cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lina Žutautė
Biografija
miniatiūra|151x151px
Gimė Šiauliuose, mokėsi Šiaulių vaikų dailės mokykloje. 1992–1999 m. studijavo Šiaulių universitete, Menų fakultete. Kurį laiką dirbo dizainere. Šiuo metu – laisvai samdoma iliustruotoja ir vaikų rašytoja.
Pirmoji autorinė knyga („Kakė Makė ir Netvarkos nykštukas“) pasirodė 2010m. ir Tarptautinės vaikų ir jaunimo literatūros asociacijos (IBBY) buvo pripažinta geriausia knyga mažiesiems skaitytojams.
2013 metais L.Žutautei įteikta Vaikų literatūros premija (Už kūrybą vaikams, už vaizdo ir žodžio dermę).
Nuorodos
.
Vilniaus ir Lietuvos stačiatikių arkivyskupija
miniatiūra|[[Vilniaus Šv. Dvasios vienuolyno katedra|Vilniaus Šv. Dvasios vienuolynas - Lietuvos ortodoksų dvasinis centras.]] Vilniaus ir Lietuvos vyskupija – vienintelė Rusijos stačiatikių bažnyčios (Maskvos patriarchato) vyskupija Lietuvoje. Arkivyskupo sostas yra Vilniaus Dievo Motinos Ėmimo į Dangų katedroje. Arkivyskupijai priklauso 5 dekanatai:
Arkivyskupijai vadovauja Vilniaus ir Lietuvos Metropolitas Inocentas (Inokentijus).
Istorija
Vyskupija įkurta 1839 m. Jos sienos įjungė Vilniaus ir Gardino gubernijas. 1845 m. katedra buvo perkelta į Vilnių iš Gardino gubernijos. Po Pirmojo pasaulinio karo vyskupijos teritorija priklausė nepriklausomoms Lietuvai ir Lenkijai. 1940 m. nuosavybė ir teritorija buvo nacionalizuotos.
Tv3.lt
miniatiūra|left|Buveinė
tv3.lt (anksčiau balsas.lt, kuris buvo performuotas į tv3.lt ) – naujienų svetainė, priklausanti „TV3 Group“. Veiklą portalas pradėjo 2015 m. pradžioje.
Naujienų portalas „tv3“ per mėnesį pasiekia daugiau nei milijoną unikalių lankytojų. 2023 m. sausį tv3.lt pasiekė rekordinę skaitytojų auditoriją (vidutiniškai daugiau nei 0,5 mln. realių vartotojų per dieną). Portalas tv3.lt užėmė 2 vietą tarp skaitomiausių Lietuvos portalų.
Sinusoidė
dešinėje|miniatiūra|300px|Funkcijų y(x)= sin(x) ir y(x)= cos(x) grafikai yra sinusoidės. Sinusoidas – trigonometrinės funkcijos y = sin x grafikas. Sinusoidė – tolydi, periodinė kreivė, kurios periodas 2π.
Tam tikros reikšmės sinusoidinis pokytis vadinamas harmoniniu svyravimu. Svyravimo procesų pavyzdžiai gamtoje – garso bangos, vandens bangos ir žemės drebėjimo bangos.
Savybės
Sinusoidės turi „ilgį“, vadinamą bangos ilgiu. Kitos sinusoidžių charakteristikos: dažnis, amplitudė, fazė ir greitis.
Sinusoidės laikui bėgant atsikartoja – yra periodiškos. Laikas, per kurį įvyksta vienas sinusoidės ciklas, kol ji pasikartos, vadinamas periodu ir yra žymimas raide T. Sinusoidės dažnis yra virpesių, kuriuos ji sukuria per vieną sekundę, skaičius, matuojama hercais, kurių vienetas yra s-1. Dažnį galima apskaičiuoti iš periodo: 1/T.
Patiltė (Zarasai)
Patiltė – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Smalvų.
Daneikiai
Daneikiai – kaimas Zarasų rajono savivaldybės pietvakariuose.
Istorija
Sovietmečiu kaime buvo Baibių apylinkės centras.
Piliakalnis (Turmantas)
Piliakalnis – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Smalvų.
FK Kolubara Lazarevac
Lazarevaco „Kolubara“ – Serbijos futbolo klubas iš Lazarevaco.
Istorija
Nuo 2006–2007 m. Serbijos čempionatuose žaidė trečios arba antros pakopos pirmenybėse.
2020–2021 m. sezone užėmė antrą vietą Pirmoje lygoje ir iškovojo teisę žaisti Superlygoje.
2021–2022 m. įvyko istorinis debiutas Superlygoje. Po pirmojo etapo liko dešimti.
Dovilė Gailevičiūtė
Dovilė Gailevičiūtė (g. 1996 m. liepos 21 d., Varniuose) – Lietuvos futbolininkė, saugė.
Karjera
Profesionalią karjerą pradėjo FC Gintra. Su šiuo klubu eilę metų tapdavo Lietuvos čempione.
Dievo ginklas
Dievo ginklas – 1975 m. sukurtas vesternas.
Dovilė Gailevičiūtė
Karjera
2022 m. sausio mėn. pranešta, kad dalyvauja Bario ekipos peržiūroje. Galiausiai, kad buvo pasirašyta sutartis su Pink Bari klubu, kuris žaidė Serie B.
Janas Lutomierskis
Janas Lutomierskis (m. 1567) – Karūnos dvaro paiždininkas, Seradzo kaštelionas, evangelikas, vėliau arionas.
Dievo ginklas
Turinys
Semo Kleitono gauja užklysta į nedidelį Džuno miestelį, kur salūne nušauna žmogų. Kadangi šerifas nedrįsta imtis veiksmų, dvasininkas Džonas tampa tuo, kuris sugeba be šūvio suimti ir uždaryti į kalėjimą žmogžudį. Gaujai sugrįžus išvaduoti savo bendro, tėvas Džonas žūva, o viską matęs berniukas Džonas O‘Hara, salūno šeimininkės Dženės sūnus, dėl sukrėtimo praranda balsą. Berniukas pavagia du arklius ir leidžiasi į Meksiką, kur, pagal tėvo Džono pasakojimus, gyvena itin taiklus šaulys Liujisas. Kleitonas įsako sugauti berniuką, tačiau šiam pavyksta pasprukti ir rasti Liujisą, kuris pasirodo besąs tėvo Džono brolis dvynys. Sužinojęs apie šio mirtį, Liujisas vyksta į Džuną atkeršyti, sukeldamas paniką, nes visi laiko jį prisikėlusiu tėvu Džonu...
Janas Lutomierskis
Župos administratorius, Krokuvos burgrafas 1545, karaliaus rūmininkas, Bžezinsko 1552, Ravos 1554, Seradzo kaštelionas 1563, Seradzo pakamaris 1543-1549, Karūnos dvaro paiždininkas nuo 1548, Lečycos 1550, Radomo 1553, Stečyco seniūnas, Olkušo župnikas 1549.
FK Podillja
„Podolės“ futbolo klubas arba Futbolo klubas „Podolė“ – Ukrainos futbolo klubas iš Chmelnyckio.
Istorija
Klubas įkurtas 1960 m., tuo metu vadinosi „Dinamo“.
Pateko į Ukrainos Pirmos lygos pirmenybes 2021/22 m. sezone.
Dovilė Gailevičiūtė
Karjera
2022 m. vasarą grįžo į Lietuvą. Atstovavo FK Saned. 2022 m. rugpjūčio 21 d. rungtynėse prieš MFK Banga pasižymėjo pelnydama du įvarčius. Joniškietės nugalėjo gargždiškes rezultatu 4:1.
2023 m. kovo 2 d. paskelta, kad atstovaus Hegelmann klubui.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Rinktinės
2015 m. balandžio 4 d. debiutavo nacionalinėje rinktinėje, Europos taurės atrankos varžybose prieš Moldovą.
Taorminos kino festivalis
Taorminos kino festivalis  – seniausias Italijoje vykstantis kino festivalis. 1955 m. pradėtas rengti Mesinoje, 1971 m. buvo perkeltas į Taorminą ir pagal FIAP klasifikaciją priskiriamas „A“ klasės festivaliams.
Istorija
right |thumb|225px|Festivalio akimirka Nuo 1957 iki 1980 m. festivalio metu buvo teikiami David di Donatello apdovanojimai, prestižiniai Italijos kino apdovanojimai. Renginiui persikėlus į Taorminą, festivalio veiksmo vieta tapo senovinis graikų amfiteatras. Jame yra dalyvavę tokios pasaulinio garso kino žvaigždės kaip Elizabeth Taylor, Marlene Dietrich, Sophia Loren, Robert De Niro, Marlon Brando, Audrey Hepburn, Tom Cruise, Antonio Banderas ir kiti. Nuo 1984 m. festivalio metu teikiami „Sidabrinės juostos“ apdovanojimai, kurių nugalėtojus renka Italijos nacionalinis kino žurnalistų sindikatas.
Hiugenso ir Frenelio principas
thumb|300px|[[Bangos lūžis, interpretuotas su Hiugenso ir Frenelio principo pagalba.]]
thumb|300px|Bangos difrakcija, interpretuota su Hiugenso ir Frenelio principo pagalba.
Hiugenso ir Frenelio principas (pavadintas pagal olandų fiziką Christianą Hiugensą ir prancūzų fiziką Augustiną Žan Frenelį) – fizikinis principas, taikomas bangų sklidimo uždavinių analizėje. Jis teigia, kad kiekvienas sklindančios bangos paviršiaus taškas yra antrinių koherentinių bangų voros šaltinis. Besiplečianti banga šioje interpretacijoje gali būti įsivaizduota kaip visų antrinių bangų, sklindančių iš ankstesnių taškų, interferencija.
Hiugenso ir Frenelio principas formaliai seka iš kvantinės elektrodinamikos fundamentinių postulatų, teigiančių, kad kiekvieno objekto banginė funkcija sklinda visais įmanomais keliais iš šaltinio į nagrinėjamą tašką. Tokiu būdu šis principas yra visų kontūrinio integralų, apibrėžiančių objekto banginės funkcijos amplitudę ir fazę interferencijos (sudėties) pasekmė bei apibrėžia tikimybę aptikti objektą (tarkim fotoną) nagrinėjamame taške. Ne tik šviesos kvantai (fotonai), bei ir elektronai, neutronai, protonai, atomai, molekulės bei kiti nepaminėti objektai paklūsta šiam paprastam principui.
Difrakcija pro plyšį
Tegu banga, sklindanti iš taškinio šaltinio turi amplitudę \psi taške r, tuomet amplitudė yra bangų lygties dažnių erdvėje sprendinys
kur yra trimatė Dirako delta funkcija. Delta funkcija turi tik radialinę priklausomybę, todėl Laplaso operatorius (skaliarinis Laplasianas) sferinėse koordinatėse gali būti supaprastintas iki
Tiesiogiai įstatę, galime įsitikinti, kad šios lygties sprendinys yra skaliarinė Gryno funkcija, kuri sferinėse koordinatėse (bei naudojant "fizikinę" laikinę priklausomybę ) užrašoma taip:
Šis sprendinys teigia, kad delta funkcijos šaltinis yra koordinačių sistemos pradžioje. Kuomet šaltinio padėtis yra taškas, į kurį iš koordinačių sistemos pradžios eina vektorius \mathbf r', o nagrinėjamas bangos taškas yra apibrėžiamas vektoriumi \mathbf r, tuomet mes galime užrašyti skaliarinę Gryno funkcija taip
Tokiu būdu, jei elektrinis laukas, Einc(x,y) krenta į plyšį, elektrinis laukas už plyšio yra surandamas iš sekančio paviršinio integralo:
kur šaltinio taškas plyšyje yra
Tolimoje srityje (tolimasis laukas), kuomet iš plyšio sklindantis spinduliai yra apytiksliai lygiagretūs, Gryno funkcija
gali būti supaprastintai užrašyta kaip
Bangos amplitudės išraiška tolimajame lauke (arba Frauenhoferio difrakcijos srityje) tampa
Kadangi
ir
bangos lauko toliamajame lauke išraiška galutinai užrašoma kaip
Tolimesnis išraiškos supaprastinimas gali būti pasiektas pakeitus koordinačių sistema. Tarkim,
Gauname, kad Frauenhoferio difrakcijos metu, plokščią plyšį apšvietusi šviesa, už plyšio yra aprašoma integralu, esančiu kritusios šviesos Furjė atvaizdu.
Davidas Bučackis
Davidas Bučackis (apie 1440–1485) – Lenkijos valstybinis veikėjas, Kameneco stalininkas (nuo 1472 metų), Haličo pakamaris (nuo 1474 metų), Kolomyjsko seniūnas, Podolės vaivada (1481–1485), Podolės generalinis seniūnas (1483–1485).
Biografija
Lenkijos bajorų Bučackių giminės atstovas, herbo „Abdank“ savininkas. Podolės vaivados ir Kameneco kašteliono Mykolo Mužilo Bučackio (m. 1470) jaunesnysis sūnus nuo antros santuokos su Katerina.
Užėmė Kameneco stalininko nuo 1472 metų, Haličo pakamario nuo 1474 metų, Kolyjsko seniūno pareigybes. 1481 metais gavo Podolės vaivados paregybę, o 1483 metais Lenkijos karaliaus Kazimiero Jogailaičio buvo paskirtas Podolės generaliniu seniūnu.
Davidui Bučackiui teko valdyti turkų-osmanų svarbių Juodosios jūros uostų Kilijos ir Dniestro Bilhorodo užkariavimo metu, kas iššaukė krizę prekybos su Lenkijos karalystę ir santykių pablogėjimu su kaimynine Moldavijos kunigaikštyste, kur valdė gospodaris Steponas III Didysis.
Buvo palaidotas Bučačo bažnyčioje.
Šeima
Buvo vedę Beatą Oporovską, nuo santuokos su kuria turėjo tris sūnus ir tris dukteris:
Baku senamiestis
thumb|right|Zoroastrų šventykla Baku senamiestis arba Įtvirtintas Baku miestas  – istorinis Baku centras, esantis Azerbaidžano sostinėje. Kartu su Širvanšachų rūmais ir Mergelės bokštu 2000 m. buvo įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Istorija
Baku senamiestis ir Mergelės bokštas datuojami XII a. Kai kurie pastatai egzistavo jau VII a.
Viduramžiais buvo pastatyti Synyg Gala minaretas (XI a.), gynybinės sienos su bokštais (XI–XII a.), Mergelės bokštas, Multano karavansarajus ir Hajji Gayyib pirtys (XV a.), Širvanšachų rūmai (XV–XVI a.), Bucharos karavansarajus ir Gasimbey pirtys (XVI a.) bei kiti pastatai.
XIX a. pab. ir XX a. pr. pastatyta daug naujų barokinių ir gotikinių pastatų. 1865 m. nugriauta pajūrio siena. 1867 m. pastatytas fontanas.
Purviniškė (Zarasai)
Purviniškė – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Smalvų.
Marijampolės didžioji sinagoga
Marijampolės didžioji sinagoga – buvusi sinagoga Marijampolės miesto centre, Kauno g. 4. Pastatas klasicistinis.
Istorija
Pirmoji medinė sinagoga pradėta statyti 1780–1820 m., jos iniciatorius – rabinas Chaimas Perelmuteris. 1825 m. sinagoga jau veikė, tais metais joje buvo sakoma eulogija mirusio Rusijos caro Aleksandro I garbei. 1857 m. buvo parengti naujos – mūrinės sinagogos planai, bet nauji žydų maldos namai ir šalia esantis beit midrašas pastatyti tik apie 1889 m. pagal Valerijaus Rybarskio projektą. Statybos baigtos 1897 m. liepos 6 d.
Baibių apylinkė
Baibių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Marijampolės didžioji sinagoga
Istorija
1927 m. sinagogoje lankėsi Lietuvos prezidentas Antanas Smetona. II pasaulinio karo metu sinagogos pastatai nenukentėjo, bet liko be šeimininkų, sinagoga ir beit midrašas virto belaisvių stovykla. Po karo sinagogos kompleksas pritaikytas pramoninei veiklai. Po 1957 m. gaisro buvo nuspręsta pastatus rekonstruoti, o 1959 m. iškilo pramoninis pastatas, ilgus metus čia veikė „Šešupės“ fabrikas, vėliau – UAB „Baltijos tekstilė“.
Iki šių dienų išliko tik kelios unikalios žydų religinio centro architektūrinės detalės – aukštas pusapvalis langas (vakarinėje dalyje), apsidė, kampiniai piliastrai, karnizai (rytinėje dalyje) ir didžiosios sinagogos rūsiai.
Baibių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Degučių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Zarasų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Trinkūniškių apylinkės ir dalis Kiemionių apylinkės, o dalis Baibių apylinkės prijungta prie Degučių apylinkės. 1966 m. prijungta dalis Steponiškių apylinkės. 1986 m. spalio 20 d. Baibių apylinkė prijungta prie Degučių apylinkės.
Vietnamo futbolo taurė
Vietnamo futbolo taurė arba Giải Bóng đá Cúp Quốc Gia Việt Nam – pagrindinis futbolo taurės turnyras Vietname. Antrasis pagal svarbą turnyras šalyje po aukščiausiosios lygos.
Istorija
Vyksta nuo 1992 m.
Formatas
Prasideda balandžio mėnesį ir vyksta atkritimo principu keliais etapais. Finalo rungtynės paprastai vyksta spalio mėnesį.
Finalai
Vietnamo futbolo taurės nugalėtojų sąrašas:
Kinija 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse
Kinijos sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.
Raguoliukas (12230324)
left|120px
Raguoliukas - ežerėlis Lietuvoje, Zarasų rajone, 10,5 km į pietvakarius nuo Zarasų, Gražutės miške, 0,04 km į rytus nuo Šiurpio ežero. Ežeras beveik apvalus, jo skersmuo ~ 0,08 km. Altitudė 153,8 m. Rytinis krantas aukštokas, kiti žemi, ištisai apaugę medžiais. Pietuose siaura protaka jungiasi su 1,4 ha bevardžiu ežeru. Ežeras nenutekantis, priklauso Šventosios upės baseinui.
Nastazija Keršytė
Natstazija Keršytė (1948 m. rugsėjo 22 d. Pamerkiuose, Varėnos rajonas – 2016 m. gegužės 18 d. Vilniuje) – Lietuvos muziejininkystės mokslininkė, humanitarinių mokslų daktarė, tarptautinės muziejų tarybos ICOM narė.
Biografija
1973 m. baigė Vilniaus valstybinį V. Kapsuko universitetą (dabar Vilniaus universitetas) ir įgijo filologo specialybę bei dėstytojo kvalifikaciją. 1990–1994 m. studijavo Kultūros ir meno instituto (dabar Lietuvos kultūros tyrimų institutas) doktorantūroje, 1994 m. Vilniaus universitete apgynusi disertaciją „Lietuvos muziejininkystės raida 1918–1940 metais“ tapo Humanitarinių mokslų istorijos krypties mokslų daktare.
1969–1973 m. dirbo Lietuvos TSR centriniame valstybiniame literatūros ir meno archyve, 1973–1989 m. – Vilniaus rašytojų muziejuje. 1987–1989 m. tobulino kvalifikaciją Rusijos federacijos Kultūros tyrimo moksliniame institute Muziejininkystės aspirantūros studijose.
1996 m. N. Keršytė pradėjo mokslininkės ir pedagogės darbą Vilniaus universiteto Komunikacijos fakultete ir tapo Bibliotekininkystės ir informacijos mokslų instituto vyresniąja asistente. Buvo Muziejininkystės magistrantūros studijų programos vadove, (2010 m. įteikta Lietuvos Respublikos kultūros ministro padėka už šios programos sukūrimą). 2008–2014 m. N. Keršytė buvo Paveldo informacijos ir komunikacijos magistrantūros studijų programos komiteto narė.
2012 m. parėmė Vilniaus universiteto Komunikacijos fakulteto dekano iniciatyvą atkurti Vilniaus universitete Muzeologijos katedrą, tapo jos darbuotoja.
Muzeologė organizavo ekspozicijas Kristijono Donelaičio muziejuje Tolminkiemyje, Adomo Mickevičiaus – Vilniaus universiteto muziejuje A.Mickevičiaus namuose, stažavosi Marselio muziejų direkcijoje Prancūzijoje ir t. t. Aktyviai dalyvavo visuomeninėje veikloje, susijusioje su kultūros sklaida ir muziejų veikla: 1988–1990 m. buvo Lietuvos muziejininkų draugijos narė ir žurnalo Lietuvos muziejai redakcinės kolegijos narė, 1992–1996 m. – Vilnijos draugijos narė, 2003 m. tapo Tarptautinės muziejų tarybos ICOM narė.
N. Keršytė paskelbė daug mokslo darbų, kurie išplėtė žinias apie Lietuvos muziejininkystę, kurių žinomiausi: monografija „Lietuvos muziejai iki 1940 metų: Lietuvos muziejų raida XVI–XX amžiaus ketvirtajame dešimtmetyje“, straipsniai apie nacionalinį tapatumą ir nacionalinių muziejų situaciją, Vilniaus senienų muziejaus vertybių susigrąžinimo iš Rusijos problemas, muziejų ir kultūros paveldo globos strategiją. 2012–2014 m. N. Keršytė vadovavo Lietuvos mokslo tarybos projektui „Lietuvos muziejininkystės raida 1752–2012“. 2013–2014 m. dalyvavo mokslo ir sklaidos projekte „Dvišalis Lietuvos-Baltarusijos projektas. Pasienio istorinis-kultūrinis paveldas: tarp Minsko ir Vilniaus“.
Kupiškio miesto stadionas
Kupiškio miesto stadionas – daugiafunkcis stadionas Kupiškyje.
Istorija
Renovuotas 2011 m. Buvo pakeisti bėgimo takai apie stadioną, pagerinta stadiono dangos kokybė, atsirado krepšinio aikštė (matmenys: 28×16 m) ir dvi lauko teniso aikštelės, tinklinio aikštė, įrengtas disko metimo sektorius, pastatytas administracinis pastatas, bei atlikti kiti darbai. Aikštės aptvertos 4,10 m aukščio tvora. Stadione įrengtas apšvietimas.
Apie stadioną
Talpina 1 000 žiūrovų. Iš jų – 488 sėdimos vietos.
Futbolo stadiono danga – natūrali (žolė). Stadione namų rungtynes žaidė Narjanta, FC Kupiškis.
Vietnamo futbolo supertaurė
Vietnamo futbolo supertaurė arba Siêu Cúp Bóng đá Quốc Gia Việt Nam – trofėjus, dėl kurio varžosi Vietnamo futbolo čempionai ir taurės laimėtojai.
Tai vienerios varžybos, kuriose nugalėtojas iškovoja supertaurę. Rengiamos nuo 1999 m.
Laimėtojai
Supertaurės nugalėtojų sąrašas:
Sauliakalnis (Smalvos)
Sauliakalnis – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Smalvų.
Išdavystės istorija
Turinys
Karla – mergina pagal iškvietimą, aptarnaujanti tik turtingus klientus. Kartą viešbutyje ji susitinka Lolą – seniai nematytą draugę, dirbančią kambarių tvarkytoja. Norėdama padėti, Karla pakviečia ją persikelti pas save. Pamažu Lola ne tik perpranta šios gyvenimo būdą ir principus, bet ir pati ima juos sėkmingai taikyti, nuviliodama iš Karlos turtingą meilužį. Negana to, jos naujasis draugas pasirodo besąs sukčius, apgaule išviliojęs iš jos pinigus. Norėdama atkeršyti abiem ją išdavusiems žmonėms, Karla sugalvoja planą kad šie atsikratytų vienas kitu...
Juozapas Milošas
Juozapas Milošas – Kauno kardininkas 1793 metais, Kauno taurininkas 1791 metais, Lietuvos generalinės konfederacijos, Targovicos konfederacijos kancleris nuo 1792 metų,.
Terence Rattigan
Seras Terensas Mervinas Ratiganas (, 1911 m. birželio 10 d. Pietų Kensingtonas, Londonas, Jungtinė Karalystė – 1977 m. lapkričio 30 d. Hamiltonas, Bermuda, Britų užjūrio teritorijos) – anglų dramaturgas ir scenaristas, vienas populiariausių XX a. vidurio autorių, vadinamosios „gerai padarytos pjesės“ meistras. Lorenso Olivjė premijos už geriausią atnaujintą spektaklį („Po šokių“) laureatas. Jo pjesės buvo skirtos seksualinių sutrikimų, nepasisekusių santykių, spaudimo ir apribojimų problemoms.
Biografija
Pirmoji sėkmė aplankė 1936 m., kai buvo pasatyta farso komedija „Prancūzų kalba be ašarų“ („French Without Tears“), buvo suvaidinta daugiau kaip 1000 spektaklių. Po šios komedijos sekė „Liepsnos kelias“ („Flare Path“, 1942), „Kol šviečia saulė“ („While the Sun Shines“, 1943), „Meilė tinginiaujant“ („Love in Idleness“, 1944; JAV buvo rodoma pavadinimu „O, mano žmonele“ – „O Mistress Mine“). JAV T. Ratigano pjesės ilgą laiką buvo rodomos ištisai. „Sūnus Vinslou“ („The Winslow Boy“, 1946), jaudinanti drama apie bandantį sūnui sugrąžinti gerą vardą tėvą, 1947 m. gavo Niujorko teatrų kritikų premiją.
Be kitų, T. Ratigano pjesėse vaidino Dž. Gilgudas („Variacijos tema“, 1958, teatras „Globe“), P. Skofildas (Aleksandras Makedonietis – „Nuotykinė istorija“), P. Eškroft ir K. Moras („Gili mėlyna jūra“), A. Ginesas (pulkininkas Lorensas – „Rosas“).
Sulaukęs 66-erių, 1977 m. T. Ratiganas nuo kaulų vėžio mirė Hamiltone, Bermudoje. Jo palaikai buvo kremuoti ir yra saugomi šeimos kriptoje Kensal Gryno kapinėse Londone.
Vytautas Grinius
Vytautas Grinius (1940 m. liepos 10 d. Pašaltuonių kaime, Raseinių rajone – 2013 m. gruodžio 28 d. Vilniuje) – Lietuvos ir Vengrijos žemės ūkio mokslininkas; Vengrijos lietuvių bendruomenės ir Lietuvos–Vengrijos kultūros bičiulių draugijų pirmininkas.
Biografija
Mokėsi Raseinių gimnazijoje. 1963 m. baigęs Vilniaus universiteto Gamtos fakultetą, įgijo biologo specialybę. 1964–1969 m. dirbo Vilniaus universitete Probleminės laboratorijos vyr. moksliniu bendradarbiu, o 1969–1973 m. – vyr. moksliniu bendradarbiu Lietuvos žemdirbystės instituto Vokės filiale. 1974 m. apgynė žemės ūkio mokslų kandidato disertaciją.
Visuomeninė veikla
Buvo tarp Vengrijos lietuvių bendruomenės įkūrėjų, vėliau išrinktas ir jos pirmininku. 1991–ųjų metų Sausio dienomis Lietuvos bičiuliai Vengrijoje, inicijuojami dr. V. Griniaus, įkūrė „Lietuvių reabilitacinį fondą“, kurio lėšomis buvo nusiųsti vaistai ir tvarsliava nukentiejusiems. Keli sužeisti prie Vilniaus televizijos bokšto buvo gydomi Vengrijoje. Vytauto Griniaus pastangų dėka ši valstybė 1991 m. rugsėjo 2 d. pripažino Nepriklausomą Lietuvos Respubliką, vėliau buvo atkurti ir tarpukaryje užmegzti diplomatiniai santykiai. Jo iniciatyva buvo sukurtas vengrų pilnametražis dokumentinis filmas apie Lietuvos tremtinius „Mirusiųjų laisvė“. 1990 m. minint 1956 m. Vengrų tautos sukilimą, dr.V.Grinius pakvietė tautodailininkus Vidą Cikaną iš Lukšių ir Rimą Zinkevičių iš Ukmergės su pagalbinkais. Vesprėmo mieste buvo sukurtas ir atidengtas koplytstulpis. Dar vienas lietuviškas medinis drožinėtas paminklas iškilo Budapešte Kerepešio kapinėse. Jį autoriai – liaudies meistrai Adolfas Teresius iš Garliavos ir Rimas Zinkevičius iš Ukmergės – taip pat skyrė dėl Vengrijos laisvės pokaryje kritusiems kovotojams.
Degučių apylinkė (Zarasai)
Degučių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Degučių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Zarasų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Baibių apylinkės, o dalis Degučių apylinkės prijungta prie Bikėnų apylinkės. 1963 m. prijungta dalis Girsių apylinkės. 1966 m. atskirta dalis teritorijos prijungta prie naujos Ežerėnų apylinkės ir prijungta dalis Steponiškių apylinkės. 1986 m. prijungta visa Baibių apylinkė.
Rokrua mūšis
thumb|200px|Kariuomenių išsidėstymas Rokrua mūšyje Rokrua mūšis – mūšis prie Rokrua tarp Prancūzijos ir Ispanijos kariuomenių Trisdešimtmečio karo metu, įvykęs 1643 m. gegužės 19 d.
Padėtis prieš mūšį
1635 m. Prancūzija įsitraukė į Trisdešimtmetį karą, kurio eigoje daugiausia kovojo su Ispanija ir Habsburgų monarchija. Tuo tarpu Ispanijos Nyderlandų kariuomenė kovojo ir prieš šiauriau veikusias Nyderlandų pajėgas. Nuo 1635 m. karo veiksmai buvo poziciniai, tačiau Prancūzija palaipsniui perėmė iniciatyvą. Tačiau Prancūzijos situaciją apsunkino šalies politinių vadovų mirtys. 1642 m. gruodžio 4 d. mirė kardinolas Armanas Žanas de Rišeljė, o 1643 m. gegužės 14 d. ir Prancūzijos karalius Liudvikas XIII. Kitą dieną po Liudviko XIII mirties Ispanijos Nyderlandų vicekaralius Francisco de Melo pabandė įsiveržęs į Prancūziją užimti jos tvirtovę Rokrua, kuri buvo už kelių kilometrų nuo abiejų valstybių sienos. Prancūzijos kariuomenei vadovavo Princas Condé. Ispanijos Nyderlandų pajėgas sudarė apie 23 tūkstančius karių, iš jų – 18 tūkstančių pėstininkų, apie 5 tūkstančius kavalerijos ir artilerija, kurią sudarė 18 patrankų. Prancūzijos kariuomenėje buvo 22 tūkstančiai karių, iš jų – 15 tūkstančių pėstininkų, 7 tūkstančiai kavalerijos ir 14 patrankų. Francisco de Melo vadovaujamos pajėgos gegužės 12 d. apsupo Rokrua tvirtovę, o Prancūzijos pajėgos siekė deblokuoti apsuptį. Ispanijos Nyderlandų pėstininkai laikyti stipresniais nei Prancūzijos, tačiau pastarosios geresnė buvo kavalerija. Gegužės 18 d. Prancūzijos kariuomenė priartėjo prie Rokrua tvirtovės.
Mūšio eiga
Mūšis įvyko gegužės 19 d. į pietvakarius nuo Rokrua. Prancūzijos kariuomenės flanguose buvo išdėstyta kavalerija, o centre – pėstininkai. Analogiškai išsirikiavo ir Francisco de Melo vadovaujamos pajėgos. Ispanijos pajėgos apie 1 tūkstantį pėstininkų pasiuntė į mišką, kad iš jo galėtų slapta smogti Prancūzijos kairiajam sparnui, tačiau dalis Ispanijos pajėgų, apie 5 tūkstančių karių korpusas, vadovajamas generolo Beko, buvo pasiųsta užimti kitą tvirtovę, buvusią už daugiau nei 20 km nuo Rokrua. Nepaisant to, kad F. de Melo, gegužės 18 d. išvydęs priartėjusias Prancūzijos pajėgas, nedelsiant nusiuntė įsakymą generolui Bekui susijungti su pagrindine kariuomene, tačiau pastarasis nusprendė pernakvoti ir prisijungti prie pagrindinių pajėgų tik kitą rytą. Naktį Prancūzijos pajėgos sulaikė ispanų dezertyrą, kuris pranešė, kad Ispanijos pajėgos miške parengė pasalą, o generolo Beko pajėgos dar nėra prisijungę prie F. De Melo. Princas Condé nusprendė nedelsiant pradėti priešo puolimą. Stiprus prancūzų dalinys naktį buvo pasiųstas sumušti ispanų pasalą miške, o artilerija 4 val. ryto pradėjo ispanų pajėgų apšaudymą. Po valandos ispanų kavalerija puolė abu Prancūzijos kariuomenės flangus. Kairiajame sparne ispanų pajėgos privertė priešininkus trauktis, paėmė kelias prancūzų patrankas. Tuo tarpu dešiniajame flange situacija buvo priešinga. Čia prancūzų pajėgos sutriuškino miške buvusią ispanų pasalą, o prancūzų kavalerija atmušė ataką ir privertė ispanus trauktis į mišką, kur juos puolė ir prancūzų muškietininkai bei pėstininkai. Persirikiavusi Prancūzijos kavalerija smogė ispanų centrui iš užnugario. Ispanijos artilerija ėmė bėgti. Nepaisant to, ispanų pėstininkai sugebėjo persirikiuoti centre ir vis dar tikėjosi sulaukti paramos iš generolo Beko korpuso. Tai numatydamas Princas Condé įsakė nedelsiant pasirengti atakai. Apie 9 val. ryto prancūzų artilerija buvo pritraukta, siekiant paremti pėstininkų puolimą centre. Prancūzijos pajėgos apsupo ispanų kariuomenės likučius, kuriems pradėjo baigtis šoviniai. Generolo Beko korpusas vis dar buvo toli nuo mūšio vietos. Tuo metu nors ispanų pajėgos jau buvo pasirengę pasiduoti, tačiau pastebėję priartėjusį Princą Condé, kuris norėjo derėtis, paleido į jį ugnį. Prancūzijos pajėgos puolė iš visų pusių ir sutriuškino ispanus.
Mūšio pasekmės
Pergalė Rokrua mūšyje apsaugojo Prancūziją nuo Ispanijos Nyderlandų įsiveržimo, leido tolimesnių karo veiksmų metu užimti Elzasą, sustiprino Prancūzijos regentės Onos Austrės valdžią, išgarsino Princą Condé.
Staganavas
Staganavas – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Smalvų.
Rock of the Westies
„Rock of the Westies“ – dešimtasis studijinis britų atlikėjo Elton John albumas, išleistas 1975 m. spalio 24 d. leidėjų kompanijų „DJM“ (Jungtinė Karalystė) ir „MCA“ (Jungtinės Valstijos). Kartu su „Captain Fantastic and the Brown Dirt Cowboy“ tais metais užėmė 1-ąją vietą Amerikos „Billboard 200“ sąraše, tai vieninteliai albumai sugebėję tą padaryti tuo metu. „Rock of the Westies“ buvo mažiau sėkmingas pačioje Anglijoje, kur užėmė tik 5-ąją vietą Jungtinės Karalystės albumų pardavimų sąraše.
Dainų sąrašas
Dauguma dainų parašytos Elton John ir Bernie Taupin, išskyrus kur pažymėta.
FK Užhorod
„Užhorodo“ futbolo klubas arba Futbolo klubas „Užhorodas“ – Ukrainos futbolo klubas iš Užhorodo.
FK Jedinstvo Paraćin
Paračino „Jedinstvo“ – Serbijos futbolo klubas iš Paračino.
FK Užhorod
Istorija
Klubas įkurtas 1915 m. Pateko į Ukrainos Pirmos lygos pirmenybes 2021/22 m. sezone.
FK Jedinstvo Paraćin
Istorija
Klubas PSD (Paraćinsko Sportsko Društvo, anglų: Sporto draugija Paraćin), buvo įkurtas 1925 m.
1930 m. PSD ir Karađorđe buvo sujungti, suformuojant naują klubą, kurį pavadino FK Jedinstvo. Pasirinktos klubo spalvos yra žalia ir balta.
Iki Antrojo pasaulinio karo Jedinstvo žaidė Kragujevaco apskrities lygoje. Po Antrojo pasaulinio karo, klubas pakeitė savo pavadinimą kelis kartus, o 1950 m. grįžtama prie Jedinstvos. Nuo 1970 m. klubas žaidė Serbijos lygoje (3 pakopoje). Jugoslavijos taurės turnyre 1984 metais buvo pasieka 1/8 finalo.
1997 m. pasiekė taurės pusfinalį.
2011-2012 m. sezone jie žaidė Pomoravlje Timok zonos pirmenybėse.
Trikalnis
Trikalnis – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Smalvų.
Vilniaus apskrities stačiatikių dekanatas
miniatiūra|[[Trakų Švč. Dievo Motinos Gimimo stačiatikių bažnyčia - pagrindinė Vilniaus apskrities stačiatikių dekanato bažnyčia.]] Vilniaus apskrities stačiatikių dekanatas – vienas iš penkių Vilniaus ir Lietuvos stačiatikių arkivyskupijos dekanatų. Dekanato centras yra Trakuose. Dekanas – igumenas Benjaminas. Dekanatas įkurtas 2016 m., pertvarkius Vilniaus stačiatikių dekanatą.
Parapijos
Dekanatui priklauso 11 parapijų:
Vulfo kiminas
Vulfo kiminas (Sphagnum wulfianum) – kimininių (Sphagnaceae) šeimos samanų rūšis.
Auga Šiaurės pusrutulio miškų zonoje: Šiaurės Amerikoje, Rusijoje (išskyrus arktinę dalį ir stepes), Šiaurės Europoje, Baltijos šalyse, šiaurės Kinijoje.
thumb|left|240px|Vulfo kimino kimsas ūksmėje thumb|left|240px|Vulfo kimino kimsas šviesesnėje vietoje
Vulfo kiminas – gana stambi samana. Stiebai rudi arba rudai juodi, trapūs, penkiabriauniai. Šakutės tvirtos, tiesios, ant stiebo išsidėsčiusios puokštėmis po 7–13. Šakučių galai dažnai rausvi. Stiebo lapai maži, trikampiškai liežuviški. Dauginasi sporomis, sporogonai susidaro retai.
Auga pelkėtuose spygliuočių ir mišriuose miškuose, paprastai mezotrofiniuose kimininiuose eglynuose (tarp eglių, pušų, juodalksnių). Pasitaiko pereinamoje juostoje tarp viksvinių juodalksnynų ir sausumoje augančių eglynų. Susitelkę į tvirtas aukštas vejas – pavėsyje jos ryškiai žalios, o kiek apšviestoje vietoje – rusvos. Mėgsta ūksmę, sengires, auga nedideliais lopinėliais tarp kitų samanų.
Lietuvoje Vulfo kiminas retas, įrašytas į Raudonąją knygą. Auga daugiausia didesniuose girių masyvuose, pelkynuose. Svarbesnes augavietės yra Karšuvos girioje, Dzūkijoje, Žemaitijoje. Grėsmę kelia pelkinių miškų kirtimas ir sausinimas, nes pakinta hidrologinis režimas, nelieka pavėsio.
Šunelė
Šunelė – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Zarasų, prie plento. Seniūnaitijos centras. Netoliese telkšo ežeras Babrinis.
Istorija
Sovietmečiu kaime buvo Ežerėnų apylinkės centras.
Kristen Stewart
Kristen Jaymes Stewart (g. 1990 m. balandžio 9 d.) – amerikiečių aktorė, gimusi Los Andžele, Kalifornijoje. Žymiausias ir populiarumą atnešęs jos vaidmuo yra Bela Svan – „Saulėlydžio“ sagoje. Aktorė taip pat vaidino tokiuose filmuose, kaip „Panikos kambarys“ (2002 m.), „Kalbėk“ (2004 m.), „Nešantys žinią“ (2007 m.), „Pramogų parkas“ (2009 m.), „Kelyje“ (2012 m.), „Snieguolė ir medžiotojas“ (2012 m.).
Už vaidmenį „Saulėlydžio“ sagoje aktorė yra nominuota ir pelniusi tokius apdovanojimus, kaip MTV filmų apdovanojimas, Paauglių pasirinkimo apdovanojimas. Filmai „Saulėlydis: brėkštanti aušra“ 1 ir 2 dalys yra sulaukę ir Auksinių aviečių nominacijų, o ji apdovanojimų – blogiausia aktorė ir blogiausia scenos pora (su Robert Pattinson).
Kristen Stewart mintys apie meilę aktorystei: „Aš myliu aktorystę, nes man patinka pasakoti žmonėms istorijas. Mėgstu vaidinti filmuose, kuriuose pasakojama nuostabios istorijos. Manęs nelabai domina buvimas Holivudo žvaigždute. Žinote, tai tiesiog darbas. Kai tau tenka keltis šeštą valandą ryto septynias dienas per savaitę, jauti, kad tai sunkus darbas.“
Biografija
Stewart gimė ir užaugo Los Andžele, Kalifornijoje. Jos tėvai yra John Stewart, televizijos prodiuseris, kuris dirbo Fox televizijos kanale, ir Jules Mann-Stewart, scenaristė, gimusi ir augusi Australijoje. Kristen turi vyresnį brolį Cameron B. Stewart ir dar du įvaikintus brolius Dana ir Taylor.
Kristen karjera prasidėjo, kai agentas ją pastebėjo vaidinančią Kalėdiniame mokyklos spektaklyje, kai mergaitei buvo aštuoneri. Kristen savo pirmuosius vaidmenis gavo „Disney“ televizijoje ir filme „The Safety of Objects“. Neilgai trukus po šio filmo Kristen gavo galimybę suvaidinti su viena iš garsiausiu Holivudo aktorių – Jodie Foster. Kristen vaidino aktorės dukterį filme „Panikos kambarys“ (2002 m.). Stewart tuo metu buvo vos 12, už šį vaidmenį ji buvo nominuota Jaunųjų artistų apdovanojimuose ir gavo pripažinimą Holivude.
Vos sulaukusi septyniolikos aktorė gavo galimybę nusifilmuoti „Saulėlydyje“ (2008 m.), kartu su Robert Pattinson, kuris vaidino vampyrą Edvardą Kaleną. Filmas buvo pastatytas pagal to paties pavadinimo knygą, kuri jau tuomet buvo sulaukusi didžiulio populiarumo. Fanai visame pasaulyje nekantravo pamatyti ekranizuotą mirtingosios merginos meilės istoriją. Kristen nusifilmavo ir kitose „Saulėlydžio“ sagos dalyse, įkūnydama mirtingąją vampyro mylimąją Belą.
Kimmo Kinnunen
Kimmo Kinnunenas (, 1968 m. kovo 31 d.) – suomių ieties metikas, olimpietis.
1991 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionate Tokijuje Kinnunenas numetė ietį 90 m 82 cm (tai asmeninis sportininko rekordas) ir iškovojo aukso medalį, po dvejų metų Štutgarte liko antras (rezultatas – 84 m 78 cm). Olimpinėse žaidynėse dalyvavo tris kartus, tačiau medalių nelaimėjo: 1988 m. Seule liko dešimtas, 1992 m. Barselonoje – ketvirtas, 1996 m. Atlantoje – septintas.
Trafalgaro aikštė
thumb|240px|Trafalgaro aikštė Trafalgaro aikštė – aikštė Vestminsteryje, Londone, pavadinta Trafalgaro mūšio garbei, kai anglų jūrinės pajėgos įveikė Ispanijos ir Prancūzijos laivyną. Šiaurinėje pusėje yra Londono nacionalinė galerija, rytinėje – Šv. Martyno bažnyčia. Centre yra fontanas, Nelsono statula, kurią supa keturi bronziniai liūtai.
Aikštėje vyksta politinės demonstracijos, sporto ir vieši renginiai, Naujųjų metų, Kalėdų šventės. Taip pat filmuoti filmai, tokie kaip „Casino Royale“ (1967) ir „Avengers“ (1960).
Utva Trojka
Utva C-3 Trojka, kitas pavadinimas – Utva 251 BC – XX a. penktame dešimtmetyje Jugoslavijos įmonės UTVA (serb. Утва Авио Индустрија) sukurtas mokymuisi ir lavinimuisi skirtas lengvasis lėktuvas.
Istorija ir gamyba
Utva C-3 Troika – lengvasis mokymams skirtas lėktuvas, pirmaisiais metais po Antrojo pasaulinio karo sukurtas šalies vyriausybės paskelbtam konkursui. Konkursu buvo siekiama sukurti šalies aeroklubams skirtą orlaivį.
Konkursą laimėjo inžinierių Boriso Cijano (serb. Борис Цијан) ir Džordžės T. Petkovičiaus (serb. Ђорђе Петковић) sukurtas projektas. Lėktuvo prototipas buvo pagamintas įmonėje „Ikarbus“, kur gavo gamyklinį indeksą „Ikarus 251“.
Konstrukciškai lėktuvas buvo tradicinės konstrukcijos žemasparnis monoplanas su fiksuota važiuokle. Instruktoriaus ir mokinio darbo vietos buvo įrengtos uždaroje įstiklintoje kabinoje viena šalia kitos
Lėktuvas buvo gaminamas iki šeštojo dešimtmečio vidurio, kai jį pakeitė modernesnis Jugoslavijoje sukurtas „Utva Aero 3“.
Techniniai duomenys
miniatiūra|Utva C-3 Trojka Zagrebo aviacijos muziejuje Bendrosios charakteristikos
Skrydžio duomenys
Urviškė
Urviškė – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Smalvų.
Antanava (Zarasai)
Antanava – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Salako.
Karujervas
Sovietmečiu ežeras buvo karinių oro pajėgų poligonas. Vandenyje rasta nesprogusių aviacinių bombų.
Margiai (Ignalina)
Margiai – buvęs kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Dysnos kaimo, prie pat sienos su Baltarusija (priešais Kazėnus).
Cossacks II: Napoleonic Wars
Cossacks II: Napoleonic Wars – realaus laiko strategijos vaizdo žaidimas, kurį sukūrė „GSC Game World“. Tai antroji „Cossacks“ kompiuterinių žaidimų serijos dalis.
Šiame žaidime daugiausia dėmesio skiriama tik Napoleono epochai, o tai reiškia, kad jo laikotarpis yra daug trumpesnis nei kitų šios serijos žaidimų, kurie apima kelis šimtmečius. Todėl galima tirti mažiau technologijų nei kituose „Cossacks“ žaidimuose, be to, kiekvienoje šalyje nėra tiek daug skirtingų karių tipų, kaip anksčiau. Kita vertus, „Cossacks II“ leidžia apmokyti daugiau karių, žaidime yra daugiau taktinių galimybių ir jis turi atnaujintą grafinį variklį.
„Cossacks“ serija visada pasižymėjo tuo, kad ekrane vienu metu rodoma daugybė karių ir visi jie valdomi vienu metu, ne išimtis ir šis žaidimas. Vienu metu galimų naudoti kareivių limitas yra 64 000 – tai didelis skaičius, palyginti su kitais realaus laiko strateginiais vaizdo žaidimais. Prie šio skaičiaus gali priartėti tik „Total War“ serija, kurioje didžiausias vienu metu naudojamų karių skaičius yra dešimt tūkstančių.
Žaidimas sulaukė nevienareikšmiškų atsiliepimų.
Cossacks II: Battle for Europe
2006 m. birželio mėn. išleistas „Battle for Europe“ yra vienintelis žaidimo papildymas. Tai atskiras žaidimas, todėl nereikia originalios versijos. Pagrindiniai žaidimo pakeitimai yra susiję su „Battle for Europe“ režimu. Siekiant išplėsti žemėlapį, pridėtos bent 7 naujos provincijos, kad būtų daugiau galimybių žaisti, taip pat 3 naujos tautos: Ispanija, Varšuvos kunigaikštystė ir Reino konfederacija. Taip pat įtraukta keletas naujų istorinių mūšių: Borodino, Leipcigo ir Vaterlo mūšiai, taip pat kampanijos iš didžiųjų to meto valstybių perspektyvos.
Vilkaviškio Perlas
Vilkaviškio „Perlas“ – Suvalkijoje įsikūręs krepšinio klubas, atstovaujantis Vilkaviškio miestui ir rungtyniaujantis NKL. Įkurtas 2017 m.
Istorija
Vilkaviškio „Perlo“ komanda 2015 m. susikūrė Marijampolės mėgėjų lygoje. Joje žaidė daug draugų, kurie varžėsi su kitais Vilkaviškio krepšinio mėgėjais, o pirmas ekipos pavadinimas buvo „Pietryčių perlas“. Sulaukus sėkmės mėgėjų lygmenyje, klubą buvo nutarta pavadinti tiesiog „Perlu“, o 2017 m. buvo įkurta asociacija ir nuspręsta eiti į RKL.
Pirmieji metai RKL buvo labai sunkūs, nes mėgėjų lygos krepšininkai buvo šiek tiek per silpni. Debiutiniame sezone „Perlo“ komanda pasiekė atkrintamąsias, bet pirmame etape iškrito. Antrais metais Vilkaviškio ekipa gerokai pastiprino sudėtį ir iškovojo B diviziono čempiono titulą, o 2019–2020 m. pirmenybėse „Perlo“ krepšininkai buvo paskelbti ir A diviziono nugalėtojais bei pateko į NKL.
Mažieji Pivorai
Mažieji Pivorai – buvęs kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Pivorų.
Melburno tramvajus
Melburno tramvajus – viešojo transporto dalis Melburne, Australijoje. 250 km ilgio (2019 m.) dvikelis tramvajų tinklas su 1700 stotelėmis, 500 tramvajų ir 25 maršrutais – didžiausia miesto tramvajų sistema pasaulyje. Melburno tramvajai yra antra pagal pervežtų keleivių skaičių Melburno viešojo transporto rūšis po priemiestinių traukinių; 2018–2019 finansiniais metais tramvajais pervežta 205,4 mln. keleivių.
Christine Mboma
Kristinė Mboma (Christine Mboma, 2003 m. gegužės 22 d.) – Namibijos lengvaatletė, kuri specializuojasi sprinto bėgimo rungtyse. Afrikos rekordininkė ir olimpinių žaidynių prizininkė.
Biografija
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Mboma dalyvavo moterų 200 m bėgimo varžybose. Atrankos bėgime Namibijos atstovė distanciją įveikė per 22,63 s ir su nauju šalies nacionaliniu rekordu pateko į pusfinalio bėgimus. Pusfinalyje Mboma pasiekė naują pasaulio jaunimo iki 20 metų amžiaus rekordą (21,97 s) ir pateko į finalinį bėgimą. Finale lengvaatletė nusileido tik Jamaikos bėgikei Elaine Thompson-Herah ir su nauju pasaulio jaunimo rekordu (21,81 s) iškovojo olimpinį sidabro medalį. Mboma taip pat tapo pirmąja Namibijos moterimi laimėjusia olimpinį medalį.
Melburno tramvajus
Pirmasis arklinis tramvajus Melburne pradėjo veikti 1884 m., tačiau veikė nereguliariai ir neilgai. Miesto tramvajų tinklas pradėtas tiesti 1885 m. Iki 1891 m. įrengta 75 km ilgio dvikelė lyninio tramvajaus sistema su 17 maršrutų, tuo metu buvusi viena didžiausių pasaulyje. 1889 m. mieste pasirodė pirmasis elektrinis tramvajus, po keleto metų uždarytas. 1906 m. elektrinių tramvajų linijos nutiestos Sent Kildoje ir Esendone, nuo 1924 iki 1940 m. lyninio tramvajaus sistema palaipsniui pakeista elektrine.
Melburno tramvajai, ypač W klasės, tapo vienu iš miesto simbolių ir turistų traukos objektu.
Pradžia
1877 m. Melburno verslininkai įkūrė Melburno tramvajų ir omnibusų bendrovę (Melbourne Tramway & Omnibus Company, MTOC), kuriai Viktorijos vyriausybė 1883 m. suteikė teisę organizuoti tramvajų eismą Melburno gatvėse. Įrengti tramvajų infrastruktūrą tuo pačiu nutarimu pavesta iš 12 Melburno savivaldybių sudarytam Melburno tramvajų trestui (Melbourne Tramway Trust). Buvo numatyta įrengti lyninių tramvajų tinklą pagal Jungtinėse Valstijose, San Fransiske, įrengto lyninio tramvajaus pavyzdį. Kol buvo tiesiami bėgiai ir statomos jėgainės, mieste pasirodė keletas atskirų, privačių bendrovių įrengtų arklinio tramvajaus linijų. Pirmoji – pradėjo veikti 1884 m. gruodžio 20 d. nuo Ferfildo geležinkelio stoties iki statomo Tornberio rajono. Viso mieste buvo įrengtos 7 arklinio tramvajaus linijos, paskutinė iš jų uždaryta 1923 m.
Lyninis tramvajus
Pirmasis lyninis tramvajus Melburne pradėjo veikti 1885 m. lapkričio 11 d., kai buvo atidaryta apie 6 km ilgio Spenserio gatvės–Ričmondo linija. Tiesiant bėgius, gatvėse iškastos 1,2 m gylio tranšėjos, kuriose įrengti tuneliai plieniniams lynams. Lynams traukti pastatyta jėgainė su galingais garo varikliais. Iki 1891 m. mieste nutiesti 75 km dvikelių tramvajų linijų ir įrengta 12 jėgainių. Tramvajai kursavo 17 maršrutų, turėjo 1200 sąstatų; tuo metu tai buvo vienas didžiausių lyninio tramvajaus tinklų pasaulyje.
Lyninio tramvajaus sąstatas buvo sudarytas iš dviejų vagonų: pirmasis buvo atviras su 20 sėdimų ir 22 stovimomis vietomis, turėjo prisijungimo prie judančio lyno mechanizmą, antrasis – uždaras su 22 sėdimomis ir 34 stovimomis vietomis. Pirmuosius sąstatus importavo iš Niujorko, vėliau tramvajus gamino Melburne. Piko valandomis judriausiuose maršrutuose tramvajai kursuodavo kas 2 min. 1916 m. pasibaigus MTOC bendrovės licencijai, tramvajų ūkį perėmė Viktorijos vyriausybė.
Paskutinė lyninio tramvajaus linija įrengta 1891 m. spalio 27 d., o nuo 1924 m. lyniniai tramvajai pamažu pradėti keisti elektriniais arba autobusais. Paskutinės lyninio tramvajaus linijos uždarytos 1940 m.
Elektrinis tramvajus
thumb|200px|Pirmasis elektrinis tramvajus Melburne nutiestas privačios bendrovės nuo Boks Hilio iki Donkasterio, veikė tik 7 metus Pirmoji 3,6 km ilgio elektrinio tramvajaus linija atidaryta 1889 m., bet veikė tik iki 1896 m. Nuo 1906 m. elektrinių tramvajų pradėjo daugėti sparčiau – įvairios bendrovės tiesė bėgius Melburno pagrindinio, lyninio, tramvajaus tinklo pakraščiuose. 1919 m. įkurta valstybinė „Melburno ir metropolinių tramvajų valdyba“ (Melbourne & Metropolitan Tramways Board). Valdybai perduotas lyninių tramvajų tinklas, šešios iš septynių elektrinių tramvajų linijų ir vienintelė dar tebeveikianti arklinio tramvajaus linija. Palaipsniui lyninis tramvajus pradėtas keisti į elektrinį, ir iki 1940 m. lyninių ir arklinių tramvajų mieste nebeliko. Elektrinių tramvajų tinklas praplėstas, Prestono dirbtuvėse nuo 1923 m. pradėti gaminti ikoniškais tapę W klasės tramvajai.
thumb|left|200px|Perpildytas Rytų Prestono maršruto tramvajus Šiaurės Ficrojuje, 1944 m. Skirtingai nei kituose Australijos miestuose, po Antrojo pasaulinio karo Melburne tramvajų bėgių neardė, tramvajų eismo nekeitė autobusais, netgi atvirkščiai – Berko gatvėje autobusai pakeisti tramvajais. Nutiestos naujos linijos Rytų Prestone (East Preston), Rytų Bransvike (Brunswick East). Po rekordinio 260 mln. keleivių pervežimo lygio 1949 m. iki pat 1970 m. pervežtų keleivių skaičius palaipsniui mažėjo, bet tramvajų eismas buvo išsaugotas; Melburnas liko vieninteliu Australijos miestu su plačiu tramvajų tinklu. Tramvajai Melburne išliko dėl keleto priežasčių: dėl plačių gatvių ir geometriškai taisyklingo jų tinklo tramvajai mažiau trukdė automobilių eismui; tramvajų uždarymui priešinosi profesinės sąjungos; į betono pagrindą įtvirtintų bėgių išardymas reikalavo pernelyg didelių išlaidų; tramvajų infrastruktūra ir riedmenys buvo palyginti nauji, pakeitę lyninius tramvajus 1920–1940 m.
thumb|200px|Naujo E 6001 tramvajaus bandymas Prestono dirbtuvėse 2013 m. 1978 m. po daugiau nei 20 metų pertraukos tramvajų tinklas padidintas – prailginta tramvajaus linija Bervudo plentu. Aštuntajame dešimtmetyje W klasės tramvajai palaipsniui pakeisti Z klasės, devintajame – A klasės bei didesnės B klasės tramvajais. 1987 m. iš pertvarkytų Sent Kildos ir Port Melburno geležinkelių ruožų mieste įrengtos pirmosios greitojo tramvajaus linijos. 1996–1998 m. tramvajuose automatizuotas bilietų pardavimas, atsisakyta konduktorių.
Nuo 1999 m. tramvajų ūkio pervežimų dalis privatizuota, tramvajų operatoriais tapo privačios „Swanston Trams” ir „Yarra Trams” bendrovės („Swanston Trams” netrukus pasitraukė, nuo 2004 m. visus pervežimus perėmė „Yarra Trams”). Po privatizacijos abi bendrovės įsigijo naujų, žemų grindų D klasės Siemens ir C klasės Alstom tramvajų, o nuo 2013 m. miestui tiekiami E klasės Bombardier gamybos tramvajai. 2003–2005 m. prailgintos tramvajų linijos Doklandse (Docklands) ir į Boks Hilį (Box Hill) bei Pietų Vermontą (Vermont South). 2018 m. valstijos vyriausybė paskelbė apie planus nutiesti 18 km ilgio naują liniją iš Kolfildo (Caulfield) į Rouvilį (Rowville).
Maršrutai
2020 m. pradžioje mieste veikė 25 tramvajų maršrutai:
Daugumoje maršrutų tramvajai darbo dienomis kursuoja iki vidurnakčio; piko valandomis – kas 5–15 min, kitomis valandomis – kas 8–20 min, vakarais – kas 20 min (82 maršrutas – kas 30 min). Savaitgaliais tramvajai kursuoja kas 8–20 min, vakarais – kas 20–30 min; 19, 67, 75, 86, 96 ir 109 maršrutais tramvajai kursuoja naktimis (kas 30 min), kitais maršrutais – iki 1:30.
Sporto ir kultūros renginių metu skiriami papildomi maršrutai į renginių arenas.