cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kostas Burbulys
Biografija
Iš Anglijos pas jį atvykęs Jungtinių Biblijos draugijų atstovas pakvietė dalyvauti Biblijos vertimo į lietuvių kalbą komitete, į kurio darbą kunigas K. Burbulys aktyviai įsijungė. 1954 m. buvo pradėtas leisti tarpkonfesinis krikščioniškas laikraštis „Evangelijos šviesa“. Laikraščio redaktoriumi paskirtas Algirdas Jurėnas. Vėliau šio laikraščio leidimą perėmė K. Burbulys ir tęsė iki 1993 m.
1978 m. K. Burbulys apsisprendė imtis Senojo Testamento teksto (karaliaus Jokūbo sankcionuotasis) paruošimo lietuvių kalba. Šiame darbe jis naudojosi lietuviškais vertimais, kai kur buvo panaudoti graikų ir hebrajų kalbų pažodiniai vertimai, taip pat anglų ir vokiečių naujausi vertimai ir komentarai. Visą šį darbą kunigas kukliai pavadino teksto paruošimu.
Pirmasis K. Burbulio išverstas Biblijos rankraštis Lietuvą pasiekė 1985 m. Jo vertimo pagrindu 1996 m. išspausdinta leidyklos „Tikėjimo žodis“ parengta Biblijos redakcija. Iki 2002 m. buvo išleistos bent trys šios Biblijos laidos.
Mirė 2002 m. sausio 29 d. Čikagoje, JAV.
Juodiškė
Juodiške vadinami kaimai:
B in the Mix: The Remixes
„B in the Mix: The Remixes“ yra pirmasis Amerikos pop muzikos atlikėjos Britney Spears remiksų albumas, išleistas vėlyvą 2005 metų rudenį. Jį sudaro kelių didžiausių dainininkės hitų iš paskutinio studijinio albumo „In The Zone“ remiksai bei viena nauja daina – „And Then We Kiss“. Albumo pasiekimai pasaulio topuose buvo nežymūs. Gal todėl, kad dainininkė albumo išleidimo metu buvo nėščia ir negalėjo reklamuoti savo naujo darbo.
Žemaūgės blizgės
Žemaūgės blizgės (Ochetobius) – karpinių (Cyprinidae) šeimos žuvų gentis.
Jaciunskas
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Jaciunskienė (ištekėjusi moteris) ir Jaciunskaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Baltajuostis jūrų chirurgas
Baltajuostis jūrų chirurgas (Acanthurus leucopareius) – chirurgžuvinių (Acanthuridae) šeimos žuvis.
Streptokokai
}
Streptokokai (Streptococcus) – Streptococcaceae šeimos bakterijų gentis.
Tai rutulio arba kiaušinio pavidalo, nejudrūs, nesudarantys sporų, gramteigiami, fakultatyviniai anaerobai, dažniausiai išsidėstę grandinėle.
Veisiasi žmogaus ir gyvūnų organizme (žarnyne, burnos ertmėje, audiniuose), išmatose, piene ir jo produktuose. Kai kurios rūšys sukelia pienarūgštį rūgimą (pvz., S.lactis). Dauginasi dalydamiesi vienoje plokštumoje.
Briliantiniai saulešeriai
Briliantiniai saulešeriai (Enneacanthus) – ausytųjų ešerių (Centrarchidae) šeimos gėlavandenių žuvų gentis.
Kūnas iki 10 cm ilgio. Gyvena ežeruose, tvenkiniuose, palei Atlanto pakrantę.
Gentyje 3 rūšys. Visos auginamos ir akvariumuose.
Gediminas Voveris
Gediminas Voveris (g. 1950 m. rugsėjo 17 d. Širvintose) – Lietuvos ir Širvintų rajono politinis veikėjas ir šachmatininkas, tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras (TKŠM), Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionas (2020-2021) .
Biografija
Nuo 1996 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Širvintų rajono skyriaus narys, 1998–2001 m. Širvintų skyriaus pirmininkas, 2001 m. pirmininko pavaduotojas, nuo 1998 m. LSDP tarybos narys.
Šachmatais susidomėjo, pas tėvą aptikęs Vlado Mikėno knygą „Šachmatų žaidimo pagrindai“. Šachmatais žaisti pradėjo vaikystėje. Nuo septintos klasės savo organizuojamuose pirmenybėse po pamokų (kūno kultūros mokytojas A. Bakšys aprūpindavo šachmatais).
Šachmatais susirašinėjant žaidžia nuo 15 metų. Per „Sporto“ laikraštį užsirašė į turnyrą susirašinėjant. Parašius laišką, buvo priimtas į turnyrą žemiausiam (ketvirtam) atskyriui gauti. 1992 metais jam suteiktas korespondencinių šachmatų tarptautinio meistro vardas. Lietuvos korespondencinių šachmatų federacijos (LKŠF) narys. Ilgametis LKŠF organizuojamų turnyrų dalyvis. Dalyvauja Lietuvos ir tarptautiniuose, Pasaulio ir Europos meistrų klasės turnyruose
The Times
The Times – britų dienraštis, leidžiamas Londone nuo 1785 m.
Gediminas Voveris
Biografija
Moka lenkų, rusų kalbas.
The Times
Laikraštį leidžia „Times Newspapers Limited“, kuri nuo 1981 m. yra „News International“ antrinė įmonė, o ši priklauso žiniasklaidos milžinei „News Corporation“, kuriai vadovauja Rupertas Merdokas. „The Times“ pirmasis pradėjo naudoti Times New Roman šriftą. Laikraštis buvo spausdinamas broadsheet formatu 219 metų, bet 2004 m. perėjo prie glausto tabloid formato, kad patrauktų jaunesnių skaitytojų dėmesį ir taip pat dėl to, kad įtiktų žmonėms, į darbą važiuojantiems viešuoju transportu.
Gediminas Voveris
Lietuvos čempionatai
Nuo 2007 m. žaidė dvylikoje Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatų. Iškovojo tris aukso ir po du sidabro bei bronzos medalius: aukso (2014-2017}, (2015-2018), (2020-2021); sidabro (2013-2015), (2019-2020), ir bronzos (2017-2018), (2018-2019) m.
Tarptautiniai turnyrai
G. Voveris žaidė ICCF 21-osios pasaulio korespondencinių šachmatų taurės finaliniame turnyre, kur užėmė 12-ąją vietą (7,5 tšk. iš 12) .
The Times
Taip pat pasaulyje yra leidžiami kiti panašų pavadinimą turintys laikraščiai, pvz., „The New York Times“, „The Los Angeles Times“, „The Times of India“, „The Irish Times“ ir kt. thumb|left|175px|1788 m. gruodžio 4 d. „The Times“ leidimo pirmasis puslapis
Istorija
1785 m. sausio 1 d. laikraštį įsteigė Džonas Volteris (John Walter). Tuomet laikraštis vadinosi „The Daily Universal Register“. 1788 m. sausio 1 d., po 940 leidimų, laikraštis buvo pervadintas į „The Times“.
Kipro herbas
Kipro herbas – vienas iš Kipro valstybės simbolių.
Aprašas
Auksiniame lauke heraldinėn kairėn skrendantis baltas balandis su žalia alyvmedžio šakele. Po balandžiu skydo papėdėje užrašas „1960“.
Istorija
1960 m. herbą parinko pirmasis tuomet dar buvusio vieningo Kipro prezidentas arkivyskupas Makarijas III (1913–1977 m).
Stirbiškės apylinkė (Rietavas)
Stirbiškės apylinkė (arba Stirbiškių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Rietavo valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rietavo rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Skaborų apylinkės.
Vilkaviškio spaustuvė
Vilkaviškio spaustuvė – spaustuvės, veikusios Vilkaviškyje.
Istorija
Pirmąją spaustuvę 1898 m. įkūrė I. Šerševskis. Ji veikė iki 1914 m. Gamino kvietimus, blankus, vizitines korteles, turėjo nedidelę spausdinimo mašiną. 1908–1910 m. dirbo L. Asinovskio spaustuvė, 1913–1914 m. – L. Skebelskio įmonė.
1928 m. J. Zilberis įkūrė spaustuvę, kuri 1932 m. buvo pavadinta „Olimpija“. Joje spausdintos kanceliarinės knygos, blankai, kvitai, kai kurios knygos. 1940 m. spaustuvė buvo nacionalizuota. 1930–1940 m. veikė J. Neulerio spaustuvė „Progres“. Spausdino brošiūras, knygas, blankus, kanceliarines knygas. 1939–1940 m. dirbo J. Šneibergo spaustuvė.
1945 m. pradėtą leisti Vilkaviškio apskrities laikraštį „Pergalė“ spausdino Marijampolės spaustuvė „Šešupė“. Kadangi per karą Vilkaviškis buvo labai sugriautas, spaustuvę imta kurti Kybartuose. Ten 1946–1948 m. spausdintas Vilkaviškio apskrities laikraštis „Pergalė“. 1950 m. Kybartams ir Vilkaviškiui tapus rajonų centrais, Kybartų spaustuvė ėmė spausdinti Kybartų rajono laikraštį „Leninietis“.
Stare Bučicė
Stare Bučicė  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Januvo valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Vilkaviškio spaustuvė
Istorija
1950 m. įsteigta Vilkaviškio spaustuvė Vilniaus g. 26 nuo 1951 m. spausdino Vilkaviškio rajono laikraštį „Pergalė“. 1951–1953 m. joje taip pat buvo spausdinami MTS laikraščiai: Alvito „Komunizmo švyturys“, Gižų „Pirmyn į komunizmą“. 1960 m. birželio mėn. prie Vilkaviškio spaustuvės prijungtos Kazlų Rūdos ir Šakių spaustuvės. 1972 m. gautas ofsetas. 1976 m. Vilkaviškio spaustuvė tapo Kauno „Raidės“ spaustuvės skyriumi. Nuo 1980 m. Vilkaviškio spaustuvėje imta spausdinti Šakių rajono laikraštį „Draugas“ (buvo renkamas vietoje). Joje toliau buvo spausdinamas ir Vilkaviškio rajono laikraštis, nuo 1990 m. einantis pavadinimu „Santaka“.
„Raidės“ spaustuvės Vilkaviškio skyrius 1988 m. turėjo 2 linotipus, dvispalvę ofsetinės spaudos mašiną, vienspalvę ofsetinę mašiną, dvi plokščios spaudos mašinas. 1990 m. Vilkaviškio spaustuvė tapo savarankiška ir buvo pavadinta „Olimpija“, nuo 1995 m. vadinasi UAB „Olimpija spaustuvė“, spausdina laikraščius, brošiūras, blankus, afišas, turi leidybines teises.
Juozas Šalkauskas
Juozas Šalkauskas (g. 1951 m. balandžio 13 d. Kalpokuose, Pakruojo rajonas) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, fotografas, radijo diktorius, spaudos apžvalgininkas, skaitovas, renginių vedėjas.
Biografija
1958–1968 m. mokėsi Joniškio 1-ojoje vidurinėje mokykloje, 1968–1969 m. Joniškio darbo jaunimo vakarinėje vidurinėje mokykloje. 1969–1975 m. studijavo Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakultete, 1977–1982 m. LSSR konservatorijos Klaipėdos fakultete.
1970–2009 m. LRT radijo diktorius, 1988–2014 m. spaudos apžvalgininkas. 1996–1997 m. ELTA fotokronikos vyriausiasis redaktorius.
Nuo 2001 m. Lietuvos fotomenininkų sąjungos narys. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys, Lietuvos sporto žurnalistų federacijos narys. 2005 m. suteiktas meno kūrėjo statusas. Kolekcionuoja kaklaraiščius.
Pilkoji skorpionblakė
Pilkoji skorpionblakė (Nepa cinerea) – gana dažnai Lietuvos vandenyse sutinkama skorpionblakių šeimos atstovė.
Blakės kūnas (be kvėptuko) yra 12–23 mm ilgio, suplotas, pilkai rudos spalvos. Kūno plotis 6–10 mm. Galva nedidelė, trikampio formos. Antenos trumpos. Pilvelio viršutinė dalis raudona arba oranžinė; matoma, kai blakė išskleidžia sparnus. Sparnai tamsūs, su raudonomis ar oranžinėmis gyslomis.
Priekinės kojos storos, trumpos ir stiprios, transformuotos į čiumpamuosius organus, skirtos grobiui sučiupti ir laikyti. Pilvelis baigiasi ilgu kvėptuku, kurio pagalba skorpionblakė kvėpuoja. Nauja oro porcija blakė įkvepia pro kvėptuką, kurį iškiša virš vandens paviršiaus.
Patelės kiaušinėlius deda ant augalų stiebų (po vandeniu) gegužės mėnesį. Po 3–4 savaičių išsirita nimfos. Nauja karta subręsta rugpjūčio mėnesį.
Dažniausiai jas galima rasti sekliuose stovinčiuose ar lėtai tekančiuose vandenyse, kuriuose gausu vandenžolių ir yra plonas purvo, dumblo sluoksnis. Blakė sustingsta, imituoja rudą lapelį (dažnai palenda po plonu purvo sluoksniu) ir laukia plaukiančio pro šalį grobio; jam priartėjus staigiai čiumpa priekinėmis kojomis, įduria straubliuku ir iščiulpia. Taip pat gaudo netyčia į vandenį įkritusius vabzdžius.
Paplitusi Europoje, Afrikoje ir šiaurinėje Azijos dalyje (išskyrus Kiniją).
Moldavijos himnas
Limba noastră (lietuviškai "Mūsų kalba") yra dabartinis Moldavijos himnas. Žodžius sukūrė Alexei Mateevici (1888-1917), muziką Alexandru Cristea (1890-1942). Originalią poemą Mūsų kalba sudaro dvylika posmų, iš kurių tik 5 pripažinti kaip himnas. Poemoje žmonės raginami naudoti savo gimtąją kalbą, tačiau nėra minima jokia konkreti.
1991-1994 metais Moldavijos himnu buvo Rumunijos himnas Deşteaptă-te, române! (liet.: Pabusk, rumune!)
Eilės
Limba noastră-i o comoară
În adîncuri înfundată
Un şirag de piatră rară
Pe moşie revărsată.
Într-un neam, ce fără veste
S-a trezit din somn de moarte
Ca viteazul din poveste.
Limba noastră-i frunză verde,
Zbuciumul din codrii veşnici,
Nistrul lin, ce-n valuri pierde
Ai luceferilor sfeşnici.
Limba noastra-i limbă sfîntă,
Limba vechilor cazanii,
Care o plîng şi care o cîntă
Pe la vatra lor ţăranii.
În adîncuri înfundată,
Melodija
Oficiali Moldavijos svetainė su himno žodžiais ir muzika
Vilius Baldišis
Vilius Baldišis (g. 1961 m. sausio 5 d. Skuode) – Lietuvos ekonomistas, bankininkas, politikas, signataras.
Biografija
Gimė Sibiro tremtinių šeimoje. 1968–1979 m. mokėsi Skuodo vidurinėje mokykloje. 1984 m. Vilniaus universiteto Ekonominės kibernetikos ir finansų fakultete įgijo ekonomisto specialybę.
1984–1985 m. SSRS valstybinio banko Lietuvos respublikinės kontoros vyresnysis ekonomistas. 1985–1990 m. Vilniaus universiteto Finansų ir kredito katedros dėstytojas. Nuo 1988 m. dirbo specialistų grupėje, parengusioje Lietuvos pinigų ir bankų savarankiškos sistemos koncepciją bei pagrindinius įstatymus.
1990–1992 m. Lietuvos Aukščiausiosios Tarybos deputatas, signataras. 1990–1993 m. Lietuvos banko valdybos pirmininkas, nuo 1993 m. Lito komiteto narys. 1994 m. „Aurabanko“ valdybos patarėjas. 1994–1997 m. „Tauro banko“ valdybos pirmininko pavaduotojas. 1997–1999 m. Baldų rūmų direktorius strategijai. 2000-2005 m. bendrovės „Vilnelės vingis“ generalinis direktorius.
1997 m. Generalinėje prokuratūroje iškeltos penkios baudžiamosios bylos dėl „Tauro banko“ turto pasisavinimo ir iššvaistymo stambiu mastu.
Variaspalvė geltonpėdė
Variaspalvė geltonpėdė – geltonpėdinių (Gomphidiaceae) šeimos, geltonpėdžių (Gomphidius) genties grybų rūšis.
Pušynai, žolėtos vietos. Rugpjūtis - rugsėjis. Kepurėlė sausa, lygi, blizganti, kotas kepurėlės spalvos, nusmailėjęs.
Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–5 cm, rečiau 8–12 skersmens. Kūgiška, sausa, vario spalvos, oranžiškai gelsvai rusva, blizganti. Lakšteliai šviesiai rudi. Kotas 5–10×1–2,5 cm dydžio, beveik kepurėlės spalvos, netoli lakštelių su žiedo liekanomis. Trama oranžinė, malonaus kvapo ir skonio. Sporos 15–22 (24)×5,5–7 μm.
Būdingi požymiai: vaisiakūniai vario spalvos
Auga pavieniui arba po kelis vaisiakūnius spygliuočių miškuose, dažniausiai sausuose, senuose pušynyose. Valgoma, išvirta nejuoduoja. Dažna.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 84 psl.
Hitman: Codename 47
Hitman: Codename 47 – pirmasis „Hitman“ serijos kompiuterinis žaidimas, išleistas 2000 metais. Žaidimas sukurtas Danijos kompanijos „IO Interactive“, išleistas Britanijos „Eidos Interactive“. Veiksmas sukasi apie samdomo žudiko 47 gyvenimą.
Siužetas
Agentas 47 pabunda ligoninės palatoje su ligoninės apdaru, neturėdamas nė cento kišenėse. Neaiškus žmogus, kalbantis per garsiakalbį, išleidžia jį iš palatos ir liepia jam pereiti kliūčių ruožą, kuriame jis išmoksta įvairių žudiko gudrybių. Galiausiai 47 nusigauna į jį ten uždariusių sargybinių dalį. Tada istorija persikelia kelerius metus į priekį, kur 47 jau profesionalus žudikas, samdomas Tarptautinės Kontraktų Agentūros (International Contract Agency, ICA). Agentas siunčiamas į įvairius pasaulio kampelius, kad pašalintų keturias galingiausias nusikalstamo pasaulio galvas.
Apžvalga
Skirtingai nuo daugelio šaudyklių, kur žaidėjas yra stumiamas į aplinką, pilną priešų, ir turi žudyti tam, kad išgyventų, šiame žaidime veiksmas vyksta neutraliose ir pilnose pašalinių žmonių aplinkose, kaip pavyzdžiui: gatvėse, viešbučiuose ar restoranuose. Bet, skirtingai nei vėlesnėse žaidimo dalyse, žaidėjas retkarčiais yra priverstas eiti į stambias ir labai žiaurias masinio susišaudymo vietas. Tai labiausiai jaučiama lygyje, kur žaidėjas turi kovoti Kolumbijos džiunglėse prieš Pietų Amerikos karius.
Lyginant su kitais serijos žaidimais, „Hitman: Codename 47“ yra gerokai paprastesnis. Jame nėra „įtarinėjimo“ matuoklio, tad priešai palieka 47, vos tik jis pakeičia savo aprangą ir paslepia ginklus. Technologiniu požiūriu „Hitman: Codename 47“ yra vienas pirmųjų kompiuterinių žaidimų su labai realia fizika.
Antakalniai (Užpaliai)
Antakalniai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 10 km į vakarus nuo Užpalių. Pietrytinėje kaimo pusėje telkšo Pakalnio ežeras, jo krante – kaimo kapinaitės. Išlikę du granitiniai paminklai, pastatyti 1896 ir 1898 m. mirusiems Indrašiams. Paskutiniai palaidojimai 1945 m. gegužės 14 d. stribų nukankintas senukas Juozapas Galvydis ir 1945 m.birželio mėn. miręs Vinco Indrašiaus kūdikis Petriukas. Gyventojų surašymo duomenimis 1897 m. buvo 146 gyventojai, 1923 m. – 132 (15 sodybų).
Istorija
Kaimas minimas Užpalių dvaro Šventupio vaitijos 1663 m. inventoriuje. Po 1863 m. sukilimo iš kaimo į Saratovo guberniją ištremtos Justino Namajuškos ir Mataušo Paškonio šeimos. 1920–1921 m. kaimas išsiskirstė viensėdžiais, turėjo 224 ha. žemės, buvo 12 stiprių žemvaldžių ir 6 mažažemių šeimos.
1945 m. miškiniai nužudė kaimo gyventoją Vasilijų Kublicką ir jo sūnų Vytautą, besislapstydami žuvo broliai Leonas (1912–1946) ir Juozas (1915–1945) Galvydžiai, Petras (g. 1918), Jonas (g. 1921) ir Antanas (g. 1929) Galvydžiai buvo įkalinti. Jų tėvą Juozapą Galvydį 1945 m. gegužės 14 d. nukankino Užpalių stribai, motiną Agotą Galvydienę 1948 m. ištrėmė į Sibirą. 1949 m. kovo mėn. ištrėmė Balį Svilą su žmona Veroniką ir trimis vaikais, besislapstantį jų sūnų Benediktą sugavo ir 1949 m. nuteisė 25 metams.
Iš šio kaimo kilę seserys Ona ir Aldona Sunklodaitės buvo pedagogės, jų brolis Antanas (1932–2009) žinomas ekonomistas. Kazio Indrašiaus sūnus Gintautas (g. 1937) pulkininkas, buvęs Šiaulių ir Kauno autoinspekcijų viršininkas, Prano Indrašiaus sūnus Jonas (g. 1940) buvusios Telšių Skaičiavimo mašinų gamyklos vyriausias konstruktorius, Gasparo Indrašiaus sūnus Vytautas (g. 1943) žinomas rašytojas, šešiolikos kraštotyrinių knygų autorius.
UEFA čempionų taurė 1968–1969 m.
UEFA čempionų taurė 1968–1969 m. – 14-asis UEFA čempionų taurės turnyras, prasidėjęs 1968 m. rudenį. Jį antrąkart laimėjo klubas, 1969 m. gegužės 26 d. finale laimėjęs prieš.
Šešioliktfinalis
Etapo burtai buvo ištraukti 1968 m. liepos 10 d. Be žemiau išvardintų porų, burtai lėmė tokias poras:
Vilnia (laikraštis)
Vilnia – Vilniaus rajono laikraštis, leistas nuo 1991 m. liepos 12 d. iki 1997 m. Vilniuje.
UEFA čempionų taurė 1968–1969 m.
Šešioliktfinalis
Tačiau po to, kai Varšuvos sutarties karinės pajėgos įsiveržė į Prahą, UEFA nusprendė iš dalies pakeisti burtų rezultatus – taip, kad Vakarų Europos klubams nereikėtų vykti į Rytų Europą (saugumo sumetimais), tad rugpjūčio 31 d. ištraukti papildomi burtai. Protestuodami Rytų Europos klubai pasitraukė iš turnyro – pirmiausia lenkai, po to vengrai ir bulgarai, dar vėliau rytų vokiečiai, ir galiausiai tarybinis klubas. Pasiliko tik jugoslavai ir rumunai.
Vilnia (laikraštis)
Istorija
Leistas vietoje laikraščio „Draugystė“. Iki 1994 m. pabaigoje ėjo lietuvių, lenkų ir rusų kalba, iki 1995 m. balandžio 21 d. – lietuvių ir rusų k., vėliau – tik lietuvių kalba. Steigėja Lietuvos kultūros ministerija, leidėja „Vilnios“ laikraščio redakcija.
UEFA čempionų taurė 1968–1969 m.
Aštuntfinalis
Dėl Rytų Europos klubų pasitraukimo iš varžybų, be kovos į ketvirtfinalį pateko ir.
Vilnia (laikraštis)
Istorija
1992–1993 m. ėjo du kartus per savaitę, 1994 m. – kas savaitę, 1995 m. – kas mėnesi. Tiražas 1992 m. – 800 egz. lietuvių k., 500 egz. lenkų kalba ir 700 egz. rusų k., 1994 m. – 400 egz. lietuvių k., 700 egz. lenkų k ir 800 egz. rusų k.
Jackevičius
Jackevičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Vilnia (laikraštis)
Istorija
Redaktorė Sofija Daubaraitė – 1991–1996 m.
Mikas Rėklaitis
Mikas Rėklaitis (1896 m. rugsėjo 6 d. Daugirdėliuose, Alytaus valsčius – 1976 m. kovo 21 d. Čikagoje, JAV) – Lietuvos karinis ir visuomenės veikėjas, generolas pulkininkas.
Jackevičius
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Mikas Rėklaitis
Biografija
1915 m. baigė Veiverių mokytojų seminariją. Mobilizuotas į Rusijos imperijos kariuomenę, 1916 m. Maskvoje baigė Aleksejaus karo mokyklą. Pirmojo pasaulinio karo metu dalyvavo kovose prieš austrus ir vokiečius.
1918 m. grįžo į Lietuvą, organizavo Alytaus apskrities miliciją, milicijos vadas, apskrities viršininko pavaduotojas. Nuo 1919 m. sausio 15 d. Lietuvos kariuomenės savanoris, kovojo su bolševikais Pirmajame pėstininkų pulke. 1919 m. dalyvavo komisijoje kitų valstybių karininkų laipsniams prilyginti Lietuvos kariuomenės laipsniams. Baigė Aukštuosius karininkų kursus ir Aukštesniųjų kariuomenės viršininkų kursus. 1930 m. Pirmojo pėstininkų Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Gedimino pulko vadas. 1935 m. brigados generolas. 1939 m. pirmininkavo lietuvių komisijai derybose su SSRS kariuomenės atstovais dėl Raudonosios armijos įgulų Lietuvoje. 1940 m. birželį lydėjo Lietuvos ministrą pirmininką Antaną Merkį į Maskvą, kur tartasi dėl tariamų rusų kareivių dingimo Lietuvoje.
Sovietams okupavus Lietuvą, 1940 m. birželio 25 d. paleistas į atsargą. 1941 m. liepos 9 d. NKVD suimtas ir kalintas Kaune. Prasidėjus Birželio sukilimui išvaduotas. Birželio 24 d. sudarytos Krašto gynimo tarybos narys. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. į JAV. Bendradarbiavo JAV lietuvių spaudoje.
Belgijos karališkoji palyda
Belgijos karališkoji palyda – dabar Belgijos monarchų karališkąją palydą sudaro federalinės policijos daliniai. Prieš sujungiant Belgijos žandarmeriją ir policiją palydą sudarydavo žandarmerija. Yra dvi karališkosios palydos – raitoji palyda ir motociklų palyda.
Belgijos monarchus raitoji palyda lydėjo valstybinėmis progomis nuo Belgijos nepriklausomybės 1830 m. Iki 1938 m. palydos padaliniai būdavo iš Belgijos armijos kavalerijos dalinių. 1938 m. buvo sudaryta nuolatinė Karališkoji palyda, buvusi žandarmerijos dalis. Palydos uniformą tada buvo lokinė, juodas kitelis, balti bridžiai, tokia ji yra iki šiol. Ši uniforma buvo žandarmerijos uniforma iki 1914 m.
Dabar palydą užtikrina federalinės policijos bendrojo rezervo kavalerijos dalinys. 132 karališkosios palydos raiteliai jodinėja brabantais.
1960 m. sausio 5 d. karalius Boduenas I suteikė žandarmerijai privilegiją sudaryti motorizuotą dalinį, kuris užsiimtų jo ir svarbių svečių eskortavimu. Dabar motociklų palydą užtikrina federalinės policijos provincinis Brabanto eismo policijos dalinys.
Septynios dorybės
Septynios dorybės – katalikų bažnyčios priimtas septynių didžiųjų dorybių sąrašas, kuris yra atsvara septynioms mirtinoms nuodėmėms. Sudaro 4 svarbausiosios dorybės ir 3 teologinės dorybės.
Dorybių sąrašas
Šis dorybių sąrašas kilo dar iš Platono laikų, ir vėliau buvo adaptuotas krikščionių teologų (Šv. Ambrozijaus, Šv. Augustino, Tomo Akviniečio).
Septynios dangiškosios dorybės
Taip pat yra dar vienas dorybių sąrašas, kuris kilo iš romėnų krikščionių rašytojo Prudencijaus kūrinio Psychomachia. Jame kiekviena dorybė pateikta kaip priešingybė mirtinai nuodėmei. Šių dorybių laikymąsis išvaduoja nuo pagundų ir atveria Dangaus karalystę.
Vasilkuvo geležinkelio stotis
Vasilkuvo geležinkelio stotis  – geležinkelio stotis Vasilkuvo mieste, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Vasilkuvo valsčiuje. Stotis buvo atidaryta 1862 m. kai buvo pradėtas naudoti Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. Per stotį eina Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija. Nuo stoties iki Balstogės geležinkelio stoties yra 7,8 km ir iki Čarni Bloko geležinkelio stotelės yra 3 km.
Krupšė
Krupšė – buvęs viensėdis Raseinių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Viduklės.
Istorija
2015 m. Krupšė panaikinta, žemės atiduotos Stunguriams.
Aguoniniai
Aguoniniai (Papaveraceae) – magnolijūnų (Magnoliophyta) augalų šeima, kuriai priklauso plaukuotos arba plikos vienametės ir daugiametės žolės, turinčios pieno sulčių. Šeimai priklauso ir kelios krūmų bei nedidelių medžių rūšys. Vaisius – dėžutė arba riešutėlis. Apdulkinami daugiausia vabzdžių, kai kurios rūšys – vėjo. Auga vidutinio ir subtropinio klimato kraštuose. Pasaulyje yra apie 200 rūšių, priklausančių 45 gentims.
Kitos gentys:
thumb|left|210px|[[Ugniažolė|Didžioji ugniažolė]]
Juodiškė (Ignalina)
Juodiškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Ceikinių.
Jackus
Jackus − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Jackienė (ištekėjusi moteris) ir Jackutė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Vilniaus aidas (dienraštis)
Vilniaus aidas – dienraštis, leistas 1920 m. rugpjūčio 10 d. – spalio 9 d. Vilniuje.
Istorija
Leistas vietoje dienraščio „Nepriklausomoji Lietuva“. Leido Vilniaus miesto ir apygardos kontendantūros komisija. Spausdino Švyturio spaustuvė. Išėjo 52 numeriai. Nuo 1920 m. gruodžio 14 d. vietoje „Vilniaus aido“ pradėjo eiti dienraštis „Vilnius“.
Bendradarbiavo Danielius Alseika, Petras Šalčius, L. Tulauskas, Antanas Vaičiūnas ir kt. Redagavo komendantūros komisija, faktiškasis redaktorius Mykolas Biržiška.
Cerera
thumb|200px|Cereros statula [[Luvras|Luvre]] Romėnų mitologijoje Cerera – derlingumo deivė. Graikų mitologijoje jos atitikmuo – deivė Demetra. Cerera yra Saturno ir Opės (Rėjos) dukra. Jupiterio žmona ir sesuo, Proserpinos motina nuo Jupiterio, taip pat Junonos, Vestos, Neptūno ir Plutono sesuo. Ji buvo Sicilijos miesto globėja.
Cerera buvo chtoniška, žemės augimo galios, javų augimo, brandos, požemio pasaulio deivė. Ji galėjo užtraukti beprotybę, tačiau taip pat buvo motiniškos meilės ir santuokos deivė. Manoma, kad romėnai deivės kultą perėmė iš graikų 496 m. pr. m. e., kai buvo kilęs didelis badmetis.
alt=Čezarės Sakadžio (Cesare Saccaggi) neoklasikinio stiliaus paveikslas „Sveika, gamta!“ (Ave Natura), vaizduojantis romėnų procesiją deivės Cereros garbei|miniatiūra|kairėje|Čezarės Sakadžio (Cesare Saccaggi) neoklasikinio stiliaus paveikslas „Sveika, gamta!“ (Ave Natura), vaizduojantis romėnų procesiją deivės Cereros garbei, 1910 m. Gegužės mėnesį moterys švęsdavo Ambarvaliją, atlikdavo slaptus ritualus. Romoje ant Aventino kalvos buvo Cereros šventykla. Pagrindinė šventė Cerialijos (Cereros žaidynės) švenčiamos nuo balandžio 12 d. iki balandžio 19 d., net nuo III a. pr. m. e. Cereros kultas buvo daugiausia siejamas su plebėjų luomu, kuris valdė javų prekybą.
Mene vaizduojama su skeptru, vaisių ir gėlių pintine, kviečių vainiku.
Jackūnas
Jackūnas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Jackūnienė (ištekėjusi moteris) ir Jackūnaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Pamario krašto potvyniai
right|thumb|270px|Potvynis Šlažų kaimo apylinkėse
Pamario krašto potvyniai dažniausiai vyksta pavasarį, kai didžiausia Lietuvos upė Nemunas išsilieja iš krantų. Potvynis apsemia per 50 km kelių. Pavasario potvynis yra tik šiam kraštui būdingas reiškinys. Šilutės rajone potvynis paprastai apsemia 14000 hektarų teritoriją. Daug rečiau potvynis būna žiemą ar rudenį. Pavasarinis potvynis dažniausiai užlieja tą nemažą Pamario krašto pievų dalį. Pavasario potvynio metu, per 2 mėnesius į Kuršių marias suplūsta 2/5 metinio Nemuno vandens nuotėkio. Nemunas, vidutiniškai nešdamas 700 m³ vandens, savo nuotėkį padidina 12 kartų. Dažniausiai potvynis užlieja Šlažų ir Žalgirio kaimo apylinkes, potvynis visiškai užlieja ir Žalgirio mišką. 1994 m. buvo įvyko didžiausias potvynis; tuomet buvo apsemta virš 47000 ha teritorijos.
Išsiliejęs vanduo ir ledai griauna pylimus, apsemia gyvenvietes, ardo kelius, krantines, derlingus žemės plotus užneša nešmenimis. Kasmet potvyniai atneša daug nuostolių. Užliejamų plotų gyventojai ir valdžia bando kovoti su vandens stichija. Aukštinami pylimai ir pilami nauji, tvirtinami upių krantai. Prieš prasidedant ledonešiui, Nemuno žemupyje, norint išvengti ledų sangrūdų, juos laužo ledlaužis. Kartais ant ledo bandoma barstyti durpes. Virš užlietų plotų skraido Šilutės aviacijos lėktuvai. Jų pagalba buvo išgelbėta nemažai žmonių, atsidūrusių potvynio vandens glėbyje. Kita problema yra, kad nėra gilinamas Nemunas.
right|thumb|270px|Užlietas Šilutės – Rusnės kelias
Bachmačas
Bachmačas  – miestas šiaurės Ukrainoje, Černihivo srityje, prie Borzenkos upės (Desnos baseinas); rajono centras. Geležinkelių mazgas: linijos į Kijevą, Čerkasus, Minską, Maskvą, Kremenčuką. Chemijos, maisto (pieno, paukštienos) pramonė. Veikia krašto muziejus. Yra 1954 m. geležinkelio stotis „Bachmačo-keleivinė“.
Istorija
Gyvenvietė iškilo XVIII a., dėl gretimo Baturyno miesto įtakos. XIX a. tapo geležinkelininkų gyvenviete, sparčiai augo. Miesto statusas suteiktas 1938 m.
Jacobs
Jacobs − pavardė.
Gėrimas
Gėrimas – žmonių vartojamas skystis, reikalingas troškuliui ar alkiui numalšinti, arba geriamas malonumo ar apsvaigimo pojūčiui patirti.
Jacobs
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Rangūnas
Jangonas (MY ရန္‌ကုန္‌မ္ရု) – didžiausias Mianmaro miestas, Jangono provincijos centras. 4,48 mln. gyventojų (2005). Didelis jūrų ir upių uostas, išsidėstęs prie Ajejarvadžio (Iravadžio) žiočių. Yra tarptautinis oro uostas. Išvystyta maisto, lengvoji, medienos, laivų remonto, naftos apdirbimo ir kt. pramonė. Klesti amatai. Yra universitetas, muziejai. Švedagono (Shwedagon) šventyklų kompleksas (pradėta statyti V a. pr. m. e., perstatyta XIV–XVIII a., aplinkiniai statiniai XIX–XX a.).
Istorija
Senovėje dabartinio miesto teritorijoje egzistvusi gyvenvietė vadinosi Okala, o V a. įkurtas miestas – Dagonas. 1753 m. karalius Alaungpaya miestui suteikė dabartinį vardą – Jangonas. 1852 m. Jangoną užėmė britai ir pervadino į Rangūną. 1862 m. miestas tapo anglų valdų Mianmare administraciniu centru. 1948–2006 m. Jangonas buvo nepriklausomo Mianmaro sostinė (iki perkėlimo į Neipidą). 1989 m. Mianmaro valdžia sostinę pervadino iš britų kolonistų kilusio pavadinimo Rangūnas į senąjį – Jangonas.
2014 m. Abu Dabio Grand Prix
'''2014 m. Abu Dabio Grand Prix''' – 19-tos, paskutinės, 2014 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko lapkričio 21-23 dienomis Yas Island trasoje. Jas laimėjęs britas Lewis Hamilton tapo antrą kartą Formulės 1 čempionu. Jo komandos draugas Nico Rosberg vienintelis matematiškai galėjo pasipriešinti britui, tačiau susidūręs su galios agregato gedimu finišavo tik 14 vietoje.
Šiose lenktynėse pirmą kartą Formulės 1 istorijoje visi iškovoti taškai buvo dvigubinami.
Ramones Mania
Ramones Mania – pirmasis JAV pankroko kolektyvo The Ramones geriausių dainų leidinys.
Į jį sudėti kūriniai, pradedant pirmuoju grupės albumu Ramones ir baigiant Halfay to Sanity. Be populiariausių albumuose išleistų kūrinių yra keletas ypatingų singlų versijų – Sheena is a Punk Rocker, Needles & Pins ir Howling at the Moon, tik singlu išleista Indian Giver ir prieš tai niekur neišleista Rock 'n' Roll High School versija. Tai yra daugiausiai parduodamas Ramones albumas.
Gabriel Heinze
Gabrielis Haincas (g. 1978 m. balandžio 19 d., Krespas, Entre Rioso prov.) – buvęs vokiečių kilmės Argentinos futbolininkas, treneris.
Žaidžia gynėjo pozicijoje Prancūzijos Olympique de Marseille klube ir Argentinos nacionalinėje rinktinėje. Turi dvigubą Argentinos ir Italijos pilietybę.
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2003 m. balandžio 30 d., su rinktine žaidė ketveriose 2006 m. pasaulio čempionato rungtynėse.
Kelmynė (Raseiniai)
Kelmynė – buvęs kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Viduklės.
Istorija
2015 m. Kelmynė panaikinta, žemės prijungtos prie Šeštokynės.
Žvirgždė
Žvirgždė (Acinos) – notrelinių (Lamiaceae) šeimos augalų gentis, kurioje vienintelė Lietuvoje auganti dažna rūšis – pievinė žvirgždė (Acinos arvensis). Augalas 10-25 cm aukščio. Stiebas stačias, su negausiomis šakomis ir apaugęs plaukeliais. Lapai kiaušiniški, trumpakočiai. Žiedai susitelkę po 2-3 lapų pažastyse. Žydi birželio – rugsėjo mėn. Auga sausuose šlaituose, žvyrynuose, pakelėse, dirvų pakraščiuose.
thumb|left|210px|Pievinė žvirgždė thumb|left|210px|
Sparnuotųjų raketų povandeninis laivas
thumb|300px|right|Ohio klasės sparnuotųjų raketų povandeninis laivas USS „Florida“ (SSBN-728) Sparnuotųjų raketų povandeninis laivas – povandeninis laivas, galintis leisti povandeninio starto sparnuotąsias raketas.
JAV
JAV Karinių jūrų pajėgų laivų klasifikacijos korpusų kodai, žymintys sparnuotųjų raketų povandeninius laivus yra SSG ir SSGN:
Povandeninio starto sparnuotosios raketos angliškai žymimos, iš.
TSRS ir Rusija
Sparnuotųjų raketų povandeniniai laivai su atominėmis jėgainėmis rusiškai vadinami 'povandeninis laivas, atominis, su raketomis sparnuotosiomis'. Kiek platesnė sąvoka yra 'atominis povandeninis raketinis kreiseris'. Antrasis terminas apibūdina tiek sparnuotųjų raketų povandeninius laivus, tiek balistinių raketų povandeninius laivus.
JAV karinio laivyno sparnuotųjų raketų povandeniniai laivai
thumb|300px|JAV povandeninis laivas USS „Grayback“ (SSG-574) ruošiasi paleisti raketą Regulus II Pirmieji JAV karinio jūrų laivyno povandeniniai laivai (skirti veikti pagal branduolinio atbaidymo doktriną) buvo penki, ginkluoti sparnuotosiomis raketomis Regulus: USS „Tunny“ ir USS „Barbero“ buvo modifikuoti Antrojo pasaulinio karo laikų povandeniniai laivai (Gato klasės), o likę trys buvo tikslinės statybos sparnuotųjų raketų povandeniniai laivai. Šie laivai 1964 m., kai regulus raketos buvo išimtos iš ginkluotės, buvo perstatyti.
2002-2008 m. JAV Karinis jūrų laivynas modifikavo keturis seniausius Ohio klasės povandeninius laivus USS „Ohio“ (SSBN-726), USS „Michigan“ (SSBN-727), USS „Florida“ (SSBN-728) ir USS „Georgia“ (SSBN-729) į SSGN. Modifikuojant vietoje Trident balistinių raketų leidimo sistemų buvo įrengtos sparnuotųjų raketų vertikalaus leidimo sistemos, multiple all-up-round canister (MAC) tipo. Taip vietoj 22 Trident raketos leistuvų įrengta po 7 Tomahauk raketų leistuvus. Taip šiuose povandeniniuose laivuose 22 Trident balistines raketas pakeitė 154 sparnuotosios raketos. Vietoj paskutinių 2 ''Trident"" raketų buvo įrengtos nardymo kameros, skirtos aptarnauti laive esantiems specialiųjų pajėgų kariams.
Ši modernizacija padidino Ohio klasės povandeninių laivų smogiamąją galią, bet pagal antrąją Strateginės ginkluotės mažinimo sutartį įskaitoma kaip branduolinės ginkluotės mažinimas.
USS „Florida“ (SSBN-728) 2011 m. kovą sparnuotosiomis raketomis apšaudė taikinius Libijoje operacijos „Odyssey Dawn“ metu.
Didelio skersmens leidimo vamzdžius galima pritaikyti ir kitiems tikslams, pvz., juose galima įrengti įrangą bepiločiams orlaiviams ar bepiločiams povandeniniams aparatams leisti.
Hermanas Budenzygas
Biografija
Parašė eilėraščių, poemų. 1967 m. lankėsi Lietuvoje.
Bibliografija
Išvertė ir išleido:
Jahija
Jahija − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Paprastoji šimpanzė
Šimpanzė, arba neoficialiai, paprastoji šimpanzė (Pan troglodytes) – primatų (Primates) būrio, hominidų (Hominidae) šeimos, šimpanzių (Pan) genties rūšis.
Paplitimas
Gyvena šiose Afrikos dalyse augančiuose Vakarų Afrikos Gvinėjos ir Kongo lietinguose miškuose.
Gyvenimo būdas
Paprastosios šimpanzės gyvena Afrikos miškų juostoje, jų sengirėse ir antriniuose drėgnuosiuose žemumų miškuose, pelkinguose miškuose, priekalnių ir kalnų miškuose, sausuose miškuose, galeriniuose miškuose, savanų miškuose ir žemės ūkio apdirbamose žemėse. Vakarų Afrikoje šimpanzės taip pat aptinkamos pūdymuose ir žemės ūkio naudmenose, kuriose vyrauja laukinės arba sulaukėjusios aliejinės palmės.
Jos gyvena bendruomenėmis nuo 15 iki 150 individų, bet vidutiniškai 35 nariai.
Morfologija
Paprastosios šimpanzės yra stambesnio ir tvirtesnio sudėjimo, nei jų giminaitės mažosios šimpanzės (Pan paniscus). Patinų svoris nuo 40 iki 70 kg, patelių nuo 27 iki 50 kg. Ūgis, nuo 1,2 iki 1,5 m.
Porūšiai
Išskiriami 4 porūšiai:
Amžius
Vidutinė laisvėje gyvenančių paprastųjų šimpanzių gyvenimo trukmė yra palyginti trumpa, paprastai gyvena trumpiau nei 15 metų, bet 12 metų sulaukusios šimpanzės gali gyventi dar 15 metų. Tik retais atvejais laisvėje gyvenančios paprastosios šimpanzės gali gyventi beveik iki 60 metų. Nelaisvėje laikomos šimpanzės paprastai gyvena ilgiau nei dauguma laukinių šimpanzių: vidutinė patinų gyvenimo trukmė yra 31,7 metų, o patelių - 38,7 metų. Seniausias žinomas nelaisvėje gyvenantis šimpanzės patinas sulaukė 66 metų, o seniausia patelė, žinoma kaip „Little Mama“, - daugiau kaip 70 metų.
Pošvelnė gudobelė
Pošvelnė gudobelė (Crataegus submollis) – erškėtinių (Rosaceae) šeimos gudobelės (Crataegus) genties augalas.
6–8 m aukščio, dažnai daugialiemenis medelis. Laja rutuliška arba netaisyklinga. Šakos šviesiai pilkos. Jauni ūgliai balsvai plaukuoti, vėliau pilki. Žiedai balti, skėtikuose žiedynuose. Žydi gegužę–birželį, obuolėliai sunoksta rugsėjį.
thumb|left|250px|Žiedai
Johann Gottlieb Fichte
Johanas Gotlybas Fichtė (1762 m. gegužės 19 d. – 1814 m. sausio 27 d.) – filosofas, vokiškojo idealizmo atstovas, Kanto sekėjas, daręs įtaką Vakarų filosofijai.
Biografija
Iki 1780 m. mokėsi Pforto žemės mokykloje. Studijavo teisę, teologiją, filosofiją Jėnos ir Leipcigo universitetuose. Po studijų dirbo mokytoju. 1791 m. lankėsi Karaliaučiuje, kur susipažino su I. Kantu. Nuo 1794 m. dėstė Jėnos universitete.
Filosofinės idėjos
Jis žavėjosi „subjekto ir objekto laisve“. J. Fichtės filosofijos subjektas yra gryna savaiminė veikla, kurią jis tapatino su mąstymo veikla. Veikla ir aktyvumas padeda spręsti žmogaus prigimties problemą, bei padeda realizuotis žmogaus prigimčiai. Žmogiškosios veiklos prigimtis absoliutinama intelektinės intuicijos pagrindu.
J. G. Fichtei svarbiausias yra žmogus ir jo laisvė. Jam žmogus ne tik gamtinė, bet ir dorovinė būtybė. Jeigu manysime, kad juslinis pasaulis yra objektyvus, tai čia žmogus gyvena būtinume, bet kaip dorovinio elgesio subjektas žmogus turi laisvo pasirinkimo galimybę.
Žmogaus gyvenimo tikslas – tapti protinga ir savarankiška būtybe, kuri vadovaujasi tik savimi, t. y. būti sau pakankamu. Žmogus pats save kuria, o kurdamas save – jis kuria pasaulį.
Stari Bubelis
Stari Bubelis  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Januvo valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurę nuo Palenkės Januvo, apie 26 km į šiaurę nuo Palenkės Bialos ir apie 120 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimas yra Palenkės Bugo kanjono kraštovaizdžio parke.
Šiaurės regionas
Šiaurės regionas reiškia šiuos administracinius vienetus:
Lomių pagrindinė mokykla
Tauragės rajono Lomių pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Lomiuose (Tauragės rajonas), vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190471693. Steigėjas Tauragės rajono savivaldybės taryba.
Istorija
1923 m. įkurta mokykla. 1965 m. persikėlė į naują pastatą, kuriame vis dar veikia dabartinė mokykla.
2007 m. kaip Lomių pagrindinės mokyklos pradinis skyrius prijungta Šakviečio mokykla. Lomių pagrindinė mokykla 2020 m. reorganizuota prijungiant prie Skaudvilės gimnazijos, tapo pradinio ugdymo skyriumi. Vėliau skyrius uždarytas.
Didvėjis
Didvėjis – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Viduklės, piečiau Gylių. Pro kaimą teka Upės upelis.
Rodoksantinas
Rodoksantinas  – purpurinis pigmentas ksantofilas, nedideliais kiekiais aptinkamas daugelyje augalų, pvz., kukmedžio (Taxus baccata) sėklamakštėse. Dalies plikasėklių augalų – pvz., japoninės kriptomerijos (Cryptomeria japonica), dvieilio taksodžio (Taxodium distichum) – lapams rudeninę spalvą suteikia būtent rodoksantinas.
Taip pat aptinkamas kai kurių paukščių plunksnose.
Naudojamas kaip maisto priedas dažiklis turi numerį E161f.
Medėjančio alavijo lapuose, veikiamuose stiprios saulės šviesos ar dar ir sausros, ima kauptis raudonas rodoksantinas. Kartu chloroplastai virsta chromoplastais, tuo metu sunyksta tilakoidų membranos.
Atabaskų rainės
Atabaskų rainės (Opsopoeodus) – karpinių (Cyprinidae) šeimos žuvų gentis.
Vilnius (dienraštis)
Vilnius – politikos ir visuomenės gyvenimo dienraštis, leistas nuo 1920 m. gruodžio 14 d. iki 1921 m. spalio 12 d. Vilniuje.
Istorija
Leistas vietoje „Vilniaus aido“. Leido ir redagavo Mykolas Biržiška, nuo 1921 m. rugsėjo 28 d. (Nr. 232) V. Bernartas (Viktoras Biržiška). Išėjo 244 numeriai. Nuo 1922 m. spalio 29 d. vietoje laikraščio „Vilnius“ pradėjo eiti „Vilnietis“.
Bendradarbiavo S. Balčas, A. Babianskis, Jonas Basanavičius, Jonas Jablonskis, P. Radzevičius ir kt. Spausdino Žaibo spaustuvė Vilniuje.
Tokugava Iejasu
thumb|250px|Iejasu Tokugava thumb|Tokugavos klano emblema
Iejasu Tokugava (徳川家康, 1543 m. sausio 31 d. – 1616 m. birželio 1 d.) – Tokugavų šiogūnato ir Tokugavų šiogūnų dinastijos pradininkas Japonijoje.
Jo įkurta šiogūnų dinastija valdė šalį nuo Sekigaharos mūšio 1600 m. iki Meidži restauracijos 1868 m. 1600 m. jis tapo visos Japonijos valdovu, 1603 m. pasiskelbė šiogūnu. Oficialiai valdė iki 1605 m., bet darė didelę įtaką jo valdančiam sūnui iki pat savo mirties 1616 m. Jis buvo geras karvedys ir diplomatas, jo kariniai ir diplomatiniai veiksmai lėmė tai, kad Japonijoje susiformavo centralizuota feodalinė valstybė.
Jaunystė (1543–1556)
Iejasu gimė 1543 m. Mikavos žemėje. Tikrasis Iejasu vardas buvo Takečijo Macudaira (竹千代 松平). Jis buvo Hirodatos Macudairos (松平広忠), Mikavos žemės kunigaikščio ir kilmingo samurajaus Tadamasos Mizuno (水野 忠政) duktės Odai no Kata (於大の方) sūnus. Iejasu turėjo 11 įbrolių ir įsesių.
Iejasu šeima buvo susiskaldžiusi, nes viena jos dalis palaikė Imagavos, o kita Oda klaną. Dėl to Iejasu nuolat buvo pavojuje.
Iškilimas (1556–1584)
1556 m. Iejasu pagal tradiciją pasikeitė vardą į Macudaira (松平) Džirōsaburō Motonobu (次郎三郎 元信). Po metų jis vedė pirmąją savo žmoną ir dar kartą keitė vardą į Macudaira Kurandonosuke Motojasu (蔵人佐 元康). Grįžęs į savo gimtąją Mikavos žemę, Iejasu kovojo prieš Oda klaną, prieš kurį pirmąją savo kovą laimėjo Terabės apgultyje.
1560 m. pasikeitus aplinkybėms jo klane, Iejasu sudarė sąjungą su Oda klanu.
1567 m. Iejasu paskutinįjį kartą keitėsi savo vardą į Tokugawa Iejasu. Jis skelbėsi esąs Minamoto klano palikuonis, tačiau jokių įrodymų nebuvo rasta.
Iejasu pasiliko Nobunagos Odos sąjungininku ir 1568 m. jie kartu užėmė Kiotą.
Iki 1575 m. Tokugava, padedamas sąjungininko Nobunagos, plėtė savo teritorijas ir galią. 1579 m. Nobunagą bandė nužudyti Iejasu vyriausiasis sūnus ir jo žmona. Sąmokslas nepavyko ir sąmokslininkai buvo nužudyti priverčiant atlikti sepuku. Iejasu paskelbė savo trečiąjį sūnų, Hidetadą Tokugavą kaip savo įpėdinį (antrasis sūnus buvo įvaikintas kitos augančios jėgos, būsimo Japonijos valdovo, Hidejošio Tojotomio).
1582 m. Iejasu sužinojo, kad jo sąjungininkas Oda Nobunaga buvo nužudytas. Iejasu bandė atkeršyti jo žudikui Micuhidei Akečiui, bet pavėlavo, nes Hidejoši Tojotomi nužudė jį pirmesnis. Kadangi žinia apie Nobunagos mirtį pasklido po visą Japoniją, jo žemės liko be valdovo. Pasinaudojęs tokia situacija Iejasu perėmė Nobunagos žemių valdymą.
Iejasu ir Hidejoši (1584–1598)
1584 m. Iejasu nusprendė paremti Nobuo Odą kovoje prieš Hidejošį. Po nesėkmingų kovų Hidejoši paskelbė paliaubas Nobuo ir Iejasu. Netrukus Iejasu jau valdė penkias Japonijos žemes. 1593 m. Iejasu tapo Hidejošio patarėju karo reikalais.
1598 m. labai suprastėjo Hidejoši sveikata ir jis išrinko penkis regentus savo 6 metų įpėdiniui. Galingiausias iš jų buvo Iejasu.
Sekigaharos mūšio kampanija (1598–1603)
Iejasu telkė jėgas prieš Hidejošio įpėdinį sudarydamas sąjungas su kunigaikščiais. Gerbiamiausiam regentui mirus, Iejasu nedelsdamas užėmė Osakos pilį ir taip labai papiktino likusius tris regentus.
Didžiausias Iejasu priešas buvo galingas kunigaikštis Micunari Išida. Visa Japonija suskilo į "vakarų stovyklą", remiamą Išidos ir "rytų stovyklą", remiamą Iejasu.
1600 m. spalio 21 dieną įvyko vienas didžiausių ir svarbiausių mūšių Japonijos istorijoje – Sekigahara. Mūšyje dalyvavo apie 160 000 karių. Tokugava laimėjo mūšį ir tapo de facto Japonijos valdovu.
Beveik visos priešiškos jėgos buvo sunaikintos. Buvę "rytų stovyklos" sąjungininkai privalėjo paklusti Iejasu. Hidejošio įpėdinis galėjo dar 10 metų gyventi Osakos pilyje.
Šiogūno laikotarpis (1603–1605)
1603 m. imperatorius Tokugavai suteikė šiogūno titulą. Ši data ir laikoma Tokugavos šiogūnato pradžia. Tokugavų dinastija valdė Japoniją sekančius 265 metus, kurie kartais vadinami Edo laikotarpiu.
Apgultis Osakoje
Paskutinis Tokugavų priešas buvo Hidejošio įpėdinis Hidejori Tojotomi. Tokugavų valdymu nepatenkinti samurajai telkėsi aplink Hidejorį teigdami, kad jis yra teisėtas Japonijos valdovas. Norėdamas galutinai sunaikinti bet kokį pasipriešinimą Tokugava apgulė Osakos pilį (1614-1615), jo įsakymu buvo galutinai sunaikinta Tojotomi šeima. Tokugavos tapo absoliučiais Japonijos valdovais.
Juodiškė (Kelmė)
Juodiškė – viensėdis Kelmės rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Liolių, prie kelio ir jo atšakos.
Jakaitis
Jakaitis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Tokugava Iejasu
Gyvenimo pabaiga
thumb|right|Iejasu kapas
Jakaitis
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Jakaitienė (ištekėjusi moteris) ir Jakaitytė (mergautinė pavardė).
Tokugava Iejasu
Gyvenimo pabaiga
Iejasu prižiūrėjo Edo pilies statybas ir joms vadovavo. Taip pat privertė likusius kunigaikščius tapti jo vasalais ir taip galutinai įtvirtinti Tokugavų dinastijos valdžią.
Jakaitis
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Tokugava Iejasu
Gyvenimo pabaiga
1614 m. šalyje buvo uždrausta krikščionybė, nes Iejasu bijojo, kad krikščionių mokymas kelia grėsmę jo valdžiai.
1616 m. Iejasu Tokugava, pirmasis Tokugavų dinastijos šiogūnas mirė nuo sužalojimų, kuriuos patyrė Osakos apgultyje.
Iejasu kaip asmenybė
Iejasu turėjo pakankamai asmeninių savybių tapti Japonijos valdovu. Jis buvo ir apdairus, ir drąsus. Iejasu dažnai keisdavo sąjungas tam, kad pasiektų savų tikslų. Jo, kaip žmogaus, populiarumas nebuvo labai didelis, tačiau jo bijojo ir gerbė už sugebėjimą vadovauti armijoms.
Taip pat jis sugebėjo išlikti ir ištikimas. Kai jis sudarė sąjungą su Nobunaga Oda, daugiau niekada prieš jį nebekovojo ir abiem sąjunga buvo labai naudinga. Iejasu buvo ištikimas ir savo asmeniniams draugams. Tačiau jis buvo ir labai kerštingas: tapęs Japonijos valdovu, įvykdė mirties bausmę žmogui, kuris jį buvo įžeidęs vaikystėje.
Iejasu buvo beširdis. Jis įsakė nužudyti bet kokį kareivį, kuris gynė Osakos pilį.
Iejasu turėjo 11 sūnų ir 5 dukteris. Trys iš jų tapo vietiniais kunigaikščiais, o vyriausiasis buvo nužudytas paties Iejasu įsakymu.