cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Uma Thurman
2003 m. – dabartis
2009 m. filmavosi mažo biudžeto juostoje „Motinystė“ (Motherhood). Šiuo metu ruošiasi 1950 metais išleistos knygos „Eloiza Paryžiuje“ kino adaptacijai, kur vaidins Eloizos auklę. Režisierius Charles Shyer, filmas pasirodys 2010 metais.
Farerų futbolo varžybos 1964 m.
Farerų futbolo varžybos 1964 m.
Uma Thurman
2003 m. – dabartis
Bolivudo režisierius Vishal Bhardwaj pranešė kviesiantis Thurman vaidinti šalia Hrithik Roshan, biografinėje juostoje apie aktorės Nadiros gyvenimą. Kūrinys vis dar yra priešgamybinėje stadijoje. Thurman yra išreiškusi norą suvaidinti Marleną Dytrich arba Gretą Garbo.
Asmeniniai santykiai ir šeima
thumb|250px|right|Uma Thurman 2000-ųjų [[Kanų kino festivalis|Kanų kino festivalyje. ]] Po „Pavojingų ryšių“ premjeros, norėdama išvengti žiniasklaidos dėmesio, Thurman gyveno Londone, kur pradėjo susitikinėti su režisieriumi Phil Joanou, tuo metu baigusiu kurti filmą apie grupę „U2“ – „Rattle and Hum“ (1988). Lankydamasi jo naujausios juostos „Nuolankumo būsena“ (State of Grace) filmavimo aikštelėje, Uma sutiko anglų aktorių Gary Oldman. 1990-aisiais jie akimirksniu susituokė, tačiau santuoka tetruko dvejus metus, nes dėl įtemptų filmavimosi tvarkaraščių, abu mažai laiko praleisdavo kartu.
1998 m. gegužės 1-ąją, Uma Thurman ištekėjo už aktoriaus Ethan Hawke, kai jiedu susitiko „Gataka“ filmavimo aikštelėje, vėliau jis skyrė Umai savo romaną „To Karuna“. Prieš įsipareigojant, Hawke net kelis kartus siūlė jai susituokti; viename interviu Thurman prisipažino, jog jų vedybos greitai įvyko dėl nėštumo – gegužės 1-ąją Uma laukėsi jau septintą mėnesį. Pora turi du vaikus, dukterį Maya Ray Thurman-Hawke (g. 1998 m. liepos 7 d.) ir sūnų Levon Roan Thurman-Hawke (g. 2002 m. sausio 15 d.).
2003-aisiais Thurman ir Hawke išsiskyrė, o 2004 metais teisme įvyko oficialios jų skyrybos. Daugybė informacijos šaltinių pranešė, jog aktorių skyrybų priežastimi tapo Hawke neištikimybė su Kanados modeliu Jen Perzow. Šis tai paneigė, sakydamas, kad dėl visko buvo kaltas užimtas jų darbo grafikas. Per Oprah Winfrey Šou, Thurman užsiminė, jog viskas įvyko tiesiog dėl netinkamų aplinkybių, Hawke jų santuokos pabaigoje buvo viskuo nusivylęs.
Žiniasklaidoje dažnai pasirodydavo gandų, jog Thurman palaiko slaptus ryšius su Quentin Tarantino, kuris ją vadina didžiąja savo įkvėpėja. Tačiau 2004-aisiais, „Rolling Stone“ žurnalo interviu jiedu tai griežtai paneigė, nors Tarantino vienąkart buvo užsiminęs apie romantiškus jų santykius, sakydamas, jog to nei neigia, nei neneigia.
Uma Thurman šiuo metu gyvena Haid parke, Niujorke. Ji taip pat turi namą Niujorko priemiestyje Grinviče. 2004-aisiais aktorė pradėjo susitikinėti su viešbučių savininku Andre Balazs, 2007 metais jie išsiskyrė. 2007-ųjų spalį buvo pranešta, kad Turman susižadėjusi su buvusiu supermodelio Elle Macpherson partneriu, Rizikos draudimo fondų finansininku Arpad Busson. Uma tai paneigė ir pasakė, jog jiedu neturi jokių vedybinių planų.
Nors Thurman buvo užauginta budiste ir vis dar išpažįsta šį tikėjimą, ji save laiko agnostike.
Politinės nuostatos ir labdaringa veikla
Uma Thurman domisi politinėmis ir socialinėmis problemomis, nemažai laiko skiria joms spręsti. Ji palaiko Jungtinių Valstijų Demokratų partiją ir aukoja lėšas John Kerry, Hillary Clinton bei Joseph Driscoll kampanijoms. Thurman yra ginklų kontrolės įstatymo šalininkė, 2000-aisiais ji dalyvavo Marie Claire kampanijoje prieš ginklų ir smurto naudojimą („End Gun Violence Now“) Jungtinėse Valstijose. Uma taip pat dalyvavo pasaulinio organizacijų tinklo „Suplanuota tėvystė“ (Planned Parenthood) judėjime “March for Women’s Lives”, palaikiusiame abortų teisėtumą. Thurman yra Niujorke ir Bostone veikiančios, ne pelno siekiančios, organizacijos Room to Grow, teikiančios pagalbą skurdžioms šeimoms ir benamiams vaikams, valdybos narė. Šiuo metu Thurman priklauso Tibet House Patikėtinių tarybai.
2007-aisiais, kartu su aktoriumi Kevin Spacey, Uma Thurman vedė Nobelio taikos premijos koncertą Norvegijoje, Osle.
Blidos vilaja
Vilaja padalinta į 10 apskričių.
Jonavos Jeronimo Ralio gimnazija
thumb
Jonavos Jeronimo Ralio gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Jonavoje, Žeimių g. 20, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas (įstaigos kodas 190301488).
Istorija
Jeronimo Ralio vidurinės mokyklos pradžia – 1941 metai, kai susijungė Pradžios mokykla Nr. 1 ir nuo 1919 m. veikusi Jonavos progimnazija. 1923 m. išleista pirmoji mokinių laida. Vidurinė mokykla pradėjo veikti miesto centre (dabartiniame Jonavos meno mokyklos pastate), pastatyta nugriautos stačiatikių cerkvės vietoje.
1947/1948 mokslo metais pradėjo veikti darbartinė mokykla. 1949–1950 m. vykdant sovietinės švietimo sistemos reformą, gimnazijos pervadintos vidurinėmis mokyklomis, įvestas 11 metų vidurinis mokslas. Kiekviename klasių sraute mokėsi viena rusakalbių klasė. Prie mokyklos veikė moksleivių bendrabutis, biblioteka.
1968 m. rugsėjo 21 d. pastatytas naujasis pastatas, į kurį buvo perkeltos lietuvių moksleivių klasės. Naujoji mokykla oficialiai vadinosi Jonavos 1-oji vidurinė mokykla, o senajame pastate mokėsi rusakalbių mokinių klasė, oficialiai įsteigta Jonavos 2-oji vidurinė mokykla.
1993 m. spalio 8 d. Jonavos 1-ajai vidurinei mokyklai suteikiamas Homero poemų vertėjo Jeronomo Ralio vardas. 1996 m. kovo 4 d. šv. Kazimiero, Lietuvos globėjo dieną, mokyklą pašventino, mokinius ir mokytojus palaimino Jonavos parapijos klebonas kunigas Kęstutis Grabauskas. 1996 m. spalio 10 d., minint Jeronimo Ralio gimimo 120-ąsias metines, atidarytas mokyklos istorijos muziejus.
Nuo 1999 m. įvestas profilinis mokymas. 2004/2005 m. m. mokykloje mokėsi 1326 moksleiviai, veikė 47 klasės. Nuo 2008 m. rugsėjo 1 d. mokykla atsisakė pradinio ugdymo, veikia V–XII klasės. 2011 m. rugsėjo 1 d. mokyklai suteiktas gimnazijos statusas.
Vadovybė
Direktoriaus pavaduotojos ugdymui – Kristina Čepukėnė, Rasa Legienė, Daiva Sirtautienė, pavaduotojas ūkio reikalams – Jūratė Balkuvienė.
Kernavės-Kriveikiškių kapinynas
Kernavės-Kriveikiškių kapinynas – kapinynas Širvintų rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurės rytus nuo Kernavės piliakalnių, smėlingoje ketvirtos antsalpinės terasos raguvoje.
Tyrimai
Tirtas 1993–1999 m., tyrėjas Gintautas Vėlius. Ištirtas 1272 m² plotas, nustatytos jo ribos. Rasti 292 mirusiųjų kapai, spėjama, kapinyne jų yra daugiau kaip 1500. Mirusieji laidoti aukštielninki, karstuose ar be jų, galva į vakarų pusę, su įkapėmis. Aptikta lentinių karstų liekanų.
Įkapių gausiau rasta moterų kapuose, būdingiausios: sidabrinių paauksuotų plokštelių apgalviai, antsmilkiniai, žiedai pinta priekine dalimi. Aptikta unikalių papuošalų tipų – sidabrinių tuščiavidurių žiedų, dekoruotų iškiliu svastikos motyvu, filigraninių žiedų su stiklo akimis. Manoma, kapinyne laidoti paprasti viduramžių Kernavės miestiečiai – pirkliai, amatininkai, jų šeimos, nes nerasta ginklų. Kapinyne laidota apytiksliai nuo 1275 iki 1390 m., kai Kernavę sudegino kryžiuočiai.
Sautamptono sala
right|thumb|180px|Salos vaizdas iš kosmoso
Sautamptono sala – viena didžiausių Kanados Arktinio salyno salų. Ji užima 41 214 km² ir pagal plotą pasaulyje yra 34, Kanadoje – 9. Pietuose yra Hadsono įlanka, šiaurės rytuose – didžiausia salyno sala, Bafino Žemė. Saloje gyvena 712 žmonių (2001 m.).
Jefreitorius
Jefreitorius (,, , kitaip – grandinis) – karinis laipsnis, kuris suteikiamas geriausiems eiliniams kareiviams. Neesant skyriaus vado toks kareivis gali jį pavaduoti.
Vokietija
Šis laipsnis atsirado Vokietijoje XVII a. pradžioje (vokiškas pavadinimas Gefreiter 'išlaisvintas' – t. y., išlaisvintas nuo kai kurių užduočių). Jefreitorius, atrinktus iš patyrusių ir patikimų kareivių, skirdavo sargybų vyresniaisiais, areštuotųjų konvojavimui ir kitoms užduotims, kurioms reikėjo patikimų žmonių.
Dabar jefreitorius Vokietijos kariuomenėje yra eilinio analogas. Anksčiau jefreitorius buvo laipsnis, kurį galėjo gauti paprastas kareivis. XX a. Vokietijos kariuomenėje jefreitoriaus laipsnis buvo išskleistas į kelis laipsnius – vyresnysis jefreitorius (Obergefreiter), hauptjefreitorius (Hauptgefreiter), štabsjefreitorius (Stabsgefreiter) ir vyresnysis štabsjefreitorius (Oberstabsgefreiter).
Šių dienų bundesvere (Bundeswehr) beveik kiekvienas kareivis, sėkmingai baigęs pagrindinį 8 savaičių apmokymą ir po 4 savaičių specialaus apmokymo gauna jefreitoriaus laipsnį. Pagal NATO laipsnių sistemą bundesvero jefreitorius atitinka eilinį (private, OR-2) ir t. t. (žr. lentelę)
Nemažai šaltinių teigia, kad Pirmojo ir Antrojo pasaulinių karų metu jefreitorius atitiko lance corporal. Tačiau to meto Vokietijos armijos jefreitoriai ir vyresnieji jefreitoriai savo statusu atitiko eilinius, kadangi jie neturėjo teisės kam nors vadovauti, jų laipsnis tik suteikdavo galimybę gauti didesnę algą. t. y., jie nebuvo puskarininkiai.
Vokietijos kariniame laivyne (Kriegsmarine) tam tikrais laikotarpiais būdavo Matrosengefreiter laipsnis (angliškai paprastai verčiamas kaip Seaman Corporal 'jūrninkas kapralas') ir ekvivalentiškas Able Seaman ar Leading Seaman laipsniams.
Jonas Radvila III
Jonas Radvila (, apie 1492 m. greičiausiai Goniondze – 1542 m. sausio mėn. Chochle) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas, valstybės ir karinis veikėjas.
Jefreitorius
Vokietija
Žinomiausias pasaulyje jefreitorius – Adolfas Hitleris, kuris Pirmojo pasaulinio karo metais buvo Bavarijos pėstininkų jefreitorius.
Jonas Radvila III
Biografija
Kunigaikštis, kilęs iš Gediminaičių Radvilų Goniondzo – Metelių giminės, Mikalojaus Radvilos ir Elžbietos Sakavičiūtės sūnus. Žemaičių vyskupo Mikalojaus Radvilos brolis.
Jefreitorius
Rusija
200px|miniatiūra|Carinės Rusijos 1-jo Nevos pėstininkų pulko jefreitoriaus antpetis
Jonas Radvila III
Šeima
thumb|left|150px|Jono Radvilos žmona Ona Kostevičiūtė Su žmona Ona Kostevičiūte (Anna z Kosteviczow) turėjo tris dukteris. Onos Radvilaitės (1525–1600 m.) pirmasis vyras buvo Stanislovas Kiška, antrasis Kristupas Sadauskas (Krzystof Sadowski). Petronėlė Radvilaitė (1526–1564 m.) ištekėjo už Stanislovo Davainio (Stanislaw Dawojna). Elžbietos (m. 1565 m.) vyras buvo Jeronimas Sieniavskis (Hieronim Sieniawski). Sūnų nesusilaukė, todėl sulig jo mirtimi nutrūko ir Radvilų Goniondzo-Metelių linija.
Žagunis
Žagunis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Jonas Radvila III
Valstybės tarnyba
Nuo 1522 m. LDK taurininkas, nuo 1535 m. Žemaitijos seniūnas. Be to, Palenkės Bielsko, Kovalevo, Maskvos, Vasilevo seniūnas.
Jefreitorius
Rusija
Rusijoje įvestas Petro I laikais (1716 m.) pėstininkuose, kavalerijoje ir inžinerinėje kariuomenėje. Artilerijoje jefreitorių atitiko bombardyras, kazokų kariuomenėje – приказный. Stingant jaunesniųjų puskarininkių, jefreitorius skirdavo skyrių vadais.
Žagunis
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Žagunienė (ištekėjusi moteris) ir Žagunytė (mergautinė pavardė).
Jefreitorius
Rusija
Raudonojoje Armijoje įvestas 1940 m. lapkritį. TSRS ir dabar Rusijos kariuomenėje jefreitorius – karo laipsnis, tarpinis tarp jaunesniojo seržanto ir eilinio. Rusijos laivyne jefreitorių atitinka vyresnysis jūrininkas (старший матрос). Jefreitoriaus laipsnis suteikiamas už pavyzdinį tarnybinių pareigų atlikimą bei puikų drausmingumą.
Žagunis
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Jonas Radvila III
Nuorodos
Trimitų herbo Radvilos lenkų kalba
Halitas
Halitas – halogenidų klasės mineralas, natrio chloridas (NaCl). Sūraus skonio, skaidrus šviesai. Susmulkintas į grūdelius šviesą atspindi, todėl atrodo baltos spalvos. thumb|left|Druskos kristalas
Dažnas evaporituose. Halitas iškrenta į nuosėdas šilto sauso klimato sąlygomis uždarose jūrose, ežeruose, lagūnuose ir kitur. Mineralo sluoksniai gali siekti iki 350 m storio. Dažnai sudaro diapirus.
Ubiškių apylinkė
Ubiškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Noškūnų apylinkės, dalies Mergiškių apylinkės ir dalies Beižionių apylinkės. 1963 m. prijungta Beižionių apylinkė ir dalis Čižiūnų apylinkės. Panaikinta tarp 1976 ir 1979 m.
Suecas
Suecas  – Egipto uostas prie Raudonosios jūros Sueco įlankos. Apie 500 tūkst. gyventojų. Jame prasideda Sueco kanalas, sutrumpinantis kelią iš Indijos vandenyno į Viduržemio jūrą.
Istorija
Antrojo Egipto – Izraelio karo metu 1967 m. buvo visiškai sugriautas ir atstatytas tik 1975 m. Tais metais buvo atkurta ir Sueco kanalo eksploatacija.
Kentaučiai
Kentaučiai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Židikų. Pro kaimą teka Dubulis.
Astruvka (Anykščiai)
Astruvka – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Viešintų.
Limatas
Limatas  – upė šiaurės Šveicarijoje; Arės (Reino baseinas) dešinysis intakas. Išteka iš Ciuricho ežero (nors neretai laikoma į jį įtekančios Linto upės pratąsa). Teka į šiaurės vakarus. Įteka į Arę šiek tiek šiauriau Brugo miestelio.
Didžiausi intakai: Zihlas, Repišas.
Ant upės įrengta eilė hidroelektrinių. Prie Limato įsikūrę Ciuricho, Ditkono, Vetingeno, Badeno miestai.
Imants Kalniņš
Imantas Kalninis (, g. 1941 m. gegužės 26 d. Rygoje) – Latvijos kompozitorius, kultūros veikėjas ir TB/LNNK politikas.
Apdovanotas III laipsnio Trijų Žvaigždžių ordinu (1998 m.) ir 1991 m. barikadų dalyvių atminimo ženklu. V, VII, VIII ir IX Saeimos deputatas.
Sesaro departamentas
Sesaras  – departamentas Kolumbijos šiaurės rytuose, Venesuelos pasienyje. Administracinis centras – Valjeduparas.
Geografija
Departamento šiaurėje iškilęs Siera Nevada de Santa Martos kalnų masyvas. Rytuose kyla į Perichos aukštumas. Centrinę dalį užima lygumos, išvagotos upių slėnių. Svarbiausia departamento upė – Sesaras. Pakraščiu prateka Magdalena. Klimatas žemumose šiltas ir sausas (<1300 mm per metus). Pavėjiniuose kalnų šlaituose klimatas vėsus ir drėgnas (>2000 mm).
Ekonomika
Svarbiausia ūkio šaka – žemės ūkis. Auginami galvijai. Medvilnės, ryžių, cukranendrių, aliejinių palmių, jukos, bananų plantacijos. Maisto, naftos perdirbimo pramonė. Žvejyba. Kalnakasyba.
Nuodingoji tauriabudė
Nuodingoji tauriabudė – baltikinių (Tricholomataceae) šeimos, tauriabudžių (Clitocybe) genties grybų rūšis.
Miško aikštėse, pamiškėse, pievose, parkuose, krūmynuose, net rugienose, dažniausiai grupėmis. Rugpjūčio - spalio mėn. Vaisiakūniai balti, pilki, seni - net rusvi.
Vaisiakūniai smulkūs. Kepurėlė 2–4 (6) cm skersmens, matinė, balta, pilkšva, rusva, su baltu apnašu. Lakšteliai balsvi, siauri. Kotas 3–5×0,3–0,7 cm, baltas, senas - rusvas. Trama plona, balsva, priplėkusių miltų, dujų kvapo. Sporos 4–5×3–3,5 μm.
Būdingi požymiai: vaisiakūniai priplėkusių miltų kvapo, auga krūmokšniuose, žolėtose vietose.
Dygsta po kelis vaisiakūnius ar mažomis grupelėmis, tarp žolių. Nuodinga, turi muskarino (apie 5-6 %) ir alkaloidų. Dažna.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 119 psl.
Lightning Bolt
„Lightning Bolt“ yra dešimtasis amerikiečių alternatyvaus roko grupės „Pearl Jam“ albumas, išleistas 2013 m. spalio 11 d. Albumas buvo sunkesnis ir ilgesnis, nei prieš tai išleistas „Backspacer“.
Aleksandras Trofimovas
Aleksandras Trofimovas (, 1903 m. spalio 7 d. – 1980 m. birželio 15 d.) – sovietinis partinis ir valstybės veikėjas.
Biografija
1927–1931 m. studijavo Saratovo pedagoginiame institute. 1931–1937 m. Saratovo švietimo sistemos darbuotojas. 1937–1939 m. VKP(b) Saratovo miesto komiteto sekretorius, II sekretorius. 1939–1946 m. VKP(b) CK partinės kontrolės komisijos įgaliotinis Čitos srityje, Krasnodaro krašte, Azerbaidžiano SSR. 1946 m. lapkričio 24 d. – 1952 m. rugsėjo 22 d. LKP CK II sekretorius, LKP CK biuro narys. 1952–1954 m. SSKP CK aparato darbuotojas. 1954–1957 m. SSKP Balašovo srities komiteto I sekretorius. 1956–1961 m. kandidatas į SSKP CK narius. 1957–1959 m. SSKP CK instruktorius. 1959–1963 m. SSKP Čėčėnijos-Ingušijos komiteto I sekretorius. 1961–1966 m. SSKP Centrinės revizijos komisijos narys. Nuo 1963 m. rugsėjo mėn. – pensijoje.
Lightning Bolt
Įrašymas
Pabaigus įrašinėti albumą „Backspacer“, prodiuseris Brendan O’Brien siekė kuo greičiau vėl pradėti įrašinėjimo darbus, kadangi grupei tai ėjosi labai sklandžiai. 2011 m., kuriant dokumentinį filmą „Pearl Jam Twenty“ ir ruošiantis dvidešimtmečio turui, grupė įrašė kelias dainas Los Andžele. Vieną iš jų, „Olé“, buvo galima nemokamai atsisiųsti internete. Šiems renginiams pasibaigus, grupė pradėjo savarankiškai įrašinėti demo įrašus. Galiausiai, grupė 2012 m. kovą vėl grįžo į Los Andželą ir pradėjo įrašinėti. Tačiau jiems teko padaryti pertrauką ir permąstyti jau sukurtas dainas. Nors albumas jau buvo beveik baigtas, grupės nariams dainos neatrodė pakankamai geros. Pertrauka truko maždaug metus. Kiekvienas grupės narys turėjo atskirų darbų: vokalistas Eddie Vedder pradėjo solinį turą, būgnininkas Matt Cameron grojo su atsikūrusia savo grupe „Soundgarden“, gitaristas Stone Gossard dirbo su savo kita grupe „Brad“, bosistas Jeff Ament įrašė solinį albumą „While My Heart Beats“ ir įkūrė naują grupę „RNDM“, o gitaristas grojo grupės „Walking Papers“ įrašuose, taip pat koncertavo su keliems koncertams atsikūrusia grupe „Mad Season“, taip pat dirbo su šios grupės neišleistais įrašais. Tik 2013 m. kovą grupė vėl grįžo į studiją su naujomis dainomis. Po šešių savaičių darbo, albumas buvo baigtas.
Muzika ir žodžiai
Skirtingai, nei prieš tai išleistame „Backspacer“, šiame albume skamba ilgesnės dainos ir labiau eksperimentinis skambesys. Kaip savo įkvėpimus albumui grupė nurodė grupes „Dead Kennedys“, „Pink Floyd“ (ypač albumą „The Wall“) bei muzikantą Neil Young. Daina „Sleeping by Myself“ prieš tai buvo įrašyta Vedder soliniame albume „Ukulele Songs“. Kūrinys „Pendulum“ buvo sukurtas įrašinėjant albumą „Backspacer“, tačiau į jį nepateko.
Visoms albumo dainoms žodžius parašė Vedder, šįkart bandydamas savo mintis išreikšti kuo aiškiau. Dainose kalbama apie ilgas draugystes (daina „Getaway“), blogą tikėjimą kažkuo („Mind Your Manners“), pasaulio būseną („Infallible“) ir gyvenimo laikinumą („Pendulum“). Albume jaučiasi grupės brandumas, kadangi nariai buvo įkopę į penktą dešimtį, nedaug betrūkstant iki šeštos.
Mažuma
Mažuma – demografinė grupė tam tikroje teritorijoje (valstybėje, regione ir t. t.), kuri tam tikrais specifiniais bruožais skiriasi iš gyventojų daugumos. Tokie specifiniai bruožai gali būti kalba, rasė, religija, moralė, socialinis vaidmuo ir dar daug kitokių. Dėl visuomenėje paplitusių stereotipų mažumos dažnai kenčia nuo prievartos ir atskyrimo. Kalbant apie tautines mažumas, dažnai pabrėžiama, kad mažuma turi turėti savo kaip tautinės mažumos savimonę.
Lightning Bolt
Išleidimas ir pardavimai
Albumas debiutavo pirmoje „Billboard 200“ topo vietoje ir per pirmą savaitę JAV buvo parduota 166 000 kopijų. 2014 m. balandį vien JAV buvo parduota 387 000 kopijų. Taip pat buvo išleisti ir du singlai. Pirmasis, „Mind Your Manner“, buvo išleistas iškart, vos paskelbus apie albumą. Dainą dažnai grojo per radijo stotis, ji pasiekė 12 vietą „Alternative Songs“ tope. Rugpjūčio 23 d. buvo išleistas dainos vaizdo klipas. Rugsėjo 18 d. buvo išleistas antrasis singlas „Sirens“. Po kelių dienų ir šiai dainai buvo sukurtas vaizdo klipas.
Mažuma
Mažumos yra tarptautinėje teisėje naudojama sąvoka - tai asmenų grupė jungiama bendros religijos, kalbos, etninės kilmės, gyvenanti valstybėje, kurios dauguma gyventojų yra kitokios religijos, kalbos ar tautybės. Mažumų teisės yra pripažįstamos ir įtvirtintos įvairiuose tarptautiniuose dokumentuose ir chartijose: Tarptautiniame pilietinių ir politinių teisių pakte, Ženevos vaiko teisių deklaracijoje, Tautinių maumų apsaugos rėminėje konvencijoje.
Tautinės mažumos
Įprastine prasme kalbant apie „mažumas“ turimos galvoje tautinės ir etninės mažumos, t. y. gyventojų grupės, kurios gyvena tokios valstybės teritorijoje, kurioje daugumą sudaro kitos tautinės grupės nariai, kurių rankose yra ir reali valdžia.
Su tautinėmis mažumomis susiję daugelis kontroversiškų klausimų, ypatingai dėl jų teisių. Kai kas teigia, kad mažumoms nesuteikiama pakankamai teisių, kai kas atvirkščiai tvirtina, kad mažumoms suteikiama per daug išskirtinių teisių, kas skatina separatizmą. Ypatingai ginčytinas yra pozityvios diskriminacijos klausimas – idėja, kad mažumoms gali būti suteikiamos didesnės privilegijos nei daugumos atstovams (pvz., palankesnės sąlygos priimant į universitetus ir pan.).
Santykiuose su mažumomis valstybė gali rinktis keletą strategijų:
Kaip atsaką į valstybės spaudimą, mažumos, pasak Alfredo Hiršmano (Alfred Hirschmann), gali rinktis taip pat tris strategijas:
Tai yra teoriniai modeliai, o empiriniai tyrimai rodo, kad daugeliu atveju daugumos – mažumos santykiai yra tam tikras segregacijos, asimiliacijos ir integracijos rinkinys.
Tautinių mažumų atsiradimas valstybėje susijęs su dviem galimais procesais.
Kai kuriose šalyse tautinės mažumos yra teisiškai pripažįstamos, t. y. įstatymiškai išskiriamos tam tikros mažumos, kurios turi didesnes teises nei kitos. Tai dažniausiai pirmos kategorijos tautinės mažumos, kurioms suteikiama teisė turėti švietimą gimtąja kalba, puoselėti savo kultūrą, naudotis valstybės pagalba sprendžiant savo specifines problemas. Antros kategorijos tautinėms mažumoms sudarytoms iš migrantų tokios teisės suteikiamos žymiai rečiau. Migrantai dažnai neturi šalies, kurioje gyvena, pilietybės ir yra kilę iš šalių, kuriose jie patys sudarė daugumą.
Tautinės mažumos Lietuvoje
2001 m. balandžio 6 d. Visuotinio gyventojų surašymo duomenimis Lietuvoje priskaičiuojama 115 skirtingų tautybių gyventojų. Didžiausios Lietuvos tautinės mažumos yra lenkai, rusai, baltarusiai ir ukrainiečiai.
Lietuvoje tautinių mažumų teises apibrėžė 1991.01.29 priimtas Tautinių mažumų įstatymas. Etninių santykių politiką Lietuvoje formuoja ir įgyvendina prie Lietuvos vyriausybės veikiantis Tautinių mažumų ir išeivijos departamentas. Visuomeninis radijas ir televizija transliuoja laidas tautinių mažumų kalbomis, programos rusų, lenkų ir kitomis mažumų kalbomis yra prieinamos per kabelinės televizijos tinklus, spausdinami leidiniai tautinių mažumų kalbomis.
Mauricijaus karinės pajėgos
thumb|right|200px|Pakrančių apsaugos laivas Mauricijus karinių pajėgų neturi. Jų funkcijas atlieka policija, pakrančių apsauga ir mobiliosios pajėgos. 2010 m. apskaičiavimais karinei tarnybai tinkami ketvirtadalis Mauricijaus vyrų. 2006 m. duomenimis šalies apsaugai skiriama 0,3 % BVP.
Oro pajėgas daugiausiai sudaro Prancūzijos ir Indijos gamintojų sraigtasparniai. Daugelis karinės technikos pagaminta Jungtinėje Karalystėje, JAV, Prancūzijoje ir Vokietijoje.
Mjindžanas
Mjindžanas – miestas ir apygarda Mandalajaus provincijoje centriniame Mianmare. 2002 metais miesto gyventojų skaičius siekė 123700, o apygardos – 580000 žmonių. Miestas įsikūręs Ajejarvadžio upės slėnyje, į pietus nuo Mandalajaus, rytiniame upės krante.
Žymiausia ypatybė yra Popos kalnas, užgesęs ugnikalnis, esantis pietryčiuose. Aukščiausias taškas – 1512 m virš jūros lygio.
Mjindžanas yra geležinkelio atšakos į Thazi pradžioje ir pagrindiniame kelyje tarp Jangono ir Mandalajaus.
Žalalis
Žalalis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Žalalienė (ištekėjusi moteris) ir Žalalytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Buiros vilaja
Buiros vilaja yra Alžyro šiaurėje, Atlaso kalnuose. Sostinė – Buira. Padalinta į 12 apskričių.
Robertas Povilaitis
Robertas Povilaitis (g. 1976 m. lapkričio 29 d. Vilniuje) – psichologas, psichologinės pagalbos vaikams telefonu tarnybos vadovas. Aktyviai propaguoja smurto ir patyčių mažinimo Lietuvos mokyklose idėją, 2006-ųjų „Lietuvos tolerancijos žmogus“.
Išsilavinimas
Baigė klinikinės psichologijos magistrantūros studijas Vilniaus universitete. 2008 m. Vilniaus Universitete apgynė daktaro disertaciją „Mokinių dalyvavimo patyčiose ir psichosocialinio funkcionavimo sąsajos“.
Šeima
Vedęs. Žmona Ieva, dukra Gabija, Urtė, bei sūnus Vėjas. Tėvas – Apolinaras Juozas Povilaitis.
Profesinė veikla
Nuo 2000-ųjų – Vilniaus psichologinės savanoriškos pagalbos telefonu tarnybos „Vaikų linija“ koordinatorius, vėliau – viešosios įstaigos „Vaikų linija“ vadovas.
Tarptautinio projekto „Poreikių įvertinimas ir žinomumo didinimas apie patyčias mokyklose“ koordinatorius Lietuvoje.
Šiuo metu vadovauja tarptautinio projekto „Vaikų ir paauglių psichikos sveikata Europos Sąjungoje po plėtros: efektyvios politikos ir praktikų sukūrimas“ darbo paketui „(Save) žalojančio elgesio prevencija mokyklose“.
Veikla mažinant patyčių paplitimą mokyklose
2004 m. su bendraminčiais inicijavo kampaniją „Nustok tyčiotis“, siekdamas, kad patyčių problema būtų pripažinta prioritetu valstybės mastu, būtų diegiami modernūs smurto prevencijos metodai. 2004–2005 m. surengė apie šešias dešimtis seminarų mokyklų bei socialinių tarnybų darbuotojams, tėvams.
Visuomeninė veikla
1994–1996 m. dirbo Vilniaus „Jaunimo linijos“ savanoriu konsultantu.
Psichosocialinės reabilitacijos asociacijos tarybos narys.
Lietuvos telefoninių psichologinės pagalbos tarnybų asociacijos valdybos narys.
Vaikų draugų asociacijos „AMADE-Lietuva“ narys, vykdomojo komiteto narys.
Apdovanojimai
2005 m. Lietuvos televizijos akcijoje „Lietuvos šviesuolis“ gavo apdovanojimą „Už drąsą keičiant visuomenę“ (už veiklą stabdant patyčias mokyklose bei „Vaikų linijos“ darbą).
2016 m. R. Povilaitis apdovanotas ordino "Už nuopelnus Lietuvai" medaliu.
Kijutiškės
Kijutiškės – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Vydenių, šalia keliuko Kijučiai–Kriviliai ir posūkio į Razumną.
Gyventojai
Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 53 žmonės, iš kurių 33 buvo užrašyti lenkais ir 20 lietuviais.
thumb|left|240px|Apleistas medinis namas Kijutiškėse
1993 m. Vengrijos Grand Prix
1993 m. Vengrijos Grand Prix buvo Formulės 1 lenktynės, rengtos Hungaroringe 1993 metų rugpjūčio 15 dieną. Tai buvo vienuoliktasis etapas 1993 m. Formulės 1 sezone. Lenktynės pasižymėjo pirmąja Damon Hill pergale, po dviejų pasitraukimų pirmaujant pastarosiose dvejose lenktynėse (priešpaskutiniame rate Vokietijoje). Jis tapo pirmuoju pasaulio čempiono sūnumi, nugalėjusiu lenktynėse. Riccardo Patrese iškovojo paskutinį savo podiumą, o Derek Warwick paskutiniuosius taškus, tuo tarpu Gerhard Berger iškovojo vienintelį podiumą sezone.
Alain Prost užgeso apšilimo rate ir turėjo pradėti lenktynes paskutinis. Vėliau jis prarado keletą ratų, nes kol mechanikai remontavo bolidą lenktynininkas davė interviu Prancūzijos televizijai.
Alfonsas Krivickas
Alfonsas Krivickas (1919 m. rugsėjo 3 d. Kaunas – 1990 m. birželio 20 d. Geisenheimas, Vokietija) – Lietuvos ir Vokietijos grafikas, tapytojas.
Biografija
1943 m. Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institute baigė taikomąją grafiką. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1948–1950 m. dėstė Dailės ir amatų mokykloje Freiburge, 1953–1984 m. mokytojavo Vasario 16-osios gimnazijoje Hiutenfelde. Keliavo po Europą, lankėsi Lietuvoje.
Kūryba
Kūryba pasižymi temų, formų, technikų įvairove. Sukūrė estampų („Prie stalo“ 1942 m., „Elgeta“, „Girtuoklis“, abu 1943 m., „Moters galva“ 1950 m., ciklai „Žemė ir kosmosas“ 1972 m., 1976 m.), piešinių, paveikslų (laku, tempera), skulptūrų projektų. Ankstyviesiems kūriniams būdingas dramatizmas, ekspresija, raiškus piešinys, vėlyviesiems – dekoratyvumas, apibendrintos, stilizuotos formos, sąsajos su tautodaile, daugiausia ornamentika.
Nuo 1943 m. dalyvavo parodose, surengė daugiau kaip 10 individualių parodų Badeno-Viurtembergo žemės miestuose, 5 – Lietuvoje (Vilniuje 1970 m., 1973 m., 1978 m., 1989 m.).
Urako barškuolė
Urako barškuolė (Crotalus vegrandis) – barškuolių (Crotalus) genties gyvatė, priklausanti angių (Viperidae) šeimai, duobagalvių angių (Crotalinae) pošeimiui.
Farerų futbolo varžybos 1965 m.
Farerų futbolo varžybos 1965 m.
Tadas Blinda
thumb|200px|Tadas Blinda (akt. Mantas Jankavičius) 2011 m. filme [[Tadas Blinda. Pradžia.]] Tadas Blinda (1846 m. – 1877 m. gegužės 4 d.) – žemaičių plėšikų vadas.
Biografija
Tado Blindos asmenybė apipinta padavimais ir istorijomis, o jo biografija istoriškai netyrinėta ir tėra labai maža žinių. Gimė Luokės parapijos Kinčiulių kaime 1846 m. sausio 15 d. (pagal Julijaus kalendorių), pasiturinčio valstiečio Tado ir Elžbietos Bukontaitės Blindų šeimoje. Yra žinoma, kad jo tėvas buvo valakinis ūkininkas ir Viekšnių dekano medininkas. Turėjo du sūnus, vyresnįjį Juozapą ir jaunesnįjį Tadą, kuris buvo krikštytas Ubiškėje. Ūkiu daugiausia rūpinosi motina. Vyresnysis sūnus Juozapas mokėsi kunigų seminarijoje, tačiau iš ten buvo pašalintas ir ištremtas į Sibirą iš kur nebegrįžo. Tadui Blindai motina ūkį užrašė 1867 m. sausio 15 d. sau pasilikdama išimtinę. Tais pačiais metais vasario 7 d. vedė Barborą Viktoravičiūtę, susituokė Luokės bažnyčioje. Augino tris dukras (Ievą, Oną, Marijoną). Ūkį nuomojo, pats žemės nedirbo.
Su plėšikų gauja veikė Raseinių, Šiaulių ir Telšių apskrityse. 1877 m. gegužės 4 d. per Švento Jurgio jomarką pagautas ir minios užmuštas Luokės turguje. Prie to prisidėjo ir grafo Oginskio tarnai. Carinės žandarmerijos raporte nurodyta, kad jo mirties priežastis buvo daugybiniai kūno sumušimai.
Literatūrinis herojus
Rašytoja Lazdynų Pelėda apie 1900 m. surinko žmonių pasakojimus apie Tadą Blindą ir buvo pradėjusi rašyti kūrinį „Sulygintojas svieto“, tačiau vėliau persigalvojo, ir visą turimą medžiagą perdavė Gabrieliui Landsbergiui-Žemkalniui.
Tadą Blindą išgarsino 1907 m. Gabrieliaus Landsbergio-Žemkalnio drama „Blinda, svieto lygintojas“, parašyta pagal Lazdynų Pelėdos surinktus pasakojimus. 1973 m. sukurtas 4 serijų TV filmas „Tadas Blinda“ (režisierius Balys Bratkauskas, scenarijaus autorius Rimantas Šavelis, pagrindiniame – Tado Blindos – vaidmenyje Vytautas Tomkus).
2004 m. muzikantas Andrius Mamontovas pastatė miuziklą „Tadas Blinda“.
Po beveik 40 metų pertraukos nuo originalaus kūrinio atsiradimo nufilmuotas pirmas lietuviškas nuotykinis istorinis veiksmo filmas nepriklausomos Lietuvos istorijoje Tadas Blinda. Pradžia – didžiuosius ekranus pasiekęs 2011 m. rugsėjo mėnesį. Tai tapo žiūrimiausia juosta Lietuvos istorijoje. Vien per pirmąjį savaitgalį į kino sales susirinko daugiau nei 40 tūkst. žiūrovų.
Pull and Bear
„Pull and Bear“ – tarptautinis Ispanijos drabužių parduotuvių tinklas, priklausantis didžiausiai pasaulyje mados kompanijai „Inditex“ (kuri kartu valdo ir „Zara“ parduotuves). Įkurtas 1991 m., apima 860 parduotuvių tinklą 64-iose šalyse keturiuose žemynuose, 2013 m. pajamos siekė daugiau nei vieną milijardą eurų.
Istorija
„Pull and Bear“ prekės ženklas buvo pristatytas 1991 m. Į tarptautinę rinką įžengė jau kitais metais, atidarydami pirmas parduotuves užsienyje, Portugalijoje. 1995 m. parduotuvės duris atvėrė ir Graikijoje bei Maltoje, o 1997 m. – ir Izraelyje. Iš pat pradžių „Pull and Bear“ produkcija buvo skirta vyriškai auditorijai, o pirmoji moteriška kolekcija pristatyta 1998 m. Tais pačiais metais sukuriamas ir internetinis tinklalapis bei atidaryta pirma parduotuvė Kipre.
2000 m. atidaroma pirma parduotuvė už Europos ribų, Kuveite. Kiek vėliau tinklas įžengia į Pietų Ameriką, atidarydamas parduotuves Venesueloje (2001) bei Meksikoje (2002); tais pačiais metais „Pull and Bear“ pasirodo ir Airijoje bei kitose penkiose Artimųjų Rytų šalyse. 2003–2004 m. tinklas toliau plečiamas Europoje su parduotuvėmis Andoroje, Slovakijoje, Rumunijoje bei Rusijoje. 2005 m. pirmos parduotuvės atidaromos Prancūzijoje, Italijoje, Turkijoje bei Čekijoje, 2006 m. – Lietuvoje, Lenkijoje ir Singapūre, o 2007 m. – Saudo Arabijoje, Gvatemaloje, Malaizijoje bei dar penkiose Europos valstybėse.
right|thumb|250px|„Pull and Bear“ parduotuvė [[Ispanija|Ispanijoje]] 2008 m. „Pull and Bear“ įžengia į Indonezijos, Juodkalnijos, Jungtinės Karalystės bei Egipto šalių rinkas. Tais pačiais metais kompanija pradeda aktyvų prisidėjimą prie įvairių labdaros įmonių bei aplinkosaugos projektų, įskaitant problemas, susijusias su klimato kaita bei skurdu pasaulyje. 2009 m. parduotuvės atidaromos Kroatijoje, Ukrainoje, Estijoje bei Kinijoje, o 2010 m. tinklas pradeda veikti ir Bulgarijoje, Kazachstane, Honkonge bei Makao. 2011 m. įžengiama į Nyderlandų, Maroko ir Pietų Korėjos rinkas, taip pat tų pačių metų rugsėjo 6 d. atidaroma internetinė parduotuvė. „Pull and Bear“ švenčia 20-ečio jubiliejų su specialiomis kolekcijomis, skirtomis vaikams, pavadinimu „Pull&Bear for Kids“. Taip pat pristatoma ir linija „Pull&Bear Heritage“, skirta vyresnio amžiaus vyrams.
2012 m. internetinė prekyba pradedama Švedijoje, Šveicarijoje, Liuksemburge, Danijoje bei Monake; taip pat įprastos parduotuvės atidaromos 11-oje naujų valstybių. 2013 m. tinklas toliau plečiamas su parduotuvėmis Vokietijoje, Kosta Rikoje, Taivane ir Panamoje, o Rumunijoje prekės pradedamos pardavinėti ir internetu. Kolekcijose pristatomi drabužiai, pagaminti iš organinės medvilnės.
Parduotuvės
Beveik visos bendrovei priklausančios parduotuvės yra valdomos ir priklauso pačiai „Inditex“ įmonei; franšizės principu valdomos tik tos parduotuvės, įsikūrusios šalyse, kuriose korporacinė nuosavybė negali priklausyti užsienio valstybėms (pvz., Viduriniųjų Rytų regiono šalyse).
Per 23-ejus kompanijos gyvavimo metus „Pull and Bear“ atidarė 853 parduotuves, įsikūrusias daugiausiai pagrindinėse miestų gatvėse bei prekybos centruose, 63-ose skirtingose šalyse (bei papildomose penkiose šalyse, kuriose veikia internetinės parduotuvės). Kompanijoje ir jos parduotuvėse kartu dirba apie 9400 darbuotojų. Pajamos 2013 m. pabaigoje siekė 1191 mln. eurų, 10 % daugiau nei preš tai buvusiais metais. Buvo parduota daugiau nei 79 mln. prekių, įskaitant 21 mln. marškinėlių.
Internetinės parduotuvės veikė 18 skirtingų šalių (pagal 2013 m. pab. duomenis).
2014 m. sausio 31 d. duomenimis, „Pull and Bear“ parduotuvės veikė šiose šalyse: (skliausteliuose – parduotuvių skaičius)
Palūkanų norma
Palūkanų norma – pelno norma, kurią skolininkas moka skolintojui. Palūkanų norma taip pat gali būti interpretuojama kaip skolininkui suteiktos teisės naudotis skolintomis lėšomis kainą.
Skirstymas
Palūkanos skiriamos į realias ir nominalias palūkanas:
Taip pat skaitykite
سعر الفائدة Zinssatz Επιτόκιο Interest rate Tasa de interés Taux d'intérêt Kamatna stopa Tasso d'interesse ອັດຕາດອກເບ້ຍ Stopa procentowa Taxa de juro Процентная ставка Ohjauskorko Норма відсотка 利率
Archeologija
Archeologija ( 'senovės mokslas', iš 'senas' + λόγος 'mokslas') – mokslas, tiriantis senovinių ir priešistorinių laikų žmonių materialinės kultūros paveldą bei hominidų fosilijas. XIX a. archeologija susiformavo kaip savarankiška istorijos mokslo šaka. XX a. JAV priskirta antropologijos disciplinai. Remiasi gamtos mokslų tyrimais ir humanitarinių mokslų interpretacijomis.
Materialinės kultūros paveldas interpretuojamas etnologijos, kalbotyros, mitologijos, istorijos mokslo subdisciplinų duomenimis. Archeologijos radiniams ir kultūriniams sluoksniams tirti pasitelkiami gamtos mokslai (biologinė antropologija, paleobotanika, geologija, osteologija, archeogenetika, fizika, chemija). Archeologinis datavimas nustatomas atliekant metalografijos, dendrochronologijos, trasologijos ir paleomagnetinius tyrimus, radiokarbonines, spektrines, struktūrines ir kitas analizes.
Kalvarijos-Budzisko pasienio punktas
Kalvarijos-Budzisko pasienio punktas - buvęs Lietuvos-Lenkijos valstybinės sienos pasienio punktas šalia Kalvarijos, Kalvarijos savivaldybėje, Marijampolės apskrityje iš Lietuvos pusės ir šalia Budzisko, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje, Šipliškės valsčiuje iš Lenkijos pusės. Per pasienio punktą eina kelias E67 (Via Baltica). Tai buvo didžiausias ir labiausiai apkrautas pasienio punktas tarp Lietuvos ir Lenkijos. Kol dar veikė sienos patikra per dieną pravažiuodavo apie 5000 automobilių ir apie 1000 sunkvežimių. 2007 m. gruodžio 21 d. įgyvendinant Šengeno sutartį pasienio patikra buvo panaikinta.
Vygra
Vygra arba Vingra arba Prūdų upelis  – upė pietų Lietuvoje ir šiaurės rytų Lenkijoje. Pradėjusi savo kelią Lietuvoje, Gražiškių seniūnijos Vygrio ežere, upė neša savo vandenis į pietus, kerta Lietuvos-Lenkijos valstybinę sieną ir įsilieja į Graužinio ežerą. Išplaukusi iš Graužinio, priima iš kairės įtekantį Pagraužio upelį ir pasuka į rytus. Ties Pašešupės kaimu iš kairės įplukdo savo vandenis į Šešupę.
XVII amžius
Septynioliktas mūsų eros amžius – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs 1601 metų sausio 1 dieną ir pasibaigęs 1700 metų gruodžio 31 dieną.
Vygra
Upėvardis kildinamas iš žodžių vigrus bei vingrus („vingiuotas“).
XVII amžius
Amžiai: XVI amžius – XVII amžius – XVIII amžius
Dešimtmečiai: 1-as 2-as 3-as 4-as 5-as 6-as 7-as 8-as 9-as 10-as
Siera Nevada de Santa Marta
thumb|right|250px|Siera Nevada de Santa Marta iš kosmoso
Siera Nevada de Santa Marta  – izoliuotas kalnų masyvas, atskirtas nuo Andų, esantis šiaurės rytų Kolumbijoje, vos 42 km nuo Karibų jūros. Iškyla į 5776 m aukštį (Kristobal Kolono k.). Tačiau gali būti, kad aukštesnis yra Simono Bolivaro kalnas. Masyvas užima apie 17 tūkst. km² plote (Magdalenos, Sesaro ir La Guachiros departamentuose). Išteka 36 upės. Masyvą supa 200 m aukščio lygumos, todėl tai aukščiausiai iškylantis virš aplinkinių teritorijų masyvas pasaulyje. Dalis masyvo priklauso Siera Nevada de Santa Martos nacionaliniam parkui. Kalnai apaugę kalnų džiunglėmis, o aukštikalnėse – paramomis. Atokiame masyve gyvena keletas indėnų genčių.
Kalnų regione išlikę unikaliai tebegyvenančių indėnų (arahvakai, kogiai ir kt.), veikia narkotikų kontrabandos ir nusikalstamos grupuotės.
Velso Princo sala
thumb|right|180px|Velso Princo sala – centre
Jeravnojės ežerai
Jeravnojės ežerai  – ežerų grupė Rusijoje, Užbaikalėje, Buriatijoje. Sudaro Didžiosios Jeravnojės (plotas 104 km²), Mažosios Jeravnojės (60,5 km²), Sosnovojės (24 km²) ir kt. ežerai. Ežeryne ištakas gauna Cholojaus upė (Vitimo intakas).
Žvejyba (lydekos, ešeriai, kuojos, rainės, įveistos peledės, karšiai, sazanai).
Antimedžiaga
thumb|Pozitrono atradimas Antimedžiaga arba antimaterija – medžiaga, sudaryta iš antidalelių, atitinkančių paprastas daleles. Antimedžiaga nuo mums įprastos medžiagos skiriasi tuo, kad jos atomuose elektronai yra teigiami (ir vadinami pozitronais), o protonai – neigiami. Įprastinėje medžiagoje elektronai yra neigiami, o protonai – teigiami.
Istorija
1965 m. JAV L. Ledermano fizikų grupė užregistravo greitintuve iš antiprotono ir antineutrono sukurtą pirmąjį antibranduolį – antideuteroną.
Gavimas
Pozitronai savaime susidaro β+ skilimo metu. Antiprotonus galima gauti bombarduojant iki 120 Gev įgreitintais protonais nikelio taikinį: susidaro daug įvairių dalelių, tarp jų ir antiprotonų, kuriuos galima surinkti atskirai ir panaudoti tolesniems bandymams. Taigi šiuo metu įmanoma pagaminti antivandenilį, galbūt ir sudėtingesnius atomus.
Pirmą kartą antimedžiagą sukurti pavyko Valterio Iolerto vadovaujamai mokslinių tyrimų grupei Jiulicho tyrimų centre (Vokietijoje, CERN (LEAR) 1995 metais. Mokslininkai išgavo antivandenilio atomą, kuris buvo sudarytas iš neigiamai įkrauto antiprotono ir teigiamai įkrauto pozitrono. 1996–1998 tyrimai buvo pakartoti prie Fermilabo (JAV).
Antimedžiagos trumpalaikiškumas paaiškinamas tuo, kad sąveikaujant dalelei ir antidalelei, jos abi anihiliuoja. Sąveikos metu išskiriama energija iš esmės elektromagnetinio spinduliavimo forma kaip gama spinduliai. Šios anihiliacijos metu išskiriama energija gali būti apskaičiuojama Einšteino išvesta formule E=mc^2.
Antidalelės
Egzistuojančios antidalelės:
Mokslinė fantastika
Antimedžiagos susiliejimo su medžiaga reakcijos metu energijos išskiriama kur kas daugiau nei branduolinėje reakcijoje ar termobranduolinėje reakcijoje. Todėl ateityje tikimasi statyti šia reakcija paremtas jėgaines, kurti kosminius laivus, varomus šia jėga, bet tam reikia suprasti daugiau apie antimedžiagą ir išmokti daugiau jos išgauti.
Apie antimedžiagą rašoma Dan Brown romane „Angelai ir demonai“. Joje pasakojama apie Šveicarijos CERN organizacijos pagamintą nemažą antimedžiagos kiekį, kuriuo būtų galima susprogdinti visą miestą.
Selinuntė
Selinuntė  – nedidelis Viduržemio jūros kurortas Sicilijos pietvakariuose, Trapanio provincijoje, Kastelvetrano savivaldybėje. Labiau žinomas dėl savo archeologinės radimvietės su penkiomis senovės graikų šventyklomis Akropolyje.
Istorija
Selinunte (gr. – Selinus) buvo įkurta VII a. pr. m. e. rytinės Sicilijos pakrantės miesto Megara Hiblėja gyventojų. Miestas tegyvavo apie 200 metų, per tą laiką jo populiacija pasiekė apie 25 000 gyventojų.
Pastoviai konfliktuodamas su Segesta, Selinus 409 m. pr. m. e. buvo sunaikintas Kartaginos karių, atėjusių į pagalbą pastarajam miestui.
Bražuolės apylinkė
Bražuolės apylinkė (iki 1971 m. Bražolos apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Trakų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Trakų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Miciūnų apylinkės, o dalis Bražuolės apylinkės prijungta prie Kariotiškių apylinkės. 1963 m. prijungta Lazdėnų apylinkė. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas. 1973 m. kovo 28 d. Bražuolės apylinkė panaikinta, jos teritorija prijungta prie Balceriškių apylinkės ir Bobruvkos apylinkės.
2004 m. Indijos vandenyno cunamis
thumb|250px|2004 m. Indijos vandenyno cunamis thumb|250px|Cunamio banga Maldyvuose thumb|250px|Nuniokotos [[Banda Ačehas|Banda Ačeho apylinkės Sumatroje]] thumb|250px|Bangos sklidimas
'''2004 m. Indijos vandenyno cunamis''' – plataus masto stichinė nelaimė, įvykusi 2004 m. gruodžio 26 d. Indijos vandenyno pakrančių regione.
Gruodžio 26 d. 00:58:53 (UTC) laiku įvyko 9,3 balo žemės drebėjimas, kurio epicentras buvo į vakarus nuo Sumatros, netoli Simeuluės salos. Vertikalūs žemės plutos judesiai sukėlė galingas cunamio bangas. Jo galia prilygo 20 petadžaulių arba dukart daugiau, nei visų per Antrąjį pasaulinį karą panaudotų karinių ginklų (įtraukiant ir 2 atomines bombas). Radiolokaciniai palydovai užfiksavo 500–1000 km/h greičiu sklindančią bangą; praėjus 2 valandoms po drebėjimo bangos aukštis atvirame vandenyne siekė 60 cm. Tačiau pakrantėse banga pakilo tiek, kad į sausumą įsiveržė per 2-4 km, bangų aukštis vietomis pasiekė 10-30 m.
Labiausiai nukentėjo gretimos Indonezijos pakrantės bei pakrantės į šiaurės vakarus nuo epicentro. Dėl bangų difrakcijos nukentėjo ir į vakarus nukreipti krantai (vakarų Šri Lanka, Indija) ir net labai tolimos Rytų Afrikos pakrantės. Tuo tarpu Bengalų įlankos pakrantės nukentėjo nesmarkiai. Cunamio banga greičiausiai (per 50 min.) pasiekė Indonezijos krantus, o iki Somalio ritosi net 7 valandas. Žymus (1,5 m) vandens lygio pakilimas pastebėtas net PAR, iki ten banga ritosi 16 valandų. Dalis cunamio energijos pateko į Ramųjį vandenyną ir jo pakrantėse sukėlė pastebimą vandens lygio pakilimą. Trys pirmosios (ypač trečioji) bangos buvo stipriausios, vėliau visą dieną ritosi silpnesnės. Cunamis užgriuvo dvejopai – vietomis jūra labai smarkiai atsitraukė, o paskui staiga patvino, kitur potvynis kilo be išankstinių ženklų.
Dėl perspėjimo sistemos nebuvimo daugelis pakrančių gyventojų apie gresiančią nelaimę nieko nežinojo. Tankiai apgyvendintose pakrantėse neišvengta daug žmonių aukų. Žuvo ~ 235 tūkst. žmonių, dešimtys tūkstančių dingo be žinios, virš milijono gyventojų neteko pastogės. Labiausiai nukentėjo Indonezija (ypač Ačeho regionas), Šri Lanka, Tailandas, Maldyvai, Indija, Malaizija, Mianmaras, Somalis. Žuvo nemažai užsienio turistų (Švedijos, JAV, Australijos, Vokietijos ir kt.). Dėl cunamio regionas patyrė humanitarinę nelaimę, ekonominį nuosmukį. 2004 m. Indijos vandenyno cunamis pagal aukų skaičių yra trečias iš visų žinomų cunamių (nusileidžia tik 1556 m. Šaansi ir 1976 m. Tangšano cunamiams Kinijoje).
Merkinė
Merkinė – miestelis Varėnos rajono savivaldybėje, prie kelių, ir  sankryžos, Nemuno (dešiniajame jo krante), Merkio ir Stangės santakoje, Dzūkijos nacionaliniame parke. Seniūnijos centras, yra Nemuno ir Stangės seniūnaitijos. Miestelio istorinė dalis paskelbta urbanistikos paminklu. Merkinė garsėja gastronomijos turizmu, juodosios keramikos amatais, istorijos ir gamtos paminklų gausa.
thumb|left|[[Merkinės piliakalnis]] thumb|left|Buvusi Merkinės stačiatikių bažnyčia
Etimologija
Kryžiuočiai mini gyvenvietę Merken arba Merkenpil (Merkenpille, t. y. Merkinės pilis). Miestelio vardas aiškiai vandenvardinis vietovardis – nuo Merkio upės, kuri prateka pro Merkinę.
Geografija
Merkinė išsidėsčiusi Dainavos lygumoje, prie istorinių kelių Vilnius–Varšuva ir Kaunas–Gardinas sankryžos. Čia suteka Merkys, Stangė ir Strauja. Per Nemuną 1914 m. nutiestas Merkinės tiltas. Pakeliui link Leipalingio stūkso Merkinės piliakalnis, puiki regykla, nuo kurio link Nemuno ir Merkio santakos per pievas ir miškus veda 2 km botaninis takas. Išlikę 2 iš 4 miesto riboženkliai, pastatyti 1579 m., prie jų buvo pritvirtintas Merkinės herbas.
Veikia Merkinės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia (pastatyta 1648 m., gausi dailės paminklais). Miestelyje yra trikampė aikštė, kurios centre stovi Merkinės Viešpaties Kryžiaus cerkvė, pastatyta 1888 m. ant XVI a. rotušės pamatų (veikė iki 1940 m., dabar – kraštotyros muziejus; ir rotušės išlikęs autentiškas bokšto rūsys su skliauto fragmentu), miestelyje išsaugota senoji gatvių struktūra. Šalia senosios rotušės aikštės stovi iki šių dienų išlikęs vadinamasis Vazos namas, kuriame 1648 m. mirė Lenkijos karalius ir Lietuvos didysis kunigaikštis Vladislovas Vaza. Miestelyje taip pat veikia Merkinės Vinco Krėvės gimnazija, lopšelis-darželis, biblioteka, poliklinika, Merkinės krašto muziejus, globos namai. Dzūkijos nacionalinio parko informacijos centre yra nuolat veikianti dailės galerija (tautodailės ekspozicija) ir keičiamos parodos. Paminklas Merkinės mūšiui atminti (pastatytas 2010 m.).
Merkinėje yra palaikomojo gydymo ir slaugos ligoninė, ambulatorija, gimnazija (1940–2005 m. vidurinė mokykla), Varėnos muzikos ir dailės mokyklos filialas, įkurtas 1990 m., lopšelis-darželis, laisvalaikio ir pramogų, lankytojų centrai, biblioteka (1947 m.), veikia jaunimo etnokultūros klubas „Kukumbalis“. Miestelyje švenčiami Šv. Roko atlaidai, Amatų diena. Miestelis garsėja gastronomijos turizmu, čia veikia trys restoranai.
thumb|center|500px|Panorama nuo Merkinės piliakalnio