cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kęstutis Kriščiūnas (1969)
Biografija
2000–2004 m. Seimo narys. 2004 m. deleguotas Europos Parlamento narys. Nuo 2005 m. Krašto apsaugos ministro patarėjas, 2008–2011 m. UAB „Kauno vandenys“ generalinio direktoriaus padėjėjas, 2011–2012 m. Kauno miesto savivaldybės mero pavaduotojas.
1992 m. Lietuvos socialdemokratinio jaunimo sąjungos (LSDJS) narys, Kauno skyriaus pirmininkas, 2000–2004 m. LSDJS pirmininkas, Tarptautinės jaunųjų socialistų sąjungos narys.
Nuo 1994 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1994–2000 m. – Kauno skyriaus atsakingasis sekretorius, nuo 1999 m. – LSDP tarybos narys, programos komisijos narys. 2004 m. – Europos socialistų partijos narys.
2003 m. ir 2005–2007 m., 2007–2011 m. ir 2011 m. 2007–2011 m. ir 2011–2015 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys.
Žmona Alisa, vaikai Dovilas, Vilnė, Kintė.
Laisvieji masonai
thumb|180px|Masonų emblema Laisvieji masonai (laisvieji mūrininkai), kartais tiesiog Masonai – pasaulinė brolijos principu veikianti organizacija. Dėl brolijos kilmės iki galo nėra sutariama, nors manoma, jog jos ištakos – akmenskaldžių ir mūrininkų gildijos XIV amžiaus pabaigoje. Dabar laisvoji mūrininkija vienija daugiau nei 6 milijonus narių, išsibarsčiusių po visą pasaulį. Net 3 milijonai narių yra Jungtinėse Amerikos Valstijose, 700 tūkstančių – Jungtinėje Karalystėje. Lietuvoje šiuo metu veikia devynios reguliariųjų laisvųjų mūrininkų ložės.
Brolija sudaryta iš ložių, kurios organizuojamos geografiniu principu. Pagal regioną ložės priklauso Didžiajai Ložei arba Didiesiems Rytams. Dažniausiai Didžiosios Ložės regionas ir jurisdikcija sutampa su valstybės ar valstijos ribomis. Nėra vieningos pasaulinės Didžiosios Ložės: kiekviena Didžioji Ložė yra nepriklausoma ir savo nuožiūra sprendžia, ar pripažinti kitas Didžiąsias Ložes.
Istorija
thumb|180px|Užeigoje „Goose and Grindiron“ 1717 m. birželio 24 d. įkurta pirmoji Londono Didžioji Ložė Masonija kaip organizacija atsirado 1717 m. birželio 24 d. įkūrus Didžiąją Londono Ložę. Vėliau, 1728 m. susikūrė Didžioji Airijos Ložė, o 1736 m. Didžioji ložė susikūrė Škotijoje. Netrukus masonų ložės ėmė kurtis visose Didžiosios Britanijos kolonijose, tarp jų ir Šiaurės Amerikos žemyne.
Po Amerikos revoliucijos visose valstijose susikūrė nepriklausomos didžiosios ložės. Tokiu būdu buvo nuspręsta sukurti vieną Didžiąją Jungtinių Amerikos Valstijų ložę, kurios didžiuoju meistru būtų tapęs Džordžas Vašingtonas (George Washington), tačiau ši mintis neilgai gyvavo, nes atskirų valstijų Didžiosios ložės nenorėjo atiduoti dalies galių.
Kontinentinėje Europoje masonų organizacija taip pat sparčiai plito. 1717 m. Rusijos imperatorius Petras I įkūrė ložę Sankt Peterburge, 1721 m. įsteigta pirmoji masonų ložė Vokietijoje, Monso mieste. 1728 m. Madride įsteigta pirmoji Ispanijos ložė. 1935 m. ložės išplito Lisabonoje, Romoje, Milane, Veronoje, Padujoje, Venecijoje, Stokholme, Neapolyje, po metų įsikūrė Lenkijoje.
Pirmoji Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje masoniškoji organizacija buvo 1776 m. lapkričio 18 d. Vilniuje įkurta „Šv. Karolio riterių“ komandorija, kurios komandoru išrinktas Motiejus Žynievas. 1780 m. Vilniuje jau veikė trys - „Gerojo ganytojo“, „Išminties šventovės“ ir „Uoliojo lietuvio“ - ložės. 1781 m. gruodžio 27 d. Lietuvos masonų organizacijoms suvienyti ir joms vadovauti Vilniuje įsteigta Didžioji provincijos ložė „Lietuvos tobuloji vienybė“. Jos sąjungoje, be jau minėtų ložių, veikė ir moterų ložė Vilniuje „Tobuloji ištikimybė“ bei Gardine ir Nesvyžiuje įkurtos „Laimingo išlaisvinimo“ ložės.
1911 m. įsteigta ložė „Lietuva“, 1914 m. – „Gudija“. Sovietinės okupacijos laikotarpiu lietuviai masonai jungėsi į ložes emigracijoje.
Po nepriklausomybės atkūrimo 1990 m., Lietuvoje ėmė atgimti masonijos organizacija. 1993 m. rugpjūčio 27 d. Vilniuje įkurta ložė „Renaissance“. Netrukus Vilniuje suburtos dar dvi ložės - 1995 m. liepos 15 d. įkuriama „Vilnius Orient“ ložė ir 1999 m. gegužės 22 d. atkurta ložė „Uolusis lietuvis“. 2002 m. balandžio 13 d. suvienijus šias tris ložes įsteigta nepriklausoma Lietuvos Didžioji ložė, pasaulyje pripažįstama kaip lygiateisė ir lygiavertė tarp kitų šalių Didžiųjų ložių.
Organizacija
thumb|180px|Londono Didžioji Ložė Masonų organizacija sudaryta iš ložių – nedidelių žmonių grupių, sudaromų pagal gyvenamą teritoriją. Viena iš pagrindinių veiklos sričių yra labdaringas ir švietėjiškas darbas.
Šiais laikais norintieji tapti masonais turi būti laisvai renkami slaptu balsavimu. Kandidatuoti gali vyresnis nei 18 metų vyras, kuris yra sveiko kūno ir sielos, tiki „Aukščiausia būtybe“ ir turi mažiausiai vieną tikro masono rekomendaciją.
Išrinktam masonui draudžiama viešai atskleisti daugumą savo narystės organizacijoje detalių. Masonai teigia, kad toks paslapties šydas leidžia nariams ramiai spręsti etinius ir filosofinius klausimus be išorės trukdžių ir įsikišimo. Tačiau konspiracijos teoretikų nuomonė yra kitokia.
Žymūs pasaulio masonai
thumb|Paveikslas, vaizduojantis [[George Washington|Džordžą Vašingtoną vadovaujantį masonų ložės susitikimui]] thumb|180px|[[Aleksandras Puškinas buvo ložės „Ovidijus“, įsikūrusios Kišiniove, narys]]
Žymūs Lietuvos masonai
thumb|180px|[[Jurgis Šaulys buvo masonų ložės „Lietuva“ narys]] thumb|180px|[[Donatas Malinauskas taip pat priklausė masonų ložei „Lietuva“]]
Hainuvkos Šv. Dimitrijaus cerkvė
'''Hainuvkos Šv. Dimitrijaus cerkvė'''  – cerkvė, esanti Hainuvkos mieste. Cerkvė priklauso Hainuvkos Šv. Dimitrijaus parapijai. Cerkvė pastatyta 1995–2007 metais. Architektas Michał Bałasz. Cerkvėje yra ikonostasas.
Viksvameldis
Viksvameldis (Scirpus) – viksvuolinių (Cyperaceae) šeimos augalų gentis, kurioje yra apie 120 rūšių, iš jų viena auga Lietuvoje – liekninis viksvameldis (Scirpus sylvaticus).
Šalies ūkis
thumb|right|300 px Šalies ūkis – Lietuvos ūkio partijos laikraštis, ėjęs nuo 1996 m. kovo mėn. iki 1998 m. Vilniuje.
Istorija
Ėjo kartą per savaitę. Tiražas 5000 egz.
Ija
Ija  – upė Rusijoje, Sibire, Irkutsko srityje; Okos (Jenisėjaus baseinas) kairysis intakas. Prasideda Rytų Sajane Chijano vardu, aukštupyje slenkstėta. Teka į šiaurę toliau per Irkutsko-Čeremchovo lygumą. Įteka į Bratsko tvenkinio Okos įlanką.
Didžiausi intakai: Kirėjus (dešinysis), Ikėjus, Iliras (kairieji).
Upė laivuojama 138 km nuo žiočių. Prie Ijos įsikūręs Tuluno miestas.
Guronys (Palomenė)
Guronys – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Pašulių. Aptikti Guronių pilkapiai.
Varnutės tvenkiniai
thumb|Tvenkinys Varnutės tvenkiniai – tvenkiniai, esantys Jonavos mieste, prie Joninių slėnio, Rimkų mikrorajono. Yra paplūdimys, persirengimo kabinos, bokšteliai, skirti šokinėjimui į vandenį, tilteliai. Netoli yra Jonavos centrinis stadionas. Prie Varnutės (Varnakos) upelio tvenkinių yra gyvenamasis mikrorajonas Lakštingalos. Prie tvenkinių nutiesti dviračių takai.
Kalnuotoje ir vaizdingoje teritorijoje aplink Varnutės tvenkinius bėgimo klubas „Maratonas” organizuoja „Varnutės” bėgimą (1,9 km; 3,8 km ar 10,3 km nuotoliai). Įvairaus ilgio distancijose dalyvauja per 100 bėgikų, besivaržančių savo amžiaus grupėse. Prie Varnutės 3-iojo tvenkinio nuo 2001 m. rengiamos kasmetinės Jonavos miesto sportinės žūklės plūdine meškere varžybos. Organizuoja Jonavos sporto klubo Ruklos „Vilkas“ žūklės būrelio nariai.
Degsnės maumedynas
miniatiūra|250px|right|Informacinis stendas Degsnės maumedynas – auga pietinės Lietuvos Prienų rajono savivaldybėje, nedideliame Degsnės miško šiaurinės dalies pakraštyje, apie 7 kilometrus į pietus nuo Prienų ir apie 3 kilometrus į šiaurę nuo Balbieriškio. Priklauso Prienų miškų urėdijos Naujosios Ūtos girininkijai.
Maumedynu užsodintas Degsnės miško 29 kvartalo, 1 sklypas, 2,2 ha, o naujesniais 2019 m. duomenimis 3,49 ha plotas. Čia jų augavietės – normalaus drėgnumo derlingame priemolyje. Kadangi lenkiniai maumedžiai (Larix decidua subsp. polonica) kasmet numeta spyglius, o ir jiems pūvant, rūgštėja dirvožemis, tad siekiant šį poveikį pristabdyti, antrajame medyno arde buvo pasodin­tos mažalapės liepos (Tilia cordata). Jos pakančios paunksmei, o nukri­tę kalkingi jų lapai humusą veikia šarminamai.
Degsnės maumedynas, dirbtinai įveistas 1849 m., saugomas nuo 1960 m, dabar tai Degsnės botaninis draustinis. Manoma, kad maumedyną pasodino dvarininkas, o lenkinių maumedžių (Larix decidua subsp. polonica) sodmenys čia buvo atvežti iš Lenkijos. Tai našiausias medynas Lietuvoje – tūris hektare virš 1600 m³, per vienerius metus viename hektare priauga daugiau kaip 10 m³ medienos. Viename hektare maumedyno yra apie 280 medžių, kuriems daugiau kaip 100 metų amžiaus. Medynų vidutinis amžius 61 metai. Jaunuolynai jame sudaro apie 26 procentus, pusamžiai medynai – apie 36 procentus, pribręstantys – apie 20 procentų, brandūs – apie 18 procentų. Kultūrinės kilmės medynų apie 12 procentų. Kasmet iškertama 5,9 m³/ha.
Čia maumedžiai dauginasi savaime, kas Lietuvos platumose jiems nėra būdinga. 1999 metų gruodį Lietuvoje praūžęs uraganas „Anatolijus“ nulaužė ir išvertė apie 10 medžių, o 2005 metų pradžioje siautėjęs uraganas „Ervinas“ Degsnės maumedynui jokių nuostolių nepadarė.
Degsnės maumedyne augantys lenkiniai maumedžiai yra vieni aukščiausių vietinių medžių rūšių Lietuvoje, kurių vidutinis aukštis 42 metrai, vidutinis medžių skersmuo krūtinės aukštyje 56 cm. Iš jų aukščiausio individo aukštis 49 metrai, ir tai aukščiausias medis Lietuvoje – Degsnės miško maumedis. Privažiuoti prie aukščiausio medžio Lietuvoje galima geros kokybės gruntiniu keliu, apie 2,5 km atstumu nuo pagrindinio kelio.
Grybų įvairovė šiame maumedyne skurdi, dažniausiai pasitaiko tik kazlėkai.
Degsnės maumedynas gana dažnai lankomas mokslininkų, gamtininkų, gamybininkų delegacijų, kurie į maumedyną atvykę atlieka specialius tyrimus.
Pliavinios
Miesto teisės nuo 1927 m. 2009–2021 m. buvo Pliavinių savivaldybės administracinis centras.
Liepa (augalas)
thumb|[[Mažalapė liepa Vytauto parke Kaune]] Liepa (Tilia) – dedešvinių (Malvaceae) šeimos augalų gentis.
Paplitimas
Paplitusios Europoje, Azijoje ir Šiaurės Amerikoje.
Apibūdinimas
Liepų genčiai priklauso dvinamiai medžiai su tankia kūgiška laja. Medžių aukštis labai įvairus – nuo neaukštų iki aukštų, 15-50 metrų aukščio. Vienos aukščiausių gentyje yra hibridinės rūšies europinės liepos (Tilia × europaea). Žievė pilkai ruda, senų medžių giliai suskeldėjusi. Lapai išsidėstę dviem eilėmis. Žiedai kvapūs, žalsvai ar gelsvai balti, sukrauti skydiškuose ar kekiškuose nusvirusiuose ar stačiuose žiedynuose. Vaisus – vienasėklis, rečiau su 2-3 sėklomis riešutėlis.
Pavadinimo kilmė
Genties pavadinimas Tilia yra kilęs iš graikų k. tilon – sparnelis; vaisius turi sparnelį. Oficialus mokslinis pavadinimas rašomas – Tilia L.;
Liepų (Tilia) genties rūšys
miniatiūra|Tilia cordata Gentyje yra apie 46 rūšys.
Liepos Lietuvoje
Lietuvoje savaime auga viena rūšis: Jeigu klimatas šils, Lietuvoje galimai palaipsniui, savaime gali paplisti kitų rūšių liepos, kurių savaiminis arealas yra netoli nuo mūsų šalies sienos – šiuo atveju neatsižvelgiant į tai, kad jos jau dabar yra introdukuotos Lietuvoje, tai: Lietuvoje yra keletas introdukuotų ir auginamų, tolimesniuose kraštuose natūraliai paplitusių liepų rūšių, tai:
Stanislavas Kostka Gadomskis
Stanislavas Kostka Gadomskis (1718–1797) – Lenčicos vaivada nuo 1787 metų, seimo maršalka, Karūnos armijos generolas-leitenantas, Sochačevo pakamaris ir Karūnos generalinės armijos raštininkas nuo 1760 metų, Červonogrudo, Bolimovo Rabštino or Rogatino seniūnas. Prie Stanislovo Augusto Poniatovskio buvo pasiuntinys į Prūsiją.
Kopituvo Šv. Jono Teologo parapija
'''Kopituvo Šv. Jono Teologo parapija'''  – viena iš Terespolio stačiatikių dekanato parapijų, Kopituvo kaime. Parapija įkurta XVI a., 1619–1875 m. priklausė unitams, 1875–1915 m. stačiatikiams. 1920 m. atkurta, 1947 m. panaikinta, 1957 m. vėl atkurta. Parapijai priklauso Kopituvo Šv. Jono Teologo cerkvė.
Stanislavas Kostka Gadomskis
Biografija
Lydėjo ištremtą Stanislovą Leščinskį į Lotaringiją, kur, Nansi, mokėsi riterių akademijoje. Kare dėl Austrijos paveldėjimo tarnavo Prancūzijos armijoje. Dalyvavo Silezijos karuose Prūsijos pusėje. Grįžęs į tėvynę buvo Potockių proprūsiškos partijos šalininkas.
Pilsrundalė
Pilsundalė arba Rundalė (Rundāle) – gyvenvietė Latvijoje, Žiemgaloje, Bauskės savivaldybėje. Rundalės valsčiaus centras. 697 gyventojai (2021 m.). 2009–2021 m. buvo Rundalės savivaldybės administracinis centras.
Stanislavas Kostka Gadomskis
Biografija
1747 metais tapo Karūnos didžiojo etmono Juozapo Potockio adjutantu. 1752–1754 metais gavo pensiją nuo Prancūzijos pasiuntinio 400 dukatų į metus. 1757 metais tapo Karūnos armijos generolu-majoru. 1762 metais tapo generolu-leitenantu.
1760 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą, 1764 metais į konvokacinį seimą, 1766 metais į Čapliko seimą, 1767 metais į Repnino seimą.
Balsavo už Stanislovo Augusto Poniatovskio išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą. 1766 metais buvo apdovanotas Švento Stanislovo ordinu. 1767 metais įėjo į seimo delegacijos sudėtį, kuri atsirado spaudžiant Rusijos pasiuntiniui N. V. Repninui, tikslu sudaryti ATR konstituciją.
Rekomenduojant Prūsijos pasiuntiniui įėjo į Nuolatinės tarybos sudėtį. 1786 metais buvo išrinktas seimo maršalka ir apdovanotas Baltojo erelio ordinu.
Marijampolės evangelikų liuteronų bažnyčia
miniatiūra|250px|right|Galinis fasadas, 2014 m.
Marijampolės evangelikų liuteronų bažnyčia stovi Marijampolės miesto centre, Kauno g. 9.
Istorija
1819 m. yra Marijampolės evangelikų liuteronų parapijos pradžia, kuomet Marijampolės evangelikai įteikė vyriausybės komisijai Varšuvoje prašymą leisti įkurti parapiją ir pastatyti bažnyčią. Prašymas buvo patenkintas, o kol bus pastatyta bažnyčia, parapijai leista nuomotis amunicijos sandėlį. Vėliau statinys su sklypu atiteko parapijai. 1822 m. maldos namai (buvęs sandėlis su pristatytu bokštu ir kupolu) buvo pašventinti. Nauja mūrinė evangelikų liuteronų bažnyčia pradėta statyti dar 1835 m., kai buvo parengtas ir pakoreguotas jos projektas, bet įrengimo darbai užtruko iki 1841 m. Naujoji bebokštė bažnyčia buvo pastatyta šiek tiek į pietus nuo pašto stoties. 1841 m. Marijampolėje pradėjo veikti evangelikų liuteronų mokykla. Evangelikams liuteronams žemė kapinėms buvo paskirta Liudvinavo gatvėje.
1850 m. Henrikas Markonis suprojektavo liuteronų bažnyčios bokštą - varpinę, kuri tapo vienintele Marijampolės vertikalia dominante. Kartu su evangelikų mokykla ir greta buvusiais pašto stoties pastatais bažnyčia sudarė stilistiniu požiūriu gana vientisą kompleksą. Pagal kitus šaltinius, bokštas pastatytas ne apie 1850 m., o 1874-1893 m.
Po 1940 m. Lietuvą prijungus prie SSRS, bažnyčia buvo uždaryta, apgriauta, suniokotas bažnytinis turtas, nuo bokšto nuimtas kryžius ir varpas, o karo metu pataikius sviediniui į bažnyčios bokštą, pastarasis sugriautas. Bažnyčia, jos turtas ir žemė buvo nacionalizuoti. Pati bažnyčia buvo paversta grūdų sandėliu, vėliau - sporto sale, prie kurios buvo pristatytas dar ir baseino priestatas. Nuo 1984 m. bažnyčia ir priklausantys statiniai pradėti restauruoti valdžios lėšomis, pritaikant kitoms reikmėms (Mokytojų namams, mokyklai, koncertų salei).
1990 m. gegužės 5 d. privačiuose namuose įvyko pirmosios atsikuriančios parapijos pamaldos. Netrukus birželio 27 d. oficialiai įregistruota evangelikų liuteronų religinė bendruomenė. 1992 m. bažnyčios pastatai sugrąžinti parapijai. 1995 m. baigtas bažnyčios atstatymas.
2013 m. prie bažnyčios įrengtame skverelyje buvo atidengtas pirmasis per atkurtos Nepriklausomybės laikotarpį Lietuvoje pastatytas paminklas grožinės lietuvių literatūros pradininkui Kristijonui Donelaičiui. Jį pašventino Lietuvos evangelikų liuteronų vyskupas Mindaugas Sabutis.
TOS-1 Buratinas
TOS-1 Buratinas (, ТОС-1, kur тяжелая огнемётная система 'sunkioji liepsnosvaidinė sistema') – vikšrinė savaeigė, ginkluota 30-ies vamzdžių salviniu reaktyviniu liepsnosvaidžiu. Savaeigė sukonstruota ant tanko T-72 važiuoklės. Šaudo 220 mm reaktyvinias sviediniais su termobariniais užtaisais. Skirta naikinti priešo gyvajai jėgai įtvirtinimuose, atviroje vietovėje, lengvai šarvuotose mašinose.
Pirmą kartą karo veiksmuose panaudotas Afganistano kare (1988–1989). Pirmą kartą parodytas publikai Transmaš'o parodoje 1999 m. Omske. Naudotas ir Čečėnijos kare.
Idėja sukurti salvinę sistemą su padegamaisiais (termobariniais) užtaisais kilo 7-jame dešimtmetyje. Sistemą, sudarytą iš savaeigės, raketų ir užtaisymo mašinos 8-ojo dešimtmečio pradžioje Omske, Sunkiosios mašinų pramonės konstruktorių biure (KBTM). Ilgai šis ginklas buvo įslaptintas.
Mašina pritaikyta veikti kautynių rikiuotėje kartu su pėstininkais ir tankais. Didinant veiksnumą mašina sukurta ant T-72 bazės. Savaeigės raketų šaudymo nuotolis nuo 400 iki 3500 m.
Užtaisymo mašina sukonstruota ant padidinto pravažumo sunkvežimio važiuoklės, turi kraną savaeigės užtaisymui raketomis.
Nuorodos
Video:
Maduona
Maduona – miestas Latvijos vidurinėje dalyje, Vidžemės aukštumos pietryčiuose, Maduonos savivaldybės centras. Transporto centras – geležinkelis ir plentas jungia su Gulbene ir Pliaviniomis. Išplėtota poligrafijos, tekstilės, maisto gamybos pramonė. Stačiatikių, liuteronų ir katalikų bažnyčios. Istorijos ir dailės muziejai.
Istorija
Maduona rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą minima 1461 m. Tuomet vadinta Biržių vardu. Po Šiaurės karo atiteko Rusijai. 1900–1903 m. nutiesus Stukmanių (Pliavinių)–Valgos siaurąjį geležinkelį (Pirmojo pasaulinio karo metais perdarytas į platųjį), įrengta Maduonos stotis (1901 m.). Šalia stoties pradėjo augti miestelis. Dabartinis pavadinimas nuo 1921 m. 1923 m. parengtas užstatymo planas, suteikti pavadinimai centrinėms gatvėms. 1925 m. tapo Maduonos apskrities administraciniu centru. Miesto teisės suteiktos 1926 m.
Sportas
Maduonoje veikia slidinėjimo centras. 2022 m. 2,5 km trasai suteiktas Tarptautinės slidinėjimo federacijos homologavimo sertifikatas, leidžiantis vykdyti tarptautines slidinėjimo varžybas. 2023 m. slidinėjimo stadione surengtas 2023 m. Europos jaunimo biatlono čempionatas.
Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Maduona yra užmezgusi partnerystės ryšius:
Hainuvkos Šv. Trejybės cerkvė
'''Hainuvkos Šv. Trejybės cerkvė'''  – cerkvė, esanti Hainuvkos mieste. Cerkvė priklauso Hainuvkos Šv. Trejybės parapijai. Cerkvė pastatyta 1981–1983 metais. Architektas Aleksandr Grygorowicz. Cerkvėje yra ikonostasas.
Den Store Danske Encyklopædi
thumb|250px|Den Store Danske Encyklopædi tomai Den Store Danske Encyklopædi (Danmarks Nationalleksikon, sntr. SDE) – visuotinė enciklopedija danų kalba.
Apimtis – 22 tomų (2 papildomi indeksų tomai), 115 000 straipsnių.
Pradėta kurti 1994, darbai tęsti iki pat 2006.
Darbavosi apie 3 000 specialistų, vadovavo profesorius Jørn Lund.
Enciklopedija pasirodė ir CD-ROM forma (Microsoft Windows 2004 m., Mac aplinkai – 2005 m.).
Žmogus-pelėda
thumb|right|Maždaug šitaip yra įsivaizduojamas žmogus-pelėda Žmogus-pelėda, kartais vadinamas Kornvalio žmogumi-pelėda arba Mawnan žmogus-pelėda – kriptidas, kuris buvo neva pastebėtas 1976 m. viduryje Mawnan kaime, Kornvalyje. Žmogus-pelėda kartais lyginamas su Amerikos kriptozoologinėje literatūroje minimu žmogumi-drugiu.
Žmogaus-pelėdos istorija prasidėjo, kai su paranormalių reiškinių tyrinėtoju Tony „Doc“ Shiels susitiko žmogus, Don Melling, kuris Kornvalyje lankėsi per atostogas.
Godoy Cruz Antonio Tomba
Godoi Kruso „Club Deportivo Antonio Tomba“ – Argentinos futbolo klubas iš Godoi Kruso miesto Mendosos provincijoje.
Istorija
Įkurtas 1921 m. kaip „Club Sportivo Godoy Cruz“. 1930 m. susijungė su „ Club de la Bodega Antonio Tomba“.
Komanda 1944, 1947, 1950, 1951, 1954, 1968 m. laimėjo Mendosos provincijos čempionatą. 1994 m. CD Godoy Cruz pateko į antrąjį divizioną. 2006 m. komandai pavyko pasiekti pirmąjį divizioną. Tai pirmoji Mendosos provincijos komanda, žaidusi aukščiausioje lygoje.
Rozetė
Žodis rozetė kilęs iš 'rožytė' ir reiškia:
Panašios sąvokos:
Omas
miniatiūra|[[Multimetras gali būti naudojamas matuoti varžai omais.]] Omas (simbolis Ω) – išvestinis SI sistemos elektrinio impedanso ir elektrinės varžos (nuolatinės srovės atveju) matavimo vienetas. Pavadintas vokiečių fiziko Georgo Omo vardu.
Apibrėžimas
Omas apibrėžiamas kaip varža tarp dviejų laidininko taškų, kai prie šių taškų prijungtas pastovus 1 volto potencialų skirtumas sukuria laidininke 1 ampero stiprumo elektros srovę.
Dažniausiai laidininko varža omais išlieka konstanta tam tikruose įtampų temperatūrų ir kitų parametrų ruožuose, pvz., įprasti tiesiniai rezistoriai. Kitais atvejais varža gali kisti, pvz., termistoriuose ji kinta priklausomai nuo temperatūros.
Dažniausiai vartojami daliniai ir kartotiniai omo dydžiai: miliomas, omas, kilomas ir megaomas.
Perskaičiavimai
SI sistemos elektrinio laidumo matavimo vienetas yra simensas. Tai atvirkštinis omo dydis.
Galia, kaip funkcija nuo varžos
Tiesinio rezistoriaus išsklaidyta galia gali būti apskaičiuota iš jo varžos ir įtampos arba srovės. Matematinė rezistoriaus galios P išraiška yra Omo ir Džiaulio dėsnių junginys:
kur
Užliekniai
Užliekniuose yra Pamario mokyklos pradinis skyrius, medicinos punktas, UAB „Nemuno žuvis“, UAB „Marių ežia“, privati Aidos Radvilavičienės gyvūnų prieglauda, evangelikų liuteronų senosios kapinės (1997 m. įtrauktos į Lietuvos Respublikos kultūros paveldo registrą).
Istorija
Užliekniai buvo valsčiaus centras, priklausė Vyžių parapijai. Buvo paštas.
Po karo iš esmės pasikeitė Užlieknių kaimo gyventojai. Kurį laiką buvusiame mokyklos pastate veikė pradinė mokykla, kuri vėliau perkelta į gretimą Vileikių kaimą, o mokyklos patalpos paverstos sandėliais ir gyventojų butais. 1955 m. Vileikių kaime atidaryta Užlieknių septynmetė mokykla, kuri 1962–1986 m. buvo aštuonmetė, 1986–1998 m. devynmetė, 1998–2005 m. – dešimtmetė; nuo 1995 m. mokykla vadinosi Užlieknių pagrindinė mokykla, nuo 2005 m. tapo pradine mokykla.
Užliekniuose buvo felčerių ir akušerių punktas, biblioteka (1959–1985 m.; iškelta į Pagrynius).
1997 m. buvo 72 ūkiai ir žemės ūkio bendrovė (augino mėsinius galvijus), kuri turėjo 418 ha žemės, 142 galvijus, dirbo 18 darbuotojų. 2003 m. galvijus laikė 38 ūkiai (264 vienetus).
Kybartų Naujoji apaštalų bažnyčia
Kybartų Naujoji apaštalų bažnyčia  – Naujoji apaštalų bažnyčia, stovinti Kybartuose, Basanavičiaus g. 39, prie centrinės gatvės.
Moderni bažnyčia įsikūrusi naujai suprojektuotame pastate. Be įprastinių sekmadieninių pamaldų rengiamos atskiros trečiadieninės pamaldos senjorams, vyksta pamokėlės vaikams, susitikimai su ganytojais iš užsienio. Pamaldose Kybartuose dalyvauja tikinčiųjų ir iš aplinkinių rajonų.
Istorija
Kybartų Naujosios apaštalų bažnyčios bendruomenės pradžia siekia 1925 m. Tada ji buvo oficialiai užregistruota ir priklausė Karaliaučiaus – Ponartų kraštui ir vadinosi Kibarty.
Naujo bažnyčios pastato kertinis akmuo padėtas 2000 m. lapkričio mėn. Kybartų bendruomenėje nauja bažnyčia įšventinta 2001 m. rugsėjo mėn., dalyvaujant krašto apaštalui Horst Ehlebracht. Per vienerius metus pastatytų Dievo namų patalpų neužteko 375 apsilankiusiems pamaldose, jų tarpe buvo ir 182 svečiai. Dėl tos priežasties pamaldos, per kurias buvo paženklintos 9 sielos, garsu ir vaizdu buvo perduodamos į šalia bažnyčios pastatytą palapinę. Tai buvo jau trečia naujai pastatyta bažnyčia Lietuvoje, kurios statybą finansavo Šiaurės–Reino Vestfalijos krašto Naujoji apaštalų bažnyčia, kuruojanti vakarinę Lietuvos dalį. Statybos darbus atliko Šilutės statybos bendrovė „Žibai“.
Guronys (Trakai)
Guronys – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Ubiškių.
Vest Bromičas
Vest Bromičas – miestas vakarinėje Anglijoje, 8 km į vakarus nuo Birmingamo. Įeina į Sandvelo rajoną. Metalo apdirbimo, chemijos pramonė.
Istorija
Vest Bromvičas minimas nuo 1086 m. XII a. įsikūrė benediktinai. XIX a. radus gausius akmens anglių telkinius tapo pramonės centru.
Sportinė rapyra
Rapyra – šaltojo ginklo rūšis, naudojama fechtavime. Šio ginklo taikinio sritis yra liemuo, krūtinė, pečiai ir nugara. Dvigubas prilietimas yra draudžiamas.
Siurblys
Siurblys gali reikšti:
Lazdijų šv. Kryžiaus Išaukštinimo sentikių cerkvė
Lazdijų sentikių cerkvė – veikiantys rusų stačiatikių (sentikių) maldos namai Lazdijuose, Siaurojoje g. 10.
250px|thumb|left|Nuo vartų pusės
Dargužiškiai
Dargužiškiai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, prie vieškelio, 9 km į pietus nuo Viekšnių.
Gyventojai
1923 m. kaime buvo 20 ūkių, 106 gyventojai. 2000 m. buvo 8 ūkiai, 16 gyventojų.
Jurgis Janavičius
Jurgis Vincas Janavičius (1926 m. birželio 28 d., Aleksandrijoje – 2012 m. balandžio 18 d., Sidnio priemiestyje Manly) – Australijos lietuvių prozininkas ir poetas, dailininkas.
Biografija
1944 m. baigė Šiaulių gimnaziją. Prie tėviškės artėjant Antrojo pasaulinio karo frontui, su tėvais pasitraukė į Vokietiją. Freiburge jis pradėjo studijuoti ekonomiką, o 1948 m. Janavičių šeima persikėlė gyventi į Australiją. Kartu su kitais dviem broliais dirbo upės Varagambos užtvankos statyboje, 1951–1952 m. studijavo istoriją Sidnio universitete. 1953 m. vedė dailininkę keramikę Jolantą Garolytę, su kuria augino tris vaikus: Paulių, Viktoriją ir Marikę. Baigęs hidrografijos mokslus, išvyko į Papua Naująją Gvinėją – Purario ir Striklando upių baseinuose vykdė tyrimo ir matavimo darbus.
Savo brolio, žinomo lietuvių rašytojo Vytauto Stepono Janavičiaus, įtakoje susidomėjo literatūra. Savo kūrybą publikavo australiečių spaudoje („Australian Letters“, „Art and Literature“). 1971 m. suredagavo ir išleido V.Mykolaičio–Putino laiškus seseriai Australijon. Tais pačiais metais išėjo ir jo pirmoji eilėraščių rinktinė anglų kalba, po metų – antroji. Kūrė ir lietuviškai, eiles spausdino išeivių spaudoje („Pradalgėje“, „Aiduose“, „Literatūros lankuose“, „Metmenyse“); Australijos lietuvių poetų rinktinėje. Gyvendamas Sidnyje, kartu su žurnalistu ir poetu Juozu Almiu Jūragiu 1970–1973 m. leido periodinį spausdinį „Poezijos ir prozos lakštai“. Iš viso išėjo šeši literatūriniai numeriai, po to leidyba nutrūko. Jau gerokai vėliau, Nepriklausomoje Lietuvoje išleista J.Janavičiaus novelių rinktinė.
Savo pėdsakus jis paliko ir vaizduojamajame mene. Keliaudamas po Papua Naująją Gvinėją drobėje fiksavo gamtos peizažus, 1964 m. kartu su geologu Kaziu Kemežiu Kamberoje surengė pirmąją parodą. J.Janavičius pasireiškė ir karikatūros srityje, jo darbus savo puslapiuose talpino australiečių žurnalai „Aspect“ ir „Outrider“. 1976 m. Sidnyje surengta pirmoji Jurgio Janavičiaus fotografijų paroda. Joje buvo eksponuojamas užfiksuotas Naujosios Gvinėjos aborigenų gyvenimas, o po penkerių metų atidarytoje parodoje – Sidnio ir Europos miestų vaizdai. 1981 m. išėjęs į pensiją, dvejus metus studijavo dailę Sidnio universitete. Tuo metu sukurti tapybos darbai skirti pašėlusiam miesto gyvenimui. Kartu su žmona Jolanta 1995 m. savo kūrybą eksponavo Vilniaus „Vartų“ ir „Lietuvos aido“ bei Kauno M. K. Čiurlionio galerijose. 1998 m. grafikos ir tapybos darbų parodą surengė Šiaulių „Laiptų“ galerijoje.
Liepiniai
Liepiniai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Skaistgirių.
Europos uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionatas
Europos uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionatas – kas dvejus metus EAA rengiamas žiemos sezono lengvosios atletikos čempionatas. kuriam dalyvauja atstovai iš 50 Europos šalių ir teritorijų. Lietuva čempionate istorijoje yra iškovojusi trys medalius (Austra Skujytė 2011 m., Airinė Palšytė 2017 m ir 2019 m.).
Visos katytės mėgsta saldumynus
Visos katytės mėgsta saldumynus – 1969 m. Vakarų Vokietijoje sukurta erotinė komedija.
Turinys
Karininkas Oberstas ir grafas, gyvenantys skirtingose tos pačios pilies dalyse, rungiasi tarpusavyje, kuris pirmasis suvilios apylinkėse pasirodžiusią naują merginą. Įsijautęs į varžybas, karininkas visai pamiršta savo sužadėtinę Blanšą, kuria susidomi leitenantas Rene...
Stočkai (reikšmės)
Stočkais vadinami kaimai:
Mini Zoo
thumb|right|300px|Gamtininkų centro "Mini Zoo" augintiniai "Mini Zoo" - privatus zoologijos sodas, esantis Jonušuose, Klaipėdos rajone. Įkurtas 2002 m. Savininkas - Edvardas Legeckas. 2,5 ha ploto sode eksponuojama apie 600 gyvūnų rūšių.
2007 m. šiame privačiame zoologijos sode lankytojai galėjo apžiūrėti lamas, liūtus, tigrą, hienas, vilkus, lūšis, kupranugarius, asilus, ponius, danielių, beždžiones, ūdrą ir kt. gyvūnus.
"Mini Zoo" yra išlaikomas daugiausia savininko lėšomis. Sulaukiama paramos iš vietinių ūkininkų, privačių įstaigų, parduotuvių. Kiekvieną savaitgalį organizuojamos talkos tvarkant sodo aplinką. Šiuo metu "Mini Zoo" siekia viešosios įstaigos statuso.
Rūra
Rūra (dar vadinama Zalve, Pazalve) – upė Zarasų rajone, tekanti iš Duburio ežero iki Zalvio ežero. Priklauso Šventosios baseinui.
Kadaise šioje upėje buvo vandens malūnas, tačiau dabar iš jo telikę tik griuvėsiai.
Upėvardis kilo nuo slavizmo rūra („užpakalis, subinė“).
thumb|left|240px|Vandens malūno griuvėsiai thumb|left|240px|Zalvės upelis į vakarus nuo Duburio ežero
Didieji Gudeliai
Didieji Gudeliai arba Zapadnojė (, nuo 1938 m. liepos 17 d. Großguden, nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Gavrilovo kaimo gyvenvietės teritorija.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Geldapės apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono, 1947–1993 m. Gavrilovo apylinkės kaimas.
Volframas
Volframas – periodinės elementų lentelės VI grupės cheminis elementas, vienas iš sunkiausių metalų. Grynas metalinis volframas yra baltos arba sidabrinės spalvos. Volframas atsparus korozijai. Rūgštys beveik nereaguoja su juo. Tirpsta mišinyje iš azoto ir fluoro vandenilio rūgščių. Grynas volframas yra minkštas, su priemaišomis tampa kietas ir trapus. Gamtoje retas, žinoma keliolika volframo rūgšties druskų mineralų – volframatų.
Volframo pritaikymo sritys
Dabartinėje technikoje naudojamas grynas volframas ir jo lydiniai. Volframas – tai geriausia medžiaga lempučių siūlų bei spiralių, taip pat katodų ir antikatodų rentgenų aparatų vamzdelių, aukštos įtampos lygintuvų gamybai.
Volframo poveikis žmogaus organizmui
Naudojant volframą pramonėje, gali susidaryti žymios šio metalo koncentracijos ore dulkių pavidalu. Tokiu būdu jis veikia darbininkų kvėpavimo organus. Po ilgalaikio darbo tokiose sąlygose išsivysto difuzinė plaučių sklerozė. Berstein-Kohan darbuose taip pat parodyta, kad volframo druskų tirpalai veikia virškinimo traktą, o volframo druskų tirpalų injekcijos gyvūnams po oda veikia nervų sistemą.
Pavadinimo kilmė
Rūdinių kalnų kalnakasiai ilgą laiką niekaip nesuprato, koks metalas alavo išgavimo metu sumažina jo išeigą, t. y. jį „suėda tarsi vilkas aviną“. Taip iš pradinio pavadinimo Wolfschaum ( – vilkas + schaum – puta) susiformavo Wolfrahm, o vėliau ir Wolfram ( – ne „avinas“, bet „nešvarumas, purvas, rūdys“).
Angliškai ir prancūziškai šis elementas vadinamas tungsten (švedų k. tung sten – sunkus akmuo).
§1781m. Karlas Wilhelmas Scheelas atrado, kad nauja volframo rūgštis gali būti padaryta iš šeelito. Scheele ir Torbern Bergman teigė, kad redukuojant šią rūgštį būtų įmanoma gauti naują metalą.
Mizandrija
Amerikiečių autorė Christina Hoff Sommers yra pastebėjusi, kad greta prieš vyrus „kariaujančių“ radikalių feminisčių visuomenėje visada yra grupė moterų, nenusistačiusių priešiškai vyrų atžvilgiu, ir dėl to pastarosios automatiškai priskiriamos priešų (vyrų) stovyklai. Tokiu būdu mizandrija tampa ir mizoginija.
Volframas
Pavadinimo kilmė
§1783m. Vėliau tais metais Karališkojoje baskų draugijoje, esančioje Bergaros mieste (Ispanija), broliams pavyko izoliuoti volframą redukuojant šią rūgštį anglimi, ir jiems priskiriama elemento atradimas.
Nyderlandų bridžo federacija
Nyderlandų bridžo federacija  – asociacija, kurią 1930 m. įkūrė Abba Lucardie. Tai antra pagal dydį bridžo federacija pasaulyje ir viena didžiausių sporto federacijų Nyderlanduose. Būstinė įsikūrusi Utrechte.
Dabartinis federacijos prezidentas yra Peter Zwart.
Nyderlandų bridžo federacija leidžia mėnesinį laikraštį „Bridge“.
1980 m. narių skaičius siekė 40 000, o 2007 m. buvo išaugęs iki 115 000.
The Suburbs
The Suburbs – trečiasis studijinis kanadiečių indie rock grupės „Arcade Fire“ albumas, išleistas 2010 m. rugpjūčio 2 d. Albumas sulaukė didžiulio kritikų pripažinimo ir pasiekė pirmąją vietą JAV, Jungtinės Karalystės , Kanados ir Airijos albumų reitinguose. Taip pat albumas laimėjo daugybę apdovanojimų, tarp jų – 2011 m. „Grammy“ apdovanojimas už geriausią metų albumą, 2011 m. „Brit Awards“ apdovanojimas už geriausią tarptautinį albumą bei daugybę kitų.
Bauskės pilis
thumb|300px|Bauskės pilis, 2015 thumb|300px|Bauskės pilis nuo [[Nemunėlis|Nemunėlio]] thumb|Bauskės pilies bokštas thumb|300px|left|Pilies kiemas thumb|300px|left|Bauskės pilis iš vakarų pusės
Bičiūnas
Bičiūnas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Bauskės pilis
Bauskės pilis – pilis Latvijoje, Žiemgaloje, Bauskėje, Nemunėlio ir Mūšos santakoje, 70 km nuo Rygos ir 20 km nuo Lietuvos sienos.
Bičiūnas
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Bičiūnienė (ištekėjusi moteris) ir Bičiūnaitė (mergautinė pavardė).
Bauskės pilis
Istorija
Pradėta statyti 1443 m., kai Vokiečių ordinas, pabūgęs sustiprėjusios Lietuvos didžiosios kunigaikštystės pradėjo stiprinti savo valstybės pietines sienas. Senoji renesanso stiliaus pilis baigta 1456 m.
Bičiūnas
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Bauskės pilis
Istorija
Statant bokštą jis kelis kartus griuvo. Pasak legendos, statytojai kreipėsi į žynį, kuris pataręs į bokšto sieną įmūryti ką nors gyvą, kas pirmasis ateis prie pilies. Tačiau, koks buvo statybininkų nustebimas, kai auštant pasigirdo žingsniai ir iš rūko išniro… paties statybos viršininko jaunutė žmona, atnešusi jam pusryčius. Laimė, kad prieš ją bėgo šunelis. Jis ir tapo pilies bokšto tvirtybės garantu. Sakoma, kad ir dabar tyliomis vasaros naktimis vis dar pasigirsta jo balsas. Nuo bokšto atsiveria plati Bauskės apylinkių panorama.
Apie 1518 m. greta pilies jau buvo išaugęs miestelis Vairogmiestis. Tačiau 1562 m. pilis tapo Vokiečių ordino sostine, todėl buvo praplėsta, pristatyta Naujoji pilis. 1587–1596 m. pilis tapo ir pirmojo Kuršo hercogo Gothardo Ketlerio rezidencija, todėl miestelis buvo perkeltas toliau ir pavadintas Bauske.
Šiaurės karo metu pilį kelis kartus buvo užėmę švedai, rusai, lietuviai. 1706 m. pilį užėmę rusai ją susprogdino ir po to, kaip netekusi fortifikacinės reikšmės, ji nebeatstatyta. Griuvėsius naikino ir aplinkiniai gyventojai, statydami savo namus.
Restauracija
Pilies griuvėsius tyrinėti pirmasis pradėjo šių žemių šeimininkas kunigaikštis Paulius Lyvenas apie 1874 m. Tuo metu nubraižyti ir pirmieji pilies planai. 1973 m. nutarta pilį atstatyti, kaip vienintelę Latvijoje manierizmo epochos pilį. Ją konservuoti pradėta apie 1976 m. atlikus archeologinius tyrimus.Tačiau pilies atstatymas vykdomas neprisilaikant paminklų restauravimo principų: naudojamos silikatinės ir gamykloje gamintos molio plytos, mūritos plytos ir kitos šiuolaikinės medžiagos.
Jonas Nepomukas
thumb|150px|left|Jono Nepomuko koplytėlė [[Trakai|Trakuose]] '''Šv. Jonas Nepomukas''' (g. 1340 m. Pomuke, dabartinis Nepomukas, netoli Pilzeno – m. 1393 m. kovo 20 d.) – šventasis, Čekijos globėjas. 1729 m. kovo 19 d. jį kanonizavo popiežius Benediktas XIII.
Turėjo kanonų teisės daktaro laipsnį. Dirbo Prahos arkivyskupijoje. Ilgą laiką buvo manoma, kad už nepaklusnumą Nepomukas karaliaus įsakymu buvo numestas nuo arkinio Karolio tilto Prahoje į Vltavos upę. Dėl to šventasis tapo tiltų globėju ir sergėtoju nuo vandens nelaimių. Naujesniais duomenimis, Nepomukas nužudytas dėl to, kad bažnyčios reikaluose gynė arkivyskupo viršenybę prieš karalių Vaclovą IV.
Abiejų Tautų Respublikoje Nepomuko kultas ėmė plisti XVIII a. pirmojoje pusėje, greitai tapo vienu populiariausių Lietuvos šventųjų, kartais tapatintas net su šv. Jonu Krikštytoju.
Gardino monetų kalykla
Gardino monetų kalykla – viena iš kelių Lietuvos didžiosios kunigaikštystės monetų kalyklų.
Istorija
thumb|Liudvikas Pociejus Gardino monetų kalyklą atidarė Lietuvos didysis iždininkas Liudvikas Pociejus. Kalykloje kaldino trečiokus ir šeštokus pagal iki 1704 m. Leipcige pagamintus monetų pavyzdžius. Šio monetos buvo skirtos kariuomenės algoms mokėti.
Monetos buvo žymėtos inicialais LP ir Pociejaus herbu Waga. Monetos kalykloje kaldintos iki 1708 m. Monetų sidabras buvo maždaug 250 prabos.
Po to, kai Gardiną užpuolė švedai, L. Pociejus pervežė kaldinimo įrangą į Karaliaučiaus monetų kalyklą, tačiau sidabro stygius ir švedų kariuomenės atliktas Saksonijos okupavimas sutrukdė tolesnį lietuviškų šeštokų kaldinimą. Buvo planuota juos kaldinti iš rusiškų kapeikų.
Vėliau šeštokus su Augusto II portretu kaldino Maskvos pinigų kalykloje.
Kaldintos monetos
1706 m. trečiokų averse buvo Augusto II portretas ir skaičius 3 apvade. Reverse buvo Vytis. Trečiokas svėrė 1,8 g, jo skersmuo buvo 21 mm.
1706–1707 m. šeštoko reverse buvo Lenkijos karalystės ir LDK herbai ir nominalas VI po karūna. Monetos svoris 3 g, skersmuo – 25 mm.
Koibagaras
Koibagaras  – ežeras Kazachijoje, Kostanajaus srityje, Turgajaus plynaukštėje. Ežero plotas – 127 km². Koibagaras yra apie 199 m aukščiau jūros lygio. Ežero krantai žemi.
Koibagaro ežero vandens lygis priklausomai nuo metų laiko kinta. Vasarą vanduo druskingas.
Maždaug 30 km į vakarus telkšo Kušmuruno ežeras.
Gustabūdis
Gustabūdis – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 5 km nuo Šunskų.
Liūnmeldis
Liūnmeldis (Bolboschoenus) – viksvuolinių (Cyperaceae) šeimos augalų gentis, kurioje vienintelė Lietuvoje auganti gana reta rūšis – pajūrinis liūnmeldis (Bolboschoenus maritimus). Augalas daugiametis, 50-80 cm aukščio. Jo šakniastiebis turi palaipas. Rudenį palaipų galuose susidaro 1-2 cm skersmens gumbeliai, iš kurių pavasarį išauga nauji augalai. Auga druskingose vietose, senvagėse, pelkėse, ežerų ir upių pakraščiuose.
Pajūrinis liūnmeldis įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
Kuraševo Šv. Brolio Machabeušo koplyčia
'''Kuraševo Šv. Brolio Machabeušo koplyčia'''  – koplyčia, esanti Kuraševo kaime. Koplyčia priklauso Kuraševo Šv. Antono Piečersko parapijai. Koplyčia pastatyta 1942 metais.
Belevičius
Belevičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Belevičienė (ištekėjusi moteris) ir Belevičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kroatijos himnas
Kroatijos himnas yra „Lijepa naša domovino“ („Mūsų nuostabi gimtinė“). Tai buvo Kroatijos Socialistinės Respublikos himnas ir vėliau, paskelbus Kroatijos Respublikos nepriklausomybės deklaraciją 1991 m. tapo Kroatijos himnu.
Oficialus tekstas
Lijepa naša domovino,
Oj junačka zemljo mila,
Stare slave djedovino,
Mila kano si nam slavna,
Mila si nam ti jedina,
Mila kuda si nam ravna,
Mila kuda si planina!
Teci Dravo, Savo teci,
Nit'ti Dunav silu gubi!
Sinje more, svijetu reci,
Da svoj narod Hrvat ljubi!
Dok mu njive sunce grije,
Dok mu hrašće bura vije,
Dok mu mrtve grobak krije,
Dok mu živo srce bije!
Dramatiškos biografijos
thumb|Dramatiškos biografijos Dramatiškos biografijos (Dramatiškos biografijos: kovotojai, kūrėjai, karjeristai, kolaborantai) – biografinis lietuviškas žinynas.
Leidinyje pateikiamos 28 žinomų XX a. Lietuvos žmonių biografijos. Tai menininkai, literatai, mokslininkai, politikai, partizanai, kurių biografijų prieštaringumą nulėmė trys per Lietuvą persiritusios okupacijos. Pasak publicisto, „tai bandymas žvilgtelėti į mūsų istoriją per žmonių likimus“.
2007 m. išleistas antras pataisytas ir papildytas leidimas, 2008 m. – trečias leidimas, 2019 m. – ketvirtas papildytas ir pataisytas leidimas.
Formatas – 15×21 cm.
Žinyne yra aprašomi:
Asenovgradas
Asenovgradas  – miestas vidurio pietų Bulgarijoje, Plovdivo srityje, 19 km į pietryčius nuo Plovdivo, Rodopų papėdėje. Pro miestą eina Plovdivo–Rudozemo plentas. Miestas yra tradicinis vynininkystės ir tabako pramonės centras. Mašinų gamybos, chemijos pramonė, netoliese yra švino-cinko metalurgijos gamykla ir hidroelektrinė. Siuvamos tradicinės bulgarų vestuvinės suknelės.
Bertulis
Bertulis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Asenovgradas
Paveldas
Asenovgradas žymus savo architektūros paveldu. Mieste ir jo apylinkėse yra 5 vienuolynai, 15 bažnyčių ir 58 koplyčios. Žymiausi iš šių objektų yra Šv. Dievo Motinos cerkvė (XII a.), Šv. Trejybės cerkvė (XIX a.), Šv. Jono Krikštytojo cerkvė (XII–XIV a.), Šv. Petkos, Arapovo ir Šv. Kiriko, Bačkovo vienuolynai. Taip pat yra Aseno tvirtovė, įkurta dar trakų laikais (dabartinis pastatas XIII a.). Veikia paleontologijos, istorijos, etnografijos muziejai. Apylinkėse gausu versmių, poilsiaviečių.
Bertulis
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Bertulienė (ištekėjusi moteris) ir Bertulytė (mergautinė pavardė).
Asenovgradas
Istorija
Miestas IV-V a. pr. m. e. įkurtas trakų ir vadintas Stenímachos. 72 m. pr. m. e. buvo užkariautas romėnų. 251 m. miestą sugriovė gotai. Bulgarijos imperijos laikais miestas tapo strateginiu kariniu centru. Osmanų laikais miestas vadintas Stanimaha. 1934 m. miestas pervadintas į Asenovgradą, caro Ivano Aseno II garbei.
Bertulis
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Busolė
thumb|180px|Busolė Busolė – kompasas su optiniu taikikliu. Naudojamas kartografuojant vietovę, sudarant akinę nuotrauką. Busolė laikoma rankomis arba tvirtinama ant štatyvo (trikojo).
Krivėnai
Krivėnai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Babtų. Telkšo Krivėnų tvenkinys, supa Karalgirio-Padauguvos miškai, greta eina greitkelis. Išlikęs Krivėnų dvaras.
Kurgaldžinas
Ežero plotas yra apie 330 km². Vidurinis gylis 1,6 m, didžiausias 2 m.
Ežerą maitina Nuros upė, taip pat sniegas. Netoli į vakarus telkšo Tengizo ežeras.
Ežeras įeina į Kurgaldžino rezervatą.
Eurovizijos dainų konkursas 1961
'''1961 m. Eurovizijos dainų konkursas''' – šeštasis Eurovizijos dainų konkursas, vykęs 1961 m. kovo 18 d. Kanuose, Prancūzijoje. Konkurso nugalėtoju tapo Liuksemburgo atstovas Jean-Claude Pascal su daina „Nous les amoureux“.
thumb|500px|left|Žalia: 1961 m. konkurse dalyvaujančios šalys thumb|228px|1961 m. Eurovizijos nugalėtojas – [[Jean-Claude Pascal]] thumb|228px|Šeštasis Eurovizijos dainų konkursas įvyko Prancūzijoje
Jonas Avyžius
thumb|J. Avyžiaus kapas [[Antakalnio kapinėse]] Jonas Avyžius (1922 m. gegužės 16 d. Medginuose, Joniškio valsčius – 1999 m. liepos 7 d. Vilniuje) – lietuvių rašytojas, publicistas, politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1936 m. išlaikė egzaminus į Joniškio valstybinės gimnazijos trečiąją klasę. Baigęs šešias klases, grįžo į kaimą pas tėvus. Dirbo tėvų ūkyje ir mokėsi privačiame „Kalbaneum“ institute. 1940–1941 m. neetatinis „Valstiečių laikraščio“ korespondentas Šiauliuose, 1941 m. etatinis korespondentas Kaune. Hitlerinės okupacijos metais dirbo tėvų ūkyje. 1944 m., užėjus sovietams, mobilizuotas į Raudonąją armiją, dalyvavo Antrojo pasaulinio karo mūšiuose Kurše (Latvija). Fronte susipažino su poetu Pauliu Širviu. 1945 m. vasarą demobilizuotas. 1945 m. poetas Eduardas Mieželaitis pakvietė dirbti į VLKJS CK instruktoriumi. 1945–1946 m. dirbo Radijo komitete jaunimo valandėlių redaktoriumi, porą mėnesių žurnale „Jaunimo gretos“. 1946–1947 m. laikraščio „Tiesa“ darbuotojas. Nuo 1948 m. rašytojas profesionalas.
Nuo 1962 m. SSKP narys, vėliau jokiai partijai nepriklausė. 1996–1999 m. LR Seimo narys Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatoriai) sąraše. 1996 m. lapkričio 25 d. kaip vyriausias Seimo narys pirmininkavo pirmajam Seimo posėdžiui.
Buvo aktyvus filatelistas, domėjosi aviamodeliavimu, kultivavo sportinę žūklę ir bitininkystę. Palaidotas Antakalnio kapinėse.
Kūryba
Išleido 16 knygų suaugusiesiems ir apie 20 knygelių vaikams. Pagal apysaką „Aštuonetas iš Trepsės namų“ Lietuvos televizija sukūrė animacinį filmą vaikams. Daug kūrinių vaikams yra išversta į rusų, uzbekų, kazachų, estų, latvių, vokiečių ir kt. kalbas.
Romanų „Į stiklo kalną“, „Kaimas kryžkelėje“ (LSSR valstybinė premija), „Sodybų tuštėjimo metas“ (LSSR valstybinė premija, Lenino premija, ČSSR premija už geriausią metų užsienio romaną), „Degimai“ (skaitomiausios metų knygos prizas), „Chameleono spalvos“ (šio romano motyvais Lietuvos televizija sukūrė filmą) autorius. Prasidėjus tautiniam atgimimui, išleista romano „Sodybų tuštėjimo metas“ trečioji knyga, kurią LKP CK buvo uždraudęs leidyklai spausdinti. Rašytojas parašė ir ketvirtąją „Sodybų tuštėjimo metas“ knygą, taip baigdamas visą epopėją. Pagal šio romano pirmąjį tomą Lietuvos kino studija sukūrė dviejų serijų vaidybinį filmą, o Kirgizijos televizija – serialą. Visi rašytojo romanai išversti į užsienio kalbas, o populiariausio romano „Sodybų tuštėjimo metas“ I tomas yra išleistas daugiau kaip 25 Europos ir Azijos šalių kalbomis.
Kikoniai (Kaunas)
Kikoniai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 6 km į vakarus nuo Vandžiogalos, tarp Gynios (Janušonių tvenkinio) ir Tiltinio (Urkos intakas). Vieškeliai į Urnėžius, Kačergius, Vimbarus. miniatiūra|220px|left|Kikoniai (Kaunas). Kryžkelės akmenys.JPG|Akmenys laukuose, kryžkelėje, netoli [[Ąžuolas Galiūnas|ąžuolo „Galiūno“]]
Istorija
XX a. pr. buvo palivarkas. Kadaise buvęs didelis kaimas sunyko XX a. vid., per melioracijas.
Ankstyvoji dirvabudė
Ankstyvoji dirvabudė  (Agrocybe praecox) – kiškiabudinių šeimai priklausantis valgomas grybas, turintis vidutiniškas maistines savybes. Lietuvoje dažna.