cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šiaulių istorija
Tarpukaris
1938 m. Šiauliuose buvo pagaminta apie 85 % visos Lietuvos odos, 60 % avalynės, 75 % linų pluošto, 35 % saldainių pramonės produkcijos. Deja, 1944 m. liepą miestas vėl buvo sugriautas. Po Šiaulių puolamosios operacijos Liepos 27 dieną miestą užėmė sovietų kariuomenės 16-oji divizija, vadovaujama I. Bagramiano.
Sovietmetis
Pirmasis pramonės rajonas Šiauliuose buvo Gubernija. XX a. 2-ojoje pusėje susiformavo Rėkyvos ir Lieporių pramonės rajonai.
Mieste pastatytas „Šiaulių“ viešbutis (1979 m., architektai R. Kamaitis ir A. Paulauskas), viešoji biblioteka (1977 m., architektas K. Laurikietis), parodų rūmai (1977 m., architektas A. Petrikauskas), kultūros rūmai (1971 m., architektas A. Ratnikas). 1975 m. įrengtas pėsčiųjų bulvaras (architektė V. Taujanskienė, dizaineris V. Puronas). Įkurti fotografijos, radijo ir televizijos, geležinkelio, dviračių muziejai.
Tymsdorfas
Tymsdorfas arba Azovskojė (, nuo 1945 m., nuo 1950 m. liepos 5 d. Азовское ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Dobrino kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Labguvos apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 7 d. Labguvos rajono, vėliau Polesko rajono kaimas, nuo 1947 m. birželio 17 d. Polesko rajono, nuo 1947 m. liepos 25 d. iki 2008 m. birželio 30 d. Gurjevsko rajono Dobrino apylinkės kaimas.
Huankavelika
Huankavelika  – miestas centrinėje Peru dalyje, Vakarų Kordiljeros rytinėje pašlaitėje, tarpukalnių slėnyje, daugiau nei 3600 m aukštyje, prie Iču upės; departamento centras. Yra geležinkelis į Huankajų, plentai į Huankajų, Ajakučą, Činča Altą. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (kukurūzai, miežiai, bulvės). Maisto (pieno, mėsos, miltų, alkoholio), odos apdirbimo, tekstilės pramonė, gaminami vario dirbiniai. Veikia Huankavelikos valstybinis universitetas. Yra XVII–XVIII a. architektūros paminklų (Šv. Antano katedra, Šv. Sebastijono, Šv. Pranciškaus, Šv. Dominyko bažnyčios, ginklų aikštė, administraciniai ir gyvenamieji pastatai). Netoli miesto yra Santa Barbaros gyvsidabrio kasykla, sidabro telkiniai.
Istorija
Miesto pavadinimas, spėjama, reiškia „huankų akmuo“ ar „šventasis akmuo“. Jau inkų laikais čia išgautas gyvsidabris. Ispanai miestą įkūrė 1572 m. ir pavadino Villa Rica de Oropesa (pagal vicekaraliaus Francisco Álvarez de Toledo gimtąjį Oropesos miestelį Ispanijoje). Kolonijiniais laikais Huankavelika buvo labai svarbus gyvsidabrio gavybos centras. Šis gyvsidabris buvo būtinas sidabro, kurio svarbiausias gavybos centras buvo Potosi, išgavimui. Peru Respublikos laikais miestas nuskurdo. Situaciją pagerino 1926 m. nutiestas geležinkelis iš Huankajaus. Tačiau iki dabar šis, daugiausia kečujų apgyvendintas miestas, yra vienas skurdžiausių šalyje.
Kelpšaičiai
Kelpšaičiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Laukuvos, kairiajame Lokystos upės krante. Kaime yra parkas.
Gren Lietuva
„Gren Lietuva“ – žaliosios energetikos bendrovė, kuri priklauso „Gren Holding Company B.V.”, valdomai privataus kapitalo investicijų bendrovės „Partners Group“.
Istorija
1999 m. rugsėjo mėnesį Lietuvoje įkurta UAB „Suomijos energija“, jai vadovavo Krister Castren. 2005 m. gegužės 5 d. „Suomijos energija“ pervadinta į UAB „Fortum Heat Lietuva“. Įmonės generaliniu direktoriumi paskiriamas Vitalijus Žuta.
2013 m. „Fortum Heat Lietuva“ Klaipėdoje pradėjo eksploatuoti pirmąją Baltijos šalyse „Fortum Klaipėda“ termofikacinę jėgainę, kūrenamą atliekomis ir biomase.
2021 m. liepos 5 d. „Fortum“ šilumos ir vėsinimo paslaugų verslo padalinys Baltijos šalyse, kurį įsigijo privataus kapitalo investicijų bendrovė „Partners Group“, savo veiklą tęsia kaip Šiaurės Europos žaliosios energetikos bendrovė „Gren“.
Struktūra
UAB Gren Joniškis
UAB Gren Klaipėda
UAB Gren Švenčionys
Gren Klaipėda
„Gren Klaipėda“ – termofikacinė jėgainė, veikianti Klaipėdos LEZ. Pirmoji tokia jėgainė Baltijos šalyse.
UAB „Fortum Klaipėda“ įkurta 2007 m. lapkričio 21 d. Tuomet pagrindinė UAB „Fortum Klaipėda“ akcininkė buvo UAB „Fortum Heat Lietuva“, valdžiusi 95 % akcijų. Likusios akcijos priklausė AB „Klaipėdos energija“.
2011 m. kovo mėnesį pradėti jėgainės statybos darbai. Jėgainei pastatyti prireikė apie 1,2 milijono darbo valandų. 2013 m. pradėta jėgainės eksploatacija. Jėgainę atidarė Lietuvos prezidentė Dalia Grybauskaitė ir Suomijos prezidentas Sauli Niinistö.
Nuo 2021 m. liepos 5 d. „Fortum“ šilumos ir vėsinimo paslaugų verslo padalinys Baltijos šalyse, kurį įsigijo privataus kapitalo investicijų bendrovė „Partners Group“, savo veiklą tęsia kaip Šiaurės Europos žaliosios energetikos bendrovė „Gren“.
Paprastasis rambutanas
Paprastasis rambutanas (Nephelium lappaceum) – sapindinių (Sapindaceae) šeimos augalų rūšis, plačiausiai auginama iš visos rambutanų genties. Natūraliai auga Pietryčių Azijoje, Šri Lankoje. Auginamas įvairiuose tropiniuose kraštuose.
Tai 12-20 m aukščio visžalis medis. Lapai pražangūs, plunksniški, 10-30 cm ilgio, sudaryti iš 3-11 lapelių, kurių ilgis 5-15 cm, plotis 3-10 cm. Medžiai dvinamiai. Žiedai smulkūs, susitelkę į šluoteles. Vaisius – 3-6 cm skersmens kaulavaisis. Susitelkę į kekes po 10-20 vienetų. Vaisių dengia raudonas apyvaisis su „plaukeliais“. Minkštimas rausvas arba balsvas, saldus, kiek rūgštokas. Viduje yra 1-1,3 cm ilgio ruda sėkla. Žalia ji šiek tiek nuodinga, tačiau paruošta tinkama valgymui. Rambutano vaisiai prinoksta tik nukritę arba nuskinti.
Rambutano vaisiai valgomi švieži, konservuojami, iš jų gaminami džemai. Savo sudėtyje turi kalcio, fosforo, geležies, vitamino C, niacino. Augalo lapai ir šaknys naudojami liaudies medicinoje. Iš sėklų spaudžiamas aliejus naudojamas muilo ir žvakių gamyboje.
Breslaviškė
Breslaviškė – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Salako.
Mėnulio fazė
thumb|right|200px|Mėnulio fazių animacijaMėnulio fazė – periodiškai kintantis Mėnulio apšviestumas, jam skriejant apie Žemę.
Matomumas
Saulės apšviestos Mėnulio dalies kontūrai yra matomi iš Žemės. Jie susidaro dėl Mėnulio skriejimo aplink Žemę ir jo padėties Saulės atžvilgiu kitimo.
Pagrindinės fazės
Skiriamos 4 pagrindinės Mėnulio fazės:
GM Sigma platforma
Automobiliai, kuriuose naudota Sigma platforma:
Automobiliai, kuriuose naudota Sigma II platforma:
FK Ramučiai
Ramučių FK – Lietuvos futbolo klubas iš Ramučių.
Meropė
Meropės graikų mitologijoje – 6 personažų vardas.
Mejozė
thumb|300px|Mejozės etapai Mejozė (iš 'sumažėti, susitraukti') – eukariotinių ląstelių dalijimosi būdas, kuris vyksta dviem etapais. Pirmame etape dalijantis ląstelei chromosomų skaičius sumažėja dvigubai (pvz., diploidinė (2n) ląstelė pasidalija į dvi haploidines (1n) ar tetraploidinė (4n) į dvi diploidines (2n)). Antro dalijimosi metu dalijasi jau dvi ląstelės ir susidaro keturios ląstelės. Antrojo dalijimosi metu ploidiškumas nesikeičia. Mejozės I etapo metu vyksta persikryžiavimas.
Mejozės variantai
Stuburinių organizmuose mejozė būna dviejų tipų:
Mejozės eiga
Leptotenos – zigotenos metu chromosomos vienu galu būna susigrupavusios ir prisitvirtinusios prie branduolio membranos, kuri profazės I pabaigoje pradeda nykti.
Pela
Pela – dešinysis Ančios intakas, įteka į ją 29,2 km nuo jos žiočių. Išteka Šilalės rajone, teka pietryčių kryptimi. Intakas: Lyžena (kairysis).
Upėvardis bandomas sieti su žodžiais palios („užakusių ežerų pelkės, tyrumai“), („pelkėtas ežero krantas“),  („potvynis, poplūdis“),  („žemuma, slėnis“). Plg. dak. pala („bala, raistas, pelkė“), („pelkė“) ir kt.
Pilkoji žiurkė
Pilkoji žiurkė (Rattus norvegicus) – pelinių (Muridae) šeimos graužikas. Graužikas stambus, kūnas 170-280 mm ilgio ir 220-415 g svorio. Nugara rusvai pilka, kailiukas metalinio blizgesio. Pilvas gelsvai pilkas, plaukų viršūnės juodos. Uodega trumpesnė už kūną. Ausys, užlenktos į priekį, nesiekia akių.
Lietuvoje dažna, invazinė rūšis. Gyvena trobesiuose, sandėliuose, šiukšlių dėžėse. Vasarą dalis žiurkių išeina į sodus, daržus, paupius, o žiemai grįžta į gyvenvietes. Naikina ir apteršia maisto produktus, apgraužia medžio ir odos gaminius. Paukštidėse pjauna paukščių jauniklius, išgeria kiaušinius.
Mahometas III Abu Zaijanas
Mahometas III Abu Zaijanas (muḥammad ben ya`qūb, arab.: محمد بن يعقوب, g. nežinoma – m. 1366 m.) – nuo 1362 m. Marinidų dinastijos Maroko sultonas. Mahometas III-is Abu Zaijanas buvo Ali I-jo Abdal Hasano anūkas.
Istorija
Mahometas III-is į valdžią atėjo po vadinamųjų „vizirių valdymo metų“. 1366 m. sultonas sugalvojo nužudyti vizirį Usmaną, kuris neramumų metais skirstė sultonų sostus, bet viziris apie tai sužinojo ir įsakė uždusinti sultoną. Viziris Umaras Maroko sultonu paskyrė Ali I-jo sūnų Abdal Azizą I-jį.
Balandžio 12
Vardadieniai
Galkantas – Galkantė – Julijus – Jūratė
Zolota Lypa
Zolota Lypa  – upė vakarų Ukrainoje, Lvovo ir Ternopilio srityse; Dniestro kairysis intakas. Teka pietų kryptimi.
Prie upės yra Berežanų miestas. Ties juo upė sudaro didelį pelkėtą ežerą.
Upės pavadinimas „Lypa“ (liepa) kilo nuo to, kad jos vanduo geras lyg liepos žiedai. Zolota reiškia „auksinė“. Pasakojama, kad upėje nuskendo totoriaus priekaba su auksu.
Karelija (reikšmės)
Žodis Karelija reiškia:
Taip pat:
Laidojimo paminklas
Laidojimo paminklas – kultūros paminklas, archeologinė vieta, kuriose laidoti mirusieji. Lietuvoje laidojimo paminklams priskiriami pilkapynai ir kapinynai, iš dalies - senkapiai. Lietuvoje laidojimo paminklo sąvoką pradėta vartoti XX a. viduryje; pirmieji Lietuvos (be Klaipėdos krašto) laidojimo paminklų sąrašai ir žemėlapis, kuriuos sudarė Marija Gimbutienė, paskelbti 1946 m.
Istorija
Ankstyviausių laidojimo paminklų – pavienių kapų – žinoma iš II-I tūkstantmečio iki m.e. jie rasti Baltijos pajūrio ruože. Nuo II a. laidojimo paminklų atsirado beveik visoje Lietuvos teritorijoje. II a. – XIII a. kapams būdingos metalinės įkapės – papuošalai ir ginklai. Nuo XVI a. imta domėtis radiniais; manyta, kad jie yra iš kovų su Vokiečių ordinu laikotarpio. Senovinius kapus imta vadinti karių kapais, milžinkapiais, švedkapiais, prancūzkapiais. Nuo XIX a. pabaigos laidojimo paminklai tiriami.
Laidojimo paminklų tyrimai leidžia nustatyti kaip gyveno lietuviai, aukštaičiai, jotvingiai, žemaičiai, kuršiai, skalviai, žiemgaliai, sėliai, jų gyvenimo būdą, teritorijų dydį ir jų kitimą iki valstybės susidarymo.
Kikoniai (Šilalė)
Kikoniai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Laukuvos.
Enciclopedia universal Larousse
Encyclopédie Universelle Larousse – visuotinė enciklopedija prancūzų kalba.
Leidimai
2006 m. buvo trys versijos:
Apimtis
L'édition Prestige, L'Encyclopédie Universelle Larousse 2006 išleistoje versijoje – 150 000 straipsnių, 12 000 iliustracijų, nuotraukų; 350 000 toponimijos terminų, 10 000 citatų, 600 animacijų (2D ir 3D formato), 120 vaizdo įrašų, 800 garso įrašų ir dokumentų.
Taip pat yra klausimynas (kvicas), kuriame 4 000 klausimų (ir atsakymų).
Medžiaga sutalpinta į 20 tomų. Enciklopedijos leidėjas – Larousse.
Nuorodos
Tinklalapis
Rambutanas
Rambutanas (Nephelium) – sapindinių (Sapindaceae) šeimos augalų gentis, kilusi iš Pietryčių Azijos. Ją sudaro 25 visžalių medžių pluksniškais lapais rūšys. Rambutanų vaisiai valgomi, komerciškai svarbiausia rūšis – paprastasis rambutanas.
Ramiras I (Astūrija)
Ramiras I  (apie 790–850) – Astūrijos karalius, valdęs nuo 842 metų iki mirties.
Biografija
Ramiras buvo karaliaus Bermudo I sūnus.
Per visą savo trumpą valdymo laikotarpį Ramirui teko raminti neramius magnatus, sukilusius prieš karalių ir užvaldžiusius sostinę Ovjedą. Žiauriai persekiojo banditus, degino ant laužo žmones, apkaltintus raganavimu.
843 metais Ramiras taip pat sėkmingai atlaikė normanų, kurie bandė išsilaipinti prie La Korunjos, puolimą.
Keke Rosberg
Keke Rosbergo sūnus Nikas taip pat yra Formulės 1 lenktynininkas.
Ramiras I (Astūrija)
Šeima
Karalius Ramiras I buvo vedęs dukart. Vaikai nuo pirmos santuokos buvo Astūrijos karalius Ordonas I ir pirmasis El-Bjerso ir Astorgo grafas Gatonas, nuo antros santuokos – pirmasis Kastilijos grafas Rodrigo.
GetJar
GetJar (tariama get-džar) – nepriklausoma programėlių platinimo bendrovė, įkurta 2004 m. Vilniuje, Lietuvoje. „GetJar“ turi atstovybes Vilniuje, Londone bei Silicio Slėnyje Kalifornijoje, JAV. JAV padalinys įkurtas 2009 m. Kompaniją įsteigė Ilja Laursas, pagrindinis investuotojas „Accel“ iš Palo Alto.
„GetJar“ tapo pirmąja lietuviška kompanija, kuri įsteigė biurą Silicio slėnyje, kur įsikūrę strateginiai kompanijos verslo partneriai. Čia įkurtas administracinis ir pardavimų biurai įtakojo spartesnę „GetJar“ pasaulinę plėtrą. „GetJar“ buvo viena sėkmingiausių nepriklausomų platformų siūlančių nemokamas programas mobiliesiems telefonams. „GetJar“ katalogą sudarė daugiau negu 350 000 įvairių programėlių bei žaidimų, apimančių visas pagrindines mobiliųjų įrenginių platformas: J2ME, BlackBerry, Symbian, iOS, Windows Mobile ir Android.
2014 m. vasarį kinų bendrovė „Sungy Mobile“ įsigijo „GetJar“.
Pavadinimo kilmė
miniatiūra|dešinėje|„GetJar“ biure San Mateo (JAV) Bendrovės „GetJar“ pavadinimas siejamas su 'gauti' + jar 'java archive'. Tuomet, kai „GetJar“ pradėjo savo veiklą, pagrindinė platforma mobiliesiems prietaisams buvo J2ME (Java). Kadangi J2ME platformos failo plėtinys yra .jar (panašiai kaip Word dokumento failo plėtinys yra .doc ar Excel yra .xls), tai ir sudaro kompanijos pavadinimo esmę – „GetJar“ yra vieta, iš kurios galima gauti .jar failų.
Istorija
miniatiūra|kairėje|„GetJar“ būstinė San Mateo, Kalifornija „GetJar“ kūrimosi pradžią reikėtų laikyti nuo kompanijos vadovo Iljos Laurso pažinties su Didžiosios Britanijos kompanijos „Midas Interactive“ prezidentu Paul Share. Jo valdoma kompanija vertėsi mobiliųjų žaidimų publikavimu bei platinimu ir ieškojo programavimo specialistų. Nuspręsta įkurti mobiliųjų žaidimų bendrovę Lietuvoje. 2000 m. šalyje veiklą pradėjo „Midas Baltics“. Nuo pat pradžių joje dirbo 5 programuotojai, kurie kūrė pirmuosius mobiliųjų žaidimų prototipus. 2005 m. iš britų buvo įsigyta 50 proc. „Midas Interactive“ valdomų akcijų, ir „Midas Baltics“ tapo savarankiška lietuviška kompanija.
Kuriant „GetJar“ portalą iš pradžių planuota jį naudoti kaip platformą jau sukurtų „Java“ žaidimų ir programų testavimui. Norėta, kad kiekvienas mobiliojo telefono savininkas galėtų nemokamai atsisiųsti sukurtų mobiliųjų aplikacijų (programėlių) bandomąsias versijas už tai mainais pasidalindamas patirtimi, kaip žaidimas ar programa veikia jo konkrečiame telefone. Sėkmė kelis kartus pranoko įkurtos kompanijos lūkesčius – per pirmąjį mėnesį atsisiuntimų skaičius pasiekė 100 tūkstančių. Norą prisijungti prie „GetJar“ platformos pareiškė kiti programų kūrėjai iš įvairių pasaulio valstybių. Jie talpino nemokamas, nors dažnai dar tik bandomąsias, programų versijas, todėl sparčiai išpopuliarėjo tarp vartotojų. Jau 2005-ųjų pabaigoje portalas iš testavimo platformos pavirto dideliu nemokamu žaidimų bei programų platinimo kanalu su šimtais programų kūrėjų ir tūkstančiais vartotojų, o 2006 m. portalas aplenkė artimiausius konkurentus midlet.org, handango.com, pocketgear.com ir kitus bei tapo didžiausiu pasaulyje.
Kadangi „GetJar“ tapo svarbiausiu projektu, visos kompanijų grupės pavadinimas buvo pakeistas į „GetJar“. Lietuvoje kompanija vadinasi „GetJar Baltic“, o Didžiojoje Britanijoje įsteigta centrinė kompanija – „GetJar Networks“.
2014 m. vasario mėn. „GetJar“ įsigijo Kinijos bendrovė „Sungy Mobile“, sumokėjusi daugiau kaip 5 mln. JAV dol. grynaisiais bei tuometinės 35 mln. JAV dol. vertės „Sungy“ akcijomis.
Prekinis ženklas
miniatiūra|dešinėje|Senasis logotipas 2012 m. rudenį kompanija pradėjo naudoti naująjį logotipą kaip vieną iš rebrandingo priemonių. Tai nesusiję su „Apple“ teisininkų reikalavimu „GetJar“ nustoti naudoti ir ateityje atsisakyti termino „app store“.
Veikla
„GetJar“, siekdama sumažinti tikrų pinigų vartojimą ir palengvinti internetinių apsipirkinėjimų procesą, be egzistuojančių pinigų atsiėmimo metodų, įvedė atsiskaitymams naudojamus virtualius pinigus. Jie turėtų skatinti vartotojus atsisiųsti mobiliąsias programėles, ypatingai tose vietose, kur yra sudėtinga sukurti atsiskaitymo paskyrą. Taip pat yra palengvinamas pirkimo-pardavimo procesas, nes nėra reikalaujama kaskart įvedinėti slaptažodžių. Atsisiųsdami ne rėmėjų „Android“ aplikaciją, vartotojai gali gauti 5 monetas, o už rėmėjų aplikaciją gali tikėtis iki 30 monetų. Gauti pinigai keliauja į virtualią piniginę, iš kurios vartotojai gali pirkti aukštesnės kokybės aplikacijas, parduodamas už 20-50 monetų. Sukaupti pinigai gali būti panaudoti atsiskaitant ir kitose aplikacijų parduotuvėse, tokiose kaip „Android Market“ ar „Amazon Appstore“, jei tai leidžia programėlių kūrėjai.
„GetJar Baltic“ yra įsteigusi 100 tūkst. litų prizinį fondą geriausiems Lietuvoje jauniesiems programavimo specialistams. Be piniginio prizo, taip pat yra organizuojamos kelionės į Londoną, kur laimėtojai susitinka su tarptautiniais investuotojais, pristato savo sukurtas idėjas, suranda galimybes gauti finansavimą jų įgyvendinimui ir plėtrai.
Būginiai
Būginiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 11 km į rytus nuo Biržų, šalia kelio Parovėja-Papilys, dešiniajame Rovėjos upės krante. Seniūnaitijos centras. Šiaurės rytuose plyti Biržų giria. Veikia pradinė mokykla, medicinos punktas, paštas (LT-41195). Ant kalnelio stovi 3 m aukščio Gedimino pilies kopija (autorius Jonas Laumė).
Istorija
1911–1913 m. Būginiuose veikė jaunimo švietimo ratelis. 1927 m. įsteigta pradinė mokykla. 1928 m. įkurta garinė pieninė. 1951 m. įsteigta biblioteka. 1957 m. įsteigti Būginių (pastatas stovėjo Ageniškyje) kultūros namai. 1958 m. Ageniškyje įsteigtas Būginių felčerių-akušerių punktas. Kaime yra Būginių girininkijos ir Būginių ŽŪB administraciniai pastatai, parduotuvė.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Brokolis
200px|right|thumb|Brokolis Brokolis – bastutinių (Brassicaceae) šeimos kultūrinė kopūsto (Brassica oleracea) atmaina.
Vertingos medžiagos
Kalcio brokoliuose beveik penkiskart daugiau, negu žiediniuose kopūstuose. Dėl to rekomenduojama valgyti tiems, kurie alergiški karvės pienui, kad būtų patekintas kalcio poreikis. Brokoliuose daugiau ir karotino, geležies, vitamino C. Visai nedaug natrio, todėl ši daržovė labai tinka sutrikus inkstų veiklai. Koteliuose daug gynybines organizmo jėgas stiprinančio seleno.
Kaloringumas
100 g brokolių yra 3,5 g baltymų, 0,2 g riebalų, 2,5 g angliavandenių, 3 g balastinių medžiagų.
Gydomosios savybės
Švelnios struktūros dėka jie lengvai virškinami ir įsisavinami, todėl labai tinka ligonių ir sveikstančių maistui. Kadangi brokoliuose labai nedaug angliavandenių, jie tinka ir diabetikams.
Paruošimas
Ilgas plovimas ir virimas išplauna vitaminus ir mineralus, nukenčia ir skonis. Geriausia ruošti ant tinklelio, garuose, arba apvirti nedideliame vandens kiekyje, žiedeliai turėtų išlikti traškūs. Žiedelius patartina nupjauti su plonais koteliais, storą kotą – nulupti ir supjaustyti griežinėliais, kad išvirtų kartu su žiedais. Kad išliktų subtilus skonis, gardinti prieskoniais reikėtų labai taupiai. Gerai tinka citrinų sultys, truputis česnako, tarkuoto muskato riešuto, pakepinti kedrų riešutai.
Žali žiedeliai tinka į salotas ir kitokius užkandžius, apvirti – kaip garnyras prie mėsos ar žuvies, pertrinti – į sriubas. Brokolius galima trumpai patroškinti ar apkepti. Tinka prie sūrio fondiu, rytietiškiems patiekalams, prie makaronų, į omletus.
SC Nairi Erewan
Jerevano „Nairi“ – buvęs Armėnijos futbolo klubas iš Jerevano.
Istorija
klubo ištakos siekia 1954 m. Atkūrus nepriklausomybę, žaidė aukščiausioje lygoje, bet iškrito į Pirmą lygą.
Turėjo finansinių problemų ir 2000 m. klubas buvo likviduotas.
Sezonai
Šaltiniai:
Airijos futbolo varžybos 1988–1989 m.
Airijos futbolo varžybos 1988–1989 m.
1988–1989 m. Lygos taurė
Airijos futbolo lygos taurė yra vienas pagrindinių taurės turnyrų Airijoje, jame dalyvauja dviejose stipriausiose lygose žaidžiantys klubai ir kai kurios žemesniųjų lygų komandos.
Rykija
Rykija – dešinysis Šešuvies intakas, įteka į ją 41,9 km nuo jos žiočių šiauriau Mickiškės kaimo. Teka pietų kryptimi.
Upėvardis galimai susijęs su žodžiu rykas, rykis („indas“) bei rikė („javų pėdų eilė, guba, lysvė“).
Brestovas
Brestovas – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus Turgelių.
Etimologija
Kaimas tikriausiai pavadintas menant Povilą Bžostauską, XVIII a. netoliese buvusio Merkinės dvaro savininką.
Deveikiškiai
Deveikiškiai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Krakių, 2 km į rytus nuo Pajieslio, prie kelio. Kaimo pakraščiu driekiasi Pajieslio geomorfologinis draustinis. Kaime išlikę daug senosios medinės aukštaičių architektūros.
Istorija
XVI a. pab. kaimas buvo vadinamas Deveikiais, jame buvo 20 valakų dirbamos žemės. 1912 m. dalis kaimo išsiskirstė į vienkiemius, šalia susikūrė Deveikiškėlių kaimas.
Galerija
thumb|center|Deveikiškių reginys nuo Pajieslio gūbrio
Gailiardija
Gailiardija (Gaillardia) – sausrai atsparių astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis. Gentis pavadinta prancūzų botaniko Gailiardo, dirbusio Paryžiaus apylinkėse, vardu. Vienmetės ir daugiametės žolės su pražanginiais lapais. Žiedai geltoni, rudi arba dvispalviai.
Gentyje yra apie 20 rūšių, paplitusių Amerikoje.
Lietuvoje auginama kaip dekoratyvinis augalas.
Eglė
Eglė (Picea) – pušinių (Pinaceae) šeimos medžių gentis. Eglės yra vienintelė Piceoideae pošeimio gentis.
thumb|left|200px|[[Paprastoji eglė|Paprastosios eglės (Picea abies) morfologija]] thumb|left|200px|[[Himalajinė eglė|Himalajinės eglės šakelės ir išaugę jauni spygliukai (šviesesnė spalva)]] thumb|left|200px|[[Baltoji eglė|Baltosios eglės (Picea glauca) kankorėžiai ir spygliukai]] thumb|right|200px|[[Paprastoji eglė|Paprastosios eglės „Old Tjikko“ šaknų sistemos genetiniams klonams apie 9560 metų]]
Eglių požymiai
Eglės yra visžaliai ir vienkamieniai medžiai. Eglių laja kūgiška, smailiaviršūnė. Krūmo pavidalo kamienas susidaro tik ypatingomis augimo sąlygomis.
Išauga iki 20-60 m aukščio, atskirais atvejais dar aukštesnės, ypač tai būdinga sitkinėms eglėms, kurios vienas individas išmatuotas esantis 96,7 m aukščio. Eglių kamienai iki 1 m, rečiau iki 2,5 m, kai kurių rūšių iki 4,5 metro skersmens. Kaip pavyzdys Lietuvoje įprastai auganti paprastoji eglė priklausomai nuo jos paplitimo arealo Europoje, išauga apie 30 m, švelnesnio klimato Europos vietose kartais iki 63 m aukščio. Aukščiausia Lietuvos eglė auga Prienų šile, žinoma kaip Balkasodžio arba Noriūnų miško eglė, jos aukštis 44,3 m, kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 205 cm, amžius – 90 metų (2009 m.).
Eglių žievė rausvai ruda, senų medžių suaižėjusi. Spygliai keturbriauniai ir ant ūglio išsidėstę spirališkai. Vyriškieji strobilai geltoni ar raudoni, o moteriškieji – gelsvai žali, žali ar raudoni. Kankorėžiai nusvirę.
Eglių dauginimasis
Pavasarį ant jaunų šakelių susidaro smulkūs vyriškieji ir stambūs moteriškieji kankorėžiai. Jie sudaryti iš žvynelių. Vyriškajame kankorėžyje subręsta daug smulkių sporų, iš kurių susidaro žiedadulkės su oro pūslelėmis. Moteriškajame kankorėžyje yra sėklapradžiai. Jei ant jų vėjas atneša žiedadulkių, įvyksta apdulkinimas. Apdulkinto moteriškojo kankorėžio žvyneliai sandariai užsidaro ir užsiklijuoja sakais. Žiedadulkės sudygsta sudarydamos dulkiadaigius. Juose formuojasi vyriškos gametos – spermiai, o sėklapradžiuose iš didelės sporos susidaro moteriškoji gameta – kiaušialąstė. Uždarytame kankorėžyje po kurio laiko įvyksta apvaisinimas, t. y. spermiai dulkiadaigiu pasiekia kiaušialąstes ir jas apvaisina. Taigi, skirtingai nuo samanų ir sporinių induočių, plikasėkliai gali be vandens pernešti vyriškąsias lytines ląsteles iki moteriškųjų. Po apvaisinimo sėklapradžiai subręsta ir tampa sėklomis, kurios sudarytos iš gemalo, maisto atsargų ir sėklos luobelės. Gemalas yra jauno augalo užuomazga, o maisto atsargos naudojamos sėklai sudygti. Luobelė saugo gemalą nuo nepalankių sąlygų. Bręstančias sėklas nuo aplinkos poveikio saugo kankorėžiai. Sausio arba vasario mėnesį kankorėžiai atsidaro ir iš jų išbyra sėklos su sparneliais, kurias vėjas išnešioja. Eglės savo sėklas išbarsto kiekvienais metais.
Eglių kryžminimasis
Eglių (Picea) gentyje tam tikros rūšys tarpusavyje gali natūraliai kryžmintis ir sulaukti sveikų palikuonių. Gamtoje tai pasitaiko tarp baltųjų eglių (Picea glauca) ir juodųjų eglių (Picea mariana) rūšių. Sitkinės eglės (Picea sitchensis) natūraliai gamtoje kryžminasi su baltosiomis eglėmis (Picea glauca), o jų hibridiniai palikuonys moksliškai vadinami Picea × lutzii. Verslinių miškų medžių plantacijose sitkinės eglės kryžminasi ir su Ajajinėmis eglėmis (Picea jezoensis), serbinėmis eglėmis (Picea omorika) bei kalninėmis eglėmis (Picea engelmannii).
Eglių amžius
Paprastosios eglės, žinomos kaip „Old Tjikko“ medžio šaknų sistemos (ne medžiui) genetiniams klonams kilusiems iš vienos bendros ląstelės, užsimezgusios maždaug apie 7550 m. pr. m. e. – yra apie 9560 metų. Auga Švedijos Dalarnos provincijoje esančiame Fulufjeleto nacionaliniame parke.
Apie eglių paskirų medžių amžių nėra daug duomenų, tačiau iš žinomų ilgiausiai gyvenančių yra kalninė eglė (Picea engelmannii) – pagal skersinį kamieno pjūvį, žinomas seniausias individas yra išgyvenęs 911 metų ir tai matyt rekordinis eglių (Picea) genties atskiro individo amžius.
Paprastoji eglė (Picea abies) jeigu nenukertama, vidutiniškai gali išgyventi iki 250–300 metų. Vokietijos Bavarijos miške auganti ir žinoma kaip „LBG“ paprastoji eglė yra sulaukusi 468 metų, o pietų Norvegijos Biuskeriudo apskrityje auga bene seniausia Europoje Paprastoji eglė, remiantis pagal 2012 metus, jai 532 metai, tai yra iš sėklytės pradėjo augti dar 1480 metais. Anot mokslininkų tyrinėjančių paprastųjų eglių amžių, atskiri jų individai gali sulaukti iki 400–600 metų, nors šiai rūšiai sulaukusiai 400 metų jau yra daug. Pavyzdžiui sulaukusių 400 ar daugiau metų pasitaiko labai mažai, vien tik Norvegijoje tokių senų paprastųjų eglių žinoma tik apie 30-40 individų.
Kaip ir daugeliui kitų medžių rūšių, taip ir eglėms sulaukti daug metų neleidžia pasaulyje esanti intensyvi pramoninė miškininkystė ir kiti nelegalūs medžių kirtimai. Pavyzdžiui Lietuvoje paprastosios eglės kertamos sulaukusios vos 61-80 metų amžiaus.
Eglių rūšys
Remiantis „The Plant List“ augalų sąrašais, išskiriamos 36 eglių rūšys, viena iš jų – paprastoji eglė (Picea abies) savaiminė Lietuvoje, didžiojoje šiaurės Europos dalyje bei Vidurio Europos ir Balkanų pusiasalio kalnuotose dalyse.
Eglių hibridinės rūšys
Remiantis „The Plant List“ augalų sąrašais, išskiriami 4 eglių hibridai.
Eglės (Picea) Lietuvoje
Lietuvoje yra introdukuotų ir kitų eglių rūšių, kurios pakankamai neblogai prisitaiko prie Lietuvos klimatinių sąlygų ir dirvožemio. Šios eglės auginamos šalies botanikos soduose, miestų ir kitų gyvenviečių parkuose bei mėgėjų soduose, tai:
Encyclopédie Hachette Multimédia
Encyclopédie Hachette Multimédia – visuotinė enciklopedija prancūzų kalba.
Formos
CD, DVD ir internetinė versija.
Apimtis
50 000 straipsnių, 8 000 nuotraukų, vaizdo, garso įrašų, animacijų, dainų, dokumentų; 3 000 internetinių nuorodų.
Kartu enciklopedijoje yra ir integruotas žodynas – bendra apimtis siekia 66 000 terminų. Yra konjugacijos lentelė, iš viso – apie 5 000 veiksmažodžių (su asmenuotėmis).
Krūmyninės medšarkės (gentis)
Krūmyninės medšarkės (Malaconotus) – krūmyninių medšarkių (Malaconotidae) šeimos paukščių gentis. Apie 60% šios genties paukščių dabar priskiriami teleforų (Telophorus) genčiai.
Rūšys sensu stricto
Kartais geltonkrūtė žalsvoji medšarkė (Telophorus olivaceus) priskiriama šiai genčiai.
Jonas Kavaliauskas (1938)
Jonas Kavaliauskas (1938 m. kovo 10 d. Mitabynėje, Panevėžio rajonas – 2006 m. kovo 1 d.) – Lietuvos choro dirigentas, pedagogas.
Jalutorovskas
Jalutorovskas  – miestas prie Tobolo upės, Tiumenės sritis, Rusija, Jalutorovsko rajono centras. 37 900 gyventojų (2003 m.)
Jonas Kavaliauskas (1938)
Biografija
Baigęs Kriklinių septynmetę mokyklą, 1954–1958 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. Aleksandras Liberis) ir vadovavo siuvimo fabriko „Nevėžis" moterų chorui. 1958–1963 m. choro dirigavimo studijas tęsė LSSR konservatorijoje (dėst. Adolfo Krogerto klasė). Vadovavo Vilniaus finansų ir lengvosios pramonės technikumų bei kailių fabriko chorams.
Jalutorovskas
Istorija
Įkurtas 1661 m. Jalutorovskas buvo Rusijos imperijos politinės tremties vieta. 1829–1835 m. tremtyje Jalutorovske gyveno 9 dekabristai. 1927 m. įkurtas Dekabristų atminimo muziejus. XIX a. čia buvo atitremta Lietuvos gyventojų – 1831 m. ir 1863 m. sukilimo dalyvių, knygnešių.
Ekonomika
Išplėtota medžio apdirbimo, baldų, maisto pramonė.
Jonas Kavaliauskas (1938)
Biografija
1963–1966 m. Semipalatinsko (Kazachija) muzikos mokyklos choro dirigavimo dėstytojas ir metodinės komisijos pirmininkas, miesto mišriojo choro vadovas. 1966 m. grįžęs į Vilnių, 1967–1970 m. buvo vyrų choro „Varpas“ chormeisteris, 1966–1972 m. Vilniaus valstybinio pedagoginio instituto Muzikos katedros choro dirigavimo dėstytojas. 1970–1978 m. Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniosios muzikos mokyklos choro dirigavimo dėstytojas ir choro studijos vadovas. Studiją tada lankė 80-90 merginų ir vaikinų, kuriuos dirigentas išmokė daug lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinių, surengė viešų koncertų. Paminėtinas 1975 m. gruodžio 18 d. koncertas Valstybinės filharmonijos salėje, surengtas mokyklos įkūrimo 35-mečio garbei. Be kitų kūrinių, mišrusis choras ir simfoninis orkestras atliko dvi dalis Antonijaus Vivaldi kantatos „Magnificat“. Nuo 1978 m. Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinės meno mokyklos (menų gimnazijos) choro dirigavimo dėstytojas ir metodinės komisijos pirmininkas (1979–1995 m.). 1980–1991 m. choro dirigavimą dėstė ir LSSR konservatorijoje. Mokyklose išugdė didelį būrį jaunųjų choro dirigentų.
1970–1995 m. dirbo su Vilniaus miesto moterų choru „Eglė“ (1971 m.). Būdamas choro meno vadovu ir dirigentu, ištisus 25 metus klausytojus džiugino darniais sostinės moterų balsais, jų menine ir scenine kultūra. Chorą lankė 70-90 balsingų moterų, kurias dirigentas išmokė kelis šimtus lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinių. „Eglė“ surengė daugiau kaip 300 koncertų Lietuvos miestuose ir miesteliuose, su dideliu pasisekimu koncertavo Latvijoje, Estijoje, Lenkijoje, Vokietijoje, Rusijoje, Vengrijoje, Čekoslovakijoje, Kuboje, Baltarusijoje, Rumunijoje, Italijoje, nemaža įrašų padarė Lietuvos radijui, dalį kūrinių įdainavo į plokšteles, dalyvavo televizijos laidose. Choras 1975, 1980 ir 1985 m. respublikinių dainų švenčių, 1990 m. Lietuvos tautinės dainų šventės ir 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventės Lietuvoje dalyvis. Taip pat paruoštas 1973, 1978 ir 1983 m. respublikiniams chorų sąskrydžiams Šiauliuose ir kitiems kultūros renginiams. „Eglė“ ne kartą respublikiniuose konkursuose pelnė absoliučiai geriausio moterų choro Lietuvoje ir laureato vardus, buvo 1981 m. V, 1984 m. VI ir 1987 m. VII Stasio Šimkaus chorų konkursų Klaipėdoje nugalėtoja. 1978 m. chorų festivalyje Taline laimėjo trečiąją vietą, o 1995 m. tarptautiniame chorų konkurse Vokietijoje (Cvikau) pelnė sidabro diplomą. Kolektyvas surengė įspūdingų jubiliejinių koncertų. 1978 m. „Eglei“ suteiktas nusipelniusio kolektyvo vardas.
Josvainių miškai
thumb|240px|Josvainių miškai netoli [[Šiukštuliškiai|Šiukštuliškių]] thumb|240px|Miško riboženklis ties [[Palainiškiais]] thumb|right|240px|Josvainių miškas netoli [[Keleriškės|Keleriškių žiemą]] thumb|240px|Ąžuoloto girininkijos planas (stendas prie Palainiškių thumb|200px|Paukščių balsai pavasarį thumb|200px|Gervių klyksmas miške
Jonas Kavaliauskas (1938)
Biografija
J. Kavaliauskas – respublikinių dainų švenčių konsultantas, 1973, 1978 ir 1983 m. respublikinių moterų ir vyrų chorų sąskrydžių Šiauliuose, 1975, 1980 ir 1985 m. respublikinių dainų švenčių Vilniuje, 1990 m. Lietuvos tautinės dainų šventės, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų švenčių Kaune ir Vilniuje vyr. dirigentas. 1975 m. apdovanotas Kultūros žymūno ženklu, 1975 m. jam suteiktas LSSR nusipelniusio artisto garbės vardas.
Josvainių miškai
Josvainių miškai – miškai Kėdainių rajono savivaldybės teritorijoje (Kėdainių, Josvainių ir Krakių seniūnijose), 6 km į vakarus nuo Kėdainių, 4 km į šiaurę nuo Josvainių. Plotas 3110 ha, iš jų mišku apaugę 2640 ha. Susideda iš Josvainių, Giraitės, Medininkų miškų.
Geografija
Josvainių miškų šiaurės vakariniu pakraščiu teka Smilga (Nevėžio intakas), per miškų pietinę dalį teka jos intakas – Smilgaitis. Reljefas lyguminis; žemesnėse vietose pelkės. Didžioji miškų dalis nusausinta. Dirvožemiai velėniniai glėjiški ir glėjiniai priemoliai bei moliai, vietomis – velėniniai karbonatiniai moliai.
Medynai
Augavietės labai derlingos laikinai įmirkusios, vietomis įmirkusios ir pelkinės. 61 % miškų IV grupės ūkiniai, 29 % III grupės apsauginiai, 7 % II grupės ekosistemų apsaugos, 3 % rekreaciniai. Kultūrinės kilmės medynų 6 %.
Sudėtis:
Jaunuolynai sudaro apie 26 % medžių, pusamžiai medynai 25 %, bręstantys 16 %, brandūs 33 %. Vidutinis medynų amžius – 43 metai. Bonitetas 1,4, skalsumas 0,71, tūris 180 m³/ha.
Nepaisant, kad miškai įeina į biosferos poligoną ir draustinį, vyksta masinis miško naikinimas – vidury vasaros plynai iškertami medžiai, plyti dideli kirtimų, brūzgynų plotai. Neliestų miško kvartalų beveik nelikę.
Istorija
Nuo 1944 m. rudens Josvainių miškuose veikė Lietuvos partizanų būriai (vadai: S. Arštikis, slap. Saulė, S. Rūšis, P. Kunevičius), kurie priklausė LLA Kovo rinktinei, nuo 1948 m. – Jūros srities Prisikėlimo apygardai.
Miške tarybiniais metais buvo įrengta karinė bazė. Dabar telikę jos griuvėsiai.
Albinas Griška
Albinas Griška (1915 m. kovo 1 d. Dainavoje, Varanavo rajonas – 1996 m. sausio 26 d. Vilniuje) – Lietuvos filosofas, pedagogas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
1936 m. baigė Vilniaus lietuvių gimnaziją. 1936–1939 m. Vilniaus universitete studijavo chemiją. 1943–1945 m. sovietinis partizanas. 1948 m. Maskvoje baigė Aukštąją partinę mokyklą prie VKP(b) CK. 1948–1951 m. Respublikinės partinės mokyklos direktoriaus pavaduotojas, filosofijos dėstytojas. 1954 m. baigė Visuomeninių mokslų akademiją prie SSKP CK. 1954–1992 m. Vilniaus pedagoginio instituto filosofijos dėstytojas, 1959 m. docentas, 1973 m. profesorius. 1977 m. filosofijos mokslų daktaras.
Dvylikos lentelių įstatymai
Dvylikos lentelių įstatymai – 451–450 m. pr. m. e. sudarytas senovės Romos įstatymų rinkinys, apimantis romėnų paprotinės teisės normas. Įstatymai buvo surašyti ant dvylikos lentelių. Šie įstatymai turėjo didelę reikšmę tolesniam romėnų teisės vystymuisi.
Dvylikos lentelių įstatymus sudarė decemvirai. Iš pradžių rinkinį sudarė dešimt lentelių, o kitais metais buvo pridėtos dar dvi. 450 m. pr. m. e. Dvylikos lentelių įstatymai buvo viešai išstatyti Romos forume (veikiausiai lentelės buvo bronzinės). Teigiama, jog Cicerono laikais šių įstatymų tekstą berniukai mokyklose vis dar mokydavosi mintinai.
Sudaryti šį įstatymų rinkinį paskatino nuolatiniai plebėjų skundai apie patricijų priespaudą. Dvylikos lentelių įstatymų tikslas buvo apibrėžti teises, nustatyti bausmes, jie sudarė sąlygas plebėjams apsisaugoti nuo patricijų piktnaudžiavimo valdžia.
Šio įstatymų rinkinio tekstas nėra išlikęs, tačiau didžiuma jo atkurta, remiantis komentarais bei citatomis įvairių senovės Romos rašytojų bei teisininkų kūriniuose.
Dvylikos lentelių įstatymai suteikia žinių apie to laikotarpio civilinę, baudžiamąją teisę, teismo procesą. Be to, šis įstatymų rinkinys liudija apie gimininės santvarkos irimą, vergovės formavimąsi. Jame įtvirtinama privati nuosavybė, didelė pater familias (namų šeimininko) valdžia.
Nors formaliai Dvylikos lentelių įstatymai niekad nenustojo galioti, vėliau buvo priimti įstatymai, įtvirtinę kitokį teisinį reglamentavimą.
Bėgimas
Norint išvengti traumų patartina lavinti ir kitus kūno raumenis, ypač nugaros ir pilvo preso raumenis (liemens srities raumenyną). Taip pat neužmiršti prieš kiekvieną treniruotę atlikti apšilimo pratimus, o po treniruotės – tempimo.
Sporto šakos
Bėgimas – sporto šaka, kurios metu atletai stengiasi nubėgti įvairaus ilgio ir sudėtingumo atkarpas per kuo trumpesnį laiką.
Bėgimas plentu
Pasaulyje daugiausiai bėgikų pritraukia „Niujorko“, „Bostono“, „Čikagos“, „Londono“, „Berlyno“, „Romos“, „Paryžiaus“ ir kitų didžiųjų Europos miestų maratono rungtys. Pastarieji renginiai riboja bėgikų skaičių iki 50 tūkst. Pabaltyje „Rygos“, „Talino“, „Vilniaus maratono“ šventės sulaukia virš 30 tūkst., 20 tūkst. ir 15 tūkst. dalyvių atitinkamai. Lietuvoje taip pat daug dalyvių dalyvauja „We Run Vilnius“, „Kauno maratono“, „Trakų pusmaratonio“ ir kt. renginiuose.
Nuo 2011 m. pastebimas pirmasis bėgimo protrūkis Lietuvoje. 2017 m. vyks beveik 100 bėgimo renginių. Didžiausi bėgimo renginiai pritraukia apie 10 tūkst. dalyvių gretas, nors iš jų dauguma bėga 5 km ir trumpesnes distancijas. Iš viso 3 000 lietuvių bėgikų yra kirtę maratono finišo liniją.
Ilgus nuotolius (maratonus, ultramaratonus) sportininkams rekomenduojama pradėti bėgti nuo 25-26 metų, kai organizmas yra visiškai subrendęs. Elitiniai bėgikai nubėga iki 7 000 km per metus, kai kurie daugiau.
Bėgimas bekele
Šiuo metu susidomėjimas sparčiai auga bėgimu bekele. Tiek pasaulyje, tiek Lietuvoje tai gan nauja sporto šaka. Nuo 2012 m. rengiamos įvairaus pobūdžio Padebesių bėgimo rungtynės. 2014 m. įsteigta Pasaulio bekelės ultramaratonų bėgimo taurė, kurioje itin sėkmingai Lietuvą atstovauja Gediminas Grinius, Vaidas Žlabys ir Andrius Ramonas. Tais pačiais metais pradėjo vykti ir Lietuvos bekelės bėgimo taurės varžybos. O 2015 m. surengtas pirmasis Lietuvoje apie 80 km ilgio ultramaratonas „Kernavė–Vilnius“, kurio trasa driekėsi palei Nerį, Neries regioniniame parke.
Lengvoji atletika
Lengvąją atletiką sudaro šios rungtys:
Hamurabio teisynas
200px|thumb|right|Hamurapio teisynas thumb|200px Hamurabio teisynas, Hamurabio įstatymai, Hamurabio įstatymai – Babilono valdovo Hamurabio (Hamurabio) teisės rinkinys, vienas seniausių pasaulio teisynų ir kartu geriausiai išlikusių rašytinių Mesopotamijos kultūros paminklų.
Įstatymai apie 1750 m. p. m. e. užrašyti ant akmens, kurį sudarė apie tris tūkstančius eilučių. Kodeksas reguliavo daugelį babiloniečių gyvenimo sričių. Dėl išsiplėtusios Babilono ekonominės veiklos, be jau tuo metu egzistavusios paprotinės teisės, susidarė poreikis turėti rašytinį įstatymą. Hamurabio teisynas nustatė tuomet egzistavusią visuomeninę santvarką, reglamentavo socialinius bei ekonominius šalies santykius.
St. Elsewhere
St. Elsewhere yra debiutinis dueto Gnarls Barkley, kurį sudaro muzikantai Danger Mouse ir Cee-Lo, debiutinis albumas, išleistas 2006 m. balandžio 24 d. Jungtinėje Karalystėje, kur jis debiytinę savaitę pasiekė nr. 1 britų perkamiausių albumų tope. Jungtinėse Valstijose „St. Elsewhere“ pasirodė gegužės 9 d., o po savaitės debiutavo aukščiausiame „Billboard 200“ albumų tope, o rugpjūčio 5 d. pasiekė geriausią rezultatą – 4-ąją sąrašo vietą.
Abdal Azizas I Abu l-Farisas
Abdal Azizas I-is Abu l-Farisas buvo Ali I-jo Abdal Hasano sūnus.
Istorija
Prieš tapdamas Maroko sultonu, Abdal Azizas I-is Abu l-Farisas buvo įkalintas Fese. Naujasis sultonas buvo jaunas ir labai energingas žmogus. Viziris Umaras greit suprato, kad suklydo dėl šio paskyrimo ir pradėjo galvoti apie naują perversmą. Bet 1367 m. sultonas susekė vizirį ir liepė viešai užkapoti. 1370 m. Abdal Azizas I-is pradėjo karą su Tlemsenu ir be pasipriešinimo užėmė miestą. Vėl visas vidurio Magrebas atiteko Marinidams, bet 1372 m. Azizas I-is mirė ir šalyje vėl įsigalėjo anarchija.
Strypa
Strypa  – upė vakarų Ukrainoje, Ternopilio srityje; Dniestro kairysis intakas. Prasideda Zborivo rajone, sutekėjus keliems upeliams. Teka pietų kryptimi. Žemupyje (už Bugačo) teka giliu slėniu, vietomis pereinančiu į kanjoną. Sudaro nedidelius krioklius. Pakrantės apaugusios laukiniais miškais.
Didžiausi intakai – Vosuška, Vilchovecė (kairieji).
Vidutinis vagos plotis vidurupyje – 30 m. Prie Strypos yra Zborivo ir Bučačo miestai.
thumb|left|240px|Rusylivo krioklys Strypoje
Adelė Laigonaitė
Adelė Laigonaitė (1926 m. lapkričio 15 d. Čisavoje, Sasnavos valsčius – 2005 m. gruodžio 11 d. Vilniuje) – Lietuvos kalbininkė, vertėja, humanitarinių mokslų daktarė.
Biografija
Baigusi Kauno gimnaziją aukso medaliu, 1945–1949 m. studijavo Kauno valstybiniame universitete. 1950 m. baigė Vilniaus universitetą, 1950–1953 m. šio universiteto aspirantė. 1958 m. filologijos mokslų kandidatė.
1953–1982 m. Vilniaus universiteto dėstytoja, nuo 1961 m. docentė. 1979 m. LTSR nusipelniusi dėstytoja. Tyrinėjo dabartinę lietuvių kalbą, daugiausia akcentologiją ir morfologiją. Iš 16 gyvenamųjų vietų surinko medžiagą „Lietuvių kalbos atlasui“.
Paskelbė straipsnių gramatikos, akcentologijos, kalbos kultūros klausimais „Kalbotyroje“ ir kt.
Lentvario Versmės gimnazija
Trakų rajono Lentvario Versmės gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Trakų raj., Lentvaryje, Lauko g. 20, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas rusų kalba. Įstaigos kodas 190662435.
Istorija
Lentvaryje mokykla įsteigta 1896 m. (Lentvario 1-osios vidurinės mokyklos istorija: 1896-1996, autorė Kristina Lukaševič)
Tornijas
Istorija
Tornės upės delta buvo apgyvendinta nuo paskutinio ledynmečio pabaigos, ir dabar yra žinoma 16 grupinių laidojimo vietų (6000–5000 metų prieš Kristų). Iki XIX amžiaus, žmonės kalbėjo Kemės samių kalba, viena iš samių kalbų. Mieso pavadinimas kilęs nuo suomiško ar samiško upės pavadinimo Torniojoki (.
XVIII amžiuje miestą aplankė keletas ekspedicijų, kurių tikslas ištyrinėti Arkties regioną. Žymiausia ekspedicija (1736–1737) buvo surengta Prancūzijos Akademijos.
Didelius, nors ir trumpus impulsus miesto vystymuisi davė Krymo bei Pirmasis pasaulinis karai. Jų metu per Torniją vyko Rusijos imperijos prekyba ir susisiekimas sausuma (neskaitant persikėlimo per Tornės upę, nes tilto tuo metu nebuvo) per Švediją su Vakarų Europa. Taip pat Pirmojo pasaulinio karo metais tai buvo reikšmingas susisiekimo kelias tarp Vakarų Europos ir Tolimųjų Rytų. Per Torniją vyko apsikeitimas karo belaisviais tarp kariaujančių Vokietijos, Austrijos-Vengrijos ir Rusijos imperijų.
Per Torniją geležinkeliu į Rusiją 1917 m. iš Šveicarijos (per Vokietiją ir Švediją) grįžo V. I. Leninas. Šiam įvykiui paminėti Tornijo geležinkelio stotyje yra atminimo lenta.
Šiuo metu mieste veikia alaus darykla, metalurgijos įmonė (nerūdijančio plieno gamyba), uostas, plėtojamas turizmas. Eilę pastarųjų metų vystoma Tornijo ir Haparandos aglomeracija, vykdomi bendri infrastruktūros ir kitokie projektai.
Kačaičių kapinynas
Kačaičių kapinynas yra pietrytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Kačaičiuose (Žalgirio seniūnija), 0,72 km į pietvakarius kelio Kretinga – Budriai, Kartenalės I dešiniajame krante.
Kapinynas
Kultūros vertybių registre neregistruotas.
Teritorijos plotas – 0,5 ha.
Istorija
Kapinyno teritorijoje XVI – XVIII a. veikė Gudų (Gudgalio) kaimo kapinės. Nuo XIX a. II pusės teritoriją ariant, o nuo XX a. vidurio iš kalvos kasant žvyrą, buvo randama įvairių archeologinių radinių: geležinių ietigalių, žalvarinių vytinių ir kt. antkaklių, apyrankių, žiedų ir pan. Radiniai pateko į privačias kolekcijas arba neišliko.
Kapinyną 1956 m. išaiškino ir žvalgė kraštotyrininkas Vladas Šaulys ir muziejininkas Juozas Mickevičius.
Radiniai datuojami IX – XIII a.
Huanukas
Istorija
Vietovė gyvenama nuo seniausių laikų. Miestas įkurtas 1539 m. konkistadoro Gómez de Alvarado y Contreras ir pavadintas La muy noble y leal ciudad de los Caballeros de León de Huánuco. Huanukas išaugo kaip svarbus punktas kelyje tarp Limos ir Amazonijos.
Šaltiniai
thumb|left|250px|Ginklų aikštė
Gabija
Gabijà (Gabėta, Ugnija, Ugninė, Peleno deivė, Pelengabija, Matergabija, Gabjauja?) – lietuvių ugnies deivė. Deivę mini Jonas Lasickis, pateikdamas maldelę, kurioje prašoma nekibirkščiuoti ir nekelti pavojaus (Gabie deuaite pokielki garu nuleiski kirbixtu). Ugnies vardas Gabija žinomas visoje Lietuvos teritorijoje, jis gerai paliudytas tautosakoje.
Vardas kildinamas nuo gaubti, gobėti („dengti“).
Ugnis židinyje buvo migdoma (gaubiama pelenais), žadinama (įpučiama), jai aukodavo duoną (maitindavo).
Krikščionybės laikais sutapatinta su Šv. Agota. Gabija vadinta ir grabnyčinė rankomis lipdyta žvakė.
Tautosakoje
Namų židiniui lietuviai ne tik aukojo aukas, bet rūpinosi ja kaip žmogumi, kad būtų sotus, netgi „klodavo“ patalą, guldydavo, paguldę užklodavo, migdydavo. Pakloti ugniai patalą reiškė stropiai sutvarkyti žarijas, o apkloti – apgaubti žarijas pelenais, kad jos ilgai neišblėstų. Ugniai klodavo patalą ir ją apklodavo kasdien. Jeigu šeimininkė nepaklodavo ugniai patalo ir jos neužklodavo, tai ugnis pykdavo ir kartais išeidavo iš savo šeimininkų namų, t. y. uždegdavo namus. Klojant ugniai patalą būdavo kalbamos maldos Gabijai ir prašoma, kad nepadegtų namų, būtų rami. Dauguma šių maldelių yra susipynusios su krikščionybe. Įžiebę ugnį sakydavo:
Ugnį buvę galima užteršti ir metant į ją nešvarius daiktus, spjaudant į ją, mindžiojant kojomis ar pan. Užterštą ugnį žmonės privalėjo „prausti“ – šlakstyti švariu vandeniu. Jeigu bekūrenant krosnį iškrisdavo žarijų ar nuodėgulių, tai juos suimdavo ir sudėdavo atgal. Iškritusios iš krosnies ugnies nespardydavo, nemindydavo kojomis, nes tai buvo laikoma dideliu nusidėjimu. Tikėta, kad įžeista ugnis ima vaikščioti po namus ir nenumaldyta sukelia gaisrą.
Gabijos ugnis galėjusi ir pati užsiteršti, todėl ją reikėdavo atnaujinti iš bendro rituališkai skaisčios ugnies šaltinio. Senoji židinio ugnis buvo užgesinama ir sukuriama nauja. Tai buvo atliekama per vasaros saulėgrįžos šventes, kai sukuriamas apeiginis laužas. Laužą uždegdavo nauja, švaria, neužteršta ugnimi, gauta trinant vieną medžio gabalą į kitą arba naudojant sukamą ratą ir šiaudines virves. Naktį to laužo ugnies atsinešdavo į namus ir, užgesinę židinį, įkurdavo jį iš naujo.
Interpretacijos
Gabiją buvus ugnies dievybe manė Algirdas Julius Greimas, Marija Gimbutienė ir kiti. Jonas Balys spėjo, kad Gabija tebuvo speciali kiekvienos besikūrenančios ugnies dvasia.
Ne visai aiškus Gabijos santykis su Lasickio minimomis Matergabija, Pelengabija bei kitame šaltinyje paminėtu Gabjauju. Vieni tyrinėtojai manė, kad tai atskiros dievybės, kiti – kad tai skirtingi Gabijos vardai.
Kaip pastebėjo Vladimiras Toporovas ir Viačeslavas Ivanovas, lietuvių deivė Gabija buvo la­bai artima prūsų mitologizuotam ugnies įvaizdžiui – šv. Ponikei.
Gabija lyginta su senovės graikų Hestija, romėnų Vesta.
FK Auska Alytus
Alytaus „Auska“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Alytaus.