cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vuolasta
Vuolasta – upė Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje, 11 km nuo Elektrėnų, priklausanti Strėvos baseinui. Prasideda Haliampolio apylinkėse, 3 km į rytus nuo Beižionių. Teka į šiaurės rytus, rytus daugiausia Jagelonių miškais prateka Dėlinio ežerėlį. Įteka į Elektrėnų marias ties Užupiais, į pietus nuo Pastrėvio.
Andriejus Valavičius
Biografija
Tėvas Gardino seniūnas Povilas Valavičius. Studijavo Vilniaus universitete.
Jėzuitas. Pinsko, Nesvyžiaus kolegijų rektorius, nuo 1660 m. Vilniaus universiteto profesorius, 1666–1669 m. rektorius. 1673–1675 m. Lietuvos jėzuitų provincijolas.
Tykocino mūšis
Tykocino mūšis  – mūšis įvyko 1656 m. liepos 13 d. Švedų tvano metu tarp Švedijos-Brandenburgo kariuomenių ir Abiejų Tautų respublikos kariuomenės.
Istorija
1656 m. liepos 8 d. iš Švedijos atvykęs karalius Karolis X Gustavas nuvyko pas savo brolį Adolfą Johaną I į Mazovijos Novy Dvuro tvirtovę, ten sužinojęs, kad svarbiame kelyje esantis Tykocino miestas yra vis dar neužimtas liepė kuo greičiau šį miestą užimti. Užėmus šį miestą būtų atlaisvintas susisiekimas su Žemaitija ir Infliantais. Didelių problemų kėlė ir nevaržoma LDK Vėliavos pagalba Varšuvai, kuri vyko per Tykocino miestą.
Su 10000 kareivių prie Varšuvos stovėjęs Švedijos karalius nusprendė nelaukti paramos iš Frydricho Vilhelmo ir patikėjo Boguslavui Radvilai užimti miestą. Liepos 10 d. Boguslavas Radvila su savo kariuomene pajudėjo link Tykocino. Šis sprendimas ATR kariuomenei buvo netikėtas ir jau liepos 13 d. švedų kariuomenei pasiekus miestą prasidėjo kautynės. Nesitikėję puolimo ir tam nepasiruošę kareiviai kovėsi tik vieną dieną, kol galiausiai Boguslavas Radvila su savo kariuomene įžengė į miestą. Pabuvęs porą dienų mieste liepos 17 d. pradėjo kelionę atgal į Mazovijos Novy Dvurą, kuriame buvo liepos 22 dieną. Laimėję šį mūšį švedai susigrąžino Palenkės kelių kontrolę ir galėjo laisvai judėti į Žemaitiją ir Livoniją, kur toliau vyko kovos su Rusijos imperija.
Ramučių tvenkinys (Šilutė)
Ramučių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Šilutės rajone, 3 km į vakarus nuo Gardamo. Susidaręs patvenkus Tenenį 26,3 km nuo jo žiočių (Minijos baseinas). Ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus 3,73 km, plotis iki 0,32 km. Yra 3 salos (0,13 ha, 0,12 ha ir 0,05 ha). Altitudė 18,9 m. Pietrytinės tvenkinio dalies krantai aukštoki. Pietryčiuose tvenkinys siekia Ramuvos mišką. Rytinis galas užpelkėjęs. Aplink tvenkinį stūkso keli miškeliai, plyti dirbami laukai. Šiaurine pakrante eina kelias Nr.4209 (Šilutė - Ramučiai - Gardamas).
Debitas:
Užtvankos ilgis 200 m, plotis 5 m. Vandens pralaida – šachtinė. Ramučių tvenkinys įrengtas 1976 m. ir skirtas laukų drėkinimui. 2012 m. pastatyta 195 kW galios mažoji hidroelektrinė.
Aldona Gužaitytė
Aldona Gužaitytė (1925 m. gruodžio 16 d. Šiauliuose – 2012 m. kovo 23 d.) – Lietuvos pedagogė, choreografė, Šiaulių miesto visuomenės veikėja.
Ramučių tvenkinys (Šilutė)
Aplink tvenkinį įsikūrę: Ramučiai, Ramoniškiai, Bartininkai, Jauniai, Kurpai. Šiaurinėje pakrantėje yra paplūdimys.
Karas (kortų žaidimas)
Karas – labai paprastas kortų žaidimas, skirtas dviem ar daugiau žaidėjų.
Taisyklės
Kortų skaičius gali būti bet koks, tik svarbu, kad dalintųsi iš žaidėjų skaičiaus. Kuo mažesniu kortų skaičiumi pradėsite žaidimą, tuo trumpiau jis truks. Kortų rangų eilė tokia: dviakė, triakė, keturakė, penkakė, šešakė, septynakė, aštuonakė, devynakė, dešimtakė, bartukas, dama, karalius, tūzas, džokeris. Nei spalva, nei rūšis šiame žaidime neturi skirtumo.
Aldona Gužaitytė
Biografija
1944 m. baigė Šiaulių mergaičių gimnaziją bei choreografinę mokyklą prie Šiaulių dramos teatro. Nuo 1944 m. 2-osios mergaičių gimnazijos matematikos mokytoja. 1950 m. baigė Šiaulių mokytojų institutą.
Stačkūnai
Stačkūnai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Biržų, prie kelio.
Istorija
Stačkūnai Upytės paviete istorijos šaltiniuose pirmą kartą paminėti 1586 m. 1611, 1641 m. 25 valakų kaime, priklausančiame Parovėjos palivarkui, keletą valakų žemės turėjo Biržų miestiečiai. Antrojo pasaulinio karo metu sovietinė kariuomenė kaimo dalį prie kelio sudegino ir jis nebeatsikūrė. 1970 m. pradėjo veikti naftotiekio „Draugystė“ naftos perpumpavimo stotis (dab. AB „ORLEN Lietuva“), vamzdynų ir terminalo operacijų padalinys AB Stačkūnai.
Aldona Gužaitytė
Biografija
Nuo 1953 m. Šiaulių F. Žemaičio vidurinės mokyklos, vėliau Šiaulių 12-osios vidurinės mokyklos matematikos mokytoja, 1972–1984 m. šios mokyklos direktorė. Mokykloje įrengė choreografijos salę, paruošė ritmikos programą. 1975 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą. Nuo 1945 m. dirbo su Šiaulių mokyklų choreografiniais kolektyvais. Jos vadovaujami šokių kolektyvai 7 kartus tapo respublikos vaikų šokių kolektyvų laureatais. 1947–1957 m. vaikų teatro baleitmeisterė. Miesto ir respublikinių moksleivių švenčių vyr. choreografė ir režisierė. Sukūrė daugiau kaip 100 įvairių šokių vaikams ir jaunimui. Už sukurtus šokius „Plaukė žąselė“ ir „Mano tėvelis buvo kalvelis“ 1964 m. suteikta II LSSR valstybinė premija. 1964 m. LSSR nusipelniusi mokytoja.
Jeronimas Valavičius
Jeronimas Valavičius (, apie 1573 m. – 1636 m. Tytuvėnai) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės politinis veikėjas.
Vudziangas
Didžiausi intakai: Furongdziangas (kairysis), Judziangas (dešinysis). Vasaros liūčių metu upė smarkiai patvinsta. Upėje įrengta nemažai užtvankų, vanduo užterštas nuotėkomis. Dėl Trijų tarpeklių užtvankos ant Jangdzės, Vudziango žemupys (Vu tarpeklis) buvo užlietas. Laivuojama.
Jeronimas Valavičius
Biografija
Tėvas Gardino seniūnas Jonas Valavičius, broliai Vilniaus vyskupas Eustachijus Valavičius, LDK vėliavininkas Andrius Valavičius ir Gardino seniūnas Paulius Valavičius.
Vudziangas
thumb|left|220px|Vudziango baseino žemėlapis
Prie Vudziango esantys miestai: Liupanšujis, Anšunas, Guijangas, Ciananas, Žunjis.
Jeronimas Valavičius
Valstybės tarnyba
1589–1605 m. karaliaus raštininkas, 1605–1618 m. Lietuvos didysis iždininkas, 1618–1619 m. Lietuvos pakancleris, nuo 1615 m. Upytės seniūnas, 1619–1636 m. Žemaitijos seniūnas.
Karas (kortų žaidimas)
Pasiruošimas
Dalintojas padalija kiekvienam žaidėjui po vienodą skaičių kortų. Žaidėjai, nežiūrėję į gautas kortas, padeda jas užverstas šalia savęs ant stalo krūvele.
Pradžia
Žaidėjas, išdalijęs kortas, paima viršutinę kortą iš savo krūvelės ir padeda ją atverstą ant stalo. Kiti žaidėjai paima taip pat viršutinę kortą nuo savo krūvelių ir padeda šalia pirmo žaidėjo padėtos kortos. Tas, kurio padėtos kortos rangas didžiausias, pasiima visas kortas ir deda jas šalia savęs užverstas į kitą krūvelę.
Dviejų žaidėjų žaidime
Jei abi padėtos kortos vienodo rango, tada vyksta karas: abu žaidėjai ant savo padėtų kortų padeda po vieną užverstą ir vieną atverstą kortą, kurias paima iš savo dar nepaliestų kortų krūvelės. Didesnio rango atverstą kortą padėjęs žaidėjas paima visas kare dalyvavusias kortas (taip pat ir užverstas). Jei viršutinės kortos vis tiek vienodo rango – pradedamas kitas karas.
Daugiau nei 2 žaidėjų žaidime
Yra daug variantų, pavyzdžiui: Karas vyksta tokiu pat būdu kaip ir dviejų žaidėjų žaidime.
Krūvelės
Kai kuriam nors žaidėjui baigiasi kortos, iš krūvelės, jis turi paimti nukariautų kortų krūvelę, ją gerai išmaišyti (galimi taisyklių variantai neleidžiantys maišyti) ir padėti į buvusią imamų kortų vietą. Vėliau nukariautos kortos dedamos į buvusią nukariautų kortų vietą.
Laimėjimas
Žaidimą laimi žaidėjas, likęs su visomis žaidime dalyvavusiomis kortomis.
Jeronimas Valavičius
Valstybės tarnyba
1612 m. prašė popiežių Vilniaus universitete įsteigti teisės ir medicinos fakultetus. Organizavo Žemaitijos gynimą nuo švedų. 1622 m. paskelbė taisykles Klovainių parapijos valstiečiams, finansavo kelių bažnyčių statybą. 1618–1636 m. rūpinosi Tytuvėnų bernardinų vienuolyno statyba.
Šeima
Santuokoje su Elžbieta Goslovska buvo duktė: Teklė Ona Valavičiūtė (ištekėjo už Aleksandro Liudviko Radvilos).
Terkso ir Kaikoso salų vyrų futbolo rinktinė
Terkso ir Kaikoso salų vyrų futbolo rinktinė – Terkso ir Kaikoso salas atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Terkso ir Kaikoso salų futbolo asociacija. Rinktinė nedalyvavo nė viename pasaulio ar žemyno čempionate.
Rinktinė yra viena silpniausių tarptautinėje arenoje. 1996 m. buvo įkurta rinktinės futbolo asociacija, o 1998 m. buvo priimta į FIFA. Pirmą kartą dalyvaudama pasaulio futbolo čempionato atrankoje pralaimėjo (išvykoje ir namuose) Sent Kitso ir Nevio rinktinei bendru rezultatu 14:0. Atrankoje į 2006 m. Vokietijoje vykusį pasaulio futbolo čempionatą pralaimėjo Haičiui bendru rezultatu 7:0. Terkso ir Kaikoso salų rinktinė pirmą kartą laimėjo 2006 m. rugsėjo 4 d. Karibų taurėje prieš Kaimanų salas.
Kaubrys
Kaubrys − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kaubrienė (ištekėjusi moteris) ir Kaubrytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Mercosur
thumb|left|200px|Mercosur emblema thumb|right|200px|Mercosur 2005 thumb|left|200px|Mercosur šalių žemėlapis
Mercosur arba Mercosul (,, ; „Pietų Bendroji Rinka“) – tarptautinė muitų sąjunga tarp Pietų Amerikos šalių: Argentinos, Brazilijos, Urugvajaus, Paragvajaus ir Venesuelos. Įkurta 1991 m. pagal Asunsjono sutartį, patikslintą 1994 m. Oro Preto sutartimi. Sąjunga įtvirtina laisvą prekių, žmonių ir valiutos judėjimą sutarties šalyse. Asocijuotų narių statusą turi Peru, Bolivija, Čilė, Ekvadoras ir Kolumbija, o Meksika turi stebėtojo statusą.
Organizacijos oficialiosios kalbos: ispanų, portugalų ir gvaranių.
Organizacijos būstinė įsikūrusi Montevidėjuje.
Aplinkos psichologija
Aplinkos psichologija – psichologijos mokslo šaka, kuri tiria aplinkos poveikius žmonėms. Aplinkos psichologija rūpinasi gyvenamosios erdvės kūrimu bei apipavidalinimu.
Istorija
Aplinkos psichologijos pradininku laikomas Willy Hellpach 1911 m. parašęs knygą „Geopsichologiniai reiškiniai“.
Argentinos ryšiai
Argentina turi pakankamai išvystytą ryšių sistemą. Vis labiau daugėja mobiliųjų telefonų, interneto, televizijos naudotojų. Tačiau šiuo atžvilgiu sparčiausiai vystosi Buenos Airės ir aplinkinės teritorijos. Naujosios ryšių technologijos daug lėčiau skverbiasi į atokesnes provincijas, ypač šalies šiaurės vakarus.
Aplinkos psichologija
Rūšys
Atskirai galima išskirti šias aplinkos psichologijos rūšis:
Disacharidai
thumb|200px|Disacharidas – [[sacharozė]] Disacharidai – angliavandenių molekulės, susidedančios iš dviejų monosacharidų (vienodų ar skirtingų) ciklinių molekulių, susijungusių pagal eterių susidarymo reakciją:
Marigo įlanka
thumb|250px|Marigo įlanka Marigo įlanka  – Karibų jūros įlanka vakarinėje Sent Lusijos salos dalyje, netoli Kastrio miesto. Įlanką iš trijų pusių supa stačios, smaragdinės spalvos uolos. Tai svarbi turistinė, poilsinė šalies vieta.
Disacharidai
R – OH + R I – OH → R – O – R I + H2O.
Marigo įlanka
Marigo įlanka apdainuota grupės Arabesque 1980 m. dainoje „Marigot Bay“.
Disacharidai
Iš visų ciklinių monosacharidų hidroksilo grupių lengviausiai pakeičiamas glikozidinis hidroksilas, nes su juo sujungtas anglies atomas turi didžiausią krūvį δ+ (ta anglis sujungta iš karto su dviem deguonies atomais, o kitos – tik su vienu). Todėl, susidarant disacharidui, dalyvauja bent vieno iš dviejų pradinių monosacharidų glikozidinis hidroksilas; kito monosacharido gali reaguoti arba gliukozidinis, arba paprastas hidroksilas.Gausu cukruje ir piene. Saldūs
Disacharidai:
Cadillac Brougham
Cadillac naudojo Brougham vardą savo patiems didžiausiems ir prabangiausiems modeliams nuo 1916 metų. Vardas tapo atskiru modeliu nuo 1985 iki 1992 metų.
Fleetwood Brougham
1965 metais Brougham vardas pasirodė kaip Fleetwood modelio versija. Kitais metais automobilis tapo atskiru modeliu, padalindamas Fleetwood liniją į Cadillac Sixty Special ir Cadillac Fleetwood Brougham. Modelis gyvavo iki 1976 metų.
1985-1992
Fleetwood automobilis naudojo Brougham vardą kaip versija 1977-1984 metais, bet automobilis perėjo prie priekinių varomų ratų ir pradėjo naudoti GM C platformą. 1985 Brougham tapo atskiru modeliu. Nuo 1987 iki 1992 Fleetwood vardas buvo naudojamas mažesniems priekiniais ratais varomomiems modeliams, o galiniais ratais varomas modelis buvo vadinamas tiesiog Brougham. Fleetwood vardas grįžo prie galinių varomų ratų 1993 metais, kai buvo stipriai atnaujintas. Tai buvo didžiausias Cadillac modelis.
Briedžių sala
Briedžių sala (dar vad. Šv. Elenos sala) – viena iš salų, kurios priklauso Nemuno deltai. Ši sala yra šalia Rusnės salos, Šilutės rajone. Sala yra negyvenama.
Geografinė padėtis
Briedžių sala yra šalia Kaliningrado srities. Tai pats pietvakariausias Lietuvos taškas. Briedžių salą nuo Kaliningrado srities skiria tik Skirvytės upė. Iš vakarų pusės Briedžių salą skalauja Kuršių marios.
2011 m. Vengrijos Grand Prix
'''2011 m. Vengrijos Grand Prix''' buvo 11-os 2011 m. Formulės 1 lenktynės, vykusios Hungaroring trasoje liepos 29-31 dienomis.
Lenktynes laimėjo britas Jenson Button iš McLaren ekipos. Tai buvo jo 200-tosios lenktynės karjeroje. Antroje vietoje liko sezono lyderis vokietis Sebastian Vettel, trečias ispanas Fernando Alonso.
Kvalifikacija
Pastabos:
Providensjalas
thumb|230px|Providensjalo salos padėtis
Providensjalas, arba Provo – sala Terkso ir Kaikoso teritorijoje, Kaikoso salyno vakaruose, salelių grandine jungiasi su Šiaurės Kaikosu. Plotas 98 km².
Saloje gyvena 30,5 tūkst. gyventojų (daugiausiai gyventojų turinti Terkso ir Kaikoso sala). Yra tarptautinis oro uostas. Turizmas, jūrų moliuskų auginimas.
Valstybės teatras
Valstybės teatras – pirmasis profesionalus lietuvių teatras, įsteigtas Kaune. Sudarė operos ir dramos trupės (nuo 1920 m.) ir baleto trupė (nuo 1925 m.).
Istorija
thumb|250px|Valstybės teatras 1921 m. thumb|250px|right|[[Stasys Ušinskas|Stasio Ušinsko sukurtas kostiumų projektas Balio Sruogos spektakliui Milžino paunksmė, 1934 m.]] Profesionalaus lietuviško teatro kūrimąsi skatino periodiškai rengiami lietuviški vakarai, draugijos, jų profesionalėjimas po Lietuvos nepriklausomybės paskelbimo (1918 m.). 1920 m. pabaigoje veikė „Lietuvių meno kūrėjų draugija", sujungus „Skrajojamojo teatro", vadovaujamo Juozo Vaičkaus, Konstantino Glinskio 1919 m. Vilniuje įsteigtos „Teatro studijos" pajėgas sukurta „Dramos vaidykla" (1920 m.) Kaune.
1920 m. lapkričio mėn. pasirašytos pirmosios teatro sutartys su tokiais aktoriais, kaip Juozas Staniulis, Petras Kubertavičius, Ona Kurmytė, Polė Tendžiulytė, Antanina Vainiūnaitė, Teofilija Dragūnaitė-Vaičiūnienė, Viktoras Dineika, Povilas Mačinskas. Pirmasis pastatytas spektaklis buvo Hermano Zudermano „Joninės” įvyko 1920 m. gruodžio 19 d. (režisierius J. Vaičkus).
1922 m. teatras suvalstybintas. Žymiausi režisieriai – Konstantinas Glinskis, Borisas Dauguvietis, Andrius Oleka-Žilinskas, Michailas Čechovas, Antanas Sutkus. Iki Antrojo pasaulinio karo įvyko apie 170 premjerų. Į repertuarą įėjo ne tik lietuvių autorių, bet ir rusų, latvių ir kitų Vakarų Europos klasikų, dramaturgijos veikalai.
Iškilesni pastatymai – Vinco Krėvės „Šarūnas” (1929 m.), Viljamo Šekspyro „Hamletas” (1932 m.), Nikolajaus Gogolio „Revizorius” (1933 m.), Fridricho Šilerio „Marija Stiuart” (1937 m.) ir Petro Vaičiūno pjesės „Patriotai” (1926 m.), „Nuodėmingas angelas” (1927 m.), „Tikruoju keliu” (1933 m.), „Prisikėlimas” (1936 m.) ir t. t.
Pagrindinių vaidmenų atlikėjai buvo aktoriai Petras Kubertavičius, Juozas Laucius, Stasys Pilka, Henrikas Kačinskas, Antanina Vainiūnaitė, Ona Rymaitė, Teofilija Dragūnaitė-Vaičiūnienė, Ona Kurmytė, Jurgis Petrauskas, Viktoras Dineika, Elena Žalinkevičaitė, Vladas Sipaitis, Ona Juodytė, Mečys Chadaravičius ir kt.
Pagrindiniai scenografai – Vladas Didžiokas, Jonas Gregorauskas, Olga Dubeneckienė, Mstislavas Dobužinskis, Adomas Galdikas, Liudas Truikys, Stasys Ušinskas, Jonas Surkevičius ir kiti. Aktorius rengė Valstybės teatro vaidybos mokykla, įsteigta 1924 m. (vadovai K. Glinskis, B. Dauguvietis, A. Oleka-Žilinskas, A. Sutkus).
1931 m. įkurtas Valstybės teatro skyrius Šiauliuose, 1935 m. iš Šiaulių perkeltas į Klaipėdą, 1940 m. įkurtas Vilniaus valstybinis teatras.
Paul Scholes
Polas Aronas Skolsas (g. 1974 m. lapkričio 16 d.) – anglų futbolininkas, žaidęs Manchester United klube.
Jis yra vienas iš keturių futbolininkų Manchester United gretose sužaidęs daugiau nei 600 rungtynių. 2011 m. gegužės 31 d. pasitraukė iš profesionalaus futbolo. 2012 m. apsisprendė sugrįžti ir padėti dar vieną sezoną savo nesėkmingai žaidžiančiam klubui.
Nacionalinei komandai atstovavo nuo 1997 iki 2004 m., su kuria dalyvavo 1998 ir 2002 m. Pasaulio futbolo čempionatuose, 2000 ir 2004 m. Europos futbolo čempionatuose. 2004 m. rugpjūčio 3 d. baigė karjerą nacionalinėje rinktinėje.
FK Andas Vilnius
Vilniaus „Andas“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.
Istorija
Klubas žinomas nuo 1992 m. ir žaidė II lygoje. 1993 m. laimėjo II lygą ir pateko į I lygą, kurioje žaidė iki 1998 metų. 1993–1994 m. prie klubo buvo prisijungusi Polonija Vilnius komanda. 1996 m. „Andas“ faktiškai tapo dukterine „Žalgirio“ klubo komanda, kurios pagrindu buvo sudaroma antroji ir trečioji „Žalgirio“ dublerių komandos. 1997 m. rudenį komanda sugebėjo pasiekti LFF taurės ketvirtfinalį. 1998 m. pabaigoje klubas visiškai prijungtas prie „Žalgirio“.
Rusijos rublis
Rusijos rublis (rus. рубль) – Rusijos federacijos valiuta. Tarptautinis kodas RUB.
Smulkesnis Rusijos piniginis vienetas – kapeika. Šimtas kapeikų sudaro rublį.
Istorija
Dabartinių pinigų prototipai buvo sidabro liejinio juostelės. Jų vertė buvo nurodoma įkertant tam tikrą kiekį įkirtų. Žodis rublis (nuo slaviško рубить – „kirsti, kapoti“) atsirado XIII amžiuje Novgorode ir reiškė pusę grivinos, tai yra, apie 200 gramų sidabro. 1704 m. Petras I įvedė kaldintas rublio monetas ir nustatė nuolatinę jos vertę – 28 g. sidabro. 1769 m. pradėtos naudoti rublio asignacijos – popierinis vekselis su ranka įrašyta paskolos verte rubliais. 1849 m. asignacijos pradėtos spausdinti iš karto nurodant jų vertę sidabru. Nuo 1897 m. pagrindine Rusijos valiuta tapo auksinis rublis.
Nuo 1919 m. tarybinis rublis buvo leidžiamas tik kaip popierinis kredito bilietas. 1961 m. į TSRS vidaus apyvartą buvo išleisti aukso atsargomis dengti TSRS valstybinio banko bilietai (nuo 25 rublių nominalo), kuriuos keitimui priimdavo ir užsienio bankai. Kartu išleista ir vario, alavo ir nikelio lydinio rublio moneta. Vėliau pasirodė ir jubiliejinės metalinės rublio monetos.
Rusijos federacija 1991 m. pradėjo leisti įvairaus nominalo banko bilietus ir kalti metalines rublio monetas. Tačiau vidaus apyvartoje plačiau buvo naudojamas vadinamasis „sąlyginis vienetas“ – dolerio atitikmuo. 2006 m. gegužės 24 d. Rusijos Valstybės Dūma priėmė įstatymą, draudžiantį vidaus apyvartoje ir įmonių bei biudžetinėje buhalterijoje naudoti kitas valiutas. Valdininkui, žiniasklaidoje pavartojusiam sąlyginio vieneto sąvoką, gresia nuo 40 iki 50 MPOT bauda. (MPOT = 100 rublių).
Rublio šimtosios dalies pavadinimas kapeika kilęs iš ilgą laiką ant šių monetų vaizduoto kario su ietimi.
Kaunackis
Kaunackis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kaunackienė (ištekėjusi moteris) ir Kaunackytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Operos vaiduoklis
Operos Fantomas - kompozitoriaus Andrew Lloyd Webber miuziklas, sukurtas pagal prancūzų rašytojo Gaston Leroux to paties pavadinimo novelę, išleistą 1911 metais. Miuziklas pasakoja apie nuostabaus grožio dainininkę Kristiną Daė (Christine Daaé), kurią įsimyli baisusis muzikos genijus, vadinamas Operos fantomu, kuris terorizuoja Paryžiaus operos teatrą.
Vienas pirmųjų reikšmingų bandymų adaptuoti istoriją - 1925 metų kino kompanijos Universal Pictures ekranizacija. Webber'io kūrinys didžiojoje Jos Didenybės teatro Londone scenoje debiutavo 1986 m. Pagrindinius vaidmenis atliko Michael Crawford (Operos Fantomas), Steve Barton (Raoulis) ir Sarah Brightman (Kristina Daė). Šis miuziklas yra ilgiausiai rodomas Brodvėjaus teatro spektaklis. 2004 metais miuziklas atnaujintas ir adaptuotas kinui. Aktoriai: Gerard Butler (Fantomas), Emmy Rossum (Kristina), Patrick Wilson (Roulis), Jennifer Ellison (Megė), Mirannda Richardson (ponia Giry), Minnie Driver (Karlota Guidičeli).
Tuniso transportas
thumb|250px|Sunkvežimiai Tuniso keliuose thumb|250px|Sajados uostas
Tuniso transporto sistema, yra gerai išplėtota, ypač oro uostų, nes turizmas sparčiai auga.
Keliai
2000 m. šalyje buvo 195 800 lengvųjų mašinų ir 153 200 komercinio transporto.
2000 m. Tunise buvo 23 100 km kelių, iš kurių 18 226 km grįsti.
Geležinkelių transportas
Tuniso nacionalinė geležinkelių kompanija administruoja 2168 km geležinkelių bėgių.
Jūrų transportas
Pagrindinis Tuniso jūrų uostas yra Tuniso miestas.
Oro transportas
2001 m. šalyje buvo 30 oro uostų, iš kurių 14 buvo su grįstais takais. Tuniso-Kartaginos oro uostas siūlo tiesioginius skrydžius į daugumą Europos ir Viduriniujų Rytų miestus.
Kauneckas
Kauneckas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kauneckienė (ištekėjusi moteris) ir Kauneckaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Ramošius
Ramošius – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, 8 km į šiaurės vakarus nuo Molėtų, 2,5 į pietryčius nuo Girsteitiškio. Išsidriekęs iš vakarų į rytus 0,85 km, plotis iki 0,26 km. Altitudė 142,8 m. Ežeras telkšo ledyno rinoje. Gylis siekia 10,6 m. Krantai žemi, pietryčiuose – pelkėti. Pakrantės daugiausia miškingos - ežerą supa Ažulaužės miškas, tik vakarinėje ir šiaurinėje pakrantėse kai kur plyti pievos ir dirbami laukai.
Iš ežero šiaurėje išteka Alantos intakas Ramošia (Virintos baseinas).
Prie ežero yra Gilužių kaimas. Pietvakarine pakrante eina kelias.
Ežerėvardis Ramõšius kilęs nuo žodžio ramus („tylus, nedrumstas“).
Birštono sporto centro stadionas
Birštono sporto centro stadionas – daugiafunkcis stadionas Birštone, Lietuvoje, prie Birštono gimnazijos pastato.
Istorija
Stadiono aikštė pradėta naudoti 1961 m., o 1985 m. pastatyta pirmoji tribūna.
2007 m. stadionas uždarytas renovavimo darbams. 2014 m. stadionas atidarytas po renovacijos darbų, kurie kainavo 6 mln. Lt. Daugiausiai lėšų skyrė valstybė – 5,6 mln. Lt, Birštono savivaldybė – 200 tūkst. Lt, Lietuvos lengvosios atletikos federacija sektorių įrengimui skyrė 530 tūkst. Lt. Rekonstruota pagrindinė tribūna, o po tribūna įrengtos tarnybinės patalpos, rūbinės. Įrengta lengvosios atletikos infrastruktūra. Stadiono veja laistoma automatine laistymo sistema, įrengtas dirbtinis apšvietimas. Stadiono atidarymo ceremonijoje dalyvavo Lietuvos Respublikos premjeras Algirdas Butkevičius, LTOK prezidentė Daina Gudzinevičiūtė.
Julija Juškienė
Julija Juškienė (g. 1945 m. lapkričio 4 d. Alksnėnuose, Plungės rajonas) – Lietuvos ir Akmenės rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.
Biografija
1976 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, buhalterinės apskaitos ekonomistė.
Sent Vinsento sąsiauris
Sent Vinsento sąsiauris  – sąsiauris Karibuose, jungia Karibų jūrą vakaruose ir Atlanto vandenyną rytuose. Skiria Sent Lusijos ir Sent Vinsento salas. Prie sąsiaurio įsikūręs Vju Forto miestas (Sent Lusija).
Julija Juškienė
Biografija
Akmenės rajono savivaldybės administracijos Žemės ūkio skyriaus vedėja, nuo 2011 m. Akmenės rajono savivaldybės mero pavaduotoja.
Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narė. Nuo 2011 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narė.
Mykolas Bukša
Mykolas Bukša (1869 m. balandžio 16 d. Vilnius – 1953 m. kovo 7 d. ten pat) – Lietuvos dirigentas, kompozitorius.
Biografija
1900 m. baigė Sankt Peterburgo konservatoriją (mokytojai N. Nikolajus Rimskis-Korsakovas, Aleksandras Glazunovas, Anatolius Liadovas ir kt.). 1897–1927 m. Maskvos, Sankt Peterburgo, Ukrainos, Gruzijos miestų muzikos teatrų dirigentas. 1920–1922 m. Vladikaukazo Meno instituto Teatro fakulteto dekanas ir Liaudies konservatorijos direktorius.
1927 m. grįžo į Lietuvą, Valstybės teatro, nuo 1944 m. Lietuvos operos ir baleto teatro dirigentas. Nuo 1944 m. dėstė Kauno konservatorijoje; nuo 1947 m. profesorius. Lietuvoje parengė ir dirigavo daugiau kaip 100 operų ir baletų.
Sukūrė kantatą „Rojus ir Peri“ (Raj i Peri 1900 m.), instrumentinių kūrinių, choro dainų, romansų. Tarp mokinių – Rimas Geniušas.
Nigel Reo-Coker
Naidželas Reo-Kokeris (g. 1984 m. gegužės 14 d.) – Anglijos futbolininkas, žaidžiantis saugo pozicijoje Birmingemo „Aston Villa“ klube. Žaidė Anglijos jaunimo iki 21 metų futbolo rinktinėje, per 23 rungtynes imušęs vieną įvartį.
Dakos sritis
Dakos sritis  – sritis vidurio Bangladeše. Ribojasi su Silhato sritimi rytuose, Indijos valstija Meghalaja šiaurėje, Radžšahio sritimi vakaruose, Khulnos sritimi pietvakariuose, Barisalo sritimi pietuose ir Čitagongo sritimi pietryčiuose. Administracinis centras – Daka.
Beveik visa sritis yra pelkėtoje, upių išraižytoje lygumoje. Tik pačioje šiaurėje paviršius kyla į plokščiakalnį.
Suskirstymas
Dakos sritis padalinta į 13 rajonų (skliaustuose – administracinis centras).
Peržiūra (1999 filmas)
Peržiūra (, angl. Audition) – 1999 m. siaubo filmas, režisuotas Takaši Miikės ir pastatytas pagal to paties pavadinimo Riu Murakami romaną. Nors filme yra vos kelios atviros kankinimų ir smurto scenos, jis žinomas savo paliekamu šokiruojančiu, nemaloniu įspūdžiu, sukuriamu psichologinėmis priemonėmis.
Holivudo siaubo režisierius Eli Roth po šio filmo peržiūros teigė, kad jo nuomone šiais laikais vieninteliai, statantys tikrus siaubo filmus, yra japonų režisieriai. Tiek jis, tiek John Landis ir Rob Zombie „Bravos 100 scariest movie momments“ laidoje gyrė „Peržiūrą“ už sugebėjimą išmušti žiūrovą iš vėžių, puikų, lėtą, palaipsninį įtampos didinimą nuo beveik lengvos komedijos pradžioje iki visiško siaubo pabaigoje, netikėtus siužeto posūkius, tačiau taip pat teigė, kad filmas per daug baisus ir trikdantis, kad būtų galima patirti malonumą žiūrint.
Siužetas
Šigeharu Aojama (Rio Išibaši), vidutinio amžiaus našlys, bando rasti kitą žmoną. Jo draugas, filmų prodiuseris, pasiūlo tokį planą: surengti fiktyvią aktorių peržiūrą tariamai kuriamam filmui. Tokiu būdu jis galės išklausinėti kiekvienos, ko tik norės, ir net paprašyti suvaidinti žmoną. Kai atsirinks labiausiai patikusią, praneš kad filmas atšauktas. Šigeharu išsyk sutinka, ir po kelių peržiūrų įsimyli vieną jauną kandidatę, jos pačios teigimu – buvusią baleriną Asami Jamazaki (Eihi Šiina). Jie pradeda susitikinėti, tačiau kuo toliau, tuo labiau aiškėja, kad su Asami kažkas negerai. Ji gyvena viena bute, kuriame du pagrindiniai akcentai yra telefonas bei judantis maišas su kažkuo gyvu viduje. Tuo tarpu Šigeharu draugas prodiuseris bando tirti Asami praeitį ir atranda, kad jos pasakota istorija nesutampa su realybe, gyvenimo aprašyme išvardyti darbai neaiškūs ir greičiausiai netikri, ir šiaip apie ją niekas nieko nežino. Besivystant siužetui atskleidžiama, kad Asami augo su sadistu, būdavo dažnai kankinama ir pati turi sadistinių polinkių. Apkaltinusi Šigeharu išdavyste, ji suleidžia jam paralyžiuojančių vaistų ir pradeda sadistinius kankinimus, tačiau pasakojimas grįžta atgal į filmo vidurį, kai Šigeharu praleido naktį su Asami. Jis atsibunda apimtas siaubo, tačiau su palengvėjimu, supratęs, kad viskas buvo tik sapnas. Jam einant į vonią realybė vėl pasikeičia ir jis vėl atsiduria namuose, kur jis kankinamas. Grįžęs sūnus nustumia Asami nuo laiptų ir išvaduoja tėvą, kuriam jau spėta nupjauti viena pėda. Filmas baigiasi, kai Šigeharu žiūri į nuo laiptų nukritusią ir mirštančią Asami. Ji jam pašnibžda, kad gera vėl jį matyti, ir vaizdas vėl persikelia į praeitį. Taip ir lieka neatsakyta į klausimą, kuri realybė buvo tikroji, jei išvis kažkuri buvo.
Brahmaputra
Brahmaputra  – upė Centrinėje ir Pietų Azijoje. Teka per Kiniją (Tibetą), Indiją, Bangladešą. Ilgis 2896 km. Baseino plotas 935 tūkst. km² (neretai Brahmaputros, Gango ir Meghnos baseinas laikomas vientisu).
Didžiausi intakai: Lasa, Nijangas, Dibangas, Lohitas, Dhansiris, Kopilis (kairieji), Subansiris, Kamengas, Manasas, Sankošas (Gangadharas), Torsa, Tysta, Džaldhaka (dešinieji).
Svarbiausi miestai prie Brahmaputros: Šigadzė (Kinija), Guvahatis (Indija).
Upės pavadinimas sanskritu reiškia „Brahmos sūnus“.
Kaušinis
Kaušinis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kaušinienė (ištekėjusi moteris) ir Kaušinytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Ringiai
Istorija
Čia buvusiame kapinyne rasta III–V a. dirbinių, tai įrodo jog Ringiai – labai sena gyvenvietė. Pirmą kartą Ringiai (Ringelauken) minimi 1395 m. kryžiuočių sudaryto kelio į Žemaitiją aprašyme kaip tarpinis punktas pakeliui iš Greižėnų į Kaltinėnų apylinkes. 1561 m. kaime buvo 5 ūkiai, gyveno 7 gyventojai. Ilgainiui Ringiuose susidarė stambi privati valda – dvaras. XIX–XX a. pradžioje jį valdė Volmeriai. 1846 m. dvarui priklausė Ringių, Gudlaukio, Kuturių ir Pakuturių kaimai, iš viso net 1300 dešimtinių (1420 ha) žemės. 1927 m., vykdant žemės reformą, jau gerokai sumažėjęs dvaras panaikintas, jo valdos išdalytos naujakuriams bei girininkijai.
1956–1961 m., nepaisant jokių gamtosauginių normų, prie pat Jūros ir Akmenos santakos pastatytas gyvulininkystės kompleksas. Kelios jo kiaulidės, buvusi karvidė teberiogso iki šiol.
Iš šiaurinės Ringių dalies – Antringio – kilęs kalbininkas Petras Jonikas (1906–1996). 1944 m. jis pasitraukė į Vakarus, tačiau dar 1939 m. spėjo pagarsinti gimtąjį kraštą išleisdamas knygą „Pagramančio tarmė“. Vartojant šiuolaikinius terminus joje aprašyta raseiniškių patarmės šnekta, kuria kalba šių apylinkių žmonės. Kalbininko gimtoji sodyba išlikusi, pažymėta koplytstulpiu.
Bananų traškučiai
Bananų traškučiai – užkandis, gaminamas iš džiovintų arba aliejuje keptų bananų. Gali būti saldūs – padengti cukrumi ar medumi, arba sūrūs – padengti druska, prieskoniais. Taip pat gaminamas konditerinis gaminys, padengtas šokoladu.
Aliejuje kepti bananų traškučiai paprastai ruošiami iš ne visai prinokusių bananų. Jie supjaustomi riekelėmis ir kepami saulėgrąžų arba kokosų aliejuje. Vėliau išdžiovinami, įdedama konservantų. Džiovinti bananai yra sveikesni, jie dažniausiai gaminami iš pilnai prinokusių bananų.
Bananų traškučiai valgomi kaip užkandis, taip pat yra viena iš miuslio sudėtinių dalių.
Pragmatika
Pragmatika ( – dalykiškas) – vienas iš 3 pagrindinių (greta sintaktikos ir semantikos) semiotikos skyrių, kuris tiria žmonių santykius (komunikacijos, suvokimo, supratimo, išreiškimo) su jų suvokiamomis, vartojamomis ženklų sistemomis.
Slavutyčius
Slavutyčius – miestas Ukrainos šiaurėje., Kijevo srityje, prie Dniepro upės (Slavutyčius – senas Dniepro pavadinimas). Miestas įsikūręs Kijevo srities anklave Černigovo srities teritorijoje, 50 km nuo Pripetės. 24 890 gyventojai (2006). Plotas – 2,53 km².
Pragmatika
Pragmatikos sukurtos procedūros svarbios euristiniam programavimui, mašininiam vertimui, automatiniam referavimui ir įvairių robotų kūrimui.
Slavutyčius
Istorija
Slavutyčiaus istorijoje svarbūs du momentai, Ukrainos vyriausybės tragiški gyventojams sprendimai. Pirmasis periodas nuo 1986 m. rugsėjo iki 2000 m. gruodžio 15 d., kai Slavutyčiaus gyventojai po Černobylio AE katastrofos turėjo dar keturiolika metų dirbti pavojingoje aplinkoje, ir antrasis periodas, kai Černobylio AE buvo galutinai uždaryta ir visas elektrinės personalas buvo atleistas iš darbo. Mieste bedarbystė smarkiai viršija visos Ukrainos lygį, ir sudaro apie 56 proc. visų miesto gyventojų.
Slavutyčius – pats jauniausias Ukrainos miestas. 1986 m. spalio 2 d. TSRS nutarimu buvo pasirašyta sutartis dėl naujo miesto statybos buvusiems Černobylio AE darbuotojams ir jų šeimų nariams. Ir jau tų pačių metų lapkričio – gruodžio mėnesiais buvo pradėtas miesto projektavimas, o jau gruodžio pabaigoje prasidėjo miesto statybos, padedamos aštuonioms Tarybų Sąjungos respublikoms. Pirmieji gyventojai mieste apsigyveno, jau 1987 m. kovą.
2006 m. žiemos olimpinės žaidynės
thumb|right|200px|Turino [[Olimpinė liepsna|olimpinė ugnis. Aukuro aukštis – 57 m (rekordinis per visą Olimpiados istoriją), liepsnos – 4 m.]] thumb|right|200px|Olimpinių žaidynių vieta [[Turinas|Turine.]]
Pragmatika
Pagrindines pragmatikos idėjas suformulavo amerikiečiai Č. S. Pirsas (1839–1914) ir Č. Moris (1901–1979 jis sukūrė ir pragmatikos terminą).
2006 m. žiemos olimpinės žaidynės
Olimpinės rungtys ir medalių komplektai
Iškovoti medalių komplektai pagal rungtis:
Lietuvos delegacija
Į olimpines žaidynes vyko Lietuvos sporto delegacija, kurią sudarė virš 20 asmenų. Pusė jų buvo sportininkai, kurie olimpiados metu varžėsi kai kuriose rungtyse. Medalių nebuvo laimėta.
Šokiai ant ledo
Lietuvos ledo šokėjai Margarita Drobiazko ir Povilas Vanagas – 7 vieta. Jie surinko 183,21 balo.
Šioje dailiojo čiuožimo rungtyje nugalėjo:
Biatlono sprinto rungtis 7,5 km
Lietuvos atstovė Diana Rasimovičiūtė užėmė 18 vietą. Ji distanciją įveikė per 23 minutes 48,1 sekundės, trasoje tik kartą nepataikė į taikinį. Varžybose dalyvavo 83 sportininkės.
Šios rungties olimpinė pakyla:
Biatlono sprinto lenktynės 10 km
Lietuvis Karolis Zlatkauskas liko paskutinis – 90-as. Jis nepataikė į 4 taikinius, trasoje sugaišo 34 minutes 33,8 sekundės.
Slavutyčius
Istorija
Slavutyčius pastatytas netoli Repkinskio ir Černigovo rajonų sienos (po TSRS subyrėjimo, Slavutyčius atiteko Kijevo apskričiai), tarp Dnepro ir Desnos upių santakos. Nuo Slavutyčiaus iki Kijevo – 200 km, o iki buvusios Černobylio AE ir Pripetės – 50 km.
Miesto projektuojant ir statant dalyvavo architektai ir statybininkai aštuonių Tarybų Sąjungos respublikų: Lietuvos, Latvijos, Estijos, Gruzijos, Azerbaidžano, Armėnijos, Ukrainos ir Rusijos. Šalių, dalyvavusių ir padėjusių statyti miestą garbei, miesto gyvenamieji rajonai pavadinti būtent tų šalių, miestų, ar upių tekančių per jas vardais.
Rajonai
Slavutyčius skirstomas į 13 rajonų: Baku, Belgorodo, Dobrininskio, Jerevano, Vilniaus, Kijevo, Leningrado, Maskvos, Rygos, Talino, Tblisio, Černigovo bei Pečioros.
Kiekvienas iš rajonų turi savitą architektūrą ir atmosferą.
Infrastruktūra
Mieste veikia 10 socialinių grupių pažeidžiamiausiems miesto gyventojams. Tai – profilaktika sergantiems narkomanija ir alkoholizmu, vaikų-invalidų reabilitacija, mokslinis švietimas ir išsilavinimas.
Tai pat mieste yra jaunimo centras, interneto kavinė, ligoninė ir viešbutis.
Gyventojai
Dalį gyventojų sudaro buvę Pripetės miesto gyventojai. Iš jų, aštuoni tūkstančiai 1986 m. buvo dar vaikais. Galutiniame rezultate, beveik visi miesto gyventojai kenčia nuo radiacijos sukeltų ligų. Yra gyventojų, kurie po šiai dienai prižiūri aplinką Černobylio AE teritorijoje.
Slavutyčiaus mieste vyrauja ypač didelis gyventojų mirtingumas. Trečdalis miesto gyventojų – sergantys vaikai, kurie dėl tėvų nedarbo kenčia maisto ir būtiniausių daiktų nepriteklių.
Miestai partneriai
🇱🇹 Visaginas, Lietuva.
2006 m. žiemos olimpinės žaidynės
Biatlono sprinto lenktynės 10 km
Olimpiniai prizininkai šioje rungtyje:
Moterų slidinėjimo 30 km distancija
Lietuvos slidininkė Irina Terentjeva nebaigė distancijos. Startavo 61 sportininkė, trasos nebaigė 11.
Šios rungties olimpinės prizininkės:
Vyrų slidinėjimo 15 km distancija laisvuoju stiliumi
Lietuvos slidininkas Aleksejus Novoselskis nebaigė distancijos. Startavo 99 slidininkai, trasos nebaigė 2.
Šios rungties olimpiniai prizininkai:
Kalnų slidinėjimas
Lietuvis Vitalijus Rumiancevas dalyvavo kalnų slidinėjimo slalomo milžino varžybose. Po pirmo bandymo jis buvo diskvalifikuotas. Priežastis – teisėjai, peržiūrėję startą, nustatė, kad Lietuvos atstovas praleido vartus. Šiose varžybose startavo 82 atletai. Slalomo milžino distancijos olimpinė pakyla:
Ledo ritulys
Ledo ritulininkas lietuvis Darius Kasparaitis dalyvavo Turino olimpiadoje Rusijos rinktinės sudėtyje. Rusijos komanda iškovojo 4 vietą.
Ledo ritulio turnyras:
Šalys ant olimpinių apdovanojimų pakylos:
Komandiniai šalių rezultatai
Žaidynėse išdalinti 84 olimpinių medalių komplektai.
Daugiausia medalių iškovojusių šalių dešimtukas:
Ramigė
Ramigė – XIII a. skalvių pilis, stovėjusi Nemuno žemupio dešiniajame krante. Tiksli jos vieta nežinoma – spėjama Ramigę buvus piliakalnyje priešais Ragainę arba nuslinkusioje Rambyno dalyje.
Ramigė paminėta Petro Dusburgiečio kronikoje kai 1276 m. ją po atkaklios kovos užėmė kryžiuočiai, taip baigdami Skalvos užkariavimą.
Žydkaimis
Žydkaimis – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, Aukštadvario regioniniame parke, už 4 km į rytus nuo Grendavės, prie kelio. Gatvinio plano. Greta telkšo Baluosys, kiek toliau į vakarus – Vilkokšnis, šiauriau prateka Verknės upė. Kaime yra apžvalgos aikštelė, nuo kurios atsiveria vaizdas į Vilkokšnio ežerą ir Galaverknio kaimo panorama.
Lietuvos radijo sporto federacija
Lietuvos radijo sporto federacija – Savanoriška, savarankiška, visuomeninė, sportinė organizacija, vienijanti radijo sporto entuziastus Lietuvos Respublikoje. Ji kultivuoja radijo ryšių, radijo orientacijos bei telegrafijos sporto šakas. Nariais gali būti visi LR piliečiai. LRSF leidžia žurnalą „Radijo sportas Lietuvoje“.
Prezidentai, pirmininkai
Algimantas Šlevas, Pranas Zulonas, Teodoras Naraškevičius, Edmundas Laurušonis, Algis Kuzmickas, Leonas Ignatavičius, Vilius Vašeikis, Saulius Naktinis, Algimantas Buinevičius, po 1990 m. Algis Kregždė. Nuo 2006 m. iki 2012 m. - Darius Kybartas. Nuo 2012 m. - Rolandas Žakelis.
Istorija
Lietuvos radijo sporto federacija buvo įkurta 1960 01 31 steigiamajame suvažiavime Vilniuje. Pagrindiniai LRSF kūrėjai buvo vilnietis Algimantas Šlevas, kaunietis Algimantas Buinevičius bei šiaulietis Giedrius Misiūnas. LRSF reguliariai organizuoja LR čempionatus: trumpųjų bangų nuo 1960/1965/1972 m., kasmet kartu su Estijos bei Latvijos RSF buvo rengiamos Pabaltijo trumpų bangų pirmenybės, kurios 1990 m. tapo tarpatautinėmis Baltijos šalių varžybomis ("Baltic Contest"), ultratrumpųjų bangų nuo ~1962 (1958 m.), sportinės radijo pelengacijos (1961 m.). LRSF 2008 m. turėjo 360 narių, 35 LR miestuose bei rajonuose.
Šešiažiaunės rajos
Šešiažiaunės rajos (Hexatrygonidae) – rombinių rajožuvių (Rajiformes) šeima. Turi šešis žiauninius plyšius. Ant uodegos du spygliai. Paplitusios vandenynuose prie Pietų Afrikos krantų.
Šeimoje yra viena gentis – šešiažiaunės rajos (Hexatrygon) ir 4 rūšys.
Stebuklas (albumas)
„Stebuklas“ – 6-asis grupės „Lemon Joy“ studijinis albumas, išleistas 2011 m.
2011 m. gegužės 7 d. buvo surengtas albumo pristatymo koncertas Vilniuje.
Kavaliauskienė
Kavaliauskienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Kavaliauskaitė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Kavaliauskas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Čitagongo sritis
Čitagongo sritis  – sritis pietryčių Bangladeše, Bengalijos įlankos pakrantėje. Ribojasi su Dakos ir Silhato sritimis šiaurėje, Indijos valstijomis Mizoramu ir Tripura rytuose bei Mianmaru pietuose. Administracinis centras – Čitagongas.
Šiaurinė ir vakarinė srities dalis yra pelkėtoje deltoje, o rytinę ir pietinę dalį užima miškingi kalnai.
Istorija
thumb|200px|left|Budistinė Arakano stiliaus šventykla
Čitagongo srityje yra išskiriami du kultūriniai regionai. Didžiąją dalį užima istorinė Bengalija ir čia vyrauja bengalai. Tuo tarpu ryčiausias kalnuotas pakraštys, vadinamas Čitagongo kalvomis, ir čia gyvena daug smulkių etnosų: čakmai, marmai, tripuriai, tančangjai, asamai, keotai, čakai, pankhai, mro, murangai, bomai, lušei, khjangai ir khumiai.
Čitagongo srities teritorijos buvo labiausiai į rytus nutolusios istorinės Bengalijos teritorijos. Todėl čia valstybingumas prasidėjo palyginus vėlai. Paskutiniaisiais amžiais prieš mūsų erą dabartiniame šiaurės Čitagonge susikūrė Samatatos valstybė, o pietinėje Čitagongo pakrantėje greičiausiai buvo Harikela. Jos išliko nepriklausomos nuo kitų Bengalijos dinastijų (ypač Palų) iki pat XIII a., kol jas pajungė Senų dinastija. Vėliau, kaip ir visą Bengaliją, regioną valdė Delio, Bengalijos sultonatai.
Geografiškai labai skirtingas kalvotas srities rytinis pakraštys (tradiciškai vadinamas Korpos Mohol) dėl ypač reto apgyvendinimo buvo mažai veikiamas Indijos civilizacijos. Čia gyveno daug smulkių genčių, daugiausia priklausančių tibetiečiams-birmiečiams, apie XV a. čia migravo bengalams giminingi čakmai. Šis regionas sudarė savotišką buferinę zoną tarp piečiau buvusio budistinio Arakano ir šiauriau buvusios Tripuros karalystės.
Nuo XV a. pietuose buvusi Arakano karalystė plėtė savo įtaką Čitagongo regione ir užkariavo jį. 1599 m. teritorijose buvo įkurti administraciniai vienetai htaung, sparčiai platinamas budizmas. Tik 1666 m. Mogolų imperija, užėmusi Bengalijos sultonatą, įsiveržė į Arakaną ir okupavo jo šiaurinę dalį, įskaitant Čitagongo miestą. Ilgainiui ši teritorija tapo integralia Bengalijos dalimi, kontroliuojama Bengalijos navabų. Tuo tarpu kalvotose teritorijose Arakanas išlaikė tris htaung (iš šiaurės į pietus: Mong, Čakma, Bohmong), atiduodamas juos valdyti vietos vadams, bet platindamas savo kultūrą ir kalbą. Iki šiol šiose teritorijose vis dar stiprus budizmas, ir nemaža srities gyventojų dalis yra arakaniečių palikuonys (čia vadinami marma).
1757 m. Britai įsigalėjo Bengalijoje, 1826 m. jie prisijungė Arakano karalystės teritorijas, ir tik 1860 m. – kalnuotas Arakano šiaurines dalis. Netgi po prijungimo, britų kontrolė čia išliko labai menka.
Suskirstymas
Čitagongo sritis padalinta į 11 rajonų (skliaustuose – administracinis centras).
Kavolis
Kavolis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kavolienė (ištekėjusi moteris) ir Kavolytė (mergautinė pavardė).
Ivanas Kožedubas
Ivanas Nikitovičius Kožedubas (Иван Никитович Кожедуб, 1920 m. birželio 8 d. – 1991 m. rugpjūčio 8 d.) – SSRS aviacijos maršalas, tris kartus Sovietų Sąjungos didvyris (1944, 1944, 1945).
Kavolis
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Ivanas Kožedubas
Jaunystė
Ivanas Kožedubas gimė 1920 m. birželio 8 d. Ukrainos Sumų srities Šostkos rajono Obražievkos kaime, valstiečio šeimoje. Pasak kai kurių šaltinių tikroji jo gimimo data 1922 m. birželio 6 d., dveji metai jam buvo reikalingi, kad galėtų įstoti į technikumą. Pagal tautybę – ukrainietis, nuo 1943 m. – Komunistų partijos narys.
Antrasis pasaulinis karas
Prasidėjus Vokietijos įsiveržimui į SSRS kartu su aviacijos mokykla buvo evakuotas į Vidurinę Aziją. Po daugybės raportų su prašymu jis buvo pasiųstas į frontą. 1942 m. lapkričio mėnesį seržantas Kožedubas atvyko į formuojamos 302 naikintuvų aviacijos divizijos 240 pulką, kuris bazavosi Ivanovo mieste. 1943 m. kovo mėnesį kartu su visa divizija išskrido į Voronežo frontą.
Pirmasis kovinis skrydis įvyko kovo 26 dieną. Jis buvo nesėkmingas: jo La-5 (borto numeris 75) buvo pažeistas oro mūšyje, o grįžtant apšaudė sovietinė zenitinė artilerija. Vargais negalais pasiekęs aerodromą Kožedubas nutūpė. Visą mėnesį skraidė senais lėktuvais, kol gavo naują La-5. Vėliau kariavo Stepių fronte.
Mšcichų valsčius
Mšcichų valsčius  – Lenkijos Kongreso karalystės laikais, Lomžos gubernijoje, Ščučino apskrityje iki 1870 m. egzistavęs valsčius, kurio centras buvo Mšcichų kaimas. 1870 m. valsčius panaikintas, vietoje jo įkurti Radziluvo ir Vonsošo valsčiai.
Ivanas Kožedubas
Antrasis pasaulinis karas
Leitenanto Kožedubo kovinė sąskaita atidaryta 1943 m. liepos 6 d. Kursko lanke. Jis numušė vokiečių bombonešį Ju-87. Kitą dieną numušė dar vieną, o liepos 9 d. oro mūšyje numušė du naikintuvus Me-109. Tų pačių metų rugpjūčio mėnesį paskirtas eskadrilės vadu. 1944 m. vasario 4 d. už 146 kovinius skrydžius ir 20 numuštų lėktuvų jam suteiktas Sovietų Sąjungos didvyrio vardas.
Nuo 1944 m. gegužės mėnesio skraidė lėktuvu La-5FN (borto numeris 14), kuris buvo pastatytas už Stalingrado srities kolūkiečio V. Konevo lėšas. Jau po kelių dienų Kožedubas numušė dar vieną Ju-87. Per kitas 6 dienas jis numušė dar 7 lėktuvus. Liepos pabaigoje savo La-5FN perdave K. Jevstignejevui (vėliau jis tapo Dukart Sovietų Sąjungos didvyriu), o pats perėjo į mokomąjį pulką. Tačiau rugpjūčio mėnesį paskiriamas 176 Gvardijos pulko vado pavaduotoju. Tuo metu pulkas buvo perginkluojamas naikintuvais La-7. Kožedubui teko lėktuvas Nr. 27, kuriuo jis kovėsi iki karo pabaigos.
Antruoju Aukso Žvaigždės medaliu 176 Gvardijos aviacijos naikintuvų pulko vado pavaduotojas Gvardijos kapitonas Ivanas Kožedubas apdovanotas 1944 m. rugpjūčio 19 d. už 256 kovinius skrydžius ir 48 numuštus priešo lėktuvus.
Vieno oro mūšio virš priešo teritorijos metu Ivano Kožedubo La-7 buvo pamuštas. Kai užgeso variklis, Kožedubas, nenorėdamas pasiduoti į nelaisvę pasirinko taikinį žemėje ir ėmė pikiruoti į jį. Kai iki taikinio buvo likę visai nedaug, variklis vėl pradėjo veikti. Tuomet pilotas sėkmingai išvedė lėktuvą iš pikiravimo ir grįžo į savo aerodromą.
1945 m. vasario 12 d. Kožedubas skrido poroje su leitenantu V. Gromakovskiu patruliavo virš priekinių linijų. Aptikę 13-os FW-190 grupę nedelsiant atakavo ir numušė 5 priešo lėktuvus. Trys buvo Kožedubo sąskaitoje ir du – Gromakovskio. O vasario 15 d. Kožedubas numušė puskarininkio K. Liange (I/JKG(J)54) pilotuojamą reaktyvinį naikintuvą Me-262.
thumb| Karo pabaigoje Kožedubas buvo atlikęs 330 kovinių skrydžių ir 120-yje oro mūšių numušė 62 priešo lėktuvus (neskaitant 2-jų amerikiečių P-51, kuriuos jis numušė 1945 m. pavasarį, po to kai jie jį užpuolė). Paskutinis oro mūšis buvo virš Berlyno. Jo metu Kožedubas numušė 2 FW-190. Per visą karą jis nė karto nebuvo numuštas. Laikomas geriausiu sąjungininkų aviacijos asu. Pagal kai kuriuos kriterijus jis laikomas geriausiu Antrojo Pasaulinio karo asu.
Pokario metai
1945 m. rugpjūčio 18 d. Ivanui Kožedubui trečią kartą suteiktas Sovietų Sąjungos didvyrio vardas. Šį kartą – už kovinį meistriškumą, asmeninę narsą ir drąsą. Po karo liko tarnauti KOP. Išmoko skraidyti reaktyviniais naikintuvais. 1949 m. baigė Raudonosios Vėliavos ordino Karinę Oro pajėgų akademiją, 1956 m. – Generalinio štabo akademiją. Korėjos karo metu buvo 324 aviacijos naikintuvų divizijos vadas. Tačiau jam buvo uždrausta skraidyti. Jo divizijos lakūnai per metus numušė 239 priešo lėktuvus. Patys prarado 27 MiG-15 lėktuvus, žuvo 9 pilotai.