cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vilniaus universiteto Filologijos fakultetas
Moksliniai tyrimai
Fakultete vykdomi šių krypčių moksliniai tyrimai: Lituanistika: filologinis ir tarpdalykinis aspektai ir Įvairiakalbiai diskursai: lingvistika, literatūra, kultūra. Šios kryptys apima įvairias temas: Lietuvių kalba ir kitos baltų kalbos: fonologinės sistemos, gramatinės sandaros, leksikos sinchroniniai, diachroniniai ir tipologiniai tyrimai; Pasaulio kalbos: germanų/romanų/slavų ir lietuvių kalbų struktūros problemos, lenkų kalbos istorijos, sociolingvistikos ir etnolingvistikos problemos Lietuvoje; Taikomoji kalbotyra: lietuvių ir kitų (baltų/germanų/romanų/slavų) kalbų ypatumų tyrimai, jų integravimas į mokymo procesą bei leksikografinę praktiką; Lietuvių literatūra ir kultūra: istorija ir dabartis; Pasaulio literatūros: baltų/germanų/romanų/ literatūros ir kultūros tekstai, baltų ir slavų literatūriniai ryšiai, lenkų literatūros funkcionavimas Lietuvoje; Antika ir jos tradicijos: lotyniškoji Lietuvos literatūra ir antikinės literatūros tradicijos.
Renginiai
Siekiant užtikrinti mokslinių tyrimų rezultatų sklaidą, fakultete imamasi įvairių priemonių. Kasmet organizuojamos kelios mokslinės konferencijos, kuriose dalyvauja ir skaito pranešimus šalies bei užsienio mokslininkai. Nuolat rengiamos šios tarptautinės konferencijos: J. Kazlausko diena, K. Būgos konferencija, baltistų kongresas, J. Jablonskio konferencija, Šiuolaikinė rusų literatūra: rašymo ir skaitymo strategijos; taip pat ir tarptautiniai mokslo renginiai, skirti fakulteto katedrų veiklos metinėms paminėti (Vertimo studijų, Anglų filologijos, Vokiečių filologijos katedrų, Polonistikos centro).
Mokslo veikla skatinama ne tik tarp dėstytojų. Kasmet rengiamos tradicinės fakulteto doktorantų ir studentų konferencijos (anglistų, germanistų, lituanistų, polonistų), kuriose baigiamųjų kursų studentai pristato savo mokslinius darbus.
Leidiniai
Leidžiami mokslo žurnalai „Baltistica“, „Literatūra“, „Kalbotyra“, prisidedama prie žurnalo „Archivum Lithuanicum“ leidimo.
Studijos
Filologijos fakultete yra 3 pakopų studijos: pirmosios (bakalauro), antrosios (magistrantūros) ir trečiosios (doktorantūros).
Studentai, norintys įgyti bakalauro kvalifikacinį laipsnį, gali studijuoti lietuvių, anglų, lenkų, klasikinę, prancūzų, rusų, skandinavų, vokiečių filologiją, rinktis vieną iš 9 lietuvių ir užsienio kalbos (lietuvių ir ispanų, lietuvių ir vokiečių, lietuvių ir turkų kalba ir t. t.) programų. Akivaizdinės studijos trunka 4, neakivaizdinės – 5 metus.
Baigusieji pirmosios pakopos studijas ir įgijusieji bakalauro arba jam prilygstantį išsimokslinimą gali tęsti studijas magistrantūroje. Filologijos fakultete siūloma net 12 magistrantūros programų (semiotika, anglistika, dalykinė teisės kalba, vertimo studijos ir t. t.). Studijų trukmė – 2 metai.
Doktorantūra apima studijas, kryptingus mokslinius tyrimus ir disertacijos rengimą. Doktorantūros studijų trukmė yra 4 metai. Vilniaus universiteto Filologijos fakultete galima studijuoti doktorantūrą nuolatine arba ištęstine studijų forma. Apgynusiems daktaro disertaciją išduodamas daktaro laipsnio diplomas. Filologijos fakultete studentams sudaromos sąlygos atlikti profesinę praktiką, studijuoti užsienyje ar vykti į užsienį pagal „Erasmus“ programą, taip pat rinktis neformaliasias studijas.
Kazanleko trakų kapas
Kazanleko trakų kapas – mūrinis helenizmo laikotarpio trakų pilkapis, datuojamas 310–290 m. pr. m. e., esantis šiaurinėje Kazanleko miesto dalyje centrinėje Bulgarijoje.
Šis kapas – tai didelio nekropolio dalis, netoli senovės trakų miesto Seutpolio. Manoma, kad kapavietė priklausė kažkokiam trakų valdovui arba bajorui, kuris buvo palaidotas kartu su savo žmona. Ją atsitiktinai atrado kareiviai, kurie 1944 m. balandžio 19 d. čia kasė apkasus.
Pagrindinė laidojimo kamera – apvali, jos skersmuo – 2,65 m, pastatyta iš plytų ir pridengta kupolu 3,25 m aukštyje. Į kamerą veda 1,95 m ilgio siauras koridorius (dromas). Kapavietėje rasta labai mažai daiktų, todėl manoma, kad jis buvo apiplėštas jau senovėje.
Kapavietėje yra neįkainojamos vertės sieninė tapyba. Pirmasis frizas laidojimo kameroje vaizduoja iškilmingą puotą, kurioje dalyvauja sutuoktiniai – vyras ir žmona. Manoma, kad tokiu būdu pavaizduota, kaip žmona iškilmingai atsisveikina su savo mirusiu vyru. Šalia taip pat nutapyti muzikantai, tarnai ir arkliai. Antrame frize – dviračių vežimų lenktynės. Koridoriaus tapyba – tai pėsčiųjų ir raitelių kovų scenos. Tapybos stilius – mišrus, trakų-graikų.
1979 m. kapas buvo įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo objektų sąrašą.
Paromatės Krušonys
Paromatės Krušonys – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Palomenės. 1 km į pietryčius yra Klampiniai Krušonys. Kaime yra užakęs ežeras – Akis.
Etimologija
Vietovardis Paromatė yra kilęs nuo Romato upelio (Lomenos intakas).
Pasak padavimo, kaimo pavadinimas kilęs iš dviejų brolių vardų – Romo ir Mato, kuriuos užklupo labai didelė kruša.
Kelmės rajono savivaldybės taryba 2007–2011 m.
Partijos
Rinkimuose dalyvavusios partijos gavo vietų:
Nuorodos
Oficiali svetainė
2008 m. Afrikos Tautų taurė
2008 m. Afrikos Tautų taurė – 26-asis Afrikos Tautų taurės turnyras, kuris vyko Ganoje, 2008 m. sausio 20 – vasario 10 d. Čempionatas vyko 4 miestuose, jame dalyvavo 16 komandų. Turnyrą rėmė Pietų Afrikos mobiliojo ryšio bendrovė MTN Group. Gana iškovojo teisę rengti čempionatą Afrikos Futbolo Konfederacijos balsavime 9-3 nugalėjusi Libiją. Pastarojoje Afrikos Tautų taurė bus surengta 2010 m. Čempionato nugalėtojas įgija teisę atstovauti Afriką Konfederacijų taurėje. Afrikos Tautų taurę antrą čempionatą iš eilės laimėjo Egipto rinktinė, nepatyrusi nė vieno pralaimėjimo ir finale nugalėjusi Kamerūno rinktinę. Trečiąją vietą laimėjo šeimininkai Ganos rinktinė, nugalėjusi Dramblio Kaulo Krantą.
Stadionai
Čempionatas vyko 4 didžiuosiuose Ganos miestuose. Visi stadionai prieš čempionatą reanovuoti.
Atranka
Atranka į čempionatą vyko nuo 2006 m. rugsėjo 2 d. iki 2007 m. lapkričio 13 d. Komandos buvo suskirstytos į 12 grupių. Grupių nugalėtojai užsitikrino kelialapius į čempionatą. Dar 3 komandos atrinktos pagal geriausius antros vietose rezultatus.
Patekusios komandos
thumb|240px|Dalyvių žemėlapis
Grupės
Komandos suskirstytos į 4 grupes po 4 komandas. Dvi pirmąsias vietas grupėje užėmusios komandos tęsia kovą dėl medalių.
D grupė
---
Ketvirtfinaliai
---
Rezultatyviausi žaidėjai
5 įvarčiai 4 įvarčiai 3 įvarčiai 2 įvarčiai
1 įvartis
Į savo vartus
Soul Militia
thumb|right|220px|„Soul Militia“ 2007 m.
„Soul Militia“ (iki 2002 m. žinoma kaip „2XL“) – Estijos hiphopo grupė, kuri kartu su Tanel Padar ir Dave Benton laimėjo 2001 m. Eurovizijos dainų konkursą kaip pritariantieji vokalistai. Grupė įkurta 1997 m.
2001 m. su daina „Everybody“ laimėjo Eurovizijos dainų konkursą, suteikiant pirmąją Estijos pergalę. 2002 m. grupė pakeitė pavadinimą iš „2XL“ į „Soul Militia“. 2007 m. dalyvavo Estijos nacionalinėje atrankoje į Euroviziją su daina „My Place“, kur užėmė 5 vietą.
Šaučiūnas
Šaučiūnas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Šaučiūnienė (ištekėjusi moteris) ir Šaučiūnaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kaip Marsis Žemėje laimės ieškojo
Kaip Marsis Žemėje laimės ieškojo – antroji lietuvių rašytojos Jurgos Ivanauskaitės knyga vaikams. Knygoje pasakojama apie Marso gyventoją Marsį, kuris atvyksta į Žemę tam, kad taptų laimingas. Čia veikėjas sutinka įvairių kultūrų bei profesijų atstovus, kol galiausiai supranta, jog laimę kiekvienas suvokia skirtingai.
Knyga iliustruota Jurgos Ivanauskaitės piešiniais.
Bundas (reikšmės)
Žodis bundas gali reikšti:
Bitcoin
thumb Bitcoin (BTC; ₿) – kriptovaliuta išrasta 2008 metais, kuria keičiamasi decentralizuotu P2P tinklu. Bitkoinas yra kotiruojama valiuta ir šiai dienai jos galima įsigyti valiutų biržose bei bitkoinų keityklose. Jis nėra padengtas jokia kita valiuta, brangiaisiais metalais ar kitomis vertybėmis, jo kursą formuoja pasiūla ir paklausa.
2009 m. sausio 3 d. sukurtas „Bitcoin“ „genezės blokas“, pats pirmasis blokų grandinėje.
Atsiskaityti bitkoinais galima už įvairias prekes ar paslaugas ten, kur ši valiuta priimama. Pervedimai įvykdomi greitai, o mokesčiai yra nedideli arba jų iš viso nėra.
„Bitcoin“ pagal rinkos kapitalizaciją yra brangiausiai įvertinta valiuta. 2017 m. bitkoinas tapo spekuliacijų taikiniu, jo kaina taip smarkiai svyravo, jog su valiuta buvo nebegalima atsiskaityti internetu. Atsiradus daugybei tarpininkų padidėjo ir bitkoino vagysčių rizika, įvairių sukčių. Anonimiškumas jų dėka taip pat išnyko.
2021 m balandžio 14 dieną kriptovaliutos „Bitcoin“ kaina pasiekė visų laikų aukščiausią tašką, tuo metu vienas kriptovaliutos vienetas kainavo 64 863 JAV Dolerius. Vėliau, 2021 m. lapkričio 10 d. vieno bitkoino kaina pasiekė 69 tuks. JAV Dolerių.
Veikimo principas
Bitkoinų galima įsigyti keliais būdais – nusipirkti arba užsidirbti (kitaip dar „išsikasti“, ). Pastarajam reikalinga kompiuteryje įsidiegti specialią programinę įrangą, kuri naudodama kompiuterio resursus galėtų spręsti specialius matematinius uždavinius. Juos išsprendus, programos savininkas gauna bitkoinų. Bitkoinų iškasimo sudėtingumas yra adaptyvus (prisitaikantis) dydis ir priklauso nuo to kiek šiuo metų kompiuterinių resursų visame pasaulyje yra naudojama kasimui. Jei prie kasimo prisijungia daugiau žmonių ir bitkoine blokai pradedami generuoti ne kas 10 min., o kas 8 min., tuomet visas bitkoino tinklas padidina iškasimo sudėtingumą tiek, kad blokai butų generuojami vėl kas 10 min. Jei priešingai, iš kasimo atsijungia dalis žmonių, ir bitkoino blokai pradedami generuoti ne kas 10 min., o kas 12 min., tuomet visas tinklas sumažina iškasimo sudėtingumą, ir vėl blokai generuojami kas 10 min. . Kitaip tariant bitkoino protokolas padarytas taip, kad iškasimo sudėtingumas keistųsi išlaikant 10 min. intervalą tarp blokų. Tokie sudėtingumo perskaičiavimai vyksta kas 2016 blokų (2016*10 min. apytiksliai 2 sav.).
Sukauptus bitkoinus galima laikyti kitoje specialioje programinėje įrangoje – kriptovaliutų piniginėje, arba analogiškose internetinėse platformose.
Naujų bitkoinų atsiranda palaipsniui, naudojant vadinamąjį kasimą (angl. mining). Kasimo metu yra ne tik sukuriami nauji kriptovaliutos vienetai, bet ir palaikoma tinklo infrastruktūra, patvirtinami pervedimai iš vienos piniginės į kitą. Pagaminamų bitkoinų kiekis bet kuriuo laiko momentu proporcingas tam, kiek skaičiavimo išteklių konkretus kompiuteris paskyrė. Bitkoinų išmokama suma dalinasi iš dviejų kas ketverius metus, 2009 m. 50BTC kas 10 minučių, po 4 metų 25BTC kas 10 minučių ir taip toliau.
Tokį veikimo principą specialiai 2009  m. sugalvojo programos kūrėjas, arba galimai grupė asmenų prisistatančių Satoshi Nakamoto vardu. Jis siekė sukurti valiutą, kuri būtų atspari infliacijai. Dėl to bitkoinų programa sukurta taip, kad būtų galima pagaminti tik 21 mln. bitkoinų. Šis skaičius bus pasiektas maždaug 2140 m. ir nustos augęs.
370 m. pr. m. e.
'''370 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Chorų karai (2 sezonas)
2-asis projekto sezonas prasidėjo 2011 m. vasario 13 d., o baigėsi balandžio 17 d. Jame, kaip ir 1-ajame sezone varžėsi 7 chorai. Nugalėtojais tapo Danguolė Beinarytė ir Kauno miesto choras, surinkęs 38 524 žiūrovų balsus finale. Antrą vietą užėmė Justas Lapatinskas ir Alytaus choras, trečią – Stano ir Vilniaus choras, ketvirtą – Liudas Mikalauskas ir Tauragės choras, penktą – Deivydas Zvonkus ir Telšių choras, šeštą – Augustė ir Utenos choras, paskutiniai liko Neringa Čereškevičienė ir Vilniaus. Nugalėjęs choras laimėjo 35 000 litų, kuriuos paaukojo 2010 m. rugpjūčio 8 d. škvalo nusiaubtam Kauno parkui sutvarkyti. Šiame sezone vedėjai nepakito, o komisijos nariais tapo Loreta Sungailienė, Edmundas Seilius bei Kristina Zmailaitė. Ketvirtasis narys – kiekvienoje laidoje vis kitas (jais buvo Deivis, Mia, Edmundas Kučinskas, Vilhelmas Čepinskis ir kt.).
Struktūra
Kiekvienoje laidoje (išskyrus finalą) chorus dešimtbalėje sistemoje vertina profesionalų komisija, sudaryta iš keturių narių. Jos balsai sumuojami su žiūrovų balsais. Kas dvi savaites, nuo 9-osios laidos – kas savaitę „Chorų karus“ palieka mažiausiai žiūrovų ir komisijos palaikymo sulaukęs choras. Pusfinalyje lieka trys chorai, finale – du.
Dainų sarašas
Nuo projekto pradžios chorai atlikdavo po vieną dainą kiekvienoje laidoje, nuo 7-osios laidos – po dvi, finale – tris dainas.
Natura 2000
Natura 2000 – Europos Sąjungoje esantis saugomų teritorijų tinklas. Jis įkurtas 1992 m., įgyvendinant Buveinių ir Paukščių direktyvas. Šiuo metu Natura 2000 užima beveik 18 % ES sausumos ploto.
Istorija
1992 m. gegužę ES šalys narės priėmė Buveinių direktyvą, kuri reikalauja apsaugoti gyvūnų ir augalų rūšis, įsteigiant specialias saugomas teritorijas. Panašus reikalavimas yra įvardintas ir 1979 m. priimtoje Paukščių direktyvoje. Tuo pagrindu buvo įkurtas bendras Natura 2000 tinklas, kuris užtikrintų abiejų direktyvų įgyvendinimą.
Dydis
2009 m. gruodžio mėn. duomenimis, Natura 2000 saugomos sausumos teritorijos buvo 754 710 km² dydžio ir užėmė 17,6 % ES ploto. Tuo tarpu jūrinis – 167 561 km². Natura 2000 saugomos teritorijos nėra tolygiai išsidėstę visose ES šalyse narėse ir svyruoja nuo 34 % visos Bulgarijos teritorijos iki 7,1 % Didžiosios Britanijos. Tuo tarpu Lietuvoje Natura 2000 tinklas apima 13 % šalies ploto.
Formavimas
thumb|right|Natura 2000 stendas Aukštadvario regioniniame parke Natura 2000 tinklo kūrimas yra kiekvienos valstybės narės atsakomybė. Jų iniciatyva yra atrenkamos vietovės, kuriose aptinkamos Buveinių ir Paukščių direktyvose minimos rūšys. Vietovių tinkamumas turi būti peržiūrimas ir patvirtinamas Europos Komisijos. Įteisintų teritorijų apsauga rūpinasi pačios valstybės. Finansavimas gali būti iš dalies dengiamas LIFE-Nature ar kitų programų lėšomis.
Apsauga
Natura 2000 priklausančiose teritorijose turi būti užtikrinama esama ekologinė vertė. Ūkinė veikla jose gali būti vykdoma, tačiau ribojama, jeigu tai daro neigiamą poveikį buveinėms ir rūšims.
Krikštopaitis
Krikštopaitis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Krikštopaitienė (ištekėjusi moteris) ir Krikštopaitytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Žvynuotoji skylėtbudė
Žvynuotoji skylėtbudė (Polyporus squamosus) – skylėtbudžių (Polyporus) genties grybų rūšis.
Požymiai
Vaisiakūniai labai dideli. Kepurėlė didelė – 10-30 cm (iki 60 cm) skersmens, vėduokliškai apskrita, gelsva, apaugusi tamsiai rudais, koncentriškai išsidėsčiusiais žvyneliais, kraštai ploni, dažniausiai užsilenkę žemyn. Vamzdeliai gelsvi, gelsvai rudi, iki 1,5 cm ilgio. Poros didelės kampuotos. Kotas trumpas, storas, šoninis, gelsvas, prie pagrindo juodas. Trama balta, mėsinga, sausa, kamštiška, malonaus medienos kvapo.
Sporos eliptiškos, lygios, 10-16 x 4-6 µm dydžio.
Ekologija
Auga gegužės – rugsėjo mėn. parkuose, soduose, alėjose, pakelėse ant ąžuolų, guobų ir kitų lapuočių medžių kamienų, rečiau kelmų. Lietuvoje randama dažnai, vaisiakūniai paprastai auga pavieniui.
Reikšmė
IV kategorijos, valgomi tik jauni, nesumedėję vaisiakūniai. Rekomenduotina rinkti pavasarį, kai trūksta geresnių grybų.
Algimantas Bubulis
Algimantas Bubulis (g. 1947 m. sausio 1 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius elektrotechnikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1970 m. baigė Kauno politechnikos institutą, nuo 2002 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Nuo 1973 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas. Pjezomechanikos instituto vyr. mokslinis bendradarbis.
1996 m. mokslinės draugijos „Vibrotechnika“ viceprezidentas, Lietuvos mokslo tarybos narys.
Veikla
Darbai iš birių medžiagų vibrodozavimo įrenginių. Sukūrė peristaltinių mikrosiurblių su pjezopavara skysčiams transportuoti (1989 m.), dozatorių su žiedine pjezopavara į organizmą leidžiamų vaistų ar kt. medžiagų kiekiui tiksliai dozuoti (1990 m.), t. p. dozatorių birioms medžiagoms (milteliams) tiksliomis dozėmis tolygiai tiekti (1992 m.). 57 išradimų autorius.
Legenda apie Narajamą
Legenda apie Narajamą (jap.:楢山節考; Narayama Bushiko) – 1983 m. japonų režisieriaus Šohejaus Imamuros filmas, pastatytas pagal Šičiro Fukdzavos (Shichiro Fukuzawa) knygą ir to paties pavadinimo 1958 m. sukurtą filmą.
Veiksmas vyksta atokiame Japonijos kaimelyje XIX a. Kiekvienas septyniasdešimtmetį perkopęs žmogus pagal tradiciją turi iškeliauti į kalnus ir ten mirti (paprotys, vadinamas ubasuteyama). Pagrindinė veikėja – 69-erių sulaukusi Orin – su tuo susitaiko ir paskutinius gyvenimo metus praleidžia tvarkydama šeimos ir kaimo reikalus. Galiausiai Orin išeina į kalnus.
„Legenda apie Narajamą“ buvo apdovanota Kanų kino festivalio Auksine palmės šakele, gavo tris Japonijos kino akademijos apdovanojimus.
Generolas
miniatiūra|284x284px|Lietuvos kariuomenės [[Lietuvos kariuomenės Sausumos pajėgos|Sausumos pajėgų generolo antpetis]]
Generolas (iš – bendras) – aukščiausio rango karinis laipsnis.
XVI a. įvestas Prancūzijoje. Rusijoje minimas 1657 m., valdant carui Aleksejui Michailovičiui.
Pakopos
Yra skiriamos kelios pakopos:
Kariuomenė
2023 m. įsteigtas Lietuvos kariuomenėje, aukščiausias karinis laipsnis (iki tol buvo gen. ltn.). 2023 m. liepos 10 d. kariuomenės vadas Valdemaras Rupšys tapo pirmuoju jį užsitarnavusiu šalies karininku.
Saugumo generolas
2008–2013 m. VSD vadovams buvo suteikiamas saugumo generolo, jo pavaduotojams – saugumo pulkininkų laipsniai:
Nuo 2013 m. šį laipsnį civilinėje žvalgybos sistemoje pakeitė pirmas tarnybinis rangas (vadovui), antras tarnybinis rangas (pavaduotojui) ir t. t.
371 m. pr. m. e.
'''371 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Uvea
thumb|250px|Uvea salos padėtis
Uvea (, vietinėmis kalbomis Iaai, Uvea) – sala Okeanijoje, Naujojoje Kaledonijoje, Ištikimybės salų grupės šiaurės vakaruose. Plotas 132,1 km² (su mažomis aplinkinėmis salomis). Sala išsitęsusi iš šiaurės į pietus 50 km, yra 7 km pločio. Uvea yra koralinė sala – tai atolas, kurio tik rytinė pusė sudaro salą, o likusi dalis yra paniręs rifas. Paviršius plokščias, iki 46 m aukščio. Salą dengia miškai. Čia gyvena endeminė Uvea paraketa (Eunymphicus uvaeensis).
Uvea saloje 2004 m. gyveno 4359 žmogus. Beveik 99 % gyventojų yra kanakai. Saloje vartojamos prancūzų kalba, melanezietiška jai (iaai) kalba ir polinezietiška Faga Uvea kalba. Verčiamasi turizmu, kopros apdirbimu. Uvea, kartu su gretimomis Muli ir Fajavos salomis sudaro komuną. Pagrindinė gyvenvietė – Fajauė.
Kovelis
Kovelis – srities pavaldumo miestas Ukrainoje, Voluinės srities viduryje, į šiaurę nuo Lucko. Rajono administracinis centras. Įkurtas 1310, Magdeburgo teisė – nuo 1518-ųjų, miesto statusas nuo – 1795-ųjų. 66 400 gyventojų, gyv. tankumas – 1 403 žm./km². Plotas – 47,3 km². Miestas išsidėstęs prie Turijos upės. Mieste yra 28 paminklai, kuriuos saugo valstybė. Svarbus geležinkelio mazgas. Kovelį kerta tarptautiniai greitkeliai sutampantis su europiniu  (Kijevas-Liublinas) bei  sutampantis su europiniu  (Klaipėda-Aleksandropolis).
Istorija
Pavadinimas Kovel kilęs iš slavų kalbos žodžio, reiškiančio kalvis, todėl miesto herbe yra pasaga.
Kovelis pirmą kartą paminėtas 1310 m. Miesto statusą gavo 1518 m. iš Lenkijos karaliaus Žygimanto I Senojo.
1547 m. miesto savininke tapo Lenkijos karalienė Bona Sforza.
1566–1795 m. buvo Voluinės vaivadijos dalis. Tuo metu Kovelis buvo karališkasis Lenkijos miestas.
Po Lenkijos padalijimo (1795 m.) miestas atiteko Rusijos imperijai ir išbuvo rusų valdžioje daugiau nei šimtmetį. thumb|left|Stoties gatvė, Kovelis (1918 m.) Pirmojo pasaulinio karo metais netoli Kovelio įvyko susirėmimas tarp Ašies valstybių ir Rusijos imperijos pajėgų.
Tarpukariu Kovelis buvo Lenkijos Voluinės vaivadijos Kovelio apskrities sostinė. Buvo dilokuotas Lenkijos kariuomenės garnizonas, čia buvo 27-osios Volynės pėstininkų divizijos štabas. Be to, gretimame kaime buvo didelis Lenkijos kariuomenės sandėlis. 1924 m. pradėta statyti Šv. Stanislovo vyskupo ir kankinio Romos katalikų bažnyčia.
1944 m. kovo ir balandžio mėn. per sovietų puolimą Kovelyje vyko įnirtingos kovos tarp 5-osios SS tankų divizijos Wiking ir Raudonosios armijos.
1944 m. liepą Kovelį užėmė Raudonoji armija.
1945 m. Didžioji Britanija, JAV ir Sovietų Sąjunga nustatė naujas sienas Lenkijai; lenkų gyventojai buvo priverstinai iškeldinti, o Kovelis buvo įtrauktas į Ukrainos Sovietų Socialistinę Respubliką.
Transportas
thumb|270px|Kovelio geležinkelio stotis Kovelis yra Ukrainos geležinkelių sistemos šiaurės vakarų mazgas, kuriame iš miesto driekiasi šešios geležinkelio linijos.
1873 m. geležinkelis sujungė miestą su Lietuvos Brasta ir Rivne.
1877 m. Kovelis sujungtas geležinkeliu su Liublinu ir Varšuva.
Miestai partneriai
Kovelis yra užmezgęs partnerystės ryšius su:
Tintinas
Tintinas – išgalvotas veikėjas, kuris pasirodo Tintino nuotykių komiksų serijose. Šias serijas rašė ir piešė belgų menininkas Hergé. Tintinas yra pagrindinis serijų veikėjas, reporteris ir nuotykių ieškotojas, kuris keliauja aplink pasaulį su savo šunimi Sniegiumi.
Kilmė
Tintinas debiutavo Le Petit Vingtième savaitraštyje komiksų serijoje „Tintinas Sovietų šalyje“ (Tintin au Pays des Soviets) 1929 m. sausio 10 d. Jis buvo labai panašus į ankstesnį Hergé sukurtą veikėją, apskritaveidį skautą vardu Totoris.
Vėlesnėse komiksų knygų serijose Tintinas yra jaunas reporteris, kuris priartėja prie įvairių pavojingų tarptautinių intrigų, kuriose jį gelbėja jo greitas mąstymas, kilnumas ir sėkmė.
Tintino aktoriai ir vieši pasirodymai
thumb|right|190px|Tintinas filme [[Tintino nuotykiai: Vienaragio paslaptis.]]
2011 m. buvo sukurtas animacinis 3D filmas Tintino nuotykiai: Vienaragio paslaptis, kurį režisavo Steven Spielberg. Taip pat prieš filmo premjerą Ubisoft išleido ir kompiuterinį žaidimą.
Paliesiai
Paliesiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Žarėnų. Išlikusi dvarvietė. Iš visų dvaro sodybos pastatų mažiausiai transformuotas, vertingiausias – rūmų pastatas, statytas 1908 m. Jis laikomas vienu iš nedaugelio ir vienu iš geriausių neogotikos stiliaus, tęsiančios vietinės plytų gotikos tradiciją, pavyzdžių.
Istorija
1578 m. minimas Paliesių dvaras.
Cidlina
Cidlina  – upė Čekijoje, tekanti į pietus iš savo ištakų Taboro kalne ties Lomnice prie Popelkos, per Jičyną, Novy Bydžovą, Chlumesą prie Cidlinos ir ties Libice prie Cidlinos įteka į Elbę.
Cidlinos ilgis yra 87,3 km, baseino plotas 1164 km², o vidutinis nuotėkis – 4,66 m³/s.
Vienas Cidlinos intakų yra Bystršicė.
VSE Sankt Pölten
VSE Sankt Pölten – buvęs Austrijos futbolo klubas iš Sankt Pelteno.
Istorija
VSE pradžia nėra žinoma. Nuo 1973 m. dalyvavo žemesniojo rango pirmenybėse.
1998 m. susijungė su SV Gerasdorf klubu.
Spalvinė gama
Mėlyna ir juoda spalvos.
Karštoji versmė
thumb|250px|Karštoji versmė Naujojoje Zelandijoje
Karštoji versmė – versmė, iš kurios trykšta geotermiškai sušildytas požeminis vanduo iš Žemės plutos. Tokių versmių gausu visame pasaulyje, jos dažniausiai susidaro ties tektoniniais lūžiais, kur vyksta vulkaniniai procesai. Versmė karštąja paprastai laikoma jei jos vanduo šiltesnis nei 20 °C ir tuo pačiu šiltesnis bent keletu laipsnių nei aplinkos temperatūra. Versmės, kurių vandens temperatūra nesiekia 37-40 °C dar vadinamos šiltosiomis.
20 °C izoterma Žemės plutoje yra 1500–2000 m gylyje amžino įšalo zonoje, 100 m subtropikuose ir pačiame paviršiuje tropikuose. Vulkanizmo zonose karštųjų versmių vanduo dažnai būna verdantis, susidaro geizeriai. Ne vulkaninėse srityse karštosios versmės gali susidaryti dėl konvekcinės cirkuliacijos – požeminiam vandeniui pasiekus giliai žemėje esančias karštas uolienas. Karštųjų versmių vanduo dažnai būna mineralizuotas.
Karštųjų versmių vanduo nuo seno naudojamas maudymuisi bei gydomosioms procedūroms. Taip pat toks vanduo naudojamas aprūpinimui šiltu vandeniu bei geoterminės energijos gavybai.
Bavarijos žemės notarų rūmai
Bavarijos žemės notarų rūmai notarų rūmai Bavarijoje (iš viso Vokietijoje - 21 rūmai), Bundesnotarkammer narys.
Adresas: Ottostr. 10, 80333 Miunchenas, Bavarija.
Nuo 1864 m. leidžia teisės dalykinį žurnalą Bavarijos notariato pranešimai (MittBayNot), skirtas notarams.
Valdyba
Nariai :
Pavlai
Pavlai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, 10 km į pietus nuo Zabluduvo ir apie 23 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Kaimas įkurtas apie 1540 m. ir buvo užrašomas kaip Pawłowicze. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XIX a. kaimas buvo Bielsko apskrities Pavlų valsčiaus centras.
1883 m. kaime pastatyta Pavlų Šv. Jono Teologo cerkvė, kuri yra įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. 1911–1914 m. kaime buvo pastatytas paminklas Rusijos carui Aleksandrui II. 1943 m. birželio 11 d. įvyko nedidelis mūšis tarp Armijos Krajovos ir vokiečių kariuomenės.
Teodoras Karijotaitis
Teodoras Karijotaitis (, ; g. (?) – m. apie 1414, Mukačevėje) – Lietuvos kunigaikštis, Podolės kunigaikštystės valdovas, Palanoko pilies Mukačevėje statytojas. Stačiatikiškai pakrikštytas Fiodoru. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino anūkas.
Biografija
Iš savo tėvo žinomo kunigaikščio Karijoto paveldėjo Naugarduką. Po brolių Jurgio, Aleksandro ir Konstantino mirties valdė Podolę. 1392 m. buvo sukilęs prieš Lietuvos didijį kunigaikštį Vytautą ir 1393 m. (kitais duomenimis 1395 m.) išvytas iš Podolės. Pasitraukė į Mukačevę, kur Vengrijos karalius Zigmantas Liuksemburgietis suteikė jam prieglobstį. 1396–1414 valdė Berehovės pavietą, o Mukačevėje pastatydino pilį ir įkūrė vienuolyną. Sudaręs sąjungą su Liubarto sūnumi Teodoru, Švitrigaila ir Vokiečių ordinu, 1402 m. nesėkmingai bandė atgauti Podolę. Vytauto Didžiojo kalintas Vilniuje iki 1403 m., iš kur pabėgo ir grįžo į Užkarpatę.
Apie Teodorą Karijotaitį 1922 m. Čekoslovakijos kino studija Barrandov nufilmavo meninį filmą Užburtas Karpatų raktelis. Režisavo Janas Just-Rozvoda, Fedoro Koriatovičiaus vaidmenį atliko Theodoras Pištěkas.
Santuoka ir vaikai
Žmona: Olga (m. 1416), Bosnijos bano Stjepano II Kotromaničiaus duktė. Vaikai:
Plačiadyglis ežiakaktusis
Plačiadyglis ežiakaktusis (Echinocactus platyacanthus) – kaktusinių (Cactaceae) šeimos augalas. Stiebas statinaitės formos, iki 2 m aukščio ir iki 1 m skersmens. Ant aerolių būna 1-7 tiesūs ir labai tvirti dygliai. Žiedai geltoni, iki 8 cm skersmens.
Paplitęs Meksikoje. Vietos gyventojai iš stiebo minkštimo gamina saldainius.
Dažna rūšis kaktusininkų kolekcijose, kadangi labai gerai auga, bet nepakenčia karštų saulės spindulių ir dažno persodinimo.
372 m. pr. m. e.
'''372 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Ančiasnukiai unguriai
Ančiasnukiai unguriai (Nettastomatidae) – unguriažuvių (Anguilliformes) šeima. Kūnas siauras ir 100 cm ilgio. Paplitę Atlanto, Indijos ir Ramiojo vandenynų subtropinio ir tropinio klimato zonose.
Šeimoje yra 7 gentys, apie 40 rūšių.
Antanas Skirius
Antanas Skirius (, 1911 m. spalio 15 d. Akstinai, Batakių valsčius, Tauragės apskritis – 2004 m. kovo 17 d. Los Andželas, JAV) – Lietuvos žurnalistas, leidėjas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.
Biografija
Mokėsi Tauragės gimnazijoje, 1933–1934 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Technikos fakultete. 1933 m. Kaune įsteigė ir iki 1934 m. leido laikraštį „Jaunasis studentas“. 1934–1937 m. studijavo Klaipėdos prekybos institute. 1934–1935 m. Klaipėdoje leido žurnalą „Komersantas“, 1936–1937 m. – žurnalą „Prekyba“ (1937 m. „Prekyba ir pramonė“). 1937–1938 m. žurnalo „Naujoji Romuva“ administratorius.
1938 m. emigravo į JAV. Mokėsi Marianopolio koledže, 1939–1940 m. Čikagos universitete studijavo tarptautinę prekybą ir finansus. Vėliau įgijo televizijos laboranto specialybę. 1938–1939 m. laikraščių „Studentų žodis“, 1940–1941 m. „Vytis“ redaktorius. 1939–1940 m. laikraščio „Draugas“ redakcijos narys. 1946 m. dirbo mokesčių inspekcijoje San Franciske. 1947–1949 m. Los Andžele leido ir redagavo žurnalą „Kalifornijos lietuvis“, 1950–1992 m. „Lietuvių dienos“. Nuo 1962 m. taip pat San Franciske leido laikraštį „Lietuviai Amerikos Vakaruose“.
JAV nusipirko spaustuvę, kurioje išspausdino daugiau nei 40 knygų anglų ir lietuvių kalbomis, atsišaukimų, kitų spaudinių: „Amerikos lietuvių vardyną“ (1953 m.), Mykolo Biržiškos „Lietuvių tautos kelias“ (1952–1953 m., 2 t.), poezijos antologiją „Žemė“ (1951 m.), Stasio Būdavo, Bernardo Brazdžionio, Igno Šeiniaus ir kt. knygų. Anglų kalba išleido Antano Baranausko poemą „Anykščių šilelis“ (1956 m., 1970 m.), Vinco Ramono romaną „Kryžiai“ (1954 m.).
Paskelbė straipsnių apie lietuvių išeivijos veikėjus. Vienas iš Amerikos lietuvių tarybos vadovų. JAV lietuvių bendruomenės, Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto, Bendrojo Amerikos lietuvių fondo, Tautos fondo narys, vienas iš „Lietuvos vyčių“ ir ateitininkų organizacijų įkūrėjų.
Vakarinis vėjas
Vakariniai vėjai gali būti labai stiprūs, ypač pietiniame pusrutulyje, kur vidutinių platumų regionuose mažiau sausumos, galinčios susilpninti vėjus. Pietinio pusrutulio vakariniai vėjai taip pat geriau išlaiko kryptį. Stipriausi vakariniai vėjai – regionuose tarp 40 ir 50 laipsnių platumos, ypač pietinėje Indijos vandenyno dalyje. Naujosios Zelandijos sostinė Velingtonas yra vienintelė sostinė šiose platumose, angliškai vadinamose Roaring Forties (reiškia apytiksliai „Riaumojantis keturiasdešimtukas“).
Vakariniai vėjai kartu su pasatais buvo naudingi ankstyviesiems europiečių keliautojams vandenynuose, ir angliškas šių vėjų pavadinimas trade winds kilęs nuo žodžio trade reikšmės prekyba, verslas.
Vakariniu vėju taip pat gali vadintis tiesiog vėjas, pučiantis iš vakarų.
Činkve Terė
Činkve Terė ( – 'penkios žemės') – raižytas Italijos Rivjeros pakrantės ruožas. Yra Italijos regione Ligūrijoje, į vakarus nuo La Specijos. Činkve Terę sudaro 5 kaimai: Monteroso al Marė, Vernaca, Kornilija, Manarola ir Riomadžorė. Šios gyvenvietės įsikūrusios tiesiai ant vaizdingų Ligūrijos jūros pakrantės skardžių, įrengus specialias terasas. Činkve Terės kaimai sausumos keliais nėra pasiekiami – tik valtimis arba pėsčiomis. Tiesa, per kaimus nutiestas geležinkelis iš La Specijos.
Činkve Terėje žmonės tradiciškai verčiasi žvejyba, pakrančių terasose augina vynuoges ir alyvuoges, gamina vyną (vietinės rūšys – Cinque Terre ir Sciacchetrà).
1999 m. buvo sudarytas Činkve Terės nacionalinis parkas, o dar 1997 m. šis vaizdingas Ligūrijos kraštas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą (drauge su Portovenere ir keletu aplinkinių salų).
Erelis žuvininkas
Erelis žuvininkas dar vadinamas žuvininku, žūklininku, žuviniu vanagu (Pandion haliaetus) – sakalinių paukščių (Falconiformes) būrio, monotipinės žuvininkinių (Pandionidae) šeimos vienintelė erelių žuvininkų (Pandion) genties paukščių rūšis. Priskirti prie plėšriųjų paukščių kategorijos. Rūšies lotyniškas pavadinimas kildinamas iš graikų k. žodžių: „halos“ – jūra ir „aetus“, reiškiančio erelį.
thumb|200px|left|Skrydyje ([[Masačiusetsas)]] thumb|200px|left|Po sėkmingos [[Žvejyba|žvejybos… (Teksas)]] thumb|200px|left|Užkandžiauja [[Žuvys|žuvimi (Kalifornija)]] thumb|200px|left| thumb|200px|left|Vienas poros narių lizdo tvarkymui, parskrendantis su šakele (Florida) thumb|200px|left|Poravimasis ([[Florida)]] thumb|200px|left|Erelio žuvininko jaunikliai lizde ([[Vakarų Virdžinija)]]
Paplitimas pasaulyje
Ereliai žuvininkai gyvena visuose žemynuose, išskyrus Antarktidą, Europoje retokas.
Paplitimas Lietuvoje
Lietuvoje pastaraisiais dešimtmečiais nors ir plintantis paukštis, bet nėra dažnas ir įrašytas į Lietuvos raudonosios knygos 2 (V) kategoriją.
Gyvenamas biotopas Lietuvoje
Šį paukštį retai kada sutiksi toli nuo didesnių vandens telkinių, jūrų, ežerų, upių. Mėgsta vietas, kur vanduo skaidrus, neužterštas ir netoli vandens paviršiaus yra gausu vidutinio dydžio žuvų.
Išvaizda
Tai gana didelis paukštis, jo dydis tarp jūrinio erelio ir suopio. Kūnas 50–66 cm, išskėsti patinėlio sparnai 127–166 cm, patelės – 144–180 cm. Patinėlio kūno masė 1120–1600 g, o patelės – 1600–2050 g. Stebint jį skrendantį, matosi balta ar truputį marga jo apatinė kūno dalis. Snapas juodas, nagai atrodo galingai, dideli, juodi. Kojos ilgokos.
Porūšiai
Ereliai žuvininkai pradėjo tolti nuo kitų sakalinių paukščių (Falconiformes) būrio maždaug prieš 24–30 milijonų metų. Dabar erelio žuvininko išskiriami keturi porūšiai, kurie atskirti geografinių regionų:
Elgsena, perėjimas
thumb|250px|Erelio žuvininko garsas Erelis žuvininkas dažniausiai monogamas. Poligamija gali pasitaikyti retai, kada netoliese yra du lizdai, kuriuos patinėlis gali apginti.
Lizdą suka šalia vandens telkinių ar atokiau nuo jų, maždaug iki 3–5 km nuo vandens telkinių, pelkėtose vietose, raistavietėse, matyt todėl, kad ne visada randa tinkamą vietą jam susisukti ar ieško saugesnių vietų. Lizdai būna pačioje medžio viršūnėje, ant uolų, mėgsta dirbtines platformas. Kartais lizdą sukrauna ant elektros linijų stulpų, bet tai pasitaiko rečiau. Naują lizdą krauna abu paukščiai. Jį krauna iš įvairių šakų, šakelių, samanų, medžių žievės, žolių. Po 14–21 dienų lizdą statyti baigia. Lizdas įspūdingai didžiulis, apie 120–150 cm skersmens ir 50v60 cm aukščio. Lizdą kas metai pataiso ir per daugelį metų jis gali siekti 150–200 cm aukščio. Kartais tame pačiame lizde peri iki 20 metų. Jei žūsta dėtis, tada stato naują lizdą, kuriame galbūt perės ateinančiais metais. Balandžio mėnesį į lizdą deda 2–3 kiaušinius, bet dažniausiai 3, su vienos-trijų dienų intervalu. Inkubacinis kiekvieno kiaušinio periodas 37 dienos. Skirtingai nei kitų plėšriųjų paukščių, erelio žuvininko agresija ir dominavimas dėl anksčiausiai išperėto jauniklio pasitaiko retai. Jei blogi metai (mažai maisto), pora išaugina bent vieną vyriausią jauniklį, jis maisto gauna užtektinai.
Kaip ir kiti plėšrieji paukščiai, erelių žuvininkų pora per perėjimą pasidalina bendrais rūpesčiais. Patelė dažniausiai peri, saugo jauniklius, tiesiogiai juos maitina. Patinėlis per visą tą laikotarpį neša žuvis patelei, kuri perduoda jaunikliams. Jaunikliai visiškai apsiplunksnuoja maždaug per 53 dienas nuo inkubacijos pradžios. Pilnai apsiplunksnavę jaunikliai dar apie du mėnesius laikosi netoli lizdo ir juos maitina abu tėvai. Kai jaunikliai paauga, pradeda kartu medžioti. Daug jauniklių žūsta nesubrendę iki 3 metų, o kurie išgyvena, tai gyvena vidutiniškai apie 8 (iki 15–20) metų. Yra pasitaikę kada erelis žuvininkas išgyveno iki 32 metų. Subręsta iki 3 metų, gali daugintis, bet vietose, kur yra mažai tinkamų vietų lizdavietei, nesidaugina iki 5 metų.
Mityba
Dažniausiai minta žuvimis, kurias pagauna vandens paviršiuje. Paukštis sklando virš vandens iki 70 metrų aukščio, kad pastebėtų kur koncentruojasi žuvys. Dažniausiai jas gaudo krisdamas į vandenį vertikaliai ir sugriebia už galvos savo didžiuliais stipriais nagais. Retkarčiais gaudydamas žuvį, panyra po vandeniu iki 1 metro ir grobis kartais būna didesnis nei sveria pats paukštis. Žuvį nešasi sugriebęs dviejų kojų nagais.
Bundas (Šanchajus)
thumb|right|240px|Bundas. Viduryje matyti Bundo rajono ir Šanchajaus simbolis – „Customs“ pastatas (2007 m. balandis) thumb|right|240px|Bundo rajono šiaurinės dalies krantinės vaizdas iš „Customs“ pastato (2012 m. liepa) thumb|right|240px|Bundo rajono pietinės dalies krantinės vaizdas iš „Customs“ pastato (2012 m. liepa) Bundas – istorinė Šanchajaus miesto dalis, įsikūrusi vakariniame Huangpu upės krante, priešais kitame krante esantį Pudongo rajoną. Bundo rajone yra eklektizmo, neoromaninio, neogotikinio, neorenesanso, neobaroko, klasicizmo, Art Deco ir kitokių architektūros stilių įvairios paskirties pastatų, kaip kad bankai, biržų ir laikraščių kompanijų pastatai, konsulatai. Tai viena labiausiai turistų lankomų vietų Šanchajuje. Pastatų aukštis šioje teritorijoje ribojamas.
Etimologija
Žodis bund reiškia 'krantinė' arba 'įtvirtinta prieplauka'. Pavadinimas kilo iš hindi-urdu kalbos žodžio, o šis savo ruožtu iš persų k. žodžio band, reiškiančio krantinė, prieplauka arba damba.
Istorija
Pradžioje tai buvo britų įkurta gyvenvietė. XIX a. pab. – XX a. pr. prasidėjus statybų bumui, Bundas tapo pagrindiniu Rytų Azijos finansų centru. Rytinėje prancūzams priklausančio Bundo dalyje buvo įsikūręs pramoninis uostas.
XX a. 5-ajame dešimtmetyje Bunde stovėjo vieni žymiausių to laikmečio finansų institucijų pastatai, įskaitant keturis didžiuosius nacionalinis bankus. Tačiau komunistams laimėjus Kinijos pilietinį karą, dauguma finansų institucijų buvo perkeltos, viešbučiai ir klubai buvo uždaryti arba pritaikyti kitoms reikmėms. Kolonijinių laikų paminklai taip pat buvo pašalinti.
XX a. 8-ojo dešimtmečio pab. – 9-ojo pr. Bundo pastatai buvo pamažu pritaikyti ankstesnėms veikloms. Tuo laikotarpiu Bundo pakrantė nukentėjo nuo keleto taifūnų sukeltų potvynių, kas vyriausybę paskatino įrengti pylimo tipo krantinę, kuri yra apie 10 m aukščiau gatvės lygio. Bundo apylinkių pagyvinimo darbai pradėti 1986 m. Palei pakrantę buvo nutiesta olandų architekto Paulus Snoeren suprojektuota pasivaikščiojimų vieta, šalia jos buvęs kelias buvo praplatintas iki dešimties juostų, taip pat buvo pašalinta Bundą su Pudongu jungusi kelto linija.
2008 m. buvo priimtas naujas Bundo eismo sistemos projektas. Buvo nugriautos estakados, didžioji dalis gatvės buvo pakišta po žeme, atnaujintas šiaurinėje Bundo dalyje buvęs Waibaidu tiltas.
Paprastoji liepsnotoji pelėda
Paprastoji liepsnotoji pelėda (Tyto alba) – liepsnotųjų pelėdų (Tytonidae) šeimos paukštis. Pasaulyje ši pelėdų rūšis turi 35 porūšius, kurie skiriasi dydžiu, spalva ir kitais požymiais.
Jos maždaug vidutinės pelėdos dydžio. Kūnas 33-39 cm, išskėsti sparnai 80-95 cm, svoris 290–460 g. Patelės už patinėlius ir svoriu ir dydžiu yra šiek tiek stambesnės. Paprastąją liepsnotąją pelėdą nuo kitų pelėdų galima atskirti iš skruostų, kurie labai primena širdies formą ir yra balti bei truputį dėmėti. Snapas silpnokas, kojos ilgokos. Papilvė ryškiai balta. Nugarėlė, sparnai tamsiai geltoni. Gyvena 5-10 metų, bet maksimaliai jos yra išgyvenę iki 21 metų.
Gyvena palei laukų pakraščius, šalia kelių, paupiuose ir aukštesnėmis žolėmis apaugusiuose miškų pakraščiuose. Ypač mėgsta gyventi kur yra ganyklos, laukai su nenupjautos žolės ruožais, ypač augančia paprastąja šunažole, kalvotu reljefu ir didele graužikų populiacija, ypač pelėnų, kurie pasirenka apsigyventi tokias vietas. Veisimosi metu gyvena atviroje gamtoje, mėgsta apsigyventi vienkiemiuose, kur yra daržinės ar panašūs statiniai, pelkėta vandens telkinio pakrantė. Pamatyti ją galima dieną, bet geriausias metas temstant.
Deda 4-7 kiaušinius. Jų inkubacija 30 dienų. Jaunikliai pilnai apsiplunksnuoja per 50 dienų.
Minta pelėmis, pelėnais, kirstukais, svirpliais.
Paplitimas Lietuvoje
Praėjusio amžiaus pabaigoje ši pelėdų rūšis pradėjo plisti ir Lietuvoje. Šiuo metu ji yra Lietuvos raudonosios knygos sąraše. Lietuva yra šiaurės rytinis liepsnuotųjų pelėdų išplitimo arealo pakraštys.
Taip pat skaityti
thumb|Paprastosios liepsnotosios pelėdos ryksmas
ŽFK Bobrujčanka
Bobrujčanka – Baltarusijos futbolo klubas iš Bobruisko. Moterų komanda dalyvauja elito diviziono, aukščiausios lygos pirmenybėse.
Istorija
1991 m. buvo suburta moterų futbolo komanda. Tuo metu vadinta „Trikotažnica“.
Moterų komanda kovoja dėl aukščiausių vietų ir trofėjų Gudijoje. Net vienuolika kartų buvo šalies čempionėmis.
2016 m. sezone pateko tarp keturių geriausių komandų.
Sezonai
Šaltinis:
Sudėtis
Atnaujinta; 2018 m. spalio 31 d.
Avril Lavigne
Avril Ramona Lavigne (g. 1984 m. rugsėjo 27 d.) – Kanados roko atlikėja, dainų autorė ir aktorė.
Biografija
Avril Lavigne gimė 1984 m. rugsėjo 27 d. Bilivailo mieste (Kanada).
Avril Lavigne albumai „Let Go“ (2002 m.), „Under My Skin" (2004 m.) ir „The Best Damn Thing" (2007 m.) yra tapusios topų lyderėmis JAV, Kanadoje bei kitose šalyse.
Atlikėja nuolat keičia įvaizdį: pagarsėjo pankiška išvaizda, vėliau pakeitė stilių – tapo moteriškesnė ir rafinuotesnė.
Drabužių linija
Avril yra sukūrusi drabužių liniją „Abbey Dawn“, kurią gamina „Kohl’s“ įmonė, valdanti universalinių parduotuvių tinklą.
Paramhansa Jogananda
Paramahansa Jogananda (1893 m. sausio 5 d. – 1952 m. kovo 7 d.) – Indijos dvasinis mokytojas, pristatęs krija jogą vakaruose. Jis buvo pirmas jogos meistras iš Indijos, kurio misija buvo gyventi ir mokyti Vakaruose.
Irena Šiaulienė
Irena Anajeva-Šiaulienė (g. 1955 m. vasario 19 d. Kolainiuose, Kelmės rajonas) – istorikė, mokslų daktarė, Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinė veikėja.
Biografija
1971 m. baigė Pavandenės vidurinę mokyklą (Telšių raj.). 1976 m. su pagyrimu baigė Vilniaus universiteto (VU) Istorijos fakultetą. Nuo 1976 m. Klaipėdos politechnikumo, Kauno politechnikos instituto Klaipėdos fakulteto dėstytoja. 1987 m. istorijos mokslų kandidatė, VU apgynė disertaciją „Lietuvos komjaunimas – Komunistų partijos pagalbininkas kovoje už socialistinės revoliucijos pergalę ir jos įtvirtinimą Lietuvoje 1940–1941 metais“ (vadovas Mykolas Burokevičius). 1990–1992 m. Klaipėdos universiteto Istorijos ir sociologijos katedros docentė.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos (LDDP) narė, LDDP pirmininko pavaduotoja, Demokratinės moterų kolegijos koordinatorė. 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) narė, LSDP tarybos narė. Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokračių moterų sąjungos pirmininkės pavaduotoja.
1992–2020 m. LR Seimo narė. 1992–2000 m. LDDP frakcijos seniūno pavaduotoja, 2003–2004 m. LSDP frakcijos seniūnė. 2000 m. Konstitucijos pataisų komisijos pirmininkė, nuo 2004 m. komisijos narė. 1993 m. Baltijos Asamblėjos narė, 1993–1996 m. Švietimo, mokslo ir kultūros komiteto pirmininkė, nuo 2004 m. Informacinės visuomenės komiteto pirmininkė.
1997 m. kovo-balandžio mėn. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narė.
2017 m. lapkritį, prieš pašalinimo iš LSDP klausimo svarstymą, pati kartu su kitais 7 partijos nariais pasitraukė iš partijos.
Kvinkvatrijos
thumb|right|250px|Minervos šventyklos liekanos Romoje, XVI a. Kvinkvatrijos – šventė, kovo 19 d. vykdavusi Senovės Romoje. Ji buvo skirta Minervai, Romos miesto ir imperijos globėjai, išminties, amatų, meno ir mokslų deivei. Tą dieną buvo pašventinta ir šventykla jos garbei ant Aventino kalvos.
Ūglis
thumb|Saulėgrąžų ūgliai right|thumb|Augalo dauginimas atlanka Ūglis arba atžala – naujai išaugusi augalo stiebo dalis. Ūglį paprastai sudaro ūglio ašis, lapai ir viršūninis pumpuras. Stiebo viršūnių, šaknų galų ir pumpurų augimo taškai vadinami augimo kūgeliais.
Kvinkvatrijos
Kvinkvatrijos buvo ypač švenčiamos kaip amatininkų cechų ir korporacijų šventė. Jos metu paprastai nebūdavo jokių pamokų. Senovės Romos kalendoriai bei rašytojai Markas Terencijus Varonas ir Festas tvirtino, jog ši šventė truko vieną dieną. Tačiau poetas Ovidijus rašė, kad ji trukdavusi 5 dienas. Kitas 4 dienas vykdavusios gladiatorių kovos su kraujo praliejimu, kadangi Cezario laikais netrūko aistringų šių kovų renginių gerbėjų. Paskutiniąją festivalio dieną, kovo 23-iąją, buvo pučiami trimitai, bet tai jau buvo laikoma kita švente Tubiliustrijus. Birželio mėnesį dar vykdavo Mažosios kvinkvatrijos (quinquatria minores). Jas 3 dienas švęsdavusios fleitininkių cecho muzikantės, vykdavusios iškilmingos eitynės per visą miestą į Minervos šventyklą.
Ūglis
Prasidedant vegetacijos laikotarpiui, atgijus augalams po žiemos, pradeda augti nauji ūgliai. Augalas, kuris gerai leidžia metūglius, yra sveikas ir sparčiai auga.
Yra augalų su svyrančiais arba šliaužiančiais ūgliais. Tokie augalai yra labai patrauklūs ir dažnai auginami kaip dekoratyviniai augalai.
Kvinkvatrijos
Valdant imperatoriui Domicianui šventė kasmet vykdavusi jo viloje netoli Romos, Albano kalnų (Colli Albani) papėdėje. Jai rengti buvo įsteigta kolegija. Šią dieną moterys eidavo pas būrėjas. Be teatro spektaklių, oratorių ir poetų varžytuvių, buvo ir pasirodymai su laukiniais žvėrimis.
Ūglis
Orchidėjos išaugina sustorėjusius ūglius (tam tikrus gumbus, tariamuosius svogūnėlius), kurie skirti maistingosioms medžiagoms ir vandeniui kaupti, kad ištvertų sausros periodus. Kasmet užauga naujas stangrus, lygus ūglys ir išleidžia vieną ar daugiau lapų. Senasis susitraukia, numeta lapus, bet jaunesnįjį dar aprūpina maistu.
Ūgliai kartais išaugina ūsus – augalų organą, reikalingą jiems kopti aukštyn (pasiflora, vynuogė).
Kartais sukulentinių ir kaktusinių augalų ūgliai pradeda augti rangydamiesi ir suformuoja keistus darinius, vadinamus fasciacija (sujuostėjimas). Tai anomali ūglių augimo forma.
Albertas Broga
Albertas Broga (g. 1951 m. lapkričio 5 d. Dusetose, Vilniaus sritis) – Lietuvos dailininkas.
Biografija
1969–1974 m. studijavo grafiką LSSR dailės institute. 1975–1978 m. LSSR konservatorijos Klaipėdos fakultetų dailės skyriaus dėstytojas. 1978–1991 m. leidyklos „Mintis“ dailininkas, nuo 1984 m. vyr. dailininkas. Nuo 2000 m. Mokslo ir enciklopedijų leidybos instituto vyr. dailininkas.
Nuo 1983 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Pelnė Knygos meno konkursų apdovanojimų.
Krišna (upė)
Krišna ( – „tamsioji“) – viena ilgiausių Indijos upių. Ji išteka Mahabalešvare (Maharaštra) ir įteka į Bengalijos įlanką prie Hamasaladyvio Andhra Pradeše. Krišnos delta yra vienas derlingiausių Indijos regionų.
Upės slėnyje V a. pr. m. e. – VII m. e. amžiuje klestėjo budizmas.
Mozelis (departamentas)
Mozelis  – Prancūzijos departamentas šalies šiaurės rytuose, Lotaringijos regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę. Administracinis centras – Mecas (Metz).
Departamente 9 apskritys, 51 kantonas, 27 municipaliniai susivienijimai ir 730 komunų. Plotas – 6 216 km².
Geografija
thumb|Meco vokiečių vartai 1900 m. Mozelio departamentas ribojasi su Mertos ir Mozelio, Žemutinio Reino departamentais, Vokietija ir Liuksemburgu.