cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Miunsterio universitetas
Miunsterio universitetas arba Vestfalijos Vilhelmo universitetas (, Westfälische Wilhelms-Universität) – vienas didžiausių Vokietijos universitetų, mokslo ir kultūros centrų. 37 226 studentai, 3300 dėstytojų, iš jų 565 profesoriai (2008 m.).
Struktūra
thumb|300px|Miunsterio pilis
Asmenybės
Vihelmas Akermanas, Karlas Bartas, Erichas Hofmanas, Paulis Kirchhofas, Jozefas Aloizas Racingeris,
Gustavas Heinemanas, Tomas de Mezjeras, Ulrikė Meinhof, Kurtas Šumacheris,
Lietuviai
Po Antrojo pasaulinio karo universitete studijavo studentų iš Lietuvos, 1956–1959 m. dėstė Antanas Maceina. Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę su Miunsterio universitetu bendradarbiauja su Vilniaus universitetas, Mykolo Romerio universitetas.
Vytautas Černius, Ona Galdikaitė, Pranas Jucaitis, Halina Kairiūkštytė-Jacinienė, Veronika Karvelienė, Janina Liustikaitė, Kazimieras Senkus.
Kaliforninis jūrų liūtas
Kaliforninis jūrų liūtas (Zalophus californianus) – ruonių (Pinnipedia) pobūrio jūros žinduolis.
Truputį didesnis už kotiką. Patino ilgis iki 240, patelės – 180 cm. Patino svoris 280, patelės – iki 90 kg.
Gyvenimo būdas
Kaliforniniai jūrų liūtai yra labai draugiški gyvūnai. Jie gyvena kolonijomis, kuriose yra šimtai, kartais net tūkstančiai individų. Gausiausios grupės susidaro veisimosi periodu, tuomet paplūdimiai, kuriuose susirenka daug gyvūnų, būna perpildyti. Didžiąją laiko dalį kaliforninis jūrų liūtas praleidžia medžiodamas jūroje. Pasisotinęs jis išlipa į krantą pailsėti. Gyvūno kūnas yra cilindro formos, todėl jis labai vikrus vandenyje ir sugeba greitai judėti net sausuma. Skleidžia lojimą, riaumojimą ir staugimą primenančius garsus.
Minta žuvimis, galvakojais moliuskais. Gyvenimo trukmė – 10-15 metų, nelaisvėje – iki 20 metų.
Dauginimasis
Patinai lytiškai subręsta 5-7, patelės – 4-5 metų.
Kalifornijoje šių jūrų liūtų dauginimosi periodas trunka nuo gegužės iki rugpjūčio mėnesio. Gyvūnai poruojasi pakrantėje, čia pat veda jauniklius. Nėštumas 330-395 dienos. Patelė paprastai atsiveda tik vieną jauniklį, retai – du.
Netrukus po jauniklių gimimo suaugę patinai pradeda kovoti dėl teritorijų paplūdimiuose ir dėl vandens klanų tarp uolų. Pirmiausia jie stengiasi išgąsdinti varžovą grėsminga laikysena ir elgesiu. Dažniausiai to pakanka, todėl aršių dvikovų pasitaiko retai. Kiekvienas suaugęs patinas valdo 9-10 patelių ir jų jauniklių haremą. Šiuo periodu patinas beveik neturi laiko medžioti ir gyvena vien iš susikaupusių riebalų.
Paplitimas
Paplitęs Ramiajame vandenyne prie Kalifornijos ir Meksikos. Lengvai dresiruojamas, todėl populiarus cirke.
Trasa Catalunya
Trasa Catalunya (Circuit de Barcelona-Catalunya) – trasa netoli Barselonos, Katalonijos regione, Ispanijoje, kurioje vyksta Formulės 1 Ispanijos Grand Prix.
Istorija
1986 m. Katalonijos parlamentas nusprendė regione pastatyti nauja trasą. Darbai buvo pradėti 1989 m., o baigti prasidedant 1991 metų Formulės 1 Ispanijos Grand Prix. Trasa Formulės 1 lenktynėms naudojama iki dabar. Taip pat ją komandos naudoja bolidų bandymams.
Formulės 1 komercijos teisių valdytojas Bernie Ecclestone 2007 m. gegužės 12 d. paskelbė, kad pratęsė sutartį su trasos Barselonoje šeimininkais.
Nuo 2013 m. pagal susitarimą su Barselonos miesto taryba trasa vadinama Circuit de Barcelona-Catalunya.
Adresas
Circuit de Catalunya
Real Automobil Club de Catalunya
AP de Correus 27
08160 Montmelo
Barselona
Spain
Antazavės Dievo Apvaizdos bažnyčia
Antazavės Dievo Apvaizdos bažnyčia – bažnyčia, stovinti Antazavės kaime, 10 km į šiaurės rytus nuo Dusetų. Turi baroko architektūros bruožų. Bažnyčia, varpinė ir vartai – architektūros paminklas, saugomas valstybės. Medinė, tašytų rąstų, pastatyta nenaudojant vinių.
Istorija
thumb|left|200px|Bažnyčios vartai Spėjama, kad dar 1749 m. grafai Pliateriai galėję pasistatyti Dievo Motinos koplyčią. 1780 m. pastačius naujus dvaro rūmus ir juose įkūrus koplyčią, senoji tapo nereikalinga. Dvaro koplyčia Antazavėje minima 1782 m. Tačiau koplyčios aptarnavo tik dvarą, o valstiečiai lankydavosi Dusetų, Kriaunų ir Obelių bažnyčiose. Koplyčią retkarčiais aptarnaudavo Dusetų kunigai.
Tai, kad netolimoje Aleksandravėlėje buvo leista steigti parapiją ir statyti bažnyčią, priskiriant jai ir Antazavės dvarą su kaimais, ypač nepatiko grafienei, dvaro savininkei Kunigundai Valavičiūtei-Pliaterienei, kurios pastangomis 1789 m. spalio 22 d. popiežiaus nuncijus pripažino tiek Aleksandravėlės, tiek ir Antazavės parapines teises, taip pat leido statyti Antazavės bažnyčią. Bažnyčia pastatyta 1794 m. Dvaras bažnyčiai paskyrė 3 dešimtinių žemės sklypą. Jame pastatyti ūkiniai pastatai, medinė klebonija.
1827 m. išmūryta šventoriaus tvora. Greičiausiai tuo metu pastatyta mūrinė varpinė. XIX a. viduryje parapijai priklausė 40 dešimtinių žemės. 1908–1911 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės ir „Saulės" draugijų skyriai.
1910 m. bažnyčia restauruota. Per Pirmąjį pasaulinį karą vokiečiai bažnyčioje įsirengė karinę ligoninę (pamaldos laikytos kapinių koplyčioje). Į Rusiją išvežti 4 varpai. Tarpukariu įsigytas 1 varpas. thumb|right|240px|Centrinis bažnyčios altorius
thumb|left|240px|Bendras vaizdas 1922 m. parceliuojant Antazavės dvaro sodybą bažnyčiai duota 37 ha žemės. 1939 m. remontuota šventoriaus mūrinė tvora. Tada panaikintos sunykusios Kryžiaus kelio stočių koplytėlės (statytos 1889 m.). Bažnyčios sienos 1941 m. suveržtos ir ištiesintos, įdėti nauji pilioriai, pakeistos supuvusios dalys. 1943 m. suremontuoti šventoriaus vartai.
Architektūra
thumb|left|200px|Varpinė Bažnyčia turi baroko architektūros bruožų, bazilikinė, kryžminio plano, su trisiene apside, dvibokštė, su bokšteliais. Vidus 3 navų, įrengti 3 altoriai. Prie šventoriaus tvoros glaudžiasi akmenų mūro varpinė (1827 m.). Šventoriuje palaidotas nuo 1963 m. Antazavėje klebonavęs Antanas Mikulėnas (1919–1986). Varpinė ir šventoriaus vartai yra (1889 m., mūriniai) architektūros paminklai.
Tapelių ežeras
Tapelių ežeras – ežeras Vilniaus miesto šiaurės rytinėje dalyje, negyvenamoje miškingoje vietovėje į vakarus nuo Tapelių kaimo. Patenka į Tapelių kraštovaizdžio draustinį. Ežeras lengvai pasiekiamas keliu Karačiūnai–Bezdonys, gausiai lankomas vilniečių. Plotas 13,1 ha.
Ežeras telkšo dubaklonyje, gan stambioje glaciokarstinėje duobėje, yra netaisyklingos ovalios formos. Ilgis iš šiaurės į pietus – 0,69 km, plotis – iki 0,3 km, altitudė 136,5 m v.j.l. (Lietuvos aukščių sistemoje), didžiausias gylis 9,45 m, vidutinis gylis 4,36 m, tūris 573,8 tūkst. m³. Šlaitai palyginti neaukšti, iki 4-5 m santykinio aukščio. Ežerą supa miškai: vakaruose driekiasi Antavilio miškas, rytuose – Kairėnų miškas. Vakarinėje ir pietinėje pakrantėse įrengti du paplūdimiai, vasaros sezono metu budi gelbėtojai.
Ežero pavadinimas kilo nuo Tapelių kaimo. Ežeras nuotakus, priklauso Antavilio (mažas kairysis Neries intakas) baseinui. Šiaurėje iš ežero išteka A-2 upelis (į Juodį), kurį galima laikyti Antavilio ištaka. XIX a. tarp Tapelių ir Lydekinio ežerų buvo iškastas kanalas, kuriuo vandens perteklius iš Lydekinio ežero ir aplinkinių grioviais apsausintų teritorijų nutekėdavo į Tapelių ežerą. XX a. aštuntajame dešimtmetyje šis kanalas buvo užblokuotas ir nebefunkcionuoja. Ežeras gausiai maitinamas požeminiais vandenimis, jo dugne aptikta nemažai šaltinių. Dėl periodiškai į ežerą patenkančių pelkinių rūgščių vanduo turi rusvą atspalvį.
Ežeras kasmet reguliariai įžuvinamas, jame vykdoma ribota žūklė. Ežero žuvų išteklių rūšinė sudėtis: karpiai, baltieji amūrai, lynai, karšiai, lydekos, ešeriai, kuojos, raudės, auksiniai ir sidabriniai karosai, pūgžliai, vėgėlės.
thumb|left|250px|Ežeras nuo vakarinio kranto
Emily Dickinson
Emilė Elizabetė Dikinson (1830 m. gruodžio 10 d. Amherste, Masačusetsas – 1886 m. gegužės 15 d.) – JAV poetė. Gyveno uždarą gyvenimą. Kūryba (išskyrus keletą eilėraščių) buvo paskelbta po mirties. Emily Dickinson lyrika ("Eilėraščiai", 3 t. 1955 m.) filosofinė, jai būdinga polinkis į misticizmą, gamtos, meilės, mirties motyvai, intymios, kartais ironiškos intonacijos, paradoksai, novatoriškas eiliavimas.
Zastronas
Zastronas – kaimas Utenos rajono savivaldybės rytinėje dalyje, 1,5 km į šiaurės rytus nuo Daugailių.
Gugnai
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Čandpuras
Čandpuras – miestas pietiniame Bangladeše, prie Dakatia ir Meghna upių santakos. 120,2 tūkst. gyventojų (2007). Upių uostas, svarbus džiuto pervežimo centras. Geras susisiekimas (geležinkelis ir plentas) su Komila ir Noakhaliu, plaukioja garlaiviai (į Kalkutą, Narajangandžą). Yra šiluminė jėgainė, išvystyta džiuto, aliejaus, degtukų, chemijos pramonė.
Theo van Gogh
thumb|right|Theo van Gogh Theo van Gogh (1957 m. liepos 23 d. Hagoje – 2004 m. lapkričio 2 d.) – olandų režisierius, televizijos laidų rengėjas, publicistas ir aktorius.
Biografija
Theo van Gogh gimė Hagoje. Jo tėvas Johan van Gogh buvo Olandų slaptos specialiosios tarnybos ('AIVD', po to pervadintos į 'BVD') narys. Theo dėde, taip pat Theo, buvo nužudytas nacių okupacijos laikais už dalyvavimą antinacistinėje rezistencijoje.
thumb|De Schreeuw („klyksmas“) memorialas Theo van Gogh – simbolis žodžio laisvei
Metęs teisės mokyklą Theo van Gogh tapo teatro vadybininku. Jis debiutavo filmu „Lugeris“ (1981 m.) būdamas režisieriumi. Apdovanotas „Aukso jaučiu“ (Gouden Kalf, Nyderlandų Oskaro ekvivalentas) už filmą „Blind Date“ (1996 m.) ir „Valstybės interesas“ (In het belang van de staat, 1997 m.). Vėliau pažymėtas tarptautiniame San Fransisko festivalyje. Aktorius juostoje „Šiaurietis“ (De noorderlingen, 1992 m.). Po to jis dirbo televizijoje ir rašė provokatyvias skiltis „Metro International“ ir kitiems leidiniams. Bendrai kūrė su Alex van Warmerdam.
T. Van Gogh buvo agresyvios, konfliktinės, polemiškos prozos kūrėjas, susilaukęs netgi teismų su kitais kūrėjais. Atleistas iš laikraščio įkūrė savo paties tinklalapį. Stipriai gėrė, vartojo narkotikus, tačiau dėl savo sūnaus pakeitė gyvenimo būdą.
Paskutinė jo knyga (2003 m.) buvo „Alachas žino geriausiai“(Allah weet het beter). Po 2001 m. rugsėjo 11 d. išpuolių Niujorke jis buvo tapęs žinomu islamo kritiku.
Publikacijos
Knygos:
Vievio Dievo Motinos Ėmimo į dangų cerkvė
Vievio Dievo Motinos Ėmimo į dangų cerkvė – stačiatikių cerkvė Vievyje, šalia magistralės. Cerkvė priklauso Vievio Dievo Motinos Ėmimo į dangų parapijai. Parapijai priklauso taip pat ir Semeliškių Šv. Nikolajaus Stebukladario cerkvė. Priešingoje greitkelio pusėje stovi Vievio visų rusų Šventųjų koplyčia.
Kur kas garsesnė cerkvė anksčiau stovėjo greta stačiatikių vienuolyno ir spaustuvės, kur spausdinta svarbi stačiatikių istorijai raštija. Tą cerkvę 1812 m. sudegino Napoleonas, o nauja buvo pastatyta vėliau.
Istorija
Nuo XIV a. iki 1810 m. Vievyje veikė Vievio stačiatikių vienuolynas, prie kurio buvo ir cerkvė. Stačiatikių vienuolyne ir spaustuvėje buvo spausdinama svarbi stačiatikių istorijai raštija. 1810 m. vienuolyno cerkvė tapo parapine, bet karo su Napoleonu metu 1812 m. sudegė. Naujoji pastatyta tik 1842–1843 m.
I pasaulinio karo metu cerkvė smarkiai nukentėjo nuo artilerinio apšaudymo, tačiau po karo parapijos lėšomis atstatyta ir 1923 m. iškilmingai pašventinta. 1937 m. parapijoje buvo 805 tikintieji. Iš viso buvusio cerkvės turto liko 48 ha žemės ir 5 pastatai, kuriuos paaukojo kunigaikštis Oginskis.
1945 m. parapijoje buvo 370 tikinčiųjų, nors pati parapija TSRS valdžios įregistruota tik 1948 metais. 1949 m. atliktas kapitalinis remontas.
Alksnėnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
Istorija
Alksnėnai 1673 m. paskirti Virbalio dominikonų vienuolynui. 1867 m. pastatyta medinė koplyčia. Ji minima ir 1784 m. Koplyčioje 1906 m. buvo ketveri atlaidai per metus.
1918 m. pradėta statyti klebonija. 1921 m. įkurta parapija. Jai iš Alksnėnų dvaro duota 9 ha žemės. Klebonas G. Citavičius su parapijiečiais koplyčią padidino; ji tapo bažnyčia. 1925 m. įsteigta pavasarininkų kuopa. Po Antrojo pasaulinio karo iš Panevėžio vyskupijos ištremtas kanauninkas Bronius Antanaitis suremontavo Alksnėnų bažnyčią, sutvarkė kleboniją. Po jo 26 m. klebonavo Vincentas Kizlaitis (1895–1980). Dabartinis klebonas kunigas Arūnas Simonavičius parapijoje tarnauja nuo 2006 m. birželio 29 d.
Architektūra
Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštė. Yra 3 altoriai. Šventorius apmūrytas. Jame yra kapinės; čia palaidotas 1941 m. birželio 22 d. bolševikų nukankintas kunigas Justinas Dabrila (g. 1905 m.).
Amionas
Amionas  – miestas Libano šiaurinėje dalyje, Šiaurės muchafazoje, 18 km į rytus nuo Tripolio; Kuros apygardos centras. Miesto gyventojų daugumą sudaro graikai ortodoksai. Mieste ir jo apylinkėse yra 11 graikų bažnyčių (tarp jų Šv. Jurgio katedra ir XI a. Šv. Jurgio El Širo bažnyčia, įrengta ant uolos su 28 kriptomis), Šv. Jurgio El Kafero vienuolynas. Yra kitų bizantiškos architektūros statinių. Verčiamasi turizmu, žemės ūkiu (vynuogės, alyvuogės, sodai).
Istorija
Vietovė, įsikūrusi ant senovinio telo, gyvenama nuo paleolito. Semitų gentys čia apsigyveno nuo 4 tūkstantmečio pr. m. e. Manoma, kad XIV a. pr. m. e. egiptiečių įrašuose minima Amia gali būti Amionas. Kryžininkų valdymo metais romėniškos šventyklos pakeistos krikščioniškomis, čia įsikūrė graikai.
thumb|left|250px|Šv. Jurgio bažnyčia ir kriptos
Sarapinai
Sarapinai – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 16 km į šiaurės rytus nuo Griškabūdžio, Kazlų Rūdos miškuose, prie Novos aukštupio. Seniūnaitijos centras, Kazlų Rūdos miškų urėdijos Novos girininkijos būstinė.
Pro kaimą eina vieškelis, atšaka į Novaraistį.
Kolombangara
thumb|250px|Salos palydovinė nuotrauka
Kolombangara  – sala Saliamono salyne, Naujosios Džordžijos salų grupėje. Priklauso Saliamono Saloms, Vakarų provincijai. Yra į šiaurės vakarus nuo Naujosios Džordžijos, nuo kurios atskirta Kulos įlanka, vakaruose Veljos įlankos atskirta nuo Velja Laveljos, pietuose Bleketo sąsiauris skiria nuo Arundel Pararos. Plotas – 705 km².
Sala vulkaninės kilmės, apskrita (skersmuo 15 km). Centrinėje dalyje stūkso užgesęs Vevė ugnikalnis (1768 m). Salą dengia tropinės džiunglės.
Kolombangaroje yra keletas kaimų, iš kurių didžiausi – Ringis ir Monga.
Piura
Piura  – miestas šiaurės vakarų Peru, Kostoje. Piuros regiono centras.
Senovėje Piuros apylinkėse gyvavo Močikų kultūra. Miestą 1532 m. įkūrė ispanų konkistadoro Fransisko Pisaro ekspedicija. Tai pirmasis ispanų miestas, įkurtas Peru.
Gvinėjos ryšiai
Gvinėjos ryšiai ir komunikacijos:
Legenda apie Korą (1 sezonas)
'''Pirmoji knyga. Oras''' – pirmasis JAV animacinio serialo „Legenda apie Korą“ sezonas („knyga“), sukurtas Michael Dante DiMartino ir Bryan Konietzko. Jis pradėtas transliuoti per „Nickelodeon“ televiziją 2012 m. balandžio 14 d. ir baigtas rodyti 2012 m. birželio 23 d. Iš viso sezoną sudarė 12 serijų.
Paprastoji šertvė
Paprastoji šertvė (Polypodium vulgare) – šertvainių (Polypodiopsida) klasei priklausantis visžalis augalas. Priklauso sporiniams induočiams. Gyvenimo ciklą sudaro dviejų kartų kaita: vyrauja daugiamečiai sporofitai, o savarankiški gametofitai yra redukuoti. Auga miškuose, pasitaiko atvirose vietose ant kelmų ir medžių kamienų, mūrinių tvorų plyšiuose, pašlaitėse. Toleruoja sausros periodus. Sporifikuoja balandžio – rugsėjo mėnesiais. Lietuvoje apyretė rūšis, auga nedidelėmis grupėmis.
Kilmė
Filogenetinė Polypodium vulgare rūšių komplekso analizė yra problematiška. Alotetraploidinė rūšis, atsiradusi kaip dviejų rūšių kryžminimosi rezultatas.
Morfologija
Stiebas požeminis arba antžeminis, toli nusidriekiantis, apaugęs tamsiai rudais, lancetiškais žvyneliais; iš dorsalinės pusės leidžia dvi eiles lapų. Lapai užauga iki 70 cm ilgio, lapai pailgi arba pailgai lancetiški, statūs ir standūs, odinės konsistencijos, sudaryti iš lapkočio ir paprastai ilgesnio už jį, giliai plunksniškai suskaldyto lakšto; iškarpos beveik siekia vidurinę gyslą; segmentai pailgai linijiški arba lancetiški, dažniausiai smulkiai dantytais kraštais, išsidėstę pražangiai; jų būna iki 28 porų. Sorai apskriti, dideli, pliki (be induzijų). Sorai tamsiai geltonos ar rudos spalvos, išsidėstę dviem eilėmis ant dorsalinės pusės. Lapas žiemojantis.
Anatomija
Stelės tipas – diktiostelė. Nelytiškai dauginasi sporomis. Izosporiniai augalai, sporos susidaro sporangėse, jos susitelkia į sorus (be induzijų). Iš sporų išauga smulkūs, dvilyčiai, antžeminiai, žali polaiškiai – autotrofiniai gametofitai. Polaiškiai tvirtinasi rizoidais.
Paplitimas
Auga Europoje, Afrikoje ir Rytų Azijoje, dažniau šiaurinėse vietose. Dažnai randama Skandinavijoje.
Panaudojimas
Gali būti panaudojama kaip saldiklis, turi ir vaistinių savybių.
Paprastosios šertvės saldūs šakniastiebiai liaudies medicinoje iš senų laikų vartojamos nuo kosulio, persišaldymo, apopleksijos. Farmacijoje buvo vartojami vaistams nuo inkstų, vidurių ligų ir podagros. Veikimas panašus į paprastojo saldymedžio (Glycyrrhiza glabra). Verta dėmesio kaip dekoratyvinis augalas parkams, mūro užtvarom dekoruoti.
Paprastoji šertvė buvo naudojama kaip saldiklis. Šakniastiebių ekstraktas pasižymi prieš epileptiniu poveikiu. Buvo rasta, kad turi analgetinių savybių suteikiančių apsauginį efektą sergant neurologiniais susirgimais. Padeda virškinant, pagerina širdies darbą. Gali sukelti galvos svaigimą, bei sutrikdyti inkstų ir plaučių veiklą.
Žemės susitikimas dėl darnios plėtros
Pasaulio aukščiausio lygio susitikimas dėl darnios plėtros (World Summit on Sustainable Development; kartais įvardinamas kaip Johanesburgo susitikimas arba Rio+10) buvo Jungtinių Tautų rengta aplinkos apsaugos ir darniosios plėtros klausimams skirta tarptautinė konferencija, vykusi 2002 m. rugpjūčio 24 – rugsėjo 4 dienomis Johanesburge, Pietų Afrikoje. Joje dalyvavo 191 valstybės atstovai, tarp kurių buvo 104 šalių arba vyriausybių vadovai. Tradiciškai tuo pat metu vyko nevyriausybinių organizacijų forumas, sutraukęs daugiau nei 40 000 dalyvių, o Pasaulio darnios plėtros verslo taryba surengė verslo atstovų susitikimą.
Istorija ir eiga
Pasiruošimas konferencijai buvo palyginti lėtas ir neišsamus. Buvo abejojama ar iš valstybių reikalauti stipresnių įsipareigojimų spręsti aplinkosaugos problemas, nes prieš dešimtį metų iškelti Rio konferencijos tikslai tebebuvo vangiai įgyvendinami. Nors buvo iškelta mintis įvesti aiškesnius laiko rėmus kiekvieno uždavinio įgyvendinimui, ji sulaukė pasipriešinimo iš JAV ir kitų valstybių.
Rezultatas
Konferencijoje buvo priimta neambicinga Johanesburgo deklaracija dėl darnios plėtros, mažai ką naujo pasakiusi be to, kas įvardinta Rio deklraracijoje. Susitikimo pabaigoje paskelbtas Įgyvendinimo planas taip pat neišsprendė daugumos egzistavusių problemų. Jame daugiausia dėmesio teikiama vandens kokybei, energetikos subsidijų panaikinimui, energetikos efektyvumo didinimui, sveikatai kenksmingų cheminių medžiagų gamybos ir naudojimo kontrolei.
Vertinimas
Konferencija yra vertinama kaip neįgyvendinusi daugelio jai keltų uždavinių ir nepastūmėjusi tarptautinių aplinkosaugos iniciatyvų į priekį. Iš kitos pusės jos metu sėkmingai sustiprintas ryšys tarp ekonomikos, aplinkos ir socialinių problemų, konferencija prisidėjo prie darnios plėtros sampratos vystymo.
Zenono paradoksai
Zenono paradoksai (arba aporijos) – graikų filosofo Zenono Elėjiečio sugalvoti paradoksai, neigiantys judėjimą, erdvės ir materijos begalinį dalumą.
Klemensas Jurgis Zamoiskis
Klemensas Jurgis Zamoiskis (1747–1767) – Lenkijos magnatas, 8-tas Zmoiskių ordinatas (1752–1767 m.), Ploskirovsko ir Tarnuvo seniūnas.
Zenono paradoksai
Dichotomija
Pavyzdžiui, tarkim Houmeris nori suspėti į stotelėje stovintį autobusą. Tačiau jis pirmiausiai turi nueiti pusę to kelio. Kol nueis pusę kelio jis turi nueiti ketvirtadalį (pusės pusę) kelio iki autobuso. Kol jis nueis ketvirtadalį kelio, jis pirmiausiai turi nueiti aštuntadalį viso kelio kad nueitų minėtąjį ketvirtadalį kelio. Ir t. t.
Taigi, seka atrodys taip:
Klemensas Jurgis Zamoiskis
Biografija
thumb|left|160px|Klemenso Jurgio Zamoiskio žmona Konstancija Čartoriskaitė Lenkijos magnatų Zamoiskių giminės atstovas, herbo „Jelita“ savininkas. Vienintelis Liubelsko vaivados Tomo Antonio Zamoiskio (1707–1752) sūnus nuo pirmos santuokos su Mariana Liubensyte (m. 1737).
1752 metais po savo tėvo Tomo Antonio Zamoiskio mirties Klemensas Jurgis Zamoiskis paveldėjo Zamoiskių ordinaciją. Taip pat jam priklausė Ploskirovsko ir Tarnuvo seniūnijos.
Šeima
1763 metais Varšuvoje vedė kunigaikštytę Konstanciją Čartoriskaitę (1742–1792), Karūnos didžiojo medžioklio Stanislovo Kostkos Čartoriskio (m. 1766) ir Anos Rybinskos (m. 1778) dukterį. Santuoka buvo bevaikė. 1768 m. po savo pirmo vyro mirties Konstancija Čartoriska ištekėjo už jo dėdės, Inovroclavo vaivados ir Karūnos didžiojo kanclerio Andžejaus Jeronimo Zamoiskio.
Gorainiai (Kelmė)
Gorainiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Kletiškės.
Serapinai
Serapinai – kaimas Kretingos rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, 15 km į šiaurės rytus nuo Darbėnų ir 5 km į šiaurę nuo Grūšlaukės.
Etimologija
Pavadinimas kilo iš asmenvardžio Serapinas daugiskaitinės formos. Rašytiniuose šaltiniuose rašomas, , , žem. Serapėnā.
Geografija
Kaimo žemė plyti lygumoje, apjuosta iš šiaurės ir rytų Peldinės ir Serapinų miškų. Vakaruose ribojasi su Pemperiais, pietuose – Peldžiais. Per kaimą praeina kelias Grūšlaukė–Medininkai, teka Laukupis (kairysis Šventosios intakas).
Istorija
Susiformavo XVIII a. plėšininėje Peldinės miško žemėje. Pirmąkart paminėtas 1750 m. Salantų parapijos gyvenviečių sąraše. Priklausė Grūšlaukės dvarui.
1750, 1821, 1843, 1846 ir 1866 m. buvo 3 dūmai, 1923 m. – 5 ūkiai.
Dvasiniais gyventojų reikalais rūpinosi Salantų, nuo 1778 m. – Grūšlaukės bažnyčių kunigai.
Sovietmečio melioracija kaimą sunaikino.
Beicavimas
Beicavimas – tai sėklų, sodinukų dezinfekavimas prieš sėją ar sodinimą. Padeda sunaikinti grybinių, bakterinių, virusinių ligų pradus ir apsaugoti jaunus augalus nuo ligų. Būna cheminis bei terminis beicavimai.
Cheminis beicavimas
Cheminis beicavimas, sėklose ar gumbuose esančių ligų pradų naikinimas chemikalais – beicais. Yra trys rūšys:
Terminis beicavimas
Terminis beicavimas (sin. šiluminis beicavimas) mirkymas karštame (iki 50 °C) vandenyje arba apdorojimas karštu oru. Nuo to sunyksta gilesniuose sėklų, gumbų sluoksniuose esantys ligų pradai. Beicuojama spec. mašinomis, aparatais įrenginiais. Beicuojant laikomasi tokių darbo apsaugos taisyklių kaip ir dirbant su pesticidais.
Vincentas Montvila
Vincentas Montvila (1846 m. – 1903 m.) – Lietuvos pomologas selekcininkas.
Raseinių spaustuvė
Raseinių spaustuvė – spaustuvės, veikusios Raseiniuose.
Istorija
Pirmoji spaustuvė Raseiniuose įkurta 1880 m. M. Dvoržeco. Ji spausdino pakvietimus, vizitines korteles; veikė iki 1895 m. 1895 m. spaustuvę įsteigė A. Aguševičius, leido leidinius rusų kalba; panaikinus lietuviškos spaudos draudimą, spausdino ir lietuvių kalba. 1911 m. spaustuvė pateko B. Šumskio ir Š. Savičiaus nuosavybėn, veikė iki 1915 m.
Ilgiausiai Raseiniuose veikė Šliomos Kadušino spaustuvė, įkurta 1910 m. Ji egzistavo ir carinės Rusijos valdžioje, ir kaizerinės okupacijos, Lietuvos nepriklausomybės metais. Ji iš pradžių veikė Prekyvietės, vėliau – Spaudos gatvėje. Be blankų, etikečių, spaustuvė spausdino brošiūras ir knygas, 1919 m. sausio 2 d. Raseinių apskrities pašto ženklus, periodinius leidinius –1919 m. pirmąjį darbo žmonių laikraštį „Rytojus“, vėliau savaitraštį „Žemaičių žinios“, „Raseinių balsas“, „Raseinių Magdė“, 1927 m. – žemės ūkio, kooperacijos ir visuomenės laikraštį „Raseinių naujienos“. 1938 m. Š. Kadušinas mirė, 1939 m. spaustuvė atiteko jo našlei Chajai Kadušienei, 1940 m. nacionalizuota.
1945 m. balandžio mėn. pasirodė pirmasis Raseinių apskrities laikraštis „Stalinietis“ numeris, išspausdintas tais metais įsteigtoje Raseinių spaustuvėje. 1950–1953 m. čia buvo spausdinamas Raseinių MTS politinio skyriaus laikraštis „Socializmo pergalė“, o 1951–1954 m. ir Viduklės MTS laikraštis „Kolūkinė aušra“. 1953 m. prie Raseinių spaustuvės prijungtos Ariogalos ir Jurbarko spaustuvės.
1950 m. įsteigus Raseinių rajoną, Raseinių spaustuvėje buvo tebespausdinamas rajono laikraščiu tapęs „Leninietis“, kurį 1961 m. pakeitė „Raseiniečių žodis“. 1962 m. vietoje laikraščio „Raseiniečių žodis“ pradėtas leisti laikraštis „Naujas rytas“. Raseinių spaustuvė buvo prijungta prie Kėdainių spaustuvės kaip skyrius, o 1976 m. tapo Kauno Raidės spaustuvės skyriumi. Nuo 1990 m. Raseinių spaustuvė vėl buvo savarankiška, valstybinė spaustuvė, 1995 m. tapo rajono savivaldybės spaustuvė, spausdino blankus, pakvietimus, smulkius spaudinius.
Gediminas Budnikas
Gediminas Budnikas (g. 1944 m. vasario 11 d. Paužuoliuose, Ukmergės raj.) – krepšininkas, Lietuvos ir Kauno miesto politinis bei visuomenės veikėjas.
Marmurinė katė
Marmurinė katė (Pardofelis marmorata) – katinių (Felidae) šeimos plėšrus žinduolis. Tai labai reta laukinių kačių rūšis. Sutinkama dažniausiai Pietryčių Azijos miškuose.
Gediminas Budnikas
Biografija
Abu tėvai partizanai žuvo 1945 m. liepos 26 d. kovodami už Lietuvos laisvę. Gediminą ir jo brolius Juozą ir Antaną priglaudė giminės. 1959 m. baigė Kauno IV vidurinės mokyklos 8 klases, baigė Kauno Maisto pramonės technikumą, technologas. 1979 m. baigė Vilniaus Valstybinio universiteto Kauno fakultetą, materialinio techninio aprūpinimo ir organizavimo ekonomistas. 2005 m. baigė viešojo administravimo magistro studijas Kauno technologijos universitete.
Marmurinė katė
Išvaizda
Marmurinė katė savo išvaizda yra labai panaši į daug didesnį dūminį leopardą (Neofelis nebulosa). Atrodo tarsi mažesnė jo kopija. Šių rūšių ekologija ir gyvenimo būdas – taip pat panašūs.
Gediminas Budnikas
Biografija
Sutuoktinė Vanda, vaikai Gediminas, Justinas.
Marmurinė katė
Išvaizda
Kailis storas ir minkštas, su dėmių raštu. Auksaspalviame kailio fone išsiskiria stambios tamsios dėmės, kurių kraštuose atspalvis yra kiek blankesnis. Santykinai ilga, stora uodega padeda šiai katei išlaikyti pusiausvyrą, mitriai keliaujant šakomis viršutiniame miško aukšte. Kojos trumpos, pėdos pritaikytos laipioti medžiais. Krūtinėje ir papilvėje kailis šviesesnis. Ausys juodos, ant kiekvienos iš jų (iš nugaros pusės) yra po baltą dėmę.
Gyvenimo būdas
Didžiąją savo gyvenimo dalį marmurinės katės praleidžia medžiuose. Mėgsta uždarą gyvenimo būdą. Gaudo voveres, vaisėdžius šikšnosparnius, paukščius. Kartais nusileidžia pamedžioti ant žemės. Tuomet į jų nagus pakliūna smulkesnis grobis – graužikai, ropliai, varlės. Manoma, kad šie plėšrūnai aktyvūs naktį.
Gamtoje marmurinių kačių elgsena nepakankamai ištirta. Jų populiacija yra beveik nežinoma. Informacija yra surinkta stebint šiuos gyvūnus nelaisvėje.
Gediminas Budnikas
Sportinė karjera
Kauno krepšinio klubo „Žalgiris“ valdybos narys.
Marmurinė katė
Gyvenimo būdas
Marmurinės katės veisiasi bet kuriuo metu, tačiau tik kartą metuose. Nėštumas trunka 81 dieną. Gimsta 1-4 jaunikliai. Kačiukai akis atmerkia 14-ąją dieną. Jų kailis išlaiko vienatonį rudą atspalvį iki 4 mėnesių, po to jame išryškėja dėmės. Ištirta, jog po 21 mėnesio marmurinės katės jaunikliai subręsta pilnai.
Gediminas Budnikas
Profesinė veikla
Kauno verpimo fabriko „Drobė“ šaltkalvis, ekonomistas, vyriausiasis ekonomistas, Tiekimo skyriaus viršininkas, direktoriaus pavaduotojas. 2005 m. UAB „Automobilių stovėjimo aikštelės“ rinkliavos vadovas, direktoriaus pavaduotojas.
Marmurinė katė
Paplitimas ir porūšiai
Marmurinė katė – miškų gyventoja. Ji yra aptinkama ir Nepalo aukštikalnių miškuose, ir tropinėse džiunglėse, dengiančiose Borneo salos žemumas. Masiniai miškų kirtimai Azijos pietryčiuose ypač susiaurino marmurinės katės arealą, apie kurį sprendžiama tik iš pavienių pastebėjimų. Šios katės tapo labai retos ir saugotinos. Jų medžioklė uždrausta.
Yra žinomi du marmurinės katės porūšiai:
Sistematinė padėtis
Dėl panašumo į dūminį leopardą marmurinė katė seniau priskirta didžiųjų kačių pošeimiui (Pantherinae). Labai panaši abiejų kačių išvaizda, ekologija, gyvenimo būdas, kai kurie anatominiai duomenys. Vis dėlto, genetiniai tyrimai parodė, kad dūminiams leopardams marmurinės katės negiminingos, o artimiausios šių kačių giminaitės – Catopuma genties katės. Todėl šiuo metu marmurinės katės priskiriamos mažųjų kačių (Felinae) pošeimiui.
Gediminas Budnikas
Politinė veikla
1995–2019 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys.
2000 m. Kauno miesto savivaldybės meras, nuo 2001 m. vasario 9 d. iki kadencijos pabaigos 2003 m. pirmasis mero pavaduotojas, 2003–2007 m. Kultūros, švietimo ir sporto komiteto pirmininkas.
AB „Kauno energija“ stebėtojų tarybos narys, Kauno miesto neįgaliųjų tarybos narys, saugaus eismo komisijos tarybos narys, pavadinimų sumanymo ir atminimo įamžinimo komisijos narys.
Įvertinimas
2004 m. Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu įteiktas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžius. Lietuvos tautinis olimpinis komitetas apdovanojo „Olimpine žvaigžde“, o Kūno kultūros ir sporto departamentas prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės apdovanojo sporto garbės komandoro ženklu „Už nuopelnus Lietuvos sportui“.
Abas
Graikų mitologijoje yra 8 personažai Abo (Abanto) vardu.
Babriškių šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
'''Babriškių šv. arkangelo Mykolo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Babriškių kaime, netoli Alytaus-Varėnos kelio, Varėnės dešiniajame krante. Klasicistinių proporcijų.
Istorija
Kaime 1724 m. buvo koplyčia. 1838 m. Rosochackis kapinėse pastatė akmenų mūro koplyčią. Joje kartais buvo laikomos pamaldos. Babriškėse 1942 m. apsigyveno vienuolis marijonas kunigas Juozas Rakickas. Jis prie koplyčios pristatė medinę zakristiją, pastatė kuklią kleboniją. 1944 m. sudegus Varėnos I bažnyčiai, parapija perkelta į Babriškes. Suremontuota koplyčia tapo bažnyčia. Bažnyčios šventoriuje palaidoti Nepriklausomybės karo didvyriai Vyties Kryžiaus kavalieriai Zenonas Miklušis (1900–1971) ir Juozas Valickas (1896–1942).
thumb|left|250px|Babriškių bažnyčia iš galo
Juodbaravykis
Juodbaravykis (Porphyrellus) – žvynbaravykinių (Strobilomycetaceae) šeimos grybų gentis.
Lietuvoje auga viena rūšis – tikrasis juodbaravykis (Porphyrellus porphyrosporus).
Babriškių šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
Architektūra
Bažnyčia klasicistinių proporcijų, su 2 tinkuotais bokštais ir lygiu frontonu. Šventoriuje stovi grakšti mūrinė koplytėlė.
Patagonija
thumb|right|260px|Patagonija Patagonija – regionas Pietų Amerikos pietuose, piečiau 42° lygiagretės. Išsidėsčiusi Argentinos ir Čilės teritorijose, į pietus nuo Kolorado ir Negro upių ir šiauriau Magelano sąsiaurio.
Čilėje sudaro Los Lagos (Ežerų), Aiseno ir Magaljaneso (Magelano) regionai; Argentinoje – Neukeno, Rio Negro, Čiubuto, Santa Kruso ir Ugnies Žemės provincijos. Užima apie 787 000 km². 1,74 mln. gyventojų (2001).
Gamta
Andų kalnai Patagoniją dalina į dvi dideles dalis – Vakarų ir Rytų Patagoniją. Didžiąją regiono dalį sudaro Patagonijos plokščiakalnis. Pakrantėse yra lygumų, o Valdeso pusiasalyje – žemiausia žemyno vieta (-40 m). Būdingos skurdžios sausos stepės ir pusdykumės, tačiau drėgnesniuose rajonuose, kalnų pašlaitėse auga mišrieji, spygliuočių miškai, gausu ežerų. Pačiuose pietuose pereina į tundrą. Kalnuose yra įspūdingų ledynų. Ramiojo vandenyno pakrantė išraižyta tūkstančiais fjordų, susidaręs Čilės salynas.
Klimatas keičiasi nuo subtropinio šiaurėje, iki subantarktinio pietuose. Būdingas žemyninis klimato tipas. Vyrauja šalti Antarkties vėjai. Metinis kritulių kiekis svyruoja nuo 150–300 mm centriniuose ir šiauriniuose rajonuose, iki 2460 mm Čilės salyne. Sausio mėn. temperatūros šiaurės rytuose viršija 25 °C, pietuose vietomis vos siekia 10 °C. Liepos mėn. didžiojoje dalyje temperatūros vyrauja apie 0 °C, tačiau nereti speigai (centriniuose rajonuose). thumb|right|260px|Patagonijos gyventojai (prie [[Magelano sąsiauris|Magelano sąs.). 1840 m. prancūzų keliautojo Jules Dumont d'Urville iliustracija]]
Gyventojai
Pirmieji žmonių pėdsakai Patagonijoje datuojami 10 000 m. pr. m. e., o nuo 8000 m. pr. m. e. randama neginčijamų žmonių buvimo įrodymų. Prieš europiečiams atrandant šias žemes, čia gyveno indėnų tautos (daugiausia teuelčai). 1520 m. Patagonijos krantus pasiekė F. Magelano ekspedicija ir pavadino regioną Patagonia – „pėdų žeme“ ( – „pėda“), kadangi europiečius nustebino didelės vietinių gyventojų pėdos. XVI-XVII a. čia užklysdavo tik pavienės ispanų jūreivių ekspedicijos. 1577 m. Patagonijos pakrantes tyrinėjo F. Dreikas. XVIII-XIX a. tyrinėjimus ir ekspansiją pradėjo britai. Dar XVI a. jie įkūrė Puerto Deseado (Port Dizajo) atraminį punktą Patagonijos pietuose. 1833 m. šias žemes tyrinėjo Č. Darvinas. 1885 m. rasta aukso, todėl paspartėjo regiono apgyvendinimas. Argentinai ir Čilei iškovojus nepriklausomybę, Patagonija prijungta prie jų teritorijos. Prasidėjo žemių įsisavinimas ir apgyvendinimas. Argentina rėmė velsiečių imigraciją, todėl didelė dalis Čiubuto provincijos gyventojų – imigrantai iš Velso.
Gajanos ryšiai
Gajanos ryšiai ir komunikacijos:
Telefonija
Televizija
Internetas
Gojus (Daugailiai)
Gojus – kaimas Utenos rajono savivaldybės rytinėje dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Daugailių.
Kleščė
Kleščė – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Tšcianės valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Bydermansdorfas
Bydermansdorfas  – gyvenvietė Miodlingo apskrityje, Žemutinėje Austrijoje (Austrija).
Istorija
Pirmosios gyvenvietės šioje vietoje buvo jau apie 7000 m. pr. m. e., iš maždaug 5000 m. pr. m. e. randami archeologiniai gyvenviečių įrodymai. Senovės Romos laikotarpiu Bydermansdorfas priklausė Vindobonos apskričiai.
Vietovė pirmą kartą minima 1170-80 m. 1275 m. minimas Pidermannsdorff.
Kampomanezija
Kampomanezija (Campomanesia) – mirtinių (Myrtaceae) šeimos sumedėjusių augalų gentis. Paplitusi tropinėje Amerikoje.
Valys Drazdauskas
Valys Drazdauskas (1906 m. gruodžio 16 d. Liepojoje, Latvija – 1981 m. balandžio 19 d. Kaune) – Lietuvos literatūros kritikas, vertėjas, žurnalistas, redaktorius.
Biografija
1928 m. baigė Kauno „Aušros“ gimnaziją, 1928–1930 m. Sorbonoje studijavo prancūzų literatūrą ir sociologiją.
1930 m. vasarą grįžęs į Lietuvą dalyvavo nelegalioje LKP veikloje, priklausė kairiosios krypties organizacijoms „Aurora“, „Scientia“, „Stedra“, „Trečias frontas“, „Viltis“. 1935 m. kartu su Petru Velička leido žurnalą „Aš esu visur“. 1937–1939 m. laikraščio „Laikas“ tarptautinės politikos apžvalgininkas.
SSRS-Vokietijos karo metais pabėgo į SSRS, dirbo Raudonosios armijos 16-osios lietuviškosios šaulių divizijos laikraščio „Tėvynė šaukia“ redakcijoje, aktyviai dalyvavo dainų ir šokių ansamblio „Lietuva“ kūrime ir veikloje. 1943–1944 m. LSSR valstybinės leidyklos Maskvoje redaktorius. 1944–1949 m. Grožinės literatūros leidyklos Kaune vyr. redaktorius. Jo iniciatyva buvo pradėti leisti Žemaitės, Vaižganto, Maironio raštai. 1949 m. sovietinio saugumo suimtas, nuteistas kalėti 10 metų. Kalintas Karagandos lageryje. 1956 m. grižo į Lietuvą.
Gorupė
Gorupė – viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Žemųjų Viesų.
Zomba Label Group
Zomba Label Group yra Jungtinių Amerikos Valstijų įrašų kompanija, kurią 1975 m. įkūrė Clive Calder ir Ralph Simon.
Istorija
1971 m. PAR Clive Calder ir Ralph Simon įkūrė kompaniją, kuri išleidinėjo muzikinius įrašus. 1975 m. jie persikėlė į Londoną ir pavadino kompaniją „Zomba“ tuometinės Zambijos sostinės Malavio sostinės garbei. 1981 m. po to, kai kompanija pasiekė JAV, pasivadino „Zomba Recording Corporation“. Jos sudėty tuomet buvo „Jive Records“.
1991 m. „BMG“ nusipirko 25 % „Zomba“ muzikos platinimo dalinio. Calder 1996 m. pardavė 20 % savo dalies „BMG“ kompanijai. 2002 m. „GM“ nenupirko „Zomba Records“ už 3 milijardus JAV dolerių ir „Jive“ kompanijas sujungė į „Zomba Label Group“. Iki tol „Zomba“ buvo didžiausia nepriklausoma įrašų kompanija. „Zomba“ pagrindinis Jungtinės Karalystės leidėjas buvo Steven Howard, kuris dirbo su Iron Maiden, Craig David, o dabar su Bryan Ferry, Roxy Music, Natasha Marsh ir Darcey Bussel.
„Zomba“ dabar yra „Sony Music Entertainment“ padalinys ir ji vadovauja kitoms įrašų kompanijoms. „Zombai“ taip pat priklauso „FirstCom Music“ muzikos biblioteka, „Legacy Recordings“, „Sony Music Entertainment“ katalogų padaliniai.
Filialai ar susijusios įrašų kompanijos
Čia pateikiama „Zomba Label Group“ filialai ar susijusios įrašų kompanijos, su kuriomis „Zomba Label Group“ bendradarbiauja (-iavo).
Zomba Label Group atlikėjai
Čia pateikiami atlikėjai ar muzikos grupės, kurie priklauso „Zomba Label Group“ įrašų kompanijai.
Marija Liudvika Drazdauskienė
Biografija
1967 m. Vilniaus universitete baigė anglų filologiją. 1994 m. habilituota humanitarinių mokslų daktarė
Nuo 1971 m. Vilniaus universiteto dėstytoja, nuo 1977 m. docentė.
Tiria anglų kalbos stilistiką, sintaksę, leksiką, psicholingvistikos ir taikomosios lingvistikos problemas.
Parašė mokomųjų knygų studentams anglų kalba:
Džamalpuras
Džamalpuru vadinami miestai:
Molfeta
Molfeta – miestas Italijoje, Apulijoje, Bario provincijoje. Miestas turi uostą, yra 25 km į šiaurės vakarus nuo Bario.
Istorija
Pirmas oficialus dokumentas mini miestą 925 m. lapkritį kaip Melfi Sant'Andrea pusiasalyje. Miestas išsiplėtė valdant Bizantijai, vėliau buvo užimtas lombardų ir prijungtas prie Benevento kunigaikštystės. Molfeta atrėmė pasikartojančius saracėnų išpuolius. Kaip nepriklausomas uostas ji prekiavo su Venecija, Aleksandrija, Konstantinopoliu, Sirija, Amalfiu ir Dubrovniku.
XI a. atvyko normanai ir dėl išsaugotos autonomijos miestas klestėjo dėl prekybos su rytais ir piligrimų, keliaujančių į Šventąją žemę. Kryžiuočiai leido klestėti miestui, o piligrimas Konradas Bavarietis taip sužavėjo miestą, kad tapo Molfetą globojančiu šventuoju (it. San Corrado). Anžu valdymo metu padėtis nesikeitė, bet atvykus Aragonui prasidėjo karai tarp prancūzų, ispanų ir italų. 1529 m. liepos 18-19 d. prancūzai nusiaubė miestą.
Quo Vadis (1951 filmas)
Quo Vadis – 1951 m. JAV sukurta istorinė drama pagal lenkų rašytojo Henriko Senkevičiaus to paties pavadinimo romaną.
Juosta buvo nominuota Oskarui 8 kategorijose.
Pagrindiniai aktoriai
Juostą buvo sumanyta kurti dar 1949 m. ir pagrindinius vaidmenis joje turėjo atlikti Elizabeth Taylor bei Gregory Peck, tačiau atidėjus filmavimą ir pasikeitus prodiuserių kompanijai, vaidmenys atiteko Robertui Taylorui ir Deborah Kerr. Elizabeth Taylor filme atliko epizodinį vaidmenį masinėje scenoje (viena iš krikščionių, suvarytų į areną), tačiau titruose jos pavardė nebuvo pažymėta.
Filme epizodinius vaidmenis taip pat atliko vėliau išgarsėję italų aktoriai Sophia Loren (vergė) ir Bud Spencer (sargybinis). Juosta buvo filmuojama Romoje, o vienu režisieriaus padėjėjų buvo Sergio Leone. Nei vienas iš jų filmo titruose nėra minimi.
La Platos žemuma
La Platos žemuma  – didelė žemuma Pietų Amerikos pietryčiuose. Driekiasi Paranos baseine, Argentinos, Paragvajaus ir Brazilijos teritorijose. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 2300 km, plotis iki 900 km. Į La Platos žemumą įeina Pantanalis, Gran Čiakas, Pampos, Argentinos Mesopotamija.
MS Atlantic Conveyor
Atlantic Conveyor – buvo britų karinis, konteinerinis 14 950 tonų laivas.
Naudojimas
Laivas buvo naudojamas Folklandų karo met produktų britų kariuomenei tiekimui.
Laivo žūtis
1982 m. gegužės 25 dieną, laivą pamušė Exocet raketa, kurią iššovė argentiniečių Super Étendard lėktuvas ir laivas vėliau nuskendo. Žuvo 12 žmonių, dirbusių ant šio laivo, įskaitant laivo vadovą, kapitoną Ian North.
PUS Helsinki
Helsinkio PUS – Suomijos futbolo klubas iš Helsinkio.
Andrés Aguilar Mawdsley
Andrés Aguilar Mawdsley (1924 m. liepos 10 d. Karakasas, Venesuela – 1995 m. spalio 24 d. Den Haag, Nyderlandai) – venesueliečių teisininkas, teisėtyrininkas civilistas, profesorius, tarptautinis teisėjas, diplomatas, ambasadorius, politinis veikėjas, ministras, nuo 1991 m. iki mirties Tarptautinio Teisingumo Teismo teisėjas.
Biografija
Baigė politikos, socialinių mokslų studijas Universidad Central de Venezuela, daktaras. McGill University (Kanada, Montreal) baigė podiplomines teisės studijas, teisės magistras.
Didieji duomenys
Apibrėžimas
Duomenų kiekiai dabartiniame pasaulyje auga milžinišku tempu. Tai ir nuotolinio stebėjimo sistemos, astronominės dangaus apžvalgos įvairiuose diapazonuose, gyvosios gamtos genomo tyrimai, rinkos duomenys, skaitmeninės bibliotekos.
Vieno kompiuterio pajėgumų nebeužtenka informacijos saugojimui, išrinkimui, atvaizdavimui. Tokiems uždaviniams spręsti jau reikia internetinės debesijos, paskirstyto skaičiavimo technologijų.
2001 metais Doug Laney suformulavo svarbiausius didžiųjų duomenų aspektus anglų kalboje apibūdinamus trimis V raidėmis.
Išdagai (Gumbinės apskritis)
Išdagai arba Lermontovas (, nuo 1938 m. birželio 2 d. Branden, 1945–1946 m., nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Gusevo rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Michailovskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas – lietuviškos kilmės. 1736–1818 m. Prūsijos karalystės Lietuvos departamento, 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Gumbinės apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Gumbinės rajono (Гумбинненский район), vėliau Gusevo rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. birželio 30 d. Furmanovo apylinkės kaimas.
Kroatija vaikų Eurovizijos dainų konkurse
Kroatija vaikų Eurovizijos dainų konkurse debiutavo 2003 m. ir laimėjo pirmąjį vaikų Eurovizijos dainų konkursą.
Šalis nebedalyvavo nuo 2007 m. dėl finansinių problemų. Bet netikėtai sugrįžo 2014 metais, deja 2015 m. vėl pasitraukė iš konkurso.
Kentvudas
Kentvudas – užmiestis Luizianoje netoli Misisipės pasienio.
Istorija
Šį užmiestį 1888 m. įkūrė Amos Kent.
Taip pat skaitykite
Camp Moore
Dubnai
Dubnai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 2 km nuo Daugailių.
Ann Rule
Ann Rae Rule (mergautinė pavardė – Stackhouse; 1931 m. spalio 22 d. – 2015 m. liepos 26 d.) – JAV kriminalinės dokumentikos žanro rašytoja, knygos apie serijinį žudiką ir Rule bendradarbį Ted Bundy „Artimasis, kurio nepažįstu“ (angl. The Stranger Beside Me) autorė. Rule taip pat žinoma kaip parašiusi knygą „Mažosios aukos“ (angl. Small Sacrifices) apie vaikų žudikę iš Oregono Diane Downs. Daugumoje savo knygų Rule rašo apie Ramiojo vandenyno šiaurės vakaruose ir Vašingtono valstijoje, kurioje autorė gyveno, įvykusias žmogžudystes.
Ankstyvasis gyvenimas ir mokslai
Ann Rae Stackhouse gimė 1931 m. spalio 22 d. Lowell mieste, Mičigano valstijoje. Jos mama buvo mokytoja, besispecializuojanti sutrikusio vystymosi vaikų ugdyme, o tėvas – sporto treneris. Rule šeimos nariai, kaip ir pati autorė jaunystėje, dirbo teisėsaugoje. Rule senelis ir dėdė buvo šerifai Mičigano valstijoje, kitas dėdė dirbo medicinos ekspertu, o pusbrolis buvo prokuroras. Rule leisdavo vasaras pas savo senelius savanoriaudama vietiniame kalėjime.
Rule baigė Koutsvilio vidurinę mokyklą (angl. Coatesville High School) Pensilvanijos valstijoje, o vėliau apsigynė mokslinį laipsnį Highline bendruomenės kolegijoje (angl. community college) De Moino mieste, Vašingtono valstijoje. Rule taip pat studijavo kūrybinį rašymą, kriminologiją ir psichologiją Vašingtono universitete.
Karjera
Savo karjeros metais Rule dirbo teisėsaugos pareigūne Sietlo policijos departamente, ir netgi rašė moterims skirtus straipsnius. 1969 m. ji, pasivadinusi slapyvardžiu „Andy Stack“, pradėjo rašyti žurnale „True Detective“.
1971 m. Sietle, savanoriaudama savižudybių prevencijos ir psichologinės pagalbos telefonu centre, Rule susipažino su Ted Bundy, dirbančiu studentu. Tik po kelerių metų Rule sužinojo, kad Bundy įvykdė žmogžudysčių seriją. Dirbdama su Bundy, Rule nepastebėjo jokių nerimą keliančių ženklų. Rule jis atrodė „švelnus, rūpestingas ir empatiškas“. Pirmoji autorės knyga „The Stranger Beside Me“ laikoma viena iš išsamiausių Bundy biografijų. Pastebėtina, kad šią knygą autorė pasirašė tikruoju savo vardu, o ne anksčiau naudotu slapyvardžiu.
Kitos trys Rule knygos („The Lust Killer“ apie Jerry Brudos; „The Want-Ad Killer“ apie Harvey Carignan ir „The I-5 Killer“ apie Randall Woodfield) buvo pasirašytos slapyvardžiu, bet knygai apie Bundy susilaukus sėkmės, jos buvo pakartotinai išleistos nurodant tikrąjį autorės vardą.
2012 m. balandžio mėn. TV seriale „48 Hours Mystery“ buvo apžvelgtos sėkmingos Rule pastangos, kai ji padėjo moteriai įrodyti, kad jos dukra 1998 m. buvo nužudyta.
Asmeninis gyvenimas
Rule gyveno Vašingtono valstijoje ir turėjo 4 suaugusius vaikus (vienas iš jų – rašytojas Leslie Rule). Rule šeimoje taip pat buvo netikras sūnus ir penki anūkai. Ji buvo ištekėjusi už Bill Rule, su kuriuo išsiskyrė 1972 m.
Mirtis
2015 m. liepos 27 d. Rule šeima ir leidyklos „Simon & Schuster“ atstovai pranešė, kad 2015 m. liepos 26 d. autorė mirė dėl stazinio širdies nepakankamumo. Prieš tai ji, patyrusi širdies smūgį, pateko į ligoninės priimamąjį. Dieną prieš mirtį Rule buvo perkelta į slaugos palatą.
Žeimiai
Žeimiai – miestelis Jonavos rajono savivaldybėje, prie kelio, netoli Lankesos upelio. Seniūnijos centras, yra Žeimių kaimiškoji ir miestelio seniūnaitijos (priklauso dalis miestelio ir gretimi kaimai). Stovi Žeimių Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia (pastatyta 1906 m.) ir koplytėlė, yra Žeimių vidurinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-55066), sveikatos priežiūros centro filialas, vaikų darželis, Jonavos kultūros centro filialas, Jonavos rajono savivaldybės socialinių paslaugų centro padalinys. Išlikę Žeimių dvaro rūmai su parku. Veikia baldų gamybos bendrovės „Fpi Baltic“, „Impex House“.