cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aldona Kvedaraitė
Biografija
Pas J. Maskolaitį pramokusi skambinti fortepijonu ir sidabro medaliu baigusi Šakių darbo jaunimo vidurinę mokyklą, 1954–1959 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. P. Bekerio klasė).
Nuo 1959 rudens Klaipėdos S. Šimkaus aukštesniosios muzikos mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, išugdė būrį jaunųjų chorvedžių. 1961–1964 vadovavo Klaipėdos miesto medicinos darbuotojų moterų chorui ir Moksleivių namų berniukų chorui. 1969 prie miesto Kultūros rūmų subūrė mergaičių chorą ir iki 1979 su juo kūrybiškai dirbo. Choras nemažai koncertavo, dalyvavo uostamiesčio ir respublikinėse dainų šventėse; apžiūrose ir konkursuose pelnė prizinių vietų. Kurį laiką vadovavo Klaipėdos „Aušros" kojinių fabriko mišriajam chorui, daug metų dainavo Kultūros rūmų moterų vokaliniame ansamblyje, su kuriuo koncertavo Moldavijoje ir Suomijoje. Pedagogė buvo 1965 respublikinės dainų šventės konsultantė, Klaipėdos miesto chorų apžiūrų žiuri narė ir dainų švenčių dirigentė. 1985 išvyko į JAV.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Lankučiai
Lankučiai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 2 km nuo Kretingalės.
Vladas Pavilonis
Vladas Pavilonis (1932 m. sausio 16 d. Pakšteliuose – 2003 m. vasario 13 d. Vilniuje) – Lietuvos teisėtyrininkas penalistas, Vilniaus universiteto profesorius, LR Konstitucinio Teismo teisėjas, teismo pirmininkas (1999–2002 m.).
Išsilavinimas, dalykinė veikla
Mokėsi Užkapių pradinėje mokykloje, ją baigęs – Šėtos progimnazijoje. Mokydamasis Šėtoje, kartu su vyresniąja seserimi Jadvyga (Aldona) gyveno tėvų išnuomotame kambaryje. 1947–1948 m. šeimai patekus į buožinamųjų asmenų sąrašą, vengdama ištrėmimo, šeima persikėlė gyventi į Kaišiadorių rajoną; Vladas su močiute – į Jonavą, kur 1950 m. baigė Jonavos vidurinę mokyklą.
Sablauskių pagrindinė mokykla
miniatiūra|265px|right|2015 m.
Vladas Pavilonis
Išsilavinimas, dalykinė veikla
Nuo 1950 metų studijavo VU Teisės fakultete, tačiau po 2 semestrų (1951 m. spalį) buvo pašalintas dėl „socialinės kilmės“. 1951 m. dirbo Jonavos rajono Vykdomojo komiteto Žemės ūkio skyriaus žemės tvarkytoju. Nuo 1952 m. iki 1955 m. įstojęs į II kursą, studijas tęsė Minsko Juridiniame institute, (prijungtame ir pervadintame nuo 1954 m.) Baltarusijos valstybinio universiteto Teisės fakultete, diplomuotas teisininkas (studijas baigė su pagyrimu).
Sablauskių pagrindinė mokykla
Akmenės rajono Sablauskių pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Akmenės raj., Naujosios Akmenės kaimiškoji seniūnijoje, Sablauskių kaime, Žalioji g. 21, vykdžiusi pradinio, pagrindinio ir vidurinio ugdymo programas. Įstaigos kodas 190447436.
Vladas Pavilonis
Išsilavinimas, dalykinė veikla
Nuo 1955 m. rugpjūčio mėn. dirbo Molodečno srities advokatų kolegijoje, lygiagrečiai paskirtas dirbo konsultacinį darbą, buvo Minsko srities Rudoškovičių juridinės konsultacijos vedėjas – advokatas (1955–1957 m.), Vilniaus universiteto juriskonsultas (nuo 1957 m.), nuo 1962 m. – VU Mokymo skyriaus gamybinės praktikos vadovas. VU TF Teisės teorijos ir istorijos katedros aspirantas (1962–1965 m.).
Sablauskių pagrindinė mokykla
Istorija
Sablauskių pradinė mokykla 1927 m. lapkričio 1 d. įkurta Adomo Stryko name. Mokyklą žmonės vadino „baltąja“, nes buvo suręsta iš balto mūro. Nuo pat pirmos dienos mokykloje dirbo mokytoja Barbora Elseikaitė. Įsteigus mokyklą, nebuvo ketvirtojo skyriaus. Šio skyriaus mokiniai mokėsi Alkiškiuose. 1931 m. mokyklą lankė jau daug moksleivių, buvo įsteigtas antras komplektas. Patalpos išnuomotos pas ūkininką Joną Kiudulą, o nuo 1932 m. mokykla pradėjo darbą pas Antaną Kiudulą, dviejų galų name. Kiekviename namo gale mokėsi po du skyrius. Per vidurį - koridorius, iš jo durys į virtuvę ir kambarį, kuriame gyveno mokytojas. 1933 m. Sablauskių mokykloje atidarytas Jono Basanavičiaus liaudies universiteto skyrius. Šeštadieniais ir sekmadieniais apylinkės valstiečiams mokytojai skaitė paskaitas.
Vladas Pavilonis
Mokslinė veikla
Vladas Pavilonis apgynė teisės mokslų kandidato disertaciją „Valdančiosios politinės partijos ir jų vaidmuo buržuazinės Lietuvos valstybės mechanizme“ (1968 m. gruodžio 25 d.), vadovas – doc. Kęstutis Domaševičius (g. 1921 m.), oponentai – prof. P. Vichalem ir doc. Andrius Bulota (1907–1974); už mokslinio laipsnio suteikimą Paviloniui balsavo Dzidorius Budrys (1903–1971), Andrius Bulota, Petras Vladas Danisevičius, K. Domaševičius, Viktoras Galinaitis (1911–1982), Ipolitas Nekrošius, V. A. Riasencevas, Stasys Vansevičius, Jonas Žėruolis (1907–1986), Alfonsas Žiurlys (1911–1971) ir kiti. Pavilonis – teisės mokslų kandidatas; vėliau laipsnis nostrifikuotas į socialinių mokslų (teisės krypties) daktaro laipsnį.
Sablauskių pagrindinė mokykla
Istorija
1949-1950 m. Mažeikių apskrities vykdomojo komiteto liaudies švietimo skyriaus įsakymu Nr.2251 Sablauskių pradinė mokykla pavadinta Sablauskių septynmete mokykla, bet perkelta į Kanteikių kaimą. Ji dirbo net trim pamainom. Žinių siekė ir suaugusieji, todėl veikė vakarinis skyrius. 1960-1961 m. jį baigė 10 suaugusių septintokų.
Vladas Pavilonis
Mokslinė veikla
Teismo ekspertizės mokslinio tyrimo instituto (TEMTI) Nusikalstamumo priežasčių tyrimo, prevencinių priemonių ruošimo ir tarybinių įstatymų tobulinimo skyriaus vyresnysis mokslinis bendradarbis (1965–1975 m.), TEMTI mokslinis sekretorius. Liaudies ūkio specialistų tobulinimosi instituto vyr. dėstytojas (1975–1976 m.). Paskelbė per 120 mokslo darbų – straipsnių, mokymo priemonių, vadovėlių, monografijų. Straipsniai paskelbti Liublino, Vroclavo, Rygos, Tartu, Maskvos ir kitų universitetų leidiniuose. Mokslinių interesų sritys – baudžiamoji teisė, baudžiamosios teisės teorija, nusikaltimų kvalifikavimas, baudžiamojo proceso teisė, baudžiamoji kanonų teisė.
Sablauskių pagrindinė mokykla
Istorija
Direktorius Jonas Žičevičius įdėjo daug pastangų, kad būtų pastatyta nauja mokykla. 1962-1963 m. buvo pereita prie aštuonmečio mokymo, o 1964 m. rugpjūčio 15 d. iš Kanteikių mokykla perkeliama į naują pastatą Sablauskių kaime. Vėliau pristatytas ir mokyklas priestatas.
Vladas Pavilonis
Mokslinė veikla
Nuo 1976 m. VU TF Baudžiamosios teisės katedros vyresnysis dėstytojas, docentas (1981 m.), profesorius (nuo 2002 m. rugsėjo 1 d.) katedros vedėjas (1981–2003), Lietuvos Respublikos Konstitucinio Teismo teisėjas (1993–2002), LR KT pirmininkas (išrinktas 1999 m. rugsėjo 23 d. Seimo plenariniame posėdyje).
Sablauskių pagrindinė mokykla
Istorija
2008 m. po reorganizacijos tapo Naujosios Akmenės „Saulėtekio“ pagrindinės mokyklos Sablauskių skyriumi.
Vladas Pavilonis
Šeima
Vladas Pavilonis buvo vedęs, žmona Emilija († 1978 m.). Dukra Rasa – teisininkė; dukra Dalia – mokytoja.
Vlado Pavilonio stipendija
Profesoriaus veiklai atminti VU Teisės fakulteto Alumni įsteigė stipendiją. Steigėjai – prof. Vytautas Nekrošius ir advokatai Pranas Makauskas, Laimontas Gasiūnas bei Gediminas Bulotas.
Baltija (savaitraštis)
Baltija – Baltijos laivų statyklos savaitraštis, ėjęs 1969–1990 m. Klaipėdoje lietuvių ir rusų kalba.
Tiražas 1969 m. – po 1000 egz. lietuvių ir rusų k., 1990 m. – po 750 egz. lietuvių ir rusų k.
Vievio stačiatikių vienuolynas
Istorija
Po Liublino unijos stačiatikiams Vievyje atėjo prasti laikai: pradėjo mažėti vienuolių, paseno cerkvė, buvo uždaryta mokykla, nutrūko parama ir iš beveik visų buvusių rėmėjų. Daugelis jų po Bresto unijos tapo unitais arba perėjo į katalikybę. Bajoras Bogdanas Oginskis brolijai padovanojo 3 kaimus, 500 dešimtinių žemės, ežerą. Brolija suremontavo cerkvę, kuri priklausė vienuolyno ir spaustuvės pastatams. Pats Bogdanas Oginskis buvo uolus stačiatikybės puoselėtojas ir unitų priešininkas. Jis buvo vienas iš nedaugelio, atsilaikiusių prieš unitų įtaką. B. Oginskio vaikai taip pat liko ištikimi tėvo nuostatoms.
Prie vienuolyno XVII a. pradžioje įsteigta spaustuvė, 1611–1660 m. spausdinusi knygas kirilica. Pirmieji jos leidiniai buvo maldaknygės bažnytine slavų kalba. 1619 m. čia išspausdinta M. Smotrickio „Slavų gramatika“ (Грамматики славенския правилное Синтагма) – viena pirmųjų bažnytinės slavų kalbos gramatikų (iš jos mokėsi ir Michailas Lomonosovas, pavadinęs knygą „mokslingumo vartais“). Iki 1660 m. spaustuvė išleido 25 knygas rusų (bažnytine slavų) ir lenkų kalbomis. Tarp knygų vyravo religinė ir poleminė literatūra, nukreipta prieš unitus ir jėzuitus.
1810 m. uždaryta cerkvė ir vienuolynas. Jis ir iki tol veikė su pertrūkiais – kartais jame gyvendavo vos po kelis vienuolius, kartais – visiškai nė vieno. Jau po kelerių metų cerkvę, vienuolyną ir spaustuvę apiplėšė ir sudegino pro šalį ėję Napoleono kariai. Tada Vievio stačiatikių bendruomenė apie keturiasdešimt metų neturėjo savų maldos namų, kai 1843 m. buvo pastatyta Vievio Dievo Motinos Ėmimo į dangų cerkvė, o vienuolynas atstatytas nebuvo.
Otava (reikšmės)
Otava reiškia:
Islandijos futbolo varžybos 1934 m.
Islandijos futbolo varžybos 1934 m.
Alan Dean Foster
Alan Dean Foster (, g. 1946 m. lapkričio 18 d. Niujorke) – amerikiečių mokslinės fantastikos rašytojas.
Jis gimė Niujorke ir dabar gyvena su žmona Preskote, Arizonoje. Prisidėjo prie Star Trek bei Star Wars Episode IV: A New Hope kūrimo.
E25
Europos kelias E25 – Tarptautinio Europos kelių tinklo dalis. Eina šiaurės-pietų kryptimi.
Arabų šalys
Arabų šalys, arba Arabų pasaulis – sąvoka, apimanti šalis, kuriose yra arabų dauguma. Dauguma šių valstybių yra Arabijos pusiasalyje ir Šiaurės Afrikoje. Didesnė dalis šių šalių turi naftos. Daugelis šių šalių politiškai yra susijungusios į Arabų valstybių lygą.
Šalys
Arabų šalys:
George Ezra
George Ezra Barnett (g. 1993 m. birželio 7 d.) yra Anglijos dainininkas ir dainų autorius. Išleidęs du nedidelės apimties albumus (EP), „Did You Hear The Rain?“ 2013 m. spalį ir „Cassy O'“ 2014 m. kovą, Ezra išgarsėjo išleidęs debiutinį singlą „Budapest“, kuris pateko į klausomiausių dainų top dešimtuką daugybėje pasaulio šalių bei pasiekė pirmąją vietą Austrijoje, Naujojoje Zelandijoje ir Čekijoje.
Ezra debiutinis studijinis albumas „Wanted on Voyage“, kuris buvo išleistas 2014 m. birželio 30 d., pasiekė pirmąją vietą Jungtinėje Karalystėje ir pateko į top dešimtuką dar septyniose šalyse. Albumas taip pat tapo trečiu labiausiai parduodamu 2014 m. albumu Jungtinėje Karalystėje. Zane Lowe, vienas populiariausių BBC Radio 1 didžėjų, pavadino jį „vienu labiausiai įtikinančių ir galingų šio meto jaunų vokalistų.“
Jaunystė
Ezra užaugo Hertforde, Anglijoje, lankė Bengeo pradinę ir Simon Balle mokyklas. 2011 m. jis išsikraustė į Bristolį studijuoti Britanijos ir Airijos moderniosios muzikos institute. Abu jo tėvai yra mokytojai.
Muzikinis stilius
Pagrindiniais savo įkvėpėjais Ezra laiko Bob Dylan ir Woody Guthrie. Jo bosinis-baritoninis tembras apibūdinamas kaip primenantis bliuzo atlikėjus, When the Gramophone Rings pavadintas „ne jo metu balsu; jausmingu, senstelėjusiu tembru, kurį būtų daug labiau tikėtina išgirsti iš vietinio Alabamos žvejo, o ne iš 21 metų bristoliečio lūpų.“
Nuo pat mažumės atsiradusi Dylano manija paskatino Ezrą domėtis ankstyvesniais JAV folk ir bliuzo atlikėjais. „Vien dėl įdomumo nusprendžiau patyrinėti, ko jis klausėsi,“ pasakojo jis. „Tada atradau Lead Belly, Woody Guthrie ir Howlin' Wolf kūrybą.“ Išklausęs Lead Belly dainų rinkinį, Ezra bandė dainuoti kaip jis. „Ant įrašo nugarėlės buvo parašyta, kad jo diapazonas buvo toks platus, jog turėjai pritildyti grotuvą,“ pasakojo Ezra. „Man patiko idėja dainuoti plačiu diapazonu, todėl pabandžiau ir man pavyko.“
2013–dabartis: „Wanted on Voyage“
2013 m. birželį Ezra grojo ant BBC Introducing scenos, pristatančios naujus atlikėjus, Glastonburio festivalyje. 2013 m. spalį jis išleido debiutinį EP Did You Hear the Rain?. 2013 m. pabaigoje jo dainos „Did You Hear the Rain?“ ir „Budapest“ buvo pradėtos groti per BBC Radio 1. Jis buvo įtrauktas į MTV naujų 2014 m. atlikėjų, Vevo 2014 m. būtinų peržiūrėti ir iTunes naujų 2014 m. atlikėjų sąrašus. Ezra pateko į BBC Sound of 2014 nominantų sąrašą, kuriame užėmė penktąją vietą.
Daina „Budapest“ Italijos Top 20 singlų sąraše pasiekė šeštąją vietą ir Italijos muzikos industrijos federacijos buvo paskelbta platinine. Atlikėjas apšildė atlikėjus Lianne La Havas ir Tom Odell bei grupę Bastille. 2014 m. kovą jis išleido antrąjį EP Cassy O' . Daina „Budapest“ Jungtinėje Karalystėje buvo išleista birželio 13 d., debiutinis atlikėjo albumas „Wanted on Voyage “– birželio 30 d. Liepos 6 d. albumas pateko į UK Albumų topą ir užėmė trečiąją vietą. Albumas taip pat pateko į Australijos, Austrijos, Belgijos, Danijos, Vokietijos, Airijos, Naujosios Zelandijos ir Šveicarijos topus. Spalio 5 d., po keturiolikos savaičių nuo albumo debiuto, „Wanted on Voyage“ pasiekė pirmąją vietą Jungtinės Karalystės albumų tope. Iki 2014 m. gruodžio Jungtinėje Karalystėje buvo parduota 678 156 albumo kopijos ir jis tapo trečiu perkamiausiu metų albumu šalyje. 2015 m. sausį albumas ir vėl atsiėmė pirmąją vietą Jungtinės Karalystės albumų tope.
2014 m. rugpjūčio 10 d. Ezra apšildė Robert Plant Glanstonburio Abbey Extravaganza renginyje. 2014 m. spalį atlikėjas išleido dainos „Listen To The Man“ muzikinį klipą, kuriame pasirodė aktorius seras Ian McKellen. 2015 m. Ezra buvo nominuotas keturioms „Brit“ apdovanojimų statulėlėms, tarp jų buvo Geriausio Britanijos albumo, Geriausio britų atlikėjo, Geriausio britų singlo ir Britanijos naujo atlikėjo nominacijos.
2015 m. pradžioje Ezra apšildė 16 Sam Smith koncertų atlikėjo ture po Šiaurės Ameriką. Vėliau jis apšildė ir airių atlikėjo Hozier koncertus JAV. 2015 m. kovo 28 d. Ezra kaip muzikinis svečias pasirodė „Saturday Night Live“ laidoje.
Geltonžvynė guotė
Geltonžvynė guotė (Hygrophorus chrysodon) – guoteninių šeimos valgomas grybas, turintis geras maistines savybes. Dėl savo retumo įtrauktas į Lietuvos raudonąją knygą.
Sinonimai: Lamacium chrysodon, Auksiaspalvė guotė.
Išvaizda
Kepurėlė 4 – 8 cm skersmens, iš pradžių iškili, vėliau paplokščia arba su buku gūbreliu, kartais įdubusi. Kraštai ploni, jaunų vaisiakūnių užsilenkę žemyn. Luobelė lygi gleivėta, padengta plonyčiais žvyneliais, ypač arčiau kraštų. Kotas 4- 8 cm ilgio, cilindriškas, kartais į apačią nežymiai smailėjantis, viršutinė dalis padengta geltonų žvynelių ir taškelių. Lakšteliai platūs reti, priaugintiniai arba nuaugintiniai. Trama balta minkšta ir sultinga, be jokio ypatingo skonio ir kvapo.
Augavietė
Šis grybas auga nedidelėmis grupėmis lapuočių ir spygliuočių miškuose, ypač po eglėmis, bukais ir ąžuolais, be to mėgsta aukštesnes vietas.
Sezonas: rugpjūtis–lapkritis.
Islandijos futbolo varžybos 1935 m.
Islandijos futbolo varžybos 1935 m.
Mickiškė (Tauragė)
Mickiškė – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Batakių. Šalia teka Šešuvis.
Dėmėtoji indinė cikla
Dėmėtoji indinė cikla, dėmėtasis etroplas (Etroplus maculatus) – daugiaspalvių ešeržuvių (Cichlidae) šeimos žuvis.
Kūnas iki 10 cm ilgio, aukso geltonumo, su daug oranžinės spalvos dėmių, išsibarsčiusių po visą kūną. Taiki žuvis. Akvariumas turi būti gerai apsodintas, bet su atviromis vietomis. Tinka vidutinio kietumo, nuo neutralaus iki šarmingo gėlas vanduo, tačiau galima įdėti geros kokybės jūros druskos, kad vystydamiesi ikrai neužsikrėstų grybeliais.
Ikrus gina abu tėvai. Jie taip pat rūpinasi ir mailiumi, pernešdami jauniklius iš vienos grunte išraustos buobutės į kitą.
Tūkstantis (reikšmės)
Žodis tūkstantis gali reikšti:
Panašus terminas:
Stounhendžas
thumb|200px|Stounhendžas thumb|200px|Stounhendžo planas
Stounhendžas  – vienas pačių svarbiausių priešistorinių statinių Europoje, pietinėje Anglijoje, siekiantis neolito ir bronzos amžių (pastatytas apie 3100–2000 m. pr. m. e.). Jį sudaro ratu išdėstyti didžiuliai akmeniniai žiedai. Didžiausios megalitinės sistemos išorinio žiedo skersmuo siekia apie 30 metrų, už jo yra žiedo formos pylimas, dar toliau – apvali duobė. Nėra aišku, kas ir kodėl pastatė Stounhendžą, bet vyrauja nuomonė, kad tai buvusi didžiulė astronominė stebykla.
Baigiantis trečiajam tūkstantmečiui prieš Kristų, Stonhendžą supo tik žemių pylimas ir griovys. Jo skersmo buvo apie 90 m, viduje – apie penkiasdešimt duobių. Spėjama, kad jos išraustos laidojimui t. y., kremavimui.
Trečiojo tūkstantmečio prieš Kristų pabaigoje – antrojo pradžioje iškilo megalitų kompleksas. Jį sudarė du koncentriški menhyrų žiedai. Tai buvo melsva vulkaninės kilmės uoliena, randama už 300 km. Šie menhyrai buvo atgabenti būtent šiam žiedui statyti. Tačiau iki mūsų dienų išliko tik nedidelis apskritimas. Tikėtina, kad visas statinys niekada ir nebuvo baigtas.
Antrojo tūkstantmečio prieš Kristų pradžioje jau buvusių kromlechų viduje iškilo apie trisdešimties menhyrų, sujungtų akmens architravais, žiedas. Žiede pasagos forma buvo išdėstyti penki trilitai – trijų akmenų konstrukcijos – o pasagos viduje padėtas plokščias luitas, vadintas Aukuro akmeniu. Paskutinėms statyboms naudoti vietinio smiltainio gabalai – gali būti, kad jie pagaminti iš ankstesnių kromlechų. Į rato vidų buvo galima patekti keliu, skersai kurio buvo vadinamieji Kulno ir Skerdynių akmenys.
Susidomėjimo Stonhendžui duoda nežinomas statybos būdas – nežinia, kaip čia buvo atgabenti ir į tokį aukštį pakelti daugiau nei 50 tonų sveriantys luitai – ir statinio paskirtis. Jeigu Stounhendžas būtų pastatytas per metus, tai jo statybai reiktų 10 000 žmonių, nors iš tiesų, greičiausiai statyba buvo sezoninė ir truko kelias kartas. Kryptis, kuria išdėstyti akmenys, leidžia spėti, kad kompleksas naudotas astronominiais tikslais (vasaros saulėgrįžą virš Kulno akmens pakyla saulė), o tokie stebėjimai buvo religinių apeigų dalis
Statinys 1986 m. įtrauktas į UNESCO pasaulinio kultūros paveldo sąrašą.
Didžioji ugniažolė
Didžioji ugniažolė (Chelidonium majus) – aguoninių (Papaveraceae) šeimos, ugniažolių (Chelidonium) genties augalas.
Daugiametis, 30-100 cm aukščio žolinis augalas, kurio visose dalyse yra oranžinių, tirštų, nemalonaus kvapo sulčių. Šakniastiebiai trumpi, šakoti. Stiebas status, šakotas. Lapai švelnūs, plunksniškai suskaldyti į 5-3 karbuotas skiltis. Apatiniai lapai kotuoti, viršūniniai bekočiai, viršutinė jų pusė žalia, apatinė pilkai žalia. Žiedai taisyklingi, po 4-8 susitelkę stiebų viršūnėse į skėtišką žiedyną. Taurėlapiai 2. Vainiklapiai 4, ryškiai geltoni. Kuokelių daug, jie 2 kartus trumpesni už vainikėlį. Piestelė viena, tokio pat ilgio kaip kuokeliai. Vaisius - ankštaros pavidalo dviskiltė dėžutė (skyla iš apačios į viršų). Sėklos juodos, pailgos, grublėtos, su mėsingu sėklagūbriu, kurį ėda skruzdėlės, kartu jos platina sėklas.
Žydi gegužės - rugsėjo mėn. Auga patvoriuose, šiukšlynuose, panamėse, soduose, krūmuose.
Vaistinei žaliavai vartojama žolė, šaknys ir šviežios sultys. Žolė pjaunama augalams žydint, šaknys kasamos vėlai rudenį arba anksti pavasarį.
Antžeminėje dalyje yra 1,87 % alkaloidų, 0,01 % eterinio aliejaus, dažinių, mineralinių medžiagų, 14,9 mg% karotino, iki 171 mg% askorbino rūgšties, taip pat obuolių, gintaro, citrinos, chelidono rūgščių, flavonoidų, saponinų, pektinų, gleivių, dervų.
Visos augalo dalys nuodingos.
Naudojamas liaudies medicinoje. Šviežiomis augalo sultimis naikinamos karpos. thumb|left|300px|Ugniažolės sultys
FC Lootus
Kohtla Jervės „Lootus“ – Estijos futbolo klubas iš Kohtla Jervės.
Būdviečiai (Akmenynai)
Būdviečiai – kaimas Kalvarijos savivaldybės vakaruose, 2 km į vakarus nuo Akmenynų link Aistiškių.
Algirdas Lašas
Algirdas Lašas (1929 m. lapkričio 15 d. Kaune – 2016 m. balandžio 3 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius elektronikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Biografija
Tėvai Vladas Lašas ir Janina Lašienė, brolis Liudvikas Lašas, sesuo Aldona Janina Lašaitė-Šliažienė.
Vlade Djurović
thumb|right|260px|Vlade Djurovičius
Vlade Djurovičius (g. 1948 m. gegužės 16 d. Belgrade) – Serbijos krepšinio treneris, 2003–2004 m. sezone keletą mėnesių vadovavo Vilniaus „Lietuvos Rytui“.
Karjera
V. Djurovičius jaunystėje rungtyniavo Belgrado OKK klube, tačiau supratęs, kad nepateks į Jugoslavijos vyrų krepšinio rinktinę nutraukė karjerą ir tapo treneriu.
Kaip vyriausiasis treneris debiutavo 1978 m. prie Tuzlos „Sloboda“ klubo vairo. Šiame klube dirbo iki 1982 m. 1982–1984 m. treniravo Šibenikos komandą, kurioje tuo metu žaidė vienas geriausių Europos krepšininkų Dražen Petrovićius. 1984 m. paliko Šibeniką ir išvyko į Podgoricą, tačiau išdirbęs vos sezoną 1985 m. paliko komandą.
Algirdas Lašas
Biografija
1952–1994 m. KPI (nuo 1990 m. KTU) dėstytojas, 1963–1992 m. Atpažinimo sistemų grupės vadovas, 1970–1981 m. Elektronikos katedros vedėjas; nuo 1962 m. docentas. 1960 m. technikos mokslų kandidatas. Stažavo Maskvos, Prahos, Vašingtono universitetuose.
Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Vlade Djurović
Karjera
1996 m. vasarą grįžo į „Panionios“ komandą. 1997–1998 m. dirbo Ostendės „Telindus“ klubo vyr. treneriu. 1998–1999 m. treniravo „Aalst“ komandą. Tačiau vėlgi išdirbęs vos sezoną iškeliavo į kitą komandą. 1999–2000 m. treniravo Kaimaklio „Achilleas“. 2000 m. grįžo į „Aalst“, bet jau spalį buvo atleistas. Tačiau treneris ilgai be darbo nebuvo ir 2001 m. tapo Vilerbano ASVEL trenerio asistentu. 2002 m. po ilgos pertraukos vėl tapo Podgoricos „Budučnost“ vyr. treneriu.
Algirdas Lašas
Mokslinė veikla
Tyrimų svarbiausios sritys – elektroniniai matavimo prietaisai, atpažinimo sistemų sudarymas ir tyrimas. 7 išradimų, daugiau kaip 100 mokslinių straipsnių autorius.
Vlade Djurović
Karjera
2002–2004 m. treniravo Belgrado „Reflex“ klubą. 2004 m. vasarą tapo Vilniaus „Lietuvos Ryto“ vyr. treneriu, tačiau 2005 m. sausio 8 d. buvo atleistas. Išvykęs iš Lietuvos serbas treniravo keletą gimtinės klubų. 2006–2007 m. sezono viduryje tapo Sofijos CSKA iš Bulgarijos vyr. treneriu ir su šia komanda tapo Bulgarijos vicečempionu.
1998–1999 m. treniravo Belgijos vyrų krepšinio rinktinę.
Barhedas
Barhedas – miestas Škotijoje, Rytų Renfrušyre. Apie 20 tūkst. gyventojų.
Andrijus Piatovas
Andrijus Valerijovičius Piatovas (Андрій Валерійович П’ятов; g. 1984 m. birželio 28 d.) – Ukrainos futbolininkas, rungtyniaujantis vartininko pozicijoje. Donecko „Šachtar“ klubo žaidėjas.
Asparuchas
Asparuchas arba Isperichas, Isporas (~641–701 m.) – tiurkų genties bolgarų chanas, pirmosios Bulgarijos imperijos įkūrėjas ir jos chanas (681–701 m.).
Valdymas
Kildinamas iš Dulo dinastijos, valdovo Kubrato, sukūrusio Didžiąją Bulgariją, sūnus. Greičiausiai jo valdymo metais buvo valstybės tarnautoju. Mirus Kubratui bolgarų valdovu tapo Asparucho brolis Batbajanas, bet 668 m. į Didžiąją Bulgariją įsiveržę chazarai valstybę sunaikino.
Asparucho vadovaujami bolgarai (30-50 tūkst. žmonių), traukdamiesi nuo chazarų, atsikraustė iš Dono žemupio į Dunojaus žiočių dešiniąją pakrantę. Užkariavęs čia gyvenusius slavus, jis įkūrė pirmąją Bulgarijos imperiją su sostine Pliskoje. Valstybė susikūrė pasinaudojusi tuo, kad Konstantinopolį buvo užpuolę arabai. Tačiau vėliau (680 m.) Bizantija surengė žygį prieš Asparucho bolgarus ir slavus. Asparuchas nugalėjo bizantiečius, po šios pergalės dar užkariavo Meziją, surengė žygį į Trakiją. 681 m. sutartimi imperatorius Konstantinas IV pripažino Bulgariją ir sutiko mokėti bolgarams duoklę. Chano mirties aplinkybės nežinomos, pagal vieną teorijų jis žuvo kovose su chazarais prie Dunojaus.
Baltija (almanachas)
Baltija – kasmetinis literatūrinis kultūrinis (iki 1993 m. – literatūrinis visuomeninis) iliustruotas almanachas, leidžiamas nuo 1984 m. Vilniuje, nuo 1991 m. Klaipėdoje.
Leidinys
Leidžia Lietuvos rašytojų sąjungos Klaipėdos skyrius. Tiražas: 1984 m. – 15 000 egz., 1991 m. – 7000 egz., 1996 m. – 700 egz., 2003 m. – 500 egz.
A1 (kelias)
Kelias A1 pavadinti keliai:
Dzeržinskas (Rusija)
Dzeržinskas – miestas Rusijoje, Žemutinio Naugardo srityje, kairiajame Okos krante, 25 km į vakarus nuo Žemutinio Naugardo. Išvystyta chemijos, mašinų, lengvoji, statybų, maisto pramonė. Yra chemijos technologijos institutai, dramos ir lėlių teatrai, kraštotyros muziejus.
thumb|left|150px|V. Šuchovo bokštas, aukščiausias elektros pilonas [[Rusija|Rusijoje (128 m), pastatytas 1929 m.]]
Ekologinės problemos
Miestas labai užterštas, nes 1930–1998 m. čia buvo palaidota virš 200 tūkst. tonų cheminių atliekų. Užterštumo lygis daugiau nei 1000 kartų viršija įvairias normas, vanduo užterštas dioksinais ir fenoliais. Vidutinė žmonių gyvenimo trukmė apie 45 metai.
Islandijos futbolo varžybos 1936 m.
Islandijos futbolo varžybos 1936 m.
Reksamas
Reksamas – miestas Jungtinėje Karalystėje, Velso šiaurės rytuose. Vienas didžiausių JK aukštųjų technologijų ir industrijos centrų. Čia veikia tokių kompanijų kaip Sharp, Brother Industries, Tetra Pak, J. C. Bamford, Kellogg Company tyrimų centrai.
Lankupėnai
Lankupėnai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Gražiškių, prie kelio. Įsikūręs tarp Lankupos ir Širvintos upių.
Istorija
XIX a. pabaigoje Lankupėnų kaimas ir palivarkas pateko į Vaitkabalių valsčių, Gražiškių parapiją. Buvo generolo majoro Adelbergo majoratas.
Karolis Milkovaitis
Biografija
1941–1944 m. mokėsi Kauno suaugusiųjų institute. 1936–1938 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje, 1940–1944 m. dirbo Kauno miesto priešgaisrinėje apsaugoje. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, vėliau išvyko į JAV. Čikagoje baigė technikos mokyklą ir technikos institutą.
Buvo Lietuvių tautinės sąjungos Čikagos skyriaus pirmininkas, 1976–1987 m. – Lietuvos šaulių sąjungos tremtyje pirmininkas. Vasario 16-osios gimnazijos rėmimo komiteto pirmininkas.
Spaudoje bendradarbiavo nuo 1932 m. 1943–1944 m. žurnalo „Policija“ ugniagesybos skyriaus redaktorius. Gyvendamas Vokietijoje, rašinius skelbė karo pabėgėlių stovyklose leistuose leidiniuose. Nuo 1987 m. žurnalo „Pensininkas“, vėliau garbės redaktorius, „Lietuvis žurnalistas“ redaktorius, dienraščio „Draugas“ išlaikymo renginių komiteto vicepirmininkas. Nuo 1970 m. Lietuvių žurnalistų sąjungos narys, nuo 1991 m. – Centro valdybos vicepirmininkas, 1995–1997 m. pirmininkas.
Šakių piliakalnis
Šakių piliakalnis – piliakalnis Vilkaviškio rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurės rytus nuo Šakių, Pajevonio seniūnija. Pasiekiamas keliu Pajevonys – Kaupiškiai, Šakiuose už Jevonio pasukus į dešinę šiaurės kryptimi ir pavažiavus 1,5 km – yra 50 m į dešinę pietryčiuose nuo lauko keliuko.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Jevonio kairiajame krante. Aikštelė apvali, 26 m skersmens, 1 m aukštesniu pietvakariniu galu. Šlaitai vidutinio statumo, 5 m aukščio.
Piliakalnis apardytas arimų, rytinis šlaitas nuplautas Jevonio, šiauriniame šlaite yra sena išplova. Piliakalnio šiaurinė dalis apaugusi lapuočiais, kita dirvonuoja.
Tyrimai
1965 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. 2001 m. Bronius Dakanis aikštelėje ištyrė 16 m² dydžio bendrą plotą, kultūrinio sluoksnio nerado. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Užvenčio šv. Marijos Magdalietės bažnyčia
Istorija
Bažnyčiai 1609 m. dovanotas Minikaičių (vėliau pavadintas Šunikiais) kaimas, įkurta parapinė mokykla. 1703 m. pastatyta nauja bažnyčia. Jai 1795 m. pakeista dalis sienojų.
1825 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia, 1839 m. – kapinių koplyčia. 1912–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. 1937 m. rengtasi statyti naują mūrinę bažnyčią, buvo klojami pamatai.
Bažnyčios šventoriuje yra vienintelis kapas – kunigo Juozapo Rutalės, kuris paskutiniaisiais gyvenimo metais kunigavo Užventyje.
Architektūra
Bažnyčia didelė, liaudies architektūros formų, turi baroko bruožų, lotyniško kryžiaus plano, halinė, su 2 priestatais ir bokšteliu. Vidus 3 navų, yra 5 altoriai. Šventorius apmūrytas. Jame stovi medinė varpinė. Pagrindinio fasado viršus užbaigtas pusvalminio stogo šlaitu ir barokinio silueto bokšteliu. Išorė po daugelio rekonstrukcijų ir atnaujinimų išliko nedaug pakitusi. Interjere dominuoja paprastumas, asketiškumas. Išsiskiria erdvi vidurinė nava, kuri daug platesnė bei šiek tiek aukštesnė už šonines.
Mozeriškė
Mozeriškė – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Batakių.
JK Dokker Tallinn
Talino „Dokker“ – Estijos futbolo klubas iš Talino.
Pasiekimai
Klubas nėra žaidęs aukščiausiajame divizione, tačiau 1998 m. pavasarį kovojo dėl vietos jame su silpniausiomis aukščiausios lygos komandomis ir stipriausiomis iš I lygos. Tarp 6 komandų klubas užėmė 4-ąją vietą ir liko I lygoje.
Vandenynas
Vandenynas – vandens užimamas didžiulis plotas, aprėpiantis apie tris ketvirtadalius arba 71% Žemės paviršiaus (361×106 km²) ploto. Žemės rutulio vandens apvalkalas, jungiantis visų vandenynų ir jūrų vandenis, supantis žemynus ir salas, sudaro Pasaulinį vandenyną, kuriame oficialiai išskiriami keturi vandenynai: Arkties, Atlanto, Indijos, Ramusis (arba Didysis) bei kartais išskiriamas penktasis – Pietų (arba Antarkties) vandenynas.
right|thumb|250px|Paveiksliukas parodo skirtingas vandenynų ribas ir sąvokas
Arkties vandenynas – mažiausias žemės vandenynas. Plotas – 14 mln. km². Jis apima didelius plotus aplink šiaurės ašigalį. Pasižymi atšiauriomis klimato sąlygomis, ledų gausumu ir palyginti nedideliu gyliu.
Simonas Grunau
Simonas Grunau (, Grūnavas, apie 1470 m. Tolkemita, dab. Tolkmickas, Varmijos Mozūrų vaivadija – apie 1531 m.) – vokiečių kronikininkas, „Prūsijos kronika“ autorius.
Vandenynas
Atlanto vandenynas – antras pagal dydį vandenynas, apimantis apie penktadalį planetos paviršiaus. Plotas – 82 mln. km². Jis yra gana jaunas – ne daugiau kaip 250 mln. metų. Vidutinis vandenyno gylis yra mažesnis už Ramiojo ir Indijos vandenynų. Atlanto vandenynas tyvuliuoja visose žemės klimato juostose, todėl jo klimatas labai įvairus.
Simonas Grunau
Biografija
Dominikonas. Gyveno Elbingo ir Dancigo vienuolynuose. Veikiausiai mokėjo šiek tiek prūsiškai ir lenkiškai. 1520 lankėsi pas popiežių Leoną X Romoje. Palaikė glaudžius ryšius su Žygimantu Senuoju ir kitais Lenkijos valstybės veikėjais.
Prūsijos kronika
thumb|250px|Grunau aprašyta Vaidevučio vėliava: (iš kairės) [[Patulas, Perkūnas, Patrimpas]]
Vandenynas
Indijos vandenynas – trečias pagal dydį vandenynas, užimantis maždaug 20% viso žemės vandens paviršiaus. Plotas su jūromis 74 917 000 km², be jūrų – 73 442 700 km². Vidutinis gylis apie 3890 metrų. Pats giliausias vandenyno taškas yra Javos duburyje, jo gylis siekia 7450 metrų. Vandenyno klimato ypatumas – sezoniniai vėjai musonai.
Simonas Grunau
Prūsijos kronika
Apie 1510–1526 m. Simonas Grunau parašė veikalą „Kronika ir aprašymas linksmiausių, reikalingiausių ir tikrų Prūsijos žemės istorijų“ (Cronica und beschreibung allerlüstlichenn, nützlichsten und waren historien des namkundigenn landes zu Prewssen), kuris 1875 m. išleistas „Prūsijos kronikos“ (Preussische Chronik) pavadinimu. Dėl Vokiečių ordino 1525 sekuliarizacijos kronika 1526 m. skubiai perredaguota, 1529 m. papildyta. Kronikoje rėmėsi 1249 m. Christburgo taikos sutartimi, kronikomis, kurias parašė Adomas Brėmenietis, Petras Dusburgietis, Vygandas Marburgietis ir kt., Toninės analais, Erazmo Stelos, Enėjaus Silvijaus Pikolominio veikalais.
Vandenynas
Pietų vandenynas – tai aplink Antarktidos žemyną esantys pietinės Atlanto, Ramiojo, Indijos vandenynų dalys, kurios oficialiai nėra pripažintos atskiru Pietų vandenynu. Pastaruoju metu nustatinėjamos oficialios Pietų vandenyno ribos. Tai būtų ketvirtas pagal dydį ir penktas Žemėje vandenynas.
Simonas Grunau
Prūsijos kronika
Kronika – pirmoji ne Vokiečių ordino, o Prūsijos istorija. Joje jis pateikė daug etnografinių, geografinių ir istorinių žinių apie Prūsiją nuo senovės laikų iki Vokiečių ordino sekuliarizacijos, apie Prūsijos gamtą, ūkį ir gyventojus, aprašė jų kilmę, išvaizdą, gyvenimo būdą, maistą ir gėrimus, drabužius, tikėjimus. Pirmasis pateikė žinių apie vakarų baltų vyriausiųjų dievų trejybę – Perkūną, Patrimpą ir Pakulą, apie šventovę Romuvą, legendinius VI a. prūsų valdovus brolius Prutenį (Brutenis) ir Vydevutį (Vaidevutis). Simonas Grunau teigė jas ėmęs iš pirmojo Prūsos vyskupo XIII a. Kristijono kronikos.
Vietiniai gyventojai dar išpažįsta baltų senovės tikėjimą – 1526 m. viename sembų kaime radęs žynį (Waideier), aukojantį pagonių dievams ožį. Norėdamas įrodyti, kad autochtonai skiriasi nuo kolonistų vokiečių, į kroniką įdėjo prūsų kalbos žodynėlį (100 žodžių). Pabrėžė prūsų ir lietuvių giminystę. Bene pirmasis kraštą į šiaurę nuo prūsų vadina Mažąja Lietuva (Klein Littaw). Paskelbė Vokiečių ordino didžiojo magistro Zygfrydo fon Foichtvangeno 1310 m. potvarkį, kuris draudžia kryžiuočiams kalbėtis su vietos gyventojais jų kalba, įpareigoja prižiūrėti, kad prūsai sekmadieniais lankytų bažnyčią, įdirbtų dykynes. Jis pasmerkė kryžiuočių žiaurumus, jų atsimetimą 1525 m. nuo katalikybės ir perėjimą į protestantizmą, vietinių gyventojų prūsų ir lietuvių išnaudojimą. Kronika prolenkiška, atspindi katalikišką autoriaus pasaulėžiūrą. Dėl netikslumų ir kitais šaltiniais nepatvirtintų faktų (yra ir išgalvotų; patikliai įrašė viską, ką girdėjo iš žmonių keliaudamas po Prūsiją) kai kurie tyrinėtojai (ypač XIX a. antroje pusėje) juo nepasitiki ir nepagrįstai atmeta visą kroniką. Ji padarė didelį poveikį XVI a. – XIX a. pirmosios pusės Prūsijos istoriografijai.
Vandenynas
Ramusis vandenynas – didžiausias vandens telkinys Žemėje, užimantis net trečdalį planetos ploto – 179,7 mln. km². Jis yra ir giliausias vandenynas. Giliausia vieta – Marianų lovys (įduba) – 11022 m. Vidutinis vandenyno gylis 3980 m. Plyti visose klimato juostose, išskyrus poliarines. Vandenyno centre aktyviai pasireiškia pasatai, vakarinei daliai būdingi musonai. Vandenyne atsiranda viską nušluojantys atogrąžų uraganai – taifūnai.
Bendras vandenynų apibūdinimas
Vidutinis pasaulinio vandenyno gylis – apie 6 km. Žemės vandenynuose vanduo nuolat juda, nes vėjai gena jų paviršiumi bangas ir sudaro sroves. Mėnulis su Saule sukelia potvynius ir atoslūgius.
Vandenynų įdubos
Ten, kur tektoninės plokštės užslenka viena ant kitos, viršutinė spaudžia apatinę, susidaro vandenynų įdubos. Giliausia įduba - Marianų lovys.
Stanislovas Čatrauskas
Biografija
1958–1961 m. atliko karinę tarnybą TSRS. 1965–1973 – Švenčionių rajono teismo teisėjas, 1973–1990 – Lietuvos Respublikos Aukščiausiojo Teismo teisėjas, nuo 1990 m. iki 2002 m. spalio 20 d. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas.
Vedęs. Žmona Jadvyga (g. 1941 m.). Sūnūs Arūnas (g. 1966 m.) bei Rimantas (g. 1974 m.).
Vandenynas
Vandenynų paviršinės srovės
Vanduo vandenynuose be perstojo juda didžiuliais žiedais, kurie vadinami apytakos ratais. Vyraujantys (reguliarūs) vėjai, pučiantys per vandenynus, sukelia netoli vandens paviršiaus sroves, kurios gali tekėti tūkstančius kilometrų. Šiltosios srovės teka nuo pusiaujo ir, nešdamos ašigalių link Saulės įšildytą vandenį, veikia pakrančių, palei kurias teka, klimatą. Pvz., Golfo srovė žiemą neleidžia užšalti šiauriniams uostams. Vandenynų gelmėse yra ir šaltųjų srovių, kurios teka vandenyno dugnu iš ašigalių pusiaujo link.
Vandenynų gyvybė
Vandenynai yra be galo įvairių augalų ir gyvūnų prieglobstis.
Skiriamos trys vandenyno zonos:
Ipolitas Nekrošius
Ipolitas Nekrošius (g. 1936 m. gegužės 7 d. Paliepiuose) – Lietuvos teisininkas, teisėtyrininkas laboralistas.
Biografija
1959 m. baigė teisės studijas VU Teisės fakultete. Nuo 1959 m. VU Teisės fakulteto asistentas. 1965–1967 m. studijavo VU aspirantūroje. 1967 m. apgynė disertaciją tema „Socialistinių darbo teisinių santykių atsiradimas ir įtvirtinimas Lietuvoje“, teisės mokslų kandidatas.
Nuo 1969 m. VU docentas. 1962–1965 m. LKP CK lektorius, vėliau – instruktorius. 1977–1985 m. Teisės fakulteto dekanas. 1977–2006 m. Darbo teisės katedros vedėjas. Nuo 1991 m. profesorius. Dėsto dalykus: Darbo teisė (Bendroji ir Specialioji dalys), kitus. Vadovavo Darbo kodekso rengimo grupei.
Vedęs. Sūnūs Vytautas Nekrošius, VU Teisės fakulteto dekanas, profesorius; Ipolitas Nekrošius, advokatas.
Maurizio Arrivabene
Maurizio Arrivabene (g. 1957 m. kovo 7 d.) – buvęs Formulės-1 Ferrari komandos vadovas. Šiose pareigose italas 2014 m. lapkritį pakeitė Marco Mattiacci. 2019 m. sausį jį šiose pareigose pakeitė Mattia Binotto.
1997 m. M. Arrivabene pradėjo dirbti Philip Morris International. 2007 m. tapo Marlboro prekės ženklo viceprezidentu, o 2011 m. – marketingo ir pardavimų strategijos skyriaus viceprezidentu. Tuo laikotarpiu italas pradėjo gerus ryšius su Ferrari ekipa.
Nuo 2012 m. M. Arrivabene yra nepriklausomas Juventus FC futbolo klubo tarybos narys.
Islandijos futbolo varžybos 1937 m.
Islandijos futbolo varžybos 1937 m.
Maros
Maros (Dolichotis) – jūrų kiaulyčių (Caviidae) šeimai priklausantys stambūs graužikai. Kūnas iki 75 cm, sveria iki 15 kg. Kojos ilgos. Išore panašūs į kiškį; labai greitai bėgioja. Gyvena Patagonijos stepėse.
Gentyje yra dvi rūšys:
Sevanas (miestas)
Sevanas (🇦🇲) – miestas Armėnijoje, Gegarkuniko srityje prie Sevano ežero. Susisiekimo mazgas, geležinkelio stotis. Išvystyta elektronikos, tabako pramonė.
Istorija
Miestas įkurtas 1842 m. kaip rusų gyvenvietė Jelenovka. 1935 m. pervadintas Sevanu, 1961 m. gavo miesto teises.
Antšvenčiai
Antšvenčiai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Smalininkų, dešiniajame Šventosios krante, šiauriau. Kaime yra liaudies menininkės Lidijos Meškaitytės sodyba, 2006 m. kovo 21 d. įrašyta į LR kultūros vertybių registrą. miniatiūra|240px|left| Lidijos Meškaitytės sodyba
Jonas Juškaitis
Jonas Juškaitis (1933 m. gegužės 30 d. Kuturiuose, Jurbarko valsčiuje – 2019 m. birželio 30 d. ) – Lietuvos poetas, vertėjas.
Biografija
1958 m. Vilniaus universitete baigė lietuvių kalbą ir literatūrą. 1958-1962 m. dirbo savaitraštyje „Literatūra ir menas“. Nuo 1971 m. buvo Lietuvos rašytojų sąjungos narys.
Kūryba
Poezijoje vyrauja gyvybės ir gyvenimo stebuklo nuostaba, būdingas tapybiškas, estetizuotas vaizdas, dinamiška metafora, ryški kultūrinė, istorijos atmintis. Rinkiniuose „Pučia vėjas į širdį“, „Pilnas vakaras nutilusios dainos“ ir kituose išryškėja religinė meditacija, istorinės tėvynės refleksija, dažnesni kančios, kraujo, Dievo ir mirties motyvai. Dažniausiai naudojama tradicinė lyrikos forma – ketureilis. Kūrybai būdinga inversija, sakinio skaidymas, jo dalies perkėlimas į kitą strofą. Parašė poezijos vaikams, esė, atsiminimų.
Tarp jo verstų užsienio poetų Ana Achmatova, Federikas Garsija Lorka, Johanas Volfgangas Getė, Nikolajus Gumiliovas, Heinrichas Heinė, Frydrichas Helderlinas, Sergejus Jeseninas, Osipas Mandelštamas, Kiprijonas Kamilis Norvidas, Raineris Marija Rilkė, Georgas Traklis, senovės japonų poetai. Jo eilėraščių paskelbta anglų, baltarusių, ispanų, italų, latvių, lenkų, rusų, ukrainiečių, vengrų, vokiečių kalbomis.
Tauragnų herbas
Tauragnų herbas – vienas iš Utenos raj. Tauragnų miestelio heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo sidabriniame skydo lauke ant žalios skydo papėdės (piliakalnio) žingsniuojantis saugantis juodas tauras su raudonais ragais.
Panašiai tauras pavaizduotas Kauno herbe.
Istorija
2001 m. gegužės 21 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 1333. Herbo etaloną parengė dailininkė Vida Navikienė.
Armaviras
Armaviru (arba Armavyru) vadinami du miestai:
Povilas Bakšys
Povilas Bakšys (1901 m. spalio 21 d. Skominuose, Rusijos imperija – 1973 m. liepos 2 d. Vievyje, Lietuvos TSR) – kunigas, 1962-1969 m. Panevėžio vyskupijos vyskupas ir 1962-1973 m. Kaišiadorių vyskupijos administratorius.
Biografija
1962 -1969 m. buvo Panevėžio vyskupijos valdytojas. 1963-1965 m. dalyvavo II Vatikano susirinkime. 1965 m. popiežius Paulius VI jį pakėlė monsinjoru. Mirė 1973 m. liepos 2 d., palaidotas Vievio kapinėse.
Borisas Jegorovas
Borisas Jegorovas (g. 1955 m. rugsėjo 10 d. Klaipėdoje) – psichiatras, psichoterapeutas, psichoanalitikas, seksopatologas ir narkologas.
Biografija
1978 m. baigė N. Pirogovo medicinos institutą. 1980-1983 m. dirbo psichiatru, vėliau įsidarbino medicinos akademijoje. 1988 m. tapo mokslų daktaru. Parašė daugiau nei 100 mokslinių straipsnių ir kelias knygas apie psichologiją.
Zavelio Peisachovičiaus Germaize sinagoga
Zavelio Peisachovičiaus Germaize sinagoga  – sinagoga Vilniuje, Gėlių g. 6. Avarinės būklės pastatas rekonstruojamas ir restauruojamas (2015 m. duomenimis).
Istorija
Sinagoga pastatyta XIX a. pradžioje vietoj buvusių medinių pastatų, priklausiusių pirkliui Zaveliui Peisachovičiui. XIX a. antroje pusėje daug kartų rekonstruota ir plėsta. Veikė iki 1940 m. Po Antrojo pasaulinio karo sinagogos pastate buvo sandėliai ir butai, o nuo XX a. paskutinio dešimtmečio pastatas apleistas.
Būklė
2014 m. Kultūros paveldo departamentas skyrė per 50 tūkstančių litų, kartu su Vilniaus žydų religine bendruomene, kuri skyrė dar 5 tūkstančius litų, pradėjo avarinės būklės likvidavimo projektą. Projektą parengė architektė Irena Staniūnienė. Už skirtas lėšas numatoma paremti medines perdangos ir stogo laikančiąsias konstrukcijos, kad nebelinktų į patalpą. Prakiurusi stogo danga bus keičiama laikina, taip patalpas apsaugant nuo drėgmės ir kitokios gamtos poveikio, ardoma silikatinių plytų siena bei metalinės konstrukcijos.
DAG Tartu
DAG Tartu – Estijos futbolo klubas iš Tartu.
Jauja
Jauja (arba duoba) – klojimo dalis arba atskiras pastatas, skirtas javams, linams, kanapėms džiovinti.
Dažniausiai jauja būdavo renčiama iš apvalių rastų, lubos apkrečiamos moliu, kertėje įrengiama krosnis arba duobė laužui, viršuje – kilnojami ar̃dai, skirti javams džiauti, padėti ant sijų, įtaisytų pasieniais. Šonuose būdavo peludės – patalpos pelams laikyti. Vienu metu jaujoje buvo džiovinama iki 4 vienkinkių javų vežimų.
Istorija
Jaujos plito XVI–XIX a. Rytų ir Pietryčių Europoje; Lietuvoje jauja išliko iki XX a. vid., naudota džiovinti ir minti linams. Kai kada jaujoje nakvodavo į vestuves ar laidotuves suvažiavę svečiai, sudegus gyvenamajam namui, apsigyvendavo ir visa šeima.
Tautosaka
Liaudies pasakose jauja minima kaip įvairių dvasių buveinė. Jaują mini daugelis apie Lietuvą rašiusių keliautojų: A. Gvanjinis, F. Pretorijus, T. Lepneris.
Islandijos futbolo varžybos 1938 m.
Islandijos futbolo varžybos 1938 m.
Dominikos transportas
Dominikos transportas nėra labai išsivystęs. Dominika priklausoma nuo oro bei jūrų transporto. Žmonės daugiausia naudojasi laivais, taip pat mikroautobusų paslaugomis. 2002 m. Dominikoje buvo 780 km kelių, iš kurių 390 km buvo išgrįsti, bet jų kokybė buvo prasta.
Jūrų transportas
Dominikoje yra trys jūrų uostai: Porthsmouth, Roseau, Anse - de-Mai.
Oro transportas
Dominikoje yra du oro uostai: Melville Hall ir Canefield, abu grįstais takais. Šie oro uostai negali dirbti naktį, nes nėra apšvietimo. Oro uostus aptarnauja Air Caraïbes, Liat, American Eagle, Caribbean star oro linijos.
XVIII pasaulio futbolo čempionatas/Rungtynės/3 turas
XVIII pasaulio futbolo čempionato grupės varžybų trečiojo turo rungtynių statistika.
Ruslanas Rotanis
Ruslanas Petrovičius Rotanis (Руслан Петрович Ротань; g. 1981 m. spalio 29 d.) – Ukrainos futbolininkas, rungtyniaujantis dešiniojo arba vidurio saugo pozicijoje. „Dnìpro“ klubo žaidėjas.
Nutrija
Nutrija (Myocaster coypus) – vienintelė nutrinių šeimos rūšis. Nutrijos ilgis nuo snukio galiuko iki uodegos šaknies – 45 – 60 cm, krūtinės apimtis už menčių – 29 – 46 cm. Patinai stambesni už pateles. Skirtingai nei upinio bebro, nutrijos uodega pjūvyje apvali, o ne plokščia. Ji padengta tamsiai pilkais žvyneliais ir retais šiurkščiais šereliais; uodegos ilgis – 25 – 35 cm. Nutrija sveria 5–9 kg. Jos gyvena vidutiniškai 8 metus. Dėl vertingo kailio ir mėsos plačiai auginama daugelyje šalių, taip pat ir Lietuvoje.
Ruslanas Rotanis
Karjerą pradėjo „Dnìpro“ klube, vėliau praleido kelis sezonus Kijevo „Dynamo“, bet 2008 m. grįžo į „Dnìpro“.
Rotanis Ukrainos rinktinėje debiutavo 2003 m.
Nutrija
Istorija
Nutrija pirmą kartą aprašyta Juan Ignacio Molin’os 1782 m. ir pavadinta „pele nutrija“, kuri neva priklauso pelėms. 1792 m. Robert Kerr nutriją priskyrė nutrinių šeimai.
Biologinės ypatybės
thumb|left|200px|Kaukolė Nutrijos kūnas sukumpęs, šiek tiek ištęstas. Galva santykinai didelė, iš viršaus plokštesnė, be susiaurėjimo pereinanti į tvirtą trumpą kaklą. Ausys trumpos, išorėje šiek tiek nuleistos; ausų kaušelių vidų dengia tankūs pūkeliai, sulaikantys orą ir apsaugantys ausų angas nuo vandens. Šio gyvūno akys – kaktos lygyje, todėl jis gerai mato plaukdamas. Šnervėse esantys uždarantieji raumenys neriant susitraukia. Ant viršutinės lūpos ir žandų auga stori ūseliai – vibrisos, atliekančios lietimo organų funkciją.
thumb|right|200px|Nutrijos kaukolė iš įvairių pusių Nutrija turi 20 dantų. Ypač gerai išsivystę kandžiai, po du kiekviename žandikaulyje. Kandžiai išsikišę, sveikų nutrijų kandžiai ryškiai oranžiniai, o jauniklių, senų arba ligotų nutrijų – šviesūs arba su tamsiomis dėmėmis. Kandžiai auga nuolat, nudilinti arba nulūžę – atauga (nutrijos nudilina viršutinius kandžius trindamos į apatinius). Lūpos už kandžių susijungia (ši burnos ypatybė leidžia laukinėms nutrijoms apgraužti augalus po vandeniu).
Nutrijos kojos trumpos, su penkiais pirštais. Nagai aštrūs, lenkti, užpakalinių letenėlių – tvirtesni; pėdų oda be plaukų. Priekinės letenėlės nedidelės, jų pirštai ilgesni, o pirmasis pirštas trumpas. Judriomis priekinėmis letenėlėmis nutrijos čiumpa, prilaiko maistą prie snukučio, kedena kailiuką. Tarp keturių užpakalinių letenėlių pirštų yra plaukimo plėvė, kaip vandens paukščių, o paskutinis pirštas – nesujungtas plėve.
Žemiau išangės yra neporinė analinė liauka. Patinų ji labiau išsivysčiusi, nei patelių. Liaukos išskyros aliejingos, jomis nutrija ištrina kailiuką.
Nutrijos skrandis yra vienos ertmės. Suaugusios nutrijos skrandžio talpa siekia 500 cm³. Žarnynas yra 10 – 12 kartų ilgesnis už kūno ilgį, bendras nutrijos žarnyno ilgis siekia 6 – 7 m, iš jų: plonųjų žarnų – 5, storosios žarnos – 1,2 ir aklosios žarnos – apie 0,5 m. Pagrindinės pašaro dalies užlaikymo virškinamajame trakte trukmė jaunikliams – 24–30 val., suaugusioms nutrijoms – 60–70 val. Suaugusi nutrija išskiria 150–200 g išmatų ir 300–600 cm³ šlapimo per parą, o atskirti jaunikliai – maždaug 2 kartus mažiau. Skirtingai nei triušiams, nutrijoms koprofagija nebūdinga.
Nutrijos kailis skirtingose kūno dalyse nevienodas: ties pilveliu jis žymiai tankesnis nei ant nugaros. Šis subtropinis pusiau vandeninis žvėrelis šeriasi ištisus metus. Šaltuoju metų laiku kailiukų kokybė šiek tiek geresnė.
Natūrali gyvenamoji vieta ir mityba
Gamtoje nutrijos veisiasi šalia negilių, lėtai tekančių vandens telkinių, kuriuose jos maitinasi, slepiasi nuo kaitros ir nuo plėšrūnų. Tarp kranto augalų šie gyvūnai stato laikinas buveines – lizdus arba krantuose išsikasa urvus. Nutrijos nekaupia atsargų žiemai, jos ištisus metus maitinasi vandens arba priekrantės augalais (nendrėmis, švendrais ir kt.), pirmiausia suėsdamos šaknis, šakniagumbius, vaisius. Jei trūksta sultingų augalinių pašarų, jos nedideliais kiekiais ėda medžių, krūmynų lapus ir jaunų šakelių žievę. Nutrija neprisitaikiusi gyventi užšąlančiuose vandens telkiniuose. Ji vikriai nardo ir plaukia, bet nesiorientuoja po ledu. Šis subtropinis žvėrelis blogai ištveria šaltį ir skersvėjus.