cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Romos karalystė
Karalius senato renkamas iki gyvos galvos. Karaliaus patarėjai - senatas ir vyresniųjų taryba. Tautos susirinkimas leido įstatymus, rinko valstybės pareigūnus, atliko teismo funkcijas.
Karalių epocha baigėsi 510 m. pr. m. e. Tarkvinijaus Išdidžiojo, paskutinio iš septynių karalių, išvijimu.
Kilmė
Roma įkurta prie Tibro brastos, kur Palatino ir kitos kalvos suteikė gera gynybą, o aplink buvo derlinga lyguma. Pasak Romos istorikų, per 243 metus Romą valdė septyni karaliai. Vidutinė valdymo trukmė buvo 35 metai. Su tuo nesutinka šiuolaikiniai mokslininkai nuo Barthold Georg Niebuhr laikų. Galai sunaikino daugumą istorinių raštų 390 m. pr. m. e. po Alijos mūšio. Likusius raštus praganė laikas ir vagystės. Todėl į visus faktus apie Romos karalystę reikia žiūrėti atsargiai.
Alytaus apskrities herbas
thumb|200px|right|Alytaus apskrities herbas
Alytaus apskrities herbas – vienas iš Alytaus apskrities heraldikos atributų. Herbo mėlyname lauke vaizduojamas sidabrinis šarvuotas karys, laikantis dešinėje rankoje auksinę alebardą ant sidabrinio koto, o kaire ranka atsirėmęs į sidabrinį baltišką skydą, su paauksuota galva ir papėde. Herbo skydą juosia mėlynas bordiūras su 10 dvigubų auksinių kryžių.
Alytaus apskrities herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas dekretu Nr. 70 patvirtino 2004 m. rugsėjo 15 d.
Herbo etalono autorius – Arvydas Každailis.
Sedanas (miestas)
Istorija
Žinomas nuo viduramžių. 1424 m. pradėti statyti miesto įtvirtinimai, kurie 1642 m. buvo paversti stipriausia Europoje tvirtove (3,5 ha, 7 gynybos lygmenys). Nuo 1962 m. tvirtovė prieinama turistams.
Gvazdikiečiai
Gvazdikiečiai (Caryophyllales) – Magnolijainių (Magnoliopsida) klasės gvazdikažiedžių (Caryophyllidae) poklasio augalų eilė.
Vilniaus Lukiškių kalėjimo šv. Nikolajaus cerkvė
thumb|220px|left|Cerkvės šoninis fasadas thumb|220px|left|Cerkvės detalės
Viktoras Kaplanas
Viktoras Kaplanas (1910 m. kovo 14 d. Ryga – 1984 m. gruodžio 30 d. Vilnius) – Lietuvos inžinierius mechanikas, technikos mokslų daktaras.
Biografija
1961–1976 m. Tekstilės pramonės instituto Kaune direktorius. 1973 m. technikos mokslų daktaras.
Tyrimų sritis – audimo technika ir technologija, siūlų tekstūravimo, fasoninių siūlų gavimo būdai. Sukūrė, su kitais, triacetatinių siūlų perdirbimo technologiją ir įdiegė ją tekstilės ir trikotažo pramonėje. 5 išradimų autorius.
Felix Hausdorff
Feliksas Hausdorfas (1868 m. lapkričio 8 d. – 1942 m. Sausio 26 d.) – vokiečių matematikas, vienas modernios topologijos pradininkų. Ženkliai prisidėjo prie aibių teorijos, mato teorijos, kompleksinės analizės ir funkcinės analizės.
466 m. pr. m. e.
'''466 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Pūkas
miniatiūra|250px|right|UAB Pūkas būstinė Kaune, [[Šančiai|Šančiuose]] Pūkas:
LKAL 1995–1996 m. sezonas
LKAL 1995–1996 metų sezonas – 2-asis lygos sezonas, kuriame dalyvavo 14 klubų. Čempionate nugalėjo Mažeikių „Mažeikiai“, bronzą iškovojo Jonavos „Statyba“.
Bamir Myrteza Topi
Bamir Myrteza Topi (g. 1957 m. balandžio 24 d., Tiranoje, Albanijoje) – Albanijos prezidentas, šias pareigas ėjęs nuo 2007 m. liepos 24 d. iki 2012 m. liepos 24 d.
Ankstyvasis gyvenimas ir visuomeninė veikla
Jis baigė biologijos – veterinaro studijas, ir apsigynė daktaro laipsnį. Buvo Tiranos veterinarijos studijų instituto vadovas. Buvo tris kartus išrinktas į Albanijos asamblėją kaip Albanijos demokratų partijos kandidatas. Pirmą kartą buvo išrinktas 1996 m. Dviejose kadencijose vadovavo asamblėjos demokratų partijos parlamentinei grupei. Jis buvo išrinktas, kai jai vadovavo Sali Berisha. Nuo 1996 iki 1997 m. užėmė žemės ūkio ir maisto ministro postą. Jis turi KF Tirana futbolo klubo garbės pirmininko vardą.
Albanijos prezidentas
2007 m. kovo 7 d. Bamir Topi kaip vadovaujančios Albanijos demokratų partijos kandidatas iškėlė savo kandidatūrą į Prezidento postą. Jo kandidatūrą rėmė krikščionių demokratų ir respublikonų partijos. Buvo išrinktas ketvirtajame rinkimų ture. Prisiekė liepos 24 d.
Parama Kosovo nepriklausomybei
Prezidentas Bamir Topi visapusiškai parėmė Kosovo nepriklausomybę. Jis Europos Valdančiojoje Taryboje ir kitose tarptautinėse organizacijose griežtai pasisakė už nepriklausomą Kosovą.
Pasinaudodamas Kosovo prezidento Fatmir Sejdiu ir JT misijos vadovo Joachim Ruecker kvietimu Bamir Topi 2008 m. apsilankė Kosove. Tuo metu jis buvo paskelbtas Kosovo sostinės Prištinos garbės piliečiu ir buvo apdovanotas Sosto deivės aukso medaliu. Vizito metu jam buvo suteiktas Prištinos universiteto garbės daktaro laipsnis.
Rukva
Rukva  – ežeras pietvakarių Tanzanijoje, Rukvos regione, Rukvos slėnyje (Didžiojo riftinio slėnio dalis). Telkšo 800 m aukštyje, tarp Tanganikos ir Malavio ežerų. Ežero plotas per metus ženkliai kinta dėl nevienodo patenkančio vandens kiekio. Dabar ežero ilgis yra ~130 km, plotis iki 32 km. Tuo tarpu 1929 m. ežero ilgis tesiekė 48 km, bet iki 1939 m. prasiplėtė iki 128 km ilgio. Ežero vanduo šarmingas.
Apie pusė Rukvos ežero patenka į Uvandos medžioklės rezervatą.
Lobyčiai
Lobyčiai arba Lugovskojė (, nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, nuo 2006 m. gruodžio 28 d. Kovrovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Labitai prūsiškos kilmės. 1354 m. minimas Labiten. 1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947–2006 m. Muromskojės apylinkės kaimas.
Lockheed
Lockheed gali reikšti:
Vilhelmas fon Nindorfas
Vilhelmas fon Nindorfas, arba Vilekinas – Livonijos krašto magistras  1282-1287 m., žuvęs kautynėse su žiemgalių kariuomene Garuozos mūšyje  1287 m. kovo 26 d. tarp žiemgalių ir Livonijos kariuomenių (dab. Latvijoje).
Biografija
Vilhelmas fon Nindorfas kilęs iš turtingos Brėmeno arkivyskupijos dvasiškio šeimos, gimęs Nindorfe, Šiaurės Vokietijoje. 1281 m. buvo Viljandžio (Fellin) komtūru. 1282 m. čia buvo išrinktas naujuoju Ordino krašto magistru. Šiose pareigose išbuvo iki mirties, penkerius metus. miniatiūra|250px|right|Akmuo tarp Šventkalnio ir Tervetės pilakalnių žiemgalių laisvės kovoms atminti
Krašto magistras garsėjo siekiu užkariauti Žiemgalą. Kad užbaigti su žiemgalių ir lietuvių puolimais Livonijos žemėse, magistras Vilhelmas fon Nindorfas pastatė naują Šventojo kalno (Heiligenberg) pilį prie žiemgalių Tervetės tvirtovės, buvusios Vakarų Žiemgalos centru. 1287 m. naktį per didįjį pasninką žiemgaliai netikėtai puolė Rygą, kur sudegino Ordino arklides, nukovė ten buvusius žmones ir taip pat greitai iš ten pasišalino. Tuo pačiu metu kitas žiemgalių būrys apsupo Ikškilės (Uexküll) pilį, sudegino ją supusią gyvenvietę. Magistras Vilhelmas fon Nindorfas su būriu riterių nuskubėjo į Ikškilę pagelbėti apsuptos Ordino pilies įgulai, tačiau priešo čia jau neberado ir ėmė persekioti beatsitraukiančius žiemgalius. Magistro pajėgos pasiekė Garuozą (Grose), kur 1287 m. kovo 26 d. nedidelis riterių būrys papuolė į pasalą miške, buvo visiškai apsuptas ir sunaikintas. Mūšyje žuvo ir pats magistras Vilhelmas fon Nindorfas.
Aitrusis piengrybis
Aitrusis piengrybis (Lactarius pyrogalus) – piengrybių (Lactarius) genties grybų rūšis.
Vaisiakūniai vidutinio didumo. Kepurėlė 3-8 (10) cm skersmens, jauna apvali, senesnių iškili, vėliau paplokščia, šiek tiek įdubusi, ochriškai pilkos spalvos, violetinio atspalvio, pakraščiai juostuoti, jaunų užsilenkę žemyn, senų išsitiesia. Lakšteliai gelsvi, vėliau ochrinės spalvos, stori, reti, priaugtiniai, kartais nuaugę kotu žemyn. Kotas 3-8 cm ilgio, 0,5-1,5 cm storio, balsvas, lygus, trapus, nedėmėtas, prie pagrindo užsilenkęs. Trama balta, perlaužus, pagelsta. Pieniškos sultys karčios.
Auga rugpjūčio-spalio mėnesiais lapuočių, mišriuose miškuose, ypač po lazdynais. IV kategorijos, vartojamas sūdytas.
Papiernios geležinkelio stotelė
Papiernios geležinkelio stotelė - geležinkelio stotelė Papiernios gyvenvietėje, Suvalkų mieste, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje. Stotelė priklauso Alėckos-Suvalkų geležinkelio linijai, Papiernia-Las Suvalski geležinkelio linijai ir Papiernia-Kživulka geležinkelio linijai. Alėckos-Suvalkų geležinkelio linijoje nuo stotelės iki Suvalkų geležinkelio stoties yra 5,1 km ir iki Podubuveko geležinkelio stotelės yra 7,1 km. Papiernia-Las Suvalski geležinkelio linijoje iki Las Suvalski geležinkelio stoties yra 1,7 km. Papiernia-Kživulka geležinkelio linijoje iki Kživulkos geležinkelio stotelės yra 6,7 km.
Setas (Prancūzija)
Setas – miestas pietų Prancūzijoje, prie Viduržemio jūros. Uostas. Išvystyta naftos ir chemijos pramonė, vyndarystė.
It's My Time
„It’s My Time“ yra 2009 m. išleista daina, kurią atlieka Jungtinės Karalystės atlikėja Jade Ewen. Taip pat ši daina buvo pasirinkta atstovauti Jungtinei Karalystei 2009 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, kuris vyko Maskvoje, Rusijoje. Dainos autorius ir kompozitorius yra Andrew Lloyd Webber, taip pat prie dainos kūrimo prisidėjo ir Diane Warren.
2009 m. „Eurovizijos“ dainų konkursas
thumb|left|250px|Jade per [[Eurovizija 2009|2009 m. „Eurovizijos“ finalą]]
Pasiruošimas
2009 m. sausio 31 d. Ewen laimėjo teisę atstovauti su šią dainą konkursą, kai laimėjo Jungtinės Karalystės konkurso atranką – laidoje „Eurovision: Your Country Needs You“. Lloyd Webber taip pat pranešė, jog jis kartu pasirodys su Ewen „Eurovizijos“ scenoje, akompanuodamos jai pianinu. Oficiali dainos versija buvo pirmą kartą transliuojama 2009 m. kovo 23 d. per radijo stotį BBC Radio 2.
Singlą Jade reklamavo ir pristatė daugelyje Europos šalių. Taip pat pasirodė kelete Jungtinės karalystės laidų. Rusijoje singlo kopija buvo parduodama kartu su vienu žurnalu.
Konkursas
Kadangi Jungtinė Karalystė priklauso „Didžiajam Ketvertui“, automatiškai buvo deleguota į finalą, kuris įvyko 2009 m. gegužės 16 d. JK „Eurovizija“ sulaukė 7,8 milijonų žiūrovių auditorijos.
Jungtinė Karalystė užėmė 5-tą vietą su 173 taškais. Ir tai geriausias JK pasiekimas šiame konkurse nuo 2002 m. Ir tai antras pagal didžiausių taškų skaičių JK delegatas. Lietuva skyrė šiai dainą konkurse tik 3 taškus.
Kritikų atsiliepimai
Digital Spy davė dainai vidutinį įvertinimą: Jei jūs paprašytumėt Andrew Lloyd Webber ir Diane Warren sukurti dainą „X Factor“ stiliaus talentų konkursui, jūs gautumėt šią dainą – kurį skamba kaip „X Factor“ laidos nugalėtojo daina su šou elementais. Dainos žodžiai gan senamadiški ir pernelyg sentimentalus. Tačiau, tai turbūt, ko „Eurovizijai“ ir reikia. Fraser McAlpine iš BBC davė dainai tris žvaigždutes iš penkių galimų, teigdamas „kad ši daina tai, ką jau girdėjom šimtą kartų“. Tačiau, kritikas pagyrė Jade vokalinius sugebėjimus.
Vaizdo klipas
thumb|left|Ištrauka iš vaizdo klipo rodanti Ewen ir Webber Oficialus vaizdo klipas šios dainos debiutavo 2009 m. kovo 31 d. per BBC kanalo interneto svetainę. Klipe nusifilmavo ir pats Andrew Lloyd Webber, grojantis fone pianinu. Vaizdo klipe Jade rodoma išlipanti iš limuzino, dainuojanti scenoje ir kartu su Webber. Klipo režisieriai yra Pop Club.
Topai
„It’s My Time“ 2009 m. gegužės 9 d. buvo išleistas, kaip atsisiuntimo singlas Jungtinėje Karalystėje. Jungtinėje Karalystėje dainos aukščiausia pasiekta vieta yra 27-oji, o Rusijos tope Russian Airplay Chart pasiekė tik #248 vietą. Vokietijoje daina pasiekė 75-ąją vietą, Šveicarijoje – 25-ąją vietą, o Švedijoje #34 vietą.
Koveriai
thumb|right|„Almighty Divas“ koverio viršelis „Almighty Divas“ iš įrašų kompanijos „Almighty Records“ įrašė kiek greitesnio tempo šios dainos versiją. 2009 m. gegužės 12 d. išleidę kaip singlą, dabar šis koveris tapo geriausiai pasisekusiu topuose grupės singlu.
Bolšijė Berežkai (Lapynai)
Bolšijė Berežkai (,, nuo 1907 m. Alt Lappienen, nuo 1938 m. , 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Slavsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Timiriazevo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Skalvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Lankos apskrities dvaras. Kaime 1910 m. buvo evangelikų liuteronų bažnyčia, pašto skyrius. 1947–2008 m. Zapovednojės apylinkės kaimas.
Eero Heinäluoma
Eras Heinaluoma (, g. 1955 m. liepos 4 d. Kokoloje) – Suomijos politinis veikėjas.
Biografija
1983–2003 m. Suomijos profesinių sąjungų Centrinės organizacijos (SAK) darbuotojas, 2000–2003 m. direktorius.
Nuo 1978 m. Suomijos socialdemokratų partijos narys, 2002–2003 m. partijos sekretorius, nuo 2005 m. partijos pirmininkas, pakeitęs šiose pareigose Pavą Liponeną.
Nuo 2003 m. Suomijos parlamento narys, nuo 2005 m. Suomijos finansų ministras. Nuo 2011 m. Suomijos parlamento pirmininkas.
Legučiai
Legučiai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 7 km nuo Veiviržėnų, 9 km nuo Judrėnų; 6 km nuo Švėkšnos, 3 km nuo Šalpėnų. Išsidėstęs pagal kelią Legučiai–Šalpėnai–Judrėnai. Šiaurės vakariniu pakraščiu teka Šalpės upė. Žemė ribojasi su Rumbikių, Šermukšnių, Pakapio, Bareikų, Petraičių kaimais. Nuo Legučių prasideda kelias į Pakalniškius.
Istorija
1644 m. Švėkšnos dvaro inventoriuje minima „pull sluzby Ligutisckes“ Matutaičio vaitystėje. Gyveno 2 šeimos. 1695 m. – „pull sluzby Ligutyszek“ Augilowo vaitystėje įrašyta 2 šeimos. 1827 m., po Švėkšnos dvaro padalijimo, minimas Legučių palivarkas. Jame gyveno vienas žmogus. 1846 m. bažnyčios sudarytame sąraše jau minima 1 šeimininkas ir 5 samdiniai. 1923 m. Legučių kaime buvo 1 ūkis, kuriame buvo 19 gyventojų. Iki 1950 m. kaimas priklausė Švėkšnos valsčiui, vėliau – Šalpėnų, Judrėnų, Veiviržėnų apylinkėm. 2001 m. gyveno 14 gyventojų.
Kęstutis Pūkas
thumb|right|Kęstutis Pūkas Kęstutis Pūkas (g. 1952 m. lapkričio 29 d. Marijampolėje) – verslininkas, radijo ir televizijos stočių steigėjas bei savininkas, politikas.
Biografija
KMI mokslo darbuotojas, 1985 m. – Petrašiūnų gelžbetoninių atramų gamyklos inžinierius, 1985–1991 m. vertėsi individualia veikla Kaišiadorių BGAK garso įrašų studijoje. 1991–2016 m. UAB „Pūkas“ generalinis direktorius, Lietuvos muzikos industrijos prezidentas.
2016–2018 m. Seimo narys.
2011 m. kandidatas į Kauno miesto tarybą koalicijoje „Kitokia Lietuva“, iš sąrašo pašalintas dėl nuslėpto teistumo. Tarybiniais laikais buvo teistas už tuomet sunkiu nusikaltimu įvardytą spekuliaciją (po Tarybu Sąjungos žlugimo toks nusikaltimas dekriminalizuotas ir už jį nebebaudžiama).
Seimo narės Vaidevutės Vincės Margevičienės visuomeninis padėjėjas, Lietuvos muzikos industrijos asociacijos įkūrėjas ir prezidentas, Lietuvos radijo ir televizijos asociacijos narys, Lietuvos autorinių ir gretutinių teisių tarybos narys, Pasaulinės fonogramų industrijos federacijos narys.
Vedęs 5 kartus. Žmona Lina Vilimaitė (g. 1977 m.). Vaikai – Rita (g. 1972 m.), Lina (g. 1979 m.), Ričardas (g. 1981 m.), Robertas (g. 1987 m.), Rolandas (g. 1988 m.), Romanas (g. 1999 m.), Kęstutis, Gediminas, Barbora.
Priekabiavimo skandalas
Praėjus mažiau nei pusmečiui nuo tada, kai tapo Seimo nariu, buvo žiniasklaidoje apkaltintas seksualiniu priekabiavimu prie merginų, norėjusių tapti jo padėjėjomis. 2017 m. kovą kelios merginos kreipėsi į teisėsaugos organus dėl K. Pūko veiksmų, kuriuos jos traktavo seksualiniu priekabiavimu. Seimas pradėjo apkaltos procedūrą K. Pūko atžvilgiu ir sudarė specialiąją komisiją jo veiksmams tirti. 2017 m. balandžio 28 d. komisija patvirtino išvadas, kuriomis nustatė, kad yra pagrindas pradėti apkaltos procesą K. Pūkui seime. K. Pūkas apie komisijos išvadas teigė: „Ten visiškos nesąmonės ir absoliutus melas.“ 2017 m. gegužės 2 d. Seimas priėmė nutarimą kreiptis į Konstitucinį Teismą dėl Seimo specialiosios komisijos išvadų. 2017 m. gruodžio 5 d. Seimas panaikino K. Pūko teisinę neliečiamybę ir 2017 m. gruodžio 19 d. KT paskelbė išvadą, kad K. Pūkas pažeidė Konstituciją ir sulaužė priesaiką.
2018 m. sausio 12 d. pasitraukė iš Seimo nario pareigų.
467 m. pr. m. e.
'''467 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gaukeliškių piliakalnis
Gaukeliškių piliakalnis, Pilata, Pilaškučiai – piliakalnis Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Gaukeliškių, Paberžės seniūnija. Pasiekiamas keliu Visalaukė – Dubingiai, yra 300 m į kairę šiaurėn nuo kelio – matyti apaugusi kalva.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje 300 m ilgio kalvoje, pailgoje šiaurės – pietų kryptimi. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 50 m ilgio, 10 m pločio. Jos vakarų gale yra iki 2 m aukščio, 30 m pločio pakilimas, kiek primenantis nuskleistą pylimą. Šlaitai statūs, 10-12 m aukščio.
Piliakalnio šiaurinė pusė nuplauta upelio, aikštelė apardyta arimų.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Gluosninė kreivabudė
Gluosninė kreivabudė  – šalmabudinių (Mycenaceae) šeimos, kreivabudžių (Pleurotus) genties grybų rūšis.
Miškai, parkai, pakelės, sodybos, ant negyvų, rečiau gyvų lapuočių. Vasara, ypač ruduo, net pavasaris, šilta žiema. Juodai pilka kepurėlė, kotas baltas, šoninis arba ekscentrinis.
Viktoras Žadeika
Viktoras Žadeika (1892 m. spalio 17 d. Samančiznoje, Marijampolės apskr. – 1972 m. kovo 7 d. Slawne, Koszalino vaivadija, Lenkija) – chorvedys, pedagogas, muzikologas.
Gluosninė kreivabudė
Vaisiakūniai vidutiniai, dideli. Kepurėlė 5–12 (15) cm skersmens, vėduokliška, pusiau apvali, sena – paplokščia, mėsinga, paviršius lygus, pelenų, šiferio pilkumo, pilka, gelsvai pillka, juodai pilka, violetinio atspalvio. Lakšteliai balti, seni – gelsvai pilki, platūs, resvi, toli nuaugtiniai, pakraštėliai nedantyti. Kotas 1–5×0,5–2,5 cm, ekscentrinis arba šoninis, kietas, baltas, gelsvas, gelsvai rusvas, plaušuotas. Trama neplona, balta, minkšta, sultinga, nekarti, miltų kvapo. Sporos 8–12×3–4 μm.
Būdingi požymiai: vėduoklės formos vaisiakūniai, lakšteliai nedantyti.
Viktoras Žadeika
Biografija
Mokėsi Kalvarijoje, vėliau baigė Lomžos gimnazijos šešias klases, nuo 1905 m. pradėjo mokytis ir muzikos, nuo 1907 m. dalyvavo lietuvių kolonijos vakaruose – vaidinimuose. 1909–1919 m. Varšuvos muzikos institute studijavo fleitos, vargonų, fortepijono ir kompozicijos (prof. Stakovskio klasė) dalykus.
Gluosninė kreivabudė
Auga pavieniui, grupelėmis, kolonijomis. Vertingas valgomas grybas, daugelyje šalių (ir Lietuvoje) auginamas dirbtiniu būdu. Domisi medikai.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 195 psl.
Viktoras Žadeika
Biografija
1913–1915 m. Varšuvos lietuvių bažnyčios vargonininkas ir choro vadovas. 1913–1919 m. vadovavo Lietuvių savišalpos draugijos Varšuvoje chorui, surengė koncertų. Baigęs studijas ir sugrįžęs į Lietuvą, prisidėjo prie Kauno muzikos mokyklos įkūrimo ir iki 1933 m. buvo jos mokytojas, 1922 m. – direktorius, nuo 1926 m. – inspektorius, nuo 1928 m. – vėl direktorius.
Nuo 1933 m. Kauno konservatorijos muzikos teorijos ir istorijos bei privalomojo fortepijono dėstytojas, buvo vicedirektorius ir dažnai pavaduodavo direktorių; 1937 m. suteiktas vyresniojo mokytojo vardas ir teisės. 1930–1934 m. dalyvavo Lietuvos filharmonijos draugijos veikloje, suorganizavo simfoninės muzikos koncertų. Nuo 1933 m. vadovavo Lietuvos teniso sąjungai.
1935–1939 m. Valstybės teatro direktorius. 1941–1942 m. gyveno Vokietijoje, paskui vėl dėstė Kauno konservatorijoje. 1944 m. emigravo į Lenkiją ir, apsigyvenęs Slawne, Koszalino vaivadijoje, vadovavo muzikos mokykloms ir jose mokytojavo.
V. Žadeika muzikos istorijos ir pedagogikos klausimais rašė žurnaluose „Muzikos barai“, „Muzikos menas“, „Muzika ir teatras“ ir kitur, skaitė paskaitas, apie lietuvių muziką rašė ir užsienio spaudoje. Su Baliu Sruoga parašė monografiją „Kipras Petrauskas“ (1929 m.).
Katonas Jaunesnysis
65 m. pr. m. e. Katonas tapo kvestoriumi ir senatoriumi. Jis palaikė optimatų partiją. 63 m. pr. m. e. buvo išrinktas plebėjų tribūnu ir po metų kartu su Ciceronu sužlugdė Katilinos sąmokslą. Vėliau Katonas kovojo prieš triumviratą, o šiam žlugus, palaikė Pompėjų kovoje prieš Cezarį.
Pilietiniame kare Farsalo mūšyje Cezariui įveikus Pompėjų, Katonas kartu su Metelu Scipionu pasitraukė į Afriką, kur vėl surinko armiją. Tapso mūšyje 46 m. pr. m. e. skaičiumi mažesni Cezario legionai sumušė Metelo Scipiono vadovaujamą kariuomenę, ir priešingai nei jam įprasta, Cezaris įsakė nužudyti tiek pasidavusį Metelą, tiek jo pasidavusius karius.
Raudonai juodas medis
Terminologija
Efektingumo įrodymui įvedama tuščio, neturinčio duomenų, lapo sąvoka. Viršūnė neturinti vaikų (lapas) turi pseudo lapus, t. y. tuščias viršūnes.
Savybės
Raudonai-juodas medis turi atitikti šiuos 5 kriterijus:
500px|center|An example of a red-black tree Jeigu dvejetainės paieškos medis yra sukonstruotas atsižvelgiant į šiuos 5 kriterijus, tai ilgiausias kelias nuo šaknies iki lapų skirsis nuo trumpiausio ne daugiau kaip du kartus. Dėl šios savybės paieškos, elemento įterpimo bei pašalinimo operacijų sudėtingumas yra O (log n).
Trumpiausias atstumas bus tada, kai kelią sudarys vien tik juodos viršūnės. O ilgiausias atstumas bus tada, kai kas antra viršūnė bus raudona.
Gana dažnas nesusipratimas būna toks, kad Raudonai-juodo medžio lapais yra laikomi NIL (pseudo lapai). Juos dažnai piešiniuose praleidžia ir gali susidaryti įspūdis, kad 4 taisyklė yra pažeidžiama.
Operacijos
Skaitymo operacijos atliekamos lygiai taip pat, kaip ir dvejetainiame paieškos medyje, tačiau atlikus įterpimo ar pašalinimo operaciją medžio savybės gali būti pažeistos.
Įterpimas
Visų pirma įkeliame elementą, tarsi tai būtų dvejetainis paieškos medis ir nudažom jį raudonai. Trečia Raudonai-juodo medžio taisyklė nėra pažeidžiama, bet gali būti pažeista ketvirta ir penkta taisyklės. (Pastaba: įsivesime naują sąvoka – dėdė, viršūnės protėvio vaikas, kuris nėra viršūnės tėvas)
Pastabos: Veiksmai:
Pašalinimas
Įterpdami elementą į medį sprendėm dviejų vienas po kito einančių raudonų elementų problemą (tai pažeidė vieną iš taisyklių). Ištrinant elementą iš medžio, reikės tikrinti ar mes nesumažinome viename kelyje juodų elementų skaičiaus. Jeigu iš medžio šalinamas lapas (kraštinis elementas), tai galime iš karto vykdyti veiksmus. Jeigu šalinamas ne lapas, o kita viršūnė, tai tada yra randama tinkamiausia reikšmė (dešinėje – mažiausias elementas, kairėje – didžiausias), kuri galėtų pakeisti šalinamą viršūnę. Sukeičiame reikšmes ir atliekame pašalinimo operaciją jau su rastu elementu (jį žymėsime X). Tai būtinai bus arba lapas, arba viršūnė su vienu vaiku. Pastaba : .
Pastabos: Koregavimas: Koregavimas baigiamas, nuspalviname juodai medžio šaknį ir koreguojamą viršūnę. Pašaliname X viršūnę.
Leiciškiai
Leiciškiai – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Gudelių, prie kelio. Piečiau kaimo telkšo Leiciškių ežeras.
468 m. pr. m. e.
'''468 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Greistonsas
Greistonsas  – miestas Viklou grafystėje, Airijoje. Įsikūręs šalies rytinėje pakrantėje ir yra nutolęs 8 km į pietus nuo Brėjaus bei 27 km į pietus nuo Dublino. 17 080 gyventojų (2011 m. duomenys). Greistonsą rytuose skalauja Airijos jūra, šiaurėje ribojasi su „Brėjaus galva“ (241 metro aukščio iškyšuliu) bei vakaruose su Viklou kalnais.
Miestas pavadintas pagal vieno kilometro pilkų akmenų ruožą, esantį tarp dviejų paplūdimių. Uostas yra miesto šiaurinėje dalyje, o traukinių stotis pietinėje. Šiaurinis paplūdimys, kuris prasideda nuo uosto pusės, yra akmenuotas. Pietinis paplūdimys smėlėtas ir yra kilometro ilgio bei mėlynosios vėliavos programos dalis. Pastarąjį aplanko tūkstančiai turistų.
Arminas Narbekovas
Biografija
Daugiavaikėje totorio ir lietuvės šeimoje gimęs Arminas Narbekovas futbolo treniruotes pradėjo lankyti gimtuosiuose Gargžduose – keletą metų treniravosi vietos Vaikų ir jaunių sporto mokykloje (pirmasis treneris – Michailas Terentjevas). Su Gargždų vaikų futbolo komanda A. Narbekovas pasiekė pirmąsias pergales – gargždiškiai aštuntojo dešimtmečio pradžioje užėmė antrąją vietą Sovietų Sąjungoje populiariame vaikų futbolo turnyre „Odinis kamuolys“. Būdamas 12 metų A. Narbekovas persikėlė į Panevėžio internatinę sporto mokyklą (treneris Vytautas Blinstrubas). 1980 metais buvo pakviestas į Sovietų Sąjungos jaunių rinktinę. 1982 metais pakviestas į Vilniaus „Žalgirio“ dublerių komandą, o 1983 metų balandžio 19 dieną Sovietų Sąjungos aukščiausios lygos rungtynėse su Kutaisio „Torpedo“ debiutavo pagrindinėje "Žalgirio" sudėtyje.
1983-1989 metais Sovietų Sąjungos aukščiausioje lygoje A. Narbekovas sužaidė 155 rungtynes ir įmušė 51 įvartį. Jis yra rezultatyviausias „Žalgirio“ žaidėjas Sovietų Sąjungos aukščiausioje lygoje. 1986-1988 metais buvo rezultatyviausias „Žalgirio“ žaidėjas. 1987 metais buvo antras pagal rezultatyvumą Sovietų Sąjungos aukščiausioje lygoje. Keturis kartus iš eilės (1985-1988 metais) A. Narbekovas buvo išrinktas geriausiu Lietuvos futbolininku. 1987 ir 1988 metais buvo išrinktas į 33 geriausių Sovietų Sąjungos futbolininkų sąrašą.
1987 metais su „Žalgiriu“ (dalyvavo kaip Sovietų Sąjungos studentų rinktinė) laimėjo Universiados futbolo turnyrą, tapo rezultatyviausiu turnyro žaidėju (6 įvarčiai). Tais pačiais metais su „Žalgiriu“ Sovietų Sąjungos aukščiausioje lygoje iškovojo trečiąją vietą. 1988 metais su Sovietų Sąjungos olimpine rinktine tapo XXIV Olimpinių žaidynių, vykusių Seule, čempionu. Dalyvavo visose šešeriose olimpinio turnyro rungtynėse, pelnė du įvarčius (antrąjį įvartį įmušė pusfinalio rungtynių su Italija pratęsime).
1990 metais Lietuvai atkūrus nepriklausomybę „Žalgiris“ pasitraukė iš Sovietų Sąjungos pirmenybių ir dalyvavo trijų Baltijos valstybių įsteigtoje Baltijos lygoje. A. Narbekovas Baltijos lygoje žaidė kiek daugiau nei pusę sezono ir įmušė 16 įvarčių. Sezono viduryje A. Narbekovas iš "Žalgirio" perėjo į Rusijos I lygoje žaidusį Maskvos „Lokomotyvą“. Šioje Rusijos komandoje, kuri buvo savotiška Lietuvos futbolininkų tarpinė stotelė pakeliui į Vakarų Europos futbolo klubus, 1990 metais žaidė dar keletas buvusių „Žalgirio“ futbolininkų – V. Jurkus, V. Sukristovas, A. Janonis ir V. Ivanauskas.
1990 metų rudenį A. Narbekovas (kartu su V. Ivanausku) perėjo į Austrijos Bundeslygoje rungtyniaujantį FK Austria Wien klubą. Austrijos sostinės futbolo klubo garbę A. Narbekovas gynė šešis sezonus (1990–1996). Per juos futbolininkas tris kartus (1991, 1992 ir 1993 metais) tapo Austrijos čempionu, du kartus laimėjo Austrijos taurę (1992, 1994 metais). 1992–1993 metais A. Narbekovas atkreipė SV Werder Bremen ir TSV Bayer Leverkusen dėmesį, tačiau traumos užkirto kelią į Vokietijos Bundeslygą.
Du sezonus (1996–1998 metais) A. Narbekovas atstovavo Admira Wacker klubui, rungtyniavusiam Austrijos Bundeslygoje. Vėliau du sezonus žaidė antroje Austrijos futbolo pakopoje (Erste Division): 1998–1999 metų sezone – „St. Pölten“, o 1999–2000 metais – VfB Admira Wacker Mödling. 2000–2001 metų sezoną pradėjo trečioje Austrijos futbolo pakopoje (Regionalliga Ost) rungtyniavusiame „SV Hundsheim“, o sezono viduryje perėjo į ketvirtos pakopos (Wiener Stadtliga) Wiener Sportclub. Su šiuo klubu per tris sezonus pakilo iki antrosios pakopos (2002–2003 metais). Futbolininko karjerą baigė nedideliuose Austrijos žemesnių lygų klubuose – Vienos „FK White Star“ ir „SV Gr. Weikersdorf“.
1990–2001 metais A. Narbekovas gynė Lietuvos rinktinės garbę. Sužaidė 13 rungtynių ir įmušė 4 įvarčius. 1990 metais pelnė pirmąjį Lietuvos rinktinės įvartį po Nepriklausomybės atkūrimo (draugiškose rungtynėse su Gruzija 1990 metų gegužės 27 dieną Tbilisyje). 2001 metų rugsėjo 1 dieną Pasaulio čempionato atrankos rungtynėse su Italija pasirodė aikštėje 88 minutę ir taip atsisveikino su Lietuvos rinktine.
Dar tęsdamas futbolininko karjerą A. Narbekovas Austrijoje gavo futbolo trenerio licenciją. 2001–2002 metų sezone Wiener Sportclub buvo paskirtas žaidžiančiu treneriu, o vyriausiojo trenerio karjerą pradėjo 2004–2005 metų sezone „SV Gr. Weikersdorf“.
2002 metais A. Narbekovas išrinktas Lietuvos futbolo federacijos viceprezidentu. 2005 metų pabaigoje A. Narbekovas iš Austrijos grįžo į Lietuvą ir tapo „Žalgirio“ klubo prezidentu, o nuo 2006 metų ir vyriausiuoju treneriu. 2007 metų lapkričio pradžioje prieš paskutinį A lygos turą A. Narbekovas pasitraukė iš vyriausiojo trenerio pareigų, o pasibaigus sezonui ir iš klubo prezidento pareigų.
2008 m. spalio 29 d. su žmona Rita neteko Lietuvos pilietybės, tačiau 2009 m. vasario pradžioje, sutvarkius formalumus ją atgavo.
2009 m. gruodžio 16 d. buvo paskirtas Gargždų "Bangos" vyr. treneriu.
Apdovanojimai ir pagerbimas
2005 m. vasarą A. Narbekovas Lietuvos kūno kultūros ir sporto departamente buvo apdovanotas Garbės komandoro ženklu „Už nuopelnus Lietuvos sportui“.
2006 m. Gargžduose, aikštėje prie savivaldybės, bronzinėje plokštėje išlietas A. Narbekovo pėdos atspaudas.
Vyriausias Mažosios Lietuvos gelbėjimo komitetas
Vyriausias Mažosios Lietuvos gelbėjimo komitetas, organizacija, veikusi Klaipėdos krašte 1922–1924 m. Komitetas buvo sudarytas iš lietuvininkų organizacijos Prūsų lietuvių tautos taryba narių Martyno Jankaus, Jurgio Strėkio, Jurgio Lėbarto, Viliaus Šaulinskio, Jurgio Brūvelaičio ir Jono Vanagaičio 1922 m. gruodžio 18 d. Į pirmąjį posėdį Klaipėdoje susirinko 1922 m. gruodžio 22 d., 1923 m. sausį oficialiai persikėlė į Šilutę.
Nominalus komiteto dalyvavimas Klaipėdos sukilime turėjo sudaryti įspūdį, kad jo iniciatoriai yra žymiausi Klaipėdos krašto lietuvininkų politiniai veikėjai. Komitetas oficialiai vadovavo sukilimui, rengė ir skleidė patriotinius atsišaukimus, nors realios įtakos krašto užėmimo operacijai neturėjo. Apie komiteto įsteigimą paskelbta 1923 m. sausio 4 d. atsišaukime „Klaipėdos gyventojai!“. Šaulių sąjungos dalyvavimas sukilime buvo parodytas kaip jos reakcija į sausio 7 d. pasirodžiusį komiteto atsišaukimą „Broliai Šauliai!“, kuriame buvo teigiama, kad lietuviai Klaipėdos krašte yra persekiojami. Sausio 9 d. Šilutėje komitetas paskelbė manifestą, kuris turėjo legitimizuoti prancūzų administracijos nuvertimą Klaipėdoje. 1923 m. sausio 19 d. deklaracijoje komitetas pareiškė, kad Klaipėdos kraštas prijungiamas prie Lietuvos autonomijos teisėmis. Gavęs šią deklaraciją, Lietuvos Seimas 1923 m. sausio 24 d. nurodė Ernesto Galvanausko vyriausybei parengti susijungimo aktus.
Leičiai (reikšmės)
Leičiai gali reikšti:
Ejasis
Ejasis  – seklus ežeras šiaurinėje Tanzanijoje, Didžiajame riftiniame slėnyje, Kraterių aukštumose, į pietvakarius nuo Ngorongoro kraterio. Telkšo 1030 m aukštyje, nusidriekęs iš šiaurės rytų į pietvakarius 72 km, plotis siekia 16 km. Į ežerą suteka keletas upių, iš kurių didžiausia yra Sibitis. Priklausomai nuo metų laiko ežero plotas ženkliai kinta, didelių sausrų metu beveik visas išdžiūsta. Ežero vanduo druskingas.
Ejasis yra svarbi migruojančių flamingų poilsio vieta. Lietingais metais į ežerą atklysta hipopotamai. Ežero pakrantėse gyvena hadzų tautybės žmonės.
Nijolė Požarskienė
Nijolė Požarskienė-Kuncaitytė (g. 1954 m. sausio 5 d. Šakiuose) – teisininkė, prokurorė, Klaipėdos politinė veikėja.
Biografija
1960–1963 m. mokėsi Slavikų (Šakių raj.) 8-metėje mokykloje, 1963–1971 m. – Kidulių vidurinėje mokykloje (Šakių raj.), 1973–1978 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininkės kvalifikaciją.
1978–1983 m. Lazdijų rajono prokuroro padėjėja, 1983–1989 m. Klaipėdos miesto prokuroro padėjėja, 1989–1991 m. vyr. padėjėja, 1992–1994 m. prokurorė, nuo 1995 m. Palangos miesto apylinkės vyriausioji prokurorė. 2010 m. gegužės mėn. gavo LR Prezidentės Dalios Grybauskaitės pasiūlymą tapti LR generaline prokurore, tačiau atsisakė. Nors apie savo apsisprendimą viešai nepaskelbė, dar nuo gegužės 13 d. susilaukė perdėto žiniasklaidos dėmesio. Pasak žiniasklaidos, ji neįtikusi Generalinei prokuratūrai ir pagrindinėms valdančiosioms Seimo frakcijoms; ypač nepalankiai kandidatę vertinę konservatoriai, norėję atitinkame poste matyti jiems itin artimą žmogų (pvz., buvusį LR generalinį prokurorą Kazį Pėdnyčią).
1990–1995 m. Klaipėdos miesto tarybos deputatė, tarybos pirmininko pavaduotoja. Lietuvos teisininkų draugijos narė.
Viena iš Klaipėdos miesto teisininkų sąjungos įkūrėjų, Pirmojo LPS suvažiavimo delegatė. Baltijos miestų sąjungos tarybos narė (1991–1995), Klaipėdos ir kitų Lietuvos miestų atstovė, „Rotary" moterų klubo „Aditė" įkūrėja, prezidentė (1994–1996), Lietuvos „Rotary“ komiteto pirmininkė (2001–2006).
2002 m. įrašyta į žymiausių pasaulio dalykinėje veikloje ir versle aktyvių moterų leidinį („International Who‘s Who of Professional and Business Women“, Amerikos biografinio instituto, INC) už pasiekimus profesinėje veikloje.
Išsituokusi.
Spalio 24
Spalio 24 yra 297-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 298-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 68 dienos.
Vardadieniai
Daugailas – Daugė – Gilbertas – Rapolas – Švitrigailė
Pliumbagiečiai
Pliumbagiečiai (Plumbaginales) – Magnolijainių (Magnoliopsida) klasės gvazdikažiedžių (Caryophyllidae) poklasio augalų eilė.
Meširis
Mešir, arba Mechir  – šeštasis Koptų kalendoriaus mėnuo, turintis 30 dienų ir maždaug atitinkantis laikotarpį tarp vasario 8 ir kovo 9 d. Grigaliaus kalendoriuje.
Istorija
Šis mėnuo egzistavo jau Senosios karalystės laikotarpiu, ir buvo septintasis metų mėnuo. Dėl to jis buvo vadinamas trečiuoju pereto sezono mėnesiu (3-nw-prt). Jo pavadinimas Rekeh-Ver reiškė „didysis karštis“. Pavadinimas žymėjo karščiausią metų mėnesį. Naujojoje karalystėje mėnesiui buvo suteiktas naujas pavadinimas - Mecher, o galiausiai jis išsivystė į koptišką Mešer.
Pačioje pradžioje jis sutapo su laikotarpiu, maždaug atitinkančiu gruodžio II pusę ir sausio I pusę (Memfyje prasidėdavo gruodžio 16 d.) pagal Grigaliaus kalendorių, tačiau dėl to, kad Egipto kalendoriaus metai ne visai atitiko Saulės (Sirijaus) metus, šis mėnuo ilgainiui išpuldavo vis anksčiau, lyginant su Nilo potvyniais ir Sirijaus patekėjimu (t. y. Nilo potvyniai prasidėdavo vis vėliau kalendoriuje, kas 4 metus vėluodami viena diena). 1321 m. pr. m. e., praėjus vienam Sotiniam ciklui (t. y. 1460 m.), Rekeh-Ver vėl sugrįžo į pirminę padėtį Nilo patvynių atžvilgiu. 1291 m. pr. m. e. faraonas Amenofis I įvykdė kalendoriaus reformą, paskelbdamas Techi (Džehuti) pirmuoju metų mėnesiu, ir tada Rekeh-Ver (Mechir) tapo žinomas antruoju pereto mėnesiu.
Kadangi metų ilgis nebuvo reformuotas, Mechiris vėl ėmė atsilikti. 22 m. pr. m. e. įvykdžius kalendoriaus reformą ir įvedus Koptų kalendorių, Meširio pradžia buvo fiksuota Julijaus kalendoriaus atžvilgiu (t. y. sausio 26 d.).
XVI a. reformavus Julijaus kalendorių ir įvedus Grigaliaus, iki mūsų laikų susidarė 13 d. skirtumas tarp Grigaliaus ir koptų kalendoriaus. Dėl to meširio 1 d. dabar sutampa su vasario 8 d.
Kojūkas
Kojūkas (Himantopus himantopus) – avocetinių (Recurvirostridae) šeimos paukštis, maždaug tilviko dydžio, bet snapas ir kojos sudaro didesnę kūno ilgio dalį. Apdaras daugiausia baltos spalvos, mantija ir sparnų viršus ir apačia juodi. Rausvos kojos skrendant stipriai išsikišusios. Skrendančio gerai matyti baltas pleištas, besitęsiantis nuo uodegos ir siaurėjantis nugaroje, tarp juodų trikampių sparnų.
Gyvena vidutinėse ir žemutinėse platumose nuo vidutinio klimato zonų iki Viduržemio jūros, stepių ir dykumų zonų. Mėgsta seklius stovinčio vandens telkinius su lygiais ar nuožulniais smėlėtais, molėtais ar dumblinais krantais, be žolių ir neakmenuotais.
Lietuvoje neperi, stebimi tik atsitiktinai užklystantys individai.
Kojų ilgis 18 cm.
Gyvena nedidelėmis klonijomis.
Minta vabzdžiais ir lervomis.
Skleidžia garsus panašius į šaižų „tiu-ji“ ir slopų karksėjimą.
Jo kojos palyginti su kūnu yra ilgiausios iš visų paukščių (po flamingo).
Karigalinas
Karigalinas ('Ó Leighin uola') – miestelis Korko grafystėje, Airijoje. Nutolęs 14 km į pietus nuo Korko. Miestelyje yra keturi bankai, kelios parduotuvės, keturių žvaigždučių „Carrigaline Court Hotel“ viešbutis, bažnyčia, aludės ir restoranai. Leidžiamas „Carrigdhoun Weekly“ laikraštis.
Karigalinas taip pat yra to paties pavadinimo parapija.
Ūsuotasis Pitas
Ūsuotieji Pitai – taip buvo vadinami senosios kartos mafijos bosai, prisilaikantys tam tikrų moralinių taisyklių: nepriimti į šeimą ne sicilietiškos kilmės žmonių, didesnį prioritetą teikti vendetoms, nei verslui ir panašiai. Garsiausi Ūsuotieji Pitai buvo Salvatorė Maranzano ir Džo Maserija.
Galutinai tokio tipo gangsteriai buvo išnaikinti (tiesiogine prasme) 1928–1931 Kastelamarezės kare, naujai kylančiai gangsterių kartai supratus, kad Ūsuotųjų Pitų ideologija užkerta kelią gauti didesniam pelnui. Naujosios mafijos pagrindinis tikslas buvo kuo didesnis pelnas be jokių skrupulų, tai buvo racionaliai mąstantys žmonės. Nelikus Ūsuotųjų Pitų, smarkiai sumažėjo šeimų tarpusavio karų.
Vėlesniais laikais JAV šis terminas įgijo kitą reikšmę ir buvo pradėtas taikyti naujai iš Sicilijos atvykusiems mafijozams. Dabar jis jau daugiau reiškė pagarbą dėl mafijos tradicijų laikymosi, disciplinos ir panašiai, o ne panieką, kaip anksčiau.
Sošo
Sošo – miestas rytų Prancūzijoje, 3 km į rytus nuo Monbeljaro. Garsus „Peugeot“ automobilių muziejus, yra automobilių gamykla.
Tikrieji skėriai
Tikrieji skėriai (Oedipodinae) – tiesiasparnių (Orthoptera) būrio, skėrių šeimos pošeimis (kartais išskiriama kaip atskira šeima - Oedipodidae). Šio pošeimio skėriai dažnai turi spalvingus užpakalinius sparnus. Kai kurie skrisdami skleidžia tarškiantį garsą (tarkšliai).
Lietuvoje aptiktos 6 rūšys:
Kapinynas
thumb|Kapinynas prieš kapų atidengimą thumb|Archeologai dirba thumb|Kapinyno tyrimas. Dvigubas kapas thumb|Saksų kapinyno įkapės thumb|[[Kundos kultūrai priskiriami kapinyno radiniai]] Kapinynas (archeologija) – senovės laidojimo vieta, kurioje aptinkama kapų su archeologiniais radiniais, senovės kapinės, viena gausiausių archeologinių paminklų grupių. Pagal išorinį kapų pobūdį laidojimo vietos vadinamos kapinynais, kai kapai neturi išorinių žymių žemės paviršiuje, kartais jie vadinami plokštiniais kapinynais arba senkapiais. Kai kapai turi sampilus, jie vadinami pilkapynais. Kai kuriuose kapinynuose randama ir mišraus tipo kapų. Kapinynuose laidota nuo priešistorinių iki istorinių laikų, kartais ir vėliau. Kapinynuose randami archeologiniai radiniai arba jų liekanos, mirusiojo kaulų ar kapo įrengimo liekanos, mirusiųjų deginimo žymės teikia žinių apie to meto mirusiųjų laidojimo papročius, požiūrį į pomirtinį gyvenimą, visuomenės raidą, jos ryšius su kaimynais. Kapinyno dydis teikia duomenų apie demografinius procesus.
Radiantas
right|thumb|Meteorų lietus ir jo radiantas, pažymėtas raide o Meteorų lietaus radiantas – dangaus sferos taškas, į kurį žiūrint iš Žemės atrodo, kad jame yra meteorų spiečiaus šaltinis. Pavyzdžiui, atrodo, kad Perseidai „atsiranda“ iš taško, esančio Persėjo žvaigždyne.
Kapinynas
Istorija
Kapinynai pradėti įrengti mezolite prie gyvenviečių, dažnai ant kalnelių ar sausose gražiose vietose, kartais pačiose gyvenvietėse, mirusieji laidoti nedeginti (aukštielninki, suriesti ir paguldyti ant šono bei atremti) ir sudeginti. Kapinynai dažnai buvo ir dievų garbinimo (kulto) vietos. Kapinyne ar greta jo buvo įrengiamos šventyklos – taip darė senovės graikai, germanai, keltai. Neolite Šiaurės ir Vidurio Europoje mirusieji laidoti pilkapynuose. Penktame – ketvirtame tūkstantmetyje pr. m. e. plito ilgieji pilkapiai. Rasta nuo 24 iki 170 m ilgio ir nuo 3 iki 11 m pločio pilkapių. Vėliau laidota dolmenuose. Pietų Europoje prie miestų ir didelių gyvenviečių buvo dideli kapinynai, vadinamieji nekropoliai. Balkanuose ištirtame Černavodės kapinyne rasta 500 kapų, Dniepro-Doneco kultūros paplitimo regione žinoma apie 20 kapinynų, kuriuose buvo apie 100 kapų, juose mirusieji laidoti pavieniui, grupiniuose ir bendruose kapuose. Vakarų Europoje plito megalitinių kapų kapinynai, kurie laikyti šventomis vietomis, juose buvo atliekamos apeigos. Kapinynai dažnai buvo įrengiami prie pagrindinių kelių ar aikštėse, juose buvo piramidžių, katakombų, kolumbariumų. Egipte (Karalių slėnis), Palestinoje, Anatolijoje, Persijoje yra kapinynų, įrengtų uolose.
Kapinynai Lietuvoje
Lietuvoje kapinynai pradėti įrengti mezolite prie gyvenviečių. Seniausių pavienių kapų rasta iš mezolito (5 tūkstantmetis pr. m. e., Biržulio gyvenvietės). Laidota ir vandenyje. Bronzos amžiaus viduryje ir geležies amžiaus pradžioje Lietuvos pajūryje mirusieji laidoti pilkapynuose. Tokie yra Kurmaičių pilkapynas, Ėgliškių pilkapynas, Kvecių pilkapynas. Geležies amžiaus pradžioje Lietuvos vakaruose ir viduryje imta laidoti kapinynuose. Žymiausi – Aukštkiemių kapinynas, Šernų kapinynas, Eigulių kapinynas, Sargėnų kapinynas, Veršvų kapinynas, Laivių kapinynas, Lazdininkų kapinynas, Palangos kapinynas, Upytės kapinynas. Seniausiuose kapinynuose yra nuo keliolikos iki kelių dešimčių kapų. Plečiantis gyvenvietėms, didėjo ir kapinynai, kai kuriuose jų (Andulių kapinynas, Gintališkės kapinynas, Pryšmančių kapinynas) rasta iki 100 kapų. Vidurio Lietuvos šiaurėje laidota pilkapynuose ir kapinynuose, Rytų Lietuvoje – pilkapynuose. Kapinynuose ir pilkapynuose mirusieji laidoti nedeginti ir sudeginti.
Radiantas
Stebėtojas gali matyti tam tikro srauto meteorus bet kurioje dangaus vietoje, bet pratęsus atgal meteorų trajektorijas, jos susikirs to meteoro srauto radiante. Meteoras, kuris „neatsiranda“ iš tam tikro srauto radianto, vadinamas pavieniu ir nepriskiriamas tam srautui.
Kapinynas
Kapinynai Lietuvoje
Paprotys laidoti sudegintus mirusiuosius, vyravęs bronzos amžiuje ir geležies amžiaus pradžioje (II a. pr. m. e. – III a. pr. m. e.). Kapinynai IV a. – V a. vėl išplito Užnemunėje, Rytų ir Vidurio Lietuvoje, mirusiuosius IV a. – V a. degino jotvingiai, lietuviai, aukštaičiai, V a.–VIII a. – skalviai, nuo VIII a. – kuršiai, bet jie iki X a. – XI a. mirusiuosius laidojo ir nedegintus. XII a.–XIII a. paprotį deginti mirusiuosius perėmė ir žemaičiai, žiemgaliai, sėliai.
Radiantas
Priežastis
Meteorų lietūs atsiranda dėl dulkių ir meteoroidų, atsirandančių kometos trajektorijoje. Šios dulkės, atsiskyrusios nuo kometos, toliau skrieja kometos trajektorija, ir kai Žemė juda per tokias dulkes ir meteoroidus, įvyksta meteorų lietus. Kadangi visi meteoroidai juda maždaug ta pačia kryptimi, meteorų, skriejančių per atmosferą, trajektorijos susikirs viename taške kometos trajektorijos kryptimi.
Stebėjimai
Radiantas yra svarbus veiksnys stebint meteorus. Jei radiantas yra ties horizontu ar žemiau jo, daugiausiai keli meteorai gali būti pastebėti. Taip yra dėl to, kad meteorai matomi tik dėl plonos Žemės atmosferos, ir tik tie meteorai, kurių trajektorijos yra Žemės paviršiaus liestinės (ar labai artimos joms), yra matomi.
Susirašinėjimo draugas
Susirašinėjimo draugas (angl. pen pal) yra žmogus, su kuriuo reguliariai susirašinėjama, dažniausiai elektroniniais arba ranka rašytais laiškais.
Kapinynas
Laidojimas
Žemaitijoje ir šiaurės Lietuvoje IV a. išnyko paprotys pilti pilkapius, bet jis išplito Rytų Lietuvoje, į rytus nuo Šventosios bei Nemunas|Nemuno vidurupio. Nuo XII a. pabaigos visoje Lietuvoje imta laidoti kapinynuose. XVI a. – XVII a. kapinės kartais įrengiamos piliakalniuose arba senuose pilkapynuose, bet dažniausiai laidota kapinynuose. Pilkapiuose ir kapinynuose laidojami mirusieji būdavo aprengiami išeiginiais drabužiais, padabinami papuošalais. Mirusiajam į kapą dėta ginklų, darbo įrankių ir kitų dirbinių.
Susirašinėjimo draugas
Tikslai
Toks bendravimo būdas (susirašinėjimas laiškais su draugu) dažniausiai naudojamas norint pagerinti savo skaitymo ir rašymo užsienio kalba įgūdžius, patobulinti literatūrinę iškalbą, sužinoti apie kitų šalių kultūrą ir gyvenimo būdą, ir, be abejo, užmegzti gražią draugystę. Laiškų siuntinėjimas gali būti ilgalaikis, tačiau gali ir nutrūkti vos po kelių gautų vokų, kaip ir tikra draugystė realybėje. miniatiūra|dešinėje|Senovinis laiškas Keistis galima nebūtinai laiškais – dažnai žmonės prideda gražių dovanėlių, suvenyrų, nuotraukų ar savo rankų darbo gaminių. Kai kurie susirašinėjimo draugai galiausiai susitinka gyvai, neretai užmezga artimesnius ryšius arba net susituokia, atradę savo sielos draugą.
Žmogus, norintis susirašinėti laiškais, nėra diskriminuojamas dėl savo amžiaus, tautybės ar kultūros. Nors patogiausia yra susirasti draugą, kuris būtų panašaus amžiaus, turėtų keletą tokių pačių pomėgių, galima susirasti visiškai priešingą žmogų nei kiti pažįstami ir stengtis pažinti jo pasaulį. Dažniausiai bendraudami su draugais, gyvenančiais kitoje šalyje, žmonės nevartoja savo gimtosios kalbos, o renkasi populiariąsias anglų, prancūzų ir t. t.
Moderni tradicinio susirašinėjimo laiškais variacija - apsikeisti elektroninio pašto adresais ir susirašinėti virtualioje erdvėje. Turėti "klaviatūros draugą" apsimoka labiau, kadangi galima išsiversti be papildomų išlaidų (nereikia pirkti pašto ženklų ir vokų), taip pat susirašinėjimas vyksta kur kas greičiau ir dažniau, nereikia laukti kelių dienų ar savaičių, kol laiškas atkeliaus. Tokio bendravimo trūkumai -  draugystė gali būti trumpalaikė, efemeriška, jei elektroniniai laiškai nėra reguliariai išsaugomi. Daugelis žmonių vis dėlto teikia pirmenybę popieriniams laiškams, kadangi atrasti tikrą laišką pašto dėžutėje tarp visų sąskaitų ir reklamų yra kur kas smagiau. Taip pat siunčiant laiškus paštu, įmanoma keistis kuponais, atvirukais, pašto ženkliukais, kitomis nedidelėmis smulkmenomis. Dažnai susirašinėjimo draugai mėgsta siųsti lipdukus, laiškų popieriaus ir vokų rinkinius, įvairius raštinės reikmenis.
Organizacijos
miniatiūra|kairėje|Moksleiviai iš Irako rašo laiškus Dažniausiai žmonės susiranda susirašinėjimo draugus per tam tikras organizacijas ar svetaines. Tokius forumus ir klubus galima laisvai rasti internete, taip pat žurnaluose, laikraščiuose laiškų skiltyje. Kai kurie žmonės ieško ir romantiškų santykių, tuo tarpu kiti tiesiog nori atrasti naujų draugų. Dažnai tokiuose puslapiuose veikia raktažodžių paieška, kur galima ieškoti draugų pagal pomėgius, tačiau taip pat populiarus yra ir "aklasis susirašinėjimo būdas", kuomet grupelė žmonių atsitiktine tvarka išsitraukia adresus ir siunčia nežinomam žmogui laišką. Jei jie vis dėlto suranda kažką bendro, atsitiktinė draugystė pratęsiama.
Organizacijos gali būti padalintos į tris pagrindines kategorijas: nemokamos, dalinės prenumeratos, prenumeratos pagrindu sudaryti klubai. Nemokami klubai dažniausiai remiami reklamų ir profiliai nebūna įvertinami, tuo tarpu prenumeratos pagrindu įkurti forumai dažniausiai neturi reklamų ir narių profiliai yra patvirtinami administratorių.