cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Boris Tadić
Antroji kadencija (2008–2012 m.)
2009 m. balandžio mėnesį B. Tadičius paskelbė konstitucinės pataisos pasiūlymą, kuriame buvo siūloma sumažinti Nacionalinės asamblėjos narių skaičių nuo 250 iki 150. Anot Tadičiaus naujasis skaičius geriau atspindėtų šalies dydį. Jei pataisa būtų priimta, taip pat turėtų būti pakeisti įstatymai dėl partijų registravimo ir finansavimo. Taip būtų galima sujungti panašias partijas ir apriboti partijų, kurios turi mažai paramos, veiklą ir tai turėtų padėti Serbijai priartėti prie dvipartinės sistemos. Taip pat B. Tadičius pasiūlė ir kitą įstatymų pataisą, kuri pakeistų administracinį Serbijos suskirstymą, padalijant šalį į savarankiškesnius regionus ir padėtų pasiekti labiau subalansuotą regionų plėtrą. Šiuo pakeitimu Serbija būtų suskirstyta į septynis autonominius regionus. Tai būtų pakeitę tuometinę sistemą, kurioje buvo vos dvi autonominės provincijos (Voivodina ir Kosovas), o likusi Serbijos teritorijos dalis neturėjo jokios autonomijos. Vis dėlto pasiūlymai nebuvo įgyvendinti.
Vizito Serbijoje metu, 2009 m. gegužės mėnesį, Lenkijos prezidentas Lechas Kačinskis pareiškė, jog nesutinka su Lenkijos vyriausybės sprendimu pripažinti Kosovo nepriklausomybę ir kad jis, būdamas prezidentu, „palaiko Serbijos prezidento Boriso Tadičiaus vykdomą politiką“. Susitikimo metu jie taip pat aptarė energetiką, ypač Europos gamtinių dujų, gaunamų tik iš vieno šaltinio, priklausomybę ir sutarė, kad Europos Sąjungai reikia vienos bendros energetikos politikos, kuri taip pat įtrauktų ir Balkanų šalis.
thumb|left|Jungtinių Valstijų viceprezidentas [[Joe Biden|Džo Baidenas susitinka su Borisu Tadičiumi oficialaus vizito į Serbiją metu, 2009 m. gegužė]]
2012 m. rinkimai ir jų pasekmės
2012 m. balandžio 5 d. B. Tadičius tuometinei parlamento pirmininkei Slavicai Džukič Dejanovič pateikė atsistatydinimo raštą. Dejanovič buvo paskirta laikinąja Serbijos prezidente. Sprendimas atsistatydinti lėmė, jog prezidento rinkimų data sutapo su gegužės 6 d. parlamento rinkimais.
Nors šalyje kilo ginčai, ar tas pats asmuo legaliai gali tris kartus iš eilės eiti prezidento pareigas, Borisas Tadičius pralaimėjo prezidento rinkimus Serbijos progresyviųjų partijos atstovui Tomislavui Nikoličiui.
Cory Monteith
Cory Monteith (1982 m. gegužės 11 d. – 2013 m. liepos 13 d.) – Kanados aktorius, geriausiai žinomas dėl vaidmens seriale „Glee“.
Boris Tadić
2012 m. rinkimai ir jų pasekmės
Dėl sprendimo paskelbti pirmalaikius prezidento rinkimus, neturint aiškaus tikslo, ir dėl per didelio pasitikėjimo savimi, tikintis juos laimėti, B. Tadičius buvo kritikuojamas tiek partijos narių, tiek už partijos ribų. Ilgametis Belgrado meras ir vienas iš nedaugelio demokratų, kurie liko savo poste po 2012 m. rinkimų, Draganas Džilasas paskelbė, kad su B. Tadičiumi kovos dėl partijos pirmininko posto artėjančiuose partijos rinkimuose. Įvertinus situaciją paaiškėjo, kad Džilasas gaus daugumos palaikymą. Prieš rinkimus D. Džilasas ir B. Tadičius pasiekė susitarimą, pagal kurį Tadičius pasitrauks iš varžybų ir išliks partijos garbės pirmininku. Tokiu būdu Džilasas tapo pagrindiniu kandidatu į partijos pirmininko postą. 2012 m. lapkričio 25 d. Džilasas buvo išrinktas Demokratų partijos pirmininku.
Cory Monteith
Karjera
Savo, kaip aktoriaus, karjerą pradėjo 2004 m. atlikdamas epizodinį vaidmenį seriale „Stargate Atlantis“. Didžiausios sėkmės sulaukė 2009 m., atlikęs Finn Hudson vaidmenį seriale „Glee“. 2010 m. laimėjo Holivudo stiliaus apdovanojimą ir televizijos aktorių gildijos apdovanojimą.
Boris Tadić
Naujoji demokratų partija
2014 m. pradžioje Borisas Tadičius antrą kartą pralaimėjo Draganui Džilasui Demokratų partijos pirmininko rinkimuose. Po pralaimėtų partijos rinkimų B. Tadičius atsistatydino iš partijos garbės pirmininko pareigų ir paliko partiją. Kiek vėliau keletas iškilių Demokratų partijos narių taip pat pasitraukė iš partijos ir pareiškė, kad ketina sudaryti naują sąrašą artėjančiuose 2014 m. parlamento rinkimuose ir paskirti Borisą Tadičių jo lyderiu. Vis dėlto B. Tadičius suprato, jog neturi pakankamai laiko įregistruoti naujos partijos prieš rinkimus, todėl sudarė susitarimą su Serbijos žaliųjų partija ir rinkimuose dalyvavo kaip Naujoji demokratų partija-žalieji. Po parlamento rinkimų B. Tadičius ir jo bendražygiai nusprendė atsiskirti nuo Žaliųjų ir suformuoti Naująją demokratų partiją.
Koalicija su Serbijos socialistų partija
Po 2008 m. parlamento rinkimų, B. Tadičiaus vadovaujamai Demokratų partijai su Liberalais demokratais nepavyko suformuoti proeuropietiškos vyriausybės. Susidūręs su problema, kad bus suformuota euroskeptiška vyriausybė, kuriai vadovaus Vojislavo Koštunicos Serbijos demokratinė partija, Serbijos radikalų partija ir Serbijos socialistų partija, B. Tadičius pasiūlė koaliciją Serbijos socialistų partijai. 2008 m. birželio 7 d. B. Tadičius palygino Demokratų ir Serbijos socialistų partijas, sakydamas, jog abi partijos vis dar sielvartauja dėl savo buvusių partijos prezidentų Džindžičiaus ir Miloševičiaus mirčių. Jo kalba papiktino Liberalų demokratų, „Voivodinos socialdemokratų lygos“ ir Socialdemokratų sąjungos narius, kurie teigė, jog neįmanoma sulyginti Džindžičiaus ir Miloševičiaus.
Cory Monteith
Mirtis
2013 m. liepos 13 d. Cory Monteith buvo rastas negyvas savo kambaryje 21 aukšte viešbutyje „Pacific Rim Hotel“ Vankuveryje. Kūnas buvo rastas viešbučio darbuotojo apie vidurdienį vietos laiku. Skrodimas parodė, kad mirties priežastis buvo apsinuodijimas nuo heroino, sumaišyto su alkoholiu. C. Monteith kreipėsi į reabilitacijos kliniką atsikratyti priklausomybės, reabilitacijos programą baigė likus 11 savaičių iki mirties.
Boris Tadić
Koalicija su Serbijos socialistų partija
2008 m. spalio 18 d. Borisas Tadičius su Serbijos socialistų partijos pirmininku Ivica Dačičiumi pasirašė Politinio susitaikymo deklaraciją, kurioje buvo susitarta dėl tolesnės integracijos į Europos Sąjungą ir dėl derybų su Kosovu. Deklaracija buvo įvertinta kaip reabilituojanti Miloševičiaus režimą. Kiti koalicijos nariai – „G17 Plus”, „Serbijos atsinaujinimo sąjūdis“ ir „Voivodinos socialdemokratų lyga“, atsisakė pasirašyti deklaraciją.
Spaudos laisvė
Kai kurie apžvalgininkai pareiškė, jog B. Tadičiaus Demokratų partijos vadovaujama koalicinė vyriausybė įdiegė kai kuriuos žiniasklaidos kontrolės mechanizmus, kurie vėliau buvo plėtojami ir Aleksandro Vučičiaus vadovaujamos vyriausybės metu. Taip pat įvairios žiniasklaidos asociacijos kritikavo B. Tadičiaus valdančiąją koaliciją, priėmusią visuomenės informavimo įstatymą, kuriuo politinės partijos lengviau galėtų kontroliuoti žiniasklaidą.
2011 m. rugsėjo mėnesį Antikorupcijos taryba, palaikoma Lilianos Smajovič, kuri tuo metu buvo Serbijos žurnalistų asociacijos prezidentė, paskelbė ataskaitą, kurioje išsamiai aprašė spaudos laisvę šalyje nuo 2008 m. sausio iki 2010 m. birželio. Taryba padarė išvadą, jog Serbijos žiniasklaida yra stipriai veikiama politinio spaudimo, kad buvo įvesta visiška spaudos kontrolė, kad jokia žiniasklaidos rūšis nebetiekia objektyvios ir išsamios informacijos ir kad įvykiai dažniausiai būdavo cenzūruojami arba pranešama tik apie kai kuriuos iš jų. Ataskaitoje taip pat buvo paminėta, jog rinkodaros agentūroms, kurios priklausė Demokratų partijos nariams arba Boriso Tadičiaus artimiesiems, priklausė didžiausia reklaminės rinkos dalis.
2012 m. prezidento rinkimų metu apie Borisą Tadičių ir jo oponentą Tomislavą Nikoličių buvo parašyta panašus kiekis straipsnių ir parodyta reportažų. Vis dėlto, kai kurie analitikai pastebėjo, jog reportažams apie Tadičiaus kampaniją trūko analizės ir kritikos. Kai kurios žiniasklaidos priemonės, pavyzdžiui, žurnalas „NIN“ ir laikraštis „Blic“, rodė pirmenybę B. Tadičiui.
Asmeninis gyvenimas
thumb|Borisas Tadičius su žmona Tatjana ir dukra Maša Be serbų kalbos B. Tadičius laisvai kalba anglų ir prancūzų kalbomis.
XVI Europos futbolo čempionatas
miniatiūra|dešinėje|Italijos komanda po čempionato susitinka su šalies prezidentu [[Sergio Mattarella]] XVI Europos futbolo čempionatas (trumpiau Euro 2020) – šešioliktas Europos čempionatas, vykęs 2021 m. birželio 11 – liepos 11 dienomis. Tai pirmas kartas Europos futbolo čempionatų istorijoje, kuomet varžybos vyko 11 skirtingų stadionų 11 šalių. Pusfinalio ir finalo rungtynės vyko Londono Wembley stadione. Čempionais tapo Italijos futbolininkai, po baudinių serijos palaužę anglus.
Boris Tadić
Asmeninis gyvenimas
Nuo 1980 iki 1996 m. buvo vedęs žurnalistę Veselinką Zastavnikovič. Jiedu susituokė, kai B. Tadičiui buvo 22-eji. Devintajame dešimtmetyje pora aktyviai dalyvavo įvairiose socialinėse ir politinėse veiklose, įskaitant protestus ir peticijas prieš žmogaus teisių pažeidimus, o paskutiniajame dešimtmetyje įsitraukė į protestus prieš Miloševičių. Pora išsiskyrė neturėdami vaikų.
1997 m. Borisas Tadičius vedė inžinierę Tatjaną Rodič, su kuria susilaukė dviejų dukrų – Mašos ir Vanjos. Pora išsiskyrė 2019 m.
XVI Europos futbolo čempionatas
UEFA vadovai teigė, kad sprendimas varžybas rengti 12 šalių buvo priimtas norint paminėti europinio futbolo 60-metį. Šalys rengėjos nebuvo automatiškai priskirtos prie čempionato dalyvių – jos turėjo įveikti atranką. Vėliau miestų šalių skaičius sumažintas iki 11.
Boris Tadić
Asmeninis gyvenimas
B. Tadičiaus ūgis yra 188 cm.
B. Tadičiaus senelis iš motinos pusės buvo turtingas prekybininkas ir žemės savininkas, du kartus nesėkmingai bandęs tapti parlamento nariu. Jis buvo nužudytas Antrojo pasaulinio karo metu Jadovno koncentracijos stovykloje.
XVI Europos futbolo čempionatas
Čempionatas turėjo vykti 2020 m., bet dėl koronaviruso pandemijos UEFA 2020 m. kovo 17 d. sprendimu nukeltas į 2021 metus.
Boris Tadić
Padėkos ir apdovanojimai
thumb|upright|Borisas Tadičius su [[Gerhard Schröder|Gerhardu Šrioderiu „Quadriga“ apdovanojimų metu]] 2007 m. rugpjūčio 4 d. Borisui Tadičiui buvo skirta „Europos politinės kultūros premija“, kurią paskyrė „Hans Ringier“ fondas, įsikūręs Lokarne, Šveicarijoje. B. Tadičius nusprendė premiją (50 000 eurų) paaukoti gimdymo namams Gračanicoje.
XVI Europos futbolo čempionatas
Atranka
Atrankoje varžėsi 55 rinktinės.
Stadionai
12 čempionato stadionų buvo pranešti 2014 m. rugsėjo 19 d.:
Boris Tadić
Padėkos ir apdovanojimai
2008 m. rugsėjo mėnesį B. Tadičius gavo „Quadriga“ apdovanojimą – kasmetinį Vokietijos apdovanojimą, kurį remia Berlyne įsikūrusi ne pelno siekianti organizacija „Werkstatt Deutschland“. Apdovanojimas kasmet skiriamas keturiems asmenims (arba jų grupėms) už jų atsidavimą inovacijoms ir už novatorišką dvasią vykdant politinę, ekonominę ir kultūrinę veiklą. Kiti trys nugalėtojai buvo Vikipedija (kuriai atstovavo vienas iš steigėjų Džimis Veilsas), pranciškonas Ekartas Hiuflingas ir dainininkas bei žmogaus teisių aktyvistas Pyteris Gabrielis. Renginio metu B. Tadičiui buvo skirtas „Atkaklumo drąsos“ apdovanojimas. Apdovanojimą įteikė tuometinis Austrijos federacijos prezidentas Haincas Fišeris.
XVI Europos futbolo čempionatas
Sudėtys
Priešingai, nei įprasta, šiam čempionatui leista registruoti ne po 23, o po 26 žaidėjus (tarp jų – 3 vartininkai), kad į komandą įsisukus COVID-19, būtų daugiau galimybių surinkti komandą.
Taisyklių pakeitimai
2021 m. kovo 31 d. UEFA vykdomasis komitetas patvirtino naują žaidėjų keitimų tvarką – šiame čempionate buvo galima atlikti 5 žaidėjų keitimus, o pratęsime pakeisti dar vieną žaidėją. Tačiau žaidėjus buvo galima pakeisti tik 3 kartus per pagrindinį rungtynių laiką, tad norint pilnai išnaudoti taisyklę, vienu metu buvo galima keisti kelis žaidėjus.
Boris Tadić
Padėkos ir apdovanojimai
2010 m. kovo mėnesį B. Tadičius gavo „Steiger“ apdovanojimą už „pagarbą, atvirumą, žmogiškumą ir toleranciją“.
XVI Europos futbolo čempionatas
Taisyklių pakeitimai
2021 m. balandį UEFA leido čempionatui registruoti 26 žaidėju, iš kurių rungtynėm registruoti galima 23.
Pusbaubliai
Pusbaubliais vadinami kaimai:
XVI Europos futbolo čempionatas
Taisyklių pakeitimai
Kaip ir XX pasaulio futbolo čempionate, šiame turnyre buvo leidžiamos atsigaivinimo pertraukėlės.
Taisyklės dėl COVID-19 atvejų
2021 m. gegužės 4 d. UEFA patvirtino COVID-19 atvejų taisykles:
Boris Tadić
Padėkos ir apdovanojimai
2011 m. B. Tadičius laimėjo Europos Tarybos skiriamą „Šiaurės ir pietų“ premiją už jo įsipareigojimą ir veiksmus ginant žmogaus teises ir demokratiją bei stiprinant partnerystę tarp šiaurės ir pietų.
XVI Europos futbolo čempionatas
Atidarymas
Turnyro atidarymo ceremonija vyko Romos olimpiniame stadione 2021 m. birželio 11 d. Ceremonijos metu Italijos operos tenoras Andrea Bocelli atliko ariją „Nessun dorma“. Taip pat oficialią čempionato dainą „We Are the People“ atliko Martin Garrix, Bono ir The Edge. Šis pasirodymas dėl COVID-19 ribojimų stadione buvo parodytas virutaliai.
Visuomeninė padėtis
Visuomeninė padėtis (socialinis statusas) – bendra individo arba socialinės grupės padėtis visuomenėje, susijusi su jų pareigomis ir teisėmis. Socialinis statusas apima išsilavinimą, profesiją, pareigas, atliekamų darbų pobūdį, materialinę bei nacionalinę padėtį, politinę pakraipą, dalykinius ir šeimos ryšius, religiją ir kt. Socialinį statusą individas jau turi, t. y. įgauna nuo gimimo. Priskirtinis statusas apibūdinamas remiantis biologiniais veiksniais. Jį atspindi rasė, lytis, amžius ir kt., o pasiektąjį statusą individas užsitarnauja savo pastangomis, pavyzdžiui, sportininko arba tarnautojo statusą.
XVI Europos futbolo čempionatas
Čempionato apdovanojimai
Geriausias turnyro žaidėjas
Geriausiu turnyro žaidėju išrinktas Italijos rinktinė vartininkas Džianluidžis Donaruma. Jis tapo pirmuoju vartininku, tapusiu geriausiu Europos čempionato žaidėju.
Geriausias jaunasis turnyro žaidėjas
Geriausiu jaunuoju turnyro žaidėju išrinktas ispanas Pedri.
Rezultatyviausias žaidėjas
Rezultatyviausio turnyro žaidėjo apdovanojimas buvo skirtas Krištianui Ronaldui, įmušusiam 5 įvarčius ir atlikusiam rezultatyvų perdavimą.
Turnyro geriausia komanda
UEFA išrinko geriausius kiekvienos pozicijos žaidėjus ir sudarė geriausią turnyro komandą.
Krinčino herbas
Krinčino herbas – Krinčino miestelio ir seniūnijos (Pasvalio rajono savivaldybė) heraldinis atributas.
Aprašas
Herbe yra mėlyname lauke stulpo pozicijoje trys sidabrinės stilizuotos versmės. Svarstant galimus Krinčino herbo motyvus, bendru vietos gyventojų atstovų ir Lietuvos heraldikos komisijos nutarimu, nuspręsta Krinčino miestelio herbe pavaizduoti tris trykštančias sidabrines (heraldikoje sidabras reiškia vandenį) versmes. Šios versmės primena autentiškąjį miestelio pavadinimą – Paversmius, kurių vardas ir kilo nuo tų versmių, turinčių gydomųjų savybių, nes jų vanduo prisotintas sieros ir kitų mineralų, kurios ir šiandien veržiasi, mušasi iš žemės jau šimtus, o gal tūkstančius metų.
Istorija
Herbą 2012 m. spalio 26 d. patvirtino Lietuvos Respublikos Prezidentė dekretu Nr. 1K-1251. Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.
Nelygialapis papartis
Smailialapis papartis (Dryopteris expansa) – papartinių (Dryopteridaceae) šeimos daugiametis augalas.
Jo gyvenimo ciklą, kaip ir kitų sporinių induočių, sudaro dviejų kartų – sporofito (2n) ir gametofito (n) – kaita. Sporofitai kartais pasitaiko drėguose ūksminguose miškuose. Gametofitai beveik mikroskopiniai, širdiški, trumpaamžiai. Lietuvoje saugotinas, retas.
Morfologija
Lapalakštis šviesiai žalias, gležnas, maždaug tokio pat ilgio kaip lapkotis. Šakniastiebis trumpas, status arba kylantis. Lapų puokštė labai panaši į D. dilatata. Lapai 0,25-1,1 m ilgio, 0,1-0,35 m pločio, su liaukutėmis. Lapkotis apaugęs dvispalviais plėviškais žvynais, jie nuo D. dilatata šiek tiek skiriasi savo forma ir spalva. Lapalakštis plokščias, platus, šviesiai žalias. Apatinės plunksniškų skilčių poros pirmas žemutinis segmentas nusmailėjęs ir yra pusės ar daugiau nei pusės viso pirmos plunksniškos skilties ilgio. Sporos tamsiai geltonos, su smailiais kauburėliais. Induzijos su liaukutėmis.
Panaudojimas
Šaknyje yra filicino – medžiagos, paralyžiuojančios kaspinuočius ir kitus vidinius parazitus, kuri buvo naudojama vaistažolių medicinoje kaip kirminų šalinimo priemonė.
Lyderiškės
Lyderiškės – buvęs kaimas Marijampolės savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Igliškėlių.
Vladislovas Jelskis
Vladislovas Jelskis (apie 1700 – 1762) – LDK valstybinis ir karinis veikėjas. Pinsko seniūnas, pulkininkas.
Biografija
Lietuvos bajorų Jelskių giminės atstovas, herbo „Pielesz“ savininkas.
1756 metais kartu su Valkavislo seniūnu Jonu Masalskiu buvo pasiuntiniu į seimą nuo Gardino pavieto.
Šeima
Santuokoje su Elena Bžostovska turėjo sūnus: Juozapą, Pranciškų, Stanislovą, Konstantiną
Literatūra
Уладзіслаў Ельскі
Smailialapis papartis
Morfologija
Augalas iki 90 cm aukščio, su gana tankia lapų puokšte. Lapkotis žalsvas ar gelsvas, maždaug tokio pat ilgio kaip lapalakštis, apaugęs šviesiai rusvos spalvos apie 5–8 mm ilgio plėviškais žvyneliais. Lapalakštis dažniausiai žalias, tačiau saulėkaitoje išaugusių augalų gali būti ir gelsvai žalias. Lapalakštis (pagrindinė ir stambiausia lapo dalis) yra siaurai kiaušiniškas bei dukart plunksniškai suskaldytas, 2,5–4 kartus ilgesnis už plotį. Lapkotis ir laplakštis be liaukų arba su labai retomis. Lapelių skilčių danteliai su ilgu šereliu. Sporos rudos spalvos. Sorai maži, yra ant apatinės lapalakščio pusės. Induzijos mažos, lygiakraštės ir neturi liaukų. Apatinė viena arba dvi poros lapelių paprastai lieka sterilios, labiau nutolusios nuo kitų. thumb|left|260px|Lapelių skilčių danteliai
Anatomija
Šakniastiebio tarpląstelinėje ertmėje yra 80–100μm ilgio vidiniai plaukeliai. Turi stelę, kurią sudaro parenchiminė šerdis ir apytakos audiniai: vandens indai (dar vadinami mediena) ir rėtinai indai (dar vadinami karniena), juos dengia endodermis. Paparčiams būdinga diktostelė yra sifonostelijos variantas, kurioje pertrūkimai atsiranda dėl apytakos audinių atsišakojimų į lapus. Lapkotyje yra 5-11 indų kūlelių.
Gyvenimo ciklas
alt=Soros lapo apačioje|miniatiūra|Sorai lapelių apačioje Gyvenimo cikle dominuoja sporofitas. Vasarą lapalakščio apačioje esantys sorai praplyšta ir išplatina daugybę sporų, kurias išnešioja vėjas arba gyvūnai. Sporoms patekus ant substrato iš jų išauga gametofitas (polaiškis), gametofite formuojasi anteridžiai ir archegonės. Anteridžiuose formuojasi spermatozoidai kurie turi daug žiuželių, o archegonėse fomuojasi kiaušialąstės. Aplinkoje esant pakankamam drėgmės kiekiui, spermatozoidai pasiekia kiaušialąstes ir jas apvaisina, tuomet susidaro zigota. Iš zigotos (dažniausiai peržiemojus, tačiau labai priklauso nuo aplinkos sąlygų) formuojasi naujas organizmas, kuris irgi formuoja savo sporas ir ciklas kartojasi.
Paplitimas
Auga beveik visoje Europoje, Kaukaze, Viduržemio jūros srities kalnuose, Rytų Sibire Jenisiejaus rajone, Šiaurės Amerikos rytinėje dalyje. Dažniausiai auga vidutiniškai rūgščiame dirvožemyje (Elenbergo vertė pH=5).
Mykolas Juozapas Romeris
Mykolas Juozapas Romeris (, 1778 m. balandžio 14 d. Kurenecas – 1853 m. sausio 14 d. Vilnius) – Trakų apskrities žemės teismo teisėjas, Vyriausiojo Vilniaus gubernijos teismo laikinojo civilinio departamento ir Vilniaus universiteto teisinės edukacinės komisijos pirmininkas, Trakų ir Vilniaus apskričių bei Vilniaus gubernijos bajorų vadovas, Vilniaus miesto burmistras, Vilniaus labdaros draugijos vienas steigėjų, Masonų ložės „Uolusis lietuvis“ magistras, didžiosios ložės „Tobuloji vienybė“ pirmininkas, Šubravcų draugijos narys.
Biografija
Mykolas Juozapas Romeris gimė 1778 m. balandžio 14 d. Kurenece, Ašmenos paviete Stepono Dominyko ir Onos Pacaitės Romerių šeimoje. Buvo Daugirdiškių, Antazavės, Dembinos ir kitų dvarų bei namo Vilniuje savininkas, Trakų Romerių pakamorių linijos atstovas.
Kai buvo keturiolikos metų, neteko tėvo. Vaiką globojo dėdės Damazas Romeris ir Antanas Romeris. Vaikystės metus Mykolas Juozapas Romeris praleido prie Sokulkos veikusiame pensione, nuo 1789 m. – Vilniaus paapygardinėje mokykloje, kuruojamoje LDK vyriausiosios mokyklos. 1802 m. Mykolas Juozapas Romeris buvo išrinktas į Vilniaus gubernijos Vyriausiojo Teismo II departamento pirmininko pareigas, kurias ėjo iki 1814 m. Mykolas Juozapas Romeris 1807 m. įsteigė Vilniaus labdarių draugiją, buvo šios organizacijos tarybos narys ir pavaduotojas bei pirmininkas. 1812 m. Mykolas Juozapas Romeris Napoleono valdžios buvo paskirtas Vilniaus miesto burmistru, taip pat užėmė Laikinosios vyriausybės Teisingumo komiteto nario pareigas.
1812–1815 m. Mykolas Juozapas Romeris buvo Trakų apskrities bajorų maršalas, „Šubravcų“ draugijos pirmininkas, priklausė masonų ložei „Uolusis lietuvis“. 1817 m. jis buvo išrinktas Vilniaus gubernijos bajorų maršalu. 1826 m. už dalyvavimą „Patriotų“ draugijos veikloje buvo suimtas, dvejus metus kalėjo Varšuvos karmelitų vienuolyne, dar dvejus metus Sankt Peterburge, kur Romeris prarado klausą (klausa silpo ir anksčiau). 1830 m. paleistas iš kalėjimo jis sugrįžo į Lietuvą.
Tų pačių 1830 m. gruodžio mėn., prasidėjus 1831 m. sukilimui Varšuvoje, Mykolas Juozapas Romeris buvo ištremtas į Voronežą, kuriame išbuvo dvejus metus. Kartu su juo į tremtį keliavo ir šešiolikmetis sūnus Severinas. 1832 m. abu Romeriai iš tremties sugrįžo į Lietuvą, tačiau Mykolą Juozapą Romerį dar dešimt metų sekė policijos žandarmerija. . Sugrįžęs Mykolas Juozapas Romeris reguliariai dalyvavo Trakų apskrities seimeliuose. Jo namai, stovėję Bokšto gatvėje, tapo Vilniaus viešojo gyvenimo ir kultūros židiniu. Vasaras Romerių šeima dažniausiai leisdavo Dembinos dvare, kuriame buvo puoselėjamas menas ir muzika.
Mykolas Juozapas Romeris mirė 1853 m. sausio 26 d. Vilniuje. Palaidotas Romerių giminės koplyčioje Trakuose.
Šeima
1799 m. Mykolas Juozapas Romeris vedė šešiolikmetę Rachelę de Raes, Dembinos ir Kurkliškių dvarų Trakų apskrityje paveldėtoją. Romerių vyriausioji dukra Judita gimė 1800 m., mirė būdama trejų metukų. Antrasis sūnus Henrikas Romeris gimė 1803 m. vasario 7 d., 1828 m. jis nuskendo Daugirdiškių ežere. 1805 m. gimė dukra Ona Filareta, 1806 m. – sūnus Edvardas Jonas Romeris, 1814 m. – sūnus Severinas Justas Romeris, 1816 m. – sūnus Mykolas Steponas Antanas Romeris. Sibiro tremtyje pabuvo du sūnūs – Edvardas Jonas bei Severinas Justas.
Mykolo Juozapo Romerio sūnus Edvardas Jonas Romeris tapo dailininku. Jo pėdomis pasekė ir Edvardo Jono sūnūs – žymūs dailininkai Alfredas Romeris (1832–1997 m.) ir Edvardas Matas Romeris (1848–1900 m.).
Lipniškiai (Marijampolė)
Lipniškiai – buvęs kaimas Marijampolės savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Gižų.
Pusbaubliai (Akmenė)
Pusbaubliai – kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 8 km nuo Papilės.
Juodupėnų apylinkė
Juodupėnų apylinkė sovietmečiu buvo:
Pakūlingė
Pakūlingė – buvęs kaimas Marijampolės savivaldybėje, šalia Kūlingės kaimo.
Ratafija
thumb|right|200px|Ratafija Ratafija – likeris ar kordialas, pagardintas persikų ar vyšnių kauliukų branduoliais, karčiaisiais migdolais ar kitais vaisiais. Turi daug variantų. Tuo pačiu pavadinimu vadina ir karčiuosius migdolus primenančią gardinimo esenciją, ir lengvą biskvitą, ir kordialą iš išspaudų brendžio bei nefermentuotų vynuogių sulčių.
Gardinantys priedai potencialiai gali užnuodyti šį likerį, kadangi persikų ir vyšnių kauliukų branduoliai turi daug ciano vandenilio (branduoliai – apie 1,7 g branduoliui; kartieji persikai – 2,5 mg/g).
Gaminant ratafiją gali būti naudojami mažiau nuodingi pagardai – vaisiai, daržovės, šviežios žolelės. Pagrindinis receptas – butelis raudono ar balto vyno, 1/4 puodelio degtinės (fermentacijai sustabdyti), 1 puodelis supjaustytų vaisių, daržovių ar žolelių, 1/4 puodelio cukraus. Visus ingredientus sumaišyti dideliame inde ir tada išpilsčius į įvairius vyno butelius ir sandariai užkimšus laikyti šaldytuve 3–4 d. Laikomas atvėsintas.
Onuškio herbas
Onuškio herbas – Onuškio miestelio ir seniūnijos (Trakų rajono savivaldybė) heraldinis atributas.
Istorija
Herbą 2012 m. kovo 29 d. patvirtino Lietuvos Respublikos Prezidentė dekretu Nr. 1K-1013. Herbas pašventintas 2014 m. vasario 16 d. Etalono autorė – dailininkė Laima Ramonienė.
Hentai
Hentai – animė ir mangos pornografija. Terminas hentai (jap. 変態) yra skolinys iš japonų kalbos, kilęs iš trumpinio hentai seijoku (jap. 変態性欲 – „seksualinis iškrypimas“) ir įprastai yra naudojamas nenumaldomiems seksualiniems troškimams ar lytiniam aktui apibūdinti. Be animė ar mangos, hentai figūruoja ir kitose kūrybinės industrijos srityse, įskaitant meno kūrinius ar kompiuterinius žaidimus, neretai vadinamus eroge.
Hentai atsiradimą lėmė japonų kultūrinis bei istorinis požiūris į seksualumą. Tokia kūryba dažnai yra publikuojama savarankiškai ir sudaro didžiąją dalį fandomo, japoniškai vadinamo doužin (jap. 同人), darbų rinkos. Egzistuoja daugelis su hentai susijusių novelių bei požanrių, įvairiai pateikiančių sueitį ir personažų tarpusavio santykius.
Pusbėdis
Pusbėdis – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Sudeikių.
Robin Bengtsson
Robin Bengtsson (g. 1990 m. balandžio 27 d. Svenljunga, Vestra Jotalandas) – Švedijos dainininkas.
Robin Bengtsson Švedijoje išgarsėjo 2008 m. sudalyvavęs švediškoje realybės šou „Idol“ versijoje. Atlikėjas tuomet užėmė trečią vietą, tačiau jau greitai pasirašė sutartį su „Merion Music“ įrašų studija. 2016 m. debiutavo Melodifestivalen atranoje, o jo lyrinė daina „Constellation Price“ finale užėmė penktą vietą. 2017 m. su daina „I Can't Go On“ laimėjo Melodifestivalen ir tapo šalies atstovu į 2017 m. „Eurovizijos“ dainų konkursą Ukrainos sostinėje Kijeve.
Vilkaičių geomorfologinis draustinis
Vilkaičių geomorfologinis draustinis – valstybinės reikšmės saugoma gamtos teritorija Plungės rajono savivaldybėje, Žlibinų seniūnijoje. Draustinio pietinis pakraštys remiasi į kelią Kantaučiai–Vilkaičiai, šiaurėje ribojasi su Drūkčių ežeru ir Abokais. miniatiūra|200px|left|Draustinio ženklas prie medžio kryžkelėje Vilkaičiuose
Draustinis įsteigtas 1992 m. rugsėjo 24 d., siekiant išsaugoti moreninį kalvyną Žemaičių aukštumoje. Užma 846 ha plotą. Teritorija priskirta Žemaitijos nacionalinio parko direkcijai.
Draustinio kraštovaizdis atviras, jame vyrauja pievos ir ganyklos. Draustinio gyvūnija ir augalija mažai tyrinėta. Čia gyvena kelios bebrų šeimos. Iš retesnių gyvūnų užregistruota pilkoji gervė, griežlė, vapsvaėdis, juodoji meleta, paprastoji medšarkė. Auga raudonoji gegūnė.
Geologija
Draustinyje žemės paviršius unikalus tuo, kad susidarė paskutiniojo ledyno ledoskyros ruože. Pradėjęs intensyviai tirpti ir trauktis nuo iškilios Žemaičių aukštumos ledynas tarsi „perplyšo“ Telšių–Varnių ruože, kur susiformavo smėlingas Germanto ir pelkėtas Biržulio duburiai. Nuo jų į vakarus besitraukiantis Minijos liežuvis sudarė vakarinį Žemaičių aukštumos šlaitą, o Virvytės vardu vadinamas ledyno liežuvis – šiaurės rytinį.
Draustinio šiaurinėje dalyje vyrauja šiaurės vakarų pietryčių kryptimi ištįsę moreniniai gūbriai su pelkėtais pažemėjimais tarp jų. Viename jų telkšo nedidelis Endriuškos ežerėlis. Gūbriai sudėtingi, tai yra su aukštomis iš morenos arba iš žvirgždingo smėlio supiltomis kalvomis ant jų keterų. Šiaurės rytuose matomos ovalios formos kalvos, apsuptos pelkėtų duburių. Gūbriai rodo tirpusio liežuvio ilgesnio postovio ruožus. Pietinės dalies reljefas įvairiai kalvotas–daubotas.
2019 m. pasaulio moterų ledo ritulio čempionatas
2019 m. pasaulio moterų ledo ritulio čempionatas – 19-asis pasaulio moterų ledo ritulio čempionatas, kuris vyko 2019 m. balandžio 4 - balandžio 14 dienomis Espo mieste Suomijoje.
Rūta (įmonė)
UAB Rūta – viena seniausių konditerijos įmonių Lietuvoje. „Rūtos“ produkcija buvo įvertinta keturiais aukso medaliais Lietuvos žemės ūkio parodose bei dviem medaliais tarptautiniuose konkursuose Italijoje ir Anglijoje.
2019 m. pasaulio moterų ledo ritulio čempionatas
Čempionate pirmą kartą dalyvavo 10 nacionalinių rinktinių, o ne 8 kaip prieš tai vykusiuose čempionatuose.
Rūta (įmonė)
Istorija
Fabriko istorija prasidėjo 1913 m. Šiauliuose, kai Antanas Gricevičius nedideliame mediniame name įrengė karamelės virimo katilą. Pirmieji darbininkai buvo patys savininkai – A. Gricevičius ir jo žmona Juzefa. Čia buvo gaminami karameliniai saldainiai, netrukus pradėti gaminti ir šokoladiniai. Ilgainiui buvo pastatyti keli mūriniai pastatai. Tarpukario laikotarpiu fabrike jau dirbo 160 darbuotojų ir buvo gaminami 300 pavadinimų saldainiai.
1940 m. fabrikas buvo nacionalizuotas ir iki 1993 m. pabaigos veikė kaip valstybinė įmonė. Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, senieji „Rūtos“ pastatai buvo grąžinti A. Gricevičiaus įpėdiniams. 2002 m. lapkritį Antano Gricevičiaus saldainių fabrikas „Rūta“ reorganizuotas į uždarąją akcinę bendrovę „Rūta“.
Pamlinarskai
Pamlinarskai – buvęs viensėdis Marijampolės savivaldybėje, 2 km nuo Liudvinavo.
2019 m. pasaulio moterų ledo ritulio čempionatas
B grupė
Švedijos ir Prancūzijos rinktinės buvo nužemintos į žemesniąją lygą 2020 m. čempionate.
Piliuonos herbas
Piliuonos herbas – Piliuonos miestelio ir Taurakiemio seniūnijos (Kauno rajono savivaldybė) heraldinis atributas.
Aprašas
Herbe vaizduojamas sidabriniame lauke iš žalios papėdės išaugantis žalias kadagys su mėlynomis uogomis. Sidabrinis laukas heraldikoje reiškia vandenį. Taip pabrėžiama, kad vietovė yra prie vandens telkinių – Nemuno upės ir Kauno marių. Kadagiu pabrėžiamas netoliese esantis Kadagių slėnis.
Istorija
Herbą 2012 m. vasario 20 d. patvirtino Lietuvos Respublikos Prezidentė dekretu Nr. 1K-966. Etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.
Daglėjėlis
Daglėjėlis – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 5 km į pietus nuo Jūžintų, Jūžintų šile. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,42 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 99,4 m. Vakarinis ir rytinis krantai aukšti. Krantai ištisai apaugę medžiais. Iš šiaurės į pietus ežerą prateka Šventosios intakas Pašilės upelis. Į vakarus įsikūręs Kuprių kaimas. Rytiniu krantu eina riba su Rokiškio rajonu.
Wu Song
thumb|right|275px|Vu Songas užmuša žmogėdrą tigrą. Piešinys [[Vasaros rūmai|Vasaros rūmuose Pekine.]] thumb|right|275px|Vu Songo skulptūra [[Džedziangas|Džedziango provincijoje.]] Vu Songas – legendinis Kinijos liaudies pasakojimų herojus, labiausiai žinomas iš XIV a. kūrinio Vandens pakraštys. Dėl to, kad įkūnija herojišką nusikaltėlį, Vu Songas kartais vadinamas kiniškuoju Robinu Hudu.
Teigiama, kad Vu Songas gimė Šandongo provincijoje, o mirė Hangdžou mieste. Kūriniuose jis pristatomas kaip drąsus kovotojas, teisybės ieškotojas, vargšų rėmėjas, tačiau padauginantis alkoholio ir atsiduriantis už įstatymo ribų. Vieną dieną išgėręs jis įsivelia į barnį ir iki sąmonės netekimo primuša žmogų. Manydamas, kad jį užmušė, Vu Songas ima slapstytis ir susideda su plėšikų vadu Songu Dziangu, tampa jo gaujos nariu.
Pagal pasakojimus apie Vu Songą yra sukurti kino filmai, Pekino operos pasirodymai, teatro spektakliai.
MO-2 „Perkūnas"
__BETURIN__
Bielinio ąžuolas
Bielinio ąžuolas – istorijos ir kultūros paminklas Biržų rajono savivaldybėje, Purviškių kaime, įtrauktas į valstybinių botaninių gamtos paveldo objektų sąrašą.
Paminklas
thumb|left|Akmuo Jurgio Bielinio atminimui prie ąžuolo Ąžuolas 2 m skersmens ir 16 m aukščio. Knygnešio Jurgio Bielinio (1846-1918) sūnus Juozas prisimena, kaip jie su tėvu po ąžuolu buvo iškasę slėptuvę, laikę joje lietuvišką spaudą. Tokią slėptuvę turėjo ir po akmeniu už kelių dešimčių metrų nuo ąžuolo. Ąžuole yra kulkų skylių. Šnekama, kad medį apšaudę Rusijos imperijos kariuomenės kareiviai, ieškodami slaptų spaudinių.
Pūsčiai
Pūsčiai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Viešintų.
Aitvaras (sklandytuvas)
„Aitvaras" – Ukmergės sklandymo būrelio įkūrėjo Vinco Šalaviejaus konstrukcijos sklandytuvas, pastatytas 1939 m.
„Aitvaras" – medinės konstrukcijos, drobe dengtas aukštasparnis sklandytuvas. Neturėdamas paprastesnio sklandytuvo, šį orlaivį V. Šalaviejus pagamino Ukmergės sklandymo būrelio narių mokymui.
Sklandytuvas buvo skirtas pradiniam mokymui amortizatoriniu startu.
Sklandytuvas pasižymėjo neblogu pastovumu ir pavaldumu. Liudininkai teigia, kad mokiniai juo skrido apie 70 kartų kol avarijos metu jis buvo smarkiai apgadintas.
Dėl konstruktoriaus ir būrelio įkūrėjos ligos (sirgo džiova) komplikacijų 1939 m. pabaigoje, sąlygojusių jo mirtį, sklandytuvas nebuvo suremontuotas.
Apie sklandytuvo konstrukciją ir duomenis trūksta patikimų žinių. Iš vienintelės išlikusios mėgėjiškos nuotraukos aišku, kad tai buvo dviejų lonžeronų, dviem porom spyrių paremtais sparnais, iš šešiakampių rėmų sudaryto liemens sklandytuvas, visas dengtas audiniu.
Amžinai kartu
Amžinai kartu  – režisierės Linos Lužytės 2016 m. sukurtas vaidybinis filmas apie nuolatines moters pastangas sukurti idealią šeimą ir neprarasti savojo „aš“. Pasaulinė filmo premjera įvyko Karlovy Varų kino festivalyje. Filmas dalyvavo „East of the West“ konkursinėje programoje. Filmo premjera Lietuvoje – 2016 m. sausio 20 d.
Įvertinimas
Filmas atrinktas į 2016 m. Karlovi Varų kino festivalio (Čekija) „East of the West“ konkursinę programą. .
Filmas buvo nominuotas devyniose apdovanojimų „Sidabrinė gervė 2017“ kategorijose, filme vaidinusi aktorė Gabija Jaraminaitė apdovanojimuose pripažinta geriausia metų aktore.
Saločių herbas
Saločių herbas – Saločių miestelio ir seniūnijos (Pasvalio rajono savivaldybė) heraldinis atributas.
Aprašas
Svarstant galimus Saločių herbo motyvus, bendruomenės nariai labai pageidavo savo herbe matyti tarpukariu Saločių miestelyje pastatytą gelžbetoninį tiltą, pavadintą Dariaus ir Girėno vardu. Vis dėlto Lietuvos heraldikos komisija pasiūlė bendruomenei atsigręžti į savo turtingą, svarbiomis kovomis paženklintą istoriją ir pasirinkti simbolį, susijusį su ja. Savo siūlymą Komisijos nariai argumentavo ir tuo, kad tokių tiltų Lietuvoje yra ne vienas, o, be to, pramoniniai simboliai, tiltai, su kosmosu susiję dalykai, naudoti sovietmečio heraldikoje, dabar yra pakeisti, nes labiau norima herbuose atspindėti dvasinius dalykus. Tokiu būdu herbas gražiai įsilietų į visos Europos miestų heraldiką. Po ilgų diskusijų, stengtasi rasti kompromisą, t. y. herbe pavaizduoti pergalės deivę Nikę ir simbolinį tiltą, kuris būtų tik tilto idėja, tačiau neatkartotų realių gelžbetoninių konstrukcijų. Vis dėlto Saločių miestelio atstovams nepritarus simbolinio tilto idėjai, Lietuvos heraldikos komisija pasiūlė vietoje tilto pavaizduoti sidabrinę banguotą juostelę, simbolizuojančią pro Saločius tekančią Mūšos upę. Graikų mitologijoje Nikė yra Palanto ir Stiksės dukra, Dzeuso palydovė. Ji simbolizuoja Saločių miestelio turtingą kovų už laisvę istoriją. Šią prasmę sustiprina deivės auksinė ir skydo mėlyna spalvos, kurios atitinkamai reiškia kilnumą ir ištikimybę.
Istorija
Herbą 2012 m. liepos 18 d. patvirtino Lietuvos Respublikos Prezidentė dekretu Nr. 1K-1151. Etalono autorius – dailininkas Juozas Galkus.
Vindeikių apylinkė
Vindeikių apylinkė sovietmečiu buvo:
LinkedIn
LinkedIn – „Microsoft“ bendrovės profesinis socialinis tinklas. Šis tinklas skirtas bendrauti su verslo partneriais, užmegzti naujus profesinius ryšius ir ieškoti darbo ar darbuotojų, uždirba iš reklamos bei mokamų paskyrų verslui.
„LinkedIn“ turi 500 mln. registruotų vartotojų, juo naudojamasi 200 šalyse.
„LinkedIn“ naudotojų Lietuvoje yra daugiau kaip 340 tūkstančių. 2017 m. duomenimis Lietuvoje iš 63 % besinaudojančių socialiniais tinklais šalies gyventojų 9 % naudojasi pastaruoju tinklu teigia „Kantar TNS“ rinkos tyrimų bendrovė.
Paršinskai
Paršinskai – buvęs kaimas Marijampolės savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Valavičių.
Pamiatnaja knižka
thumb|150px|[[Kauno gubernijos informacinė knyga, 1848 m.]]
„Pamiatnaja knižka“ ( – „atmintinė knygelė, informacinė knyga“) – carinės Rusijos imperijos XIX–XX a. informaciniai leidiniai, kurie buvo leidžiami kasmet (arba beveik kasmet) 89 gubernijose ir aprašydavo įvairių viešųjų įstaigų pagrindinę informaciją. Be kitų ypatumų, šie leidiniai turėjo kalendorių ir metraščių ypatybių, todėl buvo sudaromi ir išleidžiami ankstesniųjų metų pabaigoje arba einamųjų metų pradžioje.
Istorija
Atmintinės knygelės buvo leidžiamos nuo 1833 m. iki 1917 m. Dalis jų apimdavo ir dabartinės Lietuvos teritoriją:
Kai kurie leidiniai aprašydavo siauras sritis, pavyzdžiui, pedagogiką, išsilavinimą (Vilniaus švietimo apygardos informacinė knyga ir kitos).
Venta (mokslinis gamybinis susivienijimas)
Produkcija
„Ventoje“ buvo gaminami aukštojo dažnio analogas-kodas, kodas-analogas, keitikliai, superaukštojo dažnio davikliai, vaizdo technikos mikroschemos. Beveik visos schemos buvo kuriamos pagal Vakaruose padarytus analogus. Už mikroschemų komplektą, skirtą televizijos pramonei, šio kolektyvo darbuotojai, tarp jų ir autorius, buvo apdovanoti Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos premija. Iš viso „Ventoje“ suprojektuota ir gaminta: 19 tipų aukštojo dažnio daviklių, 11 tipų mikroprocesorinių komplektų, 10 tipų sparčiųjų įtampos komparatorių, 13 tipų analogo skaitmeninių keitiklių, 11 tipų skaitmeninių analoginių keitiklių, 23 tipus padidinto spartumo loginių schemų, 34 skaičiavimo technikos integrių schemų tipus ir 13 tipų buitinės technikos mikroschemų, skirtų fotoaparatų, elektros variklių, terminių krosnių, vaizdo technikos komplektavimui. 1990 m. „Ventos“ gamyklos apimtys jau buvo tokios, kad per metus ji galėjo pagaminti 100 000 000 mikroschemų.
Elektroniniai muzikos instrumentai
„Venta“ nuo 1969 m. projektavo ir gamino portatyvinius daugiabalsius elektroninius klavišinius muzikos instrumentus, pavadintus „Vilniaus“ vardu (vėliau, ministro nurodymu, jų pavadinimas buvo pakeistas į „Elektronikos“). Kurį laiką jie buvo surenkami iš paprastų detalių, vėliau buvo suprojektuotos ir pagamintos specialios mikroschemos, leidusios užtikrinti elektroninių muzikos instrumentų kokybę, sumažinti jų svorį ir kainą. Didžiausia tuo metu pagamintų muzikos instrumentų paklausa buvo Baltarusijos, Ukrainos ir Rusijos rinkose, nemažai buvo parduota ir Lietuvoje.
Gaminti klavišiniai instrumentai „Vilnius“ (1973–1976), „Vilnius 3“ (nuo 1976 m.), „Vilnius 5“ (nuo 1982 m., dviejų manualų; vėliau pavadintas „Elektronika EM 01“), „Elektronika EM 11“ (nuo 1983 m.). Pastarasis – pirmasis Tarybų Sąjungoje aukščiausios klasės instrumentas su reguliuojamu choriniu efektu ir adityvine tembrine sinteze, leidžiančia imituoti daugelio muzikos instrumentų tembrus.
Technologija
„Ventoje“ buvo taikomos dvi pagrindinės gamybos technologijos:
Geologų duobė
left|120px thumb|Geologų duobė thumb|Geologų duobė 2011 m. miniatiūra|250px|left|2014 m.
Geologų duobė – karstinė smegduobė Biržų rajone, Karajimiškio kaime, Biržų regioniniame parke, šalia kelio, vos per kilometrą nutolusi nuo kitos garsios smegduobės – Karvės olos. Šalia Geologų įgriuvos, už 80 m yra Lapės Ola.
Geologų duobės plotis – apie 12 x 9,5 m, gylis – 5 m.
Įgriuvo 2003 m. balandžio 22 d. – kelios dienos prieš paskutinį balandžio savaitgalį švenčiamą Lietuvos geologų dieną. Todėl ir pavadinta tokiu vardu. 2004 m. gruodžio 13 d. už 1 metro nuo Geologų duobės šiaurės vakarinio krašto atsivėrė dar viena karstinė įgriuva. Ji buvo netaisyklingo piltuvo formos, jos skersmuo siekė 3,6 m, gylis – 4,95 m, sienelės buvo kabančios ir vertikalios. Viršutinėje karstinės įgriuvos dalyje matėsi moreninis priemolis, o po juo – viršutinio devono Tatulos svitos uolienos. 2005 m. pradžioje abi smegduobės susijungė ir dabar sudaro vieną karstinę įgriuvą.
Liaskavičai (Akciabrskis)
Liaskavičai – kaimas pietinėje Baltarusijoje, 35 km į vakarus nuo Akciabrskio.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Babruisko apskrities Liaskavičų valsčiaus centras.
Gintarė Novickienė
Gintarė Novickienė (mergaut. pav. Paulauskaitė) (g. 1991 m. sausio 13 d. Mažeikiuose) – Lietuvos šachmatininkė, Lietuvos jaunių (iki 18 metų) šachmatų čempionė (2007 m.), Lietuvos jaunimo (iki 20 metų) šachmatų vicečempionė (2007 m.), Lietuvos moterų šachmatų rinktinės narė, Moterų šachmatų olimpietė.
Biografija
Studijavo Vilniaus Gedimino technikos universitete.
Lietuvos šachmatų lygos dalyvė, „Vilniaus fortas“ pirmosios komandos (Dominyka Batkovskytė, mfm Vesta Kasputė ir Gintarė Paulauskaitė) narė, „MRU-Vilniaus Fortas“ komandos (Deimantė Daulytė, Salomėja Zaksaitė, Dominyka Batkovskytė ir Gintarė Paulauskaitė) narė, Mažeikių šachmatininkų klubo „Matas“ narė ir vieno iš trenerių G. Paulausko auklėtinė [Petuchovskis; Sakalauskas]. Mažeikiuose vykdomų Žemaitijos šachmatų turnyrų daugkartinė prizininkė, Mažeikių šachmatų klubo „Matas“ daugkartinė komandos dalyvė ir prizininkė. 3 metus iš eilės dalyvavo Europos čempionate ir pelnė aukštas vietas ne tik savo amžiaus grupėse. Šiaulių sporto mokyklos „Dubysa“ auklėtinė
Google Scholar
„Google Scholar“ – „Google“ bendrovės mokslinės informacijos paieškos sistema. Joje galima rasti recenzuotus darbus, disertacijas, knygas, santraukas ir kitą mokslinę literatūrą įvairiose mokslinio tyrimo srityse.
„Google Scholar“ algoritmas atsižvelgia į dokumento tekstą, ypač jo pavadinimą, taip pat svarbus yra citatų skaičių, leidinio kokybė bei pats teksto autorius, iš kurių svarbiausias kriterijus yra citatų skaičius. Todėl pirmame paieškos sistemos puslapyje randami labiausiai cituojami dokumentai.
Liaskavičų valsčius
Liaskavičų valsčius buvo dviejose Minsko gubernijos apskrityse:
Lūpinė armonikėlė
thumb|16 langelių chromatinė ir 10 langelių diatoninė lūpinės armonikėlės.
Lūpinė armonikėlė – armonikų šeimai priklausantis muzikos instrumentas, liežuvėlinis pneumatinis idiofonas su laisvaisiais liežuvėliais be specialių rezonatorių. Šio instrumento garsas sukuriamas svyruojant skirtingo ilgio metalinėms plokštelėms. Paprastai jos instrumento korpuse išdėstytos dviem eilėmis, kad viena eilė skambėtų pučiant orą, kita – siurbiant orą. Lūpinės armonikėlės – vienas iš labiausiai prieinamų muzikos instrumentų, jų kaina prasideda nuo kelių eurų. Turint bazines muzikines žinias grojimo lūpine armonikėle pagrindų galima išmokti per kelias dienas, tačiau profesionaliam atlikimui reikia daug įgūdžių.
Pagal savo sandarą skiriamos oktavos, tremolo, chromatinės ir bliuzo lūpinės armonikėlės. Kiekvienos jų turi savo specifinį panaudojimą. Griežiama solo, kaimo kapelose, ansambliuose.
Lūpinės armonikėlės būna diatoninės (Richterio, Knitlingeno, Vienos sistemų) ir chromatinės (pastovioji, arba fortepijoninė, chromonika, arba diatoninė chromatinė su perjungikliu). Norint groti diatoninėmis lūpinėmis armonikėlėmis skirtingomis tonacijomis, paprastai reikia kelių instrumentų – kiekvienos su skirtingu toniniu centru. Dėl šios priežasties kokybiškos diatoninės lūpinės armonikėlės gaminamos visomis tonacijomis, kad nebūtų apribotos atlikėjų galimybės. Su chromatinėmis lūpinėmis armonikėlėmis galima groti įvairesnėmis tonacijomis, nes jų derinimas yra chromatinis. Diatoninės lūpinės armonikėlės būna vienpusės, dvipusės, šešiapusės; kiekviena lūpinės armonikėlės pusė suderinta kitokia tonacija. Tačiau tarp populiariosios muzikos ir ypač bliuzo atlikėjų populiariausios yra mažoro diatoninės lūpinės armonikėlės.
Paprastai lūpinių armonikėlių grojimo diapazonas yra 3 oktavos. Richterio sistemos lūpinė armonikėlė dažniausiai suderinta C‑dur, G‑dur, F‑dur arba a‑moll tonacija. Pučiant orą skamba pastovieji laipsniai, siurbiant – nepastovieji. Šios sistemos lūpinės armonikėlės turi 20–22 balsus. Knitlingeno sistemos lūpinės armonikėlės būna įvairaus diapazono (turi 40, 48, 56 balsus). Chromatinių lūpinių armonikėlių grojimo diapazonas gali šiek tiek viršyti 4 oktavas.
Tarp žinomiausių lūpinių armonikėlių atlikėjų yra Sonny Boy Williamson II, Little Walter, Sonny Terry, Big Walter Horton, Bob Dylan ir kt. Vienas didžiausių visų laikų chromatinės lūpinės armonikėlės virtuozu laikomas Laris Adleris. Tar žymių moderniųjų lūpinių armonikėlių atlikėjų – Philip Achilles, taip pat Toots Thielemans ir Stevie Wonder. Žymesni lietuvių muzikantai: Audronė Žemaitienė, P. Petrauskas, P. Janušaitis, J. Paleckas, Irena Cimnalomskienė, A. Barkauskas.
Istorija
Lūpinę armonikėlę sukonstravo Chr. F. Bušmanas 1821 m. Berlyne ir pavadino ją lūpine eolina. Lūpinės armonikėlės (anksčiau vadintos vargonėliais) pradėjo plisti nuo XIX a. vidurio.
Petravinė
Petravinė – buvęs kaimas Marijampolės savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Igliškėlių.
Davilas
Davilas – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 5,5 km į pietvakarius nuo Sudeikių miestelio. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,87 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 125,8 m. Krantai daugiausia aukštoki, apaugę medžiais ir krūmais. Pakrantėse auga miškeliai, vietomis plyti pievos ir dirbami laukai. Pietryčiuose įteka upeliukas iš netoliese telkšančio mažesnio Davilėlio ežero. Vakaruose išteka Davilos upelis link Lukno ežero (Vyžuonos baseinas). Aplink ežerą įsikūręs Nolėnų kaimas.
Staidarai
Staidarai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, prisišliejęs prie pat Lazdijų miesto.
Etimologija
Įvairiuose senuose dokumentuose kaimo pavadinimas rašomas gana įvairiai. Minėtoje bažnytinėje knygoje rašoma – Stoydrewnisky, 1807 m. Rytų Prūsijos žemėlapyje – Steyderiszki, 1827 m. Lenkijoje išleistame žinyne – Slownik geograficznij – Steideryszki, 1923 m. vykdytos žemės reformos planuose – Staideriai, 1923 m. gyventojų surašymo lapuose – Staidarai. Dabartiniuose dokumentuose nustatytas kaimo vardas – Staidarai.
Istorija
Kaimas minimas XVII a. Lazdijų parapijos krikšto knygose.
2001 m. kaimas priklausė Teizų seniūnijai.
2022–2023 m. UEFA Tautų lyga
2022–2023 m. UEFA Tautų lyga – antrasis UEFA rengiamo vyrų futbolo turnyro – UEFA Tautų lygos sezonas. Jame dalyvauja 55 UEFA narių nacionalinės rinktinės.
Turnyro formatas liko toks pats kaip 2020–2021 m. sezone. Komandų krepšeliai traukiant burtus buvo paskirstyti remiantis 2020–2021 m. UEFA Tautų lygos galutinių rezultatų pagrindu.
Lietuvos rinktinė žaidė C1 divizione, užėmė paskutinę, ketvirtąją vietą, ir žaidė atrankos rungtynes dėl išlikimo C divizione.
C divizionas
==== C1 grupė ====
Finalinis turnyras
A diviziono grupių nugalėtojai varžosi dėl turnyro čempiono titulo.
Šauklių apylinkė
Šauklių apylinkė sovietmečiu buvo:
Sparno proilgis
__BETURIN__
Charunas
thumb|200px|Charuną vaizduojanti freska ([[Vulcai)]]
Charunas arba Charu (Charun, Charu) – mirties demonas etruskų mitologijoje.
Vaizduotas bjauraus veido, su žvėries ausimis, neretai sparnuotas. Būdingas Charuno atributas – kūjis. Charuno atvaizdų aptikta etruskų kapaviečių piešiniuose, ant sarkofagų, urnų ir kitur. Neretai vaizduojamas drauge su demone Vanth: jiedu pasiruošę vesti mirusiuosius į požemio pasaulį. Tomba dei Caronti kapavietės freskoje pavaizduoti keturi demonai, kiekvienas iš jų vardu Charunas.
Šio demono vardas kilęs iš graikų Charono. Skirtingai nuo pastarojo, Charunas dažniausiai nebuvo vaizduojamas kaip požemio pasaulio keltininkas. Visgi Tarkvinijoje aptiktas „Mėlynųjų demonų kapas“ (Tomba dei Demoni Azzurri), kur Charunas pavaizduotas būtent plukdantis mirusiuosius į požemio pasaulį.