cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pietų Sudanas olimpinėse žaidynėse
Pietų Sudanas olimpinėse žaidynėse debiutavo 2016 m., Rio de Žaneiro vasaros olimpiadoje. Šalies nacionalinis olimpinis komitetas įsteigtas 2015 m. birželio 8 d. ir Tarptautinio olimpinio komiteto (TOK) pripažintas tų pačių metų rugpjūčio 2 d.
Pietų Sudanas kol kas nėra iškovojęs olimpinių medalių.
1921 m. Lenkijos gyventojų surašymas
'''1921 m. Lenkijos gyventojų surašymas''' (arba Pirmasis visuotinis gyventojų surašymas; ) – pirmasis Antrosios Lenkijos Respublikos gyventojų surašymas, atliktas 1921 m. rugsėjo 30 d. Surašymą įvykdė Pagrindinis statistikos biuras. Iš viso šalyje suskaičiuota 25,7 mln. gyventojų. Surašymo metu į apskaitą pateko dalis Vilniaus krašto, tuo metu priklausiusio Lenkijai.
Kitas gyventojų surašymas šalyje įvyko po dešimties metų, 1931 m.
Aprašymas
Dėl vykstančio karo surašymas apėmė ne visą tarpukario Lenkijos teritoriją. Aukštutinė Silezija Tautų Sąjungos buvo pripažinta Lenkijai jau po surašymo įvykdymo, o padėtis Rytų Galicijoje vis dar buvo nestabili ir chaotiška, todėl surašymo duomenys regione buvo taisomi, kas vėliau sukėlė daugiau problemų. Kariuomenė ir jos jurisdikcijoje esantys tarnautojai nebuvo įtraukti į surašymą. Kai kuriose teritorijose rezultatus iškreipė karo sukeltas gyventojų bėgimas.
Kai kurios šiandien esminėmis laikomos gyventojų kategorijos nebuvo įtrauktos į surašymą. Pavyzdžiui, ukrainiečiai registruoti kartu su rusinais (įvardinti kaip rusėnai). Vienintelis šias grupes skirti leidžiantis faktorius yra religija: 2,667,840 gyventojų (68,4 % įrašytųjų rusinais) registruoti graikų katalikais, 1,207,739 (31 %) – stačiatikiais, tačiau registracija pagal kalbas nevykdyta taip, kaip tai daryta 1931 m. surašyme. Nei ukrainiečiai, nei Karpatų rusėnai, nei polešukai surašyme nebuvo įvardinti kaip tokie.
Nastazijos Kairiūkštytės teigimu, surašymo vykdytojai neretai stengėsi kuo daugiau vietos gyventojų užrašyti lenkais, Vilniaus krašte tai daryta galimai siekiant parodyti lenkų tautos dominavimą. Gyventojai registruoti lenkais vien dėl to, kad mokėjo lenkų kalbą. Surašymo duomenimis Lydos apskrityje 1931 m. gyveno 2,400 lietuvių, t. y., 7,5 karto mažiau nei buvo registruota 1897 m. Rusijos gyventojų surašymo metu. Lenkų minėtuoju laikotarpiu padaugėjo apie 15 kartų. Pelesoje gyventojus surašinėję mokytojai iš 389 kaimo gyventojų 163 registravo lenkais, nors vietinių teigimu tuo metu ten gyveno tik 24 nelietuviai, panaši situacija buvo ir Pavalakėje.
Pagrindiniai rezultatai
Iš viso Lenkijoje buvo surašyta 25,69 mln. gyventojų.
Aisėnų dvaras
Aisėnų dvaras – dvaras, esantis prie Aisės upės. Buvusi dvaro sodyba ir malūnas nugyventi, kapinėse įrengtos siloso duobės.
Istorija
Aisėnų dvaras XIX a. pabaigoje priklausė Memelio apskrities Stankaičių senūnijai (vok. Gemeinde Stankeiten). Tarpukaryje Aisėnų kaime buvo dvaras su užeiga ir vandens malūnu, kurio girnas suko Aisės ir Veiviržo (iškastas 2 km ilgio kanalas) upelių vandenys. Priklausė Vanagų parapijai. Turėjo kapines.
Padavimas
Naktimis po dvaro sodybą jodinėdavęs jau seniai mirusio dvarininko šmėkla. Žynys liepęs atkasti jo kapą, nukirsti mirusiojo galvą ir ją padėti tarp jo kojų. Kai taip buvo padaryta, daugiau niekas jo nebematęs.
Trivia
Laikraštyje „Memeler Dampfboot“. 1873 m. buvo tokia žinutė: „Aisėnų kerdžiaus žmona labai mėgo išgerti ir viską parduodavo, kad galėtų nusipirkti alkoholio. Vyras, bijodamas, kad ji pragers bulvių atsargas, atidavė jas saugoti vienam dvaro gyventojui. Žmona baisiai supyko ir išmušė namų langus. Teismo metu ji atėjo pasipuošusi ir ori, kad net neįtartum ją esant girtuokle. Ji teisinosi, esą langus ji išmušė, nes vyras ją buvo užrakinęs. Tačiau teismas priteisė kaltinamajai tris dienas kalėjimo“.
Ašmintos valsčius
Ašmintos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje. Centras – Ašminta.
Istorija
Valsčius gyvavo XX a. tarpukariu Marijampolės apskrityje. 1923 m. jame buvo 29 gyvenamosios vietovės.
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 3 630 žmonės:
Gyvenvietės
1933 m. minimi kaimai:
Dvarai:
Viazynės valsčius
Viazynės valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Viazynė.
Žiaurus Milanas
Žiaurus Milanas – 1976 m. Italijoje sukurtas kriminalinis filmas.
Viazynės valsčius
Gyvenvietės
Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):
Žiaurus Milanas
Turinys
Ketvertas kaukėtų nusikaltėlių įsiveržia į finansinę bendrovę, tačiau apsauga spėja iškviesti policiją. Šiai pasirodžius, du grobikai pasprunka automobiliu ir po ilgo persekiojimo pasislepia. Likę dviese užsibarikaduoja su 9 įkaitais ir po derybų išsidera automobilį pasitraukti. Bandant pabėgti, vienas plėšikų žūna, tuo tarpu antrasis pradeda ieškoti savo bendrininkų. Kol policija, nuosekliai rinkdama įrodymus, palaipsniui aiškinasi nusikaltėlių tapatybes, pastarieji, nusprendę, kad pinigus geriau pasidalinti pusiau negu į 3 dalis, mėgina atsikratyti buvusiu bendrininku. Sužeistas šis slapstosi pas savo meilužę ir nusprendžia dar kartą pamėginti laimę atgauti pinigus, o lemiamo nusikaltėlių susidūrimo fone pasirodo ir policija...
Pamiškė (Kaunas)
Pamiškė – buvęs viensėdis Kauno rajono savivaldybėje, 2 km nuo Didžiųjų Lapių.
Skateliai
Skateliai – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Ažulaukės.
Kernava
Kernava  – upelis Gudijoje, Gardino srityje (Ašmenos ir Smurgainių raj.); Ašmenos kairysis intakas (Neries baseinas). Prasideda Skilandiškių kaimo apylinkėse. Teka daugiausia į rytus, šiaurės rytus šiauriniais Ašmenos aukštumos pakraščiais. Suteka su Ašmena ties Sniegionimis; dabar žemupys užlietas Račiūnų tvenkinio.
Didžiausias intakas – Nialiubka (kairysis).
7,4 km ilgio upės ruožas ištiesintas. Vagos nuolydis – 2 ‰. Ties Medrikiais sudarytas nedidelis tvenkinys (0,17 km²).
Prie upelio esančios gyvenvietės: Mikučionys, Ašmenos GS, Degaučiai, Medrikiai, Sniegionys.
Upėvardis lietuviškas, kilęs nuo žodžių kernavė („klampi vieta miškuose, pievose“), kerna („tankynė, vieta, kur kas suaugę krūvon“).
Dalkitonių apylinkė
Dalkitonių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Rūdiškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Trakų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Rūdiškių apylinkės.
Rivnės apskritis
Rivnės apskritis  – Lenkijos administracinis-teritorinis vienetas, gyvavęs 1920–1939 m. dabartinės šiaurės vakarų Ukrainos teritorijoje. Centras – Rivnė.
Istorija
1920 m. kovo 15 d. Rivnės apskrities 5 valsčiai perduoti naujai Sarnų apskričiai. 1925 m. sausio 1 d. dalis teritorijos perduota Kostopilio apskričiai.
Suskirstymas
XX a. tarpukariu apskričiai įvairiu metu priklausė 18 valsčių.
Kostopilis
Kostòpilis  – miestas šiaurės vakarų Ukrainoje, 38 km į šiaurės rytus nuo Rivnės. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo miestelis Rivnės apskrityje, Kostopilio valsčiaus centras. XX a. tarpukariu veikė Kostopilio apskritis.
Neri Oxman
Neri Oxman (hebr. נרי אוקסמן, g. 1976 m. vasario 6 d.) – amerikiečių-izraeliečių kilmės dizainerė ir Masačusetso technologijos instituto tyrimų grupės „MIT Media Lab“ profesorė, vadovaujanti „Mediated Matter“ tyrėjų grupei. Žinoma dėl savo sukurtų meno ir architektūros projektų, kuriuose ji apjungia dizainą, biologiją, medžiagų inžineriją ir kompiuteriją.
Jovita Jankelaitytė
miniatiūra|2021 m. portretas miniatiūra|2016 m. J. Jankelaitytė vaidina Antigonę
Neri Oxman
Ankstyvoji jaunystė ir išsilavinimas
Oxman gimė Haifoje, Izraelyje architektūros profesorių Robert ir Rivka Oxman šeimoje bei turi menininkę seserį Keren. Netflix seriale „Abstract: The Art of Design“ Oxman savo jaunystę apibūdina kaip augimą tarp gamtos ir kultūros, kuomet leisdavo laiką tėvų architektūros studijoje ir močiutės sode.
Jovita Jankelaitytė
(g. 	1995 m. gegužės 11 d.) – lenkų kilmės Lietuvos teatro ir kino aktorė, audioknygų diktorė.
Biografija
2013 m. baigė Lietuvos tūkstantmečio g-ją.
Val d'Orča
Val d’Orča  – Italijos slėnis Toskanoje, besitęsiantis nuo kalvų pietų Sienoje iki Amijatos kalno. Slėnis kupinas švelnių kalvų, taip pat girių bei mažų miestelių, kaip Pjenca, Radikofanis ir Montalčinas.
Neri Oxman
Ankstyvoji jaunystė ir išsilavinimas
Du metus ji tarnavo Izraelio oro pajėgose ir ten įgijo pirmosios leitenantės laipsnį. Baigusi karinę tarnybą, dvejus metus studijavo Hebrajų universitete-Hadassah medicinos fakultete, kol perėjo studijuoti architektūrą į Technion Izraelio technologijų institutą. 2004 m., baigė architektūros studijas Architektūros Asocijacijos architektūros mokykloje. 2005 m. pradėjo siekti daktarės laipsnio architektūrinio projektavimo ir skaičiavimo studijose Masačusetso technologijos institute ir daktaro laipsnį įgijo 2010 m.
Jovita Jankelaitytė
Biografija
Sukūrė virš 20 vaidmenų teatruose, kine, dalyvauja nepriklausomuose projektuose, vykdo edukacinę veiklą.
Neri Oxman
Karjera
Oxman darbai yra eksponuojami Niujorko modernaus meno muziejaus kolekcijose, San Francisko modernaus meno muziejuje, Vienoje įsikūrusiame Taikomųjų menų muziejuje bei Smithsonian institute bei Bostono dailės muziejuje ir mokslo muziejuje. 2020 m. Niujorko modernaus meno muziejus pristatė pirmąją jos darbų kolekciją kaip savo kolekciją.
Val d'Orča
2004 m. slėnis įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Neri Oxman
Karjera
2016 m. Oxman, bendradarbiaudama su islandų muzikos atlikėja Björk sukūrė kaukę pagal dainininkės veidą, o kartu su olandų mados dizainere Iris van Herpen sukūrė 3D atspausdintą mados kolekciją.
Val d'Orča
thumb|center|750px|Val d’Orča slėnis kartu su Amiatos kalnu
Bedugnės apylinkė
Bedugnės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Val d'Orča
XIX a. geležinkelis
Slėnį kerta XIX a. geležinkelio linija. Jos garvežiai, stotelės ir bėgiai buvo atkurti ir turizmui funkcionuoja iki šiol. Geležinkelis jungia mažus Ašano ir Monte Atiko miestelius.
Neri Oxman
Karjera
2021 m. jos įkurta architektūros studija „Oxman Architects“ paskelbė planuojantys įsteigti projektavimo ir tyrimo erdvę Manhetene. Taip pat, jie sukūrė dokumentinį filmą „Nature × Humanity“, kuriame pasakoja apie savo darbus.
Bedugnės apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Lentvario valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Trakų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Šventininkų apylinkės.
Val d'Orča
DOC vynuogynai
Val d’Orča slėnio vynuogynuose auginamos vynuogės, iš kurių spaudžiamas Sangiovese ir Trebbiano veislės vynas. Šie vynuogynai auginami ir tikrinami kokybės ženklo „Denominazione di origine controllata“. Tokį raudoną vyną bent 60 procentų turi sudaryti Sangiovese veislė, kita dalis gali būti Abrusco veislės ar kitos. Sausą baltą vyną ir Vin Santo sudaro mažiausiai 50 procentų Trebbiano veiaslės vynuogių. Visi „Denominazione di origine controllata“ paženklinti vynuogynai turi sudaryti ne daugiau 10 tonų hektare, o galutinio produkto minimalus alkoholio stiprumas turi būti 12 procentų.
Neri Oxman
Dizaino filosofija
Oxman apibūdina mūsų aplinkos komponentus kaip organizmus, kurie nuolat kinta ir reaguoja į naudojimą ar naudojimą ir pabrėžia, jog juos lemia ne aiškios ribos, o spalva ir fiziniai gradientai. Oxman pasiūlė sukurti „medžiagų ekologiją“ su „holistiniais produktais, kuriems būdingi savybių gradientai ir daugiafunkciškumas“, priešingai nei „pasaulio, sudaryto iš atskirų dalių“, surinkimo linijos. Kalbėdama apie projektavimo ir gamybos metodų sąveiką, ji sakė: „Prielaida, kad atskiros dalys yra pagamintos iš paprastų medžiagų ir atlieka nurodytas funkcijas, yra įsišaknijusios projektuojant... (ir) sustiprina tai, kaip veikia pramoninės vertės grandinės“.
Val d'Orča
Filmų vietos
Šiame slėnyje dažnai filmuojami filmai. Tarp jų žinomiausi šie:
Kostopilio apskritis
Kostopilio apskritis  – Lenkijos administracinis-teritorinis vienetas, gyvavęs 1925–1939 m. dabartinės šiaurės vakarų Ukrainos teritorijoje. Centras – Kostopilis.
Neri Oxman
Mediated Matter
Oxman tyrimų ir dizaino laboratorija MIT, „Mediated Matter Group“, naudoja skaičiavimo projektavimą, skaitmeninę gamybą, medžiagų mokslą ir sintetinę biologiją, kad galėtų dirbti tiek su mažomis, tiek su didelėmis struktūromis. Daugumoje darbo metoduose buvo peržiūrimi natūralių, biologinių mėginių vaizdai ir jų pagrindu sukurti algoritmai panašioms struktūroms gaminti bei naujiems gamybos procesams kurti. Šie projektai apėmė nešiojamus drabužius ir įrankius, saulės energija varomus ir biologiškai skaidomus dizainus, naujus meninius metodus ir paviršių, sienų, dangčių ir konstrukcinių elementų konstravimą.
Kostopilio apskritis
Istorija
Apskritis įkurta 1925 m. sausio 1 d. iš dalies Rivnės apskrities.
Suskirstymas
Apskričiai priklausė 6 valsčiai.
Neri Oxman
Eksponuojami darbai
miniatiūra|Oxman „Šilko paviljono“ instaliacija Ankstyvieji Oxman projektai buvo paviršių formos, baldai ar daiktai, kuriuos buvo galima nešiotis ar rodyti. Dauguma jų buvo eksponuojami muziejuose. Nuo 2013 m. daugumoje parodų buvo laikinų ir interaktyvių instaliacijų. Kai kurie, pavyzdžiui, „Vandenyno paviljonas“ ir „Stiklas I“, apėmė gamybos procesą; kiti, pavyzdžiui, „Šilko paviljonas“ ir „Sintetinis bitynas“, įtraukė į parodą pagrindinius tyrimus ir biologinius stebėjimus.
Asmeninis gyvenimas
2011 m. Oxman ištekėjo už argentiniečių kompozitoriaus Osvaldo Golijov ir jų santuoka truko iki 2015 m. 2019 m. ji ištekėjo už investuotojo Bill Ackman, su kuriuo susilaukė dukters vardu Raika. Jie abu yra „Pershing Square Foundation“ patikėtiniai.
Kraiskas
Kraiskas – agromiestelis šiaurės Baltarusijoje, 40 km į šiaurės vakarus nuo Lahoisko.
Skandalingoji Džilda
Skandalingoji Džilda – 1985 m. Italijoje sukurta erotinė psichologinė drama.
Turinys
Šio filmo herojai neturi vardų, „Skandalingoji Džilda“ – tai animacinio filmo pavadinimas, apie kurį viename filmo epizodų pasakoja vienas juostos herojų.
Pagrindinė filmo herojė – bevardė moteris, užklumpanti savo vyrą su meiluže, televizijos laidų pranešėja. Šis apkaltina ją tai padarius specialiai, nes ji žinojo apie šį ryšį ir savo pasirodymu be reikalo sukėlė papildomų nepatogumų jiems visiems. Kitą diena moteris sėda į mašiną ir be konkretaus tikslo leidžiasi į kelią. Ji susipažįsta su animacinių filmų kūrėju, kuris įkalba ją kartu pavakarieniauti. Vakarienė baigiasi lovoje, tačiau ryte vyras nenori su ja išsiskirti. Pamažu jiedu pradeda žaisti keistą žaidimą, vesdami vienas kitą iš proto ir versdami kitą elgtis taip, kaip jie niekad nesielgė. Norėdama patikrinti vyro jausmus, moteris jo akyse atsiduoda sunkvežimio vairuotojui, vėliau, kaip atsakomąjį veiksmą, įkalba jį išprievartauti degalinėje sutiktą moterį. Galiausiai judviejų kelionė baigiasi avarija, kurioje vyras žūna, o moteris kelyje sustabdo kitą automobilį...
Softbolas 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
'''Softbolas 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse''' vyko 5-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Tokijo olimpiadoje softbolo varžybos vyko pirmą kartą nuo 2008 m. Olimpiadoje varžytis galėjo tik moterų rinktinės.
Japonijos nacionalinė rinktinė apgynė čempionių titulą ir finale įveikė Jungtinių Amerikos Valstijų olimpinę komandą,.
Varžybų formatas
Šešios kvalifikaciją įvykdžiusios komandos varžėsi 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Visos rinktinės varžėsi vienoje grupėje. Pasibaigus grupiniam etapui trečią ir ketvirtą vietą užėmusios šalys susikaus dėl bronzos medalių, o pirmą ir antrą vietą grupėje užėmusios rinktinės varžysis dėl aukso. Iš viso įvyks 17 varžybų.
Bažnytinio paveldo muziejus
Bažnytinio paveldo muziejus – Vilniaus arkivyskupijos sakralinių meno vertybių muziejus, įsikūręs Vilniaus Šv. arkangelo Mykolo bažnyčios ir buvusio bernardinių vienuolyno patalpose.
Muziejus Vilniaus arkivyskupo dekretu įkurtas 2005 m., ekspozicija lankytojams atidaryta 2009 m. Jos pagrindu tapo Vilniaus arkikatedros lobynas. Antrojo pasaulinio karo išvakarėse paslėptos vertybės atsitiktinai rastos 1985 m. pastato tvarkybos metu. Liturginiai reikmenys suregistruoti ir perduoti Lietuvos dailės muziejui. Restitucijos proceso eigoje, 2005 m. vasario 15 d. buvo priimtas Katalikų Bažnyčios nuosavybės teisės į kilnojamąsias kultūros vertybes atkūrimo įstatymas ir pradėtas nacionalizuotų vertybių grąžinimas Vilniaus arkivyskupijai. Joms saugoti ir pristatyti inicijuotas Bažnytinio paveldo muziejaus įkūrimas.
Ekspozicijos branduolį sudarantį Vilniaus arkikatedros lobyną praturtina bažnytinės dailės kūriniai iš Vilniaus arkivyskupijos šventovių ir vienuolijų. Pristatomi maldingumo tradiciją liudijantys objektai – monstrancijos, relikvijoriai, kiti meniški liturginiai reikmenys. Gausus bažnytinės tekstilės pavyzdžių rinkinys.
Muziejaus iniciatyva tyrinėjamas, konservuojamas, populiarinamas materialusis bažnytinis paveldas. Rengiami sakralines dailės vertybes pristatantys leidiniai. Organizuojamos teminės parodos, ekskursijos, edukaciniai užsiėmimai. Siekiama per išlikusius kūrinius supažindinti visuomenę su turtinga Vilniaus krašto katalikų bendruomenės veiklos istorija.
Muziejaus padaliniai – Vilniaus arkikatedros požemiai ir varpinė.
Muziejaus pastatai
miniatiūra|Vilniaus Šv. Mykolo bažnyčios interjeras Bažnytinio paveldo muziejus įsikūręs Vilniaus senamiestyje esančiame renesansinės architektūros Šv. arkangelo Mykolo bažnyčios ir bernardinių vienuolyno ansamblyje. Bernardinių (klarisių) vienuolyno įsteigimą inicijavo ir jai bažnyčią pastatydino Leonas Sapiega. Nuo pat susikūrimo šiai bažnyčiai buvo numatyta Sapiegų giminės mauzoliejaus funkcija; bažnyčioje išlikę XVII a. Sapiegų giminės antkapiai.
Ekspoziciją papildo vėlyvojo renesanso stiliumi sukurtas spalvoto marmuro didysis Švenčiausios Trejybės altorius. Išlikęs autentiškas bažnyčios skliauto dekoras, kuriame tarp augalinių ornamentų įterptos Jėzaus monogramos ir Leono Sapiegos herbas su inicialais.
Vilniaus Arkivyskupo Metropolito kardinolo Audrio Juozo Bačkio dekretu paskelbta, jog liturginių kūrinių saugojimas bei demonstravimas bažnytinei jurisdikcijai nepriklausančiose institucijose pažeidžia aukotojų valią ir iškreipia tikrąją jų prasmę. Todėl, atsižvelgus į Popiežiaus Kultūros Tarybos rekomendacijas užtikrinti deramą pagarbą religinę prasmę turintiems meno objektams, Bažnytinio paveldo muziejus įsteigtas Šv. Mykolo bažnyčios ir buvusio vienuolyno patalpose.
Ekspozicija
Bažnytinio paveldo muziejuje eksponuojamas Vilniaus katedros lobynas pradėtas kaupti nuo XIV amžiaus. Pirmuosius liturginius indus ir prabangius drabužius katedrai dovanojo Jogaila ir Vytautas Didysis, kai kuriuos reikmenis perdavė pirmasis vyskupas Andrius. Vėliau brangias dovanas teikė dvasininkai ir privatūs asmenys. Muziejuje saugomi ir po vienuolyno uždarymo išblaškyti, suniokoti, dabar atpažinti ir restauruoti Šv. arkangelo Mykolo bernardinėms priklausę dailės kūriniai: altorių paveikslai, antepedijai, liturginiai indai.
Ypač didelę ir meniniu požiūriu vertingą muziejaus rinkinio dalį sudaro Trakų parapinės bažnyčios vertybės bei Vilniaus Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčios turtas, gana daug liturginių drabužių ir reikmenų saugojimui yra perdavusi Vilniaus Šv. Mikalojaus parapija.
2019 m. gruodžio 7 d. muziejaus dešimtmečio proga atidaryta nauja pastovi ekspozicija: „Dangaus miestas. Vilniaus vienuolijų palikimas Bažnytinio paveldo muziejaus rinkiniuose“. Parodoje pristatoma septyniolika Vilniaus vienuolijų: nuo pirmųjų XIV a. įsikūrusių pranciškonų ir dominikonų iki XVIII a. vid. į sostinę atvykusių šaričių. Kai kurių vienuolijų, tarp jų bazilijonų, vizičių, regulinių atgailos kanauninkų, palikimas menkiau išlikęs, ekspozicijoje iliustruojamas tik pavieniais objektais, o benediktinių, bernardinų, jėzuitų istoriją liudija dešimtys eksponatų.
Liturginiai indai
Didžiąją Bažnytinio paveldo muziejuje eksponuojamo katedros lobyno dalį sudaro liturginiai indai. Pristatoma seniausia Lietuvoje išlikusi Mišių taurė. Tai liudija gotikinio indo kompozicija ir dekoras: taurė papuošta viduramžiais Vokiečių ordine populiarių šventųjų atvaizdais.
Unikalus eksponatas - renesansiniais ornamentais kalstyta taurė. Tai vienas iš seniausių, vertingiausių ir daugiausia keliavusių muziejaus eksponatų.
Taip pat Vilniaus katedros lobynui priklauso didžiausia gryno aukso taurė Lietuvoje. Taurės kraitelėje pavaizduoti šv. Pranciškus, šv. Antanas Paduvietis ir šv. Bonaventūra, o pėdoje – Lietuvos ir Lenkijos, taip pat fundatoriaus ir jo brolio šventieji globėjai šv. Kazimieras ir šv. Stanislovas.
Kitas rankų darbo kūrinys esantis nuolatinėje muziejaus ekspozicijoje – ankstyviausia baroko stiliaus monstrancija Lietuvoje. Tai vienas brangiausių ir istoriniu memorialiniu atžvilgiu vertingiausių katedros lobyno indų, sukurtas keleri metai iki Maskvos kariuomenės įsiveržimo į Vilnių. Monstrancija išsiskiria Lietuvoje retai pasitaikančia emalio technika, aukso ir skirtingų brangakmenių deriniu bei neįprasta kompozicija.
Insignijos
Muziejuje eksponuojami aukščiausio rango dvasininkų skiriamieji ženklai - insignijos. Viena seniausių pristatomų meno vertybių iš Vilniaus katedros lobyno - stipula, turinti vėlyvosios gotikos bruožų. Savita puošyba išsiskiria Vilniaus katedros lobyne išsaugoti pastoralas, kurį puošia Vilniaus miesto herbas su šv. Kristoforo atvaizdu bei šv. Kazimiero simboliai – kunigaikščio kepurė ir lelijos žiedai.
Relikvijoriai
Svarbūs Bažnytinio paveldo muziejaus eksponatai - relikvijoriai. Šv. Stanislovui skirtas rankos formos relikvijorius yra vienas seniausių Lietuvoje. Jis priklauso „kalbančių“ relikvijorių tipui – pati dėžutės forma pasakoja, kad jos viduje saugomas rankos kaulas.
Nuolatinėje ekspozicijoje pristatomas auksinis, emaliu ir 126 deimantais padabintas šv. Marijos Magdalenos de Paci relikvijorius.
Liturginiai drabužiai
miniatiūra|164x164px|Liturginių drabužių kolekcija.|alt= Bažnytinio paveldo muziejuje eksponuojama gausi liturginių drabužių kolekcija: puošnūs arnotai, didelėms iškilmėms ar procesijoms skirtos kapos, ant kaklo uždedamos juostos – stulos. Baroko laikotarpio liturginiai drabužiai sudaro turtingą ir labai vertingą istorinės tekstilės rinkinį Lietuvoje.
Covinar
Covinar, Covian (🇦🇲) – deivė ar dvasia armėnų mitologijoje, perkūnijos, žaibų personifikacija. Taip pat laikyta jūros, vandens, lietaus dievybe, įsivaizduota, jog perkūnijos metu ji tarp debesų šuoliuojanti ant ugninio žirgo. Žmonėms deivė siunčianti gaivinantį lietų arba kenksmingą krušą. Sausros metu vykdavo šiai deivei skirtos procesijos, būdavo atliekamos apeiginės giesmės, taip siekiant pritraukti lietų, palaistysiantį laukus.
Epe „Sasna Crer“ („Sasuno narsuoliai“, „Dovydas Sasunietis“) Covinar – karaliaus Gagiko duktė, Bagdado kalifo žmona, dvynių Sanasaro ir Bahdasaro, pirmųjų sasuniečių didvyrių, motina. Dvyniai buvę pradėti, Covinar išgėrus dvejas rieškučias jūros vandens.
Deivės vardas reiškia „jūrų dukra“.
1973 m. kompozitorius Grigoras Achinianas parašė operą „Covinar“.
Skatikai
Skatikai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Vadoklių, šalia magistralės.
Girdžiūnai (Ignalina)
Girdžiūnai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Rimšės, prie Apvardų ežero. Šalia eina kelias.
Istorija
XX a. pr. pateko į Novoaleksandrovsko apskritį, Rimšės valsčių. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Rimšės valsčius). 1921 m. surašymo duomenimis čia gyveno 53 lenkai.
Per I pasaulinį karą kaimo gyventojai buvo išvaryti iš savo namų. 1943 m. liepos 7-8 d. ties kaimu kovojo M. Melnikaitės partizanų būrys prieš vokiečius. Sovietmečiu pastatytas obeliskas.
Romainių pradinė mokykla
Romainių pradinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo pradinė mokykla Kaune, Romainiuose, Veršvų gimnazijos padalinys. Buvusi atskira mokykla (kodas 191094672), kurios steigėjas – Kauno miesto savivaldybė.
Istorija
Mokykla įkurta 1969 m. 2010 m. ji išregistruota, tapo Veršvų mokyklos pradiniu skyriumi. XXI a. 2-ajame dešimtmetyje senojo mokyklos pastato vietoje pastatytas naujasis.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1990–1991 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1990–1991 m.
Skaudučiai
Skaudučiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 1 km nuo Nevarėnų.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1990–1991 m.
1990–1991 m. Šiaurės Airijos futbolo taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Sadistų sindikatas
Sadistų sindikatas – 1975 m. Italijoje sukurtas trileris.
Turinys
Buvęs policininkas Rembo po keleto metų pertraukos vėl pasirodo mieste. Jo draugas, taip pat policininkas, tiriantis vaiko pagrobimo bylą, mėgina jį įkalbinti vėl grįžti į tarnybą, bet Rembo atsisako. Po kurio laiko, pasikėsinimo metu, draugas žūna ir Rembo, peržengdamas leistinus policijos metodus, pradeda savo tyrimą. Jis išsiaiškina, kad pagrobtasis berniukas tapo dviejų konkuruojančių šeimų įkaitu ir pirmiausia Rembo nusprendžia rasti jį, o tada – susidoroti su draugo žudikais...
ELVIS
Virtuali biblioteka ELVIS – Lietuvos aklųjų bibliotekos (LAB) garsinių knygų platforma, elektroninių leidinių valdymo informacinė sistema, skirta centralizuotai kaupti, tvarkyti ir teikti garsinius ir kitus skaitmeninio formato leidinius vartotojams, negalintiems skaityti įprasto spausdinto teksto dėl sensorinių (aklumo, silpnaregystės), fizinių funkcijų, raidos, kompleksinių sutrikimų ir kitų įgimtų ar įgytų sveikatos sutrikimų bei mokymosi sunkumų. ELVIS prieinama internete nemokamai.
Fondas
ELVIS saugomi Lietuvos aklųjų bibliotekos turimi garsiniai ir kiti skaitmeninio formato leidiniai: garsinės knygos ir žurnalai, BRF formato leidiniai, DAISY knygos, filmai su garsiniu vaizdavimu, tekstiniai dokumentai, suskaitmeninti leidiniai iš senųjų analoginių formatų. Tai yra daugiau nei 13 tūkstančių pavadinimų leidinių.
Leidinius galima skaityti, klausytis svetainėje (tam yra įdiegtas grotuvas) arba atsisiųsti į asmeninius kompiuterius ar mobiliuosius įrenginius. Sistema suteikia vartotojams papildomų galimybių: prenumeruoti personalizuotus naujienlaiškius, vertinti ir komentuoti leidinius, teikti pageidavimus dėl leidžiamų leidinių, siūlyti naujus skaitovus, bendrauti su kitais vartotojais, administracija.
Leon Bramson
Leonas Bramsonas (1869 m. balandžio 17 d. Kaune – 1941 m. Marselyje) – Lietuvos žydų kilmės publicistas, politikas, visuomenės veikėjas, ilgametis Rusijos žydų amatų ir žemės ūkio draugijos ORT vadovas-įkūrėjas, Pasaulinės ORT sąjungos prezidentas.
ELVIS
Istorija
2010 m. Lietuvos aklųjų biblioteka pradėjo vykdyti Europos regioninės plėtros fondo ir Lietuvos Respublikos valstybės biudžeto lėšomis finansuojamą projektą „Virtuali aklųjų biblioteka“. Projekto metu, 2012 m., sukurta informacinė sistema ELVIS, siekiant išsaugoti ir populiarinti lietuvių kultūrą ir gerinant elektroninių leidinių prieinamumą regos ar kitą negalią, dėl kurios negali skaityti įprasto formato leidinių, turintiems žmonėms. Projekto metu LAB papildomai išleido 250 pavadinimų garsinių leidinių, 10 mokslinio formato leidinių, suskaitmenino 450 pavadinimų senuosiuose formatuose įrašytų leidinių.
2018 m. Lietuvos aklųjų biblioteka pradėjo vykdyti iš Europos Sąjungos struktūrinių fondų lėšų bendrai finansuojamą projektą „MoBiLait: mokymosi galimybių atvėrimas žmonėms, negalintiems skaityti įprasto spausdinto teksto“. Projekto tikslas – padidinti paslaugų, skirtų žmonėms, negalintiems skaityti įprasto formato teksto, prieinamumą organizuojant jų informacinį aptarnavimą bei aprūpinimą savišvietai ir studijoms reikalingais leidiniais per Lietuvos bibliotekų tinklą. Įgyvendinus projektą atnaujinta Lietuvos aklųjų bibliotekos virtuali biblioteka ELVIS bei išleisti 600 mokslui bei savišvietai skirti leidiniai.
Leon Bramson
Biografija
Gimė 1869 m. balandžio 17 d. Kaune. 1886 m. baigė Kauno gimnaziją. 1890 m. baigęs teisės studijas Maskvos universitete, dirbo teisininku Sankt Peterburge. 1892 m. įsitraukė į Švietimo skleidimo tarp Rusijos žydų draugijos veiklą, dirbo istorinėje – etnografinėje, bibliotekų ir mokyklų komisijose, o 1894 m. pradėjo vadovauti šios draugijos žydų mokykloms. 1898 m. kaip Žydų kolonizacinės draugijos Peterburge tarybos narys, vadovavo statistiniams tyrimams. 1905–1906 m. tapo aktyviu sąjungos, siekusios žydų lygiateisiškumo, nariu, vienu iš Žydų demokratinės grupės steigėjų. 1906 m. buvo išrinktas deputatu į I Valstybės Dūmą nuo Kauno gubernijos, Dūmoje prisidėjo prie darbiečių frakcijos. Kartu su kitais rengė dokumentą, kuriuo po Vasario revoliucijos buvo paskelbtas žydų lygiateisiškumas. Po Vasario revoliucijos Aleksandras Kerenskis pasiūlė jam ministro postą Laikinojoje vyriausybėje, tačiau L. Bramsonas jo atsisakė. Jis aktyviai dalyvavo rengiant Steigiamąjį susirinkimą, kurį bolševikai išvaikė. Dėl to L. Bramsonas buvo teisiamas kaip Spalio revoliucijos priešas. Netrukus jis išvyko iš Rusijos. Investuodamas lėšas į ORT, L. Bramsonas stengėsi sukurti tarptautinį šios organizacijos tinklą. Jo pastangomis 1921 m. Berlyne buvo įkurta Pasaulinė ORT sąjunga, išrinkusi L. Bramsoną savo prezidentu. Organizacijos veikla labai išsiplėtė, Pasaulinės ORT sąjungos vadovybė iki A. Hitlerio atėjimo į valdžią 1933 m. dirbo Berlyne, paskui persikėlė į Paryžių, o jį okupavus – į Marselį. Iki 1934 m. L. Bramsonas buvo įsitikinęs antisionistas, bet po apsilankymo Palestinoje savo požiūrį pakeitė. Mirė 1941 m. Marselyje.
ELVIS
Vartotojai
Registruojantis ELVIS sistemoje tinka neįgaliojo pažymėjimas (tik reikia patikslinti negalios pobūdį), Neįgalumo ir darbingumo nustatymo tarnybos (NDNT) sprendimas dėl neįgalumo lygio, darbingumo lygio arba specialiųjų poreikių lygio nustatymo, šeimos gydytojo ar logopedo pažyma (logopedas gali išduoti pažymą ir suaugusiam disleksiją turinčiam asmeniui!), taip pat – pedagoginės psichologinės tarnybos išvada. Galimi ir kiti dokumentai.
An Innocent Man
Dainų sąrašas
Beveik visas dainas parašė Billy Joel, išskyrus „This Night“ kurio priedainio nuopelnas priskiriamas L. V. Betovenui (parašyta ant albumo).
ELVIS
Vartotojai
ELVIS gali naudotis ir sveiki asmenys, tačiau jiems taikomi garsinių ir DAISY formatu leidinių apribojimai. Prieinami tik autorių teisėmis neapsaugoti leidiniai – tiflologiniai leidiniai ir leidiniai moksleiviams pagal Ugdymo plėtotės centro projektą.
Red Bull RB6
Red Bull RB6 – Formulės 1 automobilis, kurį 2010 m. sezone naudojo Red Bull Racing ekipa. Automobilį vairavo vokietis Sebastianas Vettelis ir australas Markas Webberis.
Červinskas prie Vyslos
Istorija
1410 m. liepą Lenkijos karalystės kariuomenė Červinsko apylinkėse Valtiniu tiltu persikėlė per Vyslą, kad susijungtų su LDK ginkluotosiom pajėgomis ir kartu žygiuotų į Žalgirio mūšį. 1422 m. Lenkijos karalius Jogaila eilinį kartą viešėjo Červinske ir čia išleido vieną iš savo įsakų, garantuojančių paveldimų dvarų neliečiamumą. XV a. Červinske vykdavo Mazovijos kunigaikštystės seimai ir vyskupijos sinodai.
1526 m. buvo prijungtas prie Lenkijos karalystės, o 1582 m. miesto teisės suteiktos ir vienuolynui priskirtai gyvenvietei. Bažnyčioje esantis Dievo Motinos atvaizdas 1647 m. buvo pripažintas stebuklingu. Nepaisant geografinės padėties privalumų, Červinskas XVII a. ėmė skursti, jį niokojo gaisrai ir potvyniai. Po šių nelaimių ir nusiaubusio Švedų tvano miestelyje teliko vos pusė iš stovėjusių namų, o XVIII a. pab. – tik keturiasdešimt. Kai 1795 m. jis buvo inkorporuotas į Prūsijos karalystę, miestiečių tegyveno vos 300 žmonių ir neveikė jokia mokykla. Dar po keliolikos metų gyventojų sumažėjo per pusę. 1815 m. miestelis įėjo į Lenkijos Kongreso karalystę, po ketverių metų uždarytas vienuolynas. 1870 m. Červinskas neteko miesto teisių ir kaip eilinis kaimas buvo įjungtas į Plonsko apskrities Seleco valsčių.
1954 m. buvo įkurta Červinsko prie Vyslos gromada (valsčiaus analogas) ir kaimas tapo jos centru, 1973 m. gromada pervadinta į valsčių. 1975–1998 m. vietovė priklausė Plocko vaivadijai.
Prancūzijos–Olandijos karas
Prancūzijos-Olandijos karas, dar vadinamas Olandijos karu, vyko tarp Prancūzijos ir Jungtinių Nyderlandų provincijų, kurią rėmė jos sąjungininkės Šventoji Romos imperija, Ispanijos imperija, Brandenburgas-Prūsija ir Danija-Norvegija. Ankstyvaisiais karo etapais Prancūzija buvo Miunsterio ir Kelno sąjungininkė, taip pat Anglijos, kuri dalyvavo susijusiame 1672–1674 m. Trečiajame Anglijos-Olandijos kare.
Liudvikas XIV vėl sutelkė dėmesį į Ispanijos Nyderlandus ir Reino kraštą, o Viljamo Oraniečio vadovaujami sąjungininkai siekė apriboti Prancūzijos laimėjimus. Po 1674 m. prancūzai užėmė Franš Kontė ir teritorijas palei sieną su Ispanijos Nyderlandais bei Elzasą, tačiau nė vienai pusei nepavyko pasiekti lemiamos pergalės. Karas baigėsi su 1678 m. rugsėjo mėn. sudaryta Neimegeno taika; nors jos sąlygos buvo kur kas mažiau dosnios nei 1672 m. birželį, ji dažnai laikoma Liudviko XIV laikų Prancūzijos karinės sėkmės viršūne ir suteikė jam didelę propagandinę sėkmę.
Ispanija atgavo Šarlerua miestą iš Prancūzijos, bet atidavė Franš Kontė, taip pat didžiąją dalį Artua ir Heno, nustatydama sienas, kurios iš esmės nepakito iki šių dienų. Vadovaujant Viljamui Oraniečiui, olandai atgavo visas teritorijas, prarastas per pražūtingus pirmuosius etapus, ir tai jam užtikrino pagrindinį vaidmenį vidaus politikoje. Tai padėjo jam atremti nuolatinės Prancūzijos ekspansijos keliamą grėsmę ir sukurti 1688 m. Didžiąją sąjungą, kuri kovojo Devynerių metų kare.
Artūras Potockis
Grafas Artūras Vladislovas Potockis (1850 m. birželio 14 d. Kšešovicėje – 1890 m. kovo 26 d. ten pat) – Lenkijos aristokratas iš Galicijos. Konservatyvus politikas.
Biografija
thumb|left|Artūras Potockis su žmona Lenkijos magnatų Potockių giminės atstovas, herbo „Piliawa“ savininkas. Grafo Adomo Juozapo Potockio (1822–1872) ir grafaitės Katerinos Branickos (1825–1907) vyresnysis sūnus. Jaunesnysis brolis – grafas Andžejus (1861–1908).
Pakrikštytas buvo Kšešovicėje ir gavo vardus – Artūras Vladislovas Juozapas Marija Potockis.
Valdė daugybę dvaro žemių: Kšešovicėje, Stašuve, Mendžežuve, Bila Cerkvoje.
Gavo Austrijos kamerdinerio laipsnį.
Kaip ekonominis veikėjas, buvo daugelio visuomeninių organizacijų narys. Buvo pagrindinės draudimo bendrovės pirmininkas, žemės ūkio draugijos ir direktorių bendrijos savitarpio draudimo valdybos pirmininkas. Įkūrė kooperacijos banką Kšešovicėje.
Jo mirties priežastis buvo gerklės vėžys. Jis buvo palaidotas 1890 m. kovo 29 d. Potockių šeimos kriptoje, Kšešovicėje.
Šeima ir vaikai
1877 m. liepos 7 d. Krokuvoje vedė grafaitę Aną Rožę Liubomirską (1860 m. balandžio 13 d. – 1881 m. gegužės 12 d.), grafo Eugenijaus Adolfo Liubomirskio (1825–1911) ir grafaitės Rožės Zamoiskos (1836–1915) dukterį. Jų vaikai:
Kraisko valsčius
Kraisko valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Kraiskas.
Istorija
Įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. Po I pasaulinio karo rytinė valsčiaus dalis atiteko Rusijai, vakarinėje įkurtas naujas Alkovičų valsčius.
Gyvenvietės
Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):
Skauduliškės
Skauduliškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 15 km nuo Avižienių. Skauduliškių ežero pakrantės buvo apgyvendintos XIX a., kai pietrytinėje ežero pusėje, aukštumose, įsikūrė ~10 sodybų kaimavietė. XX a. pabaigoje greta kaimavietės įsikūrė sodų bendrija „Šermukšnėlė“.
Ovručas
Òvručas  – miestas šiaurės vakarų Ukrainoje, 45 km į šiaurės rytus nuo Korostenio. Rajono centras. Geležinkelio stotis.
Istorija
XIX a. buvo miestas, Voluinės gubernijos Ovručo apskrities centras.
Ovručo apskritis
Ovručo apskritis – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės vakarų Ukrainos teritorijoje. Centras – Ovručas.
Istorija
Apskritis įkurta 1795 m., nuo 1797 m. priklausė Voluinės gubernijai, buvo gubernijos šiaurės rytuose. 1920 m. kovo 15 d. dalis apskrities perduota Sarnų apskričiai. 1923 m. apskritis panaikinta.
Suskirstymas
1913 m. apskrityje buvo 16 valsčių.
Grimzdų uosis
2023 m. duomenimis, paminklinio medžio, kaip ir greta tyvuliuojančios daubos su versme, aplinka užžėlusi kitais medžiais, krūmais ir aukšta žoline augalija, sunkiai prieinama, nuo dirbamų laukų atribota vielos aptvėrimais, nepažymėta kelio nuorodomis ar kitaip paženklinta.
Grimzdų uosis paskelbtas saugomu nuo 1989 m. Į Šilalės rajono savivaldybės saugomų gamtos paveldo objektų sąrašą įrašytas 2006 m.
Sokulkos Šv. Aleksandro Nevskio parapija
'''Sokulkos Šv. Aleksandro Nevskio parapija''' - viena iš 11 Sokulkos stačiatikių dekanato parapijų. Parapijos įkūrimo data nėra tiksliai žinoma, bet manoma kad tai įvyko XVI a. kai šios žemės atiteko karalienei Bonai Sforzai. Oficialiai parapija atidaryta 1837 metais. Iš pradžių parapijai priklausė apie 180 žmonių, iš jų apie 50 iš Vežchlesių ir Novovolos kaimų. 1839 m. buvo pastatyta ''Šv. Nikolajaus'' koplyčia. 1850-1853 m. buvo pastatyta Sokulkos Šv. Aleksandro Nevskio cerkvė, kuri buvo pašventinta 1853 m. balandžio 26 dieną. 1869 m. šalia cerkvės pastatyta varpinė. 1901 m. rugpjūčio 13 d. buvo pašventinta Sokulkos miesto kapinėse pastatyta ''Šv. Pauliaus'' koplyčia. 1908 m. parapijai priklausė apie 1600 žmonių, iš kurių apie pusė gyveno Vežchlesių kaime. 1992 m. nuo parapijos atsiskyrė naujai įkurta Vežchlesių Šv. Jurgio parapija.
Kanšungas
Kanšungas – vakarinės Bisau Gvinėjos miestas, Kašeu regione. Nuo sostinės Bisau nutolęs apie 79 km atstumu.
Istorija
Kitados vadinosi Kašungu, tačiau 1948 m. liepos 18 d. dekretu jis buvo pervadintas Vila de Teišeira Pintu (Vila de Teixeira Pinto), o po nepriklausomybės paskelbimo vėl tapo Kašungu. 2008 m. mieste gyveno 6,4 tūkst. žmonių.
Ekonomika ir švietimas
Vietos ekonomika remiasi keramikos, audinių gamyba. Mieste veikia regioninis licėjus.
Augustinas Paškevičius
Augustinas Paškevičius (1843 m. gruodžio 30 d. Kairėnėliuose (kai kur nurodomi Kairūnėliai arba Kairiūkščiai), Grinkiškio valsčius, Raseinių apskritis – 1914 m. gegužės 22 d. Vilniuje, palaidotas Rasų kapinėse) – iš Žemaitijos kilęs Rusijos imperijos kariuomenės karo medicinos generolas, Vilniaus lietuvių visuomenės veikėjas.
Biografija
1878 m. paskirtas į gimtąją Kauno guberniją, į 19-tą rezervinį batalioną. Bandė skiepais gydyti kareivius nuo venerinių ligų, apie tai parašė mokslinį straipsnį į Sankt Peterburge leidžiamą Karo medicinos akademijos žurnalą. Straipsnis sukėlė susidomėjimą ir jis buvo pakviestas į šią Akademiją, jam suteiktas karo chirurgo vardas. 1886 m. pasiųstas tarnauti į Kauną, vėliau perkeltas į Kalvariją. Kazlų Rūdos apylinkėse įkūrė plaučių ligų ligoninę. 1901 m. perkeltas divizijos karo gydytoju Rygon 1909 m. išleistas į atsargą, suteikus generolo laipsnį ir tikrojo valstybės patarėjo titulą.
Apsigyveno Vilniuje, įsitraukė į lietuvišką veiklą. 1909 m. Lietuvių kultūros draugijos „Rūta“ steigiamojo susirinkimo metu išrinktas pirmininku (vėliau perrinktas vicepirmininku), draugijos rengiamuose vakarėliuose deklamuodavo Maironio eilėraščius. Priklausė Lietuvių mokslo draugijai, prisidėjo prie Lietuvių švietimo draugijos „Rytas“ steigimo. Nuo 1910 m. iki mirties buvo Sąjungos pagrąžinimui tiesų lietuviškai kalbai Rymo–katalikų bažnyčiose pirmininku, Vilniaus lietuvių šelpimosi draugovės vicepirmininku.
FK Jonušai
Klaipėdos rajono futbolo klubas „Jonušai“, o trumpai FK VS-Jonušai arba tiesiog Jonušai – Lietuvos futbolo klubas iš Jonušų gyvenvietės, esančios Klaipėdos rajone.
Istorija
Klubas buvo įkurtas 2015 m. vasarą, dalyvavo įvairiose Klaipėdos miesto ir apskrities pirmenybėse.
2018 m. žaidė Klaipėdos AFF organizuojamoje Mažųjų Miestelių Lygoje.
2019 m. žaidė Klaipėdos AFF 8x8 pirmenybėse bei XIX A. Fokino atminimo taurės turnyre. Lietuvos sporto draugijos (LSD) „Žalgiris“ sporto žaidynėse 6x6 futbolo varžybose, kuriose užėmė pirmąją vietą.
Klubas taip pat žaidžia futsalą. 2017–2020 m. žaidė Klaipėdos rajono futsal pirmenybėse. 2019 m. žaidė Klaipėdos miesto salės futbolo taurės varžybose.
2020 m. debiutavo LFF III lygoje, Klaipėdos zonoje. Liko šeštoje vietoje.
2021 m. kovas tęsė Trečioje lygoje, Klaipėdos zonoje. Iš aštuonių dalyvių užėmė penktą vietą.
2022 m. dalyvavo III lygos pirmenybėse, užėmė 7 vietą tarp 8 komandų. Klaipėdos miesto 8x8 futbolo pirmenybėse, užėmė 8 vietą tarp 14 komandų
Spalvinė gama
FK Jonušai žaidžia mėlynos spalvos aprangomis.
Salės futbolo varžybos
Salės futbolo komanda dalyvavo Klaipėdos miesto futsal varžybose.
Nadežda Zabela-Vrubel
Nadežda Zabela-Vrubel (1868 m. balandžio 1 d. Kaune – 1913 m. liepos 4 d. Sankt Peterburge) – Rusijos imperijos operos dainininkė.
Biografija
Gimė 1868 m. balandžio 1 d. Kaune. Baigė 1891 m. Sankt Peterburgo konservatoriją. Vėliau mokėsi Paryžiuje. Kaip operos dainininkė debiutavo 1893 m. Kijevo operoje. 1894-1895 m. dainavo Tbilisyje, 1895-1896 m. Sankt Peterburgo privačioje operoje, 1896-1897 m. Charkove. 1896 m. ištekėjo už dailininko Michailo Vrubelio. 1897-1904 m. dainavo Savos Mamontovo privačioje Rusijos operoje. 1904-1909 m. dainavo Marijos teatre. Mirė 1913 m. liepos 4 d. Sankt Peterburge.
Alkovičų valsčius
Alkovičų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Alkovičai.
Istorija
Įkurtas 1920 m. iš vakarinės Kraisko valsčiaus dalies. 1926 m. sausio 1 d. prijungtas prie Dauginavos valsčiaus ir Ilijos valsčiaus.
AUKUS
AUKUS – trišalis gynybos aljansas, suformuotas Australijos (A), Jungtinės Karalystės (UK) ir Jungtinių Amerikos Valstijų (US).
Pranešimas apie aljanso sudarymą paskelbtas 2021 m. rugsėjo 15 d. Aljanso tikslas – atremti Kinijos ekspansiją Indijos ir Ramiojo vandenynų regione (Bendrame aljanso pareiškime Kinija neminima ).
Tikslai
Australija, Jungtinė Karalystė ir JAV yra susirūpinusios dėl didėjančio Kinijos Liaudies Respublikos karinio buvimo Indijos ir Ramiojo vandenynų regionuose. Bendrame pareiškime dėl aljanso kūrimo teigiama, kad regione yra galimų grėsmių, įskaitant neišspręstus teritorinius ginčus, terorizmą ir organizuotą nusikalstamumą.
Numatytas bendradarbiavimas kuriant gynybos technologijas, įskaitant autonomines ginklų sistemas, pagrįstas dirbtiniu intelektu, kvantinėmis technologijomis. Pagal susitarimą Australija pirmą kartą galės statyti branduolinius povandeninius laivus. Australijos povandeniniai laivai nebus apginkluoti branduoliniais ginklais, tik varomi branduoliniais reaktoriais, pabrėžė Džo Baidenas ir kiti lyderiai.
Reakcijos
Kinija sako smerkianti susitarimą ir vadina jį itin neatsakinga grėsme regiono stabilumui. Nepasitenkinimą greitai pareiškė ir Prancūzija, vedusi derybas su Australija dėl įprastinių povandeninių laivų pardavimo. Pagal šį kontraktą Australija būtų nupirkusi povandeninių laivų už 37 milijardus JAV dolerių. 2021 m. rugsėjo 17 d. Prancūzija pranešė atšaukianti konsultacijoms ambasadorius JAV ir Australijoje.
Indija, priešingai nei Kinija ar Prancūzija, pasveikino aljanso susikūrimą, pabrėždama, kad tikisi palankesnio jėgų balanso regione.
Aleksandras Gudkovas
A. Gudkovas jau anksčiau buvo teistas dėl pasikėsinimo nužudyti. 1994 m. birželį teismas pripažino jį kaltu dėl dviejų žmogžudysčių ir skyrė jam mirties bausmę sušaudant.
Bagdonai (reikšmės)
Bagdonais vadinamos gyvenvietės:
Kaliningrado srityje:
Jamie Lee Curtis
Jamie Lee Curtis (g. 1958 m. lapkričio 22 d.) – JAV aktorė, oskaro laureatė. Labiausiai tapo žinoma atlikus Laurie Strode vaidmenį filme „Helovinas“ (1978). Dėl šio vaidmens Jamie Lee Curtis dažnai tituluojama originaliąja klyksmo karaliene.
Biografija
Jamie Lee Curtis gimė aktorių šeimoje. Motina – Janet Leigh, labiausiai žinoma dėl vaidmens siaubo filme „Psichopatas“, tėvas – Tony Curtis, labiausiai žinomas dėl vaidmens filme „Džiaze tik merginos“.
1978 m. Jamie Lee Curtis debiutavo didelio pasisekimo sulaukusiam siaubo filme „Helovinas“. 1984 m. laimėjo Britų akademijos apdovanojimą už geriausią antro plano vaidmenį filme „Trading Places“.
2015 m. atliko pagrindinį vaidmenį didelio populiarumo sulaikusiame siaubo seriale „Klyksmo karalienės“. 2018 m., praėjus 40 metų nuo originalo išleidimo, Jamie Lee Curtis suvaidino savo debiutinio vaidmens pratęsime „Helovinas“ (2018).
Konstantinas Porcijanka
Konstantinas Porcijanka (, 1793 m. sausio 1 d. – 1841 m. rugpjūčio 23 d.) – Lietuvos gydytojas, Vilniaus universiteto chirurgijos ir oftalmologijos profesorius.
Biografija
Konstantinas Porcijanka gimė 1793 m. Pastovio mieste Minsko gubernijoje bajorų šeimoje. Gimtajame mieste baigė gimnaziją.
1813 m. įstojo į Vilniaus universitetą studijuoti medicinos. Studijas sėkmingai baigė. Buvo auklėtinis profesorių Jozefo Franko, Bojanuso, Jano Frydricho Niškovskio, Johano Lobenveino. 1819 m. apsigynė daktaro disertaciją apie lūpų vėžį. Tai buvo viena pirmųjų disertacijų iš Onkologijos. Pasiliko dėstyti Vilniaus universitete. Ėjo universiteto Chirurgijos ir okulistikos katedros adjunkto pareigas, 1824 m. tapo profesoriumi. Nuo 1826 m. vadovavo Chirurgijos klinikai. 1832–1841 m. buvo Vilniaus medicinos – chirurgijos imperatoriškosios akademijos profesorius. Dėstydamas rėmėsi Augustu Frydrichu Hekeriu.
Vilniaus universitete dėstė bendrąją terapiją, farmakologiją, toksikologiją, pirmasis Universitete pradėjo skaityti paskaitose medicinos istoriją. Atlikdavo sudėtingas operacijas. Pirmasis suskaldė inkstų akmenis ir juos išėmė, dėl to laikomas urologijos pionieriumi. Parašė apie 20 mokslo darbų.
Mirė 1841 m. Vilniuje, palaidotas Bernardinų kapinėse.
Šeima
Žmona Klementina iš Jasinskių. Konstantinas ir Klementina Porcijankos susituokė 1821 m. balandžio mėn. Vilniaus šv. Jonų bažnyčioje, išaugino keturis vaikus: sūnus Konstantiną ir Andrių bei dukteris Sofiją ir Pauliną.
Renault R30
Renault R30 – Formulės 1 automobilis, naudojamas Renault F1 ekipos. Automobilį vairuos lenkas Robert Kubica ir naujokas Formulėje 1 rusas Vitalijus Petrovas.
Ilijos valsčius
Ilijos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Ilija.
Istorija
Įkurtas po I pasaulinio karo. 1926 m. sausio 1 d. prie jo prijungta dalis Alkovičų valsčiaus.
Vilniaus apskritis (1795–1915)
Vilniaus apskritis  – Rusijos imperijos laikų administracinis-teritorinis vienetas, Vilniaus gubernijos (prieš tai – Lietuvos gubernijos) dalis. Administracinis centras – Vilnius. Apskritis sudaryta 1795 m., ATR teritoriją užėmus Rusijai. Panaikinta 1920 m., kraštą užėmus Lenkijai (performuota į Vilniaus-Trakų apskritį), vakariniai pakraščiai atiteko Lietuvai (Trakų, Ukmergės, Utenos apskritims).
Gyventojai
1857 m. parapijų sąrašų duomenimis, apskrityje (be paties Vilniaus) gyveno 136,152 tūkst. gyventojų, iš kurių 61 % arba 83003 save laikė lietuviais, 35 % arba 47140 – lenkais.