cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Internacionalizavimas
Sandorio sąnaudų teorija
Ronald Coase išdėstė savo įmonės sandorio sąnaudų teoriją 1937 m., padarydamas ją vienu iš pirmų (neo-klasikinių) bandymų apibrėžti įmonę teoretiškai rinkos atžvilgiu. Coase mėgino apibūdinti įmonę realistiškai bei suderinamai su pakeitimo idėja taip, kad galiotų tradicinės ekonomikos analizės priemonės. Jis pažymėjo, jog įmonės sąveika su rinka gali nebūti jos kontroliuojama (pvz.: dėl pardavimo mokesčių), bet jos vidinis išteklių pasiskirstymas yra: „Įmonėje <…> rinkos sandoriai yra šalinami ir vietoje sudėtingos rinkos struktūros su mainų sandoriais yra pavaduojantis verslininkas <…>, kuris vadovauja gamybai.“ Jis domėjosi, kodėl alternatyvūs gamybos metodai (tokie kaip kainos mechanizmas ir ekonominis planavimas) negalėtų pasiekti visos gamybos taip, kad įmonės naudotų vidines kainas visai savo produkcijai, arba viena didelė įmonė skatintų visą ekonomiką.
Ešerninkai (Darkiemio apskritis)
Ešerninkai arba Kadymka (, nuo 1936 m. rugsėjo 16 d. Escherningken, nuo 1938 m. birželio 2 d. Eschingen, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Gavrilovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Žemės ūkio bendrovė
Žemės ūkio bendrovė (ŽŪB) – fizinių asmenų veiklos žemės ūkyje teisinė įmonės forma. Lietuvoje – pagal Žemės ūkio įmonių turto privatizavimo įstatymą privatizuota buvusi žemės ūkio įmonė arba, sudarius steigimo sandorį, fizinių ir juridinių asmenų įsteigta įmonė, kurioje turi būti ne mažiau kaip 2 nariai, o didžiausias narių skaičius neribojamas. Bendrovės steigėjai sudaro steigimo sutartį, nustato minimalų pajinio įnašo dydį, parengia asmenų turto priėmimo ir įvertinimo tvarką, sudaro asmenų, pageidaujančių būti bendrovės nariais, sąrašą, parengia bendrovės įstatų projektą, sušaukia steigiamąjį susirinkimą, paskiria įgaliotinius parengiamiesiems bendrovės steigimo darbams atlikti. Bendrovė privalo turėti savo pavadinimą, pagal kurį ją būtų galima atskirti nuo kitų juridinių asmenų.
Gilius
Gilius – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajono savivaldybės teritorijoje, apie 2 km į šiaurę nuo Tytuvėnų, Tytuvėnų regioniniame parke.
Žemės ūkio bendrovė
Žemės ūkio bendrove pagal Lietuvos įstatymus laikoma gamybinei ir komercinei veiklai įsteigta įmonė, kurioje pajamos per ūkinius metus už žemės ūkio produkciją ir suteiktas paslaugas žemės ūkiui sudaro daugiau kaip 50 % visų realizavimo pajamų.
Gilius
Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 0,98 km, plotis iki 0,47 km. Altitudė 118,5 m. Ežeras rininės kilmės. Krantai šiaurėje ir šiaurės vakaruose žemi, kitur aukštesni. Iš pietinės pusės supa miškas. Šiaurėje išteka upelis į greta telkšantį Apušio ežerą (Gryžuvos upės baseinas).
Prie ežero įrengta vandens sporto bazė. Prieina Tytuvėnų miesto šiaurinis pakraštys, Kuršių kaimas.
Žemės ūkio bendrovė
Nuorodos
Žemės ūkio bendrovių įstatymas
Gilius
thumb|left|220px|[[Paplūdimys prie Giliaus ežero]] thumb|right|240px|Vakarinis ežero krantas
Etimologija
Vandenvardis Gìlius kilęs nuo žodžio gilus.
Ilgis (Alytaus r.)
Ilgis – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, apie 9 km į pietryčius nuo Butrimonių, prie Pivašiūnų miestelio rytinio pakraščio. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 2,5 km, plotis iki 0,8 km. Altitudė 143,9 m. Gylis siekia 8 m. Šiaurinė ežero dalis plati, susidarė duburį išgulėjus ledo luistui, o pietinė ilga ir siaura, rininė. Krantai neaukšti, kai kur pelkėti, daug kur apaugę miškeliais. Rytiniai krantai apaugę mišku (Pivašiūnų miškas). Suteka 8 upokšniai. Šiaurės rytuose išteka Anykštės upelis (Žižmos baseinas). Pietrytinėje pakrantėje įsikūręs Sudvariškių kaimas. Vakarinėje pakrantėje įrengtas paplūdimys su sporto aikštele.
Vitina
Vitina ( arba Vitia, ) – miestas ir savivaldybė Gnilanės srityje, pietryčių Kosove. Nutolusi 50 km į pietus nuo Prištinos. Savivaldybės teritorijoje daugumą sudaro albanai.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėta 1258 m.
Juozas Liūdžius
Juozas Liūdžius (1890 m. kovo 10 d. Vilkeliškiai, Sintautų valsčius, dab. Šakių rajonas – 1960 m. gegužės 31 d. Klyvlendas) – teisėtyrininkas civilistas, teisėjas, visuomenės veikėjas.
Biografija
1911 m. baigė Marijampolės gimnaziją, įstojo į Peterburgo universitetą. Po metų persikėlė į Maskvą ir 1916 m. baigė teisės studijas Maskvos universiteto Teisės fakultete. Studijų metais bendradarbiavo lietuviškoje spaudoje.
1918 m. lapkričio mėn. išrinktas Šakių apskrities komiteto pirmininku. Nuo 1919 m. Šakių apskrities teismo tardytojas, 1920 m. Marijampolės apygardos teismo prokuroro pavaduotojas, 1920–1921 m. tardytojas ypatingai svarbių bylų tardytojas. 1921 m. lapkričio mėn. – 1940 m. vasario mėn. advokatas. 1920–1925 m. Marijampolės realinėje mokykloje dėstė politinę ekonomiją ir teisę, 1923–1924 m. mokyklos direktorius. 1940–1944 m. liepos mėn. Vilniaus apygardos teismo teisėjas, 1940 m. rugpjūčio – 1941 m. kovo mėn. teismo pirmininkas, nuo 1943 m. liepos mėn. teismo skyriaus pirmininkas. 1940–1943 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete dėstė civilinės teisę; nuo 1940 m. profesorius.
1944 m. liepos mėn. pasitraukė į Vokietiją. 1947 m. atvyko į JAV, Klyvlendą. Bendradarbiavo išeivijos spaudoje laikraščiuose „Mintis“, „Naujienos“, „Keleivis“, „Darbas“. Paskelbė straipsnių lietuvių išeivijos politiniais klausimais, apie toleranciją, liberalizmą, demokratiją, klerikalizmą; reiškėsi kaip nuosaikaus socialistinio mąstymo ir etinio humanizmo atstovas. Dalyvavo JAV lietuvių bendruomenės veikloje, vadovavo jos valdybos Centriniam skyriui.
Glosatoriai
thumb|250px|Glosuotas Graciano dekreto tekstas Glosatoriai (viduramžių, iš glos(s)are – glosuoti, pažymėti glosa) – pasaulietinės teisės mokykla. Jos susikūrimą sąlygojo romėnų teisės atgimimimas, XI a. atradus digestų tekstus (Florentina). Susiformavusi XII–XIII a. I pusėje Bolonijoje (Italija).
Veikla
Teisėtyrininkai komentuodami romėnų Civilinės teisės sąvadą (Corpus Iuris Civilis), tekstuose įrašydavo pastabas, paaiškinimus (glosas, glossae) dėl sąvokų, paralelinių tekstų vietų. Pastabos buvo užrašomos teksto pakraščiuose (marginalinė glosa) arba tarp eilučių (interlinearinė glosa). Vėliau teisėtyrininkai aprašydavo atskiras teisines problemas (summae) ir spręsdavo atskirų nagrinėjamų tekstų ištraukų prieštaravimus (distinctiones). Glosatoriai sistemiškai netyrė viso atskiro teisės akto turinio – tą vėliau pradėjo tik postglosatoriai (komentatoriai arba konsiliatoriai).
Dokeliai
Dokeliai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Liučiūnų, prie kelio.
Glosatoriai
Veikla
Glosatoriais – teisės komentatoriais – gali būti vadinami ir kanonistai, Viduarmžių kanonų teisės specialistai, kadangi jie (pvz., dekretistai) analogiškais metodais tyrė, komentavo bažnytinės teisės aktus, pvz., Graciano dekretą (Decretum Gratiani) arba popiežiškąsias dekretalijas (dekretalistai).
Dokeliai
Gyventojai
1844 m. gyveno 4 Čekiškės parapijiečiai Dokeliuose.
Glosatoriai
Atstovai, darbų reikšmė
Žymiausi glosatoriai – Irnerijus, Azo ir Accursius (sudarė glosų rinkinį Glossa ordinaria, 1250 m.).
Glosatorių darbus XIII–XIV a. tyrė bei tęsė kiti teisėtyrininkai – vadinamieji postglosatoriai (ypač Cino da Pistoia, Bartolus de Saxoferrato ir Baldus de Ubaldis). Abiejų teisės mokyklų (su)modernintos romėnų teisės nuostatos, absatrahuoti principai vėliau pasitarnavo, klojant kontinentinės privatinės teisės pamatus (pvz., Vokietijoje, rengiant BGB).
Barboriškės
Gyventojai
thumb|left|220px|Kelias pro Barboriškes miniatiūra|left|220px|Kaimo kraštovaizdis
Automatinis vertimas
Automatinis vertimas – teksto vertimas iš vienos kalbos į kitą, kurį automatiškai atlieka kompiuteris, naudodamas specializuotą programinę įrangą.
Automatinius vertimus tiria atskira kompiuterinės lingvistikos sritis. Paprasčiausias automatinio vertimo būdas – tiesioginis vienos kalbos žodžių keitimas kitos kalbos žodžiais, toks būdas buvo būdingas ankstyvosioms vertimo sistemoms. Naudojant įvairių technikų rinkinius galima bandyti sudėtingesnius vertimus, apimant skirtingas lingvistines tipologijas, frazių atpažinimą, idiomų vertimą bei anomalijų izoliaciją.
Pagerinti rezultatų kokybę taip pat galima įsikišant žmogui – kai kurios sistemos verčia tekstą daug tiksliau, jei vartotojas aiškiai pažymi, kurie žodžiai tame tekste yra pavadinimai. Naudojant šias technikas įrodyta automatinio vertimo nauda padedant vertėjams ir kai kuriais atvejais net pilnai panaudojant jų pateiktą rezultatą. Visgi tokios sistemos dar negali pateikti tokio pat rezultato, kaip žmogus vertėjas, ypač kai verčiamas tekstas yra kasdieninė kalba.
Įvadas
Vertimo procesas gali būti apibrėžtas kaip: Už šios, tariamai paprastos procedūros, slypi sudėtinga pažinimo operacija. Kad iššifruotų pirminio teksto prasmę, vertėjas turi suprasti ir išanalizuoti visas teksto ypatybes, privalo gerai žinoti tos kalbos gramatiką, semantiką, sintaksę, idiomas ir t. t. bei kalbėtojų kultūrą. Tokias pat žinias vertėjas privalo turėti ir apie kalbą, į kurią verčia pirminį tekstą.
Čia ir glūdi automatinio vertimo iššūkis: kaip užprogramuoti kompiuterį, kad šis „suprastų“ tekstą kaip žmogus ir „sukurtų“ naują tekstą kita kalba, kuris „skambėtų“ taip, tarsi jį būtų parašęs žmogus. Ši problema gali būti sprendžiama įvairiais būdais.
Požiūriai
Automatinis vertimas gali naudoti metodą, paremtą lingvistinėmis taisyklėmis. Tai reiškia, kad žodžiai bus verčiami lingvistiniu būdu – patys tinkamiausi adresato kalbos žodžiai pakeičia atitinkamus žodžius pirminėje kalboje.
Dažnai diskutuojama dėl to, kad automatinio vertimo sėkmė priklauso nuo to ar pirmiausia bus išspręsta natūralios kalbos supratimo problema. Bendromis taisyklėmis paremti metodai išnagrinėja tekstą, dažniausiai sukurdami tarpinį, simbolinį vaizdą, iš kurio sugeneruojamas adresato kalbos tekstas. Pagal tarpinio vaizdo prigimtį, toks požiūris apibūdinamas kaip „tarpinės kalbos automatinis vertimas“ arba „perkėlimu paremtas automatinis vertimas“. Šie metodai reikalauja plataus leksikono, turinčio morfologinės, semantinės ir sintaksinės informacijos bei didelio taisyklių rinkinio.
Gavusios pakankamai duomenų automatinio vertimo programos dažnai pakankamai gerai atlieka darbą ir pateikia artimą variantą to, kas buvo parašyta kita kalba. Sunkumas yra gauti pakankamai reikiamų duomenų padedančių atitinkamam metodui. Pavyzdžiui, didelis įvairiakalbis rinkinys duomenų, reikalingų statistiniams metodams, nebūtinas gramatika paremtiems metodams. Tačiau gramatiniai metodai reikalauja patyrusio lingvisto tiksliai sudaryti gramatikai, kurią jie naudoja.
Versti tarp labai panašių kalbų naudojama technika, vadinama paviršutiniško perdavimo automatiniu vertimu.
Paremtas žodynu
Automatinis vertimas gali naudoti metodą paremtą žodyno įrašais. Tai tiesioginis automatinis vertimas. Tai reiškia, kad žodžiai bus verčiami kaip žodyne – žodis po žodžio, dažniausiai be jokio prasminio jų susiejimo. Toks būdas buvo būdingas pirmosioms mašininio vertimo sistemoms.
Statistinis
Statistinis automatinis vertimas bando sugeneruoti vertimus naudodamas statistinius metodus paremtus dvikalbio teksto rinkiniais. Jei tokie rinkiniai egzistuoja, pasiekiami nuostabūs rezultatai verčiant panašaus tipo tekstus. Pirmoji statistinė automatinė vertimo programa buvo CANDIDE sukurta IBM. Šiuo metu Google naudoja SYSTRAN, bet ateityje siekia visas mašinas pervesti prie statistinio metodo. Neseniai jie pagerino savo vertimo galimybes įvesdami apie 200 milijardų žodžių iš Jungtinių Tautų šaltinių. Dėl to vertimo tikslumas smarkiai pagerėjo.
Paremti pavyzdžiais
Pavyzdžiais paremtas automatinio vertimo būdas dažnai apibūdinamas pagal dvikalbio lygiagretaus tekstyno naudojimą veikimo metu. Iš esmės tai vertimas pagal analogijas.
Tarpinės kalbos
Tarpinės kalbos automatinis vertimas yra vienas iš taisyklėmis paremtų automatinio vertimo variantų. Taikant šį metodą verčiamas tekstas transformuojamas į tarpinę kalbą, o po to sugeneruojamas tekstas adresato kalba.
Daugiaprasmiškumo pašalinimas
Daugiaprasmiškumo pašalinimas reiškia tinkamo vertinio paiešką, kai žodis gali turėti daugiau nei viena reikšmę. Pirmą kartą šią problemą iškėlė Yehoshua Bar-Hillel 1950 m. Jis pažymėjo, kad be „universalios enciklopedijos“ mašina niekada nesugebės atsirinkti tarp kelių žodžio reikšmių. Šiais laikais sukurta daug metodų spręsti šiai problemai. Jie gali būti padalinti į paviršutiniškus ir giliosios analizės metodus.
Paviršutiniški metodai nekreipia dėmesio į teksto prasmę. Jie paprasčiausiai naudoja statistinius metodus aplinkiniams žodžiams. Giliosios analizės metodai daro visapusišką žodžio prasmės prielaidą. Kol kas sėkmingiau naudojami paviršutiniški metodai.
Istorija
Automatinio vertimo istorija prasidėjo šeštajame dešimtmetyje. Džordžtauno eksperimento (1954 m.) metu 60 rusiškų sakinių buvo automatiškai išversti į anglų kalbą. Eksperimentas buvo labai sėkmingas ir pradėjo automatinio vertimo tyrinėjimų finansavimo erą. Mokslininkai teigė, kad per 3-5 metus automatinis vertimas bus išspręsta problema. Tačiau tikrasis progresas buvo kur kas lėtesnis ir po ALPAC ataskaitos (1966 m.), kuri parodė, kad dešimtmetį trukęs tyrimas nepateisino vilčių, finansavimas buvo smarkiai sumažintas. Vėliau sumažėjus lūkesčiams, padidėjus ir atpigus skaičiavimo pajėgumams, vėl buvo atsigręžta į automatinio vertimo sistemas.
Lietuvių kalbai automatinio vertimo sistemos pradėtos kurti dar 2002 m. Kauno technologijos universiteto (KTU) magistro M. Žemaičio tuomet sukurta LAAL anglų-lietuvių kalbos vertimo programa dar neatliko visų vertimui reikalingų funkcijų ir neturėjo tinkamo morfologijos įrankio. 2002 m. G. Barisevičiaus, E. Černio ir A. Veiverio pradėta kurti automatinio vertimo žodynų duomenų valdymo bazė. 2004 m. šis projektas G. Barisevičiaus ir E. Černio perprojektuotas ir sukurtas patobulintas šios sistemos variantas, bei pateiktas kaip baigiamasis bakalauro darbas.
2005–2006 m. Valstybinės lietuvių kalbos komisijos (VLLK) užsakymu pradėta kurti automatinio vertimo sistema iš anglų į lietuvių kalbą. Projektui vadovavo KTU doc. B. Tamulynas, o projektavimo ir kūrimo darbus atliko G. Barisevičius. 2006 m. buvo pateiktas galutinis taisyklėmis paremtas vertimo sistemos variantas. Dėl per menkos žodynų bazės (~10 tūkst. žodžių) vertimas nebuvo tikslus. Tiesa, sistema turėjo savybę nudaugiareikšminti daugiaprasmius vertimus ir surasti labiausiai tinkamą. Šios problemos sprendimas buvo pateiktas G. Barisevičiaus baigiamajame magistro darbe. Kadangi aukščiau aprašyti KTU darbai niekada nebuvo pateikti viešai prieigai kalbos technologų arba visuomenės įvertinimui, galima teigti, kad tai buvo tąsos neįgijusios mašinio vertimo užuomazgos Lietuvoje.
2007 m. pabaigoje, finansuojama Europos Sąjungos lėšomis, Vytauto Didžiojo universitete (VDU) buvo sukurta pirmoji internetinė anglų-lietuvių automatinio vertimo sistema (http://vertimas.vdu.lt/twsas/). Ši sistema vertimą atlieka taisykliniais metodais.
2008 m. į Google Translate paslaugas buvo įtrauktas automatinis vertimas anglų-lietuvių ir lietuvių-anglų kryptimis. Šios sistemos vertimas grįstas statistiniais metodais.
2010–2014 m. Lietuvių kalbos instituto svetainėje veikė Tildės IT kompanijos sukurta „Mašininio vertimo laboratorija“.
2014 m. Tildė IT kompanijos svetainėje paleista internetinė vertyklė. Apie naudojamus vertimo metodus tikslios informacijos nėra.
2015 m. finansuojama Europos Sąjungos lėšomis pagal priemonę „Lietuvių kalba informacinėje visuomenėje“ VP2-3.1-IVPK-12K buvo sukurta anglų-lietuvių-anglų ir prancūzų-lietuvių-prancūzų automatinė vertimo sistema (https://www.versti.eu/lt https://www.xn--ratija-ckb.lt/vu-ma%C5%A1ininis-vertimas/vilniaus-universiteto-ma%C5%A1ininis-vertimas-/16 ). Šios sistemos vertimas grįstas statistiniais metodais.
Taikomosios programos
Sukurta daug taikomųjų programų natūraliai kalbai versti, kai kurios veikia internete, kaip SYSTRAN sistema, kuria remiasi ir Google, ir AltaVista vertimų programos. Nors nei viena sistema negali pasigirti tobulu vertimu, daugelis jų pateikia tenkinamą rezultatą. Nepaisant jų paveldėtų apribojimų, automatinio vertimo programos naudojamos visame pasaulyje. Tikriausiai didžiausia institucija, naudojanti vieną tokių, yra Europos Komisija. Jos poreikiams yra pritaikyta komercinė SYSTRAN sistemos versija, kuri gali automatiškai išversti didelius kiekius preliminarių dokumentų šablonų vidiniam naudojimui.
Viena JAV vertimo agentūra (Global Translations) kuria specialius žodynus automatiniam vertimui, sudarytus iš telekomunikacijų kompanijų pasiūlymų. Dėl didelio tokių dokumentų techninio žodyno lygio, kuris dažnai yra ir didelės apimties, automatinio vertimo kokybė gerėja proporcingai teksto rinkiniams, kurie įtraukiami į tuos žodynus.
Danų vertimo agentūra (Lingtech) verčia patentų paraiškas iš anglų kalbos į danų nuo 1993 m. naudodama firminę taisyklėmis paremtą automatinio vertimo sistemą PaTrans, veikiančią kartu su komerciniu atmintimi paremtu vertimo įrankiu Trados CAT.
Ispanų dienraštis „Periodico de Catalunya“ yra verčiamas iš ispanų į katalonų kalbą naudojat automatinio vertimo sistemą. Internetinė programa „Toggletext“ naudoja perdavimais paremtą vertimo sistemą Kataku versti tarp anglų ir indoneziečių kalbų. Google tvirtina, kad gauti daug žadantys rezultatai naudojantis jų firminiu statistiniu automatinio vertimo varikliu. Jis buvo panaudotas Google kalbų įrankiuose verčiant tarp arabų – anglų ir kinų – anglų kalbų bei surinko 0,4281 balo, o tai daugiau nei IBM įrankis BLEU-4, kurio rezultatas tik 0,3954 balo, pasiektas Nacionaliniame Standartų ir Technologijų institute testų metu. Uwe Muegge sukūrė demonstracinį tinklalapį, kuris naudoja apribotą kalbą kartu su Google įrankių, kad pateikti visiškai automatizuotą, aukštos kokybės jo angliškų, vokiškų ir prancūziškų tinklalapių vertimą.
Įvertinimas
Automatinio vertimo sistemas galima vertinti įvairiais būdais. Seniausias būdas – vertimo kokybę vertina žmogus. Šiomis dienomis vertinama įrankiais: BLEU, NIST ir METEOR.
Pasikliaujant vien automatiniu vertimu ignoruojama tai, kad žmogaus kalba paremta kontekstu ir kad reikia būti žmogumi, norint adekvačiai suvokti originalaus teksto prasmę. Netgi tobulai žmogų imituojantis kompiuterinis vertėjas yra linkęs į klaidas. Todėl, kad būtų užtikrinta automatinio vertimo sugeneruoto teksto kokybė ir nauda žmogui, vertimą turi peržiūrėti ir pakoreguoti gyvas žmogus.
Visgi tvirtinama, kad kai kurių taikomųjų programų išverstas tekstas nereikalauja žmogaus įsikišimo. Tais atvejais, kai verčiami produktų aprašymai ir naudojamas ribotas žodžių kiekis, sistema turi žodynu paremtą įrankį ir gamybinę aplinką.
Eglė Špokaitė
Eglė Špokaitė (g. 1971 m. sausio 15 d. Vilniuje) – Lietuvos baleto artistė.
Biografija
Gimė inžinierių dviejų vaikų šeimoje. 1989 m. baigė Vilniaus baleto mokyklą.
1989 m. baigusi Nacionalinės M.K.Čiurlionio meno mokyklos baleto skyrių Eglė tapo Nacionalinio operos ir baleto teatro baleto soliste. Šiame teatre buvo sukurti įsimintini klasikinio ir neoklasikinio repertuaro vaidmenys spektakliuose Žizel, Gulbių ežeras, Miegančioji gražuolė, Romeo ir džiuljeta, Kopelija, Karmen, Ana Karenina, Raudonoji Žizel ir kiti. Dirbo kuriant vaidmenis Tbilisio operos ir baleto teatre, Nacionalinėje Latvijos operoje, Nacionalinėje Suomijos baleto trupėje.
1994–1996 m. tapo tarptautinių konkursų laimėtoja Permėje – I vieta, (Rusija) Sant Peterburge Maya 94 III vieta (Rusija), Helsinkyje I vieta (Suomija) ir Nagojoje I vieta (Japonija). Ruošiant vaidmenis Eglė bendradarbiavo su aukščiausios tarptautinės klasės baleto ir meno meistrais tokiais kaip Ninel Kurgapkina, Ksenija Ter-Stepanova, Mistislavas Rostropovičius, Maja Pliseckaja, Eimuntas Nekrošius, Džeraldas Arpino, Georgijum Aleksidze, Alekseju Ratmanskiu, Borisu Eifmanu, Ala Sigalova, Eva Vycichovska, Kšyštofu Pastoru ir kitais.
2009 m. su Kristina Sliesoraitiene įkūrė „Eglės Špokaitės ir Kristinos Sliesoraitienės baleto mokyklą“ (nuo 2011 m. „Eglės Špokaitės baleto mokykla“). Yra šios mokyklos meno vadovė.
2015 m. debiutavo kaip choreografė. 2015 m. kovo mėn. "Žydrasis Dunojus" premjera įvyko Kauno valstybiniame muzikiniame teatre. Beveik tuo pat metu įkūrė Vilniaus jaunųjų baleto solistų konkursą, skirtą 6-12 m. amžiaus baleto talentams atskleisti. 2016 m. įkūrė San Diego (USAV undefined) baleto institutą.
Whitney Houston
Whitney Elizabeth Houston ( 1963 m. rugpjūčio 9 d. - 2012 m. vasario 11 d.) – JAV pop ir R&B muzikos dainininkė, aktorė, filmų prodiuserė, dainų autorė, buvęs modelis. Laimėjusi daugybę prestižinių apdovanojimų (Grammy, Amerikos muzikos apdovanojimų, MTV, oskarų ir kt.).
1963 m. JAV gimusi Whitney Elizabeth Houston užaugo ganėtinai muzikalioje šeimoje – jos motina Emily Houston, geriau žinoma kaip Cissy, buvo gospelo atlikėja, pelniusi dvi „Grammy“ statulėles. Ji taip pat buvo pritariančioji Elvio Presley ir Arethos Franklin vokalistė.
1992 m. susituokė su atlikėju Bobby Brown. 1993 m. susilaukė dukters Bobbi Kristinos Houston-Brown. 2007 m. po keturiolikos metų pora oficialiai nutraukė santuoką.
Jurgežeriai
Prie kaimo, pietinėje dalyje Jurgežerių miško dalyje, yra Jurgežerių botaninis draustinis, jame auga bekotis ąžuolas, kai kur gausiai aptinkamas plačialapis begalis, kalninė jonažolė ir aukštoji žemuogė.
Istorija
1963–1968 m. kaimas buvo Jurgežerių apylinkės centras.
San Marino eurų monetos
San Marino eurų monetos yra leidžiamos nepaisant fakto, jog San Marinas nėra Europos Centrinio Banko sistemos narys. Tačiau tai legali atsiskaitymo valiuta Eurozonoje kaip ir euras. Monetos kalamos Italijos monetų kalykloje „Istituto Poligrafico e Zecca dello Stato“, jos nacionalinėje pusėje matomas įrašas „San Marino“.
Besmerčiai
Istorija
XVIII a. Besmerčiai buvo karališkoji nuosavybė. Pagal 1765 m. žydų surašymą, buvo karčėma, kurią nuomojo Hiršelovičių šeima, o Besmerčių tenutijos tvarkytoju buvo bajoras Bilevičius. Anot Žemaitijos kunigaikštystės padūmės mokesčio tarifo, 1775 m. tenutiją tvarkė Dominykas Mankauskas. Stovėjo 11 gyvenamųjų vietų – vienas dvaras, kuriame gyveno tvarkytojas, bei 10 valstiečių kiemų. Kiekvienas valstietis ūkininkdavo ir nuomodavo vieną valaką žemės.
1844 m. gyveno 67 Čekiškės parapijiečiai. 1923 m. buvo 22 kiemai.
Kolyma (regionas)
thumb|right|230px|Kolymos regiono padėtis Kolyma  – regionas Rusijoje, šiaurės rytų Sibire (Jakutijoje ir Magadano sr.), Kolymos upės baseine, kur sovietiniu laikotarpiu (daugiausia 1932–1954 m.) buvo masiškai tremiami gyventojai. Regione buvo įkurti GULAG'o lageriai, pasižymėję ypač sunkiomis darbo ir gyvenimo sąlygomis. Kolymos regiono centras – Magadanas.
thumb|right|230px|Kolymos peizažas 1931 m. Kolymoje buvo įkurta organizacija „Dalstroj“ (, pilnas pavadinimas – Главное управление строительства Дальнего Севера, nuo 1938 m. – NKVD žinioje), atsakinga už viso regiono plėtrą. Jos veiklos teritorija buvo nuolat plečiama, kol pagaliau 1941 m. pasiekė 2266000 km² plotą, apimantį dabartinę Magadano sritį, Čiukotką ir rytinę Jakutijos dalį. 1951 m. teritorija padidinama iki 3 mln. kv. km, pridedant kai kurias Chabarovsko krašto ir Kamčiatkos srities dalis. Šioje teritorijoje „Dalstrojui“ buvo pavaldžios visos civilinės valdžios institucijos, įskaitant koncentracijos stovyklų tinklą SVITLAG, kurio dėka Kolyma dabar žinomas kaip pats baisiausias stalininio represinio aparato regionas. Manoma, kad Kolymoje buvo kalinama apie 3 tūkst. Lietuvos gyventojų.
Nuorodos
Kolyma
Ugyen Academy FC
Istorija
2002 m. radosi Ugyen Academy Football Club.
Žaidžia elito divizione.
Bengalų kalba
Bengalų kalba – bengalų tautos kalba, priklausanti indų (indoarijų) kalbų grupei, indoeuropiečių kalbų šeimai. Paplitusi Indijos valstijoje Vakarų Bengalija ir Bangladeše, be to, žmonių kalbančių bengalų kalba yra Indijos valstijose, tokiose kaip Asamas, Biharas ir Orisa.
Istorija
Žinomas bengalų kalbos istorijos periodas siekia X–XII a. XV a. pabaiga – XVII a. pradžia – pagrindinių struktūrinių kalbos bruožų formavimosi periodas. XIX a. pabaiga – naujos bengalų kalbos įsitvirtinimo periodas. Nuo Bengalijos padalijimo tarp Indijos ir Pakistano laikų (1947) rytinėje Bengalijos dalyje (Rytų Pakistanas, vėliau Bangladešas) pastebimas didesnis arabų-persų leksikos vartojimas.
Dokiai
Dokiai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Čekiškės, netoli Lazduonos.
Gyventojai
1844 m. buvo 91 Romos katalikų gyventojas.
Vokietijos statybos kodeksas
Statybos kodeksas (, BauGB) - svarbiausias Vokietijos statybos teisės aktas. Nuostatomis įtakota didelės Vokietijos gyvenamosios paskirties teritorijų plėtra. Statybos kodeksas apibrėžia miesto planavimo instrumentus, kuriuos gali naudoti vietos savivalda.
Struktūra
Statybos kodeksą sudaro 4 dalys:
Istorija
1960 m. birželio 23 d. Statybos įstatymas (Bundesbaugesetz, BBauG) kartu su bendrosios miestų statybos teisės nuostatomis ir papildomai priimtas 1971 m. liepos 27 d. Miestų statybos plėtros įstatymas (Städtebauförderungsgesetz, StBauFG) su specialiosios miestų statybos teisėmis nuostatomis (pvz., atnaujinimo ir sanavimo teisės) 1987 m. liepos 1 d. sujungti į naują įstatymą - Statybų kodeksą (BauGB). Kodeksas keistas bei atnaujintas daugelį kartų. Paskutinis žymesnis keitimas - 2004 m. derinant su ES teisė (Europos teisės harmonizavimo statybojs srityje įstatymas, Europarechtsanpassungsgesetz Bau, EAG Bau).
Darius Kaminskas
Darius Kaminskas (g. 1966 m. kovo 16 d. Klaipėdoje) – Lietuvos ir Kėdainių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1995–2016 m. VĮ Kėdainių ligoninės Akušerijos – ginekologijos skyriaus gydytojas, 2004–2016 m. skyriaus vedėjas. Nuo 1998 m. užsiėmė privačia praktika.
1999 m. Naujosios sąjungos, 2006–2009 m. Darbo partijos, 2006 m. Pilietinės demokratijos partijos narys.
2000–2016 m. Kėdainių rajono savivaldybės tarybos narys, 2002–2004 m. vicemeras.
Nuo 2016 m. Seimo narys.
Sutuoktinė Aušrelė, vaikas Justinas.
Legistika
thumb|160px|Legistai nuodugniai studijavo [[Civilinės teisės sąvadas|Civilinės teisės sąvadą]] Legistika (, kilm. legis - įstatymo + -istika) - pasaulietinės (romėnų) teisėtyra, pasaulietinė teisės mokykla Viduramžiais.
Legistai - teisėtyrininkai romanistai (romėnų teisės tyrinėtojai), kiti teisininkai pasaulietinės teisės atstovai. Legistika pradėjo formuotis Bolonijoje (Italija), atgimus romėnų teisei. Atradus senuosius teisės šaltinius (Florentina), teisės rinkinius (Corpus iuris civilis, CIC), romėnų teisė pradėta studijuoti, tirti. Tam specialiai buvo steigiamos mokyklos, vėliau - universitetai (universitas).
VI amžiaus Justiniano I kodifikacija (CIC) buvo laikoma ypatinga, teisės tekstai - darniais, idealios teisės pavyzdžiais, autoritetingais teisės šaltiniais, nors vėliau ir buvo atrasta nemažai prieštaravimų (teisės kolizijos buvo įveikiamos aiškinant teisę (interpretatio). Tekstai buvo nagrinėjami, pastabos rašomos paraštėse (glosomis); tokie teisininkai pradėti vadinti glosatoriais.
Glosatorių tęsėjai - komentatoriais, kadangi be glosų rašydavo ir labiau nuo pažodinės teisinių tekstų prasmės nutolusius komentarus. Postglosatoriai įsitraukė į teisės taikymo veiklą bei teikdavo specialias teisines išvadas (konsilijas).
Legistai ir kanonistai
Tarp legistų ir kanonistų XII-XIV a. tvyrojo ideologinės konfrontacijos įtampa: pirmieji gynė pasaulietinės valdžios (ir teisės) viršenybės koncepciją, antrieji kėlė kanonų teisę ir Popiežiaus autoritetą, tarpusavyje ginčijosi bei savaip grindė aukščiausiosios viešosios valdžios teorijas, legalumo, legitimumo principus iki pat XV a.; vieni kitus nuvertindavo arba visai nevertindavo. Pavyzdžiui, anglų pranciškonas Roger Dacon po XIII a. vidurio neigė pasaulietinių teisininkų pretenzijas į moksliškumą, mokslinę veiklą, esą juristai neturį solidžios kompetencijos žmogiškiosios visuomeninės santvarkos problemoms spręsti. R. Dacon (savo rėmėjui) Popiežiui Klemensui IV prieš 1268 m. sukurtame dokumente Opus tertium skundėsi įsivyraujančiu pirmenybės teikimu legistams, o ne teologijos magistrams, nors pirmieji turėjo tik vienpusiškas žinias apie civilinę teisę (jus civile). Analogiškos nuomonės apie legistus buvo ir Viduramžių mokslininkas universalas dominikonas Albertus Magnus.
Lietuvoje 1641 m. spalio 11 d. įsteigtame Vilniaus jėzuitų akademijos Teisės fakultete buvo 2 katedros - Kanonų teisės ir Civilinės teisės (Ingolstadt universiteto prof. Simon Dilger). Po Lietuvos Nepriklausomybės paskelbimo Lietuvos universiteto (VDU) Teisių fakultete dėstyta kanonų teisė ir pasauliečiams teisės specialybės studentams. Atkūrus Nepriklausomybę, bažnytinė teisė kaip disciplina buvo įvesta teologijos studentams (visų pirma VDU), vėliau kaip pasirenkamasis dalykas dėstytas Vilniaus universiteto Teisės fakultete. Šiuo metu kanonistai pasauliečiams (nebūtinai teisininkams) dėsto bažnytinę teisę kaip pasirenkamąjį dalyką 2 Lietuvos universitetuose - MRU universitete bei VDU.
Kvazaras
miniatiūra|300px|[[ULAS J1120+0641 kvazaro, maitinamo supermasyvios juodosios bedugnės, kurios masė yra du milijardai kartų didesnė už Saulės masę, akrecinis diskas. Dailininko iliustracija.]]
Kvazaras – aktyvus galaktikos branduolys, spinduliuojantis smarkiau nei visa galaktika. Spinduliavimo energijos šaltinis – medžiagos akrecija į juodąją bedugnę, esančią tos galaktikos centre. Pirmieji kvazarai buvo aptikti pagal spinduliavimą radijo diapazone (nuo  – „kvazižvaigždinis radijo šaltinis“). Tik gerokai vėliau buvo rasta, kad tik apie 10 % visų kvazarų yra aktyvūs radijo diapazone – radijo kvazarai. Likusi dalis yra vadinamieji tylieji kvazarai, kurie neturi stipraus radijo spinduliavimo.
Kvazarai yra labai nutolę nuo mūsų ir skleidžia radijo ir kitokiomis bangomis nepaprastai daug energijos – dešimtis ar net tūkstančius kartų daugiau negu visa Galaktika. Antra vertus, kvazaro aktyvioji sritis yra žvaigždės dydžio – tai liudija greitas kvazarų spinduliavimo kitimas. Kvazaro radijo portretui būdingos dvi „ausys“, kurias sudaro į šalis trykštančios plazmos čiurkšlės, išsiskleidžiančios į didžiulius plazmos debesis. Remiantis kvazarų ir aktyviųjų galaktikų spinduliavimo panašumais bei aptikus aplink daugelį kvazarų galaktikų pėdsakus, dabar kvazarai laikomi branduoliais labai aktyvių galaktikų, egzistavusių Visatos raidos pradžioje (mus pasiekianti tolimų kvazarų šviesa yra išspinduliuota prieš milijardus metų ir praneša apie Visatos jaunystę).
Jei kvazaro raudonasis poslinkis z=5,8, jis tolsta maždaug 95 % šviesos greičiu, aktyvaus spinduliavimo periodas trunka 10–100 mln. metų, apie 10 % kvazarų yra stiprūs radijo bangų šaltiniai.
Pirmasis atrastas ir artimiausias kvazaras buvo 3C 273, kuris yra už 2 mlrd. šviesmečių. Vėliau buvo randami vis nauji ir didesni kvazarai. 2011 m. atrastas ULAS J1120+0641 tuo metu buvo didžiausias žinomas, o jo raudonasis poslinkis buvo z=7,1. 2017 m. atrasto kvazaro ULAS J1342+0928 raudonasis poslinkis buvo z=7,54. 2021 m. sausį atrastas kvazaras QSO J0313–1806 tapo tolimiausiu ir didžiausiu kvazaru, kurio raudonasis poslinkis buvo z=7,64.
Pavadinimas
Terminas 'kvazaras' pirmą kartą buvo panaudotas Kinijoje gimusio JAV astrofiziko Hong-Yee Chiu mokslinio „Physics Today“ žurnalo straipsnyje. Šis žodis buvo naudojamas norint apibūdinti tam tikrus astronomiškai mįslingus objektus.
Iki šiol, nepraktiškai ilgas pavadinimas „kvazižvaigždinis radijo šaltinis“ naudojamas apibūdinti šiuos objektus. Kadangi šių objektų pobūdis yra visiškai nežinomas, sunku sukurti trumpą, tinkamą nomenklatūrą taip, kad jų būtinos ypatybės būtų akivaizdžios dėl savo pavadinimo. Patogumo sumetimais, sutrumpinta kvazižvaigždinis radijo šaltinio forma (kvazaras) bus naudojama likusiame straipsnyje.
Atradimas
Saulė skleidžia tik mažą dalį savo energijos radijo bangomis, taigi atrodė tikėtina, kad ir tolimos žvaigždės nėra stiprūs radijo šaltiniai. Todėl astronomai gerokai nustebo, kai kosminis radijo šaltinis buvo sutapatintas su silpna žvaigždele. Atsargumo dėlei jis buvo pavadintas kvazižvaigžde – kvazaru. 1962–1963 m. K. Hazardas (Australija) ir M. Šmidtas (JAV) atrado pirmąjį kvazarą 3C 273. Užregistravus jo spektrą, stebėtų linijų nepavyko priskirti nė vieno žinomo elemento linijoms. O netrukus buvo atrastas ir kitas panašus keistas objektas. Kvazarų spektro mįslę įspėjo M. Šmidtas (Schmidt) iš Palomaro observatorijos: nežinomos linijos pasirodė besančios paties žinomiausio elemento – vandenilio – linijos, tik smarkiai pastumtos link spektro ilgųjų bangų pusės. Vadinasi, jeigu tą poslinkį lemia didelis kvazarų greitis mūsų atžvilgiu dėl Visatos plėtimosi ir jiems galioja Hablo dėsnis, tai kvazarai turi būti nepaprastai toli – už kelių milijardų šviesmečių. Tokiu atveju jie yra patys galingiausi spinduoliai Visatoje.
Astronomai intensyviai ėmė ieškoti naujų kvazarų ir tirti jų savybes. Kvazarų skaičius greitai pasiekė kelias dešimtis (dabar žinomų kvazarų skaičius artėja prie 20 000). Daugelis iš jų turėjo dar didesnį raudonąjį poslinkį, taigi buvo dar toliau – prie regimojo besiplečiančios Visatos horizonto. Įdomiausia tai, jog kvazarų spinduliavimas netvarkingai kito, kartais net dvigubai per mėnesį arba net savaitę. Tai reiškė, kad kvazarai iš tikrųjų yra žvaigždės dydžio. Atrodė neįtikėtina, kad toks objektas gali spinduliuoti per sekundę daugiau energijos, negu Saulė per milijoną metų. Tad buvo atkakliai mėginama paaiškinti kvazarų raudonąjį poslinkį ne jų dideliais greičiais, o kitomis priežastimis ir tuo būdu „atkelti“ juos iš Visatos pakraščių į „normalius“ atstumus. Deja, tos išmoningos hipotezės neišlaikė kritikos, be to, stebėjimai parodė, kad kai kurie kvazarai įeina į grupes galaktikų, turinčių panašų raudonąjį poslinkį.
Mįslės
Išliko vienintelis modelis – itin masyvi juodoji bedugnė galaktikos centre, į kurią dideliu greičiu krinta aplinkinė medžiaga, sudarydama akrecijos diską. Tas modelis paaiškina visas stebimas kvazarų savybes: mažus matmenis, labai stiprų spinduliavimą įvairiomis bangomis (krintant medžiagai į juodąją bedugnę gali išsiskirti energija, lygi maždaug 10 % medžiagos rimties energijos), netvarkingą spinduliavimo kitimą (medžiaga krinta į bedugnę netolygiai), čiurkšles, ištekančias iš kai kurių kvazarų ir kt.
Kvazarai tebėra vieni iš paslaptingiausių objektų Visatoje. Kokiu būdu jie susidaro ir kodėl jie egzistavo tik ankstyvuoju Visatos plėtimosi laikotarpiu (nė vieno kvazaro nėra likę arti mūsų Galaktikos), kodėl didžiulės čiurkšlės būdingos tik daliai kvazarų, gal juodosios bedugnės egzistuoja daugumos ar net visų galaktikų centruose? Šie ir daugelis kitų klausimų tebekamuoja mokslininkus.
Hipotezės
Iš daugelio hipotezių, aiškinančių aktyviųjų galaktikų branduolių ir kvazarų prigimtį, laiko išbandymą sėkmingai išlaikė tik viena, teigianti, jog šie objektai yra milžiniškos juodosios bedugnės. Juodoji bedugnė – itin keistas objektas, kurio egzistavimas ir savybės išplaukia iš bendrosios reliatyvumo teorijos – gali susidaryti tik nepaprastai suspaudus medžiagą (pavyzdžiui, mūsų Žemė virstų juodąja bedugne, jeigu ji būtų suspausta iki l cm dydžio).
Gali būti, kad kvazaras yra maždaug 100 milijonų Saulės masių juodoji bedugnė, kasmet praryjanti po vieną žvaigždę arba panašų kiekį medžiagos. Galaktikos susidarė praėjus vos 1-2 milijardams metų po Didžiojo sprogimo pradžios ar net dar anksčiau. Tai liudija jose aptinkamos labai senos žvaigždės, kurių amžius daugiau kaip dešimt milijardų metų. Be to, tolimos galaktikos, matomos už 10 milijardų šviesmečių, vadinasi, atitinkančios Visatos jaunystę, turi panašias savybes, kaip ir artimos galaktikos. Netgi dar labiau nutolusių kvazarų spektrai turi sunkesniųjų elementų linijų, o šie elementai galėjo susidaryti tik pirmosios kartos žvaigždžių viduje.
Kureika
Kureika, dar vadinama Liuma, Numa (Люма, Нума) – upė Rusijoje, Krasnojarsko krašto šiaurėje; Jenisiejaus dešinysis intakas. Prasideda Evenkijoje, Putorano plynaukštės šlaituose. Aukštupyje teka į pietus Vidurio Sibiro plokščiakalniu, vėliau pasuka į šiaurę, o pasukusi į pietvakarius sudaro Taimyro-Evenkijos ribą. Vaga daug kur slenkstėta. Kureika prateka gilius, pailgus Anamos ir Diupkuno ežerus. Įteka į Jenisiejų ties Kureikos gyvenviete.
Raiboji gegūnė
Raiboji gegūnė (Dactylorhiza cruenta) – gegužraibinių (Orchidaceae) šeimos augalas. Lietuvoje labai retas, įtrauktas į Raudonoji knygą.
Literatūra
thumb|left|Raiboji gegūnė – Praviršulio tyrulio draustinyje
Apušys
left|120px
Apušys – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 3 km į šiaurę nuo Tytuvėnų, tarp Radviliškio-Sovetsko geležinkelio ir jo atšakos į Tytuvėnų tyrelį. Ežero forma lenkta. Ilgis šiaurės-pietryčių kryptimi 0,9 km, plotis iki 0,3 km. Altitudė 118 m. Ežeras rininis. Krantai žemi, apsupti pelkėtų pievų. Apušys upeliais jungiasi su Gauštvinio (šiaurėje) ir Giliaus (pietuose) ežerais. Išteka Gryžuvos (Dubysos baseinas) intakas Apušis.
Vandenvardis Apušỹs (arba Apušìs) kilęs nuo žodžio epušė („drebulė“).
Pakruopiškiai
Pakruopiškiai – kaimas centrinėje Kalvarijos savivaldybės dalyje, 6 km į vakarus nuo Kalvarijos, prie kelio.
Pomerelijos kunigaikštystė
Pomerelijos kunigaikštystė – pavadinimas, naudojamas įvardinti politiniam vienetui, XII–XIII a. egzistavusiame istoriniame Pomerelijos regione. Oficialiai tuo metu kunigaikštystė vadinosi Pomeranijos kunigaikštyste, tačiau dabartinis pavadinimas naudojamas, kad atskirti nuo galingesnės jos kaimynės Pomeranijos kunigaikštystės, valdomos Grifinų dinastijos.
Istorija
Po kunigaikščio Boleslovo III Kreivaburnio mirties 1138 m., pagal jo paliktą testamentą Lenkija buvo padalinta į penkias kunigaikštystes keturiems sūnums. Neseniai iš naujo inkorporuotas Pomerelijos regionas buvo priskirtas Senjorato provincijai, tačiau dėl savo geografinio atskirumo jame centrinė valdžia buvo silpna, todėl greitai Gdanske įsigalėjo vietos valdytojas Sobieslavas, kuris titulavosi princeps Pomeraniae. Pirmą kartą šis vardas minimas apie 1155 m. Sobieslavas davė pradžią vietos valdovų dinastijai Sobieslavičiams (arba Samboridams), kuri, vienintelė visoje Lenkijoje, nebuvo Piastų dinastijos atšaka.
Pietuose kunigaikštystė per Notecės upę ribojosi su Senjorato provincija (vėliau ją nuo pastarosios atskyrė Didžiosios Lenkijos kunigaikštystė ir Mazovijos kunigaikštystė). Vakaruose – su Pomeranija, o rytuose – su prūsų žemėmis (Pamede).
Pirmieji Sobieslavičiai Samboras ir Mestvinas I stiprino krašte krikščionybę, skatindami vokiečių kolonistų kūrimąsi krašte. Formaliai jie pripažino Lenkijos didžiųjų kunigaikščių siuzerenitetą, tačiau de facto valdė nepriklausomi. Jie susidūrė su Danijos karalystės grėsme ir 1210 m. trumpam turėjo pripažinti Danijos viešpatavimą.
Kunigaikštystė nebuvo vieninga. Be pagrindinės sostinės Gdanske, nuo 1178 m. atskiri dinastijos įpėdiniai rezidavo Bialogarde, Lubiševe ir Svecėje. 1215 m. mirus Mestvinui, kunigaikštystė padalinta tarp keturių jo sūnų: Svientopelko, Ratiboro (Bialogarde), Samboro (Lubiševe) ir Vartislavo (Svecėje).
Svarbiausias Sobieslavičių atstovas buvo Mestvino sūnus Svientopelkas II, į valdžią Gdanske atėjęs 1215 m. Pasinaudodamas centrinės valdžios silpnėjimu Lenkijoje ir prisidėjęs prie Lešeko Baltojo nužudymo, 1227 m. jis pirmą kartą oficialiai panaudojo kunigaikščio (dux) titulą, taip įtvirtindamas nepriklausomybę.
Per gyvenimą jis nuolat kovojo su broliais, kurie sudarinėjo sąjungas su Didžiąja Lenkija ir Vokiečių ordinu. Šios sąjungos privertė Svientopelką sąjungininkais pasirinkti pagoniškas prūsų gentis, todėl vidaus karas Pomerelijoje 1242 m. persimetė į Prūsiją kaip Pirmasis prūsų sukilimas. Kadangi prūsų sukilimas buvo numalšintas ir Svientopelkas patyrė pralaimėjimą, jis buvo priverstas atsiprašyti brolių ir kitų krikščionių.
Kunigaikščiai
Visi kunigaikščiai, išskyrus paskutinįjį, priklausė Sobieslavičių (Samboridų) dinastijai. Pagrindinė jų linija rezidavo Gdanske:
Bialogardo, Lubiševo ir Svecės kunigaikščiai
Trys kiti kunigaikštystės centrai buvo dažniausiai valdomi kartu su Gdansku, todėl jų kunigaikščių linija dažnai sutapo su Gdansko kunigaikščių linija, bet kartais šiuose miestuose rezidavo atskiros dinastinės atšakos.
Warrel Dane
Warrel Dane (1961 m. kovo 7 d.  –   2017 m. gruodžio 13 d. ) – amerikiečių muzikantas, Nevermore ir Sanctuary vokalistas.
Mikniūnai (reikšmės)
Mikniūnais vadinami kaimai:
Žerbuva
Žerbuva – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 6 km į šiaurės rytus nuo Tytuvėnų. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,36 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 140,8 m. Krantai apaugę medžiais, neaukšti, sausi. Į vakarus auga sodai, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai. Ežeras nenutekantis, priklauso Šušvės upės baseinui. Prie ežero įsikūrę Pivoraičių ir Šukiškių kaimai.
Ežerėvardis Žerbuvà neaiškios kilmės, galbūt susijęs su žebras („su margu, smulkiais lopinukais snukiu“).
Gabrielius Liutkevičius
Gabrielius Liutkevičius (1880 m. kovo 18 d. Purviniškyje, Marijampolės raj. – 1926 m. balandžio 17 d. Charkove, Ukraina) – Lietuvos teisininkas, visuomenės ir politinis veikėjas.
Biografija
Pradžios mokslo mokė tėvas daraktorius, nuomojęs Palūksčio dvarelį prie Varnių. 1893 m. įstojo į Kazanės gimnaziją, vėliau mokėsi Mintaujos gimnazijoje. 1901 m. baigė Peterburgo II gimnaziją ir įstojo į Peterburgo universiteto Teisės fakultetą.
Nuo 1902 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) Peterburgo kuopos narys, dalyvavo slaptų studentų organizacijų veikloje, buvo Peterburgo Lietuvių studentų draugijos valdybos narys. Dirbo Mažaturčių draugijoje, rūpinosi 6 draugijos mokyklų steigimu ir išlaikymu, organizavo lituanistikos kursus, kuriuose nuolat mokėsi po 40-60 lankytojų.
1911 m. išlaikė valstybinius egzaminus Maskvos universitete. Peterburge dirbo advokato padėjėju. 1916–1917 m. Grūdo draugijos CK sekretorius, 1916 m. Lietuvių rajono komiteto narys. 1917 m. kovo mėn. išrinktas į Peterburgo miesto tarybą, joje išrinktas sekretoriumi. Liko juo ir po bolševikų perversmo. 1917 m. Lietuvių tautos tarybos ir laikinojo Lietuvos valdymo komiteto narys nuo LSDP. 1917 m. Peterburgo lietuvių seimo dalyvis.
Nuo 1917 m. gruodžio mėn. RSDDP(b) narys. 1919 m. Vinco Kapsuko vyriausybės Vilniuje paskirtas miesto mitybos skyriaus viršininku. Bolševikams traukiantis, išvyko kartu, metus gydėsi psichiatrinėje ligoninėje, vėliau išsikėlė į Charkovą, kur dirbo teisme. Vienos išvykos į provinciją metu peršalo, susirgo plaučių uždegimu ir mirė.
Švendrė
Švendrė (arba Švendriai) – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Šiaulių, prie kelio Purvynė–Tyrelkai, į šiaurę nuo Švendrės miško.
Istorija
1950–1991 m. kaimas priklausė kolūkiui „Tarybų Lietuva“.
Valencia CF
Istorija
2016-2017 m. La Liga pirmenybėse užėmė 12 vietą.
Ivantiškiai
Ivantiškiai – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 5 km nuo Kamšų.
Gaigalai (Kaunas)
Gaigalai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Liučiūnų, prie Šakės upelio. Pro kaimą eina vieškelis.
Gyventojai
thumb|left|260px|Įvažiavimas nuo Liučiūnų
Ilgis (Druskininkų sav.)
Ilgis – ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, apie 7 km į šiaurės rytus nuo Druskininkų, šalia Grūto kaimo, į šiaurės vakarus nuo plento. Ilgis šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi 1,72 km, plotis iki 0,23 km. Altitudė 106,4 m. Giliausia vieta siekia 7,8 m. Ežero dubuo rininės kilmės. Krantai neaukšti, tačiau statoki, apaugę mišku (Grūto miškas). Šiaurės rytinės pusės krantas pelkėtas. Atabradas siauras, smėlingas. Dugnas padengtas molingu sapropeliu. Pietinėje ir šiaurinėje pakrantėse yra kaimo turizmo sodybos. Ežeras gausiai įžuvintas karpiais, lydekomis, amūrais, plačiakakčiais, šamais.
Ežeras nenutekantis, priklauso Grūtos upelio baseinui (Nemuno intakas).
Ežerėvardis kilęs nuo žodžių ilgas, ilga, ilgasis.
Kosovo Polė
Istorija
1389 m. šalia miesto įvyko Kosovo mūšis.
Ivanuvka
Ivanuvka – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Gataučių.
Pirminis ūkio sektorius
Pirminis ūkio sektorius – (trijų ūkio sektorių modelyje) vadinama gavybos ir žaliavų perdirbimo į pusfabrikačius ūkio šaka. Taip pat prie pirminio sektoriaus priskiriamas žemės ūkis, žuvininkystė, miškų ūkis, medžioklė (agrarinis – gamybinis sektorius) ir žaliavų gavyba (anglis, nafta, metalo rūda ir t. t.).
Dabar valstybės ūkyje pirminio sektoriaus dominavimas dažniausiai rodo žemą valstybės ar regiono ūkio išsivystymo lygį. Kaip pavyzdį galima pateikti daugumą Afrikos valstybių, kuriuose didelė žmonių dalis dirba žemės ūkyje. Bet yra ir išimčių. Pirminis sektorius yra pagrindinė ūkio šaka Persijos įlankos valstybėse (naftos gavyba), tokiose kaip Saudo Arabija, Kataras. Bet toks išsiskyrimas atsirado, dėl didelių naudingųjų iškasenų klodų ir kitų valstybių aukšto išsivystymo lygio.
Valstybės, kuriose vyrauja pirminis gamybos sektorius, vadinamos agrarinėmis ar iki industrinėmis.
Taip pat skaitykite
Първична суровина
Kelmynai (Darkiemio apskritis)
Kelmynai arba Krasnyj Boras (, nuo 1938 m. liepos 16 d. Kellmen, nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Gavrilovo kaimo gyvenvietės kaimas Grimių miško rytiniame pakraštyje.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. Nuo 1701 m. minimas Klišių parapijos kaimas. 1709–1710 m. maro metu išmirė beveik visi gyventojai. 1764 m. kaime atidaryta mokykla. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities kaimas, priklausė Vilemsberkio parapijai. 1905 m. buvo 48 gyventojai. 1928 m. kaimas prijungtas prie Pagrimių. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Bagrationovo apylinkės kaimas.
Antrinis ūkio sektorius
240px|right Antrinis ūkio sektorius (trijų ūkio sektorių medelyje) – ūkio sektorius apimantis veiklą, kurios rezultatas yra užbaigtas, naudojimui tinkamas produktas; jam priskiriama apdirbamoji pramonė ir statyba.
Gegužėnai
Gegužėnai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Čekiškės, prie kelio ir Giaušės bei Ringovės upelių. Fermos.
Antrinis ūkio sektorius
Vakarų Europoje antrinis ūkio sektorius vyravo XIX a. pirmoje pusėje. Priežastys sąlygojančios antrinio ūkio sektoriaus atsiradimą buvo žemės ūkyje ir gavybos pramonėje naudojamos technikos tobulėjimas ir gamybos našumo augimas. Paaugus žmonių pragyvenimo lygiui, padidėjo pagamintų prekių rinka, atsilaisvino daug laisvos darbo jėgos. Galima pateikti tokį pavyzdį: jei anksčiau valstietis galėjo pamaitinti save ir dar kelis žmones, tai augant derlingumui ir tobulėjant žemės apdirbimo įrankiams galėjo pamaitinti didesnę žmonių grupę, kuri jau buvo atsilaisvinusi nuo darbo žemės ūkyje ir gamino gatavą produkciją pardavimui, tarp jų ir žemės ūkio įrankius. Augant antriniam gamybos sektoriui kartais visai prapuola pirminis gamybos sektorius, bet dabartiniais laikais jį palaiko valstybės ir siekia, kad bent dalį, jei galima žaliavų ir žemės ūkio produkciją valstybė aprūpintų pati save.