cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Advokatas mokesčių teisės specialistas
Išsimokslinimo sritys
Advokatas turi įrodyti specialias žinias pagal sritis, kurias reguliuoja Advokatų specialistų nuostatai (, FAO). Tai yra:
Be to, būtina įrodyti specialią praktinę patirtį – darbo su 50 bylų (plačiąja prasme). Tarp jų mažiausiai 10 oficialių teisinių procedūrų, teisinio ginčijimo (ginčo teisenos) arba apeliacinio bylinėjimosi. Toliau turi būti bent 5 bylos būti susijusios su ne mažiau kaip 3 sritimis pagal FAO 9 § Nr. 3.
Kūlupėnų geležinkelio stotis
Kūlupėnų geležinkelio stotis (iki 1975 m. Kartenos geležinkelio stotis) – geležinkelio stotis rytinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, Kūlupėnuose, geležinkelio ruože Kretinga–Šateikiai (Šiaulių–Klaipėdos geležinkelis). Adresas – Kūlupėnai, LT-97331 (įmonės kodas 110053842). Geležinkelio stotis skirta priešpriešiniams traukiniams prasilenkti vienkelėje linijoje (nuo 2014 m. tiesiamas antrasis kelias link Kretingos). Stotyje stoja keleiviniai traukiniai Radviliškis–Klaipėda.
Kultūros paveldo objektas, turintis architektūrinę ir istorinę vertę.
Istorija
thumb|left|Baigiamieji Kartenos geležinkelio stoties statybos darbai [[1932 m.]]
Geležinkelio stotis pastatyta 1932 m. tiesiant Klaipėdos–Kauno geležinkelio linijos atkarpą Kretinga–Telšiai. Ją statė Danijos firma „Højgaard ir Schultz“. Oficialiai buvo pavadinta Kartenos geležinkelio stotimi ir atidaryta 1932 m. spalio 29 d. per Telšių–Kretingos geležinkelio linijos atidengimo iškilmes, kuriose dalyvavo Lietuvos Respublikos Prezidentas Antanas Smetona, Lietuvos Vyriausybės nariai, Lietuvos visuomeninių organizacijų vadovai. Stotis buvo skirta keleiviniams ir prekiniams-krovininiams traukiniams sustoti, išsikrauti ir pasikrauti.
1948–1950 m. iš stoties buvo išvežami į Sibirą ir kitas sovietų Rusijos vietoves tremiami Kretingos apskrities, o 1950–1952 m. – Kretingos ir Salantų rajonų gyventojai. Tremtiniams atminti stoties teritorijoje 1989 m. pastatytas monumentalus kryžius.
thumb|Monumentalus kryžius [[1941–1952 m. tremtiniams atminti]]
Pokariu prie geležinkelio išaugo nauja Kūlupėnų gyvenvietė. Ilgamečio geležinkelio stoties viršininko Prano Daukanto pastangomis 1975 m. stotis buvo pavadinta Kūlupėnų geležinkelio stotimi. XX a. pabaigoje suremontuotas stoties pastatas.
Architektūra
Stoties kompleksą sudaro rūmai, pagalbiniai ūkiniai ir gyvenamasis statiniai.
Stoties rūmai moderno stiliaus, tinkuoto mūro, vienaukščiai, stačiakampio plano, su keleivių laukimo sale, bilietų kasa, administracijos patalpomis. Portalas išsikiša į priekį, su stogeliu virš įėjimo. Stogas dviejų tarpsnių, keturšlaitis. Tarp abiejų tarpsnių esantį frontoną puošia ažūriniai stilizuoto augalinio motyvo ornamentai.
Priešais stoties rūmus įrengta stovėjimo aikštelė su želdinių klomba ties viduriu. Į pietvakarius nuo stoties rūmų perono pakraštyje stovi ornamentuotas tremtinių kryžius. Bendras teritorijos plotas – 2 ha.
Frandželikas
250px|miniatiūra|dešinėje|Italijos gamybos frandželiko butelis. [[Butelis būdingos formos, primena vienuolį su abitu, per juosmenį susijuosusį virve.]] Frandželikas  – riešutų ir žolelių skonio likeris, nuspalvintas karamelės dažikliu, gaminamas Kanalėje (, Italija). Likeryje yra 20 % tūrio etanolio. Anksčiau likeris buvo 24 etanolio tūrio % stiprumo. Imtas gaminti XX a. 9-tą dešimtmetį. Pirkėjų dėmesį patraukė originalia butelio forma: butelis priminė vienuolį, per juosmenį susijuosusį virve. Frandželikas parduodamas dviejų dydžių buteliuose – 750 ml ir 375 ml.
Iš frandželiko gali būti gaminami kokteiliai – riešutinis martinis (Hazelnut Martini), Franželiko kolada (Frangelico Colada), frandželikas su spanguolių sultimis (Frangelico and Cranberry Juice). Maišant su degtine gaunamas kokteilis Chocolate Cake.
Gamintojas aiškina, kad likeris pavadintas pagal legendinį atsiskyrėlį Fra Angelico, kuris išrado unikalių likerių receptų. Butelio forma labai primena pranciškono abitą, pats likeris pavadintas pagal žymų tapytoją Fra Angelico (m. 1455 m.), kuris buvo dominikonas. Pastarųjų rūbai buvo balti ir be persijuosimo.
Frandželikas gaminamas panašiai kaip ir kiti riešutų likeriai: riešutai sutrupinami ir maišomi su kakavos milteliais, vanile ir kitais natūraliais gardikliais, o po to paliekamas mirkti spirite. Po to, kai spiritas sugeria visą ingredientų gardį, likeris košiamas, saldinamas ir pilstomas į butelius.
Šią markę 2010 m. nupirko Gruppo Campari, o iki tol šią markę turėjo William Grant ir C&C Group.
Frandželikas buvo perduotas vertinti bent trims alkoholinių gėrimų vertinimo organizacijoms: Proof66, kuris pats nevertina alkoholinių gėrimų bet apibendrina kitų ekspertų vertinimus, frangeliką apibūdino kaip Tier 2 spiritą, kas reiškia, kad gėrimas papuola į „Labai rekomenduojamų“ (Highly Recommended) kategoriją.
Alisos stebuklų šalyje sindromas
miniatiūra|Originali J. Tennielio iliustracija (1865) iš Lewiso Carrollo romano „Alisa stebuklų šalyje“. Alisos Stebuklų šalyje sindromas (angl. Alice in Wonderland syndrome), dar žinomas kaip Toddo sindromas (pavadintas psichiatro dr. Johno Toddo garbei), yra reta neurologinė būklė, kuri veikia žmogaus suvokimą, gali sukelti vizualines haliucinacijas ir dydžio, formos, atstumo iškraipymus pojūčiuose.
Ši neurologinė būklė verčia žmones matyti ir jausti daiktus (ar net save pačius) neproporcingais aplinkiniams objektams. Žmonių, kurie patiria šį sindromą, objektų suvokimas gali būti iškraipomas taip, kad jie gali suvokti, jog daiktai yra didesni nei jie yra (makropsija), mažesni negu yra (mikropsija) arba toliau nei iš tikrųjų yra (teleopsija). Šis sindromasi priskiriama laikinų ligų kategorijai ir dažniausiai gali būti siejamas su migrenomis ir smegenų augliais.
Istorija
Alisos Stebuklų šalyje sindromą pirmą kartą aprašytas ir pavadintas 1955 m. psichiatro iš Anglijos, J. Toddas. Jis pavadino šią būklę pagrindinės 1865 m. Lewiso Carrollo knygos „Alisa Stebuklų šalyje“ veikėjos vardu. Knygoje „Alisos nuotykiai stebuklų šalyje“ Alisa susiduria su situacijomis, kai iškraipomi daiktų, būtybių ir net jos pačios dydis. Dr. J. Toddas 1955 m. Alisos Stebuklų šalyje sindromo terminą pirmasis pritaikė pakitusiam, keistam pacientų kūno dydžio, kūno formų, objektų formų, matmenų suvokimui, kurį patyrė pacientai sergantys migrena ar epilepsija.
Pirmąjį žinomą šio sindromo atvejį 1955 m. pranešė psichiatras dr. Johnas Toddas, kuris aprašė 22 metų moterį, kuri patyrė vizualines haliucinacijas, laiko ir erdvės suvokimo pokyčius.
Nuo tada daugybė praneštų atvejų ir tyrimų patvirtino sindromo egzistavimą, ir jis buvo pripažintas reta neurologine būkle (1955).
Priežastys
Tiksliai nežinoma, kas sukelia Alisos Stebuklų šalyje sindromą, tačiau yra žinoma daugelis būklių ir aplinkybių, kurios gali jį sukelti. Galimos priežastys yra :
Simptomai
Simptomai, kurie gali atsirasti dėl Alisos stebuklų šalyje sindromo, skirstomi į dvi kategorijas: savęs suvokimo (angl. self-perception) ir vizualinio suvokimo (angl. visual perception) simptomus. Žmonės taip pat gali turėti abiejų tipų simptomus, tačiau regimojo suvokimo simptomai yra daug dažnesni.
Vizualinio suvokimo simptomai:
Dažniausi Alisos Stebuklų šalyje sindromo simptomai turi įtakos regos suvokimui. Tai reiškia, kad simptomai turi įtakos tam, kaip matote aplinkinius dalykus. Šie simptomai apima:
Juodės II tvenkinys
Juodės II tvenkinys arba Levaniškių tvenkinys - tvenkinys Lietuvoje, Širvintų rajone, 5 km į šiaurės rytus nuo Maišiagalos. Sudarytas užtvenkus Juodės II upę (Tolos intakas, Musės baseinas) 3,4 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus - 0,9 km, plotis - iki 0,2 km. Altitudė 124 m. Vakarinis krantas aukštas, šiaurrytinis žemas ir užpelkėjęs, pietrytinis aukštas, apaugęs mišku. Pakrantėse daugiausia plyti pievos. Priešsroviui už kelio  iškart telkšo Juodės III tvenkinys, pasroviui iškart - Juodės I tvenkinys. Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Levaniškių kaimas, į rytus nuo tvenkinio - Barskūnų kaimas.
Tvenkinys įrengtas 1973 m.
Pietų Korėjos moterų futbolo rinktinė
Pietų Korėjos moterų futbolo rinktinė – Pietų Korėjai atstovaujanti nacionalinė moterų futbolo komanda, kurią kontroliuoja Korėjos futbolo asociacija.
Ažugiris
Ažugiris – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Bezdonių.
Mokestininkas
Mokestininkas - mokesčių žinovas, specialistas.
Vokietija
Vokietijoje mokestininkais vadinami mokesčių specialistas (Steuerfachmann), mokslininkas mokestininkas. Oficiali profesija - mokesčių patarėjas (Steuerberater). Advokatas mokesčių teisės specialistas - advokatas specialistas mokesčių teisės srityje (oficialus profesinis vardas). Mokesčių mokslai yra oficiali akademinė bei mokslinių tyrimų sritis. Yra specialios studijų programos. Mokesčių teisės mokslininkas (mokesčių teisėtyrininkas) vad. Steuerrechtswissenschaftler (sutr. Steuerrechtler).
Lietuva
Lietuvoje mokestininkais vadinami visi mokesčių srityje dirbantys specialistai (verslo patarėjai konsultacinėse bendrovėse, teisininkai advokatų kontorose, teisinių paslaugų įmonėse ir pan.). Profesijų arba profesinių vardų, reglamentuojamų įstatymais, Lietuvoje nėra.
Italijos futbolo varžybos 2016–2017 m.
Italijos futbolo varžybos 2016–2017 m.
2016–2017 m. Serie A
'''2016–2017 m. Serie A čempionatas''' – 85-as aukščiausios Italijos futbolo lygos sezonas, kuris prasidėjo 2016 m. rugpjūčio 20 ir baigėsi 2017 m. gegužės 28 d. Tai buvo septintas kartas, kuomet Serie A rengiamas atskirai nuo Serie B lygos.
2016 m. balandžio 14 d. Tarptautinė futbolo asociacijų valdyba paskelbė, kad Serie A lygoje bus išbandoma vaizdo įrašų pakartojimo peržiūra rungtynių metu.
2016 m. balandžio 29 d. pirmą kartą istorijoje į Serie A pateko F.C. Crotone klubas. Po vienerių metų pertraukos į Serie A sugrįžo Cagliari Calcio, o Delfino Pescara 1936 po trejų metų pertraukos.
Čempionų titulą apgynė Juventus, kuris 33 kartą klubo istorijoje tapo čempionais.
Daugiausia įvarčių pelnė:
Edin Džeko pelnė net 29 įvarčius ir buvo geriausias sezono snaiperis.
Rezultatyvūs perdavimai:
José Callejón atliko daugiausiai rezultatyvių perdavimų.
2016–2017 m. Serie B
Taškų nuobaudos:
Atkrintamosios varžybos
Šešios Serie B komandos susirungė dėl patekimo į Serie A.
Pirmas etapas (ketvirtfinalais). Keturios komandos buvo suskirstytos į poras, o Frosinone ir  Perugia be kovos pateko į pusfinalį.
Kas pateks į pusfinalį lėmė vienerios rungtynės.
A.S. Cittadella namuose žaidė su Carpi, o Benevento Calcio namuose su Spezia Calcio.
Ketvirtfinalio rungtynės
Į pusfinalį pateko Carpi ir Spezia Calcio.
Finalo rungtynės
Birželio 4 d. pirmosios rungtynės, o birželio 8 d. antrosios. Laimėtojas Benevento Calcio iškovojo teisę dalyvauti Serie A pirmenybėse.
---
Finalininkai Carpi ir Benevento Calcio. Pirmosiose rungtynėse įvarčių nebuvo pasiekta 0-0.
Antrose rungtynėse birželio 8 d. namuose žaidę Benevento Calcio futbolininkai po George Pușcaș įvarčio laimėjo rungtynes ir iškovojo teisę žaisti Serie A pirmenybėse.
Makedonijos transportas
Šis straipsnis skirtas Makedonijos transportui aprašyti.
Geležinkeliai
Visų geležinkelių ilgis: 925 km (statoma – 56 km)
Elektrifikuoti: 312 km (visi 25kV 50Hz)
Keliai ir greitkeliai
Makedonija turi 9573 km kelių (2002 m.), iš kurių yra 228 km yra greitkeliai (2008 m.).
Magistraliniai keliai
Makedonija turi 7 magistralinius kelius, kurių dauguma yra paversti greitkeliais.
Oro uostai
Makedonija turi 17 oro uostų (2002 m. duomenys), iš kurių 11 yra asfaltuoti.
Kavoliškės (Vilnius)
Kavoliškės – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Bezdonių.
TransMed dujotiekis
TransMed dujotiekis – tarpvalstybinis povandeninis magistralinis dujotiekis, jungiantis Alžyro, Tuniso ir Italijos gamtinių dujų perdavimo sistemas.
Dujotiekiu tiekiamos dujos iš Hasi Rmelio dujų telkinio Alžyre, kuris yra 18-as didžiausias gamtinių dujų telkinys pasaulyje, per Tunisą į Italijos Bolonijos provinciją. Dujotiekis Italijoje jungiasi su dujotiekiu į Slovėniją.
Istorija
1969 m. užbaigta projekto galimybių studija. 1977 m. pasirašytas pirmasis susitarimo memorandumas.
1978 m. pradėti dujotiekio statybos darbai. 1983 m. užbaigta pirmoji jungtis su Italija ir pradėtas dujų tiekimas iš Alžyro. 1994 m. dujotiekio pajėgumai išplėsti dvigubai.
1997 m. teroristiniai išpuoliai Alžyre sustabdė dujotiekio veiklą penkioms dienoms. 2010 m. dujotiekio pajėgumai dar labiau padidinti.
Smalininkų technologijų ir verslo mokykla
miniatiūra|265x265px|Mokyklos statiniai
Smalininkų technologijų ir verslo mokykla – profesinio mokymo įstaiga, įsikūrusi Jurbarko rajone, Smalininkų miestelyje. Mokykla yra viešoji valstybinė įstaiga, jos pagrindinė veikla – švietimas, pagrindinė švietimo veiklos rūšis – profesinis mokymas. Mokykloje teikiamas pirminis ir tęstinis profesinis mokymas, mokoma lietuvių kalba. Įstaigos kodas: 191425670.
Smalininkų technologijų ir verslo mokykloje yra trys skyriai: Gimnazijos, Profesinio mokymo ir Specialiojo ugdymo. Mokiniai turi galimybę įgyti vidurinį išsilavinimą ir  profesinę kvalifikaciją bei tenkinti poreikius pagal neformaliojo švietimo programas. Specialiojo ugdymo skyriaus mokiniai mokomi pagal individualizuotas pradinio ir pagrindinio ugdymo bei socialinių įgūdžių programas. Įstaiga turi Valstybinės kelių transporto inspekcijos prie Susisiekimo ministerijos liudijimą,  leidžiantį vykdyti Vairavimo mokyklų veiklą. Asmenys, jau turintys kvalifikaciją, mokykloje gali tobulinti profesines kompetencijas arba įgyti kitą kvalifikaciją.
Istorija
1954 m. miestelio centre įkurtas Žemės ūkio mechanizacijos technikumas. Anksčiau šioje vietoje veikė vandens ūkio mechanizacijos mokykla. Technikume mokėsi 2 grupės po 30 moksleivių, baigusių 7 klases ir viena grupė iš 27 moksleivių, baigusių vidurinę mokyklą. 1957 m. įteikti diplomai pirmajai technikumą baigusių technikų-mechanikų laidai. 1958 m. technikume pradėjo veikti neakivaizdinis skyrius. Tais pačiais metais įkurti pirmieji kabinetai ir laboratorijos.
Makenzinis tundros vilkas
Makenzinis tundros vilkas (Canis lupus mackenzii) – šuninių (Canidae) šeimos žinduolis, pilkojo vilko (Canis lupus) porūšis, sutinkamas Kanadoje, Šiaurės Vakarų teritorijose. Gyvena į rytus nuo Makenzio upės ir šiaurėje nuo Arkties pakrantės į pietus link Didžiojo Lokių ežero. Plėšrūno buvimo ženklų toliausiai į pietus aptinkama ties Didžiuoju Vergų ežeru. miniatiūra|200px|left|Makenzinis tundros vilkas Žėvodano vilkų parke ([[Lozeras (departamentas)|Lozeras, Prancūzija)]]
Smalininkų technologijų ir verslo mokykla
Istorija
1965 m. šalia miestelio pastatytas naujas žemės ūkio technikumo korpusas, moksleivių bendrabučiai, gyvenamieji namai dėstytojams ir darbuotojams, mokomosios-gamybinės dirbtuvės, stadionas, sporto aikštynas, pasodintas didelis parkas. Pradėti ruošti agronomai, o vėliau – technikai elektromechanikai. 1975 m. Smalininkų žemės ūkio mechanizacijos technikumas reorganizuotas į tarybinį ūkį-technikumą. Tuo metu moksleivių skaičius buvo išaugęs iki 1000. 1990 m. tarybinis ūkis-technikumas pertvarkytas į aukštesniąją žemės ūkio mokyklą. Mokykloje veikė aukštesniųjų studijų ir profesinio mokymo skyrius. Pagrindinės specialybės – žemės ūkio mechanizacija ir buhalterinė apskaita. 2000 m. prie mokyklos prijungta Viešvilės žemės ūkio mokykla.
Makenzinis tundros vilkas
Šis vilkas palyginti mažai aprašytas, tačiau vieną išsamesnių apžvalgų 1954 m. pateikė W. A. Fuller. Šį porūšį patvirtina taksonomijos ir geografijos žinynas „Mammal Species of the World“.
Smalininkų technologijų ir verslo mokykla
Istorija
Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, mokykla kūrė naujas mokymo programas, atsižvelgdama į pastoviai besikeičiančią darbo rinką. Vykdytas mokymas pagal 14 programų, kurių dauguma ne žemdirbiškos. Mokykloje mokėsi apie 650 moksleivių ir studentų.
Makenzinis tundros vilkas
Canis lupus mackenzii porūšį 1943 m. pirmasis identifikavo kanadiečių zoologas Rudolph Anderson. 1990–aisiais taksonomas Ronald Nowak klasifikavo šį vilką kaip  porūšio Canis lupus occidentalis narį. Taip pat jis turi panašumų su Canis lupus tundrarum ir Canis lupus pambsileus.
Smalininkų technologijų ir verslo mokykla
Istorija
2006 m. Smalininkų aukštesnioji žemės ūkio mokykla pervadinta Smalininkų technologijų ir verslo mokykla. 2008 m. joje akredituota vidurinio ugdymo programa, įsteigtas gimnazijos skyrius. 2011 m. prijungta Smalininkų specialioji mokykla. Ji tapo Smalininkų technologijų ir verslo mokyklos specialiojo ugdymo skyriumi, skirtu mokiniams, kurie dėl intelekto sutrikimo turi specialiųjų ugdymosi poreikių.
Profesinis mokymas
Mokykla turi licenciją vykdyti pirminio ir tęstinio profesinio mokymo modulines programas, atitinkančias šiuolaikinį mokslo ir technikos išsivystymo lygį, darbo rinkos keliamus reikalavimus. Stojantieji priimami per bendrąją priėmimo sistemą LAMA BPO pagal priėmimo terminus. Asmenys, siekiantys tobulinti kvalifikaciją Užimtumo tarnybos arba už įmonių/savo lėšomis, priimami ištisus metus. Mokykloje veikia vairavimo mokykla. Sudaroma galimybė įsigyti vairuotojo pažymėjimą ir tiems mokiniams, kuriems nėra tai numatyta pagal mokymo programą.
Makenzinis tundros vilkas
Makenzinis tundros vilkas yra vidutinio dydžio vilkas, jo kailio spalva gali kisti nuo gelsvai baltos iki pilkos, juodos ar šių spalvų mišinio. Jo buveinės – tundra, kalnai, upių slėniai. Pagrindinis grobis – šiauriniai elniai karibu, taip pat pasigauna graužikų, lašišų.
Dujotiekis Borma–Gabesas
Bormos–Gabeso dujotiekis – tarpvalstybinis magistralinis dujotiekis, jungiantis Alžyro ir Tuniso dujų perdavimo sistemas.
Dujotiekiu tiekiamos dujos iš Bormo dujų telkinio Alžyre į Tuniso miestą Gabesą.
Istorija
1972 m. dujotiekiu pradėtos tiekti dujos iš Alžyro į Tunisą. Projektą finansavo investicinis fondas iš Prancūzijos.
Mandžakai
Mandžakai (Manjaku, Manjaco, Manjaque) – Vakarų Afrikos tauta. Gyvena Bisau Gvinėjoje (prie Kašeu ir Mansoa žiočių), Žaliojo Kyšulio Salose, Senegale, Gambijoje. Kultūriškai ir kalbiškai artimi mankanjams, diolams, balančiams. Mandžakų kalba priklauso Nigerio-Kongo kalbų šeimai, Atlanto-Kongo pošeimui (bakų kalbų skyriui). Tarmės: bokų, baranų-kalkusų, čuro, lundų, pejichė. Dauguma mandžakų išpažįsta prigimtinę religiją, yra katalikų (ypač Žaliojo Kyšulio Salose).
Į dabartinės Bisau Gvinėjos pakrantes mandžakai atsikėlė iš šiaurės, kur buvo išstumti mandingų. Vėliau dalis mandžakų persikėlė į vidines Bisau Gvinėjos sritis, nenutraukdami ankstesnių gimininių, ūkinių ir religinių saitų. XIX–XX a. ženklios mandžakų grupės kėlėsi į Senegalą, Gambiją ir Žaliojo Kyšulio Salas. Žemyne daugiausia verčiasi kapline žemdirbyste (ryžiai, batatai, jamsai, medvilnė, bananai, citrusai, daržovės, pirštuotės, vietomis prekybai žemės riešutai). Užpelkėjusias vietas įsisavina įrengdami žemių dambas, saugančias nuo užliejimo. Darbuojasi universaliu kastuvu „kajendo“ (iki 3 m ilgio). Žaliojo Kyšulio Salose daugiausia dirba plantacijose. Taip pat mandžakai verčiasi gyvulininkyste (laiko kiaules, rečiau ožkas, karves), rankioja kokospalmių ir aliejinių palmių vaisius. Svarbus verslas – upinė ir jūrinė žvejyba. Amatai: puodininkystė, pynimas, medienos apdirbimas. Daug mandžakų dirba jūreiviais jūriniuose ir upiniuose laivuose.
Kaimai dideli, kupetiniai. Būstas apskritas, 5–6 m skersmens, sienos sunertos iš vytelių ir apteptos moliu, stogas aukštas, kūgiškas, žemašlaitis, iš palmių lapų. Iš portugalų perėmė stačiakampio plano namus dvišlaičiu stogu.
Mandžakų šeima didžioji, giminės linija vedama pagal tėvą. Išlikusios slaptosios draugijos, suaugusiųjų klasių sistema (iki 6).
Juodės III tvenkinys
Juodės III tvenkinys arba Verbalaukio tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Širvintų rajone, 5 km į šiaurės rytus nuo Maišiagalos. Sudarytas užtvenkus Juodės II upę (Tolos intakas, Musės baseinas) 4,3 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,92 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 125,9 m. Krantai aukšti. Pietinę tvenkinio dalį supa miškelis, vakariniame netoli užtvankos auga sodai. Aplinkui daugiausia plyti pievos. Priešsroviui už 0,28 km telkšo paskutinis iš 4 Juodės tvenkinių kaskados – Juodės IV tvenkinys, pasroviui iškart telkšo Juodės II tvenkinys. Pietvakarinėje pakrantėje įsikūręs Levaniškių kaimas, šiaurinėje – Barskūnų kaimas. Tvenkinio užtvanka eina kelias.
Tvenkinys įrengtas 1973 m.
Kynevulfas
Biografija
Perėmė sostą po Sigeberto, nuolat kariavo su valais. 779 m. Mersijos karalius Ofa jį nugalėjo ir užėmė Bensingtoną. 786 m. Marteno mieste (dabar Merantunas) nužudytas Kyneheardo, nuversto Sigeberto brolio.
Maižiešinė
Maižiešinė – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Bezdonių.
Andžejus Dembovskis
Šeima
Vedė Agniešką Laščaitę, su kuria turėjo dukterį Sofiją (mirė 1588 m.).
Franco Nero
Franko Nero (, g. 1941 m. lapkričio 23 d. Parma) – Italijos kino aktorius, išgarsėjęs septintajame-aštuntajame praėjusio amžiaus dešimtmečiuose vaidmenimis „spageti“ vesternuose bei kriminaliniuose filmuose.
Biografija
Nero gimė Parmos regione esančiame San Prospere, karabinieriaus šeimoje. Gyvenant Parmoje, jis pradėjo domėtis vaidyba ir vaidinti studentiškose pjesėse. Vėliau persikėlė į Milaną, trumpai studijavo universitete ekonomiką, kol galutinai apsisprendė tapti aktoriumi.
Pirmuoju jo vaidmeniu kine tapo epizodinis pasirodymas juostoje „La ragazza in prestito“ (1964). Po 2 metų režisierius Sergio Corbucci davė jam pirmą pagrindinį vaidmenį. Tai buvo vesternas „Džango“, pelnęs tarptautinį pripažinimą tiek aktoriui, tiek pačiam režisieriui. Po šio filmo sekė visa eilė vesternų ir kriminalinių filmų, kurių dėka aktorius įsitvirtino tarp populiariausių šalies aktorių ir tapo žinomas visoje Europoje. 1977 m. pasirodė kelio filmas „Pakeleivis“, vėliau turėjęs didelės įtakos kitoms šio žanro juostoms.
Daugelis jo vaidmenų, atliktų septintajame-aštuntajame dešimtmečiuose, buvo panašūs: vesternuose Nero paprastai įkūnydavo keršytojus, o kriminaliniuose filmuose – policijos pareigūnus arba prokurorus. Vėliau, nenorėdamas likti šabloniniu aktoriumi, Nero ėmė rinktis platesnio spektro vaidmenis: komedijas, karinius ir fantastinius filmus. Jis taip pat yra vienas iš nedaugelio Vakarų Europos aktorių, kuris kūrė vaidmenis ir sovietinio bloko šalyse: Jugoslavijoje („Neretvos mūšis“ 1969 m. ir „Banovic Strahinja“ 1981 m.) bei Sovietų Sąjungoje, režisieriaus Sergejaus Bondarčiuko juostoje „Meksika ugnyje“ (1982 m. ir jo tęsinyje 1983 m.). Be to, Nero taip pat vaidino ir filmuose anglų kalba: „The Virgin and the Gypsy“ (1970 m.), „Force 10 from Navarone“ (1978 m.), „Enter the Ninja“ (1981 m.) ir „Kietas riešutėlis 2“ (1990 m.).
1987 m. jis suvaidino juostoje „Džango 2“, o 2012 m. režisierius Quentin Tarantino pakvietė jį epizodiniam vaidmeniui savo filme „Ištrūkęs Džango“, įkvėptam originaliojo „Džango“. Viso Nero filmografijoje yra beveik 200 filmų.
Asmeninis gyvenimas
1967 m. filmuojant juostą „Kamelotas“, kuriame Nero atliko Lanseloto vaidmenį, jis susipažino su britų aktore Vanessa Redgrave. Pastarąja tuo metu buvo palikęs vyras ir tarp jos bei Nero užsimezgė romanas, o 1969 m. jiems gimė sūnus Carlo (vėliau jis tapo režisieriumi ir scenarijų autoriumi). 1971 m. judviejų santykiai nutrūko ir Redgrave ilgus metus buvo pora su Timothy Dalton. Po ilgų išsiskyrimo metų Nero, kuris niekada nevedė, ir Redgrave 2006 m. susituokė. 1994 m. jis lydėjo Redgrave dukrą Natasha Richardson prie altoriaus šiai tuokiantis su Liam Neeson (šios tėvas tuo metu jau buvo miręs).
1999 m. Nero ir Redgrave vaidino sutuoktinius filme „Uninvited“, kurį režisavo jų sūnus Carlo.
Franz von Stuck
thumb|right|180px| Franz von Stuck autoportretas Francas fon Štiukas (, 1863−1928 m.) – Vokietijos tapytojas simbolistas, skulptorius.
Biografija
Francas Štiukas gimė 1863 m. vasario 23 d. Tetenvaiso miestelyje rytų Bavarijoje. 1882−1884 m. mokėsi Miuncheno taikomosios dailės mokykloje, 1885 m. − tapybos Miuncheno akademijoje. Iš taikomosios dailės mokslų F. Štiukas perėmė dekoratyvumo pajautimą ir tapo puikiu piešėju. Tapyboje jis skyrė menką dėmesį formaliam mokymuisi ir buvo paveiktas A. Beklino ir F. fon Lenbacho kūrinių. Užsidirbdavo pragyvenimui kurdamas humoristines iliustracijas ir grafiką. 1889 m. F. Štiukas pagarsėjo paveikslu „Rojaus sargas“. Jis tapo vienu iš Miuncheno secesijos įkūrėjų ir veliau − jos prezidentu. 1895 m. tapo Miuncheno dailės akademijos profesoriumi, 1906 m. jam suteiktas kilmingųjų rangas (prie pavardės jis galėjo naudoti „fon“ priedėlį). Francas fon Štiukas buvo gerbiamu to meto tapytoju, Vienos, Berlyno, Dresdeno, Milano, Stokholmo akademijų garbės nariu. Jis mokė Miuncheno akademijoje iki savo mirties, nors vėlyvaisiais gyvenimo metais jo dailė buvo laikoma senamadiška. Tarp jo mokinių buvo Jozefas Albersas, Vasilijus Kandinskis ir Paulis Klė. Garsiausiu jo kūriniu įvardijamas paveikslas „Nuodėmė“ (1893). Francas fon Štiukas mirė 1928 m. rugpjūčio 30 d. Miunchene. Gyvenimo metu jis taip pat kūrė skulptūras.
1897−1898 m. F. fon Štiukas su žmona Marija pasistatė savo projektuotą namą Miunchene, kuris 1992 m. tapo Štiuko vilos muziejumi. Už baldų dizainą 1900 m. F. fon Štiukas buvo apdovanotas aukso medaliu Paryžiaus pasaulinėje parodoje.
Andžejus Grudzinskis
Andžejus Karolis Grudzinskis (1611–1678) – Lenkijos karinis ir valstybinis veikėjas, Kališo (1653–1661) ir Poznanės vaivada (1661–1678), Naklovo, Valčo, Rogozno Srodo, ir Oseksko seniūnas. Dvaro žemių Zlotuve valdytojas, karaliaus pulkininkas ir gvardijos kapitonas.
Biografija
Švedijos tvano pradžioje, 1655 metų liepos 25 d. Andžejus Karolis Grudzinskis kartu su Poznanės vaivada Kristupu Opalinskiu ir Karūnos pakancleriu JKeronimu Radzijevskiu atsisakė tarnauti Lenkijos karaliui Jonui Kazimierui Vazai ir Uisces mūšyje pasidavė kartu su Didžiosios Lenkijos pulku feldmaršalui Arvydui von Vitenbergui, pripažistant Švedijos karalių Karolį X Gustavą ATR valdovu. Nežiūrint į savo pirminę išdavystę, netrukus jis perėjo į Lenkijos Karūnos pusę ir dalyvavo kovoje prieš švedų okupantus. Atsakant švedai sudegino Zlotuvo ir Drachimo pilis, kurios jam priklausė (1657).
1668 metais po Jono II Kazimiero atsižadėjimo nuo Lenkijos karaliaus sosto Andžejus Grudzinskis palaikė kurfiusto Pilypo Vilhelmo Pfalco kandidatūrą. 1669 metais buvo išrinktas nuo Poznanės vaivadijos į elekcinį seimą kur palaikė kunigaikščio Mykolo Kaributo Višnioveckio kandidatūrą į Lenkijos karaliaus sostą.
Šiaurės karui pasibaigus Adžejus Grudzinskis pastatė daug bažnyčių.
Andžejus Grudzinskis mirė 1678 metais ir buvo palaidotas Švento Vito bažnyčioje, Rogozne.
Šeima
Buvo vedęs Marianą Svencicką, Kulmo vyskupo Stanislavo Jackaus Svencickio giminaitę.
Juodės IV tvenkinys
Juodės IV tvenkinys arba Žibėnų tvenkinys - tvenkinys Lietuvoje, Širvintų rajone, 5 km į šiaurės rytus nuo Maišiagalos. Sudarytas užtvenkus Juodės II upę (Tolos intakas, Musės baseinas) 5,5 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus - 1,23 km, plotis - iki 0,18 km. Altitudė 131,7 m. Krantai aukšti, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Tvenkinį iš visų pusių supa miškas. Tai paskutinis iš 4 Juodės tvenkinių kaskados. Pasroviui už 0,28 km telkšo Juodės III tvenkinys. Į šiaurę įsikūręs Žibėnų kaimas.
Tvenkinys įrengtas 1973 m.
Saudo Arabijos himnas
Istorija
Iki 1947 m. Saudo Arabija neturėjo himno. Jo melodiją sukūrė egiptietis kompozitorius pirmojo Saudo Arabijos karaliaus Abdulazizo (valdė 1932–1953 m.) prašymu. Žodžiai sukurti gerokai vėliau, 1984 m.
Žodžiai
Himno pavadinimas – „Tegyvuoja Karalius“. Muzikos autorius Abdul Rahmanas Al-Chatibas, žodžių autorius Ibrahimas Chafadžis.
Margutiškės
Margutiškės – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Bezdonių.
Medžiukų tvenkinys
Medžiukų tvenkinys - tvenkinys Lietuvoje, Širvintų rajone, 3,5 km į šiaurę nuo Maišiagalos, Medžiukų gyvenvietės pietinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus Tolos upę (Musės intakas) 3,7 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus - 0,41 km, plotis - iki 0,08 km. Altitudė 133,3 m. Krantai aukštoki, vietomis apaugę medžiais.
Nikolajus Makarovas (1949)
thumb|Nikolajus Makarovas Nikolajus Makarovas (g. 1949 m. spalio 7 d.) – Rusijos Federacijos generolas, nuo 2008 m. birželio 3 d. – Rusijos Ginkluotųjų pajėgų Generalinio štabo viršininkas ir Rusijos Federacijos gynybos ministro pirmasis pavaduotojas. Nuo 2009 m. Komisijos kovai su Rusijos interesams kenkiančiais istorijos falsifikacijos bandymais (Комиссия по противодействию попыткам фальсификации истории в ущерб интересам России) narys.
Biografija
1967–1971 – Maskvos aukštosios kariuomenės vadų mokyklos (Московское высшее общевойсковое командное училище) kursantas. Mokyklą baigė su aukso medaliu.
1971–1977 – būrio vadas, kuopos vadas, bataliono vadas Tarybinės kariuomenės grupėje Vokietijoje (Группа советских войск в Германии)
1977–1979 – M. Frunzės vardo Karo akademijos kursantas. Baigė su aukso medaliu.
1979–1991 – pulko štabo viršininkas ir pulko vado pavaduotojas, pulko vadas, divizijos štabo viršininkas ir divizijos vado pavaduotojas, motorizuotų šaulių divizijos Užbaikalės karinėje apygardoje vadas.
1991–1993 – Rusijos Federacijos Ginkluotųjų pajėgų Generalinio štabo akademijos kursantas. Baigė su aukso medaliu.
1993–1996 – Jungtinės Rusijos kariuomenės grupės Tadžikistane štabo viršininkas. 11-osios gvardijos armijos (Kaliningrado sritis) štabo viršininkas ir vado pirmasis pavaduotojas.
1996–1997 – 2-osios gvardijos tankų armijos (Pavolgio karinė apygarda) vadas.
1997 m. lapkritis – 1999 m. rugsėjis – Baltijos laivyno sausumos ir kranto kariuomenės vadas, Baltijos laivyno vado pavaduotojas (Kaliningrade).
1999 m. rugsėjis – 2002 m. gruodis – Maskvos karinės apygardos štabo viršininkas ir apygardos vado pirmasis pavaduotojas.
2001 m. gegužės 9 d. vadovavo Pergalės paradui Raudonojoje aikštėje (Maskva).
2001 m. balandžio – liepos mėn. atliko Maskvos karinės apygardos vado pareigas.
2002 m. gruodis – 2007 m. balandis – Sibiro karinės apygardos vadas.
Nuo 2008 m. birželio 3 d. – Rusijos Federacijos Ginkluotųjų pajėgų Generalinio štabo viršininkas ir pirmasis gynybos ministro pavaduotojas.
Retijos geležinkelis
Retijos geležinkelis – traukinių linija šiaurės Italijoje ir Šveicarijoje. Šio geležinkelio vėžės yra 1000 milimetrų pločio. Visų linijų ilgis siekia 384 km. Retijos geležinkelis aptarnauja tokias žymias vietas kaip Davosas ir Sankt Moricas.
Iš viso linijos kerta 55 tunelius (iš jų ilgiausias yra 19,042 km ilgio), 383 tiltus ir viadukus. Didžiausias linijų statumas siekia 7 %. 2008 m. jos įtrauktos į UNESCO pasaulio pavedo sąrašą.
Šio geležinkelio ruožas Albula-Bernina tapo pirmąja geležinkelio linija, nufotografuota Google Street View sistemos.
Mėsinė (Bezdonys)
Mėsinė – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Nemenčinės, prie kelio. Buvęs palivarkas.
Greenstream dujotiekis
Greenstream dujotiekis – tarpvalstybinis povandeninis magistralinis dujotiekis, jungiantis Libijos ir Italijos gamtinių dujų perdavimo sistemas.
Dujotiekiu tiekiamos dujos iš Vafos dujų telkinio Libijoje, šalia sienos su Alžyru, per Viduržemio jūrą į Italijai priklausančios salos Sicilijos miestą Dželą.
Istorija
2003 m. pradėti dujotiekio tiesimo darbai. 2004 m. spalio 1 d. pradėti dujofikacijos ir testavimo darbai. Tų pačių metų spalio 7 d. dujotiekis oficialiai atidarytas. Atidarymo ceremonijoje dalyvavo Italijos premjeras Silvio Berlusconi ir Libijos vadovas Muammar al-Gaddafi.
2011 m. Libijos revoliucijos ir karo metu dujotiekio veikla sustabdyta. 2012 m. veikla atkurta.
2014 m. amazigų protestuotojai užėmė dujotiekio infrastruktūrą ir sutrikdė dujų tiekimą į Italiją.
Hisparo ledynas
thumb|250px|Perėja per Hisparo ledyną Hisparo ledynas  – slėninis dendritinis ledynas Karakorumo šiaurės vakaruose, šiaurės Pakistane (Gilgitas-Baltistanas). Ilgis 63 km (kitais duomenimis – 53 ar 50 km ), plotas 343 km² (kitur – 580 km² ). Prasideda Hisparo ir Rakapošio kalnagūbrių sandūroje. Firninis laukas apie 5000 m aukštyje. Slėniu ledynas leidžiasi iki 3000 m aukščio. 5128 m aukštyje Hisparo ledynas jungiasi su Biafo ledynu ir sudaro ilgiausią pasaulyje ne poliariniuose kraštuose esančią ledynų sistemą.
Hisparo ledyno tirpsmo vanduo teka per Hisparo upę į Hunzą (Indo baseinas).
Paaukštuolis
Paaukštuolis – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Bezdonių.
Gamla Ullevi
Gamla Ullevi – vienas iš futbolo stadionų Geteborge, Švedijoje, atidarytas 2009 m. Šis stadionas pakeitė ankstesnį pagrindinį miesto futbolo stadioną, taip pat vadintą „Gamla Ullevi“, pastatytą 1916 m. Čia namų rungtynes žaidžia klubai GAIS Göteborg ir IFK Göteborg, taip pat tai nacionalinis Švedijos moterų futbolo rinktinės stadionas. Naujoji arena buvo pastatyta ant dabar nugriauto senojo stadiono žemės. Statybas lydėjo ginčai dėl projekto kainos, tariamai žemo stadiono lygio ir painiavos dėl jo pavadinimo.
Stadione varžybas gali stebėti 18 416 žiūrovų, tame tarpe įrengta 15 000 sėdimų vietų. Futbolo aikštės danga hibridinė, sudaryta iš natūralios žolės, pastiprintos sintetiniais pluošteliais pagal Desso GrassMaster technologiją. Futbolo statinys pavadintas skandinavų dievo – medžiotojo, slidininko, šaulio Ulo – vardu. Žodyje „Ullevi“ dalelė „vi“ reiškia kieno nors šventą vietą, šventyklą. Šio dievo vardą turi ir Norvegijos futbolo rinktinės Ulevolo stadionas.
miniatiūra|220px|left|IFK Göteborg sirgalių tribūna rekordinėse pagal lankomumą rungtynėse prieš Stokholmo klubą (6–0) miniatiūra|220px|left|Stadiono viduje miniatiūra|220px|left|Tribūnos
Pirmosios varžybos
2009 m. balandžio 5 d. surengtos pirmosios varžybos – derbis tarp Geteborgo vietinių klubų Örgryte IS ir GAIS, pritraukęs 17 531 žiūrovą. Dabartinis lankomumo rekordas 18 276 žiūrovų buvo pasiektas maždaug po savaitės, kai IFK Göteborg sužaidė pirmąjį mačą stadione su Stokholmo Djurgårdens IF Fotboll, kurį užtikrintai nugalėjo rezultatu 6-0.
Istorija
Trys Geteborgo aljanso (Göteborgsalliansen) klubai - GAIS, IFK Göteborg ir Örgryte IS - didžiąją dalį savo rungtynių žaidė senajame Gamla Ullevi nuo jo atidarymo 1916 m. iki naujojo Ullevi stadiono užbaigimo 1958 m. VI pasaulio futbolo čempionatui. Nuo to laiko dauguma rungtynių buvo žaidžiamos dideliame stadione, talpinusiame virš 40 000 žmonių. Aštuntajame dešimtmetyje ir 1990-ųjų pradžioje sumažėjus žiūrovų lankomumui ir pašalinus terasas, pasigirdo siūlymų grįžti į senąjį stadioną. Po 1992 m. rekonstrukcijos Gamla Ullevi stadionas vėl tapo namų aikštele aljanso klubams.
Tačiau prieš šimtmetį statytas stadionas turėjo nemažai trūkumų, ypač saugumo ir architektūros srityje, taip pat buvo prasto pralaidumo, arenoje kolonos žiūrovams iš dalies užstojo vaizdą. Nuo 2002 m. buvo skelbiami įvairūs pasiūlymai modernizuoti vieną iš dviejų Ullevi stadionų arba statyti naują, tame tarpe ir gretimame Miolndale. 2005 m. buvo siūloma didžiulio sporto komplekso su futbolo ir ledo ritulio arenomis idėja.
2006 m. buvo patvirtintas patobulintas naujo stadiono projektas. Dėl didelės kainos jame buvo atsisakyta ištraukiamos pastogės, paliekant techninę galimybę ją įrengti ateityje. 2007 m. pradėtų statybų metu du aljanso klubai namų rungtynes žaidė didžiuliame Ullevi stadione, o trečiasis Örgryte IS – Valhalla IP aikštėje su 4 tūkst. žiūrovų. Apskaičiuota objekto kaina statybų metu padidėjo iki 335 mln. kronų, palyginti su pirminiuose planuose skelbtais 180 mln. kronų, o pakeitimai ir papildymai arenos vertę padidino 86 procentais.
Atidarant stadioną pirmoje spaudos konferencijoje jis buvo pristatytas Naujuoju Gamla Ullevi (Nya Gamla Ullevi), pažymint kaip laikiną pavadinimą. Siekiant išvengti painiavos su jau esančių Geteborgo arenų pavadinimais, galutiniame pavadinime galėjo ir nelikti žodžio „Ullevi“. Be kitų, siūlyta statiniui suteikti legendinio švedų puolėjo Johan Gren (1920–1991) vardą, komercinį remiančios kompanijos ženklą ir kt.
Vait Pleinsas
Vait Pleinsas  – miestas Vestčesterio apygardoje, Niujorko valstijoje, JAV. Tai vienuoliktas pagal dydį Niujorko valstijos miestas, atitolęs Niujorko priemiestis bei administracinis ir komercinis tankiai apgyvendintos priemiestinės Vestčesterio apygardos centras, kurioje gyvena apie milijoną žmonių. Vait Pleinsas yra centrinės Vestčesterio apygardos dalies pietuose. Vait Pleinso centras (Mamaroneko aveniu) yra už 40 km į šiaurę nuo Manhatano centro.
Gamla Ullevi
Kritika
Visą stadiono statybos sprendimų priėmimo procesą, įskaitant jo dizainą ir kainą, kritikavo tiek projekto rėmėjai, tiek žiniasklaida, taip pat politinė opozicija Geteborge. Tai apėmė skubotų sprendimų priėmimą, ribotą statybos biudžetą, politikų kišimąsi. Kritika turėjo tam tikrą poveikį: statybų biudžetas buvo šiek tiek padidintas, kad būtų galima uždengti arenos kampus, tačiau kai kurie iškelti klausimai niekada nebuvo aptarti. Vienas tokių klausimų buvo projekto pavyzdžiu laikomas Danijos Brøndby stadionas, nes vėliau šioje arenoje teko atlikti didelius remonto darbus, nes jos komercinės erdvės buvo laikomos nepakankamomis. Futbolo ekspertas ir buvęs futbolo žurnalo „Offside“ redaktorius Mattias Göransson stadioną pavadino „mėgėjišku pastatu“, dėl kurio ateityje kils problemų, be kita ko, paminėdamas restoranų, biuro patalpų ir garažo trūkumą.
Vait Pleinsas
2020 m. surašymo duomenimis, mieste gyveno 59 599 žmonės, o 2010 m. – 53 077. Miesto valdžios apskaičiavimais, gyventojų skaičius dienos metu šiokiadieniais siekia 250 000. Remiantis nacionalinės internetinės nekilnojamojo turto tarpininkavimo agentūros „Movoto“ duomenimis, 2014 m. miestas užėmė trečią vietą iš 10 geriausių gyventi Niujorko vietovių.
Tailando moterų futbolo rinktinė
Tailando moterų futbolo rinktinė – Tailandą atstovaujanti nacionalinė moterų futbolo komanda, kurią kontroliuoja Tailando futbolo asociacija.
Piramidžių tekstai
Piramidžių tekstai rasti devynių piramidžių iš vėlyvosios Senosios karalystės (apie 2375−2181 m. pr. m. e.) ir Trečiojo tarpuvaldžio (apie 2181−2055 m. pr. m. e.) laidojimo patalpų ir koridorių sienose. Tai yra magiški užkeikimai, teiginiai, užrašyti stulpeliais. Kai kurie jų sudaryti vos iš kelių žodžių, o kai kurie gana ilgi. Mokslininkai išskyrė apie 800 šių užkeikimų. Jie piramidėje buvo užrašomi tam tikra seka ir yra numeruojami pradedant įrašais piramidės įėjimo pradžioje, baigiant laidojimo patalpa. Yra iškelta versija, kad atvirkštinė seka gali būti teisingesnė. Seniausi tekstai rasti faraono Uno piramidėje Sakaroje. Jie visi rasti Sakaroje, šešių faraonų piramidėse ir trijose Pepio II karalienių piramidėse-palydovėse. Pepio II piramidėje įrašų yra daugiausiai − 675 ir nei vienoje piramidėje nerastas pilnas jų komplektas. Nuolatinis saulės dievo kulto minėjimas leidžia iškelti versiją, kad piramidžių tekstai buvo sukurti Heliopolio žynių. Užkeikimus galima suskirstyti į keletą grupių: skirtus mirusiojo apsaugai, mirusiojo laidojimo ritualų (minint mirusįjį kaip Ozirį) ir skirtus tiesiogiai mirusiajam, kurio siela, egiptiečių tikėjimu, gali juos perskaityti. Tekstuose paminėta laidojimo burnos atvėrimo ceremonija ir aukų atnašavimo ritualas. Prisikėlimo ritualo citatos: „Tu išėjai ne miręs, tu išėjai gyvas“, „tavo vardas gyvens tarp žmonių, nors bus su dievais“. Vėlesniais laikotarpiais piramidžių tekstai buvo atkartojami nekarališkuosiuose kapuose ant kapų sienų, sarkofagų, karstų, jungiami su karstų tekstais.
Dienpinigiai
Dienpinigiai – išmoka, skiriama darbuotojui arba tarnautojui, skirta padengti išlaidas, kylančias dėl jo išvykos, komandiruotės, tam tikrą laiką praleidžiant ne namuose ir ne darbo vietoje (dėl ko jam paprastai atsiranda didesnės nei įprastai išlaidos). Išmokama pinigais.
Lietuva
Darbuotojams, pasiųstiems į tarnybines komandiruotes, garantuojama ne tik tai, kad per visą komandiruotės laiką paliekama darbo vieta (pareigos) ir darbo užmokestis. Jiems mokami dienpinigiai ir kompensuojamos su komandiruote susijusios išlaidos (LR darbo kodeksas, 220 str. „Garantijos ir kompensacijos tarnybinių komandiruočių atveju“). Šių išmokų dydį ir mokėjimo tvarką nustato LR Vyriausybė. LR finansų ministro įsakymu patvirtintos Dienpinigių ir gyvenamojo ploto nuomos normos vykstantiems į užsienio komandiruotes.
Dienpinigius taip pat gali skirti bendrojo lavinimo, sporto ir kitokios mokyklos savo auklėtiniams (mokiniams), vykstantiems į renginius (pvz., varžybas, olimpiadas) kituose miestuose ar užsienyje, siekdamos (bent iš dalies) kompensuoti jų patiriamas išlaidas.
Vokietija
Vokietijoje dienpinigiai ( – 'maitinimosi išlaidos'; Spesen arba Auslöse) vienai kalendorinei dienai gali būti skiriami iki tokio dydžio:
Visos kalendorinės dienos dienpinigių dydis (24 €) paskirstomas 20 % (4,80 €) pusryčiams ir po 40 % (9,60 €) pietums ir vakarienei. Vienai dienai skiriami pinigai vad. dienos pinigais (Tagegeld).
Mileikiškės
Mileikiškės – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Maišiagalos.
Hootsuite
„Hootsuite“ – socialinių tinklų valdymo platforma, veikianti debesų kompiuterijos pagrindu.
Integruota su „Twitter“, „Facebook“, „Instagram“, „LinkedIn“, „YouTube“ ir kitais socialiniais tinklais.
„Hootsuite“ bendrovė iš viso pritraukė $250 milijonų rizikos kapitalo ir yra vertinama $1 milijardu. Daugiau nei 10 milijonų vartotojų yra užsiregistravę šioje platformoje, dalis iš jų – didžiausios pasaulio bendrovės.
Katha (mitologija)
Katha (, Kavtha, Cavtha) – deivė etruskų mitologijoje.
Etruskų įrašuose ši deivė įvardijama „dukterimi“, ją bandoma sieti su romėnų rašytojo Marciano Kapelos minima „Saulės dukterimi“ (Celeritas solis filiae). Katha paminėta ir Zagrebo mumijos drobulės įraše – įvardijama ati cath, kas reiškia „Motina Katha“. Ant Pjačencos kepenų deivės vardas (forma Cath) įrašytas dešinėje skiltyje. Deivės atvaizdų, ties kuriais būtų įrašytas ją identifikuojantis vardas, neaptikta.
Pirguose Katha garbinta drauge su dievu Šuriu, čia būta jų šventvietės (apie tai liudija Pirguose aptikti įrašai ant votų). Siejama ir su dievu Fuflunsu.
Stanislavas Lanckoronskis (1617)
Stanislavas Lanckoronskis  (apie 1585–1617) – ATR valstybinis veikėjas, Haličo kaštelionas (nuo 1613 metų), Podolės vaivada (1614–1617), Ploskirovo seniūnas.
Biografija
Lenkijos bajorų Lanckoronskių giminės atstovas, herbo „Zadora“ savininkas. Podolės pakamario Mikalojaus Lanckoronskio (m. 1597) ir Anos Žuravnenskos iš Chodorovo sūnus.
1613 metais Stanislavas Lanckoronskis gavo Haličo kašteliono pareigybę, 1614 metais buvo paskirtas Podolės vaivada. Taip pat jam priklausė Ploskirovo seniūnija.
Frygai
thumb|250px|Frygai XIX a. pab. knygos iliustracijoje thumb|250px|Frygų kariai. VII–VI a. pr. m. e. frygų statinio puošybos fragmento rekonstrukcija Frygai (🇬🇷) – indoeuropiečių tauta, spėjama, antikiniais laikais gyvenusi Balkanuose, vėliau – Mažojoje Azijoje. Vartojo frygų kalbą.
Frygai siejami su Balkanuose gyvenusia brygų tauta. Pasak Herodoto, brygai pakeitę savo pavadinimą į frygus ir migravę į Mažąją Aziją. Spėjama, kad tai galėjo nutikti tarp XIII ir IX a. pr. m. e., kai žlugus Hetitų imperijai ir kitoms vėlyvojo bronzos amžiaus valstybėms, prasidėjo tautų migracija. Graikų mituose minimas legendinis frygų karalius Midas, galėjęs viską paversti auksu. Mažojoje Azijoje jie įsikūrė krašte, kuris vėliau tapo žinomas kaip Frygija (su sostine Gordijuje). Asirų šaltiniuose frygai tapatinami su muškiais, valdomais karaliaus Mitos (jis kartais tapatinamas su Midu), nors graikų šaltiniai frygus ir muškius (meschetinus?) skiria. Archeologai abejoja frygų migracijos, paremtos tik Herodoto ir Ksanto pasakojimais, tikrumu.
VIII–VII a. pr. m. e. frygai turėjo savo karalystę, kuri prekiavo daugiausia su graikais. 696 m. pr. m. e. į Mažąją Aziją įsiveržę kimerai nusiaubė Frygiją ir sugriovė Gordijų. Vėliau iškilo nedidelės frygų valstybės, o lydams išstūmus kimerus, frygai buvo valdomi trumpai gyvavusios Lydijos imperijos. 585 m. pr. m. e. rytines frygų žemes užėmė iranėnai medai. Mirus Lydijos karaliui Krezui, Mažąją Aziją užkariavo Kyro vedini persai. Darijaus laikais buvo sudarytos dvi provincijos frygų žemėse – Frygija (sostinė Gordijus) ir Helesponto (arba Mažoji) Frygija (sostinė Daskilijus). Vėliau frygai buvo užkariauti Aleksandro Makedoniečio ir palaipsniui helenizavosi. Manoma, kad frygų kalba galutinai išnyko V–VII a.
Pasak graikų autorių, frygai garbinę Didžiąją Motiną Kibelę, taip pat Sabazijų (graikų prilygintas Dzeusui).
Stebuklų aikštė
Stebuklų aikštė – aikštė Italijos Toskanos regione, Pizos mieste. Aikštė yra svarbus Europos viduramžių laikotarpio centras, vienas gražiausių architektūros kompleksų pasaulyje. Aikštę sudaro didelis objektų kompleksas – joje yra Pizos bokštas, Pizos katedra, krikštykla ir kapinės (Camposanto). Aikštėje yra ir Šventosios dvasios naujoji ligoninė.
1064 m. aikštės vietoje buvo pradėtos romanikos stiliaus katedros statybos, vadovaujamos italų architekto Buscheto.
Aikštei stebuklų vardas buvo suteiktas 1910 m. italų rašytojo Gabriele D'Annunzio. 1987 m. aikštė buvo įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Susirask jį
Susirask jį  – 2017 m. rusiškas filmas, komedija.
Siužetas
Merginos važiuoja iš Maskvos į Minską, kad pristatytų dizaino sprendimus užsakovui. Tuo pat metu vaikinai vyksta iš Maskvos į Minską, kad nufilmuotų istoriją apie Baltarusiją. Pakelyje merginoms nuleidžia padangą ir jos laukia pagalbos. Sustoja Miša (Michailas) ir pakeičia ratą. Merginos pastebi, kad iškrito piniginė ir vejasi Mišą. Jis keliauja po Minską, Nesvyžių, Naručio ežero apylinkes ir kitas vietas, o merginos vis ieško Michailo.
Laugaliai (reikšmės)
Laugaliais vadinami kaimai: