cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Prekybos centras
Anatomija
– Valdymas. Profesionaliausi valdytojai nuomos ir paslaugų sutarčių administravimui skiria mažiausią pastangų dalį. Daugiausiai dėmesio skiriama bendravimui su bendruomene ir komunikacijai. Teisingas pozicionavimas yra svarbiausias valdytojų tikslas.
Karvys (Vilniaus r.)
Karvys – ežeras Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, 5 km į rytus nuo Maišiagalos.
Plotas 60,7 ha. Ilgis iš šiaurės į pietryčius 2,68 km, didžiausias plotis 0,32 km. Paviršiaus altitudė 153,3 m, didžiausias gylis 24,9 m, vidutinis gylis 10,9 m.
Ežeras rininės kilmės. Baseino plotas 12,1 km². Kranto linijos ilgis 5,9 km. Krantai aukšti, statūs, apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu, rytinis krantas miškingas. Aplinkui plyti pievos, dirbami laukai.
Įteka K-1 ir dar 4 upeliai, išteka Karvelė (Dūkštos intakas), ežeras priklauso Neries baseinui. Ežero pratakumas 54 %. Atabradas siauras, smėlingas.
Vileišių šeimos koplyčia-mauzoliejus
miniatiūra|Galinio (šiaurės) fasado cokolyje – kriptų siena
Vileišių šeimos koplyčia-mauzoliejus – Vilniuje, Rasų kapinėse stovinti viena iš 12 laidojimo koplyčių, paskelbtų kultūros paminklais. Stovi kapinių šiaurinėje dalyje, apie 100 m į vakarus nuo centrinių vartų (Rasų gatvėje), stačiame šlaite prie tako, į kurį nukreiptos įėjimo durys.
Istorija
Vileišių koplyčia paskelbta nacionalinės reikšmės paminklu, 1996 m. lapkričio 27 d. įrašyta į Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ). Jos eilės nr. kapinių paminklų komplekse – 164.
Architektūra
Koplyčios pastatas su tinkuotomis plytų mūro sienomis, kompaktinis, kvadrato plano. Mūrinio pamato cokolinė dalis su laidojimo nišomis orientuota šiaurės kryptimi (į nuokalnę). Įėjimas į koplyčią su kalto metalo durimis įrengtas antrajame statinio tarpsnyje iš pietų pusės, nuo kapinių tako. Pastatą vainikuoja dvišlaitis stogas su nupjautos piramidės formos anstatu ir ažūriniu bokšteliu. Stogas dengtas skardos lakštais. Bokštelio viršūnėje įtaisytas kalto metalo kryžius. Sienose įrengtos smailiaarkės durų ir langų angos.
Mick Jagger
Seras Maiklas Filipas Džageris (Sir Michael Philip Jagger; g. 1943 m. liepos 26 d.) – britų atlikėjas, dainų kūrėjas, aktorius ir filmų prodiuseris, kuris išgarsėjo kaip roko grupės „The Rolling Stones“ pagrindinis vokalistas ir vienas jos įkūrėjų. Džagerio karjera tęsiasi jau penkis dešimtmečius ir yra laikomas vienas populiariausių bei įtakingiausių pagrindinių vokalistų rokenrolo istorijoje. Per visą gyvavimo laikotarpį grupę išskyrė Miko savitas balsas ir energingi gyvi pasirodymai kartu su gitaristu Keith Richards. Džageris taipogi sulaukė neigiamo žiniasklaidos dėmesio atskleidęs apie savo priklausomybę narkotikams ir romantiškus nuotykius, jis dažnai apibūdinamas kaip prieškultūrinė figūra.
Vileišių šeimos koplyčia-mauzoliejus
Architektūra
Koplyčia priskiriama neogotikos stiliaus elementų turintiems pastatams.
Mick Jagger
Filmografija
Filmai, kuriuose pasirodė Mikas Džageris.
Vileišių šeimos koplyčia-mauzoliejus
Palaidojimai
Šių ir kitų asmenų (jų šeimų narių) palaidojimai paliudyti šiaurės fasado nišose pritvirtintose marmurinėse atminimo lentose. Jos pusapskritės formos, su įrašais lietuvių ir lenkų kalbomis:
Argelotų valsčius
Argelotų valsčius (, nuo 1939 m. Standesamt Argendorf) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Karaliaučiaus krašte. Centras – Argelotai.
Istorija
Įkurtas 1874 m. kovo 26 d. Panaikintas baigiantis II pasauliniam karui.
Dygioji usnis
Dygioji usnis (Cirsium vulgare) – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų rūšis, priklausanti usnių (Cirsium) genčiai. Natūraliai paplitusi Europoje, Azijoje, Šiaurės Afrikoje, kaip invazinė – Šiaurės Amerikoje.
Tai dvimetis žolinis augalas. Aukštis iki 1,2-5 m. Stiebas status, vagotas, gausiai dygliuotas. Lapai dygliuoti, skiautėti, įdubę 15-25 cm ilgio. Žiedynas 2,5-5 cm skersmens, rausvas, dvinamis. Sėklos 5 mm ilgio, prikibusios prie skristuko.
François Boucher
Biografija
Fransua Bušė gimė 1703 m. rugsėjo 29 d. Paryžiuje. Mokėsi iš tėvo Nikola, kuris buvo nėrinių kūrėjas ir Paryžiaus Šv. Luko tapytojų gildijos narys. Motina − Elizabeta Lemezl. Fransua Bušė mokėsi iš istorinio tapytojo Fransua Le Muano, buvo paveiktas Tiepolo ir Rubenso kūrybos. Pirmasis svarbus jo užsakymas buvo sukurti 125 graviūras pagal Antuano Vato piešinius. 1723 m. Bušė laimėjo Prancūzų akademijos Romos prizą. 1728–1731 m. mokėsi Romoje. 1733 m. balandžio 21 d. vedė Mari Žaną Biuso, su kuria susilaukė sūnaus (1736 m., Žiustas Natanas) ir dviejų dukterų (1735 m. Žanos Elizabetos Viktuar, 1740 m. Mari Emili). 1734–35 m. Fransua Bušė iliustravo Moljero kūrinių leidinius, dirbo Bovė gobelenų fabrikui kurdamas kaimiškų scenų (pastoralių) ir kiniškų motyvų (šinuazri, ) kartonus gobelenams. kairėje|miniatiūra|250x250px|Minerva, Garbė, Istorija ir Tikėjimas nugali Neišmanymą ir Laiką, apie 1727 m. (Fransua Bušė) Fransua Bušė išgarsėjo lengvo turinio mitologiniais paveikslais ir pastoraliniais peizažais. Jo užsakovu tapo Liudviko XV meilužė Žana Antuanetė de Pompadur. Septyniolikos metų Bušė priimtas į Prancūzų dailės akademiją. Kitais metais gavo užsakymą iš karališkojo Versalio dvaro. Kūrė projektus karališkajai porceliano manufaktūrai ir vadovavo Gobelinų gobelenų fabrikui. 1749 m. tapo Madam de Pompadur dailės ir grafikos mokytoju. Dailininkas kūrė dekorą daugeliui karališkųjų ir aristokratų rūmų, rezidencijų. 1765 m. Fransua Bušė tapo Akademijos direktoriumi ir užsitarnavo pirmojo Liudviko XV dailininko titulą. Bušė įvardijamas bene būdingiausiu XVIII a. Prancūzijos karaliaus ir aristokratų dvarų skonio, rokoko (vadinamojo Liudviko XV stiliaus) krypties menininku. Vienas iš jo mokinių buvo Fragonaras.
Gyvenimo pabaigoje jo autoritetas smuko dėl pasikartojamumo ir klasicistų iškilimo bei nevykusių jo paveikslų siužetų perkėlimo į gobelenus. Fransua Bušė mirė 1770 m. gegužės 30 d. Paryžiuje. Palaidotas Sen Žermeno l’Oserua bažnyčioje.
Fransua Bušė tapybos darbams būdingi švelnūs tonai, lengvabūdiškos scenos, delikačiai modeliuotos formos, dėmesys nuogam moteriškam kūnui. Bušė laikomas vienu puikiausių XVIII a. piešėjų, paliko apie 10 000 piešinių, dirbo pastele. Fransua Bušė nutapė apie 1000 paveikslų. Tarp garsiausių jo darbų minimi paveikslai „Saulėtekis“, „Saulėlydis“ , „Diana, lipanti iš vonios“ , „Besiilsinti mergina“ (manoma, pavaizduota Liudviko XV meilužė Luiza O’Miurfi. Vadinama odaliske).
Didžiagalvė bajorė
Didžiagalvė bajorė (Centaurea scabiosa) – astrinių (Asteraceae) šeimos, bajorių (Centaurea) genties daugiametis augalas. Paplitęs Europoje, Sibire, Tolimuosiuose Rytuose.
Augalo aukštis 40-120 cm, stiebas status, tvirtas, dažnai šakotas. Lapai tamsiai žali, linijiškai lacentiški. Apatiniai lapai auga ant ilgų lapkočių, viršutiniai – be lapkočių. Žiedynas – graižas su 2-6 mm ilgio tamsiai rausvais žiedeliais. Kraštiniai žiedai daug didesni už vidurinius. Žydi birželio-rugsėjo mėnesiais. Vaisius – 3-5 mm sausa sėkla su skristuku, platinama vėjo pagalba. Subręsta liepos-spalio mėnesiais.
Auga pamiškėse, pievose, pakelėse, kartais kaip piktžolė auga laukuose ir daržuose. Liaudies medicinoje didžiagalvės bajorės žiedai, stiebai ir lapai naudojami geltos, bėrimo, vandenligės gydimui. Augalas medingas.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1890–1891 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1890–1891 m.
1890–1891 m. Airijos taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Sinekdocha
Sinekdocha – tropas, kai bendresnis, platesnis pavadinimas keičiamas siauresniu ir atvirkščiai (dalis vietoj visumos).
Pavyzdžiai:
Fareriška virtuvė
thumb|right|Žiemos valgiai thumb|right|Vasaros valgiai Fareriška virtuvė – Farerų salų tautinio paveldo dalis. Daugiausiai joje naudojami produktai yra aviena ir žuvis. Tradiciniai Farerų patiekalai: skerpikjotas (džiovinta aviena), jūros gėrybės, banginio mėsa, garnatalgas (panašus į lietuvišką kepeninę), bulvės ir keletas šviežių daržovių. Valgių skonį lemia apdorojimo būdai: džiovinimas, sūdymas ir mėsos ir žuvies pūdymas (ræstkjøt ir ræstur fiskur).
Farerų virtuvėje dominuoja gyvūniniai produktai. Per pastaruosius kelis dešimtmečius fareriečių valgymo įpročiai tapo panašūs į kitų europiečių: išaugo daržovių valgymas, sumažėjo žuvies. Jaunimas vis dar mėgsta šviežią avieną, bet atsisako tradicinių dešrų.
Alus
Seniausia alaus darykla Fareruose yra Föroya Bjór, įkurta 1888 m. Ji eksportuoja alų į Islandiją ir Daniją. Ši alaus darykla buvo Klaksvike, bet nupirkus ir sujungus su Restorff's Bryggjarí buvo perkelta į Torshauną. Alaus darykla Okkara, įkurta 2010 m., yra Velbastadure. Stipriųjų gėrimų, tokių kaip šnapsas, gamyba buvo uždrausta Fareruose iki 2011 m., tad Farerų kompanija DISM gamino akvavitą, Eldvatn, Havið ir kitus stipriuosius gėrimus užsienyje. DISM, įkurtą 2008 m., išgarsino pirmasis gėrimas Lívsins Vatn.
Kneba
Kneba  – anglų karalius, Iklingo sūnus.
538 metais Kneba tapo Britanijos anglų karaliumi ir taip pat kaip jo tėvas, jis tęsė tarnybą Kento karaliams. 568 metais kartu su Esekso karalius Eskvinu kariavo prieš Veseksą mūšyje prie Vibanduno, kur ir žuvo.
Kinevaldas
Kinevaldas  – Britanijos anglų karalius, Knebo sūnus ir jaunesnysis Kimeno brolis. Kinevaldas, po Kaer-Lunujos sunaikinimo, bėgo į Kentą ir ėmė tarnauti jo karaliui. Po jo mirties anglų karalium tapo jo sūnus Kreoda.
Šachmatų kompozicijų sprendėjo reitingas
Šachmatų kompozicijų sprendėjo reitingas  – tai skaitmeninis sprendėjo pajėgumo vertinimo rodiklis, priklausantis nuo jo rezultatų šachmatų kompozicijų sprendimo varžybose. Šį reitingą galima įgyti šachmatų kompozicijos sprendimo varžybose, atitinkančiose Pasaulio šachmatų kompozicijos federacijos nustatytus reitingų suteikimo reikalavimus. Galioja tik šachmatų kompozicijų sprendimo varžybose. Naudojamas, suteikiant šachmatų kompozicijų sprendėjams kvalifikacinius titulus.
Istorija
Kad titulai ir normos turi būti susieti su reitingais nutarta 2006 m.  Pastoviosios šachmatų komisijos (PCCC) suvažiavime Vageningene
Turnyrai
Šachmatų kompozicijų sprendėjų turnyrai turi atitikti WFCC nustatytus reikalavimus.
Turnyrų koeficientai
Pagal WCSC taisykles organizuojamų turnyrų koeficientai:
Pagal kitas taisykles organizuojamų turnyrų koeficientai:
Reikalavimai turnyrams
Juose turi dalyvauti bent 10 reitinguotųjų sprendėjų.
Parinkti šachmatų uždaviniai turi būti originalūs, arba mažai žinomi spausdinti uždaviniai. Jiems keliami reikalavimai dėl lygio ir sunkumo, rekomenduojama, kad jie būtų skirtingų stilių.
Sprendimui turi būti pateikta ne mažiau  kaip 12-ka skirtingo tipo užduočių. Šachmatų kompozicijos atrenkamos iš septynių grupių: tai dviejų ėjimų, trijų ėjimų, daugelio ėjimų tiesioginiai šachmatų uždaviniai, etiudai, sutarto mato, atvirkščio mato ir pasakiškosios kompozicijos uždaviniai. Turėtų būti pateikiama iš 5 grupių mažiausiai po du uždavinius, bet iš grupės pateiktų kompozicijų skaičius neturi viršyti trijų.
Turnyras gali būti padalintas į ratus, ar vykti kelias dienas. Kai ne visų užduočių teisingas sprendimas vertinamas 5 balais, reitingų skaičiavimui turnyro koeficientas koreguojamas.
Jei į turnyrą yra įtraukti pasakiškosios kompozicijos uždaviniai, rekomenduojama, kad jų tipas būtų paskelbtas mažiausiai prieš du mėnesius. Prieš pasaulio taurės atvirąjį turnyrą jis turėtų būti skelbiamas WFCC ar turnyro organizatoriaus, jei tokia yra,  svetainėje.
Visi turnyro dokumentai (uždaviniai su sprendiniais, pilnas rezultatų ir reitingų sąrašas, teisėjo pranešimas apie varžybų eigą ir galimus pažeidimus ir t. t.) per 30 dienų po varžybų pabaigos siunčiami WFCC atstovui (komisijai). Atstovas (komisija ) gali patvirtinti, ar ne, turnyro atitikimą reikalavimams ir nustatyti turnyro koeficientą. Galutinį sprendimą tvirtina WFCC.
Šios taisyklės buvo priimtos 2006 m. Vageningene vykusiame FIDE PCCC suvažiavime, tobulintos: 2007 m. -  Rode, 2009 m. - Rio de Žaneire, 2014 m. - Berne, 2017 m. - Dresdene ir - 2018 m. Ohride.
Sprendėjų reitingo skaičiavimas
Skaičiavimui svarbūs duomenys yra: visų sprendėjų su reitingais vidutinis reitingas (VidRtg) ir šių sprendėjų pasiektas vidutinis rezultatas (VidRez).
VidRtg = visų sprendėjų su reitingais vidutinis reitingas (atėmus 1600)
VidRez = visų sprendėjų su reitingais vidutinis rezultatas
Sprendėjams neturintiems reitingo
Apskaičiuojamas sprendėjo pasiektasis reitingas (PasRtg), tai laikinas sprendėjo turnyre pasiektas reitingas. Jis apskaičiuotas panaudojus formulę:
PasRtg = VidRtg × Rez / VidRez
Rez = sprendėjo pasiektas rezultatas turnyre.
Sprendėjas pirmą kartą dalyvaudamas kompozicijų sprendimo turnyre gauna pusę reitingo. Sekančiame turnyre jis gaus kitą pusę. Iš jų apskaičiuojamas vidurkis, kuris įtraukiamas į reitingų sąrašą.
Tikėtinas reitingo pokytis
Sprendėjams su reitingais pradžioje skaičiuojamas jų tikėtinas rezultatas pagal formulę :
TikRez = VidRez × Rtg / VidRtg
Rtg = Sprendėjo reitingas iš paskutiniojo reitingų sąrašo
Kai tikėtinas rezultatas 100 % viršija turnyro nugalėtojo rezultatą, skaičiuojamas koreguotas tikėtinas rezultatas :
KorTikRez = VidRez + (TikRez – VidRez) × (MaksRez – VidRez) / (MaksTikRez – VidRez)
Reitingo pokytis
(RtgPok) apskaičiuojamas pagal tikėtino rezultato ir pasiekto rezultato skirtumą panaudojus formulę:
RtgPok = KT × (Rez – TikRez)
Arba, kai naudojamas koreguotas tikėtinas rezultatas:
RtgPok = KT × (Rez – KorTikRez).
KT = turnyro koeficientas (nuo 1 iki 4);
Turnyruose, kurie organizuojami, pagal pasaulio čempionato taisykles, reitingų skaičiavimui naudojamas pilnas turnyro koeficientas. Kituose turnyruose jis mažinamas per pusę.
Jei už išspręstą uždavinį skiriami ne 5 balai, KT koreguojamas  pagal formulę:
KorKT = KT × 5 × N / AbsMaksRez.
Itališkasis rikis
Itališkasis rikis – rikis, šachmatų žaidimo debiute išvestas į langelį c4 (juodųjų rikis – į c5). Šiuo metu rikio išvedimas į tokius laukelius populiarius, nes puolamas silpniausias laukelis f7 (juodieji puola f2), greitai išvedama figūra ir kontroliuojamas centras (laukelis d5). Efektyviausi itališkieji rikiai būna atvirose partijose. Terminas „itališkasis rikis“ pavadintas pagal šachmatų debiutą, vadinama itališkąja partija (1. e4 e5 2.Žf3 Žc6 3.Rc4 Rc5), kur tiek baltieji, tiek juodieji turi po itališkąjį rikį. Tai populiariaus ir bene charakteringiausias variantas, kur kuri nors pusė (arba abi) turi itališkuosius rikius. Tačiau yra ir kitų populiarių variantų, pavyzdžiui:
Šachmatų kompozicijų sprendėjo reitingas
Naujasis reitingas
Apskaičiuojamas pagal formulę:
Itališkasis rikis
Kartu su fianketuotu rikiu, išvestu į laukelį b2 (juodųjų – b7), itališkasis rikis gali sudaryti Horvico rikių (Du rikiai, kontoliuojantis dvi gretimas įstrižaines) porą.
Šachmatų kompozicijų sprendėjo reitingas
Naujasis reitingas
NaujRtg = Rtg + RtgPok
Visi skaičiavimai atliekami dviem ženklais po kablelio tikslumu. Reitingai spausdinami sveikais skaičiais. Publikuojant reitingai padidinami 1600.
Reitingas perskaičiuojamas po kiekvieno turnyro. Atnaujinti reitingai skelbiami 4 kartus per metus: sausio, balandžio, liepos ir spalio 1-ą d. WFCC svetainėje.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1889–1890 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1889–1890 m.
1889–1890 m. Airijos taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Vyriausioji lietuvių taryba Rusijoje
Vyriausioji lietuvių taryba Rusijoje – Rusijos lietuvių politinis organas, trumpam atstovavęs Pirmojo pasaulinio karo pabėgėlius šioje šalyje.
Istorija
Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui iš Lietuvos į Rusijos imperijos gilumą savo noru ar prievarta pasitraukė apie 300 tūkst. tautiečių. Karui užsitęsus, okupuotos Lietuvos teisinė padėtis tebebuvo neaiški. Imperijos neokupuotoje teritorijoje veikusi Lietuvių tautos taryba, nors ir turėjo Rusijos lietuvių seimo palaikymą, dėl vidinių nesutarimų savo veiklą nutraukė.
1917 m. rudenį Jonas Jablonskis, Kazys Grinius ir Pranas Mašiotas kreipėsi į visas lietuvių politines partijas kviesdami sušaukti suvažiavimą, kuris suformuotų naują valdžios organą. Jis įvyko 1917 m. lapkričio 16–19 d. viename iš lietuvių pabėgėlių centrų Voroneže. Dalyvavo Lietuvos socialistų liaudininkų demokratų, Demokratinės tautos laisvės santaros, Lietuvių krikščionių demokratų, Lietuvių katalikų tautos sąjungos ir Tautos pažangos partijų bei Lietuvių karininkų sąjungos atstovai. Į Vyriausiąją lietuvių tarybą Rusijoje buvo išrinkti: Martynas Yčas, Mykolas Sleževičius (pirmininko pavaduotojas, vėliau – pirmininkas) ir Kazys Grinius (pirmininkas). Taryba siekė atstovauti Lietuvą Rusijoje ir kitose šalyse, rūpintis pabėgėliais ir evakuacijos metu iš šalies išvežtu turtu, rengti būsimos Lietuvos administravimo įstatymų projektus.
1918 m. vasario 1 d. Taryba išleido Atsišaukimą į pasaulio tautas ir valstybes, kuriame ragino pripažinti Lietuvos teisę kurti nepriklausomą demokratinę valstybę, pripažinti etnografines jos sienas ir atlyginti karo metu padarytą žalą. Toks radikalus pareiškimas iššaukė didelį nepasitenkinimą tuo metu Rusiją valdžiusių bolševikų tarpe. Tų pačių metų vasario mėn. pabaigoje Tarybos nariai buvo suimti ir jos veikla nutrūko.
Steponas Jucevičius-Darašius
__STATICREDIRECT__
Demenių valsčius
Demenių valsčius (, nuo 1939 m. Amtsbezirk Demmen) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Karaliaučiaus krašte.
Gelsvalapė usnis
Gelsvalapė usnis (Cirsium oleraceum) – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų rūšis, priklausanti usnių (Cirsium) genčiai. Natūraliai paplitusi Eurazijoje.
Tai daugiametis žolinis augalas. Aukštis iki 0,5-2 m. Stiebas status, nedygliuotas ir neplaukuotas, aukštesnioji dalis šakota. Lapai priešiniai, salotiškai žali, vešlūs, dantytais kraštais, aukštutiniai lapai be lapkočių. Žiedynas 1,5-3 cm skersmens graižas. Žiedai blyškiai gelsvi. Žydi nuo birželio iki spalio. Sėklos, prikibusios prie skristuko, subręsta vasaros pabaigoje, rudenį.
Gelsvalapė usnis auga drėgnose, azoto gausiose dirvose: paupiuose, prie šaltinių, durpingose pievose. Jauni lapai, stiebai tinkami salotoms.
Faraonų šuo
.Faraonų šuo – šunų veislė, kilusi iš senovės Maltos. Seniausias istoriniuose šaltiniuose minimas naminis šuo, kuris taip pat buvo ir yra naudojamas medžioklėje.
Kilmės istorija
Faraonų šuo, anot mokslininkų, kilo iš mažo vilko, gyvenusio Arabijos pusiasalyje. Maždaug prieš 2000 metų finikiečių pirkliai atgabeno šią veislę į Maltos ir Goco salas. Ten ji buvo izuoliuota ir išliko gryna. Faraonų šunys yra laikomi nacionaline Maltos šunų veisle. Vietiniai gyventojai šiuos šunis vadina „Kalb tal-Fenek“, kas išvertus į lietuvių kalbą reikštų „triušių šuo“. Nors dažnai manoma, kad faraonų šunys yra kilę iš Egipto, tačiau tai nėra tiesa. DNR tyrimų duomenys rodo, kad šios veislės šunys neturi jokių sąsajų su senovės Egiptu, nors pavadinimas byloja visai ką kita. Į Didžiąją Britaniją pirmieji faraonų šunys buvo atgabenti 1920 metais, tačiau nesusilaukė palikuonių. Praėjus keturiems dešimtmečiams čia buvo įvežta dar keletas šunų. Pirmosios faraonų šuniukų vados Didžiojoje Britanijoje gimė 1963 metais, kinologų klubas šią veislę pripažino 1974 metais. Iki šių dienų faraonų šunys yra naudojami Medžioklei– šios veislės šunys yra labai vertinami dėl gerai išvystytų juslių – uoslės, klausos ir regos (faraonų šunys gali medžioti ir tamsoje). Pirmieji faraonų šunys Lietuvą pasiekė gana vėlai – 1998 metais. Šiuo metu mūsų šalyje užregistruotos kelios dešimtys šios veislės šunų.
Išvaizda
kairėje|miniatiūra Faraonų šuo – aukštas bei grakštus. Idealus patinų ūgis – nuo 56 iki 63,5 cm, patelių – nuo 53 iki 61 cm. Faraonų šuo paprastai sveria nuo 18 iki 27 kg. Kailis trumpas, blizga, jo struktūra keičiasi nuo šilkinio iki kietoko, neturi pavilnės. Spalva įvairių atspalvių raudona (ši priimama visų kinologų organizacijų) ar gelsvai ruda, dažnai su baltymėmis ant uodegos galiuko (kai kuriose kinologų organizacijos labai vertina šunis baltu uodegos galiuku), krūtinės, pirštų. Leistina plona balta linija ir per snukio vidurį (žvaigždė kaktoje). Leidžiama balta dėmė ant krūtinės, kojų pirštų. Šios veislės šunų snukis yra ilgesnis už kaukolę, perėjimas nuo kaktos iki snukio nėra ryškus. Žandikauliai tvirti, sąkandis žirkliškas. Faraonų šunys gimsta mėlynakiai, vėliau spalva pakinta į lengvai auksinę ar geltoną, o visiškai patamsėja sulaukus pilnametystės. Akys ovalios, gintaro spalvos, žvilgsnis skvarbus ir išmintingas. Ausys išaugusios vidutiniame aukštyje, didelės, kai šuo susidomėjęs ar budrus, laikomos pakeltos. Krūtinė gili, platėjanti link alkūnių. Pilvas šiek tiek įtrauktas. Ilgas ir raumeningas, kiek išlenktas, elegantiškas kaklas. Trumpas, žvilgantis, lengvai prižiūrimas kailis. Pečių juostoje plaukai auga priešinga kryptimi. Nuleista uodega, prie pagrindo storoka, o į galą plonėja. Susidomėjus, siekia žemiau kulkšnių, judant užriesta, aukštai iškelta. Negali būti pabrukta tarp kojų, susukta. Stiprios bei raumeningos šlaunys. Stiprios letenos baltais galiukais, šviesios spalvos pagalvėlės ir nagai. Kūno spalvos nosis prisiderina prie kailio spalvos ir parausta kai šuo susijaudina.
Charakteris
Faraonų šunys yra draugiški ir nepriklausomi. Gali būti užsispyrę, impulsyvūs ar nenuspėjami. Būtina ankstyva socializacija, nes suaugę šunys kartais būna bailūs. Su kitais šunimis paprastai sutaria puikiai, tačiau patinai gali būti linkę dominuoti. Kitus gyvūnus – kates ar triušius faraonų šunys gali laikyti savo grobiu, todėl negali būti auginami vienuose namuose. Jei su šiais naminiais gyvūnais augs nuo mažumės, jų gali nepulti, tačiau vienų palikti nerekomenduojama. Nuobodžiaujantis faraonų šuo gali nusiaubti namus, todėl būtina pasirūpinti, kad augintinis visada turėtų veiklos. Faraonų šuniui yra reikalingas didelis fizinis krūvis, toks augintinis gerai jausis tik tada, jei galės pakankamai išsilakstyti. Vis dėlto, net ir dresuoti faraonų šunys ne visada paklūsta šeimininkų tariamoms komandoms, ypač tada, jei pabunda medžioklės instinktas. Įdomu tai, kad šios veislės šunis galima išmokyti komandos „šypsena“ – džiaugdamiesi faraonų šunys gali šypsotis. Toks augintinis negali pakęsti vienatvės, todėl tikrai nėra tinkamas žmonėms, kurių didžiąją dienos dalį nebūna namuose. Protingi ir nepriklausomi, aktyvūs, puikūs kompanionai. Mėgsta vaikus, tačiau su nepažįstamaisiais elgiasi atsargiai. Vieną pamoką ar blogą įvykį prisimena visą gyvenimą, tad juos auklėti reikia atsargiai, kad neatsirastu dresūros spragų. Tinka kaip sarginiai šunys, bet uždaroje teritorijoje. Labai jautriai reaguoja į fizines bausmes. Gali būti užsispyrę, impulsyvūs ar nenuspėjami. Susijaudinę šunys „parausta“, ypač jų nosis ir ausys. Mėgsta bėgioti palaidi. Puikūs dviratininkų ar bėgikų palydovai. Jei pakankamai treniruojasi (kasdien turi palakstyti), puikiai gali gyventi bute. Būtina minkšta ir šilta patalynė, mūsų klimato juostoje negali ištisus metus praleisti lauke (voljere netinkamas laikyti).Turi stiprų medžioklės ir persekiojimo instinktą, tad nesaugiose (neaptvertose, šalia judrių gatvių) vietose faraonų šunų nerekomenduojama paleisti bėgioti palaidų. Labai aukštai šokinėja, tad gyvenant nuosavame name, kiemą reikia aptverti aukšta dvimetrine tvora.
Priežiūra
Gyvena 11 – 14 metų, bręsta lėtai. Nelepūs, neišrankūs gyvenimo sąlygoms ir maistui. Labai sveiki ir ištvermingi, tik gali būti jautrūs vaistams ir insekticidams. Kailį reikėtų šukuoti kelis kartus per savaitę – tam puikiai tiks specialus guminis šepetys, padedantis pašalinti negyvus kailio plaukus. Maudyti reikėtų tik tada, kai tai yra būtina – faraonų šunų oda yra gana jautri, todėl šampūnas ją gali sudirginti. Geriausia rinktis švelnų šampūną, skirtą šunims (idealiu pasirinkimu bus natūralus šampūnas). Faraonų šuo neskleidžia specifinio kvapo net ir tada, kai jo kailis sušlampa. Būtina paminėti, kad faraonų šunys mėgsta sočiai paėsti, todėl šiek tiek linkę pilnėti, tačiau jiems nesudėtinga palaikyti gerą sportinę formą. Tai tvarkingi šunys, mažai šeriasi.
Nuorodos
2. William James Burroughs (2005). Climate Change in Prehistory: The End of the Reign of Chaos. Cambridge; New York: Cambridge University Press. p. 129. ISBN 0-521-82409-5.
3. Dictionary of Newfoundland English, by George Morley Story, W. J. Kirwin, John David Allison Widdowson, pg 263, University of Toronto Press 2004, ISBN 0-8020-6819-7
5. "Statistics of Scientific Procedures on Living Animals Great Britain 2004" (PDF). Home Office. 2004. Archived (PDF) from the original on 2 July 2007. Retrieved 9 July 2007.
6. Raakhee Mirchandani (4 November 2005). "Designer Dogs: Meet the Puggle". Fox News. Archived from the original on 29 June 2007. Retrieved 9 July 2007.
7. "Animal Testing". US Food and Drug Administration. 1999. Archived from the original on 23 May 2007. Retrieved 9 July 2007.
8. Gelatt, Kirk N., ed. (1999). Veterinary Ophthalmology (3rd ed.). Lippincott, Williams & Wilkins. pp. 656, 718. ISBN 0-683-30076-8.
10. Giovanni Francesco Abela (1647). Della Descrittione di Malta isola nel Mare Siciliano: con le sue antichità, ed altre notizie. Malta: Paolo Bonacota. pp. 129–30. "... habbiamo i cani chiamati Cernechi[,] molto stimati per la caccia al coniglio, che in fin dalla Francia sono richiesti ben spesso con molta istanza massimamente per i luoghi sassosi alpestri, e scoscesi"
11. Cecil S. Camilleri (1995). "A Study of the Maltese Kelb tal-Fenek". Valletta, Malta: Progress Press.
12. The Domestication and Exploitation of Plants and Animals By Peter Ucko, G. Dimbleby, 2007 - p. 489
13. Parker, Heidi. et al. 2004 “Genetic Structure of the Purebred Domestic Dog”. Science 304, 1160
14. "About the Breed". Pharaoh Hound Club of America. 2013.
15. Coile, Caroline (2005). Encyclopedia of Dog Breeds (second ed.). Barrons. p. 352. ISBN 0-7641-5700-0.
16. A Study of the Maltese Kelb-tal-Fenek, Cecil Camilleri, Progress Press Co Ltd (June 30, 1995)
EuroLOT
thumb|EuroLOT Dash Q400 NG thumb|EuroLOT ATR 72-202 thumb|EuroLOT ATR 72-202 EuroLOT – 1996–2015 m. veikusi Lenkijos aviakompanija, kurios bazė buvo Varšuvoje, Lenkijoje. Tai dukterinė „LOT Polish Airlines“ įmonė. „EuroLOT“ vykdė vietinius – regioninius skrydžius į atrimiausius oro uostus iš Varšuvos Federiko Šopeno oro uosto. Taip pat EuroLOT vykdė užsakomuosius skrydžius.
Istorija
„EuroLOT“ aviakompanija įkurta 1996 m. Skrydžius pradėjo vykdyti nuo 1997 metų. EuroLOT’o lėktuvų parką sudarė turbopropeleriniai lėktuvai – ATR 42-500 ir ATR 72-202. 2007 m. lėktuvų parkas buvo atnaujintas. Jį sudarė 11 turbopropelerinių lėktuvų.
2015 m. pradžioje dėl finansinių sunkumų bendrovė nutraukė veiklą.
Kryptys
„EuroLOT“ aviakompanija vykdė skrydžius iš Varšuvos oro uosto į:
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1888–1889 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1888–1889 m.
Vilniaus lietuvių susivienijimas Rūta
thumb|300px|Dail. M.K.Čiurlionio sukurta „Rūtos“ scenos uždanga Vilniaus lietuvių susivienijimas „Rūta“ – 1909–1914 m. Vilniuje veikusi lietuvių kultūros draugija. Įkurta Mykolo Sleževičiaus iniciatyva, ji jungė apie du šimtus narių.
Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui draugijos veikla nutrūko.
Puerto San Chosė
Ilgą laiką Puerto San Chosė buvo pagrindinis Gvatemalos uostamiestis prie Ramiojo vandenyno, bet vėliau jį aplenkė už kelių kilometrų esantis Puerto Kecalis. Greta veikia San Chosė oro uostas, iš kurio vykdomi čarteriniai skrydžiai, be to jis naudojamas kaip atsarginis oro uostas esant blogoms oro sąlygoms La Aurora tarptautiniame oro uoste.
Nuėmimas nuo kryžiaus (Caravaggio)
Nuėmimas nuo kryžiaus (kitur „Guldymas į karstą“) – italų baroko dailininko Karavadžo (1571–1610) altorinis paveikslas, esantis Vatikano pinakotekoje.
Apie paveikslą
Paveikslą „Nuėmimas nuo kryžiaus“ užsakė Romos didikas Džirolamas Vitričė savo giminės koplyčiai Santa Maria in Valicella bažnyčioje Romoje. Tai buvo vienas iš reikšmingiausių Karavadžo užsakymų Romoje. Jis datuojamas atliktas 1602−1604 m. Jame pavaizduota Naujojo Testamento Kristaus gyvenimo istorija. Epizodas, kai nukryžiuotas Kristus buvo nuimtas nuo kryžiaus Nikodemo ir Šv. Jono.
Nikodemas pavaizduotas pirmajame plane, prilaikantis Kristaus kūną už kojų. Šv. Jonas pavaizduotas prilaikantis Kristų už torso. Šalia Karavadžas pavaizdavo Mergelę Mariją, Mariją Magdalietę ir Mariją Kleopietę, dramatiškai pakėlusią rankas ir akis į Dangų. Kristaus kūno vaizdavimas turi panašumų su Mikelandželo „Pietos“ Kristaus figūra. Pavyzdžiui, mirusio Kristaus kūno oda pasikelia į viršų po Šv. Jono pirštais kaip „Pietoje“. Šv. Jono pirštai atkreipia dėmesį į Kristaus žaizdą šone. Karavadžas nutapė paveikslą pasirinkęs netradicinį scenos vaizdavimą. Paveiksle nėra pavaizduotas nei kryžius, nei karstas. Vaizduojamas momentas, kada Kristaus kūnas nuleidžiamas ant Patepimo akmens. Tarsi arka sukomponuoti veikėjai atkreipia žiūrovo žvilgsnį į mirusio Kristaus veidą, į kurį taip pat žiūri Šv. Jonas, Mergelė Marija ir Marija Magdalietė. Nusvirusios Kristaus rankos, liečiančios stambų šaltą akmenį, veiksmas simbolinis − liudija apie būsimą prisikėlimą.
1797 m. Napoleono armijos okupacijos metu paveikslas kartu su kitais kūriniais iš Romos buvo pergabentas į Paryžių. 1817 m. grąžintas į Romą, kur pateko į popiežiaus Pijaus VII pinakoteką. „Nuėmimas nuo kryžiaus“ tapo vienu iš geriausiai žinomų Karavadžo paveikslų dėka daugelio kopijų. Savas paveikslo versijas nutapė Rubensas, T. Žeriko, P. Sezanas.
Vagsfjordas
thumb|250px|Vagsfjordas ties Vaguru
Vagsfjordas  – fjordas rytinėje Suvurojaus salos dalyje, Fareruose. Šalia fjordo įsikūrę penki kaimai: fjordo papėdėje Vaguras (didžiausia salos gyvenvietė), Porkeris, Nesas, Lopra (Loprasfjordo pakrantėje) ir Akraras nutolęs 2 km į rytus. Netoli fjordo stūkso 470 m aukščio uola – Beinisvjordas.
Chondzynskių šeimos kapo koplyčia
Chondzynskių šeimos kapo koplyčia – Vilniaus Rasų kapinių architektūriniam kompleksui priklausanti viena iš 12 laidojimo koplyčių, paskelbtų kultūros paminklais, įrašytų į Kultūros vertybių registrą. miniatiūra|180px|left|Koplyčios šone – laiptai nusileisti prie palaidojimų kriptų
2012 m. Chondzinskių koplyčia paskelbta regioninės reikšmės paminklu. (unik. kodas ). 2017 m. ji buvo įtraukta į Vilniaus istorinių Rasų kapinių objektų tvarkymo programą.
Istorija
Koplyčia pastatyta 1911 m. Jos rūsyje buvo palaidoti Chondzinskių šeimos nariai, mirę 1911–1940 m. laikotarpyje.
Architektūra
Virš durų ir pastogės įtvirtintos dvi glazūruotų plytelių spalvotos juostos, padarytas įrašas lenkų kalba: BOG / NASZA UCIECZKA. Pastato pamatas su tinkuotu rūsto imitacijos plytų mūro cokoliu. Pietryčių pusėjė įrengti betoniniai vieno maršo laiptai. Laidojimo rūsio sienoje įmūryta šlifuoto granito lenta su memorialiniu įgilintų raidžių įrašu: ''s.†p. / TERENIA CHĄDZYŃSKA / UR 10 3 1901 - ZM 3 7 1911 / FELICJA Z SIEMAŚZKÓW / CHĄDZYŃSKA / UR. 9 2 1878 - ZM. 30 8 1935 / ZOFIA Z CHĄDZYŃSKICH / ZAŁESKA / UR 4 7 1909 - ZM. 15 11 1936 / BRONISŁAW CHĄDZYŃSKI / UR. 9 9 1858 - ZM. 14 1 1938, apačioje dvi metalinės lentos: ANTONINA Z CHĄDZYNSKICH / CYPRYSZEWSKA / UR. 1903 R. / ZGINELA 1940 R.''
The Joy of Gunz
The Joy of Gunz – norvegų aggrotech grupės „Combichrist“ albumas. Tai debiutinis grupės „Combichrist“ albumas, kuriame yra power noise ir EBM žanrų mišinys, kurį vėliau Endis Lepležua pavadino TBM (techno body music) arba tiesiog aggrotech. Palyginus su vėlesniais „Combichrist“ darbais, šis albumas yra gana skurdus vokaline prasme.
Matilda Viršilaitė-Šveikauskienė
Biografija
Mokėsi Varšuvoje, Vilniuje. Nuo 1885 m. gyveno Nemakščiuose, vyras Kazimieras dirbo vaistininko padėjėju. 1892 m. įsigijo vaistinę iš darbdavio gyd. V. Michailovskio. Nuo 1901 m. vaistinę išnuomojo ir su šeima gyveno Vilniuje. 1903 m. mirė vyras Kazimieras. 1905 m. dalyvavo  Didžiajame Vilniaus Seime. 1907 m. viena iš Lietuvių katalikių moterų draugijos steigėjų. Mokytojavo, vertė religinio turinio knygeles, globojo Kazį Binkį, 1912 m. atvykusį į Vilnių. Būdama lietuvių moksleivių bendrabučio vedėja, geru žodžiu ir pietumis paremdavo aštuoniolikmetį jaunuolį. Prieš Pirmą pasaulinį karą grįžo į Bartkiškės dvarą ir prižiūrėjo Nemakščių vaistinę.
Rašė Viršilos slapyvardžiu: „Mažas lietuviškas elementorius“, "Trokštu".
Vaikai: Marija Kindziulienė-Klevinskienė (rašytoja "Pušaitė"), Antanas Kazimieras, Viktoras Pranciškus, Vaclovas.
Ulikumis
Ulikumis (dUllikumme) – akla ir kurčia akmeninė pabaisa huritų mitologijoje. Norėdamas pražudyti Tešubą ir atgauti prarastą valdžią danguje, šią pabaisą sukūręs dievas Kumarbis. Tešubui Ulikumį įveikti padėjęs Ea.
Vardas Ulikumis, manoma, reiškia „priešiškas Kumijai“, „Kumijos griovėjas“.
Ulikumio mitas
Kaip pasakojama Ulikumio mite, Kumarbis, siekdamas nuversti audros dievą, apvaisinęs didžiulę uolą. Iš jos gimęs Ulikumis – akmeninė pabaisa. Kad niekas Ulikumio nepastebėtų, Kumarbis jį įtaisęs ant dešiniojo milžino Upelurio peties. Ulikumis per 15 dienų sparčiai išaugęs ir jį pastebėjęs Saulės dievas, kuris apie pabaisą pranešęs audros dievui. Apžiūrėti milžino audros dievas drauge pasiėmęs keletą kitų dievų. Deivė Ištar bandžiusi jį apžavėti, tačiau jai nepavykę, nes Ulikumis buvęs aklas ir kurčias. Tuomet audros dievas nusprendęs įveikti Ulikumį jėga: jam įsakius, atgabenti jo jaučiai, žaibai. Visgi jėga įveikti Ulikumio nepavykę, nors su juo kovęsis karo dievas Aštabis ir visi kiti dievai (Ea kovoje nedalyvavęs). Pabaisa užaugusi pernelyg didelė, kad ją būtų galima įveikti jėga.
Galiausiai audros dievas nusprendęs paprašyti dievo Ea patarimo. Ea susiradęs milžiną Upelurį ir pasiteiravęs jo apie Ulikumį. Šis pabaisos nebuvo pastebėjęs, tik pajutęs nedidelį dešiniojo peties skausmą. Tuomet Ea pirmapradžių dievų paprašęs rėžtuko (juo buvę atskirti dangus ir žemė) ir atskyręs Ulikumį nuo Upelurio. Ulikumis pasidaręs nebe toks galingas ir dievai, nepaisydami pabaisos grasinimų užgrobti valdžią danguje, atnaujinę puolimą.
Pasakojimo pabaiga nėra išlikusi. Manoma, kad joje buvo pasakojama apie galutinę audros dievo pergalę.
Santa Lusija Kocumalguapa
Santa Lusija Kocumalguapa  – miestas Gvatemaloje, Eskuintlos departamente, į vakarus nuo Eskuintlos, netoli Fuego ugnikalnio pašlaitės. Eina plentas tarp Eskuintlos ir Retalhuleu.
Maisto pramonė. Auginamos cukranendrės, kava.
Kocumalguapos apylinkėse yra dvi senovės majų archeologinės vietovės – El Baulis ir Bilbao.
Kazanas (upė)
Kazanas  – upė Kanados šiaurėje, Nunavute; Telono intakas. Upės ištakos yra pietiniame Nunavute, netoliese Kasbos ežero (prie paribio su Saskačevanu).
Vienais duomenimis, upės ilgis siekia 730 km, kitais – 850 km. Kazanas vingiuodamas teka į šiaurę, prateka keletą ežerų (tarp jų – Ennadai, Angikuni bei Yathkyed); upės vaga slenkstėta. Yra Kazano krioklys (25 m aukščio), be to, tarp Anginkuni ir Yathyed ežerų esama virtinės žemesnių krioklių (5–7 m). Įteka į Telono upę ties pietiniu Beikerio ežero (angl. Baker Lake) krantu. Netoliese įsikūręs to paties pavadinimo Hadsono įlankos kompanijos (angl. Hudson’s Bay Company) prekybos postas.
1770 m. čia lankėsi pirmasis europietis – Samuelis Hirnas. 1893–1894 m. Kazano upę tyrinėjo broliai James ir Joseph Tyrrell.
Lietuvos ir Samoa santykiai
Lietuvos–Samoa santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Samoa.
Samoa yra 152-oji pasaulio ir trečia Ramiojo vandenyno regiono valstybė po Australijos ir Naujosios Zelandijos, su kuria Lietuva užmezgė diplomatinius santykius.
Abi šalys yra Jungtinių Tautų, Jungtinių Tautų švietimo, mokslo ir kultūros organizacijos, Pasaulio prekybos organizacijos, Pasaulio sveikatos organizacijos, Tarptautinio valiutos fondo, Tarptautinio olimpinio komiteto ir kitų tarptautinių organizacijų narės. Nuo 2015 m. tarp šalių galioja bevizis režimas.
2021 m. duomenimis, Lietuvoje Samoa piliečių negyveno.
Ekonominiai santykiai
Prekyba tarp dviejų šalių yra minimali ir apsiriboja lietuviškos kilmės produktų eksportu. 2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Samoa siekė 28,4 tūkst. eurų.
Diplomatinis atstovavimas
2022 m. vasario mėn. duomenimis, nei Samoa, nei Lietuva nėra akreditavusi savo ambasadorių viena kitai. Vyrauja daugiašalis bendradarbiavimas per Jungtinių Tautų Organizaciją.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1887–1888 m.
1887–1888 m. Airijos taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1886–1887 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1886–1887 m.
1886–1887 m. Airijos taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Tadas Daugirdas (1914)
Biografija
Gimė ir augo bajorų šeimoje, Plemborgo dvare (dab. gyvenvietė Plembergas), Ariogalos valsčiuje. Pradinį išsilavinimą įgijo Ariogalos pradžios mokykloje (įsteigta 1918 metais). 1933 m. baigė Kauno Jėzuitų gimnaziją. Tais pačiais metais, lapkričio 15 d. jam buvo paskirta LR KAM stipendija studijuoti Vytauto Didžiojo universiteto Medicinos fakultete. 1938 liepos 1 d. pasiųstas į Karo mokyklą, 1939 m. rugsėjo 18 d. ją baigė (XIV asp. laida), Tadui Daugirdui buvo suteiktas ats. jaun. leitenanto laipsnis bei jis paleistas į sanitarijos karininkų atsargą. 1939 m. spalio 16 d. Tadas Daugirdas priimtas į tikrąją karo tarnybą, paskirtas į 1 husarų pulką jaunesniuoju sanitarijos karininku.
Sovietų Sąjungai okupavus Lietuvą ir likviduojant jos kariuomenę 1940 m. rugsėjo 17 d. paskirtas į RA 29 ŠTK pionierių batalioną. Tą patį rudenį perkeltas į 184 šaulių divizijos pionierių batalioną. 1941 m. birželio 14 d. Tadas Daugirdas buvo suimtas Varėnos poligone, išvežtas į Norilską, Krasnojarsko kr., Rusiją. 1942 m. rugsėjo 5 d., Tadui Daugirdui nedalyvaujant, „Trejeto“ („Troikos“) ypatingo pasitarimo buvo nuteistas 8 metus kalėti, be teisės susirašinėti; pradžioje priskirtas prie sunkiųjų darbų medienos kirtimui taigoje, vėliau pervestas dirbti į kalėjimo ligoninę, dar vėliau buvo išleidžiamas iš kalėjimo darbui miesto poliklinikoje - dėl specialistų trūkumo.
1948 m. Tadas Perkeltas į Noriską, į "Koloniją-gyvenvietę" (rus. Колония-поселение). 1951 m. birželio 14 d. Tadas Daugirdas ištremtas į Ust Abakaną, Krasnojarsko kr. 1955 m. gegužės 7 d. T. Daugirdas buvo TSRS Aukščiausiojo Teismo Karinės kolegijos reabilituotas ir iš tremties paleistas.
Konstal 106N
Tramvajai yra 13500 mm ilgio, 2400 mm pločio, 3060 mm aukščio ir 16800 kg svorio. Turi keturias duris, sudarytas iš dviejų dalių, atsidarančių į salono pusę. Konstal 106N turi 166 kW elektrinį variklį, galintį išvystyti 70 km/h greitį. Tramvajus turi 20 sėdimas vietas, gali sutalpinti 145 keleivių.
Tadas Daugirdas (1914)
Biografija
1956 m. T. Daugirdas grįžo į Lietuvą, dirbo Vilniaus vaikų ligoninėjė (Tilto g.), dėstė Respublikinėje Vilniaus medicinos mokykloje. Vėliau T. Daugirdas dirbo gydytoju chirurgu Respublikinėje vaikų ligoninėje, Žvėryne. Išėjęs į pensiją dirbo daliniu etatu Vilniaus Greitosios Pagalbos ligoninėje.
Mirė 1982 m. rugpjūčio 21 d. Vilniuje. Palaidotas Rokantiškių kapinėse.
Konstal 106N
Iš viso buvo pagaminti 7 Konstal 106N ir 4 Konstal 106Na tramvajai.
Tadas Daugirdas (1914)
Profesinė veikla
Tadas Daugirdas parašė per 20 mokslinių praktinių straipsnių, užpatentavo keletą patobulintų chirgijos instrumentų, buvo eilės medicinos knygų autorius arba bendraautorius (rašė rusų ir lietuvių kalbomis). Tado Daugirdo Daktaro disertacija, ginta 1955 metais Leningrade, buvo sėkmingai priimta kolegų, tačiau dėl jo tremtinio statuso Daktaro laipsnio suteikimas buvo atidėtas neterminuotam laikui - taip niekad ir nebuvo suteiktas.
Klavdija Koženkova
Klavdija Korniuščenko-Koženkova (g. 1949 m. kovo 22 d. Zarasuose) – Lietuvos irkluotoja, olimpietė. Irklavo aštuonvietę ir kitas akademines valtis. TSRS sporto meistrė (1967), TSRS tarptautinės klasės sporto meistrė (1969).
Tadas Daugirdas (1914)
Literatūra
Lietuvos kariuomenės karininkai 1918-1953, Leidykla: LKKAS, - 2004 m. ISBN: 8033671
Klavdija Koženkova
Biografija
Pirmasis treneris V. Štaras (1963-65), vėliau E. Vaitkevičius (1966-76). Irkluodama aštuonvietę valtį tapo Lietuvos čempione (1966, 1967, 1968, 1969, 1970). 1970 m. Lietuvos komandinio irklavimo čempionato laimėtoja. TSRS čempionė (1967, 1968), vicečempione (1969, 1970, 1971), bronzos medalininkė (1966), TSRS taurės laimėtoja (1970, 1971), Europos čempionė (1967), vicečempionė (1966), 1976 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sidabro medalio laimėtoja. 1966–1968 m. mokėsi Maskvos liaudies dailės institute. 1989–1992 m. dirbo bendrovėje Vilniaus akmuo.
Laumėnų tvenkinys (Kaunas)
Laumėnų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kauno rajone, 12 km į rytus nuo Kauno miesto centro, Laumėnų kolektyvinių sodų bendrijos gyvenvietėje. Sudarytas užtvenkus Galupio upelį (Nemuno intakas) 0,6 km nuo jo įtekėjimo į Kauno marias. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,41 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 51,5 m. Krantai neaukšti. Pasroviui už 0,1 km telkšo 1,9 ha tvenkinys. miniatiūra|200px|left|Vandens lygio įrenginys prie tvenkinio kranto
Kuoduotoji kariama
Kuoduotoji kariama (Cariama cristata) – kariaminių paukščių (Cariamiformes) būrio, kariaminių (Cariamidae) šeimos plėšriųjų paukščių rūšis.
Anksčiau kaip kariaminių šeimos rūšis buvo priskirta prie gervinių paukščių (Gruiformes) būrio.
thumb|left|200px|Kuoduotoji kariama
Apibūdinimas
Kuoduotųjų kariamų lytinis dimorfizmas neišreikštas. Vidutinio stambumo paukštis – apie 60 cm ūgio, kūno ilgis 75-90 cm, sveria 1,5-2,2 kg. Jos plunksninis apdaras šviesiai pilkšvai rudos spalvos. Snapas ir kojos raudoni, kaklas, kojos ir uodega ilgi.
Išsiritę kuoduotųjų kariamų jaunikliai būna apaugę pilkais pūkeliais.
Elgsena
Didelį lizdą krauna iš lazdelių ir šakelių. Deda 2-4 kiaušinius. Didesnę laiko dalį peri patelė. Jaunikliai iš kiaušinių prasikala po 24-30 dienų. Jaunikliai lizde išbuna apie dvi savaites ir palikę jį būna su tėvais.
Aktyvi dieną, o gyvena ant žemės, tik reikalui esant, persekiojama bėgdama pasiekia iki 25 km/val. greitį ir skrenda. Monogamė. Gyvena poromis ar mažai būreliais. Dieną, sulenkusi atbulai kojas ilsisi ant žemės, o naktį tupi ant medžių viršūnių. Jos balsas garsus, panašus į čiaužų kvatojimą arba tiesiog kiauksėjimas. Abiejų lyčių jaunikliai po 2-3 savaičių, jau gali pakartoti tėvų balsus.
Malaizijos futbolo varžybos 2021 m.
Malaizijos futbolo varžybos 2021 m.
Finalo rungtynės
...
<...>
Gvatemalos departamentas
Didžiąją departamento dalį užima Gvatemalos aglomeracija. Dėl didelės imigracijos departamente gyvena įvairios tautos, tačiau regioninės kalbos statusas suteiktas 3 kalboms: ispanų, kakčikelių ir pokomamų.
Teritorijoje yra keletas majų archeologinių vietovių, iš kurių žymiausia – Kaminalchuju.
Geografija
Teritorija išsidėsčiusi Gvatemalos aukštumose. Pietiniu pakraščiu driekiasi Čiapaso Siera Madrė su ugnikalnių kūgiais. Šių kalnų pašlaitėje telkšo Amatitlano ežeras.
Administracinis suskirstymas
Departamentas padalintas į 17 savivaldybių:
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1885–1886 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1885–1886 m.
1885–1886 m. Airijos taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Skandolos gamtos rezervatas
thumb|Skandolos uolos
Skandolos gamtos rezervatas – rezervatas Prancūzijoje, Korsikos regione, Pietų Korsikos departamente, Osanio komunoje. Rezervato krantai yra vieninteliai Europos krantai, kurie įtraukti į UNESCO paveldo sąrašą kartu su Džirolatos įlanka, Porto įlanka ir Piana Kalančesu. Skandolos rezervatas į UNESCO paveldo sąrašą įtrauktas 1983 m. Po rezervatą uždrausta vaikščioti. Labiausiai į vakarus nutolusi Skandolos vieta yra Gargalio sala. Rezervato plotas yra 20 km², tačiau UNESCO apimamas plotas yra 120 km².
Istorija
Geologiškai Skandola atsirado dėl stipraus ugnikalnio poveikio būdingo permo laikotarpiu.
Augmenija
Skandolos augmeniją sudaro apie 600 rūšių, iš kurių 34 yra būdingos šiai vietovei, o 450 rūšių yra dumbliai, kurie vandenyje sudaro Biologinę įvairovę. Kai kurias rūšis galima rasti tik šioje Korsikos vietovėje.
Gyvūnija
Skandolos gyvūnija irgi gausi. Čia aptinkamos 125 žuvų rūšys ir daugybė bestuburių gyvūnų. Yra ir apie 230 paukščių rūšių, tarp jų erelis žuvininkas, pilkasis audrapaukštis ir Europos kuoduotasis kormoranas. Dar prieš kelerius metus tai buvo viena iš paskutiniųjų Viduržemio jūros ruonių vienuolių kolonijų. Dabartinis Skandolos apsaugos ženklas yra erelis žuvininkas.
Didžiųjų Skaisgirių valsčius
Didžiųjų Skaisgirių valsčius (, nuo 1939 m. Amtsbezirk Kreuzingen) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Karaliaučiaus krašte.
Istorija
Įkurtas 1874 m. kovo 26 d. Panaikintas baigiantis II pasauliniam karui.
Emil Iversen
Emil Iversen (g. 1989 m. vasario 25 d. Osle) – Norvegijos slidininkas, olimpietis, daugkartinis pasaulio čempionas.
Biografija
2011 m. tapo pasaulio jaunimo čempionu estafetės rungtyje. 2016 m. pasaulio taurės etape Oberstdorfe pirmą kartą lipo ant apdovanojimų pakylos užėmęs pirmąją vietą. 2017 m. pirmą kartą dalyvavo pasaulio čempionate, kuriame užėmė 4-ąją vietą.
Savo debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse norvegas dalyvavo dvejose rungtyse. Masinio starto varžybose Iversen liko 10-as, o sprinto rungtyje 8-as.