cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Meteorologija
Istorija
Lietuvoje meteorologija buvo pradėta dėstyti 1570 m. Vilniaus ir Kauno jėzuitų kolegijose, o reguliariai stebėti oro temperatūrą pradėta 1770 m. Vilniaus universitete. 1924 m. Kaune įsteigta Centrinė meteorologijos stotis, 1925 m. − Centrinis meteorologijos biuras. 1938 m. įsteigtas Klimatologijos institutas.
Vieta mokslų sistemoje
Meteorologija yra palyginti jaunas mokslas. Tai tarpdisciplinis mokslas, apjungiantis daugybę įvairių mokslų. Paprastai laikoma fizikos mokslo šaka, kartais taip pat priskiriama mokslams apie Žemę (geomokslai). Mokslai, kurių metodai ir duomenimis naudojasi meteorologija:
Meteorologija glaudžiai siejasi su okeanologija ir sausumos hidrologija; šie trys mokslai nagrinėja šilumos ir drėgmės apykaitą Žemės geografinėje sferoje. Atmosferos evoliucijos ir klimato kitimo geologinėje praeityje tyrimai ją sieja su geologija ir geochemija.
Pagrindinės meteorologijos disciplinos:
Taikomoji meteorologija:
Duomenų šaltiniai ir kokybė
Svarbiausia meteorologijos kaip empirinio mokslo užduotis ir pagrindinė problema yra duomenų rinkimas, apdorojimas ir ypatingai vertinimas bei lyginimas. Skirtingai nuo nuo kitų gamtos mokslų meteorologijoje kontroliuojamomis laboratorinėmis sąlygomis galima sukurti tik nedidelę dalį tiriamų situacijų. Dėl to meteorologinių duomenų rinkimas sąlygojamas gamtinių sąlygų, o dėl to matavimų rezultatus sunku atkartoti.
Pagrindiniai matuojami kintamieji yra:
Kiribačio salynai
Kiribatis oficialiai yra suskirstytas į 3 salynus - apskritis:
Tarybos
Kiekviena gyvenama sala turi savo tarybą. Visos gyvenamos salos (21), turinčios savo tarybas:
Rambyno regioninis parkas
Rambyno regioninis parkas – regioninis parkas vakarų Lietuvoje, Nemuno dešiniajame krante. Priklauso Pagėgių savivaldybei. Parko plotas 4786 ha. Direkcija Bitėnuose. Parkas įsteigtas Nemuno žemupio kraštovaizdžiui, jo gamtinei ekosistemai ir kultūros paveldo vertybėms išsaugoti.
Gamtos vertybės
thumb|left|220px|„[[Raganų eglė“]] thumb|left|250px|Parko kraštovaizdis į pietus nuo [[Šereitlaukis|Šereitlaukio]] thumb|left|250px|Kelias į Šereitlaukį
Įspūdingas Vilkyškių moreninis kalvagūbris su plačiai žinomu Rambyno kalnu. Savitas Nemuno žemupio kraštovaizdis su senvaginiais ežerais – Bitežeriu, Juodežeriu, Merguva. Ragainės kilpoje išlikę didžiausi Lietuvoje natūralių užliejamų paupio pievų fragmentai su savita augalija. Labai vertingas Rambyno miškas su didele medynų įvairove, turtinga augalija, retomis miško ir šaltiniuotų pašlaičių bendrijomis. Parkas garsėja labai didele miško bendrijų įvairove nedideliame plote, pocūgių ir savaime atsikuriančiais bukų medynais. Netoli Vilkyškių miške auga „Raganų eglė“ – įspūdingas medis su persipynusiomis šakomis. Po 2007 m. lapkričio pabaigoje praūžusių audrų iš 18 jos kamienų išliko 17. Eglė yra 32 m aukščio, 5 m pločio, jai apie 140 metų.
Kultūros paveldas
Lietuvoje plačiai žinomas Rambyno kalnas minimas kaip šventa vieta jau XIV a. kryžiuočių kronikose. Ši vieta buvo glaudžiai susijusi su Mažosios Lietuvos kultūriniu gyvenimu, nuo seno čia rengiamos Joninės ir kitos šventės. Įdomūs senieji Bardinų ir Bitėnų kaimai. Bitėnuose gimė Martynas Jankus, garsus kovotojas už lietuvybę, caro draudžiamos literatūros platintojas, čia kurį laiką buvo jo spaustuvė, yra jo muziejus. Šereitlaukio draustinyje yra XX a. pradžioje įkurtas mišriojo tipo parkas, tvenkinių sistema. Vilkyškių miestelyje išliko senosios dalies urbanistinė struktūra – gatvių tinklas, aikštės išplanavimas. Vilkyškių pieninėje sukurtas Rambyno sūris.
Taip pat stūkso Šereitlaukio I piliakalnis, Šereitlaukio II piliakalnis (Milžinkapis), Opstainių I piliakalnis, Opstainių II piliakalnis ir kt.
Jeane Manson
Jeane Manson (tikrasis vardas Jean Ann Manson; g. 1950 m. spalio 1 d. Klivlande, Ohajuje, JAV) – amerikiečių modelis, dainininkė ir aktorė. 1974 m. nusifotografavo „Playboy“ žurnalo viršeliui.
Kine debiutavo 1967 m., nusifilmavusi dramoje „Hot Thrills and Warm Chills“. 1979 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „J’ai déjà vu ça dans tes yeux“ užėmė 13 vietą. Per 1976–1996 m. laikotarpį Jeane pardavė apie 20 milijonų albumų kopijų.
Viešbutis Grand Hotel (TV serialas)
„Viešbutis „Grand Hotel“  – kostiuminis, draminis ispanų serialas. Serialą pastatė kompanija „Bambú Producciones“.
Ispanijoje rodytas nuo 2011 m. spalio 4 d. iki 2013 m. birželio 25 d. kanalu Antena 3. Lietuvoje buvo rodomas 2013 m. birželio–gruodžio mėn., LNK televizijos eteryje, vėliau ir per TV1.
Serialas nufilmuotas Palace de Magdalena rūmuose, Santandere. „Viešbutis „Grand Hotel“, kurio veiksmas vyksta XX a. pradžioje, karaliaus Alfonso XIII valdymo laikais, pelnė ne vieną apdovanojimą ir buvo puikiai įvertintas kritikų.
Serialas taip pat buvo rodomas Prancūzijoje, Jungtinėje Karalystėje, Estijoje, Rusijoje, Turkijoje, JAV, Venesueloje, Vokietijoje ir kitose šalyse.
Siužetas
Serialas, kurio veiksmas vyksta aristokratiškame viešbutyje, pasakoja apie galingos Alarkonų šeimos ir viešbučio tarnų gyvenimą. Istorija prasideda sulig pagrindinio herojaus Chulijaus, pasiryžusio surasti savo seserį, atvykimu į viešbutį.
Kai Ispanijoje pasirodė vietos kino meistrų susuktas prabangusis „Viešbutis „Grand Hotel“, kritikai ir spauda jį apipylė liaupsėmis. „Tai puiki dovana žiūrovams“, – rašė žurnalas „Total TV Guide“. Žiūrovams nauja ispanų juosta primins rafinuotąjį „Downton Abbey”, šis britų serialas pelnė du „Auksinius gaublius“. „Viešbutis „Grand Hotel“ buvo pramintas „Ispaniškaja Dauntauno abatija“ ir tikrai pelnytai“, – pažymi „Radio Times“.
Filmas nukels žiūrovus į dvidešimt tojo amžiaus pradžią, auksinius karaliaus Alfonso XIII laikus, kai damų suknelės buvo įmantresnės viena už kitą, o interjerai akino nepaprasta prabanga. Čia vaizdai stebins akis ir aitrins jausmus, o protas įsisuks į painų detektyvinį siužetą. Mat kiekvienas „Viešbučio „Grand Hotel“ kambarys turi savo paslaptį.
Pasiryžęs išsiaiškinti, kur paslaptingai dingo Kristina, jos įžūlus, bet nepaprastai žavus brolis Chulijus įsidarbina viešbučio patarnautoju ir pradeda pavojingą tyrimą. Jis įsiskverbs į aukštuomenės sluoksnius, atskleis ne vieną sukrečiančią tiesą, jam atsivers durys, kurios niekada neturėjo atsiverti.
„Viešbučio „Grand Hotel“ veiksmas vyksta Ispanijoje 1905 metais.
Tyka
Tyka (štilis) – bevėjis oras arba silpnas vėjas, ne smarkesnis kaip 0,5 m/s. Tokios meteorologinės sąlygos dažniausiai susidaro anticiklono metu, taip pat yra dažnesnės slėniuose, duburiuose, o ne atvirose vietose.
Senovėje tyka, kuri dažnai vyrauja tropikų jūrose, būdavo pražūtinga buriniams laivams.
Telšių aerodromas
Telšių aerodromas – Telšių aeroklubui priklausantis aerodromas, esantis Telšių rajone, Degaičių kaimo pietiniame pakraštyje, netoli kelio, 2 km atstumu į rytus nuo Telšių miesto centro.
Istorija
2017 m. aerodromo turtą perėmė Telšių rajono savivaldybė.
Techniniai duomenys
Aerodromas atitinka 1A aerodromo kategorijos reikalavimus ir tinka skraidyti pagal Vizualiųjų skrydžių taisykles tik dienos metu. Aukštis virš jūros lygio 125 m. Gruntinių kilimo ir tūpimo takų matmenys: 640 m x 150 m ir 740 m x 150 m. Maksimali leistina aerodrome naudojamo orlaivio masė – 5700 kg.
Skrydžiai vykdomi lėktuvais:
Antanas Daniliauskas
Antanas Daniliauskas (1926 m. spalio 1 d. Marijampolė – 1983 m. kovo 13 d. Vilnius) – Lietuvos etnologas, humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
Rašė eilėraščius, kūrė karpinius.
Mokslinė veikla
Tyrė darbininkų buitį, lietuvių tautodailę.
Vitkiliai
Vitkiliai – kaimas Rietavo savivaldybės centrinėje dalyje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Rietavo. Pro kaimą teka Letausas, piečiau eina.
Juziakai
Lietuviai
1948 m. birželio mėn. į Juziakus iš TSRS okupuotos Lietuvos ištremta 50 šeimų, 1950 m. dar kelios šeimos atkeltos iš kitur. Kartu su kitais tremtiniais, daugiausia ukrainiečiais, jie kirto mišką, gabeno rąstus prie Belyj Ijuso, Čiornyj Ijuso, Čiulymo upių, pavasarį juos plukdė. Badavo, daug žmonių mirė nuo ligų, susižalojo ar žuvo miško darbuose. Iškirtus mišką buvo keliami kitur. 1958–1959 m. daugumai lietuvių išvykus į Lietuvą gyvenvietė sunyko. 1990 m. į Juziakų vietą buvo nuvykusi lietuvių moksleivių ir Vytauto Didžiojo karo muziejaus ekspedicija. Kapinėse yra keli lietuvių kapai. 1990–1991 m. dalis palaikų parvežta į Lietuvą.
Porkupinas
Porkupinas  – nedidelis miestelis JAV, Pietų Dakotoje, neoficiali Lakotos respublikos sostinė, esanti nepripažintos šalies rytuose. 407 gyventojai (2000 m.), absoliuti dauguma (98,28 %) – indėnai.
Po velnių!
Po Velnių! - „Streso“ kūrėjų laida, kuri buvo rodoma TV3 kanalu nuo 2007 m. rugpjūčio 27 d. iki lapkričio 26 d. Kiekvienoje laidoje dalyvavo po 3 dalyvius, kurie turėjo įrodyti, kad jų sielos - tyros.
Vedėjai:
Išbandymai
Finalas:
Cádiz CF
Kadiso CF – Ispanijos futbolo klubas iš Kadiso.
Chodžavendas
Chodžavendas arba Martunis  – miestas rytinėje Kalnų Karabacho dalyje, buvusiame vakarų Azerbaidžane, 41 km į rytus nuo Stepanakerto. Maisto pramonė.
Cádiz CF
Istorija
Klubas įkurtas 1910 m.. Kitados 12 sezonų rungtyniavo La Liga, bet iškrito iš elito diviziono.
Chodžavendas
Istorija
1993 m. miestą buvo užėmusi Armėnija.
Cádiz CF
Istorija
2016-2017 m. sezone užėmė 5 vietą La Liga 2, bei dalyvavo atkrintamosiose rungtynėse dėl patekimo į La Liga, tačiau pusfinalyje pralaimėjo.
2020–2021 m. vėl sugrįžo į La Liga. Užėmė dvyliktą vietą ir išsaugojo vietą elito divizione.
Juodasis arionas
Juodasis arionas, arba didysis arionas (Arion ater) – arioninių (Arionidae) šeimos pilvakojis moliuskas. Gyvūnas stambus, ištiestas yra apie 12-15 cm ilgio ir 1,7-2,0 cm pločio. Spalva dažniausiai juoda, bet pasitaiko, tamsiai ar rausvai rudų. Galva tamsesnė, o pado kraštas gali būti rausvas tamsesniais skersiniais ruoželiais.
Gyvena šlapiose vietose, vandens telkinių pakraščiuose. Minta minkšta ir pūvančia augalija.
Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. Šiuo metu yra nustatyta kelios gyvybingos A. ater populiacijos. Viena apie 25 metus gyvenanti Jūros upės 5 km ilgio upės šlaite. Daug kur aptinkamas Minijos upės slėnyje. Paplitęs vakarų ir Vidurio Europoje.
Psichodelinis rokas
Psichodelinį roką grojo ankstyvieji Pink Floyd. The Beatles ir The Rolling Stones išleido keletą psichodelinio roko albumų. The Doors ir Jimi Hendrix padėjo išpopuliarinti psichodelinio roko atmainą „rūgštujį“ roką (angl. acid rock). Daugelis muzikantų, kūrusių psichodelinę muziką, 8-tojo dešimtmečio pradžioje pakeitė stilių ir pradėjo kurti progresyvujį roką (pvz., Pink Floyd). Psichodelikos epochos pradžia laikomas grupės The 13th Floor Elevators albumas The Psychedelic Sounds of the 13th Floor Elevators.
Grupės The Beatles dainos Lucy in the Sky with Diamonds pavadinimo pirmosios raidės sudaro narkotiko LSD pavadinimą. Ši daina – puikus psichodelinio roko pavyzdys. Manoma, kad The Beatles vartojo šį narkotiką kurdami dainą, bet jie patys tai griežtai neigia.
Gerai žinomą psichodelinę muziką atliko ir olandų grupė Shocking Blue.
Onuškis
Etimologija
Miestelio pavadinimas – asmenvardinis vietovardis. Kryžiuočių karo kelių aprašymuose minimas Ywanendorf, o netoli jo – ir Hannusdorf, nors ir keista, kodėl šie kaimai minimi pakeliui iš Merkinės pro Perloją link Šalčininkų, kadangi dabar Onuškis yra pastebimai nutolęs nuo šio kelio (keliaujant palei Merkį šiaurės rytų kryptimi, gaunasi nemažas lankstas į šiaurę). Šie du kaimai gali būti verčiami kaip Ivano ir Hanuso kaimai ( reiškia „kaimas“) – tai rodo, kad XIV a. pabaigoje šiuose kraštuose jau būta Ivanų ir Hanusų.
Hanuso vardo lietuviškas atitikmuo būtų Onusas. Pasakojama, kad dvaro trobesiai XV–XVI a. esą pastatyti ant baudžiauninko Anuso (Hanuso) žemės. Todėl galima teigti, kad bet kuriuo atveju (Ivano ir Hanuso ar Onuso) miestelio vardas kilęs nuo vardo Jonas fonetinio varianto. XX a. tarpukariu miestelis buvo žinomas kaip Oniškis.
Geografija
thumb|left|Onuškio centre
Istorija
thumb|left|Onuškio turgaus aikštė
1505 m. Onuškyje pastatyta bažnyčia. 1511 m. minimas Onuškio dvaras (manoma, įkurtas dar XV a. pabaigoje ar XVI a. pradžioje buvusio Skundonių kaimo žemėse). Dvarui priklausė Taučionių, Vanagų, Niūronių, Bičiūnų ir kiti kaimai. Kuriantis dvarui, aplinkiniai miškai pateko jo žinion. 1524 m. Lietuvos didysis kunigaikštis Žygimantas Senasis suteikė jo savininkui Jokūbui Kuncevičiui privilegiją steigti miestelį, rengti savaitinius turgus, laikyti smukles, statyti karčiamas. Turgūs vykdavo anksti sekmadieniais centrinėje miestelio aikštėje. Dvaro centre Onuškyje 1670 m. buvo tik 14 kiemų. 1722 m. - 36 šeimos.
Manoma, kad bažnyčia XVI a. pabaigoje priklausė evangelikams reformatams. 1567 m. Onuškis gavo privilegiją mugėms. 1613 m. Onuškis pažymėtas LDK žemėlapyje. 1683 m. gavo teisę prekymečiams. Visi pastatai buvo statomi iš vietinės medienos. Žinoma, kad 1825 m. Onuškyje veikė lentpjūvė, pradėjo veikti popieriaus fabrikas. 1863 m. terpentino ir dervos gamyklėlė. Dvarui priklausantis Onuškio miškas išliko iki šių dienų.
XIX a. pradžioje sudegė senoji bažnyčia, ir toje pačioje vietoje dvarininko K. Šetkevičiaus rūpesčiu 1823–1829 m. pastatyta dabartinė plytų ir akmenų mūro bažnyčia. XIX a. veikė didelė spirito varykla, lentpjūvė, pradinė mokykla, vyko turgūs ir prekymečiai. Po 1863 m. sukilimo Onuškio dvaras buvo Rusijos valdžios konfiskuotas ir padovanotas grafui Aleksiejui Olsufjevui. XIX a. pabaigoje Onuškis – Trakų apskrities miestelis, valsčiaus centras.
2012 m. kovo 29 d. patvirtintas Onuškio herbas.
2023 m. rugpjūtį Onuškis buvo paskelbtas 2024 m. Mažąja kultūros sostine.
Gyventojai
1923 m. buvo 80 sodybų.
Įdomybės
„Onuškio“ vardu buvo pavadintas traleris, priklausęs Klaipėdos okeaniniam žvejybos laivynui. Jis buvo pastatytas Štralzundo laivų statykloje.
Kultūriniai paminklai
Onuškio miestelis gausiai apdovanotas skulptoriaus Juozo Lebednyko kūriniais. Skverelyje prie bažnyčios įsikūrusi Šv. Roko skulptūra – pirmoji menininko dovana savo gimtajam kraštui. Ramošiškių ir Kauno gatvių sankirtoje 2007 m. pasirodė ,,Gėlių angelas", o bažnyčios jubiliejaus proga 2009 m. šventoriuje buvo pastatyta Šv. Marijos skulptūra. Onuškiečius džiugina ir Juozo Lebednyko dėka restauruotas senasis šulinys, esantis pačiame miestelio centre, Kipro Petrausko aikštėje.
Benjamin Netanyahu
Benjaminas Netanjahu (,, g. 1949 m. spalio 21 d. Tel Avive) – Izraelio politinis veikėjas, keturis kartus Izraelio ministras pirmininkas.
Biografija
Gimė Tel Avive trijų vaikų šeimoje. Nuo 1956 m. iki 1958 m. bei nuo 1963 m. iki 1978 m. gyveno JAV, Filadelfijos priemiestyje. 1967 m. baigė Cheltenhamo (Filadelfijos priemiestis) vidurinę mokyklą.
Tais pačiais metais grįžo į Izraelį ir penkerius metus tarnavo Izraelio kariuomenėje. Dalyvavo nuo 1967 m. iki 1970 m. vykusiame žemo intensyvumo kare tarp Izraelio ir Egipto.
1972 m. pradėjo architektūros studijas Masačusetso technologijos universitete. 1973 m. spalį grįžo į Izraelį ir mėnesį dalyvavo Jom Kipuro kare. 1975 m. baigė architektūros bakalauro studijas Masačusetso technologijos universitete. 1976 m. ten pat baigęs vadybos magistro studijas, įsidarbino ekonomikos konsultantu Bostono konsultavimo grupėje.
1978 m. grįžęs į Izraelį pradėjo vadovauti nevyriausybinei organizacijai Jonatano Netanyahu Antiteroro institutui. 1982–1984 m. – Izraelio ambasadoriaus JAV pavaduotojas, o 1984–1988 m. – Izraelio nuolatinis atstovas Jungtinėse Tautose. Nuo 1988 m. nuo „Likud“ partijos išrinktas Kneseto nariu. 1999–1993 m. buvo Izraelio užsienio reikalų ministro pavaduotoju. 1993–1999 m. ir nuo 2005 m. partijos „Likud“ pirmininkas. 1996–1999 m. ir nuo 2009 m. Izraelio ministras pirmininkas. 2002–2003 m. Izraelio užsienio reikalų ministras, o 2003–2005 m. – finansų ministras. 2015 m. gegužės 6 d. B. Netanjahu suformavo naują koalicinę Izraelio vyriausybę.
2021 m. birželio 13 d., po 12 metų vadovavimo, jį ministro pirmininko poste pakeitė Naftali Bennett.
Palangos miesto apylinkės teismas
Palangos miesto apylinkės teismas – apylinkės teismas Šiaurės vakarų Lietuvoje. 3 teisėjai. Apeliacinė instancija – Klaipėdos apygardos teismas. Teritorija – Palangos miesto savivaldybė.
Adresas: Vytauto g. 102, Palanga, LT-00133.
Povilas Anikinas
Povilas Anikinas (g. 1951 m. lapkričio 6 d. Šeduvoje) – Lietuvos dailininkas tapytojas, pedagogas.
Biografija
Dailės parodose dalyvauja nuo 1975 m. Surengė parodų Maskvoje, Peterburge, Latvijoje, Lenkijoje, Italijoje, Olandijoje. Svarbesni darbai: Pranašas (1990 m.), Besiilsinti moteris (1989 m.), 1941.06.14 (1989 m.), Kompozicija (1990 m.) ir kt.
Nuo 1981 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Lietuvos kultūros fondo Šiaulių krašto tarybos narys.
Bundiškės
Bundiškės – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Kruonio.
Paulius Juodišius
Paulius Juodišius (1932 m. sausio 1 d. Kaunas – 1993 m. gruodžio 11 d. Vilnius) – smuikininkas, pedagogas, profesorius.
Biografija
Generolo J. Juodišiaus sūnus. Baigė Kauno Vytauto Didžiojo gimnaziją ir Muzikos mokyklą. 1950–1952 m. studijavo Lietuvos konservatorijoje A. Livonto klasėje. 1957 m. prof. J. Rabinovičiaus klasėje baigė Maskvos konservatoriją, 1962 m. jos aspirantūrą pas prof. G. Barinovą.
1957–1967 m. dėstė Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje, 1960–1993 m. dar ir Lietuvos konservatorijos dėstytojas, 1991–1993 m. Instrumentinės ir vokalinės muzikos fakulteto dekanas, 1991 m. profesorius.
1958–1960 m. griežė Lietuvos filharmonijos simfoniniame orkestre, 1960–1973 m. Lietuvos kameriniame orkestre, koncertavo kaip solistas ir su kameriniais ansambliais.
Julija Daniliauskienė
Julija Daniliauskienė (1926 m. kovo 27 d. Šilo Pavėžupis, Šaukėnų valsčius – 2009 m. liepos 26 d. Vilnius) – Lietuvos tautodailininkė.
Biografija
Vyras etnologas Antanas Daniliauskas, duktė grafikė Viktorija Daniliauskaitė. 1941 m. ištremta į Altajaus kraštą grįžo į Lietuvą 1956 m., nuo 1957 m. dalyvavo grupinėse parodose, nuo 1964 m. rengė individualias parodas.
Paprastoji girnovė
Paprastoji girnovė (Platalea leucorodia) – irklakojinių paukščių (Pelecaniformes) būrio, ibinių (Threskiornithidae) šeimos, girnovių (Platalea) genties ganėtinai didelis paukštis.
thumb|left|240px|Besimaitinančios paprastosios girnovės thumb|right|240px|Vaizdo medžiaga apie paprastasias girnoves
Išvaizda
Iš tolo paprastosios girnovės siluetas primena baltąjį gandrą, tik už jį yra mažesnė, maždaug pilkojo garnio dydžio paukščiai. Kūno ilgis 70-95 cm, ūgis iki 85 cm, išskleisti abu sparnai 115-140 cm. Sveria 1130—1960 g.
Patinas ir patelė yra baltos spalvos. Kaklo šonai ir kuodas šviesiai geltoni. Pagurklyje šviesiai rusva dėmė. Snapas neįprastas - ilgas, plokščias, juodas, galas – geltonas, gale smarkiai praplatėjęs. Rainelė raudona. Kojos ilgos, juodos. Trys priekiniai pirštai prie pamato turi nedidelę juos jungiančią plaukiojamąją plėvelę, gale vienas pirštas. Poilsio apdaras be kuodo.
Jaunikliai balti, jų sparnų galai tamsūs, kuodo nėra, kojos pilkšvos.
Paplitimas
Arealas pertrauktas. Eurazijoje paplitusi nuo Gvadalkivyro ir Reino deltų iki Ramiojo vandenyno. Šiaurėje arealas siekia Austriją, Vengriją, Dnestro ir Dnepro žemupį, Azovo jūrą, Šiaurės Kazachstaną, Tuvą, Amūro baseiną, Chankos ežerą. Į pietus paplitusi iki Geltonosios upės slėnio, Užkaukazės, Mažosios Azijos. Gyvena Šiaurės Afrikoje - Raudonosios jūros pakrančių regionuose, salose ir vakarinėje Mauritanijoje.
Šiaurės vakarų Europos populiacijos iš žiemaviečių Vakarų Afrikoje (Mauritanijoje, Senegale), į perimvietes parskrenda kovo-balandžio mėnesiais. Rudeninė migracija prasideda rugsėjo mėnesį ir žiemavietes vakarų Afrikoje pasiekia lapkričio mėnesį.
Vidurio Europos populiacijos daugiausiai žiemoja Tunise, Rumunijos ir Graikijos populiacijos dažniausiai žiemoja šiaurės rytų Afrikoje palei Nilo upę.
Vidurio Eurazijos populiacijos žiemoja Arabų jūros pakrantėse, Indijoje, rytinės Eurazijos populiacijos žiemoja Pietryčių Kinijoje.
Antanas A. Jonynas
Antanas A. Jonynas (g. 1953 m. lapkričio 26 d. Vilniuje) – poetas, vertėjas, Antano Jonyno sūnus.
Paprastoji girnovė
Paplitimas
Pastaraisiais dešimtmečiais paprastosios girnovės plinta į naujus ir šiauresnius Europos regionus, taip pat tuos regionus, kuriuose kadaise buvo išnaikintos. Dėl medžioklės ir nusausinamų pelkynų apie 1668 m. Anglijoje šios girnovės išnyko, o nuo 1995 m. jos vėl ėmė perėti ir dar vėliau jų populiacija pamažu išsiplėtė, įsitvirtino. 2017 m. pastebėta pirma pora pirmą kartą perėjusi šiaurinėje Anglijoje (Jorkšyras). 2000 m. pora bandė perėti pietvakarių Škotijoje, bet nesėkmingai
Paplitimas Lietuvoje
Per paukščių migracijas retkarčiais užklysta ir į Lietuvą. Šalyje stebėta keletą kartų, pirmą kartą 1861 m., netoli Šilutės, vėliau, 1946-2010 m. buvo stebėta septynis kartus Kuršių nerijoje, Nemuno deltoje, Alytaus, Prienų, Raseinių, Šalčininkų rajonuose. Artimiausios perimvietės nuo Lietuvos buvo pietvakarių Gudijoje esančiame Pripetės pelkyne ir Lenkijoje, dabar artimiausiai peri šiaurinėje Jutlandijoje.
Antanas A. Jonynas
Biografija
1976 m. baigė Vilniaus universitete lietuvių kalbą ir literatūrą. 1976–1993 m. dirbo redaktoriumi „Vagos“ leidykloje, 1993–1995 m. Baltijos TV kultūros laidos vedėju. Nuo 1995 m. dirbo kaip laisvas autorius ir vertėjas. 2011–2018 m. Lietuvos rašytojų sąjungos pirmininkas. Gyvena Vilniuje.
Paprastoji girnovė
Biologija
Peri sunkiai prieinamose vietose – upių žiotyse, senvagėse, jūrų užtakiuose, kur yra pernykščių nendrių ar kitokios augalijos. Paprastųjų girnovių kolonijos kiekvienais metais kilnojasi iš vienos vietos į kitą.
Antanas A. Jonynas
Kūryba
1977 m. debiutavo poezijos rinkiniu „Metai kaip strazdas“. Išleido vienuolika eilėraščių rinkinių, parašė pjesę „Cirkas yra cirkas“, kuri pastatyta Vilniaus „Lėlės“ teatre.
Paprastoji girnovė
Biologija
Gerai skraido, aukštai pakyla. Skrisdamos kaklą ištempia į priekį, o kojas ištiesia atgal. Migruojančios paprastosios girnovės skrenda frontu (linija), niekada neskrenda būriais ar trikampiu. Paprastosios girnovės – pakankamai tylūs paukščiai, labai retai girdimas - trumpas kurkimas ‘hr-ra, hr-ra’. Paprastai peri atskiromis kolonijomis, bet jei pirmos dėties kiaušiniai pražūva, prisijungia prie garnių (Ardeidae), užima jų lizdus, taip pat peri kormoranų (Phalacrocoracidae) kolonijose.
Antanas A. Jonynas
Kūryba
A. A. Jonynas yra Lietuvos rašytojų sąjungos ir jos valdybos narys, Lietuvių PEN centro narys. Nuo 2000 m. – poezijos festivalio „Poetinis Druskininkų ruduo“ tarybos pirmininko pavaduotojas. 1978 m. rinkinys „Metai kaip strazdas“ (1977 m.) pelnė Z. Gėlės premiją už geriausią metų debiutą. Rinkinys „Atminties laivas“ (1980 m.) įvertintas kaip geriausia metų jaunojo autoriaus knyga. „Nakties traukinys“ (1990 m.) pelnė Lietuvos rašytojų sąjungos premiją už geriausią 1991 m. knygą, tais pačiais metais nominuotas Nacionalinei premijai. Jotvingių premija įvertintas rinkinys „Krioklys po ledu“ (1997 m.). 2003 m. poetui už eilėraščių rinkinį „Lapkričio atkrytis“, įvertintą „Poezijos pavasario“ premija, ir Johano Volfgango fon Gėtės „Fausto“ vertimą paskirta Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija.
Paprastoji girnovė
Biologija
Lizdus krauna ant pernykščių nendrių, kupstų, sausose salose – tiesiog ant žemės. Dėl patiriamų sunkumų kai kuriose šalyse (tarkim, Anglijoje) peri medžiuose. Lizdai arti vienas kito, dėtyje paprastai būna 3–4 kiaušiniai. Peri abu porelės nariai apie 24 dienas. Perėti pradeda tik padėję pirmą kiaušinį, todėl jaunikliai išsirita ne vienu metu. Paukščiukus maitina abu porelės nariai savo atrytu maistu.
Minta vandens bestuburiais, vėžiagyviais, vabzdžių lervomis, moliuskais, nedidelėmis žuvimis, amfibijomis ir jų lervomis.
Taksonomija ir porūšiai
Mitochondrinės DNR tyrimai parodė, kad paprastosios girnovės yra bendroje kladoje kartu su mažąja girnove (Platalea minor) ir karališkąja girnove (Platalea regia).
Regina Maleckaitė
Regina Maleckaitė (g. 1955 m. gegužės 23 d. Navikų k., Zarasų r.) – choro dirigentė.
Edmundas Laucevičius
Edmundas Laucevičius (1906 m. liepos 31 d. Šiauliai – 1973 m. sausio 7 d. Vilnius) – Lietuvos kultūros istorikas, senienų kolekcininkas.
Regina Maleckaitė
Biografija
1963–1974 m. mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje (J. Svirskienės choro dirigavimo klasė). 1974–1979 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. J. Motiekaičio klasė).
Edmundas Laucevičius
Biografija
1925–1935 m. Finansų ministerijos Prekybos departamento sekretorius, 1935–1938 m. užsienio reikalų ministerijos sekretorius, 1938–1940 m. Lietuvos pasiuntinybės Londone pirmasis sekretorius. Grįžęs į Lietuvą iki 1963 m. dėstė anglų kalbą Vilniaus mokyklose.
Regina Maleckaitė
Biografija
Nuo 1975 m. Lietuvos valstybinės konservatorijos (muzikos akademijos) Choro dirigavimo katedros koncertmeisterė, nuo 1979 m. Lietuvos radijo ir televizijos vaikų choro dirigentė. Choro meno vadovui ir vyr. dirigentui A. Girdzijauskui padėjo parengti daugelį koncertinių programų, koncertuose dažnai diriguodavo jaunesniajai choro grupei.
Edmundas Laucevičius
Mokslinė veikla
Tyrė Lietuvos auksakalystės, numizmatikos, popieriaus ir kitų senienų istoriją. Dalį rinkinių saugo Lietuvos nacionalinis muziejus, Vilniaus dailės muziejus ir kiti.
Afrikinis šventasis ibis
Šventasis ibis (Threskiornis aethiopicus) – irklakojinių paukščių (Pelecaniformes) būrio, ibinių (Threskiornithidae) šeimos, ibių (Threskiornithinae) pošeimio, tikrųjų ibių (Threskiornis) genties paukščių rūšis.
Senovės Egipte buvo laikomas šventuoju paukščiu, išminties ir teisingumo dievo Toto simboliu. Pats Totas vaizduotas su ibio galva. Toto šventykloje laikyta gausybė ibių, o jų kūnai būdavo balzamuojami. Senovės Egipte ibių buvo daug ir jie netrukdomi veisėsi net ir miestuose, tačiau dabartiniame Egipte jų sutinkama labai retai.
Išvaizda
Afrikinis šventasis ibis yra mažesnis už baltąjį gandrą. Patinas ir patelė baltos spalvos, plasnojamųjų plunksnų galai juodi, su violetiniu atspalviu. Vidinės mažosios plasnojamosios plunksnos ilgos, jų galai išsidraikę, raityti. Nukarusios jos dengia net uodegą. Snapas ir kojos juodi. Rainelė tamsiai ruda su rausvu išoriniu žiedu. Nesubrendusių individų galvą ir kaklą dengia trumpos juodos ir baltos plunksnelės. Puošniosios plunksnos silpnai išsivysčiusios. Jaunikliai pilkšvai balti. Vidinės mažosios plasnojamosios plunksnos pailgėjusios, tačiau jų galai lygūs, neraityti. Galvą ir kaklą dengia balsvos plunksnelės. Galvos ir kaklo šonai tamsiai rudi, tačiau plunksnų pamatinė dalis balta. Snapas storas, trumpas, truputį lenktas, rausvas.
Paplitimas
Afrikinis šventasis ibis paplitęs Afrikoje į pietus nuo Sacharos, pietų Arabijoje iki Persijos įlankos krantų, Tigro ir Eufrato upių aukštupyje.
Į Lietuvą užskrenda pavieniai paukščiai migracijos laikotarpiu.
Biologija
Lizdus krauna medžiuose iš šakų, vidų iškloja sausomis žolėmis, plunksnomis. Dėtyje paprastai būna 3–4 kiaušiniai, perimi maždaug mėnesį. 6–7 savaičių jaunikliai jau moka skraidyti ir palieka lizdą.
Minta bestuburiais:: kirmėlėmis, vabzdžiais, vėžiagyviais ir jų lervomis, moliuskais, žuvytėmis, varliagyviais.
Regina Maleckaitė
Biografija
Nuo 1992 m. viso kolektyvo meno vadovė ir vyr. dirigentė. Choras daugiausia propaguoja lietuvių kompozitorių dainas ir sudėtingesnius kūrinius, koncertuoja Vilniuje ir kituose Lietuvos miestuose, dalyvauja įvairiuose kultūros renginiuose, padarė daug įrašų Lietuvos radijui ir televizijai. Dalyvavo 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Vilniuje ir 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventėje – konkurse pelnė absoliučiai geriausio kolektyvo vardą. 1994 m. Japonijoje (Tokyo) chorų įrašų konkurse laimėjo trečiąją vietą, 1996 m. muzikos festivalyje Belgijoje (Neerpelt) pelnė antrąją vietą, o 1997 m. tarptautiniame jaunimo chorų konkurse Slovėnijoje (Celje) – antrąją vietą. 1994 m. šis vaikų choras gastroliavo JAV (Čikagoje, Bostone, Niujorke, Putname, Baltimorėje, Vašingtone) ir Kanadoje (Toronte ir Montrealyje), taip pat koncertavo Japonijoje, Nyderlanduose, Belgijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje.
Nuo 1986 m. lygia greta dirigentė vadovauja Vilniaus miesto kameriniam mišriajam chorui „Sodžius". Chorą išmokė nemaža įvairių kūrinių, surengė koncertų Vilniuje ir kitur, jis dalyvavo 1990 m. Lietuvos tautinėje dainų šventėje, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Vilniuje, 1995 ir 1997 m. Baltijos ir Šiaurės šalių chorų festivaliuose Rygoje (Latvija) ir Gotlande (Švedija).
R. Maleckaitė – Vilniaus miesto dainų švenčių, 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventės ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventės Vilniuje dirigentė. Lietuvos chorų sąjungos prezidiumo narė, 1994 m. ji apdovanota S. Šimkaus premija, o 1996 m. Lietuvos radijo ir televizijos „Auksinės bitės" dovana.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Bažnytinė apžvalga
Bažnytinė apžvalga – dvisavaitis dvasininkijos žurnalas, leistas 1913–1914 m. Kaune.
Istorija
Pirmasis numeris išėjo 1913 m. liepos 12 (25) d. 16 puslapių. Spausdino S. Banaičio spaustuvė Kaune. Išėjo 24 numeriai.
Leidinys nušvietė Bažnyčios istorijos klausimus, informavo apie permainas bažnyčios hierarchijoje, gvildeno visuomenės klausimus, rašė apie krikščionybės padėtį kitose šalyse.
Bendradarbiavo Adomas Dambrauskas-Jakštas, Justinas Staugaitis, Juozas Tumas-Vaižgantas, Mykolas Vaitkus ir kt.
Redaktorius ir leidėjas prelatas Juozapas Jonas Skvireckas.
Jonas Pileckis
Jonas Pileckis (1821 m. sausio 19 d. Vilniuje, Rusijos imperija – 1878 m. rugsėjo 24 d. Druskininkuose, Rusijos imperija) – gydytojas, žurnalistas, aktyvus XIX a. Druskininkų visuomenės veikėjas.
Biografija
Gimė 1821 m. sausio 19 d. Vilniuje. 1834–1837 m. mokėsi dvasininkų mokykloje, 1837–1842 m. Medicinos chirurgijos akademijoje. 1842 m. apsigyveno Gardine, kur dirbo gydytojo Ksavero Volfgango padėjėju, tais pačiais metais paskirtas etatiniu Druskininkų kaimo gydytoju. Tuo metu Druskininkai buvo nuošalus kaimas, su keliomis lūšnomis. Didelėmis gydytojo pastangomis kaimas kiekvienais metais vis labiau keitėsi.
Kiekvienas atvykęs į kurortą, iš pradžių kreipdavosi pas gydytoją ir šis skirdavo pastogę. Pileckis ne tik gydė, bet ir sudarydavo sąlygas ligoniui įvairiai pramogauti. Jo namai buvo nuolat atviri kiekvienam, o dėl savo aukštos visuomeninės padėties ir draugiškų santykių su kurorto valdžia jis galėjo sau leisti įgyvendinti įvairiausius planus. Jo pastangomis buvo įrengtas parkas, galerijos, maudyklės, geležinkelio stotis, 1850 m. atidaryti gailestingumo namai, kuriuose kasmet nemokamai gyvendavo nuo 50 iki 80 žmonių. Gydytojo iniciatyva 1852 m. buvo pastatyta 200–300 vietų neturtingų žydų ligoninė bei įkurtas teatras, kurio direktoriumi ir buvo pats gydytojas. Pileckiui tarpininkaujant, valstybės lėšomis, 1856 m. pastatyta ligoninė nepasiturintiems Gardino ir kitų gubernijų valdininkams. Taip pat gydytojo iniciatyva pastatyta vaikų prieglauda, katalikų bažnyčia. Dirbdamas gydytoju taip pat rašydavo ir straipsnius į įvairius leidinius. Buvo artimas draugas su rašytoja Elze Ožeškiene. Mirė 1878 m. rugsėjo 24 d., palaidotas Druskininkų Senosiose miesto kapinėse.
Prieštankinė valdoma raketa
Prieštankinė valdoma raketa, PTVR – valdoma raketa, skirta naikinti tankams ir kitiems šarvuotiems taikiniams.
Atsiradusios nešiojamos PTVR tapo pėstininkų ginklu, leidusiu naikinti sunkiai šarvuotus tankus iš didelio atstumo, dažnai – vienu šūviu. Iki tol naudoti pėstininkų prieštankiniai ginklai (prieštankiniai šautuvai, prieštankinės granatos, magnetinės prieštankinės minos, padegamieji buteliai) buvo kitokie. Jie įveikdavo tik plonesnius šarvus arba su jais reikėdavo labai priartėti prie tanko.
Tokie raketiniai prieštankiniai ginklai kaip bazukų, reaktyvinių prieštankinių granatsvaidžių reaktyviniai sviediniai (granatos) nėra PTVR, kadangi jos yra nevaldomos.
PTVR pagal dydį ir leidimo įrenginį būna:
Taikymo būdai
Pirmos kartos PTVR (pvz., AT-3 Sagger) buvo rankinio valdymo (šis taikymo būdas vadinamas MCLOS). Naudotojas (taikytojas) vairasvirte ar panašiu įtaisu vairuodavo raketą į taikinį. Taikytojas turi būti gerai treniruotas, viso raketos skrydžio metu turi matyti taikinį ir valdymo metu turi nuolat valdyti raketą. Bet koks sutrukdymas valdymo tarpsnį gali baigtis tuo, kad raketa nepataikys.
Antros kartos PTVR valdomos paprasčiau (šis taikymo būdas vadinamas SACLOS). Taikytojui tereikia taikikliu stebėti taikinį, o automatinė valdymo sistema pati laidais ar radijo bangomis duoda valdymo komandas skriejančiai raketai, kad ši pataikytų į rodomą taikinį. Taikymosi metu opertorius turi nuolat matyti ir rodyti taikinį. Tokios yra amerikietiškos raketos TOW ir Hellfire I.
Trečios kartos PTVR naudojamos dar paprasčiau. Raketa turi savo taikymosi sistemą, kuri naudoja lazerį, techninės regos sistemą arba specialų radarą. Taikytojas aptinka taikinį, nurodo raketai. Raketos taikymosi sistema, įsiminusi nurodytą taikinį, toliau taikosi pati. Taikytojas gali šauti kitą raketą į kitą taikinį ar keisti poziciją. Toks taikymosi principas vadinamas fire – and – forget 'iššauk ir užmiršk'. Taip taikomos JAV Javelin, Vokietijos PARS 3 LR, Izraelio Spike, Indijos Nag.
Užtaisai
PTVR turi kumuliacines kovines galvutes, sukurtas pramušti šarvus.
Kai kurios PTVR valdomos taip, kad smogtų į viršutinį bokštelio ar korpuso šarvą, kuris būna plonesnis.
Apsauga nuo PTVR
thumb|right|JAV šarvuotasis transporteris Stryker su PTVR leistuvu ir apsauginėmis grotelėmis, skirtomis apsaugoti nuo kumuliacinių užtaisų. Pasyvios priemonės: Aktyvios priemonės
Islandijos futbolo varžybos 2005 m.
Islandijos futbolo varžybos 2005 m.
Ajaniopsis
Ajaniopsis – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis. Gentis pavadinta pagal Ajan vietovę Rytų Sibire.
Lozoriai
Lozoriai – kaimas centrinėje Rietavo savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurės rytus nuo Rietavo. Šalia išteka Kirkšnis, aplink plyti Lozorių miškas.
Romualdas Malakauskas
Romualdas Malakauskas (1947 m. rugsėjo 10 d. Dusetų miestelyje, Zarasų r.), pedagogas ir chorvedys.
Istiklol Dušanbe
Dušanbės „Istiklol“ – Tadžikijos futbolo klubas iš Dušanbės.
Romualdas Malakauskas
Biografija
Baigęs Tauragės 1-ąją vidurinę ir vaikų muzikos mokyklą (akordeono specialybė), 1965–1970 Šiaulių pedagoginiame institute studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą bei muziką (diriguoti mokė P. Jankauskas ir kiti pedagogai).
Istiklol Dušanbe
Dar žinomas kaip Dastayi Futboli Istiqlol.
Istorija
Įkurtas 2007 m. Nuo 2009 m. rungtyniavo aukščiausioje šalies futbolo lygoje.
Romualdas Malakauskas
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Istiklol Dušanbe
Istorija
2010 m. pirmą kartą tapo čempionais, vėliau apgynė titulą. Daugkartiniai šalies čempionais.
Tugrikas
Tugrikas (valiutos kodas - MNT; simbolis - ₮) – Mongolijos valiuta, susidedanti iš 100 mongų. Įvesta 1928 metais. 1000 tugrikų pagal 2008 m. kursą atitiko maždaug 1,9 lito.
Tugrikas – labai seną istoriją turinti valiuta. Pirmosios monetos Mongolijoje pradėtos kaldinti dar VI-VIII amžiuose. Čingischanui 1206 metais įkūrus Mongolijos valstybę, buvo sukurta nacionalinė, visoje valstybėje privaloma valiuta. 1227 metais Mongolijoje buvo įvesti pirmieji pasaulyje popieriniai pinigai (banknotai), 1253 – įkurtas šių pinigų stabilumą užtikrinęs bankas. Vėliau, dėl nesėkmingų piniginių reformų, vidaus karų ir pinigų padirbinėjimo, tuometinė Mongolijos bankinė sistema sužlugo, nepadariusi didesnės įtakos kitoms šalims.
Dėl primityvios ekonomikos Mongolijoje itin ilgai (iki XX amžiaus pradžios) buvo naudojamos auksinės monetos, todėl ilgainiui tugrikas tapo dar ir kai kurių kalbų bendriniu žodžiu, reiškiančiu pinigus.
Bernotiškė
Bernotiškė – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 11 km į vakarus nuo Gaurės. Bernotiškė išsidėsčiusi keliose vietose – Tauragės miško pietuose ir šiaurėje, prie Tilžės–Radviliškio geležinkelio, taip pat yra ir Bernotiškės geležinkelio stotis – prie vadinamųjų Juodpetrių ar Bernotiškės sodų.
Kęstutis Stungys
Kęstutis Juozas Stungys (1940 m. gegužės 13 d. Joniškėlyje, Biržų apskritis – 2014 m. lapkričio 22 d. Vilniuje ) – Lietuvos teisininkas, teisėjas, baudžiamųjų bylų advokatas.
Biografija
1968 m. baigė VU Teisės fakultetą, įgijo teisininko kvalifikaciją. 1968–1971 m. Vilniaus m. Lenino rajono teismo teisėjas. 1971–1973 m. Maskvos M. Lomonosovo universiteto Teisės fakulteto aspirantas. 1973 m. teisės mokslų kandidatas.
1973–1975 m. Teismo ekspertizės mokslinio tyrimo instituto skyriaus vedėjas. Nuo 1975 m. advokatas. Specializacija – baudžiamoji teisė; pagrindinės veiklos kryptys – gynyba ir atstovavimas baudžiamosiose bylose. 1996 m. pretendentas į kandidatus į LR Konstitucinio Teismo teisėjus. Nuo 1998 m. Lietuvos teisės universiteto (nuo 2004 m. MRU) docentas, 1998–2000 m. Teisės fakulteto dekanas.
1992–1998 m. Lietuvos teisininkų draugijos pirmininkas.
Buvo vedęs. Žmona – namų šeimininkė, dvi dukros.
Jonas Juodka (1942)
Jonas Juodka (1942 m. rugpjūčio 15 d. Vaineikiai, Kamajų valsčius) – Lietuvos karinis veikėjas, atsargos pulkininkas.
Biografija
1965 m. baigė Leningrado karo topografijos vadų mokyklą, 1978 m. Maskvoje baigė V. Kuibyševo inžinerinę akademiją. Iki 1991 m. tarnavo TSRS ginkluotosiose pajėgose, mokymo centro viršininkas, mokymo skyriaus viršininko pavaduotojas.
Nuo 1991 m. tarnavo Lietuvos Respublikos Krašto apsaugos departamento Gynybos štabe. 1992–1998 m. Krašto apsaugos mokyklos (nuo 1994 m. Lietuvos karo akademija) studijų skyriaus viršininkas, 1995 m. pulkininkas. 1998–2000 m. Lietuvos karo akademijos viršininko pavaduotojas administravimui. Nuo 2000 m. visuomeniniais pagrindais – Lietuvos šaulių sąjungos Jaunųjų šaulių vadų ir instruktorių rengimo centro viršininkas.
Pogonoforai
Pogonoforai (Pogonofora) - gyvena giliose jūrose. Minkštame grunte prisitvirtina ilgi vamzdeliai, kuriuose šie siūliški gyvūnai ir gyvena. Kūno priekyje yra sudėtingas čiuptuvų aparatas. Žarnyno nėra. Minta smulkiomis maisto dalelėmis, per čiuptuvų epidermį. Kūnas skirstomas į keturias dalis: prosomą, mezosomą, metasomą (ilgiausia dalis), opisthosomą (ši dalis smulkiai segmentuota, joje yra augimo zona, segmentuotas celomas). Anksčiau buvo išskirti į atskirą tipą.
Guntinas (Luoba)
Guntinas – upelis šiaurės vakarų Lietuvoje, Skuodo rajono savivaldybės teritorijos šiaurinėje dalyje, Luobos dešinysis intakas.
Geografija
Truikinų kaime įrengtas Truikinų tvenkinys.
Gamtos ir kultūros paveldo objektai: Guntino Laumės akmuo, Kuinelių II senosios kapinės, Kuinelių senosios kapinės, Truikinų šaltinis-Šmitos versmė
Intakai: Versnupis (kairysis), Cipelis (dešinysis).
Mulseinas
Mulseinas (, nuo 1945 m., nuo 1946 m. Kosmodemjanskojė, ) – gyvenvietė Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Dobrino kaimo gyvenvietės kaimas.
Guntinas (Luoba)
Geografija
Gyvenvietės: Ylakiai, Stripiniai, Gintalaičiai, Gonaičiai, Klauseikiai, Truikinai, Aleksandrija, Guntinas, Daujotai, Didieji Rūšupiai
Mulseinas
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Mulseins prūsiškos kilmės. 1396 m. minimas Molseyn. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 7 d. Noihauzeno rajono, vėliau Gurjevsko rajono kaimas, nuo 1947 m. birželio 17 d. iki 2008 m. birželio 30 d. Kosmodemjanskojės apylinkės centras.
Apylinkė
Kosmodemjanskojės apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:
Genovaitė Gokaitė-Maironienė
Genovaitė Gokaitė-Maironienė (g. 1941 m. birželio 17 d. Skapiškyje, Rokiškio apskritis – 2000 m. sausio 22 d. Klaipėdoje) – Lietuvos choro dirigentė ir pedagogė.
Biografija
Tėvas Albinas Gokas (1899–1957) buvo vargonininkas – Juozo Naujalio mokinys, vargonininkavo Antašavoje (bažnytinį chorą parengė 1928 m. visos Lietuvos dainų šventei Kaune), Pagiriuose, Dotnuvoje, Skapiškyje ir Kupiškyje. Abi dukterys – Irena ir Genovaitė – iš tėvo paveldėjo muzikinius sugebėjimus ir tapo dirigentėmis. 1947–1958 m. Genovaitė mokėsi Kupiškio vidurinėje mokykloje, 1958–1962 m. Panevėžio muzikos technikume (E. Jakštienės choro dirigavimo klasė). 1962–1967 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. Liongino Abariaus klasė).
1967–1970 m. Klaipėdos politechnikumo dėstytoja ir meno kolektyvų vadovė. Vadovavo moksleivių mišriajam chorui (50-70 dalyvių), dėstytojų kameriniam chorui, merginų ir vaikinų vokaliniams ansambliams. Moksleivių choras respublikinėse ir zoninėse apžiūrose pelnė prizinių vietų, choras ir kiti kolektyvai surengė nemaža koncertų.
1967–1986 m. Klaipėdos liaudies operos chormeisterė-dirigentė ir režisieriaus asistentė. Nuo 1986 m. mišriojo choro „Klaipėda“ chormeisterė-dirigentė. Choro meno vadovui ir vyr. dirigentui Kaziui Kšanui padėjo kolektyvą parengti dainų šventėms, konkursams ir koncertams Lietuvoje bei užsienyje. 1970–1974 m. Klaipėdos 2-osios vaikų muzikos mokyklos direktoriaus pavaduotoja, berniukų choro „Gintarėlis“ chormeisterė. 1976–1984 m. vadovavo Klaipėdos 41-osios profesinės technikos mokyklos moksleivių ir darbuotojų mišriajam chorui, prijungtam prie dainų ir šokių liaudies ansamblio (meno vadovas ir dirigentas Algirdas Vyžintas). Ansamblis dalyvavo 1980 m. respublikinėje dainų šventėje. 1989–1991 m. Klaipėdos politinių kalinių ir tremtinių mišriojo choro vadovė – kolektyvą parengė 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei Vilniuje.
Nuo 1991 m. Kretingos Pranciškonų vienuolyno didžiojo choro vadovė. Su Žemaitijos mišriaisiais ir vaikų chorais, Klaipėdos muzikinio teatro solistais ir orkestru bei vargonais parengė Alvido Remesos oratoriją „Šventas Pranciškus Asyžietis“ – premjera 1991 m. spalio 5 d. Kretingos Pranciškonų vienuolyne. Oratorija pakartota 1992 m. birželio 13 d. VI Pranciškonų pasauliečių kongreso atidaryme prie Kretingos Lurdo. Dar kartą oratorija atlikta 1992 m. lapkričio 21 d. minint Šv. Cecilijos dieną Klaipėdos universiteto Menų fakulteto koncertų salėje. Choras parengė ir kitų kūrinių, giedojo Klaipėdos, Kauno, Šiluvos, Telšių, Žemaičių Kalvarijos ir kitose bažnyčiose.
Nuo 1971 m. Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų choro dirigavimo dėstytoja, nuo 1974 m. vyr. dėstytoja, nuo 1996 m. Klaipėdos universiteto Menų fakulteto choro dirigavimo docentė. Dalyvauja mokslinėse konferencijose, parengė metodinių mokymo priemonių: „Vaikų vokalo pagrindai“, „Kas žinotina pradedančiam chorvedžiui“, „Grigališkojo choralo dirigavimo specifika“ ir kt.
G. Maironienė buvo respublikinių dainų švenčių konsultantė, Klaipėdos miesto chorvedžių tarybos narė, dirigavo Klaipėdos miesto (1983 m.), Mogiliovo (1983 m.) ir Liepojos (1985 m.) miestų dainų šventėse, 1991 m. vasarą buvo pakviesta diriguoti lietuvių chorui iš Monrealio (Kanada) – įvairiuose Žemaitijos miestuose surengė aštuonis koncertus ir atliko A. Stankevičiaus kantatą „Kryžių ir Rūpintojėlių Lietuva“, parašytą mišriajam chorui, solistams ir orkestrui.
Nuo 1990 m. pedagogė Šv. Cecilijos draugijos valdybos narė – muzikinių renginių vyr. dirigentė, Lietuvos Katalikų mokslų akademijos Klaipėdos skyriaus narė, chorų bendrijos „Aukuras“ narė, kasmečių bažnytinių vaikų chorų švenčių Kretingoje organizatorė. 1976 m. ji apdovanota Kultūros žymūno ženklu.
Islandijos futbolo varžybos 2006 m.
Islandijos futbolo varžybos 2006 m.
Take Me Home
„Take Me Home“ – 15-asis amerikiečių dainininkės ir aktorės Cher studijinis albumas, išleistas įrašų kompanijos „Casablanca Records“ 1979 m. sausio 25 d. 1979 m. gegužės 17 d. RIAA pripažino jį auksiniu.
Albumo informacija
„Take Me Home“ yra pirmasis Cher albumas, išleistas 1979 metais, ir pirmasis, išleistas su įrašų kompanija „Casablanca Records“. Įrašai buvo prodiusuoti Bob Esty ir Ron Dante, dauguma dainų parašytos Michele Aller ir Bob Esty. Albumas žymi trumpo Cher posūkio į disko muziką pradžią. Didžiausias sugrįžimo hitas iš albumo buvo „Take Me Home“, kuris užėmė 8-ąją vietą tope Billboard Hot 100.
„Take Me Home“ ir antrasis albumas su įrašų kompanija „Casablanca Records“ „Prisoner“ buvo išleisti kaip vienas CD formatu pavadinimu „The Casablanca Years“. Albume yra visos dainos iš abiejų albumų. Albumas buvo išleistas 1994 m. ir perleistas 1996 su kitu viršeliu.
1999 m. „Take Me Home“ buvo oficialiai perleistas CD formatu su dvejomis papildomomis dainomis.
Alatoseta
Alatoseta – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis. Pavadinimas sudarytas sujungus du graikų kalbos žodžius: alato- (sparnuotas), seta (šerys).
FC Timișoara
Timišoaros FC – buvęs Rumunijos futbolo klubas iš Timišoaros.
Istorija
Klubas pretendavo į Politehnica Timisoara istoriją (tarsi šio klubo tradicijų perėmėjas), tačiau pastarasis vis dar gyvuoja, ir sporto arbitražo teismas 2007 m. neleido perimti kitos komandos vardo ir istorijos. Po 2011 m. sezono, kuriame FC Timisoara iškovojo 2-ąją vietą Rumunijos pirmenybėse ir teisę žaisti UEFA čempionų lygoje, komanda dėl skolų neteko aukščiausiosios lygos licencijos, buvo nuleista į III lygą ir pašalinta iš Čempionų lygos turnyro.
2012 m. paskelbta, kad klubas likviduojamas.
Bundoriai
Bundoriai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Panemuninkų, kairiajame Nemuno krante. Stūkso Bundorių piliakalnis.
Istorija
1888 m. buvo atrastas Bundorių pilkapynas, 2016 m. – Bundorių piliakalnis.
Seivų ežeras
Seivų ežeras (arba Seivys, lenk. jezioro Sejwy ) – ežeras šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Seinų apskrityje, Punsko valsčiuje.