cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Berlyno modernistinių namų kompleksas
Berlyno modernistinių gyvenamųjų namų kompleksas − šeši gyvenamųjų namų rajonai, pastatyti 1910−1933 m. Veimaro respublikoje, kai Berlynas sparčiai  progresavo tiek politine, tiek kultūrine prasme. UNESCO Pasaulio kultūros paveldo objektas nuo 2008 m. liepos mėn. thumb|left|200px Namų projektus kūrė architektai Valteris Gropijus, Brunas Tautas bei Hansas Šarūnas. Berlyno statybinio komplekso vadovas Martinas Vagneris (Martin Wagner) buvo kairiųjų politinių pažiūrų šalininkas ir būtent jo iniciatyva per kelerius metus pastatyta beveik 150 000 naujų butų, kurie atitinka šiuolaikinės statybos standartus. Naujieji būstai visiškai skyrėsi nuo tų, kuriuose iki tol teko gyventi Berlyno gyventojams. Neužterštas oras, patogi viešojo transporto sistema, centrinis šildymas tuo metu buvo tikra revoliucinė naujovė.
Pats ankstyviausias (1912 m.) yra architekto B. Tauto miestas – sodas Falkenbergo rajone. B. Tautas taip pat suprojektavo pasagos formos gyvenamąjį masyvą „Hufeisensiedlung“ Brico rajone, „Schillerpark“ kaimelį ir Karlo Legyno kvartalą. Taip pat į sąrašą įtraukti du nuosaikaus modernizmo pavyzdžiai – Zymensštato gyvenvietė (esanti Berlyno Špandau rajone) bei „Baltasis miestas“ (Berlyno kvartalas, dar vadinamas „Šveicarų kvartalu“). Šie modernistiniai gyvenamieji namai tapo pirmaisiais XX amžiaus Pasaulinio Berlyno paveldo paminklais.
Žabališkiai
Žabališkiai – buvęs viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Traupio.
Etimologija
Aplink kaimą buvo miškai, juose veisėsi daug stambių musių, vadintų „žabaliais“, todėl manoma, kad nuo to ir kilęs kaimo pavadinimas.
Barcelona SC
Barcelona Sporting Club – futbolo klubas iš Ekvadoro miesto Gvajakilio. Vienas pajėgiausių šalies klubų.
Istorija
1925 m. įkurtas futbolo klubas, o jo įkūrėju tapo imgrantas iš Ispanijos Eutimio Pérez. Klubas buvo pavadintas gimtojo Barselonos miesto garbei. Vėliau klubas pradėjo naudoti simboliką, panašėjančią į katalonų „Barcelonos“ klubo emblemą ir jos spalvinę gamą.
Juodapurvis (Širvintos)
Juodapurvis – buvęs kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Zibalų.
Barcelona SC
Sudėtis
Atnaujinta: 2023 m. kovo 11 d.
Pavisinčia
Pavisinčia – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Jašiūnų, prie Visinčios upės.
HD 181433 d
HD 181433 d – egzoplaneta, skriejanti apie K3IV spektrinės klasės žvaigždę HD 181433, esančią Povo žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 87,3 šviesmečio (26,8 parseko).
HD 181433 d yra dujinė milžinė, jos masė siekia 0,612 Jupiterio masės (194,5781 karto masyvesnė už Žemę). HD 181433 d masė nustatyta radialinių greičių metodu. Apie savo žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per 7012 (± 276) parų, jos orbitos didysis pusašis yra 6,6 (± 0,22) av, o ekscentricitetas – 0,469 (± 0,013). HD 181433 d pusiausvyros temperatūra – 107,3 K.
Apie HD 181433 d atradimą pranešta 2008 m. Planeta aptikta Čilėje, Atakamos dykumoje, esančioje La Siljos observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. Be HD 181433 d, šioje sistemoje dar atrastos HD 181433 b ir HD 181433 c planetos.
Antonas Chabarovas
Antonas Chabarovas (, g. 1981 m. sausio d., Balašichoje, Maskvos srityje) – Rusijos aktorius.
Max Reger
Maksas Rėgeris (, 1873 m. kovo 19 d., Brandas – 1916 m. gegužės 11 d., Leipcigas) – XIX a. pb. ir XX a. pr. vokiečių kompozitorius, pianistas, muzikos pedagogas ir teoretikas.
Antonas Chabarovas
Biografija
Nuo 2002 m. aktyviai filmavosi vaidybiniuose filmuose ir televizijos serialuose.
Max Reger
Biografija
Johanas Baptistas Jozefas Maksimiljanas (trumpiau − Maksas) Rėgeris gimė 1873 m. kovo 19 d. Brando miestelyje netoli Bairoito Bavarijoje. Jo tėvas Jozefas buvo mokytojas, mokėjo groti daugeliu instrumentų ir buvo parašęs harmonijos vadovėlį. Motina Filomena buvo kilusi iš valstiečių, giliai religinga katalikė. 1874 m. šeima persikėlė į Veideną, kur 1884 m. M. Rėgeris pradėjo mokytis pianino pas Adalbertą Lindnerį, kuris pabrėžė polifoninės J. S. Bacho ir J. Bramso muzikos modelius. Susipažino su vargonų muzika. Iš keturių Makso brolių ir seserų trys mirė vaikystėje, kas galbūt turėjo poveikį būsimai kompozitoriaus kūrybai. 1888 m. M. Rėgeris lankėsi Bairoite, kur matė R. Vagnerio operų „Niurnbergo meisterzingeriai“ ir „Parsifalis“ pastatymus, tai jį paskatino pasirinkti muziko kelią. A. Lindneris jo ankstyvasias kompozicijas parodė Hugui Rymanui, kuris priėmė Maksą į savo mokinius.
Antonas Chabarovas
Biografija
Dalyvavo radijo spektakliuose: I. S. Turgenevo romanas „Mėnuo kaime“, Maksimo Gorkio „Pasakojimai apie meilę“, Čarlzo Dikenso romanas „Edvino Droodo paslaptis“, „Ivano Sudarevo istorijos“ Aleksejus Tolstojus.
Max Reger
Biografija
1890 m. M. Rėgeris persikėlė paskui mokytoją į Vysbadeną, kur tęsė mokslus vietos konservatorijoje. H. Rymanas suorganizavo keleto M. Rėgerio kompozicijų publikavimą Londone (op. Nr. 1, „Sonata smuikui“). Vysbadene M. Rėgeris, baigęs konservatoriją, mokė muzikos privačiai, toliau gilinosi į J. S. Bacho ir J. Bramso muziką ir atitolo nuo programinės muzikos rašymo. 1896 m. jis susipažino su R. Štrausu, tarp jo pažįstamų buvo F. Buzonis, E. d’Alberas. 1896−97 m. M. Rėgeris atliko vienerių metų karinę tarnybą. Jis daug rūkė ir gėrė. Kilo legenda, kad būdamas girtas jis sukūrė savo talentingiausius kūrinius. Gyvenimo būdas paveikė M. Rėgerio fizinę ir psichologinę sveikatą ir 1898 m. jis grįžo į tėvų namus atsigauti. Po grįžimo sukūrė geriausius savo kūrinius vargonams, paremtus protestantiškais choralais („Įvedimas ir pasakalija“, 1900, „Simfoninė fantazija ir fuga“, 1901), kuriuos populiarino vargonininkas Karlas Štraubė.
Antonas Chabarovas
Biografija
2020 m. įkūnijo Kazanovą, aferistą ir sukčių. Aštuonių serijų seriale „Kazanova“ pasakojama, kaip talentingas apgavikas vedžiojo už nosies patiklias moteriškes ir jas apgaudavo. Šiame seriale filmavosi Svetlana Chodčenkova, Katerina Špica, Irina Pegova ir kitos įžymybės.
Max Reger
Biografija
1901 m. M. Rėgeris persikėlė tęsti karjeros į Miuncheną. Pagrindiniu jo pajamų šaltiniu išliko privatus muzikos mokymas. 1902 m. jis vedė Elzą fon Berken, liuteronę. Pats M. Rėgeris nuo gimimo buvo kataliku ir, nors formaliai buvo nuo katalikybės atsiribojęs, jo muzika XX a. pradžioje pradėjo sulaukti pripažinimo vietos katalikiškuose sluoksniuose. M. Rėgeris laikėsi kritiško požiūrio į tuometinę Miuncheno muzikinę kultūrą ir jos atstovus. Jis buvo išsikėlęs savo „absoliučiosios muzikos“ idealą. 1902 m. atliktas jo „Pianino kvintetas C minore“ (op. Nr. 64) sulaukė sėkmės. 1903 m. publikuotas M. Rėgerio teoretinis veikalas „Apie moduliaciją“ (Beiträge zur Modulationslehre), kuriame jis atsiribojo nuo mokytojo H. Rymano propaguoto chromatizmo. M. Rėgerio autoritetas augo, 1904 m. jis pradėjo dėstyti Miuncheno muzikos konservatorijoje, 1906 m. koncertavo Sankt Peterburge. 1907 m. jis priėmė pasiūlymą tapti Leipcigo universiteto muzikos direktoriumi ir dėstyti Leipcigo konservatorijoje. Pirmojo posto jis greitu laiku atsisakė, tačiau konservatorijos profesoriumi išbuvo iki pat mirties.
1907−08 m. M. Rėgeris sukūrė ypač sudėtingą „Koncertą smuikui“ (op. Nr. 101). Jenos ir Berlyno universitetai jam suteikė garbės daktaro vardus. Jis vesdavo rečitalius su jaunu perspektyviu smuikininku Adolfu Bušu. 1910 m. Dortmunde įvyko pirmasis festivalis, skirtas vien M. Rėgerio muzikai. Leipcige kompozitorius subrendo kaip orkestrinės muzikos kūrėjas, nors nesustojo intensyviai rašyti kamerinės muzikos žanruose. 1911 m. jis tapo Saksė-Meiningenų dvaro orkestro vadovu. Papildomas dirigento darbas dar labiau paveikė jo sveikatą. Prasidėjus Pirmajam pasauliniui karui M. Rėgeris atsisakė savo postų ir 1915 m. persikėlė su šeima į Jeną, kur tikėjosi ją išlaikyti koncertuodamas (jie buvo įsivaikinę dvi mergaites). Karo įvykių paveiktais jo vėlyvaisiais būdingais kūriniais buvo Requiem (1915) ir „Atsiskyrėlis“ (Der Einsiedler, abu orkestrui ir chorui). Maksas Rėgeris mirė nuo širdies smūgio 1916 m. gegužės 11 d. Leipcige grįždamas namo iš koncertinio turo Nyderlanduose. Tarp kitų pažymėtinų jo kūrinių: „Šimtoji psalmė“ (1909, op. Nr. 106), „Romantinė siuita“ (1912, op. Nr. 125), „Siuita pagal A. Bekliną“ (1913, op. Nr. 128), „Variacijos ir fuga pagal Mocartą“ (1915, op. Nr. 132)
Žalgiris (Anykščiai)
Žalgiris – buvęs viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 6 km į vakarus nuo Skiemonių.
Stanislavas Janas Konecpolskis
Stanislavas Janas Konecpolskis (apie 1643–1682) – ATR valsybinis ir karinis veikėjas, Tarnovo ir Jaroslavo grafas, stambus Lenkijos magnatas, Karūnos didysis stovyklininkas (1676–1679), Podolės vaivada (1679–1682), Krokuvos kaštelionas (1682), Dolynos ir Belzo seniūnas.
Biografija
Žymios magnatų Konecpolskių giminės atstovas, herbo „Pobog“ savininkas. Sandomiro vaivados Aleksandro Konecpolskio (1629–1659) ir Joanos Barboros Zamoiskos (1626–1653) sūnus, Karūnos didžiojo etmono Stanislavo Konecpolskio (1591–1646) ir Karūnos didžiojo kanclerio Tomo Zamoiskio (1594–1638) anūkas.
Jurgio Sebastijono Liubomirskio (1665–1666) rokošo metu Stanislavas Janas Konecpolskis išsaugojo ištikimybę Lenkijos karaliui Jonui Kazimierui Vazai. 1667 metais dalyvavo ATR kare prieš Ukrainos kazokus ir Krymo totorius. Kovose su Petro Dorošenko kazokų būriais vadovavo 600 raitelių būriui ir dengė Lenkijos armijos pagrindines pajėgas vadovaujamas Jono Sobieskio. Gynė Ternopolį nuo totorių, o vėliau sumušė totorių „čambulą“ netoli Kopyčincų. 1671 metais dalyvavo Lenkijos armijos žygyje į Braclavą, 1673 metais paėmė Jazlovecą, kurį prieš tai užėmė turkai-osmanai. Po to vadovaujant Karūnos lauko etmonui, kunigaikščiui Dimitrijui Višnioveckiui dalyvavo Chotyno mūšyje.
1676 metais Stanislavas Janas Konecpolskis gavo Karūnos didžiojo stovyklininko pareigybę. 1679 metais buvo paskirtas Podolės vaivada, o 1682 metais gavo Krokuvos kašteiono titulą – pačią aukščiausią pareigybę Karūnos senate.
Algirdas Bandza
Biografija
Žaidžia šachmatais įvairiuose tarptautiniuose turnyruose. Nuo 1992 metų rungtyniauja ir korespondenciniais šachmatais. Neformaliojo švietimo mokytojas. Nuo 2010 metų vadovauja Lietuvos vaikų ir jaunimo centro Šachmatų būreliui (jį lanko 6-18 m. amžiaus vaikai). 2014 metais rengė dienraščio Respublika Šachmatų skyrelį mėgėjams.
Avangardas
Avangardas (iš 'priekinė sargyba') – žygio saugos dalis, laikinai paskirtas karinis vienetas (ar jų grupė), veikiantis pagrindinių pajėgų priešakyje. Stambaus avangardo priekyje paprastai veikia priešakinė žygio sauga.
Avangardo uždaviniai:
Patį avangardą saugo priešakinė žygio sauga – patruliai, priešakiniai ir šoniniai būriai, priekin ir į šonus siunčiami žvalgai ir jų grupės.
Žygiuojančiai kariuomenei sustojant avangardas tampa priešakine gynybos linija.
Kilmė
Žygiuojančios kariuomenės skirstymas į tris dalis priimtas nuo viduramžių laikų. Buvo skiriami : Be jų dar paprastai būdavo dvi šoninės žygio saugos.
Avangardo sandara
XV a. Burgundijos kariuomenės kaip tipiškos viduramžių kariuomenės avangardo sandara būdavo tokia :
Avangardo pajėgumas turėdavo atitikti žygiuojančios kariuomenės dydį ir sudėtį bei vietovės tipą. Avangardo pagrindas paprastai būdavo pėstininkai (paprastai – lengvieji). Lauko artilerija įeidavo tik į pakankamai stambius avangardus. Kavalerija būdavo labai svarbi, ypač žygiuojant atvira vietove. Kuo vietovė atviresnė, tuo avangarde reikalingesnė kavalerija.
Pavišakiai
Pavišakiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 6 km į pietus nuo Barzdų.
Laukagalių tvenkinys
Laukagalių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Rokiškio rajone, 2 km į pietus nuo Kamajų miestelio. Sudarytas užtvenkus Uosijos upę (Jaros-Šetekšnos intakas) 0,46 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 1,6 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 115,3 m. Krantai žemi, užpelkėję, apaugę medžiais ir krūmynais. Pietinė tvenkinio dalis ištisai užžėlusi vandens augalais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Įsikūrę šie kaimai: Čepeliškė, Laukagaliai, Nemeniūnai, Kariūnai. Vakarine pakrante eina kelias. Šiaurrytinėje pakrantėje, šalia užtvankos, yra paplūdimys.
Tvenkinys įrengtas 1974 metais.
Akies dugnas
thumb|Sveikas akies dugnas Akies dugnas – vidinio akies paviršiaus dalis, matoma per vyzdį.
Akies dugnas gali būti stebimas naudojant oftalmoskopą arba fundus kamerą.
Stebint akies dugną galima stebėti tokius diagnostikai svarbius pakitimus kaip kraujosruvas, eksudatus, vatos pavidalo dėmes, įvairius kraujagyslių pakitimus (pavyzdžiui, vingiuotumą, pulsavimą ir naujai susidariusias kraujagysles) ar nenormalią pigmentaciją.
Budaörsi SC
Budaörsi – Vengrijos futbolo klubas iš Budaeršo.
Istorija
Klubas įkurtas 1924 m. Namų rungtynes žaidžia „Árok utca“ stadione.
Pušalotas (reikšmės)
Pušalotas gali reikšti gyvenvietes:
Iltiniai dantys
Iltiniai dantys – dantys, esantys tarp kandžių ir kaplių. Iltinių dantų kūnas yra beveik kūgio formos. Liežuviniame paviršiuje yra gumburėlis panašus į kandžių gumburėlį. Viršutinės iltys didesnės nei apatinės, ir dažniausiai turi po vieną šaknį, nors apatinės gali turėti ir dvi. Žmogaus ilčių vainikų aukštis beveik nesiskiria nuo kitų dantų. Žmogus turi 4 iltis.
Kiemeliškis
Kiemeliškis – buvęs kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Šešuolėlių II.
Grandininis pjūklas
miniatiūra|Šiuolaikiškas grandininis pjūklas Grandininis pjūklas – nešiojamas motorinis pjūklas, dažniausiai naudojamas kirsti ir genėti medžiams. Grandininiai pjūklai varomi kintamos elektros srovės elektros varikliais arba benzininiais dvitakčiais (kartais keturtakčiais) varikliais. Pjaunant grandininiu pjūklu, variklis suka grandinę su aštriais dantukais aplink pjovimo juostą. Sukantis grandinei, jos dalys sutepamos specialia alyva. Norint, kad grandinė tinkamai pjautų, ją reikia reguliariai galąsti, naudojantis apvalia dilde.
Istorija
Grandininiai pjūklai išrasti palyginti neseniai, jie išpopuliarėjo XX a. 6-ojo dešimtmečio pabaigoje. Grandininiai pjūklai buvo naudojami ir anksčiau, tačiau dėl didelių gabaritų, gremėzdiškumo (dažnai juos turėjo laikyti du žmonės) nebuvo itin patogūs. 1926 m. vokiečių kompanija „Stihl“ sukūrė pirmąjį grandininį pjūklą, o 1929 m. vokiečių kompanija „Festo“ – pirmąjį nešiojamą grandininį pjūklą.
XX a. 7-ojo dešimtmečio pradžioje grandininiai pjūklai daugiausia buvo naudojami miškui kirsti ir rąstams pjauti, o genėjimo darbai buvo atliekami kirviu. Laikui bėgant, grandininiai pjūklai darėsi mažesni ir lengvesni, tada juos imta naudoti ir genėjimui. 9-ajame dešimtmetyje ėmė sparčiai populiarėti specialios miško ruošos mašinos, išstumdamos grandininius pjūklus. Šiandien dauguma miško ruošos darbų atliekama būtent šiomis mašinomis, o pjūklai pasitelkiami tik kaip papildomas įrankis. Vis dėlto poreikis grandininiams pjūklams išlieka – ūkininkai, sodininkai, dailidės naudoja juos smulkiems darbams, kuriems atlikti nereikia miško ruošos mašinų.
FK Spring
Kristianijos (Oslo) „Spring“ – Norvegijos futbolo klubas iš Oslo. Tuo metu Oslas vadinosi Kristianija.
Inkaklių apylinkė
Inkaklių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
FK Spring
Istorija
Klubas įkurtas 1887 m. Buvo vienas iš pirmųjų futbolo klubų Norvegijoje.
Inkaklių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Švėkšnos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Priekulės rajonui. 1954 m. prijungta dalis Berciškės apylinkės, o dalis Inkaklių apylinkės prijungta prie Švėkšnos apylinkės. 1960 m. prijungta didžioji dalis Tvaskučių apylinkės. 1974 m. spalio 29 d. Inkaklių apylinkė prijungta prie Švėkšnos apylinkės.
FK Spring
Istorija
Dalyvavo pirmame futbolo taurės turnyre (1902 m.). Pusfinalyje pralaimėjo būsimiems turnyro nugalėtojams SK Grane.
Inkaklių apylinkė
Vadovai
1950–1974 m. veikė Inkaklių apylinkės DŽDT vykdomasis komitetas.
FK Spring
Istorija
1902 metų rugsėjo mėn. klubas išformuotas.
Pasiekimai
1902 m. dalyvavo futbolo taurės turnyre.
Pamedinės
Pamedinės – buvęs kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Šešuolių.
James Hillman
Džeimsas Hilmanas (James Hillman, g. 1926 m. balandžio 12 d. – 2011 m. spalio 27 d.) – Jungtinių Amerikos Valstijų psichologas, archetipinės psichologijos (analitinės psichologijos šaka) pradininkas.
Biografija
Gimė viešbučių savininko šeimoje. Per motinos liniją buvo Prūsijos žydų kilmės. Baigė Volšo užsienio tarnybos mokyklą, 1944–1946 m. tarnavo Jungtinių Amerikos Valstijų karinio laivyno ligoninėje. Studijavo Džordžtauno universitete (Vašingtone), vėliau – anglų literatūrą Sorbonoje Paryžiuje. 1950 m. baigė Dublino universitetą, 1950–1953 m. studijavo Ciuricho universitete, 1953–1959 m. – K. G. Jungo institute Kiusnachte. 1959 m. gavo daktaro laipsnį ir analitiko diplomą Jungo institute.
1959–1969 m. dėstė K. G. Jungo institute (mokslo prorektorius), nuo 1978 m. dėstė Dalaso universitete, su kitais įkūrė Dalaso humanitarinių mokslų ir kultūros institutą. Vėliau atsidėjo privačiai praktikai. Nuo 1970 m. buvo leidyklos „Spring Publications“ vyriausiasis redaktorius.
Idėjos
Džeimsas Hilmanas plėtojo vadinamąją archetipinę psichologiją, grindžiamą estetine vaizduote. Teigė, kad žmogų geriausiai galima suprasti per mitą ir vaizduotę, o ne standartines psichologines ar medicinines koncepcijas.
Hilmanas domėjosi mirties, savižudybės, dvasinio atgimimo temomis – teigė, kad paciento mintis apie mirtį reikia ne gydyti, bet tirti ir suprasti. Pasak Hilmano, tam tikros emocijos ir savijauta turi būti grindžiama ne vaikystėje patirtais įspūdžiais, bet kultūra, socialiniais santykiais, žmogiškąja prigimtimi ir vaizduote. Pabrėžė sapnų reikšmę. Teigė, kad žmonių nereikia stengtis pakeisti. Kritikavo kognityvinę, biologinę psichologiją, biheiviorizmą.
Hilmanas atmetė Jungo individuaciją, neteikė didelės svarbos ego, animos/animus, šešėlio archetipams, o pabrėžė vaizduotės reikšmę, amžinojo vaiko (puer aeternus) būvą, iracionalumą ir nepriežastingumą.
Pavyžintys (Utena)
Pavyžintys – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 2 km nuo Gedimino.
Kandžiai
thumb|250px|Du didžiausi dantys – [[viršutinis centrinis kandis|viršutiniai centriniai kandžiai, į šonus nuo jų yra viršutiniai šoniniai kandžiai. Kaip pavaizduota nuotraukoje, viršutiniai centriniai kandžiai centrinės okliuzijos metu perdengia apatinius centrinius kandžius iš dalies ir apatinius šoninius kandžius.]] Kandžiai  – dantys, naudojami maistui atkąsti. Išsidėstę dantų lankų priekyje. Žmogus turi 8 kandžius, po keturis kiekviename žandikaulyje. Kandžių vainikas, nuo šaknies iki kandamojo krašto plokštėjantis. Forma primena kaltą, turi aštrų kandamąjį kraštą. Liežuviniame paviršiuje yra danties gumburėlis. Plačiausią vainiką turi viršutinis centrinis kandis, o siauriausią – apatinis centrinis. Labiausiai įvairuoja viršutinio šoninio kandžio forma ir dydis, tačiau beveik visada jis platesnis už apatinį šoninį kandį.
Valsts gaisa satiksme
alt=Valsts gaisa satiksmes 1937 m. liepos 26 d. reiso Ryga-Liepoja bilietas|miniatiūra|260x260px|Valsts gaisa satiksmes 1937 m. liepos 26 d. reiso Ryga-Liepoja bilietas Valsts gaisa satiksme buvo 1937–1940 m. veikusi Latvijos valstybinė oro linijų bendrovė. Jos pagrindinė būstinė buvo Spilvės oro uostas Rygoje.
Įkūrimas ir veikla
1937 m. birželio 15 d. „Valsts gaisa satiksme“ atliko pirmą savo skrydį maršrutu Ryga–Liepoja.
Skrydžiams buvo naudojami du septynviečiai de Havilland DH.89 Dragon Rapide lėktuvai, registracijos Nr. YL-ABC ir YL-ABD.
Nuo 1938 m. oro eismas vyko visą vasaros sezoną, nuo balandžio iki spalio 15 d.
Iš viso skraidyta 124 dienas, atlikti 492 skrydžiai su keleiviais, ore išbūta 502 valandas, nuskrista 976 000 km, pervežti 2162 keleiviai, 6122 kg pašto, 227 kg bagažo.
1937 m. buvo planuojama atidaryti oro susisiekimo maršrutą Ryga–Ventspilis–Liepoja, o 1939 m. - ir Ryga–Krustpilis–Daugpilis, bet šie planai nebuvo įgyvendinti.
Veiklos nutraukimas
Aviakompanija veiklą nutraukė 1940 m. birželio mėn., Latviją okupavus SSRS.
Formaliai aneksavus Latviją ir inkorporavus ją į SSRS sudėtį, civilinės aviacijos skrydžius pradėjo vykdyti sovietinė valstybinė aviakompanija „Aeroflot“, naudodama ir „Valsts gaisa satiksme“ orlaivius.
Eidsvold IF
Eidsvolo „Spring“ – Norvegijos futbolo klubas iš Eidsvolo, Akershuso grafystės.
Istorija
Klubas įkurtas 1903 m. 2015 m. dalyvavo ketvirtojo diviziono kovose.
Pasiekimai
1905 m. dalyvavo futbolo taurės turnyre.
Albatros L103
Albatros L 103 (gamyklinis pavadinimas) / Albatros Al 103 (Vokietijos aviacijos ministerijos – RLM – suteiktas pavadinimas) buvo 1931-1933 m. Vokietijos įmonėje Albatros Flugzeugwerke sukurtas eksperimentinis lėktuvas.
Buvo pagamintas vienas orlaivis, kuris Vokieitjos orlaivių registre buvo registruotas numeriu D-2360. Al 103 buvo naudojamas įvairaus strėliškumo, skersinio V sparno tipų bandymams.
Iki įmonės integracijos į Focke-Wulf pradžios orlaivio bandymai nebuvo baigti. Baigus įmonių sujungimo procedūras L 103 toliau nebuvo tobulinamas; jame išbandyti sprendimai buvo panaudoti kuriant kitus Focke-Wulf orlaivius.
Danutė Sirijos Giraitė
Danutė Sirijos Giraitė (g. 1948 m. spalio 28 d.) – Lietuvos meninės literatūros vertėja.
Biografija
Gimė Vilniuje, gydytojų ir literatų šeimoje. 1967 m. baigė S. Nėries vidurinę mokyklą Vilniuje. 1968–1972 m. Tartu universitete studijavo estų kalbą ir literatūrą. 1979 m. baigė Vilniaus universitetą, rusų kalbos ir literatūros specialybę su lenkų kalbos mokymu. Įstaigose yra dirbusi vertėja ir redaktore, nuo 1983 m. – profesionali vertėja. Yra išvertusi grožinės literatūros kūrinių iš estų, suomių, anglų kalbų, parengusi straipsnių, radijo laidų.
Nuo 1990 m. – Lietuvos rašytojų sąjungos narė.
Kita
Eilę metų „Druskininkų rudens“ ir „Poezijos pavasario“ renginiams vertė estų poeziją.
Nuo 1969 m. žurnalams, laikraščiams („Tarybinė moteris“, „Pergalė“, „Nemunas“, „Jaunimo gretos“, „Mūsų sodai“, „Teatras“, „Kultūros barai“, „Literatūra ir menas“ ir kt.) išversta per 50 estų, klasikų bei šiuolaikinių rašytojų apsakymų ir esė. Taip pat nemažas pluoštas estų ir suomių poezijos.
Pontas (reikšmės)
Pontas gali reikšti:
Spinduliuotė
upright=1.5|thumb|right|Trijų skirtingų tipų [[jonizuojančioji spinduliuotė|jonizuojančiosios spinduliuotės santykiniai gebėjimai prasiskverbti per kietąją medžiagą. Alfa daleles (α) sustabdo popieriaus lapas, o beta daleles (β) sustabdo aliuminio plokštelė. Gama spinduliuotė (γ) yra slopinama, kai prasiskverbia per storą švino plokštę.]]
Spinduliuotė arba radiacija ( – ‘spinduliavimas’) – energijos išskyrimas arba perdavimas elektromagnetinių bangų ar dalelių pavidalu bet kurioje terpėje.
Spinduliuotė gali būti dviejų pagrindinių rūšių: jonizuojančioji ir nejonizuojančioji. Jonizuojančioji spinduliuotė turi pakankamai energijos (daugiau nei 10 eV), kad jonizuotų atomus ir molekules, sukurtų jonus bei nutrauktų cheminius ryšius. Ji gali būti dalelinė (dalelių), pvz., alfa dalelių arba neutronų, formos arba spindulių, pvz., gama spindulių ar rentgeno spindulių, formos.
Spinduliuotės rūšys
Yra skiriamos 4 spinduliuotės rūšys:
Spinduliuotės pavyzdžiai
Elektromagnetinę spinduliuotę ir dalelinę spinduliuotę pagal poveikį medžiagai galima suskirstyti į jonizuojančiąją ir nejonizuojančiąją:
Kurša-2
Kurša-2 – buvusi darbininkų gyvenvietė Riazanės srityje.
Gaisras
1936 m. vasarą Meščeros krašto centre, Čiaruso apylinkėse, kilo miško gaisras. Vėjo genama ugnis artėjo prie Kuršos-2 gyvenvietės. Naktį iš rugpjūčio 2 d į rugpjūčio 3 d. į gyvenvietę atvyko tuščias traukinys. Traukinio brigada, žinodama apie artėjantį gaisrą, siūlė išvežti bent moteris ir vaikus, bet dispečerė nutarė išvežti paruoštą medieną. Medieną krovė iki gaisro atėjimo.
Kai traukinys privažiavo prie tilto per nedidelį kanalą už 3 km į šiaurę nuo Kuršos-2, medinis tiltas jau degė.
Dėl gaisro Kuršos-2 gyvenvietėje žuvo 1200 žmonių. To meto tarybinė žiniasklaida nelaimę ir aukas nutylėjo.
Netrukus po gaisro gyvenvietė buvo atstatyta. Po karo žmonės iš gyvenvietės buvo iškeldinti, siauruko linija buvo išardyta. Laukymės šiaurės rytų pakraštyje, netoli plytinio buvusio pastato pamato, yra didelis broliškas kapas.
Kuršos-2 likučiai yra Okos draustinio (Окский заповедник) biosferos rezervato teritorijoje.
Pavyžulionėlė
Pavyžulionėlė – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Paberžės.
Eidsvolas
Eidsvolas – Norvegijos miestas, įsikūręs pietų Norvegijoje, netoli Oslo.
Ceglédi VSE
Ceglédi VSE – Vengrijos futbolo klubas iš Ceglėdo.
Istorija
Klubas įkurtas 1935 m.
Stadionai
Namų rungtynes yra žaidę „Ecsedi László Sportcentrum“ stadione (Albertirsoje), kai turėjo licencijuotis NB II pirmenybėms.
NB III pirmenybių rungtynes žaidžia „CVSE Malomtó széli sporttelep“ stadione Ceglėdo mieste.
Šipragė
Gyventojai
+ Plotas Šiprage
50 (albumas)
50 – septintasis studijinis britų atlikėjo Rick Astley albumas, išleistas 2016 m. birželio 10 d. Tai – pirmasis atlikėjo albumas per daugiau nei dešimt metų, nuo 2005 m. išleisto „Portrait“. Per pirmąją pardavimų savaitę Jungtinėje Karalystėje buvo parduota per 23 tūkstančius albumo kopijų ir jis debiutavo pirmoje albumų reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju Astley albumu nuo 1987 m. išleisto „Whenever You Need Somebody“, pasiekusiu reitingo viršūnę. 2018 m. birželio mėnesio duomenimis, Jungtinėje Karalystėje parduota virš 307 tūkstančių albumo kopijų ir jis tapęs platininiu.
Dentinas
Dentinas  – vienas iš dantį sudarančių audinių, užimantis didžiausią ir pagrindinę jo dalį. Savo sandara panašus į kaulinį audinį. Jis formuoja danties vainiką, kuriuo apsupa pulpos ertmę ir šaknis. Dentinas yra gelsvos spalvos, 70 % dentino masės sudaro neorganinės medžiagos, apie 20 – organinės, likusi dalis yra vanduo.
Yra kelių rūšių dentinas:
Sven Nordqvist
Svenas Nordkvistas (SV Sven Nordqvist; 1946 m. balandžio 30 d. Helsingborge) – Švedijos vaikų literatūros rašytojas, iliustruotojas. Labiausiai išgarsėjo knygų serija apie dėdulę Petsoną ir jo katiną Findusą.
Biografija
Lundo universitete studijavo architektūrą, ten kurį laiką dėstė. Profesionalaus dailininko karjerą pradėjo 1983 m. laimėjęs iliustracijų konkursą. Žymiausia pasakų serija – „Petsonas ir Findusas“. Tarp žymesnių knygų – paveikslėlių knyga „Kur mano sesutė?“ (2007). Teigiama, kad S. Nordkvisto knygų siužetai pasižymi dinamika ir komizmu, iliustracijose žaidžiama daiktų ir augalų dydžių disproporcijomis, detalių gausa vaiką skatina tyrinėti ir analizuoti pavaizduotą gamtos ir buities pasaulį. Iliustravo rašytojos J. Wieslander knygas apie Mamulę Mū.
Petsonas ir Findusas
S. Nordkvistas labiausiai išgarsėjo paveikslėlių knygų ciklu apie dėdulę Petsoną ir jo katiną Findusą.
Arktinis ryklys
Arktinis ryklys arba Grenlandinis ryklys (Somniosus microcephalus) – stambių ryklių rūšis, priklausanti poliarinių ryklių genčiai. Paplitę daugiausia Šiaurės Atlante ir Arkties vandenyne.
Arktiniai rykliai yra ilgiausiai gyvenantys stuburiniai (manoma, kad gyvena 300-500 metų), tai taip pat viena stambiausių ryklių rūšių. Maisto racionas platus, minta įvairiu prieinamu maistu. Dėl adaptacijos gyventi dideliame gylyje ryklių audiniuose yra didelė trimetilamino N-oksido koncentracija, dėl to jų mėsa yra toksiška.
Aprašymas
Arktinis ryklys yra vienas stambiausių iš neišnykusių ryklių rūšių. Jis išauga iki 6,4 m ilgio ir 1 000 kg svorio. Auga labai lėtai, į metus paauga po 1 cm. Jų kūno išmatavimų iki šiol nebuvo daug atlikta. Dažniausiai pastebimi 3-5 m ilgio individai.
Maksimaliai gali užaugti iki 7,3 m ilgio. Patelės yra didesnės už patinus.
Rudesėlis (Švenčionių r.)
Į šiaurės rytus nuo ežero įsikūręs Pažemio kaimas.
Arktinis ryklys
Aprašymas
Kūno spalva – nuo blyškios kreminės pilkos iki juosvai rudos, ji paprastai tolygi, nors kartais pasitaiko balkšvos dėmelės ar neryškios tamsios juostos ant nugaros. Snukis trumpas ir apvalus, kūnas apvalus su dviem nugaros pelekais.
Arktinių ryklių rega prasta, o akys, lyginant su kūnu, mažytės. Tai lėčiausia ryklių rūšis, vandenyje plaukia 0,34 m per sekundę greičiu (lėčiau nei 1,6 km/val.).
Mityba ir priešai
Minta daugiau žuvimi (rajos, unguriai, stintenės, apvaliapelekinės, baltieji paltusai, atlantinės silkės), Kanadoje stebėti aktyviai medžiojantys ruonius. Medžioja ir mažesnius ryklius, stebėti besimaitinę banginių lavonais. Yra griebę prie kranto prisiartinusį šiaurinį elnią. Maži arktiniai rykliai minta daugiausia kalmarais.
Kadangi jie labai lėti, grobiui pasigauti naudoja klastą. Yra manoma, kad jie atsargiai priplaukia, kuomet jų auka užmigusi. Dėl savo spalvos jie gali prisiartinti arti savo aukos ir siurbdami įtraukti grobį.
Arktinių ryklių skrandžiuose yra rasti baltojo lokio, briedžio, šiaurės elnio likučiai (vienu atveju visas šiaurės elnio kūnas) likučiai, bet nėra duomenų, ar jie buvo ryklio sumedžioti, ar tik dvėseliena.
Išskyrus žmones, savo gyvenamame biotope jie neturi kitų natūralių priešų.
Amžius
Išgyvena mažiausiai 272 metus, maksimalus jų amžius 392 ± 120 metų. Patelės subręsta ir ima gimdyti jauniklius, sulaukusios 156 ± 22 metų amžiaus ir būdamos 4 m ilgio. Jų jaunikliai iš kiaušinių išsirita dar būdami motinos kūne. Vienu metu gimsta iki 10 jauniklių, kurie būna 38-42 cm ilgio.
Paplitimas
Jie gyvena Šiaurės Amerikos šiaurės rytinėse ir Europos šiaurės ir šiaurės vakarinėse pakrantėse – šaltuose (nuo +1 °C iki +12 °C) ir giliuose šiaurinio Atlanto vandenyse ir gretimose jūrose. Kartais laikosi daugiau nei 1500 m gylyje, giliausiai užregistruotas buvo pasinėręs į 2774 m gylį. Žiemos metu paprastai laikosi netoli vandens paviršiaus, o vasarą dažniausiai laikosi 180–550 m gyliuose.
Rytų populiacijos pietinis paplitimas yra Šiaurės jūroje, nors retkarčiais užklysta iki Senos žiočių ar Portugalijos pakrančių. Vakarų populiacijos pietų pakraščiuose reguliariai aptinkamos prie Niufaundlando salos pakrančių ir Šv. Lauryno įlankos šiaurinės dalies. Retkarčiais atplaukia ir į Meino įlanką.
Santykis su žmogumi
Neperdirbta, žalia šio ryklio mėsa yra nuodinga, bet džiovinta – valgoma. Jų kepenys naudojamos ryklių kepenų aliejaus gamybai, kuriuo gydomos kai kurios ligos, bei manyta, kad juo galima išgydyti vėžio ligas.
Nuo 1700 m. iki pat XX amžiaus vidurio arktiniai rykliai buvo gaudomi Norvegijos, Islandijos ir Grenlandijos žvejų. XX a. pačioje pradžioje į metus buvo pagaunama 30 tūkstančių šių ryklių. Dabar gaudoma labai mažai, per metus pagaunama apie 100 individų, bet dar apie 1200 individų žvejams įkliūva gaudant kitas rūšis.
Arktinis ryklys yra ypač pažeidžiama rūšis. Kadangi jie yra ilgaamžiai, auga ir bręsta lėtai, vaisingumas žemas, populiaciją labai įtakoja visuotinis klimato atšilimas ir žmonių veikla.
Papilių tvenkinys
Papilių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Rokiškio rajone, 2,5 km į pietvakarius nuo Obelių. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Akmenės intako A-2 intakas, Kriaunos upės baseinas) 2,9 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,5 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 127,3 m. Krantai aukštoki. Aplinkui plyti dirbami laukai ir įsikūręs Papilių kaimas.
Raseinių meno mokykla
Raseinių meno mokykla (anksčiau Raseinių vaikų muzikos mokykla) – meninio ugdymo institucija, veikianti Raseiniuose, teikianti pradinį profesionalaus lygio muzikos, choreografijos, dailės ir teatrinio meno išsilavinimą. Mokyklos savininkė yra Raseinių rajono savivaldybė, kodas Juridinių asmenų registre – 190115569, mokymo kalba – lietuvių.
Mokykla vykdo meninio formalųjį švietimą papildančio pradinio ir pagrindinio ugdymo ir kitas vaikų bei suaugusių neformaliojo švietimo programas. Turi skyrius Ariogaloje (nuo 1990 m.), Šiluvoje (nuo 1979 m.) ir Viduklėje (nuo 1992 m.). Mokoma groti šiais instrumentais: fortepijonu, akordeonu, fleita, klarnetu, saksofonu, trimitu, trombonu, smuiku, violončele, kanklėmis. Dėstomi solinio ir chorinio dainavimo, šokio, dailės ir teatrinio meno pagrindai. Pasirenkamieji dalykai: solinis dainavimas, fleita, altas, tūba, gitara, mušamieji instrumentai. Šokio ir teatrinio meno klasėse mokomasi groti pasirinktais muzikos instrumentais. Yra įsteigta kompiuterinė klasė, įdiegta kompiuterinė mokomoji priemonė „Kompiuteris – solfedžio pagalbininkas“, bibliotekoje sukaupta daugiau nei 10000 egzempliorių spaudinių.
Krūminiai dantys
thumb|right|200px|Ištrauktas apatinis krūminis dantis Krūminiai dantys – dantys, esantys dantų lanko užpakalinėje dalyje, patys paskutiniai dantys. Tai patys didžiausi ir sudėtingiausi dantys. Turi keletą gumburų ir skirti maistui trinti.
Raseinių meno mokykla
Istorija
2017-2018 mokslo metais mokykloje mokėsi 395 mokiniai, dirbo 45 mokytojai, veikė 10 meninių kolektyvų. 2019 m. gegužės 31 d. paminėtas meno mokyklos 60-mečio jubiliejus surengtu koncertu „Mokykla-tarsi paukštis“ Raseinių bažnyčioje.
Krūminiai dantys
Viršutiniai krūminiai dantys turi 3-4 gumburus, cuspis dentis. Jei yra keturi gumburai, tai du išsidėsto prieanginėje pusėje ir du liežuvinėje, jei gumburai tik trys - du gumburai išsidėsto prieanginėje pusėje. Taip pat viršutiniai krūminiai dantys gali turėti tris šaknis - jos išsidėsto kaip gumburai. Antropologijoje, lyginamojoje anatomijoje ir paleontologijoje gumburai turi konkrečius pavadinimus: protokonusas (cuspis mesiolinqualis), eokonusas (cuspis mesiovestibularis), metakonusas (cuspis distovestibularis) ir hipokonusas (distolinqualis). Neretai ant protokonuso, gomurinėje pusėje būna pridėtinis gumburėlis - Karabelio, tai tam tikrą genetinį pagrindą turintis požymis, gerai žinomas antropologijoje. Žmogus iš viso turi 8 kaplius.
Apatinių krūminių dantų vainikas turi 4-6 pastovesnius gumburus. Lietuvių populiacijoje dažniausiai pirmasis krūminis turi 5 gumburus, antrasis - 4. Apatiniai krūminiai dažniausiai turi tik dvi šaknis. Pagrindiniai gumburai taip pat turi pavadinimus: vidinis prieanginis - eokonidas (cuspis mesiovestibularis), vidinis liežuvinis - metakonidas (cuspis mesiolinqualis), tolimasis prieanginis - hipokonidas (cuspis distovestibularis) ir tolimasis liežuvinis - entokonidas (cuspis distolinqualis).
Žmogus turi 12 krūminių dantų, tačiau 25 procentams žmonių paskutiniai krūminiai dantys („protiniai“) gali neišdygti, ir tai yra normalu.
Маларэ Vangodento
Pavyžupys
Pavyžupys – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Akmenynų. Stūkso Pavyžupio piliakalnis.
Pavlovas (Vilnius)
Pavlovas – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Skirlėnų.
Auksapirštis
Auksapirštis  – trečiasis filmas iš serijos apie britų agentą 007 Džeimsą Bondą, pasirodęs ekranuose 1964 metų rugsėjo 17 d. Jungtinėje Karalystėje ir gruodžio 22 dieną JAV. Kaip ir ankstesniuose filmuose, pagrindinį vaidmenį atliko škotų aktorius Sean Connery, o jį režisavo Guy Hamilton, vėliau sukūręs dar tris filmus. Filmas pasakoja apie Bondo kovą su Auricu Goldfingeriu (Auksapirščiu), ketinančiu užpulti Fort Knokso aukso saugyklą.
Filmas kainavo 3 milijonus dolerių, o pajamos siekė 124,9 milijono. Jis pateko į Gineso rekordų knygą kaip greičiausiai atsipirkęs filmas. Žurnalas „Entertainment Weekly“ 2006 metais jį išrinko geriausiu visų laikų Bondo filmu, o 2008 metais tą patį padarė ir „Total Films“.
Aktoriai
left|thumb|150px|Auric Goldfinger left|thumb|150px|Jill Masterton
Vokietis Gert Fröbe nemokėjo anglų kalbos, todėl filme jo tekstas yra dubliuojamas.
Honor Blackman gavo vaidmenį filme po to, kai prodiuseriai atkreipė dėmesį į jos darbą seriale „Keršytojai“. Pradžioje prodiuseriai dvejojo kaip į personažo vardą „Pussy Galore“ reaguos cenzūra ir netgi buvo pasiruošę jį pakeisti į „Kitty Galore“, tačiau po susitikimo su JAV cenzoriumi klausimas buvo išspręstas teigiamai. „MSN“ ir „IGN“ Pussy Gallore skyrė 2 vietą tarp visų laikų Bondo merginų.
Haroldas Sakata yra olimpinių žaidynių sidabro medalio laimėtojas sunkumų kilnojimo rungtyje.
Filmavimas
Filmo režisieriumi buvo pasirinktas Guy Hamiltonas po to, kai prodiuseriai nesusitarė dėl honoraro su ankstesnių filmų kūrėju Terence Youngu. Hamiltonas nutarė, kad Bondas neturi būti panašus į supermeną, todėl reikia suteikti daugiau galios jo priešininkams. Jis buvo pažįstamas su Bondo personažo kūrėju Ianu Flemingu, su kuriuo kartu tarnavo Pirmojo pasaulinio karo metu. Be to, Hamiltonui buvo pasiūlyta režisuoti pirmąjį filmą „Daktaras Ne“, tačiau jis atsisakė. thumb|[[Aston Martin DB5]] Būtent nuo „Auksapirščio“ neatsiejama filmų dalimi tapo įvairūs naujoviški ginklai. Hamiltono iniciatyva personažas Q tapo labiau komiškas ir šis jo santykis su agentu 007 buvo perkeliamas iš vieno filmo į kitą.
Scenarijų filmui, kaip ir pirmiems dviem, parašė Richardas Mainbaumas, tačiau prodiuseriui Harry Salzmanui jis nepatiko, todėl buvo pakviestas Paulas Dehnas, kad „pašalinti britiškus akcentus“. Tai sukėlė Seano Connery nepasitenkinimą ir Mainbaumas buvo sugrąžintas atgal.
Po to, kai filmavimo aikštelėje Seanas Connery patyrė nugaros traumą, jis išsiderėjo, kad gaus 5 procentus nuo kiekvieno Bondo serijos filmo, kuriame vaidins, pajamų. Be to, filme 007 pirmą kartą atsisėdo už Aston Martin vairo ir ši mašina vėliau imta tapatinti su Bondo personažu. Šiame filme tai buvo Aston Martin DB5 kupė, kurios pasirinkimas buvo lemtas to, jog tai buvo naujausias britų pagamintas sportinis automobilis.
Muzika
Filmas tapo pirmuoju Bondo serijoje, kuriame titulinė daina atliekama ekrane rodant įžanginius titrus. Vėliau tai tapo tradicija, kuri buvo pažeista tik filme „Jos Didenybės slaptojoje tarnyboje“.
Titulinę dainą atlieka Shirley Bassey, vėliau ji įrašė pagrindines dainas dar dviem serijos filmams: „Deimantai amžiams“ ir „Munreikeris“. Tekstą „Goldfinger“ parašė Anthony Newley ir Leslie Bricusse, o muziką – Johnas Barry. Pirmąją dainos versiją įdainavo Newley, tačiau filme skamba Bassey balsas. Daina tapo populiari ir Billboard Hot 100 sąraše pasiekė 5 vietą. Filmo garso takelis pasiekė 14 vietą Jungtinės Karalystės albumų sąraše ir 1 vietą JAV, išsilaikęs 70 savaičių Billboard 200.
Apdovanojimai
Visus apdovanojimus filmas pelnė 1965 metais.
Gilbert Zaksas
Gilbert Zaksas (1910 m. gegužės 4 d. Kaune – 1978 m. gruodžio 18 d. Paryžiuje, Prancūzija) – Lietuvos žydų kilmės Prancūzijos politikas.
Biografija
Gimė 1910 m. gegužės 4 d. Kaune. Nuo 1945 m. spalio 21 d. iki 1946 m. birželio 10 d. buvo Aukštutinės Garonos departamento deputatas, socialistų partijos atstovas. Mirė 1978 m. gruodžio 18 d. Paryžiuje.
Garikas Charlamovas
Buldogas arba Igoris „Garikas“ Charlamovas (, g. 1981 m. vasario 28 d., Maskvoje) – Rusijos aktorius, humoristas, televizijos laidų vedėjas, kino ir televizijos aktorius, dainininkas. TV projekto „Comedy Club“ narys ir vedėjas, buvęs KVN komandų „Maskvos komanda“ MAMI ir „Ne auksinis jaunimas“ narys. Praeityje – realybės šou „Biuras“, laidos „Trys beždžionės“, humoristinių projektų „Bulldog Show“ ir „HB“ vedėjas.
Biografija
Nuo 2003 m. filmuojasi komedijose ir komedijniuose serialuose.
Soroksár SC
Soroksár SC – Vengrijos futbolo klubas iš Budapešto Soroksáro rajono.
Istorija
Klubas įkurtas 1905 m. 2022–2023 m. sezone Antroje lygoje liko penktoje vietoje.
Namų rungtynes žaidžia „Szamosi Mihály Sporttelep“ stadione (Budapešte).
Spalvinė gama
juoda ir geltona spalvos.
Farenheito skalė
Fahrenheito skalė – nesisteminė temperatūros skalė, naudojama daugiausia anglakalbėse šalyse, ypač JK ir JAV. Skalę 1724 m. sukūrė vokiečių fizikas Gabrielis Farenheitas (1686–1736). Tai pirmoji plačiai tarptautiniu mastu paplitusi temperatūros matavimo skalė, kurią vėliau išstumė Celsijaus skalė.
Salduškis
Salduškis – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 12,5 km į pietvakarius nuo Švenčionėlių, Baranavos miške. Ežeras ilgas ir siauras, su nedideliu išplatėjimu pietinėje dalyje. Ilgis iš šiaurės į pietus – 0,69 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 149,8 m. Krantai ištisai apaugę medžiais, daugiausia aukšti. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės intako Lakajos baseinui.
Pietinėje pakrantėje įrengta poilsiavietė.
Farenheito skalė
Skalė
Ilgainiui Farenheito skalę išstūmė Celsijaus skalė, šiuo metu naudojama daugelyje pasaulio šalių. SI sistemos temperatūros vienetas kelvinas sutampa su Celsijaus, bet ne Farenheito laipsniu – jų tarpusavio ryšys yra 1 : 1,8 (arba 5 : 9). Žinant šį santykį ir 0–100 °C ribas, galima nesudėtingai apskaičiuoti pagrindines Farenheito laipsnių reikšmes 5 Celsijaus laipsnių žingsniais:
Petkūnų tvenkinys
Petkūnų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Rokiškio rajone, 1 km į pietvakarius nuo Kamajų miestelio, prie buvusio Petkūnų kaimo. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Jaros-Šetekšnos intakas) 2 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,47 km, plotis – iki 0,23 km. Yra nedidelė salelė. Skersai kertantis kelias tvenkinį dalija į 2 dalis. Altitudė 108,3 m. Krantai žemi. Rytiniame krante stūkso miškelis. Aplinkui plyti dirbami laukai ir įsikūręs Mieliūnų kaimas.
Tvenkinys įrengtas 1969 m.
Bontė
Bontė  – miestas Šerbro saloje, pietinėje Siera Leonės provincijoje. Bontės savivaldybė yra mažiausia iš šešių Siera Leonės savivaldybių. Miestas valdomas miesto tarybos, kurioje pirmininkauja meras. 2010 m. gyventojų skaičius siekė 10 206.
Viktoras Choriniakas
Viktoras Choriniakas (, g. 1990 m. kovo 22 d., Minusinske, Krasnojarsko krašte) – Rusijos aktorius. Išgarsėjo įkūnijęs barmeno Konstantino vaidmenį televizijos serialuose „Virtuvė“, „Viešbutis Eleonas“ ir „Grand“ bei Ivaną Naidenovą trilogijoje „Paskutinis herojus“.
Bontė
Pagrindinė pramonės šaka Bontėje yra žvejyba. Kolonijų laikas miestas buvo didelis žemės ūkio produkcijos mainų centras.
Vaikas iš didelės raidės
Vaikas iš didelės raidės – pirmasis solinis Sauliaus Prūsaičio albumas, išleistas 2016 m.
Bontė
Mieste vyrauja šerbrų ir mendų tautinės grupės.
Viktoras Choriniakas
Biografija
Nuo 2007 m. vaidino filmuose, nuo 2010 m. pradėjo aktyviai vaidinti televizijos serialuose.
Išpopuliarėjo vaidindamas barmeną televizijos seriale „Virtuvė“.
Vėlesnias metais filmavosi serialuose, juose kviestas įkūnyti pagrindinius herojus.
Ville Juhana Haapasalo
Biografija
Būdamas 19 metų, baigęs mokyklą, įstojo į LGITMiK (dabar Rusijos valstybinis scenos meno institutas), kurį baigė 1995 m. (V. M. Filštinskio dirbtuvės).
Atvykęs į Rusiją visiškai nemokėjo rusų kalbos – ją įvaldė studijuodamas universitete. Be rusų kalbos, dar kalba suomiškai, švediškai, vokiškai ir angliškai.
Viliūnų ežeras
Istorija
Buvo vienintelis ežeras Pilkalnio apskrityje. Prie ežero stovėjo Kiečių, Stobrių, Jokšų kaimai, į pietus už 1 km – Viliūnų bažnytkaimis. Ežerą 1841 m. iš valstybės išsinuomojo ir 1884 m. įsigijo dvarininkas Wallatas. Sovietmečiu ežeras buvo uždraustoje zonoje, didelio karinio poligono viduryje.
ASC Kara
Karos ASC futbolo klubas arba ASC, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip Association Sportive des Conducteurs de Kara arba ASC – profesionalus futbolo klubas, žaidžiantis aukščiausioje Togo lygoje. Klubas įsikūręs Karoje. Klubo spalvinė gama – mėlyna ir balta.
Ville Juhana Haapasalo
Biografija
Rusijoje Haapasalo populiaresnis nei Suomijoje. Aktorius įkūnijo Raivo vaidmenį rusų filme „Nacionalinės medžioklės ypatumai“ (1995). XXIV tarptautiniame Maskvos kino festivalyje (2002 m.) buvo apdovanotas „Sidabriniu Šv. Jurgiu“ už geriausią vyro vaidmenį (Aleksandro Rogožkino dramoje „Gegutė“).
Viliūnų ežeras
Padavimas
Vilūnų ežero vakariniam krante, Kiečių kaime, kur giliai į ežerą įsirėžia iškyšulys, stovi aukštas, apie 8-10 m ilgio kauburys, vadinamas milžinkapiu. Apie jo atsiradimą žmonės pasakoja tokią istoriją: Kartą prie Viliūnų ežero gyveno du milžinai, vienas Kiečių, kitas Jokšų pusėje. Abu panoro pasistatyti po pilį, bet turėjo tik vieną kirvį. Tada susitarė, kad naudos jį paeiliui – kai vienas ilsėsis, kitas dirbs. Taip ir būdavo – kai vienas pavargdavo, permesdavo per ežerą kirvį kitam. Kartą Jokšų pusės milžinas veltui laukė kirvio. Kiečių milžinas prigulė po pietų pailsėti, užsnūdo ir pamiršo jam permesti kirvį. Jokšų milžinas ėme svaidytis žemės grumstais į Kiečių pusę, kad pažadintų savo bičiulį, bet jis nepabudo, nes didesni grumstai dažnai į vandenį įkrisdavo, jo nepasiekę. Įpykęs Jokšų milžinas valandomis mėtė grumstus į Kiečių pusę, kol palaipsniui ežero krante susidarė ilgas iškyšulys. Kai miegalius vis dar nepabudo, įniršęs Jokšų milžinas peršoko per ežerą ant iškyšulio, susirado miegantį milžiną ir pradėjo jį mušti. Pamatęs, kad jo bičiulis nebegyvas, ėmė atgailauti. Palaidojo jį, supylė ant jo kapo didelį žemės kauburį ir pasitraukė tolyn į svetimą kraštą.
Salaičiukas
left|120px
ASC Kara
Namų rungtynes klubas žaidžia Karos savivaldybės stadione, talpinančiame 10 tūkst. žiūrovų.
Istorija
2016–2017 m. tapo Antrojo diviziono nugalėtojais ir nuo 2017–2018 m. sezono rungtyniavo Pirmame divizione.
2018–2019 m. tapo šalies čempionais. 2019–2020 m. čempionatas dėl pandemijos buvo sustabdytas, tuo metu ASC buvo trečioje vietoje.
2021 m. buvo antroje vietoje, 2022 m. vįl antri, o 2022–2023 m. dar kartą liko antroje vietoje.
Sezonai
Šaltiniai:
Perkūno ąžuolas
thumb|250px|right|Perkūno ąžuolas. Toliau dešinėje matomas Oginskių dvaras Perkūno ąžuolas – seniausias Plungės dvaro sodybos parko ąžuolas, augantis centrinėje parko dalyje šalia Oginskių rūmų. 1960 m. paskelbtas gamtos paminklu, o 1987 m. – respublikinės reikšmės gamtos paminklu. Medis viršijęs gamtinę brandą, yra rezignacijos fazėje. Kamiene yra žaibo žymės.
Raikėnų tvenkinys
Raikėnų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Rokiškio rajone, 5 km į šiaurės vakarus nuo Pandėlio miesto. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Lakštutės intakas, Apaščios upės baseinas) 0,23 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,38 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 81,8 m. Krantai žemi, apaugę medžiais ir krūmynais, į pietus stūkso miškelis. Aplinkui plyti dirbami laukai. Į šiaurės vakarus įsikūręs Raikėnų kaimas. Šiauriau tvenkinio eina kelias.
Perkūno ąžuolas
Manoma, kad pagonybės laikais parko vietoje buvęs šventasis miškas. Pasak senųjų Plungės gyventojų atsiminimų, Marija Skuževska, kunigaikščio Mykolo Oginskio žmona, po Perkūno ąžuolu rengusi spektaklius vaikams ir jaunimui, o už ąžuolo, Babrungo slėnyje, stovėjęs saulės laikrodis.
Legendos
Su šiuo ąžuolu siejamos kelios legendos. Viena yra apie vaidilutės Galindos meilę mylimajam, išjojusiam ginti tėvynės nuo kryžiuočių ir negrįžusiam. Galinda vis raudodavusi, o vieną kartą vaidilutei verkiant po plačiašakiu ąžuolu, į jį trenkė Perkūnas. Nuo to laiko žmonės vadiną medį Perkūno ąžuolu.
Kita legenda pasakoja, kad šventoji ugnis po žemaičių krikšto buvusi užgesinta ir supykęs Perkūnas trenkęs į medį; dėl to žmonės jį pavadinę dievo vardu.
Pudžehunas
Pudžehunas  – miestas Pietų provincijoje, Siera Leonėje. Didžiąją miesto gyventojų dalį sudaro mendų tautybės žmonės.
Baltarusijos futbolo varžybos 2019–2020 m.
Baltarusijos futbolo varžybos 2019–2020 m.
Supertaurės rungtynės
---
-
Alionių apylinkė
Alionių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.