cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vetleseno premija
Vetleseno premija – mokslo premija, įteikiama už išskirtinius pasiekimus geologijos srityje, pavadinta norvegų kilmės jūrininko, laivų statytojo Ungero Vetleseno vardu. Apdovanojimą teikia Kolumbijos universiteto Lamont-Doherty žemės observatorija ir Ungero Vetleseno fondas. Vetleseno premija yra svarbiausia įvertinant mokslinius pasiekimus geologijoje, dar vadinama „Nobelio geologijos premija“.
Premija
Premijos dydis siekia $250 tūkst., kartu įteikiamas medalis. Apdovanojimo ceremonija vyksta Kolumbijos universiteto Lamont-Doherty žemės observatorijoje Niujorke. Laureatas kviečiamas perskaityti paskaitą Kolumbijos universitete, po kurios viešai įteikiama premija. 1960 m. įteikta pirmoji premija JAV geofizikui okeanografui Maurice Ewing.
Amerikinė fitolaka
Amerikinė fitolaka (Phytolacca americana) – fitolakinių (Phytolaccaceae) šeimos augalų rūšis, kilusi iš Šiaurės Amerikos.
Pavasarį iš šakniastiebyje esančių pumpurų išauga nauji stiebai. Lapai stambūs, ištisiniai, elipsės formos. Žiedai smulkūs, balti su žalsvu atspalviu, susitelkę į žvakes primenančias kekes. Žydi liepos – rugpjūčio mėn.
Augalas rugpjūčio – rugsėjo mėn. sunokina uogų kekes, kurios iš pradžių būna rausvos, o vėliau tamsiai raudonos, o subrendusios – juodos, žvilgančios. Uogų sultys tamsiai raudonos spalvos, iš jų gaminami maistiniai dažai, tačiau dėl nuodingumo daugelyje šalių tai daryti uždrausta. Uogų kekės atrodo įspūdingai, neretai nuo svorio jos nulinksta.
Augalas turi biologiškai aktyvių medžiagų. Visos dalys, ypač stiebai ir šaknys, yra nuodingos. Suvalgius didesnį kiekį uogų galima apsinuodyti. Amerikos indėnai vartojo augalą kaip vėmimą sukeliančią priemonę, gydė odos ligas.
thumb|left|210px|Amerikinė fitolaka
Dunojaus kultūra
Dunojaus kultūra arba Balkanų-Dunojaus kultūros – neolito ir eneolito archeologinė kultūra, paplitusi prie Dunojaus vidurupio ir aukštupio.
Kultūra
V tūkstantmečio pr. m. e. viduryje (antrasis laikotarpis) radosi regioninių ypatumų – statyti trapecijos formos ilgieji pastatai, paplito brūkšnių ir brūkšnelių linijomis puošti indai. Dunojaus kultūra ėmė plisti į vakarus; Reino-Dunojaus aukštupio baseine susiklostė Roseno kultūra ir Finkelšteino kultūra, o prie Dunojaus vidurupio ir žemupio – linijinės juostinės keramikos kultūra, Lendjelio kultūra, Tisos kultūra.
Trečiuoju laikotarpiu (priskiriamas eneolitui) susiformavo Bodrogkerešturo kultūra (dab. Vengrijos teritorijoje) ir Jordanovo kultūra (dab. Austrijos, Lenkijos ir Vengrijos teritorijose). Ketvirtajam laikotarpiui buvo priskiriamos Vidurio Europos senojo bronzos amžiaus kultūros.
Kuldža
Kuldža arba Jiningas  – miestas Kinijos Liaudies Respublikoje, šiaurės Sindziange, prie Ilio upės, 70 km nuo Kazachstano sienos. Ilio kazachų autonominės prefektūros centras, turi apskrities lygio padėtį. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (gyvulių auginimas, prekyba arbata, vaisiais). Apylinkėse kasama geležies rūda, uranas, akmens anglis. Maisto, odos, tekstilės pramonė, kilimų gamyba. Praeina Urumčio–Almatos geležinkelis, keliai į Čarklyką, Chorgosą (prie Kazachstano sienos), Šanchajų. Yra oro uostas. Veikia muziejus.
Istorija
XIII–XV a. teritorija priklausė Čagatajaus chanatui. Valdant Džungarų chanatui netoliese buvęs Almalyko miestas tapo jo sostine. XVIII a. kinai įkūrė netoli Šuidungo tvirtovę. XIX a. Kuldža vadintas visas kraštas prie Ilio upės, čia vykdavo susirėmimai tarp rusų ir jų remiamų uigūrų sukilėlių bei kinų. 1864-1881 metais gyvavo Ilio sultonatas dar vadintas Kuldžos sultonatu, kurio sostine buvo Kuldža. Tai buvo Rusijos protektoratas. Vėliau rusai ir kinai pasidalino sultonato teritoriją tarpusavyje. Kuldža atiteko Kinijai. Rusijai atiteko labiau į vakarus buvusios teritorijos.
Cigaras
thumb|300px|Keturi skirtingų rūšių cigarai thumb|200px|[[Che Guevara rūko cigarą]] Cigaras – rūkymui skirtas tabako produktas, pagamintas iš standžiai suvyniotų fermentuotų ir išdžiovintų tabako lapų. Nuo cigarečių cigarai skiriasi dydžiu – paprastai jie yra gerokai didesni, bei gamybos technologija – cigarų tabakas mažiau apdorotas, jame mažiau priemaišų, cigarai vyniojami ne į popierių, o į tabako lapus. Geriausieji cigarai užpildomi ne smulkintu tabaku, o sveikais susuktais tabako lapais.
Cigarai gaminami daugiausia Pietų ir Centrinės Amerikos šalyse – Brazilijoje, Kuboje, Dominikos Respublikoje, Hondūre, Nikaragvoje, taip pat Kamerūne, Indonezijoje, Meksikoje ir JAV. Labiausiai pasaulyje vertinami Kubos cigarai – tai lemia itin senos jų gamybos tradicijos šioje valstybėje bei unikalus klimatas.
Istorija
Cigarai yra turbūt seniausia rūkoma tabako gaminių forma. Archeologiniai radiniai rodo, kad Centrinės Amerikos indėnai rūkė cigarus jau IX amžiuje. Į Europą cigarų rūkymo paprotį atvežė Kristupas Kolumbas, 1492 metais atradęs Ameriką. Cigarai sparčiai išpopuliarėjo, ir tik XIX – XX amžių sandūroje juos išstūmė cigaretės.
Gamyba
Pirmiausia nuskinti tabako lapai laikomi pavėsyje. Šis procesas užtrunka 20-50 dienų ir sumažina vandens bei cukraus kiekį cigarų lapuose. Tuo metu vyksta biocheminiai procesai, pakeičiantys lapo spalvą bei jame esančias medžiagas. Po to lapai fermentuojami žemesnėje temperatūroje. Fermentuoti tabako lapai rūšiuojami pagal dydį bei augalo dalį, nuo kurios jie nuskinti. Lapai nuo vidurinės tabako dalies, naudojami išoriniam cigaro sluoksniui, fermentuojami atskirai, itin kruopščiai palaikomose sąlygose. Fermentuoti lapai kietai suspaudžiami į ryšulius ir paliekami tam tikram laikui. Vėliau tabako lapai supjaustomi ir dar kartą surūšiuojami, atskiriant subyrėjusius lapus.
Kokybiški cigarai sukami rankomis, tačiau pigesni žemesnės kokybės cigarai, užpildyti smulkintais lapais, vadinamuoju trumpuoju užpildu, gaminami ir specialiomis cigarų sukimo mašinomis. Cigarai sukami pradedant nuo vidinių sluoksnių, vėliau apvyniojant juos išoriniais ir galiausiai užklijuojant galvutę.
Sudėtis ir struktūra
Vidinis cigaro sluoksnis vadinamas užpildu. Jis gali būti ilgasis – susuktas iš sveikų tabako lapų, arba trumpasis – padarytas iš smulkinto tabako. Cigarai su ilguoju užpildu laikomi daug kokybiškesniais. Užpildas apvyniojamas rišančiaisiais lapais, kuriems paprastai naudojami apatiniai augalo lapai, pasižymintys dideliu elastingumu, o šie – vyniojamuoju lapu, tam naudojami labai aukštos kokybės specialiai atrinkti tabako lapai nuo vidurinės augalo dalies. Išorinis vyniojamasis lapas turi itin didelės įtakos cigaro skoniui ir aromatui.
Skirtingos cigaro dalys parenkamos taip, kad derėtų viena prie kitos ir papildytų cigaro aromatą. Kokybiškų cigarų užpildas taip pat sukamas iš kelių skirtingų tabako rūšių, siekiant subtilesnės skonių gamos.
Uždara, užapvalinta cigaro dalis vadinama galvute. Prieš rūkant jį nupjaunama, nors pigesnių cigarų galvutė dažnai nupjaunama gamybos metu. Pagrindinė cigaro dalis vadinama canon arba tallo. Atviras cigaro galas, kuris rūkant yra uždegamas, vadinamas cigaro pėda.
Tipai
thumb|300px|Cigarų dėžutė Cigarai skirstomi pagal savo formą bei dydį, kuris nusakomas cigaro ilgiu ir diametru. Yra dvi pagrindinės cigarų kategorijos pagal formą: Parejas – cilindriniai cigarai, ir Figurados – kitų formų cigarai. Cigarų diametras matuojamas 1/64 colio dalimis. Parejas cigarų tipai: Figurado cigarų tipai:
Naudojimas ir kultūra
Cigarai tradiciškai siejami su aukštuomene, didelis Perfecto tipo cigaras buvo neatsiejamas XX amžiaus pradžios karikatūrose vaizduojamo milijonieriaus atributas. Cigaro rūkymą sudaro ištisas ritualas su savomis taisyklėmis ir normomis. XIX amžiuje cigarai buvo rūkomi po pietų atskiroje patalpoje persirengus specialiai tam skirtu smokingu.
Kokybiški cigarai su ilguoju užpildu laikomi specialiose dėžutėse – humidoruose, kurios apsaugo juos nuo perdžiūvimo ir leidžia ilgai išsaugoti aromatą bei kokybę.
Įtaka sveikatai
Cigarai yra viena stipriausių vartojamų tabako formų. Riziką susirgti plaučių ligomis, pvz., plaučių vėžiu mažina tai, kad paprastai cigarų dūmai netraukiami į plaučius, bet tai padidina burnos ir gerklės vėžio riziką.
Anabaptistai
Anabaptistai ( – vėl panardinu, krikštiju) – radikalus reformacijos laikotarpio protestantų judėjimas, atsiradęs XVI a. pr. Šveicarijoje ir Pietų Vokietijoje ir paplitęs Vidurio bei Vakarų Europoje.
thumb|left|160px|Anabaptistas Janas Matthysas thumb|left|160px|Tomas Muentzeris – vienas pirmųjų anabaptistų Mėgino grįžti prie krikščionybės ištakų, pripažino tik sąmoningo amžiaus žmonių krikštą, neigė bažnytinę hierarchiją, bendravimą su Dievu vertino labiau už kasdienį patyrimą. Taip pat reikalavo lygybės, turto bendrumo, pasisakė prieš karinę tarnybą, mirties bausmę. Anabaptistų svarbiausias tikėjimo dokumentas – 1527 m. išleistas „Šleitheimo išpažinimas“.
Pirmieji anabaptistai, pritariantys U. Zwinglio idėjoms, 1523 m. įkūrė bendruomenes, vėliau atsiskyrė ir pradėjo plisti Vidurio ir Rytų Europoje. Pagrindiniai centrai susiformavo Strasbūre, Augsburge. 1534 m. užėmė valdžią Miunsteryje, kur 1535 m. sukėlė žudynes, po kurių persekiojamas judėjimas pradėjo nykti. Judėjimą atgaivino pamokslininkas Menno Simonsas, įkurdamas menonitų bendruomenę, taip pat anabaptistų idėjas perėmė baptistai.
Lietuvoje XVI a. viduryje anabaptistų idėjas skelbė arijonai, kuriuos išvijus iš Lietuvos 1658–1660 m. anabaptistų neliko.
Pastaruoju metu Lietuvoje esanti Laisvųjų krikščionių bažnyčia save kildina iš anabaptistų judėjimo.
Sero Largo departamentas
Sero Largo departamentas  – departamentas šiaurės rytų Urugvajuje, Brazilijos pasienyje. Administracinis centras – Melas.
Geografija
Rytinė departamento dalis yra žemumoje. Centrinėje dalyje paviršius kyla į Cuchilla Grande aukštumas, o vakaruose driekiasi kainozojaus eros kristalinės plynaukštės. Sero Largo rytinį krantą skalauja Mirino lagūna. Į ją teka Žarguarano, Takuari upės. Vakarinė dalis priklauso Negro baseinui. Vidutinė metinė oro temperatūra 17-18 °C, kritulių kiekis 1100–1200 mm.
Ekonomika
Verčiamasi ekstensyvia gyvulininkyste, žvejyba, miškininkyste, molio gavyba. Auginami kukurūzai, javai, sojos, vaisiai. Maisto pramonė.
Steven Gerrard
Stivenas Džordžas Džerardas (g. 1980 m. gegužės 30 d.) – anglų futbolininkas, futbolo treneris, ilgametis Anglijos rinktinės ir Liverpool klubo saugas bei kapitonas,.
Buvęs Liverpulio komandos kapitonas, taip pat yra buvęs nacionalinės rinktinės kapitonu, kai nežaidė D. Bekhemas.
S. Gerrardas į Liverpulio klubą atėjo vaikystėje – 1989 metais, iki 1998 metų žaidė jaunimo komandose, o 1998 metais perėjo į pagrindinę komandą, kurioje žaidė iki 2014-15 metų sezono pabaigos.
2015 m. liepos mėnesį pasirašė kontraktą su Los Andželo „Galaxy” klubu.
Baigęs futbolininko karjerą, pradėjo dirbti treneriu. Su Glazgo „Rangers“ laimėjo Škotijos čempionatą.
Pasiekimai
Liverpool
Asmeniniai
Šredingerio lygtis
E. Šriodingeris 1926 metų straipsnyje lygtį užrašė su konkrečia hamiltoniano išraiška:
Čia \hat{H} yra dalelės hamiltonianas, t. y. energijos operatorius, o \Psi – dalelės banginė funkcija, - būsenos vektorius, U(x,y,z) - potencinė energija, m - dalelės masė, \hbar - mažoji planko konstanta, i - menamasis vienetas. Lygtis sprendžiama banginės funkcijos atžvilgiu, radus ją galime pilnai aprašyti nagrinėjamą dalelę. Būtent dėl to ši lygtis kartais vadinama antrojo Niutono dėsnio analogu kvantiniame pasaulyje. Šredingerio lygtis yra vienas iš kvantinės mechanikos postulatų – ją galima užrašyti tik pasirėmus įvairiais samprotavimais apie banginę dalelių prigimtį, griežto jos išvedimo nėra.
Bendroji Šredingerio lygtis
Nereliatyvistinėje kvantinėje mechanikoje hamiltonianas yra tiesiog kinetinės ir potencinės energijų suma. Tokiu atveju Šredingerio lygtis atrodo taip:
Čia \nabla^2 yra laplasianas, o – sistemos potencinė energija. Kaip matyti, ši lygtis yra antrojo laipsnio dalinių išvestinių diferencialinė lygtis, taigi ją išspręsti analize pasiseka tik labai paprastais atvejais, pvz., vandenilio atomas laisvoje erdvėje. Reliatyvistinėje kvantinėje mechanikoje energijos operatorius pakeičiamas reliatyvistinės energijos išraiška ir taip gaunama vadinamoji Dirako lygtis. Ši lygtis jau įskaito dalelės sukinį.
Stacionarioji Šredingerio lygtis
Jei nagrinėjama sistema yra stacionari, t. y. sistemos hamiltonianas išreikštai nepriklauso nuo laiko t, galime ieškoti bendrosios Šredingerio lygties sprendinio, kaip laikinės ir koordinatinės priklausomybės funkcijų sandaugos:
Iš čia gauname tikrinių verčių lygtį funkcijai :
bei A(t) sprendinį, su kuriuo banginė funkcija atrodo taip:
Čia E yra hamiltoniano tikrinė vertė – dalelės energija. Kai sistema yra apribota, pvz., elektronas atomo branduolio lauke, tikrinių verčių spektras yra diskretinis, t. y. gauname lygmenų kvantavimą. Taip paaiškinamas diskretus vandenilio atomo spektras.
Įrodysime, kad yra šredingerio lygites  sprendinys. Kur p=mv yra momentas, E - energija, m - masė, i - menamasis vienetas. Gavome kinetinės energijos formulę, kuri įrodo, kad Šrėdingerio lygtis išspresta teisingai. x yra koordinatė vienmatėje erdvėje (nejudanti), o t yra laikas ir taip kvantinė dalelė aprašoma bangine funkcija.
Arijonizmas
Arijonizmas – krikščionybės srovė, atsiradusi IV amžiuje. Tikėjimo pagrindas – kunigo Arijaus iš Aleksandrijos skelbta Švenčiausios Trejybės koncepcija, kuri neigė Trejybės dogmą ir Kristaus dieviškumą. Dar IV amžiuje Nikėjos (325 m.) ir Konstantinopolio (381 m.) susirinkimai paskelbė arijonus eretikais. Arijonizmas, išsilaikęs iki VII amžiaus, lėtino Romos bažnyčios įtakos plitimą.
Reformacijos laikotarpiu arijonizmas atgaivintas Vakarų Europoje. XVI a. plito su kitomis reformacijos kryptimis Lietuvoje bei Lenkijoje, 1562 metais Lietuvos arijonai pasivadino Lietuvos broliais, atsiskiriant nuo reformatų, po 1565 m. susiformavo savarankiška bažnyčia. Gausiausios bendruomenės buvo Kėdainiuose, Tauragėje. Po 1661 m. persekiojami katalikų ir reformatų išsikėlė iš Lietuvos ir Lenkijos.
Karakoras
Intakai: Regueyba ir Affolé (vadžiai, ištekantys Asabos vilajoje).
Malio Kajeso regione esanti Karakoro komuna buvo pavadinta pagal upę.
2005 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
'''2005 m. Lietuvos šachmatų čempionatas''' – tai 72-asis Lietuvos vyrų ir 58-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
72-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko 2005 m. gegužės 7–14 d. Šiauliuose.
Dalyviai
Čempionato dalyvių sudėtis buvo: pirmi šeši 2004 m. čempionato žaidėjai, penki pirmi žaidėjai iš 2005 m. vasario mėn. vykusio čempionato pusfinalio: Vitalijus Novikovas, Dmitrijus Chocenka, Virginijus Dambrauskas, Matas Narmontas ir Airidas Savickas bei vienas dalyvis nuo Lietuvos šachmatų federacijos, kuri pagal čempionato nuostatus galėjo skirti vieną išskirtinę vietą dalyviui už metų pasiekimus. Tais metais šachmatų federacijos vykdomojo komiteto sprendimu vyrų čempionate buvo pakviesta dalyvauti MDM ir TM Viktorija Čmilytė.
Po trijų ratų
Pirmajame rate tik du susitikimai, Vitalijaus Novikovo su DM Šarūnu Šulskiu, ir Mato Narmonto su moterų didmeistre (MDM) ir TM Viktorija Čmilyte Abi jos baigėsi juodųjų pergalėmis. Kitos partijos baigėsi lygiosiomis.
Antrajame rate buvo taip pat dvi rezultatyvios partijos: Viktorija Čmilytė juodosiomis figūromis įveikė didmeistrį (DM) Šarūną Šulskį, TM Virginijus Dambrauskas baltosiomis nugalėjo TM Algimantą Butnorių, o TM Gediminas Šarakauskas juodosiomis laimėjo prieš Dmitrijų Chocenką.
Trečiajame rate žaidėjų aktyvumas dar paugo – lygiųjų tik dvi: taip sužaidė DM Aloyzas Kveinys su Vitalijum Novikovu, o Algimantas Butnorius su Dmitrijumi Chocenka. Kitose partijose dominavo juodosioms figūroms vadovavę žaidėjai: Airidas Savickas nusileido Šarūnui Šulskiui, Gediminas Šarakauskas – Vaidui Sakalauskui, Matas Narmontas – TM Virginijui Dambrauskui ir tik Viktorija Čmilytė baltosiomis įveikė TM Darių Zagorskį. Po trijų ratų pirmavo MDM ir TM V. Čmilytė turėjusi 3 taškus iš 3 galimų. Po jos sekė TM V. Dambrauskas, surinkes 2,5 taško. Pustaškiu buvo atsilikę TM V. Sakalauskas ir DM. Šarūnas Šulskis.
Po šešių ratų
Po šešių ratų tebepirmavo Viktorija Čmilytė, surinkusi 5,5 taško. Pustaškiu atsilikęs buvo DM Šarūnas Šulskis. Net 1,5 taško atsilikęs buvo TM Vaidas Sakalauskas. Dar trys žaidėjai: DM Aloyzas Kveinys, Airidas Savickas ir Gediminas Šarakauskas, buvo surinkę po 3 taškus. .
Po devynių ratų
Kai 7-ame rate Š. Šulskis juodosiomis figūromis įveikė G. Šarakauską, O V. Čmilytė baltosiomis – baigė lygiosiomis su V. Novikovu, Šarūnas pavijo Viktoriją ir abu turėjo po 6 taškus.
Likus ratui
Kai 10 rate Š. Šulskis baltosiomis figūromis pralaimėjo TM V. Sakalauskui, O V. Čmilytė juodosiomis – baigė lygiosiomis su G. Šarakausku, ji vėl tapo vienvalde lydere (7,5 taško) ir pustaškiu lenkė DM Š. Šulskį (7 taškai).
Kiti rezultatai: Vitalijus Novikovas – Dmitrijus Chocenka 1:0, Airidas Savickas – Virginijus Dambrauskas 0:1, Aloyzas Kveinys – Darius Zagorskis 0,5:0,5, Algimantas Butnorius – Matas Narmontas 0,5:0,5 lėmė, kad po šio rato pretendentų į bronzą dar padaugėtų. Geriausias galimybes užimti trečiąją vietą turėjo: V. Sakalauskas, D. Zagorskis, V.Dambrauskas ir G. Šarakauskas (visi po 5,5 taško).
Paskutinis ratas
Dėl trečios vietos likimo svarbūs buvo susitikimai: Vaidas Sakalauskas – Vitalijus Novikovas 1:0, Virginijus, Dambrauskas – Aloyzas Kveinys 0:1, Darius Zagorskis – Gediminas Šarauskas 1:0. Susumavus jų rezultatus, paiškėjo, kad ir į trečią vietą pretenduoja du dalyviai: Vaidas Sakalauskas ir Darius Zagorskis, surinkę po 6,5 taško. Radviliškiečio TM Vaido Sakalausko aukštesni papildomi rodikliai lemė jam trečiąją vietą, o vilniečiui TM Dariui Zagorskiui – ketvirtąją.
Atvirojo čempionato lentelė
2005 m. Lietuvos šachmatų čempionato partijos.
Lietuvos moterų šachmatų čempionatas
58-asis vyko  2005 m. kovo 16–kovo 26 dienomis Vilniuje.
Dalyvės
Jame šveicariškąja sistema (9 ratai) varžėsi 28 šachmatininkės. Dalyvavo visos praėjusių metų prizininkės.
Čempionate žaidė Kauno, Klaipėdos, Šiaulių, Panevėžio, Vilniaus, Elektrėnų, Telšių, Vilkaviškio ir Alytaus šachmatininkės.
Po keturių ratų
Po keturių ratų pirmavo po 3,5 taško surinkusios plungiškė Daiva Batytė ir šiaulietė Deimantė Daulytė.
Po septynerių ratų
Po septynių ratų buvo trivaldystė – pirmavo po 5.5 taško iš 7 galimų turinčios, Simona Limontaitė iš Telšių, šiaulietė Deimantė Daulytė ir Daiva Batytė iš Plungės.
Prizininkės
Per paskutinius du ratus Simona Limontaitė ir Deimantė Daulytė pasiekė po dvi pergales ir, pasibaigus čempionatui, abi buvo surinkusios po 7,5 taško iš 9 galimų. Dėl aukštesnių papildomų rodiklių čempione tapo telšiškė 17-metė Simona Limontaitė, o 16-metei Deimantei Daulytei iš Šiaulių atiteko antroji vieta. Pustaškiu atsilikusi, praėjusių metų moterų šachmatų čempionė Daiva Batytė, finišavo trečia.
Plungės dekanatas
thumb|[[Plungės šv. Jono Krikštytojo bažnyčia – pagrindinė Plungės dekanato bažnyčia]]
Mušikai
Mušikai  – kaimas Lenkijos rytuose, Dreluvo valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Žirgapievis
Žirgapievis – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Pakalnių.
Bimbas
Bimbas – miestas ir subprefektūra Obela-Mpoko prefektūroje, CAR pietvakarinėje dalyje.
Coal Chamber
Diskografija
Studijiniai albumai:
Suomijos futbolo varžybos 1929 m.
Suomijos futbolo varžybos 1929 m.
Ojaras Abuolas
Ojaras Abuolas (, 1922 m. liepos 22 d. Ryga – 1983 m. sausio 3 d. ten pat) – latvių tapytojas.
Biografija
1946–1951 m. Latvijos dailės akademijoje pas O. Skulmę studijavo monumentaliąją tapybą. Vėliau studijas gilino Leningrado I. Repino tapybos, skulptūros ir architektūros institute.
Pirmoji žmona filologė Mirdza Abola, jų sūnus kompozitorius Juris Abolas. Antroji žmona – dailininkė Džema Skulmė, jų duktė – dailininkė Marta Skulmė.
Kūryba
Nutapė įvairios tematikos molbertinės („Peizažas su rugių gubomis“ 1959 m., „Džema“ 1960 m., „Vidudienį“ 1963 m., „Antikinis motyvas“ 1975 m., sienų (plafonas Rygos pilyje, 1958 m. kompozicijos Rygos viešbučiuose „Daugava“ ir „Latvija“) tapybos kūrinių. Nuo septintojo dešimtmečio kūrė grafiką – knygų, žurnalų iliustracijas.
Benadiris
Benadiris, Banadiris arba Benadirio krantas – istorinis regionas Rytų Afrikoje, dabartinio rytų Somalio teritorijoje. Pavadinimas kilęs iš persų kalbos žodžio bandar, reiškiančio uostą. Pavadinimui pradžią davė stiprūs pakrantės uostai, tokie, kaip Mogadišas, Merka, Barava ir kt.
Geografija
Dažniausiai Benadiris buvo apibrėžiamas kaip pajūrio atkarpa tarp Džubos upės pietuose ir Guardafujaus kyšulio šiaurėje. Pagrindinė regiono dalis buvo pakrantė ties Mogadišo miestu, kur šiuo metu yra administracinis Benadirio regionas. Rytuose regionas siekėsi su Indijos vandenynu, šiaurėje jis perėjo į Berberų krantą. Į pietus nuo jo palei Afrikos pakrantę buvo Svahilių krantas (kai kuriais atvejais pastarajam priskiriama pietinė Benadirio atkarpa iki pat Mogadišo). Vakarinė kranto riba nebuvo apibrėžta.
Istorija
Benadiris vystytis pradėjo gerokai vėliau nei gretimas Berberų krantas šiaurės Somalyje, kuris nuo III tūkst. pr. m. e. palaikė prekybinius ryšius su Egiptu ir neretai laikomas neidentifikuoto Punto krašto dalimi.
II–I tūkst. pr. m. e. Benadirio krante ėmė kurtis pirmieji prekybiniai uostai, kurių svarbiausi buvo Damas (Guardafujaus kyšulyje), Oponė (dab. Hafunas), Esina, Serapionas (dab. Mogadišas) ir kt. Šie uostai sėkmingai prekiavo su Jemenu bei Persija šiaurėje ir vykdė plačią Indijos vandenyno prekybą su Indija. Vietos somaliai naudojo specifinį laivo tipą, vadinamuosius bedenus.
II a. įvykusi Nabatėjų karalystės aneksija prie Romos imperijos dar labiau pagerino Benadirio pirklių padėtį. Siekdami nuslėpti nuo graikų ir romėnų savo tiekėjus, arabai vengė naudotis Arabijos pusiasalio uostais, ir vietoj to naudojosi Benadirio uostais, kur romėnų įtakos nebuvo. Arabų ir persų kultūrinė įtaka regione lėmė, kad kraštas palyginus greitai priėmė islamą
II mūsų eros tūkstantmečio pradžioje regione svarbiausias miestas buvo Mogadišas, kuriame egzistavęs Mogadišo sultonatas turėjo hegemoniją kitų Benadirio uostų, tokių kaip Hobio, Merka, Barava, atžvilgiu. Somaliai ir toliau vystė pelningą prekybą, pasiekdami Indiją, Pietryčių Aziją, netgi Kiniją. XIV a. daugumą šių uostų užvaldė iš krašto gilumos kilęs Adžurano sultonatas.
XVI–XVII a. keitėsi regiono geopolitinė situacija, regioną nusiaubė portugalai, iš vakarų kraštą nusiaubė oromai. Visus juos XVII a. iš Benadirio išstūmė Omano imperija, išlaikiusi hegemoniją čia iki XIX a. Tai keliems šimtams metų sustabdė karšto vystymąsi ir galutinai sunaikino Adžuraną. Adžurano įpėdiniai Benadirio krante buvo Geledi, Hobio ir Madžertinų sultonatai. Nors jie XIX a. atgaivino jūrų prekybą, ji niekada nepasiekė ankstesnio lygio.
XX a. pradžioje visus Benadirio kranto sultonatus suvienijo italai, kurie čia įkūrė Somalio koloniją. 1960 m. kolonija buvo sujungta su buvusiu Britų Somalilandu į vientisą Somalio valstybę.
Pisanello
180px|thumb|right|180px| Pizanelo „Filipo Maria Visconti medalis“, recto 180px|thumb|right|180px| Pizanelo „Filipo Maria Visconti medalis“, verso
Antonijas Pizanas, pravarde Pizanelas (it. Pisanello, tikr. Antonio di Puccio Pisano, apie 1395–1455 m.) – italų XV a. dailininkas, medalių kūrėjas.
Biografija
Antonijas Pizanas gimė apie 1395 m., tikriausiai, Pizoje. Jo tėvas Puccio buvo pasiturintis tekstilinių audinių pirklys, motina Isabetta buvo kilusi iš Veronos. Pravarde Pizanelas („mažasis pizanietis“) dailininkas buvo pramintas, tikriausiai, dėl mažo stoto. Ankstyvąjį Pizanelo stilių paveikė dailininkas Stefano da Verona. Spėjama, kad Pizanelas galėjo būti jo mokiniu. Jo stilių įtakojo Veronos dailininkas Altichiero. Žinoma, kad vėliau Pizanelas dirbo kartu su Gentile da Fabriano, kaip mokinys, ties freskomis Dožų rūmuose Venecijoje 1415−1422 metais (neišlikusios). Po to persikėlė į Romą ir su Gentile da Fabriano dekoravo Šv. Jono Laterano katedrą. Baigė freskas joje po Gentile da Fabriano mirties 1431-32 m. (šie darbai neišlikę)
1422 m. Pizanelas įsigijo namą Veronoje. 1422 m. dokumentuotas dirbantis Gonzagų dvare Mantujoje. 1426 m. datuojamas pirmas išlikęs jo darbas − Brenzoni monumento dekoras San Fermo bažnyčioje Veronoje. Maždaug 1420-ųjų pabaigoje Pizanelas dirbo Milano hercogui Filippo Maria Visconti. Apie 1433-38 m. jis atliko freskas Sant’Anastasia bažnyčios Šv. Jurgio ir Trebizondo princesės koplyčioje (išlikusios). Tuo metu Pizanelas buvo tapęs žymiu dailininku Italijoje. Dirbo beveik visuose to meto Italijos kunigaikštysčių dvaruose. 1438 m. jis sukūrė pirmąjį savo medalį Feraros hercogo Niccolò III d’Este užsakymu, kuriuo turėjo įamžinti popiežiaus Eugenijaus IV ir Bizantijos imperatoriaus Jono VIII Paleologo atvykimą į Ferarą. Tradiciškai šis medalis laikomas pirmuoju reikšmingu renesanso epochos medaliu. Savo medaliams Pizanelas pavyzdžio sėmėsi iš antikinių medalių ir monetų, kuriuos tuo metu buvo madinga kolekcionuoti tarp to meto Italijos valdovų.
1441 m. pradėjęs valdyti Feraros hercogas Leonello d’Este užsakė Pizanelui sukurti 9 medalius ir Julijaus Cezario portretą (neišlikęs). 1444 m. Pizanelas sukūrė medalį Leonello d’Este vedybų proga. 1445 m. Pizanelas dar dirbo Riminyje, sukūrė medalį Sigismondo Pandolfo Malatesta vedybų proga. Apie 1447 m. datuojamos freskos karo ir kavalerijos tema, išlikusios ir atrastos tik 1968 m. Mantujos Valdovų rūmuose (Palazzo Ducale). 1449 m. Pizanelas dokumentuotas paskutinį kartą dirbantis Neapolio karaliui Alfonsui V Aragonui. Spėjama, kad Pizanelas mirė apie 1455 m. Jo tapybos darbų išliko tik keletas vienetų. Laimingų aplinkybių dėka didelis kiekis Pizanelo piešinių išliko vadinamajame Codex Vallardi rinkinyje, kurį 1856 m. įsigijo Luvras. Piešiniai reikšmingai atskleidžia, kaip dirbdavo ir ruošdavo eskizus to meto dailininkai. Pizanelo paukščių piešiniai vertinami atskirais kūriniais. Pizanelas vertinamas reikšmingiausiu renesanso medalistu. Viso išliko 36 jo sukurti medaliai. Tapyboje Pizanelas laikomas vienu pačių vėlyviausių italų gotikinio stiliaus atstovų.
Misiškiai
Misiškiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 15 km į pietus nuo Biržų.
Šiurpilis
Šiurpilis – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jeleniavo valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į šiaurės vakarus nuo Jeleniavo, apie 16 km į šiaurę nuo Suvalkų ir 124 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Apie 2,5 km nuo vaivadijos kelio Nr.25px|DW655. Kaimas yra Sūduvos aukštumoje ir šalia Šiurpilio ežero. Netoli kaimo yra Pilies kalnas ir Šiurpilio piliakalnis.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimą 1667 m. įkūrė Vygrių kamendulų vienuoliai. Šiose vietovėse jie užsiminėjo medkirtyste ir dervininkyste naudodami Augustavo girios medieną. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Pavadinimo kilmė
Kaimo pavadinimas kilęs nuo lietuvių kalbos žodžių junginio Šiurpus ir Pilis.
Paminklai
Kaime yra medinis XIX a. kryžius ir keli to laikmečio pastatai. Apie 2 km nuo kaimo yra Šiurpilio tvirtovė. Kaime prasideda turistinis pėsčiųjų takas link Šiurpilio tvirtovės. Kaimo apylinkėse yra nemažai kaimo turizmo sodybų.
Okopai (Palenkės Bialos apskritis)
Okopai  – Eigulio namelis Lenkijos rytuose, Dreluvo valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Taškuotė
Taškuotė (Kefersteinia) – gegužraibinių (Ochidaceae) šeimos augalų gentis.
Natūraliai auga Kolumbijoje, Ekvadore, Panamoje 300-2500 metrų aukštyje.
Šios orchidėjos yra simpodiniai epifitai, tačiau neturi pseudobulbų. Žiedstiebius augina iš lapų pažastų. Dažniausiai žydi vasarą, be to neturi ramybės periodo.
Priežiūra
Šviesos poreikis šiai orchidėjai panašus į falenopsį ir klumpelę. Apie 12 val. vasaros metu ir 10 val. žiemos metu. Jeigu oro temperatūra siekia 23-26°C vasarą dienos metu, 18-20°C nakties metu, bei 20-22°C žiemą dienos metu ir 16-17°C nakties metu- augalų pakaks 75% oro drėgmės. Tačiau jei vasarą dienos metu oro temperatūra siekia 20-23°C ir 16°C nakties metu, bei 17-18°C žiemą dienos metu ir 15°C naktį- tuomet augalui užteks 60% drėgmės.
Tobuliausia oro drėgmė šiaip orchidėjai yra apie 80% jei auginama ant medžio žievės lentelės ir 60% užteks jei auginama vazonėlyje, bet tik tokiu atveju jei oro temperatūra nėra aukštesnė nei 23°C.
Esant didelei oro drėgmei tobuliausia šias orchidėjas auginti ant medžio žievės lentelių padengtų storu samanų ar kiminų sluoksniu. Jei oro drėgmė žemesnė nei 80%- šias orchidėjas geriau auginti vazonėliuose, nes šios gėlės ypač jautrios drėgmės trūkumui. Auginant vazonėlyje geriausia naudoti tokios sudėties substratą: kiminai ir perlitas (2:1) arba medžio žievė ir kiminai (1:1).
Tręšiama kas trečią laistymą, naudojant tik 1/3 trąšų pagal nustatytą normą ant trąšų pakuotės. Prieš tręšiant būtina palaistyti.
Rūšys
Gentyje yra apie 36 rūšys:
Žirginė
Žirginė – viensėdis Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Lupikų.
Agonkai
Agonkai arba Kočubejevas (, nuo 1938 m. liepos 15 d. Altsiedel, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Кочубеево) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Železnodorožno miesto gyvenvietės kaimas.
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas gali būti prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Girdavos apskrities Didžiųjų Užbrasčių valsčiaus dvaras. Priklausė Asūnų parapijai. 1928 m. prijungtas prie Klonovkos.
1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Krylovo apylinkės kaimas.
Arkangelas Reuelis
Arkangelas Reuelis arba Raguelis (hebr. רְעוּאֵל Reu'el Dievo draugas) – žydų mitologijoje vienas iš septynių Dievo arkangelų. Jis laikomas teisingumo, harmonijos, atpirkimo ir keršto angelu, jo vardas reiškia „Dievo draugas“.
Arkangelas Reuelis neminimas kanoninėje Biblijoje, bet apie jį rašoma apokrifinėje Enocho knygoje. Ten jo numeris 6.
Minsko elektrinė-5
Minsko elektrinė-5 – gamtinėmis dujomis kūrenama šiluminė jėgainė Minske, Baltarusijoje.
Istorija
1982 m. paruošas elektrinės projekto planas. Pirminis Minsko penktosios elektrinės planas numatė jog tai bus atominė elektrinė. Projektas įšaldytas po Černobylio avarijos. 1987 m. nuspręsta elektrinę užbaigti, bet atominį kurą pakeisti gamtinėmis dujomis.
1998 m. pastatytas 240 m aukščio kaminas.
Sorjano departamentas
Sorjano departamentas  – departamentas pietvakarių Urugvajuje. Administracinis centras – Mersedesas.
Geografija
Didžioji departamento dalis yra žemumoje, tik rytuose paviršiu kyla į Cuchilla Grande Inferior aukštumas. Vakariniu pakraščiu teka Urugvajaus upė, šiauriniu – jos intakas Negras.
Ekonomika
Verčiamasi gyvulininkyste, žvejyba, žemės ūkiu.
Eugenijus Bukinas
Eugenijus Bukinas (g. 1957 m. sausio 1 d. Garliavoje, Kauno rajonas) – Lietuvos žurnalistas, diplomatas.
Biografija
1980 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę. 1988–1990 m. studijavo Maskvos diplomatinėje akademijoje.
1980–1988 m. LSSR užsienio reikalų ministerijos Spaudos ir informacijos skyriaus pirmasis sekretorius. 1990–1991 m. Lietuvos užsienio reikalų ministerijos Referentūros skyriaus pirmasis sekretorius, Užsienio reikalų ministerijos pirmasis sekretorius. 1991–1992 m. Nepriklausomų valstybių sandraugos šalių skyriaus vedėjas.
Udrinas
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Okopai (reikšmės)
Okopais vadinami kaimai Lenkijoje:
kaimas Ukrainoje:
Radomo apskritis
Radomo apskritis  – apskritis šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje. Apskrities centras įsikūręs Radomo mieste. Apskritis šiaurėje ribojasi su Bialobžegų apskritimi, šiaurės rytuose su Kozenicės, rytuose su Zvoleno, pietryčiuose su Lipsko, pietuose Starachovicės, pietvakariuose su Šydloveco, vakaruose su Pžisuchos apskritimi ir apskričiai nepriklausančiu Radomo miestu. Apskrityje yra 13 valsčių.
Apskrities valsčiai
Apskrityje yra 13 valsčių:
Gyventojai
Pagal 2005 m. birželio 30 d. surašymo duomenis:
Skuodo dekanatas
thumb|[[Skuodo Švč. Trejybės bažnyčia – pagrindinė Skuodo dekanato bažnyčia]]
Skuodo dekanatas priklauso Telšių vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:
Puritonai
200px|thumb|E. Percy Moran „Jaunoji puritonė“ Puritonai (, – švarus) – griežtos protestantizmo atmainos XVI-XVII a. Anglijoje šalininkai. Kovojo su absoliutizmu ir Anglikonų bažnyčia, reikalavo griežtos moralės, kuo paprastesnių pamaldų. Puritonai kilo XVI amžiuje kaip reformų sąjūdis. Jų tikslas buvo nuoseklus reformacijos principų įgyvendinimas. Kalvinistiškai pamokytiems puritonams rūpėjo apvalyti (angl. to purify) pirmiausia Bažnyčią, asmeninį gyvenimą, o galiausiai visuomenę. Jie buvo pavyzdingi akcentuodami asmeninį išganymą ir Šventojo Rašto vaidmenį. Daugelis puritonų emigravo į žemyną ir į kolonijas. XVII a. penktuoju dešimtmečiu buvo įgiję pirmaujančias pozicijas parlamente, nuo 1660 m. visai neteko politinės valdžios.
Tarptautinė humanitarinė teisė
Valstybės privalo laikytis tarptautinės humanitarinės teisės taisyklių, kurios jiems privalomos pagal sutartį arba kurios yra paprotinės tarptautinės teisės dalis. Jos taip gali būti taikomos nevalstybiniams subjektams. Toks laikymasis yra tarptautinio lygio klausimas. Be to, vykdyti susitarimus pasibaigus konfliktui tampa sunkiau dėl THT pažeidimų sukeltų kančių ir sunaikinimo. Todėl politiniais ir humanitariniais sumetimais svarbu gerinti THT laikymąsi visame pasaulyje.
Klaras
Klaras gali reikšti:
Absoliutus blogis: apokalipsė
Absoliutus blogis: apokalipsė  – 2004 m. siaubo ir mokslinės fantastikos veiksmo filmas. „Absoliutaus blogio“ filmų serijos dalis. Pagrindinį vaidmenį atlieka Milla Jovovich. Filmas sukurtas daugiausiai kompiuterinio žaidimo „Resident Evil 3: Nemesis“ motyvais. 2004 m. sukurtas filmo tęsinys „Absoliutus blogis: išnykimas“.
Tarptautinė humanitarinė teisė
Raida
thumb|200px|right|Gustave Moynier, vienas [[Tarptautinio Raudonojo Kryžiaus Komitetas|Tarptautinio Raudonojo Kryžiaus Komiteto bei Institut de droit international steigėjų]] Tarptautinė humanitarinė teisė atsirado siekiant pusiausvyros tarp karinės būtinybės ir humanitarinių klausimų. THT nustato taisykles, kuriomis siekiama apsaugoti asmenis, tiesiogiai nedalyvaujančius arba nebedalyvaujančius karo veiksmuose, pavyzdžiui, civilius asmenis, karo belaisvius ir kitus sulaikytuosius, sužeistuosius ir sergančiuosius, bei apriboti karo veiksmų vykdymo priemones ir metodus, įskaitant taktiką ir ginklus, siekiant, kad nebūtų be reikalo kankinama ir naikinama.
Absoliutus blogis: apokalipsė
Siužetas
Mirtinas virusas pasklido po Rakūno miestą ir užkrėtė didžiąją dalį jo gyventojų. Filmo „Absoliutus blogis 2“ veiksmas prasideda ten, kur baigėsi pirmasis serijos filmas „Absoliutus blogis“ – Alisa atsibunda ligoninėje nusiaubtame, zombių ir mutavusių monstrų Rakūno mieste. Galinga „UMBRELLA“ korporacija privertė ją dalyvauti biogenetiniuose eksperimentuose, po kurių Alisos genetika buvo pakeista, ji įgijo antžmogiškos jėgos ir galių. Šių galių jai prireiks, jei nors vienas žmogus išliks gyvas mieste. Prie Alisos prisijungia buvusi policijos elitinio padalinio S.T.A.R.S. kovotoja Džil Valentain ir kiti veikėjai: Terri Morales, Karlos Oliveira, L.J. ir Nikolai. Visi jie privalo išgyventi ir laiku pasišalinti iš Rakūno, kuris labai greitai taps Mirusiųjų miestu. Kad pasiektų savo tikslą, herojai turi narsiai kautis ne tik su nuolatiniais alkanų likusių gyvųjų-zombių antpuoliais, bet ir su „UMBRELLA“ pajėgomis bei jų gąsdinančiais bioninžineriniais ginklais, kurių baisiausias – milžiniškas sunkiąja ginkluote aprūpintas žudikas−monstras Nemezidė.
Tarptautinė humanitarinė teisė
Šaltiniai
Kaip ir kiti tarptautinės teisės pošakiai, THT remiasi dviem pagrindiniais šaltiniais: tarptautinėmis konvencijomis (sutartimis) ir paprotine tarptautine teise.
Pagrindinės THT konvencijos yra kelios: svarbiausios iš jų yra 1907 m. Hagos taisyklės, keturios po 1949 m. priimtos Ženevos konvencijos ir jų 1977 m. papildomi protokolai. Paprastai pripažįstama, kad Hagos taisyklės ir dauguma Ženevos konvencijų bei 1977 m. papildomų protokolų nuostatų sudaro paprotinę teisę.
Taikymo sritis
Sutarčių nuostatos dėl tarptautinių ginkluotų konfliktų yra išsamesnės ir visapusiškesnės. Netarptautiniams ginkluotiems konfliktams taikomos Ženevos konvencijoms bendro 3 straipsnio ir 1977 m. papildomo protokolo (II protokolo), jei atitinkama valstybės yra jo Šalis, nuostatos. Paprotinės tarptautinės teisės taisyklės taikomos tarptautiniams ir vidaus ginkluotiems konfliktams, tačiau tarp dviejų režimų yra skirtumų.
Žmogaus teisių tarptautinė teisė ir THT
thumb|right|200px|[[Tarptautinis Baudžiamasis Teismas. Teismo rūmai Hagoje, NL]] Svarbu skirti žmogaus teisių tarptautinę teisę nuo THT. Jos yra atskiros teisės rūšys ir yra svarbių jų skirtumų, nors iš esmės abi siekia apsaugoti asmenis. Visų pirma THT taikoma ginkluoto konflikto ar okupacijos atveju. O žmogaus teisių teisė taikoma kiekvienam atitinkamos valstybės jurisdikcijoje esančiam asmeniui taikos ir ginkluoto konflikto metu. Nors skirtumas atrodo aiškus, konkrečioje situacijoje gali būti taikomos abiejų teisių taisyklės, todėl kartais būtina atsižvelgti į jų tarpusavio ryšį. Tačiau šios gairės nesusijusios su žmogaus teisių teise.
Asmeninė atsakomybė
Tam tikri rimti THT pažeidimai apibrėžiamai kaip karo nusikaltimai. Karo nusikaltimai gali būti įvykdyti tokios pačiomis aplinkybėmis kaip ir genocidas ar nusikaltimai žmoniškumui, bet pastarieji, priešingai nei karo nusikaltimai, nesiejami su ginkluotu konfliktu.
Suomijos futbolo varžybos 1930 m.
Suomijos futbolo varžybos 1930 m.
Žirginiai
Žirginiai – viensėdis Elektrėnų savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Beižionių, nedideliame miškelyje.
Moiros
Moiros, graikų mitologijoje, trys likimo ir mirties deivės, Dzeuso ir Temidės ar Anankės dukros. Jos prižiūrėjo kiekvienos gyvos ir nemirtingos būtybės metaforišką gyvenimo siūlą nuo pat gimimo iki mirties. Jų vadovas ir tėvas – Dzeusas dar vad. Moirijumi. Netgi dievai bijodavo moirų. Moiros turėdavo pasirodyti tris naktis po vaiko gimimo, kad nulemtų jo gyvenimo kryptį. Romėnų mitologijoje moiras atitinka parkos. Pagal Hesiodo „Teogoniją“ moiros buvo Niktės dukterys.
Moiros:
LOMO
LOMO (, „Leningrado optikos ir mechanikos susivienijimas“) – stambiausia Rusijoje optinių-mechaninių ir optinių-elektroninių prietaisų gamybos kompanija.
Istorija
Įkurta 1913 m. Peterburge kaip Rusijos optinės ir mechaninės gamybos akcinė bendrovė. 1914 m. ėmė veikti. Pirmojo pasaulinio karo metais gamino patrankų taikiklius.
1930 m. pagamino pirmąjį Rusijoje fotoaparatą. Tarybiniais laikais daug metų vadinosi GOMZ ( 'Valstybinė optikos ir mechanikos gamykla')
1962 m. įmonė pertvarkyta į LOMO. 1993 m. privatizuota ir tapo AB LOMO, kurios akcijas turi daugiau kaip 16 000 akcininkų. Šiuo metu LOMO dirba virš 3000 darbuotojų.
Naktinio matymo įranga ir teleskopai sudaro virš 30 % kompanijos eksporto. Vokietija yra didžiausias LOMO produkcijos importuotojas. Medicininę įrangą, šviesolaidžius, endoskopus, fotoaparatus gamina daugiausia Rusijos rinkai. Karinė ir mokslinė įranga sudaro didelę dalį LOMO eksporto į tokias šalis, kaip Izraelis, Indija, JAV, Kanada, Meksika.
Produkcija
thumb|LOMO 1989
Hiurtas
Hiurtas (vok. Hürth) – miestas netoli Kelno Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje vakarų Vokietijoje.
Miestą sudaro apie trisdešimt atskirų nepriklausomų kaimų. Miesto herbas vaizduoja erelį iš kunigaikščio Hurtho von Schöneckeno šeimos herbo, Kelno kryžių ir krumpliaratį, kuris reiškia sunkiosios pramonės svarbą miestui.
Miestas žinomas dėl jame gimusių trijų Formulės 1 lenktynininkų – Michaelio Schumacherio, Ralfo Schumacherio ir Wolfgang von Tripso.
Dainius Šimkus
Biografija
Žaidė Tauras Tauragė (1990–1993, 1996–1999, 2001–2005), Kareda Šiauliai (1997; Lietuvos čempionas), Inkaras Kaunas (2002), FK Pagėgiai (2003) klubuose.
Dėmėtoji ciklė
Tai pati tipiškiausia šios genties rūšis ir yra labai panaši į ešerį. Kūnas iki 60 cm ilgio, gamtoje gali būti kiek didesni. Agresyvus grobuonis.
Rūšis paplitusi Pietų Amerikos centrinėje ir šiaurinėje dalyse.
Minsko elektrinė-3
Minsko elektrinė-3 – gamtinėmis dujomis kūrenama šiluminė jėgainė Minske, Baltarusijoje.
Istorija
Elektrinė suprojektuota kaip 25 MW galios jėgainė teikti energiją traktorių gamyklai. 1951 m. elektrinė oficialiai atidaryta.
Bėgant metams jėgainės pajėgumai padidinti iki 542 MW.
Julius Raliukonis
Julius Raliukonis (g. 1976 m. lapkričio 2 d. Vilniuje) – Lietuvos futbolininkas, gynėjas.
Biografija
Žaidė Lokomotyvas Vilnius (1995–1996), Kareda Šiauliai (1997–1998; Lietuvos čempionas), Klevas Šiauliai (1997), Atlantas Klaipėda (1998, 2000–2001), Tauras Tauragė (2002), Inkaras Kaunas (2002), Vėtra Vilnius (2002–2007), FK Šiauliai (2008), Volin Luck, FC Livingston, BSV Bad Bleiberg (2009), FC Dornbirn (2010) klubuose.
Margavonė (Ignalina)
Margavonė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 10 km į pietus nuo Salako, 15 km nuo Kazitiškio.
Šilalės dekanatas
thumb|[[Kaltinėnų šv. Jono Krikštytojo bažnyčia – pagrindinė Šilalės dekanato bažnyčia]]
Šilalės dekanatas priklauso Telšių vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:
Senežas
Senežas  – ežeras Rusijoje, Maskvos srityje, į šiaurės vakarus nuo Maskvos, Klino-Dmitrovo kalvagūbryje. Ilgis – 5 km. Plotis – 3,5 km.
Ežeras faktiškai yra tvenkinys, susidaręs statant kanalą tarp Sestros ir Istros upių. Kanalas buvo skirtas gabenti akmenims iš Volgos į Maskvą, Kristaus Gelbėtojo cerkvei statyti. Darbai prasidėjo 1826 m., tęsėsi beveik 25 metus. Jų metu buvo pastatyti trys šliuzai, 8,5 km ilgio kanalas ir užtvanka. Neatlaikęs konkurencijos su Nikolajevo geležinkeliu kanalas buvo apleistas.
Ledyninės kilmės ežeras, davęs vardą vandens telkiniui dabar yra viena iš įlankų pietinėje Senežo dalyje.
Prie ežero įsikūręs Solnečnogorskas – populiari maskviečių poilsio vieta.
Ferrari FF
Ferrari FF (FF reiškia Ferrari Four – keturioms sėdimoms vietoms ir keturiems varantiesiems ratams įvardyti) – Ferrari modelis, atskleistas 2011 m. sausio 21 d. Automobilis oficialiai pristatytas Ženevos automobilių parodoje 2011 m. kovo 1 d. FF nuo kitų Ferrari modelių skiriasi savo forma ir tuo, kad yra varomas keturių ratų. Automobilis pakeis 612 Scaglietti modelį. Didžiausias FF greitis – 335 km/h, o iki 100 km/h jis įsibėgėja per 3,7 sekundės. Automobilio pavadinimu Ferrari siekia pabrėžti, kad FF modelis bus praktiškesnis tiek už pakeičiamąjį 612 modelį, tiek už visus buvusius gamintojo automobilius: keturių varančiųjų ratų sistema leis automobilį vairuoti gana sudėtingomis oro sąlygomis, pvz., stipriai lyjant ar sningant, o dėl įrengtų keturių sėdimų vietų ir itin padidintos erdvės bagažinėje FF bus žymiai talpesnis.
Maltos laisvasis uostas
300px|miniatiūra|dešinėje|Maltos laisvasis uostas. Vaizdas iš Birzebudžios. Maltos laisvasis uostas  – tarptautinis jūrų uostas Maltoje. 2012 m. uosto apyvarta buvo 2,56 mln. TEU. Tai vienas labiausiai apkrautų Europos uostų. Uostas yra Birzebudžios mieste, pietrytinėje Maltos dalyje, vietoje, kur anksčiau buvo D. Britanijos vandens lėktuvų bazė RAF Kalafrana.
Cachkadzoras
Cachkadzoras (🇦🇲, ankstesnis pavadinimas Darachichag) – kurortinis miestelis Armėnijoje, Kotaiko srityje, į šiaurę nuo Hrazdano. 2009 m. duomenimis, miestelyje gyveno 1600 gyventojų.
Maltos laisvasis uostas
Uostas atidarytas 1988 m. Jis tapo pirmuoju tranzitinės laivybos centras Viduržemio jūros regione. Uosto kompanija smarkiai išaugo ir dabar yra dvylikta tarp Europos uostų ir trečias tarp didžiausių Viduržemio jūros regiono tranzitinių uostų ir logistikos centrų. Virš 95 % Laisvojo uosto konteinerių apyvartos yra tranzitinė.
Cachkadzoras
Turizmas
Cachkadzoro turizmo infrastruktūra gerai išvystyta. Miestelyje yra daug prabangių viešbučių, slidinėjimo kurortų bei kitų pramogų turistams. Olimpinis sporto kompleksas pastatytas 1968 m. rengti sovietų sportininkus vasaros olimpinėms žaidynėms Meksike. 2008 m. restauruotas kompleksas atidarytas visiems lankytojams. Kompleksą sudaro futbolo stadionas, plaukimo bei nardymo baseinai, slidinėjimo trasos, uždarų patalpų salės bei daugelis kitų sporto šakų.
Bariūnai
Bariūnai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Joniškio, šalia kelio. Saugėlaukio seniūnijos ir Bariūnų seniūnaitijos centras. Yra paštas (LT-84034), Bariūnų pagrindinė mokykla, kultūros namai, biblioteka, pieninė. Rytiniu pakraščiu teka Audruvė.
miniatiūra|left|Riboženklis
Istorija
XIX a. buvo kaimas Šiaulių apskrities Pašvitinio valsčiuje.
1957–1992 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė, Bariūnų kolūkiui suteiktas Lenino ordinas – apdovanojimas už ypatingus laimėjimus. Nuo 1988 m. kolūkis tapo Bariūnų agrofirma, 1992 m. Bariūnų žemės ūkio bendrovė. Bendrovėje dirba 153 darbuotojai. Bariūnų ŽŪB yra pilno ciklo žemės ūkio įmonė.
Suomijos futbolo varžybos 1931 m.
Suomijos futbolo varžybos 1931 m.
Pilypas IV (Ispanija)
thumb|left|150px|Pilypas IV jaunystėje Pilypas IV (isp. Felipe IV, Filipe III, 1605 m. balandžio 8 d. – 1665 m. rugsėjo 17 d.) – Ispanijos karalius 1621–1665 m., Ispanijos Nyderlandų suverenas, Portugalijos karalius iki 1640 m. Jo mirties vakarą Ispanijos imperija buvo istoriniame zenite ir užėmė 3 milijardus akrų.
Biografija
Pilypas IV gimė Valjadolide, jis buvo vyriausias Pilypo III ir Margaritos Habsburgaitės sūnus. Labiausiai jis atsimenamas dėl „pribloškiančio entuziazmo“, su kuriuo jis kolekcionavo meno kūrinius, kai Ispanijos Aukso amžius ėjo į pabaigą tarsi jis norėtų užpildyti galios vakuumą, atsiradusį jam valdant.
Pirmoji santuoka
1615 metų spalio 18 d. Pilypas IV vedė Elžbieta Burbonė (1602–1644).
Pilypo IV vaikai nuo pirmos santuokos:
Margavonė
Margavone vadinami kaimai:
Pilypas IV (Ispanija)
Antroji santuoka
1649 metų lapkričio 8 d. Pilypas IV vedė Marianą Austrę (1634–1696). Pilypo IV vaikai nuo antros santuokos:
Be to Pilypas IV turėjo 29 nesantuokinius vaikus, pats žymiausias - sūnus Chuanas Chose.