cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mount&Blade
Veikėjo kūrimas
Žaidime ypač daug dėmesio skirta veikėjo kūrimui. Žaidėjas gali pasirinkti veikėjui vieną iš daugelio profesijų – būti kariu, valkata ar pirkliu. „Mount&Blade“ žaidime po profesijos pasirinkimo reikia paskirstyti patirties taškus įgūdžiams. Veikėjo sukūrimas baigiasi veido kontūrų sukūrimu, kuris labiausiai panašus į „The Elder Scrools: Oblivion“ veido generatorių.
Nemuro žemė
Nemuras (根室国; Nemuro no kuni) – trumpai egzistavusi senoji Japonijos žemė, kurios vietoje šiomis dienomis yra Nemuro subprefektūra. Ši žemė buvo įkurta Meidži eros metais.
Vidugiriai (Juostininkai)
Vidugiriai – viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Juostininkų.
Edmund Husserl
Edmundas Huserlis (1859 m. balandžio 8 d. – 1938 m. balandžio 26 d.) – vokiečių filosofas, fenomenologijos pradininkas.
Gyvenimas
Leipcigo (1876 m.) ir Berlyno (1878 m.) universitetuose jis studijavo matematiką. Huserlio auklėtojas buvo filosofijos profesorius Tomašas Masarikas, kuris vėliau tapo pirmuoju Čekoslovakijos prezidentu. Nuo 1878 iki 1881 m. Huserlis tęsė studijas Berlyne, kur tarp jo matematikos dėstytojų buvo Leopoldas Kronekeris ir Karlas Vejerštrasas, kurių mokslinis etosas jam padarė ypatingai didelį įspūdį. Tačiau, matematikos mokslų daktaro laipsnį Huserlis įgijo Vienos universitete, 1883 m. sausį apgynęs disertaciją apie variacijų teoriją.
Po to sugrįžo į Berlyną ir tapo Vejerštraso padėjėju. Kai Vejerštrasas sunkiai susirgo, Masarikas pasiūlė Huserliui grįžti atgal į Vieną ir ten mokytis filosofijos iš žymaus filosofo ir psichologo Franco Brentano. Po trumpos karinės tarnybos Vienoje, Huserlis pasinaudojo Masariko patarimu ir nuo 1884 iki 1886 m. mokėsi iš Brentano. Vėliau Brentanas rekomendavo Huserlį savo auklėtiniui Karlui Štumpfui. Ši rekomendacija suteikė jam galimybę, Štumpfo pagalba, paruošti ir pateikti savo habilituoto daktaro disertaciją. Ši disertacija vėliau buvo integruota Huserlio pirmojoje išleistoje monografijoje „Aritmetikos filosofija“, pasirodžiusioje 1891 m. Šiame veikale, kombinuodamas savo matematines, psichologines ir filosofines žinias, Huserlis bando pateikti psichologinį pagrindą aritmetikai. Dėl tendencijos viską aiškinti psichologiniu požiūriu, knyga sulaukė neigiamos kritikos iš matematiko ir filosofo Gotlobo Fregės.
Galiausiai Huserlis nusigręžė nuo psichologizmo ir išvystė jį išgarsinusį filosofinį metodą – fenomenologiją. Pirmasis Huserlio fenomenologinis veikalas „Loginiai tyrinėjimai“ išleistas dviem tomais 1900 ir 1901 m. 1886–1887 m. Husserliui buvo lemtingi. Jis persikėlė į Halę, kur studijavo psichologiją, domėjosi teise ir aritmetine filosofija. Jis perimė krikščionybę kartu su savo sužadėtine ir Prosnico žydų bendruomenės nare Malvine Charlotte Steinschneider. Vėliau jie susilaukė 3 vaikų. Edmundas tapo docentu Jeilio universitete ir liko jame dėstytojauti iki 1901 m. Per šį laikotarpį jis parašė vieną svarbiausių savo kūrinių „Logische Untersuchungen“ (Logical Investigations, 1900 m.), kuris buvo išleistas dviem dalimis ir tapo įvadu į jo fenomelogijos suvokimą. 1901 m. Huserlis gavo vietą Getingeno universitete, kur jis mokytojavo 16 m. Čia jis kūrė teorijas apie fenomelogiją, skirtingą minties mokyklą, kuri pritraukė daug studentų. 1916 m. Pirmajame pasauliniame kare Huserlis prarado sūnų Volfgangą. Visus metus po sūnaus mirties Edmundas gedėjo ir pasitraukė iš viešumos. Karas sutrikdė Huserlio mokytojavimą ir bendravimą su jaunesniais kolegomis. Vėliau Huserlis sutiko profesoriauti Freiburgo universitete, Breisgau. Šiuo laikotarpiu jis parašė daug rankraščių, kurie buvo paskelbti tik po jo mirties, taip pat dalyvavo daugelyje kitų projektų. 1928 m. jis buvo paleistas į pensiją, tačiau savo darbus tęsė iki pat mirties nuo pleurito 1938 m.
1936 m. nacionalistai iš jo atėmė profesoriaus vardą.
Filosofija
Edmundas Huserlis laikomas naujosios filosofijos metodo, turėjusio sugrąžinti stabilumą yrančiai civilizacijai, kūrėju.
Fenomenologija tai yra empirinio stebėjimo atmaina, kuriai rūpėtų atsitiktinė, fragmentinė paskirų individų patirtis, ir ne „psichologizmas“, kurį domina tokių individų sąmonės procesai, prieinami stebėjimui. Šiuo metodu siekta atidengti pačios sąmonės struktūras, o kartu iškelti aikštėn ir pačius fenomenus. E. Huserlis ne tik atmetė gamtamokslinį empirizmą, psichologizmą ir pozityvizmą, bet ir manė atsiribojęs nuo kantiškojo klasikinio idealizmo. Imanuelis Kantas nesugebėjo atsakyti į klausimą, kaip sąmonė apskritai gali pažinti daiktus, esančius anapus jos; tvirtindamas, kad grynasis suvokimas kaip tik ir atskleidžiąs daiktų esmę, fenomenologija tikėjosi įveikti šias skeptiškas abejones.
Įtaka
thumb|right|225px|Paminklinė lenta, skirta Edmundui Huserliui. Prostejovas, Čekija Huserlis tikriausiai labiausiai žinomas dėl įtakos savo studentui Martinui Heidegeriui, kurį Huserlis pasirinko kaip savo įpėdinį Freiburge. Heidegerio didysis veikalas „Sein und Zeit“ iš pradžių buvo priskirtas Huserliui. Huserlis ir Heidegeris labai glaudžiai dirbo Freiburge, bet, priešingai daugumos nuomonei, niekada nebuvo vienas iš Huserlio asistentų, bent jau oficialiai.
Hansas Blumbergas (Hans Blumenberg) 1950-iais metais gavo savo doktorantūros kvalifikaciją, remdamasis Huserlio fenomenologijos tyrinėjimais.
Hermanas Veilis skaitė Huserlio darbus ir, manoma, dėl to taip pat domėjosi intuicine logika. Su Huserlio darbu jį supažindino jo žmona Elena Džozef, kuri pati buvo Huserlio mokinė Giotingene.
Huserlio įtakotas Rudolfas Karnapas panaudojo ne tik šio filosofo esminį požiūrį savo kūrinyje „Der Raum“, bet taip pat galima aptikti ir Huserlio logikos filosofijos Rudolfo Karnapo „formavimo taisyklėse“ ir „transformacijos taisyklėse“.
Liudvigas Landgrebas (Ludwig Landgrebe) tapo Huserlio padėjėju 1923-iais. Nuo 1939-ųjų jis bendradarbiavo su Eugenu Finku (Eugen Fink) Huserlio Archyvuose Levene, o 1954-iais Liudvigas Landgrebas tapo jų vadovu. Šis žmogus yra žinomas kaip vienas artimiausių kolegų ir dėl savo nepriklausomo požiūrio istorijai, religijai ir politikai, į kurias žiūrėjo egzistencialisto filosofo ir metafiziko akimis.
Maksas Šeleris sutiko Huserlį Halėje ir jo fenomenologijoje atrado metodologinį persilaužimą savo paties įsitikinimuose. Nepaisant to, kad vėliau Šeleris kritikavo Huserlio idealistinį loginį požiūrį ir pasiūlė vietoj jo „meilės fenomenologiją“, jis teigė, kad vis dėlto išliko labai skolingas Huserliui.
Zarembi Gžimalai
Zarembi Gžimalai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zambruvo valsčiuje, Zambruvo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Edmund Husserl
Įtaka
Huserlis taip pat turėjo įtakos popiežiui Jonui Pauliui II, kuri atsiskleidžia laiške „Veikiantis asmuo arba asmuo veikloje“. Šis laiškas buvo publikuotas Lenkijoje 1969-iais, prisidengiant jo vardu Karolis Voityla, kuriuo jis buvo vadinamas prieš tampant popiežiumi.
Morisas Marlo-Pontis buvo pirmasis, kuris studijavo Huserlio archyvuose Levene. Jis buvo paveiktas Edmundo Huserlio darbų apie percepciją ir laikinumą, įskaitant ir Huserlio retencijos ir protencijos teoriją.
Rėkyva (Šiauliai)
Rėkyva – Šiaulių miesto dalis rytiniame Rėkyvos ežero krante, prie kelio. Buvusi vakarinė Rėkyvos kaimo dalis. Yra Rėkyvos seniūnija, Rėkyvos pagrindinė mokykla, ambulatorija, Rėkyvos Šv. Juozapo Darbininko bažnyčia.
Į vakarus nuo gyvenvietės plyti 34 km² Rėkyvos pelkė, kurioje kasamos durpės. Sapropelio telkinys.
Istorija
1578 m. minimas Rėkyvos dvaras. 1940–2007 m. veikė Rėkyvos šiluminė elektrinė, kurios darbuotojams ir pastatyta gyvenvietė. Gyvenvietė išaugo pastačius elektrinę, 1965 m. vakarinė Rėkyvos dalis prijungta prie Šiaulių, rytinė dalis gyvenvietės liko rajono teritorijoje.
Mikrofonas
right|thumb|Kondensatorinis mikrofonas U87. Mikrofonas – akustoelektrinis įtaisas, keičiantis garso virpesių energiją garsinio dažnio elektros srove. Mikrofonai dažnai naudojami laidinio ir radijo ryšio, televizijos technikoje, garso įrašymo įrenginiuose.
Istorija
Pirmieji primityviausi mikrofonai tais laikais buvo vadinami siųstuvais. Žymiausias tokio tipo įtaisų kūrėjas buvo Aleksandras Grehemas Belas. Pirmąjį komercinį, praktiškai pritaikomą, mikrofoną 1876 m. spalio mėnesį sukonstravo Tomas Edisonas. Tai buvo anglinis mikrofonas.
Mikrofonų parametrai
Svarbiausi mikrofonų parametrai: jautris, dažnių diapazonas ir dažninės charakteristikos netolygumas tame diapazone, kryptingumo charakteristika.
Jautris
Jautris – tai mikrofono įtampos, kai apkrova vardinė, ir garso slėgio, veikiančio mikrofono jautrųjį elementą, santykis; matuojamas voltais (arba milivoltais) paskaliui (V/Pa arba mV/Pa). Šiuolaikiniuose mikrofonuose jautris gali būti reguliuojamas ir automatiškai. Pigesnių mikrofonų jautris būna prastas, o padidinus tokio mikrofono jautrį iki reikiamo, kartu padidinamas ir triukšmų lygis.
Pagrindinė charakteristika
Ji išreiškia mikrofono jautrio priklausomybę nuo garso dažnio mikrofono akustinėje (vadinamojoje darbo) ašyje. Dažninės charakteristikos netolygumas apibūdinamas didžiausio ir mažiausio jautrio santykiu vardiniame dažnių diapazone ir matuojamas decibelais (dB).
Kryptingumo charakteristika
Dar vadinama kryptingumo diagrama yra jautrio, esant tam tikram dažniui, priklausomybė (polinėje koordinačių sistemoje) nuo kampo tarp mikrofono akustinės (darbo) ašies ir pasiekiančio mikrofoną garso krypties. Ši charakteristika priklauso nuo mikrofono garso ėmiklio konstrukcijos. Mikrofonai, kuriuose garso banga gali paveikti tik vieną judamosios sistemos (diafragmos) pusę, nepasižymi ryškiu kryptingumu, ir jų kryptingumo charakteristika, ypač žemesniųjų dažnių srityje, yra apskritiminė. Mikrofonai, kurių diafragmos į abi pusės (ir priekinė, ir galinė) atviros, reaguoja į garso slėgių abipus diafragmos skirtumą. Jų kryptingumo diagrama būna aštuoneto formos Bi – kardioidė. Kai reikalingas ryškus kryptingumas, naudojami kombinuotieji mikrofonai, sudaryti iš dviejų (kryptingo ir nekryptingo). Kombinuotaisiais mikrofonais gaunama vienos krypties diagrama – kardioidės ar superkardioidės formos. Tokiais mikrofonais galima išskirti naudingąjį signalą net kai yra nemažas aplinkos triukšmų lygis.
Mikrofonų tipai
350px|right|thumb|Elektrodinaminis ritinis (a, b) ir juostinis (c, d) mikrofonai: 1 – garsinė ritė, 2 – diafragma, 3 – tarpelis, 4 – magnetolaidis, 5 – magnetas, 6 – poliaus antgalis, 7 – gofruotas antdėklas, 8 – izoliacinė plokštelė, 9 – gofruota juosta. thumb|120px|left|Kondensatorinio mikrofono jungimo schema. B – bazė, M – membrana, Ra – apkrovos [[rezistorius.]] Pagal veikimo principą mikrofonai skirstomi į elektrodinaminius (ritinius ir juostinius), elektrostatinius (kondensatorinius), pjezoelektrinius (kristalinius), elektromagnetinius ir anglinius. Elektrodinaminiai ir elektrostatiniai mikrofonai dažniausiai naudojami televizijos, įrašų studijų, aukštos kokybės garso stiprinimo įrenginiuose, o elektromagnetiniai, pjezoelektriniai ir angliniai – paprasčiausiuose garso stiprinimo įtaisuose (telefonuose, magnetolose ir pan.).
Elektrodinaminiai ritiniai mikrofonai
Jų judamoji diafragma sujungta su garsine rite, kuri įmontuota mikrofono magnetinės sistemos tarpe. Diafragma, veikiama aplinkos garso virpesių, drauge su garsine rite virpa išilgai mikrofono darbo ašies. Dėl ritės laidininkų sąveikos su strypo arba žiedinio magneto magnetiniu lauku ritės išvaduose susikuria garsinio dažnio EVJ. Ritinių mikrofonų diafragma gaminama iš standžios medžiagos (plonos plastmasės, specialaus popieriaus, padengto laku). Plokščiasis diafragmos kraštas tampriu gofruotu antdėklu pritvirtintas prie mikrofono korpuso arba magnetinės sistemos. Gofruotas antdėklas turi būti tamprus, kad diafragma su garsine rite galėtų virpėti. Garsinė ritė suvyniota iš izoliuoto varinio arba aliuminio laido, kurio skersmuo 0,03 – 0,05 mm. Žiediniai (cilindriniai) arba strypiniai magnetai gaminami iš plieno ir vario, nikelio, titano lydinių, pasižyminčių stipriu koerciniu lauku, o magnetolaidžio šerdis gaminama iš minkšto plieno, kurio magnetinė varža nedidelė. Kai kurių mikrofonų korpusuose arba stovuose įtaisomi išėjimo transformatoriai, reikalingi suderinti su apkrova, ypač kai mikrofonas jungiamas prie stiprintuvo, kurio didelė įėjimo varža.
Elektrodinaminiai juostiniai mikrofonai
Vietoj garsinės ritės turi ploną (apie 2 μm) gofruotą metalinę juostą, kuri juda magnetinio lauko veikiama. Diafragmos tokiuose mikrofonuose nėra, o magnetinis tarpas ne žiedinis, o tiesus. Juostoje susikuria kintamoji EVJ, kuri patenka į mikrofono transformatoriaus pirminę apviją. Juostos varža būna nedidelė, todėl juostinių mikrofonų išėjime naudojamas aukštinimo transformatorius. Tokiems mikrofonams būdingas natūralus ir švelnus garsas, ir jie dažnai naudojami studijose ir koncertų salėse, nors ir nėra patikimi.
Kondensatoriniai mikrofonai
Jie turi plokščiąjį kondensatorių (garso priėmimo kapsulę), kurio vienas elektrodas (membrana) – judamasis. Veikiamo garso virpesių kondensatoriaus talpa kinta. Prie kondensatorinio mikrofono elektrodų prijungiama nuolatinė įtampa, kad būtų galima kondensatoriaus talpos kitimą paversti kintamąja garsinio dažnio srove. Garso priėmimo kapsulės vienas (judamasis) elektrodas yra iš metalinės folijos arba ir plonos metalizuotos polimerinės plėvelės. Kitas kapsulės elektrodas – masyvi metalinė plokštelė (bazė). Atstumas tarp elektrodų 20 – 40 2 μm. Pastaruoju metu bazė gaminama iš įvairiausių medžiagų su metalizuotu paviršiumi, atgręžtu į membraną. bazėje po membrana yra skylės; nuo jų priklauso membranos slopinimas, taigi ir kapsulės dažninė charakteristika. Į maitinimo grandinę nuosekliai su mikrofonu jungiamas apkrovos rezistorius. Veikiamos garso virpesių kapsulės kondensatoriaus talpa sumažėja, t. y. jo elektroduose sumažėja krūvių, ir atvirkščiai, – talpai padidėjus, krūvių padaugėja. Krūviams kintant, grandinėje teka kintamoji srovė, o apkrovos rezistoriuje atsiranda kintamoji įtampa, kuri toliau paduodama į mikrofono stiprintuvo įėjimą. Mikrofono kapsulės talpa lygi nuo keleto iki kelių dešimčių pikofaradų, o darbo dažnių diapazonas nuo 20–30 Hz iki 20–50 kHz. Bazėje esančios skylės netrukdo patekti garso bangoms iš abiejų membranos pusių, todėl mikrofonas priima garso bangas kryptingai.
Kondensatoriniai mikrofonai jautrūs, jautrio dažninė charakteristika tolygi, platus darbo dažnių diapazonas. Tačiau reikalingas papildomas gana aukštos įtampos šaltinis (daugeliui mikrofonų 48 V).
Elektretiniai mikrofonai
Šie mikrofonai veikia be poliarizacijos įtampos. Vienas tokio mikrofono elektrodas padengiamas elektretu su pastoviu elektros krūviu, kuris sukuria elektrinį lauką, atitinkantį iki 100 V poliarizacijos įtampą. Krūvis išlieka apie 30 metų. Elektretiniai mikrofonai pigesni už paprastus kondensatorinius ir gali būti plačiai naudojami buitiniuose magnetofonuose. Pagal konstrukciją kondensatoriniai mikrofonai gali būti nekryptiniai, vienos krypties ir dviejų krypčių.
Garsiakalbis vietoje mikrofono
Garsiakalbis pakeičia kintamosios srovės energiją garso bangų energija. Dėka to, kad įprastinių garsiakalbių konstrukcija yra labai panaši į dinaminių mikrofonų konstrukciją, juos galima panaudoti kaip mikrofonus. Tačiau tokiu atveju gaunama dažninė charakteristika, jautris ir garso atkūrimo kokybė yra itin prasti.
Berilis
Berilis – cheminis elementas, periodinėje elementų lentelėje žymimas Be. Metalas.
thumb|left|Berilis
Berilio lydiniai yra ypatingai tvirti, elastingi ir lengvi, atsparūs dilimui, tačiau labai brangūs, todėl naudojami tik aviacijoje, tiksliuosiuose mechanizmuose ir pan. Berilis yra labai efektyvus legiruojantis priedas, padidinantis lydinių kietumą, atsparumą korozijai, dilimui ir pan. Technikoje plačiausiai naudojamos berilio bronzos, iš kurių daromos spyruoklės magnetiškai jautriuose prietaisuose (pvz., laikrodžiuose). Naudojamas branduolinėje energetikoje, kaip neutronų lėtiklis, neutronų veidrodžiams gaminti, kapsuliniuose neutronų šaltiniuose. Daugelis berilio junginių yra toksiški, apsinuodijimas sukelia beriliozę.
Pavadinimo kilmė
Elemento pavadinimas yra indiškos kilmės:, -> prakrito k. veruliya -> pali k. veuriya ->  – tapti baltu, blykšti. Kita versija teigia, kad pavadinimas galėjęs kilti nuo mineralo berilo, o pastarasis – nuo Indijos miesto Veluro.
Berilis anksčiau buvo taip pat žinomas kaip gliucinis ( – saldus) dėl saldaus jo druskų skonio. Toks pavadinimas buvo ypač populiarus Prancūzijoje.
Arimaičiai
Arimaičiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, apie 5 km į rytus nuo Radviliškio. Į rytus ir pietryčius nuo kaimo telkšo Arimaičių ežeras, yra gamtos paminklas – Arimaičių šaltinis. Seniūnaitijos centras.
Istorija
Iki XX a. vid. kaimas minimas kaip Eirimaičiai (Эйримайцы).
Lūšiavoriai
Lūšiavoriai (Oxyopidae) – vorų (Araneae) šeima.
Pasaulyje žinomos 9 gentys ir 408 rūšys, iš jų labai daug gyvena tropikuose. Europoje paplitusios tik trys rūšys. Vorų visos 8 akys išsidėsčiusios keturiomis skersinėmis linijomis. Turi nepaprastai gerą regėjimą. Kojos apaugusios ilgais dygliais. Kūnas raudonai rudos spalvos, su baltų plaukelių raštu.
Vorai aktyvūs dieną, gaudomųjų tinklų neverpia, grobį pagauna šuoliu. Gyvena ant žemesnių augalų šiltose ir atvirose vietose. Patelės rutulio formos balto šilko kiaušinėlių kokoną padeda augalų viršūnėse ant stambesnių šakelių išsišakojimų. Lytiškai subręsta po 2 metų.
Lietuvoje 1 rūšis:
Rosso Fiorentino
thumb|right|180px| Roso Fiorentino portretas [[Giorgio Vasari biografijose (iliustracija)]] Rosas Fiorentinas (it. Rosso Fiorentino, tikr. Giovanni Battista di Jacopo, 1494 m. kovo 8 – 1540 m. lapkričio 14 d.) – italų renesanso dailininkas-manieristas iš Florencijos. Svarbiausius darbus atliko Volteros mieste Italijoje. 1530 m. persikėlęs į Prancūziją žymiai prisidėjo prie manierizmo stilistikos išplatinimo po Šiaurės Europą.
Biografija
Giovanni Battista di Jacopo gimė 1494 kovo 8 d. Florencijoje. Savo pravardę Rosso Fiorentino (liet. „Raudonasis florentietis“) gavo nuo raudonos plaukų spalvos. Pirmuosius dailės mokslus Rosas išėjo pas Andrea del Sarto, kurio studijoje sutiko kitą Andrea mokinį, Jacopo da Pontormo. Kūrybiškai Jacopo da Pontormo, nors nebuvo daug vyresnis už Rosą, paveikė jį ne mažiau nei mokytojas Andrea del Sarto. Abu dailininkai mokėsi iš Mikelandželo kartonų, buvusių tuo metu Vekjo rūmuose. Mikelandželiškas figūras vienydami su Šiaurės Europos graviūrų gotikiniu stiliumi dailininkai suformavo naują stilistiką − manierizmą.
Rosas lengvai įkūnijo manieristinius bruožus savo figūrose, kaip perdėtą jausmingumą, figūrų mikelandželiškas apimtis ir formų iškraipymą. Pirmuosius svarbius užsakymus Rosas atliko Santissima Annunziata bažnyčioje Florencijoje apie 1514-17 m., iš kurių geriausiai išlikusi Mergelės paėmimo į dangų freska. Santa Maria Nuova ligoninės direktorius buvo užsakęs Rosui darbų, tačiau pamatęs eskizus, juose vietoj šventųjų įžvelgė velnius ir atšaukė užsakymą. Po to Rosas daug dirbo vietos privatiems užsakovams, dažnai ne religinėmis temomis, sukurdamas keletą šiuo metu garsiausių savo darbų (kaip „Muzikuojantis angelas“). 1518 m. atliko užsakymą Chiesa di Ognissanti bažnyčioje („Madona su Kūdikiu ir keturi šventieji“)
Gyvenime Rosas Fiorentinas buvo išsilavinęs ir kultūringas, tačiau turėjo ekscentriškumų. Namuose laikė beždžionėlę, dėl kurios įkliūdavo į konfliktines situacijas su kaimynais ir pareigūnais. Apie 1520-21 m. Rosas dirbo Volteros mieste, kur sukūrė altoriaus ištapymą „Nuėmimas nuo kryžiaus“ vietos katedrai, šiuo metu laikomą geriausiu Roso darbu. Paveiksle aiškiai atskirtos šešėlių ir apšviestos zonos, Kristų apraudantys savo dėmesį nukreipę į kančios išgyvenimą, o ne į Kristaus kūną, tuo tarpu Kristus energingai nukabinamas egzekutorių. Grįžęs į Florenciją Rosas atliko keletą geriausių savo darbų, kaip „Mergelės Marijos vestuvės“ prestižiniam užsakymui Šv. Lauryno bazilikoje ir energija, bei jėga alsuojantį „Mozė, ginantis Ioforo dukras“ − gana neįprastos tematikos darbą. Tipiškai, Rosas nevengė iškraipyti ir padidinti savo paveikslo herojų lūpų ir akių.
1523 m. Rosas Fiorentinas persikėlė į Romą. Anot Giorgio Vasari, Romoje pamatęs antikinį ir Mikelandželo meną, Rosas liko visiškai priblokštas, kad prarado netgi sugebėjimą kurti. Vienas jo užsakymas, kurį Giorgio Vasari apgailėjo kaip patį blogiausią Roso kada nors atliktą, buvo pakabintas vienoje bažnyčioje šalia Rafaelio darbo. Ir šiuo metu Roso florentietiškas kūrybos periodas vertinamas kur kas palankiau nei vėlesniųjų metų. 1527 m. Romą užėmus plėšikaujančiai Šv. Romos imperijos kariuomenei, dailininkas paliko miestą ir dirbo keliolikoje Italijos vietų. Svarbiausias sustojimas buvo Sansepolkro mieste, kur atliko darbą „Kristaus nuėmimas nuo kryžiaus“, kuriame pasireiškė Rafaelio ir Parmidžanino įtakos. Taip pat dirbo Arece, o 1530 m. buvo Venecijoje, kur atliko darbą Pietro Aretino užsakymu.
1530 m. Rosas Fiorentinas iš Venecijos išvyko į Prancūziją, kurioje dirbo karaliaus Pranciškaus I kvietimu. Rosas greitai pelnė karaliaus palankumą ir jam buvo patikėtas atnaujintos karališkosios Fontenblo pilies dekoravimas. Čia Rosas dirbo kartu su kitu italų menininku Francesco Primaticcio. Darbai Fontenblo pilyje, vėliau pavadinti „Fontenblo mokykla“, paveikė prancūzų ir kt. Šiaurės Europos šalių menininkų kūrybą ir paskleidė Italijos manierizmo meno kryptį po Europą. Anot Giorgio Vasari, Rosas baigė gyvenimą savižudybe nusinuodydamas Fontenblo, tačiau šiuo metu labiau linkstama manyti, kad dailininkas mirė sava mirtimi 1540 m. lapkričio 14 d.
Zarembi Kramkai
Zarembi Kramkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zambruvo valsčiuje, Zambruvo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Pakajasas
Pakajasas  – miestas centrinėje Kosta Rikoje, Kartago provincijoje, 17 km į šiaurės rytus nuo Kartago. Alvarado kantono centras. Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu, ypač daržovių auginimu. Veikia bažnyčia, technikos mokykla, yra kapinės.
Vietovės pavadinimas kilo nuo vietinio lieknosios palmikės (Chamaedorea elegans) pavadinimo pacaya.
Sajas
thumb|right|200px|Du sajai: kairėje iš Okinavos, dešinėje iš Indonezijos
Sajas (jap. 釵; ; ) – duriamasis Okinavos ginklas, forma primenantis trišakį, kurio šoninės šakos trumpos ir kiek atlenktos į šonus. Panašūs ginklai žinomi Indijoje, Kinijoje, Indonezijoje, Malaizijoje, Tailande.
Paprastai teigiama, kad sajai atsirado iš trišakių įrankų, kuriais pureno žemę, sodino ryžius ir pan. Žinoma, kad dajus jau naudojo kitose Azijos šalyse, kai sajų Okinavoje dar nebuvo. Malajoje sają vadina tjabang (arba cabang ar chabang)
Konstrukcija
Geležtė ir šoninės šakos beašmenės. Vientiso sajo ruošinys būna kryžiaus formos, kur vienas galas nukalamas kaip pagrindinė geležtė, abu skersiniai atlenkiami į priekį, lygiagrečiai geležtei (ir gali būti nusmailinami, jais irgi galima atakuoti). Šoninės šakos paprastai simetriškos. Ketvirtasis kryžiaus galas tampa rankenos pagrindu. Rankena rumbuota arba aptraukta šiurkščia neslidžia oda, gale su buožele. Sajų geležčių skerspjūvis gali būti apvalus ar aštuonkampis.
Ilgis – iki 60 cm, masė – 0,500-1,2 kg.
Naudojimas
Kautynių saju technika sudėtingesnė nei paprastu durklu ar trumpu kalaviju. Dažnai kaunamasi dviema sajais, o trečias laikomas už diržo kaip atsarginis ar trečiasis, skirtas naudoti kaip sviedžiamas ginklas. Egzistuoja kelios sajo technikos, kurios leidžia saju priešininką nukauti ar nuginkluoti. Įgudęs kovotojas saju gali kautis prieš kalaviją ir šoninėmis šakomis sukaustyti kalavijo geležtę ir išplėšti kalaviją iš priešininko rankos.
Vienas būdingų sajo laikymo būdų yra toks – sajo rankena visais pirštais laikoma delne, o nykštys prilaiko sąją tarp šoninės šakos ir pagrindinės geležtės. Spaudžiant nykščiu sają galima apsukti, kad jo geležtė nukreipta link alkūnės, o smilius nukreiptas išilgai sajo rankenos link buoželės. Taip perėmus sają jo buožele galima atlikti baksnį, o pagrindinę geležtę atremti į dilbį ir ja blokuoti smūgius (panašiai kaip tonfa) arba, laikant atvirkščiu ėmiu, durti kaip paprastu durklu).
Holivudo filmuose sajas dažniausai rodomas kaip atakavimo ginklas (kalavijo, durklo ar svaidomojo furklo analogas) su ašmenine geležte. Juose beveik nenaudoja sajo buoželės. Toks laikymas, du pirštai prilaiko sają tarpuose tarp šoninių šakų ir geležtės, mažina galimybes saju gintis ar smogti jo buožele.
Sajui artimas ginklas yra japoniška džitė (jitte), kuris turi tik vieną šoninę šaką ir būdavo naudojamas priešininkui nuginkluoti išplėšiant jo kalaviją. Džites naudodavo Edo periodo policininkai.
Gaikai (reikšmės)
Gaikais vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
1952 m. Formulės 1 sezonas
thumb|right|200px|Čempionu tapo Alberto Ascari su [[Ferrari Tipo 500.]] 1952 m. Formulės 1 sezonas buvo trečiasis FIA Formulės 1 sezonas. Jį sudarė 8 lenktynės, kurios prasidėjo gegužės 18 ir baigėsi rugsėjo 7 d. Alberto Ascari su Ferrari laimėjęs 6 iš 8 lenktynių tapo čempionu.
Sezono apžvalga
Pasitraukus iš lenktynių Alfa Romeo, kuri laimėjo pirmuosius du čempionatus, Ferrari liko vienintelė rimta kandidate į čempionų titulą. Šiais metais FIA nusprendė leisti Formulėje 1 dalyvauti ir žemesnės Formulės 2 serijos automobiliams. Tai suteikė didesnį bolidų įvairumą, tačiau Alberto Ascari lyderiavo visose lenktynėse, kuriose dalyvavo. Šveicarijos GP jis praleido, o JAV dalyvavo tik kvalifikacijoje. Visas kitas lenktynes italas laimėjo. Juan Manuel Fangio susižeidė prieš sezoną, tad jame visiškai nedalyvavo.
298 Baptistina
miniatiūra|dešinėje|250px|Baptistina (pažymėta rodykle) Baptistina – asteroidų žiedo asteroidas, žymimas numeriu 298. Apskrieja saulę kas 1240 dienų. Atstumas nuo Saulės yra tarp 2,05 ir 2,48 astronominio vieneto. Diametras – nuo 21,14  km.
Atrastas Nicoje, 1890 m. rugsėjo 9 d. Augusto Šarlo.
Vidugiriai (Elektrėnai)
Vidugiriai – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 5 km nuo Ausieniškių.
Ekonominio bendradarbiavimo organizacija
thumb|EBO narės Ekonominio bendradarbiavimo organizacija – tarptautinė ekonomikos plėtros organizacija tarp dešimties Eurazijos šalių. Organizacijos būstinė – Teheranas.
Istorija
Ekonominio bendradarbiavimo organizacija buvo įkurta 1985 m. Irano, Pakistano ir Turkijos tam, kad pakeltų ekonominį, kultūrinį ir techninį lygį savo šalyse. Tai buvo 1962 m. – 1979 m. veikusios Regioninio bendradarbiavimo plėtros organizacijos prototipas. 1992 m. į organizaciją buvo priimti 7 nauji nariai: Afganistanas, Azerbaidžanas, Kazachija, Kirgizija, Tadžikija, Turkmėnija ir Uzbekija.
Sachalino Aleksandrovskas
Sachalino Aleksandrovskas  – miestas Rusijoje, Sachalino srityje, vidurinėje Sachalino salos dalyje. Rajono centras. Jūrų uostas Totorių sąsiaurio pakrantėje. Plentas į Poronaiską. Artimiausia geležinkelio stotis yra už 60 km (Tymovskojė). Miškų, žuvies pramonė. Apylinkėse kasama akmens anglis. Yra teatras, A. Čechovo krašto muziejus, istorijos ir literatūros muziejus, švyturys (1864 m.).
Istorija
Gyvenvietė įkurta 1869 m. kaip katorgos vieta (anglies kasyklose). Iki 1926 m. vadinta Aleksandrovskij postu (Александровский пост 'Aleksandro postas'). Taip pavadinta caro Aleksandro I garbei.
Nuo 1909 m. buvo Rusijos imperijos Sachalino srities centras. Miesto teisės suteiktos 1917 m.
1918-1920 m. mieste valdžia priklausė admirolo Aleksandro Kolčiako vyriausybei. 1920-1925 m. miestas buvo okupuotas Japonijos.
Nuo 1932 iki 1947 m. miestas buvo RTFSR Sachalino srities administraciniu centru.
FIBA Okeanija
FIBA Okeanija – vienas iš penkių FIBA padalinių, kuris organizuoja oficialias krepšinio varžybas ir turnyrus Okeanijos regione. Padalinys vienija 21 nacionalinę krepšinio asociaciją. FIBA Okeanija vadovauja Steve Smith, o būstinė yra Naujajame Pietų Velse.
Geriausios šios zonos ekipos yra Australija ir Naujoji Zelandija, dėl to dažnai atrankos į Pasaulio krepšinio čempionatą ir vasaros olimpines žaidynes vyksta tik tarp šių dviejų komandų.
Kavajė
Kavajė – miestas rytų Albanijoje, apie 10 km nuo Adrijos jūros, apie 50 km nuo sostinės Tiranos ir apie 20 km nuo uostamiesčio Duresio. Dešimtasis pagal dydį miestas šalyje, daugumą gyventojų sudaro albanai, apie 95 proc. išpažįsta islamą.
Kavajė yra apygardos centras, kartu esantis ir vienu svarbiausių Tiranos apskrities miestų. Per miestą eina svarbus Duresio-Vliorės ir Duresio-Pogradecio geležinkelis.
Istorija
Senovės laikais šios vietovės buvo apgyvendintos jau nuo akmens amžiaus. Vienos pirmiausių šias teritorijas apgyvendino senosios šių vietų gyventojos – ilyrų gentys. Kavajė, kaip ir visa dabartinės Albanijos teritorija, nuo seno buvo senovės valstybių Makedonijos, Romos imperijos – sudėtyje, kurių kultūra labai smarkiai paveikė vietos gyventojus ir jų kultūrą.
Žlugus Romos imperijai, ši vietovė ilgą laiką priklausė Bizantijos imperijai, vėliau Bulgarijos ir Serbijos karalystėms, Epyro Despotijai. Galiausiai, XIV a. miestas atiteko Osmanų imperijai, kuriai valdant pradėjo plisti islamas.
1912 m. Albanijai iškovojus nepriklausomybę, miestas tapo Albanijos dalimi. II pasaulinio karo išvakarėse, 1939 m., kaip ir visa Albanija, buvo okupuotas Italijos kariuomenės, 1943 m. okupuotas Vokietijos, 1944 m. galutinai išvaduotas vietos komunistų partizanų.
XX a. 2-ojoje pusėje miestas buvo sparčiai industrializuojamas, tapo svarbiu šalies ekonominiu centru. 1990 m. Kavajė tapo pirmuoju Albanijos miestu, kuriame prasidėjo judėjimas prieš kelis dešimtmečius trunkančią vienpartinę komunistų partijos diktatūrą.
Žlugus komunistiniam režimui ir nustojus veikti planinės ekonomikos svertams, Kavajė kaip ir kiti Albanijos miestai nukentėjo nuo XX a. 10-ojo dešimtmečio pradžios ekonominės krizės. 1997 m. žlugus Albanijos ekonomikai ir šaliai įklimpus į politinę, ekonominę ir socialinę krizę, pasireiškusią masiniais neramumais, Kavajė tapo išimtimi. Pakankamai autoritetingos musulmonų dvasininkijos dėka neramumų buvo išvengta.
Architektūra ir archeologija
Dėl istoriškai išlikusio menko miesto ekonominio ir socialinio vaidmens, istorinio Duresio uostamiesčio svarbos, mieste nėra gana daug vertingos architektūros pavyzdžių. Išlikę keletas Osmanų imperijos mečečių. Komunistinės diktatūros laikais pastatyta pagal tipinius projektus suprojektuotų mažaaukščių daugiabučių gyvenamųjų namų.
Erikiniai
Erikiniai (Ericaceae) – augalų šeima. Priklauso daugiamečiai, visžaliai krūmeliai, krūmokšniai arba daugiamečiai žoliniai augalai, kurių lapai ištisiniai, be prielapių. Žiedai kekėse arba pavieniui, beveik visada dvilyčiai. Vaisius – dėžutė, uoga arba mažasėklis kaulavaisis. Būdinga endotrofinė mikorizė. Auga raistuose, rūgščiuose dirvožemiuose, pelkėse skatina durpių susidarymą.
Lietuvoje taip pat auga ir kitų šios šeimos genčių augalai: thumb|left|210px|Žydinti [[bruknė]]
Vidugiriai (Anykščiai)
Vidugiriai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurę nuo Troškūnų. Prateka Pelyša.
Istorija
Pasakojama, jog šioje vietoje buvę dideli miškai – girios. Tų miškų viduryje įsikūrus kaimui, taip ir kilęs Vidugirių pavadinimas. Kaimą sudarė maži kaimeliai ir viensėdžiai: Belekiai, Steponava, Šarkynė, Skumbinynė, Vitkiaučynė ir kiti. 1923 m. kaime buvo 21 sodyba – 127 gyventojai. 1935 m. kaimas išskirstytas į vienkiemius, tuomet turėjo 224,41 ha žemės. Vidugiriuose vyravo Raišelių, Kaplerių, Inčiūrų ir Zaikauskų pavardės.
Kaime buvo Pelyšų pieninė, vėliau – grietinės nugriebimo punktas, priklausęs Surdegio pieninei, veikė P. Raišelio parduotuvė. Apie 1920 m. Antano Raišelio namuose pradėjo veikti pradžios mokykla, mokytoju dirbo Jonas Grigonis. Po keleto metų mokykla buvo perkelta į Vašuokėnų kaimą.
XX a. pirmojoje pusėje kaime nebuvo visuomeninių organizacijų, pavieniai kaimo gyventojai priklausė Troškūnuose veikusioms draugijoms. Per gegužines buvo populiarūs humoristiniai vaidinimai, kaimas garsėjo gerais dainininkais ir dainininkėmis. XX a. viduryje kaimo gyventojai aktyviai dalyvavo Vašuokėnų kultūros namų meno saviveiklos kolektyvuose, mėgo vaidinti.
Nagato
Žodžio Nagato (Nagatas) reikšmės:
Vidugiriai (Anykščiai)
Istorija
Po Antrojo pasaulinio karo iš Vidugirių buvo ištremti į Sibirą 34 asmenys – 7 šeimos, penkios iš jų grįžo į kaimą. 1948 m. gegužės 22 d. į Manos rajoną (Krasnojarsko kraštas, Rusija) buvo išvežta 9 asmenų Šlapelių šeima, likę gyvi šeimos nariai grįžo 1959 m. Pokario metais Vidugiriuose žuvo partizanas laisvės gynėjas Bronius Raišelis (1926–1944), Kazys Kezulas – mirė po suėmimo ir tardymo Viešintose, Mykolas Bartkus, „Ateities“ kolūkio pirmininkas Juozas Inčiūra (1895–1949).
Nuo 1944 m. iki 1954 m. gegužės 25 d. veikė Anykščių apskrities Troškūnų valsčiaus (vėliau – Troškūnų rajono) Vidugirių apylinkės Darbo žmonių deputatų tarybos vykdomasis komitetas. Jį likvidavus, apylinkė buvo prijungta prie Vašuokėnų apylinkės. 1949 m. liepos 15 d. kaimas įjungtas į kolūkį „Ateitis“, vėliau priklausė V. Kudirkos vardo, „Ateities“, „Gegužės 1-osios“, K. Štaro, Vašuokėnų kolūkiams, kol 1992 m. ūkis iširo.
Priklauso Troškūnų parapijai. Senosios kaimo kapinės neveikiančios, laidojimo ženklų nelikę, XIX a. pabaigoje ir XX a. pradžioje šalia jų kasant žvyrą keliams taisyti, buvo rasta kaulų ir kitokių radinių, liudijusių, jog laidoti raiteliai su žirgais. 2000 m. Vidugirių kapinėse Eligijaus Smetonos rūpesčiu pastatyti memorialiniai paminklai 1944 m. žuvusiems laisvės gynėjams broliams Baltrui ir Viktorui Gasiūnams ir Broniui Raišeliui.
Jonaviškiai
Jonaviškiai – buvęs kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Balbieriškio.
Istorija
2017 m. kaimas buvo panaikintas.
Mykolas Dromantas
Mykolas Dromantas (g. 1955 m. rugpjūčio 8 d.) – pedagogas, Lietuvos visuomenės ir politinis veikėjas.
Biografija
1977 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą, fizikos mokytojas. 1993–1995 m. Danijos technologijų instituto stažuotojas. 2000 m. baigė Kauno technologijos universitetą, gamybos vadybos mokslo bakalauras, 2002 m. – vadybos ir verslo administravimo magistras. Lietuvos žemės ūkio universiteto ir Kauno technologijos universiteto Socialinių mokslų doktorantas.
Kauno Vytauto Didžiojo universitetas, Socialinių mokslų (Vadyba ir administravimas, S189 Organizavimo mokslai) daktaras
1987–1995 m. Šiaulių J. Janonio vidurinės mokyklos fizikos mokytojas. Nuo 1997 m. Šiaulių verslo konsultacinio centro, 2000 m. Šiaulių regiono plėtros agentūros direktorius. Nuo 2000 m. Šiaurės Lietuvos aukštesniosios verslo mokyklos, nuo 2002 m. Šiaurės Lietuvos kolegijos direktorius.
Nuo 2005 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šiaulių skyriaus narys.
1990–1995 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys, 1995–1997 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narys (LSDP sąraše), Ekonomikos komiteto pirmininkas.
Platonizmas
Platonizmas – idealistinės filosofijos kryptis, kuri apima įvairias Platono teorijos modifikacijas. Visos platonizmo atmainos, besiskirdamos konkrečiu turiniu bei problematika, yra paremtos Platono idėjos, kaip konstruktyvaus loginio visos tikrovės principo, prielaida.
Platonas turėjo įtakos ir panteistinėms renesanso bei naujųjų amžių filosofinėms sistemoms (1428 m. į Veneciją buvo atgabenti graikiški Platono tekstai). Platonizmo metodologija žymu klasikiniame vokiečių idealizme.
Vidugiriai (Kupiškis)
Vidugiriai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 14 km nuo Šimonių.
Joneikiškės
Joneikiškėmis vadinami kaimai:
Namibijos demokratų kongresas
Nuo 1999 m. partijai vadovauja buvęs valdančiosios SWAPO partijos funkcionierius Benas Ulenga.
Socialistų Internacionalo konsultacinė narė nuo 2003 m. spalio 27 d.
Istorija
Susikūrė 1999 m. šalies prezidentui Semui Nujomai paskelbus Namibijos demokratizacijos plėtrą. Tais pačiais metais dalyvavo rinkimuose į nacionalinį susirinkimą. Partijos įsikūrimą inicijavo buvę Namibijos liaudies fronto kovotojai, o Namibijai tapus nepriklausoma valstybe – ir didžiausios Namibijos partijos SWAPO nariai, vadovaujami Beno Ulengos. Daugelis partijos narių yra jauni žmonės, baigę aukštuosius mokslus užsienyje.
2004 m. parlamento rinkimuose gavo 5 vietas Nacionaliniame susirinkime.
Ikaluitas
Ikaluitas (pranc. ir ) – miestas Kanadoje, Bafino Žemėje, Frobišerio įlankos pakrantėje. Nunavuto teritorijos administracinis centras. 6,6 tūkst. gyventojų (2007; iš jų apie 60 % inuitai).
Istorija
Pirmoji gyvenvietė čia įkurta 1942 m. kaip JAV karinė oro bazė Frobisher Bay. Dėl vystomos karinės pramonės gyvenvietė augo, steigėsi mokyklos, sporto centrai. 1963 m. JAV armija pasitraukė iš Frobišer Bėjaus, ėmė formuotis vietinė bendruomenė. 1970 m. Frobišer Bėjus oficialiai pripažintas kaip gyvenvietė. 1980 m. gavo miesto statusą. 1987 m. pervadintas į Ikaluitą (inuitų k. „vieta, kur daug žuvų“). 1995 m. Ikaluitas tapo Nunavuto teritorijos administraciniu centru.
thumb|left|250px|[[Iglu formos Šv. Judo katedra]]
Adobe ColdFusion
Adobe ColdFusion – taikomoji programinė įranga, naudojama kurti kompiuterinių programų pagrindus ir dinamines interneto svetaines. Šiuo atžvilgiu, ColdFusion yra panašus produktas į „Microsoft“ ASP.NET, Java Enterprise Edition ar PHP.
Apžvalga
Pirminis skiriamasis ColdFusion bruožas yra asociuota skripto kalba – ColdFusion Markup Language (žymima CFML), kuri lyginama su JSP, ASP.NET, ar PHP ir savo sintakse yra panaši į HTML. „ColdFusion“ yra dažnai naudojama sinonimiškai su „CFML“, bet privalu atkreipti dėmesį, kad čia yra alternatyvaus serverio aplinka.
ColdFusion dažniausiai naudojama duomenų perdavimui interneto svetainėse ar intranetu, tačiau taip pat gali būti naudojama sugeneruoti nuotolinį valdymą, tokį kaip SOAP Svetainių priežiūrai ar Flash valdymui.
ColdFusion taip pat pajėgi tvarkyti sinchronizuotus įvykius, tokius kaip trumpųjų žinučių servisą ir greitąjį susirašinėjimą  per savo tinklų sąsają, kuri įdiegta ColdFusion MX 7 Įmonių leidime (Enterprise Edition).
ColdFusion užtikrina kelias paslaugas vienoje dėžėje. Tarp jų:
Kitos CFML priemonės siūlomos panašaus ar išplėsto funkcionalumo, tokios kaip .NET aplinka ar paveikslėlių manipuliacija.
Viešvilės seniūnija
Viešvilės seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Jurbarko rajono savivaldybės vakarinėje dalyje.
Svarbiausios įstaigos:
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 5 seniūnaitijos:
Irena Garasimavičiūtė
Biografija
1949 m. baigė Kauno dramos teatro vaidybos studiją, 1948–1954 m. šio teatro aktorė. 1954–1991 m. vaidino Lietuvos dramos teatre, 1991–1993 m. Vilniaus mažajame teatre. Vaidino kino filmuose, televizijos spektakliuose. Vaidyba plastiška, su polinkiu į dramatizmą.
Žymesni vaidmenys
Teatre:
Kine
Naujienos (laikraštis)
thumb|right|„Naujienos“ Naujienos – įvairių lietuviškų laikraščių pavadinimas:
Eutanazija
Eutanazija (gr. ευ 'geras, garbingas' + θάνατος 'mirtis') – lengvas ir neskausmingas žmogaus ar kito gyvūno gyvybės nutraukimas, mirtis.
Skiriama žmonių eutanazija ir gyvūnų eutanazija.
Žmonių eutanazija
Žmogaus eutanazija – sąmoningas žmogaus gyvybės atėmimas kiek įmanoma švelnesnėmis priemonėmis, atliekamas vien marinamojo labui. Tai – pagalba nusižudyti. Savanoriška eutanazija dažniausiai taikoma nepagydomiems ligoniams, kurių likęs gyvenimas praeitų skausmuose, ir tik jiems patiems norint. Paciento sąmoningas atsisakymas gydytis, dėl ko sutrumpėja gyvenimo trukmė lyginant su trukme taikant gydymą, vadinama pasyviąja eutanazija, (aktyvių priemonių užbaigti gyvenimą nesiimama).
Dalyje valstybių, tarp jų ir Lietuvoje, tai yra uždrausta. Nuo 2008 metų tam tikros eutanazijos formos leidžiamos Belgijoje, Liuksemburge, Nyderlanduose, Šveicarijoje, Oregone, ir Tailande.
2014 m. vasario 13 d. Belgijos parlamentas balsavimu priėmė įstatymą, leidžiantį atlikti eutanaziją neribojant paciento amžiaus. Belgija yra vienintelė šalis pasaulyje priėmusi tokį įstatymą.
Nacistinėje Vokietijoje
Eutanazija nacistinėje Vokietijoje buvo taikoma tik vokiečiams žudyti, sergantiems psichine negalia, šizofrenija ar dėl kitų psichinių ligų, taip pat dėl kokios nors fizinės negalios. Kitų III Reicho teritorijų gyventojai (lenkai ar žydai) buvo tiesiog šaudomi.
Gyvūnų eutanazija
Neskausmingas gyvūno numarinimas. Ne viena šalis teisiškai reguliuoja skerdžiamų gyvulių, naminių ir laboratorinių gyvūnėlių marinimą. Plačiau apie tai skaityti „Gyvūnų eutanazija“.
Nagato žemė
thumb|300px|Nagato žemė Japonijos žemėlapyje
Nagatas (長門国; Nagato no kuni), dar vadinama Čiōšiū (長州, Chōshū) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje šiomis dienomis yra dalis Jamagučio prefektūros. Nagatas ribojosi su Ivamio ir Suō.
Senąja Japonijos žemės sostine buvo Šimonosekis. Nagatą valdė Morio klanas.
1871 m. įvykus Han sistemos panaikinimui ir senųjų žemių vietose įkūrus prefektūras, Nagato ir Suō žemės buvo sujungtos į Jamagučio prefektūrą. Nagato žemės vardu buvo pavadintas japonų kovinis laivas „Nagato“.
Plikimas
Plikimas (alopecia) – dalinis arba visiškas plaukų iškritimas. Dažniau plinka galva, rečiau barzda, ūsai ar antakiai. Vyrai plinka dažniau nei moterys.
Plikimas būna įgimtas (dėl vystymosi trūkumų), ankstyvasis (jį lemia paveldėjimas; plinka 18–25 m. žmonės), gali pasireikšti vyresniame amžiuje (po 50–55 m., blogėjant kraujo apytakai, plonėja oda, palaipsniui nyksta plaukų folikulai), simptominis (sergant sunkiomis infekcinėmis, grybinėmis ligomis, sutrikus vidaus sekrecijos liaukų veiklai, apsinuodijus), židininis (plaukai staiga iškrinta tam tikrame plote dėl odos kraujagyslių neurozės ar kitų priežasčių).
Plikimas gali būti gydomas vitaminais, hormonų, furokarino preparatais, ultravioletiniais spinduliais, masažu, kai kada plaukai persodinami.
Pienauja
Pienauja – upė Šilalės rajone, kairysis Jūros upės intakas, įteka į ją 128,9 km nuo jos žiočių, 2 km į šiaurės vakarus nuo Kvėdarnos. Ištakos Kalnyčių kaime. Teka vakarų kryptimi.
Upėvardis (tarmiškai tariamas Pīnõujè) greičiausiai kilo nuo žodžio pienas (dėl vandens spalvos, kokybės), nors neatmetama sąsaja ir su augalu pienė, kiaulpienė.
Šarvuotiniai
Šeimoje 8 gentys ir 20 rūšių:
Dviguonė
Dviguonė (Listera) – gegužraibinių (Orchidaceae) šeimos augalų gentis. Augalai su šliaužiančiais šakniastiebiais, siūliškomis šaknimis ir plaukuotu stiebu. Žydi gegužės-liepos mėn. Auga šlapiose ir apyšlapėse vietose.
Iš viso gentyje yra apie 10 rūšių, iš jų dvi auga Lietuvoje:
Nepilnadančiai
Šarvuotiniai (Dasypodidae)
Skruzdėdiniai (Myrmecophagidae)
Tingininiai (Bradypodidae)
Dvipirščiai tinginiai (Megalonychidae)
Nepilnadančiai (Xenarthra) – žinduolių būrys. Tai savo išvaizda vieni keisčiausių žinduolių. Jų apatiniai stuburo slanksteliai turi ypatingas jungtis. Jos teikia papildomą atramą, kuri ypač praverčia šarvuočiams kasant žemę. Be to, skruzdėdoms būdingas ilgas, vamzdiškas snukis, o šarvuočiai turi apsauginę, į šarvą panašią kietos odos dangą ant galvos, nugaros ir galūnių. Visi nepilnadančiai turi mažas galvos smegenis, minta vabzdžiais, tik tinginiai – lapais, ūgliais ir vaisiais.
Paplitę įvairiose buveinėse Pietų ir Centrinėje Amerikoje, o viena rūšis gyvena ir Šiaurės Amerikoje. Eocene nepilnadančiai buvo paplitę ir Antarktidoje, kuri tuo metu dar nebuvo apledėjusi. Skiriamos 4 šeimos, kuriose 29 rūšys:
Buba (Bisau Gvinėja)
Buba  – didžiausias miestas Bisau Gvinėjos pietinėje dalyje, Bubos estuarijos rytiniame gale. Kinaros regiono administracinis centras. Yra giliavandenis boksito eksporto uostas, šiluminė elektrinė.
Istorija
Miestą įkūrė portugalai kaip karinę bazę. Valdant prezidentui Kumbai Jalai planuota į Bubą perkelti šalies sostinę, bet po perversmo jį nušalinus šie planai žlugo.
Vidugiris
Vidugiriu vadinami kaimai:
Vidugiriai (Panevėžys)
Vidugiriai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 22 km nuo Karsakiškio.
Platono akademija
Platono akademija – filosofijos mokykla, kurią įkūrė Platonas 387 m. pr. m. e. netoli Atėnų, mitinio herojaus Akademo sode, dėl to pavadinta akademija. Jai Platonas vadovavo apie 40 metų.
Platono akademijoje filosofijos dėstymas derintas su matematikos, astronomijos, mechanikos tyrimais, visai šiai veiklai teikiant etinę (tarnavimo gėriui) prasmę.
Kaip formalus Platono filosofijos centras, Platono akademija gyvavo beveik 800 m., tačiau jos filosofiniai pamatai ne kartą keitėsi. Vadinamoji Senoji akademija (iki 270 m. pr. m. e.; Speusipas, Ksenokratas) plėtojo Platono teoriją, joje išryškindama ir susiprindama pitagorizmo elementus. Vidurinė akademija (III a. pr. m. e.; Arkesilajas) pasuko į skepticizmą. Jo tradiciją tęsė ir Naujosios akademijos (II–I a. pr. m. e.) kūrėjas, stoicizmo priešininkas Karneadas.
Skepticizmą pakeitė eklektizmas, kuris reiškėsi mėginimais suderinti Platono filosofiją su stoikų, pitagorininkų, peripatetikų ir kitomis teorijomis.
Neoplatonizmas (Plutarchas) akademijoje įsigalėjo IV a.
529 m., kaip pagonybės ramstį, imperatorius Justinianas Platono akademiją uždarė.
Podchoiniai
Podchoiniai  – kaimas Lenkijos rytuose, Tučnos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Joneikiškės (Zarasai)
Joneikiškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Antazavės.
Joneliai
Joneliais vadinami kaimai:
Siuchbataro aimakas
Siuchbataro aimakas arba Suchė Batoro aimakas  – vienas iš 21 Mongolijos aimakų, esantis šalies rytuose, Kinijos pasienyje. Sostinė – Barun Urtas.
Administracinis suskirstymas
thumb|left|180px|Sumų žemėlapis Aimakas padalintas į 13 sumų:
Aleksandros Žemė
thumb|230px|Salos padėtis
Aleksandros Žemė  – sala Arkties vandenyne, toliausiai nutolusi į vakarus Prano Juozapo salyne (Rusija). Rytuose Kembridžo kanalas skiria nuo Jurgio Žemės. Plotas 1130 km². Aukštis iki 382 m (ledo kupolas Lunyj). Didžiąją dalį salos dengia ledynai, gausu ežerų (Ledianojė, Utinojė ir kt.). Saloje yra baltųjų lokių.
Aleksandros Žemę atrado Austrijos-Vengrijos poliarinė ekspedicija. Sala pavadinta Rusijos princesės Aleksandros Pavlovnos garbei. Nuo 1952 m. veikia Nagurskojės poliarinė bazė.
Robertas Danys
Robertas Alfonsas Danys (g. 1963 m. rugpjūčio 2 d. Turgeliuose, Šalčininkų raj. – 2008 m. rugsėjo 15 d. Vilniuje) – Lietuvos poetas, dainų tekstų autorius.
Biografija
1981 m. baigė Vilniaus S. Nėries vidurinę mokyklą, 1986 m. – lietuvių kalbos ir literatūros studijas Vilniaus universiteto (VU) Filologijos fakultete.
1986–1989 m., 1990–1993 m., 1994–1995 m. mokytojavo Vilniaus mokyklose. 1993–1994 m. Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytojas.
Respublikinėje spaudoje debiutavo 1979 m.
Nuo 1996 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.
Kūryba
Pirmajame rinkinyje vyrauja klasikiniai lyriniai tekstai meilės tema. Pasak kritikų, „šlubuoja“ tiek forma (rimavimas), tiek turinys (daug nuvalkiotų bendrybių). Tekstai labai nelygūs: „žybtelėjusį“ įdomesnį įvaizdį „skandina" prėskos metaforos. Lyrizmas neretai balansuoja ties pavojinga sentimentalumo riba. Antrajame rinkinyje mažiau duobių – atsiranda švari skaidra, kuri „gimdo“ paprastą išmintį, be vaikiškų pretenzijų atrodyti protingam. Miuziklo „Aidas ir Aida“ (2005 m., kompozitorius Jonas Jurkūnas, pastatė Keistuolių teatras, režisierius Antanas Gluskinas) libreto autorius.
Totomio žemė
thumb|300px|Totomio žemė Japonijos žemėlapyje