cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Edipo pabaisa
Siužetas
Išlaisvinta iš pagrobėjų, Alisa grįžta į namus. Kai baigiasi žurnalistų ir policijos dėmesys, pradeda ryškėti ankstesnės šeimos problemos. Alisa kaltina tėvą, jog šis delsė sumokėti išpirką ir dėl to ji patyrė daug kančių. Santykiai su vaikinu Umberto taip pat nesiklosto, nes Alisa vis atsimena pagrobėją Mikelę ir koks šis buvo jai švelnus. Ji įkalba Umberto kartu nuvažiuoti į namą, kuriame buvo kalinta, tačiau ir čia nesiseka rasti ramybės.
Po pokalbio su jaunesne seserimi, tvirtinančia, kad tėvas ją myli labiau, Alisa pradeda įtarti, kad Valerijus nėra jos tikrasis tėvas. Su motina ji vyksta pailsėti į šios vaikystės namus, kur Alisa vis labiau gilinasi į seną istoriją, kuomet jos tėvai buvo kuriam laikui išsiskyrę, o motina laiką leido Pompėjoje su nežinomu fotografu.
Pakviestas Alisos, į namus atvyksta Valerijus, taip pat šeimos draugas Liucijus ir Umberto. Matydama Liucijaus elgesį su jos motina ir tai, kad jis mėgsta fotografuoti, Alisa pradeda įtarti, kad jis gali būti jos tėvas. Šiam ji prisipažįsta, kad nužudė vieną iš pagrobėjų, taip pat bando iškvosti apie galimai buvusį romaną su jos motina. Irena paprašo Liucijaus išvažiuoti. Alisa taip pat vyksta paskui jį į miestą, randa šio namus ir galiausiai šį sugundo.
Rena Niehaus
Rena Nihaus (g. 1955 m. gruodžio 18 d. Oldenburge) –vokiečių kino aktorė, savo karjerą praleidusi Italijoje. Jos žymiausias vaidmuo – pagrobta mergina Eriprando Visconti filme Pabaisa ir jos tęsinyje Edipo pabaisa.
Viktorinas Konstantinas Mlečka
Viktorinas Konstantinas Mlečka (? – iki 1679 m. birželio 23 d.) – LDK valstybinis veikėjas. Žemaitijos seniūnas (nuo 1670 m.).
Biografija
Kilo iš Mlečkų giminės, Žemaitijos žemės teisėjo Jono Mlečkos sūnus.
Girkalnio valsčius
Istorija
Valsčius minimas nuo 1745 m., jis priklausė Žemaičių vyskupijai. Vėliau panaikintas, atkurtas po I pasaulinio karo. Galutinai panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Ariogalos rajonui (6 apylinkės) ir Raseinių rajonui (5 apylinkės).
Viktorinas Konstantinas Mlečka
Biografija
Iš pradžių išpažino kalvinizmą, po to perėjo į katalikybę. Tarnavo Vladislovo IV dvare, Žemaitijos paseniūnis nuo 1643 m., žemės pateisėjas nuo 1645 m., teisėjas nuo 1652 m., seniūnas nuo 1670 m.. Pasiuntinys į 1648, 1649 metų seimus.
Girkalnio valsčius
Gyvenvietės
Apie 1940 m. valsčiuje buvo šios gyvenvietės:
Viktorinas Konstantinas Mlečka
Biografija
Pasirašė Kėdainių sutartį su Švedija. 1656 metais jis prisijungė prie antišvediško maišto Žemaitijoje, asmeniškai vadovavo husarų įgulai.
Išrinktas pasiuntiniu į 1658, 1661, 1667, 1668, 1669, 1670 metų seimus.
Šeima
Buvo vedęs Sofiją Isaikauskaitę, Lietuvos didžiojo medžioklio Karolio Petro Dalmat-Isaikausko dukterį. Jų duktė Konstancija ištekėjo už Trakų kašteliono Jono Vladislovo Bžostovskio ir taip atnešė savo motinos turto kraitį, įskaitant Mosarą.
Linava (Pružanai)
Linava  – agromiestelis pietvakarių Baltarusijoje, 11 km į pietryčius nuo Pružanų. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo dvaras, Pružanų apskrities Linavos valsčiaus centras.
Dinkų kalba
Dinkų kalba (Thuɔŋjäŋ arba Thuɔŋ ee Jieng) – kalba, vartojama dinkų tautybės žmonių, kurie yra gausiausia Pietų Sudano tauta. Ši kalba priklauso nilotų kalbų šakai ir yra spėjamos Nilo-Sacharos kalbų šeimos dalis. Kalbančiųjų skaičius – spėjama, apie 1,4 mln. žmonių. Dinkų kalba plačiausiai vartojama Baltojo Nilo pakrantėse, abipus Sudo pelkynių – Bahr el Gazalio, Aukštutinio Nilo ir Pietų Kordofano srityse.
Dinkų kalbą sudaro daugybė tarmių ir šnektų, kurios telkiamos į 5 pagrindines šakas:
Dinkų kalba pasižymi balsių gausa (a, e, i, o, u, ɛ, ɔ), visi balsiai turi aspiruotus atitikmenis. Kiekvienas balsis gali būti trejopo ilgumo. Be to, kalba toninė (Boro tarmėje – 4 tonai). Būdinga apofonija (pvz., dom „laukas“ – dum „laukai“).
Dinkų kalba užrašoma lotyniškojo raidyno atmaina, sukurta 1928 m. Iki tol būta užrašymų ir arabiškais rašmenimis. Dinkų raidyne yra šie ženklai: a ä b c d dh e ë ɛ ɛ̈ g ɣ i ï j k l m n nh ny ŋ o ö ɔ ɔ̈ p r t th u w y.
Dinkų kalba yra pagrindinė šnekamoji Pietų Sudano kalba. Prestižinė ir standartizuota yra Reko tarmė. Šia ir kitomis tarmėmis vykdomas pradinis ugdymas, parengtos gramatikos, išleista literatūrinių tekstų, išverstas Naujasis Testamentas. Bongams ir thuriams dinkų kalba yra antroji kalba.
2023 m. pasaulio dailiojo čiuožimo čempionatas
2023 m. pasaulio dailiojo čiuožimo čempionatas – Tarptautinės čiuožimo federacijos organizuojamas geriausių pasaulio dailiojo čiuožimo atletų čempionatas, kuris vyko kovo 20 d. – kovo 26 d. Japonijoje. Japonijos nacionalinė rinktinė laimėjo tris iš keturių rungčių.
Reaguojant į 2022 m. Rusijos invazija į Ukrainą, čempionate neleista startuoti atletams iš Rusijos ir Baltarusijos.
Minimalus standartai
Čiuožėjai galėjo dalyvauti 2023 m. pasaulio čempionate, jeigu jiems sukako 15-ą metų iki 2022 m. liepos 1 d., bei pasiekė minimalų technikos elementų starto standartą oficialiai pripažintose varžybose.
Dalyvių skaičius rungtyse
Kiekviena valstybė gali deleguoti po vieną čiuožėją ar porą jeigu jie įvykdė minimalių technikos taškų reikalavimą. Šalys gali deleguoti daugiau nei vieną atstovą rungtyje jeigu jie surinko atitinkamą komandinių taškų skaičių 2022 m. pasaulio dailiojo čiuožimo čempionate
Lietuvos komanda
Lietuvai čempionate atstovavo keturi sportininkai.
Belaukiant Godo
thumb|Scena iš 1978 m. spektaklio Avinjone metu.
Belaukiant Godo – Samjuelio Beketo esminė absurdo teatro pjesė, dviejų veiksmų tragikomedija.
Pavadinimas tapo naujadaru, reiškiančiu „laukti veltui“ arba „neįprastai ilgai“, kartais beviltiškai.
Turinys
Vladimiras (Didi) ir Estragonas (Gogo) laukia neatvyksiančio Godo. Ir įdomiai diskutuoja.
Istorija
1948 m. spalio 9 d. – 1949 m. sausio 29 d. pjesė rašyta prancūziškai.
1953 m. sausio 5 d. Babilono teatre Paryžiuje parodyta premjera (rež. Rožeris Blenas).
1955 m. angliška premjera parodyta Londone. 1998–1999 m. Britanijos karališkojo nacionalinio teatro surengtoje apklausoje kūrinys buvo išrinktas „svarbiausia XX a. pjese anglų kalba“.
Lietuvoje
1988 m. išversta/išleista (vertėjas Antanas Gudelis), 2009 m. perleista.
Lietuvoje pjesę statė Rimas Tuminas (VVMT), Gintaras Varnas (VJT).
Gitana Akmanavičiūtė
Gitana Akmanavičiūtė (g. 1986 m. kovo 12 d. ) – lietuvių lengvaatletė, vidutinių ir ilgų nuotolių bėgikė, ultramaratonininkė, Lietuvos čempionė. Lietuvos 100 km bėgimo čempionė ir rekordininkė.
Sportinė veikla
2017 m. „Citadele Kauno maratone“ ji buvo greičiausia tarp lietuvių moterų (3:01:30) ir tai bėgikei garantavo 2017 m. Lietuvos čempionės titulą. 2019 metais tapo pirmąja istorijoje šalies bekelės bėgimo čempionato nugalėtoja. 2020 m. Tarptautiniame Vilniaus 100 km bėgime G. Akmanavičiūtė tapo moterų čempione, distanciją įveikdama per 7 val. 38 min. 58 sek.; ji 55 minutėmis pagerino nuo 2000 m. Aušrai Kavaliauskienei priklausiusį Lietuvos rekordą.
Gaučas (filmas)
Gaučas – 1964 m. režisieriaus Dino Risi sukurta komedija.
Gitana Akmanavičiūtė
Sportinė veikla
2021 m. 98-ajame Lietuvos lengvosios atletikos čempionate Palangoje Gitana Akmanavičiūtė pirmą kartą debiutavo 10000 metrų bėgime stadione ir įveikusi nuotolį per 38:11.63 (asmeninis rekordas) užėmė antrąją vietą.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1956–1957 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1956–1957 m.
Gitana Akmanavičiūtė
Sportinė veikla
2021 m. tarptautiniame „Rimi Vilniaus maratone“, kuris taip pat buvo ir Lietuvos čempionatas, Gitana Akmanavičiūtė maratono distanciją įveikė per 2:54:41 (asmeninis rekordas), užėmė pirmąją vietą bei tapo šalies čempione.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1956–1957 m.
1956–1957 m. Šiaurės Airijos futbolo taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Gitana Akmanavičiūtė
Sportinė veikla
2023 m. gegužės 14 d. Vilniuje pagerino sau pačiai priklausiusį 100 km Lietuvos rekordą, šį atstumą nubėgdama per 7 val. 34 min. 05 sekundes.
Artūras Butkevičius
miniatiūra|Prodiuseris Artūras Butkevičius Artūras Butkevičius (g. 1967 m. spalio 16 d. Kėdainiuose) – koncertų, renginių, kultūrinių projektų organizatorius, muzikos atlikėjų bei grupių vadybininkas bei prodiuseris, renginių organizavimo Lietuvoje vienas iš pradininkų, Renginių industrijos asociacijos valdybos narys.
Mokykla
Mokydamasis Kėdainių Atžalyno gimnazijoje (buv. 2 vidurinę mokyklą) pradėjo aktyviai domėtis fotografija, surengė kelias parodas. Savarankiškai išmoko groti keliais muzikos instrumentais. Aktyviai dalyvavo saviveikloje – fotografavo, grojo ansamblyje. Mokyklą baigė 1985 m.
Raviacičai
Raviacičai  – agromiestelis pietvakarių Baltarusijoje, 15 km į pietvakarius nuo Biarozos.
Artūras Butkevičius
Studijų metai
Žurnalistikos studijų Vilniaus universitete metais aktyviai įsitraukė į žurnalistinį darbą. Buvo neetatinis žurnalo „Jaunimo gretos“ ir laikraščio „Sportas“ korespondentas. Nuo 1989 m. pradėjo dirbti Lietuvos AIDS centre, kur redagavo žurnalą „Saugok sveikatą“, laikraštį „AIDS kronika“. 1991 m. sumanė surengti analogų Lietuvoje neturintį renginį „Prezervatyvo šventė“. Renginys, kurį režisavo ir vedė aktorius ir dainininkas Vytautas Kernagis sulaukė išskirtinio populiarumo ir vyko iki pat 1998 m. 1991–1994 m. kartu su A. Mirončiku vedė informacines ir pramogines laidas radijo stotyje „Radiocentras“. Žurnalistikos studijas baigė 1992 m. 1993 m. įkūrė renginių organizavimo įmonę „Tigris“ kuri savo veiklą vysto iki pat šių dienų. Per šiuos tris dešimtmečius „Tigris“ tampa Lietuvos pramogų verslo lyderiu suorganizuodamas daugiau nei 4000 renginių, koncertų, varžybų. 1995 – 1998 m. dirba Vilniaus Konservatorijoje dėstytoju.
Raviacičai
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Pružanų apskrities Raviacičų valsčiaus centras.
Artūras Butkevičius
Atlikėjų vadyba
Nuo 1993 metų pradeda dirbti su populiariausiais šalies atlikėjais, aktoriais ir muzikos grupėmis. Buvo šių atlikėjų ir grupių vadybininkas bei prodiuseris: „Foje“ (1993 – 1997), Andrius Mamontovas (1997 – 2000),  “Naktinės Personos” (1997 – 2002), Vytautas Kernagis (1995 - 1997, 2000 - 2003), “ŽAS” (1999 – 2002), “Dinamika” (2000-2001), Vytautas Šapranauskas (2003 - 2009), Viktorija (2001 – 2021),  “Drum Party” (2005 – 2021), Vasha (2014 – 2021), Kastytis Kerbedis (2015-2019).
Projektai
Sugalvojo ir surengė (kartu su A. Mamontovu) pirmuosius grandiozinius labdaros renginius šalyje „Parama 1996“, „Parama 1998“ ir „Parama 2000“, kuriuose apsilankė per 120 000 žiūrovų, pramoginį renginį „Didžiosios lenktynės“ (1993-1998), muzikos festivalį „Geras“ Palangoje (1994-2000) Organizavo ir vedė didžiausią šalies istorijoje muzikos koncertą (60 000 žiūrovų) – „Foje atsisveikinimo koncertą“ Vilniaus Vingio parke 1997 m. gegužės 17 d.
Vadovavo tokiems muzikos klubams ir koncertinėms salėms, kaip „Kupeta“ (1994-1999), Kalnapilio alaus namai (2000), Palangos vasaros koncertų salė (2001-2003), naktiniams kubams “Embassy" ir "Crystal club” (2009-2015), “Renginių Oazė“ (2013 – 2021).
Vienas pirmųjų ėmęs dirbti pramogų organizavimo srityje po Nepriklausomybės atgavimo kūrė ir tobulino pramogų verslo taisykles, renginių ir koncertų kokybės standartus.
Kimrai
Istorija
Nuo X–XI a. Volgos pakrantėje buvo krivičių gyvenvietė. Vėliau vieta apleista. Kimrai rašytiniuose šaltiniuose minimi nuo 1546 m. Tai buvo svarbus prekybos ir amatų centras (nuo XVII a. garsėjo savo avalyne). XX a. pr. Kimruose veikė 6 cerkvės ir vyrų vienuolynas. Bolševikų laikais daugelis jų sugriauta. Miesto teisės Kimrams sutektos 1917 m.
Artūras Butkevičius
Šeima
Nevedęs. Sužadėtinė Viktorija Mauručaitė.
Dukros: Indrė Butkevičiūtė, Angela Butkevičiūtė, Gabrielė Rutkauskienė.
FK Vitoša
Bistricos „Vitoša“ – Bulgarijos futbolo klubas iš Bistricos. Šis klubas dar žinomas tiesiog „Bistricos“ pavadinimu.
Istorija
Klubas įkurtas 1958 m. Eilę metų žaidė žemesniuose divizionuose, o pastaruoju metu tapo profesionaliu futbolo klubu.
2017–2018 m. sezone debiutavo aukščiausioje Bulgarijos lygoje. Užėmė keturioliktą vietą iš šešiolikos dalyvių.
Vandenilinė transporto priemonė
Vandenilinė transporto priemonė – transporto priemonė, kuri naudoja iš vandenilio išgautą energiją judėjimui. Vandenilinės transporto priemonės yra tiek kosmoso tyrinėjimuose naudojamos raketos, tiek automobiliai, autobusai ar kitos transporto priemonės. Tokiose transporto priemonėse esančios jėgainės paverčia vandenilio cheminę energiją į mechaninę energiją deginant vandenilį vidaus degimo varikliuose arba cheminės reakcijos metu jungiant vandenilį su deguonimi degalų elemente panaudojant išgautą elektrą elektromobilių motoruose. Paplitęs vandenilių transporto priemonių naudojimas vadinamas pagrindu vandenilio ekonomikai.
Automobiliai
2019 m. duomenimis, viešai rinkoje prieinami vandeniliniai automobiliai: Toyota Mirai, Hyundai Nexo ir Honda Clarity. |dešinėje||400x350px|thumb|Toyota Mirai
2013 m. Hyundai Tucson FCEV buvo pirmas komercinis masiškai gaminamas vandenilio kuro elementų automobilis pasaulyje. Hyundai Nexo, kuris pakeitė Tucson modelį 2018 m., buvo išrinktas saugiausiu visureigiu „Euro NCAP“ 2018 m. ir gavo įvertinimą „Geras“ šoninės avarijos testo, atlikto greitkelių saugumo instituto, metu.
Toyota išleido savo pirmąjį vandenilio kuro elemento automobilį Mirai 2014 m. pabaigoje Japonijoje, o pradėjo prekybą JAV rinkoje 2015 metais. Automobilis gali nuvažiuoti iki 502 kilometrų, o įkrovimas vandenilio kuro elemento užtrunka iki 5 minučių. Pradinė kaina Japonijoje siekė 7 milijonus jenų, o tai yra apie 69 000 Jungtinių Valstijų dolerių. Per visą laikotarpį iki 2019 metų buvo parduota 5000 automobilių, skaičiuojama kad nuo kiekvieno parduoto automobilio Toyota koncernas patiria iki 100 000$ nuostolių. .
Autobusai
Viešajame transporte aktyviausiai daromi nauji bandymai su vandeniliu. Nuo 1991 m. pasaulio keliuose pasirodė keli šimtai vandenilį naudojančių autobusų. Didžioji dalis jų JAV ir Europos keliuose. Vandenilio kuro elementų autobusai pasiekė aukštą technologinį lygį, tačiau dar vis nėra komerciškai paklausus. Gamybos kaina siekia apie milijoną dolerių (900 000 eurų), o dyzelinių autobusų kainos siekia apie 220 000 eurų. Tikimasi, kad iki 2030 m. pavyks sumažinti gamybos kainą iki 350 000 eurų, kas leistų konkuruoti su tradiciniais dyzeliniais autobusais.
Šakiniai krautuvai
Šakiniai krautuvai „HICE forklift“ ir „HICE lift truck“ yra pramoniniai krautuvai naudojami įvairių prekių iškrovimui, pervežimui, pakrovimui sandeliuose. Pirmas „HICE forklift truck“ modelis pasirodė 2008 metais Hanoverio parodoje, „Linde X39“ dyzelinis variklis buvo perdarytas į vandenilio vidaus degimo variklį įdiegiant kompresoriu ir tiesioginio įpurškimo galimybes. Dauguma kompanijų JAV ir Europoje nenaudoja iškastinio kuro šakinių krautuvų sandeliuose, kuriose dirba žmonės, kadangi transporto priemonės yra naudojamos viduje ir jų išmetamos emisijos turi būti kontroliuojamos. Sandeliuose kaip alternatyva paplito elektriniai,vandenilio vidaus degimo ir vandenilio kuro elemento tipo krautuvai. Standartiškai ilgas elektros baterijų įkrovimo laikas lėmė, kad vandenilio vidaus degimo varikliai tapo geriausiu sprendimu, nes jų įkrovimo laikas užtrunka tik 3 minutes. Taip pat jų efektyvumas nekrenta esant žemesniai temperatūrai,lyginant su įprastais elektriniais krautuvais.
Raketos
Didžiosios raketos naudoja suskystintą vandenilį kaip kurą, o suskystintą deguonį kaip katalizatoriu. Vandenilinės raketos pranašumas yra greitas, efektyvus išpurškimo greitis lyginant su kerosino varikliu. Pagal Tsiolkovsky raketų lygtį, raketa su didesniu išpurškimo greičiu sunaudoja mažesnį kuro kiekį įgyjant greitį. Taip pat vandenilis išskiria didžiausią energijos kiekį per vieną kilogramą lyginant su kitu naudojamu kuru.
Didžiausias trūkumas tokių raketų yra mažas tankis ir reikalinga žema temperatūra suskystintam vandeniliui, kas savaime reiškia didesnes talpas ir reikalingą geresnę izoliaciją. Tai padidina raketos struktūros dydį, taip pat didelis trūkumas yra suskystinto vandenilio laikymo sąlygos pačioje raketoje. Termodinamikos dėsniai lemia, tai kad suskystintas vandenilis negali būt laikomas ilgą laiką degalų saugyklose, dėl nuolatinio temperatūros didėjimo, todėl raketos turi būti aprūpinamos vandeniliu prieš pat raketos paleidimą. Tokios priežastys lemia, kad pakolkas karinėje pramonėje balistinės raketos nenaudoja vandenilio.
Suskystintas vandenilis buvo naudojamas taip pat „Space Shuttle“ misijose ,kuro elementai naudojo vandenilį kaip elektros šaltinį sistemos darbui, o šalutinis produktas vanduo buvo naudojamas geriamajam vandeniui ir kitiems reikalingiems darbams atlikti.
Vidaus degimo variklis
Vandenilio vidaus degimo varikliai yra modifikuoti benzino vidaus degimo varikliai. Varikliai degina vandenilį vietoj benzino. Pagrindinis skirtumas yra degimo šalutinis produktas. Įprasti benzininiai, dyzeliniai varikliai išskiria anglies dioksidą (CO2),azoto oksidą (NOx), kietąsias daleles, nesudegusius angliavandenilius (CH) o vandenilio tipo varikliai išskiria tik vandens garus. Pirmąjį vandenilio vidaus degimo variklį išrado 1807 Francois Isaac de Rivaz, tačiau jo modelis nepasiekė sėkmės, dėl savo sudėtingumo.
Vandenilio kuro elementas
alt=|kairėje|247x247px Kuro elementas yra elektrocheminis elementas kuris konvertuoja cheminę energiją iš vandenilio į elektrą panaudodamas elektrocheminę reakciją vandenilio su deguonimi arba kitu oksiduojančiu agentu. Kuro elementai skiriasi nuo batterijų, tuo kad jiems reikalingas pastovus vandenilio ir deguonies arba kito agento sąsajis norint palaikyti cheminę reakciją, tuo tarpu baterijoje energija gaunama iš cheminių medžiagų kurios jau yra baterijoje. Vandenilio kuro elemento gamyba kainuoja daugiau nei įprastinių automobilių bakų, kadangi gamyboje naudojama platina kaip katalizatorius.
Nothing but Thieves
Nothing but Thieves – anglų roko grupė iš Pajūrio Sautendo, susiformavusi 2012 m. Debiutinis grupės albumas „Nothing but Thieves“ išleistas 2015 m. spalį. 2023 m. duomenimis, grupė yra išleidusi keturis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Dead Club City“, išleistas 2023 m. birželį ir tapo pirmuoju „Nothing but Thieves“ įrašu, pasiekusiu Jungtinės Karalystės albumų reitingo viršūnę.
Vandenilinė transporto priemonė
Išgavimas
2019 metais egzistuoja tik vienas natūralus vandenilio šaltinis pasaulyje, kuris yra Malyje. Šiais metais 70 millijonų tonų vandenilio yra pagaminama pasaulyje norint patenkinti pramonės paklausą. 2018 metais 95% viso vandenilio buvo išgaunama iš iškastinio kuro, naudojant garų kaupčiavimo metodą, metano oksidavimą arba kitus būdus.
Infrastruktūra
frame|Suspausto vandenilio cilindrai alt=Suspausto vandenilio cilindrai|dešinėje|200x200px|Suspausto vandenilio cilindrai Vandenilio infrastruktūrą sudaro: vandenilio stotys, vandenilio išgryninimo gamyklos, transportavimo priemonės ir vandenilio dujotiekio vamzdžiai. Vandenilio stotys, kurios nėra tiesiogiai pasiekiamos vandenilio vamzdžiais, vandenilio atsargas gauna: pačioje stotyje išgaunant vandenilį, atsivežant suspaustą vandenilį cilindruose naudojant sunkiasvores transporto priemones arba vandenilio dujovežiais.
Ateities perspektyvos
Japonijos iniciatyva pradėta vykdyti pasaulinė vandenilio politika, kuri gavo palaikymą iš 30 pasaulio valstybių energijos ministrų, kurie dalyvavo kasmetinėje vandenilio konferencijoje Tokijoje. Rezoliucijoje siekiama per 10 metų įdiegti papildomai 10 000 naujų vandenilio įkrovimo stočių ir pagaminti iki 10 milijonu naujų transporto priemonių. Japonija tikisi iki 2050 metų sumažinti vandenilio išgavimo kainą iki dešimtdalio dabartinės kainos. Tarptautinė energetikos agentūra(angl. International Energy Agency) 2019 m. liepos pranešime pirmą kartą skyrė didelį dėmesį vandenilio pramonei, kuriai išsivysčius pavyktų sumažinti pasaulinius anglies dioksido lygius. Sparčiai besivystant atsinaujinančios elektros technologijomis, tai turėtų padėti sumažinti vandenilio išgavimo kainą apie 30% iki 2030 metų.
Dabučynas
Dabučynas  – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 8 km į šiaurės rytus nuo Pružanų.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Pružanų apskrities Dabučyno valsčiaus centras.
Christo ir Jeanne-Claude
thumb|right|240px| Žana Klod ir Christas 2005 m. Christo ir Jeanne-Claude (Christas ir Žana Klod) – XX a. antros pusės ir XXI a. pr. JAV menininkų pora, vyras ir žmona, kūrę monumentalius aplinkos dailės kūrinius.
Biografija
Christas Javaševas (, 1935−2020 m.) ir Žana Klod Dena de Gijbon (, 1935−2009 m.) gimė tą pačią, 1935 m. birželio 13 dieną. Christas Javaševas gimė Gabrove, Bulgarijoje ir Žana Klod − Kasablankoje, Maroke. Christas 1953−1956 m. mokėsi Sofijos dailės akademijoje. 1956 m. dirbo teatre Prahos, kai prasidėjo sukilimas Vengrijoje. Christas pasitraukė į Austriją, 1957 m. vieną semestrą mokėsi Vienos dailės akademijoje. 1958 m. jis persikėlė į Paryžių, buvo susijęs su „naujojo realizmo“ srovės menininkais, tapė portretus. Paryžiuje sutiko Žaną Klod, kuri 1952 m. baigė lotynų kalbos ir filosofijos bakalauratą Tuniso universitete. Jie anksti nebenaudojo savo pavardžių. 1959 m. susituokė. 1962 m. birželio 27 d. naktį jie įgyvendino pirmą viešą nesankcionuotą projektą: iš 89 naftos statinių užblokavo gatvelę Paryžiaus Lotynų kvartale ir instaliaciją pavadino „Geležine uždanga“. 1964 m. jie persikėlė nuolat gyventi į Niujorką, įgijo JAV pilietybę.
Pirmuosius savo kūrinius Christas sukūrė 1958 m. Tai buvo V. Tatlino konstruktyvizmo idėjų paveikti objektai: buteliai, skardinės, baldai, naftos statinės, suvynioti į popierių, plastiką, audinį, apvynioti siūlais ir kartais padažyti automobiliniais dažais. 1961 m. birželį įvyko jo pirmoji personalinė paroda Haro Lauhus galerijoje Kelne, kurioje jis pirmą kartą bendradarbiavo su Žana Klod. Tačiau ji pati savo indėlį į kūrybą viešai pripažino tik 1994 m. Iki to laiko jų kūriniai buvo demonstruojami su Christo autoriaus vardu. 1961 m. jie pirmą kartą pasiūlė monumentalų viešojo pastato supakavimo projektą, kuris nebuvo įgyvendintas. Po to jie ne kartą siūlė žinomų pastatų pakavimo projektus, kai galiausiai 1968 m. jiems buvo suteikti leidimai trims pakavimo projektams: fontano Spolete, viduramžių bokšto Spolete ir Kunsthalės Berne. Kitais metais jie supakavo Šiuolaikinio meno muziejų Čikagoje ir mylios ilgumo Little Bay paplūdimį šiauriau Sidnėjaus. Tam naudojo šviesių spalvų audinius, sutvirtintus virvėmis, kabliais ir mazgais.
thumb|right|240px| „Skėčiai“, 1991 m., [[Japonija]]
Po 1970 m. Christo ir Žanos Klod sukurti aplinkos meno kūriniai: Dėl didelių kaštų, sudėtingumo ir derinimų šiuos projektus įgyvendinti užtrukdavo metais ir dešimtmečiais, prisidėdavo šimtai darbuotojų. Kiti ilgalaikiai projektai: „Mastaba“ Jungtiniuose Arabų Emyratuose ir „Virš upės“ virš Arkanzaso upės. Savo soliniuose projektuose, kurių daugelis liko tik popieriuje, Christas kūrė asambliažus iš įvairių supakuotų ir suvyniotų objektų.
Žana Klod mirė 2009 m. lapkričio 18 d. Niujorke. Po jos mirties įgyvendinti Christo projektai: Christas mirė 2020 m. gegužės 31 d. Niujorke. Prieš mirtį jis gavo leidimą supakuoti Paryžiaus Triumfo arką. Šį projektą numatyta įgyvendinti 2021 m.
FK Temp Šepetìvka
Šepetivkos futbolo klubas „Temp“ – buvęs Ukrainos futbolo klubas iš Šepetivkos.
Istorija
Klubas įkurtas 1990 m. Pateko į aukščiausią šalies lygą, kurioje debiutavo 1993–1994 m. sezone. Debiutantai užėmė devintąją vietą.
1994–1995 m. sezone liko septyniolikti, priešpaskutiniai, po sezono buvo perkelti į Pirmą lygą.
1995 m. susijungė su Advis Hmelnyckyj klubu ir persikėlė į Chmelnyckį.
Sezonai
! Sezonas ! Lygmuo ! Užimta vieta ! Run. ! Per ! Lyg ! Pra ! Įv. + ! Įv. – ! Taškai ! Taurė !colspan=2|Europa ! Pastabos
Raudonės valsčius
Raudonės valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio vakarų Lietuvos teritorijoje, dešiniajame Nemuno krante. Centras – Raudonė.
Palangos observatorija
miniatiūra|250px|right|Observatorijos bokštas
Raudonės valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas XX a. pradžioje Kauno gubernijoje. Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Jurbarko rajonui (8 apylinkės).
Palangos observatorija
Palangos observatorija – observatorija, esanti šalia Palangos pradinės mokyklos, netoli Klaipėdos plento ir Kretingos g. sankirtos. Mokymo įstaigą su bokštu jungia pakelta galerija praėjimui. Mokyklos pastatas su neeiliniu kupoliniu objektu išsiskiria architektūrine stilistika.
Observatorija neveikianti, bokšto kupolas pasenęs, reikalaujantis remonto arba keitimo nauju. Kupolas nebuvo atvertas nuo jo pastatymo – 1984 m.
Veikiančioje observatorijoje kupolas turėtų suktis sinchroniškai su teleskopu, taip lankytojams suteikdamas daugiau galimybių stebėti įdomius dangaus objektus. Buvo svarstomi keli variantai padaryti observatoriją veikiančia ir atvira lankymui: pagaminti naują kupolą (~200 tūkst. litų), įsigyti gerokai pigesnį serijinės gamybos kupolą arba pastatyti turistų poreikius tenkinantį teleskopą (nuo 25 tūkst. litų).
Kristina Vengrytė
Biografija
Pirmoji trenerė – Janina Koženiauskaitė. Po mokyklos baigimo išvyko studijuoti į JAV, žaidė universitetų krepšinio komandose. Baigusi studijas, grįžo į Europą, dvejus metus rungtyniavo Ispanijoje, po to persikėlė į Italiją, žaidė Sienos ir Neapolio miestų klubuose, iš viso Italijoje praleido keturis sezonus.
2010 m. grįžo į Lietuvą, prisijungė prie 2011 m. Europos krepšinio čempionato organizacinio komiteto.
K. Vengrytė yra dirbusi ir modeliu: buvo įvairių reklamos kampanijų dalyvė, pasirinkta Italijos moterų krepšinio lygos veidu.
Aka Mahadevė
thumb|250px|Akos Mahadevės šventyklėlė jos gimtavietėje Uduatyje
Aka Mahadevė (kn: ಅಕ್ಕ ಮಹಾದೇವಿ, ) arba Mahadevjaka – XII a. Pietų Indijos (kanadų) klajojanti poetė, ypač gerbiama šaivistinėje lingajatam doktrinoje.
Jos gimtine laikomas Uduačio kaimas netoli Šivamogos (Karnataka). Pasak hagiografijų, Aka Mahadevė turėjusi būti ištekinta už džainų karaliaus Kaušikos, bet atsisakiusi vedybų ir pasirinkusi klajoklės gyvenimą. Ji klajojusi kaip nuoga asketė, savo vyru ji laikė Šivą. Aka Mahadevė kūrusi devocionalaus (bhaktinio) pobūdžio eiles, skirtas Šivai. Jai priskiriama ~350 tekstų, ilgą laiką gyvavusių kaip liaudies devocionalinė poezija. Aka Mahadevės kūryba laikoma svarbia kanadų literatūros paveldo dalimi.
Macvejevičai
Macvejevičai  – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 14 km į pietryčius nuo Biarozos.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Pružanų apskrities Macvejevičų valsčiaus centras.
Bulgarijos futbolo varžybos 2016–2017 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 2016–2017 m.
Kova dėl išlikimo
Aštuonios komandos buvo suskirstytos į dvi grupes po keturis klubus:
B grupė:
Dėl 13 vietos kovojo: 2017 m. gegužės 29 d. Gorna „Lokomotiv“ ir PFK Montana. 3:0 nugalėjo PFK Montana.
Atkrintamosios rungtynės
2017 m. birželio 2 d. rungtynės įvyko Stadion Lazur (Burgase). Bistricos FK „Vitoša“ nugalėjo ir pateko į elito lygą.
2017 m. birželio 3 d. Septemvri Sofiâ laimėjo prieš namuose žaidusią „Montaną“ ir iškovojo teisę žaisti 2017/2018 m. elito lygoje.
Julija Vyšniauskas
Julija Ona Vyšniauskas (g. 1981 m. rugpjūčio 12 d.) – Lietuvos ir Kanados dailiojo jojimo raitelė.
Biografija
Gimė Kanadoje, lietuvių šeimoje.
Sportininkė nuo 2003 m. atsisakė atstovauti Kanadai ir tarptautinėse varžybose startavo po Lietuvos vėliava.
2006 m. Vyšniauskas debiutavo FEI pasaulio žirgų sporto žaidynėse. Ji tapo pirmąją Lietuvos atstove dailiojo jojimo rungtyse. Sportininkė startavo su Čekijos jojamųjų veislės 14 m. žirgu Syntax ir tarp 83 duetų „Grand Prix“ rungtyje surinko 60,917 % ir užėmė 59 vietą.Tai sėkmingiausias Lietuvos dailiojo jojimo atstovų pasiekimas.
Nuo 2017 m. Vyšniauskas nusprendė nebeatstovauti Lietuvai ir pasirinko startuoti po Kanados vėliava. 2018 m. laimėjo Kalgario taurę.
Vilaičiai (Šiauliai)
Vilaičiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 2 km į pietryčius nuo Bazilionų, kairiajame Dubysos krante, prie kelio Bazilionai–Pašiaušė.
Istorija
TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.
Nikola Vučević
Nikolasas Vučevičius (, g . 1990 m. spalio 24 d.) – Juodkalnijos krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Čikagos „Bulls“ komandoje. Prieš patekdamas į NBA N. Vučevičius atstovavo Pietų Kalifornijos universiteto krepšinio komandai.
Podgoricos „Budućnost“ (2011)
2011 m. NBA naujokų biržoje Filadelfijos „76ers“ pasirinko jį 16-uoju šaukimu. 2011 m. NBA lokauto metu jis rungtyniavo Podgoricos „Budućnost“ komandoje. Su komanda tapo 2011 m. Juodkalnijos krepšinio lygos ir taurės čempionas.
Orlando „Magic“ (2012-2021)
2012 m. rugpjūčio 10 d. jis išmainytas į Orlando „Magic“. 2012 m. gruodžio 31 d. rungtynėse prieš Majamio „Heat“ jis atkovojo 29 kamuolius – daugiausiai klubo istorijoje.
2017 m. gruodžio 9 d. jis pelnė savo pirmąjį karjeros trigubą dublį rungtynėse prieš Atlantos „Hawks“.
2018-2019 m. NBA sezone vidutiniškai pelnydamas 20,8 taškus ir atkovodamas 12 kamuolių per rungtynes (daugiausiai karjeroje) jis pirmą kartą buvo išrinktas į NBA visų žvaigždžių rungtynes. Jis tapo pirmasis Juodkalnijos krepšininkas, kuris dalyvavo NBA visų žvaigždžių rungtynėse. Jis taip pat atvedė savo komandą iki atkrintamųjų rungtynių, kuriose pralaimėjo Toronto „Raptors“ 4-1.
2019 m. liepos 6 d. jis pasirašė ketverių metų, 100 mln. JAV dolerių vertės sutartį su Orlando „Magic“.
2021 m. vasario 5 d. pergalingose rungtynėse prieš Čikagos „Bulls“ jis pelnė 43 taškus (daugiausiai karjeroje) ir atkovojo 19 kamuolių (daugiausiai sezone). Jis buvo išrinktas į 2021 m. NBA visų žvaigždžių rungtynes. 2020-2021 m. NBA sezone jis vidutiniškai pelnė 24,5 taškus per rungtynes – daugiausiai karjeroje.
Čikagos „Bulls“ (2021-dabar)
2021 m. kovo 25 d. jis išmainytas į Čikagos „Bulls“. Komandoje jis debiutavo kovo 27 d. rungtynėse prieš San Antonijo „Spurs“.
2023 m. birželio 28 d. jis pasirašė trejų metų, 60 mln. JAV dolerių vertės sutarties pratęsimą.
Šalies rinktinė
Jis atstovavo Juodkalnijos vyrų krepšinio rinktinei 2011 m. Europos krepšinio čempionate, kuriame jis vidutiniškai pelnė 5 taškus per rungtynes. Jis taip pat dalyvavo 2013 ir 2017 m. Europos krepšinio čempionatuose, bei 2019 m. pasaulio krepšinio čempionate.
Asmeninis gyvenimas
Jis yra vedęs, bei turi du vaikus. Jis turi Belgijos ir Juodkalnijos pilietybes, moka prancūzų, serbų ir anglų kalbas.
Paelbrusės nacionalinis parkas
Paelbrusės nacionalinis parkas  – saugoma gamtos sritis Rusijoje, Kabarda-Balkarijoje, Elbruso kalno papėdėje (Paelbrusėje), ~140 km į pietvakarius nuo Nalčiko. Įsteigtas 1986 m.
Būdingas vertikalusis zoniškumas – kalnų papėdėse veši spygliuočių miškai, aukščiau – retmiškiai, krūmynai, o arčiau viršūnų – subalpinės ir alpinės pievos. Jose žydi uolaskėlės, sinavadai, šilagėlės, katilėliai, lelijos. Paelbrusės nacionaliniame parke stebėtos 63 žinduolių, 111 paukščių, 8 varliagyvių, 11 roplių, 6 žuvų rūšys. Būdingesni gyvūnai: miškinė kiaunė, europinis vilpišys, rudasis lokys, gemzė, stirna, paprastasis aklys, balėsas, stepinis šeškas, kubaninis ožys, kaukazinis ularas, kaukazinis tetervinas, ūdra, juodasis grifas, kilnusis erelis, aviėdra, maitvanagis, palšasis grifas, sakalas keleivis, pasitaiko leopardų.
Parko teritorijoje plėtojamas alpinizmas, įrengtos kalnų slidinėjimo trasos.
Bistrica (Bulgarija)
Bistrica  – gyvenvietė vakarų Bulgarijoje, Sofijos srityje, Pančarevo savivaldybėje, 15 km į pietus nuo Sofijos, Vitošos kalnuose. Svarbus turistinis centras.
Martynas Paliukėnas
Karjerą pradėjo Vilniaus Š. Marčiulionio krepšinio akademijoje. 2013–2015 m. atstovavo LKL rungtyniavusią Alytaus „Dzūkiją“. Tolesnę karjerą tęsė Lenkijoje. 2021 m. kovo mėnesį sudarė sutartį iki sezono pabaigos su Utenos „Juventus“ klubu.
Bistrica (Bulgarija)
Bistrica yra vienas seniausių Vitošos kaimų. II Bulgarijos imperijos laikais čia būta tvirtovės. Taip pat yra stačiatikių vienuolynas – jį 1393–1396 m. sugriovė Osmanai, bet 1936–1946 m. vienuolynas buvo atstatytas. Nuo 1909 m. veikia čitališčė (kultūros namai).
Bistrica garsėja muzikos kolektyvu „Bistricos bobulės“ (Бистришките баби), tęsiančiu bulgariškojo polifoninio dainavimo tradicijas.
Povandeninių veiksmų komanda
Karinių jūrų pajėgų Uosto ir priekrantės gynybos tarnybos Povandeninių veiksmų komanda (PVK)  – Lietuvos Karinių jūrų pajėgų Uosto ir priekrantės gynybos tarnybos dalinys, skirtas atlikti povandeninius darbus.
Paskirtis
Povandeninių veiksmų komanda vykdo šias užduotis:
Išminavimo darbai svarbūs, nes nemaža dalis Baltijos akvatorijos dar pavojinga laivybai dėl didelio kiekių jūrinių minų, likusių po Antrojo pasaulinio karo. PVK naikina ne tik šias minas, bet ir kitus nuskendusius šaudmenis bei kitus sprogmenis.
PVK dalyvauja paieškos ir gelbėjimo operacijose, jų technika leidžia pakelti iš jūros dugno iki 5 t masės objektus, gali dirbti gyliuose iki 80 m. Daugiausia naudoja pusiau uždaro tipo įrangą su kvėpavimo mišiniais.
Istorija
Šio dalinio pavadinimas ir pavaldumas einant laikui kelis kartus keitėsi.
Martynas Paliukėnas
2022 m. rugsėjo pabaigoje sugrįžo iš Rumunijos atgal į Utenos klubą.
2009 m. su Lietuvos jaunučių rinktine dalyvavo Europos jaunučių (U-16) čempionate, su Lietuvos jaunių rinktine – 2010 m. pasaulio jaunių (U-17) čempionate ir Europos jaunių (U-18) čempionate, su Lietuvos jaunimo rinktine – Europos jaunimo (U-20) čempionate.
Vytauto Kasiulio dailės muziejus
miniatiūra|Muziejaus pastatas Vytauto Kasiulio dailės muziejus – Lietuvos dailės muziejaus padalinys, veikiantis Vilniuje, Goštauto g. 1. Muziejus atidarytas 2013 m. birželio 27 d. Muziejus įsikūręs XX a. pr. neoklasicistinio stiliaus pastate, buvusioje Vilniaus mokslo bičiulių draugijos būstinėje.
Nuolatinė ekspozicija pristato lietuvių išeivijos dailininko Vytauto Kasiulio (1918-1995) kūrybą. Muziejuje taip pat rengiamos laikinos parodos.
Literatūra
Vytauto Kasiulio dailės muziejus. Vilnius: Lietuvos dailės muziejus, 2013, p. 3-4, 12.
Geri ir blogi
Geri ir blogi – 1976 m. režisieriaus Claude Lelouch sukurta kriminalinė drama.
RBVZ S-16
__BETURIN__
Geri ir blogi
Siužetas
Prieškarinė Prancūzija. Du automechanikai Žakas ir Simonas verčiasi vagystėmis ir smulkiais apiplėšimais. Neseniai pasirodęs naujas Citroen markės automobilis „Traction Avant“ dėl savo didelio greičio tampa pagrindiniu jų įrankiu sprunkant nuo policijos, o inspektorius Bruno Dešampas jau kurį laiką juos nesėkmingai persekioja. Kuomet prasideda antrasis pasaulinis karas, prie jų prisideda prostitutė Lola ir trijulė tampa plėšikais. Jiems pavyksta pagrobti iš žydų kolekcininkų nusavintą paveikslų kolekciją, kurią buvo ketinta išgabenti į Vokietiją, tačiau kai šie pagrasina sušaudyti 50 civilių gyventojų, gražina paveikslus. Inspektorius Dešampas suima ir kankina Lolą, tuo tarpu Žakas ir Simonas pagrobia inspektoriaus žmoną Dominyką. Jiems nusprendus apsikeisti įkaitais, Žakas supranta, kad Dominyka seniai nebemyli savo vyro ir nusprendžia ją suvilioti, kad gautų informacijos apie policijos ir gestapo veiklą, kurią perduoda rezistentams. Kai galiausiai jie įkliūva, Žakas kankinamas, o žmona gestapui pareiškia, kad informaciją priešams teikė jos vyras. Inspektorius turi pasirinkti: nusižudyti arba nužudyti žmoną. Pasirinkęs antrą kelią, jis vis vien atsiduria kalėjime, iš kurio išlaisvinamas tik karui pasibaigus. Gavęs apdovanojimą ir grąžintas į tarnybą, inspektorius vėl susiduria su Žaku, Simonu ir Lola, kurie taip pat kaip ir jis laikomi pasipriešinimo didvyriais.
Mižlesė (Biaroza)
Mižlesė  – agromiestelis pietvakarių Baltarusijoje, 19 km į pietus nuo Biarozos. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Pružanų apskrities Mižlesės valsčiaus centras.
Jurijus Ivanovičius Zenovičius
Jurijus Ivanovičius Zenovičius (apie 1450 m. – 1522 m.) – LDK valstybinis veikėjas. Zenovičių giminės atstovas. Brėslaujos vietininkas nuo 1494 metų, Smolensko vaivada 1507–1508 m., Mogiliavo vietininkas nuo 1514 m., Žygimanto Senojo dvaro maršalka (nuo 1516 m.). Smurgainių, Pastovių, Gluboko, Čiurliono, Višniovo valdytojas.
1495 m. buvo tarp didžiojo kunigaikščio Aleksandro pasiuntinių, kurie vyko į Maskvos didžiąją kunigaikštystę dėl kunigaikštytės Elenos, Ivano III dukters, būsimos Aleksandro žmonos, o 1503 m. – tarp LDK pasiuntinių, dėl karo paliaubų derybų Maskvoje.
Kovinių narų tarnybos herbas
250px|miniatiūra|dešinėje|Kovinių narų tarnybos herbas Kovinių narų tarnybos herbas – herbas, vienas iš kelių Kovinių narų tarnybos simbolių.
Herbo autorė – Žana Vilks. KNT herbas patvirtintas 2011 m. birželio 10 d.
Aprašas
Skydo samanų žalumo lauke iš juodo vandens bangų papėdėje iškyla auksinis durklas smaigaliu aukštyn. Apie durklo geležtę apsipina du auksiniai žalčiai, lygiagrečiai susirangę horizontalios S raidės pavidalu, žvelgiantys į durklą. Papėdėje virš vandens paviršiaus lygiagrečiai eina juoda banguota juostelė, ir durklo rankena prakišta pro juostelės apačią.
Giuseppe Achille Bonoldi
Džiuzepė Achilas Bonoldis (, 1818 m. Barselona, Ispanija – 1871 m. Paryžius, Prancūzija) – italų dainininkas, fotografas, 1863 m. sukilimo dalyvis.
Giorgio de Chirico
Džordžas de Kirikas (, 1888 m. liepos 10 d., Volas, Graikija – 1978 m. lapkričio 19 d., Roma) – XX a. italų tapytojas, iliustratorius, dizaineris, memuaristas. Italų metafizinės tapybos vienas iš pradininkų.
Giuseppe Achille Bonoldi
Biografija
Vilniuje Džiuzepė Bonoldis bendravo su Stanislovu Moniuška, kuris jam sukūrė dainų (Jonteko partiją operos „Halka“ vilnietiškajame variante). Išvertė „Halkos” libretą į italų kalbą.
Kilus 1863 m. sukilimui, Džuzepė Achilas Bonoldis buvo paskirtas į Lietuvos sukilėlių komiteto narius. Vilniuje kartu su kitais sukilėliais jis įrengė nelegalią spaustuvę. 1862 m. pabaigoje jis tapo sukilėlių aukščiausio organo Lietuvoje, t. y. Lietuvos provincijos komiteto nariu. Dž. A.Bonoldis sukilimo vadovybės buvo įgaliotas rūpintis ginklų tiekimu iš užsienio.
Giorgio de Chirico
Biografija
Pirmojo pasaulinio karo metu Dž. Kirikas buvo pakviestas tarnauti kariuomenėje, grįžo į Italiją, kur Feraroje 1916 m. susitiko Filippo de Pisis ir 1917 m. − Carlo Carrà, su kuriais suformavo taip vadinamą „metafizikų mokyklą“. 1918 m. Dž. de Kirikas apsigyveno Romoje. 1918-19 m. žiemą įvyko pirmoji jo personalinė paroda Romos Casa d'Arte Bragaglia. Jis priklausė Valori Plastici menininkų ir estetų grupei. 1920 − 1924 m. Dž. de Kirikas gyveno tai Romoje, tai Florencijoje. 1921 m. įvyko jo personalinė paroda Dailės galerijoje Milane ir pirmą kartą jo kūriniai 1924 m. pristatyti Venecijos bienalėje. Nuo 1925 m. dailininkas gyveno Paryžiuje, eksponavo L'Effort Moderne (1925), Polio Gijomo (1926) ir Jeanne Bucher (1927) galerijose. 1928 m. įvyko jo personalinės parodos Londone Arthur Tooth galerijoje ir Niujorke Valentino galerijoje.
Joachim Murat
Joachimas Miuratas (, 1767 m. kovo 25 d. Labastide-Murat kaime – 1815 m. spalio 13 d.) – kunigaikštis, Prancūzijos maršalas (1804 m.), Neapolio karalius (1808–1815 m.), Revoliucijos ir Napoleono karų dalyvis, nacionalinis Italijos herojus.
Giorgio de Chirico
Biografija
1986 m. Romoje įsteigtas Džordžo ir Izos de Kirikų fondas, skirtas saugoti dailininko kūrybinį palikimą. 1998 m. atsidarė Dž. de Kiriko namas-muziejus Palazzetto dei Borgognoni (31 Piazza di Spagna) Romoje, kur dailininkas gyveno paskutinius 30 metų su antrąja žmona Isabella Pakszwer Far (m. 1990 m.). Jis 1930 m. buvo vedęs rusų baleriną ir aktorę Raisą Gurevič Krol, su kuria išsiskyrė 1931 m. jau tuo metu pradėjęs susitikinėti su Isabella Pakszwer Far, kurią vedė 1946 m.
Giuseppe Achille Bonoldi
Biografija
Malšinant 1863 m. sukilimą, Dž. A.Bonoldis Nikolajaus Nazimovo nurodymu buvo ištremtas iš Lietuvos ir iš Rusijos imperijos. Nuo 1863 m. gyveno Paryžiuje. 1871 vadovavo Paryžiaus komunos raitelių daliniui.
Joachim Murat
Biografija
Per žygį į Italiją 1800 m. pasižymėjo Marengo mūšyje, vėliau kovėsi Centrinėje Italijoje su Neapolio kariuomene. 1804 m. gruodžio 2 d., Napoleono karūnacijos metu, vadovavo procesijai, vykusiai iš Tiuilri į Paryžiaus katedrą. procesijos metu nešė imperatoriaus karūną. Napoleonas jam suteikė imperijos princo titulą, taip pat Prancūzijos maršalo vardas. 1808 m. tapo abiejų Sicilijų karalystės karaliumi Joachimu Napoleono Pirmuoju. Nuo 1810 m. J. Miurato santykiai su Napoleonu Bonapartu pablogėjo dėl Miurato pretenzijų įgyti visišką nepriklausomybę. thumb|150px|left|Miurato žmona Karolina su dukra 1812 m. vadovavo 28 000 žmonių kavalerijos korpusui, veikusiame Didžiosios armijos avangarde žygio į Rusiją metu. Rugsėjo 7 d. pasižymėjo Borodino mūšyje, spalio 6 d. buvo sutriuškintas prie Tarutino ir vos išvengė nelaisvės. Griūvant Napoleono Bonaparto imperijai, Miuratas 1813 m. sudarė taiką su Austrija ir slaptą sandėrį su Britanija, pasižadėdamas nukreipti prieš Prancūziją 30 000 kareivių korpusą. J. Miurato kariuomenė nebuvo labai aktyvi, Eugenijui de Boharnė pavyko smogti austrams keletą triuškinančių smūgių. Vėliau, Napoleonui pabėgus iš Elba salos, vėl su juo suartėjo. Napoleonas, nenorėdamas matyti jo netoli savęs, įsakė vykti į Prancūzijos pietus. Po Vaterlo mūšio su nedidele flotile nusprendė plaukti į Italijos pietus ir ten organizuoti sukilimą prieš Burbonus. Tačiau audra išblaškė laivus ir, kai 1815 m. rugsėjį pasiekė Kalabrijos krantą, kartu su juo tebuvo likę 26 žmonės. Buvo sugautas žandarų. Karo lauko teismo sprendimu jis, kaip maištininkas, Pizzo vietovėje buvo sušaudytas. Palaidotas Per Lašezo kapinėse Paryžiuje.
Turėjo 4 vaikus. Visus titulus gavo gerai kovodamas Napoleono Bonaparto armijoje arba dėl santuokos su Napoleono jaunesniąja seserimi Karolina Bonapart. Dažnai vadinamas „spalvingu puošėju“ arba „puikiuoju karaliumi“.
Dead Club City
Dead Club City – ketvirtasis anglų alternatyviojo roko grupės „Nothing but Thieves“ studijinis albumas, išleistas 2023 m. birželio 30 d. Albumui pristatyti išleisti keturi singlai: „Welcome to the DCC“, „Overcome“, „Keeping You Around“ ir „Tomorrow Is Closed“. „Dead Club City“ susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir buvo komerciškai sėkmingas visame pasaulyje. Jungtinės Karalystės albumų reitinge debiutavo pirmojoje vietoje, tapdamas pirmuoju grupės įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. Lietuvoje albumas pasiekė 37–ąją reitingo vietą.
Kūrybinė grupė
Nothing but Thieves
Papildomi muzikantai
Techninis personalas
Rinkinys
Rinkinys – tai kas surinkta ar renkama, komplektas arba duomenų visuma, pateikta kartu ir išdėstyta nustatyta tvarka. Dažniausiai kryptinga veikla surinktų, kartais nematerialių daiktų (dainos), vartojamų pagal paskirtį ir dažnai neskirtų išsaugojimui (įrankiai, saldainiai), nesusistemintų, pradėtų rinkti kolekcijų visuma.
Rinkiniu taip pat vadinama vienarūšių arba įvairiarūšių pagal vieną ar kelis požymius komplektuojama daiktų visuma, sudaranti savarankišką, bet neužbaigtą, dinamiškai papildomą muziejaus ar bibliotekos fondo vienetą (dalį). Rinkiniai gali priklausyti įvairioms kolekcijoms.
Rinkinys nuo kolekcijos skiriasi tuo, kad rinkinį sudarantys objektai gali būti naudojami pagal pirminę paskirtį, pvz., skirti tiesioginiam vartojimui – arbatos, prieskoniai, saldainiai ir pan.; skirti grožėtis – paveikslai, skulptūros ir pan.; skirti dėvėti – rūbai, batai ir pan.; skirti specialiam darbui atlikti – įrankiai, raktai, žemėlapiai, brėžiniai ir pan.
Šiluvos valsčius
Šiluvos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvos teritorijoje, prie Dubysos. Centras – Šiluva.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Kauno gubernijoje. 1947 m. dalis teritorija perduota naujiems Liolių valsčiui ir Žaiginio valsčiui. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Tytuvėnų rajonui (8 apylinkės).
Rolandas Matulis
Rolandas Matulis (g. 1973 m. spalio 4 d. Pasvalyje) – Lietuvos krepšininkas. Jis žaidė sunkiojo krašto ir vidurio puolėjų pozicijose.
Visą savo karjerą praleido Vilniaus „Sakalų“ komandoje, buvo vienas jos lyderių.
2002 m. sezone buvo paskolintas Kauno „Žalgiriui“ – LKL rinkdavo po 10,3 taškų, atkovodavo po 6 kamuolius.
Baigęs profesionalo karjerą žaidė mėgėjų komandose – Vilniaus „Pazintysxxx.com“ (2013–2014 m.), Ignalinos „Ignalina“ (2014–2015 m.), Kazlų Rūdos „Regusa“ (2016–2017 m.).
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1955–1956 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1955–1956 m.
1955–1956 m. Šiaurės Airijos futbolo taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Rosemarie Lindt
Rozmari Lindt (g. 1939 m. Diuseldorfe) – vokiečių aktorė ir balerina.
Biografija
Rozmari buvo profesionali baleto šokėja, mokėsi Esene ir Paryžiuje, šoko įvairiuose Vokietijos ir Italijos teatruose.
1963 m. Rozmari kartu su vaikinu, prancūzų aktoriumi Jacques Herlin, apsigyveno Romoje, kur netrukus gavo pirmus epizodinius vaidmenis kine. Jos filmografiją sudaro apie 30 filmų, daugiausia erotinių komedijų, siaubo bei eksploatacinių filmų.
Baigusi vaidinti kine ir ištekėjusi už Alfredo Piccolo, ji persikėlė gyventi į JAV, kur kartu su vyru turėjo savo baleto mokyklą „Lindt Ballet Theater“ ir mokė šokio Hunterio koledže.
Markas Taimanovas
Markas Jevgenijevičius Taimanovas (g. 1926 m. vasario 7 d. Charkovas) – Rusijos šachmatininkas ir pianistas.
1952-aisiais Taimanovas tapo tarptautiniu didmeistriu. 1953-aisiais Ciuriche žaidė kandidatų turnyre (laimėtojas turėjo galimybę kovoti su pasaulio šachmatų čempionu dėl titulo), kuriame užėmė devintąją vietą. 1946–1956 jis buvo vienas iš dešimties geriausių pasaulio žaidėjų. Taimanovas 23 kartus dalyvavo TSRS šachmatų čempionatuose, juose du kartus dalijosi pirmąją vietą. 1952-aisiais po papildomų varžybų jis pralošė Michailui Botvinikui, užtat 1956-aisiais po papildomų varžybų dėl 1-3 vietų Taimanovas užėmė pirmąją vietą, nugalėjęs Jurijų Averbachą ir Borisą Spaskį. Taimanovas dar žinomas (tiesa, iš neigiamos pusės) kaip 1971-ųjų kandidatų mačuose, rezultatu 0-6, pralaimėjęs Robertui Fišeriui.
Taimanovas per visą savo karjerą yra nugalėjęs šešis pasaulio čempionus: Michailą Botviniką, Vasilijų Smyslovą, Michailą Talį, Tigraną Petrosianą, Borisą Spaskį ir Anatolijų Karpovą.
Taimanovas šachmatais žaidė ilgai: du kartus 1993 m. ir 1994 m. tapo pasaulio senjorų šachmatų čempionu, o 2000 m. minėtose varžybose vėl laimėjo bronzą. Tai dar ne viskas: 2001 m. ir 2003 m. Europos senjorų šachmatų čempionate laimėjo bronzos medalius.