cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Richard Feynman
Karjera
Kai kurie mokslininkai teigia, kad Fainmanas padarė revoliuciją fizikos mokyme – jo paskaitos buvo lengvai suprantamos ir įsimenamos, pagrįstos pavyzdžiais ir aiškiu žodynu. Kaip teigė pats mokslininkas, „reiškinys nėra iki galo suprastas, jei jo negalima išdėstyti studentui“. Fainmano paskaitos buvo tokios populiarios, kad konspektai vėliau išleisti knygų pavidalu.
Nobelio premija
1965 metais Fainmanas, kartu su kitais dviem mokslininkais, apdovanotas Nobelio premija, už „esminius kvantinės elektrodinamikos darbus, sukėlusius svarbius pokyčius elementariųjų dalelių fizikoje“. Kaip jau minėta anksčiau, Fainmanas nemėgo oficialių ceremonijų, todėl svarstė galimybę atsisakyti premijos ir priėmė ją tik nusprendęs, kad atsisakymas tik sukels dar daugiau rūpesčių.
Challenger katastrofos tyrimas
1986-ųjų pradžioje ore sprogo JAV daugkartinio naudojimo erdvėlaivis Challenger, žuvo septyni įgulos nariai. Pradėtas tyrimas, į kurį pakviestas ir Fainmanas. Paaiškėjo, kad mokslininkas buvo vienintelis ekspertų grupės narys, neturėjęs interesų NASA. R. Fainmano nuomone, katastrofa įvyko dėl guminių tvirtinimo elementų elastingumo pokyčio, nes Challenger’io paleidimo diena buvo šalčiausia per visą istoriją. Dieną prieš paskutinį tyrimo komisijos posėdį Fainmanas pademonstravo televizijoje tokį bandymą: NASA naudojamos gumos gabaliuką įdėjo į ledo ir vandens mišinį, suspaudė replėmis ir atšildė. Guma liko suspausta, todėl buvo galima daryti prielaidą, jog dėl guminių tarpinių įvyko kuro nuotėkis, kuris ir sukėlė nelaimę.
Kelionė į Tuvą
Vaikystėje Fainmanas įsidėmėjo neįprastą pašto ženklą, jis buvo iš Tuvos srities, geografinio Azijos centro, tuometinėje Sovietų Sąjungoje. Vėlesniaisiais savo gyvenimo metais Fainmanas ir jo draugas Leighton’as dėjo visas pastangas nuvažiuoti į Tuvos kraštą: susirašinėjo su Tarybų sąjungos biurokratais, prašydamas vizos, ieškojo mokslininkų, kurie galėtų jį užtarti. Deja, šiam troškimui nebuvo lemta išsipildyti dėl tuometinių politinių santykių sudėtingumo. Apie nuotykius bandant nukeliauti į Tuvą, išleista knyga “Tuva or Bust!” (ISBN 0-393-32069-3).
Gyvenimo pabaiga
1979 Fainmanui diagnozuota ankstyva skrandžio vėžio stadija, atlikta sėkminga vėžio pašalinimo operacija, bet 1987 vėl diagnozuotas vėžys (pilvo ertmėje). 1988 vasario mėnesį Fainmanas atsigulė į ligoninę, atsisakė dializės procedūros ir mirė vasario penkioliktą dieną. „Nenorėčiau mirti du kartus. Tai labai nuobodu“, – buvo jo paskutiniai žodžiai.
Feinmano diagramos
Tai metodas atvaizduoti ir skaičiuoti dalelių virsmus, naudojamas kvantinių laukų teorijoje.
Krovinių kulto mokslas
Verta paminėti, kad Feinmanas skyrė daug dėmesio praktinio mokslo svarbai, apie tai pasakyta viena žymiausių jo kalbų „Krovinių kulto mokslas“.
Tarptautinis privatinės teisės unifikavimo institutas
Tarptautinis privatinės teisės unifikavimo institutas (, UNIDROIT) – tarptautinė organizacija, siekiant privatinės teisės unifikavimo tarptautiniu mastu. Tarptautinio privatinės teisės unifikavimo instituto būstinė yra Romoje.
Statusas
Tarptautinis privatinės teisės unifikavimo institutas yra dalyvaujančioms vyriausybėms atskaitinga tarptautinė organizacija. Dalyvaujančios vyriausybės yra vyriausybės, prisijungusios prie UNIDROIT Statuto pagal Statuto 20 straipsnį. Institutas kiekvienos dalyvaujančios vyriausybės teritorijoje turi teisinį subjektiškumą, reikalingą savo veiklai vykdyti ir savo tikslams siekti. Privilegijos ir imunitetai, kuriais naudojasi Institutas, jo atstovai ir tarnautojai, yra apibrėžiami su dalyvaujančiomis vyriausybėmis sudaromuose susitarimuose. Institutą sudaro: Generalinė asamblėja, Prezidentas, Valdančioji taryba, Nuolatinis komitetas, Administracinis teismas ir Sekretoriatas.
Tikslai
Tarptautinio privatinės teisės unifikavimo instituto tikslas – išnagrinėti valstybių arba valstybių grupių privatinės teisės derinimo bei koordinavimo būdus ir laipsniškai pasirengti tam, kad įvairios valstybės priimtų vienodus privatinės teisės aktus.
Veikla
UNIDROIT rengia tarptautines konvencijas, pavyzdinius įstatymus, siekiant modenizuoti bei harmonizuoti civilinės teisės aktus, ypač tarpt. komercinės teisės nuostatas.
Institutas rengia įstatymų ir konvencijų, skirtų vienodai vidaus teisei nustatyti, projektus, susitarimų, kuriais siekiama supaprastinti tarptautinius privatinės teisės santykius, projektus. Jis atlieka lyginamosios privatinės teisės tyrimus, domisi, kokių iniciatyvų šiose srityse ėmėsi kitos institucijos, su kuriomis Tarptautinis privatinės teisės unifikavimo institutas prireikus gali palaikyti ryšius; rengia konferencijas ir spausdina darbus, kuriuos, jo manymu, reikia plačiau paskleisti.
Neutrali zona tarp Irako ir Saudo Arabijos
300px|miniatiūra|dešinėje|Neutrali zona tarp Saudo Arabijos ir Irako (žemėlapyje pažymėta ruda spalva)
Neutralioji zona tarp Irako ir Saudo Arabijos – teritorija, kurios plotas buvo 7044 km². 1922 m. gegužės 5 dienos sutartis įžiebė nemažo masto konfliktą tarp Didžiosios Britanijos, kuri tada valdė Iraką, ir Nedždo Karalystės, kuri vėliau tapo Saudo Arabija, užkariavusi Chidžazo karalystę. Sekančioje 1922 m. gruodžio 2 dienos sutartyje buvo jau aptartos dauguma teritorijų sienų, o iš ginčytinos suformuota Neutralioji zona, kuria, pagal sutartį valdyti ir naudoti šią zoną galės tiek Saudo Arabija, tiek Irakas.
Susitarimas apie zonos padalijimą buvo pasiektas 1975 m., o sutartis dėl sienų priimta 1981 m. ir ratifikuota 1983 m. Dėl nežinomų priežasčių ši sienų sutartis buvo neužfiksuota tarptautinėje erdvėje, todėl niekam nebuvo žinoma, kur ta siena buvo nubrėžta.
Saudo Arabija 1991 m. birželį užregistravo JT faktą, kad buvo sudaryta sienų ir neutraliosios zonos padalijimo sutartis su Iraku. Tik tada Neutralioji Zona neteko savo egzistavimo.
Vidurinysis Kaikosas
Vidurinysis Kaikosas, arba Didysis Kaikosas – didžiausia Terkso ir Kaikoso salų grupės sala. Džunipero sąsiauriu atskirta nuo Šiaurės Kaikoso, o Lorimerio sąsiauriu – nuo Rytų Kaikoso salos. Plotas 144,2 km². Salą supa koralų rifai.
Viduiniajame Kaikose 2006 m. gyveno 468 gyventojai. Gyvenvietės: Konč Baras, Bambara ir Lorimersas.
Vilja del Parkė
Vilja del Parkė – kvartalas, esantis vakarinėje Argentinos sostinės Buenos Airių dalyje.
Tarptautinė privatinė teisė
„Tarptautinė privatinė teisė“, sntr. TPT – teisės šaka, apimanti teisės normas, reglamentuojančias nacionalinės teisės taikymo atvejus.
Tarptautinė privatinė teisė nustato, kokios valstybės teisė turėtų būti taikoma tam tikrais atvejais privatinių santykių srityje.
Tarptautinė privatinė teisė yra kartu ir viešosios, ir privatinės teisės dalis.
Le Monde diplomatique
„Le Monde diplomatique“ – prancūzų mėnraštis, kuriame pateikiamos analizės ir nuomonės politikos, kultūros ir įvykių aktualijų temomis. Politiniu atžvilgiu laikraštis laikosi kairiųjų pakraipos pažiūrų.
Tarptautinė privatinė teisė
Taip pat skaitykite
Droit international privé en France
Le Monde diplomatique
Laikraštis priklauso leidėjui „Le Monde diplomatique SA“, kurio didesniąją akcijų paketo dalį valdo „Le Monde“ grupė. Nepaisant to, redakciškai laikraštis yra visiškai nepriklausomas. 2015 m. liepos mėn. duomenimis, pasauliniu mastu platinamas 37 leidimais 20-čia kalbų (iš kurių – 32 spausdintiniai leidimai ir 5 skaitmeniniai leidimai).
1954–1989
Laikraštį 1954 m. įsteigė Hubert Beuve-Méry, „Le Monde“ laikraščio steigėjas ir direktorius. Pirmasis leidimas išėjo 5000 egzempliorių tiražu, laikraštį sudarė aštuoni puslapiai, kuriuose buvo rašoma užsienio politikos ir geopolitikos temomis. Laikraščio pirmasis vyriausiasis redaktorius François Honti šį pavertė mokslinio pobūdžio informaciniu žurnalu. F. Honti aktyviai sekė po 1955 m. Bandungo konferencijos pasireiškusio Neprisijungimo judėjimo gimimą bei „Trečiojo pasaulio“ įvykius.
1973 m. sausio mėn. vyr. redaktoriumi tapo Claude Julien. Jam einant šias pareigas laikraščio tiražas šoktelėjo iki 50 000 egz., o prie Micheline Paulet vadovaujamos redakcijos – 120 000. Neatsisakiusi „Trečiojo pasaulizmo“ pozicijos, redakcija taip pat pradėjo dėmesį telkti į pasaulio ekonomikos, tame tarpe valiutų, problemas, geopolitiškai strateginius santykius, konfliktus Artimuosiuose Rytuose, Šaltojo ir Folklando karų neoliberalias ideologijas ir politiką ir t. t.
1989–dabar
Po Berlyno sienos griuvimo 1989 m. lapkritį ir 1990–1991 m. Persijos įlankos karo laikraštis pasuko kritikos Amerikai keliu, pavadindamas tai „Amerikos kryžiaus žygiu“. 1991 m. sausio mėn. laikraščio redakcijos direktoriumi paskirtas Ignacio Ramonet. „Le Monde diplomatique“ buvo rašoma analitinėmis Šaltojo karo padarinių temomis, ypatingą dėmesį teikiant „etniniams“ valymams, kaip antai karams Jugoslavijoje, Ruandos genocidui, kariniams konfliktams Kaukazo regione, bei tuo metu dar naujoms informacinėms technologijoms.
1995 m. sausį I. Ramonet parašius garsųjį vedamąjį straipsnį apie neoliberalios ideologijos viršenybę, laikraštis palaikė lapkričio–gruodžio mėnesiais Prancūzijoje trukusį visuotinį streiką prieš ministro pirmininko Alain Juppé (RPR) planą sumažinti pensijas.
Meat Atlas
125px|thumb|alt=Report on meat consumption and meat production|„Le Monde diplomatique“ yra vienas „Meat Atlas“ leidėjų „Le Monde diplomatique“ yra vienas brošiūrų serijos „Meat Atlas“, kuriose skelbiamos metinės mėsos gamybos ir suvartojimo ataskaitos, leidėjas.
Adobe Systems
Adobe Systems Incorporated (NASDAQ: ADBE) – tarptautinis programinės įrangos gamintojas, įsikūręs San Chosė, Kalifornijoje, JAV. Bendrovė kuria multimedijos, kūrimo bei Interneto taikomąją programinę įrangą.
Istorija
thumb|right|200px|„Adobe Systems“ būstinė San Chosė „Adobe“ 1982 m. gruodį įkūrė John Warnock ir Charles Geschke, palikę „Xerox PARC“ bendrovę tam, kad galėtų parduoti InterPress teksto ir grafikos programavimo kalbą. Kadangi „Xerox“ neketino paleisti šio produkto į prekybą, „Adobe“ jį kiek patobulino ir išleido PostScript pavadinimu. Antrasis bendrovės produktas buvo skaitmeniniai šriftai, išleisti Type 1 formatu.
2005 m. gruodžio 12 d. „Adobe“ įsigijo savo pagrindinę konkurentę „Macromedia“ ir jos produktų liniją už apytiksliai $3,4 mlrd. JAV dolerių.
Produktai
ir kiti.
Antanas Tomas Bukota
Antanas Tomas Bukota (tikrasis vardas Tamošius, 1806 m. ar 1808 m. Kievinė, Liudvinavo valsčius - 1867 m. rugsėjo 19 d. Paryžius) – lietuvių ir lenkų filosofas, istorikas ir rašytojas.
Gyvenimas Rusijos imperijoje
Antanas Bukota (lenk. Antoni Bukaty) gimė 1806 arba 1808 m. Liudvinavo valsčiuje, Kievinės kaime. Studijavo Varšuvos universiteto Teisės fakultete.
Kilus 1830 m. sukilimui prieš Rusijos imperiją, Varšuvoje Bukota įstojo į sukilėlių armiją ir dalyvavo kovose. Mūšyje prie Grochovo 1831 m. lapkričio 25 d., kuriame sukilėliai nugalėjo gausesnes priešo pajėgas, Bukota tarnavo artileristu. Mūšyje ypač pasižymėjo sukilėlių artilerija. Po mūšio A. Bukota buvo apdovanotas už drąsą ir tapo karininku. Buvo sužeistas – sprogus sviediniui neteko vienos akies.
Gyvenimas užsienyje
Rusijai numalšinus sukilimą, A. T. Bukota emigravo į Prancūziją. Paryžiuje įstojo į inžinerijos aukštąją mokyklą.
Jis mąstydavo apie 1830 m. sukilimą, kuriame pats dalyvavo. Sukilimą Bukota sumanė aprašyti istorijos knygoje. Savo pirmąją filosofinę knygą jis išleido 1833 m. Joje mėginamos analizuoti sukilimo priežastys.
1842 m. buvo išleista antroji Bukotos knyga „Lenkija apostazėje”.
1849 metais kunigaikštis Konstantinas Adomas Čartoriskis iniciavo Aukštosios lenkų mokyklos, kurioje būtų mokomi jauni imigrantai, statybas. Direktoriaus vietai užimti buvo rengiami egzaminai. 1849 m. gruodžio 19 d. verčiant tekstus iš lotynų kalbos į prancūzų kalbą, Bukota darbą atliko geriausiai iš 14 kandidatų; 1849 m. gruodžio 24 d. gamtos ir matematikos egzaminuose – taip pat iš 9 kandidatų Bukota pasirodė geriausiai. Laimėjęs egzaminus, Bukota tapo direktoriumi.
Trečioji Bukotos knyga buvo parašyta netrukus po 1863 m. sukilimo, bet išleista tik po autoriaus mirties 1887 m.
Septintajame dešimtmetyje jis suartėjo su 1863 m. sukilimo dalyviais, kurie buvo emigravę į Prancūziją: Mikalojumi Akelaičiu, Adomu Bite, Andriumi Višteliausku.
Filosofinės idėjos
Bukota siekė matematines ir technologines žinias panaudoti mesianistinės filosofinės sistemos, kuri paaiškintų žmogaus būtį, kūrimui. Sekdamas Hegeliu, Bukota tikėjo pažanga ir nagrinėjo šio proceso veiksmą. Jo supratimu, jėgos, padedančios siekti pažangos, glūdinčios pačiame žmoguje. Bukota įžvelgė tokių keturių jėgų buvimą:
Antanas domėjosi filosofijos istorija. Remdamasis spekuliatyviosios vokiečių filosofijos principais, jis tyrinėjo įvairių tautų vaidmenį istorijoje. Pasak Bukotos, senovės indai, kinai, egiptiečiai siekė tik materialinės gerovės, tad tarpusavyje kovojo. Karas skatino ieškoti būdų, kaip geriau apsiginti.
Jokūbas Mesenbliumas
Jokūbas Mesenbliumas (Jacob Messenblum, Jacques Missene, 1894 m. balandžio 15 d. Vilniuje – 1933 m. gegužės 8 d. Kaune) – tarpukario Lietuvos žydų dailininkas, Vilniaus meno mokyklos auklėtinis, tapytojas ir grafikas.
Antanas Tomas Bukota
Filosofinės idėjos
Bukota tyrinėjo žmonių tarpusavio bendravimo galimybes, ginčų metodiką. Jis manė, kad dialogas įmanomas ne su visais žmonėmis (dalis žmonių nesileidžia į jokias diskusijas, nes mano, kad tik jie teisūs – jų mąstymas uždaras, bet kokiai kitai nuomonei). Lietuvių Bukota netapatino su slavais, nors ir manė, kad jie slavams giminingi. Jis aiškino lietuvių tautos kilmę, jos vietą tarp slavų ir Europos tautų. Savo hipotezėms grįsti naudojosi archeologine medžiaga. Plėtodamas slavų idėją, Bukota iš jos išskyrė „rusomesianizmą", kurio kėslus vykdanti Maskva. Ši siekianti valdyti visus slavus. Todėl kova su Rusija esanti ne tik neišvengiamybė, bet ir šventa moralinė visų pareiga. Tuo aspektu Bukota vertino ir Lietuvos bei Lenkijos sukilimų sprieš Rusiją.
Jokūbas Mesenbliumas
Biografija
Baigė Vilniaus meno mokyklą, dirbo dailės mokytoju Kauno žydų realinėje gimnazijoje. Vienas iš jo auklėtinių – žymus žydų dailininkas Arbit Blatas (1908–1999).
Kūryba
1920 m. pirmoje pusėje Kaune buvo suorganizuotos dar vos trys personalinės parodos, o ir jose dalyvavo vien žydų dailininkai. Vėlėsniais metais Kaune būdavo surengiama kasmet po keliolika parodų. J. Mesenbliumas savo tapybą pristatė 1923 ir 1924 m. parodose, deja, jo darbai nepatraukė deramo publikos dėmesio. Tik dailės kritikas Vytautas Bičiūnas paminėjo, jog šio dailininko kūrybos turinys vertas dėmesio, tačiau kritikavo darbų atlikimo techniką. 1924 m. dailininkas surganizavo savo antrąją (paskutiniąją) parodą Kaune iki savo išvykimo į Paryžių. Ši taip pat buvo sukritikuota, tarp jų ir iš Pauliaus Galaunės pusės – jam buvo nesuprantama, kokiai krypčiai atstovavo pateikti darbai, atlikti įvairiomis technikomis, o dailininką vadino „beprasmiu novatoriumi“.
J. Mesenbliumas buvo pirmasis žydų dailininkas, pradėjęs aktyviai reikštis nepriklausomoje Lietuvoje. Kartu su pripažintais tapybos meistrais lietuviais, pasižymėjusiais dar iki I Pasaulinio karo, jis dalyvavo kasmetinėse dailės parodose nuo 1921 iki 1923 m. Pastarųjų metų parodai išskirtinį dėmesį rodė ne tik spauda, kultūros veikėjai, užsienio svečiai, bet ir ministrų kabinetas, Prezidentas Aleksandras Stulginskis. J. Mesenbliumas buvo pristatęs 3 darbus, kurie susilaukė teigiamų kritikų atsiliepimų: „Žydas“, „Vartai“ ir „Kiemas“.
Nuo 1924 m. iki savo mirties 1933 m. dailininkas savo kūrybą eksponavo vien užsienyje. Jau sunkiai sirgdamas 1932 m. grįžo į Kauną, kur mirė kitų metų vasarą, taip ir nesulaukęs pripažinimo. Tačiau po mirties dailininkas Lietuvoje tapo labai populiarus – jo kūryba buvo pristatyta lietuvių meno parodose Rygoje ir Taline, vyko du atminimo renginiai su 1918-1932 m. laikotarpio kūrybos pristatymu Žydų realinėje gimnazijoje bei Nepriklausomame salone. Dailininko biografijos pristatymas ir kūrinių ekspozicija pastarajame pritraukė daug lankytojų, teigiamų spaudos atsiliepimų. Parodoje buvo apie 160 darbų: 120 tapybos kūrinių (daugiausia portretų ir natiurmortų) bei 40 piešinių iš žydų kapinių puošybos. Dauguma J. Mesenbliumo paveikslų, linoraižinių yra likę užsienyje.
Algirdas Ničius
Algirdas Ničius (g. 1929 m. birželio 12 d. Panevėžyje) – lietuvių kino dailininkas, Lietuvos kinematografininkų sąjungos, Lietuvos dailininkų sąjungos narys.
Biografija
1935 – 1941 m. mokėsi Panevėžio 1-ojoje vid. mokykloje, 1941 – 1947 m. – Panevėžio berniukų gimnazijoje, 1948 – 1954 studijavo Vilniaus Dailės Instituto Architektūros fakultete. Žmona Viktorija (g. 1940). Vaikai – Gražina (g.1955), Simona (g.1968), Kristijonas (g.1973).
1954 – 1956 m. buvo Kultūros ministerijos vyr. inžinierius. 1956 – 1982 m. – Lietuvos kino studijos dailininkas-statytojas, 1982 – 1991 m. – vyr. dailininkas.
Nuorodos
Algirdas Ničius
Lemūriniai
Lemūriniai (Lemuridae) – primatų (Primates) šeima. Vidutinio dydžio gyvūnai. Turi pailgą snukį ir stveriamąsias galūnes. Kailis tankus, uodega ilga, pirštai su plokščiais nagais, tik užpakalinių galūnių II pirštas su aštriu nagu. Dantys 36. Turi 1-2 poras spenių. Aktyvūs naktį, visaėdžiai.
Paplitę Madagaskare ir Komorų salose.
Šeimoje 5 gentys ir 18 rūšių:
Vilkaviškio rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.
Vilkaviškio rajono savivaldybės taryba – Vilkaviškio rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2000 m. kovo 19 d.
Veikla
Rajono meru išrinktas Algirdas Bagušinskas.
Salonikų PAOK (krepšinio klubas)
Salonikų PAOK BC – 1928 m. įkurta Graikijos krepšinio komanda.
Rafael Benítez
Rafael „Rafa“ Benítez Maudes (sutr. Rafa Benítez, g. 1960 m. balandžio 16 d. Madride) – buvęs ispanų futbolininkas, dabartinis Dalian Yifang FC klubo vyriausiasis treneris.
Valencia CF
2001 m. R. Benitezui pakeitus Hektorą Kuperį (Héctor Raúl Cúper) tapo Valencijos CF vyr. treneriu. Su nauju treneriu komanda 2001–2002 m. ir 2003–2004 metais tapo La Ligos čempionais ir tais pačiais metais buvo laimėta UEFA taurė. Taip pat buvo apdovanotas kaip „Metų treneris“.
Liverpool FC
2004 m. birželio 16 d. R. Benitezas buvo paskirtas nauju Liverpool FC vyr. treneriu. Pirmą sezoną su R. Benitezu komanda Premier Lygą baigė penkta ir pasiekė Anglijos lygos taurės finalą, bet po pratesimo nusileido Chelsea komandai rezultatu 3-2. Dėl prastų komandos rezultatų 2009–2010 m. sezone R. Benitezas buvo priverstas palikti Liverpulio klubą.
Europos čempionai
2004–2005 m. UEFA Čempionų lygoje laimėjus prieš tokius klubus kaip Grazer AK, Olympiakos, Bayer Leverkusen, Juventus ir pusfinalyje nugalėjus Chelsea, toliau sekė finalas ir AC Milan. Po pirmo kėlinio AC Milan pirmavo prieš Liverpool FC net 3:0 ir čempionai jau atrodė aiškūs. Tačiau atsitiko visai priešingai. Steveno Gerrardo, Vladimíro Šmicero ir Xabi Alonso įvarčių dėka lygybė rungtynėse buvo atstatyta ir pasibaigus antram kėliniui švieslentė rodė rezultatą 3:3. Pratęsime įvarčių įmušta nebuvo ir nugalėtojui išaiškinti prireikė baudinių serijos. Joje Liverpoolio vartininkas Jerzy Dudek atrėmė du varžovų smūgius ir „padovanojo“ Liverpulio komandai istorinę penktąją Čempionų lygos taurę. Šis finalas, vadinamas „Stambulo stebuklu“, laikomas vienu geriausių Čempionų lygos istorijoje.
Visa (upė)
Visa  – upė Lenkijos šiaurės rytuose Palenkės vaivadijoje, Grajevo apskrityje, Radziluvo, Ščučino ir Vonsošo valsčiuose. Upė įteka į Bebro upę. Upės ilgis 49 km. Intakai: Matlakas ir Pžitulanka.
Rafael Benítez
Internazionale
2010 m. birželio 10 d. buvo paskirtas Milano „Inter“ vyr. treneriu. Rugpjūtį R. Benitezas iškovojo pirmą trofėjų už Milano „Inter“ vairo – Italijos futbolo supertaurę, kurios finale buvo įveikta AS Roma. Gruodžio mėnesį su komanda laimėjo FIFA Pasaulio futbolo klubų taurę, finale įveikę stipriausią Afrikos komandą TP Mazembe rezultatu 3:0. 2010 m. gruodžio 23 d. R. Benitezas po nesutarimų su vadovybe ir serijos prastų rezultatų Serie A pirmenybėse buvo atleistas iš klubo.
Chelsea
2012 m. lapkričio 12 d., atleidus Roberto di Matteo, R. Benitezas buvo paskirtas laikinuoju Chelsea FC treneriu. „Aristokratai“ sezoną baigė trečioje lygos vietoje bei triumfavo UEFA Europos lygos pirmenybėse.
Napoli
2013 m. gegužės 27 d. Twitter socialiniame tinklalapyje buvo paskelbta, kad R. Benitezas pasirašė sutartį su SSC Napoli klubu. Neapolyje Rafa praleido dvejus metus, per kuriuos spėjo laimėti Coppa Italia ir Italijos futbolo supertaurės trofėjus.
Real Madrid
2015 m. birželio 3 d. buvo paskirtas Madrido „Real“ vyriausiuoju treneriu ir pasirašė trejų metų kontraktą. Sezoną Ispanijos pirmenybėse Real pradėjo dešimčia nepralaimėtų mačų iš eilės, tačiau vėliau sekė nesėkmės susitikimuose su Sevilla FC ir FC Barcelona komandomis. Praėjus pusmečiui nuo jo paskyrimo, R. Benitezas buvo atleistas. To priežastimi įvardijami nepopuliarumas tarp sirgalių, prasti santykiai su komandos žvaigždėmis ir blogi rezultatai prieš stiprias komandas.
Newcastle United
2016 m. kovą pasirašė trejų metų sutartį su dėl išlikimo Premier lygoje kovojančia Newcastle United ekipa. Nors sezoną komanda ir baigė šešių nepralaimėtų rungtynių serija, tačiau to nepakako išlikti aukščiausiame divizione. Pasibaigus sezonui Rafa su klubu pasirašė naują trejų metų trukmės kontraktą. Į Premier lygą R. Benitezo komandai pavyko grįžti jau po pirmo sezono Futbolo lygos čempionate, kuriame praleisti metai buvo vainikuoti pirmąja vieta.
Pasiekimai
CF Extremadura
CD Tenerife
Valencia CF
Jemielistė
Jemielistė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Pilypavo valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į rytus nuo Pilypavo, apie 19 km į šiaurės vakarus nuo Suvalkų ir 124 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas yra šalia Rospudo ežero. Per kaimą eina vaivadijos kelias Nr.25px|DW652.
Rafael Benítez
Pasiekimai
Liverpool FC
Pirma vieta
Jemielistė
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Stephen Warnock
Stefenas Vornokas (g. 1981 m. gruodžio 12 d.) – Anglijos futbolininkas, žaidžiantis gynėjo pozicijoje Birmingemo „Aston Villa“ klube. Yra žaidęs Anglijos futbolo rinktinėje.
Rafael Benítez
Pasiekimai
Antra vieta
Internazionale
Chelsea
Napoli
Newcastle United
Asmeniniai
Javnė
Javnė – miestas vidurio Izraelyje, 15 km į šiaurę nuo Ašdodo. Išvystyta energetikos, aeronautikos, elektronikos pramonė.
Racionalizmas (reikšmės)
Racionalizmas gali reikšti:
Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių bendrija
Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių bendrija, LPKTB – Lietuvos visuomeninė organizacija, veikianti nuo 1995 m. Atstovauja tremtiniams, buvusiems politiniams kaliniams ir kitiems pasipriešinimo Rusijos okupacijai dalyviams. Bendrijos pirmininkas - Antanas Napoleonas Stasiškis (nuo 1995 m.), valdybos pirmininkas - Vytas Miliauskas (nuo 1995 m.). Būstinė - Vilniuje, Gedimino pr. 15.
Kartu su kitomis politinių kalinių ir tremtinių organizacijomis 2005 m. suorganizavo tarptautinę konferenciją, skirtą Tarptautinio kongreso „Komunizmo nusikaltimų įvertinimas“ ir Tarptautinio Vilniaus visuomeninio tribunolo penkmečiui, o 2007 m. - tarptautinę akciją „Komunizmą į tarptautinį tribunolą“, kurioje dalyvavo 18 šalių organizacijos.
Lingės (Šilalė)
Lingės – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Upynos, 4 km į vakarus nuo Girdiškės. Kaimo pašonėje stūkso 192 m virš jūros lygio iškilęs Gegužkalnis. Lingių seniūnaitijos centras yra Dvyliškė II.
Maracanãzinho arena
Maracanãzinho arena – daugiafunkcė sporto arena Rio de Žaneire, Brazilijoje.
Istorija
Arenos statybos prasidėjo 1954 m. balandžio 13 d. ir truko vos penkis mėnesius. Atidaryta rugsėjo 24 d., likus mėnesiui iki II pasaulio krepšinio čempionato, kurio visos rungtynės buvo žaidžiamos Maracanãzinho arenoje. Tuo metu arena talpino 25 000 žiūrovų. 1963 m. arenoje vyko IV pasaulio krepšinio čempionatas. Vėliau arena pradėta naudoti ir kultūros renginiams – tarptautiniams muzikos festivaliams, Mis Brazilija konkurso rengimui. 1990 m. arenoje vyko pasaulio tinklinio čempionato varžybos. 2003 m. ir 2007 m. arena visiškai renovuota. Jos žiūrovų talpa sumažėjo iki 11 800 žiūrovų. 2013 m. arenoje vyko pasaulio dziudo čempionatas. 2016 m. arenoje vyko 2016 m. vasaros olimpinių žaidynių tinklinio varžybos.
The Very Best of Cher: The Video Hits Collection
„The Very Best of Cher: The Video Hits Collection“ – 15 geriausių amerikiečių dainininkės ir aktorės Cher muzikinių vaizdo klipų kolekcija. Antologiją sudaro tokių populiarių dainų kaip „Believe“ ir „If I Could Turn Back Time“ bei ne tokios populiarios dainos „Main Man“ klipai.
Formatai
Šis klipų rinkinys buvo išleistas VHS ir DVD formatais.
Neįtraukti vaizdo klipai
Nors šis rinkinys vadinasi „Very Best Of“, kai kurių žymiausių dainų, tokių kaip „Love and Understanding“, „All Or Nothing“, „The Music’s No Good Without You“ ir „Just Like Jesse James“ vaizdo klipai neįtraukti. Kiti vaizdo klipai, kurie galėjo būti įdėti yra „Take Me Home“, „Hell On Wheels“, „Dark Lady“, „Gypsys, Tramps & Thieves“, „Dead Ringer for Love“, „Più Che Puoi“ ir „Alive Again“. Sonny & Cher pasirodymai tokie kaip „I Got You Babe“ laidoje „Top Of The Pops“ taip pat galėjo būti įtraukti į rinkinį. Daugelis šių vaizdo klipų buvo įtraukti į ankstesnį Cher vaizdo klipų rinkinį „Cher - The Video Collection“. Pastarajame VHS yra įtrauktas ir taip vadinamas vaizdo klipas dainai „Many Rivers to Cross“, kurio nėra šiame DVD.
Mineikiškiai
Mineikiškiai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Mažonų, važiuojant žvyrkeliais nuo Tauragės iki jų susidaro apie 10 km. Kitoje Jūros pusėje yra Alangos (Jocių) atodanga, šalia jos pastatyta regykla.
Naujieji Nyderlandai
Naujieji Nyderlandai buvo XVII a. kolonijinė provincija, viena iš Septynių jungtinių provincijų rytinėje Šiaurės Amerikos pakrantėje. Šiuo metu N. Nyderlandų teritorijoje yra Niujorkas, Naujasis Džersis, Delaveras ir Konektikutas bei dalis Pensilvanijos ir Rod Ailando. Provincijos sostinė buvo Naujasis Amsterdamas.
Raukšlėtasmakriniai šikšnosparniai
Raukšlėtasmakriai šikšnosparniai (Mormoopidae) – šikšnosparnių (Chiroptera) šeima. Tai 10-34 mm dydžio ir 7-25 gramų svorio gyvūnai.
Šeimoje yra dvi gentys:
Sererai
Sererai (savivardis Sereer) – Afrikos tauta, paplitusi vakariniame Senegale ir Gambijoje (istoriniame Džolofo regione). Jie gyvena susimaišę su volofais, bet daugiau koncentruojasi pietinėje arealo salyje.
Sererai šiuo metu yra daugiau apibrėžiami pagal tapatybę, o ne pagal kalbą, kadangi be sererų, kalbančių sererų kalba, dalis jų kalba įvairiomis canginų kalbomis, miestuose daugėja kalbančiųjų volofų kalba kaip gimtąja. Visos šios kalbos priklauso Nigerio-Kongo šeimos Atlanto grupei.
Istorija
Sererai yra giminingi kitoms Atlanto grupės tautoms, tokioms, kaip volofai ir fulbiai. Jų konsolidacija prasidėjo Tekrūro valstybėje (VIII–XIII a.), ir sererai kildina iš savęs kai kurias valdančiąsias Tekrūro dinastijas. Šioje valstybėje sererai pasižymėjo tuo, kad vengė priimti islamą, o atkakliai išpažino pagoniškąją religiją, pirmiausia garbino dievybę Roog.
Piečiausi sererai, apsistoję Sinės ir Salumo upių slėniuose įkūrė smulkias valstybes lamanatus. Jie išstūmė ar pavergė vietos tautas (susu protėvius), ir liko praktiškai nepriklausomi nuo Malio imperijos. 1335 m. jų teritorijos patyrė mandinkų ekspansiją iš pietų, anapus Gambijos. Šie mandinkai buvo Kaabu regiono aristokratai, kurie dėl klanų karų ieškojo prieglobsčio. Sererų valstybėse jie priėmė vietos papročius ir daug prisidėjo prie vietos valstybių konsolidacijos: jie įkūrė palyginus dideles Sinės ir Salumo valstybes. Naujieji valdovai pradėti tituluoti bur.
XVI a., suirus Malio imperijai, sererų teritorijoje hegemoniją įgijo Džolofas, nors sererai ir po to ilgą laiką išsaugojo savivaldą. Jų valstybės Sinė, Salumas ir Baolis išsaugojo vietines valdovų dinastijas iki XX a. II pusės.
Šiuo metu sererai gyvena Senegale, ir politiškai bei kultūriškai yra lėtai asimiliuojami gausesnių volofų.
Subgrupės ir kalbos
Sererai kalba keliomis skirtingomis kalbomis, pagal kurias išskiriamos jų subgrupės:
Kultūra ir religija
Sererai ilgą laiką išsaugojo pagonišką tikėjimą ir vietines afrikines kultūros formas. Kai kurie jų XVIII a. dėl fulbių džihado priėmė islamą, o didelė dalis XIX a. priėmė krikščionybę.
Pragerija
thumb||200px|
Pragerija – Prancūzijos feodalinės diduomenės maištas 1440 m. vasarį-liepą prieš centralizatorinę karaliaus valdžios politiką. Maišto dingstis – 1439 m. Orleano ordonansas, kuriuo buvo sukurta nuolatinė karaliaus kariuomenė, feodalams uždrausta turėti samdomąją kariuomenę.
Pragerija vyko Puatu, Overnė ir Burbonė grafystėse; maištininkai bandė iš Karolio VII atimti sostą ir valdyti šalį šešiolikmečio dofino (būsimojo Liudviko XI) vardu.
Karaliui prageriją numalšinti padėjo miestai.
Keith Powell
Keith Powell (g. 1979 m. rugpjūčio 12 d.   Filadelfijoje, Pensilvanijoje, Jungtinėse Valstijose) – amerikiečių aktorius, geriausiai žinomas iš NBC serialo „30 Rock“, kuriame atliko James „Toofer“ Spurlock vaidmenį. Vaidino visuose septyniuose komedijos sezonuose (2006–2013).
Biografija
Powell gimė Filadelfijoje, vėliau persikėlė gyventi į Kaliforniją. 2001 m. baigė meno studijas Niujorko universitete.
Aktorius buvo vienos trumpalaikės kino kompanijos prodiuseris ir aktorius, per kelerius metus suvaidino ir padėjo prodiusuoti daugelį įvairių spektaklių ir pasirodymų. Yra vaidinęs reklamose. 2007 m. pavasarį, dar bedirbdamas seriale „30 Rock“, suvaidino ABC bandomojoje serialo „Judy’s Got A Gun“ serijoje, tačiau kanalo prodiuseriai serialą atmetė. Powell grįžo į „30 Rock“, nuo tada seriale pradėjo vaidinti reguliariai. 2008 m. spalį Powell sukūrė ir vadino internetu transliuotame seriale „Keith Powell Directs a Play“.
2012 m. liepą pasipiršo savo merginai Jill Knox, su kuria tuo metu draugavo jau trejus metus.
Bunčiukas
thumb|150px|XVII a. turkiškas bunčiukas Bunčiukas  – arklio ar jako uodega arba tokių uodegų ašutų kuokštas, pritvirtintas prie ieties ar karties, kurios viršūnėje rutulio, pusmėnulio ar kitokio pavidalo antgalis. Taip pat – tokia ietis ar kartis su kuokštais. Bunčiukai buvo naudojami kaip vėliavos.
Bunčiukus vietoj vėliavų ar kartu su jomis naudojo nemažai Eurazijos klajoklių tautų – skitai, sarmatai, hunai, avarai, kumanai ir kitos. XIII–XVIII a. mongolų imperijoje, vėliau – Krymo chanate, Osmanų imperijoje jie buvo galios ir valdžios ženklas. Osmanų imperijoje juos turėdavo sultonai ir jų ministrai, Abiejų Tautų Respublikos etmonai, Zaporožės Sečės, Dunojaus Sečės, Kubanės ir Dono kazokų atamanai.
Prieš sultonus nešdavo lazdą su septyniais bunčiukais. Prieš turkų pašą, atliekantį vizirio (ministro) pareigas, nešdavo trijų uodegų bunčiuką. Bunčiukų nešimo tradiciją panaikino sultonas Machmudas II (1808–1839), bet iki 1922 m. Turkijoje pašas skirstė pagal bunčiukų skaičius: vieno bunčiuko paša (brigados vadas) atitiko to meto Rusijos generolą majorą (IV klasė pagal rangų lentelę), dviejų bunčiukų paša (divizijos vadas, ferikas) – generolą leitenantą (III klasė), trijų bunčiukų paša (muširas) – generolą anšefą, vėliau – infanterijos generolą ar kitą II klasės generolą. Muširą atitiko civilinės tarnybos viziris, feriką – beglerbegas.
Argentinos Deputatų Rūmai
Argentinos Deputatų Rūmai (isp. Cámara de Diputados de la Nación Argentina) – Argentinos parlamento žemesnieji rūmai. Sudaryti iš 257 deputatų. Renkami kas dveji metai pusėje provincijų, 4 metų kadencijai. Deputatų skaičius proporcingai atitinka provincijų gyventojų skaičių.
Bunčiukas
Bunčiukų naudojimą perėmė Lenkija. Karuose su turkais ir totoriais prieš lauko etmoną nešiojo vienos uodegos bunčiuką, prieš didįjį etmoną – dviuodegį bunčiuką. Jonas Sobieskis taip priprato prie bunčiuko, kad ir tapęs Lenkijos karaliumi žygiuose jį naudojo. Iš lenkų bunčiukų nešiojimą perėmė kazokai, kur juos nešiojo prieš hetmaną ir Zaporožės atamanus. Bunčiukus įsmeigdavo prieš hetmono žygio palapinę.
Argentinos Deputatų Rūmai
Teisės
Deputatų rūmai turi teisę uždėti mokesčius, siųsti armiją, rengti apkaltą prezidentui, ministrams ir Aukščiausiojo Teismo teisėjams.
Bunčiukas
Bunčiukai iki šiol naudojami Lenkijos kariuomenėje.
Vokiečių dogas
Vokiečių dogas, arba didysis danas – šunų veislė. Pagal FCI klasifikaciją priklauso II grupei (pinčeriai ir šnauceriai, molosiniai šunys, Šveicarijos zenenhundai ir kitos veislės), sekcijai 2.1 (molosiniai ir gerieji doginiai šunys, be darbinių egzaminų).
Išvaizda
Vokiečių dogas savo išvaizda yra stiprus ir elegantiškas šuo - aukštas, stipraus, tvirto sudėjimo, išdidus, oriai iškelta galva. Visos jo kūno linijos harmoningos, išraiškinga galva. Stovintis atrodo kaip statula. Vokiečių dogai garsėja savo dydžiu ir inteligencija. Šios veislės šuo paprastai vadinamas „geraširdžiais milžinais“ arba „Apolonais tarp kitų veislių“.
Tipai
Nors yra vienas FCI priimtas vokiečių dogų standartas, bet skirtingose šalyse šių šunų išvaizda skiriasi. Todėl išskiriami trys tipai: Šio tipo šunys labai elegantiški, lengvi. Galva ilgesnė ir siauroka su nežymiu „stopu“ (perėjimas iš kaktos į nosies nugarėlę - pakaktys), mažomis lūpomis ir gražiomis neatvėpusiais vokais (sausomis) akimis. Dažnai tiesiais priekinių galūnių kampais ir neišreikšta krūtine. Paplitę Amerikoje, Anglijoje, Afrikoje, Skandinavijos šalyse. Vidutiniškai sunkaus kaulėtumo ir ūgio, pakankamai išraiškinga galva, normaliomis lūpomis ir akimis. Kompaktiški, gerai judantys, nors vizualiai mažiau įspūdingi už paskutinį tipą. Dažniausiai sutinkami Olandijoje, Vokietijoje, Šveicarijoje, Liuksemburge ir dalinai Italijoje. Labai masyvūs, įspūdingi šunys, panašėjantys į molosus. Galva labai plati, dažnai užapvalintu pakaušiu, didelėmis ar net per didelėmis lūpomis, labai ryškiu „stopu“, atkritusiais akių vokais (šlapiomis akimis). Savo ūgiu dažnai lenkia standarto normas. Užpakalinių galūnių kampai neretai tiesūs. Kartais sunkiai valdomo temperamento. Paplitę Prancūzijoje, dalinai Italijoje.
Lietuvos vokiečių dogų veisėjai kergti važiuoja į vakarų Europą, todėl pas mus dažniausiai sutinkami vidutinio ir sunkaus tipo šunys.
Spalvos
Vokiečių dogai veisiami trijų pagrindinių spalvų:
Vokiečių Dogai kergiami tik savo spalvų grupėse lyg būtų atskiros veislės. Tarpspalvinis kergimas leidžiamas tik gerai veislės genetiką išmanantiems veisėjams ir veislės klubams pritarus.
Charakteris ir elgesys
|thumb|180px|left|Geraširdis milžinas Draugiškas, geranoriškas, prieraišus, ištikimas savo šeimininkui, ypač dėmesingas šeimininko vaikams, santūrus su svetimais. Pasitikintis savimi, bebaimis, bet kartu ir lengvai valdomas, paklusnus. Geras palydovas ir šeimos šuo, nepasiduodantis provokacijoms, neagresyvus. Dresuojamas, kaip ir visos vokiečių kilmės veislės, labai lengvai. Vyrauja nuomonė, kad dogų nereikia dresiruoti. Su jais reikia bendrauti - susitarti. Iki brandos būna gan judrūs ir smalsūs. Vėliau didžiąją paros dalį miega. Bet tai nereiškia, kad su jais nereikia vaikščioti ar lakstyti lauke. Su kitais šunimis ir naminiais gyvūnais sugyvena puikiai. Kergiami patinai būna pikti ir nepakantūs kitų patinų atžvilgiu.
Kilmė
FCI vokiečių dogų standartas nurodo, kad šių šunų protėviais buvo „Bullenbeisser“ (Buldogas) ir „Hatz-and Saurüden“ (skalikas šernams medžioti). Pastarasis buvo lengvesnis už mastifą bet stambesnis už greihaundą.
Pirmoji šunų paroda įvyko Hamburge 1863 m. liepos 14-20 d. Aštuoni joje dalyvavę šunys buvo vadinami ”Dänische Dogge” (Danų dogas) ir septyni - ”Ulmer Doggen” (Ulmo dogas).
1878 m. Berlyne buvo suformuotas aktyvių veisėjų ir teisėjų komitetas („Septynių Komitetas“). Šio komiteto susirinkimo metu buvo priimtas sprendimas klasifikuoti visus skirtingai vadinamus šunis kaip „Deutsche Doggen“ (Vokiečių Dogas). Tokiu būdu buvo padėtas pagrindas atskiros vokiškos veislės atsiradimui.
1880 m. šunų parodai Berlyne buvo paruoštas pirmas vokiečių dogų standartas.
Pėdsakas Lietuvos istorijoje
thumb|180px|right|J. Basanavičius su doguLietuvos tautos patriarchas Jonas Basanavičius laikė vokiečių dogą. Apie tai rašė Adolfas Nezabitauskis knygoje „Jonas Basanavičius“.
Didelį dogų veislės šunį J. Basanavičius įsigijo po to, kai į jo gyvybę Lom Palankoje (Bulgarija), kur dirbo gydytoju, pasikėsino tūlas A. Manuilovas. J. Basanavičius buvo sunkiai sužeistas dviem šūviais, du mėnesius gydėsi Vienoje.
Po šio pasikėsinimo būsimasis mūsų tautos patriarchas nusipirko didelį dogą, tikėdamasis ateityje apsiginti nuo panašių į A. Manuilovą užpuolikų. Rašoma, kad po jaunutės J. Basanavičiaus žmonos mirties dogas liko ne tik sargu, bet ir tapo artimu skaudžią netektį patyrusio gydytojo bičiuliu. Deja, ištikimo keturkojo draugo J. Basanavičius vėliau neteko - šunį kažkas nunuodijo.
Sveikata
Vokiečių dogai, kaip dauguma didelių šunų, turi gana lėtą medžiagų apykaitą. Dėl to reikia mažiau energijos ir suvartojama mažiau maisto vienam šuns svorio kilogramui, lyginant su mažesnėmis veislėmis. Vokiečių dogai turi kai kurių sveikatos problemų, kurios yra paplitusios tarp didelių šunų.
Matlakas (upė)
Matlakas  – upė Lenkijos šiaurės rytuose, Palenkės vaivadijoje, Grajevo apskrityje, Radziluvo valsčiuje. Upė įteka į Visos upę. Upės ilgis 17,9 km.
Etmonas
thumb|Paskutinis LDK didysis etmonas [[Simonas Kosakovskis|S. Kosakovskis]] thumb|Etmonas [[Jonas Karolis Chodkevičius|J. K. Chodkevičius]]
Etmonas  – kariuomenės vado, viršininko pareigybė XVI-XVIII a. kai kurių šalių (Čekijos, Lenkijos, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės, Ukrainos) kariuomenėse. Kai kuriuose kraštuose dar naudota XX a. pradžioje ir vėliau.
Etimologija
Žodžio „etmonas“ kilmė siejama su senosios vokiečių kalbos žodžiu hauptman, bendriausia prasme reiškusį „vadą“ ir patekusį į kaimynines slavų kalbas: čekų, lenkų, rusėnų. To meto vokiečių kalboje šis žodis turėjo reikšmes „ginkluotųjų pajėgų vadas“, „kapitonas“. Šiuolaikinėse vokiškai kalbančių valstybių ginkluotosiose pajėgose titulas Hauptmann atitinka kapitono lygį.
LDK, ATR
miniatiūra|140px|left|LDK didžiojo etmono herbas su buožėmis Viduramžiais vadovavimas kariuomenei buvo valdovo pareiga, todėl ilgą laiką atskiros kariuomenės vado institucijos negalėjo būti. Karo vado – etmono – pareigybė istoriniuose šaltiniuose aptinkama tik XV–XVI a. sandūroje, prasidėjus nuolatinių karų su Maskva epochai. Dar ilgą laiką etmonų skyrimai buvo suvokiami kaip laikinos kariuomenės vadų nominacijos, tik XVI a. antrojoje pusėje juos pradėta skirti iki gyvos galvos.
Poznanės provincija
Poznanės provincija – buvusi Prūsijos karalystės provincija, egzistavusi nuo 1848 m. iki 1918 m., vėliau nuo 1871 m. iki 1918 m. įėjo į Vokietijos imperijos sudėtį. Teritorija apėmė maždaug 29 km² plotą.
Etmonas
LDK, ATR
Nuo XV a. pab. iki 1795 m. etmonas buvo vyriausiuoju Lietuvos bei Lenkijos kariuomenių vadu ir administratoriumi. Be karybos reikalų, taip pat buvo atsakingas už kariuomenės finansus, teisę, drausmei palaikyti skelbė vadinamuosius etmono artikulus. Iš dalies veikė ir užsienio politiką, nes turėjo savo rezidentų užsienio valstybių valdovų dvaruose.
Poznanės provincija
Teritorija, iš pradžių priklausiusi Didžiosios Lenkijos regionui, po ATR padalijimų 1772 m. (Notecės apygarda) ir 1793 m. (Pietų Prūsija) tapo Prūsijos dalimi. Po Prūsijos pralaimėjimo Napoleono karuose, pagal 1807 m. sudarytos Tilžės taikos sąlygas teritorija buvo prijungta prie Varšuvos kunigaikštystės. 1815 m. vykusiame Vienos kongrese, Prūsijai atiteko vakarinis trečdalis Varšuvos kunigaikštystės teritorijos; tai sudarė apie pusę buvusios Pietų Prūsijos teritorijos. Vėliau Prūsija šiai provincijai suteikė pusiau autonominį Didžiosios Poznanės kunigaikštystės statusą, tačiau 1830 m. ji prarado beveik visas išskirtines teises. Vėliau, kai vietinis Poznanės parlamentas 26 prieš 17 nubalsavo prieš stojimą į Vokietijos Konfederaciją, 1848 m. balandžio 3 d. Frankfurto parlamentas nepaisydamas šio balsavimo primygtinai įsakė pakeisti Prūsijos provincijos statusą ir prisijungti prie Vokietijos Konfederacijos.
Džimio kalnas
Džimio kalnas  – aukščiausia Sent Lusijos salos (Karibai) viršukalnė. Aukštis 950 m. Kalnas vulkaninės kilmės, padengtas tropiniais miškais, stūkso salos pietinėje dalyje.
Etmonas
LDK, ATR
Iš pradžių valdovo buvo skiriamas tik karo ar vienos karinės kampanijos laikotarpiui. Nuo 1497 m. Lietuvoje žemės arba didžiojo etmono pareigybė tapo pastovia, patekusi tarp keturių XVI a. Lietuvos aukščiausios centrinės valdžios pareigybių – kancleris, didysis (žemės) maršalas, didysis etmonas, didysis (žemės) iždininkas.
Uzbekijos administracinis suskirstymas
Uzbekija skirstoma į 12 vilajetų (viloyatlar, viloyati), 1 autonominę respubliką (respublika, respublikasi) ir 1 atskirą miestą (shahar, shahri). Tarybiniais metais vilajetai vadinti sritimis. Jie smulkiau skirstomi į 160 rajonų (tumanlar, tuman)
Etmonas
LDK, ATR
Keičiantis LDK kariuomenės organizacijai, atsirado ir etmonų veiklos padalinimas. 1539 m. įteisinta lauko etmono pareigybė, kuri Lietuvoje buvo žinoma nuo 1521 m., dar vadinta dvaro etmonu. Jis turėjo mažiau teisių nei didysis etmonas, tačiau nebuvo jam visiškai pavaldus (skirtingai nei Lenkijoje). Lauko etmonas turėjo duoti sutikimą didžiajam etmonui naudotis jo kariuomene. Tik jei abu etmonai karinės kampanijos metu buvo vienoje stovykloje, tuomet lauko etmonas turėjo paklusti didžiajam etmonui. Tyrinėtojų nuomone, Lietuvos kariuomenė būdavo padalinta į dvi beveik savarankiškas kariuomenes, o lauko etmonai kartais net nustelbdavo didžiuosius. Didžiaisiais etmonais dažniausiai būdavo skiriami Trakų arba Vilniaus vaivados. Ilgą laiką į šias pareigas buvo skiriami LDK didikai Radvilos.
Poznanės provincija
Daugiausiai regione gyveno lenkų, vokiečiai, žydai ir kitataučiai čia sudarė mažumą. Beveik visi lenkai buvo Romos katalikai, o apie 90 % vokiečių buvo protestantai. Pradėjus vykdyti vokietinimo politiką, iki XIX a. pab. regione išaugo vokiečių tautybės gyventojų sk.
Uzbekijos administracinis suskirstymas
right|350px
Etmonas
LDK, ATR
Kariuomenėje etmonai turėjo didžiausią galią, tačiau ją prarasdavo karui pasibaigus ir bajorų kariuomenei išsiskirsčius. Didysis etmonas buvo vyriausiasis LDK bajorų šauktinės kariuomenės vadas. Nuo XVII a. bajorams vis mažiau dalyvaujant karuose, didysis etmonas ėmė organizuoti ir tvarkyti samdytąją kariuomenę.
Poznanės provincija
Po 1919 m. pasirašytos Versalio taikos sutarties, Veimaro respublika perleido didžiąją provincijos dalį naujai įsteigtos Antrosios Lenkijos Respublikos valdžiai. Likusi apie 2 200 km² plotą apimanti teritorija, apgyvendinta vokiečių, buvo prijungta prie likusios Vakarų Prūsijos dalies ir taip buvo sukurta Poznanės-Vakarų Prūsijos provincija. 1938 m. ši provincija buvo panaikinta, jos teritoriją pasidalino šalimais buvusios Vokietijos provincijos. 1939 m. buvusios Poznanės provincijos teritoriją aneksavo Nacistinė Vokietija. 1945 m. baigiantis Antrajam pasauliniam karui, teritoriją užgrobė Raudonoji armija ir perdavė Lenkijos liaudies respublikai.
Etmonas
LDK, ATR
Etmonams vieninteliams iš visų pareigūnų nereikėdavo prisiekti ištikimybės valdovui ir valstybei. Jie nebuvo linkę atsisakyti tokios „privilegijos“. Nuo XVII a. vidurio etmonai turėjo įgiję didelę valdžią, kuria galėjo konkuruoti net su valdovu. Galiausiai 1717 m. Gardino seime buvo įteisintos etmonų priesaikos, tačiau dažnai buvo jų nesilaikoma. 1765 m. jų valdžią ribojo įkurta Karo komisija. 1768 m. etmonams suteiktas senatoriaus rangas. Galutinai jų valdžia apribota 1775–1776 m., įkūrus Nuolatinės tarybos kariuomenės departamentą. Nors etmonai liko šio departamento vadovais, bet prarado bet kokią valdžią ir tapo tik tarybos nutarimų vykdytojais. Tačiau net tuomet iki pat valstybės žlugimo 1795 m. politinėmis intrigomis siekė susigrąžinti prarastas pozicijas.
Po Liublino unijos Lietuvoje ir Lenkijoje veikė atskiros kariuomenės, turėjusios atskirą šalių finansavimą ir savo didžiuosius etmonus. Abi kariuomenės veikė vien savo valstybių teritorijose. Lenkijos Karalystės kariuomenei vadovavo Didysis karūnos etmonas. Imtis bendrų karinių veiksmų abiejų kariuomenių didiesiems etmonams galėjo įsakyti karalius.
Moravijoje ir Čekijoje
thumb|Etmonas [[Bogdanas Chmelnickis|B. Chmelnickis]] Nuo XIII a. pabaigos iki 1918 m. Čekijos karaliaus vietininkas Moravijoje buvo tituluojamas Moravijos žemių etmonu. Čekijoje vykstant husitų karams etmonais buvo vadinami taboritų kariuomenės vadai. Pirmuoju taboritų etmonu 1420 m. tapo Janas Žižka. Iš tikrųjų jis buvo vyriausiasis kariuomenės vadas, nors formaliai buvo tik vienu iš keturių etmonų.
Ramučių tvenkinys
Ramučių tvenkinys – tvenkiniai Lietuvoje:
Etmonas
Moravijoje ir Čekijoje
Po 2000 m. administracinės reformos, kai Čekijos Respublika buvo padalinta į kraštus, etmonais pavadinti šių regionų vadovai (Krajský hejtman). miniatiūra|100px|left|Kazokų etmono valdžios simbolis – [[bulava (XVIII a.)]] thumb|Etmonas [[Ivanas Mazepa|I. Mazepa]]
Zaporožės kazokų etmonai
1572 m. sukūrus rejestrinių kazokų kariuomenę, tarnavusią ATR (pietinių sienų apsauga, policijos funkcija), jos vadas buvo vadinamas Zaporožės kariuomenės etmonu. Etmono titulą taip pat naudojo ir atskiri kazokų susivienijimai, kurie nebuvo pavaldūs ATR valdžiai. Po 1637–1638 m. kazokų-valstiečių sukilimų nuslopinimo buvo panaikintas rejestrinių kazokų etmono titulas. 1648 m. Ukrainoje prasidėjo sukilimas (1648–1654), kurio metu sukurta nepriklausoma Ukrainos kazokų valstybė Etmonatas. Pirmuoju etmonu buvo paskelbtas Bogdanas Chmelnickis. Po 1654 m. Perejaslavo rados nutarimų Zaporožės kariuomenė prisijungė prie Rusijos carystės.
Po etmono B. Chmelnickio mirties dalis kazokų perėjo į ATR statytinio etmono Ivano Vygovskio pusę, kiti liko ištikimi rusų valdžiai, priešinosi etmonui. Po karinių veiksmų 1667 m. pietų Rusios žemės abipus Dniepro buvo padalintos į kairiakrantes ir dešiniakrantes. Iki pat 1704 m. abiejose pusėse valdė atskiri etmonai. „Kairiojo kranto“ etmonas Ivanas Mazepa, pasinaudodamas sukilimu prieš Lenkiją ir švedų puolimu, 1704 m. užėmė dešiniakrantes teritorijas ir suvienijo Ukrainą. 1708 m. rudenį I. Mazepa perėjo įsiveržusios Švedijos kariuomenės pusėn, tačiau didžioji dalis Ukrainos kazokų jo nepalaikė. Naujai išrinktas etmonas Ivanas Skoropadskis liko ištikimas Rusijos sąjungininku. Pamažu etmono valdžia silpnėjo. Galiausiai 1765 m. imperatorė Jekaterina II šią pareigybę 1764 m. panaikino.