cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Maurice Denis
Biografija
Morisas Deni gimė 1870 m. lapkričio 25 d. Granvilyje, Normandijos pajūrio miestelyje, kur tėvai buvo pasitraukę iš Paryžiaus nuo prancūzų-prūsų karo. Visą gyvenimą M. Deni gyveno Sen Žermene prie Lė, Paryžiaus priemiestyje (dabar buvusiame jo name įkurtas Moriso Deni muziejus, skirtas jo ir nabių dailei). Jis mokėsi klasikinių disciplinų Paryžiaus Kondorsė licėjuje, kuriame susipažino su Ker Ksaveru Ruseliu ir Eduaru Viujaru. Lankėsi Luvre, kopijavo senųjų meistrų darbus, susižavėjo Fra Andželiko daile. 1888 m. jis pradėjo mokytis Žiuljano akademijoje, kurioje sutiko Polį Ransoną, Pjerą Bonarą ir Polį Seriuzjė. Taip pat buvo priimtas į Paryžiaus aukštąją dailės mokyklą. Apsilankė P. Piuvi de Šavano parodoje, kuri jam paliko didelį įspūdį. Jaunieji dailininkai buvo paveikti simbolistinės dailės, juos įkvėpė su P. Gogeno patarimais Polio Seriuzjė nutapytas paveikslas „Talismanas“. Morisas Deni buvo karštas katalikas ir pasirinko kurti religinę dailę. Jaunieji dailininkai susibūrė į grupę, pasivadinę „Nabiais“ (nabis). M. Deni tapo grupės teoretiku. 1890 m. jis publikavo straipsnį „Neotradicionizmas“ žurnale Art et crotique, kuris tapo kaip ir grupės estetikos manifestu. M. Deni tvirtino, kad paveikslą visų pirma sudaro spalvų derinys tam tikra tvarka ant plokščio paviršiaus. Kiek vėliau M. Deni atmetė terminą neotradicionizmas ir vadino nabių kūrybą simbolizmu.
1893 m. Morisas Deni vedė Marthe Meurier, su kuria susilaukė 7 vaikų. M. Deni kūryba visgi nesivystė abstrakcijos link, kaip buvo galima tikėtis iš jo jaunystės deklaracijų. 1895 ir 1897 m. apsilankęs Italijoje jis buvo paveiktas italų renesanso dailininkų kūrinių ir vėliau pasuko prie aiškesnio figūrinio vaizdavimo. Jis bandė atgaivinti religinį, visų pirma, katalikišką, meną Prancūzijoje. 1912 m. publikavo savo teoretinių straipsnių rinkinį „Teorijos (1890−1910)...“ ir 1922 m. kitą rinkinį „Naujosios teorijos...“. 1919 m. su kitais dailininkais įkūrė Ateliers d'Art Sacré (Šventojo meno studijos) judėjimą ir mokyklą, nukreiptą į religinio meno kūrybą bažnyčioms; dailę, kuri nebūtų nei modernistinė, nei realistinė, o labiau artima viduramžių religinės dailės estetikai. Tarpukario laikotarpiu M. Deni sulaukė daug užsakymų dekoruoti viešuosius pastatus, bažnyčias, dekoravo Eliziejaus laukų teatro lubas, Peti rūmus Paryžiuje ir Tautų Sąjungos rūmų asamblėjos salę Ženevoje. Garsiausiu jo molbertiniu paveikslu įvardijama „Pagarba Sezanui“ (1900) − studijinis nabių ir O. Redono grupinis portretas. Morisas Deni mirė 1943 m. lapkričio 13 d. Paryžiuje. Jis taip pat kūrė dizainus vitražams, mozaikoms, gobelenams, skulptūroms, emalei. Dirbo iliustratoriumi, teatro kostiumų dizaineriu.
Džalgaonas
Džalgaonas  – miestas Indijoje, šiaurės Maharaštroje, Dekano plokščiakalnio šiaurės vakaruose. Medvilnės auginimo srities prekybinis taškas. Taip pat auginami bananai, ankštiniai. Yra geležinkelio stotis, oro uostas, praeina Mumbajaus–Kalkutos plentas. Šalia Džalgaono įkurta M. Gandžio šventvietė (tyrtha). Už 60 km nuo miesto yra Adžantos olos.
76 % miesto gyventojų yra hinduistai, 18 % – musulmonai, 3 % – budistai, beveik 2 % – džainai.
AD Dili Leste
„Associação Desportiva Dili Leste“ arba '''„Ad. Dili Leste“, o trumpiau „AD“''' – Rytų Timoro futbolo klubas iš Dilio.
Istorija
2013 m. šis klubas iškovojo šalies futbolo taurę. Apie dabartinę veiklą nežinoma.
Universalusis kulkosvaidis
thumb|right|250px|Vokiškas kulkosvaidis [[MG34 – pirmas universalusis kulkosvaidis, naudotas dviem būdais – kaip lengvasis kulkosvaidis su kojelėmis ir kaip stovinis kulkosvaidis.]] Universalusis kulkosvaidis (, GPMG; ) – kulkosvaidis, kuris naudojamas tiek kaip lengvasis kulkosvaidis su kojelėmis, tiek kaip vidutinis kulkosvaidis su stovu. Dažnai jis naudojamas ir kaip tankinis bei šarvuočių, zenitinių sistemų kulkosvaidis. Universaliojo kulkosvaidžio idėja gimė Pirmojo pasaulinio karo metais. Universaliųjų kulkosvaidžių naudojimas palengvina kariuomenės aprūpinimą šoviniais bei atsarginėmis dalimis, kareivių apmokymą, užtikrina didesnes taktines galimybes.
Universalusis kulkosvaidis gali būti prastesnis negu tam tikrai funkcijai specializuotas kulkosvaidis. Pvz., universalusis kulkosvaidis tinkamas naudoti nuo kojelių, bet gali būti per sunkus ir galingas šaudyti bėgant atakos metu.
Pirmieji vidutiniai kulkosvaidžiai, panašūs į universaliuosius kulkosvaidžius, buvo naudoti Pirmojo pasaulinio karo metais. Oru aušinami vidutiniai kulkosvaidžiai su didesnėmis dėtuvėmis buvo naudojami lėktuvuose, tankuose, laivuose, o lengvesni jų variantai buvo naudojami kaip pėstininkų kulkosvaidžiai ant kojelių ar stovų.
Pirmasis universalusis kulkosvaidis buvo vokiečių MG34. Jis buvo priimtas į ginkluotę 1934 m. ir iki 1942 m. buvo pagrindinis Vokietijos pėstininkų ir tankų kariuomenės kulkosvaidis. 1942 m. ginkluotėn buvo priimtas tobulesnis MG42, bet MG34 gamino iki karo pabaigos, nes jis buvo efektyvesnis kaip tankinis kulkosvaidis, negu MG42.
Šaltiniai
Mitragliatrice media
Alksniškės (Zarasai)
Alksniškės – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Smalvų.
Suomijos futbolo varžybos 2021 m.
Suomijos futbolo varžybos 2021 m.
Beržė urvas
thumb|200px|Beržė urvo anga Beržė urvas  – karstinė praraja Prancūzijoje, Vakarų Alpėse, Verkoro masyve (prie Anženo kaimo), Verkoro urvų sistemoje. Įėjimas į urvą yra 1460 m aukštyje. Apskaičiuotas gylis – 1271 m. Pagal gylį, tai 28 pasaulyje ir 4 Prancūzijoje urvas. Ilgis – 31 790 m. Turi 9 angas. Sudarytas iš kalkakmenio.
Urvą 1953 m. atrado prancūzas Žozefas Beržė (Joseph Berger; jo garbei ir pavadintas). Iki 1963 m. jis laikytas giliausiu pasaulio urvu, kuris siekė ~1122 metrus. 2010 metais buvo pasiektas 1271 metrų gylis.
Beržė urvas itin pavojingas. Išlipti iš dugno ir pasiekti paviršių užtrunka nuo 15 iki 30 val. Lietaus metu urvas užliejamas vandeniu (tokiu būdu 1996 m. čia žuvo 2 speleologai).
Pasaulinė psichikos sveikatos diena
miniatiūra|2015 m. Pasaulinė psichikos sveikatos dienos renginys [[Miunchenas|Miunchene.]] Pasaulinė psichikos sveikatos diena yra švenčiama kasmet spalio 10 d. Šią šventę inicijuoja World Federation for Mental Health nuo 1992 m. Diena švenčiama siekiant supažindinti visuomenę apie tam tikras su psichikos sveikata susijusias temas. Ta proga visame pasaulyje organizuojami įvairūs renginiai – diskusijos, koncertai, susitikimai, paskaitos. Jais siekiama didinti visuomenės informuotumą, inicijuoti atviras diskusijas psichikos sveikatos klausimais.
Antopolis
Antopolis – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 6 km į vakarus nuo Turmanto.
Badžai
Badžai (, MS Bajau, sav. A’a Sama) arba oranglautai (MS orang laut 'jūros žmonės') – Pietryčių Azijos tautų grupė, gyvenanti Filipinuose, Indonezijoje, Malaizijoje, Brunėjuje, Mianmare, Tailande. Tai vandens klajoklių tautos (dar vadinamos 'jūrų čigonais'), gyvenančios ant polių pastatytuose kaimuose didesnių upių žiotyse, įlankose, salų pakrantėse.
Pagrindinės etninės grupės:
Vartoja sama-badžų kalbas (austroneziečių šeima), taip pat malajų, tagalų, indoneziečių ir kitas vietines kalbas. Didžioji dauguma tikinčiųjų – musulmonai sunitai, yra išlaikiusių tradicinę tikybą, krikščionių.
Verčiasi badžai žvejyba ir jūros gėrybių (perlų, perlamutro, moliuskų) rinkimu, medžiokle, maisto rinkimu. Badžai kartu su iranunais nuo seno vertėsi piratavimu ir vergų prekyba. Išplėtoję medžio drožybą (tradiciniai raižiniai okir).
Tradicinis būstas – skaptuotos burinės valtys su pašiūrėmis ir židiniais. Pakrantėje stato namus ant polių, tarpusavyje sujungtus tilteliais. Tradicinis maistas – žuvys, krabai, moliuskai.
Kevin Costner
Kevinas Maiklas Kostneris (g. 1955 m. sausio 18 d.) – JAV aktorius, dainininkas, muzikantas, prodiuseris ir kino režisierius. Jis pelnė du Oskarus, tris Auksinius gaublius ir vieną Emmy, buvo nominuotas trims BAFTA apdovanojimams. Tarp žymiausių Kostnerio filmų yra „Neliečiamieji“, „Bull Durham“, „Svajonių laukas“, „Šokis su vilkais“, „JFK“, „Robinas Hudas – vagių karalius“ ir „Sargybinis“.
Jis taip pat pelnė Primetime Emmy, Auksinio gaublio ir Ekrano aktorių gildijos apdovanojimus už vaidmenį televizijos mini seriale „Hatfields & McCoys“.
Biografija
Gimė Linvude, Kalifornijoje. Yra jauniausias iš trijų sūnų (vidurinysis mirė gimdymo metu). Jo motina, Sharon Rae, buvo socialinė darbuotoja, tėvas, William Costner, buvo elektrikas. Vaikystėje dėl dažnos tėvo darbovietės kaitos augo įvairiose Kalifornijos vietose.
Kostneris kine debiutavo 8-ąjį XX a. dešimtmetį. Pripažinimo susilaukė 1987 m., atlikęs federalinio agento Elioto Neso vaidmenį filme „Neliečiamieji“ ir pagrindinę rolę trileryje „No Way Out“. Savo, kaip A klasės aktoriaus, statusą įtvirtino beisbolo tematikos filmuose, kaip kad „Bull Durham“ (1988 m.) ir „Svajonių laukas“ (1989 m.). Dar didesnio pasisekimo Kostneris sulaukė pasirodžius jo filmui „Šokis su vilkais“. Jis ne tik jame vaidino, bet ir režisavo bei buvo vienas iš prodiuserių. Filmas buvo nominuotas 12 Oskaro apdovanojimų, septynis iš jų laimėjo, įkaitant du (geriausias režisierius ir geriausias filmas), kurie atiteko jam pačiam.
Vėliau Kostneris vaidino filmuose „Robinas Hudas – vagių karalius“ (1991 m.), „JFK“ (1991 m.), „Sargybinis“ (1992 m.), Klinto Istvudo „Tobulas pasaulis“ (1993 m.). Visi iš jų susilaukė tiek didžiulės komercinės sėkmės, tiek kritikų pripažinimo. Vėliau Kostneris dar kartą pabandė išmėginti jėgas režisūroje su filmais „Vandens pasaulis“ (1995 m.) ir „Laiškanešys“ (1997 m.), kurie abu plačiai kritikų pripažįstami finansine ir menine nesėkme. „Laiškanešys“ susilaukė prastesnių pasekmių, filmas pelnė net penkias Auksines avietes, įskaitant blogiausio filmo, blogiausio aktoriaus ir blogiausio režisieriaus kategorijose.
Kombarelis
thumb|200px|Urvo anga
Kombarelis  – urvas pietvakarių Prancūzijoje, Dordonėje, Bjunės upės slėnyje, prie Lez Ezi de Tajak Sirėjaus miestelio. Tai yra vienas žymiausių vėlyvojo paleolito urvų ir 1979 m. paskelbtas UNESCO pasaulio paveldo objektu (kartu su kitais Vezero slėnio urvais).
1901 m. urvą tyrinėjo prancūzų archeologai – Luisas Kapitenas, Anri Brėjus ir Denisas Peironi. Urve įrengta 382 m ilgio turistinė trasa.
thumb|left|200px|Piešinių perpiešimai
Bartkiškė II
Bartkiškė II – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Kimbartiškės.
Nyderlandų filmų festivalis
Apie festivalį
Pradėtas rengti 1981 m., jis yra skirtas pristatyti geriausius praėjusių metų Olandijos kino kūrėjų darbus. Jo įkūrėjas – režisierius Jos Stelling, pradžioje renginiui suteikęs „Nyderlandų filmų dienų“ pavadinimą. Pradžioje orientuotas tik į filmų kūrėjus, ilgainiui jo programa išsiplėtė iki įvairiausių žanrų ir kategorijų juostų pristatymų.
Festivalio apdovanojimai
2007 m. festivalyje buvo pristatytas Nyderlandų kino kanonas, kurį sudaro 16 geriausių visų laikų filmų:
Festivalio metu yra teikiami apdovanojimai – Auksiniai veršiai. Be jų yra ir atskiri apdovanojimai:
Beringo ledynas
thumb|250px|Beringo ledyno liežuvis
Beringo ledynas  – ledynas JAV, pietų Aliaskoje. Prasideda Baglio ledlaukyje, Čugačo kalnuose. Ilgis 80 km (ilgiausias Šiaurės Amerikoje), plotis 8–43 km. Užsibaigia Vitaus ežere, 10 km nuo Aliaskos įlankos kranto.
Per paskutinį amžių ledyno galas atsitraukė per 12 km, taip pat dėl šiltesnio klimato ledyno storis sumažėjo keliais metrais. Per metus Beringo ledynas išskiria ~30 km³ vandens.
Pavadintas keliautojo Vitaus Beringo garbei.
Endras
Endras reiškia šiuos Prancūzijos objektus:
Žastar stadionas (Aktau)
„Žastar“ stadionas – futbolo stadionas Aktau mieste (Kazachstane).
Istorija
Namų rungtynes žaidžia Aktau „Kaspij“ pagrindinė komanda ir dubleriai.
Rečkų valsčius (Vileika)
Rečkų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Rečkos.
Istorija
Valsčius įkurtas po I pasaulinio karo Lenkijoje. Panaikintas 1926 m. sausio 1 d. teritoriją prijungiant prie Kryvičų valsčiaus, Kascianevičų valsčiaus ir Kuraneco valsčiaus.
Dumbrių namas
Dumbrių namas – pastatas Ukmergėje, Vytauto g. 22, kultūros paveldo objektas (nuo 1992 m.).
Istorija
Gyvenamasis namas pastatytas 1933–1934 m. Ukmergės ligoninės chirurgui Aleksandrui Dumbriui (1900–1954 m.). Projekto autorius – architektas Vytautas Landsbergis-Žemkalnis (pagal kitus šaltinius, manoma, kad namą suprojektavo Ukmergės miesto inžinierius Pranas Žurauskas). Tarpukariu name veikė ir privati A. Dumbrio klinika. Lietuvą okupavus sovietams, 1940 m. namas nusavintas, atiduotas Raudonosios Armijos reikmėms. Po Antrojo pasaulinio karo pastate įsikūrė Ukmergės komunistų partijos kabinetas, vėliau Smėlių rajono Partijos komitetas ir Ukmergės rajoninė biblioteka. Kai komitetas išsikraustė, visas pastatas liko bibliotekai. 1980–1982 m. namas pagal architekto V. Mažuolio projektą kapitaliai suremontuotas. Nuo 2001 iki ~2016 m. pastate veikė Ukmergės Vlado Šlaito viešosios bibliotekos vaikų literatūros skyrius. Išsikėlus bibliotekai, savivaldybei priklausęs pastatas ketverius metus nenaudotas, 2020 m. parduotas.
Architektūra
Pastatas mūrinis, stačiakampio plano, dviejų aukštų su mansarda ir rūsiu po pastato šiaurine dalimi. Architektūra modernistinė, racionalizmo stilistikos. Į gatvę atgręžtas fasadas pasižymi Kauno modernizmo mokyklai būdingomis detalėmis: langų apvadais ir lenktais langų kampais, kelių tarpsnių karnizais, stogą slepiančiu parapetu, santūria pagrindinio fasado asimetrija. Pagrindinį įėjimą paryškina dvipusiai lenkti laiptai su betoninėmis atraminėmis sienutėmis, vedantys prie stiklinių durų; kampinę fasado dalį akcentuoja virš pirmo aukšto įrengta terasa. Kiemo fasadas asketiškas, su asimetriškai išdėstytais įvairių formų langais ir įkomponuotu išsikišančiu vieno aukšto rizalito tūriu. Vidaus patalpų suplanavimas modernus, erdvus, patalpos išdėstytos laisvai, be koridorių. Aukštus jungia mozaikinio betono laiptai.
Pastatas paskelbtas architektūros paminklu dar sovietmečiu.
Puodininkystė
Puodininkystė – vienas iš seniausių pasaulio amatų. Tai daiktų, dažniausiai puodų ir indų lipdymas iš molio. Dažniausiai molinius daiktus lipdydavo moterys.
Beržynė (Zarasai)
Beržynė – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Smalvų.
Puodininkystė
right|thumb|350px|Rankomis žiedžiamas puodas
Norvegų miškinė katė
thumb|280px|right|Norvegų miškinė katė Norvegų miškinė katė (, Norsk skogkatt) – natūrali pusiau ilgaplaukių kačių veislė. Labai panaši į Meino meškėno veislės kates, dėl to dažnai painiojamos. Norvegų miškinės katės galva trikampė, tiesi, o Meino meškėno katės snukutis ilgesnis, kampuotesnis.
Puodininkystė
Puodininkystė Lietuvoje
Lietuvoje jau nuo IV tūkstantmečio pr. m. e. buvo paplitę rankomis lipdyti, mažai degti puodai. Nuo X a. pradėtas naudoti žiedžiamasis ratas. Archeologiniai tyrimai rodo, kad jau XIII a. galima kalbėti apie puodininkystę, kaip amatą Lietuvoje. Puodininkystė labiausiai buvo išsivysčiusi Žemaitijoje. Puodininkystės centrai susikūrė tose vietovėse, kur buvo tinkamo molio. Didžiausi puodininkystės centrai buvo Kuršėnuose ir Viekšniuose.
Norvegų miškinė katė
Istorija
Sutariama, jog ilgaplaukės katės atsirado pietinėje Rusijoje, Turkijoje ir Irane. Visur kitur auginamos katės buvo trumpaplaukės. Manoma, jog vikingai į Skandinaviją ilgaplaukes kates parsigabeno maždaug XI a. kaip graužikų naikintojas.
Puodininkystė
Puodininkystė Lietuvoje
Naudojamų buityje dirbinių forma priklausė nuo jų paskirties. Kai kurių iš jų forma labai pastovi, kitų gana įvairi. Tačiau ir vienu, ir kitu atveju ji labai racionali. Lietuvoje iš keramikos dirbinių daugiausiai buvo paplitę indai maistui ruošti, vartoti ir laikyti bei žaislai. Indai maistui ruošti – virimo puodai, keptuvės (žąskepės) ir aguonmalės. Visi šie indai mažiausiai puošti. Tik kai kurie dekoruoti įbrėžtomis ar įspaustomis linijomis ir vingučiais.
Norvegų miškinė katė
Istorija
Yra spėjimų, kad norvegų miškinių kačių protėviai Norvegijos miškuose gyveno daug amžių. Žiemą jos traukdavo pas žmones ieškoti maisto. Žmonės jas vertino kaip pelių ir žiurkių gaudytojas.
Puodininkystė
Puodininkystė Lietuvoje
Prie indų maistui laikyti priskiriamos puodynės, palivonėliai, dviausiai, ąsiniai buteliai. Šių indų puošyboje jau atsiranda spalvota glazūra, tačiau ornamentika negausi.
Norvegų miškinė katė
Istorija
1912 m. norvegų miškinė katė pirmą kartą sudalyvavo kačių parodoje. 1977 m. tarptautinės kačių draugijos oficialiai pripažino šią veislę. Norvegijos miškuose ir kaimuose iki šiol laksto gausybė norvegų miškinių kačių.
Puodininkystė
Puodininkystė Lietuvoje
Gausiausiai buvo puošti indai maistui paduoti ir dirbiniai interjerui. Ąsočiai, dubenys, puodukai, sviestinės, druskinės skirti ant stalo prie svečio paduoti. Interjero gaminiai – vazonai, vazelės gėlėms, žvakidės – turėjo namams suteikti jaukumo. Todėl šie dirbiniai puošti labiau ir jų forma įdomesnė. Jų puošyboje populiarūs geometriniai ir augaliniai motyvai.
Norvegų miškinė katė
Charakteris
Šios katės, skirtingai nei gali pasirodyti iš veislės pavadinimo, nėra laukinės. Tai gero būdo, draugiški, atlaidūs gyvūnėliai. Daug amžių jų protėviai buvo mylimi Norvegijos ūkininkų naminiai gyvūnai.
Nuo gimimo laikomos kambaryje visai netrokšta bastytis. Visgi šios veislės katės nėra tingios: joms būtina kur nors išlieti susikaupusią energiją. Puikiai laipioja, mėgsta demonstruoti miklumą. Gerai sutaria su vaikais. Mėgsta glostymą ir glamones, tačiau ne tokios pakančios kaip kitos ilgaplaukės: jei joms kas nors nepatinka, būtinai tai parodo. Patekusios į naują aplinką, viską kruopščiai patikrina.
Linkusios prisirišti prie vieno žmogaus. Nesipeša ir su šunimis, priešingai, puikiai su jais bičiuliaujasi.
Puodininkystė
Puodininkystė Lietuvoje
Dauguma molinių žaisliukų kartu buvo ir švilpukai. Švilpukų puošyboje buvo pamėgtos sodrios, ryškios spalvos. Buvo svarbu ne tik išorinis švilpuko grožis, bet ir iš jo sklindantis garsas. Abiejuose švilpukų šonuose buvo išduriamos dvi ar keturios skylutės.
Norvegų miškinė katė
Charakteris
Norvegų miškinės katės labai aršiai gina savo valdas, todėl nekastruoti katinai nuolatos pjaunasi. Kastruoti patinai gyvena kartu nesidraskydami. Patelės puikiai sugyvena su kitomis katėmis.
Puodininkystė
Puodininkystė Senųjų Rytų civilizacijose
Puodininkystė – bene seniausia visoms Rytų civilizacijoms būdinga amatų šaka.
Norvegų miškinė katė
Fizinės savybės
Ši katė didelė, kresna, stambių kaulų, ilgo kūno. Užpakalinės kojos ilgesnės už priekines. Letenėlės didelės, tvirtos, su plaukų kuokštais tarp pirštų. Uodega ilga ir tanki, pūkuota. Snukutis lygiakraščio trikampio formos. Smakras ryškus, bet ne toks storas kaip Meino meškėno veislės kačių. Migdolo formos akys išraiškingos, įkypos. Ausų galiukai su šepetėliais.
Puodininkystė
Puodininkystė Senųjų Rytų civilizacijose
Techninis perversmas puodininkystėje buvo žiedžiamojo rato išradimas. Mesopotamijoje jo pasirodymas siejamas su šumerais.
Norvegų miškinė katė
Fizinės savybės
Plaukas pusilgis, poplaukis tankus, pūkuotas. Lygūs, blizgantys dengiamieji plaukai nelaidūs vandeniui ir saugo katę atšiauriu oru. Dažniausios spalvos – juodo marmuro piešinio, juodo tigro kailio. Akys gali būti įvairių spalvų: žalios, geltonos, vario arba mėlynos. Pasitaiko kačių skirtingų spalvų akimis.
Puodininkystė
Puodininkystė Senųjų Rytų civilizacijose
Senovės Rytų puodininkystės produkcija įvairiarūšė. Pirmiausia – tai įvairiausios paskirties, formų ir dydžio kasdieninio vartojimo, prabangos ir ritualinės paskirties indai. Molinių indų sienelės buvo puošiamos tapytais ornamentais, figūrinėmis kompozicijomis, spalvota glazūra.
Puodžiai turėjo ir skulptoriaus įgūdžių. Jie lipdė smulkias dievų, karių, muzikantų, gyvulių ir kt. skulptūrėles religinėms apeigoms, šventėms, amuletams. Babilonijoje molis buvo vos ne vienintelė amatų žaliavų. Iš molio buvo daromi net karstai. Babilonijos puodžiai gamino ir glazūruotas plytas (koklius), kuriomis puošė pastatų fasadus. Tai specifinis šio krašto amatas. Aukštą lygį puodininkystė pasiekė taip pat Kinijos civilizacijoje. I tūkst.pr. m. e. kinai gamino fajansą. Chanų dinastijos laikais (206 m. pr. m. e. – 220 m. e. m.) puodininkystė suklestėjo, buvo gaminami labai puošnūs indai. Ištobulintos šio amato technikos pavyzdys – degimo krosnys. Kinijos, o galbūt visų senovės Rytų puodininkystės meną apvainikavo porceliano išradimas. Tikrasis porcelianas, žalsvos glazūros, pasirodė galbūt apie 400 metus. Porceliano gamyba tapo seniausia Kinijos pramonės šaka, kurios produkcija turėjo paklausą visuose Rytų kraštuose.
Gamybos procesas ir technika
left|thumb|200px|Džiūna nužiesti puodžiaus gaminiai
Žiedimas
Endras (upė)
Endras  – upė vidurio Prancūzijoje; Luaros kairysis intakas. Prasideda Šero departamente, Preveranžo apylinkėse. Teka šiaurės vakarų kryptimi, kerta Endro bei Endro ir Luaros departamentus. Pačiame žemupyje teka lygiagrečiai su Luara; į ją įteka ties Šinono atomine elektrine.
Puodininkystė
Gamybos procesas ir technika
Šiltu metų laiku puodžiai molį sudėdavo ant lentų ir laikydavo pavėsyje, kad neperdžiūtų, o žiemą – priemenėje, kad nesušaltų. Dirbdavo šalia virtuvės esančiame kambarėlyje. Rankomis gerai išminkydavo molį. Ant tekėlo, kurį suko koja nuo savęs, būdavo formuojamas puodas. Šalia sukamo rato stovėjo indas su vandeniu, moliui padrėkinti.
Endras (upė)
Pagrindinis intakas – Endrua (dešinysis).
Puodininkystė
Gamybos procesas ir technika
Džiovinimas ir glazūravimas
Endras (upė)
Miestai prie Endro: La Šatras, Šatoru, Lošas.
Puodininkystė
Gamybos procesas ir technika
Gaminius, kuriuos padarydavo vasaros metu, džiovindavo pavėsyje, o žiemą – trobelėje ant lentynų, arčiau krosnies. Indus glazūruodavo prieš degimą.
Degimas
Degimo krosnis – deglyčia – būdavo lauke. Krosnies aukštis siekdavo 2 m, sienos daromos nedegtų plytų. Priešingose pusėse ji turėjo dvi kūrenimo angas. Liepsna per dugno skyles siekdavo patį krosnies viršų. Puodus degdavo naktį, nes tamsoje iš liepsnos spalvos matėsi, ar gaminiai jau išdegė. Tada užgesindavo ugnį, o angas užversdavo žemėmis ir palikdavo pamažu ataušti, kad nuo skersvėjo ar greito atšalimo indai nesusproginėtų.
Gaminių skirstymas
right|thumb|200px|Dekoruotas puodas
Puodžių dirbiniai pagal panaudojimą skirstomi:
Auksinis veršis (apdovanojimas)
Auksinis veršis – Olandijos kino apdovanojimas, teikiamas labiausiai pasižymėjusiems šalies kino menininkams Nyderlandų filmų festivalio metu. Jo pavadinimas kilęs iš Biblijos Išėjimo knygoje aprašomos istorijos, kuomet Mozės brolis Aronas, izraelitų prašomas, iš aukso pagamino jiems stabą – auksinį veršį – kad žmonės galėtų jam melstis.
Pradžioje buvo 6 apdovanojimų kategorijos – geriausio aktoriaus, geriausios aktorės, geriausio filmo, geriausio trumpametražio filmo, kultūros prizo ir garbės apdovanojimo – kurių nuo 2004 m. yra jau 16.
Ena
Ena  – upė šiaurės Prancūzijoje; Uazos kairysis intakas (Senos baseinas). Prasideda Argono miške, Mezo departamente. Teka daugiausia vakarų kryptimi, kerta Marnos, Ardėnų, Enos, Uazos departamentus. Įteka į Uazą ties Kompjene.
Didesni intakai:
Ena laivuojama nedideliais laivais, vaga vietomis kanalizuota. Lygiagrečiai su upe iškastas Canal latéral à l’Aisne kanalas, be to, upė kanalais sujungta su Sena ir Marna. Miestai prie Enos: Sent Menuldas, Vuzjė, Retelis, Suasonas, Kompjenė.
Romėnų laikais upė vadinta Axona.
Viettel FC
Viettel Football Club, o trumpai Viettel FC arba Hanoi Viettel; ankstesniais metais žinomas „Thể Công“ arba Thể Công FC pavadinimu – Vietnamo futbolo klubas iš Hanojaus.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1954 m., kai buvo įkurtas tikrasis Thể Công klubas.
2018 m. tapo Liga2 nugalėtojais ir gavo teisę žaisti aukščiausioje lygoje. 2019 m. grįžta prie Thể Công pavadinimo. Po ilgos pertraukos žaidė aukščiausioje lygoje. 2020 m. tapo šalies čempionais. Tai buvo 19-asis titulas per klubo gyvavimo istoriją.
Abdulkadiras Nuristanis
miniatiūra|250x250px|Abdulkadiras Nuristanis su respublikos prezidentu [[Muhamedas Daudas|Muhamedu Daudu.]] Abdulkadiras Nuristanis (m. 1978 m. balandžio 29 d.) – Afganistano Respublikos vidaus reikalų ministras.
Nuristanis anksčiau buvo policijos viršininkas, pasižymėjęs griežtu savo principų ir įsitikinimų laikymusi. 1975 m. rugsėjo mėn. jis pakeitė ministrą Faizą Mohamadą, vienos Afganistano liaudies demokratinės partijos frakcijos narį.
Abdulkadiras mirė 1978 m. balandžio 29 d. Afganistano revoliucijos metu.
Bieliūniškės
Bieliūniškės – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurę nuo Smalvų.
Spartako stadionas (Semejus)
„Spartak“ stadionas – futbolo stadionas Semėjaus mieste (Kazachstane).
Istorija
Atidarytas 1966 m. Talpina 8 500 žiūrovų.
2003 m. vyko stadiono rekonstrukcija (pagal UEFA reikalavimus).
Apie stadioną
Danga natūrali (žolė). Matmenys 105х68.
Stadione žaidė FK Spartak Semej. 2016 m. komanda buvo išformuota.
Trimatė erdvė
dešinėje|miniatiūra|Trimatė [[Dekarto koordinačių sistema, kurios x ašis yra nukreipta į stebėtoją.]] Trimatė erdvė (3D) – erdvė, sudaryta iš trijų matmenų (dimensijų). Objektas arba matematinė figūra trimatėje erdvėje turi tris matmenis – ilgį (arba gylį), plotį ir aukštį.
Matematikoje
Matematikoje, analitinėje geometrijoje kiekvienas trimatės erdvės taškas apibūdinamas trimis koordinatėmis.
Trimatėje Euklidinėje erdvėje dažniausiai naudojamos Dekarto koordinatės. Yra pateikiamos trys koordinačių ašys, kurių kiekviena yra statmena kitoms dviem taške, kuriame jos susikerta. Paprastai žymimos x, y ir z. Lyginant su koordinačių ašimis, kiekvieno taško padėtis trimatėje erdvėje yra apibrėžta trimis realiais skaičiais, kur kiekvienas skaičius nurodo taško atstumą nuo pradžios taško, išmatuotą išilgai duotosios ašies, kuris yra lygus atstumui nuo plokštumos taško, kurį apibrėžia kitos dvi ašys.
Kitos trimatėje Euklido erdvėje dažniausiai naudojamos koordinačių sistemos yra polinės ir sferinės.
Fizikoje
Fizikoje yra priimta, jog visata yra trimatė erdvė (nors yra įvairių teorijų apie didesnius visatos matmenis). Trys matmenys dažnai vadinami ilgiu, pločiu ir gyliu.
Fizikoje trimatė erdvė yra įtraukta į 4 matmenų erdvėlaikį, vadinamą Minkovskio erdve (žr. specialioji reliatyvumo teorija). Erdvėlaikio idėja yra ta, kad laikas yra statmenas kiekvienam iš trijų erdvinių matmenų.
Antalieptės apylinkė
Antalieptės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Zabičiūnų apylinkės, Padusčio apylinkės, dalies Daugailių apylinkės, dalies Antandrajos apylinkės ir dalies Bikūnų apylinkės. 1966 m. prijungta dalis Sadūnų apylinkės ir Steponiškių apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras.
Steradianas
miniatiūra|Grafinis steradiano atvaizdavimas Steradianas – papildomas erdvinio kampo bematis SI sistemos vienetas. Steradianas lygus erdviniam centriniam kampui, kuris sferos paviršiuje išpjauna paviršių, lygiaplotį kvadratui, kurio kraštinė lygi šios sferos spinduliui. Žymimas sr.
Visos sferos erdvinis kampas lygus 4πsr.
FC Helsingør
Randerso FC – Danijos futbolo klubas iš Randerso.
Istorija
2005 m. rugpjūčio 1 d. klubas įkurtas, kai susijungė penki miesto klubai: Helsingør IF, Helsingør FC, Frem Hellebæk IF, Vapnagaard FK72 ir Snekkersten IF.
Po susijungimo naujasis klubas buvo pavadintas Elite 3000 Fodbold.
2012 m. klubas pervadintas į FC Helsingør.
Stadionas
Klubas namų rungtynes žaidžia Helsingoro stadione, kurio talpa 5 tūkst. žiūrovų.
Sudėtis
Atnaujinta: 2022 m. sausio 18 d.
Antazavės apylinkė
Antazavės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Antazavės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Obelių rajonui. 1954 m. prijungtos Zirnajų apylinkė ir Šniukštų apylinkė, o dalis Antazavės apylinkės prijungta prie Kriaunų apylinkės.
MacBook Air
„MacBook Air“ – 13,3 colio „MacBook“ serijos nešiojamasis kompiuteris, kurį „Apple“ gamina nuo 2008 m. iki pat šių dienų, o jo 11,6 colio variaciją 2010–2016 m.
Pirmieji modeliai
miniatiūra|kairėje|[[Steve Jobs|Steve’as Jobsas pristato Macbook Air nešiojamąjį kompiuterį „Macworld 2008“.]] 2008 m. sausio 15 d. Macworld Conference & Expo konferencijoje Steve’as Jobsas pristatė pirmąjį „MacBook Air“. Iš pradžių šis nešiojamas kompiuteris buvo laikomas ploniausiu pasaulyje (1,94 cm, palyginti su 1,98 cm ankstesnio rekordininko „Toshiba Portege R200“ 2005 m.). Pirmosios kartos „MacBook Air“ turėjo tik 13,3 colio įstrižainės ekraną, pirmoji versija buvo aprūpinta „Intel Core 2 Duo“ procesoriumi, „Intel GMA X3100“ vaizdo plokšte ir nuimamu 1,8" 80 Gigabaitų PATA kietuoju disku; Nuo pat pirmos kartos visi įmanomi komponentai yra prilituoti prie pagrindinės plokštės (garso plokštė ir wi-fi moduliai…). 2008 m. pabaigoje pristatyta antroji nešiojamojo kompiuterio versija: atnaujintas procesorius į greitesnįjį (Penryn kartos) ir panaudota Nvidia GeForce grafika, buvo padidinta kietojo disko talpa, o mikro-DVI vaizdo prievadas pakeistas į Mini DisplayPort. Kai 2009 m. viduryje įvyko „Air“ serijos atnaujinimas kartu su „MacBook Pro“ serija, žymiai padidėjo akumuliatoriaus talpa.
Kiti serijos atnaujinimai vyko nuo 2010 iki 2020 kiekvienais metais išskyrus 2016 metus.
Apple M1
2020 m. lapkričio 10 d. „Apple“ paskelbė apie atnaujintą „MacBook Air“ su „Apple M1“ procesoriumi, kuris buvo pristatytas kartu su atnaujintu „Mac Mini“ ir 13 colių „MacBook Pro“ kaip pirmieji „Mac“, kuriuose įdiegta nauja „Apple“ ARM pagrindu pagamintų procesorių linija. Įrenginys neturi ventiliatorių. Yra „Wi-Fi 6“, USB 4 / „Thunderbolt 3“ ir Wide Color (P3). „MacBook Air“ ant M1 gali veikti tik su vienu išoriniu ekranu (monitoriumi); ankstesnis „Intel“ modelis galėjo dirbti su dvejais 4K ekranais. „FaceTime“ kamera išlieka tik 720p, tačiau „Apple“ siūlo patobulintą vaizdo signalo procesorių, kad būtų geresnis vaizdo įrašas.
Apple M2
2022 m. birželio 6 d. "Apple" paskelbė apie atnaujintą "MacBook Air" su M2 lustu. Jame, kaip ir 2021 m. spalį paskelbtuose 14 ir 16 colių "MacBook Pro", yra išpjova, o dizainas - plokščias, todėl atsisakyta ankstesnių "MacBook Air" dizainų pleišto formos. "Apple" taip pat paskelbė dvi naujas "MacBook Air" spalvas - "Midnight" ir "Starlight", kurios pakeis auksinę spalvą.
Beringo sala
thumb|250px|Salos palydovinė nuotrauka
Beringo sala  – didžiausia Komandoro salų grandinės, esančios į rytus nuo Kamčiatkos pusiasalio, tarp Ramiojo vandenyno ir Beringo jūros, sala. Nuo Kamčiatkos pusiasalio atskirta Kamčiatkos sąsiauriu, nuo Medno salos (rytuose) – Admirolo Kuznecovo sąsiauriu. Priklauso Rusijai, Kamčiatkos kraštui (Aleutų rajonas).
Plotas 1667 km². Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 90 km, plotis iki 24 km. Paviršius kalnuotas, iškyla iki 755 m. Būdinga tundros augmenija, gausų jūrinių paukščių kolonijų. Didžioji dalis salos patenka į Komandoro biosferos draustinį. Šiaurėje yra didelis Saranojės ežeras (32 km²).
2005 m. Beringo saloje gyveno 752 žmonės (tarp jų ~300 aleutų). Visi jie susitelkę Nikolskojės gyvenvietėje. Verčiamasi daugiausia žvejyba.
Beringo saloje yra 1741 m. čia mirusio keliautojo Vitaus Beringo kapavietė.
Valentinas Mitė
Valentinas Mitė (1957 m. spalio 11 d. Ruponiuose, Pakruojo rajone – 2021 m. gruodžio 17 d. Linkuvoje) – Lietuvos žurnalistas.
Biografija
1976 m. baigė Linkuvos Karolio Požėlos vidurinę mokyklą. 1981 m. Vilniaus universitete baigė anglų kalbą ir literatūrą, 1986 m. – istorijos studijas. 1986–1990 m. dirbo Lietuvos nacionalinėje M. Mažvydo bibliotekoje. 1991–1992 metais redagavo savaitraštį „Atgimimas“. 1992–1999 m. buvo Laisvosios Europos radijo korespondentas. Nuo 1999 m. dirbo Laisvosios Europos radijo korespondentu Prahoje. Nuo 2019 m. dirbo Žurnalistų gynimo komitete (Committee to Protect Journalists). Paskutiniu gyvenimo laiku LRT Radijuje vedė laidą „Studija 50“.
Grigonys
Grigonys – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Smalvų.
San Sebastiano filmų festivalis
San Sebastiano kino festivalis  – vienas iš 14-os „A“ kategorijos filmų festivalių, vykstantis San Sebastiane rugsėjo mėnesį. Pradėtas rengti 1953 m., jis yra vienas svarbiausių Ispanijos kultūros renginių.
Pradžioje jis buvo skirtas pristatyti ispanų kalba sukurtus filmus, tačiau jau nuo 1955 m., festivaliui ėmus specializuotis spalvotų filmų demonstravime, jame pradėta rodyti juostas ir kitomis kalbomis. Nuo 1957 m. festivalis priskirtas FIAPF „A“ kategorijai ir išlaikė ją iki šiol, išskyrus 1980–84 m. laikotarpį, kuomet pagrindiniai apdovanojimai nebuvo teikiami.
Apdovanojimai
Festivalio metu teikiami dveji prizai: Auksinė kriauklė ir žiuri apdovanojimai:
Édouard Vuillard
thumb|right|180px| E. Viujaro autoportretas, apie 1888 m., piešinys Eduaras Viujaras (, 1868−1940 m.) – Prancūzijos tapytojas, grafikas, dekoratorius, dizaineris, XIX a. pb. Paryžiaus nabių grupės narys.
Biografija
Eduaras Viujaras gimė 1868 m. lapkričio 11 d. Kiuzo (Sona ir Luara), Rytų Prancūzijoje. Jo tėvas buvo atsargos karininkas. 1877 m. šeima persikėlė į Paryžių. E. Viujaras mokėsi Kondorsė licėjuje, kur sutiko Morisą Deni ir Ker Ksaverą Ruselį. 1886−1888 m. E. Viujaras mokėsi Paryžiaus Aukštojoje dailės mokykloje ir Žiuljano akademijoje, kurioje susipažino su grupe tapytojų, paveiktų simbolistinės ir P. Gogeno dailės. Šie jaunieji dailininkai − E. Viujaras, Morisas Deni, Pjeras Bonaras, Polis Seriuzjė, Feliksas Valotonas, Ker Ksaveras Ruselis ir kiti, 1889 m. įkūrė grupę „Nabiai“. Dailininkai kūrė aukšto dekoratyvumo laipsnio kūrinius, koncentruodamiesi į tekstūras, formų iškraipymus siekiant psichologinių reikšmių atskleidimo kasdienių objektų vaizdavime. Jų dailei būdingas pabrėžtinai plokštuminis vaizdavimas, supaprastinimai, įtakoti japonų estampų. E. Viujaras nabių laikotarpiu dirbo iliustratoriumi, afišistu, teatro dizaineriu, kūrė litografijas.
Prieš pat 1900 m. E. Viujaras grįžo prie natūralesnės dailės (nabiai paskutinį kartą eksponavo kartu 1989 m.). 1900 m. jis sutiko Lucie Hessel, savo dilerio žmoną, kuri tapo ilgametę dailininko drauge. Dėl savo paveikslų, kuriuose dažniausiai vaizdavo namų interjerą, E. Viujaras (kaip ir Pjeras Bonaras) priskiriamas „intymistams“. Po 1900 m. E. Viujaras daugiausiai dirbo intymistų stiliumi, gavo viešųjų užsakymų sieninei tapybai: Eliziejaus laukų teatro fojė (1913), Šajo rūmuose Paryžiuje (1937), Tautų Sąjungos būstinėje Ženevoje (1939). Dailininkas mirė 1940 m. birželio 21 d. La Bol Eskublake (Atlanto Luara) Bretanėje. Palaidotas Batinjolio kapinėse Paryžiuje. Didžiausias dėmesys dailės istorijoje teikiamas E. Viujaro nabių laikotarpio kūriniams.
FS Jelgava
Jelgavos futbolo mokykla, o ankstesniais metais vadintas Jelgavos „Albatroz“ sporto klubas arba Albatroz SC – Latvijos futbolo klubas iš Jelgavos. Dar žinomi Albatroz SC/FS Jelgava pavadinimu.
Namų rungtynes žaidžia FK Jelgava treniruočių aikštyne (, kuris turi 1 560 sėdimų vietų.
Istorija
Klubas įkurtas 2020 m. Jelgavoje. Ankstesniais metais žaidė Antroje lygoje.
Džalandharas
Džalandharas  – miestas šiaurės rytų Indijoje, Pandžabe, Biaso ir Satledžo tarpupyje; prekybinis ir transporto taškas prie istorinio kelio iš Vidurinės Azijos į Indiją (GT kelias). Tekstilės, odos apdirbimo, metalo apdirbimo pramonė, sportinio inventoriaus (ypač kriketui), žaislų gamyba. Vystomi tradiciniai dalieji amatai. Veikia technologijų institutas.
FS Jelgava
Istorija
2022 m. klubas ir Jelgavos futbolo mokykla subūrė bendrą ekipą ir licencijavosi Pirmai lygai.
Džalandharas
63 % miesto gyventojų yra hinduistai, 33 % – sikhai, 1 % – musulmonai, 1 % – krikščionys.
Istorija
Miesto pavadinimas reiškia „vandenlaikys“ (pagal šaivistinės mitinės būtybės vardą). 1947–1953 m. Džalandharas buvo Pandžabo valstijos sostine.
Sinusų teorema
Jei trikampio kraštinių ilgiai yra a, b ir c, o kampai priešingi šioms kraštinėms yra A, B ir C, tai sinusų teorema yra tokia:
čia R – apskritimo, apibrėžto apie tą trikampį, spindulys.
Paprastai sinusų teorema naudojama tada, kai žinomi du trikampio kampai ir bent vienos kraštinės ilgis arba žinomos dvi kraštinės ir vienas iš kampų.
Įrodymas
miniatiūra|Trikampis su kampais A, B, C Tarkime trikampis ABC turi kraštinės a, b ir c bei kampus A, B ir C. Tegul h yra aukštinė, išvesta nuo kampo C iki kraštinės c. Tada:
Iš to seka
ir
Atliekant analogiškus veiksmus su aukštine tarp kampo A ir kraštinės a, gaunama:
Gurnapolis (Turmantas)
Gurnapolis – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Kimbartiškės.
Nikolskojė (Kamčiatka)
Nikolskojė  – gyvenvietė Rusijoje, Kamčiatkos krašte, Komandoro salose esančioje Beringo saloje (jos šiaurės vakaruose). Aleutų rajono centras.
Yra aerodromas, prieplauka, veikia vidurinė mokykla, vaikų darželis, ligoninė, cerkvė. Yra vėjo–dyzelinė elektrinė. Verčiamasi daugiausia žvejyba.
Istorija
Gyvenvietę 1826 m. įkūrė aleutai, atsikėlę iš Atu salos (Aleutų salynas). 1932 m. paskelbtas Aleutų nacionalinio rajono centru. XX a. vid. čia perkelti Preobraženskojės (Medno s.), Severnojės ir Saranojės (Beringo s.) gyventojai.
Higher
Higher – vienuoliktasis kanadiečių atlikėjo Michael Bublé studijinis albumas, išleistas 2022 m. kovo 25 d. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir buvo komerciškai sėkmingas visame pasaulyje, pasiekdamas aukštas vietas įvairių šalių reitinguose. Tarp jų – ir pirmąją vietą Jungtinėje Karalystėje, tapdamas penktuoju atlikėjo įrašu, pasiekusiu šią viršūnę.
2023 m. vykusiuose „Grammy“ apdovanojimuose albumas laimėjo geriausio tradicinio pop albumo kategorijoje.
Kascianevičų valsčius
Kascianevičų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Kascianevičai.
Istorija
Valsčius įkurtas po I pasaulinio karo Lenkijoje. 1926 m. sausio 1 d. prie jo prijungta dalis naikinamo Rečkų valsčiaus.
UEFA čempionų lyga 2022–2023 m.
'''2022–2023 m. UEFA čempionų lyga''' – 31-asis UEFA čempionų lygos turnyras (68-asis skaičiuojant nuo UEFA čempionų taurės).
Pagrindinis UEFA čempionų lygos veiksmas yra grupių etapas, kuriame dalyvauja 32 stipriausios Europos komandos. 25 klubai iškart pateko į grupių etapą, vietą iškovojo praėjusio sezono UEFA Europos lygos nugalėtojas, o dėl likusių 6 vietų atrankos varžybose kovojo 52 klubai.
Tvarkaraštis ir dalyviai
Lietuvos dalyvis – FK Žalgiris – į varžybas įsijungė nuo pirmojo atrankos etapo. FK Žalgiris iškrito trečiąjame atrankos etape, ir pateko į Europos lygos atkrintamąjį atrankos etapą.
Pirminė atranka
21 – 24 dienomis vyks pirminės atrankos varžybos. Keturios komandos žais pusfinalio rungtynes, jų nugalėtojai pateks į finalą. Finalo nugalėtojas iškovoja vietą pirmąjame atrankos etape (1Q).
Pirmasis atrankos etapas
Šiame etape dalyvauja 30 komandų: 1 pirminės atrankos nugalėtoja bei 29 UEFA koeficientų pagrindu kvalifikavusios komandos. Burtai buvo traukiami, rungtynės buvo žaidžiamos 5-6 d., atsakomosios –  12-13 dienomis. Nugalėtojai pateko į sekantį, antrąjį atrankos etapą (2Q), o pralaimėjusios komandos – į UEFA Europos konferencijų lygos antrąjį atrankos etapą.
Antrasis atrankos etapas
Šiame etape dalyvauja 24 komandos: 15 pirmojo atrankos etapo laimėtojų, 5 šalių lygų čempionų iš lygų, pagal UEFA koeficientus esančių 17-21 vietose ir 4 antrąsias vietas šalių lygose užėmusios komandos iš lygų, pagal UEFA koeficientus esančių 12-15 vietose. Burtai buvo traukiami, rungtynės buvo žaidžiamos 19-20 d., atsakomosios –  26-27 dienomis. Nugalėtojai pateko į sekantį, trečiąjį atrankos etapą (3Q), o pralaimėjusios komandos – į UEFA Europos lygos trečiąjį atrankos etapą. Pirmos dešimt porų išrinkti čempionų keliu (savo šalies čempionai), o dvi paskutiniosios – lygos keliu (savo šalies vice-čempionai).
Trečiasis atrankos etapas
Šiame etape dalyvauja 20 komandų: 12 antrojo atrankos etapo laimėtojų, 2 šalių lygų čempionų iš lygų, pagal UEFA koeficientus esančių 15-16 vietose; 4 antrąsias vietas šalių lygose užėmusios komandos iš lygų, pagal UEFA koeficientus esančių 7-11 vietose bei 2 trečiasias vietas šalių lygose užėmusios komandos iš lygų, pagal UEFA koeficientus esančių 5-6 vietose. Burtai buvo traukiami, rungtynės buvo žaidžiamos 2-3 d., atsakomosios –  Nugalėtojai pateko į sekantį, atrankos atkrintamąjį etapą (PO), o pralaimėjusios komandos – į UEFA Europos lygos atrankos atkrintamąjį etapą. Pirmos šešios poros išrinktos čempionų keliu (savo šalies čempionai), o keturios paskutiniosios – lygos keliu (žemesnes vietas šalies pirmenybėse užėmusios komandos).
Atrankos atkrintamasis etapas
Šiame etape dalyvauja 12 komandų: 10 trečiojo atrankos etapo laimėtojų ir 2 šalių lygų čempionų iš lygų, pagal UEFA koeficientus esančių 13-14 vietose. Burtai buvo traukiami 2022 m. rugpjūčio 2 d., rungtynės buvo žaidžiamos 2022 m. rugpjūčio mėn. 16-17 d., atsakomosios – 2022 m. rugpjūčio 23-24 d. Nugalėtojai pateko į grupių etapą (GR), o pralaimėjusios komandos – į UEFA Europos lygos grupių etapą. Pirmos trys poros išrinktos „čempionų keliu“ (savo šalies čempionai), o trys likusios – „lygos keliu“ (žemesnes vietas šalies pirmenybėse užėmusios komandos, parinktos aukštų UEFA koeficientų pagrindu).
Grupių etapas
Grupių etapas yra pagrindinis UEFA čempionų lygos veiksmas, kuriame dalyvauja 32 stipriausios Europos komandos. 25 klubai iškart pateko į grupių etapą, vietą iškovojo praėjusio sezono UEFA Europos lygos nugalėtojas, o dėl likusių 6 vietų atrankos varžybose kovojo 52 klubai. Į grupių etapą iškart pakliūna ir praėjusio sezono Čempionų lygos nugalėtojas, jei nepatenka nacionalinės lygos pasiektų rezultatų pagrindu. Šiame sezone Real Madrid CF kvalifikavosi nacionalinės lygos rezultatu pagrindu. 25 vietos buvo paskirstytos taip: 11 šalių lygų čempionai iš lygų pagal UEFA koeficientus esančių 1-12 vietose, 6 antrąsias vietas šalių lygose užėmusios komandos iš lygų pagal UEFA koeficientus esančių 1-6 vietose, 4 trečiąsias vietas šalių lygose užėmusios komandos iš lygų pagal UEFA koeficientus esančių 1-4 vietose, 4 ketvirtąsias vietas šalių lygose užėmusios komandos iš lygų pagal UEFA koeficientus esančių 1-4 vietose. 6 klubai praėję šių metų atranką yra atrankos atkrintamojo etapo nugalėtojai. Burtai į 8 grupes po 4 komandas bus traukiami 2022 m. rugpjūčio 25 d. Grupių etape keturios komandos viena su kita žaidžia po 2 kartus. Į tą pačią grupę negali patekti dvi tos pačios šalies komandos. Aštuntfinalio poros skirstomos iš skirtingų grupių bei ne tos pačios šalies komandų. Pirmas vietas užėmusios komandos žaidžia su antras vietas užėmusiomis komandomis. Rungtynių datos:
25 klubai, kurie iškart pateko į grupių etapą, bei praėjusio sezono UEFA Europos lygos nugalėtojas:
Čempionų lygos atrankos atkrintamąjį etapą įveikusios 6 komandos (trys pirmosios – „čempionų keliu“ (savo šalies čempionai), o trys likusios – „lygos keliu“ (žemesnes vietas šalies pirmenybėse užėmusios komandos, parinktos aukštų UEFA koeficientų pagrindu):
Dvejoms ar daugiau komandų surinkus po vienodą taškų skaičių, aukštesnę vietą užima: 1) daugiau taškų tarpusavyje surinkusi komanda 2) geresnį tarpusavio įvarčių skirtumą pasiekusi komanda 3) daugiau įvarčių tarpusavyje įmušusi komanda (aktualu tarp daugiau nei dviejų komandų) 4) jei daugiau nei dvi komandos surinko po vienodą taškų skaičių, punktai nr.1-3 pritaikomi tarp kiekvienos vienodai taškų surinkusių komandų poros 5) bendras geresnis įvarčių skirtumas 6) bendras didesnis įmuštų įvarčių skaičius 7) bendras didesnis svečiuose įmuštų įvarčių skaičius 8) bendras didesnis pergalių skaičius 9) bendras didesnis svečiuose pasiektų pergalių skaičius 10) geresnis disciplinarinis rezultatas (raudona kortelė-3 taškai, geltona kortelė-1 taškas) 11) aukštesnis UEFA klubų koeficientas
Aštuntfinaliai
Į aštuntfinalius pateko 8 pirmąsias ir antrąsias vietas grupėse užėmusios komandos. Burtai buvo traukiami 2022 m. lapkričio 7 d., klubai iš tos pačios šalies arba iš tos pačios grupių etapo grupės negalėjo būti ištraukti į poras. Rungtynės vyko 2023 m. vasario mėn. 14-15, 21-22 d., atsąkomosios – 2023 m. kovo mėn. 7-8, 14-15 d.
Pusfinaliai
Pusfinalių burtai buvo traukiami 2023 m. kovo 17 d. Rungtynės vyks 2023 m. gegužės mėn. 9-10 d. ir 16-17 d.
Juodoji tulpė (filmas)
Juodoji tulpė – 1964 m. sukurtas nuotykių filmas pagal rašytojo Alexandre Dumas to paties pavadinimo romaną.
Paul Sérusier
thumb|right|180px| „Talismanas“, paveikslas, kuriuo P. Seriuzjė geriausiai žinomas, 1888 m., [[Orsė muziejus]] Polis Seriuzjė (, 1864−1927 m.) – Prancūzijos tapytojas, dailės teoretikas, mokytojas, XIX a. pb. Paryžiaus nabių grupės narys.
Biografija
Polis Seriuzjė gimė 1864 m. lapkričio 9 d. Paryžiuje. Jis buvo pasiturinčio verslininko sūnus ir mokėsi prestižiniame klasikinių disciplinų Paryžiaus Kondorsė licėjuje. Jį baigęs nusprendė tapti dailininku ir 1885 m. pradėjo mokytis Žiuljano akademijoje. 1888 m. jis lankėsi Pont Avene Bretanėje, kur vadovaujamas P. Gogeno nutapė paveikslą, vėliau pavadintą „Talismanas“. Šis kūrinys, parvežtas į Paryžių, padarė didelį įspūdį jaunųjų dailininkų grupei, kurie mokėsi Žiuljano akademijoje. Paveiksle peizažo objektai: medis, kelias, upės pakrantė, medžių guotas ir malūnas buvo pavaizduoti vienspalviais dideliais plotais. 1889 m. P. Seriuzjė su kitais jaunaisiais dailininkais (Pjeras Bonaras, Morisas Deni, Polis Ransonas, Eduaras Viujaras) susibūrė į grupę „Nabiai“. Jie bendrai taip pat buvo paveikti simbolistinės tapybos ir japonų estampų. 1889 ir 1890 m. vasaras P. Seriuzjė dirbo Bretanėje kartu su P. Gogenu. Po 1890 m. domėjosi matematinėmis proporcijomis, spalvų teorija, 1895 m. susidomėjo teosofija, kai buvo paliktas draugės. 1897 ir 1898 m. jis lankėsi Boirono benediktinų abatijoje Vokietijoje. Joje jam didelį įspūdį padarė vienuolių dailės religinis simbolizmas ir „šventų“ geometrinių proporcijų koncepcijos. 1909 m. įvyko pirmoji jo personalinė paroda Druė galerijoje Paryžiuje, taip pat jis pradėjo mokyti kolegos P. Ransono įsteigtoje dailės mokykloje. 1912 m. vedė, bet santuoka nebuvo laiminga. 1914 m. P. Seriuzjė pasitraukė gyventi į Bretanę. 1921 m. publikavo savo teoretinį veikalą „Tapybos ABC“. Šio vėlyvojo laikotarpio jo kūriniai laikomi žymiai prastesnės kokybės, nei ankstyvieji, nabių laikų (nabiai paskutinį kartą eksponavo 1899 m.). Polis Seriuzjė mirė 1927 m. spalio 6 d. Marlė Bretanėje.
Juodoji tulpė (filmas)
Turinys
Gijomas de Sent Prie yra gerbiamas aukštuomenės narys, turintis ir slaptąją savo gyvenimo pusę: jis yra ir Juodoji Tulpė – su turtuoliais ir neteisybe kovojantis paslaptingas raitelis. Per vieną antpuolį, kuris pasirodė besąs spąstai, jam ant veido liko špagos paliktas randas. Bijodamas būti atpažintas ir nenorėdamas sukelti įtarimo savo dingimu, Gijomas kreipiasi pagalbos į savo brolį dvynį Žiuljeną, kad šis laikinai užimtų jo vietą...
Mugliškiai
Mugliškiai – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Smalvų.
Lina Žutautė
Lina Žutautė (g. 1973 m. spalio 3 d. Šiauliuose) – knygų vaikams iliustruotoja ir rašytoja. Labiausiai išgarsėjo paveikslėlių knygelėmis apie neklaužadą mergaitę Kakę Makę.