cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rosošo mūšis
Mūšis
1863 m. lapkričio 16 d. Boguslavo Eitminavičiaus ir Karolio Krisinskio vadovaujami sukilėliai įsikūrė Dubica Dolnos kaime. Rusijos kariuomenės daliniui pajudėjus iš Palenkės Bialos link Lomazų, dalis sukilėlių vadovaujami Karolio Krisinskio perėjo į Rosošo kaimą, o kita dalis vadovaujama Boguslavo Eitminavičiaus liko laukti šalia esančiame miške. Dalis sukilėlių buvo pasiųsti privilioti rusus į kaimą, ką jiems ir pavyko padaryti, kaime rusai buvo apsupti ir nugalėti. Iš viso žuvo 65 rusai, 16 paimti į nelaisvę. Sukilėlių gretose žuvo 13 ir 14 sužeisti. Žuvę sukilėliai buvo palaidoti Rosošo kaime šalia Mulavos upės.
Pravų Lasas
Pravų Lasas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Prieraslio valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į šiaurės rytus nuo Prieraslio, apie 26 km į šiaurės vakarus nuo Suvalkų ir 133 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas yra etnografiniame Suvakijos regione išsidėstęs ant moreninių kalvų. Kaime yra išlikę du 1940 m. vokiečių statyti bunkeriai, vienas iš jų stipriai apgriautas, o kitas gerai išsilaikęs. Netoli kaimo apsuptas medžių ir smulkesnių akmenų guli eratinis riedulys ant kurio yra nubraižytų Trečiojo Reicho simbolių. Spėjama, kad šie ženklai buvo padaryti, nes čia galėjo būti palaidotas Liuftvafės generolas arba atminimo ženklas architektui pastačiusiam kaimo bunkerius. Apie 1 km nuo kaimo link Romintos girios yra išnykusio Golubio kaimo liekanos ir 4 km į vakarus yra Stančikų kaimas garsus savo dideliais tiltais.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Elena Urbaitytė
Elena Urbaitytė (, 1922 m. birželio 4 d. Kaunas – 2006 m. vasario 17 d. Niujorkas) – lietuvių dailininkė, skulptorė.
Biografija
Gimė Lietuvos kariuomenės karininko, vėliau politinio ir visuomenės veikėjo, advokato Igno Urbaičio (1896-1952 m.) šeimoje. Motina Elena Bražionytė (1899-1990 m.), Rusijos caro Nikolajaus II rūmų arklių ūkio vedėjo Juozo Bražionio duktė. Broliai pedagogas Algirdas Urbaitis (1931-1987 m.) ir inžinierius konstruktorius Liudvikas Urbaitis (g. 1933 m.)
1941 m. baigė Šiaulių mergaičių gimnaziją, atestato gavimo dieną prasidėjo Vokietijos - Rusijos karas. 1941-1943 m. studijavo Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institute, vokiečiams jį uždarius grįžo į Šiaulius.
Artėjant frontui šeima persikėlė į Švėkšną, iš kur jai vienintelei iš šeimos pavyko pasitraukti į Vakarus. Dirbo ginklų gamykloje Čekoslovakijoje, vėliau pasitraukė į Vieną, kur patyrė amerikiečių bombardavimą. Karo pabaigos sulaukė kaime prie Zalcburgo. Pragyveno už maistą piešdama žmonių portretus. Kai miestelį užėmė JAV kariuomenė, nusigavo į Miuncheną, kur įstojo į meno akademiją, perkeltą į Heimhauzeną. 1947 m. persikėlė į Freiburgą Prancūzijos okupacinėje zonoje, kur Vytautas Kazimieras Jonynas įsteigė Taikomosios dailės mokyklą. 1949 m. laimėjo stipendiją tęsti dailės studijas Paryžiuje, o vėliau ir meno bakalauro stipendiją JAV Alabamos koledže (dab. Montevalo universitetas).
Nuo 1953 m. gyveno Niujorke, 1957-1984 m. dirbo mokytoja, 1958-1960 m. studijavo Kolumbijos universitete. 1961 m. surengė pirmąją tapybos parodą „Auth Shermen“ galerijoje Niujorke, vėliau dar 15 asmeninių parodų Niujorke (1961, 1962, 1963, 1978, 1979, 1980, 1982, 1984, 1987 m.), Čikagoje (1967 m.) ir Toronte, dalyvavo per 100 grupinių parodų 21 JAV muziejuose ir galerijose. Jos kūrybą pristatė taip pat ir Lietuvos dailės muziejus, Taikomosios dailės muziejus (1988 m. ir 1997 m.) Vilniuje, Nacionalinis Mikalojaus Konstantino Čiurlionio dailės muziejus Kaune (2000 m.).
1976 m. pirmą kartą apsilankė Lietuvoje. Testamentu savo kūrybą padalijo Lietuvos dailės muziejui, Nacionaliniam M. K. Čiurlionio muziejui ir Šiaulių Aušros muziejui.
Atsiliepimai
Savo mene E. Urbaitytė siekė sujungti tapybą, skulptūrą ir architektūrą. To pavyzdys  jos skulptūrinė serija, pavadinta „Nutapyti paviršiai“ (1987 m.) ir „Instaliacija“ (1990 m.)  mišriu būdu sukurti darbai, eksponuojami Long Ailendo universitete. Jau nuo 1979 m. menininkė visiškai atsidavė skulptūrai, jos pirmi rezultatai rodyti „Phoenix“ galerijoje, pavadinti „Apšviesta statyba“. Spalva tapyboje jai buvo svarbiausia priemonė, o perkelta į skulptūrą virto milžiniška instaliacija arba montažu.
Beveik 84 metų skulptorė didžiausią dalį savo kūrinių paliko Lietuvos muziejams. Jų taip pat galima pamatyti atvirose erdvėse Vilniuje ir kitur: „Erdvės skrydis“ (1992 m.) yra prie Spaudos rūmų, „Atspindžiai“ (1996 m.)  Europos parke, penkios skulptūros iš serijos „Plienas dabar“ (1997 m.)  Technikos universiteto bibliotekos kieme Vilniuje ir t. t. Maža dalis jos archyvų ir keli meno darbai liks ALKAI Putname ir Pasaulio lietuvių centrui Lemonte.
Moeneeb Josephs
Munibas Džosefsas (g. 1980 m. gegužės 19 d.) – futbolininkas, Pietų Afrikos Respublikos rinktinės ir PAR Orlando Pirates FC klubo vartininkas.
žaidžia nuo 2003 m. Su rinktine dalyvavo 2006 ir 2008 m. Afrikos Tautų taurėse.
Kučinskaitė
Kučinskaitė - lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Kučinskienė (ištekėjusi moteris).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Kučinskas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kaklažiočiai šamai
Kaklažiočiai šamai (Pterygoplichthys) – dygiųjų skujažvynių šamukų (Loricariidae) šeimos žuvų gentis.
Gentyje yra apie 12 rūšių. Išoriškai gana panašūs į Hypostomus genties rūšis. Nugarinis pelekas su 10-13 spindulių. Kai kurios rūšys gali pasiekti daugiau nei 45 cm. Vyrauja juoda ir ruda spalvos.
Paplitę Pietų Amerikos upėse ir ežeruose.
Hermis Capital
Įmonių grupės vadovas – Nerijus Dagilis.
Istorija
Aktyvią veiklą bendrovė pradėjo 2000 metais, įsigijusi AB „Lietkabelis“ (emaliuotų, instaliacinių laidų ir kabelių gamintojo) bei AB „Vilniaus vingis“ (vieno didžiausių elektronikos gamintojų Europoje) kontrolinius akcijų paketus. Vėliau įmonių grupės investicinis portfelis papildytas AB „Snaigė“ (šaldytuvų bei šaldiklių gamyba), AB „Kelmės pieninė“ (šviežio pieno produkcija), UAB „Kautra“ (keleivinio transporto paslaugos) ir kitų bendrovių akcijomis. HC taip pat yra investavusi į „Timan Oil & Gas: Timan – Pechora“ naftos bei dujų regione (europietiškoji Šiaurės Rusija).
Koncernas, veikęs „Snavesta“ pavadinimu, 2004 m. rugpjūčio mėn. pervadintas į „Hermis Capital“.
Vėliau pavadinimas pakeistas į „Lime Investments“. Vilniaus apygardos teismas 2012 m. gruodžio 12 d. nutarė iškelti bankroto bylą „Lime investments“.
Valdymas
Apie 1/4 grupės akcijų (23 proc.) priklauso Lietuvos didmeninės prekybos ir logistikos bendrovei „Sanitex“. Penki HC partneriai yra pagrindiniai įmonių grupės akcininkai:
Veikla
„Hermis Capital“ veikia kaip privataus kapitalo fondas, kuris užsiima trumpo ir vidutinio laikotarpio investicijomis į perspektyvias Lietuvos bei užsienio kompanijas ir jų vystymą. Šias investicijas „Hermis Capital“ paprastai vykdo kartu su partneriais. Dažniausi partneriai – Kauno didmenos bendrovė „Sanitex“, Vilniaus investicinės kompanijos „Invalda“ bei „ŽIA Valda“
2005 m. „Hermis Capital“ Lietuvoje investavo apie 30 mln. Lt, užsienyje – 124,7 mln. Lt. Investicijų bendrovės valdomų įmonių apyvarta siekė 1,12 mlrd. Lt. 2005–2008 metus Lietuvoje ketinama investuoti 450 mln. litų (planuojamas gyvenamųjų namų kvartalas); Latvijoje – iki 200 mln. litų (gyvenamųjų bei komercinių objektų statyba).
HC taip pat turi atstovybę Kijeve; Ukrainos rinkoje ketinama investuoti apie 300 mln. Lt.
2006 metais verslo grupė iš privataus kapitalo fondo „Mecom“ įsigijo didžiausią Lietuvoje regioninį dienraštį „Kauno diena“. Netrukus naujai sukurtas „Hermis Capital“ holdingas „Diena Media“ taip pat įsigijo ir antrąjį didžiausią regioninį dienraštį „Klaipėda“. 2007 metų spalio 28 d. grupė pradėjo leisti ir regioninį Vilniaus laikraštį „Vilniaus diena“ bei pradėjo kurti interneto portalus.
2006 metais iš su Rimandu Stoniu siejamų verslininkų „Hermis Capital“ įsigijo naftą išgaunančios bendrovės „Geonafta“ akcijas. Tačiau netrukus vykusį Lietuvos vyriausybės paskelbtą naftos gavybos konkursą laimėjo buvusios kompanijos vadovybės įsteigta naujai kompanija „LL Investicijos“. „Hermis Capital“ konkurso organizatorius apkaltino korupcija ir kreipėsi į teismus. Tačiau 2007 metais buvo paskelbta, jog „LL Investicijos“ ir „Hermis Capital“ kartu vystys naftos gavybos projektus.
2007 rudenį Lenkijos laikraštis „Wprost“ paskelbė, kad Lenkijos naftos koncernas „Lotos“ per advokato ir nepriklausomybės akto signataro Č. Okinčico biurą papirko Lietuvos politikus, kad naftos gavybos konkursą laimėtų „LL investicijos“ . Šių pranešimų nekomentavo nei „LL investicijos“, nei „Hermis Capital“, o koncernas „Lotos“ ir Č. Okinčicas šiuos pranešimus paneigė.
Valdomos įmonės
2007 metais buvo viešai žinoma apie „Hermis capital“ ir susijusių asmenų investicijas į šias įmones:
Kučinskienė
Kučinskienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Kučinskaitė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Kučinskas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Virbalai (Skuodas)
Virbalai – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 6 km nuo Mosėdžio.
Combichrist
Combichrist – elektroninės muzikos projektas, 2003 m. įkurtas norvego Andy LaPlegua (dar žinomas, kaip grupės Icon of Coil įkūrėjas). Combichrist muzika prisikiriama Aggrotech stiliui.
Istorija
2003 m. LaPlegua įrašė keletą power noise/techno įrašų. Tuometinis projektas vadinosi Drive. Prieš išleidžiant debiutinį albumą The Joy of Gunz, įrašų kompanijoje Out of Line, projektas buvo pervadintas į Combichrist. Žodis buvo paimtas iš hardcore fanų žurnalo, kurį 1990-ųjų pabaigoje leido Endis ir grupės Håkon Mella gitaristas JR Ewing. Netrukus LaPlegua išvyko į JAV, kur dabar yra pagrindinė Combichrist ir kitų jo projektų, tokių kaip Scandy, Panzer AG ir Scandinavian Cock buveinė.
2003 m. Helovinui buvo išlestas riboto tiražo EP Kiss the Blade, kuris buvo akimirksniu išpirktas. 2004 m. EP Sex, Drogen und Industrial septynias savaites iš eilės išsilaikė Vokietijos alternatyvios muzikos topo (Deutsche Alternative Charts) pirmojoje vietoje. 2005 m. buvo išleistas albumas Everybody Hates You. Tuo metu grupė pradėjo aktyviai naudoti terminą TBM (Techno body music), tam kad charakterizuotų savo muziką. Grupė netgi sukūrė dainą pavadinimu This is TBM rinkinyje Techno Body Music volume 1, kurį išleido įrašų kompanija Out of Line. Grupės muzika išsiskiria galinga energija, siautulinga agresija ir dideliu garsu.
2006 m. EP Get Your Body Beat vėl parodė Combichrist galimybes ir užėmė gana aukštas pozicijas įvairių valstybių topuose. 2007 m. kovą išėjo dar vienas grupės albumas pavadinimu What the Fuck Is Wrong with You People?, kuris sumušė visus Out of Line ir Metropolis Records pardavimų rekordus. 2009 m. sausio 20 d. buvo išleistas paskutinis albumas Today We Are All Demons. Grupėje taip pat atsirado naujas būgnininkas Trevor Friedrich, iki tol grojęs grupėse Eighteen Visions ir Imperative Reaction. 2009 m. gegužės 7 d. Combichrist išleido naują EP pavadinimu Heat EP: All Pain is Beat. 2009 m. lapkritį prasidėjusio grupės Rammstein turo metu, Combichrist dalyvavo kaip apšildančioji grupė.
2010 m. grupė išleido EP Scarred ir Never Surrender, rinkinį Noise Collection Vol. 1, taip pat penktąjį albumą Making Monsters. 2011 m. buvo išleistas EP Throat Full of Glass, o su juo kartu pasirodė vaizdo klipas tuo pačiu pavadinimu.
Juozapas Mickevičius
Juozapas Mickevičius (1743 m. Gardino apskritis – 1817 m. Vilnius) – Vilniaus universiteto eksperimentinės fizikos profesorius.
Biografija
Nuo 1775 m. daugiau kaip 20 m. vadovavo Vilniaus universiteto Fizikos katedrai, Vilniaus universiteto Fizikos ir matematikos festivalo dekanas, 1794 m., 1806 m. ir 1807 m. rektoriaus pavaduotojas, nuo 1781 m. profesorius.
Skaitė eksperimentinės fizikos kursą, dėstė labiau remdamasis eksperimentais, nenagrinėdamas teorinius klausimus, nesinaudodamas matematiniais skaičiavimais. Eksperimentinę fiziką siejo su meteorologija ir sisteminiais stebėjimais astronomijos observatorijoje. Vilniaus miesto amatininkams laisvalaikiu dėstydavo elementariąją matematiką ir mechaniką, su jais sukonstravo daugelį įrenginių fizikos eksperimentams.
Tyrė Stakliškių mineralinius šaltinius (1787 m.), nagrinėjo pramonės technologijos problemas, domėjosi meteorologija, Vilniaus apygardoje įsteigė 60 meteorologijos stočių ir parengė joms stebėjimo programas, oro prognozavimą bandė susieti su Mėnulio judėjimu, ieškodamas oro masių judėjimo atmosferoje ir jūros potvynių bei atoslūgių analogijos. Parašė mokslinių darbų apie pusiau elipsinės formos krosnis, meteorologiją ir meteorologinius stebėjimo būdus.
Plokščiasis grafas
right|125px|thumb|Plokščiasis grafas Plokščiasis grafas – toks grafas, kurį galima pavaizduoti plokštumoje taip, kad nė viena briauna nesikirstų. Kitaip dar vadinamas planariniu grafu.
left|125px|thumb|Grafas K5 Neplokščiojo grafo pavyzdys paveikslėlyje kairėje. Šio grafo neįmanoma perpiešti plokštumoje taip, kad briaunos nesikirstų. Iš tiesų tai vienas iš dviejų mažiausių neplokščiųjų grafų.
Lenkų matematiko Kazimiero Kuratovskio suformuluota teorema apie plokščiuosius grafus (Kuratovskio teorema) teiga, kad: Deja, naudojantis Kuratovskio teorema negalima greitai nustatyti ar grafas plokščiasis. Tačiau egzistuoja greiti O(n) sudėtingumo algoritmai, sprendžiantys šią problemą (n – viršūnių skaičius).
Eulerio formulė
Eulerio formulė teigia, kad jei baigtinis plokščiasis sujungtas grafas yra nubrėžtas plokštumoje be susikirtimų, v yra viršūnių skaičius, b – briaunų skaičius, o f – uždarų erdvių skaičius (įskaitant išorinį begalinį regioną), tai t. y. Eulerio charakteristika yra lygi 2. Šios formulės įrodymas labai paprastas – jei grafas nėra medis, pašaliname vieną cikle esančią briauną. Tai sumažins e ir f vienetu, taigi v – b + f liks nepakitęs. Kartojame tol, kol gausime medį, tada v = e + 1, f = 1, taigi v – b + f = 2.
Kazylai
Kazylai – kaimas šiaurės rytinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, 1 km į pietvakrius nuo Kriukų.
Sairinksė
thumb|100px|left|Sairinksė left|150px|thumb|Jean-François de Troy darbas „Panas ir Sairinksė“ Sairinksė – graikų mitologijoje minima nimfa, kurią pamilo dievas Panas.
Išdidi buvo Sairinksė ir atstumdavo visų meilę. Sairinksė labai mėgdavo medžioti. Mituose minima, kad Sairinksė buvo tapatinama su Artemide, nes buvo labai graži, su strėline ant pečių ir lanku rankose, tik Artemidės lankas buvo auksinis, o Sairinksės padarytas iš rago.
Erotas sužeidė Paną savo strėle ir Panas, išvydęs Sairinksę, ją pamilo. Panoro jis prieiti arčiau jos, tačiau toji, pamačiusi jį, pasileido bėgti. Ištiesė Sairinksė į upę rankas ir ėmė prašyti upės dievo išgelbėti ją. Upės dievas išgirdo Sairinksės maldas ir pavertė ją nendre.
Liūdėjo Panas nendre paverstos Sairinksės ir išgirdo nendrės šlamėjime Sairinksės atsisveikinimą. Nulaužė Panas keletą nendrelių ir pasidirbo iš jų švilpynę, sutvirtinęs nelygius nendrių stiebelius vašku. Pavadino Panas švilpynę nimfos vardu – Sairinksė. Nuo to laiko Panas mėgsta groti atokiuose miškuose švilpyne – sairinkse.
Sevlag
Sevlag – 1949–1957 m. TSRS „Dalstrojaus” lagerių sistemoje veikusi pataisos bei darbo stovykla, tiekusi kalinius darbams „Dalstrojaus” Šiaurės valdybos objektuose.
Literinis žymėjimas: АВ-5.
Valdybos vieta: Jagodnojė, Magadano sritis, Rusija.
Įsteigtas 1949 m. rugsėjo 20 d., uždarytas 1957 m. balandžio 16 d.
Kalinių skaičius: iki 15 800.
Lageriniai punktai (nepilnas sąrašas):
Nuorodos
Sevlagas „Memorialo” duomenų bazėje
Papilys (pilis)
thumbPapilys – įtvirtinta piliakalnio papėdės gyvenvietė, kurios įtvirtinimai gerokai galingesni už paprastos papėdės gyvenvietės įtvirtinimus. Papiliai Lietuvos archeologų darbuose neretai painiojami su priešpiliais ir papėdės gyvenvietėmis. Vienas papilio ir priešpilio skirtumų – priešpilis yra grynai gynybinis pilies (piliakalnio) sistemos elementas, o papilys būdavo ne tik įtvirtintas, bet ir gyvenamas (įvirtinta gyvenvietė). Todėl priešas, užėmęs papilį, ne tik sumažindavo besiginančiųjų gynybines galimybes, bet ir galėdavo gauti nemažą karo grobį.
Papilys būdavo už piliakalnį didesnė teritorija, apjuosta gynybiniu grioviu ir/ar pylimu. Papilius paprastai įrengdavo vietoje, kuri būdavo apsaugota gamtinių (reljefo) kliūčių – pvz., aukštumoje šalia piliakalnio. Kartais priepiliai būdavo įrengiami atskiroje kalvos dalyje ar už gilaus gynybinio griovio. Tuomet juos neretai laiko atskirais piliakalniais (pvz., Kernavės Pilies Kalnas, Veliuonos antras piliakalnis).
Neretai papiliai būdavo įrengiami lengviausiai prieinamoje piliakalnio pusėje (Piliakalniai, Veliuona), tuo jie gali priminti priešpilius.
Papilyje gyvendavo daugiausia amatininkai, galbūt pirkliai. Spėjama, kad papiliai galėdavo tapti būsimo miesto užuomazga. Lietuvoje papiliai aptikti maždaug 11 % vėlyvųjų piliakalnių.
Vincas Češkevičius
Biografija
Anksti netekus tėvų teko išmėginti visus žemės ūkio darbus kaime. 1917 m. lapkričio pabaigoje užsirašė savanoriu į Lietuvos kariuomenę. 1924 m. vedė, buvo išrinktas Aradnykų seniūnu. Vienas iš Seinų „Rūtos“ kooperatyvo steigėjų, Šv. Kazimiero draugijos Aradnykų skyriaus pirmininkas. 1940 m. vokiečių kalintas. 1941 m. buvo priverstas išvykti į Lietuvą, į Vilkaviškio apskr. Bartninkų valsčiaus Geisteriškių kaimą. Išrinktas kaimo seniūnu, o po karo – susikūrusio kolūkio pirmininku. Kartu su dukra pervažíavo į Širvintų rajoną, Čiobiškį, kur dirbo vaikų namų daržininku. 1960 m. su dukra Aldona persikėlė į Vilnių, jame gyveno iki pat mirties.
Rinkti tautosaką paskatino žinomas kraštotyrininkas Jurgis Dovydaitis. Surinktą medžiagą užrašė sąsiuviniuose, kuriuos atidavė dukrai Aldonai Vaičiūnienei. Daugiau kaip po trisdešimties metų ši Seinų krašto liaudies kūryba buvo išleista atskira knyga.
Paksė
thumb|180px|Paksė, Pietro Baratta skulptūra [[Pavlovskas|Pavlovske]] Romėnų mitologijoje Paksė (, „taika“) – taikos deivė, Jupiterio ir Justicijos duktė. Graikų Eirenės atitikmuo. Kultas įsteigtas valdant Augustui. Campus Martius vietovėje turėjo nedidelę šventyklą Ara Pacis, kitą Forum Pacis vietovėje. Sausio 3 d. vykdavo šventė jos garbei. Vaizduota moterimi, laikančia skeptrą, alyvmedžio šakeles ir gausybės ragą (kornukopiją).
Pax
Albert Sabin
Albert Sabin ( tikras vardas Albert Saperstein; 1906 m. rugpjūčio 26 d. Balstogėje, Rusijos imperijoje – 1993 m. kovo 3 d. Vašingtone, JAV) − žydų kilmės JAV medikas, virusologas ir imunologas, išgarsėjęs savo sukurta Polio vakcina, kuri skirta kovoti su poliomielitu.
Biografija
Albertas Sabinas gimė 1906 m. rugpjūčio 26 d. Balstogėje, žydų Jakobo ir Tilės Sapersteinų šeimoje. 1921 m. su tėvais emigravo į JAV. 1930 m. tapo JAV piliečiu ir pasikeitė savo pavardę į Sabin. 1931 m. baigė medicinos studijas Niujorko universitete. 1931-1933 m. dirbo Bellevue ligoninėje Niujorke. Labai domėjosi infekcinėmis ligomis. 1939 m. pradėjo dirbti Cincinačio vaikų ligoninėje. Antrojo pasaulinio karo metu dirbo JAV kariuomenės medikų padalinyje, kur padėjo sukurti priešnuodį nuo Japoniško encefalito. 1946 m. pradėjo vadovauti Cincinačio universiteto pediatrijos skyriui. 1969-1972 m. dirbo ir gyveno Izraelyje, Rehovoto mieste. 1974-1982 m. dirbo Pietų Karolinos medicinos universitete.
Polio vakcina
1955 m. gydytojas Jonas Salk sukūrė įšvirškiamą vakciną nuo poliomielito. Tačiau mokslininkai toliau ieškojo būdų kaip šią vakciną padaryti naudojamą oraliniu būdu. 1960 m. tai pavyko padaryti būtent Alberto Sabino vadovaujamai medikų komandai. Tais pačiais metais šia vakcina buvo paskiepyti 77 milijonai Tarybų Sąjungos gyventojų, kiekvienas žmogus nuo 2 iki 22 metų. Neilgai trukus buvo paskiepyti dar 23 milijonai žmonių Rytų Europos regione. Daktaras A.Sabinas buvo aktyvus masinių skiepų prieš poliomielitą šalininkas, tačiau daugelis JAV sveikatos apsaugos sistemos atstovų vis dar palaikė tradicinį laipsnišką skiepų planavimą, kuomet buvo skiepijama nuo kelių ligų vienu metu.
Braziūkai
Braziūkai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, į vakarus nuo Ežerėlio, 11 km į šiaurę nuo Višakio Rūdos. Įsikūręs Kazlų Rūdos miškų masyve, Višakio aukštupyje. Tarp vietinių gyventojų Braziūkų kaimas tarsi padalintas į dvi dalis :
Kaime stovi medinė Braziūkų Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia (pastatyta 1932 m.), paminklas žuvusiems už Lietuvos laisvę, yra kapinės. Kaime auga Liepa „Motinėlė“, kurios kamieno apimtis 840 cm, dabar jai apie 300 metų. Ši nepaprasta liepa ir aplinkinių kaimų padavimai glaudžiai susiję su 1863 m. sukilimu. Greta kaimo yra anastaziečių sodyba.
Etimologija
thumb|left|[[Braziūkų bažnyčia]]
Istorija
1932 m. pastatyta Braziūkų bažnyčia. Iki sovietmečio melioracijos tai buvo pelkėta vietovė.
Tampikas
Tampikas  – miestas šiaurės rytų Meksikoje, Tamaulipaso valstijoje, Meksikos įlankos pakrantėje, prie Panuko upės žiočių. Sudaro aglomeraciją su Siudad Madero ir Altamiros miestais.
Yra General Francisco Javier Mina tarptautinis oro uostas, svarbus jūrų uostas (svarbus naftos eksporto centras, taip pat eksportuojama mediena, sidabras, varis, vilna, kanapių pluoštas ir kt.). Tiesa, dauguma konteinerinių krovinių gabenami per Altamiros uostą. Svarbus naftos perdirbimo ir paskirstymo centras visoje Meksikoje.
Miestas turi centrinę aikštę, greta kurios – neoklasikinė rotušė, XIX a. Nekaltojo Prasidėjimo katedra. Senamiestyje daug Naujajam Orleanui būdingos architektūros pastatų.
Istorija
Tampikas ispanų įkurtas 1823 m. ir pavadintas pagal XVI a. netoliese buvusią San Luis de Tampico pranciškonų misiją. Šis pavadinimas savo ruožtu kilo iš huastekų žodžio tam-piko, reikšiančio „ūdrų vieta“. 1829 m., jau Meksikai iškovojus nepriklausomybę, į Tampiką išsikėlė ispanų kariai iš Kubos, bet greitai buvo nugalėti. Tampikas įgijo didelę ekonominę svarbą XX a. pr. pradėjus vystyti naftos ir aviacijos pramonę.
Vytauto Didžiojo universiteto Katalikų teologijos fakulteto Bažnytinės teisės katedra
Vytauto Didžiojo universiteto Katalikų teologijos fakulteto Bažnytinės teisės katedra - Vytauto Didžiojo universiteto (VDU) Katalikų teologijos fakulteto struktūrinis padalinys, kanonistikos studijų centras; Teisės katedra. Pagrindinė veikla - kanonų teisės dėstymas.
Pradėjo veikti kaip VDU Bažnytinės teisės centras; Vadovas - kun. prof. habil. dr. Pranas Vaičekonis (1928-2006). Jo pasekėjas (katedros vedėjas) kun. Petras Smilgys (g. 1970 m.).
Adresas: Gimnazijos g. 7, LT-44260 Kaunas.
Studijos
Katedros personalas dėsto VDU Katalikų teologijos fakulteto studijų programose. Pagrindinių studijų - Katalikų teologija, Krikščioniškoji pedagogika. Magistrantūros - Bažnytinė teisė (suteikiamas laipsnis - teologijos magistras), Krikščioniškasis švietimas, Pastoracinė teologija, Šeimotyra.
Privalomieji Bažnytinės teisės magistro (BTM) studijų dalykai - Bažnyčios teisminiai procesai, Baudžiamoji kanonų teisė ir bažnytinė advokatūra, Kanonų teisės istorija, Kanonų teisės kodekso bendrosios normos, Administracinė Bažnyčios struktūra, Pakrikštytųjų teisės ir Bažnyčios pareiga mokyti, Santuokinė teisė, Bažnyčios pareiga šventinti, Romėnų teisė.
Pasirenkamieji BTM studijų dalykai - Kanoniškoji lotynų kalba, Viešoji bažnytinė teisė, Civilinės teisės pagrindai, Teisės filosofija ir teologija, Proceso teisės praktika, Specialūs baudžiamosios teisės klausimai, Rytų Bažnyčių kanonų kodeksas, Pašvęstojo gyvenimo institutai ir apaštališkojo gyvenimo draugijos.
Kvedaravičius
Kvedaravičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kvedaravičienė (ištekėjusi moteris) ir Kvedaravičiūtė (mergautinė pavardė).
Kvietkauskas
Kvietkauskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kvietkauskienė (ištekėjusi moteris) ir Kvietkauskaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Bojarų geležinkelio stotelė
Bojarų geležinkelio stotelė  – geležinkelio stotelė Bojarų kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Turosnės valsčiuje. Stotelė buvo atidaryta 1862 m. kai buvo pradėtas naudoti Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. Per stotelę eina Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Uhovo geležinkelio stoties yra 3,8 km ir iki Baciutų geležinkelio stotelės yra 3,1 km.
Tirsas
Tirsas - graikų lazda, apvyniota gebene ar vynmedžio lapais, su kedro konkorėžiu gale. Graikų mitologijoje dievo Dioniso palydovės menadės šokdavusios su tirsais rankose.
Kastytis Beitas
miniatiūra|160px|right|Šeimos kapas
Kastytis Beitas (1962 m. sausio 1 d. – 2015 m. sausio 10 d.) – Lietuvos biologas, biochemikas. Nuo 1990 m. Vilniaus universiteto GMF Biochemijos ir biofizikos katedros asistentas, lektorius. 2012 m. reorganizavus šią katedrą – Neurobiologijos ir biofizikos katedros lektorius.
Biografija
1989–1997 m. buvo biologijos ekspertas Lietuvos Švietimo ir mokslo ministerijos Biologijos ekspertų vidurinėms mokykloms taryboje. 1998–1999 m. dirbo darbo grupėje, rengusioje valstybinių ir mokyklinių baigiamųjų biologijos egzaminų programas ir užduotis. Nuo 1990 m. dalyvaudavo Lietuvos moksleivių Biologijos olimpiadose kaip vertinimo komisijos narys. Kartu su mokytoja L. Žilėniene išleido pirmąją Lietuvoje mokomąją testų klausimų su pasirenkamais atsakymais knygelę.
Nuo 1997 m. – TK37 „Terminologija“ prie Lietuvos Standartizacijos departamento terminologijos ekspertas, nuo 1999 m. – TK37 5-ojo pakomitečio „Sveikata ir žemės ūkis“ pirmininkas.
Roma (mitologija)
Romėnų mitologijoje Roma – deivė, Romos miesto personifikacija. Pirmieji Romos atvaizdai pasirodė ant romėniškų monetų 269 m. pr. m. e. ir ant pietų Italijos Lokrų monetų 204 m. pr. m. e. Ji turėjo šventyklą Smirnoje, pastatytą 195 pr. m. e., kiti kulto centrai buvo Efesas, Sardis ir Delo.
Kastytis Beitas
Biografija
2001–2002 m. kaip R. Buivydo darbo grupės narys dalyvavo ALF konkurse „Lietuvos ateities scenarijai: 2010–2020 metai“, kur grupės darbas „Valstybės valdymo sektorius. Valstybinio valdymo funkcijų kaita“ buvo pripažintas vienu geriausių.
Roma (mitologija)
Tik pradėjęs valdyti Augustas įteisino Romos kultą. Jis pastatė daug šventyklų skirtų naujajai deivei Romai. Romos kultas buvo persipynęs su Cezario Augusto kultu.
Kastytis Beitas
Biografija
Aktyvus fantastikos fanas ir Vilniaus fantastų klubo „Dorado“ narys nuo 1980 metų (garbės narys – nuo 2003 m.). Būdamas studentas vertė į lietuvių kalbą fantastinius apsakymus, kurie būdavo skelbiami laikraščio „Komjaunimo tiesa“ fantastikos skyrelyje. Yra parašęs ir kelis fantastinius apsakymus, kurie buvo spausdinti „Dorado“ klubo leidiniuose. Jo apsakymas „Riteris išlaisvintojas“, pasirašytas slapyvardžiu „Kalnius Žilaitis“, pateko į fantastinių apsakymų rinkinį „Šviečianti strėlė“ (1996).
Pirmas vaidmenų žaidimų žaidimo meistras Lietuvoje (praktikavo iki 1996 m.). Sukūrė lietuvišką vaidmenų žaidimo sistemą „Kariai ir magai“ (dar žinomą kaip „Alčera“), kurio taisyklės buvo išleistos 1992 m. Dalyvavo organizuojant pirmuosius Lituanicon’us ir vaidmenų žaidimų turnyrus „Dorado“ klube.
2003–2011 m. aktyviai dalyvavo studentų intelektiniame žaidime „Protmušis“ – rengė klausimus ir vertino atsakymų teisingumą.
2006 m. Pasaulio viktorinos čempionato Lietuvos čempionas, 2009 m. – vicečempionas, 2011 m. užėmė ketvirtąją vietą.
Vienas iš lietuviškosios Vikipedijos autorių 2006–2014 m., sukūręs per 5 tūkst. straipsnių. Taip pat vienas iš Visuotinės lietuvių enciklopedijos autorių.
Rimšiai (Biržai)
Rimšiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 21 km į rytus nuo Biržų, Biržų girios rytiniame pakraštyje, Nemunėlio kairiajame krante.
Kastytis Beitas
Biografija
Kastytis Beitas mirė 2015 m. sausio 10 d. netikėtai, dėl širdies ligos, viešėdamas gimtuosiuose Žygaičiuose (palaidotas šio miestelio kapinėse). Tėvas – Henrikas Beitas (1935–2012), buvęs ilgametis Žygaičių apylinkės viršaitis, motina – Teresė Žilaitytė–Beitienė (g. 1935 m.), medicinos darbuotoja, sesuo – Šarūnė, architektė.
Kindijos regionas
Kindija – regionas vakarų Gvinėjoje. Ribojasi su Konakrio, Labės, Mamu ir Bokės regionais bei Siera Leone. Šio regiono sostinė yra Kindija.
Prefektūros
Kindijos regiono prefektūros:
Charibdė
thumb|220px|left|Senoviškai vaizduojama Charibdė Charibdė (gr. Χάρυβδις, skandintoja) graikų mitologijoje – jūrų pabaisa, savo pavidalu primenanti baisų vandens verpetą.
Charibdė yra Poseidono ir Gajos dukra. Ji guli vienoje siauro vandens kanalo pusėje, o kitoje yra kita jūros pabaisa Scilė (arba Skilė; ang. Scylla). Jūreiviams keliaujant kanalu, stengiantis išvengti vienos pabaisos, jie pakliūna kitai ir atvirkščiai. Iš to ir kilo posakis Tarp Charibdės ir Scilės reiškiantis situaciją tarp dviejų pavojų, kai vieno išvengimas reiškia patekimą kitam.
Charibdė buvo nimfa, bet kai užtvindė savo tėvo karalystę, Dzeusas ją pavertė pabaisa.
Argonautai išvengė abiejų pavojų tik todėl, jog juos lydėjo Tetidė (Thetis), viena iš nereidžių. Odisėjui ne taip pasisekė. Jis pasirinko rizikuoti plaukdamas pro Scilę, netekdamas keleto savo įgulos narių, negu viso laivo plaukiant pro Charibdę. (Homero Odisėja, 12 knyga).
Tradiciškai Charibdės vieta sieta su Mesinos sąsiaurio Sicilijos krantu, priešinga uola vadinasi Scilė (Scylla). Ten dėl susitinkančių vandens srovių susidaro sūkurys, bet retai kada pavojingas. Neseniai mokslininkai dar sykį ieškojo Charibdės buvimo vietos ir rado daug labiau tikėtiną jos buvimo vietą netoli Skilės kyšulio vakarų Graikijoje.
Koloradas
Koloradas reikšmės:
Raivydas Stanys
Raivydas Stanys (g. 1987 m. vasario 3 d.) – Lietuvos lengvaatletis, šuolininkas į aukštį.
2011 m. pasiekė antrą geriausią rezultatą Lietuvos istorijoje 2,28 m ir įvykdė olimpinės kvalifikacijos normatyvą. 2012 m. birželio 29 d. laimėjo sidabro medalį 2012 m. Europos čempionate. 2015 m. Vilniuje vykusiose LLAF taurės varžybose pagerino net 22 metus gyvavusį šalies rekordą, peršokęs į 228 cm aukštį iškeltą kartelę.
Pasiekimai
AR - asmeninis rekordas; NR - nacionalinis rekordas
Vytautas Mickevičius
Vytautas Mickevičius (g. 1954 m. rugpjūčio 7 d. Lančiūnava) – Lietuvos chemikas organikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras nuo 1998 m.
Biografija
1977 m. baigė Kauno politechnikos institutą (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) Chemijos technologijos fakultetą.
Nuo 1998 m. Kauno technologijos universiteto dėstytojas, nuo 2001 m. Organinės chemijos katedros vedėjas; nuo 1999 m. profesorius.
Mokslinė veikla
Ištyrė heterociklinių junginių, gautų iš IV–pakeistų aminorūgščių, sandarą. Kiti darbai susiję su naftos chemija, biotechnologija, biokuro ir jo komponentų gamyba. Pedagoginės veiklos kryptys – organinė, bioorganinė chemija, biokatalizatoriai. Paskelbė daugiau kaip 250 mokslinių straipsnių. Parašė vadovėlį, mokomųjų knygų. 19 išradimų (su kitais) autorius, tarp jų 1 patentas.
Papėdės gyvenvietė
Papėdės gyvenvietė – silpnai įtvirtinta ar neįtvirtinta gyvenvietė ties pilimi ant piliakalnio. Nuo papilio skiriasi tuo, kad beveik ar visai neįtvirtinta.
Papėdės gyvenvietės paprastai užimdavo gana didelę teritoriją (iki keliolikos hektarų), dažnai būdavo neapsaugotose vietose (pvz., lygioje aukštumoje, tuo tarpu pilis būdavo atitvertame ar grioviu perkastame tos aukštumos kyšulyje), dažnai upelių ar ežerų žemumose, slėniuose (t. y., keliolika – keliasdešimt metrų žemiau nei piliakalnio aikštelė). Papėdės gyvenvietės neretai senesnės už tos pilies (piliakalnio) papilį.
Lietuvoje papėdės gyvenvietės aptiktos maždaug 60 % piliakalnių kompleksuose. Tokių gyvenviečių neturėdavo nebaigtos statyti ar trumpai egzistavusios pilys. Papėdės gyvenvietės būdavo vienoje piliakalnio pusėje (40 %), dviejose pusėse (20 %), o kartais apjuosdavo ir visą piliakalnį. Gyvenvietės plotas retai būdavo mažesnis už 1 ha, dažniausiai – 3-6 ha. Šatrijos papėdės gyvenvietė užėmė apie 15 ha plotą.
Kazimieras Jaunius
Biografija
1892 m. už per didelį domėjimąsi kalbotyra iš Kauno kunigų seminarijos atleistas. Vėliau, profesoriaudamas Kazanės ir Peterburgo Dvasinėse akademijose, tęsė lietuvių kalbos tyrinėjimus, bendravo su žymiausiais to meto kalbininkais. 1895 m. kurį laiką jis gyveno Kaune pas istoriką Konstantiną Gukovskį. Nuo 1898 m. profesoriavo Peterburgo dvasinėje akademijoje. 1908 m. mirė skurde. Palaidotas Kauno miesto kapinėse, vėliau palaikai perkelti į Petrašiūnų kapines.
Tėviškėje, Lembo kaime, atstatyta Kazimiero Jauniaus klėtelė, kuriame įsikūręs memorialinis muziejus (Šilalės Vlado Statkevičiaus muziejaus padalinys).
Nuveikti darbai
Kazimieras Jaunius susistemino lietuvių kalbos tarmes, aprašė priegaides, kūrė naujus gramatikos terminus, tyrė lietuvių kalbos ryšius su kitomis kalbomis. Žymūs rusų kalbininkai F. Fortunatovas ir A. Šachmatovas išrūpino jam valdžios lėšomis apmokamą sekretorių – Kazimierą Būgą, kuris nuo 1906 m. užrašinėjo K. Jauniaus tyrimus. 1897 m. parengė ir išleido lietuvių kalbos gramatiką. Pirmasis lietuvių kalbininkas tyręs baltų ir finougrų kalbų ryšius, taip pat tyrinėjo indoeuropiečių ir semitų kalbų santykius.
1908 m. K. Būga išleido K. Jauniaus paveiktus „Aistiškus studijus“, o 1911 m. – „Lietuvių kalbos gramatiką“, kurią 1916 m. išvertė į rusų kalbą. Tas vertimas iki šiol tebėra svarbus šaltinis, iš kurio užsieniečiai semiasi žinių apie lietuvių kalbą. Šioje gramatikoje įvesti nauji žodžiai – veiksmažodis, dalyvis. Per Kazimierą Būgą, Joną Jablonskį bei kitus žymius kalbininkus K. Jauniaus kalbinė veikla turėjo ypatingą reikšmę literatūrinei lietuvių kalbos raidai.
Hikaru Utada
Hikaru Utada (宇多田 ヒカル, taip pat žinoma kaip Hikki, ヒッキー, g. 1983 m. sausio 19 d.) – japonų dainininkė, dainų autorė, kompozitorė ir prodiuserė.
Gilučiai (Joniškis)
Gilučiai – kaimas šiaurės rytinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, į pietus nuo Kriukų.
Hikaru Utada
2007 m. singlas Flavor of Life užėmė antrą vietą pasaulyje pagal legalių parsisiuntimų skaičių. Singlas buvo parsisiųstas 8 180 000 kartų.
Kviklys
Kviklys − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kviklienė (ištekėjusi moteris) ir Kviklytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Žiūrytiniai
Žiūrytiniai (Tremellaceae) – papėdgrybių (Basidiomycetes) šeima, priklausanti žiūrytiniečių eilei (Tremellales). Žinoma apie 200 rūšių. Vaisiakūniai nedideli, raukšlėti arba plačiai klostėti, vandeningi. Auga pavieniai arba suauga po kelis. Spalva įvairi – vienų grybų ruda, kitų oranžiškai geltona arba juoda. Sausame ore beveik išdžiūsta, tačiau palijus vėl atsigauna. Trama tamsiai ruda, be ypatingo kvapo ir skonio, drebutinė, senesnių minkšta ir senų ištižusi. Lietuvoje rūšinė sudėtis ištirta nepakankamai. Visi šios šeimos grybai yra saprotrofai ir auga ant pūvančių medžių stuobrių ir šakų, kelmų, išvartų. Didžioji jų dalis nevalgomi, bet ir nenuodingi.
Šiai šeimai priklauso:
Nuorodos:
Tremellaceae in Index Fungorum
Smėlrausiniai
Smėlrausiniai (Trichonotidae) – ešeržuvių (Perciformes) būrio žuvų šeima. Paplitusios Indijos ir Ramiajame vandenyne ties Havajais, Japonija ir Australija.
Katlego Mphela
{{Football player infobox| playername=Katlego Mphela 2003-2005 2005-2006 2006-2008 2008- RC Strasbourg Stade Reims Supersport United FC Mamelodi Sundowns 38 (8} 5 (0) 62 (17) 95 (43) }} Katlego Mfela (g. 1984 m. lapkričio 29 d.) – futbolininkas, Pietų Afrikos Respublikos rinktinės ir Mamelodi Sundowns klubo puolėjas.
žaidžia nuo 2005 m. Dalyvavo 2006, 2008, 2013 m. Afrikos Tautų taurėse, 2009 m. Konfederacijų taurėje.
Piliavietė
Piliavietė – uždari įtvirtinimai lygioje vietoje, kurių centre stovėdavo pilis (paprastai mūrinė). Nuo įtvirtintos karinės stovyklos skiriasi tuo, kad centre – pilis, o nuo piliakalnio tuo, kad pilis stovi lygioje vietoje, o ne ant kalno ar kalvos. Piliavietė panaši į įtvirtintą dvarvietę, nuo kurios sunkiai atskiriama.
Literatūra
Zabiela G. (1995) Lietuvos medinės pilys. 335 psl.
Palestinos valstybė
thumb| thumb| thumb|
Priešpilis
Priešpilis – viduramžių pilies komplekso dalis, už pilies ribų atitverta įtvirtinta teritorija. Primena papilį, tačiau priešpilis yra grynai gynybinis darinys (o papilys – gyvenama įtvirtinta dalis). Tokie priešpiliai būdingi medinėms pilims. Vėliau daugelyje pilių priešpiliai buvo apgyvendinti ir tapo papiliais, o dar vėliau – tiesiog apie pilį susidariusio miesto dalimi.
Priešpilį paprastai įrengdavo silpniausioje pusėje, tai būdavo gynybai skirta piliakalnio aikštelės dalis (kartais – net gretimas artimas piliakalnis). Maždaug 6 % Lietuvos vėlyvųjų piliakalnių turėjo priešpilius. Paprastai būdavo vienas priešpilis, nuo pagrindinės pilies atskirtas grioviu ir/ar pylimu. Lietuvoje būdingesni piliakalniai su pylimu atskirtais priešpiliais. Retkarčiais pasitaiko piliakalnių, kurie kažkada turėjo du priešpilius (pvz., Kernavė, Medvėgalis). Atskiroje kalvoje įrengtas priešpilis neretai laikomas atskiru piliakalniu. Pvz., Kernavėje Mindaugo Sostas ir Lizdeikos Kalnas yra pagrindinio piliakalnio (Aukuro Kalno) priešpiliai.
Palestinos valstybė
Jungtinės Tautos Palestinos išsivadavimo organizacijai 1974 metais (Generalinės Asamblėjos sprendimas 3237) suteikė stebėtojo teises. 1988 metais JT pripažindamos Palestinos valstybės paskelbimą pakartotinai pažymėjo PIO stebėtojų teisių perėjimą Palestinos valstybei (Generalinės Asamblėjos sprendimas 43/177). 1998 metų liepą JT Generalinė Asamblėja priėmė naują sprendimą (52/250), kuriuo Palestinos valstybei suteikė teisę dalyvauti bendruosiuose debatuose, rengiamuose kiekvienos Sesijos pradžioje. 2012 metais Generalinės Asamblėja rezoliucija 67/19 didele balsų dauguma (138 už, 9 prieš (iš jų JAV bei Izraelis), 41 susilaikė (iš jų Lietuva), 5 nedalyvavo) suteikė Palestinai valstybės – stebėtojos statusą.
Istorija
Palestinos žemė gyvenama nuo paleolito laikų. Joje kūrėsi pirmosios žmonių gyvenvietės pasaulyje, tokios, kaip Jerichas. Senovėje ji priklausė kanaaniečiams, vėliau užkariauta žydų. Kraštas buvo vis užkariaujamas aplinkinių galingų imperijų – egiptiečių, asirų, babiloniečių, persų, romėnų, bizanitiečių, kryžininkų, arabų, turkų, osmanų. Viduramžiais Palestina arabizavosi, čia paplito islamas.
Šiuolaikinės Palestinos susikūrimas siejamas su XX a. pr. gyvavusiu britų Palestinos mandatu. Jie bandė išskirti žydų ir arabų gyvenamus kraštus, taip buvo sudarytas Vakarų Krantas ir Gazos ruožas. Palestiniečiai rengė sukilimus prieš britų vykdomus perkraustymus ir žemių dalybas. 1948 m. buvo paskelbta Izraelio valstybė prieš kurią karan sukilo aplinkinės arabų šalys. Egiptas užkariavo Gazos ruožą, o Cisjordanija – Vakarų Krantą. 1967 m. Izraelis šias žemes atkovojo ir okupavo.
Nuo to laiko vyksta nuolatiniai ginkluoti susirėmimai tarp Izraelio kariuomenės ir palestiniečių, rengiančių sukilimus (intifadas). Gazos ruožas visas yra pavaldus Palestinos valdžiai, jame buvo panaikintos visos žydų gyvenvietės. Tačiau kraštas yra ekonominėje blokadoje ir turi labai ribotai gamtos išteklių. Vakarų Krantas yra padalintas atskiromis zonomis, ir tik nedidelė jo dalis yra visiškai pavaldi Palestinai. Likusioje dalyje laisvai veikia Izraelio armija, gausu nelegaliai įkurtų žydų gyvenviečių. Palestiniečių valdomos teritorijos Vakarų Krante apjuostos sienomis, kuriomis labai ribojama galimybė palestiniečiams pasiekti vandens telkinius, dirbamas žemes, kelius.
Politinė sistema
Palestinos valdymo aparatą sudaro:
Vakarų Krantą valdo partija Fatah, tuo tarpu Gazos ruože veikianti organizacija Hamas yra pasiskelbusi savarankiškumą nuo Palestinos nacionalinės tarybos.
Administracinis suskirstymas
Palestina administraciškai suskirstyta į 16 muchafazų, iš kurių 5 yra Gazos ruože, o 11 – Vakarų Krante.
Geografija
Vakarų Krantas ribojasi su Jordanija rytuose, iš kitų pusių supa Izraelis, nuo kurio skiria „Žalioji linija“. Paviršius labai nelygus – vakaruose iškilę Judėjos kalnai, kurie rytuose palaipsniui leidžiasi į Jordano slėnį, kol pasiekia žemiausią Žemės sausumos tašką – Negyvąją jūrą. Tiesa, Jordano ir Negyvosios jūros pakrantės faktiškai valdomos Izraelio. Centrinę dalį daugiausia užima Judėjos dykuma, o pietuose plyti Negevo dykumos pakraščiai. Gausu kanjonų, tarpeklių, uolynų. Augmenija skurdi – pusdykumių ir stepių krūmokšniai, oazėse – palmių giraitės. Didelė dalis kraštovaizdžių sukultūrinta, įvestos vaiskrūmių plantacijos.
Gazos ruožas įsikūręs siauroje atkarpoje tarp Izraelio, Egipto ir Viduržemio jūros. Visas paviršius tankiai urbanizuotas. Krašte stinga gėlo vandens.
Roma Žakaitienė
Roma Dovydėnienė-Žakaitienė (g. 1956 m. gruodžio 2 d. Šiauliuose) – Lietuvos teisininkė, profsąjungų ir politinė veikėja.
Palestinos valstybė
Gyventojai
Palestinos gyventojai – tai dažniausiai (palestiniečiai) arabiškai kalbantys žmonės, kurių giminės šaknys yra Palestinoje. Palestinos gyventojų religinė dauguma yra musulmonai sunitai, taip pat yra ir krikščionių, drūzų ir kitų religinių bendruomenių mažumų. 1968 metų Palestinos Nacionalinis Susirinkimas palestiniečius įvardijo kaip atskirą arabų tautą, kuri buvo apgyvendinusi Palestiną iki 1947 metų. Britų valdymo mandato metu nuo 1918 iki 1948 metų Palestinos gyventoju buvo įvardijamas bet kuris Palestinoje gyvenantis žmogus, nepriklausomai nuo jo tautybės.
Dykumose taip pat gyvena klajokliai beduinai.
Roma Žakaitienė
Biografija
1975 m. baigė Šiaulių 5-ąją vidurinę mokyklą, 1981 m. – teisės studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete.
1981–1986 m. Vaikų klinikinės ligoninės juriskonsultė. 1986–1988 m. Lietuvos SSR teisingumo ministerijos vyresnioji juriskonsultė. 1988–1990 m. „Trakų“ visuomeninio maitinimo susivienijimo juriskonsultė.
1990–1992 m. Lietuvos prekybos ir vartotojų kooperacijos darbuotojų profesinių organizacijų sąjungos tarybos pirmininko pavaduotoja. 1992–1999 m. Komercijos ir kooperacijos profesinės sąjungos pirmininkė, nuo 2000 m. garbės pirmininkė. Atstovavo Lietuvos profesinėms sąjungoms tarptautinėse organizacijose.
2000 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narė. 1996–2000 m., 2000–2004 m. ir 2004–2008 m. LR Seimo narė. 2000–2001 m. Europos reikalų komiteto pirmininko pavaduotoja. 2001–2004 m. Algirdo Brazausko Vyriausybėje – LR kultūros ministrė. UNESCO nacionalinės komisijos pirmininkė. 2003 m. pritarė antikonstituciniam „Alitos“ gamyklos privatizavimui. 2006–2008 m. Gedimino Kirkilo Vyriausybėje – LR švietimo ir mokslo ministrė. 2008 m. balandžio 7 d., po Lietuvoje kilusių mokytojų streikų, atsistatydino iš ministrės pareigų. Nuo 2008 m. gruodžio mėn. Lietuvos savivaldybių asociacijos administracijos direktorė.
Nuo 1996 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narė, nuo 1999 m. LSDP tarybos narė, pirmininko pavaduotoja.
Lietuva – visų
Lietuva – visų (iki 2020 m. – Emigrantų partija) – 2012 m. įkurta ir užregistruota politinė partija, įsteigta siekiant ginti naujosios išeivijos interesus, pirmiausia reikalaujant dvigubos pilietybės bei internetinio balsavimo įteisinimo. Partijos programoje rašoma, jog nors masinę emigraciją būtina mažinti, jai visgi įvykus svarbu siekti jog valstybė neapgalvotais veiksmais išvykusių piliečių neatstumtų galutinai. Partijos įkūrėjai teigė, jog išeivijos reikalais taip pat turinti rūpintis Seimo ir Pasaulio lietuvių bendruomenės komisija, nors ir gaudama finansavimą, per eilę metų iš esmės neužsiėmė naudinga veikla. .
Emigracija partijos programoje buvo įvardinta natūraliu reiškiniu, kuris vyksta ir ekonomiškai stipriose valstybėse bei turi teigiamų pusių. Tvirtinta, jog dalis emigrantų uždirbtų pinigų net jiems negrįžus patenka į Lietuvą paramos likusiems pavidalu, taip pat jog grįžę emigrantai parsiveža daug vertingos patirties. Susirūpinimą keliąs ne emigracijos buvimas, o jos mastas.
Pirmasis partijos steigiamasis suvažiavimas įvyko 2012 m. sausio 9 d. . 2012 m. partija turėjo 2300 narių. . Partijos pirmininkas Juozas Murauskas įkūrimo metu dirbo Kauno savivaldybėje vairuotoju.
2020 m. Emigrantų partija buvo reorganizuota į partiją „Lietuva – visų“.
2012 m. Seimo rinkimai
2012 m. rugsėjo 6 d. Emigrantų partija užregistravo 6 kandidatus vienmandačių sąraše:
Daugiamandatiniame sąraše burtų keliu Emigrantų partija dalyvavo 17-tu numeriu iš aštuoniolikos dalyvaujančių partijų.
2013 m. LR Seimo rinkimai
Pakartotiniuose rinkimuose dalyvauti registravosi tik partijos pirmininkas Juozas Murauskas.
2020 m. Seimo rinkimai
Partija registruota kaip rinkimų dalyvė.
Kybartas
Kybartas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kybartienė (ištekėjusi moteris) ir Kybartaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Vladimiras Majakovskis
Vladimiras Majakovskis (, 1893 m. liepos 19 d. Bagdatis, Kutaisio gubernija – 1930 m. balandžio 14 d. Maskva) – rusų poetas, dramaturgas, dailininkas, vienas žymiausių futuristų.
Biografija
thumb|left|Majakovskis ir [[Lilia Brik|Lilija Brik 1915 m.]] thumb|right|200px|Majakovskis 1910 m. Gimė kilmingoje šeimoje. 1906 m. po tėvo mirties su motina ir dviem seserimis apsigyveno Maskvoje. Lankė klasikinę gimnaziją, bet už nemokumą buvo pašalintas iš 5 klasės. Susižavėjęs socialdemokratų idėjomis 1908 m. įstojo į RSDDP(b). Už revoliucinę veiklą 1909 m. tris kartus kalintas, Butyrkų kalėjime pradėjo rašyti eilėraščius. Paleistas motinos prašymu po 1909 m. iš partijos išstojo ir jos veikloje nebedalyvavo. 1911–1914 m. mokėsi Maskvos tapybos, skulptūros ir architektūros mokykloje. 1912 m. su Davydu Burliuku, V. Chlebnikovu, V. Kamenskiu įkūrė kubofuturistų grupuotę „Gilėja“, prisidėjo prie jos manifesto „Antausis visuomeniniam skoniui“ (Пощёчина общественному вкусу) kūrimo. 1912–1923 m. dalyvavo futuristų rengiamose akcijose – meno parodose, poezijos skaitymuose, diskusijose. 1915–1917 m. paimtas į kariuomenę tarnavo automokykloje Petrograde. 1919–1921 m. dirbo ROSTA languose, sukūrė apie 1100 plakatų su agitacinio pobūdžio eiliuotais tekstais, apipavidalino vadinamųjų agitacinių traukinių. 1922–1928 m. vadovavo rašytojų ir menininkų grupuotei „LEF“, 1923–1925 m. redagavo žurnalą „LEF“ ir 1927–1928 m. „Novyj LEF“. Naujosios ekonominės politikos laikotarpiu (1921–1929 m.) su A. Rodčenka sukūrė socialinės spaudos reklamų; daug keliavo po užsienį. 1930 m. įstojo į Rusijos proletarinių rašytojų asociaciją (RAAP). 1930 m. pradžioje surengė darbų parodą „20 darbo metų“. Dauguma buvusių futuristų, lefininkų ir RAAP narių parodą ignoravo arba aštriai kritikavo spaudoje. Apimtas depresijos nusišovė. Palaidotas Novodevičės kapinėse Maskvoje.