tarptautinės kategorijos futbolo teisėjas iš Irano.
FSK Anykščiai
Istorija
2018 m. pirmenybėse dalyvavo vos keturios komandos. Pirmame etape komandos susitiko po du kartus, namie ir išvykoje. Po pirmojo etapo anykštėnai buvo antri. Pusfinalio rungtynėse Anykščiuose po pagrindinio laiko buvo lygus rezultatas 1-1. Pratęsimo metu visaginiečiai įrodė savo pranašumą ir nugalėjo Anykščių ekipą rezultatu 4-2, bei pateko į finalą. Rungtynėse dėl trečios vietos anykštėnai pralaimėjo kupiškiečiams 1-2 ir liko be medalių.
Spalvinė gama
Žalia ir geltona spalvos.
Mohsen Torky
Irano pirmojoje lygoje Torky padėjo teisėjauti 2000 m., o po 3 metų tapo FIFA kategorijos teisėju. Nuo 2007 m. teisėjauja AFC Čempionų lygos varžybose.
2008–2009 m. jis teisėjavo atrankos į 2010 m. pasaulio čempionatą varžybose. 2009 m. tapo pirmuoju po 14 metų Irano teisėju, teisėjavusiu Tehrano derbyje tarp Esteghlal Tehran FC ir Persepolis FC. 2011 m. pakviestas teisėjauti AFC Azijos taurėje, kur debiutavo varžybose Japonija-Sirija parodydamas dvi raudonas korteles ir paskirdamas du 11 m baudinius.
Šiaulių rajono savivaldybės taryba 2011–2015 m.
Šiaulių rajono savivaldybės taryba – Lietuvos Respublikos Šiaulių rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta ketveriems metams savivaldybių rinkimuose, vykusiuose 2011 m. vasario 27 d. 1994 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo Nr. I-532 2010 m. liepos 20 d. redakcijos nustatyta tvarka daugiamandatėje rinkimų apygardoje, remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema, pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus.
Rinkimų rezultatai
Rinkimuose dalyviai gavo vietų:
Veikla
Pirmasis savivaldybės tarybos posėdis įvyko 2011 m. balandžio 12 d. Savivaldybės meru 17 balsų išrinktas Algimantas Gaubas. Mero pavaduotoju, surinkęs 25 balsų, paskirtas Antanas Bezaras. Administracijos direktoriumi paskirtas Kęstutis Lukšas.
FK Futera Klaipėda
Klaipėdos „Futera“ – Lietuvos futbolo klubas iš Klaipėdos.
Fašizmas
thumb|[[Benitas Musolinis (kairėje) ir Adolfas Hitleris (dešinėje) – fašistinės Italijos ir nacistinės Vokietijos lyderiai.]] miniatiūra|Giovanni Gentile – italų filosofas ir teoretikas, fašizmo ideologijos pradininkas. Fašizmas ( < fascio – ‘sąjunga’, ‘ryšulys’) – autoritarinė politinė sistema, besiremianti diktatūrine galia, šovinizmu, opozicinės veiklos slopinimu, stipriu visuomenės ir ekonomikos suvaržymu, kuri iškilo XX a. Europoje. Politiniame spektre fašizmą dažniausia priimta laikyti radikalia politine dešine. Fašizmu taip pat vadinama parlamentinei demokratijai ir tradiciniam liberalizmui priešiška politinė ideologija, neigianti Švietimo epochoje susiformavusius individualizmo idealus. Po Pirmojo pasaulinio karo dėl specifinių ekonominių ir istorinių aplinkybių fašistinis režimas susiformavo Italijoje, o 4 deš. Trečiajame reiche įsitvirtino fašizmui giminingas nacizmas.
FK Futera Klaipėda
Istorija
Klubo komanda 2008 m. balandžio 27 d. debiutavo Klaipėdos SFL lygos A divizione. Tačiau klubo branduolys susikūrė dar 2005 metais.
Fašizmas
Siaurąja prasme fašizmu vadinama tik Italijos politinė sistema valdant B. Musoliniui, tačiau plačiąja prasme fašizmu vadinamos Italijos pavyzdžio įkvėptos politinės sistemos kitose šalyse, kurios turėjo specifinių tik tai šaliai būdingų aspektų. Ar vienas ar kitas režimas (pvz., Viši Prancūzija, Franko Ispanija) gali būti vadinamas fašistiniu yra istorikų diskusijų objektas.
Apibrėžimas ir ypatumai
Fašizmas nusakomas kaip valios triumfas prieš realybę. Jam taip pat būdingas vieno lyderio kultas, mirusiųjų garbinimas bei mitai apie buvusius ir praėjusius aukso amžiaus laikus, kuriuos sugrąžinti siūloma karu.
FK Futera Klaipėda
Salės futbolo varžybos
Salės futbolo komanda dalyvavo Klaipėdos miesto futsal varžybose.
Fašizmas
Apibrėžimas ir ypatumai
Fašizmas atmeta lygybės idealą ir vietoje jo iškelia hierarchinę tvarką, kurioje silpnesnieji yra pavaldūs stipresniesiems. Jis remia tradicines vyriškumo vertybes, moterims skiria tik motinystės vaidmenį. Ši ideologija idealizuoja praeitį, modernybę vaizduoja kaip civilizacijos dekadansą, jam būdingas lyderio kultas, uniformos, masiniai susirinkimai, cenzūra. Fašizmas taip pat atmeta poziciją, kad smurtas yra savaime blogas ir palaiko idėją, jog imperializmas, politiškai motyvuotas smurtas bei karas − tinkamos priemonės, siekiant tautinio atgimimo. Fašistai pasisako už autarkinę ekonomiką, kuri pagrįsta apdairiomis ir intervencinėmis ekonominėmis priemonėmis. Ideologijai būdingas šovinizmas ir autoritarizmas dažnai yra lydimas įsitikinimų, palaikančių rasinio tyrumo ar valdančiosios rasės sampratas. Šios idėjos skatino fašistinius režimus vykdyti asmenų grupių, laikomų nepageidautinais, masines žudynes, prievartinį sterilizavimą ar deportacijas.
Pavadinimas
Pavadinimas kilo iš itališko žodžio fascio, kuris buvo siejamas fasces lictoriae, fascijomis, Romos respublikoje naudotu valdžios simboliu. B. Musolinio grupuotės, subūrusios Pirmojo pasaulinio karo veteranus, kurie buvo nepatenkinti tvarkos trūkumu ir pasivadino Fasci di combattimento.
Po Antrojo pasaulinio karo, ypač Sovietų Sąjungoje, taip pat kairiųjų partijų ir judėjimų „fašizmo“ terminas naudojamas siekiant pažeminti politinius priešus, dažnai nieko bendro neturinčius su fašizmu. Šiais laikais kai kurie kraštutinės dešinės judėjimai (neofašistai) sieja save su fašizmo ideologija. Pavyzdžiui, italų neofašistinio judėjimo „CasaPound“ nariai vadina save „Trečiojo tūkstantmečio fašistais“.
Ideologija
Skirtingose šalyse veikiantys fašistiniai judėjimai skyrėsi savo ideologiniais pagrindais. Pavyzdžiui, A. Hitlerio Vokietijoje propaguotas antisemitizmas buvo iš pradžių neįtvirtintas B. Musolinio Italijoje. Fašistinius judėjimus vienijo grupė bruožų, kuriuos judėjimai viešai pripažindavo ir tarp kurių buvo:
Fašizmas pagal Džiovanį Džentilę
Pagal XIX–XX a. italų filosofą ir teoretiką Džiovanį Džentilę (Giovanni Gentile), fašizmas yra socializmo forma, apeliuojanti į visuomenės nacionalinį identitetą bei socialinę klasę. Ši ideologija taip pat išsiskyrė tuo, kad nematė skirtumo tarp privataus ir viešojo intereso. Anglų žurnalisto ir knygų autoriaus Nikolo Farelio teigimu (Nicholas Farrell), „Džentilė tikėjo, kad tikra valstybė – jo etninė valstybė – buvo korpusas, politinis kūnas, korporacinė valstybė, ir ši yra svarbesnė nei jos dalys, individai, kurie ją sudaro. Jeigu šalis yra stipri bei nepriklausoma, tai ir joje gyvenantys žmonės. Taigi, šalis turi daugiau teisių nei asmuo.“ Pasak pradininko, fašistinė valstybė ekonominę politiką turi įgyvendinti taip pat, kaip ir kitas gyvenimo sritis – pasitelkdama socialines ir švietimo institucijas bei politinę, ekonominę ir dvasinę tautos galią. Džentilė tikėjo, kad fašistinė valstybė yra demokratinė, nes „nacionalistinė šalis buvo aristokratinė šalis, susiformavusi iš jėgų, kurios yra paveldėtos iš jos prado. Tokia šalis yra įvertinta savųjų masių. Taigi, fašistinė valstybė yra populiari šalis ir, dėl šios priežasties, nepriekaištinga demokratinė valstybė“.
Fašizmo politinis įsitvirtinimas Italijoje
Italijoje fašistų politinis judėjimas susiformavo 1920–1923 m., vadovaujant Benito Musoliniui. Benito Musolinis su savo bendraminčiais kritikavo silpną liberalų vyriausybę, socialistus, vėliau pradėjo kovą dėl valdžios. Fašistai pasiekė, kad 1922 m. spalio 29 d. Italijos karalius pavestų Musoliniui sudaryti vyriausybę. Gyvavo iki 1945 m. (Antrojo pasaulinio karo pabaigos).
Fašizmas artimas nacionalizmui, remiasi socialdarvinizmu, linkęs iškelti tam tikrą žmonių grupę – tautą. Tauta realizuojasi per valstybę, dėl to valstybės vaidmuo taip pat sureikšminamas. Valstybė fašizmui – vientisas organizmas, pagrįstas vientisa tauta. Tautos sureikšminimas pereina į agresyvų nacionalizmą. Šalia tautos ir valstybės fašizmui būdingas trečio elemento – vado, elitinės asmenybės – sureikšminimas. Lyderis prisiima atsakomybę, todėl kiti turi aklai vykdyti jo įsakymus. Ekonomika ir visuomeninis gyvenimas organizuojamas korporaciniu principu.
Fašizmo idėjų paplitimas
Ispanijoje po teisėto demokratinio socialdemokratinių jėgų atėjimo į valdžią rinkimų keliu 1936 m. prasidėjo dešiniųjų nacionalistinių jėgų maištas, perėjęs į pilietinį karą, daugiau ar mažiau atvirą užsienio valstybių – hitlerinės Vokietijos, fašistinės Italijos, TSRS karinį kišimąsi, pasibaigęs kairiųjų jėgų pralaimėjimu ir generalisimo Franco įsitvirtinimu valdžioje daugeliui dešimtmečių. Kai kurie istorikai ir autoritarinį prezidento Antano Smetonos, simpatizavusio Musolinio idėjoms, valdymo periodą linkę vadinti fašistiniu. Tačiau, šiam režimui nebuvo būdingas lietuvių tautinio išskirtinumo akcentavimas, represijos prieš kitaminčius, lyginant su aplinkiniais kraštais buvo per menkos, užsienio politiką diktavo paskelbtas Lietuvos neutralitetas, o opozicionieriams buvo palikta tam tikra veikimo laisvė. Dėl šių priežasčių A. Smetonos režimas laikytinas autoritariniu, tačiau besiskiriančiu nuo fašizmo.
Fašizmo nusikaltimai
thumb|right|Aušvico koncentracijos stovyklos krematoriumas thumb|right|Karių, žuvusių II pasauliniame kare, kapinės
Fašistinės Italijos armija dalyvavo Antrajame pasauliniame kare ir Rytų fronte kaip nacistinės Vokietijos sąjungininkė. Fašizmo bei jam giminingo nacizmo aukomis tapo milijonai įvairių tautybių gyventojų – skaičiuojama apie 50 mln. Išskirtinis tautinės neapykantos ir pigios politinės konjunktūros padiktuotas reiškinys – Holokaustas.
Pasipriešinimas fašizmui
Fašistinė ideologija sukėlė ne tik Antrąjį pasaulinį karą, pasmerkusį pražūčiai milijonus piliečių, karą, bet ir atitinkamą pasipriešinimą. Geopolitiniame lygmenyje, TSRS susilaukė vakarų Sąjungininkų paramos ir II fronto atidarymo, pasibaigusiu nacistinės Vokietijos sutriuškinimu 1945 m. Prieš fašizmą priešinosi tiek valstybių koalicija, tiek ir pavieniai asmenys, bei pogrindinės antifašistinės organizacijos (surengusios net atentatą prieš Hitlerį), kurių daugelio veikla pasibaigė tragiškai.
Kita vertus, pasitaiko žmonių, daugiausia priklausantys jaunimo sluoksniams, kurie dėl įvairių priežasčių simpatizuoja fašizmui ir buriasi į neonacistinius sambūrius bei organizacijas. Daugelyje valstybių, tarp jų ir Lietuvoje, tautinės neapykantos, karo kurstymas yra persekiojamas įstatymu, tad šitokios grupuotės balansuoja ant teisėtumo ribos. Vokietijoje menki neonacių išpuoliai – manifestacijos, sukelia dešimteriopai didesnes, tūkstantines protesto akcijas.
Asmenybės, organizacijos
Fašizmo ar su fašizmu susijusios svarbiausios asmenybės:
Organizacijos:
Požiūriai į fašizmą, vertinimai
Marksistai pabrėžė fašizmo ryšį su kapitalizmu ir smulkiaja buržuazija. Pasak Komunistų Internacionalo 1935 m. suformuoto pareiškimo: „Fašistinė valdžia yra pačių reakcingiausių, pačių šovinistiškiausių ir pačių imperialistiškiausių finansinio kapitalizmo elementų atvira, teroristinė diktatūra“. Kominterno nuomone, intensyvėjant darbininkų judėjimams dėl savo teisių, kapitalistai griebsis teroro tam, kad apsaugotų savo nuosavybę, tačiau įprasta diktatūra tam buvo nepajėgi, todėl kapitalistai pasitelkė fašizmą, kad sunaikintų socializmą. Pasak kominterno, fašizmas rėmėsi smulkiaja buržuazija, kuri, nors ir nebuvo palanki stambiesiems kapitalistams, tačiau buvo paveikta fašistinių pažadų apsaugoti nuosavybę nuo socialistų.
Vėberininkų požiūriu, fašizmas kilo dėl perdėtai didelės įtakos, kurią visuomenėse turėjo senųjų socialinių santvarkų valdančiųjų klasių atstovai: stambieji žemvaldžiai Rytų Vokietijoje ir Po slėnyje Italijoje, latifundininkai Ispanijoje ir karinė aristokratija Japonijoje. Kadangi šiose šalyse neįvyko visavertės buržuazinės liberaliosios revoliucijos, todėl senųjų santvarkų atstovai išsaugojo įtaką ir rėmė nacionalistinius judėjimus, kad apsaugotų savo interesus, skatino reakcingas ideologijas ir pasipriešinimą socializmui. Tokiu būdu fašizmas jiems tarnavo kaip antimodernistinė ideologija, kuri juos suvienijo su smulkiaja buržuazija ir valstietija, sluoksniais, taip pat reakcingai nusiteikusiais modernizmo atžvilgiu.
Ernst Nolte apibūdino fašizmą „pasipriešinimu transcendencijai“. Dėl to „transcendencija“ suprantama dvilypiai: žmogaus siekis progresuoti, emancipuotis („praktinė transcendencija“) ir siekis išsaugoti išganymo idėją per tikėjimą Dievu ir anapusiniu pasauliu („teorinė transcendencija“). Tokiu būdu E. Noltė vertino fašizmą ir kaip antimodernistinį, ir kaip antitradicionalistinį judėjimą. E. Noltė vertino fašizmą kaip charakteringą tarpukario Europos epochos reiškinį, visų pirma atmetantį komunizmą, tačiau keliantį pavojų ir buržuazijai.
Roger Griffin tvirtino, kad fašizmas geriausiai suprantamas kaip „politinės ideologijos rūšis, kurios mitinis pagrindas savo įvairiais pavidalais yra palingenetinė populistinio ultranacionalizmo forma“. Šiuo požiūriu „palingenetinis“ suprantamas kaip atsinaujinimas, tad fašizmas yra nacionalizmo forma, apibūdinanti naciją dekadentinėje būsenoje ir reikalaujanti atsinaujinimo nacionalistinės revoliucijos keliu.
Pasak Emilio Gentile, fašistinė ideologija atitiko sekuliariąją religiją. Pasak jo, modernizmas naikino tradicinę religiją, kartu nuvertindamas žmogaus siekį tikėti. Fašizmas šį siekį patenkino sakralizuodamas partiją, valstybę ir lyderį. Tokiu būdu fašizmas įvedė savus savotiškus ritualus, kanoninius tekstus ir dvasininkus bei siekė sukurti „fašistinį žmogų“, kuris būtų atsidavęs fašizmui.
Mikoyan-Gurevich MiG-1
MiG-1 (rus. МиГ-1) – Tarybų Sąjungos naikintuvas, gamintas ir naudotas Antrojo pasaulinio karo metu.
Istorija
Projektavimo darbai pradėti 1939 m. lapkričio 25 d. Projekto kodinis pavadinimas – I-200. Didelis dėmesys buvo skirtas aerodinamikai. Naikintuvui buvo keliami dideli reikalavimai: greitis apie 670 km/h 7 000 m aukštyje, pakilimo greitis iki 5 000 m mažiau nei per 5 minutes, iki 7 000 m – mažiau nei per 7 minutes, skrydžio nuotolis ne mažesnis nei 500 km. Taip pat jį buvo nuspręsta daryti universalų: prikabinus bombas panaudoti kaip smogiamąjį, o pakabinus papildomą baką kaip lydintįjį naikintuvą.
1939 m. gruodžio 25 d. buvo patvirtintas naikintuvo maketas. Sutelkus specialistų pajėgas gamykla Nr. 1 pagamino pirmąjį naikintuvo pavyzdį, kuris 1940 m. gruodžio 25 d. buvo patvirtintas kaip tinkamas. Naikintuvas pradėtas gaminti serijiniu būdu.
1940 m. rugpjūčio 18 d. naikintuvas buvo pristatytas apžiūrai Tušino aerodrome. Tais metais viso buvo pagaminta apie 100-as MiG-1 naikintuvų. 1941 m. šie naikintuvai pradėti tiekti karinėms oro pajėgoms. Pirmuosius MiG-1 gavo 31-asis inžinerinis aviacijos pulkas Kaune ir 41-asis inžinerinis aviacijos pulkas (Bialystoke).
Šalys naudotojos
MiG-1 naudojo tik Tarybų Sąjungos karinės oro pajėgos (KOP).
Ginkluotė
Naikintuvas MiG-1 buvo ginkluotas viena BS patranka (kalibras 12.7 mm) ir dviem ŠKAS kulkosvaidžiais (kalibras 7.62 mm).
Vilius Antanas Geleževičius
Vilius Antanas Geleževičius (g. 1941 m. lapkričio 24 d. Baltakarčiuose, Užpalių valsčiuje) – Lietuvos inžinierius elektromechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1964 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1997 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Nuo 1964 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1973–1983 m. – Elektros pavarų katedros vedėjas. Nuo 1998 m. profesorius. 1977 m. stažavo Nansi elektrotechnikos ir mechanikos aukštojoje mokykloje Prancūzijoje.
Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš elektromechaninių sistemų kompiuterinio valdymo. Sukūrė automatinių kompiuterinių elektrografinių paviršių kokybės tyrimo sistemų. 12 išradimų autorius.
Julionys
Julionys – kaimas Visagino savivaldybėje, 6 km nuo Rimšės.
Istorija
XX a. pr. pateko į Novoaleksandrovsko apskritį, Rimšės valsčių. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai, Naugarduko Vaivaldijai (nuo 1926 m. – Vilniaus vaivadijai), Breslaujos apskričiai, Rimšės valsčiui.
1921 m. Lenkijos gyventojų surašymo duomenimis čia gyveno 29 žmonės, 10 lenkų ir 19 lietuvių, visi – katalikai. Tuo metu kaime buvo 6 namai. 1931 metais namų skaičius padidėjo iki 8, o kaime gyveno 41 žmogus.
Nuo 2003 m. priklauso Visagino savivaldybei.
Luno formulė
Luno formulė – algoritmas, leidžiantis paprastai patikrinti, ar identifikacinis numeris (mokėjimo kortelės, socialinio draudimo) teisingas. Algoritmas pagrindinis privalumas – labai greit patikrinama, ar vedant kortelės numerį nėra smulkios klaidos, taip pat atmetami dauguma atsitiktinai sugalvotų numerių.
Algoritmas sugalvotas amerikiečių matematikų XX a. septintajame dešimtmetyje.
Formulė:
4 9  9  2  7  3  9  8  7  1  6     x2    x2    x2    x2    x2  - 18   4     6     16    2 -  4  9  9  4  7  6  9  7  7  2  6
4 +9 + 9 + 4 + 7 + 6 + 9 + 7 + 7 + 2 + 6 = 70
Vestminsterio vienuolynas
thumb|250px|right|Abatijos vakarinis fasadas Vestminsterio vienuolynas (arba Vestminsterio abatija, ) – gotikinė katedros dydžio (ir tokia buvus 1546–1556 m.) bažnyčia Vestminsteryje, Londone, į vakarus nuo Vestminsterio rūmų. Tai tradicinė Anglijos karalių karūnavimo ir laidojimo vieta. Čia palaidota daug įžymių Anglijos žmonių, yra poetų kampelis.
Pagal tradiciją vienuolyno vietoje pirmąkart pastatyta šventovė 616 m., tada ši vieta vadinosi Tornio sala. Pasakojama, kad vieta tapo šventa, kai žvejys Temzės upėje pamatė Švento Petro viziją, kurioje jis pateisina Temzės žvejų abatui dovanotas lašišas. Šventas Dunstanas, padedamas karaliaus Edgaro 960–970 m. įkūrė ten benediktinų vienuolių bendruomenę. Akmeninė abatiją karalius Eduardas Išpažinėjas pastatė apie 1045–1050 m., kai išsirinko šią vietą savo kapui. Ji buvo pašventinta tik 1065 m. gruodžio 28 d., likus savaitei iki karaliaus mirties ir po to buvusių laidotuvių. Vestminsterio abatijoje buvo karūnuotas Edvardo įpėdinis Haroldas II.
left|thumb|Vestminsterio abatijos planas 1894 m. Abatija buvo normanų karalių karūnavimo vieta, bet nė vienas iš jų čia nebuvo palaidotas iki Henriko III, labai atsidavusio Edvardo Nuodėmklausio kultui. Jis perstatė katedrą gotikiniu stiliumi kaip šventovę Edvardo garbei ir kaip karališką kapą sau pačiam. Vestminsterio abatija vėliau turėjo didelę reikšmę Edvardo kanonizavimui. Darbai truko 1245–1517 m. ir praktiškai buvo baigti architekto Henriko Jevelės (Henry Yevele) valdant Ričardui II. 1502 m. Henrikas VII pridėjo koplyčią, skirtą Šventai Mergelei Marijai.
1535 m. Vestminsterio vienuolyno metinės pajamos buvo 2400–2800 svarų pagal Vienuolynų likvidavimą atlikusius pareigūnus ir nusileido tik Glastonburio abatijai. Henrikas VIII perėmė abatijos kontrolę 1539 m. ir suteikė jai katedros vardą 1540 m. tuo pat metu įkurdamas Vestminsterio vyskupiją. Suteikdamas abatijai katedros statusą, Henrikas VIII turėjo dingstį jos pasigailėti ir ji nebuvo sugriauta ar likviduota kaip kitos to meto abatijos. Vestminsterio abatija buvo katedra tik iki 1550 m. Posakis „apiplėšti Petrą, kad sumokėtum Pauliui“ tikriausiai atsirado tais laikais, nes pinigai, skirti abatijai, dedikuotai šventam Petrui, atiteko Švento Pauliaus katedrai.
Nikolas Havksmūras (Nicholas Hawksmoor) 1722–1745 m. pastatė du vakarinius bokštus Gotikos atgimimo stiliumi. Seras Džordžas Gilbertas Skotas XIX a. atliko perstatymą ir rekonstrukciją.
Iki XIX a. abatija buvo trečia vieta mokytis anglų kalbos Anglijoje po Oksfordo ir Kembridžo. Čia buvo išverstas Karaliaus Džeimso Biblijos pirmasis Senojo Testamento trečdalis ir Naujojo Testamento antroji pusė. XX a. čia buvo išversta Naujoji Angliška Biblija.
Kembridžšyras
Kembridžšyras  – grafystė Rytų Anglijos regione. Šiaurėje ribojasi su Linkolnšyru, šiaurės rytuose su Norfolku, rytuose su Safolku, pietuose su Eseksu ir Hartfordšyru, bei Bedfordšyro ir Nortamptonšyro grafystėmis vakaruose. Administracinis centras – Kembridžas.
Šiuolaikinis Kembridžšyras buvo sudarytas iš Kembridžšyro ir Hantingdonšyro istorinių grafysčių.
Dideli grafystės plotai yra žemumoje. Holme Fen vieta yra JK žemiausias fizinis taškas 2,75 m žemiau jūros lygio. Aukščiausia vieta Great Chishill kaime – 146 m virš jūros lygio.
Rajonai
Grafystė yra padalinta į septynis rajonus:
Vadovas (Seinai)
Istorija
Leido Kazimieras Prapuolenis, finansavo Šv. Kazimiero draugija. Spausdino Laukaičio ir kt. bendrovės spaustuvė Seinuose. Išėjo 76 numeriai.
Spausdino vyskupijų nurodymus, sprendimus, įvairiems atvejams skirtus pamokslus, žymių teologų kalbas, straipsnius religijos klausimais, maldas, svarstė kalbos dalykus ir kt.
Kembridžšyras
Miestai
Didžiausi Kembridžšyro miestai pagal gyventojų skaičių:
Vadovas (Seinai)
Istorija
Bendradarbiavo Pranciškus Būčys, Blažiejus Čėsnys, Vincas Dvaranauskas, J. Galdikas, Aleksandras Grigaitis, V. Kulikauskas, Juozas Montvila, J. Narbutas, Jonas Reitelaitis, Jonas Totoraitis, Tomas Žilinskas ir kt.
Selenochlamys ysbryda
Selenochlamys ysbryda – Trigonochlamydidae šeimos šliužų rūšis.
Šliužas yra baltos spalvos, gyvena dirvožemyje. Neturi akių. Priešingai nei dauguma šliužų, Selenochlamys ysbryda minta gyvūnais – sliekais, juos nužudydamas ~0,5 mm ilgio dantimi ir iščiulpdamas aukos kūno turinį.
2007 m. atrastas ir tirtas Kardifo universiteto (Velsas) mokslininkų. Selenochlamys ysbryda giminingos rūšys gyvena Azijoje, todėl nėra žinoma kaip šios rūšies šliužai pateko į Britaniją.
Lubovič Biziai
Lubovič Biziai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kliukovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaime yra I pasaulinio karo kareivių kapinės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 9 namai ir 55 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 17 namų ir 93 gyventojai.
Melniai
Melniai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Saugėlaukio. Vakariniu kaimo pakraščiu teka Ašvinė. Kaime yra technikos paminklas  – 1897 m. pastatytas ir 1933 m. rekonstruotas vėjo malūnas. Jo aukštis siekė 12,5 m. Malūnas molinis, apkaltas lentelėmis, su technologine įranga. Malūnas sugriuvęs.
Etimologija
miniatiūra|200px|left|Malūno liekanos 2010 m.
Fiat 2
thumb|Fiat 2
Melniai
Etimologija
Tikėtina, kad vietovardis Melniai kilęs nuo čia stovėjusio malūno ( – „malūnas“).
Fiat 2
Fiat Tipo 2 – lengvasis automobilis, gamintas „Fiat“ kompanijos nuo 1910 iki 1920 metų.
Automobilyje buvo įrengtas keturių cilindrų, 2815 kub. cm apimties variklis, kurio vieno cilindro diametras siekė 80 mm, stūmoklio eiga 140 mm ir 20 a.j. galingumo prie 1800 aps./min. Suspaudimo laipsnis cilindruose buvo 4.2:1. Modeliui Tipo 2 buvo įrengta 4-ių pavarų dėžė. Didžiausias greitis buvo 70 km/val., stabdžiai buvo ant pavarų veleno, o ne ant ratų. Šasi (be kėbulo) svėrė 760 kg. Automobilyje buvo įrengti magneto žibintai.
1912 metais buvo išleistas Tipo 2B. Modeliui buvo padidintas variklio galingumas, siekęs iki 26–28 a.j. Išleista 12 487 automobilių.
Taip pat buvo leidžiamas Tipo 2B antros serijos – išleista 8862 automobiliai.
Viso, Tipo 2 ir Tipo 2B modelių automobilių, buvo išleista 22 518.
Buėja
Buėja  – miestas Kamerūno pietvakarinėje dalyje, Bonio įlankos pakrantėje, Kamerūno kalno pietiniame šlaite. Pietvakarių regiono administracinis centras. Yra oro uostas. Tekstilės, medienos apdirbimo, maisto (arbatos, aliejaus) pramonė. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (arbatmedžių auginimas). Turizmas. Veikia menų institutas, Buėjos universitetas (vienintelis anglų k. universitetas šalyje).
Dėl drėgnų oro masių, susilaikančių Kamerūno kalno šlaituose, Buėjoje iškrenta daug kritulių, mieste dažna dulksna, ilgai tvyro migla.
Istorija
Buėja įkurta bakverių žemėse. Miestas 1901–1919 m. buvo Vokiečių Kamerūno administraciniu centru, o 1949–1961 m. Pietų Kamerūno sostine.
Diemedžio ugdymo centras
thumb|right|230px|Tolumoje - mokyklos bendrabutis thumb|right|230px|Šiame pastate 1967-1989 m. buvo mokykla
Šilutės Martyno Jankaus pagrindinė mokykla
Šilutės Martyno Jankaus pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šilutėje, Sodų g. 7, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190696590. Steigėjas Šilutės rajono savivaldybės taryba.
Diemedžio ugdymo centras
"Diemedžio" ugdymo centras – pagrindinės mokyklos tipo ugdymo centras Šilutės raj., Vilkėno I kaime, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba elgesio ir emocijų sutrikimų turintiems vaikams. Įstaigos kodas 190980473. Juridinis statusas: Valstybės biudžetinė įstaiga.
Šilutės Martyno Jankaus pagrindinė mokykla
Istorija
Šilutės 3-ioji vidurinė mokykla įsteigta 1974 m. 1994 m. mokyklai suteiktas Martyno Jankaus (1858–1946) vardas. Nuo 2001 m. pagrindinė mokykla.
Diemedžio ugdymo centras
Istorija
1989 m. šalia bendrabučio pastatyta nauja mokykla. 1988 m. vasaros pabaigoje, mokytojos Reginos Serapinaitės iniciatyva, įkurta tautinių tradicijų puoselėjimo grupė „Želmenėlis“. Mokyklos pavadinimas keistas daugelį kartų - iš Švėkšnos sanatorinės mokyklos-internato į Švėkšnos sanitorinę internatinę mokyklą (1996 m.), į Švėkšnos sanatorinę mokyklą (2005 m.), į Švėkšnos specialiąją mokyklą (2011), į Švėkšnos specialiojo ugdymo centrą (2014 m.), į "Diemedžio" ugdymo centrą (2015). Nuo 2006 m. Švėkšnos sanatorinė mokykla tapo pavaldi Klaipėdos apskrities viršininko administracijai. 2006-2007 mokslo metais mokykloje mokėsi 145 mokiniai, baigė 106. Vaikai buvo atvykę iš 32 Lietuvos savivaldybių. 2008 m. birželio 20 d. Švėkšnos sanatorinėje mokykloje vyko konferencija „Sanatorinė mokykla besikeičiančioje visuomenėje“, skirta sanatorinės mokyklos 40-mečio jubiliejui paminėti.
2010-2015 m. mokykla buvo pavaldi Šilutės raj. savivaldybei, nuo 2015 m. balandžio 1 d. – LR Švietimo ir mokslo ministerijai.
Žymiausi mokytojai
Mokykloje dirbo mokytojai: Juozas Andriekus, B. Būdvytienė, Z. Kanapeckienė, Stasys Poška, Kazimieras Stirbys, D. Ūselienė, J. Vištartienė.
Atonas (Graikija)
Šventasis Atono kalnas, Autonominė monastinė Šventojo Kalno valstybė (Αὐτοδιοίκητη Μοναστικὴ Πολιτεία Ἁγίου Ὄρους) – stačiatikių vienuolių respublika, turinti autonominį statusą Graikijoje. Atonas yra to paties pavadinimo rytiniame Chalkidikės pusiasalio kyšulyje, Makedonijos regione, Centrinės Makedonijos provincijoje. 336 km² plote gyvena apie 2262 vienuoliai, vasarą dar atvyksta civilių darbininkų. Čia yra 20 rytų ortodoksų vienuolynų, kuriuose gyvena tik vyresni nei 18 metų vyrai. Sostinė – Karijos.
Pasaulio kultūros paveldas
20 stačiatikių vienuolių respublikos vienuolynų yra UNESCO Pasaulio kultūros paveldo dalis. Pirmasis vienuolynas, Didžioji Laura, buvo įkurtas Bizantijos vienuolio Atanazijaus Atonito 963 m. Tuo metu Atone jau buvo vienuolių, kurie čia gyveno asketiškomis sąlygomis, sekdami Senovės Egipto vienuolius asketus. Netrukus vienuolynus Atono kalne įkūrė bulgarų, rumunų, rusų, gruzinų ir serbų vienuoliai. Šiuo metu čia yra 20 vienuolynų, iš kurių 17 yra graikų, vienas rusų, vienas bulgarų ir vienas serbų.
Vienuoliai Atone gyvena ne tik vienuolynuose, bet ir skituose (gr. σκήτες), kurie yra priklausomi nuo vienuolynų bei neturi jokių savarankiškų teisių vienuolių respublikos valdyme.
Vienuolynų sąrašas
thumb|240px|Ksenofonto vienuolynas thumb|240px|Šv. Pantaleimono vienuolynas
Santvarka
Atono šalis oficialiai priklauso Graikijai, tačiau pagal tarptautines sutartis turi visišką savivaldą. Į Atoną galima patekti laivu per Dafnių uostą. Patekimui reikalingas specialus leidimas (graikų kalba, datos Julijaus kalendoriumi), išduodamas vienuolynų sekretoriato. Yra dviejų tipų leidimai – bendrasis (galima Atone lankytis 3 dienas ir nakvoti bet kuriame vienuolyne) ir specialusis (leidžiama lankytis sutartinį dienų skaičių, bet tik viename vienuolyne arba skite). Į Atono kalną draudžiama įžengti moterimis (nors yra buvę atvejų, kai čia slėpėsi pabėgėliai, tarp jų ir moterys).
Atone griežtai sekama bizantiškosios stačiatikybės tradicijomis, griežtai nepritariama bažnyčios reformacijai ir suartėjimui su katalikais. Vienuoliai gyvena vienuolynų „celėse“ – mažuose būstuose greta vienuolynų, su nedideliu ūkiu bei skituose – trobelėse atsiskyrėliams.
Vienuoliai verčiasi žemdirbyste, žvejyba, medžio raižyba, spirito varymu, knygryšyste, ikonografija. Pastaraisiais dešimtmečiais atsirado ir naujų verslų – taksi vairavimas, turizmas, automobilių remontas, kompiuterių paslaugos.
Plačiausiai vartojama graikų kalba, tačiau rusų, serbų, bulgarų vienuolynuose vartojamos tų tautų kalbos bei bažnytinė slavų kalba.
Smogas
Smogas – ore tvyrančių teršalų migla, kurią galime matyti paprasta akimi. Ji panaši į rūką, bet jos fizikinė priežastis yra šviesos sklaida oro teršaluose. Dažniausiai toks „teršalų rūkas“ susidaro virš pramonės centrų, didmiesčių, kai ilgesnį laiką nepučia vėjas ir nelyja. Oro srautai atmosferos apatiniuose sluoksniuose juda horizontalia kryptimi. Tokį judėjimą sąlygoja vėjo stiprumas ir kryptis. Jei vėjas yra pakankamai didelis, teršalai nesikaupia vienoje vietoje – jie yra išsklaidomi. Kalnuotose vietovėse arba daubose vėjo įtaka yra žymiai mažesnė, todėl smogas dažniau pasitaiko virš daubose įsikūrusių didmiesčių.
Užterštame ore yra labai pavojingų junginių: anglies monoksido, azoto dioksido, sieros dioksido, smulkiųjų kietųjų dalelių, švino ir kt. Šiuos teršalus į orą išmeta automobiliai, pramonė, anglį, medieną kūrenančios elektrinės ar namai, daug teršalų į orą patenka purškiant pesticidus ir herbicidus, naudojant aliejinius bei kitus tirpikliais skiedžiamus dažus ir lakus ir t. t. Esant saulėtam orui ore esančius teršalus veikia ultravioletiniai spinduliai, dėl to vyksta įvairios fotocheminės reakcijos, kurių metu susidaro daug toksiškesni junginiai. Šis reiškinys vadinamas fotocheminiu smogu. Šių reakcijų metu susidaro ozonas, NO, aldehidai, benzenas ir kitos medžiagos. thumb|left|280px|Smogas [[Šanchajus|Šanchajuje]] Yra du smogo tipai: redukuojantis ir fotocheminis. Redukuojantis („Londono tipo“) smogas susidaro dėl nepakankamo sudeginimo, rūko ir žemų temperatūrų ir turi daug smulkių dalelių ir sieros dioksido. Fotocheminį („Los Andželo tipo“) smogą sudaro didelės ozono, azoto oksido ir angliavandenių koncentracijos. Susiformuoja dėl eismo taršos ir reakcijos su saulės šviesa. Susidaro kenksmingas dujų ir aerozolių junginys.
Pietryčių lyguma
thumb|300px|[[Lietuva|Lietuvos fizinės geografijos žemėlapis]] Pietryčių lyguma – smėlėta lyguma Lietuvos pietryčiuose.
Pietryčių lyguma eina ruožu nuo Ignalinos į pietvakarius per Pabradę, Nemenčinę, Vilnių, Varėną, Kapčiamiestį, pereina į Baltarusiją ir Lenkiją.
Pietryčių lyguma yra tarp Baltijos, Švenčionių, Ašmenos, Gardino aukštumų ir Lydos plynaukštės. Yra 4 plačios jos dalys: Žeimenos, Vilnios, Merkio vidurupio-Vokės, Merkio žemupio-Katros lygumos. Kiekvienoje jų, einant iš šiaurės vakarų į pietryčius, yra 4 paviršiaus ruožai: žvirgždinga banguota zandrinė lyguma, plokščias smėlingas senslėnis, žemyninės kopos ir limnoglacialinė lyguma.
Per pietryčių lygumą teka Žeimena, Neris, Vokė, Merkys, Nemunas, Baltoji Ančia. Yra Baltosios Vokės, Čepkelių raisto, Margių pelkės.
Apie 1/2 pietryčių lygumos teritorijos užima miškai: Ažvinčių, Labanoro, Pabradės, Lavoriškių, Rūdninkų, Dainavos, Kapčiamiesčio.
Vadovas (Čikaga)
Vadovas – JAV lietuvių mėnesinis laikraštis, leistas 1924 m. Čikagoje.
Istorija
Leido „Liaudies žinyčia“. Redaktorius Steponas Geniotis.
Kofešenkas
Kofešenkas  – rūmininko pareigybė. Kofešenkas buvo atsakingas už kavos, arbatos, karšto šokolado ir kt. gėrimų paruošimą.
Rusijos imperatoriaus dvare ši pareigybė atsirado 1738 m. Rangų lentelėje atitiko XIV klasę. Buvo pavaldus oberšenkui.
Pareigybė panaikinta 1917 m. vasario mėn.
Fiat 505
thumb|Fiat 505
Fiat 505 – lengvasis automobilis, gamintas „Fiat“ kompanijos nuo 1919 iki 1925 metų.
505 modelis techniškai panašus į 501 modelį, tačiau jo matmenys ir variklis žymiai didesni. Automobilyje buvo įrengtas 2296 kub. cm apimties, 30 a.j. galingumo variklis, kas leido išvystyti iki 80 km/val. greitį.
Viso išleista 30 428 automobiliai.
FK Panemunė Kaunas
Kauno „Panemunė“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Panemunės (Kaunas).
Istorija
Komandą sudarė SSRS desantininkų dalinio futbolininkai iš Aukštosios Panemunės. 1960 m. komanda nežaidė jokiose pirmenybėse, tačiau išbandė jėgas „Tiesos“ taurės turnyre ir jį sugebėjo laimėti.
Dudypta
Dudypta  – upė Rusijoje, Šiaurės Sibire, Krasnojarsko krašte (Taimyro dolganų–nencų rajone); Piasinos dešinysis intakas. Prasideda Dudyptos ežeryne (Makaro ežere), teka Šiaurės Sibiro žemuma. Slėnyje gausų pelkių, ežerų.
Laivuojama 150 km nuo žiočių. Dudyptoje gausu žuvies (muksunų, čyrų).
Fiat 507
Fiat 507 – lengvasis automobilis, gamintas „Fiat“ kompanijos nuo 1926 iki 1927 metų.
507 modelis techniškai rėmėsi 505 modeliu, ir skyrėsi perdirbta pakaba ir stabdžių sistema. Viso išleista 3700 automobilių.
Prienų rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.
Prienų rajono savivaldybės taryba – Prienų rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1995 m. kovo 25 d.
Teisinis pagrindas
Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Be to, 1994 m. liepos 19 d. priimtas Lietuvos Respublikos teritorijos administracinių vienetų ir jų ribų įstatymas.
Lietuvos Respublikos administraciniais vienetais tapo apskritys ir savivaldybės, gyvenamosios vietovės suskirstytos į miesto ir kaimo gyvenamąsias vietoves. Panaikintos savivaldybių pakopos, miesto gyvenamosioms vietovėms priskirti miestai, kaimo gyvenamosioms vietovėms – miesteliai ir kaimai. Savivaldybė sudaroma iš gyvenamųjų vietovių. Jos teritorija gali būti skirstoma į seniūnijų aptarnaujamas teritorijas. Iki 25 sumažintas Prienų rajono savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.
Veikla
Rajono meru išrinktas Sigitas Urbonas, jo pavaduotoju Pranas Morkūnas, vėliau Alfonsas Kazimieras Senikas. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Audrius Narvydas.
Ernestas Burtniekas
Ernestas Burtniekas (g. 1898 m. sausio 17 d. Limbažiuose – m. 1958 m. birželio 20 d.) – gydytojas terapeutas, medicinos daktaras (nuo 1949 m). Nuo 1947 m. Latvijos universiteto vidaus ligų diagnostikos ir propedeutikos katedros vedėjas. 1949 m. suteiktas profesoriaus mokslinis laipsnis. 1950 – 1958 m. Rygos medicinos instituto direktorius. Svarbiausi darbai – apie tuberkuliozę.
Sent Lusijos himnas
Sent Lusijos himnas (anglų klb. Sons and Daughters of Saint Lucia) buvo sukurtas 1967 m., o pripažintas oficialiu Sent Lusijos himnu 1979 m. Žodžius himnui sukūrė Charles Jesse, o muziką – Leton Felix Thomas.
Kigoma
Kigoma  – miestas vakarų Tanzanijoje, uostas prie Tanganikos ežero. Čia baigiasi geležinkelis, nutiestas iš Dar es Salamo 1914 metais. Laivais Kigoma susisiekia su Kongo DR ir Burundžiu. Žuvies ir maisto apdirbimo pramonė. Prekybinis centras (ryžiai, medvilnė, aliejus).
Istorija
1850–1890 m. Kigoma buvo svarbi gyvenvietė arabų ir svahilių pirkliams (ypač dramblio kaulo ir vergų pirkliams). Apie 1890 m. regioną užkariavo vokiečiai. Kurį laiką Kigoma buvo sujungta su Udžidžiu (Ujiji) į vieną miestą. 1994–1996 metais, Burundžio pilietinio karo metu, į Kigomą sparčiai kraustėsi pabėgėliai iš Burundžio.
Doiinhanono nacionalinis parkas
Doiinhanono nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas šiaurės Tailande, Čiangmajaus provincijoje, garėjantis savo kriokliais, Perke yra ir aukščiausias Tailando kalnas – Doi Inthanonas (2 576 m). Parkas pradėtas kurti 1959 m. spalio 7 d. ir užbaigtas formuoti 1978 m.
Vieta
Parkas užima 482,40 km² plotą ir įsikūręs aplink Doi Inthanono kalną, apima Maeklango (Mae Klang), Maepakongo (Mae Pakong), Maepono (Mae Pon), Maehojo (Mae Hoi), Maeja (Mae Ya), Maečaemo (Mae Chaem) ir Maekhano (Mae Khan) apylinkėse. Per parko teritoriją teka Pingas.
Kaligrafija
thumb|250px Kaligrafija ( – grožis + grapho – rašau) – dailyraštis, gražaus ir raiškaus rašymo menas.
Puošia tekstą, daro jį emocingesnį, vaizdingesnį. Svarbiausias kaligrafijos elementas – ranka rašytas arba pieštas šriftas. Kaligrafinis raštas puošiamas ornamentais, inicialais, spalvinamas.