cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gryndeilas
Gryndeilas  – miestelis JAV Viskonsino valstijos pietryčiuose. Miestelis įkurtas 1936 m., JAV prezidento Franklino Ruzvelto įsakymu. Miestelyje buvo siekiama suvienyti miestietiško ir kaimietiško gyvenimo būdų teikiamus privalumus ir taip pagerinti gyventojų padėtį Didžiosios depresijos metais. Miestelyje valstybė kūrė darbo vietas, tikėdamasi, kad tai suteiks ilgalaikę ekonominę naudą čia gyvenantiems piliečiams.
Šakudas
miniatiūra|Šakudas Šakudas (jap. 赤銅, shakudō) – Japonijoje naudotas aukso ir vario bilonas, kurį paprastai sudaro 4 % aukso ir 96 % vario, labiausiai vertinamas dėl gražios tamsiai mėlynai purpurinės patinos. Senovėje šakudu puošdavo katanos dalis (pvz., cubą) ir yatate.
Žodį šakudas (shakudō) kartais naudoja kaip bendrą terminą damaskuotiems dekoratyviems Japonijos kilmės daiktams pavadinti. Tokie dirbiniai Vakarų pasaulyje žinomi kaip Amitos damaskas (Amita damascene), nuo XX a. gamintojo, gaminusio tokio dirbinius eksportui.
Kovnacinas
Kovnacinas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grabovo valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 22 km į šiaurės rytus nuo Kolno ir apie 79 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Seškai (Bielsko apskritis)
Seškai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Vyškų valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į vakarus nuo Vyškų, apie 28 km į vakarus nuo Bielsko ir apie 38 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Kooperatyvinis režimas
Kooperatyvinis režimas (dažnai trumpinama co-op) – kompiuterinių žaidimų režimas, kuriame žaidėjai dirba kartu kaip komanda, siekdami įveikti vieną ar daugiau DI priešininkų. Šis režimas skiriasi nuo kelių žaidėjų režimų, tokių kaip PvP arba deathmatch. Žaisdami vienu metu žaidėjai gali pagelbėti vienas kitam įvairiais būdais: perduodami ginklus ir kitokius daiktus, pagydydami, pridengdami susišaudyme nuo ugnies ir atlikdami kooperacijos reikalaujančius veiksmus, kaip antai pagelbėjant komandos draugui įveikti kliūtis.
Paprastai tariant kooperatyvinis režimas yra papildyta vieno žaidėjo režimo forma, kurioje leidžiama vienu metu žaisti keliems žaidėjams, bet sunkesniame lygyje, kad būtų išlaikyta pusiausvyra. Tačiau egzistuoja ir sudėtingesnių pavyzdžių, kur labiau pakeista istorija ir žaidimo stilius. Pavyzdžiui, tokiuose konsoliniuose beat 'em up žaidimuose kaip „Streets of Rage“ galima pasiekti kitokią žaidimo pabaigą, jeigu žaidžiama dviese.
Co-op režime galima žaisti tiek vietoje, žaidėjams dalinantis įvesties įrenginiais arba naudojantis atskirais žaidimų valdymo įrenginiais, prijungtais prie vienos žaidimų konsolės, tiek kompiuterių tinkle, kur žaidėjai prisijungia prie žaidimo serverio. Dėl sudėtingo video žaidimų kodavimo co-op žaidimai retai leidžia tinkle žaidžiantiems žaidėjams prisijungti prie žaidžiančių vietoje. Visgi egzistuoja išimtys, kaip, pvz., „Call of Duty: Black Ops“, kuriame du žaidėjai, žaidžiantys prisijungę prie tos pačios konsolės, gali žaisti internetu su kitais.
Pastaruoju metu co-op režimas įgavo populiarumo, kadangi žaidimų valdymo įrenginių ir tinklų technologijos patobulėjo. Tokie režimai ypač paplito tarp konsolinių ir kompiuterinių žaidimų ir daugelio žaidimų žanrų, tokių kaip šaudyklės, sporto žaidimai, realaus laiko strategijos ir MMOG.
Co-op režimas gali egzistuoti ir vieno žaidėjo žaidime, kur žaidėjas dirba komandoje kartu su kitais savo paties valdomais veikėjais tam, kad įveiktų kliūtis.
Švedijos ledo ritulio lyga
Švedijos ledo ritulio lyga (Svenska hockeyligan) yra aukščiausia Švedijos ledo ritulio federacijos lyga. Ji buvo įkurta 1975 m. Lygoje žaidžia 12 komandų.
Komandos
Elitserien lygoje 1975 m. buvo dešimt komandų, o 1987 m. dvylika komandų. Dvi žemiausias vietas užėmusios komandos turi žaisti dėl išlikimo aukščiausioje lygoje su HockeyAllsvenskam, antrąja aukščiausia ledo ritulio lyga Švedijoje. Dvi naujos komandos užima buvusių komandų vietą.
Komandos 2008-2009 m. sezone
Rumšiškių herbas
Rumšiškių herbas – vienas iš Kaišiadorių raj. Rumšiškių miestelio heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo raudoname lauke trys dvigubos sidabrinės heraldinės lelijos, išdėstytos trikampiu, kurio viršūnė apačioje.
Istorija
1791 m. gruodžio 12 d. Stanislovas Augustas suteikė Rumšiškėms herbą.
Sovietmečiu patvirtintas 1968. Dailininkas Arūnas Tarabilda.
1998 m. rugsėjo 14 d. dabartinį herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 176. Herbo etalono autorius – dailininkas Raimondas Miknevičius.
Henrikas Latvis
Henrikas Latvis (1187–1259 m.) – vokiečių kronikininkas, Rygos vyskupo Alberto tarnybos kunigas, lotynų kalba parašęs „Senąją Livonijos kroniką“ (Chronicon Livonicum vetus, 1225–1227 m.). Istorikų dar žinomas kaip Henris iš Livonijos – (angl. Henry of Livonia, pranc. Henri de Livonie, isp. Enrique de Livonia).
Daugiausia rašo apie latvius, estus ir lyvius, tačiau šiek tiek mini ir lietuvius, pvz., 50 moterų nusižudymą viename Lietuvos kaime 1205 metais, iš karo žygio negrįžus jų vyrams (po mirties jos tikėjosi su jais susitikti pomirtiniame gyvenime); burtus, kuriuos kariniai junginiai meta žygio metu, teiraudamiesi dievų apie žygio sėkmę.
Sedos herbas
Sedos herbas - vienas iš Mažeikių raj. Sedos miesto heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo mėlyname lauke septynios auksinės juostelės, o mėlynoje skydo galvoje - sparnuota auksinė Merkurijaus kepurė.
Istorija
2004 m. liepos 16 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 6. Herbo etalono autorius - dailininkas Saulius Bajorinas.
Osmiridis
miniatiūra|Osmiridis-564562 Osmiridis – natūralus, gamtoje aptinkamas arba dirbtinai sukurtas osmio (apie 50 %) ir iridžio (apie 50 %) lydinys, kuriame gali būti kitų platinos grupės metalų pėdsakai.
Lydinys, kuriame yra apie 70 % iridžio, vadinasi iridosmis.
Osmiridis gamtoje pasitaiko kaip maži, itin kieti plokšti metaliniai grūdeliai su heksagonine kristaline sandara.
Saldutiškio herbas
Saldutiškio herbas – vienas iš Utenos raj. Saldutiškio miestelio heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo mėlyname lauke iš skydo papėdės kylanti sidabrinė elnio galva. Vietoj ragų dvi sidabrinės pušų šakos su auksiniais kankorėžiais.
Osmiridis
Osmiridis yra labai retas. Jis aptinkamas platininių metalų kasyklose. Pirmą kartą aptiktas apie 1880 m. kaip nepageidaujama priemaiša sąnašiniame aukse vakarų Tasmanijoje, kurią kalnakasiai išmesdavo.
Saldutiškio herbas
Istorija
2002 m. liepos 30 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 1855. Herbo etalono autorius – dailininkas Juozas Galkus.
Osmiridis
Išskiriamas įtariamą gabalą įdėjus į karališkąjį vandenį, kuris ištirpina auksą ir platiną, bet ne osmiridį.
Naudoja auksinių parkerių plunksnų nedylantiems galiukams gaminti.
Vytautas Jonas Bagdanavičius
Vytautas Jonas Bagdanavičius (1908 m. gruodžio 26 d. Slavikuose, Šilgalių valsčiuje – 2001 m. vasario 27 d. Čikagoje, Ilinojuje, JAV) – Lietuvos kunigas, rašytojas, spaudos darbuotojas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.
Biografija
Baigęs Kudirkos Naumiesčio vidurinę mokyklą, 1926 m. mokėsi Kudirkos Naumiesčio mokytojų kursuose. 1926–1930 m. mokytojavo, paskui įstojo į Vilkaviškio kunigų seminariją. 1936 m. įšventintas kunigu, Vytauto Didžiojo universitete studijavo teologiją, 1939 m. įsigijo teologijos licenciato laipsnį, o vėliau ligi 1943 m. studijavo humanitarinius mokslus. 1938 m. Grenoblio universitete studijavo prancūzų kalbą, 1944 m. Miuncheno universitete – filosofiją ir psichologiją.
Nuo 1936 m. dirbo vikaru įvairiose Lietuvos parapijose, nuo 1942 m. – pranciškonų kapelionas. 1945 m. Vokietijoje įsteigė laikraštį „Naujasis gyvenimas“ ir iki 1948 m. jį redagavo.
1949 m. atvyko į JAV, įstojo į marijonus ir įsijungė į jų darbus. 1950–1951 m. savaitraščio „Laivas“ redaktorius, nuo 1952 m. dienraščio „Draugas“ moderatorius, rašė vedamuosius, vadovavo Lietuviškos knygos klubui. Nuo 1960 m. Čikagos marijonų vienuolyno vyresnysis. 1964–1967 m. Lietuvių žurnalistų sąjungos centro valdybos pirmininkas. Nuo 1963 m. Pedagoginio lituanistikos instituto rektorius, institute skaitė kursus apie tautos sampratą ir tautinę individualybę.
Suredagavo prelato M. Krupavičiaus atsiminimus (1972 m.), paskelbė religinių veikalų ir straipsnių.
Jokūbas II
thumb|left|100px|Jokūbo II monograma Jokūbas II Stiuartas (, 1633 m. spalio 14 d. – 1701 m. rugsėjo 16 d.) – Anglijos, Škotijos ir Airijos karalius, Škotijoje tituluotas Škotijos karaliumi Jokūbu VII (1685–1688 m.).
Biografija
Jokūbo I anūkas, antrasis Karolio I sūnus ir jaunesnysis Karolio II brolis. Paskutinis britų karalius katalikas; nuverstas „Šlovingosios revoliucijos“ metu 1688 m. Jokūbas II buvo tvirto būdo, ryžtingas ir nuoseklus.
Tarptautinis Europos kelių tinklas
thumb|Tarptautinis Europos kelių tinklas thumb|Lietuvą kertančios magistralės.
Tarptautinis Europos kelių tinklas - kelių numeravimo sistema, kuri apima visą Europą. Tinklą vysto Jungtinių Tautų Ekonominė Komisija Europai (JTAEKE). Tinklas taip pat siekia Centrinę Aziją, nes valstybės tapo JTAEKE narėmis.
Europos kelių maršrutai visiškai nežymimi Jungtinėje Karalystėje. Airija žymėti maršrutus pradėjo labai neseniai.
Kiti žemynai turi panašias tarptautines sistemas: pvz., Pan-Amerikos Greitkelis; Trans-Afrikos greitkelių sistema ir Azijos greitkelių sistema.
Vilius Bražėnas
Vilius Bražėnas (1913 m. balandžio 6 d. Rygoje – 2010 m. spalio 3 d. Vilniuje ) – Lietuvos visuomenės veikėjas, publicistas, feljetonistas, paskaitininkas, dainininkas tenoras.
Biografija
1922 m. su tėvais persikėlė gyventi į Lietuvą. Studijavo elektrotechniką Vytauto Didžiojo universitete, 1937 m. baigė Karo mokyklą.
1926 m. tapo skautu Kelmės progimnazijoje.
Dirbo Energijos, Verslų ūkio valdybose. 1939 m., prasidėjus karui, mobilizuotas į Lietuvos kariuomenės ryšių batalioną Kėdainiuose. Vokiečių okupacijos metais talkino pogrindžio organizacijos „Lietuvos laisvės kovotojų” veiklai. 1944 m. būrio vadas Sedos kautynėse prieš sovietus. Vėliau pasitraukė į Vakarus.
2000 m. vasario 27 d. JAV mirė žmona Eda.
2002 m. grįžo į Lietuvą.
2010 m. spalio 7 d. Vilius Bražėnas palaidotas Vilniaus m. Sudervės kapinėse (paties kapo apytikslės koordinatės - 54.70922°N, 25.23044°W ). Kartu palaidota žmona Eda, kurios palaikai buvo pargabenti iš JAV.
Kūrybinė veikla
Nuo 1932 m. bendradarbiavo spaudoje („Kuntaplyje“, „XX amžiuje“, „Lietuvos aide“, „Skautų Aide“ ir kt.). Feljetonus pasirašinėjo Bražviliaus slapyvardžiu. Jo feljetonai buvo skaitomi per radiją, Jaunimo teatre, literatūros vakaruose. 1985–1987 m. JAV savaitraščio „Lee Constitution” redaktorius.
Parašė ne vieną skautišką dainą. Jo žodžiais sukurta daina „Atgimė tėvynė“ 1938 m. tapo II skautų stovyklos himnu. Vokietijoje dainavo Tremtinių operoje, kvarteto „Aitvarai“ solistas tenoras.
Visuomeninė veikla
1951–1971 m. JAV lietuvių bendruomenės Konektikuto apylinkės valdybos narys, pirmininkas, apygardos politikos komiteto valdybos narys, apygardos pirmininkas. Kelias kadencijas Amerikos lietuvių bendruomenės tarybos narys.
Nuo 1977 m. per John Birch Society padalinį American Opinion Speakers Bureau apie 1000 kartų kalbėjo amerikietiškoms ir lietuviškoms auditorijoms, keletą kartų apvažiuodamas visas JAV valstijas, išskyrus Havajus. Paskaitų temos: „Detente With Monsters”, „Stop Financing Communism”, „Stop Building Communist Missiles”, „How To Abolish Communism”, „Signeposts To Tyranny”.
Liberalų partija (Jungtinė Karalystė)
Liberalų partija buvo viena iš dviejų pagrindinių britų politinių partijų nuo XIX a. pradžios iki Leiboristų partijos iškilimo XX a. 3-ame dešimtmetyje ir trečia pagal dydį ir reikšmę partija iki 1988 m., kai ji susijungė su Socialdemokratų partija ir suformavo naują Liberalų demokratų partiją.
Istorija
Partijos susiformavimo pradžioje liberalų sudėtyje buvo ir naujieji turtingieji pramonininkai, ir senieji vigai, pasisakę prieš valstybės kišimąsi, juos palaikė vidurinioji nonkonformistų klasė (antivalstybinė bažnyčia). Liberalus palaikė ir dalis rinkimų teisę gavusių darbininkų. Anglijoje iki XX a. pradžios nebuvo darbininkų partijos, o darbininkai rėmė liberalus.
Paprastoji šilagėlė
thumb|left|210px|Paprastosios šilagėlės žiedas
Larry Flynt
thumb|200px|Laris Flintas
Larry Claxton Flynt, Jr (Laris Klakstonas Flintas Jaunesnysis, 1942 m. lapkričio 1 d. Magoffin County, Kentukyje – 2021 m. vasario 10 d. Los Andžele, Kalifornijoje ) – Larry Flynt Publications, leidžiančios virš dvidešimt žurnalų, savininkas ir vadovas.
Dalyvavo keliose teisinėse kovose susijusiose su žodžio laisve, sirgo maniakine depresija ir po pasikėsinimo buvo paralyžiuotas žemiau juosmens.
Biografija
Laris Flintas gimė Magoffin County (Kentukio valstija), vaikystę praleido skurde. Motina išsiskyrė su alkoholiku tėvu ir kartu su Flintu persikėlė į Indianą, kai šiam buvo 10 metų. 1958 m. stojo į JAV laivyną, tarnavo USS Enterprise laive. 1964 m. paliko laivyną ir Daitone (Ohajo valstija) atidarė striptizo klubą. Vėliau atidarė dar kelis striptizo klubus, o 1974 m. pradėjo leisti pirmąjį savo žurnalą Hustler.
Buvo vedęs penkis kartus, ilgiausiai trukusi santuoka buvo su Althea nuo 1976 m. iki jos mirties 1987 m. – nuskendo vonioje, spėjama – perdozavusi heroino. Turi penkis vaikus.
Vienerius metus dalyvavo krikščionių evangelikų veikloje, atverstas prezidento Džimo Karterio sesers Rut Karter Steiplton 1977 m.
Vykstant teisminei kovai dėl pornografinio jo žurnalo turinio, 1978 m. kovo 6 d. Laris Flintas ir jo advokatas Gene Reeves jaunesnysis buvo pašauti tik išėję iš teismo rūmų. Užpuolikas iki šiol nenuteistas. Baltųjų rasistas Džozefas Polas Franklinas, kalėdamas už kitą nusikaltimą, prisipažino įvykdęs ir šį, įžeistas dėl skirtingų rasių žmonių vienoje Hustler žurnalo pornografinėje nuotraukoje. Po pasikėsinimo Laris Flintas liko paralyžuotas žemiau juosmens. Kęsdamas pastovų skausmą, priprato prie nuskausminamųjų vaistų, pradėjo vartoti heroiną. Taip pat po pasikėsinimo išsižadėjo krikščionybės ir su Althea persikėlė gyventi į Los Andželą.
Buvo išleidęs autobiografiją An Unseemly Man: My Life as a Pornographer, Pundit, and Social Outcast.
1996 m. režisierius Milos Forman sukūrė filmą Visuomenė prieš Larį Flintą su Woody Harrelson (Flintas), Courtney Love (Althea) ir Edward Norton (Flinto advokatas). Ohajo teisėjo epizodinį vaidmenį atliko pats Laris Flintas.
Verslas
1970 su savo broliu ir viso gyvenimo verslo partneriu Džimu Flintas turėjo aštuonis striptizo klubus Kolumbe, Tolede, Akrone ir Klyvlende.
1974 m. Hustler Newsletter – savo klubų reklaminį laikraštuką – pakeitė pornografiniu žurnalu Hustler. Žurnalas buvo orientuotas į darbininkų klasę ir gana greitai išaugo iki 3 milijonų tiražo. 1974 m. lapkritį jame pirmąsyk pasirodė nuotraukos su nepridengtomis vaginomis. 1975 m. spalį didelį pagyvėjimą sukėlė išspausdintos nuogos Žaklin Kenedi Onasis nuotraukos, padarytos paparacių. Hustler dažniausiai spausdindavo daug atviresnes nuotraukas nei konkurentų žurnalai.
1976 m. Flintas įkūrė savo kompaniją Larry Flynt Publications (LFP) ir pradėjo leisti dar kelis žurnalus. Taip pat užsiėmė ir platinimo verslu, dėl ko turėjo konfliktų su mafija, tradiciškai monopolizavusia pornografijos platinimą. Iki 1986 m. LFP užsiėmė vien pornografijos verslu, vėliau pradėjo leisti ir įprastesnius žurnalus. 1996 m. pradžioje pardavė platinimo verslą ir kelių pornografinių žurnalų leidybą, 1998 m. pradėjo statyti pornografinius filmus.
2001 m. Laris Flintas deklaravo apie 400 milijonų dolerių gryno turto.
Teisinės kovos
Laris Flintas daug sykių dalyvavo teisminiuose procesuose dėl pornografijos platinimo reguliavimo prieš žodžio laisvę.
Ufa (upė)
Ufa arba Karaidelis  – upė Rusijoje, Pauralėje; Belajos (Kamos baseinas) dešinysis intakas. Prasideda Čeliabinsko srityje, Uralo kalnuose, Uraltau kalnagūbryje telkšančiame Ufos ežere. Aukštupyje teka kalnuotomis vietovėmis siauru slėniu, vaga srauni, slenkstėta, vėliau pasuka į pietus, vidurupyje ir žemupyje labai vingiuota. Prateka Sverdlovsko srities pakraštį ir Baškortostaną. Įteka į Belają Ufos mieste.
Upė užšąla nuo spalio pabaigos iki gruodžio pradžios, o atitirpsta balandį ar gegužės pradžioje. Didžiausias debitas 3740 m³/s, minimalus 55 m³/s. Ufa didžiąją dalį vandens gauna iš sniego. Pakrantėse būdingi karstiniai reiškiniai. Patvenkta Pavlovo HE. Žemupyje laivuojama.
Prie Ufos įsikūrę miestai: Niazepetovskas, Krasnoufimskas, Ufa.
Leipcigas
Leipcigas    – miestas rytinėje Vokietijoje, Saksonijos žemėje. Ties Leipcigu suteka trys upės: Pleisė (Pleisse), Partė (Parthe) ir Baltasis Elsteris (Weisse Elster). Miestas garsėja savo mugėmis, kurios vyksta kas dvejus metus specialiose parodų salėse (bendras plotas 9,7 ha) ir sukviečia tūkstančius lankytojų.
Istorija
Nuo XVIII a. iki Antrojo pasaulinio karo Leipcigas buvo Vokietijos knygų spausdinimo centras. Taip pat išvystyta spaudos reikmenų pramonė, tiksliųjų instrumentų gamyba, alaus varymas, tekstilės ir muzikos instrumentų pramonė. Leipcigui kartais suteikiama Mažojo Paryžiaus arba Pleisės Atėnų pravardė, kadangi jame nuo XVIII a. vystėsi klasikinė vokiečių literatūra. Leipcigo universitete (įkurtas 1409 m.) studijavo filosofas Johanas Gotlybas Fichtė, poetas Johanas Volfgangas Gėtė, kompozitoriai Robertas Šumanas ir Johanas Sebastianas Bachas. Nuo 1723 iki 1750 m. J. S. Bachas vadovavo Leipcigo Šv. Tomo bažnyčios chorui; šioje bažnyčioje kompozitorius ir buvo palaidotas. 1835–1847 m. Leipcige koncertus organizavo kompozitorius Feliksas Mendelsonas. Šiame mieste yra gimę filosofas Gotfrydas Vilhelmas Leibnicas ir kompozitorius Richardas Vagneris. Leipcigo orkestras, turintis 200 muzikantų, laikomas vienu geriausių pasaulyje.
XIII a. pastatyta Pleisės pilis (Pleissenburg), kurioje 1519 m. aršiai diskutavo Martynas Liuteris ir Romos katalikų teologas Johanas Ekas (Johann Eck). Pilies vietoje dabar yra rotušė.
Sportas
Mieste 2006 m. vyko XVIII pasaulio futbolo čempionatas. Futbolo klubai:
Gojus (Jašiūnai)
Gojus – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 1,5 km į pietus nuo Jašiūnų. Seniūnaitijos centras. Yra sentikių Gojaus Šv. Nikolajaus Stebukladario cerkvė (nuo 1937 metų) ir kapinės (nuo XIX a. pabaigos). Telkšo Gojaus I tvenkinys.
Šešuolėlių telmologinis draustinis
Šešuolėlių telmologinis draustinis – sau­go­ma teritorija Širvintų rajone, draustinis. Plotas 507 ha. Saugomas Baltijos aukštumų lankui būdingas aukštapelkės su miškingu apypelkiu kraštovaizdis. Draustinis įsteigtas 1992 m.
Kalcio benzoatas
Kalcio benzoatas, E213 – benzoinės rūgšties (kitaip benzenkarboksirūgštis) kalcio druska. Maisto pramonėje naudojama kaip konservantas. Europos Sąjungoje leistas naudoti kaip maisto priedas. Taip pat leistas naudoti JAV, Australijoje ir N. Zelandijoje.
Gavimas
Kalcio benzoatas sudaro bespalvius kristalus. Gerai tirpsta vandenyje. Sudaro kristalohidratą Ca(C6H5COO)2•3H2O.
Gaunamas reaguojant kalcio hidroksidui ir benzoinei rūgščiai:
Roš ha-šana
thumb|rigt|250px|Ant šventinio Roš ha-šana stalo – šofaras, vynas, sidabrinė kiddush taurė, granatai, obuoliai, medus Roš ha-šana  – žydų Naujųjų Metų šventė (pažodžiui „metų galva“), švenčiama kasmet. Kiekvienais metais šios šventės data skiriasi, nes žydai metus skaičiuoja nuo biblinio pasaulio sukūrimo, t. y., pagal Hebrajų kalendorių. Metų pradžia – tišrio (tishrei) mėnesio 1-2 dienomis (atitinka rugsėjo-spalio mėnesius).
Papročiai
Pasak judėjų religijos, Aukščiausiasis kiekvienais metais rašo naują metų knygą. Tai laikas žydams susikaupti, pagalvoti apie nuveiktus gerus darbus, prisiminti suklydimus, atgailauti už klaidas, pasiruošti ateinantiesiems metams, prašant taikos, sutarimo, sveikatos. Išvakarėse visų, kuriuos per metus galėjo nuskriausti, prašoma atleidimo ir stengiamasi atleidimą suteikti visiems, kurie jo prašo. Ypatingas dėmesys yra skiriamas labdarai, lankomi artimųjų kapai. Visa tai yra tarsi pasiruošimas Naujiesiems Metams. Tikėjimas tuo, kad Visagalis kiekvienam linki gėrio ir sėkmės, šią dieną paverčia švente.
1-oji tišrio diena yra laikoma žmogaus sukūrimo diena. Šią pirmąją šventės dieną yra einama prie upės ar kito gamtinio vandens telkinio ir, skaitant maldą, yra iškratomos drabužių kišenės, taip simboliškai išsivaduojama iš nuodėmių, kurias nusineša vanduo. Šis ritualas vadinamas tašlichu („išmetimu“). Per Naujuosius Metus, 2-ąją tišrio dieną, sinagogoje yra pučiamas šofaras – avino ragas. Naujųjų Metų sutikimas siejamas su šventiška puota, tradiciniais žydų patiekalais.
Hugo Trefnerio gimnazija
Adresas: Munga 12, Tartu.
Liudvikas Stulpinas
Liudvikas Stulpinas (, 1871 m. gruodžio 4 d. Jomantuose – 1934 m. liepos 15 d. Klaipėdoje) – pirmasis nepriklausomos Lietuvos Klaipėdos uosto kapitonas.
Hugo Trefnerio gimnazija
Istorija
thumb|Hugo Treffner, mokyklos steigėjas 1883 m. gruodžio 7 d. estų pedagogas ir intelektualas Hugo Treffner (1845–1912) gavo leidimą steigti berniukų mokyklą.
Liudvikas Stulpinas
Biografija
Gimė ir augo pasiturinčių ūkininkų šeimoje. Būdamas 14 metų liko našlaitis. 15 metų nuvyko į Liepojos uostą, kur jaunesniojo jūreivio (jungos) pareigose įsitaisė latvių burlaivyje. Jūreivystės praktikos įgijo latvių ir estų burlaiviuose, 5 metus tarnavo ledlaužyje „Ledokol II“, dalyvavo su juo ekspedicijoje į Šiaurės ašigalį. Būdamas bocmanu, 1900–1903 m. mokėsi Liepojos navigacijos mokykloje, kurioje gavo tolimojo plaukiojimo šturmano diplomą. Pasižymėjo didele drąsa ir išmoningumu.
Hugo Trefnerio gimnazija
Istorija
1884 m. sausio 1 d. mokykla pradėjo veikti. Pradžioje dėstyta tik pirmosiose trijose gimnazijos klasėse. Dėstyta vokiečių kalba, tradicine švietimo kalba Estijoje.
Liudvikas Stulpinas
Biografija
1907 m. „Rusijos Rytų Azijos laivininkystės bendrovei“ įsteigus nuolatinį susisiekimą tarp Liepojos ir Niujorko (JAV), tarnavo jaunesniuoju šturmanu keleiviniame-krovininiame garlaivyje „Livonia“, vėliau vyriausiojo šturmano pareigose plaukiojo tos pačios linijos laive „Estonia“. 1908 m. paskirtas laivo „Lithuania“ kapitonu.
Hugo Trefnerio gimnazija
Istorija
1889 m. įvesta rusų kalba kaip rusifikacijos pasekmė.
Liudvikas Stulpinas
Biografija
1909–1913 m. „Birmos“, vieno didžiausių ir geriausių to meto laivų, plaukiojusių tarp Rusijos ir Šiaurės Amerikos, kapitonas. 1912 m. balandžio mėn. Liudviko Stulpino vadovaujamas laivas „Birma“ dalyvavo gelbėjant skęstantį „Titaniką“. 1913–1918 m. vadovavo didžiausiam kompanijos laivui „Russia“, kuriuo 1918 m. gegužės-birželio mėn. lietuviai karo pabėgėliai per Liepojos uostą grįžo iš Suomijos į Lietuvą.
Hugo Trefnerio gimnazija
Istorija
1890 m. mokykla išplėsta iki 8 klasių.
Liudvikas Stulpinas
Biografija
1918 m. tapo Lietuvos Respublikos konsulu Liepojoje. 1923 m. Lietuvai atgavus Klaipėdos kraštą, persikėlė į Klaipėdą, buvo pirmasis Klaipėdos uosto viršininkas, uosto kapitonas ir šias pareigas ėjo iki mirties. Pasižymėjo aktyvia veikla propaguojant jūrinius reikalus, siūlė ne vieną Lietuvos jūrų laivyno steigimo planą. Vienas iš Lietuvos jūrininkų sąjungos kūrėjų, 1923 m. išrinktas šios sąjungos garbės pirmininku. 1929 m. apdovanotas Ldk Gedimino IV laipsnio ordinu. Palaidotas Kopgalyje.
Hugo Trefnerio gimnazija
Istorija
1907 m. suteiktas Hugo Trefnerio vardas. Mokykla tapo privačia.
Liudvikas Stulpinas
Atminimo įamžinimas
miniatiūra|240px|right|Akmuo „[[Vėjų rožė“ Jomantų miške]]
Hugo Trefnerio gimnazija
Istorija
1912 m. (mirus Trefneriui), žmona perėmė mokyklos vadovavimą.
Atgavus Nepriklausomybę, nuo 1918 m. rudens įvesta estų kalba.
Liudvikas Stulpinas
Atminimo įamžinimas
Sovietmečiu kapitonas nebuvo minimas. 1988 m. įkurta iniciatyvinė grupė Liudviko Stulpino atminimui įamžinti, kurios pirmininku išrinktas jūrininkas Kazimieras Povilaitis. Ji rūpinosi sugriauto paminklo Smiltynės kapinaitėse atstatymu, skulptūrinio biusto prie namo, kuriame gyveno ir dirbo pirmasis uosto kapitonas, pastatymu.
Hugo Trefnerio gimnazija
Istorija
1954 m. įvesta koedukacija, mokykloje mokosi ir mergaitės.
1990 m. mokykla atgavo istorinį vardą.
Nuo 1998 m. dėstoma tik paskutinėm trim (10, 11 ir 12) klasėm iki abitūros baigimo.
Dalia Cinauskaitė
Biografija
Buvo ištremta, vaikystę praleido Altajaus krašte. 1957 m. baigė Lietuvos konservatoriją. 1956–1966 m. Kapsuko (dab. Marijampolė), Klaipėdos dramos teatro, 1966–1991 m. Šiaulių dramos teatro aktorė.
Gudakiemis (Trakai)
thumb|left|245px|Gudakiemio kaimas
Šv. Galo vienuolynas
− Karolingų laikotarpio vienuolynas, esantis Sankt Galeno (Šveicarija). Nuo VIII a. iki jo sekuliarizacijos 1805 m. buvo vienas svarbiausių Europoje.
1983 m. buvo įtrauktas į Jungtinių Tautų švietimo, mokslo ir kultūros organizacijos (UNESCO) pasaulio paveldo sąrašą. Aprašymas
Istorija
Vienuolynas buvo įkurtas 612 m., kai, vadovaujant Šv. Otmarui, atskirą vienuolio celę įrengė airių misionierius Gallus.
719 m. vienuolynas tapo benediktinų abatija, jau IX a. pasiekusi religinės, intelektualinės ir ekonominės šlovės aukštumas.
Išgarsėjęs dėl mokyklos ir bibliotekos, vienuolynas tapo vienu svarbiausių Vakarų kultūros centrų šioje Alpių pusėje.
Vienuolyno biblioteka
thumb|left| IX amžiaus Šv. Galo žemėlapis
2005 m. duomenimis, bibliotekoje yra apie 160 000 knygų. 2 200 jų yra rankraščiai, penkims šimtams jų − daugiau nei 1000 metų. Taip pat bibliotekoje yra unikalus IX amžiaus dokumentas − Šv. Galo žemėlapis.
Šaltiniai
unesco.lt
Borisas Berzinis
Borisas Berzinis (, 1930 m. spalio 6 d. Ryga – 2002 m. vasario 11 d. Ryga, palaidotas Rygos Miško kapinėse.) – latvių tapytojas.
Biografija
1947–1949 m. mokėsi Janio Rozentalio Rygos meno vidurinėje mokykloje, 1949–1952 m. – Rygos dailiųjų amatų vidurinėje mokykloje. . Nuo 1955 m. dalyvavo parodose. 1959 m. baigė Latvijos dailės akademiją, nuo 1964 m. jos dėstytojas; nuo 1986 m. profesorius. Nuo 1961 m. Latvijos dailininkų sąjungos narys. 1994 m. Latvijos mokslų akademijos narys.
Kūryba
Nutapė peizažų („Žvejų uostas“ 1967 m., „Peizažas su senais medžiais“ 1972 m., „Siena“ 1979 m.), natiurmortų („Natiurmortas su palete“ 1976 m., „Natiurmortas su muzikos instrumentais“ 1988 m.), figūrinių kompozicijų („Skerstuvės“ 1978 m.). Kūriniai kontrastingų spalvų ir faktūrų, intensyvaus kolorito, dinamiškos kompozicijos. Vėlesnieji santūresni; vyrauja geltona, ruda, juoda, balta spalvos. Sukūrė piešinių, ofortų. Pagal 2002 m. vasario 1 d. testamentą visus jo darbus paveldėjo Latvijos nacionalinis dailės muziejus.
Živilė Balčiūnaitė
Živilė Balčiūnaitė (g. 1979 m. balandžio 3 d. Vilniuje) – Lietuvos ilgų nuotolių ir maratono bėgikė. Nacionalinė čempionė ir rekordininkė. Aukščiausias karjeros pasiekimas − 2010 m. Europos maratono čempionės titulas, buvo anuliuotas dėl dopingo vartojimo, bėgikė diskvalifikuota 2 metams. 2016 m. Ž. Balčiūnaitė dėl dopingo diskvalifikuota 8 metams.
Biografija
Stambiausio masto varžybose Balčiūnaitė debiutavo 1997 m. pasaulio kroso bėgimo čempionate. Jaunimo rungtyje sportininkė pelnė 74-ąją vietą. Po metų sportininkė dalyvavo pasaulio jaunimo čempionate, kur 3000 m bėgime užėmė aukštą 10 vietą. 2004 m. bėgikė pirmą kartą įveikė olimpinį normatyvą ir atstovavo šaliai 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Atėnuose vykusiose varžybose maratono rungtyje ji užėmė 14 vietą. 2006 m. Europos čempionate sportininkė maratono distancijos pabaigoje susistumdė su kitomis dalyvėmis ir liko ketvirtoje vietoje. Po metų Balčiūnaitė debiutavo 2007 m. pasaulio čempionate, kuriame užėmė tik 33 vietą. 2008 m. vasaros olimpinės žaidynės buvo daug sėkmingesnės ir lengvaatletė pelnė 11 vietą. Berlyne vykusiame 2009 m. pasaulio čempionate Balčiūnaitė pasirodė geriau nei pirmą kartą. galutinėje įskaitoje ji liko 19 vietoje. 2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionato maratono bėgime tarp 28 – 29 kilometrų sportininkė atitrūko nuo grupės ir pelnė aukso medalį. Ji tapo pirmąja lietuve, Europos pirmenybių aukso laimėtoja, ir pirmąja prizininke bėgimo rungtyje, tačiau vėliau rezultatai buvo anuliuoti, bėgikė diskvalifikuota (žr. žemiau).
Pirmasis sportininkės treneris buvo Juozapas Garalevičius, šiuo metu ją treniruoja Romas Sausaitis.
2010 m. spalio 29 d. Balčiūnaitė buvo suspenduota, dėl įtartino mėginio su padidėjusiu testoteronu, pateiktu Europos čempionate. LLAF drausmės komisija vienbalsiai nusprendė, kad nepakanka argumentų, įrodančių Živilės Balčiūnaitės kaltę, už kurią ji turėtų būti diskvalifikuota. Balčiūnaitės suspendavimas paliktas galioti iki IAAF anti-dopingo tarnybos rezultatų pateikimo. 2011 m. balandžio 5 d. LLAF drausmės komisijos nutarimu Živilė Balčiūnaitė buvo diskvalifikuota dvejiems metams, o 2010 m. Europos čempionate iškovotas aukso medalis atimtas.
2016 m. balandžio mėnesį paimtame mėginyje buvo aptikta meldoniumo, kuris nuo 2016 m. yra įtrauktas į draudžiamų preparatų sąrašą. Už tai Ž. Balčiūnaitė nubausta 8 metų diskvalifikacija.
Mėlynžiedis vikis
Mėlynžiedis vikis (Vicia cracca) – pupinių (Fabaceae) šeimos vikių (Vicia) genties augalų rūšis.
Kilęs iš Europos ir Azijos. Kituose kontinentuose pasitaiko kaip įvežtinė rūšis, pvz., Šiaurės Amerikoje ji paplitusi nuo pietų Kanados iki pietų Virdžinijos.
Stiebas šliaužiojantis, gali siekti 2 m ilgį. Sudėtinį lapą sudaro po 8-12 porų 3-8 cm ilgio lapelių. Žiedai sudėtiniai, spalva vyrauja nuo purpurinės iki violetinės. Sėkla – žirnis.
Mėlynžiedis vikis – labai dažnas vasaros pievų augalas.
Naudojimas
Tai svarbus pašarinis augalas, bei nektaro šaltinis. Taip pat naudingas ir kitiems augalams, nes kaip ir kiti ankštiniai augalai, turi azoto fiksacijos savybių. Mėlynžiedžius vikius kaip nektaro šaltinį labai mėgsta bitės ir drugeliai. Taip pat gali būti naudojami erozijos stabdymui.
Kai kuriuose regionuose laikoma invazine rūšimi, nes užgožia vietines rūšis.
thumb|180px|left|Mėlynžiedžio vikio žiedynas thumb|Vicia cracca
Seirijų herbas
Seirijų herbas - vienas iš Lazdijų raj. Seirijų miestelio heraldikos atributų.
Istorija
2003 m. birželio 27 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 135. Herbo etalono autorius – dailininkė Laima Ramonienė.
Žemaitė
Žemaitė (tikr. Julija Beniuševičiūtė-Žymantienė, 1845 m. gegužės 31 d. Bukantės dvarelyje, Plungės valsčius – 1921 m. gruodžio 7 d. Marijampolėje) – lietuvių rašytoja, demokratė ir švietėja.
Biografija
thumb|left|160px|Žemaitė Žemaitė.jpg|thumb|left|160px|Atminimo lenta Bukantėje
Julija su vyru nuomojosi žemę ir apie 30 metų užsiėmė žemės ūkio darbais Kolainių, Laukuvos, Varnių, Užvenčio apylinkėse. 1883 m. apsigyveno Ušnėnuose, kur susipažino su Povilu Višinskiu, įsitraukė į lietuvių nacionalinį judėjimą, susidomėjo nelegalia spauda, pradėjo rašyti. Pirmą kūrinį parašė būdama daugiau kaip keturiasdešimties metų.
1907 m. Kaune dalyvavo Lietuvos moterų suvažiavime, 1908 m. – Rusijos moterų suvažiavime Peterburge. 1912 m. apsigyveno Vilniuje, 1913–1915 m. redagavo „Lietuvos žinias“.
Pirmojo pasaulinio karo metu lankėsi JAV lietuvių kolonijose, sakė kalbas, rinko aukas nukentėjusiems nuo karo (surinko per $30000). Nuo 1917 m. – Lietuvos socialistų liaudininkų sąjungos narė.
1921 m. rašytoja apsigyveno Marijampolėje, grįžusi iš Amerikos. Įsikūrė pas advokatą Andrių Bulotą, rašė ir taisė senus raštus. Žiemą su reikalais išvažiavo į Kauną, bet grįžtant atgal autobusas sugedo ir teko nakvoti laukuose. Rašytoja smarkiai peršalo, susirgo plaučių uždegimu ir gruodžio 7 d. mirė.
Slapyvardis
Paskatinta Povilo Višinskio, Žemaitė Ušnėnuose 1894 m. parašė pirmąjį apsakymą „Rudens vakaras“, painiodama mažąsias ir didžiąsias raides. P. Višinskis šį apsakymą pasiūlė G. Petkevičaitei-Bitei ir J. Jablonskiui, kurių dėka apsakymas išspausdintas „Tikrajame Lietuvos ūkininkų kalendoriuje 1895 metams“. Redakcija J. Jablonskio siūlymu autorei davė Žemaitės slapyvardį, kadangi apsakymas parašytas žemaičių tarme. Taip ir prigijo rašytojos slapyvardis.
Kūryba
thumb|left|Žemaitės užrašai
Žemaitė parašė apie 354 apsakymus, apysakas, apybraižas, vaizdelius, keliolika pjesių, pasakojimą apie vaikystę, publicistinių straipsnių, korespondencijų. Kūrinius spausdino „Ūkininke“, „Varpe“, „Vienybėje lietuvininkų“, „Naujienose“, „Darbininkų balse“, „Vilniaus žiniose“, „Lietuvos ūkininke“, su J. Jablonskiu parengė savo raštų rinkinį. Žymiausi jos kūriniai: Marti, Topylis, Petras Kurmelis, Sučiuptas velnias, Sutkai.
Kūryboje vyrauja neigiami gyvenimo reiškiniai, pasakojimai epiški, ironiški, objektyvizuoti. Būdingi detalūs gamtos, papročių, buities, veikėjų išorės aprašymai. Daug dėmesio skiriama moters gyvenimui.
Gražioniai
Gražioniai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, už 0,5 km į vakarus nuo Aukštelkų, prie kelio. Yra biblioteka.
Savivaldybių žinios
thumb|1997 m. liepa Savivaldybių žinios – Lietuvos savivaldybių asociacijos žurnalas, leidžiamas nuo 1996 m. lapkričio 21 d. Vilniuje.
Gražioniai
Į pietus nuo kaimo yra Kalnelio Gražioniai.
Savivaldybių žinios
Istorija
Susikūrus Lietuvos savivaldybių asociacijai 1996 m. iškilo būtinybė turėti asociacijos biuletenį. Nutarta, kad leidinys bus finansuojamas iš asociacijos nario mokesčio ir prenumeratos. Redaktore paskirta žurnalistė Ona Šulcaitė-Balčiūnienė (dirbo iki 2002 m. liepos mėn.).
Leidėjas
Nuo 1996 m. Lietuvos savivaldybių asociacija, nuo 1999 m. liepos mėn. viešoji įstaiga „Savivaldybių žinios“, direktorė Lina Belevičienė. Adresas: Kaštonų g. 4, Vilnius. Leidybą kontroliuoja redakcinė kolegija.
Duomenys
1996–1999 m. leistas 8 puslapių laikraščio formatu, nuo 2000 m. – 20 psl., nuo 2006 m. – 16 psl. žurnalo formatu. Tiražas apie 2000 egz. Platinamas per prenumeratą – ISSN 1392-2467.
Kurkovas
Kurkovas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grabovo valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 19 km į rytus nuo Kolno ir apie 72 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
E004
Europos kelias E004 – 700 km ilgio greitkelis, jungiantis Kyzulordą (Kazachija) ir Bucharą (Uzbekija). Kelias visiškai nesusijęs su keliu E4.
Kangiujaus kultūra
Arealas
Kangiujaus kultūra IV a. pr. m. e. – I a. m. e. buvo paplitusi Vidurinėje Azijoje, prie Amudarjos žemupio, Chorezme, dabartinėje Turkmėnijoje ir Uzbekijoje.
Kultūra
Kangiujaus kultūros gyventojai gyveno kala tipo didelėse gyvenvietėse, svarbiausi paminklai – Koi Krylgan Kala, Džanbas Kala. Statė pastatus, dažniausiai bendruomeninius, iš nedegtų plytų su skliautinėmis perdangomis ir šaudymo angomis. Vertėsi drėkinamąja žemdirbyste, kanalus kasė vergai, jie tęsėsi dešimtis kilometrų. Kangiujaus kultūros ankstyvuoju, klestėjimo laikotarpiu naudota dailiai lipdyta, įvairių formų, gerai išdegta, tapyta keramika, švenčių ir kulto indus dažnai puošta ir reljefinėmis kompozicijomis. Vėlyvuoju laikotarpiu (II a. pr. m. e. – I m. e. a.) keramikos kokybė prastėjo, manoma, tam turėjo įtakos stepių gyventojų antplūdis. Rasta daug terakotinių statulėlių, aramėjų abėcėle rašytų lentelių.
Šernas (reikšmės)
Šernas:
Pavardės
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Šernienė (ištekėjusi moteris) ir Šernaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Take the Crown
Take the Crown – devintasis studijinis britų atlikėjo Robbie Williams albumas, išleistas 2012 m. lapkričio 2 d. Tai – pirmasis atlikėjo albumas per trejus metus, kadangi jis 2010 m. grįžo į savo buvusią grupę „Take That“.
Pirmasis albumo singlas „Candy“ pasiekė pirmąją vietą Jungtinės Karalystės singlų reitinge, tapdamas keturioliktuoju atlikėjo singlu, pasiekusiu šią viršūnę. „Take the Crown“ susilaukė daugiausiai teigiamų kritikų įvertinimų ir taip pat debiutavo pirmojoje vietoje šalyje, tapdamas dešimtuoju atlikėjo įrašu, pasiekusiu aukščiausiąją vietą. 2013 m. gruodžio mėnesio duomenimis buvo Jungtinėje Karalystėje buvo parduota 515 tūkstančių albumo kopijų.
FC Egnatia
KF Egnatia
Nuo 1998 m. klubas žinomas dabartiniu pavadinimu – KF Egnatia.
2003–2004 m. ekipa žaidė Pirmame divizione ir savo grupęje užėmė pirmą vietą, o finaliniame etape liko antroje vietoje, tačiau buvo perkelti į Superlygą.
2004–2005 m. žaidė Superlygoje, kurioje liko devinti ir iškrito į žemesnį divizioną.
Nuo 2021–2022 m. sezono vėl rungtyniavo Superlygoje.
Klubo spalvinė gama
Klubas rungtyniayuja juoda žalia apranga su baltos spalvos žymenimis.
Juostinės keramikos kultūra
Juostinės keramikos kultūra (, LBK) – neolito archeologinė kultūra, pavadinta pagal puodų puošimo juostomis, vingiuotu ar kampuotu raštu, tradiciją.
Arealas ir chronologija
Juostinės keramikos kultūra egzistavo apie 5600–4500 m. pr. m. e. Ji buvo pirmoji iš visų Dunojaus kultūrų, todėl dar vadinama Dunojaus I kultūra. Iš pradžių jos arealas apsiribojo Dunojaus vidurupiu. Kadangi artimiausia geografiškai jai buvo neolitinė Kerešo kultūra pietuose, viena iš hipotezių teigia, jog Juostinės keramikos kultūra išsivystė pastarosios atstovams migruojant į šiaurę. Kita hipotezė sieja kultūros atsiradimą su natūraliu vietos mezolito gyventojų perėjimu į neolito fazę.
V tūkst. pr. m. e. vakarinės kultūros areale ryškėjo vidiniai skirtumai. Labiausiai į rytus nutolusiuose regionuose formavosi Dniestro-Bugo kultūra, Tripolės kultūra, Bojano kultūra. Šiaurinėse ir vakarinėse periferijose susiklostė Rioseno kultūra, Hinkelšteino kultūra, Linijinės juostinės keramikos kultūra. Centrinėse juostinės keramikos kultūros teritorijose (Dunojaus vidurupyje) išsivystė tiesioginė palikuonė – Lendjelio kultūra.
Kultūra
Juostinės keramikos kultūros žmonės gyvenvietes kūrė upių terasose, Tatrų kalnuose. Prie Dubnios, Pietų Lenkijoje, 25 km² plote rasta apie 20 gyvenviečių. Iš vertikalių rąstų, kurių vienas galas dažnai buvo storesnis, statėsi 20–45 m ilgio ir 5, 5–7,0 m pločio namus, kurių 3 vidinės sienos (stulpų eilės) rėmė stogą, 2 išorinės buvo glaistytos moliu. Bylanų (Čekija) gyvenvietėje rasti 108 ilgieji namai. Juose buvo duonkepė, grįstų duobių grūdams ir daug puodų maisto atsargoms laikyti, žemdirbystės įrankių. Manoma, dažniausiai Juostinės keramikos kultūros gyvenvietėse buvo 5–8 ilgieji namai. Prie kai kurių namų buvo keturkampiai gardai gyvuliams.
Juostinės keramikos kultūros žmonės vertėsi žemdirbyste – augino kviečius, žirnius, pupas, linus, gyvulininkyste – laikė galvijus, avis, ožkas, kiaules, užsiėmė žvejyba, medžiokle, rinko maistą.
Mirusiuosius laidojo per 100–500 m nuo gyvenvietės ovaliose duobėse suriestus. Įkapės: vazos, kartais papuošalai ir įrankiai. Nitros kapinyne (Slovakija) rasti 72 kapai, išdėstyti grupėmis po penkis ir dešimt, vyrų kapuose rasta akmeninių kaltų ir apyrankių iš kriauklių.
The Dodos
The Dodos – amerikiečių eksperimentinio roko, freak folk, indie rock, noise pop grupė, gyvuojanti nuo 2005 metų.
Grupės nariai susipažino dar mokykloje ir nuo to laiko groja kartu, nevengdami eksperimentuoti su įvairiais muzikos stiliais. Dažniausiai „The Dodos“ yra priskiriami prie psych folk arba noise rock muzikinio stiliaus grupių, tačiau jų atliekamą muziką yra sunku tiksliai apibrėžti, kadangi jie neapsistoja ties vienu stiliumi ir kaskart realizuoja vis naujas idėjas.
Nariai
Meric Long, Logan Kroeber ir Joe Haener.
Atlantiko departamentas
Atlantikas  – nedidelis departamentas Kolumbijos šiaurėje, Karibų jūros pakrantėje. Administracinis centras – Barankilija.
Geografija
Departmentas išsidėstęs pajūrio žemumoje, einant į pietus paviršius kyla. Aukščiausia vieta – Sero Altas (523 m). Klimatas karštas ir ganėtinai sausas. Per departamentą teka Magdalenos upė.
Stacevičiai
Stacevičė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Vyškų valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į šiaurės vakarus nuo Bielsko ir apie 33 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas įkurtas XVI a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Charles Perrault
Šarlis Pero (Charles Perrault, 1628 m. sausio 12 d. Paryžiuje – 1703 m. gegužės 16 d. ten pat) – prancūzų rašytojas-pasakininkas, poetas ir kritikas. Prancūzijos akademijos narys nuo 1671 m. Pagal išsilavinimą juristas.
Rašė alegorines poemas, odes bei galantiškas eiles. Parašęs tokias pasakas kaip „Raudonkepuraitė“, „Miegančioji gražuolė“, „Batuotas katinas“, „Asilo oda“, „Pelenė“, „Mėlynbarzdis“ ir kt. Pagal jo pasakų siužetus yra sukurta operų ir baletų. Žinomiausi iš jų: Dž. Rosinio opera „Pelenė“, B. Bartoko opera „ Mėlynbarzdžio pilis“, P. Čaikovskio baletas „Miegančioji gražuolė“, S. Prokofjevo baletas „Pelenė“.
Biografija
Gimė Paryžiuje Pierre Perrault ir Paquette Le Clerc šeimoje. Jo brolis, Claude Perrault, buvo architektas, sukuręs Luvro rytų kolonadą. Charles Perrault atkūrė Dailės akademiją ir dalyvavo Mokslų akademijos kūrime. Jis rašė pratarmę garsiajam Prancūzų akademijos žodynui. Charles tapo Mažosios akademijos sekretoriumi: Jean Baptiste Colbert jį padarė kažkuo panašiu į kultūros ministrą, nes jis turėjo rūpintis menu bei literatūra Liudviko XIV dvare. Jis buvo pirmasis, kuris valstybės lėšomis ėmė remti poetus ir rašytojus.
Charles Perrault susituokė 1672 m. su Marie Guichon. Po šešerių metų jis tapo našliu su keturiais vaikais. 1683 m. mirus Colbert, jis prarado savo pensiją kaip rašytojas. Nuo 1695 m. žurnaluose ima spausdinti pasakas, apsakymus, tačiau šie kūrinėliai skiriami daugiau jo paties vaikams. 1696 m. žurnale „Mercure galant“ išspausdinta pasaka „Miegančioji gražuolė“. Ji taip patiko skaitytojams, kad kitamet jos autorius parašė „Motušės Žąsies pasakas“, kurios ir pelnė Charles Perrault pasaulinę šlovę.
Jonas Kentra
Jonas Kentra (1869 m. Palangoje, Palangos vls., Gruobinios aps., Kuršo gub. – 1942 m. gruodžio 27 d., Nižniaja Poimos k., Nižnij Ingašo r., Krasnojarsko kr., Rusija) – Lietuvos teisininkas, teisėjas, notaras, 1941 m. Sibiro (Krasnojarsko krašto) tremtinys.
Biografija
Kilęs iš bajorų šeimos. Baigęs Palangos progimnaziją ir vokiškąją Liepojos Nikolajaus gimnaziją, Dorpato universitete studijavo teisę.
Dirbo teisininku Palangoje, buvo notaras. Apie 1918 m. persikėlė į Kretingos apskrities centrą Kretingą. 1919 m. paskirtas Kretingos taikos teisėju, vėliau dirbo apskrities notaru. Jo namuose miesto centre veikė Kretingos apskrities valdyba, Lietuvos banko skyrius, žento Vlado Petronaičio advokato kontora.
Dalyvavo visuomeninėje ir labdaringoje veikloje, buvo Šv. Vincento Pauliečio draugijos narys.
Išėjęs į pensiją, apsigyveno Lukauskių (Budrių) dvarelyje, kurį įsigijo Lietuvos žemės reformos metu.
Žmona – bajoraitė Felicija Binkevičiūtė (mirė 1938 m., palaidota Kretingos senosiose kapinėse).
1941 m. birželio 14 d. Lukauskių dvarelyje suimtas kartu su dukra Sofija Mongirdiene ir žentu Vytautu Mongirdu, išvežtas į Rešiotų lagerį, Nižnij Ingašo r., Krasnojarsko kr., Rusija, kuriame mirė išsekintas fizinių darbų ir bado (oficiali mirties priežastis – širdies dekompensacija). Po mirties NKVD Ypatingojo pasitarimo 1943 m. sausio 2 d. nuteistas 5 metams lagerio.
Stare Baginskiai
Stare Baginskiai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Vyškų valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Andrius Bulota
Andrius Bulota:
Numavičius
Numavičius:
Pariškiai
Pariškiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, Rokiškio rajono paribyje, 6 km į pietryčius nuo Papilio, prie Rovėjos aukštupio. Kaimą iš trijų pusių supa Pariškių miškas. Yra žvyro karjeras. Keliai į Valkiškius, Kučgalį.
Istorija
1951–1992 m. Papilio kolūkio gyvenvietė.
Gran Plasas
Gran Plasas arba Didžioji aikštė − istorinis Briuselio miesto centras garsus architektūros stiliais, Gotikine rotuše, Karališkaisiais rūmais bei korporacijų namais.
Didžioji aikštė (Grand Place) yra pati lankomiausia miesto vieta. Nuo XI a. joje vykdavo turgūs. XV a. aikštėje iškilo rotušė ir įvairių gildijų namai. Beveik visi namai buvo sugriauti 1695 m. prancūzų apgulties metu. Vėliau namai buvo atstatyti barokiniu stiliumi. Didžiosios aikštės įžymybės:
1998 m. Didžioji aikštė įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Vilniaus universiteto Azijos ir transkultūrinių studijų institutas
Vilniaus universiteto Azijos ir transkultūrinių studijų institutas (iki 2018 m. Vilniaus universiteto Orientalistikos centras) – Vilniaus universiteto padalinys, vykdantis orientalistikos studijas. Centras, įkurtas 1993 m. dėstytojų Vyčio Vidūno ir Dalios Švambarytės iniciatyva, kol kas yra didžiausia tokio pobūdžio institucija Lietuvoje. 2018 m. prijungtas prie VU Filosofijos fakulteto. Direktorė – Kristina Garalytė.
Orientalistika Lietuvoje dėstoma ir Vytauto Didžiojo universiteto Azijos studijų centre.
VU Orientalistikos centre vykdomi moksliniai tyrimai, leidžiamas žurnalas „Acta Orientalia Vilnensia“, vyksta tarptautinės mokslinės konferencijos „Azijos studijos: problemos ir tyrinėjimai“. Įsikūręs Vilniaus universiteto centriniuose rūmuose.
Istorija
Po įkūrimo centras siūlė tik gretutines studijas. Nuo 2000 m. atsirado Lyginamųjų Azijos studijų bakalauro programa, į kurią buvo priimama kas antri metai. 2004 m. išleista pirmoji laida (arabistikos, indologijos, japonologijos ir sinologijos specializacijos). Į tas pačias specializacijas priimta 2002 m. 2004 – 2010 m. nepriimta nei viena arabistų laida. Nuo 2006 m. vykdomos iranistikos bei Šiuolaikinių Azijos studijų magistro, o nuo 2008 m. – turkologijos studijų programos. Nuo 2011 m. į bakalauro programas priimama kasmet.
Mokymosi ypatumai
Bakalauro studijų metu studentai mokomi pasirinkto regiono kalbų, supažindinami su regiono istorija, klasikine ir šiuolaikine literatūra, menu, religinėmis tradicijomis (islamas, budizmas, hinduizmas, daoizmas, konfucianizmas), įgija bendrąsias sociokultūrinės antropologijos, religijotyros, kultūrologijos žinias. Magistro programoje didesnis dėmesys skiriamas orientalistinės prieigos (Rytų–Vakarų santykio) problematikos nagrinėjimui.
Rytų kalbų mokykla
VU OC taip pat siūlo įvairių kalbų kursus: sanskrito, hindi, urdu, japonų, kinų, korėjiečių, turkų, arabų, suahilių, tibetiečių, persų, puštūnų, pali, zulų.
Barnėnų telmologinis draustinis
Barnėnų telmologinis draustinis – sau­go­ma teritorija Ukmergės rajone, draustinis. Plotas 23 ha. Saugoma Vidurio Lietuvos žemumai būdinga Barnėnų pelkė. Įsteigtas 1974 m. Draustinis patenka į Taujėnų-Užulėnio miškų biosferos poligono teritoriją.
Vilniaus universiteto Azijos ir transkultūrinių studijų institutas
Dėstytojai
Institute dėsto šie mokslininkai:
Gudžiai (Vilnius)
Gudžiai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Savičiūnų.