cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Josh Hutcherson
Džošua Rajanas Hačersonas (, g. 1992 m. spalio 12 d., Junionas, Kentukis, Jungtinės Amerikos Valstijos) – JAV kino ir televizijos aktorius, filmų prodiuseris. Hačersonas yra pelnęs aštuonias Young Artist nominacijas, iš kurių laimėjo keturias. Labiausiai žinomas dėl vaidmenų filmuose „Tiltas į Terabitiją“ (2007 m.), „Vaikams viskas gerai“ (2010 m.), „Kelionė į paslaptingąją salą“ (2012 m.) ir „Bado žaidynės“ (2012 m.).
Jaunystė
Ketverių metų Hačersonas svajojo tapti aktoriumi, televizijos bei filmų žvaigžde. Jis mėgo būti dėmesio centre ir linksminti žmones. Hačersono tėvai pirmą kartą susitiko būdami paaugliais Grant County vidurinėje mokykloje Drai Ridže, Kentukyje. Tėvas Krisas Hačersonas ėjo valdymo analitiko pareigas aplinkos apsaugos agentūroje Kliftone. Motina Mišelė Fightmaster dirbo JAV oro linijų bendrovėje Delta Air Lines. Hačeršonas taip pat turi jaunesnįjį brolį Konorą Hačersoną, kuris vaikystėje įgarsino personažą Tonką filme „Tarzanas 2“.
Kai Džošui buvo aštuoneri, tėvai nepalaikė jo sprendimo tapti aktoriumi, todėl iniciatyvos ėmėsi pats. Hačersonas susisiekė su aktorių agentūra, kurią surado kataloge Geltonieji puslapiai ir susitiko su vaidybos mokytoju Bobu Luke iš Niujorko. Pastebėjęs jo talentą, Luke pasiūlė Hačersonui išvykti į Los Andželą. Tėvai nebuvo užtikrinti sūnumi, nes jis neturėjo pakankamai patirties. Todėl Džošui skyrė vienerių metų išbandymo laikotarpį, per kurį turėjo stengtis susirasti darbą. Taigi, Hačersonas su motina trejiems metams apsistojo Oukvudo apartamentuose Los Andžele, kuriuose gyvena ir kiti aktoriaus karjerą pradedantys vaikai su savo šeimomis. Tuo metu jam buvo devyneri metai. Hačersonui mokytis namuose padėjo jo motina. Vėliau jis sugrįžo į Kentukį vienam semestrui ir lankė Ryle vidurinę mokyklą. Nuo monotonijos padėjo atitrūkti futbolas. Hačersonas iki šiol jaučia didelę aistrą sportui. Pasibaigus semestrui mokykloje, jis grįžo į Los Andželą tęsti aktoriaus karjeros.
2002–2010: Karjeros pradžia
2002 m. Hačersonas gavo pirmąjį vaidmenį trumpametražiniame filme „House Blend“. Vaidino kartu su Šonu Faris, Eime Yasbeck ir Danieliu Kortesu. Tais pačiais metais jis pasirodė amerikiečių televizijos serialo „Ligoninės priimamasis“ epizode. 2003 m. Hačersonas gavo pagrindinį vaidmenį filme „Miracle dog“. Tai televizijos filmas, kuriame atliko Čarlio Logano vaidmenį. Tai devynmetis berniukas, kuris susidraugavo su vėžiu sergančiu šunimi. Kitame televizijos filme „Wilder days“ jis vaidino Krisą Moresą. 2004 m. Hačersonas tęsė savo darbus ir įgarsino personažą Marklą animaciniame filme „Haulo burtai: keliaujanti pilis“. Tai buvo sudėtingas iššūkis, nes į Los Andželą jis atvyko tik vienai dienai ir visas Džošo dialogas filmui buvo įrašytas per beveik aštuonias valandas. Po metų Hačersonas pasirodė keliuose Holivudo filmuose. Romantinėje komedijoje „Mažasis Manhatanas“ Hačersonas atliko dešimties metų berniuko Geibo vaidmenį ir sužavėjo kritikus. Vėliau pasirodęs mokslinės fantastikos filme „Zatura: nuotykiai kosmose“ Džošas pelnė Young Artist apdovanojimą. 2007 m. drama „Tiltas į Terabitiją“ sukėlė didelį susidomėjimą. Filmas buvo paremtas Katerinos Paterson romanu. Hačersonas vaidino jaunuolį Džesą Aronsą, kuris su klasės drauge Lesle kūrė gyvą fantazijų pasaulį. 2008 m. Hačersonas įkūnijo Brendano Fraserio sūnėną 3D filme „Kelionė į Žemės centrą“, o po metų jis pasirodė filme „Vampyro padėjėjas". 2010 m. Džošas vaidino dramoje „Vaikams viskas gerai“ kartu su Anete Benning, Marku Ruffalo ir Džuliana Moore. Tais pačiais metais jis pasirodė filme „Trečioji taisyklė“.
2011-dabar
kairėje|miniatiūra|Džošas Hačersonas ir Dženifer Lawrence 2012 m. „[[San Diego Comic-Con International“ renginyje.]] 2011 m. Hačersonas vaidino siaubo komedijoje „Palikti po pamokų“. Jis taip pat buvo šio filmo prodiuseris. 2012 m. kovo 23 d. pasirodė pasaulinį pripažinimą pelnęs nuotykių ir išlikimo trileris „Bado žaidynės“, kuris buvo pastatytas pagal rašytojos Suzanos Collins knygą. Hačersonas džiaugėsi turėjęs galimybę kartu dirbti su Vudžiu Harrelsonu, nes pastarasis buvo didelis jo gerbėjas. Vudį jis laikė talentingu aktoriumi bei geru draugu. Dženifer Lawrence atliko Ketnės Everdin vaidmenį, o Hačersonas – Pito Melarko. Pitas nėra nuožmus veikėjas, turi silpną charakterį, tačiau vis tiek sužavi narsią kovotoją Ketnę. Dženifer su Džošu puikiai sutarė jau nuo pirmo susitikimo. Priežastis lėmusi stiprų ryšį buvo gyvenamoji aplinka, nes abu kilę iš Kentukio. Vėliau Hačersonas su Lawrence tapo gerais draugais. Ruošiantis filmavimui aktoriaus laukė keli išbandymai. Jis turėjo priaugti beveik 7 kilogramus. Sunkiausia jam buvo ne sportuoti, o valgyti penkis kartus per dieną. Taip pat, Hačersonas turėjo nusidažyti plaukus šviesia spalva. „Bado žaidynės“ aktoriui atnešė didelę sėkmę. 2012 m. MTV jam skyrė apdovanojimą už geriausią kovos bei bučinio sceną. Tais pačiais metais iš nacionalinės teatro savininkų asociacijos Hačersonas pelnė CinemaCon apdovanojimą. dešinėje|miniatiūra|Džošas Hačersonas filmo „Kelionė į paslaptingąją salą“ premjeroje 2012 m. Sidnėjuje. 2012 m. pasirodė mokslinės fantastikos filmas „Kelionė į paslaptingąją salą“, kuriame Hačersonas gavo Šono Andersono vaidmenį. Tai yra filmo „Kelionė į Žemės centrą“ tęsinys. Veikėjas bendradarbiauja su patėviu ir stengiasi surasti savo senelį, kuris yra dingęs paslaptingoje saloje. Patėvio vaidmenį atliko vienas žinomiausių Holivudo aktorių Dveinas Džonsonas. 2013 m. buvo sukurtas filmo „Bado žaidynės“ tęsinys – „Bado žaidynės. Ugnies medžioklė“. Tai buvo pelningiausias filmas aktoriaus karjeroje. „Bado žaidynės. Ugnies medžioklė“ uždirbo daugiau kaip 850 mln. JAV dolerių. Džošas Hačersonas ir Dženifer Lawrence MTV filmų apdovanojimuose pelnė geriausių aktorių apdovanojimus. 2014 m. Hačersonas pasirodė filme „Eskobaras: kruvinas rojus“, kuriame atliko personažo Niko vaidmenį. Tais pačiais metais buvo sukurta mokslinė fantastika „Bado žaidynės: Strazdas Giesmininkas. 1 dalis“. Filmą režisavo amerikiečių prodiuseris ir režisierius Francisas Lawrence.
Mirtingos mašinos (filmas)
Mirtingos mašinos – 2018 m. JAV fantastinis filmas pagal Philip Reeve to paties pavadinimo knygą. Filmo režisierius – Christian Rivers. Filmui scenarijų parašė Peter Jackson ir Philippa Boyens. Filmas buvo išleistas 2018 m. gruodžio 6 d. Australijoje ir Naujoje Zelandijoje, bei tų pačių metų gruodžio 14 d. JAV. Jis susilaukė daug neigiamų įvertinimų iš kritikų, yra nuostolingiausias 2018 m. filmas ir vienas iš dešimties nuostolingiausių visų laikų filmų. Studija patyrė beveik 175 mln. JAV dolerių nuostolį. Reviu agregatoriuje „Rotten Tomatoes“ jo reitingas, apibendrinus 154 reviu, yra 27 %.
Return of the Dream Canteen
Return of the Dream Canteen – tryliktasis amerikiečių roko grupės „Red Hot Chili Peppers“ albumas, išleistas 2022 m. spalio 14 d. Albumas buvo įrašytas tuo pačiu metu, kaip ir ankstesnis grupės darbas „Unlimited Love“.
Pirmasis albumo singlas „Tippa My Tongue“ buvo išleistas 2022 m. rugpjūčio 19 d., o antrasis, „The Drummer“, išleistas tų pačių metų spalio 14 d. Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir pasiekė pirmąją vietą šešių šalių albumų reitinguose.
Dainų sąrašas
Visas dainas parašė „Red Hot Chili Peppers“ (Anthony Kiedis, Flea, John Frusciante ir Chad Smith).
Lycenas
Lycenas – miestas Štirijoje, Austrijoje, ir to paties pavadinimo apskrities centras. Įsikūręs prie Enso upės. Savivaldybė apima 92,11 km² plotą. Populiacija – 8191 gyventojų (2018 m.).
Lycenas yra svarbus ekonominis centras ir pramonės miestas, jame veikia liejykla ir pramoninių įrenginių gamykla.
Muzikos asociacijos metų apdovanojimai 2017
M.A.M.A. muzikiniai apdovanojimai 2017 buvo surengti Žalgirio arenoje, Kaune, 2018 m. sausio 26 d. Apdovanojimus vedė humoristai Mantas Katleris ir Mantas Stonkus. Iš nominantų penketukų laimėtojus išrinko muzikos specialistų komisija, kuriai priklausė apie 80 žmonių.
Omotų kalbos
Omotų kalbos yra afroazinių kalbų šeimos atšaka. Jomis kalbama Rytų Afrikoje (daugiausia pietvakarinėje Etiopijoje). Šios kalbos yra agliutinacinės, be to, turi tonus.
Muzikos asociacijos metų apdovanojimai 2017
Daugiausiai apdovanojimų – po 2 – gavo Beatrich, Leon Somov ir Jazzu, Lilas ir Innomine. Daugiausiai nominuota – 5 kartus Leon Somov ir Jazzu.
Omotų kalbos
Anksčiau buvo priskiriamos kušitų kalboms (pvz., Greenberg 1963), bet Fleming (1969) ir Bender (1971) pasiūlė jas išskirti kaip atskirą grupę. Šiuo metu tai yra vyraujanti teorija. Yra keletas tyrėjų (pvz., Theil (2006)), kurie linkę laikyti omotines kalbas atskira šeima, negimininga afroazinėms kalboms.
Muzikos asociacijos metų apdovanojimai 2017
Nominacijos
Laimėtojai pažymėti paryškintu šriftu.
Bertai
Bertai verčiasi tropine kapline žemdirbyste (pirštūnės, posmilgės, ankštiniai, sezamas), nugintine gyvulininkyste (avys, ožkos), žvejyba, rankiojimu (laukiniai vaisiai, medus). Amatai: kalyba, pynimas iš augalinių pluoštų spalvotais geometriniais raštais, medžio drožyba, kaulų, ragų raižymas.
Bertų kaimai kupetiniai. Būstas apskritas, su aukštu kūgišku stogu, dengtu ilga sausa žole, suguldyta ardais.
Tradiciniai rūbai – prikyštė iš odos, trumpas sijonas iš augalinių pluoštų, skraistės iš odos, audeklo. Dabar (ypač Etiopijoje) nešioja baltas kelnes ir ilgus laisvus marškinius, juodas vilnones skraistes.
Bertų virtuvės pagrindą sudaro ankštinių košės su augaliniu aliejumi, žuvis, daržovės, vaisiai, rečiau mėsa.
Būdinga patriarchalinė-gentinė genealoginė bendruomeninių ryšių sistema. Bendruomenės pagrindas – kaimo taryba iš keleto didelių ūkių.
Tautosakai būdingi mitai apie genčių kilmę, jų protėvius, pasakos, priežodžiai.
Šankelai
Šankelai ( šānḳillā) – tradiciškai apibrėžiama smulkių tautų grupė, gyvenanti dabartinės Etiopijos vakariniame pakraštyje (Benišangul-Gumuzo regionas) ir gretimose teritorijose Sudane. Tai – apibendrinantis ir paniekinančią reikšmę turintis egzonimas, naudotas Etiopijos kalnyno gyventojų (habešų) įvardinti kultūriškai „žemesnes“ tautas, gyvenusias į vakarus. Termino etimologija nėra aiški.
Tautų gyvenamas regionas įsiterpęs tarp Nubijos (šiaurės vakaruose) ir Etiopijos (pietryčiuose). Per jį dvi šios afrikinės civilizacijos vykdė tarpusavio prekybą ir mainus. Regionui būdingas savanų klimatas, didžiausia upė – Mėlynasis Nilas. Gyvenimo būdas iki dabar išlieka daugiau pastoralistinis. Istoriškai čia nesusiformavo politiniai junginiai, o tautos buvo kolonizuotos XIX a. pabaigoje plečiantis Etiopijos imperijai.
Yra didžiulė lingvistinė įvairovė: dauguma tautų kalba smulkiomis arba izoliuotomis kalbomis, kurios sąlyginai apjungiamos į Nilo-Saharos makrošeimą. Svarbiausios tautos yra bertai, gumuzai, kvamai, šabai, šitai, udukai ir kt. Taip pat gyvena omotų kalbomis kalbančių tautų: bambasiai, hozai, seziai, ganzai, borai, anfilai.
Adomo viršukalnė
Adomo viršukalnė arba Šri Pada („šventoji pėda“) ir Drugelių kalnas (si සමනළ කන්ද) − vienas aukščiausių kalnų Šri Lankoje, 40 km į šiaurės rytus nuo Ratnapuros miesto ir 65 km į pietryčius nuo sostinės Kolombo.
Pasak legendos, Buda šio kalno viršūnėje paliko savo pėdos antspaudą, o Katalikai ir musulmonai tiki, kad antspaudas priklauso Adomui, kuris kaip tik čia bandė išpirkti savo nuodėmę, už kurią buvo išvarytas iš rojaus. Hinduistai šią pėdą priskiria dievui Šivai. Adomo kalnas yra vienas didžiausių piligrimystės centrų Šri Lankoje: į jį traukia minios maldininkų, kad prisiliestų prie šventosios relikvijos, išpirktų nuodėmes ir apvalytų sielą. Kalnas skendi sodrioje ir gausioje atogražų žalumoje, kurią puošia daugybė margaspalvių drugelių (iš čia ir antrasis kalno pavadinimas).
Steporiai
Steporiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Variekos.
4-Track Guitar Music
4-Track Guitar Music – šeštasis, o taip pat ir pirmasis internetinis, amerikiečių muzikanto John Frusciante EP, išleistas 2015 m. lapkričio 24 d., atlikėjo „Bandcamp“ ir „Soundcloud“ platformose. Tą pačią dieną taip pat buvo išleistas ir albumas „Renoise Tracks 2009-2011“, pirmasis Frusciante internetinis albumas nuo 2001 m. išleisto „From the Sounds Inside“.
Kynegilsas
Kynegilsas (, mirė 642 m.) – Vesekso karalius (611–642 m.), Keolo sūnus. Pirmasis pakrikštytas Vesekso karalius (630 m.)
Biografija
Anglosaksų kronikos teigia, kad pradėjo valdyti 611 m. po savo tėvo Keolo. 628 m. kartu su savo sūnumi bendravaldžiu Kvichelmu užpuolė Pendą Cirenčesteryje.
630 m. buvo pakrikštytas, kartu su savo sūnumi Kvichelmu, kunigo Birino.
Tiksliai nėra žinoma, kada jis mirė, bet jo sūnus Kenvalas jau pradėjo valdyti nuo 642 m., tai tie metai ir laikomi jo mirties metais.
Renoise Tracks 2009-2011
Renoise Tracks 2009-2011 – antrasis internetinis amerikiečių muzikanto John Frusciante albumas, išleistas 2015 m. lapkričio 24 d. atlikėjo „Bandcamp“ ir „Soundcloud“ platformose. Tą pačią dieną buvo išleistas ir EP „4-Track Guitar Music“.
Jaden McDaniels
Džeidenas Makdanielsas (, g. ) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Minesotos „Timberwolves“ komandoje.
Karjera vidurinėje mokykloje
Makdanielsas žaidė krepšinį Federal Vėjaus vidurinėje mokykloje Federal Vėjuje, Vašingtono valstijoje. Būdamas pirmakursis, jis buvo komandos draugas su vyresniuoju broliu Džeilenu ir padėjo mokyklai antrą kartą iš eilės laimėti 4A klasės valstijos čempionatą. Jis vidutiniškai pelnydavo po 2,4 taško ir atkovodavo po 1,8 kamuolio per rungtynes, o dėl dešinės alkūnės traumos buvo priverstas mėtyti kaire ranka. Per pirmuosius dvejus metus jis padėjo savo komandai laimėti 63 rungtynes iš eilės – tai ilgiausia pergalių serija valstijos istorijoje nuo 1977 m.
Būdamas antrakursis, D. Makdanielsas vadovavo Federal Vėjaus komandai, kuri 4A valstijos turnyre užėmė antrąją vietą. Sezono metu jis vidutiniškai pelnė 21,3 taško, atkovojo 10 kamuolių, atliko 4,6 rezultatyvaus perdavimo ir blokavo 3,3 bloko per rungtynes bei pelnė „USA Today All-USA Washington“ pirmosios komandos apdovanojimą.
2019 m. sausio 25 d., jis pelnė 51 tašką prieš Todo Bimerio vidurinę mokyklą ir pagerino mokyklos vienerių rungtynių rezultatyvumo rekordą, priklausiusį NBA žaidėjui Donny Marshall. Makdanielsas vidutiniškai pelnė 23,3 taško, atkovojo 10 kamuolių, atliko 4 rezultatyvius perdavimus ir blokavo po 2 blokus, o jo komanda 4A valstijos turnyre užėmė trečiąją vietą.
Iki savo karjeros vidurinėje mokykloje pabaigos Džeidenas Makdanielsas buvo laikomas penkių žvaigždučių rekrutu ir geriausiu 2019 m. klasės sunkiuoju krašto puolėju.
Karjera universitete
Prieš universiteto sezoną Makdanielsas buvo laikomas galimu pirmuoju 2020 m. NBA naujokų biržos šaukimu. Debiutuodamas kolegijoje jis pelnė 18 taškų ir atkovojo 7 kamuolius. Būdamas pirmakursis, Makdanielsas vidutiniškai pelnė 13 taškų ir atkovojo 5,8 kamuolio per rungtynes.
Minesotos „Timberwolves“ (2020–dabar)
2020 m. NBA naujokų biržoje jį pirmajame rate 28-uoju šaukimu pasirinko Los Andželo „Lakers“. Vėliau jis kartu su Danny Green buvo iškeistas į Oklahoma Sičio „Thunder“ už Dennis Schröder, o vėliau kartu su Immanuel Quickley šaukimo teisėmis iškeistas į Minesotos „Timberwolves“ mainais į Aleksejų Pokuševskį.
André Carrillo
Andrė Martinas Kariljas Diasas (André Martín Carrillo Díaz; g. 1991 m. birželio 14 d.) – Peru futbolininkas, rungtyniaujantis atakuojančio saugo pozicijoje.
Karjerą pradėjo „Alianza Lima“ klube. 2011 m. už 1,5 mln. eurų perėjo į „Sporting“ klubą.
Nuo 2011 m. kviečiamas į Peru nacionalinę rinktinę. Debiutavo Copa America čempionate, kur savo pirmosiose varžybose įsimušė įvartį į savo vartus ir atnešė pergalę Čilei.
1988 m. žiemos olimpinės žaidynės
'''1988 m. žiemos olimpinės žaidynės''' buvo 15-osios žiemos olimpinės žaidynės, kurios vyko 1988 m. vasario 13-28 dienomis Kanados Kalgario mieste. Tai buvo antros olimpinės žaidynės rengtos Kanadoje, pirmą kartą tai vyko 1976 m. Montrealyje surengus vasaros olimpines žaidynes.
Kalgaris laimėjo teisę rengti olimpines žaidynes 1981 m., rinkimuose nugalėjęs Švedijos miestą Faliuną ir Italijos Kortina d'Ampecą. Šios žaidynės buvo surengtos po 1988 m. parolimpinių žaidynių Insbruke. Tai buvo paskutinis kartas, kai šie du renginiai buvo rengiami skirtinguose miestuose.
Fergie diskografija
Tai amerikiečių solo atlikėjos Fergie diskografija. Fergie yra išleidusi vieną studijinį albumą, septynis singlus ir penkis vaizdo klipus per savo įrašų kompanija „A&M Records“. Fergie išgarsėjo 2003 m. kai prisidėjo prie grupės „Black Eyed Peas“. Jos solo debiutinis albumas „The Dutchess“ buvo išleistas 2006 m. ir pasiekė antrąją vietą JAV Billboard 200 sąraše bei pirmąją vietą Australijos ARIA albumų tope. Singlai iš albumo „London Bridge“, „Glamorous“ ir „Big Girls Don't Cry“ pasiekė pirmąją JAV Billboard Hot 100 vietą. Fergie pardavė daugiau nei 3 mln. albumų kopijų bei 13 milijonų singlų kopijų vien Jungtinėse Amerikos Valstijose.
1988 m. žiemos olimpinės žaidynės
Dalyviai
Iš viso šiose žaidynėse dalyvavo 1423 sportininkai (1122 vyrai ir 301 moteris) iš 57 šalių. Olimpinėse žiemos žaidynėse debiutavo Fidžis, Guamas, Gvatemala, Jamaika ir Nyderlandų Antilai.
Rungtys
Iš viso buvo surengtos 46 rungtys 6 sporto šakose. Kalnų slidinėjimo didžiojo slalomo rungtis buvo debiutinė. Tuo tarpu akrobatinis slidinėjimas, trumpo nuotolio greitasis čiuožimas, neįgaliųjų kalnų slidinėjimas ir akmenslydis buvo parodomosios rungtys.
Stepurkiškė
Stepurkiškė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Šventos.
Amen (filmas)
Amen – 2002 m. Vokietijos, Prancūzijos ir Rumunijos karinė drama pagal Rolfo Hochhutho pjesę. Filme rodomos pastangos Antrojo pasaulinio karo metais atkreipti Vatikano ir popiežiaus dėmesį į nacių vykdomas masines žydų žudynes. Dėl neva netinkamai juostoje vaizduojamo popiežiaus Pijaus XII, Vatikanas neleido filmavimo vykdyti savo teritorijoje (kino kūrėjai tam panaudojo Rumunijos parlamento rūmus).
Pagrindinis herojus Kurtas Gersteinas yra realus asmuo, karo pabaigoje patekęs į prancūzų nelaisvę ir joje nusižudęs. Po 20 metų už savo pastangas paveikti Vatikano nuomonę jis buvo reabilituotas.
Turinys
SS karininkas Kurtas Gersteinas – mokslininkas, dirbantis institute ir sukūręs vandens valymo metodą. Netrukus jis sužino, kad jo išradimai naudojami koncentracijos stovyklose nuodyti žydus. Kurtas mėgina perduoti informaciją popiežiui, tačiau nesulaukia jokio atsakymo. Informacija susidomi tik jėzuitas Rikardo Fontana, tačiau ir jis bejėgis ką nors pakeisti. Galiausiai, protestuodamas prieš bažnyčios neryžtingumą, Rikardo savanoriškai atsiduria koncentracijos stovykloje, kur jo laukia mirtis dujų kameroje...
Antanas Paškus
Antanas Paškus (1924 m. sausio 14 d. Branislaviškyje, Kurklių valsčius, Lietuva  – 2008 m. vasario 14 d. Pietų Orindže, Naujasis Džersis, JAV) – kunigas, mokslininkas teologas, psichologas, pedagogas.
Biografija
Gimė 1924 m. sausio 14 d. Branislaviškyje kaip Antanas Paškevičius. Tėvams nusipirkus žemės ir kuriant naują ūkį, augo Jakūnuose. Mokėsi Kurklių šešių skyrių pradžios mokykloje, 1942 m. baigė Ukmergės Antano Smetonos gimnaziją. 1942–1944 m. studijavo Kauno kunigų seminarijoje ir Vytauto Didžiojo universiteto Teologijos-filosofijos fakultete.
1944 m. A. Paškus pasitraukė į Vakarus, 1944–1945 m. jis tęsė studijas Aichšteto aukštojoje teologijos-filosofijos mokykloje, 1945–1949 m. baigė Romos Popiežiškąjį Gregorianumo universitetą, įgijo teologo išsilavinimą. 1948 m. kovo mėnesį A. Paškus buvo įšventintas kunigu. 1949–1952 m. jis tęsė studijas Miuncheno universiteto doktorantūroje, studijavo psichologiją ir filosofiją, apgynė doktoratą iš asmenybės psichologijos, nuo 1952 m. – psichologijos daktaras.
1961–1964 m. A. Paškus dirbo Gannono koledžo Eryje, Pensilvanijos valstijoje, profesoriumi, dėstė psichologiją. 1964–1969 m. jis buvo Niujorko Šv. Jono universiteto profesorius, 1969–1973 m. vėl profesoriavo Gannono koledže. 1970–1973 m. A. Paškus taip pat dirbo klinikiniu psichologu Hammoto psichiatrinėje ligoninėje Eryje.
1973–1978 m. jis buvo asocijuotas profesorius Otavos universitete, dėstė psichologiją. Per vasaros atostogas jis studijavo Ciuriche Jungo institute Jungo psichologiją. 1978 m. grįžęs į JAV, 1978–1980 m. A. Paškus dirbo Somerseto (Pensilvanijos valstija) ligoninės psichologinio skyriaus konsultatoriumi, buvo vyriausiasis psichologas, 1980–1981 m. – psichologas Džeksone (Luizianos valstija). Tuo pačiu metu jis studijavo Detroito universitete, gilinosi į šeimos psichologiją.
Kórdrengir
Istorija
Kórdrengir iš Reikjavíko įkurtas 2017 m. Žaidė žemesniųjų pakopų pirmnybėse.
2019 m. žaidė 2. deild ir tapo pirmenybių nugalėtojais.
2021 m. žaidė 1. deild (antra pakopa) ir užėmė ketvirtą vietą.
Spalvinė gama
Mėlyna ir raudona spalvos.
Dūkštelių koplyčia
Dūkštelių koplyčia – koplyčia, esanti Ignalinos rajone, Dūkštų seniūnijoje, Dūkštelių kaime. Koplyčia stūkso 3 km į šiaurę nuo Dūkšto, 0,8 km į rytus nuo Dūkšto dvaro, kelių ir  kryžkelėje. Pakelėje, į Parsvėtaičio ežero pusę, ties koplyčia išsidėstę gamybiniai ir ūkiniai pastatai. miniatiūra|180px|left|Koplyčios viduje – nukryžiuoto Kristaus skulptūra
Koplyčia statyta XIX a. pabaigoje. Ji aštuonkampė, atviromis sienomis, suręsta iš raudonų plytų ir lauko akmenų. Stogas medinis, dengtas gontais, jo viršūnėje įtaisytas kaltinis kryžius su saulute. Statinio viduje stovi kryžius su medine nukryžiuoto Kristaus skulptūra. Sovietmečiu koplyčia buvo apleista, po 1990 m. – apgriuvusi.
Koplyčia yra reikšminga tautos kultūros paveldo dalis, 2005 m. įrašyta į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ).
Iwan Wmffre
Ìvanas Umfrė (Iwan Wmffre, g. 1964 m. liepos 15 d.) – valų ir bretonų kilmės kalbininkas, istorikas ir etnologas. Turi dvigubą Jungtinės Karalystės ir Prancūzijos pilietybę.
Moksliniai interesai
Fokusuojasi į aprašomąją kalbotyrą, kalbos varijavimą, fonetiką ir vertimus.
I. Umfrė atlieka keltų kalbomis šnekančių tautų tyrimus, jį ypač domina keltų tautų padėtis naujaisiais laikais, tačiau taip pat gerai išmano keltų viduramžių ir senovės istoriją tiek Britų salose, tiek ir žemyne, todėl kita I. Umfrės mokslinių interesų sritis – keltų sociologija ir antropologija, I. Umfrė yra etnologas.
Kadangi dažniausiai keltų visuomenės aprašomos svetimųjų ir ne keltų kalbomis, pastebėjimuose apie keltų kultūras daug netikslumų, ir, anot I. Umfrės, pagrindinė tema, motyvuojanti daugelį jo tyrimų, yra pastangos ištaisyti supratimo apie keltų kultūrą trūkumą, atlikti ilgalaikiais stebėjimais grįstą jos analizę.
Viurcburgo rūmai
Viurcburgo rūmai − buvusi vyskupų rezidencija su rūmų sodais ir rezidencijos aikšte Vokietijoje, Bavarijoje, Viurcburge prie Maino upės.
Viurcburgo rūmai laikomi vienintele ir nepakartojama baroko stiliaus pilimi: tai baroko stiliaus meistrų paminklas. Gamta, architektūra, dailė ir ypatingas tinkas, kuriuo ištinkuotas pastatas, sukuria vieningą ansamblį.
Pastatas statytas 1740−1770 m., o 1765−1780 m. prie jo įrengtas sodas.
Manoma, kad tai vieni gražiausių Europos kunigaikščių rūmų. Svarbiausi šios rezidencijos kūrėjai buvo trys: kunigaikštis vyskupas Johanas Filipas Francas fon Šėnbornas (Johann Philipp Franz von Schönborn), architektas Baltazaras Noimanas (Balthasar Neumann) ir Venecijos dailininkas Džovanis Batista Tiepolas (Giovanni Battista Tiepolo).
Veidrodžių kabinetas (Spiegelkabinett) rūmuose yra vienas tobuliausių rokoko stiliaus patalpų apdailos pavyzdžių.
Sporto arena
thumb|right|250px|[[Siemens arena|Siemens arenos Vilniuje vidus]] Sporto arena – įvairaus tipo sportinis pastatas, kuriame vyksta sporto renginiai.
Tipai
Labiausiai paplitę tokie sporto statiniai:
Kongo Respublikos istorija
Kongo Respublikos istorija apima šalies istoriją nuo senovės iki dabartinių laikų.
Bantai ir pigmėjai
Seniausi šalies gyventojai yra mbučiai, giminingi pigmėjams, kurių Akmens amžiaus kultūrą prieš 2000 metų pakeitė iš šiaurės atvykę bantų geležies amžiaus kultūra. Svarbiausia iš bantų genčių regione buvo bakongai (kongai), kurie įkūrė silpnas ir nestabilias karalystes Kongo baseine. Vienos iš jų sostinė buvo Mbanza Kongas, portugalų pavadintas San Salvadoru. Dabar tai miestas Šiaurės Angoloje.
Iš sostinės vienu metu Kongai valdė beveik visą Kongo baseiną. Kongo karaliai dažnai paskirdavo savo sūnus vasalinių karalysčių valdovais. Karalystė turėjo šešias provincijas: Mbemba, Sojo, Mbamba, Mbata, Nsundi ir Mpangu. Loango karalystė šiaurėje ir Mbundu karalystė pietuose mokėjo duoklę. Rytinė siena buvo Kvangas. Kongo karalystė turėjo 3-4 mln. gyventojų, jos plotas buvo 300 000 km 2. Tradicija teigia, kad jos įkūrėjas Lukena Lua Nimi apie 1400 m. užkariavo Kabungos karalystę ir įkūrė sostinę.
Portugalų tyrinėjimai
Vietiniai gyventojai patyrė didelį spaudimą iš europiečių, kurių pirmieji buvo portugalai. Portugalijos karalius Žuanas II ketino palaužti Venecijos ir turkų prekybos su Aziją monopolį apiplaukiant Afriką ir tiesiogiai prekiaujant. 1482–1483 m. kapitonas Diogo Cão rado Kongo žiotis ir buvo pirmasis europietis apsilankęs Kongo karalystėje. Iš pradžių santykiai buvo riboti, bet naudingi abiem pusėm. Kongo aristokratija lengvai priėmė krikščionybę, 1491 m. gegužės 3 d. jos karalius Nzinga a Nkuwu priėmė krikštą ir pasivadino João I. Jo sūnus Nzinga Mbemba valdė kaip Alfonsas I 1506–1543 m. Jam valdant šaly įsivyravo krikščionybė, sostinėje atsirado daug bažnyčių, kurių įspūdingiausia Kulumbimbi katedra (pastatyta 1491–1534 m.). Teoriškai Kongo ir Portugalijos karaliai buvo lygūs, jie keitėsi laiškais. Kongas užmezgė santykius su Vatikanu, atsiuntusiu vyskupą regionui.
Sukilimai
Kai Angolos kolonija sustiprėjo portugalai nutraukė draugiškus santykius ir 1622 m. įsiveržė į Kongą. Su olandų pagalba Kongo karalystė ilgai priešinosi, bet per Mbvilos mūšį 1665 m. spalio 25 d. su portugalais žuvo Kongo karalius Antonijas I ir šalis pasinėrė į pusę šimto metų trukusį pilietinį karą.
Kimpa Vitos sukilimas buvo bandymas atgauti nepriklausomybę. Pakrikštyta 1684 m. kaip Dona Béatričė ji buvo religinga. Vizijose jai pasirodė Šv. Antanas Paduvietis ir paprašė atkurti Kongo karalystės šlovę. Ji įsikišo į pilietinį karą tarp João II, Pedro IV ir Pedro Kibenga. Ji palaikė Pedro IV, palankaus portugalams, priešus. Jos sukilimas, per kurį ji užėmė sostinę Mbanza Kongą, buvo trumpalaikis. Ją pagavo Pedro IV kariai ir portugalų kapucinų vienuoliai paskelbė ją ragana ir liepė sudeginti. Afrikiečių nacionalistai ją laiko savo Žana d'Ark, ji laikoma pasipriešinimo kolonizacijai simboliu.
Kongo skilimas
Dėl karų Loango karalystė tapo nepriklausoma. Atsirado naujų karalysčių, kurių svarbiausia buvo Teke, valdžiusi Brazavilio ir Kinšasos apylinkes. Portugalijos padėtis Europoje pablogėjo, kai Pilypas II 1580 m. sujungė Ispaniją ir Portugaliją į personalinę uniją, kuri truko iki 1640 m. Portugalijos vaidmuo Afrikoje sumenko, įskaitant ir Kongo žiotis. Kongo karalystė susitraukė iki enklavo Šiaurės Angoloje ir Pedro V sutiko tapti portugalų vasalu 1888 m. Karalystė buvo panaikinta po sukilimo 1914 m.
Prancūzų valdymas
Iki Berlyno konferencijos Europos valstybės stengėsi išplėsti savo valdas Afrikoje. Kapitalizmo ir pramonės plėtra Europoje reikalavo žaliavų iš Afrikos: gumos, medvilnės ir palmių aliejaus. Tai spartino kolonizaciją.
Dėl Kongo upės varžėsi Prancūzija, Belgijos karalius Leopoldas II Belgas, Portugalija, bendradarbiavusi su Didžiąja Britanija. Portugalija gavo Kabindą, prancūzai – sritis į šiaurę, o belgams teko siauros žiotys, bet didelės sritys toliau nuo vandenyno, kuri vėliau tapo Zairu. Leopoldas valdė koloniją per apsimestines filantropines organizacijas, kurios nusamdė Henrį Stenlį įtvirtinti valdžią. Po to buvo įkurta Kongo laisvoji valstybė, asmeninė karaliaus imperija. 1908 m. lapkričio 15 d. Belgijos parlamentas atėmė Kongą iš karaliaus, nes paaiškėjo, kad su jo žinia buvo išnaudojami ir kankinami kongiečiai.
Į šiaurinį Kongo krantą atvyko prancūzų tyrinėtojas Pierre Savorgnan de Brazza, gimęs Romoje 1852 m. Kadangi jis buvo Prancūzijos laivyno pareigūnas, atsisakė bendradarbiauti su belgais ir padėjo kurtis prancūzams. Keliaudamas Ogovės ir Lefinio upėmis per dabartinę Gabono teritoriją, jis pasiekė Téké karalystę ir 1880 m. rugsėjo 10 d. su jos karaliumi Makoto pasirašė sutartį, kuri įtvirtino prancūzų valdžia apylinkėse. Jis veikė iš Mfoa kaimo, kuris vėliau buvo pavadintas Brazaviliu.
Įtvirtinti prancūzų valdžią buvo sunku. Leopoldas irgi norėjo šiaurinio Kongo kranto ir ten pasiuntė Stenlį. Po to kilo prieš prancūzus nukreipti maištai, iš kurių svarbiausias buvo Bahangalos sukilimas, vadovaujamas Mabialos Ma Ngangos, 1892–1896 m. Jis prasidėjo prancūzų valdytojo Lavalio mirtimi ir baigėsi Ngangos mirtimi. Viena iš sukilimo priežasčių buvo blogas elgesys su vietiniais gyventojais, priverstinis jų darbas. Code de l’indigénat įstatymas atėmė iš vietinių gyventojų visas žmonių teises. Priverstinio darbo įstatymas taip pat draudė reikšti nepasitenkinimą. Kadangi Prancūzijos vyriausybė nenorėjo leisti pinigus, vietinius išnaudojo monopolinės kompanijos, išskyrus strategines vietas kaip Kongo žiotys. Dauguma jų žlugo dėl pinigų trūkumo. 1911 m. dalis kolonijos buvo perduota vokiečiams kaip Naujasis Kamerūnas, nes jie pritarė prancūzų pretenzijoms į Maroką. Naujasis Kamerūnas gražintas prancūzams 1916 m. Dėl prancūzų prievartos žuvo tūkstančiai žmonių. 1921-1934 m. statant 511 km ilgio geležinkelį Chemin de Fer Congo-Océan tarp Brazavilio ir Puent Nuaro žuvo 23 tūkst. vietinių ir keli šimtai europiečių. Bet koks pasipriešinimas buvo žiauriai slopinamas.
1886 m. rugpjūčio 1 d. kolonijai suteiktas Gabono ir Kongo pavadinimas. 1891 m. balandžio 30 d. ji pervadinta Prancūzų Kongu. 1910 m. sausio 15 d. kolonija pervadinta Prancūzijos Pusiaujo Afrika, prie jos prijungtas Čadas ir Ubangi-Šari (dabar Centrinės Afrikos respublika). Kongo respublika gavo autonomiją 1958 m. lapkričio 28 d. ir nepriklausomybę 1960 m. rugpjūčio 15 d.
Koloniją valdė generolas gubernatorius iki 1957 m. Visos Prancūzų Pusiaujo Afrikos gyventojų skaičius 1950 m. buvo 4 143 922, tik 15 tūkst. iš jų europiečiai.
Pokaris ir nauja politika
Kai maršalas Philippe Pétain 1940 m. birželio 22 d. pasidavė naciams, Charles de Gaulle su britų ir belgų parama patraukė prancūzų kolonijas į Sąjungininkų pusę. René Pleven, Philippe Leclerc de Hauteclocque, leitenantas René Amiot, kapitonas Raymond Delange, kolonelis Edgar De Larminat ir Adolphe Sicé padėjo jam įtvirtinti valdžią Prancūzų Pusiaujo Afrikoje. Per tris dienas De Gaulle ištikimi kariai užėmė Čadą (1940 m. rugpjūčio 26 d.), Kamerūną (rugpjūčio 27 d.) ir Vidurio Kongą (rugpjūčio 28 d.). Teritorijos sostinė buvo Brazavilis, o ją teoriškai valdė De Gaulle paskirta Conseil de défense de l'Empire.
Per šį sukilimą svarbus vaidmuo teko Čado gubernatoriui Félix Eboué. Kadangi jis rėmė De Gaulle ir anksčiau, Eboué tapo visos Pusiaujo Afrikos gubernatoriumi generolu 1940 m. Jis gimė Prancūzijos Gvianoje 1888 m. vergų palikuonims ir kartu su René Pleven labai prisidėjo prie Brazavilio konferencijos 1944 m. sausio 30 d.- vasario 8 d., kuri nulėmė naujas pokario prancūzų kolonijinės politikos gaires. Eboué šią politiką išdėstė dar 1941 m. savo knygoje La nouvelle politique coloniale de l'A.E.F.. Priverstinis darbas ir code de l'indigénat. Priėmus Ketvirtos respublikos konstituciją 1946 m. spalio 27 d. parlamente Paryžiuje pasirodė pirmieji Prancūzų Pusiaujo Afrikos atstovai. Nusilpusi Prancūzija, spaudžiama JAV, turėjo pakeisti savo kolonijinę politiką.
Felix Eboué taikė botago ir riestainio politiką: nors atsirado daugiau laisvių, bet kokia veikla, kelianti pavojų prancūzų valdžiai kolonijoje buvo žiauriai slopinama. Tai rodo dažnas religinio veikėjo André Matsoua, bandžiusio kurti juodaodžių profsąjungas Afrikoje, įkalinimas ir mirtis kalėjime 1942 m.
André Matsoua laikomas šiuolaikinio Kongo respublikos nacionalizmo tėvu. Misionierių valdomos mokyklos, kaip kitur Afrikoje, buvo šio nacionalizmo židiniai. André Matsoua gavo išsilavinimą ir kontaktus su Europos mąstytojais Bažnyčios dėka. Jis gimė 1899 m. Mandzakaloje ir 1919 m. pradėjo dirbti Brazavilio muitinėje, bet netrukus išvyko kautis į Maroką. Paryžiuje 1926 m. jis įkūrė Association des Originaires de l'A.E.F. padėti tautiečiams Prancūzijoje. Už tai jis gavo komunistų ir masonų paramą.
Bet kai jo organizacija pradėjo veikti Konge 1929 m. ir reikalauti Code de l'Indigénat panaikinimo, ji buvo uždrausta valdžios, o André Matsoua ir draugai buvo įkalinti ir ištremti į Čadą. Tai sukėlė neramumus ir nepaklusnumo akcijas kolonijoje, kurios truko kelerius metus. Matsoua pabėgo į Prancūziją 1935 m. ir su kitu vardu tęsė politinę veiklą. Jis įstojo į armiją 1940 m. kautis su naciais. Sužeistas jis buvo suimtas ir išsiųstas į Brazavilį, kur 1941 m. vasario 8 d. Felix Eboué nuteisė jį priverstiniam darbui likusį gyvenimą. Matsoua mirė neaiškiomis aplinkybėmis 1942 m. sausio 13 d.
Kelias į nepriklausomybę
Nors Tchicaya buvo kairių pažiūrų, jis smarkiai nekritikavo Prancūzijos kolonijinės politikos. Todėl jo įtaka smuko artėjant šalies nepriklausomybei. Tai turėjo įtakos stiprios ganiečio Kvamės Nkrumos ir egiptiečio Gamalo Abdelo Nasero antikolonijinės pažiūros. Tik susidėjęs su savo priešu radikalesniu Jacques Opangault Tchicaya laimėjo 1957 m. kovo 31 d. rinkimus.
Prancūzai ir Bažnyčia bijojo Opangault radikalizmo, tad rėmė buvusį kunigą Fulbert Youlou. Georges Yambot perėjimas iš Afrikos Socialistų Judėjimo į Youlou Union Démocratique pour la Défense d'Intérêts Africains (UDDIA) padėjo šiam tapti premjeru 1958 m. Tai lėmė Kongo respublikos įkūrimą 1958 m. lapkričio 28 d. su sostine Brazaviliu. o 1959 m. vasario 16 d. Kongo šiaurėje sukilo Opangault. Prancūzijos armiją maištą numalšino, Opangault suėmė. Žuvo apie 200 žmonių. Po to premjeras Youlou paskelbė rinkimus, kurių veltui prašė Opangault. Gegužės 9 d. suėmus įvairius politikus, tarp jų Simon Kikhounga Ngot, ir apkaltinus komunistiniu sąmokslu, Youlou laimėjo rinkimus. 1960 m. liepos 12 d. Prancūzija sutiko duoti Kongui nepriklausomybę. Rugpjūčio 15 d. Kongas tapo nepriklausomas, o Youlou tapo pirmuoju jo prezidentu.
Lapkričio mėnesį Youlou suteikė amnestiją Opangault, Ngot ir kitiems politiniams kaliniams. Jie kartu su Germain Bicoumat gavo ministrų postus vyriausybėje praktiškai sunaikindami bet kokią organizuotą opoziciją.
1957 m. Societé des Pétroles de l'Afrique Equatoriale Françaises (SPAEF) rado naftos ir dujų netoli Kongo kranto. Nors dar 1926 m. buvo įrodyta, kad šalyje yra naftos, prancūzai ja susidomėjo tik, kai buvo aišku, kad nepriklausomybės karas Alžyre, kuris buvo jų pagrindinis naftos šaltinis, pralaimėtas.
Les Trois Glorieuses ir liaudies respublika
1963 m. rugpjūčio 6 d. Youlou paskelbė, kad Kongas bus vienpartinė sistema su viena legalia profsąjunga. Rugpjūčio 13 d. profsąjungos sukilo. Rugpjūčio 15 d. jos apsupo prezidento rūmus ir prancūzai atsisakė įsikišti. Šis sukilimas vadinamas Les Trois Glorieuses (trys šlovingos dienos) pagal Liepos revoliuciją 1830 m. Youlou ir jo rėmėjus suėmė kariškiai, jis prarado politinį vaidmenį šalyje.
Po trumpo armijos valdymo laikinosios vyriausybės galva tapo Alphonse Massamba-Débat, vėliau išrinktas prezidentu 5 metams. Jo premjeru buvo Pascal Lissouba. 1968 m. rugpjūtį kapitonas Marien Ngouabi nuvertė prezidentą. Po trumpo Nacionalinės Revoliucinės Tarybos valdymo, jis tapo prezidentu 1968 m. gruodžio 31 d. ir po metų paskelbė Kongo Liaudies respubliką, pirmą liaudies respubliką Afrikoje.
1977 m. kovo 18 d. Ngouabi buvo nušautas. Tuo buvo apkaltinta daug žmonių, tarp jų Alphonse Massamba-Débat, kuriam įvykdyta mirties bausmė. Tačiau tikslios žmogžudystės aplinkybės neaiškios ir abejojama, kad buvęs prezidentas joje dalyvavo. Generolas Joachim Yhombi-Opango tapo prezidentu. Po dvejų metų jis buvo apkaltintas korupcija, nukrypimu nuo partijos politikos ir nušalintas 1979 m. vasario 5 d. Laikinuoju prezidentu tapo viceprezidentas Denis Sassou-Nguesso.
Demokratija ir pilietinis karas
Po permainingos marksistinės politikos žlugus Tarybų sąjungai Kongas 1992 m. tapo daugpartine sistema. Pascal Lissouba tapo prezidentu 1992 m. rugpjūčio 31 d. Naujas prezidentas paleido Nacionalinį susirinkimą ir paskelbė parlamento rinkimus 1993 m., kurių rezultatai sukėlė neramumus. 1994 m. vasario mėn. tarptautinių tarpininkų spendimą priėmė visos partijos.
Lissouba prarado prancūzų paramą, kai iš JAV kompanijos Occidental Petroleum paprašė pinigų vyriausybei mainais už naftą.
Artėjant prezidento rinkimams 1997 m. liepą įtampa tarp Lissouba ir Sassou Nguesso rėmėjų išaugo. Gegužės mėn. kai Sassou Nguesso lankėsi Ovande prasidėjo susirėmimai tarp šalininkų. Birželio 5 d. vyriausybė bandė suimti du vyrus, apkaltintus neramumų organizavimu, Sassou Nguesso namuose, bet jo rėmėjai pradėjo kovą, kuri tęsėsi 4 mėn. ir nuniokojo didžiąją Brazavilio dalį.
XXI a.
Sassou laimėjo rinkimus 2002 m. su 90% balsų. Svarbiausiems jo priešininkams Lissouba ir Bernard Kolelas buvo uždrausta dalyvauti, o André Milongo pasitraukė iš rinkimų, apkaltinęs prezidentą jų klastojimu. 2002 m. sausio konstitucija išplėtė prezidento įgaliojimus, prailgino kadencijas iki 7 metų. Gruodžio 30 d. opozicija apkaltino prezidentą perkant ginklus iš Kinijos. 2009 m. liepą Sassou buvo perrinktas prezidentu.
Sterkonys
Sterkonys – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 1 km nuo Debeikių.
Carlos Lobatón
Karlosas Augustas Lobatonas Espechas (Carlos Augusto Lobatón Espejo; g. 1980 m. vasario 6 d.) – Peru futbolininkas, rungtyniaujantis saugo pozicijoje, Peru klubo „Sporting Cristal“ žaidėjas.
Lobatonas visą karjerą praleido Peru klubuose, daugiausia „Sporting Cristal“ klube, kurio jaunimo komandoje treniravosi. 2007 m. patyrė pėdų nudegimus rungtyniaudamas dideliame karštyje ant dirbtinės vejos.
Nuo 2004 m. kviečiamas į Peru nacionalinę rinktinę. Tiesa, jis nuo to laiko sužaidė tik kelias varžybas, tačiau Peru treneriui tapus Serchijui Markarianui, Lobatonas tapo nuolatiniu rinktinės žaidėju.
Sterkiškis
Sterkiškis – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Debeikių.
Gyventojai
thumb|left|240px|Pakelės kryželis thumb|left|240px|Kaimo sodyba
Palas Bogaras
P. Bogaras kartą tapo Europos čempionu (1955 m.) ir sykį iškovojo žemyno pirmenybių sidabro apdovanojimą (1953 m.) Jis taip pat yra dalyvavęs olimpinėse žaidynėse (1952 m.)
Pirva
Pirva (Pirwa-, Perwa-, Pirua-) – indoeuropietiškos kilmės senovės hetitų dievybė. Patenka į senųjų Hetitų karalystės sostinių (Kanešo ir Hatušo) valdovų panteonus.
Vėliau, veikiant hatų ir Mesopotamijos-huritų mitologijoms, Pirva sutapatintas su huritų dievybe Šavuška, vaizduota kaip raitelis ant žirgo, kai kuriuose tekstuose vadinamas karaliene arba Ištare (taip hetitų dantiraštyje įvardijama Šavuška). Iš to sprendžiama, kad Pirva turėjęs ir moteriškąjį pavidalą. Kita vertus, ir pati Šavuška, su kuria Pirva sutapatintas, laikoma androginiška dievybe.
Speak Now (Taylor's Version)
Speak Now (Taylor's Version) – trečiasis amerikiečių atlikėjos Taylor Swift perrašytas studijinis albumas, išleistas 2023 m. liepos 7 d. Albume skamba naujai įrašytos trečiojo atlikėjos albumo „Speak Now“ dainos, taip pat keletas papildomų dainų: 16 iš „deluxe“ „Speak Now“ versijos bei šešios niekur anksčiau neišleistos dainos.
Albumas susilaukė didžiulio kritikų pripažinimo ir buvo itin komerciškai sėkmingas visame pasaulyje. Per pirmąją dieną albumo kūriniai „Spotify“ platformoje buvo perklausyti 126.3 milijono kartų – tai buvo rekordinis skaičius 2023 m. išleistam albumui, taip pat bet kokiam kantri muzikos įrašui. Per pirmąją savaitę JAV parduota 716 tūkstančiai albumo kopijų ir jis debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas dvyliktuoju atlikėjos įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. Su šiuo pasiekimu Swift tapo daugiausiai pirmąją vietą pasiekusių albumų turinčia atlikėja. Albumas taip pat pasiekė aukštas vietas daugelio šalių reitinguose, tarp jų – ir pirmoji vieta Jungtinėje Karalystėje bei dešimtoji Lietuvoje.
Kūrybinė grupė
Muzikantai
Techninis personalas
Nikolajus Tagancevas
thumb|Nikolajus Tagancevas Nikolajus Stepanovičius Tagancevas (g. 1843 m. vasario 19 d. Penza – 1923 m. kovo 22 d. Petrograde, Rusija) – rusų teisininkas, teisėtyrininkas penalistas, 1903 m. Rusijos baudžiamojo statuto kūrėjas, valstybės veikėjas.
Biografija
1859 m. baigė Penzos berniukų gimnaziją, 1862 m. Peterburgo universiteto Teisės fakultete – teisės studijas. Jis buvo paliktas Baudžiamosios teisės katedroje (dėstyti teisę). Nuo 1867 iki 1882 metų dėstė Peterburgo universitete, Aleksandro licėjuje. 1867 m. apgynė savo magistro disertaciją „Dėl nusikaltimų pakartotinumo"; 1870 m. – daktaro disertaciją „Apie nusikaltimus gyvybei Rusijos teisėje", baudžiamosios teisės daktaras.
Nuo 1906 m. Rusijos imperijos valstybės tarybos narys.
Buvo vedęs; žmona Zinaida Kadjan (1850–1882), po jos mirties – jaunesnioji jos sesuo Jevgenija Kadjan. Vaikai iš pirmos santuokos – Nadežda (1871–1942), Nikolajus (1873–1946); iš antros santuokos – Zinaida (1884–1946) ir Vladimiras (1889–1921).
Darbai
Straipsniai leidiniuose «Журнал Министерства юстиции» и «Судебный Вестник»:
Kiti darbai:
Georgijus Bokoras
Georgijus Bokoras (, g. 1928 m. lapkričio 25 d. Budapešte) – Vengrijos krepšininkas, rungtyniavęs Budapešto "Haladás" krepšinio klube bei Vengrijos rinktinėje.
G. Bokoras per savo karjerą rinktinėje iškovojo Europos pirmenybių sidabro apdovanojimą (1953 m.) Be to, 1952 m. jis dalyvavo dalyvavo Helsinkio olimpinėse žaidynėse.
Martin J. Ball
'''Martinas Dž. Bolas' (Martin J. Ball'', 1951 m. vasario 23 d. Tevino miestelis, Velsas) – Velso Bangoro universiteto kalbotyros garbės profesorius. Iki 2017 m. rugpjūčio dirbo Švedijos Linčiopingo universitete kalbos patologijos (klinikinės kalbotyros ir fonetikos) profesoriumi. Turi dvigubą Jungtinės Karalystės ir JAV pilietybę.
Vaikystė
Martinas Dž. Bolas gimė Tevino (Tywyn) miestelyje Merionetšyre ir gyveno Luingurilo (Llwyngwril) kaime, kol jo šeima XX a. 6-ojo dešimtmečio viduryje persikėlė į Angliją. Turi vyresnę seserį Merę (Mary).
Išsilavinimas
1963–1970 m. lankė Ekseterio mokyklą. 1970–1973 m. studijavo Šiaurės Velso Universiteto koledže (dabar Bangoro universitetas) ir su pagyrimu gavo anglų kalbos ir kalbotyros bakalauro laipsnį. 1976 m. Esekso universitete apgynė fonetikos ir kalbotyros magistro darbą. 1981 m. Velso universitetas jam suteikė valų kaip antrosios kalbos sertifikatą. 1980–1984 m. Kardifo Universiteto koledže (dabar Kardifo universitetas) studijavo doktorantūrą ir 1985 m. įgijo daktaro laipsnį. 2015 m. Bangoro universitetas už disertaciją klinikinės kalbotyros srityje jam suteikė aukščiausiąjį, literatūros daktaro, laipsnį.
Karjera
Pirmosios M. Dž. Bolo pareigos – vienus kalendorinius metus, 1977 m., Al Fateh universitete Sebhoje, Libijoje dirbo kalbotyros docentu. 1978–1986 m. Kardifo logopedinėje mokykloje prie Pietų Glamorgano aukštojo mokslo instituto (dabar Kardifo sostinės universitetas) dirbo vyresniuoju kalbotyros dėstytoju. 1987–1991 m. vyresniuoju kalbotyros dėstytoju dirbo Velso politechnikos institute (dabar Pietų Velso universitetas). 1991 m. buvo paskirtas eiti pareigas Ulsterio universitete (Šiaurės Airija), 1994 m. buvo paaukštintas docentu, o 1997 m. – profesoriumi.
Nuo 2000 m. rugpjūčio iki 2014 m. vasaros dirbo Hawthorne-BORSF remiamu II ir IV profesoriumi bei Luizianos universiteto Lafajete Kalbos sutrikimų skyriaus Doris B. Hotorn (Doris B. Hawthorne) specialiojo ugdymo ir kalbos sutrikimų centro vienu iš direktorių. 2014 m. persikėlė į Švediją, į savo naująjį darbą, jį baigė 2017 m. liepos pabaigoje. M. Dž. Bolas ėjo aukštas pareigas Bangoro universitete, Velse, kol gyveno Korko mieste, Airijoje, kur jo žmona Nikolė Miuler 2017 m. vasarį Korko Universiteto koledže ėjo kalbos ir klausos mokslų profesoriaus pareigas.
Profesorius M. Dž. Bolas yra publikavęs daug darbų klinikinės ir keltų kalbotyros srityse, įskaitant 35 knygas, 50 knygų skyrių ir 100 žurnalų straipsnių.
Pašilių apylinkė (Vilkija)
Pašilių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Seredžiaus valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilkijos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Armėniškių apylinkės ir Seredžiaus apylinkės.
Aktas
Aktas:
Ondato
Ondato – technologijų kompanija, kurianti sprendimus, susijusius su „pažink savo klientą”, pinigų plovimo prevencijos ir nuotolinės tapatybės patikrinimu. Ondato klientai naudojasi paslaugomis, kad užtikrintų įstatymų laikymąsi griežtai reguliuojamose pramonės šakose, pavyzdžiui, bankininkystėje ir interneto platformose.
Įmonė buvo įkurta 2018, Vilniuje, Lietuvoje. Šiuo metu bendrovė aptarnauja klientus daugiau nei 190 šalių. Įmonės būstinė įsikūrusi Londone, Jungtinėje Karalystėje.
Istorija
Iš pradžių „Ondato" pradėjo teikti tik tapatybės tikrinimo paslaugas, bet greitai išplėtė savo veiklą ir pradėjo teikti išsamesnį reguliacijų užtikrinimo paketą. Įmonė yra sulaukusi kelių investicijų iš įvairių rizikos kapitalo fondų.
2022 m. Ondato sukūrė „Ondato OS", centralizuotą KYC sistemą, vartotojų bazės valdymo ir klientų įtraukimo platformą, kuria siekiama sumažinti riziką ir supaprastinti su klientų pažinimu susijusius procesus.
Pasiekimai
Bendrovė yra gavusi Lietuvos valdžios institucijų ir įvairių industrijos atstovų apdovanojimų.
Ondato technologijos panaudotos užtikrinant Lietuvos Respublikos Seimo darbą nuotoliniu būdu.
Titas Krapikas
Titas Krapikas (g. 1998 m. rugsėjo 9 d. Kėdainiai) – Lietuvos futbolininkas, rungtyniaujantis vartininko pozicijoje, šiuo metu priklausantis Ternana Calcio ekipai iš Italijos, rungtyniaujančioje Serie B pirmenybėse.
Savo laiku buvo kviečiamas į Lietuvos jaunimo futbolo rinktines. 2021 m. debiutavo nacionalinėje rinktinėje.
Karjera
Futbolą pradėjo žaisti Lietuvoje, buvo NFA auklėtinis (iki 2015 m.) Išvyko į mokytis į Italiją 2015 m.
UC Samdoria
Italijoje nuo 2016 m. priklausė UC Sampdoria klubui, buvo registruotas tarp atsarginių žaidėjų Serie A rungtynėse, tačiau galimybių pažaisti pagrindinėje sudėtyje nesulaukė.
2016 m. apie Titą Italijios spaudoje buvo rašyta, kad jis uždirba 18 tūkst. eurų per sezoną ir tai yra menkiausias atlyginimas tarp visų Serie A žaidėjų.
Spezia Calcio
2019 m. vasarą paliko Genujos „Sampdoriją“ ir tapo Spezia Calcio vartininku. Klubas žaidė 2019/20 m. Serie B pirmenybėse.