cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Romaldavas
Romaldavas – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 10 km į pietryčius nuo Švenčionių, prie pat sienos su Baltarusija.
Kaivalja
Kaivljos sąvoka iš esmės tapati samadhiui bei mokšai.
Paraberdu
Paraberdu – nedidelis miestas Australijos šiaurės vakaruose, Vakarų Australijos valstijoje, Pilbaros regione, Ašbertono grafystėje. 1319 gyventojų, iš jų, 8,6 % – aborigenų kilmės (2021 m.).
Įsikūręs Hamerslio kalnagūbrio pietiniame pakraštyje, apie 990 km į šiaurės rytus nuo Perto ir 285 km į pietryčius nuo Karatos bei Indijos vandenyno, karšto ir sauso klimato zonoje. Maksimali užregistruota oro temperatūra mieste – 48,9º C, minimali – 1,5º C. Vidutinis kritulių kiekis – 295 mm per metus. Kalnakasių gyvenvietė: trijose šalia miesto esančiose bendrovės Rio Tinto kasyklose kasama geležies rūda. Keliai į Tom Praisą ir Nanutarą, geležinkelis į Dampyrą (privatus, skirtas geležies rūdai išvežti). Už 9 km nuo miesto veikia Paraberdu oro uostas (aptarnauja ir Tom Praisą). Mieste yra pradinė mokykla, profesinio mokymo centras, biblioteka, valdžios, sveikatos priežiūros įstaigos, paštas, prekybos centras, viešbutis, anglikonų ir katalikų bažnyčios, sporto statiniai.
Įkurtas kasybos reikmėms 1970–1971 m., nuo 1972 m. – miestas. Iš pradžių buvo uždaras (įsikurti galėjo tik kalnakasiai ir jų šeimos nariai), priklausė kasybos bendrovei, vėliau perduotas savivaldybei.
Jerubiškiai (Girdžiai)
Jerubiškiai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, piečiau Jurbarkų seniūnijos Jerubiškių kaimo.
Nagina
Nagina  – 1986 m. fantastinis Bolivudo filmas, režisuotas Harmešo Malhotros. Pagrindinius vaidmenis filme atliko Šridevi ir Rišis Kapūras. Tai buvo vienas pelningiausių 1986 m. hindi filmų, išgarsinęs aktorę Šridevi. Yahoo filmą „Nagina“ išrinko geriausiu fantastiniu filmu apie gyvates. Šridevi šokis skambant dainai Main Teri Dushman laikomas geriausiu Bolivudo „gyvačių šokiu“ ir yra vienas žymiausių Šridevi numerių kine.
Siužetas
Po 15 metų praleistų užsienyje, Radživas grįžta pas motiną į Indiją. Čia pradedamos planuoti Radživo vestuvės su žemvaldžio Thakuro dukterimi Vidžaja, tačiau Radživas apleistoje šventykloje sutinka našlaitę Radžni ir nori ją vesti. Judviejų vestuvės įvyksta, nors Thakuras įvairiomis priemonėmis bando tai sustabdyti. Tačiau Radžni iš tiesų yra naga, ir pražudo Thakurą. Kartą į jų namus atvyksta sadhu gyvačių kerėtojas Bhairas. Jis įspėja Radživo motiną, kad Radžni yra gyvatė, norinti atkeršyti jos sūnui už savo vyro mirtį prieš daug metų. Tačiau iš tiesų, Bhairas siekia pavergti Radžni ir perimti iš jos galias. Lemiamoje kovoje Bhairas žūva nuo gyvačių įgėlimo, o Radžni išvaduojama iš prakeiksmo ir lieka gyventi su Radživu.
Žilėniškė (Švenčionys)
Žilėniškė – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, į vakarus nuo Naujų Šaminių.
Antanava (Švenčionys)
Antanava – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Švenčionių.
Kristaps Neretnieks
Biografija
2013 m. iškovojo kelialapį į Pasaulio taurės finalines varžybas. Pasaulio taurės finale raitelis užėmė paskutinę 21-ą vietą. 2014 m. pasaulio taurėjo liko 19-as. 2015 m. pasaulio taurės finalinėse varžybose užėmė 36-ą vietą.
Tokijo olimpiadoje K. Neretniekas kartu su 25-iais kitais raiteliais užėmė 1-ą vietą, atrankos etape nepelnęs nė vieno baudos taško, ir pateko į finalą. Pelnęs trylika baudos taškų K. Neretniekas finale užėmė 23-ią vietą.
Pavietava (Juodaičiai)
Pavietava – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, į pietryčius nuo Juodaičių, šiauriau Seredžiaus seniūnijos Pavietavos kaimo.
Vakcinų kontroversijos
Vakcinų kontroversijos (antivakseris; lietuviškas naujadaras skieptikas ) – įvairios baimės paplitusios visuomenėje dėl vakcinų keliamo neigiamo poveikio žmogaus organizmui galimai susijusios su antivakcininiais judėjimais. Vakcinoms priešinamasi seniai. Pavyzdžiui, 19 amžiuje Anglija ir JAV parlamentuose priėmė įstatymus, pagal kuriuos skiepijimas nuo raupų tapo privalomas. Po to prasidėjo riaušės gatvėse. Tai laikoma priešskiepinio judėjimo pradžia.
Pavietava (Juodaičiai)
Istorija
XX a. 2-ojoje pusėje kaimas buvo laikomas Pavietavos, priklausančios Seredžiaus apylinkei, dalimi, bet 2017 m. įkurtas kaip atskiras kaimas Juodaičių seniūnijoje.
Vakcinų kontroversijos
Psichologija
Pasipriešinimą gali sukelti tiek asmeninės patirties apie ligą neturėjimas (žmonėms užmirštant ligos rimtumą), tiek ir įpratimas prie paplitusių, lengvomis laikomų ligų, manant, jog jos niekuo negresia. Pavyzdžiui, gripas kai kurių nelaikomas pakankamai rimta nuo jo skiepytis liga, nors būna tiek sunkių, tiek ir mirties atvejų. Be to, ko nors nedaryti psichologiškai lengviau nei ko nors aktyviai imtis.
Fernando Buesos arena
Fernando Buesos arena – uždaras sporto kompleksas Vitorijoje, Ispanijoje, viena didžiausių arenų Europoje.
Vakcinų kontroversijos
Apeliavimas į natūralumą
Dalis žmonių apeliuoja į natūralumą, manydami, jog sveikiau yra persirgti ir įgauti imunitetą natūraliai. Jie, aišku, pirmiausia kalba apie ligas kuriomis tada svarbu persirgti jauname amžiuje, nes suaugus jos daug labiau pavojingos. Net ir 21 amžiuje Amerikoje kai kurios šeimos tarpusavyje organizuoja „vėjaraupių vakarėlius“, kad užsikrėstų ir persirgtų visi juose dalyvavę vaikai. COVID-19 ligos protrūkio metu, įvedus galimybių pasus, Lietuvoje atsirado sąmoningai šia liga užsikrėsti siekiančių žmonių (taip išvengiant būtinybės skiepytis). Medikų nuomone, taip neabejotinai pavojingiau.
Fernando Buesos arena
2010 m. buvo surengtos pirmasis Europos taurės finalinis ketvertas.
Vakcinų kontroversijos
Grėsmė
Pasaulio sveikatos organizacija priskiria šiuos priešskiepinius judėjimus prie dešimties rimčiausių pasaulio masto grėsmių žmonių sveikatai. Paplitus vengimui skiepytis, sugrįžta išnykusiomis atrodžiusios ligos, taip pat ir mirtys nuo jų. Pavyzdžiui, 21 amžiaus pradžioje religiniai lyderiai Nigerijoje paskatino savo pasekėjus atsisakyti skiepų nuo poliomielito. Dabar Nigerija – tarptautinio masto poliomielito židinys, sėjantis ligą po gretimas šalis. Jame užregistruota apie pusę visų pasaulio poliomielito atvejų.
Fernando Buesos arena
2019 m. surengtas Eurolygos finalinis ketvertas.
Now
Now – penktasis studijinis kanadiečių atlikėjos ir dainų autorės Shania Twain albumas, išleistas 2017 m. rugsėjo 29 d. Tai - pirmasis atlikėjos albumas per 15 metų nuo 2002 m. išleisto „Up!“. Nepaisant to, jog albumas sulaukė skirtingos kritikų nuomonės, per pirmąją savaitę JAV buvo parduota 137 tūkstančiai kopijų ir albumas debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas antruoju atlikėjos įrašu, pasiekusiu šio reitingo viršūnę. Įrašas pirmąją vietą taip pat pasiekė Australijoje, Jungtinėje Karalystėje ir Kanadoje.
2018 m. duomenimis, visame pasaulyje parduota virš 600 tūkstančių albumo kopijų.
FIBA Europos taurė
FIBA Europos taurė – ketvirtos pakopos profesionalaus klubinio krepšinio turnyras Europoje, rengiamas FIBA.
FIBA organizuojame turnyre skirstant komandas lemiamu veiksniu tampa komandų pasiekti rezultatai nacionaliniuose čempionatuose. Anot FIBA atstovų, Europos taurės ilgalaikis tikslas – tapti aukštesnio lygio turnyru komandoms, kurios nėra tarp 11 Eurolygos išrinktųjų klubų ir tų komandų, kurios pagal sportinius principus nepateko į šį turnyrą ir Eurolygos Europos taurę.
Vilniaus šv. Juozapo bažnyčia
'''Vilniaus šv. Juozapo bažnyčia''' (arba Pilaitės bažnyčia) – naujai statoma katalikų bažnyčia Vilniuje, Pilaitės mikrorajone, Tolminkiemio g. 4. Vilniaus šv. Juozapo (Pilaitės) parapijai priklauso Vilniaus šv. Juozapo koplyčia.
Kazlai (Švenčionys)
Kazlai – buvęs kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Milkuškių.
Vilniaus šv. Juozapo bažnyčia
Bažnyčia statoma aukų dėka. Jei parapijai pavyktų surinkti reikiamą 3,6 mln. eurų sumą, nauji maldos namai ir bendruomenės centras galėtų būti užbaigti per pusantrų metų.
Istorija
Architektūrinis konkursas dėl naujos bažnyčios statybų Tolminkiemio gatvėje buvo surengtas dar prieš dešimtmetį – tuomet jį laimėjo arch. Marius Šaliamoras. Atnaujinant šį projektą prie jo prisijungė dar du architektai – Kęstutis Akelaitis ir Gintaras Čaikauskas. Projekto užsakovė buvo Pilaitės parapija.
Statybos pradėtos klebono Ričardo Doveikos rūpesčiu. 2016 m. kovo 19 d. pašventintas statomos bažnyčios kertinis akmuo, kuris buvo atvežtas iš Jeruzalės. Metropolito Gintaro Grušo palaimintas akmuo kartu su kapsule įdėtas į būsimo bažnyčios centrinio altoriaus vietą. Antras akmuo iš Judėjos dykumos bus įmontuotas į patį būsimą altorių. Bažnyčia turės ir savo relikviją – gabalėlį akmens nuo Alyvų kalno.
Architektūra
Bažnyčia statoma sovietmečiu statytų daugiabučių namų kaimynystėje, tuščiame lauke, stambių pastatų fone. Modernus bažnyčios pastatas atitinka ekologinius reikalavimus, jis turės geoterminį šildymą bei saulės baterijas, įmontuojamas langų stikluose, kad būtų užtikrintas nepriklausomas elektros tiekimas. Atskiruose pastato languose bus įrengti vitražo meistrų darbai. Būsima bažnyčia šiuo metu neturi analogų visoje Lietuvoje, jos išvaizda – lakoniška, tačiau iš pirmo žvilgsnio atsako į klausimą apie savo paskirtį, ji elegantiška, turi gotikinių akcentų.
Bažnyčios vidaus erdvėms skirtas 900 m² plotas, planuojama įrengti iki 600 sėdimų vietų. Bažnyčios koplyčios bus dedikuotos šventiesiems, kurių globa ir užtarimas atliepia įvairius šeimų poreikius: šv. Onai ir Joakimui, šv. Jonui Krikštytojui, Angelams Sargams, Sopulingajai Dievo Motinai. Kadangi šv. Juozapas yra šeimos globėjas, bažnyčioje rengiamasi įrengti keturias į šeimos gyvenimą orientuotas koplyčias. Viena iš jų – pagyvenusiems žmonėms ir žmonėms su negalia – bus įrengta su atskiru privažiavimu ir įėjimu. Lygiagrečiai kitoje pusėje tokią pačią koplyčią ruošiamasi skirti jaunoms šeimoms su mažais vaikais, ją pridengiant stiklu, nepraleidžiančiu garso. Klebonas planuoja bažnyčioje įrengti liftą, kuriuo būtų galima patekti prie vargonų, taptų įmanoma pakviesti bažnyčios chore dainuoti judėjimo negalią turinčius žmones.
Šalia bažnyčios planuojama įrengti atviras erdves žaidimų aikštelei, sporto įrenginiams, kuriais galima būtų naudotis visiems norintiems. Visa aplinka nebus ribojama tvoromis ar atskirtomis teritorijomis. Aplink bažnyčios pastatą numatyta įrengti iki 120 automobilių parkavimo vietų.
Lauke planuojama įrengti fontaną ir pastatyti paminklą visiems geradariams, statytojams ir aukotojams. Architektai taip pat paruošė vardines plyteles, kurios bus įmūrytos erdvėje prie pagrindinio bažnyčios įėjimo. Šios plytelės skirtos visiems, paaukojusiems didesnę nei 1 tūkst. eurų sumą.
Ukrainos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Ukrainos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Finalo rungtynės
---
Mikalavas I
Mikalavas I – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Švenčionių.
Feyenoord (moterys)
Roterdamo „Feyenoord“ – Nyderlandų futbolo klubas iš Roterdamo, Fejenordo rajono.
Istorija
2021 m. kovo mėn. suburta moterų ekipa. Nuo 2021–2022 m. sezono rungtyniavo moterų Eredivisie.
Sezonai
Šaltiniai:
Černobylis (serialas)
Černobylis – HBO ir Sky UK televizijų sukurtas serialas, pasakojantis apie 1986 m. balandžio 26 d. Černobylyje įvykusią branduolinės elektrinės katastrofą.
Nurodoma, kad bene 60 proc. se­rialo nufilmuota įvairiose Lie­tuvos vietose: Vilniuje, Kaune, Šir­vin­tose, Kėdainiuose; didžiausios masinės scenos buvo filmuojamos Fa­bijoniškėse. Viena iš kino lokacijų - filmo „Černobylis“ tiltas Kaune - tapo lankytina vieta.
Mikalavas II
Mikalavas II – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Kukiškės.
Kėdainių tvenkinys
Kėdainių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kėdainių rajone, Kėdainių miesto šiaurinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus Dotnuvėlės upę (Nevėžio intakas) 1,1 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,67 km, plotis – iki 0,13. Yra 6 salos (0,24 ha, 0,08 ha, 0,07 ha, 0,07 ha, 0,05 ha ir 0,05 ha). 2 žemutinės salos tilteliais sujungtos viena su kita ir su vakariniu krantu. Altitudė 30,9 m. Kranto linijos ilgis 1,59 km (su salomis 2,33 km). Rytinis krantas aukštokas. Šalia yra Kėdainių centrinis parkas.
Koliupės tvenkinys
Koliupės tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kėdainių rajone, Vilainių gyvenvietės pietrytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Koliupės upelį (Obelies intakas) prie įtekėjimo į Juodkiškių tvenkinį. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,2 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 43 m. Krantai žemi. Rytinėje pakrantėje plyti pievos, krūmynai, vakarinėje auga sodas. Priešsroviui iškart telkšo 2,4 ha dydžio tvenkinys. Šalia įsikūręs Koliupės kaimas. Šiaurine pakrante eina kelias.
Nauja Girdžiuliškė
Nauja Girdžiuliškė – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Trečiūnų.
Metalist 1925
Istorija
Klubas įkurtas 2016 m., kai senasis „Metalistas“ įklimpo į skolas ir klubas buvo likviduotas, tada buvo nuspręsta tęsti klubo tradicijas.
2017 m. klubas pristatė naują logotipą ir naujas sportines aprangas.
2018–2019 m. sezone rungtyniavo Pirmoje lygoje.
Rusijos invazijos metu klubas persikėlė į Kijevo sritį. Rungtyniavo Levyj Bereh stadione.
Koro kalba
Koro kalba - priklauso kinų-tibetiečių kalbų šeimai, tibetiečių-mjanmų kalbų grupei, vartojama daugiausia Indijos Arunačal Pradešo valstijos, Rytų Kamengo rajone, kalbančiųjų yra apie 800–1200 žmonių.
2008 metais koro kalbą atrado Deividas Harisonas, Gregoris Andersonas ir Ganešas Murmu, kurie tik ieškojo aka ir miji kalbų per „Nacionalinės geografijos“ „Enduring Voices“ projekto metu. Ši kalba labai skiriasi nuo kitų aplinkinių tibetiečių-mjanmų kalbų grupės kalbų, tad tyrinėtojai spėja, kad ji kilo iš gupės žmonių, kurie buvo pavergti ir atgabenti į šį rajoną iš kitur. Dabar atvykėliai turi gauti specialų leidimą, kad galėtų apsilankyti vietovėje kur paplitusi koro kalba.
Neil Robertson
Neil Robertson (g. 1982 m. vasario 11 d. Melburne) – Australijos profesionalus snukerio žaidėjas.
Pradėjęs karjerą 2003 m., tapo pirmu profesionaliu žaidėju iš Australijos. Jis padarė karjeros proveržį 2006/2007 m. sezone. 2010 m. Robertsonas laimėjo pasaulio snukerio čempionatą ir po to ilgai buvo pirmas pagal pasaulio snukerio reitingus. Šiuo metu turi virš 800 šimtinių serijų, 5 kartus surinko maksimumą. Robertsonas yra 23 reitinginių čempionatų laimėtojas, įskaitant nereitinguojamų turnyrų, tokių kaip Champion of Champions pergales. Jis yra pasiekęs daug įvairių snukerio rekordų, todėl laikomas visų laikų geriausiu Australijos ir vienu geriausių pasaulio žaidėjų. Yra kairiarankis.
Bentas
dešinėje|miniatiūra|250x250px|Tipiškas bentas, pirktas maisto prekių parduotuvėje Bentas – japoniška vienos porcijos išsinešamo patiekalo, dažnai skirto pietums, atmaina. Už Japonijos ribų jie paplitę kitose Rytų ir Pietryčių Azijos šalyse, ypač kinų, korėjiečių, Singapūro ir kitose virtuvėse, nes šiame regione ryžiai yra įprastas pagrindinis maisto produktas. Japoniškas terminas bento kilęs iš kinų kalbos termino biandang (便當), kuris reiškia „patogus“.
Tradicinį bentą gali sudaryti ryžiai arba makaronai su žuvimi arba mėsa, dažnai su marinuotomis ir virtomis daržovėmis dėžutėje. Dėžutės gali būti įvairios – nuo masiškai gaminamų vienkartinių iki rankų darbo lakuotų indų. Dažnai įvairiomis pertvaromis atskiriami ingredientai ar patiekalai, ypač tie, kurie yra stipraus skonio, kad jie nepaveiktų likusio patiekalo skonio.
Juos galima nusipirkti daugelyje Japonijos vietų, įskaitant parduotuves, bento parduotuves, geležinkelio stotis ir universalines parduotuves, tačiau japonų namų šeimininkės dažnai skiria daug laiko ir energijos kruopščiai ruošdamos bento dėžutes savo sutuoktiniams, vaikams ar sau.
Krakių I tvenkinys
Krakių I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kėdainių rajone, Krakių miestelyje. Sudarytas užtvenkus Smilgaičio upę jos aukštupyje (Smilgos intakas) 31,2 km nuo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,44 km, plotis – iki 0,07 km. Yra 0,06 ha sala, tilteliu sujungta su vakariniu krantu. Altitudė 86,9 m. Krantai žemi, vietomis apaugę medžiais ir krūmais. Priešsroviui už 0,22 km telkšo Krakių II tvenkinys. Vakarinėje pakrantėje įkurtas miestelio parkas. Tvenkinio galą kerta kelias.
Nyderlandų geografija
Paviršius
Žemumų kraštas; ~40 % šalies teritorijos sudaro žemės, atkovotos iš jūros, ežerų, pelkių ir upių. Žemiau jūros lygio yra 24, nuo 0 iki 1 m virš jūros lygio 9, aukščiau 50 m virš jūros lygio 2 % šalies teritorijos. Vidutinis šalies aukštis 10 m virš jūros lygio; aukščiausias taškas Valserio kalva (323 m virš jūros lygio) – Limburgo aukštumoje, Olandijos, Vokietijos ir Belgijos pasienyje, žemiausi taškai Pietų Plaso polderis (7 m žemiau jūros lygio), Princo Aleksandro polderis (6,7 m žemiau jūros lygio).
Vakarinėje pakrantėje ir Vakarų Fryzų salose smėlio kopos ir pylimų sistema; aukščiausios kopos Kenemelande 56 m virš jūros lygio.
Išvarymas 3: Velnias privertė mane tai padaryti
Išvarymas 3: Velnias privertė mane tai padaryti – 2021 m. amerikiečių antgamtinio siaubo filmas, kurį režisavo Michael Chaves. Tai yra filmų „Išvarymas“ (2013) ir „Išvarymas 2“ (2016) tęsinys bei aštuntoji „Išvarymo“ franšizės dalis.
Nyderlandų geografija
Paviršius
Dvi pagrindinės topografinės savybės – Žemoji Olandija ir Aukštoji Olandija. Žemoji Olandija – šiaurinė ir vakarinė šalies dalys; vyrauja depresijos ir aukščiai iki 1 m virš jūros lygio; daugiausia moliai, durpės, jūrinės ir upinės sąnašos; poleriai ir upių slėniai, išraižyti kanalų, upių ir liekaninių ežerų. Aukštoji Olandija – pietinė ir rytinė šalies dalys; rytuose vyrauja smėlio kalvos – Torenbergas, Veliuvė, Tventė; pietuose klintys, mergeliai, priemoliai. Piečiausia dalis Limburgo aukštuma Ardėnų masyvo pakraštyje, dėl didelių santykinių aukščių ir gilių slėnių dažnai vadinama „Olandijos Šveicarija“.
Išvarymas 3: Velnias privertė mane tai padaryti
Filmas turėjo pasirodyti 2020 m. rugsėjį, tačiau dėl COVID-19 pandemijos filmo premjera buvo nukelta į 2021 metus.
Nyderlandų geografija
Klimatas
Vyrauja Atlanto jūrinis su švelniomis žiemomis ir vėsiomis vasaromis dėl drėgnų oro pernašų nuo Atlanto. Dažni stiprūs vakarų vėjai. Iki 300 apsiniaukusių dienų per metus, rūkai. Vidutinis dienų skaičius per metus su krituliais 130–140, iš jų sninga 20–30 dienų. Dažnai Žemojoje Olandijoje nuolatinė sniego danga nesusidaro. Didelis vidutinis santykinis oro drėgnumas (Amsterdame 86 %). Vidutinis metinis kritulių kiekis 650–850 mm. Drėgniausi mėnesiai liepa ir rugpjūtis, nors krituliai pasiskirstę beveik tolygiai per visus metus. Saulėčiausias laikotarpis nuo gegužės iki liepos, šilčiausias nuo birželio iki rugsėjo.
Vidutinė oro temperatūra sausį ir liepą °C (vidutinis daugiametis kritulių kiekis mm): Groningenas +2 ir +16,5 (780), Amsterdamas +2 ir +17 (840), Roterdamas +2,5 ir +16 (780), Midelburgas +4 ir +17,5 (760), Mastrichtas +2,5 ir +18 (750).
Vandenys
Vandenys užima 18,6 % šalies teritorijos (įskaitant Vedų jūrą, Eiselio ežerą, upes, dirbtinius ir liekaninius ežerus, kanalus).
Dirvožemis
Žemojoje Olandijoje vyrauja durpingi ir molingi polderių dirvožemiai, rytinėje dalyje – aliuviniai, pietinėje – liosiniai dirvožemiai.
Augalija
Plačialapių miškų zona; natūrali augalija ir gyvūnija liko tik saugomose teritorijose. Nedideli ąžuolų ir bukų miškai išlikę Drentės ir Gelderlando provincijose; miškai sparčiai atsodinami. Būdingas kraštovaizdis – dirbamosios žemės plotai, pievos ir ganyklos, susiskirstyti kanalais.
Gyvūnija
Aukštose kopų žolėse ir viržynėse sutinkama kiškių, fazanų, kurapkų. Vedų jūroje gausų migruojančių paukščių.
Aplinkosauga
Dideli reikalavimai aplinkosaugai; veiksmingai veikia daugybė aplinkosaugos organizacijų. Nuo 1995 m. „Žalieji mokesčiai“ požeminiams vandenims, šiukšlėms, kurui, energijai.
Svarbiausios aplinkos užterštumo priežastys – didelis gyventojų tankis, gamybos koncetracija, erdvės trūkumas. Vandens ir dirvos tarša cheminėmis trąšomis, rūgštieji lietūs, komunalinės atliekos, atmosferos tarša. Didelis Maso, Reino ir Eiselio užterštumas nitratais, švino ir chromo jugniniais.
Miesto kohortos
Miesto kohortos  – senovės Romos karinės pajėgos Romos miesto vidaus tvarkai palaikyti. Jas įkūrė imperatorius Augustas, norėdamas atsvaros vis didesnę įtaką įgyjančiai pretorionų gvardijai. Miesto kohortoms vadovavo miesto prefektas.
Pareigos
Jų pagrindinė paskirtis buvo policinė tarnyba Romoje ir kova su gaujomis, kurios dažnai viešpatavo Romos gatvėse respublikos laikais. Miesto kohortos veikė kaip sunkiosios policijos pajėgos, galinčios malšinti maištus. Tuo tarpu jų kolegos vigilai kasdien patruliuodavo gatves ir užsiimdavo priešgaisrine apsauga.
Skirtingai negu vigilai, kurie daugiausiai veikdavo naktimis kaip gatvių sargai bei gaisrininkai, miesto kohortų nariai buvo laikomi legionieriais, bet gaudavo didesnes algas negu karinių legionų legionieriai, bet mažesnes, negu pretorionai. Miesto kohortų legionieriai gaudavo ir šiek tiek didesnius donativus nei paprasti legionieriai, bet mažesnius negu pretorionai.
Miesto kohortas sudarė devynios kohortos po maždaug tūkstantį žmonių. Jose tarnauti galėjo tik Romos piliečiai.
Organizacija
Pradžioje Romoje buvo trys miesto kohortos, kiekvienai kohortai vadovavo vienas tribūnas ir šeši centurionai. Flavianų laikais kohortų skaičius padidėjo iki keturių. Kiekvieną kohortą sudarydavo apie 500 vyrų. Kohortose tarnauti galėdavo tik Romos piliečiai.
Vėliau miesto kohortos buvo sudarytos ir Romai priklausančiuose Kartaginos mieste bei Lione.
Švarus Beržynas
Švarus Beržynas – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Stoniūnų.
Gruzdžių bažnyčios šventoriaus koplyčia
'''Gruzdžių bažnyčios šventoriaus koplyčia, Šv. Roko koplyčia''' – Gruzdžių Švč. Trejybės bažnyčios kompleksui priklausanti koplyčia. Ji stovi parapijoje, garsėjančioje Šv. Roko atlaidais. Pagrindinė šventovė stūkso miestelio centre, o koplyčia pastatyta jos šventoriuje, šiaurės vakarų kampe, nuo aikštės pusės. Naudojama bažnytiniam inventoriui saugoti. 1997 m. paskelbta saugomu architektūros paminklu.
Istorija
1909 m. išmūryta raudonų plytų šventoriaus tvora, joje įrengta 14 Kryžiaus kelio stotelių. Šv. Roko koplyčia pastatyta 1911 m. šventoriaus kampe, prie turgavietės. Tais pačiais metais patvoryje pasodinta kaštonų. Koplyčia buvo be altoriaus, skirta karstui su mirusiuoju laikyti (lavoninė), su šarvojimo sale, nors paprastai naudota bažnytiniams daiktams sudėti.
Antras pagal reikšmę sakralinis pastatas po bažnyčios Gruzdžiuose buvo medinė kapinių koplyčia, nugriauta pokaryje.
Architektūra
Koplyčios statinys raudonų plytų mūro sienomis ir cinkuotos skardos stogu, su rūsiu. Mūras papuoštas baltai tinkuotomis detalėmis. Koplyčia nedidelio tūrio, stačiakampio plano, 8,5 × 5,8 m dydžio. Pagrindinis (pietų pusės) fasadas simetriškas, ribojamas mentėmis, pereinančiomis į bokštelius. Simetrijos ašyje yra portalas su smailiaarkiu langu virš įėjimo durų ir maža apskrita angele. Stačiašlaičio skydo šonus pagyvina dantukai, o viršų užbaigia žemas bokštelis su smaile. Pastato šoninius fasadus skaido mentės, eksterjerą juosia baltai tinkuoti rombų frizai. Langų arkos smailėjančios, su iškiliais plytų apvadais viršutinėje dalyje.
Baltijos jūros vėjo jėgainių parkas
Baltijos jūros vėjo parkas – planuojamas vėjo jėgainių parkas Baltijos jūroje, 30 km nuo Palangos, Lietuvos teritoriniuose vandenyse. Tai bus galingiausias vėjo jėgainių parkas Lietuvoje, kurio 700 MW galingumas sudarys ketvirtadalį viso Lietuvos elektros energijos poreikio.
Planuojama projekto vertė – 1,83 mlrd. eurų.
Istorija
2022 m. priimti teisės aktai, sudarantys galimybę skelbti jūrinių elektrinių vystytojų atrankos konkursus. Tų pačių metų pabaigoje paskelbta apie Lietuvos planus statyti du vėjo jėgainių parkus Baltijos jūros teritorijoje.
2023 m. liepos 7 d. oficialiai prasidėjo Lietuvos vyriausybės organizuojamas konkursas išrinkti investuotoja, kuriam bus suteiktas leidimas statyti ir eksploatuoti vėjo jėgainių fermą. Pirminiais duomenimis Ignitis grupės dukterinė įmonė „Ignitis renewables“ kartu su tarptautine jūrinių vėjo parkų vystytoja „Ocean Winds“ už teisę vystyti parką pasiūlė 20 mln. eurų.
Parengiamieji darbai
2023 m. birželį paviešinti Baltijos jūros dugno geologinių ir geotechninių tyrimų rezultatai, kurie patvirtino, jog išsirinkta teritorija yra tinkama jūros vėjo jėgainių parkui plėtoti. Tyrimo metu 136 km² ploto Baltijos jūros teritorijoje buvo išgręžti 22 gręžiniai, iš kurių 20 – iki 3 metrų, o dviejų gręžinių gylis siekė iki 100 metrų. Laboratorinių tyrimų metu nustatyta, kad visos teritorijos jūros dugno geologinė sandara yra nevienalytė. Silpni, purūs ir vandens prisotinti smėlingi gruntai yra paplitę vakarų-pietvakarių kryptimi, o šiaurės rytiniame ploto kampe dominuoja stiprus ir labai stiprus ledyninės kilmės gruntas. Inžineriniai geologiniai ir geotechniniai Baltijos jūros dugno tyrimai finansuoti jūrinio vėjo elektrinių parko plėtros parengiamiesiems darbams skirtomis Europos Sąjungos fondų lėšomis. Iš viso parengiamiesiems darbams numatyta 11,54 mln. eurų.
Ursidai
Ursidai – meteorų srautas, siejamas su 8P/Tuttle kometa. Matomas gruodžio 17–26 d., didžiausias intensyvumas būna gruodžio 22 d. Taip pavadinti dėl to, kad šio meteorų srauto radiantas yra Mažųjų Grįžulo Ratų (Ursa Minor) žvaigždyne (netoli Kochabo žvaigždės).
Ursidus stebėti gana sunku, Pietų pusrutulio gyventojams matomi retai. Didžiausio intensyvumo metu per valandą paprastai matomi 5 meteorai. Savo intensyvumu ursidai išsiskyrė 1945 ir 1986 m., kai per valandą buvo matoma 50 meteorų.
Pirmą kartą užfiksuoti 1900 m. Anglijoje.
Lina Lapelytė
Lina Lapelytė (g. 1984 m. liepos 30 d. Kaune) – menininkė, muzikantė ir kompozitorė. Gyvena ir kuria Vilniuje bei Londone.
Išsilavinimas
2006 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje (LMTA) įgijo klasikinio smuiko specialybę. 2009 m. Londono menų universitete (LCC) su pagyrimu baigė garso meno bakalauro studijas, o 2013 m. Londono Karališkajame meno koledže (RCA) įgijo skulptūros magistro laipsnį.
Aktyviai dalyvauja tarptautinėse menininkų rezidencijų programose: Akademie Schloss Solitude rezidencijoje Štutgarte, Vilniaus dailės akademijos Nidos meno kolonijoje, Ujazdowski pilies Šiuolaikinio meno centre Varšuvoje.
Nuo 2019 m. kaip vizituojanti lektorė dėsto Londono Karališkame meno koledže.
Kūryba
Linos Lapelytės kūryba pagrįsta performansu ir neatsiejama nuo muzikos. Joje daug nuorodų į populiariają kultūrą, lyčių stereotipus bei nostalgiją.
Kūryboje menininkė jungia kelias disciplinas, gilinasi į performatyvumą ir įvairias jo formas, manipuliuoja žanrų ribomis. Populiariosios muzikos ir operos elementus Lina Lapelytė supina su liaudies ritualais ir šiuolaikinės kasdienybės kultūra.
Į savo projektus menininkė dažnai įtraukia bendruomenių ir kolektyvų narius. Kūriniuose susitinka profesionalūs atlikėjai ir mėgėjai. Kolektyviška darbo metodika atsispindi ir sėkmingose kūrybinėse koloboracijose. Gyvendama Londone sukūrė performansus „Hunky Bluff“ (2014) bei „Candy Shop“ (2013–1015). Kartu su menininkėmis Rugile Barzdžiukaite ir Vaiva Grainyte 2013 metais sukurta šiuolaikinė opera „Geros dienos!“ įvertinta šešiais tarptautiniais apdovanojimais. Apie skirtingus parduotuvės darbuotojų likimus pasakojanti opera apkeliavo dešimtis festivalių visame pasaulyje, buvo transliuota BBC Radio 3 ir LRT eteryje. Su antru bendros kūrybos projektu opera-performansu „Saulė ir jūra (Marina)“ menininkės 2019 m. atstovavo Lietuvai 58-ojoje Venecijos šiuolaikinio meno bienalėje ir buvo apdovanotos „Auksiniu liūtu“.
Ankstyvoje kūryboje menininkė daug dėmesio skyrė improvizacinei muzikai. Menininkė dalyvavo įvairiuose šiuolaikinės muzikos projektuose, rengė pasirodymus su Angharad Davies, Davidu Toopu, Johnu Butcheriu, Antonu Lukoszevieze, Eddie Prevostu, Davidu Ryanu, Peteriu Cusacku, Leafcutteriu Johnu, kvartetu „Twentytwentyone“, Arturu Bumšteinu, Rhodri Davies, Anat Ben David, Olga Nosova ir kitais.
Improvizacinė muzika yra svarbi menininkės kūrybos dalis – kartas nuo karto jis pasirodo duete su Angharad Davies – „LA Wireless“ bei su ansambliu „Common Objects“.
Parodos ir pasirodymai
Menininkės darbai buvo pristatyti daugelyje tarptautinių grupinių parodų: „Waiting for Another Coming“ (Ujazdowski pilies Šiuolaikinio meno centre, Varšuva, 2018), „Give up the Ghost!“ (13-oji Baltijos trienalė, Talinas, 2018), parodoje „Priedainis“ šiuolaikinio meno centre „KIM?“ (Ryga, 2018), Nacionalinėje dailės galerijoje organizuotoje parodoje „Magma“, (Vilnius, 2017), Moderna Museet muziejaus parodoje „Public Movement“ (Malmė, 2017), FIAC (Paryžius, 2017), festivalyje „Tectonics“ (Tel Avivas, 2017), projektų erdvėje „1857“ (Oslas, 2017), šiuolaikinio meno centro „De Vleeshal“ parodoje „Why Patterns?“ Midelburge (Olandija, 2017). Taip pat parodose „Peculiar People“ (galerija „Focal Point“, Pajūrio Sautendas, Didžioji Britanija, 2016), „Double Bind“ (NILO, Reikjavikas, 2016 ir „Rupert“, Vilnius, 2015), Venecijos architektūros bienalėje (Venecija, 2016), „Picnic session“ šiuolaikinio meno muziejuje CA2M (Madridas, 2015), „Listening“ („Hayward“ galerijos keliaujanti paroda Didžioji Britanija, 2015), „Block Universe“ (Londonas, 2015), „Baltic CCA“ (Niukaslas, 2014), „Eye and Lense“ („Whitechapel Gallery“, Londonas, 2014). Linos Lapelytės kūryba yra skambėjusi Karalienės Elžbietos koncertų salėje Londone, Royal Albert salėje Londone bei Teatro Argentino, Romoje.
Apdovanojimai
2014 m. Jungtinėje Karalystėje Lina Lapelytė buvo nominuota Arts Foundation Futures Awards (AFFAs) apdovanojimuose, o 2018 m. – „Globalios Lietuvos apdovanojimui“. Kartu su Rugile Barzdžiukaite ir Vaiva Grainyte už operą „Geros dienos!“ 2012 m. pelnė tarptautinio teatro instituto organizuojamo konkurso Music Theatre NOW prizą (Jončiopingas, Švedija). 2014 m. už geriausią lietuvių autorių pastatymą menininkėms Lietuvoje įteiktas Auksinis scenos kryžius. Tais pačiais metais pelnyti du Latvijoje vykstančio festivalio „Baltijos teatrai“ konkursinės programos apdovanojimai už „socialinės tikrovės pajautą” ir „dramaturgiją“. 2015 m. Lietuvoje kūrėjos įvertintos Jaunojo menininko premija, taip pat pelnė pagrindinį tarptautinio jaunųjų režisierių festivalio „Fast Forward“ prizą (Braunšveigas, Vokietija). 2018 m. už novatoriškus ir originalius sprendimus menininkės apdovanotos Boriso Dauguviečio auskaru.
Kartu su Rugile Barzdžiukaite ir Vaiva Grainyte 2019 m. pelnė:
Žygaičiai (kaimas)
Žygaičiai – buvęs kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Žygaičių miestelio.
Žygaičių dalis į šiaurę nuo Balčios paprastai vadinama Žygaičių kaimu (tarmiškai „soda“), o dalis piečiau – miesteliu.
Papilės geležinkelio stotis
Papilės geležinkelio stotis – geležinkelio stotis šiaurės vakarų Lietuvoje, Nepriklausomybės g. 149 Papilės miestelyje. Stotis yra Kužių–Mažeikių geležinkelio ruože. Stotis daugiausiai skirta traukiniams prasilenkti vieno kelio linijoje. Stoja priemiestiniai keleiviniai traukiniai Panevėžys–Mažeikiai.
Klevynas
Klevynas – miškas, medynas, kuriame vyrauja klevai (Acer).
Lietuvoje
Lietuvoje savaime auga tik paprastieji klevai. XXI a. pradžioje buvo 1506 ha klevų medynų. Vidutinis jų amžius – apie 45 m., apie 30 ha klevynų yra vyresni kaip 120 m. Grynų klevynų pasitaiko retai. Daugiausia klevai auga su kitais medžiais sausgirio ir baltmiškio tipo miško augavietėse. Gerai auga puriuose derlinguose, neįmirkusiuose priemolių ir priesmėlių dirvožemiuose.
Papilės geležinkelio stotis
Istorija
Stotis pradėjo veikti 1871 m. rugsėjo 14 d., kai prasidėjo traukinių eismas geležinkeliu Liepoja–Kaišiadorys. 1905 m. stočiai priklausė 2833 varstai kelių, buvo 40 kvadratinių sieksnių „keleivių namas“, su išoriniu pasauliu siejo 4 laidai ir 1 telegrafo aparatas. 1913 m. buvo 13 darbuotojų, parduoti 22659 bilietai keleiviams, pakrauta 188 tūkst. pūdų krovinių. Iki II pasaulinio karo pastatyti prekių sandėliai. 1941 m. birželio 14 d. ir po karo sovietų valdžia stotį naudojo tremiamų šio krašto gyventojų grūdimui į vagonus.
Po 1990 m. tarnauja tik kaip keleivių įlaipinimo ir išlaipinimo bei sąstatų prasilenkimo punktas, kadangi prekių srautai neformuojami. XX a. pabaigoje suremontuotas stoties pastatas.
Johannes Zukertort
Johanesas Hermanas Cukertortas (1842 m. rugsėjo 7 d. – 1888 m. birželio 20 d.) buvo Vokietijos ir Lenkijos žydų šachmatininkas. Jis buvo vienas stipriausių pasaulio šachmatininku nuo 1870-ųjų iki 1880-ųjų. 1886-aisiais pralošė mačą Vilhelmui Šteinicui. Tas mačas laikomas oficialia varžybų dėl pasaulio čempiono titulo pradžia.
Biografija
J. H. Cukertortas gimė Liubline, bet vėliau su visa šeima persikėlė į Prūsiją. 1861-aisiais Cukertortas įstojo į Vroclavo (tuo metu – Breslau) universitetą, kur studijavo mediciną.
Vroclave Cukertortas susitiko su vienu stipriausių to meto šachmatininku Adolfu Andersenu, kuris Cukertortą rimčiau supažindino su šachmatais. 1868 m. žaidė mačą su Adolfu Andersenu ir pralaimėjo (3½ : 8½). Atsirevanšuoti pavyko 1871-aisiais metais Berlyne (+5, -2, =0). 1867-aisiais Cukertortas persikėlė į Berlyną, o 1872-aisiais – į Londoną. Tais pačiais metais Cukertortas žaidė mačą prieš Šteinicą, bet pralaimėjo 3-9 (+1, -7, =4.
Cukertortas laimėjo mačus prieš Anderseną (1871) ir Džozefą Henrį Blekburną (1881). Taip pat Cukertortas sėkmingai žaidė turnyruose: 3 vieta (po Šteinico ir Blekburno) 1872-aisiais Londone, pirma vieta Kelne, antra vieta Leipcige 1877-aisiais, 1-a vieta (kartu su Simonu Vinaveriu, kurį po papildomo mačo nugalėjo) Paryžiuje 1878-aisiais, antra vieta Berlyne 1881-aisiais (už Blekburno), 4 vieta Vienoje 1882-aisiais ir pergalė Londone 1883-aisiais, 3 taškais aplenkus Šteinicą.
Tačiau po trejų metų Cukertortas pralaimėjo Šteinicui mačą dėl pasaulio čempiono titulo. Po to pralaimėjimo Cukertorto sveikata smarkiai pablogėjo, o žaidimas susilpnėjo.
1888-ųjų birželio 20-ąją Johanesas Cukertortas mirė. Palaidotas Bromptono kapinėse Londone.
Indėlis į šachmatus
Priešingai nei dauguma atakuojančių meistrų, Cukertortas mėgo tokius ėjimus kaip '''1. c4 (Angliškasis debiutas) ar 1. Žf3'''. Pastarasis dabar vadinamas Cukertorto debiutu. Kartais 1.Žf3 vadinamas Rečio debiutu, bet tokiu pavadinimu vadinami ėjimai '''1. Žf3 d5 2. c4'''
Krakių II tvenkinys
Krakių II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kėdainių rajone, Krakių miestelio vakarinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus Smilgaičio upę (Smilgos intakas) jos aukštupyje 31,8 km nuo žiočių. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,62 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 89,4 m. Vakarinėje dalyje yra 0,11 ha sala. Krantai žemi, vietomis apaugę medžiais. Pasroviui už 0,22 km telkšo Krakių I tvenkinys. Skersai einantis kelias dalija tvenkinį į vakarinę ir rytinę dalis. Aplink vakarinę dalį plyti dirbami laukai.
2014 m. pasaulio futbolo čempionato atranka/Šiaurės Amerika
Straipsnyje pateikiami atrankos į 2014 m. pasaulio futbolo čempionatą Šiaurės Amerikos zonos rezultatai.
Tvarka
Atranka vyksta keturiais etapais: pirmajame tarpusavyje sužaidžia kelios silpniausios komandos, dėl galimybės patekti į kitą etapą. Antrame etape komandos vidutiniokės ir pirmojo etapo nugalėtojos padalinamos į 6 grupes. Į trečiąjį etapą patenką šių grupių nugalėtojos. Trečiame etape prie šių 6 komandų prisijungia 6 regiono lyderės. Komandos suskirstomos į 3 grupes. Po 2 geriausias kiekvienos grupės komandas patenka į finalinį etapą. Jame visos komandos varžosi vietoje grupėje – 3 pirmąsias vietas užėmusios komandos tiesias patenka į pasaulio čempionatą, o 4-oji dėl kelialapio varžosi su kito žemyno komanda.
I etapas
! colspan="5" | 1 grupė
C grupė
pasitraukė prieš grupės turnyro pradžią.
2003 m. CONCACAF Aukso taurė
'''2003 m. CONCACAF Aukso taurė''' – septintasis CONCACAF Aukso taurės turnyras, 2003 m. liepos 12-27 d. vykęs JAV ir Meksikoje. Turnyre dalyvavo 12 komandų: 10 iš CONCACAF zonos, ir 2 iš CONMEBOL (Kolumbija ir Brazilijos U-23 rinktinė).
Čempionais tapo meksikiečiai, finale po auksinio Daniel Osorno įvarčio nugalėję brazilus.
Stadionai
Čempionato varžybos vyko 2 JAV ir 1 Mesikos stadione.
Rezultatyviausi žaidėjai
4 įvarčiai 3 įvarčiai
Įstatymų leidžiamasis susirinkimas (reikšmės)
Įstatymų leidžiamasis susirinkimas gali reikšti:
Ispanijos–Amerikos karas
Revoliucija Havanoje paskatino JAV nusiųsti karinį laivą USS „Maine“, taip pažymint didelius šalies interesus regione. Sprogus šiam kariniui laivui, o geltonosios spaudos žurnalistams apkaltinus Ispaniją savo kolonijų engimu, Amerikos žmonių tarpe kilo didelė įtampa. Karas baigėsi, kai JAV užtikrintai laimėjo Filipinuose ir Kuboje.
1898 metų gruodžio 10 dieną, pasirašius Paryžiaus sutartį, JAV užsitikrino Kubos, Filipinų ir Guamo kontrolę.
Pagiralė
Pagiralė – buvęs kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Janapolės.
Akmenės geležinkelio stotis
Akmenės geležinkelio stotis (iki 1932 m. Dabikinės geležinkelio stotis) – geležinkelio stotis šiaurės vakarų Lietuvoje, Ventoje, Geležinkelio g. 1, miesto šiaurės rytinėje dalyje, Kužių–Mažeikių geležinkelio ruože. Stoja keleiviniai traukiniai Mažeikiai–Panevėžys. AB „Orlen Lietuva“ ir „Akmenės cementas“ krovinių tranzito stotis.
Istorija
Stotis pastatyta 1871 m. nutiesus Liepojos–Romnų geležinkelio liniją kaip IV klasės geležinkelio stotis. Iki 1932 m. vadinosi Dabikinės geležinkelio stotimi. 1949 m. atvesta atšaka į Akmenės cemento gamyklą. Vėliau padidėjus krovinių srautams iš Mažeikių, Naujosios Akmenės ir Ventos pramonės įmonių, stotis išplėsta, nutiesta naujų kelių, 1989 m. pastatyti nauji stoties ir eismo valdymo tarnybų pastatai. Iki 1990 m. buvo pavaldi TSRS Pabaltijo geležinkelių Šiaulių apygardai.
Viekšnių geležinkelio stotis
Viekšnių geležinkelio stotis – geležinkelio stotis šiaurės vakarų Lietuvoje, Rekečių kaime netoli Viekšnių. Stotis yra Kužių–Mažeikių geležinkelio ruože. Skirta traukiniams prasilenkti vienkelėje linijoje, aptarnauja pietuose esantį Viekšnių miestelį. Stoja priemiestiniai keleiviniai traukiniai Panevėžys–Mažeikiai.
Cranborne Bullets FC
Cranborne Bullets Football Club arba Cranborne Bullets – Zimbabvės futbolo klubas iš Hararės, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje, vadinamoje Zimbabwe Premier Soccer League. Namų rungtynes žaidžia „Vengero“ stadione, talpinančiame 10 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubas įkurtas 1981 m., o 2021–2022 m. sezone rungtyniavo Zimbabwe Premier Soccer League (Zimbabvės aukščiausioje lygoje).
Sudėtis
Atnaujinta: 2022 m. gruodžio 11 d.
Pastervys
Pastervys – buvęs kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Janapolės, šiaurės vakariniame Stervo ežero krante.
Edesa
Edesa – miestas šiaurinėje Graikijoje. Turizmo centras. Garsėja vandens kriokliais. Jie liejasi žemyn nuo miesto į apačioje esančią lygumą. Didžiausio Karano krioklio vanduo krinta iš 24 m aukščio. Už šio krioklio yra ola.
Istorija
Miestą maždaug III a. pr. m. e. įkūrė Seleukas I.
Aukštoji Pašilė
Aukštoji Pašilė – buvęs kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Grinių, šalia kelio.
Palygumis (Pakruojis)
Palygumis – buvęs viensėdis Pakruojo rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Lygumų.
13 (Denzel Curry EP)
„13“ – amerikiečių reperio Denzel Curry antrasis EP, išleistas 2017 m. birželio 26 d. Šis EP yra įžanga į jo trečiąjį studijinį albumą „Ta13oo“, išleistą 2018 m. liepą.
Kartu su EP išleisti trys singlai: „Equalizer“, „Hate Government“ ir „Zeltron 6 Billion“.
Netikrosios kampuotblakės
Netikrosios kampuotblakės (Rhopalidae) – blakių pobūrio šeima.
Šios šeimos blakės yra labai artimos tikrosioms kampuotblakėms, bet skiriasi tuo, kad neturi gerai išvystytų kvapinių liaukų ir yra mažesnės. Šiai šeimai priklausančios blakės dažniausiai yra ryškių spalvų. Kai kurios netikrosios kampuotblakės yra panašios į kai kurias dirvablakes, skiriasi plėviškosios sparnų dalies ryškiu ir labai tankiu gyslotumu. Visos šios šeimos blakės yra augalėdės ir gyvena ant žolių, kartais medžiuose.
Šios blakės plačiai paplitusios visame pasaulyje. Mūsų planetoje gyvena apie 200 netikrųjų kampuotblakių rūšių, Europoje – 38 rūšys ir porūšiai, Lietuvoje – 10 rūšių.
Vadakuklė
Vadakuklė – buvęs kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Janapolės.
Pokštas
Nyderlandų literatūros tyrinėtojo André Jolles teigimu, pokštas yra vienas seniausių žodinės literatūros žanrų ir dažnai išpopuliarėja anonimiškai. Jie pasakojami tiek privačiai, tiek viešai – pokštą gali papasakoti draugas kitam draugui normalaus bendravimo metu, tuo pačiu pokštai gali būti viešo specialaus pasirodymo repertuare. Pokštai išlieka ir rašytinėje formoje, o pastaruoju metu plinta pokštai internete.
Laukiamas pokšto rezultatas yra publikos ar asmens juokas. Pasakotojas nuo pat pradžių tikisi, kad klausytojai supras pokšto esmę ir reaguos tinkamai. Pagal tai pokštai dažnai vadinami „supratimo testais“ tarp vieno asmens ir grupės.
Kalgario zoologijos sodas
Kalgario zoologijos sodas – zoologijos sodas, esantis Kanadoje, Albertos provincijoje, Kalgario miesto rytiniame priemiestyje Bridžlende. Didžioji sodo dalis įsikūrusi Bovo upės Šv. Jurgio saloje, jį su miesto centru jungia greitasis tramvajus „CTrain“, pėsčiųjų ir dviračių takai. miniatiūra|240px|left|Kanados laukinė gamta: puma miniatiūra|240px|left|Afrikos savanos paviljonas miniatiūra|240px|left|Panda
Zoologijos sodą valdo Kalgario zoologijos draugija, nepriklausoma pelno nesiekianti organizacija. Sodas buvo vienas pirmųjų Kanadoje, kurį akreditavo visos trys zoologijos sodų ir akvariumų asociacijos – AZA, WAZA ir CAZA. Sode laikoma daugiau nei 1000 gyvūnų, neskaitant žuvų ir vabzdžių, ir 272 skirtingos rūšys. Zoologijos sode įkurtos šešios atskiros zonos: Afrikos zona, Kanados laukinė gamta, Pingvinų baseinas, Botanikos ir žiemos sodai, Eurazija ir Priešistorinis parkas.
Istorija
Šv. Jurgio sala buvo pirmasis Kalgario parkas, kurį miesto bendruomenė naudojo iškyloms, poilsiui, renginiams. Pirmoji gyvūnų kolekcija saloje pasirodė 1917 m.
Kalgario zoologijos draugija buvo įkurta 1929 m. Tų pačių metų birželio mėnesį per Bovo upės potvynius žuvo dalis gyvūnų.
Afrikos zona zoologijos sode atidaryta 2003 m. Joje buvo įrengti nauji atogrąžų miško ir savanos paviljonai. 2012 m. duris atvėrė pingvinų baseinas.
2013 m. balandžio mėn. Kalgario zoologijos sodas paskelbė sodo atnaujinimo planą per 20 metų. Pradinis dėmesys buvo skirtas pasiruošimui 2018 m. priimti dvi didžiąsias pandas.
2013 m. birželio mėn. Kalgario regionas patyrė didžiulį potvynį, dėl kurio daugiau kaip 50 mln. JAV dolerių žala padaryta zoologijos sodui ir ypač jo Kanados laukinės gamtos zonai. Per 12 valandų, kai kilo potvynio vandenys, zoologijos sodo darbuotojai sugebėjo perkelti 140 gyvūnų į aukštesnius žemės plotus, todėl gyvūnų praradimai buvo nežymūs (dalis žuvų, du povai ir Vietnamo kiaulė). Zoologijos sodas buvo iš dalies uždarytas, veiklą atnaujinęs po pusmečio, lapkričio mėn. Kartu papildyta kolekcija naujais gyvūnais, įskaitant mandrilus ir Komodo varanus.
Nykstančios rūšys
Zoologijos sode vystoma nykstančių rūšių išsaugojimo programa. Be kitų, išskirtinis dėmesys skirtas aštuonioms, didžiausiame pavojuje atsidūrusioms vakarų Kanados rūšims: amerikinei gervei, vankuveriniam švilpikui (Marmota vancouverensis), vikriajai lapei, juodakojui šeškui (Mustela nigripes), juodauodegiui preriniam šuniukui (Cynomys ludovicianus), rausiančiajai pelėdai, leopardinei varlei Lithobates pipiens ir šalavijiniam tetervinui Centrocercus urophasianus. Zoologijos sodas taip pat dirba su išsaugojimo projektais visame pasaulyje, įskaitant hipopotamų draustinį Wechiau bendruomenėje Ganoje, snieginius leopardus Vidurinėje Azijoje, gorilas Kongo Demokratinje Respublikoje.
Pažymėtina, kad Kalgario zoologijos sodas pastaruoju metu pagausėjo čia gimusiais išskirtiniais jaunikliais:
Gliese 163 c
Gliese 163 c arba Gl 163 c – egzoplaneta, skriejanti apie Gliese 163 žvaigždę. Egzoplanetos orbita patenka į šios raudonosios nykštukės sistemos gyvybės zoną. Apie Gliese 163 c atradimą pranešta 2012 m.
Gliese 163 yra Aukso Žuvies žvaigždyne, nuo Saulės sistemos nutolusi apie 49 šviesmečius (15 parsekų arba 465 trilijonus kilometrų). Gliese 163 c yra viena iš trijų šios žvaigždės sistemoje atrastų planetų. Ši egzoplaneta yra vadinamoji superžemė. Jos masė ir spindulys yra atitinkamai apie 7,2 ir 2,43 karto didesni nei Žemės. Planetos didysis pusašis yra 0,12536 ± 0,0001 av, o orbitos periodas – 25,631 ± 0,0235 paros. Planetos pusiausvyros temperatūra – 60 °C.
Teigiama, kad Gliese 163 c gali turėti uolėtą paviršių, tačiau ši planeta gali būti ir dujinė. Gliese 163 c yra karštesnė nei Žemė, nes ją iš žvaigždės, apie kurią skrieja, pasiekia 40 % daugiau šviesos (pvz., Venerą pasiekia 90 % daugiau šviesos nei Žemę).
Mr. India
Mr. India  – 1987 m. fantastinis Bolivudo filmas, režisuotas Šekharo Kapūro. Pagrindinius vaidmenis jame atliko Šridevi, Anilas Kapūras ir Amrišas Puris.
Tai buvo vienas sėkmingiausių 1987 m. Indijos filmų. Šridevi Miss Hawa Hawaii pasirodymas, Kate Nahi Katate Ye Din Ye Raat daina bei Amrišo Purio frazė Mogambo khush hua („Mogambo patenkintas“) tapo žymiais šio filmo epizodais. Amrišo Purio suvaidintas generolas Mogambo laikomas vienu geriausių Bolivudo antagonistų vaidmenų. „Mr. India“ įtrauktas į geriausių indiškų filmų šimtuką.
Siužetas
Slaptoje saloje gyvenantis generolas Mogambo, skatindamas Indijoje terorizmą, smurtą, azartinius žaidimus, siekia užkariauti šalį. Tuo tarpu Arunas, našlaitis gatvės muzikantas nuomoja namą, kuriame apgyvendina našlaičius vaikus ir juos prižiūri drauge su virėju Kalendaru. Mogambo pavaldiniai nusprendžia, kad jiems būtinas šis pastatas ir per sukčius namo savininką ir pardavėją, tiekiantį maistą Arunui, bando priversti atlaisvinti pastatą. Kad padengtų išlaidas, Arunas name apgyvendina žurnalistę Symą.
Kartą Arunas iš daktaro Sinhos sužino, kad jo tėvas, buvęs žymiu mokslininku, yra išradęs apyrankę, paverčiančią žmogų nematomu. Mogambo pakalikai nužudė tėvą, o Sinha išsaugojo paslaptį. Arunas gavęs apyrankę pasiverčia nematomu ir kovoja prieš Mogambo žmones, sėjančius sukčiavimą ir smurtą. Jis, tapęs nematomu, pasivadina „ponu Indija“ (mr. India) ir sakosi atstovaująs kiekvieną skriaudžiamą indą. Jo žygdarbiai pagarsėja šalyje, juo ypač susižavi Syma, nežinodama, kad tai iš tiesų yra jos kaimynas Arunas.
Mogambo žmonės sučiumpa Aruną, Symą ir vaikus ir nugabena į salą. Ten Arunas priverčiamas prisipažinti esąs „ponu Indija“. Jis stoja į kovą su Mogambo ir jį nugali, o sala sprogsta.
NF (atlikėjas)
Nathan John Feuerstein (g. 1991 m. kovo 30 d.), geriau žinomas kaip NF – amerikiečių reperis, dainininkas ir dainų autorius. Daugelis jo dainose įžvelgia krikščioniškojo hiphopo bruožų, tačiau pats autorius savęs nelaiko krikščioniško hiphopo atlikėju. Savo karjerą pradėjo 2010 m., išleidęs debiutinį albumą „Moments“, pasivadinęs savo tikruoju vardu. 2023 m. duomenimis, „NF“ pseudonimu yra išleidęs penkisstudijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Hope“, išleistas 2023 m. balandį.