cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kisiolkai
Kisiolkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Lomžos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į pietvakarius nuo Lomžos ir apie 78 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą teka Lomžičkos upė.
Kosovska Kamenica
Kosovska Kamenica (iki 1952 m. Kamenica ; ) – miestas ir savivaldybė Gnilanės srityje, rytų Kosove. Užima 423 km² teritoriją.
Gyventojai
2011 m. duomenimis, mieste gyveno 35 621 gyventojas.
Bivyliai
Bivyliai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Užliedžių, kairiajame Nevėžio krante (Nevėžio kraštovaizdžio draustinyje), Paltiškių miško vakariniame pakraštyje. Išlikęs Bivylių dvaras, aptiktas Bivylių kapinynas (II tūkstm. pradžia).
Kapinynas
Bivylių kapinynas aptiktas Nevėžio pakrantės pievoje. Manoma, kad jis likęs nuo II tūkstantmečio pradžios. 1978 m. archeologas E. Ivanauskas kapinyne rado daug apdegusių žalvarinių dirbinių, degintų kauliukų ir žirgo dantų.
Ešerinė
Ešerine vadinama:
A. Naval 1º de Maio
Figeiros „Naval“ – Portugalijos futbolo klubas iš Figeiros.
Istorija
Pirmą kartą į I lygą (Liga de Honra) pateko 1988 metais, 2005 metais iškopė į aukščiausiąją lygą.
Vladimir Krstić
Vladimiras Krstičius (g. 1972 m. liepos 27 d. Osijeke) – Kroatijos krepšininkas, šiuo metu žaidžiantis Zagrebo "Zagreb" komandoje.
Krstičiaus ūgis yra 184 cm, svoris 84 kg. Jis žaidžia įžaidėjo pozicijoje.
Naujoji žemė (filmas)
Naujoji žemė – 2008 m. rusų režisieriaus Aleksandro Melniko fantastinė veiksmo drama su Ingeborga Dapkūnaite.
Filmo premjera įvyko 2008 m. birželio 8 d. atvirame Rusijos Kinotavro kino festivalyje.
Aktoriai
ir kt.
Siužetas
Veiksmas vyksta 2013 m. Pasaulyje panaikinta mirties bausmė, kalėjimai perpildyti. Iki gyvos galvos nuteistiesiems išlaikyti reikia vis daugiau lėšų. Tarptautinė organizacija nutaria atlikti eksperimentą. Rusija šiam eksperimentui šiaurėje išskiria nedidelę salą, kurioje įkurta nedidelė gyvenvietė. Čia ir atvežama pirmoji 206 kalinių grupė iš Rusijos. Jiems pasiūloma čia pradėti naują gyvenimą, patiems įkurti savo naują visuomenę. Bet naujieji gyventojai pradeda čia gyventi principu: „Paskutinis–miręs“, ir po trijų mėnesių lieka tik 87 žmonės…
Konažicė
Konažicė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Lomžos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietvakarius nuo Lomžos ir apie 76 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą teka Lomžičkos upė. Per kaimą eina vaivadijos kelias Nr. 25px|DW677.
Žamantuzas (Astana)
Žamantuzas – ežeras Kazachstane, Astanos srityje. Ežero plotas siekia 37 km². Telkšo 6 km į rytus nuo apleistos Balkabeko gyvenvietės.
Estijos muziejus po atviru dangumi
Estijos muziejus po atviru dangumi – 1957 m. įsteigtas Estijos etnografinis muziejus, įsikūręs 72 ha plote netoli Talino, 8 km nuo jo centro. Muziejuje eksponuojami XVII–XX a. beveik 80 pastatų: sodybos, ūkio pastatai, bažnyčia, užeiga, mokykla, keletas malūnų, ugniagesių gelbėjimo stotis.
Rausvoji ūmėdė
Rausvoji ūmėdė (Russula alutacea) – ūmėdinių šeimai priklausantis valgomas grybas.
Išvaizda
Kepurėlė (7–13 cm skersmens) mėsinga, iš pradžių pusiau apvali, vėliau paplokščia, vidurys truputį įdubęs, violetinės spalvos. Luobelė lygi, drėgnu oru šiek tiek lipni. Kotas 4 – 8 cm ilgio, cilindriškas arba nežymiai smailėjantis, kietas ir mėsingas, baltas, prie pagrindo matyti rausvos dėmelės. Lakšteliai retoki, kotu truputį nuaugę žemyn. Trama balta, kompaktiška, švelnaus skonio ir skleidžia vaisių kvapą. Sporos baltos, 8–11×7–9 µм dydžio.
Sinonimai: Agaricus alutaceus, ''Russula esculenta var. alutacea, Russula xerampelina var. alutacea''.
Pumpuris
left|120px Pumpuris arba Pumpuriukas (kodas 14040006) – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 8 km į pietvakarius nuo Bubių, 1,5 km į pietus nuo kelio, Kurtuvėnų regioniniame parke. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,24 km, plotis – iki 0,08 km. Vandens paviršiaus altitudė – 127 m. Iš ežero išteka šiaurės rytuose bevardis upeliukas, kuris už 0,1 km įteka į Pumpuriuko ežerą (Ventos-Dubysos kanalo intako Kurtuvos baseinas). Pasiekiamas nuo kelio į Ramučius Margėse pasukus į Laisvučius, toliau pėsčiomis miško taku į pietus. Pakrantės sunkiai prieinamos, pelkėtos. Pakrantės kalvotos. Ežerą supa Laisvučių miškas. Pro ežerą veda Jautmalkės gamtos centro parengtas pažintinis maršrutas, taip pat kalnų dviračių (MTB) trasos „33“ bei „50“ ir „31“ trasos, taip pat orientavimosi trasos.
Rausvoji ūmėdė
Išvaizda
Spalvos kaita: kepurėlė būna violetinė, raudonojo vyno spalvos, purpuriškai raudona arba purpuriškai ruda. Lakšteliai gelsvi arba ochros geltonumo.
Augavietė
Šis grybas dažniausiai auga lapuočių miškuose, ypač po bukais, mėgsta kalkingą dirvožemį.
Sezonas: liepa–spalis.
Panašios rūšys: labai panaši į alyvinę ūmėdę (Russula olivacea), kuri yra taip pat valgoma.
Putriškių ąžuolas
miniatiūra|250px|right|Putriškių ąžuolas Putriškių ąžuolas – išskirtinio amžiaus ąžuolas, augantis Pasvalio rajone, Vaškų seniūnijoje, Putriškių kaime, 3 km nuo Skrebotiškio. Gali būti pasiekiamas iš kelio, pavažiavus 2,3 km pietų kryptimi, iš kurių paskutiniai 0,5 km nuo paskutinių sodybų – sezoninis lauko keliukas (gali būti suartas). Auga pamiškėje šalia apleistos didelės sodybvietės, apsodintos medžių eilėmis.
Pageluvis
Pageluvis (arba Pagelava) – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Kurtuvėnų regioniniame parke, 20 km į pietvakarius nuo Šiaulių, prie senojo prekybinio ir pašto kelio Ryga–Tilžė. Pavadinimas kilęs nuo greta telkšančio Geluvos ežerėlio.
Putriškių ąžuolas
Paskelbtas savivaldybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu 2000 m. Ąžuolas informaciniu ženklu nepažymėtas.
Pageluvis
Istorija
Gyvenvietė pradėjo kurtis apie 1932 m. kaip šiauliečių vasaros poilsio vieta. Sovietmečiu buvusiuose vasarnamiuose įkurtos pionierių stovyklos. Ilgą laiką tai buvo mėgstamiausia šiauliečių savaitgalių poilsio vieta, tačiau prasidėjus žemių grąžinimui, lankymas buvo apribotas, todėl miesto gyventojams artimesnis tapo Bubių tvenkinys.
thumb|left|Pageluvio sodyba
The Ultimate Performer
Beyoncé: The Ultimate Performer – JAV R&B atlikėjos Beyoncé DVD, išleistas 2006 m. lapkričio 26 d. DVD sudaro išskirtiniai kadrai iš koncertų iš Prancūzijos, Japonijos, D. Britanijos ir JAV. DVD perleistas 2010 m. rugpjūčio 31 d.
Kotai
Kotai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Lomžos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 16 km į pietryčius nuo Lomžos ir apie 61 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Zasinyčių dvaras
Zasinyčių dvaro sodyba įsikūrusi Zasinyčių kaime, Kupiškio rajone, už 2 km į pietvakarius nuo Alizavos. Dvarvietė yra prie kelio, dešiniajame Pyvesos upės krante, prie santakos su Zasinyčio upeliu.
Pirmas dvaro paminėjimas istoriniuose šaltiniuose: 1577 m. Mikalojus Burba dalį savo dvaro už 40 kapų grašių užstatė Jokūbui Mirovskiui. Po to dar dvaras dalinai, pilnai, su aplinkinėmis žemėmis, dykynėmis buvo dovanojamas, įkeičiamas, užstatomas, parduodamas. 1669 m. mirus Jurgiui Djakevičiui Niemcevičiui, dv. Zosnice Popiwesie atiteko Ievai Romanovskai Niemcevičienei Djakevičienei. 1699 m balandžio 1 d. Pagurę arba Zasinyčius kartu su valstiečiais (Podgorze alias Zosnice) iš savo tėvo Kristupo gavo Steponas Audickis (Audickas). Kadangi nerasta šaltinių, kaip įsigijo Kristupas dvarą, manoma, kad jis buvo žentas dukros Ievos Djakevičienės. Šaltinis: Kupiškėnų enciklopedija (Vilnius  2017) 615-617 psl.
1744 m kovo 15 d. Steponas Audickas palieka savo sūnui Laurynui  Pagūrės dvarą su valstiečiais, įpareigojant jį  išmokėti savo broliams  Mykolui ir Adomui  2050 auksinių. 1786 balandžio 19 d. Motiejus, Lauryno sūnus Audickas, perleido Antanui Koscelkovskiui nuosavybės teisę į Pagūrės dvarą su valstiečiais, paaiškinant, kad nei jis, nei jo mažamečiai sūnūs Juozas, Kazimieras ir Justinas nesudarys jokių kliūčių valdyti minėtą dvarą.
Šaltinis: LVIA F. 789, Ap. 1, Byla 487, 1. 33-38
Zasinyčių dvarą 1775 m. įsigijo Ukmergės pavieto maršalka Antanas Koscialkovskis.
Iki mūsų dienų išlikę šie dvaro laikotarpio pastatai: kumetynas (išlikusios tik sienos), svirnas (išlikusios tik lauko akmenų mūro sienos), buvusios arklidės, ūkinis pastatas, diendaržis ir tvartas, kiti ūkiniai pastai, telkšo kūdros.
Šaltiniai
3. Kupiškėnų enciklopedija (Vilnius  2017) 615-617 psl.
4. LVIA F. 789, Ap. 1, Byla 487, 1. 33-38
Pavlos Kontides
Biografija
2004 m. Pavlos Kontides pradėjo aktyviai dalyvauti tarptautinėse buriavimo regatose. Tais pačiais metais sportininkas dalyvavo pasaulio jaunių čempionate, kuriame užėmė aukštą 31-ą vietą. 2007 m. sportininkas dalyvavo savo pirmajame saugusiųjų pasaulio čempionate, kuriame užėmė 62-ąją vietą. Tais pačiais metais Kontides dar buvo leista dalyvauti ir pasaulio jaunių čempionate, kuriame jis iškovojo auksą. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kiprietis iškovojo aukštą 13-ąją vietą. 2009 m. Europos čempionate užimta 4-oji vieta, o tų pačių metų pasaulio čempionate - 19-a vieta. 2010 m. pasaulio čempionate užimt aukšta 10-oji vieta. 2011 m. pasaulio buriavimo čempionate Australijoje Kontides užėmė 10-ąją vietą ir pelnė kelialapį į 2012 m. vasaros olimpines žaidynes. Londono olimpiadoje Kontides nusileido tik australui Tom Slingsby ir pelnė sidabro medalį. Tai pirmasis Kipro medalis olimpinių žaidynių istorijoje. Po metų Omane vykusiame pasaulio Laser čempionate iškovotas taip pat sidabro medalis. 2014 m. pasaulio buriavimo čempionate kiprietis liko 10-as ir užsitikrino kelialapį į 2016 m. vasaros olimpines žaidynes.
Bavarijos kunigaikštystė
Bavarijos kunigaikštystė arba Bavarijos hercogystė  – Šventosios Romos imperijos kunigaikštystė, su pertrūkiais egzistavusi 907–1623 m. Jos pagrindinės teritorijos koncentravosi istoriniame Bavarijos regione, dab. Bavarijos žemės rytinėje dalyje.
Iki įkūrimo
VI–VIII a. būsimosios kunigaikštystės teritorijoje egzistavo gentinė Bavarų kunigaikštystė, kuri panaikinta jos teritorijas įjungiant į Frankų imperiją 788 m. Karolingai, valdę imperiją, siekė jos centralizavimo, į buvusias genčių valdas skirdami prefektus, tiesiogiai pavaldžius centrinei Imperijos valdžiai. Nepaisant to, Bavarija kaip atskira feodalinė valda išliko. Jau 825 m. ją kaip savo valdą valdė Karolingų atstovas Liudvikas Vokietis, kuris tapęs Rytų Frankų karaliumi Bavarijoje paskyrė savo įpėdinį Karlomaną, iš kurio valdžią 880 m. paveldėjo jo sūnus Arnulfas Karintietis.
Visi šie Bavarijos valdytojai, neretai titulavęsi Bavarijos karaliais, rūpinosi savo valdomis. Kovų su slavais (karantanais) metu Bavarijos valdos buvo išplėstos į rytus ir didžiausios ekspansijos laiku, apie 880 m. siekė Dunojų rytuose. Šios prijungtos teritorijos buvo valdomos kaip Bavarijai pavaldžios Karantanija ir Rytų marka. Tačiau IX a. pabaigoje šias teritorijas nusiaubė madjarai, kurie atėmė iš Bavarijos ryčiausias teritorijas, o likusiose buvo suformuotos sukarintos markos.
Ankstyvoji raida
Rytų Frankų karalystėje intensyvėjo feodaliniai procesai. Jie lėmė senųjų gentinių kunigaikštysčių atkūrimą de jure X a. pradžioje. Bavarija atkurta kaip viena iš 5 jos dalinių kunigaikštysčių (kitos buvo Frankonijos, Švabijos, Saksonijos ir Lotaringijos kunigaikštystės).
Pirmuoju kunigaikščiu tapo Karintijos markgrafo Luitpoldo sūnus Arnulfas Blogasis. Bavarijos dinastija Luitpoldingai buvo viena stipriausių Rytų Frankų karalystėje, kuri 962 m. tapo Šventąja Romos imperija. Todėl karalystę valdant Saksonijos Liudolfingams, šie ne kartą siekė sumažinti jų valdžią, silpnindami dinastiją.
Po šio smūgio Bavarija nebesugebėjo atsitiesti. Pasibaigus vietinei Liudolfingų linijai čia neįsitvirtino pastovesnė vietinė dinastija, ir ją pakaitom paveldėdavo įvairios giminės: Salijai, Liuksemburgai, Econenai. Nepastovus paveldėjimas kunigaikštystėje lėmė jos silpimą.
Galiausiai 1070 m. Bavarija atiduota iš Italijos kilusiam Velfui, kuris įtvirtino Velfų dinastiją, valdžiusią 110 m. Velfai stiprino savo pozicijas, ir galiausiai be Bavarijos užvaldė ir Saksoniją. Tuo metu vykusiuose Investitūros karuose jie palaikė Popiežiaus pusę ir kariavo su imperatoriais, kurių valdžios centras buvo Frankonijoje ir Švabijoje. Tuo metu Bavarijai priklausiusioje Rytų markoje sustiprėjo Babenbergai, kurie naudojosi nesutarimais tarp Velfų ir imperatorių ir keletą kartų sugebėjo paimti Bavarijos sostą.
Vitelsbachai
Galiausiai 1180 m. ilguose karuose pergalę šventė imperatorius, kuris atėmė Bavariją iš paskutiniojo Velfo Henriko Liūto. Bavarijos sostas atiduotas vietinei didikų giminei Vitelsbachams. Ši dinastija atnešė pastovumą ir klestėjimą, ir išlaikė valdžią Bavarijoje iki pat 1918 m.
Nepaisant to, įsišaknijęs feodalizmas spartino feodalinį susiskaldymą. Kadangi Vitelsbachai neturėjo įsitvirtinusių sosto paveldėjimo tradicijų, jau 1255 m. vieninga Bavarijos kunigaikštystė panaikinta, ją padalijant į Aukštutinės Bavarijos ir Žemutinės Bavarijos kunigaikštystes. Maždaug tuo metu nuo Bavarijos nepriklausoma tapo Zalcburgo arkivyskupystė. thumb|left|Padalinta Bavarija 1392–1506 m.
Abi Bavarijas 1340 m. suvienijo Aukštutinės Bavarijos Liudvikas, vienintelis Bavarijos kunigaikštis, turėjęs ir imperijos sostą (1328–1347). Jam valdant Vitelsbachai išplėtė savo valdas į Brandenburgą, Tirolį, Žemutines provincijas, tačiau jau po jo mirties dauguma valdų buvo prarastos. Be to, 1392 m. Bavarija ir vėl padalinta į keturias dalis: čia susiformavo kunigaikštystės Bavarija-Straubingas, Bavarija-Landshutas, Bavarija-Ingolštadtas ir Bavarija-Miunchenas, kurios tarpusavyje kovojo.
1506 m. Bavarijos-Miuncheno kunigaikštis Albrechtas IV baigė susiskaldymą vėl atkurdamas Bavarijos vienybę. Nuo 1500 m. Bavarijos kunigaikštystė sudarė pagrindinę dalį Bavarijos imperinėje apygardoje.
1623 m. Bavarijos kunigaikštis Maksimilianas I gavo kurfiursto titulą, ir kunigaikštystė tapo Bavarijos kurfiurstyste.
Adomas Mika
Adomas Mika (Jonas Karklius, 1888 m. sausio 1 d. Gečaičiuose, Plungės raj. – 1931 m. balandžio 23 d. ten pat) – publicistas, spaudos darbuotojas.
Biografija
Dalyvavo 1905 m. revoliuciniuose įvykiuose Žemaičių Kalvarijoje, Lietuvos socialdemokratų partijos veikloje, už tai buvo kalintas. Pirmojo pasaulinio karo metais dirbo spaudoje. 1915 m.– 1918 m. organizavo socialistines jaunimo kuopeles, už tai persekiotas kaizerinių okupantų.
1918 m. Jono Karkliaus pavarde dirbo laikraščio „Darbo balsas“ redaktoriumi, prisidengęs dar ir slapyvardžiu Adomas iš Rojaus spausdino jame savo kūrybą. Nuo 1918 m. rugpjūčio 14 d. – LKP narys, dalyvavo kuriant revoliucines tarybas Žemaitijoje.
1920 m.– 1925 m. mokytojavo Šarnelės (Plungės raj.) pradžios mokykloje. Nuo 1926 m. – valstietis liaudininkas. 1925–1926 m. organizavo „Kultūros“ būrelius. Po 1926 m. gruodžio 17 d. valstybės perversmo už politinę veiklą persekiotas, 1927 m. kelis mėnesius kalintas.
Salų ežeras
Salų ežeras tai:
Giudbransdalio Logenas
Giudbransdalio Logenas (Gudbrandsdalslågen) – upė pietryčių Norvegijoje. Išteka iš Lešaskogsvanteto ežero, telkšančio Skandinavijos kalnuose, Oplano apskrityje. Upė teka į pietryčius Giudbransdalio tarpukalnių slėniu. Tarp Ringebu ir Ejero upė smarkiai praplatėja ir sudaro upinį Losnos ežerą. Upė įteka į šiaurinį Mjosos ežero galą ties Lilehameriu. Giudbransdalio Logeno tęsiniu laikoma Vormos upė, iš Mjosos tekanti į Glomą.
Didesni intakai: Gausa, Ota, Vinstra, Šio. Giudbransdalio Logenas tirpstant ledynams pavasarį ir vasarą patvinsta, tačiau paprastai vėliau nei Gloma. Jei šių upių potvyniai sutampa Glomos slėnis būna užtvindomas.
Miestai prie Giudbransdalio Logeno: Leša, Dovrė, Selis, Ringebu, Ejeras, Lilehameris.
Liplianas
Liplianas ( arba Lipjani; ) – miestas ir savivaldybė Prištinos srityje, Kosove. 422 km² savivaldybės plotas skirstomas į Lipliano miestą bei 62 kaimus. 2011 m. duomenimis, savivaldybės teritorijoje gyveno 57 605 gyventojai.
Istorija
Sen. Romos laikais miestas buvo žinomas kaip Ulpiana, iš kurio buvo pakeistas į dabartinį. Ulpiana buvo pavadinta Romos imperijos imperatoriaus Marko Ulpijaus Nervos Trajano garbei. 1018 m. pirmą kartą paminėtas graikų raštuose kaip Lypenion.
Deutsche Bank
Deutsche Bank AG – didžiausia Vokietijos kredito įstaiga. Tai universalusis bankas. Būstinė įsikūrusi Frankfurte prie Maino. Filialai veikia tokiuose miestuose kaip Londonas, Niujorkas bei Singapūras.
G
G ir g – septintoji lotynų abėcėlės ir vienuoliktoji lietuvių abėcėlės raidė. Lietuvių kalboje raidės pavadinimas yra gė.
Šia raide žymima:
Kudrėnai (Kaunas)
Kudrėnai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Užliedžių, kairiajame Nevėžio krante (prie Sausinės upelio žiočių), Nevėžio kraštovaizdžio draustinyje. Išlikę Kudrėnų dvaro sodybos fragmentai.
Istorija
miniatiūra|220px|left|Sodyba „Kudrėnai“
Kudrėnai minimi nuo 1549 m. Čia buvo garsaus teisininko Kalvaičio dvaro rūmai su bokšteliu. Atplaukdavo buriniai prūsų laivai. XVII a. Kudrėnai priklausė Zabieloms. 1689 m. Kudrėnus įsigijo Kristupas Daugirdas (Daugirdų herbas „Gulbė“). 1706 m. Kudrėnus paveldėjo Kristupo sūnus Samuelis Daugirdas.
Georg Friedrich von Martens
thumb|Georg Friedrich von Martens Georg Friedrich von Martens (1756 m. vasario 22 d. Hamburge – 1821 m. vasario 21 d. Frankfurte prie Maino, Hesenas, Vokietija) – vokiečių teisininkas, teisėtyrininkas tarptautininkas bei teoretikas, Gėtingeno universiteto profesorius, diplomatas.
Biografija
Gėtingeno universitete studijavo teisę, toliau mokėsi Wetzlare, Regensburge ir Vienoje. 1780 m. apgynė disertaciją, teisės mokslų daktaras. 1782 m. Gėtingeno universitete apgynė habilitaciją.
Nuo 1783 m. Gėtingeno universiteto ekstraordinarinis, nuo 1784 m. ordinarinis prigimtinės ir tarptautinės teisės profesorius. 1808-1813 m. Vestfalijos karalystės valstybės patarėjas Kaselyje, nuo 1810 m. Finansų sekcijos prezidentas, nuo 1814 m. slaptasis kabineto patarėjas (paskyrė Hanoverio karalius), nuo 1816 m. Bundestago pasiuntinys.
1789 m. suteiktas kilmės titulas.
Darbai
Martensas pirmasis išplėtojo pozityviosios tarptautinės teisės sistemąpagal empirinį tyrimo metodą. Sudarė tarptautinių sutarčių rinkinius bei juos išleido: Recueil des principaux traités d'alliance, de paix, de trêve, de neutralité, de commerce, de limites, d'échange usw. Pagrindiniai darbai – „Recueil des traités“ (Göttingen 1791–1801, 7 Bde., ir 4 Supplementbde., 1802–1808), 1761 m. prasidedančius „Recueil manuel et pratique de traités“ (Göttingen 1817-42, 16 Bde.) bei juos papildančius „Nouveaux suppléments“ (Göttingen 1839-43, 3 Bde., und Register, 2 Bde.).
Tęsinį sudaro Friedrich Wilhelm August Murhardo Nouveau recueil général des traités, pratęstas Karl Friedrich Samwero ir Julius Hopf (Göttingen 1840-75, 20 Bde. mit Generalregister bis 1874; 2. Serie, das. 1876-86, 10 Bde.).
Stasys Stačiokas
Stasys Stačiokas (1937 m. rugpjūčio 25 d. Alytuje – 2020 m. gegužės 11 d. Vilniuje ) – teisininkas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1960 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą ir liko jame dėstyti. 1973–1990 m. Teismo ekspertizės mokslinio tyrimo instituto direktorius, tuo pat metu dėstė Universitete. 1990–1993 m. Vilniaus Universiteto Teisės fakulteto docentas. 1993–1996 m. ir 1999–2008 m. Konstitucinio Teismo teisėjas, 1996 m. Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų instituto socialinių mokslų daktaras, docentas. 1996–1999 m. Seimo narys. Nuo 2008 m. Mykolo Romerio universiteto plėtros prorektorius.
1990–1992 m. dalyvavo kuriant Lietuvos Respublikos Konstitucijos projektą, buvo Lietuvos valstybinių delegacijų deryboms su Rusija narys.
Kelių knygų ir daugiau kaip 100 straipsnių konstitucinės teisės, žemės teisės ir politinių mokslų klausimais autorius. Dėstė konstitucinę teisę Vilniaus universiteto Teisės fakultete, vadovavo konstitucinės teisės krypties disertacijoms (mokslinių darbų vadovas), keleto disertacijų gynimo komitetų narys, pirmininkas.
Lietuvos teisininkų draugijos, Lietuvos politinių mokslų asociacijos ir Europos įstatymų leidybos asociacijos narys.
Paltiškiai
Paltiškiai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Užliedžių. Gyvenvietę sudaro vienas namas, esantis miško viduryje – kadaise buvusi girininkija.
Istorija
Nuo 1868 m. Paltiškius valdė Liudvigas Katchė (1824–1906), iš Lietuvos kilęs Rusijos imperijos karo gydytojas.
Lochtinovas
Lochtinovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Lomžos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietvakarius nuo Lomžos ir apie 77 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Aplinkos technologijos
Aplinkos technologijos, kitaip – žaliosios technologijos, yra aplinkotyros praktinis pritaikymas natūralios aplinkos ir išteklių išsaugojimui bei žmogaus veiklos neigiamo poveikio aplinkai mažinimui. Pagrindinė koncepcija, kuria remiasi aplinkos technologijos, yra tvarioji plėtra. Aplinkos technologijų pavyzdžiai: atliekų perdirbimas, vandens gerinimas, nuotekų valymas, atsinaujinantys energijos šaltiniai ir kt.
Australijos vyrų futbolo rinktinė
Australijos vyrų futbolo rinktinė – futbolo komanda, atstovaujanti Australijai. Seniau žaidė Okeanijos futbolo asociacijoje (OFC), tačiau dėl sudėtingų patekimo sąlygų į pasaulio čempionatą, 2006 m. perėjo į Azijos futbolo asociaciją (AFC). 2015 m. čempionate, vykusiame Australijoje, australai tapo žemyno čempionais.
Australijai priklauso rezultatyviausia pergalė tarptautinėse rinktinių varžybose: 31–0 prieš Amerikos Samoa.
Dalyvavimas pasaulio čempionatuose
grupės varžybose komanda laimėjo prieš rinktinę, pralaimėjo  komandai bei sužaidė lygiosiomis su  ir užėmė antrąją vietą grupėje. Aštuntfinalyje žaidė su komanda, kur tik likus 8 sekundėm iki antrojo kėlinio pabaigos Lucas Neill savo baudos aikštelėje prasižengė prieš Fabio Grosso, paskirtą 11 m baudinį sėkmingai realizavo Francesco Totti ir italai iškovojo pergalę rezultatu 1:0.
Ešerinė (Šiaulių r.)
left|120px
Ešerinė arba Ešerinis – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 8,5 km į pietvakarius nuo Bubių. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,18 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 132,5 m. Vakarinis ir šiaurinis krantai, žemi, užpelkėję, rytinis krantas aukštokas. Krantai ištisai apaugę medžiais. Pietuose išteka Šventjonio upelis link Kurtuvos upės intako Bijoto (Dubysos upės baseinas). Aplinkui stūkso Vainagių miškas.
Ežeras yra termokarstinės kilmės, atsiradęs ištirpus po ledyno nuosėdomis palaidotam ledkalniui. Ežerą supa linguojanti aukštapelkinė kiminų priekrantė. Antrojo pasaulinio karo mūšius mena ant kalvelių aplink ežerą išlikę gynybiniai apkasai. Hidrografinė vertybė.
Vailė
Vailė – miestas ir uostas Danijoje, Jutlandijos pusiasalio rytuose, Vailefiordo pakrantėje. Vailės komunos ir Pietų Danijos srities centras. Metalo apdirbimo, tekstilės pramonė, mėsos produktų, žuvies konservų gamyba. Yra XIII a. Šv. Mykolo bažnyčia.
Istorija
Vailė pirmą kartą minima 1256 m. Miesto teises įgijo 1327 m.
Kilio banga (astronomija)
Kilio banga (astronomija) – skiriamoji riba tarp magnetosferos (heliosferos) ir tarpžvaigždinės medžiagos. Iš esmės tai yra smūginė banga, susidaranti sąveikaujant išorinei terpei ir magnetosferai, gaubiančiai nagrinėjamą objektą (šiuo atveju heliosferą). Kitoms žvaigždėms, tai yra riba tarp žvaigždinio vėjo ir tarpžvaigždinės medžiagos dominavimo sričių.
Planetų magnetosferų atveju kilio banga yra tarsi siena kur sumažėja Saulės vėjo greitis. Geriausiai išstudijuotas kilio bangų pavyzdys yra Saulės vėjo susidūrimas su Žemės magnetopauze, nors tokios smūginės bangos formuojasi ir apie visas magnetinį lauką turinčias planetas. Žemės atveju smūginės bangos fronto storis yra maždaug 100-1000 km ir prasideda apie 90000 km nuo Žemės.
Terminas yra analogiškas terminui laivyboje, kuomet prieš laivo pirmagalį susidaro kilio banga (arba dar kartais naudojamas terminas priekinė banga).
Krkonošo nacionalinis parkas
Krkonošo nacionalinis parkas (, dažnas trumpinys KRNAP) – Čekijos nacionalinis parkas, įsikūręs šalies šiaurėje, Libereco ir Hradec Kralovės kraštų regione. Įsteigtas 1963 m., užima 15x35 km plotą. Parkas plyti 400 m aukštyje Krkonošių kalnagūbryje, kuris šalyje yra aukščiausias. Parkas taip pat įrašytas į UNESCO biosferos rezervatų sąrašą. Ribojasi su Karkonošės nacionaliniu parku Lenkijoje. Krkonoše aukščiausias kalnas – Snežka (1602 m), kuris taip pat yra aukščiausias Čekijoje. miniatiūra|250px|left|Viršukanė Čihadlo
Ilgys
Ilgys tai:
Mališevas
Mališevas arba Mališevė ( arba Malisheva; ) – miestas ir savivaldybė Prizreno srityje, Kosove. 2011 m. duomenimis, mieste gyveno 2300 žmonių, savivaldybės teritorijoje 54 664 gyventojai.
Istorija
Antikiniais laikais buvo žinoma kaip Llapushë. Per 1999 m. Kosovo karą mieste buvo įsikūrusi Kosovo išsivadavimo armija. Savivaldybė oficialiai buvo atkurta 2000 m. liepą Jungtinių Tautų laikinosios administracinės misijos Kosove.
Slydžiai
Slydžiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 18 km į pietvakarius nuo Šiaulių, Dubysos slėnyje.
thumb|Sodyba Slydžiuose
Karaliaus Bodveno stadionas
King Baudouin Stadium  – įvairios paskirties stadionas Briuselyje, Belgijoje. Atidarytas 1930 m. rugpjūčio 23 d. (Belgijos šimtmečio nepriklausomybės proga) kaip Stade du Jubilé arba Jubelstadion ('Jubiliejaus stadionas'). Iškilmėse dalyvavo princas Leopoldas.
Istorija
1946 m. stadionas buvo pervadintas į Heysel. Stadione vyko UEFA čempionų lygos finalai: 1958, 1966, 1974 ir 1985 m. Taip pat vyko ir UEFA Taurių laimėtojų taurės finalai: 1964, 1976, 1980 ir 1996 m. Didžiausias žiūrovų skaičius (66 000) susirinko 1958 m.
1995 m., praėjus 10 metų po Heysel stadiono nelaimės, kurioje žuvo 39 žmonės ir daugiau nei 600 buvo sužeistų, stadionas buvo perstatytas ir pavadintas King Baudouin Stadium. Naujai rekonstruotas stadionas buvo atidarytas 1995 m. rugpjūčio 23 d. kaip Belgijos futbolo rinktinės stadionas. Tai didžiausias šalies stadionas, talpinantis 50 024 žiūrovus. Stadione vyko Euro 2000 čempionato atidarymas.
Leonas Mikalauskas
Leonas Mikalauskas (1870 m. – 1899 m. Archangelske) – vienas pirmųjų socialistų Lietuvoje.
Biografija
Studijavo Varšuvos universitete, ten suartėjo su lenkų socialistais. 1893 m. – Lenkijos socialistų partijos (PPS) organizatorius Vilniuje. Tais pačiais metais Vilniuje subūrė batsiuvių profsąjungą. Jo vadovaujama 40 darbininkų grupė 1893 m. organizavo Gegužės Pirmosios minėjimą Antakalnio miške Vilniuje, tačiau policijos susektas ir 1893 m. rudenį ištremtas į Archangelsko sritį.
Kaniūkų akmuo
miniatiūra|250px|right|Kaniūkų akmuo miniatiūra|250px|Tikėtina, didelė akmens dalis slypi žemėje
Kaniūkų akmuo – stambus riedulys Šalčininkų rajone, Gerviškių seniūnijoje, Kaniūkų kaime, apie 4 km į pietryčius nuo Gerviškių, 2 km į pietus nuo kelio.
Riedulys slūgso mišriame miške, supamas krūmokšnių, apie 350 m į vakarus nuo valstybinės sienos su Baltarusija. Nepažymėtas informacinėmis rodyklėmis, sunkiai surandamas ir pasiekiamas. Pro objektą veda provėžuotas miško keliukas, kuriuo važinėja pasieniečių patrulių visureigiai.
Akmuo yra geologinis gamtos paveldo objektas, paskelbtas valstybės saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1964 m. kovo 27 d. įsakymu Nr. 76.
Heliosferos mantija
Heliosferos mantija tai yra heliosferos zona tarp heliopauzės ir heliosferos ribos (Saulės vėjo smūginės bangos vidinio fronto). Čia vėjas yra stabdomas, spaudžiamas ir vyksta turbulencija iki susidūrimo su tarpžvaigždine medžiaga.
Jo atstumas nuo Saulės yra apytiksliai nuo 80 iki 100 astronominių vienetų (AU). Heliosferos mantijos forma yra panaši į kometos formą. Priešvėjinėje pusėje, jos storis gali būti nuo 10 iki 100 AU. Dabar heliosferos mantiją tiria du kosminiai aparatai Voyager 1 ir Voyager 2.
Heliosphere
Universalusis bankas
Universalusis bankas – komercinis bankas, skirtingai nei kitos kredito įstaigos, teikiantis platų finansinių paslaugų spektrą.
Universalieji bankai siekia teikti kiek įmanoma daugiau įvairesnių finansinių paslaugų, siekdami, kad būtų kuo tampresni kliento ryšiai su banku bei kartu mažinti sąnaudas, tenkančias vieno kliento aptarnavimui.
Jeruzalė (Vilnius)
Jeruzalė – Vilniaus miesto dalis, esanti į šiaurę nuo miesto centro, tarp Jeruzalės ir Geležinio Vilko gatvių. Gyvenamieji namai išsidėstę tarp Baltupių, Santariškių ir Verkių regioninio parko. Šalia yra Kalvarijų šv. Kryžiaus atradimo bažnyčia su Kalvarijų kryžiaus kelio kompleksu, kuris davė vardą gyvenamajam rajonui. Jeruzalėje įsteigta Vilniaus Jeruzalės vidurinė mokykla, yra Jeruzalės skulptūrų sodas.
Jeruzalė iš šiaurinė pusės atsiremia į Mokslininkų gatvę, iš vakarų – į Geležinio vilko gatvę, iš pietų – į Ateities gatvę, o rytinę jos dalį kerta Jeruzalės gatvė. Jeruzalėje susikerta priemiestinis maršrutinis transportas su dešimtimis Vilniaus miesto maršrutinio transporto numerių. Jeruzalės ir Ateities gatvėmis taip pat kursuoja 1G ir 2G greitieji autobusai.
Istorija
thumb|left|Vienas iš išlikusių kaimo pastatų thumb|left|Jeruzalės vaizdas thumb|[[Kalvarijų Šv. Kryžiaus bažnyčia]] thumb|Jeruzalė XX a. pradžios žemėlapyje
Gyvenvietė gavo savo pavadinimą XVII a. 2-ojoje pusėje. 1905 m. Riešės valsčiaus Jeruzalės palivarke (Verkių dvaro valda) gyveno 17 žmonių. Kaimas buvo gan išsivystęs – čia buvo bažnyčia, vaistinė, nedidelė ligoninė, kur dirbo gydytojas Rutkovskis, maisto prekių parduotuvė, mokykla, kurią lankė Jerozolimkos ir gretimų Bajorų, Prašiškių, Oškincovo, Kšižakovo ir Fabijoniškių kaimų gyventojai ir netgi veterinarijos klinika, kur dirbo lenkų gydytojas Bogdzevičius. Taip pat čia buvo biblioteka ir smuklė, kur itin dažnai susirinkdavo vietiniai girtuokliai. Kartais kaime buvo rengiami vakarėliai arba studentų koncertai.
Daugiausia čia gyveno lenkų, rusų, lietuvių ir žydų. Iki 1930 m. buvo atskira gyvenvietė, tada prijungta prie Vilniaus. Sovietmečiu 1949 m. gyvenvietė pervadinta į Verkius, siekiant išvengti religinių nuorodų. Tais pačiais metais uždaryta Kalvarijų šv. Kryžiaus atradimo bažnyčia. 1962–1963 m. sovietų valdžios nurodymu sugriauta 31 Kalvarijų kryžiaus kelio koplyčia, paliktos tik keturios. Buvo sugriauti ir kai kurie namai bei trobesiai, kur kaidaise gyveno vienuoliai. Daug metų sugriautų namų vietuose nieko nebuvo pastatyta.
1990–1997 m. Jeruzalėje pastatyti rajonui būdingi raudonų plytų daugiabučiai.
Gramas
Gramas ( 'du obolai') – masės matavimo vienetas, žymimas simboliu g (santrumpa gr reiškia kitą vienetą, graną). Pats žodis graikiškai reiškia du obolus.
Seniau buvo apibrėžiamas kaip 1 kubinio centimetro vandens masė esant 4 °C temperatūrai, bet vėliau prilygintas 1×10−3 kilogramo. Originalioje prancūzų metrinėje sistemoje gramas buvo vienas bazinių vienetų.
Gramas vis dar rašomas lyg būtų bazinis vienetas, jei vartojami priešdėliai. Pavyzdžiui, apie 10-6 kg sakoma, jog tai vienas miligramas (mg), bet ne vienas „mikrokilogramas“ (būtų µkg)
Tiksliai vieną gramą sveria Japonijos vienos jenos moneta. Šios monetos dizainas nesikeičia jau 50 metų.
Dviragis
Dviragis, Ilgys arba Salų ežeras – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajono savivaldybės teritorijoje, Šventosios baseine, 6 km į vakarus nuo Kamajų. Ežero šiaurės vakariniame pakraštyje yra didelė sala (plotas 65,9 ha, kranto linijos ilgis 3,48 km), kurioje įsikūręs Salų miestelis.
Plotas 317 ha. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 6,2 km, didžiausias plotis 1,8 km, vidutinis plotis 500 m. Paviršiaus altitudė 91,5 m. Didžiausias gylis 5,9 m, vidutinis gylis 3,1 m. Baseino plotas 52,9 km². Ežeras patvenktas.
Ežeras rininis. Pietvakariuose yra ilga siaura įlanka. Kranto linija labai vingiuota, jos ilgis 21,2 km. Šiaurės vakarų krantas žemas, pelkėtas. Šlaitai aukšti, 10–15 m, statūs. Ežero šiaurės vakaruose yra 4 salos, iš viso 66,3 ha. Didžiausioje saloje įsikūręs Salų miestelis. Su krantu rytuose ji jungia tiltas, vakaruose – pylimas. Įteka Krylių, Ardamėlių ir dar keletas upelių, išteka Jaros intakas Ilgė. Pratakumas 138 %. Dubens dugną dengia dumblas. Atabradas siauras, smėlingas, pietryčiuose – dumblingas. Vandens skaidrumas vasarą 0,4-0,8 m.
Dviragyje sugaunama 14 žuvų rūšių: kuojos, karšiai, lydekos, lynai, karosai, raudės, vėgėlės, kirtikliai, pūgžliai, gružliai, starkiai, plakiai, aukšlės, ešeriai.
Aplink ežerą įsikūrę Vaitkūnų, Krylių, Rimšionių, Urlių, Davainiškio, Verksnionių kaimai, o ežero saloje (su pakrante jungiasi rytuose tiltu, o vakaruose pylimu) Salų miestelis. Veikia 4 kaimo turizmo sodybos, pietinėje pakrantėje yra stovyklavietė. Salos pietinėje pakrantėje yra buvusio Salų dvaro sodyba ir parkas, yra įrengta poilsio zona.
Per salą eina kelias.
Bikšys
Bikšys, Bikšis – XIII a. lietuvių kunigaikštis.
Biografija
Manoma, kad valdė vieną iš Deltuvos žemės valsčių. Jo žemės įėjo į lietuvių žemių konfederaciją. Pripažino vyresniųjų kunigaikščių (Živinbudas, Daujotas, Dausprungas) viršenybę. Su kitais lietuvių kunigaikščiais 1219 m. sudarė Lietuvos-Voluinės taikos sutartį. Per 1248–1252 m. Lietuvos vidaus karą rėmė Mindaugą, su kuriuo buvo susijęs giminystės ryšiais. Paskutinį kartą minimas 1260 m.
Jānis Blūms
Blūmo ūgis yra 190 cm, svoris 80 kg. Jis žaidžia įžaidėjo pozicijoje.
Andreas Paulus
Andreas L. Paulusas (g. 1968 m. rugpjūčio 30 d. Frankfurtas prie Maino, Hesenas, Vokietija) – vokiečių teisininkas, teisėtyrininkas tarptautininkas, teisėjas, Vokietijos Konstitucinio Teismo I Senato narys, Gėtingeno universiteto Teisės fakulteto Viešosios teisės su tarptautinės teisės specializacija katedros vedėjas.
Biografija
Užaugo Eppstein-Vockenhausene, kur jo šeima XX a. 8 deš. viduryje buvo persikėlusi. Lankė mokyklą Eppsteine ir Königstein im Taunus. Studijavo Gėtingeno, Ženevos, Miuncheno (LMU) ir Harvardo universitetuose. 1994 m. išlaikė pirmąjį, 1996 m. – antrąjį valstybinį teisės egzaminą.
Publikacijų temos – tarptautinės teisės teorija, JT teisė, tarptautinis teismingumas ir tarptautinė baudžiamoji teisė. Paulusas yra leidėjas asistentas JT Chartijos (hrsg. v. Bruno Simma, Oxford University Press, 2.Aufl. 2002), vienas iš leidėjų 2012 planuojamo 3 leidimo. Nuo 2007 m. Scientific Advisory Board des European Journal of International Law, nuo 2009 m. Goettingen Journal of International Law Patariamosios tarybos narys.
2003/2004m.m. Mičigano universiteto Teisės mokyklos vizituojantis profesorius asistentas (~docentas), 2005 m. liepą – Duke-Ženevos transnacionalinės teisės. Nuo 2006 m. liepos Miuncheno universiteto viešosios teisės, tarptautinės ir Europos Sąjungos teisės, konstitucinės istorijos bei teisės filosofijos privatdocentas (katedros vadovai – Bruno Simma ir Georg Nolte).
Paulusas turi advokato praktikos, tarptautinio teisminio atstovavimo patirties. Jis buvo Vokietijos patarėju (Counsel), atstovu LaGrand byloje (Vokietija / JAV), Vokietijos pusės patarėjas (Adviser) Certain Property byloje (Lichtenšteinas / Vokietija) Tarptautiniame Teisingumo Teisme (ICJ) Hagoje. JT Teisės patarėjo biuro (Office of the Legal Counsel) Teissės reikalų srities bei vyriausiojo kaltintojo Tarptautiniame Teisme buvusiai Jugoslavijai ir Ruandai praktikantas.
2010 m. vasario 25 d. paskelbta, kad Vokietijos liberalai (FDP) Paulusą pasiūlė kaip kandidatą į Vokietijos Konstitucinį Teismą (Bundesverfassungsgericht). 2010 m. kovo 5 d. Bundestago rinkimų komitetas išrinko jį į šias pareigas, kurias pradėjo eiti 2010 m. kovą vietoje Hans-Jürgen Papier.
Andreas Paulus priklauso Gėtingeno FDP. Politinių postų neužėmė. Bavarijos FDP (FDP Bayern) narys, ėjo įvairias pareigas. apskrities komiteto Miunchene narys, Miuncheno FDP pirmininko pavaduotojas ir Bavarijos potvarkių komiteto pirmininkas.
Studijų paramos fondo Studienstiftung des deutschen Volkes docentas patikėtinis.
Apdovanotas Bavarijos habilitacijos skatinimo premija, 2003 m. rugsėjis
Panevėžio Senvagės progimnazija
Panevėžio Senvagės pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Panevėžyje, Liepų al. 2, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190424252. Steigėjas Panevėžio miesto savivaldybės taryba.
Istorija
Pastatas statytas 1938–1940 m. miesto savivaldybės lėšomis, 1940 m. atidaryta pati mokykla. Per kelis gyvavimo dešimtmečius ne kartą keistas mokyklos pavadinimas: Pradžios mokykla (1940-1941), Karo ligoninė (1941-1944), Mergaičių progimnazija (1945-1949), 4-oji vidurinė mokykla (1949-1960), Mokykla-internatas (1960-1965), Panevėžio sporto mokykla-internatas (1965-1989; vienintelė tokio profilio mokykla Lietuvoje), Aukštesnioji olimpinio rezervo mokykla (1989-1990). 1990 m. mokykla reorganizuota į dvi skirtingas, atskiroms žinyboms priklausančias ugdymo įstaigas: 19-ąją vidurinę mokyklą ir kompleksinę sporto mokyklą „Olimpas“.
1997 m. miesto tarybos sprendimu mokykla pavadinta Senvagės vidurine mokykla. 2002 m., optimizuojant mokyklų skaičių mieste, vykdant švietimo reformą, reorganizuota į Senvagės pagrindinę mokyklą. Vėliau mokykla tapo progimnazija, o 2014 m. jos vietoje įkurta Panevėžio sporto vidurinė mokykla.
Mansuras al-Haladžas
Al-Huseinas ibn-Mansuras al-Haladžas (, g. ~858 m. – m. 922 m. kovo 26 d.) – persų sufijus, mistikas, poetas, nevienareikšmiškai vertinamas rašytojas.
Al-Huseinas ibn-Mansuras gimė Persijos mieste Ture (Farsas), jo tėvas buvo iš mazdėjų į islamą atsivertęs vilnos ir medvilnės karšėjas (hallaj). Kai šeima persikėlė į Mesopotamiją, Vasito miestą prie Tigro, al-Huseinas atsidėjo islamo studijoms ir būdamas dvylikos jau mintinai mokėjo Koraną. Sulaukęs 20-ies metų, Mansuras išvyko į Basrą, kur Amras al-Maki jį įšventino į sufijus. Mansuras al-Haladžas vedė vieno sufijų šeicho dukterį Um al-Husein, su ja susilaukė 3 sūnų ir dukters. Manoma, kad žmonos giminaičių jis buvo supažindintas su izmailitų ir karmatų idėjomis, todėl pateko į sunitų nemalonę ir laikytas Abasidų priešu. Bagdade Mansuras al-Haladžas bendravo su sufijais al-Džunaidu ir Abu al-Huseinu al-Nuri, nors pastarieji vėliau buvo nusiteikę labai priešiškai prieš Mansurą.
Jei al-Džunaidas stengėsi savo mokymą dėstyti ezoteriškai (išrinktiesiems, alegorine kalba), tai Mansuras al-Haladžas aukščiausias metafizines ištarmes skelbdavo gatvėse, turguose, varguoliams. Daugelis kitų sufijų al-Haladžą laikė bepročiu, sunitų biurokratai – eretiku, Abasidai – priešu.
Vėliau Mansuras al-Haladžas išvyko į Meką atlikti hadžo, ten atliko asketinę praktiką ir vėliau skelbėsi susijungęs su dievybe. Pradėjo pamokslauti varguoliams, maištininkams, sektantams, todėl grįžęs į Bagdadą buvo pasmerktas. Tada Mansuras al-Haladžas atsisakė sufijaus rūbų, pradėjo vilkėti kario uniforma ir pasiskelbė „meilės kariu“. Dalis dvariškių tapo jo pasekėju, todėl Bagdado mutalizitai ir šiitai paskelbė jį šarlatanu, sukėlė liaudį ir išvijo į Chorasaną. Ten al-Haladžas keliavo po pasienio tvirtoves (ribatus) ir pamokslavo džihadistams, asketams, „Dievo kariams“.
Mansuras al-Haladžas skelbėsi esąs tikrasis wali („Dievo bičiulis“) bei tikrasis mudžahidas. Jis skelbė meilę (mahabbah) Viešpačiui, kas tuo metu islamo pasaulėžiūroje buvo nepriimtina. Mansuras grįžo į Badgadą, o tada su bendraminčiais – į Meką, bet ten buvo apkaltintas magija ir šarlatanizmu, laikytas apsimetėliu, siekiančiu nuversti valdžią. Tada Mansuras al-Haladžas išvyko į Indiją, kur, jo priešų teigimu, įgavęs stebukladario ir mago galių. Pasak Ataro, Mansuras aplankęs ne tik Indiją, bet ir Vidurinę Aziją bei Kiniją. 902 m. sufijus grįžo į Bagdadą ir trečią sykį patraukė į Meką. Jo elgesys tapęs dar labiau piktinančiu – jis naktimis bastęsis po kapines, prašęs, kad jį nužudytų, skido gandai, kad savo namų kieme jis įsirengęs Kaabą ir apie ją vaikštąs.
908 m. Mansuras al-Haladžas viešai pareiškė norįs mirti kankinio mirtimi ir taip išganyti visus musulmonus. Jis buvo įsitikinęs, kad jo mirtis islamo bendruomenei suteiks kažkokią malonę ir teigė, kad Dievas leidžiąs pralieti jo kraują. Jis taip pat skelbdavo itin islamo teisininkus piktinančią ištarmę ana-l haqq („aš esu Tikrasis [Dievas]“). Mansuras al-Haladžas buvo pirmasis iš musulmonų mistikų, pareiškęs tikrą ar menamą norą numirti iš meilės, tikėjo, kad ekstatinės būklės metu įmanomas susikeitimas tarp Dievo ir šventojo įsimylėjėlio. 908 m. rūmų viziris Ibn al-Furatas siekė susidoroti su Mansuru, bet tas pabėgo į Susą. Ten jis buvo surastas, grąžintas į Bagdadą, apkaltintas įsikūnijimo doktrinos skelbimu ir uždarytas į kalėjimą. Ten jis parašė svarbiausią savo veikalą Kitab al-tawasin, įgijo dvariškių malonę. 913 m. sufijus buvo išleistas iš kalėjimo, nors turėjo priimti kaltinimą esąs karmatas.
Mansuras al-Haladžas ėmė skelbti, kad Iblis (Šėtonas) yra tikrasis meilės kankinys, pavyzdinis didvyris, kad tik jam Esmė pasirodė visu savo tyrumu. 921 m. vėl pradėtas Mansuro teismas, nes Bagdado sufijus piktino jo mokymas apie Iblį, jis dar buvo kaltinamas noru sugriauti Kaabą Mekoje. Abasidai įžvelgė pavojų, kad Mansuras al-Haladžas gali sukurstyti liaudį, todėl paskyrė jam mirties nuosprendį. 922 m. didelės minios akivaizdoje Mansuras al-Haladžas buvo sumuštas, pakabintas ant kryžiaus, nukryžiuotas (kiti teigia, kad pakartas). Pasakojama, kad prieš mirtį draugai ir priešai jo klausinėję visokių klausimų, o atsakymai tapę žymiais aforizmais. Vėliau nukirstos jo galūnės, kūnas aplietas nafta ir sudegintas, o pelenai iš aukšto minareto išbarstyti į Tigrą.
Po Mansuro al-Haladžo mirties jo mistinis autoritetas ir įtaka dar labiau išaugo. Pradėjo dar labiau sklisti legendos apie jo stebuklus, jo ištarmės, jo vardas Mansuras („nugalėtojas“) tapo nuolatiniu sufijų poezijos tropu. Dar keliasdešimt metų po jo mirties žmonės rinkdavosi prie Tigro tikėdamiesi al-Haladžo prisikėlimo.
Lepenacas
Lepenacas  – 75 km ilgio upė pietiniame Kosove bei šiaurinėje Makedonijoje; kairysis Vardaro upės intakas. Lepenacas išteka Kodžos Balkano kalnuose, į rytus nuo Prizreno miesto, 1 820 m aukštyje. Teka rytų kryptimi į Sirinico apygardą, esančią tarp Žaro kalnų iš šiaurės ir Šaro kalnų iš pietų.
Mikelis
Mikelis – miestas Suomijoje, Pietų Savo regiono centras, įsikūręs Saimos ežero pakrantėje.
Istorija
Antrojo pasaulinio karo metu Mikelyje buvo įsikūrusi Suomijos ginkluotųjų pajėgų vadavietė.
Zebrėnai
Zebrėnai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Teizų, Dusios pietvakarinėje pakrantėje, Metelių regioniniame parke. Keliai į Teizus, Staigūnus, Padusį. Yra S. Čepononio kaimo turizmo sodyba. Dusios pakrantėje aptikta akmens ir geležies amžių neįtvirtinta Zebrėnų senovės gyvenvietė.
Etimologija
Vietovardis galimai jotvingiškos kilmės, iš asmenvardžio *Zebrėnas (plg. pavardė Žebrỹs).
Romainiai (Užliedžiai)
Romainiai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, į pietus nuo Užliedžių; rajonui priklausanti Romainių dalis. Kaime stovi Romainių dvaras.
Istorija
Sovietmečiu Romainių kaimas buvo „Pergalės“ kolūkio centrinė gyvenvietė.
Lutostanas
Lutostanas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Lomžos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 16 km į pietryčius nuo Lomžos ir apie 61 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Lestoniškis
left|120px
Lestoniškis arba Lestoniškė – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 8,5 km į pietvakarius nuo Bubių.
Lestoniškio ežeras – 0,6 ha ploto. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,11 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 127,1 m. Ežeras yra termokarstinės kilmės. Didžiausias vandens gylis 5,6 m, vidutinis 2,9 m. Ežero dugne yra nusėdęs iki 7 m ežerinio dumblo (sapropelio) sluoksnis. Ežerą supa žemapelkė apaugusi alksniais, beržais, viksvomis. Pakrantės kalvotos, ištisai apaugę mišku – aplink ežerą stūkso Vainagių miškas. Iš šiaurės į rytus ežerą prateka Šventjonio upelis (Bijoto intakas, Dubysos upės baseinas). Hidrografinė vertybė.
Į pietus įsikūręs Jautmalkės I kaimas.
thumb|240px|Lestoniškio ežeras 2013 m. thumb|240px|Lestoniškio ežeras panorama 2013 m.
Nausinojus
Graikų mitologijoje Nausinojus (kartais Nausitojas) – Odisėjo ir Kalipsės arba Kirkės sūnus. Pagal klasikinį variantą laikomas Kalipsės sūnumi.
Odisėjas Kalipsės saloje praleido septynerius metus. Jo globėja deivė Atėnė įsikišo ir paprašė Dzeuso įsakyti Kalipsei paleisti Odisėją. Dzeusas nusiuntė Hermį ir ši sutiko. Kalipsė žadėjo Odisėjui nemirtingumą, jei šis pasiliks. Odisėjas išvyko, kadangi mylėjo savo žmoną Penelopę.
Šviesa (LEU)
Istorija
Iki 1962 m. Nr. 2 vadinosi „Tarybinis studentas“, iki 1986 mš Nr. 19 – „Tarybinis pedagogas“ ir ėjo kaip Vilniaus pedagoginio instituto savaitraštis. 1952–1990 m. buvo leidžiamas kartą per savaite, nuo 1991 m. – kartą per mėnesį. Tiražas 1952 m. – 500 egz., 1967 m. – 1900 egz., 1981 m. – 2000 egz., 1989 m. – 1000 egz., 1997 m. – 350 egz., nuo 2007 m. 1000 egz.
Mikolajevas (Lomža)
Mikolajevas  – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Lomžos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Romainių Kaimelė
Romainių Kaimelė – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Romainių, šalia Liedos ir Nevėžio santakos.
miniatiūra|240px|left|Koplytstulpis
Didysis Kinelis
Didysis Kinelis  – upė Rusijoje, Orenburgo ir Samaros srityse; Samaros (Volgos baseinas) dešinysis intakas. Prasideda vakariniuose Bendrojo Syrto šlaituose, teka į vakarus ir pietvakarius, įteka į Samarą į vakarus nuo Kinelio miesto.
Didžiausi intakai: Mažasis Kinelis, Kutulukas (kairieji).
Vasarą upė smarkiai nusenka. Prie Didžiojo Kinelio įsikūrę miestai: Buguruslanas, Pochvistnevas, Otradnas.
Deutsche-Bank dangoraižis
Deutsche-Bank dangoraižis – Deutsche Bank centrinės būstinės pastatas, esantis Frankfurte, Vokietijoje.
Pastatų kompleksas sudarytas iš 3 dalių, bokštų aukštis – 155 m.
UD Leiria
Leirijos UD – Portugalijos futbolo klubas iš Leirijos.
FC Paços de Ferreira
Pasos de Fereiros FC – Portugalijos futbolo klubas iš Pasos de Fereiros.
Istorija
O 1950 m. įkurtas FC Paços de Ferreira. Buvo pakeistas klubo pavadinimas, logotipas ir spalvinė gama.
Naujoji Ūta
Naujoji Ūta – kaimas Prienų rajono savivaldybės vakaruose, prie kelio. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Yra medinė Naujosios Ūtos Šv. Vincento Pauliečio bažnyčia (pastatyta 1924 m.), kultūros centras, Naujosios Ūtos pagrindinė mokykla, biblioteka (nuo 1952 m.), medicinos punktas, paštas (LT-59021). Įrengtos 2 sporto ir šokių salės.
Pietų Gobio aimakas
Pietų Gobio aimakas  – vienas iš 21 Mongolijos aimakų yra šalies pietuose, Gobio dykumoje. Sostinė – Dalanzadgadas.
Naujoji Ūta
Etimologija
Manoma, kad pirmoji stiklo dirbtuvėlė buvusi Senaūčio kaime ir kaimo pavadinimas kilęs iš lenkų kalbos pavadinimo stara huta (senoji dirbtuvė, lydykla). Senaūtis minimas nuo XVIII a. pabaigos. XIX a. pradžioje buvo pastatyta antra stiklo dirbtuvėlė ir kaimas pavadintas Ūta (Huta), 1827 m. jau minima ir Naujoji Ūta.
Pietų Gobio aimakas
Pietų Gobio aimakas pagal plotą yra didžiausias aimakas Mongolijoje.