cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Halavičpolė
Istorija
1973–2013 m. buvo Halavičpolės apylinkės centras.
Žymūs žmonės
Halavičpolėje gyveno didikų Ivanauskų šeima: čia gimė Lietuvos gamtininkas Tadas Ivanauskas, Baltarusijos politikas Vaclavas Ivanauskas, vaikystę leido Lenkijos politikas Ježis Ivanovskis.
Daunoravos I tvenkinys
Daunoravos I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Joniškio rajone, 8 km į šiaurę nuo Joniškio. Sudarytas užtvenkus Dirniškės upelį (Platonio intakas) 0,2 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,73 km, plotis – iki 0,18 km. Tvenkinys gausiai užžėlęs vandens augalija. Altitudė 43 m. Priešsroviui iškart yra Daunoravos II tvenkinys. Krantai žemi, apaugę medžiais ir krūmynais, vietomis užpelkėję. Aplinkui daugiausia plyti dirbami laukai. Šiaurvakariniu pakraščiu teka Platonis. Į pietus yra Daunoravos kaimas ir buvusi Daunoravos dvaro sodyba, į šiaurę – Daunoriškė.
Tvenkinys įrengtas 1970 metais.
Šatrininkai (Astravas)
Šatrininkai, kitaip Šatrinykai, Šaterninkai, Šaternykai, Šėtarnykai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gervėčių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 19 km į šiaurės rytus nuo Astravo, 6 km nuo Gervėčių, prie Kernavos upelio. Keliai į Dideles Jacinas, Šveilionis, Sakalaičius.
Jungtinių Amerikos Valstijų moterų ledo ritulio rinktinė
Jungtinių Amerikos Valstijų moterų ledo ritulio rinktinė – nacionalinė moterų komanda atstovaujanti JAV tarptautinėse varžybose. Daugkartinė pasaulio ir olimpinė čempionė.
Tirkšlių kapinių koplyčia
Istorija
Medinė koplyčia Tirkšlių kapinėse pastatyta 1862 m.
1935 m. miestelyje sudegus Kristaus Karaliaus bažnyčiai, naujos bažnyčios statymo metu pamaldos keletą metų buvo laikomos kapinių koplyčioje.
Architektūra
Šiuo metu restauruotas skiedromis klotas stogas, atkurti mediniai lietvamzdžiai, įrengtas vidaus ir lauko apšvietimas, vaizdo kameros, pakeisti langai, altoriaus dalis, įrengta metalinių kryžių ekspozicija, kuri nuolat pildoma. Išlikusi dalis Tirkšlių bažnyčioje iki 1935 m. gaisro buvusių meninių sakralinių vertybių (altoriaus dalys), kurias parapijiečiams pavyko išsaugoti.
Koplyčioje yra Žemaitijos regionui būdingų medinės architektūros detalių. Ji bene vienintelė Mažeikių rajone, išlaikiusi medinius lietvamzdžius. Yra vertingų šimtamečių skulptūrų: barokinių (XVIII a.), Nukryžiuotasis ornamentuotame rėme (XIX a.), Nukryžiuotasis po baldakimu (1863 m.), Rūpintojėlis (XIX a.). Ant stogo įtaisytas XIX a. ornamentuotas kryžius su vėtrunge.
Lakrimatoriai
Lakrimatoriai  – cheminiai junginiai, kurie dirgina akių ragenos nervus ir sukelia ašarojimą, skausmą, kartais net laikiną aklumą.
Lakrimatoriai susidaro kai kuriuose augaluose. Pvz., pažeistuose svogūno audiniuose specialūs fermentai skaldo aliiną ir susidaro lakrimatorius propantialio S oksidas (propanthial S-oxide). Tokie lakrimatoriai yra augalų apsaugos priemonė.
Kai kuriose laboratorinėse ar pramoninėse cheminėse reakcijose susidaro junginiai, turintys lakrimatorių savybių, kurios yra nepageidautinos. Tokių medžiagų pavyzdžiai yra benzilchloridas, sulfinilchloridas ir acetanhidridas.
Kai kurie cheminiai junginiai gaminami tam, kad būtų naudojami kaip lakrimatoriai. Jie naudojami kaip nemirtinasis cheminis ginklas. Tokie lakrimatoriai vadinami ašarinėmis dujomis. Pvz., nonivamidas, bromacetonas, fenacilo bromidas, ksililo bromidas. Dalis ašarinio veikimo cheminių agentų vadinami dviraidėmis santrumpomis – CS dujos, OC aerozolis, CR (dibenzoksazepinas), CN (chloracetofenonas).
Lakrimatorių molekulės dažnai turi struktūrinį elementą Z=C-C-X, kur Z žymi anglies ar deguonies, o X – bromo ar chloro atomą.
Poveikis
Lakrimatoriai veikia dirgindami akių, nosies, burnos ir kvėpavimo takų gleivines. Dirginimas sukelia ašarojimą, čiaudėjimą, kosėjimą, apsunkintą kvėpavimą, skausmą akyse, kartais – laikiną aklumą.
Vienas spėjamų lakrimatorių receptorių yra TRPA1 jonų kanalas, kurio yra trišakio nervo galūnėlėse akyse, nosyje, burnos gleivinėse.
Aleksiejus Šimanas
Aleksiejus (Aleksas) Šimanas (g. 1906 m. sausio 1 d. Kaune) – Lietuvos sportininkas ir sporto darbuotojas.
Biografija
Aleksandro Šimano, žinomo Lietuvos komunistų partijos veikėjo, brolis. 1930-47 m. daugkartinis šalies bėgimo, čiuožimo ir slidinėjimo čempionas. Atstovavo LGSF (Lietuvos gimnastikos sporto federacijos) Kauno klubą. 1939 m. stažavosi Suomijos Vierumäki lengvosios atletikos mokykloje. Tais pačiais metais Lahtyje įvykusiose varžybose jis pasiekė Lietuvos 5000 m bėgimo rekordą – 15:18,2 min, o 1940 m. varžybose Maskvoje – 1500 m bėgimo rekordą – 4:02,6 s (ankstesnis priklausė taip pat A. Šimanui: – 4:04,8 s ir buvo pasiektas Kaune, per Pirmąją Lietuvos tautinę olimpiadą 1938 m.). Aleksiejus Šimanas buvo ir šalies 3000 m bėgimo rekordininkas – 8:53,6 s (1935 m., Helsinkis, Baltijos šalių pirmenybės).
1931 m. pirmajame Lietuvos greitojo čiuožimo čempionate Šimanas laimėjo penkis sidabro medalius, nusileidęs visose rungtyse tik Kęstučiui Bulotai
1940-41 m. ir 1944-47 m. buvo Lietuvos TSR Kūno kultūros ir sporto komiteto pirmininku. LTSR nusipelnęs kūno kultūros ir sporto darbuotojas. Vienas iš „Žalgirio“ sporto draugijos organizatorių. Sporto fotografas.
Gelendžikas
Gelendžikas  – miestas Rusijoje, Krasnodaro krašte, Juodosios jūros (Gelendžiko užutėkio) pakrantėje, 25 km į pietryčius nuo Novorosijsko, Kaukazo (Markotcho kalnagūbrio) papėdėje. Praeina plentas Novorosijskas–Sočis. Svarbus pajūrio klimatinis kurortas, apylinkėse įsikūrę daug kurortinių miestelių (Gelendžiko kurortinis rajonas). Apylinkėse vystoma vynuogininkystė ir sodininkystė. Veikia krašto muziejus.
Gaigaliai (Astravas)
Gaigaliai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gervėčių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 16 km į šiaurės rytus nuo Astravo, 3 km į šiaurę nuo Gervėčių. Šalia praeina Gervėčių–Mikailiškių plentas.
Gelendžikas
Gyventojai
2010 m. 84,9 % Gelendžiko gyventojų buvo rusai, 4,9 % – graikai, 2,7 % – armėnai, 2,7 % – ukrainiečiai.
Istorija
Senovėje dabartinio miesto vietoje gyvavo graikų kolonijos – ankstyviausia žinoma kolonija buvo Torikas (🇬🇷), vėliau vadinta Pargais. Bizantijos laikais čia būta prieplaukos, vadintos Eptala, o XIII–XV a. – genujiečių uosto Mavrolako. XV a. uostą perėmė turkai ir pavadino Gelendžiku. 1829 m. gyvenvietę užėmė rusai. Vėliau tvirtovę užėmė turkai, o 1857 m. ją vėl atkovojo rusai. 1915 m. Gelendžikas tapo miestu.
Mineraliniai Vandenys
Mineraliniai Vandenys  – miestas Rusijoje, Stavropolio krašto pietuose, Kaukazo Mineralinių Vandenų kurortinėje srityje, Kumos slėnyje. Labai svarbus transporto mazgas: yra didžiausias pietų Rusijoje oro uostas, geležinkelio stotis (linijos į Armavirą, Prochladną, Kislovodską), praeina „Kaukazo“ plentas (M29). Maisto (duonos), statybinių medžiagų pramonė. Turizmas, sanatorijos.
Gyventojai
2010 m. 82,6 % miesto gyventojų sudarė rusai, 8,7 % – armėnai, 1,3 % – ukrainiečiai, 1,1 % – graikai.
Istorija
1875 m. prie geležinkelių mazgo įsteigta stotis „Sultanovskaja“. 1925 m. atidarytas svarbus oro uostas. 1922 m. suteiktos miesto teisės ir pavadinimas „Mineraliniai Vandenys“.
Šveilionys
Šveilionys  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gervėčių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 19 km į šiaurės rytus nuo Astravo, 7 km nuo Gervėčių. Keliai į Varnionis, Šatrininkus, Dideles Jacinas, praeina Gervėčių–Mikailiškių plentas. Yra išlikę dvaro rūmai, stovi keletas fermų.
Pagomerčiai
Pagomerčiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Pašušvio, prie Gomertos upės. Iš rytų glaudžiasi Pagomerčių miškas. Yra senųjų kapinaičių vieta. Praeina Kalančių–Daužnagių keliukas.
Varapajeva
Varapãjeva (arba Voropajevas, ) – miesto tipo gyvenvietė šiaurės Baltarusijoje, Vitebsko srities Pastovių rajone. Apylinkės centras. Veikia Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia, išlikęs Pšasdzeckių giminės dvaras su parku. Keliai į Gluboką ir Pastovį, geležinkeliai į Lentupį, Kruleuščyną, Drują.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose užfiksuota XIX a., čia minimas palivarkas (išlikęs). Tuo metu kaimas priklausė Dysnos apskrities Pastovių valsčiui. 1896–1897 m. pro Varapajevą nutiestas Švenčionėlių–Berezvečės siaurasis geležinkelis. Lenkijos-sovietų karo metu užimta Lenkijos, kuriai 1921 m. pagal Rygos taikos sutartį ir atiteko. 1923 m. atidaryta Juzefo Pilsudskio mokykla, 1934 m. pastatyta Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia. 1927 m. įkurtas Varapajevos valsčius.
1939 m. Varapajeva atiteko Baltarusijos TSR. 1941–1944 m. okupuota vokiečių. 1950 m. gavo miestelio statusą.
1995 m. Varapajevoje kunigo Juozo Bulkos rūpesčiu pastatyta nauja Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia.
Klaipėdos rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.
Klaipėdos rajono savivaldybės taryba – Klaipėdos rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1995 m. kovo 25 d.
Teisinis pagrindas
Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Be to, 1994 m. liepos 19 d. priimtas Lietuvos Respublikos teritorijos administracinių vienetų ir jų ribų įstatymas.
Lietuvos Respublikos administraciniais vienetais tapo apskritys ir savivaldybės, gyvenamosios vietovės suskirstytos į miesto ir kaimo gyvenamąsias vietoves. Panaikintos savivaldybių pakopos, miesto gyvenamosioms vietovėms priskirti miestai, kaimo gyvenamosioms vietovėms – miesteliai ir kaimai. Savivaldybė sudaroma iš gyvenamųjų vietovių. Jos teritorija gali būti skirstoma į seniūnijų aptarnaujamas teritorijas. Iki 25 sumažintas Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Žuravičų valsčius
Žuravičų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Žuravičai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje. Apie 1870 m. panaikintas prijungiant prie Naujojo Bychavo valsčiaus.
Baublių pilkapynas
Baublių pilkapių vieta (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas – 16134, senas registro kodas – A1718, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AV1935) – pilkapynas pietinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Baubliuose (Žalgirio seniūnija), prie Stadiono gatvės, Minijos kairiajame krante. miniatiūra|240px|left|Akmuo prie pilkapių
Pilkapių vieta
1978 m. paskelbti vietinės reikšmės archeologijos paminklu (AV1935), 2003 m. įrašyti į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąrašą (A1718), 2005 m. pripažinti valstybės saugoma kultūros vertybe.
Teritorijos plotas – 0,98 ha.
Tyrimai
1974 m. išaiškino Kretingos kraštotyros muziejaus mokslinė bendradarbė Milda Jablonskytė. 1982 m. žvalgė Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (vadovas Romas Olišauskas), kartografavo – SSRS žemės ūkio ministerijos aerofotogeodezinių tyrinėjimų institutas, 1992 m. žvalgė Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (vadovas Vilnius Morkūnas), kartografavo Valstybinis žemėtvarkos institutas.
1977 m. Ignas Jablonskis (Lietuvos kraštotyros draugijos Kretingos skyrius) ištyrė 94 m² plotą, kuriame aptiko smarkiai apardytų III–II a. pr. m. e. pilkapių su degintiniais kapais liekanas.
Pilkapį sudarė akmenų vainikas ir virš jo supiltas žemių sampilas. Vainikų akmenys gulėjo ant nejudinto grunto. Nesunaikintų kapų nerasta. Perkastuose plotuose aptikta išmėtytų degintinių kauliukų, suodžių ir urnų šukių. Manoma, kad sudegintų mirusiųjų palaikai buvo supilami į urnas arba nedideles duobes. Urnos lipdyto molio, iki 20 cm skersmens, lygiu ir grublėtu paviršiumi. Tarp keramikos šukių rasta pora akmeninių trintuvų.
Baublių pilkapynas priklauso Vakarų baltų pilkapių kultūros sričiai ir yra Vakarų Lietuvos pilkapių arealo rytiniame pakraštyje. Radiniai saugomi Kretingos muziejuje.
Klaipėdos rajono savivaldybės taryba 1997–2000 m.
Klaipėdos rajono savivaldybės taryba – Klaipėdos rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1997 m. kovo 23 d.
Veikla
Rajono meru išrinktas Česlavas Banevičius, jo pavaduotoju Juozas Gajauskas. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Audrius Kampas.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Pranas Šaulys
Biografija
1920 m. gegužės 15 d. – 1920 m. spalio 20 d. Steigiamojo Seimo atstovas. Priklausė Lietuvos krikščionių demokratų partijos frakcijai. Steigiamojo Seimo nario mandato atsisakė.
Daunoravos II tvenkinys
Daunoravos II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Joniškio rajone, 8 km į šiaurę nuo Joniškio. Sudarytas užtvenkus Dirniškės upelį (Platonio intakas) 1 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,53 km, plotis – iki 0,14 km. Tvenkinys gausiai užžėlęs vandens augalija. Altitudė 43,4 m. Pasroviui iškart yra Daunoravos I tvenkinys. Krantai žemi, apaugę medžiais ir krūmynais, užpelkėję. Aplinkui plyti dirbami laukai. Vakariniu pakraščiu teka Platonis. Rytinėje pakrantėje įsikūręs Daunoravos kaimas, į šiaurę – Daunoriškė, į vakarus – Nartaučiai.
Bruno Fernandes
Brunas Fernandišas (g. 1994 m. rugsėjo 8 d.) – portugalų futbolininkas, Portugalijos rinktinės atakuojantis saugas, šiuo metu atstovauja Manchester United.
Karjera
Gimė Majoje, Didžiojo Porto aglomeracijoje. Nuo 2002 m. futbolo paslapčių mokėsi Infesta klubo jaunimo ekipose. Vėliau persikėlė į Boavista FC.
Novara Calcio
Pirmasis profesionalus klubas buvo Novara, kuriame žaidė 2012/13 m. sezone.
Udinese Calcio
Persikėlė į Udinese Calcio
UC Sampdoria
Žaidė UC Sampdoria.
Sporting CP
Žaidė Sporting CP.
Manchester United
Nuo 2020 m. priklausė Manchester United.
Rinktinė
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2017 m.
Pagraižys
Pagraižys – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Šilavoto.
Mykolas Ruzgys
thumb|right|150px|Mykolas Ruzgys (1939)
Biografija
Augo JAV, nuo 1934 metų kultivavo krepšinį. Apie 1938 m. apsigyveno Kaune, tapo Centrinės jaunalietuvių sporto organizacijos nariu ir žaidė krepšinį. Buvo pakviestas į Lietuvos vyrų krepšinio rinktinę dalyvauti III Europos krepšinio pirmenybėse ir tapo čempionu. Šiose varžybose pasižymėjo taiklumu – buvo penktas pagal rezultatyvumą pirmenybių krepšininkas. Apie 1940 m. grįžo į JAV, kur ir gyveno iki mirties. I pasaulio krepšinio čempionate Argentinoje trenriravo Ispanijos rinktinę.
Pagramantė
Pagramantė – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 1 km nuo Šačių.
Fulufjeleto nacionalinis parkas
Fulufjeleto nacionalinis parkas (SV Fulufjällets nationalpark) yra Švedijos nacionalinis parkas Dalarnos regione. thumb|left|250px|Fulufjeleto nacionalinis parkas pažymėtas Nr.13 Fulufjeleto nacionalinis parkas įkurtas 2002 m., plotas 385 km². Parke yra aukščiausias Švedijos krioklys − Njupeskeras.
Miliūnai (Apsas)
Miliūnai (, 🇷🇺) – kaimas vakarų Baltarusijoje: Vitebsko srities Breslaujos rajono Apso apylinkėje. Apima istorinį Pelekų bažnytkaimį.
thumb|left|upright|Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia
Istorija
Kaimas susideda iš dviejų gyvenviečių: senojo Pelekų dvaro su bažnyčia ir palei buvusį geležinkelį išaugusios Miliūnų gyvenvietės. Ir katalikų bažnyčia, ir kaimo mokykla tebevadinamos Pelekų, pastarojoje dėstoma lietuvių kalba. Valstiečių išlaikoma lietuviška pradinė mokykla žinoma 1905–1909 m., po to jos finansavimu rūpinosi „Saulės“ draugija. 1910 m. mokykla uždaryta, toliau ji veikė slaptai. Nuo XX a. pab. kaimas yra vadinamas Miliūnais, jis įeina į lietuvių gyvenamą arealą.
Rusijos imperijos laikais Miliūnai ir Pelekai įėjo į Breslaujos apskritį ir priklausė Kauno gubernijai, vėliau – Lenkijai ir Baltarusijos TSR. Šiandieninis kaimas išsidėstęs nuošaliau nuo rajono svarbesnių kelių, tarp Apso ir Drūkšių. Pirmojo pasaulinio karo metais buvo nutiestas siaurasis Dūkšto–Drujos geležinkelis, su prie dabartinio kaimo buvusia stotele Pelikanai. Apie 1980 m. geležinkelis demontuotas.
Bažnyčia
Pelekų Šv. Dvasios Nužengimo medinė bažnyčia buvo žinoma jau 1714 m., nuo 1834 m. parapijai priklausė ir mūrinė koplyčia Osaniškiuose. Nuo 1846–1926 m. – Žemaičių vyskupijoje, įėjo į Novoaleksandrovsko dekanatą. 1907 m. pastatyta nauja mūrinė Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia. Tai dviejų bokštų neogotikinis statinys, su išmatavimais plane 18х35 m. 1904–1910 m. ir 1928–1836 m. kas trečią sekmadienį pamaldos vyko lietuviškai. Šventoriuje palaidoti lietuvių kunigai – Katalikų bažnyčios istorikas, literatas Adomas Žeimys-Žeimavičius ir Izidorius Budrys. Ant akmeninio paminklo pastarajam iškaltas lietuviškas užrašas: ''Pelikų Bažnyčios Įsteigėjui Izidoriui Budriui (1848–1905). Dėkingi parapijiečiai.''
Pokaryje bažnyčia buvo uždaryta, 1949–1990 m. joje įrengti sandėliai, o vėliau – garažai. XX a. pabaigoje grąžinta tikintiesiems. Kelerius metus vyko atstatymo darbai, kol 1994 m. šventovė konsekruota naujai. Dabar ji priklauso Vitebsko vyskupijos Vidžių dekanatui.
Dvaras
Anksčiau dvarvietė vadinosi Papuniai ir buvo nedidelės seniūnijos centru. Pirmasiais valdytojais buvo Mafonų šeima. Vienas iš paveldėtojų – Steponas Mafonas – įstojo į Jėzuitų ordiną ir 1631 m. valdas užrašė vienuoliams jėzuitams. Po 1773 m. jos atiteko Breslaujos raštininkui Antanui Kvintai. Vėliau dvaras perėjo į Pelikanų giminės rankas (Vaclovas Pelikanas buvo Vilniaus universiteto rektorius). Vietovę imta vadinti savininkų vardu – Pelikanais. Apylinkių lietuvių valstiečiai šį vardą kiek supaprastino ir dvarvietę vadino Pelekais arba Pelikais.
Šalia dvaro rūmų tyvuliuoja 0,28 km² Pelekų (Pelikanų) ežeras. (Didžiausias gylis – 11 m, ilgis – 0,93 km, didž. plotis – 0, 43 km. Dugnas durpingas).
PS Kemi Kings
Palloseura Kemi Kings – Suomijos futbolo klubas iš Kemio. Dar žinomas kaip PS Kemi KIngs.
Istorija
Iš pradžių dalyvavo žemesniųjų divizionų pirmenybėse, o 2016 m. debiutavo elito pirmenybėse.
Paalksnių pilkapynas
Paalksnių pilkapynas ir kapinynas (Milžinkapiai) – senovinių kapaviečių ir pilkapių sankaupa Lietuvoje, Kelmės rajone, Kražių seniūnijoje, Paalksnių kaimo pakraštyje, miškelyje. Valstybinės reikšmės archeologinis paminklas.
Pilkapyną sudaro ~20 apardytų II–IV a. pilkapių. Sampilų skersmuo 5–7 m, aukštis 0,5–1,5 m. Pilkapiuose rasta laiptelinė žalvarinė segė. Netoli pilkapyno esančiuose laukuose rasta X–XIV a. degintinių bei griautinių kapų su įkapėmis (dalis radinių apdegę): plačiaašmeniais kirviais, žalvarinėmis pasaginėmis segėmis, geležiniais skiltuvais ir peiliais, molinių puodų šukėmis.
Paalksnių pilkapyno radiniai saugomis Lietuvos nacionaliniame, Kauno istorijos, Šiaulių „Aušros“ muziejuose.
Les Astres FC
„Les Astres Football Club“ arba Astres FC de Douala arba tiesiog „Astres“ – Kamerūno futbolo klubas iš Dualos, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje. Namų rungtynes žaidžia Stade de la Réunification, talpinančiame 30 tūkst. žiūrovų.
Istorija
2002 m. įkurtas klubas. 2004 m. rungtyniavo Antroje lygoje. Nuo 2005 m. rungtyniavo Elite One.
2021–2022 m. sezone A grupėje liko ketvirtoje vietoje ir į finalinį etapą kovoje dėl medalių nepateko.
Nepriklausoma Kroatijos valstybė
Nepriklausoma Kroatijos valstybė  – Antrojo pasaulinio karo laikų marionetinė valstybė, 1941–1943 m. pavaldi Italijai, 1943–1945 m. – Vokietijai. Buvo įkurta dalyje buvusios Jugoslavijos karalystės, kurią okupavo Ašies valstybės, teritorijos. NKV buvo įkurta 1941 m. balandžio 10 d., po to, kai Ašies kariuomenės įsiveržė į Jugoslaviją. NKV teritoriją sudarė didžiuma šiuolaikinių Kroatijos bei Bosnijos ir Hercegovinos teritorijų, taip pat šiek tiek dabartinės Serbijos. Režimas naikino serbus, žydus ir čigonus, jų genocidas buvo vykdomas tokiose vietose kaip Jasenovaco koncentracijos stovykla.
NKV oficialiai nuo 1941 m. gegužės 18 d. (pasirašyta Romos sutartis) iki 1943 m. rugsėjo 8 d. (Italijos kapituliacija) buvo monarchija ir Italijos protektoratas. Italijos karalius Viktoras Emanuelis III paskyrė hercogą Aimoną Savojietį-Aostietį Kroatijos valstybės karaliumi, tačiau hercogas pradžioje atsisakė karūnos, nes Italija buvo aneksavusi Dalmatiją, kurios gyventojų daugumą sudarė kroatai. Spaudžiamas Italijos karaliaus jis vėliau priėmė karūną, gavo vardą Tomislavas II, tačiau taip ir liko gyventi Italijoje, į Kroatiją nepersikėlė.
Iš tikro valstybę valdė fašistinės pakraipos ustašių judėjimas ir jo vadovas poglavnikas Antė Paveličius (Ante Pavelić), kuris buvo labai paveiktas vokiečių įtakos. Pirmus 2 metus iki 1943 m. NKV buvo Vokietijos ir Italijos teritorinis kondominiumas. Centrinė Dalmatija buvo tiesiogiai aneksuota ir prijungta prie pačios Italijos teritorijos kaip iredentistinės programos Mare Nostrum ('Mūsų jūra') dalis. 1942 m. Vokietija pasiūlė Italijai perimti Kroatijoje visą karinę valdžią, kad tuo metu Kroatijoje buvusius vermachto dalinius galėtų perkelti į Rytų frontą. Tačiau italai nesutiko, nes netikėjo, kad Italija viena gebės susitvarkyti su nestabilia padėtimi Balkanuose.
Nuvertus Musolinį ir Italijos karalystei pasidavus sąjungininkams, NKV 1943 m. rugsėjo 10 d. paskelbė, kad 1941 m. gegužės 18 d. Romos sutartis su Italijos karalyste negalioja ir aneksavo Dalmatijos dalį, kurią prieš tai buvo aneksavusi Italija. NKV bandė aneksuoti ir Zadarą, kuris nuo 1919 m. buvo laikomas Italijos dalimi ir kuris buvo kroatų iredentizmo objektas, tačiau Vokietija to neleido.
Sienos
Įkūrus NKV jos sienos nebuvo aiškiai apibrėžtos. Praėjus maždaug mėnesiui po NKV įkūrimo gana didelės kroatų apgyvendintos teritorijos buvo perduotos jos sąjungininkėms Ašies valstybėms – Vengrijos ir Italijos karalystėms.
Administracinis suskirstymas
Nepriklausomos Kroatijos valstybės administracinis suskirstymas buvo trijų lygių :
Didžiosios župos:
HD 59686 A b
HD 59686 A b arba HD 59686 b – egzoplaneta, skriejanti apie K2 III spektrinės klasės žvaigždę HD 59686 A, esančią Dvynių žvaigždyne. HD 59686 A drauge su HD 59686 B sudaro dvinarės žvaigždės sistemą. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 315,7 šviesmečio (96,8 parseko).
HD 59686 A b yra dujinė milžinė. Planetos masė siekia 6,92 Jupiterio masės (2200,131 karto masyvesnė už Žemę), o spindulys – 0,9078 Jupiterio spindulio. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per maždaug 299,36 paros, jos orbitos didysis pusašis – 1,086 av, o ekscentricitetas – 0,05. HD 59686 A b masė nustatyta radialinių greičių metodu.
Apie HD 59686 A b atradimą paskelbta 2003 m. Planeta aptikta Kalifornijoje esančioje Liko observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. HD 59686 A b yra vienintelė šioje sistemoje atrasta planeta.
Galčiūnai
Istorija
Kaimas minimas nuo 1484 m. (kaip Golczvnczy), kai bajoras Jurgis Getautas pardavė jį Vilniaus vyskupui Andriui.
Pelekai
Pelekai (arba Pelekas) gali reikšti:
Pagramdai (Gižai)
Pagramdai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Gižų.
Ignas Venckus
Ignas Venckus (g. 2000 m. balandžio 11 d.) – Lietuvos futbolininkas, saugas.
Karjera
2015 m. žaidė Klaipėdos FM ekipoje. 2016 m. žaidė Klaipėdos FM-Atlanto ekipoje, kuri dalyvavo regioninėse U-16 pirmenybėse.
2017 ir 2018 m. žaidė Klaipėdos „Korale“, kuris dalyvavo Pirmoje lygoje. Atstovavo Koralo B ekipai, kuri žaidė Klaipėdos miesto pirmenybėse.
2019 m. sezonas
Dar tris rungtynes sužaidė LFF taurės turnyre.
2020 m. sezonas
2020 m. pranešta, kad žaidėjas tęs karjerą Gargždų „Bangoje“, kuri 2020 m. sezone pateko į A lygą. Puolėjas žaidė A lygoje, o daugiau laiko gaudavo Banga B ekipoje. Su jaunimo komanda iškovojo Antros lygos aukso medalius, o Ignas Venckus tapo rezultatyviausiu pirmenybių žaidėju.
2021 m. sezonas
2021 m. balandžio 13 d. rungtynėse prieš DFK Dainava pelnė antrą rungtynių įvartį ir įtvirtino gargždiškių pergalę rezultatu 2:0.
2022 m. sezonas
2022 m. kovo 19 d. A lygos rungtynėse prieš Jonavos klubą pasižymėjo pelnydamas įvartį.
2022 m. liepos 17 d. pelnė įvartį runtgynėse prieš FC Džiugas.
Tigrajų karas
Tigrajų karas (ውግእ ትግራይ,, ) – pilietinis karas, prasidėjęs 2020 m. lapkričio 3 d. Etiopijos Tigrajų regione. Vietinės Tigrajaus gynybos pajėgos kovoja su Etiopijos nacionalinėmis gynybos pajėgomis, Etiopijos federaline policija, regionine policija ir žandarmerijos pajėgomis kaimyniniuose Amherų ir Afarų regionuose, dalyvaujant Eritrėjos gynybos pajėgoms. Dėl prasidėjusio karo kilo gili humanitarinė krizė.
2022 m. kovo 24 d. Etiopijos vyriausybė paskelbė neterminuotas humanitarines paliaubas, kad į Tigrajų būtų galima pristatyti humanitarinę pagalbą.
2022 m. balandžio 25 d. Tigrajaus liaudies išsivadavimo fronto atstovas naujienų agentūrai „Reuters“ sakė, kad jie visiškai išvedė savo karius iš kaimyninio Afarų regiono, tikėdamiesi, kad į Tigrajų regioną pateks humanitarinė pagalba.
Pilaitė (Tauragė)
Pilaitė – buvęs kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Tauragės.
FK Biolog-Novokubansk
Progreso „Biolog-Novokubansk“ futbolo klubas, o trumpai FK „Biolog-Novokubansk“ – Rusijos futbolo klubas, įkurtas Progreso kaime.
Istorija
1995 m. buvo įkurtas futbolo klubas. Vėliau tapo profesionaliu futbolo klubu. Kovojo Profesionalioje futbolo lygoje (III pakopa).
2021–2022 m. sezone rungtyniavo Antrame divizione ir užėmė aštuntą vietą.
Sezonai
Šaltiniai:
Žaidėjai
Atnaujinta: 2021 m. rugpjūčio 16 d.
Heivordas
Heivordas – miestas JAV, Kalifornijoje. Įsikūręs rytiniame San Fransisko įlankos regione, Heivordą su įlankos vakarine pakrante jungia San Mateo tiltas. 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 144 tūkst. gyventojų.
Istorija
Gyvenvietė pradėjo kurtis 1851 m. indėnų gyvenvietės vietoje. Heivordas įkurtas XIX a. 1868 m. miestą nusiaubė to paties pavadinimo kaip ir miestas uraganas. Nuo XX a. pr. iki 9-ojo dešimtmečio Heivordo ūkio pagrindą sudarė dabar nebeplėtojamos maisto konservų ir druskos gamybos pramonės šakos. Įlankos pakrantė palei Heivordą buvo paversta ekstensyviais tvenkiniais, kuriuose garinant jūros vandenį buvo išgaunama druska.
Miestų partnerystė
Miestai, su kuriais Heivordas yra užmezgęs partnerystės ryšius:
Unė Kaunaitė
Unė Kaunaitė (g. 1991 m. balandžio 26 d. Vilniuje) – rašytoja, visuomenės veikėja.
Biografija
2014–2015 m. dirbo VšĮ „Investuok Lietuvoje“ projektų vadove programoje „Kurk Lietuvai“, vykdė projektus Švietimo ir mokslo ministerijoje, Nacionalinėje Martyno Mažvydo bibliotekoje ir Vidaus reikalų ministerijoje. 2016–2020 m. dirbo Ministro Pirmininko Sauliaus Skvernelio patarėja švietimo, mokslo, kultūros ir sporto klausimams.
U. Kaunaitės romanas „Sudie, rytojau“ išrinktas į Metų knygos rinkimus (paauglių kategorija) 2012 m. ir išleistas Brailio raštu. 2021 m. tapo Lietuvos rašytojų sąjungos nare.
Kūrybos bruožai
U. Kaunaitės kūriniuose aiški pilietinė laikysena, jos romanai realistiniai, socialinio pobūdžio. Jos kūriniuose nagrinėjamos Nepriklausomybės kartos problemos: pasirinkimai ir vyresniosios kartos primetama atsakomybė už laisvos šalies kūrimą, emigravusių jaunų žmonių santykis su tėvyne, patyčios, tapatybė ir žmogiškumas. Jos romanas „Sudie, rytojau“ apibūdinamas kaip „unikalus riboženklis, <...> pasukęs ne tik gana reta problemų prozos, bet ir intelektualesnės paauglių literatūros linkme“, „keliantis labai originalią ir mūsų paauglių ir jaunimo literatūroje dar netyrinėtą temą“.
Pagramdai (Šeimena)
Pagramdai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Vilkaviškio, greta kelio.
Sankt Peterburgo lietuviai
Sankt Peterburgo lietuviai – Rusijos Sankt Peterburgo mieste pasirinkę gyvenamąją vietą išeiviai iš Lietuvos.
Kūrimosi sunkumai ir pasiekimai
Dauguma atvykelių dirbo A.Putilovo geležies dirbinių ir ginklų gamykloje, kitose pramonės įmonėse; darbininkai buvo įkūrę Švietimo draugiją „Aušra“. Katalikai pamaldoms rinkdavosi į Šv. Kazimiero, Švč.Lurdo Dievo Motinos, Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo ir Šv. Stanislovo Šv.Kotrynos bažnyčias (pastarojoje kunigai Kazimieras Prapuolenis, Jonas Maciulevičius-Maironis, Jurgis Matulaitis, Justinas Bonaventūra Pranaitis lietuviškai sakydavo pamokslus; vargonininku ir chorvedžiu dirbo Česlovas Sasnauskas, o Juozas Žilevičius – chormeisteriu).
1842 m. iš Vilniaus į Sankt Peterburga kartu su studentais ir dėstytojais buvo perkelta katalikiška Dvasinė akademija, šalia jos pradėjo veikti Sankt Peterburgo Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų katedra. Kurį laiką Akademijoje profesoriavo būsimas Žemaičių vyskupas Motiejus Valančius. Poetas ir kunigas Maironis Peterburge praleido beveik dvidešimt metų: 1888–1892 m. studijavo Dvasinėje akademijoje, o 1894–1909 m. joje profesoriavo. Šioje aukštojoje mokykloje žinias gilino žinomi kunigai: Vladas Mironas, Kazimieras Steponas Šaulys, Antanas Baranauskas, Alfonsas Petrulis ir kt.; veikė Studentų draugija „Lithuania“. Vincas Mykolaitis-Putinas dvasinių studijų metais Peterburge išleido pirmąjį lyrikos rinkinį „Raudoni žiedai“.
Pamažu kūrėsi išeivių organizacijos: 1891 m. pradėjo veikti Lietuvių ir žemaičių labdaringoji draugija (kartu su kitais ją įkūrė kun. K.Prapuolenis); 1915 m. Savanoriškos katalikų švietimo draugijos steigimo dokumentą pasirašė kunigai Mykolas Juodokas, J.Misiūnas, A.Čepinas ir kt. Aktyvios buvo ir Peterburgo lietuvių savitarpinės pašalpos draugija, Studentų medikų korporacija „Fraternitas Lituanica“ bei Mažturčių lietuvių savitarpinės pagalbos draugija. Visuomeninės organizacijos organizuodavo lietuviškus vakarus, kuriuose spektaklius rodydavo Lošikų būrelio ir Literatūriškai muzikiškai dramatiško būrelio saviveiklininkai. 1904 m. panaikinus lietuviškos spaudos draudimą, Antanas Smilga Sankt Petrburge pradėjo leisti kassavaitinį „Lietuvių laikraštį“.
Katalikiškoje mokykloje prie Šv.Kotrynos bažnyčios (XX a. pr. jai suteiktos gimnazijos teisės) įvestos fakultatyvinės lietuvių kalbos pamokos. Šioje švietimo įstaigoje pirminį išsilavinimą įgijo rašytoja Šatrijos Ragana, gydytojas fiziologas Vladas Lašas, kalbininkas Kazimieras Būga, aktorė Ona Kurmytė-Mazurkevičienė, visuomenės veikėja Honorata Paškauskaitė-Ivanauskienė ir kt. 1912 m. įsteigta lietuviška dviejų skyrių pradinė mokykla (mokytoja Z.Arlauskaitė), po metų – dar viena, Švč.Jėzaus Širdies parapijoje. 1914 m. veikė jau penkios lietuviškos pradinės mokyklos ir dveji vakariniai kursai suaugusiems. Tuo metu mieste apsigyveno būsimas tautinio atgimimo veikėjas ir valstybės vadovas Antanas Smetona, kuris Sankt Peterburge baigė gimnaziją ir Universiteto Teisės fakultetą. „Dailei skatinti draugijos“ mokyklą lankė būsimieji skulptoriai Petras Rimša ir Juozas Zikaras, pastarasis mokslus tęsė Dailės akademijoje. Mieste viešėjo M.K.Čiurlionis, čia buvo surengta šio dailininko ir kompozitoriaus paroda, o jis pats priimtas nariu į „Meno pasaulio“ draugiją. Eserų laikraštyje „Zavety“ savo kūrybą spausdino žinomas poetas Jurgis Baltrušaitis, būsimas Kauno architektas Mykolas Songaila suprojektavo garsųjį „Egiptietišką namą“ ir Vitebsko geležinkelio stoties interjerus.
Pirmasis pasaulinis karas ir po jo
Persikėlėlių iš šiaurės vakarinių Rusijos gubernijų ženkliai padaugėjo Pirmojo pasaulinio karo metais; manoma, kad tada papildomai atvyko 20 tūkst., o iš viso tuo laiku Sankt Peterburgo apylinkėse susitelkė apie 150 tūkst. migrantų iš Lietuvos. Mieste veikė Lietuvių draugija nukentėjusiems dėl karo šelpti (karo pabėgėlius globojo rašytoja Žemaitė, kuri į Peterburgą atvyko kartu su buvusios Dūmos deputato nuo Suvalkų gubernijos Andriaus Buloto šeima).
Be jau paminėtų iškilių Lietuvos asmenybių XIX a pab.–XX a. pr. mieste gyveno: Pranas Vaičaitis, Juozas Naujalis, Povilas Višinskis, Unė Babickaitė, Jokūbas Šernas, Stanislovas Narutavičius, Jonas Vileišis, Aleksandras Grigaitis, Juozas Tumas-Vaižgantas, Kipras Petrauskas, Balys Sruoga, Kazimieras Jaunius, Jonas Strimaitis, Antanas Busilas ir kt. Tuo metu Rusijos sostinėje gyveno, dirbo ir mokėsi 11 iš 20 būsimų Lietuvos nepriklausomybės akto signatarų, o buvęs peterburgietis Antanas Smetona vėliau buvo išrinktas pirmuoju Respublikos prezidentu.
1917 m. mieste buvo neramūs, brendo Spalio perversmas. Tais metais Vincas Mickevičius-Kapsukas pradėjo leisti bolševikinį laikraštį lietuvių kalba „Tiesa“. 1917 m. birželio 9–16 d. Petrograde sušauktas Rusijos lietuvių seimas, turėję lemiamą įtaką atkuriant nepriklausomą valstybę.
Po 1918 m. Bresto taikos tautiečių mieste sumažėjo – žymi jų dalis išvyko į Tėvynę (reikiamus dokumentus grįžtantiems parūpino 1920 m. įsteigtas Lietuvos Respublikos konsulatas). 1927 m. mieste gyveno apie 6 tūkst. lietuvių. Likę sovietiniame Petrograde buvo susibūrė į darbininkų klubą „Proletkult“ (veikė 1917–1920 m.) ir „Požėlos vardo lietuvių klubą“ (1927–1937 m.). Beveik visos katalikų bažnyčios buvo uždarytos, o kunigai Vladas Čegis, Teofilius Matulionis (paskelbtas Palaimintuoju) ir kt. – represuoti.
Po Antrojo pasaulinio karo
Po Antrojo pasaulinio karo keli šimtai studentų iš Lietuvos TSR baigė Leningrado aukštąsias mokyklas, mokėsi aspirantūrose. Tarp jų buvo ir būsimoji Lietuvos prezidentė Dalia Grybauskaitė, kino režisierius Vidmantas Bačiulis, advokatas Kazimieras Motieka, botanikė Ramunėlė Jankevičienė, akademikas Vytautas Kontrimavičius bei kt. Lietuviai kartu su kolegomis iš Latvijos ir Estijos jungėsi į studentišką klubą „Baltikum“, kartu atžymėdavo šventes ir linksmindavosi vakarėliuose. Gydytojas Stanislovas Banaitis 1947–1954 m. Leningrado karo medicinos akademijoje dirbo katedros vedėju, krepšininkas Kazys Petkevičius 1956–1958 m. dėstė Kūno kultūros akademijoje. Leningrado Kirovo operos ir baleto teatre dainavo Valentinas Adamkevičius ir Ona Glinskaitė, dirigavo Algis Žiūraitis. Miesto Mažajame operos ir baleto teatre pasirodydavo Lietuvos artistai: Donatas Lukštoraupis, Jonas Jocys, Antanas Beliukevičius ir Elegijus Bukaitis.
Būta ir kriminalinių įvykių. 1985 m. kaunietis Bronius Maigys Ermitaže apilylė sieros rūgštimi Rembranto paveikslą „Danaja“. 1987 m. būtinosios tarnybos kareivis Artūras Sakalauskas, keršydamas už daugkartinį pažeminimą ir patyčias, sušaudė kelis kartu tarnavusius kariškius. Apie šį įvykį po metų buvo sukurtas filmas „Vėliava iš plytų“.
Dabartis
Lietuvai atkurus nepriklausomą valstybę ir plečiant santykus su Europos Sąjungos šalimis, ryšiai su Sankt Peterburgu kiek priblėso. Visgi, ekonominis ir kultūrinis bendradarbiavimas tęsiasi. 2004–2006 m. kunigas dr. Rimantas Gudelis vadovavo Katalikų aukštajai dvasinei seminarijai „Marija – apaštalų karalienė“. Į sporto komandas kviečiami lietuvių legionieriai ir treneriai, bene žinomiausias jų – krepšinio specialistas Kęstutis Kemzūra, 2004–2005 m. treniravęs vietos „Dinamą“. Peterburgo universiteto Baltistikos centre nuo 2005 m. dėstoma lietuvių kalba. Iki 2022 m. veikė Lietuvos Respublikos generalinis konsulatas.
Dabartiniu metu mieste gyvena apie du tūkstančius lietuvių, maždaug penkiasdešimt jų aktyviai dalyvauja Bendruomenės veikloje. Veikia dvi visuomeninės organizacijos: Sankt Peterburgo lietuvių nacionalinė–kultūrinė autonomija ir Lietuvių kultūros draugija Sankt Peterburge. Nuo 2004 m. Lietuvių namuose skaitytojus aptarnauja biblioteka, repetuoja choras „Neringa“ ir jaunimo šokių ansamblis „Lenciūgėlis“, o šeštadieniais dirba lituanistinė mokykla. Kartą per mėnesį Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčioje aukojamos lietuviškos Šventosios Mišios. Nuo 2008 m. Vandos Kazanskienės ir kt. iniciatyva buvo leidžiamas laikraštis „Peterburgo lietuvis“, šiuo metu veikia bendruomenės internetinė svetainė.
Sankt Peterburgo lietuvių bendruomenės pirmininku yra prof. Gintautas Želvys, jis kartu išrinktas ir Rusijos lietuvių bendrijų sąjungos vadovu.
Didžiojo Penketo asmenybės bruožų teorija
Didžiojo Penketo asmenybės bruožų teorija (arba tiesiog Didysis penketas) – viena iš asmenybės bruožų teorijų. Terminą 1981 m. pasiūlė amerikiečių psichologas Liuisas Goldbergas. Teoriją išplėtojo L. Goldberg, Paul Costa, Robert McCrae.
Tai taip pat yra dažniausiai taikomas asmenybės bruožų tyrinėjimo metodas psichologijoje. Kai kurie tyrėjai teigia, jog modelis pritaikomas ir asmenybės anomalijoms nustatyti, pavyzdžiui, psichopatijai arba, tiksliau, antisocialios asmenybės ir kitiems asmenybės sutrikimams diagnozuoti.
Nors kai kurie autoriai kaip Didžiojo penketo trūkumą įvardija nepakankamą teorinį pagrįstumą, kiti pabrėžia privalumus: empirinį pagrįstumą, bruožų stabilumą bėgant laikui, praktinę vertę, patvirtintą tarpkultūrinių tyrimų. Praktiškai modelis taikomas visame pasaulyje ir yra vienas realiausių pretendentų tapti bendrai pripažįstama asmenybės teorija.
Karpotasis ožekšnis
Karpotasis ožekšnis (Euonymus verrucosus) – smaugikinių (Celastraceae) šeimos krūmas.
Didžiojo Penketo asmenybės bruožų teorija
Ekstravertiškumas
Ekstravertiškumas – tai polinkis patirti teigiamas emocijas. Ekstravertai paprastai yra šnekūs, spontaniški, aktyvūs. Šiai asmenybės dimensijai priklauso šiluma, visuomeniškumas, siekis save įtvirtinti.
Karpotasis ožekšnis
Rūšis paplitusi Europoje, Kaukaze ir Mažojoje Azijoje. Šiaurrytinė arealo riba nuo pietinės Skandinavijos siekia Narvą, Pskovą, Tverę, Jaroslavlį, Viatką, Permę eina Ufos link.
Didžiojo Penketo asmenybės bruožų teorija
Ekstravertiškumas
Žemas ekstravertiškumas dar vadinamas introvertiškumu.
Karpotasis ožekšnis
Iki 2 m aukščio rutuliškas, ažūrinis, paprastai su keliais kamienais krūmas. Auga lėtai. Žydi sulapojus, gegužę–birželį.
Didžiojo Penketo asmenybės bruožų teorija
Sutarumas
Šis bruožas siejamas su altruistiškumu, empatija, pastangomis padėti kitiems. Šiai asmenybės dimensijai priklauso pasitikėjimas žmonėmis, nuolaidumas, kuklumas.
Karpotasis ožekšnis
Šakelės apvalios, karpotos. Lapai pailgai kiaušiniški, smulkiai dantytais kraštais. Vainiklapiai žalsvi, raudonai taškuoti. Subrandina gelsvai raudonas dėžutes. Sėklų apvalkalas raudonas, apaugęs tik pusę sėklos. Sėklos juodos. Daugiametis, gyvena iki 50 metų.
Didžiojo Penketo asmenybės bruožų teorija
Sutarumas
Sutarius žmones galima apibūdinti kaip malonius, šiltus, mandagius, paslaugius. Nesutarūs žmonės gali atrodyti savanaudiški, negailestingi, jiems labiau būdinga būti kerštingiems.
Karpotasis ožekšnis
Plinta sėklomis, negausiai šaknų atžalomis.
Dirvožemiui mažiau reiklus ir geriau pakenčia unksmę nei europinis ožekšnis. Ištvermingas šalčiui ir sausroms. Dažnai pasitaiko lapuočių miškų arba mišrių pušynų su eglėmis ir lapuočiais trake, taip pat paupių šlaitų krūmynuose.
Didžiojo Penketo asmenybės bruožų teorija
Atvirumas patirčiai
Atvirumo patirčiai elementai – laki vaizduotė, dėmesys vidiniams išgyvenimams, estetinis jautrumas, intelektualių žinių troškimas, domėjimasis vidiniu ir išoriniu pasauliu. Šios srities rezultatai siejasi su išsilavinimu ir protu. Šiai asmenybės dimensijai priklauso fantazija, estetiškumas, jausmai ir idėjos.
Karpotasis ožekšnis
Kadangi šaknų žievėje esama iki 33 % gutaperčios, anksčiau buvo auginamas plantacijose. Sėklose esama iki 54 % lėtai džiūstančio aliejaus.
Riedo Puppo
Biografija
Visą gyvenimą kūrė tik friuliškai. Publikavo straipsnius įvairiuose žurnaluose: „La Patrie dal Friûl“, „Strolic furlan“, „Sot la nape“, „Resultive“, „Friuli nel Mondo“, „Quaderni della FACE“, bet visų pirma jo straipsniai sutinkami Friulio dienraštyje „La Vita Cattolica“, jis per daugiau nei 30 darbo metų šiame dienraštyje friulų kalba redagavo keletą skilčių. R. Pupas išleido ne vieną knygą, jo kūrinių įtraukta į friulų antologijas. Jo šedevru laikomas įkvepiančių, meistriškų apsakymų rinkinys „Par un pêl“. R. Pupas nesiliovė tobulinęs kūrybinės kalbos, jo veikaluose juntama subtili, neįžeidi ironija.
Karpotasis ožekšnis
Karpotasis ožekšnis auga visoje Lietuvoje, išskyrus vakarinę šalies dalį.
Didžiojo Penketo asmenybės bruožų teorija
Sąmoningumas
Sąmoningumu psichodinaminėje teorijoje laikomas impulsų valdymas. Šis faktorius apima ir planavimo, organizavimo, užduočių išsikėlimo bei pasiekimų poreikį. Sąmoningumas siejamas su akademiniu ir išsilavinimo siekimu, bet gali turėti ir negatyvią pusę – perdėtą skrupulingumą, tvarkingumą, polinkį į darboholizmą. Šiai asmenybės dimensijai priklauso kompetencija, tvarka, pareigingumas, tikslo siekimas, savidrausmė bei apdairumas.
Neurotiškumas
Šis bruožas rodo asmens tendenciją patirti neigiamus jausmus: baimę, liūdesį, nepasitenkinimą, pyktį, kaltę ir pan. Šiai asmenybės dimensijai priklauso nerimas, priešiškumas, depresiškumas, drovumas ir pažeidžiamumas.
Neurotiškumas dar vadinamas polinkiu į neigiamas emocijas. Žemas neurotiškumas taip pat vadinamas emociniu stabilumu.
Njupeskeras
thumb|300px|Aukščiausias Švedijos krioklys Njupeskeras
Njupeskeras – krioklys Fulufjeleto nacionaliniame parke, šiaurės vakarų Dalarnoje, Švedijoje. Krioklio aukštis siekia 93 m.
Njuspeskeras yra viena pagrindinių Fulufjeleto nacionalinio parko lankytinų vietų, lengvai pasiekiamas pėsčiųjų takais.
Otmar Muzzolini
Otmaras Mucolinis, slapyvardis Menis Učelas (, 1908 m. Manjano in Rivjera, Udinės provincija, Italijos karalystė – 1987 m. Tričezimas, Udinės provincija, Italija) – friulų rašytojas, poetas, dailininkas.
Biografija
O. Mucolinis priklausė friulų „Risultive“ literatūrinei grupei, kuri nuo 1949 m. drauge su Dž. D’Aronko žurnalu „Il Tesaur“ siekė savomis pajėgomis atnaujinti friulų literatūrą ir, laikantis Džuzepės Markečio principų, pasipriešinti P. Coručio įsigalėjimui. O. Mucolinis palaikė friulų kalbą tiek kasdieniame bendravime, tiek, kaip rašytojas, kūryboje. Menio Učelo slapyvardžiu sulaukė didelės rašytojo bei poeto sėkmės.
O. Mucolinis dalyvavo Antrajame pasauliniame kare, tačiau pateko į britų nelaisvę, 7–erius metus buvo įkalintas Kenijoje, ir būtent tuo metu išryškėjo jo polinkis į skulptūrą ir dailę. Pasak jo draugo A. Kantonio, kartais egocentriškas ir perfekcionistiškas jis poetinę kūrybą siejo su satyra. Pirmą kartą savo kūrinius publikavo jau brandaus amžiaus leidinyje „Strolic furlan pal 1949“, tai buvo trys sonetai, o pirmasis O. Mucolinio poezijos rinkinys „Dolceamara“ pasirodė 1956 m. Po keliolikos metų (1973) pradėtos leisti ir prozos knygos, prozos ir poezijos vertimai į friulų kalbą. Be satyros ir humoro, O. Mucolinio kūryboje matomi kaimo gyvenimo vaizdai, idilė, meilės lyrika, istoriniai Friulio faktai. Jis rašė ne gimtąja tarme, o friulų koinė, ją populiarino.
Šluotelinė hortenzija
Šluotelinė hortenzija (Hydrangea paniculata) – hortenzijinių šeimos (Hydrangeaceae) augalas. Kilusi iš pietų ir rytų Kinijos, Korėjos, Japonijos, Sachalino.
Tai iki 2 m aukščio užaugantis krūmas. Žiedai susitelkę į dideles šluotelės žalsvai balti, žydėjimo pabaigoje rausvi.
Veislės: 'Interhydia', 'Grandiflora', 'Kyushu', 'Praecox', 'Unique'.
Klaipėdos rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.
Klaipėdos rajono savivaldybės taryba – Klaipėdos rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2000 m. kovo 19 d.
Veikla
Rajono meru išrinktas Ričardas Vaitiekūnas.
Pagranda (Anykščiai)
Pagranda – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 10 km nuo Surdegio.
Klaipėdos rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Pranas Šemiotas
thumb|260px|[[LSDP|Lietuvos socialdemokratų partijos frakcija Steigiamajame Seime. Iš kairės: Jurgis Daukšys, Vladas Požela, Pranas Šemiotas, Jeronimas Plečkaitis, Steponas Kairys, Vladas Sirutavičius, Antanas Purėnas, Jonas Pakalka, Kazys Lekeckas, Vincas Čepinskis, Stasys Digrys, Bronislovas Cirtautas.]] Pranas Šemiotas (Šemetas, 1896 m. Ginkūnų dvaras, Šiaulių apskritis, Rusijos imperija – 1975 m. Šiauliai) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Kalvis. 1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas V (Panevėžio) rinkimų apygardoje. Priklausė Lietuvos socialdemokratų partijos frakcijai.
1924 m. rugsėjo 19 d. ir 1925 m. sausio 24 d. rinkimuose išrinktas Šiaulių miesto tarybos nariu, joje dirbo iki iki 1931 m. liepos mėn.
Švedijos futbolo varžybos 2019–2020 m.
Östers IF – Landskrona BoIS
-
Karim Matmour
Karimas Matmūras (g. 1985 m. birželio 25 d.) – iš Alžyro kilęs Prancūzijos futbolininkas, rungtyniaujantis atakuojančio saugo arba puolėjo pozicijoje. Alžyro nacionalinės rinktinės ir Vokietijos klubo Borussia Mönchengladbach narys.
Karjera
Treniravosi gimtojo Strasbūro jaunimo klubuose, nuo 2005 m. pradėjo žaisti RC Strasbourg profesionalų komandoje.
Vėliau perėjo į SC Freiburg. 2008 m. Borussia žaidėją nupirko už 2 mln. eurų.
Atstovavo Eintracht Frankfurt, 1. FC Kaiserslautern, Al Arabi, Huddersfield Town AFC, TSV 1860 München ir Adelaide United.
Rinktinė
Alžyro nacionalinėje rinktinėje debiutavo 2007 m. rungtynėse prieš Libiją.
Dalyvavo 2010 m. Afrikos Tautų taurėje, kur įmušė įvartį Dramblio Kaulo Kranto komandai.
Australijos futbolo varžybos 2016–2017 m.
Australijos futbolo varžybos 2016–2017 m.
Reguliariojo sezono lentelė
Šaltinis: soccerway.
Efratas
Efratas, anksčiau Efrata – Izraelio gyvenvietė Vakarų Krante, Judėjos kalnuose, 12 kilometrų į pietus nuo Jeruzalės, tarp Betliejaus ir Hebrono, 6,5 km į rytus nuo Žaliosios linijos, palestiniškoje Vakarų Kranto sienos pusėje. Gyvenvietė yra apie 960 m virš jūros lygio. Tarptautinė bendruomenė Izraelio gyvenvietes Vakarų Krante laiko neteisėtomis pagal tarptautinę teisę, tačiau Izraelio vyriausybė tai ginčija.
Carl Barks
Karlas Barksas (1901 m. kovo 27 d. Merile, Oregone, JAV – 2000 m. rugpjūčio 25 d. Grants Pase, Oregone) – amerikiečių komiksų dailininkas, labiausiai žinomas dėl komiksų apie Antulį Donaldą. Jis taip pat sukūrė Skrudžą Makdaką. Karlas Barksas dirbo anonimiškai iki savo karjeros galo, o fanai jį praminė „Žmogumi-antimi“ ir „Geru antino dailininku“.
Barksas dirbo „Disney Studio“ ir „Western Publishing“ kompanijoms, kur sukūrė Ančiogalą ir daug jos gyventojų: Skrudžą Makdaką (1947), Brolius Grybšt (1951), Jaunuosius švilpikus (1951), Sriegą Bevaržtį (1952) ir Magiką Keryčą (1961). Dailininkas Vilas Eisneris Barksą pavadino „komiksų knygų Hansu Kristianu Andersenu“.
Efratas
Laikoma Guš Eciono regiono sostine. Efrate 2021 metais gyveno 11 804 gyventojai. Nuo 2008 m. lapkričio mėn. Efrato regioninės tarybos vadovas yra Odedas Revivis.
Istorija
Įkurta 1983 m.
Jurdaičių (Endriškių) tvenkinys
Jurdaičių (Endriškių) tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Joniškio rajone, 16 km į vakarus nuo Joniškio. Sudarytas užtvenkus Lankos upę (Kivės intakas, Vilkijos upės baseinas) 16,3 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 1 km, plotis – iki 0,24 km. Altitudė 76,5 m. Krantai žemi, apaugę medžiais ir krūmais. Iš vakarų ir pietų stūkso Didmiškio miškas, į rytus plyti dirbami laukai. Įsikūrę šie kaimai: rytuose – Endriškiai, pietryčiuose – Jurdaičiai. Šiaurinėje pakrantėje įrengtas paplūdimys, vakarinėje yra Janušynės poilsiavietė.
Tvenkinys įrengtas 1975 metais.