cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Allyson Murphy Pauletto
Karjera
Laimę bandė Portugalijoje, kur 2022–2023 m. sezone atstovavo „A.D. Ovarense“ klubo moterų ekipai.
FC Munsbach
FC Munsbach arba FC Münsbach bei FC Minsbech – Liuksemburgo futbolo klubas, įkurtas Minsbeche (Miunsbache).
Allyson Murphy Pauletto
FC Gintra
2023 m. rugpjūčio 8 d. debiutavo klube Baltijos lygos rungtynėse prieš SFK Rīga. Šiaulių „Gintra“ pusfinalyje sutriuškino Rygos SFK rezultatu 7-0 ir pateko į finalą.
2023 m. rugpjūčio 13 d. sužaidė pirmąsias rungtynes moterų A lygoje.
Statistika
Spalvų reikšmės:
FC Munsbach
Istorija
2021–2022 m. sezone rungtyniavo Antrame divizione, 2. pogrupyje ir su 43 taškais liko šeštoje vietoje.
Biarozos rajonas
Biarozos rajonas – rajonas pietvakarių Baltarusijoje, Bresto srityje. Centras – Biaroza.
Gyvenvietės
Yra 2 miestai – Biaroza ir Belaaziorskas.
Liberiškio dvaras
miniatiūra|220px|right|Tvartas
Liberiškio dvaras – dvaras Liberiškyje, Panevėžio rajono savivaldybės teritorijoje, Naujamiesčio seniūnijoje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Naujamiesčio, dešiniajame Šuojos krante.
Istorija
Dvaras pirmą kartą paminėtas 1595 m., tuo metu (XVI a. pab.) priklausė A.Abramavičiui.
1790 m. dvarui priklausė 355 dūmai ir 26 100 auksinų metinių pajamų.
Apie 1805 m. dvarą kartu su Naujamiesčio dvarais iš Dominyko Jeronimo Radvilos nusipirko Ignotas Karpis. Karpių giminei dvaras priklausė iki pat 1940 m.
Išlikę dvaro pastatai statyti XIX a. antroje pusėje – XX a. pradžioje.
1903 m. čia gyveno 126, o 1923 m. – 172 žmonės.
1940 m. dvarui priklausė 397,85 ha žemės. Nacionalizuojant dvarą 1940 m. jame buvo nemažai meno vertybių – daugiau nei 1 tūkst. tomų knygų biblioteka, kurioje buvo ir Lietuvos statutas su XVII a. pabaigos odiniu aptaisu. Dalis vertybių pateko į Šiaulių Aušros muziejų.
Po Antrojo pasaulinio karo dvare įsikūrė Liberiškio tarybinis ūkis.
Dvaras įrašytas į išaiškinamų kultūros paminklų sąrašą (IP 490 At).
1994 m. parengtas individualus apsaugos ir naudojimo reglamentas.
Parkas
Parkas įkurtas XIX a. Jis – gamtos paminklas. Parke auga 12 vietinių rūšių ir 9 introdukuotos rūšys medžių, 6 vietinės ir 12 svetimžemių krūmų rūšių. Yra du apleisti tvenkiniai.
Havras
Havras – miestas šiaurės Prancūzijoje, dešiniajame Senos krante prie Lamanšo sąsiaurio. Miesto uostas yra antrasis pagal judrumą Prancūzijoje po Marselio.
Istorija
Miestas buvo įkurtas 1517 m. Pranciškaus I ir pavadintas Francispoliu. Iki miesto įkūrimo vietovėje stovėjo Malonės Notre Dame koplyčia, kuri pavadinimą perėmė iš jūros uosto Le Havre de Grâce (Malonės jūros uostas). Šiandieninės vietovės Havro vardas reiškia uostą.
1944 m. Normadijos mūšyje Antrojo pasaulinio karo metu miestas buvo nuniokotas Nacistinės Vokietijos kariuomenės. 5000 žmonių žuvo ir 12000 namų buvo sunaikinta, daugiausia nuo atakų iš oro. Po karo miesto centras buvo atstatytas, pagal architektą modernistą Auguste Perret.1949 m. liepos 18 d. Havras buvo apdovanotas garbės legiono žvaigžde. 2005 m. miestas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Geografija
Havras yra antra pagal dydį subprefektūra Prancūzijoje ir apskrities administracinis centras. Vakaruose miestas ribojasi su Lamanšo sąsiauriu, Senos žiotimis pietuose ir pakrante šiaurėje.
Sportas
Mieste yra Le Havre AC futbolo klubas, įkurtas 1872 m. kaip pirmasis prancūzų futbolo klubas.
Havre 1938 m. vyko III pasaulio futbolo čempionatas.
Gyventojai
Havre gyveno šie žymūs žmonės:
Pranciškus Juozauskas
miniatiūra|Pranciškus Juozauskas
Fetty Wap (albumas)
2016 m. „Grammy“ apdovanojimuose singlas „Trap Queen“ buvo nominuotas geriausios repo dainos ir geriausio repo atlikimo nominacijose.
Pranciškus Juozauskas
Biografija
Lietuvos architektų sąjungos narys nuo 1967 m., Lietuvai pagražinti draugijos Palangos skyriaus Valdybos narys, Šaulių sąjungos narys, Tėvynės sąjungos-Lietuvos krikščionių demokratų partijos narys. Dainavo vyrų chore „Žilvinas“ (1996-2002), „Naglis“ nuo (2002 m.). Architektas surengė keletą akvarelės darbų parodų Plungėje bei Palangoje. Domėjosi liaudies meno margučių marginimo ir dažymo vašku technika bei tradicijomis. Savo kurtus Velykinius margučius eksponavo parodose, viena jo margučių kolekcija demonstruota Vokietijoje.
Buvo vedęs, turėjo sūnų Mindaugą ir dukrą Audronę, pianistę. Palaidotas Palangos kapinėse.
Valensijos provincija
Valensijos provincija  – Ispanijos provincija, esanti šalies rytuose, centrinėje Valensijos regiono dalyje. Ribojasi su Alikantės, Albasetės, Kuenkos, Teruelio, Kasteljono provincijomis. Rytuose provincijos krantus skalauja Viduržemio jūra. Šiaurinė dalis kalnuota. Dalis provincijos teritorijos, Rinkon de Ademuso eksklavas yra tarp Kuenkos ir Teruelio provincijų.
2013 m. duomenimis, provincijoje gyveno 2 566 474 gyventojai. Administracinis centras – Valensija. Valensijos provincija sudaro 265-ios savivaldybės.
Komarkos
Istoriškai provincija yra padalinta į komarkas. Žemiau yra pateiktas jų sąrašas: La Costera
Vištienos salotos
miniatiūra|240px|right|Vištienos gabalėliai ant žalumynų su pomidorais pagrindo miniatiūra|240px|right|Vištienos salotų sumuštinis
Vištienos salotos – salotos, kurių pagrindą sudaro vištiena.
Gamyba
Vištienos salotų įprastos sudedamosios dalys gali būti salierai, svogūnai, pipirai, marinuoti agurkai ir kitos daržovės, kietai virti kiaušiniai. Prie salotų tinka majonezas, garstyčios
Europoje ir Azijoje salotų sudedamosios dalys gali skirtis nuo tradicinių žalumynais ir daržovėmis, jose gali būti dedama makaronų, kuskuso ar ryžių. Užpilamos bet kokiu padažu arba visai be jo.
JAV vištienos salotomis laikomos bet kokios salotos su vištiena arba mišrios salotos, kurios pagamintos iš supjaustytos viščiuko mėsos ir užpilo, pavyzdžiui, majonezo ar salotų padažo.
Vištienos salotos patiekiamos kaip atskiras užkandis ar kaip garnyras prie kitų patiekalų.
Jonas Niaura
Jonas Niaura (g. 1952 m. vasario 26 d. Daujočiuose) – Lietuvos ekonomistas.
Biografija
1970 m. baigė Svėdasų vidurinę mokyklą, 1975 m. – Vilniaus universiteto Finansų ir apskaitos fakultetą. 1981 m. baigė Maskvos pedagoginį institutą.
1975–1977 m. Vilniaus universiteto Ekonominės kibernetikos ir finansų fakulteto Politinės ekonomijos katedros stažuotojas-tyrinėtojas. 1981–1983 m. – Politinės ekonomijos katedros asistentas, 1983–1987 m. – šios katedros vyresnysis dėstytojas. 1987–1993 m. Vilniaus universiteto Ekonomikos fakulteto Ekonominės teorijos katedros docentas.
1993 m. Lietuvos Respublikos finansų ministerijos Tarptautinių santykių departamento direktoriaus pavaduotojas, buvo Lietuvos valstybinio komercinio banko tarybos narys. 1993–1998 m. Lietuvos banko valdybos pirmininko pavaduotojas. 1999–2001 m. Lietuvos banko valdybos pirmininko konsultantas.
1994–2001 m. Centrinio vertybinių popierių depozitoriumo valdybos narys. 1993–1997 m. Vertybinių popierių komisijos narys. 1996–2002 m. Nacionalinės vertybinių popierių biržos tarybos narys ir tarybos pirmininkas. 1996–1998 m. Pasaulio banko ir Europos rekonstrukcijos ir plėtros banko alternatyvusis valdytojas nuo Lietuvos.
1996–2000 m. Lietuvos bankininkystės, finansų ir draudimo instituto tarybos narys, 1999–2006 m. žurnalo „Pinigų studijos“ redakcinės kolegijos narys.
2001 m. Lietuvos Respublikos finansų ministerijos Finansų rinkų departamento direktoriaus pavaduotojas. 2001–2002 m. „NORD/LB“ Vidaus audito departamento direktorius, 2003–2006 m. – „DnB NORD lizingas“ direktoriaus pavaduotojas. 2005–2006 m. „DnB NORD Investicijų valdymas“ tarybos pirmininko pavaduotojas.
2007–2014 m. Valstybės turto fondo generalinio direktoriaus pavaduotojas. Nuo 2014 m. Turto banko Finansinio turto departamento Privatizavimo skyriaus viršininkas.
Nuo 1994 m. Vilniaus universiteto Ekonomikos fakulteto docentas.
Xie Siyi
Xie Siyi (g. 1996 m. kovo 28 d.) – Kinijos šuolininkas į vandenį, daugkartinis pasaulio čempionas.
Biografija
2015 m. debiutavo 2015 m. pasaulio vandens sporto čempionate, kuriame 1 m šuoliuose nuo tramplino finale surinko 404,4 taškus ir tapo pasaulio čempionu. Mišrių komandų rungtyje (poroje su Chen Ruolin) pelnytas bronzos medalis. 2017 m. pasaulio vandens sporto čempionato 3 m tramplino pasaulio čempionas, sinchroninių šuolių vicečempionas (poroje su Cao Yuan). 2018 m. atstovavo Kiniją 2018 m. Azijos žaidynėse, kuriose pelnė auksą sinchroniniuose šuoliuose nuo tramplino ir auksą individualiuose šuoliuose nuo 3 m tramplino. Tais pačiais metais laimėta pasaulio taurė. 2019 m. pasaulio vandens sporto čempionato nugalėtojas sinchroniniuose šuoliuose (kartu su Cao Yuan). Sportininkas taip pat pelnė kelialapį į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes.
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Kinijos atstovas pelnė du aukso medalius.
SP UAB Vilniaus autobusų parkas
miniatiūra|2020 m.
SP UAB "Vilniaus autobusų parkas" - specialios paskirties įmonė, 1995–2003 m. teikusi keleivių vežimo ir aptarnavimo paslaugas autobusais Vilniuje. Tada reorganizuota į UAB „Vilniaus autobusai“.
Istorija
1995 m. Vilniaus miesto savivaldybės kontora Vilniaus autobusų parkas įregistruojamas kaip uždaroji akcinė bendrovė, visos akcijos perduodamos Vilniaus miesto savivaldybei, suteikiamas specialios paskirties įmonės statusas.
2001 m. pavasarį atliktas didelis parko atnaujinimas, pakeisti autobusų garažiniai numeriai. Nupirkti nenauji užsienietiški (ypač Skandinavijos) autobusai, jais pakeisti itin seni autobusai.
Sent Kitso ir Nevio herbas
Herbo apačioje yra parašytas valstybės šūkis „šalis virš savęs“. Centre yra pavaizduotas skydas, kurio viršuje karibų gyventojo galvą supa heraldiškoji lelija ir rožė. Viršum skydo yra šalmas, o ant jo uždėtas deglas. Deglą laiko baltaodžio ir juodaodžio gyventojų rankos.
Iš abiejų pusių herbą supa nacionalinis šalies paukštis – pelikanas. Jie stovi šalia kokoso palmės ir cukranendrės.
2002 m. moterų A lyga
2002 m. Moterų futbolo A lyga buvo dešimtasis moterų futbolo čempionatas nepriklausomoje Lietuvoje.
Vidurio Vokietijos kanalas
thumb|250px|Vidurio Vokietijos kanalas [[Zendės apylinkėse (Žemutinė Saksonija)]]
Vidurio Vokietijos kanalas  – laivybinis kanalas, besidriekiantis per vidurio Vokietiją ir jungiantis Emso, Vėzerio bei Elbės upes. Priklauso Reiną ir Oderį jungiančių kanalų tinklui. Ilgis – 325 km. Mažiausias gylis – 3 m. Įrengti 3 šliuzai. Kanalas pritaikytas iki 1000 t talpos laivams.
Seniau kanalas plačiai naudotas akmens anglių ir geležies rūdos gabenimui. 1973 m. juo buvo pergabenta 12,2 mln. tonų krovinių. Kanalas iškastas 1905–1938 m.
Iženo telmologinis draustinis
Iženo telmologinis draustinis – valstybinis gamtinis draustinis Lietuvoje, Kupiškio rajone, 3 km į rytus nuo Šimonių, Šimonių girios šiaurėje, tarp Paižinio, Lipkiškių ir Malvinavos. Apima Iženo pelkę ir Iženo ežerą. Įsteigtas 1974 m.
Vidurio Vokietijos kanalas
Svarbiausi miestai prie kanalo: Hanoveris, Peinė, Braunšveigas, Mindenas, Volfsburgas.
Iženo telmologinis draustinis
Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti Vakarų aukštaičių prieškalvėms būdingą Iženo pelkinį kompleksą. Pradžioje įkurtas kaip botaninis draustinis-spanguolynas. Vyrauja pušynai. Jame peri juodasis gandras, gervės, erelis rėksnys, auga gausūs spanguolynai. Įrengtas pažintinis takas.
Sinhalų kalba
Sinhalų kalba – indoeuropiečių kalbų šeimai priklausanti kalba, vartojama daugiausia Šri Lankoje. Ja kalba daugiau nei 15 mln. žmonių (daugiausia sinhalai), tai yra viena iš dviejų oficialių Šri Lankos kalbų (greta tamilų). Jai artima Maldyvuose vartojama divehių kalba.
Sinhalų kalba užrašoma sinhalų raštu, išsivysčiusiu iš Brahmi rašto. Seniausi sinhalų rašto paminklai rasti ant VI a. pr. m. e. keramikos, o literatūros darbai randami nuo IX a.
Anuradhapura
Anuradhapura  – miestas šiaurinėje Šri Lankoje, prie Malvatu Ojos upės, 205 km į šiaurę nuo Kolombo. Šiaurės-Vidurio provincijos centras. Yra oro uostas, eina Kolombo-Madurajaus (Indija) geležinkelis.
Apylinkėse auginami ryžiai, riešutmedžiai, kokospalmės. Prekyba, turizmas. Anuradhapura yra budizmo religinis centras.
Paveldas
Senoji miesto dalis yra UNESCO pasaulio paveldo paminklas. Seniausios Šri Lankos budistų šventyklos: Thuparama (pastatyta 244 m. pr. m. e., daug kartų perstatyta, dabartinį vaizdą įgijo po 1862 m. restauravimo) ir Ruanveli, arba Didžioji stūpa (pastatyta II-I a. pr. m. e., perstatyta XIX a.). Thuparama (platformos skersmuo 50,2 m, kupolo aukštis 19 m) – plytų mūro su balto marmuro apdaila pastatas, apsuptas 4 kolonų eilėmis; kupole yra maža relikvijų kamera. Ruanveli (aukštis be smailės 54,6 m) – kupolo pavidalo pastatas, stovintis ant dvipakopės stačiakampės platformos ir apskrito stilobato; pastatas baigiasi aukso plokštėmis aptaisyta smaile su kalnų krištolu viršuje. Uolose yra iškaltas Isurumunijos vienuolynas su puošniais reljefais (III a. pr. m. e.); prie įėjimo išliko 1600 akmeninių kolonų, skulptūrų (I–VIII a.). Yra miesto sienos (IV a.), vartų, tiltų, vandentiekio (III a. pr. m. e.) liekanų.
Istorija
Anuradhapura V a. pr. m. e. – II a. buvo sinhalų valstybės (Anuradhapuros karalystė) sostinė.
Bresto rajonas
Bresto rajonas – rajonas pietvakarių Baltarusijoje, Bresto srityje. Centras – Brestas.
Gyvenvietės
Vienintelė miesto tipo gyvenvietė – Damačava.
Petras Adomavičius
Petras Adomavičius (1879 m. birželio 27 d. Gaižiūnuose, Biržų rajonas – 1967 m. sausio 18 d. Broktone, JAV) – teisininkas, teisėjas.
Biografija
Baigė teisę.
1928-1940 m. Vyriausiojo tribunolo teisėjas. Emigravo į Vakarus (JAV).
Ceilono maurai
Ceilono maurai (larakalla), Šri Lankoje vadinami tiesiog musulmonais – Pietų Azijos tauta. Gyvena Šri Lankoje. Populiacija – apie 2 mln. žmonių, tai sudaro 8 % Šri Lankos gyventojų. Kalba tamilų ir sinhalų kalbomis. Seniau vartojo arabų ir arvi (arabų-tamilų tarmė) kalbomis. Tikintieji – musulmonai sunitai. Verčiasi prekyba, palūkininkavimu, rečiau žemdirbyste, žvejyba, amatais.
thumb|left|180px|Maurų gyvenamos vietos
Musulmonai (arabai) į Šri Lanką pradėjo keltis VIII-XII a. Pradžioje tai buvo piligrimai, lankantys Adomo kalną. Vėliau jie pradėjo verstis prekyba. Sinhalų valdovai leido arabams įsikurti, per juos prekiavo su Indijos tautomis. Jie sudarė mišrias šeimas su sinhalais ir tamilais. XVII a. salą valdę portugalai pavadino Šri Lankos musulmonus maurais ir vykdė religinius persekiojimus. Dėl to daug musulmonų iš pakrančių persikėlė gilyn į salą. Šri Lankos pilietinio karo metu dauguma maurų persikėlė į sinhalų žemes.
Udon
miniatiūra|240px|right|Udon – japoniški stori makaronai iš kvietinių miltų
Udon (, うどん) – japoniškų storų makaronų iš kvietinių miltų atmaina, kaip ir soba, būdinga japoniškai virtuvei. Udon ir soba yra tradiciniai japoniški makaronai, skirtingai nuo ramenų, „pasiskolintų“ iš Kinijos po Japonijos uždarymo užsieniečiams, Meidži laikotarpio pradžioje. Pagrindinis skirtumas tarp udon ir ramenų yra tai, kad gaminant makaronus nenaudojami kiaušiniai.
Udon – kvietiniai, 2–4 mm skersmens storio makaronai. Jų spalva gali būti nuo baltos iki balkšvos, o konsistencija – minkšta ir elastinga. Udon paprastai patiekiamas kaip makaronų sriuba, sultinys. Gali būti valgomas tiek karštas, tiek šaltas. Šaltas udon vasarą ypač vertingas per karščius, pvz. bukkake udon. Kaip taisyklė, patiekalas pabarstomas pjaustytais svogūnų laiškais. Kiti paplitę užpildai yra tempura, dažnai iš krevečių, mirinas ir sojų padažas.
Sultinio skonis ir prieskonių naudojimas įvairiuose regionuose skiriasi. Paprastai rytinėje Japonijos dalyje naudojamas tamsiai rudos spalvos sultinys iš tamsiojo sojos padažo, o vakarų Japonijoje naudojamas šviesiai rudas sultinys iš šviesaus sojos padažo. Tai atsispindi greitai paruošiamų makaronų pakuotėse, kurios dažnai gaminamos dvejopos – rytams ir vakarams.
Danijos ir Lietuvos santykiai
Danijos ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Danijos ir Lietuvos. Tarptautiniai santykiai tarp valstybių užmegzti 1919 m. sausį, Danijai de facto pripažinus Lietuvos nepriklausomybę. Kita vertus, de jure pripažinimas sekė 1921 m. rugsėjo 30 d.
1991 m. vasario 28 d. Danija tapo antrąja suverenia valstybe, pripažinusia Lietuvos valstybingumą. Tą dieną Danijos ir Lietuvos užsienio reikalų ministrai pasirašė bendrą protokolą, kuriuo įsipareigojama, esant palankiai galimybei, atkurti diplomatinius santykius. Vis dėlto dar 1990 m. vasarą Danijoje lankėsi Lietuvos ministrė pirmininkė Kazimiera Prunskienė, kur tuomečio užsienio reikalų ministro Uffe Ellemann-Jensen buvo priimta kaip oficiali nepriklausomos valstybės atstovė su visais protokoliniais oficialaus vizito atributais. Danijos vyriausybė pritarė ir materialiai parėmė Baltijos Informacinio biuro atidarymą Kopenhagoje 1990 metų rudenį, taip tapdama pirmąja Vakarų Europos valstybe, atidariusi tokio pobūdžio Baltijos šalių įstaigą. 1991 m. rugpjūčio 26 d. oficialiai atkurti diplomatiniai santykiai. Tais pačiais metais Kopenhagoje atidaryta ambasada.
Danijoje veikia nemaža Danijos lietuvių bendruomenė (2017 m. duomenimis, Danijoje gyveno 12 714 lietuvių, 2022 m. - 15 225 Lietuvos piliečiai). Tuo tarpu Lietuvoje 2021 m. pradžioje gyveno 201 Danijos pilietis.
Santykių istorija
Dar LDK laikais abi šalys palaikė prekybinius ryšius, tačiau jais apsiribojo. Tik 1701–1725 m. vykusio Šiaurės karo metu Abiejų Tautų Respublika, išvien su Rusija ir Danija kovojo prieš Švediją.
1919–1940 m. laikotarpis
Nors Danija Lietuvą de jure pripažino tik 1921 m., santykiai užmegzti dar 1919 m., kai sausio mėnesį Kopenhagoje lankėsi Lietuvos užsienio reikalų ministras Augustinas Voldemaras. Šis pirmasis aukšto lygio vizitas šalių istorijoje lėmė tai, kad Danijoje buvo paskirtas Lietuvos valstybės atstovas (juo tapo Jurgis Savickis, taip pat akredituotas Norvegijai ir Švedijai) ir taip de facto Lietuvos valstybingumas buvo pripažintas.
Tarpukariu tarp valstybių santykiai intensyviausi buvo 1919–1923 m. Vėliau nutarta diplomatinio atstovavimo svorio centrą perkelti į Stokholmą. Tenykštė atstovybė taip pat dengė Daniją ir Norvegiją. 1923–1928 m. Kopenhagoje vis dar veikė konsulatas, kuris vėliau buvo uždarytas. thumb|right|260px|Po [[Antrasis pasaulinis karas|Antrojo pasaulinio karo pabėgėliai iš Lietuvos Danijos Tistedo mieste paliko atminimo mozaiką ]] 1921 metų birželio mėnesį Daniją paskyrė savo konsulu (vėliau – laikinuoju reikalų patikėtiniu) Erik Andreas Biering. Juo pareigose išbuvo iki 1930 metų. 1930-38 m. Danijos reikalų patikėtiniu Lietuvoje buvo Sven Peter Duurloo. Trečiajame dešimtmetyje Klaipėdoje ir Šiauliuose kurį laiką veikė Danijos konsulatai, daugiausiai buvo bendradarbiaujama žemės ūkio ir transporto srityse.
Santykiai okupacijų metais
Sovietinė Lietuvos okupacija nutraukė santykius tarp Lietuvos ir Danijos. Sovietinės okupacijos metais Danija nepripažino Baltijos valstybių Sovietų Sąjungos dalimi.
Santykiai tarp atkurtos Lietuvos Respublikos ir Danijos (1991-dabar)
thumb|left|220px|Danijos ambasada [[Vilnius|Vilniuje]] Danija tapo antrąja suverenia valstybe, pripažinusia Lietuvos nepriklausomybę. Tai ji padarė tą patį mėnesį kaip Islandija. Dar 1991 m. Kopenhagoje atidaryta Lietuvos ambasada, 1991 metų antroje pusėje atidaryta ir Danijos ambasada Lietuvoje. Dar 1991 m. Danija pradėjo Lietuvai teikti karinę paramą. Tarp šalių pasirašytas gynybinis bendradarbiavimas. Abiejų šalių kariuomenės bendradarbiauja misijose Irake, Kosove ir Afganistane. 1993 m. kovo 17 d. Algirdo Brazausko pirmasis užsienio vizitas buvo surengtas į Daniją, kovo 18 d. aplankant Islandiją.
Danijoje 2003 m. gegužės 2 d. taip pat lankėsi tuometis prezidentas Rolandas Paksas, 2016 m. – prezidentė Dalia Grybauskaitė, o 2005 m. gegužės 2 d. bei 2008 m. balandžio 9 d. Lietuvoje lankėsi Danijos ministras pirmininkas Anders Fogh Rasmussen. Buvo planuotas Danijos princesės Marry vizitas į Lietuvą, kuris neįvyko dėl princo Henriko mirties.
Švietimo mainai
Profesinių mokyklų, kolegijų ir universitetų studentai iš Lietuvos turi galimybę vykti į Danijos įstaigas švietimo, stažavimosi mainams. Danijos universitetai yra populiarus pasirinkimas tarp lietuvių abiturientų.
Ekonominiai mainai
2016 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Danijos siekia 1,02 mlrd. eurų ir yra 16-a pagal dydį. Dominuoja eksportas iš Lietuvos. Importuojamos mašinos ir mechaniniai įrenginiai, jų dalys (25,4%), cheantžeminio transporto priemonės, jų dalys ir reikmenys (10,2%), įvairūs chemijos produktai (7,9 %), elektros mašinos ir įrenginiai bei jų dalys, garso įrašymo ir atkūrimo aparatai (4,5%), plastikai ir jų dirbiniai (3,9 %).
Pagal tiesiogines investicijas Danija yra 8-a – yra investavusi 591,06 mln. EUR.
2015 m. Lietuvą aplankė 24,4 tūkst. turistų iš Danijos.
Pasiuntiniai Danijai
Nuo 1992 m. Daniją Lietuvoje atstovauja nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius. Jų sąrašas:
Lietuvos ordinų kavalieriai Danijos piliečiai ir Danijos ordinų kavalieriai Lietuvos piliečiai
Iš viso 64 Danijos piliečiai apdovanoti Lietuvos valstybiniais apdovanojimais. Žemiau pateikiamas sąrašas
Drohičino rajonas
Drohičino rajonas – rajonas pietvakarių Baltarusijoje, Bresto srityje. Centras – Drohičinas.
Gyvenvietės
Vienintelis miestas – Drohičinas, miesto tipo gyvenvietė – Antopalis.
Kengių liepa
Dalis Kengių kaimo (buvusios dvarvietės pusėje) patenka į Dubysos regioninio parko teritoriją. Paėjus link Dubysos galima rasti kelio Raseiniai – Navininkai – Bernotai (Šlapkelio) brastos liekanas.
Kengių liepa valstybės saugoma paskelbta LR aplinkos ministro 2016 m. vasario 8 d. įsakymu Nr. D1-88.
Istorija
Spėjama, kad Kengių liepos amžius gali būti 150-200 metų. Liepa ir greta augantys želdynai mena čia buvusį Kengių dvarą, kuris istoriniuose šaltiniuose minimas 1775 m. Net ir dabar čia auga Žemaitijos dvareliams būdingi augalai: paprastosios alyvos, baltauogės meškytės, šermukšnialapės lanksvūnės. Liepos apsauga, istorinių žinių saugojimu ir perdavimu domisi dabartinis sklypo savininkas Viktoras Šarupičius.
Gribojedovo kanalas
thumb|300px|Gribojedovo kanalas ties Prisikėlimo bažnyčia Gribojedovo kanalas  – per Sankt Peterburgo centrą tekantis 5 km ilgio, 32 m pločio ir 3,5 gylio kanalas, prasidedantis nuo Mojkos ties Marso lauku ir įtekantis į Fontanką. Per 1 sekundę vidutiniškai prateka 3,1–3,4 m³ vandens. Iš kitų Sankt Peterburgo kanalų išsiskiria siaura ir vingiuota vaga.
Kanalas nutiestas Krivušos upės vaga Jekaterinos II valdymo metu, todėl jos garbei buvo pavadintas Jekaterinos kanalu. Namai dešiniajame kanalo krante pradėti statyti XVIII a. 4-ajame dešimtmetyje. Namų savininkai privalėjo įrengti krantines ir jas prižiūrėti.
1923 m. kanalas pervadintas viename iš kanalo krantinės namų gyvenusio rusų rašytojo ir diplomato A. Gribojedovo vardu. 1956 m. kanalo krantinė baigta dailinti granito plokštėmis.
Kepurinės telmologinis draustinis
Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti Vakarų aukštaičių prieškalvėms būdingą aukštapelkės kompleksą, turintį didelę botaninę ir zoologinę vertę. Didžiąją teritorijos dalį sudaro aukštapelkė ir miškai. Beveik pusėje ploto vyrauja pušynai, kiek mažiau yra eglynų, apie šeštadalį ploto užima beržynai. Randamos 9 Raudonosios knygos paukščių rūšys. Draustinis yra Natura 2000 objektas – saugomos natūralių distrofinių ežerų, aktyvių aukštapelkių, vakarų taigos, tarpinių pelkių ir liūnų, pelkinių miškų buveinės, ūdrų, auksuotųjų šaškyčių veisimosi vietos.
Prūsagalės geomorfologinis draustinis
Prūsagalės geomorfologinis draustinis – valstybinis gamtinis draustinis Lietuvoje, Kupiškio rajone, tuoj į pietus nuo Alizavos, Prūsagalės apylinkėse. Įsteigtas 1988 m.
Plikių geležinkelio stotis
Plikių geležinkelio stotis – buvusi siaurojo geležinkelio stotis šiaurės vakarų Lietuvoje, Plikių miestelyje, netoli centrinės sankryžos ir Plikių evangelikų liuteronų bažnyčios. Galinė Klaipėdos–Plikių siaurojo geležinkelio stotis.
Istorija
XX a. pradžioje nutiesta siaurojo geležinkelio linija, kuri Klaipėdą sujungė su Plikiais, Laugaliais, Pėžaičiais ir kitomis krašto gyvenvietėmis. Siauruko bėgiai į Klaipėdos užmiestį buvo baigti tiesti ir pradėti naudoti 1906 m. spalio 22 d. Ties Klemiške bėgiai šakojosi – vieni ėjo pro Dovilus į Laugalius, antri į Plikius. Buvo pervežami kroviniai ir keleiviai – Klaipėda–Pošaičiai (34,8 km), Klemiškė–Plikiai (34,8 km), Dovilai–Laugaliai (4,6 km). Iš Klaipėdos į Plikius pavieškele nutiestas siaurasis geležinkelis su Plikių galine stotimi. Prie geležinkelio stoties veikęs „Raiffeisen“ biuras supirkinėjo grūdus, pardavinėjo mineralines trąšas.
Vainiškio pedologinis draustinis
Vainiškio pedologinis draustinis – valstybinis gamtinis draustinis Lietuvoje, Kupiškio rajone, 5 km į šiaurės rytus nuo Kupiškio, 4 km į pietvakarius nuo Vainiškių, Mirabelio miške. Įsteigtas 1988 m.
Prūsagalės geomorfologinis draustinis
Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti Pyvesos senslėnio fragmentą su raiškia fliuvioglacialinių protakų sistema.
Vainiškio pedologinis draustinis
Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti Nemunėlio–Nevėžio aukštupių lygumos velėninius jaurinius glėjinius priemolio dirvožemius. Teritoriją dengia miškas (drebulynai, beržynai). Draustinis yra Natura 2000 objektas – saugomos pelkėtų lapuočių miškų, plačialapių ir mišrių miškų, aliuvinių miškų, žolių turtingų eglynų, melvenynų buveinės.
Gribojedovo kanalas
thumb|200px|left|Kanalas žiemą
Per kanalą nutiestas 21 tiltas. Geriausiai atpažįstamas kanalo vaizdas – ties Prisikėlimo bažnyčia.
Kanalo krantinėje 1881 m. buvo nužudytas Rusijos caras Aleksandras II. Kanalo krantinės 10-ame name buvusioje A. Smilgos spaustuvėje 1904–1906 m. spausdintas „Lietuvių laikraštis“ – pirmasis legalus laikraštis lietuvių kalba Rusijoje, išėjęs po spaudos draudimo lotyniškais rašmenimis panaikinimo. Čia 1905 m. atspausdintas ir Maironio poezijos rinkinio „Pavasario balsai“ trečiasis leidimas.
Galūnė
Galūnė – gyvūnų kūno (liemens, galvos ir pan.) porinės ataugos, paprastai tiesiogiai judinamos raumenų (kartais – hidrauliškai, skysčio slėgio).
Galūnėmis nėra laikomi galva, uodega, lyties organai. Galūnėmis dažnai nelaikomi galvakojų čiuoptuvai, dygiaodžių ambulakrinės kojelės ir spinduliai. Anglų kalboje terminas 'galūnė' kartais reiškia ir galvakojų čiuoptuvą, ir kibias kai kurių beždžionių uodegas.
Galūnes turi žieduotosios kirmėlės, nariuotakojai ir jiems giminingos grupės (lėtūnai, onichoforai), stuburiniai.
Galūnių funkcijos:
Hancavičų rajonas
Hancavičų rajonas – rajonas pietvakarių Baltarusijoje, Bresto srityje. Centras – Hancavičai.
Estijos ministras pirmininkas
Estijos Respublikos Ministras Pirmininkas (est. Peaminister) – Estijos Respublikos Vyriausybės vadovas, kurį skiria Prezidentas, gavęs Riigikogu teikimą bei pasitaręs su parlamentinėmis frakcijomis. Kuomet susitarti nepavyksta, Parlamentas turi teisę atmesti Prezidento siūlymą ir pasirinkti savąjį kandidatą. Kadangi Ministras Pirmininkas, siekdamas išlikti valdžioje, privalo išlaikyti Parlamento pasitikėjimą, jis įprastai yra pagrindinis valdančiosios koalicijos sąjungininkas. Šiuo metu Estijos Vyriausybės vadovo pareigas eina Kaja Kalas (Kaja Kallas), priklausanti liberaliai „Reformų partijai“. Ji postą užėmė 2021 m. sausio 26 d. po to, kai atsistatydino Jūris Ratas (Jüri Ratas).
Kaip nurodyta Estijos Konstitucijoje, Ministras Pirmininkas negali vadovauti konkrečiai ministerijai ir yra atsakingas už sklandų Vyriausybės darbą. Ministro Pirmininko svarba ir vaidmuo Vyriausybėje priklauso nuo santykių nuo politinės partijos, kuriai šis vadovauja, palaikymo: kuo šis turi stipresnį palaikymą savo partijoje ir yra užsitikrinęs bendrapartiečių daugumą Parlamente, tuo jo autoritetas svaresnis. Tačiau esminiais nacionaliniais šalies klausimais galutinį sprendimą priima Riigikogu.
Priešingai nei daugelyje kitų parlamentinių respublikų, kur Prezidentas figūruoja kaip nominalus svarbiausias valstybės pareigūnas, Estijos Ministras Pirmininkas de jure ir de facto yra vyriausiasis valstybės pareigūnas. Taip yra dėl to, nes Konstitucijoje vykdomoji valdžia paskirta Vyriausybei, o šis yra jos galva.
Istorija
kairėje|miniatiūra|227x227px|Stenboko namas (est. Stenbocki maja) – oficiali Estijos Vyriausybės rezidencija [[Talinas|Taline.]] Estijai paskelbus nepriklausomybę nuo Rusijos ir Vokietijos imperijų 1918 metais, Estijos laikinajai Vyriausybei iki 1920 m. vadovavo Ministras Pirmininkas. Vėliau 1920 m. Konstitucijoje valstybės vadovo vaidmuo patikėtas Valstybės Seniūnui (est. Riigivanem), kurio asmenyje buvo sujungtos ministro pirmininko bei prezidento pareigos. Anuomet politinė sistema buvo itin parlamentinė: turėdamas paprastą daugumą Riigikogu galėjo atleisti Valstybės Seniūną, pastarasis nebuvo aukščiausias pajėgų vadas ir negalėjo ratifikuoti įstatymų ar paleisti Parlamento. Vadovaujantis 1934 m. Konstitucija buvo išleistas plebiscitas – buvo atkurtas Ministro Pirmininko postas, kuris labiau pasižymėjo prezidentinei sistemai būdingomis savybėmis. Priėmus naująją Konstituciją, Valstybės Seniūnu pradėta vadinti būtent šalies, o ne Vyriausybės galva. Nuo 1934 m. Valstybės Seniūnas galėjo skirti arba atleisti Ministrų Kabinetą, vetuoti įstatymus, pasirašyti dekretus bei paleisti Riigikogu.
Vertas
Vertas (, limb. Wieërt) – miestas pietryčių Nyderlanduose, Limburge, į pietryčius nuo Eindhoveno, netoli Belgijos sienos. Savivaldybės centras. Stotis prie Eindhoveno–Mastrichto geležinkelio. Praeina Pietų Viljamo kanalas. Yra Šv. Martyno bažnyčia.
Verte vartojama atskira limburgiečių kalbos šnekta.
Istorija
Miesto teisės Vertui suteiktos 1414 m.
2003 m. moterų A lyga
2003 m. Moterų futbolo A lyga buvo vienuoliktasis moterų futbolo čempionatas nepriklausomoje Lietuvoje.
Komandų rikiuotė
Pastaba. HFTC-Aliejus Vilnius po pusės sezono tapo Širvintų komanda ir pasikeitė pavadinimą į "Saldava".
Erdal Erzincan
Erdalas Erzindžanas (Erdal Erzincan; g. 1971 m.) – Turkijos muzikantas, kompozitorius, grojantis baglama.
Gimė rytų Turkijos mieste Erzurume. 1981 m. persikėlė į Stambulą, 1985 m. pradėjo mokytis groti baglama Arifo Saho (Arif Sağ) muzikos mokykloje. 1989 m. įstojo į Stambulo technologijų universitetą, kur studijavo muziką. Tyrinėjo grojimo baglama be plektro metodą, vadinamą selpe. 1994 m. išleido savo pirmąjį albumą. Jis drauge su baglama meistru Arifu Sahu pasirodė Kelno filharmonijoje, vėliau koncertavo su „Ambassade Orchester Wien“ ir Vienos simfoniniu orkestru. Erdalas Erzindžanas įrašė kompozicijų su žymiais Turkijos ir Irano klasikinės muzikos atlikėjais – Arifu Sahu, Tolga Sahu, Ismailu Ezdenu, Jylmazu Čeliku, Muharemu Temizu, Erolu Parlaku, Keihanu Kalhoru. Pats Erzindžanas dabar yra savo įkurtos baglamos mokyklos dėstytojas.
2015 m. spalį drauge su Keihanu Kalhoru koncertavo Lietuvoje.
Galvelis
left|120px
Galvelis – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 6,5 km į šiaurės rytus nuo Toliejų, Poviliškio miške. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į rytus – 0,4 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 156,3 m. Šiaurinis krantas aukštas, vakarinis ir rytinis – žemi ir pelkėti. Šiaurinėje ir rytinėje pakrantėse vietomis įsiterpę pievos. Šalia įsikūrę Žiežulių ir Papūgžlynės kaimai. Ežeras nenutekantis, priklauso Stirnių ežero baseinui (Žeimenos upės baseinas).
Portuñol
Portuñol (nuo Português + Español) – kontaktinė kalba, susidariusi susimaišius ispanų ir portugalų kalboms. Paplitusi daugiausia Brazilijos pakraščiuose ir jos ispanakalbių kaimyninių šalių pasieniuose, kur persipina ispaniška ir portugališka kultūros (pvz., šiaurės Urugvajus, šiaurės Paragvajus, rytų Bolivija ir kt.). Į Portuñol panašūs ir Ispanijos-Portugalijos pasienio dialektai.
Kadangi portugalų ir ispanų kalbų žodynas labai panašus, pagrindinis Portuñol skirtumas nuo grynųjų kalbų – supaprastinta tartis (t. y., artimesnė ispaniškai).
Atli Gregersen
Atlis Gregersenas (Atli Gregersen; g. 1982 m. birželio 15 d.) – buvęs Farerų salų futbolininkas, gynėjas.
Nuo 2009 m. atstovavo Farerų salų rinktinei.
Karjera
Gregersenas didžiąją karjeros dalį praleido Farerų ir Danijos klubuose.
2010 m. prisijungė prie Ross County klubo (Škotija), po metų išvyko, spėjęs sužaisti tik vienerias rungtynes taurės varžybose.
Rinktinė
2009 m. debiutavo Farerų salų futbolo rinktinėje, 2018 m. kovą draugiškose rungtynėse prie Latviją pelnė įvartį.
Ivacevičų rajonas
Ivacevičų rajonas – rajonas pietvakarių Baltarusijoje, Bresto srityje. Centras – Ivacevičai.
Gyvenvietės
Yra 2 miestai – Ivacevičai ir Kosava, taip pat 1 miesto tipo gyvenvietė – Celiachanai.
Likėnų lobis
Likėnų lobis – XII a. – XIII a. pradžios sidabro dirbinys, rastas 1976 m. netoli Likėnų, dab. Kėdainių rajono savivaldybės teritorijoje.
Lobis
Melioruojant laukus iškasta 1,68 m ilgio ir apie 2 kg svorio sidabrinė antkaklė, suvyta iš 9 apvalių vielų, masyviais plokšteliniais galais. Antkaklės galų profiliuotos plokštelės (apie 14 cm ilgio ir iki 3,3 cm pločio) puoštos keturiomis stilizuotomis paukščio (manoma, sakalas) figūrėlėmis ir palmės lapeliu. Plokštelių ornamentika rodo lietuvių genčių ryšius su Skandinavijos šalimis ir Šiaurės Rusia. Antkaklę saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.
FC Munsbach (moterys)
Istorija
Ankstesniais metais rungtyniavo savarankiška ekipa, o vėliau būta trijų klubų jungtinės ekipos Wormeldange/Munsbach/CSG.
2015–2016 m. sezone Dames Ligue 1 rungtyniavo Wormeldange/Munsbach/CSG jungtinė ekipa. Galutinėje komandų rikiuotėje liko vienuoliktoje vietoje ir po sezono iškrito į žemesnį divizioną. 2016–2017 m. sezoną praleido Dames Ligue 2. Po sezono perkeltos į aukščiausią lygą.
Nuo 2017–2018 m. sezono rungtyniavo Dames Ligue 1.
2018–2019 m. Wormeldange/Munsbach/CSG pasiekė Liuksemburgo moterų futbolo taurės finalą. Jame varžovai parodė savo galią: Racing FC Union Lëtzebuerg nugalėjo rezultatu 4:0 ir iškovojo taurę.
Ivanavos rajonas
Ivanavos rajonas – rajonas pietvakarių Baltarusijoje, Bresto srityje. Centras – Ivanava.
Gyvenvietės
Vienintelis miestas – Ivanava.
Lėvens kraštovaizdžio draustinis
Lėvens kraštovaizdžio draustinis – valstybinis gamtinis draustinis Lietuvoje, Kupiškio rajone, apima Lėvens slėnį nuo Kupiškio iki Akmenių. Įsteigtas 1992 m.
Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti raiškų Lėvens fliuvioglacialinio senslėnio kraštovaizdį su gamtos ir kultūros paminklais (Stirniškių piliakalnis, Palėvenės akmuo, Buivėnų kapinynas, Noriūnų dvaras, Palėvenės dvaras, Akmenių vandens malūnas ir kt.). Draustinis yra Natura 2000 objektas – saugomos eutrofinių aukštųjų žolynų, aliuvinių pievų, šienaujamų mezofitų pievų, aliuvinių miškų, paupių guobynų buveinės, ūdrų veisimosi vietos.
Juodmena
Juodmena – upelis Jonavos rajone; Varnakos dešinysis intakas (Neries baseinas). Prasideda į šiaurę nuo Rimkų kaimo. Pradžioje teka dirbamais laukais, ten upės vaga sureguliuota. Toliau teka į rytus per Jonavos pakraštį. Įteka į patvenktą Varnaką 2,1 km nuo jos žiočių, į Jonavos II tvenkinį.
Upėvardis kilo nuo spalvos pavadinimo juodas, juoda.
Krauleidiškės tvenkinys
Krauleidiškės tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Šilutės rajone, 4 km į rytus nuo Vainuto. Sudarytas užtvenkus Balčios upę (Ežeruonos intakas) 11,1 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 1,76 km, plotis – 0,18 km. Altitudė 61 m. Krantai neaukšti, daugiausia apaugę medžiais ir krūmais. Tvenkinio šiaurvakarinis galas užpelkėjęs, šiauriau prasideda Vainuto-Kūtymų miškas. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Į pietus įsikūrusi Balčių gyvenvietė.
Tvenkinys įrengtas 1973 m.
Karinis filmas
right|thumb|225px|[[1998 m. Steven Spielberg režisuota karinė drama „Gelbstint eilinį Rajaną“ laimėjo 5 Oskarus.]] Karinis filmas – filmo žanras, kurio dėmesio centre – karas, ypač sausumos, jūrų ir oro karinių pajėgų mūšiai. Šios scenos perteiktos pagal dramos žanrą. Ypač daug karinių filmų sukurta XX a.
Režisieriaus Samuel Fuller teigimu, „karinių filmų tikslas – emociškai ar asmeniškai perteikti žiūrovui karo veiksmą“.
Kariniuose filmuose dažnai rodomos kovų, išlikimo ir pabėgimo, pasiaukojimo scenos, paliečiamos kovos beviltiškumo ir nežmoniškumo, karo poveikio visuomenei temos, moralinės ir žmogiškos karo problemos. Daugiausiai pastatoma karinių filmų, paremtų II pasauliniu karu. Kariniuose filmuose istorijos būna išgalvotos, paremtos biografija arba istorija.
Pagrindiniai karinių filmų subžanrai yra šie: dokumentika, komedija, propaganda, filmai apie povandeninius laivus, animacija, anti karo filmai, filmai apie karinius kalinius.
Kamianeco rajonas
Gyvenvietės
Yra 2 miestai – Kamianecas ir Vysokajė.
Rachel Diodati
Reičelė Diodati arba Rubė Diodati  – amerikiečių futbolininkė, centro gynėja. Žaidė Lietuvoje, atstovavo Šiaulių „Gintros“ klubui.
Karjera
Gimė ir užaugo JAV, Bostone. Žaidė futbolą Worchester Academy ekipose.
2022 m. baigė magistro studijas Mičigano valstijos universitete, buvo pripažinta geriausia metų konferencijos gynėja.
Susilaukė kvietimo į aukščiausios JAV moterų futbolo lygos Los Andželo FC Angel City treniruočių stovyklą.
FC Gintra
2023 m. pradžioje persikėlė rungtyniauti į Lietuvą. 2023 m. balandžio 16 d. debiutavo klube A lygos rungtynėse prieš „Vilniaus“ klubą.
2023 m. gegužės 25 d. pelnė debiutinį įvartį moterų A lygoje prieš Žalgirio MFA. varžovės tuo metu pirmavo (1-0), o Rubė Diodati pelnė įvartį nuo 11 metrų žymos ir išlygino rezultatą (1-1). Permainingos rungtynės baigėsi minimalia šiauliečių pergale 3:2.
2023 m. birželio 14 d. realizavo dar vieną vienuolikos metrų baudinį. Po tikslaus smūgio šiaulietės pirmavo (1-0) prieš Joniškio „Saned“. Pačioje rungtynių pabaigoje įvartį pelnė ir Abigail Sunday. FC Gintra nugalėjo varžoves rezultatu 2-0.
2023 m. rugpjūčio 8 d. pasižymėjo įvarčiu Baltijos lygos rungtynėse prieš SFK Rīga. Šiaulietės tuo metu pirmavo 6-0, o Rubė Diodati pelnė septintą įvartį ir baigė varžovių triuškininmą. „Gintra“ pusfinalyje sutriuškino Rygos SFK rezultatu 7-0 ir pateko į finalą.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Pliaušė
Pliaušė – upelis, ištekantis iš Pliaušio ežero, Almajo intakas. Upelio ir mažųjų ežerėlių hidrografinis kompleksas su retųjų augalų augavietėmis bei tetervinų tuokvietėmis saugomas Pliaušės hidrografiniame draustinyje.
Vagos dugnas aukštupyje klampus, uždumblėjęs, o vidurupyje ir žemupyje – žvyringas, su rusvu gele˛ies junginių apnašu. Hidrografinis draustinis Aukštaitijos nacionaliniame parke.
2004 m. moterų A lyga
2004 m. Moterų futbolo A lyga buvo dvyliktasis moterų futbolo čempionatas nepriklausomoje Lietuvoje.
Epic Records
„Epic Records“ prisidėjo prie tokių atlikėjų ir grupių kaip Tammy Wynette, George Michael, Lamb of God, Cheap Trick, Meat Loaf, Stevie Ray Vaughan, Ted Nugent, Shakira, Sly & the Family Stone, Celine Dion, ABBA, Anastacia, Boston, Dave Clark Five, Gloria Estefan, Pearl Jam, Rage Against the Machine ir Michael Jackson muzikos įrašų leidybos.
Kartu su „Columbia Records“ ir „RCA Records“ Epic Records yra viena iš pagrindinių „Sony Music Entertainment“ įrašų kompanijų. 2018 m. sutartis su kompanija turėjo šie atlikėjai: Fiona Apple, Sara Bareilles, Mariah Carey, Keyshia Cole, Future, Hardwell, Martin Garrix, Fifth Harmony, Jennifer Hudson, Zara Larsson, Jennifer Lopez, Outkast, Ozzy Osbourne, Judas Priest, Busta Rhymes, Rick Ross, Sade, 21 Savage, Travis Scott, DJ Khaled, Meghan Trainor, Camila Cabello ir Louis Tomlinson.
Logotipai
Kitaip nei „Columbia Records“ „Epic“ per savo istoriją naudojo net 5 skirtingus logotipus.
Mu i Rana
Mu i Rana (Mo i Rana) – miestas šiaurinėje Norvegijoje, Nordlande, Helgelando krašte, Ranfjordo pakrantėje, prie Ranelvos žiočių, tuoj į pietus nuo Šiaurės poliaračio. Ranos savivaldybės centras. Miestas vadinamas Mu i Rana, siekiant atskirti nuo kitų apylinkėse esančių gyvenviečių, vadinamų Mu. Geležies apdirbimo ir plieno gamybos, chemijos pramonė. Yra oro uostas, geležinkelio stotis prie Trondheimo–Budės linijos, praeina plentas E6 (Treleborgas–Kirkenesas), prasideda plentas E12 (į Helsinkį). Veikia teatras, miesto, gamtos istorijos muziejai, biblioteka. Netoliese yra Šiaurės poliaračio lenktynių trasa. Taip pat yra 1724 m. pastatyta medinė bažnyčia, bei betoninė, 1965 m. statyta bažnyčia.
Istorija
Išaugo 1730 m. kaip samių prekybinė gyvenvietė. 1860 m. pirklys L.A. Meyer čia atidarė prekybos centrą, kuriame prekiauta miltais, žuvimi, kailiais, tabaku, elniena. 1902 m. pradėta geležies rūdos gavyba, o 1955 m. atidarytas plieno kombinatas. Miestas sparčiai išaugo.
Firelight (grupė)
Firelight – Maltos muzikos grupė, įkurta 2013 m. birželį. 2014 m. vasario 8 d. grupė laimėjo Maltos atranką į Eurovizijos dainų konkursą su daina „Coming Home“. Jie dalyvaus 2014 m. Eurovizijos dainų konkurso pusfinalyje Kopenhagoje.
Led Zeppelin II
Šiame albume svarbioje vietoje yra gitaros rifas, jaučiama bliuzo įtaka.
Degučių tvenkinys
Degučių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Šilutės rajone, 6 km į pietryčius nuo Žemaičių Naumiesčio, Degučių gyvenvietės šiauriniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Mirglono upę (Šyšos intakas) 4,8 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,67 km, plotis – iki 0,2 km. Yra 0,25 ha krūmais apaugusi sala, sujungta tilteliu su rytiniu krantu. Altitudė 29,6 m. Krantai žemi. Visi tvenkinio krantai, išskyrus pietinį, apaugę mišku. Žemiau tvenkinio užtvankos eina kelias Nr.4502 (Meldikviršiai – Sartininkai – Žemaičių Naumiestis).
Tvenkinys įrengtas 1976 m. Prakiurus užtvankos šachtai 2013 m. ištekėjo tvenkinio vanduo. Atlikus tvenkinio valymo darbus ir suremontavus užtvanką, 2014 m. tvenkinys vėl pripildytas vandens. Pietrytinėje pakrantėje, šalia užtvankos, yra paplūdimys.
Užtvinimas
Užtvinimas – upelis Jonavos rajone; Neries kairysis intakas. Prasideda Karmėlavos miške. Teka į šiaurės vakarus, įteka į Nerį 34,7 km nuo jos žiočių, tarp Tartoko ir Stašėnų.
Varpė
Varpė – upė Jonavos rajone; Neries kairysis intakas. Prasideda Gaižiūnų miškuose, netoli Gaižiūnų karinio poligono. Teka į šiaurės vakarus miškingomis vietovėmis. Prateka Šveicarijos gyvenvietę. Įteka į Nerį 35,7 km nuo jos žiočių, ties Tartoku.
Intakas – Vėsupė (kairysis).
Šveicarijoje (2,8 km nuo žiočių) Varpės slėnyje įrengtas Šveicarijos tvenkinys (10,8 ha). Gyvenvietės prie Varpės: Bulotai, Kisieliškiai, Dumsiai, Šveicarija, Varpiai, Tartokas.
Upėvardžio kilmė ne visai aiški: gali būti kilęs nuo augalo pavardinimo varputis, varpis, iš verpti/verpetas arba su abstraktesne reikšme „sukti, lenkti“ (plg. ).
Birgelis
Birgelis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Birgelienė (ištekėjusi moteris) ir Birgelytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Plaukuotoji Galija
Istorija
Plaukuotosios Galijos pavadinimas teritorijai įvardinti buvo naudojamas po to, kai II a. pr. m. e. pabaigoje buvo suformuota Narbono Galija, kuri greitai įtraukta į Romėnų civilizacijos orbitą. Neužkariautos keltiškai kalbančios teritorijos buvo laikomos „laukinėmis“, buvo pabrėžiami jos gyventojų papročiai auginti ilgus plaukus. Todėl ši Galija ir buvo „plaukuota“. Priešingai, Romai priklausiusi Galija (Narbono ir Cizalpinė Galijos) buvo vadinama „Galija, kur dėvimos togos“. Romėnai, vadovaujami Cezario, sritį nukariavo 57 m. pr. m. e., ir iš karto įkurta Plaukuotosios Galijos provincija. Tačiau kadangi Plaukuotoji Galija buvo pernelyg didelė, Augustas liepė ją suskirstyti į smulkesnius administracinius vienetus. Tai buvo padaryta 22 m. pr. m. e. konsultuojantis su Agripa. Iš Plaukuotosios Galijos buvo suformuotos trys provincijos: Akvitanijos Galija pietuose, Lugduno Galija per vidurį ir Belgijos Galija šiaurėje.
Honingsvogas
Honingsvogas (Honningsvåg) – miestas Norvegijos šiaurėje, Finmarke, Mageriojos salos pietryčiuose, Barenco jūros pakrantėje. Nordkapo savivaldybės centras. Tai toliausiai į šiaurę nutolęs Norvegijos miestas. Yra neužšąlantis jūrų uostas su kruizinių laivų prieplauka. Keliu sujungtas su Alta. Yra oro uostas. Verčiamasi žvejyba, turizmu. Yra bažnyčia. Iš Honingsvogo rengiamos kelionės į Nordkapo kyšulį.
Istorija
1996 m. Honingsvogui suteiktas miesto statusas, nors pagal 1997 m. priimtą Norvegijos įstatymą miestu gali vadintis gyvenvietė, turinti virš 5000 gyventojų. Honingsvogui pritaikyta išimtis, tai yra vienas mažiausių miestų šalyje.
Paul Giesing
Biografija
Gyveno I. Kanto gatvėje. 1944 m. spalį, artėjant frontui, per galutinę civilių evakuaciją paliko Klaipėdą; šeima pasitraukė anksčiau – jau liepą. Po karo iki pat mirties gyveno Tiubingene, Vakarų Vokietijoje, tęsė architekto karjerą. P. Gyzingo sūnus – vokiečių režisierius Dyteris Gyzingas.
Buožių geologinis draustinis
Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti ledyno paliktą riedulyną. Draustinis yra Natura 2000 objektas – saugomos rūšių turtingų smilgynų buveinės.
Varnaka
thumb|Varnaka netoli [[Jonavos Senamiesčio gimnazija|Jonavos Senamiesčio gimnazijos]] Varnaka arba Varnutė – upelis Jonavos rajone; Neries dešinysis intakas. Prasideda šalia Gudžionių kaimo, teka palei Bazilionių mišką. Toliau teka per Jonavą, kur miesto rytinėje dalyje ant upės įrengta nedidelių tvenkinių virtinė (Jonavos I, II, III, IV, V tvenkiniai). Įteka į Nerį 38,1 km nuo jos žiočių, Sodų gatvės gale. Palei upelį yra Samulevičių sodyba, Jonavos žydų kapinės, Jonavos miesto parkas, Jonavos vaikų lopšelis-darželis „Lakštingalėlė“ (Lakštingalų mikrorajone), Jonavos Santarvės vidurinė mokykla. Upelis užtvenktas, yra Varnutės tvenkiniai.
Jonavos rajono savivaldybės administracija per 2006–2008 metus įgyvendino projektą „Varnakos upelio baseino dalies, esančios Jonavos mieste, išvalymas ir sutvarkymas“. Papildomos lėšos skirtos 500 m upelio vagai žemupyje išvalyti. Sustabdyti eutrofikacijos (vandens „žydėjimo“) procesai tvenkiniuose, panaikinta jų vizualinė tarša, sutvarkytas kraštovaizdis, išvalytas dumblas ir pakrantės.
Upėvardis kildinamas nuo paukščio pavadinimo varnas, varna.
Belgijos Galija
Belgijos Galija, ar tiesiog Belgika – Senovės Romos provincija dabartinės Belgijos, Liuksemburgo, šiaurės Prancūzijos teritorijose.
Provincijos pavadinimas kilo iš keltų genčių konfederacijos belgų, kurie čia gyveno iki romėnų užkariavimo.
Istorija
thumb|left|Belgijos Galija iš karto po įkūrimo Romėnai, vadovaujami Cezario, sritį nukariavo 57 m. pr. m. e., ir ji priklausė Plaukuotosios Galijos provincijai, apėmusiai dideles teritorijas į šiaurę nuo Transalpinės Galijos. Tačiau kadangi Plaukuotoji Galija buvo pernelyg didelė, Augustas liepė ją suskirstyti į smulkesnius administracinius vienetus. Tai buvo padaryta konsultuojantis su Agripa. Belgijos Galija buvo apibrėžta kaip šiauriausia Galijos dalis, kur juntama stipri germanų įtaka.
Netrukus Belgikos provincija buvo stipriai išplėsta Lugduno Galijos sąkaita, ir jos pietine riba tapo Sena. Provincijos sostinė iš pradžių buvo Reimsas, o vėliau perkelta į Tryrą , kur rinkdavosi romėnų konsilijos. Kiti provincijos miestai buvo Mecas, Amjenas ir kiti. Romanizacijos politika buvo labai sėkminga ir sparti.