cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Neviešas vertybinių popierių platinimas
Neviešas vertybinių popierių platinimas – pagal viešosios apyvartos įstatymą, tai platininiams, kai nesikreipiama į viešosios apyvartos tarpininką, nėra viešai siūloma jų įsigyti arba asmenų skaičius, kuriam yra platinama emisija, yra mažesnis negu 100. Tarp Lietuvos emitentų gana populiaru platinti vertybinius popierius neviešu būdu. Neviešo vertybinių popierių platinimo būdo naudojimą lemia, tai kad ne kiekviena akcinė bendrovė yra patraukli investuotojams, savo ruožtu tai reiškia, kad jos galimybės sėkmingai išplatinti savo vertybinių popierių emisiją viešai patrauklia kaina yra ribotos. Šį efektą dar labiau sustiprina neefektyvi Lietuvos pirminė kapitalo rinka, savo palyginti skurdžiu potencialu negalinti suteikti finansavimo skirtingos rizikos lygių projektams, būdama prieinama tik solidžiausių bendrovių emisijoms. Viena iš išeičių pritraukti kapitalo iš išorinio finansavimo šaltinio, o dažnai ir vienintelė, yra būtent privatus platinimas uždarai investuotojų grupei. Lietuvoje bendrovės, negalinčios sudominti investuotojų savo vieša vertybinių popierių emisija, ieško vadinamojo strateginio investuotojo. Tokiu būdu pritraukiamos papildomas kapitalas, bet tai neišvengiamai susiję su daliniu valdymo perleidimu. Neviešas vertybinių popierių platinimas yra priimtinas smulkiems ar nežinomiems rinkoje emitentams ne vien tik dėl to, kad leidžia pritraukti lėšų kapitalo rinkoje, bet dar ir todėl, kad leidžia tai padaryti santykinai pigiai. Pirmiausia čia nėra tarpininkavimo institucijos – jos buvimas prieštarautų neviešosios apyvartos apibrėžimui, o ir nėra poreikio tarpininkavimui, nes tiesiogiai deramasi su investuotoju. Taip pat registravimo procedūros paprastesnės, nereikia reklamos. Kita vertus, šiuo atveju ryšys tarp bendrovės vertybinių popierių kurso antrinėje rinkoje ir emisijos kainos nėra toks stiprus, kaip viešojo platinimo atveju. Todėl emisijos kaina daugiau priklauso nuo to, kaip potencialus investuotojas vertina bendrovės perspektyvas. Apskritai bendrovių tarpusavio įsigijimų, skolos akcionavimo atvejais nėra labai svarbi bendrovės akcijų kaina, nes orientuojamasi į ilgesnį laikotarpį.
Lietuvos sveikatos mokslų universiteto gimnazija
Lietuvos sveikatos mokslų universiteto gimnazija arba LSMU gimnazija (LSMUG) – nevalstybinė dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kaune, Seredžiaus g. 4, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir neformaliojo lavinimo programas. Įstaigos kodas 303013949.
Istorija
miniatiūra|left|LSMU vidurinė mokykla 2014 m.|231x231px Lietuvos sveikatos mokslų universiteto vidurinė mokykla juridiškai įsteigta 2013 m. kovo 6 d. Mokykla buvo atidaryta 2013 m. rugsėjo 1 d. Nuo 2015 m. rugpjūčio 3 d. patvirtinta mokyklos vidurinio ugdymo programos vykdymo akreditacija ir Lietuvos sveikatos mokslų universiteto vidurinė mokykla perorganizuota į Lietuvos sveikatos mokslų universiteto gimnaziją.
Palenkės Bugo kanjono kraštovaizdžio parkas
Palenkės Bugo kanjono kraštovaizdžio parkas  – saugoma teritorija, kraštovaizdžio parkas esantis rytų Lenkijoje, Liublino ir Mazovijos vaivadijose, Palenkės Bialos ir Losicės apskrityse, Palenkės Januvo, Rokitno, Terespolio, Konstantinuvo, Sarnakų, Plateruvo valsčiuose. Parkas įkurtas 1994 metais, plotas 309,04 km². Parko teritorija driekiasi Vakarinio Bugo upės slėnyje, Palenkės Bugo kanjono mezoreljefe. Parke priskaičiuojamos 760 augalų rūšys, iš kurių 22 yra saugomos. Taip pat parke yra 141 paukščių rūšis.
Lauko statutas
Terminas statutas kitomis kalbomis vartojamas retai, pav. Rusijoje jį atitinka Строевой устав. Kai kuriose kariuomenėse, pavyzdžiui, JAV, iš dalies – NATO valstybių, lauko statutai yra vieninteliai tokie dokumentai. Prancūzijoje nuo 1972 m. visas kariuomenės rūšis apima Generalinis statutas.
Dažniausiai lauko statute išdėstomi karinių dalinių bei junginių kovinės veiklos principai, kai kurie nustato ir operatyvinių junginių kovos metodus, nagrinėja karinės strategijos problemas. Lauko statutas yra glaudžiai susijęs su kovos statutais.
Taikos metu karinių dalinių vadai ir štabai pritaiko lauko statuto teiginius organizuodami karinių vienetų kovinį rengimą, per karą – rengdami kovos veiksmus ir jiems vadovaudami. Nereglamentuotais atvejais dalinio vadas ir kiti susiję asmenys priima sprendimus, atsižvelgdami į konkrečią situaciją.
Statutas paprastai tvirtinamas Vyriausybės arba Vyriausiojo kariuomenės vado aukščiausio lygmens teisės aktu.
Lietuvos kariuomenėje taip pat galiojo arba Lietuvos ginkluotosiose pajėgose galioja:
Kamien Rupiai
Kamien Rupiai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 20 namų ir 120 gyventojų. 1921 m. kaime buvo 25 namai ir 150 gyventojų, iš kurių 75 vyrai ir 75 moterys, 149 lenkai ir 1 gudas.
Plačialapė kremblė
Plačialapė kremblė – baltikinių (Tricholomataceae) šeimos, kremblių (Megacollybia) genties grybų rūšis.
Lapuočių, spygliuočių, mišrieji miškai. Nuo pavasario iki vėlyvo rudens. Kepurėlė suaižėjusi, kotas ilgomis gijomis suaugęs su substratu.
Anžu salos
thumb|right|Anžu salos, Naujojo Sibiro salyne.
Anžu salos  – didžiausia Naujojo Sibiro salų grupė. Jos susideda iš Kotelno salos, Fadejevo salos, Naujojo Sibiro salos, Belkovo salos. Plotas: apie 29 000 km². Anžu salos pavadintos Rusijos tyrinėtojo Piotro Anžu garbei.
Plačialapė kremblė
Būdingi požymiai: platūs, reti, stori balti lakšteliai, kepurėlė spinduliškai dryžuota, kraštai kartias įskilę.
Auga pavieniui arba po kelis vaisiakūnius ant sutręšusių šakų, medienos nuolaužų, humusingoje žemėje. Valgoma, labai dažna.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 135 psl.
Sajramas
Sajramas arba Sajram Nuras  – ežeras Kinijos Liaudies Respublikoje, vakarų Sindziange, Boro Talos mongolų autonominėje prefektūroje, netoli Kazachstano sienos. Telkšo Borochoro kalnuose, 2073 m aukštyje, 114 km į pietvakarius nuo Ebi Nuro ežero. Sajramas gana apskritas, plotis iš vakarų į rytus 20 km, ilgis iš šiaurės į pietus 30 km. Ežeras nenuotakus, druskingas.
Valstija
Valstija  – pagrindinis administracinis vienetas, sudarantis federacinę valstybę. Turi savo parlamentą, įstatymus, tačiau dalį funkcijų (pvz., finansinę, užsienio politikos) yra perleidusi federalinei valdžiai. Valstijų autonominis statusas priklausomai nuo valstybės gali būti skirtingas.
Sajramas
1875 m. ežerą tyrė ir į Rusijos imperijos sudėtį įtraukė Ivanas Mušketovas. Ežero pavadinimas kazachų kalba reiškia 'palaiminimas'.
Valstija
Į valstijas yra skirstomos JAV, Meksika, Nigerija, Australija, Brazilija, Indija, Malaizija, Mikronezija ir Venesuela. Kitose federacinėse valstybėse administraciniai vienetai turi vietinius pavadinimus (emyratai, provincijos, žemės ir kt.).
Kamerfrau
Kamerfrau  – rūmininkės moters laipsnis Rusijos imperatoriaus dvare.
Pareigybė egzistavo 1716–1917 m. Kamerfrau paprastai būdavo vokietės. Kamerfrau pareigos buvo prižiūrėti imperatorienės rūbinę ir moteris tarnaites.
Zaporožės atominė elektrinė
1978 m. priimtas sprendimas, dėl AE statymo. 1981 m. pradėtos statybos; 1984-1987 metų laikotarpyje pradėti eksploatuoti 4 energoblokai.
1989 m. paleidžiamas penktasis energoblokas. Ukrainai tapus nepriklausomai, Ukrainos Aukščiausioji Taryba „užšaldė“ visas statybas valstybės branduoliniuose objektuose, dėl to statybos šeštajame energobloke užsitęsė ir blokas „Zaporožė-6“ įvedamas į eksploataciją 1995-aisiais, atšaukus įsakymą.
Kasmet elektrinė pagamina apie 40 mldr. kW/h elektroenergijos ir tai yra apie 1/5 visos Ukrainoje pagaminamos elektros, bei pusė Ukrainos branduolinėse jėgainėse pagaminamos elektros.
Pagal darbo rezultatus 2000-aisiais m. Zaporožės AE pripažinta viena iš trijų geriausių pasaulio branduolinių jėgainių visiškai atitinkančių TATENA reikalavimams.
Vastapai
Vastapai – kaimas Molėtų rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 5 km į šiaurės rytus nuo Alantos.
Zaporožės atominė elektrinė
Zaporožės atominė elektrinė pirmoji Ukrainoje įsirengė sausą panaudoto branduolinio kuro saugyklą. Saugykloje įrengta 380 konteinerių kurie aprūpins jėgainę atliekų saugojimu artimiausius 50 metų.
Vastapai
Istorija
Stanislovas Kiška, Vitebsko vaivada, 1605 m. Vastapų dvarą perdavė savo dukrai Ganai Kristupienei Radvilienei. 1733 m. Vastapų dvaras priklausė Jurgiui Ragauskui, Ukmergės raštinės viršininkui. 1828 m. kaip sudėtinė Alantos dvaro dalis – Vastapų palivarkas, atiteko kunigaikščiui Tadeušui Pac Pomarnackiui.
Zaporožės atominė elektrinė
Įvykiai elektrinėje 2022 m. Rusijos karo Ukrainoje metu
2022 m. Rusijos-Ukrainos karo metu elektrinė buvo smarkiai apgadinta. Apšaudyta azoto ir deguonies stotis, administraciniai ir kiti pastatai, apgadinti radiacijos stebėsenos jutikliai, išjungtas vienas iš reaktorių.
2022 m. rugpjūčio 9 d. Ukrainos „Energoatom“ kompanija paskelbė, kad rusų kariai, užėmę elektrinę planuoja ją atjungti nuo Ukrainos elektros tinklų ir prijungti prie Rusijos.
2022 m. rugpjūčio 19 d. Rusijos pajėgos sutiko į elektrinę įsileisti Tarptautinės atominės energijos agentūros darbuotojus.
Jeruzalietis
Jeruzalietis:
Zaporožės atominė elektrinė
Įvykiai elektrinėje 2022 m. Rusijos karo Ukrainoje metu
2022 m. rugpjūčio 19 d. Jungtinės Karalystės saugumo komiteto vadovas Tobias Ellwood ir JAV atstovų rūmų narys Adam Kinzinger teigė, kad radiacijos paskleidimas būtų didelis pavojus NATO šalims ir tai būtų 5-ojo NATO straipsnio pažeidimas.
2022 m. rugpjūčio 26 d. elektrinės sistema vėl buvo prijungta prie Ukrainos tinklo.
Jerba Buena
Jerba Buena ( – „gera žolė“) – miestas Argentinoje, Tukumano provincijoje, Tukumano aglomeracijoje, apie 20 km į vakarus nuo Tukumano miesto. Departamento centras.
Vorabeždžionės
2 rūšys, žr. tekstą
Vorabeždžionės, arba mirikinos (Brachyteles) – koatų (Atelidae) šeimos primatų gentis. Turi ilgas galūnes ir rankas be nykščio su kabliškais pirštais. Minta lapais. Sparčiai nyksta dėl miškų naikinimo
Gentyje dvi rūšys:
Trita
Trita – labai sena Vedų dievybė. Jau „Rigvedoje“ jo kultas ir mitologija pavaizduoti kaip nykstantys, o jų kilmė neaiški. Vedose viena jo funkcijų nuodėmių atleidimas ir kaltės prisiėmimas.
Minimas Indros pergalėje prieš Vritrą.
"Niekas nežino tikrosios šios būtybės, gimusios pirmapradžiuose vandenyse, kilmės, ir jos buveinė tolima ir niekam nežinoma. Bet ten, į slėpiningąją ir tolimąją Tritos buveinę maldomis nutremiamas visas blogis ir nuodėmės, ten išsidangina visos teisuolių negandos ir ligos, ir blogi sapnai. Dievas Trita atleidžia nuodėmes nemirtingiesiems ir mirtingiesiems, prisiimdamas visas kaltes ir visokį blogį."
Paprastoji vilkžuvė
Paplitimas
Vilkžuvės paplitusios Šiaurės, Barenco, Baltijos jūrose, šiaurinėje Atlanto vandenyno dalyse. Gyvena iki 400 m gylyje, kur kietas dugnas ir yra augalų sąžalynų.
Išvaizda
Kūnas ilgas, link uodegos siaurėja. Galva didelė. Turi daug aštrių dantų, dėl kurių ir pavadinta vilkžuve. Kūnas tamsiai rusvas arba gelsvas, su tamsiomis dėmėmis.
thumb|left|210px|Paprastoji vilkžuvė (Anarhichas lupus)
Juodžioniai
Juodžioniai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės rytus nuo Biržų, 2 km į rytus nuo Parovėjos, prie Užlos upelio.
Istorija
Juodžioniai Papilio dvaro inventorių dokumentuose paminėti 1608 m. tarp Papilio girios ir Parovėjos dvaro. 1914 m. veikė liaudies mokykla (mokytojas Pavlenko). 1931 m. atidaryta pradžios mokykla.
Jevdokimovas
Jevdokimovas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Jevdokimovienė (ištekėjusi moteris) ir Jevdokimovaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Bukovice Kolonija
Bukovice Kolonija  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Lešnos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurės vakarus nuo Palenkės Lešnos, apie 18 km į šiaurės vakarus nuo Palenkės Bialos ir apie 105 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
De Spelbrekers
De Spelbrekers buvo olandų atlikėjų duetas.
Duetą sudarė Theo Rekkers (1923–2012) ir Huug Kok (1918–2011). Rekkers ir Kok susitiko Antrojo pasaulinio karo metu ginklų gamykloje Bremene, Vokietijoje, kur ten abu darbo. De Spelbrekers susikūrė 1945 metais. Duetas tapo žinomas 1956 metais, kai išleido sėkmės sulaukusią dainą „Oh wat ben je mooi“, kuri 1956 m. šalies muzikinių įrašų topuose užėmė 5 vietą.
1962 metais su daina „Katinka“ atlikėjai laimėjo Nyderlandų nacionalinę atranką Nationaal Songfestival, ir buvo išrinkti šalies atstovais septintajame „Eurovizijos“ dainų konkurse, kuris vyko 1962 m. kovo 18 d. Liuksemburge. „Katinka“ buvo vienas iš keturių kūrinių (kartu su Belgijos, Austrijos ir Ispanijos atstovų dainomis) užėmusių paskutinę vietą, nesurinkę nei vieno taško. Nors „Eurovizijoje“ kūrinys netapo sėkmingas, tačiau Nyderlanduose tapo hitu.
Vėlesniais metais išleisti singlai nesulaukė tokios didelės komercinės sėkmės kaip „Oh wat ben je mooi“ ir „Katinka“. Duetas iširo 1975 metais. Abu atlikėjai vėliau užsiėmė muzikos vadyba.
Inturkė
Inturkė (arba Anturkė) – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 12 km į pietryčius nuo Molėtų, prie kelio. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Yra paštas (LT-33007).
thumb|left|Inturkės reginys miniatiūra|left|Akmuo su data thumb|left|[[Inturkės bažnyčia]]
Istorija
Inturkė žinoma nuo 1373 m. XVI a. – seniūnijos centras. Nuo XVI a. ir jos apylinkės priklausė Lietuvos didžiojo kunigaikščio dvarui. 1555 m. pastatyta bažnyčia (perstatyta 1668 m., XVIII a. viduryje – XIX a. pirmoje pusėje). XIX a. Inturkė – Vilniaus apskrities miestelis, buvęs Molėtų valsčiuje.
1834 m. įsteigta pradžios mokykla, 1949–1953 m. septynmetė, 1953–2001 m. vidurinė, nuo 2001 m. Inturkės pagrindinė mokykla, gyvavusi iki 2020 m. rudens.
1860 m. pastatyta stačiatikių cerkvė. Per II pasaulinį karą Inturkės gyventojai nukentėjo nuo Armijos Krajovos. 1941 m. liepos – rugpjūčio vokiečių okupacinės valdžios nurodymu nužudyta Inturkės žydų. 1947–1950 m. valsčiaus, vėliau apylinkės centras. 1949 m. įkurtas Inturkės kolūkis, kaimas buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. 1947 m. įsteigta biblioteka, 1960 m. įkurtas paštas, medicinos punktas, 1988 m. vaikų darželis, kultūros namai.
Architektūra
Inturkės planas linijinis. Centre – liaudiškojo romantizmo medinė Inturkės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia, statyta XVIII a. viduryje – XIX a. pirmoje pusėje ir XVIII a. varpinė; jos žalvarinis varpas išlietas 1671 m., 1973 m. perkeltas iš Rudesos kapinių koplyčios. Vienanavę bažnyčios vidaus erdvę puošia giliais kesonais suskirstytos lubos, XVIII a. liaudiškojo baroko formų altorius, vertingi paveikslai („Šv. Barbora“, „Rožinio Švč. Mergelė Marija“, abu XVIII a., „Šv. Antanas“, XVIII a. pabaiga, „Švč. Mergelė Marija, pamynusi žaltį“, „Šv. Kazimieras“, abu XIX a., „Šv. Ambraziejus laimina Cezarį Teodorą“, 1873 m.), Kryžiaus kelio stočių paveikslai (1878 m., tapytojas Butkevičius). Paveikslo „Švč. Mergelė Marija su Kūdikiu“ aptaisai – XVIII a.
Inturkės Dievo Motinos Užtarėjos cerkvėje, statytoje 1860 m. yra vertingos ikonos („Šv. Sava Višeriškis“, XIX a. vidurys, „Šv. Marija Magdalietė“, „Šv. Elijas“, „Šv. Aleksandras Neviškis“, „Šv. Mikalojus“, 1889 m. ir jų aptaisai.
Žydai
Iki Antrojo pasaulinio karo Inturkėje gyveno 62 žydų šeimos; iki Holokausto liko tik 40 šeimų, kartu skaičiuojant ir gretimą Raitarados kaimą. Kiti emigravo į Pietų Afriką, JAV, o keletas – į Palestiną. Reitaroda buvo laikoma Inturkės priemiesčiu. Čia gyveno 20 žydų šeimų. Inturkės ir Reitarodos gyventojai žydai nužudyti 1941 m. Lakajos miške dabartiniame Švenčionių raj.
Senkichi Awaya
Senkiči Avaja (, 1893 m. lapkričio 7 d. – 1945 m. rugpjūčio 6 d.) buvo japonų valstybės tarnautojas, žuvęs per Hirošimos atominį bombardavimą, tuo metu eidamas miesto mero pareigas. Jis taip pat buvo viena svarbiausių figūrų 1933 m. įvykusiame konflikte tarp Japonijos policijos ir Imperatoriškos Japonijos armijos. Jis taip pat žinomas kaip krikščionis aktyvistas bebažnytiniame judėjime (無教会, Mukyōkai), palaikė artimus ryšius su ankstyvaisiais judėjimo lyderiais.
Biografija
Senkichi gimė Sendajuje ir buvo antras sūnus geležinkelių biurokrato Eisuke Awaya, vikonto Inoue Masaru pusbrolio, šeimoje. Gimnazijos metus praleido Jonage ir tuomet įstojo į Pirmąją aukštesnę mokyklą, kur studijavo Vokietijos teisę. Tėvas turėjo problemų su alkoholiu, todėl Senkichi motina su vaikais dažnai eidavo pagalbos į vietinę bažnyčią. Dėl to nuo pat vaikystės krikščionybė Senkichi buvo artimiausia religija. Skirtingai nei tėvas Senkichi tapo blaivininkas.
Awaya nuo ankstyvos paauglystės užsiiminėjo dziudo ir buvo įgijęs penkto lygio juodą diržą.
Jonas Prapiestis
Jonis Prapiestis (g. 1952 m. rugpjūčio 2 d. Kupiškyje) – teisininkas, teisėtyrininkas penalistas, teisėjas, teisės pedagogas, Vilniaus universiteto (VU) profesorius, buvęs politinis veikėjas, Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos Nepriklausomos valstybės atstatymo signataras, LR teisingumo ministras.
Išsilavinimas, akademinė veikla
1975 m. baigė VU Teisės fakultetą, jam buvo suteiktas teisininko kvalifikacinis laipsnis. 1978–1982 m. studijavo Maskvos M. Lomonosovo universiteto Teisės fakulteto aspirantūroje, apgynė teisės kandidato disertaciją tema „Baudžiamoji atsakomybė už aplaidumą“, 1982 metais jam suteiktas teisės kandidato laipsnis (nostrifikuotas į socialinių mokslų teisės krypties daktaro). Nuo 1975 m. VU Teisės fakultete dirba Baudžiamosios teisės katedroje. Pradėjo asistentu, vėliau tapo dėstytoju, docentu,profesoriumi iki 1990 m. Teisės fakulteto prodekanu. Dėstomas dalykas – Baudžiamoji teisė (bendroji dalis). Paskelbė straipsnių baudžiamosios, bausmių vykdymo teisės, konstitucinės teisės klausimais. Lietuvos Respublikos baudžiamojo kodekso komentaro (I dalis) sudarytojas, LR BK ir Lietuvos Konstitucijos komentarų, baudžiamosios teisės vadovėlių bendraautoris.
Nuo 1992 m. lapkričio iki 1996 m. kovo mėnesio Lietuvos Respublikos teisingumo ministras. Tuo metu pradėta teismų sistemos reforma, sukurti (bendrosios kompetencijos) apygardų teismai, Lietuvos apeliacinis teismas.
Lietuvos Respublikos Konstitucinio Teismo teisėjas (1996–2005 m.), greta tęsė pedagoginę veiklą Vilniaus universiteto Teisės fakultete; buvo Lietuvos teisininkų draugijos valdybos narys. Nuo 2005 m. liepos mėn. – Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas, nuo 2007 metų gruodžio pabaigos – Lietuvos aukščiausiojo teismo Baudžiamųjų bylų skyriaus pirmininkas (paskyrimui pirmininku pritarė 53 Seimo nariai, nepritarė – 13, 8 susilaikė).
Lietuvos teisininkų draugijos valdybos narys.
Kandidatavimas į LAT pirmininko pareigas
2008 metų birželio 18 d. Prezidentas Valdas Adamkus pateikė J. Prapiesčio kandidatūrą Seimui laikinai skirti į Lietuvos Aukščiausiojo Teismo pirmininko pareigas (nes LAT pirmininką galima skirti tik tuomet, kai baigiamas formuoti visas teismo teisėjų korpusas). Prieš tokį ketinimą siūlyti Joną Prapiestį į minėtas pareigas protestavo Investicinės Kauno holdingo kompanijos (KHK, priklausiusios iš Lietuvos gyventojų indėlius rinkusiam ir skandalingai bankrutavusiam EBSW koncernui), indėlininkai, kurie 2008 m. birželio 27 d. surengė mitingą prie Prezidentūros.
Piliečių Santalka išplatino viešą laišką Respublikos Prezidentui, ragino nuodugniai susipažinti su Seimo laikinosios komisijos koncerno EBSW veiklai ištirti surinkta medžiaga, atkreipė dėmesį, jog 1992–1996 metais tuometinė Lietuvos demokratinės darbo partijos Vyriausybė, kurioje vienas iš ministrų buvo J. Prapiestis, vadovavęs Teisingumo ministerijai, „perdavė į EBSW koncerno rankas Valstybinį komercinį banką ir teikė šiam koncernui dosnias paskolas su valstybės garantija. Būtent dėl šios Vyriausybės globotos verslo grupuotės veiksmų piliečiai ir valstybė prarado daugiau nei 2 milijardus litų – tuo metu tai sudarė pusę metinio Lietuvos biudžeto“. Vyriausybė nesiėmė pakankamų priemonių, kad būtų apsaugotas viešasis interesas, kad buvo sudarytos sąlygos EBSW koncernui perimti apie 150 sėkmingai dirbusių šalies įmonių, kurios vėliau buvo sužlugdytos. Piliečių Santalka išreiškė nuogąstavimus, kad EBSW koncerno bylos gali būti nagrinėjamos ir Lietuvos Aukščiausiajame Teisme; „tokiu atveju J. Prapiesčio paskyrimas šio teismo vadovu dar labiau sumažintų pasitikėjimą teismais ir suduotų stiprų smūgį teisingumo šalyje pasigendantiems ir jo laukiantiems žmonėms“.
J. Prapiesčio vadovaujama Teisingumo ministerija 1992 m. gruodžio 23 d. išvadoje (Nr. 01-03-761 „Dėl Lietuvos valstybinio komercinio banko statuto patvirtinimo“) bandė tik atkreipti Vyriausybės (bet ne visuomenės) dėmesį, kad, atsižvelgiant į Komercinių (akcinių) bankų įstatymo 1 straipsnį, valstybinių komercinių bankų statutai Lietuvos banko teikimu tvirtinami Seimo nutarimais; atskirais atvejais, kai yra Seimo pavedimas, tokių bankų statutus gali tvirtinti Vyriausybė, tačiau vis tiek Vyriausybė (Ministras Pirmininkas Bronislovas Lubys, finansų ministras Eduardas Vilkelis) 1992 metų gruodžio 31 d. nutarimu Nr. 997 „Dėl Lietuvos valstybinio komercinio banko laikinojo statuto patvirtinimo“ (Valstybės žinios, 1993, Nr. 3-67) neteisėtai patvirtino Lietuvos valstybinio komercinio banko laikinąjį statutą, nustatė, kurie Lietuvos banko skyrių aktyvai ir pasyvai yra perimami, nors Komercinių (akcinių) bankų įstatyme iš viso nebuvo numatyta laikinojo statuto (priėmimo) galimybės. Be to, Lietuvos valstybinio komercinio banko laikinasis statutas buvo patvirtintas ne Seimo nutarimu, nebuvo ir Seimo pavedimo Vyriausybei tvirtinti Lietuvos valstybinio komercinio banko statutą.
Teisingumo ministerija, praėjus daugiau nei 1 metams – t. y. 1994 m. sausio 11 d. rašte Nr. 01-05-37/40 – Vyriausybei išreiškė nuomonę, jog Vyriausybė viršijo savo kompetenciją nustatydama išimtinę LVKB akcininkų susirinkimo teisę tvirtinti šio banko statuto pakeitimus ir papildymus, kadangi statutuose patvirtino tokią bankų pagrindinio kapitalo struktūrą, dėl kurios neteko kontrolinio akcijų paketo, kas prilygintina valstybinių bankų privatizavimui Lietuvos Respublikos įstatymų nenumatytais pagrindais.
Kaltinimus dėl Valstybinio komercinio banko perleidimo EBSW koncernui J. Prapiestis atrėmė nurodomis į (gana pasyvią) tuometinės Teisingumo ministerijos poziciją – tai yra ministerijos teiktus raštus (nuomonę, išvadą) Vyriausybei dėl Lietuvos valstybinio komercinio banko laikinojo statuto pakeitimo, kad buvo pažeisti įstatymai.
J. Prapiestis teisinosi, jog jokie įstatymai nenumatė Teisingumo ministerijai tuo metu kuruoti su privatizavimu ir bankininkyste susijusių klausimų, todėl esą yra be jokio pagrindo kaltinamas dėl aplaidžiai atliktų pareigų. Buvęs teisingumo ministras tvirtino, kad „jeigu tokia logika vadovautis, tuomet visos valdžios institucijos, kurios tuo metu dirbo, taip pat ir Vyriausybė, Seimas, teisėsauga, turėtų klauptis ir atgailauti, kad teisinėje valstybėje tokie kaltinimai turi būti grindžiami faktais, nuorodomis į teisės aktus“.
Asmeninis gyvenimas
Interviu „Lietuvos žinioms“ Jonas Prapiestis teigė, kad niekam netarnavęs ir jo niekas nestumdė, į ministrus atėjęs iš bendrabučio, kuriame su šeima gyveno 16-17 metų, o butą gavęs jau baigiantis ministro kadencijai.
Vedęs. Žmona – Regina Prapiestienė, buvusi VU Gamtos mokslų fakulteto prodekanė, VU Chemijos ir geomokslų fakulteto Geografijos ir kraštotvarkos katedros docentė (moksliniai interesai: miestų želdynų apsauga ir tvarkymas). Dukra Deimilė Prapiestytė – Europos Teisingumo Teismo tarnautoja, teisėjo prof. Prano Kūrio referentė (iki 2008 metų vidurio – Lietuvos Vyriausiojo Administracinio Teismo teisėjo padėjėja, VU Teisės fakulteto Prancūzų teisės centro koordinatorė), Teisės fakulteto Konstitucinės ir administracinės teisės katedros doktorantė. Sūnus Darius – teisėtyrininkas, VU Teisės fakulteto Baudžiamosios justicijos katedros doktorantas, buvęs Teisės instituto jaunesnysis mokslo darbuotojas.
Sedūniškis
Sedūniškis – kaimas Molėtų rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Alantos.
Jiménez
Jiménez − pavardė.
Ararato sritis
Geografija
Srities įsikūrusi ties rytine Ararato kalno pašlaite, nuo jo atribota Arakso upe. Teritoriją užima daugiausia Ararato lyguma. Srities apsuptyje yra Azerbaidžanui priklausantis Karkio eksklavas.
Administracinis suskirstymas
Sritis padalinta į 97 bendruomenių, iš kurių 4 yra miesto ir 93 kaimo.
Miestai:
Las Talitasas
Las Talitasas – miestas Argentinoje, Tukumano provincijoje, Tafi Viecho departamente, į šiaurės vakarus nuo Tukumano. 48,7 tūkst. gyventojų. Tai „miegamasis“ Tukumano priemiestis.
Pagrindinis miesto kvartalas vadinamas Vilja Mariano Moreno-El Kolmenaru (Villa Mariano Moreno-El Colmenar).
Pranas Vytautas Būdvytis
Pranas Vytautas Būdvytis (1900 m. spalio 15 d. Kalniškiuose, Kvėdarnos valsčius – 1975 m. rugsėjo 7 d. Kaune, palaidotas Rudaminoje, Lazdijų rajonas.) – Lietuvos žurnalistas, poetas.
Biografija
Per Pirmąjį pasaulinį karą pasitraukė į Rusiją. Bendradarbiavo katalikų laikraščiuose „Rygos garsas“, „Lietuvių balsas“, „Ateities spinduliai“. 1918 m. grįžęs į Lietuvą Vilniuje tvarkė laikraščio „Lietuvos aidas“ jaunimo skyrių, organizavo valsčių komitetus. 1918–1919 m. Tauragės apskrities policijos viršininkas. 1919–1921 m. Lietuvos kariuomenės savanoris. Dirbo „Trimito“ ir „Lietuvos žinių“ redakcijose. 1924 m. leido satyrinį laikraštį „Liežuvis“, 1924–1934 m. leido ir redagavo satyrinį žurnalą „Spaktyva“, 1933 m. bulvarinį laikraštį „Tempo“. 1925 m. vienas iš Žurnalistų klubo steigimo iniciatorių.
1942–1944 m. Ašmenos apskrities administracijos tarnautojas. Po Antrojo pasaulinio karo iki 1945 m. dirbo Tauragės apskrities laikraščio „Tarybinis žodis“, iki 1949 m. Pagėgių apskrities laikraščio „Raudonasis artojas“ redakcijose. 1951 m. balandžio mėn. sovietinės valdžios suimtas Kaune kartu su E. Viskanta, K. Jankausku ir už nacių okupacijos metais periodiniuose leidiniuose paskelbtus eilėraščius ir žurnalistinę veiklą nuteistas; 1951–1955 m. kalintas. Grįžęs dirbo darbininku.
Išvertė G. Hauptmano, N. Ostrovskio dramos veikalų ir kt. literatūrinių kūrinių.
San Gvanas
San Gvanas  – miestas ir savivaldybė Maltoje. 13 030 gyventojų (2010 m. duomenys). Ribojasi su Svikio, Sent Džulianso, Gziros, Birkirkaros, Msidos, Iklino, Garguro, Kaparos ir Il-Kaparos savivaldybėmis.
Miškinis storažandis
Miškinis storažandis – storažandžių (Tetragnathidae) šeimos voras.
Nuorodos
thumb|200px|left|Miškinis storažandis
Krukuvekas
Krukuvekas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Račkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurę nuo Račkų, apie 10 km į pietvakarius nuo Suvalkų ir 105 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Lietuvos kosmoso asociacija
thumb|right|200px|Lietuvos kosmos asociacijos logotipas Lietuvos kosmoso asociacija buvo įkurta 2007 m. kelių Lietuvos mokslo bei tyrimų institucijų. Šios institucijos dirba inžinerijos, informacinių technologijų, gamtos išteklių, žemės ūkio, biomedicinos ir biotechnologijos, fundamentaliųjų mokslų srityse.
2008 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybė pavedė Lietuvos švietimo ir mokslo ministerijai pradėti derybas su Europos kosmoso agentūra dėl bendradarbiavimo. 2009 m. buvo įsteigta Nacionalinė kosmoso asociacija, susidedanti iš 22 narių, o 2010 m. liepos 7 d. asociacija pavadinta Lietuvos kosmoso asociacijos vardu.
Lietuvos kosmoso asociacijos nariai aktyviai dalyvauja bendrose Slėnių programose, Nacionalinėse kompleksinėse programose, Jungtinių tyrimų programose ir Europos 7BP programoje.
LitSat-1 (Misija Lituanica 80) – 2014 m. pirmasis Kauno technologijos universiteto ir Lietuvos kosmoso asociacijos vykdomos ilgalaikės kosmoso programos etapas.
Slėpsniai
Slėpsniai – kaimas centrinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, 7 km į vakarus nuo Joniškio.
Tošikacu Macuoka
Tošikacu Macuoka (, g. 1945 m. vasario 25 d. Kumamoto prefektūroje, Aso mieste – m. 2007 m. gegužės 28 d.) – Japonijos politikas, teisininkas, buvęs žemės ūkio ministras, kilęs iš Kumamoto prefektūros.
Biografija
Tošikacu Macuoka gimė ūkininkų šeimoje, kuriems priklausė ferma. Baigęs vidurinę, būsimas politikas įstojo į Tottori universitetą Tottori prefektūroje studijuoti agrokultūros mokslų. Universitetą baigė 1969 m., tuomet įsidarbino Japonijos Žemės ūkio ministerijoje, kur iki 1988 m. užėmė įvairias pareigas.
Politinė karjera
Priklausydamas Japonijos liberalų demokratų partijai, Tošikacu Macuoka buvo išrinktas į Žemuosius parlamento rūmus 6 kartus (pradedant 1990 m. ir baigiant paskutiniąja, 2005 metų kadencija).
Vilniaus varpas
Vilniaus varpas – katalikiškos krypties lietuvių visuomenės, politikos, mokslo, literatūros mėnesinis laikraštis, leistas 1927–1931 m. Vilniuje.
Istorija
Leido ir redagavo Marija Žukauskaitė. Ėjo kartą per mėnesį. Kai kurie numeriai buvo lenkų valdžios konfiskuoti, laikraštis sustabdytas 1929 m. gegužės 18-lapkričio 14 d., 1930 m. gegužės 3 d. – 1911 m. rugpjūčio mėn., 1930 m. lapkričio 10 d., 1931 m. sausio 28 d. Spausdino spaustuvė „Ruch“ Vilniuje. Išėjo 39 numeriai.
Bendradarbiavo A. Cicėnas, V. Krečiukas, Rapolas Mackonis ir kt.
Faktiškasis redaktorius Petras Kraujalis.
Vilniaus varpas (radijo stotis)
Vilniaus varpas – radijo programa, transliuota nuo 1991 m. sausio 29 d. iki 1994 m. pavasario iš studijų Vilniuje. Transliuotojas – K. Sakalausko radiofonas „Vilniaus varpas“.
Istorija
Radiofonas įsteigtas 1989 m. kovo 4 d. ir pagal sutartį su LRT turėjo pradėti transliacijas 1991 m. sausio 12 d. nuo 23:00 val. iš Lietuvos Radijo 3 -sios studijos vidurinėmis bangomis Lietuvai ir Europai 8 valandų trukmės radijo programą.
Lietuvos Radijo studijas užgrobus sovietinei armijai, nuo 1991 m. sausio 13 d. apie 1 val. 30 min. bandė pradėti transliacijas iš Aklųjų ir silpnaregių garso įrašų studijos per vidurinių bangų siųstuvą Sitkūnuose, nes iš anksto tam buvo paruoštos reikalingos techninės priemonės, bet tą lemtingą naktį nebuvo atlikta komutacija telefonų stotyje Vilniuje Žemaitės g., nors buvo susitarta iš vakaro. Nuo 1991 m. sausio 13 d. 11 val. iki 1991 m. sausio 17 d. programą transliavo laidiniu radijo tinklu Marijampolėje., o 1991 m. sausio 18 d. pradėta įrenginėti transliavimo studija Vilniaus sporto rūmų palėpėje. 1991 m. sausio 29 d. pradėjo transliacijas iš Vilniaus Sporto rūmų per vidurinių bangų siųstuvą Sitkūnuose panaudojant kabelių sujungimus, padarytus Lietuvos radijo patalpose prieš pat sovietų kareiviams ginkluotu būdu užimant patalpas. 1991 m. rudenį pradėjo transliacijas UTB ruože 69,6 MHz, o nuo 1993 m. kovo mėn. nuosavu 3,5 kW galingumo FM siųstuvu iš Lietuvos radijo ir televizijos centro 103,1 MHz dažniu. Antenos buvo sumontuotos 192 metrų aukštyje, patikimas programos girdimumas nuo Vilniaus iki 170 km.
Iš pradžių transliacijos truko 12 val. per parą, o nuo 1993 m. balandžio mėn. – 24 val. per siųstuvus Vilniuje, Kaune, Šiauliuose ir Klaipėdoje.
103,1 MHz dažniu Vilniuje transliavo pop, klasikinę muziką, džiazą, country muziką, pašnekesius politikos, kultūros, istorijos, ekonomikos, psichologijos temomis, laidas vaikams, laidas lenkų, rusų kalbomis.
Radijo įkūrėjai Kęstutis Sakalauskas ir Vydas Ivanauskas. Direktorius – Kęstutis Sakalauskas. Dirbo: Algimantas Bliujus, Daiva Budraitytė, Algimantas Butvilas, Vydas Ivanauskas, Audronė Ivanauskienė, Rimas Kaziukėnas, Algirdas Klova, Vitalijus Karakorskis, Paulius Korsakas, Jūratė Kučinskaitė, Aras Lukšas, Steponas Mikas, Irena Plaušinaitytė, Arūnas Storpirštis, Naglis Šulija, Daiva Tamošiūnaitė, Vytautas Tulevičius, Mindaugas Urbaitis, Romas Mironas.
Transliacijos nutrauktos 1994 m.
Ruby
Ruby – interpretuojama programavimo kalba greitam ir lengvam objektiškai orientuotam programavimui. Ruby ypač gerai tinka tekstiniams failams apdoroti. Tai paprasta, mobili ir lengvai plečiama kalba. Dažnai painiojama su Ruby On Rails programavimo terpe, kuri iš tikro pati naudoja Ruby.
Pavyzdys
Programa, skaičiuojanti skaičiaus n faktorialą:
Balstogės Čarnos miesto herbas
right|thumb|150px|Balstogės Čarnos herbas
Balstogės Čarnos miesto herbas  – Balstogės Čarnos miesto heraldinis simbolis. Herbas pradėtas naudoti 1976 m. gruodžio 22 dieną.
Aprašas
Sidabriniame lauke trys žalios eglės su juodais kamienais, vidurinė eglė priekyje ir iš dalies užstoja dvi kitas. Po eglėmis apatinė pusė juodo krumpliaračio.
Geltonoji viendienė
Geltonoji viendienė (Hemerocallis lilioasphodelus) – viendieninių (Hemerocallidaceae) šeimos augalas. Aukštis 60-120 cm. Žydi birželio – liepos mėn. Auginamas soduose, sodybų gėlynuose kaip dekoratyvus augalas.
thumb|left|230px|Geltonoji viendienė thumb|Žiedas
Enerhodaras
Enerhodaras  – srities reikšmės miestas Ukrainoje, Zaporožės srityje. 2006 metais mieste gyveno 55,8 tūkst. gyventojų. Plotas − 63,5 km². Miesto statusas nuo 1970 m., srities reikšmės miesto statusas nuo 1985 m. Miestas įsikūręs kairiajame Kachovkos marių krante (Dniepro upė). Šalia miesto pastatyta didžiausia Europoje Zaporožės atominė elektrinė.
Joana
Joana:
Močidli Jakubovienta
Močidli Jakubovienta  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
After Forever
After Forever – Nyderlandų simfoninio metalo grupė, gyvavusi 1995–2009 m. Pagrindine grupės vokaliste buvo Floor Jansen (sopranas). Per savo karjerą grupė išleido 5 albumus bei 9 singlus.
Močidli Jakubovienta
Istorija
Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 15 namų ir 105 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 14 namų ir 86 gyventojai, iš kurių 23 vyrai ir 50 moterų, 84 lenkai ir 2 gudai.
Maisto mokslinis komitetas
MMK tikslai
MMK teikia Europos Komisijai nepriklausomas mokslines konsultacijas klausimais, susijusiais su visuomenės sveikata bei maisto vartojimu. EK turi konsultuotis su MMK, kai tai daryti juridiškai būtina. Europos Komisija gali nutarti kreiptis į MMK dėl bet kurio klausimo, susijusio su maisto sauga bei maisto vartotojų sveikata, nors tam gali prireikti kitų komitetų pagalbos. MMK gali kreiptis į EK dėl iškilusių ar paaiškėjusių grėsmių maisto saugos klausimais.
Pradžioje MMK daugiausia užsiėmė maisto priedais, bet kitų klausimų nagrinėjimo svarba didėjo plečiantis ES įstatymų aprėpčiai. MMK ėmė nagrinėti ir tokius klausimus, kaip gardikliai, maistinės medžiagos, mityba, teršalai, maisto higiena ir mineralinis vanduo.
MMK nariai
Europos Komisija skiria nepriklausomus mokslinius ekspertus iš Europos Sąjungos dirbti MMK nariais. Pagrindinė narių funkcija yra teikti objektyvią ir autoritetingą informaciją, su maistu susijusiais klausimais. MMK dirba tokių sričių kaip mityba, toksikologija, maisto higiena, maisto technologija, mikrobiologija, biotechnologija ir molekulinė biologija ekspertai.
2011 m. lapkritį MMK turėjo 19 narių iš įvairių ES šalių.
Kiekvieno susitikimo metu MMK nariai turi deklaruoti ar turi komercinių ar kitokių interesų nagrinėjamais klausimais. Šios deklaracijos įtraukiamos į susitikimų protokolus, kurie skelbiami internete.
MMK darbo grupės
MMK įkūrė 8 darbo grupes, besispecializuojančias šiose specialiose srityse: Kiekviena darbo grupė turi pirmininką, kuris informuoja apie grupės veiklą ir išvadas visą MMK. Darbo grupių nariai būna parinkti iš MMK narių ir papildyti specialių sričių ekspertais su šių sričių patirtimi, kurie EK reikalavimu gali dalyvauti kai kuriuose susitikimuose.
Pertvarkymai
EK, peržvelgusi MMK veiklą galvijų kempiškosios encefalopatijos krizės metu, pertvarkė savo komitetus – dalį pakeitė, įkūrė naujų. Visus šiuos komitetus dabar prižiūri Mokslinis valdymo komitetas, buvęs Daugiadisciplininis mokslinis komitetas , kuris kartu kuruoja kai kuriuos specifinius klausimus, pvz., galvijų kempiškąją encefalopatiją. Atsakomybė už visus patariamuosius mokslinius komitetus irgi buvo perkelta į Sveikatos ir vartotojų apsaugos generalinį direktoratą, kuris užsiima vartotojų politika ir vartotojų sveikatos sauga. Šis perkėlimas susijęs su siekimu apsaugoti šių mokslinių komitetų nepriklausomumą atskiriant ekspertinių patarimų funkciją nuo EK dalių, užsiimančių tiesiogine politika ir įstatymų leidyba.
MMF nuomonė apie nagrinėtus klausimus ir susitikimų protokolai skelbiami Europos Komisijos svetainėje europa.eu.int. MMK nuomones skelbia ir EK publikacijų biuras kaip pranešimus serijoje „Maisto mokslas ir technologijos“.
Kubos vyrų futbolo rinktinė
{{futbolo rinktinė| img=100px| asociacija=Asociación de Fútbol de Cuba| treneris=🇨🇺 Raulis Mederosas| rezultatyviausias=Lesteris Morė (29)| ilgiausiai=Jenieras Markesas (126}| 1rungtynės=🇨🇺 Kuba 3–1 Jamaika 🇯🇲| 1rungtyniųvieta=Kuba| 1rungtyniųdata=1930 m. kovo 16 d.| grungtynės=🇨🇺 Kuba 11–0 | grungtyniųvieta=Havana| grungtyniųdata=2018 m. rugsėjo 8 d.| brungtynės=🇸🇪 Švedija 8–0 Kuba 🇨🇺| brungtyniųvieta=Antibas, Prancūzija| brungtyniųdata=1938 m. birželio 12 d.| b2rungtynės= TSRS 8–0 Kuba 🇨🇺| b2rungtyniųvieta=Maskva| b2rungtyniųdata=1980 m. liepos 24 d.|
pč=1| pč1=III| pč1m=1938| pčg=ketvirtfinalis| pčgmetai= 1938|
Filippo Taglioni
Filippo Taglioni (,, 1777 m. lapkričio 5 d. – 1871 m. vasario 11 d.) – italų šokėjas, baletmeisteris ir savo dukters, garsios romantizmo epochos balerinos Marie Taglioni asmeninis pedagogas.
Biografija
Filippo Taglioni gimė Milane, Italijoje. Septyniolikos metų debiutavo Pizos mieste, atlikdamas moterų vaidmenis. Iki darbo Paryžiaus operoje (iki 22 metų) Filippo Taglioni šoko daugelyje kitų Italijos miestų. Šoko Karališkajame Švedijos baleto teatre. Ten 1803 m. susipažino ir vedė Sophie Karsten, garsaus švedų operos dainininko Christoffer Christian Karsten ir lenkų aktorės Sophie Stebnowska dukrą. Jie susilaukė dviejų vaikų, Marie Taglioni ir Paul Taglioni, kurie abu tapo šokėjais. Kelerius metus Filippo Taglioni su šeima gyveno Vienoje bei Vokietijoje. Norėdamas išvengti Napoleono karų pavojaus Filippo Taglioni su šeima persikėlė į Paryžių. Nuo persikėlimo į Prancūziją Filippo Taglioni šoko ir dirbo choreografu visoje Europoje, daugiausiai Italijoje, Austrijoje, Švedijoje, Danijoje ir Vokietijoje. Galiausiai buvo pakviestas apsigyventi ir dirbti Theater am Kärntnertor, Vienoje. Įsikūręs parsivežė ir dukrą Marie Taglioni, kuri Paryžiuje mokėsi baleto. Tapo jos mokytoju. Su pasirodymais abu apkeliavo Europą ir Rusiją. Sulaukęs vyresnio amžiaus Filippo Taglioni tapo ekscentrišku ir nenuspėjamu, bei ilgainiui, dėl neprotingų spekuliacijų, prarado visą turtą. Filippo Taglioni mirė Komo mieste, Italijoje.
Saileutajus
Gyvenimas ir valdymas
Mažai žinomą apie šį karalių. Karaliaus Saileutajus šalį valdė kaip Ajutajos karalystės vasalas. 1411 m. karalius Saileutajus su armija, kartu su Ajutajos armija, dalyvavo žygyje į Čiangmajų. Pradžioje buvo apsuptas Fajao, bet miesto šturmu užimti nepavyko. Tada jie netoli gynybinės sienos supylė 22 m aukščio pylimą su palisada, kad būtų galima apšaudyti miestą. Bet miesto gynėjai, nuėmę nuo vienos šventyklos varines plyteles, išliejo penkių colių diametro patranką ir sugriovė tajų fortą.
1419 m. mirus karaliui, sostą paveldėjo jo sūnus, princas Boromapanas.
Juozeliškiai II
Juozeliškiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 17 km į šiaurės rytus nuo Biržų, Biržų girioje, prie kelio Parovėja–Pučiakalnė.
Istorija
Juozeliškiai minimi 1775 m. dvarų dūmų surašymo dokumentuose.
Rasokalnis
Rasokalnis – kaimas Molėtų rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Alantos, prie kelio. Šiauriau kaimo telkšo Duobys.
Palė
Romėnų mitologijoje Palė – piemenų ir galvijų bandų deivė. Pradžioje ji buvo vyriškos arba moteriškos lyties. Vardas siejamas su žodžiu falas. Palės garbei rugpjūčio 21 d. švenčiama Parilija. Jos metu deivei dovanodavo medų ir pieną, gyvulių bandas varydavo tarp laužų, tokiu būdu jas „apvalydavo“.
Kamercalmeisteris
Kamercalmeisteris  – Rusijos imperatoriaus dvaro pareigos, įsteigtos 1735 m. Kamercalmeisteris vadovavo Kamercalmeisterio kontorai, kuri tvarkė algų mokėjimą visiems dvaro tarnautojams ir tarnams. Kamercalmeisteris buvo priskirtas VIII Rangų lentelės klasei (atitiko armijos majorą). Kamercalmeisterį skirdavo ir atleisdavo oberhofmaršalas, kuriam kamercalmeisteris ir buvo pavaldus.
Skra Czarna Białostocka
Balstogės Čarnos „Skra“ - Lenkijos futbolo klubas iš Balstogės Čarnos miesto.
Istorija
Įkurtas 1957 m. liepos 22 dieną. 2010/2011 sezono metu žaidė - II Palenkės grupėje, B klasėje.
Pasiekimai
Didžiausias pasiekimas 1968/1969 sezono metu III lygoje užimta 16 vieta.
Armaviro sritis
Armaviro sritis  – sritis vakarų Armėnijoje, ribojasi su Turkija. Tai 10-a pagal dydį ir 3-a pagal gyventojų skaičių sritis šalyje. Administracinis centras – Armaviras.
Geografija
Sritis įsikūrusi į šiaurės rytus nuo Ararato kalno, daugiausia Ararato lygumoje. Srities riba teka Arakso ir Achurjano upės.
Administracinis suskirstymas
Sritis padalinta į 97 bendruomenių, iš kurių 3 yra miesto ir 94 kaimo.
FK Legionas
Lavoriškių „Legionas“ – Lietuvos futbolo klubas iš Lavoriškių.
Armaviro sritis
Administracinis suskirstymas
Miestai:
FK Legionas
Istorija
Klubas 2006–2009 m. žaidė III lygos Vilniaus zonoje. 2008 m. komanda ėmė žaisti SFL lygos 4-ajame ešelone ir iki 2010 m. laimėjo kasmet savo divizione, kol 2011 m. pateko į A divizioną.
Fokalė
200px|Fokalė|thumb Fokalė – šãlis, kurį Romos legionieriai dėvėdavo su šarvais, kad kaklo netrintų šarvai (lorika hamata ar lorika segmentata) ir šalmas.
Manoma, kad fokalė būdavo lininė ar vilnonė audeklo juosta, užmezgama ar susegama prie kaklo.
Kruonio valsčius
Kruonio valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietų Lietuvos teritorije. Centras – Kruonis.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1940 m. priskirtas Kauno apskričiai. 1941 m. rugpjūčio pabaigoje – rugsėjo pradžioje vokiečių okupacinės valdžios nurodymu nužudyti 124 Kruonio valsčiaus žydai. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Žiežmarių rajonui (12 apylinkių).
Jocius
Jocius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Jocienė (ištekėjusi moteris) ir Jociūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kuriankai I
Kuriankai I – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Račkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Juozas Budzinskis
Juozas Budzinskis (1903 m. gegužės 7 d. Kaltinėnuose – 1986 m. sausio 12 d. Vilniuje) – Lietuvos kalbininkas, pedagogas, pedagogikos mokslų daktaras.
Biografija
1922 m. baigė Telšių „Saulės“ gimnaziją. 1922–1926 m. dirbo mokytoju Kauno pradžios mokykloje, 1926–1936 m. dėstė Kėdainių, Telšių, Plungės ir Šiaulių mokytojų seminarijose. 1930 m. baigė Lietuvos universiteto Humanitarinių mokslų fakultetą. 1936–1939 m. Klaipėdos pedagoginio instituto, 1940–1985 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas, nuo 1958 m. profesorius. 1953 m. pedagogikos mokslų kandidatas.
Parašė vadovėlį aukštesniajai mokyklai, metodikos knygų, straipsnių lietuvių kalbos ir literatūros dėstymo metodikos klausimais.
Rukaičiai (Saugėlaukis)
Rukaičiai – kaimas centrinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, 3 km į rytus nuo Joniškio.
Krakė
Krakė – viensėdis Trakų rajono savivaldybės vakaruose, 2 km į rytus nuo Aukštadvario, miške greta kelio. Yra „Ąžuolynės“ pramogų parkas. Šalia telkšo ežerėlis Krakė.
FIFA U-20 pasaulio taurė
FIFA U-20 pasaulio taurė – jaunių (iki 20 metų) pasaulio futbolo čempionatas, vykstantis kas dveji metai. Turnyrą organizuoja FIFA. Pirmasis turnyras buvo surengtas 1977 m. Iki 2005 m. vadinosi FIFA pasaulio jaunimo čempionatu.
Kvalifikacija
Finalinį turnyrą sudaro 24 komandos, 23 iš jų patenka iš šešių konfederacijų organizuojamų jaunimo pirmenybių. Tokiose pirmenybėse dalyvauja ir titulą ginanti rinktinė. Tik turnyrą organizuojanti šalis patenka automatiškai.
Iki 1997 m. turnyras dar buvo žinomas kaip FIFA Coca-Cola taurė.
Nuorodos
FIFA U-20 svetainė internete
Pašaltuonys
Pašaltuonys – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 8 km į vakarus nuo Eržvilko, dešiniajame Šaltuonos upės krante. Seniūnaitijos centras. Stovi medinė Pašaltuonio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia (pastatyta 1890 m.), veikia Pašaltuonio pagrindinė mokykla, biblioteka, Pašaltuonio bendruomenė „Šaltuona“.
Etimologija
miniatiūra|220px|left|Biblioteka, parduotuvė (dešinėje) miniatiūra|220px|left|Nuo [[Avietiškiai|Avietiškių pusės]] miniatiūra|220px|right|Paminklas avarijoje žuvusiems sovietų kariams
Istorija
1575 m. minimas kaip Labaukštai, vėliau prigijo Pašaltuonio vardas.
Pavirvytė (Mažeikiai)
Pavirvytė – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 6 km į pietus nuo Gyvolių, Ventos RP, dešiniajame Virvytės krante, šalia kelio. Išlikęs medinis Pavirvytės dvaro pastatas, parkas.
Antanas Račas
Antanas Račas (1940 m. rugpjūčio 28 d. Jurbarke – 2014 m. vasario 9 d. Vilniuje ) – pedagogas, Lietuvos ir Kelmės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas, signataras.
Biografija
Mokėsi Jurbarke, baigė Šakių rajono Kidulių vidurinę mokyklą. Dirbo Juodeikiuose, tarnavo sovietiniame Šiaurės laivyne. 1962–1967 m. Vilniaus universitete studijavo germanistiką, įgijo filologo kvalifikaciją. 1967 m. Zarasų rajono Degučių aštuonmetės mokyklos mokytojas, Avilių aštuonmetės mokyklos direktoriaus pavaduotojas. 1968–1976 m. Kelmės rajono Šaukėnų vidurinės mokyklos direktorius. 1976–1990 m. Kelmės 2-osios vidurinės mokyklos vokiečių kalbos mokytojas.
Nuo 1988 m. dalyvavo Sąjūdžio veikloje, Sąjūdžio Seimo narys, Sąjūdžio Kelmės rajono tarybos pirmininkas. 1990–1992 m. Aukščiausiosios Tarybos-Atkuriamojo Seimo narys, signataras. Dirbo Užsienio reikalų komisijoje, po 1991 m. sausio įvykių komisijos pavedimu įkūrė Lietuvos informacinį biurą Hiuttenfelde (Vokietija), Vasario 16-osios gimnazijos ir Vokietijos lietuvių bendruomenės patalpose, iki 1991 m. lapkričio 18 d. buvo to biuro vadovas.