cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vargo žmonės
thumb|Titulinis puslapis Vargo žmonės - Dostojevskio romanas. Kartais verčiamas kaip Vargingi Žmonės, buvo pirmasis F. Dostojevskio romanas, kurį jis parašė per devynis mėnesius. Publikuotas pirmą kartą 1846 m. ir buvo maloniai sutiktas įtakingo to meto kritiko Visariono Belinskio, kuris jį įvardino socialiai sąmoninga literatūra. Tuo tarpu kiti sveikino autorių, vadinadami jį naujuoju Gogoliu.
Ši knyga buvo dalinai įkvėpta N. Gogolio novelės „Apsiaustas“, kurio pagrindinis veikėjas yra nukopijuotasis tarnautojas. Šis romanas parašytas laiškų forma. Tai susirašinėjimas tarp dviejų pagrindinių herojų. Kaip ir „Apsiaustas“, romanas „Vargo žmonės“ suteikia informacijos apie nuskurdusių XIX a. vidurio Rusijos žmonių gyvenimą bei buitį.
Tero Pitkämäki
Tero Kristianas Pitkamaki (Tero Kristian Pitkämäki, 1982 m. gruodžio 19 d.) – suomių ieties metikas, olimpietis.
Vargo žmonės
Tik toks rašytojas kaip F. Dostojevskis galėjo taip giliai ir jautriai pažvelgti į mažo žmogaus jausmų pasaulį ir parodyti jo grožį.
Tero Pitkämäki
Biografija
2004 m. Atėnų olimpinėse žaidynėse Pitkamaki užėmė 8 vietą, po ketverių metų Pekine iškovojo bronzos medalį. 2006 m. Europos lengvosios atletikos čempionate Pitkamaki užėmė antrą vietą. Sėkmingiausiai sportininkui susiklostė 2007 m., kuomet jis laimėjo Osakoje rengtą Pasaulio lengvosios atletikos čempionatą, buvo išrinktas Europos metų lengvaatlečiu ir geriausiu 2007 m. Suomijos sportininku.
Edmundas Steponaitis
Edmundas Steponaitis (1892 m. vasario 28 d. Sintautuose, dab. Šakių r. – 1908 m. rugpjūčio 19 d. Šakiuose) – lietuvių poetas, prozininkas, rusų literatūros vertėjas.
Biografija
Gimė neturtingų valstiečių šeimoje. 1904 m. baigė Šakių dviklasę pradžios mokyklą, vėliau lavinosi savarankiškai: studijavo knygas apie astronomiją, skaitė rusų rašytojų ir filosofų knygas, moralės, religijos, kultūros temomis susirašinėjo su Levu Tolstojum, gilinosi į Vladimiro Solovjovo krikščioniškosios meilės filosofiją, domėjosi muzika. Trumpai padirbėjęs raštininku Šakiuose, 1905 m. persikėlė į Kauną ir dirbo raidžių rinkėju Saliamono Banaičio, dar spaudos draudimo laikais gabenusio iš Rytprūsių lietuviškus leidinius, spaustuvėje. Netrukus pradėjo bendradarbiauti spaudoje, daugiausia „Viltyje“ ir „Draugijoje“, kur spausdino eilėraščius, vaizdelius, vertimus iš rusų kalbos. Buvo ne pagal metus apsiskaitęs, mąstė apie humaniškas idėjas, kilnius siekius. 1908 m. jam įkando pasiutęs šuo, vėliau susirgo šiltine bei smegenų uždegimu ir mirė tesulaukęs 16 metų. Palaidotas Šakiuose. Jo vardu pavadinta viena iš miesto gatvių.
Kūryba
miniatiūra|150px|left|„E. Steponaičio raštų“ (1912 m.) titulinis puslapis thumb|E. Steponaičio antkapinis paminklas Šakių kapinėse Eiles rašyti pradėjo apie 1906 m. Išspausdino keliolika eilėraščių, vertimų, sekimų, paliko eilėraščių rankraščiuose. Jo eilėraščiai lyriški, bet savo turiniu artimi filosofinei poezijai. Įkvėpimo objektai – įvairūs žmogaus išgyvenimai, jausmai, gamta. Jo „dvasinė energija buvo didelė: jis jautė norą rašyti, išreikšti save, tarsi išlieti. Jis sugebėjo improvizuoti pagal įstrigusią eilutę, žodį. Tai rodo stipraus talento pradžią.“ (V. Daujotytė) Pasirašydavo pseudonimais S. T. Ponaitis, Simas Stepas, Sm. Stepas. Rašė ir proza. Į lietuvių kalbą iš rusų kalbos yra išvertęs simbolisto J. Baltrušaičio eilėraščių, A. Puškino, F. Tiutčevo, A. Kolcovo, N. Nekrasovo, N. Gogolio kūrinių. Po mirties liko E. Steponaičio rankraštinis rinkinys „Per aspera ad astra“. 1912 m. jo gyvenimą ir kūrybą aprašė poetas Liudas Gira Kaune išleistame pomirtiniame E. Steponaičio eilių ir prozos rinkinyje „E. Steponaičio raštai“. 1988 m. leidykla „Vaga“ išleido jo kūrinių „Rinktinę“.
FK Kozara Gradiška
Gradiškos „Kozara“ – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Gradiškos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1945 m.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo RS Pirmoje lygoje ir liko devintoje vietoje.
Devletas I Girėjus
Devletas (Daulėjas) I Girėjus (taip pat Devlet I Giray, Taht Alğan Devlet Geray; 1512 m. – 1577 m. birželio 25 d.) – Krymo chanas 1551–1577 m. Jo ilgas ir turiningas valdymas patyrė daug reikšmingų istorinių įvykių: 1552 m. Kazanė atiteko Rusijai, 1556 m. Astrachanės chanatas atiteko Rusijai, 1571 m. Maskva sudeginta Krymo totorių pastangomis, 1572 m. Krymo chanatas pralaimėjo prie Maskvos, taip pat Devleto valdymo laikmečiu Krymas patyrė nemažai kazokų antpuolių.
Ankstyvieji metai ir sosto užėmimas
Devletas buvo Mubarako sūnus ir Menglio Girėjaus anūkas. Po Menglio mirties 1515 m., Krymo sostą užėmė Mubarako broliai ir jų sūnūs. Mubarakas tarnavo sultonui Selimui I Rūsčiajam ir žuvo kovodamas Egipte 1516–1517 m. 1530 metais Devletas tapo kalga savo dėdei Sadetui Girėjui (1524–1532). Kai 1532 m. Sadetas atsisakė sosto, Devletas buvo įkalintas. Po kelerių metų išlaisvintas, Devletas sekė paskui savo dėdę į Stambulą. Turkijos tarnyboje esantys Girėjai turėjo potencialą tapti Krymo chanais. 1551 metais Sahibas Girėjus atsisakė turkų sultono įsakymo kariauti Persijoje. Devletas buvo išsiųstas vietoj jo. Krymo kariuomenė atiteko Devletui, o Sahibas buvo sučiuptas ir nužudytas. Devleto įsakymu taip pat buvo nužudyti Sahibo vaikai bei anūkai.
Valdymas
1551 m. Osmanų sultonas Suleimanas Didysis paskyrė Devletą Girėjų naujuoju Krymo chanu. Buvusį chaną Sahibą Girėjų nušalino nuo valdžios ir nužudė jo prosenelis Buliukas Girėjus, kuris veikė naujojo chano Devleto įsakymu. Kartu su kitais sūnumis žuvo ir sultono kalga Eminas Girėjus (1537-1551), vyriausias Sahibo ir įpėdinis. Atsilygindamas, Devletas Girėjus ar tais pačiais 1551 metais paskyrė Buliuką Girėjų savo kalga, tačiau netrukus pats asmeniškai jį nužudė. Dabar chanas Devletas naujuoju kalga paskyrė savo vyriausią sūnų Achmedą Girėjų. 1555 m., po Achmedo mirties, kitas Devleto sūnus - Mehmedas Girėjus - užėmė kalgos pareigas.
Tapęs chanu, Devletas Girėjus sugebėjo sutramdyti ir suvienyti visus Krymo bėjų klanus, jo valdymo metais Krymo chanato netrikdė vidiniai neramumai.
Kazanės netektis
Iš Krymo Girėjų dinastijos kilę Kazanės valdovai Sahibas, Safa ir Otemišas buvo nusiteikę prieš Rusijos carystę ir siekė išlaikyti Kazanės nepriklausomybę. Rusijos caras Ivanas Rūstusis 1547 m. pradėjo kampaniją, kurios tikslas buvo pajungti Kazanę Rusijos įtakai. 1551 metais Rusijos pastangomis Kazanės soste Girėjus pakeitė prorusiški Šachgaliai. 1552 m. kazaniečiai nušalino Šachgalius nuo valdymo. Ivanas Rūstusis sužinojęs, jog prorusiškas Šachghalis buvo išvytas iš Kazanės, suruošė didelę kampaniją prieš Kazanės chanatą. Devletas pasinaudojo tuo, jog Rusijos kariuomenė buvo išvykusi į žygį, ir nusprendė pulti Maskvą,- tai būtų suteikę jam lengvą pergalę ir kartu apsaugotų Kazanę. Artėdamas prie Riazanės Devletas sužinojo, kad Ivanas jo laukia Kolomnoje. Devletas planavo trauktis, tačiau jo vyrai nenorėjo grįžti namo be grobio. Birželio 21 d. Devleto pulkai apgulė Tulą, tačiau dvi dienas kovojusi rusų kariuomenė ir išvijo krymiečius, užgrobdami jų vežimus su manta bei visą artileriją. Tų pačių 1552 metų spalį Rusija užkariavo Kazanės chanatą.
Astrachanės netektis
Jamgurčis, Astrachanės chanas, po Kazanės žlugimo atsiskyrė nuo Rusijos ir prisijungė prie Krymo chanato. Devletas nusiuntė į Astrachanės paramai 13 pabūklų, tačiau nė vieno kario.
Tuo tarpu stepėse bėjus Ismailas konfliktavo su savo vyresniuoju broliu Jusufu, nelaimingosios Kazanės valdovės Sojembikės tėvu. Bėjus Ismailas prašė turkų paramos. Sultonas paskyrė stepių tautų reikalus Krymo chanatui. Tačiau Devletas atsisakė siųsti paramą Ismailui, ir šis kreipėsi į Maskvą.
Ismailas pasiūlė Rusijai bendrą puolimą prieš Astrachanę, kad į sostą pasodintų savo globotinį Dervišą Alį. 1554 m. pavasarį caras Ivanas pasiuntė žemyn Volga 33 tūkst. karių. Ismailo raiteliai turėjo susitikti su rusų laivais prie Volgos upės deltos, bet raiteliai nepasirodė, nes Ismailas vis dar stepėse kovojo su savo broliu Jusufu. Rusai Astrachanę paėmė be jo. Rusai išvijo Jamgurčį ir jo vietoje Astrachanei valdyti paskyrė Dervišą-Alį.
Ismailas nužudė Jusufą ir tapo Nogajų valdovu. Kazi-Mirza suvienijo tuos, kuriems nepatiko prorusiškoji brolžudystės valdžia, nuvedė juos į Kubanę ir įkūrė Mažąją Nogajų ordą, kuri buvo glaudžiai susijusi su Krymu.
Dervišas-Ali netrukus pakeitė aljansą: nepakluso Rusijos įtakai ir taip pat susivienijo su Krymu. Krymo chanatas į Astrachanę paramai atsiuntė keletą pabūklų, patarėjų, 300 janisarų (profesionalių karių) ir 700 Krymo gyventojų.
1556 m. rusų būriai vėl puolė Astrachanės chanatą. Naujojo vaivados N. Čeremisinovo kariai atsikariavo Astrachanę, tačiau šįkart Rusija aneksavo chanato žemes.
Kiti karai prieš Rusiją
XVI a. viduryje Rusija buvo įstraukusi į konfliktus Šiaurės Kaukaze, Kabardoje. 1555 m. pavasarį Devletas vedė savo pulkus į Šiaurės Kaukazą, siekdamas savo įtakai palenkti čerkesų gentis, pasidavusias Rusijai. Sužinojęs apie tai, Ivanas išsiuntė į pietus Perekopo kryptimi 13 tūkst. karių, kuriems vadovavo Šeremetjevas ir Saltykovas. Pakeliui juos pasiekė žinia, jog Devletas eina į šiaurę ir ketina pulti Riazanę. Ivanas sustiprino Okos kranto apgulos liniją, Devletas traukėsi ir netoli Sudbiščio, 150 km į pietus nuo Tulos, atsitrenkė į Šeremetjevo pulką. Šeremetjevas užėmė krymiečių vežimus su atsargomis. Devletas puolė, tačiau patyrė didelių nuostolių, žuvo jo sūnūs kalga Achmedas ir Hadžis. Kitas sūnus Mechmedas judėjo į šiaurę, nugalėjo Šeremetevo pulką ir krymiečiai grįžo namo.
1556 m. pavasarį Devletas trečią kartą patyrė nesėkmę per Maskvos apgultį.
1558 m. sausį Devletas išsiuntė 100 tūkst. karių, vadovaujamų savo vyriausiojo sūnaus kalgos Mechmedo Girėjaus pulti Tulą, Riazanę ir Kašyrą. Sužinoję apie rusų pulkų susikaupimą prie Okos, jie pasuko atgal. Rusai juos persekiojo iki pat Oskolės upės, bet negalėjo pasivyti.
1562 m. gegužės–birželio mėn. Devletas išsiuntė 15 tūkst. karių pulti Mcenską, Odojevą, Novosilį, Bolchovą Černy ir Beliovą.
1563 m. pavasarį Devleto sūnūs Mechmedas ir Adilis užpuolė Dedilovą, Pronską ir Riazanę.
1564 m. spalį Devletas ir du jo sūnūs šešias dienas veržėsi į Riazanę.
1565 m. rudenį Devletas ir nedidelė armija užpuolė Bolchovą, bet buvo išvarytas.
Karai prieš kazokus
XVI a. viduryje Dmitrijus Višneveckis pavertė Zaporožės kazokus rimta kovine jėga. 1556 m. Devletas vedė savo kariuomenę link Čerkesijos, bet turėjo apsukti pulkus ir grįžti, nes sužinojo, jog prorusiški kazokai leidžiasi Dniepro ir Dono upėmis link Krymo chanato. Kazokai nusiaubė Islijam-Kermaną (dab. Kachovka), po to pabūklus gabeno atgal į Chortičę. Kazokai puolė Ak-Chumą (dab. Ochakovas) ir Kerčę, tačiau priartėjus Devleto kariuomenei, kazokai spruko.
1557 m. pavasarį Devletas apgulė Chortičę, kurioje įsikūrė Višneveckis su Zaporožės kazokais. Po 24 dienų Devleto pulkai buvo nualinti ir priversti trauktis.
1558 m. Višneveckis, Zaporožės kazokai ir 5000 rusų kareivių išvyko laivais į Dono žemupį, įsiveržė giliai į Krymo chanato teritorijas, apgulė Azaką (Azovą) ir sumušė Krymo pajėgas. Tuo pat metu 8 tūkst. rusų, vadovaujami Adaševo, nusileido Dniepru ir užpuolė vakarinę Krymo pakrantę, apiplėšė kaimus ir išlaisvino daug belaisvių, kilusių iš Rusijos ir Lietuvos. Kazokų sugauti turkai buvo paleisti, nes tai nebuvo karas prieš Osmanų sultoną.
Čerkesai įsiveržė į Krymą per Kerčės sąsiaurį, bet Devletas juos nugalėjo ir suėmė jų vadus. Maždaug tuo metu bėjus Ismailas kelis kartus bandė prasiveržti pro Perekopą. Daugelis nogajiečių pabėgo į Krymą arba prisijungė prie bėjaus Ismailo. 1557 m. buvo sausra, kuri lėmė badą ir maro plitimą. Įtampa regione atlėgo, kai Višneveckis nutraukė bendradarbiavimą su Ivanu ir Ivanas sutelkė savo karines pajėgas Livonijos karui (1558–1563).
Osmanų turkų pralaimėjimas Astrachanėje
Dar nuo 1563 m. turkai kurė grandiozinius planus atgauti Astrachanę iš netikinčiųjų rankų, atnaujinti prekybos ir piligrimų kelią į šiaurę nuo Kaspijos ir iškasti kanalą iš Dono į Volgą, kad iš Juodosios jūros laivai keliautų į Kaspijos jūrą ir atakuotų Persiją. Devletui netiko planas, pagal kurį Krymo chanatas taptų apsuptas Turkijos ir darė viską, kad atgrasytų sultoną. Yra rašytinių liudijimų, jog Devletas priešinosi šiai kampanijai, net kai pats joje dalyvavo.
1569 m. gegužės 31 d. Kasimas Paša su 15 tūkst. janisarų (profesionalių karių), keletu tūkstančių kitų turkų ir 30 tūkst. darbininkų išvyko į Astrachanę kasti kanalo. Prie jo prisijungė 40 ar 50 tūkstančių Devleto vyrų. Jie pakilo Dono upe iki vietos, kur Donas ir Volga yra arčiausiai, ir pradėjo kasti. Netrukus tapo akivaizdu, kad kanalas yra neįmanomas ir nėra jokio būdo pernešti laivus ir artileriją per stepę. Artilerija buvo išsiųsta atgal žemyn upe. Kasimas planavo išvykti, bet sužinojo, jog galima gauti laivus Volgoje, todėl perėjo stepę ir nusileido į Astrachanę. Miestas buvo lengvai paimtas, tačiau nebuvo įmanoma užimti fortą neturint patrankos. Buvo tikimasi sulaukti papildomų atsargų ir ginkluotės pavasarį, tačiau Kasimo kariai turėjo atsargų tik 40-čiai dienų, kariai sukilo sužinoję planus žiemoti palapinėse stepėje. Rugsėjo 26 d. Kasimas nutraukė Astrachanės apgultį ir patraukė į vakarus. Kasimo pulką persekiojo čerkesai ir į pietus pasiųsta rusų kariuomenė. Raitiesiems krymiečiams ir nogajiečiams sekėsi gana gerai, bet bevandenėje stepėje kareiviai labai nukentėjo. Didelė dalis laivyno buvo sugriauta audros Azove. Žr. Rusijos–Turkijos karas (1568–1570).
Maskvos gaisras 1571 m.
Atsižvelgiant į ankstesnes nesėkmes palei Oką, 1571 m. pavasarį Devletas nuvedė 40 tūkst. vyrų į šiaurę, siekdamas užpulti Kozelską ir Bolchovą į pietus nuo vakarinės Okos kranto linijos. Artėdamas prie Maskvos jis sutiko šešis rusus bojarus, kurie bėgo nuo Ivano Rūsčiojo vis didėjančios beprotybės. Bojarai pažadėjo parodyti Krymo totoriams rusų kariuomenės nesaugomą vietą palei Oką. Bojarai pranešė, kad didžioji dalis rusų kariuomenės buvo išvykusi į Livoniją, o šalis nusilpusi dėl derliaus netekimo ir maro. Pasinaudojęs bojarų informacija Devletas su kariuomene kirto Oką, Ivanas pabėgo į Rostovą. Gegužės 24 d. Devletas buvo netoli Maskvos ir vadovavo reidams. Maskva užsiliepsnojo, pūtė stiprus vėjas ir po kelių valandų medinis miestas pavirto pelenais, išliko tik Kremliaus sienos. Nuo gaisro pabėgę žmonės buvo totorių suimti. Devletas grįžo į Krymą, pakeliui paimdamas daugiau belaisvių. Yra spėjama, kad šio įvykio metu žuvo dešimtys tūkstančių rusų ir apie 150 tūkstančių pavergta.
Molodino mūšis 1572 m.
Po Maskvos nusiaubimo buvo galima pasinaudoti šia Krymo chanato pergale diplomatinėse derybose su Rusija, tačiau Devletas nusprendė sutriuškinti rusus iki galo. Rugpjūčio 5 d. prie Okos upės Devletas sukaupė iš viso 120 tūkstančių karių – 80 tūkstančių krymiečių ir nogajiečių, 33 tūkstančius turkų ir 7 tūkst. janisarų (profesionalūs kariai). Nogajų būrys perplaukė upę, likusi kariuomenė sekė iš paskos. Ivanas pabėgo link Novgorodo, o Rusijos kariuomenė Okoje ėjo paskui Devletą, blokuodami jo atsitraukimą. Devletas liepė savo vyrams nekreipti į užnugaryje sukauptus rusų būrius dėmesio, o susikoncentruoti į Ivano sugavimą. Devleto sūnūs Mechmedas ir Adilis nepakluso, puolė rusus ir buvo nugalėti. Devletas pasiuntė 10 tūkst. nogajų karių prieš rusus, bet jie pateko į artilerijos apšaudymą. Devletas nutraukė Ivano persekiojimą ir pasuko savo didelę kariuomenę, siekdamas blokuoti besiveržiančius į priekį rusus. Rusai susiskirstė į grupes ir kiekvieną grupę apsupo "guliaj-gorodais" (mobilus medinis įtvirtinimas, kurį XVI–XVII a. naudojo Rusijos kariuomenė). Pirmasis mūšis baigėsi lygiomis, tačiau rusai suėmė nogajų vadą Dėvė-Bėjų. Devletas planavo apsupti gulaj-gorodus ir juos išbadinti, tačiau vado netekė nogajiečiai pareikalavo nedelstinų veiksmų. Devletas turėjo sutikti. Lemiamas mūšis įvyko rugpjūčio 11 d. Kai Devleto kavalerija užpuolė guliaj-gorodus, rusų sienos buvo nugriautos, o už jų pasirodė artilerija ir muškietininkai. Totoriai traukėsi, bet juos pagavo užnugaryje susitelkę rusų būriai. Nuostoliai buvo didesni nei praėjusią dieną, Devletas neteko sūnaus ir anūko. Tuo pat metu totoriai perėmė pasiuntinį su žinia nuo Ivano, kur buvo pranešama, jog jis atvyksta su didelėmis pajėgomis. Žinia buvo apgaulė, Devletas patikėjo informacijai ir skubotai atsitraukė, praradęs didelę dalį savo armijos. Spėjama, kad po mūšio išliko gyvi nuo 5 iki 20 tūkst. Devleto žmonių.
Mirtis
Vėlesniais metais Devleto sūnūs ir įvairūs Krymo bei Nogajų mirzai rengė nedidelius užpuolius link Maskvos. Devletui senstant, pradėjo tarpusavyje konfliktuoti jo sūnūs Mechmedas ir Adilis. Devletas mirė nuo maro 1577 m. birželio 29 d. ir buvo palaidotas Bachčisarajuje. Po jo Krymo chanato sostą perėmė vyriausias sūnus Mechmedas II Girėjus (1577–1584).
Šeima
Devleto žmonos buvo:
Devletas turėjo 12 ar daugiau sūnų, iš kurių yra žinomi:
Iš Devleto daugelio dukterų žinomos tik kelios:
Žymesni Develeto anūkai: Sadetas II Girėjus (Krymo chanas 1584) - Mechmedo II sūnus. Kanibekas Girėjus (Krymo chanas 1610–1623, 1624 ir 1627–1635) - Mubarako sūnus.
Fuzion
Fuzion – universali vaidmenų žaidimų sistema, sukurta bendradarbiaujant kompanijoms „R. Talsorian Games“ ir „Hero Games“. „Fuzion“ yra „Interlock“ sistemos (kuri naudojama „Mekton“ ir „Cyberpunk 2020“ žaidimuose) ir „HERO“ sistemos (naudojamos „Champions“, „Justice, Inc.“, „Star Hero“ ir kt. žaidimuose) junginys. Naudojant šią sistemą, galima žaisti bet kurio žanro žaidime bet kokiame pasaulyje ir laikmetyje.
„Fuzion“ garsėja savo parama anime žanrui, lengvai keičiamomis ir pritaikomomis taisyklėmis bei tuo, kad tai – viena pirmųjų universalių žaidimo vaidmenimis sistemų, pradėtų nemokamai platinti internetu.
Yra dvi sistemos versijos: supaprastinta „Instant Fuzion“ ir sudėtingesnė „Total Fuzion“ (dar vadinama „Primary Fuzion“). „Bubblegum Crisis RPG“ žaidime buvo užsiminta apie trečią, „Maximum Fuzion“ versiją, bet ji taip ir nebuvo išleista.
Veikėjo taškai
Ši sistema labai panaši į „GURPS“. „Fuzion“ veikėjai kuriami naudojant veikėjo taškus. Priklausomai nuo žaidimo galios lygio Meistras suteikia žaidėjams tam tikrą skaičių veikėjo taškų, už kuriuos perkamos atributų vertės. Herojiniam veiksmo ir nuotykių žaidimui paprastai pakanka 40-50 veikėjo taškų.
Už veikėjo taškus įsigyjamos pirminės statistikos, kurios bus pagrindinės veikėjo savybės.
Pasirinkimo ir galios taškai
Žaidėjai taip pat gauna pasirinkimo taškų, už kuriuos perkami veikėjo pasirinkimai. Pasirinkimo taškai paprastai skaičiuojami atskirai nuo veikėjo taškų. Žaidimo meistras paprastai suteikia po lygiai pasirinkimo ir veikėjo taškų. Atliekami veikėjo taškai žaidėjo pasirinkimu gali būti iškeisti į pasirinkimo taškus santykiu 1:5. Pasirinkimo taškus tai pat galima konvertuoti į pinigus daiktams pirkti.
Kai kuriose kampanijose naudojama sistema su galios taškais, kuriuos taip pat skiri Meistras ir kurie naudojami magijai, psionikai ir supergalioms.
Pirminės statistikos
„Total Fuzion“ veikėjai paprastai turi 10 statistikų, suskirstytų į keturias grupes:
Supaprastintose Instant Fuzion taisyklėse veikėjai turi keturias pagrindines statistikas: Fizinę, Protinę , Kovinę ir Judėjimo.
„Fuzion“ – lanksti ir lengvai modifikuojama sistema, todėl į bet kurią kategoriją Žaidimo meistras gali įterpti ar pašalinti statistikų.
Išvestinės statistikos
„Instant Fuzion“ versijoje veikėjas teturi dvi išvestines statistikas: gajumo taškus ir Gynybą.
Įgūdžiai
„Fuzion“ veikėjų žinias tam tikrose srityse atspindi įgūdžiai. Įgūdžiai perkami už pasirinkimo taškus. Sistemoje yra didžiulis įgūdžių sąrašas. Meistrai ir žaidėjai taip pat gali patys sugalvoti naujus įgūdžius. Įgūdžiai grupuojami pagal pobūdį: kovos įgūdžiai (neginkluotai kovai ir kovai šaltaisiais ginklais), šaunamųjų ginklų įgūdžiai, tyrinėjimo įgūdžiai, transporto priemonių valdymo įgūdžiai, fiziniai įgūdžiai, socialiniai įgūdžiai, techniniai įgūdžiai, menų įgūdžiai bei žinių įgūdžiai.
Kiekvienas veikėjas nemokamai gauna bendrųjų įgūdžių rinkinį, kurį sudaro Meistras, priklausomai nuo kampanijos. Šie įgūdžiai atspindi žinias, kurias turi dauguma atitinkamo laikmečio ir pasaulio žmonių.
Veikėjo pasirinkimai
Talentai atspindi įgimtus arba išmoktus veikėjo sugebėjimus, kurių neapima įgūdžiai, ir kurie suteikia veikėjui vienokį ar kitokį pranašumą. Talentai kažkuo panašūs į „GURPS“ sistemos Privalumus arba „d20“ sistemos Sugebėjimus : fotografinė atmintis, greitas skaitymas, abirankiškumas ir kt.
Komplikacijos – tai veikėjo trūkumai. Jie panašūs į „GURPS“ sistemos Trūkumus arba „d20“ sistemos Trūkumus. Už komplikacijas gaunami taškai, kuriuos vėliau galima išmainyti į kitas savybes. Kuo daugiau kliuvinių ir nepatogumų žaidimo metu sukelia konkretus trūkumas, tuo daugiau taškų gauna žaidėjas. Trūkumais galima pavadinti asmeninį priešą, trūkstamą galūnę, pareigos jausmą, fobiją, užsispyrimą ir pan.
Privalumai panašūs į talentus, bet neįgimti. Juos žaidimo metu galima prarasti. Tai gali būti ypatingi daiktai, leidimai, licencijos, pažintys ir pan.
Gyvenimo keliai – tai alternatyvus būdas veikėjų biografijoms ir asmenybėms kurti, iš lentelių imant atsitiktines reikšmes. Taip pat galima veikėjus kurti pagal šablonus.
Žaidimo mechanika
Kai veikėjas atlieka svarbius veiksmus, jų sėkmė nustatoma metant kauliukus. Veiksmų sėkmei nuspręsti naudojami trys šešiasieniai arba vienas dešimtsienis  kauliukas. Metant tris šešiasienius kauliukus, tikimybės pasiskirsto parabole ir sėkmė labiau nuspėjama, tuo tarpu dešimtsienio kauliuko atveju prognozuoti rezultatą sunkiau. Naudojant dešimtsienį kauliuką, nustatomos mažesnės sunkumo reikšmės. Pagal specialią lentelę „Fuzion“ sistemą galima nesunkiai adaptuoti ir dvylikasieniams bei dvidešimtsieniams kauliukams.
Skirtingose situacijose veiksmai tikrinami dvejopai. Kai metama prieš Žaidimo meistro nustatytą Sunkumo reikšmę, naudojama formulė Statistika + Įgūdis + Kauliukų metimas prieš Sunkumo reikšmę. Kai metama prieš kito veikėjo atliekamą veiksmą, arba kai du veikėjai varžosi, atlikdami tą patį veiksmą, naudojama formulė Statistika + Įgūdis + Kauliukų metimas prieš Statistiką + Įgūdis + (Kauliukų metimas arba +X).
Kautynių veiksmai
„Fuzion“ sistemoje kautynių laikui sekti naudojami ėjimai, (vadinami Tarpsniais ). Paprastai tarpsnis „Fuzion“ sistemoje reiškia 3 sekundžių laiko tarpą. Tarpsnio metu veikėjas gali atlikti vieną paprastą veiksmą: atakuoti, blokuoti (atmušti) smūgį arba judėti. Sudėtingesni veiksmai, pavyzdžiui, kerėjimas, trunka daugiau nei vieną tarpsnį.
Kautynėse veiksmus pirmas atlieka tas veikėjas, kurio Refleksų statistika aukščiausia.
Kautynių rezultatai nustatomi panašiai kaip ir įgūdžių palyginimo atveju pagal formulę Veiksmo reikšmė + Kauliukų metimas prieš Gynybos reikšmę + Kauliukų metimas, (arba Gynybos reikšmė + Fiksuotas skaičius).
Žala
Gyvi veikėjai „Fuzion“ sistemoje gali gauti dviejų tipų žalą: Mirtiną žalą, kuri atima gajumo taškus, arba Apsvaigimo žalą , kuri mažina apsvaigimo taškus. Kai gajumas krenta iki nulio, veikėjas praranda sąmonę ir gali mirti. Toliau prarandant gajumo taškus, veikėjas mirs, jei turimas gajumas pasieks neigiamą Kūno statistikos reikšmę (pvz., veikėjas, kurio Kūnas yra lygus 5, turi 25 gajumo taškus ir mirs, kai jo gajumas bus -10). Apsvaigimo taškams pasiekus nulį, veikėjas netenka sąmonės. Po to gaunama apsvaigimo žala dalijama iš 5 ir atimama iš gajumo.
Dirbtiniai objektai gauna Struktūrinę žalą. Praradęs visus struktūrinio gajumo taškus, objektas sugenda. Jis sunaikinamas nepataisomai, kai praranda antra tiek taškų.
Žaidėjų apdovanojimai
Po gero žaidimo Meistras gali suteikti žaidėjams papildomų Pasirinkimo taškų, kuriuos galima panaudoti įgūdžiams tobulinti bei konvertuoti į pinigus daiktams įsigyti. Sukaupus pakankamai taškų ir leidus Meistrui, galima padidinti ir statistikų vertes, įsigyti talentų ar privalumų. Tačiau tobulinti įgūdžius gerokai brangiau, nei įsigyti juos kuriant personažą. Pavyzdžiui, padidinti įgūdį nuo 4 iki 5 kainuos tiek, kokio dydžio yra pageidaujamas įgūdžio lygis, t. y. šiuo atveju 5 pasirinkimo taškus. Įsigyti kitą lygį kainuos 6 taškus ir t. t.
Sistemos taikymas
„Fuzion“ sistema buvo panaudota tokiuose žaidimuose kaip „Artesia: Adventures in the Known World“, „Atomik Fuzion“, „Bubblegum Crisis RPG“, „Champions: The Next Millenium“, „Dragonball Z“, „Guardian Universe“, „Lightspeed“, „Sengoku“, „Shards of Stone“, „Teenagers from Outer Space“, „Usagi Yojimbo Roleplaying Game“, „Victoriana“, „Xandoria“ ir „Zorro“.
Papunė
Papunė – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 14 km nuo Buivydžių, 0,3 km į šiaurę nuo Skersabalių GS. Įsikūręs tarp Neries upės ir geležinkelio Vilnius–Turmantas. Teka Papunės upokšnis, aplink plyti Lavoriškių giria.
Ties Papune buvo nutiestas kabamas tiltas per Nerį į Liucionis (2020 m. dėl avarinės būklės išardytas).
Gyventojai
thumb|left|260px|Kabantis tiltas per Nerį nuo Papunės pusės
Sūduva Marijampolė (1942)
Marijampolės „Sūduva“ – buvusi Lietuvos futbolo komanda iš Marijampolės, kuri žaidė Antrojo pasaulinio karo metais.
Istorija
Nėra tiksliai žinoma, kada suburta komanda.
Marijampolėje būta komandos, „Sūduvos“ pavadinimu, kuri buvo minima 1942 m. ir 1943 m., tačiau apie šią komandą duomenų beveik neišliko.
Žinoma, kad komanda 1942 m. dalyvavo A klasės pirmenybėse. Pateko į Marijampolės apygardos grupės finalą ir jame net 0:6 pralaimėjo Kybartų „Sveikatai“.
1942–1943 m. komanda kovojo Marijampolės zonoje. Joje liko antroje vietoje, nusileidę tik Kybartų „Sveikatai“. Kybartų komanda Marijampolės apygardos finale įveikė Alytaus šaulių sąjungos „Dainavos“ futbolo komandą ir pateko į Lietuvos futbolo pirmenybių finalinį etapą.
1942–ųjų „Sūduva“ nelaikoma dabartinio klubo pirmuonimi ar tradicijos tęsėja. Po sovietų invazijos komanda išformuota 1944 m. vasarą.
Tiesa, „Sūduvos“ oficialioje svetainėje minima pradžia 1942 m. Keistai skamba ir „Po šių metų Marijampolės reprezentacinė komanda ne kartą keitė pavadinimus“. Spartakas Marijampolė ar Žalgiris Marijampolė, bei kitos nežinomos komandos nėra tapatintinos su 1942 m. ar 1968 m. Sūduvomis.
Vardo reikšmė
Vardas pasirinktas pagerbiant istorinį Sūduvos regioną, kurio centru laikoma Marijampolė.
Agunidžima
thumb|right|Agunidžima Agunidžima  – Japonijos sala Okinavos prefektūroje. Jos plotas – 7,64 km²,  perimetras – 12,8 km. Pagrindinis pajamų šaltinis yra žemės ūkis ir žvejyba, bet pastaraisiais metais išgarsėjo druskos gamyba. Salos žvejai yra ir žemdirbiai: nuo balandžio iki rugsėjo jie žvejoja tunus, marlinus, rifų žuvis ir rifešerius, o nuo rugsėjo iki kovo jie prižiūri cukranendrių laukus. Saloje yra vienas baras, vienas policininkas ir 10 svečių namų, kurie priima turistus. Dauguma turistų yra nardytojai.
KFF Hajvalia
Hajvalios moterų futbolo klubas – Kosovo futbolo klubas iš Hajvalios. Šis straipsnis apie moterų futbolo ekipą, 2015–2016, 2016–2017 m. Kosovo čempiones. Angliškuose šaltiniuose žinomas WFC Hajvalia pavadinimu, o albaniškuose žinomas kaip KFF Hajvalia. 2021 m. mieste įkurtas naujas futbolo klubas, žinomas KFF EP COM pavadinimu, kuris 2021–2022 m. tapo Kosovo čempionėmis.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1999 m. Vėlesniais metais suburta moterų futbolo ekipa, kuri rungtyniavo aukščiausiame divizione.
2015–2016, 2016–2017 m. sezonuose tapo Kosovo čempionėmis. Atstovavo šaliai UEFA moterų čempionių lygoje.
2016 m. rugpjūčio 23 d. su PAOK FC (Graikija) sužaidė lygiosiomis 1:1. Rugpjūčio 25 d. pralaimėjo Apollon Limassol (Kipras) 0:1. Rugpjūčio 28 d. rungtynės baigėsi lygiosiomis 1:1 baigėsi su „Klasviko“ ekipa (Farerų Salos). Grupėje liko trečioje vietoje, aplenkusios tik farerietes. Į kitą etapą nepateko.
2017 m. rugpjūčio 22 d. pralaimėjo 0:2 MTK Hungaria; 2017 m. rugpjūčio 25 d. minimaliu rezultatu 0:1 nusileido Šymkento BIIK. O rugpjūčio 28 d. rungtynėse prieš Sporting CP nusileido varžovėms rezultatu 1:4. Patyrę tris nesėkmes baigė pasirodymą turnyre.
2018 m. klubas turėjo finansinių problemų ir buvo išformuotos vyrų bei moterų ekipos. Netrukus paskelbtas bankrotas.
Dionizo Poškos premija
Dionizo Poškos premija įsteigta 2009 m.Šilalės rajono savivaldybės tarybos. Jos tikslas – atkreipti visuomenės dėmesį į Šilalės kraštą, pagerbti ir įamžinti žymaus Lietuvos poeto, istoriko ir muziejaus įkūrėjo Dionizo Poškos atminimą, skatinti visuomenės domėjimąsi Lietuvos istorija.
Premija skiriama už geriausią naują lietuviškos poezijos knygą, išleistą praėjusiais kalendoriniais metais, kurioje atspindimi etniniai motyvai, lietuviškos tradicijos ir istorinė tautos atmintis.
Šiauriai
Šiauriai (tarm. Šauriai,, ) – nedidelis kaimas Baltarusijos vakaruose, Gardino srities Varanavo rajone.
Administraciškai priklauso Dotiškių apylinkei, išsidėstęs prie kelio H7879 Parodūnė-Serbiniškiai. Jau XVIII a. žinomas dvaras, priklausęs Trabų herbo Narbutų giminei. Iki šių dienų neišlikę rūmai buvo itin įspūdingi, juos savo piešinyje įamžino dailininkas Napoleonas Orda. 170px|left|thumb|[[Napoleonas Orda|Napoleono Ordos 1877 m. pieštas Šiaurių dvaro vaizdas]]
Mostiškių senoji koplyčia
Mostiškių senoji koplyčia – medinė koplyčia, esanti Mostiškėse, Lavoriškių seniūnijoje, Vilniaus rajone. Vidury kaimo, prie Mokyklos ir Baltarusijos g. kryžkelės stovintis pastatas šiuo metu tarnauja kaip laidojimo koplyčia. Mostiškės priklauso Lavoriškių Šv. Jono Krikštytojo parapijai.
Istorija
Veikusi Buivydžių parapijos koplyčia pokaryje sovietinės valdžios buvo uždaryta. Į Mostiškes ji perkelta apie 1957 m. iš šalia esančių Kirtimų kaimo senųjų kapinių (dab. Jurzdikoje). Tuo metu sudegė senoji Kirtimų mokykla, buvo miręs Kirtimų dvarelio savininkas Janas Konradas Obstas. Mostiškėse 1959 m. gyveno tik 9 žmonės. Čia buvo pradėta kurti naują kolūkio centrinę gyvenvietę. Koplyčia buvusi su rūsiu. Perkeltoji koplyčia nebeturėjo bokštelio, bažnytinio interjero (altoriaus ir kt.), buvo pritaikyta klubo reikmėms. Vėliau Mostiškių pakraštyje buvo pastatyti šiuolaikiniai kultūros namai, senasis klubo pastatas (buvusi koplyčia) tapo nereikalingas.
Atgimimo pradžioje perkeltoji koplyčia buvo pritaikyta vesti pamaldas. Vėliau erdviuose buvusio „Pergalės“ kolūkio kultūros namuose gyvenvietės pakraštyje 2002 m. buvo įrengta naujoji parapijos koplyčia.
Centrinė administracinė valdyba
Centrinė administracinė valdyba, RTFSR NKVD Centrinė administracinė valdyba  – 1923–1927 m. egzistavęs RTFSR NKVD padalinys.
Centrinė administracinė valdyba buvo įkurta 1923 m. rugsėjo mėnesį. Į ją buvo sujungti trys ankstesnieji padaliniai: Padalinius sujungus darbuotojų skaičius sumažėjo du su trupučiu karto, išlaidos – 30%.
CAV sudarė:
Centrinė administracinė valdyba buvo panaikinta 1927 m. gruodį ją padalinus į tris savarankiškus skyrius – administracinės priežiūros, milicijos ir kriminalinės paieškos.
NK Sloga Ljubuški
Liubuškų HNK – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Liubuškų.
Papunžė
Papunžė – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 11 km nuo Buivydžių.
Johann Homann
Johanas Baptistas Homanas (1664 m. kovo 20 d. Oberkamlache – 1724 m. liepos 1 d. Niurnberge) – vokiečių geografas ir kartografas.
Barbra Banda
Barbra Banda (g. 2000 m. kovo 20 d.) – Zambijos futbolininkė, puolėja. Nuo 2016 m. futbolininkė atstovavo Zambijos nacionalinėje moterų futbolo rinktinėje, olimpietė.
Johann Homann
Biografija
Gimė 1664 m. Bavarijoje. Baigė jėzuitų mokyklą, bet vėliau tapo protestantu. Nuo 1687 m. dirbo notaru Niurnberge, 1702 m. įkūrė savo leidyklą. 1715 m. tapo imperatoriaus Karolio VI geografu ir Prūsijos mokslų akademijos nariu.
Barbra Banda
Biografija
Nuo 2018 m. Banda atstovavo Edf Logrono klubui ir varžėsi aukščiausioje Ispanijos lygoje - Primera División. 2020 m. futbolininkė pasirašė kontraktą su aukščiausioje Kinijos moterų futbolo lygoje dalyvaujančiu Shanghai Shengli klubu.
2018 m. balandžio 4 d. varžybose prieš Tanzaniją Banda pelnė pirmąjį tarptautinį įvartį su Zambijos nacionaline rinktine.
2021 m. futbolininkė pakviestą varžytis 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių futbolo turnyre. Pirmosiose rungtynėse prieš Nyderlandus futbolininkė pelnė trys įvarčius.
Johann Homann
Žemėlapiai
Žymiausi J. Homano leidiniai – 1710 m. naujasis pasaulio atlasas ir 1716 m. „Didysis viso pasaulio atlasas“.
Venantino Venantini
Venantino Venantini (g. 1930 m. balandžio 17 d. Fabrianas) – italų kino aktorius. Dažniausiai atlieka antrojo plano arba epizodinius vaidmenis.
18-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas
18-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas – tai individualios nuotolinės šachmatų varžybos vykdomos pagal ICCF taisykles. Čempionatas vyko 1996–1998 metais.
Prizininkai
Čempionate nugalėjo Vytautas Andriulaitis (Jonava), nepralaimėjęs nei vienos partijos ir surinkęs 11,5 taško iš 14-kos galimų. Į du likusius medalius pretendavo trys žaidėjai, sukaupę po 9 taškus. Pasitelkus papildomus rodiklius, buvo nustatytos jų užimtos vietos. Sidabro medalis atiteko dar vienam jonaviečiui Vytautui Mordui, o bronza – Narvydui Malžinskui iš Lazdijų.
Memorandumas (reikšmės)
Žodis memorandumas – gali reikšti:
Mostiškių Švč. Dievo Motinos, Šeimų Globėjos koplyčia
Istorija
Parapijos koplyčia įrengta 2002 m. buvusio „Pergalės“ kolūkio kultūros namuose. Anksčiau vietos tikintieji rinkdavosi į pamaldas senojoje koplyčioje.
Prisma
Istorija
Prisma parduotuvė Suomijoje|dešinėje|miniatiūra Pirmasis prekybos centras „Prisma“ atidarytas 1972 m. Juveskiulėje, Suomijoje. Universalinei parduotuvei paženklinti suprojektuotas prizmės formos ženklas buvo iškeltas ant 30 m aukščio betoninio bokšto. Kooperatyvo generaliniu direktoriumi dirbusiam Pekka Prättälä šis architekto sumanymas įkvėpė mintį pavadinti parduotuvę PRISMA (liet. „prizmė“).
Šiuo metu Europoje veikia beveik šimtas prekybos centrų „Prisma“: 64 Suomijoje, 8 Estijoje ir 17 Rusijoje.
„Prisma“ Lietuvoje
Pirmasis prekybos centras „Prisma“ Lietuvoje buvo atidarytas 2009 m. rugpjūčio 20 d. Vilniuje, prekybos ir pramogų centre „Ozas“.
2017 m. birželio mėn. „Prisma“ pasitraukė iš Latvijos ir Lietuvos, ir uždarė po 4 parduotuves Lietuvoje ir Latvijoje.
Yang Qian
Yang Qian (, g. 2000 m. liepos 10 d.) – Kinijos šaulė sportiniu šautuvu. 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių nugalėtoja.
Biografija
2019 m. Azijos čempionate Qian pelnė sidabrą mišrių porų varžybose ir auksą individualioje orinio šautuvo rungtyje.
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Qian moterų pneumatinio šautuvo rungties atrankoje surinko 628,7 taškus ir su šeštu geriausiu rezultatu pateko į finalą. Finaliniame etape Kinijos atstovė pasiekė naują olimpinį rekordą ir tapo pirmąją 2020 m. olimpiados aukso medalininke.
Akusekidžima
Akusekidžima – viena iš Tokaros salų, priklausančių Kagošimos prefektūrai. Salos plotas 7,42 km², joje gyvena 59 žmonės. Akusekidžimoje nėra oro uosto, į ją galima patekti tik valtimi. Keltas dukart per savaitę plaukia į Kagošimą. Kelionė trunka 11 val. Saliečiai išgyvena iš žvejybos ir sezoninio turizmo.
Salą garsina kaukėta dievybė Bodzė.
Akusekidžima yra stratovulkanas, suformuotas dviejų kraterių: Birojamos (355,5 m aukščio) ir Nakadakės (464 m aukščio). Aukščiausias salos taškas yra 584 m aukščio lavos kupolas Mitakė. Šiaurinėje salos dalyje randama 80 tūkst. metų senumo lava. Istoriniais laikais ugnikalnis nebuvo išsiveržęs.
Ona Jautakienė
Ona Umantaitė-Jautakienė-Jautakė (g. 1957 m. sausio 4 d. Batakiuose, Tauragės rajonas) – Lietuvos poetė, prozininkė, redaktorė.
Biografija
Pradinėje mokykloje rašė eilėraščius, juos spausdino „Moksleivio“, „Tarybinės moters“, „Šluotos“ žurnalai, Kelmės ir Tauragės rajonų laikraščiai. 1974 m., būdama dešimtokė, tapo respublikinio jaunųjų literatų konkurso prizininke, 1975 m. – jo laureate. 1975 m. balandžio mėn. „Moksleivio“ žurnale eilėraščius pristatė poetas Jonas Strielkūnas. 2003 m. išėjo pirmoji O. Jautakienės knyga „Vilko lagaminas“. 2003 m. už „Vilko lagaminą“ ir „Debesį virš akivarų“ apdovanota literatūrine Reginos Biržinytės premija. Lietuvos rašytojų sąjungos ir Lietuvos žurnalistų sąjungos narė.
Kačianagis
Kačianagis – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 8 km į šiaurės vakarus nuo Magūnų, Pailgio miške, 0,45 km į rytus nuo Žeimenos upės. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,29 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 112,8 m. Krantai aukšti, ištisai apaugę medžiais. Rytine pakrante eina Vilniaus-Turmanto geležinkelis.
Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės baseinui.
Orė (Švedija)
Orė – pietvakarių Švedijos miestas, Jemtlando provincijoje, vidurio Švedijoje. Kalnų slidinėjimo kurortas.
Sportas
Orėje tris kartus vyko Pasaulio kalnų slidinėjimo čempionatas.
Etapas
Etapas reiškia:
Žarėnų tvenkinys
Žarėnų tvenkinys - tvenkinys Lietuvoje, Telšių rajone, 18 km į pietus nuo Telšių, 1 km į pietus nuo Žarėnų miestelio. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Žarnos intakas, Minijos baseinas) 1 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus - 0,45 km, plotis - iki 0,17 km. Altitudė 160 m. Pietinis krantas aukštas. Pietrytinėje pakrantėje stūkso miškelis. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Į šiaurę įsikūręs Vinteliškės kaimas.
Tvenkinys įrengtas 1981 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1927–1928 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1927–1928 m.
Maskvos Nekaltojo Prasidėjimo katalikų katedra
thumb|250px|Bažnyčios vaizdas iš gatvės pusės
Maskvos nekaltojo prasidėjimo katalikų katedra  – Romos katalikų šventovė Maskvos mieste. Neogotinio stiliaus architektūros paminklas, didžiausia katalikų bažnyčia šalyje. Administraciškai priklauso Maskvos Dievo Motinos arkivyskupijai. Šv. Mišios aukojamos rusų, anglų, lenkų, prancūzų, ispanų, korėjiečių ir lotynų kalbomis.
Istorija
Bažnyčia buvo pastatyta 1901–1911 m. Mažojoje Gruzinų gatvėje, nes čia gyveno nemažai lenkų. Statybos kainavo apie 300 000 rublių. Pinigų surinko lenkų bendruomenė ir tikintieji iš visos šalies. 1938 m. liepą sovietų valdžia uždarė katedrą. Pora bažnyčios bokštų nukentėjo Antrojo pasaulinio karo metais. Po karo smailė buvo panaikinta. Pastate buvo įrengtas bendrabutis. Pirmosios mišios po uždarymo vyko 1990 m. gruodžio 8 d. Bažnyčia gavo istorijos ir kultūros paminklo statusą. 2002 m. bažnyčia tapo vyskupijos katedra.
FK Mladost Gacko
Gacko „Mladost“ – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Gacko.
Penkių tautų sąjunga
thumb|right|250px|Pirmoji Kinijos Respublikos vėliava (1912–1928 m.) Penkių tautų sąjunga – vienas iš trijų pagrindinių XX a. pradžioje Sun Jatseno įvardytų Kinijos modernizavimo principų, išpopuliarintų kuriant Kinijos Respubliką po 1911 m. Čingų dinastiją nuvertusios Sinhai revoliucijos. Juo siekta po vienu nacionaliniu identitetu suvienyti penkias pagrindines Kinijos tautas: hanius, mandžiūrus, mongolus, hujus ir tibetiečius. Pirmasis Respublikos prezidentas Sun Jatsenas savo inauguracinėje kalboje teigė, kad penkių tautų teritorijos turi būti sujungiamos į vieną valstybę, o penkios tautos – į vieną kinų tautą. Jis taip pat pabrėžė visų tautų lygiavertiškumą ir atsisakymą skirstyti žmones pagal rasę, klasę ar religiją.
FK Mladost Gacko
Istorija
Klubo ištakos siekia 1932 m.
Penkių tautų sąjunga
Vėliava
Sekant Penkių tautų sąjungos principais, pirmoji Kinijos Respublikos vėliava buvo sudaryta iš penkių vienodo pločio, bet skirtingų spalvų juostų, simbolizuojančių atskiras tautas:
Įteisinta 1912 m., ši vėliava buvo naudojama iki 1928 m., kada ją pakeitė mėlynas dangus, balta saulė ir visa raudona žemė – vėliava, kuri iki šiol naudojama Taivane.
Etapavimas
Etapavimas – priverstinis suimtųjų, nuteistųjų, tremtinių ar tardomųjų gabenimas ikirevoliucinėje Rusijoje į kalinimo, tremties vietą per tarpinius punktus - lagerius ir kalėjimus.
Penkių tautų sąjunga
Vėliava
Vėliavos proporcijos: 5:8.
Yakovos Bilek
Yakovos Bilek (1917 m. liepos 7 d. Izmire, Turkija – 2005 m. gegužės 4 d. Atėnuose, Graikija) – Turkijos krepšininkas, FIBA krepšinio teisėjas, Vokietijos krepšinio treneris.
Biografija
Gimė graikų šeimoje Turkijoje. Kultivavo krepšinį, buvo pakviestas į Turkijos vyrų krepšinio rinktinę, už kurią 1947–1948 m. sužaidė aštuonerias rungtynes.
1962 m. persikėlė į VFR, aštuonerius metus vadovavo Vokietijos vyrų krepšinio nacionalinei rinktinei. Vėliau dirbo Kreucnaco miestelyje, VfL 1848 klube. Tai seniausias Vokietijos krepšinio klubas, kuriame po Antrojo pasaulinio karo užaugo nemažai šalies rinktinių narių. Šiame Reino krašto-Pfalco žemės miestelyje jis treniravo tiek jaunimo, tiek ir veteranų komandas. 1974 m. priėmė Vokietijos pilietybę.
Nina Christen
Nina Christen (g. 1994 m. vasario 7 d.) – Šveicarijos šaulė sportiniu šautuvu, 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių čempionė.
Biografija
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse šveicarė užėmė 16-ą vietą pneumatinio ginklo varžybose ir 6-ą vietą šaudyme iš trijų padėčių.
2019 m. šveicarė dalyvavo Europos žaidynėse, kuriose pelnė sidabrą moterų individualioje rungtyje ir auksą mišrių komandų varžybose Tais pačiais metais vykusiame Europos pneumatinių ginklų čempionate Christen pelnė sidabro medalį moterų šautuvo rungtyje.
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Christen moterų pneumatinio šautuvo rungties atrankoje surinko 628,7 taškus ir su septintu geriausiu rezultatu pateko į finalą. Finaliniame etape Šveicarijos atstovė pelnė bronzos medalį.
Avispa Fukuoka
„Avispa Fukuoka“ – Japonijos futbolo klubas iš Hakata-ku, Fukuokos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1982 m. Klubas didelių laimėjimų nepasiekė.
Kitados rungtyniavo aukščiausioje Japonijos lygoje, bet joje ilgam įsitvirtinti J1 lygoje nepavyko.
Sudėtis
Atnaujinta; 2019 m. rugsėjo 7 d.
Veilis
Veilis  – miestas JAV, Kolorado valstijos šiaurėje. Kalnų slidinėjimo kurortas.
Sportas
Mieste trys kartus vyko Pasaulio kalnų slidinėjimo čempionatas.
Vytautas Miškinis (1946)
Vytautas Miškinis (g. 1946 m. liepos 20 d. Mėtytinių k. Ramygalos valsčius) – Lietuvos inžinierius elektrikas, technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1964 m. baigė Ramygalos vidurinę mokyklą, 1969 m. Kauno politechnikos institutą, suteikta inžinieriaus elektriko kvalifikacija.1984 m. technologijos mokslų daktaras.
1969-1970 m. Elektrėnų Miesto profesinės technikos mokyklos Nr. 39 dėstytojas, 1970-1972 m. būtinoji tarnyba leitenantu tarybinėje armijoje.
1972-1976 m. Vyriausiosios energetikos ir elektrifikavimo valdybos vyresnysis inžinierius, nuo 1976 m. tarnybos viršininkas, 1987-1988 m. tos pačios valdybos vyriausiojo inžinieriaus pavaduotojas.
1988–1995 m. Vilniaus elektrinių (VTE-3 ir VTE-2) vyriausiasis inžinierius, technikos direktorius.[1]
1995–2011 m. Valstybinės energetikos inspekcijos prie Energetikos (Ūkio) ministerijos viršininkas. Nuo 2015 m. Lietuvos energetikų senjorų klubo viceprezidentas.[²]
Šaltiniai
1.↑Lietuvos energetika, III t, biografijų žinynas, 2004, Vilnius, Lietuvos energetikos muziejus, 165-166 p., ISBN 9955-9684-0-0
2.↑http://www.vikis.lt/energetika.vikis.lt/mediawiki-1.25.1/index.php/Vytautas_Mi%C5%A1kinis
Anastasija Galašina
Anastasija Galašina (, g. 1997 m. vasario 3 d.) – Rusijos šaulė sportiniu šautuvu, 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių medalininkė.
Biografija
2018 m. pasaulio sportinio šaudymo čempionate užimta 14-a vieta moterų pneumatinio ginklo rungtyje ir iškovota bronza mišrių porų varžybose.
2019 m. Europos žaidynėse pelnytas sidabras mišrių porų varžybose. 2020 m. Europos čempionato moterų komandinės įskaitos aukso medalininkė ir moterų individualios rungties pneumatiniu šautuvu sidabro medalininkė.
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Galašina moterų pneumatinio šautuvo rungties atrankoje surinko 628,7 taškus ir su aštuntu geriausiu rezultatu pateko į finalą. Finaliniame etape Rusijos olimlinio komiteto atstovė pelnė sidabro medalį.
KIF Örebro DFF
KIF Örebro DFF (SV Karlslunds Idrottsförening Örebro Damfotbollsförening) – Švedijos futbolo klubas iš Erebru.
Šis straipsnis apie Švedijos moterų futbolo ekipą, kuri rungtyniauja moterų futbolo varžybose.
Karlslunds Idrottförening
Klubo ištakos siekia 1980 m., kuomet buvo suburta moterų ekipa, kuri atstovavo Karlslunds Idrottförening.
Kitados rungtyniavo žemesniųjų pakopų pirmenybėse.
2002 m. rungtyniavo Division 1 Norrettan (antra pakopa) ir tapo pirmenybių nugalėtojomis. Po sezono perkeltos į stipriausią šalies lygą.
2003 m. debiutavo aukščiausioje šalies lygoje – Damallsvenskan. Liko aštuntoje vietoje ir išsaugojo vietą elito divizione.
Karlslunds Idrottförening Örebro Damfotbollsförening
2005 m. buvo sukurta Karlslunds Idrottförening Örebro Damfotbollsförening.
2010 m. iškovojo Švedijos futbolo taurę.
2014 m. sezone iškovojo sidabro medalius, kai Damallsvenskan užėmė antrą vietą. Tai aukščiausias klubo pasiekimas.
2017 m. liko dvyliktoje vietoje ir iškrito į 2018 m. Elitettan.
2018 m. Elitettan liko antroje vietoje, tačiau šis pasiekimas suteikė galimybę sugrįžti į aukščiausią lygą.
Nuo 2019 m. rungtyniavo Damallsvenskan. 2019 m. buvo aštuntos, o 2020 m. – septintos.
2021 m. klubo nariai nusprendė pakeisti klubo emblemą ir klubo spalvas. Naujoji emblema reiškė, kad klubas visiškai atsisako Karlslundo IF tapatybės.
Apranga
thumb|right|250px|[[2014 m. rugsėjo mėn. prieš rungtynes]]
Sudėtis
Atnaujinta; 2022 m. balandžio 6 d.
Aileen Riggin
Aileen Riggin (1906 m. gegužės 2 d. – 2002 m. spalio 17 d.) – JAV šuolių į vandenį ir plaukimo sportininkė, daugkartinė olimpinė medalininkė, sporto žurnalistė ir aktorė.
Biografija
1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Riggin dalyvavo dvejuose rungtyse. Moterų šuoliuose į vandenį nuo 10 m platformos sportininkė liko 5-oje vietoje. Pirmą kartą olimpinėse žaidynėse vykusiame moterų šuoliuose nuo 3 m lentos Riggin buvo jauniausia dalyvė. Trylikametė amerikietė surinko 539.9 taškus ir pelnė pirmąjį olimpinį aukso medalį.
1922 m. filmavosi pirmajame povandeniniame filme.