cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vilkaviškis
XIX–XX a.
1941 m. birželio 22 d. 7 valandą ryte vokiečių kariuomenės lėktuvai bombardavo miestą. Apie 11 val. mieste pasirodė pirmieji vokiečių kariai. Jie užėmė įstaigas, į nelaisvę paėmė visus uniformuotus tarnautojus. 1944 m., traukiantis vokiečiams, Vilkaviškyje vyko nuožmūs mūšiai. Liepos 31 d. į miestą ėmė veržtis tarybiniai tankai. Miestas keletą kartų ėjo iš rankų į rankas, galiausiai rugpjūčio 2 d. į Vilkaviškį įžengė 3-ojo Baltarusijos fronto kariuomenė.
Karas kraupiai nusiaubė Vilkaviškį, miestas buvo virtęs griuvėsiais. Iki karo mieste buvo 800 namų, o 1944 metais buvo likę tik 48 nenukentėję pastatai. Po karo iš apskrities (vėliau – rajono) į tremtį buvo išvežta: 1948 m. – 1205, 1949 m. – 613, 1951 m. – 463 gyventojai.
1946 m. rugpjūčio 3 d. Vilkaviškis tapo apskrities pavaldumo miestu. Sovietmečiu pastatyti siuvimo, konservų fabrikai, „Pasagos“ metalo dirbinių gamykla.
1996 m. patvirtintas dabartinis Vilkaviškio herbas.
Architektūra ir kultūra
thumb|250px|S. Nėries gatvė thumb|250px|Vilkaviškio Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo katedra alt=|miniatiūra|250x250px|Šv. Kryžiaus bažnyčia
Švietimo ir ugdymo įstaigos
2001 m. gyventojų surašymo duomenimis tik 5,9 proc. Vilkaviškio r. savivaldybės gyventojų turėjo aukštąjį išsilavinimą. Tai yra mažiau nei vidutiniškai Marijampolės apskrityje (7,4 proc.) ir 2,3 karto mažiau nei vidutiniškai Lietuvoje (13,3 proc.). Didelė savivaldybės gyventojų dalis (28,1 proc.) turi tik pradinį išsilavinimą, tai gerokai daugiau nei vidutiniškai apskrityje (25,9 proc.) ar Lietuvoje (21,9 proc.).
Sportas
Sporto klubai:
Termistorius
thumb|Neigiamo temperatūrinio koeficiento (NTC) termistorius, granulės tipo, izoliuoti laidai. Termistorius – temperatūrai jautrus rezistorius, kurio varža kinta dėl jį veikiančios temperatūros pokyčio.
Termistoriai gali turėti teigiamą (PTC – ), arba neigiamą (NTC – ) temperatūrinį koeficientą. Temperatūros matavimui dažniausiai naudojami NTC termistoriai. PTC termistoriai naudojami apsaugos sistemose.
thumb|120px|left|Termistoriaus žymėjimas
Kijevo universitetas
thumb|250px|Kijevo nacionalinis Taraso Ševčenkos universitetas Kijevo nacionalinis Taraso Ševčenkos universitetas  – seniausias ir vienas didžiausių Ukrainos universitetų. Apie 30 000 studentų, 2000 dėstytojų.
Istorija
Įkurtas 1834 kaip Šv. Vladimiro imperatoriškasis universitetas. Pirmasis rektorius Michailas Maksimovičius. 1918-1919 m. neveikė. 1920-1939 m. Kijevo universitetas, 1939-1994 m. – Kijevo valstybinis T. Ševčenkos universitetas, nuo 1994 m. Kijevo T. Ševčenkos nacionalinis universitetas. 1834 m. veikė Filosofijos fakultetas su Istorijos ir filologijos, Fizikos ir matematikos skyriais (62 studentai). 1835 m. įkurtas Teisės, 1841 m. – Medicinos fakultetas. Vėliau iš Filosofijos fakulteto įkurti Filologijos ir Gamtos mokslų fakultetai.
Uždarius Vilniaus medicinos-chirurgijos akademiją daug jos profesorių ir studentų 1842 m. perkelta į medicinos fakultetą. Kartu perkelta didžioji dalis Vilniaus universiteto geologinės kolekcijos, kuri iki šiol negrąžinta. 1887 m. universitete veikė lietuvių studentų būrelis.
Struktūra
Universitetas leidžia mokslo darbus ir teminius mokslo darbų rinkinius.
Novočėbės apylinkė
Novočėbės apylinkė (arba Novočebių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kėdainių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kėdainių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Tubių apylinkės.
Mažasis tinamas
Mažasis tinamas (Crypturellus soui) – tinaminių (Tinamidae) šeimos paukštis. Kūnas 22-24 cm ilgio. Masė apie 220 g. Plunksnų danga ruda, galva su pilku atspalviu. Paplitę drėgnuose vešliuose miškuose nuo pietų Meksikos iki pietų Brazilijos. Deda 2 kiaušinius. Jaunikliai viščiukinio tipo. Minta sėklomis, uogomis ir kai kuriais vabzdžiais.
Rūšis įrašyta į Tarptautinę Raudonąją knygą.
Bob Pettit
Bobas Petitas (1932 m. gruodžio 12 d.) – buvęs profesionalus amerikiečių krepšininkas.
Bobas Petitas gimė 1932 m. gruodžio 12 d. Baton Ruže, Luizianoje. 1950 m. žaidė Baton Ružo vidurinės mokyklos komandoje ir 1950 m. komanda pirmą kartą per 20 m. pateko į valstijos čempionatą. Šis pasiekimas jam padėjo gauti Luizianos valstijos universiteto stipendiją.
1954 m. NBA naujokų biržoje B. Petitą antruoju šaukimu pasirinko Milwaukee „Hawks“ komanda. Nors per pirmuosius metus NBA jis gavo geriausio naujoko apdovanojimą, komanda vis tiek liko paskutinė Vakarų divizione. 1961–1962 m. sezone pasiekė geriausius karjeros rezultatus (31,3 taškai, 18,7 atkovotų kamuolių per rungtynes). Šiame sezone jis taip pat trumpai užėmė vyriausiojo trenerio postą. Per 6 rungtynes jis pasiekė 4 pergales ir 2 pralaimėjimus. 1964–1965 m. sezone patyrė kelio traumą, tačiau sugebėjo pelnyti 22,5 taškus per rungtynes. Po šio sezono nusprendė baigti profesionalo karjerą.
Degtinė
thumb|334x334px|Degtinė Stumbras Premium Organic 0,7 l - Lietuvoje pagaminta ekologiška degtinė Degtinė (kitaip vodka) – stiprus, paprastai bespalvis alkoholinis gėrimas, susidedantis iš distiliavimo būdu valyto etanolio. Pagal Europos Sąjungos nustatytą alkoholinių gėrimų gamybos reglamentą, vodką galima varyti iš bet kokių žaliavų. Šalyse, kuriose daugiausia gaminama ir vartojama degtinė (vadinamasis „degtinės žiedas“), ji tradiciškai gaminama iš grūdų arba iš bulvių. Degtinė yra tradicinis Rytų Europos šalių, Skandinavijos ir Rusijos gėrimas.
Degtinė susideda iš vandens ir etanolio, pastarojo būna nuo 35 % iki 55 % tūrio (ES šalyse – ne mažiau 37,5 % alkoholio tūrio). Tradicinė rusiška, lenkiška ir lietuviška degtinė dažniausiai turi 40 % alkoholio tūrio.
Pavadinimas „Originali lietuviška degtinė“ yra Europos Parlamento ir Tarybos reglamento dėl alkoholinių gėrimų apibrėžimo, pateikimo ir ženklinimo etiketėmis III priede įrašyta geografinė nuoroda.
Etimologija
Tiksliai atsekti degtinės (ir jos pavadinimo) kilmės negalima, bet greičiausia ji kilusi javais turtingame regione, kuris dabar apima Lenkiją, Baltarusiją, Lietuvą, Ukrainą ir vakarinę Rusiją. Degtinė turi savo senas tradicijas ir Skandinavijoje. Daugelyje šalių, kuriose degtinė yra populiariausia, degtinė vadinama žodžiu, kilusiu iš žodžio degti, deginti: lietuviškai degtinė, latviškai degvīns, suomiškai paloviina, švediškai brännvin, daniškai brændevin, norvegiškai Brennevin (t. y., 'degantis vynas'), baltarusiškai гарэлка (ir lietuviškai arielka), ukrainietiškai горілка.
Rusijoje XVII – XVIII amžiuose taip pat buvo paplitęs degtinės įvardijimas горящее вино ('degantis vynas'). Vėliau visus kitus degtinės įvardijimus išstūmė žodis водка (lenkiškai Wódka), kildinamas iš veiksmažodžio vodit, razvodit, reiškiančio skiesti (etilo spiritą).
Istorija
thumb|right|300px|„[[Europos alkoholinių gėrimų juostos|Degtinės juosta“ – šalių grupė, kuriose daugiausiai pagaminama ir išgeriama degtinės.]]
Pirmieji žmonėms žinomi alhoholiniai gėrimai buvo gaminami fermentacijos būdu ir buvo nestiprūs, nes mielės nebeišgyvena (ir fermentacija sustoja), kai alkoholio koncentracija pasiekia ~16 %. Manoma, kad distiliacija – „vyno deginimas“ – buvo išrasta maždaug VIII mūsų eros amžiuje. Šis procesas, kuriuo buvo galima pagaminti gėrimus iki 60 % alkoholio tūrio koncentracijos, buvo laikomas paslaptyje, pirmasis žinomas viešas distiliavimo aparato aprašymas datuojamas XIII amžiumi. Maždaug tuo laiku įvairiuose Europos regionuose pradejo plisti distiliuojami gėrimai (tokie kaip brendis arba viskis). ~1800 metus Edward Adam išrado rektifikacijos procesą, kuris leido pašalinti prastą distiliato skonį. 1817 m. vokietis Johannes Pistorius išrado aparatą, vienu distiliavimu galinti pagaminti 85 % alkoholio tūrio distiliatą. 1830 m. Airijoje išrastas nenutrūkstamos (nuoseklios) distiliacijos aparatas, o 1852 m. Pierre Savalle išrado periodiškai veikiantį aparatą. Šiuolaikinės technologijos remiasi šiais dviem išradimais ir gali pagaminti iki 95,6 % alkoholio tūrio distiliatą be juntamo skonio ir kvapo.
Manoma, kad degtinė atsirado grūdus auginančiame rytų Europos regione, kuriame šiuo metu yra Lenkija, Lietuva, Baltarusija ir vakarinė Rusija (tikslių įrodymų, leidžiančių degtinės išradimą vienareikšmiškai priskirti kuriai nors šaliai, nėra).
Nuo XVI amžiaus vidurio dokumentuose minima masinė vodkos gamyba Lenkijoje (pvz., 1580 m. Poznanėje buvo 498 bravorai). XVIII a. pabaigoje vodkos gamyba Lenkijoje tapo pramonine, vodka, kurią gaminti leista tik šlėktoms ir dvasininkams, tapo masiniu produktu. 1782 m. Lvove atidarytas pirmasis pramoninis bravoras. 1768 Jan Paweł Biretowski ir 1774 Jan Chryzostom Simon išleido knygas, kuriose aprašė degtinės gamybos būdą. XIX a. pradžioje vodka pradėta varyti iš bulvių. XIX a. pabaigoje naujos technologijos (1871 atidarytas pirmasis rektifikavimo bravoras) leido gaminti skaidrias degtines.
XX a. 8 dešimtmetyje, vykstant Lenkijos ir Tarybų Sąjungos prekybiniam ginčui, rusų autorius Viljamas Pochliobkinas parengė istorinę studiją, kurioje įrodinėjo, kad degtinė išrasta Rusijoje (knyga vėliau išleista "Vodkos istorijos' pavadinimu).
Gamyba
Europos Sąjungoje daugiausiai degtinės pagaminančios šalys (Lietuva, Lenkija, Latvija, Estija, Suomija, Švedija) reikalauja, kad ES alkoholinių gėrimų ženklinimo reglamentas būtų pakeistas tokiu būdu, kad vodka būtų galima vadinti tik iš grūdų, runkelių ir bulvių varytą gėrimą (iš kitų žaliavų gamintai vodkai būtų privaloma nurodyti žaliavą, pvz., vynuogių išspaudų vodka). Šiuo metu (2007 m. gegužė) vyksta derybos.
Vartojimas
Rytų Europoje, Rusijoje ir Skandinavijos šalyse degtinė dažniausiai geriama gryna, kitose šalyse daugiausia naudojama kaip pagrindas kokteiliams (tokiems kaip Kruvinoji Meri, Atsuktuvas).
Nauja gadynė (Bruklinas)
thumb|„Naujoji gadynė“ [[1931 m.]] Naujoji gadynė, Nauja gadynė – JAV lietuvių darbininkų laikraštis, leistas nuo 1931 m. lapkričio 18 d. iki 1943 m. rugsėjo mėn. Brukline.
Bumbulai (Gumbinės apskritis)
Bumbulai arba Iljinas (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Gusevo rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kubanovkos kaimo gyvenvietės kaimas.
Nauja gadynė (Bruklinas)
Istorija
Leido lietuvių darbininkų draugija.
Bumbulai (Gumbinės apskritis)
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Gumbinės apskrities kaimas. 1947–2008 m. Krasnogorskojės apylinkės kaimas.
Šišunagų dinastija
Šišunagų dinastija (skr.: ???) – pirmoji istorinė Magadhos karalystės dinastija, prasidėjusi 684 m. pr. m. e. Jos sostinė buvo Radžagriha, vėliau Pataliputra (netoli šiandieninės Patnos). Ją pakeitė Nandų dinastija.
Lazdijų herbas
Lazdijų herbas - vienas iš Lazdijų raj. savivaldybės ir Lazdijų miesto heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo raudoname lauke stovintis auksinis briedis raudonu liežuviu. Po briedžiu - trys juodi raktai barzdelėmis į viršų. Du sukryžiuoti lyg Andriaus kryžius, trečias kerta juos vertikaliai.
Istorija
1597 m. gegužės 17 d. karalius Zigmantas Vaza Lazdijams suteikė Magdeburgo teises. Ši data laikoma miesto gimtadieniu. Dokumente, kuriuo Lazdijams buvo suteikta miesto privilegija, yra nupieštas ir miesto antspaudas – herbas: briedis, o po juos trys raktai raudoname fone.
Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.
Bad Išlis
Bad Išlis  – miestas, balneologinis kurortas Austrijoje, Aukštutinės Austrijos žemėje, Zalckamerguto regione, prie Trauno upės. Trykšta mineralinės versmės, kasama akmens druska, veikia sanatorijos ir poilsio namai. Yra Kaiservilla – buvusi Austrijos monarchų vasaros rezidencija. Netoliese yra Vildenštaino pilies griuvėsiai.
Istorija
Gyvenvietė yra Halštato kultūros srityje. Rašytiniuose šaltiniuose Bad Išlis minimas nuo 1262 m. Imperatorius Frydrichas III suteikė miestelio teises 1466 m., o 1563 m. atidaryta druskos kasykla. XIX a. Bad Išlis tapo populiariu aukštuomenės kurortu bei monarchų poilsiaviete.
Liuksemburgo kunigaikštystė
Istorija
Valstybė įkurta 963 m. Aukštutinės Lotaringijos sudėtyje ir iš pradžių vadinta grafyste. Jos žemes iš Triero vyskupijos išpirko pirmasis grafas Zygfidas. Čia senovės romėnų griuvėsių vietoje pastatyta nauja pilis, kuri tapo augančio miesto centru. Iki XII a. čia valdė vietinė (senoji) dinastija. Ją vėliau pakeitė dinastija iš Namuro grafystės, o 1214 m. galutinai įsigalėjo dinastija iš Limburgo grafystės, kuri valdė iki XV a. ir Europoje tapo žinoma kaip Liuksemburgų dinastija.
Valdant pastarajai, grafystė labai sustiprėjo, o jos grafai ilgainiui ėmė valdyti Bohemiją, o vėliau įsitvirtino Šventosios Romos imperijos soste kaip imperatoriai. Liuksemburgo grafai nuo 1354 m. ėmė tituluotis kunigaikščiais. Prie grafystės buvo prijungtos kelios aplinkinės grafystės: Arlonas, Durbui, Larošė, Viandenas, Šini. Taip susiformavo didelė kunigaikštystės teritorija, išsilaikiusi iki XVIII a. pabaigos.
1411 m. mirus Liuksemburgo kunigaikščiui Jobstui, sostą paveldėjo Elžbieta Liuksemburgietė, kuri 1441 m. pardavė kunigaikštystę Burgundų Valua dinastijos atstovui Pilypui. Tačiau 1443 m. prasidėjo įpėdinystės karas, kuomet į sostą pretendavo Bohemijos karalius Vladislovas, Tiuringijos landgrafienė Ana, ir net Kazimiero žmona Elžbieta Habsburgietė. Tik 1467 m. Liuksemburgo soste įsigalėjo Pilypas, ir kunigaikštystė buvo įjungta į Burgundijos Nyderlandus. Taip ji virto viena iš Septyniolikos Provincijų.
Po 1477 m. Nansi mūšio, kurio metu Burgundijos kunigaikštystė atiteko Prancūzijai, Liuksemburge, kaip ir kitose Septyniolikoje provincijų, įsigalėjo Habsburgai. 1512 m. Liuksemburgas priskirtas Šventosios Romos imperijos Burgundijos apskričiai. Po Nyderlandų revoliucijos kunigaikštystė sudarė dalį Pietinių Nyderlandų. 1659 m. valstybė neteko piečiausių savo teritorijų, kurios atiteko Prancūzijai. 1795 m. Pietinius Nyderlandus prijungus prie Prancūzijos, kunigaikštystė panaikinta.
Ji buvo atkurta 1815 m. kaip Liuksemburgo Didžioji Kunigaikštystė.
Emilija-Romanija
Emilija–Romanija  – regionas šiaurės rytų Italijoje. Ribojasi su Venetu ir Lombardija šiaurėje, Adrijos jūra rytuose, Toskana, Marke ir San Marinu pietuose bei Pjemontu ir Ligūrija vakaruose. Regione gyvena 4 mln. gyventojų, sostinė Bolonija.
Emilijos-Romanijos regionas yra vienas turtingiausių regionų visoje Europoje, taip pat yra trečioje vietoje pagal BVP vienam gyventojui Italijoje. Regionas yra kultūrinis, ekonominis ir turistinis šalies centras, kuriame įkurtas seniausias universitetas Europoje – Bolonijos universitetas.
Didžiausi miestai
Kiti miestai su daugiau nei 30 tūkst. gyventojų:
Provincijos
Emilija-Romanija padalinta į devynias provincijas:
Tuvalu himnas
Tuvalu himnas – Tuvalu valstybinis simbolis, vadinimas Tuvalu mo te Atua („Tuvalu Visagaliui“). Himno tekstą ir muziką sukūrė Tuvalu rašytojas Afaese Manoa. 1978 m. himnas oficialiai patvirtintas. Jo eilės sukurtos tuvaliečių kalba. Tekstas persmelktas religinių krikščionybės idėjų – jame šlovinamas Visagalis, taip pat rodoma pagarba Anglijos monarchui.
Gintaras Matkevičius
Gintaras Matkevičius (g. Lietuvoje) – teisininkas, buvęs antstolis, Lietuvos antstolių rūmų vadovas (2003–2004 m.).
Biografija
2007 m. birželio 19 d. Lietuvos apeliacinis teismas jį pripažino kaltu dėl piktnaudžiavimo tarnyba ir atėmė teisę 1,5 metų dirbti antstolio darbą. G. Matkevičius buvo kaltinamas didelės vertės svetimo turto pasisavinimu ir piktnaudžiavimu tarnyba. 2004 ir 2005 m. jis į antstolio depozitinę sąskaitą gavęs poros skolininkų pervestas lėšas (skolas), jų iš karto kreditoriui (Valstybinei mokesčių inspekcijai) nepervedė (pervedė į savo kitas sąskaitas, sudarė sutartis dėl terminuotų indėlių ir gavo palūkanas už valstybės naudai išieškomas lėšas).
Lietuvos antstolių rūmų prezidiumo pirmininkas nuo 2003 m. kovo 7 d. iki 2004 m. gruodžio (vietoj jo išrinkta Inga Karalienė.
Monotipas
Monotipas ( – vienas + typos – atspaudas) – automatinė raidžių liejimo ir rinkimo mašina. Susideda iš programinio įtaiso ir raidžių liejimo automato. Spaudydamas programinio įtaiso klaviatūros klavišus, operatorius perforuoja popieriaus juostą, valdančią raidžių liejimo automatą – užprogramuoja spaudos ženklus ir tarpus. Įdėjus perforuotą juostą į liejimo aparatą, gaunamas iš atskirų literų sudarytas rinkinys iškiliosios spaudos formai.
Kolonija Kučabai
Kolonija Kučabai  – kaimas Lenkijos rytuose, Sterdino valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Viala
Viala  – upė šiaurės rytų Rusijoje, Murmansko srities pietuose; Umbos kairysis intakas. Išteka iš Vialo ežero, teka į pietvakarius. Teka miškingomis ir pelkėtomis vietomis. Įteka į Umbą 15 km nuo jo žiočių.
Didžiausi intakai: Liakmusa, Vilovataja, Pečema, Ukas. Dabar pakrantės negyvenamos, seniau ties ištakomis buvo Velmežkos, ties žiotimis – Pogosto gyvenvietės.
Serbijos futbolo taurė
Serbijos futbolo taurė – pagrindinis futbolo taurės turnyras Serbijoje. Varžybos vyksta nuo 2006 metų.
Inkarvilėja
Inkarvilėja (Incarvillea) – bignonijinių (Bignoniaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso žoliniai augalai. Šaknys storos (3-5 cm storio), mėsingos.
Auga Centrinėje ir Rytų Azijoje. Dauguma rūšių auga aukštikalnėse. Soduose auginamos 3 rūšys.
Gentyje apie 16 rūšių: thumb|left|210px|[[Incarvillea arguta]]
Šubakas
Šubakas  – miestas pietinėje Jordanijoje, Maano muchafazoje, aukštai kalnuose (1330 m aukštyje). Turizmas. Vystomas žemės ūkis, bitininkystė. Miesto įžymybė – buvusi kryžininkų pilis Monrealis.
Istorija
Pirmieji miesto gyventojai buvo edomitai, vėliau juos išstūmė nabatėjai. 1115 m. kryžininkai pastatė Monrealį, bet netrukus jį užėmė Saladinas. 1894 m. Šubakas tapo nahijos centru.
Marsden Hartley
Marsden Hartley (1877 m. sausio 4 d. – 1943 m. rugsėjo 2 d.) – JAV modernizmo stiliaus tapytojas, poetas ir XX a. pradžios eseistas. Hartley gimė Levistone, Meino valstijoje, JAV, kur gyveno iš Didžiosios Britanijos emigravę Marsden tėvai. Šeimai išsikrausčius į Klyvlendą, jis 1892 m. pradėjo mokytis Klyvlendo meno institute. Marsden Hartley gimė kaip Edmund Hartley, bet kaip savo vardą pasirinko motinos mergautinę pavardę. Marsden Hartley buvo homoseksualios lytinės orientacijos.
Sears
thumb
Sears – JAV mažmeninės prekybos tinklas. JAV perkybos tinklai "Sears" ir "Kmart" 2005 m. susiliejo į vieną bendrovę. CNN teigimu, bendrovės susijungė, todėl, kad nepajėgė konkuruoti su agresyviai besiplečiančiais pigių prekių centrų milžinais, tokiais kaip "Walmart". "Sears" ir "Kmart" susijungimo sandoris pasiekė 11 mlrd. USD sumą, o naujoji bendrovė buvo pavadinta "Sears Holdings Corporation". Nepaisant šio susijungimo išliko abiejų pavadinimų mažmeninės prekybos centrai.
Rektascensija
right|250px|thumb|Pusiaujinė koordinačių sistema Rektascensija (žymima RA; simbolis α) – astronominė viena iš dangaus sferos koordinačių, kai naudojama pusiaujinė koordinačių sistema. Antroji koordinatė yra deklinacija.
Griaužai (Raseiniai)
Griaužai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Nemakščių, kairiajame Šešuvies krante, kitoje upės pusėje – Molavėnų piliakalniai.
Rektascensija
Paaiškinimas
Rektascensija yra dangaus sferos atitikmuo Žemės ilgumai. Tiek rektascensija, tiek ilguma matuojama rytų-vakarų kryptimi išilgai pusiaujo; ir abi matuojamos nuo nulinio pusiaujo taško. Ilgumai šis nulinis taškas yra nulinis dienovidinis; rektascensijai nulinis taškas laikomas pavasario lygiadienio tašku (žymimu Avino ženklu), kuris yra toje dangaus vietoje, kurią Saulė kerta dangaus pusiaują pavasario lygiadienio metu. Rektascensija yra visada lygi nuliui dangaus didžiojo apskritimo dalyje, besitęsiančioje nuo dangaus šiaurės poliaus, per pavasario lygiadienio tašką iki dangaus pietų poliaus.
Rektascensija matuojama į rytus nuo pavasario lygiadienio taško. Bet kokie kampiniai vienetai gali būti naudojami rektascensijai atskaityti, tačiau susitarta rektascensiją matuoti valandomis, minutėmis ir sekundėmis, kai 24 valandos atitinka visą apskritimą. Šio pasirinkimo priežastis yra, kad Žemė sukasi maždaug pastoviu kampiniu greičiu (žr. siderinis periodas). Kai pilnas apskritimas turi 360 laipsnių, rektascensijos valanda yra ekvivalenti 1/24 šio dydžio, arba 15 laipsnių, viena rektascensijos minutė lygi 15 kampinių minučių ir viena rektascensijos sekundė lygi 15 kampinių sekundžių. Valandinis kampas, naudojamas dangaus navigacijoje, yra panašus į rektascensiją, tik jis didėja į vakarus o ne į rytus, kaip rektascensija. Svarbu nesupainioti rektascensijos su valandiniu kampu, kuris atskaitomas taip pat išilgai dangaus pusiaujui ir parodantis kiek toli yra objektas i vakarus nuo dangaus dienovidinio.
Rektascensija gali būti naudojama nustatyti šviesulio padėčiai bei rasti kiek laiko turi praeiti, kad šviesulys atsidurtų tam tikrame dangaus taške. Pavyzdžiui, jei žvaigždė su rektascensija RA = 01:30:00 šiuo metu yra kulminacijoje, tada kita žvaigždė su rektascensija RA = 20:00:00 kulminacijoje bus po 18,5 valandos (skaičiuojant žvaigždiniu laiku).
Kadangi žvaigždžių rektascensija ir deklinacija pastoviai dėl precesijos kinta, tai astronomai kataloguose nurodo stebėjimo Epochą. Šiuo metu standartiškai priimta Epocha yra J2000.0, kuri reiškia 2000 sausio 1 12:00 Žemiškuoju laiku. Raidė „J“ parodo, kad tai yra Julijaus Epocha. Anksčiau buvo sėkmingai astronomų naudojama Beselio Epocha su žymenimis B1875.0, B1900.0 ir B1950.0.
Istorija
Rektascensijos sąvoka buvo žinoma dar nuo Hiparcho laikų, kai jis matavo žvaigždžių pusiaujines koordinates antrame amžiuje prieš Kristų. Bet Hiparchas su savo įpediniais sukūrė savo žvaigždžių katalogą, kuris buvo susietas su ekliptine koordinačių sistema ir rektascensijos panaudojimas liko nuošalyje.
Po teleskopo išradimo, astronomams atsivėrė galimybė stebėti dangaus objektus detaliau, o tam prireikė galimybės teleskopą išlaikyti ties vienu objektu norimą laiko tarpą. Paprasčiausias būdas tai padaryti yra teleskopui įrengti pusiaujinę montuotę, kuri leidžia teleskopą sukti tokiu pačiu kampiniu greičiu, kokiu sukasi dangaus sfera dėl Žemės sukimosi apie ašį. Kai tik pusiaujinė montuotė plačiau paplito, pusiaujinė koordinačių sistema, kurioje yra ir rektascensija, taip pat paplito dėl savo patogumo. Pusiaujinė montuotė gali turėti su dangaus objektų koordinatėmis (rektascensija ir deklinacija) susietą gradavimo skales, kurios tvirtinamos prie teleskopo sukimosi ašių. Taip palengvinamas žvaigždžių koordinačių matavimas. Pirmąjį žvaigždžių katalogą, kuriame buvo panaudotos rektascensija ir deklinacija, sudarė John Flamsteed Historia Coelestis Britannica (1712, 1725).
Kodži Nakata
(g. 1979 m. liepos 9 d.) – karjerą baigęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2000–2007 m., su ja dalyvavo 2002 ir 2006 m. pasaulio futbolo čempionatuose.
Livonija
Livonija (vok., šved., dan. Livland, sen. SV Liffland,, , m. , ) – istorinis regionas dabartinės Latvijos ir Estijos teritorijoje. Šio regiono vardu buvo žinomi įvairūs politiniai vienetai.
Taip pat taip vadinama feodalinė konfederacija, nuo 1346 m. apėmusi bene visą dabartinės Latvijos ir Estijos teritoriją, dar vadinama Marijos žeme (kaip analogiškai prūsų žemės (Prūsija) buvo vadinamos Šv. Petro žeme), o vėliau – Livonijos konfederacija.
Geografija
Ilgainiui keitėsi supratimas, kas yra „Livonija“. XII a. pabaigoje–XIII a. pradžioje Livonija buvo vadinama lyvių genčių apgyventa teritorija dab. Latvijos pajūryje. Po to, kai buvo nukariautos ir kristianizuotos pagonių baltų ir Pabaltijo finų žemės, Livonija ėmė reikšti gerokai didesnę teritoriją, kurią vakaruose ribojo Baltijos jūra (Rygos įlanka), šiaurėje – Suomijos įlanka, rytuose Peipaus ežeras, kuris skyrė nuo Pskovo respublikos. Pietinė Livonijos riba, nusistovėjusi XIV a., didele dalimi sutampa su dabartine Lietuvos–Latvijos siena. Livonija taip pat apėmė kelias Baltijos jūros salas. Didžiausios jų – Sarema ir Hyjuma.
Senoji Livonija
Iki Livonijos kaip atskiro kultūrinio regiono susiformavimo XIII a. krašte gyveno lyvių, estų, žiemgalių, kuršių, sėlių ir latgalių gentys. Pradedant XII a. pabaiga, į šias teritorijas ėmė skverbtis vokiečiai ir danai, kurie vykdė kryžiaus žygius į Pabaltijį. Minėtų genčių užkariavimo eigą aprašo Henriko Latvio kronika. Kolonistai steigė stiprius uostus, kaip kad Ryga, Revalis. Ekspansiją vykdė Rygos arkivyskupija (įkurta 1186 m.) ir Kalavijuočių ordinas, įkurtas vyskupo Alberto 1202 m.
Vokiečių ir danų valdymas
thumb|Livonijos konfederacijos žemėlapis XIII a. nukariautų genčių teritorijoje susiformavo 7 atskiros krikščioniškos valstybės, neretai priešiškos viena kitai. Nuo 1237 m. Kalavijuočių ordinas tapo Teutonų (Kryžiuočių ordinas, kitaip Vokiečių ordinas) ordino dalimi, bet išlaikė atskirą valdymo struktūrą, turėjo savo magistrą ir kitus pareigūnus, toliau istorijoje žinomas kaip Livonijos ordinas. Šiose teritorijose įsikūrę miestai, ypač Ryga, irgi tvarkėsi labai savarankiškai. Be jų buvo 5 vyskupystės. Šias atskiras valstybes iš pradžių jungė visų kryžininkų nominalus siuzerenas, kuriuo buvo Romos katalikų bažnyčios popiežius. Antras nominalus siuzerenas buvo Šventosios Romos imperijos imperatorius, kadangi vyskupysčių vyskupai buvo ir pasaulietiniai kunigaikščiai.
6 iš jų sudarė konfederacinę valstybę, kuri iš pradžių vadinta Marijos žeme, o vėliau – Livonijos konfederacija. Latvių ir estų istoriografijoje dar yra žinomas pavadinimas „senoji Livonija“. Konfederaciją sudarė Livonijos ordinas, laisvasis Rygos miestas, Rygos, Kuršo, Tartu, Sare-Lianės (Ezelio–Viko) vyskupystės. Šiaurinėje Livonijoje egzistavo Estijos kunigaikštystė, kuri 1346 m. inkorporuota į Ordino žemes.
Ilgą laiką Livonijos ordino siuzerenu buvo Rygos arkivyskupas, ir ordinas įvairiais būdais stengėsi jo viršenybės nusikratyti. Livonijos ordinas stengėsi centralizuoti valdymą, pajungti sau kitas valstybes, bet jam tai nepavyko. Nuo XV a. pradžios pradėti šaukti bendri Livonijos valdymo organai – landtagai. Livonijos ordinui pralaimėjus Pabaisko mūšyje 1435 m., sušauktas Valkos landtagas galutinai įtvirtino konfederacinį valstybės pobūdį. Į landtagų sudėtį ir į šalies valdymą buvo įtraukti bajorijos (riterijos) ir miestų atstovai.
Abiejų Tautų respublikos ir Švedijos valdymas
thumb|Livonija XVIII a.
Nuo 1561 m. ir po Livonijos karo Livonijos konfederacija buvo padalinta tarp Abiejų Tautų Respublikos, Švedijos ir Danijos. Livonijos (Infliantų) vardu ir toliau buvo vadinamos žemės, prijungtos prie LDK, t. y. Pietų Estija, Latvijos Vidžemė ir Latgala. Pietinėse Livonijos žemėse (Kuržemėje) suformuota vasalinė Kuršo hercogystė. Šiaurinę dalį užvaldžiusi Švedija ten suformavo Estijos kunigaikštystę.
Nuo 1621 m. Ništato sutartimi švedams gavus Rygą, Livonija (Švedų Livonija) buvo vadinamos iš Lenkijos-Lietuvos atimtos ir Švedijos valdomos latvių ir estų apgyventos teritorijos (Pietų Estija ir Latvijos Vidžemė), o Livonijos vaivadija (Inflanty Polskie) buvo vadinama Lenkijai-Lietuvai likusi Latgala.
Po XVIII a.
Po Šiaurės karo (1700–1721 m.) švedų Livonijos teritorijas prijungus prie Rusijos imperijos, buvo išlaikytas regiono padalinimas į keturias dalis. Jas atstovavo Lifliandijos, Estliandijos, Kuršo ir Pskovo gubernijos. Šis administracinis padalinimas išlaikytas iki 1918 m.
Po šių metų teritorijoje susiformavo Latvijos ir Estijos respublikos, egzistavusios iki 1941 m. Per Antrąjį pasaulinį karą regionas priklausė Nacistinės Vokietijos Ostlando teritorijai. Po karo 1945 m. čia sukurtos Latvijos ir Estijos Tarybų Socialistinės Respublikos. 1991 m. atkurta Latvijos ir Estijos nepriklausomybė.
IR
IR gali reikšti:
Ir gali reikšti:
Gegužinė (Nemenčinė)
Gegužinė – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Nemenčinės, prie kelio. Piečiau kaimo teka Neris.
Evaldas Lementauskas
Evaldas Lementauskas (g. 1970 m. rugsėjo 11 d. Šiauliuose) – Šiaulių ir Vilniaus miestų politinis bei visuomenės veikėjas, nuteistas už kyšininkavimą.
Biografija
1986 m. baigė Šiaulių J. Janonio vidurinę mokyklą, 1990 m. su pagyrimu baigė Šiaulių K. Didžiulio politechnikumą ir įgijo pramonės įmonių elektros įrengimų specialybę. 1999 m. baigė Kauno technologijos universiteto verslo administravimo specialybės bakalauro studijas. 2001 m. Šiaulių universitete įgijo socialinių mokslų magistro kvalifikacinį laipsnį. 2005 m. baigė Mykolo Romerio universiteto teisės magistrantūrą.
1991–1996 m. AB „Šiaulių autoservisas“ darbininkas, padalinio vadovas, 1996–1999 m. AB „Bankas Snoras“ Šiaulių filialo taupomųjų skyrių sektoriaus viršininkas. 1999 m. AB Šiaulių bankas rinkodaros skyriaus viršininko pavaduotojas, 2000 m. UAB „Šiaulių banko lizingas“ komercijos direktorius. 2001 m. Šiaulių apskrities viršininko administracijos viršininko pavaduotojas. 2001–2003 m. UAB „Profilaktinė dezinfekcija“ generalinis direktorius, 2003 m. Šiaulių miesto savivaldybės mero pavaduotojas, 2004 m. Seimo nario padėjėjas, 2007–2008 m. Vilniaus miesto savivaldybės mero pavaduotojas. Nuo 2011 m. Seimo narys.
1996 m. įstojo į Lietuvos liberalų sąjungą. 2002 m. su bendraminčiais įkūrė Liberalų demokratų partiją, partijos Šiaulių skyriaus pirmininkas, Šiaulių apskrities koordinatorius, partijos valdybos, partijos prezidiumo narys, nuo 2003 m. Liberalų demokratų partijos, nuo 2004 m. partijos Tvarka ir teisingumas pirmininko pavaduotojas. 2011 m. išstojo iš partijos.
2003 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys, 2007–2008 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys, 2008 m. atsistatydino pareiškus įtarimus dėl korupcijos. 2011 m. LR Seimo narys, Žmogaus Teisių komiteto narys. 2011 m. gegužės mėnesį LR Seimui nesutikus panaikinti Seimo nario teisinės neliečiamybės, Vilniaus 1-ojo apylinkės teismo sprendimu byla prieš Lementauską nutraukta. .
2012 m. Lietuvos Seimo rinkimuose nebebuvo išrinktas į Seimą ir įsidarbino konsultantu UAB „Profilaktinė dezinfekcija“.
Kaltinimai dėl Vido Urbanavičiaus papirkimo
2008 m. balandį Evaldą Lementauską sulaikė STT (kartu sulaikytas Gintaras Kazakas, o įtarimai taip pat pareikšti Audriui Butkevičiui). . 2011 m. balandį Seime svarstant klausimą dėl Evaldo Lementausko teisinės neliečiamybės panaikinimo gen.prokuroras Darius Valys teigė, jog Lementauskas kaltinamas tuo, kad 2007 m. lapkričio–gruodžio mėnesiais vykusių susitikimų metu jis, būdamas Vilniaus miesto savivaldybės tarybos nariu, pasiūlė ir pažadėjo 280 tūkst. Lt kyšį Vilniaus miesto savivaldybės tarybos nariui Vidui Urbonavičiui už tai, kad Vilniaus miesto savivaldybės taryboje, iškėlus nepasitikėjimo Vilniaus miesto meru Juozu Imbrasu klausimą, šis balsuotų prieš nepasitikėjimą. Tačiau Seimas teisinės neliečiamybės nepanaikino, todėl Vilniaus miesto I apylinkės teismas bylą dėl papirkimo nutraukė. Prokurorai teisinį persekiojimą tęs Evaldui Lementauskui netekus Seimo nario statuso.
2014 m. vasario 21 d. Vilniaus apylinkės teismas konstatavo, kad E. Lementauskui pagrįstai buvo inkriminuotos nusikalstamos veikos dėl pažado duoti 140 ir 200 tūkst. Lt kyšį. Teismas nusprendė E. Lementauskui skirti 3 metų laisvės atėmimo bausmę, jos vykdymą atidedant 2 metams. Spendimas paliktas galioti ir po apeliacinio skundo.
Mūsų sodai
„Mūsų sodai“ – Lietuvos mokslo ir praktikos iliustruotas mėnesinis žurnalas Lietuvos sodininkams, bitininkams, daržininkams, ūkininkams, vėliau – mokslinis gamybinis iliustruotas sodininkystės, daržininkystės, bitininkystės ir gėlininkystės mėnesinis žurnalas, ėjęs 1959 m. gegužės mėn. – 1999 m. Vilniuje.
Žurnalas
Bendradarbiai: Alfonsas Čepauskas, K. Verslovas ir kiti.
Heidaras Alijevas
Mokslai
1939 m. baigė Nachičevanės pedagoginį technikumą. 1939–1941 m. mokėsi Azerbaidžano industrinio instituto Architektūros fakultete (nebaigė dėl prasidėjusio karo). 1957 m. baigė Azerbaidžano S. Kirovo vardo valstybinio universiteto Istorijos fakultetą.
Sovietiniais metais
1941–1943 m. – Nachičevanės ATSR NKVD skyriaus vedėjas, 1943–1944 m. Nachičevanės ATSR Liaudies komisarų tarybos skyriaus vedėjas, 1944–1949 m. Nachičevanės ATSR saugumo organų darbuotojas, 1949–1950 m. TSRS KGB vadovaujančių operatyvinių darbuotojų perkvalifikavimo mokyklos Leningrade klausytojas, 1950–1969 m. Azerbaidžano TSR saugumo organuose, nuo 1964 m. – Azerbaidžano KGB pirmininko pavaduotojas, 1967–1969 m. – pirmininkas. Pirmasis istorijoje azerbaidžanietis generolas majoras.
1969–1982 m. Azerbaidžano KP CK pirmasis sekretorius, paskyrimo metu – jauniausias sąjunginės respublikos vadovas, 1982–1987 m. TSRS Ministrų tarybos pirmininko pavaduotojas. Jo atsakomybės sfera – mašinų gamyba, lengvoji pramonė, transportas, kultūra, švietimas. Nuo 1984 m. buvo tarybinės mokyklos reformos komisijos pirmininkas, nuo 1986 m. – TSRS Ministrų tarybos socialinio vystymo biuro pirmininkas. TSRS Aukščiausiosios Tarybos 8–11 šaukimų deputatas, dukart Socialistinio darbo didvyris (1979 ir 1983 m.), 1971–1989 m. – TSKP CK narys, 1976–1982 m. – kandidatas į TSKP CK Politinio biuro narius, 1982–1987 m. – Politinio biuro narys.
Azerbaidžano Respublikoje
Nuo 1990 m. Azerbaidžano Aukščiausiosios tarybos deputatas, 1991–1993 m. Nachičevanės autonominės respublikos Aukščiausiojo Medžliso pirmininkas, Azerbaidžano Respublikos Aukščiausiosios tarybos pirmininko pavaduotojas; 1992–1993 m. – partijos „Eni Azerbaidžan“ pirmininkas; 1993 m. birželio 15 d. – išrinktas Azerbaidžano Respublikos Aukščiausiosios Tarybos pirmininku, o nuo liepos 24 d. pradėjo vykdyti Azerbaidžano Respublikos Prezidento pareigas (liepos 15 d. paskelbta Nacionalinio išgelbėjimo diena ir nuo 1998 m. laikoma valstybine švente).
1993 m. spalio 3 d. oficialiai išrinktas Azerbaidžano Respublikos Prezidentu, 1998 m. spalio mėn. rinkimuose, gavęs 76,1 proc. balsų, Prezidentu tapo antrai kadencijai (stebėtojų ir opozicijos teigimu rinkimų rezultatai buvo suklastoti).
Po H. Alijevo mirties naujuoju Azerbaidžano prezidentu tapo jo sūnus Ilhamas Alijevas.
Linotipas
thumb|250px|Linotipo mašinaLinotipas ( 'brūkšnys' + 'atspaudas') – teksto rinkimo mašina, liejanti eilutes iškiliosios spaudos formai. Spaudant linotipo klaviatūrą iš magazino narvelių iškrinta ir rikiuojasi į eilutę bronzinės raidžių liejimo formos – matricos. Suformuota eilutė nuleidžiama į liejimo įrenginį, į kurį automatiškai įpilama lydyto metalo. Gaunama vientisa rinkinio eilutė. Eilutės liejamos iš karšto švino, kurio temperatūra siekia iki 275 laipsnių.
Irena Kriauzaitė
Irena Kriauzaitė g. (1952 m. balandžio 4 d. Šakiai) – Lietuvos teatro aktorė, režisierė.
Biografija
1975 baigė Lietuvos konservatoriją, kurso vadovės Dalia Tamulevičiūtė, Irena Bučienė. Nuo 1975 m. vaidina Jaunimo teatre Vilniuje.
Svarbių, daugiausia dramatinių vaidmenų sukūrė D. Tamulevičiūtės, E. Nekrošiaus, J. Vaitkaus, kitų režisierių spektakliuose. Režisavo Sofoklio „Elektra“, 1993.
Vijūninės
thumb|right|260px|[[Juokingoji botija (Botia macracanthus)]] Vijūninės (Cobitidae) – karpžuvių (Cypriniformes) būrio žuvų šeima. Nedidelės gėlavandenės žuvys. Lūpos mėsingos, su ūseliais. Plaukimo pūslė bent iš dalies telpa kaulinėje kapsulėje.
Lietuvos vandenyse gyvena vijūnas, kirtiklis ir šližys.
Šeimoje yra apie 200 rūšių.
Kolonija Stari Ratinecas
Kolonija Stari Ratinecas  – kaimas Lenkijos rytuose, Sterdino valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Archyvavimo programa
Archyvavimo programa arba archyvatorius yra programa gebanti archyvuoti ar atkurti (išarchyvuoti) nurodytus katalogus ar bylas, peržiūrėti archyvo turinį, išmesti ar įvesti bylas į archyvą, atnaujinti archyvą.
Programų skirtumai
Daugelis programų leidžia pasirinkti suglaudinimo lygį. Pasirinkus aukštesnį lygį, suglaudinimas trunka ilgiau, tačiau sukuriamas mažesnės apimties archyvas. Gali būti sukuriamas ir slaptažodžiu apsaugotas archyvas. Įvairūs archyvatoriai skiriasi archyvinių bylų formatu, darbo greičiu, bylų suglaudinimo laipsniu, naudojimosi patogumu. Nėra nė vieno archyvatoriaus, kuris visais parametrais būtų geresnis už kitus. Neatsiranda tarp jų lyderio netgi lyginant tik jų pasiekiamą suglaudinimo laipsnį – įvairios bylos geriau suglaudinamos įvairiais archyvatoriais.
Naudojimas
Windows archyvatorius paprasčiau naudoti dėl paprastos ir vaizdžios grafinės sąsajos. Dažniausiai pagrindiniame archyvatoriaus lange matyti archyvo turinys. Visas archyvatoriaus komandas (analogiškas nagrinėtoms) galima įvykdyti, paspaudus lange esančius mygtukus arba pasirinkus meniu punktus. Pagrindines funkcijas galima pasirinkti ir iš dešinio klavišo meniu. Dauguma Windows terpės archyvatorių turi „drag and drop“ („nunešk ir padėk“) savybę, t. y., bylas, kuriuos reikia įtraukti į archyvą, galima pele „nutempti“ iš Windows Explorer lango į archyvatoriaus langą. Suglaudinimo programos Windows sistemai kuria tokius pačius archyvus, kaip ir komandine eilute valdomi archyvatoriai. Todėl tie patys archyvai sėkmingai naudojami DOS ir Windows terpėse. Populiarūs Windows sistemos archyvatoriai: WinRAR, WinZIP. Archyvatorius „ZipMagic“ skirtas „zip“ tipo archyvams kurti, tačiau jis gali atkurti bylas ir iš kito tipo archyvų, pvz., „arj“ tipo. Svarbiausia tai, kad šis archyvatorius papildo Windows sistemą taip, kad ji traktuoja „zip“ tipo archyvus kaip katalogus. Nors duomenys šiuose pseudokataloguose yra suglaudinti, tačiau visos programos gali juos skaityti, kurti pakatalogius ir naujas bylas, vykdyti archyve saugomas programas. Jei katalogas pervardijamas, suteikus vardui plėtinį .zip, tai „ZipMagic“ jį automatiškai suglaudina. Šis archyvatorius taip pat turi savo aplinką, kuri panaši į Windows Explorer langus, todėl juo lengva naudotis. Labai patogu naudotis ir Total Comander (Windows Comander) archyvavimo priemonėmis.
Fotografinis teksto rinkimas
Fotografinis teksto rinkimas – spaustuvinis rinkimas ne liejant spaudos elementus (ženklus, eilutes), o juos fotografuojant. Gauti rinkinio negatyvai ar pozityvai naudojami spaudos formoms gaminti. Renkama fotografinio rinkimo mašinomis.
Nauja gadynė (Marijampolė)
Nauja gadynė – tautinės krypties laikraštis, ėjęs 1941 m. birželio 29 d. – 1941 m. lapkričio mėn. Marijampolėje.
Istorija
Leido Lietuvos nacionalistų partijos miesto apygarda du kartus per savaitę. Redagavo komisija, Juozas Sodaitis. Išėjo 37 numeriai.
Adomas ir Ieva
thumb|[[Albrechtas Diureris|Albrechto Diurerio 1507 metų paveikslas „Adomas ir Ieva“]] Adomas ir Ieva – pagal Senojo Testamento Pradžios knygoje pateikiamą pasaulio kūrimo aprašymą bei Koraną buvo pirmoji žmonių pora ir visos žmonijos protėviai. Hebrajų ir arabų kalbomis Adomas (Adam) reiškia „žmogus“, o Ieva (Havva) – „gyvybės davėja“. Pastebėtina, kad šumerų mitologijoje randama analogijų apie kūrimą iš šonkaulio, jų kalboje tai reiškė ne tik „teikti gyvybę“, bet ir „šonkaulis“.
Adomą (šis žodis reiškia „žmogų“ ir turi tą pačią šaknį, kaip ir „žemė“) Dievas sukuria iš žemės dulkių. Bet Pradžios knyga pateikia du pasakojimus, kaip Dievas kūrė žmogų. Pagal pirmąjį pasakojimą Ieva, Adomo moteris, buvo sukurta drauge su Adomu. Pagal antrąjį – vėliau iš miegančio Adomo šonkaulio. Šonkaulis, kaip sąvoka, gali būti blogas vertimas, nes hebrajų kalba verčiama dvejopai ir kaip „šonkaulis“, ir kaip „pusė“. Remiantis tuo, atsirado Adomo, kaip dvilytės būtybės (androgyno) sąvoka Kabaloje, personifikuojanti visą Žmoniją (Adomas Kadmonas). Palyginama su hinduizmo pirmapradžiu Manu.
Judaizme, islame, bahajų tikėjime ir mandaizme Adomas laikomas pranašu.
Titovka
Titovka (Титовка, ) – upė šiaurės rytų Rusijoje, Murmansko srityje. Išteka iš Koškajavro ežero. Teka į šiaurės rytus. Slenkstėta, yra krioklių. Įteka į Barenco jūros Titovkos užutėkį.
Upe 1920–1944 m. ėjo valstybinė Rusijos/TSRS-Suomijos siena.
Nauja gadynė (reikšmės)
Nauja gadynė gali reikšti:
Marijampolės herbas
Marijampolės herbas – vienas iš Marijampolės savivaldybės ir Marijampolės miesto heraldikos atributų.
Aprašas
Auksiniame lauke šokantis rudas žirgas su šv. Jurgiu – raiteliu sidabriniais šarvais ir raudonu apsiaustu. Balnas raudonas, pakinktai ir kamanos juodi. Raitelis sidabrine ietimi smeigia po žirgo kojomis šliaužiantį juodą sparnuotą slibiną surangyta uodega, alsuojatį raudona ugnimi. Raitelio veidas ir rankos natūralios spalvos, šalmo plunksnos – raudonos, žąslai ir slibino akis – sidabriniai.
Simian Mobile Disco
Simian Mobile Disco yra Didžiosios Britanijos elektroninės muzikos grupė, kurią sudaro James Ford ir James Anthony Shaw. Buvusios grupės Simian nariams išsiskyrus, abu bendravardžiai liko kartu ir persivadinę į grupę Simian mobile disco toliau kūrė muziką, truputį kitokią negu kūrė su prieš tai buvusia grupe kartu.
Marijampolės herbas
Istorija
Pirmasis herbas Marijampolei suteiktas 1792 m. vasario 23 d., tačiau žlugus ATR buvo panaikintas. Sovietmečiu 1970 m. birželio 17 d. patvirtintas naujas herbas (dailininkas Raimundas Minkevičius), kur šachmatiniame 9 laukų skyde buvo panaudotos 3 spalvos – revoliucinė raudona, balta ir juoda. Baltuose laukuose pavaizduoti žali penkialapiai dobilai, juoduose – po 4 geltonas liepsneles.
Simian Mobile Disco
Istorija
Abu nariai toliau kūrė, nors grupė iširo. Jie daugiausia kūrė remix’us, retai kada išleisdavo singlus. tačiau 2006 išleistas singlas „Hustler“, kuris pasižymėjo šokiruojančiu video, tapo labai populiariu jų kūriniu ir kaip paaiškėjo paskui, tai buvo viena iš jų debiutinio albumo „Attack Decay Sustain Release“ dainų. Muzikaliai Simian mobile disco yra žinomi dėl sunkiai stilizuotų trakų, dažnai su minimalia instrumentuote, kuri dažniausiai (vokalas ar instrumentas) kartojasi visoje dainoje. Taip pat jų muzikai būdinga triukšmo, būgnų ir kartais sintezatorius bei vokalo elementai. Po to, kai albumas buvo pristatytas tiek Europai, tiek Amerikai, Simian mobile disco grįžo prie remixų ir toliau remixavo ne vieną albumą, o greitai išėjo ir jų pačių albumo remixuota versija. 2009 m. grupė savo Myspace puslapyje paskelbė, kad šiemet išleis naują albumą, o kartu pristatė ir naują dainą iš to albumo, pavadinimu „Synthesise“.
Remiksai
Dainos, kurias remiksavo Simian mobile disco:
Poligrafija
Poligrafija ( – didelis, gausus + grapho – rašau) – 1. pramonės šaka, apimanti visus spaudos technikos būdus; 2. spauda; pramoninis spausdinimas.
right|thumb|240px|Spausdinimo įrenginys
Poligrafija – technikos šaka, apimanti spaudos produkcijos gamybos būdus. Klasikiniai spaudos būdai: iškiliaspaudė, plokščiaspaudė ir giliaspaudė. Tai taip pat pramonės šaka, apimanti spaudos produkciją, kitaip poligrafijos pramonė.
Yra trys poligrafijos procesų grupės: formų gaminimo, spausdinimo ir spaudos produkcijos apdorojimo. Tekstas spaudos formai renkamas rinkimo mašinomis – monotipu arba linotipu, kompiuteriu, rankomis arba fotografiniu būdu, perrašomas rašomąja rinkimo mašinėle. Iš iliustracijų iškiliaspaudei padaromos klišės, ofsetui ir giliaspaudei iliustracijos montuojamos su tekstu ir fotomechaniniu arba fotocheminiu būdu pagaminamos spaudos formos. Spausdinama spaustuvėse spausdinimo mašinomis, poligrafiniais dažais.
Spaudos produkcijos apdorojimas apima brošiūravimą, ir įrišimą.
Istorija
Poligrafijos pradžia – J. Gutenbergo apie 1440 m. išrastas knygų spausdinimo būdas, naudojant liejamąsias literas ir presą. XVI a. poligrafija tapo manufaktūra. 1796 m. A. Zėnefelderis (Vokietija) išrado plokščiaspaudę (litografiją). XIX a. pr., 1810 m. F. Kenigui (Vokietija) išradus spausdinimo mašiną, spausdinimas labai pagreitėjo. XIX a. 6-ojo dešimtmečio pab. klišes pradėta gaminti fotocinkografijos būdu. Teksto rinkimas pradėtas mechanizuoti, O. Mergentaleriui (JAV) 1884 m. išradus linotipą. Išradus rotacines spausdinimo mašinas, pagreitėjo didelių tiražų spausdinimas. 1905 m. išrastas ofsetas. Apie XX a. vid. pradėta kompleksinė poligrafijos procesų mechanizacija ir automatizacija.
Žvaigždinis periodas
Žvaigždinis periodas, siderinis periodas – laiko tarpas, per kurį kosminis objektas žvaigždžių atžvilgiu apskrieja kitą kosminį objektą. Tai gali būti planeta arba palydovas.
Mėnulio skriejimas aplink Žemę vadinamas žvaigždiniu, arba sideriniu, mėnesiu, o Žemės apskriejimas aplink Saulę vadinami žvaigždiniais metais.
Gudai (Raseiniai)
Gudai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Balčių.
Psilomelanas
Psilomelanas (iš, kuris iš 'glotnus' +  'juodas') – grupinis pavadinimas kietų juodų mangano oksidų, tokių kaip holanditas, romanešitas. Psilomelanas susideda iš hidroksidinių mangano oksidų su įvairiu kiekiu bario ir kalio.
Formulė
Apibendrinta formulė yra Ba(Mn2+)(Mn4+)8O16(OH)4 arba (Ba,H2O)2Mn5O10. Psilomelane yra 70-80% mangano oksido.
Pavadinimas
Pavadinimas suteiktas pagal būdingą išvaizdą: Lotyniškas ir vokiškas pavadinimo variantai reiškia tą patį:
Radavietės
Psilomelanas yra įprastinė ir svarbi mangano rūda, aptinkama panašiomis sąlygomis kaip piroliuzitas ir taip pat komerciškai naudojama. Aptinkamas daugelyje vietovių. Pvz., tipiški vynuogiški pavyzdžiai aptinkami: Kartus su piroliuzitu psilomelanas masiškai kasamas Vermonte, Virdžinijoje, Arkanzase ir Naujoje Škotijoje.
Parinakota
Parinakota  – ugnikalnis Andų kalnuose, Bolivijos-Čilės pasienyje, priklauso Pajačatos ugnikalnių grupei. Aukštis 6342 m. Prieš 8000 m. išsiveržusio Parinakotos ugnikalnio išmestos uolienos patvenkė Čungaros ežerą. Bolivijai priklausanti dalis įeina į Sachamos nacionalinį parką, Čilei – į Laukos nacionalinį parką.
Į Parinakotą pimą kartą įkopė 1928 m. Carlos Terán ir Joseph Prem.
Bukerio premija
Bukerio premija  – viena iš svarbiausių angliškai kalbančiųjų pasaulio šalių literatūrinė premija. Viena iš sąlygų – autorius turi priklausyti Britanijos Tautų Sandraugai arba būti kilęs iš Airijos ar Pietų Afrikos Respublikos. Paprastai iš penkių vertintojų – kritikų, autorių, leidėjų – susidedanti komisija sudaro kandidatų sąrašą, iš kurio renkamas nugalėtojas.
Istorija
Bukerio premiją įkūrė maisto pramonės koncernas „Booker-McConnell“. 20 000 svarų sterlingų įvertinta literatūrinė premija nuo 1969 m. skiriama už geriausią metų romaną anglų kalba.
Micuo Ogasavara
(g. 1979 m. balandžio 5 d.) – japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2002–2010 m., su ja dalyvavo 2002 ir 2006 m. pasaulio futbolo čempionatuose.
Liauda (Kelmė)
Liauda – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje.
Istorija
Dėl keldinimo į centrines gyvenvietes jau maždaug nuo 1980 m. nelikę gyventojų. Paskutinė gyventoja buvo tokia Aputienė ir jos duktė Vlada, priešpaskutiniai – Alekso ir Adelės Zakarauskų šeima, kurie gyveno Rimgailų name.
Teriberka (upė)
Teriberka – upė šiaurės rytų Rusijoje, Murmansko srities šiaurėje. Ties žiotimis įsikūrusi Teriberkos gyvenvietė.
Išteka iš Repjavro ežero. Teka į šiaurės rytus, prateka Puarentjarvo ežerą. Vaga slenkstėta. Įteka į Barenco jūros Teriberkos užutėkį.
Didžiausi intakai: Mučka, Koljokas, Narisjarvrjokas, Altjavrjokas. Ant upės įrengta dviejų hidroelektrinių kaskada.