cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pirmasis Sudano pilietinis karas
Konflikto eiga
Įtampa dar labiau padidėjo, kai 1956 m. sausio 1 d. Sudanui buvo suteikta nepriklausomybė. Tai iššaukė konflikto tarp šiaurės ir pietų Sudano gyventojų pradžią.
Prie pietų Sudano pusės kovų prisidėjo Sudano gynybos pajėgos, Anyanya ir Pietų Sudano išsilaisvinimo judėjimai.
Konfliktas truko 17 metų, kurio metu žuvo apie 500 000 gyventojų. Manoma, kad tik vienas iš penkių žuvusių buvo karys.
1972 m. kovo mėnesį pasaulio bažnyčių konsulo ir visos Afrikos bažnyčių konferencijos dėka tarp kariaujančių pusių buvo pasirašyta taikos sutartis, vadinama Adis Abeba sutartimi. Jos dėka pietinio Sudano autonominiam regionui buvo suteikta autonomija.
Deja, ši sutartis buvo laikinas taikos pasiekimas ir 1983 m. prasidėjo Antrasis Sudano pilietinis karas.
Varniškė (Zarasai)
Varniškė – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Turmanto.
Šiaulių miesto savivaldybės viešoji biblioteka
Šiaulių miesto savivaldybės viešoji biblioteka – pagrindinė biblioteka Šiaulių miesto savivaldybėje, K. Korsako g. 10, Šiaulių miesto pietvakariuose, Gytarių mikrorajone.
Filialai
2022 m. gegužę bibliotekai priklausė 7 filialai:
Uždaryti filialai:
Šeduikiškis (Rokiškis)
Šeduikiškis – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Rokiškio.
Mary Christy
Marie Ruggeri, geriau žinoma kaip Mary Christy – italų aktorė ir dainininkė, gimusi Liuksemburge.
Būdama 7 metų amžiaus Marie Ruggeri jau buvo žinoma Vokietijoje ir Liuksemburge, kur su slapyvardžiais Marie Tina ir Marie Cristina įrašė keletą dainų. XX a. 8-ojo dešimtmečio pradžioje persikėlė į Prancūziją. 1976 metais atstovavo Monakui Eurovizijoje, kur su daina „Toi, la musique et moi“ užėmė 3 vietą.
Mikalojiškis
Mikalojiškis – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Ūtos.
Istorija
1906 m. kaimas minimas Inturkės bažnyčios juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.
FK Kruoja-Pakruojo SC
Futbolo klubas „Kruoja“–Pakruojo sporto centras arba trumpai Kruoja-Pakruojo SC– Lietuvos futbolo komanda iš Pakruojo. Nuo 1990 m. komanda vadinosi Pakruojo SC „Kruoja“. 2001 m. buvo įkurtas naujas klubas, tuo pačiu pavadinimu ir sporto centro komandos nebeliko. 2020 m. buvo atkurta mėgėjiška komanda, kuri nuo 2020 m. dalyvauja Trečios lygos (Šiaulių zonoje) pirmenybėse. Namų rungtynes žaidžia Pakruojo miesto stadione. Komandos spalvinė gama yra geltona ir mėlyna.
SC „Kruoja“ (1990 – 2000)
1991 m. Lietuvos II lygos Vakarų zonos pirmenybėse Pakruojo sporto centro komanda „Kruojos“ pavadinimu tarp 14 komandų liko priešpaskutinė, aplenkusi tik GPK Joniškis ekipą. Ne ką geriau pakruojiškiams sekėsi ir vėlesniuose sezonuose. 1994–1995 m. sezoną po Lietuvos čempionatų sistemos pertvarkymo „Sporto centro“ komanda pradėjo IV lygoje ir užėmusi 2-ąją vietą iškovojo teisę žaisti III lygoje. Vėliau klubas blaškėsi tarp II ir III lygų. 1998 m. įregistruota dabartinė įmonė „Pakruojo rajono sporto centras“.
2001 – 2015 m.
2001 m. Pakruojyje įkurtas atskiras futbolo klubas pavadintas „Kruoja“.
2016 – 2019 m.
2016 m. buvo įkurtas FC Pakruojis. 2017, 2018 ir 2019 m. šis klubas žaidė LFF I lyga. Tam, kad galėtų gauti Pirmos lygos licenciją, klubas turėjo ugdyti vaikus ir jaunimą. Buvo bendradarbiaujama su Pakruojo sporto centru ir šios organizacijos vaikai išpildė licencijavimosi kriterijus. Po 2019 m. FC Pakruojis komanda iškrito iš Pirmos lygos, komanda buvo išformuota.
2020 m.
LFF III lyga (Šiaulių zonoje) radosi nauja komanda, kuri vadinosi Pakruojo SC. Joje atsidūrė ne tik buvęs FC Pakruojis treneris Aidas Dambrauskas, bet ir dalis buvusių šio klubo žaidėjų (Donatas Strockis, Aivaras Bagočius ir kiti).
Pirmosios Pakruojo SC komandos rungtynės įvyko Pakruojo miesto stadione 2020 m. birželio 16 d., prieš Šiaulių FK „Fanai“. Rungtynių pabaigoje pakruojiečiai išplėšė pergalę rezultatu 3:2. Visus tris įvarčius Pakruojo SC komandai pelnė Dominykas Kriukas (Nr. 8).
Tarp dešimties dalyvių komanda buvo lyderių tarpe ir kovjo dėl apdovanojimų. Tačiau sezono pabaigoje iššvaistė turėtą persvarą ir galutinėje komandų rikiuotėje liko penktoje vietoje.
2022 m.
2022 m. LFF III lygos Šiaulių apskrities futbolo pirmenybėse „Splius“ taurei laimėti ekipa žinoma nauju komandos pavadinimu – FK Kruoja-Pakruojo SC. Prie komandos vairo stojo žaidžiantis treneris Aivaras Bagočius.
Lietuva 2017 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionate
Lietuvai 2017 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas buvo 13-tas. Jame dalyvavo 15 sportininkų.
FK Kruoja-Pakruojo SC
2022 m.
2022 m. gegužės 12 d. Pakruojo miesto stadione vyko pirmosios Trečios lygos rungtynės, kuriose Kruoja-Pakruojo SC sutriuškino „Adiada“ komandą (14:0).
Lietuva 2017 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionate
Moterys: Airinė Palšytė (šuoliai į aukštį), Dovilė Dzindzaletaitė (trišuolis), Eglė Balčiūnaitė (800 m), Liveta Jasiūnaitė (ieties metimas), Zinaida Sendriūtė (disko metimas), Vaida Žūsinaitė (maratonas), Brigita Virbalytė-Dimšienė, Živilė Vaiciukevičiūtė ir Monika Vaiciukevičiūtė (visos trys – 20 km sportinis ėjimas).
FK Kruoja-Pakruojo SC
2022 m.
2022 m. rugsėjo 28 d. Pakruojo miesto stadione „Kruoja-Pakruojo SC“ futbolo komanda įveikė Kelmės „Kražantę“ rezultatu 7:5. Po šių rungtynių pakruojiečiams buvo įteikta LFF III lygos Šiaulių apskrities futbolo pirmenybių „Splius“ taurė. Ekipa tapo LFF III lyga nugalėtojais.
Komandos spalvinė gama
Žaidžia geltonais marškinėliais, mėlynais šortais ir kojinėmis.
Lietuva 2017 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionate
Vyrai: Andrius Gudžius (disko metimas), Edis Matusevičius (ieties metimas), Marius Žiūkas (20 km sportinis ėjimas), Arturas Mastianica (50 km sportinis ėjimas), Remigijus Kančys bei Ignas Brasevičius (abu – maratonas).
Medalininkai
Šie sportininkai čempionate laimėjo medalius:
Rezultatai
(q – kvalifikavosi, SB – geriausias sezono rezultatas)
Kosas (Prancūzija)
Kosas  – grupė 700–1200 m aukščio klintinių plynaukščių Prancūzijos Centriniame Masyve. Šiaurėje plynaukštės ribojasi su Limuzenu, rytuose su Sevenų kalnais. Šias plynaukštes kerta daug smulkių upių kanjonų. Causse oksitanų kalboje reiškia klintinę plynaukštę.
Kosas kartu su Sevenų nacionaliniu parku 2011 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą kaip Viduržemio regiono agropastoralinio kultūrinio kraštovaizdžio grupės objektas. Šis kraštas pasirinktas dėl regione plačiai paplitusių nuo pat viduramžių praktikuojamų gyvulininkystės tradicijų.
Nuo Bronzos amžiaus šios teritorijos naudotos gyvulių ganymui, o viduramžiais buvo įrengti gyvūnų varymui skirti keliai, kurie išlikę iki šių laikų. Regione yra daug iš klinčių pastatytų fermų ir kitų pastatų, kurie naudojami saugoti gyvulius žiemos metu.
Dauguma šios teritorijos vietų yra įtrauktos į „Natura 2000“ tinklą.
Verniejaus hidrografinis draustinis
left|150px
Verniejaus hidrografinis draustinis priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, yra įsikūręs pietryčių Lietuvoje, į vakarus nuo Vilniaus, Trakų rajone. Įkurtas siekiant išsaugoti savitą nenuotakaus Verniejaus ežero hidrologinį režimą, Verniejaus ežero salas, Degusio, Ilgio, Laužaraisčio ir Skričio ežerų hidrografinę sistemą, būdingas paežerių pievų, pelkių ir miškų ekosistemas.
Elim Chan
Elim Chan (kinų kalba: 陳以琳; Honkongas; 1986 m. lapkričio 18 d.) yra dirigentė. 2019–2020 m. koncertų sezone E. Chan buvo Antverpeno simfoninio orkestro vyriausioji dirigentė, o nuo 2018–2019 m. sezono – Karališkojo Škotijos nacionalinio orkestro pagrindinė kviestinė dirigentė.
= Studijos = Honkonge E. Chan dainavo vaikų chore, būdama šešerių metų pradėjo groti pianinu. Muzikos mokslų bakalaurą ji įgijo Smito koledže Masačusetse. Vėliau studijavo Mičigano universitete, kur ėjo Mičigano universiteto studentų simfoninio orkestro ir Mičigano pop orkestro meno vadovės pareigas. Ji baigė orkestro dirigavimo magistro ir doktorantūros studijas ir 2014 m. įgijo dirigento specialybę. 2013 m. E. Chan gavo Bruno Walter’io vardo dirigavimo stipendiją, o 2015 m. Liucernoje lankė meistrystės kursą su Bernard Haitink.
= Muzikinė karjera = 2014 m. gruodžio mėn., būdama 28 metų, E. Chan laimėjo Donatella Flick vardo dirigavimo konkursą. Po pergalės šiame konkurse ji buvo paskirta Londono simfoninio orkestro dirigento asistente 2015–2016 m. koncertų sezonui. 2016–2017 m. sezone ji dalyvavo G. Dudamel’io stipendijų programoje kartu su Los Andželo filharmonijos orkestru.
2018–2019 m. E. Chan pakeitė Thomas Søndergård ir tapo Karališkojo Škotijos nacionalinio orkestro nuolatine kviestine dirigente.
Nuo 2019–2020 m. sezono Elim Chan yra Antverpeno Karalienės Elžbietos salėje (Koningin Elisabethzaal) reziduojančio Antverpeno simfoninio orkestro vyriausioji dirigentė. Sekusi tokių dirigentų kaip Edo de Waart ir Jaap van Zweden pėdomis, E. Chan yra visų laikų jauniausia vyriausioji dirigentė, paskirta vadovauti Antverpeno simfoniniam orkestrui.
= Asmeninis gyvenimas = E. Chan yra susižadėjusi su olandų perkusininku Dominique Vleeshouwers, kuris 2020 m. pelnė Nyderlandų muzikinį prizą (Nederlandse Muziekprijs).
= Išorinės nuorodos =
Golubiškis (Suviekas)
Golubiškis – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Suvieko.
Nektaro jūra
thumb|right|200px| Nektaro jūros padėtis Mėnulyje thumb|right|240px| Nektaro jūra (kompozicinė nuotrauka) Nektaro jūra (, -15.2°N, 35.5°W) – Mėnulio matomosios pusės pietų pusrutulio jūra.
Struktūros
1. Šiaurinėje jūros dalyje matyti Dagero kraterio kontūrai (Daguerre, 46 km skersmens, -11.9°N, 33.6°W), 2. Pietinėje dalyje yra mažas ir jaunas Roso krateris (Rosse, 12 km skersmens, -17.9°N, 35°W).
Krateriai jūros pakraščiuose:
3. Piečiau prie jūros prisišliejęs didelis Frakastoro krateris (Fracastorius, 120 km skersmens, -21.5°N, 33.2°W), 4. Rytuose Bohnenbergerio krateris (Bohnenberger, 33 km skersmens, -16.2°N, 40°W), 5. Pietvakariuose Bomono krateris (Beaumont, 53 km skersmens, -18°N, 28.8°W), 6. Šiaurės rytuose Godibero krateris (Gaudibert, 43 km skersmens, -10.9°N, 37.8°W).
Teofilo krateris (7) nepriskiriamas Nektaro jūrai. Kiti objektai: krateriai Kirilas (8), Katarina (9), Medleris (10). Pietvakariuose matomos Altajaus kalvos (11), rytuose Pirėnų kalnai (12). Šiaurėje Nektaro jūra per Šiurkštumo įlanką (13, Sinus Asperitatis) susisiekia su Ramybės jūra.
SK Victoria Wanderers
Viktorijos „Wanderers“ – Maltos futbolo klubas iš Viktorijos.
Istorija
Klubas įkurtas 1958 m. Victoria City pavadinimu. 1963 m. tapo SK Wanderers.
Šis klubas buvo dvejiems metams nušalintas nuo futbolo varžybų. Po kurio laiko atgimė Sabina United pavadinimu.
1968 m. tapo Victoria Wanderers, o 1973/1974 m. sezone žaidė kaip Victoria United. Galiausiai tapo SK Victoria Wanderers.
2017/2018 m. sezone žaidė Gozo salos pirmoje futbolo lygoje. Liko septinti ir kovojo pereinamosiose rungtynėse dėl išlikimo Pirmoje lygoje.
Mikalojus Šeižys-Dagilėlis
thumb|right|Kun. Mikalojus Šeižys-Dagilėlis (apie 1910 m.) Mikalojus (Mykolas) Šeižys-Dagilėlis (1874 m. spalio 7 d. Šiukštonių kaime (dab. Pasvalio rajono savivaldybėje) – 1950 m. rugpjūčio 8 d. Pakruojyje) – Romos katalikų kunigas ir lietuvių poetas.
Biografija
Mokėsi Švobiškio pradžios mokykloje. 1898 m. baigė Kauno kunigų seminariją, tais pačiais metais gegužės 31 d. įšventintas kunigu. Buvo paskirtas vikaru į Laižuvą. Po to kunigavo Maironiuose, Grūžiuose ir Pandėlyje. Nuo 1933 m. iki gyvenimo pabaigos – Pakruojo Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios klebonas. Žinomas katalikiškų šventovių tvarkytojas: jo pastangų dėka 1922 m. suremontuota bažnyčia Pandėlyje, o 1934 m. – Pakruojo bažnyčia. Buvo palaidotas šios bažnyčios šventoriuje.
Rotorua (miestas)
Rotorua  – miestas Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės saloje, Gausybės įlankos regione, 105 km į rytus nuo Hamiltono, Taupo vulkaninėje srityje, prie Rotorua ežero pietinio kranto. Yra geležinkelis į Putaruru, plentai į Neipirą, Fakatanę, veikia tarptautinis oro uostas.
Mikalojus Šeižys-Dagilėlis
Biografija
Kun. Mikalojus Šeižys-Dagilėlis aktyviai reiškėsi tuometinėje literatūrinėje veikloje. Jis išleido kelis eilėraščių ir pasakėčių rinkinius, bendradarbiavo pirmajame lietuvių literatūros žurnale Vaivorykštė, kultūros leidinyje Žinyčia, mokslo ir politikos žurnale Draugija. 1947 m. parašė Pakruojo parapijos istorinę apybraižą.
Rotorua (miestas)
Svarbiausias verslas – turizmas. Keliautojai lanko Fakarevareva geizerių sritį, Taraveros ugnikalnį, Rotorua ežerą ir kitus vulkaninius darinius Rotorua kalderoje. Yra botanikos sodas, meno ir istorijos muziejus, kolonijinės architektūros pavyzdžių. Veikia Vaiariki technologijų institutas. Yra „Rotorua International Stadium“ stadionas.
Istorija
Miesto pavadinimas kilo iš maorių kalbos frazės „Kahumatamomoės didysis antrasis ežeras“. Čia įsikūrė Te Arawa konfederacijos maoriai. 1828–1831 m. Rotorua apsilankė pirmieji europiečiai. Miestas įkurtas 1883 m. kaip terminis kurortas. 1894 m. Rotoruą pasiekė geležinkelis, suklestėjo turizmas.
Šeduviškė
Šeduviškė – buvęs kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Maironių.
Meida Proscevičiūtė
Meida Proscevičiūtė (g. 2005 m. spalio 29 d.) – Lietuvos futbolininkė, puolėja. Atstovauja „Gintros“ klubui.
Karjera
Ukmergėje gimusi futbolininkė karjerą pradėjo gimtojo miesto sporto mokykloje, nuo 2019 m. atstovavo Ukmergės Sporto Centro ekipai. Ukmergiškės rungtyniavo LMFA I lygoje, o U-15 ekipa žaidė savo amžiaus grupėje.
2019 m. gegužės 30 d. merginų Elitinės U-15 lygos rungtynėse prieš Utenos Utenį pasižymėjo pelnydama net aštuonis įvarčius. Ukmergiškės nugalėjo varžoves rezultatu 8:0.
Šiaulių SG-FA
Nuo 2019 m. rudens atstovavo Šiaulių SG-FA. Ši ekipa rungtyniavo 2020 m. moterų A lygoje.
Debiutavo 2019 m. rugsėjo 19 d. rungtynėse prieš FC Gintra. Čempionės sutriuškino „gimnazistes“ rezultatu 10-0.
2019 m. rugsėjo 22 d. rungtynėse prieš MFK Kauno Žalgiris pelnė lemiamą įvartį, kuris lėmė šiauliečių pergalę rezultatu 1:0.
2020 m. ir toliau atstovavo Šiaulių SG-FA, kuri žaidė A lygoje. O LMFA I lygoje žaidė Ukmergės SC ekipoje.
Ukmergės SC
2021 m. rungtyniavo Ukmergės SC ekipoje, kuri dalyvavo LMFA I lygos kovose.
„Gintros“ klubas
2021 m. antroje sezono pusėje atstovavo „Gintros“ klubui, kuris rungtyniavo moterų A lygoje.
2021 m. rugsėjo 12 d. debiutavo Gintros klube rungtynėse prieš FK Vilnius.
„Sanedo“ sporto klubas
2022 m. pradžioje perėjo į Sanedo klubą, kuris debiutavo moterų A lygoje. Buvo viena iš rezultatyviausių žaidėjų A lygoje.
2022 m. gegužės 29 d. rungtynėse prieš Bangos klubą pasižymėjo pelnydama keturis įvarčius, o joniškietės sutriuškino gargždiškes rezultatu 7:0.
„Gintros“ klubas
2022 m. liepos mėn. pasirašė sutartį su FC Gintra.
Rinktinės
Kviečiama į WU-17 ir WU-19 jaunimo rinktines. WU-17 rinktinei atstovavo nuo 2021 m., o WU-19 rinktinei – nuo 2022 m.
Atstovaudama WU-19 rinktinei pelnė įvartį 2022 m. balandžio 6 d. rungtynėse prieš Juodkalnijos WU-19. Lietuvaitės nugalėjo varžovus minimalia persvara 1:0.
Žvejų rūmai
Klaipėdos miesto kultūros centras Žvejų rūmai – kultūros rūmai Klaipėdoje, Pempininkų mikrorajone. Adresas – Taikos pr. 70. Dirba 44 darbuotojai (2014 m.). 8 tūkst. kvadratinių metrų pastatas. Jame įsikūrę įvairios studijos, veikė sporto kompleksas (anksčiau ketinta pastatyti dar ir baseiną). Žiūrovų salė talpina 1127 vietas.
Istorija
1982 metų birželio 18 dieną 18 valandą buvo atidaryti Žvejų kultūros ir sporto rūmai. Tądien miestiečiai ir miesto svečiai miniomis plūdo pasižiūrėti didžiausio miesto kultūrai ir sportui skirto pastato. Ilgą laiką jie buvo laikomi prestižiniais.
2002 metais rūmų fojė kiekvieną pirmadienį vykdavo sportinės „Ringo riterių“ kovos, rudenį ketinta atidaryti čiuožyklą, įrengti krepšinio aikšteles.
Nuo 2003 m. sausio 1 d. Žvejų rūmus administruoja Savivaldybės biudžetinė įstaiga Klaipėdos muzikos centras. Iš biudžeto rūmams išlaikyti kasmet skiriama po 1 milijoną litų, dar 100 tūkst. litų papildomai skiriama vadinamajam palaikomajam remontui. Apie 0,5 mln. litų Žvejų rūmai gauna už patalpų nuomą.
2013 metais Uostamiesčio savivaldybė pradėjo remontuoti šalia esančią automobilių stovėjimo aikštelę. Dalyje jos paklotos trinkelės, paremontuoti laiptai. 2014 metais klojama ištisinė asfalto danga Taikos prospekte. Žvejų rūmų aikštelės remontui išleista apie 200 tūkst. litų.
Salės
Rūmuose įrengtos dvi salės:
Kiti renginiai
Žvejų rūmų organizuoti kiti renginiai:
Kolektyvai
Žvejų rūmuose veikia dešimt mėgėjų meno kolektyvai (4 teatrai, 4 chorai, 2 šokių ansambliai).
Trandiškės
Trandiškės – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Inturkės.
Istorija
1554 m. Vilniaus tijūnystės Nemenčinės dvaro inventoriuje minimas Trandiškių kaimas, o 1903 m. Inturkės bažnyčios juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje – Trandiškių palivarkas.
Kryžauka
Kryžauka – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Suvieko.
Kazachstano futbolo varžybos 2021 m.
Kazachijos futbolo varžybos 2021 m.
Finalo rungtynės
-
Korduano švyturys
Korduano švyturys  – veikiantis švyturys, stovintis apie 7 km nuo jūros kranto, netoli Žirondos upės žiočių Prancūzijoje. Švyturio aukštis siekia 67,5 metrus ir jis yra 10 pagal aukštį tradicinis švyturys pasaulyje.
Korduano švyturys buvo pradėtas statyti 1584 m. ir baigtas statyti 1611 m. Tai yra seniausias švyturys šalyje. Renesanso stiliaus švyturį sukūrė prancūzų architektas Lui de Fua, kuris sėmėsi idėjų iš romėnų mauzoliejų, renesanso pilių, katedrų ir fortų. XVIII a. buvo pastatyti trys papildomi švyturio aukštai. 1788 m. buvo įrengta jūrininkams padedanti šviesa. 1948 m. šviesai pradėta naudoti elektros energija. Nuo 2006 m. švyturys veikia pilnai automatiškai, tačiau jį vis dar prižiūri darbuotojai.
Dėl savo renesanso stiliaus ir švyturių statymo tradicijų išsaugojimo 2021 m. švyturys buvo įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
North Harbour stadionas
North Harbour Stadium – stadionas, esantis Oklande, Naujojoje Zelandijoje. Stadione telpa 30 000 žiūrovų. Jame vyksta regbio, futbolo ir kriketo mačai, taip pat čia rengiami įvairūs koncertai. Stadiono mašinų stovėjimo aikštelėje organizuojamos radijo bangomis valdomų mašinų modelių lenktynės.
Giedrė Riškutė
Giedrė Riškutė – Kariniauskienė (1952 m. rugsėjo 17 d. Vilniuje) – dailininkė, scenografė, tapytoja, dailės dėstytoja.
Kūryba
Giedrė Riškutė 1980 m., 1997 m. ir 1999 m. festivalių „Teatrai vaikams“ laureatė. Dailininkė sukūrė scenografiją ir kostiumus 45 teatrų pastatymams. Tarp jų Kauno valstybiniame muzikiniame teatre – Bendžamino Briteno operai vaikams „Statykime operą!“, 1979 m.; Franco Leharo operetei „Grafas Liuksemburgas“, 1985 m.; G. C. Menočio „Gelbėkite, globuliečiai!“, 1986 m.; Džuzepės Verdžio operai „Rigoletas“ 1991 m.; Sergejaus Prokofjevo baletui „Pelenė“, 1997 m. ir Piotro Čaikovskio baletui „Spragtukas“ 1999 m. Lietuvos nacionaliniame operos ir baleto teatre dalyvavo B. Pavlovskio baleto „Snieguolė ir septyni nykštukai“, 1988 m. ir Piotro Čaikovskio operos „Eugenijus Oneginas“ 2005 m. ir 2006 m. pastatymuose.
Giedrė Riškutė 1994 m. ir 1998 m. rengtų Lietuvos dainų švenčių, 2005 m. tarptautinio folkloro festivalio „Baltica“ ir 2009 m. vykusios Lietuvos tūkstantmečio dainų šventės „Amžių sutartinė“ scenografė.
Nuo 1977 surengė daugiau kaip 20 individualių parodų Vilniuje, Klaipėdoje, Kaune, Šiauliuose, Panevėžyje. Dalyvauja parodose, tarptautiniuose simpoziumuose Lietuvoje ir užsienyje (Prancūzijoje, Ukrainoje). Kuravo parodas: „Didžioji lietuvių scena“, 2000 m.; „Lietuvių kūryba svetur“, 2001 m.
Šedvydžiai
Šedvydžiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Lupikų.
Strėvos ištakų hidrografinis draustinis
Strėvos ištakų hidrografinis draustinis priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, yra įkurtas pietryčių Lietuvoje, į vakarus nuo Vilniaus, Trakų rajone. Įsteigtas siekiant išsaugoti Strėvos upės ištakas su pratekamais Akies (greta Gubiškių), Strėvytės ir Babruko ežerais.
Eglė Ridikaitė
Eglė Ridikaitė (g. 1966 m. rugpjūčio 27 d. Kupiškyje) – Lietuvos tapytoja.
Jos darbų yra Nacionalinės dailės galerijos ir Modernaus meno centro kolekcijose, Estijos ambasadoje, privačiose Lietuvos ir užsienio kolekcijose.
Katalogas: "Eglė Ridikaitė : Kūrybos apžvalgos katalogas. Tapyba / Painting 1997-2019", Išleista: 2020, Leidėjas: Contour Art Gallery, Dailininkas: Gytis Skudžinskas, Sudarytoja: Rasa Žukienė
Biografija
Gimė 1966 m. Kupiškyje. 1991–1997 m. studijavo tapybą Vilniaus dailės akademijoje. Nuo 1993 m. dalyvauja parodose, gyvena Vilniuje. 1996 m. stažavosi Paryžiuje, 1998 m. Stokholme.
2014 m. tarptautinėje meno mugėje „ArtVilnius“ pelnė geriausios mugės menininkės apdovanojimą.
Kūryba
Ankstyvųjų Ridikaitės paveikslų pagrindinė tema – tuštuma, kuri asocijuojasi su dangaus mėliu, pūkiniais debesimis, tinkuota siena, suglamžyta paklode ar išdidintu popieriaus lapu. Ant šviesaus fono aliejumi, panašiai kaip juodu ar mėlynu tušu arba rašalu, ji piešia abstrakčias netaisyklingas figūras, pavienius baldų ar kitų daiktų eskiziškus piešinius ar išbraižo visą buto planą pažymėdama ir įvardydama kiekvieną jo detalę. Svarbi funkcija šiuose paveiksluose tenka ranka rašytiems žodžiams, sakiniams ir skaičiams. Kai kada šie įrašai įtraukiami į patį paveikslo pavadinimą. Jie kartu su vaizduojamais motyvais yra paradoksalūs, turi specifinio, tik autorei būdingo humoro, pavyzdžiui, netaisyklingų apskritimų rasterį ji pavadina „Keletas mane globojančių dvaselių“. Patys įrašai ir piešinio pobūdis artimas piešiniams ant sienų viešosiose erdvėse. Vėliau Ridikaitė eina šiuo keliu dar toliau ir tapybą aliejumi pakeičia grafičiams naudojamais aerozoliniais purškikliais.
2020 m. Lietuvos kultūros institutas ir Šiuolaikinio meno centras pristatė video apybraižą „Jewish Vilna in the Works of Eglė Ridikaitė“ (režisierius Mikas Žukauskas, kompozitorius Arturas Bumšteinas).
Parodos
Eglė Ridikaitė yra surengusi daugiau kaip dešimt personalinių ir dalyvavusi daugiau kaip aštuoniasdešimtyje grupinių parodų.
Bergkamenas
Bergkamenas  – miestas šiaurės vakarų Vokietijoje, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje, netoli Lipės upės, 15 km į šiaurės rytus nuo Dortmundo, Reino-Rūro aglomeracijoje. Chemijos ir farmacijos pramonė, metalo apdirbimas. Veikia krašto muziejus.
Istorija
Bergkamenas įkurtas 1966 m., sujungus keletą angliakasių gyvenviečių.
Traniškiai
Traniškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Ūtos.
Pierre Rapsat
Pierre Rapsat (tikrasis vardas Pierre Raepsaet; g. 1948 m. gegužės 28 d. Briuselyje – m. 2002 m. balandžio 20 d. Vervjė) – Belgijos dainininkas ir dainų autorius, kuris buvo populiarus gimtojoje šalyje ir kitose prancūziškai kalbančiose šalyse. Kitose šalyse yra geriausiai žinomas dėl dalyvavimo 1976 m. Eurovizijoje.
Eurovizijos dainų konkursas
1976 metais Rapsat su prancūzų kalbos daina „Judy et Cie“ išrinktas atstovauti Belgijai dvidešimt pirmajame Eurovizijos dainų konkurse, kuris vyko balandžio 3 dieną Hagoje (Nyderlandai). Su klaidžiojančia melodija ir melancholija dainos tekste, kuri tuo metu buvo neįprasta ir netipiška Eurovizijai daina, Pierre užėmė aštuntą vietą iš 18 dalyvių ir dažnai Eurovizijos gerbėjų cituojama, kaip geriausia Belgijos daina, dalyvavusi šiame konkurse.
Okara Park
Okara Park – daugiafunkcinis sporto kompleksas, esantis Vangarėjaus mieste, Naujojoje Zelandijoje. 1965 m. pastatytame ir 2008 m. renovuotame stadione telpa 30 000 žiūrovų. Jame rengiamos regbio varžybos, namų rungtynes žaidžia regbio klubas „Northland“.
1998 m. Okara Park stadione Naujosios Zelandijos regbio rinktinė rungtyniavo su Tonga ir laimėjo rezultatu 66:7.
Andironas
Andironai buvo naudojami dar ikidinastiniais laikais Senovės Egipte, ankstyvajame geležies amžiuje išplito pagaminti iš geležies. Šie įtaisai buvo populiarūs ir viduramžiais, ir naujuosiuose laikuose. Tame laikotarpyje turtingųjų namuose atsirado mada jų galvutes puošti įvairiomis figūromis ar ornamentais.
Šedvygai
Šedvygai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Griškabūdžio.
Berchtesgadenas
Berchtesgadenas  – kurortinis miestelis pietų Vokietijoje, Bavarijoje, Austrijos apsuptyje, Zalcburgo Alpių tarpukalnių slėnyje, prie Berchtesgadeno Achės upės, į pietus nuo Zalcburgo. Geležinkelio stotis. Veikia druskos gydykla, sanatorijos, kalnų slidinėjimo trasos, vystomas turizmas, alpinizmas, žiemos sportas. Veikia druskos muziejus, Vokietijos herbų, kraštotyros muziejai. Yra XII–XVI a. vienuolynas ir romaninė-gotikinė bažnyčia, pilis.
Forest Rangers FC
Ndolos „Forest Rangers“ – Zambijos futbolo klubas iš Ndolos. Šis straipsnis apie futbolo ekipą, kuri rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. Angliškuose šaltiniuose žinomas kaip Forest Rangers Football Club arba Forest Rangers Ndola. Namų rungtynes žaidžia Levy Mwanawasa vardo stadione, talpinančiame 44 000 tūkst. žiūrovų.
Berchtesgadenas
Istorija
Berchtesgadenas ėmė augti 1102 m. čia įkūrus augustinų vienuolyną. Nuo XII a. buvo druskos gavybos centras.
1933–1945 m. Obersalcbergo kalno šlaite buvo Adolfo Hiterio rezidencija–bunkeris Berghofas. 1938 m. vasario 12 d. ir rugsėjo 15 d. čia įvyko Berchtesgadeno susitikimai tarp Nacių Vokietijos, Austrijos ir Jungtinės Karalystės vadovų.
Forest Rangers FC
Istorija
Klubo ištakos siekia 1975 m. Rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. 2013 m. sezone liko paskutinėje vietoje, šešiolikti, po sezono buvo perkelti į Division One. 2014 m. praleido antroje pakopoje. Šiaurės grupėje tapo nugalėtojais. Nuo 2015 m. sezono rungtyniavo Superlygoje.
2019–2020 m. sezone tapo vicečempionais.
Kertadalė
Kertadalė – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 13 km nuo Joniškio.
Augalėdės skydblakės
Augalėdės skydblakės (Acanthosomatidae) – blakių pobūrio šeima.
Kertadalė
Istorija
1906 m. kaimas minimas Inturkės bažnyčios juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje.
Augalėdės skydblakės
Šios blakės yra artimai giminiškos ir sunkiai atskiriamos nuo tikrųjų tikrųjų skydblakių. Tai 5-24 mm ilgio žali, rudi ar margi vabzdžiai. Jie minta tik augaliniu maistu.
Paplitusios visame pasaulyje, daugiausia šiltuose kraštuose – šeimai priskiriama apie 250 rūšių. Europoje gyvena 11 rūšių, Lietuvoje – 8 rūšys.
Hailas
Hailas  – miestas Saudo Arabijos šiaurės vakaruose, Hailo emyrato sostinė. Mieste gyvena 1,2 mln. gyventojų (2018 m.). Miestas pasižymi agrikultūra – čia auginami javai, datulės, vaisiai.
Istorija
thumb|left|250px|Hailo emyratas valdant Rašidų dinastijai Istoriškai miestas tapo svarbus, nes per jį ėjo chadžo keliautojai kupranugarių vilkstinėmis.
Anteklizė
Anteklizė – didelė, sudėtinga, plati ir lėkšta Žemės plu­tos platformos viršutinio aukšto sluoks­nių antiklininė pakiluma. Skersmuo siekia keletą šimtų kilometrų, o plotas – 50–500 tūkst. km².
Hailas
Istorija
Hailas – Rašidų karališkosios šeimos tėvonija. Ši dinastija valdė ir Hailo miestą, ir to paties pavadinimo emyratą. Jie buvo Saudidų dinastijos (Saudo Arabijos karališkosios šeimos) varžovai.
Anteklizė
Anteklizės formavimosi procesas, vykstantis dėl skirtingo Žemės plutos dalių judėjimo greičio, trunka kelias dešimtis ar kelis šimtus milijonų metų, šio proceso metu po truputį kyla platformos pamatas. Anteklizei būdingas pailgas ir netaisyklingas pavidalas. Anteklizės nuosėdinė danga pasižymi nedideliu storiu, sedimentacijos pertrūkių gausa. Šlaitų kryptimi ši danga darosi storesnė. Neretai pasitaiko intruzijos.
Hailas
Istorija
Hailo miestas buvo Džabal Šamaro emyrato sostinė nuo 1836 m., kol 1921 m., kai jį užkariavo Nedždas, dabartinė Saudo Arabija.
Anteklizė
Rytų Europos platfor­moje esama Voronežo, Baltarusijos-Mozūrijos anteklizių (pastarosios šlaitas apima pietrytinę ir rytinę Lietuvos dalį).
Hailas
Istorija
Rašidų valdymo laikotarpiu daug užsienio keliautojų aplankė Hailį, bei jo emyrus. Savo įspūdžius aprašinėjo įvairiuose žurnaluose ir knygose, įskaitant Georg August Wallin (1845), William Gifford Palgrave (1865), ledi Anne Blunt (1881), Charles Montagu Doughty (1888) ir Gertrude Bell (1914).
1921 m. Nedždas ėmėsi plėsti savo teritoriją ir puolė Hailą. Ibn Saudas įsakė sunaikinti Barzano rūmus, o Al Rashido ir Al Sabhano lyderiams buvo įsakyta persikelti iš Hailo į Rijadą. Musulmonų vahabistų sektos lyderis (Abd al-`Azīz Āl Sa`ūd) Abdul Azizas ibn Saudas (1880–1953) XX a. pirmaisiais dešimtmečiais, žlungant Osmanų imperijai užkariavo visą Nedžą, Hidžazą, arabų kunygaikštystes ir 1932 m. paskelbė Saudo Arabijos Karalystę.
ibn Saudas paskyrė laikinąjį emyrą – Princą Ibraheem bin Salem Al Sabhan, siekdamas užsitikrinti Hailo žmonių lojalumą. Po to miestas, netekęs savo reikšmės, smarkiai sumažėjo.
Šeibokiškis
Šeibokiškis – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Leliūnų.
Bijūnai (Molėtai)
Bijūnai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje. Vakaruose telkšo ežeras Krakavas.
Istorija
1906 m. Inturkės bažnyčios juodraštinėje priešvedybinių apklausų knygoje minimas Bijūnų palivarkas.
Aleksandras Pranciškus Kopecas
Aleksandras Pranciškus Kopecas (? – 1651) – LDK valstybinis veikėjas. Bresto kaštelionas nuo 1643 metų.
Biografija
Lietuvos bajorų Kopecų giminės atstovas, Luko Kopeco ir Katerinos Firlej, Krokuvos vaivados Mykalojaus Firlejaus dukters sūnus.
1648 metais dalyvavo Lenkijos karaliaus Jono Kazimiero rinkimuose.
Šeima
Turėjo sūnų Pranciškų Aleksandrą ir dukterį Kateriną, kuri ištekėjo už Lietuvos pažirgininko Abraomo Galuchovskio.
Kalifornijos aukso karštinė
thumb|200px|[[Kalifornija|Kalifornijos rajonai, kuriuose rasta aukso. Daugiausiai Siera Nevadoje ir šiaurės Kalifornijoje.]]
Kalifornijos aukso karštinė (1848–1855 m.) prasidėjo 1848 metų sausio 24 dieną, kai Džeimsas Vilsonas Maršalas Suter Mile, Kolome, Kalifornijos valstijoje, atrado aukso. Šios naujienos greit išplito, todėl apie 300 000 vyrų, moterų ir vaikų iš kitų JAV vietų ir užsienio pradėjo vykti į Kaliforniją. Apie 150 000 žmonių atplaukė į Kaliforniją jūra, likusieji vyko žemės transportu arba pėsčiomis.
thumb|200px|left|Auksingo smėlio plovimas
Šie ankstyvieji aukso ieškotojai, vadinami „keturiasdešimt devintaisiais“ (nuoroda į 1849 metus) vyko per visą kontinentą į Kaliforniją burlaiviais arba dengtais vežimais, dažnai patirdami sunkumų kelionės metu. Dauguma atvykusiųjų buvo amerikiečiai, tačiau aukso karštinė pritraukė dešimtis tūkstančių žmonių iš Lotynų Amerikos, Europos, Australijos ir Azijos. Iš pradžių aukso ieškotojai rinko auksą šaltiniuose ir upėse naudodami labai paprastus metodus, tokius kaip auksingo smėlio plovimą. Buvo sukurti ir sudėtingesni aukso išgavimo metodai, kurie vėliau buvo pritaikyti visame pasaulyje. Technologinis progresas pasiekė tokį lygį, kuriame buvo reikalingas didelis finansavimas. Toks finansavimas leido pereiti prie kolektyvinio aukso kasimo. Auksas, vertinamas milijardais šiandieninių JAV dolerių, buvo išgaunamas daug produktyviau, nors iš to labai praturtėjo tik labai nedaugelis. Labai daug žmonių turėjo grįžti namo tuščiomis arba su labai mažai pinigų, uždirbtų iš aukso ieškojimo.
Aukso karštinės padariniai buvo žymūs. San Franciskas, tuomet dar maža gyvenvietė, pradėjo sparčiai augti. Visoje Kalifornijoje buvo tiesiami keliai, statomos bažnyčios, mokyklos, įkuriami nauji miestai. Buvo sukurta įstatymų sistema ir valdžia, ir tai leido Kalifornijai (pagal 1850 metų kompromisą) būti priimtai į JAV sudėtį.
Bernau
Bernau, pilnai Bernau prie Berlyno  – miestas rytinėje Vokietijoje, Brandenburgo žemėje, 10 km į šiaurės rytus nuo Berlyno. Odos pramonė, transporto priemonių įrangos gamyba. Yra XV a. pab. vėlyvosios gotikos Šv. Marijos bažnyčia (su L. Kranacho tapytu altoriumi), miesto sienos, akmeninių vartų ir parako bokšto liekanos.
thumb|left|240px|Sienos fragmentas ir vartai
Istorija
Bernau rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1296 m. Miestas buvo gerai įtvirtintas, 1432 m. atlaikė husitų apgultį.
Šeikiškė
Šeikiškė – viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Luokesos.
Anyanya
Anyanya (taip pat žinomas kaip Anya-Nya) buvo pietinio Sudano teritorijų separatistinis judėjimas, kuris susiformavo per Pirmąjį Sudano pilietinį karą (kuris kartais vadinamas Anyanya I) 1955 m. Šis judėjimas dar labiau išaugo per Antrąjį Sudano pilietinį karą (Anyanya II), kuris vyko nuo 1983 iki 2005 m. Terminas Anyanya Madi kalboje reiškia gyvačių nuodai.
Anyanya I
Maždaug nuo 1969 m. visos pietinio Sudano tautinės grupės sukilo prieš Sudano vyriausybę ir prisijungė prie I Sudano pilietinio karo. Jis pasibaigė, kuomet Anyanya grupės pasirašė Adis Ababa sutartį su Sudano vyriausybe 1972 m.
Anyanya II
1978 m. Nuerų tautinės grupės žmonės, pasivadinę Anyanya II, sukilo Aukštutinio Nilo regione. Kuomet 1983 m. buvo sugriauta Adis Ababa sutartis, susikūrė naujas judėjimas - sudaniečių išsilaisvinimo judėjimas. Tuo metu prasidėjo konfrontacija tarp šių dviejų grupių, kurių stipresnė pasirodė sudaniečių išsilaisvinimo judėjimo grupė. Kai kurie Anyanya II grupės nariai prisijungė prie šio judėjimo, kai kurie tapo Sudano vyriausybės kariuomenės nariais. Dar viena jų dalis suformavo naujas Pietų Sudano gynybos pajėgas.
Livadija
Livadija – miestas vidurio Graikijoje, kalnuotame regione. Bojotijos centras. Išvystyta medvilnės, tabako, žemės ūkio pramonė.
Pentobarbitalis
200px|thumb|right|Pentobarbitalio struktūrinė formulė. Pentobarbitalis – barbitūratas, kalio ir natrio druskų pavidalu medicinoje naudojamas kaip migdomasis vaistas. Žinomiausias prekinis pavadinimas – nembutalis (nembutal). Dėl didelio tirpumo pentobarbitalis yra greitai veikiantis barbitūratas.
Nembutaliu 1978 m. nusižudė Vladimiro Majakovskio mylimoji Lilia Brik. Taip pat manoma, jog dėl pentobarbitalio perdozavimo 1962 m. mirė garsi aktorė Merlina Monro.
Adis Abebos sutartis
Adis Abebos sutartis buvo 1972 m. taikos susitarimas tarp Pirmojo Sudano pilietinio karo kovojančių pusių.
Istorija
Karo nesutarimai vyko nuo 1955 m. tarp pietinių Sudano tautinių grupių ir Sudano vyriausybės. Taikos sutarties pasirašymu Pietų Sudanui suteiktos autonominės teisės.
Lukas Kopecas
Lukas Kopecas (? – 1621) – LDK valstybinis veikėjas. Bresto pakamaris nuo 1612 metų, Bresto kaštelionas nuo 1615 metų.
Biografija
Lietuvos bajorų Kopecų giminės atstovas, Visilijaus Kopeco ir Palonijos Valavičiūtės, Smolensko vaivados Grigaliaus Valavičiaus dukters sūnus. Turėjo brolius Lydos žemės maršalką Filoną ir Naugarduko kaštelioną Visilijų.
Šeima
1610 metų vasario 14 d. vedė Kateriną Firlej, Krokuvos vaivados Mikalojaus Firlejaus dukterį. Nuo santuokos su kuria turėjo sūnų Bresto kaštelioną Aleksandrą Pranciškų.
Šveicarijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Šveicarijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Pusfinalio rungtynės
-
Vaikštėnai
Vaikštėnai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Inturkės.
Istorija
1693 m. kaimas minimas Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje.
Tensung FC
„Tensung“ – Butano futbolo klubas iš Timpu. Namų rungtynes žaidžia Čanglimitango stadione, talipančiame 15 tūkst. žiūrovų.
Tabaliukų hidrografinis draustinis
left|150px
Tensung FC
Istorija
2016 m. įkurtas futbolo klubas. Jo steigėja tapo karališkoji Butano kariuomenė.
Tabaliukų hidrografinis draustinis
Tabaliukų hidrografinis draustinis priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, yra įsikūręs pietryčių Lietuvoje, į vakarus nuo Vilniaus, Trakų rajone. Įkurtas siekiant išsaugoti raiškius nedidelių glaciokarstinių ežerų Tabaliukų dubenis ir hidrologinį režimą su būdingomis paežerių pelkių ir miškų ekosistemomis.
Fortuna Sittard (moterys)
Sitardo „Fortuna“ – Nyderlandų futbolo klubas iš Sitardo. Šis straipsnis apie moterų futbolo ekipą.
Tensung FC
Istorija
Kitados rungtyniavo Timpu divizione. 2019 m. sezone tapo B grupės nugalėtojais ir po sezono buvo perkelti į aukštesnį divizioną.
McLean Park
McLean Park – stadionas, esantis Neipiro mieste, Naujojoje Zelandijoje. Stadione telpa 15 000 žiūrovų.
Fortuna Sittard (moterys)
nuo 2022–2023 m. sezono
Šaltiniai:
Tensung FC
Istorija
Nuo rungtyniavo 2020 m. stipriausioje šalies lygoje. Debiutiniame sezone buvo septinti, 2021 m. – dar kartą septinti.
2022 m. sezone aukščiausioje lygoje buvo aštuntoje vietoje.
McLean Park
1911 m. pastatytame ir 2009 m. renovuotame McLean Park stadione žaidžiamos regbio ir kriketo varžybos. Jis yra vienas iš dešimties visus reikalavimus atitinkančių kriketo stadionų Naujojoje Zelandijoje. Čia savo namų rungtynes žaidžia kriketo klubas „Central Districts Stags“.
FK Turan Turkistan
„Tūrano“ futbolo klbas arba trumpiau vadinamas FK Turan – Kazachijos futbolo klubas iš Turkistano miesto, šalies pietuose. Namų arena talpina 7 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubas įkurtas 2002 m. ir vadinosi Kostuin.
2004 m.
Nuo 2004 m. žinomas kaip Arys. Taip pavadintas, nes klubas buvo perkeltas į Arysą. Tais metais klubas buvo išformuotas.
Veikla nuo 2019 m.
2019 m. atkurtas klubas žaidė Antroje lygoje. 2019 m. užėmė antrą vietą Antroje lygoje.
2020 m. debiutavo Pirmos lygos pirmenybėse. 2020 m. Arys Pirmos lygos pirmoje grupėje užėmė antrą vietą ir pateko į 2021 m. Premjer lygą.
2021 m. debiutavo šalies aukščiausioje lygoje.
NKL 2021–2022 m. sezonas
NKL 2021–2022 metų sezonas – 17-asis lygos sezonas, kuriame varžėsi 14 klubų.
FK Turan Turkistan
Veikla nuo 2019 m.
Pavadinimų kaita:
NKL 2021–2022 m. sezonas
Iš karto po reguliaraus sezono prasidės atkrintamosios varžybos: pirmiausia aštuntfinalyje kovos 5–12 vietas užėmusios komandos, po to vyks ketvirtfinalio susitikimai ir čempionato pabaigą vainikuos finalo ketvertas.
Antrasis etapas
Šaltinis:
FK Turan Turkistan
Pasiekimai
Antra lyga
Privati pamoka (filmas)
Privati pamoka ) – 1975 m. Italijoje sukurta erotinė komedija.
Turinys
Į nedidelį atokų miestelį atvyksta nauja muzikos mokytoja Laura Formenti, kuri netrukus tampa vietinių jaunuolių susidomėjimo objektu. Jaunuolis vardu Gabrielis, besistengdamas užmaskuoti savo potraukį draugui Alesandro, ima slapta sekti Laurą ir galiausiai jam pavyksta padaryti keletą besirengiančios mokytojos nuotraukų. Vaikinas pradeda atvirai šantažuoti jomis Laurą, norėdamas priversti šią suvilioti Alesandro. Pastarasis, draugaujantis su Gabrielio seserimi Emanuele, atmeta tokias žaidimo taisykles, o kartą po lova radęs paslėptus mokytojos nuotraukų negatyvus, atiduoda jas Laurai...
Vienos berniukų choras
thumb|right|320px|Koncerto metu Vienos berniukų choras  – Austrijos berniukų muzikinis kolektyvas iš Vienos, vienas garsiausių vaikų chorų pasaulyje.
Istorija
Choro ištakos siekia XV a., kai Šventosios Romos imperatorius Maksimilijonas I 1498 m. įsakė suburti 14–20 berniukų kapelą, kuri giedotų Šv. Mišių metu. Jiems vadovavo žinomas muzikas Georgas von Slatkonia.
Dainuojanti Dvaro berniukų kapela iširo kartu su Austrijos–Vengrijos imperijos žlugimu po Pirmojo pasaulinio karo. 1924 m. Jozefo Šnito iniciatyva buvo įkurta muzikinė įstaiga, kuriai teko atkuriamieji rūpesčiai. Nuo 1928 m. choristams įsteigta atskira mokykla su internatu Vienos Hofburgo teritorijoje. Iki 14 metų berniukai gaudavo individualų bendramokyklinį paruošimą (pašaipiai vadinamą princų mokymą) ir vėliau turėdavo laikyti eksterno egzaminą kartu su kitais austrų mokiniais. Tokia tvarka išliko ir chorui persikėlus į Vilhelminenšlos rūmus.
1924 m. choristams pasiūti koncertiniai rūbai – tamsiai mėlyna jūreivių uniforma. Vėliau atsirado ir paradinė – akinančiai balta – apranga, skirta iškilmingiems klasikiniams koncertams Vienos muzikų sąjungos patalpose ar miesto Koncertų namuose. Choras su jūra nieko bendro neturi, tiesiog tuo metu puoštis jūreiviškai buvo madinga. Tokie scenos rūbai išliko iki mūsų dienų. Nacionalsocialistų valdymo laikais iš vadovo pareigų buvo atleistas Jozefas Šnitas, jį pakeitė Ferdinandas Grosmanas. Choristai koncertų metu privalėjo dėvėti aprangą su nacių ženklais, jiems papildomai įvestos gimnastikos pamokos – buvo ruošiami tarnybai kariuomenėje. Karo pabaigoje repeticijos ir koncertai nutrūko.
Pokaryje choras persikėlė į naujas patalpas Augarteno rūmuose. 1955 m. mirus choro įkūrėjui, vadovavimą perėmė buvęs choristas dr. Valteris Taučnigas. Užsiėmimų patalpos buvo kapitališkai pertvarkytos, chorui perleisti ir keli kaimyniniai pastatai. Nuo 2010 m. berniukai gali įsigyti ir specialųjį vidurinį muzikinį išsilavinimą, šiame profesiją suteikiančiame kurse gali mokytis ir mergaitės.
Kasdienybė
thumb|right|260px|Augarteno rūmai Vienoje Berniukų choras vienija apie šimtą dainininkų, suskirstytų į keturis padalinius ir pavadintus austrų kompozitorių Bruknerio, Haidno, Mocarto ir Šuberto vardais. Šie pavadinimai naudojami tik kasdieniniame gyvenime, per koncertus kolektyvas pasirodo Die Wiener Sängerknaben arba Vienna Boys’ Choir vardu. Repetuojama kasdien po dvi valandas choro padaliniuose, su auklėtiniais dirbama ir individualiai. Dainininkų amžius svyruoja tarp 10 ir 14 metų, vėliau prasideda balso mutacija ir dainuoti neleidžiama.
Privaloma bendrojo lavinimo mokyklos lankymas. Visi mokiniai gyvena internate, tarp jų ir vieniečiai. Vasaros atostogos leidžiamos keturių savaičių trukmės kūrybinėje stovykloje Karintijoje prie ežero. Tiek mokytojai, tiek ir muzikos pedagogai yra aukštos klasės specialistai, todėl austrų jaunimas veržiasi tapti jų mokiniais. Prie Vienos berniukų choro įsteigtas mišrus choras Juventus, besidomintys muzika jaunieji miestiečiai jame gali ugdyti savo dainavimo įgūdžius.
Nuo rugsėjo iki gruodžio du choro padaliniai būna gastrolėse, kiti du mokosi pirmajame semestre. Nuo sausio iki kovo mėnesio pirmieji du keičiasi su trečiais-ketvirtais vietomis. Antrasis semestras (bendras visiems keturiems padaliniams) skelbiamas nuo balandžio iki birželio vidurio, po to vyksta egzaminai. Per mokymo procesą siekiama pasiruošti būsimoms muzikinėms studijoms aukštojoje mokykloje.
Vienos Augartenas – tai vienas seniausių barokinių parkų Europoje, buvusi kaizerių medžioklės vieta. Dar 1775 m. imperatorius Juozapas II leido plačiajai visuomenei jame lankytis, bet šiandieną choristų naudojami pastatai bei jų aplinka yra akylai saugomi ir pašaliniams neprieinami. Tai kartais sukelia vieniečių protestų akcijas.
Koncertinė veikla
thumb|right|260px|Vienos berniukų choro ir kt. kolektyvų bendras pasirodymas Vienos muzikų sąjungos salėje 2009 m. Vienos berniukų chore girdimi sopranų ir altų balsai. Per koncertus ir kt. pasirodymus jiems neretai pritaria vyrų choro Chorus Viennensis (sudaryto tik iš buvusių Vienos berniukų choristų) tenorai ir bosai. Repertuarą sudaro Mozarto, Bruknerio, Caldaro, Salierio, Gliuko, Izako, Hofhaimerio, Bibero ir Fuksės kūriniai. Juos papildo Vienos miestiečių ir austrų liaudies dainos.
Per metus choras klausytojams pasiūlo tris šimtus koncertų. Dažniausiai dainuojama Imperatoriškojo dvaro koplyčioje, be to, kasmet keliaujama į kelių mėnesių trukmės gastroles. Populiariausios lankymo šalys – JAV ir Japonija, o taip pat Kinija, Taivanas, Singapūras ir Vakarų Europos valstybės. Koncertinės kelionės metu mokomieji užsiėmimai nevyksta. Per gastroles jaunuosius choristus lydi kapelmeisteris, du auklėtojai ir turo vadovas.
Tarpukariu choras dukart viešėjo Lietuvoje: 1932 m. ir 1937 m. Pastarosios kelionės metu Vienos berniukai koncertavo Kauno Vasaros teatre ir Šiauliuose. Rugpjūčio 27 d. ir rugpjūčio 28 d. dvejos skirtingos programos buvo pristatytos Klaipėdos šaulių namuose. Chorui vadovavę Valteris Taučnigas ir Leopoldas Veningeris neprieštaravo, kad lietuvių chorvedžiai dalyvautų repeticijose ir solfedžio užsiėmimuose. Tauragiškiui mokytojui Kazimierui Paulauskui taip patiko Vienos choro apranga, kad jis ir saviems pradinės mokyklos choristams pasiūdino panašią: mergaitėms mėlynus sijonėlius ir baltas jūreiviškas palaidinukes, o berniukams – ilgas mėlynas kelnes ir baltus jūreiviškus marškinėlius. Koncerte Kaune apsilankęs jaunasis Hermanas Perelšteinas po kelių dešimtmečių organizavo analogišką muzikinį kolektyvą Lietuvoje – chorą „Ąžuoliukas“. Austrijos Respublikos vadovybė skiria didelį dėmesį Vienos berniukų choro veiklai, dainininkai yra įvardijami kaip jauniausi šalies ambasadoriai. Nuo 2013 m. chorui vadovauja kompozitorius ir dirigentas Geraldas Virtas.
Super Pit aukso kasykla
Super Pit aukso kasykla – 3,5 km ilgio, 1,5 km pločio ir virš 600 m gylio atvira aukso kasykla Australijoje, Vakarų Australijos valstijoje, Kalgurlio pietrytiniame pakraštyje. Viena didžiausių Australijos aukso kasyklų. Priklauso Kalgoorlie Consolidated Gold Mines bendrovei, yra didžiausias Kalgurlio darbdavys, aprūpinantis darbu apie 1100 miesto gyventojų.
Įkurta 1989 m., sujungus keletą nedidelių požeminių aukso kasyklų. Auksas vietovėje kasamas nuo 1893 m., aukso telkiniai, vadinamoji „Auksinė mylia“ – vieni didžiausių pasaulyje. Dėl didelės aukso koncentracijos vietovė anksčiau buvo laikoma „turtingiausia pasaulio kvadratine mylia“. Per 30 veiklos metų kasykloje iškasta daugiau nei 21 milijonas Trojos uncijų (653 t) aukso. Iki 2016 m. tai buvo didžiausia Australijos aukso kasykla, kuri užtikrindavo apie 8% visos Australijos metinės aukso produkcijos (nuo 2016 m. didžiausia – Bodingtono aukso kasykla netoli Perto). 2017–2018 finansiniais metais kasykloje iškasta 730 000 Trojos uncijų (22,7 t) aukso, tačiau po 2018 m. gegužę įvykusios nuošliaužos, 2018–2019 finansiniais metais aukso gavyba sumažejo iki 490 000 Trojos uncijų (15,2 t).
Iš kasyklos kasmet išvežama apie 15 milijonų tonų uolienų.
Bahreino sala
thumb|right|250px|Bahreino sala iš kosmoso. Bahreino sala (, dar žinoma kaip al-Avalo sala ) – didžiausia Bahreino salyno sala, kurioje gyvena dauguma šalies gyventojų. Aplink ją esanti sekli Persijos įlankos dalis dažnai vadinama Bahreino įlanka. Salos krantai uolėti, šiaurinėje dalyje yra daug koralų. Kalkakmenis sudaro nedideles kalvas, pasišiaušusias uolas, negilius tarpeklius. Kalkakmenį dengia druskingas smėlis ant kurio auga tik atspariausi dykumos augalai: dygliuoti medžiai ir krūmai. Šiaurinėje pakrantėje yra 5 km pločio derlingas ruožas, kur auga datulinės palmės, migdolai, fikusai, granatmedžiai. Toliau nuo kranto yra 134 m aukščio plokščiakalnis. Aukščiausias salos taškas yra Džabal ad Dukhanas. Bahreino dauguma naftos išgaunama tos kalvos apylinkėse.