cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sutkūnai
Istorija
1949 m. Sutkūnų kaimo žmonės buvo suvaryti į kolūkį, kuris 1954 m. sujungtas su kitais ir pavadintas „Pirmyn“. Kolūkis kurį laiką buvo pripažįstamas geriausiu Lietuvoje. 1991 m. kolūkis sunaikintas, padalytas, kaime veikia Sutkūnų žemės ūkio bendrovė (vadovas Polencas Abromavičius).
thumb|right|Sutkūnų senosios kapinės thumb|right|Paminklas pavasarininkams Sutkūnuose
Gyventojai
1673 m. Sutkūnuose gyveno 36 šeimos. Dauguma gyventojų žemdirbiai. Iki 1922 m. Žemės reformos buvo 26 didesni ar mažesni ūkiai. Stambesni ūkininkai valdė maždaug po 2 valakus: Dominykas Adomaitis (42 ha), Pranas Petriškis (39 ha), Kazys Petriškis (31 ha), Kazys Pliuskus (45 ha), Tamošius Pliuskus (33 ha), Vincas Sidabras (34 ha), Valančius (32 ha), Kazys Švambaris (29 ha), Petras Urmonas (22 ha), Pranas Striūna (20 ha), Jonas Šantaris (19 ha). Visi ūkininkai gyveno gerai, buvo sumanūs, darbštūs. Senesni žmonės pasakojo, kad tarpukaryje sutkūniškiai buvo linksmi, geros nuotaikos. Vakarais, eidami iš darbo, dažnai ir garsiai dainuodavo. Sekmadienio vakarais dažnai vyko jaunimo pasilinksminimai, turėjo dainos mėgėjų ir vaidintojų grupes. Tėvai pagal galimybes leido vaikus mokytis įvairiose mokyklose.
Ūkininkas Jonas Šantaris keletą metų prieš karą ir po jo dirbo Bridų seniūnu, vėliau apylinkės pirmininku. Kazys Švambaris valdė 29 ha ūkį. 1915 m. pavasarį vokiečiai, vydami carinę armiją, artėdami prie miesto iš patrankų šaudė į Šiaulių šv. Petro ir Povilo bažnyčios bokštą. Tuo metu bažnyčioje vyko pamaldos. Griūdamas bokštas užmušė Kazį Švambarį. Likusi žmona viena išaugino 6 vaikus ir visus leido mokytis, iš jų išaugo garbingi žmonės.
Po karo į Sibirą be Švambarių iš Sutkūnų dar ištrėmė Vincą Valančių, Kazį ir Adomą Petriškius, Dominyką Adomaitį, Ievaltienę ir Zaleckį. Į okupacinę TSRS kariuomenę 1944–1945 m. iš Sutkūnų mobilizuoti Stasys Pliuskus, Alfonsas Pliuskus, Juozas Valančius, Petras Vaitiekūnas, Petras Gvaizdikas, Povilas Gvaizdikas.
Ekonomika
Sutkūnų kaime veikia keletas įmonių. Stambiausia – Šiaulių tarprajoninės veislininkystės įmonės Šiaulių filialas, kuris valdo apie 150 ha žemės. Filialas įsikūrė po karo buvusioje ūkininko Petraičio sodyboje. Dabar ūkininko pastate veikia centrinė laboratorija. Gyventojams pastatyti keli daugiabučiai namai. Filiale auginami buliai, gerinama veislinių galvijų banda. Dar veikia kelios individualios gyvulių sėklinimo įmonės.
Kaime veikia Šiaulių elektros tinklų Sutkūnų transformatorius ir elektrikų brigada. UAB „Miečys“ turi vaistų sandėlį, užsiima didmenine prekyba vaistais, aprūpina vaistais vaistines.
Kaime veikia keletas individualia veikla užsiimančių įmonių. Stambesnė iš jų yra Z. ir A. Jocų svečių namai. Įmonė įvertinta 3 gandriukais (tai lygu 3 žvaigždutės), teikia nakvynės, maitinimo ir kitas paslaugas.
Paveldas
Sutkūnų kapinaitės pradėtos kurti žemės reformos metu apie 1925 metus. Jos yra šalia Gruzdžių plento pervažos per geležinkelį. Jose palaidojimų nedaug. Atrodo, yra buvę 7 kauburėliai. Dabar prižiūrimi du. Yra didelis naujas medinis kryžius. Kapines įkūrė Sutkūnų kaimo bendruomenė ir globojo jaunalietuvių kuopa. Kapinaitės buvo aptvertos medine tvorele, pastatyta medinė namelio formos koplytėlė su keliais Mariją vaizduojančiais paveikslais. Ilgainiui koplytėlė supuvo, niekas jos neatstatė.
Kapinaičių viduryje ant 2,20 m aukščio postamento pastatyta Jėzaus skulptūra, rodanti atvirą širdį. Postamento šonai papuošti skulptūromis ir citatomis. Tai profesionalaus skulptoriaus darbas, bet jo pavardė nežinoma. 2003 m. Vilniuje esanti UAB „Rūpintojėlis“ paminklą restauravo, kapinaites aptvėrė nauja tvora. Restauratoriai rado autorių inicialus, bet jų iššifruoti nepavyko. Dirbo meistrai: Rokas Naujalis ir Andrius Petkus. Dabar tai vietinės reikšmės paminklas.
Karpazo pusiasalis
thumb|250px|right|Karpazo pusiasalis. Karpazo pusiasalis  – pusiasalis, esantis Kipro saloje.
Pusiasalis yra pailgos, siauros formos, šiaurės rytų kryptimi kyšantis Viduržemio jūroje. Pačiame pusiasalio gale yra Apaštalo Andriejaus kyšulys. Pusiasalis yra Kirenijos kalnagūbrio rytuose. Aukščiausias taškas yra 364 m virš jūros lygio.
Karpazas žymus sulaukėjusių asilų populiacija, kuriems gresia išnykimo pavojus. Tiek Kipro graikai, tiek turkai nuolat rengia šių gyvūnų apsaugos akcijas.
Didžiausia pusiasalio gyvenvietė – Rizokarpazo miestelis.
Liukpetriai
Liukpetriai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės rytus nuo Daujėnų.
Ispanijos futbolo varžybos 1969–1970 m.
Ispanijos futbolo varžybos 1969–1970 m.
Krymo aneksija
thumb|right|250px|[[Rusijos prezidentas kartu su Krymo ir Sevastopolio vadovais pasirašo sutarimą dėl teritorijų prijungimo prie Rusijos]] Krymo aneksija – 2014 m. kovo mėnesį įvykusi Krymo, tarptautiniu mastu pripažįstamo Ukrainos dalimi, inkorporacija į Rusijos sudėtį. Po šio įvykio Rusija administruoja dvi Krymo dalis – Krymo respubliką ir federacinį Sevastopolio miestą.
Rusija užvaldė Krymo pusiasalį po karių įsiveržimo į Ukrainą. Per šiuos įsiveržimus kariai be jokių atpažinimo požymių ar ženklų, manoma Rusijos karinių pajėgų, užėmė Krymo Aukščiausiąją Tarybą. Tai leido į valdžią ateiti prorusiškai Sergejaus Aksionovo valdžiai, paskelbti autonominę Krymo respubliką ir surengti referendumą.
Šie įvykiai tarptautiniu mastu buvo kritikuojami daugelio pasaulio lyderių, taip pat ir NATO, ir oficialiai vadinami nelegalia Ukrainos teritorijos aneksija.
2014 m.
Kovo 2 d. kai kurios Ukrainos karinės bazės ir mokymų centrai buvo užimti priešiškų jėgų. Iš karto po to šalis paskelbė visuotinę mobilizaciją ir kovos parengtį.
Kovo 3 d. Rusijos kariai užėmė Kerčės miesto uostą. Tą pačią dieną Rusijos karinis laivynas pradėjo karines pratybas Kaliningrade. Po šių įvykių Lietuvos ir Lenkijos vadovai kreipėsi į NATO dėl 4-ojo straipsnio įsigaliojimo. Sutarties 4-as straipsnis numato sąjungininkų konsultacijas, kai bent vienas iš jų mano, kad kyla grėsmė jo teritoriniam vientisumui, politinei nepriklausomybei arba saugumui.
NATO valdyba ir Europos Sąjunga paskelbė besiruošianti daryti skubius susitikimus dėl įvykių Ukrainoje. JAV, Jungtinė Karalystė, Prancūzija, Vokietija, Italija ir ES pasmerkė tokius Rusijos veiksmus.
Tuo tarpu Rusijos prezidentas V. Putinas spaudos konferencijos metu paskelbė, kad naujoji Ukrainos valdžia yra neteisėta, o visus neramumus Kijeve sukėlė vakaruose (Lietuvoje ir Lenkijoje) paruošti kovotojai ir visa tai sukėlė chaosą Ukrainoje.
Kovo 6 d. Krymo Aukščiausioji Taryba priėmė nutarimą dėl Krymo prisijungimo prie Rusijos. Nuspręsta kovo 16 d. surengti referendumą dėl Krymo statuso. Naujoji Ukrainos vyriausybė šį referendumą iš karto pavadino neteisėtu ir antikonstituciniu.
Kovo 7 d. Kryme buvo išjungtos trys Ukrainos televizijos stotys. Kai kurios jų buvo pakeistos Rusijos TV stotimis. Amnesty International ir Žurnalistų apsaugos komitetas pranešė, kad Kryme yra pažeidžiamos žurnalistų ir aktyvistų teisės.
Kovo 9 d. minint Ukrainos poeto Taraso Ševčenkos 200-ąsias gimimo metines kilo susirėmimai tarp Sevastopolyje. Policija suėmė 20 susirėmimų iniciatorių.
Kovo 11 d. Krymo parlamentas balsavo ir priėmė nepriklausomybės nuo Ukrainos deklaraciją. Už ją balsavo 78 iš 100 parlamento narių.
Kovo 12 d. Ukrainos premjeras Arsenijus Jaceniukas JAV susitiko su prezidentu Baracku Obama aptarti susidariusios padėties Ukrainoje ir Kryme. Abu lyderiai griežtai perspėjo Rusiją, kad Ukraina neišsižadės savo suverenumo.
Kovo 14 d. Sevastopolio centre buvo pradėta dalinti Rusijos vėliavas. Iš viso buvo išdalinta apie 2000 vėliavų. Ši akcija, kuri turėjo paskatinti aktyvų gyventojų dalyvavimą kovo 16 d. referendume, vadinosi „Vėliava kiekviename name“.
Kovo 15 d. Ukrainos atstovas prie JTO apkaltino Rusiją išlaipinus savo karius Ukrainos teritorijoje už Krymo ribų (Arabato nerijoje) ir teigė, kad Rusija pradeda Ukrainos okupaciją. Donecke įvyko susirėmimai tarp prorusiškų jėgų ir saugumo pareigūnų – protestuotojai įsiveržė į saugumo pastatą ir iškėlė Rusijos vėliavą. Pilietiniai neramumai tęsėsi Kryme, prieš prasidedant referendumui dėl Krymo atsiskyrimo nuo Ukrainos. JTO saugumo taryboje rezoliucija, pasmerkianti Krymo referendumą, buvo vetuota Rusijos, tačiau jokia kita šalis Rusijos pozicijos nepalaikė (Kinija susilaikė).
Kovo 16 d. įvyko tik Rusijos ir Krymo valdžios pripažįstamas Krymo referendumas. Jo rezultatai parodė, jog 96,77% dalyvavusių gyventojų pasirinko 1-mą pateiktą variantą, tai yra, pareiškė norą jungtis prie Rusijos. Referendume dalyvavo 83,1% Krymo gyventojų.
Kovo 18 d. Simferopolyje per incidentą žuvo vienas Ukrainos karys ir vienas pro-rusiškos pusės karys.
Kovo 27 d. Jungtinių Tautų Generalinė Asamblėja patvirtino rezoliuciją 68/262, patvirtinančią, kad Krymo referendumas yra nelegitimus ir jo teritorijos prijungimas prie Rusijos yra neteisėtas.
Balandžio 15 d. Ukrainos parlamentas paskelbė, kad Krymas laikinai yra Rusijos okupuota teritorija.
Tradicinės „Tiesioginės telefono linijos su prezidentu“ laidos metu balandžio 17 d. V. Putinas pripažino, kad Krymo pusiasalio įvykiuose kartu su Krymo savigynos būriais dalyvavo ir Rusijos karinių pajėgų kariai.
Kumidai
Kumidai (Cumacea) – vėžiagyvių (Crustacea) būrys. Tai jūriniai gyvūnai, bet yra ir gėlavandenių. Didesnę gyvenimo dalį praleidžia įsirausę į gruntą, iš kurio kyšo tik galva. Maitinasi dumbliais, bakterijomis, o pačius kumidus gaudo žuvys.
Buivydų piliakalnis (Vilnius)
Buivydų piliakalnis – piliakalnis ir gyvenvietė Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, prie Buivydų kaimo, apie 0,4 km į pietus nuo Bradeliškių (Neries regioninis parkas), Dūkštos kairiajame krante.
Piliakalnis
thumb|left|250px|Buivydų piliakalnis. Buivydų piliakalnis yra aukštumos šiaurinio krašto kyšulyje. Piliakalnį iš trijų pusių, šiaurės ir vakarų supa Dūkštos slėnio daubos, apaugusios šimtamečiais ąžuolais, o iš pietryčių nuo gretimų aukštumų jį skiria du grioviai ir pylimai. Šlaitai nuo slėnių pusės statūs, nuo Dūkštos apie 40 m, nuo upelio apie 25 m aukščio. Yra dvi aikštelės, šiaurinė kiek aukštesnė už pietinę. Jos atskirtos 10 m ilgio pylimu, jo aukštis nuo pietinės aikštelės 6,5 m, nuo šiaurinės aikštelės 4,5 metro. Pietinė aikštelė 11 x 25 m dydžio. Jos pietryčių pusėje iškastas 25 m ilgio, 0,6 m gylio griovys ir supiltas 10 m ilgio pylimas. Šiaurinė aikštelė ovali, 38 x 20 m dydžio.
Į pietus nuo piliakalnio yra išlikusios senovės gyvenvietės liekanos.
Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1970 m. ir 1979 m. atliko Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Piliakalnis ir greta esanti gyvenvietė kol kas archeologų nėra rimčiau tyrinėti.
center|800px|Vaizdas nuo Bradeliškių piliakalnio
Didžioji kunigaikštytė
Didžioji kunigaikštytė  – didžiojo kunigaikščio dukra (pagarbumo titulas).
Didžiosios kunigaikštytės Rusijoje
Rusijoje didžiosios kunigaikštytės titulas egzistavo nuo X a. iki 1917 m. Titulą reglamentavo Rusijos imperijos įstatyminiai aktai (1797 ir 1886 m.).
Didžiosios kunigaikštytės titulą gaudavo Rusijos imperatoriaus dukterys, seserys ir anūkės pagal vyrišką liniją, o nuo 1797 m. – ir proanūkės.
Į didžiąsias kunigaikštytes kreipdavosi „Jūsų imperatoriškoji didenybe“ (rus. „Ваше императорское высочество“).
Krikštijamos didžiosios kunigaikštytės gaudavo Šv. kankinės Jekaterinos ordino ženklą. Į tvirtoves ir laivyno įgulas ar karo laivus atvykusias kunigaikštytes pagerbdavo kaip imperatoriaus šeimos nares.
Didžiosios kunigaikštytės turėjo savo herbus – didįjį ir mažąjį, su Heroldijos numatytais ypatumais.
Didžiosios kunigaikštytės, kol ji neištekėjusi, išlaikymas būdavo finansuojamas iš biudžeto: Ištekėjusias kunigaikštytes finansiškai išlaikydavo vyrai. Kunigaikštytės išsaugodavo nuo gimimo joms priklausančius pagarbos ženklus – vietą susirinkimuose ir kt.
Didžiųjų kunigaikštyčių, ištekėjusių už užsienio princų, vaikai būdavo tituluojami pagal tėvo liniją.
Apie didžiųjų kunigaikštyčių gimimą, santuoką ir mirtį pranešdavo imperatoriaus patvirtintais manifestais.
Titulą likvidavo 1917 m.
Huanka Sankosas
Huanka Sankosas arba Sankosas  – miestas Peru pietinėje dalyje, Ajakučo departamente. Huanka Sankoso provincijos administracinis centras. Sankosas įsikūręs Anduose, 3408 m aukštyje virš jūros lygio.
Širvėnos ežero tiltas
miniatiūra|140px|left
Širvėnos ežero tiltas – pėsčiųjų tiltas, ilgiausias Lietuvoje, nutiestas per dirbtinį Širvėnos ežerą ties Biržais. Tiltas yra Biržų regioniniame parke, jungia Biržų miestą su šiauriniame ežero pakraštyje esančiu Astravo dvaru. Jo medinis takas nutiestas ant laikančiųjų metalo sijų.
Širvėnos pakrantė pasiekiama iš Atgimimo g. Biržuose. Tai seniausias Lietuvoje dirbtinis ežeras, kuris susidarė 1575 m. užtvenkus Apaščios ir Agluonos upelius, ruošiantis Biržų tvirtovės statyboms. Kitoje ežero pusėje, kuri pasiekiama pėsčiomis perėjus medinį tiltą, baltumu šviečia restauruotų Astravo (grafų Tiškevičių) dvaro rūmų kompleksas.
Vieno garsiausių Biržų krašte statinio ilgis – 525 m, plotis – 2,45 m, sąmatinė vertė – 336 tūkst. Lt, atiduotas eksploatuoti – 1987 m., rekonstruotas – 2003 m. 2012–2013 m. buvo planuojama iki tilto nutiesti modernius pėsčiųjų ir dviračių takus su reikiama infrastruktūra (apšvietimas, suoliukai, informaciniai ženklai, poilsio aikštelės, dviračių stovai), pritaikytais ir neįgaliesiems.
2019 m., trumpiau nei per metus, tiltas rekonstruotas: įrengtas naujas medinis paklotas, turėklai, tilto apšvietimas, vaizdo stebėjimo įranga. Tiltu pasiekiamas 2020 m. vasarą atnaujintas dvaro parkas.
Kražių apylinkė
Kražių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos vakaruose.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kražių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kelmės rajonui. 1954 m. prijungtos Lenkvičių apylinkė, dalis Pluščių apylinkės ir dalis Adomaičių apylinkės, 1963 m. – Lyvoniškių apylinkė, 1975 m. – Linkaučių apylinkė, 1988 m. – Karklėnų apylinkė.
Zenftenbergas
Zenftenbergas – miestas rytų Vokietijoje, Aukštutinio Šprėvaldo-Lužicos apskrityje, už 35 km į pietvakarius nuo Kotbuso.
Istorija
thumb|left|[[ATR ir Saksonijos herbai]] Minimas nuo 1279 m.
Žuvų utėlės
Žuvų utėlės (Branchiura) – vėžiagyvių (Crustacea) būrys. Tai nedidelė smulkių parazitinių vėžiagyvių grupė, gyvenanti ant žuvų odos. Jie siurbia kraują. Tokiam gyvenimo būdui žuvų utėlės gerai prisitaikiusios. Jų kūnas suplotas. Galva vientisa, krūtinė plati iš 4 segmentų, o pilvelis trumpas ir nenariuotas. Antenos ir antenulės virtusios kabliukais, maksilės – stambiais siurbtukais, o mandibulės – straubliuku, kuriuo vėžiagyvis čiulpia kraują.
Paliakas (palydovas)
Paliakas – netaisyklingos formos tiesiogiai judantis Saturno palydovas, priklausantis Inuitų grupei. Jį 2000 m. spalį atrado B. J. Gladman, J. J. Kavelaars, J. Petit, H. Scholl, M. J. Holman, B. G. Mardsen, P. D. Nicholson ir J. A. Burns. Laikinai jis buvo žymimas S/2000 S 2. 2003 m. rugpjūtį buvo pervadintas vieno iš Michael Kusugak knygų personažų garbei.
Paliako diametras yra apie 22 km, jo orbita nuo Saturno vidutiniškai nutolusi 15,2 milijonų kilometrų. Planetą apskrieja 687 dienų periodu. Iki 10 km atstumu nuo Paliako skrieja dar devyni kiti palydovai.
Paliakas, Kiviukas ir Siarnakas turi panašų infraraudonųjų spindulių spektrą, kas leidžia manyti, kad palydovai yra didesnio suskilusio mėnulio fragmentai.
Razorlight
Razorlight - 2002 metais susikūrusi indie roko grupė. Ji geriausiai žinoma grupės narių gimtinėse Anglijoje ir Švedijoje, o topų viršūnes pasiekė 2006 metais su singlu „America“ ir albumu „Razorlight“.
Pradžia
Johnny Borrell grupės karjera prasidėjo, kai jaunas A&R talentų ieškotojas Justin Cross pastebėjo Borrell. Cross pasiūlė muzikantui padirbėti Liam Watson įrašų studijoje Toerag Studios. Čia ir buvo įrašyti pirmieji, jau Razorlight pasivadinusios grupės, kūriniai - „Rip It Up“, „Rock 'n' Roll Lies“ ir „In The City“.
Pagaliau grupė pasirašė kontraktą su garsia įrašų kompanija Mercury Records. Razorlight tapo populiari Londono muzikos scenoje. Dideli reikalavimai privertė grupę atlikti papildomų pasirodymų įskaitant ir koncertą Alexandra Palace, kuri talpina daugiau nei 7 000 žiūrovų.
2005 metų liepos mėnesį Razorlight pasirodė Live 8 koncertų serijos renginyje Hide Park, Londone. Deja, grupė atsisakė labdarai paaukoti papildomai uždirbtus pinigus.
Liepos mėnesį Razorlight apšildė Queen + Paul Rodgers. Koncertą stebėjo 60 000 žiūrovų. Gruodžio mėnesį Cardiff's Millennium Stalium grupė apšildė Oasis, o vėliau Colagne ir Paryžiuje apšildė The Rolling Stones.
2006 metų spalio ir lapkričio mėnesiais Razorlight surengė kol kas didžiausią savo koncertinį turą. O birželio 17 dieną apšildė Richard Ashcroft.
2006 metų lapkričio mėnesį grupės nariai buvo paguldyti į ligoninę po apsinuodijimo radioaktyviosiomis medžiagomis, kurių buvo aptikta grupės lėktuve.
2007 metais Razorlight buvo nominuota dviem BRIT Awards apdovanojimams – „Best British Band“ ir „Best Song“ („America“). Jie taip pat buvo nominuoti dviem NME Brit Awards apdovanojimams – „Best Band“ ir „Best Album“.
2007 metais liepos mėnesį Razorlight koncertavo Live Earth renginyje Wembley Stalium, Londone.
2008 metais Razorlight ketino pasirodyti BBC Children in Need, bet šios galimybės teko atsisakyti, nes Johnny Borrell nusprendė pasaugoti savo balsą. Tačiau grupė paaukojo pinigų labdarai.
Up All Night
2004 metų birželio 18 dieną išleistas debiutinis Razorlight albumas „Up All Night“ pasiekė trečią Jungtinės Karalystės albumų topo poziciją. Muzikos kritikų atsiliepimai buvo gana geri, nors kai kas grupę apkaltino fantazijos trūkumu ir neoriginalumu, bei idėjų skolinimusi iš The Strokes.
War Child
Razorlight sukūrė dainą „Kirby‘s House“ War Child labdaros organizacijos albumui „Help!: A Day in the Life“.
Razorlight
2006 metų kovo 30 dieną Razorlight atliko keletą antrojo albumo dainų viename iš Teenage Cancer Trust koncertų.
„Funeral Blues“
Norėdami paremti The Big Ask, Friends of the Earth klimato kompaniją Razorlight įrašė „Funeral Blues“. Daina buvo įrašyta The Premises, Rytų Londone esančioje pirmojoje Europoje saulės energiją naudojančioje įrašų studijoje.
Slipway Fires
Po daugybės mėnesių praleistų įrašinėjant naujus kūrinius, Razorlight grįžo su trečiuoju studijiniu albumu „Slipway Fires“. Albumas buvo išleistas 2008 metų lapkričio 3 dieną. Pirmasis albumo singlas „Wire to Wire“ išleistas spalio 10 dieną.
Liuksemburgo futbolo varžybos 2002–2003 m.
Liuksemburgo futbolo varžybos 2002–2003 m.
Tropas (literatūra)
Išskiriamos dvi svarbios tropų grupės:
Atmainos, pagrįstos daiktų, reiškinių panašumu:
Vytautas Klovas
Vytautas Klovas (g. 1937 m. lapkričio 13 d. Joniškyje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, miškų ūkio inžinierius, kinologas.
Biržuvė
left|120px
Tropas (literatūra)
Atmainos, pagrįstos realiomis gretinamų daiktų ar reiškinių sąsajomis:
Vytautas Klovas
Biografija
Nuo 1961 m. dirbo Šiaulių miškų ūkio Lygudų girininkijos girininku. Nuo 1964 m. žurnalo „Mūsų gamta“ redakcijos skyriaus redaktorius, atsakingasis sekretorius, vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1993–1998 m. – žurnalų „Hobby“, „Mūsų gamta“, 1993–2010 m. – „Medžiotojas ir meškeriotojas“ vyriausiasis redaktorius.
Tropas (literatūra)
Kiti tropų naudojimo pavyzdžiai:
Vytautas Klovas
Biografija
Rašo gamtos apsaugos, medžioklės, miškininkystės temomis. Pirmasis Lietuvos kinologų sąjungos prezidentas.
Tropas (literatūra)
Būdingiausi:
Retesni:
Ignas Bitaitis
Ignas Bitaitis (1875 m. rugpjūčio 26 d. Lumbeliuose, dab. Pakruojo raj. – 1900 m. rugsėjo 22 d. Tbilisyje) – poetas, knygnešys.
Biografija
Tėvai buvo neturtingi, teturėjo apie 2 ha žemės. Vaikystėje teko piemenauti pas svetimus. Žiemomis mokėsi Joniškėlio mokykloje. 1888 m. su tėvais persikėlė į Rygą. Čia baigė 6 progimnazijos klases. Gyvendamas tėviškėje, slaptai mokė vaikus – daraktoriavo. Susipažinęs su knygnešiu Jurgiu Bieliniu, pradėjo gabenti iš Prūsijos ir platinti lietuvišką spaudą, įkūrė slaptą bibliotekėlę, mokė vaikus rašto. 1898 m. lapkričio 5 d. per kratą jo namuose uriadnikas rado 63 knygų bibliotekėlę, iš jų 52 lietuvių kalba, taip pat rankraščių, eilėraščių apmatų, scenos veikalų. Devynis mėnėsius laikomas kardomajame arešte Panevėžio kalėjime, susirgo džiova. Caro 1900 m. vasario 9 d. paliepimu 2 metams ištremtas į Tbilisį Gruzijoje, ten ir mirė.
Draudžiamoje spaudoje skelbė eilėraščių, publicistikos, Kaltunio slapyvardžiu išleido eiliuotą apysaką Laukinis kvietkelis (1898), kurioje gausu etnografinių ir gamtos vaizdų. Nemaža kūrybos dalis (apysaka Viensėdis, drama Dėl pačios) yra dingusi. Bendradarbiavo laikraščiuose Varpas, „Vienybė lietuvninkų“, „Ūkininkas“.
Obeliniai
Obeliniai (Maloideae) – eršketiečių (Rosales) eilės erškėtinių (Rosaceae) šeimos augalų pošeimis.
Botošanio apskritis
Geografija
Apskritis yra Pruto ir Sireto tarpupyje, praktiškai visą teritoriją užima Moldavijos plynaukštės lygumos. Svarbiausios upės: Prutas, Siretas, Žižija.
Gyventojai
2011 m. tautinė sudėtis:
Administracinis suskirstymas
Apskritis suskirstyta į 2 savivaldybes, 5 miestelius ir 71 bendruomenę.
Oloneco karelų kalba
Oloneco karelų kalba, rytų karelų kalba, livikų kalba – karelų kalbos dialektas, kuriuo kalba livikai (karelų pogrupis), įsikūrę prie Ladogos ir Onegos ežerų į šiaurę nuo Svirės. Kalbos pavadinimas kilo nuo istorinės Karelijos žemės Oloneco Karelijos.
Oloneco karelų kalba kalbantys žmonės gyvena Oloneco, Priažos, Pitkiarantos ir Suojarvio Karelijos respublikos rajonuose.
Oloneco karelų kalba ilgą laiką išliko praktiškai nepaveikta rusų kalbos, nors po Sankt Peterburgo įkūrimo 1703 m. regione apsigyveno daug rusų.
Pempininkai
Pempininkai – Klaipėdos miesto dalis, mikrorajonas pietinėje miesto dalyje. Šiaurėje eina Baltijos prospektas, rytuose – už nedidelio parko yra Neringos mikrorajonas, pietuose – Debreceno gatvė, vakaruose – Taikos prospektas. Tankiai apgyvendinta Klaipėdos dalis. Vyrauja stambiaploščiai penkiaaukščiai ir raudonų plytų devynaukščiai. Rajone veikia 3 valstybiniai darželiai. Prie Pempininkų prekybos centro šalia Taikos prospekto suformuota pagrindinė rajono aikštė.
Istorija
Manoma, kad pirmoji gyvenvetė galėjo būti čia įkurta dar akmens amžiuje. Šiuolaikiniai Pempininkai pastatyti XX amžiaus 7-8 dešimtmetyje. Iki tol šioje vietoje buvo Pempininkų kaimas. Iki šiol išliko ten buvusio sodo liekanos. 1981 m. pastatyti Žvejų kultūros rūmai, kurie suteikė svarbų postūmį šio mikrorajono plėtrai. Žvejų rūmai yra viena iš svarbiausių įvairių atlikėjų ir meninių kolektyvų pasirodymo vietų Klaipėdoje.
Transportas
Mikrorajonas yra įsikūręs šalia stambios transporto arterijos – Taikos prospekto. Iš Pempininkų yra geras susisiekimas su kitomis miesto dalimis. Išvystyta viešojo transporto susisiekimo sistema.
Ispanijos futbolo varžybos 1970–1971 m.
Ispanijos futbolo varžybos 1970–1971 m.
Albertas Valys
Albertas Valys (g. 1953 m. balandžio 1 d. Mažeikiuose) – teisininkas, buvęs politikas, LR teisingumo ministras.
Zakarkiškė
Zakarkiškė – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės vakarus nuo Skaudvilės.
Istorija
Kaime buvo dvaras, jame buvo 70 ha žemės, jo centre buvo senų pastatų, apie 1966 m. jie nugriauti, išlikęs tik plūkto molio ir lauko akmenų tvartas, o 1985 m. čerpės pakeistos šiferio stogo danga.
Albertas Valys
Biografija
1977 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisės studijas, įgijo teisininko kvalifikaciją.
Atkūrus LR Nepriklausomybę, LR Aukščiausiosios Tarybos (Atkuriamojo Seimo) seniūno padėjėjas, Seimo sekretoriato vadovas; LRS kontrolierius (paskirtas vietoje A. J. Jankausko). Nuo 1996 m. balandžio 23 d. iki 2000 m. gegužės 3 d. LR teisingumo ministras, nuo 2001 m. advokatas (dirba advokatų kontoroje V. Žiemelis, A. Valys ir partneriai).
Huankapis
Huankapis  – miestas Peru pietinėje dalyje, Ajakučo departamente. Victor Fajardo provincijos administracinis centras. Huankapis įsikūręs Andų kalnų slėnyje, 3081 m aukštyje virš jūros lygio, prie kelio Pukijas-Ajakučas.
Žmogus iš Rytų
Žmogus iš Rytų  – 1972 metais sukurtas komiškas vesternas, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko Terensas Hilas.
Pagrindiniai aktoriai
left |thumb|160px
Santrauka
Po tėvo, buvusio plėšiko pravarde Anglas, mirties, jo sūnus Tomas atvyksta iš Europos į Laukinius Vakarus, kur paveldėjo nedidelę rančą. Čia jis susitinka tris buvusius tėvo bendrininkus – Jautį, Beždžionę ir Pamokslininką Džo – kuriems perduoda tėvo laišką. Šiame jis prašo savo draugų padėti sūnui tapti tikru vyru.
Vos Tomui atvykus, vietinis turtuolis Frenkas Olsenas pasisiūlo nupirkti jo rančą, bet Tomas nesutinka. Jis susipažįsta su jo dukra Kandidą ir ją įsimyli, tačiau mergina jau pažadėta tėvo parankiniui Mortonui, kuris nenusiteikęs terliotis su konkurentu. Nors tėvo draugai visada šalia, jie neskuba gelbėti Tomo, kad šis išmoktų ir pats už save pakovoti.
Nors ir nenoromis, Tomas supranta, kad, norėdamas būti drauge su Kandida, jis turės tapti tokiu vyru, kaip ir jo tėvo bendrai.
Aušlakiai
Aušlakiai arba Aleksejevka (, nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, Sembos pusiasalyje, nuo 2005 m. gegužės 23 d. Pereslavskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Azīlauks prūsiškos kilmės. 1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas. 1895 m. buvo 30 gyventojų. 1909 m. gegužės 7 d. kaimas prijungtas prie Ušdorfo. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2005 m. gegužės 23 d. Pereslavskojės apylinkės kaimas.
Gobiras
Istorija
Gobiras - viena iš svarbiausių hausų valstybių, klestėjusi Sahelio civilizacijoje. Ji buvo įkurta apie VIII a. ir buvo viena seniausių hausų valstybių. Gobiras priklausė septynių svarbiausių valstybių (Hausa bakvai) grupei, ir jos valdovai senųjų miestų pavyzdžiu titulavosi sarkin.
Gobiro valstybėje sostinės keitėsi keletą kartų. Seniausioji Gabiro sostinė buvo Gobiro miestas (dab. Sokoto teritorijoje). Ir tai buvo svarbiausias ir didžiausias miestas hausų kultūros klestėjimo pradžioje, kontroliavęs transsacharinę prekybą. 1742 m. Gobiro sostinė buvo perkelta į Alkalava miestą. Prie jos prijungta ir Zamfara.
XVIII a. pab. - XIX a. pradž. teritorijoje ėmė reišktis fulbiai. Vadovaujami Usman dan Fodio ir įgiję sarkino palankumą, jie įkūrė savo bendruomenę Gelgelio gyvenvietėje. Mirus sarkinui Bava, jo vietą užėmė Junfa, kuris užpuolė Gelgelį ir išvijo fulbius. Tai inspiravo masinį sukilimą ir fulbių užkariavimus, kurių metu buvo sukurtas Sokoto kalifatas.
Didžiojo sprogimo branduolių sintezė
Didžiojo sprogimo branduolių sintezė (kartais galima rasti pavadinimą pirmykštė branduolių sintezė arba Didžiojo sprogimo nukleosintezė) reiškia branduolių, sunkesnių nei vandenilio, susidarymą ankstyvosiose Visatos vystymosi stadijose. Manoma, kad po Didžiojo sprogimo formavosi vandenilio izotopas deuteris, helio izotopai ³He, 4He ir ličio izotopas 7Li (užrašymas NX reiškia: X – elemento pavadinimas, N – nukleonų skaičius branduolyje).
Gobiras
Istorija
1808 m. Alkalava buvo paimta fulbių armijos, o Junfa nužudytas. Fulbių imperijos centras buvo perkeltas į Sokoto miestą, pastatytą senojo Gobiro miesto vietoje. Jame valdė imperijos kalifai, tituluojami amir al muminin.
Dubuklis
Dubuklis – ežerėlis Lietuvoje, Vilniaus rajone, 3 km į pietryčius nuo Kernavės miestelio. Ežeras apvalus, jo skersmuo 0,05 km. Altitudė 98,8 m. Krantai žemi, pelkėti. Aplinkui plyti pievos. Vakariniu ežerėlį supančios pelkės pakraščiu prateka A-2 upelis link Airupės upelio (Neries intakas). Į pietus įsikūręs Pakalnių kaimas.
Gobiras
Istorija
Įsitvirtinus fulbiams, hausų dinastija persikėlė į šiaurę, tokiu būdu pratęsdami Gobiro valstybės istoriją. 1810 m. jie įsitvirtino Cibiryje (10 km. į šiaurę nuo Maradžio). 1858 m. nuo jų atskilusi atšaka įsitvirtino Sabon Birni (netoli Sokoto).
Didžiojo sprogimo branduolių sintezė
Pagrindiniai Didžiojo sprogimo branduolių sintezės požymiai
Yra du svarbūs Didžiojo sprogimo branduolių sintezės aspektai:
Pagrindinis parametras, kuris naudojamas modeliuojant Didžiojo sprogimo branduolių sintezę yra fotonų skaičius, tenkantis vienam barionui. Šis parametras proporcingas ankstyvosios Visatos tankiui ir temperatūrai (t. y. sąlygoms, kuriomis gali vykti branduolių sąlaja). Nors šis santykis svarbus nusakant elementų paplitimus, tiksli vertė mažai keičia bendrą paveikslą. Bet kokiu atveju Didžiojo sprogimo branduolių sintezė pagamins 75 % 1H, 25 % 4He, 0.01 % deuterio (²H), ir 10-10% eilės 7Li ir berilio ir jokių kitų sunkiųjų elementų! Cheminių elementų paplitimas Visatoje yra visiškai suderinamas su šiais skaičiais, todėl tai patvirtina Didžiojo sprogimo hipotezę.
Gobiras
Istorija
1900 m. Sokoto kalifato ir Gobiro likučių teritorija buvo padalinta tarp britų (įjungta į Nigerijos sudėtį) ir prancūzų (įjungta į Nigerio sudėtį).
Didžiojo sprogimo branduolių sintezė
Pagrindiniai Didžiojo sprogimo branduolių sintezės požymiai
Reikia pažymėti, kad 25 % helio reiškia, jog 25 % Visatos cheminių elementų masės yra sukaupta helio pavidalu. Jei perskaičiuotume paplitimus (gausas) pagal tam tikrų atomų skaičius, helio procentas būtų mažesnis.
Branduolių sintezės seka
Branduolių sintezė prasidėjo maždaug po 1 sekundės nuo Didžiojo sprogimo pradžios, kai Visata pakankamai ataušo ir po bariogenezės etapo susiformavo stabilūs protonai bei neutronai. Jų (nukleonų) santykiai išplaukia iš paprastų termodinaminės pusiausvyros prielaidų, atsižvelgiant į tai, kad vidutinė Visatos temperatūra keičiasi laikui bėgant (jei termodinaminės pusiausvyros nėra (plėtimasis greitesnis nei reakcijų greičiai), protonų ir neutronų santykis nusistovės ties kita, nepusiausvira verte). Tuo būdu galime suskaičiuoti neutronų ir protonų santykius, priklausomai nuo temperatūros atitinkamu laiko momentu. Žinoma, šis santykis yra palankesnis protonams, nes laisvi neutronai dėl šiek tiek didesnės masės skils į protonus su 15 minučių pusėjimo trukme. Svarbu yra tai, kad Didžiojo sprogimo branduolių sintezę apsprendžiantys dėsniai ir fizikinės konstantos yra gerai žinomi. Todėl čia nepasireiškia neapibrėžtumai, būdingi aprašant ankstyvąsias Visatos vystymosi stadijas. Kitas dalykas yra tai, jog branduolių sintezę nulemia fizikinės sąlygos šio proceso pradžioje ir nebėra visai svarbu, kas buvo iki tol.
Gobiras
Istorija
1910 m. įvyko dinastijos suvienijimas, ir Gobiro sostinė apsistojo Cibiryje, o 1975 m. sostinė vėl perkelta į Sabon Birni. Dabartinis Gobiro sarkinas yra Muhammadu Bawa, valdantis nuo 1975.
Didžiojo sprogimo branduolių sintezė
Branduolių sintezės seka
Visatai plečiantis ji vėsta. Laisvi neutronai (ir galbūt protonai) yra mažiau stabilesni, nei helio branduolys, todėl jiems energetiškai naudingiau susijungti į helio branduolį. Tačiau 4He formavimuisi reikia tarpinio žingsnio - deuterio susidarymo. Tuoj po Didžiojo sprogimo temperatūros buvo pakankami aukštos, todėl vidutinė dalelės energija buvo didesnė nei deuterio ryšio energija. Tai reiškia, kad susidaręs deuteris tuoj pat buvo suardomas (angl. situacija vadinama deuterium bottleneck - deuterio butelio kakliukas). Tuo būdu 4He susidarymas nevyko tol, kol Visata neatvėso (kad susiformuotų pakankamas kiekis, maždaug ties T = 0,1 MeV) ir neįvyko šuoliškas elementų formavimosi žybsnis. Tuoj po to, maždaug po trijų minučių, Visata pasidarė per šalta branduolių sąlajos reakcijoms vykti. Tuo momentu elementų gausos (paplitimai) ir buvo užfiksuoti, neatsižvelgiant į tokių elementų kaip tritis radioaktyvųjį skilimą.
Tyrinėjimų istorija
Didžiojo sprogimo branduolių sintezės tyrinėjimai prasidėjo 1940 metais Ralph Alpher ir George Gamow darbais. Kartu su Hans Bethe jie išspausdino straipsnius apie lengvųjų elementų gamybą ankstyvosiose Visatos vystymosi stadijose.
Per visą aštuntą dešimtmetį pagrindine mįsle buvo tai, kad paskaičiuotas barionų tankis buvo daug mažesnis, negu stebimos Visatos masė, gaunama iš jos plėtimos greičio. Šis neatitikimas didžiąja dalimi buvo išspręstas įvedus nematomosios medžiagos (tamsiosios medžiagos) sąvoką.
Sunkieji elementai
Didžiojo sprogimo branduolių sintezė nesukūrė elementų, sunkesnių nei berilis, kadangi nėra stabilių branduolių su 8 nukleonais. Žvaigždžių branduolių sintezėje šis "butelio kaklelis" įveikiamas trijų alfa dalelių reakcijos, kai susidūrę trys helio branduoliai sukuria stabilų anglies izotopą. Tačiau šis procesas yra labai lėtas, trunkantis tūkstančius metų žvaigždėse, taigi jo įtaka per tris branduolių sintezės minutes po Didžiojo sprogimo juo labiau bus nereikšminga.
Helis-4
Didžiojo sprogimo branduolių sintezė prognozuoja 25 % 4He, ir jis yra beveik nepriklauso nuo pradinių sąlygų Visatoje. Kol Visata buvo labai karšta, o protonai ir neutronai galėjo laisvai virsti vienas kitu, 2 neutronams teko 14 protonų. Kai Visata ataušo, visi neutronai turėjo susijungti su protonais ir suformuoti helis-4 (kadangi jis stabilus). Taigi 2 neutronai ir 2 protonai (25 % nuo 16=14+2) virto heliu. Be to helis-4 atomai negali jungtis tarpusavy, kad susiformuotų stabilūs branduoliai duotomis sąlygomis, todėl visas helis-4 taip ir liks heliu. (Galima įsivaizduoti, kad helis tai pelenai ir visai nesvarbu, kaip vandenilis - medis bus sudegintas).
4He paplitimas yra svarbus, kadangi Visatoje yra daug daugiau helio, nei kad tai galėtų paaiškinti branduolių sintezė žvaigždėse. Kita vertus jo stebimas kiekis yra laikomas Didžiojo sprogimo hipotezės patvirtinimu (jei jo būtų stebima ne 25 %, tai būtų rimtas iššūkis teorijai - jei, pvz., jo būtų gerokai mažiau, reikėtų ieškoti mechanizmų, kurie turėtų ardyti helį).
Deuteris
Deuteris tam tikra prasme yra priešingybė heliui-4: jei helis yra labai stabilus, tai deuteris tik iš dalies stabilus ir lengvai suardomas. Vienintelė priežastis, kodėl visas deuteris nepavirto heliu yra tik ta, kad dėl plėtimosi Visata atvėso ir deuterio sąlajos reakcijos nutrūko. Mokslininkams tai reiškia, kad deuterio kiekis labai jautriai priklauso nuo pradinių sąlygų. Kuo tankesnė Visata, tuo daugiau deuterio virs heliu.
Dabar nėra žinoma kokių nors procesų po Didžiojo sprogimo, kurie pagamintų žymesnius deuterio kiekius. Taigi, deuterio gausos rodo, kad Visata nėra be galo sena, o tai yra pilnai suderinama su Didžiojo sprogimo hipoteze.
Aštuntame dešimtmetyje buvo intensyviai ieškoma processų, kurie dar galėtų gaminti deuterį, o vėliau ir kitus sunkesnius elementus (izotopus). Ši problema atsirado dėl to, kad nors deuterio koncentracija Visatoje yra suderinama su Didžiojo sprogimo teorija, jis yra per didelis, kad būtų suderintas su modeliu, kuriame Visata susideda iš protonų ir neutronų. Jei padarytume prielaidą, kad Visata susideda vien tik iš jų, tai dabartinis Visatos tankis yra toks, kad dauguma dabar stebimo deuterio turėtų būti sudeginta (jis būtų virtęs heliu).
Pagaminti daug deuterio branduolių skilimo metu irgi yra sunku. Problema ta, kad dėl deuterio susidūrimų su kitais branduoliais vyks branduolių sąlajos arba skilimai, kurių metu išlėks neutronai arba alfa dalelės. Aštuntame dešimtmetyje buvo tyrinėjama, ar branduolių skaldymas veikiant kosminiams spinduliams gali pagaminti pakankamai deuterio. Nors buvo atrasta, kad šis procesas nepakankamai efektyvus deuterio gamyboje, tačiau pasirodė, jog jis sugeba sukurti kitus lengvuosius elementus.
Stebėjimų duomenys
Didžiojo sprogimo branduolių sintezės modeliai duoda kiekybinius deuterio, helio ir ličio gausumų įvertinimus Visatoje.
Norint juos palyginti su stebėjimais, būtina tyrinėti tokius astronominius objektus, kurie būtų mažai paveikti branduolių sintezės žvaigždėse (pavyzdžiui, nykštukinės galaktikos). Arba reikia stebėti objektus, kurie yra toli nuo mūsų ir yra stebimi ankstyvosiose savo evoliucijos stadijose (tarkim kvazarai).
Reliktinio spinduliavimo tyrinėjimai su WMAP (Wilkinson Microwave Anisotropy Probe) nepriklausomai davė barionų ir fotonų santykio vertę.
Ji puikiai paaiškina helis-4, o helis-3 ir deuterį dar geriau. Ličiui-7, stebėjimai ir modeliai duoda tos pačios eilės gausas, tačiau jos skiriasi maždaug 2 kartus. Atsižvelgiant į tai, kad mums reikia rekonstruoti ličio gausas po pat Didžiojo sprogimo, šis neatitikimas daugiau rodo, kad mes nepakankamai gerai žinome žvaigždžių fiziką (ir ličio gamybą žvaigždėse), o ne Didžiojo sprogimo branduolių sintezę. Toks stebėjimų ir teorijos atitikimo lygis yra nuostabus. Mes ekstrapoliuojame dabartinės Visatos būseną beveik 14 milijardų metų atgal, iki laikų apie vieną sekundę po sprogimo, o rezultatai puikiai sutampa su stebėjimais.
Neklasikinės Didžiojo sprogimo branduolių sintezės teorijos
Jų nereikia painioti su neklasikinėmis kosmologinėmis teorijomis: net neklasikinės Didžiojo sprogimo branduolių sintezės teorijos teigia, kad Didysis sprogimas įvyko. Tačiau jos naudoja papildomus fizikinius reiškinius ar prielaidas ir stebi, kaip jie paveiks cheminių elementų gausas. Taip, pavyzdžiui, galima atsisakyti homogeniškumo prielaidų arba naudoti papildomas daleles (tarkim masyvius neutrinus).
Tokių teorijų kūrimas turi savo istorines šaknis - norima pašalinti kai kuriuos anksčiau minėtus nesutapimus tarp teorijos ir stebėjimų. Tačiau dauguma prieštaravimų yra jau išspręsti padidinus stebėjimų tikslumus ar pakeitus metodikas. Antra vertus, tikimasi, kad neklasikinės teorijos turėtų uždėti apribojimus didelių energijų ir tankių fizikai. Klasikinė Didžiojo sprogimo teorija teigia, kad nėra jokių egzotinių hipotetinių dalelių (taip, pavyzdžiui, masyvių neutrinų įvedimas duoda elementų gausas labai besiskiriančias nuo stebimų). Taip pat tokios teorijos turėtų uždėti kažkokias tau neutrinų masės ribas.
Šoniplaukos
Šoniplaukos (Amphipoda) – vėžiagyvių (Crustacea) būrys. Kūnas dažniausiai suplotas iš šonų, be karapakso. Šiuo metu žinoma virš 9500 šoniplaukų rūšių, dauguma jų jūrinės, apie 1900 gėlavandenės, yra ir sausuminių bei pusiau sausuminių (pvz., šeima Talitridae) ir net ektoparazitų. Dydis svyruoja nuo 1 mm iki 30 cm, svoris – nuo 55 iki 83 mg.
Anatomija
thumb|210px|left|Šoniplaukos sandara Kūnas sudarytas iš 13 segmentų ir skirstomas į galvą, krūtinę ir pilvelį. Galva susiliejusi su krūtine. Žiaunos išsidėsčiusios krūtinės segmentuose. Kraujotakos sistema atvira, deguonį perneša hemocianinas. Deguonies kiekis šoniplaukų gyvenamojoje aplinkoje – jų dydį ribojantis veiksnys. Šalia antenų yra druskų kiekio reguliacijai skirtos liaukos.
Gyvenimo ciklas
Šoniplaukos neturi lervos stadijos, iš kiaušinėlių išsiritę jaunikliai panašūs į suaugėlius. Lytinė branda dažniausiai pasiekiama po 6 nėrimųsi. Subrendusios patelės turi peryklinę kamerą, kurioje laikomi apvaisinti kiaušiniai iki jauniklių išsiritimo. Kuo vyresnė patelė, tuo daugiau kiaušinėlių vienoje dėtyje.
Ekologija
thumb|left|[[Talitrus saltator, neretai sutinkamas Europos paplūdimiuose.]] Šoniplaukos aptinkamos beveik visose vandens buveinėse, ir dažniausiai vaidina svarbų vaidmenį ekosistemoje. Dauguma rūšių – saprotrofai, yra mintančių dumbliais, visaėdžių ir plėšrūnų. Maistą paima priekinėmis kojomis su didelėmis žnyplėmis. Neretas vidugildijinis plėšrumas, kai vienos šoniplaukos medžioja kitas.
Dauguma Gammaridea pobūrio rūšių bentosinės (dugninės), nors neretai sugaunamos planktono pavyzdžiuose. Hyperiidea pobūrio rūšys visos planktoninės, ir dažnai sudaro simbiozę su salpomis, medūzomis, sifonoforais, kolonijinėmis radioliarijomis ir šukuočiais.
Itin didele šoniplaukų įvairove pasižymi Baikalas ir Kaspijos jūros baseinas.
Talitridae šeimoje yra sausuminių rūšių. Jos gyvena drėgnoje aplinkoje, pavyzdžiui, lapų nuokritose.
Liūlinė
Liūlinė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 6 km į pietus nuo Švenčionėlių, Labanoro girioje, prie Vilniaus–Turmanto geležinkelio, abipus Žeimenos upės. Praeina kelias. Aukštagirio girininkija (Švenčionėlių miškų urėdija). Kaime rastas Liūlinės II pilkapynas, aplink – ištisi pilkapių plotai.
Istorija
Iki 2015 m. turėjo viensėdžio statusą.
Žymūs žmonės
thumb|left|250px|Kaimo ženklas
Vytautas Markevičius
Vytautas Markevičius (g. 1962 m. sausio 4 d. Milvydos kaime, Varėnos rajonas) – advokatas, buvęs politikas, ministras.
Biografija
1985 m. Vytautas Markevičius baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą, pradėjo dirbti Vilniaus m. prokuratūros sistemoje. LRV aparato Teisėsaugos skyriaus vedėjas (1991 m.), bendros Lietuvos ir Danijos įmonės UAB „CLAN-BALT" teisininkas (1993-1994 m.).
1995 m. išlaikė advokato egzaminus, įsteigė savo vardu pavadintą advokato kontorą. Lietuvos vidaus reikalų viceministras (1999 m.). 11-osios Vyriausybės vidaus reikalų ministras (nuo 2000 m. spalio 30 d.). Lietuvos teisingumo ministras (2001 m. liepos 5 d. iki 2004 m. gruodžio 14 d.). Nuo 2006 m. advokatas. 2006 m. įsteigė advokatų profesinę bendriją „Markevičius, Gerasičkinas ir partneriai MARGER“.
Hibernian FC
Edinburgo „Hibernian“ – Škotijos futbolo klubas iš Edinburgo.
Istorija
Klubas įkurtas 1875 m.
Komunizmo keliu (Kuršėnai)
Komunizmo keliu – Kuršėnų rajono laikraštis, leistas nuo 1949 m. sausio 14 d. iki 1962 m. kovo 31 d.
Istorija
LKP Kuršėnų rajono komiteto ir Darbo žmonių deputatų tarybos leidinys, ėjęs du kartus per savaitę. 1949 m. ėjo kartą per savaitę. Spausdino laikraščio spaustuvė. Tiražas 1949 m. – 2200 egz., 1962 m. – 4100 egz.
Laikraštis uždarytas Kuršėnų rajoną prijungus prie Šiaulių rajono. Teritorijoje platintas Šiaulių rajono laikraštis „Leninietis“.
Buivydų piliakalnis (Anykščiai)
Buivydų piliakalnis – piliakalnis Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Buivydų kaimo, 1.5 km į šiaurės vakarus nuo plento Kaunas – Zarasai, Miežintos upelio dešiniajame krante. Šalia auga saugomas Buivydų uosis.
Piliakalnis
Piliakalnis yra beveik keturkampės aukštumos krašte. Iš pietų, rytų ir vakarų jį juosia gilus upelio slėnis, iš šiaurės prieina dirbami laukai. Šlaitai nuo upelio statūs, 13 m aukščio. Aikštelė 40 x 45 m dydžio. Jos šiauriniame krašte išlikęs 30 m ilgio, 4 m aukščio nuo jos paviršiaus ir 5 m aukščio iš išorės pylimas. Už jo yra užslinkusio griovio žymių. Aikštelė buvo ariama, o pylimas iškasinėtas duobėmis lobių ieškotojų.
Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1969 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Aikštelėje rasta lipdytos brūkšniuotu paviršiumi keramikos. Piliakalnio viduje rasta akmenų grindinių liekanų.
Karagana
Karagana arba žirnmedis (Caragana) – pupinių (Fabaceae) šeimos Faboideae pošeimio augalų gentis.
Augalų morfologija
Priklauso dekoratyviniai vasaržaliai krūmai.
Lapai poromis plunksniški.
Žiedai geltoni, auga pavieniui arba kuokštais.
Ankštys cinindriškos su daug sėklų. Prinokusios ankštys greitai atsidaro ir susisuka.
Rūšys
Gentyje yra apie 70 rūšių:
Lietuvos karaganos
Lietuvoje auginamos trys rūšys:
Vilerbano ASVEL
Pagal remėjus komanda vadinta Adecco ASVEL bei LDLC ASVEL.
Istorija
ASVEL įkurta 1948 m. sujungus Liono ir Vilerbano sporto klubus. Dar penktajame dešimtmetyje Prancūzijos čempionų titulą iškovojusi ASVEL ilgą laiką buvo šalies krepšinio elite. 1976 ir 1978 m. ASVEL pasiekė „Eurolygos“ pusfinalius, o 1983, 1985 ir 1987 m. buvo tarp stipriausių Saportos taurės komandų. Tačiau Prancūzijos komandai taip ir nepavyko laimėti jokių europinių trofėjų. 1996 m. ASVEL pasiekė Koračo taurės, o 1997 m. „Eurolygos“ pusfinalį.
2014 m. ASVEL įsigijo buvusi Prancūzijos krepšinio žvaigždė Tonis Parkeris. Komanda gavo vardinį kvietimą į „Eurolygą“. T.Parkeris 2020–2021 m. sezonui surinko didžiausią biudžetą klubo istorijoje (11,5 mln. eurų).
Pasiekimai
Europos turnyrų taurių klubas neiškovojo, tačiau 1983 m. dalyvavo Saportos taurės finale, o 1997 m. buvo patekęs į Eurolygos finalinio ketverto varžybas.
Vėdelis
Vėdelis – miestas Vokietijoje, Šlėzvigo-Holšteino žemėje. Įsikūręs ant dešiniojo Elbės upės kranto, yra maždaug 20 km į pietus nuo Elmshorno ir 17 km į vakarus nuo Hamburgo. Yra du muziejai, mėgėjų teatras, taip pat laivas-teatras, universitetas.
Istorija
Rašytiniuose dokumentuose miestas pirmą kartą paminėtas 1212 m., tačiau nėra visiškai aišku, ar ten neminima kokia nors kita gyvenvietė tokiu pačiu pavadinimu. Pavadinimas reiškia 'tvenkinio krantas'. Greičiausiai taip pavadintas pagal nedidelį Wedeler Aue upelį, kuris kėlė kliūčių svarbiam vietos prekybos maršrutui. Priklausė Šauenburgo grafų valdoms.
Iki XVII a. mieste intensyviai prekiauta galvijais (ypač jaučiais). Trisdešimtmečio karo metu miesto ūkiai buvo smarkiai nualinti, dėl to smuko galvijų prekyba. Didžiojo maro laikotarpiu XVIII a. miestas buvo net keletą kartų sudegintas iki pamatų. 1848 m. vokiečių dauguma Šlėzvigo-Holšteino žemėje, įskaitant ir Vėdelį, sukilo prieš Danijos valdymą ir ketino prisijungti prie Vokietijos federacijos. 1864 m. į kraštą įsiveržus prūsų ir austrų kariams, buvo nutrauktas du šimtmečius trukęs Danijos valdymas. Miestas vėl pamažu ėmė klestėti. 1875 m. suteiktos miesto teisės. Antrojo pasaulinio karo metu britų karališkosioms oro pajėgoms bombardavus miestą, 70 % miesto tapo griuvėsiais. 1954 m. pradėti didelio masto atstatymo darbai.
Bakainių piliakalnis
Bakainių piliakalnis su priešpiliu arba Pilis (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A358KP, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR445) yra Kėdainių rajone, Surviliškio seniūnijoje, Krekenavos regioniniame parke, Liaudės kairiajame krante, 1,4 km į vakarus nuo Liaudės ir Nevėžio santakos, šalia Bakainių kaimo. Pasiekiamas plentu už Liaudės pasukus į kairę vakarų kryptimi, už 650 m vėl pasukus į kairę pietvakarių kryptimi ir pavažiavus 450 m, priekyje.