cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pavolgio Bulgarija
Istorija
1223 m. Pavolgio Bulgariją užpuolė mongolai ir patyrė žiaurų pralaimėjimą prie Kalkos. Keršydami mongolai grįžo 1229 m., ir per dešimtmetį ją visiškai nukariavo. Nors bulgarai atkakliai priešinosi, siekdami atkurti savo valstybingumą, jų valstybė buvo įjungta į Mongolų imperiją ir ilgainiui tapo Aukso ordos dalimi. Paskutinieji likučiai laikėsi Senosios Kazanės tvirtovėje.
Teritorija
Seniausiais laikais Pavolgio Bulgarijos pagrindinės teritorijos užėmė žemes dabartiniame Tatarstane, į rytus nuo Volgos ir į pietus nuo Kamos. Pagrindinis miestas Bolgaras stovėjo Volgos ir Kamos santakoje. Vėliau teritorija buvo išplėsta marių žemių sąskaita į šiaurę nuo Kamos ir į vakarus nuo Volgos.
Pagrindinės Pavolgio Bulgariją supusios tautos buvo mariai (čeremisai) vakaruose ir šiaurėje, kurie skyrė nuo Rostovo žemės; baškirai rytuose; burtasai pietuose; mokšai (pietvakariuose). Visos šios tautos buvo šiek tiek priklausomos nuo Bulgarijos politiškai arba ekonomiškai, įtrauktos į pelningą Volgos prekybą.
Kultūra
thumb|Elabugos Velnio bokštas priskiriamas Bulgarijos laikotarpiui
Iš Pavolgio Bulgarijos laikų yra išlikę nedaug statinių, nes dauguma miestų buvo sunaikinti mongolų invazijos metu. Bulgarai atsinešė senąją tiurkų religiją tengrizmą, kuri rėmėsi tikėjimu vienatiniu dievu Tengri. X a. islamas galutinai įsitvirtino kaip pagrindinė šalies religija. Nepaisant to ir aktyvios prekybos su musulmonų kraštais, bulgarai išlaikė labai daug pagoniškų papročių.
Kartu su islamu Pavolgio bulgarai perėmė arabų raštą, jis pakeitė pagoniškąsias bulgarų runas (neiššifruotos). Šalies gyventojai kalbėjo tiurkiška protobulgarų kalba, kurios tėra išlikę fragmentai. Po mongolų užkariavimo daugumas bulgarų perėmė atėjūnų tiurkomongolų kalbą ir sudarė pagrindą totorių susiformavimui. Iš senąją kalbą išlaikiusių bulgarų dalies ilgainiui susiformavo čiuvašų tauta.
Lenkijos ekonomika
Lenkijos ekonomika 2015 m. pagal bendrąjį vidaus produktą, kuris sudarė 474,9 mlrd. dolerių, buvo dvidešimtpenkta pasaulyje ir šešta pagal dydį Europos Sąjungoje. Tai didžiausia Centrinės Europos. ir visos Europos posovietinės erdvės ekonomika.
Pasaulio bankas Lenkiją laiko aukštų pajamų šalimi. Didžiausią dalį ekonomikos sudaro paslaugų sektorius (62,3 %), po jo – pramonė (34,2 %) ir žemės ūkis (3,5 %).
Abiejų Tautų Respublika
Abiejų Tautų Respublikoje ekonomikos pagrindas buvo žemės ūkis, eksportuoti javai, galvijai ir miško produktai. Eksportuota 7–9 proc. bendro javų derliaus, kas sudarė 1,5 mln. tonų, pagrindinis importuotojas buvo Nyderlandai. Dėl prekybos javais Lenkijos užsienio prekybos balansas paprastai buvo teigiamas. Be javų buvo eksportuojama vilna, kalio karbonatas, tekstilės gaminiai, taip pat kailiai ir odos dirbiniai. Dėl to šalis labai priklausė nuo Europos rinkų svyravimų. Tarp įvežamų prekių buvo audiniai, geležis, plienas ir metalo dirbiniai. XVI a. atsirado pirmosios manufaktūros, kuriose dirbo iki 40 darbininkų.
Tarpukaris
thumb|left|Lenkijos 1918–1939 m. žemėlapis, paryškinta Silezijos vaivadija 1918–1939 m. Lenkijos ekonomikoje dominavo žemės ūkis. Pramonė buvo silpna, ūkio vystymasis priklausė nuo užsienio kapitalo. Kaimiškose vietovėse buvo gyventojų perteklius ir didelė bedarbystė. Didelę dalį ekonomikos sudarė Silezijos regionas, kuriame 1931 m. buvo sukuriami 46 proc. šalies BVP, nors pats regionas tesudarė 1 proc. šalies ploto su 3 proc. gyventojų.
Nacių okupacija
Jau 1939 m. gegužės 23 d. kalbėdamas su aukščiausiaisiais karininkais Hitleris nurodė ir ekonominį sprendimo pulti Lenkiją pagrindimą, esą Lenkiją užpulti reikia siekiant išplėsti gyvybinę erdvę Rytuose ir užsitikrinti išsimaitinimą. Dėl to vermachtui buvo nurodyta rūpintis, kad po karinių veiksmų kuo greičiau būtų atstatytas ekonominis krašto gyvenimas. Vyriausioji sausumos kariuomenės vadovybė 1939 m. spalio 3 d. išleido tokį nurodymą: „Ekonominiai krašto pajėgumai turi būti pilnai pajungti išnaudoti vokiečių karo ekonomikai“. Buvo daroma prielaida, kad karui užsitęsus turi būti mobilizuoti okupuotųjų kraštų ekonominiai pajėgumai.
Aneksuotųjų provincijų ekonomika
Šiais pertvarkymais siekta vietos ūkį integruoti į Vokietijos Reicho ekonomiką ir visus išteklių, žaliavas ir darbo jėgą išnaudoti karo tikslams. Lenkų ir žydų turtas turėjo būti nusavintas ir padidinta gamyba. Iš pradžių Lenkijos valstybės institucijų, politinių organizacijų ir religinių bendruomenių turtas buvo perduotas naujai įkurtam trestui Haupttreuhandstelle Ost (HTO). Po to, kai lenkai ir žydai neteko teisių, bei po didelių deportacijų ir dalies jų sunaikinimo, okupacinė valdžia ėmėsi privataus turto nusavinimo. Konfiskuotos privačios bendrovės bei įmonės, priklausiusios lenkams ir žydams. Taip buvo perimtas beveik visas turtas, kuris atiduotas vokiečių įstaigoms, NSDAP, vermachtui, SS, naujakuriams ir nukentėjusiems nuo bombardavimų vokiečiams. Trestų Treuhandstelle Generalgouvernement ir Haupttreuhandstelle Ost valdomą turtą palankiomis sąlygomis įsigijo ir arijų verslininkai bei bankai. Tarp jų žinomiausias yra Oskaras Šindleris, kuris daugybei žydų išgelbėjo gyvybes.
Lenkijos darbininkai turėjo dirbti vokiečių įmonėse, o vėliau priverčiamuosius darbus Vokietijoje. Iš viso iš okupuotų teritorijų priverčiamiesiems darbams buvo išvežti 2,81 mln. lenkų piliečių. Dėl to, pavyzdžiui, Vartelando gyventojų skaičius sumažėjo 12,2 proc.
Ypatingo dėmesio susilaukė Aukštutinės Silezijos pramonės regionas. Šiame regione buvo 1764 įmonės, tarp jų 65 anglies šachtos (išgauta 79 mln. t), 24 geležies rūdos kasyklos (išgauta 60 000 t), 96 plieno liejyklos (pagaminta 3 mln. t plieno žaliavos ir 1,9 mln. t plieno), 67 chemijos įmonės, keturios elektrinės ir 7 cemento gamyklos, kuriose iš viso dirbo 178 449 darbininkai (1940 m. duomenimis).
Didelę reikšmę turėjo ir aneksuotųjų provincijų žemės ūkis, ypatingai Vartelande, kur buvo sukuriamas žemės ūkio produktų perviršis. Didieji lenkų ūkiai buvo panaikinti ir išdalinti žymiems nacionalsocialistų veikėjams bei aukšto rango karininkams. Tik Vakarų Prūsijoje ir Pietų Rytprūsiuose lenkų ūkininkai galėjo pasilikti savo ūkiuose, tačiau derlių turėjo perduoti vokiečių įstaigoms. Kitur vidutinio dydžio ūkiai buvo perimti vokiečių, o lenkai savininkai deportuoti į Generalinę Guberniją. 1942 m. vien tik Vartelande buvo išauginta 3 mln. t javų, o tai buvo 13 proc. visos Vokietijos suvartojimo, taip pat pagaminta 30 proc. Vokietijos cukraus.
Generalgubernijos ekonomika
Generalgubernijoje turtas nebuvo nusavinamas tokia apimtimi kaip aneksuotose provincijose. Vokiečių okupacinė valdžia konfiskavo Lenkijos valstybės, žydų ir į užsienį pabėgusių lenkų turtą. Tai sudarė apie trečdalį viso Generalgubernijos turto. Gyventojams įvesti dideli mokesčiai, kuriais dengtas Generalgubernijoje dislokuoto vermachto, SS, policijos ir administracijos išlaikymas. Papildomai 1940–1941 m. iš šių lėšų buvo finansuojamas kelių tiesimas ruošiantis karui su Sovietų Sąjunga.
Pačiai Generalgubernijai Hitleris nebuvo numatęs didesnės ekonominės reikšmės. Ji turėjo tik tiekti darbo jėgą ir apsirūpinti save būtiniausiomis prekėmis. Dėl to 1939 m. spalio mėn. pradėti demontuoti ir perkelti į Vokietiją visi pramonės įrengimai ir mašinos. Šie veiksmai turėjo neigiamų pasekmių Vokietijos karinei pramonei, dėl to nuo 1940 m. sausio Geralgubernijos fabrikai pradėti atstatinėti ir jų gaminiai tiekti tiesiogiai Vokietijos pasiruošimo karui reikmėms. Nuo 1940 m. rugsėjo iki 1944 m. birželio Generalgubernijos įmonių, kurios tiekė gaminius karinei pramonei, padaugėjo nuo 186 iki 404. Tai buvo susiję didžiąja dalimi su tuo, kad Vokietijos įmonės dėl sąjungininkų bombardavimų buvo perkeltos į Lenkiją. Šių įmonių gamyba tuo laikotarpiu išaugo nuo 12,55 mln. RM iki 86,08 mln. RM.
Jeigu prie Vokietijos prijungtose teritorijose buvo gaminama daugiau nei suvartojama ir perviršis tiekiamas Reichui, tai Generalgubernijoje buvo žemės ūkio produkcijos trūkumas. Dėl to svarbiausiu tikslu buvo užtikrinti, kad šis teritorija galėtų aprūpinti save pati. Bandymai tai pasiekti racionalizuojant ūkininkavimą iki 1942 m. buvo nesėkmingi ir derliai dėl nepalankių orų buvo net žemesni nei prieškariniame laikotarpyje. Siekiant padidinti produktyvumą nuo 1942 m. pradėtos taikyti prievartinės ir teroro priemonės. Taikant šias priemones, taip pat sistemingai naikinant žydus, buvo pasiektas žemės ūkio produkcijos eksporto šuolis. Jeigu 1940-41 m. į Reichą buvo eksportuota tik 55 000 tonų grūdų ir 122 000 tonų bulvių, tai 1943-44 m. šis kiekis išaugo iki 571 700 tonų grūdų ir 387 000 tonų bulvių. Be to, Generalgubernija išlaikė dar apie 500 000 vermachto karių, 50 000 policijos ir SS narių, taip pat apie 400 000 sovietų karo belaisvių.
Pokaris
1945 m. Lenkija „pasislinko“ į vakarus: rytinė jos dalis buvo aneksuota TSRS ir iš jos resursai bei daugiau nei 5 mln. gyventojų perkelti į iš Vokietijos gautas teritorijas vakaruose. 1944 m. buvo nacionalizuota pramonė, valstybė perėmė prekybos monopolį. Šalies ekonomika ėmė remtis socialistine gamybos priemonių nuosavybe.
Po to, kai 1970 m. gruodžio mėnesį buvo sudaryta Varšuvos sutartis su Vakarų Vokietija, kuria pripažintos Lenkijos vakarinės sienos, vyriausybė nusprendė pasinaudoti pakiliomis lenkų nuotaikomis ir pakelti vartotojų prekių kainas 13–38 proc. Tai sukėlė gyventojų maištą. Užsienio skola 1970 m. siekė 1,2 mlrd. dolerių. Po gyventojų maišto vyriausybė kurį laiką nebesiryžo toliau didinti kainas, tačiau nuo 1976 m. birželio 24 d. vėl buvo suplanuotas kainų augimas. Norėta gana drastiškai pakelti kainas, pvz., sviestui ir sūriui 50 proc., mėsai 68 proc., cukrui – 100 proc. Kilus streikų ir demonstracijų bangai vyriausybė paskelbė, kad tai esą tebuvo tik planai.
1980 m. užsienio skola pasiekė 24,1 mlrd. dolerių, didžioji dalis paimtų kreditų buvo išleista vartojimui. 1980 m. liepos 1 d. mėsos kainos vėl buvo pakeltos. Po su tuo susijusių protestų susiformavo profesinė sąjunga „Solidarumas“.
Perėjimas iš planinės į rinkos ekonomiką (1989–2007 m.)
1988 m. pradėtos pirmosios reformos, kuriomis siekta Lenkijos ekonomiką perorientuoti nuo centralizuotos planinės į rinkos ekonomiką. Skirtingai nuo kitų socialistinių šalių Lenkijoje jau 1988 m. privačiose rankose buvo apie 20 proc. įmonių. Nuo 1989 m. sausio mėn. 1 d. įstatymu palengvintas privačių įmonių kūrimas ir verslo registravimas.
1989 m. rugsėjo 12 d. pirmosios nekomunistinės Lenkijos vyriausybės po Antrojo pasaulinio karo vadovu tapo Solidarumo lyderis Tadeusz Mazowiecki. Jo vyriausybės finansų ministras ir vicepremjeras Leszek Balcerowicz ėmėsi spartinti perėjimą į rinkos ekonomiką. Jo planas, vadintas „šoko terapija“, padėjo suvaldyti hiperinfliaciją ir sparčiai pereiti į rinkos ekonomikos santykius.
Perėjimas į rinkos ekonomiką buvo sąlyginai sėkmingas, nes mažų ir vidutinių įmonių privatizacija ir su naujų įmonių kūrimu susiję įstatymai paskatino privataus sektoriaus susidarymą, kuris tapo pagrindiniu Lenkijos ekonomikos augimo varikliu. Po sunkaus periodo, kuriam buvo būdinga aukšta infliacija, valiutos nuvertėjimas, įmonių bankrotai ir staigus bedarbystės šuolis, 1993 m. ekonomika vėl pradėjo augti, išaugo gyventojų gyvenimo lygis, kuris leido augti vartojimui, sumažėjo infliacija, zlotas stabilizavosi. Bedarbystė išliko didžiausia problema ir savo piką pasiekė 2004 m., kai perkopė 20 proc. ribą. Vėlesniais metais bedarbystės lygis palaipsniui mažėjo.
Žemės ūkio sektorius išliko silpnas dėl per didelio dirbančiųjų skaičiaus, mažų ir neefektyvių ūkių ir investicijų trūkumo. Be to, „jautrių“ sektorių, tokių kaip anglies gavyba, restruktūrizacija ir privatizacija buvo lėta, nors pastaruoju metu energetikos ir plieno sektoriai susilaukė užsienio investicijų, o tai leido įsisavinti naujas technologijas ir sudaro sąlygas tolimesniam šių sektorių augimui.
Sveikatos apsaugos, švietimo, pensijų ir valdymo reformos sukėlė fiskalinį spaudimą. Lenkijos vyriausybė prioritetu tapo deficito mažinimas ir monetarinė politika.
Laikotarpyje iki 2007 m. Lenkijos ekonomika pasiekė teigiamų makroekonominių rezultatų. 2007 m. III ketvirtyje BVP augimas buvo 6,5%, o tai buvo 2,9 procentinio punkto daugiau nei ES vidurkis. Šie įspūdingi rezultatai buvo nulemti stipriai išaugusio eksporto, investicijų ir pramonės produkcijos gamybos augimo.
1994 m. šalis pradėjo derybas dėl stojimo į Europos Sąjungą. Europos Sąjungos nare Lenkija tapo 2004 m. gegužės 1 d. Nuo 2004 iki 2014 m. Lenkija iš Europos Sąjungos fondų gavo 85,2 mlrd. eurų, kurie daugiausia buvo įdėti į infrastruktūros gerinimą (greitkeliai, geležinkeliai, metro ir pan.).
Ekonomikos raida po 2007 m.
Nepaisant ekonominės krizės Europoje Lenkijos ekonomika 2014 m. buvo viena sparčiausiai augančių Europos Sąjungoje, daugiausia dėl pigios darbo jėgos ir užsienio investicijų (virš 10 mlrd. eurų per metus). Ekonomikos stipriosios pusės yra stipri bankinė sistema, finansavimo galimybės, patrauklūs mokesčiai su 19 proc. pelno mokesčiu įmonėms ir lanksti darbo rinka.
Valiuta
Lenkijos nacionalinė valiuta yra zlotas. Vienas zlotas yra 100 grašių.
Dėl hiperinfliacijos XX a. paskutinio dešimtmečio pradžioje 1995 m. buvo nubraukti keturi nuliai – 10000 senųjų zlotų tapo 1 naujuoju zlotu.
Šiuo metu cirkuliuoja šių denominacijų monetos ir banknotai:
Nors 2004 m. Lenkija ir įstojo į Europos Sąjungą, tačiau euro neįsivedė ir šiuo metu nėra nustatyta jokia oficiali euro įsivedimo data.
Finansai
Lenkijos biudžeto deficitas:
Lenkijos užsienio skola 2008 m. gruodžio 31 d. duomenimis sudaro 243,5 mlrd. dolerių, o tai yra 10,1 mlrd. dolerių daugiau nei 2007 m.
2008 m. valiutos rezervai lyginant su 2007 m. sumažėjo 3,57 mlrd. dolerių.
CWKS Resovia Rzeszów
Žešuvo futbolo klubas „Resovia“ – Lenkijos futbolo klubas iš Žešuvo. Klubas turi vyrų ir moterų futbolo komandas.
Namų rungtynes žaidžia „Resovijos“ stadione, kurio talpa 3,4 tūkst. žiūrovų. Klubo spalvinė gama yra raudona ir balta.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1910 m., kai buvo įkurtas Cywilno Wojskowy Klub Sportowy Resovia.
Sudėtis
Atnaujinta; 2020 m. rugsėjo 4 d.
Indeksinis fondas
Indeksinis fondas – investicinis fondas, kurio vieneto vertės pokyčiai atitinka konkretaus indekso vertės kitimą. Šio fondo valdytojo tikslas yra mažiausiomis išlaidomis siekti „sekamo“ indekso pajamingumo. Vienas iš paprasčiausių būdų – investuoti investicinio fondo turtą į bendrovių vertybinius popierius tokiomis pat proporcijomis kaip ir indekse. Paprastai indeksinio fondo valdymo mokestis yra mažesnis už aktyviai valdomo investicinio fondo mokestį. Pajamingumas atitinka akcijų, žaliavų ar skolos vertybinių popierių indekso pajamingumą, t. y. indeksinio fondo pajamingumas atitinka vidutinį konkrečios investicinės priemonės rinkos pajamingumą. Pajamos gaunamos iš kapitalo prieaugio. Didžiausią įtaką turi rinkos rizika, nes indeksinių fondų pajamingumas priklauso nuo bendrų rinkoje esančių svyravimų. Žymiausias iš indeksų fondų, – „Vanguard 500 Index Fund“, – veikia pagal indeksą S&P 500.
2022 m. pasaulio fechtavimo čempionatas
2022 m. pasaulio fechtavimo čempionatas – 82-asis geriausių pasaulio fechtavimo sportininkų čempionatas, kuris vyko liepos 15 d. – liepos 23 d. Egipto mieste Kaire.
Indeksinis fondas
Istorija
1967 m. gegužės 24 d. Richard Allen Beach įsteigė įmonę „Qualidex, Fund, Inc.“. 1970 m. spalį įmonė buvo paskelbta kaip fondas, veikiantis pagal indeksą Dow Jones 30 (DJI 30). Atitinkama registracija buvo gauta 1972 m. liepos 31 d. Tai buvo pirmas istorijoje indeksų fondas.
Pranašumai
Pranašumai, palyginti su kitomis investicijų rūšimis:
Trūkumai
Trūkumai, palyginti su kitomis investicijų rūšimis:
Helena Stankiewicz
Helena Zanaitė-Stankevič (1904 m. liepos 7 d. Dūkšte, Rusijos imperija – 1996 m. balandžio 14 d. Varšuvoje, Lenkija) – rašytoja, visuomenės veikėja.
Biografija
Gimė 1904 m. liepos 7 d. Dūkšto dvare, tėvas žymaus poeto Tomo Zano vaikaitis taip pat Tomas Zanas (1876-1950), motina Teresa Daugėlaitė (1884-1945 m.). Iki Pirmojo pasaulinio karo su šeima gyveno Žemojoje Panemunėje stovėjusiame dvare. Prasidėjus karui, pasitraukė į Rusijos imperijos gilumą. 1919 m. grįžo į Kauną, kur iki 1925 m. mokėsi Kauno Adomo Mickevičiaus lenkų gimnazijoje. Baigusi mokyklą išvyko studijuoti agrikultūros į Krokuvos universitetą. 1926 m. ištekėjo už Kazimiero Stankevičiaus (1894-1973) ir baigusi mokslus su vyru apsigyveno Beržininkuose. 1927 m. susilaukė dukters Marijos (1927-1940), 1931 m. Kristinos ir Juzefo (1936-2011). Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, visa šeima buvo priversta apsigyventi Vilniuje, kur H. Stankevič įsitraukė į Armijos Krajovos veiklą. 1945 m. jos vyras buvo ištremtas į Saratovą, o ji su vaikais persikėlė į Varšuvą, į kur 1949 m. iš tremties grįžo ir jos vyras. Po karo dirbo kavinėje ir vaistinėje.
Švento Elmo ugnis
Senovės Graikijoje švento Elmo ugnis vadinta „Helena“ (graik. Deglą). Šis reiškinys taip pat buvo vadinamas Šv. Nikolu arba Šv. Hermiu. Šv. Elmo pavadinimas yra italų kilmės, nuo Šv. Elmo arba Šv. Erazmo, šventojo Viduržemio regiono jūrininkų globėjo. Šis reiškinys buvo laikomas geru ženklu, nes dažniausiai Šventojo Elmo ugnys formuojasi perkūnijos pabaigoje, kai dauguma kitų, su pastarąja susijusių reiškinių (škvalas, žaibai), jau baigėsi.
Charakteristikos
Švento Elmo ugnis dažniausiai būna mėlynos, baltai mėlynos arba violetinės spalvos. Jos dažniausiai atsiranda ant aštrių objektų tokių kaip: žaibolaidžiai, stiebai, smailios viršūnės, kaminai ar lėktuvo sparnai. Retais atvejais, šias ugnis galima pamatyti ant medžių lapų, žolės ar net galvijų ragų. Vykstant šiam optiniam reiškiniui dažniausiai yra girdimas šnypštimas arba dūzgimas. miniatiūra|Šventasis Erazmas (Elmas), kuris globojo jūroje esančius jūrininkus.
Susidarymas
Švento Elmo ugnis moksliškai yra žinoma kaip vainikinis elektros išlydis. Ši ugnis dažniausiai atsiranda ant aštrių objektų, kai elektrinio lauko stipris pasiekia apie tūkstantį voltų į centimetrą. Kuo objektas aštresnis, tuo mažesnė kritinė reikšmė yra reikalinga matomam išlydžiui susiformuoti. Esant geram orui atmosferos elektros laidumas yra 1 voltas į centimetrą. Kai tik pradeda formuotis kamuoliniai debesys atmosferos laidumas tampa 5 voltai į centimetrą, o prieš žaibo išlydį pasiekia dešimtis tūkstančių voltų į centimetrą. Taigi Švento Elmo ugnys gali susidaryti tik esant audringam orui.
Elektros srovė dažniausiai teka iš taško, kuris turi didesnį potencialą į tašką, kuris turi mažesnį potencialą. Kai lauko elektrinis potencialas tampa stiprus, elektronai atplyšta nuo aukštesnio potencialo molekulių ir įgyja pakankamai energijos tarp pradinio atplyšimo ir susidūrimo su kita molekule. Susidūrus su kita molekule yra išplėšiamas dar vienas elektronas, taip jonizuodamas molekulę. Vykstant šiems susidūrimams atsiranda pakankamai energijos, kad oro molekulės pradėtų švytėti. Švytėjimas dažniausiai būna mėlynas, nes ore esančios azoto ir deguonies molekulės išskirią šia spalvą.
Jei atmosfera būtų sudaryta iš neono, vykstant minėtam reiškiniui jis švytėtų oranžine spalva. Lygiai tokie patys procesai vyksta neoninėse lempose. Trumpai tariant tai yra Švento Elmo ugnis tik suvaržyta po stiklu.
Istorijos ir pasakojimai
Įrašai apie šį reiškinį yra aptinkami jau gilioje senovėje. Julijus Cezaris savo užrašuose rašė: „Sausio mėnesį, antrojo nakties pusėje staigiai pasirodė tankūs debesys lydimi krušos. Vėliau tą pačia naktį penktojo legiono iečių galai pradėjo šviesti.“
Taberna
Taberna – nedidelė, vieno kambario parduotuvėlė senovės Romoje. Tabernos būdavo įrengiamos uždarų patalpų turguose, dažniausiai eilėmis greta viena kitos. Kiekviena taberna turėdavo palėpę prekių laikymui, skliautines lubas, langą palubėje orui ir šviesai įleisti, platų įėjimą. Vienas didžiausių tokių turgų uždaroje patalpoje buvo Trajano turgus Romoje. Tabernos taip pat buvo įrengiamos didelių horreum sandėlių centriniuose kiemuose, skirtuose prekybai. Šias patalpas dažniausiai nuomodavosi atskiri prekybininkai, ir kiekvienoje būdavo pardavinėjamos įvairiausios prekės ir paslaugos. Be didelių prekyviečių, tabernos būdavo statomos ir insulėse, romėnų daugiabučiuose, kur dažniausiai gyvendavo neturtingi žmonės, paprastai atleistiniai. Galiausiai, individualūs namų ūkiai taip pat galėjo turėti tabernas, kur savininkai parduodavo savo produktus.
Švento Elmo ugnis
Istorijos ir pasakojimai
Švento Elmo ugnis galima aptikti Kolumbo ar Magelano įgulos narių užrašuose, neraštingų jūreivių pasakojimuose, Šekspyro ar Melvilio kūriniuose, bei Čarlzo Darvino užrašuose, kuomet jis plaukė su „H.M.S. Beagle” laivu.
Čarlzas Darvinas, kuomet jų laivas buvo prisišvartavęs prie Rio Plata upės žiočių, savo laiške J.S. Helenslaunui rašė: „Viskas buvo liepsnose. Danguje buvo pilna žaibų, o vandenyje šviečiančių dalelių. Visi laivo stiebai buvo padengti mėlynomis ugnimis.“
Švento Elmo ugnis buvo užfiksuota, kai Osmanų imperija bandė apgulti Konstantinopolį 1453 metais. Šis reiškinys buvo matomas ant hipodromo viršaus. Bizantiečiai tai siejo su ženklu, jog krikščionių Dievas greitai ateis ir sunaikins musulmonų armiją.
1817 metų vasario 20 d., per intensyvią audrą, Džeimsas Braidas, chirurgas lordo Hopeitauno kasyklose, jodinėdamas patyrė neįprastą jausmą, kurį jis aprašė taip: „Tai buvo devinta valanda vakaro, kai pamačiau, jog arklio ausų galiukai pradėjo šviesti. Lygiai taip pat švietė ir mano skrybėlė. Po kurio laiku pradėjo snigti ir arklio ausys sušlapo ir prarado savo švytėjimą, o mano skrybėlė ilgiau buvo sausa dėl to švytėjimas taip greitai nedingo.“
Hekatomba
Hekatomba (🇬🇷 – hekaton = 'šimtas', bous = 'jautis') – 100 galvijų auka dievams Senovės Graikijoje. Iš tikro hekatombą galėjo sudaryti ir gerokai mažiau gyvulių, kaip antai dvylika.
Nors iš pradžių tai buvo šimto galvijų auka per graikų ir romėnų religines apeigas, vėliau taip buvo įvardijamas didelis skaičius bet kokių aukoti skirtų gyvulių. Terminas vartojamas ir perkeltine prasme, apibūdinant bet kokio didelio skaičiaus asmenų ar gyvūnų auką ar sunaikinimą (ugnimi, audra, liga ar ginklu); taip pat masinį negyvų daiktų sunaikinimą, netgi proto ir moralinių atributų.
DP Leonis b
DP Leonis b – egzoplaneta, skriejanti apie DP Leonis žvaigždę, esančią Liūto žvaigždyne, nuo Saulės sistemos nutolusią 995 šviesmečius (kitais duomenimis, 1304 šm ). DP Leonis yra užtemdomoji dvinarė žvaigždė, sudaryta iš baltosios ir raudonosios nykštukių, viena nuo kitos nutolusių apie 8,6 av. DP Leonis b yra vienintelė DP Leonis sistemoje aptikta planeta.
Apie planetos atradimą paskelbta 2009 m.
Antoine Bourdelle
Antuanas Burdelis (, 1861 – 1929 m.) – Prancūzijos ankstyvojo modernizmo skulptorius, tapytojas. Skulptūros mokytojas.
Biografija
Emilis Antuanas Burdelis gimė 1861 m. spalio 30 d. Montobane. Jis buvo vieninteliu sūnumi baldininko bendravardžio tėvo Antuano ir Emili Burdelių šeimoje. Jaunystėje A. Burdelis parodė polinkį piešimui, padėjo tėvui baldų gamyboje. 1876 m. įstojo į Tulūzos dailės mokyklą. 1885 m. persikėlė į Paryžių, sėkmingai įstojo į Paryžiaus dailės mokyklą, mokėsi Alexandre Falguière klasėje, bet ją paliko po dvejų metų nepasitenkinęs mokyklos konservatyvumu. Mokėsi pas Jules Dalou. 1893 m. jį asistentu pasamdė Ogiustas Rodenas. 1895 m. A. Burdelis gavo užsakymą iš gimtojo Montobano miesto monumentui 1870-71 m. Prancūzijos-Prūsijos karo įvykiams pažymėti, kurį atliko iki 1902 m. 1900 m. kartu su O. Rodenu ir Jules Desbois Monparnase atidarė skulptūros mokyklą. 1900 m. sukurta skulptūra „Apolono galva“ rodo savarankišką A. Burdelio skulptūros stilių.
1905 m. Paryžiuje įvyko pirmoji A. Burdelio personalinė paroda su 39 skulptūromis, 18 paveikslų ir 21 piešiniu. Tais metais A. Burdelis pirmą kartą eksponavo Paryžiaus Rudens salone (15 kūrinių). 1908 m. jis paliko darbą pas O. Rodeną. 1909 m. A. Burdelis pradėjo dėstyti Grande Chaumière akademijoje, kur jo mokiniais buvo Alberto Giacometti, Germaine Richier, Vieira da Silva ir Otto Gutfreund. 1910 m. sukurta A. Burdelio statula „Heraklis“ tapo skulptoriaus triumfu (variantai yra daugelyje pasaulio muziejų). Jis pradėjo garsėti tarptautiniu mastu. 1912 m. dirbo Eliziejaus laukų teatre kurdamas reljefus, dekoracijas. 1914 m. sukūrė statulą „Mirštantis kentauras“. Vėlyvaisiais gyvenimo metais A. Burdelis sulaukė svarbių viešųjų užsakymų: „Elzaso Madona“ (1919-1923), „Prancūzija“ (prieš Gran Palė Paryžiuje, 1925), monumentas generolui Karlosui Marijai Alvearui (Buenos Airės, 1926) ir monumentas Adomui Mickevičiui (Paryžius, 1929). Antuanas Burdelis mirė 1929 m. spalio 21 d. Paryžiuje. Palaidotas Monparnaso kapinės. Jo studijoje Paryžiuje, kurioje A. Burdelis dirbo nuo 1885 m., įsteigtas skulptoriaus vardo muziejus.
Vraca
Vraca – miestas šiaurės vakarų Bulgarijoje, Balkanų kalnų papėdėje; srities centras. Geležinkelio mazgas. Išvystyta chemijos, tekstilės, mašinų, metalurgijos, keramikos pramonė.
Makai
Makai (Macu, Máku, Mácu, Makú, Macú, Mako, Máko, Macó, Makó) – keleto indėnų tautų Pietų Amerikoje pavadinimas. Daugelis jų taip pavadinti pagal aravakišką egzonimą ma-aku („nešnekantys, nebyliai“).
Lašiniai
thumb|220px|Lietuviški lašiniai
Lašiniai – poodinis riebalų sluoksnis gyvūnų ir žmogaus organizme, susidedantys iš trigliceridų, turi daug riebalų rūgšties.
Organizme lašiniai kaupiami kaip maisto atsargos, energinės sankaupos, taip pat jie atlieka šilumos izoliacinę funkciją.
100 gramų lašinių yra apie 770 kcal, 0 g angliavandenių.
Lašiniai vartojami maistui, taip pat naudojami muilo gamybai ir kaip techninis tepalas. JAV jautienos riebalų atliekos perdirbamos į kurą. Meškų ir barsukų riebalai vartojami kaip gydomoji priemonė, audinių – kosmetikai.
Panaudojimas mityboje
Maistui lašiniai vartojami švieži, kepti, rūkyti, sūdyti, troškinti, virti.
Kulinarijoje naudojami kiaulienos lašiniai. Jautienos lašiniai maistui nėra tinkami.
thumb|center|180px|1.Nugarinė dalis 2. Šoninė dalis Sūdymui ir rūkymui dažniausiai naudojama kiaulienos poodinės nugaros ir šonų skerdenos dalys. Sūdymui dėl skonio pagerinimo naudojama nemažai prieskonių: juodųjų pipirų, česnako, lauro lapų. Pagal vengrišką receptūrą dar pridedama paprikos ir po to papildomai parūkoma.
Kulinarijoje tokie lašiniai naudojami faršo, dešrų gamybai, kaip pagardas sriuboms, troškintiems kopūstams, neriebios mėsos pagardinimui. Valgant šiuos lašinius kaip atskirą patiekalą, prieš tai reikia nupjauti odą, nuvalyti druskos ir prieskonių perteklių, supjaustyti juos plonais griežinėliais.
Bekoniena naudojama daugeliui įvairių patiekalų: kiaušinienei, salotoms, sriuboms, sumuštiniams, šaltiems ir karštiems užkandžiams ir kt.
thumb|center|200px|Bulgariški spirgučiai Stipriai apkepus nedidelius lašinių gabalėlius, gaunami spirgai. Kiaulienos spirgai populiarūs beveik visoje Centrinėje ir Rytinėje Europoje, taip pat klasikinis komponentas arba ir atskiras patiekalas amerikos pietuose (fried fatback, cracklins).
Spirgai patiekiami kaip pagardas ar padažas įvairiems patiekalams arba kaip atskiras patiekalas valgomas su kokiu nors garnyru. Su spirgais kepama kiaušinienė, bulvės ir kitos daržovės.
thumb|center|200px|Kiaulienos taukai, taukai su spirgučiais, [[žąsis|žąsienos taukai, tirpintas sviestas]] Iš lašinių tirpinami riebalai. Šie taukai vartojami daugelio šalių kulinarijoje. Prieš tirpinimą žaliava gerai išvaloma nuo nešvarumų, kraujo, mėsos atliekų. Tam ji ne mažiau 12 valandų mirkoma pasūdytame vandenyje, kelis kartus pakeičiant vandenį. Po to žaliava supjaustoma ir lydoma ant mažos ugnies kol visiškai išgaruoja vanduo. Iš besilydančios masės nuolat išimami sukepę spirgai. Kai taukai tampa skaidrūs, jie perkošiami, išpilstomi į stiklinę arba keramikinę tarą ir sandariai uždaromi. Laikomi sausoje, vėsioje patalpoje, saugomi nuo šviesos ir sąlyčio su oru taukai gali išsilaikyti ilgą laiką.
Paprastai lydyti taukai naudojami kepimui, tačiau vartojami ir kaip užkandis, pasitepus juos ant duonos. Ruošiant taukus kaip užkandį, tinka į juos įmaišyti pipirų, trinto česnako, druskos ir kitų prieskonių.
Posėdžio pirmininkas
Posėdžio pirmininkas arba pirmininkaujantysis – nuolatinis arba laikinas susirinkimo pareigūnas, pirmininkaujantis posėdžiui.
Pagal „Robert's Rules of Order“, posėdžio pirmininkas paprastai turi pradėti posėdį, pranešti apie tai, kas bus svarstoma ir kokia tvarka, suteikti žodį norintiems pasisakyti, pateikti klausimus balsavimui, atsisakyti svarstyti nerimtus pasiūlymus, palaikyti posėdyje tvarką, spręsti su tvarka susijusius klausimus (arba pateikti juos balsavimui), pasirašyti priimtus dokumentus.
Kerem Aktürkoğlu
Muhamedas Keremas Aktiurkohlu (g. 1998 m. spalio 21 d.) – futbolininkas, Turkijos rinktinės saugas, vingeris.
Karjera
Nuo 2020 m. rugsėjo 2 d. priklausė Galatasaray SK. Tapo 2022–2023 m. Turkijos čempionu. Klubas pateko į 2023–2024 m. Čempionų lygą. Turkų varžovais tapo FK Žalgiris. Žaidė 2023 m. liepos 25 d. rungtynėse Vilniuje.
Rinktinės
Nuo 2021 m. atstovavo. 2021 m. gegužės 27 d. įvyko debiutas rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Azerbaidžaną.
Pasiekimai
Galatasaray
Vylkovė
Vylkovė arba Vilkovė  – miestas Ukrainoje, Odesos srities pietvakariuose, Kilijos rajone, Dunojaus deltoje, Kilijos protakos kairiajame krante, Rumunijos pasienyje, 18 km nuo Juodosios jūros kranto. Tai paskutinė gyvenvietė prie Dunojaus prieš šiam įtekant į Juodąją jūrą. Miestas įsikūręs Dunojaus sąnašose, jo nuotolis nuo jūros palaipsniui didėja. Yra automobilių kelias į Kiliją, yra upinė prieplauka. Mieste susisekiama valtimis, įrengti lentiniai takai. Žuvies apdirbimo, laivų remonto pramonė, siurblių, mazgų gamyba. Žvejyba. Vylkovėje yra Dunojaus biosferos rezervato valdyba. Verčiamasi vyno gamyba, sodininkyste, prekiaujama nendrių pluoštu. Veikia krašto muziejus, 2 sentikių cerkvės, stačiatikių cerkvė, 3 protestantų bažnyčios.
2001 m. 70 % Vylkovės gyventojų buvo rusai, daugiausia sentikiai lipovanai, 25 % – ukrainiečiai, taip pat gyvena rumunų, bulgarų, moldavų, gagaūzų.
Karvidė
miniatiūra|240px|right|Šiuolaikinė karvidė miniatiūra|240px|right|Mechanizuotai šeriamos karvės
Įranga
Šiuolaikinė karvidžių įranga yra sudėtinga, galinti stebėti ir padėti kontroliuoti karvių bandos sveikatos būklę, aktyvumą, rują, produktyvumą. Karvidės, be pagrindinių gyvulių laikymo patalpų, turi ir kitos paskirties erdves. Jose būna įrengti pieno surinkimo blokai su šiuolaikiniais melžimo įrenginiais. Saitinio laikymo patalpose atsiranda kliūčių naujausiai melžimo įrangai naudoti, melžimas užima daugiau laiko. Palaido laikymo tvartuose melžimui įrengiamas atskiras pastatas arba priestatas. Iš lauko, pagal karvidės išilgines sienas įrengiami diendaržiai, aptarnavimo paskirties statiniai (pašarų saugyklos, mėšlidės, inžineriniai įrenginiai, buitinės ir veterinarinės patalpos). Aplink karvidę nustatyta sanitarinė apsauginė zona.
Tendencijos
Karvių fermos dydis priklauso nuo turimo aplink žemės naudmenų ploto. Karvidės plotas apskaičiuojamas pagal numatomų laikyti karvių kiekį. Rekomenduojama skaičiuoti, kad 100 kg gyvo svorio turėtų būti skirta 7 kub. m patalpos erdvės. Pasaulyje sparčiausiai plinta didelės karvių fermos kuriose laikoma 300-600 karvių, kompleksas gali susidaryti iš kelių tvartų. Tvartai statomi šalto tipo ir dažniausiai iš medinių konstrukcijų. Guoliavietės nekreikiamos, karvės guli ant paklotų, įrengiamos kuo dažnesnį melžimą užtikrinančios sistemos. Karvės laikomos palaidai.
Popovas (Bulgarija)
Popovas – miestas šiaurės rytų Bulgarijoje. Yra teatras, muziejus, biblioteka.
Istorija
Pirmąkart minimas osmanų registre 1555 metais.
Alasai
Alasai (Alas) – Pietryčių Azijos tauta, gyvenanti Indonezijoje, Sumatros salos šiaurės vakaruose (Ačeho provincijos Pietryčių Ačeho regencijoje). Populiacija tarp 90 ir 200 tūkst. žmonių. Alasų kalba priklauso batakų kalbų šakai (austronezinės kalbos). Tikintieji – musulmonai sunitai. Išlikę panašių į batakų senųjų papročių.
Pasak padavimų, alasai atkeliavę į Sumatros šiaurę iš batakų žemių.
Verčiasi daugiausia kapline žemdirbyste (ryžiai, kukurūzai, cukranendrės, medvilnė), laiko galvijus, nedidelius arklius. Papildomi verslai – medžioklė ir žvejyba. Medžiaginė kultūra panaši į batakų ir gajų. Tradiciniai amatai: krepšių, demblių pynimas, kalyba, puošnių skėčių (Payung mesikhat) gamyba. Gyvenvietės įsikūrusios upių slėniuose, netvarkingo plano, namai statomi ant polių, būna vienas arba keli vyrų namai (meresa).
Patrilinijinės giminės (marga) skirstosi į gyvenviečių giminių linijas (suku), kurių kiekviena turi savo valdovą (radžą). Santuoka daugiausia patrilokalinė, pasitaiko leviratas, sororatas, poligamija.
Damian Jones
Deimianas Viljamas Džonsas (, g. ) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Klivlando „Cavaliers“ komandoje. Jis žaidė koledžo krepšinį Vanderbilto „Commodores“.
Golden State Warriors (2016–2019 m.)
Prieš naujokų biržą treniruodamasis su Orlando „Magic“, D. Džonsas patyrė dešinės rankos raumens plyšimą, dėl kurio prireikė operacijos. Nepaisant to, krepšininką 2016 m. NBA naujokų biržoje 30-uoju šaukimu pasirinko „Golden State Warriors“. Liepos 13 d. su „Warriors“ pasirašė sutartį, o gruodžio 10 d. debiutavo rungtynėse su Memfio „Grizzlies“. 2017 m. vasario 1 d. Džonsas pelnė savo pirmuosius karjeros NBA taškus pergalėje 126:111 prieš Šarlotės „Hornets“. 2016–17 m. sezone sužaidė 10 reguliariojo sezono rungtynių ir ketverias atkrintamųjų rungtynes. 2017 m. „Warriors“ tapo NBA čempionais, NBA finale 4:1 įveikę Klivlando „Cavaliers“. 2017–18 m. sezone Džonsas sužaidė 15 reguliariojo sezono rungtynių ir ketverias atkrintamųjų rungtynes, o „Warriors“ ekipa grįžo į NBA finalą, kuriame laimėjo antrąjį čempionų titulą iš eilės. Per pirmuosius du sezonus jis ne kartą buvo paskirtas į Santa Kruzo „Warriors“, „Golden State Warriors“ G lygos filialą.
2018–19 m. žaidėjas tapo pagrindiniu „Warriors“ vidurio puolėju ir startiniame penkete pradėjo 22 iš pirmųjų 24 komandos rungtynių. 2018 m. gruodžio 1 d. patyrė kairiojo krūtinės ląstos raumens plyšimą rungtynėse su Detroito „Pistons“. Iš pradžių jis buvo išbrauktas iš rikiuotės visam sezonui po to, kai jam buvo atlikta raumens atstatymo operacija, tačiau jis grįžo į žaidimą vakarų konferencijos finale. Galiausiai „Golden State Warriors“ pateko į 2019 m. NBA finalą, kuriame šešiose rungtynėse pralaimėjo Toronto „Raptors“ ekipai.
1800 metų JAV prezidento rinkimai
1800 metų JAV prezidento rinkimai – ketvirtieji JAV prezidento rinkimai, vykę 1800 m. spalio 31–gruodžio 3 dienomis. Šie rinkimai kartais vadinami „1800 metų revoliucija“, juose demokratų ir respublikonų partijos kandidatas viceprezidentas Tomas Džefersonas nugalėjo Federalistų partijos kandidatą, pareigas einantį prezidentą Džoną Adamsą. Rinkimai žymėjo politinį persitvarkymą, atvedusį demokratų ir respublikonų lyderių kartą.
Damian Jones
Atlantos „Hawks“ (2019–2020 m.)
2019 m. liepos 8 d. D. Džonsas kartu su 2026 m. antrojo rato šaukimu buvo iškeistas į Atlantos „Hawks“ mainais į Omari Spellman.
1800 metų JAV prezidento rinkimai
Prezidentinės kampanijos metu pagrindiniai politiniai klausimai buvo susiję su Didžiosios Prancūzijos revoliucijos ir kvazikaro pasekmėmis. Federalistai pasisakė už stiprią centrinę valdžią ir glaudžius santykius su Didžiąja Britanija. Demokratai-respublikonai pasisakė už decentralizaciją, valstijų savarankiškumą, kritikavo federalistų įvestus mokesčius. Demokratai-respublikonai taip pat pasmerkė Svetimšalių ir kurstymo maištauti aktus, kuriuos federalistai priėmė siekdami apsunkinti imigrantų tapimą piliečiais ir riboti federalinę vyriausybę kritikuojančius pareiškimus. Demokratai-respublikonai buvo gerai organizuoti valstybiniu ir vietos lygmenimis, o federalistai buvo neorganizuoti ir susiskaldę tarp dviejų pagrindinių lyderių Adamso ir Aleksandro Hamiltono.
Damian Jones
Finikso „Suns“ (2020–2021 m.)
2020 m. lapkričio 30 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Finikso „Suns“. Per 14 rungtynių jis vidutiniškai pelnė 1,6 taško ir atkovojo 1,3 kamuolio. 2021 m. vasario 23 d. „Suns“ Džonsą atleido.
1800 metų JAV prezidento rinkimai
Adamsas 1796 m. rinkimuose vos nugalėjo Džefersoną. Pagal rinkimų sistemos taisykles, galiojusias iki 12-osios JAV Konstitucijos pataisos ratifikavimo 1804 m., kiekvienas rinkikų kolegijos narys galėdavo skirti po du lygiaverčius balsus, kurių abu galėjo būti skirti arba vienam kandidatui, arba dviems skirtingiems nebūtinai tos pačios partijos kandidatams. Kadangi 1796 m. Džefersonas pagal gautų balsų skaičius užėmė antrąją vietą, jis buvo išrinktas viceprezidentu. 1800 metais, kitaip nei per praeitus rinkimus, abi partijos oficialiai paskyrė kandidatų sąrašą. Demokratai-respublikonai paskyrė kandidatų sąrašą, kurį sudaro kandidatas į prezidentus Džefersonas ir kandidatas į viceprezidentus Aronas Buras, federalistai atitinkamai paskyrė Adamsą ir Čarlzą Pinknį. Kiekviena partija sudarė planą, pagal kurį vienas iš jų rinkikų balsuotų už trečią kandidatą arba susilaikytų, kad jos pageidaujamas kandidatas į prezidentus (Adamsas iš federalistų ir Džefersonas iš demokratų-respublikonų) gautų vienu balsu daugiau nei kitas partijos kandidatas.
Damian Jones
Los Andželo „Lakers“ (2021 m.)
2021 m. vasario 26 d. jis pasirašė 10 dienų sutartį su Los Andželo „Lakers“. Kovo 11 d. „Lakers“ su juo pasirašė antrą 10 dienų sutartį.
1800 metų JAV prezidento rinkimai
Po ilgos ir aršios kampanijos Džefersonas ir Buras laimėjo po 73 rinkikų balsų, Adamsas – 65, o Pinknis – 64. Federalistai sutriuškino demokratus-respublikonus Naujoje Anglijoje, demokratai-respublikonai dominavo pietuose, o Vidurio Atlanto valstijoje Niujorke, Naujajame Džersyje ir Pensilvanijoje partijos balsus pasidalo daugmaž po lygiai.
Damian Jones
Sakramento „Kings“ (2021–2022 m.)
2021 m. balandžio 7 d. Džonsas pasirašė 10 dienų sutartį su Sakramento „Kings“, o po dešimties dienų pasirašė antrą sutartį. Balandžio 28 d. su ekipa pasirašė daugiametę sutartį.
1800 metų JAV prezidento rinkimai
Demokratams-respublikonams nepavykus įvykdyti savo plano skirti Džefersonui vienu balsu daugiau nei Burui, rezultatas tapo lygus, todėl Atstovų rūmuose turėjo būti surengti nenumatyti rinkimai. Pagal Konstitucijos nuostatas kadenciją baigiantys Atstovų rūmai turėjo rinkti prezidentą iš Džefersono ir Buro kandidatūrų. Buras buvo kaltinamas tuo, kad nenumatytųjų rinkimų metu agitavo už savo kandidatūrą į prezidento postą, nors buvo Džefersono partijos narys. Nenumatytųjų rinkimų metu, kiekvienos valstijos delegacija atidavė po vieną balsą. Pergalei šiuose rinkimuose pasiekti reikėjo laimėti absoliučią daugumą balsų. Nei Buras, nei Džefersonas negalėjo laimėti per pirmuosius 35 balsavimus, nes dauguma federalistų atstovų palaikė Burą, o visi demokratų-respublikonų atstovai palaikė Džefersoną. Aleksandras Hamiltonas pirmenybę teikė Džefersonui, ir sugebėjo įtikinti kelis federalistus paremti Džefersoną, todėl po 36 balsavimo Džefersonas surinko reikalingą daugumą balsų ir laimėjo prezidento rinkimus.
Damian Jones
Los Andželo „Lakers“ (2022–2023 m.)
2022 m. liepos 1 d. grįžo į „Lakers“ klubą.
Jutos „Jazz“ (2023 m.)
2023 m. vasario 9 d. D. Džonsas buvo išmainytas į Jutos „Jazz“ komandą per trijų komandų mainus su Minesotos „Timberwolves“. Vasario 15 d. debiutavo komandoje ir per pralaimėjimą 117:111 Memfio „Grizzlies“ ekipai pelnė 7 taškus, atkovojo 2 kamuolius ir blokavo 2 metimus.
Klivlando „Cavaliers“ (2023–dabar)
2023 m. liepos 8 d. krepšininkas iškeistas į Klivlando „Cavaliers“ klubą.
Liucernos liūtas
thumb|300px|dešinėje| „Liucernos liūtas“ iš arti thumb|300px|dešinėje| Turistai prie „Liucernos liūto“ Liucernos liūtas (Mirštantis liūtas, Liūto monumentas) – 1821 m. pagal danų skulptoriaus klasicisto B. Torvaldseno projektą iškaltas monumentas Liucernoje (Šveicarija) 1792 m. Paryžiaus Tiuilri rūmų šturmo metu žuvusiems šveicarų gvardiečiams atminti.
Lietuva 2018 m. Eurovizijoje
Lietuva dalyvauja 2018 m. Eurovizijoje vykstančioje Lisabonoje, Portugalijoje. Šalies daina buvo renkama per Eurovizijos dainų konkurso nacionalinę atranką, kurį organizavo Lietuvos nacionalinis radijas ir televizija (LRT). Po finalo, vykusioje Kauno Žalgirio Arenoje, išaiškėjo kas vyks į 2018 m. „Euroviziją“. Nugalėtoja tapo Ieva Zasimauskaitė. Antrą vietą užėmė Jurgis Brūzga, trečią - grupė „The Roop“.
Liucernos liūtas
Istorija
Prancūzijos karaliaus Liudviko XVI Tiuilri rūmų šturmas Paryžiuje įvyko 1792 m. rugpjūčio 10 d. Prancūzijos Didžiosios revoliucijos metu. Rūmus saugojo 1100 šveicarų gvardiečių. Pasak liudijimų, šturmo pabaigoje jiems teko sudėti ginklus karaliaus nurodymu. Daugelis jų buvo nužudyti siautėjančių revoliucionierių arba po tribunolo pakarti rugsėjo 2 ir 3 dienomis. Viso žuvo apie 650 šveicarų gvardiečių ir apie 200 jų buvo pakarti.
Karl Pfyffer von Altishofen buvo Liudviko XVI šveicarų gvardietis, kuris Tiuilri šturmo metu buvo atostogose Šveicarijoje. Po tarnybos apsigyvenęs Liucernoje jis pradėjo rūpintis žuvusių bendraginklių pagerbimu. Napoleoninės eros metu tai buvo neįmanoma, padėtis pasikeitė 1814 m. Napoleoną nuvertus iš valdžios Prancūzijoje ir 1815 m. Vienos kongrese pripažinus Šveicarijos konfederacijos nepriklausomos valstybės statusą. 1815 m. į valdžią Prancūzijoje grįžo Burbonų monarchija. 1817 m. Šveicarijos Konfederacijos Dieta priėmė sprendimą surašyti visus žuvusius ir dalyvavusius mūšiuose šveicarų gvardiečius bei juos apdovanoti geležiniu medaliu su užrašu „Ištikimybė ir Garbė“.
Lietuva 2018 m. Eurovizijoje
Internetinis balsavimas (vasario 19 - vasario 21 d.)
Praeitais metais, LRT į konkurso finalą grąžino vieną atlikėją. Panašiai nuspręsta pasielgti ir šiemet – į nacionalinės atrankos pusfinalius bus grąžinami du dalyviai, surinkę daugiausiai balsų LRT.lt portale. Vasario 21 d. per LRT laidą Labas Rytas, Lietuva paskelbta, jog į konkursą grįžta atlikėjos Greta Zazza ir Rūta Loop.
Liucernos liūtas
Istorija
1818 m. Karl Pfyffer von Altishofen pradėjo rinkliavą monumentui 1792 m. Tiuilri rūmų gynėjams atminti. Iš pradžių jis planavo, kad monumentą sukurs šveicarų menininkai, tačiau visi pasiūlymai jo netenkino. Jis buvo patartas kreiptis į užsienio garsiuosius skulptorius: daną Torvaldseną ir italą Kanovą (abu tuo metu dirbo Romoje). Bertelis Torvaldsenas buvo pasirinktas dėl priimtinesnio stiliaus ir žemesnės kainos. Skulptorius monumento projektą sukūrė 1818−1819 m. ir jis buvo įgyvendintas 1821 m. Liucernos apylinkių vietovėje, kurią nuo 1805 m. Karl Pfyffer von Altishofen pertvarkė į sodą (dabar Liucernos Ledynmečio sodo teritorija ir miesto centras).
Justyna Steczkowska
Justyna Maria Steczkowska (g. 1972 m. rugpjūčio 2 d. Žešuve, Lenkijoje) – lenkų dainininkė, dainų autorė ir aktorė.
Liucernos liūtas
Istorija
Rinkliavos monumentui projekte buvo aprašyta, kad kūrinys bus: „vaizduojantis natūralaus dydžio mirusį liūtą, kuris, nepaisant užgulusių sulūžusių ginklų sunkumo, vis dar saugo po savo kūnu skydą su Prancūzijos ir Šveicarijos ženklais“. Galutiniame variante skulptorius pavaizdavo liūtą gyvu ir mirštančiu. Taip pat skulptūroje nėra pradiniame sumanyme minimos ginklų gausybės, o pavaizduota tik ietis, nuo kurios sužeidimo miršta liūtas, ir alebardos galas. Abu skydai, šveicarų su kryžiumi ir prancūzų su trim lelijom, yra pavaizduoti. Prancūzų skydas yra liūto užgultas ir žymiai menkiau matomas nei šveicarų. Rinkliavos metu surinktų pinigų pakako tik modeliui užsakyti ir, pasak liudijimų, B. Torvaldsenas apsisprendė sukurti kūrinį pamatęs paveikslą, kuriame pavaizduota suplanuota skulptūrai aplinka. Skulptorius iki tol nebuvo matęs liūto ir rėmėsi matytais skulptūros pavyzdžiais. Tikėtina, kad Kanovos liūtų skulptūros popiežiaus Klemenso XIII kapo monumente Romos Šv. Petro bazilikoje buvo tiesioginis pavyzdys skulptoriui.
B. Torvaldsenas sukūrė 2 skulptūros molinius modelius. Pirmasis ir mažesnis dabar yra Liucernos istorijos muziejuje, didesnis − Torvaldseno muziejuje Kopenhagoje. Galutinis projektas buvo įgyvendintas be B. Torvaldseno pagal modelius (skulptorius buvo užsukęs į Liucerną, bet tuo metu darbai dar nebuvo pradėti). Darbus 1819 m. rugpjūtį pradėjo šveicarų skulptorius Pankraz Eggenschwyler, kuris betgi darbų metu nukrito nuo pastolių ir nuo sunkių sužalojimų vėliau mirė. Darbus pratęsė vokiečių skulptorius Lucas Ahorn, kuris juos užbaigė 1821 m. rugpjūčio 7 d. Kūrinys atidengtas 1821 m. rugpjūčio 10 d., 29 metai po Tiuilri šturmo ir buvo kritikuotas demokratiškai nusiteikusios visuomenės kaip propaguojantis absoliutinę monarchiją. Po liūto skulptūra iškaltas gvardiečių karininkų vardų sąrašas ir nurodytas 760 žuvusiųjų bei 350 išgyvenusių gvardiečių skaičiai. Nuo B. Torvaldseno buvo nuslėpta, kad jam neužteks sumokėti pinigų už darbus ir vėliau tam paaiškėjus skulptorius nusprendė negadinti projekto, užtat nišai, kurioje guli liūtas, jis suteikė kiaulės kontūro formą kaip užuominą į suktybę.
Justyna Steczkowska
Steczkowska išgarsėjo, kai laimėjo Lenkijos dainų konkursą Szansa na sukces su daina „Boskie Buenos“. Vėliau ji atstovavo Lenkijai 1995 m. Eurovizijoje su daina „Sama“, kuri užėmė 18 vietą tarp 23 dalyvių.
Nuo 2013 m. yra viena iš talentų šou „The Voice of Poland“ komisijos narių.
Lempiros departamentas
Lempiros departamentas  – vienas iš 18 Hondūro departamentų. Yra šalies pietvakarinėje dalyje, Salvadoro pasienyje. Administracinis centras – Grasjasas.
Pavadintas majų tautos lenkų kasiko Lempiros garbei.
Mindaugas Papinigis
Mindaugas Papinigis (g. 1983 m. liepos 29 d. Vilniuje) – Lietuvos aktorius.
Lempiros departamentas
Geografija
Departamento paviršius kalnuotas, čia iškilusi aukščiausia šalies viršukalnė – Cerro Las Minas (2870 m). Plyti savanos, kalnuose – drėgnieji atogrąžų miškai. Įsteigtas Selakės nacionalinis parkas.
Mindaugas Papinigis
Televizija
Mindaugas Papinigis vaidino filmuose – „Zero. Alyvine Lietuva“ (2006), „Zero 2“ (2010), „Zero 3“ (2017) bei „Redirected“ (2014). Serialuose „Laisvės kaina. Partizanai“ „Paveldėtoja“ (2017 m.), „Nemylimi“, „Svetimi“ ir „Pasmerkti“ trilogijoje – „Pasmerkti II“ ir „Pasmerkti III“ „Pavogta laimė“ ir „Rimti reikalai“.
Lempiros departamentas
Savivaldybės
Departamentas padalintas į 28 savivaldybes:
Velingtono kepsnys
Velingtono kepsnys yra prabangos patiekalas dėl savo sudėtinių dalių, visų pirma – jautienos nugarinės išpjovos, brangiausios jautienos rūšies.
Patiekalas pavadintas pagal Arthur Wellesley, pirmąjį Velingtono hercogą, tačiau aiškių ryšių su šia istorine asmenybe neturi ir pavadinimo kilmė žinoma nėra. Velingtono laikų, XIX a. šaltiniai tokio patiekalo nemini. Pirmieji žinomi panašūs pavadinimai yra 1899 m. keleivinių laivų Hamburgas – Amerika meniu egzistavęs patiekalas „Filet de Boaeuf a la Wellington“ bei 1903 m. laikraštyje Los Angeles Times aprašyta „Jautienos filė a la Wellington“.