cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šujai
Šujų šventės
Pavasario šventė yra švenčiama tų, kurie nešvenčia nei Duan, nei Mao švenčių.
Šujų švenčių metu paprastai mušami bronziniai būgnai, šokama, dainuojama, skerdžiami naminiai gyvūnai ir dėkojama šeimų protėviams.
Nuorodos
1. http://www.chinahighlights.com/travelguide/nationality/shui.htm
John Otto
John Everett Otto (g. 1977 m. kovo 22 d., Džeksonvilis, Florida) – amerikiečių būgnininkas, geriausiai žinomas, kaip vienas iš grupės Limp Bizkit įkūrėjų ir narių.
Jo pusbrolis yra grupės bosistas Sam Rivers.
Limp Bizkit
Otto, kartu su savo pusbroliu Sam Rivers, ir Fred Durst, įkūrė Limp Bizkit 1995 m. Sam pakvietė Otto į grupę, kai pirmosios Durst ir Rivers grupės reikalai nepasisekė.
2004 m. lapkritį, Limp Bizkit fanus pasiekė gandai, jog John Otto palieka grupę. Šie gandai pasirodė, po to, kai grupės oficialioje internetinėje svetainėje, jau kelis mėnesius nepasirodė Otto nuotraukos. Taip pat, buvo pasklidę gandų, jog Otto tapo Benediktinų vienuoliu. Šiuos gandus daugiausiai kurstė grupės lyderis Fred Durst. Tačiau, vėliau, grupės svetainėje atsirado John Otto nuotraukos, kurios panaikino visus gandus.
John sukūrė ir įrašė būgnų partijas visoms „The Unquestionable Truth (Part 1)“ dainoms. Bet prieš tai, prodiuseriai ir grupės nariai įrašė dainas su kitu būgnininku Sammy Siegler, be Otto žinios. Tačiau, vėliau buvo palikta tik viena daina su Otto, o visas kitas dainas įrašė Sammy Siegler.
Vėlesni metai
Kai Limp Bizkit 2004 m. padarė muzikinę pertrauką, Otto savo noru įsirašė į reabilitacijos kliniką. Jis anksčiau gyveno Marina del Rey (Kalifornija), ir vedė būgnų pamokas Star Education, ne pelno siekiančioje vaikų mokslinėje labdaroje. Tačiau, vėliau persikėlė į Holivudą. Jis palaiko artimus ryšius su kitais Limp Bizkit nariais, ir 2009 m. sugrįžo su jais koncertuoti ir įrašyti naują studijinį albumą.
2006 m. John susikūrė slapyvardį 'Johnny Ottomatic' ir naują MySpace puslapį, kuriame kartu su savo repo grupe žinoma, kaip Sun Zoo, ir reperiu L. A. Jay, įrašė kelias repo dainas.
2006 m. spalio 1 d., Otto pareiškė, jog dabar dirba prie savo solinio albumo. Pirmosios dainos „Apocalypse“, demo versiją, jis patalpino savo MySpace puslapyje. Otto 2007 m. atskleidė, jog jo naujasis projektas buvo suformuoti naują grupę, žinomą kaip Stereochemix. Kiti grupės nariai yra Ceekay, DJ Apokalypze, Fin ir Norm. Grupė yra įrašiusi dainų, ir taip pat kelis vaizdo klipus.
Taip pat 2006 m. Otto padėjo Scooter Ward iš grupės Cold įrašinėti jo soliniame projekte The Killer and the Star.
Asmeninis gyvenimas
Nuo paauglystės Otto mėgo mušti džiazo ritmus būgnais. Jo pusbrolis dėl šio pomėgio pradėjo domėtis muzika. Kaip ir Sam, Otto kartą priklausė Džiazo grupei. John yra žinomas dėl savo pomėgio Dažasvydžiu.
Aparatūra
John Otto groja OCDP būgnais ir Zildjian lėkštėmis.
Petronėlė Lietuvninkienė
Petronėlė Lietuvninkienė (1845 m. Suvalkų gub. – 1934 m. gruodžio 26 d. Marijampolėje) – knygnešė, „Sietyno“ draugijos bendradarbė, žinomo knygnešio Jurgio Lietuvninko žmona.
Biografija
P. Lietuvninkienė buvo kilusi iš valstiečių. Su šeima gyveno Marijampolėje. Vyro atvežtą draudžiamą spaudą platino nuo 1890 m. Vėliau, įsikūrus „Sietyno" draugijai, buvo šios draugijos bendradarbe ir nurodymus apie spaudos paskirstymą ir perdavimą gaudavusi iš draugijos vadovų. Spaudos siuntos keliaudavo į Pilviškius, Kalvariją, Prienus. Palaikė ryšius su vietiniais knygnešiais, lietuviškos spaudos platintojais iš Alytaus, Zapyškio ir kitų vietovių.
1897 m. caro žandarai susekė „Sietyno" draugiją. Knygnešių šeimos namuose 1897 m. kovo 4 d. buvo atlikta krata, per kurią rasta daug lietuviškos spaudos. P. Lietuvninkienė areštuojama pasipriešino, už tai žandarų buvo sumušta. 1897 m. kovo 10 - liepos 21 d. paskirtas kardomasis areštas Plocko kalėjime. Vėliau ji paleista už 200 rb. užstatą. 1899 m. lapkričio 3 d. abu su vyru gavo po 6 mėn. kalėjimo ir 2 metus tremties. Pasirinko keltis į Žitomirą (Volynės gubernija). Po kiek laiko į čia pažįstami atvežė jos dukteris – Petronę (15 m.) ir Juzę (10 m.). 1901 m. leista grįžti į Vilnių. Po karo grįžo gyventi į Marijampolę.
1928 m. buvo apdovanota Lietuvos nepriklausomybės medaliu. Nuo 1931 m. paskirta 40 Lt knygnešės pensija.
Starahradas
Starahradas – kaimas rytų Baltarusijoje, 15 km į vakarus nuo Karmos. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir palivarkas, Rahačovo apskrities Chizavo valsčiaus centras, vėliau priklausė Dousko valsčiui.
Gailiūnų apylinkė
Gailiūnų apylinkė sovietmečiu buvo:
Žygimantas Kaributaitis
Žygimantas Kaributaitis (1395 m. – 1435 m. rugsėjo mėn.) – lietuvių kunigaikštis iš Gediminaičių dinastijos, Kaributo sūnus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo anūkas, kuris kovojo dėl Bohemijos ir LDK sosto. Vykstant Husitų karams, Lietuvos didysis kunigaikštis Vytautas Didysis nusiuntė Žygimantą Kaributaitį į Prahą kaip savo vietininką su 5000–7000 savanorių.
Mirė neaiškiomis aplinkybėmis nelaisvėje po sužeidimo Pabaisko mūšyje 1435 m. rugsėjo 1 d.
Šveicarijos futbolo varžybos 1963–1964 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1963–1964 m.
SK Nemenčinė
SK "Nemenčinė“ – Lietuvos futbolo klubas iš Nemenčinės.
Istorija
Sporto klubas įkurtas 2009 metais, puoselėja ne tik futbolą, bet ir krepšinį, tenisą bei aerobiką. Klubas turi keletą futbolo komandų: senjorų, 7x7 mažojo futbolo, salės futbolo, ir kt.
Klubo simbolika ir spalvinė gama
Logotipe yra geometrinės figūros, trikampiai, kvadratai. Jie žalios spalvos. Raidės yra N, S, K.
Krepšininkai žaidžia žalios spalvos aprangomis, o futbolininkai kartais rengiasi ir kitų spalvų marškinėliais.
Pangiriai
Pangiriai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 9 km nuo Saugų.
Mažeikių apylinkė
Mažeikių apylinkė sovietmečiu buvo:
Izoliuota aplastinė anemija
Izoliuota aplastinė anemija (, sin. eritroblastoftizė) – izoliuota eritropoezės aplazija, kuriai būdinga anemija ir kaulų čiulpuose nustatomas ženklus raudonosios eilės ląstelių sumažėjimas, esant normaliai trombocitų ir leukocitų gamybai. Ji pagal ligos eigą skirstoma į ūminę ir lėtinę formas. Maždaug pusė ligos atvejų yra susiję su tarpuplaučio liaukos augliu – timoma. Manoma, kad ligos priežastis yra autoimuninis procesas, dalis atvejų susiję su infekcija parvovirusu B19. Liga gydoma kortikosteroidais ir chemoterapija.
Zalesio valsčius (Sokulka)
Zalesio valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės rytų Lenkijos teritorijoje. Centras – Zalesis.
Giedrė Kazlauskaitė
Giedrė Kazlauskaitė (g. 1980 m. kovo 21 d., Kėdainiuose) – lietuvių poetė, meno kritikė, eseistė. Kultūros laikraščio „Šiaurės Atėnai“ vyriausioji redaktorė.
Zalesio valsčius (Sokulka)
Istorija
1952 m. liepos 1 d. įkurta 13 gromadų. Valsčius buvo panaikintas 1954 m. rugsėjo 29 d.
Giedrė Kazlauskaitė
Biografija
Mokėsi Nacionalinėje M. K. Čiurlionio menų mokykloje, tačiau mokslų nebaigė. 2004 m. baigė Vilniaus universitetą ir įgijo lietuvių filologijos bakalauro laipsnį. 2007 m. – lietuvių literatūros magistro laipsnį. Studijavo Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto doktorantūroje.
Dirbo knygyne, bendradarbiavo rengiant žurnalus vaikams ir jaunimui, taip pat kultūrinėje žiniasklaidoje. Kūrybinę karjerą pradėjo 2001 m. Nuo 2011 m. – Lietuvos rašytojų sąjungos narė. Kūryba versta į anglų, prancūzų kalbas.
Stanislovas Kazimieras Vaina
Stanislovas Kazimieras Vaina (m. 1649 m. vasario 11 d.) – Lietuvos didysis prievaizas 1640 metais, Gondinsko tijūnas 1637-1649, karaliaus rūmininkas, Palangos seniūnas.
1648 metais nuo Žemaitijos seniūnijos pasirašė Jono Kazimiero Vazos elekciją.
Chizavas
Chizavas – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 2 km į pietus nuo Starahrado.
Istorija
XIX a. buvo Chizavo valsčius, vėliau kaimas priklausė Rahačovo apskrities Dousko valsčiui.
Malevičai
Malevičai – agromiestelis pietryčių Baltarusijoje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Žlobino.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Rahačovo apskrities Malevičų valsčiaus centras, vėliau priklausė Lukų valsčiui.
Kalimantaninis laumžirgis
Kalimantaninis laumžirgis (Tetracanthagyna plagiata) – tikrųjų laumžirgių šeimos vabzdys. Kalimantaninio laumžirgio kūno ilgis siekia 90 mm, o išskėsti sparnai – 140–143 mm ilgio (didžiausias iš visų tikrųjų laumžirgių).
Gyvena kai kuriose Pietryčių Azijos vietovėse, pvz., Kalimantane, stebėtas ir Singapūre (pavieniai atvejai).
Šveicarijos futbolo varžybos 1962–1963 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1962–1963 m.
Panezdiliai
Panezdiliai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurę nuo Eišiškių, į vakarus nuo kelio, prie Nezdilės upelio. Telkšo Panezdilės tvenkinys.
Istorija
XIX a. pab. Panezdiliai (dar vadinti Pryšmantais) buvo šlėktų okolica Lydos apskrityje.
Gyventojai
thumb|left|240px|Kelias pro Panezdilius
Panykiai
Panykiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 11 km nuo Plokščių.
Jokūbas Gruževskis
Jokūbas Kazimieras Gruževskis – Lietuvos didysis prievaizas 1702 metais, Žemaitijos stalininkas 1693 metais, Sandomiro konfederacijos kancleris nuo Žemaitijos seniūnijos 1704 metais.
Lietuvos ir Surinamo santykiai
Lietuvos ir Surinamo santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Surinamo.
Kenos I apylinkė
Kenos I apylinkė (iki 1950 m. Kenos apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Brunėjaus ir Lietuvos santykiai
Diplomatiniai santykiai užmegzti 2001 m. balandžio 27 d.
Ljuta
Ljuta  – upė šiaurės Čilėje, Arikos ir Parinakotos regione. Prasideda Andų priekalnėse, netoli Peru sienos, 3900 m aukštyje, Takoros ugnikalnio papėdėje, susiliejus Karararanio ir Asufrės upėms. Teka į pietus, toliau į vakarus, sudaro Ljutos slėnį, vietomis išgraužusi kanjonus. Įteka į Ramųjį vandenyną 4 km į šiaurę nuo Arikos.
Brunėjaus ir Lietuvos santykiai
Abi šalys yra Jungtinių Tautų narės. Šalys akreditavusios ambasadorių ar paskyrusios garbės konsulų viena kitai nėra. Vyrauja daugiašalis bendradarbiavimas. 2020 m. pradžioje Lietuvoje gyveno vienas Brunėjaus pilietis.
Ljuta
Didžiausi intakai: Aljanė, Putrė, Sokoroma, Kolpitasas.
Brunėjaus ir Lietuvos santykiai
Santykių istorija
Nėra žinoma apie ryšius tarp Lietuvos ir Brunėjaus iki XXI a.
Kenos I apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šumsko valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naujosios Vilnios rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. Kenos I apylinkė prijungta prie Kalvelių apylinkės.
Ljuta
Šalia Ljutos yra Putrės miestelis.
Brunėjaus ir Lietuvos santykiai
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
thumb|Profesionaliame Brunėjaus futbolo klube rungtyniavęs vienintelis lietuvis [[Artūras Rimkevičius (1983)|Artūras Rimkevičius.]] Artūras Rimkevičius 2013 m. žaidė Brunėjaus futbolo komandoje Brunei DPMM FC.
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Brunėjaus siekė 141,8 tūkst. eurų.
Pasiuntinių ir ambasadorių sąrašas
2023 m. duomenimis, nei Lietuva, nei Brunėjus nėra viena kitai akreditavusios savo ambasadorių.
Lietuvos ir Surinamo santykiai
Diplomatiniai santykiai užmegzti 2013 m. kovo 26 d.
2022 m. duomenimis, Lietuvoje Surinamo piliečių negyveno.
Santykių istorija
Yra duomenų, kad SSRS vykdytos Lietuvos okupacijos metais Surinamas palaikė ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis. Lietuvos Vyriausybė užmegzti santykius su Surinamu nusprendė 2005 m., tačiau procesas užtruko daugiau nei septynerius metus.
2012 m. rugsėjo mėn., dar prieš diplomatinių santykių pradžią, Niujorke (JAV) vykusios Jungtinių Tautų Generalinės Asamblėjos 67-osios sesijos paraštėse Lietuvos užsienio reikalų ministras Audronius Ažubalis susitiko su Surinamo užsienio reikalų ministru.
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Surinamo siekė 129,1 tūkst. eurų, o iš Surinamo importuotų produktų nebuvo.
Pasiuntinių ir ambasadorių sąrašas
2023 m. duomenimis, nei Lietuva, nei Surinamas nėra viena kitai akreditavusios savo ambasadorių.
Šarscinas
Šarscinas – agromiestelis pietryčių Baltarusijoje, 18 km į šiaurės vakarus nuo Vetkos.
Istorija
XIX a. pabaigoje buvo miestelis ir dvaras, Šarscino valsčiaus centras Rahačovo apskrityje.
UNAN Managua
Universidad Nacional Autónoma de Nicaragua – Managua arba Managvos UNAN – profesionalus futbolo klubas, įsikūręs Managvoje.
Vyrų komanda žaidžia Segunda divizione, o moterų komanda žaidžia aukščiausioje Nikraragvos lygoje.
Istorija
Klubas buvo įkurtas šalies sostinėje Managvoje. Atstovauja Nikaragvos nacionaliniam autonominiam universitetui.
Kruopių kapinių koplyčia
Kruopių kapinių koplyčia – koplyčia, stovinti Akmenės rajone, Kruopių miestelyje, prie kelio (Vytauto Didžiojo g.), Kruopių Šv. Onos parapijoje, Kruopių miestelio kapinių riboto laidojimo dalyje. Koplyčią nuo Šv. Onos bažnyčios skiria šventoriaus tvora su galiniais vartais ir dvi kapų eilės. Kapinės suskaitmenintos. Šalia koplyčios pastatyta XIX a. pab. - XX a. pr. laikotarpio antkapinių kryžių, palaidota kunigų. miniatiūra|200px|left|Nuo kapinių pusės
UNAN Managua
Istorija
Nuo 2013/14 sezono žaidė Nikaragvos Premjer divizione.
Moterų komanda
Klubo moterų futbolo komanda žaidžia Nikaragvos Premjer divizione ir dvylika kartų tapo šalies čempionėmis bei viena svarbiausių moterų futbolo komandų šalyje.
Pasiekimai
Šalies čempionais tapo vieną kartą. (2015 m. Apertura)
Sudėtis
2019 m. rugsėjo 5 d.
Morona
Morona  – upė Pietų Amerikoje, Ekvadore ir Peru; Maranjono kairysis intakas (Amazonės baseinas). Prasideda keliomis ištakomis (Mangosisa ir Kangaimė) Andų pašlaitėse Ekvadore, Morona Santjago provincijoje, įpiečiau Sangajaus ugnikalnio. Teka į pietryčius lygiagrečiai su Pastasa lygumomis, Peru Loreto departamento teritorija. Įteka į Maranjoną netoli Puerto Amerikos gyvenvietės.
Atšiaurumo zona
Klimato atšiaurumo zona – geografinė teritorija, kurioje gali augti specifinės augalų rūšys, ištveriančios žemiausią toje zonoje būnančią vidutinę temperatūrą. Ši klasifikacija buvo sukurta JAV žemės ūkio departamente ir šiuo metu gana plačiai naudojama visame pasaulyje. Ant daugelio augalų sėklų pakuočių yra nurodoma zona, kurioje šie augalai gali augti. 1 zonoje klimatas yra šalčiausias, ir kuo aukštesnis skaičius, tuo švelnesnis klimatas ir 13 zonoje švelniausias.
Toks Žemės geografinių regionų suskirstymas į atšiaurumo zonas padeda sodininkams, ekspertams, mėgėjams sodinant augalus sužinoti, kurie iš jų ketinami sodinti augalai turi daugiausia šansų sėkmingai augti jų klimato sąlygomis, ir kad būtų išvengta sodinti tuos augalus, kurie tikrai neišgyvens žiemos speigų ar pavasario šalnų.
Morona
Didžiausi intakai: Pušaga, Majuriaga, Sikuanga, Anasas, Situčis, Sasipahva.
Atšiaurumo zona
JAV geografinių vienetų atšiaurumo indeksas
JAV miestų atšiaurumo lentelė pagal 2012 m., sudaryta remiantis JAV žemės ūkio departamento sukūrtą atšiaurumo klasifikaciją:
Kanados geografinių vienetų atšiaurumo indeksas
Kanados miestų atšiaurumo lentelė sudaryta remiantis JAV žemės ūkio departamento sukūrtą atšiaurumo klasifikaciją:
Europos geografinių vienetų atšiaurumo indeksas
Europos miestų atšiaurumo lentelė sudaryta remiantis JAV žemės ūkio departamento sukūrtą atšiaurumo klasifikaciją:
Atšiaurumo zonos Lietuvoje
Remiantis 1991–2020 m. Lietuvos klimato stebėjimais, šalis patenka į tris atsparumo šalčiui zonas: Rytų Lietuva į 5-ą, Vidurio ir beveik visa Vakarų Lietuva į 6-ą, ir labai nedidelis Vakarų Lietuvos vakarinis pakraštys palei Baltijos jūrą į 7-ą zoną, o šie atitinkamai į pazonius: a - šaltesnį, ir b - šiltesnį. Anksčiau, iki dabartinio klimato šiltėjimo, Lietuvoje dėl šaltesnių klimatinių sąlygų buvo išskirtos 4, 5 ir 6 zonos.
Remiantis 1991–2020 m orų stebėjimais, Lietuvoje išskirtos šios atšiaurumo zonos, bei surašyti į jas patenkantys administraciniai deriniai:
Al Nasla
thumb|450px|Al Naslos uola Al Nasla – uola, esanti 50 km į pietus nuo Taimos oazės Saudo Arabijoje.
Uola padalinta vertikaliai per vidurį į dvi dalis, kurios stovi tarsi ant mažų pjedestalų. Iki šiol nežinoma, kaip uola buvo precizišku pjūviu buvo padalinta. Manoma, kad tokią uolienos formą lėmė natūralūs veiksniai: vėjo pustomas smėlis ir periodiškai iškrentantys lietūs.
Petras Valavičius
Petras Valavičius (m. prieš 1624 metus) – Lietuvos didysis taurininkas 1589 metais, karaliaus rūmininkas.
1593 metais buvo pasiuntiniu į seimą nuo Gardino pavieto.
Pupojų apylinkė
Pupojų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Mickūnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naujosios Vilnios rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Baniškių apylinkės.
Hiacintinė mėlynoji ara
Hiacintinė mėlynoji ara (Anodorhynchus hyacinthinus) – papūginių (Psittacidae) rūšis.
Išvaizda
Tai didžiausia skraidanti papūginių paukščių (Psittaciformes) rūšis, tiesa, pagal svorį sunkiausios yra neskraidančios kakapo papūgos. Hiacintinės mėlynosios aros yra 1 m ilgio (nuo viršugalvio iki uodegos galo), sveria 1,2–1,7 kg. Sparnas 38,8–42,5 cm ilgio. Visas kūnas ryškiai mėlynas, apie akis ir po snapu – ryškiai geltoni apvadai. Snapas juodas.
Elgesys
Hiacintinės mėlynosios aros minta įvairių palmių riešutais (pvz., slyvapalmių, atalių), vaisiais, nektaru, sėklomis. Kietus riešutų kiautus pralaužia labai tvirtu snapu, turinį išgramdo kietu, kaulingu liežuviu. Sugeba naudotis daiktais (įsprausti sunkiai įkandamus riešutus tarp medžio gabalėlių ar lapų, kad neslystų).
Lizdus įrengia daugiausia panaminių sterkulijų drevėse. Deda 1–2 kiaušinius, kuriuos patelė peri apie mėnesį. Jaunikliai pirmąsyk lizdą palieka po 110 dienų, o su tėvais laikosi maždaug 6 mėnesius. Monogamės, poras sudaro visam gyvenimui. Ilgaamžės (~50 metų).
Paplitimas
Hiacintinės mėlynosios aros paplitusios Pietų Amerikos centrinėje dalyje (daugiausia Brazilijoje). Yra trys svarbiausi jų arealai – Pantanalio pelkynės, Serado regionas ir rytų Amazonija (Maražo sala, Tokantinso baseinas ir kt.). Laikosi pelkėse augančiose palmių giraitėse, pusiau atvirose vietose, vengia tamsių drėgnų miškų ir gyvena kur daugiau erdvės (upių pakrantėse, prie šlapynių).
Rūšis nyksta dėl natūralių buveinių naikinimo (žemės ūkio plėtra, hidroelektrinės), gaudymo egzotinių gyvūnų rinkai. Indėnai (kajapai ir kt.) mėlynąsias aras tradiciškai medžioja maistui ir dėl plunksnų.
Kalafkenas
Kalafkenas  – ežeras Čilėje, 30 km į pietus nuo Viljarikos, ties Los Rioso ir Araukanijos regionų riba. Ilgis iš rytų į vakarus 25 km, plotis iki 7,7 km. Ežero gylis siekia 207 m. Į Kalafkeną suteka keletas upelių (tame tarpe iš Peljaifos ežero), sąsiauriais per Puljinkės ežerą jungiasi su Pangipuljo ežeru, kuris priklauso Valdivijos upės baseinui.
Kalafkene yra salų (Trailafkenas, Balboa, Los Monosas, Las Kueva).
Vystomas turizmas. Pagrindinės gyvenvietės prie Kalafkeno: Likan Rajus, Konjaripė ir Kalafkenas.
Ežero pavadinimas mapučių kalba reiškia „kitas ežeras“.
Panižiškė
Panižiškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, už 1 km nuo Kazokinės. Yra kaimo turizmo sodyba „Pas bebrą“.
Šveicarijos futbolo varžybos 1961–1962 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1961–1962 m.
Tigrė (upė)
Tigrė ( – 'jaguaro upė') – upė Pietų Amerikoje, Ekvadore ir Peru; Maranjono kairysis intakas (Amazonės baseinas). Prasideda rytų Ekvadore, susiliejus Kunambo ir Pintojako upėms, nešančioms savo vandenis nuo Andų pašlaičių, Pastasos provincijoje, prie pat sienos su Peru. Toliau teka į pietryčius Peru Loreto departamentu pro Amazonės žemumą – smarkiai vinguriuoja, palieka daug senvagių. Įteka į Maranjoną 86 km nuo jo santakos su Ukajaliu, ties Puerto Orlando gyvenviete.
Didžiausi intakai: Pukakuras (kairysis), Korjentesas (dešinysis).
Didesnė gyvenvietė prie Tigrės – Intutas (Peru). Laivuojama iki Korjenteso žiočių, toliau – tik mažais laivais.
Gailiūnų apylinkė (Naujoji Vilnia)
Gailiūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Mickūnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naujosios Vilnios rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Baniškių apylinkės.
Victor Nsofor Obinna
Viktoras Nsforas Obina (Victor Nsofor Obinna; 1987 m. kovo 25 d.) – buvęs Nigerijos futbolininkas, krašto puolėjas, Nigerijos nacionalinės rinktinės žaidėjas.
Karjera
Treniruotis pradėjo gimtojo miesto klube Plateau United. Vėliau buvo Kwara United ir Enyimba International sudėtyje.
2005 m. išvyko į Italiją ir debiutavo Serie A klube AC ChievoVerona.
2008 m. perėjo į FC Internazionale, bet ten žaidė epizodiškai ir buvo passkolintas Málaga CF klubui. 2010 m. rugpjūčio 27 d. paskolintas Anglijos West Ham United klubui.
Rinktinė
Viktoras Obina su Nigerijos olimpine rinktine dalyvavo 2008 m. Pekino olimpinėse žaidynėse ir laimėjo sidabro apdovanojimą. Nacionalinėje rinktinėje rungtyniauja nuo 2005 m., dalyvavo 2006 ir 2010 m. Afrikos Tautų taurėse.
Surblių piliakalnis
Surblių piliakalnis, Jodėnai, Pilis (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A813P, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR776) – piliakalnis Plungės rajono savivaldybės teritorijoje, prie Surblių kaimo, Babrungo seniūnija. Pasiekiamas keliu Didviečiai – Babrungėnai pasukus į kairę vakarų kryptimi link Surblių, pavažiavus iki Surblių centro, čia pasukus į kairę pietų kryptimi lauko keliuku, už 400 m, nusileidus į slėnį, paėjus į kairę rytų kryptimi per upelį, yra už upelio.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas bevardžio upelio, įtekančio į Remties ežerą, kairiajame krante. Šlaitai statūs, 10 m aukščio. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 77x54 m skersmens. Ją iš pietvakarių, pietų ir pietryčių juosia 65 m ilgio, 2 m aukščio, 14 m pločio pylimas, kurio 3 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 12 m pločio, 0,5 m gylio griovį. Pietiniame šlaite, 2 m žemiau aikštelės yra 8 m pločio terasa, per 1 m nuolaidėjanti į pietus. Priešais pylimą nuo gretimos aukštumos galėjo būti griovys. Jo pėdsakų jau nebesimato.
Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1954 m. ir 1962 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 1989 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – XIII a.
Istorija
Manoma, kad piliakalnyje stovėjo 1253 m. balandžio 5 d. Livonijos ordino ir Kuršo vyskupo Heinricho rašte dėl pietinių kuršių žemių dalybų minima kuršių pilis Remtinė.
FK Iecava (moterys)
Istorija
2005 m. įkurtas futbolo klubas; subūrė moterų futbolo ekipą, kuri vėlesniais metais pateko į moterų Virslygą.
Aukščiausiame divizione rungtyniavo nuo 2022 m. sezono. Įpusėjus sezonui buvo paskutinėje (septintoje) vietoje.
Sudėtis
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
Eustachijus Kazimieras Valavičius
Eustachijus Kazimieras Valavičius (m. 1658 metais) – Lietuvos didysis stalininkas 1658 metais, Lietuvos pastalininkas 1656 metais, Lietuvos didysis taurininkas 1646 metais, Platelių ir Utenos seniūnas 1648 metais.
Buvo pasiuntinys į 1648 metų elekcinį seimą nuo Gardino pavieto ir buvo Jono Kazimiero Vazos elektorius nuo Gardino pavieto.
Bengalinis fikusas
Bengalinis fikusas (Ficus benghalensis), geriau žinomas kaip banjanas – šilkmedinių šeimos visžalis medis. Paplitęs Pietų Azijoje: Indijoje, Bangladeše, Šri Lankoje.
Aukštis 20–30 m. Bengalinis fikusas pasižymi gausiomis orinėmis šaknimis, kurioms palietus žemę įsišaknija naujas augalas. Taip ilgainiui apie vieną individą gali susidaryti ištisa šakomis susiraizgiusi giraitė. Andhra Pradeše (Ananatapure) auga Thimmamma Marrimanu medis, kurio skliautas užima 19 107 m³. Jis 1989 m. įrašytas į Gineso rekordų knygą kaip didžiausias pasaulio medis. Kiti milžiniški banjanai yra Kalkutos apylinkėse augantis „Didysis banjanas“ ir Narmados upės krante (Gudžaratas) augantis „Kabyrvadas“. Gali būti, kad tai Džeimso Forbso Oriental Memoirs (1813–1815 m.) aprašytas fikusas, kuris tuo metu buvęs >600 m skersmens ir turėjęs ~3000 kamienų. Bengalinis fikusas veda oranžinės spalvos vaisius, kuriuos lesa ir sėklas išplatina paukščiai.
Bengalinis fikusas laikomas Indijos nacionaliniu medžiu. Jo paunksmėje neretai įrengiamos šventyklos, atliekami aukojimai. Theravados budizme laikoma, kad Atbudimo medis, po kuriuo atbudimą patyrė Buda, buvo bengalinis fikusas.
Šatrininkų apylinkė
Šatrininkų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Mickūnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naujosios Vilnios rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Grigaičių apylinkės.
Bartalamejeuka
Bartalamejeuka – kaimas pietryčių Baltarusijoje, 17 km į šiaurės rytus nuo Vetkos, pasienyje su Rusija.
Istorija
XIX a. pabaigoje buvo kaimas ir dvaras, Bartalamejeukos valsčiaus centras, vėliau priklausė Rečkų valsčiui. Įvykus Černobylio avarijai vietovė buvo užteršta radiacija, todėl gyventojai (340 šeimų) buvo iškeldinti kitur.
Peraliouka
Peraliouka – kaimas pietryčių Baltarusijoje, 46 km į šiaurės rytus nuo Vetkos, pasienyje su Rusija.
Istorija
XIX a. buvo Rahačovo apskrities Peralioukos valsčiaus centras, vėliau priklausė Staubuno valsčiui.
Naugardiškė (Kaunas)
Naugardiškė – Kauno miesto teritorija, esanti į pietvakarius nuo miesto centro, Kazliškiuose. Yra Naugardiškių parkas, įkurtas 2001 m. su tvenkiniu, kultūrinių renginių aikštele.
Istorija
thumb|left|250px|Šalia parko
Miesto teritorija sudaryta 1996 m., prie Kauno prijungus Naugardiškės kaimo dalį.
2002 m. FIDE pasaulio šachmatų čempionatas
FIDE čempionato metu pasaulio čempionatas buvo skirstomas į klasikinių ir FIDE pasaulio šachmatų čempionatus. Klasikinių šachmatų čempionas Vladimiras Kramnikas bei aukščiausią reitingą turintis G. Kasparovas FIDE čempionate nedalyvavo. Tačiau daugumas kitų stipriausiųjų pasaulio šachmatininkų dalyvavo: tarp jų ir praėjusio FIDE pasaulio čempionato nugalėtojas Višvanatanas Anandas.
Atkrentamieji mačai vyko 2001 m. lapkričio 27–gruodžio 13 d. Maskvoje, o finalinis mačas 2002 m. sausio 16–24 d. taip pat Maskvoje. I–IV ratuose ir ketvirtfinalyje buvo žaidžiami dviejų partijų mikromačai, pusfinalyje – keturių partijų, o finale – aštuonių. Lygiųjų atveju, mačo nugalėtojas išaiškinamas, žaidžiant greitųjų šachmatų partijas.
Dalyvių atranka
Pagal varžybų nuostatus į 2002 m. FIDE pasaulio čempionatą buvo atrinkti dalyviai:
a) keturi praėjusio pasaulio čempionato pusfinalininkai: Višvanatanas Anandas, Aleksejus Širovas, Maiklas Adamsas, Aleksandras Griščiukas;
c) Dvidešimt žaidėjų, turinčių aukščiausius vidutinius Elo reitingus, apskaičiuotus už laikotarpį nuo 2000 m. liepos 1 d. iki 2001 m. sausio 1 d.;
e) aštuoni geriausi žaidėjai iš čempionato internetu;
f) penki FIDE prezidento pasiūlyti žaidėjai;
Žaidėjų lengvatos
Nei vienas dalyvių neturėjo lengvatų.
Dalyvių pirmajam ratui sąrašas
Visi 1-ojo rato dalyviai, pagal turimą reitingą 2001 m. liepos 1 dienai, gavo starto numerius.
Pirmojo rato žaidėjų sąrašas.
Žaidimo sąlygos
I–IV ratuose ir ketvirtfinalyje buvo žaidžiami – dviejų partijų, pusfinalyje rate – keturių partijų, o finale – aštuonių klasikinių partijų mačai. Pasibaigus mačui lygiosiomis, nugalėtojo nustatymui tą pačią dieną, buvo žaidžiami greitųjų partijų mačai ir žaibo partijos.
Poros pirmajam ratui buvo sudaromos pagal principą: žaidėjas iš viršutinės sąrašo dalies susitinka su žaidėju iš apatinės dalies.
Nugalėtojo nustatymas
Mikromačo nugalėtojas tas, kas surenka 1½ taško, žaidžiant dvi partijas, 2½ – 4-ias, ir 4½ – 8-ias partijas. Jei kažkurioje dvikovoje – lygu, tai dėl spalvos traukiami burtai ir žaidžiamos dvi papildomos partijos greitaisiais šachmatais (kiekvienam po 20 min. + 10 sek. po kievieno ėjimo. Jei po šių partijų vėl lygu – dvi žaibo partijos (po 5 min. + 10 sek. po kiekvieno ėjimo) ir jei dar vis lygu žaidžiama „staigios mirties“ (Armagedonas) viena žaibo partija, kurioje baltieji gauna 6 min, o juodieji – 5 min, bet baltieji turi laimėti, lygiųjų atveju į sekantį ratą patenka juodaisiasi Armagedoną žaidęs dalyvis.
Laiko kontrolė
Laikas galvojimui lyginant su praėjusiu FIDE pasaulio čempionatu buvo sutrumpintas: visuose pagrindiniuose mačuose laiko kontrolė buvo vienoda: pirmiesiems 40 ėjimų – 75 min., o likusiems – 15 min. + 30 sek po kiekvieno ėjimo.
Pirmųjų keturių ratų rezultatai
Tarp smulkesnių netikėtumų reikia paminėti A. Griščiuko ir P. Leko pralaimėjimus 2-me rate, žaidžiant su A. Motyliovu ir A. Anastasianu, taip pat A. Chalifmano nesėkmę prieš Ž. Lotje 3-iame rate. Ketvirtajame rate pati ryškiausia dvikova vyko tarp P. Svidlerio ir M. Adamso: varžovai kovėsi iš paskutiniųjų – 3½ : 2½. Pasižymėjo ir R. Ponomariovas, sugebėjęs įveikti, ryžtingai nusiteikusį, namų šeimininką – A. Morozevičių – 2½ : 1½.
Paskutiniai trys ratai
Ketvirtfinaliuose kovos buvo atkaklios. Tik viename susitikime pakako dviejų partijų: V. Anandas įveikė A. Širovą. Prieš J. Barejevą R. Ponomariovas laimėjo tik žaidžiant greitąsias (po 25 min.) partijas. V. Ivančiuko su Ž. Lotje ir P. Svidlerio su B. Gelfandu partijose nugalėtojui išaiškinti, taip pat, teko žaisti greitąsias: tiek Vasilijus Ivančiukas, tiek Piotras Svidleris laimėjo jas - po 3½ : 2½.
Pusfinaliuose - du netikėtumai: V. Ivančiukas įveikė V. Anandą, kuriam šios varžybos, klostėsi neypač sėkmingai. O 18-metis didmeistris iš Ukrainos įveikė jau trečią varžovą iš Rusijos – P. Svidlerį: pirmąją partiją baltosiomis laimėjo, o likusios trys baigėsi lygiosiomis.
Finalinis mačas
Finalinis 8-ių partijų mačas, vykęs po pusantro mėnesio buvo ukrainietiškas. V. Ivančiukas buvo laikomas šio mačo favoritu: jo naudai kalbėjo aukštesnis reitingas ir ankstesni pasiekimai, be to, jis šiame turnyre įveikė pasaulio čempioną V. Anandą. Bet pasirodė, kad R. Ponomariovo nervai buvo stipresni! Jis pasirodė tokiu „beveidžiu šachmatininku“, kuris gali be nuostolių prisitaikyti prie bet kurio varžovo ir žaisti bet kokiu stiliumi.
2–oje partijoje Ruslanas, parodęs retą drąsą ir perėjęs karaliumi per „minų lauką“, išgelbėjo pustaškį. V. Ivančiukas metė visas jėgas 3-1oje ir 4-oje partijose, bet varžovas sugebėjo atremti Vasilijaus atakas.
Svarbiausia mačo partija buvo 5-oji. V. Ivančiukas juodaisiais žaidė energingai, o R. Ponomariovui žaidimas aiškiai nesiklijavo: jis pasyvioje padėtyje buvo likęs be pėstininko. Bet tuo metu, vietoj to, kad metodiškai žaisdamas iškeistų persvarą į pergalę bei išlygintų mačo rezultatą, Vasilijus atsipaluoja, leidžia varžovui sukurti kotržaidimą, o dar po keleto ėjimų „subyra“! Pabaigą R. Ponomariovas sužaidė chirurginiu tikslumu.
Atsilošti per tris partijas du taškus buvo labai sudėtinga – tad dvi trumpos lygiosios laurų vainiku karūnavo naująjį FIDE pasaulio čempioną Ruslaną Ponomariovą – 4½ : 2½!.
Lietuvos šachmatininkų dalyvavimas
Čempionate dalyvavo ir Lietuvos didmeistris Šarūnas Šulskis. Į pasaulio čempionatą jis pateko kaip Europos čempionato 21-os vietos laimėtojas. Pirmajame čempionato rate susitiko su didmeistriu iš Vokietijos Aleksandru Grafu (2610). Pagrindiniam mačui pasibaigus lygiosiomis 1 :1, Šarūnas buvo sėkmingesnis žaidžiant greitąsias partijas, kurias laimėjęs 2: 0 pateko į sekantį ratą.
Čia jam teko grėsmingas varžovas iš Rusijos – Piotras Svidleris (rt. 2695). Š. Šulskis pagrindinį mačą sugebėjo baigti lygiosiomis, tačiau žaidžiant papildomas greitąsias partijas neatsilaikė – ½ : 1½ ir iškrito iš varžybų.
Šveicarijos futbolo varžybos 1960–1961 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1960–1961 m.
Sidra
thumb|left|Sidros turgaus aikštė
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Nuo 1538 m. iki 1558 m. kaimo žemės priklausė Goštautams (Goštautai), Holovčinskiams (Hołowczyńskich) ir Andriui Valavičiui (Andrzeja Wołłowicza). 1558 m. šias žemes nusipirko Bogdano Valavičiaus sūnus Ostapas Valavičius. 1563 m. naujam savininkui karalius Žygimantas Augustas suteikė privilegiją šioje žemėje statyti malūną ir dvarą. Dvarą pasistatė šalia esančiame Pavlovičės kaime. 1566 m. gyvenvietė gavo Magdeburgo teises. Po kelerių metų pietrytinėje gyvenvietės dalyje pradėti statyti gynybiniai įtvirtinimai. Lietuvos didysis kancleris ir Trakų vaivadijos kaštelionas Ostapas Valavičius mirė 1587 m. vykdamas į Krokuvoje vyksiančią Zigmanto Vazos karūnaciją. Ostapo Valavičiaus dukra ištekėjo už Bonos Sforzos bankininko Severino Bonero ir šios žemės atiteko jam, bet jis mirė 1591 metais. 1592 m. gyvenvietę pradėjo valdyti Gžegožo Bogdanovičiaus Valavičiaus (Grzegorz Bogdanowicz Wołłowicz) sūnūs taurininkas Petras ir Rogačevo seniūnas Romanas. 1602 m. Jeronimo Valavičiaus (Hieronim Wołłowicz) lėšomis buvo pradėta statyti nauja bažnyčia. 1622 m. gyvenvietė atiteko Kristupui Potockiui (Krzysztof Potocki), po kurio žemės atiteko Andriui Potockiui (Andrzej Potocki), kuris atstatė gynybinius gyvenvietės įtvirtinimus. Jo dukra ištekėjo už Lietuvos pakanclerio Stanislavo Antano Ščiukos, kuris gyvenvietėje 1705 m. pastatė medinę bažnyčią, kuri stovėjo iki 1782 m. kai buvo pastatyta nauja mūrinė bažnyčia. Bažnyčios architektas buvo Juozapas Piola. XVIII a. viduryje buvo pradėta statyti ir medinė žydų sinagoga, kuri užbaigta 1783 m. ir kurios užbaigimui pinigų davė Ignacas Potockis.
Idzenadžima
Idzenadžima – Japonijos sala Rytų Kinijos jūroje. Ji priklauso Riūkiū saloms Okinavos prefektūroje. Salos skersmuo 5 km, plotas 15,44 km². 2008 m. sausio 31 d. saloje gyveno 1 764 žmonės, beveik tolygiai pasiskirstę 5 kaimuose: Idzena, Nakada, Šomi, Učihana ir Džičaku (dar vadinamas Serikiaku). Salą supa koraliniai rifai, mėlyna jūra ir baltas smėlis.
Idzenos kaime gimė Šio dinastijos, kuri valdė Riūkiū karalystę įkūrėjas Šō Šišō (1402–1439 m.) ir Antrosios Šio dinastijos įkūrėjas Šō En (1415–1476 m.). Saloje aptinkami Agari Umai ir jūros dievybių sveikinimo ritualai. Idzenadžimoje gimė iliustratorius Naka Bokunen dirbęs su Banana Jošimoto.
Skaisterių apylinkė
Skaisterių apylinkė (arba Skaistagirio apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Mickūnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naujosios Vilnios rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Grigaičių apylinkės ir Mickūnų apylinkės.
San Rafaelio lagūna
San Rafaelio lagūna  – pajūrinis ežeras pietų Čilėje, Aiseno regione, San Rafaelio lagūnos nacionaliniame parke. Šiaurėje protakomis jungiasi su Moraledos sąsiauriu (Ramusis vandenynas). Pietuose ežerą supa Ifkio sąsmauka ir Taitao pusiasalis. Toliau pietuose driekiasi Šiaurės Patagonijos ledlaukis.
Lagūna ledyninės kilmės, į ją leidžiasi San Rafaelio ledynas.
Vystomas turizmas. Į lagūną galima atplaukti laivais iš Puerto Monto arba Puerto Čakabuko.
Šimon Šelah
Šimonas Šelachas (, g. 1932 m. kovo 19 d. Vilniuje) – Izraelio krepšininkas ir krepšinio treneris, olimpietis.
Biografija
Šimon Šelah gimė Vilniuje žydų šeimoje, bet karo metu pabėgo į Izraelį.
1952 m. pateko į Izraelio nacionalinę rinktinę ir dalyvavo 1952 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Kartu su nacionaline rinktine olimpiadoje patyrė du pralaimėjimus ir užėmė 20-ą vietą. 1954 m. kartu su Izraelio nacionaline rinktine žaidė II pasaulio krepšinio čempionate ir užėmė 8-ą vietą.
Nuo 1957 m. Šelachas dirbo krepšinio treneriu. Pirmasis treniruotas klubas – Hapoel Tel Aviv BC. Nuo 1965 m. iki 1971 m. dirbo Izraelio nacionalinės rinktinės trenerio pozicijoje. Jo treniruojama rinktinė pelnė 1966 m. Azijos žaidynių aukso medalius.
Mikalojus Narbutas
Mikalojus Narbutas – Lietuvos dvaro vėliavininkas 1794 metais, Lydos vėliavininkas 1793 metais, buvo Targovicos Konfederacijos nariu.
Traidžių senosios kapinės
Traidžių senosios kapinės, vadinamos Kapeliais, Maro kapeliais, Senkapiais – neveikiančios kapinės pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Traidžių kaime (Kretingos seniūnija), 2,1 km į šiaurės vakarus nuo kelio, dešiniajame Pilsupio krante. left|thumb|300px|Kapines juosiančio pylimo pietinė dalis left|thumb|300px|Kapinių kryžiai 1992 metais
Kapinės
Teritorijos plotas – 0,12 ha.
Istorija
Kapinės įrengtos XVII a. pradžioje, pradėjus kurtis Traidžių kaimui. Nuo XVIII a. pabaigos mirusiuosius pradėjus laidoti Kretingos parapijos kapinėse, senosiose kapinaitėse retsykiais be kunigo buvo laidojami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai, šiltinės ir kitų epidemijų aukos.
XX a. pradžioje kapinių kalvelėje gyventojai pradėjo kasti duobes bulvėms saugoti. Jose rasdavo griaučių, kurie jiems atrodė daug stambesni nei žmogaus. Taip atsirado pasakojimas, kad kapinėse senovėje buvę laidojami milžinai.
Nuo seno kapinėse stovėjo keli monumentalūs kryžiai. 1919 m. Vincas Petrauskas pastatė porą naujų kryžių, kapines apjuosė grioviu ir žemių pylimu. Sunykusių senųjų kryžių vietoje 1925 ir 1946 m. buvo pastatyti nauji. 1959 m. buvo belikę 3 kryžiai.
Nuo seno per Šv. Morkaus ir Kryžiaus dienas kaimo gyventojai rinkdavosi kapinėse ir giedodavo giesmes mirusiųjų garbei.
Seniau prie kapinių vėlų vakarą ir naktimis vaidendavosi. Ne vienas praeivis sutemus šalia jų pasiklysdavo: visą naktį iki pat rytmečio gaidžių eidavo aplinkui neatpažindamas kur esąs. Arkliaganiai vengdavo naktimis kapinių kalvelėje miegoti, kadangi vos užmigus nematoma jėga juos išsviesdavo už kapinių.
1959 m. žvalgė Juozas Mickevičius, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (istorikės Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė). 1974, 1982 ir 1995 m. kapinės buvo kartografuotos.
Saugotinas kultūros paveldo objektas, turintis memorialinį vertingųjų savybių pobūdį. 1972–1984 m. buvęs vietinės reikšmės archeologijos paminklas (AV-525).
Lazdijų meno mokykla
Istorija
Įkurta 1967 m. spalio 1 d. kaip Lazdijų vaikų muzikos mokykla. 1969 m. atidaryta pučiamųjų instrumentų klasė, 1979 m. pradėta priimti mokinius į chorinio dainavimo skyrių, 1983 m. atidaryta smuiko klasė. 1989 m. rugsėjo 1 d. mokykla įsikūrė dabartinėse patalpose miesto centre, atidarytas dailės skyrius ir mokyklos skyrius Veisiejuose. 1989 m. mokyklai suteiktas meno mokyklos statusas.
1998 m. atidaryta estradinio dainavimo klasė ir mokyklos skyrius Seirijuose, 2001 m. – skyrius Šventežeryje, 2002 m. atnaujinta smuiko klasės veikla, 2004 m. įsteigta gitaros klasė, 2006 m. atidarytas skyrius Krosnoje. 2007 m. Veisiejuose atidaryta meninės kalvystės klasė, 2018 m. įsteigtas skyrius Šeštokuose. 2021 m. įsteigta trombono klasė.
Kva kalbos
Kva kalbos (Kwa) – Nigerio-Kongo kalbų šeimos kalbų grupė, priskiriama Voltos-Kongo kalboms. Jomis kalbama Afrikos Gvinėjos miškų zonoje dabartinėje pietų Ganoje ir pietryčių Dramblio Kaulo Krante.
Žinomiausios ir daugiausia vartojamos kalbos yra akanų kalba, ga kalba.
Apibrėžimas
Terminas pasiūlytas 1885 m. vokiečių lingvisto Gottlob Krause, kuris jį panaudojo apjungti akanų, ga ir gbe kalboms, naudojamoms pietinėje Ganoje. Terminas pasirinktas, kadangi visose šiose kalbose kwa (kua) reiškia „žmogų“. Per vėlesnį šimtą metų įrodžius kitų kalbų giminystės ryšius, kva kalboms priskiriamų kalbų arealas stipriai išsiplėtė. XX a. II pusėje joms buvo priskiriamos dauguma kalbų, kuriomis kalbama Gvinėjos įlankos regione nuo Liberijos vakaruose iki Nigerio deltos rytuose. Šią išsiplėtusią kalbų grupę lingvistai bandė sisteminti, išskirdami Rytų (Nigerijoje) ir Vakarų (nuo Liberijos iki Benino) kva.
Nuo XX a. 8-ojo dešimtmečio vyko kva kalbų grupės mažinimas. 1977 m. Bennett & Sterk rytų kva kalbas (joruboidų, igboidų ir kt.) priskyrė Benujės-Kongo grupei. 1989 m. Stewart susiaurino kva kalbų apibrėžimą, kru kalbas (vakariausią atšaką) išskirdamas kaip atskirą grupę, taip pat atskirdamas idžoidų kalbas. Šis gerokai susiaurintas kva grupės apibrėžimas yra dar žinomas kaip naujosios kva. Vėliausiai iš grupės išmestos gbe kalbos, kurios pripažintos kaip atskira grupė.
Klasifikacija
Remiantis Stewart ir vėlesniais autoriais, linkstama išskirti šiuose kva kalbų grupės pogrupius:
Didžiosios Niamkos
Didžiosios Niamkos – agromiestelis pietryčių Baltarusijoje, 46 km į šiaurės rytus nuo Vetkos, pasienyje su Rusija prie Besedzės upės (kitame krante – Mažosios Niamkos).
Istorija
XIX a. buvo bažnytkaimis Rahačovo apskrities Staubuno valsčiuje. Buvo dvaras, 2 malūnai.
Šveicarijos futbolo varžybos 1959–1960 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 1959–1960 m.
Korjentesas (upė)
Korjentesas ( – 'srovių upė') – upė Ekvadore (Pastasos provincija) ir Peru (Loreto departamentas); Tigrės dešinysis intakas (Maranjono baseinas). Prasideda 450 m aukštyje 90 km į pietryčius nuo Pujo. Teka į pietryčius, žemupyje į rytus pro Amazonės žemumą, smarkiai vinguriuoja, sudaro senvages. Įteka į Tigrę 200 km nuo jos žiočių.
Didžiausi intakai: Kopaljaku, Simbiljas.
Kuosinės apylinkė
Kuosinės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šumsko valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naujosios Vilnios rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kalvelių apylinkės.
Joan Blaeu
Janas Blau (1596 m. rugsėjo 23 d. Alkmare – 1673 m. gruodžio 21 d. Amsterdame) – Nyderlandų kartografas, išleidęs didžiausią savo apimtimi XVII a. leidinį „Atlas Maior“.
Biografija
Gimė 1596 m. kartografo Willem Blaeu šeimoje. Tėvas buvo „Blaeu“ kartografijos įmonės įkūrėjas. Janas studijavo teisę, bet vėliau persiėmė kartografija. 1638 m. kartu su broliu Cornelius Blaeu perėmė tėvo verslą, tapo oficialiu Olandų Rytų Indijos kompanijos kartografu.
Žemėlapiai
1648 m. išleido pasaulio žemėlapį „Nova et Accuratissima Terrarum Orbis Tabula“, kuris buvo vienas pirmųjų, atsižvelgęs į heliocentrinės sistemos postulatus. 1662 m. išleido „Atlas Maior“ – 12 tomų apimties didžiulį leidinį, didžiausią XVII amžiuje. Stipriai konkuravo su kartografu J. Jansonu. Kai kuriuos J. Blau žemėlapius 1690 m. pakartotinai išleido Van der Hageno atlasas.
Lietuva
Kai kuriuose J. Blau žemėlapiuose, taip pat ir „Atlas Maior“ atlase pavaizduota ir Lietuvos teritorija.
Mažosios Niamkos
Mažosios Niamkos – agromiestelis pietryčių Baltarusijoje, 42 km į šiaurės rytus nuo Vetkos, pasienyje su Rusija prie Besedzės upės (kitame krante – Didžiosios Niamkos).
Istorija
XIX a. buvo kaimas Rahačovo apskrities Staubuno valsčiuje.
HD 6434 b
HD 6434 b – egzoplaneta, skriejanti apie G3 IV spektrinės klasės žvaigždę HD 6434, esančią Fenikso žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 138,3 šviesmečio (42,4 parseko).
HD 6434 b yra dujinė milžinė. Minimali planetos masė siekia 0,39 Jupiterio masės. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per 22,0170 ± 0,0008 paros, jos orbitos didysis pusašis yra 0,148 ± 0,002 av, o ekscentricitetas – 0,15 ± 0,03.
Apie HD 6434 b atradimą pranešta 2000 m. Planeta aptikta Čilėje, Atakamos dykumoje, esančioje La Siljos observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. Tai vienintelė HD 6434 sistemoje atrasta planeta (2020 m. duomenimis).
Tarptautinė astronomų sąjunga (IAU) 2019 m. savo 100-ųjų metinių proga surengė projektą „IAU100 NameExoWorlds“. Kiekvienai pasaulio šaliai buvo suteikta galimybė pavadinti vieną egzoplanetą ir žvaigždę, apie kurią ji skrieja. HD 6434 b egzoplanetai pavadinimą suteikė Ekvadoras. Planeta pavadinta Eyeke, kas indėnų vaoranių kalba reiškia „arti“.
Coscinocera hercules
Coscinocera hercules – saturnijų šeimos drugių rūšis. Paplitusi Papua Naujojoje Gvinėjoje ir šiaurės rytų Australijoje (Jorko Kyšulio pusiasalyje).
Išskleistų sparnų plotis – 27 cm. Tai didžiausias drugys Australijoje, o pagal sparnų plotą (300 cm²) – didžiausias vabzdys pasaulyje.
Suaugėliai nesimaitina. Po poravimosi patelė ant lapų padeda ~300 kiaušinėlių, iš kurių po 14 dienų išsirita vikšrai. Pilnai išaugę jie pasiekia 12 cm ilgį. Lėliukės stadija trunka nuo kelių mėnesių iki kelių metų.
2014–2015 m. Elitinės jaunių lygos sezonas
Elitinė jaunių lyga – 2014 metais sukurtos aukščiausio lygmens Lietuvos jaunimo futbolo varžybos, kurias sudarė U-16 ir U-18 amžiaus grupių divizionai.
Coscinocera hercules
Vikšrai maitinasi stimbrių (Polyscias elegans), rumbulių (Glochidion ferdinandi), vėlyvųjų ievų, pleišių (Dysoxylum muelleri) ir kt. lapais.
2014–2015 m. Elitinės jaunių lygos sezonas
Istorija ir lygos formatas
Elitinė jaunių lyga įkurta po 2014 m. Lietuvos futbolo federacijos atliktos jaunių futbolo restruktūrizacijos. Ši lyga skirta ugdyti jaunuosius talentus ir juos atvesti į profesionalų futbolą.
Pirmajame 2014–2015 m. sezone kovėsi po 8 komandas EJL U-18 (gimusių 1996–1997 m.) ir U-16 (gimusių 1998 m. bei jaunesnių) divizionuose. Čempionatas vyko 4 ratų sistema rugpjūtį-birželį, viso sužaista 28 turų. Pagal lygos reglamentą, rungtynės negalėjo baigtis lygiosiomis, tad po pagrindinio laiko komandos mušdavo baudinius, kad išsiaiškintų dvikovos nugalėtoją. Už kiekvieną pelnytą tašką EJL U-18 diviziono komandos pelnė 100 litų premiją. Oficialiu čempionato kamuoliu tapo „Nike Ordem 2“.
EJL U-18 diviziono čempionais tapo FK „Šiauliai“, sidabro medaliais tenkinosi Kauno FM „Tauras“-FK „Spyris“ (ilgą laiką lyderiavę divizione ir iškovoję 13 pergalių iš eilės), bronzą iškovojo Vilniaus FA „Žalgirietis“. Jaunesniųjų futbolininkų varžybose triumfavo Nacionalinės futbolo akademijos „NFA-2000“ komanda, antrą vietą pelnė Vilniaus FM „Ateitis“, trečią – Vilniaus FM.
Turnyro lentelė
EJL U18 divizionas
EJL U16 divizionas
Rezultatai
EJL U18 pirmas ir antras ratas (2014 08 20 – 12 13)