cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Barbora Mejerytė
Biografija
Rašė apsakymus, eilėraščius, literatūros kritikos straipsnius. Paliko romano rankraštį, kurį Bazilionų vidurinės mokyklos direktorius Rimantas Gorys sutvarkė ir rado finansavimą spaudai. Romaną „Jonė“ 2008 m. išleido Lietuvos kultūros fondo leidykla „Saulės delta“.
Liuleo
Liuleo (SV Luleå,, Lulėjo samių kalba Julev) – miestas šiaurės Švedijoje. Mieste gyvena 74 435 gyventojų. Liuleo įsikūręs ant Botnijos įlankos kranto. Jis yra svarbus uostamiestis ir mieste yra ir oro uostas. Yra universitetas. Liuleo gavo miesto teises 1621 m.
Varnupių akmuo
Akmuo su iškalta pasaga, vadinamas Patkaviniu (registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas – 5096; senas kultūros paminklo Nr. AR340) – mitologinis akmuo pietrytinėje Marijampolės savivaldybės teritorijos dalyje, Varnupių kaime (Igliaukos seniūnija), 170 m į pietvakarius nuo Varnupių piliakalnio ir 160 m į šiaurę nuo kelio Marijampolė-Daukšiai-Šventaragis.
Akmuo
Stūkso Amalvo pelkių pietiniame pakraštyje, Patkavine vadinamos pakilumos šlaite. Akmuo pilkšvos spalvos, stambaus grūdėtumo, netaisyklingos formos, apskaldytas. Vienoje pusėje buvęs iškaltas pasagos formos ženklas, kurio dalis nuskelta. Akmens paviršiuje esama smulkių dubens pavidalo duobučių.
Istorija
Padavimai mena kelias pasagos ženklo atsiradimo akmenyje versijas. Vienas jų pasakoja, kad nuo kryžiuočių traukdamiesi senovės lietuviai šalia akmens užkasė savo brangenybes. Pažymėdami slėptuvės vietą, akmenyje iškalė pasagos ženklą, o šiaurinėje pusėje – užrašą, kuris neišliko. Kitas pasakojimas mena, kad pasaga buvo paženklinti už 12 m nuo akmens užkasti iš Rusijos besitraukiančios Napoleono kariuomenės lobiai. Dar vienas padavimas byloja, kad senais laikais, kai akmuo dar formavosi ir buvo minkštas, pasagą jame įminęs velnias. Dėl ženklo akmuo nuo seno vadinamas Patkaviniu (lenkų k. podkowa – pasaga).
1972 m. akmuo paskelbtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklu AR340, o šiuo metu saugomas kaip į registrą įrašytas (registrinis) kultūros paveldo objektas.
2008 m. Varnupių bendruomenė prie akmens pastatė medinį stogastulpį.
Gegužiai (reikšmės)
Gegužiais vadinamos gyvenvietės:
Agavė
Agavė graikų mitologijoje – Tėbų įkūrėjo Kadmo ir deivės Harmonijos dukra, Semelės, Ino ir Autonojos sesuo, Echiono žmona ir Tėbų karaliaus Pentėjo ir Epirės motina. Agavė buvo menadė (romėniškai bachantė), dievo Dioniso palydovė.
thumb|240px|[[Pentėjas tarp Agavės ir Ino]]
Euripido pjesėje „Bachantė“, Pentėjas atsisakė garbinti Dionisą ir pripažinti jo dieviškumą. Dionisas priviliojo savo pusbrolį į mišką, kur menadės sudraskė jį. Tarp jų buvo ir jo motina Agavė.
Ši žmogžudystė buvo taip pat ir kerštas Agavei bei jos seserims Ino ir Autonojai. Semelė besilaukdama Dioniso mirė nuo Dzeuso dieviškojo spindesio. Jos seserys šnekėjo, kad ji nesilaukė Dzeuso vaiko, o tik stengėsi nuslėpti nesantuokinius lytinius santykius su mirtinguoju, o jos mirtis buvo bausmė už melą. Dionisas, atvykęs į Tėbus ir pasiuntęs Tėbų moterims pamišimą, privertė jas švęsti Dioniso šventę. Pentėjas bandė sutrukdyti Dionisui, tačiau jį sudraskė motina Agavė, kuri tai padarė, manydama, kad drasko laukinį žvėrį.
Kiti personažai
Agavė yra ir kitų graikų mitologijoje minimų personažų vardas:
Dominic Monaghan
Dominikas Monaganas (g. 1976 m. gruodžio 8 d. Berlyne, Vokietijoje) yra anglų aktorius. Jis labiausiai žinomas kaip Meriadoc Brandybuck iš Žiedų Valdovo ir Charlie Pace iš TV serialo Dingę.
2009 metais jis susižadėjo su kita Dingę aktore Evangeline Lilly.
Dėlinė
Dėlinė – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 8 km į pietvakarius nuo Turmanto, 0,5 km į vakarus nuo Smalvo ežero. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,24 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 145,4 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję (Astravo pelkė), apaugę medžiais ir krūmynais. Ežerą supa Salų miškas. Pietuose išteka per pelkę upeliukas link Laukeso ežero (Smalvo ežero baseinas).
Slovėnijos demografija
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie Slovėnijos demografiją.
Gyventojų skaičius: 2 005 692 (2009 m. apskaičiavimai)
Metinis populiacijos prieaugis: - 0,113 % (2009 m. apsk.)
Gimstamumas: 8,97 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)
Kalninš
Kalninš − pavardė.
Slovėnijos demografija
Migracijos indeksas (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): 0,52 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procentas: 48 % (2008 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas: -0,6 % (2005 m. apsk.)
Lyčių pasiskirstymas:
Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus: 4,25 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)
Vidutinė gyvenimo trukmė:
Raštingumas:
Gulistanas
Gulistanas − miestas Uzbekijos rytuose, Syrdarjos vilajeto administracinis centras. Iki 1961 m. miestas vadintas Mirzačuliu. Ribojasi su Alkanąja stepe. Miestas įsikūręs 120 km į pietvakarius nuo Taškento. Pagrindinė ūkio šaka − medvilnės auginimas.
1520 m.
1520 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Somalinė gazelė
Somalinė gazelė (Gazella soemmerringii) – tikrųjų antilopių (Antilopinae) pošeimio dykaraginis (Bovidae) žinduolis.
Kūno aukštis 80-90 cm, masė 45-55 kg. Gelsvai ruda. Apatinė kūno dalis ir pasturgalis balti. Tamsiai ruda juosta nuo kaktos iki nosies galo ir siauresnė juostelė nuo rago pamato iki viršutinės lūpos. Po akimi balta dėmė. Raguoti patinai ir patelės. Patinų ragai vidutiniškai 38 cm ilgio su ryškiais skersiniais žiedais. Ragai plačiai išskėsti, nuo vidurio išlinkę atgal, o jų viršūnės užlinkusios į vidų ir nežymiai aukštyn. Patelių ragai menkesni.
Gyvena krūmais apaugusiose ir atvirose savanose. Laikosi šeimyniniais būriais, kartais susitelkia į didesnius būrius. Minta žoliniais augalais, krūmų lapais. Gali ilgai apsieiti be vandens. Rujoja rugsėjo - lapkričio mėnesiais. Nėštumas trunka apie 7 mėnesius. Gimsta 1 jauniklis. Lytiškai subręsta antraisiais gyvenimo metais. Gyvena iki 14 metų.
Paplitusi Somalyje, Etiopijoje, Eritrėjoje ir Sudane.
Dennis Rommedahl
Denisas Romedalis (Dennis Rommedahl; g. 1978 m. liepos 22 d.) – buvęs danų futbolininkas, puolėjas.
Konsensusas
Konsensusas – ginčo sprendimo būdas, kuriame remiamasi ne geriausio ar teisingiausio sprendimo paieška, bet sprendimo priimtinumu ginčo dalyviams. Paprastai konsensusu priimami sprendimai nebūna patys efektyviausi, tačiau juose atsižvelgiama į tai, kaip nepadaryti žalos nei vienam ginčo dalyviui arba padaromą žalą kompensuoti (kompromisas). Tokio tipo sprendimai paplitę politikoje, versle. Konsensuso privalumai, lyginant su geriausio sprendimo paieška: sprendimas įvykdomas greitai, atsižvelgiama į dalyvių interesus. Trūkumai: sprendimai neretai būna daliniai, kompromisiniai, mažai efektyvūs, kai kada (veto teisė) gali būti sustabdomi.
Konsensuso tipo sprendimai kai kada priešinami įvairioms valdymo formoms: demokratijai (daugumos sprendimui) ir tironijai (mažumos sprendimui).
Lokysta
Lokysta – upė Šilalės rajone, kairysis Jūros intakas. Ištakos į šiaurę nuo Laukuvos, iš pradžių teka į pietus, už Šilalės – į vakarus. Įteka į Jūrą 112 km nuo jos žiočių, ties Kirnių kaimu.
Intakai:
Lokystos vidutinis nuolydis – 183 cm/km, ypač didelis nuolydis yra aukštupyje (pirmuosiuose 10 km) – 350 cm/km. Vidutinis upės debitas aukščiau Virkulės žiočių – 0,42 m³/s, o Lokystos žiotyse – 2,12 m³/s. Upės aukštupio vaga sureguliuota. Ties Nevočiais (22 km nuo žiočių) įrengtas Nevočių žuvininkystės tvenkinys. Žemupyje vaga labai vingiuota.
Lokystos vardas šaltiniuose minimas nuo 1394 metų. Gyvenvietės prie upės: Palokystalis, Dulkių Laukas, Mikūlės, Palokystis, Šeručiai, Nevočiai, Gūbriai, Šėrikai, Dirkintai, Šilalė, Rubinavas.
Upėvardis kildintinas nuo gyvūno pavadinimo lokys, lokė.
Aršakuni
thumb|250px|Armėnijos Aršakidų valdos thumb|250px|Aršakidų vėliava Aršakuni dinastija, Armėnijos Aršakidai (🇦🇲) – Armėnijos karalystės valdovų dinastija, valdžiusi nuo 54 iki 428 m. Tai buvo Partų imperijos Aršakidų dinastijos atšaka.
Istorija
Dinastijos pradininkas Armėnijoje buvo Tiridatas I (62-apie 75 m.), 62 m. per Partų karalystės karą su Romos imperija paskelbtas Armėnijos valdovu, 66 m. pripažintas Romos.
Sąrašas
Visos valdymo datos apytikrės.
Lazard
Lazard Ltd - investicinis bankas teikiantis konsultacijas susijungimų ir įsigijimų bei kapitalo prisitraukimo klausimais, patarinėja įmonių restruktūrizacijos klausimais. Lazard taip pat valdo privačių, institucinių, įmonių bei vyriausybių patikėtą turtą.
Birmingamo Lotynų Amerikos festivalis
thumb|230px|2008 m. festivalis. Peru Andų muzikos grupė Tribu del Sol thumb|230px|2008 m. festivalis. Kolumbijos salsos grupė Luis Lema Salsa Band Birmingamo Lotynų Amerikos festivalis – kasmetinis Lotynų Amerikos kultūros festivalis, vykstantis Anglijos mieste Birmingame. Rengiamas nuo 1982 m., organizuojamas Peru ambasados. Vyksta pagrindėje miesto aikštėje - Victoria square. Įėjimas nemokamas. Latina muzikos koncertai, Lotynų Amerikos šokiai, indėnų muzikantų pasirodymai. Prekiaujama lotyniškais suvenyrais ir maistu.
Lietuvos sienos
Pirmoji įvardinta rašytiniame šaltinyje Lietuvos siena yra Rusios ir Lietuvos siena, aprašyta  Kvedlinburgo metraštyje, mininčiame dvi lygiavertes valstybes ir 1009 m. kovo 9 d. įvykį jų pasienyje, kuomet šv. Brunonas Rusios ir Lietuvos pasienyje pagonių trenktas į galvą ir su 18 saviškių iškeliavo į dangų. Vėliau Lietuvos siena nustatinėta ne kartą, pavyzdžiui, XV a. pabaigoje su Vokiečių ordinu.thumb|300px|Lietuvos valstybės sienų kaita nuo XIII a. XV a. pradžioje Lietuvos valstybė užėmė didžiausią teritoriją – valstybę sudarė Žemaitija, tikroji Lietuva, o didžiausią teritorijos dalį sudarė rusėnų kunigaikštystės.
Rusijos imperijoje
Po Abiejų Tautų Respublikos padalijimų visą LDK teritoriją pasidalino galingosios imperijos – Užnemunė atiteko Prūsijos karalystei, o likusi dalis – Rusijos imperijai. Iki 1796 m. didžioji dalis dabartinės Lietuvos teritorijos priklausė Vilniaus gubernijai, kuri 1796 m. sujungta su Slanimo gubernija, sudarant Lietuvos guberniją. 1801 m. Lietuvos gubernija padalinta į Lietuvos Vilniaus ir Lietuvos Gardino gubernijas.
Užnemunė nuo 1807 m. priklausė Napoleono sudarytai Varšuvos kunigaikštystei, o nuo 1815 m. buvo Rusijos imperijos Lenkijos karalystės Augustavo vaivadijoje (nuo 1837 m. – Augustavo gubernijoje).
1819 m. Palangos valsčius atiteko Kuršo gubernijai. 1843 m. nuo Vilniaus gubernijos atskirta Kauno gubernija, nuo 1867 m. Užnemunė priklausė Suvalkų gubernijai. 1867–1915 m. gubernijų ribos nekito.
Nuo 1918 m
Lietuvos sienų moderniaisiais laikais (nuo 1918 m.) kaita:
Lietuvos valstybės sienų ilgiai
Bendra Lietuvos Respublikos valstybės siena yra 1763,05 km ilgio. Iš jų sausuma ir pasienio vandenimis – 1643,41 km, teritorine jūra – 119,64 km. Lietuvos valstybės sienos ilgis su kaimyninėmis valstybėmis:
Šešuolių pagrindinė mokykla
Ukmergės rajono Šešuolių pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Ukmergės raj., Šešuoliuose, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba intelekto sutrikimų turintiesiems vaikams. Įstaigos kodas 190339026. Steigėjas – Ukmergės rajono savivaldybės taryba.
Buvęs filialas – Ukmergės rajono Šešuolių pagrindinės mokyklos Liaušių pradinio ugdymo skyrius.
Prokopas Seniavskis
Prokopas Seniavskis (apie 1602–1626) – Lenkijos bajoras, ATR karinis ir valstybinis veikėjas, Karaliaus rotmistras (nuo 1621), Karūnos didysis vėliavininkas, Karūnos dvaro vėliavininkas (iki 1622).
Kalniņš
Kalniņš − pavardė.
Šešuolių pagrindinė mokykla
Istorija
2012 m. prijungta prie Ukmergės Šilo pagrindinės mokyklos kaip skyrius, vėliau uždarytas.
Košolai
Košolai  – kaimas Lenkijos rytuose, Lomazų valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į rytus nuo Lomazų, apie 19 km į pietryčius nuo Palenkės Bialos ir apie 88 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Per kaimą teka Lutnios upė.
Prokopas Seniavskis
Biografija
thumb|left|150px|Prokopo Seniavskio žmona Ana-Efrosinija Chodkevičiūtė Kilęs iš Seniavskių giminės, herbo „Leliva“ savininkas. Karūnos didžiojo pataurininkio Adomo Jeronimo Seniavskio (1576–1616) ir Katerinos Kostkos (1576–1648) sūnus.
Chotyno mūšio (1621 m.) dalyvis.
Mirė jaunas nuo ligų ir žaizdų, gautų mūšyje.
Kalniņš
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Košolai
Istorija
1763 m. karalius Augustas III už karinius nuopelnus dovanojo šį kaimą Juozapui Bieliakui, kurio palikuonys valdė kaimą iki 1831 m. sukilimo. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Prokopas Seniavskis
Šeima
Buvo palaidotas bažnyčioje, Berežanų m.
Nyderlandų Antilų vyrų futbolo rinktinė
Nyderlandų Antilų vyrų futbolo rinktinė – Nyderlandų Antilus atstovavusi nacionalinė futbolo komanda, kuri buvo kontroliuojama Nyderlandų Antilų futbolo asociacijos (Nederlands Antilliaanse Voetbal Unie). Rinktinė nedalyvavo nė viename pasaulio čempionate.
Žymesni žaidėjai
サッカーオランダ領アンティル代表
Dializė
thumb|right|Hemodializės aparatas Dializė ( arba dialusis 'ištirpimas') yra dirbtinis kraujo valymo būdas, kai paties žmogaus inkstai nebeveikia dėl ūminio ar lėtinio inkstų nepakankamumo.
Jei negalima inksto transplantacija, dializė yra svarbiausias pakaitinės inkstų terapijos metodas. Šis gydymo metodas pagrįstas pusiau laidžių membranų veikimo principu, kai vienoje membranos pusėje yra kraujas (plazma), o kitoje - dializės tirpalas.
Pagal tai, kokia pusiau laidi membrana yra naudojama, dializė skirstoma į hemodializę ir peritoninę dializę.
Dializės aparato veikimo principas
Dializė – tai procesas, kurio metu molekulės juda per pusiau laidžią su smulkiomis poromis membraną, selektyviai praleidžiančią molekules. Klinikiniame darbe šis molekulių judėjimas naudojamas molekulių mainams iš kraujo. Jei kraujas veikiamas dirbtine membrana už kūno ribų, toks procesas vadinamas hemodializė (HD) arba hemofiltracija (HF), jei membranos vaidmenį atlieka pilvaplėvė – peritoninė dializė (PD).
Dializės procesą nulemia keletas fizikinių ir cheminių reiškinių: thumb|left|200px|Hemodializė
Dializę apibūdina dar vienas klinikinis dydis – klirensas. Jis rodo, koks tūris kraujo arba plazmos visiškai išvalomas nuo juose ištirpusios medžiagos per laiko vienetą. Kitaip tariant, klirensas reiškia dializės veiksmingumą šalinant medžiagas iš kraujo ar plazmos. Dažniausiai dializės efektyvumui įvertinti naudojama medžiaga – šlapalas. Šlapalo pašalinimas HD metu priklauso nuo kraujo tėkmės greičio, dializės tirpalo (sąveikaujančio su krauju per pusiau laidžią membraną) tėkmės greičio bei membranos efektyvumo.
Tyrimas
Ligoniams atliekami kraujo tyrimai. Stebimas kraujo hemoglobino, kreatinino, šlapalo, kalcio, fosforo, kalio, geležies, feritino kiekis. Tyrimai kartojami kiekvieną mėnesį, apskaičiuojamas dializės mėnesio efektyvumo rodiklis. Jei dializė neefektyvi, ilginamas procedūros laikas, dažnis, parenkamos ir keičiamos dializatorių membranos. Kas ketvirtį tiriamas paraskydinės liaukos hormonas, kurio kiekis dažnai būna padidėjęs dializėmis gydomiems ligoniams. Žinodamas šio hormono koncentraciją, gydytojas gali paskirti tinkamą vitamino D dozę.
thumb|left|350px|Dializuojamas pacientas
Nuorodos
Dialisi
Lojės Grezkas
Lojės Grezkas – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Radziluvo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Grupė Diane
Grupė „Diane“, SIE ar EIS – buvęs Belgijos žandarmerijos specialiųjų pajėgų dalinys (1974-1976 m.). Vėliau vadintas Specialiosios intervencijos eskadronu. Pakeitus pavadinimą Dianos atvaizdas liko eskadrono emblemoje. Dar vėliau SIE/ESI buvo pervadintas į DSU (Direction Special Units). Dabar vadinamas CGSU (Commissariaat-Generaal Special Units)
Maždaug 200 narių turinti SIE sudaryta iš trijų padalinių: ginkluotos paramos padalinys, stebėjimo ir suėmimų padalinys (POSA) ir logistinis padalinys. Stebėjimo padalinys kartais užsiima ir infiltracija į teroristų organizacijas. POSA komandos (būriai) stebi ir suiminėja labai pavojingus asmenis). SIE veikia iš Briuselio, o POSA komandos veikia atskirose Belgijos dalyse ir paremia SIE veiklą.
SIE yra pagrindinės priešteroristinės Belgijos vyriausybės pajėgos. SIE buvo sukurta po 1972 m. Olimpinių žaidynių. Tada ji dar vadinosi Grupė „Diane“, o 1974 m. jau buvo oficialiai pervadinta į SIE arba ESI. Belgijos spaudoje retkarčiais dar minimas ir pavadinimas „Diane“. Užsienyje šis dalinys paprastai žinomas kaip SIE.
SIE yra pavaldus Vidaus reikalų ministerijai, o iki 1994 m. SIE buvo pavadi Gynybos ministerijai. Tam tikromis aplinkybėmis dalinys galėjo būti operatyviai valdomas teisingumo ministerijos. Tuomet SIE turi galią suimti nusikaltėlius. Ją gali paremti teisminės policijos grupė Grupe de Repression du Terrorisme (GRT). SIE lyginamas su JAV FTB, nes tai yra neuniformuotas policinis dalinys turintis vidaus žvalgybos galias.
SIE gali dirbti poroje su Securite de L'etat (Valstybės saugumas), kuri daugiausia renka informaciją, pvz., apie teroristų organizacijas, kam naudoja infiltraciją ir kitus būdus. SIE šiame bendradarbiavime veikia kaip smogiamoji jėga. Tik susidūrus su sprogstamaisiais įtasais SIE kreipiasi į Service d'Enlevement et de Destruction des Engins Explosifs (SEDEE). Priešteroristinėse operacijose už Belgijos ribų SIE paprastai pakeičia Equippe Specialise de Reconnaisance (ESR) - ParaCommando brigados padalinys.
Alberto Contador
thumb|Alberto Contador'as
Albertas Kontadoras (piln. Alberto Contador Velasco, g. 1982 m. gruodžio 6 d. Madride, Ispanijoje) – ispanų plento dviratininkas.
Višonki Poselė
Višonki Poselė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 9 namai ir 51 gyventojas. 1921 m. kaime buvo 14 namų ir 77 gyventojai, iš kurių 36 vyrai ir 41 moteris.
Kompiuterinė tomografija
miniatiūra|250px|right|Kompiuterinis tomografas miniatiūra|250px|right|Žmogaus smegenų sluoksnių nuotraukos
Groningeno provincija
Administracinis centras – Groningenas. Provincijoje yra 23 savivaldybės.
Kompiuterinė tomografija
Kompiuterinė tomografija – medicininis tyrimas kompiuterinės tomografijos (KT) aparatu neinvaziniu būdu, t. y. netraumuojant paciento, vienas iš radiologinių tyrimo metodų. KT skirta vidinėms organizmo struktūroms ir jų pakitimams pamatyti naudojant rentgeno spindulius. Tiriant kompiuteriniu tomografu gaunamas tiriamosios srities skerspjūvio dvimatis vaizdas, taip pat atliekamos daugiaplanės ir trimatės rekonstrukcijos. Tiriamoji sritis skenuojama plonais sluoksniais, todėl labai tiksliai nustatomas ligos židinys ir išplitimas.
Groningeno provincija
Istoriškai dabartinės provincijos teritorija priklausė Fryzijai, Frankų imperijai, Šventajai Romos imperijai ir Olandijos respublikai, kuri buvo dabartinių Nyderlandų pirmtakė. XIV a. Groningeno miestas tapo Hanzos sąjungos nariu.
Kompiuterinė tomografija
Kompiuterinės tomografijos tyrimo metodas pristatytas 1972 m. Jo autoriai Godfrey Hounsfield ir Allan MacLeod Cormack apdovanoti Nobelio premijomis. Tuomet pasirodė ir pirmasis tomografas. 1989 m. sukurtas spiralinis KT aparatas, 1992 m. – daugiapjūvis KT aparatas.
Groningeno provincija
Pagrindinės ūkio šakos - žemės ūkis ir gamtinių dujų gavyba (nuo 1959 m., kai buvo atrastas Groningeno dujų telkinys). Yra Iemshaveno ir Delfzijlio uostai. Provincijoje veikia Groningeno universitetas ir Hanzos taikomųjų mokslų universitetas.
Kompiuterinė tomografija
Kompiuterinis tomografas panašus į magnetinio rezonanso aparatą, tačiau skirtinga pastarojo tyrimo esmė - naudojami ne Rentgeno spinduliai, bet stiprus magnetinis laukas ir radijo bangos. Kompiuterinis tomografas tinka, kai greitai reikia ištirti didelę dalį kūno, pvz., po traumos įvertinti daugybinius krūtinės ląstos, pilvo, plaučių, kaulų sužalojimus. Kompiuterinis tomografo pagalba onkologijoje vertinami krūtinės, pilvo, dubens vidaus organų būklė. Magnetinis tomografas geriau mato minkštuosius audinius, t. y. jis yra pranašesnis tiriant smegenų audinį, sąnarių ligas ir pan.
Atliekant KT tyrimą, pacientų gaunama apšvita jonizuojančiąja spinduliuote – viena didžiausių radiologinėje diagnostikoje. Šiuo atveju radiacijos dozė būna 150 kartų didesnė, nei vienas krūtinės ląstos tyrimas įprastu rentgeno aparatu. .
Kosminiai kiaušiniai
Kosminiai kiaušiniai  – 1987 m. amerikiečių mokslinės fantastikos filmas parodija, kurį režisavo Mel Brooks. Filme vaidino Bill Pullman, John Candy, Rick Moranis ir pats Mel Brooks. Filmą 1987 m. birželio 24 d. išleido kino studija „Metro-Goldwyn-Mayer“. Filmas susilaukė gana įvairių vertinimų, bet vėliau, jau išleistas video formatu tapo kultiniu ir laikomas vienu iš populiariausių Brooks filmų. Jame personažai ir istorija parodijuoja „Žvaigždžių karų“ ankstyvąją trilogiją, taip pat „Svetimą“, „Žvaigždžių kelią“ ir filmus apie Beždžionių planetą. Filmo biudžetas buvo apie 22,7 mln. JAV dolerių, o JAV kino teatruose surinko virš 38 mln. JAV dolerių.
Aktoriai
Pagrindiniai aktoriai ir jų atlikti vaidmenys:
Speko gazelė
Speko gazelė (Gazella spekei) – tikrųjų antilopių (Antilopinae) pošeimio dykaraginis (Bovidae) žinduolis.
Kūno aukštis iki 60 cm, masė - 18 kg. Gelsvai ruda. Apatinė kūno dalis, pasturgalis ir vidinė kojų pusė baltos spalvos. Ant šono tamsiai ruda juosta. Ant nosies turi odos raukšlę. Sunerimusi gazelė gali raukšlę išpūsti iki pusės teniso kamuoliuko dydžio pūslės, kuri rezonuoja pistoleto šūvį primenantį pavojaus signalą. Raguoti patinai ir patelės. Patinų ragai vidutiniškai 28 cm ilgio su ryškiais skersiniais žiedais, nežymiai išlinkę S raidės forma. Patelių ragai menkesni.
Gyvena kalvotose, akmenuotose su reta žoline augalija vietovėse. Laikosi būriais. Minta žoliniais augalais. Nėštumas trunka 6-7 mėnesius. Gimsta 1 jauniklis. Patelės subręsta 9 mėnesių, patinai - 18 mėnesių. Gyvena iki 12 metų.
Eglinis (Zarasų r., Turmanto sen., Brukninės km.)
Eglinis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Turmanto seniūnijoje, šalia Brukninės viensėdžio, apie 6,5 km į pietvakarius nuo Turmanto, Trako miške. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,32 km, plotis – iki 0,28 km. Altitudė 147,9 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais. Šiaurės rytuose išteka upelis link Smalvos upės (Drūkšių ežero baseinas). Ežeras yra Smalvos hidrografiniame draustinyje.
Umeo
Umeo (Umėjas) – miestas šiaurės Švedijoje. Tai yra didžiausias miestas Norlande ir 13 pagal dydį miestas Švedijoje. 2016 metais mieste gyveno 84 761 gyventojas, o savivaldybėje 2017 metais gyveno 123 382 gyventojai. Miestas įsikūręs ant Botnijos įlankos kranto. Mieste yra du universitetai.
Umeo yra švietimo, techninių ir medicininių tyrimų centras. Umeo universitetuose studijuoja daugiau nei 39 000 studentų. 2014 metais Umeo buvo Europos kultūros sostinė kartu su Latvijos sostine Ryga.
Cemachas Šabadas
thumb|150px|Cemachas Šabadas (iki 1928 m.)
Cemachas Šabadas (1864 m. vasario 5 d. Vilniuje – 1935 m. sausio 20 d. Vilniuje) – žydų kilmės gydytojas, medicinos teoretikas, visuomenės veikėjas, bendruomenės lyderis, humanistas.
Biografija
1889 m. baigė Maskvos universitetą, kur dalyvavo žydų socialistų būreliuose. 1891 m. kartu su kitais Lietuvos gydytojais išvyko kovoti su cholera Tambovo gubernijoje. Grįžęs įsijungė į Bundo veiklą.
1905 m. gruodžio mėn. suimtas, pusmetį kalėjo Lukiškėse, nuteistas ištremti į Šiaurę, bet dėl sveikatos (gydydamas ligonius pats susirgo sunkia šiltinės forma) ištremtas į užsienį. Tik 1912 m. jam buvo leista grįžti į Lietuvą.
Korniejaus Čiukovskio pasakos „Daktaras Aiskauda" herojaus prototipas. 2007 m. gegužės 16 d. atidengta jo skulptūra Vilniaus senamiestyje buvusiame žydų gete, skulptūros autorius Romualdas Kvintas, projektą organizavo Litvakų fondas.
Veikla
C. Šabadas buvo labai aktyvus žmogus, dalyvavęs visuose miesto ir žydų bendruomenės reikaluose, todėl jo veiklos sritį vienu žodžiu apibūdinti yra sunku. Jis įgijo gydytojo specialybę, tačiau, kaip XX amžiaus pradžioje buvo įprasta, gydytojai dažnai ne tik užsiėmė tiesiogine veikla, bet, turėdami nuolatinį sąlytį su žmonėmis, jų problemomis, tapdavo aktyviais visuomenės veikėjais.
Šia prasme C. Šabado gyvenimo kelias yra klasikinis. Gavęs išsilavinimą Maskvoje, jis aktyviai dalyvavo to meto intelektiniame gyvenime, tačiau niekada netapo ryšį su žmonėmis praradusiu politiku ar kokios nors vienos ideologijos vergu. Jo ideologija buvo humanizmas ir socialiniai žmonių poreikiai.
C. Šabadas nedalyvavo 1905 m. revoliucijoje. Tačiau kai į ligoninę, kurioje jis dirbo, buvo atgabenti caro kariuomenės sužeisti praeiviai, jis tuojau pat kreipėsi į miesto policijos viršininką griežtai reikalaudamas nutraukti neteisėtus veiksmus. Dėl tokio politinio veiksmo jam teko beveik pusę metų praleisti Lukiškių kalėjime. Čia jis susipažino su J. Vileišiu. Pažintis pravertė vėliau, Pirmojo pasaulinio karo metais, rūpinantis Vilniuje susitelkusiais karo pabėgeliais.
Keičiantis fronto linijai, žydai buvo priversti išsikelti iš pafrontės zonos. Iš namų išvaryti žmonės tapo pabėgėliais, jiems trūko elementariausių dalykų, šiais nelaimėliais rūpinosi pabėgėlių komitetas, kurio narys buvo C. Šabadas. Veikla karo metais (C. Šabadas keletą kartų smarkiai rizikuodamas vyko per fronto liniją į Sankt Peterburgą ir Minską, iš kur lagaminuose parveždavo labdarai skirtus pinigus) galutinai pastūmėjo jį į visuomeninę veiklą.
Visuomenėje
Nuo 1919 m. iki mirties C. Šabadas buvo Vilniaus miesto tarybos narys. Kartu jis dalyvavo svarbiausių to meto litvakų organizacijų veikloje – buvo ir dabar veikiančių žydų organizacijų dalyvis – ORT pirmininkas, YIVO steigėjas, OZE vicepirmininkas, Sh. An – skio istorinės ir etnografinės bendrijos steigėjas. Dirbo Žydų ligoninėje ir Mishmeres Khoilym bendruomenės ligoninėje (Kauno g.).
Žymiausias žydų istorijos mokslininkas Semionas Dubnovas (taip pat nemažai veikęs Vilniuje) C. Šabadą pavadino žydų kultūros patriarchu, kuris buvo glaudžiai susijęs su paprastais žmonėmis, jų kalba, lūkesčiais ir sunkumais.
Politikoje
C. Šabadas buvo žinomas ir už Vilniaus ribų – bendravo su tokiais to meto Europos intelektualais kaip Albertas Einšteinas, buvo pažįstamas su J. Pilsudskio broliu, A. Smetona. Nors daktaras ir buvo Lenkijos senatorius, tačiau dalyvaudamas politikoje išties atstovavo žmonių interesams – nebuvo nei sionistas, nei kraštutinis kairysis, nei kurios nors valstybės ultrapatriotas. Jo šūkis buvo lygios teisės visiems žmonėms. Lietuvos ir Lenkijos konflikto dėl Vilniaus metu C. Šabadas viešai paskelbė nuomonę, jog Vilnius turi priklausyti Lietuvai, greičiausiai todėl, kad, jo manymu, tai labiausiai atitiko vilniečių interesus.
Šie pavyzdžiai rodo C. Šabado aktyvumą, tačiau svarbiausia, savo veikloje daktaras stengėsi padėti paprastiems žmonėms.
Vilniaus ligoninėje
Trečiąjį XX a. dešimtmetį C. Šabadas dirbo Mishmeres Khoylim ligoninėje, kuri teikė nemokamą pagalbą visiems Vilniaus vargšams. Dirbdamas gydytoju C. Šabadas suprato, kad nemažai Vilniaus miesto gyventojų ligų yra nulemta blogų gyvenimo sąlygų bei sanitarijos normų nesilaikymo.
Šioje srityje jis veikė labai aktyviai – nepasiturintys miesto gyventojai buvo šviečiami ir raginami laikytis švaros – rengiamos paskaitos, spausdinami ir dalijami įvairūs leidiniai. C. Šabado pastangomis dar Pirmojo pasaulinio karo laikais buvo įkurta OZE draugija, kuri įgyvendino daug vargšų sveikatos priežiūrai skirtų projektų – įkurta vasaros sanatorija vaikams (tuo metu miesto vaikai dėl blogo maisto, mažų butų ir priežiūros stokos dažnai sirgdavo tuberkulioze ir kitomis ligomis).
C. Šabadas inicijavo ir įgyvendino projektą, kuris numatė paskirti kiekvienai mokyklai po gydytoją, vargšų vaikams tai dažnai būdavo vienintelė galimybė gauti medicininę priežiūrą.
Parama
Daktaras įgyvendino projektą „Pieno lašas“ – pirmą kartą Vilniaus miesto moterims, turinčioms kūdikius, buvo suteikti nemokami pieno, drabužių ir maisto daviniai. Per pirmuosius veiklos metus (1920) programoje dalyvavo 2270 vaikų.
C. Šabado vadovaujamos organizacijos OZE pastangomis Šopeno gatvėje įkurta našlaičių prieglauda. Nuo 1920 m. OZE rėmė 11 mokyklų valgyklų, kuriose kasdien valgė 2500 neturtingų vaikų.
Įvertinimas
Įgyvendindamas šiuos projektus C. Šabadas tapo žinomas visiems miestiečiams. Turtingiesiems todėl, kad be jų paramos ir dalyvavimo šios institucijos nebūtų galėjusios veikti ir spręsti administracinių klausimų. Vargšams todėl, kad dauguma neturtingų žydų bei nemažai kitų tautybių miestiečių naudojosi šiomis paslaugomis.
Miestiečių pagarbą ir meilę rodo ir tas faktas, kad daktaro laidotuvių dieną nedirbo ne tik žydų krautuvės ir organizacijos, bet ir miesto komunalinės tarnybos, bankai, užuojautos laiškus atsiuntė tiek Lenkijos, tiek Lietuvos vadovai, o laidotuvėse dalyvavo apie 30 tūkstančių žmonių.
1935 m. Vilniaus žydų bendruomenė Paspieškoje pastatė paminklinį biustą C. Šabadui (skulptorius S. Šmurla). Nacių okupacijos metu paminklas nugriautas. Postamentas sunaikintas, tačiau biustą vietos gyventojas išsaugojo ir po karo atidavė Valstybiniam Vilniaus Gaono žydų muziejui, kur jis ir eksponuojamas.
Žinant, kaip aktyviai C. Šabadas stengėsi padėti vargšams, nenuostabu, kad jis tapo pasakos herojaus – daktaro Aiskaudos prototipu. Deja, šis personažas mūsų mieste yra žinomesnis už patį C. Šabadą. Pasakos autorius K. Čiukovskis memuaruose rašo, kad su daktaru susipažino Vilniuje dar 1912 metais. „Jis buvo maloniausias žmogus, kokį man teko pažinti. Jis gydė vaikus ir vargšus nemokamai. Jeigu pas jį ateidavo negaluojanti maža mergaitė, tai jis dažniausiai vietoje vaistų paskirdavo pieno ar maisto davinius. Kitą dieną galėjai matyti tą pačią mergaitę pas daktarą atnešusią savo katiną, o po kelių dienų prie jo durų laukdavo būrys vaikų“. 2007 m. gegužės 16 d. Mėsinių ir Dysnos gatvių sankryžoje Vilniuje C. Šabadui pastatytas skulptoriaus Romualdo Kvintos paminklas.
Lojės Avisa
Lojės Avisa – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Radziluvo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietryčius nuo Radziluvo, apie 31 km į pietus nuo Grajevo ir apie 56 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas įsikūręs šalia Visos upės, Kolno aukštumoje.
Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. kaimas priklausė Abiejų Tautų respublikai. 1439 m. kunigaikštis Vladislavas I Plockietis suteikė 30 valakų gyvenvietės žemės Lojui iš Glaževo. 1827 m. kaime buvo 17 namų ir 101 gyventojas. 1921 m. kaime buvo 5 namai ir 22 gyventojai. 1922 m. kaime pradėjo veikti mokykla, kurioje mokėsi nuo 68 iki 100 moksleivių. Iki 1972 m. kaimas priklausė Lomžos apskričiai.
Rasų-Ribiškių kalvynas
thumb|250px|Kalvyno griova Markučiuose
Rasų-Ribiškių kalvynas – kalvynas pietryčių Lietuvoje, Vilniaus pietrytinėje dalyje, esančioje tarp Naujininkų ir Markučių (daugiausia Ribiškių, Liepkalnio, Markučių rajonuose). Ilgis iš vakarų į rytus ~6 km, plotis 1–3 km. Aukštis iki 160–180 m. Šiaurėje siekia Vilnios slėnį.
Rasų-Ribiškių kalvynas susidarė vėlyvajame ledynmetyje, kai erozija išgremžė Vilnios kairįjį paslėnį. Gausu nedidelių sausų bei pošlapių slėniukų ir raguvų, kurių vidutinis tankis 2,5 km/km². Tarp slėnių gausu atragių, kalvagūbrių ir smėlio kalvų.
Vakarinė kalvyno dalis, esanti ties Naujininkais, Liepkalniu, Rasomis daugiausia užstatyta, įrengta slidinėjimo trasa, Rasų kapinės, rytinė dalis, esanti ties Markučiais, Pavilniu, Ribiškėmis, yra išlaikiusi daugiau natūralaus kraštovaizdžio. Kalvyną kerta Vilniaus–Turmanto geležinkelis, plentas.
Dalis Rasų-Ribiškių kalvyno saugoma Pavilnių regioniniame parke (Ribiškių, Markučių, Tuputiškių draustiniuose, Kalnų gamtiniame rezervate).
Kostas Cibulskas
Kostas Cibulskas (1896 m. vasario 18 d. Trakiškių kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, dabartiniame Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Punsko valsčiuje – 1985 m. birželio 16 d. Lietuvoje, Jurabarko rajono Veliuonoje) – chorvedys ir ūkininkas.
Biografija
Didelę įtaką mažajam Kostui padarė senelis, altorių meistras ir Trakiškių kaimo šaltyšius (seniūnas) Jonas Cibulskas (1840–1921). Trakiškių seniūnu buvo ir tėvas Augustas Cibulskas (1862–1939). Kai pastarasis paseno, seniūnu tapo pats Kostas Cibulskas.
Mokėsi privačiai ir savarankiškai. 1926 m. pradėjo vadovauti pirmajam pasaulėtiniam chorui Punsko krašte. Šis 40 – 50 saviveiklininkų choras priklausė Švento Kazimiero draugijai, turėjusiai savo skyrius ir chorus Didžiuliuose, Ožkiniuose, Šlynakiemyje, Vaičiuliškėse, Valinčiuose. Visiems jiems vadovavo Kostas Cibulskas. Vėliau iš jų išsivystė savarankiški chorai, kurių vedimą perėmė Vincas Valinčius (1914–1996), P. Jankauskas, A. Vinikaitis.
Jonas Sereikis
Jonas Sereikis (1921 m. birželio 24 d. Aukštieji Kamėnai, Kėdainių rajonas – 1974 m. rugpjūčio 3 d. Šiauliai) – Lietuvos pedagogas, poetas, Šiaulių miesto visuomenės veikėjas.
Kostas Cibulskas
Biografija
Punsko choras giedodavo Punsko Švč. M. Marijos Dangun Ėmimo bažnyčioje, taip pat koncertuodavo, atlikdamas lietuvių kompozitorių kūrinius. 1936 metais lenkų administracinė valdžia choro veiklą uždraudė.
Jonas Sereikis
Biografija
Nuo 1941 m. Kaune mokėsi Vytauto Didžiojo universitete. Nuo 1945 m. dirbo Krakių gimnazijoje, nuo 1946 m. Kėdainių 1-osios vidurinės mokyklos mokytojas. Dirbdamas mokykloje, baigė Vilniaus pedagoginį institutą.
Kostas Cibulskas
Biografija
1941 m. vokiečių kariuomenė privertė Cibulskų šeimą išsikelti į Lietuvą, į Veliuoną. Po karo K. Cibulskas dirbo vietiniame kolūkyje, kol 1957 m. sunki liga 27 metams paguldė jį į lovą. Net ir būdamas sunkus ligonis su gimtuoju kraštu palaikė santykius laiškais.
Jonas Sereikis
Biografija
1953–1958 m. Kėdainių raj. liaudies švietimo skyriaus mokyklų inspektorius. 1958–1967 m. Kėdainių 2-osios vidurinės mokyklos direktorius. Nuo 1967 m. Šiaulių 10-osios vidurinės mokyklos direktorius.
Rašė straipsnius pedagogine tematika, eilėraščius spausdino periodiniuose leidiniuose. Dauguma poezijos liko rankraščiuose.
Kostas Cibulskas
Bibliografija
Kostas Cibulskas. Punskiečių darbai ir likimai, (Parengė J. Cibulskaitė-Grigienė), Aušra, Punskas, 2000
Vežimas
thumb|250px|Vežimas
Vežimas, ratai – gyvulių, rečiau žmonių traukiama susisiekimo priemonė, turinti ratus (tekinius). Ratų būna 2 (pvz., Vidurio Azijos ir Artimųjų Rytų) arba 4.
Lietuvoje
Lietuvoje nuo XIII a. naudoti darbiniai vežimai. XVI a. dvarų inventoriuose paminėti kaustyti ir nekaustyti, vienkinkiai, poriniai, vežimai. Kaustyti valstiečių vežimai žinomi nuo XVII a. pabaigos. XIX–XX a. naudoti dviračiai (retai) ir keturračiai vežimai. Pastarieji yra 2 tipų. Vieni (vienkinkiai, poriniai darbiniai vežimai, arba brikos, ir išeiginiai – bričkos, brikeliai, Žemaitijoje, lineikos Aukštaitijoje, fajetonai Užnemunėje) yra su 1 karties (pertrauko), kiti (vienkinkiai – vežėčios, uorės Aukštaitijoje) su 3 karčių jungiamuoju pagrindu. Viršutinė vežimų dalis įvairių formų. Iki šiol vežimai naudojami kaip pagalbinė transporto priemonė, taip pat pramogoms, tokioms kaip įvairios šventės, žirgų lenktynės.
Nijolė Oželytė
Biografija
1961–1972 m. mokėsi Vilniaus 23-oje vidurinėje mokykloje, 1972–1973 m. Vilniaus 1-ojoje vakarinėje pamaininėje mokykloje. 1973–1977 m. studijavo LSSR konservatorijoje.
1989 m. SSKP narė, vėliau, atsiskyrus nepriklausomai LKP, tapo LKP nare. Atgimimo metais aktyviai reiškėsi politinėje veikloje, LKP XX suvažiavime išrinkta LKP CK nare, 1990 m. balsavo už LKP atsiskyrimą nuo SSKP.
1990 m. išrinkta į LR Aukščiausiąją Tarybą (Atkuriamąjį Seimą), akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signatarė. 1993–1999 m. priklausė Tėvynės sąjungai. 1995–1996 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė. 1996–2000 m. LR Seimo narė, Konservatorių moterų sąjungos pirmininkė. Nesėkmingai kandidatavo 1994 m., 2000 m. ir 2004 m. LR Seimo rinkimuose. Nuo 2000 m. Nuosaikiųjų konservatorių sąjungos narė.
2000–2001 m. BTV laidos „Korida“ ir LNK laidos „Arena“ vedėja. 2001–2002 m. TV3 laidos „Moterų laimė“ vedėja. 2002–2004 m. LTV laidos „Agentūra SOS“ vedėja. 2008 m. BTV laidos „Sveikatai ir laimei“ vedėja.
Išsiskyrusi, buvęs vyras – dailininkas Saulius Vaitiekūnas. Turi tris dukteris: Ievą, Saulę ir Elenytę. Moka rusų, lenkų ir anglų kalbas.
Kaltinimai neapykantos kurstymu
2023 m. N. Oželytė susilaukė kritikos dėl savo pasisakymų apie praeivį Vasario 16-osios minėjimo metu – jis buvo pavadintas nacistu bei žydu. Signatarė savo nuomonę argumentavo tvirtindama, kad šis „panašus į žydą, ne į lietuvį. Absoliučiai, jūs juodas, lietuviai tokie nebūna, su rudomis akimis. <...> O pats esate niekas. Ir netgi ne lietuvis, žiūrint į fizionomiją.“ Prokuratūra gavo pranešimą apie įvykusį incidentą, kuriame nurodyta, jog politikė „viešai tyčiojosi, niekino, skatino neapykantą, kurstė diskriminuoti asmenį dėl rasės, plaukų ir akių spalvos, tautybės, kilmės, etninės kilmes“. Pati Oželytė socialiniuose tinkluose šį incidentą viešoje vietoje su „baubiku“ bei „jo sėbrais“ įvertino kaip provokaciją ir tikino, kad pateiktoje vaizdo medžiagoje nematyti konflikto pradžios. Pasak politikės, asmuo pavadintas „naciku“, nes šis nebuvo patenkintas jos ankstesniu ketureiliu apie ateityje išnyksiančią Lietuvą, o žydu – nes „nacikus [tai] labiausiai siutina – palyginau su tauta, ant kurios jie labiausiai varo“.
Ona Gaigalaitė-Beleckienė
Ona Gaigalaitė-Beleckienė (1906 m. lapkričio 13 d. Linkuvoje – 1989 m. spalio 11 d. Kaune) – Lietuvos visuomenės veikėja, spaudos darbuotoja.
Biografija
Lietuvių katalikių moterų draugijos veikėja. Redagavo draugijos leidinius 1931–1932 m. ir 1940 m. „Moteris“ bei 1937-1940 m. „Naujoji vaidilutė“. Bendradarbiavo laikraščiuose „XX amžius“ ir kt. 1941 m. birželio 14 d. kartu su vyru, kavalerijos karininku P. Belecku buvo ištremta į Rusiją.
Kalnėnas
Kalnėnas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Darbininkų Internacionalas
thumb|right|200px|Darbininkų Internacionalo logotipas Darbininkų Internacionalas, Socialistinis darbininkų internacionalas – tarptautinis socialistų ir socialdemokratų partijų susivienijimas.
Istorija
Įkurtas 1923 m. gegužės 21-25 d. Hamburge vykusiame tarptautiniame kongrese, kuriame dalyvavo 620 delegatų iš 30 valstybių, atstovavę partijas, buvusias Berno ir Vienos (2 ½) Internacionalų narėmis. LSDP atstovavo Steponas Kairys.
Balsai kongrese pasiskirstė pagal partijų gausumą: Vokietijos suvienytoji socialdemokratų partija-30, Didžiosios Britanijos leiboristai-28, Prancūzijos socialistai-16, Belgija ir Austrija po 15, Rusija, Švedija, Danija ir JAV po 12, Čekijos ir Slovakijos čekai-8, vengrai-8, vokiečiai-7, Nyderlandai ir Šveicarija po 7, Norvegija, Gruzija ir Suomija po 3, Armėnija, Bulgarija, Jugoslavija, Rumunija, Ukraina, Turkija, Liuksemburgas, Lietuva, Latvija, Estija ir Dancigo laisvasis miestas po 1.
Kongrese priimtoje rezoliucijoje „Tarptautinė darbininkų klasės kova prieš pasaulinę reakciją“ Rusijos valdžia pasmerkta dėl vykdomo teroro, tačiau kartu Antantės ir kitos šalys raginamos pripažinti Rusiją. Taip pat reikalaujama savo šalių vyriausybėms neleisti stiprinti socialinę ir politinę reakciją, kovoti už tautinių diktatūrų pašalinimą.
Rezoliucijoje „Imperialistinės taikos sutartys ir darbininkų klasės uždaviniai“ išdėstytos nuostatos ginti tautines ir tikybos mažumas, priešintis kolonializmui, slaptų karinių sutarčių ir sąjungų sudarymui, siekti visuotinio nusiginklavimo, iš Rusijos reikalaujama išvesti kariuomenę iš Gruzijos bei suteikti apsisprendimo teisę Armėnijai ir Gruzijai.
Kongrese buvo patvirtintas Darbininkų Internacionalo statutas, išrinktas 9 narių Biuras ir 6 narių Vykdomojo komiteto vadovaujanti komisija, vykdančiaisiais sekretoriais paskirti F. Šou ir Fridrichas Adleris. Internacionalo būstine pasirinktas Londonas, 1935 m. būstinė perkelta į Briuselį.
Darbininkų Internacionalui teko dirbti fašizmo ir reakcijos pakilimo bei socialdemokratijos skaidymosi į marksistines ir reformistines sroves laikotarpiu, todėl jo įtaka nebuvo didelė. Pirmąjį dešimtmetį, kol vyko teorijų formavimas, trūko ryžto kovoti prieš fašizmą, kai kurios partijos netgi bendradarbiavo su nacionalsocialistinėmis partijomis, o į valdžią atėjus Hitleriui, nutrūko finansinė parama visam darbininkų judėjimui.
Darbininkų Internacionalas faktiškai nustojo egzistavęs 1940 m., Vokietijai užėmus Belgiją.
KamAZ-54115
thumb|250px|KamAZ-54115
KamAZ-54115 – vilkikas gaminamas Kamos Automobilių Gamykloje (KamAZ).
Kalou
Kalou − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Konovalų Švč. Jėzaus Širdies parapija
'''Konovalų Švč. Jėzaus Širdies parapija'''  – parapija įkurta 1935 metais. Parapija priklauso Balstogės arkivyskupijai, Balstogės Starosielcės dekanatui. 1985–1992 m. pastayta mūrinė parapijos bažnyčia.
Čekijos socialdemokratų partija
Čekijos socialdemokratų partija, CSSD, Česká strana sociálně demokratická  – viena pagrindinių šiuolaikinės Čekijos Respublikos politinių partijų.
Pirmieji žingsniai
Politine partija tapo 1887 m. gruodžio 25 d. I suvažiavime. 1897 m. rinkimuose gavo 38 % balsų ir 24 parlamento mandatus. 1920 m. rinkimuose gavo 25,7 % balsų ir išlaikė įtaką parlamente iki 1939 m. šalies okupacijos.
1930 m. XVI suvažiavime priimta marksistinė ideologija. 1945 m. atnaujinta partijos, kaip vienos iš Liaudies fronto dalių, veikla, bet po komunistų pučo 1948 m. partija uždrausta.
Atgimimas
1990 m. XXIV suvažiavime CSSD veikla atnaujinta. 1992 m. Federalinės asamblėjos rinkimuose gavo 10 vietų iš 99 Liaudies rūmuose, 6 vietas iš 75 Tautos rūmuose ir 16 vietų iš 200 Čekijos nacionalinėje taryboje. 1996 m. rinkimuose iškovota 61 vieta iš 200 Deputatų rūmuose ir 48 vietos iš 154 Senate. 1998 m. rinkimuose gavo 74 vietas Deputatų rūmuose ir 15 iš 52 perrenkamų vietų Senate. 2002 m. laimėjus 70 vietų Deputatų rūmuose buvo sudaryta koalicija su krikščionimis demokratais ir liberalais, ministru pirmininku tapo Vladimiras Špidla, 2004 m. jį pakeitė Stanislavas Grosas, o po šio apkaltinimo neteisėtai įsigijus butą, 2005 – partijos vicepirmininkas Iržis Parubekas.
Organizacija
Suvažiavimai vyksta kas dveji metai, yra 14 regioninių organizacijų. SI narė nuo 1995.
Pirmininkai:
Mikutai
Mikutai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Radziluvo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į vakarus nuo Radziluvo, apie 29 km į pietus nuo Grajevo ir apie 64 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Informatika
Informatika (kompiuterija,, , , = „kompiuterių mokslas“, JAV – ) – mokslas bei technikos šaka, kuri nagrinėja informacijos apdorojimą bei jos saugojimą, panaudojant kompiuterius.
Informatika (Informacinės technologijos) skatina intensyvų informacijos apsikeitimą tarptautiniu mastu. Praktikoje informatika apima tiek abstrakčius algoritmų, formalių gramatikų ir panašius tyrimus, tiek ir konkretesnes sritis – programavimo kalbas, programinę, techninę įrangą bei kompiuterio sudėtines dalis.
Naudojant šį žodį junginyje su konkrečios disciplinos vardu (pvz., ekonominė informatika, bioinformatika ir panašiai) jis nurodo tam tikras informatikos specializacijas, kurios yra skirtos valdyti ir apdoroti duomenis, informaciją ir žinias atitinkamos disciplinos ir kartu įtraukia informatikos koncepcijas bei teorijas į šias disciplinas. Analogiškai informatika turi ryšių su bibliotekininkyste.
Etimologija
1957 m. vokiečių kompiuterių specialistas Karlas Šteinbuchas (, 1917–2005) panaudojo žodį Informatika savo publikacijoje Informatika: Automatinis informacijos apdorojimas. Lietuvių kalbos žodis Informatika kartais savo reikšme yra tapatinamas su kompiuterių mokslu. Tačiau „kompiuterių mokslas“ turi daugiau matematinę prasmę.
Prancūzų žodį 1962 m. pirmą kartą panaudojo Filipas Dreifas kartu su vertimu į anglų kalbą  bei informatica (itališkų, ispaniškų, portugališkų, olandų kalbas), naudodamas jį, kalbant apie kompiuterių taikymus, skirtus saugoti ir apdoroti informacijai.
Istorija
Vystantis technikai, augant skaičiavimo operacijų apimčiai bei sudėtingėjant skaičiavimams ši informacijos apdorojimo sritis pradėjo varžyti žmones, todėl buvo palaipsniui vystoma skaičiavimo teorija ir technika.
Jau antikiniais laikais egzistavo skaičiavimus palengvinančios priemonės tokios kaip abakas ar skaitliukai. XVI a. pabaigoje – XVII a. pradžioje buvo sukurti pirmieji mechaniniai skaičiavimo įrenginiai. Pirmąją mechaninę skaičiavimo mašiną, kuri galėjo atlikti sudėties ir atimties operacijas, 1623 m. sukonstravo Tiubingeno universiteto profesorius Vilhelmas Šikardas (, 1592–1635). Deja, ši mašina greitai sudegė. 1642 m. prancūzas Blezas Paskalis (, 1623–1662), būdamas 19 metų, sukonstravo sumavimo mašiną – aritmometro prototipą. Tarp 1837 ir 1901 m. Čarlzas Babidžas (, 1791–1871) – anglų matematikas ir išradėjas, padedant Adai Lovelasei (, 1815–1852), suprojektavo Skirtumų mašiną, kurią galima laikyti pirmuoju šiuolaikinių kompiuterių prototipu. Apie 1900, IBM pardavė pirmąsias perfokortines mašinas. Tačiau visos šios mašinos buvo sukurtos atlikti atskirus uždavinius arba, geriausiu atveju, jų tam tikrą aibę.
Iki 1940 buvo sukurta ir kitų našesnių skaičiavimo mašinų, kurioms pavadinti buvo pradėta naudoti sąvoka kompiuteris. Kadangi tuo metu tapo aišku, kad kompiuteriai gali būti naudojami matematiniams skaičiavimams atlikti, tai kompiuterių mokslas tapo platesnis nei bendrai skaičiavimas. Kompiuterių mokslas kaip atskira akademinė disciplina atsirado 1960.
Toliau plečiantis kompiuterių panaudojimui ir su jais susijusių uždavinių ratui, kompiuterių mokslas buvo praplėstas teorinėmis disciplinomis ir galiausiai iš jo 1970 m. susiformavo ir buvo pripažinta informatika kaip atskira mokslo šaka. Iki tol informatika vystėsi matematikos, elektronikos ir kitų techninių disciplinų sudėtyje. Jos užuomazgų galima buvo rasti net ir lingvistikoje. Pirmasis informatikos fakultetas buvo įkurtas 1962 m. Pardų universitete.
Šis naujas terminas buvo priimtas naudoti visoje Vakarų Europoje, išskyrus anglų kalboje, ir verčiant jo reikšmė atitinka ( arba ) žodžių reikšmę. Nors žodis yra laikomas sąvokos  sinonimu.
Pirmasis lietuviškas kompiuteris „EVP80-2 Rūta“ buvo sukurtas 1963 m. , vadovas Gintautas Grigas. Prof. Laimutis Telksnys šeštajame dešimtmetyje sukūrė pirmąją Lietuvoje elektroninę skaičiavimo mašiną, vėliau ir pirmąjį Europoje rašto ženklus skaitantį automatą „Rūta-701“, kuris atpažindavo bei nuskaitydavo ir ranka rašytus ženklus. Su komanda sukūrė sistemą „LIEPA“ – skaitmeninio lietuvių kalbos atpažinimo bei elektroninio teksto skaitytuvą lietuvių kalba. Lietuvoje informatikos terminas paplito nuo 1986 m., kai mokyklose atsirado toks kursas.