cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Reiteriai
Reiteriai kaudavosi tiek pistoletais, tiek kalavijais. XVI a. pradžioje (iki 1620 m.) reiteriai dažnai išsirikiuodavo iki 12 eilių gylio rikiuotėmis ir atakuodavo priešo pėstininkų rikiuotę naudodami karakolo atakas, kurios turėdavo sutrikdyti pėstininkų rikiuotę, o tada puldavo į kirstynes. Tačiau sumanūs vadai (pvz., Henrikas IV ar Gustavas II Adolfas) savo reiterius naudodavo agresyviau – liepdavo atakuoti priešo rikiuotę tiesiai, šauti į ją iš labai arti (ypač kai priešas gerai šarvuotas) arba išsyk atakuoti kalavijais. Naudodami šias taktikas reiteriai buvo labai efektyvi kariuomenės rūšis, kai buvo tinkamai naudojami. Vienas tokių atvejų buvo Turnhouto mūšis, kai olandų reiteriai, vadovaujami Morico van Nasau, sumušė ispanų kavaleriją ir po to sėkmingai atakavo ispanų pėstininkus, derindami pistoletų šūvių salves ir atakas kalavijais.
Morio klanas
Po Meidži restauracijos Mori gavo kunigaikščio titulą.
Reiteriai
Didžioji dalie reiterių buvo vokiečiai. Reiteriai buvo naudojami vokiečių valstybėse, Švedijoje, ATR ir kitur. Po 1630 m. reiterių pulkai (vadinti reitarais) buvo ir Rusijoje.
XVII amžiaus antroje pusėje reiteriai ėmė susilieti su kitais kavalerijos pulkais ir kaip atskira kariuomenės rūšis išnyko.
Imbarės seniūnija
Imbarės seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kretingos rajono savivaldybės teritorijos šiaurės rytuose.
Istorija
XVI a. minima Imbarės vaitija. 1585 m. jai priklausė Imbarė, Barzdžiai, Klausgalvai, Kūlupėnai, Vainiutaičiai, 1593 m. – Imbarė ir Kūlupėnai.
1919 m. įkurta Imbarės seniūnija. 1940 m. panaikinta, 1941 m. birželio mėn. pabaigoje atkurta, 1944 m. spalio mėn. pavadinta Imbarės apylinke. Administracinis seniūnijos centras buvo Imbarė. Seniūnijai vadovavo seniūnijos kaimų atstovų sueigoje (krivūlėje) renkamas seniūnas, o jį pavadavo seniūno padėjėjas.
1995 m. seniūnija naujai įkurta kaip smulkiausias Kretingos rajono savivaldybės administracinis-teritorinis vienetas vietoje Imbarės apylinkės. Ji apima buvusio Salantų valsčiaus teritorijos šiaurės rytinę dalį (išskyrus Salantų miestą).
Galvos smegenų sukrėtimas
thumb|right|260px|Galvos smegenų sutrenkimas
Imbarės seniūnija
Seniūnai
Seniūnas yra valstybės tarnautojas, galintis dirbti neterminuotai. Jis nėra renkamas, o skiriamas konkurso tvarka.
Kultūros paveldas
Imbarės, Laivių ir Reketės piliakalniai, Imbarės, Laivių ir Reketės kapinynai, Erlėnų ir Nerėpų (Šaučikių) senovės žemdirbystės vietos.
Galvos smegenų sukrėtimas
Pykinimas ir vėmimas gali būti dėl staigaus vestibiulinės sistemos sukrėtimo (taip pat kaip besisukant aplink savo ašį ir paskui sustojus).
Traumatisme crânien
Imbarės seniūnija
Kultūros paveldas
Barzdžių Medsėdžių sodyba (seniausias Lietuvoje namas, 1643 m.), Gargždelės Šv. Barboros ir Gaidžio kalno koplyčios, Kalnalio Šv. Lauryno bažnyčios statinių kompleksas, Pesčių (Leliūnų) buv. dvaro sodybos fragmentai. Gargždelės Orvidų sodyba, Salantų 1831 m. sukilėlių korimo ir laidojimo vieta, Pesčių (Klecininkų) ir Žvainių paminklai Žemaičių apygardos partizanams, Salantų žydų holokausto vieta.
Alko alkakalnis, Šventasis ąžuolas ir šaltinis, Alko, Gargždelės, Imbarės I, Imbarės II akmenys su dubenimis, Dvarčininkų, Laivių I, Laivių II ir Laivių III mitologinės kalvos (Pilalės), Imbarės I, Imbarės II, Imbarės III, Imbarės-Skaudalių alkvietės, Imbarės I ir Imbarės II akmenys su dubenėliais, Imbarės ir Laivių mitologiniai akmenys (Laumės kūliai), Žvainių Gaidžio kalnas.
Gamtos paveldo objektai
Salantų regioninis parkas, Erlėnų geomorfologinis draustinis, Minijos ichtiologinis draustinis.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Istorinės gyvenvietės (1923 m. surašymas):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 6 seniūnaitijos:
Phoenix (Marso zondas)
Phoenix – bepilotis erdvėlaivis į Marsą, pagrindinė užduotis – primityvių gyvybės formų ir vandens pėdsakų paieška Marse. Phoenix sėkmingai startavo 2007 m. rugpjūčio 4, o Marso paviršių, po 7 min. trukusio rizikingo stabdymo atmosferoje, šis erdvėlaivis pasiekė 2008 m. gegužės 25 d. Prie šio projekto prisidėjo universitetai iš JAV, Kanados, Šveicarijos, Danijos ir Vokietijos, taip pat Kanados kosmoso agentūra. Phoenix nusileido Marso šiauriniame poliuje, kuriame yra daug sušalusio vandens. Phoenix instrumentai patvirtino, kad Marse yra sušalusio vandens. Pirmaisiais matavimais grunto paviršiaus sluoksnyje aptikta vandenyje tirpių druskų (dirvožemio pH tarp 8 ir 9), taip pat ir nuodingų perchloratų junginių.
Mahina
Mahina – gyvenvietė ir komuna Prancūzijos Polinezijoje, Taičio šiaurės vakaruose, Papeetės konurbacijoje, vandenyno pakrantėje. Komunoje gyvena 13,3 tūkst. gyventojų (2002 m.).
Can't Stop
„Can’t Stop“ – grupės „Red Hot Chili Peppers“ daina iš jų 2002 m. išleisto albumo „By The Way“. Daina vėliau buvo išleista kaip trečiasis albumo singlas. Daina pasiekė pirmąją vietą Modern Rock Tracks tope ir toje vietoje išsilaikė tris savaites. Nepaisant to, daina nebuvo pridėta į grupės geriausių dainų rinkinį „Greatest Hits“.
Mahina
thumb|left|200px|Švyturys
Can't Stop
Dainai buvo sukurtas vaizdo klipas, taip pat ji dažnai grojama grupės koncertuose.
Dziaodžou
Dziao provincija  – Han dinastijos Kinijos administracinis vienetas, buvęs dabartiniame šiaurės Vietname ir pietinėje Kinijoje, piečiausia Kinijos imperijos dalis. Šis laikotarpis Vietnamo istorijoje dar dalinamas į Pirmąjį šiaurės dominavimą ir Antrąjį šiaurės dominavimą.
Raida
Senovėje regionas buvo žinomas kaip Lingnan, t. y. „į pietus nuo Kalnagūbrio“ (turėtas omenyje Nanlingas), ir čia gyveno vietai – įvairios austroneziečių ir tajų-kadajų kilmės gentys, dabartinių vietnamiečių, džuangų, šujų, dongų ir kt. etninių grupių protėviai. Paskutiniaisiais amžiais prieš mūsų erą čia konsolidavosi jų gentinės valstybės, pvz., Aulakas. Galiausiai jas visas suvienijo Čungų dinastijos valdomas Namvietas. 111 m. pr. m. e. Kinijos imperatorius Vudi užėmė Namvieto teritoriją ir pavertė ją Kinijos dalimi – administracine provincija. Iš pradžių jai suteiktas Dziaodži pavadinimas, bet 203 m. ji pervadinta į Dziao. Ši provincija kitų provincijų pavyzdžiu buvo sudalinta į smulkesnius administracinius vienetus dziun, kurių iš viso čia buvo 9.
Užėmusi kraštą, Kinija iš karto pradėjo intensyvią sinizaciją, kurdama čia kiniškas politines struktūras, plėtodama kinišką gyvenimo būdą, visuomenės sandarą, filosofiją. Į kraštą masiškai kėlėsi gyventojai iš šiaurinių provincijų, kurių tikslas buvo kolonizuoti regioną. Kinijoje 222 m. pasibaigus Han dinastijai, provinciją toliau valdė sinizuota Vu karalystė (229–280 m.), Dzin dinastija (265–420 m.), Liu Songų dinastija (420–479 m.), Pietinė Či dinastija (479–502 m.) ir Liangų dinastija (502–544 m.)
Tačiau kraštas nebuvo ramus, ypač pietinėje provincijos dalyje. Žymiausias sukilimas įvyko 39–43 m., kuomet valdžią pietinėje provincijos dalyje paėmė seserys Čung). Netrukus Kinija valdžią atkūrė, tačiau jų valdymą žymėjo ir vėlesni sukilimai: 137–138 (Khu Liên), 156–160 (Chu Ðạt), 178–181 (Lương Long), 248 (Triệu Thị Trinh), 299–319 (Triệu Chỉ), 319–323 (Lương Thạch), 468–485 m. (Lý Trường Nhân) ir kt.
544 m., pasinaudodamas Liangų dinastijos silpnumu, vietinis valdytojas Li Nam De surinko vietos armiją Raudonosios upės slėnyje ir išvijo Kinijos vietininkus, pasiskelbdamas „Imperatoriumi“. Jis įkūrė Vanšuano valstybę pietinėje buvusios provincijos dalyje. Taip Kinijos provincija buvo panaikinta. Ji atkurta VII a. kaip Anamo generalinis protektoratas.
AT315
AT315 – Austrijos Aukštutinės Austrijos žemės Trauno ketvirčio apskričių grupės (Gmundeno ir Fioklabriuko apskričių) teritorijos (NUTS:AT) administracinių vienetų suskirstymas pagal LAU, smulkių vietinių administracinių vienetų suskirstymo į teritorinius statistinius vienetus sistemą.
LAU vietiniame lygmenyje pratęsia NUTS, pranc. Nomenclature des Unités Territoriales Statistiques, Teritorinių statistinių vienetų nomenklatūrą, patvirtintą 2003 m. gegužės mėn. Europos Parlamento ir Tarybos Reglamentu (EB) Nr. 1059/2003, galiojančiu nuo 2003 m. liepos 1 d.
Apskričių centrai – riebiu šriftu.
Glaukoma
Glaukoma – akių liga, kurią sukelia padidėjęs akies vidinis spaudimas, pažeidžiąs regos nervą ir tinklainės ląsteles, kai sutrinka skysčių tekėjimas akyje. Nepastebimai, lėtai pradeda siaurėti akiplotis.
Glaukoma ir rega
Akis turi priekinę ir užpakalinę kameras, kurias užpildo skystis - vandeninis druskų ir maisto medžiagų tirpalas. Jis maitina lęšiuką ir rageną, pašalina medžiagų apykaitos produktus. Šis skystis primena tekantį šaltinį. Jis atsiranda vadinamajame krumplyne, o išteka į venas per 0,37 mm skersmens latakėlį, vadinamą Šlemo antį. Cirkuluodamas jis sukuria tam tikrą spaudimą į visas puses. Taip išlaikoma akies funkcijoms labai svarbi elastinga rutulio forma. Sutrikus nutekėjimui, skystis kaupiasi kamerose, didindamas akispūdį, vis labiau spausdamas akį iš vidaus. Tai pažeidžia regos nervą, kuris perduoda vaizdą į smegenis. Jis pradeda negrįžtamai nykti. Padidėjus akispūdžiui žmogus nebemato kai kurių regėjimo lauko dalių, ir regėjimo laukas pamažu vis siaurėja.
thumb|right|Normalus akies matymas thumb|right|Glaukomos pažeistas regėjimas
Glaukomos požymiai
Dažniausiai pasitaiko atviro kampo glaukoma. Tada sutrinka kameros skysčio nutekėjimas per pačią filtracinę sistemą. Uždarojo kampo glaukoma susergama, kai skystis kaupiasi užpakalinėje akies kameroje. Žmogus, žiūrėdamas į objektus, mato spalvotus žiedus apie šviesos šaltinį, akis ašaroja, vyzdys išsiplečia ir pasidaro nebeapvalus.
Glaukomos išgydyti neįmanoma, ją galima tik pristabdyti. Blogiausiu atveju įmanoma sulėtinti jos progresą. Glaukoma gydoma vaistais. Jei vaistai vis dėlto nepadeda, tuomet gelbsti chirurgija: operacijos metu padaromos kelios skysčiui nutekėti skylutės, kurios nebeužgyja ir filtruoja skysčio perteklių, taip reguliuodamos akispūdį.
Galvos smegenų sumušimas
Galvos smegenų sumušimas – smegenų sužalojimas, atsiradęs dėl sumušimo, peršovimo. Sumušimo židinys gali būti ir priešingoje smūgio pusėje, kai smegenys atsitrenkia į priešingos pusės kaukolės sienelę. Sužalotoje vietoje atsiranda kraujosrūvos ir nekrozė. Be ilgalaikio sąmonės netekimo, vėmimo, sutrikusių kvėpavimo ir širdies veiklos, prisideda raumenų paralyžiai, kalbos, jutimo sutrikimai ir kt.
RCA Records
RCA Records (iš pradžių The Victor Talking Machine Company, vėliau RCA Victor) – viena žymiausių antrinių „Sony Music Entertainment“ įrašų kompanija. „RCA“ inicialai kilo nuo kompanijos „Radio Corporation of America“ (vėliau pervadintos į „RCA Corporation“), kuri valdė šią kompaniją nuo 1929 iki 1985 m., ir iki 1986 m. buvo verslo partnerė.
„RCA“ grupė yra sudaryta iš trijų padalinių:
2011 m. „RCA Records“ buvo pertvarkyta, perėmė teises leisti kompanijų „Arista“, „J Records“ ir „Jive Records“ atlikėjų įrašus, kadangi šios buvo uždarytos.
Kapinė (Panevėžys)
Kapinė – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Berčiūnų.
Valdo Adamkaus premija
Valdo Adamkaus premija – premija, skiriama Lietuvos aplinkosaugai nusipelniusiems asmenims. Premiją buvo skiriama 1992 m. – 2005 m. 2020 m. Prezidento Valdo Adamkaus biblioteka-muziejus, kartu su Danos Gedvilienės fondu (Dana Gevila fund) paskelbė apie atnaujintos Prezidento Valdo Adamkaus Premijos steigimą.
Istorija ir Premijos steigimas 2020 metais
1992 m. Premiją įsteigė Lietuvos prezidentas Valdas Adamkus. Premija skiriama už svarbius teorinius bei praktinius ekologijos srities darbus, svarbių aplinkosaugos projektų įgyvendinimą, itin aktyvią organizacinę bei visuomeninę veiklą, susijusią su gamtosauga.
2020 m. Prezidento Valdo Adamkaus biblioteka-muziejus ir Danos Gedvilienės fondas (Dana Gedvila fund) įsteigė atnaujintą Valdo Adamkaus premiją. Danos Gedvilienės fondas Premijai paskyrė 100 000 dolerių.
Nuo 2020 m. veikianti Premija teikiama už visuomenės dėmesio ir pagarbos vertus pasiekimus bei pastangas apsaugoti ir atstatyti gamtinę aplinką Lietuvoje ir kaimynystėje bei užtikrinti išteklių tvarumą.
Diržai
Diržai  – kaimas pietinės Druskininkų savivaldybės dalyje, 5 km į šiaurę nuo Gerdašių, kairiajame Nemuno krante, priešais Druskininkų aerodromą ir Druskininkų mišką. Šiaurės vakaruose plyti Leipalingio giria. Kaimo teritorijoje į Nemuną Brastos upelis. Praeina kelias.
Valdo Adamkaus premija
Istorija ir Premijos steigimas 2020 metais
Iš šių kategorijų išrenkamas vienas Premijos laureatas.
Diržai
thumb|left|155px|Kryžius Diržuose
Konfliktas (reikšmės)
Žodis konfliktas gali reikšti:
Kartenos seniūnija
Kartenos seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kretingos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje.
Diržai
Etimologija
Vietovardis kildinamas iš asmenvardžio *Diržas (plg. Diržỹs, Dir̃žius).
Kartenos seniūnija
Istorija
Kartenos seniūnija įkurta 1861 m. kaip smulkiausias Kartenos valsčiaus valstiečių luominės savivaldos administracinis-teritorinis vienetas. Kartu su valsčiumi ji 1861–1915 m. priklausė Telšių, o 1915–1940 ir 1941–1944 m. – Kretingos apskričiai. 1915–1918 m. seniūnija buvo vadinama vyrija, o 1940 ir 1944 m. sovietų valdžios pertvarkyta į Kartenos apylinkę.
Valdo Adamkaus premija
Istorija ir Premijos steigimas 2020 metais
Nominacijų teikimo laikas vyksta sausio – kovo mėnesiais. Premijos nugalėtojas skelbiamas balandžio mėnesį, jo apdovanojimas vyksta birželio 5  dieną – Tarptautinę aplinkos apsaugos dieną – Vytauto Didžiojo universiteto (VDU) Botanikos sode.
Nominacijas vertina ir Premijos nugalėtoją paskelbia Premijos komitetas, kurį sudaro Prezidento Valdo Adamkaus bibliotekos-muziejaus atstovai, aplinkosaugos srityje dirbantys mokslininkai, žiniasklaidos atstovai.
Kartenos seniūnija
Istorija
1995 m. seniūnija naujai įkurta kaip smulkiausias Kretingos rajono savivaldybės administracinis-teritorinis vienetas vietoje Kartenos apylinkės. Ji apima buvusio Kartenos valsčiaus teritorijos centrinę dalį.
Valdo Adamkaus premija
Istorija ir Premijos steigimas 2020 metais
2021 m. naujame formate atkurtos premijos laureatu tapo dokumentinio filmo „Sengirė“ režisierius Mindaugas Survila, atkreipęs plačiosios visuomenės dėmesį į neeksploatuojamų miškų išsaugojimo būtinybę.
Vidas (upė)
Vidas  – upė Danijoje, Jutlandijos pusiasalio pietuose, Vokietijos pasienyje. Prasideda 4 km į pietvakarius nuo Tionderio, susiliejus Arno ir Hvirlo upėms. Teka į pietvakarius, trumpu ruožu sudaro Vokietijos-Danijos sieną. Toliau pasuka į šiaurės vakarus ir įteka į Šiaurės jūrą netoli Hiojerio (į jį iškastas kanalas).
Kartenos seniūnija
Seniūnai
1861–1940 ir 1941–1944 m. seniūniją administravo, viešuosius bendruomenės reikalus tvarkė ir gyventojus atstovavo seniūnijos kaimų atstovų sueigoje (tarpukariu – krivulėje) 3 metams renkamas seniūnas, o jį pavadavo seniūno padėjėjas.
Valdo Adamkaus premija
Istorija ir Premijos steigimas 2020 metais
2022 m. premijos laureatu išrinktas Giedrius Bučas, kuris įvertintas tai, kad jis savo veikla ir asmeniniu pavyzdžiu populiarina darnią gyvenseną, kuria socialines ir menines iniciatyvas burdamas įvairias bendruomenes ir skleidžia aplinkosaugines mintis bei griauna „žaliuosius mitus“.
Vidas (upė)
Vidas teka natūralių maršų ir lankų plotais. Yra įrengta užtvanka, sauganti nuo užtvindymo. Vandens lygis svyruoja priklausomai nuo jūros potvynių.
Kartenos seniūnija
Seniūnai
Nuo 1995 m. seniūnas yra valstybės tarnautojas, galintis dirbti neterminuotai. Jis nėra renkamas, o skiriamas konkurso tvarka.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 4 seniūnaitijos:
Butniūnai (Širvėna)
Butniūnai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Kratiškių, prie kelio. Į vakarus nuo kaimo teka Juodupė.
Tamošiškiai (Ukmergė)
Etimologija
Tamošiškių kaimo vardas galbūt kilęs nuo pavardės Tamošius. Taip pat manoma, kad kažkada čia buvusį dvarą nusipirko lenkų ponas vardu Tomaš. Ir šiandien šiame krašte yra lenkiškos kilmės vietovardžių.
Issiaka Ouédraogo
Isjaka Uedraogas (Issiaka Ouédraogo; g. 1989 m. spalio 7 d.) – Burkina Faso futbolininkas, puolėjas.
Burkina Faso rinktinėje debiutavo 2011 m.
Pelkinė kalpokė
Pelkinė kalpokė (Scutellaria galericulata) – notrelinių (Lamiaceae) šeimos augalų rūšis, priklausanti kalpokės genčiai. Tai daugiametis augalas, paplitęs Eurazijoje.
Būdingas aukštis 0,2-0,45 m. Lapai trumpakočiai, priešiniai, pailgi, negiliai karbuotai dantyti, tamsiai žali. Žiedai melsvi, 10-20 mm ilgio, žydi liepos-rugsėjo mėnesiais. Auga pelkėtose vietose, vandens telkinių pakrantėse, grioviuose, krūmuose, daugiausia humusinguose arba durpiniuose dirvožemiuose.
Pelkinė kalpokė turi vaistinių savybių, naudojama liaudies medicinoje.
thumb|left|210px|Pelkinė kalpokės žiedai
Vytautas Galinis
Vytautas Galinis:
Pietų Korėjos tarptautiniai santykiai
Pietų Korėja palaiko diplomatinius santykius su daugiau nei 188 šalimis, nuo 1991 m. yra Jungtinių Tautų organizacijos narė, priklauso virš 50-čiai kitų tarptautinių organizacijų.
Šiaurės Korėja
Šiaurės Korėjos ir Pietų Korėjos santykiai yra įtempti nuo pat abiejų valstybių susikūrimo, nepaisant nuolat pasikartojančių bandymų užmegzti glaudesnius ryšius.
Po Korėjos karo abi šalys santykius atnaujino 1972 m. Tuomet įvyko keli aukšto lygio susitikimai, pradėtos derybos dėl glaudesnio bendradarbiavimo, tačiau jos žlugo neradus bendro sutarimo. 1974 m. atrasti iš Šiaurės einantys tuneliai po demilitarizuota zona tik pablogino santykius.
Santykių atšilimą žymėjo 1984 m. pradėtos naujos derybos humanitariniais, ekonomikos, sporto klausimais. Jos vyko palyginti sėkmingai ir kitais metais buvo leista susitikti per karą išskirtoms šeimoms, vyko kultūriniai mainai. Tačiau derybos vėl pasiekė aklavietę kai buvo pereita prie gilesnių politinių klausimų.
Pasibaigus Šaltajam karui šalių santykiai vėl tapo įtempti dėl Šiaurės Korėjos vykdomos branduolinės programos. 1996 m. Šiaurė paskelbė nesilaikysianti po Korėjos karo pasirašytų paliaubų ir įvedė karinius dalinius į demilitarizuotą zoną. Krizę pavyko sureguliuoti po ilgų derybų.
2000 m. balandį įvyko santykių atšilimas ir buvo susitarta dėl abiejų pusių lyderių susitikimo. Birželį Kim Dedžiunas nuvyko į Pchenjaną ir pasirašė penkių punktų susitarimą, liečiantį karinės įtampos mažinimą, taikos stiprinimą, išskirtų šeimų susitikimą ir ekonominių, socialinių bei kultūrinių ryšių plėtrą. Tuo pat metu įvyko ir išskirtų šeimų susitikimas. Tolimesnės derybos buvo lėtos, tačiau iki metų galo buvo susitarta dėl konkrečių humanitarinių ir saugumo klausimų. Visgi praktikoje daugelis jų buvo prastai įgyvendinami. 2001 m. santykiai vėl suprastėjo ir aktyvesnės derybos buvo atnaujintos 2002-taisiais. Tuometinis ministrų lygio susitikimas buvo nukreiptas į ekonominių ryšių stiprinimą, tačiau jas nutraukė žinia apie Šiaurės vykdomą atominę programą ir galimai kuriamą atominį ginklą.
Šiaurės vykdoma atominė programa greitai atšaldė dvišalius santykius. 2008 m. kovą, į valdžią Pietų Korėjoje atėjus griežtesnės politikos Šiaurės atžvilgiu šalininkui I Mjongbakui, Saulės Šviesos politikos strategija nustojo būti vykdoma, o 2010 m. lapkritį paskelbta apie jos pabaigą. Prie to prisidėjo ir Jonpjongo apšaudymo incidentas, po kurio tarp Šiaurės ir Pietų kelis mėnesius išliko viena stipriausių įtampu nuo Korėjos karo laikų, tačiau 2011 m. sausį buvo pradėta kalbėtis apie aukšto lygio karines derybas ir dialogo tarp valstybių atnaujinimą.
Japonija
Abiejų šalių santykiai oficialiai buvo užmegzti 1965 m. birželį, pasirašius dvišalių santykių sutartį.
Mongolija
Santykiai su Mongolija užmegzti 1990 m. kovo 26 d.
Rusija
Santykiai su Rusija buvo užmegzti po Sovietų Sąjungos žlugimo, 1991 m. Po dešimties metų Rusijos prezidentas Vladimiras Putinas apsilankė Seule, o 2004-taisiais Pietų Korėjos prezidentas No Mu Hionas su oficialiu vizitu atvyko į Maskvą.
JAV
JAV dalyvavo Korėjos padalijime, o vėliau prisidėjo ir prie Pietų Korėjos valstybės kūrimo, palaikė Pietų pusę Korėjos kare, pasirašė tarpusavio gynimo sutartį, pagal kurią susitariama dėl karinės pagalbos. Laikydamasi jos Pietų Korėja padėjo JAV Vietnamo kare. Be to, šalyje yra keli JAV kariniai padaliniai, vykdomos reguliarios dvišalės karinės pratybos.
Dabartinio prezidento I Mjongbako laikotarpiu abiejų šalių santykiai pastebimai sustiprėjo.
Europos Sąjunga
ES ir Pietų Korėją sieja svarbūs prekybiniai ryšiai. 2010 m. rugsėjį abi pusės patvirtino laisvos prekybos sutartį, kuri įsigaliojo 2011 m. liepos mėn.
Lietuva
Dvišaliai santykiai oficialiai užmegzti 1991 m. spalio 4 d., Korėjai tų pačių metų rugsėjo 5 d. pripažinus Lietuvos nepriklausomybę. Lietuva turi garbės konsulatą Daegu, o ambasadoriai reziduoja Pekine, tuo tarpu Pietų Korėjos ambasadoriai reziduoja Varšuvoje.
Stabligė
thumb|right|200px|Clostridium tetani Stabligė – ūminė infekcinė liga, kurią sukelia anaerobinė lazdelė Clostridium tetani, esanti gyvulių mėšlu užterštame dirvožemyje. Patekusi į žaizdą išskiria specifiškai veikiančius toksinus, kurie paveikia nugaros ir pailgąsias smegenis. Infekuotajam pasireiškia skersaruožių raumenų traukuliai. Ligos inkubacinis periodas – 1-21 dienų, dažniausiai 6-14 dienų. Užsikrečiama per nešvariu daiktu durtas žaizdas, kuriose ligos sukėlėjui susidaro anaerobinės sąlygos. Taip pat per dideles nešvarias žaizdas po traumų, atvirų kaulų lūžių, nudegimų, abortų, nušalimų, operacijų.
Dosed
„Dosed“ – grupės „Red Hot Chili Peppers“ daina iš jų 2002 m. albumo „By The Way“. Vėliau daina buvo JAV ir Kanadoje išleista kaip reklaminis singlas. Daina pasiekė 13-ąją vietą JAV Modern Rock Tracks tope.
Stabligė
Klinika
Ligoniui gali pakilti temperatūra, skauda galvą, prakaituoja, greitai pavargsta, būna ryškūs sausgyslių refleksai ir prasideda traukuliai. Būdingas trizmas – kramtomųjų raumenų spazmai, kuomet neįmanoma praverti burnos; grimasinga veido išraiška.
Dosed
Nepaisant to, kad daina buvo išleista kaip singlas, jai nebuvo sukurtas vaizdo klipas ir ji niekada nebuvo pilnai sugrota gyvai.
Stabligė
Gydymas
Ligonis gydomas intensyviosios terapijos (reanimacijos) skyriuje.
Ligos dažniausiai pažeidžiami asmenys
Teoriškai riziką užsikrėsti didėja asmenims, vyresniems nei 26 metų amžiaus – maždaug tuo metu nustoja veikti difterijos-stabligės vakcina, įskiepyta 15 gyvenimo metais. Daugiausia mirčių fiksuojama neskiepytiems ir vyresniems nei 60 metų amžiaus pacientams.
Ligos priežastys ir rizikos veiksniai
Clostridium tetani sudaro sporas ir į organizmą dažniausiai patenka per užterštas žaizdas. Sukėlėjas yra anaerobas, mikroorganizmas, kurio išgyvenimui nereikalingas deguonis, todėl paprastai lokalizuojasi gyvūnų virškinamajame trakte ar dirvožemyje. Tikimybė užsikrėsti labai išauga susižeidus žemės ūkio rakandais, senomis, surūdijusiomis vinimis ir kitais užterštais objektais - į žaizdą patekus sukėlėjo sporoms. Skiepas nuo stabligės veikia apie 10 metų, todėl ilgiau nerevakcinuotiems asmenims rizika sirgti išauga.
Ligos simptomai ir požymiai
Ligos inkubacinis periodas (laikas nuo užsikrėtimo iki pirmųjų požymių pasireiškimo) trunka nuo 4 iki 14 dienų. Pradžioje pacientas ima jausti nuovargį, silpnumą, galvos ir galūnių skausmus, šaltkrėtį bei prakaituoti.
Vystantis ligai, pailgėja raumenų kontrakcija, dėl to atsiranda staigūs, stiprūs ir labai skausmingi įvairių kūno raumenų grupių susitraukimai, vadinamieji spazmai. Šių epizodų pasekmės – lūžę kaulai bei plyšę raumenys.
Aruė
Aruė – gyvenvietė ir komuna Prancūzų Polinezijoje, Taičio šiaurės vakaruose, vandenyno pakrantėje. Šiaurės rytinis Papeetės priemiestis. Komunoje gyvena 9,3 tūkst. gyventojų (2002 m.). Į Aruė sudėtį taip pat įeina Tetiaroa sala.
Stabligė
Ligos simptomai ir požymiai
Pirmiausia spazmai pasireiškia žandikaulių raumenyse. Pacientas tvirtai sukanda dantis. Stebima vadinamoji sardoniška šypsena. Dėl poveikio kramtomiesiems raumenims žmogus negali išsižioti. Spazmas gali paveikti krūtinės, kaklo, nugaros ir pilvo raumenis. Nugaros raumenų spazmas vadinamas opistotonusu. Tai vienas iš būdingų ligos simptomų. Kartais spazmas paveikia ir kvėpavimo takų raumenis, kas sąlygoja apsunkintą kvėpavimą. Tačiau ligos sukėlėjas negali paveikti širdies raumens dėl širdžiai būdingų elektrinių savybių.
Ligos gydymas
·        Žaizdos revizija ir išvalymas.
·        Antitetaninis imunoglobulinas.
·        Penicilinas G 10 dienų.
·        Intensyvioji medicina: miorelaksantai, dirbtinis kvėpavimas, būklės monitoravimas.
·        Imunizacija kartu su difterijos ir kokliušo vakcina pagal skiepų kalendorių.
Profilaktika
·        Sužeidimų atvejais – antitetaninis imunoglobulinas ir skiepas, kuris galioja ~10 metų. Vėliau reikalinga revakcinacija. Užsienio šalių rekomendacijose, po suleisto aktyvaus ir pasyvaus imunoglobulino, aktyviai imunizuojama po 4 savaičių ir 6 – 12 mėnesių.
Svidrų kultūra
Svidrų kultūra – paleolito pabaigos– ankstyvojo mezolito archeologinė kultūra, kurią įvairiais pavadinimais XX a. 2-3 dešimtmečiuose išskyrė lenkų archeologai Ludwik Sawicki, Stefan Krukowski, Leon Kozłowski pagal Vidurio ir Pietų Lenkijos gyvenviečių paviršinių kolekcijų medžiagą.
Svidrų kultūra buvo pavadinta netoli Varšuvos esančios gyvenvietės vardu.
Arealas
Svidrų kultūra 10 500 m. pr. m. e. – 9 200 m. pr. m. e. buvo paplitusi visoje Lenkijoje, Lietuvoje, Gudijoje, Pietų Latvijoje, Šiaurės vakarų Rusijoje, Šiaurės Ukrainoje. Pavienių gyvenviečių aptinkama Transilvanijoje. Atskira Svidrų kultūros atstovų grupė paleolito pabaigoje nukeliavo į Krymą ir ten sudalyvavo vietinių mezolitinių kultūrų raidoje.
Kultūra
Svidrų kultūros žmonės, šiaurinių elnių medžiotojai, apsigyveno Pietryčių Pabaltijo ir toliau į rytus-pietryčius esančiose Šiaurės Europos lygumų teritorijose. Kultūra egzistavo vėlyvajame driase (ženklus atšalimas, tundrinė augmenija) ir preborealio periodo pradžioje (atšilimas, išplinta miškatundrės-miškai). Žymiausios gyvenvietės – Swidry Wielke, Witów, Całowanie (Lenkija), Mergežeris 3, Ežerynas 1, Pasieniai 1, Neravai 1 (Lietuva), Nobel (Gudija), Pribor, Liutka (Ukraina). Svidrų kultūros atstovai darbo įrankius ir medžioklės įnagius gaminosi iš titnago (strėlių antgaliai, gremžtukai, rėžtukai, grąžtai/ylos, kirveliai ir kt.), akmens, kaulo-rago (įvairūs žeberklai, antgaliai), medžio. Šalto klimato laikotarpiu pagrindiniu prasimaitinimo šaltiniu buvo šiaurės elnių medžioklė (ypač jų sezoninių migracijų metu), o šiltesniu periodu – stambesni miško gyvūnai. Taip pat medžioti stambūs vandens paukščiai (antys, žąsys, gulbės) bei stambesnės žuvys (lydekos, lašišos). Gyventa apskrito ar ovalaus plano, 3–6,5 m skersmens palapinės tipo pastatuose. Svidrų kultūra egzistavo vėlyvojo driaso – preborealio pradžios laikotarpiais, t. y. prieš 12,5-11,2 tūkst. metų. Svidrų kultūros genezė siejama su vėlyvąja Bromės kultūra ar ankstyvąja Arensburgo kultūra. Svidrų kultūra sudalyvavo didžiulių Rytų Europos šiaurinės pusės teritorijų apgyvendinime. Iš jos mezolito pradžioje išsivystė keletas savarankiškų kultūrų: Rytų Baltijos regione – Kundos kultūra, Volgos-Okos tarpupyje – Butovo kultūra, Onegos ežero rytinės-pietrytinės teritorijos – Veretjės kultūra, Suchonės baseine – Viso kultūra. Krymo teritorijoje egzistavo savotiškas Svidrų kultūros variantas įvardijamas ? Kooba kultūra. Lietuvoje Svidrų kultūros radinius pirmasis išskyrė okupuotame Vilniaus krašte Stepono Batoro universitete dirbęs lenkų archeologas Wł. Antoniewicz. Svidrų kultūros radinių aptinkama visoje Lietuvos teritorijoje, bet daugiausia stambesnių upių pakrantėse ir Pietų Lietuvoje. Šiuo metu žinoma per 130 stambesnių šios kultūros gyvenviečių.
Gaisrinis automobilis
250px|thumb|right| [[Renault gaisrinis automobilis Kaune, 2010 m.]] 250px|thumb|Gaisriniai automobiliai [[Šiauliai|Šiauliuose]] Gaisrinis automobilis – ugniagesių naudojamas automobilis, skirtas kovoti su gaisrais. Kai kurie gaisriniai automobiliai gali patys vežti vandenį, kiti gali pumpuoti vandenį tik prisijungę prie hidrantų.
Dinamo Vilnius
'''Vilniaus „Dinamo“ gali reikšti:
UEFA taurių taurė 1961–1962 m.
UEFA taurių taurė 1961–1962 m. – antrasis UEFA taurių taurės turnyras, prasidėjęs 1961 m. rudenį. Taurę laimėjo klubas, finale laimėjęs prieš.
Juozas Gecevičius
Juozas Gecevičius:
Kapitulščizna
Kapitulščizna – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, prie kelio, 9 km nuo Grigaičių.
Kretuona
Upės vidutinis plotis 5 m. Yra seklių rėvų, užvartų. Naudojama vandens turizmui. Prie upės yra Pakretuonės geležinkelio stoties ir Kretuonėlės kaimai, kerta geležinkelis Vilnius–Turmantas.
Palenkės Bialos Šv. Kirilo ir Metodijaus parapija
'''Palenkės Bialos Šv. Kirilo ir Metodijaus parapija'''  – viena iš Palenkės Bialos stačiatikių dekanato parapijų, Palenkės Bialos mieste. Parapija įkurta 1582 metais. 1985-1989 m. pastatyta Palenkės Bialos Šv. Kirilo ir Metodijaus cerkvė.
Juodoji Gvardija
thumb|„Juodosios Gvardijos“ serijos pirmosios knygos viršelis Juodoji gvardija  – amerikiečių rašytojo Glen Cook tamsiosios maginės fantastikos romanų serija.
Fabula
Knygos aprašo fiktyvaus viduramžių pasaulio elitinę samdinių gvardiją, vieną iš Laisvųjų Katovaro gvardijų. Viso serijoje aprašyta maždaug keturiasdešimt metų jos istorijos. Romanai skirstomi į tris grupes: Šiaurės knygos („Juodoji gvardija“, „Ilgėjantys šešėliai“, „Baltoji Rožė“, „Sidabrinis smaigas“), Pietų knygos („Šešėlių žaidimai“, „Plieniniai sapnai“) ir Žaižaruojantis akmuo („Niūrūs laikai“, „Tamsa – tai ji“, „Vanduo miega“ ir „Kariai gyvi“).
Šiaurės knygos aprašo Gvardijos tarnybą Šiaurinės imperijos Valdovei, sukilimą ir galiausiai žlugimą (išskyrus knygą „Sidabrinis smaigas“, kuri aprašo ne Gvardiją, o kelių nuo jos atsikyrusių samdinių nuotykius po trečiosios knygos įvykių). Pietų knygose Gvardijos likučiai keliauja į Katovarą gražinti metraščių, Gvardija atkuriama ir vėl beveik patiria žlugimą. Beveik visur čia pasakotojas yra Kranklys, Juodosios gvardijos gydytojas ir metraštininkas.
Viešpatavimas
Viešpatavimo epochoje, buvusioje dar prieš serijoje aprašomus įvykius, galingas burtininkas Viešpats kartu su žmona Valdove  ir dešimt Pašvęstųjų – savo valiai pajungtų žemesniųjų burtininkų  – įkūrė centralizuotą imperiją, kurioje tvarką palaikė bekompromisiniu žiaurumu ir smurtu. Galiausiai maištininkai, vadovaujami Baltosios Rožės, sugebėjo juos įveikti, ir, nesugebėdami sunaikinti visiškai, gyvus ir saugojamus burtų palaidojo Pilkapiuose. Po daug metų per Burtininko Bomanzo neatsargumą Valdovė kartu su dešimt Pašvęstųjų išsivaduoja iš Pilkapių, tačiau savo vyrą palieka įkalintą. Per trumpą laiką ji vėl atkuria Šiaurinę imperiją. Maždaug tada prasideda ir pirmosios knygos siužetas, Juodąją gvardiją Sielagaudė – viena iš dešimties Pašvęstųjų – pasamdo tarnauti Valdovei ir kovoti prieš maištininkus.
Pašvęstieji
Pašvęstieji kadaise buvo galingi burtininkai, stoję į kovą prieš Viešpatį ir pralaimėję. Despotas pajungė jų valią sau ir privertė jam tarnauti. Vėliau, prisikėlę kartu su Valdove, jie tęsė tarnybą jai, tačiau nuolat regzdavo intrigas vienas prieš kitą, o vėliau ir prieš pačią Valdovę, padėdami sugrįžti Viešpačiui. Juodoji gvardija buvo nuolat išnaudojama šiose vidinėse intrigose, dažniausiai kaip Sielagaudės įrankis prieš Šlubį. Dalis Pašvęstųjų žuvo ar imitavo savo žūtį, todėl Valdovė pavergė ir naujais Pašvęstaisiais pavertė kelis gabius naujųjų maištininkų vadus. Yra žinoma, kad tarp senųjų Pašvęstųjų yra trys moterys, tačiau įvardintos tik dvi.
Nauji Pašvęstieji
Ir kiti.
Sergejus Chotianovičius
Sergejus Chotianovičius (g. 1923 m. sausio 11 d. - mirė 2018 m. kovo 15 d. Vilniuje) – Lietuvos chemikas, habilituotas gamtos mokslų daktaras, profesorius.
Biografija
1953 m. baigė Vilniaus universitetą. 1978 m. chemijos mokslų daktaras.
1962–1993 m. dirbo Chemijos ir chemijos technologijos institute (nuo 1992 m. Chemijos institutas). 1965–1989 m. Galvanotechninės laboratorijos vadovas, 1989–1993 m. vyresnysis mokslinis bendradarbis.
Mokslinė veikla
Nustatė paviršinio aktyvumo medžiagų įtaką vario ir cinko elektrocheminiam nusodinimui, ištyrė tauriųjų metalų išskyrimo katodinius procesus, gautų dangų savybes. Su kitais – 24 išradimų autorius.
Petras Gintalas
'''Petras Gintalas: '''
Butniūnai (Pakruojis)
Butniūnai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Vaškų, prie Plonės upės. Seniūnaitijos centras.
Istorija
1950–1963 m. buvo Butniūnų apylinkės centras.
Virvelinės keramikos kultūra
Virvelinės keramikos kultūra, arba laivinių kovos kirvių kultūra  – vėlyvojo neolito archeologinė kultūra, maždaug 3200–1800 m. pr. m. e. paplitusi didžiulėje Europos teritorijoje nuo Volgos rytuose iki Reino vakaruose, kurioje dabar yra Latvija, Lietuva, Kaliningrado sritis, Lenkija, Vokietija, Danija, Vakarinė Estija, Čekija, Slovakija, Šiaurės Ukraina, Vakarų Rusija, pietinė Švedija ir vakarinė Suomija.
Šios kultūros susiformavimas siejamas su indoeuropiečių plitimu iš rytų į vakarus.
Charakteristika
thumb|120px|left|Laivinis kovos kirvis, rastas Norvegijoje Būdingi virvelinės keramikos kultūros požymiai: amforos su ąsomis, mažai profiliuotos taurės, didelės, gnaibytais rumbeliais puoštais pakraščiais taurės, laiviniai kovos kirviai ir gyvatės galvos formos kapliai.
Gyventa nedidelėmis bendruomenėmis keturkampiuose mediniuose namuose. Buvo paplitusi žemdirbystė, bet dalis šios kultūros atstovų dar vertėsi klajokline medžiokle. Jau žinotas ratas, naudotas ratinis transportas, į kurį buvo kinkomi jaučiai, kai kur jau prijaukintas ir arklys. Sėslūs gyventojai augino kiaules, kurios pamažu tapo pagrindiniu maisto šaltiniu.
Mirusieji buvo laidojami nedeginti, suriesti pilkapiuose, dažnai su įkapėmis – ginklais ar darbo įrankiais. Vyrai guldomi ant dešiniojo, moterys – ant kairiojo šono galva į pietus. Kapai dažniausiai išdėstyti eilėmis.
Tyrimai
Pirmieji virvelinės keramikos kultūrą aprašė F. Klopšteinas ir jo mokinys A. Gėcė, tyrę Zalės (Vokietija) baseino radinius. V. Čaildas (Anglija), G. Mempertas, A. Briusovas (Rusija), Marija Gimbutienė ir kiti archeologai šią kultūrą kildina iš Juodosios jūros šiaurinių pakrančių stepių, siedami jos pradžią su duobinės kultūros plitimu. Virvelinės keramikos kultūros atstovų genomai turi daug bendro (iki 79 %) su stepinių duobinės kultūros atstovų (autosominiais) genomais ir žymiai mažiau (21 %) susiję su ankstyvaisiais Europos gyventojais (paleolito medžiotojų ir iš Artimųjų Rytų anksčiau atsikėlusių žemdirbių palikuoniais). G. Kosina (Vokietija), E. Eirepė (Suomija), V. Antonievičius (Lenkija) virvelinės keramikos kultūrą siejo su Vidurio Vokietijos autochtonais.
Sritys
thumb|110px|Laivinis kovos kirvis iš [[Gotlandas|Gotlando salos]] Virvelinės keramikos kultūra, paplitusi didelėje teritorijoje ir puoselėta daugelio joje ir dabar gyvenančių tautų protėvių, per amžius įgijo keletą krypčių, kurios gali būti laikomos atskiromis kultūromis. Svarbiausios kultūrinės zonos buvo šios:
Lietuvoje
Baltijos šalyse jos gyvenvietės yra išsidėstę paupiuose, todėl ji neužgožė vietinės miškų neolito – Narvos kultūros, tačiau jos patyrė sudėtingą, tebetyrinėjamą abipusę įtaką. Manoma, kad paveikti virvelininkų vietinių kultūrų žmonės galutinai suformavo baltus žemdirbystės paplitimo laikotarpiu. Virvelininkai buvo masyvūs ilgagalviai, o vietiniai gyventojai – labiau apvaliagalviai. Prie pačios Baltijos jūros išsiskiria Pamarių kultūra, jos įtakos zona susidarė tarp Vyslos ir Dauguvos upių. Manoma, kad tuomet pradėjo išsiskirti vakariniai baltai. Pamarių kultūros kapuose randamos jau abiejų tipų hibridinės formos.
Poprostu
Poprostu  – nelegalus komunistinis dvisavaitinis laikraštis, ėjęs 1935 m. rugpjūčio 5 d. – 1936 m. kovo 20 d. Vilniuje lenkų kalba.
Istorija
Išėjo 16 numerių. Redagavo Henrikas Dembinskis, Stefanas Jedrichovskis, Kazimieras Petrusevičius, Bogdanas Skaržinskis ir Marija Žeromska.
Dratharas
Dratharas – FCI pripažįstama šunų veislė.
Dratharai buvo išvesti XIX a. pabaigoje Vokietijoje ir yra skirti medžioklei. Gyvenimo trukmė - 12-14 metų.
Išvaizda
thumb|left|Dratharas Tai gana stambus, tvirtas, ištvermingas šuo. Ūgis iki 68 cm. Svoris iki 40 kg.
Kūno sudėjimu panašus į kurtsharą, bet plaukas ilgesnis, šiurkštesnis ir gana storas. Plauko ilgis 2-4 cm. Kailis pilkai rudas, kavinis, taškuotas ar dėmėtas rudomis dėmėmis. Ausys apvalios, nukarusios.
Akys dažniausiai tamsios spalvos. Žvilgsnis susikaupęs ir dėmesingas, judesiai energingi ir harmoningi.
Charakteris ir elgesys
Dratharas - ištvermingas ir labai energingas šuo. Skirtas medžioklei laukuose, miškuose ir vandenyje. Turi labai gerą uoslę. Gano aukšto intelekto. Labai prisiriša prie savo šeimininko ir jo šeimos narių, net gali pavydėti šeimininko kitiems gyvūnams. Bando parodyti dominavimą kitų šunų atžvilgiu, bet dažniausiai būna draugiškas.
Labai draugiškas ir žaismingas su vaikais.
Vaclovas Chomskis
Vaclovas Chomskis (1909 m. lapkričio 14 d. Rietave, Raseinių apskritis – 1976 m. balandžio 22 d. Vilniuje) – Lietuvos geografas, geografijos mokslų daktaras.
Biografija
Nuo 1940 m. dėstė Vilniaus universitete, 1945–1952 m. Kartografijos katedros, 1952–1968 m. Fizinės geografijos ir kartografijos katedros vedėjas, 1946–1964 m. Gamtos mokslų fakulteto dekanas, nuo 1968 m. profesorius. 1967 m. geografijos mokslų daktaras. 1946–1956 m. dar dirbo Geologijos ir geografijos institute, suorganizavo ežerotyros grupę ir jai vadovavo. Palaidotas Antakalnio kapinėse.
Mokslinė veikla
1953–1957 m. vadovavo LSSR MA ežerotyros ekspedicijoms. Jo rūpesčiu 1966 m. Vilniaus universitete įkurta Kartografijos laboratorija, kuri jam vadovaujant parengė Lietuvos SSR atlasą (išl. 1981 m., LSSR valstybinė premija), atlaso mokslinės komisijos pirmininkas. Ištyrė ežero dubens formos įtaką mažų vandens baseinų terminiam ir dinaminiam režimui. Sukūrė naujų matematinių metodų šilumos pernašai ir vandens masės stabilumui apskaičiuoti. Pirmasis atskleidė Lietuvos ežerų hidrodinaminius bruožus, pateikė dinaminę ir terminę ežerų klasifikaciją. Parašė mokslinių darbų iš Lietuvos kartografijos istorijos. Publikavo mokslo populiarinimo straipsnius žurnaluose „Mokslas ir gyvenimas“, „Mūsų gamta“.
David James
Deividas Džeimsas (g. 1970 m. rugpjūčio 1 d.) – Anglijos futbolininkas (vartininkas), žaidžiantis Bristol City klube ir Anglijos futbolo rinktinėje. Su rinktine žaidė 2004-ųjų Europos futbolo čempionate, kur buvo pagrindinis vartininkas, taip pat 2010-ųjų pasaulio futbolo čempionate, kur buvo pakviestas kaip atsarginis vartininkas, tačiau po grubios Robert Green klaidos mače su JAV rinktine, Džeimsas tapo pagrindiniu vartininku.
Hitiaa O Te Ra
Hitiaa O Te Ra – komuna Prancūzijos Polinezijoje, Taityje, Tahiti Nui šiaurės rytuose. Plotas 218,2 km². 10 tūkst. gyventojų (2017 m.). Administracinis centras – Hitiaa.
David James
Pagal sužaistas rungtynes yra Anglijos Premier Lygos rekordininkas.
Hitiaa O Te Ra
Didžiąją komunos dalį užima retai gyvenami miškingi kalnai. Gyventojai susitelkę pakrantėje. Pagrindinės gyvenvietės: Hitiaa, Tiarėjus, Mahaena, Papenoo.
Dubiniai
Dubiniai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, netoli Raudėnų. Yra Dubinių sentikių cerkvė cerkvė (nuo 1932 metų), prie kaimo yra sentikių kapinaitės (nuo XX a. pradžios).
Istorija
miniatiūra|250px|left|Sentikių kapinės
1907 metais, kai kaimas priklausė Šiaulių apskričiai, čia įsikūrė sentikiai. Tarpukariu parapijai priklausė apie 500 tikinčiųjų. 1932 m. pašventinta cerkvė, įrengta viename dvaro pastate. Buvo pradinė mokykla.
Aiseta
Aiseta – upelis Utenos rajone, Aukštaitijos nacionaliniame parke. Išteka iš Aiseto ežero šiaurės rytinio galo. Teka į pietryčius, vidurupyje kerta pelkėta pievą, kur vaga sureguliuota. Įteka į Kiauno ežero vakarinį galą (Kiaunos baseinas).
Kaimai prie Aisetos: Paisetė I, Pagranda, Sidabrinė. Kerta Švenčionėlių-Utenos geležinkelis.
Palenkės Bialos Šv. Kirilo ir Metodijaus cerkvė
'''Palenkės Bialos Šv. Kirilo ir Metodijaus cerkvė'''  – cerkvė, esanti Palenkės Bialos mieste. Cerkvė priklauso Palenkės Bialos Šv. Kirilo ir Metodijaus parapijai. Cerkvė pastatyta 1985–1989 metais.
Rugys
Rugys (Secale) – miglinių (Poaceae) šeimos augalų gentis.
Kapliai (Raseiniai)
Kapliai – buvęs kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Paliepių.
Rugys
Rugys – vienametis arba žiemkentis, apie 60–200 cm aukščio žolinis augalas. Stiebas stačias, viršutinėje dalyje su tankiais plaukeliais. Žiedynas – sudėtinė dvieilė 5–20 cm ilgio, melsvai žalia, vėliau pageltonuojanti varpa. Grūdas – pailgas, iš šonų suspaustas, viršūnėje plaukuotas, turi gilią išilginę vagą, gelsvas arba žalias. Žydi birželio mėn.
Rugiai į Europą pateko iš Azijos dar prieš mūsų erą kartu su kviečiais ir miežiais, kurių pasėliuose jis buvo laikomas piktžole. Ankstyviausios domestikuotos formos aptinkamos Mažosios Azijos pusiasalyje, kur jos datuojamos 10–9 tūkstm. pr. m. e. Vėliau plito į šiaurę ir į kalnuotus rajonus, didėjo jų pasėlių plotai. Lietuvoje plačiau išplinta nuo geležies amžiaus. Dabar auginami beveik visur vidutinio klimato juostose.
Rugių varpose parazituoja parazitinis grybas – paprastoji skalsė (Claviceps purpurea).
Rugių yra apie 6 rūšys, iš jų viena kultūrinė – sėjamasis rugys (Secale cereale). Išvesta nemažai rugių veislių. Lietuvoje rajonuotos kelios vietinės.
Victor Vance
Victor "Vic" Vance žaidimuose Grand Theft Auto: Vice City Stories ir Grand Theft Auto: Vice City įgarsina Dorian Missick.
Grand Theft Auto: Vice City Stories
thumb|130px|left|Victor Vance mainuose su Tommy Vercetti Veiksmas vyksta 1984 m., Vice City mieste. Victor Vance tarnauja Marines karinėje bazėje, bet yra išmetamas dėl to, kad buvo apkaltintas narkotikų importu į karinę bazę. Tada Victor pradeda kariauti su kolumbiečių ir meksikiečių gaujomis Little Havana rajone. Kariaudamas su gaujomis jis suranda savo priešus, kurie apkaltino jį neteisybe ir atkeršija jiems. Po šių įvykių Lance šeimos mafija tampa pati įtakingiausia mafija visame Vice City mieste.
Grand Theft Auto: Vice City
Veiksmas jau vyksta 1986 m., tame pačiame Vice City mieste. Atvažiavęs į kokaino mainus su Tommy Vercetti, Victor yra nužudomas įtakingo nusikaltėlio Diaz žmonių. Tada Lance šeimos mafija suyra ir Vice City pradeda valdyti naujos mafijos.
Arūnas Malikėnas
Arūnas Malikėnas (g. 1958 m. rugpjūčio 9 d. Vilniuje) – Lietuvos dainininkas (baritonas), pedagogas.
Victor Vance
Žymios Vice City Stories Gaujos
Cholo gangsteriai buvo valdę visą Little Havana ir kelias Little Haiti vietas.
Arūnas Malikėnas
Biografija
Dainuoti pradėjo berniukų chore „Ąžuoliukas“. 1985 m. baigė Lietuvos konservatorijos V. Noreikos klasę. Nuo 1985 m. Lietuvos operos ir baleto teatro solistas, sukūrė daugiau kaip 40 vaidmenų. Dainavo stambių vokalinių instrumentinių kūrinių partijas. 1992–2000 m. Lietuvos muzikos akademijos dėstytojas. Gastroliavo Europos, Lotynų Amerikos šalyse, Kanadoje, JAV, Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro choro vokalo pedagogas.
Už Tėvo vaidmenį operoje „Jonas ir Greta“ (VšĮ Vilniaus miesto opera, Lietuvos valstybinis simfoninis orkestras) nominuotas Auksinio scenos kryžiaus apdovanojimui.
Victor Vance
Žymios Vice City Stories Gaujos
Victor Vance's Gang yra jūsu pačių valdoma gauja. Perėję visus lygius jūs galėsite užimti visus 30 gangsterių buveinių.
Kolumbiečių kartelis irgi pavojinga gauja. Valdo visą Little Haiti ir pusę Little Havana.
cs:Seznam postav v Grand Theft Auto: Vice City Stories en:List of Grand Theft Auto: Vice City Stories characters pt:Anexo:Lista de personagens de Grand Theft Auto
Johan Reinholdz
Johan Reinholdz (g. 1980 m. birželio 30 d.) – švedų muzikantas, dabartinis Andromeda ir Skyfire gitaristas.
Fanė
thumb|200px|Salos padėtis
Fanė  – Danijai priklausanti sala, esanti Vatų jūroje, Fryzų salyno šiaurėje, šalia vakarinių Jutlandijos krantų (5 km nuo žemyno), priešais Esbjergą. Plotas – 55,8 km². Salos ilgis 15,7 km, plotis 5,3 km, aukštis iki 21 m. Būdingi smėlynai, viržynai, pušų giraitės.
2015 m. Fanėje gyveno 3263 žmonių. Pagrindinė gyvenvietė – Nordbiu (Nordby; 2659 gyv.). Verčiamasi daugiausia turizmu. Išlikusi būdinga fryziška architektūra (pora bažnyčių, vėjo malūnas, valstiečių trobos). Veikia muziejus. Yra išlikę nacių karinių įtvirtinimų.
Marijonas Petravičius
Marijonas Petravičius (g. 1979 m. spalio 24 d.) – buvęs Lietuvos krepšininkas.
2009 m. birželio 30 d. pasirašė dvejų metų sutartį Milano „Armani Jeans“ klubu.
2012 m. rugpjūčio pabaigoje paskelbė baigiantis profesionalo karjerą dėl sveikatos problemų.
Lagocos kultūra
Lagocos kultūra – vėlyvojo neolito archeologinė kultūra, pavadinta Lombardijos vietovės Lagozza di Besnate vardu.
Kultūra
Lagocos kultūrai būdingi gerai poliruoti lygiu arba gludintu paviršiumi su rankenomis arba kiauromis ašelėmis puodai, dubenys ir apskritadugnės vazos, lėkštės. Indai kartais puošti spindulinėmis linijomis arba brūkšnelių trikampiais. Lagocos kultūros žmonės gyveno olose ir atvirose gyvenvietėse prie upių ir ežerų. Vertėsi medžiokle ir žvejyba, šiek tiek žemdirbyste. Būta tekstilės pradmenų; gyvenvietėse rasta iš karnų pintų kilimėlių, krepšių, lininių verpalų ričių, molinių versptukų ir staklių svarelių. Naudojo akmeninius įrankius (kirvius, titnaginius strėlių antgalius, pjautuvus). Apie 2850 m. pr. m. e. Lagocos kultūros žmonės patraukė Adrijos pajūriu į Vidurio ir Pietų Italiją, kur bronzos amžiuje susidarė Apeninų kultūra.
Brahmanda purana
Brahmanda Purana – senovės indų religinis tekstas, viena iš aštuoniolikos puranų.
Brahmanda Purana aprašo Visatos prigimtį ir savybes, kaip tą nupasakojo Brahma. Tekstuose detaliai aprašomas pasaulio atsiradimas, kosmosas, kelios žmonių dinastijos (Bharata, Deva ir kt.), religinė geografija.
Palpigradai
Sandara
Palpigradai yra „seserinė“ telifonams gyvūnų grupė. Tai labai maži padarai, jų ilgis svyruoja vos nuo 0,5 iki 3 mm, vidutiniškai siekia 1 – 1,5 mm. Kūnas pailgas, blyškios spalvos ir labai segmentuotas, užsibaigiantis nariuota vytelės pavidalo uodega (flagellum), kuri gali sudaryti iki pusės gyvūno ilgio. Karapaksas tarp trečios ir ketvirtos kojų poros pasidalinęs į dvi dalis. Likusi kūno dalis segmentuota.
Elgesys
Kol kas yra labai mažai žinoma apie šių gyvūnų elgesį. Manoma, kad kaip ir kiti voragyviai, jie yra plėšrūnai, mintantys labai smulkiais vabzdžiais. Tačiau jų chelicerų forma buvo aprašyta, kaip labiau primenanti šukas nei žnyples, buvo pastebėta, kad viena rūšis minta melsvabakterėmis.
Dauginimasis
Kaip ir elgesys, taip ir dauginimasis yra mažai ištirtas. Žinoma, kad patelė deda iki kelių didelių kiaušinių.
Geografinis paplitimas
Palpigradai daugiausia paplitę šiltuose ir drėgnuose tropiniuose ir subtropiniuose regionuose, randami Pietų Europoje, Afrikoje, Pietryčių Azijoje, Šiaurės ir Pietų Amerikose, Australijoje.