cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Slovakijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Antrosios rungtynės
-
Pusfinalio rungtynės
Pirmosios rungtynės:
Stodolnė
Stodolnė – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Sokulkos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Slovakijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Pusfinalio rungtynės
-
Stodolnė
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Slovakijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Pusfinalio rungtynės
Atsakomosios rungtynės:
Finalo rungtynės
---
Neringos dviračių takas
Maršrutas
Dviračių takas prasideda Smiltynėje. Vienos atšakos pradžia greta Jūrų muziejaus-delfinariumo, antros – prie senosios perkėlos (2 km), trečios – ties jachtklubu (2,5 km), ketvirtos – prie naujosios perkėlos (4,2 km). Smiltynės pliažų zonoje takui panaudoti anksčiau nutiesti asfaltuoti takai, toliau 2004–2005 m. nutiestas naujas specialia danga klotas takas. 8 km takas suka nuo jūros link kelio ir aplenkia Meškos galvos kalną. 11 km prie išdegusio miško yra poilsio aikštelė. Dar viena didelė poilsio aikštelė yra 19 km prie Lapnugario Raganos kalno, ant kurio stovi Juodkrantės švyturys.
Toliau takas vėl suka prie jūros, 20 km pirmoji atšaka į Juodkrantę. Įkalnė statesnė, bet neilga, be to, šiuo keliu nevažiuoja automobiliai. Dar už 1,2 km – antra atšaka į Juodkrantę, ilgesnė, bet ir aukštesnę už pirmąją. Jos aukščiausias taškas 39,5 m. Tarpe tarp pirmosios ir antrosios atšakų bei dar 2 km link Nidos dviračių takas nutiestas greta automobilinio kelio, išskirtas rausva kelio danga. 26,5 km prasideda Naglių rezervatas, užtverta tvora ir link jūros. 28,6 km posūkis į kairę – link automobilinio kelio, 29 km – į dešinę ir toliau takas eina per 10-20 m nuo kelio. 34,1 km dviračių takas kerta automobilių kelią ties Naujaisiais Nagliais (Agila), yra stovėjimo aikštelė, kur palikus dviratį galima apie 1 km pėsčiomis nueiti pasižiūrėti Mirusių kopų.
Už 0,8 km nuo aikštelės dviračių takas pasuka kairiau per Karvaičių kraštovaizdžio draustinį link Pervalkos. Šioje atkarpoje yra trys kiek aukštesnės kalvos. Takas praeina už Pervalkos, aplenkdamas aukštesnes kalvas ir toliau eina sena trasa pagal Kuršių marias. Pakeliui – Karvaičių įlanka, Karvaičių kalnas, Preila, Vecekrugo (Senosios smuklės) kalva, yra keliukas į Bulvikio įlanką, kurioje atsiveria nuostabus vaizdas į marias.
Dviračių takas baigiasi Nidoje, prie Parnidžio kopos.
thumb|Aikštelė prie išdegusio miško thumb|Poilsio aikštelė prie Juodkrantės thumb|Neringos dviračių takas traukia vokiečių turistus miniatiūra|Takas ties posūkiu į [[Nidos oro uostas|Nidos oro uostą]] miniatiūra|Takas prie [[Pervalka|Pervalkos]]
Michael Kiwanuka
Michael Samuel Kiwanuka (g. 1987 m. gegužės 3 d.) – britų soul atlikėjas iš Londono. Debiutinį EP „Tell Me a Tale EP“ atlikėjas išleido 2011 m. birželį. Tais pačiais metais jis koncertuodavo kartu su Adele jos „Adele Live 2011“ turo metu bei pasirašė kontraktą su „Polydor“ įrašų kompanija. Debiutinį albumą „Home Again“ išleido 2012 m. kovą. Tais pačiais metais laimėjo „BBC Sound of 2012“ apdovanojimą. 2023 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs tris studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Kiwanuka“, išleistas 2019 m. lapkritį.
Jurbarkų herbas
Jurbarkų herbas – pagrindinis Jurbarkų kaimo ir seniūnijos (Jurbarko rajono savivaldybė) heraldinis atributas.
Aprašas
Mėlynų ir sidabrinių banguotų siūlų lauke raudonas stulpas su sidabrine heraldine lelija. Jurbarkų herbe mėlyna spalva simbolizuoja giedrą dangų, o švelnios sidabrinės bangelės – Mituvos bangas. Jas skiria tamsi linija, o per vidurį – raudona heraldinė juosta, kurios viduryje – viena lelija. Tai dalis Jurbarko herbo. Lelija šiek tiek kitokia, tačiau simbolizuoja seniūnijos ryšius su Jurbarko miestu.
Istorija
Herbas patvirtintas 2019 m. rugpjūčio 6 d. LR Prezidento dekretu Nr. 1K-39. Herbas pašventintas rugpjūčio 16 d. Etalono autorius – Arvydas Každailis.
Petras Mykolas Miončinskis
Grafas Petras Mykolas Miončinskis (1695–1776) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, Chelmo kaštelionas (1725–1737), Černigovo vaivada (1737–1776), husarų vėliavos rotmistras (1728), Kšepicko (1711), Rokicko (1730) ir Makoveco seniūnas (1738). Švento Stanislovo ir Baltojo erelio ordinų kavalierius.
Biografija
Lenkijos bajorų Miončinskių giminės atstovas, herbo „Suchekomnaty“ savininkas. Karūnos dvaro paiždininkio ir Voluinės vaivados Artanazo Miončinskio ir (1639–1723) ir Elenos Luškovskos sūnus.
1711 metais Petras Mykolas iš savo tėvo gavo valdyti Kšepicės seniūniją. 1725 metais buvo paskirtas Chelmo kaštelonu. 1728 m. gegužės 19 d. Petras Mykolas Miončinskis tapo husarų vėliavos rotmistru. 1737 m. liepos 8 d. buvo paskirtas Černigovo vaivada. 1764 m. gegužės 7 d. Petras Mykolas Miončinskis pasirašė manifestą, kuriame skelbė neteisėtu konvokacinį seimą, sušauktą dalyvaujant rusų kariams.
1774 metais tapo Švento Stanislovo ir Baltojo erelio ordinų kavalieriumi.
Šeima
Apie 1724 metus vedė Antoniną Rževuską, Palenkės kašteliono Adomo Rževuskio (m. 1717) dukterį. Vaikai:
Riešė (upė)
Prasideda pelkėtame Baluosio ežerėlyje, telkšančiame netoli Grikienių. Teka į šiaurę pro Riešės ežerą, esantį prie Sudervės, toliau daugiausia į rytus Riešės aukštumos pietiniu pakraščiu. Prateka pro Gulbino ežerą ir vinguriuoja giliu slėniu į pietryčius. Įteka į Nerį 178 km nuo jos žiočių, ties Staviškėmis.
Vidutinis nuolydis – 281 cm/km. Upės žemupys saugomas Riešės hidrografiniame draustinyje, patenka į Verkių regioninį parką. 7 km nuo žiočių, ties Palaukine, įrengtas 8 ha tvenkinys.
Gyvenvietės prie upės: Putiniškės, Aukštieji Rusokai, Mažoji Riešė, Riešė, Didžioji Riešė, Kalinas, Vilnius (Didieji Gulbinai, Verkių Riešė, Babiniai, Krempliai, Staviškės).
Pavadinimo kilmė
Upėvardis kildinamas nuo žodžio riešas („sąnarys, jungiantis plaštaką“), tačiau reikšmė, matyt, suteikta pagal archajišką rieš- šaknies reikšmę, vedama iš prokalbės *u̯reik̑o- („besisukantis, sukrypęs, šleivas; sukimasis“), dar plg. šleivas.
thumb|left|240px|Upelis ties [[Riešė|Rieše]]
Kadino valsčius
Kadino valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Rusijos teritorijoje. Centras – Kadinas.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje. Apie 1870 m. prijungtas prie Bochoto valsčiaus.
Bitča
Bitča – miestas šiaurės vakarų Slovakijoje. Įsikūręs ant Vaho upės.
Istorija
Miestas įkurtas 1946 m. sujungus Mažosios Bitčos, Didžiosios Bitčos ir Hliniko ant Vaho gyvenvietes. Pirmoji miesto dalis paminėta rašytiniuose šaltiniuose yra Didžioji Bitča. Ji paminėta 1234 m. kaip Bitčos Žemė. Gyvenvietė miesto statusą gavo 1378 m.
Demografija
Pagal 2001 m. visuotinį gyventojų surašymą mieste gyvena 11150 žmonės. 98,27 % yra slovakai ir 0,58 % etniniai čekai. 90,87 % visų gyventojų išpažįsta katalikybę, 4,35 % laisvamaniai ir 1,51 % liuteronai.
Tūbinių herbas
Tūbinių herbas – pagrindinis Tūbinių kaimo ir Šilalės kaimiškosios seniūnijos (Šilalės rajono savivaldybė) heraldinis atributas.
Aprašas
Tūbinių herbe atsispindi me­dinė Tūbinių Dievo Apvaizdos bažnyčia, o keturkampėse figūro­se pavaizduoti dviejų eglių siluetai. Eglės buvo pagrindinis motyvas pirminiuose herbo variantuose. Žalia spalva reiškia Tū­binių miškus, gamtą, atgimimą, viltį. Eglė – amžinumo, gy­vybingumo simbolis. Ti­ki­ma, kad ji nubaido piktąsias dvasias, atneša sėkmę, svei­katą, pašalina blo­gį, yra drąsos, ge­ros nuotaikos, nemirtingumo, išdidumo ir karališkosios garbės sim­bolis. Eg­lė dar vadinama ąžuolo mo­ti­na. Bažnyčia simbolizuoja vietos žmonių dvasinio prado do­minavimą, susitelkimą, pagarbą tradicijoms ir is­to­rinei atminčiai.
Istorija
Tūbinių herbas atspindi istorines kaimo realijas. Isto­ri­niuose šaltiniuose Tū­binių vardas paminėtas 1561 m. Ir nors gyvenvietė niekada neturėjo savo herbo, situaciją pakeitė turtinga kaimo istorija. Didelės įtakos turėjo 2014 m. Tūbinių Šv. Kryžiaus koplyčios rūsyje aptikta bažnyčios ir koplytėlių statytojų T. ir I. Jacevičių šeimos kapavietė, 2015 m. atstaty­tas Vytauto paminklas, 2017 m. atlikta koplyčios ir koply­tė­lių rekonstrukcija.
Herbas patvirtintas 2019 m. gegužės 24 d. LR Prezidento dekretu Nr. 1K-1650. Herbas pašventintas birželio 2 d. Etalono autorius – Rolandas Rimkūnas.
Šcebelecas
Šcebelecas – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Sokulkos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Stražas
Stražas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Sokulkos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į pietvakarius nuo Sokulkos ir 29 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Šalia kaimo teka Sokoldos upė.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Richard E. Byrd
Ričardas Berdas (g. 1888 m. spalio 25 d. – 1957 m. kovo 11 d.) – amerikiečių jūrų laivyno karininkas, lakūnas, poliarinis tyrinėtojas, 1929 m. pirmasis istorijoje praskridęs virš Pietų ašigalio.. Taip pat teigė pirmasis lėktuvu pasiekęs Šiaurės ašigalį, tačiau abejojama, ar jis iš tiesų buvo pasiekęs ašigalį. Jo asmeninio dienoraščio užrašai rodo visai kitas skrydžio koordinates, nei pateiktos oficialioje ataskaitoje „National Geographic“.
Lietuvos Biblijos draugija
Lietuvos Biblijos draugija – krikščionių ekumeninė ne pelno organizacija, įkurta Vilniuje 1992 m. Rengia Biblijos ir biblinės literatūros vertimus į lietuvių ir tautinių mažumų kalbas, užsiima jų leidybos ir platinimo organizavimu.
Richard E. Byrd
Biografija
1912 m. baigęs studijas JAV karinėje jūrų akademijoje pradėjo tarnauti Karo laivyne. R. Berdas vadovavo keturioms didelėms antarktinėms ekspedicijoms 1928–1930, 1933–1935, 1939–1941 ir 1946–1947 m., kurių metu buvo atrastos ir tiriamos didelės teritorijos Antarktidoje. 1929 m. žemyno pakrantėje įkūrė bazę Little America. Berdas suteikė pavadinimus eilei objektų Antarktidoje, pvz. Merės Berd žemė.
Lietuvos Biblijos draugija
Steigėjai: Baptistų, Evangelikų Liuteronų, Evangelikų Reformatų, Katalikų, Sekmininkų, Sentikių, Septintosios Dienos Adventistų ir Stačiatikių Bažnyčios. Nuo 2011 m. asocijuota nare tapo Laisvųjų Krikščionių Bažnyčia.
Richard E. Byrd
Biografija
R. Berdas nuo 1926 m. iki 1996 m. buvo laikomas pirmuoju lakūnu, praskridusiu virš Šiaurės ašigalio.
Lietuvos Biblijos draugija
Draugija bendradarbiauja su daugiau nei pusantro šimto Biblijos draugijų visame pasaulyje. Nuo 1946 m. šią veiklą koordinuoja Jungtinės Biblijos draugijos (United Bible Societies). Pirmoji Biblijos draugija buvo įkurta Didžiojoje Britanijoje 1804 m.
Richard E. Byrd
Biografija
Vėliau jis tapo JAV laivyno kontradmirolu. Berdo vardu pavadinta amerikiečių antarktinė Berdo stotis, Nacionalinis poliarinių tyrimų centras. 1926 m. gruodžio 21 d. už skrydį virš Šiaurės ašigalio R. Berdas buvo apdovanotas Garbės medaliu.
Lietuvos Biblijos draugija
Veikla
Draugija užsiima Šventojo Rašto leidyba, platinimu knygynuose ir internete, švietimo, globos, slaugos įstaigų, nevyriausybinių organizacijų rėmimu dovanojamomis Biblijomis. Aklųjų poreikiams išleista Biblija Brailio raštu bei audio Naujasis Testamentas, kurtiesiems į gestų kalbą pradėtas versti Naujasis Testamentas. Skaitmenizuojami ir publikuojami ankstesni lietuviški Biblijos vertimai bei atliktas pažodinis Evangelijų vertimas, nuolat pildomas Biblijos Žinynas internete. Taip pat Biblija populiarinama per parodas, meną, konkursus, pažintinę literatūrą.
Boomerang
„Boomerang“ – JAV kabelinės televizijos kanalas ir srautinių transliacijų kompanija, priklausanti „Warner Bros. Discovery“ padaliniui „Warner Bros. Discovery Networks“.
„Boomerang“ debiutavo 1992 m. kaip „Cartoon Network“ programos schemos dalis, kuriai patikėta klasikinės animacijos biblioteka. Nuo 2000 m. pradėjo veikti kaip atskiras tinklas. Ilgainiui „Boomerang“ pradėjo transliuoti vis modernesnes ir šiuolaikines laidas, įskaitant ir „Cartoon Network“ kanale rodytas programas.
2015 m. „Boomerang“ pradėjo gaminti savo originalų turinį, daugiausiai kūrė klasikinių laidų, tokių kaip „Looney Tunes“ ir „Skūbis Dū“, franšizes. 2017 m. „Boomerang“ pradėjo teikti VOD bei srautinio transliavimo paslaugas.
CRISPR
miniatiūra|300px|right|Palindromai [[DNR: A– palindromas, B – žiedas, C – stiebas]]
CRISPR pirmą kartą atrastas ir aprašytas 1987 m., tačiau tyrimai ir pritaikymo galimybių paieška biotechnologijų ir medicinos srityse suintensyvėjo apie 2013 m.
Antivirusinė sistema
Kaip žmonės turi imunitetą, padedantį kovoti organizmui su virusais, taip neseniai atrasta ir bakterijų imuninė sistema. Nors ji labai skiriasi nuo žmonių imuninės sistemos, tačiau ji taip pat apsaugo organizmą nuo pavojingų svetimkūnių. Bakterijos apsaugai nuo virusų naudoja CRISPR/Cas (CRISP associated) sistemą. Ji yra sudaryta iš specifinės DNR sekos, vadinamos CRISPR lokusu, ir Cas genų, nuo kurių sintetinami Cas baltymai. CRISPR lokuse tarp bakterinės DNR yra ir viruso DNR gabaliukų. Jų išsidėstymas nėra atsitiktinis – virusinės DNR gabaliukai dėliojami pakaitomis su bakterine DNR, todėl sistema ir pavadinta taisyklingai pertrauktais palindrominiais pasikartojimais.
Kai virusas atakuoja bakterijos ląstelę, į ją patenka virusinė DNR. Svetimoje viruso DNR yra speciali seka, kurią bakterijos baltymai atpažįsta ir iškerpa. Jei bakterija išgyvena viruso ataką, ji įgyja imunitetą. Kai virusas bando antrąkart užvaldyti tokią bakteriją, jos ląstelėje įsijungia mechanizmai, kurių dėka nuo DNR nukopijuojama skirtukų ir pasikartojimų seka, bakterinių baltymų sukarpoma iki mažų gabaliukų, kurių sekos atitinka skirtukų, t. y. infekavusių virusų DNR gabaliukų, sekas. Virusinėje DNR jos suskaidomos, todėl virusas nebepadaro bakterijai žalos.
Skirtingos bakterijos gali turėti kelių skirtingų tipų CRISPR/Cas sistemas, kurios skiriasi Cas baltymais ir jų funkcijomis kitose bakterijose. Tyrimais nustačius jų veikimo principus, buvo pereita ir prie sudėtingesnių – žinduolių ląstelių. Atakuojant virusams jos iškart pajunta, kad DNR kažkas nutiko – įsijungia DNR taisymo mechanizmai. Vieno iš jų metu galima ląstelei pateikti naują DNR seką, ir ji bus įstatyta trūkio vietoje.
Lietuvoje CRISPR/Cas sistemos tiriamos Vilniaus universiteto Biotechnologijos instituto Baltymų-nukleorūgščių sąveikos tyrimų skyriuje (vad. prof. dr. Virginijus Šikšnys).
Technologijos ateitis
Be CRISP neapseinama vėžio ir kamieninių ląstelių tyrinėjimuose, vystymosi biologijoje bei neurobiologijoje. Kitas naudingas CRISPR/Cas sistemų pritaikymas – kovai su antibiotikams atspariomis, infekcijas sukeliančiomis bakterijomis. Galbūt ateityje bus galima CRISPR/Cas sistemas pritaikyti net AIDS gydymui.
Modelinėse sistemose CRISPR sėkmingai taikomas, tad ateityje tai bus galima panaudoti „blogiems“ genams taisyti ir genetinėms ligoms gydyti. Vietoje geno su mutacijomis, dėl kurio išsivysto liga, į ląsteles įvedus Cas9-RNR kompleksą ir sveiką geno kopiją, šis turėtų atsirasti genome vietoje mutuoto, ir žmogus turėtų pasveikti. Kol kas gydymui Cas9-RNR kompleksai dar nėra taikomi, nes reikalinga daugybė tyrimų, pvz., nustatyti kompleksų specifiškumui (ar nekerpa DNR ten, kur nereikia) ar efektyviausiam pristatymui į ląsteles.
Naudojant naujausias molekulines CRISPR/Cas technologijas, jau yra bandoma tiesiogiai gydyti genetinius defektus. Iki šiol genų terapija daugiausia rėmėsi netobulais genomo taisymo metodais, rizikingais daugeliui pacientų, dažnai panaudojant modifikuotus virusus, įterpiančius DNR atsitiktinėse genomo vietose. Naujojo metodo dėka galima pakeisti bet kurią norimą DNR molekulės dalį. CRISPR gali būti naudojamas tiksliam bet kurio genomo regiono paveikimui DNR karpančiu fermentu Cas9. Naujoji technologija turėtų suteikti galimybę taisyti rimtus genetinius sutrikimus bet kurioje žmogaus vystymosi iš spermatozoido ir kiaušialąstės, IVF embrionuose, iki pat negrįžtamų susirgimo stadijų.
Užas
Užas arba Uhas  – upė pietvakarių Ukrainoje ir rytų Slovakijoje; Laboreco kairysis intakas (Tisos baseinas). Prasideda Ukrainoje, Užkarpatės srityje, Karpatų kalnuose. Teka į pietvakarius. Ties Zagoro kaimu kerta Ukrainos-Slovakijos sieną ir teka Rytų Slovakijos lyguma. Įteka į Laborecą ties Dragniovo kaimu.
Krantai statūs, 1-2 m aukščio, vietomis iki 6-8 m. Aukštupio vaga akmenuota. Vienintelis miestas prie upės – Užgorodas (Ukraina).
Yra keletas upės etimologijos versijų, labiausiai tikėtina, kad pavadinimas kilo nuo senovės slavų „už“, reiškiančio gyvatę, žaltį.
NK TŠK Topolovac
Sisako „Topolovac“ – Kroatijos futbolo klubas iš Sisako priemiesčio Topolovaco.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1932 m. Kitados rungtyniavo aukščiausioje lygoje, bet joje neįsitvirtino ir iškrito į žemesnį divizioną.
Vėlesniais metais sekė kritimas į Trečią lygą (III pakopa). Pastaraisiais metais rungtyniavo regioninėse pirmenybėse.
Radailių herbas
Radailių herbas – pagrindinis Radailių kaimo (Klaipėdos rajono savivaldybė) heraldinis atributas.
Aprašas
Herbas yra su trimis auksiniais sujungtais jurginais, kurie simbolizuoja vieningumą ir bendruomenės augimą.
Istorija
Herbas patvirtintas 2019 m. lapkričio 13 d. LR Prezidento dekretu Nr. 1K-125.
FK Saulės Kraštas
FK Saulės Kraštas – jungtinis Lietuvos salės futbolo projektas tarp Akmenės SC ir FA Šiauliai.
Istorija
Akmenės SC žaidė Futsal A lygoje tarp 2018-19? – 2020-21 m. sezonų.
FA Šiauliai žaidė Futsal A lygoje tarp 2019-20 – 2020-21 m. sezonų.
Prieš 2021-2022 m. sezono pradžią buvo sukurtas bendras šių komandų projektas, pavadintas FK Saulės Kraštas.
Komanda žaidžia su FK Akmenė logotipu – klubu artimai susijusiu su Akmenės SC. Namų rungtynes komanda žaidžia Šiaulių krepšinio akademijos „Saulė“ salėje.
Sudėtis
Atnaujinta:
✰–Lietuvos vaikinų iki 19 m. salės futbolo rinktinę atstovavę žaidėjai
Love & Hate
Love & Hate – antrasis studijinis britų soul atlikėjo Michael Kiwanuka albumas, išleistas 2016 m. liepos 15 d. Albumas sulaukė labai gerų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju atlikėjo įrašu, pasiekusiu šią viršūnę.
Guillaume Delisle
Gijomas Delilis (1675 m. vasario 28 d. Paryžiuje – 1726 m. sausio 25 d. ten pat) – Prancūzijos kartografas.
Žemėlapiai
Daug G. Delilio žemėlapių buvo perleidžiama ir po jo mirties, iki pat XVIII a. pabaigos.
Naškavičų valsčius
Naškavičų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Naškavičai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje. Apie 1870 m. prijungtas prie Senkaimio valsčiaus.
Aukštutinė Uelė
Aukštutinis Uelė  – provincija Kongo Demokratinės Respublikos šiaurės rytuose, Pietų Sudano ir Centrinės Afrikos Respublikos pasienyje. Administracinis centras – Isiras.
Pro provinciją teka Uelė ir jos intakai Bverė, Gurba, Uerė, Nepokas, Kapilis, Gada, Dungu. Daug saugomų teritorijų (Okapijų laukinės gamtos rezervatas, Garambos nacionalinis parkas, Azandės medžioklės rezervatas, Mondo Misos medžioklės rezervatas, Gangala na Madijo medžioklės rezervatas).
Iki 2005 metų Konstitucinės reformos Aukštutinė Uelė buvo Rytų provincijos rajonas, 2015 m. išskirtas į atskirą provinciją.
Administracinis suskirstymas
Provincija skirstoma į 5 teritorijas:
Petras Strumila
Petras Paškovičius Strumila iš Cechanuvo, Petras Kiška (m. 1486) – LDK valstybinis veikėjas, Drohičino seniūnas (1463–1469), karalienės Elžbietos Habsburgaitės prievaizas (1477), Lydos vietininkas (1483), dvaro maršalka (1483), Kiškų giminės pradininkas.
Biografija
Lietuvos bajorų Strumilų giminės atstovas, herbo „Dombrova“ savininkas. Bajoro Povilo Strumilos (m. 1435/1436) sūnus. Broliai - Lvovo kaštelionas Jurgis Strumila ir Medicko seniūnas Mikalojus Strumila (Cechanoveckių giminės pradininkas).
Cechanuvo valdytojas Palenkėje. Bažnyčios Černovke įkūrėjas.
Kiškų giminės pradininkas, užgęsusios 17 amžiaus pirmoje pusėje, pradininkas.
Šeima
Petras Povilas Strumila buvo vedęs du kartus. Jo pirmos žmonos vardas nežinomas Vaikai nuo pirmos santuokos:
2-ji žmona – Katerina Nemirovič, dvaro maršalko Jono Nemirovičiaus (m. iki 1465) duktė. Vaikai nuo antros santuokos:
Petras Strumila mirė 1486 metais, vadovaudamas diplomatinei misijai į Krymą.
Kurmanavos valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje. Apie 1870 m. prijungtas prie Šamavos valsčiaus.
Tuniso vyrų futbolo rinktinė
Tuniso vyrų futbolo rinktinė – futbolo komanda, atstovaujanti Tunisui. Rinktinė dalyvavo šešiuose pasaulio čempionatuose, bet niekad neįveikė grupių lygmens. 1978 metų pasaulio čempionate tapo pirmąja Afrikos žemyno komanda, iškovojusia pasaulio čempionate pergalę. 2002 metais Tunisas iškovojo Afrikos Nacijų taurę, 1965 ir 1996 metais iškovojo antrąją vietą.
Yehezkel Streichman
Ezekielis Streichmanas (1906 m. Kaune – 1993 m. sausio 12 d. Tel Avive, Izraelis) – Lietuvos žydų kilmės Izraelio dailininkas. Laikomas vienu iš Izraelio modernizmo dailės pradininkų.
Šindzelis
Šindzelis – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Sokulkos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 39 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Savinia
Savinia  – upė vidurio Slovėnijoje; Savos kairysis intakas. Prasideda Savinios Alpėse, ties ištakomis sudaro aukščiausią šalyje Rinkos krioklį. Teka tarpukalnių slėniais pradžioje į pietryčius, žemupyje – į pietus. Įteka į Savą ties Zidani Mostu.
Didžiausi intakai: Lučinica, Liubnica, Dreta, Paka, Ložnica, Voglaina.
Prie Savinios įsikūrę Celės ir Laško miestai.
Nicolas de Fer
Nikola de Feras (1646 m. – 1720 m. spalio 25 d. Paryžiuje) – Prancūzijos kartografas, geografas.
Žemėlapiai
Išleido labai daug žemėlapių. Kai kurie jų turėdavo klaidų, tačiau žemėlapiai buvo labai vertinami dėl savo puošybos elementų ir meninės vertės.
Slinkupis
Slinkupis – upelis Kretingos rajono savivaldybės teritorijos rytinėje dalyje, kairysis Minijos intakas.
Išteka 1,5 km į šiaurę nuo kelio, Dauginčių kaimo žemių šiaurės rytinėje – rytinėje dalyje. Teka šiaurės vakarų kryptimi. Aukštupyje vaga melioracijos ištiesinta, 300 m nuo ištakų kerta Vyšnių gatvę. Aplenkdamas iš pietvakarių pusės dvi vienkiemines sodybas, toliau leidžiasi nuo aukštumos šlaitu žemyn natūralia, vingiuota vaga. Toliau teka Minijos senslėniu, kuriame kerta į Šilpelkės mišką vedančią Kalno gatvę. Į Miniją įteka Dauginčių kaimo šiauriniame pakraštyje, 101 km nuo jos žiočių. left|thumb|100px|Monumentalus kryžius šalia upelio Minijos slėnyje dešinėje Kalno gatvės pusėje upelis dviejose vietose užtvenktas. I tvenkinio plotas – 0,38 ha, II tvenkinio – 0,63 ha.
Turi bevardį dešinįjį intaką.
Kairiajame krante stūkso Dauginčių II senosios kapinės (Prancūzkapiai), o priešais santaką su Minija – Dauginčių piliakalnis (Pilis). Šalia Kalno gatvės prie upelio pastatytas monumentalus kryžius.
Upėvardis kilęs nuo žodžio slinkti (lėtai judėti).
Laisvės kaina. Disidentai
'''„Laisvės kaina. Disidentai“''' – Lietuvos televizijos istorinis serialas, nuo 2019 m. sausio 10 d. iki balandžio 28 d. rodytas per LRT televiziją. Tai daugiaserijinių filmų „Laisvės kaina. Savanoriai“, „Laisvės kaina. Partizanai“ tęsinys. Serialą kūrė kompanija „Videometra“. Serialo veiksmas vyksta sovietinėje Lietuvoje 1956-1986 m. laikotarpiu, kai numalšinus partizanų judėjimą, pasipriešinimas okupacijai įgavo kitas neginkluoto pasipriešinimo formas. Seriale daugiausia dėmesio skiriama katalikų dvasininkų ir pasauliečių disidentams (ypač 1972 m. pradėtai leisti pogrindinei Katalikų bažnyčios kronikai).
Nors veikėjai ir siužetas išgalvoti, daug personažų remiasi realiai gyvenusių asmenybių gyvenimu. Vyskupo Marijono Šimonio netikslus prototipas - Teofilius Matulionis, 11-oje serijoje Juozapo Svirskio ginamajai kalbai panaudota autentiška kunigo Juozo Zdebskio teisme pasakyta paskutinė ginamoji kalba, naudota ir šį kunigą sekusių saugumo pareigūnų surinkta medžiaga. Anot režisieriaus, kun. Svirskis turi ir Alfonso Svarinsko bruožų. Kaip ir ankstesnėje serialo dalyje, aukšto KGB pareigūno Vlado personažui didelę įtaką yra padariusi Juozo Markulio asmenybė.
Serialas taip pat pritaikytas neregių auditorijai - yra galimybė žiūrėti serijas su garsiniu vaizdavimu, kurį parengė garsinio vaizdavimo Lietuvoje pradininkė, Vilniaus universiteto Kauno fakulteto (VUKF) docentė Laura Niedzviegienė ir jos studentė Kristina Meilūnaitė.
Filmuota Kaune (įskaitant spaustuvę, kurioje buvo spausdinama Katalikų bažnyčios kronika), Valkininkuose ir kitur.
Psichologija (žurnalas)
Psichologija (žurnalas) – nuo 1980 m. Vilniaus universitete leidžiamas tarptautinis, akademinis, deimantinės atvirosios prieigos žurnalas. Jame galima rasti recenzuotus visų pagrindinių psichologijos mokslo šakų straipsnius. Psichologija siekia psichologijos mokslo plėtros Vidurio ir Rytų Europos regione. Šiuo tikslu žurnale publikuojami ir Lietuvos, ir užsienio tyrėjų mokslo tyrimai. Vyriausioji redaktorė ‒ doc. dr. Jurgita Lazauskaitė-Zabielskė. Ankstesni redaktoriai: prof. dr. Gintautas Valickas, doc. dr. Eglė Elena Rimkutė, prof. dr. Alfonsas Gučas ir prof. dr. Sigitas Kregždė.
Istorija
Pirmasis žurnalo Psichologija leidinys buvo publikuotas 1980 m. gruodžio 15 d. Prieš susikuriant atskiram žurnalui apie psichologiją, nuo 1962 m. buvo leidžiamas žurnalas, pavadinimu Pedagogika ir psichologija.
Pirmasis Psichologija vyr. redaktorius buvo Alfonsas Gučas – psichologas, pedagogas, politinis veikėjas bei spaudos darbuotojas. Šias pareigas A. Gučas užėmė iki 1990 m. po to vyr. redaktoriumi tapo habilituotas soc. mokslų daktaras, Lietuvos psichologas, profesorius Sigitas Kregždė . Jis žurnalui vadovavo iki 1993 m. Jį pakeitė psichologė docentė Eglė Elena Rimkutė. 2003 m. vadovavimą žurnalui perėmė prof. dr. Gintautas Valickas Dabartinė vyr. redaktorė doc. dr. Jurgita Lazauskaitė-Zabielskė, kuri vadovauja ir Organizacinės psichologijos tyrimų centrui, pareigas pradėjo eiti 2019 m.
Tematika
Psichologija skelbia straipsnius įvairiomis psichologijos temomis. Žurnalas publikuoja empirinius, metodologinius, teorinius bei tarpdisciplininius tyrimus klinikinės psichologijos, socialinės psichologijos, raidos psichologijos, organizacinės psichologijos, asmenybės psichologijos ir kitomis temomis. Žurnalo skiltyje Psichologija praktikai talpinami straipsniai, apžvelgiantys konkrečios psichologijos srities taikymą praktikoje. Taip pat yra skiltis Trumpi pranešimai, kurioje skelbiami mažesnės apimties moksliniai straipsniai (iki 3000 žodžių) išskirtinai tik anglų kalba.
Psichologija straipsnių nuo 1962 iki 2015 m. analizė rodo, kad iki 1990 m. publikuoti straipsniai buvo ideologiškai suvaržyti, o statistinės analizės metodai atsiliko nuo pasaulinių tendencijų, tuo tarpu nuo 1990 m. publikuoti straipsniai artimi pasaulinėms tendencijoms. Žurnalui buvo išsakyta kritika dėl per menkai reprezentuojamų tyrimo apie vyresnio amžiaus asmenų psichologinius ypatumus.
Žurnalas kiekviename numeryje išleidžia ir redakcinės kolegijos sąstatą bei turinį.
Leidyba
Per metus išleidžiami du žurnalo tomai, taikomas augančio numerio principas. Žurnale publikuojami straipsniai lietuvių ir anglų kalbomis. Kadangi Psichologija yra deimantinės atvirosios prieigos žurnalas, kas reiškia, jog visi žurnalo straipsniai yra atviri vartotojams skaityti, atsisiųsti į savo laikmenas, iš anksto neatsiklausus straipsnių autorių. Žurnalas netaiko jokių straipsnio publikavimo mokesčių. Psichologija yra publikuojamas pagal Kūrybinių bendrijų tarptautinę licenciją (angl. Creative Commons Attribution 4.0 License, CC BY 4.0).
Žurnalui suteikia DOAJ Seal žyma, reiškianti, kad Psichologija atitinka aukščiausius atvirosios prieigos reikalavimus. Žurnalas yra įtrauktas į Cabell's duombazę, kurioje registruojami šiuolaikinius leidybos standartus atitinkantys žurnalai. Žurnalas užtikrina ilgalaikį turinio išsaugojimą naudodamasis PKP išsaugojimo tinklo (PKP PN) paslauga. Tai reiškia, kad tuo atveju, jei žurnalas nustos eiti ir jo esama interneto svetainė bus uždaryta, straipsniai bus atverti kitose atvirosios prieigos talpyklose. 2022 m. žurnalą Lietuvos mokslo tarybą įtraukė į lituanistinių tyrimų sklaidai svarbių leidinių sąrašą.
Straipsniai publikuojami PDF ir HTML formatu.
2022 m. užfiksuoti 72,969 atsisiuntimai. Straipsniai, 2022 m. atsisiųsti daugiausiai kartų:
Žurnalo metrika
Duomenys apie žurnalo publikacijų citatų skaičių yra pateikiami keliose duomenų bazėse. Dimensions duomenų bazė, remdamasi ERIH PLUS indeksu, nurodo, kad iš viso fiksuoti 452 Psichologija žurnalo straipsnių citavimai, vidutiniškai 0,64 citavimų straipsniui (2023 05 03 duomenimis).
Mokslinių dokumentų duomenų bazė Scilit nurodo tokius Psichologija žurnalo mokslometrijos rodiklius: per 5 metus buvo cituoti 24 straipsniai, iš viso registruoti 44 citavimo atvejai per 5 metus, per mėnesį vidutiniškai registruojami 0,37 citavimai (2023 05 04 duomenimis).
Nuorodos
Žurnalo Psichologija archyvas
Šiškai
Šiškai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Sokulkos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurės rytus nuo Sokulkos ir 43 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
HNK Istra Pula
Pulos „Istra“ – Kroatijos futbolo klubas iš Pulos.
Istorija
Klubo istorija siekia 1961 m., kai buvo įkurtas „Istros“ klubas.
Kitados rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
Čopas (provincija)
Čopas  – provincija Kongo Demokratinės Respublikos vidurio šiaurėje. Administracinis centras – Kisanganis.
Teritorija yra Kongo baseine. Provinciją kerta Kongas bei jo intakai: Aruvimis, Lomamis, Čopas, Maikas, Lilas, Rvikis, Jokas, Lindis. Įsteigtas Lomamio nacionalinis parkas, Maiko nacionalinis parkas.
Iki 2005 metų Konstitucinės reformos Čopas buvo Rytų provincijos rajonas, 2015 m. išskirtas į atskirą provinciją.
Darbėnų herbas
Darbėnų herbas – pagrindinis Darbėnų miestelio ir seniūnijos (Kretingos rajono savivaldybė) heraldinis atributas.
Aprašas
Raudoname lauke – auksinis rombas su iš jo kampų išeinančiomis banguotomis juostelėmis. Darbėnų herbe pavaizduota miestelio istorinė planinė struktūra, kuri ėmė formuotis XVI a. Vėliau, XVIII a. – XIX a. II p. Darbėnuose susiformavo savitas radialinis planas ne su vienu, kaip buvo įprasta kituose miesteliuose, bet su dvejais mazgais: viename buvo keturi keliai: nuo dvaro sodybos, Skuodo, Salantų ir Vaineikių, kurie suėjo Darbos upelio šiaurės krante; kitame mazge – trys keliai: iš malūno, Palangos-Kretingos ir Kašučių, susijungę pietiniame Bendriškės upelio krante. Abu gatvių mazgus jungė Kretingos-Palangos-Skuodo krypties kelyje susidariusi pagrindinė gatvė su netaisyklinga turgaus aikšte. Atsižvelgiant į išlikusią senąją radialinio plano su klasicistinio plano elementais Darbėnų dalį, 1969 m. miesteliui buvo suteiktas vietos reikšmės urbanistikos paminklo statusas. Siekiant pažymėti šį svarbų urbanistinį paveldą ir kartu išryškinti Darbėnų, kaip klestinčio miestelio tiek istorijoje, tiek dabartyje, svarbą, Lietuvos heraldikos komisija pritarė istorinės planinės struktūros atspindėjimui Darbėnų herbe. Vietos bendruomenė pasirinko herbe naudoti raudoną spalvą, kadangi ši spalva dominuoja tautiniuose žemaičių kostiumuose.
Istorija
Apie herbo įteisinimą bendruomenė pradėjo kalbėti prieš 2–3 metus. „2018 metų lapkritį pirmą kartą buvome nuvažiavę į Prezidentūrą ir pateikėme prašymą dėl herbo įteisinimo. Galėjome ir kiek anksčiau jį turėti, tačiau tai buvo iš dalies specialus žingsnis, nes žinojome, kad keisis šalies prezidentas, o Gitanas Nausėda yra susijęs su Darbėnais, todėl pasvarstėme, kad šis herbas būtų pirmasis, kurį patvirtintų G. Nausėda“, – kalbėjo Darbėnų seniūnas Alvydas Poškys.
Darbėnų miestelio herbas sukurtas ir imtas naudoti dar 1991 m., kai buvo švenčiamas gyvenvietės 400-asis jubiliejus, tačiau tuo metu nebuvo kreiptasi dėl herbo patvirtinimo. Manoma, kad idėja sukurti herbą kilo Rimantui Kvikliui, herbo autorius nežinomas. Herbas iki 2019 m. buvo naudojamas neoficialiai.
Herbas patvirtintas 2019 m. spalio 29 d. LR Prezidento dekretu Nr. 1K-99. Pagal heraldikos taisykles pakoreguoto herbo autoriai Gintautas Jonkus ir Jonas Abromas.
Vakarų Nortamptonšyras
Vakarų Nortamptonšyras  – Anglijos administracinis rajonas Nortamptonšyro grafystėje, Rytų Midlandso regione. Administracinis centras – Nortamptonas.
Istorija
Vakarų Nortamptonšyro rajonas įkurtas 2021 m. balandžio 1 d. sujungus tris istorinius rajonus: Daventrio rajoną, Rytų Nortamptonšyro rajoną ir Nortamptono rajoną.
Ekonomika
Rajone daugiausiai plėtojamas logistikos ir sandėliavimo paslaugų sektorius.
Krka (Slovėnija)
Krka  – upė pietų Slovėnijoje, Žemutinės Krajinos regione; Savos dešinysis intakas. Prasideda 25 km į pietryčius nuo Liublianos, prie Ivančna Goricos miestelio. Teka daugiausia rytų kryptimi, vietomis prateka kanjonais, sudaro slenksčius. Žemupyje vaga išsiplečia, tėkmė sulėtėja. Įteka į Savą prie Brežicės miesto.
Miestai prie Krkos: Žužemberkas, Novo Mestas, Kostanjevica prie Krkos. Žvejyba, vandens turizmas.
Astrofotometrija
Astrofotometrija – astrofizikos šaka, kuri fotometrijos metodais nagrinėja kosminių kūnų ryškį. Ji tiria žvaigždžių ryškį arba poliarizaciją įvairaus spektro srityse. Kosminių objektų ryškis iš Žemės gali būti išmatuotas 0,5–1 % (0,005–0,01 ryškio) tikslumu.
Pagal matavimo pobūdį skirstoma į absoliučiąją ir santykinę. Absoliučioji astrofotometrija lygina dangaus kūnų spindesį su laboratorinių šaltinių atitinkamais dydžiais ir reiškia jį energiniais vienetais. Santykinė astrofotometrija matuoja spindesių santykį, kuris išreiškiamas ryškių skirtumu. Pagal matavimo metodą astrofotometrija skirstoma į vizualinę, fotografinę ir fotoelektrinę.
Ituris
Ituris  – provincija Kongo Demokratinės Respublikos šiaurės rytuose, Ugandos ir Pietų Sudano pasienyje. Administracinis centras – Bunija.
Teritorija yra rytų aukštumose. Didelę jos dalį užima Iturio džiunglės. Rytuose telkšo Alberto ežeras. Per provinciją teka Ituris, Ngaju, Epulu, Šaris. Įsteigtas Okapijų laukinės gamtos rezervatas.
Iki 2005 metų Konstitucinės reformos Ituris buvo Rytų provincijos specialusis rajonas, 2015 m. išskirtas į atskirą provinciją.
Administracinis suskirstymas
Provincija skirstoma į 5 teritorijas:
Kirnaičių herbas
Kirnaičių herbas – pagrindinis Kirnaičių kaimo ir Kepalių seniūnijos (Joniškio rajono savivaldybė) heraldinis atributas.
Aprašas
Herbas yra su šiaudiniu sodu. Jų „auginimo“ tradicija įtraukta į Lietuvos nematerialaus kultūros paveldo sąvadą.
Istorija
Herbas patvirtintas 2019 m. lapkričio 22 d. LR Prezidento dekretu Nr. 1K-133. Etalono autorius – Juozas Galkus, kuris pa­siū­lė bent 8 va­rian­tus nuo dir­ban­čios mo­ters iki duo­nos ke­pa­lo, taip tin­kan­čio že­mės ūkio kraš­tui. Bend­ruo­me­nei pa­ti­ko ir lau­ko dar­bų už­baig­tu­vių puokštė-kepurė, ir šiau­di­nis so­das. Vals­ty­bi­nė he­ral­di­kos ko­mi­si­ja nu­spren­dė, kad bū­tent iš šiau­dų ve­ria­mas so­das yra tin­ka­miau­sias, nes jis at­spin­di įvai­ria­pu­sę se­niū­ni­jos is­to­ri­ją ir da­bar­tį: juk šiau­das yra žem­dir­bys­tės pro­duk­tas, o su­ver­tas kruopš­čių ir ta­len­tin­gų ran­kų jis tam­pa pa­puo­ša­lu, liau­dies me­nu, tad sa­vy­je tal­pi­na ir kul­tū­ri­nį šio kraš­to svo­rį.
Iš pra­džių į Lie­tu­vos he­ral­di­kos ko­mi­si­ją kreip­ta­si pra­šant su­kur­ti her­bą Ke­pa­liams, ku­rie iki 1995 m. bu­vo Kepalių apylinkės cent­ras ir iki šiol yra di­des­nė gy­ven­vie­tė nei Kirnaičiai, kur da­bar įsi­kū­ru­si se­niū­ni­jos ad­mi­nist­ra­ci­ja. Ta­čiau mi­nė­ta ko­mi­si­ja pa­ta­rė her­bą kur­ti ofi­cia­lia­jam se­niū­ni­jos cent­rui. Su­ta­rus, ku­riai gy­ven­vie­tei bus ku­ria­mas her­bas, be­li­ko nu­spręs­ti, kas ją at­spin­dės. Kai­mo bend­ruo­me­nių at­sto­vų pa­gei­da­vi­mai bu­vo su­si­ję su šia­me kraš­te plė­to­ja­ma že­mės ūkio veik­la, kal­bė­ta apie duo­nos ar grū­dų sim­bo­li­ką.
Musninkų herbas
Musninkų herbas – pagrindinis Musninkų miestelio ir seniūnijos (Širvintų rajono savivaldybė) heraldinis atributas.
Aprašas
Sidabriniame lauke raudonas stulpas su sidabrine koplyčia, abipus stulpo – du raudoni pakelti kardai.
Tatarščizna
Tataraščizna – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Sokulkos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Liepalotas (upė)
Šalia įsikūrusios gyvenvietės: Gražiškiai, Marčiukai, Adomiškiai, Liepalotai.
Tatarščizna
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Musninkų herbas
Istorija
Herbas patvirtintas 2019 m. gruodžio 18 d. LR Prezidento dekretu Nr. 1K-169. Etalono autorius – Arvydas Každailis.
Tartakas (Sokulkos apskritis)
Tartakas – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Sokulkos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Akara
Akara gali reikšti:
Didysis Jomantų akmuo
miniatiūra|250px|right|Didysis akmuo miniatiūra|250px|right
Didysis Jomantų akmuo – valstybės saugomas geologinis gamtos paminklas, esantis Telšių rajone, Viešvėnų seniūnijoje, Survilų kaime, į pietus nuo Jomantų. Riedulys stūkso Varnių regioniniame parke prie Jomantų miško pažintinio tako, apie 2,3 km į rytus nuo kelio (yra kelio nuorodos).
Duomenys
Riedulio matmenys:
Andernacho šachmatai
Andernacho šachmatai – šachmatų variantas, besiskiriantis nuo tradicinių šachmatų tuo, kad kiekviena figūra (išskyrus karalių), nukirtusi priešininko figūrą, užima jos vietą ir keičia savo spalvą į priešingą. Nukirstoji figūra nuimama nuo šachmatų lentos.
„Naujas“ juodųjų bokštas laukeliuose a8, ar h8 (baltųjų bokštas – laukeliuose a1 ar h1) gali daryti rokiruotę.
Nors ir galima būtų, bet Andernacho šachmatais partijos paprastai nežaidžiamos. Juos dažniausiai naudoja šachmatų kompozitoriai kurdami šachmatų uždavinius.
Uždaviniai sudarinėjami ne tik su tradicinėmis, bet ir pasakiškomis figūromis. Dalyvauja konkursuose. Geriausi įtraukiami į FIDE albumus.
Jų atmainos: Antiandernacho ir Superandernacho šachmatų uždaviniai.
Figūrų spalvos pakeitimas padeda sėkmingai atverti linijas; gulstinėse, statmenose ar įstrižainėse. Juodųjų figūrų užstojimai įgauna kitokią prasmę. Mato skelbimo atveju juodųjų linijinėms figūroms kirsti baltųjų figūrą neduos naudos, nes jos turės pavirsti baltųjų linijinėmis figūromis, o tai nuo mato negelbėtų.
Užrašai
Andernacho šachmatuose, užrašant ėjimus, kai figūra atlieka kirtimą, jos naujoji spalva pažymima tarp skliaustelių pirmąja spalvos raide. Pav., jei baltųjų žirgas nukerta valdovę laukelyje h1, nepakanka užrašo 1.Žxh1, bet dar skliausteliuose užrašoma ir naujoji žirgo spalva ː 1.Žxh1 (jŽ).
Istorija
Andernacho šachmatų pirmtaku galima laikyti pasakiškų šachmatų variantą, vadinamą Tibeto šachmatais, kuris nieko bendro su senovėje Tibete žaistu šachmatų žaidimu „Chandraki“ neturi.
1975 m. Hansjorgas Šygelis ir Berndas Elinghofenas (Hansjörg Schiegl ir Bernd Ellinghoven) žurnale „Feenschach“ šią taisyklę pasiūlė taikyti ir baltosioms figūroms. Buvo ir kitų taisyklių.
Per 1993 m. per šachmatų kompozicijos festivalį Andernacho miestelyje šios papildomos taisyklės buvo pašalintos ir atsirado naujas šachmatų kompozicijos žanras – Andernacho šachmatai, kuriuose figūra, išskyrus karalių, nukirtusi kitą keičia savo spalvą. Po šio susitikimo pagal naujas taisykles buvo surengtas konkursas. Naują žanrą pripažino FIDE WCCT ir jis buvo įtrauktas į kitą Pasaulio šachmatų kompozicijos nacionalinių komandų turnyrą.
Istorinė gramatika
Istorinė gramatika – disciplina, nagrinėjanti vienos kalbos gramatinės sandaros raidą lyginant tos kalbos įvairių laikotarpių duomenis. Pavadinimas „istorinė gramatika“ netikslus: tradiciškai jai priskiriamos ne tik istorinė morfologija ir istorinė sintaksė, bet ir istorinė fonetika. Kartais tikslinama, kad istorinė gramatika aptaria ir aiškina kalbos raidą nuo pirmųjų rašytinių šaltinių pasirodymo iki šių dienų, o ankstesni, „priešistorinės“ raidos laikotarpiai priklauso lyginamosios kalbotyros (komparatyvistikos) kompetencijai.
Andernacho šachmatai
Istorija
Kaip sakė Berndas Elinghovenas, „Feenschach“ leidėjas ir pirmojo Andernacho šachmatų konkurso organizatorius, jam Tibeto šachmatų taisykles supaprastinti pasiūlė šachmatų kompozitorius Hansas Peteris Rėmas (Hans Peter Rehm).
Istorinė gramatika
Sujungus istorinės gramatikos, besiremiančios paliudytomis formomis, ir etimologijos, kaip svarbios lyginamosios-istorinės kalbotyros dalies, kurioje hipotetinės formos yra daug svarbesnės, duomenis šios sritys viena kitą abipusiškai papildo ir leidžia suprasti atskirų kalbų raidą.
Andernacho šachmatai
Istorija
1996 m. bulgarų šachmatų kompozitorius Petko A. Petkovas pasiūlė Antiandernacho uždavinius, kuriuose ''figūra. išskyrus karalių, keičia spalvą paėjusi, bet  nekirtusi''. .
Istorinė gramatika
Tarp žymių lietuvių kalbos istorinės gramatikos tyrėjų minėtini Z. Zinkevičius, V. Mažiulis, L. Palmaitis ir daug kitų kalbininkų.
Andernacho šachmatai
Istorija
2006 m. šachmatų kompozitorius Džonas Raisas (John Rice) žurnale „The Problemist Supplement“ pasiūlė Superandernacho uždavinių taisykles, kuriose po kiekvieno ėjimo figūros, išskyrus karaliaus, spalva keičiasi į priešingą.
Andernacho uždaviniai
Andernacho šachmatai turi savo privalumų: pėstininkus galima laikyti bet kur ant lentos be rizikos sumažinti savo figūrų materialinę vertę, nes varžovui, nukirtus pėstininką, kertančioji figūra (pėstininkas) keičia spalvą – tampa besiginančios pusės figūra (pėstininku).
Dėl šios priežasties yra lengviau pravesti pėstininkus į paskutinę gulstinę, kurioje galima juos paaukštinti į aukštesnes figūras. Sustabdyti pėstininkus galima tik blokuojant jų kilimo statmeną figūromis (pėstininkais).
Kitas privalumas yra originali galimybė siekti lygiųjų, kai karalius yra iš visų pusių apsuptas savomis figūromis. Tokiu atveju, šachą ar matą galima skelbti tiktai žirgu, nes supančiųjų figūrų kirtimas puolančiajai pusei naudos neatneša, kadangi kertančios figūros, pakeitusios spalvą, virsta besiginančios pusės figūromis.
{|
Antiandernacho uždaviniai
Antiandernacho uždaviniuose kiekviena figūra nukirtusi priešininko figūrą užima jos vietą, bet nepakeičia savo spalvos. Kitais atvejais, paėjusi figūra, keičia savo spalvą į priešingą. {|
Vadžgirio herbas
Vadžgirio herbas – pagrindinis Vadžgirio miestelio (Jurbarko rajono savivaldybė) heraldinis atributas.
Aprašas
Tai kalbantis herbas, kurio figūros simbolizuoja vietovės, kuri buvo sunkiai prieinama kryžiuočiams, pavadinimą: „vedžioti per girią“. Sidabro spalva – tai upeliai, kurių gausu aplink Vadžgirį, medžiai – tiesioginė aliuzija į girias, V raidė – apversta gegnė, simbolizuojanti namų vietą, auksinė jos spalva – turtingo krašto ženklas.
Istorija
Herbas patvirtintas 2019 m. gruodžio 16 d. LR Prezidento dekretu Nr. 1K-165. Etalono autorius – Rolandas Rimkūnas.
Žemutinė Uelė
Žemutinė Uelė  – provincija Kongo Demokratinės Respublikos šiaurėje, Centrinės Afrikos Respublikos pasienyje. Administracinis centras – Buta.
Per provinciją teka Uelės ir Mbomu upės, sudarančios Ubangį, taip pat mažesnės Bilio, Itimbirio, Rubio, Uerės upės.
Iki 2005 metų Konstitucinės reformos Žemutinė Uelė buvo Rytų provincijos rajonas, 2015 m. išskirtas į atskirą provinciją.
Administracinis suskirstymas
Provincija skirstoma į 6 teritorijas:
AL-7
AL-7  – eksperimentinis rusiškas automatas, sukurtas Jurijaus Aleksandrovo. Santrumpa АЛ reiškia автомат легкий ('lengvasis automatas').
Pirmiau 1969 m. buvo sukurtas modelis AL-4, kurio buožė buvo nejudama, dėtuvė buvo oranžinio plastiko. Jo tobulinimas buvo baigtas 1972 m. VėliauTobulinant AL-4 buvo sukurtas naujasis variantas, pavadintas AL-7.
Automatuose AL-4 ir AL-7 panaudotas subalansuotos atatrankos principas, 1965–1966 m. sukurtas Tiksliųjų mašinų gamybos Centriniame mokslinio tyrimo institute. Subalansuotos atatrankos sistema sudėtingesnė negu Kalašnikovo automatuose panaudota paprasta dujų nukreipimo sistema, tačiau kompensuoja atatranką ir didina automatinės ugnies taiklumą.
Nežiūrint sėkmingų bandymų AL-7 į ginkluotę priimtas nebuvo. Jis konkuravo su tuo metu sukurtu AK-74. AK-74 buvo mažiau taiklus, bet pigesnis ir reikalavo ne tokios sudėtingos gamybos. Baigėsi tuo, kad dėl ekonominių sunkumų ginkluotėn buvo priimtas AK-74.
Be AL-7 ir AK-107/108 subalansuotos atatrankos principą naudoja automatas AEK-971.
Araris
Araris  – ežeras šiaurės rytų Brazilijoje, Paros valstijoje, Maražo saloje, ~100 km į šiaurės vakarus nuo Beleno. Išsidriekęs iš šiaurės į pietus 31 km, plotis iki 8 km. Kranto linija vinguriuota, aplink daug ežerų ir šlapynių.
Arario ežeras aliuvinis – Amazonės potvynių metu smarkiai ištvinsta, o sausmečiu išsiskaido į atskirus baseinus. Protakomis jungiasi su Para ir Atlanto vandenynu.
Vakariniame krante įsikūręs Santa Kruz do Arario miestas.
Dambrava (Marijampolė)
Dambrava – buvęs kaimas Marijampolės savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Igliaukos.
Gabionas
thumb|right|250px|Gabionai – puošybiniai elementai prie [[Molėtų astronomijos observatorija|Molėtų observatorijos]] Gabionas (,  – didelis narvas)  – vielinio tinklo dėžė, prikrauta akmenų, skaldos ar kitokio balasto. Gabionai ypač plačiai naudojami civilinėje inžinerijoje ir statyboje:
thumb|left|250px|Šlaito sutvirtinimas gabionais Gabionai plačiai naudoti viduramžių ir vėlesnių laikų fortifikacijoje: pinti cilindro formos narvai, užpildyti velėnomis, gruntu, buvo nesunkiai perkeliami ir transportuojami iš vietos į vietą, įrengiant gynybines pozicijas pabūklams ir žmonėms, apsaugant karo lauko stovyklas, kitus objektus ir pan.
Krikštonių herbas
Krikštonių herbas – pagrindinis Krikštonių kaimo (Lazdijų rajono savivaldybė) heraldinis atributas.
Aprašas
Herbo simbolis – Krikštonių Kristaus Karaliaus bažnyčia, kurią suprojektavo ir pastatė vietos kunigas, istorikas Jonas Reitelaitis 1935 m. Mėlyname lauke sidabrinė bažnyčia, tarp jos bokštų – auksinė aštuoniakampė žvaigždė.