cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kanados lietuvių bendruomenė
Istorija
1952 m. Montrealyje per Kanados lietuvių suvažiavimą įsteigta bendruomenė, išrinkta pirmoji Krašto valdyba. Tačiau bendruomenės ištakos – 1940 m., kai buvo įkurta Kanados lietuvių taryba. Vėliau nuo jos atskilo Kanados lietuvių sąjunga, tačiau 1949 m. vėl susijungė – į Laikinąjį organizacinį komitetą Kanados lietuvių bendruomenei steigti. Šis komitetas sudarė Kanados lietuvių kartoteką, parengė bendruomenės statuto projektą, įvairiose Kanados vietose padėjo įsteigti 21 Kanados lietuvių apylinkę.
Paivoniškės
Paivoniškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Antazavės.
Kanados lietuvių bendruomenė
Istorija
1954 m. įsteigė Kanados lietuvių bendruomenės Kultūros ir Šalpos fondą bei Politinį komitetą. Šalpos fondas rėmė neturtingus Kanados lietuvius, Vokietijoje likusius lietuvius karo pabėgėlius, Vasario 16 gimnaziją, vėliau – ir Sibiro tremtinius. Kartu su Kanados baltų federacija nuolat kėlė Lietuvos okupacijos nepripažinimo klausimą, rengė protesto demonstracijas prie SSRS ambasados Otavoje. 1963 m. įsteigta bendruomenės Jaunimo sekcija (nuo 1975 m. pervadinta į Kanados lietuvių jaunimo sąjungą).
2019 m. Kanados lietuvių bendruomenei suteiktas Lietuvos užsienio reikalų ministerijos apdovanojimas – Lietuvos diplomatijos žvaigždė.
Valdyba
Bendruomenės nariai 3 metams renka bendruomenės Krašto tarybą. Suvažiavimai vyksta bent kartą per metus. Krašto taryba renka 6–12 asmenų Krašto valdybą, Garbės teismą, Kontrolės komisiją. Be Kanados lietuvių apylinkėse (2019 m. aktyviai veikė 13) išrinktų Krašto tarybos narių, ją sudaro apylinkių pirmininkai, penki Kanados lietuvių jaunimo sąjungos nariai, buvę Kanados lietuvių bendruomenės Krašto valdybos pirmininkai. Bendruomenei pirmininkauja krašto tarybos pirmininkas.
Kolima (miestas)
Kolima  – miestas vakarų Meksikoje Armerijos upės slėnyje. Kolimos valstijos sostinė. 123,6 tūkst. gyventojų (2005 m.). Šalia miesto eina Gvadalacharos-Mansaniljo automagistralė. Miestą aptarnauja Lic. Miguel de la Madrid oro uostas.
Mieste veikia Kolimos universitetas. Yra katedra, XIX a. vyriausybės rūmai, teatras. Apylinkėse yra La Kampanos, Čanalio archeologinės radimvietės.
Švedijos futbolo varžybos 2009 m.
Švedijos futbolo varžybos 2009 m.
Kova dėl išlikimo
Djurgården laimėjo bendru rezultatu 3–2 ir išliko elito divizione.
Pusfinalio rungtynės
AIK nugalėjo tik po pratęsimo 3-2 ir pateko į finalą.
IFK Göteborg nugalėjo 3:1 ir pateko į finalą.
All the Stars
„All the Stars“ – amerikiečių reperio Kendrick Lamar ir amerikiečių dainininkės SZA daina, išleista 2018 m. sausio 4 d. kaip pagrindinis filmo „Juodoji pantera“ garso takelio albumo singlas. Jo išleidimas sutapo su „Top Dawg Entertainment“ pranešimu, kad jos prezidentas Anthony Tiffith ir pats Kendrick Lamar prodiusuos „Juodosios panteros“ garso takelio albumą. „Marvel Studios“ patvirtino šią žinią ir atskleidė, kad K. Lamar prodiusuoti garso takelio albumą pasirinko „Juodosios panteros“ režisierius Ryan Coogler. Daina pasirodė filme per pabaigos titrus.
„All The Stars“ pelnė daugybę apdovanojimų ir nominacijų, įskaitant 76-ųjų „Auksinių gaublių“ ir 91-ųjų „Oskarų“ apdovanojimų nominacijas už geriausią originalią dainą, taip pat keturias 61-ųjų „Grammy“ apdovanojimų nominacijas, įskaitant metų albumo ir metų dainos nominacijas.
Išleidimas
Po filmo pasirodymo Kendrick Lamar pagyrė „Juodąją panterą“ ir jos režisierių Ryan Coogler, rašydamas, kad „filmo mastas yra puikus meno ir kultūros derinys. Man tikra garbė prisidėti savo žiniomis apie garso prodiusavimą ir muzikos rašymą prie Ryan ir „Marvel“ vizijos.“
Kritika
2018 m. gruodį „Billboard“ įvertino „All The Stars“ kaip 15-ą geriausią metų dainą.
Jamantau
thumb|250px|Jamantau
Jamantau kalnas yra Uralo kalnų dalis Rusijoje, Baškirijoje. Aukštis – 1640 m. Rytinės prieškalnės stačiais skardžiais jungiasi su kalvotu Užuralės paviršiumi, virš kurio iškilusi atskira Magnitnajos viršūnė (614 m) – svarbus geležies rūdos gavybos centras. Pietų Uralo vakarinių prieškalnių mišriuosiuose miškuose, sudarytuose iš eglių, pušų, liepų, ąžuolų, guobų, klevų, plyti ir gausūs aukštažolių stepių (jelanų) plotai. Yra ir ištisų liepynų, todėl čia vystoma bitininkystė. Rytiniuose šlaituose auga spygliuočių miškai. Beveik visos stepės išdirbtos. Visas kalnas susidaro iš geležies rūdos. Tai vienintelis toks kalnas pasaulyje.
Prie Jamantau kalno veikia itin slaptos Rusijos karinės bazės.
Ozan Tufan
Ozanas Tufanas (g. 1995 m. kovo 23 d.) – turkų futbolininkas, Turkijos rinktinės puolėjas, šiuo metu atstovauja Fenerbahçe.
Bursaspor
Pirmasis profesionalus klubas buvo Bursaspor, kuriame žaidė nuo 2012 m. sezono. atstovaudamas šiam klubui sužaidė 42 rungtynes Superlygoje ir pelnė tris įvarčius.
Fenerbahçe
2015 m. perėjo į Fenerbahçe.
Klubas 2019 m. paskolino žaidėją Alanyaspor. Atstovaudamas šiam klubui sužaidė 17 rungtynių Superlygoje.
Klubiniai
<…>
Epoch of the Fifth Sun
Epoch of the Fifth Sun („Penktosios Saulės epocha“) – debiutinis, pirmasis pilnos sudėties studijinis Mezoamerikos doom metal projekto Tenochtitlan albumas.
Tokumenas
Tokumenas  – miestas vidurio rytų Panamoje, Panamos provincijoje, 20 km į šiaurės rytus nuo Panamos miesto (įeina į jo aglomeraciją), netoli Ramiojo vandenyno pakrantės. Tai trečias pagal dydį šalies miestas. Pro jį eina Panamerikos plentas, greta yra svarbiausias šalyje Tokumeno tarptautinis oro uostas.
Miestas pasižymi dideliu skurdu, aplink plyti lūšnynų kvartalai.
Golfo aikštynas
right|thumb|upright|Standartinis golfo aikštynas: 1 = išmušimo aikštelė 2 = vandens telkinys 3 = šiurkšti žolė 4 = užribis 5 = smėlio duobė 6 = vandens telkinys 7 = laukas 8 = ridenimo aikštelė 9 = vėliavėlė 10 = duobutė. Golfo aikštynas – speciali aikštė, skirta golfo žaidimui. Aikštynas susideda iš kelių pagrindinių dalių – kamuoliuko išmušimo aikštelės, lauko (kuris būna lygios ir aukštesnės žolės) bei ridenimo aikštelės. Aikštyne dar gali būti papildomų elementų – vandens telkinys, smėlio duobės, medžiai, tvoros, tilteliai ir pan. Standartinis golfo žaidimas žaidžiamas 18-os duobučių aikštynuose. Tačiau būna aikštynų, turinčių tik 9 duobutes (tuomet žaidžiama du kartus), o kai kurie aikštynai turi 27 ar 36 duobutes (tokiu atveju žaidėjai pasiskirsto grupėmis po 9 duobutes). Užmiestyje esančiuose golfo aikštynuose dažnai būna įkurti ir golfo klubai, kurie suteikia papildomas paslaugas (apgyvendinimo, prekių pardavimo ir pan.).
Aikštynų laukams sukurti naudojamos tokios žolės rūšys kaip smilga, svidrė, pievinė miglė ir kt.
Kiekviena golfo aikštė yra vertinama standartinių smūgių skaičiumi (PAR) – dažniausiai tai būna nuo 3 iki 5 smūgių. 3 smūgių aikštė būna 90–230 m ilgio, 4 smūgių – 230–430 m, 5 smūgių – 430–550 m. Standartiniame golfo čempionate PAR skaičius yra 72 – tokiu atveju aikštyne yra keturios 3 PAR aikštės, dešimt 4 PAR ir keturios 5 PAR. Čempionate standartinis smūgių skaičius gali būti nuo 69 iki 73.
Japonijoje yra 2 vieninteliai pasaulyje 7 standartinių smūgių aikštynai.
Taip pat šalia golfo aikštynų yra įrengtos treniruočių aikštelės. Jose prieš varžybas žaidėjai treniruojasi trumpų ir ilgų distancijų smūgius.
Lietuvos golfo aikštynai
2015 m. Lietuvoje veikė 6 golfo aikštynai:
Paiždagiai
Paiždagiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Kriūkų. Pokario metais veikė Tauro apygardos, Žalgirio partizanų rinktinės partizanai.
Virtualus asistentas
Nuo 2017 m. virtualių asistentų vartojimas sparčiai auga – technologinėje rinkoje atsiranda vis daugiau asistentų, pasižyminčių prieigos prie elektroninio pašto bei balso atpažinimo sąsaja. Virtualieji asistentai pritaikomi ir „Apple“, „Google“, „Microsoft“ bei „Amazon“ išmaniuosiuose įrenginuose. JAV kompanijos „Conversica“ virtualieji asistentai priima virš 100 mln. elektroninių laiškų bei SMS žinučių verslo reikalais.
Ukrainos lietuvių bendruomenė
Ukrainos lietuvių bendruomenė − Ukrainoje gyvenančius lietuvius vienijančių organizacijų sąjunga, Pasaulio lietuvių bendruomenės narė. 2013 m. vienijo 13 Ukrainos lietuvių organizacijų. Oficialiai Ukrainos teisingumo ministerijoje įregistruota 2004 m., o pirmos regioninės draugijos įsteigtos dar 1992 m.
Bendruomenė aktyviai užsiima kultūrine veikla - kartu su kitomis lietuvių organizacijomis organizuoja Ukrainos lietuvių dainų ir šokių festivalius, vaikų ir jaunimo stovyklas, atstovauja Ukrainos lietuviams Ukrainos tautinių mažumų ir pasaulio lietuvių veikloje, koordinuoja Ukrainos lietuvių dalyvavimą Pasaulio lietuvių dainų ir šokių šventėse, Sporto žaidynėse.
Bendruomenės pirmininkė - Dalia Makarova.
Burak Yılmaz
Burakas Jylmazas (g. 1985 m. liepos 15 d.) –turkų futbolininkas, Turkijos rinktinės puolėjas, šiuo metu atstovauja Lille.
Karjera
Gimė Antalijoje, Turkijoje. Nuo 1994 m. futbolo paslapčių mokėsi Antalyaspor jaunimo ekipose.
Antalyaspor
Pirmasis profesionalus klubas buvo Antalyaspor, kuriame žaidė nuo 2002 m. sezono. Pirmuosius du įvarčius aukščiausioje šalies lygoje pelnė 2004 m. rugpjūčio 29 d. rungtynėse prieš Karşıyaka. Turkijos Superlygoje sužaidė 70 rungtynių ir pelnė 17 įvarčių.
Beşiktaş
2006 m. rugpjūčio 6 d. debiutavo Süper Lig atstovaudamas Beşiktaş.
Fenerbahçe
2008 m. birželio 29 d. perėjo į Fenerbahçe. Šiam klubui atstovavo vos šešeriose Superlygos rungtynės. Klubas passkolino žaidėją Eskişehirspor.
Galatasaray
2012 m. liepos mėn. žaidėjas perėjo į Galatasaray SK. Buvo pasirašyta ketverių metų sutartis.
Trabzonspor
2017–2018 m. sugrįžo į Trabzonspor dėl asmeninių priežasčių.
Superlygoje Trabzonspor atstovavo 25 rungtynėse ir pelnė 23 įvarčius.
Beşiktaş
2018–2020 m. žaidė Beşiktaş JK. Sužaidė 40 oficialių rungtynių ir pasižymėjo pelnydamas 25 įvarčius.
2023 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas
Kvalifikacija
2022 m. rugpjūtį World Athletics patvirtinto kvalifikacijos į 2023 m. čempionato sistemą, pagal kurią į čempionatą galima patekti pagal pasaulio reitinga, specialiuosius pakvietimus arba įvykdžius čempionato normatyvą.
Burak Yılmaz
Lille OSC
Nuo 2020 m. rugpjūčio 1 d. atstovauja Lille OSC. Su šiuo klubu tapo 2020/21 m. Prancūzijos čempionu.
2023 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas
Kvalifikacija
Čempionato normatyvai:
Burak Yılmaz
Rinktinė
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2006 m. Turkijai dalyvaujant Euro 2020 buvo išrinktas komandos kapitonu.
2023 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas
Kvalifikacija
Kiekvienai rungčiai paskirtas atitinkamas kvotų kiekis. Tuo atveju kuomet nebus pakankamai sportininkų įvykdžiusių pasaulio čempionatų kvalifikacinių normatyvų, kvotos bus išdalintos sportininkams pagal pasaulio reitingo taškus.
Burak Yılmaz
Klubiniai
Beşiktaş
Trabzonspor
Galatasaray
Širakio stepė
thumb|right|Širakio stepė thumb|right|Širakio stepė bei dalis [[Vašlovanio nacionalinis parkas|Vašlovanio nacionalinio parko]] Širakio stepė  – lyguma Jorio plynaukštėje, rytų Gruzijoje, tarpupyje, tarp Jorio pietuose ir Alazanio šiaurėje (Kuros baseinas). Rytuose stepės statūs šlaitai ribojasi su Mingečevyro tvenkiniu, vakaruose ribojasi su Civio-Gomborio kalnagūbriu.
Burak Yılmaz
Klubiniai
Lille
Širakio stepė
Širakio stepė yra plokščia žemuma, iškilusi 500–700 m virš jūros lygio. Ilgis – 35 km, plotis – 15 km. Vidutinė metinė temperatūra – 10 °C, -3.8 °C sausio mėn. ir 22.8 °C liepa. Vietovėje vyrauja žemyninis klimatas. Žemė naudojama žemės ūkiui. Auginami javai.
Lietuvos revoliucinių socialistų liaudininkų partija
Istorija
1918 m. gegužės mėn. Lietuvos revoliucinių socialistų liaudininkų partiją įkūrė centristiniai ir kairieji Lietuvos socialistų liaudininkų partijos veikėjai. Partijos programa buvo artima Rusijos kairiesiems eserams. Rusijoje partija veikė iki 1918 m. lapkričio mėn. Veikėjai – Albinas Iešmanta, Mykolas Januškevičius, rašytojas Butkų Juzė (J. Butkus). Dalis į Lietuvą grįžusių LRSLP veikėjų 1918–1919 m. įkūrė partijos grupių, kai kurios jų – eseriškų tarybų. Išstūmus iš Lietuvos Sovietų Rusijos kariuomenę dalis LRSLP veikėjų perėjo į Lietuvos socialistų liaudininkų demokratų partiją ir Lietuvos socialdemokratų partiją, joje liko maža inteligentų grupė. 1920 m. LRSLP atstovas Kazys Lekeckas buvo išrinktas Steigiamojo Seimo atstovu.
Partija daugiausia veikė nelegaliai, tik 1926 m. antroje pusėje kai kur legaliai. 1923–1926 m. legaliai veikė jos įkurta jaunimo organizacija „Draugas“. 1922–1926 m. Kauno universitete veikė bendra LRSLP, socialdemokratų ir komunistų „Studentų socialistų draugija“. 1927 m. balandžio mėn. konferencijoje Lietuvos revoliucinių socialistų liaudininkų partija persitvarkė į Lietuvos socialistų revoliucionierių maksimalistų sąjungą.
Lietuvos revoliucinių socialistų liaudininkų partija leido laikraščius „Kovos vėliava“, „Draugas“, „Kovos kelias“ (1926 m.), „Socialistas liaudininkas“ (1926 m.). Žymesni veikėjai: Vaclovas Bielskis, Butkų Juzė, A. Iešmanta, M. Januškevičius, Vladas Karosa, F. Saltonas, Antanas Sugintas.
Paežerė (reikšmės)
Paežere vadinami kaimai:
Linas Kukuraitis
Linas Kukuraitis (g. 1978 m. gegužės 22 d. Panevėžyje) – Lietuvos socialinio darbo pedagogas ir organizatorius, politinis veikėjas. 2016–2020 m. socialinės apsaugos ir darbo ministras.
Biografija
1997 m. baigė Vilniaus tiksliųjų, gamtos ir technikos mokslų licėjų. 2001 m. Vilniaus universiteto Filosofijos fakultete baigė socialinio darbo bakalauro studijas, 2003 m. – magistro studijas.
1997–2000 m. VšĮ „Vilniaus SOS vaikų kaimas“ dirbo socialiniu pedagogu. 2000–2001 m. Vilniaus Palaimintojo Jurgio Matulaičio parapijoje dirbo socialiniu darbuotoju. 2000–2005 m. VšĮ Pal. J. Matulaičio socialiniame centre dirbo projektų koordinatoriumi, įstaigos vadovu.
2002–2005 m. VšĮ Jaunimo tarptautinio bendradarbiavimo agentūroje dirbo mokymų vadovu. 2002–2016 m. VšĮ „Kitokie projektai“ dirbo mokymų vadovu.
2003–2007 m. ir 2010–2016 m. Vilniaus universitete ėjo socialinio darbo lektoriaus pareigas.
2005–2016 m. dirbo Vilniaus arkivyskupijos „Carite“, kur ėjo direktoriaus pareigas.
2016 m. gruodžio 13 d. paskirtas socialinės apsaugos ir darbo ministru Sauliaus Skvernelio vadovaujamoje Vyriausybėje.
Šeima
Žmona Rima – biomedicinos mokslų magistrė. Kartu augina 5 mažamečius vaikus – Džiugą, Joną, Augustiną, Paulių ir Adelę. Šeima yra prieštaringai vertinamo gimdymo namuose šalininkė, visi vaikai yra gimę namuose.
Paižinys
Paižinys – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Šimonių.
Lietuvos slaugos specialistų organizacija
Lietuvos slaugos specialistų organizacija (LSSO) – Lietuvos savarankiška profesinė organizacija, atstovaujanti slaugytojų ekonominiams, socialiniams, profesiniams interesams ir ginanti jų teises. Įkurta 1992 m. gruodžio 19 d.
Būstinė Vilniuje, Jasinskio g. 9, 403.
Struktūra
LSSO sudaro 10 skyrių pagal Lietuvos Respublikos administracinį suskirstymą. Turi apie 10 000 narių. Skyrių direktoriai su skyrių tarybos nariais koordinuoja LSSO pirminių grupių veiklą. Veikia Profesinių reikalų komitetas, Darbo ir socialinių reikalų komitetas ir Narystės plėtros komitetas.
Veikla
Lietuvos slaugos specialistų organizacija vadovaujasi 1993 m. priimtais įstatais.
Organizacijos tikslas – dalyvaujant sveikatos priežiūros pertvarkos procesuose prisidėti prie sveikatos politikos formavimo, rūpintis slaugytojų bendruomenės profesiniais interesais. Siekia teisingo apmokėjimo už darbą, saugių ir sveikatai nekenksmingų darbo sąlygų, darbo santykių stabilumo. Padeda kelti slaugytojų kvalifikaciją darbo teisės, organizacinės veiklos ir kitose srityse. Lietuvos slaugos specialistų organizacija nuo 1994 m. yra Tarptautinės slaugytojų tarybos narė, nuo 1996 m. Europos slaugytojų asociacijų federacijos prie Europos sąjungos tikroji narė, nuo 1997 m. Europos slaugytojų ir akušerių nacionalinių asociacijų forumo prie Pasaulinės sveikatos organizacijos narė.
Paeiškūnė
Paeiškūnė – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Mosėdžio, prie Mosėdžio tvenkinio. Kaimo žemė plyti abipus Eiškūno upelio, į pietryčius nuo Mosėdžio tvenkinio. Šiaurėje jos ribojasi su Šerkšnių, pietuose - pietvakariuose – su Šauklių žemėmis.
Etimologija
Kaimas pavadintas jo žeme tekančio Eiškūno upelio vardu. Rašytiniuose šaltiniuose pavadinimas rašomas Pejszkunie, Paiškūnė, Paeiškūnė
Istorija
Šauklių kaimo pakraštyje abipus Eiškūno upelio XIX a. minimi Šauklių ir Laukio užusieniai. Jų vietoje XIX a. pab. - XX a. pr. susiformavo Paeiškūnės kaimas, pirmąkart pažymėtas Vokietijos imperijos karinio štabo prieš Pirmąjį pasaulinį karą sudarytame Rusijos imperijos vakarinių teritorijų topografiniame žemėlapyje.
1923 m. kaime buvo 5 sodybos.
thumb|300px|rigth|Paeiškūnė 1921 m. išleistame žemėlapyje
Paežerė (Marijampolė)
Paežerė – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 1 km nuo Igliaukos.
Žvainių Gaidžio kalnas
Gaidžio kalnas – mitologinė kalva šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, Žvainiuose (Imbarės seniūnija), Salanto kairiajame krante, Salantų regioniniame parke. thumb|left|Gaidžio kalno vaizdas iš šiaurės rytų pusės. 1985 m. Kalva natūrali, moreninė, suformuota paskutiniojo ledynmečio tirpsmo metu. Stūkso Salanto slėnio rytiniame pakraštyje, ties riba su Salantais. Ji ovalo plano, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, siaurėja ir žemėja į pietvakarius. Kalvos šiaurės rytinis kraštas nukastas, o pietiniame gale išlikusi žvyrduobė.
Aukščiausią, šiaurės rytinę kalvos dalį juosia akmenų aptvaras ir eglės. Vakarinėje jos pusėje stūkso neogotikinė koplyčia, į rytus ir pietus nuo kurios auga ąžuolynas. Priešais koplyčią kalvos šiauriniame šlaite iš pjauto akmens plokščių paklotas takas, iš abiejų pusių apsodintas dekoratyviniais medžiais.
Į pietryčius nuo koplyčios, kalvos papėdėje guli apeiginis akmuo. Apie 50 m į šiaurės rytus nuo jo, akmenų krūvoje guli kitas apeiginis akmuo.
Žemesnėje, pietvakarinėje kalvos dalyje pastebima nedidelė, suplokštėjusių pilkapių grupė, iš kurios vizualiai išsiskiria trys pilkapiai.
thumb|left|Gaidžio kalno koplyčia ir aplinkui ją 1988 m. [[Vilius Orvidas|Viliaus Orvido suformuotas akmenų rožinys. 1989 m.]]
Istorija
Salanto slėnyje stūksanti kalva nuo seno traukė žmonių dėmesį. Archeologijos duomenimis joje I tūkst. pr. m. e. viduryje – antroje pusėje veikė pilkapynas, o I m. e. tūkst. – kapinynas.
Kalvos papėdėje esantys apeiginiai akmenys liudija, kad čia buvusios atliekamos ir pagoniško kulto apeigos.
Seniau kalva buvo Skilandžių miestelio ir dvaro, kurie 1638 m. pradėti vadinti Salantais, žemėje. Per Lietuvos žemės reformą dvarą 1922-1927 m. išparceliavus, ji atsidūrė naujai įkurto Žvainių kaimo žemėje.
Nuo seno ant kalvos stovėjo medinė koplytėlė, kuriai sunykus 1934-1935 m. buvo pastatyta mūrinė. Prieš Antrąjį pasaulinį karą per Gegužines pamaldas Gaidžio kalne prie koplyčios rinkdavosi Salantų ir Žvainių gyventojai pasimelsti, giedodavo giesmes.
Pokario metais Gaidžio kalnas buvo neprižiūrimas, jame ganyti galvijai. 1988 m. akmens skulptorius Vilius Orvidas (pranciškonas br. Gabrielius, O. F. S.) teritoriją aplinkui koplyčią atitvėrė stambiais akmenimis, privežė antkapinių paminklų atliekų, įruošė laiptus, pastatė monumentalų kryžių. Už koplyčios esančią teritoriją apsodino ąžuoliukais, o aplinką – eglaitėmis. Jo sumanymu Gaidžio kalno koplyčios aplinka iš skrydžio turėjo priminti didžiulį, susuktą rožinį.
Šiuo metu Gaidžio kalno kalva patenka į valstybės saugomo nacionalinio reikšmingumo lygmens kultūros paminklo – Žvainių pilkapyno (unikalus kodas ) teritoriją.
thumb|right|Gaidžio kalnas 1989 m.
Tarpinė padraika
Tarpinė padraika (Diphasiastrum × zeilleri) – pataisinių (Lycopodiaceae) šeimos, padraikų (Diphasiastrum) genties, dvišakės padraikos (Diphasiastrum complanatum) ir trivarpės padraikos (Diphasiastrum tristachyum) hibridas. Priklauso sporinių induočių grupei.
Sostinių golfo klubas
Sostinių golfo klubas – 18 duobučių golfo aikštynas Pipiriškių kaime, Elektrėnų savivaldybėje.
Bezdonių geležinkelio stotis
Bezdonių geležinkelio stotis – geležinkelio stotis Vilniaus rajone, Bezdonyse, geležinkelio Vilnius–Turmantas ruože tarp Mickūnų GS (į pietus) ir Skersabalių GS (į šiaurę). Toliau nuo Bezdonių dvipusis traukinių eismas pereina į vienpusį. Stotis aptarnauja Bezdonių miestelį, gretimus durpynus ir kitas smulkias pramonės įmones. Čia stoja priemiestiniai keleiviniai traukiniai Vilnius–Turmantas. Išlikusi senoji geležinkelio infrastruktūra: keleivių namas, pakhauzai, rampa, pagalbiniai statiniai, geležinkelininkų gyvenamieji namai. Stoties pastatas pastatytas pagal tipinį projektą, priešais įrengtas automobilių privažiavimo žiedas, iš abiejų pusių stūkso mediniai geležinkelininkų namai.
Istorija
1860 m. per Arvydų-Bezdonių dvaro žemes nutiesta Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelio linija, 1862 m. netoliese įrengta IV klasės traukinių stotis. 1908 m. Bezdonys pagarsėjo visoje Rusijos imperijoje Bezdonių traukinio apiplėšimu, kuriam vadovo Juzefas Pilsudskis.
Sostinių golfo klubas
„Sostinių golfo klubo“ vardas ir jį atspindintis logotipas buvo pasirinkti todėl, kad būtų garsinamos keturios istorinės Lietuvos sostinės – Kernavė, Trakai, Kaunas ir Vilnius. Aikštynas yra maždaug šių keturių miestų geografiniame centre.
Bezdonių geležinkelio stotis
Istorija
XX a. tarpukariu nutiestos dvi siauruko atšakos į apylinkių durpynus. Iki 1960 m. siauruko bėgiai buvo išardyti, išlikę pylimo fragmentai.
Sostinių golfo klubas
Per pirmus gyvavimo metus klubas suorganizavo per 30 turnyrų ir 250 renginių. Nuo 2006 m. „Sostinių golfo klubo“ vaikų „Pipiro“ akademijoje auga ir naujoji golfo žaidėjų karta. 2007 m. vasarą buvo suorganizuota vaikų golfo stovykla. 2006–2007 m. žiemą aikštyne buvo įrengtos slidinėjimo trasos, kurias planuojama įrengti kasmet, atsižvelgiant į oro sąlygas.
Bezdonių geležinkelio stotis
Istorija
2001 m. suremontuotas stoties keleivių namas.
Sostinių golfo klubas
2008 m. „Sostinių golfo klubo“ aikštynas JAV žurnalo „GOLF INC“ buvo išrinktas geriausiu nauju 2008-ųjų metų projektu tarptautiniame divizione (visas pasaulis, išskyrus JAV). Tais pačiais metais aikštyne buvo surengtas pirmasis tarptautinis profesionalų turnyras „SAS Masters“.
2008 m. vasarą Lietuvos Respublikos prezidentas Valdas Adamkus su žmona Alma Adamkiene tapo „Sostinių golfo klubo“ Garbės Nariais. Klube yra saugomas ir LR prezidento golfo lazdų komplektas, kurį jam padovanojo JAV Prezidentas George W. Bush.
Lietuvos socialinių darbuotojų asociacija
Lietuvos socialinių darbuotojų asociacija, LSDA – Lietuvos visuomeninė organizacija, vienijanti valstybinių, savivaldos, privačių ir visuomeninių institucijų socialinio darbo specialistus, socialines problemas tiriančius mokslininkus, socialinio darbo ir socialinė ugdymo specialistus rengiančius dėstytojus, socialinio darbo studentus ir savanorius.
Veikla
Lietuvos socialinių darbuotojų asociacija įkurta 1993 m. lapkričio mėn. Veikia 47 grupės, turi apie 1200 narių (2006 m.). Pagrindiniai tikslai: atstovauti socialiniams darbuotojams ir ginti jų teises, dalyvauti kuriant Lietuvos socialinę politiką ir piliečių socialinius poreikius tenkinančias programas, skatinti socialinių problemų mokslinius tyrimus ir Asociacijos narių mokslinę veiklą. Asociacijos iniciatyva 1998 m. priimtas Lietuvos socialinių darbuotojų etikos kodeksas. Bendradarbiaujant su Vilniaus universitetu organizuojami profesinės kvalifikacijos kėlimo kursai, rengiamos tarptautinės konferencijos, seminarai, Asociacijos grupių pirmininkų mokymai, leidžiama įvairių metodinė medžiaga. 1998–2004 m. Asociacija inicijavo ir dalyvavo socialinių darbuotojų atestacijoje, 2006 m. kartu su Lietuvos socialinės apsaugos ir darbo ministerija parengė socialinių darbuotojų kvalifikacinius reikalavimus.
Pajakališkiai
Pajakališkiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Didžiulių, prie kelio Didžiuliai–Putriai. Rytuose teka Dubysa.
Veiviržėnų kapinės
Veiviržėnų miestelio kapinės – veikiančios civilinės kapinės Klaipėdos rajone, Veiviržėnuose, Taikos gatvėje, 0,5 km į pietus nuo miestelio centro, prie kelio. Pirmosios kapinės užima 2,15 ha, antrosios kapinės – 4,23 ha plotą. miniatiūra|200px|left|Senieji vartai (nuo koplyčios pusės)
Veiviržėnų Šv. apaštalo evangelisto Mato parapijos kapinės buvo iškeltos už miestelio, kai caro valdžia uždraudė laidoti Šv. Jurgio senosiose kapinėse miestelyje. Jose iki XIX a. vidurio stovėjo kapinių koplyčia, apie 1866 m. perkelta į naujai atidarytas kapines už miestelio.
Šv. Mykolo gatvė
'''Šv. Mykolo gatvė''' – Vilniaus senamiesčio gatvė, ribojasi su Maironio, Pilies, Bernardinų, A. Volano gatvėmis. Ši gatvė veda iki Šv. Arkangelo Mykolo bažnyčios, kurioje įsikūręs Bažnytinio paveldo muziejus. Taip pat Šv. Mykolo gatve galima išeiti prie Bernardinų ir Šv. Onos bažnyčių ansamblio.
Istorija
Šv. Mykolo gatvė pavadinta dėl netoliese, gatvės kampe stovinčios Šv. Arkangelo Mykolo bažnyčios, kurią juosia klasicistinė tvora. Už jos stovi varpinė.
Pilies ir Šv. Mykolo gatvių sankirtoje kampinis namas sudarytas iš dviejų korpusų, kadaise priklausė Šv. Onos brolijai. 1920 m. šis namas buvo nutapytas dailininko Mstislavo Dobužinskio.
Priešingoje pusėje stovintis Šv. Mykolo ir Pilies g. namas (Šv. Mykolo g. 2) kadaise buvo sudarytas iš dviejų pastatų. Vėliau namas perstatytas į vieną, vadinamą Rudaminos namu, priklausė kelioms Rudaminų kartoms. Po kažkiek metų namas perėjo Vilniaus vyskupui Ignotui Jokūbui Masalskiui, kuris jį padovanojo žemaičių rotmistrui Jurgiui Silvestravičiui, o šis pardavė Mikalojui Michanevskiui. Du pastatus į vieną sujungė savininkas Napoleonas Odachovskis XIX a. pabaigoje.
1929 m. Šv. Mykolo g. 5 name buvo įsikūręs Totorių tautinis muziejus.
Namai Šv. Mykolo g. 6 ir Šv. Mykolo g. 8 taip pat dviejų aukštų, kadaise jie priklausė Pažaislio vienuolynui, taip pat turi išlaikę autentiškus fasadus. XIX ir XX a. statybos Šv. Mykolo g. 8 pastatas kampinės L raidės konfigūracijos. Šv. Mykolo g. 9 kampinis (A.Volano g. 2) namas statytas 1600-1650 m. Nuo 1804 m. jame buvo įsikūrusi Vilniaus universiteto chemijos kolegija ir profesorių Pranciškaus Smuglevičiaus, Andriaus Sniadeckio bei kitų butai. 1809-1810 m. pastatą rekonstravo architektas Mykolas Angelas Šulcas. Pastatas klasicizmo ir neoklasicizmo stiliaus.
Šv. Mykolo g. 10 namas pastatytas XIX a. pabaigoje, trijų aukštų, mūrinis, išsiskiria iš bendro gatvės konteksto. Šv. Mykolo g. 12 ir 16 namai – dviaukščiai. Nr. 16 namas priklausė Radviloms.
Dabartis
Gatvės ilgis yra apie 150 metrų, ji gana siaura. Gatvė grįsta trinkelėmis. Apstatyta dviejų, trijų aukštų namais, kurių viso gatvėje aštuoni. Kampiniame Šv. Mykolo/ A.Volano g. 2 name įsikūrusi Lietuvos Respublikos švietimo, mokslo ir sporto ministerija.
Viešvė
Viešvė – upelis Telšių rajone, Judros dešinysis intakas (Virvytės baseinas).
Czarni Sosnowiec (moterys)
thumb|right|300px|Jan Ciszewski's stadionas Sosnoveco „Czarni“  – Lenkijos futbolo klubas iš Sosnoveco. Šis straipsnis apie moterų futbolo ekipą, kuri varžosi stipriausiame šalies divizione.
Viešvė
Viešvės ištakos yra Syderių kaime. Upelis dirbamais laukais ir miškingomis vietovėmis teka į šiaurės rytus, šiaurę, į šiaurės vakarus nuo Viešvėnų I įteka į Judrą (5,8 km nuo jos žiočių). Ties Viešvėnais I upelį užtvenkus, susidarė Viešvėnų tvenkinys.
Šv. Mykolo gatvė
Dabartis
Gatvėje veikia suvenyrų parduotuvės, kavinės ir restoranai. Namų numeriai prasideda sankryžoje su Pilies gatve, kairėje pietinėje pusėje yra lyginiai skaičiai, o dešinėje šiaurės pusėje - nelyginiai numeriai. Gatvėje įsikūrusi Gidų gildija, Lietuvos gidų sąjunga, veikia K.Mizgirio gintaro galerija – muziejus.
Czarni Sosnowiec (moterys)
Istorija
Klubas įkurtas 1974 m. rugsėjo 5 d. Daugkartinės šalies čempionės ir taurės laimėtojos.
Viešvė
Gyvenvietės prie Viešvės: Syderiai, Getautė, Liūnai, Viešvėnai I, Sakalai II.
Pajaurė
Pajaure vadinami kaimai:
Viešvė
Ties Getaute, kairiajame Viešvės krante, stūkso Getautės piliakalnis. Teigiama, kad čia buvo Viešvėnų žemės centras.
Czarni Sosnowiec (moterys)
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Jan Ciszewski's stadionas, kuris talpina vieną tūkstantį žiūrovų; iš jų– 400 vietų sėdimos.
Sudėtis (2022 m.)
2022 m. vasario 8 d.
Viešvė
Upėvardis kildinamas iš šaknies *vieš-, kuri galėjusi reikšti „tekėti, bėgti“ (plg. „tvenkinys“,  „liejasi, bėga“,  „vanduo“,  „klampus skystis, sultys“, sen.  „pelkė“).
Šapaš
Šapaš – saulės deivė kanaaniečių mitologijoje. Minima kai kuriuose ugaritų mituose, sutinkamas jos epitetas nrt ilm („dievų deglas“). Skirtingai nei II tūkst. pr. m. e. Mesopotamijoje, Ugarite saulės dievybių teologija nebuvo stipriai išvystyta.
Šapaš laikyta aukščiausiojo dievo Elo pasiuntine, tikėta, kad galinti matyti visa, kas vyksta pasaulyje. Dieną keliaujanti per dangų, o naktį – požemio pasaulį. Deivė atlieka svarbų vaidmenį Baalo cikle. Ji pritaria Baalo tapimui valdovu, taip pat praneša, kad Elas palaiko dievą Jamą. Mutui nužudžius Baalą, Šapaš padeda jo seseriai Anat kūną, kurį jos mano esant Baalo, palaidoti ir tuomet liaujasi švietusi. Elas susapnuoja, kad Baalas gyvas ir paprašo Anat, jog ši įtikintų Šapaš vėl šviesti. Šapaš sutinka. Vykstant mūšiui tarp Baalo ir Muto, ji pagrasina pastarajam, kad Elas įsitrauks į mūšį Baalo pusėje. Tuo mūšis baigiasi. Šio pasakojimo pabaigoje Šapaš šlovinama kaip pranokstanti požemio pasaulio šešėlius.
Eblos tekstuose saulės dievybė gali būti užrašoma įvairiai – dZI.KIR bei dUTU, tačiau manoma, kad eblaitų kalba vardas skambėjo Sipiš (pvz., karalius Ibbi-Sipiš). Be to, vardas siejamas su semitų kalbų šaknimi šmš, reiškiančia saulę.
Tezcatl
Tezcatl – trečiasis pilno ilgumo studijinis Mezoamerikos doom metal projekto iš Rusijos Tenochtitlan albumas. Išleistas 2007 m.
Tezcatl nuo ankstesnių albumų skiriasi labiau kompleksine stilistika, didesniu vokalinių dainų skaičiumi. Daugiau moteriško Johny Ratsen vokalo – ji atlieka visą dainą Chanin Tiqsimuyu (kečujų kalba) bei žymią dainos Quetzali Dance dalį.
Paežerė (Mažeikiai)
Paežerė – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Sedos.
Didis Lutumba-Pitah
Didis Lutumba-Pitah (Didis Lutumba-Pitah; g. 1998 m. lapkričio 13 d.) – Suomijos futbolininkas, saugas. Žaidė Lietuvoje. Atstovavo „Hegelmann“ klubui.
Karjera
Rungtyniavo įvairiuose klubuose Suomijoje: Helsinkio „PK-35“ ir Espo „Honka“ jaunimo ekipose.
Vėliau atstovavo „Klubi 04“, „Kajaani“, Rovaniemio RoPS ir HIFK.
FK Riteriai
Nuo 2023 m. sausio atstovavo „Hegelmann“ klubui.
2023 m. kovo 4 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš DFK Dainava. „Hegelmann“ klubas nugalėjo varžovus rezultatu 3;0.
2023 m. balandžio 28 d. pasižymėjo įvarčiu A lygos rungtynėse prieš Marijampolės „Sūduvą“. Kauno rajono „Hegelmann“ klubas sutriuškino varžovus rezultatu 6:0.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Raudonasis giliavandenis molis
Cheminė sudėtis
Sudarytas iš smulkiausių įvairių mineralų (ceolitų, geležies ir mangano hidroksidų, terigeninių, vulkanogeninių ir autigeninių molingųjų mineralų) dalelių. . Turi nedaug biogeninių dalelių (žuvų kaulų ir dantų, radioliarijų, foraminiferų) ir mikrometeoritinių dalelių.
Šio tipo moliai turi: Juose paprastai būna ~20 % Al2O3, 13 % geležies oksidų, 7 % kalcio karbonato, 3 % magnio karbonato, 0,2 % vario, 0,02 % kobalto, 0,08 % nikelio, 0,02 % švino, 0,03 % molibdeno ir 0,04 % vanadžio. Šio molio klodų paviršiuje ir storymėje dažnos geležies ir mangano konkrecijos.
Paplitimas ir atsargos
Raudonasis molis dengia apie 100 mln. km² vandenynų dugno. Indijos ir Atlanto vandenynuose raudonasis molis dengia apie ketvirtį viso dugno ploto, Ramiajame vandenyne — apie 35 %.
Įdomūs faktai
Raudonojo giliavandenio molio kaupimosi sparta – apie 1 mm per 1000 metų.
Adomas Medekša
Adomas Medekša (1820 m. Aristavos dvare (Rusijos imperijos Kauno gubernija) – 1876 m. Varšuvoje) – Lapino herbo bajoras, 1863 metų sukilimo dalyvis.
Biografija
Gimė ir augo iškilaus Lietuvos bajoro Baro konfederato Teodoro Medekšos šeimoje. Baigęs Bajorų institutą, A.Medekša toliau studijavo Dorpato universitete. Priklausė studentų korporacijai Konvent Polonia.
1838 m. Rukainiuose Rusijos caro administracija suėmė 1831 m. sukilimo vadovą Simoną Konarskį ir pradėjo susijusių su juo asmenų paiešką. Į įtartinųjų sąrašą pakliuvo daug Dorpato studentų, tarp jų ir A.Medekša. Jis buvo atvežtas tardymui į Vilnių, bet vėliau paleistas. Nusprendė nebegrįžti į Universitetą ir išvyko gyventi į Poltavą. Ten stojo tarnybon į Rusijos imperijos kariuomenę. Tarnavo Kaukaze, kur buvo pakeltas į karininkus. Išėjęs į atsargą liko Novgorode. Gavęs leidimą nuolat gyventi Kauno gubernijoje, Romainiuose nusipirko dvarą. Naujoje vietoje kartu su kitais organizavo Kredito ir žemės ūkio draugiją.
Krašte kilus 1863 m. sukilimui jo atžvilgiu buvo nusiteikęs skeptiškai. Vėliau įsitraukė ir tapo vienu iš „baltųjų“ krypties sukilėlių. Suimtas ir ištremtas į Permės guberniją, priverstinai teko parduoti Romainių dvarą. Po penkerių metų tremties leista išvykti į Varšuvą, kur gyveno iki mirties.
Buvo dukart vedęs: santuoka su Alina Nielavicka (1830-1855) liko bevaikė, su Klementina Vaisenhof (1835-1899) susilaukė sūnaus Teodoro, kuris netrukus mirė.
Adomo Medekšos gyvenimas buvo gana spalvingas ir atkreipė amžininkų dėmesį. J. Geištoras Rozbitek slapyvardžiu 1877 m. Lvove apie jį išleido biografinę knygą.
Varmiai
Varmiai  – viena iš senųjų prūsų grupių, gyvenusi Varmėje, kurios buvusios teritorijos didžioji dalis po 1945 m. priklauso Lenkijai. Varmiai gyveno tarp Aistmarių, Alnos ir Paslenkos upių. Pirmieji į dabartinės Lenkijos žemes atvykę polianų kunigaikščiai 997 m. pradėjo bandyti užkariauti prūsų žemes. Mėgstamas būdas buvo apkrikštyti vis dar pagoniais esančius vietinius gyventojus, kartu užkariaujant jų žemes. Buvo organizuota nemažai kryžiaus žygių, kuriuos sukviesdavo Konradas Mazovietis. Jie puldinėjo ir bandė užkariauti jotvingių žemes (kurios vėliau tapo Lenkijos Palenkės regionu), taip pat ir galindų žemes. Kai prūsai ir Pomeranijos baltai ėmė gintis nuo lenkų puldinėjimo, Konradas, kuris dar 1209 m. buvo sukvietęs kryžiaus žygį, pasikvietė Teutonų ordiną.
Varmius kaip ir kitus prūsus užkariavo Teutonų ordino riteriai, rengę kryžiaus žygius globojami popiežiaus. Vietiniai gyventojai buvo atverčiami į krikščionybę, buvo pastatyta daug pilių ir miestų, o į prūsų žemes buvo kviečiami kolonistai iš Vokietijos, Lenkijos ir kitų krikščioniškų Europos šalių. Prūsai palaipsniui buvo asimiliuojami ir prūsų kalba XVII a. pabaigoje ar XVIII a. pradžioje išnyko.
Istorija
1230 m. atvykę į Kulmo žemę Teutonų ordino riteriai ėmė nukariauti pagonis prūsus ir versti juos į krikščionybę. Varmius, bartus ir notangus nukariavo 1238–1241 m. Per vieną pirmųjų Varmės antpuolių riteriai sunaikino varmių pilį Honedą ir pastatė savo plytinę Balgos pilį.
Naudodamiesi savo patikima taktika Teutonų ordino riteriai naudojo Balgą kaip tolesnių puolimų bazę. Ši pilis buvo viena iš penkių tvirtovių, kurių 1242 m. kilusio Pirmojo prūsų sukilimo metu prūsai nepaėmė. Sukilimas baigėsi 1249 m. Christburgo taika. Ordinas pastatė naujas Braunsbergo ir Heilsbergo pilis.
1260 m. Vokiečių ordinas triuškinamai pralaimėjo Durbės mūšį, ir prūsai vėl sukilo. Didysis prūsų sukilimas vyko keturiolika metų. Varmiai savo vadu išsirinko Glapą (Glappo) ir prisijungė prie sukilimo. Sukilimo pradžioje Glapas su savo vyrais sėkmingai užėmė Braunsbergą, bet jiems nepasisekė užimti Balgą. 1266 m. Brandenburgo markgrafystės valdovai atvyko į Prūsiją ir ant Varmės ir Notangos sienos tarp Balgos ir Kenigsbergo pastatė pilį, kuri atlaikė prūsų puolimus. Ją pavadino Brandenburgu (dabar tai Ušakovas Kaliningrado srityje).
Glapas buvo sugautas ir pakartas 1273 m., kai bandė užimti tvirtovę. Sukilimas baigėsi dar po metų, jis buvo paskutinis sukilimas, kuriame dalyvavo varmiai.
Europos centro golfo klubas
Europos centro golfo klubas – 18 duobučių golfo aikštynas Girijos kaime, Vilniaus rajone, 25 km į šiaurę nuo Vilniaus
Aikštyno planą sukūrė Švedijos golfo aikštynų federacijos narys ir architektas Bjorn Erikson. Klubo aikštynas yra įkurtas prie pat geografinio Europos centro, kurį 1989 m. nustatė Prancūzijos nacionalinio geografijos instituto mokslininkai.
Minbaras
Minbaras – sakykla musulmonų šventyklose − mečetėse. Pagamintas iš medžio, akmens arba iš abiejų medžiagų. Tai buvo didžiausias, o kartais ir vienintelis, baldas mečetėje. Didelėse ir šiuolaikinėse mečetėse minbaras yra architektūrinė struktūra, pritaikyta pagal mečetės mastelį.
Europos centro golfo klubas
Žiemą golfo aikštyne įrengiama 5 km ilgio lygūmų slidinėjimo trasa.
Nuo 2013 m. birželio mėn. „Europos centro golfo klubą“ valdo įmonių grupė „ERGOLAIN“.
Minbaras
Minbaras kildinamas iš teisėjo kėdės senovės arabų kultūroje. Pirmasis minbaras datuojamas apie 628−631 m. ir jį užsakė Mahometas mečetei Medinoje. Tai buvo medinė kėdė su dviem laipteliais, iš kurios Mahometas sakė pamokslus tikintiesiems. Pirmieji arabų kalifai priimdavo pagarbą sėdėdami šiame krėsle. Umajadų kalifas Muavija I 670 m. šiam minbarui pastatė 6 pakopų platformą. Umajadų laikotarpio metu valdovai ir jų vietininkai iš minbarų skelbdavo svarbius pranešimus ir sakydavo penktadienio pamokslą tikintiesiems. Minbarai buvo pastatyti beveik visose mečetėse, labai retai daugiau nei po vieną vienetą. Minbaras beveik visada statomas prie kiblos sienos, mihrabo dešinėje. Minbarai taip pat buvo statomi kai kurių medresių susirinkimų salėse ar piligrimų susirinkimo vietose, pavyzdžiui, apie Meką. Labiausiai paplitusi minbaro forma yra trikampės formos statinys su platforma viršuje, į kurią veda siauri laipteliai. Tiek laipteliai, tiek platforma būna su ranktūriais. Ankstyvaisiais islamo religijos plitimo metais minbarai buvo kilnojami, o kai kurie su ratukais. Kai nebūdavo sakomi pamokslai šie minbarai buvo perkeliami iš mečetės į sandėlį. Tokios formos minbarai dar naudojami Magribe ir Rytų Afrikoje. Paprastai šiuolaikiniai minbarai yra stacionarūs. Ankstyviausias išlikęs minbaras yra Kairuano didžiojoje mečetėje (apie IX a. vidurys) Tunise. Minbarai buvo dekoruojami medžio drožybos kūriniais, kartais dramblio kaulu, inkrustuojami pusbrangiais akmenimis.
Rūgštusis žagrenis
Rūgštusis žagrenis (Rhus typhina) – anakardinių (Anacardiaceae) šeimos, žagrenių (Rhus) genties, dekoratyvinis, lapus metantis medis arba krūmas.
thumb|left|200px| Rūgščiojo žagrenio moteriškas [[Žiedynas]] thumb|left|200px| Rūgščiojo žagrenio vyriškas [[Žiedynas]]
Morfologija
Laja skėtiška, reta, 5–6 m (kartais 12 m) skersmens, šakos plaukuotos, būdingas trišakas šakojimasis. Žievė tamsiai ruda, sueižėjusi. Ūgliai stori, tankiai apaugę rudais, aksomiškais plaukeliais, lipnūs. Lapai sudėtiniai, neporomis plunksniški, iki 60 cm ilgio, susideda iš 9–31 pailgai lancetiškų, nusmailėjusiomis viršūnėmis, pjūkliškais kraštais, plaukuotų, tamsiai žalia viršutine ir melsvai žalia apatine puse lapelių. Rudenį nusidažo ryškiomis spalvomis, dažniausiai oranžiniu purpuru. Rausta jie pamažu, todėl ant augalo vienu metu yra ir žalių, ir oranžinių lapų. Žiedai gelsvai žaliose ir rausvose tankiose šluotelėse. Žydi birželio – liepos mėnesį. Vaisiai – žirnio didumo, tankiai apaugę raudonais plaukeliais – kaulavaisiai, susitelkę šakų viršūnėse į 10–20 cm ilgio šluoteles. Prinoksta rugpjūčio – rugsėjo mėnesį ir laikosi ant medžio per žiemą (žmonės juos kartais vadina žiedais). Dauginasi sėklomis, ataugomis ir atžalomis. Žievėje ir lapuose yra nuodingų pieniškų sulčių. Mediena geltona, geltonai žalsvos spalvos.
Matmenys
Auga greitai. Įprastai užauga 4–6 m aukščio (tėvynėje užauga nuo 10 iki 12 m aukščio). Kamieno skersmuo nedaugiau kaip 35 cm apimties.
Amžius
Išgyvena iki 20 metų.
Augavietės
Mėgsta vidutinio derlingumo ir derlingus, normalaus drėgnumo dirvožemius. Nors auga ir nelabai derlinguose dirvožemiuose. Nemėgsta perdžiūvusių ar labai permirkusių dirvų. Šviesamėgis. Atsparus šalčiui ir vėjui, pakenčia užterštą orą. Tinka auginti gyvenvietėse, miestuose pavieniui arba grupėmis. Geresnėje dirvoje sparčiai dauginasi.
Paplitimas
Labiausiai paplitęs Šiaurės Amerikoje, Ajovoje, Škotijoje, Floridoje, Gruzijoje. Lietuvoje dažnai auginamas parkuose, gyvenvietėse, miestuose.
Panaudojimas
Lapuose yra iki 25% rauginių medžiagų. Žiedai ir jauni lapai naudojami vaistams gaminti ir tabako aromatui gerinti, vaisiai – actui gaminti, mediena – inkrustacijai.
Pasaulio plento čempionatas
Pasaulio plento čempionatas – kasmetinis geriausių dviračių plento lenktynių atstovų varžybos, kurias organizuoja Tarptautinė dviračių sporto sąjunga (UCI).
Pabst Brewing Company
Pabst Brewing Company  – JAV bendrovė, jos ištakos – 1844 m. Džeikobo Besto įkurta alaus darykla, kuri 1889 m. buvo pavadinta aludario Frederiko Pabsto vardu. Šiuo metu įmonė yra kontroliuojančioji bendrovė, kuri yra sudariusi gamybos sutartis su daugiau kaip dviem tuzinais paprasto ir salyklinio alaus fabriko ženklų, tarp jų su pačiai kompanijai priklausančiu alumi „Pabst Blue Ribbon“ bei su nūnai nebeegzistuojančiomis alaus daryklomis. Maždaug pusė alaus, kuriam gaminti Pabsto alaus darykla turi nuosavybės teises, priklauso „Pabst Blue Ribbon“ ženklui, o kita pusė – kitiems ženklams.
Žiežmojus
Aukštupio vaga ištiesinta. Ties Pauslaju įrengtas nedidelis tvenkinėlis.
Spėjama, kad upėvardis kilęs nuo žodžio žiežti („urgzti, niurnėti, pykti“; plg. dar žiežara, žiežmara „ragana, pikčiurna“).
Paežerė (Plungė)
Paežerė – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Grumblių, prie plento, netoli Alsėdžių ežero.
Švedijos futbolo varžybos 2008 m.
Švedijos futbolo varžybos 2008 m.
Pereinamosios rungtynės
''IF Brommapojkarna ir Ljungskile SK bendras rezultatas buvo 1:1. IF Brommapojkarna pateko į elitą dėka svečiuose pelnyto įvarčio. Ljungskile SK prarado vietą elito divizione.''
Pusfinalio rungtynės
Kalmar FF nugalėjo 1-0 ir pateko į finalą.
IFK Göteborg nugalėjo 3:0 ir pateko į finalą. --
Pajaurė (Ignalina)
Pajaurė – viensėdis Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Linkmenų.
Pietų Korėjos futbolo varžybos 2013 m.
Pietų Korėjos futbolo varžybos 2013 m.
Pietų Korėjos futbolo taurė
--
Finalo rungtynės
-
Last Pizza Slice
Last Pizza Slice – Slovėnijos grupė, susibūrusi 2018 m. pabaigoje Celėje. Grupė dar žinoma trumpiniu LPS. Ją šiuo metu sudaro penki nariai – Filip Vidušin, Gašper Hlupič, Mark Semeja, Zala Velenšek, Žiga Žvižej.
„Eurovizijos“ dainų konkursas
‎‎2022 m. vasario 12 d. grupė su daina „Disko“ laimėjo „EMA 2022“ finalą ir tokiu būdu gavo galimybę atstovauti šaliai ‎‎2022 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse.
Grupė pasirodė pirmajame „Eurovizijos“ pusfinalyje, kuris vyko 2022 m. gegužės 10 dieną, 17 numeriu. Grupė surinko 15 taškų ir gavo 17 vietą, tad į finalą jie nepateko.
Mihrabas
thumb|right|240px| Sultono Hasano mečetės [[Kairas|Kaire (XIV a.) kibla. Niša centre − mihrabas, dešiniau jos − minbaras]] Mihrabas (michrabas) – niša musulmonų šventyklose − mečetėse. Ji įrengiama kiblos sienoje.
Mihrabu senovės arabų kultūroje buvo vadinamas valdovo sosto kambarys ar kambarys, kur reziduoja valdovas. Mahometas mihrabu vadino asmeninį maldos kambarį savo namuose, iš kurio jis išeidavo į mečetę. Mihrabas mečetėse tikriausiai buvo vieta, kurioje melsdavosi valdovas, kuris kartu buvo ir mečetės imamas. Mihrabas tikriausiai kilęs iš poreikio mečetės sienoje pažymėti kryptį į Meką tikintiesiems. Iš pradžių tai tikriausiai buvo ženklas sienoje ir po to jis pradėtas išskirti architektūriniu elementu − niša. Valdovui pakeitus meldimosi vietą į maksurą, mihrabas išliko mečetėse. Architektūriškai mihrabas turi ryšių su krikščionių apside. Požymiai Umajadų laikotarpio (VII a. pb.−VIII a. pr.) mečetėse rodo, kad jos galbūt turėjo mihrabus. Anksčiausias išlikęs mihrabas yra Bagdade ir datuojamas VIII a. pabaiga. Jis sukurtas iš monolitinės marmuro uolos ir tikriausiai iš pradžių buvo iškaltas Sirijoje. Kitas, vienas iš anksčiausių išlikusių mihrabų, yra Kairuano didžiojoje mečetėje (IX a. vidurys). Mihrabo planai buvo įvairių formų: kvadrato, pusapskritimio, heksagono. Jų gylys paprastai siekia iki 2 metrų. Pažymėtina išimtis yra Kordoboje esantis Meskitos mihrabas, kuris nėra atsuktas į Mekos pusę ir jo oktagono plano spindulio ilgis yra daugiau nei 3 metrai. Mihrabai buvo puošiami marmurinėmis ar keramikinėmis plytelėmis suformuojant įvairius islamiško meno stiliaus raštus. Mihrabo abejose pusėse paprastai panaudotos kolonos, o nišos lubos paprastai būna kriauklės formos. Paprastai nišos lubose ar prieš pat mihrabą ant grandinės būna pakabintas mečetės žibintas. Iš Fatimidų laikotarpio išliko kilnojamų mihrabų, pagamintų iš medžio. Mihrabai buvo statomi kapuose, mauzoliejuose.
Paežerė (Zarasai)
Paežerė – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Smalvų.
Nuno Pereira
Nuno Pereira (Nuno Pereira; g. 2000 m. spalio 28 d.) – futbolininkas iš Portugalijos, saugas.
Karjera
Žaidėjas futbolininko karjerą pradėjo Portugalijoje. Atstovavo „Guimaraes B“ komandai.
2022 m. persikėlė į Kipro antro diviziono „Xylotymbou“. Šiame klube sužaidė 13 rungtynių, pelnė 2 įvarčius, atliko 4 rezultatyvius perdavimus.
A lyga: 2023 m.
2023 m. sausio 13 d, tapo aišku, kad žaidėjas atstovaus „Džiugo“ klubui. Tapo pirmuoju naujoku 2023 m. sezone.
2023 m. liepos 1 d. pasižymėjo įvarčiu A lygos rungtynėse prieš DFK Dainava.
2023 m. rugpjūčio 11 d. pelnė įvartį A lygos rungtynėse prieš FA Šiauliai.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Lietuvos socialistų revoliucionierių maksimalistų sąjunga
Lietuvos socialistų revoliucionierių maksimalistų sąjunga, LSRMS – Lietuvos politinė partija, veikusi 1927–1944 m.
Istorija
Maksimalistais 1926 m. pradėjo vadintis kai kurios Lietuvos revoliucinių socialistų liaudininkų partijos (LRSLP), veikė 1918–1927 m.) grupės. 1927 m. balandžio mėn. konferencijoje LRSLP persitvarkė į Lietuvos socialistų revoliucionierių maksimalistų sąjungą. Buvo artima Rusijos kairiesiems eserams. Veikė nelegaliai, daugiausia tarp inteligentų. Prisidėjo rengiant 1927 m. rugsėjo mėn. Tauragės sukilimą, 1929 m. gegužės mėn. pasikėsinimą prieš ministrą pirmininkas A. Voldemarą. 1927–1929 m. Karaliaučiuje leido ir Lietuvoje nelegaliai platino laikraštį „Revoliucionierius“. TSRS okupavus Lietuvą sąjungos įgaliotinių grupė 1940 m. birželio mėn. partiją likvidavo. Veikėjai: Kazys Boruta, Kazys Jakubėnas, Vladas Karosa (idėjinis vadovas), F. Saltonas.
Karfuras
Karfuras  – miestas Haityje, Vakarų departamente, faktinis šalies sostinės Port o Prenso priemiestis. Kartu su Petionviliu ir Delma sudaro Port o Prenso metropolinę teritoriją. Tai daugiausia lūšnynų kvartalai, pasižymintys dideliu nusikalstamumu. Karfuras itin nukentėjo nuo 2010 m. Haičio žemės drebėjimo.