cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Purvaičiai (Kėdainiai)
Istorija
XX a. tarpukariu buvo dvaras ir viensėdis.
Kauno miesto savivaldybės taryba 2015–2019 m.
Kauno miesto savivaldybės taryba – Lietuvos Respublikos Kauno miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta ketveriems metams savivaldybių rinkimuose, vykusiuose 2015 m. kovo 1 d.
Ruklos Šv. Dvasios bažnyčia
miniatiūra|250px|right|Koplyčios interjeras
Jūrinė plekšnė
Jūrinė plekšnė (Pleuronectes platessa) – plekšninių (Pleuronectidae) šeimos verslinė žuvis. Kūnas iki 80 cm ilgio, apaugęs smulkiais cikloidiniais žvynais.
Kauno miesto savivaldybės taryba 2015–2019 m.
Rinkimų rezultatai
Rinkimuose dalyviai gavo vietų:
Ruklos Šv. Dvasios bažnyčia
'''Ruklos Šv. Dvasios bažnyčia (koplyčia)''' stovi Rukloje, Jonavos rajone. Įrengta buvusių kultūros namų patalpose.
Jūrinė plekšnė
Paplitusi Europos jūrų pakraščiuose, Baltijos jūroje ties Lietuvos krantais dažna žuvis. Paplitęs porūšis – Baltijos plekšnė (Pleuronectes platessa baltica). thumb|left|210px|Jūrinė plekšnė
Kauno miesto savivaldybės taryba 2015–2019 m.
Mero rinkimai
Pirmas turas:
Antras turas:
Ruklos Šv. Dvasios bažnyčia
Koplyčioje ketvirtadieniais ir sekmadieniais vyksta Šv. Mišios. Jos rengiamos ir Ruklos mokomojo pulko salėje. Iš Ruklos į Jonavą (pro Skarulius) kasmet organizuojama Didžiojo penktadienio Kryžiaus kelio procesija.
Istorija
Senosiose Ruklos kapinaitėse laidoti pradėta XVII a. Ten anksčiau stovėjusi koplyčia. Kapinės ir jose buvusi koplyčia sunyko, kai ši teritorija buvo atiduota sovietinės kariuomenės reikmėms. 1996 m. įsteigta Ruklos Šventosios Dvasios parapija. Bažnyčiai (koplyčiai) įrengti suteiktos patalpos buvusiuose kultūros namuose.
Nuo 2001 m. bažnyčios klebonas – kun. Arnoldas Valkauskas. Jis drauge yra ir Ruklos įgulos karo kapelionas, majoras.
Niccolò Machiavelli
Niccolò Machiavelli (Nikolas Makiavelis; 1469 m. gegužės 3 d. – 1527 m. birželio 21 d.) – Italijos politinis veikėjas, istorikas, filosofas ir rašytojas.
Gyvenimas
Nikolas Makiavelis gimė Florencijoje kilmingų, bet nusigyvenusių didikų šeimoje. Būdamas neturtingas, N. Makiavelis negalėjo įgyti universitetinio išsimokslinimo, tačiau, augdamas tarp Florencijos humanistų, jis išmoko lotynų kalbą ir studijavo senovės autorių raštus. Labiausiai jį domino politikos klausimai. Ir pats anksti ėmė dalyvauti politiniame gyvenime. Žlugus fanatiškai Dž. Savonarolos veiklai, N. Makiaveliui atsivėrė kelias į Florencijos respublikos Dešimties tarybos sekretoriaus postą, kuriame jis išbuvo keturiolika metų. Jo, kaip politiko, energija ir darbštumas kėlė nuostabą: per tuos metus jis parašė keletą tūkstančių diplomatinių raštų, pranešimų, potvarkių, karinių įsakymų, įstatymų projektų.
Florencijos archyve išliko daugiau kaip keturi tūkstančiai jo ranka rašytų tarnybinių raštų. Be to, jis atliko apie trisdešimt diplomatinių kelionių su svarbiais įsipareigojimais pas imperatorių, Vakarų Europos valdovus, popiežių. Kaip liudija jo biografai, N. Makiavelis nebuvo žiaurus žmogus, nors savo raštuose jis ragino griebtis kraštutinių priemonių siekiant stiprinti valdžią. 1512 m., kai ispanai sutriuškino Florencijos respubliką ir į valdžią sugrįžo Medičiai, N. Makiavelis buvo suimtas, kankinamas, o paskui ištremtas į savo dvarą. Nušalintas nuo politinės veiklos, jis atsidėjo literatūriniam darbui, rašė politinius ir istorinius veikalus, dramas.
Po keturiolikos tremties metų, 1526 m., kai Florencijai iškilo grėsmė būti ispanų pavergtai, N. Makiavelis tuoj pasiūlė savo paslaugas. Jis parengė miesto gynybos projektą, kuris buvo priimtas. Kai sukilusi Florencija nuvertė Medičių diktatūrą ir atkūrė respubliką, N. Makiavelis pasiūlė savo kandidatūrą į jos kanclerio postą. Tačiau Didžiosios tarybos nariai per 1527 m. rinkimus jo neišrinko, nes tuo metu buvo populiarus šūkis: „Šalin filosofus, šalin mokslininkus!“. Patyręs pralaimėjimą per rinkimus, N. Makiavelis po dešimties dienų mirė Florencijoje. Palaidotas Santa Croce bazilikoje.
Kūryba
thumb|right|Niccolò Machiavelli Iš N. Makiavelio kūrybos reikšmingiausi yra politiniai istoriosofiniai traktatai bei istorijos veikalai. Tai „Valdovas“ („Il Principe“, 1513 m., išleistas 1523 m.), „Pokalbiai apie pirmąją Tito Livijaus dekadą“ („I discorsi sopra la prima deca di Tito Livio“, 1517 m., išleista 1531 m.), dialogas „Apie karo meną“ („Arte delle querra“, 1521 m.). Be to, literatūrinio darbo pradžioje jis parašė keletą nedidelių politinių teorinio ir praktinio pobūdžio traktatų: „Pokalbiai apie Pizos įvykius“ (1499 m.), „Pranešimas apie priemones, kurių ėmėsi Florencijos respublika partijoms Pistoje sutramdyti“ (1502 m.), „Apie elgesio su maištingais Valdikiono gyventojais būdus“ (1502 m.), „Aprašymas, kaip kunigaikštis Valentinas nužudė Vitelocę Vitelį … “ („Descrizione del modo tenuto del duca Valentino neloo ammazzare Vitellozzo Vitelli …“, 1503 m.), „Pokalbiai apie Florencijos respublikos karinių jėgų organizavimą“ (1506 m.). Kaip rašytojas N. Makiavelis pirmiausia išgarsėjo komedijomis „Mandragora“ („Mandragola“, apie 1518 m.), „Klicija“ („Clizia“, 1525 m.), „Andrija“ („Andria“) bei novelėmis „Belfagoras“ („Belfagor“, apie 1520 m.) „Kastručio Kastrakanio iš Lukos gyvenimas“ („Vita di Castruccio castraccani di Lucca“, 1520 m.) ir kt. Be to, N. Makiavelis rašė eilėraščius, karnavalines dainas, kanconas, epigramas; išliko nebaigta alegorinė jo poema „Auksinis asilas“ (po 1512 m.) 1559 m. jo kūriniai buvo įtraukti į „Draudžiamųjų knygų sąrašą“.
Xanana Gusmão
Šanana Guzmanas (Kay Rala Xanana Gusmão; g. 1946 m. birželio 20 d.) – Rytų Timoro pirmasis prezidentas (2002–2007 m.).
Gimė kaip José Alexandre Gusmão Manautute (Portugalijos Timoras), mokytojų šeimoje. Baigė aukštąją Dilio jėzuitų mokyklą. 1968 m. tarnavo portugalų armijoje. Vedė Emilia Batista ir susilaukė 2 vaikų. 1971 m. įsijungė į José Ramos Horta nepriklausomybės judėjimą. 1975 m. įstojo į Fretilin judėjimą, dėl to vėliau suimtas. Timorą okupavus Indonezijai, Gusmanas paleistas iš kalejimo. Jis nenutraukė kovos už nepriklausomybę ir aktyviai kurstė sukilimus prieš okupantus. Bendradarbiavo su tarptautine bendruomene dėl Rytų Timoro nepriklausomybės. 2001 m. tapo šalies faktiniu lyderiu, o po nepriklausomybės paskelbimo – pirmuoju prezidentu.
1999 m. apdovanotas Sacharovo taikos siekio premija, o 2000 m. Sidnėjaus taikos premija.
Glotnieji banginiai
Glotnieji banginiai, arba lygieji banginiai (Balaenidae) – banginių (Cetacea) šeima. Stambiosios rūšys buvo beveik išnaikintos dar XVII-XIX a. Dabar jų medžioklė uždrausta. Paplitę tiek šiaurinėse, tiek pietinėse jūrose bei minta planktonu.
Aprašymas
miniatiūra|kairėje|Glotniojo banginio palyginimas su žmogumi Glotnieji banginiai užauga iki 15-17 metrų ir sveria 50-80 tonų. Jie atpažįstami pagal jų siaurą, išlenktą, viršutinį žandikaulį, kuris suteikia gyvūnui giliai išlenktą žandikaulio liniją. Krūtinė be raukšlių, lygi. Gomurio šonuose kabo po 200–400 ilgų raginių plokštelių. Nugaros peleko neturi.
Jie maitinasi mažais vėžiagyviais, pirmiausia irklakojais, nors kai kurios rūšys taip pat minta kriliais.
Sistematika
Šeimoje yra 4 rūšys:
Paplitimas
Glotnieji banginiai gyvena šaltose jūrose, nors savo klajonių metu jie pasiekia ir šiltąsias subtropikų vandenynų dalis. Beveik visi vandenys aplinkui Arkties regioną yra apgyvendinti glotiniųjų banginių, taip pat ir didelė šiaurės Atlanto ir šiaurės Ramiojo vandenyno dalis. Čia gyvena Pietinis tikrasis, Eubalaena japonica ir Grenlandinis banginis. Šios trys rūšys taip pat gyvena ir Ochotsko jūroje ir rytinėse Azijos, Japonijose pakrantėse. Šių banginių beveik nėra šiaurinėje Rusijos pakrantėje. Pietų pusrutulyje, visame Pietų vandenyne prie Antarktidos, gyvena Eubalaena australis. Jo gyvenamosios vietos taip pat yra prie pietinių Australijos, dalies Pietų Amerikos ir Afrikos krantų.
Milvydai
Milvydais vadinami kaimai:
Midžiūnai
Midžiūnai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 11 km nuo Velykių.
Premjer lyga (Lesotas)
Premiere League – Lesoto futbolo čempionatas, kuris buvo įkurtas 1970 m. Dėl rėmimo sutarčių kisdavo lygos pavadinimas.
Matlama FC futbolininkai tapo šalies čempionais 11 kartų (šalies rekordas).
Didelis automobilis
thumb|240px|right|Chrysler 300C SRT-8 Didelis automobilis – automobilių klasė, naudojama Šiaurės Amerikoje. Tokio tipo automobilis yra didesnis už vidutinės klasės automobilį. Didelės klasės automobiliu paprastai laikomi tie automobiliai, kurių ratų bazė ilgesnė nei 2,79 m. Didelės klasės automobiliais laikomi Audi A8, Buick Lucerne, Cadillac DTS, Chrysler 300C ir pan.
Lisa Gastoni
Liza Gastoni (tikrasis vardas – Elisabetta Gastone; g. 1935 m. liepos 28 d. Alazijuje) – italų aktorė.
Biografija
Liza gimė italo ir airės šeimoje, kuri po Antrojo pasaulinio karo persikėlė gyventi į Angliją. Čia ji tapo modeliu, o nuo 1954 m. pradėjo vaidinti, daugiausia „B“ kategorijos filmuose. vienas žymesnių to laikotarpio vaidmenų buvo TV serialas „The Four Just Men“ (1959).
7 dešimtmečio pradžioje Liza grįžo į Italiją, kur intensyviai vaidino kine iki 1979 m., dažnai įkūnydama aristokratiškas, arogantiškas, kitais žmonėmis manipuliuojančias moteris.
Pasitraukusi iš kino, ji daugiau dėmesio skyrė savo pomėgiams – dailei ir rašymui.
Kauno žydų realinė gimnazija
Kauno žydų realinė gimnazija – buvusi žydų gimnazija, veikusi 1915-1940 m. Kaune. Priešais Valstybės teatrą iškilusi mokykla buvo viena iš didžiausių švietimo įstaigų, pastatytų laikinojoje sostinėje. Dabar šiame pastate veikia Juozo Naujalio muzikos gimnazija.
Istorija
miniatiūra|250px|right|1938 m. gimnazistų klasė Žydų realinė gimnazija (Jüdische Realgymnasium) buvo įkurta 1915 m. tėvų grupės ir okupacinėje vokiečių kariuomenėje tarnavusio vyriausiojo rabino dr. Rozenbako iniciatyva. Mokyklos tipas – aukštesnioji žydų mokykla. 1919 m. mokykla buvo pavadinta Kauno žydų realine gimnazija su valstybinių gimnazijų teisėmis. 1924 m. realinė gimnazija priskirta prie aukštesniųjų mokyklų tipo (gimnazija) su sustiprintu matematikos–gamtos mokslų dėstymu. Gimnazijos dėstomoji kalba buvo hebrajų kalba, nors moksleiviai tarpusavyje bendravo dažniausiai šnekamąja jidiš kalba.
1920 m. rugpjūčio mėn. Švietimo ministerija leido atidaryti 8 klasių gimnaziją su parengiamomis klasėmis, dėstomoji kalba – hebrajų. Keturiose jaunesniosiose ir parengiamosiose klasėse mokslas einamas hebrajų kalba. Vyresnėse klasėse buvo mokoma rusų kalba. Kauno žydų realinė gimnazija 1927 mokslo metais turėjo 8 normines klases.
Žydų realinė gimnazija buvo mišri, ją lankė berniukai ir mergaitės. Berniukų klasės įsikūrė Volfo namuose, Ugniagesių g. 12, mergaičių klasės įsikūrė Natanzono namuose, Gardino g. Gimnazijos patalpos buvo be patogumų, kambariai maži ir ankšti. 1928 m. spalio mėn. Švietimo ministerijos leidimu gimnazijos direktorius išvyko į Ameriką ieškoti pagalbos gimnazijos rūmams statyti. Didelės paramos nebuvo sulaukta, tačiau buvo „prižadėtos tam tikros sumos“.
Iš Alytaus kilęs, JAV gyvenęs žydų filantropas Eduardas Čeisas (Edward Azriel Chase) parėmė naujųjų rūmų statybą 1930 m. Projekto autorius – Baruch Kling. Rūmų atidarymo iškilmės įvyko 1931 m. rugpjūčio 30 d., dalyvaujant Švietimo ministrui Konstantinui Šakeniui, Kauno burmistrui Juozui Vokietaičiui, Lietuvos pasiuntiniui JAV Broniui Kaziui Balučiui, JAV konsului Kaune ir kt., iš viso susirinkus apie 250 svečių. Modernizmo stiliaus gimnazijos rūmai laikyti vieni gražiausių ir moderniškiausių ne tiktai Kaune, bet ir Lietuvoje. Mokykla kainavo apie 800 tūkst. litų, pastatyta Lietuvos Vyriausybei suteikus paskolą ir remiant privatiems aukotojams.
Perlejevo Viešpaties Atsimainymo parapija
Perlejevo Viešpaties Atsimainymo parapija - parapija įkurta 1407 metais. Parapija priklauso Drohičino vyskupijai, Cechanoveco dekanatui.
Raukšlėtieji banginiai
Raukšlėtieji banginiai (Balaenopteridae) – banginių (Cetacea) šeima. Ant krūtinės yra daug išilginių ilgų raukšlių. Turi nugarinį peleką. Gomuryje yra po 260–470 trumpų bei plačių raginių plokštelių
Koks tavo ženklas?
Koks tavo ženklas? – 1975 m. Italijoje sukurta komedija, sudaryta iš 4 atskirų epizodų pagal keturias stichijas: „Vanduo“, „Oras“, „Žemė“ ir „Ugnis“.
Raukšlėtieji banginiai
Šeima skirstoma į du pošeimius; iš viso yra 9 rūšys:
'''Pošeimis. Balaenopterinae''' '''Pošeimis. Megapterinae'''
Chevrolet Citation
Chevrolet Citation buvo kompaktinis automobilis parduodamas Chevrolet kompanijos nuo 1980 iki 1985 metų. Automobilis buvo gaminamas ant GM X-body platformos kartu su (Buick Skylark, Oldsmobile Omega ir Pontiac Phoenix) jie buvo pirmieji priekiniu ratų varomi GM automobiliai.
Ekologiškoji ekonomika
Ekologiškosios ekonomikos iniciatyva yra Jungtinių Tautų Aplinkos apsaugos programos 2008 m. paskelbtas veiksmų planas, kuriuo siekiama tirti ir skatinti politinius pokyčius, vedančius link ekologiškos ekonomikos. Jis apima ekologiškos ekonomikos ataskaitų rengimą, konsultacijų valstybėms teikimą, nevyriausybinių organizacijų, verslo, mokslo institucijų ir kitų Jungtinių Tautų padalinių bendradarbiavimo skatinimą.
Šiuo metu ekologiškosios ekonomikos (angl. Green economy) terminas plačiai naudojamas Jungtinių Tautų veikloje, ypač susijusioje su aplinkos apsauga ir darniaja plėtra.
Požymiai
Ekologiškoje ekonomikoje gerovės augimą siekiama suderinti su darniu aplinkos resursų panaudojimu. Joje pajamų augimas ir darbo vietos yra kuriamos investuojant į šiltnamio dujų išmetimų bei taršos mažinimą, energijos ir resursų panaudojimo efektyvumą, biologinės įvairovės ir ekosistemų paslaugų išaugojimą. Prie tokių investicijų pereinama kuriant jas palaikančią valstybinę politiką, palaipsniui nukreipiančią kapitalo srautus iš aplinkai žalingų veiklos sričių į ją tausojančias.
Ekologiška ekonomika ir darnusis vystymasis
Ekologiškoje ekonomikoje siekiama suderinti ekonominę, socialinę ir ekologinę darniojo vystymosi sampratą. Tai daroma akcentuojant ne tik tai, kad ateities kartoms turėtų būti užtikrintas toks pats pajamų kiekis, kokį turi dabartiniai gyventojai, bet ir tai, kad ekonominė gerovė būtų kuriama išlaikant socialinį teisingumą bei išsaugant nepažeistą aplinką.
Gremiačjė (Beržkalnis)
Gremiačjė (,, nuo nuo 1938 m. liepos 16 d. , 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Černiachovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kamenskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Įsruties apskrities kaimas. 1947–2008 m. Majevkos apylinkės kaimas.
Oleumas
Formulė
Oleumą galima apibūdinti tokia formule – xSO3.H2O, kurioje x yra bendras SO3 molių kiekis. x reikšmė gali įvairiai varijuoti, todėl oleumai gali būti skirtingi. Oleumus taip pat galima apibūdinti tokia formule: H2SO4.xSO3. Šioje formulėje x yra sieros trioksido molių skaičius. Oleumas dažniausiai yra aprašomas SO3 kiekiu molekulėje.
Kai x lygu 2 turime pirosieros rūgšties molekulę H2S2O7, dar vadinamą disieros rūgštimi. Gryna pirosieros rūgštis kambario temperatūroje yra kieta medžiaga, besilydanti 36 °C. Pirosieros rūgštis yra retai naudojama tiek laboratorijose, tiek chemijos pramonėje.
Savybės
Oleumas yra svarbus tarpinis cheminis junginys gaminant sieros rūgštį. SO3 gana lengvai tirpsta vandenyje suformuodamas sieros rūgšties sluoksnį, kurį yra lengva atskirti. Dedant SO3 į koncentruotą sieros rūgštį jis tirpsta joje sudarymas oleumą, kurį atskiedus vandeniu gaunamas papildomas koncentruotos sieros rūgšties kiekis.
Oleumas yra kieta medžiaga kambario temperatūroje, todėl palaikant tokią temperatūrą galima jį transportuoti didelėse geležinkelio cisternose. Norint oleumą paversti skysčiu jis yra kaitinamas garais. Šis procesas yra atliekamas griežtai laikantis saugos reikalavimų, nes perkaitinus oleumą gali susidaryti didelio slėgio sieros rūgšties dujos, kurių perteklius gali nutekėti ir užteršti teritoriją.
Kaip ir koncentruota sieros rūgštis, oleumas yra puikus vandens atėmiklis, taip pat koroziją sukeliantis reagentas.
Europos dailiojo čiuožimo čempionatas
Europos dailiojo čiuožimo čempionatas – nuo 1891 m. vykstančios geriausių Europos dailiojo čiuožimo sportininkų varžybos. Čempionate varžomasi vyrų ir moterų vienetų, porų iš šokių ant ledo kategorijose. Lietuva čempionate yra iškovojusi du bronzos medalius.
Gricaičiai (Kelmė)
Gricaičiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kletiškės.
Ukrainos prezidento administracija
thumb|right|215px|Administracijos ir [[Ukrainos nacionalinio saugumo ir gynybos taryba|UNSGT pastatas]] Ukrainos Prezidento administracija  – nuolat veikiantis Ukrainos Prezidento organas, skirtas pastarojo įsakymams įgyvendinti. Įkurtas 2010 m. vasario 25 d. vietoje Ukrainos Prezidento Sekretoriato. Administracija – teisinis asmuo, turi savo spaudą su valstybine simbolika.
Istorija
Savo įsakymams vykdyti Ukrainos Prezidento administraciją 1991 m. gruodžio 13 d. įkūrė pirmasis Ukrainos Prezidentas Leonidas Kravčiukas (Ukrainos TSR oficialiai nustojo egzistavusi 1991 m. gruodžio 26 d. ).
Trečiasis Prezidentas Viktoras Juščenka 2005 m. sausio 25 d., antrąją dieną po inauguracijos, reorganizavo šį organą, taip pat buvo pakeistas pavadinimas.
Ketvirtasis Prezidentas Viktoras Janukovičius 2010 m. vasario 25 d., vienu iš pirmųjų savo įsakymų, gražino senąjį pavadinimą – Ukrainos Prezidento administracija.
Gribaša
Gribaša – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Dubičių, Dainavos girioje, prie Kaniavėlės upelio. Pro kaimą eina miško kelias Rudnia–Mantotai. Apylinkės pelkėtos.
thumb|left|Kaimo architektūra
Istorija
Gribaša (tada dar vadinta ir Kaniavėle) šaltiniuose minima nuo 1798 m. – pasak Kaniavos girininkijos inventoriaus čia buvo 1,75 valako žemės. 1850 m. buvo 6 kiemai, kuriuose gyveno Nedzveckai, Čaplikai, Marcevičiai, Matijoškos, Miškiniai.
XIX a. pab. Gribaša buvo valstybinis kaimas Lydos apskrityje.
Gyventojai
Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 69 žmonės, iš kurių 57 užsirašė lietuviais ir 12 lenkais.
Miegonys
Miegonys – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Rokiškio, prie kelio.
Robert Guérin
150px|thumb|Robert Guérin Robert Guérin (g. 1876 m. birželio 28 d. m. – 1952 m. Prancūzijoje) buvo pirmasis FIFA prezidentas nuo 1904 m. iki 1906 m.
Dirbo žurnalistu Le Matin laikraštyje, taip pat buvo USFASA futbolo komiteto sekretorius. Robert Guérin buvo steigėjas, bei vyriausias Prancūzijos vyrų futbolo rinktinės treneris tarp 1904 m. ir 1906 m.
Belgijos futbolo varžybos 1997–1998 m.
Belgijos futbolo varžybos 1997–1998 m.
1997–1998 m. Belgijos futbolo taurė
Belgijos futbolo taurė – pagrindinis Belgijos taurės turnyras.
1997–1998 m. Belgijos futbolo lygos taurė
Belgijos futbolo lygos taurė – trumpalaikis taurės turnyras, vykęs 1997–2000 metais Belgijoje.
Mažeikiai (Molėtai)
Mažeikiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybės šiaurėje, 4 km į šiaurę nuo Suginčių, šalia kelio.
thumb|left|240px|Mažeikių kaimo šiaurinė dalis
Etimologija
1573 m. minimos Mažeikiškės. Kaimo vardas kilęs iš asmenvardžio Mažeikis. 1610 m. minimas Jokūbas Mažeikėnas iš Kašeikių kaimo.
Istorija
1683 m. kaimas minimas Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje.
Paringys
Paringys – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Mikalavo, prie Ringės upės, Ringio ežero šiaurinėje pakrantėje. Stovi Paringio Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia (pastatyta 1819 m.).
Etimologija
Kaimo vardas yra vandenvardinis vietovardis, kilęs arba nuo Ringės upės, arba nuo Ringio ežero.
Istorija
thumb|left|240px|Medkirčių suniokotos Paringio kapinės
Paringio dvarui priklausė tik Paringio kaimas. Jame 1795 metais gyveno penkios baudžiauninkų šeimos (43 žmonės). XVIII a. pab. Paringio dvaras kaip palikimas atiteko Ukmergės pavieto tarnautojui grafui Malevskiui. XIX a. pradžioje dvarą jau valdė du savininkai: Eleonora Venglinska Kasinska ir Laurynas Babinskis. E. Kasinskai priklausiusi dvaro dalis po jos mirties 1858 metais iš pradžių atiteko L.Civinskiui, vėliau – Kondratovičiui, kuris savo dalį XIX a. pabaigoje išpardavė. 1818 m. Laurynas Babinskis savo Paringio dvaro dalį pardavė Adomavičiovai. Ši pirktoje žemėje įkūrė Konstantinavo vienkiemį. Adomavičiova jį vėliau pardavė Janui Klavcynui. Konstantinavo savininkas Janas Klavcynas savo žemę 1937 metais pardavė Danieliui bei Feliksui Vitėnams ir Jeronimui Gaižučiui.
Gyventojai
Paringio kaime 1820 m. gyveno 53, 1913 m. – 86, 1939 m. – 26 žmonės. Antanas Misiūnas turėjo vėjo sukamas girnas. Anupras Kaukėnas buvo veterinaras. Mamertas Gaidelis studijavo teisę S.Batoro universitete, vadovavo skautų būriui Vilniuje, 1944 m. birželio 1 d. nukankintas AK. Kanauninkas Edmundas Balsys (1907–1974) – poliglotas, mokėjęs lotynų, anglų, lenkų, prancūzų, vokiečių, rusų (šiek tiek graikų bei ispanų) kalbas. Albertas Laurinčiukas – partizanas, tremtinys. Kazimieras Kaukėnas – partizanas, nuteistas 25 metams. Emilė Kaukėnaitė, Anelė Gaidelytė ir Bronė Gaidelytė – partizanų ryšininkės. Veronika Kamarauskienė – partizanų ryšininkų koordinatorė. Antanas Mačkinis – istorikas. Janina Gaižutytė – ekonomistė. Bronius Gaidelis – inžinierius. Stasė Gaižutytė – agronomė.
Tomas Gostomskis
Tomas Gostomskis (1569 m. – 1623 m.) – 1605 m. Palenkės vaivada ir 1605–1623 m. Mazovijos vaivada. Iš kalvinisto tapo kataliku. 1620 m. dirbo karaliaus Zigmanto Vazos karinėje tarnyboje.
Daniel Burley Woolfall
thumb|right|Daniel Burley Woolfall Daniel Burley Woolfall (g. 1852 m. birželio 15 d. – 1918 m. spalio 24 d. Anglijoje) – antrasis FIFA prezidentas ėjęs pareigas nuo 1906 m. iki 1918 m.
Prieš tampant FIFA prezidentu dirbo Anglijos Futbolo Asociacijoje.
Alanta
Alanta (tarmiškai Alunta) – miestelis Molėtų rajono savivaldybėje, 15 km į šiaurės vakarus nuo Molėtų, Virintos dešiniajame krante, prie Alantos žiočių. Miestelis išsidėstęs prie kelio. Seniūnijos, seniūnaitijos ir parapijos centras. Urbanistikos paminklas (nuo 1993 m.). Veikia 2 bibliotekos, paštas (LT-33037).
thumb|left|[[Alantos bažnyčia]] thumb|left|Bažnyčia ir miestelis thumb|left|Alantos parduotuvė
Etimologija
Miestelio vardas kildinamas nuo žodžio alėti – „tekėti, almėti“. Toks žodis tikriausiai buvo pritaikytas iš pradžių Alantos upeliui, tekančiam šiose vietose, o vėliau – ir miesteliui (vandenvardinis vietovardis).
Istorija
Alantą 1436 m. Ldk Žygimantas Kęstutaitis padovanojo Kristinui Astikui už nuopelnus kovoje su Švitrigaila. XVI a. pradžioje pastatyta katalikų bažnyčia. 1581 m. Steponas Batoras padovanojo vengrų kariuomenės Lietuvoje vadui Gasparui Bekešui. 1598 m. surašytas Alantos dvaro inventorius. 1598–1828 m. priklausė Radviloms, vėliau, iki I pasaulinio karo – dvarininkams Pomarnackiams. XIX a. Alanta – miestelis ir dvaras, Vilkmergės apskrities Alantos valsčiaus centras.
Apie 1504 m. pastatyta katalikų bažnyčia, kuri nuo 1581 m. iki XVII a. vidurio priklausė evangelikams reformatams. Nuo XVIII a. pabaigos iki 1863 m. sukilimo veikė parapijinė mokykla, 1864–1915 m. – valdinė pradžios mokykla. 1944–1950 m. veikė progimnazija, nuo 1950 m. Alantos vidurinė mokykla.
1919 m. Alantos apylinkėse vyko lietuvių kovos su bolševikais ir lenkais. 1930 m. įkurta pieninė, 1937 m. – biblioteka. 1953 m. įsteigti senelių globos namai, kultūros namai, 1954 m. įkurta ligoninė, ambulatorija, vaistinė.
Būdama reikšmingų kelių sankryžoje, Alanta nukentėjo daugelio istorinių įvykių metu: atremiant priešų puldinėjimus iš vakarų ir rytų, per švedų kariuomenės žygį, Napoleono armijos puolimo ir traukimosi metu, per 1831 m. ir 1863 m. sukilimus, Pirmojo ir Antrojo pasaulinio karo metais. 1941 m. birželio 24 d. Alantoje suaktyvėjo partizanai. Pirmiausia jie iškėlė trispalvę. Būrys buvo negausus, jam trūko ginklų. Birželio 25 d. susirėmė su Raudonąja armija, besitraukiančia nuo Ukmergės, 2 partizanai žuvo, 1 mirtinai sužeistas. Popiet, apie 14 val. miestelyje pasirodė vokiečiai. 1944 m. lapkričio 29 d. miestelį buvo užėmę Lietuvos partizanai.
Architektūra
Miesto planas radialinis. Prie kelių sankryžoje esančios aikštės ant kalno stovi neoromaninė Alantos Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia, pastatyta 1909–1912 m. pagal architekto K. E. Strandmano projektą, matoma iš tolo. Bažnyčia neoromaninė, halinė, su dviem 51 m aukščio bokštais. Prie aikštės stovi buv. užvažiuojamieji namai; aikštės šonuose – 2-3 aukštų gyvenamieji namai. Užvažiuojamieji namai (XVIII a. pirmoji pusė) iki 1892 m. rekonstrukcijos turėjo klasicizmo bruožų; dab. pastate – parduotuvės.
Išlikę dvaro rūmai (su liaudies buities muziejumi), buvusi smuklė. Alantos dvaras ir Alantos technologijos ir verslo mokykla yra gretimame Naujasodžio kaime.
Bibliotekos
thumb|Buvusi karčiama Alantos centre thumb|Tiltas per Virintą
Alantos dvaro rūmuose yra Naujasodžio – VšĮ Alantos technologijos ir verslo mokyklos biblioteka. Biblioteka turi atskiras patalpas abonementui, skaityklai, vaikų literatūrai. Įrengtas įspūdingas pasakų kambarys vaikams, muzikos svetainė jaunimui. Tai viena geriausių respublikos kaimo bibliotekų. 1996 m. jos vedėjai Elvyrai Satkūnaitei suteiktas „Geriausios Lietuvos bibliotekininkės“ vardas.
Muziejai
Dvaro rūmuose yra liaudies buities muziejus, kuriame sukaupta per 300 eksponatų. Kasmet muziejų aplanko apie 2000 lankytojų. Šalia liaudies buities muziejaus įkurta VšĮ Alantos technologijos ir verslo mokyklos muziejaus ekspozicija. Alantos dvare, parodų salėse, nuolat keičiamos ekspozicijos, kuriose savo darbus eksponuoja Lietuvos ir užsienio meno meistrai.
Alantos bažnyčioje yra sakralinio meno ir inventoriaus muziejus, o Ukmergės gatvėje – mokytojo, dailininko, muziko Mykolo Šeduikio muziejus. Seniūnijoje gausu kryžių ir koplytstulpių. Stebuklais garsėja koplytėlė, esanti Janonių kaime.
Gamtos paminklai ir piliakalniai
Įspūdingas Verpeto kalnas, prie kurio buvo kuriamas filmas „Tadas Blinda“. Apipintas pasakojimais gamtos ir istorijos paminklas yra Valiulio akmuo, esantis miške netoli Svobiškėlio. Svarbiausi ežerai yra Liežys (Antaliežių k.), Duobys, Lukštas (Antakščių k.), Vastapas, Kėgžlys (Runionių k.), Suojys. Apylinkėje yra daugiau nei 10 piliakalnių, svarbesni yra Antakščių, Maišiakulės, Svobiškėlio.
Edmundas Jonyla
Edmundas Jonyla (g. 1952 m. gegužės 6 d. Paklaniuose, Raseinių raj.) – ūkininkas, inžinierius – mechanikas, Lietuvos ir Raseinių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Dvi pirmas klases baigė Raseiniuose. 1961 m. tėvams persikėlus gyventi į Kalnujus, mokėsi Palendrių pradinėje, Kalnujų aštuonmetėje ir Raseinių 1-ojoje vidurinėje mokyklose. 1975 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, žemės ūkio inžinierius – mechanikas.
Nuo 1975 m. susivienijimo „Lietuvos žemės ūkio technika“ Viduklės remonto dirbtuvių kontrolierius, vėliau – vyriausiasis kontrolierius. 1978 m. komjaunimo sekretorius, o nuo 1983 m. partijos komiteto žemės ūkio skyriaus vedėjas. 1986–1992 m. „Auksinės varpos“ kolūkio pirmininkas. 1992 m. E. Jonylos gamybinės – komercinės įmonės savininkas. Nuo 1995 m. UAB „Paupio tvenkiniai“ filialo „Paupio žuvis“ direktorius, o nuo 1996 m. UAB „Gabšių žuvis“ direktorius. 1997–1999 m. UAB „Norvelita“ direktorius gamybai.
2000–2003 m. Raseinių seniūnijos seniūnas, Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacijos narys. 2003–2007 m. Raseinių rajono savivaldybės meras. 2007 m. D. Jonylienės individualios įmonės vadybininkas. 2008–2016 m. Seimo narys. 2016–2018 m. ūkininkas. Nuo 2019 m. Raseinių rajono savivaldybės administracijos direktorius.
2000–2008 m. Raseinių rajono savivaldybės tarybos narys.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Raseinių rajono skyriaus narys, nuo 2003 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas.
„Stabdyk nusikalstamumą“ rajono skyriaus tarybos pirmininkas. Sutuoktinė Danutė, vaikai Milda, Vilma, Vaida, Donatas
Vladas Vildžiūnas
Vladas Vildžiūnas (1932 m. gruodžio 20 d. Dabužiuose, Anykščių rajonas – 2013 m. spalio 29 d. Vilniuje) – Lietuvos skulptorius, fotografas, visuomenės veikėjas.
Biografija
1952 m. baigė Anykščių vidurinę mokyklą. 1958 m. baigė studijas LSSR dailės institute, skulptoriaus prof. Juozo Mikėno mokinys. Tačiau prieš pat diplominių darbų gynimą iš paskutiniojo kurso buvo pašalintas už dalyvavimą pasipriešinimo judėjime. Dailininko diplomą J. Mikėno dėka gavo 1961 m.
1964–1969 m. Vilniaus M. K. Čiurlionio meno mokyklos dėstytojas, vėliau buvo laisvas menininkas. 1988–1994 m. Vilniaus dailės akademijos Skulptūros katedros vedėjas, docentas. 1993 m. įkūrė Vilniaus Jeruzalės meno centrą, nuo 1993 m. centro prezidentas.
Žmona dailininkė Marija Ladigaitė-Vildžiūnienė, duktė žurnalistė Liudvika Vildžiūnaitė-Pociūnienė, sūnūs dokumentinio kino režisierius ir operatorius Domantas Vildžiūnas bei dailininkas skulptorius, iliustratorius Kunotas Vildžiūnas.
Kūryba
Daugumai skulptūrų panaudotas medis, metalas ir akmuo. Nuo 1957 m. dalyvavo parodose. 1964 m. Vilniuje kartu su žmona surengė pirmąją personalinę savo darbų parodą. Kūriniai eksponuoti parodose Niujorke, Čikagoje ir Los Andžele (JAV, 1977 m.), Gilfordo universitete (Didžioji Britanija, 1998 m.). Be to, rengia fotomeno parodas.
Pilkieji banginiai
Pilkieji banginiai (Eschrichtiidae) – banginių (Cetacea) šeima, kurioje vienintelė rūšis – pilkasis banginis (Eschrichtius robustus). Ilgis iki 15 m, svoris – 14-35 tonos. Galva nedidelė, raginės plokštelės trumpos, pelekas skeltas. Ant krūtinės yra 2-4 išilginės vagos. Maitinasi filtruodami maistą iš vandens. Skleidžia kriuksinčius, tarškančius, aimanuojančius ir vaitojančius garsus, kurių paskirtis neaiški. Būdinga „šnipinėjimo“ poza: atsistoja vertikaliai vandenyje ir iškiša galvą. Taip jie dairosi kitų banginių, tikrina vandens sroves migracijai, žvalgosi kranto.
Vladas Vildžiūnas
Skulptūriniai portretai
„Tėvas“ (1957 m.), „Senelė“ (1958 m.), J. Puškorius (1959 m.), „Marytė“ (1959 m.), Salomėja Nėris (1960 m.), Petras Rimša (1962 m.), Mikalojus Konstantinas Čiurlionis (1964, 1965, 1967, 1968 m.), A. Vildžiūnas (1965 m.), „Ecce homo“ (1972, 1982 m.).
Pilkieji banginiai
Paplitęs Ramiajame vandenyne, laikosi arti pakrančių. Maitinasi toli šiaurėje, veisiasi prie Kalifornijos ir Korėjos. Migruoja grupėmis. Nukeliauja labai didelius atstumus – kasmet iki 20 tūkst. km (toliausiai už bet kokį kitą žinduolį). Buvo labai išnaikintas. Uždraudus medžioklę pagausėjo.
Kyšezeras
Kyšezeras  – didelis ežeras Latvijoje, Rygos šiaurės rytinėje dalyje.
Ežeras yra Jaunciemo gamtiniame draustinyje (nuo 1999 m.). Didžiausias intakas – Jugla. Anksčiau Langos upe tekėjo į Gaują. Ežerą su Dauguva jungia kanalas – Mylgravis. Jei pučia stiprus vakarų vėjas, į ežerą per Mylgravį patenka sūrus vanduo iš Rygos įlankos. Ežere yra 3 salos, kurių bendras plotas – 8 ha. Krantas vietomis status, vietomis nuožulnus. Ežere gyvena 11 žuvų rūšių.
Rytiniame krante yra Buldurų piliakalnis, vakariniame – Rygos zoologijos sodas, Ozo golfo klubas.
Jungtinių Tautų Miškų forumas
Jungtinių Tautų Miškų forumas – tarptautinis politikos forumas, kuriame dalyvauja Jungtinių Tautų valstybės narės. Jį 2000 m. spalį įsteigė Jungtinių Tautų Ekonominė ir socialinė taryba su tikslu populiarinti darnų visų tipų miškų panaudojimą ir apsaugą, paremtą Rio deklaracija, Miškininkystės principais ir Darbotvarke 21.
Forumo dalyviai renkasi į kas dvejus metus vykstančias sesijas (iki 2009 m. – į kasmetines). Septintosios metu (2007 m. balandžio 28 d.) buvo susitarta dėl teisiškai neįpareigojančių darnios miškų priežiūros priemonių, kurios, kaip tikimąsi, padės vystyti tolimesnį tarptautinį bendradarbiavimą dėl miškų išsaugojimo.
Istorija
1992 metais vykusio Žemės susitikimo metu buvo priimti Miškininkystės principai bei Darbotvarkė 21 su 11 skyriumi apie kovą su miškų nykimu. Tai paskatino Jungtines Tautas po konferencijos įsteigti šią sritį toliau nagrinėjančią Tarpvyriausybinę miškų ekspertų grupę, veikusią 1995-1997 metais, bei po jos sekusį Tarpvyriausybinį miškų forumą, gyvavusį 1997-2000 metais. Šios dvi institucijos išnagrinėjo platų miškininkystės problemų sąrašą ir pateikė daugiau nei 270 pasiūlymų dėl darnaus miškų panaudojimo.
Miškų forumas buvo įsteigtas 2000-aisiais, siekiant pratęsti ankstesnių grupių veiklą.
Tikslai
Oficialūs forumo siekiai yra sustabdyti miškų plotų mažėjimą pasaulyje, įgyvendinant darnias miško resursų panaudojimo priemones; didinti saugomų miškų plotus; ieškoti finansinės paramos miškų apsaugai.
Funkcijos
Pagrindinės forumo funkcijos yra populiarinti darnų miškų naudojimą; sutelkti valstybes ir tarptautines organizacijas deryboms dėl miškų problemų; sekti su miškų apsauga susijusių tikslų įgyvendinimą; padėti valstybėms įgyvendinti miškus saugančias vidaus politikos priemones.
Rezgiai
Rezgiai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Krakių, 1 km į šiaurės vakarus nuo Plinkaigalio, Šušvės upės kairiajame krante, šiaurinėje pusėje įteka Pušynėlio upelis, kurio slėnyje sudarytas Rezgių tvenkinys (~0,03 km²). Šalia Plinkaigalio–Dovydiškių keliuko. Yra 1 sodyba, aplink driekiasi dirbami laukai. Išlikusi buvusio Rezgių dvaro liepų alėja. Šiaurinėje Rezgių pusėje yra senosios kapinės, kuriose palaidoti buv. Rezgių ir aplinkinių kaimų gyventojai. Kapinėse yra paminklas 1863 m. sukilėliams atminti.
thumb|left|250px|Rezgių tvenkinys
Istorija
Rezgių dvare, skarbčiuje, buvo gaminamas sukilėliams reikalingas parakas. XIX a. pab. minimos trejos Rezgių dvaro žemės prie Šušvės. Rezgiuose buvo medinė Šv. Eustachijaus koplyčia (pastatyta 1759 m.), viename iš dvarų – spirito varykla ir vandens malūnas. XX a. pr. minimi du Rezgių dvarai – vienas Jelenskių, kitas Višnevskių valda.
Šalia taip pat buvo Rezgių Naujųjų viensėdis (1923 m. – 20 gyv.)
Balninkai
Balninkai – miestelis Molėtų rajono savivaldybėje, 20 km į šiaurės vakarus nuo Molėtų, prie kelio. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi mūrinė Balninkų Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia (pastatyta 1910 m.), Lietuvos nepriklausomybės paminklas, veikia vaistinė, paštas (LT-33034), ambulatorija, Balninkų pagrindinė mokykla, biblioteka, kultūros namai. Balninkuose triskart per metus vyksta atlaidai.
thumb|left|[[Balninkų bažnyčia]]
Geografija
Miestelis išsidėstęs aukštumoje; vakariniame miestelio pakraštyje telkšo Alaušų ežeras, pietinėje dalyje – nedidelis Piršenas.
Dviskaita
Dviskaita  – gramatinio skaičiaus kategorija, vartojama dalyje kalbų greta vienaskaitos ir daugiskaitos nurodant du objektus ar dviejų objektų atliekamą veiksmą.
Drohičino Šv. Trejybės parapija
'''Drohičino Šv. Trejybės parapija''' – parapija įkurta XIII a. amžiuje. Parapija priklauso Drohičino vyskupijai, Drohičino dekanatui. 1696-1907 m. pastatyta Drohičino Šv. Trejybės katedros bazilika.
Balninkai
Istorija
1679 m. minima parapinė mokykla. XVIII a. antroje pusėje – XIX a. pradžioje veikė parapinė mokykla, kurioje 1781 m. mokėsi 31, 1805 m. – 10 mokinių, 1898 m. atidaryta valdinė pradžios mokykla, 1903–1937 m. pradinė, 1937–1941 m. ir 1944–1950 m. progimnazija, 1941–1944 m. septynių skyrių mokykla, 1950–1955 m. septynmetė, 1955–2002 m. vidurinė mokykla, nuo 2002 m. Balninkų pagrindinė mokykla.
Dviskaita
Dviskaita egzistavo indoeuropiečių prokalbėje, todėl vartota sanskrite, Avestos, senovės graikų, bažnytinėje slavų kalboje, jos požymių būta gotų kalboje. Iš dabartinių indoeuropiečių kalbų dviskaita visiškai vartojama tik slovėnų, sorbų kalbose bei kroatų kalbos čakavų tarmėje. XX a. vid. lietuvių kalba turėjo funkcionuojančią dviskaitą, tačiau dabar ji išlikusi tik tarmėse. Fryzų, limburgiečių tarmėse išlikę dviskaitos įvardžiai. Iš kitų kalbų šeimų dviskaita vartojama dalyje austronezinių kalbų (pvz., tagalų, ilokanų, sebuanų), Uralo kalbų (samių, chantų, mansių, nencų), semitų-chamitų kalbų (arabų, koptų, maltiečių), taip pat hmongų, mikmakų, inuitų, kunamų ir kt.
Balninkai
Istorija
1913–1915 m., 1919 m. ir 1921–1950 m. valsčiaus centras. Antrojo pasaulinio karo metu 1944 m. sudegė pusė miestelio. 1944 m. rugsėjo 19 d. miestelį nesėkmingai puolė Vytauto apygardos Lietuvos partizanai. 1950–1995 m. apylinkės centras, 1950–1992 m. kolūkio centrinė gyvenvietė.
Mahė
thumb|right|240px|Mahės kraištovaizdis Mahė, Maė – sala Indijos vandenyne, didžiausia ir svarbiausia Seišeliuose. Išsidėsčiusi salyno šiaurės rytuose. Plotas 155 km². Saloje gyvena 72 tūkst. gyventojų. Apie 90 % jų gyvena sostinėje Viktorijoje. Mahė pavadinta Mauricijaus gubernatoriaus Bertrand-François Mahé de La Bourdonnais garbei.
Balninkai
Istorija
2006 m. patvirtintas naujasis Balninkų herbas.
Dviskaita
Dviskaita sanskrite
Sanskrite dviskaitos vartojimas yra privalomas ir nekeičiamas daugiskaita. Dviskaitos formą turi visi daiktavardžių ir būdvardžių kamienai, įvardžiai, visos veiksmažodžių formos.
Mahė
Mahę 1609 m. pasiekė britai.
Dviskaita
Dviskaita sanskrite
Linksniuojamose formose sanskrite dviskaitoje būna 3 formos: vardininko, šauksmininko ir galininko galūnės daugelyje kamienų yra -au (dar būna -e, -ū, -(n)ī), įnagininko, naudininko ir abliatyvo – -bhyām, kilmininko ir vietininko – -os. Pvz., hastau 'dvi ranki', hastabhyām 'dviem rankom', hastayos 'dviejose rankose'. Sanskrite dviskaita gali reikšti ir porinį objektą: pitā 'tėvas', pitarau 'tėvai', t. y. 'tėvas ir motina'.
Asmenuojamų formų dviskaitos pirmam asmeniui būdinga galūnė su elementu -va (pvz., gacchāvas 'mudu einava'). Antras ir trečias asmenys skiriasi neženkliai – t/th bei a/ā kaitaliojimusi (gacchathas 'judu einata', gacchatas 'juodu eina').
Dviskaita senovės graikų kalboje
Senovės graikų kalboje dviskaita buvo benykstanti, tačiau Atikos tarmėje ji vis dar buvo vartojama; vis dėlto net ir tada buvo galima dviskaitą keisti daugiskaita.
Kaitymo paradigmose buvo išlikusios tik dvi formos: vardažodžių vardininko-galininko-šauksmininko ir kilmininko-naudininko bei veiksmažodžių antrojo ir trečiojo asmens. Veiksmažodžių pirmojo asmens dviskaitos formų nebuvo, o antrojo ir trečiojo asmens formos dažnai sutapdavo.
Pirmosios linksniuotės daiktavardžio ὁ στρατηγός 'karvedys' linksniavimo pavyzdys: Veiksmažodžio λέγω 'sakyti' esamojo laiko veikiamosios rūšies asmenavimo pavyzdys:
Dviskaita lietuvių kalboje
XX a. viduryje dviskaita iš lietuvių kalbos norminio varianto išnyko, nors dar tarpukariu naudota tiek literatūroje, tiek oficialioje raštvedyboje. Dabar dviskaita sutinkama daugiausia tarmėse (ypač žemaičių, kur buvo susikurta naujoviškų dviskaitos linksnių formų). Kartais dviskaita pasitaiko grožinėje kūryboje, bendrinėje kalboje yra išlikę įvardžių. Nuo indoeuropiečių prokalbės laikų dviskaitos vardininkas-galininkas-šauksmininkas buvo vienodi, sutampančią galūnę turėjo naudininkas-įnagininkas-abliatyvas, nėra visai aišku, bet kilmininko ir vietininko galūnės galėjo skirtis. Vadinasi, nė viena indoeuropiečių kalba negalėjo paveldėti daugiau kaip keturių skirtingų dviskaitos formų (nebent, kaip žemaičių, buvo susikurtos naujoviškos). Senųjų dviskaitos kilmininko ir vietininko galūnių lietuvių kalba, jos tarmės ar kitos baltų kalbos neišlaikė, o kituose turimuose dviskaitos linksniuose galūnės sutampa taip pat, kaip jos sutapdavo ir indoeuropiečių prokalbės laikais.
Dviskaitos naudininkas ir įnagininkas šiais laikais skiriasi tik priegaide, bet, kol galūnės nebuvo sutrumpintos, kai kurių kirčiuočių žodžiai skyrėsi ir kirčio vieta: kam? − dvíema šakóma, kuo? − dviemà šakomà. Galūnėms sutrumpėjus, dviskaitos naudininkas, jei kirčiuojama galūnėse, tariamas tvirtaprade priegaide, o įnagininkas − tvirtagale: kam? − dvíem šakóm (katė́m, avìm, sūnùm, akmenìm), kuo? − dviẽm šakõm (katė̃m, avim̃, sūnum̃, akmenim̃).
Pirmosios linksniuotės daiktavardžių (ir kitų šio tipo linksniuojamųjų žodžių) įnagininkas skiriasi ne tik priegaide, bet ir turi kitokią galūnę nei vienaskaitos ar daugiskaitos įnagininkas: kam?− dvíem vilkám (dvyniám), tačiau kuo? − dviẽm vilkam̃ (dvyniam̃). Trumposios daugiskaitos naudininko ir įnagininko formos (be -s, -is) vertinamos kaip perimtos iš dviskaitos. Ir dabartinėje lietuvių kalboje skaitvardžių naudininkų ir įnagininkų dviem ar dviskaitinių įvardžių abiem ir pan. vartojimas su daugiskaitos galūne -s (dviems, abiems, šiedviems) laikoma klaida. Pageidaujama išlaikyti ir kitų linksniuojamųjų kalbos dalių (daiktavardžių, būdvardžių) dviskaitos naudininką-įnagininką be daugiskaitos galūnių -s, -is. Tai netaikoma 1. linksniuotės daiktavardžių (ir kitų šio tipo linksniuojamųjų žodžių) įnagininkui.
Dviskaitos kilmininko-vietininko reliktais lietuvių kalboje laikomos tarminės formos pusiaũ(s) 'pusiau', dvíejau(s) 'dviese'. Senąją baltų dviskaitos paradigmą žr. straipsnyje „Baltų prokalbė“.
Vladislovas Mykolas Zaleskis
thumb|Vladislovas Mykolas Zaleskis Vladislovas Mykolas Zaleskis (taip pat Zaleckis, ; 1852 m. gegužės 26 d. Veliuonoje – 1925 m. spalio 5 d . Romoje) – Romos katalikų kunigas, apaštališkasis nuncijus Indijoje, Antiochijos lotynų patriarchas.
Biografija
Vladislovas Mykolas gimė Veliuonos dvare, buvo Leono ir Gabrielos Zaleskių sūnus. Kadangi Vilniuje lenkiškų mokyklų nebuvo, pradžios mokslų mokėsi privačiai, vidurinę mokyklą baigė Kaune. 1880 m. įstojo į Varšuvos teologijos seminariją, o 1881 m. išvyko tęsti studijų į Popiežiškąjį Grigaliaus universitetą Romoje. Universitetą baigė 1885 m. įgydamas daktaro laipsnį ir diplomatinį išsilavinimą.
Dviskaita
Dviskaita lietuvių kalboje
Simono Daukanto užrašyta žemaitiška pasaka „Brolis su seseria“ su išlaikytomis dviskaitos formomis: <i> Kitą kartą tėvas numirdamas palikęs sūnų ir dukterį čystai siratoms. Po pagrabo tėvo savo anuodu ėmusiu rokuoti: – Kas bus iš vedums: gyventi nenoriva – eikiva, – sako, – į svietą. Abudu buvusiu mokytu ir didžiai azdabniu. Teip anuodu išeidamu portratus išrisavodinos ir sukeitė (…). O teip ir išėjo anuodu į svietą. Teip viename mieste anuodu nakojančiu vieną naktį. O tenai benakojant anuodum, pradėjo anuodums klausinėti. – Iš kur judu, kur eitata? Teip sako anuodu: – Eitava į svietą, bene gausiva, – sako, – kame slūžyti. Teip anuodum pradėjo sakyti vienas ponas (…). </i>
Vladislovas Mykolas Zaleskis
Biografija
1892 m. buvo paskirtas Tėbų arkivyskupu, o 1916 m. – tituliniu Antiochijos lotynų patriarchu. Jis ypatingai pasižymėjo būdamas apaštaliniu delegatu (artimiausias atitikmuo šioms pareigoms – nuncijus) Indijoje. De facto jo atsakomybėje buvusi teritorija siekė nuo Afganistano šiaurėje iki Ceilono (dabartinės Šri Lankos) pietuose, apėmė visą Indiją, taigi, ir dabartinį Pakistaną bei Bangladešą, taip pat Birmą. Oficiali jo rezidencijos vieta buvo Kandžio miestas Šri Lankoje, tačiau jis daug keliavo, aplankė Kiniją, Japoniją, Filipinus.
Tarp žymesnių jo darbų pirmiausia reikia paminėti Kandžio mieste įsteigtą ir pastatytą, iki šiol veikiančią kunigų seminariją. Popiežiaus įgaliotas, jis steigė naujas vyskupijas, šventino vyskupus. Buvo poliglotas, be pagrindinių Europos kalbų išmoko ir vietines tamilų bei sinhalų. Domėjosi botanika, rinko augalų pavyzdžius, kurie vėliau labai pasitarnavo mokslininkams Europoje. Parašė daug įvairaus pažintinio pobūdžio knygų, kurios buvo publikuotos lenkų, prancūzų, anglų ir italų kalbomis. Pelnė „Indijos apaštalo“ vardą.
Grįžęs į Romą, buvo paskirtas tituliniu Antiochijos lotynų patriarchu. Ten gyveno iki mirties 1925 m. spalio 5 d.
Buvo labai pamaldus Marijai Gailestingajai Motinai. Kandyje, netoli kuriamos seminarijos, pastatė nedidelę koplyčią, kurioje buvo saugoma Aušros Vartų Švč. Mergelės Marijos, Gailestingosios motinos, paveikslo kopija, ten daug meldėsi. Vėliau paveikslas buvo perkeltas į greta įsteigtą parapiją ir joje gerbiamas iki šiol.
Tikėtina, kad Vilniaus katedros vienoje koplyčių esanti Mykolo Liubičiaus Zaleskio (1744–1816) epitafija skirta jo giminaičiui. .
Rokitno valsčius
Rokitno valsčius  – kaimietiškas valsčius rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, Palenkės Bialos apskrityje. Centras – Rokitnas. Ribojasi su Palenkės Bialos, Palenkės Januvo, Terespolio valsčiais ir Baltarusija.
Paviršiaus struktūra
Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 140,82 km², iš kurių: Valsčius sudaro 5,11 % apskrities teritorijos.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:
Administracinis suskirstymas
Celešnica, Celešnica PGR, Derlas, Holodnica, Klonovnica Duža, Kolčinas, Kolčin Kolonija, Lipnica, Michalkai, Michalki Kolonija, Olšinas, Pokinianka, Pratulinas, Rokitnas, Rokitno Kolonija, Začopkai, Začopki Kolonija.
Mielaičiai
Mielaičiai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Kepalių, prie kelio. Piečiau kaimo telkšo Mielaičių tvenkinys ant Ašvinės.
Kategatas
thumb|right|250px|Kategato sąsiauris žemėlapyje pažymėtas mažais raudonais taškeliais Kategatas (, SV Kattegatt) − Baltijos jūros sąsiauris tarp rytinės Jutlandijos ir pietinės Skandinavijos pusiasalio dalies.
Povilas Ivanovičius Sapiega
Povilas Ivanovičius Sapiega (tarp 1481/1490 m. – 1579 m.) – 1555–1558 m. Palenkės vaivada ir 1558–1579 m. Naugarduko vaivada. Dėl ilgaamžiškumo buvo vadinamas Nestoru.
Kategatas
Sąsiaurio ilgis ~270 km, plotis − nuo 60 km šiaurėje iki 122 km pietuose.
Povilas Ivanovičius Sapiega
Biografija
thumb|left|140px|Povilas Sapiega
Kategatas
Prie Danijai priklausančių kai kurių salų sąsiauryje pasitaiko nuo 2 m iki 6,5 m gylio seklumų. Sąsiaurio vidutinis gylis – 23 m, nors šiaurinėje dalyje pagilėja nuo 50 m iki 100 m, o giliausias duburys ties Varbergu – 130 m gylio.
Povilas Ivanovičius Sapiega
Biografija
Povilas Sapiega gimė LDK rusėniškos kanceliarijos dalies vadovo ir karaliaus rūmų maršalkos Ivano Sapiegos ir Elžbietos Glebovič šeimoje, jis buvo vyriausias iš sūnų. 1502–1504 m. studijavo Krokuvos universitete.
Kategatas
Kategato sąsiaurio 22 300 km² plote vandens tūris – 500 km³. Vandens temperatūra vasarį 2 °C, rugpjūtį 17 °C, druskingumas šiaurėje 29,6 ‰, pietuose 18,5 ‰. Pakrantės kai kada užšąla. Kategato sąsiauryje yra dvi pagrindinės vandens srovės – Baltijos srovė ir Jutlandijos srovė.
Kategato sąsiauryje yra Samsės, Lesės ir Anholto salos. Pagrindinis uostas – Geteborgas.
Povilas Ivanovičius Sapiega
Biografija
1533 m. Povilas Alšėniškis, siekdamas Vilniaus vyskupo vietos, miestelį perleido karalienei Bonai Sforcai, o ši savo favoritei Elenai Alšėniškei-Dubovickai, kurios vyras buvo Povilas Sapiega, taip XVI a. viduryje paveldėjo Alšėniškių turtus.
1534–1535 m. dalyvavo kare prieš Maskvos Kunigaikštystę ir Livonijos kare 1561 metais. 1559–1568 m. dirbo aštuntajame LDK seime, buvo vienas iš tų, kurie pasirašė Liublino uniją. Gimęs stačiatikiu, vėliau tapo kalvinistu.
Netoli Kauno jis įkūrė Zapyškio (tada vadintą Sapiegiškiu) dvarą ir miestelį. Tarp 1566–1578 m. finansavo Zapyškio Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia|Zapyškio Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios statybas. 1578 m. sausio 2 d. Povilas Sapiega Zapyškio bažnyčiai padovanojo 6 valakus žemės su 6 baudžiauninkais ir 2 valakus be žmonių.