cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šiaušė
Geografija
Gyvenvietės: Vaikšnėgala, Gilvydžiai (Šiauliai), Pagervinė, Kanapinė, Slišai, Pikeliškė, Meškinė (Kelmė), Užvižiai, Pašiaušė, Dauginiai (Kelmė), Elvyrava, Mažulaičiai, Gembutiškė.
Etimologija
Vietovardis siejamas su žodžiu šiaušti („taršyti, velti“).
Pievupis (Šventoji)
Pievupis – upelis šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje; dešinysis Įpilties intakas.
Ištakos ties Kretingos ir Skuodo rajonų savivaldybių riba, Kuniginės miške, 1,8 km į šiaurės vakarus nuo kelių ir Daukšiai–Medininkai kryžkelės. Teka pietvakarių – vakarų kryptimi tarp Kuniginės ir Degimų miškų bei pietiniu Degimų miško pakraščiu, žemupyje daro platų vingį ir pasuka pietų – pietryčių kryptimi, tekėdamas atvira vietove. Upelio vaga ištiesinta, paversta melioracijos kanalu. Į Įpiltį įteka Naujosios Įpilties kaime, 0,19 km į pietvakarius nuo tilto kelyje Senoji Įpiltis–Naujoji Įpiltis–Kiaupiškės, 5,3 km nuo jos žiočių.
Upėvardis reiškia „pievų upė“.
Butkiškės (Prienai)
Butkiškės – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 13 km nuo Lielionių.
Mikroevoliucija
Mikroevoliucija – procesas, kai rūšies viduje susidaro naujos grupuotės – populiacijos ir porūšiai. Ši evoliucija gali vykti istoriškai trumpą laiką, todėl šį reiškinį galima tiesiogiai stebėti ir tyrinėti.
Mikroevoliucija būna dviejų rūšių:
Norvaišių apylinkė (Utena)
Norvaišių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Užpalių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dusetų rajonui. 1954 m. prijungtos dalis Tarvydžių apylinkės, dalis Mažionių apylinkės ir dalis Dauliūnų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Norvaišių apylinkė prijungta prie Užpalių apylinkės.
1984 m. Formulės 2 sezonas
1984 m. Formulės 2 sezonas buvo paskutinis senojo Formulės 2 čempionato sezonas. Jį sudarė 11 etapų, o sezone dalyvavo 13 komandų ir 32 lenktynininkai.
Po šio sezono 1985 m. Formulės 2 čempionatas buvo perkeltas į Formulę 3000. Po 25 m. 2009 m. Formulė 2 vėl buvo atkurta.
Taškų sistema ir nugalėtojai
Pagal čempionato taisykles taškai buvo skiriami taip (už atitinkamas vietas nuo 1 iki 6): 9, 6, 4, 3, 2 ir 1. Į galutinę čempionato įskaitą buvo skaičiuojami devyni geriausi lenktynininko rezultatai.
Paskutiniu senojo Formulės 2 čempionato nugalėtoju tapo Mike Thackwell iš Naujosios Zelandijos, atstovavęs Ralt Racing Ltd. komandą. Ji naudojo Honda variklius. Mike'as iš 11 lenktynių nugalėjo devyniose.
Mergežeris (Varėnos r.)
Mergežeris – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 3,5 km į pietvakarius nuo Varėnos. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,39 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 108,7 m. Krantai daugiausia pelkėti, tik pietinis sausas ir aukštas. Ežerą iš rytų ir pietų supa Mergežerio miškas. Pietvakariuose išteka upelis link netoliese pratekančios Derežnos. Prie ežero įsikūręs Mergežerio kaimas.
Mergežeris yra negilus, bet dumblinas (išvalytose maudymuisi skirtose pakrantėse ne). Pasaulinių karų metais į ežerą buvo verčiamos visos ginklų nuolaužos, puodai. Todėl čia galima rasti istorinių daiktų.
Ežerėvardis Mer̃gežeris greičiausiai kilęs nuo žodžio merga („mergaitė, jaunuolė“), nors gali turėti išlaikęs ir seną šaknies mer-g- reikšmę, susijusią su drėgnumu (plg. „dulksna“,  „lynoti“ ir t. t.).
Padavimas apie Mergežerį
''Senais laikais, kur dabar tyvuliuoja Mergežerio ežeras, buvo pieva, o toje pievoje – šaltinio akis. Gretimame kaime gyveno mergina, kurią jos tėvai norėjo išleisti už nemylimo vyro. Mergina nenorėjo tekėti, ji ilgai sėdėdavo po ąžuolu ir verkdavo, kol galiausiai… vieną kartą ganydama jaučius toje akyje nusiskandino. Iš akies išsiliejo ežeras, kuris buvo pavadintas Mergežeriu. Pagal ežerą atsirado ir kaimo pavadinimas.''
Birželio 23
Birželio 23 yra 174-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 175-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 191 diena.
Vardadieniai
Agripina – Arvyda – Arvydas – Arvydė – Arvys – Ligita – Ligitas – Vaida – Vaidas – Vaidauga – Vaidaugas – Vaidenė – Vaidenis – Vanda – Vandalinas – Vandalius – Zenonas – Žydrius.
Dramblio Kaulo Krantas
Istorija
Apie Dramblio Kaulo Kranto istoriją prieš atvykstant europiečiams apie 1460-uosius metus žinoma nedaug. Didžiausios etninės grupės į dabartinę teritoriją imigravo sąlygiškai vėlai: kur tautos migravo iš Liberijos apie 1600-uosius; senufo (Senoufo) ir lubi atvyko iš Burkina Faso ir Malio. XVIII-XIX a. akanai, įskaitant baulius (Baoulé), į rytinę dalį imigravo iš Ganos, ir malinkai (Malinké) atvyko į šiaurės rytus iš Gvinėjos.
Valstybės siena-Chrizanuvas geležinkelio linija
Valstybės siena-Chrizanuvas geležinkelio linija - geležinkelio linija šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Linija jungia Siemianuvkos-Svisločiaus pasienio punktą su Chrizanuvo geležinkelio stotimi. Ši linija yra 1524 mm geležinkelio vėžės ir ja gali važiuoti prekiniai traukiniai iš buvusių Tarybų Sąjungos šalių.
Dramblio Kaulo Krantas
Istorija
Lyginant su Gana, Dramblio Kaulo Krantas mažai nukentėjo nuo vergų prekybos. Europiečių vergų pirklių ir prekybininkų laivams labiau tiko kitos pakrantės su patogesniais uostais.
Politinė sistema
Pagal 1959 m. šalies konstituciją Dramblio Kaulo Krantas yra stipri prezidentinė respublika. Beveik visi valdymo elementai yra priklausomi nuo šalies prezidento, kuris kartu yra ir šalies karinių pajėgų vadas. Prezidentas renkamas penkerių metų kadencijai. Po paskutinių rinkimų 2010 m. gruodžio 4 d. šalies vadovas yra Alassane Ouattara.
Įstatymų leidybos galia yra Nacionalinės asamblėjos rankose. Ją sudaro 225 penkerių metų kadencijai renkami nariai. Šalyje dominuoja vienpartinė sistema – šiuo metu valdžioje yra tik viena Dramblio Kaulo kranto liaudies fronto partija.
Administracinis suskirstymas
Dramblio Kaulo Krantas yra suskirstytas į 19 regionų, kurie dar suskirstyti į 81 departamentą.
MMR
MMR, Mmr arba mmr be taškų arba su taškais gali reikšti:
Dramblio Kaulo Krantas
Administracinis suskirstymas
right|300px
Didžiausi šalies miestai
Oficiali šalies sostinė yra Jamusukras (295 500 gyventojų) – ketvirtas pagal gyventojų skaičių šalyje. Abidžanas, turintis daugiausiai gyventojų (3 310 500), yra ne tik didžiausias šalies miestas, bet ir svarbiausias kultūrinio, finansinio ir pramoninio gyvenimo centras. Šis miestas yra daugiausiai prancūzakalbių gyventojų turintis miestas vakarų Afrikoje.
Geografija
thumb|240px|Kalnuotos vakarinės šalies dalies kraštovaizdis Dramblio Kaulo Krantas yra priskiriamas Užsachario Afrikos zonai. Šalis užima 322 462 km² plotą ir ribojasi su Liberija ir Gvinėja vakaruose, Maliu ir Burkina Fasu šiaurėje, Gana rytuose bei Gvinėjos įlanka pietuose. Kranto linija sudaro 515 km.
Paviršius – daugiausia lyguma; pietuose ji yra žemuma, o šiaurėje pereina į 500–800 m aukščio plynaukštę. Vakaruose iškilę Dano kalnai, kuriuose yra aukščiausias šalies taškas – Nimbos kalnų masyvas, siekiantis 1752 m virš jūros lygio. Kranto linija vingiuota nesmarkiai, greta jos driekiasi smėlio sąnašų juosta. Rytinėje pakrantėje gausu lagūnų, tinkamų laivybai. Pati didžiausia, Ebrijė lagūna, su vandenynu jungiasi laivybiniu kanalu.
Šalies klimatas subekvatorinis, šiltas ir drėgnas. Vyrauja trys sezonai – šiltas ir sausas (nuo lapkričio iki kovo), karštas ir sausas (nuo kovo iki gegužės) bei karštas ir drėgnas (nuo birželio iki spalio). Vidutinė metinė temperatūra svyruoja tarp 25-30 °C šiaurėje ir 27-28 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – atitinkamai 1100–1800 mm ir 1300–2300 mm.
Svarbiausios upės yra Bandama, Komoė, Sasandra ir Kavali. Visos jos teka į Atlanto vandenyną ir nėra laivuojamos. Šalies centrinėje dalyje sudarytas didelis Kosu tvenkinys (1500 km²).
Šiaurinėje dalyje vyrauja aukštažolės savanos, pietuose yra drėgnųjų miškų. Nemaži Dramblio Kaulo Kranto plotai paskelbti draustiniais ir nacionaliniais parkais – Komoės nacionalinis parkas, Tajaus nacionalinis parkas ir Nimbos kalno gamtos rezervatas paskelbti pasaulio paveldo objektais.
Ekonomika
Palyginus su kaimynais, Dramblio Kaulo Kranto ekonomika pasiturinti. Daug derlingos žemės, šalis išaugina daugiausia pasaulyje kakavos pupelių. Be to, eksportuojama medvilnė, alyvpalmių aliejus, kaučiukas ir žemės riešutai. Abidžanas – komercinis centras.
Demografija
thumb|right|130px|Moteris iš Dramblio Kaulo Kranto |thumb|right|240px|Populiacijos kitimas 1961 – 2003 m. Gyventojų skaičius pateikiamas tūkstančiais. Iš grafiko matyti, kaip greitai auga šalies populiacija: 1961 m. valstybėje gyveno 4 milijonai žmonių, o 2009 m. – 20 milijonų. 4 % šalies populiacijos sudaro ne iš Afrikos kilę žmonės. Daugiausia tai yra Prancūzijos, Libano, Vietnamo ir Ispanijos piliečiai bei protestantų misionieriai iš JAV ir Kanados. Likusius 96 % sudaro įvairios afrikietiškos etninės grupės, iš kurių didžiausia yra akanai, sudarantys maždaug 42 % visų gyventojų. Kadangi Dramblio Kaulo Krantas yra viena iš ekonomiškai sėkmingiausių vakarų Afrikos valstybių, apie 20 % (3,4 milijono) šalies populiacijos sudaro iš kaimyninių valstybių atvykę darbuotojai. Daugiau nei du trečdaliai šių imigrantų yra musulmonai, o likę yra daugiausiai krikščionys.
Pasak 2000 m. apskaičiavimų, vyresnių nei 15 m. žmonių raštingumas šalyje yra 48,7 % (vyrų – 60,8 %, moterų – 38,6 %). Anot 2009 m. apskaičiavimų, vidutinė numatomo gyvenimo trukmė skaičiuojant nuo gimimo šalyje yra 55,45 metai (vyrų – 54,64 m., moterų – 56,28 m.). Gyventojų amžiaus struktūra:
Anot 2007 m. apskaičiavimų, Dramblio Kaulo Krantas užima 16 vietą pasaulyje pagal AIDS/ŽIV paplitimą tarp suaugusiųjų, kuris šalyje yra 3,9 %. Per metus nuo šios ligos valstybėje miršta maždaug 38 000 žmonių.
Izraelio futbolo varžybos 1975–1976 m.
Izraelio futbolo varžybos 1975–1976 m.
Dramblio Kaulo Krantas
Sportas
thumb|259x259px|Vienas žymiausių Dramblio Kaulo Kranto sportininkų pasaulyje yra [[Didier Drogba.]] Dramblio Kaulo Kranto sportininkai dalyvavo visose vasaros olimpinėse žaidynėse nuo pat 1964 m., išskyrus 1980 m. Vienintelį medalį šaliai yra pelnęs Gabriel Tiacoh, 1984 m. vasaros olimpinėse žaidynėse 400 m bėgimo rungtyje gavęs sidabro medalį. Šalis nė karto nedalyvavo žiemos olimpiadoje.
Dramblio Kaulo Kranto vyrų futbolo rinktinė du kartus dalyvavo FIFA Pasaulio taurės turnyruose – 2006 m. ji liko 19-ta, 2010 m. – 17-ta. Afrikos Tautų taurės turnyruose rinktinė dalyvavo 19 kartų ir 1992 m. tapo nugalėtoja. Pagal FIFA reitingą Dramblio Kaulo Kranto vyrų futbolo rinktinė laikoma geriausia Afrikoje.
1995 m. šalies regbio rinktinė dalyvavo pasaulio regbio čempionate, kuris vyko PAR. Šalyje įregistruota 14 regbio klubų ir apie 470 žaidėjų.
Dramblio Kaulo Kranto vyrų krepšinio rinktinė pagal FIBA reitingą yra 40 vietoje. Ji tris kartus dalyvavo Pasaulio krepšinio čempionate, kuriame geriausią 13-tą vietą pasiekė 1982 m. FIBA Afrikos čempionate ekipa dalyvavo 19 kartų, iš kurių du kartus pelnė aukso, tris kartus – sidabro medalius.
Nuorodos
Bendros informacija:
Žemėlapiai:
2013 m. Kandidatų turnyras
'''2013 m. Kandidatų turnyras''' – finalinis šachmatų atrankos turnyras, kuris išaiškino šachmatininką, 2013 metais žaidusį mačą dėl pasaulio šachmatų čempiono vardo su Višvanatanu Anandu. Vyko Londone 2013 m. kovo 14–balandžio 2 d. Nugalėjo Magnus Karlsenas.
Dulksna
Šaltiniai
Regen Regn
2013 m. Kandidatų turnyras
Dalyvių atranka
Kandidatų turnyre dalyvauja aštuoni žaidėjai, kurie atrenkami laikantis šių taisyklių:
Žaidėjo sutikimas
FIDE svetainėje paskelbus patenkančių į Kandidatų turnyrą žaidėjų sąrašą, žaidėjai per mėnesį, po to, kai gavo iš FIDE nutarimo kopiją turi pasirašyti atitinkamą sutartį ir faksu ir registruotu laišku. Žaidėjas neatsiuntęs laiku pasirašytos sutarties pakeičiamas žaidėju iš aukščiausią reitingą turinčių žaidėjų sąrašo. Tik dėl rimtų priežasčių FIDE gali priimti ne daugiau, kaip 10 dienų pavėluotą sutartį. Žaidėjai, kurie nebuvo patekę į kandidatų turnyrą, dėl keitimų įgiję teisę žaisti Kandidatų turnyre skelbiami FIDE svetainėje. Šie žaidėjai turi per vieną savaitę pasirašytą sutartį pasiųsti į FIDE sekretoriatą.
Žaidėjų keitimas
Tuo atveju, kai žaidėjas negali dalyvauti, jis pakeičiamas iš geriausių žaidėjų 2011 m. liepos–2012 m. sausio Elo reitingo sąrašo. Žaidėjas, kuris atsisako dalyvauti likus daugiau, kaip mėnesiui iki pirmojo rato, jis keičiamas žaidėju iš geriausių žaidėjų 2011 m. liepos–2012 m. sausio Elo reitingo sąrašo. Žaidėjas, kuris atsisako dalyvauti likus mažiau, kaip mėnesiui iki pirmojo rato kitu žaidėju nekeičiamas.
Žaidėjų atsakomybė
Žaidėjas, kuris pasitraukia iš Kandidatų turnyro, bet kuriuo metu po jo sutarties su FIDE pasirašymo, ir kuris nepateikia pateisinamos pasitraukimo priežasties, šalinamas iš sekančio pasaulio čempionato ciklo.
Turnyro formatas
Turnyre 8 žaidėjai žaidžia du kartus ratų sistemos turnyrą (14 ratų). Jei dalyviai yra iš vienos šalies federacijos, tarpusavyje jie žaidžia 1 ir 8 ratuose. Jei tokių daugiau (iki keturių) jie tarpusavyje žaidžia 1, 2, 3 ir 8, 9, 10 ratuose.
Jei žaidėjas pasitraukia iš turnyro sužaidęs 50 % ir daugiau partijų, likusioms partijoms užskaitomas pralaimėjimas.
Kai žaidėjas pasitraukia iš turnyro nesužaidęs 50 %, visi jo rezultatai yra anuliuojami.
Laiko kontrolė
Kiekvienam žaidėjui partijai skiriama laiko: 120 min. pirmiesiems 40 ėjimų, 60 min sekantiems 20 ėjimų ir po antros laiko kontrolės 15 min kur nuo 61 ėjimo pridedama po kiekvieno ėjimo po 30 sek.
Kandidatų turnyro nugalėtojo nustatymas
Žaidėjas surinkęs daugiausia taškų (už pergalę – 1 taškas už lygiąsias – ½, už pralaimėjimą – 0 taškų) tampa nugalėtoju ir tampa pretendentu žaisti mačą su pasaulio šachmatų čempionu. Kai du, ar daugiau žaidėjų surenka po lygiai taškų, nugalėtojo nustatymui eilės tvarka lyginami jų turnyro rodikliai:
Jei pritaikius visas tris sąlygas, vis dar lygu, tai rengiamos varžybos tarp žaidėjų, kurių rezultatai vis dar lygūs. Traukiami burtai dėl spalvų ir žaidžiamos dvi trumpos partijos, po 25 min, pridedant po kiekvieno ėjimo po 10 sek.
Jei pabaigus dvi partijas vis dar lygu, dėl spalvų traukiami burtai ir žaidžiamos dvi žaibo partijos po 5 min., pridedant po kiekvieno ėjimo po 3 sek. Jei pasibaigus dviem žaibo partijoms – lygu, tai dar kartą, bet ne daugiau, kaip du kartus, tomis pat sąlygomis, žaidžiamos dvi žaibo partijos.
Jei ir vėl mačas baigiasi lygiosiomis, tai žaidžiama paskutinė žaibo partija. Traukiami burtai ir žaidėjas, kuris laimėjo burtų traukimą, gali pasirinkti figūrų spalvą. Baltieji žaidimui gauna – 5 min, juodieji – 4 min, be to, nuo 61 ėjimo, po kiekvieno ėjimo, abiem žaidėjams pridedama po 3 sek. Jei partija baigiasi lygiosiomis šios mačo nugalėtoju skelbiami juodieji.
Sinvu
Sinvu  – vienas iš Taojuano rajonų, esantis šiaurės vakarų Taivane. Gyventojų 48 tūkst. (2014 m. duomenys). Tai priekrantinis rajonas. Verčiamasi žemės ūkiu, žuvininkyste ir gyvulininkyste. 90 % Sinvu gyventojų yra hakai. Pastatyta statula deivei Madzu (aukščiausia pasaulyje). Rajonas upingas, teka šios upės: Šedzi, Sinvu, Fošingas, Fusingas ir Houhu.
2013 m. Kandidatų turnyras
Pirmoji pusė
Antrasis ratas: Pirmieji pergales turnyre pasiekia Levonas Aronianas ir Teimuras Radžabovas.
Po trečiojo rato Levonas Aronianas tampa vienvaldžiu lyderiu.
Sinvu
Istorija
2014 m. gruodžio 25 d. sukūrus naująjį Taojuano miestą, Sinvu tapo vienu iš jo rajonų (区, Qū).
2013 m. Kandidatų turnyras
Pirmoji pusė
Ketvirtas ratas: Magnus Karlsenas pasiveja pirmaujantį Kandidatų turnyre Levoną Aronianą.
Penktajame rate keturios kovingos lygiosios.
Keturios lygiosios 7-me rate: L. Aronianas ir M. Karlsenas pirmauja ir prieš artimiausią varžovą išlaiko 1,5 taško persvarą.
Sužaidus pirmąją turnyro pusę lyderiai – L. Aronianas ir M. Karlsenas buvo surinkę 5 taškus iš 7galimų.
Antroji pusė
L. Aronianas ir M. Karlsenas antrąją turnyro pusę sužaidė kukliau – M. Karlsenas 3,5 taško iš 7 galimų, L. Aronianas 3 iš 7. Geriausiai antrąją turnyro pusę žaidė Vladimiras Kramnikas – 5 taškai iš 7, bet to rezultato užimti pirmajai vietai nepakako.
Po aštunto rato: Levonas Aronianas ir Magnus Karlsenas Kandidatų turnyre tebepirmauja. Vladimiras Kramnikas atsilieka tašku.
Levonui Aronianui 9-me rate pralaimėjus prieš Borisą Gelfandą, Magnus Karlsenas tampa vienvaldžiu turnyro lyderiu.
10-me rate Levonas Aronianas, Magnus Karlsenas ir Vladimiras Kramnikas laimi savo partijas.
Po to, kai Levonas Aronianas 11-me rate pralaimi Piotru Svidleriui, Vladimiras Kramnikas, įveikęs Teimūrą Radžabovą, pakyla į antrąją vietą (po Magnus Karlseno).
Vladimiras Kramnikas po 12-ojo rato dramatiškos kovos tampa turnyro lyderiu.
Nuo ketvirtojo rato buvęs tarp lyderių, o nuo 9-jo rato – vienvaldžiu, Magnus Karlsenas patenka į sunkią padėtį. Likus dviem ratams iki turnyro pabaigos nėra paprasta pavyti lyderį.
Bet 13-me rate Magnus Karlsenas nugali Teimūrą Radžabovą ir paveja Vladimirą Kramniką, kuris su Borisu Gelfandu sužaidė lygiosiomis. Pagal laimėtas pergales M. Karlsenas pirmauja.
14-rate dėl pirmosios vietos kovoja tik abu lyderiai. Likusieji varžovai atsilikę ir pavyti, ar pralenkti, nebegali. Vladimiras Kramnikas žaidžia su Vasilijum Ivančiuku. Norint būti pirmu, jam reikia surinkti daugiau taškų už Magnus Karlseną, todėl žaidžia dėl pergalės. Tą patį, žaisdamas su Piotru Svidleriu, daro Magnus Karlsenas. Bet abu lyderiai „persistengia“ ir pralaimi savo partijas.
Dėka šiame turnyre daugiau laimėtų partijų Magnus Karlsenas užima 1-ąją vietą ir iškovoja teisę 2013 m. žaisti mačą su Višvavanatanu Anandu dėl pasaulio čempiono vardo. Pasaulio eksčempionas Vladimiras Kramnikas – antras.
Turnyro lentelė
Pasaulio šachmatų čempionato Kandidatų turnyras, Londonas 2013 m. kovo 14–balandžio 2 d.
Romėniški skaičiai
Romėniški skaičiai – skaičių sistema naudota Senovės Romoje, adaptuota iš etruskų. Romėniški skaičiai žymimi raidėmis, vienas skaičius gali būti užrašytas vienos ar daugiau raidžių kombinacija.
Romėniški skaičiai dažniausiai rašomi didžiosiomis raidėmis ir neretai naudojami žymėti eiliškiems įvykiams, pavyzdžiui, amžiams, skyriams, kūrinių dalims.
Žymėjimas
Pagrindiniai septyni skaičiai:
Skaičių kombinacijos sudaromos laikantis tam tikrų taisyklių.
Romėniškojo skaičiaus reikšmė nustatoma taip: jei didesnis skaitmuo yra prieš mažesnį arba du skaitmenys yra vienodi, tai jie sudedami, o jei mažesnis yra prieš didesnį, tai mažesnis atimamas iš didesnio. Pavyzdžiui,
MCXLIV = 1000 + 100 + 50 – 10 + 5 – 1 = 1144.
Šią taisyklę romėnai įvedė ne iš karto. Pradinė seka, kur visi skaitmenys sudedami, iš pradžių buvo I, II, III, IIII, V, VI, VII, VIII, VIIII, X. Ypač laikrodžių ciferblatuose IV (ketvirta valanda) tradiciškai net ir dabar neretai žymima kaip IIII.
Didesni skaičiai sudaromi braukiant brūkšnį viršuje, kuris reiškia padauginimą iš 1000:
Dar didesni skaičiai sudaromi braukiant dvigubą brūkšnį viršuje arba vieną apačioje, kas reiškia padauginimą iš 1 000 000. Standarto nėra. Pvz., 10 milijonų bus žymima ( X ).
Nulis šia sistema negali būti užrašytas. Jei prireikdavo, nulis būdavo užrašomas žodžiu.
Trupmenos
Skirtingai nuo sveikosios dalies (rašomos dešimtaine skaičiavimo sistema), trupmeninei daliai buvo naudojama dvyliktainė. Taip pasirinkta buvo matyt todėl, jog dvyliktainėje sistemoje trumpai gali būti užrašytas tiek trečdalis, tiek ir ketvirtis. Buvo naudojami tokie trupmenų ženklai:
Išlakioji eglė
Išlakioji eglė (Picea wilsonii) – pušinių (Pinaceae) šeimos, eglių (Picea) genties visažalis spygliuotis medis. Paplitęs tik Kinijoje.
Vištyčio Švč. Trejybės bažnyčia
'''Vištyčio Švč. Trejybės bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Vištyčio miestelyje, Vištyčio ežero šiauriniame krante. Turi klasicizmo bruožų.
Istorija
1566 m. pastatyta bažnyčia. Jai skirtas Nebūtkaimio kaimas su 6 valakais žemės. 1570 m. įsteigta parapinė mokykla. 1658 m. bažnyčią apiplėšė Prūsijos kareiviai. Vištyčio seniūnas Kristupas Puzinas 1723 m. pastatė naują medinę bažnyčią. 1736 m. įkurta jėzuitų misija, tvarkiusi ir parapijos reikalus. 1777 m. atkurta parapinė mokykla.
1829 m. pastatyta nauja mūrinė bažnyčia. Klebonas Augustinas Vaišnora (1816–1888 m.) už ryšius su sukilėliais 1864 m. 12 m. išsiųstas į katorgą. 1883 m. patvirtintas architekto Liučinskio bažnyčios padidinimo projektas (sąmatinė vertė 13 609 rb). 1885 m. padidinta, 1887 m. konsekruota pavyskupio Juozapo Oleko.
1907 m. įsikūrė „Žiburio“ draugijos skyrius (pirmininkas kunigas J. Krokininkas), kuris 1910 m. įsteigė biblioteką – skaityklą. Lietuviams reikalaujant, Seinų vyskupas 1909 m. nurodė kas ketvirtą sekmadienį bažnyčioje giedoti lenkiškai, o kitus – lietuviškai. Sulenkėję miestelėnai trukdydavo lietuviams giedoti, 1910 m. balandžio 3 d. bažnyčioje sukėlė muštynes.
Per Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia apgriauta, po karo atstatyta, 1978 m. išdažyta.
Architektūra
Bažnyčia turi klasicizmo bruožų, dvigubo kryžiaus plano (2 transeptai), vienabokštė, su apside ir bokšteliu. Šventoriaus tvora aukšta, mūrinė.
LAZ-4202
thumb|250px|LAZ-42021
LAZ-4202 – vidutinės klasės autobusas, 1978–1993 m. gamintas Lvovo autobusų gamykloje. Naudoti miesto, užmiestiniuose, tarpmiestiniuose maršrutuose visoje TSRS. Tiesa, pradžioje LAZ-4202 gamintas miesto reikmėms, bet ten nepasiteisino, nes KamAZo variklis miesto sąlygoms greitai susidėvėdavo. Nuo 1983 m. pradėta gaminti modifikacija LAZ-42021 (o vėliau LAZ-4207 ir LAZ-42071) buvo pritaikyta užmiesčio maršrutams.
Standartinis LAZ-4202 autobusas yra 9,7 m ilgio, 2,5 m pločio, 4,37 m bazinio aukščio, sveria 8,6 t (pilnoje pakrovoje 13,4 t). Turi dvejas pneumatines, „širmos“ tipo (iš 4 dalių) duris. Įrengtos 25 sėdimos vietos. Autobusą varo dyzelinis 80 AG KamAZ-7401-05 variklis. Didžiausias greitis – 120 km/h.
Tarpmiestinėse modifikacijose pneumatinės durys vienerios, arba abejos rankinės.
thumb|left|240px|Vaizdas iš galo
Marijampolėje, prie autobusų parko, autobusas LAZ-42021 pastatytas kaip paminklas.
Vilniaus Gabrielės Petkevičaitės-Bitės suaugusiųjų mokymo centras
Vilniaus Gabrielės Petkevičaitės-Bitės suaugusiųjų mokymo centras – bendrojo ugdymo mokykla Vilniuje, Kauno g. 43, vykdanti pradinio, pagrindinio ir neformaliojo ugdymo programas. Įstaigos kodas 291710460.
Istorija
1994 m. pagal danų Fyno grafystės liaudies mokyklų modelį įkurtas Vilniaus eksperimentinis suaugusiųjų mokymo centras. Vilniaus miesto savivaldybės taryba 1998 m. vasario 4 d. sprendimu Nr. 128 centrą pavadino Gabrielės Petkevičaitės-Bitės vardu.
Tivoli Hall
2013 m. šioje arenoje vyks 2013 m. Europos krepšinio čempionato A grupės rungtynės.
Vilučių apylinkė
Vilučių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Užpalių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dusetų rajonui. 1954 m. prijungta Kaimynų apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Vilučių apylinkė prijungta prie Užpalių apylinkės.
Valstybinė geležinkelio inspekcija
Valstybinė geležinkelio inspekcija prie Susisiekimo ministerijos (VGI) – Lietuvos Respublikos Vyriausybės įsteigta įstaiga, kurios misija – užtikrinti, kad Lietuvos Respublikos geležinkelių transporto sistema būtų saugi ir sąveiki.
Istorija
Inspekcija įsteigta 1993 m. gegužės 10 d. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimu. Inspekcijai pavesta įgyvendinti valstybės politiką geležinkelių transporto srityje ir aptarnauti šios politikos įgyvendinimą ir formavimą.
2017 m. rugsėjo 1 d. reorganizuota prijungimo prie Valstybinės kelių transporto inspekcijos prie Susisiekimo ministerijos (dabar - Lietuvos transporto saugos administracija ) būdu.
Vytautavos šv. Antano Paduviečio bažnyčia
'''Vytautavos šv. Antano Paduviečio bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Vytautavos kaime, 8 km į šiaurės rytus nuo Rūdiškių, 4,5 km į pietus nuo kelio. Liaudies architektūros formų.
Valstybinė geležinkelio inspekcija
Veiklos sritys
Pagrindinės VGI veiklos sritys:
Nuorodos
Valstybinės geležinkelio inspekcijos interneto svetainė
Vytautavos šv. Antano Paduviečio bažnyčia
Istorija
Būsimai bažnyčiai 1930 m. Donatas Malinauskas dovanojo Paulinavos ūkio žemę ir kitur esančius ūkinius pastatus. Vytauto Didžiojo metų proga būsimą parapiją nutarta pavadinti Vytautava. Kunigo Nikodemo Švogžlio-Milžino rūpesčiu 1939 m. iš atvežto kluono ir kitų ūkinių pastatų suręsta bažnyčia, įkurta parapija. 1940 m. nupirktas gyvenamasis namas ir pastatoma klebonija. Kunigas Juozapas Rakickas (1908–1946) 1945 m. bolševikų suimtas, kalintas ir nužudytas.
Architektūra
Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštė. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora medinių statinių.
Irena Juškevičiūtė-Paplonskienė
Irena Juškevičiūtė-Paplonskienė (g. 1949 m. lapkričio 7 d. Palmajėje, Ignalinos rajonas) – Lietuvos choro dirigentė ir pedagogė.
Biografija
1968 m. baigusi Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinę meno mokyklą (B. Navalinskaitės choro dirigavimo klasė), 1973–1978 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. Hermano Perelšteino klasė).
Nuo 1978 m. rudens Panevėžio J. Švedo pedagoginės muzikos mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, nuo 1988 m. merginų choro vadovė. Be pagrindinio mokomojo darbo, choras nemažai koncertuoja, dalyvauja miesto dainų šventėse, festivaliuose ir kituose kultūros renginiuose. Choras parengtas 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei ir 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje.
1976–1978 m. Naujamiesčio (Panevėžio raj.) mišriojo choro vadovė – choras surengė koncertų, konkursuose pelnė prizinių vietų. 1979–1983 m. Panevėžio melioracijos statybos ir montavimo valdybos vyrų choro vadovė. Chorą išmokė nemaža įvairių kūrinių, surengė koncertų, dalyvavo 1983 m. respublikiniame moterų ir vyrų chorų sąskrydyje Šiauliuose ir vyrų chorų sąskrydyje Ariogaloje (Raseinių raj.).
I. Paplonskienė – Panevėžio miesto ir rajono dainų švenčių, 1983 m. respublikinio moterų ir vyrų chorų sąskrydžio Šiauliuose dirigentė, chorų ir „Dainų dainelės“ konkursų žiuri narė, valstybinių egzaminų komisijų narė.
Izraelio vyrų krepšinio rinktinė
Izraelio vyrų krepšinio rinktinė – krepšinio komanda, tarptautinėse varžybose atstovaujanti Izraelio valstybei. Rinktinė dalyvavo beveik visuose Europos čempionatuose (išskyrus 1939–1951 m. laikotarpį, 1989 ir 1991 m. čempionatus), nors aukštų rezultatų nedemonstravo (išskyrus 1979 m. Italijoje pasiektą antrą vietą). Taip pat dalyvavo 1952 m. Helsinkio olimpinėse žaidynėse ir 2 pasaulio čempionatuose. Taip pat laimėjo tris medalius (iš trijų kartų) Azijos žaidynėse.
Tinklaakės
Tinklaakės (Nyctimystes) – medvarlinių (Hylidae) šeimos varliagyvių gentis. Nuo kitų medvarlių šeimos genčių skiriasi tuo, kad apatinis akių vokas su linijų, gyslelių ir taškų raštu.
Paplitusios Naujojoje Gvinėjoje. Gyvena tropiniuose ir subtropiniuose kalnų drėgnuose miškuose.
Dunkershefenas
Dunkershefenas arba Bolšojė Derevenskojė (, nuo 1939 m. Dunkershöfen, nuo 1945 m., nuo 1950 m. liepos 5 d. Большая Деревня, nuo 2008 m. Большое Деревенское) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kutuzovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kenigsbergo rajono, vėliau Gurjevsko rajono kaimas, nuo 1947 m. birželio 17 d. Kosmodemjanskojės apylinkės, 1954 m. birželio 16 d. – 2008 m. birželio 30 d. Kutuzovo apylinkės kaimas.
Podmežakla Hall
Podmežakla Hall – sporto arena Jesenicės mieste Slovėnijoje, pastatyta 1978 m. Šioje arenoje savo namų rungtynes žaidžia vietos HK Acroni Jesenice ledo ritulio klubas.
2013 m. arenoje vyko 2013 m. Europos krepšinio čempionatas.
Tinklinė duomenų bazė
Tinklinis duomenų modelis – duomenų aprašymo modelis, kuriame įrašams yra leidžiama turėti daugiau kaip vieną tėvą. Tokiu būdu hierarchinė medžio pavidalo struktūra yra papildoma iki tinklelio pavidalo struktūros. Tinklinis modelis leidžia lanksčiau konstruoti sąryšius tarp esybių, nei hierarchinis modelis. Tinkliniame modelyje išvengiama pasikartojančių įrašų, pavyzdžiui, tas pats gamintojo įrašas yra naudojamas dviem produktams. Šiame modelyje, kaip ir hierarchiniame, duomenų modelyje išlaikoma greita navigacija tarp tiesiogiai susietų įrašų.
Istorija
Tinklinį duomenų modelį 1969 m. sukūrė Čarlzas Bachmanas (Charles Bachman). Jo tikslas buvo išspręsti hierarchinio duomenų modelio problemas. Tinklinis duomenų modelis plačiau neišplito dėl dviejų pagrindinių priežasčių. Visų pirma, tuometinis informacinių technologijų gigantas IBM nutarė pasilikti prie hierarchinio modelio su tam tikrais patobulinimais. Antra – išpopuliarėjo reliacinis duomenų modelis.
Hercas
miniatiūra|Skirtingų dažnių [[animacija]] Hercas (žymimas Hz) – išvestinis SI sistemos dažnio matavimo vienetas, reiškiantis (reiškinio, būsenos, padėties) pasikartojimų skaičių per sekundę. Vienas hercas reiškia vieną pasikartojimą per sekundę Pavadintas vokiečių fiziko Heinricho Herco vardu, įvestas 1935 m. Jei reiškinys kartojasi rečiau nei kas sekundę, vartojamos vieneto dalys (0,5 Hz – vieną kartą per 2 sekundes).
Puntuko akmuo (filmas)
Puntuko akmuo – 2012 m. lietuviškas animacinis filmas pagal to paties pavadinimo legendą apie Puntuko akmenį. Nominuotas 2012 m. „Sidabrinės gervės“ apdovanojimuose. Režisierius Antanas Skučas (g. 1983 m.) yra baigęs Vilniaus dailės akademiją, kur apgynė diplominį darbą apie lietuvių mitologines būtybes. Jo kitas animacinis filmas „Vaikystės dienoraštis“ yra pelnęs „Sidabrinę gervę“ 2009 m.
Baltijos garsas
Baltijos garsas – muzikos festivalis 2006–2008 m. vykęs netoli Kernavės esančio Valiūkiškio kaimo privačioje sodyboje.
Vidiškių apylinkė
Vidiškių apylinkės buvo dviejuose rajonuose:
Baltijos garsas
Istorija
Pirmajame festivalyje dalyvavo apie 300 žmonių. 2007 m. apie 1500 žmonių. Festivalyje be muzikos vykdavo gatvės teatro pasirodymai, įvairios instaliacijos, paskaitos ir seminarai. Dalyvaudavo sunkųjį roką, liaudies muziką, indie rock, heavy metal, ska, pankroką ir gotikinį roką grojančios grupės.
Puntuko akmuo (filmas)
Filme animacijos priemonių pagalba pristatoma Puntuko akmens atsiradimo istorija. Spalvingas, dvelkiantis senovės baltų mitologija, pažintinis filmukas primena, kad nors didžiausias Lietuvos riedulys yra ne Anykščiuose, bet Žemaitijoje, vadinamas Barstyčių (arba Puokės) akmeniu, tačiau Puntukas nuo seno yra pats garsiausias, apipintas legendomis, aprašytas, susijęs su pagoniškąja lietuvių kultūra.
Bernadčizna-Oskierkai geležinkelio linija
Bernadčizna-Oskierkai geležinkelio linija – geležinkelio linija šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje. Linija jungia Bernadčiznos ir Oskierkų geležinkelio stotis.
Puntuko akmuo (filmas)
Siužetas
Tai legenda apie nelabųjų bandymus numesti akmenį ant Anykštos pirkios. Po vieną velniai akmens niekaip nepajudino, tik kai suskrido visas jų spiečius, galingasis riduolis pakilo nuo žemės. Bet čia įsikišo Dundulis, šaudantis ugninėmis strėlėmis – teko nelabiesiems akmenį paleisti. Tiesa, visai ant kitos – pikto ir nedoro žmogaus pirkios.
Hercas
Naudojimas
Hercais aprašomi tik periodiškai pasikartojantys reiškiniai. Pasikartojantiems bet neperiodiniams (atsitiktiniams) reiškiniams, tokiems kaip radioaktyvusis skilimas, aprašyti naudojamas bekerelis.
Garsas yra oro slėgio virpėjimas. Žmogus šį virpėjimą suvokia kaip garso aukštį. Vaiko klausa suvokia garsą nuo 16 Hz iki 20 kHz, tuo tarpu suaugusio žmogaus vidutiniškai nuo 16 Hz iki 16 kHz. Hercais taip pat gali būti matuojama ir vibracija.
Elektromagnetinis spinduliavimas dažnai apibūdinamas dažniu, t. y. statmenų elektrinio ir magnetinio laukų virpėjimo skaičiumi.
Ambraziejus Jankus
Ambraziejus Jankus (1919 m. lapkričio 12 d. Nevočiuose Skuodo raj.) – literatas, visuomenės veikėjas.
Hercas
Naudojimas
Hercais taip pat gali būti matuojamas besisukančių objektų sukimosi greitis, nors oficialus vienetas tam yra radianai per sekundę.
Ambraziejus Jankus
Biografija
Lietuvai ir Latvijai atgavus nepriklausomybę, kartu su kitais lietuviais Liepojoje įsteigė lietuviškų knygų biblioteką, lietuvišką mokyklą, atgavo prieš karą lietuviams priklausiusius „Rūtos“ kultūros namus, vadovavo Liepojos lietuvių kultūros draugijai.
Hercas
Naudojimas
Hercais įprasta naudoti lyginant panašių kompiuterio procesorių veikimo spartą, nurodant jų takto generatoriaus dažnį. Tačiau labiau skirtingi procesoriai per vieną takto generatoriaus ciklą ne vienodai daug sugeba padaryti, todėl toks lyginimas dažnai neobjektyvus.
Darbininkų žodis (Torontas)
Darbininkų žodis – Kanados lietuvių darbininkų dvisavaitis laikraštis, leistas 1932 m. rugsėjo mėn. – 1936 m. lapkričio mėn. Toronte.
Hercas
Unicode
Yra Unicode simboliai dažnio vienetams užrašyti.
Darbininkų žodis (Torontas)
Redaktorius Jonas Yla. Nuo 1936 m. vadinosi „Liaudies balsas“.
Butkiškiai (Panevėžys)
Butkiškiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Ramygalos, prie Oželiškės upelio (Upytės intakas). Praeina kelias. Veikia žemės ūkio įmonė.
Smiltyninis juodvabalis
Smiltyninis juodvabalis (Opatrum sabulosum) – juodvabalių (Tenebrionidae) šeimos Opatrum genties vabalas. Žemės ūkio kultūrų kenkėjas, paplitęs Europoje, Pietų Sibire, Mongolijoje, Kazachstane, Mažojoje Azijoje.
Biologija
Smiltyninis juodvabalis yra 7–10 mm dydžio. Kūnas juodos matinės spalvos, ovalo formos. Blauzdos grūdėtos, apaugusios trumpais spygliškais šereliais. Priekakčio priekinio krašto viduryje yra gili išpjova. Viršutinė kūno pusė raukšlėta. Antsparniais eina smulkių gumburėlių eilės, neporiniai antsparnių tarpueiliai pakilę. Priešnugarėlė grūdėta, jos pamatas beveik tiesus. Lervos apie 17 mm ilgio. Nugara tamsiai ruda, galva ir krūtinė beveik juodos spalvos, kūno apačia geltona. Pilvelio galinio segmento viršūnė buka, su 16–22 spygliukais.
Žiemoja vabalai tarp žolių likučių ir po nukritusiais lapais. Pavasarį patelės į dirvos viršutinį sluoksnį padeda maždaug po 100 kiaušinėlių. Lervos vystosi apie 2 mėnesius. Jos minta augalų likučiais ir puvėsiais. Antroje vasaros pusėje lervos dirvoje virsta lėliukėmis, ir rudenį išsirita vabalai. Suaugėliai gyvena iki 2 metų. Aktyvūs tik dieną.
Daroma žala
Labiausiai pažeidžiami augalai pavasarį, ypač esant šiltam ir sausringam periodui. Apgraužiami javų, cukrinių runkelių, linų, saulėgrąžų, tabako, medvilnės, moliūgų, pankolių, anyžių, ricinmedžio, dygminų, grikių, pupų ūgliai, taip pat pažeidžiami pasėti grūdai (įskaitant kukurūzų), vaismedžių, kartais vynmedžių ūgliai. Augalams paaugus apgraužia arčiau dirvos esančius stiebelius ir lapus. Lervos kenkia įvairių kultūrų sėkloms, šaknims, tačiau dėl savo vėlyvos brandos (birželio mėn.) didesnės žalos nepadaro. Su šiais kenkėjais kovojama agrotechninėmis priemonėmis: sėklų apdirbimas prieš sėją, ankstyva sėja, optimalus tręšimas, kova su piktžolėmis, savalaikis laistymas, užnuodytų jaukų naudojimas.
Žeimelio valsčius
Istorija
Valsčius minimas nuo 1586 m. Caro laikais atkurtas XIX a. Kauno gubernijoje Nociūnų vardu. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Linkuvos rajonui (9 apylinkės).
Gyvenvietės
1923 m. valsčiuje buvo šios gyvenvietės:
Karl Dönitz
Karlas Denicas (, g. 1891 m. rugsėjo 16 d. Griunau, Berlyne – 1980 m. gruodžio 24 d. Aumiulėje) – Vokietijos valstybės ir karinis veikėjas, grosadmirolas (1943). Vokietijos povandeninio laivyno vadas (1935–1943), karinio jūrų laivyno vadas (1943–1945).
Biografija
Po Hitlerio savižudybės pagal jo testamentą 1945 m. balandžio 30 K. Denicas tapo reicho prezidentu ir ginkluotųjų pajėgų vadu. Gegužės 7 d. jis įpareigojo Vermachto operatyvinio vadovavimo štabo viršininką generolą pulkininką A. Jodlį sąjungininkų štabe Reimse (Prancūzija) pripažinti besąlygišką Vokietijos kapituliaciją.
Gegužės 23 d. jį suėmė amerikiečiai ir perdavė Niurnbergo tribunolui. Čia jis buvo kaltinamas karo nusikaltimais, tame tarpe dėl neriboto povandeninio karo ir nuteistas 10-čiai metų kalėti. Iš Špandau kalėjimo paleistas 1956 m. spalio 1 d.
Izraelio futbolo varžybos 1976–1977 m.
Izraelio futbolo varžybos 1976–1977 m.
Sirutėnų apylinkė
Sirutėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Utenos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Utenos rajonui. 1954 m. prijungta dalis Melaikių apylinkės, dalis Kureišiškių apylinkės ir dalis Juškėnų apylinkės, o dalis Sirutėnų apylinkės prijungta prie Kaliekių apylinkės ir Spitrėnų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Sirutėnų apylinkė prijungta prie Vyžuonų apylinkės.
Resifė
Resifė (portug. Recife arba Pernambuco) – miestas Brazilijos šiaurės rytuose, Pernambuko valstijos sostinė. 1,48 mln. gyventojų (2005). Jūrų uostas, tarptautinis oro uostas. Išvystyta maisto, tekstilės, cemento, chemijos, mašinų pramonė.
Mieste yra universitetai, filologijos akademija, išlikę kolonijinio laikotarpio ir XIX a. architektūros paminklų. Turizmo centras, gausu paplūdimių.
Darbininkų žodis (Kaunas)
Darbininkų žodis – Lietuvos profsąjungų organizacinio centro biuro dienraštis, ėjęs 1940 m. birželio 29 d. – 1941 m. birželio 21 d. Kaune.
Redaktorius J. Kvietkauskas.
Zlatorog Arena
Zlatorog Arena – sporto arena Celės mieste Slovėnijoje, pastatyta 2003 m. Šioje arenoje savo namų rungtynes žaidžia vietos RK Celje rankinio klubas.
2013 m. arenoje vyko 2013 m. Europos krepšinio čempionatas.
Sidnėjaus uosto tiltas
Sidnėjaus uosto tiltas – plieninis arkinis tiltas per Sidnėjaus uosto įlanką. Tiltas naudojamas geležinkelio, kelių transporto ir pėsčiųjų susisiekimui tarp Sidnėjaus centrinio verslo rajono ir šiaurinės miesto dalies. Metalinė tilto arka yra aukščiausia pasaulyje – ji iškyla į 134 m aukštį. Pagal ilgiausio tarpatramio ilgį (503 m) Sidnėjaus uosto tiltas yra šeštas tarp arkinių pasaulio tiltų.
Tilto projekto autorius – Ralfas Frymanas (1880–1950), kurio kiti garsūs tiltai yra Viktorijos krioklio tiltas (1905) tarp Zambijos ir Zimbabvės, Birčenafo tiltas (1935, Sidnėjaus tilto mažesnė kopija) Zimbabvėje. Tiltą statė 1400 darbininkų, statyba pradėta 1924 ir baigta 1932 m. Statybai panaudota 53 000 t plieno ir rankomis įkalta 6 milijonai kniedžių. Statant tiltą žuvo 16 žmonių. Šiuo metu tilto važiuojamoje dalyje įrengtos 8 automobilių eismo juostos ir du geležinkeliai.
2007 m. kovo 19 d. tiltas įtrauktas į Australijos valstybinio kultūros paveldo sąrašą.
Sibirinė eglė
Sibirinė eglė (Picea obovata) – pušinių (Pinaceae) šeimos, eglių (Picea) genties visažalis spygliuotis medis. Paplitęs Sibire, tarp Uralo kalnų ir Magadano srities, arealas pietuose siekia Mongoliją ir Altajų.
Aukštis apie 15-35 m. Kamieno skersmuo 1,5 m ir daugiau. Spygliai 10-20 mm ilgio, pilkšvai žali. Kankorėžiai cilindriškai kūginiai, 5-10 cm ilgio, 1,5-2 cm pločio.
Sibirinė eglė artima paprastajai eglei, ir šių rūšių sandūros vietose (Šiaurės rytų Europoje) tarpusavyje kryžminasi.
Sibirinė eglė naudojama medienos, popieriaus pramonėje.
Irena Paugienė-Paliukaitė
Irena Paugienė-Paliukaitė (1943 m. rugsėjo 1 d. Kudgalių k., Šiaulių r.) – muzikos mokytoja ir chorvedė.
Biografija
Baigusi Šiaulių 2-osios vidurinės mokyklos devynias klases, 1959–1963 m. choro dirigavimo mokėsi Šiaulių muzikos technikume (dėst. O. Biržytė). 1963–1968 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (prof. K. Kavecko klasė).
1969–1970 m. Vilniaus medicinos mokyklos merginų choro vadovė – parengė 1970 m. respublikinei dainų šventei.
Nuo 1968 m. Vilniaus 3-osios (B. Jonušo) vaikų muzikos mokyklos mokytoja. Iš pradžių vadovavo jaunučių chorui, kuris 1977 m. respublikinės moksleivių dainų šventės konkurse laimėjo antrąją vietą.
Antanas Valionis
Antanas Valionis (g. 1950 m. rugsėjo 21 d. Zabieliškyje, Kėdainių raj.) – Lietuvos diplomatas, politikas, buvęs Lietuvos užsienio reikalų ministras.
Biografija
1968 m. baigė Kaišiadorių 1-ąją vidurinę mokyklą. 1974 m. baigė Kauno politechnikos instituto (dabar – Kauno technologijos universitetas) Mechanikos fakultetą ir įgijo inžinieriaus mechaniko specialybę. 1974–1976 m. dirbo Kauno mėsos kombinato Kompresorių skyriaus meistru, 1976–1980 m. – Tauragės mėsos kombinato Kompresorių skyriaus viršininku.
Irena Paugienė-Paliukaitė
Biografija
I. Paugienė daug prisideda prie Vilniaus Naujininkų mikrorajono dainų švenčių organizavimo ir yra jų dirigentė. 1987 m. apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu. 1994 m. jai suteikta muzikos mokytojos metodininkės kvalifikacijos kategorija.
Antanas Valionis
Biografija
1980–1985 m. buvo LKP Tauragės rajono komiteto Pramonės ir transporto skyriaus instruktorius, 1985–1990 m. – LKP Centro komiteto Žemės ūkio ir maisto pramonės skyriaus instruktorius. 1990 m. ėjo Žemės ūkio ministerijos Maisto pramonės departamento Perspektyvinio planavimo ir užsienio ryšių skyriaus vedėjo pareigas. 1990–1994 m. studijavo Varšuvos universiteto Žurnalistikos ir politinių mokslų fakultete, kuriame apgynė politologijos ir socialinių mokslų daktaro disertaciją. Disertacijos tema – " Lietuvos politinės santvarkos transformacija 1988 - 1993 metais".
1994–2000 m. – Lietuvos Respublikos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Lenkijos Respublikoje. 1996–2000 m. – Lietuvos Respublikos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Rumunijai ir Bulgarijos Respublikai. Nuo 2000 m. lapkričio 9 d. – užsienio reikalų ministras vienuoliktojoje, dvyliktojoje ir tryliktojoje Vyriausybėse. 2004-2008 m. Seimo narys.
2004 m. paskelbta apie tai, jog A. Valionis buvo KGB atsargos karininkas. 2005 m. sudaryta Seimo komisija ištyrė jo veiklą ir išvadose pareiškė, jog šie duomenys visą laiką buvo vieši, su jais galėjo susipažinti visi norintys ir nėra duomenų, kad jis vykdė kokius nors KGB pavedimus ar buvo įsipareigojęs juos vykdyti ateityje. Komisija nusprendė, jog A. Valionio ministro pareigų ėjimas nekelia grėsmės nacionalinio saugumo interesams.
2006 m. pasikeitus politinių jėgų santykiui pasitraukė iš ministro posto.
2008 m. lapkričio 20 d. – 2011 m. birželio 19 d. Lietuvos ambasadorius Latvijoje. 2011–2017 m. Ambasadorius ypatingiems pavedimams.
Buvo TSKP, savarankiškosios LKP, Lietuvos demokratinės darbo partijos narys. 2002–2011 m. – Naujosios sąjungos (socialliberalų) narys, nuo 2004 m. – šios sąjungos pirmininko pavaduotojas. Nuo 2011 m. Socialdemokratų partijos narys.
Moka anglų, lenkų, rusų kalbas.
Geisiškių Šv. kankinio Jurgio Nugalėtojo parapija
'''Geisiškių Šv. kankinio Jurgio Nugalėtojo parapija''' – viena iš Vilniaus apskrities stačiatikių dekanato parapijų, Geisiškių kaime. Parapijai priklauso Geisiškių Šv. kankinio Jurgio Nugalėtojo cerkvė.
Istorija
Parapija įkurta 1865 metais. Parapijai iš pradžių priklausė apie 30 baltarusių kilmės šeimų, kurie 1839 m. perėjo į stačiatikybę iš unitų tikėjimo. 1945 m. parapijoje buvo 642 tikintieji, TSRS valdžia oficialiai parapiją įregistravo 1947 metais.
Tverečiaus apylinkė
Tverečiaus apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos rytuose, pasienyje su Baltarusijos TSR.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Tverečiaus valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ignalinos rajonui. 1954 m. prijungtos dalis Erzvėto apylinkės ir dalis Šakeliškės apylinkės, 1963 m. – dalis Guntauninkų apylinkės ir dalis Sekonių apylinkės, 1979 m. – Dietkauščiznos apylinkė.
Disko metimas
thumb|200px|Disko metiko skulptūra Botanikos sode [[Kopenhaga|Kopenhagoje, Danija]]
Disko metimas – lengvosios atletikos šaka, kurioje atletai mėto sunkų diską.
Nuo 1896 m. vyrų rungtis įtraukta į olimpinių žaidynių programą, moterų – nuo 1928 m. Vyrų pasaulio rekordininkas – Jürgen Schult iš VDR, 1986 liepos 6 d. diską nusviedęs 74,08 m, moterų – Gabriele Reinsch iš VDR, 1989 m. liepos 9 d. diską nusviedusi 76,80 m. Garsiausias Lietuvos disko metikas – Virgilijus Alekna.
Rungtynės ir taisyklės
Rungtynių dalyviai meta diską iš 2,5 m skersmens rato. Metimo nuotolis skaičiuojamas iš nuo šio rato išorinės ribos iki disko nukritimo taško. Disko svoris vyrų rungtynėse – 2 kg, moterų rungtynėse – 1 kg.
Oficialiose IAAF rungtynėse dalyviai turi 6 bandymus. Jei dalyvių yra daugiau nei 8, tai po pirmų 3 bandymų atrenkami 8 geriausią rezultatą pademonstravusiųjų ir po dar trijų bandymų laimėtojais skelbiami geriausią rezultatą per visus šešis bandymus parodę atletai.
Diskas metamas iš aptverto sektoriaus su 35 laipsnių atviru metimui tarpu. Sportininkams neleidžia išeiti iš sektoriaus kol diskas nenukrito ant žemės.
Jonas Berentas
Jonas Berentas (, 1667 m. sausio 18 d. Įsrutyje, Mažoji Lietuva – 1737 m. balandžio 13 d. ten pat) – liuteronų kunigas, religinių leidinių vertėjas ir redaktorius.
Biografija
thumb|left|150px|Jonas Berento Giesmių knygos antraštinis lapas, 1735, Karaliaučius 1685–1692 m. studijavo Karaliaučiaus universitete, 1693–1711 m. kunigavo Mielkiemyje (dab. Kalinino), Encūnuose (dab. Repino). Nuo 1711 m. Įsruties arkipresbiteris, tai yra arkidiakonas arba superintendentas, Prūsijos lietuvių vadintas „vyskupu“.
Vienas iš J. H. Lysijaus 1719 m. M. Liuterio „Katekizmo“ vertimo redaktorių. Išvertė agendą „Davadnas pamokinimas“ (1730 m.), parengė ir redagavo 1732 m. giesmyno „Iš naujo perveizdėtos ir pagerintos giesmių knygos“ leidimą, pridėdamas 17 savo verstų giesmių. Iki 1748 m. išėjo 6 giesmyno leidimai. 1735 m. vyriausias Biblijos (vadinamosios Kvanto Biblijos) vertimo redaktorius. „Giesmynui“ ir „Biblijai“ parašė lietuviškas prakalbas.