cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Senovės Korintas
thumb|Senovės Korinto apylinkės Senovės Korintas – senovės Graikijos miestas-valstybė, egzistavęs istoriniame Korintijos regione XII–IV a. pr. m. e. Tai buvo stipriausias Korintijos polis. Jo centras (Korinto miestas) buvo kitoje vietoje nei dabartinis Korintas. Rytuose polis lietėsi su Megara, vakaruose – su Sikijonu, pietuose – su Tenėja.
Kanados istorija
Naujoji Prancūzija 1534–1763
Pirmieji apsigyvenę rytinėse dabartinės Kanados pakrantėse, ir paskelbę šias žemes Prancūzijos, buvo prancūzai, pradėję čia tvirtintis XVII a. Pirmoji didelė jų gyvenvietė buvo Port Royal, kuri 1713 m. pasiekė 5 000 gyventojų ribą.
1608 m. Kvebekas tapo šios Prancūzijos kolonijos sostine. Naujosios Prancūzijos ekonomika buvo paremta žvejyba, prekyba su vietiniais, žemdirbyste. 1759 m. čia gyveno 60 tūkst. gyventojų. Didžiausias Naujosios Prancūzijos išsiplėtimas buvo apie 1712 m., kuomet ji valdė net tik visą dabartinę rytinę Kanadą, bet ir milžiniškas teritorijas dabartinėje JAV, iki pat Meksikos įlankos.
Ši didelė kolonija administraciškai suskirstyta į penkis vienetus. Keturi iš jų (Kanados provincija, Akadija, Niufaundlendas, Hadsono įlanka) buvo dabartinės Kanados teritorijoje.
Senovės Korintas
Senovė
XII a. pr. m. e. Korinte jau įsitvirtino vietinė Bakchiadų dinastija, kuri viešpatavo mieste iki pat VII a. pr. m. e. Korintas buvo pagarsėjęs Bakcho (graikų tapatinamo su Dionisu) garbinimo centras. Jo centrinė šventykla Akrokorintas buvo skirta Afroditei. Taip pat Korinte buvo rengiamos Istmo žaidynės.
Kanados istorija
Britų imperijos įtakoje 1764–1783
Kadangi kolonija negavo paramos iš Prancūzijos, o ši kariavo su Anglija, per XVIII a. Naujosios Prancūzijos provincijas palaipsniui užkariavo anglai. Po Europoje vykusio Septynerių metų karo Prancūzija galutinai atidavė visas savo žemes dab. Kanados teritorijoje Britų imperijai, kurie jas ėmė traktuoti kaip dalį didesnės Britų Amerikos.
Witt muziejus
Witt muziejus Miunchene – didžiausia kandžių kolekcija pasaulyje. Muziejų 1980 m. įkūrė Thomas Witt. Jo šeima yra gerai žinomi verslininkai Vokietijoje. Kolekciją sudaro 10 mln. egzempliorių iš viso pasaulio.
Kanados istorija
Britų imperijos įtakoje 1764–1783
Gautosios teritorijos administraciškai buvo perdalintos ir pervardintos, sukuriant naujas kolonijas. Pvz., Akadija buvo padalinta sukuriant Princo Edvardo salą, Naująją Škotiją ir Naująjį Brunsviką, Kanados provincija pervardinta Kvebeku, Hadsono įlanka tapo Ruperto žeme ir pan.
Senovės Korintas
Senovė
Nuo VII a. pr. m. e. Korinte valdė tironų Kapselidų dinastija, tarp kurių buvo Kapselas, Periandras. Tai buvo Korinto suklestėjimas, kuomet korintiečiai steigė savo kolonijas už Graikijos ribų, tokias, kaip Sirakūzai, Epidamnas, Ambracija, Kerkyra, Apolonija. Tuo metu buvo atrastas korintinis orderis.
Kanados istorija
Britų imperijos įtakoje 1764–1783
Į Kanados teritoriją pradėjo plūsti britai. Tarp jų ir vietinių prancūzų vyko konfliktai, sukilimai.
Senovės Korintas
Senovė
Korintas aktyviai dalyvavo senovės prekyboje. Jis valdė du uostus – Lechaioną prie Korinto įlankos ir Kenchreai prie Sarono įlankos. Jau tada buvo suplanuotas Korinto kanalas, tačiau vietoj jo pastatytas diolkas – kelias pervilkti valtis per Istmo sąsmauką.
Kanados istorija
Po JAV nepriklausomybės 1783–1867
Trylikai kolonijų paskelbus nepriklausomybę, prancūziškosios kolonijos nutarė likti britų valdžioje. Britanijai likusios kolonijos imtos vadinti Britų Šiaurės Amerika.
Senovės Korintas
Klasikinis laikotarpis
thumb|Korinto lyga 336 m. pr. m. e. Persų karų laikotarpio pradžioje Korintas rėmė Atiką, dalyvaudamas įvairiuose karuose. Tačiau vėliau Spartos iniciatyva iš Korinto buvo išvyti tironai, ir Korintas įstojo į Peloponeso sąjungą.
Kanados istorija
Kanada 1867–1914
Po ilgų karų ir neramumų 1866 metais buvo pradėta svarstyti Kanados nepriklausomybė. 1867 m. liepos 1 d. buvo nuspręsta, kad Kanada taps savarankiška Anglijos dominija. 1870 ir 1871 prie tuometinių žemių buvo prijungta Manitoba ir Britų Kolumbija, 1905 – Saskačevanas ir Alberta.
Senovės Korintas
Klasikinis laikotarpis
Peloponeso karų laikotarpiu Korintas palaikė Spartos pusę, tačiau ilgainiui jis su Tėbais buvo nepatenkintas Spartos hegemonija, todėl pradėjo Korinto karą, kuris dar labiau nusilpnino šį polį.
Karai atnešė Korintą į Makedonijos glėbį. 338 m. pr. m. e. Makedonija suvienijo visas Graikijos valstybes į Helenų sąjungą, kurios sostine tapo Korintas. Dėl to ši sąjunga dar vadinama Korinto sąjunga. Tačiau tai reiškė ir Korinto, kaip nepriklausomo polio, pabaigą.
Po 337 m. pr. m. e.
Vėlesniais laikais senasis Korintas išliko svarbiu Graikijos miestu. Kai po Aleksandro užkariavimų silpstančioje Graikijoje III a. pr. m. e. valdžią įgavo Achajos sąjunga, į ją įsijungė ir Korintas. 146 m. pr. m. e. miestą užėmus romėnams, jis ėmė priklausyti Romos imperijos Achajos provincijai. Mūsų eros pradžioje Šv. Paulius pasakė savo žymiąją prakalbą korintiečiams.
Vėliau Korintas ištuštėjo. XIX a. viduryje, už kelių kilometrų nuo Senovės Korinto, sunaikinto žemės drebėjimo, buvo pastatytas naujas miestas.
Vilja Karlos Pasas
Vilja Karlos Pasas arba Karlos Pasas – miestas Argentinoje, Kordobos provincijoje, Puniljos slėnyje, 36 km į vakarus nuo Kordobos, San Rokės ežero pakrantėje.
Acourtia
Acourtia (Acourtia) – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis. Gentis pavadinta XVIII a. anglų botanikės mėgėjos Mary Elizabeth Catherine Gibbes A'Court vardu. Šios genties augalai žinomi kaip dykumų peonijos. Auga Šiaurės ir Centrinėje Amerikoje. Šių augalų žiedai dažniausiai yra baltos, rausvos ar violetinės spalvos.
F91 Diddeleng
Diudelanžo F91 – Liuksemburgo futbolo klubas iš Diudelanžo.
Istorija
Šis klubas tapo pirmuoju šalies futbolo klubu, patekusiu į Europos turnyro grupines varžybas, kai 2018–2019 m. Europos lygos atrankoje lemiamose rungtynėse 5–2 įveikė CFR Cluj komandą.
Antrokas (moneta)
Antrokas – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Lenkijos sidabro moneta.
Žygimanto Augusto antrokas
Valdant Žygimantui Augustui kaldintas 1565 m. Vilniaus pinigų kalykloje. Dar vadinamas dvigrašiu. Vertė – 2 grašiai.
Monetos masė 1,82 g, praba – 875, skersmuo 20–20,5 mm. Averse valdovo portretas, legenda SIGIS AVG REX PO M D LI, reverse Vytis ir Gediminaičių stulpai herbiniuose skyduose, virš jų karūna, apačioje nominalas "II", legenda MONETA MAGNI DVCA LITV, data.
Kiachta
Kiachta  – miestas Rusijoje, pietų Buriatijoje, Mongolijos pasienyje, 234 km į pietus nuo Ulan Udės, į šiaurės rytus nuo Suche Batoro. Rajono centras. Pro miestą eina Ulan Udės–Ulan Batoro plentas (yra pasienio postas), už 35 km į Nauškių geležinkelio stotis. Maisto, tekstilės pramonė. Yra krašto muziejus, Suche Batoro muziejus, dramos teatras. Yra išlikę XIX a. klasicistinių statinių – Šv. Trejybės, Prisikėlimo cerkvės, svečių namai.
Antrokas (moneta)
Lenkijos antrokas
žr. dvigrašis
Kiachta
Istorija
1934 m. Kiachta ir Troickosavskas sujungtas į Kiachtos miestą.
Makao vyrų futbolo rinktinė
Makao vyrų futbolo rinktinė – Makao atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Makao futbolo asociacija. Rinktinė nedalyvavo nė viename pasaulio ar žemyno čempionate.
Binarinis opcionas
Binarinis opcionas – prekybos instrumentas finansų rinkoje.
Jis suteikia prekiautojui galimybę sudaryti sandorį tiek nustatant pasirinkto aktyvo sandorio pabaigą, tiek galimybę pasirinkti išmokos dydį. Šis sandoris yra apie tai, ar prekiautojo pasirinkto aktyvo kaina bus aukštesnė, žemesnė ar tokia pati, kaip sandorio sudarymo metu.
Tai tiesiog „taip“ arba „ne“ sandoris. Kadangi yra tik du galimi variantai, ši prekybos rūšis yra vadinama binarinė (arba dvinarė). Būtent toks dvejopumas ir charakterizuoja žodį „binarinis“, t. y. susidedantis iš dviejų elementų.
Pietų Karolinos gamtos išteklių departamentas
Pietų Karolinos gamtos išteklių departamentas – Pietų Karolinos institucija, reguliuojanti medžioklės, žvejybos, irklavimo leidimus valstijų parkuose ir draustiniuose.
Heksogenas
Heksogenas (R.D.X, ciklotrimetilentrinitraminas, ciklonitas, T4, pagal IUPAC 1,3,5-trinitroperhidro-1,3,5-triazinas) – sprogstamoji medžiaga. Cheminė formulė: C3H6N6O6.
Detonacijos greitis: 8300 m/s esant tankiui 1,0g/cm³
Išrastas 1898 m. Iš pradžių jį naudojo kaip vaistą. Tai smulkiakristalė baltos spalvos medžiaga. Lyginamasis svoris 1,8 t/m³. Heksogenas neturi kvapo ir skonio, nehigroskopiškas, vandenyje netirpsta. Lydosi +202 ± 1°C. temperatūroje. Chemiškai neaktyvus, su metalais nereaguoja. Deginant daugiau kaip 1 kg heksogeno jis gali detonuoti. Dega energingai, balta liepsna. Mechaniniam poveikiui mažiau jautrus už teną. Peršaunamas gali sprogti. Švarus heksogenas naudojamas detonatorių gamyboje. Pridedant specialių plastifikatorių – gaunami plastikiniai sprogmenys (C-1, C-2, C-3, C-4).
Gavimas
Gaunamas heksaminą nitruojant balta, rūkstančia (virš 90 %) azoto rūgštimi:
Klemensas IX
Klemensas IX (g. 1600 m. sausio 28 d. Pistojoje – m. 1669 m. gruodžio 9 d.) – 239-asis Romos katalikų bažnyčios popiežius.
Biografija
Mokėsi Pizos universitete. Popiežiumi išrinktas 1667 m. birželio 20 d. Parašė kelis meno kūrinius.
Kardalapis vikšris
Kardalapis vikšris (Juncus ensifolius) – vikšrinių (Juncaceae) šeimos žolinių augalų rūšis. Natūraliai paplitusi Šiaurės Amerikoje, Japonijoje, Rusijos Tolimuosiuose Rytuose, dabar įveista daugelyje kraštų.
Stanislovas Radvila
Stanislovas Radvila (, 1930 m. kovo 10 d. Sichuve) – didikas, Lenkijos ūkio ir valstybės veikėjas.
Biografija
Kunigaikštis, kilęs iš Radvilų giminės Nesvyžiaus šakos, tėvas Kristupas Mikalojus Radvila, motina Marija iš Popielų. Sesuo Ana Marija Radvilaitė.
Šeima
Žmona Helena Jerome. Sūnus Ježis Mikalojus Radvila (Jerzy Mikołaj Radziwiłł, g. 1956 m.) vedė Teresę iš Kazakevičių giminės. Jų vaikai Joana (g.1983 m.), Ana (g. 1987 m.) ir Mykolas (g. 1990 m.). Kitas sūnus Kšištofas Mikalojus Radvila (Krzysztof Mikołaj Radziwiłł, g. 1958 m.) nevedęs.
Lenkijos kooperacijos veikėjas.
Nuorodos
Trimitų herbo Radvilos lenkų kalba
Smiltyninis melsvys
Paplitęs Europoje, Mažojoje Azijoje ir Šiaurės Afrikoje. Lietuvoje reta rūšis. Rastas Akmenės, Alytaus, Lazdijų, Molėtų, Prienų, Švenčionių, Šalčininkų, Trakų, Ukmergės, Vilniaus ir Varėnos raj.
Kardalapis vikšris
Kardalapis vikšris auga vandens telkinių pakrantėse. Dekoratyvus, tinkamas tvenkinių, kūdrų pakrančių apželdinimui, tačiau neprižiūrimas greitai plečiasi.
Zigfridas (markgrafas)
Zigfridas (Siegfried. m. 937 m. gruodžio 3 d.) – grafas. Neoficialiai buvo Gero markos markgrafas, tačiau jo markgrafo titulas nebuvo patvirtintas karališku raštu.
Manoma, kad Zigfridas buvo Vokietijos karaliaus Henriko I Paukštininko mokytojo Tietmaro sūnus.
936 m. buvo paskirtas Saksonijos hercogystės globėju. Tuo metu jis, pagal kronikininką Vidukindą (Widukind von Corvey) buvo antra asmenybė po karalystėje po karaliaus.
Zigfridui mirus dėl jo markos varžėsi jo pusbrolis, karaliaus brolis Tankmaras (Thankmar) ir jo paties brolis Geras, kuris ir buvo paskirtas markgrafu.
Ernestas Gulbis
Ernestas Gulbis (, g. 1988 m. rugpjūčio 30 d.) – Latvijos tenisininkas.
2014 m. vasario 24 d. ATP vienetų varžybų reitinge užėmė 18 vietą, dvejetų – 218. Nuo 12 metų treniruojasi Nikola Pilić teniso akademijoje.
2006 m.
2006 m. spalio mėn. specialiu kvietimu dalyvavo ATP turnyre Sankt Peterburge, kur pusfinalyje pralaimėjo Mario Ančić. Tai buvo sėkmingiausias turnyras sportininko karjeroje iki patekimo į reitingo pirmąjį šimtuką.
2007 m.
Ernestas Gulbis buvo patekęs į 2007 m. Sidnėjaus ATP turnyrą, tačiau iškrito jau pirmajame etape, kai pralaimėjo kipriečiui Marcosui Baghdačiui. Patekti į Sidnėjaus ATP jam pavyko trečiosiose kvalifikacijos varžybose 2-6, 6-3, 6-2 įveikus Vokietijos tenisininką Michailą Zverevą, kuris ATP reitinge yra 137-tas. Prieš tai 5-7, 6-4, 6-4 nugalėjo prancūzą Olivje Pasion (ATP reitinge 140-tas), o antro etapo varžybose 6-4, 2-6, 6-6 (7:4), įveikė čeką Tomašą Zibą, kuris ATP reitinge yra 138-tas.
2007 m. gegužės mėn. tapo pirmuoju Latvijos tenisininku, debiutavusiu Grand Slam turnyre. Pirmajame Roland Garros etape nugalėjo 2004 m. pusfinalininką britą Timą Henmaną. Antrame etape prieš jį stojo Albertas Montanes, bet priešininkas pasirodė stipresnis. 2007 m. birželio mėn. dalyvavo jau antrajame Grand Slam turnyre. Vimbldono turnyro I etape susitiko su kipriečiu Markosu Baghdačiu, kuriam prieš tai buvo pralaimėjęs. Gulbis nugalėjo pirmąjį setą 6-3, bet kituose 3 patyrė pralaimėjimus ir pasitraukė iš turnyro.
Grand Slam turnyre US Open pavyko įveikti iki šiol stipriausią pagal reitingą priešininką, kai III etape jis įtikinamai nugalėjo tuometinę 8-tą Pasaulio raketę Tomį Robredo. Kitame etape pralaimėjo Carlosui Moyai. thumb|250px|Gulbis įveikia [[Potito Starace 2007 m. US Open turnyre]]
2010 m.
E. Gulbis iškovojo pirmą savo karjeroje ATP turnyrų vienetų titulą. Delray Beach ATP World Tour 250 finale Latvijos pirmoji raketė rezultatu 6-2, 6-3 įveikė antrąją turnyro raketę Kroatijos tenisininką Ivo Karlovičių. Už pergalę turnyre jis gavo 250 reitingo taškų, 75 700 JAV dolerių piniginę premiją ir Porsche automobilį.
2010 m. balandį E. Gulbis pirmąkart savo karjeroje nugalėjo pirmąją pasaulio raketę Rogerį Federerį.
2011 m.
2011 m. sausio 6 d. Dohos World Tour 250 turnyro ketvirtfinalyje jis pralaimėjo pirmajai pasaulyje pagal reitingą raketei Rafaeliui Nadaliui rezultatu 6-7(3), 3-6. Vėliau jis startavo Sidnėjaus ATP turnyre, kuriame pakliuvo į pusfinalį. publikuotame ATP reitinge E. Gulbis pasiekė savo aukščiausią poziciją – 23-ią vietą. 2011 m. Australijos atvirajame čempionate jis pralaimėjo pirmajame etape vokiečiui Benjaminui Beckeriui rezultatu 6:7(5), 2:6, 4:6. Vasarį E. Gulbis pakilo dar aukščiau ATP reitinge ir pasiekė 21-ą poziciją.
2011 m. liepą jis iškovojo savo antrą ATP titulą Farmers Classic turnyre Los Andžele. Finale latvis nugalėjo Mardy Fishą rezultatu 5:7, 6:4, 6:4. Tai buvo antrasis jo karjeroje ATP serijos turnyro finalas. Po pergalės turnyre jis ATP reitinge pakilo iš 84-os į 55-ą vietą.
2012 m.
2012 m. sezonas E. Gulbiui nebuvo sėkmingas, buvo pasiektos tik kelios pergalės, iš kurių svarbiausia buvo pergalė sunkioje kovoje Vimbldono turnyre pirmajame etape (7–6, 7–6, 7–6) prieš čeką Tomášą Berdychą, kuris tuo metu užėmė 7-ą vietą pasaulio reitinge. Metus E. Gulbis baigė 136-oje vietoje ATP reitinge.
2013 m.
2013 m. kovą E. Gulbis iškovojo trečią pergalę ATP vienetų varžybose, antrąkart karjeroje tapdamas nugalėtoju Delray Beach turnyre JAV. Pergalių seriją jis tęsė ATP turnyre Indian Velse, kuriame nugalėjo Janko Tipsarevićių (tuo metu 9-oji pasaulio raketė). Rugsėjį E. Gulbis nugalėjo dar viename ATP turnyre Sankt Peterburge, finale trijuose setuose nugalėjęs ispaną Guillermo García-Lópezą. Po šio pasiekimo jis sugrįžo į pirmąjį ATP reitingo trisdešimtuką.
2014 m.
Sezono pradžioje turnyre Roterdame E. Gulbiui pavyko ketvirtfinalyje nugalėti Juaną Martíną del Potro, kuris tuo metu užėmė 4-ą vietą ATP reitinge. Vasarį E. Gulbis nugalėjo Marselio ATP turnyre, finale rezultatu 7–6, 6–4 įveikęs Jo-Wilfriedą Tsongą (tuo metu 10-oji pasaulio raketė), prieš tai pusfinalyje įveikęs ir Richardą Gasquet (tuo metu 9-oji pasaulio raketė). Po šios pergalės jis pakilo į iki šiol aukščiausią vietą ATP reitinge – 18-ą.
Tu esi aš
„Tu esi aš“ – trečiasis grupės „Pieno lazeriai“ albumas.
Sibolga
Sibolga  – miestas Indonezijoje, Sumatros saloje, Šiaurės Sumatros provincijoje, Indijos vandenyno pakrantėje.
Svarbus žemės ūkio centras. Per miestą eina Transsumatros autostrada, yra jūrų uostas (eksportuojama kopra, kaučiukas, kava, mediena). Iš uosto vyksta keltai į Niaso ir Simeuluės salas.
Angaros kalvagūbris
Angaros kalvagūbris  – kalvagūbris, besidriekiantis Rusijoje, Vidurinio Sibiro plokščiakalnio pietryčiuose, daugiausia Angaros baseine. Nusitęsęs iš pietvakarių į šiaurės rytus ~800 km. Aukštis siekia 1022 m. Sudarytas iš keleto lygiagrečių gūbrių, atskirtų upių slėniais. Angara, kirsdama kalvagūbrį sudaro slenksčius.
Šiaurės rytinė Angaros kalvagūbrio dalis apaugusi maumedžių taiga, pietvakarinė – pušų miškais su kėnių ir kedrų taigos masyvais.
Henrikas Elzbutas
Henrikas Elzbutas (g. 1937 m. lapkričio 4 d. Verbūnai, Gruzdžių valsčius) – Lietuvos statybos inžinierius, technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1965 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1971 m. apgynė disertaciją „Silikatinio betono ir jo komponentų kai kurių savybių tyrimas dielektriniais metodais“, technikos mokslų kandidatas.
Nuo 1965 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas,1970–1978 m. Statybinių medžiagų ir konstrukcijų probleminės laboratorijos vedėjas, 1992–1995 m. Statybos, 1995–2006 m. Statybos ir architektūros fakulteto dekanas; nuo 1976 m. vyresnysis mokslo darbuotojas, nuo 1982 m. docentas. Stažavo 1968 m. TSRS mokslų akademijos Geologijos, mineralogijos ir petrografijos institute, 1982 m., 1987 m. Kijevo inžineriniame institute.
Mokslinė veikla
Mokslinių darbų svarbiausios sritys: statybinių medžiagų savybių ir struktūros, gaminių ir jų gamybos technologijų tyrimai, neardomųjų metodų taikymas. Paskelbė daugiau kaip 80 mokslinių straipsnių. Dviejų išradimų autorius. Parašė 8 mokomąsias knygas, parengė informacinių leidinių.
579 m.
579 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gražuolė
Gražuolė – Lietuvos kino studijoje 1969 m. sukurtas meninis filmas. Filmo trukmė – 63 min.
Siužetas
Negražią, šlakuotą mergaitę Ingą, gyvenančią su vieniša mama – mašininke mėgsta visi kiemo vaikai, ir žaidžiant (ratu susėdę vaikai vidury šokantįjį apipila pagyromis arba patyčiomis) ją visada išrenka „gražuole“. Ji – širdingiausia ir tiesiog spindinti mergaitė didelėje kiemo kompanijoje. Tik vienas berniukas atvirai pasako kad ji negraži. Jis neseniai atsikėlė gyventi į šį kiemą, gavo „Nebylio“ pravardę ir nežada pripažinti nesuprantamas žaidimo taisykles. Inga išgyvena krizę. Viktoras, pastebėjęs Ingos pasimetimą, atneša jai gražią gėlę. Inga seniai apie tokią svajojo. Ji ir vėl laiminga.
Leopoldas Kumpikas
Leopoldas Kumpikas (1906 m. lapkričio 15 d. Čepiškė, Židikų valsčius – 1993 m. liepos 30 d. Kaunas) – Lietuvos inžinierius mechanikas, technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1938 baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1949 m. technikos mokslų kandidatas.
1944–1993 m. Vytauto Didžiojo universiteto (1946–1950 m. Kauno universitetas, 1951–1990 m. Kauno politechnikos institutas, nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1951–1986 m. Mašinų gamybos technologijos katedros vedėjas, 1953–1962 m. dar ir Mechanikos fakulteto prodekanas, 1962–1972 m. Mašinų gamybos fakulteto dekanas, nuo 1965 m. profesorius. Daug prisidėjo prie mašinų gamybos terminijos tobulinimo, rinko ir paskelbė kraštotyrinės medžiagos apie Kauno pramonės istoriją.
Antanava (Jurbarkas)
Antanava – buvęs kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 6 km į rytus nuo Šimkaičių.
Kiečių ežeras
Kiečių ežeras – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajono šiaurėje, apie 6,5 km į pietryčius nuo Suvieko, į šiaurę nuo kelio į Stelmužę. Ilgis šiaurės – pietų kryptimi 0,85 km, plotis iki 0,29 km. Altitudė 143,1 m. Gylis sieka 8,8 m. Ežeras telkšo rininės kilmės duburyje. Krantai aukšti, daug kur apaugę mišku (iš šiaurės ir pietų prieina Dubaukos miškas), pietvakarinis krantas žemas ir pelkėtas. Atabradas siauras, padengtas smėliu, o pietvakariuose – dumblu. Šiaurės rytuose išteka upelis į Kamuvos ežerą (Padegėlių upelio baseinas).
Pietrytiniame Kiečių ežero krante įsikūręs Kiečių kaimelis. Nuo jo ir kilęs ežero vardas.
Petras Baguška
Petras Baguška (g. 1941 m. liepos 24 d. Puškoniuose, Pasvalio rajonas) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas, buvęs Lietuvos teisingumo ministras.
Biografija
1966–1971 m. Pasvalio miesto tarybos Vykdomojo komiteto pirmininkas, 1971–1973 m. LKP Pasvalio rajono komiteto skyriaus vedėjas. 1974–1976 m. mokėsi Leningrado aukštojoje partinėje mokykloje. 1976–1982 m. Šilalės rajono Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas. 1981–1985 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos Žemės ūkio ekonomikos ir organizacijos fakultete įgijo ekonomisto organizatoriaus specialybę. 1982–1987 m. Kupiškio rajono Vykdomojo komiteto pirmininkas. 1987–1990 m. Kėdainių rajono Vykdomojo komiteto pirmininkas.
1990–1995 m. Kėdainių rajono tarybos narys, 1990–1994 m. Kėdainių rajono savivaldybės tarybos pirmininkas. 1994–2002 m. Lietuvos žemės ūkio banko Kėdainių skyriaus valdytojas. 2003–2004 m. Kėdainių rajono savivaldybės tarybos sekretorius. 2004–2008 m. LR Seimo narys, Antikorupcijos komisijos pirmininkas. Nuo 2006 m. liepos 18 d. iki 2008 m. gruodžio 9 d. – Algirdo Brazausko ir Gedimino Kirkilo vyriausybėse – LR teisingumo ministras.
Nuo 1965 m. SSKP narys. 2003–2005 m. Darbo partijos narys, 2006–2008 m. Pilietinės demokratijos partijos narys.
Darkly Dreaming Dexter
Darkly Dreaming Dexter – 2004 metais Jeff Lindsay išleistas romanas apie žudiką maniaką Dexter Morgan; pirmoji knygų serijos dalis. Pagal šią knygą pastatytas Showtime televizijos serialo „Deksteris“ pirmasis sezonas.
Siužeto santrauka
Pagrindinis romano veikėjas Deksteris Morganas – kriminalistikos ekspertas, dirbantis Majamio metropoliteno policijos departamente. Laisvu laiku Deksteris – serijinis žudikas, atimantis gyvybes žmogžudžiams, išvengusiems teisingumo. Visos jo žmogžudystės nurodomos vidinio balso, vadinamo „Tamsiuoju keleiviu“ (Dark Passenger), nuolat raginančio Deksterį ką nors nužudyti. Šiam tai padarius, balsas kurį laiką patenkintas, tačiau visada sugrįžta.
Prisiminimai atskleidžia, kad jo globėjas, policijos detektyvas Haris Morganas, anksti suprato, jog Deksteris – į smurtą linkęs sociopatas su įgimtu poreikiu žudyti, ir išmokė jį žudyti tik pabėgusius nuo teisingumo žmones, tokiu būdu nukreipdamas jo potraukį žudyti į „teigiamą“ pusę. Haris taip pat išmokė berniuką būti atsargiu, kruopščiu žudiku, nepalikti jokių pėdsakų, ir prieš nužudant būti visiškai tikru, jog jo aukos kaltos. Deksteris šias taisykles vadina „Hario kodu“ (The Code of Harry).
Eilę metų Deksteris gan gerai tvarko savo dvigubą gyvenimą, bet jo idilė nutraukiama įsitraukus į žmogžudystės, kurioje serijinis žudikas medžioja Majamio prostitutes, tyrimą. Žmogžudžiui siautėjant po miestą, jis pradeda siuntinėti žinutes Deksteriui, kuriam ši siaubingų nusikaltimų serija atrodo itin patraukli ir žavinga. Tuo tarpu jo sesuo Debora mato šią žmogžudysčių seriją kaip jos bilietą į žmogžudysčių skyrių. Deksteris blaškosi tarp pagalbos siekiant pagauti žudiką ir troškimo nieko neveikti ir gėrėtis tokio artistiško ir įgudusio žudiko darbu.
Pasakojimo stilius
„Darkly Dreaming Dexter“ istoriją pirmuoju asmeniu pasakoja serijinis žudikas.
Deksteris tvirtina nejaučiantis žmogiškųjų emocijų, tačiau patiria jausmus žmonėms jo gyvenime: netikrai seseriai Deborai, draugei Ritai (su kuria jis susitikinėja, kaip manoma, tik tam, kad atrodytų gyvenantis normalų socialinį gyvenimą) bei Ritos vaikams – Astor ir Kodžiui. Aukščiausiame romano taške jis prisipažįsta sau, jog „mėgsta“ juos. Tai daugiausia, ką jis gali, siekdamas pajausti meilę.
Televizijos serialas
Romanu paremtas Showtime kanalo TV serialas. Nors pirmasis sezonas didžiąja dalimi sekė pirmosios knygos istoriją, vėlesni sezonai turėjo originalias istorijas, kurios nebuvo tiesiogiai paremtos vėlesniais „Dexter“ romanais.
Apdovanojimai ir nominacijos
„Darkly Dreaming Dexter“ 2005-aisiais laimėjo Dilys Award apdovanojimą, įteiktą Nepriklausomos detektyvinių knygų pardavėjų asociacijos (Independent Mystery Booksellers Association).
Aritmetinis vidurkis
Aritmetinis vidurkis (matematinis vidurkis; ) – tai vidurkis, skaičiuojamas sudedant visas kiekybinio kintamojo (atsitiktinio dydžio) reikšmes ir padalijant šią sumą iš reikšmių skaičiaus:
Petras Balčiūnas (1950)
Petras Balčiūnas (g. 1950 m. liepos 13 d. Medeikiuose, Biržų rajonas) – Lietuvos žurnalistas, poetas.
Aritmetinis vidurkis
Taip pat galima užrašyti naudojant sumos žymėjimą:
Petras Balčiūnas (1950)
Biografija
Vilniaus universitete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą, bet studijų nebaigė. Vėliau šiame universitete baigė žurnalistiką.
Aritmetinis vidurkis
Aritmetinio vidurkio savybės:
Petras Balčiūnas (1950)
Biografija
Nuo 1973 m. laikraščio „Biržiečių žodis“ korespondentas, nuo 1981 m. Šiauliuose Lietuvos radijo ir televizijos korespondentas Šiaulių regione, nuo 1993 m. miesto laikraščio „Šiaulių naujienos“ korespondentas, 1994–1996 m. šio leidinio vyr. redaktorius, vėliau redaktoriaus pavaduotojas. Nuo 2002 m. – savaitraščio „Šiaulių kraštas“ žurnalistas.
Aritmetinis vidurkis
Atsitiktinio dydžio vidurkis
Esant pakankamai imčiai, atsitiktinio dydžio vidurkis barstosi pagal artimą normaliąjam skirstinį. Tai teisinga ir jei paties dydžio skirstinys nėra normalusis. Pavyzdžiui, lošimo kauliuko metimo rezultato skirstinys yra stačiakampis (visų šešių galimų reikšmių pasirodymo tikimybė yra vienoda), ir galimos reikšmės yra fiksuotos (1, 2, 3, 4, 5, 6). Tačiau jei bandymų skaičius pakankamas (paprastai tariama, jog apie 30), metimo rezultatų vidurkio skirstinys yra artimas normaliajam, su vidurkiu apie 3.5.
Petras Balčiūnas (1950)
Biografija
Pirmieji eilėraščiai publikuoti 1968 m.
Aritmetinis vidurkis
Atsitiktinio dydžio vidurkis
Atsitiktinio dydžio vidurkis neparodo, kaip toli nuo vidurkio išsidėsčiusios (išsibarsčiusios) jo įgyjamos reikšmės. Tai apibūdina dispersija.
Zaisanas (miestas)
Zaisanas  – miestas Kazachstane, Rytų Kazachstano srityje. Į pietryčius nuo miesto telkšo Zaisano ežeras.
580 m.
580 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Raudėnų ežeras
Raudėnų ežeras arba Rudėnų ežeras – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 5 km į pietryčius nuo Suvieko. Ežero ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,33 km, plotis – iki 0,23 km. Altitudė 157,3 m. Krantai žemi, šiaurės rytuose (plyti ~ 7 ha dydžio pelkė) ir vakaruose pelkėti, pietinis krantas aukštesnis ir sausas. Krantai apaugę medžiais ir krūmynais. Pakrantėse daugiausia plyti pievos. Iš šiaurės vakarų į rytus ežerą prateka Stelmužės ežero intakas Padegėlių upelis. Prie ežero įsikūrę Grybinės ir Rudėnų kaimai.
Alfenas prie Reino
Dažų ir lakų, statybinių medžiagų gamyba, maisto pramonė. Yra archeologinis parkas „Archeon“, egzotiškų paukščių parkas „Vogelpark Avifauna“, romėnų kasteliumo liekanos.
Politinė socializacija
Daugiausia įtakos politinei socializacijai turi vaikus supantys socializacijos agentai: šeima, žiniasklaida, draugai, mokytojai.
Dvigrašis
Dvigrašis – Lenkijos sidabro moneta, kaldinta 1648–1668 ir 1766–1782, 1785–1786 m.
Baltamargė šaškytė
Paplitęs Azijoje, Vidurio ir Rytų Europoje.
Lietuvoje reta rūšis. Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Dvigrašis
Jono Kazimiero dvigrašis
Valdant Jonui Kazimierui kaldintas Bydgoščiaus ir Vschovos pinigų kalyklose, t. p. Elbingo, Gdansko, Torūnės miestuose.
Lenkiškų monetų averse – erelis, legenda. Reverse – karūnuota legenda GROS ARG DVPL REGN POLON, data, kalyklos laikytojo ženklas. Masė 1,246 g, skersmuo 19–20 mm.
Elbingo ir kt. miestų dvigrašių averse – valdovo portretas, legenda. Reverse – miesto herbas, legenda II GROS DVPL CIV ELBING (GEDANEN, TORN), data.
Stanislovo Augusto Poniatovskio dvigrašis
Valdant Stanislovui Augustui Poniatovskiui, kaldintas Varšuvos pinigų kalykloje iš sidabro. Averse herbas, legenda, reverse - legenda 2 GR CLX EX MARCA PURA COL. Masė 3,34 g, skersmuo 23–23,6 mm. Nukaldinta bandomųjų monetų (averse karūnuota valdovo monograma, reverse alegoriniai vaizdai).
Helvetijos respublika
Šveicarijos istorijoje Helvetijos respublika (1798–1803 m.) buvo pirmasis bandymas centralizuoti Šveicariją, kurią iki to laiko sudarė plačias savivaldas turintys kantonai, sujungti laisva karine sąjunga, ir tokios užkariautos teritorijos kaip Vo. Respublikos pavadinimas kilo nuo helvetų genties.
Respublika atsirado, kai įvyko konstituciniai pasikeitimai spaudžiant karinei Prancūzijos jėgai, bet ji niekada neįgijo didelio piliečių palaikymo. Nepaisant to, keli jos bruožai išliko dabartinėje Šveicarijoje.
Istorija
Per Prancūzijos revoliucijos karus revoliucionierių armijos pajudėjo į Rytus ir įsiveržė į Šveicariją, kad „išlaisvintų“ jos žmones. Jie teigė, kad šveicarų valdymo forma atsilikusi ir feodalinė, ypač dėl Vo okupacijos.
Kai kurie šveicarų nacionalistai, pavyzdžiui, Frédéric-César de La Harpe, kvietė prancūzus dėl tokių priežasčių. Invazija buvo taiki, nes žmonės nekreipė dėmesio į politikų prašymus griebtis ginklo.
Geometrinis vidurkis
Geometrinis vidurkis – vidurkis, skaičiuojamas sudauginant visas reikšmes ir ištraukiant n-tojo laipsnio šaknį (n - reikšmių skaičius). .
Helvetijos respublika
Istorija
1798 m. kovo 5 d. prancūzai užėmė visą šalį, Senoji Šveicarijos konfederacija žlugo. 1798 m. balandžio 12 d. 121 kantonų deputatas paskelbė Helvetijos respubliką, „Vieną ir nedalomą“. 1798 m. balandžio 14 d. buvo pakviestas kantonų susirinkimas Ciuricho kantone, bet daugumą praėjusio susirinkimo politikų buvo perrinkti. Tiksliai po 6000 dienų 1814 m. rugsėjo 18 d. prasidėjo Vienos kongresas. Nauja valdžia panaikino kantonų ir feodalų teises. Okupantai sukūrė centralizuotą valstybę pagal Prancūzų revoliucijos modelį.
Geometrinis vidurkis
Didesni skaičiai skaičiuojant geometrinį vidurkį yra mažiau svarūs negu lyginant su aritmetiniu vidurkiu. Pavyzdžiui, du skaičiai 1 ir 2 turi geometrinį vidurkį, kuris yra lygus o jų aritmetinis vidurkis yra didesnis - 1,5.
Apibrėžimas
Skaičių (kai x_i > 0, kur ), geometrinis vidurkis yra n-toji šaknis iš jų visų bendros sandaugos:
Helvetijos respublika
Istorija
Daugelis šveicarų priešinosi „progresui“, ypač centrinėje šalies dalyje. Naujasis režimas taip pat apribojo tikėjimo laisvę, įsiutindamas daugelį tikinčiųjų. thumb|left|Alois von Reding Urio, Švico ir Nidvaldeno kantonai surinko 10 tūkst., vadovaujamų Alois von Reding, kautis su prancūzais. Ši armija gynė teritoriją nuo Nafo kalno iki Rapersvilio. Redingas apgulė prancūzų valdomą Liucerną ir žygiavo per Bruningo perėją į Berną, paremti vietinių sukilėlių. Tuo metu prancūzų generolas Balthasar Alexis Henri Antoine of Schauenburg išžygiavo iš užimto Ciuricho į Cugą, Liucerną, Satelio perėją. Nors Redingas laimėjo mūšius prie Rotenturmo ir Morgarteno, Šauenburgo pergalė prie Satelio leido prancūzams grasinti Švicui. 1798 m. gegužės 4 d. Švico miesto taryba pasidavė.
Gegužės 13 d. buvo sutartos paliaubos, pagal kurias sukilė kantonai buvo sujungti į vieną taip sumažinant sukilėlių įtaką centrinei vyriausybei. Tačiau prancūzai nesilaikė pažado neriboti religinės laisvės ir sukilo Nidvaldenas. Prancūzų kariai numalšino sukilimą degindami kaimus ir miestus.
Šveicarai nesutarė dėl šalies ateities. Unitarai norėjo vieningos respublikos, federalistai, kurių daugumą sudarė aristokratai, norėjo kantonų teisių sugrąžinimo. Perversmai tapo dažni ir režimas laikėsi tik dėl prancūzų paramos. Be to okupantai norėjo, kad vietiniai gyventojai pasirūpintų karių apgyvendinimu ir maistu, o tai neigiamai veikė ekonomiką. Sąjunga su Prancūzija taip pat neigė seną neutraliteto politiką. 1799 m. Šveicarija tapo prancūzų, austrų ir rusų armijų mūšio lauku, o šveicarai dažniausiai rėmė pastarasias dvi.
Respublikos nestabilumo viršūnė buvo 1802–03 m. Tuo metu ji turėjo 12 mln. frankų skolą, nors pradėjo su 6 mln. frankų iždu. Todėl ir dėl šveicarų pasipriešinimo respublika žlugo, o vyriausybė pabėgo į Lozaną.
Tuo metu Napoleonas Bonapartas buvo pirmuoju konsulu ir pakvietė abi puses į Paryžių derėtis. Nors konferencijoje federalistai sudarė mažumą Napoleonas nutarė, kad Šveicarija iš prigimties yra federacija ir neprotinga jai primesti kitokią santvarką.
1803 m. vasario 19 d. Tarpininkavimo aktas atkūrė kantonų teises, Šveicarija vėl tapo federacija.
Šilumvežis
thumb|[[Lietuvos geležinkeliai|Lietuvos geležinkelių ER20 šilumvežis]] thumb|TEP-70 Saratove thumb|Lokomotyvas su „šliužu“
Šilumvežis – lokomotyvas, kuriame sumontuotas vidaus degimo variklis. Šilumvežiai pakeitė garvežius šeštajame XX amžiaus dešimtmetyje.
Gali būti taip pat hidraulinė pavara, praeityje bandyti ir kitokie sprendimai.
Sunkesni traukiniai gali būti traukiami dviejų ar daugiau lokomotyvų. Šie lokomotyvai dažniausiai sujungiami taip jog mašinistas iš vienos kabinos gali valdyti visus. Pasitaiko (labiau Amerikoje) kabinos neturinčių lokomotyvų kurie kelyje valdomi tik iš kito lokomotyvo, o patys vieni išvis negali važiuoti, arba gali tik lėtai (stoties ribose). Amerikoje taip pat daugiau vieną kabiną teturinčių lokomotyvų – dauguma Europoje naudojamų lokomotyvų turi dvi kabinas (keičiant važiavimo kryptį, nebūtina apsisukti).
Važiuojant nedideliu greičiu, lokomotyvo jėgainė gali pagaminti daugiau elektros energijos nei elektros varikliai geba suvartoti. Jei tai pasitaiko dažnai, naudojami „šliužai“  – tik ratų varančiuosius variklius turintys lokomotyvo priedai be jėgainės. Jie gali būti specialiai taip pagaminti bet dažnai taip pat perdirbami iš senų lokomotyvų kurių jėgainė susidėvėjusi.
Lietuvoje dažniausiai naudojami šie šilumvežiai: Magistraliniai krovininiai:
Manevriniai (sąstatams kelynuose formuoti, nedideliems atstumams traukti):
Keleiviniai:
Sąvaržėlė
thumb|Sąvaržėlė Sąvaržėlė – kanceliarinė priemonė, naudojama susegti popieriaus lapus taip, kad juos po to nesunku būtų ir išsegti. Dažniausiai gaminamos iš metalinės vielos, ilgis apie 1-3 cm, ilgio ir pločio santykis 3:1. Taip pat gaminamos ir plastmasinės sąvaržėlės.
Istorija
Panašios išvaizdos priemonės naudotos jau 3 tūkstantmetyje pr. m. e. Šumere. Šiuolaikinių sąvaržėlių išradėjas nėra žinomas. Maždaug nuo 1890 m. sąvaržėles pradėjo gaminti The Gem Manufacturing Company Anglijoje. 1899 m. William Middlebrook iš Konektikuto (JAV) gavo patentą pramoninei sąvaržėlių gamybai (gamybos mašinai).
Ilgelis
Ilgelis tai:
Žėrutis
Žėručiai yra dielektrikai ir chemiškai atsparūs mineralai. Naudojami gaminant įvairius izoliatorius. Skaidrūs žėručiai naudojami vietoj stiklo, ypatingai ten, kur reikalingas atsparumas aukštai temperatūrai.
Motinos šlovės ordinas
Motinos šlovės ordinas  – Tarybų Sąjungos civilinis ordinas, kuriuos apdovanodavo 7 ar daugiau vaikų užauginusias motinas. Ordinas įsteigtas 1944 m. liepos 8 d. TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku. 1947 m. gruodžio 16 d., 1973 m. gegužės 28 d. ir 1980 m. gegužės 28 d. ordino statutas buvo keistas ir papildytas.
Ordino statutas
Ordinu TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo vardu apdovanoja sąjunginių ir autonominių respublikų Aukščiausiųjų Tarybų prezidiumai. Motinos šlovės ordinas turi tris laipsnius – I, II, ir III laipsnius.
Aukščiausias ordino laipsnis yra I laipsnis.
Motinos šlovės ordinu apdovanojamos:
Atitinkamo laipsnio ordinu apdovanojama, kai jauniausias vaikas pasiekia vienerių metų amžių, o visi likę yra gyvi.
Motinos, turinčios aštuonis ar devynis vaikus, apdovanojamos tik vienu atitinkamo laipsnio Motinos šlovės ordinu.
Motinos šlovės ordinas nešiojamas kairioje krūtinės pusėje, o turint kitų ordinų ir medalių segamas virš jų.
Išvaizda
I laipsnio Motinos šlovės ordino ženklas yra iškilo ovalo formos, gaminamas iš sidabro. Viršuje plevėsuoja vėliava, padengta rubino raudonumo emaliu ir su užrašu „Материнская слава I“ ('Motinos šlovė I'). Po vėliava – skydas, padengtas baltu emaliu, su užrašu „СССР“ ('TSRS'). Viršutinėje skydo dalyje – raudono emalio žvaigždė, kurios viršutinis spindulys išsikiša virš skydo. Skydo apačioje oksiduotas pjautuvas ir kūjis, abiejų rankenų galiukai išsikiša už skydo ribų. Kairėje ordino dalyje – oksiduota motinos su vaiku ant rankų figūra, figūra apačioje pridengta rožėmis. Apatinę ordino pusę supa paauksuoti lapai. Visi ordino užrašai paauksuoti.
II laipsnio Motinos šlovės ordino ženklas skiriasi tuo, kad vėliava padengta tamsiai žydru emaliu, o lapai, kuriais įrėminta apatinė ordino dalis, nepaauksuoti.
III laipsnio Motinos šlovės ordino ženklas skiriasi tuo, kad jo vėliava, skydas ir žvaigždutė ant skydo be emalio, o lapai, kuriais įrėminta apatinė ordino dalis, nepaauksuoti.
Ordino aukštis – 36 mm, plotis – 29 mm.
Ordinas kilpute ir žiedu sutvirtinamas su metaline plokštele, kuri yra surišto kaspino, padengto baltu emaliu, pavidalo. Balto emalio fone eina žydros juostelės:
Medžiagos
Motinos šlovės ordinas buvo gaminamas iš sidabro. I ir II laipsnio ordinai turėjo po – 19,788±1,388 g, III laipsnio ordinai – po 19,699±1,388 g sidabro.
Bendra ordinų masė:
Ordino istorija
thumb|left|100px|TSRS pašto ženklas „Motinos šlovės ordinas“ (1945 m.) Motinos šlovės ordinas buvo įsteigtas kartu su Motinos didvyrės ordinu ir Motinystės medaliu, užėmė tarpinę padėtį tarp jų.
Ordino ženklo autorius – vyriausiasis Goznako dailininkas, nusipelnęs RTFSR meno veikėjas Ivanas Dubasovas. Ordinus gamino Maskvos monetų kalykloje.
Pirmas TSRS AT Prezidiumo įsakas apdovanoti Motinos šlovės ordinais išėjo 1944 m. gruodžio 6 d. Pagal tą įsaką I laipsnio ordinus gavo 21 moteris, II laipsnio ordinus – 26 moterys, III laipsnio ordinus – 27 moterys. I laipsnio Motinos šlovės ordiną Nr.1 gavo kolūkietė M. Aksionova, II laipsnio ordiną Nr.1 gavo pardavėja J. Avakumova, o III laipsnio ordiną Nr.1 gavo namų šeimininkė A. Andrijevskich.
Iki 1983 m. sausio 1 d. buvo apdovanota:
Iki 1995 m. sausio 1 d. visais trimis Motinos šlovės ordino laipsniai buvo apdovanotos 5 mln. 534 tūkst. 724 moterys.
Artelės
Artelės – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 4 km nuo Vadžgirio.
Žamanšura
Žamanšura yra ežeras Kazachstane Kustanajaus srityje. Koibagaro ežeras nutolęs nuo Žamanšuros apie 43 km.
Taxodium ascendens
thumb|left|200px|Jauni [[Lapas|lapeliai]] thumb|left|200px|Lapai thumb|left|200px|[[Kankorėžis|Kankorėžėliai]] thumb|left|200px| thumb|left|200px|2012 m. Sausio 16 d. sudegęs „The Senator“ medis
Žamanšura
Per metus iškrenta apie 319 mm kritulių. Pavasario potvyniai periodškai pasikartoja per 8-12 metus. Dėl to aplink ežerą gyvena net 20000 vandens paukščių.
Taxodium ascendens
Paplitimas
Paplitę Šiaurės Amerikos žemyno pietryčiuose, tiksliau JAV pietryčių valstijose – šiaurės rytų areale nuo Delavero, Virdžinijos, Šiaurės Karolinos, Pietų Karolinos, Džordžijos valstijų, pietuose – Floridoje, pietvakarių arealas – Alabama, Misisipė, Luiziana. Šis jų paplitimo arealas beveik sutampa su kitos jiems labai artimos rūšies – dvieilių taksodžių (Taxodium distichum) paplitimo arealu. Floridos Evergleidso nacionaliniame parke gerai žinoma šios rūšies žemaūgių medžių savana.
Auginimas už natūralaus arealo ribų
Medžiai introdukuoti Europoje – JK, Prancūzijoje nuo 1789 metų.
Biotopas
Dažniausiai auga juodo vandens upėse (su labai lėta tėkme), kūdrose, tvenkiniuose, pelkėse skurdžiose dumblingomis potvynių nuosėdomis. Jie retai auga kiek aukštesnėse nei 30 m vietovėse, palei labiau srovingesnes upes ar salpose esančiose gilesnėse pelkynėse. Labai reiklūs saulėtai vietai, drėgmei, sunaudoja daug vandens.
Dirvožemis
Tinkamiausi įmirkę, rūgštūs dirvožemiai.
Matmenys
Vidutiniai, rečiau stambūs, bet dažniausiai pasitaiko 20 – 30 metrų aukščio medžiai. Yra ir labai senų medžių, bet vos tesiekiančių 2 metrus.
Apibūdinimas
Laja kūgio formos, kamienas dažniausiai tiesus, lapeliai ryškiai žali, 3-10 mm ilgio, prieš krisdami tampa ryškiai oranžiškai rudo atspalvio. Žydi sausio ar gruodžio mėnesiais, žiedai rudi. Kankorėžėliai iki 2,5 cm skersmens.
Ryšys su dvieiliu taksodžiu (Taxodium distichum)
Dalies botanikų Taxodium ascendens neišskiriami kaip atskira rūšis ir laikomi dvieilių taksodžių (Taxodium distichum) rūšies porūšiu, varajetu. Taxodium ascendens ir dvieilių taksodžių populiacijos augdamos viena kitos lengvai kryžminasi. Taxodium ascendens medžiai mažesni, jų lapeliai truputį trumpesni, o kankorėžėliai mažesni nei pas dvieilius taksodžius.
Atsparumas ir kita
Nepatiria medžių rimtesnių ligų ir kenkėjų antpuolių. Lengviau nei dvieiliai taksodžiai prisitaiko prie sausesnio dirvožemio.
Kiribačio ekonomika
Kiribatis laikoma viena ekonomiškai silpniausių pasaulio valstybių. Šalis gauna paramą iš tarptautinių organizacijų ir kai kurių valstybių (daugiausia iš Didžiosios Britanijos, Japonijos, Australijos, Naujosios Zelandijos, Kinijos). Valstybė pajamų gauna iš žvejybos licencijų (daugiausia išduotų Pietų Korėjai, Japonijai, Taivanui, JAV), turizmo. Piniginės įplaukos iš Kiribačio gyventojų, dirbančių užsienyje (daugiausia Nauru) per metus sudaro apie 5 mln. JAV dolerių. 2004 m. BVP sudarė 79 mln. JAV dolerių, jo dalis 1 gyventojui – 815 JAV dolerių. Užsienio skola 14 mln. JAV dolerių (2002 m.).
Iki 1979 m. Banaboje buvo kasamas fosforitas. 2001 metais pagaminta 12,46 mln. kWh elektros energijos. Kopros gamyba (6741 t, 2001 m.). Vystoma maisto (palmių aliejaus), siuvimo, avalynės, odos, baldų pramonė, dailieji amatai.
Ūkis
Svarbiausia Kiribačio ūkio šaka – bioprodukcinis ūkis. Auginama kokosai (96 000 t, 2002 m.), pandanai, bananai, duonmedžiai, melionai, dioskorčjos. Taravos atole auginami jūros dumbliai (2297 t, 2001 m.). Veisiamos kiaulės (12 000), naminiai paukščiai (450 000, 2002 m.). Fenikso salose kertama mediena. Žvejyba (2001 m. sugauta 32 400 t žuvų, daugiausia tunų). 2003 m. Kiribatį aplankė 4288 užsienio turistai. 2000 m. turizmas atnešė pajamų už 1,7 mln. JAV dolerių. Labiausiai turistų lankomas Taravos atolas ir Kalėdų sala.
Transportas
1999 m. Kiribatyje buvo 670 km automobilių kelių, 5 tarptautiniai oro uostai (didžiausi Bonrikio, Kasidės, Antekanos). Svarbiausi jūrų uostai: Betio, Banaba, Kantonas, Ingliš Harboras. 2002 m. buvo įregistruoti 8 jūrų laivai.
Finansai
Centrinio banko funkcijas atlieka Kiribačio bankas (įkurtas 1984 m., jo būstinė Bairikyje, 23 skyriai, 51 % akcijų priklauso West – pac Banking Corporation of Australia, 49 % – Avyrbei). 2005 veikė Plėtros bankas (įkurtas 1987 m., būstinė Bairikyje, valstybinis, teikia ilgalaikes paskolas žemės ūkiui, žvejybai, pramonei ir paslaugų verslui), 8 užsienio bankų skyriai. Kiribačio oficialus piniginis vienetas – Australijos doleris, lygus 100 centų.
Prekyba
Užsienio prekybos balansas neigiamas. 2002 m. eksportuota prekių už 35 mln., importuota už 83 mln. JAV dolerių. Eksportuojama kopra (sudaro 62 % viso eksporto), kokosai, žuvys ir kiti jūrų produktai, importuojama – maisto produktai, tabakas, tekstilės gaminiai, dviračiai, mašinos ir įrenginiai, degalai. 2002 m. daugiausia eksportuota į Japoniją (75 %), Australiją (8 %), JK (8 %), Filipinus (4 %), Tailandą (4 %), importuota iš Australijos (42 %), Fidžio (27 %), Naujosios Zelandijos (9 %), Japonijos (6 %), JAV (4 %).
Kruosto hidroelektrinės tvenkinys
thumb|235px|Kruosto HE užtvankos liekanos thumb|235px|Kruosto HE užtvankos liekanos
Raven Software
Raven Software – amerikiečių įmonė kurianti kompiuterinius žaidimus. Įkurta 1990 m. brolių Brian ir Steve Raffel. 1997 m. „Raven Software“ sudarė išskirtinį leidybos sandėrį su „Activision“ ir vėliau buvo jų įsigyta.
Kruosto hidroelektrinės tvenkinys
Kruosto hidroelektrinės tvenkinys – buvęs vandens telkinys Kėdainių rajone, 9 km į šiaurę nuo Kėdainių miesto centro, 2 km į šiaurės rytus nuo Sirutiškio. Buvo sudarytas 1953 m., patvenkus Nevėžio upę 71,3 km nuo jos žiočių, kiek žemiau santakos su Kruostu.
Raven Software
„Raven“ bendradarbiauja su „id Software“. Įmonė naudojo id grafinį žaidimo variklį daugelyje savo žaidimų (pvz., „Heretic“ (1994 m.)), vėliau perėmė id „Quake“ ir „Wolfenstein“ frančizių kūrimą. 2009 m. po nesėkmingų produktų „X-Men Origins: Wolverine“ ir „Wolfenstein“ (2009 m.) buvo atleista didžioji dalis personalo, panašus įvykis pasikartojo 2010 m. po „Singularity“ išleidimo atidėliojimų.
Kruosto hidroelektrinės tvenkinys
Tvenkinys buvo 42 ha ploto, 10,5 km ilgio, 0,4 km pločio. Vidutinis gylis siekė 3,5 m, didžiausias – 8 m. Kranto linijos ilgis – 28 km. Tvenkinį nuleidus jo plotas sumažėjo iki 14,7 ha, kranto linija iki 7,72 km, ilgis - iki 2,7 km ir plotis iki 0,2 km. Altitudė 30,2 m. Krantai vietomis užpelkėję, apaugę medžiais ir krūmais.
Užtvankos pralaida buvo slenkstinė. Pačios užtvankos ilgis – 52 m, plotis 5 m. Tvenkinio vanduo naudotas hidroenergijai ir laukų drėkinimui.
Dėl mažo upės vandeningumo 1975 m. hidroelektrinė sustabdyta, o tvenkinys išleistas 1995 m. Yra planų elektrinę atkurti.
Nile
Nile – Jungtinių Amerikos Valstijų techniškojo death metalo muzikos grupė, įkurta 1993 metais. Kūrybai būdinga Senovės Egipto ir H. P. Lovecraft knygų tematika. Grupės gitaristas bei lyderis Karl Sanders taip pat turi atskirą instrumentinės muzikos projektą ta pačia tematika.
Istorija
Nile buvo įkurta 1993 metais. Pirmieji nariai Karl Sanders (gitara/vokalas), Chief Spires (bosinė gitara/vokalas) ir Pete Hammoura (būgnai) debiutavo su EP Festivals of Atonement, išleistu 1995 metais. Po to grupė dalyvavo koncertiniame ture kartu su Obituary, Deicide bei Broken Hope.
Antrasis albumas Black Seeds of Vengeance buvo išleistas 2000 metais. Tais pačiais metais Pete Hammoura paliko grupę, tačiau Nile gretas papildė Dallas Toler-Wade, kaip antras gitaristas/vokalistas.
CS Pétange
Petanžo CS – buvęs Liuksemburgo futbolo klubas iš Petanžo (šalies pietvakariuose).
Istorija
Klubo ištakos siekia 1910 m. Žinomas kaip CS Pétange.
Nuo 1940 m., nacistinei Vokietijai okupavus Liuksemburgą, klubas vadinosi FV 08 Petingen.
Nuo 1944 m. vadinosi istoriniu CS Pétange pavadinimu. Kitados rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
2005 m. iškovojo Liuksemburgo futbolo taurę. Finale rezultatu 5-0 sutriuškino FC CeBra 01 ir iškovojo trofėjų.
Nutraukė veiklą 2015 m., kai susijungė su FC Titus Lamadelaine ir buvo įkurtas Union Titus Pétange.
Baraginė (reikšmės)
Baragine vadinamos gyvenvietės:
Asana
Asana ( – „poza, sedėsena“) – vienoje jogos sistemų (hatha jogoje) tam tikra kūno padėtis, padedanti medituoti ar ugdyti okultines galias. Patandžalio „Jogasūtrų“ mokyme – trečioji pakopa.
Pratimas pradedamas kvėpavimo valdymu, vėliau atliekamas pats pratimas suderinus su kvėpavimu (pvz., lenkiantis iškvepiama, keliantis įkvepiama) ir atsipalaidavimo perstogėmis.
Geriausiai žinoma asana – lotoso poza (padmāsana). Šioje asanoje medituojama, giedami religiniai tekstai, tiesiog sėdima. Kitos svarbesnės asanos: bhadrāsana, vajrāsana, vīrāsana, svastikāsana.
Vokiečių ordino valstybė
Vokiečių ordino valstybė  – Vokiečių ordino teokratinė feodalinė valstybė, gyvavusi 1230–1525 m. Baltijos jūros rytinėje pakrantėje, dab. Lenkijos, Lietuvos, Latvijos ir Estijos teritorijų vakarinėse dalyse ir Rusijos Kaliningrado srityje.