cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Summer Glau
Biografija
Glau gimė San Antonijuje, Teksase, kur ji ir užaugo su dviem jaunesnėmis seserimis Keitlin ir Kristi. Glau turi škotų-airių ir vokiečių šaknų. Jos motina mokytojauja mokykloje, o tėvas dirba generaliniu rangovu. Ji iš pradžių mokėsi šokti baletą, taip pat tango ir flamenko. Buvo gavusi stipendiją, tad nuo 3 iki 12 metų mokslų mokėsi namie. Tačiau lūžus kojos pirštui jos, kaip šokėjos, karjera pasibaigė, tad ji 2002 m. persikraustė į Los Andželą ir nusprendė siekti aktorės karjeros.
2002 m. ji gavo balerinos vaidmenį vienoje iš televizijos serialo „Angel“ serijų. Jos vaidyba patraukė režisieriaus Joss Whedon dėmesį ir šis vėliau jai pasiūlė River Tam vaidmenį kritikų pripažino susilaukusiame, bet trumpai eteryje gyvavusiame TV seriale „Firefly“. Vėliau nusifilmavo serialo tęsinyje – filme „Serenity“. Glau filmavosi kelete filmų, kaip kad „Sleepover“, atliko epizodinius bei periodinius vaidmenis televizijos serialuose „CSI: Kriminalistai“, „Specialusis būrys“, „4400“.
2008 m. gavo vaidmenį taip pat vėliau nutrauktame seriale „Terminatorius: Saros Konor kronikos“.
PK United Klaipėda
Klaipėdos „United“ – Lietuvos futbolo klubas iš Klaipėdos.
Istorija
Klubas įkurtas „Forsos“ vardu. 2009 m. pervadinta „PK United“, kas reiškia Palangos ir Klaipėdos futbolo megėjų susijungimą ( – „jungtinis“).
Vytinė (laivas)
thumb|[[Carta Marina dalis kurioje pavaizduotos vytinės – naves frumentarie, javų (prekybos) laivai.]] Vytinė – tik Lietuvai būdingas upinis, plokščiadugnis, burinis (rėjinė burė) prekinių laivų tipas, naudotas nuo XV iki XIX a. pabaigos. Jos valdytos irklu. Vytinės galėdavo plukdyti 25 tonas krovinių.
Paplitimas ir naudojimas
Vytinės plukdė medieną, javus, linus Nemunu nuo Gardino rytuose iki Karaliaučiaus, Klaipėdos vakaruose. Manoma, kad buvo naudojamos ir plaukiojimui jūra iki Dancigo. Vytinės plaukiojo ir Nerimi, žinoma jog dar nuo XIV a. vytinės plaukiojo ir Nevėžio upe. Vytinėmis prekės gabentos iš Vilniaus Lukiškių uosto į Kauną ir Prūsijos miestus. Vidutinio dydžio vytinėje plaukdavo 15-18 žmonių įgula. Vytinėje būdavo ir krosnis duonai kepti. Sunkiai pakrautos žaliavinėmis prekėmis, vytinės plaukdavo pasroviui; atgal grįždavo pakrautos lengvesnėmis kolonijinėmis arba prabangos prekėmis iš Karaliaučiaus ar Klaipėdos. Laivai buvo statomi ir vienkartiniai – tik vienam plaukimui pasroviui, parduodant laivą malkoms arba medienai galutiniame uoste. Esant vėjui, vytinės galėdavo plaukti prieš srovę, arba buvo traukiamos nuo kranto su virvėmis. Manoma, kad iki XIX a. pradžios vytinė buvo bendrinis, Nemuno aukštupyje pastatytų, apvalios korpuso formos krovininių laivų, plaukiančių į žemupį ir grįžtančių į aukštupį bei tarnaujančių kelerius metus, pavadinimas.
Etimologija
Greičiausiai kilo nuo žodžio vyti reikšmės – versti eiti, bėgti kuria nors linkme, ginti, varyti Žodis kaip baltizmas buvo perimtas ir vokiečių, lenkų, baltarusių kalbų. Kita versija teigia, kad pavadinime užfiksuotas lenktų laivo špantų panašumas į lanksčią karklo šakelę. Kazimieras Būga yra rašęs apie Lietuvos ežerų laivelius, kurių karkasas buvo nupintas iš vytelių ir aptrauktas oda.
Istoriniai šaltiniai
Rašytiniuose šaltiniuose, ordino metraščiuose, vytinės pavadinimas fiksuojamas nuo 1530 m. Vytinė pirmą kartą pavaizduota 1539-aisiais Venecijoje išleistame Olaus Magnuso „Carta Marina“. Vytinė minima Martyno Mažvydo, Mikalojaus Daukšos, Konstantino Sirvydo ir kitų autorių tekstuose. XVII a. pradžios Kauno, Jurbarko ir Gardino muitinių knygų įrašuose dominuoja upių laivas vytinė. XVI a. prad. Labguvos vietovės muitinės duomenys 1527 m. taip pat turi įrašų apie vytinę (Wittinnen). Kaip ir daugelis to meto upinių laivų, nepasižymėjo ilgaamžiškumu (daugiausia 6 metai). Pagal Zigmanto Gliogerio knygoje „Nemunu“ ir kitur pateiktus duomenis galima spėti tokių laivų buvus šimtais, vien per vieną audrą Kuršmarėse nuskendo apie 40 vytinių su 500 vytininkų. 1811 m. didelio gaisro Knypavoje (Karaliaučiaus dalis) metu, ant vandens išsiliejus degančiam aliejui ir degutui sudegė daugybė vytinių. 1804 m. balandį Kauno prieplaukoje sudegė 8 vytinės su prekėmis.
miniatiūra|Vytinė prie [[Karaliaučius|Karaliaučiaus sandėlių kvartalo (lastadijos)]]
XVIII a. vytinės liekanų rasta Nemune (prie Pastraujo salos) prie Merkinės. Vytinė buvo apie 55 m ilgio, jų būta ir trumpesnių 25–30 m ir milžiniško didumo iki 64 m, tokią vytinę Nemuno aukštupyje prieš srovę tempdavo virš 100 žmonių abejose upės pusėse. Vieni šaltiniai teigia, jog vytinės plaukiodavo Nerimi ir kitais stambesniais Nemuno intakais. Žinomas ir pusvytinės laivo tipas. Virš vytinės stiebo kaip ir kurėne, buvo keliamos vėtrungės.
Merkinė buvusi svarbiu upiniu uostu. Dokumentuose minimi prie Nemuno buvę sandėliai, kad gyventojai turėję nuosavų upinių laivų - vytinių. 1556 m. mieste buvo iškraunama ir mieste parduodama druska, kuri buvo gabenama prieš upės srovę nuo Kauno į Gardiną. Miesto aktuose minimi vytinę plaukusių ir mieste apsistojusių asmenų konfliktai. 1693-1695 seniūnijos inventoriuje nurodoma, kad nuo kiekvienos vytinės, plaukiančios į viršų, prieš srovę, renkamas 15 grašių mokestis. 1794 m. miesto inventoriuje rašoma, kad čia buvo uostas prie Nemuno, ir Nemunas ir Merkys buvę tinkamos laivybai upės. XIX a. rašoma, kad Merkinė buvo prekybinės laivybos centras, kuriame buvo statomi ir laivai.
Istoriniuose šaltiniuose minimas vytinių uostas ir statykla prie Seredžiaus.
Vytinės atvaizdų nėra gausu – daugiausia Napoleono Ordos piešiniuose ir Christopho Hartknocho knygos „Senoji ir naujoji Prūsija“ (Altes und Neues Preussen) graviūrose.
miniatiūra|Vytinė praplaukia [[Karalienės Luizos tiltas|Karalienės Luizos tiltą (šalia Tilžės)]]
Vytinę yra aprašęs Vladislovas Sirokomlė knygoje „Nemunu nuo versmių iki žiočių“: "„Vytinė tai laivas, paprastos valties pavidalo, arba, jei norite, panašus į mažą mirmidoniškos (ilgas romėnų karo laivas) skalės laivą. Yra apie 170 pėdų ilgio, 18–25 pėdų pločio, 5–6 pėdų aukščio su 3 pėdų grimzle ir gali pakelti daugiau kaip pusantro tūkstančio statinių svorį (dabartiniais matais tai galėtų būti apie 55 m ilgio, 8,5 m pločio, apie 2,5 m borto aukštumo, 96 cm grimzlės. 1500 statinių galėtų būti apie 200 tonų). Dengia ją status stogas, sukaltas iš lentų ir aptiestas neperšlampama liepų plaušine, kurios patiekia Pagirio miškai. Apsukui eina maža storlenčių bliktis (denis); į pačios vytinės vidų nulipama nuo blikties keliais mediniais laipteliais. Jos pirmagalyje yra pastogė šeimynai ir virtuvė; gale yra vadinamoji podėtis, arba vytinės prievaizdos butas. Tai mažas, bet patogus kambarėlis su dviem gana plačiais langeliais, kur iš bėdos gali tilpti lova, stalelis ir net indauja. Kai grįžtame iš Karaliaučiaus, tai tas kambarėlis pasipuošia veidrodžiais, kilimais, puikiais baldais, nes tie daiktai, jei yra vartojami pačios vytinės reikalams, neapdedami muitais.“"
Vytinė buvo Lietuvos ir Mažosios Lietuvos kultūrinio peizažo dalis. Vytinė, plaukianti Priegliumi, minima ir Simono Dacho (1605–1659) poezijoje. Vytinė minima ir Valterio Šeflerio (1880–1964) eilėraštyje „Pasivaikščiojimas“ (Spaziergang).
Atkūrimas
Vytinė buvo atkurta 2001 m. Trakuose, plaukioja Galvės ežere. Nedidelė vytinė buvo atkurta LRT laidai „Nacionalinė ekspedicija“ (2016 ir 2017 m.).
Kiti upiniai laivai
Lietuvos upėmis plaukiojo ir kito tipo laivai – strugai, baidokai, berlinkos, botai, laibos, kuršlaiviai, čaikos.
miniatiūra|Nenustatyto tipo laivai ties [[Aleksotas|Aleksotu, Kaune. XIX a.]]
Zofia Dowgird
Zofija Dovgird (Sofija Daugirdaitė) (g. 1916 m. gegužės 5 d. Charkove, Rusijos imperijoje) – etnografė, pedagogė, fizinės kultūros Lenkijos išsilavinimo sistemoje ir turizme reorganizatorė. Kilusi iš lietuvių-žemaičių Daugirdų giminės. Broliai gydytojas Adam Dowgird, krepšininkas Jurgis Daugirdas, senelis – archeologas Tadas Daugirdas.
Biografija
Vaikystę praleido Charkove, kur jos tėvas – lietuvių žemaičių bajoras Adomas Daugirdas, h. Gulbė – dirbo geležinkelio tiltų statybos inžinieriumi. 1918 m. kartu su motina, broliais Adomu ir Jurgiu, bei seserimi Vanda grįžo į Lietuvą, apsigyveno Daugirdavos dvare, Ariogalos apsk. Tėvas turėjo grįžti į tėviškę po metų, tačiau kelionės metu mirė nuo šiltinės. Vaikus vieniša motina auklėjo lenkiško patriotizmo dvasioje. Nuo 1929 m. Zofija mokėsi Panevėžio lenkų gimnazijoje, o nuo 1932 m. perėjo į Kauno Adomo Mickevičiaus lenkų gimnaziją, kurią baigė 1935 m. Jau mokyklos metais Zofija išsiskyrė iš savo bendraamžių organizatoriniais sugebėjimais, lyderyste, fizinių sugebėjimų pranašumu, ypač gimnastikoje ir plaukime.
1935 m. Zofija dirbo guvernante Korevų šeimoje, Rutkoje. 1936 m. pradėjo studijas Varšuvos kūno kultūros Juzefo Pilsudskio universitete, kurį pabaigė 1939 m. ir tų pačių metų rudenį pradėjo dirbti fizinio lavinimo mokytoja Kaune, Adomo Mickevičiaus lenkų gimnazijoje. 1940 m. rudenį SSRS valdžia uždarė gimnaziją ir paskyrė Zofiją dirbti į Vilnių, į lenkų vidurinę mokyklą. 1941 m. vasarą okupacinė Vokietijos valdžia šeimai grąžino Daugirdavos dvarą. Zofija ten apsigyveno su savo motina ir pasišventė ūkininkavimui. Ta pati Vokietijos valdžia nuo 1942 m. pradėjo turto konfiskavimą lenkų tautybės šeimoms, Daugirdavos dvaras buvo konfiskacijų sąraše, tad Zofija persikėlė gyventi į Kauną, rado darbą vokiečių didmeninės prekybos įmonėje, tiekiančioje į Lietuvą buitines prekes ir bižuteriją. Gyvendama Kaune, Zofija prisijungė prie pogrinidinės Armijos Krajovos veiklos, buvo ryšininkė tarp Vilniaus ir Kauno padalinių. 1944 m. pogrindinė AK veikla Kaune iširo.
Po karo, 1945 m. liepos mėnesį, bijodama NKVD persekiojimo, Zofija persikėlė gyventi į Lenkiją, apsigyveno Pilos miestelyje, kartu su kitais keturiais mokytojais įsteigė vidurinę mokyklą, Z. Dovgird pradėjo ten mokytojauti. 1946 m. vasarą Vroclave buvo steigiama Fizinio lavinimo akademija, Zofija Dovgird buvo viena tos akademijos steigėjų ir ilgametė darbuotoja. Zofija Dovgird dėstė moterims sportinius žaidimus bei lengvąją atletiką, ruošė fizinio lavinimo mokytojus, organizavo fizinio lavinimo mokymą įvairiose mokyklose. Z. Dovgird šalia pedagogų specialistų ruošimo sprendė ir organizacinius klausimus, tokius, kaip sporto patalpų ir lauko aikštelių priskyrimas mokykloms, jų įrengimas, talkininkų suradimas ir darbų paskirstymas, sporto priemonių parūpinimas. Vėliau Zofija Dovgird su kolegomis tęsė analogišką organizacinį darbą, sudarinėjo programas bei ruošė trenerius steigiant vasaros stovyklas Lenkijos pietinėje dalyje, dar vėliau buvo įsteigtos ir žiemos sporto stovyklos. Daugelis Z. Dovgird įstegtų ir kuruojamų stovyklų vėlesniais dešimtmečiais buvo išplėstos ir prijungtos prie Lenkijos turistinės sistemos arba tapo Lenkijos sportininkų paruošimo bazėmis. Z. Dovgird indėlio dėka Lenkijoje buvo sukurtos galimybės tokioms naujoms sporto ir turizmo šakoms kaip buriavimas, jodinėjimas, vandens slidės, šaudymas iš lanko ir sportinis šaudymas. Zofija Dovgird pasižymėjo kaip inovatorė, jos įsteigtos sporto stovyklos tapo modeliu sportinių bazių kūrimui ir plėtrai kituose Lenkijos regionuose.
1950 m. Z. Dovgird suteiktas fizinio lavinimo pedagogės magistro laipsnis, darbo vadovas prof. Andrzej Klisiecki. 1957 m. Zofija Dovgird pradėjo antros pakopos studijas filosofijos – istorijos katedroje, Vroclavo universitete, kur jai buvo suteiktas pedagogikos mokslo magistro laipsnis (vadovas prof. S. Tynca). Tame pačiame universitete 1966 m. Z. Dovgird apsigynė daktaro disertaciją (rėmėjas prof. Józef Grajek). Nuo 1968 m. Zofija Dovgird nuolat dirbo docentės pareigose, Vroclavo fizinio lavinimo akademijoje.
1989 m. Lenkijoje buvo vykdomas AK veteranų teisių patikrinimas. Zofijai Dowgird, dalyvavusiai Vilniaus apskrities AK veikloje, buvo suteiktas veterano vardas, o 1999 m. jai suteiktas garbės karininko rangas.
Zofija Dovgird nuo 1980-ųjų pasišventė Daugirdų giminės istorijos tyrimams. Kartu su broliu Jurgiu ji parašė savo gyvenimo memuarą „Wspomnienia“ bei „Rodzina Dowgirdów“ giminės istoriją, tekstą publikavo mažu tiražu ir išplatino Daugirdų giminėje.
Įvertinimas
Vroclavo Fizinio lavinimo akademijos Auksinio akademinio lauro laureatė, apdovanota 2013 m. spalio 18 d.
Panevėžio chasidų sinagoga
Panevėžio chasidų sinagoga – buvę žydų maldos namai Panevėžyje, Valančiaus g. 4, kultūros paminklas. Vienintelė išlikusi sinagoga Panevėžio mieste.
Pastatyta 1910 m. istorizmo laikotarpio „plytų stiliumi“ Zundelio Abelskovo sklype Abramo Movšovičiaus Abelskovo pastangomis. Buvo skirta tik vyrams, todėl neturėjo numatyto balkono moterims. Iki 1940 m. priklausė žydų bendruomenei, buvo vadinama naująja Toros brolijos mokykla. Vėliau naudota ne pagal paskirtį: iki 2005 m. pastate buvo įrengtos gamybinės dirbtuvės. Šiuo metu pastatas nenaudojamas, apleistas.
Sinagoga kvadrato formos plano, apie 100 m² ploto. Cokolis aptaisytas akmenimis, sienos raudonų plytų mūro, netinkuotos, su kampiniais piliastrais ir aron hakodešo iškyša rytų fasade. Visi fasadai turėjo simetriškai išdėstytas angas, apjuostas apvadais su smailėjančiomis arkomis. Vakarų ir pietų pusėse buvo du įėjimai, šiaurės, rytų ir pietų fasaduose – gotikos tipo langai su plytiniais ovalo formos ornamentais. Pietinio ir rytinio fasado palangės dekoruotos reljefinėmis įdubomis. Pastogės ir frontonų karnizai kelių plytų eilių su dvieiliais dantukais. Stogas dvišlaitis, dengtas skarda. Nepakitęs išliko tik šiaurinis fasadas su trimis langais; pietiniame šoniniame fasade gatvės pusėje vietoj durų įrengtas langas, rytiniame – vietoj dviejų langų iškirsti platūs įvažiavimo vartai. Labiausiai pakeistas galinis vakarų fasadas. Interjeras sunaikintas. Sinagoga buvo žieminė: turėjo krosnį.
2001 m. prie buvusios sinagogos atidengta memorialinė lenta lietuvių ir hebrajų kalbomis.
Australijos dykumos
thumb|right|250px|Australijos dykumos Australijos dykumos užima 1 371 000 km² plotą, tai sudaro 18 proc. viso Australijos žemyno ploto. Tačiau apie 35 proc. Australijos pasiekia tiek mažai lietaus, kad šią dalį taip pat galima vadinti dykumomis. Dauguma Australijos dykumų yra vakarinėje ir centrinėje dalyje.
Pagal tarptautinius standartus lietaus, tenkančio Australijos dykumoms, lygis yra aukštas. Nei viena žemyne esanti tyrimų stotis neužfiksuoja mažesnio lietaus kiekio nei 100 mm per metus.
Pati didžiausia šalyje yra Didžioji Viktorijos dykuma, užimanti 348 750 km² plotą. Metinis kritulių vidurkis žemas, bet ne toks žemas kaip daugelyje kitų dykumų, – nuo 200 iki 250 mm per metus. Vasarą dienos metu vidutinė oro temperatūra svyruoja nuo 32 iki 40 °C. Žiemą nukrenta iki 18–23 °C. Didžiojoje Viktorijos dykumoje niekada nesninga.
Antra pagal dydį yra Didžioji Smėlio dykuma, esanti vakarų Australijoje. Ji užima 267 250 km² plotą.
Šeštasis masinis gyvybės Žemėje nykimas
1900–2015 m. buvo surinkta duomenų apie 27,6 tūkst. gyvūnų rūšis. Rūšių įvairovė šiuo laikotarpiu sumažėjo beveik perpus. Tyrimas taip pat atskleidžia, kad daugiau nei 30 % stuburinių gyvūnų – žuvų, paukščių, amfibijų, roplių ir žinduolių – nyksta tiek arealų, tiek populiacijų lygmenimis. Dabar per metus išnyksta vidutiniškai po dvi stuburinių rūšis.
Labiausiai prie šios biologinės įvairovės netekties prisideda žmonijos populiacijos didėjimas bei vartotojiškoji kultūra ir su tuo susijusi pramoninė tarša. Prie to taip pat prisideda žemdirbystės ir gyvulininkystės pramonė, o tai savo ruožtu skatina buveinių nykimą. Be to, vis didesne grėsme tampa klimato kaita, invazinių rūšių paplitimas.
Žygis (Letausas)
Žygis – nedidelė upė, tekanti Klaipėdos rajone ir Rietavo savivaldybėje. Priklauso Jūros upės baseinui, Letauso dešinysis intakas, 3,2 km nuo žiočių. Žygio baseino plotas – 4,6 kv.km, ilgis – 5,3 km, hidrologinis nr. – 16010085.
Prie upelio įsikūrusios gyvenvietės: Lelėnai, Spraudis.
Upėvardis, jei nėra asmenvardinės kilmės, tada kildintinas iš žodžio žygis („kelionė, ėjimas“), toliau – iš žygiuoti, žengti.
Marcus Aemilius Lepidus
Marcus Aemilius Lepidus:
Leonas Liudvikas Sapiega
Kunigaikštis Leonas Liudvikas Sapiega (, 1803 m. rugsėjo 18 d., Varšuva – 1878 m. rugsėjo 1 d., Krasickių pilis) – Austrijos politikas ir visuomenės veikėjas iš Lietuvos-Lenkijos Sapiegų giminės. Haličo seimo maršalka (1861–75), Krasickių pilies valdytojas (nuo 1835).
Biografija
thumb|left|150px|Leonas Liudvikas Sapiega jaunystėje thumb|left|150px|Sapiegų rūmai [[Lvovas|Lvove]] thumb|left|150px|Krasickių pilis thumb|left|150px|Leono Liudviko Sapiegos žmona Jadvyga Klemenina Zamoiskytė Lietuvos magnatų Sapiegų giminės, Kodenio linijos atstovas, herbo „Lis“ savininkas. Mokslininko ir politiko Aleksandro Antonijaus Sapiegos (1772–1812) ir Anos Zamoiskytės (1780–1859) antrasis sūnus.
Leonas Liudvikas Sapiega studijavo teisę ir ekonomiką Paryžiuje ir Edinburge (nuo 1820 iki 1824 metų). 1831 metų sukilimo pradžioje Lenkijoje kunigaikštis dalyvavo diplomatinėse misijose sukilimo komisijoje Prancūzijoje ir Jungtinėje Karalystėje. vėliau grįžo į tėvynę ir dalyvavo kariniuose veiksmuose kaip artilerijos kapitonas. 1831 metų rugsėjį buvo Varšuvos gynyboje nuo rusų armijos. Tais pačiais metais apdovanotas už karinius nuopelnus Virtuti Militari ordinu. Po sukilimo numalšinimo Rusijos vadovybė konfiskavo visą Leono Sapiegos turtą. Senoji Sapiegų rezidencija - Kodenis - taip pat buvo konfiskuota. Leonas Sapiega buvo priverstas persikraustyti iš Lenkijos į Haličą, įėjusį į Austrijos imperijos sudėtį. Kunigaikštis įsigijo Krasičiną, kurį pasirinko savo nauja rezidencija, ir kitus dvarus netoli Peremišlio. Užsiėmė vietinių gyventojų švietimu.
Nuo 1861 m. iki 1875 m. kunigaikštis Leonas Liudvikas Sapiega buvo Haličo ir Lodomerijos seimo maršalka.
1856 metų sausį kunigaikštis Leonas Liudvikas Sapiega įkūrė Žemės Ūkio akademiją Dublianų kaime, netoli Lvovo, kuri su laiku išaugo į Lvovo nacionalinį agrarinį institutą. Lvove pastatė nuosavus rūmus (išliko iki šių dienų). Buvo vienas iš geležinkelio Lvovas - Krokuva statybos iniciatorių.
Nuo 1861 metais Leonas Liudvikas Sapiega kontaktavo su lenkų emigrantais – Paryžiaus Hotel Lambert nariais. 1863–1864 metais kunigaikštis nedalyvavo 1863 m. sukilime, bet sukilėliams teikė finansinę pagalbą. 1875 metais atsisakė politinės veiklos.
Šeima ir vaikai
1825 m. gruodžio 9 d. vedė grafaitę Jadvygą Klemeniną Zamoiskytę (1806–1890), ordinato grafo Stanislavo Kostkos Zamoiskio (1775–1856) ir Sofijos Čartoriskaitės (1778–1837) dukterį. Vaikai:
1995 m. Prancūzijos prezidento rinkimai
1995 m. Prancūzijos prezidento rinkimai – septintieji eiliniai Prancūzijos prezidento rinkimai, kurie vyko 1995 m. balandžio 23 ir gegužės 7 d. Kadangi per pirmąjį rinkimų turą nė vienas kandidatas negavo daugumos, po dviejų savaičių buvo surengtas antrasis turas. Jame Žakas Širakas nugalėjo Lionelį Žospeną ir tapo Prancūzijos prezidentu.
Rezultatai
! colspan="2" rowspan="2" style="text-align:left;" | Kandidatas ! rowspan="2" style="text-align:left;" | Partija ! colspan="2" | Pirmas turas ! colspan="2" | Antras turas ! width="75" | Balsai ! width="30" | % ! width="75" | Balsai ! width="30" | %
Osmio tetraoksidas
Osmio tetraoksidas yra cheminis junginys, kurio formulė OsO4.
Sintezė
Junginys gaunamas osmiui reaguojant su deguonimi.
Poveikis žmogaus organizmui
Osmio tetraoksidas yra labai nuodingas. Įkvėptas net nedidelis šio junginio kiekis gali sukelti mirtina plaučių edemą. Junginys patekęs į akis užteršia rageną, todėl gali sukelti aklumą.
Pasifloriniai
Pasifloriniai (Passifloraceae) – malpigijiečių (Malpighiales) eilės dviskilčių augalų šeima. Priklauso krūmai, vijokliai, lianos, medžiai, paplitę daugiausia tropikuose.
Šeimą sudaro 18 augalų genčių ir apie 530 rūšių.
This House Is Not for Sale
This House Is Not for Sale – tryliktasis studijinis amerikiečių roko grupės „Bon Jovi“ albumas, išleistas 2016 m. lapkričio 4 d. Tai – pirmasis grupės albumas, kuriame nebegroja 2013 m. grupę palikęs gitaristas Richie Sambora, taip pat pirmasis, kuriame groja naujasis gitaristas Phil X, bei bosistas Hugh McDonald yra laikomas oficialiu grupės nariu.
Nors albumas nesulaukė itin gerų kritikų įvertinimų, per pirmąją savaitę JAV buvo parduota 129 tūkstančiai albumo kopijų ir jis debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas šeštuoju grupės įrašu, pasiekusiu šią viršūnę.
FK Aukuras-Vidzgiris
Alytaus „Aukuras-Vidzgiris“ – Lietuvos futbolo klubas iš Alytaus.
FK Jieznas
Jiezno FK – Lietuvos futbolo klubas iš Jiezno.
Istorija
XX a. Jiezno futbolo komanda minima iki 1992 m., vėliau Lietuvos varžybose nežaidė. Atkūrus klubą, 2009 m. jis pradėjo žaisti SFL lygos Alytaus zonoje.
Tirario dykuma
Tirario dykuma  – dykuma Pietų Australijos valstijos Tolimosios Šiaurės regione. Dykumos šiaurėje yra Simpsono dykuma, rytuose – Stželeckio dykuma, šiaurės rytuose – Sterto dykuma.
Tirario dykuma pasižymi labai sausu klimatu – čia vyrauja aukštos temperatūros ir metinis 125 mm kritulių kiekis.
Pirmą kartą dykuma atrasta 1886 m. europiečių, iki tol čia gyveno aborigenų gentys.
Paparstas
Paparstas – nedidelė upė, tekanti Rietavo savivaldybėje. Priklauso Jūros upės baseinui, Letauso kairysis intakas, kurio atstumas nuo žiočių 2,2 km. Hidrologinis nr. – 16010086.
Paparstas prasideda Pupšių miško apylinkėse, teka pietvakarių kryptimi. Vidurupyje ir žemiau prateka atvirą vietovę, kur jo vaga sureguliuota. Į Letausą įteka Spraudžio gyvenvietės vakarinėje pusėje.
Upėvardžio kilmė ir daryba ne visai aiški. Siūlomas skaidymas *pa-par-st-as. Tokiu atveju šaknis *par- sietina su sen. slavų *par- („neužšąlanti bala“), („purvas, bala“), 🇬🇷 („tėkmė, kanalas“),  („upelis“).
Josh Christopher
Džošua Evanas Kristoferis (, g. ) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Hiustono „Rockets“ komandoje.
D. Kristoferį 2021 m. NBA naujokų biržoje 24-uoju šaukimu pasirinko Hiustono „Rockets“. Kristoferis pradėjo savo naujoko sezoną NBA G-lygoje, vidutiniškai pelnydamas 20 taškų, o vėliau buvo paaukštintas ir tapo vienu pagrindiniu „Rockets“ komandos žaidėju.
Jae'Sean Tate
Džeišonas Teitas (, g. ) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Hiustono „Rockets“ komandoje.
Antverpeno „Giants“ (2018–2019 m.)
2018 m. NBA naujokų biržoje Teitas nebuvo pašauktas, bet jis prisijungė prie Milvokio „Bucks“ komandos ir dalyvavo 2018 m. NBA vasaros lygoje, tačiau dėl dešinės rankos piršto lūžio jis negalėjo žaisti. 2018 m. rugpjūčio 20 d. jis pasirašė sutartį Belgijoje su Antverpeno „Giants“. Būdamas Antverpeno „Giants“ komandoje D. Teitas tapo Belgijos lygos žvaigžde ir padėjo „Giants“ iškovoti pirmąjį Belgijos taurės titulą per 12 metų. Per 42 lygos rungtynes jis vidutiniškai pelnė 10,2 taško, atkovojo 3,9 kamuolio ir atliko 1,7 rezultatyvaus perdavimo. Per 24 FIBA Čempionų lygos rungtynes jis taip pat vidutiniškai pelnydavo 13,0 taško, atkovodavo 5,6 kamuolio ir atlikdavo 1,6 rezultatyvaus perdavimo.
Sidnėjaus „Kings“ (2019–2020 m.)
2019 m. liepos 22 d. Teitas pasirašė sutartį su Australijos nacionalinės krepšinio lygos (NBL) klubu Sidnėjaus „Kings“ 2019–2020 m. NBL sezonui. Per rungtynes jis vidutiniškai pelnydavo po 16,4 taško, atlikdavo po 2 rezultatyvius perdavimus ir atkovodavo po 5,8 kamuolio.
Hiustono „Rockets“ (2020–dabar)
2020 m. lapkričio 26 d. Džeišonas Teitas pasirašė sutartį su Nacionalinės krepšinio asociacijos (NBA) klubu Hiustono „Rockets“. Jis NBA lygoje debiutavo gruodžio 26 d., kai 37 minutes žaidė prieš Portlando „Trail Blazers“ ir pelnė 13 taškų, atkovojo 4 kamuolius ir atliko 2 rezultatyvius perdavimus. Sezone jis startiniame penkete sužaidė 58 rungtynes ir vidutiniškai pelnė 11,3 taško, atkovojo 5,3 kamuolio ir atliko 2,5 rezultatyvaus perdavimo.
Liepos 6 d. jis persirašė trejų metų 22,1 mln. dolerių vertės sutartį.
Gigantopithecus blacki
Genties atradimas
Gigantopitekų (Gigantopithecus) gentis buvo atrasta visai atsitiktinai 1935 m., kada vokiečių kilmės paleoantropologas Ralph von Koenigswald Honkonge užėjo į vaistinę ir joje pastebėjo parduodamą neįprastai didelio dydžio krūminį dantį, tarp kinų žinomą kaip „drakono dantis“. Nuo to laiko Kinijoje, Vietname ir Indijoje mokslininkai rado daug dantų ir keletą apatinių žandikaulių fosilijų, priskiriamų šiai ir kitoms gigantopitekų (Gigantopithecus) genties rūšims.
Paplitimas
Gigantopithecus blacki rūšiai priskiriamos fosilijos daugiausia aptinkamos pietinėje Kinijoje ir Vietname. 2014 m. Indonezijos Javos salos grunto nuosėdose, datuojamose 1 milijonu metų, buvo rastos fosilijos formoje šios rūšies apatinis žandikaulis. Anuomet Javos, Sumatros ir Borneo salos su Pietryčių Azija jungėsi sausuma, tad manoma kad Gigantopithecus blacki buvo išplitę ir kitose dabartinės Indonezijos vakarų salose.
Gyvenamoji aplinka
Gigantopithecus blacki gyveno musoniniuose miškuose, kur iš viršaus dengė aukštų medžių tankios lajos, o žemutiniame miško arde vyravo tanki kitų medžių ir krūmų augalija.
Matmenys
Gigantopithecus blacki dydis buvo nustatytas tik iš rastų šimtų dantų fosilijų ir negausių žandikaulio fosilijų. Tai stambiausia primatų (Primates) būrio rūšis kada nors gyvenusi Žemėje. Jų aukštis siekė iki 3 m. Tyrinėtojai remdamiesi dantų išsidėstymu ir apatiniu žandikauliu, teigia, kad Gigantopithecus blacki galėjo sverti apie 270 kg (200–300 kg), tai maždaug pusantro karto karto sunkesni už gorilos (Gorilla) patiną. Bet anot kitų tyrinėtojų, Gigantopithecus blacki buvo tris-keturis kartus buvo sunkesni už gorilas, bei septynis-aštuonis kartus buvo sunkesni už iki dabar išlikusius jiems artimas orangutanų (Pongo) genties rūšis. Remiantis fosilijomis, patino ūgis siekė iki 3 m, kitais šaltiniais iki 4 m, o sverdavo 540–600 kg, išskėstų į šonus dviejų rankų, įskaitant pirštus, skersmuo siekė virš 3,6 m. Todėl dėl tokio dydžio neretai sugretinamas su filmų pabaisa, mistiniu King Kongu primenančiu milžinišką gorilą.
Mityba
Manoma, kad Gigantopithecus blacki maitindavosi šilkmedinių (Moraceae) šeimos augalų vaisiais, sėklomis, lapais, šakelėmis bei bambukais ir kitomis žolėmis.
Kreivoji drikša
Kreivoji drikša (Homomallium incurvatum) – patisinių (Hypnaceae) šeimos samanų rūšis. Paplitusi šiaurės pusrutulyje.
Statmena, šviesiai žalia, sudaro vejas. Lapeliai 1 mm ilgio, kylantys, kreivi, viduryje persmaugti. Gysla trumpa, dviguba, neryški.
Auga ant akmenų paunksmėje, drėgnose, bet ne pernelyg šlapiose vietose, dažniausiai šalia žemės paviršiaus, kur nėra tankios augalijos.
Lietuvoje reta, įtraukta į Raudonąją knygą.
Sinharadžos miško draustinis
Sinharadžos miško draustinis − atogrąžų miško draustinis ir biosferos rezervatas pietvakarių Šri Lankoje, 170 km nuo Kolombo. Įsteigtas 1978 m.
Miško plotas apie 11 250 ha, ilgis iš rytų į vakarus 21 km, plotis iš pietų į šiaurę − 7 km. Čia gyvena 48 laukinių paukščių rūšys, iš kurių 12 yra endeminės. Daugiau nei 60 % medžių laikomi retais. Miške galima sutikti dramblių ir leopardų.
Dėl savo didelės biologinės įvairovės ir ekologinės svarbos, 1988 m. Sinharadžos miškas įrašytas į pasaulio paveldo sąrašą.
Gargždų Pramogos-SC
„Gargždų Pramogos–SC“ – Lietuvos futbolo bei futsalo klubas iš Gargždų.
Šri Šri Ravis Šankaras
Biografija
Ravi Šankaras gimė Papanasamo miestelyje, Tamilnade (pietų Indijoje). Jam suteiktas Ravio vardas sanskritu reiškia „saulę“, o Šankaras – pagal žymų vedų mokytoją Adi Šankarą. Tradicinį religinį išsilavinimą įgijo pas Sudhakarą Čaturvedį, artimą Mahatmos Gandžio bendražygį. Šri Šri Ravi Šankaras įgijo mokslinį bakalauro laipsnį Bangaloro universiteto Šv. Juozapo koledže (St. Joseph’s College). Jį baigęs, Šankaras tapo Maharišiu Mahešo Jogio mokiniu, su juo keliavo, vedė paskaitas ir organizavo konferencijas, dayvavo transcendentinės meditacijos bei ajurvedos centrų steigime.
XX a. devintajame dešimtmetyje Ravis Šankaras pats pradėjo skleisti savo mokymą, pagrįstą kvėpavimo praktika (sudaršan krija), kurią jis, paties teigimu, suvokęs po 10 dienų tylos Šimogoje, prie Bhadros upės krantų (Karnataka).
Gargždų Pramogos-SC
Istorija
2004 m. dar moksleiviais būdami keli iniciatyvūs jaunuoliai subūrė krepšinio komandą „Taškas“. Pavadinimas, tai rėmėjo parduotuvės pavadinimas, kuris prigijo ir buvo naudojamas daugiau nei dešimt metų. 2005 m. pavasarį „Taško“ nariai subūrė ir futbolo komandą. Debiutinėse rungtynėse lauko futbolo pirmenybėse „Taškas“ susitiko su „Sendvariu“ ir laimėjo 2:0. Nuo 2006 m. klubas dalyvauja ir salės futbolo pirmenybėse. 2009 m. kovo 12 d. Matas Bieliauskas, Dainius Stončius ir Julius Litvinas oficialiai įkūrė nepelno siekiantį sporto klubą asociacija „Gargždų taškas“. Nuo 2015 m. klubą remia UAB „Gargždų Pramogos“.
Šri Šri Ravis Šankaras
Biografija
1981 m. Šri Šri Ravis Šankaras įkūrė „Gyvenimo meno“ (Art of living) organizaciją, o 1983 m. pradėjo vesti „Gyvenimo meno“ kursus Šveicarijoje, 1986 m. keliavo mokydamas po Kaliforniją (JAV).
Žvilgančioji riestūnė
Samana gelsvai žalia ar rausva, blizganti. Stiebas status arba įžulnus, kartais gulsčias, iki 15 cm ilgio, plunksniškai šakotas. Stiebo ir šakučių galai aiškiai pjautuviškai lenkti, su ryškia, stambia galvute, sudaryta iš ilgesnių nei kiti lapų. Stiebo lapai kiaušiniškai lancetiški, pamažu nusmailėję, lygiakraščiai, su daugybe išilginių raukšlių. Sporinė ritiniška, išlinkusi.
Šri Šri Ravis Šankaras
Veikla
Šri Šri Ravis Šankaras veikia tarpreliginio dialogo, pasaulinės taikos klausimais, susitinka su įvairių religijų ir konfesijų atstovais. 2020 m. jis buvo pakviestas į Vatikaną, dalyvauti konferencijoje apie technologijų įtaką vaikams, kur susitiko su popiežiumi Pranciškumi. Tarpininkavo užbaigiant karinį konfliktą tarp Kolumbijos vyriausybės ir FARC partizanų. 2008 ir 2010 m. vykusiuose tarpreliginių viršūnių susitikimuose, Ravis Šankaras skatino įsitraukti religinius lyderius į kovą prieš ŽIV. Jis kviečiamas į pasaulio ekonomikos, politikos, religijos lyderių susitikimus (JT Tūkstantmečio pasaulio taikos aukščiausiojo lygio susitikimas, 2000 m.), Pasaulio ekonomikos forumas (2001, 2003 m.), III Pasaulinis imamų ir rabinų kongresas (2008 m.). Rengė kalinių reabilitacijos ir integracijos programas, kampanijas prieš skurdą, vaikų išnaudojimą, dalyvavo sprendžiant karinius konfliktus.
Gargždų Pramogos-SC
Salės futbolo varžybos
Klubas buvo pakviestas dalyvauti naujai įkurtoje 2019–2020 m. Baltijos futsal lygoje.
17473 Freddiemercury
17473 Freddiemercury (taip pat vadinamas 1991 FM3, 1982 VC9, 1999 JE127) – pagrindinio asteroidų žiedo 3,4 km diametro asteroidas. Jį 1991 m. kovo 21 d. atrado belgų astronomas Henri Debehogne La Siljos observatorijoje Čilėje.
Asteroidas aplink Saulę apskrieja 2-2,8 AU atstumu kas 3 metus ir 8 mėnesius (1 349 dienas).
Gargždų Pramogos-SC
Futsalo komandos sudėtis
Atnaujinta 2023 m. vasario 10 d.
Šri Šri Ravis Šankaras
Veikla
Šri Šri Ravis Šankaras tris kartus lankėsi Lietuvoje (2001, 2009, 2019 m.), susitiko su valdžios atstovais, LITEXPO parodų rūmuose jis vedė meditacijos programą.
Žvilgančioji riestūnė
Ši samana auga žemapelkėse, tarpinėse pelkėse, upių pakrantėse, palei šaltinius plačiomis aukštomis vejomis. Jai tinkamas rūgštingumas 5,6–7,4 pH. Žvilgančioji riestūnė geriausiai auga, kai vanduo slūgso pelkės paviršiuje, tačiau samanos nėra visiškai apsemiamos.
17473 Freddiemercury
Asteroido paviršius pasižymi dideliu albedu – 0,313. Iki šiol nežinoma asteroido forma, sudėtis ir apsisukimo trukmė.
Šri Šri Ravis Šankaras
Bibliografija
Žymesni darbai:
17473 Freddiemercury
2016 m. rugsėjo 5 d. Tarptautinė astronomų sąjunga ir Mažųjų planetų centras pavadino šį asteroidą „Freddiemercury“ taip paminėdami 70 metų britų vokalisto Freddie Mercury gimimo sukaktį. Šis asteroidas buvo atrastas būtent 1991 m. Šis įamžinimas buvo paskelbtas „Queen“ grupės gitaristo Brian May Montrė mieste Šveicarijoje.
Žvilgančioji riestūnė
Paplitusi šiaurės pusrutulyje. Lietuvoje reta, saugoma. Randama daugiausia rytinėje ir pietinėje šalies dalyse, kur gausiau šios rūšies ekologinį optimumą atitinkančių buveinių – šaltiniuotų žemapelkių ir paežerinių liūnų.
Galų-italų kalbos
Galų–italų kal̃bos yra Apenino pusiasalio galų lotynų kalbõs tęsinys, ši lotynų kalbos atmaina išsivystė ant keltų kalbų substrato. Galų–italų kalbų formavimuisi padarė įtaką germanų kalbos – ostgotų ir langobardų. Daug ypatybių galų–italų kalbas jungia su galų–romanų kalbomis.
Tarp galų–italų kalbų nėra griežtų ribų, jas skiria pereinamųjų tarmių ruožai, šioms tarmėms būdingi dviejų, trijų ar net keturių kaimyninių kalbų bruožai.
Galų–italų grupei priklauso ligūrų, lombardų, pjemontiečių ir emiliečių-romaniečių kalbos:
Gargždų Pramogos-SC
Futsalo komandos sudėtis
✰ ⭐
Lengvoji atletika olimpinėse žaidynėse
thumb|Lengvosios atletikos emblema olimpinėse žaidynėse. Lengvoji atletika įtraukta į vasaros olimpines žaidynes nuo pirmosios olimpiados 1896 m. Tai vienintelė rungtis žaidynėse, kurioje dalyvavo beveik visos šalys.
Lietuvos lengvaatlečiai olimpinėse žaidynėse kaip nepriklausoma šalis arba Tarybų Sąjungos sudėtyje yra laimėję 11 medalių.
Gargždų Pramogos-SC
Futsalo komandos sudėtis
⭐–Lietuvos vyrų salės futbolo rinktinę atstovavę žaidėjai
✰–Lietuvos vaikinų iki 19 m. salės futbolo rinktinę atstovavę žaidėjai
Pasiflora
thumb|250px|[[Kvapioji pasiflora (Passiflora edulis). Vaisiai]] Pasiflora (Passiflora) – pasiflorinių (Passifloraceae) šeimos augalų gentis. Dauguma rūšių – vijokliniai augalai, taip pat gentyje yra krūmų, žolinių augalų.
Pasifloros genties augalai auga visuose žemynuose, išskyrus Antarktidą. Dauguma rūšių paplitusios Afrikoje, taip pat auga Lotynų Amerikoje ir pietų JAV, Kinijoje, Pietryčių Azijoje, Naujojoje Gvinėjoje, Australijoje, Naujojoje Zelandijoje. Europoje įveistos dabar auga natūraliai Pirėnų pusiasalyje.
Pasiflora pasižymi savo išraiškingais, labai dekoratyviais žiedais. Jie apdulkinami vabzdžių, kolibrių, šikšnosparnių. Keleto pasiflorų rūšių vaisiai yra valgomi, naudojami sulčių gamyboje. Liaudies medicinoje pasiflora naudojama kaip raminamasis preparatas, iš kai kurių rūšių šaknų gaminami haliucinogeniniai preparatai.
Panevėžio evangelikų liuteronų kapinių koplyčia
miniatiūra|250px|right|2017 m.
Panevėžio evangelikų liuteronų kapinių koplyčia – evangelikų liuteronų koplyčia, esanti Panevėžyje, Šv. apaštalų Petro ir Povilo parapijos senosiose kapinėse, įsikūrusiose tarp Apvaizdos tako ir Sporto gatvės, Nevėžio vakariniame krante. Kapinės neveikiančios, jas sudaro dvi dalys: didesnioji dalis yra katalikų, o mažesnioji, užimanti pietinę kapinių pusę – evangelikų liuteronų.
Senųjų kapinių, vad. Šv. apaštalų Petro ir Povilo parapijos kapinėmis, kompleksą sudaro virš 30 objektų: kapinės, koplyčia, vartai, antkapiniai paminklai, kryžiai. Evangelikų liuteronų koplyčia stūkso kapinių pietiniame pakraštyje, apie 200 m į šiaurės rytus nuo Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčios. Nuo 2003 m. ji yra regioninės reikšmės architektūros paminklas (unik. objekto kodas 27557). Priklauso Panevėžio evangelikų liuteronų parapijai. .
Istorija
XIX a. pabaigoje šalia katalikų kapinių buvo dovanotas žemės sklypas evangelikams liuteronams, kaip atlygis už paramą atgaunant iš carinės valdžios konfiskuotus pinigus, skirtus Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčios statybai. Taip parapinių kapinių pietinėje dalyje pradėti laidoti evangelikai liuteronai.
Sovietmečiu, nuo 1940 m. netekę bažnyčios, evangelikų liuteronų parapijos tikintieji palaikė ryšius su Žeimelio ir Biržų parapijomis. 1990 m. atsikūrus parapijai, buvo užregistruoti tik 56 tikintieji. Prasidėjo bažnyčios atstatymo ir tvarkymo darbai, bet dėl lėšų trūkumo darbai užsitęsė. Sekmadieninės pamaldos vyko kapinių koplyčioje, kurią paremontuotą 1992 m. pašventino vysk. Jonas Kalvanas (vyresnysis).
Architektūra
Istorizmo stilistikos statinio projekto autorius nežinomas. Koplyčia daugiakampio plano, su dviejų tarpsnių varpinės bokštu ir penkiasiene apside. Koplyčios stogo forma – dvišlaitė, bokšto – keturšlaitė piramidinė, apsidės – piramidinė. Stogas dengtas skardos lakštais, bokšto – metalinėmis čerpėmis. Įtaisyti trikampiai švieslangiai bokšto stoge. Jį vainikuoja metalinis kryžius. Vidinė erdvė – vienos navos. Sienų angos, nišos – pusapskritimio formos.
Statinys plytų mūro, tinkuotomis sienomis, su medinių sijų perdanga. Pagrindinis fasadas atgręžtas į šiaurę, jame įstatytos medinės dvivėrės durys.
Pivonijos miško holokausto vieta
Pivonijos miško holokausto vieta – holokausto vieta Ukmergės rajone, Pivonijos seniūnijoje, Graužiečių kaime. Pivonijos miške esanti holokausto vieta paskelbta nacionalinės reikšmės kultūros paminklu (unikalus kodas – ). Ši žudynių vieta nuo Ukmergės nutolusi apie 4 km į pietryčius, pasiekiama iš kelio. Įvardijama kaip viena masiškiausių žydų žudynių vietų Lietuvoje. Kasmet pirmąjį rugsėjo sekmadienį lygiai vidurdienį Pivonijos miške prie paminklo susirenkantys žmonės simboliškai pradeda žydų tautos tragedijai skirtą renginį.
Istorija
Pivonijos miške 1958 m. buvo perlaidoti 88 žydų ir kitų tautybių žmonių palaikai, perkelti iš Antakalnio II kaimo (Lyduokių seniūnija). Šios aukos – iš 1941 m. liepos 10 d. vykdytos analogiškos egzekucijos.
Vieta
Mišku apaugusioje aikštelėje supilta 15 antkapinių žemės sampilų. Holokausto vietą ir aukų kapus ženklinantis paminklas yra miško supamoje aikštelėje. Teritorija užima 12 315 m² plotą. 1953 m. pastatyto paminklo užrašas skelbia: „Čia 1941 m. amžinam poilsiui hitlerinių budelių ir jų vietinių pagalbininkų kulkų pakirsti atgulė 10239 nekalti Lietuvos piliečiai - žydų tautos sūnūs ir dukros, seneliai ir kūdikiai. Tegul jų nekaltas kraujas pribudina kiekvieno sąžinę, kad daugiau niekad nebūtų žudomi žmonės.“
Purvių atodanga
left|140px miniatiūra|250px|right|Purvių atodangos fragmentas vasarą (žvelgiant nuo laiptų) miniatiūra|250px|right|Laiptai, vedantys prie atodangos
Purvių atodanga – valstybės saugomas geologinis gamtos paveldo objektas Ventos regioniniame parke Akmenės rajone, Viekšnių seniūnijoje, Mažeikių miškų urėdijos Ventos girininkijos (502 kv., 40, 43, 45 skl.) teritorijoje, Viliošių kaime, dešiniajame Ventos upės krante. Pasiekiama pasukus į pietvakarius iš kelio ties Purvių autobusų stotele (ji yra tarp Ventos miesto ir Viliošių), pavažiavus lauko keliuku apie 1 km (yra kelio nuorodos).
Paskelbta saugoma 2008 m. Atodanga unikali atsidengiančiomis kvartero sistemos Viduriniojo Nemuno nuogulomis. Tai bene vienintelė Baltijos šalyse (yra dar Rokų atodanga) paskutinio tarpledynmečio Mickūnų 3-iojo pašiltėjimo (prieš 35 000 metų) atodanga. Siekiama išsaugoti Viduriniojo Nemuno glacigeninių nuogulų pjūvį, liudijantį atodangos sandarą, ledynmečio prieledyninių nuogulų susidarymą ir klimato kaitos paleogeografiją šiame regione.
Istorija
Buvęs Ventos regioninio parko direktorius Apolinaras Nicius jau seniai susidomėjo vaizdinga rausva atodanga gražiame Ventos vingyje. Buvo kreiptasi į geologus, kurie ištyrė šią atodangą ir nustatė jos didžiulę vertę.
2011 m. Ventos regioninio parko direkcija mažai dar žinomą atodangą pritaikė lankymui – iš Aplinkos apsaugos rėmimo programos lėšų buvo įrengti laiptai, kuriais galima nulipti iki atodangos, taip pat apžvalgos aikštelė, iš kurios matosi Ventos vingiai, pastatytas informacinis stendas.
Geologija
Pavasarį atodanga dažnai veikiama upinių procesų, šoninės erozijos. Vyrauja molio, dumblo, smulkaus ir smulkučio smėlio nuogulos. Dumble dažnai aptinkami organinės medžiagos mikrosluoksniai. Retkarčiais nuosėdinėje medžiagoje aptinkamas ir žvirgždas, 1–2 cm skersmens.
Atodanga aprašyta pagal iškastas dvi perkasas, nuo apačios į viršų, nuo Ventos vandens lygio. Pirmame ir antrame pjūvyje buvo paimti sporų ir žiedadulkių, radiokarboninio ir moliuskų mėginiai, kuriais remiantis buvo nustatytas Purvių atodangos amžius. Mokslininkai teigia, kad minėtos nuosėdos susiklostė kai vyravo vidutinės ir arktinės klimatinės sąlygos. Tyrimai parodė, kad Ventos krašte prieš paskutinįjį ledynmetį vyravo šaltas, drėgnas ir atšiaurus klimatas, ledynas iš šiaurės pusės jau buvo priartėjęs. Kraštovaizdis buvo atviras, daugiausiai augo viksviniai augalai, buvo ir medžių – tundra su beržais, pušimis, beržais keružiais ir kadagiais. Purvių atodanga prieš 35 000 metų buvo ties upeliu, įtekančiu į milžinišką Ventos ežerą, tyvuliavusį prieš 70 000–35 000 metų. Atodangoje rastas ir medienos fragmentas, kurio amžius irgi apie 35 000 metų.
Borbašo gvazdikas
Borbašo gvazdikas (Dianthus borbasii) – gvazdikinių (Caryophyllaceae) šeimos, gvazdikų (Dianthus) genties daugiametis augalas. Paplitęs Rytų Europoje, Rusijoje, Kazachstane, Kaukaze, Vakarų Sibire.
Augalas 25–70 cm aukščio, stiebas keturbriaunis, lapai linijiniai, 1–2 mm pločio. Žiedynas iš 2–18 žiedų, rausvas.
Borbašo gvazdikas auga smėlynuose, šiluose. Augavietės – salpinės ir sausos pievos, kalvos, sausi pušynai ir pamiškės. Lietuvoje retas, saugomas. Auga daugiausia Dzūkijos šiluose.
FK Triobet Alytus
Alytaus „Triobet“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Alytaus.
Istorija
Klubas pasivadino „Triobet“ ne iškart po įkūrimo, bet 2009 m. pavasarį. Gali būti, kad tai tas pats klubas, kuris žaidė Kauno apskrities pirmenybėse (Triobet Kaunas), tačiau pasitraukė iš varžybų tą patį pavasarį. 2010 m. komanda prijungta prie „Centro“ klubo dublerių.
Apparat
Apparat – vokiečių elektroninės muzikos muzikantas, vienas iš įrašų kompanijos „Shitkatapult“ bendrasavininkų.
Karjera
Karjeros pradžioje orientavosi į šokiams skirtą muziką, konkrečiau Techno, tačiau vėliau pradėjo kurti labiau melodingą ir atmosferinę muziką. Jo dabartinis muzikos skambesys artimiausias IDM stiliui.
1999 m. tapo leidybinės kompanijos „Shitkatapult“ bendrasavininku.
Raubonių koplyčia
Raubonių koplyčia – koplyčia, esanti Pasvalio rajone, Saločių seniūnijoje, Raubonių kaime, apie 10 km į šiaurę nuo Pasvalio, šiauriau kelių ir  sankryžos. Priklauso Krinčino Šv. apaštalų Petro ir Povilo parapijai.
Apparat
Karjera
Sacha Ring 2003 m. kartu su Ellen Allien dirbo kuriant albumą „Berlinette“ ir 2006 m. – „Orchestra of Bubbles“.
Raubonių koplyčia
miniatiūra|240px|left|Koplyčios įkūrimo 10–mečio kryžius
Apparat
Karjera
Kartu su berlyniečiais Modeselektor įkūrė grupę Moderat ir 2009 m. išleido pirmąjį bendrą albumą kompanijoje „BPitch Control“. Tų pačių metų balandį gavo Qwartz elektroninės muzikos apdovanojimą.
Raubonių koplyčia
Istorija
Raubonių koplyčia įrengta 1996 m. buvusios bibliotekos patalpose. Pašventino Panevėžio vyskupas Juozas Preikšas. Maldos namai įkurti, sovietmečio pastatą pritaikant koplyčiai ir šarvojimo salei. Ant stogo iškelti bokšteliai su kryžiumi ir varpu. Nedidelis varpas (apie 25 cm skersmens) atkeliavo iš Latvijos Subatės miestelio. Mirus vietos kunigui Vincentui Barzdai, jo palikimą giminės parsivežė į Raubonių kaimą. Tarp daiktų buvo ir varpas, kurį nutarta padovanoti koplyčiai.
Apparat
Karjera
2011 m. pasirašė sutartį su britų leidybine kompanija „Mute Records“, kurioje išleistas albumas „The Devil’s Walk“ pasiekė 54 vietą Vokietijos albumų tope.
Raubonių koplyčia
Istorija
Koplyčios įrengimo darbai vyko tuometinio Krinčino klebono Sigito Uždavinio rūpesčiu. S. Uždavinys čia tarnavo apie 5 pirmuosius metus.
Stanislava (Šakiai)
Stanislava – buvęs kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Šėtijų, kairiajame Nemuno krante.
Apparat
Karjera
2013 m. sukūrė garso takelį Levo Tolstojaus romano „Karas ir taika“ teatro adaptacijai. Garso takelis buvo išleistas kaip albumas vokišku romano pavadinimu „Krieg Und Frieden“.
Ring muzika naudojama kine ir televizijoje. 2013 m. kartu su Soap&Skin atliktas kūrinys „Goodbye“ buvo panaudotas prancūziškame filmo „Rust and Bone“ pristatyme, serialo „Breaking Bad“ 4 sezono finalinėje serijoje ir serialo „Nikita“ serijoje „Broken Home“. Jo kūrinys „Black Water“ sugrojo antroje serialo „Skins“ serijoje.
Rytų Sachalino kalnai
Kalnus sudaro daugiausia metamorfinės uolienos, būdingi seisminiai reiškiniai. Šlaituose auga kalnų taiga, Ermano beržų retmiškiai, žemosios pušies sąžalynai, kalnų tundra.
Rytų Ramiojo vandenyno pakiluma
thumb|250px|Rytų Ramiojo vandenyno pakiluma
Rytų Ramiojo vandenyno pakiluma – vidutinio aukščio povandeninis kalnagūbris Ramiajame vandenyne, kuris, skirtingai nei kiti povandeniniai kalnagūbriai, smarkiai nuslinkęs link rytinio vandenyno pakraščio. Ilgis 7600 km, plotis iki 850 km. Mažiausias gylis virš gūbrio – 732 m. Iš skersinio profilio kalnagūbris atrodo lyg platus pylimas su siauru gūbrio pakilimu.
FK Cunamis Kiduliai
Kidulių „Cunamis“ – Lietuvos futbolo klubas iš Kidulių.
Šiaudiškiai
Istorija
1669 m. kaimas minimas Videniškių bažnyčios krikšto metrikų knygoje. Gyveno Baltramiejus Viralas.
Manaro įlanka
thumb|right|250px|Manaro įlanka Manaro įlanka − įlanka Indijos vandenyne prie Indijos pietrytinio kranto, Šri Lankos ir Adomo tilto salų; Lakadyvų jūros dalis. Jungiasi su Palko sąsiauriu ir Bengalijos įlanka.
Didžiausi uostai yra Kolombas (Šri Lanka) ir Tutukudis (Indija). Didžiausias įlankos gylis − 1335 m.
Manaro įlankoje veisiasi apie 3600 įvairios rūšys floros ir faunos. Randama daug perlų.
1986 m. Manaro įlanka paskelbta nacionaliniu parku, o 1989 m. čia įkurtas biosferos draustinis.
Alun Ffred Jones
Alinas Fredas Džonsas (, g . 1949 m. spalio 29 d. Brinamanas, Karmartenšyras, Velsas) – valų politikas, Velso partijos narys, buvęs televizijos prodiuseris, rašytojas ir režisierius.
A. F. Džonsas 2003–2007 m. buvo Velso parlamento narys nuo Kernarvono ir po 2007 m. vykusių rinkimų į Velso parlamentą – nuo naujai sudarytos Arvono apygardos. 2008 m. A. F. Džonsas įėjo į istoriją kaip pirmasis Jungtinės Karalystės atstovas, Europos Sąjungos susitikime prabilęs valų kalba. Nuo 2019 m. spalio A. F. Džonsas buvo Velso partijos pirmininkas.
Ovsenkos tvenkinys
Ovsenkos tvenkinys arba Ausiankos tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, 1,5 km į šiaurės rytus nuo Žaslių miestelio. Sudarytas užtvenkus Laukystos upę (Neries intakas) 22,6 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,88 km, plotis – iki 0,24 km. Altitudė 104 m. Šiaurrytinėje dalyje yra 0,5 km ilgio įlanka, į kurią įteka Babranka. Šiaurinė tvenkinio dalis pylimu atskirta nuo pagrindinės tvenkinio dalies. Priešsroviui iškart telkšo Beicūnų tvenkinys, pasroviui už 0,9 km – Mančiūnų tvenkinys. Aplinkui plyti dirbami laukai. Į šiaurę įsikūręs Mančiūnų kaimas.
Tvenkinys įrengtas 1973 m. Priklauso žuvininkystės ūkiui.
Don Cheadle
Donaldas Frankas Čidlas jaunesnysis (, g. ) – amerikiečių aktorius.
Jis yra pelnęs daugybę apdovanojimų, įskaitant du „Grammy“ apdovanojimus, "Tony“ apdovanojimą, du „Auksinius gaublius“ ir du „Ekrano aktorių gildijos“ apdovanojimus, be to, jis buvo nominuotas „Oskarui“, dviem Didžiosios Britanijos kino akademijos apdovanojimams ir 11 „Primetime Emmy“ apdovanojimų.
Aukštupėnai (reikšmės)
Aukštupėnais vadinami:
Žardas
thumb|240px|Senas dvieilis žardas [[Musteika|Musteikoje]] thumb|240px|Didelis žardas Baltarusijoje XX a. pr. (Bytča, Barysavo apylinkės) Žardas – statinys iš karčių, ant kurių džiovinamos linų galvelės, žirniai, vikiai, pupos, šienas.