cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Charidžitai
Istorija, nuostatos
Po Jazido I mirties prasidėjus Antrajai fitnai charidžitai įgijo galimybių veikti. Aršiausi iš jų buvo azrakitai, Nafio ibn al Azrako pasekėjai. Jie skelbė mirtį visiems nusidėjėliams ir jų šeimoms. Įsiveržę į Basrą išlaisvino kalinius, nužudė vietos valdytoją. Ibn al Azrakas 685 m. žuvo mūšio metu. Charidžitams simpatizavo neturtingų žemdirbių ir beduinų sluoksniai provincijose, Arabijos dykumoje ir Džaziroje. Antrosios fitnos metu jų frakcija užvaldė didžiausias teritorijas pagal plotą Pietų Arabijoje ir Taifo miestą. Prieš juos sėkmingai kariavo žiaurumu pagarsėjęs kalifo Abdulmaliko generolas, Irako vietininkas Hadžadžas ibn Jusufas. VIII a. viduryje žlugus Omejadų valdžiai kalifate charidžitai surengė du didelius sukilimus prieš naują Abasidų dinastiją, kuriuos pralaimėjo ir jų judėjimas išsikvėpė. Tiek sunitų, tiek šiitų istoriografijoje požiūris į charidžitus yra ypatingai neigiamas, jie buvo demonizuoti, teigta, kad jie siekė sunaikinti islamą, o po to ir visą pasaulį. Nuosaikiaisiais charidžitais, kurių centras buvo Basra, vadinami ibaditai išliko, visų pirma Omane, iki šių laikų.
Džidhafsas
Džidhafsas  – miestas Bahreino šiaurėje, 3 km į vakarus nuo Manamos, Šiaurės ir Sostinės muchafazose. Patenka į Manamos priemiesčių teritoriją. Dauguma gyventojų – musulmonai šiitai. Svarbus Bahreino religinis centras – gausu mečečių, huseinijų, havzų (seminarijų).
Šlepiškės
Šlepiškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km nuo Buivydžių.
2022 m. pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo slalomo čempionatas
2022 m. pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo slalomo čempionatas – tarptautinės baidarių ir kanojų irklavimo federacijos organizuojamas geriausių pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo slalomo sportininkų čempionatas, kuris vyko liepos 26 d. – liepos 31 d.Vokietijoje.
Reaguojant į 2022 m. Rusijos invazija į Ukrainą, čempionate neleista startuoti atletams iš Rusijos ir Baltarusijos.
Andoros atstovė Mònica Dòria iškovojo šalies pirmąjį medalį pasaulio slalomo čempionatuose.
Lietuvos kariuomenės Sausumos pajėgų Juozo Lukšos mokymo centras
Lietuvos kariuomenės Sausumos pajėgų Juozo Lukšos mokymo centras (SP JLMC) – Lietuvos ginkluotųjų pajėgų karinis dalinys, esantis Sausumos pajėgų sudėtyje.
Juozo Lukšos mokymo centro tikslas yra rengti Lietuvos kariuomenės Sausumos pajėgoms (prireikus ir kitoms kariuomenės pajėgų rūšims) reikalingus specialistus ir vadus. Juozo Lukšos mokymo centre vykdomas karių specialistų rengimas ir kolektyvinis karių, vykstančių į tarptautines operacijas rengimas. Juozo Lukšos mokymo centras yra įsikūręs Didžiojo Lietuvos etmono Jonušo Radvilos mokomojo pulko teritorijoje (Rukla).
Sausumos pajėgų vadovybės Sausumos pajėgų Mokymo centras
2010 m. gruodžio 14 d. vadovaujantis Lietuvos kariuomenės vado 2010 m. vasario 5 d. įsakymu buvo įkurtas Sausumos pajėgų vadovybės Sausumos pajėgų Mokymo centras (SPV SPMC). Pagrindiniai padaliniai iš kurių pagrindo buvo sukurtas SPV SPMC buvo Didžiojo Lietuvos etmono Jonušo Radvilos mokomojo pulko: Karo inžinerijos mokykla, Žvalgų mokykla, bei M113 šarvuočių vairuotojų rengimo centras. Naujai įkurtoje SPV SPMC struktūroje: Karo inžinerijos mokykla tapo Karo inžinerijos kursais, Žvalgų mokykla – Žvalgų kursais, o M113 šarvuočių vairuotojų rengimo centras - Įgūdžių formavimo kursais.
Sausumos pajėgų Juozo Lukšos mokymo centras
2011 m. liepos 1 d. vadovaujantis Krašto apsaugos ministro 2011 m. birželio 21 d. įsakymu (buvusio SPV MC pagrindu) įsteigtas Lietuvos kariuomenės Sausumos pajėgų Juozo Lukšos mokymo centras, tuo pačiu įsakymu patvirtinti SP JLMC nuostatai ir struktūra. SP JLMC tapo atskiru Sausumos pajėgų padaliniu. Oficiali Lietuvos kariuomenės Sausumos pajėgų Juozo Lukšos mokymo centro įsteigimo ir vardo suteikimo ceremonija įvyko 2011 m. rugpjūčio 10 d., minint Juozo Lukšos 90-ąsias gimimo metines.
1993 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
'''1993 m. Lietuvos šachmatų čempionatas''' – tai 60-asis Lietuvos vyrų ir 42-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
60-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1993 m. sausio 16 – sausio 26 d.
Dalyviai
Čempionate žaidė 12 žaidėjų: šeši vilniečiai, du kauniečiai ir po vieną dalyvį iš Klaipėdos, Marijampolės, Jonavos ir Kaišiadorių. Iš praėjusio čempionato prizininkų dalyvavo tik D. Ruželė.
Vyrų čempionato prizininkai
Po 11 metų pertraukos Lietuvos vyrų šachmatų čempionate vėl puikiai pasirodė kaunietis Algimantas Butnorius 8-ąjį kartą tapęs Lietuvos šachmatų čempionu (8 tšk. iš 11). Surinkęs pustaškiu mažiau, sidabro medalį išsaugojo 1992 m. čempionate tokį pat medalį iškovojęs Darius Ruželė. Toliau sekė trys dalyviai: V. Novikovas, G. Piešina ir D. Liniauskas, surinkę po 6,5 taško. Pagal turnyro nuostatus trečioji vieta atiteko Vitalijui Novikovui, ketvirtoji – Gintautui Piešinai, penktoji – Dainiui Liniauskui.
Austrijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Austrijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
1993 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Lietuvos moterų šachmatų čempionatas
46-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko Vilkaviškyje, 1993 m. sausio 20 – sausio 28 d.
Dalyvavo 10 šachmatininkių iš įvairių miestų: meistrės M. Kurkul, L. Domarkaitė (Vilnius), A. Dambravaitė, R. Dambravaitė (Vilkaviškis), kandidatės į meistres I. Rudaitytė (Plungė), D. Čiukšytė (Panevėžys), L. Stasiūnaitė, V. Milašiūtė (abi vilnietės), pirmaatskyrininkės A. Leikutė ir Ž. Čiukšytė (abi panevėžietės). Iš 1992 m. metų čempionato prizininkių savo titulo negynė praėjusių metų čempionė Kamilė Baginskaitė.
Austrijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
2020–2021 m. Tipico Bundesliga
250px|tumb|right
1993 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Čempionato pradžia
Pirmas ratas nebuvo sėkmingas vilkaviškietėms: R. Dambravaitė pralaimėjo A. Leikutei, o A. Dambravaitė – M. Kurkul. Kituose susitikimuose: L. Domarkaitė pralaimėjo D. Čiukšytei, I. Rudaitytė – V. Milašiūtei, o Ž. Čiukšytė baigė lygiosiomis su L. Stasiūnaite.
Austrijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Pereinamosios rungtynės
Kadangi dvi pirmas vietas Antroje lygoje užėmę klubai nesiekė Bundesliga licencijų, todėl dėl išlikimo kovojo paskutinę vietą Bundeslygoje užėmusi ir panorę siekti Bundeslygos licencijos Klagenfurto „Austrija“.
Šlepštikos
Šlepštikos – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Endriejavo.
Austrijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
2020–2021 m. Austrijos 2. Liga
250px|tumb|right
Finalo rungtynės
--
1993 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Prizininkės
1993 m. čempionato nugalėtoja tapo vilnietė Marina Kurkul, surinkusi 6,5 taško iš 9 galimų. Čempione ji tapo antrą kartą. Savo pirmą čempionato sidabro medalį iškovojo plungiškė Ilona Rudaitytė (5,5 tšk.), o bronzos – praėjusių metų sidabrinė prizininkė vilkaviškietė R. Dambravaitė (taip pat 5,5 tšk.).
Antarktiniai pingvinai
Antarktiniai pingvinai (Pygoscelis) – pingvininių šeimos paukščių gentis. Paplitę Antarktidos pakrantėse ir aplinkinėse salose. Vidutinio dydžio paukščiai. Išskirtinis požymis – standžios ir tvirtos uodegos plunksnos. Minta kriliumi, žuvimi ir kalmarais. Monogamai. Lizdus krauna iš akmenukų.
1993 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Lentelė
Pastaba - kM - kandidatė į sporto meistres
Antarktiniai pingvinai
Gentyje yra 3 rūšys:
Vilingas
Vilingas (arba Vylingas, ) – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų rytuose, Vakarų Virdžinijoje, Ohajo upės kairiajame krante, Apalačų papėdėje; Ohajo apygardos centras. Svarbi kelių sankirta. Juodosios metalurgijos, mašinų gamybos, stiklo, maisto, metalo apdirbimo, keramikos, tekstilės pramonės centras. Veikia dailės muziejus ir galerija, Nepriklausomybės salė, 310 m ilgio kabantis tiltas per Ohają (savo laiku – ilgiausias kabantis tiltas pasaulyje), kiti XVIII–XIX a. architektūros paminklai.
Čoloma
Istorija
Prieš užkariavimą dabartinio miesto vietoje gyveno iš majų kilusi indėnų šikakų gentis, o vietovė vadinta Tolomaku. Iki XVII a. čia veikė pranciškonai, tačiau 1739 m. misijos sugriautos sukilimo, nukreipto prieš ispanų valdžią. 1894 m. įkurta gyvenvietė El Paraisas, o nuo 1933 m. vadinama Čoloma. Miestas iškilo kaip cukraus ir bananų eksporto centras.
Vilingas
Istorija
1769 m. Vilingą įkūrė JAV pionierius Ebenzeris Zeinas (Ebenezer Zane). Miestas nuo 1803 m. XIX a. pirmojoje pusėje nutiesus kelią į Vilingą ir tiltą per Ohają, miestas tapo dideliu pramonės centru (didžiausiu valstijoje). Klestėjo metalo apdirbimo, tabako pramonė. Po II pasaulinio karo pramoninė reikšmė sumenko.
TOI 700 d
miniatiūra|311x311px|TOI 700 d dailininko įsivaizdavimu TOI 700 d – egzoplaneta, skriejanti apie raudonąją nykštukę TOI 700, esančią Aukso Žuvies žvaigždyne, nuo Saulės sistemos nutolusią apie 100 šviesmečių. Planetos orbita patenka į TOI 700 sistemos gyvybės zoną.
TOI 700 d yra viena iš trijų šioje sistemoje aptiktų planetų. Ji skrieja toliausiai nuo savo žvaigždės. Egzoplanetos orbitos periodas yra 37,426 (-0,001 +0,0007) paros, didysis pusašis – 0,163 (± 0,015) av, o ekscentricitetas – 0,032 (-0,023 +0,054). Viena planetos pusė greičiausiai yra nuolat atgręžta į žvaigždę, apie kurią skrieja. Teigiama, kad TOI 700 d apie 20 % didesnė už Žemę. Palyginus su Žeme, ją pasiekia kiek mažiau žvaigždės energijos – 86 %.
Apie planetos atradimą pranešta 2020 m. sausį. Planeta aptikta TESS teleskopu, taikant tranzitų metodą. TOI 700 d yra pirmoji TESS teleskopu aptikta į Žemę panašaus dydžio planeta, skriejanti gyvybės zonoje.
2020–2021 m. Lietuvos rankinio lyga
'''2020–2021 m. Lietuvos rankinio lyga''' – 32-asis Lietuvos rankinio lygos sezonas, stipriausių Lietuvos rankinio klubų nacionalinės varžybos. Lygoje dalyvavo aštuonios komandos. Varžybos prasidėjo 2020 m. rugsėjo 2 d.
Pirmą kartą čempionais tapo Vilniaus VHC Šviesa klubas.
Formatas
Keturios čempionato komandos (Klaipėdos „Dragūnas“, Vilniaus VHC „Šviesa“, Alytaus „Varsa-Stronglasas“ ir Kauno „Granitas-Karys“) taip pat rungtyniavo atsinaujinusioje Baltijos rankinio lygoje. Kadangi jų tarpusavio rungtynių rezultatai buvo įskaičiuojami tiek Lietuvos, tiek Baltijos šalių čempionatų turnyrinėse lentelėse, kiek sumažėjo rungtynių skaičius.
Rezultatyviausi žaidėjai
Šaltinis: Statistika
Bertha Moss
{{Žmogaus biografija }} Berta Mos (, tikrasis vardas Juana Bertha Moscovish Holm, 1919 m. rugpjūčio 7 d. Buenos Airės, Argentina – 2008 m. vasario 4 d. Buenos Airės, Argentina) – Argentinos teatro, televizijos ir kino aktorė, išgarsėjusi vaidindama daugybėje Meksikos telenovelių.
Jonas Glemža
Jonas Glemža:
Hidas
Hidas  – miestas Bahreine, Muharako salos pietrytiniame gale, Muharako muchafazoje. Dauguma gyventojų sunitai, didelė jų dalis kilusi iš Omano. Į pietus nuo miesto esančioje nusausintoje teritorijoje yra pramoninis kompleksas, pagrindinė Bahreine vandens gėlinimo gamykla, sausasis dokas. Sudarytu pylimu Hidas jungiasi su Manamos Džufairo rajonu. Veikia Bahreino uostų ir jūrinių reikalų administracija.
Istorija
Hidas įkurtas XVIII a. iš Omano ir Kataro atsikrausčiusių žmonių. Iki atrandant naftą, buvo svarbus žvejybos ir perlų rinkimo centras.
Mikolajus Pranciškus Danilovičius
Mikolajus Pranciškus Danilovičius (? – 1688) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, Karūnos didysis raikytojas nuo 1683 metų, Podolės vaivada nuo 1687 metų.
Ežerupiai
Ežerupiai (, nuo 1928 m. Walddorf) – buvęs dvaras Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 10 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 17 km į pietryčius nuo Lazdynų, 0,5 km į vakarus nuo Viliūnų ežero, prie upelio, įtekančio į ežerą.
Istorija
1595 m. minimas nausėdis Eßsuyruppe. Gyvenvietės pavadinimas įvairiais laikais buvo rašomas Eßerupchen, Eszerrupchen, Escheruppen, Eßeruppen. 1785 m. buvo kulmiškasis dvaras su 4 ugniakurais, 1821 m. – kulmiškių kaimas su vėjo malūnu ir 27 gyventojais. 1846 m. Ežerupių dvare buvo vėjo malūnas, 3 gyvenamieji pastatai ir 40 gyventojų. 1723–1818 m. priklausė Įsruties apskrities Diržkiemio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Viliūnų valsčiui. Tikintieji priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai. 1879 m. dvaras valdė 105,1 ha žemės, iš jų 82,2 ha ariamos, 19,6 ha pievų. Dvarui priklausė Plynių palivarkas su 94,4 ha žemės, iš jų 85,1 ha ariamos, 2 ha pievų ir ganyklų, 4,8 ha miško. 1901 m. šalia dvaro nutiestas siaurasis geležinkelis, įrengta apie 200 m ilgio geležinkelio atšaka iki dvaro. Artimiausia stotelė buvo Viliūnuose. 1928 m. prijungti prie Plynių kaimo. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko.
Mikolajus Pranciškus Danilovičius
Biografija
1663 metais suformavo husarų įgulą, kuriai vadovavo mūšių su turkais metu 1671 m. ir sekančiais metais. 1683 metais dalyvavo kariniuose veiksmuose prieš turkus, Vienos mūšio dalyvis. 1686 m. tapo Pačevo ir Liublino seniūnu, 1687 m. tapo Podolės vaivada.
Ne kartą buvo pasiuntiniu į seimą nuo Haličo žemės.
Mirė 1688 metais.
Duobužis
Duobužis – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 2,5 km į pietvakarius nuo Molėtų. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,15 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 135,6 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžiais ir krūmynais. Pakrantės kalvotos, apaugę miškais – ežerą supa Duobužių miškas, iš pietų – Vingriškių pušynėlis. Vakaruose išteka Kaminos upelis link Šventosios upės intako Siesarties.
Kaliningrado gintaro muziejus
thumb|right|200px|Gintaro muziejus Kaliningrado gintaro muziejus – gintarui skirtas muziejus Kaliningrado mieste, atidarytas 1979 m.
Muziejus yra gynybiniame bokšte „Don“, kuris yra Kenigsbergo įtvirtinimų dalis ir kuris buvo atstatytas po karo. Iki 2003 m. gegužės šis muziejus buvo Kaliningrado istorijos ir meno muziejaus filialas. Tai vienintelis muziejus Rusijoje, skirtas vienam mineralui. .
Ekspozicija
Muziejaus ekspozicijos išdėstytos 28 salėse, kurių bendras plotas viršija 1000 m².
Ekspozicijos sudaro kelis skyrius:
Muziejuje surinkta nemažai unikalių Baltijos gintaro eksponatų. Stambiausias natūralus gintaro gabalas muziejaus ekspozicijose sveria 4 kg 280 g. Muziejaus fonduose yra virš dviejų tūkstančių meninių dirbinių, taip pat – rekonstruoti Gintaro kambario fragmentai.
Muziejuje yra senovinio „gintaro miško“ ir gintaringos „žydrosios žemės“ kasimo karjero diorama, virš tūkstančio gintaro gabalų su mezozojaus augalų ir gyvūnų inkliuzais. Parodytas visas gintaro spalvų spektras, nuo baltosi ki juodos. Eksponuojami IV–V a. dirbiniai, archeologų rasti Kaliningrado srityje, taip pat vokiečių meistrų dirbiniai, perduoti iš Ginklų palatos.
Madinat Isa
Madinat Isa  – miestas Bahreino šiaurinėje dalyje, Vidurinėje muchafazoje, į pietvakarius nuo Manamos, prie plento į Avalį. Yra garsus tradicinis turgus, labiausiai lankomas vietinių gyventojų (ne turistų), keletas įvairių tautinių-religinių mokyklų, politechnikos institutas.
Šlevėtrai
Šlevėtrai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Alionių I.
Baltagyslė karpažolė
Baltagyslė karpažolė (Euphorbia leuconeura) – karpažolinių (Euphorbiaceae) šeimos augalas. Kilęs iš Madagaskaro.
Ši karpažolė (Euprorbia leuconeura) vadinama baltagysle, nes taip galima išversti iš lotynų kalbos, nors oficialaus patvirtinto lietuviško pavadinimo ji kol kas dar neturi. Anglakalbiai ją vadina Madagascar jewel („Madagaskaro brangakmenis“).
Tadamori Oshima
Tadamoris Ošima (, g. 1946 m. rugsėjo 6 d.) – Japonijos politikas, ilgametis Japonijos Atstovų rūmų narys (nuo 1983 m.), dabartinis Atstovų rūmų pirmininkas (nuo 2015 m.) Yra trumpai vadovavęs Žėmės ūkio (2002–2003 m.) ir Švietimo (2000 m.) ministerijoms. Priklauso Liberalų demokratų partijai.
Ošima gimė Aomorio prefektūroje, Hačinohės mieste. 1970 m. Kejo universitete įgijo teisės bakalauro laipsnį ir pradėjo dirbti Mainichi Shimbun laikraštyje. 1975 m. pirmą kartą išrinktas į Aomorio prefektūros tarybą, vėliau perinktas. 1983 m. laimėjo rinkimus į Atstovų rūmus ir nuo to laiko buvo nepertraukiamai perrenkamas. Kaip parlamento narys užėmė įvairius postus.
Juozapas Jurgis Hilzenas
Juozapas Jurgis Hilzenas (1736 m. – 1786 m. rugpjūčio 31 d. Roma) – LDK valstybinis veikėjas, Livonijos kaštelionas (1760–1767), Minsko (1767–1770) ir Mstislavlio vaivada (1770–1786), Lenkijos karaliaus Augusto III kamergeris, Breslaujos seniūnas. Žymus lenkų masonas.
Biografija
thumb|left|150px|Juozapo Jurgio Hilzeno žmona Teresa Potockytė Kilo iš Lifliandijos bajorų Hilzenų giminės, herbo „Hilzen“ savininkas. Livonijos kašteliono ir Minsko vaivados Jono Augusto Hilzeno (1702–1767) sūnus.
Gavo gerą namų išsilavinimą. Lydimas Lenkijos geografo Karolio Virvičiaus Juozapas Jurgis Hilzenas keliavo po Vokietiją, Prancūziją, Belgiją ir Italiją. 1754 m. buvo paskirtas Lenkijos karaliaus Augusto III pažu ir kamergeriu. Buvo renkamas pasiuntiniu į seimą, du kartus (1754 m. ir 1756 m.) nuo Livonijos, 1758 m. – nuo Breslaujos pavieto. 1762 m. buvo apdovanotas Baltojo erelio ordinu. 1760 m. gavo Livonijos kašteliono pareigybę.
1763–1764 m. bekaralystės metu Juozapas Jurgis Hilzenas palaikė Stanislovo Augusto Poniatovskio kandidatūrą į Lenkijos karaliaus sostą. 1767 m. gegužės 8 d. buvo apdovanotas Švento Stanislovo ordinu. Tais pačiais metais buvo išrinktas Lietuvos Tribunolo maršalka. Repnino seime buvo vienas iš dviejų seimo delegacijos pirmininkų. Naudojosi Rusijos pasiuntinio, kunigaikščio Nikolajaus Repnino palaikymu, kuris privertė Lenkijos karaliui suteikti Juozapui Hilzenui naujas pareigybes. Tais pačiais metais gavo Minsko vaivados pareigybę. 1770 m. Juozapas Jurgis Hilzenas buvo paskirtas Mstislavlio vaivada.
Velnias
Šių sampratų formavimuisi didžiulę įtaką darė teologijos, mitologijos, psichiatrijos, meno bei literatūros mokslai, kurie puoselėjo savitą velnio suvokimo tradiciją. Istoriškai velnias minimas daugelyje kultūrų bei įvardijamas skirtingas vardais, kaip Šėtonas, Liuciferis, Belzebubas, Mefistofelis, Iblis. Jam taip pat priskiriami išskirtiniai bruožai – velnias vaizduojamas mėlynas, juodas ar raudonas; kai kuriose kultūrose jam būdingi ragai.
Krikščionybėje
Biblijoje, Apreiškime Jonui, 12,10, minimas „didysis slibinas, senoji gyvatė, vadinamas velniu ir šėtonu, kuris suvedžiodavo visą pasaulį. Jis buvo išmestas žemėn, ir kartu su juo buvo išmesti jo angelai“. Evangelijoje pagal Joną, 12,31 ir 14,30, velnias įvardijamas kaip „šio pasaulio kunigaikštis“, Laiške efeziečiams, 2,2, jis apibūdinamas kaip dvasia „kuri dabar dirba neklusnumo vaikuose“, o Antrajame laiške korintiečiams, 4,4, – kaip „šio pasaulio dievaitis“.
Judaizme
Pagal ankstyvąjį judaizmą, Dievas Jahvė buvo atsakingas tiek už blogį, tiek už gėrį. Tai paminėta Izaijo knygoje, 45,7: „Darau šviesą ir kuriu tamsą, sukuriu gerovę ir sukeliu negandas, – aš – Viešpats – visa tai padarau.“ Velnias neegzistuoja ankstyvuose religiniuose raštuose. Tačiau, zoroastrizmo įtakos dėka valdant Acheminidų imperijai, blogio, kaip atskiros esybės, idėja ilgainiui integravosi į judėjų religinę pasaulėžiūrą. Išnykus monistinei judaizmo sistemai, pamažu atsirado terminas šėtonas, kuris buvo suvokiamas kaip savarankiškai veikianti antgamtinė blogio jėga.
Islame
Islame blogio samprata įvardijama dviem žodžiais  – šaitа́n, kuris reiškia nuklydimas arba velnias, ir Iblis. Iblis yra tikrinis velnio vardas, atspindintis blogio savybes. Šis vardas minimas Korane, suroje 7,12, kur kalbama apie žmonijos sukūrimą. Kuomet Alachas sukūrė Adomą, jis nurodė savo angelams nusilenkti prieš savo naująjį kūrinį. Šiam įsakymui pakluso visi, išskyrus puikybės apimtas Iblis, tvirtindamas, kad yra pranašesnis už Adomą. Dėl šios priežasties puikybė, o kartu – ir pavydas, šiame tikėjime kildinamas iš netikėjimo islamu. Suroje 17,62 minima, kad po Iblio ištrėmimo į pragarą, Dievas pavedė jam vesti žmoniją klystkeliais, žinodamas, jog dori tikintieji sugebės atsispirti Iblio bandymams juos suvedžioti.
Islame tiek gėris, tiek blogis sukurti Alacho. Tačiau, kadangi Dievo valia yra gėris, pasaulio blogis tėra Viešpaties plano dalis, kurio tikslas – išbandyti tikinčiuosius bei suteikti šiems progą įrodyti savo tikėjimą Dievu. Kai kurie filosofai ir mistikai pabrėžia Iblio, kaip pasitikėjimo Alachu išbandytojo, svarbą, nes Dievas buvo nurodęs angelams nusižeminti, o Iblis buvo priverstas rinktis tarp Viešpaties įsakymo ir jo valios – nešlovinti kitų dievų, tik jį vieną. Iblis sėkmingai išlaiko šį išbandymą, bet parodytas nepaklusnumas nulemia jo bausmę bei kančias. Pabaigoje jo pakantumas bausmei yra apdovanojamas.
Sufizme
Sufizme Korano minimas maištas prieš Dievą suvokiamas, kaip vykstantis sielos (arab. nafs – نَفْس) lygmenyje, o tikintysis privalo ugdyti savo discipliną tam, kad galėtų išvien veikti su gėrio jėgomis ir blogį įveikti. Anot jų, kūnas yra vedamas sielos ir pats savaime nėra kliūtis žmogui: kūnas problema tampa tik tuomet, kai asmuo nesusivokia, jog impulsyvios jėgos šį stumia maištauti prieš savo sutvėrėją. Sufizmo šalininkai atmeta požiūrį, kad tarp kūno, sielos bei dvasios egzistuoja konfliktinis ryšys. Kadangi pasaulis laikomas veidrodžiu, atspindinčiu Dievo esybę, dalyvavimas pasaulietiniuose reikaluose nėra laikomas nesuderinamu su Alacho užmačiomis. Velnias kursto sieloje glūdinčius troškimus, bandydamas žmogų atitolinti nuo Dievo. Taigi, sufizme pagrindiniu blogiu laikomas vidinis „aš“, per kurį reiškiasi Iblio veikimas. Šios konfesijos mokymas ragina kuo mažiau vartoti terminą „aš“, kadangi tai yra suvokiama kaip bandymas prilygti pačiam Alachui (arab. širk – شرك). Jų teigimu, vien Dievas turi teisę sakyti „aš“, nes tik jis yra niekam nepavaldus.
Narmero paletė
thumb|300px|dešinėje| Narmero paletės abiejų pusių nuotrauka Narmero paletė – Senovės Egipto reljefu dekoruotas akmuo. Tai vienas iš garsiausių ir ankstyviausių Senovės Egipto kultūros artefaktų, sukurtas apie 3000 m. pr. m. e., jame užrašyti vieni iš anksčiausių išlikusių egiptietiškų hieroglifų. Narmero paletė eksponuojama Kairo Egipto muziejuje.
Velnias
Salafizme
Salafizme pabrėžiama dvilypė pasaulėžiūra tarp tikinčiųjų ir netikinčiųjų, o velnias laikomas priešu, stovinčiu skersai Dievo numatyto kelio. Tikinčiųjų įsitikinimu, nors galų gale Dievas velnią įveiks, jis yra rimtas bei pavojingas žmonijos priešininkas. Klasikiniuose hadisuose demonai, vadinami šajatìn, ir džinai yra atsakingi už netyrumą, kelia pavojų žmonėms. Tuo tarpu salafizme pagrindinė grėsmė – tai velnias, slypintis tikinčiuosiuose ir siekiantis nutolinti žmones nuo Dievo. Salafimų manymu, piktoji dvasia yra visažinė esybė, amžiais stumianti žmoniją į nuodėmę, bet įveikiama atsiminus Viešpaties vardą. Ji taip pat suvokiama kartu ir kaip išoriniame pasaulyje egzistuojanti jėga, veikianti tikinčiojo nenaudai, ypač socialiniame gyvenime.
Narmero paletė
Istorija
Narmero paletė buvo rasta apie 1890−1900 m. kasinėjant senovinio Egipto Hierakonpolio archeologinėje vietovėje, buvusios dievo Horo šventyklos vietoje vadovaujant britų archeologui James Quibell. Paletėmis vadinami plokštės pavidalo, šiek tiek iš abiejų pusių į išorę gaubti akmenys, skirti makijažo ir dažų medžiagų smulkinimui Senovės Egipte. Makijažo mišinį egiptiečiai tepdavo apie akis − tai padėdavo apsaugoti akis nuo dykumų saulės. Kartais šie akmenys būdavo dideli ir dekoruoti iškaltais reljefais. Narmero paletė yra 64 cm aukščio ir 42 cm pločio plačiausioje vietoje. Ši akmens plokštė pagaminta iš skalūno (ar pilkakmenio) ir tikriausiai buvo skirta religinėms ceremonijoms, o ja paruoštas makijažo mišinys tikriausiai buvo tepamas ant dievo statulos. Akmuo yra labai gerai išsilaikęs − tai paaiškinama tuo, kad jis religinių ceremonijų metu buvo užkastas su kitais religiniais objektais.
Nadia Haro Oliva
Nadija Aro Oliva (, tikrasis vardas Albertina Charlotte Boudesoque Noblecourt, 1918 m. balandžio 11 d. Monkornė, Prancūzija – 2014 m. sausio 17 d. Meksikas, Meksika)  – prancūzų ir meksikiečių aktorė bei fechtuotoja. 1948 m. vasaros olimpinės žaidynėse ji varžėsi moterų individualiojoje rapyros rungtyje.
Narmero paletė
Istorija
Ant Narmero paletės vaizduojamas Senovės Egipto suvienijimas tarp Aukštutinio ir Žemutinių Egipto karalysčių ar suvienijimo siekis. Paletei suteiktas legendinio karaliaus Narmero vardas, kuris buvo pirmuoju iš pirmosios Egipto karalių dinastijos, tačiau nežinoma, nei kada jis gyveno, nei kada net apytiksliai buvo suvienytas Senovės Egiptas. Akmens dirbinys galėtų būti sukurtas 3150−2950 m. pr. m. e. laikotarpyje. Karaliaus Narmero vardas užrašytas hieroglifais abiejų paletės pusių viršuje centre su jo rūmų eskiziniu pavaizdavimu. Iš abiejų karaliaus vardo pusių pavaizduotos karvių galvos, vaizduojančios saulės deivę ir tikriausiai išreiškiančios karaliaus vietą danguje.
La Lima
La Lima – miestas šiaurės Hondūre, Korteso departamente, pietrytinis San Pedro Sulos priemiestis. 53,0 tūkst. gyventojų. Per miestą teka Čamelekono upė ir jį dalija į Senąją Limą ir Naująją Limą. Greta eina San Pedro Sulos-El Progreso plentas, šiauriniame pakraštyje įsikūręs Ramón Villeda Morales tarptautinis oro uostas. Svarbus bananų pramonės centras, veikia tarptautinės augalininkystės laboratorijos.
Narmero paletė
Istorija
Vienoje paletės pusėje karalius pavaizduotas viena ranka laikantis paklupdytą priešą už plaukų ir kita iškėlęs buožę smogti priešui. Karalius dėvi baltą Aukštutinio Egipto karalystės karūną, o prie jo diržo pavaizduota jaučio uodega − ceremoninis Egipto karalių atributas, simbolizuojantis valdžią. Karaliaus pavaizduotas taip, kaip buvo nusistovėję visame Senovės Egipto mene: akys, pečiai ir rankos frontaliai, galva ir kojos iš profilio. Karalius pavaizduotas išdidintas lyginant su kitomis figūromis pabrėžiant jo vertę. Priešas pavaizduotas nuogas − pažeminimo išreiškimas. Iš už karaliaus nugaros pavaizduotas žmogus, atnešęs jo sandalus ir apsiplovimo indą. Tiek jis, tiek nugalėtas priešas įvardinti hieroglifais. Sakalas − dievo Horo simbolis, šeši papirusai tikriausiai simbolizuoja 6000 priešų armiją ar Nilo deltą, kurią siekė užvaldyti karalius. Žemiau pavaizduoti du išsigandę bėgantys priešai.
Kitoje paletės pusėje karalius pavaizduotas su Žemutinio Egipto karūna, lydimas sandalų nešėjo ir dar vienos ilgaplaukės figūros bei keturių simbolių nešėjų, išėjęs apžiūrėti karo belaisvių. Paletės centre vaizduojamos dvi fantastiškos būtybės ilgais, susivijusiais kaklais, suvaldomos dviejų vyrų su virvėmis. Šios figūros gali simbolizuoti tiek karą tarp Aukštutinio ir Žemutinio Egiptų, tiek jų suvienijimą. Apatinėje scenoje pavaizduotas jautis, karališkosios galios simbolis, trypiantis priešą ir griaunantis miesto tvirtovę.
La Lima
Istorija
Pradžioje La Lima priklausė San Migelio savivaldybei, vėliau – San Pedro Sulos, o nuo 1981 m. gavo savivaldą.
Lietuvos kariuomenės Sausumos pajėgų vadovybės štabas
Lietuvos kariuomenės Sausumos pajėgų vadovybės štabas (SPVŠ) – aukščiausias Lietuvos kariuomenės Sausumos pajėgų karinis vienetas.
Sausumos pajėgų vadovybės štabo uždavinys yra padėti Sausumos pajėgų vadui priimti sprendimus ir juos įgyvendinti rengiant Sausumos pajėgų karinius vienetus valstybės sausumos teritorijos karinei apsaugai ir gynybai, gebančius dalyvauti tarptautinėse operacijose, užtikrinant efektyvų Sausumos pajėgų vienetų administravimą, jų kovinį rengimą ir kovinę parengtį.
Sausumos pajėgų vadovybės štabą sudaro: Sausumos pajėgų Vadovybė, Biudžeto skyrius, Saugumo skyrius, štabo viršininkas ir 6 štabo viršininko pavaduotojai, G1-G6 ir G9 štabo skyriai, Štabo aprūpinimo kuopa ir Ryšių kuopa.
Istorija
1999 m. vasario 19 d. Krašto apsaugos ministro įsakymu patvirtinti pirmieji Lauko pajėgų štabo etatai. 2001 m. spalio 11 d. Statistikos departamente prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės buvo įregistruota Lietuvos kariuomenės Lauko pajėgų vadovybė (LPV). Ši diena (spalio 11 d.) yra laikoma Sausumos pajėgų įkūrimo data. 2001 m. lapkričio 19 d. krašto apsaugos ministro įsakymu buvo patvirtintas Lauko pajėgų vadovybės ženklas.
2002 m. sausio 1 d. Lauko pajėgų vadovybė pervadinta į Lauko (sausumos) pajėgų vadovybę. 2002 m. pabaigoje Lauko (sausumos) pajėgų vadovybė iš Gynybos štabo pastato (Šv. Ignoto g. 8/29 Vilnius) persikėlė į didesnes patalpas Viršuliškių g. 36 Vilniuje, kur yra įsikūrusi iki šiol.
2004 m. birželio 18 d. Lauko pajėgų vadui įteikta Lauko (sausumos) pajėgų vadovybės kovinė vėliava. 2005 m. rugsėjo 23 d. NATO pajėgų Europoje Sausumos komponento štabas specialių pratybų metu teigiamai įvertino Lauko (sausumos) pajėgų štabą ir pripažino jį gebančiu planuoti bei vykdyti operacijas ir sklandžiai veikti su valstybių sąjungininkių pajėgomis.
2008 m. rugsėjo 1 d. Lauko (sausumos) pajėgų štabas pervadintas į Sausumos pajėgų štabą. 2008 m. rugsėjo 1 d. Sausumos pajėgų štabas tarptautinių operacijų planavimo, valdymo ir palaikymo funkcijas perdavė Lietuvos kariuomenės Jungtiniam štabui (dabar - Gynybos štabas).
Vilniaus VHC Šviesa
Vilniaus VHC Šviesa – Lietuvos rankinio klubas iš Vilniaus. Dalyvauja Lietuvos rankinio lygoje ir Baltijos rankinio lygoje. Vyriausiasis treneris Raimondas Maldžius. Namų rungtynes žaidžia sporto mokyklos Tauras salėje.
André Masséna
Andrė Masena (, gimė 1758 m. gegužės 6 d. – mirė 1817 m. balandžio 4 d.) – kunigaikštis, Prancūzijos maršalas (1804 m.), peras (1815 m.), vienas žymiausių Napoleono I karo vadų, Revoliucijos ir Napoleono karų dalyvis.
Vilniaus VHC Šviesa
2019 m. Europos rankinio federacijos Iššūkio taurėje VHC VHC ,,Šviesa“ iškopė į top 16. 2021 m. klubas pirmą kartą tapo Lietuvos čempionais.
Komandos sudėtis
2021 m. sezono sudėtis:
André Masséna
Biografija
Gimė 1758 m. gegužės 6 d. Nicoje, pietryčių Prancūzijos Pajūrio Alpių departamente, tuomet – Sardinijos karalystėje, prekybininko šeimoje. Būdamas 13 metų įsidarbino junga prekybos laive. 1775 m. įstojo į Prancūzijos kariuomenę, kurioje tarnavo 14 metų. Dvejus metus užsiėmė kontrabanda Šiaurės Italijoje, kol 1791 m. prisijungė prie Prancūzijos revoliucinės armijos. Joje pasižymėjo kaip gabus karininkas ir 1793 m. rugpjūtį buvo pakeltas į brigados generolus, tų pačių metų gruodį ir į divizijos generolus. Dalyvavo Italijos kampanijoje. 1797 m. pasižymėjo Rovoli mūšyje, sumušė Austrijos ir Rusijos kariuomenes 1799 m. antrajame Ciuricho mūšyje. Po šio pralaimėjimo Rusija pasitraukė iš Antrosios antiprancūziškosios koalicijos. 1799 m. buvo paskirtas Prancūzijos kariuomenės Italijoje vadu.
A. Masena dvejus mėnesius atlaikė 1800 m. Austrijos kariuomenės vykdytą Genujos apsiaustį, kurios pabaigoje su likusia pavaldžios kariuomenės dalimi pasitraukė į Prancūziją. Genujos apsiausties metu, Napoleonas laimėjo svarbų Marengo mūšį prieš Austrijos kariuomenę.
1809 m. pasižymėjo Asperno-Eslingo ir Vagramo mūšiuose. Dėl nesėkmių 1810-1811 m. kampanijos Portugalijoje ir Ispanijoje metu buvo nušalintas nuo vadovavimo Prancūzijos kariuomenei Ispanijoje ir paskirtas nedidelio Marselio dalinio vadu. 1814 m. nepalaikė Napoleono Šimto dienų valdymo metu. Mirė Paryžiuje 1817 m.
Palaidotas Per Lašezo kapinėse Paryžiuje.
TO
TO gali reikšti:
to gali reikšti:
Porbandaras
Porbandaras  – miestas vakarų Indijoje, Gudžarato valstijoje, Kathiavaro pusiasalio vakarų pakrantėje, prie Arabijos jūros. Žinomas kaip Indijos nepriklausomybės judėjimo lyderio, „nacijos tėvo“ Mohando Gandhi (1869–1948) gimtasis miestas. Jo garbei gimtajame name įkurtas memorialas su šventykla „Kyrti Mandir“, sutraukiantis minias gerbėjų.
2011 m. duomenimis, Porbandaras turėjo 217,3 tūkst. gyventojų. Yra jūrų ir oro uostai (tiesioginiai skrydžiai į Mumbajų). Geležinkeliai ir plentai praeina į Radžkotą ir Ahmadabadą, plentai – į Džamnagarą, Džunagadhą. Išvystyta chemijos, statybinių medžiagų (cemento), elektronikos (kompiuterių), tekstilės (šilko, medvilnės), maisto pramonė, žvejyba. Vyrauja aukso ir sidabro dirbinių dailieji amatai. Stovi šventyklos, muziejus. Miestas gauna pajamų iš turizmo.
Istorija
Porbandaro pakrantės tyrinėtojai randa artefaktų, priskiriamų vėlyvosios Indo slėnio civilizacijos gyvenvietėms iš XVI–XIV a. pr. m. e. laikotarpio. Aptikti senoviniai pirsai Porbandaro įlankoje byloja šią vietovę praeityje buvus svarbiu jūrinės veiklos centru. Mūsų eros XVI a. Porbandaras priklausė radžputų valdomai kunigaikštystei, po to pateko į Mogolų imperijos priklausomybę. Vėliau miestą valdė Gaekwad klano marathai, kol XIX a. pradžioje netapo britų Rytų kompanijos vasalu. Indijai 1948 m. paskelbus nepriklausonybę, Porbandaras su visu Kathiavaro pusiasaliu įėjo į Sauraštros valstijos sudėtį, nuo 1960 m. – į Gudžarato.
TN
TN gali reikšti:
tn gali reikšti:
Franklin Booth
Franklin Booth (g. 1874 m. liepos 8 d. – 1948 m. rugpjūčio 25 d.) – amerikiečių dailininkas, žinomas dėl savo detalių iliustracijų atliktų plunksna ir tušu. Jis turėjo unikalų iliustracijų stilių, įkvėptą ankstyvuoju medžio raižinių iliustracijų atkūrimu plunksna ir tušu. Dėl savo piešėjo įgūdžių ir stiliaus jis tapo populiariu XX a. pradžios žurnalų iliustratoriumi.
Pirmojo pasaulinio karo metais jis kūrė plakatus, skirtus mobilizacijai, lėšų rinkimui ir kitoms reikmėms. Išpopuliarėjus Art Deco stiliaus iliustracijoms, vėlesniais metais jo darbai pasirodydavo komerciniuose leidiniuose ir kataloguose. Jis buvo vienas iš „Phoenix Art Institute“ įkūrėjų ir 21 metus dirbo pedagoginį darbą.
Jaunystė
Jay Franklin Booth gimė 1874 m. ir užaugo ūkyje netoli Carmel, Indianos valstijoje. Jis buvo tėvų Susan Wright ir John Thomas Booth aštuonių vaikų šeimoje trečiasis vaikas. Vaikystėje jis buvo tvirtai apsisprendęs tapti menininku. Jis studijavo paveikslėlius knygose ir žurnaluose, įskaitant „Scribner's“ ir „Harper's“. Jo neįprasta technika kilo iš jo kruopštaus žurnalo iliustracijų kopijavimo, kurias laikė tušo iliustracijomis, o iš tikrųjų tai buvo medžio raižiniai. Dėl to jis išvystė piešimo stilių, sudarytą iš tūkstančių linijų, kurių kruopštus išdėstymas viena šalia kitos lėmė tankio ir atspalvių skirtumus. Jo kūrybai būdingi kraštutiniai masteliai: dideli pastatai ir miškai, iškylantys virš smulkių figūrų, dekoratyvūs ritiniai ir apvadai, klasikinės rankų raidės ir medžiai.
Įvertinimas
Dėl savo įgudusio braižo ir unikalaus stiliaus jis tapo populiariu iliustruotojumi.
Šležai
Šležai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Kriukų.
Avalis
Avalis  – gyvenvietė Bahreine, Bahreino salos centrinėje dalyje, Pietų muchafazoje. Naftos gavyba (telkiniai piečiau esančioje Sakiro dykumoje). Plentas į Manamą, keliai į Zalaką, Sitrą. Gyvena daugiausia imigrantai.
Istorija
Avalis įkurtas 1933 m. „Bahrain Petroleum Company“ ir skirtas naftos gręžinių aptarnavimui.
Turkijos moterų futbolo rinktinė
Turkijos moterų futbolo rinktinė – nacionalinė šalies moterų rinktinė, Turkijai atstovaujanti futbolo tarptautinėse varžybose.
Suburta 1995 m., o 1995 m. rugsėjo 8 d. sužaidė pirmąsias tarptautines rungtynes prieš Rumunijos rinktinę.
Palionys (Astravas)
Palionys – kaimas šiaurės vakarų Baltarusijoje, 6 km į šiaurės rytus nuo Rytanės, šalia Padolcų.
Istorija
XIX a. gyvenvietėje buvo dvaras, Kiemeliškių valsčiaus seniūnijos centras.
Palionys (reikšmės)
Palionimis vadinami kaimai:
Baltarusijoje:
Bab Azizas: Princas, kuris apmąstė savo sielą
Bab Azizas: Princas, kuris apmąstė savo sielą  – 2005 m. tunisiečių režisieriaus ir scenarijaus autoriaus Nasero Chemiro filmas. Sukurtas Tuniso, Prancūzijos, Vokietijos, Jungtinės Karalystės, Vengrijos, Irano ir Šveicarijos kinematografijos specialistų.
Siužetas
Filmo siužetas kompleksinis ir nevienakryptis. Pagrindinė siužeto linija – aklas, senas dervišas Bab Azizas kartu su savo anūke Ištar keliauja į sufijų susirinkimą, vykstantį tik kartą per 30 metų. Jie nežino kelio, tad keliauja dykuma vedini tikėjimo. Kad anūkei nebūtų nuobodu, Bab Azizas pradeda pasakoti istoriją apie princą, kuris paliko savo kasdienybę ir sedėdamas prie šaltinio apmąstė savo sielą. Keliautojai besiblaškydami po dykumą sutinka įvairius žmones, kuriuos į dykumą atvedė jų gyvenimo istorijos. Kuomet keliautojai pasiekia sufijų susirinkimą, Bab Azizo gyvenimo kelionė baigiasi.
Jill Scott
Jill Scott (g. 1972 m. balandžio d.)  – amerikiečių dainininkė, dainų autorė, modelis bei aktorė. 2023 m. duomenimis, atlikėja yra išleidusi penkis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Woman“, išleistas 2015 m. liepą ir pasiekė pirmąją vietą „Billboard 200“ reitinge. Scott taip pat seriale „The No. 1 Ladies' Detective Agency“ atliko vieną iš pagrindinių vaidmenų.
Šliaumiškės
Šliaumiškės – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Paberžės.
Linkolno memorialas
thumb|300px|Linkolno memorialas
Pastatas pastatytas graikų dorėnų šventyklos forma. Jame yra didžiulė sėdinčio Abraomo Linkolno skulptūra ir dviejų garsių, Linkolno pasakytų kalbų inskripcijos. Memoriale buvo pasakyta daug garsių kalbų, įskaitant ir Martino Liuterio Kingo kalbą „Aš turiu svajonę”, pasakytą 1963 m. rugpjūčio 28 d. masiniame mitinge, žygio į Vašingtoną pabaigoje.
Kaip ir kitus Nacionalinėje alėjoje esančius memorialus, įskaitant Vietnamo karo ir Korėjos karo veteranų memorialus, taip ir nacionalinį Antrojo pasaulinio karo memorialą, Linkolno memorialą administruoja ir prižiūri Nacionalinė parkų tarnyba. Linkolno memorialas nuo 1966 m. spalio 15 d. yra įtrauktas į nacionalinį istorinių vietų registrą. Paminklas yra atviras visuomenei visą parą.
Dives in misericordia
„Dives in misericordia“ socialinė pažanga laikoma vertybe, tačiau atkreipiamas dėmesys į grėsmes, kylančias iš šiuolaikinės civilizacijos, kuri, popiežiaus teigimu, pripažįsta „daiktų viršenybę asmenybės atžvilgiu“. Grėsmės reiškimosi būdai – smurtas, socialinis neteisingumas, badas, skurdas, žmonijos gyvavimui iškilęs pavojus. Anot Jono Pauliaus II, reikia įdėti daugiau pastangų dorovės pažangai, siekti sugrąžinti „asmenybės viršenybę daiktų atžvilgiu“. Antropocentrizmas ir teocentrizmas nėra viena kitai priešingos perspektyvos, „Bažnyčia, sekdama Kristumi, stengiasi, juos žmonių istorijoje intymiai ir darniai sujungti“, tai popiežius laiko galbūt pačiu svarbiausiu Vatikano II susirinkimo siekiniu.
Kunigiškės kraštovaizdžio draustinis
Kunigiškės kraštovaizdžio draustinis arba Cirkliškio kraštovaizdžio draustinis – valstybinis gamtinis draustinis Lietuvoje, Švenčionių rajone, 2,5 km į pietvakarius nuo Švenčionių, tarp Kunigiškės, Modžiūnų, Šilinėnų ir kelio. Įsteigtas 1988 m.
Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti Švenčionių aukštumos vakarinės dalies moreninio kalvyno kraštovaizdį.
Vilsono pusiasalis
thumb|210px|Vilsono pusiasalio palydovinė nuotrauka
Vilsono pusiasalis  – pusiasalis pietryčių Australijoje, Viktorijos valstijoje, į pietryčius nuo Melburno. Ilgis 35 km, plotis iki 22 km. Pusiasalyje, išsikišančiame į Baso sąsiaurį, yra piečiausia Australijos žemyno vieta – Pietų kyšulys (South Point). Kyšulyje įrengtas švyturys.
Vilsono pusiasaliui būdingi įprasti pietų Australijos kraštovaizdžiai – smėlynai, papartynai. Čia sutinkama ~300 stuburinių gyvūnų rūšių (tarp jų – koalų, echidnų, vombatų), virš 140 paukščių rūšių. Nuo 1908 m. pusiasalio gamta saugoma Vilsono pusiasalio nacionaliniame parke.
Omoa
Omoa – miestas šiaurės Hondūre, Korteso departamente, Karibų jūros pakrantėje, į pietvakarius nuo Puerto Korteso. ~30 tūkst. gyventojų. Per miestą eina Puerto Korteso-San Karloso plentas. Svarbiausias verslas – žvejyba. Taip pat auginami ryžiai, pupelės, kukurūzai. Turizmas. Yra išlikęs XVIII a. ispanų fortas, skirtas apsiginti nuo piratų.
Istorija
1752 m. įkurtas Kamoa uostas. 1795 m. miestas pervadintas į Omoa. Pradžioje tai buvo svarbus žaliavų eksporto uostas, tačiau vėliau jį nukonkuravo greta iškilęs Puerto Kortesas ir Omoa liko žvejybiniu miesteliu.
Kamenka (Ščiutinas)
Kãmenka  – agromiestelis Baltarusijoje, Gardino srityje, Ščiutino rajone; apylinkės centras. Yra 16 km į vakarus nuo Ščiutino. Už 4 km į šiaurę praeina Lydos–Gardino plentas. Yra katalikų Šv. Antano Paduviečio bažnyčia (1908 m.), žydų kapinės. Veikia vidurinė mokykla, ligoninė, biblioteka, paštas, kultūros namai.
Istorija
LDK laikais Kamenka buvo Tyzenhauzų valda. 1580 m. pastatyta bažnyčia (po gaisro perstatyta XX a. pr.). 1706 m., švedų okupacijos metu, Kamenkoje buvo sustojęs karalius Karolis XII, kur paskelbė raštą prieš Augustą II ir ragino gyventojus paklusti Stanislovui Leščinskiui.
XIX a. buvo Gardino apskrities miestelis ir dvaras, Kamenkos valsčiaus centras. XX a. tarpukariu buvo valsčiaus centras, veikė valsčiaus įstaigos, mokykla, policija ir kt.
Puerto Kortesas
Puerto Kortesas – miestas šiaurės Hondūre, Korteso departamente, Karibų jūros pakrantėje, į šiaurę nuo San Pedro Sulos. Miestas įsikūręs siaurame pusiasalyje, lagūnos pakrantėje. ~90 tūkst. gyventojų. Tai svarbiausias Hondūro ir Centrinės Amerikos jūrų uostas. Vyksta krovinių perkrova, paskirstymas, eksportuojama Hondūro produkcija. Veikia pramonės, logistikos bendrovės. Turizmas.
Istorija
Uostas 1524 m. įkurtas kapitono Gil González Dávila ir pavadintas Villa de la Natividad de Nuestra Señora. 1526 m. čia į audrą pakliuvo Ernanas Kortesas ir vietovę pavadino Puerto Caballos. Nuo 1869 m. miestas gavo dabartinį pavadinimą. Ilgą laiką tai buvo nedidelis uostas, nustelbtas gretimo Omoa uosto. Tačiau 1933 m. pradėta uosto modernizacija, miestas pradėjo sparčiai augti.
José Baviera
Chosė Bavjera (, 1906 m. rugpjūčio 17 d. Valensija, Ispanija – 1981 m. rugpjūčio 13 d. Meksikas, Meksika) – ispanų kino aktorius. 1924–1979 m. jis pasirodė daugiau kaip 190-yje filmų ir televizijos laidų. Vaidino 1962 m. Luiso Banjuelio filme „Keršto angelas“.
Metroid
thumb|right|200px|Žaidimų serijos herojė [[Samus Aran žaidimo „Metroid Prime“ viršelyje.]] thumb|right|160px|Samus Aran [[cosplay su Zero kostiumu ir metroidu rankose 2013 m. Wondercon renginyje]] Metroid – veiksmo ir nuotykių sci-fi kompiuterinių žaidimų serija, leidžiama Japonijos „Nintendo“ kompanijos nuo 1986 m. Žaidimų herojė Samus Aran nežemiškose planetose kovoja su Kosmoso piratais ir kitais priešininkais.
Apie žaidimus
„Metroid“ žaidimai yra leidžiami tik „Nintendo“ žaidimų platformoms. Pirmasis „Metroid“ serijos žaidimas išleistas 1986 m. „NES“ žaidimų konsolei. 2002 m. žaidimas „Metroid Prime“ „Nintendo GameCube“ konsolei buvo pirmasis 3D grafikos žaidimas serijoje. „Metroid Prime“ minimas tarp geriausių dešimtmečio žaidimų. Ankstyvuosius serijos žaidimus galima žaisti naujesnėmis „Nintendo“ konsolėmis.
„Metroid“ žaidimų siužetas panašus: veiksmas vyksta nežemiškose planetose, kosminiuose laivuose. Žaidėjas valdo heroję Samus Aran, kurią kovoje su Kosmoso piratais samdo Galaktikos federacija. Žaidimų istorijoje svarbų vaidmenį atlieka metroidai − būtybės, kurios apsupusios auką, įsisiurbią į ją ir ištraukia gyvybines jėgas. Didelę dalį žaidimuose užima ne tiesioginės Samus Aran kovos su Kosmoso piratais, o ieškojimai, galvosūkių sprendimai.
Žaidimai
Pagrindinių žaidimų serija:
2009 m. trys „Metroid Prime“ žaidimai buvo išleisti rinkinyje „Metroid Prime: Trilogy“ „Nintendo Wii“ konsolei.
„Metroid Prime“ subserijos žaidimai:
Japonijos nacionalinis stadionas
Japonijos nacionalinis stadionas  – daugiafunkcė sporto arena Tokijuje, Japonijoje. Pastatyta specialiai 2020 m. vasaros olimpinėms ir parolimpinėms žaidynėms. Arenoje vyko olimpinės lengvosios atletikos, futbolo varžybos, atidarymo ir uždarymo ceremonijos. Stadiono vietoje prieš tai stovėjo 1964 m. vasaros olimpinių žaidynių pagrindinė olimpinė arena.
Istorija
Senasis stadionas netiko 2020 m. olimpinėms žaidynėms dėl savo mažos talpos, atviro tipo (be stogo žiūrovams) ir bendro susidėvėjimo. Atsižvelgiant į tai, buvo nuspręsta senąjį stadioną nugriauti ir jo vietoje statyti naują. 2012 m. pradžioje buvo paskelbtas stadiono projekto konkursas, o tų pačių metų lapkričio mėnesį įvardyta jo nugalėtoja architektė Zaha Hadid, pasiūliusi dinamišką ir futuristinį dizainą. 2015 m. senasis stadionas buvo nugriautas, o naująjį planuota pastatyti iki 2019 m. pradžios.
Kilęs viešas nepasitenkinimas dėl didelės stadiono kainos bei kritikuojamų architektūrinių sprendimų paskatino Japonijos premjerą Šinzo Abę 2015 m. pradžioje oficialiai atšaukti Zaha Hadid projektą. Tų pačių metų pabaigoje naujai paskelbtą konkursą laimėjo japonų architekto Kengo Kuma pasiūlymas, sumažinęs stadiono statybos kainą, labiau integravęs stadioną į aplinką ir panaudojęs japonų tradicinės architektūros elementus. Statybos prasidėjo 2016 m. gruodį ir truko trejus metus. Oficialus stadiono atidarymas įvyko 2019 m. gruodžio 21 d.
Ypatumai
Statant stadioną buvo panaudota daug vietinės medienos, atkeliavusios iš visų 47 Japonijos prefektūrų. Pastatas taip pat panaudoja natūralius oro srautus vėdinimui, yra pritaikytas neįgaliesiems. Stadiono viršuje įrengtas visą perimetrą (850 m) užimantis lankytojams atviras parkas.
Ežerupė
Ežerupė (, vėliau See-Graben) arba Oziornaja  – upė Rusijoje, Kaliningrado srityje, Krasnoznamensko rajone; Šešupės kairysis intakas.
Išteka iš Viliūnų ežero, teka šiaurės rytų kryptimi, prie buvusio Vingilų kaimo pasuka į šiaurę, netoli žiočių pasuka į rytus. Ties buvusiu Briedžių kaimu įteka į Šešupę 83 km nuo jos žiočių. Vaga reguliuota, jos plotis 5–12 m, gylis 0,6–3 m. Srovės greitis 0,2 m/s, vidutinis nuolydis 1,33 m/km.
Istorija
Iki XIX a. buvo Alksnupės aukštupys. XVIII–XIX a. sandūroje upės vidurupyje, kiek žemiau Eidlaukių kaimo iškastas apie 1 km ilgio perkasas į Šešupę. Alksnupės vaga žemiau perkaso nuseko, jos buvęs aukštupys tapo atskira upe – Ežerupe.
Buvusios gyvenvietės prie Ežerupės: Varnakalniai, Račiai, Vingilai, Bartkovai, Barčiai, Pliklaukiai, Eidlaukiai.
Čamantas
Čamantas (iš mapudungunų chamall 'vilnonis audeklas') – tradicinis puošnus centrinės Čilės drabužis, panašus į pončą, austas iš šilko ir vilnos siūlų. Drabužio kontūro apdaila – kaspininis apvadas. Esminis skirtumas tarp čamantų ir kitų pončų yra abipusiškumas, nes abi čamanto pusės, tiek šviesioji, tiek tamsioji, yra gerosios. Tradiciškai čamantą tamsiąja puse į viršų dėvi dieną, šviesiąja – dažniausia naktį.
Čamantai pasaulyje pagarsėjo, kai 2004 m. viršūnių susitikime 21 APEC šalių lyderis oficialiai nuotraukai fotografavosi vilkėdami čamantus.
Čamantų audimas reikalauja didelio kruopštumo, nes tenka, derinant šilkinius ir vilnonius siūlus, austi sudėtingus raštus dviem gerosioms pusėms.
Čamantai būna puošiami raštais, vaizduojančiais Čilės nacionalinę gėlę Lapageria rosea, miežių ir kviečių varpas, gervuoges, vynuogių kekes, fuksijas, našlaites ir įvairius Čilėje gyvenančius paukščius.
Budrių seniūnija
Budrių seniūnija iki XX a. vidurio yra buvusi:
Vilks Baris
Vilks Baris (t. p. Vilks Baras, Vilksbaras, ) – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Pensilvanijoje, prie Saskvehanos upės; Luzerno apygardos centras. Sudaro aglomeraciją su Skrantonu ir kitais apylinkių miestais (aglomeracijoje 0,56 mln. gyventojų). Pramonės centras (mašinų gamyba, tekstilės, siuvimo, odos, metalo apdirbimo, chemijos, maisto, statybinių medžiagų). Apylinkėse yra Vilks Bario–Skrantono tarptautinis oro uostas. Veikia Vilkso, Mizerikordijos universitetai, keletas koledžų.