cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pervomajus
Pervomajus  – miestas Plovdivo srityje, pietų Bulgarijoje. Pervomajaus savivaldybės administracinis centras. Savivaldybė esanti srities rytinėje dalyje, yra sudaryta iš 17-os gyvenviečių. 134 m aukštyje virš jūros lygio. Nutolęs 180 km į rytus nuo Sofijos, 39 km į vakarus nuo Plovdivo, 50 km į pietryčius nuo Stara Zagoros, 34 km į vakarus nuo Chaskovo ir 360 km į šiaurės vakarus nuo Stambulo. Netoli miesto teka Marica. 14 086 gyventojai (2014 m. duomenys).
Pavadinimas bulgarų kalba reiškia „gegužės 1-oji“.
Istorija
Maždaug nuo V iki III a. prieš mūsų erą, regionas tapo trakų Odrisidų dinastijos dalimi. Vėliau valdytas romėnų. Tai liudija netoli miesto rasti I–IV a. kapai.
Biplan
„Biplan“ – lengvojo roko grupė iš Vilniaus, Lietuvos. Susikūrusi 1995 m. Pradinėje kolektyvo sudėtyje buvo 4 muzikantai: Maksas Melmanas (vokalas, gitara, akustinė gitara), Olegas Aleksejevas (gitara, vokalas), Artiomas Myškinas (bosinė gitara) ir Viačeslavas Aleksejevas (mušamieji).
„Biplan“ yra viena ilgiausiai be pertraukos gyvuojančių Lietuvos muzikos grupių. Pagal hitų skaičių radijo stotyse grupė patenka tarp visų laikų populiariausių Lietuvos atlikėjų.
Aktyvi muzikinė veikla: „Braškės“
Antrasis muzikantų albumas „Braškės“ buvo išleistas 1998 m. ir pažėrė tokius hitus, kaip „Labas rytas“, „Ketvirtadienis“, „Nupiešiu“, „Londone“, „Tiktai ten“. Albumas buvo pripažintas geriausiu metų albumu „Bravo“ muzikiniuose apdovanojimuose, o „Biplan“ tapo geriausia roko grupe bei geriausia metų grupe „Radiocentro“ rinkimuose. 2018 m. grupė šį albumą perleido vinilo plokštele ir skaitmeniniu formatu (įrašo remasterį atliko Artūras Pugačiauskas) ir surengė specialų koncertų turą, skirtą paminėti „Braškių“ dvidešimtmetį.
Populiarumas už Lietuvos ribų
1999 m. žymėjo grupės karjeros pradžią NVS šalyse. Rusiškai įrašyta daina „S dobrym utrom“ tapo milžinišku hitu NVS teritorijoje, su „biplanais“ scena dalinosi ryškiausi šio regiono atlikėjai, grupė pasirodė grandioziniame festivalyje Ukrainoje „RocKiev“, buvo išleistas rusiškai rinkai skirtas albumas „Blondinkam“.
Po 2000 m. išleisto albumo „Jazz‘e tik merginos“ (2001 m. pasirodė rusiškas šio albumo atitikmuo „V jazz’e tolko devuški“), padovanojęs hitus „Kino filmai“ (rus. „Kinosny“) ir „Čiao bambino“. Tais pačiais metais „Biplan“ grojo viename didžiausių Rusijos festivalių „Maksidrom“ ir Kosovo bei Albanijos muzikos festivaliuose.
„Chuligans“ ir „Nuodai“
2003 m. „Biplan“ kartu su Svaru iš „G&G Sindikato“ įrašė dainą „1005b“, kuri buvo įtraukta į Rimo Bružo dokumentinį kino filmą „IX fortas. Pabėgimas iš pragaro”.
2005 m. „Biplan“ išleido ketvirtą studijinį grupės albumą „Chuligans“, kartu su hitais „Šok ir nesustok“, „Seksodromai“ (skirtą kovai prieš AIDS) ir „Taxi“. 2007 m. grupė aktyviai koncertavo Anglijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje.
Po šio albumo sekė 2008 m. duetu su Karina įrašytas hitas „Aš be tavęs ne aš“. 2009 m. pasirodė kiek pakitusio skambesio brandus albumas „Nuodai P.S. Lyg paskutinį kartą“, padovanojęs hitus „Jūros gilumos akių mergaitė“, „Nuodai“, „Ar lauksi?“ ir jau minėtą „Aš be tavęs ne aš“. Tais pačiais metais „Biplan“ „Radiocentro“ rinkimuose gavo „Geriausios roko grupės“ apdovanojimą ir AGATA duomenimis „Biplan“ tais metais tapo grojamiausia metų grupe Lietuvoje.
„Meilė“ ir „Plius/Minus“
2012 m. vasarą grupė išleido EP „Meilė“, į kurią sudėjo per laikotarpį nuo ankstesnio albumo įrašytus radijo singlus „Ji sako“, „Fizika“, „Plius/Minus (Viskas bus gerai)“ ir naują dainą „Meilė“ bei kelis remiksus. Taip pat šį albumą ir ankstesnius albumus „Chuligans“ bei „Nuodai“ išleido skaitmeninėse interneto parduotuvėse visame pasaulyje, su koncertais aplankė JAV ir Airiją.
2012 m. rudenį grupė išleido rusišką sugrįžimo albumą „Plius/Minus“, įrašytą lietuviškų albumų „Nuodai“ ir „Meilė“ pagrindu, ir surengė koncertus Kijeve, Maskvoje, Sankt Peterburge, o po kelių mėnesių Minske, Daugpilyje bei Jaltoje.
2013 m. pradžioje „Biplan“ vėl tapo viena grojamiausių grupių Lietuvoje pagal AGATA. Vasario mėnesį visiškai nauja grupės daina „Amore“ buvo įtraukta į kino filmo „Valentinas vienas“ (rež. Donatas Ulvydas) garso takelį ir tapo Nr.1 daugelyje Lietuvos radijo stočių. Šio kūrinio vaizdo klipas surinko per milijoną „YouTube“ peržiūrų ir tapo žiūrimiausiu grupės vaizdo klipu internete (peržiūrų skaičius viršija 1,6 milijono). Pavasarį „Biplan“ surengė akustinį „Amore“ koncertų turą Lietuvoje ir Norvegijoje su baigiamuoju koncertu Šv. Kotrynos bažnyčioje, Vilniuje, birželį išvyko į gastroles Ukrainoje, liepą koncertavo didžiausiame Baltarusijos muzikos festivalyje „Most“ ir didžiausiame Rusijos muzikos festivalyje „Našestvije“.
Gruodžio 12 d. „Biplan“ muzikantai, reikšdami palaikymą Ukrainai, surengė pasirodymą Kijeve, tapdami viena pirmųjų užsienio grupių pasirodžiusia Maidano scenoje. Šį pasirodymą vėliau jie pavadino vienu svarbiausių per visą savo karjerą. Pasirodymą stebėjo apie 70 000 žiūrovų.
2014 m. pradžioje grupė M.A.M.A. apdovanojimuose 2014 buvo išrinkta metų pop grupe ir atliko dainą „Sapnų gaudyklė (Hey Ya Ho)“. Vasario mėnesį į kino filmo „Valentinas už 2rų“ (rež. Evaldas Kubilius) garso takelį pateko daina „O mes prie jūros“. Gegužę grupė buvo Gatvės muzikos dienos ambasadore Kijeve, Ukrainoje.
„Visi keliai veda prie jūros“
2014 m. birželį „Biplan“ radijo stotims pristatė dainą „Kapitonai“. Ši daina tapo pačiu populiariausiu per visą istoriją „Biplan“ kūriniu Klaipėdoje, radijo stotyje „Laluna“, kurios tope net šešias savaites išbuvo Nr. 1.
Spalio 23 d. grupė savo „Facebook“ paskyroje pranešė apie naujo radijo singlo „Iš taško A“ išleidimą, o tuo pačiu apie pirmojo per penkerius metus (ir šeštojo diskografijoje) studijinio albumo „Visi keliai veda prie jūros“ pasirodymą lapkričio mėnesį. Pranešta, kad šiame albume kartu su „Iš taško A“ skambės ir ankstesni grupės hitai „Amore“, „O mes prie jūros“, „Sapnų gaudyklė (Hey Ya Ho)“ ir „Kapitonai“.
Albumas „Visi keliai veda prie jūros“ išleistas lapkričio 19 dieną ir per vieną dieną tapo populiariausiu šios grupės albumu interneto parduotuvėje „iTunes“. Albumo pristatymo koncertą „Biplan“ surengė Vilniaus „Lofte“, Klaipėdoje ir Panevėžyje. Metų pabaigoje paskelbta, kad „Biplan“ pretenduoja laimėti trijose M.A.M.A. nominacijose – metų albumo, metų grupės ir metų popgrupės.
Pristatydama išleistą albumą grupė dainą „Iš taško A“ atliko „Lietuvos talentų“ superfinale, laidoje „Supermiestas“, Lietuvos sportininkų apdovanojimuose ir muzikos apdovanojimuose M.A.M.A. Šią dainą galima išgirsti skambant ir kino filme „Šventa karvė“ (rež. Donatas Ulvydas).
Grupė išleido radijo singlą ir vaizdo klipą „Už laisvę!“ (rež. Rimas Bružas).
„Biplan 20!“
2015 m. pavasarį grupė išleido paskutinį albumo „Visi keliai veda prie jūros“ radijo singlą „Mis Viena Naktis“. Rugpjūčio mėnesį „Biplan“ koncertavo iš Rusijos į Latvijos sostinę Rygą emigravusiame festivalyje „Kubana“, kuriame praėjusiais metais negalėjo pasirodyti dėl savo paramos Ukrainai ir koncerto Maidane. Spalio 1 d. pasidalino nauju singlu „Kino filmai 2015“, įrašytu kartu su aktore Agne Ditkovskyte. Šis duetas tapo vienu didžiausių hitų „Biplan“ karjeroje. Daina buvo įrašyta lietuvių ir rusų kalbomis. Tą pačią dieną prekyboje pasirodė ir albumo „Visi keliai veda prie jūros“ vinilo plokštelė (prekybai skirta 200 vnt.).
Rudens pradžioje paskelbė apie savo dvidešimtmečio turą „Biplan 20!“ lapkričio ir gruodžio mėnesiais grupė surengė koncertus Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, Šiauliuose, Panevėžyje, kuriuose kaip svečiai prie jų prisijungė Ieva Narkutė, Igoris Kofas („Lemon Joy“), Algirdas Kaušpėdas („Antis“), Saulius Urbonavičius-Samas („Bix“), Dominykas Vaitiekūnas („Liūdni slibinai“) ir Klaipėdos miesto meras Vytautas Grubliauskas. Šio koncerto įrašą gruodžio 26 d. pirmą kartą parodė LRT televizija.
2018 m. „Biplan“ perleido albumą „Braškės“ vinilo plokštelės ir skaitmeniniu formatais, pristatė naujus singlus „Meilė nesibaigia“ ir „Tavęs visi pasiilgo“ bei paskelbė išleisiantys naują albumą. Vasarą grupė išsiskyrė su ilgamečiu būgnininku Aleksandru Kazakevičiumi ir tapo trio.
„Nuo nulio iki mėnulio“ ir „Džiaze tik merginos“
2019 m. vasario mėnesį skaitmeniniu ir CD formatu „Biplan“ išleido septintą studijinį albumą – „Nuo nulio iki mėnulio“. Į albumą pateko 10 naujų dainų, tarp jų 2018 metais išleisti singlai – „Tavęs visi pasiilgo“ ir kartu su Jurga įrašytas duetas „Tiesiai į taikinį“. Su nauja programa „Biplan“ gerbėjus supažindino albumo pristatymo koncertuose Kaune, Druskininkuose, Palangoje, Vilniuje ir Alytuje.
Lapkričio mėnesį naujausią albumą „Biplan“ išleido ir vinilo plokštelės formatu. Šis įrašas išleistas kaip paveikslinė plokštelė (picture disk) – vienoje vinilo pusėje vaizduojamas mėnulis, kitoje Žemė. Į albumo LP pateko ir dvi anksčiau neišleistos dainos. Vietoj studijinės dainos „Vakar“ versijos – albume koncertinė versija, įrašyta „Biplan“ albumo pristatymo koncerte Vilniuje balandžio 27 dieną. Taip pat papildomai vinilo plokštelėje pridėta nauja titulinio albumo kūrinio versija „Nuo nulio iki mėnulio (Happy version)“, kurią aranžavo grupės „Happyendless“ nariai Andrius Kauklys ir Marius Narbutis.
Metų pabaigoje „Biplan“ taip pat pristatė planus kitiems metams. Grupės dvidešimtpenkmečiui muzikantai nusprendė paruošti naują džiazo įkvėptą retrospektyvinę programą „Džiaze tik merginos“ kartu su vokaliste Karina Krysko. Koncertų turą, kuriame su džiazo elementais skamba įvairios dainos iš skirtingų „Biplan“ karjeros etapų, grupė nutarė surengti 2020 m. pavasarį. Pavadinimą šiam projektui įkvėpė prieš 20 metų – 2000 m. išleistas grupės albumas „Jazz‘e tik merginos“.
2020 m. sausį „Biplan“ ir Karina Krysko nauju džiazo stilistikos vaizdo klipu pristatė pirmąjį kūrinį iš ruošiamos programos – „Iš taško A – 2020“. Muzikantai kartu su Karina šį kūrinį taip pat atliko sausio 31 dieną Kaune surengtoje M.A.M.A. 2019 muzikos apdovanojimų ceremonijoje.
Kovo mėnesį dėl COVID-19 pandemijos paskelbus karantiną Lietuvoje, kovą ir balandį planuoti „Džiaze tik merginos“ turo koncertai buvo nukelti į rudenį. Gegužės mėnesį „Biplan“ surengė solinį vieną pirmųjų „drive-in“ tipo koncertų žiūrovams automobiliuose Paluknio aerodrome ir išleido pirmąjį pasaulyje „drive-in“ singlą – koncertinę pasirodyme skambėjusio 2014 metų grupės hito „Kapitonai“ versiją – „Kapitonai (Drive-In Live 2020)“.
Rugpjūčio 25 dieną koncerte Vilniuje „Biplan“ surengė grupės gimtadienio koncertą ir iš anksto paminėjo grupės dvidešimtpenkmetį (oficiali grupės gimtadienio ir pirmojo „Biplan“ koncerto data 1995 metų spalio 1 diena). Reaguodami į artėjančius 2020 m. Baltarusijos prezidento rinkimus grupės nariai koncerte išreiškė palaikymą Baltarusijos žmonės ir taikiems rinkimams šioje šalyje ir sugrojo baltarusišką vienos žymiausių grupės dainų „Amore“ versiją. Kūrinys išleistas skaitmeniniu singlu „Amore (па-беларуску)“. 2020 metų rudenį įvykus perkeltiems „Džiaze tik merginos“ turo koncertams, „Biplan“ kartu su Karina Krysko pristatė „Džiaze tik merginos“ programą koncertuose Kaune ir Vilniuje. Spalio 2 dieną Kaune įvykusiame koncerte grupė paminėjo oficialų grupės gimtadienį, o spalio 11 dieną Vilniuje įvykęs koncertas sutapo su asmenine grupės vokalisto Makso Melmano sukaktimi.
Hitai radijo stotyje M-1
Pagal hitų skaičių radijo stoties M-1 populiariausių dainų sąrašuose „Biplan“ yra tarp penkių visų laikų sėkmingiausių Lietuvos atlikėjų.
(Pavadinimas, metai, aukščiausia vieta)
Ilgiausiai šiame tope išbuvusios „Biplan“ dainos: „Kino filmai 2015“ (21 savaitę), „Labas rytas“ ir „Amore“ (po 20 savaičių), „Kapitonai“ (19 savaičių).
Briedpjaunis
Briedpjaunis – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Janapolės.
Louis Antoine de Saint-Just
Biografija
Gimė Decize miestelyje, dabartinio Njevro departamento pietuose, tuomet Burgundijoje kavalerijos karininko šeimoje. Mokėsi Suasono kolegijoje, 1788 m. baigė Reimso universitetą. 1789 m. išleido Prancūzijos monarchiją ir aristokratiją, jų papročius kritikuojančią satyrinę poemą „Organt“.
Prasidėjus Prancūzijoje revoliuciniams įvykiams, juose aktyviai nedalyvavo. Po pažinties su žurnalistu ir revoliucijos veikėju C. Desmoulins, grįžo į tėvų namus jau palaikydamas revoliucines idėjas. 1790 m. pažymint pirmąsias revoliucijos metines susipažino su M. Robespjeru. Netrukus tapo nacionalinės gvardijos būrio vadu, įsitraukė į politinę veiklą. 1792 m. tapo jauniausiu Konvento deputatu, išrinktu nuo Enos departamento. Buvo vienas aktyviausių montanjarų, labai geras oratorius. 1792 m. lapkričio 13 d. Konvente pasakė kalbą, kuri jį išgarsino. Kalboje Sen Žiustas apkaltino Liudviką XVI, įvardijo jį prancūzų priešu, su kuriuo būtina kuo skubiau susidoroti. 1793 m. sausio 15 d. balsavo už mirties bausmę karaliui Liudvikui XVI. Prisidėjo prie 1793 m. Prancūzijos Konstitucijos rengimo. Prieš pat išvejant žirondistus iš Konvento, 1793 m. gegužę, tapo Visuomenės gelbėjimo komiteto nariu. Tapo artimu M. Robespjero bendražygiu. Nuo 1794 m. vasario 19 d. iki gegužės 5 d. buvo Konvento pirmininku. Remiantis jo pasiūlymu, Konventas priėmė Ventôse dekretą, kuriuo revoliucijos priešų žemės turėjo būti konfiskuojamos ir perduodamos revoliucijos rėmėjams. Dekretas buvo įgyvendintas tik keletą mėnesių. Rėmė Jakobinų vykdytą teroro politiką ir susidorojimą su Dž. Dantono rėmėjais. Pasisakė už baudimą mirties bausme visų, kurie entuziastingai nerėmė revoliucijos. 1794 m. birželį prisidėjo prie Prancūzijos kariuomenės pergalių Belgijoje. 1794 m. liepą, nuvertus M. Robespjerą, buvo suimtas ir giljotinuotas.
Aleksandras Ziskindas Maimonas
Aleksandras Ziskindas Maimonas (1809 m. liepos 18 d. Seirijuose, Varšuvos kunigaikštystė – 1887 m. liepos 12 d. Kelmėje, Rusijos imperija) – Lietuvos žydų rašytojas, Talmudo ir Mišnos mokytojas.
Biografija
Gimė 1809 m. liepos 18 d. Seirijuose. Rašė samprotavimus apie žydų religinę literatūrą. Rašydavo straipsnius į laikraštį HaMagid. 1872 m. minimas kaip Rabbi Ziskind Maimon. Paskutiniais gyvenimo metais gyveno Kelmėje, kur rašė knygą Kovetz Maamariam ve’Inianim Shonim, knygą po jo mirties 1894 m. išleido jo šeima. Berlo Kagano knygoje Jewish Cities, Towns & Villages in Lithuania, New York 1991 (Žydų miestai, miesteliai ir kaimai Lietuvoje, Niujorkas 1991 m.) A. Maimonas apibūdinamas kaip rašytojas, mokytojas, filantropas ir visuomenės veikėjas. Mirė 1887 m. liepos 12 d. Kelmėje. Vaikaitis Moisiejus Maimonas buvo žymus dailininkas.
Pušūnai
Pušūnai (Pinophyta) – biologinis skyrius, priklausantis eukariotų (Eukaryota) domenui, augalų (Plantae) karalystei. Pušūnai dar vadinami plikasėkliais (Gymnospermae), nes sėklas brandinantys sėklapradžiai yra atviri ant sėklinių žvynelių. Gyvenimo ciklą sudaro dviejų kartų kaita, dominuoja sporofitas, kurio audiniuose susidaro redukuoti vyriškieji ir moteriškieji gametofitai.
Pušūnams priklauso daugiamečiai sumedėję, įvairaus dydžio augalai: medžiai, krūmai ar lianos. Dažniausiai augalų lapai yra daugiamečiai, jie yra visžaliai, išskyrus ginkmedžio (Ginkgo), maumedžio (Larix) ir šilkmaužio (Pseudolarix) genčių atstovus.
Dauginimasis
Dauginasi sėklomis. Daugumai vegetatyvinis dauginimasis nebūdingas. Pušūnams priklauso vienanamiai arba dvinamiai heterosporiniai augalai. Beveik visų sporofito ūglių viršūnėse arba pagrinduose išauga kankorėžiai (strobilai), kurie diferenciuoti į moteriškuosius ir vyriškuosius, išsidėsto pavieniui arba grupėmis. Mikrosporos yra vyriškos lyties sporos, kurios susidaro ant mikrosporofilų esančiose mikrosporangėse, kurios sutelktos mikrostrobiluose. Makrosporos – moteriškos lyties ląstelės, susidaro ant sėklinių žvynelių esančiose makrosporangėse, kurios sutelktos makrostrobiluose (kankorėžiuose).
Iš sporų išauga vienalyčiai, stipriai redukuoti gametofitai. Moteriškieji gametofitai subręsta sėklapradžiuose, kurie susidaro ant atvirų plokščių sėklinių žvynelių. Vyriškieji gametofitai susidaro ir subręsta mikrosporangėse. Moteriškieji kankorėžiai apdulkinami vėju (anemofilija). Apvaisinimas kryžminis.
Gyvenimo ciklas
miniatiūra|274x274px|Pušūnų (Pinophyta) skyriaus kankorėžis Pušūnų gyvenimo ciklas prasideda, kai iš diploidinės sėklos išdygsta jaunatvinis sporofitas. Sporofitui užaugus, jis subrandina vyriškosios arba moteriškosios lyties kankorėžius. Atitinkamai juose vystosi megasporangės su megasporų motininėmis ląstelėmis ir mikrosporangės su mikrosporų motininėmis ląstelėmis. Joms subrendus įvyksta mejozė: iš diploidinių megasporų motinių ląstelių išsivysto haploidinė megaspora, o iš diploidinių mikrosporų motininių ląstelių – haploidinės mikrosporos. Iš 4 megosporų, kurios susidarė po mejozės, 3 išnyksta, o iš likusios vystosi haploidinis moteriškas gametofitas. Jo viduje susidaro gemalinis maišelis. Po mejozės susidariusios mikrosporos sudarytos iš oro maišų, generatyvinės ląstelės ir vegetatyvinės ląstelės. Vystymosi metu generatyvinė ląstelė dalijasi ir susidaro spermatogeninė ląstelė, kuri dar kartą dalijasi, susidaro haploidinis vyriškas gametofitas su 2 spermiais. Susidarius moteriškajam ir vyriškajam gametofitams įvyksta apdulkinimas, gemalinis maišelis yra apvaisinamas spermiu ir susidaro diploidinė zigota, susidaro embrionas, sėkla ir ciklas kartojasi iš naujo. Šis ciklas trunka 1,5 metų.
Paplitimas
Pušūnai aptinkami visame pasaulyje. Dažniausiai jie auga šaltesnio klimato ir kalnų zonose, Eurazijos ir Šiaurės Amerikos taigoje.
Įvairovė
Pasaulyje auga apie 700 pušūnų rūšių, iš jų Lietuvoje savaime auga 5 pušūnų rūšys. Žemiau nurodytos pušainių (Pinopsida) klasės šeimos ir surašytos introdukuotų Lietuvoje pušainių (Pinopsida) rūšys:
Klasė. Pušainiai (Pinopsida)
Nuorodos
The Gymnosperms (Conifers, cycads and allies) (theplantlist.org), anglų k.
Gymnosperm Database (conifers.org), anglų k.
The conifer database (herbaria.plants.ox.ac.uk), anglų k.
Conifers (kew.org), anglų k.
Conifers (bbc.co.uk), anglų k.
Balandžio 14
Balandžio 14 yra 104-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 105-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 261 diena.
Vardadieniai
Justinas – Liuda – Liudvika – Luiza – Vaišvydė – Valerijonas – Valerijus – Visvaldas – Visvaldė
Numizmatika
thumb Numizmatika ( – „moneta“) – monetų ir pinigų (banknotų) kolekcionavimas, taip pat – pagalbinė istorijos mokslo šaka, tirianti monetas, archeologinius jų kompleksus (lobius), monetų kalimo istoriją, pinigų apyvartą pagal monetas bei su monetų gamyba susijusius dalykus (kalimo štampus, dokumentus, ir t. t.).
Terminas numizmatika mokslui apie monetas pavadinti pradėtas vartoti viduramžiais. Monetų kolekcionavimas Europoje pradėjo plisti XIV amžiuje, XVI amžiuje buvo žinoma apie 950 monetų kolekcijų. Moksliniai monetų ir jų kolekcijų tyrimai buvo pradėti vėliau, XVIII amžiuje.
Šiuo metu mokslinė numizmatika yra viena iš istorijos mokslo sričių, pagal archeologinius radinius leidžianti nustatyti įvairių šalių prekybinius, kultūrinius ryšius, jų intensyvumą ir kt.
Kolekcinė numizmatika šiuo metu yra tapusi vienu iš pelningiausių verslų (pagal kai kuriuos vertinimus – pelningiausias iš legalių verslų).
Švytsilkės
Šeimoje yra 13 genčių, 39 rūšys.
Šilėnai (Vilnius)
Šilėnai – Vilniaus miesto dalis, esanti į šiaurę nuo Kairėnų, prie kelio link Aukštosios Veržuvos, Lavoriškių-Nemenčinės miškų pietiniame pakraštyje.
Istorija
1905 m. Mickūnų valsčiaus Šilėnų užusienyje (Tiškevičių valda) gyveno 10 žmonių. 1931 m. Šilėnų kaime gyveno 22, užusienyje – 26 gyventojai.
Ýedigen Aşgabat
„Ýedigen futbol topary“ – Turkmėnijos futbolo komanda iš Ašchabado. Ankstesniais metais (nuo 2003 iki 2015 m.) žinoma kaip HTTU.
Istorija
Komanda suburta 2003 m. ir pavadinta HTTU Aşgabat. HHTU, reiškia Tarptautinis Turmenistano–Turkijos Universiteto futbolo komanda.
Deizmas
Deizmas – religinė filosofija, teigianti, kad nors dievas ir egzistuoja, reikia pasikliauti savo protu, logika ir asmenine patirtimi; tikėjimas dievu remiantis racionaliu pagrindu, be jokio pasitikėjimo religijomis bei jų autoritetais. Kaip priešingybę deizmui galima imti fideizmą, sutinkamą daugelyje krikščionybės formų.
Ýedigen Aşgabat
Istorija
Yra keturis kartus tapę šalies čempionais. Buvo žinoma kaip HTTU komanda, o 2016 m. pasikeitė pavadinimą ir tapo Ýedigen.
Deizmas
Deistai paprastai teigia, jog dievas sukūręs visatą, atsiribojo nuo savo kūrinio, į tolimesnę jos raidą nebesikiša. Filosofijos taip pat yra atmetami visi antgamtiniai reiškiniai (stebuklai, apsireiškimai, pranašystės). Skeptiškai vertinami daugelis tikėjimų, teigiančių, kad dievas save atskleidė per religinius tekstus. Šventasis Raštas, Koranas ir kiti religiniai tekstai yra laikomi paprastų žmonių interpretacijomis, o ne autoritetingais šaltiniais. Teigiama, jog dievas nėra pasiekiamas per jokias religijas, sakramentus, apeigas ir t. t.
Ýedigen Aşgabat
Istorija
2016 m. elito divizione liko devintoje vietoje. Nesugebėjo licencijuotis 2017 m. Ýokary Liga pirmenybėms ir prarado vietą elito divizione.
Deizmas
Deizmas buvo labai populiarus švietimo epochoje ir XIX a.
Klepų piliakalnis
Klepų piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis Šakių rajono savivaldybės teritorijoje, į rytus nuo Klepų, Kudirkos Naumiesčio seniūnija. Pasiekiamas keliu Turčinai – Sintautai, kairėje pravažiavus Klepų fermas, už kelio posūkio į dešinę pavažiavus į dešinę pietų kryptimi keliuku 200 m link čia esančios sodybos, nuo jo miško dešinėje pradžios paėjus 150 m į dešinę vakarų kryptimi.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Novos dešiniajame krante. Aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 60x40 m dydžio. Rytiniame jos krašte buvęs nedidelis pylimas sunaikintas. Aikštelėje buvo randama anglių, apdegusio molio. Šlaitai statūs, 6-7 m aukščio.
Piliakalnis labai apardytas arimų, apaugęs alksniais, pietinis šlaitas dirvonuoja.
Tyrimai
1965 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. 2001 m. Povilas Tebelškis aikštelėje ištyrė 37 m² dydžio plotą, rado neaiškios chronologijos duobę.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Gjerso ežeras
Gjerso ežeras – ežeras šiaurės Senegale, į pietus nuo Ričard Toli miesto. Ežeras yra pagrindinis Dakaro miesto tyro vandens šaltinis, kuris tiekiamas kelis šimtus kilometrų požeminiais vamzdžiais.
Ežeras yra maždaug 35 km ilgio ir 8 km pločio. Į jį įteka Bonomo upė. Pro ežerą prateka Senegalo upė, o šiaurės krantai yra paversti didžiulėmis cukraus plantacijomis, kurios drėkinamos ežero vandeniu.
Ežeras turi ilgą istoriją, susietą su Tekrūro ir Vaalo karalystėmis bei Džolofo imperija. Senais laikais trečioji ir paskutinė Valo karalystės sostinė Nderas stovėjo ant ežero kranto.
Salijų tiesa
thumb|Chlodvigas diktuoja Salijų teisyną Salijų tiesa, Salijų kodeksas, Salijų įstatymai, Salijų teisė – teisynas, kuris Merovingų karaliaus Chlodvigo I pavedimu buvo sukurtas (507–511 m.) netrukus po to, kai salijų frankai užkariavo buvusią Romos imperijos provinciją Galiją ir priėmė krikščionybę. Pavadintas frankų salijų genties vardu. Parašytas lotynų kalba, nors turėjo ir germaniškų fragmentų.
Turinys
Salijų teisyne raštu išdėstytos iki tol žodžiu perduodamos teisinės normos. Jis tapo daugybės teisinių sistemų dabartinėje Europoje pirmtaku. Visas Salijų kodeksas susidėjo iš 62 dalių, suskirstytų į straipsnius. Vėliau jis buvo papildytas iki 93 dalių.
Šis teisynas reikšmingas ir tuo, kad jis mažiausiai paveiktas romėnų teisės, tačiau yra manoma, kad ši germanų teisė buvo žemesnio lygio nei pirmą kartą užrašyta Dvylikos lentelių įstatymuose V a. pr. m. e. romėnų teisė.
Teisyne skelbiama:
Kiti bruožai:
Salijų įstatymas numatė plačią skalę baudų už žmogaus įžeidimą. Plačiai reglamentuotos vagystės ir numatomi atlygiai už vagystės. Skiriamos paprastos ir kvalifikuotos vagystės.
Baudžiamosios teisės „pėdsakai“ Salijų teisyne:
Brazilinė gunera
Brazilinė gunera (Gunnera manicata) – Pietų Amerikos stambus žolinis augalas iš gunerinių šeimos.
Brazilinė gunera kilusi pietų Brazilijoje, kur auga dideliame aukštyje drėgnuosiuose miškuose. Augalas išauga iki 5 m aukščio, jo lapų skersmuo siekia 1,5 m. Žydi liepos–rugpjūčio mėnesiais. Europos regionuose su vėsiu klimatu gali peržiemoti apšiltinus lapais ar šakomis. Landšafto dizaineriai naudoja kaip dekoratyvinį augalą. Didžiojoje Britanijoje gunerai suteiktas Karališkosios sodininkystės draugijos apdovanojimas Award of Garden Merit. miniatiūra|250px|left|Brazilinė gunera parke [[Devonas (grafystė)|Devone (Anglija)]]
Anglakalbėse šalyse ši gunera vadinama Brazilian giant-rhubarb (brazilinis gigantiškasis rabarbaras), nors ji nėra artimai susijusi su rabarbaru.
Kopalmedis
Kopalmedis (Hymenaea) – pupinių (Fabaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso įvairių, tropikuose paplitusių medžių, rūšys. Beveik visos kopalmedžių rūšys auga tropinėje Amerikoje (nuo Karibų salų ir pietų Meksikos iki pietų Brazilijos ir Paragvajaus), tik viena – Afrikoje (Zanzibare, kartais išskiriama į monotipinę gentį).
Dauguma kopalmedžių rūšių yra visžaliai, aukštojo ardo (iki 25 m aukščio) medžiai, nors dalis medžių, priklausomai nuo augimo sąlygų, gali būti nedideli. Kopalmedžiai plačiai panaudojami: vaisiai valgomi, iš lapų gaminama arbata, tanki mediena yra tinkama baldų, laivų gamybai, iš jos vietiniai gyventojai gamina kanojas. Sėklose gausu polisacharidų, kurie naudojami maisto, kosmetikos, farmacijos, popieriaus gamybos pramonėje. Iš kopalmedžio sakų gaunamas kopalis – derva, naudojama smilkymui, statyboje (vietoje cemento). Didžioji dalis Dominikos gintaro yra išnykusios Hymenaea protera rūšies sakai.
Asmens sargybinis (serialas)
Asmens sargybinis  – Meksikos televizijos serialas, įkvėptas populiarios Argentinos telenovelės tokiu pačiu pavadinimu. Serialo autorė Emilia Lamothe. Pagrindinius vaidmenis atliko Margarita Gralia, Sergio Basañez, Paola Núñez ir Andrés Palacios.
„Asmens sargybinis“ išjuokia ir sukasi apie paauglių, jaunimo ir suaugusiųjų gyvenimų išsiugdymą Meksiko mieste. Serialas taip pat nagrinėja lytinių santykių, narkotikų, pinigų, pavydo, seksualumo ir kitas keliamas problemas.
Serialo premjera įvyko 2005 m. birželio 19 d. kanalu Canal 7, tačiau jau 2005 m. rugsėjo 19 d. serialą buvo nuspręsta rodyti per TV Azteca. Iš pradžių buvo sukurta 140 serialo serijų, o paskui dar 140. Lietuvoje serialas buvo rodomas 2006–2007 m.
Anglijos futbolo varžybos 1969–1970 m.
Anglijos futbolo varžybos 1969–1970 m.
FA Armavir
Armaviro FA – Armėnijos futbolo klubas iš Armaviro. Dalyvavo pirmosiose šalies pirmenybėse.
Istorija
klubo ištakos siekia 1965 m. Kitados rungtyniavo aukščiausioje Armėnijos lygoje, bet joje neįsitvirtino. Iširo 2003 m.
Sezonai
Šaltiniai:
Salavino nacionalinis parkas
Salavino nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas šiaurės Tailande, Mehongsono provincijoje. Parkas įkurtas 1994 m. lapkričio 9 d.
Vieta
Parkas užima 721,52 km², apima Sop Moejo (Sop Moei) ir Mesariango (Mae Sariang) apylinkes, Mianmaro pasienyje, 135 km į šiaurę nuo provincijos centro Mehongsono.
Flora ir fauna
Salavino nacionaliniame parke vyrauja drėgni visžaliai ir mišrūs miškai. Iš retų augalų parke sutinkama: didysis tikmedis (Tectona grandis), kietavaisė ksilija (Xylia xylocarpa), stambiavaisis koralmedis (Pterocarpus macrocarpus), tamsioji dalbergija (Dalbergia oliveri), Afzelia xylocarpa, kvapioji hopėja (Hopea odorata), rudoji šorėja, shorea siamensis , bukalapis sparnenis (Dipterocarpus obtusifolius), gumbuotasis sparnenis (Dipterocarpus tuberculatus).
Parke gyvena: Indinis zambaras, Indijos muntjakas, šernas, Himalajinis lokys, Indokininis tigras, baltarankis gibonas, ožka (Capricornis milneedwardsii), gaūras, juodakaklis kiškis (Lepus nigricollis), palminis musangas, Tupaia belangeri ir kt., sutinkama daug paukščių: baltoji kielė, kuoduotasis keršasis tulžys (Megaceryle lugubris), pilkakepuris bulbiulis (ycnonotus aurigaster), rytinis plačiaburnis (Eurystomus orientalis), rudoji medšarkė (Lanius cristatus) , tamsiakrūtė nendrinukė siuvėja (Orthotomus atrogularis) ir kt.
Įžymiausios vietos
Turistams siūlomas valandos pasiplaukiojimas valtimis Salvino upe.
Jelena Grišvina
Jelena Grišvina (g. 1961 m. kovo 28 d. Gorkyje, dab. Žemutinis Naugardas) – Lietuvos baleto artistė, pedagogė.
Biografija
1979 m. baigusi Permės choreografijos mokyklą šoko Žemutinio Naugardo operos ir baleto teatre. Nuo 1984 m. Lietuvos operos ir baleto teatro (nuo 1998 m. Lietuvos nacionalinis operos ir baleto teatras) solistė. Nuo 1995 m. Vilniaus baleto mokykloje (nuo 2001 m. Čiurlionio menų mokykla) dėsto charakterinį šokį. Šoko charakterinius šokius daugelyje baletų. Gastroliavo Egipte, Europoje, Japonijoje, JAV.
Juozas Grišmanauskas
Juozas Grišmanauskas (1927 m. spalio 6 d. Medsėdžiuose, Platelių valsčius – 1983 m. liepos 16 d. Čikagoje) – jūrininkas, Lietuvos pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui dalyvis.
Biografija
1948 m. Kretingoje baigė žemės ūkio mokyklą. 1944–1951 m. dalyvavo pasipriešinime tarybiniam okupaciniam režimui. Klaipėdos žvejybos laivyno bocmanas. 1951 m. liepos 17 d. su kapitonu L. Kublicku ir jūrininku E. Paulausku mažuoju žvejybinio traleriu MPT-85 „Samum“ per Baltiją pabėgo į Švediją. TSRS teismo už akių nuteistas mirti. 1952 m. apsigyveno JAV. Susitikimuose su išeiviais lietuviais aplankė apie 50 kolonijų, pasakojo apie gyvenimą TSRS okupuotoje Lietuvoje. Parašė knygą „Tolimieji kvadratai“ (1952 m.). Pagal jo, L. Kublicko ir E. Paulausko informaciją išleista knyga „Kelionė į laisvę“ (Voyage to Freedom) 1953 m.
Vokietijos imperijos baudžiamasis kodeksas
Nusikaltimai
RStGB baudžiamosios veikos - 3 rūšių: nusikaltimas, pažeidimas ir nusižengimas (Übertretung). 1949 m. Vokietija perėmė RStGB nuostatas, tačiau 1974-1975 m. teisės reformos metu daugelį pakeitė. Šandieninis Vokietijos baudžiamasis kodeksas paremtas senojo 1871 m. kodekso principais.
Nuorodos
1871 m. Baudžiamojo kodekso tekstas
Salupis
Salupis – dešinysis Šešuvies intakas, įteka į ją 29,6 km nuo jos žiočių 2 km į šiaurės rytus nuo Gaurės. Teka pietų kryptimi.
Upėvardis greičiausiai kilęs iš žodžio sala („vandens apsupta sausuma“).
Saldutiškis
Saldutiškis – miestelis Utenos rajono savivaldybėje, šalia geležinkelio ir plento. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi Saldutiškio Šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčia (pastatyta 1928 m.), veikia Saldutiškio pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-28018), išlikęs Saldutiškio dvaro parkas, buvusi Saldutiškio geležinkelio stotis.
Pro Saldutiškį eina Vilniaus–Utenos geležinkelio linija (anksčiau Panevėžio–Pastovių geležinkelis). Apylinkėse telkšo Aiseto, Lamėsto ežerai, miestelio pakraštyje prasideda Labanoro giria.
thumb|left|[[Saldutiškio bažnyčia]]
Etimologija
thumb|left|Įvažiavimo ženklas
Kalbininkų nuomone, pirmasis miestelio vardas buvo Salgudiškis, kas reiškė „gudų apgyventa vietovė, sala“. Paskui ši vietovė minima kaip Sundutiškis, Silgutiškis, o dabartinis pavadinimas atsiradęs iškreipus pastaruosius vardus. Anksčiau taip pat minimas Spygudiškis. Tačiau 2015 m. L. Bilkis, vadovaudamasis istoriniais šaltiniais, vietovardį paaiškino kilus nuo XVIII a. asmenvardžio Silgutis arba Silgėnas (asmenvardinis vietovardis).
Istorija
XX a. 1-ojoje pusėje įsikūrė miško eksploatacijos įmonė, miškų urėdija. I pasaulinio karo metais vokiečiai miestelyje buvo įsteigę apskrities centrą, kuris 1920 m. tapo Linkmenų valsčiaus centru Utenos apskrityje (pačios Linkmenys buvo okupuotos lenkų). Nepriklausomybės metais Saldutiškis ėmė augti: 1923 m. miestelyje buvo 8 sodybos, o 1940 m. jų buvo jau 50. XX a. trečiajame dešimtmetyje miestelyje pastatyta B. Brazdžio lentpjūvė, tiekusi elektrą Saldutiškiui ir aplinkiniams kaimams; veikė žemės ūkio mokykla, vaistinė, knygynas, kepykla, nakvynės namai, kelios parduotuvės. Gatvės išgrįstos (dalis grindinio išsaugota iki šių dienų), mediniai šaligatviai pakeisti cementiniais.
1940 m. įkurta biblioteka. Sovietiniais okupacijos 1940–1941 m. Saldutiškis smarkiai nukentėjo: B. Kviklio duomenimis, per 1941 m. birželio trėmimus iš Saldutiškio geležinkelio stoties išvežti 5 vagonai tremtinių, karo metais buvo išžudytos visos Saldutiškio žydų šeimos.
XX a. pokario metais apylinkėse veikė Vytauto apygardos, Tigro partizanų rinktinės partizanai. Sudegus medinei geležinkelio stočiai, stoties pastatą iki XX a. devintojo dešimtmečio vidurio atstojo nuo bėgių nukeltas siaurojo geležinkelio vagonas. Saldutiškio geležinkelio stotis oficialiai uždaryta 2003 m. rugsėjį.
2002 m. patvirtintas Saldutiškio herbas.
Gyventojai
thumb|Akmeninis grindinys thumb|Nepriklausomybės paminklas
Jaloveckiai
Saldutiškio istorija glaudžiai susijusi susijęs su Jaloveckių gimine, kuriai miestelis priklausė XIX–XX a. Karo inžinierius, generolas Boleslovas Jaloveckis (1846–1918) Saldutiškyje įkūrė dendrologinį parką (be viso kito riešutmedis, retų rūšių eglės, maumedžiai), jo rūpesčiu miestelis buvo apsodintas liepomis ir juodosiomis tuopomis. 1907 m. B. Jaloveckis Vilniuje išleido knygutę lietuvių ir lenkų kalba „Lietuva ir jos reikalai, tautiškas Lietuvos katekizmas“, bendradarbiavo laikraštyje Litwa. B. Jaloveckio sūnus Mieczysław Jałowiecki (1876–1962), agronomas, Vilniaus žemės banko dvarų taksatorius, nutapė 1500 akvarelinių dvarų vaizdų „Wizerunki dworów na ziemiach Rzeczpospolitej“. Šalia Saldutiškio, greta miestelio kapinių, išliko ir tvarkomos Jaloveckių šeimos kapinėlės. Buvusiame Jaloveckių dvare sovietiniais metais veikė valdžios įstaigos, XX a. pabaigoje dvaras perduotas klebonijai, vėliau tapo privačiu.
Šengenas
Šengenas  – miestelis Liuksemburgo pietryčiuose, greta sienos su Vokietija ir Prancūzija, prie Mozelio upės; komunos centras. 1521 gyventojai (2008). Pagrindinis verslas – vyndarystė.
Išgarsėjo 1985 m. birželio 14 d., kai čia buvo pasirašyta Šengeno sutartis dėl bevizio režimo ES.
Lipikas (paukštis)
Lipikas (Tichodroma muraria) – lipikinių (Tichodromadidae) šeimos paukščių rūšis, priklausanti lipikų (Tichodroma) genčiai. Šios rūšies paukščiai aptinkami Eurazijos kalnuose. Šie paukščiai yra vienintelė lipikinių šeimos rūšis.
Takashi Murakami
Takašis Murakamis (=Murakami Takashi, g. 1962) – Japonijos vizualiųjų menų kūrėjas. Jis kuria tapybą, skulptūrą, menines instaliacijas, taip pat dirbo mados, prekių dizaino srityje, kūrė kiną.
Biografija
Takašis Murakamis gimė 1962 m. vasario 1 d. Tokijuje. Jis mokėsi Tokijo nacionaliniame vaizduojamųjų menų ir muzikos universitete. 1986 m. įgijo vaizduojamųjų menų bakalauro laipsnį, 1993 m. − daktaro. 1989 m. Tokijuje įvyko pirmosios T. Murakamio personalinės parodos. Po mokslų baigimo T. Murakamis sparčiai pradėjo garsėti, 1995 m. jo darbai pirmą kartą eksponuoti Europoje − Venecijos bienalėje, įvyko personalinės parodos Paryžiuje ir Stokholme. 1996 m. jo tapybos ir skulptūros kūriniai parodyti Azijos-Ramiojo vandenyno šalių šiuolaikinio meno trienalėje Kvinslendo dailės galerijoje Brisbene Australijoje. T. Murakamis buvo apmokytas tradiciniuose japonų menuose. Jis naudojo savo kūryboje manga ir anime būdingą supaprastintą dvimatį formų vaizdavimą kurdamas postmoderniojo meno kūrinius. Ši meno kryptis pavadinta Superflat terminu ir sulaukė kitų pasekėjų. 2001 m. T. Murakamis įsteigė „Kaikai Kiki Co.“ kompaniją, kuri užsiėmė meninės produkcijos gamyba, atstovavimu T. Murakamiui ir kai kuriems kitiems japonų menininkams, bei meno festivalio GEISAI organizavimu. 2003 m. T. Murakamis bendradarbiavo su Prancūzijos „Louis Vuitton“ mados namais, jo stiklo plastiko skulptūra „Miss Ko2“ Niujorke aukciono metu buvo parduota už 567,5 tūkst. JAV dolerių ir tapo brangiausiu gyvo japonų menininko kūriniu.
Apie 2005 m. T. Murakamis plačiai pagarsėjo tarptautiniu mastu. Jis ne vien kūrė, bet ir dirbo meno kuratoriaus, organizatoriaus darbus, teorizavo, pristatinėjo Japonijos menininkus. 2007 m. T. Murakamio kapitalinė paroda buvo suorganizuota Los Andželo šiuolaikinio meno muziejuje, kuri vėliau parodyta Šiuolaikinio meno muziejuje Frankfurte prie Maino Vokietijoje, Bruklino muziejuje Niujorke JAV (2008) ir Bilbao Gugenheimo muziejuje Ispanijoje (2009). 2010 m. įvyko T. Murakamio meno paroda Versalio rūmuose prie Paryžiaus. 2008 m. T. Murakamio skulptūra „Mano vienišas kaubojus“ (sukurta 1998 m.) viešo aukciono metu buvo parduota už 15,2 mln. JAV dolerių, pats menininkas 2011 m. teigė gyvenantis toli gražu ne prabangiai ir neišgalintis kol kas nusipirkti namo. 2012 m. Al Riwaq meno centre Dohoje Katare pademonstruotas T. Murakamio 100 m ilgio paveikslas, skirtas 2011 m. žemės drebėjimui Japonijoje. 2013 m. T. Murakamis debiutavo kine sukūręs vaidybinį-animacinį filmą vaikams „Medūzos akys“. 2014 m. įvyko paroda Milano karališkuosiuose rūmuose (Pallazo Reale). T. Murakamio kūrybai būdinga pop, anime ir otaku kultūrų bruožų sintezė plokštuminėje erdvėje. Jo kūryba priskiriama neopopmenui.
Kūrinių galerijos
thumb|right|180px| T. Murakamio sukurtas 2007 m. [[Kanye West muzikinio albumo „Graduation“ viršelis]]
Stephen Ademolu
Stefanas Ademolu (Stephen Ademolu; g. 1982 m. lapkričio 20 d.) – Kanados futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo arba saugo pozicijoje.
Ademolu gimė nigeriečio ir jamaikietės šeimoje. Jo brolis O’Nicholas taip pat futbolininkas.
Karjera
Paauglystėje rungtyniavo JAV koledžų komandose, o profesionalo karjerą pradėjo 2004 m. Švedijos klube Trelleborgs FF.
Nuo 2005 m. žaidė Norvegijoje. 2005–2007 m. atstovavo Trumsės Tromsø IL klubui. 2008 m. rungtyniavo Løv-Ham.
2009 m. tapo Ekrano klubo nariu. Su šia ekipa laimėjo A Lygą ir LFF taurę.
2011 metais grįžo į Kanadą.
Stephen Ademolu žaidė Kanados U-23 rinktinėje, o 2005 m. debiutavo nacionalinėje rinktinėje, draugiškose varžybose prieš Liuksemburgą.
Huanuko departamentas
Huanuko departamentas  – departamentas Peru centrinėje dalyje. Ribojasi su San Martino departamentu šiaurėje, su Loreto departamentu šiaurės rytuose, su Ukajalio departamentu rytuose, su Pasko departamentu pietuose, su Limos departamentu pietvakariuose, su Ankašo departamentu vakaruose, su La Libertado departamentu šiaurės vakaruose. Administracinis centras – Huanukas.
Istorija
Huanuko departamentas yra žymus kaip Senovės Peru kultūros ištakų kraštas. Čia yra Laurikočos urvas, kuriame rasti seniausi visoje šalyje žmogaus palaikai (10 tūkst. m. pr. m. e.). Pagal šį urvą pavadinta Laurikočos kultūra. Netoli Huanuko miesto yra viena seniausių Amerikos gyvenviečių – Kotošas (2800 m. pr. m. e.), su žymiąja Sukryžiuotųjų rankų šventykla. Vėliau čia gyvavo įvairios kultūros, iš kurių paskutiniai buvo jarovilkai. Jų žemes užkariavo inkai, per Huanuką driekėsi svarbus kelias tarp Kusko ir Kachamarkos. 1539 m. krašto kolonizaciją pradėjo ispanai. Huanuko departamentas sudarytas 1869 m.
Geografija
thumb|left|240px|Chirišankos ir Rondojaus viršukalnės
Vakarinę departamento pusę užima Andų kalnai (Rauros, Huajhuašo Kordiljeros) su aukštomis smailėmis: Siula Grandė (6344 m), Jerupacha (6635 m), Chirišchanka (6094 m), Churau (5674 m), Kesiljus (5600 m), Ninašanka (5607 m), Karniseras (5960 m), Rondojus (5870 m), Sarapas (6127 m) ir kt. Toliau rytuose paviršius leidžiasi miškingais Jungaso šlaitais kol pasiekia džiunglėmis apaugusią Amazonės žemumą. Joje yra nedidelis Piko Siros masyvas.
Upės priklauso Amazonės baseinui. Departamente prasideda Maranjonas, teka Hualjaga, Pačitea, Viskara. Pats rytinis pakraštys siekia Ukajalio pakrantę. Nemaža ežerų (Laurikoča, Kesiljokoča, Mitukoča, Pičkakoča, Karhuakoča, Siula, Karpakoča).
Klimatas aukštikalnėse vėsus, sausas. Vidurinė temperatūra slėniuose siekia 19 °C. Einant į rytus oras tampa karštesnis ir drėgnesnis. Amazonijoje laikosi ~25 °C temperatūra.
Yra Žydrosios Kordiljeros, Tingo Marijos nacionaliniai parkai, El Siros bendruomenės draustinis, Huajhuašo Kordiljeros gamtos draustinis.
Ekonomika
Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu. Kalnų slėniuose auginamos bulvės, kukurūzai, kviečiai, Jungase – kavamedžiai, arbatmedžiai, kokainmedžiai, citrusai, Amazonijoje – manijokai, bananai ir kiti vaisiai, kertama mediena. Gyvulininkystė. Yra sidabro, cinko, švino, vario telkinių. Tinta Marijoje veikia šiluminė elektrinė.
Gyventojai
thumb|240px|Tingo Marija ir „Miegančiosios Gražuolės“ kalnas
Dauguma departamento gyventojų yra ispanakalbiai (daugiausia metisai ir baltieji). Apie trečdalį gyventojų sudaro indėnai: kalnuose gyvena kečujai, džiunglėse gyvena ašaninkai, kašibai, šipibai-konibai, janešai.
Administracinis skirstymas
Huanuko departamentas administraciškai padalintas į 11 provincijų (skliaustuose – administracinis centras).
Raktų žiedas
thumb|right|200px|Raktas veriamas ant žiedo.
Raktų žiedas – žiedas, kuriuo keli raktai susegami į vieną ryšulį arba raktas (raktų ryšulys) susegamas su raktų pakabuku. Žiedas paprastai būna metalinis, kartais – plastikinis. Raktų žiedus imta naudoti po 1800 m.
Paprastai raktų žiedas pagamintas iš spyruokliškai stangrios vielos, paprastai sudarančios dvi apvijas (kartais – tris). Vielos galai būna glotnūs, kad nedraskytų kišenių ar nesužeistų rankų. Tokį galą galima atlenkti (paleistas jis grįžta į pirmykštę vietą) ir ant jo užverti naują raktą, kuris po to stumiamas, kol apsisuka visą ratą ir lieka laisvai užvertas ant žiedo. Panašiai išimami ant žiedo užverti raktai.
Šiais laikais vietoj žiedų naudojami karabino tipo žiedai (metalinis žiedu sulenktas strypelis, kurio spraga užveriama specialiu spyruokliuojančiu ar srieginiu įtaisu), ant kurių raktus lengviau užverti ar nuo kurių juos lengviau nuimti.
Vokietijos baudžiamasis kodeksas
Vokietijos baudžiamasis kodeksas - šiuolaikinė Vokietijos baudžiamosios teisės kodifikacija. Vokietijos baudžiamasis kodeksas paremtas senojo 1871 m. Vokietijos imperijos baudžiamojo kodekso (Reichsstrafgesetzbuch) principais. Teisės reformos metu įtrauktos naujų nusikaltimų sudėtys įstojimas į teroristinį susivienijimą, kompiuterinis sukčiavimas, pinigų plovimas, socialinių įmokų mokėjimo vengimas ir kitos. Kodeksas sudarytas iš 2 dalių - Bendrosios (Allgemeiner Teil) ir Specialiosios (Ypatingosios, Besonderer Teil).
Onuškio Donato Malinausko gimnazija
miniatiūra|220px|right|Gimnazija 2014 m.
Trakų rajono Onuškio Donato Malinausko gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Onuškyje (Trakų raj.), Mokyklos g. 9, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190663875.
Filialai:
Istorija
Pirmoji mokykla Onuškyje minima 1534 m. Panaikinus jėzuitų ordiną, 1777 m. Edukacinės komisijos sprendimu įkurta pradinė mokykla. 1818 m. bažnyčios inventoriuje pažymėta, kad parapinės mokyklos nėra. 1864 m. šaltiniuose užfiksuota, kad Onuškyje įsteigta „liaudies mokykla“, kurią išlaikė valstybė ir Onuškio kaimo bendruomenė.
Kai „Saulės“ draugija gavo leidimą steigti lietuviškas mokyklas, 1909 m. bandyta atgaivinti lietuvišką mokyklą, tačiau iki I pasaulinio karo buvo dėstoma rusų kalba. XX a. tarpukariu mokykla turėjo biblioteką, sodą, bitinėlį, 1 dešimtinę žemės. 1925–1930 m. veikė vakariniai kursai. 1936 m. atidaryta 6 skyrių mokykla, kiekvienoje klasėje mokėsi lietuviškai po 30-40 mokinių. Mokyklai reikėjo erdvesnių patalpų, todėl 1937 m. pradėta mūrinės mokyklos statyba. 1939 m. rugsėjo 1 d. atidaryta nauja mokykla su sporto sale. Po II pasaulinio karo veikė pradinė mokykla ir kelios progimnazijos klasės. 1950 m. atidaryta vidurinė mokykla. Prie mokyklos sukurtas „mažasis kolūkis“, turėjęs 5 ha dirbamos žemės. Mokykla garsėjo sportininkais, saviveiklininkais, literatais ir puikiai savo darbą išmanančiais mokytojais. Vėliau pastatytos mokomosios dirbtuvės, bendrabučio priestatas, du daugiabučiai namai mokytojams, naujas mokyklos priestatas su sporto sale ir valgykla.
XXI a. pradžioje mažėjant mokinių skaičiui, prie mokyklos prijungti Dusmenų ir Tolkiškių, Vaickūniškių, Grendavės pradinio ugdymo skyriai, dėl mažo mokinių skaičiaus vėliau uždaryti. 2013 m. renovuota sporto salė, 2014 m. atnaujinta mokyklos biblioteka ir skaitykla. 2013 m. vasario 28 d. mokyklai suteiktas Nepriklausomybės Akto signataro Donato Malinausko (1869–1942) vardas.
Kukarskės piliakalnis
Kukarskės piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis ir gyvenvietė Šakių rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurės rytus nuo Kukarskės, Kidulių seniūnija, 1,5 km į pietvakarius nuo kelio Jurbarkas – Šakiai tilto per Nemuną ir 50 m į pietryčius nuo Nemuno kairiojo kranto. Pasiekiamas plentu, yra 50 m į dešinę šiaurėje nuo jo, ties pirmu didesniu posūkiu į kairę, plentui pradėjus leistis į Šerentos upelio slėnį.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas kranto kyšulyje, Nemuno ir Šerentos santakoje. Aikštelė netaisyklingo trikampio formos, pailga rytų – vakarų kryptimi, 50 m ilgio, 30 m pločio rytų pusėje. Joje rasta lipdytos keramikos. Aikštelės rytinėje pusėje supiltas 35 m ilgio, 4 m aukščio, 17 m pločio pylimas, kurio 6 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 35 m ilgio, 15 m pločio, 2 m gylio griovį. Šlaitai į upių slėnius statūs, 10-20 m (į Nemuną) aukščio.
Aikštelė dirvonuoja, šlaitai ir pylimas apaugę lapuočiais. Piliakalnis apardytas arimų, pietinio pylimo kraštas apardytas čia ėjusio kelio.
Gyvenvietė
Į šiaurę, rytus ir pietus nuo piliakalnio yra 2 ha ploto papėdės gyvenvietė, tyrinėta 2001 m., kurioje rasta grublėtos keramikos, židinys. Kita gyvenvietės dalis yra į vakarus nuo piliakalnio, Joanos Sederavičienės sodyboje. Ši gyvenvietės dalis rasta 2001 m. vykdytų žvalgomųjų archeologijos tyrimų metu, iki tol ši teritorija buvo laikoma kapinynu. Piliakalnio ir gyvenvietės kultūrinis sluoksnis gana storas.
200 m į pietvakarius nuo piliakalnio yra I tūkstantmečio kapinynas, tyrinėtas 1984 m.
Piliakalnyje lokalizuojama 1295 m. kryžiuočių sudeginta Kimelio pilis.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Vienaragis (artilerija)
300px|miniatiūra|dešinėje|245 mm kalibro apgulties vienaragis ir jo grūstuvas Vienaragis – senovinė rusiška lygiavamzdė haubica, turėjusi kūginę (platėjančią) parako kamerą.
Vienaragį 1757 m. sukonstravo artileristas M. Danilovas, o ginkluotėn įtraukė to meto Rusijos feldceichmeisteris (artilerijos viršininkas) grafas S. Šuvalovas. Vadinti vienaragiais, kadangi ant jo vamzdžio buvo grafo Šuvalovo herbas, kuriame buvo mitologinio vienaragio atvaizdas.
Vienaragių vamzdžių ilgis buvo 7,5–12,5 kalibrų, sviedinio masė buvo nuo 1,8 iki 40 kg. Šaudymo nuotolis – iki 4 km. Šaudydavo pilnaviduriais sviediniais, granatomis, karteče.