cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ernsthofas
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities Tarpučių valsčiaus palivarkas, nuo 1907 m. Adamsheidės valsčiaus kaimas. Priklausė Trempų parapijai. 1905 m. buvo 41 gyventojas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Nekrasovo apylinkės kaimas.
Laisvė Kretinga
Kretingos „Laisvė – buvusi Lietuvos futbolo komanda iš Kretingos.
Istorija
1960–1961 m. A klasės pirmenybėse dalyvavo Kretingos „Laisvės“ komanda. Liko 12 vietoje.
Kitais metais buvo įkurtas Kretingos „Minijos“ futbolo klubas.
Remedy Lane
Remedy Lane – ketvirtasis Švedijos progresyviojo metalo muzikos grupės Pain of Salvation studijinis albumas.
Are You Gonna Go My Way
Are You Gonna Go My Way – trečias studijinis Lenny Kravitz albumas, išleistas 1993 m. kovo 9 d. Tai buvo pirmas Lenny albumas pasiekę JAV Billboard 200 tope pirmąjį 20-tuką, o Jungtinėje Karalystėje ir Australijoje pasiekęs pirmąsias vietas.
Kelno 99ers
Kelno „99ers“ – Vokietijos krepšinio klubas, įsikūręs Kelno mieste. 2006–2007 m. sezone komanda dalyvavo Eurolygos varžybose, namų rungtynes žaisdama Diuseldorfo mieste, 6400 žiūrovų talpinančioje arenoje. 2007–2008 m. sezone dalyvauja ULEB taurės turnyre.
Nors klubas įkurtas tik 1999 m., jau spėjo tapti Vokietijos čempionu (2006 m.), tris kartus laimėti šalies taurę (2004, 2005 ir 2007 m.), bei kartą supertaurę (2006 m.).
Nuo 2001 iki 2007 m. vasaros klubo pagrindinis rėmėjas buvo RheinEnergie bendrovė, jos vardu šiuos šešis sezonus klubas ir vadinosi.
Lorenzo Ghiberti
Lorencas Gibertis (, g. apie 1378 m. – m. 1455 m. gruodžio 1 d.) – XV a. italų renesanso metalo dirbinių meistras, skulptorius. Vienas reikšmingiausių ankstyvojo renesanso menininkų iš Florencijos.
Biografija
Nuo 1412 iki 1416 m. Gibertis kūrė Šv. Jono Krikštytojo statulą vienai Orsanmichele bažnyčios išorinių nišų Florencijos importuotos vilnos perdirbėjų gildijos užsakymu. Tai buvo didžiausia bronzinė statula Florencijos istorijoje tuo metu. Joje galima pažinti tiek klasikinius, tiek gotikinius motyvus. Maždaug tuo metu Gibertis vedė Marsiliją, vilnos audėjo dukterį. Jam gimė du sūnūs: Tomasas 1417 m. ir Vitorijas 1418 m., kurie padėjo tėvui jo darbuose. 1419–21 m. Gibertis atliko Šv. Mato statulą Florencijos bankininkų gildijos užsakymu Orsanmichele bažnyčiai. 1417–27 m. laikotarpiu Gibertis dirbo ties reljefinėmis panelėmis Sienos katedros krikštyklai dekoruoti. Prie šio projekto dirbo Donatelas ir Jakopas dela Kverča. 1419 m., kai Florencijoje viešėjo popiežius Martynas V, Gibertis gavo užsakymą sukurti popiežiui mantros ir mitros papuošimus su brangiaisiais akmenimis. Šie kūriniai neišliko. 1425 m. Gibertis atliko dar vieną nišinę Orsanmichele bažnyčios skulptūrą, vaizduojančią Šv. Steponą.
1425 m. L. Gibertis gavo užsakymą antroms Šv. Jono baptisterijos durims sukurti. Šios durys tapo garsiausiu jo kūriniu. Jas vėliau Mikelandželas praminė „Rojaus vartais“. Darbas ties šiomis durimis užtruko iki 1452 m. Gali būti, kad Gibertis buvo sutikęs Leoną Batistą Albertį ir rėmėsi, ar pats įtakojo šiojo meninius principus, išdėstytus Alberčio 1435 m. knygoje De pictura. Gibertis turėjo dideles dirbtuves Florencijoje. Su jomis buvo susiję Donatelas, Paolas Učelas, Michelozzo, Benocas Gocolis. Gibertis sukūrė rėmą Fra Andželiko Linaiuoli altoriniam paveikslui. Apie 1447 m. Gibertis pradėjo rašyti I Commentarii (nebaigti) − trijų knygų apmąstymus apie meną ir jo istoriją. Jose apžvelgė klasikinį (antikinį) meną ir XIII−XIV a. Florencijos ir Sienos mokyklų dailę, bei šiek tiek aprašė savo paties gyvenimą ir šis veikalas gali būti laikomas pačia anksčiausiai žinoma menininko autobiografija. Gyvenimo metu Gibertis buvo labai gerai apmokamas menininkas. Lorencas Gibertis mirė 1455 m. gruodžio 1 d. Florencijoje. Palaidotas Šv. Kryžiaus bazilikoje. Garsiausiu jo kūriniu laikomos rytinės Šv. Jono baptisterijos durys, sukurtos 1425–1452 m. laikotarpiu ir populiariai vadinamos „Rojaus vartais“ (pagal Mikelandželo apibūdinimą). Šių durų panelės yra išardytos ir perkeltos į Santa Maria del Fiore katedros meno muziejų. Jų fragmentuose vaizduojamos Senojo Testamento istorijos. Anksčiau Giberčio sukurtos šiaurinės baptisterijos durys yra originalioje jų vietoje, Šv. Jono baptisterijoje. Jose vaizduojamos Naujojo Testamento istorijos.
Atlantas
Žodis atlantas gali reikšti:
Dombrova Gogolė
Dombrova Gogolė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į vakarus nuo Šepetovo, apie 11 km į pietus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 59 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 14 namų ir 71 gyventojas. 1921 m. kaime buvo 16 namų ir 83 gyventojai, iš kurių 49 vyrai ir 34 moterys.
Atlantas
Taip pat:
Karklė (reikšmės)
Karklė turi įvairias reikšmes:
Kaimai: Upės:
Maltos žydroji grota
thumb|right|Maltos žydroji grota iš oro Maltos žydroji grota (Taht il-Hnejja) – keletas jūros urvų į pietus nuo Maltos pakrantės, į rytus nuo Krendžio kaimo žvejų uostelio Wied iż-Żurrieq. Šis objektas išsidėstęs tiesiai priešais nedidelę negyvenamą Filflos salą.
Hawar Mulla Mohammed
Mula Mohamedas Havaras (g. 1982 m. rugsėjo 12 d.) – kurdų kilmės Irako futbolininkas. Saugo pozicijoje žaidė nacionalinėje rinktinėje.
Maltos žydroji grota
Kasdien nuo saulėtekio iki maždaug vidurdienio šioje vietoje galima pastebėti unikalų reginį. Saulės spinduliams apšvietus urvų paviršius, juose matomi nuo vandens atsispindėję įvairūs mėlynos spalvos atspalviai. Vienų urvų sienose atsispindi fosforescuojančios povandeninės floros spalvos, kitų – tamsūs mėlynos spalvos atspalviai.
Julius Geniušas
Julius Geniušas (g. 1962 m. balandžio 10 d. Vilniuje) – Lietuvos dirigentas.
Biografija
Tėvai Rimas Geniušas ir Irena Žemaitytė-Geniušienė, brolis Petras Geniušas. Mokėsi Nacionalinėje M.K. Čiurlionio menų mokykloje. 1986 m. baigė Lietuvos konservatorijos J. Aleksos klasę. Nuo 1986 m. Kauno muzikinio teatro dirigentas, nuo 1990 m. vyr. dirigentas. Nuo 1992 m. diriguoja ir Lietuvos operos ir baleto teatre. Nuo 1991 m. Lietuvos konservatorijos (dab. Lietuvos muzikos ir teatro akademija) Kauno fakulteto docentas. Nuo 2011 m. Vytauto Didžiojo universiteto Muzikos akademijos profesorius.
Dirigavo simfoninius koncertus. Gastroliavo Baltarusijoje, Estijoje, Latvijoje, Vokietijoje, Rusijoje (Sankt Peterburgas).
Pastatymai
Kauno muzikiniame teatre parengė ir dirigavo:
Pieno gėrimas
Pieno gėrimas – nealkoholinis gėrimas, gaminamas pieno pagrindu, pagardinant jį vaisių bei uogų sultimis, medumi bei kitais maisto produktais.
Vartojimas
Vartojamas kaip gaivusis ar desertinis gėrimas.
į ąsotėlį sudedami ledai, supilamos uogų sultys ir labai atšaldytas pienas. Skubiai išmaišoma, išpilstoma į bokalus arba stiklines ir paduodama į stalą.
sumaišyti sutarkuotą obuolį su medumi, pusės citrinos sultimis, po to supilti pieną. Išpilstyti į stiklines ir papuošti obuolio griežinėliais.
pienas išmaišomas su cukrumi, kol šis ištirpsta. Supilamos citrinos sultys ir atšaldoma. Tinka karštomis vasaros dienomis. Vietoj citrinos galima įpilti vyšnių, braškių, serbentų bei kitų uogų sulčių.
šviežios išrūgos pavirinamos ir paliekamos, kad nusistotų. Po to atsargiai nupilamos nuo drumzlių, sumaišomos su vandeniu, užvirinamos ir supilamas cukrus. Kai šis ištirpsta ir skystis ataušta iki 30 °C, sudedamos su cukrumi ištrintos mielės ir razinos. Šiltai rauginama 1 parą. Paskui nugraibomos putos ir gėrimas supilstomas į butelius. Į kiekvieną butelį įdedama po raziną. Laikomas šaltai. Vartoti galima po 3 dienų.
į dalį vandens sudedamas medus ir virinama apie pusę valandos, nugraibstant putas. Paskui supilamos sultys, likęs vanduo ir atvėsinama iki 30 °C. Supilamas rūgpienis, išmaišoma ir supilstoma į butelius (iki kaklelio). Užkimšti ir užrišti buteliai laikomi šiltame kambaryje 2 paras. Po to išnešami į rūsį, kad atšaltų. Iškart po to galima vartoti. Gėrimas esti drumstas, bet skanus.
Jaromeržas
Jaromeržas  – miestas Hradec Kralovės krašte, Čekijoje. Nutolęs 15 km į šiaurės rytus nuo Hradec Kralovės, Metujės ir Elbės upių santakos. 12 678 gyventojai (2013 m. duomenys).
Istorija
Istoriniame Jaromeržo senamiestyje žmonės apsigyveno daugiau nei prieš tūkstantmetį. XI a. pirmoje pusėje Pšemislidų dinastijos princas pastatė tvirtovę, kurią pavadino Jaroměř. Valdant Bohemijos karaliui Otokarui I, gyvenvietei suteiktas karališko miestelio statusas. 1780–1787 m., valdant imperatoriui Juozapui II, kairiajame Elbės upės krante buvo pastatyta Pleso karališkoji tvirtovė. Vėliau miestelis buvo pervadintas į Josefstadt. 1948 m. pervadintas į Josefov ir galiausiai į Jaroměř.
Vokiečiai sudarė gyventojų mažumą. 1938 m. įtrauktas į Sudetų kraštą. Iki 1945 m. priklausė Bohemijos ir Moravijos protektoratui.
thumb|left|600px|Jaromeržo panorama
Leliūnų tvenkinys
Debitas:
Patrick Vieira
Patrikas Viera (g. 1976 m. birželio 23 d.) – buvęs prancūzų futbolininkas, Prancūzijos rinktinės saugas.
2006 m. rugpjūčio 2 d. pasirašė 4 metų sutartį su Milano „Internazionale“ klubu. 2010 m. sausio 8 d. pasirašė pusės metų kontraktą su Manchester City klubu, su galimybe jį pratęsti dar 6 mėn.
2011 m. liepos 14 d. paskelbė baigiantis profesionalaus futbolininko karjerą, tačiau pasiliks klube ir bus atsakingas už jaunimo tobulėjimą.
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1997 m. vasario 26 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur atliko du rezultatyvius perdavimus, trečiose grupės varžybų rungtynėse bei aštuntfinalyje įmušė po įvartį bei abu kartus išrinktas geriausiu rungtynių žaidėju.
Mažonų seniūnija
Mažonų seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Tauragės rajono savivaldybės šiaurės vakaruose, į šiaurę nuo Tauragės.
Geografija
Bendras seniūnijos plotas – 22100 ha, iš jų 6200 ha miško, seniūnijai priklauso dalis Tyrelio miško, didžiulis Sutkų miškų masyvas – Ringių miškas, dalis Tauragės ir visas Mažonų miškas. Pusė seniūnijos ploto priklauso Pagramančio RP, kuris įsteigtas siekiant išsaugoti vertingą Akmenos ir Jūros upių santakos slėnių bei miškų kraštovaizdį. Parko ir seniūnijos teritorijoje teka šios upės ir upeliai: Jūra, Akmena, Šunija, Irtuona, Ringė, Lylava, Karapolis, Kaipė, Girupis bei daugelis mažesnių. Seniūnijoje yra 5 didelės atodangos, auga bent 5 ypač seni ir pažymėti medžiai, stūkso 4 piliakalniai bei du akmenys-milžinai, vienas jų priklauso mitologinių akmenų grupei. Taip pat seniūnijoje stovi daug paminklų skirtų žydų genocidui, žuvusiems partizanams ir tremtiniams atminti, ne vienas koplytstulpis ir stogastulpis, rodantis gilų senųjų žmonių tikėjimą. Mažonų seniūnija garsi karjerais: durpių, žvyro, smėlio, ir jų yra ne po vieną, bet kai kurie, pavyzdžiui, 3 karjerai prie Mažonų jau yra išeksploatuoti sovietmečiu arba net pirmosios nepriklausomos Lietuvos metais, Leoniškės durpynas nebeeksploatuojamas nuo tada, kai buvo išardytas siaurasis geležinkelis, Sungailiškių žvyro karjeras garsus čia rengiamomis kasmetinėmis respublikos autokroso varžybomis. Nuo 2006 metų seniūnijoje gyventojų daugėja.
Istorija
Seniūnija įkurta 1995 m. buvusios Mažonų apylinkės teritorijoje.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Turizmo objektai
thumb|left|Turizmo objektų schema
Balėstas
Balėstas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Račkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į šiaurės vakarus nuo Račkų, apie 15 km į vakarus nuo Suvalkų ir 108 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Portalas
thumb|250px|Šartro katedros portalas
Portalas ( – vartai, įėjimas) – puošnus įėjimas į pastatą. Puošiamas įvairių profilių glifais, apvadais, kolonomis, piliastrais, arkomis, frontonais, skulptūromis. Kartais būna įdubus.
Senovės Egipto šventyklų portalai monumentalūs, su pilonais šonuose. Mesopotamijos (ypač Asirijos), Mažosios Azijos, Persijos pastatų portalus neretai puošė simbolinės figūros, tokios kaip demonai, liūtai. Senovės graikų ir romėnų architektūroje portalai puošti profiliuotomis atbrailomis, kolonomis, piliastrais.
Romaninių ir gotikinių portalų viršutinė dalis dažnai turėjo arkos formą, šonuose buvo įrengiamos pakopų formos įdubos, puoštos kolonomis ir skulptūromis.
Renesansinių portų šonai puošti kolonomis arba puskolonėmis, viršus buvo perdengiamas antablementu arba trikampiu (kartais segmentiniu) frontonu.
Baroko ir rokoko portalų viršutinėje dalyje dažnai buvo įkomponuojamas balkonas, dvigubos kolonos arba piliastrai. Jie gausiai puošti reljefais ir skulptūromis.
Klasicizmo stiliaus pastatų portalai savo formomis ir dekoru artimi antikinės ir renesanso architektūros statinių portalams.
XIX a. architektūroje vyravo įvairių formų stilizuoti eklektiniai ir moderno stiliaus portalai.
Šiuolaikinės architektūros įėjimams paprastai naudojama kitokios nei viso pastato apdailos medžiagos, profiliuoti apvadai, išsikišantys konsolinio tipo stogeliai.
Nove Mestas prie Metujės
Nove Mestas prie Metujės  – miestas Hradec Kralovės krašte, šiaurės Čekijoje. Įsikūręs prie pasienio su Lenkija. Per miestą teka Metujės upė, iš kurios ir kilo gyvenvietės pavadinimas naujasis miestas prie Metujės. 9 726 gyventojai (2014 m. duomenys).
Istorija
1501 m., Nove Mestas prie Metujės buvo įkurtas Jano Černčickio (Jan Černčický) iš Kacavo. 1850 m. atidarytas paštas. Iki 1918 m. priklausė Habsburgų monarchijai.
Jurunkašas
Jurunkašas (,  – 'baltojo nefrito upė') – upė Kinijos Liaudies Respublikoje, pietų Sindziange; vieta iš Chotano ištakų (Tarimo baseinas). Prasideda Kunluno kalnų vakarinėje dalyje, Ustiuntago kalnagūbryje. Teka giliu kanjonu į vakarus. Aukštupio ir vidurupio slėnis negyvenamas. Toliau teka į šiaurę, prateka Chotano miestą. Toliau paprastai išnyksta Taklamakano dykumoje. Po liūčių tie Košlašu susiliejęs su Karakašu Jurunkašas sudaro Chotaną.
Upė vandeningiausia būna antrąją vasaros pusę. Žiemą esmiškai išdžiūsta.
2007 m. Jurunkaše beplaukdami žuvo 5 Rusijos keliautojai.
UEFA moterų čempionų lyga 2018–2019 m.
2018–2019 m. UEFA moterų čempionų lyga – kasmetininis futbolo turnyras, kuriame varžosi geriausios moterų futbolo komandos iš visos Europos.
Finalo rungtynės vyko Groupama Arenoje, kuri yra Budapešte, Vengrijos sostinėje.
FC Gintra vs. Honka
--- ---
-
FC Gintra vs. EB/Streymur/Skála
- -
FC Gintra vs. NSA
- -
FC Gintra vs. SK Slavia Praha
- -
Atsakomosios rungtynės
- ---
Anıtkabir
thumb|250px|right|Mauzoliejus Anıtkabir – Mustafos Kemalio Atatiurko, Turkijos nepriklausomybės karo lyderio bei Respublikos įkūrėjo, mauzoliejus.
Pastatytas Ankaroje, Anitepės kvartale.
Hicham Aboucherouane
Karjera
Per savo karjerą rungtyniavo Maroke, Tunise, Prancūzijoje, Saudo Arabijoje ir Kataro Al Ahli SC
rungtyniavo nuo 2002 m. Su rinktine dalyvavo 2006, 2008 m. Afrikos Tautų taurėje.
Autostrada A4 (Lenkija)
A4 – per pietinę Lenkiją einanti automagistralė (autostrada), vakarų-rytų kryptimi. Prasideda prie ties Lenkijos ir Vokietijos valstybių siena, o baigiasi ties Lenkijos siena su Ukraina. Eksploatuojama automagistralės ilgis – 672,75 km.
Automagistralė šiuo metu jungia Tarnuvą, Krokuvą, Vroclavą su Vokietija. Atidarytos A4 atkarpos į vakarus nuo Žešuvo ir į vakarus nuo Ukrainos sienos.
Svarbesnės sankryžos
''
Juodpjaunis
Juodpjaunis – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Šiaulėnų.
Vulkaniniai pelenai
thumb|right|260px|Vulkaninių pelenų pavyzdys thumb|260px|Vulkaninių pelenų srovė iš Klyvlendo ugnikalnio-stratovulkano [[Aliaska|Aliaskoje]] thumbnail|260px|Diamond Head Havajuose, pelenų kūgis, pelenai sukietėję į tufą Vulkaniniai pelenai – labai smulkios, iki 2 mm diametro, uolienų ir mineralų dalelės, išmetamos pro ugnikalnio vulkaninę angą per šio išsiveržimą. Pelenai susidaro, kai išsiveržimo metu vykstant sprogimui, kietos uolienos suskyla ir magma išsiskirsto į miniatiūrines daleles. Labai smulkūs pelenai gali pasklisti kilometrų atstumu, nusėsdami ant žemės paviršių kaip dulkių ar miltų sluoksnis. Pelenai yra vienas iš piroklastinių medžiagų tipų. Dideliais kiekiais išmesti pelenai gali suformuoti pelenų kūgį – ugnikalnio korpusą. Pelenų sluoksnis ilgainiui susicementuoja į kietą uolieną tufą.
Dėl savo sudėties vulkaniniai pelenai gali būti naudojami kaip trąšos.
Požymiai
Kitaip nei degimo procesu susidarę švelnios tekstūros pelenai, vulkaniniai pelenai yra grubūs ir kieti. Jie netirpsta vandenyje, praleidžia elektros srovę, ypatingai kai drėgni. Išsiskyrus daug pelenų, dangus gali atrodyti miglotas ar geltonas, apsiniaukęs. Besiartinantis pelenų debesis taip pat gali atrodyti kaip paprastas debesis, dažnai kartu būna žaibas ir griaustinis. Ore tvyro sieros kvapas.
Pavojai
Vulkaniniai pelenai nėra nuodingi, tačiau jų įkvėpus žmonėms su kvėpavimo sutrikimais (astma, plaučių emfizema), gali sukelti problemų. Pelenai gali suerzinti akis, tokiu atveju geriau dėvėti akinius nei kontaktines linzes. Pelenai, patekę į plaučius ir susimaišę su ten esančia drėgme, gali sudaryti substanciją panašią į cementą. Atsidūrus pelenų kritimo regione, žmonės turėtų naudotis drėgnu audiniu kaip filtru kvėpavimui arba veido kaukėmis.
Pelenai ir aviacija
Vulkaniniai pelenai gali užkimšti aviacinius mechanizmus ir tai kelia didelę grėsmę orlaiviams, skrendantiems netoli pelenų debesų. Gali sustoti variklis, arba užsiteršti kuro, vandens sistemos. Tokių sutrikimų yra užregistruota daug, pvz., po Galungungo (Indonezija) išsiveržimo 1984 m., per pelenų debesį praskridusiam British Airways Boeing 747 lėktuvui, buvo užteršti ir sustojo 4 varikliai, kuriuos įgula sugebėjo vėl užvesti tik lėktuvui nusileidus iš 11 km iki 3,5 km aukščio.
Tokių įvykių padažnėjimas paskatino aviacijos pramonę ieškoti sprendimų (po 1991 m.), buvo įsteigti Vulkaninių pelenų konsultacijų centrai (Volcanic Ash Advisory Centre), kurių dabar yra po vieną kiekvienam iš 9 pasaulio regionų, ir kurie tarpininkauja tarp meteorologų, vulkanologų bei aviacijos pramonės.
Poveikis atmosferai
Labai smulkūs vulkaniniai pelenai gali likti aukštai atmosferoje daugelį metų ir vėjų nešami pasklisti po pasaulį. Tokie pelenai neretai prisideda prie įspūdingų saulėlydžio reginių, taip pat Bišopo žiedo fenomeno (aureolė aplink saulę).
Didelių išsiveržimų vulkaniniai pelenai gali trumpam įtakoti klimatą, nes masyvus pelenų debesis atspindi saulės spinduliavimą, taip sukeliant atšalimą. Ugnikalnių išmestų pelenų poveikio pavyzdžiu gali būti Tamboros išsiveržimas 1815 m. Jo metu į atmosferą pateko tiek pelenų, kad poveikis klimatui buvo jaučiamas didelėje planetos dalyje. Po išsiveržimo buvę 1816-ieji metai vadinti „metais be saulės“. 1883 m. rugpjūčio 27 d. išsiveržus tarp Javos ir Sumatros esančiam Krakatau ugnikalniui į atmosferą buvo išmesta 18 km³ pelenų dalelių, kurios pakilo iki 80 km ir 3 metus sukosi aplink Žemę.
Joseph Bédier
thumb|Joseph Bédier
Joseph Bédier (1864 m. sausio 1 d. – 1938 m. rugpjūčio 29 d.) – prancūzų rašytojas, pedagogas ir istorikas.
Biografija
Joseph Bédier buvo Adolphe Bédier, advokato sūnus. Bretonų kilmės, Bédier praleido savo vaikystę Réunion (sala į pietus nuo Madagaskaro, Prancūzijos kolonija).
Nuo 1889 m. jis dėstė viduramžių Prancūzų literatūrą įvairiuose universitetuose. 1889-1891 m. Šveicarijoje, 1903 m. Prancūzijos kolegijos Paryžiuje profesorius. Modernios teorijos apie fabliaux (komiška, dažniausia anonimiška istorija, kurias viduramžiuose dažnai pasakodavo žonglieriai) ir chansons de geste (senovinės Prancūziškos poemos apie riterių žygdarbius) yra pastatytos ant Bédier sukurtų pamatų. Bédier atgaivino susidomėjimą keliais svarbiais Prancūziškais tekstais, įskaitant „ Le roman de Tristan et Iseut“ (1900) (romanas apie Tristaną ir Izoldą), „La chanson de Roland“ (1921) (Rolando giesmė), ir „Les fabliaux“ (1893). Jis buvo Académie française narys nuo 1920 m. iki mirties.
„Tristan et Iseut“ buvo išversta į anglų kalbą Hilaire Belloc ir Paul Rosenfeld. Bédier taip pat buvo vienas iš Littérature Française redaktorių, vienos iš svarbiausios moderniosios Prancūzų literatūros knygų.
Žozefo Bedjė darbai :
Varba
thumb|250px|
Varba – Kuveitui priklausanti sala, esanti šiaurinėje Persijos įlankos dalyje, netoli Eufrato žiočių. Sala užima maždaug 37 km². Pietuose yra Bubijanas. Sala nėra apgyvendinta, bet čia pastatytas patrulių postas, dalinai finansuojamas JTO.
Mama Said
Mama Said – antrasis studijinis Lenny Kravitz albumas, išleistas 1991 m. balandžio 2 d. Šis albumas tapo pirmuoju atlikėjo albumu pasiekusiu JAV Billboard 200 tope pirmąjį 40-tuką (39 vieta). JK topuose albumas pasiekė dar aukštesnę vietą – 8.
Paprastosios čiulpikės
Paprastosios čiulpikės (Catostomus) - čiulpikinių (Catostomidae) šeimos žuvų gentis.
Kaunatavos pagrindinė mokykla
Istorija
1893 m. Kaunatavoje įkurta prie cerkvės veikusi mokykla; suremontavus dalį Kauneckių dvaro pastatų, juose įsikūrė pradžios mokykla. 1918 m. lietuvišką pradžios mokyklą suorganizavo K. Bubėnaitė. Pradinė mokykla Kaunatavoje veikė iki 1949 m., 1949–1992 m. veikė septynmetė, aštuonmetė, devynmetė mokykla.
Liublinas
Liùblinas – miestas-apskritis pietryčių Lenkijoje, Liublino vaivadijos centras. Geležinkelio mazgas ir pramonės centras. Išvystyta automobilių, žemės ūkio reikmenų, chemikalų gamyba, maisto perdirbimas. Liublino katalikiškasis universitetas įkurtas 1918 m., pakartotinai – 1944 m. ir pervadintas Marijos Kiuri-Sklodovskos universitetu. Stovi XVI a. katedra, XIV a. rotušė (perstatyta 1787 m.), pilis, kurioje Lietuvos ir Lenkijos bajorai prisiekė būti ištikimais naujai sukurtai Abiejų Tautų Respublikai – buvo sudaryta Liublino unija.
Istorija
Liublinas – vienas seniausių Lenkijos miestų. 1474 m. jis tapo srities centru, nuo 1578 m. – tribunolo būstinė. 1569 m. jame pasirašyta Liublino unija. 1795 m. miestas pateko Austrijos, o 1815 m. (po Vienos kongreso) – Rusijos valdžion. XIX a. miestas buvo Liublino gubernijos ir Liublino apskrities centras.
1918 m. jame buvo laikinoji Lenkijos socialistų vyriausybė. 1941 m. nacių Vokietija Liublino priemiestyje Maidaneke įrengė koncentracijos stovyklą.
Nikosija
Nikosija – didžiausias Kipro miestas ir Kipro respublikos sostinė (šiaurinė miesto dalis laikoma nepripažintos Šiaurės Kipro Turkų respublikos sostine). 200,5 tūkst. gyventojų (2007 m., pietinė dalis). Yra tarptautinis oro uostas (neveikia, JT administruojamoje teritorijoje).
Mieste yra daugiau nei 50 bažnyčių ir mečečių. Šiauriniame (turkų kontroliuojamame) miesto sektoriuje stovi vienas iš miesto simbolių – Selimiye mečetė (iki XVI a. buvusi šv. Sofijos katedra). Senamiestis apsuptas 1567–1570 m. venecijiečių pastatyta siena su 11 fortų ir trimis – Famagustos, Pafoso ir Kirenijos – vartais.
Istorija
1960 m. Kiprui paskelbus nepriklausomybę, Nikosija tapo Kipro respublikos sostine. Po 1963 m. vykusių etninių konfliktų, miestas žaliąja linija buvo padalintas į du sektorius (šiaurinį (turkiškąjį) ir pietinį (graikiškajį)). Po 1974 m. įvykusios Turkijos invazijos į salą žalioji linija tapo de facto valstybine siena tarp dviejų bendruomenių. Sektorius skiria Jungtinių Tautų administruojama demilitarizuota buferinė zona. Po Berlyno sienos griuvimo 1989 m. Nikosija liko vienintelė padalinta sostine pasaulyje.
Juodsodė
Juodsodė – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Eigirdžių. Aptiktas Juodsodės kapinynas.
Portikas
thumb|200px|[[Panteonas (Roma)|Panteono portikas]]
Portikas  – pastato dalis; atviras prieangis su kolonomis. Portikas dažniausiai būna išsikišęs; 1 arba 2 aukštų, turi perdangą, kartais su frontonu ar atiku. Portikai atsirado antikinėje architektūroje (archaikos laikotarpio statiniuose), ypač paplito renesanso ir klasicizmo pastatuose.
Portiką paprastai sudaro lyginis skaičius kolonų. Dažniausiai pasitaikantys portikai yra keturių arba šešių kolonų – tetrastiliaus ir heksastiliaus. Architektūroje rečiau pasitaiko oktastiliaus ir dekastiliaus, atitinkamai aštuonių ir dešimties kolonų, portikų. Žymiausi antikiniai oktastiliaus portikai yra Partenono Atėnuose ir Panteono Romoje. Lietuvoje žymiausias, Vilniaus katedros portikas yra heksastiliaus.
Prerijų karštinė (filmas)
Prerijų karštinė – 2008 m. JAV sukurtas vesternas.
Turinys
Prestonas Bigsas, buvęs šerifas, netyčia nušovęs savo žmoną, dabar leidžia dienas baruose. Po kilusių muštynių jis atsiduria už grotų. Kaip sandėris jam pasiūloma nugabenti į miestą 3 moteris, sergančias prerijų karštine: Letę, bandžiusią nužudyti savo vyrą, Abigailę, paniškai bijančią atviros erdvės ir nuolat Bibliją skaitančią ir cituojančią Bliu. Pakeliui prie jų prisideda Olivija – nuo vyro Mončio bėganti moteris. Kelionę su moterimis dar labiau apsunkina buvę Bigso priešai ir Oliviją siekiantis susigrąžinti vyras...
Valerijonas
Gentyje yra apie 180 rūšių. Lietuvoje auga:
Apšlavas
Apšlavas – ežeras rytų Lietuvoje, Utenos rajono vakaruose, 8 km į vakarus nuo Utenos, 1 km į šiaurės vakarus nuo Antalgės. Ilgis šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi 2,38 km, plotis iki 0,27 km. Altitudė 157,7 m. Giliausia vieta siekia 22,7 m. Ežeras rininis. Krantai statūs, aukštoki, sausi. Pakrantės apaugusios medžiais. Aplinkui daugiausia plyti pievos ir dirbami laukai. Dugnas duobėtas. Suteka 5 upeliai, pietryčiuose išteka Radutė link Ilgio ežero, priklausanti Utenėlės baseinui (Šventosios baseinas).
Prie Apšlavo įsikūrę kaimai: Stabulankiai, Pagiriai, Sūngailiškis, Padborka, Antalgė. Pietinėje pakrantėje stūkso Sūngailiškio piliakalnis.
Vandenvardis Ãpšlavas siejamas su žodžiu šluoti, kurio pirminė reikšmė susijusi su švarumu (< 'trinti, valyti').
Kėdainių Ryto progimnazija
Kėdainių „Ryto“ progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kėdainiuose, Pavasario g. 6, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 191019449.
thumb|left|230px|Mokykla 2010 m.
Istorija
Įkurta 1980 m. Kėdainių 5-osios vidurinės mokyklos pavadinimu. 1982 m. išleista pirmoji abiturientų laida. 1986 m. atidarytas abiturientų kiemelis. 1992 m. įkurtas buities ir amatų muziejus. 1993 m. mokykla pavadinta „Ryto“ vardu.
1995 m. sukurta mokyklos vėliava. 1997 m. atidaryta specialioji kurčiųjų-neprigirdinčiųjų klasė, išrinkta pirmoji mokyklos prezidentė Odeta Čičkauskaitė. 1998 m. įkurtas mokyklos istorijos muziejus. 1999 m. atidaryta kompiuterių klasė, įrengta treniruoklių salė bei nauja biblioteka-skaitykla. 2001 m. atidarytas informacinis centras, jame dvi skaityklos. 2012 m. rugsėjo 1 d. Kėdainių „Ryto“ vidurinė mokykla reorganizuota į Kėdainių „Ryto“ pagrindinę mokyklą. 2015 m. rugsėjo 1 d. Kėdainių „Ryto“ pagrindinė mokykla reorganizuota į Kėdainių „Ryto“ progimnaziją.
Limario provincija
Limario provincija  – viena iš Čilės provincijų, sudarančių Kokimbo regioną. Administracinis centras – Ovaljė.
Geografija
Provincija yra Kokimbo regiono centrinėje dalyje. Ji ribojasi:
Administracinis suskirstymas
Provinciją sudaro 5 komunos:
Demografija
2002 m. Nacionalinio statistikos instituto (INE) atlikto gyventojų surašymo duomenimis provincijos gyventojų sudėtis tokia:
Bertua
Bertua  – miestas pietrytinėje Kamerūno dalyje, plynaukštėje, prie Džadombės upės. Rytų regiono administracinis centras. Yra vietinis oro uostas, keliai į Jaundę, Ngaunderę, Nanga Eboką, Berberatį. Prekyba žemės ūkio produkcija, miškų kirtimas. Veikia universitetas, katedra.
Palenkės Januvo žydų kapinės
Palenkės Januvo žydų kapinės  – žydų kapinės Palenkės Januvo kaime. Kapinių plotas 1,27 ha, kapinės yra aptvertos, paminklų neišlikę.
Sterkiškio tvenkinys
Sterkiškio tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Anykščių rajone, į rytus nuo Leliūnų, šalia Sterkiškio kaimo. Susidaręs patvenkus Bigulio upę (Aknystos intakas, Šventosios baseinas) 1,9 km nuo jo žiočių. Ilgis iš rytų į vakarus 0,45 km, plotis iki 0,27 km. Kranto linija vingiuota, į šiaurės rytus yra nutįsusi 0,6 km ilgio įlanka. Altitudė 94,6 m. Krantai aukštoki. Aplinkui plyti dirbami laukai. Šiaurine pakrante eina kelias.
Tomo Sojerio nuotykiai
Tai pasakojimas apie Tomą Sojerį, 12 metų berniuką, gyvenantį pas tetą Polę. Tomas – neramus, nuotykius mėgstantis vaikas, draugaujantis su Heklberiu Finu, nemėgstantis mokslų, tačiau apsukresnis už daugelį miestelio gyventojų.
1917 m. pagal knygą sukurtas begarsis filmas.
Tukumano provincija
Tukumano provincija  – mažiausia Argentinos provincija, išsidėsčiusi šalies šiaurės vakaruose. Šiaurėje ribojasi su Saltos, rytuose – su Santjago del Estero, pietvakariuose – su Katamarkos provincijomis. Administracinis centras – San Migel de Tukumanas.
Istorija
Iki ispanų kolonizacijos regione gyveno indėnų diagitų ir kalčakų gentys, besivertusios žemės ūkiu. 1533 m. ispanų keliautojas Diegas de Almagras lankiasi dabartinėje provincijos teritorijoje. 1565 m. Diego de Viljaroelio įkurtas Tukumano miestas. Netrukus sudaryta Tukumano, churijų ir diagitų (Tucumán, Juríes y Diaguitas) provincija. Ispanų kolonizatoriai patyrė didelį vietinių indėnų genčių pasipriešinimą, todėl nukariautų genčių žmonės buvo išgabenami iš jų gyvenamų teritorijų. Didelė dalis iškeldinta į Buenos Airių apylinkes (dabartinio Kilmeso miesto teritoriją). Provincija buvo svarbiame prekybiniame kelyje tarp La Platos ir Peru vicekaralysčių. Jau XVIII a. Tukumano mieste gyveno 20 tūkst. gyventojų, buvo vyskupystė ir stipri administracija. 1783 m. Tukumano provincija tapo pavaldi Saltai. 1813 m. į Tukumaną atvyko Chosė de San Martinas ir įkūrė karinę mokyklą. 1814 m. Saltos intendencija suskilo į Saltos ir Tukumano provincijas. 1816 m. liepos 9 d. Tukumano kongresas deklaravo Jungtinių La Platos provincijų nepriklausomybę nuo Ispanijos. XX a. pr. provincija garsėjo kaip cukranendrių auginimo regionas, tačiau 6-ajame dešimtmetyje įvykusi cukraus krizė sudavė skaudų smūgį provincijos ekonomikai.
Geografija
Nepaisant to, kad provincijos teritorija nėra didelė, čia galima išvysti labai įvairių kraštovaizdžių. Rytinės Tukumano provincijos dalies lygumos priklauso Gran Čako regionui. Centrine ir vakarine dalimi besidriekiantys kalnai priskiriami Pampų kalnagūbrių iš Šiaurės Vakarų Argentinos regionams. Svarbiausia kalnų grandinė driekiasi vakariniu pakraščiu (Akonkichos, Kalčakių kalnagūbriai, atskirti Tafi slėnio. Šioje grandinėje yra aukščiausia provincijos vieta – Sero del Bolsonas, 5550 m. Vakarinis provincijos išsikišimas įsiterpia į platų Kalčakių slėnį. Šiaurėje iškilęs neaukštas Medinos kalnagūbris. Pietvakariuose iškilę Potreriljo ir Narvaeso kalnagūbriai.
Dėl nemažo kritulių kiekio ir palankių temperatūrų, veši gausi ir įvairi augalija. Kalnų pašlaitėse būdingos jungaso džiunglės. Vyraujantys augalai: palisandramedžiai, talos, chorizijos, balamedžiai, argentininės raudūnės, čanjarai, lauramedžiai, jazminai, loniseros, puošniausiosios karpažolės, pasifloros, orchidėjos. Kalnuose, 1000-4000 m aukštyje auga mišrieji miškai, sudaryti iš alksnių, pušų, riešutmedžių. 3500-4000 m aukštyje auga kalnų pievos, aukščiau – akmenynai ir amžini ledynai. Čakui būdinga daugiausia žolinė augalija.
Ekonomika
Provincijos ūkis pagrįstas cukranendrių auginimu. Tukumano provincija pagamina 60 % šalies cukraus produkcijos. Auginamos grūdinės kultūros, vaisiai: citrinos (pagrindinis citrinų tiekėjas pasaulyje), braškės, kiviai, pupelės, kukurūzai, alfalfa, sojos. Gyvulininkystė (galvijai, avys, ožkos). Svarbiausia pramonės šaka – cukraus gamyba. Taip pat popieriaus, medienos, alkoholio, maisto, tekstilės, metalurgijos pramonė. Išgaunami nedideli druskos, molio, kalkakmenio kiekiai.
Išvystytas turizmas. Svarbiausi lankytini objektai: Kampo de los Alisoso nacionalinis parkas, Kalčiakių slėniai, Tafi slėnis, kilmesų indėnų pastatų griuvėsiai, indėnų diagitų bendruomenė, istorinis Tukumano miestas.
Gyventojai
Tukumano provincijoje gyvena beveik 3,5 % Argentinos gyventojų. Nemaža jų dalis – indėnai ir indėniškos kilmės žmonės. Dauguma susitelkę provincijos centrinėje dalyje, aplink Tukumano miestą. Ganėtinai tankiai apgyvendinti ir provincijos pietūs. Rečiausiai gyvenami Kalčakių slėniai ir kalnai. Didžiausi miestai:
Šilutės rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.
Šilutės rajono savivaldybės taryba – Šilutės rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2000 m. kovo 19 d.
Veikla
Rajono meru išrinktas Algirdas Balčytis.
Dombrova Kaskai
Dombrova Kaskai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1921 m. kaime buvo 23 namai ir 123 gyventojai, iš kurių 57 vyrai ir 66 moterys.
Vladas Skorupskis
Vladas Skorupskis (1895 m. rugsėjo 29 d. Šniponyse – 1981 m. gegužės 20 d. Karmėlavoje) – Lietuvos karinis ir valstybės veikėjas, pulkininkas.
Biografija
Baigė 7 gimnazijos klases. 1914 m. prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui mobilizuotas, tarnavo Rusijos imperijos kariuomenės daliniuose pradžioje vokiečių fronte, o nuo 1916 m. turkų fronte. Kaukaze baigė Aukštuosius karininkų kursus. 1917 m. dalyvavo ekspedicijoje prieš kurdus Kurdistane, 1918 m. sąjungininkų kariuomenėje kovojo su bolševikais.
1919 m. Lietuvos kariuomenės savanoris, Pirmajame pėstininkų pulke tarnavo kuopos vadu, greitai paskirtas bataliono vadu ir pulko vado padėjėju. Dalyvavo kovose su bolševikais, kai buvo vykdoma Kurklių-Panevėžio operacija, vėliau Kupiškio-Utenos operacija‎ užimant Kurklius, Uteną ir Daugailius. Už sėkmingas kovas apdovanotas Vyčio Kryžiumi.
Nuo 1919 m. rugpjūčio 24 d. Pirmojo pėstininkų pulko vadas, vadovavo pulkui kovose su bermontininkais. 1919 m. lapkričio 22 d. užėmė Radviliškį. Už Radviliškio kautynes atskiru Lietuvos Prezidento aktu apdovanotas Vyčio Kryžiumi su kardais ir įrašu „Už Radviliškį“. 1920 m. rugsėjo – lapkričio dalyvavo kovose su Lenkijos kariuomene. 1921 m. su pulku perėjo į Širvintų rajoną saugoti Lietuvos ir Lenkijos demarkacijos linijos.
1924–1926 m. studijavo Prahos Generalinio štabo akademijoje, kurią baigęs paskirtas Aukštųjų karininkų kursų mokymo dalies vedėju. Vienas 1926 m. gruodžio 17 d. valstybės perversmo organizatorių, valdybos pirmininkas. Po perversmo trumpai ėjo Vyriausiojo štabo viršininko pareigas, vėliau Vyriausiojo štabo administracijos valdybos viršininkas, Aukštųjų karininkų kursų viršininkas ir karo mokslo valdybos viršininkas. Kurį laiką buvo kariniu atašė Italijoje ir nuo 1929 m. spalio mėn. Prancūzijoje. 1930 m. išėjo į atsargą, gyveno Širvintų valsčiuje, rašė populiarias karines knygas jaunuomenei. 1946 m. suimtas, kalėjo Sibire, 1955 m. buvo paleistas. 1958 m. grįžo į Lietuvą.
Žaidimas (1997 filmas)
Žaidimas  – 1997 m. JAV psichologinis trileris, kurį režisavo David Fincher. Filmas pasakoja apie keistą dovaną, kurią gauna turtuolis. Dovana – konspiracinis žaidimas, kuris įneša netikėtumo į turtuolio gyvenimą.
Sakiai
4 gentys, 25 rūšys, žr. tekstą
Pleinės
Pleinės – kaimas Rietavo savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Tverų, Tverų seniūnijoje. Tai buvusi dvarvietė – buvęs Rokundiškės dvaras. Jame buvo daug pastatų, gražus parkas. Kaime rastas akmeninis kirvis siaurėjančia pentimi. Jis saugomas Telšių „Alkos“ muziejuje. Tai rodo, kad čia gyventa jau akmens amžiuje.
Istorija
Kaimas pirmą kartą minimas 1588 m. 1923 m. kaime buvo 7 sodybos. Per sovietų okupaciją nukentėjo Rainių miškelio kankinys, buvęs amatininkas, siuvėjas, smulkių ūkininkų sūnus Motiejus Norvaiša, kilęs iš Pleinių 1945 m. pradžioje buvo ištremti šio kaimo gyventojai.
Let Love Rule
Let Love Rule – debiutinis studijinis Lenny Kravitz albumas, išleistas 1989 m. rugsėjo 19 d. Šio albumo dainos „Fear“ žodžius parašė tuometinė Lenny žmona Lisa Bonet. Ji taip pat prisidėjo prie dainos „Rosemary“ kūrimo.
Albumas pasiekė 61-ą vietą JAV Billboard 200 tope, o JK albumų tope pakilo iki 59 vietos.
Mirikinos
Mirikinos, dar vadinamos naktinėmis beždžionėmis (Aotus) – primatų (Primates) būrio, monotipinės mirikinų (Aotidae) šeimos gentis.
Jų šūksniai tamsoje primena pelėdos ūkavimą. Tai vienintelės naktį aktyvios beždžionės. Atsargiai laipiodamos šakomis, minta įvairiu maistu – vaisiais, lapais ir vabzdžiais. Gyvena poromis, bendrauja kvapu, kurį skleidžia šlapimas ir krūtinės liaukos išskyros. Po 120 nėštumo dienų gimęs vienas jauniklis žindomas 8 mėnesius. Kadangi paaugliai kartais lieka su tėvais, susidaro 4-5 individų šeimyninės grupės.
Paplitusios nuo Centrinės Amerikos iki Pietų Amerikos šiaurės vakarinės dalies.
Gentyje 7 rūšys.
Vida Stasiūnaitė
Vida Stasiūnaitė (g. 1953 m. liepos 16 d. Joniškėlyje, Pasvalio raj.) – inžinierė ekonomistė, Lietuvos visuomenės ir politinė veikėja.
Biografija
1961–1972 m. mokėsi Šiaulių 8-oje vidurinėje mokykloje, 1972–1977 m. studijavo Vilniaus inžineriniame statybos institute.
1992–1995 m. Šiaulių miesto mero pavaduotoja, 1995–1997 m. Laisvosios ekonominės zonos vystymo bendrovės „Šiaulių skrydis“ direktoriaus pavaduotoja. 1997–2000 m. Seimo narė, LSDP frakcijos narė. 2000–2001 m. – Šiaulių miesto savivaldybės merė. Nuo 2002 m. Šiaulių universiteto mokslo ir technologijų parko direktorė, Šiaulių universiteto dėstytoja.
1995–1997 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narė, išrinkta pagal LSDP, Lietuvos liberalų sąjungos ir Lietuvos centro sąjungos sąrašą „Mūsų miestas – mūsų namai“. 2000–2003 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narė, išrinkta pagal Naujosios Sąjungos sąrašą.
Juodšakiai
Juodšakiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Pajūrio.
Palenkės Januvo Šv. Trejybės kolegiatas
'''Palenkės Januvo Šv. Trejybės kolegiatas'''  – katalikų kolegiatas esantis Palenkės Januvo kaime.
Kolegiate įsikūrusi Palenkės Januvo Šv. Trejybės parapija. Kolegiatas pastatytas 1714–1735 m. vėlyvojo baroko architektūros stiliumi. Bažnyčioje yra 18 paveikslų priklausančių Pranciškaus Smuglevičiaus mokyklai. 1796 m. šventovės kriptoje buvo palaidotas Lucko vyskupas Adomas Naruševičius, 1861 m. bažnyčioje jam buvo pastatytas marmurinis paminklas, sukurtas Romoje. 1818–1867 m. ir 1918–1924 m. turėjo katedros statusą. 1957 m. rugpjūčio 31 d. kolegiatas buvo įtrauktas į Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Elektra Mažeikiai
Mažeikių „Elektra“ – Lietuvos futbolo komanda iš Mažeikių.
Istorija
Mažeikiuose dar nuo XX a. vidurio buvo komanda, nuolat žaisdavusi aukščiausiojoje lygoje.
1961 m. buvo suburta ETG futbolo komanda prie Mažeikių elektrotechnikos gamyklos. (Gamykla buvo įkurta 1959 m., priklausė Vilniaus „Elfos“ gamybiniam susivienijimui).
Penkis sezonus ETG, o vėliau „Elektra“ praleido A klasės pirmenybėse (Aukščiausioje lygoje).
1966 m. aukščiausioje lygoje liko 15 vietoje (paskutiniai) ir sekė kritimas į Pirmą lygą.
Galiausiai, „Elektros“ komanda sunyko. Tai įvyko po 1971 m. sezono.
2008 m. Eurocup Formula Renault 2.0 sezonas
2008 m. Eurocup Formula Renault 2.0 sezonas buvo 17-tas Eurocup Formula Renault 2.0 sezonas. Prasidėjo gegužės 2 d. Spa-Francorchamps trasoje (Belgija) ir baigėsi spalio 19 d.Katalonijoje (Ispanija).
Čempionato nugalėtoju tapo suomis Valtteri Bottas, tais pačiais metais nugalėjęs ir Formula Renault 2.0 Northern European Cup čempionate.
Lenktynininkai ir komandos
thumb|200px|right|[[Daniel Ricciardo, dabartinis Red Bull Racing ir Scuderia Toro Rosso lenktynininkas bandytojas, 2008 m. sezone užėmė antrą vietą, tik 3 taškais atsilikęs nuo Valtteri Bottas.]]
Lieplaukės pagrindinė mokykla
Telšių rajono Lieplaukės pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Telšių raj., Lieplaukėje, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 9058382. Steigėjas Telšių rajono savivaldybės taryba.
Istorija
Lieplaukės pradinė mokykla įsteigta 1918 m. spalio 1 d. Anksčiau nuo 1880 m. veikė parapinė pradžios mokykla. „Mokyklos vedėjas mokytojas Boleslovas Choromanskis, 25 m. amžiaus, vedęs, 3 ypatos (asmenys), 1917 m. baigęs Telšių miesto mokyklą, 1918 m. – Telšių pedagoginius kursus. Mokytojauja nuo mokyklos įsteigimo pradžios. Moko 40 berniukų ir 6 mergikes. Mokytojas gauna algą, butą, kurą. Mokyklą išlaiko komitetas.“
Ilgainiui sumažėjus mokinių mokykla tapo Telšių „Atžalyno“ vidurinės mokyklos Lieplaukės skyriumi. 2007–2008 m. Telšių „Atžalyno“ vidurinės mokyklos Lieplaukės pagrindinio ugdymo skyrius pertvarkytas į pradinio ugdymo skyrių. 2009 m. jame bebuvo likęs tik vienas komplektas – 2 ir 3 klasės. 2010 m. jis persikėlė į naujas patalpas. Vėliau skyrius panaikintas.
Buvęs mokyklos pastatas yra Lieplaukiškių bendrijos žinioje.
Gurtas (moneta)
thumb|[[Rijksdalderis|Rijksdalderio gurtas su tekstu.]] Gurtas ( diržas, juosta) – monetos šoninis paviršius (jei monetą įsivaizduoti kaip žemą ritinį).
Būna įvairaus reljefo: lygus, dantytas, su užrašu, su grioveliu.
Pupžiubiai
Pupžiubiai – kaimas Rietavo savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Tverų, prie kelio, prie Duobulio ištakų, Pareškečio miškų apsuptyje. Tuoj rytuose – Rešketėnai.
thumb|left|245px|Koplytėlė pakelėje
XIX a. pradžioje kaime gyveno dailininkas Stepas Kuneika. Yra išlikę trys ksilografiškai ant molinių lentų sukurti paveikslai. Tai 36×30 cm dydžio plokštės, sukurtos 1829 m., kurios 1934 m. perduotos Telšių muziejui.
Miške yra dubenėtas akmuo, vadinamas Velnio akmeniu, kuris greičiausiai buvo senovės lietuvių tikybos apeigoms. Prie kelio yra pora koplytėlių.
Marua
Marua  – miestas Kamerūno šiaurėje, prie Ferngo ir Kaliao upių. Tolimosios Šiaurės regiono administracinis centras. Keliai į Ngaunderę, Maidugurį, Ndžameną, yra oro uostas. Medvilnės, maisto pramonė. Amatai. Prekyba žemės ūkio produkcija. Veikia žemės ūkio mokykla, etnografijos muziejus, kelios mečetės, protestantų bažnyčia, yra karinė bazė. Į šiaurę nuo Marua prasideda Vazos nacionalinis parkas.
Azoto oksidas
Azoto oksidas – bendras terminas, naudojamas įvairiems azoto ir deguonies junginiams (oksidams) nurodyti. Azotas sudaro nemažą grupę oksidų, kuriuose jo oksidacijos laipsnis gali svyruoti nuo +1 iki +5:
Diazoto trioksidas, tetroksidas ir pentoksidas yra nestabilūs junginiai.
Savičiūnų tvenkinys
Savičiūnų tvenkinys – tvenkinys Anykščių rajone, 6 km į šiaurės rytus nuo Svėdasų, šalia Savičiūnų kaimo. Susidaręs patvenkus Maleišos upę (Jaros intakas, Šventosios baseinas) 11,6 km nuo jos žiočių. Ilgis iš pietų į šiaurę 0,81 km, plotis iki 0,11 km. Altitudė 128 m. Krantai neaukšti, apaugę krūmynais. Aplinkui plyti pievos, į vakarus - dirbami laukai. Tvenkinys dalinai išleistas, užtvankos gelžbetoninės konstrukcijos yra avarinės būklės.
Debitas:
Vandens pralaida – šachtinė. Įrengta 1972 m.
thumb|left|200px|Vandens pralaida
Koatos
Koatos (Atelidae) – primatų (Primates) šeima. Labai vikriai laipioja, turi liekną liemenį, ilgas galūnes ir labai šmaikščią uodegą, kuria nuolat kabinasi už šakų.
Skirstoma į du pošeimius (iš viso 24 rūšys):
Kiliūnėnai
Kiliūnėnai – kaimas Rietavo savivaldybėje, 6 km į šiaurę nuo Tverų.
Konarko saulės šventykla
Konarko saulės šventykla, dar žinoma kaip Juodoji pagoda – hinduistų šventykla Indijoje, Orisos valstijoje, Konarko miestelyje, 65 km nuo Bhubanešvaro. Pastatyta XIII a. Rytų Gangos dinastijos valdovo Narasimhadevos I ir paskirta Saulės dievui Sūrjai. Šventykla pastatyta iš oksiduoto smiltainio, tradiciniu Orisos architektūriniu stiliumi. XVI a. Konarko šventykla buvo nusiaubta musulmonų antpuolių. Daug vertingų statulų buvo sunaikinta arba išgabenta.
Šventykla yra 3 km nuo Bengalijos įlankos kranto. Kompleksą sudaro 3 dalys – šokių paviljonas (nata mandyras), kur devadasės atlikdavo savo ritualinius šokius, maldų salė (džagamohana) ir šventvietė (deula). Priešais šventyklą yra akmeninės 7 arklių figūros, kurios vaizduoja traukiančios Saulės dievo Sūrjos dangiškąjį vežimą. Šio vežimo ratai, iškalti šventyklos sienose, veikė ir kaip saulės laikrodžiai. Ties įėjimu į šventyklą vaizduojami akmeniniai liūtai, kurie nugali karo dramblius, o šie – žmones. Konarko šventyklos sienos gausiai dekoruotos itin sudėtingais ir įmantriais bareljefais. Tarp jų yra nemažai erotinio pobūdžio vaizdinių.
Maltos tarptautinis oro uostas
Maltos tarptautinis oro uostas (IATA: MLA, ICAO: LMML) – vienintelis oro uostas Maltoje, aptarnauja visą Maltos salyną. Išsidėstęs tarp Lukos ir Gudžos savivaldybių, buvusioje Karališkųjų oro pajėgų „Lukos“ nusileidimo vietoje. Vietinių vis dar pavadinamas Lukos oro uostu arba kartais tarptautiniu mastu Valetos oro uostu, nes yra nutolęs 5 km į pietryčius nuo Maltos sostinės Valetos.
Konarko saulės šventykla
1984 m. Konarko saulės šventykla įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Maltos tarptautinis oro uostas
Tai oro linijų „Air Malta“ namų oro uostas bei viena iš „Ryanair“ bazių. Čia taip pat rengiama kasmetinė Maltos aviacijos paroda, kurioje pristatomi tiek kariniai, tiek civiliniai orlaiviai iš įvairių Europos ir kitų pasaulio šalių.
Konarko saulės šventykla
thumb|left|700px|Konarko komplekso panorama
Maltos tarptautinis oro uostas
2013 m. duomenimis, oro uoste aptarnauta 4 052 000 keleivių, 34 789 orlaiviai , perkrauta 16 038 449 kg krovinių.
Istorija
Pirmasis šalyje aerodromas buvo įrengtas Takalyje, vėliau sekė Hal Faro (RAF Hal Far) ir Lukos aerodromai. Antrojo pasaulinio karo metu Takalio ir Hal Faro aerodromai buvo smarkiai apgriauti, tad civiliniai skrydžiai vykdyti iš Lukos oro uosto.
Vis daugėjo naujų oro linijų, oro uoste apsilankydavo vis didesni lėktuvai. 1977 m. nutiestas naujas ir ilgesnis kilimo ir tūpimo takas, praplėstas ir atnaujintas terminalas. Po dešimtmečio vyriausybė nusprendė, kad baigėsi senojo terminalo eksploatacijos laikotarpis. Buvo nutarta statyti naują. Užbaigus jo statybas, naujasis terminalas atidarytas 1992 m. kovo 25 d., tuo tarpu senasis Lukos terminalas buvo uždarytas, efektingai atitarnavęs 35 metus. Naujasis terminalas pasižymėjo modernia įranga: oro kondicionavimu, sukamuoju įrenginiu bagažui išduoti, skrydžių informacijos monitoriais, kompiuterizuotais registracijos stalais, nauja danga ir t. t.
2010 m. oro uoste vieną savo bazių įkūrė oro linijų bendrovė „Ryanair“.
LGBT simboliai
LGBT bendruomenei priskiriami tam tikri simboliai, simbolizuojantys lygybę, toleranciją, lojalumą vienas kitam. Vaivorykštės vėliava bei rožinis trikampis yra labiausiai paplitę LGBT simboliai.