cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vikis
Vikis (Vicia) – pupinių (Fabaceae) šeimos Faboideae pošeimio augalų gentis.
Priklauso laipiojančius stiebus turintys žoliniai augalai. Lapai poromis plunksniški, dažniausiai baigiasi ūseliu. Žiedai pavieniai ar po 2-3 išaugę lapų pažastyse. Taip pat žiedai sudaro ir daugiažiedes kekes. Ankštys daugiasėklės. Augalai kryžmadulkiai, juos apdulkina bitės.
Gentyje yra apie 140 rūšių:
Lietuvoje auga 15 rūšių:
Vikių gentyje yra daug pašarinių, kultūrinių, taip pat ir medingų augalų.
Zalcachas
Zalcachas – upė Austrijoje ir Vokietijoje, Ino dešinysis intakas.
Zalcacho upė prasideda Aukštajame Tauerne ir teka išilginiu slėniu į rytus, toliau pasuka į šiaurę, per Zalcburgo Alpes ir Bavarijos plokščiakalnį.
Nuorodos
Zalcacho upė
Lazdynai
Lazdynais vadinama:
Smaladaržis
Smaladaržis – buvęs viensėdis Jurbarko rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Viešvilės centro, Viešvilės gamtiniame rezervate. Dabar išlikęs tik šalia viensėdžio plytinčio miško pavadinimas.
Pagraudė
Pagraudė – žemaičių žemė, valsčius, į vakarus nuo Karšuvos žemės plotų.
Istorija
Vietovė gali būti siejama su Paragaudžiu, tačiau hipotezė nėra aiškiai patvirtinta XIII–XIV a. Pagraudės valsčiui priklausė Kvėdarna ir jos apylinkės, Vanagių piliakalnis. Pagraudę mini Petras Dusburgietis savo kronikoje: 1305 m. vadovaujami Karaliaučiaus kontūro 2000 raitelių įsiveržė į Pagraudės valsčių ir jį nusiaubė, o paskui nuo ryto iki pietų stovėjo prie Gedimino pilies (čia stovėjo kunigaikščio Gedimino pilis). 1317 m. į valsčių vėl buvo įsiveržę kryžiuočiai.
Norkys Batista
Norkys Yelitza Batista Villarroel (g. 1977 m. rugpjūčio 30 d. Karakase) – Venesuelos modelis ir aktorė.
Jos vyras yra Leonardo Luttinger. Turi sūnų, Sebastian Luttinger Batista (g. 2006 m. sausio 20 d.)
Norkys dalyvavo "Miss Venesuela" grožio konkurse (užėmė 2 vietą).
1644 m.
1644 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Obuolinė makliūra
Obuolinė makliūra (Maclura pomifera) – šilkmedinių (Moraceae) šeimos augalas.
Lelija (savaitraštis)
Lelija – Vilniaus siuvimo gamybinio susivienijimo „Lelija“ laikraštis, leistas 1973–1990 m. lietuvių ir rusų kalba.
Istorija
Iki 1989 m. vadinosi „Už komunistinį darbą“ ir ėjo kas savaitę. Tiražas 1973 m. – 400 egz. lietuvių ir 400 egz. rusų k., 1989 m. – 600 egz. lietuvių ir 500 egz. rusų k.
Maltos futbolo varžybos 1955–1956 m.
Maltos futbolo varžybos 1955–1956 m.
Remigijus Žaliūnas
Lietuvos sveikatos mokslų universiteto Kardiologijos klinikos vadovas. Nuo 2010 m. LSMU rektorius.
Biografija
1968–1971 m. mokėsi Alsėdžių vidurinėje mokykloje, 1971–1979 m. Plungės 4-ojoje vidurinėje mokykloje. 1986 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1988–1990 m. studijavo Kauno medicinos instituto Kardiologijos institute aspirantūroje.
1986–1987 m. Kauno medicinos instituto gydytojas internas, nuo 1987 m. Kauno medicinos instituto klinikos gydytojas kardiologas. 1990–1991 m. Kardiologijos instituto jaunesnysis mokslo darbuotojas. 1991–1993 m. Kauno medicinos akademijos Kardiologijos klinikos asistentas, 1993–1998 m. vyriausiasis asistentas. 1996–1998 m. Kauno medicinos akademijos Medicinos fakulteto dekano padėjėjas. 1998–2000 m. Kauno medicinos universiteto Kardiologijos klinikos docentas, nuo 2000 m. profesorius, 1998–2002 m. Kauno medicinos universiteto studijų prorektorius. Nuo 2001 m. Kardiologijos klinikos vadovas. 2002–2010 m. Kauno medicinos universiteto rektorius, nuo 2010 m. Lietuvos sveikatos mokslų universiteto rektorius.
Apgynė daktaro disertaciją (1990), habilituoto daktaro disertaciją (1995). Suteikti docento (1996), profesoriaus (1999) vardai. Paskelbė 215 mokslinių publikacijų.
Vadovėlių „Kardiologijos pagrindai", „Vidaus ligos", „Širdies ligos“ bendraautoris. Moka lietuvių, anglų, rusų, ispanų, prancūzų kalbas.
Kovasnos apskritis
Kovasnos apskritis  – apskritis vidurio Rumunijoje, Transilvanijos regione. Tai 39-a pagal plotą ir 42-a pagal gyventojų skaičių šalies apskritis. Administracinis centras – Sfintu Georgė.
Remigijus Žaliūnas
Biografija
Yra Lietuvos širdies asociacijos, Lietuvos gydytojų sąjungos, Europos kardiologų draugijos, Tarptautinės kardiologų draugijos ir federacijos, Amerikos kardiologų draugijos, Europos Universitetų asociacijos, Lietuvos universitetų rektorių konferencijos narys, Lietuvos mokslų akademijos narys ekspertas. Lietuvos kardiologų draugijos prezidentas, Kauno krašto kardiologų draugijos pirmininkas.
Kovasnos apskritis
Geografija
Praktiškai visa apskrities teritorija yra Rytų Karpatų kalnuose. Pagrindinė upė – Oltas.
Gyventojai
2011 m. tautinė sudėtis:
Administracinis suskirstymas
Apskritis suskirstyta į 2 savivaldybes, 3 miestelius ir 40 bendruomenių.
MONU
MONU – du kartus per metus anglų kalba leidžiamas urbanistikos žurnalas, nagrinėjantis miestą plačiąja prasme, tarp jų ir miesto politikos, ekonomikos, geografijos, ekologijos ir socialinius aspektus, taip pat fizinę struktūrą ir architektūrą. Architektūra yra viena iš daugelio sričių aptariamų žurnale ir siejamų termino „urbanistika”. „MONU“ leidžiamas Roterdamo mieste, Olandijoje. nuo 2004 metų birželio. Žurnalas siekia būti nepriklausomas, nekonformistinis, specializuotas leidinys, publikuojantis tam tikrai temai skirtus kritinius straipsnius, koncepcijas ir urbanistikos teorijas pateiktas architektų, urbanistų ir teoretikų iš viso pasaulio.
„MONU“ siekia visapusiškai tyrinėti temas aktualias miestų ir urbanistinių regionų ateičiai, sukurti terpę lyginamajai analizei. Siekiant kokybiškai ir išsamiai tirti skirtingas temas žurnale pateikiamos skirtingos situacijos, požiūrio taškai ir analizės metodai. Iš skirtingų kultūrų ir skirtingos profesinės patirties autorių surinktas straipsnių ir projektų derinys leidžia naujai pažvelgti į sudėtingus reiškinius susijusius su miestais. Išsilavinusiam skaitytojui skirtas „MONU“ žurnalas jau turi užsitarnavęs įtakingų architektų ir miesto mąstytojų auditoriją. Žurnalas veikia kaip platforma skirta keistis idėjomis ir kaupti žinias apie urbanistiką.
Misija
Nuo pat įkūrimo „MONU“ siekia tirti visus urbanistikos aspektus, viską kas siejama su miestu. Žurnalą visuomet intrigavo galimybė atrasti paslėptas politines, socialines, ir ekonomines tiesas, oficialias realijas ir miestų tarpusavio ryšius.
Nuomonės
„MONU“ kritiškai žvelgia į tai, kad miesto erdvės dažniausiai atstovauja įtakingos mažumos vizijoms ir netenkina likusios visuomenės poreikių. „MONU“ kritikuoja finansiškai įtakingo elito vystomų nekilnojamo turto projektų pasekmes, projektų, skirtų patenkinti tik vartotojiškus troškimus. (Nr.12, 2010 )
Žurnalas primena architektams ir miestų planuotojams milžinišką esamo urbanistinio audinio potencialą ir nagrinėja tokias temas, kaip miesto ir architektūros restauracija, išsaugojimas, renovacija, pertvarkymas, atnaujinimas arba senų, socialiai, ekonomiškai bei kultūriškai nepriimtinų struktūrų pritaikymas ir pakartotinis naudojimas. (Nr.14, 2011 ) Kalbant apie miestus, „MONU“ nepritaria neideologinei, arba, tiksliau, postideologinei visuomenės padėčiai ir siekia konkretumo, reikalingo pasaulyje, kuriame egzistuoja plati pasirinkimų ir jų kuriamų pasekmių įvairovė, pasaulyje, kuriame nebeliko vienos nuoseklios urbanistinės ideologijos. (Nr.15, 2011 )
Dapšioniai
Dapšioniai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Beinoravos. Stovi Dievo Apvaizdos bažnyčia, valstybės saugomas Dapšionių ąžuolas. Už 5 km į rytus nuo kaimo yra buvusi Dapšionių geležinkelio stotis.
miniatiūra|left|Buvusi [[Dapšionių mokykla]]
Vilniaus Žirmūnų gimnazija
Vilniaus Žirmūnų gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, Žirmūnuose, Žirmūnų g. 37, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190000360. Steigėjas Vilniaus miesto savivaldybės taryba.
Istorija
Gimnazijos įsteigimo data – 1905 m. įsteigta slapta mokykla, vadinama „turkų namais“, arba vaikų prieglauda. Mokyklos steigėjas – Juozapas Montvila. Nuo 1936 m. veikia Vilniaus 6-oji pradinė mokykla. 1947 m. rugsėjo 1 d. 6-osios pradinės mokyklos bazėje Vilniaus m. Vykdomasis komitetas įsteigė 1-ąją progimnaziją. 1948 m. rugsėjo 1 d. Švietimo ministras leido progimnaziją reorganizuoti į 7-ąją gimnaziją. 1949–1950 m. gimnazija pavadinta Vilniaus 7-ąja vidurine mokykla. Buvusioji pradinė mokykla Nr. 6 prijungta prie vidurinės mokyklos.
Vilniaus miesto savivaldybės taryba 1996 m. vasario 7 d. sprendimu Nr. 100 7-ajai vidurinei mokyklai suteikė Žirmūnų vidurinės mokyklos pavadinimą. Švietimo ir mokslo ministro 1999 m. birželio 11 d. įsakymu Nr. 760 mokyklai suteiktas gimnazijos statusas. Vilniaus miesto tarybos 2002 m. gegužės 15 d. sprendimu Nr. 578 Vilniaus Žirmūnų gimnazija nekomplektuoja penktųjų-aštuntųjų klasių (1-8 klasių pagrindu įkurta Vilniaus Emilijos Pliaterytės progimnazija). Nuo 2012 m. į mokyklą gali įstoti tik mokiniai, išlaikę specialų stojamąjį, aukštesnių gabumų egzaminą.
OMX Vilnius (reikšmės)
OMX Vilnius gali reikšti:
Vilniaus Žirmūnų gimnazija
Istorija
Mokykloje veikia ilgametis – įkurtas 1966 m. – pučiamųjų orkestras „Septima“, kuriam vadovauja Vytautas Skripkauskas.
Bankos-Belitungo salos
Pagrindiniai verslai: alavo gavyba, prieskoninių augalų (ypač juodųjų pipirų) auginimas ir turizmas.
Bankos-Belitungo salų provincija sudaryta 2000 m. atskyrus ją nuo Pietų Sumatros.
Administracinis skirstymas
Bankos-Belitungo salos padalintos į 6 regencijas ir vieną miestą. Skliaustuose pateiktas administracinis centras.
Alpinis ožys
Alpinis ožys (Capra ibex) – dykaraginių (Bovidae) šeimos žinduolis, priklausantis ožkų (Caprinae) pošeimiui.
Vektorius (duomenų tipas)
Vektoriaus abstraktus duomenų tipas dažniausia slepia masyvų funkcionalumą. Žodis „vektorius“ kilęs iš lotyniško žodžio vehere, kuris reiškia nešikas, nešiotojas, tas kuris neša.
Sąsaja
Vektorius turi funkcijas:
Įgyvendinimas
Jei tam neskirtu vektoriumi vienu metu manipuliuoja kelios gijos, tai gali sukelti lenktynių aplinką. Lygiagrečiam darbui skirtas vektorius vadinamas sinchronizuotu. Toks vektorius dirba lėčiau, todėl nenaudojamas be reikalo. Programavimo bibliotekos siūlo sinchronizuotus (pvz., Java kalbos ArrayList, LinkedList) ir nesinchronizuotus (pvz., Java kalbos Vector) vektoriaus įgyvendinimus.
Zoë Straub
Zoë Straub dar vaikystėje įrašė kūrinį kartu su tėvais, kurie tuo metu buvo susibūrę į muzikinį duetą „Papermoon“. Televizijoje pirmą kartą pasirodė 2007 metais, dalyvaudama dainų konkurse „Kiddy Contest“.
2015 metais vaidino ORF televizijos seriale „Vorstadtweiber“. Tais pačiais metais dalyvavo Austrijos nacionalinėje „Eurovizijos“ atrankoje, kur su daina „Quel filou“ užėmė trečiąją vietą. Spalio mėnesį pasirodė debiutinis albumas „Debut“.
2016 m. atlikėja su daina „Loin d’ici“ išrinkta atstovauti Austrijai 61-ajame „Eurovizijos“ dainų konkurse Švedijoje.
Lovebugs
„Lovebugs“ – šveicarų britpop muzikos grupė, suformuota Adrian Sieber, Sebastian Hausmann ir Julie 1992 m. Bazelyje. Grupė tapo viena sėkmingiausių grupių Šveicarijoje ir 2009 m. atstovavo savo šalį Eurovizijoje.
Bajamonas
Bajamonas – miestas ir savivaldybė šiauriniame Puerto Rike. 224,0 tūkst. gyventojų (2000 m.). Mašinų, naftos perdirbimo, medienos apdirbimo pramonė. Kavos, greipfrutų, cukranendrių auginimas.
Istorija
Bajamonas įkurtas 1772 m. ir pavadintas vietinio indėnų vado Bahamon vardu.
Cinkas (reikšmės)
Cinkas– ši sąvoka turi įvairias reikšmes:
Ietinis spyglainis
Ietinis spyglainis (Polystichum lonchitis) – papartinių (Dryopteridaceae) šeimos augalas. Rūšis reta visame pasaulyje. Bendrai paplitęs šiaurės pusrutulyje nuo Eurazijos iki Aliaskos ir Grenlandijos, Šiaurės Amerikos centrinėse kalnuotose vietovėse. Subokeaninė rūšis, prieraiši prie žemynų vakarinių pakraščių. miniatiūra|200px|left|Iliustracija (augalo atspaudas) Kaimyninėse Rytų Baltijos regiono šalyse Estijoje bei Latvijoje ir Lenkijoje ši rūšis konstatuota, tačiau yra labai reta. Latvijoje rasta tik 1987 m., Lietuvoje – 2001 m. Reta rytinėje Švedijoje, Suomijoje, Danijoje. Įrašyta į Raudonąją knygą Estijoje, keliose Rusijos šiaurinėse srityse. Vidurio Europoje spyglainis dažnai aptinkamas tik kalnuose (paprastai nuo 900 m iki 2100 m virš jūros lygio), lygumose  labai retas.
Biologija
Ietinis spyglainis yra šviesamėgis arba pusiau ūksminis, kalkiamėgis augalas. Auga tarp vandeniui laidžių, mažai smulkžemio turinčių, humusingų, dažniausiai kalkingų ar kitų šarmingų, gausiai apsningamų stambių uolienų nuolaužų. Aptinkamas nuobirynų, miškų ir krūmų žolynuose bei uolų plyšiuose. Gali įsikurti ir antrinėse augavietėse mūrų plyšiuose. Kartais auginamas kaip dekoratyvinis augalas.
Augalo šakniastiebis padengtas suskaidytais žvynais. Lapai 10–50(65) cm ilgio ir 26 cm pločio, labai tvirti, odiški, žiemojantys. Lapkotis 27 cm ilgio. Sporas barsto birželio–rugsëjo mėn.
Populiacija Lietuvoje
Labanoro regioninio parko teritorijoje 2001 m. rastas Polystichum lonchitis (L.) Roth – nauja Lietuvos florai sporinių induočių (Pteridophyta) rūšis, iki tol neminėta literatūros šaltiniuose apie Lietuvos induočių florą. Aptiktas Labanoro girininkijos 143 kvartale, 2 sklype, Aukštasalės kaime (Švenčionių raj.). Kaimo gyventojai tradiciškai pamiškės kalvos šlaite iškasa duobes bulvėms laikyti. Vienoje iš tokių seniai apleistų ir visiškai užžėlusių duobių rastas vienas šio spyglainio klonas, 20 lapų su sporangėmis (10 iš jų – parudavę pernykščiai lapai). Kartu su spyglainiu duobėje rastas į Lietuvos raudonąją knygą įrašytas retas kalkiamėgis žirnialapis vikis. Čia aptikto spyglainio lapų rodikliai iš esmės nesiskiria nuo Šiaurės ir Vidurio Europoje aptiktų augalų. Lapų pavyzdžiai saugomi Vilniaus universiteto herbariume.
Stebint populiacijos būklę ir, jei nuolatos čia augs, įtrauktinas į Lietuvos raudonąją knygą.
Santonika
thumb|100px|Ankstesnis logo thumb|Buveinė thumb|Apleisti „Sanito“ statiniai prie [[Kauno geležinkelio stotis|Kauno gel. stoties (2012) ]]
Santonika (buv. Sanitas) – Lietuvoje veikianti farmacijos įmonė. Gamina ir parduoda nepatentuotus vaistus – injekcinius preparatus, tabletes, kapsules, akių lašus.
Produkcija
Gamybiniai pajėgumai leidžia gaminti įvairias vaistų formas – tabletes, kapsules, ampules, akių lašus bei sudėtingus, teikiančius pridėtinę vertę preparatus – vienkartinius pripildytus švirkštus.
Bendrovė veiklą grindžia europine gerąja gamybos praktika (GMP) – aukštais kokybės užtikrinimo standartais, garantuojančiais nuoseklumą kuriant, gaminant, tiriant preparatus taip, kad šie atitiktų paskirtį, rinkodaros teisės pažymėjimo bei specifikacijų reikalavimus.
Visa produkcija skirstoma pagal terapines sritis:
Aisajus
Aisajus  – miestas Aičio prefektūroje, Japonijoje. Čia gyvena apie 65,4 tūkst. gyventojų.
2005 m. balandžio 1 d. Saja, Saoris, Hačikajus ir Tacuta sujungti į Aisajų.
Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė – riešutinis lotosas, medis – Podocarpaceae.
Tyzenhauzai
Tyzenhauzai (Tiesenhausen, Tysenhausenhauz) – iš Holšteino vokiečių kilusi giminė, suvaidinusi didelį vaidmenį Livonijos (Latvijos ir Estijos), Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės (LDK) bei Rusijos valstybiniame gyvenime. Giminės herbas – Buivolas.
Istorija
Pirmieji du broliai Tyzenhauzai atvyko į Livoniją, Rygos apylinkes kartu su pirmaisiais Livonijos - kalavijuočių ordino riteriais. 1269 m. Jonas Tyzenhauzas kartu su Polocko kunigaikštytės Sofijos ranka įgijo leno teisę valdyti Kokenhauzą. Jo palikuonys Kurše turėjo keletą dvarų. Vienas iš Tyzenhauzų 1279 m. žuvo kovose su lietuviais.
1561 m. Kuršui tapus Abiejų Tautų Respublikos vasaline hercogyste, Tyzenhauzai tapo LDK valdiniais ir valstybės veikėjais. Ilgainiui vedybomis ir už gerą tarnybą jie įsigijo keletą dvarų Lietuvos Gardino vaivadijoje, o vėliau ir kitose vietovėse. XVII-XVIII a. įgijo nemažą įtaką ir iškilo į didikus. Karalius Jonas Kazimieras 1667 m. balandžio 16 d. už švedų užgrobtoje teritorijoje prarastas pareigybes Reinholdui Tyzenhauzui suteikė Kupiškio seniūno pareigas.
Kita tos pačios giminės šaka perėjo tarnauti švedams, gyveno Švedijoje.
XIX a. keli Tyzenhauzai iškilo Rusijos imperijos caro administracijoje.
Juodosios raguotės
Juodosios raguotės (Xenobalistes) - raguotinių (Balistidae) šeimos žuvų gentis.
Vilkdaubis
Vilkdaubis – viensėdis Jurbarko rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Viešvilės centro, prie sankryžos su keliu, vedančiu į Jūravą. Viensėdį supa Jūros miškas.
Aukis
Aukis – Saliamono Salų miestas ir Malaitos provincijos sostinė. Jis yra šiauriniame Langalangos lagūnos gale, šiaurės vakariniame Malaitos salos krante. Aukyje gyvena 6811 žmonės (2010 m.). Tarp Aukio ir šalies sostinės Honiaros (Gvadalkanalis) skraido lėktuvai. Mieste yra elektra, o iki aerouosto už 11 km yra nutiestas plentas. Prieplaukoje kasdien veikia vaisių, daržovių ir šviežios žuvies turgus.
Vilkdaubis
Istorija
Vilkdaubis rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1559 m.
Aukis
2009 m. Aukije buvo atidarytas kalėjmas su atskiromis sekcijomis moterims ir nepilnamečiams.
Maltos futbolo varžybos 1956–1957 m.
Maltos futbolo varžybos 1956–1957 m.
Karolina (Puerto Rikas)
Karolina – miestas ir savivaldybė šiaurės rytų Puerto Rike, Atlanto vandenyno pakrantėje, netoli San Chuano. 186,1 tūkst. gyventojų (2000 m.). Svarbus prekybinis centras. Farmatikos, chemijos pramonė. Turizmas.
Kurai
Kurai – buvęs kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, rytinė Šniūraičių kaimo dalis. Stovi medinė Kurų Šv. Antano Paduviečio bažnyčia (nuo 1857 m.).
Istorija
Kurai prie Šniūraičių prijungti 1982 m. sausio 27 d.
Gasparo sąsiauris
Gasparo sąsiauris  – sąsiauris Malajų salyne, Indonezijoje. Skiria Bankos salą vakaruose nuo Belitungo salą rytuose. Jungia Pietų Kinijos ir Javos jūras. Ilgis 70 km, plotis 80-100 km. Pagrindinis uostas – Tandžungpandanas.
Sąsiauryje yra nedidelės Leparo, Pongoko ir Mindanau salos.
1645 m.
1645 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Piotrova Dombrova
Piotrova Dombrova – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Krasnapolio valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurės vakarus nuo Krasnapolio, apie 18 km į vakarus nuo Seinų ir 115 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaime santykinai gerai yra išsilaikiusi senovinė liaudies architektūra, ypač kaimo namas Nr. 15, kur galima rasti verandą su medinėmis dekoratyvinėmis skiedromis, kampais ir langinėmis.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Šahba
Šahba  – miestas pietų Sirijoje, Suveidos muchafazoje, Drūzų kalnuose, 87 km į pietus nuo Damasko.
Istorija
Antikiniais laikais tai buvo nedidelis kaimas oazėje. Apie 204 m. ten gimė būsimasis Romos imperatorius Pilypas Arabas. Tapęs imperijos valdovu, oazėje įkūrė koloniją, pavadintą Filipopoliu. Čia pastatyta šešiakampė šventykla, triumfo arka, amfiteatras, pirtys ir kt. Imperatoriui Pilypui mirus, statybos nutrauktos, žlugo jo planai Filpopolį paversti didmiesčiu.
Iki šių dienų išliko daugelio romėnų pastatų liekanos, tiltai, muziejuje saugomos mozaikos.
Bankos sąsiauris
1945 m. birželio 8 d. sąsiauryje nuskendo japonų sunkusis kreiseris Ašigara.
Andromeda (grupė)
Andromeda – Švedijos progresyviojo metalo muzikos grupė iš Malmės.
Biografija
1999 metais Johan Reinholdz įrašė demo albumą "Welcome to forever". Tų pačių metų rudenį prie jo prisijungė Martin Hedin (klavišiniai), Thomas Lejon (mušamieji) ir Gert Daun (bosinė gitara). Šis ketvertas pasivadino Andromeda.
2000 metų kovą grupė pradėjo įrašinėti debiutinį albumą su samdytu vokalistu Lawrence Mackrory. Extension of the Wish 2001 metų balandį išleido Century Media. Dar prieš albumo išleidimą grupę papildė vokalistas David Fremberg. Po to Andromeda intensyviai koncertavo Švedijoje, o spalį pasirodė ProgPower festivalyje Nyderlanduose. Taip pat buvo perrašytas pirmasis albumas su naujuoju vokalistu.
2002 metų vasarį Andromeda koncertavo Prancūzijoje kartu su Evergrey. Likusius metus grupė praleido kurdama ir įrašinėdama antrąjį savo darbą – II=I (Two Is One).
2003 metų kovą su Century Media pagalba išleistas albumas pasižymėjo labiau kompleksiniu, į vokalą orientuotu skambesiu. Tais pačiais metais naujuoju grupės bosistu tapo Fabian Gustavsson, pakeitęs tik metus grupėje išbuvusį Jakob Tanentsapf. Nuo tada grupės nariai nesikeitė.
Po daugybės koncertų, 2004 metais Andromeda pradėjo dirbti prie trečiojo albumo. Chimera su Massacre Records pagalba buvo išleistas 2006 metų sausį ir muzikine prasme buvo kiek paprastesnis negu ankstesni darbai.
Bičių pienelis
thumb|250px|Bičių pienelis avilyje
Andromeda (grupė)
Biografija
2008 metais buvo išleistas ketvirtasis Andromeda albumas The Immunity Zone.
Bičių pienelis
Bičių pienelis – bičių priekinių žandų ir ryklės liaukų skystis, kuriuo maitinamas bičių motinos vikšrelis. Bičių pienelis – baltos spalvos drebučių masė, specifinio kvapo ir aitriai rūgštaus skonio. Jo cheminė sudėtis iki šiol nėra pakankamai ištirta. Pienelyje yra vandens, baltymų, lipidų, angliavandenių, maždaug 15 cheminių elementų, 22 aminorūgštys, 5 vitaminai, folinė rūgštis, fermentai, hormonai.
Andromeda (grupė)
Biografija
2011 m. grupę paliko bosistas Fabian Gustavsson, jį pakeitė Linus Abrahamson. Tais pačiais metais buvo išleistas ir penktasis studijinis albumas Manifest Tyranny.
Baltijsko miesto gyvenvietė
Baltijsko miesto gyvenvietė  – miesto gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities vakaruose, Baltijsko municipaliniame rajone. Centras – Baltijskas. 2010 m. buvo 33 600 gyventojai.
Istorija
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2006 m. sausio 1 d. vietoje Baltijsko miesto apygardos. Ribojasi su Baltijos jūra, Divnojės kaimo ir Primorsko miesto gyvenvietėmis bei Aistmarėmis ir Lenkija pietuose. Gyvenvietei taip pat priklauso Aistmarių Nasypnojės sala.
Gyvenvietės taryba nuo 2008 m. spalio 12 d. renkama 5 metams, ją sudaro 20 deputatų, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką.
Kaliningrado srities įstatymu Baltijsko miesto gyvenvietę sudaro:
Royal Blood
Royal Blood – britų roko grupė iš Braitono, susikūrusi 2011 m. Grupę sudaro Mike Kerr (bosinė gitara ir vokalas) bei Ben Thatcher (būgnai). Grupės debiutinis albumas „Royal Blood“ buvo išleistas 2014 m. rugpjūtį ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje. Grupė taip pat susilaukė didžiulio palaikymo iš kitų roko muzikos atstovų: „Led Zeppelin“ gitaristas Jimmy Page gyrė jų kokybiškumą bei inovatoriškumą, o grupė „Foo Fighters“ net pasikvietė juos kaip apšildančią grupę savo pasauliniame ture.
2023 m. duomenimis, grupė yra išleidusi tris studijinius albumus. Naujausiasis, „Typhoons“, išleistas 2021 m. balandį.
Grupės nariai
Buvę nariai
Koncertinė grupė
Buvę koncertinės grupės nariai
Legenda apie Korą
„Legenda apie Korą“ – JAV animacinis serialas, rodytas televizijos tinklu „Nickelodeon“ nuo 2012 m. balandžio iki 2014 m. gruodžio. Serialo autoriai – Bryan Konietzko ir Michael Dante DiMartino, kurie taip pat sukūrė ir šio serialo priešistorę – „Avataras: paskutinis oro valdytojas“, rodytą „Nickelodeon“ kanalu 2005–2008 m.
Serialo, nupiešto panašiu į japonišką animaciją stiliumi, veiksmas vyksta fiktyvioje visatoje, kurioje žmonės geba valdyti pradinius elementus, vandenį, žemę, ugnį ir orą. Tik vienas asmuo – avataras – gali valdyti visus keturis elementus ir jis yra atsakingas už taikos palaikymą pasaulyje. Serialo veiksmas telkiasi aplink avatarą Korą, pakeitusią Angą iš ankstesnio serialo, kuriai tenka kovoti su politiniais ir dvasiniais neramumais modernėjančiame pasaulyje.
Serialas „Legenda apie Korą“ sulaukė komercinio pasisekimo, buvo gerai įvertintas kritikų. Ketvirtasis ir paskutinis sezonas prasidėjo 2014 m. spalio 3 d.
Siužetas
Seriale veiksmas vyksta prabėgus septyniasdešimčiai metų po įvykių ankstesniajame seriale.
Kora slapta pabėga iš gimtosios Pietų vandens genties į nepriklausomą valstybę, Respublikos miestą, kur, pas oro valdymo meistrą Tendziną, ji ketina mokytis oro valdymo meno. Tačiau Respublikos mieste sparčiai auga jau kurį laiką vyraujantys sociopolitiniai neramumai: iš pogrindžio iškyla prieš elementų valdytojų priespaudą nusistačiusi radikalių revoliucionierių ekvalistų organizacija, vadovaujama Amono, kuris pasižymi nepaaiškinamu gebėjimu iš žmonių atimti jų valdomą elementą.
Pasaulį dėl neaiškių priežasčių ima puldinėti iš svetur atklydusios piktosios dvasios. Šiaurės vandens genties lyderis ir Koros dėdė, Unalakas, okupuoja Pietų vandens genties teritoriją, planuodamas išlaisvinti tamsos ir chaoso dvasią Vatu. Avatarė Kora kartu su savo draugais siekia įgyti Respublikos miesto paramą sprendžiant šį tarptautinį konfliktą, pamažu bręstantį į pilietinį karą, atskleisti Unalako tikruosius planus bei sužinoti apie dvasių pasaulį anapus. Knygos metu susipažįstama su avataro ciklo ir jo pradininko, avataro Vuano, pradžios istorija, kuris, susijungęs su šviesos ir tvarkos dvasia Rava, pirmąkart išvien kovojo su Vatu dėl tolimesnės pasaulio lemties.
Ankstesnėje dalyje Korai nusprendus palikti atvirus portalus, daugelį šimtmečių skyrusius materialųjį ir dvasių pasaulius, šiedu pradeda gyventi kartu. Po kovos su Vatu kas kelis tūkstančius metų įvykstančioje Harmoninėje konvergencijoje, pasaulyje, be meistro Tendzino ir jo vaikų, netikėtai vėl atsiranda žmonių, gebančių valdyti orą. Avatarės Koros pečius užgula nauja užduotis – suformuoti naują oro naciją, kurią dar Ango laikais žiauriai išnaikino Ugnies Lordas Souzinas. Negana to, į viešumą iškyla dar viena prieš dabartinę pasaulio tvarką nusistačiusi anarchistų grupuotė, priklausanti Raudonajam lotosui, su galingu kovos menų meistru ir oro valdytoju – Zahieru – priešakyje, kuri siekia išlaisvinti pasaulį iš politinių institucijų rankų bei visiems laikams nutraukti avataro ciklą.
Įvykiai vyksta praėjus trejiems metams po įvykių trečiojoje knygoje. Avatarė Kora dingusi jau šeši mėnesiai. Į Respublikos miestą atvyksta būsimas Žemės Karalystės monarchas, nužudytosios karalienės sūnėnas, princas Vu, siekdamas tapti velionės įpėdiniu. Tuo tarpu Kuvira, kartu su jos bendražygiais, keliauja po subyrėjusią Žemės Karalystę, vienydama ją militaristine jėga. Ilgainiui Kuvira šalyje įtvirtina totalitarinį režimą bei tituluoja save didžiąja vienytoja, siekiančia prijungti visas buvusias etnines valstybės teritorijas, įskaitant nepriklausomą Respublikos miestą.
Kūrimas
Apie serialo kūrimą paskelbta 2010 m. liepos 22 d. vykusios „San Diego Comic-Con“ mugės metu. Pradžioje serialui buvo numatyta suteikti „Avataras: Koros legenda“ pavadinimą ir parodyti tik dvylika serijų, bet vėliau pavadinimas buvo sutrumpintas iki „Koros legenda“, o serijų skaičius išaugo iki 52.
Pluoštagėliniai
Pluoštagėliniai (Aizoaceae) – magnolijūnų (Magnoliophyta) augalų šeima.
Pasaulyje yra apie 1100 rūšių, priklausančių 126 gentims. Lietuvoje sodų kolekcijose, gėlynuose, miestų želdinmiuose auginama šių genčių augalai:
Ero ežeras
Ero ežeras (, arabanų k. Kati Thanda) – ežeras centrinėje Australijoje, Pietų Australijos valstijoje, didžiausias visame žemyne.
Ero ežeras yra žemiausiame Australijos taške – jo dugnas yra 15 m žemiau jūros lygio. Dvi ežero dalys – šiaurinis Ero ežeras ir pietinis Ero ežeras – kartu užima apie 9 600 km² plotą. Šiuos ežerus jungia 15 km ilgio Godjero sąsiauris. Paviršiaus altitudė – 9,5 metro. Ero ežero baseino plotas apie 1,3 mln. km².
thumb|left|225px|Pietinis Ero ežeras
Upėms pripildžius Ero ežerą, jo pakrantėse įsikuria didžiulė pelikanų kolonija ir susuka dešimtis tūkstančių lizdų. Tam, kad čia patektų, šie paukščiai įveikia didžiulius atstumus skrisdami virš kaitrios dykumos. Vandens srautui nutrūkus, didelėje kaitroje ežeras greitai garuoja ir tampa dar sūresnis.
Didžiąją metų dalį Ero ežeras – uždruskėjusi pelkė, vandens prisipildo tik vasarą. Ilgą laiką tyrinėtojai manė, kad Ero ežeras – didžiulis gėlo vandens ežeras. Šiandien jau aišku, kad Ero ežeras gali būti didžiulėmis gėlo vandens platybėmis – tačiau vos kartą per aštuonerius ar dešimt metų. Šis ciklas jau kartojasi apie 20 tūkstančių metų. Smarkūs lietūs dvi vasaras iš eilės – retas įvykis šiame regione: pirmųjų metų lietus susigeria į žemę, antraisiais metais žemė sugeria mažiau vandens, jis atiteka į Ero ežerą iš kalnų ir jį pripildo.
Aplink ežerą įsteigtas Ero ežero nacionalinis parkas.
Bičių pikis
thumb|160px|Bičių pikis thumb|160px|Bičių pikis
Bičių pikis (propolis, bičių klijai) – lipni, tirštos konsistencijos medžiaga, kurią bitės darbininkės renka nuo augalų.
Bitės aptepa pikiu avilio sieneles, užkamšo plyšius. Pikis yra kartus, malonaus specifinio aromato. Cheminė sandara paprastai sudėtinga ir galutinai neištirta. Manoma, kad pikis susidaręs iš augalinių dervų, eterinių aliejų ir vaško. Jame yra daugiau nei 11 cheminių elementų (vario, mangano, cinko, kobalto, bario, titano, nikelio, chromo ir kt.).
Pikis naikina bakterijas ir virusus, stimuliuoja audinių regeneraciją, mažina skausmus, stabdo uždegimus, naikina grybelius, dedervines ir kt.
Karimatos sąsiauris
thumb|230px|Karimatos sąsiaurio vieta
Karimatos sąsiauris  – sąsiauris Malajų salyne, Indonezijoje. Skiria Sumatros ir Borneo salas. Jungia Pietų Kinijos ir Javos jūras. Mažiausias sąsiaurio plotis – 210 km, o didžiausias gylis – 36 m. Sąsiauryje driekiasi Karimatos salos.
Navigaciją trukdo koralų rifai ir mažos salelės.
Argentinos lietuvių bendruomenė
Argentinos lietuvių bendruomenė, ALOST – Argentinos lietuvių visuomeninė organizacija, veikianti Argentinoje nuo 1956 m., Pasaulio lietuvių bendruomenės padalinys. Adresas: Mendoza 2280, Avellaneda, Buenos Airių provincija, Argentina.
Tarkan Tüzmen
Tarkan Tüzmen (žinomas kaip Tüzmen; g. 1968 m. kovo 7 d. Ankaroje) – turkų dainininkas ir aktorius.
Argentinos lietuvių bendruomenė
Istorija
Iki 2009 m. sausio 1 d. ši bendruomenė vadinosi COPLA – Argentinos lietuvių organizacijų ir spaudos taryba (. Argentinos lietuvių organizacijų ir spaudos taryba sudaryta 1956 m. iš lietuvių organizacijų atstovų. Iki 1982 m. taryboje buvo atstovaujamos:
Argentinos lietuvių jaunimo sąjunga
Argentinos lietuvių jaunimo sąjunga – Argentinos lietuvių visuomeninė organizacija, veikianti Argentinoje nuo 1976 m. Adresas: Calle 7 (Genova) No.3593 e/159 y 160, Berisso (1923), Provincia de Buenos Aires. El. paštas: aljsajunga@yahoo. com. ar
Argentinos lietuvių bendruomenė
Istorija
Vėliau tarybos sudėtis keitėsi. Kasmet renkama Argentinos lietuvių organizacijų ir spaudos tarybos valdyba – po 2 narius iš kiekvienos organizacijos. 1999 m. Tarybos valdybą sudarė Aušros vartų parapijos, Argentinos lietuvių centro, Susivienijimo lietuvių Argentinoje ir Senelių židinio nariai. 2008 m. gruodžio 1 d. įvykusiame suvažiavime Argentinos lietuvių organizacijų ir spaudos taryba pavadinta Argentinos lietuvių bendruomene.
Argentinos lietuvių jaunimo sąjunga
Istorija
Argentinos lietuvių jaunimo sąjunga įkurta 1976 m. Buenos Airėse Pasaulio lietuvių bendruomenės iniciatyva, Rasos Šoliūnaitės (ved. Poskočimienės) ir N. Burbaitės pastangomis. Pasaulio lietuvių jaunimo sąjungos padalinys, dalyvauja jos kongresuose. Argentinos lietuvių bendruomenės narė.
Tarkan Tüzmen
1996 m. Tüzmen dalyvavo Turkijos atrankoje į „Eurovizijos“ dainų konkursą, atlikdamas dvi dainas; „Var misin söyle“ (kartu su Pınar Karakoç) ir „Bilirsin ya“. Su pirmąja daina atlikėjas užėmė antrąją vietą. 1997 m. atlikėjas vėl dalyvavo atrankoje, šį kartą duetu atliko dainą „Şarkı“, tačiau nelaimėjo. 1998 metais Tüzmen trečią kartą dalyvavo atrankos varžybose, kur su lyriška balade „Unutamazsın“ užėmė pirmą vietą, taip tapdamas Turkijos atstovu 1998 m. „Eurovizijoje“. Konkurse su 25 taškais atlikėjas tarp 25 dalyvių užėmė 14 vietą.
Argentinos lietuvių bendruomenė
Veikla
Argentinos lietuvių bendruomenė koordinuoja organizacijų veiklą, siekia išlaikyti lietuvybę. Atstovauja Argentinos lietuviams Pasaulio lietuvių bendruomenės renginiuose. Nuo 1959 m. rengiami Pietų Amerikos lietuvių kongresai, 3 jų įvyko Argentinoje. Rūpinasi lietuvių socialiniais reikalais; 1964 m. buvo įkurta prieglauda Lietuvių senelių židinys. Iki 1990 m. kovojo dėl Lietuvos išlaisvinimo. A kasmet švenčia vasario 16 d. ir kovo 11 d., mini 1941 m. birželio trėmimus.
Tarkan Tüzmen
Kiek vėliau po konkurso rodytame BBC dokumentiniame filme buvo atskleista, kaip Turkijos atstovas repeticijų metu bando neviršyti 3 minučių ribos, kuri skirta dainai atlikti. Jis vis prašo aplinkinių darbuotojų pagalbos, kol galiausiai, vis „nukirpdamas“ nuo dainos 12–15 sekundžių, įtelpa į laiko apribojimus.
Argentinos lietuvių jaunimo sąjunga
Istorija
Turėjo dainininkų grupę „Žibutė“ (vadovas J. Simanauskas). 1999 m. Buenos Airėse ir Rozarijuje surengė Pietų Amerikos lietuvių jaunimo II kongresą.
Pirmininkai
N. Burbaitė, G. Morkūnaitė, L. Gaidimauskaitė, Federico Mahne Zavickas, Jorgelina Lukošius, Juan Ignacio Fourment Kalvelis ir Germán Cagliardi Semenas.
Argentinos lietuvių bendruomenė
Leidyba
Argentinos lietuvių bendruomenė išleido J. Ereto knygą ispanų kalba apie Baltijos šalis (1974 m.), ispanų-lietuvių kalbų žodyną.
Majotas
Majotas  – Prancūzijos departamentas šiaurinėje Mozambiko sąsiaurio dalyje Indijos vandenyne, netoli Komorų. Kartu tai ir Afrikos sala, priklausanti Komorų salynui.
Ši sala – ginčytina teritorija, de facto administruojama Prancūzijos, tačiau Komorai ją oficialiai laiko ketvirtąja šalies provincija. Iki 2011 m. sala turėjo Prancūzijos užjūrio bendrijos statusą.
Istorija
Pirmieji salos gyventojai buvo austroneziečiai iš Malajų salyno, migravę čia I tūkst. viduryje. Vėliau į salą pradėjo vykti gyventojai (svahiliai) iš Indijos vandenyno pakrančių Rytų Afrikoje, atsinešdami islamišką kultūrą. Po to, kai svahilių prekybinius centrus sunaikino portugalai, XVI a. saloje įkurtas Mawuti sultonatas. 1832 m. vietos sultoną nuvertė Andriantsoly, pabėgėlis iš Madagaskaro Iboinos karalystės. Iš karto po to, 1833 m. salą užėmė gretimas Mwali sultonatas, o 1835 m. – Nzwani sultonatas. 1836 m. Mwuti atkūrė nepriklausomybę, tačiau jau 1841 m. sala tapo Prancūzijos protektoratu. Tai buvo pirmoji Prancūzijos teritorija Komorų salyne.
1975 m., vykstant referendumui dėl Komorų salų nepriklausomybės, Majoto gyventojai vieninteliai balsavo prieš Komorų atsiskyrimą nuo Prancūzijos, ir pasisakė už ryšių su Prancūzija išlaikymą. Iki šiol Komorai vis bando pareikšti teises į salą.
Ekonomika
2015 m. Majoto nominalus bendrasis vidaus produktas sudarė 2,25 milijardo eurų. Majoto piniginis vienetas – euras. Departamento ekonomikoje dominuoja žemės ūkis ir žuvininkystė. Turizmo plėtra lėta dėl salos nuošalumo.
Valandinis kampas
Astronomijoje valandinis kampas – viena iš koordinačių, naudojama pusiaujinėje koordinačių sistemoje aprašant taško padėtį dangaus sferoje. Šviesulio valandinis kampas matuojamas dangaus pusiaujo lanku nuo dangaus dienovidinio pietinės pusės iki šviesulio deklinacijos apskritimo vakarų kryptimi nuo 0 iki 24 valandų. Valandinis kampas kartu su deklinacija nurodo šviesulio padėtį dangaus sferoje konkrečiu laiko momentu.
Objekto valandinis kampas (H) lygus skirtumui tarp žvaigždinio laiko (s) ir objekto rektascensijos (α):
Taigi objekto valandinis kampas nurodo laiką, praėjusį nuo objekto viršutinės kulminacijos. Jis taip pat nurodo ilgumos skirtumą tarp stebėjimo vietos ilgumos ir ilgumos, kurioje tuo metu objektas kulminuoja.
Maramurešo apskritis
Maramurešo apskritis  – apskritis šiaurės Rumunijoje, Maramurešo regione. Tai 15-a pagal plotą ir 17-a pagal gyventojų skaičių šalies apskritis. Administracinis centras – Baja Marė.
Geografija
Didžioji dalis teritorijos yra Rytų Karpatų kalnuose. Svarbiausias jų masyvas apskrityje yra Rodnos kalnai. Kiti didesni masyvai yra Ciblešo ir Gutijaus. Pagrindinė upė yra Tisa (su intakais: Iza, Višeu, Somešu).
Gyventojai
2011 m. tautinė sudėtis:
Administracinis suskirstymas
Apskritis suskirstyta į 2 savivaldybes, 11 miestelių ir 63 bendruomenes.
PlayStation 2
PlayStation 2 (trumpiau – PS2) – „Sony“ kompanijos antroji video žaidimų konsolė; PlayStation tęsinys ir PlayStation 3 pirmtakas. Šis žaidimų kompiuteris pirmąkart buvo išleistas 2000 m. kovo 4 d. Japonijoje, tų pačių metų spalio 26 d. Šiaurės Amerikoje ir lapkričio 24 d. Europoje. Tuo metu konkuravo su Sega Dreamcast, Microsoft Xbox ir Nintendo GameCube.
PS2 yra dalis šeštosios kompiuterinių žaidimų konsolių kartos. Šiai žaidimų konsolei išleista virš 3800 žaidimų, o jų parduota daugiau kaip 1,5 milijardo tiražu. 2004 m. pasirodė žymiai plonesnė ir lengvesnė „slim“ PS2 versija. Paskutinis šios konsolės žaidimas – „PES 2014“. 2013 m. gegužės duomenimis, šių konsolių parduota 158 mln. vienetų ir ji yra populiariausia žaidimų konsolė istorijoje.
PlayStation 2 žaidimai
2015 m. duomenimis, „PlayStation 2“ platformai išplatinta 1 661,95 mln. žaidimų kopijų. Populiariausi žaidimai platformai ( Pastaba. Sąrašas gali būti nepilnas ir nepilnai atspindėti žaidimų eiliškumą. Į žaidimų kopijų skaičių įtrauktos tik jų kopijos „PlayStation 2“ konsolei, neįskaičiuojant pardavimų kitoms platformoms. Išplatintų žaidimų kopijų skaičius viršija bent 5 mln. vienetų ) :
Sedos Vytauto Mačernio gimnazija
Mažeikių rajono Sedos Vytauto Mačernio gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Sedoje (Mažeikių raj.), S. Dariaus ir S. Girėno 16, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190164331.
Istorija
1538 m. Sedos miestelyje įkurta parapijinė mokykla. 1803 m. miestelyje atidaryta rusiškoji mokykla, 1836 m. pradeda veikti valdinė parapijinė mokykla. 1865 m. šioje mokykloje įkuriamas skyrius mergaitėms. 1903 m. atidaryta mokykla mergaitėms. 1915 m. rusiškoji mokykla miestelyje uždaryta.
2005 m. mokyklai suteiktas rašytojo Vytauto Mačernio (1921-1944) vardas. 2007 m. birželio mėn. mokyklai suteiktas gimnazijos statusas. Mažeikių rajono savivaldybės taryba 2007 m. liepos 27 d. sprendimu Nr. T1-235 ją pavadino Mažeikių rajono Sedos Vytauto Mačernio gimnazija. Sedos mokykla tapo ketvirtąja gimnazija Mažeikių rajone.
Direktoriai
thumb|left
Veterinarinė parazitologija
Veterinarinė parazitologija yra mokslas apie gyvūnų parazitus, parazitų ir jų šeimininkų ryšius, sąveiką. Ji apima naminių gyvūnų (žemės ūkio gyvulių ir gyvūnų – žmogaus draugų), taip pat laukinių gyvūnų parazitus.
Bendroji veterinarinė parazitologija nagrinėja parazitozių vystymąsi, parazitų taksonomiją ir sistematiką, morfologiją, vystymosi ciklus, parazitų gyvavimo sąlygas aplinkoje ir gyvūne – šeimininke.
Pajūrio herbas
Pajūrio herbas – vienas iš Pajūrio heraldikos atributų.
Veterinarinė parazitologija
Specialioji veterinarinė parazitologija nagrinėja konkrečių parazitinių ligų ypatumus ir tų ligų diagnostikos, profilaktikos, likvidavimo priemones.
Pajūrio herbas
Aprašas
Herbo raudoname lauke du sukryžiuoti sidabriniai barzdiškieji kovos kirviai ašmenimis į išorę, iškylantys iš septynių banguotų sidabrinių juostelių, atskiriančių raudoną skydo papėdę.
Veterinarinė parazitologija
Dalis gyvūnų parazitų sukelia žmonių ligas, todėl veterinarinė parazitologija svarbi žmonių sveikatai, jų apsaugai nuo zoonozių.
Veterinarinė protozoologija
nagrinėja veterinarijoje svarbius pirmuonis Parazitinių pirmuonių pavyzdžiai:
Pajūrio herbas
Istorija
Vietovės pavadinimas neabejotinai atsirado nuo Jūros upės. Nors Pajūrio pavadinimas pirmą kartą minimas 1498 m., žmonių čia gyventa iš seno. Kadaise jie priklausė Karšuvos žemei. Ant legendomis apipintų, palei upę esančių piliakalnių buvo įrengta vientisa pilių ir pilaičių grandinė, sudariusi kovose su Vokiečių ordinu svarbią Jūros gynybinę sistemą. Šie išskirtiniai vietovės bruožai ir paskatino herbe naudoti minėtus simbolius.
Veterinarinė parazitologija
Veterinarinė helmintologija
nagrinėja veterinarijoje svarbias parazitines kirmėles (parazitinius helmintus Parazitinių kirmėlių pavyzdžiai:
Veterinarinė entomologija (arachnoentomologija)
nagrinėja veterinarijoje svarbius voragyvius ir vabzdžius Parazitinių voragyvių ir vabzdžių pavyzdžiai:
Pajūrio herbas
Istorija
Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 2009 m. birželio 12 d. patvirtino dekretu Nr. 1K-1891. Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.
Argentinos lietuvių centras
thumb|220px|right|Arhentinos lietuvių centro pastatas [[Buenos Airės|Buenos Airių Vilja Riačuelo rajone]] Argentinos lietuvių centras, Jono Basanavičiaus Argentinos lietuvių centras – Argentinos lietuvių visuomeninė organizacija, kultūros draugija, telkianti lietuvius kultūrinei ir visuomeninei veiklai, veikianti Argentinoje nuo 1956 m. Adresas: Tabaré 6950, 1439 – Ciudad Autónoma de Buenos Aires, Argentina. Tel. +5411 4605 0496. El. paštas: centrolituano@hotmail. com
Istorija
Argentinos lietuvių centras įkurtas 1926 m. Buenos Airėse. 1937 m. draugija „Lietuva“ ir „Lietuvių centras“ susijungė į vieną organizaciją ir pasivadino Argentinos lietuvių centras. Renka valdybą, pirmininką, vicepirmininką, sekretorių, iždininką. Dalyvauja Argentinos lietuvių organizacijų ir Argentinos lietuvių bendruomenės valdyboje. Turi namus, sporto aikštę, tautinių šokių ansamblį, chorą, biblioteką, teatro trupę. Rengia Lietuvių išeivių dienas, Motinos, Vaiko, Pavasario ir Inkaro šventes. 1998 m. Argentinos lietuvių centras turėjo 300 narių.
Ramoniškė (Lenkija)
Ramoniškė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Krasnapolio valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaime gyvena apylygus lietuvių ir lenkų žmonių skaičius, taip pat yra kultūros namai ir pradinė mokykla, kuri buvo neseniai uždaryta dėl per mažo mokinių skaičiaus. Kaimas yra populiari turistinė vietovė, nes aylinkėse yra daug ežerų ir gražių draustinių, kur Seinos upėje yra saugomi bebrai.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 226 gyventojai, iš kurių 141 lenkas, 63 lietuviai ir 22 rusai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Plinkaigalis
Plinkaigalis – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Krakių, šalia plento. Veikia Krakių gimnazijos skyrius, medicinos punktas, biblioteka, kaimo turizmo sodyba „Šušvė“. Kaime telkšo Plinkaigalio ežeras, o tarp jo ir Šušvės upės stūkso Plinkaigalio piliakalnis.
thumb|left|250px|Plinkaigalis prie kelio į Pašušvį
Kapinynas
Netoliese, Šušvės kairiajame krante, piliakalnyje yra Plinkaigalio kapinynas. Jame rasti 4 žirgų griaučiai, 361 nedegintų ir 8 sudegintų žmonių palaikai. Palaikai V-VII a. Taip pat rastos turtingos įkapės – peliai, pjautuvai, kirviai, kalavijai, žalvariniai ir sidabriniai papuošalai (segės, antkaklės, apyrankės, sidabru kaustyti geriamieji ragai).
Istorija
Kaimas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1595 m. Plinkaigalyje 1638 m. gyveno 11, o 1662 m. – 6 šeimos. Vėliau (1713–1778 m.) kaimas nunyko ir buvo nebegyvenamas. Iki 1842 m. priklausė Žemaičių vyskupo Krakių dvarui. Tarybiniais metais Plinkaigalis buvo Pašušvio kolūkio centrine gyvenviete.
Sidros valsčius
Sidros valsčius  – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Sokulkos apskrityje. Valsčiaus centras – Sidra. Ribojasi su Dambravos, Januvo, Kuznicos, Naujadvario ir Sokulkos valsčiais. Valsčiuje veikia Sidros Šv. Trejybės parapija.
Istorija
Valsčius įkurtas po I pasaulinio karo. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį dalis valsčiaus kaimų buvo priskirti Lietuvos Respublikai. Dalis valsčiaus kaimų priklausė 1919–1954 m. gyvavusiam Zalesio valsčiui.
1975–1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Geografija
Pagal 2002 m. duomenis valsčiaus plotas yra 173,96 km², iš kurių:
Valsčius sudaro 8,47 % Sokulkos apskrities.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 m. birželio 30 d. surinktus duomenis:
Pagal 2002 m. duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1198,17 zlotai.
Pomakai
Pomakai (bulg. помаци, pomatsi; gr. Πομάκοι, pomaki; ), dar vadinami musulmonais bulgarais (bulg. българи мюсюлмани, bălgari mjusjulmani), achrianais (bulg. ахряни) – į islamą atsivertę Rodopų regiono ir kai kurių kaimų apie Tetevaną slavai. Pagrįsčiausia jų kilmės hipotezė teigia, kad jie yra bulgarai, atversti į islamą osmanų valdymo laikais. Pomakai gyvena ir Turkijoje, Graikijoje, Makedonijoje.
Pomakais kartais vadina torbešus – Makedonijos slavus musulmonus.
Atsivertimas į islamą
Manoma, kad būsimųjų pomakų perėjimas į islamą buvo ilgai trukęs ir laipsniškas.
Pirmieji Balkanų tautų kontaktai su islamu buvo VII–VIII a., nors nežinoma, ar tada buvo atsivertusių. Pirmoji atsivertimų banga buvo XIV a. antroje pusėje, kai osmanai užkariavo Bulgariją. Daug žemės savininkų atsivertė į islamą, kad išlaikytų savo žemę. Antra atsivertimo banga buvo sultono Selimo II valdymo laikais (1512–20).
Ketvirtoji atsivertimų į islamą banga buvo XIX a. pradžioje.
Anksčiau, iki XX a. pradžios, buvo manoma, kad šie atsivertimai buvo prievartiniai, tačiau šiuolaikiniai istorikai tos nuomonės nepalaiko, kadangi Osmanų imperijos valdžia retai imdavosi priemonių gyventojams islamizuoti, todėl tikriausiai pomakų atsivertimas buvo savanoriškas. Oficiali Bulgarijos istoriografija ilgai tvirtino, kad atsivertimas buvo priverstinis.
Pomakų autonomija
Pomakai buvo susitelkę Rodopuose, nors jų gyvenviečių buvo ir rytų Makedonijoje ir rajonuose prie Dunojaus (apie Lovečą, Pleveną, Oriachovą. Rodopų pomakai turėjo didelę autonomiją – savo agą (paveldimas valdytojo postas), kuris valdė iš kalnų kaimo Tamrašo. 1890 m. Rodopų pomakų aga turėjo nuolatinį ambasadorių Plovdive, kuris Rodopų pomakų teritorijos lankytojams išduodavo vizas. Čekų istorikas Konstantinas Jirečekas (Konstantin Jireček) teigė, kad XIX a. pabaigoje torbešų ir pomakų buvo ne mažiau kaip pusė milijono, nors turkų šaltiniai teigia, kad jų buvo apie 200 000.