cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Liepsnosvaidis tankas
Tankuose naudojami liepsnosvaidžiai buvo ankstesnių pėstininkų liepsnosvaidžių modifikuotos versijos (Flammpanzer I ir II) ar specialiai sukonstruoti liepsnosvaidžiai (pvz., Flammpanzer III). Liepsnosvaidžiai būdavo įrengiami vienu iš trijų būdų: Liepsnosvaidžio mišinys būdavo gabenamas tanko viduje, šarvuotuose išoriniuose bakuose arba specialioje priekaboje už tanko (britų Churchill Crocodile).
Kovinis efektyvumas
Liepsnosvaidžių tankų privalumai: Liepsnosvaidžiai tankai buvo naudojami apsaugotiems pėstininkų įtvirtinimams naikinti. Pvz., Antrojo pasaulinio karo metais JAV tankų patrankos negalėdavo pramušti japonų bunkerių sienų Taravoje ir Ivo Džimoje, todėl buvo naudojami liepsnosvaidžiai tankai, o pėstininkai gynė šiuos tankus nuo japonų prieštankinių ginklų.
Barzdžiai (Rokiškis)
Barzdžiai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Pandėlio.
Liepsnosvaidis tankas
Kovinis efektyvumas
Liepsnosvaidžių tankų panaudojimo patirtis buvo mišri. Vokiečių tankų Panzer II ir Panzer III liepsnosvaidžius variantus nustojo naudoti dėl nepatenkinamo efektyvumo ir perdirbo į šturmo savaeiges ar tankų naikintuvus. Tankų Panzer IV liepsnosvaidinių variantų nebuvo, nors šio tanko modifikacijų buvo labai daug. Liepsnosvaidžių tankų efektyvumą mažino tobulėjantys pėstininkų prieštankiniai ginklai. Antrojo pasaulinio karo pradžioje daugelis pėstininkų dalinių turėjo prieštankinių ginklų (pvz., prieštankinių šautuvų), kurie buvo efektyvūs iki 30-50 m. Karui einant į pabaigą galingiausi pėstininkų prieštankiniai ginklai (bazuka, Panzerschreck ir PIAT galėjo sunaikinti tanką didesniu nuotoliu nei mušdavo tanko liepsnosvaidis.
1944 m. rugsėjį britai mūšyje dėl Bresto (Prancūzija) panaudojo liepsnosvaidžių tankų Churchill Crocodile eskadroną, o JAV armija tą patį mėnesį gavo tankus M4 Sherman su įrengtais liepsnosvaidžiais. Įtraukti į JAV armijos 70-ojo tankų bataliono sudėtį liepsnosvaidžiai tankai dalyvavo kautynėse 1944 m. rugsėjo 18 d. Jose paaiškėjo, kad amerikiečių tankų liepsnosvaidžio veikimo nuotolis labai mažas, palyginus su britų Crocodile tankų liepsnosvaidžiais, todėl amerikiečių liepsnosvaidžiai tankai buvo nelabai populiarūs JAV armijoje.
Kanados ir Nyderlandų armijos kovos veiksmuose Europoje labai aktyviai naudojo liepsnosvaides savaeiges Wasp vikšrinio šarvuočio Universal Carrier bazėje. Šios savaeigės pasirodė itin efektyvios pralaužiant vokiečių kareivių gynybą. Mechaniniai liepsnosvaidžiai, nors neatrodė efektingai, vokiečių kareiviams kėlė siaubą. Liepsnosvaidžių buvo labiau bijoma nei kitų įprastinių ginklų.
Liepsnosvaidžių tankų įgulos nebūtinai buvo labiau pažeidžiamos nei standartinių tankų įgulos. Pvz., liepsnosvaidinis tankas Churchill Crocodile buvo panašiai pažeidžiamas prieštankinių ginklų kaip ir standartinis Churchill. Tačiau liepsnosvaidinių tankų įgulos, patekusios į nelaisvę, rizikavo kur kas labiau, nes liepsnosvaidžiai laikomi kur kas labiau nehumaniškais nei kiti ginklai. Pasitaikydavo atvejų, kai „liepsnosvaidinius tankistus“, patekusius į nelaisvę, priešo kareiviai čia pat sušaudydavo.
Nuorodos
Lance-flammes Ronson Sistema Ronson
Neuniversitetinės studijos
Neuniversitetinės studijos yra vienos pakopos, į praktinę veiklą orientuotos profesinės studijos.
Jos vyksta aukštojoje mokykloje, sudarančios sąlygas įgyti taikomaisiais moksliniais tyrimais ir (ar) taikomąja moksline veikla grindžiamą profesinę kvalifikaciją.
Lietuvoje
Lietuvoje tokios neuniversitetinės studijos organizuojamos kolegijose. Anksčiau jos buvo rengiamos technikumuose, aukštesniosiose mokyklose. Gaunamas specializuotas ir palyginti su universitetais siauresnis išsilavinimas.
Pilkšvasis margašoklis
Pilkšvasis margašoklis (Marpissa muscosa) – šokliavorių (Salticidae) šeimos voras.
1083 m.
1083 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Komantas (reikšmės)
Komantas:
Rokelių apylinkė
Rokelių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Pakalniškių apylinkės, Armališkių apylinkės, Rokų apylinkės, dalies Patamulšėlio apylinkės, dalies Vainatrakio apylinkės ir dalies Kauno miesto. 1963 m. sausio 12 d. Rokelių apylinkė prijungta prie Rokų apylinkės ir Samylų apylinkės.
Šampanės Šalonas
Šampanės Šalonas – miestas šiaurės Prancūzijoje, Šampanės-Ardėnų regiono ir Marnos departamento centras. 136 539 gyventojų (2006).
KS Gramozi Ersekë
Ersekės „Gramozi“ – Albanijos futbolo klubas iš Ersekės.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1925 m.
Verkių mūšis
Verkių mūšis – mūšis, įvykęs 1658 m. spalio 21 d., tarp ATR ir Rusijos carystės pajėgų, šalia Verkių prie Vilniaus.
Valērijs Ivanovs
Valērijs Ivanovs (Valerijus Ivanovas, g. 1970 m. vasario 23 d.) – Latvijos futbolininkas.
Latvijos rinktinėje Valerijus Ivanovas debiutavo 1992 m. pirmosiose rinktinės rungtynėse prieš Rumuniją. Rinktinėje jis buvo iki 2001 m., iš viso sužaidė 69 rungtynes, bei įmušė 1 įvartį. Po karjeros rinktinėje, Ivanovas priėmė Rusijos pilietybę.
Mirmekologija
thumb|right|220px|Skruzdėlės-siuvėjos. Mirmekologija ( + …logija <  – žodis, sąvoka, mokslas, antroji sudurtinių žodžių dalis, rodanti jų sąsają su mokslu, mokslas apie gyvybę, jos dėsnius)  – mokslas apie skruzdėles, entomologijos mokslo šaka.
Mindaugas Panka
Mindaugas Panka (1984 m. gegužės 1 d.) – buvęs lietuvių futbolininkas, žaidęs saugo pozicijoje.
Mirmekologija
Mirmekologijos tiriamas ojektas yra skruzdėlės, kurios priklauso vienai labiausiai išsivysčiusių vabzdžių šeimai. Šios srities mokslininkai tiria tiek individų biologiją, tiek ir jų kolonijas (sudėtingus socialinius darinius), darbo pasiskirstymą ir komunikacijų sistemas, glaudžius simbiozinius santykius su kitais vabzdžiais ir augalais.
Mindaugas Panka
Biografija
Mindaugas Panka gimė Alytuje, pirmoji jo futbolo komanda Alytaus „Dainava“. Vėliau persikėlė į Vilnių ir atstovavo FC Vilnius komandai, 2005 metais buvo rezultatyviausias šios komandos žaidėjas. Atstovavo U21 rinktinei. 2007 m. pradžioje perėjo į FK Vėtra, o tų pačių metų rugpjūčio mėnesį pasirašė 4 metų sutartį su Widzew Lodz. 2012 metais pasirašė trejų metų kontraktą su Chožuvo „Ruchu“. 2013 m. birželio 25 d. klubas nusprendė atsisakyti žaidėjo.
Mindaugas Panka studijavo Vilniaus universitete ekonomiką, buvo išrinktas geriausiu futbolininku studentų čempionate 2005 metais.
Meirės
Meirės – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Kaltinėnų, kairiajame Yžnės krante. Kaimo pavadinimas kilęs nuo didžiūno Meirės vardo, nes dešiniajame Yžnės krante stovėjo šio didžiūno pilis.
Viešieji finansai
Viešieji finansai - finansų sritis. Ji apima valstybės, jos dalies (pvz.,valstijos, apskrities), miestų finansus.
Reikšmė
Viešieji finansai padeda įvertinti:
Gaižūnai (Jonava)
Gaižūnai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 22 km į šiaurės rytus nuo Jonavos, 4,5 km nuo Bukonių, netoli Lankesos aukštupio. Ateina vieškelis nuo Pasraučių, keliukai link Siesikų miškų, Šėtos. Yra kaimo kryžius.
Istorija
XX a. pr. buvo Gaižūnų gyvenvietė Vilkmergės apskrities Siesikų valsčiuje.
Gyventojai
thumb|left|240px|Kaimo kryžius thumb|left|240px|Gaižūnai iš šiaurės
Bulvytės fri
thumb|200px|Bulvytės fri Bulvytės fri arba gruzdintos bulvytės – dideliame kiekyje augalinio aliejaus apkepti ir pasūdyti bulvių gabalėliai. Gaminama dažniausiai gruzdintuvėje. Pagardinama čiobreliais, rozmarinais ar tiesiog druska su pipirais.
Šis patiekalas atsirado XVII-XVIII a. sandūroje Prancūzijoje ar prancūzakalbėje Belgijos dalyje, todėl kai kur jos vadinamos „prancūziškomis bulvytėmis“ (JAV –, French fries arba tiesiog fries, Suomijoje – ,ranskanperunat arba ranskalaiset), JK, Tautų Sandraugos šalyse bei Izraelyje – čipsais (chips).
Bulvytės fri ypač populiarios greito maisto restoranuose („McDonald’s“, „Hesburger“, „Burger King“, „KFC“), kur valgomos kartu su įvairiais padažais – kečupu, majonezu ar pan. Čia jos gaminamos iš užšaldytų pusfabrikačių. Šios bulvytės siūlomos ir prabangiuose restoranuose, tačiau čia jos gaminamos pačių virėjų.
Pagrindiniai reikalavimai bulvytėms – traškus paviršius ir minkštas vidus. Traškumui pasiekti iš jų reikia pašalinti krakmolą. Tam supjaustytas šiaudeliais bulvytes reikia kelis kartus perplauti šaltu vandeniu. Prieš kiekvieną perplovimą bulvytes galima šiek tiek palaikyti vandenyje, nusausinti ir gruzdinti. Belgijoje bulvytės triskart kepamos aliejuje, kaskart jas vis atšaldant. Tada bulvyčių piršteliai tampa itin traškūs, o vidus lieka minkštas. Pasigamintus pusfabrikačius galima užšaldyti: supjaustytos ir išmirkytos bulvytės įmetamos į verdantį vandenį su šlakeliu acto ir paverdamos 10 minučių. Tada nusausinamos ir užšaldomos.
Bransko valsčius
Bransko valsčius  – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Bielsko apskrityje. Centras – Branskas. Ribojasi su Bielsko, Bockų, Dziadkovicės, Grodzisko, Kliukovo, Novės Piekutų, Posventnės, Rudkos, Šepetovo ir Vyškų valsčiais.
Istorija
Įkurtas 1934 m. spalio 1 d. iš viso Domanovo valsčiaus, taip pat dalių Lubino valsčiaus, Rudkos valsčiaus, Topčevo valsčiaus ir Vidzgovo valsčiaus. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Bransko rajonui. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1952 m. liepos 1 d. dalis valsčiaus grąžinta atkurtam Domanovo valsčiui. Iki 1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Geografija
Pagal 2002 m. duomenis valsčiaus plotas yra 227,3 km², iš kurių:
Valsčius sudaro 16,41 % Bielsko apskrities.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 m. surinktus duomenis:
Pagal 2002 m. duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1164,15 zlotai.
Tautinė sudėtis
2002 m. gyveno 6 692 žmonės:
Vandeninė monažolė
Vandeninė monažolė (Glyceria maxima) – miglinių (Poaceae) šeimos augalų rūšis. Paplitusi Eurazijoje.
Šaltiniai
thumb|left|250px|Žiedynas
Džolofas
Džolofas, dar vadinama Volofų imperija – Afrikos valstybė, XIII–XIX a. egzistavusi dab. Senegalo teritorijoje, sukurta volofų tautos. Jos sostinė buvo Lingerė, o valdovai tituluoti burba. Kadangi vėliau valstybė suskilo, taip vėliau priimta vadinti ir visą regioną, kurį apėmė ši valstybė.
Vakarų Kordiljera (Bolivija)
Vakarų Kordiljera  – Andų kalnų grandinės dalis Bolivijoje. Sudaro daugiausia užgesę ugnikalniai. Driekiasi pačiuose šalies vakaruose, Čilės pasienyje. Rytuose ribojasi su Altiplano plokščiakalniu. Būdingas sausas ir šaltas klimatas, augalija skurdi. Gausu mineralų telkinių.
Džolofas
Susiformavimas
Džolofas susiformavo XIV a. viduryje yrant Tekrūrui, tačiau ilgą laiką buvo Malio imperijos vasalė. Legenda pasakoja, kad Džolofo valdovai atėjo į valdžią iš kitos volofų valstybės – Vaalo. miniatiūra|150px|kairėje|Džolofo teritorijos sandara Silpstant Maliui, Džolofas pamažėle įgijo įtaką regione, paversdamas vasalais kitus vietinius valstybinius junginius vakaruose, vandenyno pakrantėje. Jų buvo penki:
Vakarų Kordiljera (Bolivija)
Skirstoma į tris zonas:
Kunigiškių apylinkė (Anykščiai)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Svėdasų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Anykščių rajonui. 1954 m. prijungta dalis Bajorų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Kunigiškių apylinkė prijungta prie Kraštų apylinkės.
Kuru (senovės Indija)
thumb|270px|right|Kuru – pagrindinė [[Vedinis laikotarpis|vedinio laikotarpio valstybė]] thumb|270px|right|Šešiolika mahadžanapadų. Vatsa – viena iš jų. Kuru buvo viena iš šešiolikos regionų – valstybių (mahadžanapadų) senovės Indijoje, taip pat viena seniausių indoarijų valstybių Indijos istorijoje. Ji buvo Indijos šiaurėje, Indo ir Gango aukštupiuose (dabartinė Harjanos valstija). Valstybės sostinė buvo Indraprastha. Kitas svarbus miestas buvo Hastinapura.
Džolofas
Nuosilpis
XVI a. prasidėjo Džolofo silpimas. Jį lėmė pajūrio sričių ekonomikos augimas, leidęs pajūrio valstybėlėms sustiprėti. Taip pat veikė procesai, vykstantys žlugus Malio imperijai ir įsitvirtinant Songajaus imperijai. XVI a. pradžioje šiaurėje judėjo fulbiai, amžiaus viduryje atskilo Kajoras, vėliau – Vaalo ir kitos valstybėlės.
Kuru (senovės Indija)
Istorija ir kultūra
Kuru valstybė – seniausias indoarijų politinis židinys. Jis atsirado XII–IX a. pr. m. e. Čia paplito geležies naudojimas ir buvo surinktos dauguma vedų. Ši valstybė buvo ir pagrindinė vieta, kur vystėsi Mahabharatos įvykiai. Jos valdovai buvo tituluojami pasaulio valdovais.
Džolofas
Fulbiai
1725 m. Džalofo pietuose įsitvirtino fulbiai ir jų pirmoji džihado valstybė Futa Džalonas. 1875 m. jos valdovas pradėjo merdinčio Džolofo užkariavimus. Valstybė nustojo egzistuoti 1890 m.
Kuru (senovės Indija)
Istorija ir kultūra
Nuo VII a. pr. m. e. valstybė silpo ir mažėjo. Tuo metu jos sostine buvo Hastinapura. Pamažu buvo pereita prie respublikinės santvarkos. Nors senoji dinastija (Judhištiros palikuonys) buvo išlikusi, tačiau valdovai tebuvo nominalūs ir tituluoti rajashabdopajivin.
Budos laikais valstybės karaliumi buvo Ratthapala, ir Buda čia lankėsi bei pamokslavo.
Džolofas
Kultūra, valdymas
Valdovas burba buvo renkamas, ir rinkimuose dalyvaudavo vasalinių sričių valdovai, kurie turėjo nemažą autonomiją, tačiau bendravo su centrine valdžia gynybos ir prekybos klausimais.
Diurbelis
Diurbelis  – miestas vakarų Senegale, į rytus nuo Tieso; regiono centras. 100,3 tūkst. gyventojų (2007). Garsėja žemės riešutų pramone. Apylinkėse auginami žemės riešutai, javai, manijokai, veisiami galvijai. Yra mečetė.
Knaifas
Knaifas − kalva Liuksemburgo šiaurinėje dalyje, Dykircho apygardoje, Klervo kantone, Truavjeržo (Troisvierges) komunoje.
Knaifas yra aukščiausias šalies taškas (560 m aukščio). Jis yra 1 metru aukštesnis už Burgplacą, kuris klaidingai laikomas Liuksemburgo aukščiausiu tašku.
Knaifas yra netoli Vilverdanžo (Wilwerdange) miesto.
Aukštoji mokykla
thumb|[[Atėnų mokykla (Raffaello Sanzio, 1509-1510)]] Aukštoji mokykla – studijų ir mokslo įstaiga, rengianti specialistus su aukštuoju išsilavinimu bei vykdanti tyrimus (universitetas, akademija). Aukštosios mokyklos gali būti valstybinės ir privačios bei viešųjų įstaigų valdomos. Daugelyje šalių aukštųjų mokyklų veiklą reglamentuoja specialūs aukštojo mokslo įstatymai.
Lietuvoje
Lietuvoje pirmoji aukštoji mokykla, Vilniaus akademija, buvo įkurta jėzuitų, 1578 m. gavusių Stepono Batoro privilegiją, kuri buvo patvirtinta 1579 m. Vilniuje. Panaikinus Jėzuitų ordiną, iki 1781 m. ji veikė prižiūrima Vilniaus vyskupų ir rektorių, buvusių jėzuitų. 1781 m. akademija buvo pavadinta Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės vyriausiąja mokykla, susidėjusia iš 2 fakultetų – moralinio ir fizinio, ją prižiūrėjo Edukacinė komisija. 1797 m. padalinta į 4 fakultetus: moralinį, matematinį, medicinos ir kalbų bei meno.
1803 m. Aleksandras I ją perorganizavo į Vilniaus universitetą, prižiūrimą švietimo ministro ir globėjo (A. Čartoriskio). Universitetui priklausė visos mokyklos Vilniaus, Gardino, Minsko, Volynės, Podolės, Kijevo, Vitebsko ir Mogiliovo gubernijose bei Baltstogės apygardoje. Universitete buvo visi tie patys fakultetai, bet prie moralinių mokslų fakulteto buvo prijungtas ir teologijos fakultetas. 1824 m., vietoje A. Čartoriskio universiteto globėju paskyrus Novosilcevą, prasidėjo universiteto likvidavimas. 1831 m. gegužės 1 d. universitetas buvo uždarytas, jo turtas išdalintas Rusijos universitetams, o Vilniuje paliktas teologijos fakultetas, tapęs aukštąja teologijos mokykla, 1834 m. vasario 11 d. pervadintas į dvasinę akademiją.
Po Vilniaus universiteto panaikinimo aukštosios mokyklos Lietuvoje pradėtos kurti tik po Pirmojo pasaulinio karo.
Privačios aukštosios mokyklos pradėtos steigti Nepriklausomybės atkūrimo metais (aukštesniosios mokyklos, kolegijos, vėliau – ir universitetai).
Girsūdai
Girsūdai (arba Girsudai) – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Pasvalio. Seniūnaitijos centras. Veikia biblioteka, konditerijos gaminių gamybos bendrovė „Pasvalio Aušra“, Girsūdų žemės ūkio bendrovė. Kaimo pietvakariuose teka Orija, per kaimą teka Pyvesos intakas Karautis. Auga saugomas Girsūdų ąžuolas.
miniatiūra|250px|left|Riboženklis
Istorija
Spaudos draudimo metais nuo 1864 m. veikė slapta lietuvių mokykla. 1932 m. pradžios mokykla, dabar Daujėnų mokyklos pradinio ugdymo skyrius. 1863–1918 m. (su pertraukomis) Girsūdų valsčiaus, 1950–1993 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. 1961 m. atidarytas medicinos punktas, vaikų darželis, kultūros namai.
Ersekė
Ersekė – miestas pietryčių Albanijoje, pasienyje su Graikija; Kolonės apygardos centras. Yra mokykla, ligoninė, biblioteka. Gausiai auginami obuoliai.
Liedaitis
left|120px
Greta ežero yra Antaliedės I ir Antaliedės II kaimai. Ežeras nenutekantis, priklauso Liedelės upelio baseinui (Žeimenos upės intako Kiaunos baseinas). Liedaitis patenka į Labanoro regioninį parką.
Vilius Grabauskas
Vilius Jonas Grabauskas (g. 1942 m. balandžio 25 d. Kaune) – Lietuvos gydytojas kardiologas, sveikatos apsaugos organizatorius, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1960 m. baigė Kauno 18-ąją vidurinę mokyklą. 1960-1966 m. studijavo Kauno medicinos institute (KMI). 1966–1978 m. KMI mokslo darbuotojas. 1971 m. medicinos mokslų kandidatas. Nuo 1972 m. dalyvavo Pasaulinės sveikatos organizacijos (PSO) koordinuojamoje tarptautinėje Kauno ir Roterdamo epidemiologijos programoje. 1975 m. tobulinosi Meksikoje, 1976 m. Švedijoje. 1978–1983 m. Ženevoje vadovavo PSO Lėtinių neinfekcinių ligų kontrolės programai. 1984–1986 m. PSO Lėtinių neinfekcinių ligų kontrolės departamento direktorius. 1983–1984 m. ir 1987–1990 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1989 m. KMA) Centrinės mokslo tyrimo laboratorijos direktorius.
1990 m. medicinos mokslų daktaras. 1991–1993 m. Medicinos enciklopedijos redakcinės kolegijos pirmininkas. 1991–2002 m. KMA (nuo 1998 m. KMU) rektorius, nuo 1992 m. profesorius. 1997–1998 m. PSO Europos regiono nuolatinio komiteto pirmininkas. 1998 m. Europos sveikatos asamblėjos prezidentas. 1998–2001 m. Lietuvos nacionalinės sveikatos tarybos pirmininkas. 2000–2003 m. PSO Globalinės vykdomosios tarybos narys. Nuo 2002 m. KMU Profilaktinės medicinos katedros vedėjas ir KMU kancleris. Nuo 2005 m. žurnalo „Medicina“ vyriausiasis redaktorius. Nuo 2010 m. LSMU tarybos narys, tarybos pirmininkas.
1084 m.
1084 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Antanas Vilhelmas Radvila
Antanas Vilhelmas Radvila (, 1833 m. kovo 31 d. Cieplicoje prie Elblongo – 1904 m. gruodžio 16 d. Berlyne) – didikas, Prūsijos ir Vokietijos valstybės ir karinis veikėjas, generolas.
Biografija
thumb|left|150px|Antano Vilhelmo Radvilos žmona Marija de Kastelane thumb|left|150px|Antanas Vilhelmas Radvila 1901 metais Kunigaikštis, kilęs iš Radvilų giminės Olykos- Nesvyžiaus linijos Šidlavos šakos, tėvas Vilhelmas Povilas Radvila, motina Matilda Clary et Aldringen. Broliai Jonušas Frydrichas Radvila (1843–1925 m.), Vilhelmas Adomas Radvila (1845–1911 m.)
Šeima
Žmona Marija de Kastelane (1840 vasario 19 − 1915 liepos 10), Enriko de Kastelano (1814−1847) ir Paulinos de Taleiran (1820−1890) duktė. Su ja turėjo keturis vaikus. Duktė Elžbieta (1861–1950 m.) ištekėjo už kunigaikščio Romano Potockio. Dukters Helenos (1874–1968 m.) vyras buvo Mikalojus Potockis.
Sūnūs Jurgis Frydrichas Radvila ir Stanislovas Vilhelmas Radvila.
Atgaivino šeimoje supratimą apie giminės lenkišką praeitį, dukteris ištekino už lenkų aristokratų, o sūnūs vedė lenkaites, Stanislovas netgi Dolores Radvilaitę ir tarnavo Lenkijos kariuomenėje.
Dvarai
XIV Nesvyžiaus valdytojas, XII Klecko valdytojas. Kartu su broliais ir pusbroliais, Boguslavo Frederiko Radvilos vaikais, pasidalijo senelio Vilhelmo Povilo Radvilos paliktus turtus, tačiau į giminės globą susigrąžino Klecką, kurį paliko bevaikis dėdė Leonas Radvila. Neturėdami, kaip apeiti tėvo ir jo brolio Boguslavo priesaką, senelio Berlyno rūmus paliko valstybei, juose įsikūrė Reicho kanceliarija.
Valstybės tarnyba
Visą gyvenimą tarnavo Prūsijos kariuomenėje, generolas, Prūsijos karaliaus, vėliau Vokietijos imperatorių adjutantas. Jo tiesioginiais viršininkais buvo Vilhelmas I, Frydrichas III ir Vilhelmas II.
Nuorodos
Trimitų herbo Radvilos lenkų kalba
Regina Ališauskaitė
Regina Ališauskaitė (g. 1955 m. gruodžio 2 d. Kuršėnuose, Šiaulių rajonas) – Lietuvos žurnalistė.
Biografija
1986 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistikos specialybę.
Nuo 1975 m. Šiaulių rajono laikraščio „Leninietis“ korespondentė. 1978–1994 m. Mažeikių rajono laikraščio „Pergalės vėliava“ korespondentė, skyriaus vedėja. 1990–1991 m. Lietuvos sąjūdžio Mažeikių rajono tarybos laikraščio „Žemaičių kraštas“ redaktorė. Nuo 1994 m. – „Lietuvos aidas“ korespondentė.
Karaliūnai (Jonava)
Karaliūnai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 10 km nuo Pašilių.
Barzdžiai (Širvintos)
Barzdžiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Žemųjų Viesų.
Curtains
„Curtains“ – septintasis John Frusciante solinis albumas, išleistas 2005 m. vasario 1 d. „Record Collection“ leidykloje. Šis albumas yra visiškai akustiškas, kitaip, nei praeitas albumas „A Sphere in the Heart of Silence“, kuris buvo visiškas elektroninis. Anot Frusciante, albumas buvo įrašytas jo paties svetainėje.
Albume taip pat groja grupės Autolux būgnininkė Carla Azar, kontrabosistas Ken Wild ir The Mars Volta gitaristas Omar Rodriguez-Lopez.
Dainai „The Past Recedes“ buvo sukurtas videoklipas.
Dainos
Visas dainas parašė John Frusciante.
Sausio 5
Sausio 5 yra 5-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių. Nuo šios dienos iki metų galo lieka 360 dienų (keliamaisiais metais – 361).
Vardadieniai
Bytautas – Edvardas – Emilijonas – Gaudenta – Gaudentas – Simas – Simonas – Telesforas – Tolminė – Vytautas – Vytautė
Kuro aparatūra
thumb|Teritorija (2023) thumb|Administracijos pastatas (2011)
AB „Kuro aparatūra“ – vienintelė Baltijos šalyse dyzelinių variklių sistemų dalių gamykla. Veikė 1959–2004 m. Vilniuje.
Istorija
1959 m. rugpjūčio 19 d. Lietuvos liaudies ūkio taryba priima nutarimą dėl Vilniaus kuro aparatūros gamyklos statybos LTSR žemės ūkio ministerijos mechaninių dirbtuvių bazės vietoje. Miesto pakraštyje, didesniame kaip 21 hektaro plote pastatomi nauji gamyklos korpusai. Įkuriami kultūros namai su dvejomis žiūrovų salėmis, sporto klubas, sporto salės, 1500 vietų stadionas. Susiburia įvairūs darbuotojų sporto, kultūriniai kolektyvai: estradinis, šokių, kaimo kapelos, agitbrigados, pučiamųjų orkestro, futbolo klubas „Kuro aparatūra“ ir kt. Cechų darbuotojai kasmet rengia įvairias sporto varžybas ir šventes. Gamyklai priklauso sanatorija „Šilas“ Vilniuje, poilsio namai „Žibutė“ Dubingiuose. Gamyklos patalpose įkuriamos mokslinės techninės ir grožinės literatūros bibliotekos, skaitykla gamyklos bendrabutyje gyvenantiems darbininkams. Taip pat įrengiamas techninis kabinetas, kuriame galima susipažinti su gaminamos produkcijos pavyzdžiais, gamyklos istorija, tradicijomis bei apdovanojimais. Gamykloje veikia 5 valgyklos, 3 bufetai, 3 kavinės tai pat kulinarijos, avalynės ir maisto produktų parduotuvės.
1964 metais prie gamyklos įkuriama bazinė profesinė technikos mokykla.
1965 metais gamykla pradeda masinę gamybą: pirmoji Lietuvoje ir TSRS pradeda gaminti skirstomojo tipo kuro siurblius dyzelinių variklių sistemoms. Taip pat gamina uždarojo tipo purkštuvus, purkštukus ir kitas dyzelinių variklių sistemų dalis bei įvairius buities vartojimo gaminius, traktorių atsargines dalis, tikslius plieno liejinius ir kt.
1972 metais gamykla gauna TSRS penkiasdešimtmečio vardą.
1975 metais gamykla imasi iniciatyvos aptarnauti gaminamą produkciją. Parengiama konstruktorinė ir technologinė dokumentacija firminiam gaminių remontui pramoniniu būdu, atnaujinant susidėvėjusias detales ir mazgus. Kuro aparatūros remonto gamykloms pagaminama nemažai specialių įrenginių.
1976 metais gamykla apdovanojama Garbės ženklo ordinu.
1980 m. rugsėjo 1 d. TSRS traktorių ir žemės ūkio mašinų gamybos ministro įsakymu sukuriamas gamybinis susivienijimas „Vilniaus TSRS penkiasdešimtmečio kuro aparatūros gamykla“, kurio pagrindine gamykla tampa Vilniaus kuro aparatūros gamykla. Į susivienijimo sudėtį įeina 4 specializuotos gamyklos, 4 kuro aparatūros remonto barai ir 4 keitimo punktai. Susivienijimo direktoriumi tampa Algirdas Didžiulis.
1986 metais pastatomas naujas buitinis kompleksas, kuriame įrengiamos rūbinės, dušai, saunos ir kt.
1987 metais gamykloje dirba apie 7000 darbuotojų. Pagaminama 331 000 įvairių modifikacijų kuro siurblių, 1,5 mln. purkštuvų, 4,3 mln. purkštukų, 1900 tiksliųjų liejinių, taip pat įvairių plataus vartojimo prekių. Gamykloje veikia 96 mechanizuotos srovinės linijos.
1990 metais atidaromi poilsio namai „Atgiris“ Palangoje.
1990 metais Lietuvai atkūrus nepriklausomybę keičiamas gamyklos bei gamybinio susivienijimo pavadinimas. Gamykla tampa „Vilniaus valstybine kuro aparatūros gamykla“, gamybinis susivienijimas- „Vilniaus valstybine kuro aparatūros gamykla“.
1993 metais gamykla tampa akcine bendrove „Kuro aparatūra“. Įmonėje dirba apie 10 000 darbuotojų.
1994 m. spalio 3 d. 4 (liejimo) ceche buvo sustabdyta gamyba ir pradėtas 1 rekonstrukcijos etapas.
1995 m. vasario mėn. 4 (liejimo) cechas po pirmo rekonstrukcijos etapo pradėjo dirbti pilnu pajėgumu. Sutvarkytas ugniai atsparaus sluoksnio paruošimo ir padengimo baras.
1996 metais bendrovės apyvarta siekia 89,76 mln. Lt, grynojo pelno gaunama už 15,98 mln. Lt.
1997 metais didinamas bendrovės įstatinis kapitalas iki 49,172 mln. Lt.
1999 metais atleidžiama apie 800 darbuotojų, kuriems sumokama 6 mln. Lt pašalpų. Bendrovės apyvarta siekia 30 mln. Lt.
2000 metais bendrovėje dirba 1387 darbuotojai. Bendrovės įstatinis kapitalas sumažinamas iki 32, 34 mln. Lt. Bendrovės skolos išauga iki 60 mln. Lt. Toljačio automobilių gamykla „AvtoVAZ“ iš „Hansabank Ltd. " tiesioginiais sandoriais Nacionalinėje vertybinių popierių biržoje (NVPB) įsigija 12, 90 % AB „Kuro aparatūra“ akcijų. Rugsėjo 13 d. viešajame aukcione Valstybės turto fondas (VTF) bando parduoti 33, 48 % AB „Kuro aparatūros“ akcijų. Pradinė paketo kaina – 650 000 Lt. Aukcione dalyvauja dvi įmonės: Toljačio automobilių gamykla „AvtoVAZ“ ir UAB „Dispačas“. AB „Kuro aparatūra" su Toljačio automobilių gamykla „AvtoVAZ“ pasirašo ketinimų protokolą 20 mln. USD vertės sutarčiai pasirašyti. AB „Kuro aparatūra“ ketina pateikti 40 000 lengvųjų automobilių dyzelino siurblių. Toljačio automobilių gamyklos „AvtoVAZ“ darbuotojai bendrovėje pradeda bandomuosius gamybos darbus. Aukcioną laimi UAB „Dispačas". Pralaimėjusi aukcioną Toljačio automobilių gamykla „AvtoVAZ“ sustabdo bandomuosius gamybos darbus. Gaunama valstybės saugumo departamento pažyma apie UAB „Dispačas“, kuri nurodo, jog bendrovė yra nepatikima. Valstybės turto fondas nepasirašo sutarties su viešojo aukciono laimėtoja – UAB „Dispačas“ ir skelbia viešąjį įmonės privatizavimo konkursą. 33, 48 % valstybės akcijų viešojo konkurso būdu parduodamos kartu su kitų AB „Kuro aparatūros " akcininkų akcijomis, o bendras parduodamų akcijų paketas sudaro daugiau kaip 50 % bendrovės akcijų. Toljačio automobilių gamykla „AvtoVAZ“ grįžta į bendrovę atlikti bandomųjų gamybos darbų. Gruodžio mėnesį Valstybės turto fondas bendrovės 50 % akcijų paketo pardavimo sutartį pasirašo su Toljačio konsorciumu. Už akcijų paketą sumokama 972 700 Lt. Naujasis bendrovės savininkas – Toljačio konsorciumas pradeda valdyti kontrolinį akcijų paketą ir įsipareigoja per trejus metus investuoti į bendrovę 2 mln. Lt bei grąžinti bendrovės skolas kreditoriams.
2001 metais akcininkų susirinkime išrenkama nauja stebėtojų taryba. Į penkių narių AB „Kuro aparatūra“ stebėtojų tarybą išrenkami: įmonės akcininkas ir darbuotojas Kęstutis Dailidė, finansų ir ekonomikos direktorius Tadas Langaitis bei du UAB „Ekskomisarų biuras“ atstovai. Tarybos nariu ir pirmininku išrenkamas Aleksandras Kedalas. Vertybinių popierių komisija leidžia sumažinti bendrovės įstatinį kapitalą nuo 33,082 mln. Lt iki 24,26 mln. Lt. Bendrovės skola sumažinama nuo 63 mln. Lt iki 58 mln. Lt. Priimama 100 naujų darbuotojų. Iš viso dirba apie 1100 darbuotojų.
2002 metais AB „Kuro aparatūra“ darbuotojai kreipiasi į Prezidentą Valdą Adamkų prašydami neleisti sužlugdyti bendrovės. Darbuotojai laiške Prezidentui išsako savo poziciją dėl susiklosčiusios situacijos. Bendrovėje dirba 860 darbuotojų. Toljačio automobilių gamyklai „AvtoVAZ“ pradedamos gaminti hidraulinės atramos varikliams, automobilių variklių vožtuvų hidroatramos, spyruoklės, kuro siurbliai bei kita produkcija. . Nacionalinis akreditacijos biuras akredituoja AB „Kuro aparatūra" bandymų laboratoriją, suteikdamas teisę joje atlikti Europos Sąjungoje pripažįstamus siurblių ir purkštuvų bei purkštukų bandymus.  Bendrovės laboratorija atitinka tarptautinius LST EN ISO/IEC 17025 reikalavimus. Sausį Vilniaus apygardos teismo prašoma bendrovei iškelti bankroto bylą. Bendrovė užsitikrina nuolatinį metalo tiekimą gaminiams gaminti iš Maskvos metalurgijos gamyklos „Kūjis ir Pjautuvas“ ir Čekijos kompanijos „Merkat 2000“. Bendrovėje sukuriamos pažangiausios degalų padavimo sistemos Baltijos šalių regione, išbandomos naujausios automatinės dyzelinių variklių kuro padavimo sistemos su elektroniniu kuro padavimo procesų valdymu: dviejų tipų lietuviški kuro siurbliai įmontuojami į rusiškų „VAZ" automobilių ir Minsko traktorių gamyklos traktorių variklius. Rusijos lengvųjų automobilių gamyklos „VAZ" užsakymu Gegužės mėnesį pradedama masinė lengvųjų automobilių variklių dalių gamyba. AB „Kuro aparatūra" įsipareigoja Rusijos „VAZ" įmonei pateikti 130 000 varikliams skirtų hidroatramų, 1 mln. spyruoklių bei kitos produkcijos. Bendra sutarčių vertė siekia 3 mln. Lt. Vasarą bendrovė parduoda 5000 m² ploto gamybinį pastatą UAB „Metalo prekybai„. UAB „Metalo prekyba“ į pastato pritaikymą investuoja 2 mln. Lt. Spalį jame įkuriamas UAB „Metalo prekybos“ metalo gamybos ir prekybos centras. Gruodžio 19 d. Vilniaus apygardos teismas nutaria bendrovei iškelti bankroto bylą, nes bendrovės savininkai nevykdo investicinių įsipareigojimų, t. y. negrąžina AB „Kuro aparatūra“ skolų. Bankroto metu skolos siekia 38 mln. Lt. Bendrovė naudoja 14 MW leistinąją elektros energijos galią.
Margininkų apylinkė (Kaunas)
Margininkų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pakuonio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Panemunės rajonui. 1954 m. prijungta Dvilykių apylinkė ir dalis Patamulšėlio apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Margininkų apylinkė prijungta prie Taurakiemio apylinkės.
Kuro aparatūra
Istorija
2003 metais AB „Kuro aparatūra“ skolos išauga iki 70 mln. Lt. Garantinio fondo taryba bankrutuojančios bendrovės darbuotojų darbo užmokesčiui, piniginėms kompensacijoms už nepanaudotas kasmetines atostogas, išeitinėms pašalpoms bei neapmokėtoms prastovoms išmokėti skiria 4382, 7 mln. Lt. Balandžio 4 d. įregistruojama UAB „Dizelinio kuro aparatūra“, kuri bando atkurti AB „Kuro aparatūra“ veiklą.
2004 metais UAB „Dyzelinio kuro aparatūra“ naudoja 2 MW iš 14 MW leistinosios elektros energijos galios. Birželio 28 d. Vilniaus apygardos teismas nutaria iškelti bankroto bylą ir UAB „Dyzelinio kuro aparatūrai“.
2005 metais bendrovės pastatai ir įranga parduoti iš varžytinių už 28 mln. litų.
2013 m. kovo 25 d. AB „Kuro aparatūra“ išregistruojama iš juridinių asmenų registro.
Milaičiai (Šilalė)
Milaičiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Kaltinėnų, 1 km į vakarus nuo dešiniojo Akmenos kranto.
Mesapiai
thumb|right|Italijos tautos VI a.p.m.e. Mesapiai – antikinė tauta, gyvenusi Kalabrijoje (dab. Italija). Mesapiai vertėsi jūreivyste ir prekiavo su romėnais. Italijoje rasta nemažai mesapių keramikos ir metalo dirbinių.
Iš mesapių kalbos likę tik 300 įrašų, kurie visgi leidžia vienareikšmiškai nustatyti, kad mesapių kalba nebuvo nei italikų, nei keltų. Pagal vardų ir vietovardžių bendrumą spėjama, kad mesapiai buvo artimi ilyrų giminaičiai, arba tiesiog viena iš ilyrų genčių. Mesapių kalbos turi ypatingą reikšmę lingvistikos mokslui, nes ta kalba buvo centum-inė, todėl pagal tai spėjama, kad ir ilyrų kalba priklausė centum-inių kalbų grupei. Tokiu būdu bandoma paneigti albanų kilmės iš ilyrų hipotezę.
Burekas
|thumb|200px|Turkiškas virtas burekas su böreği thumb|200px|Turkiškas tūtelės formos burekas thumb|200px|Balkaniškas apvalus burekas thumb|200px|Tototriškas čeburekas
Burekas (,, Balkanų kalbose burek) – patiekalų grupė, plačiai paplitusi Didžiosios stepės virtuvėse, Islamo virtuvėse (pirmiausia Turkų virtuvėje), Balkanų virtuvėse. Šiems patiekalams būdinga tai, kad jufka tešla įdaroma įvairiais produktais (mėsa, daržovėmis, sūriu ir pan.) ir termiškai apdorojama (dažniausiai verdama riebaluose ar kepama, bet gali būti ir verdama).
Žinomiausias Lietuvoje bureko variantas yra čeburekas.
Žodis börek yra kilęs iš tiurkų kilmės veiksmažodžio bur-, kas reiškia „suvynioti“. Iš tiurkiško varianto piroq kilęs rusų kalbos žodis pirog (t. y. pyragas).
Istorija
Burekas ir jufka tešla yra vienas svarbiausių kulinarinių atradimų, padarytų Didžiosios stepės klajoklių tautų. Šio tipo patiekalai buvo paplitę didžiuliame areale dar mūsų eros pradžioje, o į Islamo virtuves ją atsinešė tiurkai seldžiukai XI a. Tokiu būdu burekai buvo gaminami visų musulmoniškų tiurkų tautų.
Didžiausias bureko suklestėjimas buvo XV–XVIII a., kuomet Osmanų imperijoje įsigalėjo turkiškos virtuvės patiekalai, o įvairios burekų rūšys perduotos į daugybę aplinkinių šalių virtuvių, – pirmiausiai į Levanto, Balkanų virtuves.
Variacijos
Didžiausia burekų įvairovė yra turkiškoje virtuvėje. Čia jų porūšių yra daugybė, ir jie vadinami pagal gaminimo būdą (su böreği – virti), formą (kol böreği, fincan böreği – puodelio formos, muska böreği – talismano formos, gül böreği – rožės formos, sigara böreği – cigaretės formos) ar įdarą (Çiğ börek (čeburekas) – su malta žalia mėsa, talaş böreği – su dažovėmis ir pjaustyta mėsa) ir t. t.
Levanto ir kitose gretimose arabų virtuvėse burekai dažniausiai gaminami tūtelės formos ir įdaromi smulkinta, vietiniais pagardais (prieskoniais, riešutais, razinomis) skaninta mėsa. Čia jie sudaro svarbią meze patiekalų dalį.
Kauno laisvoji ekonominė zona
Kauno laisvoji ekonominė zona (LEZ) – 534 ha užimanti pramoninės plėtros teritorija, kur klientams yra nustatytos mokesčių, muitų, kvotų lengvatos ir specialiosios veiklos taisyklės, siekiant investuotojams sudaryti palankesnes veiklos sąlygas. Kauno laisvoji ekonominė zona įsteigta 1996 m. spalio 22 d. Kauno rajone, į pietus nuo Ramučių gyvenvietės, šalia magistralinių kelių ir. Šalia yra oro uostas, geležinkelio krovinių stotis, vidaus vandenų krovinių uostas.
Burekas
Variacijos
Izraelio virtuvėje burekai vadinami bourekas, ir įdaromi labai įvairiais įdarais (sūriu, bulvėmis, špinatais, baklažanais, grybais, picos mišiniu), kurie atsispindi patiekalo formoje: pvz sūrio burekai yra trikampiai, bulviniai – keturkampiai, picos – tūtelės formos, špinatiniai – maišelių formos ir pan. Burekai dažnai būna nedideli, kad tiktų meze. thumb|150px|left|Kroatijos Buregdžinica Balkanų virtuvėse burekai (,, , al. byrek) dažniausiai valgomi kaip greitas maistas ir netgi egzistuoja specialios parduotuvės (Buregdžinica). Čia burekai suprantami dažniausiai kaip apvalios formos keptuvėje kepami kepiniai, pagaminti sluoksniuojant jufka tešlą su įdaru. Manoma, kad ši bureko variacija išrasta Serbijoje XV a. Balkanų virtuvėse burekas inspiravo kitus panašius, bet kitaip vadinamus patiekalus: bulgarų banica, serbų gibanica, graikų tiropita, spanakopita ir t. t.
Krymo totorių virtuvėje buvo paplitę nevirta mėsa gaminti burekai, čia vadinami çibörek (t. y. „skanūs burekai“), kurie TSRS laikais išplito visoje Sąjungoje, įskaitant ir Lietuvą, kaip čeburekai.
Kauno laisvoji ekonominė zona
Zonos
thumb|Kauno LEZ
Kauno LEZ teritorija suskirstyta į 3 zonas: Logistikos ir gamybos teritoriją, Verslo gatvę ir Oro parką.
Logistikos ir gamybos teritorija – šiuo metu aktyviausiai plėtojama Kauno laisvosios ekonominės zonos teritorija. Didžioji dalis teritorijos jau paruošta ir naudojama „plyno lauko“ investicijoms. Kauno LEZ yra įsikūrę logistikos terminalai, farmacinių produktų gamybos įmonė, pramonės automatizavimo įmonė, veiklą pradėjo Suomijos kapitalo įmonė, gaminanti izoliacines plokštes. Tiesioginės užsienio investicijos Kauno LEZ sudaro 71 proc. visų investicijų. Pagal ekonominius rodiklius ši zona artėja prie Klaipėdos LEZ pasiekimų.
Verslo gatvė – būsimų pastatų kompleksas prie A6 kelio, kuriame siūloma 13 žemės sklypų, tinkamų biurams ir viešbučiams. Visiems sklypams parengti detalieji planai, jie aprūpinti reikalinga infrastruktūra. Tai bus lengvai pasiekiama teritorija su gerai išvystyta transporto priemonių parkavimo sistema bei moderniomis biurų patalpomis, atitinkančiomis šiandienos reikalavimus.
Oro parkas – LEZ teritorija, besiribojanti su Kauno tarptautiniu oro uostu (bendra 3 km riba). Oro parko teritorijoje yra derinami oro, sausumos ir geležinkelių transporto keliai. Dėl to oro linijų bazės, orlaivių aptarnavimo, aviacijos pramonės (lėktuvų surinkimas, bandymai ir prekyba) įmonės vienu metu galės turėti priėjimą prie pakilimo tako ir naudotis mokestinėmis ir muitų lengvatomis, teikiamomis LEZ.
LEZ įmonės
thumb|Pienas LT
2010 m. zonoje veikė 9 įmonės, 2013 m. – 16 įmonių, užimančių apie 10 proc. LEZ teritorijos. Iš viso teritorijoje būtų galima įkurdinti apie 160 įmonių. Tiesioginės užsienio investicijos sudaro 70 proc. visų LEZ investicijų. Lietuvos investicijų vidurkis siekia apie 20 proc, nors pagal įmonių skaičių lietuviško kapitalo bendrovių yra daugiausia. 2013 m. Kauno LEZ veiklą vykdė 7 įmonės, vyko 2 įmonių statybos darbai, kitos įmonės atliko planavimo ir projektavimo darbus.
Zonoje įsikūrusios įmonės: Pienas LT, Vičiūnų grupė, Lavisos LEZ terminalas, Aconitum, Festina, Ryterna, Finnfoam, Continental, Hella, Hollister, Elinta, Kamė bei kitos pažangios Lietuvos bei užsienio kapitalo įmonės. Be minėtųjų, Kauno LEZ veiklą vykdo dar apie 50 LEZ statuso neturinčių įmonių.
Kauno LEZ įsikūrusiose įmonėse 2013 m. dirbo daugiau kaip 500 darbuotojų. Planuojama, kad Kauno LEZ pradėjus veikti visoms 16 įmonių darbuotojų skaičius padvigubės, taigi bus sukurta dar 500 darbo vietų. . 2019 m. LEZ teritorijoje veiklą vykdė 24 sėkmingai įsikūrusios įmonės. 2021 m. LEZ teritorijoje yra įsikūrusios 38 įmonės. Bendrai jos sukūrė virš 5500 darbo vietų. Tuo tarpu už LEZ ribų gali būti jaučiamas daugiau nei pusantro tūkstančio darbuotojų poreikis.
1933 m.
1933 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Nobelio premijos
Nobelio premijos laureatai:
Kosumelis
thumb|200px|Kosumelio sala iš palydovo
Kosumelis  – sala Karibų jūroje, šalia rytinio Jukatano pusiasalio kranto. Priklauso Meksikai, Kintana Roo valstijai.
Plotas 488,4 km². Salos ilgis (iš šiaurės rytų į pietvakarius) 48 km, plotis 16 km. Šiaurėje užsibaigia Punta Molaso kyšuliu. Kosumelio paviršius žemas ir lygus, daugiausia apaugęs tropiniais miškais. Aukštis iki 15 m. Vyrauja karstiniai reiškiniai, yra senotų. Gyvena reti, endeminiai gyvūnai.
Kosumelyje gyvena 73,2 tūkst. gyventojų (2005 m.). Pagrindinis miestas – San Migel de Kosumelis yra įsikūręs salos vakaruose. Pagrindinė ūkio šaka saloje – turizmas. Kosumelis sutraukia daug povandeninio nardymo, žūklės, čiuožinėjimo su aitvarais mėgėjų.
Sala nuo seno buvo gyvenama majų. Čia klestėjęs Iščelos kultas. 1518 m. Kosumelį pasiekė ispanų konkistadoras Chuanas de Grichalva, o kitais metais – Ernanas Kortesas. Kolonizatoriai sugriovė majų šventyklas, o raupų epidemija sunaikino majų populiaciją. Yra išlikę majų miesto San Chervasijo griuvėsiai.
Prokurorai (TV serialas)
Prokurorai – 2002 metais pradėtas kurti Lietuvos televizijos kriminalinis serialas, kuriame pasakojama apie prokurorus, jų darbą, šeimynines problemas. Serialo kūrėjai – prodiuserių kompanija „Videometra“.
Siužetas
Prokuroras Tadas Vitkus po atleidimo iš generalinės prokuratūros dėl autoritetų nepaisymo ir savivaliavimo, ateina dirbti į apygardos prokuratūrą, kuriai vadovauja Marijonas Kontrimas, kolegų vadinamas Maryte. Prokurorui talkina du bendražygiai - teisės studentas Laika ir kriminalistas Bulvė. Vyrai tiria bylas. Prasidėjusi byla dėl Mažeikių naftos pražudo Tado mylimąją Neringą, kuri draugui palieka mažametį sūnų Gytį iš pirmosios santuokos. Tadas siekia keršto. Po draugės žūties vyras persikrausto į kitą butą, prasideda problemos dėl vaiko, nes amžinai tenka dirbti, o Gytį reikia pasiimti iš mokyklos ar būrelio. Jaunuolis dažnai būna vienas namuose. Marytės šeimą taip pat ištinka krizė - pirmoji žmona Vilija jam neleidžia matytis su sūnumi, o antroji žmona Rima visada prikaišioja, kad vyras grįžta namo paryčiais. Marijonas dažnai nakvoja pas Tadą su kuriuo vis labiau suartėja. Praėjus kuriam laikui po Neringos žūties, į prokuratūrą atvyksta dirbti jauna ir žavi tyrėja Ieva. Mergina simpatizuoja Tadui, tačiau šis ją atstumia. Galiausiai serialo pabaigoje pora nutaria gyventi kartu. Laika pasiperša nusikalstamo pasaulio autoritetu laikomo Tarano dukrai Jurgai, o Marijonas palikęs antrąją žmoną grįžta gyventi pas Viliją.
Struktūra
Serialą sudaro 33 serijos. Pirmosios 14 serijų turi pavadinimus, o nuo 15 serijos serialas skiriamas į istorijas - vienai istorijai skiriamos 4 serijos. Pirmąjį ketvertą sudaro Mažeikių naftos byla, per kurią nušaunama Neringa. Vėliau analizuojamas striptizo klubo ir į užsienį vežamų merginų gyvenimas. Striptizo klube užsimaskavusi įsidarbina Ieva, kuri po sėkmingo darbo priimama į prokuratūrą. Vėliau tiriamos nelegalios kovos ir senukus žudančio bei sau palikimu visą jų turtą pagrobiančio buvusio satanisto Rutkausko medžioklė. Taip pat prokurorai susidūrė su nusikaltėliais, mokyklose pardavinėjančiais narkotines medžiagas. Incidento metu nukenčia Gytis ir Tarano sūnus. Ligoninėje Laika susipažįsta su Tarano dukra.
Kūrybinė grupė
Prie serialo dirbo stipri kūrybinė komanda. Scenarijų kūrė Alvydas Šlepikas, Aidas Puklevičius, Rūta Budrytė ir Darius Tauginas. Režisavo Raimundas Banionis ir Kristina Kunčinaitė. Kompozitorius - Faustas Latėnas.
Transliacija
Šio serialo serijas LTV rodė 2002–2003 m. sezone, antradieniais, 19.30 val. Paskui pabaigus serijų gamybą šis serialas buvo ne vieną kartą kartotas per visuomeninę televiziją ir kanalą „LRT Kultūra“ (paskutinį kartą ten šis serialas buvo kartotas 2018 metais). Nuo 2019 m. spalio 2 d. iki gruodžio 18 d. šį serialą kartojo „Lietuvos ryto“ televizija (trečiadieniais, ketvirtadieniais ir penktadieniais, 15.00 val.).
Šeimyniškiai (Užpaliai)
Šeimyniškiai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės rytus nuo Užpalių, kairiajame Šventosios krante. Kaime stūkso Šeimyniškių piliakalnis, prie kurio ėmė kurtis Užpaliai ir apie kurį pasakojama daug legendų, yra Konglomerato atodanga.
Istorija
thumb|left|300px|Pilys Mindaugo žemėse
Mindaugo laikais šiose vietose stovėjo Šeimyniškių pilis (Užpalių pilis), sudeginta 1433 m.
Padavimai
Piemenims susipešus, vienas piemuo nutraukęs kito kepurę ir įkišęs ją į piliakalnio šlaite esančią skylę. „Tada tas piemuo pradėjęs verkti, nes seniau bijodavę šeimininko. Verkdamas jis įlindęs ir radęs tenai kambarį išpuoštą. Tame kambary laivelis, pilnas auksinių pinigų. Ir gale laivelio sėdėjęs ponaičiukas. Tas ponaičiukas paėmęs kepurę, pripylęs aukso ir išleidęs.
Tada kitas piemuo lindęs. Jį užrišę botagais už kojų, kad geriau būtų ištraukti. Kai piemenys ištraukė – buvęs tas be galvos.
Sako, kad senovėje kasdavę, prikasdavę tik mūrus ir daugiau nieko. Seni žmonės sako, kad po piliakalniu yra laivelis auksinių pinigų.“ (Ežeras ant milžino delno / Sudarė Norbertas Vėlius. Vilnius 1995)
Kitame panašiame padavime tas piemuo, patekęs piliakalnin, „pamatęs laivą, laive sėdėjusi ponia su šuniuku – ponia sėdėjusi viename gale laivelio, šuniukas kitame. Kai tik ponia jį pamačiusi, šokus iš laivo, net laivelis apsivertęs. Pribėgus ta ponia prie jo, pripylus pilną kepurę aukso ir liepus tuoj išeiti“.
1085 m.
1085 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Alytaus dzyvas
Alytaus dzyvas – savaitraštis, skirtas Alytaus miesto ir apskrities ekonominiams ir visuomeniniams reikalams, leistas 1931–1932 m. Alytuje.
Istorija
Nr. 1 išėjo 1931 m. rugpjūčio 11 d. 4 psl., o nuo Nr. 3 ėjo 8 psl. Laikraštis informavo apie Lietuvos, Vilniaus krašto ir užsienio įvykius, skelbė Alytaus miesto tarybos nutarimus, spausdino specialistų patarimus žemės ūkio, ekonomikos ir kt. klausimais, turėjo literatūros skyrelį „Dainava“.
Spausdino Sluckio spaustuvė Alytuje. Išleisti 23 numeriai.
Leidėjas ir redaktorius – advokatas Adomas Vilimas.
Mburas
Mburas – uostamiestis vakarų Senegale, 80 km į pietus nuo Dakaro, prie Atlanto vandenyno, Tieso regione. 175,5 tūkst. gyventojų (2007). Antras pagal dydį šalies uostas. Pagrindinė pramonė susijusi su titano kasyklomis, taip pat yra žuvies ir riešutų pramonė.
Barbara Dex apdovanojimai
thumb|200px|[[malta|🇲🇹 Debbie Scerri]] thumb|200px|[[russia|🇷🇺 T.A.T.u.]] thumb|200px| [[Verka Serdiučka]] thumb|200px| [[Gisela (dainininkė)|Gisela]] thumb|200px| [[Milanas Stankovičius]] thumb|200px| [[Eldrine]] thumb|200px| [[Rona Nishliu]] thumb|200px| [[Moje 3]]
Barbara Dex apdovanojimai – kasmetiniai apdovanojimai, skiriami blogiausiai Eurovizijos dainų konkurse apsirengusiems atlikėjams. Jie pavadinti Barbara Dex, kuri atstovavo Belgijai 1993 m. konkurse, vardu.
1997 m. Barbara Dex apdovanojimas
Pirmąjį Barbara Dex apdovanojimą gavo Maltos atstovė Debbie Scerri, kuri dalyvavo 1997 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Let Me Fly“. Ji vilkėjo žalios ir violetinės spalvos suknelę su juostelėmis, kuri buvo apibūdinta kaip „viena iš šlykščiausių suknelių, kada nors žiūrovų matytų Eurovizijos dainų konkurse“.
1998 m. Barbara Dex apdovanojimas
1998 m. Barbara Dex apdovanojimą gavo Vokietijos atstovas Guildo Horn, kuris Eurovizijoje atliko dainą „Guildo Hat Euch Lieb!“. Pasirodyme vilkėjo žalsvai mėlyną striukę, geltonus marškinėlius ir žalias kelnes. Konkurso gerbėjai šį įvaizdį palygino su kaliause.
1999 m. Barbara Dex apdovanojimas
Lydia – Ispanijos atstovė 44-ajame Eurovizijos dainų konkurse, šį apdovanojimą laimėjo už blogiausią apsirengusį atlikėją 1999 metais. Ji atliko dainą „No quiero escuchar“, vilkėjo spalvingą suknelę su juostelėmis. Konkurso gerbėjai sakė, kad „vaivorykštinė suknelė galėtų pasitarnauti kaip gėjų vėliava“.
2000 m. Barbara Dex apdovanojimas
Nathalie Sorce iš Belgijos laimėjo šį apdovanojimą. Ji vilkėjo trumpą, grietinėlės spalvos suknelę.