cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pauly-Wissowa
Pauly-Wissowa, sntr. P.-W., RE, Pauly-Wissowa-Kroll ( – Paulio klasikinių senovės mokslų realijų enciklopedija) – didžiausia išsamiausia enciklopedija vokiečių kalba apie Antiką.
1362 m.
1362 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Nedatuota
Gimtadieniai
Nedatuota
Truskavos Šv. Dvasios bažnyčia
Truskavos Šventosios Dvasios bažnyčia – bažnyčia, stovinti Truskavos miestelyje, Linkuvės g. 5, prie Kėdainių-Ramygalos kelio.
thumb|left|240px|Bažnyčia iš vakarų thumb|left|240px|Fasadas
Istorija
Kapinėse 1760 m. pastatyta koplyčia. Rumšiškių seniūnas Jonas Truskauskas ir jo žmona Barbora 1794 m. pastatė medinę bažnyčią, jai skyrė 4 valakus žemes, išlaikė prieglaudą. 1796 m. pradėtos rašyti metrikų knygos. 1813 m. lapkričio 17 d. įsteigta parapija, nustatytos jos ribos, 1854 m. pastatyta nauja, stačiakampio plano (18 × 13 m) bažnyčia.
1863 m. minima parapinė mokykla. Klebono Kl. Prialgausko (mirė 1886 m.) rūpesčiu apmūrytas šventorius ir kapinės. 1906 m. klebonas Boleslovas Rakauskas ir vikaras Leonardas Babrauskas be leidimo įsteigė parapijos biblioteką – skaityklą. 1908 m. už tai jie buvo nubausti. 1915 m. varpai išvežti į Rusiją.
1925 m. įsigyti 2 nauji (vienas išliko). Truskavoje nuo 1922 m. klebonavo Antanas Kungis. Jis 1926 m. suremontavo bažnyčią, 1930 m. pastatė Šv. Vincento Pauliečio draugijos prieglaudą – mūrinius dviaukščius rūmus. 1944 m. liepos 22-28 d. sudegė bažnyčia, varpinė, klebonija, ūkiniai trobesiai. 1945 m. bažnyčia įrengta buvusioje prieglaudoje (iki tol pamaldos vyko kapinių koplyčioje).
1990 m. pradėta statyti nauja mūrinė bažnyčia (arch. Alfredas Paulauskas). 1998 m. gegužės 31 d. pastatytą bažnyčią konsekravo Panevėžio vyskupas Juozas Preikšas.
Širdys paklydėlės
Tema
Serialas „Širdys paklydėlės“ pasakoja apie skaudžius šeimų likimus, garbaus amžiaus senelius, atsidūrusius globos namuose, ir jų atžalų audringą gyvenimą, vaikaičius, įkliuvusius į prostitucijos pinkles. Serialui bandyta prilipdyti tautiškos muilo operos etiketę.
Siužetas
Serialo esmė yra ne tik gyvenimas senelių namuose, bet ir dviejų jaunų merginų iš skirtingų socialinių sluoksnių likimai. Jų kelyje iškyla prostitucijos grėsmė.
Prieš 20 metų praradęs atmintį, praranda ir likusią šeimą bei naujagimę. Dabar jis pasiturinčiai gyvena su nauja žmona ir į nusikalstamus reikalus mėgstančia kištis dukra. Verslininkui rūpi ne tik dabartinės šeimos bėdos, bet ir gyvenimas, kurį jis turėjo prieš 20 metų, ir kurio visai neprisimena.
Kaip gyvena jo prieš du dešimtmečius palikta dukra, ar dar gyva jos močiutė? Kokios išdavystės, aistringos meilės ir santykių peripetijos laukia kelių kartų herojų – vienų besimėgaujančių pinigais, o kitų atsidūrusių senelių globos namuose?
Mdžaras
Mdžaras ( arba Imġarr, prieš tai Mgiarro) – gyvenvietė šiaurės vakarų Maltoje, į vakarus nuo Mostos. Ribojasi su Melihos, Mostos, Rabato ir San Polo savivaldybėmis. Įsikūręs izoliuotame regione. Apsuptas fermų ir vynuogynų. 3 596 gyventojai (2013 m. duomenys). Didelė dalis gyventojų dirba žemės ūkyje ar užsiima su tuo susijusia veikla.
XIII Europos futbolo čempionato komandų sudėtys
XIII Europos futbolo čempionato vykstančio Šveicarijoje ir Austrijoje, komandų sudėtis. Kiekvienai komandai atstovauja po 23 žaidėjus.
Treneris: Karel Brückner
Treneris: 🇧🇷 Luiz Felipe Scolari
Treneris: Fatih Terim
Treneris: Josef Hickersberger
Treneris: Slaven Bilić
Treneris: Joachim Löw
Treneris: Leo Beenhakker
Treneris: Raymond Domenech
Treneris: Roberto Donadoni
Treneris: Marco van Basten
Treneris: Victor Piţurcă
Treneris: 🇩🇪 Otto Rehhagel
Treneris: Guus Hiddink
Treneris: Lars Lagerbäck
Bilotai (Širvintos)
Bilotai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Peliškių.
Krestonija
Krestonija  – senovinė sritis dabartinės Graikijos teritorijoje, dalis senovinės Trakijos (arba Makedonijos), vėliau užkariauta Makedonijos. Dabar buvusi Krestonijos teritorija įeina į Salonikų ir Kilkidės nomus.
Krestonija buvo kalnuota sritis į šiaurę nuo Migdonijos žemumų. Rytuose ji siekėsi su Bisaltija, o vakaruose ją uždarė Botijos (Tikrosios Makedonijos) žemumos. Krestonijos aukštumose prasidėjo svarbi Migdonijos upės – Echeidoras. Vietos gyventojai buvo nežinomos kilmės gentis krestonai. Spėjama, kad jie galėjo būti senųjų pelasgų palikuonys, kalbėję kitokia kalba nei kamynai trakai ar makedonai.
I tūkst. pr. m. e. kraštą kurį laiką valdė Peonija ir Trakija. VI a. pr. m. e. Bisaltiją užėmė Achemenidų imperija. Makedonijos karalystės karalius Aleksandras I (498–454 m. pr. m. e.) įjungė Kresoniją, kaip ir gretimą Bisaltiją į savo valstybės sudėtį. Vėliau Krestonija buvo makedonizuota ir tapo istorinio Makedonijos regiono dalimi.
Vilče Bagnas
Vilče Bagnas – eigulio namelis Lenkijos šiaurės rytuose, Štabino valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Khalid Boulahrouz
Chalidas Bulahruzas (g. 1981 m. gruodžio 28 d.) – marokiečių kilmės olandų futbolininkas, Nyderlandų rinktinės ir VfB Stuttgart klubo gynėjas.
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2004 m. rugsėjo 3 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur per ketverias rungtynes žaidė 202 minutes, aštuntfinalyje žaidėjui parodytos dvi geltonos kortelės ir jis išvarytas iš aikštės.
Joseph Wright iš Derbio
Džozefas Raitas iš Derbio (, 1734−1797 m.) – XVIII a. anglų tapytojas.
Giedrutė Idzelienė-Balčiūnaitė
Giedrutė Idzelienė-Balčiūnaitė (g. 1951 m. rugpjūčio 15 d. Šiauliuose) – muzikos mokytoja ir chorvedė.
Joseph Wright iš Derbio
Biografija
Džozefas Raitas gimė 1734 m. rugsėjo 3 d. Derbyje. Jis buvo sėkmingo Derbio juristo sūnus ir tikriausiai išmoko piešti savarankiškai pagal mecotintas. 1751−1753 m. jis mokėsi Londone pas portretų tapytoją Thomas Hudson. Anksčiausias Dž. Raito paveikslas datuotas 1755 m. ir buvo portretas. 1756−1757 m. Dž. Raitas pratęsė mokslus pas Thomas Hudson Londone, nuolat gyveno Derbyje ir tapo pirmu reikšmingu Anglijos dailininku, kuris išgarsėjo kurdamas ne sostinėje. Derbio miesto pavadinimo minėjimas prie dailininko pavardės ilgainiui prigijo. 1762 m. Dž. Raitas išgarsėjo šešiais 3/4 stoto portretais, kuriuos sukūrė Markeaton Hunt medžiotojų draugijos nariams. Po to jis susidomėjo karavadžistine daile ir perėmė jos bruožą vaizduoti tamsias scenas, nušviestas silpna vieno šaltinio šviesa. 1765 m. tokios tapybos pirmąjį pavyzdį pademonstravo Londono meno draugijos parodoje.
Giedrutė Idzelienė-Balčiūnaitė
Biografija
Baigusi Kuršėnų 1-ąją vidurinę mokyklą, 1969–1973 m. choro dirigavimo mokėsi Šiaulių aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. B. Sližys). 1974–1979 m. muziką neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (diriguoti mokė P. Januška).
Nuo 1973 m. Kulių (Plungės r.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų vadovė. Chorus paruošė Plungės rajono dainų šventėms ir kitiems kultūros renginiams, o jaunučių chorą 1987 m. respublikinei dainų šventei. 1992 m. suorganizavo vyresniųjų klasių merginų chorą, kurį su jaunučių choru parengė 1993 m. Klaipėdos regiono dainų šventei, o merginų 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. Merginos dalyvavo 1995 m. Žemaičių ir Pamario krašto vaikų ir jaunimo chorų festivalyje „Pavasario balsai“, koncertavo Klaipėdos universiteto Menų fakulteto salėje respublikinės muzikos mokytojų konferencijos dalyviams. Merginų choras 1995, 1996 ir 1997 m. moksleivių chorų festivalio „Baltijos bangelės“ Palangoje dalyvės, taip pat dalyvavo 1996 m. Jaunimo menų šventėje Vilniuje, Žemaičių ir Pamario krašto vaikų ir jaunimo dainų šventėje „Mes Lietuvos vaikai" Klaipėdoje, 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventėje Vilniuje, pasirodo koncertuose, gieda bažnyčiose. Mokytoja kėlė kvalifikaciją Šiauliuose ir Vilniuje, dalyvavo mokslinėse konferencijose Klaipėdoje, diriguoja dainų šventėse. 1994 m. jai suteikta vyresniosios muzikos mokytojos, o 1996 m. muzikos mokytojos metodininkės kvalifikacijos kategorija.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Troškūnų Švč. Trejybės bažnyčia
'''Troškūnų Švč. Trejybės bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Troškūnuose. Šalia bažnyčios yra vienuolynas, parapijoje – Juostininkų ir Troškūnų kapinių koplyčios.
Karšuva (Tauragė)
Karšuva – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, į šiaurės rytus nuo Skaudvilės, kairiajame Ančios upės krante, šalia kelio.
Troškūnų Švč. Trejybės bažnyčia
Istorija
miniatiūra|180px|left|Varpinė thumb|180px|left|Centrinis altorius thumb|180px|left|Bažnyčios vargonai miniatiūra|250px|right|Šoninis fasadas Troškūnų dvaro savininkas Vladislovas Sakalauskas 1696 m. pasikvietė bernardinus, pastatė vienaaukštį mūrinį vienuolyną, 1698 m. – medinę bažnyčią. Iš pradžių vienuolynui dovanojo 2 valakus žemės ir pinigų iš Raguvos dvaro ir Troškūnų dvaro. Vėliau skirta 30 valakų Surviliškio žemės be valstiečių.
1743 m. bažnyčia sudegė. 1747 m. atstatyta, 1770 m. vėl sudegė. Vienuolyno gvardijono kunigo Domininko Dambrausko rūpesčiu 1774–1787 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia (architektas Martynas Knakfusas). Ją 1803 m. rugpjūčio 12 d. konsekravo Vilniaus pavyskupis Dovydas Pilkauskas. 1800 m. pastatyta mūrinė varpinė (architektas Pietras De Rosis).
Karšuva (Tauragė)
Istorija
Viduramžiais minima Karšuvos žemė. Karšuvos pilis stovėjo gretimame Ivangėnų kaime, dabar išlikę tik du Ivangėnų piliakalniai, vadinami ir Karšuvos vardu. 1667 m. Karšuvos paviete buvo 209 bajorų dūmai.
Troškūnų Švč. Trejybės bažnyčia
Istorija
Troškūnuose XVIII a. pabaigoje klebonavo religinių raštų autorius Ciprijonas Lukauskis. Vienuolis kunigas Andrius Beinoravičius 1833 m. areštuotas ir apkaltintas dalyvavimu 1831 m. sukilime. Neįrodžius kaltės 1834 m. paleistas. M. Muravjovo įsakymu triskart tirta, ar Troškūnų bernardinai neprisidėjo prie 1863 m. sukilimo. Nors įrodymų nerasta, 1864 m. vienuolynas uždarytas M. Muravjovo įsakymu, neva „Troškūnų bernardinai nedraudė jiems priklausančioje bažnyčioje giedoti giesmes, priešingas valdžiai“. Dėl lietuviškos veiklos 1896 m. nubaustas vikaras Vincas Pacevičius, 1902 m. – vikaras Pranciškus Janulaitis (istoriko Augustino Janulaičio brolis).
1890 m. buvo rekonstruota, varpinė paaukštinta iki 43 metrų. Prie bažnyčios 1902 m. suburti vyrų ir vaikų chorai. 1908 m. bažnyčia buvo atnaujinta vadovaujant Antanui Stepulioniui. 1929–1937 m. Troškūnuose buvo įsikūrę pranciškonai. Jie suremontavo bažnyčią, vienuolyną, pastatė parapijos salę.
Atgimimo metais kunigo S. Filipavičiaus rūpesčiu vienuolyno griuvėsiai atnaujinti, jame įsikūrė parapijos namai, Lietuvos Kolpingo draugijos tarptautinis jaunimo centras. Vasarą rengiami klasikinės muzikos koncertai.
Parapijai priklauso Juostininkų koplyčia.
Architektūra
Bažnyčia vėlyvojo baroko stiliaus, lotyniško kryžiaus plano (42,7 × 16,8 m), bebokštė. Turi 7 altorius. Vargonai – seniausi Anykščių krašte. Šventoriaus tvora mūrinė, dalis metalinė. Jame stovi už bažnyčią aukštesnė mūrinė varpinė (pastatyta 1803 m.), kurią brandaus klasicizmo stiliumi projektavo Vilniuje gyvenęs italų kilmės architektas Pjetras de Rosis. 1894 m. per remontą įgavo eklektinių bruožų.
Viename iš altorių yra malonėmis garsėjantis Dievo Motinos paveikslas – „Stebuklingoji Troškūnų madona – Rožančiaus karalienė“. Skvere prie bažnyčios 1996 m. pastatytas paminklas „Vartai išėjusiems ginti Tėvynės“ – Algimanto apygardos Lietuvos partizanams (skulptorius Jonas Jagėla, architektė Audronė Kaušinienė).
Guriai
Guriai – rytinė Vilniaus miesto dalis, esanti piečiau Aukštojo Pavilnio, prie kelio (Juodojo kelio). Guriai šiaurėje ribojasi su Aukštuoju Pavilniu (skiria Juodasis kelias), pietuose, pietvakariuose su Kalnėnais, rytuose – su Juodojo Kelio, Rokantiškių kaimais (Vilniaus raj.), vakaruose prieina prie Pavilnių regioninio parko miškų. Būdingi kolektyviniai sodai, nuosavi namai, pietuose yra nausėdijų. Vakaruose yra Gurių kapinės.
thumb|left|200px|Kryžius prie Juodojo kelio
Gurius aptarnauja 33 ir 58 maršrutų autobusai (Šumsko krypties, Gurių sodų, Ašmenėlės, P. B. Šivickio, Gurių st.).
Istorija
1905 m. Rudaminos valsčiaus Gurių kaime gyveno 164 žmonės. 1931 m. buvo 315 gyventojų.
Vietovės pavadinimas slavų kalbomis reiškia „kalnai“. Pagal šį pavadinimą pavadinti vėliau pietuose išaugę Kalnėnai.
Jonas Balinskis
Jonas Balinskis (lenk. Jan Baliński, 1827 m. birželio 4 d. Vilnius – 1902 m. kovo 24 d. Jašiūnai) – Lenkų kilmės lenkų-lietuvių-rusų gydytojas psichiatras, medicinos daktaras. Istoriko Mykolo Balinskio sūnus.
Biografija
1846 m. baigė Sankt Peterburgo medicinos ir chirurgijos akademiją 1855 m. medicinos daktaras.
1857–1984 m. Peterburgo medicinos ir chirurgijos akademijos dėstytojas, nuo 1857 m. profesorius. 1857 m. akademijoje įkūrė pirmąją Rusijoje Psichiatrijos katedrą, 1859 m. – Psichiatrijos kliniką. Nagrinėdamas psichikos ligas didelę reikšmę teikė anamnezei, etiologijai ir patogenezei, rekomendavo psichoterapiją. 1861 m. jo iniciatyva įkurta Sankt Peterburgo gydytojų psichiatrų draugija, o nuo 1869 m. jo iniciatyva Rusijos imperijoje pradėtos steigti miestų psichiatrijos ligoninės. Mirė 1902 m. Peterburge, pageidavimu palaidotas Jašiūnuose.
Užnugaris
Užnugaris – ta dalis ar pusė, kuri nukreipta ne į frontą ar yra priešingoje pusėje, negu frontas, priešakinis kraštas.
Užnugaris kaip teritorija
Užnugaris – tai visa kariaujančios šalies teritorija, jos gyventojai, ekonominiai ištekliai, kurie nėra karo veiksmų zonoje.
Užnugaris – kariuomenės dalis
Taip pat užnugariui gali būti priskiriami ir užnugario zoną sauganti karo policija ar panašūs daliniai (žandarmerija, pasieniečiai), koviniai daliniai, atitraukti poilsiui į užnugario zoną, atsarginiai daliniai, apmokantys ar permokantys kareivius.
Rikiuotės užnugaris
Užnugaris – žygio ar kovos rikiuotės dalis ar pusė, priešinga frontui (priešakinei pusei).
Tūbausių šv. apaštalo Andriejaus bažnyčia
'''Tūbausių šv. apaštalo Andriejaus bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Tūbausių kaime, 8 km į šiaurę nuo Kretingos.
Istorija
Kretingos vienuoliai pranciškonai 1928 m. pastatė medinę bažnyčią. Jie patys ją aptarnavo ir tvarkė. 1942 m. pagal inžinieriaus J. Zubkaus projektą pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Konsekruota 1942 m. spalio 11 d. Tūbausių klebonas Antanas Petronaitis (1905–1989) 1949 m. areštuotas ir ištremtas, į Lietuvą grįžo 1956 m. 1946 m. už ryšius su Lietuvos laisvės armija suimtas klebonas Petras Jasas, nuteistas 10 m. pataisos darbų.
Architektūra
Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė. Šventorius aptvertas.
Šinkažizna
Šinkažizna  – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietvakarius nuo Sadovnės, apie 31 km į šiaurės vakarus nuo Vengruvo ir apie 68 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
1951 m.
1951 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
.
Mirtys
Nedatuota
Įvykiai
Nedatuoti
Geltondryžė kiauliukė
Geltondryžė kiauliukė (Campicoloides bifasciatus) – musinukinių (Muscicapidae) šeimos paukščių rūšis, priklausanti geltondryžių kiauliukių (Campicoloides) genčiai. Šios rūšies paukščiai aptinkami PAR, Lesote ir Esvatinyje.
1951 m.
Nobelio premijos
Nobelio premijos laureatai:
Vilniaus Kongresų rūmai
Vilniaus Kongresų rūmai – pastatas Senamiestyje, Vilniuje. Projekto autoriai – Edmundas Pranciškus Stasiulis ir Janina Marozienė.
Istorija
XIX a. pab. būsimųjų rūmų vietoje stovėjo privatūs namai, kurie Antrojo pasaulinio karo metais naudoti kaip ligoninė. 1944–1963 m. pastatuose veikė Vilniaus 6-oji vidurinė mokykla, kurią iškėlus atsilaisvinose patalpose įkurtos Lietuvos TSR Švietimo ministerijos respublikinė neakivaizdinė vidurinė mokykla.
1982 m., nugriovus anksčiau šioje vietoje stovėjusius namus, buvo pastatyti LKP Centro Komiteto rūmai. 1984 m. buvo suprojektuota automobilių stovėjimo aikštelė ir Politinio švietimo namai prie LKP CK, kurie turėjo užimti likusį laisvą plotą. 1989 m. prasidėjo pastato statybos, bet Lietuvai atkūrus nepriklausomybę, jos sustojo.
1993 m. įkūrus Valstybinę Kongresų rūmų statybos direkciją ir gavus lėšų, darbai buvo atnaujinti. 1999 m. pabaigus statinį, šis perduotas Vilniaus universitetui ir Lietuvos valstybinio simfoninio orkestrui, bet vėliau Vilniaus universitetas perdavė savo patalpas Lietuvos muzikos akademijai.
Savo pastatymus Kongresų rūmuose stato bei rodo Vilnius City Opera.
Tracey Adams
Treisė Adams (, tikrasis vardas – Deborah Blaisdell; g. 1958 m. birželio 6 d. Merilendas, JAV) – buvusi pornografinių filmų aktorė.
Biografija
Treisė Adams gimė Severna Park, Merilende. Vėliau Baltimore ji lankė bendruomenės koledžą bei dirbo vietinėje radijo stotyje. Nors ir buvo auklėjama liberalioje aplinkoje, Treisė pernelyg nesidomėjo vaikinais ir nekaltybę prarado jau sulaukusi 20.
1981 m. ji persikėlė į Kaliforniją, kur mokėsi muzikos bei dirbo įvairiose nedidelėse radijo stotyse, taip pat ir San Diego universiteto radijuje, naktinėje pamainoje nuo vidurnakčio iki 6 valandos ryto. Nepaisant to, nuolatinis pinigų stygius privertė ją imtis pačių įvairiausių darbų: maketuoti skelbimus, pardavinėti namelius ant ratų ir netgi vairuoti limuziną.
1983 m., negalėdama susimokėti už semestrą, Treisė apsisprendė imtis modelio darbo. Dvejus metus ji pozavo įvairiems vyrų žurnalams ir tuo pačiu tęsė mokslus. Keletą kartų ji pasirodė „B“ kategorijos filmuose, kuriuose reikėjo apsinuoginusių merginų, tačiau didelių pajamų tai neatnešė. Jos nuotraukos atsidūrė ir Europoje platinamuose leidiniuose, kol vienas fotografų pasiūlė jai nusifilmuoti pornografinėje juostoje. Treisė kurį laiką dvejojo, nes pornografija jai atrodė „nešvarus darbas“, tačiau reikėjo toliau mokėti už studijas ir galiausiai ji pasiryžo.
1985 m. pasirodė pirmasis jos filmas „Make My Night.“ Dėka savo išvaizdos bei gebėjimų įkūnyti įvairiausius personažus, Treisė greitai išpopuliarėjo. Ji visada buvo laikoma viena protingiausių ir inteligentiškiausių pornografijos aktorių. Kalbėdama apie pinigų poveikį apsisprendžiant tapti aktoriumi, ji sakė „- Mergina, sakanti, kad ją pirmiausia motyvuoja kiti dalykai, meluoja. Visi kiti veiksniai nėra svarbūs.“
Po keleto metų ji kuriam laikui persikėlė į Europą, kur Vakarų Vokietijoje vaidino Terezos Orlovski, o Prancūzijoje – Marc Dorcel kuriamuose filmuose. Bandymai gauti didesnius vaidmenis plačiajai auditorijai skirtuose filmuose nebuvo sėkmingi, tuo tarpu pornografijoje ji buvo laikoma tikra „žvaigžde.“
Iki savo karjeros pabaigos 1999 m. Treisė atliko vaidmenis daugiau kaip 200 filmų.
Asmeninis gyvenimas
Baigusi filmuotis, ji baigė Kalifornijos universiteto Filmų ir Televizijos studijas bei Los Andžele mokėsi komedijos improvizacijų meno.
Nors kaip aktorė Treisė dažniausiai filmavosi heteroseksualiose scenose, asmeniniame gyvenime jos partnerėmis beveik visada buvo moterys. Ji ilgus metus draugavo su aktore Amber Lyn, kartu rengdamos pasirodymus naktiniuose klubuose. Jų santykiai nutrūko dėl Amber priklausomybės nuo narkotikų ir alkoholio, kurių ji tada nepajėgė įveikti.
Taip pat sklido gandai apie jos artimą ryšį su kita garsia aktore Ona Zy, tačiau nei viena jų šių gandų niekada nei patvirtino, nei paneigė.
1363 m.
1363 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Nedatuota
Gimtadieniai
Nedatuota
Letausas
Letausas – upė Rietavo savivaldybės teritorijoje, dešinysis Jūros upės intakas (Nemuno baseinas), įteka į ją 145,1 km nuo jos žiočių, Žadvainų kaime. Prasideda 4 km į pietvakarius nuo Rietavo, susiliejus Jaujupio ir Urnupio upeliams. Iš pradžių teka į pietvakarius, nuo Klietės žiočių pasuka į pietryčius. Aukštupys vadinamas Tinalupiu.
Intakai: Vedega, Klietė, Žygis – dešinieji, Paparstas – kairysis.
Vilkovnia
Vilkovnia – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Štabino valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 16 km į šiaurės rytus nuo Štabino, 22 km į rytus nuo Augustavo ir 75 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Letausas
Visa vaga, išskyrus trumpą 1,2 km ruožą prie žiočių, reguliuota. Vagos plotis 6–10 m, gylis 1,6–1,8 m. Srovės greitis 0,1 m/s. Vidutinis debitas žiotyse 1,12 m/s. Letauso nuotėkio modulis (13,4 l/s iš 1 km²) yra vienas didžiausių Lietuvoje.
Vilkovnia
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Letausas
Manoma, kad pirminė upėvardžio lytis galėjusi būti *Leitausas. Jo šaknis vedama nuo žodžio lieti („pilti“).
Yliai (Raseiniai)
Yliai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Nemakščių, dešiniajame Šešuvies krante, į pietus nuo dešiniojo Balčios kranto, tarp ir magistralės. Kaime yra pakelės viešbutis ir degalinė, apylinkės apsuptos miškų.
Amiras Abu Sabitas
Amiras Abu Sabitas (abū θābit `āmir arab.: أبو ثابت عامر, g. nežinoma – m. 1308 m.) – nuo 1307 m. Marinidų dinastijos Maroko sultonas.
Amiras Abu Sabitas buvo Jusufo Abu Jakubo anūkas.
Istorija
Amiras Abu Sabitas valdžią paveldėjo po netikėtos senelio mirties. Jis iš karto liepė atitraukti armiją nuo Tlemseno ir grąžinti ją į Maroką. Amirui Abu Sabitui reikėjo gintis nuo kitų pretendentų į sostą, kurių buvo net keturi. Bet 1308 m. birželį jis netikėtai mirė. Sostą paveldėjo jo brolis Abu l-Rabija Suleimanas.
Supraslio valsčius
Supraslio valsčius  – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje. Centras – Supraslis. Ribojasi su Balstogės Čarnos, Grudeko, Sokulkos, Šudzialovo, Vasilkuvo, Zabluduvo valsčiais ir Balstogės miestu.
Istorija
Įkurtas 1973 m., iki 1999 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Geografija
Pagal 2002 m. duomenis valsčiaus plotas yra 187,96 km², iš kurių: Valsčius sudaro 6,3 % Balstogės apskrities.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:
Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1114,22 zlotai.
Tautinė sudėtis
2002 m. gyveno 12 016 žmonės:
Gvazdikai (Vilnius)
Gvazdikai – Vilniaus miesto dalis, esanti į šiaurės rytus nuo miesto centro, tarp kelio vakaruose ir Baniškių pietryčiuose. Įsikūrusi Aukštagirio miško apsuptyje, išilgai Kairos upelio. Sudaryti Gvazdikų kolektyviniai sodai.
Istorija
1905 m. Mickūnų valsčiuje minimi dveji Tiškevičiams priklausę Gvazdikai – vandens malūnas (9 gyv.) ir alaus gamykla (7 gyv.). 1931 m. Gvazdikų kaime gyveno 36 gyventojai.
Šaltiniai
thumb|left|310px|Gvazdikai XX a. pr. žemėlapyje
San Polo Bėjus
San Polo Bėjus  – miestelis šiaurės vakarų Maltoje, 16 km nuo Valetos. Ribojasi su Melihos, Mgaro, Mostos ir Našaro savivaldybėmis. Miestelyje 2013 m. duomenimis, gyveno 20 925 žmonės. Dėl turistų birželio-rugsėjo mėn. gyventojų skaičius pakyla iki 60 000 žmonių.
Galerija
thumb|left|350px
Lakaja (reikšmės)
Lakaja gali reikšti šiuos objektus Švenčionių rajone:
Rimantas Baleišis
Rimantas Baleišis (1941 m. liepos 5 d. Užumiškis, Skapiškio valsčius) – Lietuvos zoologas, biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1964 m. baigė Vilniaus universitetą. 1973 m. biologijos mokslų kandidatas.
1964–1970 m. Vilniaus universiteto, 1970–2006 m. Zoologijos ir parazitologijos instituto (nuo 1989 m. Ekologijos institutas) mokslo darbuotojas.
Mokslinė veikla
Tyrė briedžių amžiaus nustatymo būdus, pasiūlė, kaip reguliuoti briedžių tankį Lietuvos miškuose. Nustatė elninių gyvūnų pasiskirstymo ypatumus pagrindiniuose Lietuvos kraštovaizdžių biotopuose, pateikė rekomendacijų, kaip vykdyti šių gyvūnų medžioklę ir atranką. Paskelbė daugiau kaip 60 mokslinių straipsnių. Tarptautinės medžioklės ir gyvūnų apsaugos tarybos medžioklės trofėjų ekspertas.
Žiurkiniai oposumai
Žiurkiniai oposumai, cenolestiniai (Caenolestidae) – sterblinių žinduolių šeima.
Savo išvaizda panašūs į žiurkes ar kirstukus. Kūnas 9-14 cm ilgio, tiek pat ir uodega. Kailis prigulęs, minkštas, nugaros pusė pilkai ruda ar tamsiai ruda, pilvo – truputį šviesesnė. Galva pailgėjusi, akys ir ausys nedidelės. Snukio gale turi ilgas vibrisas. Uodega nekibi, apaugusi trumpais retais plaukais. Sterblę turi tik jauni gyvūnai. Galūnės penkiapirštės, su plikomis pagalvėlėmis, užpakalinės letenėlės ilgesnės už priekines. Turi 46-48 dantis. Galvos smegenys labai primityvios, su stambiomis suvokimo raukšlėmis ir nedidelėmis smegenėlėmis.
Gyvena miškinguose rajonuose, kalnuotose vietose iki 4200 m aukštyje. Aktyvūs vakare ir naktį. Vešlioje augmenijoje pasidaro savotiškus tunelius.
Šeimoje yra 6 rūšys:
Baltromiškė
Baltromiškė – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje. Stovi medinė Baltromiškės sentikių cerkvė. Yra žvyro telkinys.
miniatiūra|220px|left|Riboženklis „Baltromiškiai“ miniatiūra|220px|left|Baltromiškės sodybos šalia cerkvės
Istorija
XVIII a. 2-ojoje pusėje kaime įsikūrė sentikiai. 1909 m. kaimas priklausė Vilkmergės apskričiai, jame buvo medinė cerkvė. 1937 m. parapijai priklausė apie 1 500 tikinčiųjų, dabar telikę apie 50. Bendruomenės kapinės yra Kuniškiuose.
Plunkė
Plunkė – upė Klaipėdos rajone ir Rietavo savivaldybėje, dešinysis Jūros upės intakas, įteka į ją 141,5 km nuo jos žiočių, Plunkėnų kaime. Ištakos Mikų kaime. Teka rytų kryptimi.
Upėvardis siejamas su („maža pelkė“), bei  (plunka, plunko – „tekėti, aplieti“).
Ginkluotųjų pajėgų užnugaris
thumb|200px|Rusijos ginkluotųjų pajėgų užnugario emblema, priimta 2004 m. gruodžio 31 d. thumb|200px|Rusijos ginkluotųjų pajėgų užnugario vėliava, priimta 2004 m. birželio 14 d. Ginkluotųjų pajėgų užnugaris – sudėtinė ginkluotųjų pajėgų dalis, karinių junginių, dalinių, padalinių, įstaigų ir tarnybų sistema, atliekanti užnugario aprūpinimo ir kovinių dalinių techninio aprūpinimo funkcijas.
Ginkluotųjų pajėgų užnugaris tokiu pavadinimu (tik rusiškai Тыл Вооружённых Сил) buvo ir yra vadinamas Rusijoje ir TSRS. Kitos valstybėse šias funkcijas atliekančios ginkluotųjų pajėgų struktūros vadinamos kitaip, pvz., Didžiosios Britanijos analogas yra Karališkasis Logistikos korpusas (Royal Logistic Corps).
Rusija ir TSRS
Ginkluotųjų pajėgų užnugaris yra tarpininkas tarp ginkluotųjų pajėgų ir šalies ūkio. Užnugario funkcijos:
Pagal priklausomybę ginkluotųjų pajėgų užnugaris skirstomas į lygius – fronto, apygardos, laivyno, armijos, korpuso, divizijos, pulko ir pan.
Audronė Nugaraitė
Audronė Nugaraitė  – žurnalistė, VDU profesorė.
Biografija
1973 m. baigė Vilniaus A. Vienuolio vidurinę mokyklą, 1978 m. – VU Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę. Nuo 1981 m. iki 1984 m. studijavo Vilniaus universiteto aspirantūroje. 1993 m. pirmoji Lietuvoje apgynė informacijos mokslų srities disertaciją Lietuvos žinybinės spaudos tema, socialinių mokslų daktarė.
Stažavosi užsienyje – Fredrikstato žurnalistikos institutas, 1993 m. (Norvegija); JAV Misurio universitetas, žurnalistikos mokykla (1995); Didžioji Britanija, Lesterio universitetas, TEMPUS, (1996 m.); JAV Vašingtonas, „Voice of America“ (1997 m.); Didžioji Britanija, Londonas, Peter Hyde communication management consulting company, (1997 m.); Olandija, Amsterdamo universitetas, TEMPUS (1998 m.); Švedija Kungalev and Latvija, Venstspils. JAV organizuota vasaros stovykla „PR teaching“(1999); Belgija, Briuselis, Europos vizituotojo programa (2001 m.); Kanada, Tarptautinė bendradarbiavimo programa (2004 m.); JAV, Lyderių programa (2004 m.).
Nuo 1978 m. iki 1980 m. VU laikraščio „Tarybinis studentas“ redaktorė, nuo 1989 m. iki 1997 m. laikraščio „Mokslo Lietuva“ korespondentė, redaktorių kolegijos narė, nuo 1988 m. VU Istorijos fakulteto prodekanė. Nuo 1984 m. Spaudos žurnalistikos katedros, nuo 1991 m. VU Žurnalistikos instituto dėstytoja, nuo 1994 m. docentė, 1995 m savaitraščio „Bendrovės žinios“ vyriausioji redaktorė nuo 1997 iki 2006 m. VU Žurnalistikos instituto direktorė. 2006–2011 m. VU docentė. 2009–2010 m. LR Prezidentės vyriausioji patarėja, grupės vadovė. Nuo 2011 metų VDU docentė. Nuo 2015 m. VDU profesorė.
Paskelbė publikacijų Lietuvos ir užsienio spaudoje, taip pat mokymo ir metodinių darbų. VU žurnalistikos specialybės studentams dėstė žurnalistikos teorijos, ryšių su visuomene disciplinas, profesinę etiką, rizikos komunikaciją, vėliau – pilietinės žurnalistikos kursą, diplomatinę žurnalistiką, bendravimą su žiniasklaida. VDU dėsto viešosios komunikacijos politiką, integruotas ryšių su visuomene komunikacijas, politikos komunikaciją, medijų ekonomiką, žurnalistikos teorijas ir praktiką. Mokslinių interesų sritys – medijų sklaida ir koncentracija, ryšių su visuomene teorija ir praktika.
Dalyvauja tarptautiniuose projektuose. Buvo ir /ar yra Gži internetinio portalo, siekiančio aukštesnių žurnalistinės etikos standartų, draugijos narė; Policijos departamento prie VRM Tarnybinės etikos komisijos narė, Lietuvos ryšių su visuomene sąjungos narė – steigėja; ŽLEK narė, Spaudos, radijo ir televizijos fondo tarybos narė; Lietuvos žurnalistų sąjungos narė; Nacionalinės žurnalistų kūrėjų asociacijos narė;  Europos ryšių su visuomene mokymo ir tyrimo asociacijos (EUPRERA) narė; VDU studijų programų komitetų narė; Lietuvos reklamos biuro Arbitražo narė; LŽS almanacho „Žurnalistika“ redkolegijos pirmininkė, narė; žurnalo „Informacijos mokslai“ redkolegijos narė; VDU žurnalo „Agora“ redkolegijos narė; Tarptautinės žurnalistų federacijos narė; Lietuvos socialinių inovacijų klasterio valdybos narė; Lietuvos radijo ir televizijos komisijos narė; Lietuvos valstybinio Mokslo ir studijų fondo ekspertė ; Lietuvos kultūros tarybos,  Lietuvos mokslo tarybos (LMT),  Lietuvos studijų kokybės vertinimo centro (SKVC) ekspertė;
Svartalfaheimas
Svartalfaheimas yra tarp Midgardo ir Helheimo pasaulių. Manoma, kad „Voluspoje“ minimas Nidaveliras ir „Jaunesniojoje Edoje“ minimas Svartalfaheimas yra vienas ir tas pats pasaulis. Svartalfaheime gyveno svatalfarai (svartálfar) – tamsieji elfai, kurie, kaip manoma, yra sinonimas Snorio Sturlusono minėtiems dvergams – nykštukams.
Nidavellir Niðavellir Nidavellir Svartalfheim Nidavellir Nidavellir Свартальфахейм
Vilčogembai
Vilčogembai  – kaimas Lenkijos rytuose, Sadovnės valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1504 metais. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Kaimas įsikūręs šalia Vakarinio Bugo upės.
Peliškiai
Peliškiai – viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Širvintų, Širvintos kairiajame krante, prie kelio.
Dvikapliai sterbliniai
Dvikapliai sterbliniai (Diprotodontia) – sterblinių būrys. Skiriamieji požymiai yra dantys ir kaulų struktūra. Apatiniame žandikaulyje dominuoja du stambūs priekiniai dantys; gali dar būti ir viena pora smulkesnių dantų. Viršutiniame žandikaulyje yra 6 kapliai (išskyrus vombatus). Užpakalinių kojų letenų antrasis ir trečiasis pirštai suaugę.
Paplitę Australijoje ir gretimose salose, taip pat Naujojoje Gvinėjoje.
Sistematika
Būryje yra 10 šeimų, 117 rūšių.
La Malinche
thumb|400px|right|La Malinche ir [[Hernanas Kortesas Tlatelolko mieste (piešinys iš XVI a. pab. Tlaksalos istorijos rankraščių).]]
La Malinche (taip pat žinoma kaip Malintzin ir krikščionišku vardu Dona Marina, g. 1496 arba 1505 m. – m. 1529 m., kai kurie šaltiniai nurodo 1550 m.) – vietinė nahuatlių kilmės moteris iš Meksikos įlankos pakrantės, kuri lydėjo Hernano Korteso eskpediciją ir suvaidino svarbų vaidmenį Meksikos užkariavime.
1364 m.
1364 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Heiligenvaldė
Heiligenvaldė arba Molodeckojė (, nuo 1945 m., nuo 1950 m. liepos 5 d. Молодецкое)  – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Nizovjės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas senasis Sventamedjan prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities dvaras. 1910 m. buvo 52 gyventojai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kenigsbergo rajono, vėliau Gurjevsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Nizovjės apylinkės kaimas.
Dirck van Baburen
Dirkas van Babiurenas (Baburenas, ol. Dirck van Baburen, apie 1595 m. – 1624 m. vasario 21 d.) – olandų XVII a. baroko tapytojas, priskiriamas Utrechto karavadžistams. M. K. Čiurlionio muziejaus rinkiniuose yra jo paveikslas „Herakleitas ir Demokritas“ (Mykolo Žilinsko dailės galerija).
Biografija
Dirkas Jasperszonas van Babiurenas (tikras vardas – Teodoras) gimė apie 1595 m. Veik bei Diurstedės miestelyje netoli Utrechto. Apie 1599 m. jo tėvai persikraustė į Utrechtą, kur 1611 m. Van Babiurenas dokumentuotas dailininko ir architekto Paulus Moreelse dirbtuvėse. Tais pačiais metais įstojo į vietos dailininkų gildiją. Po to, 1612 m. dailininkas keliavo į Italiją. Paminėtas Parmoje, po to – Romoje. 1617 m. kartu su kitu olandu Davis de Haen dekoravo San Pietro in Montorio bažnyčios koplyčią Romoje, kur nutapė „Kristaus palaidojimą“ (tebėra bažnyčioje). Panašu, kad Romoje Dirkas van Babiurenas greitai susilaukė pripažinimo. Jam paveikslus užsakinėjo įtakingi mecenatai markizas Vicenzo Giustiniani ir kardinolas Scipione Borghese. Pastarajam Van Babiurenas nutapė vienus žymesnių savo paveikslų: „Kristus, plaunantis mokinių kojas“ ir „Kristaus suėmimas“.
Romoje Van Babiureno stilius buvo lemiamai paveiktas Karavadžo dailės. Būdingu darbu laikomas paveikslas „Dyglių vainiko uždėjimas“, sukurtas, spėjama, pagal neišlikusį Karavadžo darbą. Apie 1621 m. Van Babiurenas grįžo į Utrechtą ir, kartu su Gerrit van Honthorst ir Hendrick Terbrugghen, suformavo vietos karavadžistų mokyklą. 1622-23 m. Van Babiurenas dirbo bendrose dirbtuvėse su Hendrick Terbrugghen. Dailininkas mirė ankstyva mirtimi Utrechte 1624 m. vasario 21 d. Palaidotas Buurkerk bažnyčioje. Jo kūrybos didesniąją dalį sudaro religinės tematikos paveikslai.
Vytautas Ažušilis
Vytautas Ažušilis (g. 1929 m. rugpjūčio 8 d. Pašaminėje, Kaltanėnų valsčius) – lietuvių ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras, rašytojas.
Biografija
Iki 1940 m. mokėsi Pašaminės pradinėje lietuviškoje mokykloje. 1940 m. tėvas buvo suimtas, kalintas Lukiškių kalėjime, prasidėjus karui dingo be žinios. 1942 m. baigė Švenčionėlių progimnaziją, bet teko dirbti. 1949 m. Švenčionių gimnazijoje eksternu išlaikė brandos egzaminus. 1955 m. baigė Maskvos neakivaizdinį finansinį institutą. 1970 m. ekonomikos mokslų kandidatas, 1980 m. habilituotas socialinių mokslų daktaras.
1956 m. Maisto produktų pramonės ministerijos Finansų skyriaus viršininkas, nuo 1957 m. Liaudies ūkio tarybos Finansų skyriaus viršininko pavaduotojas, 1962–1970 m. Statybos ministerijos Finansų skyriaus viršininkas, 1970–1973 m. „Orgtechstatybos“ tresto valdytojo pavaduotojas, 1973–1990 m. Liaudies ūkio specialistų tobulinimosi instituto katedrų vedėjas, 1982 m. profesorius. Nuo 1990 m. bendrovės „Apskaita“ prezidentas, žurnalo „Sąskaityba“ steigėjas ir vyr. redaktorius. 1995 m. Apskaitos muziejaus Vilniuje įkūrėjas. Nuo 2002 m. atsidėjo literatūriniam darbui.
Dienovidžiai
Dienovidžiai (anksčiau Kudrašiai) – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 10 km į pietryčius nuo Upninkų.
Ežerėlis (Alytaus r.)
Ežerėlis – ežeras Lietuvoje, Alytaus rajone, 7 km į pietvakarius nuo Pivašiūnų. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,14 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 144,5 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję (plyti ~ 6 ha dydžio Varėnės II pelkė), apaugę medžiais ir krūmynais. Į šiaurę stūkso Junčionių miškas. Iš šiaurės vakarų į pietus prateka Varėnės upė. Šalia įsikūręs Junčionių kaimas. Pietine pelkės pakrante nutiestas kelias.
Jankiškės (Vilnius)
Jankiškės – Vilniaus miesto dalis, esanti į šiaurės vakarus nuo Žemųjų Panerių, kairiajame Neries krante. Jankiškės rytuose pereina į Žemuosius Panerius, iš šiaurės juosiamos Neries (kitapus Bukčiai ir Lazdynėliai), o iš pietų ir vakarų supamos Panerių miškų (Panerių erozinio kalvyno kraštovaizdžio draustinis).
Beveik visą rajoną užima įvairios gamyklos. Keletas gyvenamųjų namų yra Jankiškių gatvėje.
Jankiškes aptarnauja 15 ir 18 nr. troleibusai (Jankiškių, Šaltupio, Titnago st.).
Istorija
1905 m. Rudaminos valsčiaus Jankiškių kaime gyveno 83 žmonės, 1931 m. – 143.
Volnė
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Krilinas
Krilinas – „Drakonų Kovos“, „Drakonų Kovos Z“ ir „Drakonų Kovos GT“ animacinių serialų veikėjas.
Siužetas
Krilinas vyresnis už Goką vieneriais metais, taip pat yra Goko geriausias draugas. Jis turi šešis taškus ant savo kaktos, tai nedideli randai kuriuos jam išdegino vienuoliai, kai jis prisijungė prie jų Orindžino šventykloje. Krilinas pirmą kartą sutiko Goką pirmojoje DragonBall dalyje, kai jie abu atvyko treniruotis pas Džiną Vėžlį. Jie išmoko dirbti kartu ir tapo geriausiais draugais. Krilino mėgstamiausios atakos yra „Destructo Disk“, „Tri-Form“, „Kamehameha“ ir „Solar Flare“. Pirmojoje DragonBall dalyje Krilinas buvo nužudytas vieno iš Pikolo pakalikų, bet vėliau buvo prikeltas Drakono rutuliais. DragonBall Z dalyje Krilinas, Bulma ir Gohanas išskrido į Nameko planetą ieškoti Nameko Drakono rutulių. Vėliau jis gavo galių iš Namekų Senolio ir išgyveno iki tol, kol Fryzas jo nesusprogdino. Krilino mirtis pažadino Super Sajaną Goko viduje. Pasibaigus Fryzo sagai Krilinas buvo prikeltas su Nameko drakono rutuliais. Po metų Krilinas vedė 18 kiborgę ir jie susilaukė dukters Maronos. Kažkur tarp Celo sagos pabaigos ir Buu Sagos pradžios Krilinas nusprendė nebesiskusti savo galvos.
Daburos dėka Krilinas keletai epizodų buvo paverstas į akmenį, bet, kai Dabura žuvo, jis atsigavo. Dar kartą Krilinas buvo miręs Buu sagoje, kai Buu sunaikino žemę. DragonBall GT dalyje Krilino veikėjas neprarado svarbos. Kaip bebūtų Krilinas buvo miręs keturis kartus, visus kartus buvo gražintas į gyvųjų pasaulį Drakono rutuliais. Jis buvo miręs daugiausiai kartų ir patyręs daugiausiai sužalojimų tarp visų negu DragonBall veikėjų. Krilinas niekada nemanė mesti kovos menų, bet suprato, kad niekada neprilygs Super Sajanams, taigi jis net nebandė atakuoti blogųjų drakonų. GT dalyje Krilinas vaizduojamas kaip pakankamai senas žmogus. Kaip bebūtų Krilinas turbūt stipriausias žmogus, bet jis konkuruoja su Jamčiu ir Tenu.
Išvaizda
Krilino išvaizda šiek tiek keista. Dažniausiai jis nešioja Džino vėžlio treniruočių aprangą. Jis skutasi ir todėl dažnai rodomas be plaukų. Jo ūgis 153 centimetrai, o svoris 58 kilogramai.
Televizorius
thumb|„[[Philips“ 3D televizorius]] Televizorius – aparatas, priimantis televizijos stoties siunčiamus signalus ir pakeičiantis juos į vaizdą ir garsą. Radijo bangomis išsiųstą signalą televizorius priima per anteną. Kabeliais siunčiamą signalą kai kurie televizoriai geba priimti patys, o kitiems reikalingi specialūs priedėliai. Televizorius taip pat naudojamas kaip išvesties įrenginys vaizdui iš prie jo prijungto įrenginio atkurti, įrašytai vaizdo informacijai žiūrėti.
Sandara
Pagrindinė televizoriaus sudedamoji dalis yra stačiakampio formos ekranas, kurio matmenys dažniausiai reiškiami įstrižainės ilgiu coliais (23″, 26″, 32″, 40″ ir daugiau) arba rečiau centimetrais (58 cm, 66 cm, 81 cm, 102 cm ir daugiau). Vaizdo kraštinių santykis yra 4:3 (senesnių televizorių) arba 16:9 ir 16:10 (naujesniuose). Vaizdas televizoriaus ekrane atkuriamas kineskopu, garsas – garsiakalbiais.
Skirstymas
Pagal vaizdo atkūrimui naudojamas technologijas, televizoriai gali būti: lempiniai, puslaidininkiniai (tranzistoriniai), plazminiai, skystųjų kristalų, šviesos diodų.
Pagal siunčiamo ir priimamo signalo formą televizoriai skirstomi į analoginius (standartai: NTSC, PAL ir SECAM) ir skaitmeninius (standartai: DVB-T, DVB-C, DVB-S arba ATSC).
Istorija
Pirmuosius komercijai skirtus elektroninius televizorius su katodinių spindulių kineskopu 1934 m. pagamino Vokietijos įmonė „Telefunken“.
Lietuvoje
thumb|TV [[Šilelis (televizorius)|Šilelis-403D, 1976 m.]] Lietuvos gyventojų namuose pirmieji televizoriai pasirodė 1955 m., pradėjus veikti Rygos televizijos centrui, o 1957 m. transliuoti pradėjo Lietuvos televizija.
Pirmasis lietuviškas televizorius „TEMP-6“ Lietuvoje buvo pagamintas 1963 m.
Didžiausi televizorių gamintojai pasaulyje
Pasaulinė 2016 m. LCD TV statistika:
Ilgauodegė mėlynoji liepsnelė
Ilgauodegė mėlynoji liepsnelė (Cinclidium frontale) – musinukinių (Muscicapidae) šeimos paukščių rūšis, priklausanti ilgauodegių mėlynųjų liepsnelių (Cinclidium) genčiai. Šios rūšies paukščiai aptinkami Butane, Kinijoje, Indijoje, Laose, Tailande, Vietname.
Sinapsė
Cheminė sinapsė
Sinapsę sudaro aksono svogūnėlio (taip vadinamas sustorėjęs aksono galiukas) priešsinapsinė (presinapsinė) membrana, posinapsinė (postsinapsinė) membrana (tai kito neurono dendrito membrana) ir sinapsinis plyšys tarp šių membranų. Jungtis tarp neuronų ir raumens vadinama neuroraumenine sinapse.
Kai nervinis impulsas pasiekia aksono svogūnėlį, jo membrana tampa pralaidi kalcio jonams, kurie, patekę į vidų, paveikia aktino filamentus taip, kad jie ima tempti sinapsines pūsleles, pripildytos mediatoriaus, link presinapsinės membranos. Pūslelėms susiliejus su membrana, mediatoriaus molekulės išsilieja į sinapsinį plyšį. Difuzijos būdu jie pasiekia postsinapsinę membraną ir susijungia su membranos receptoriais.
Neuronas sugeba palyginti ir susumuoti jį pasiekiančią informaciją prieš perduodamas ją kitam neuronui. Kadangi gaunamų impulsų pobūdis nesiskiria, vienintelis būdas tai padaryti yra sumavimas. Nuo rezultato priklauso, ar sukuriamas veikimo potencialas ir ar neuronas siunčia impulsą.
Elektrinė sinapsė
Elektrinių sinapsių struktūra ypatinga tuo, kad nėra sinapsinio plyšio ir abi membranos (presinapsinė ir postsinapsinė) yra susiglaudusios. Impulsas perduodamas jonams tekant plyšinės jungties kanalais. Elekrinėse sinapsėse biosrovės iš aksono baigties pereina į postsinapsinę ląstelę ir pro jos membraną išeina į paviršių, kur sudaro postsinapsinį potencialą. Todėl šiose sinapsėse (priešingai negu cheminėse sinapsėse) nėra cheminės gaišties ir nervinis impulsas perduodamas greičiau. Šiuo būdu impulsai daugiausiai perduodami centrinės nervų sistemos laidais (nervais). Egzistuoja ir elektrocheminės sinapsės, kai vienoje sinapsėje galimas cheminis ir elektrinis jaudinimo perdavimas.
Bilvietis
Bilvietis – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 15 km nuo Veiviržėnų.
Jeronimas Ignatonis
Jeronimas Ignatonis (1902 m. kovo 13 d. Užraguvio k., Šimkaičių valsč., Raseinių apskr. – 1968 m. lapkričio 12 d. Čikagoje, JAV) – pedagogas ir chorvedys, rašytojas.
Biografija
1926 m. baigė Panevėžio mokytojų seminariją, 1927-1928 mokytojavo Raguvoje, 1930–1933 m. dainuoti mokėsi Kauno muzikos mokykloje, lituanistiką studijavo Vytauto Didžiojo universitete, suorganizavo ir trejus metus vadovavo universiteto studentų korporacijos Ramovės chorui. Surengė koncertų, dainavo Kauno radiofone. 1943 m. baigė Vilniaus universitetą.
Mokytojavo Liepojos lietuvių mokykloje Latvijoje, Raguvoje, Kaune, buvo Aklųjų instituto direktorius, dirbo Alytaus apskrities pradžios mokyklų inspektoriumi.
Nuo 1927 m. bendradarbiavo periodinėje spaudoje, parašė eilėraščių ir vaidinimų radijui. Ramovės korporacijos chorui parašė himną.
1944 m. pasitraukė Vokietiją, dalyvavo muzikinėje veikloje, buvo Miuncheno lietuvių gimnazijos inspektorius ir LB apygardos švietimo skyriaus vedėjas. 1949 m. emigravęs į JAV, apsigyveno Čikagoje. Čia suorganizavo lietuvių tremtinių vyrų chorą, talkino „Dainavos“ meno ansambliui, suredagavo ansamblio jubiliejinį leidinį (1955 m.).
Nuo 1954 m. dirbo „Draugo“ redakcijoje, parašė romanus „…Ir nevesk į pagundą“ (1958 m.), „Lūžiai“ (1963 m.), muzikinį veikalą „Vestuvės“ (pastatytas 1960 m.), pjesių ir feljetonų. Aktyviai reiškėsi lietuvių išeivių kultūros ir švietimo baruose. 1956–1959 m. buvo LB Čikagos apygardos valdybos narys švietimo reikalams, 1961–1964 m. – LB tarybos narys, 1964–1967 m. – Centro valdybos narys ir Švietimo tarybos pirmininkas. Rūpinosi lituanistinių mokyklų programų pertvarkymu, organizavo mokytojų konferencijas, priklausė Lietuvių rašytojų draugijai.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Lokupis
Lokupis – upė Šilalės rajone, dešinysis Jūros upės intakas, įteka į ją 122,4 km nuo jos žiočių. Ištakos Libartų kaime. Teka rytų kryptimi.
Upėvardis kildintinas nuo gyvūno pavadinimo lokys, lokė.
Glivija
Glivija – upė Šilalės rajone, dešinysis Jūros upės intakas, įteka į ją 133,4 km nuo jos žiočių. Ištakos į vakarus nuo Gvaldų kaimo. Teka rytų, šiaurės rytų kryptimi. Prie Glivijos žiočių atiteka upelis iš Grimzdų šaltinio. Netoli stovi Gvaldų koplyčia.
Glivijos dešinysis intakas – Telšė.
Strong Enough
„Strong Enough“ – antrasis tarptautinis amerikiečių dainininkės ir aktorės Cher singlas iš jos 23-iojo studijinio albumo „Believe“. Jis buvo išleistas įrašų kompanijų „Warner Bros“ ir „WEA“ 1999 m. gegužės 4 d.
Dainos informacija
„Strong Enough“ JAV Billboard Hot 100 tope pasirodė prasčiau nei pirmasis albumo singlas „Believe“, tačiau po jo remiksų reklamos, daina tapo didžiuliu hitu Billboard šokių muzikos topuose.