cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Metropoliteno muziejus
Afrikos, Okeanijos ir Amerikų menas
thumb|upright|Puošni, dramblio kaulo, [[Benino karalystė|Benino karalystės Iobos (karalienės motinos) kaukė, Nigerija, XVI a.]] Nors ir įsigijęs pirmąją senovinių peruiečių daiktų grupę 1882 m., Metropoliteno muziejus nepradėjo rinkti Afrikos, Okeanijos ar Pietų ir Šiaurės Amerikų eksponatų iki 1969 m., kuomet amerikiečių verslininkas ir filantropas Nelsonas A. Rokfeleris padovanojo muziejui daugiau nei 3-jų tūkstančių eksponatų kolekciją. Šiandien Metropoliteno muziejus saugo daugiau nei 11 tūkstančių eksponatų iš Užsachario Afrikos regiono, Ramiojo vandenyno salų ir abiejų Amerikos žemynų, kurie eksponuojami Rokfelerio sparne (pietinėje muziejaus dalies pabaigoje). Kolekcija aprėpia subjektus pradedant, prieš 40 tūkstančių metų Australijos aborigenų tapytų uolų paveikslų, Naujosios Gvinėjos, asmatos genties, memorialinių lazdų iki neįkainojamų iškilmių ir asmeninių daiktų kolekcijos iš Nigerijos, Benino karalystės, dovanotų Klauso Perlso. Eksponuojami rinkiniai, kaip jau minėta anksčiau, pristatantys Afriką, Okeaniją ir Amerikas, sudaro plačiausią Metropoliteno muziejaus skyrių, į kurį taip pat patenka brangūs dygliakiaulės spyglių gaminiai.
Azijos menas
thumb|left|[[Hokusai's Didžioji Kanagavos banga]] Metropoliteno muziejaus Azijos departamento kolekcijoje saugoma daugiau nei 35 tūkstančiai Azijos meno artefaktų, kas, be abejonės, sudaro gausiausiai įrengtą šio meno skyrių JAV. Ši kolekcija atsirado kartu su muziejaus įsteigimu: daugelis filantropų dovanojo pirmuosius Azijos meno eksponatus naujajam muziejui. Šiandien, ištisas pastato sparnas dedikuotas Azijos kraštų kolekcijai, kuri apima 4 tūkstančių metų istorijos atkarpą. Metropoliteno muziejaus Azijos departamente esantis rinkinys paliečia kiekvieną šio žemyno civilizaciją, įskaitant, dekoratyvųjį meną - nuo paveikslų ir graviūrų iki skulptūrų bei metalo dirbinių. Be to departamentas yra žinomas dėl plačios kiniškos kaligrafijos ir kiniškų paveikslų kolekcijos, taip pat dėl Nepalo ir Tibeto darbų. Visgi čia esama ne tik meno ir ritualinių eksponatų; daugelis gerai žinomų daiktų esti funkcionalūs. Skyriuje saugoma ir Mingų dinastijos stiliaus kolekcija.
Senovės Egipto menas
Senovės Egipto meno padalinys Met muziejuje buvo įsteigtas 1906 m. siekiant valdyti Sen. Egipto artefaktų kolekciją, kuri jau tuomet buvo gausi dėl privačių ir britų Egipto paieškų fondo dovanojimų. Tais pačiais metais Met muziejus įsteigė nuosavą Egipto archeologinę ekspediciją, kuri dirbo Egipte 14 sezonų tarp 1906 ir 1935 metų. Ekspedicija kasinėjo Lište, Tėbuose, Hibis šventykloje Chargos oazėje ir vėlesniais metais jai buvo suteikta koncesija kasinėti priešdinastinio Egipto kapuose Hierakonpolyje. Tarp muziejaus žinomiausių eksponatų: Pernebo mastabos objektai (apie 2450 m. pr. m. e.), Meketrės kapo mediniai modeliai (apie 1990 m. pr. m. e.), princesės Sit-Hator-Junet papuošalai (XIX a. pr. m. e.), faraonės Hatšepsutos statula (apie 1460 m. pr. m. e.). Iš vėlyvųjų laikų muziejuje yra surinkta Denduro šventykla, pastatyta apie 15 m. pr. m. e. Augusto, ir padovanota Egipto per Asuano užtvankos praplėtimą 1960-aisias, kuris grėsė šventyklai užliejimu.
Rusų muziejus
thumb|right|240px|Rusų muziejus [[Sankt Peterburgas|Sankt Peterburge]] thumb|right|240px|Įėjimas į muziejų thumb|right|240px|Iėjimą puošia liūtų skulptūros Rusų muziejus – Rusijos muziejus Sankt Peterburge, kur sukaupta didžiausia rusų meno kolekcija. Kartu tai ir garsus meno kūrinių restauracijos centras su moksliniu tyrimo institutu, kuruojantis 260 meno muziejų darbą visoje Rusijoje.
Muziejų 1895 m. įkūrė imperatorius Nikolajus II savo mirusio tėvo imperatoriaus Aleksandro III garbei, pavadindamas jį Imperatoriaus Aleksandro III rusų muziejumi. Valstybinis muziejus lankytojams buvo atidarytas 1898 m. Pradžioje muziejaus kolekciją sudarė meno kūriniai, paimti iš Ermitažo, Aleksandro rūmų, Imperatoriškosios menų akademijos. Po Rusijos revoliucijos 1917 m. į Rusų muziejų pateko daug privačių nacionalizuotų kolekcijų. Rusų muziejus užima keletą istorinių įspūdingos architektūros statinių. Pagrindinis iš jų – Michailo rūmai (Михайловский дворец).
Kolekcija
Muziejaus kolekciją sudaro ne tik nacionalinė rusų, bet ir tarybinė tapyba, skulptūra, grafika, dekoratyvinis, taikomasis ir liaudies menas, porcelianas, baldai, raižiniai, metalo, stiklo gaminiai, siuviniai, audiniai. 2005 m. sausio 1 d. muziejus turėjo apie 394 tūkst. vienetų meno kūrinių, tame skaičiuje – 5 tūkst. XII–XX a. pr. laikotarpiu sukurtų ikonų.
Galerija
Kai kurie iš žinomiausių muziejaus kūrinių:
DVD+R
right DVD+R – įrašomas optinis diskas, talpinantis iki 4,7 GB informacijos. Formatą sukūrė korporacijų koalicija dar žinoma kaip DVD+RW aljansas. Kadangi DVD+R formatas konkuruoja su DVD-R formatu (kurį sukūrė DVD forumas), tai DVD forumas jo nepatvirtino. DVD forumas teigia, kad DVD+R nėra oficialus DVD formatas.
Stambulo archeologijos muziejus
thumb|250px|Stambulo archeologijos muziejus
Stambulo archeologijos muziejus  – vienas pagrindinių Turkijos archeologijos muziejų. Įsikūręs Stambule, tarp Topkapi rūmų ir Giulhanės parko. Jį sudaro 3 padaliniai: archeologijos muziejus, Senovės Rytų muziejus bei Islamo meno muziejus.
DVD+R
DVD+R formatas skiriasi nuo DVD-R. Įrenginiai kurie palaiko abu formatus dažniausiai žymimi „DVD±RW“, jie yra labai populiarūs, nes įrašomiems DVD diskams vieningo standarto dar nėra. Techniniu požiūriu DVD+R skiriasi nuo DVD-R, tačiau dauguma vartotojų skirtumo nepajunta. Vienas iš skirtumų, tai ADIP sistema, kurios dėka sekimas bei greičio valdymas yra ne toks jautrus interferencijai ir klaidoms nei LPP sistema naudojama DVD-R. Todėl ADIP sistema yra tikslesnė esant didesniems greičiams. Taip pat DVD+R(W) turi geresnę klaidų apdorojimo sistemą nei DVD-R(W), kas leidžia tikslesnį duomenų įrašymą nepriklausomai nuo disko kokybės.
Senovės Jemenas
Senovės Jemenas, dar vadinamas Jemeno civilizacija, Pietų Arabijos civilizacija – senovinė civilizacija, klestėjusi Arabijos pusiasalio pietvakarinėje dalyje (apytikriai dabartinio Jemeno teritorijoje) ir Eritrėjos bei šiaurinės Etiopijos teritorijoje I tūkst pr. m. e. – I mūsų eros tūkst. pradžioje, iki šalyje įsigalint Islamui. Tai buvo viena iš senųjų pasaulio civilizacijų, vienalaikė Senovės Graikijai ar Senovės Romai. Ji labai stipriai paveikė senąją Etiopijos istoriją.
DVD+R
Nuo 2006 metų paplito abiejų formatų diskai, nes paplito įrenginiai suderinami su DVD+R ir DVD-R formatais. Tačiau DVD-R formatas naudojamas nuo 1998 metų (5 metais anksčiau nei DVD+R), todėl vis dar naudojami įrenginiai suderinami tik su DVD-R formatu. Todėl ruošiant medžiagą platinimui, dėl geresnio suderinamumo pageidautinas DVD-R formatas.
Senovės Jemenas
Senovės Jemenas amžininkų senovės graikų ir romėnų buvo vadinamas Laimingąja Arabija.
DVD+R
Nuorodos
DVD DVD
Stambulo archeologijos muziejus
Muziejų 1891 m. įkūrė osmanų dailininkas, meno ekspertas Osmanas Hamdi Bėjus. Netrukus į jį pradėti siųsti artefaktai iš visos Osmanų imperijos.
Senovės Jemenas
Geografija
Senovės Jemeno civilizacija suklestėjo Arabijos pusiasalio pietvakarinėje dalyje, tose teritorijose, kur dabar yra Jemenas, pietvakarinė Saudo Arabija ir vakarinis Omanas. Tai buvo kalnuotas regionas, iš visų pusių apsuptas dykumų ir jūros. Pajūrio teritorijos buvo nesveikos gyventi, drėgnos, be to nebuvo daug natūralių uostų. Visi svarbiausi civilizaciniai centrai kūrėsi kalnuotose vietovėse žemyne, ypač ties didžiausiomis upėmis (vadi). Tačiau tik sėkmingai sukurtos dirbtinės irigacinės sistemos leido sukurti derlingus plotus ir sudarė prielaidas civilizacijai.
Stambulo archeologijos muziejus
Ekspozicija
Muziejuje saugoma virš milijono objektų, reprezentuojančių beveik visas eras ir civilizacijas žmonijos istorijoje.
Senovės Jemenas
Geografija
Senovėje Raudonoji jūra siauriausioje vietoje buvo lengvai perplaukiama paprasčiausiais laivais per vieną dieną, todėl Senovės Jemenas turėjo labai glaudžius kultūrinius ir politinius ryšius su už Raudonosios jūros esančiomis Etiopijos aukštikalnėmis. Ten gamtinės sąlygos bei gamtinė įvairovė buvo panaši kaip ir Jemene, o dėl nuolatinių kultūrinių santykių senovės Etiopijos kultūra (Damotas, Aksumo imperija) gali būti laikoma Senovės Jemeno dalimi.
Stambulo archeologijos muziejus
Ekspozicija
Žymiausi muziejaus eksponatai:
Gudiškės (Salakas)
Gudiškės – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Salako.
Istorija
1728–1755 m. veikė Gudiškių sentikių vienuolynas netoli Kazitiškio, galbūt buvęs šioje vietovėje. Tuo metu vienuolynas buvo Breslaujos apskrityje, jam priklausė dvaras su 7 kaimais (daugiausia gyveno lietuviai).
Senovės Jemenas
Kahtanitai
III tūkst. pr. m. e. senovės Jemeno teritorija buvo apgyvendinta pietų semitų genčių. Dažniausiai manoma, kad šie semitai buvo kilę iš dabartinės Etiopijos teritorijos ir migravo per Raudonąją jūrą. Jie buvo giminingi Etiopijos semitams amharams ir tigrajams.
Kahtanitai pradėjo statyti irigacinius įrenginius Maribo apylinkėse, ir iš čia civilizacija plito tolyn. Jų laikais tikriausiai vietos gentyse įsitvirtino vadų-žynių (mukaribų) valdžia ir konsolidavosi pirmosios valstybės. Jų laikais prasidėjo smilkalų prekyba, kuri vyko Raudonąja jūra ir Arabijos pusiasaliu. Tai skatino vietos kultūros vystymąsi.
Ankstyvoji fazė
thumb|150px|left|Akmens raižinys iš Hadramauto Kahtanitai davė pradžią keletui didžiųjų Pietų Arabijos tautų, kurios galutinai iškristalizavo maždaug VIII a. pr. m. e. susiformavusiose valstybėlėse. Nuo tada atsirado ir vietinė rašto sistema, leidžianti fiksuoti istoriją. Šiose valstybėse buvo statomi puikūs irigaciniai dirbiniai, tokie, kaip Maribo užtvanka, klestėjo žemdirbystė ir ekonomika. Valstybės intensyviai prekiavo su šiaurės šalimis – Mesopotamija, Persija. Svarbiausios jų prekės buvo prieskoniai bei smilkalai, turėję didžiulę paklausą Senovės pasaulyje.
Valstybių centrai koncentravosi svarbiausiuose Jemeno upių (vadi) slėniuose, kur tapo įmanoma žemdirbystė ir irigacija. Svarbiausios tarp jų buvo penkios:
Mainas ( Ma’in) buvo šiauriausia sėslių pietų arabų valstybė, kurios tauta vadinama minėjais. Jų svarbiausi prekybiniai miestai buvo Qarnawu (dabartinis Sadahas, laikomas valstybės sostine) ir Yathill (dabartinis Barakišas), kurie koncentravosi vadi Madhab. thumb|150px|left|Įrašas iš Saabos Saaba buvo į pietus nuo Maino, ir jos tauta buvo vadinama saabėjais. Ši valstybė buvo labiausiai klestinti ir žinoma iš visų. Jos sostinė per visą laikotarpį buvo Maribas, kuriame buvo statomos didingos šventyklos, randama puikių meno dirbinių ir įrašų akmenyje. Ankstyvuoju laikotarpiu valstybė kontroliavo Raudonosios jūros pajūrį. Spėjama, kad saabėjai taip pat kolonizavo dabartinės Etiopijos pakrantes, įkurdami ten Damoto karalystę. Saaba yra tapatinama su Biblijoje minima Šeba, iš kurios atvykusi karalienė Mikalda lankėsi pas Saliamoną.
Ausanas į pietus nuo Katabano. Tai buvo viena didžiausių šio laikotarpio valstybių su sostine Bisgog Yahirr (vadi Marcha). Jos ekonominės galios rėmėsi priėjimu prie Adeno įlankos ir didžiausiu senovės Jemeno uostu Adenu. Ausaniečiai vieni pirmųjų ėmė kolonizuoti Afrikos pakrantes ir užmezgė tamprius prekybinius ryšius su Indija.
Hadramautas ( Ḥaḍramawt) – buvo didžiausia ir ryčiausia valstybė, kurios gyventojai vadinti hadramiais. Valstybė turėjo priėjimą prie Adeno įlankos per stipriausią uostą Qana. Jos sostinė buvo Šabva.
Viena iš ankstyvojo laikotarpio mįslių yra Saabos karalienė, minima Biblijoje, kuri turėjo lankytis Izraelyje karaliaus Saliamono laikais (X a. pr. m. e.). Apie šią karalienę išlikę legendos tiek tarp žydų, tiek Jemene, tiek Etiopijoje. Nėra galutinai sutariama, kas galėtų būti tuometine laikoma Saabos valstybe.
Kovos dėl hegemonijos (VII–I a. pr. m. e.)
thumb|250px|Senovės Jemenas IV–I a. pr. m. e. Jau VIII a. pr. m. e. pabaigoje stiprėjant trinčiai tarp penkių stipriausių Senovės Jemeno karalysčių, prasidėjo kovos dėl hegemonijos, kurių metu tai viena, tai kita valstybė paimdavo valdžią Pietų Arabijoje, o jos valdovai tituluodavosi mukaribais.
Pirmasis didesnis karas užfiksuotas VII a. pr. m. e., kuomet Saabos valdovas Karib-il Vataras užpuolė savo stipriausią konkurentą Ausaną ir jį nusiaubė. Nuo tada Ausanas niekuomet nebeatsigavo (ilgainiui buvo užgožtas šiaurinio kaimyno Katabano), jo pagrindinis uostas Adenas atiteko Saabai, o pastaroji tapo stipriausia civilizacijos politine jėga, vadovavusia konfederacijai.
V a. pr. m. e. sugriuvus Maribo užtvankai, Saaboje prasidėjo vidinės nelaimės, kas sumažino jos galias. Dėl to IV a. pr. m. e. hegemoniją kuriam laikui įgijo Mainas, o dar vėliau – Katabanas. Eratostenas III a. pr. m. e. mini keturias didžiąsias pietinės Arabijos tautas: Saabą, Mainą, Katabaną ir Hadramautą. Tuo metu teritorijai prigijo pavadinimas Arabia Felix, t. y. „Laimingoji Arabija“.
Tai buvo didžiausias civilizacijos klestėjimo laikotarpis. Jo metu vietos kultūra stipriai veikė Etiopijos šiaurines pakrantes, esančias už Raudonosios jūros, kur buvo perduota daug civilizacijos pasiekimų. Etiopijoje susiformavo Damoto karalystė, suformuota pietų Arabijos karalysčių pavyzdžiu.
Himjaras (I a. pr. m. e. – 518 m.)
Paskutiniaisiais amžiais pr. m. e. vakarinėse nederlingose pakrantėse įsigalėjo himjaritai, kurie siaubė nusilpusią Saabą, kol galutinai įsitvirtino viename jos miestų – Zafare. Čia himjaritai sukūrė Himjaro karalystę, iš kurios vykdė tolimesnius užkariavimus: prieš pat mūsų eros pradžią Himjaras užkariavo Saabą, Katabaną, Mainą ir vakarines Hadramauto teritorijas. Tai buvo pirmoji Himjaro imperija. Joje kultūros bruožai (valdovų titulai, raštas, kalba, architektūra ir menas) buvo didele dalimi paveldėti iš Saabos.
Erų sandūroje Senovės Jemeną siekė užkariauti Romos imperija, tačiau po Maribo apgulties romėnams nepasisekė. Vis dėlto, Romos įsigalėjimas šiaurėje, jos vykdoma prekybinių kelių kontrolė, svarbaus uosto Adeno sunaikinimas, besikeičianti jūrų prekyba lėmė lėtą Senovės Jemeno silpimą. Šie procesai, taip pat klajoklių antpuoliai lėmė Himjaro imperijos skilimą II a. Tuo metu vėl atsikūrė Saaba, Katabanas (Mainas ir minėjai iki to laiko jau buvo asimiliuoti). Labai sustiprėjo Hadramautas, kuris užkariavo Katabaną netrukus po jo nepriklausomybės. Raudonosios jūros pakrantes tuo metu ėmė kontroliuoti Etiopija (Aksumas).
III a. Himjaro galios vėl sustiprėjo, ir iki IV a. valstybė iš naujo suvienijo visą Senovės Jemeną, įskaitant ir Hadramautą. Valdovai titulavosi Saabos, zu-Raidano, Hadramauto ir Jemeno karaliais, ir tai buvo pirmasis istorijoje pilnas Jemeno suvienijimas. Apie 340 m. Antroji Hadramauto imperija patyrė invazijas iš Aksumo, bet apie 375 m. Malikaribas Juhaminas atkūrė tvarką. Ši imperija, egzistavusi iki VI a., priėmė naują religiją iš šiaurės – Judaizmą.
Himjaras laikinai sugebėjo užvaldyti visą Arabiją, naudodamasis klajoklėmis gentimis, Ghasanidais, Lachmidais ir kitomis, kurios valdė milžiniškus plotus ir formaliai priklausė Himjarui
Aksumas ir Sasanidai
Nuo III a. teritorijoje vis labiau įsigalėjo Etiopijos valstybė Aksumo imperija, kuri kišosi į Pietų Arabijos reikalus. Aksumas kontroliavo nemažas teritorijas Jemeno pajūryje.
Įsigalint Judaizmui, Himjare prasidėjo krikščionių persekiojimai, kas labai apsunkino santykius su krikščionišku Aksumu. Pastarasis, remiamas Bizantijos, apie 518 m. įsiveržė į Himjarą, jį prijungė ir paskyrė čia savo vietininką (valdė iki 525 m.). Nuo tada iki 570 m. Pietų Arabija priklausė Aksumui, čia siekta įdiegti krikščionybę, buvo statomos bažnyčios.
597/8 m. Sasanidai, vietos diduomenės prašymu, išvijo Aksumo vietininkus ir prijungė Pietų Arabiją prie savo imperijos. Ji tapo viena iš Persijos satrapijų.
Sasanidų imperiją sužlugdžius islamizuotiems arabams, jos teritorijoje susikūrė Arabų Kalifatas. 628 m. Jemeno satrapas atsivertė į Islamą, ir Jemenas buvo sparčiai islamizuotas.
Ekonomika
Senovės Jemeno civilizacijos ekonominis pagrindas buvo taip vadinamasis smilkalų kelias – jūrinių ir sausumos prekybinių kelių sistema, sujungusi Jemeną su Egiptu, Levantu, Indija. Svarbiausias Jemeno produktas buvo čia gausiai aptinkami smilkalai ir mira, tuo metu turėję didžiulę paklausą Senovės pasaulyje. Tačiau Jemene buvo gausu ir aukso.
Kai kurios teorijos Senovės Jemeną tapatina su Punto šalimi, į kurią Egiptas siųsdavo jūrines ekspedicijas dar II tūkst. pr. m. e., arba senovės hebrajų Ofiro šalimi. Vėliau nusistovėjo sausumos karavanų keliai nuo Jemeno, per Hidžazą iki Kanaano, ir Senovės Izraelis buvo šio sausumos kelio pabaigoje. Smilkalų prekybos dėka Jemeno valstybės ne tik turtėjo, bet ir tapo įvairių kultūrinių įtakų susikirtimo vieta.
Apie II smilkalų prekyba prarado savo reikšmę, senasis smilkalų kelias sunyko. Tai lėmė ir Senovės Jemeno civilizacijos žlugimą.
Valstybė
Valstybės senovės Jemen buvo valdomos monarchų, tituluojamų mukaribais (mkrb) arba karaliais (mlk). Skirtumas tarp šių dviejų terminų nėra išaiškintas iki šiol. Valdovas buvo absoliutus, nors egzistuodavo ir savotiškos didikų valstybės tarybos, vyresniųjų taryba (qyl).
Valstybės stambūs administraciniai vienetai buvo vadinami „kiltimis“ (s2ʿb). Pvz., vėlyvojo Katabano laikais jį sudarė tokios kiltys kaip Radman, Madhi, Almalik, Yahir, Ausan, Kahad, Dahas, Tubanau. Kiltys buvo skaidomos į mažiausius vienetus – kaimus (byt).
Religija
Iki judaizmo ir krikščionybės įtakos, pietų arabai išpažino vietinę religiją, kuri, ir kurios dievybės buvo gimininga kitų semitų religijoms. Čia ryškus trijų kosminių kūnų: Veneros, Saulės ir Mėnulio kultas.
Pietų arabai labiausiai garbino Veneros planetą Athtar (ʿṯtr), taip pat Saulės dievybę, kurios vardas beveik neminimas, bet manoma, kad ji vadinosi Šams, Zatzahrana, Zatbadana, Zathimijama. Mėnulio dievybės buvo traktuojamos kaip nacionalinės atskiruose Jemeno regionuose, ir vadinamos skirtingais vardais: Almaqah (ʾlmqh) Saaboje, Amm (ʿm) Katabane, Wadd (wd) Maine ir Ausane, Sin Hadramaute. Dievus ikonografijoje dažnai simbolizuodavo mėnulio pjautuvas su Athtaro skrituliu virš jo, taip pat tokie gyvūnai, kaip jautis (mėnulis), antilopė (Athtar), ožys (Almakah), gyvatė (Wadd).
Nuo maždaug II a. Jemeno kultūra santykiavo su monoteistinėmis religijomis Judaizmu ir Krikščionybe, kurios vadintos bendru terminu „rahmanizmas“ (rḥmn-n). Tarp jų stipresnė buvo judaistinė tradicija, kuri įsigalėjo Himjaro karalystėje.
Vytautas Liutikas
Biografija
1937–1949 m. mokėsi Kretingos gimnazijoje. 1949–1955 m. neakivaizdžiai studijavo Vilniaus pedagoginiame institute.
Šv. Jurgio parapija (Sent Vinsentas)
'''Šv. Jurgio parapija'''  – administracinė parapija Sent Vinsente ir Grenadinuose, apima Sent Vinsento salos pietinę dalį. Administracinis centras – šalies sostinė Kingstaunas. Į parapijos sudėtį patenka pora pakrantės salelių: Jangas (Young Island) ir Miliganas (Milligan Cay).
Vytautas Liutikas
Biografija
1954–1989 m. TSKP, iki 1990 m. LKP narys, 1990–1997 m. LDDP narys ir LDDP tarybos narys. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio I ir LKP XX suvažiavimų delegatas, aktyviai rėmęs LKP atsiskyrimą nuo TSKP ir reorganizavimą į LDDP. Nuo 1958 m. Lietuvos matematikų draugijos valdybos narys. Žmona Sabina, dukros Dalia ir Lilija.
Kūryba
Paskelbė paskelbė apie 20 matematiką populiarinančių straipsnių žurnaluose „Mokslas ir gyvenimas“, „Mokslas ir technika“, „Mokykla“, darbų apie procesų valdymo matematinius metodus, tikimybių teorijos ir matematinės statistikos panaudojimą pedagogikoje ir psichologijoje.
Heikki Kovalainen
Heikis Kovalainenas (g. 1981 m. spalio 19 d. Suomussalmi, Suomija) – suomių Formulės 1 lenktynininkas.
Suomis debiutavo Formulės 1 lenktynėse 2007 metais Renault ekipoje. Nuo 2008 metų sezono jis atstovavo McLaren komandai, būdamas Lewis Hamiltono komandos draugas. Su komanda jis turėjo kontraktą visam 2009 metų sezonui. Šiuo metu Kovalainen atstovauja Lotus ekipai. Jis tapo 100-tuoju lenktynininku, pelniusiu pergalę Formulės 1 istorijoje.
Karjeros pradžia
Kovalaineno karjera, kaip ir daugelio Formulės 1 pilotų, prasidėjo nuo kartingų. Suomis jais lenktyniavo nuo 1991 iki 2000 metų.
Prieš Formulę 1
Suomis savo profesionalo karjerą pradėjo Didžiosios Britanijos Formula Renault čempionate 2001 metais, iš karto po to, kai kitas suomis Kimi Raikkonenas laimėjęs šį čempionatą pradėjo savo karjerą Formulėje 1 su Sauber ekipa.
Pirmajame savo sezone Heikkis pelnė dvi pergales ir baigė sezoną 5 vietoje. 2002 metais jis perėjo į aukštesnį Didžiosios Britanijos Formula 3 čempionatą, kuriame savo pergalių skaičių padidino iki 5, to jam užteko sezoną baigti 3 vietoje.
2003 metais suomis perėjo į World Series by Nissan čempionatą. Pirmajame sezone jis pelnė vos vieną pergalę, tačiau 2004 metais, jų pelnęs 6, jis tapo čempionu.
2005 metais Kovalainenas perėjo į GP2 čempionatą, vadinamą tiltu į Formulę 1. Suomis laimėjo patį pirmąjį GP, tačiau kovoje dėl čempiono titulo susigrūmė su Nico Rosbergu ir jam pralaimėjęs 15 taškų liko antras.
Formulė 1
thumb|right|200px|Heikkis [[2008 m. Ispanijos Grand Prix metu]] 2007 metais iš Renault ekipos pasitraukus du kartus čempionui Fernando Alonso, į jo vietą atėjo Heikki Kovalainenas. Pirmose savo lenktynėse Australijoje jis finišavo tik 10 vietoje, tačiau vėliau savo rezultatus tik gerino. Su Renault ekipa jis pasiekė aukščiausią sezone antrąją vietą bei pelnė 30 taškų – sezoną baigdamas 7 vietoje.
2007 m. pabaigoje buvo paskelbta, jog Heikkis pereina į McLaren ekipą, o iš pastarosios į Renault grįžta Alonso. Naujasis Heikkio komandos draugas tapo britas Lewis Hamiltonas.
Su McLaren ekipa 2008 metų sezone suomis pasiekė tris podiumus, o iš jų pelnė ir pirmąją savo pergalę – Vengrijos GP metu. Sezoną suomis baigė turėdamas 53 taškus bei užimdamas galutinę 7 vietą.
Wolmido SK
„Wŏlmido SK“ – Šiaurės Korėjos futbolo klubas iš Kimčcheko.
Namų rungtynes žaidžia miesto stadione, kuris talpina 30 000 žiūrovų.
Istorija
Klubas įkurtas prie Šiaurės Korėjos Menų ir kultūros ministerijos. Komanda žaidžia elito divizione.
Luoba
Luoba – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Grūstės, netoli Luobos upės. Eina kelias. Rusų sentikių apgyvendintas kaimas, išlikusi Luobos sentikių cerkvė, kapinės.
miniatiūra|240px|left|Sovietmečio paminklas „Žuvusiems už tarybas Luoboje“ (aut. [[Albertas Donatas Belevičius|A. Belevičius)]]
Istorija
Priklausė istorinei Keklio žemei. Lobe paminėta 1253 m. Kuršo žemės pietinių sričių dalybose. Į pietus nuo kaimo išteka Luobos upė. Yra kaimo turizmo sodyba „Luobos vienkiemis“.
Cimliansko tvenkinys
Cimliansko tvenkinys  – tvenkinys Rusijos Volgogrado ir Rostovo srityse, Dono upės slėnyje. Ilgis – 320 km. Didžiausias plotis – 38 km. Šiaurinėje dalyje jungiasi su Volgos-Dono kanalu.
Susidarė pastačius hidroelektrinę. Statyba prasidėjo 1948 m. Užtvankos ilgis – 12,8 km. Tvenkinys užpildytas 1952–1953 m., upės vandens lygis pakilo 27 m. Buvo užtvindytas istorinis paminklas – chazarų tvirtovė Sarkelis.
Drėkinimas, žvejyba (produktyviausias Rusijos tvenkinys).
Uostai – Volgodonskas, Kalačas prie Dono.
Valstybinė teisėsauga
Valstybinė teisėsauga, justicija ( 'teisė') – valstybinės teisėsaugos institucijos, jų visuma. Didžioji dalis yra teisminės valdžios struktūros (teismai, prokuratūra). Teisėtvarkos institucijos – teisėtvarką, t. y., praktinį teisės ir įstatymų vykdymą užtikrinti įgaliotos institucijos bei įstaigos (policija, muitinė). Jurisdikcinės valstybinės teisėsaugos institucijos – teismines galias turinčios institucijos, vykdančios teisingumą.
Notariato įstaigos prie valstybinės teisėsaugos priskiriamos teisinėse sistemose, kuriose notaras yra valstybės pareigūnas, tarnautojas, t. y., vykdomosios valdžios (viešojo administravimo) dalis.
Dalį teisėsaugos funkcijų delegavus privačiai veikiantiems asmenims („teisės privatizacija“), valstybinės teisėsaugos institucijomis nebelaikomi advokatai, teismo anstoliai (valstybėse, kur civilinio proceso vykdymas deleguotas privataus asmens statusą turintiems asmenims – teismo antstoliams, pvz., Lietuvoje). Notaras, kuriam yra deleguotos valstybinės funkcijos, veikiantis kaip privatus asmuo, valstybinės justicijos institucijoms nepriskiriamas.
Justiz Poder Judicial
Ajun el Atrusas
Ajun el Atrusas (arab. عيون العتروس) – miestas pietinėje Mauritanijoje, Hodh El Gharbi regiono centras. 17,4 tūkst. gyventojų (1998 m.).
Netoli miesto yra oro uostas. Svarbus regiono prekybinis centras.
2007 Dakaro ralio punktas.
Siu Juhua
Vaikystė
Kai jai buvo šešeri, tėvas, vidurinės mokyklos matematikos mokytojas ir šachmatų mėgėjas, pamokė ją kaip žaisti šachmatais. Mergaitė tobulėjo, tad jau 1988 m. pateko į Džeziango provincijos moterų šachmatų rinktinę, o po metų jau treniravosi kartu su Kinijos moterų šachmatų rinktine.
Jaunystė
Dalyvaudama 1996 m. Medeljine vykusiame pasaulio jaunimo šachmatų čempionate, merginų iki 20 m. grupėje, surinkusi 9 taškus iš 13 galimų, iškovojo bronzos medalį.
Azijos moterų šachmatų čempionatas
Siu Juhua 1998 m. dalyvavo Kvala Lumpūre Azijos moterų šachmatų čempionate, kur surinkusi 8½ taško iš 11 galimų, tapo čempione.
Pasaulio moterų šachmatų taurė
2000 m. rugsėjo 1–13 d. Šenjange žaidė pirmosiose pasaulio šachmatų taurės moterų varžybose, kur pasiekusi finalą, nugalėjo ukrainietę Nataliją Žukovą 1½ :½ ir iškovojo pasaulio moterų šachmatų taurę.
Dar kartą sėkmingai žaidė 2002 m. Haidarabade surengtose pasaulio šachmatų taurės moterų varžybose, kur pasiekusi finalą, nugalėjo bulgarę Antoanetą Stefanovą 1½ :½ ir antrą kartą laimėjo pasaulio moterų šachmatų taurę.
Komandinės šachmatų varžybos
Siu Juhua žaidžia nemažai ir komandinėse varžybose: moterų šachmatų olimpiadose, Azijos moterų komandiniuose čempionatuose, Kinijos šachmatų lygoje, Europos moterų šachmatų klubų taurės varžybose ir kitose komandinėse šachmatų varžybose.
Moterų šachmatų olimpiados
Siu Juhua žaidė prie 2–3 lentos už Kinijos rinktinę trejose šachmatų olimpiadose: 2000, 2002 ir 2004 m. Jose sužaidė 31 partiją ir surinko 21 tašką (+15, =12, -4), kas sudaro 67,7 % galimų taškų. Laimėjo tris komandinius aukso medalius. Siu Juhua pasiekimai atskirose moterų šachmatų olimpiadose.
Kinijos šachmatų lyga
Siu Juhua žaidė Kinijos šachmatų lygoje (2005–2006, 2008–2011 m.). Iš sužaistų 75 partijų surinko 51 tašką (+39, =24, -12) ir iškovojo vieną komandinį bronzos medalį. Siu Juhua pasiekimai Kinijos šachmatų lygoje.
Azijos moterų komandinis šachmatų čempionatas
Ji taip pat prie 2–3-os lentos 1995–2003 m. atstovavo Kinijai Azijos moterų komandiniuose šachmatų čempionatuose. Sužaidė 19 partijų ir surinko 16½ taško (+15, =3, -1) bei iškovojo 6 aukso medalius: tris komandinius ir tris už individualų pasirodymą.
Pasaulio moterų šachmatų čempionatai
Siu Juhua kelias link čempionės titulo nebuvo trumpas.
Pirmasis bandymas
Pirmas bandymas buvo 1993 m., kai žaisdama 1-ą kartą Džakartos tarpzoniniame turnyre, surinko 6 taškus iš 13 galimų ir tarp 39 dalyvių užėmė 27 vietą.
Antrasis bandymas
Siu Juhua 2000 m. pabandė jėgas pirmajame atkrentamųjų mačų moterų šachmatų čempionate Delyje, kur pasiekusi trečiąjį ratą, per papildomas partijas pralaimėjo ukrainietei N. Žukovai bendru rezultatu 1½ : 2½ ir iš tolesnių varžybų iškrito.
Trečiasis bandymas
Geriau sekėsi 2001 m. pasaulio moterų šachmatų čempionate, kuriame ji buvo pasiekusi pusfinalį ir susitiko su Aleksandra Kosteniuk. Pagrindinis dviejų partijų mačas pasibaigė lygiosiomis, bet per abi papildomas partijas nugalėjo varžovė, kuri ir pateko į finalą.
Ketvirtasis bandymas
Siu Juhua žaidė 2004 m. Elistoje surengtame moterų šachmatų pasaulio čempionate. Tada ji pasiekė aštuntfinalį, kur 0:2 pralaimėjo indei Humpy Koneru.
Pasaulio moterų šachmatų čempionė
Dar vienas Siu Juhua bandymas iškovoti čempionės titulą apsivainikavo sėkme 2006 m, kai Jekaterinburge vykusiame pasaulio moterų šachmatų čempionate, ji pasiekė finalą, kuriame keturių partijų mače 2½ : ½ nugalėjo Alisą Galiamovą ir tapo pasaulio šachmatų čempione.
Spektrometras
Spektrometras – spektrinis prietaisas, su kuriuo tiriamas objekto spektras elektroniniu būdu. Šiems tyrimams dažniausiai naudojamos CCD kameros.
Spektrometras naudojamas fizikos, analitinės chemijos, astronomijos tyrimuose.
Siu Juhua
Titulo praradimas
Deja, 2008 m. pasaulio moterų čempionate Nalčike, antrame rate pralaimėjusi Svetlanai Matvejevai ½ : 1½ iškrito iš varžybų ir neteko pasaulio čempionės titulo.
Tolesnės kovos dėl čempionės titulo
2010 m. Antakijoje vykusiame pasaulio moterų šachmatų čempionate Siu Juhua nedalyvavo. FIDE, įvedus mišrią pasaulio moterų čempionatų vykdymo tvarką, kai kas antrą moterų pasaulio šachmatų čempionatą, žaidžiami mačai tarp pasaulio čempionės ir pretendentės, iškovojusios šią teisę moterų didžiojo šachmatų prizo varžybose. Siu Juhua tose varžybose žaidė 2009–2011 m. Sekėsi permainingai: antrajame varžybų etape, kuris vyko Nankine, surinkusi 8 taškus iš 11 galimų, ji užėmė 1-ąją vietą. Tačiau kiti etapai nebuvo tokie sėkmingi ir galutinėje įskaitoje ji užėmė 7-ąją vietą ir teisės žaisti mačą 2011 m. su pasaulio čempione Hou Ifan neiškovojo. 2012 m. pasaulio moterų atkrentamųjų mačų čempionate ji nedalyvavo.
Asmeninis gyvenimas
Siu Juhua 2004 m. yra baigusi teisės bakalauro, o 2011 m. – kinų literatūros magistrės studijas Pekino universitete. 2005 m. ji ištekėjo, augina sūnų.
Veikas
Istorija
Miesto pavadinimas kilo nuo čia gyvenusios indėnų vičitų genties veikų (vakų, waco, huaco). Amerikiečių gyvenvietė pradėjo kurtis 1849 m.
Rimantas Markauskas (1954)
Rimantas Markauskas (1954 m. balandžio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Baigęs aštuonmetę mokyklą 1969 m. įstojo ir 1973 m. baigė Vilniaus Elektromechanikos technikumą, skaičiavimo mašinų ir įrengimų specialybę. 1973–1976 m. tarnavo laivyne, 1976–1992 m. gamyklos „Komunaras“, vėliau Valstybinės staklių gamyklos brigadininkas. 1992–1996 m. Lietuvos Respublikos Seimo narys, dirbo Lietuvos demokratinės darbo partijos frakcijoje.
Žmona Ina, sūnūs Arūnas ir Mindaugas.
Rokiškėlės
Rokiškėlės – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Laibgalių, prie kelio į Kriaunas. Jame Rokiškėlių (Zaboravos) dvaras. Šalia kaimo telkšo Rokiškėlių ežeras, teka Audros upelis. Seniūnaitijos centras.
Istorija
Kaime anksčiau buvo Rokiškėlių dvaras. Sovietmečiu jame buvo įkurta tuberkuliozės sanatorija, veikusi iki 1972 m.
Nacionalinis antropologijos muziejus
Nacionalinis antropologijos muziejus  – nacionalinis muziejus Meksikoje, įsikūręs šalies sostinėje Meksike, tarp Reformų prospekto ir Čaputlepeko parko. Muziejus atidarytas 1964 m., jį suprojektavo architektas Pedras Ramiresas Vaskesas. Pastatas sudarytas iš 23 kambarių, apima ~8 ha teritoriją.
Ekspozicija
Nacionaliniame antropologijos muziejuje saugoma gausiausia ir vertingiausia ikikolumbinių Meksikos kultūrų artefaktų kolekcija. Taip pat eksponuojami kitų senovinių kultūrų (Persijos, Graikijos, Kinijos, Egipto) radiniai.
Svarbiausi muziejaus eksponatai:
Stalino vėliava
Stalino vėliava – Salantų rajono laikraštis, ėjęs nuo 1951 m. gegužės 1 d. iki 1959 m. gruodžio 13 d. Salantuose.
Gėsalai
Gėsalai – kaimas šiaurės rytinėje Skuodo rajono savivaldybės dalyje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Ylakių, pasienyje su Latvija. Seniūnaitijos centras. Stovi Veitelių paminklas partizanams (atminimo ženklas Gėsalų partizanams, žuvusiems 1946 m.; pastatytas 2008 m.). Pro Gėsalus teka Apšės aukštupys Vereta ir jos intakai Spiginas bei Kaltis. Prie kaimo yra Gėsalų kraštovaizdžio draustinis.
Stalino vėliava
Istorija
Laikraštis uždarytas 1959 m. gruodžio 7 d. panaikinus Salantų rajoną, jo teritorija atiteko Kretingos, Plungės ir Skuodo rajonui. Teritorijoje platinti šių rajonų laikraščiai.
Gėsalai
miniatiūra|220px|left|Žemės ūkio bendrovės ženklas miniatiūra|220px|right|Gatvė miniatiūra|220px|right|Riboženklis miniatiūra|220px|right|Paminklas partizanams
Istorija
Viduramžiais Gėsalai priklausė istorinei Ceklio žemei. Į vakarus 2 km nuo kaimo yra Veitelių piliakalnis, už jo – Kivylių piliakalnis, 4 km į šiaurės vakarus – Aizvikių piliakalnis, prie jo Straujeniekų piliakalnis, į rytus – Girdenių piliakalnis.
Gėsalai minimi 1523 m. Nuo 1572 m. kaimą ir gretimus kaimus valdė Chodkevičiai, vėliau – Sapiegos. 1951–1962 m. Gėsalų apylinkės centras, 1950–1992 m. „Pabaltijo“ kolūkio centrinė gyvenvietė. Nuo 1992 m. veikia Gėsalų žemės ūkio bendrovė, vadovas Edvardas Karečka.
1919 m. įsteigta Gėsalų pradinė mokykla. Neoficialiai Gėsalų vaikus pradėta mokinti 1917 m. rudenį. Kitais metais stambieji ūkininkai, bijodami, kad mokykla nebūtų įkurta be jų, suvedė savo vaikus į ūkininko Domo Girdenio namus, kur juos mokė Magdalena Stonkutė. Kreipęsi į tuometės Mažeikių apskrities viršininką, gyventojai pasiekė, kad dar po metų mokykla būtų atidaryta oficialiai. Taip išnuomotose patalpose, išardžius sieną ir du kambarius sujungus į vieną, mokslus pradėjo 18 mokinių. Nuo 1951 m. aštuonmetė, devynmetė, nuo 2000 m. Gėsalų pagrindinė mokykla, nuo 2005 m. Ylakių gimnazijos Gėsalų pradinio ugdymo skyrius. 2010 m. likviduota.
1948 m. įkurta biblioteka. Pokariu kaime veikė Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Alkos rinktinės Ylakių būrio partizanai, kuriuos persekiojo Ylakių enkavedistai ir stribai. 1946 m. gegužės 21 d. Gėsaluose žuvo partizanas Edvardas Bičkus (g. 1910 m. Kervių k.), ryšininkas Pranas Narvilas (g. 1930 m.), kaimo gyventojai Julija Verkilaitė-Kubilienė ir Rapalis, spalio 5 d. – partizanai Juozas Mickus (g. 1912 m., gyv. Ylakaičių k.), Antanas Gūžė (g. 1913 m., gyv. Viršilų k.), Edvardas Reimontas (g. 1914 m. Viršilų k.).
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Tottenham Hotspur FC
Londono „Tottenham Hotspur“ – Anglijos futbolo klubas iš Londono, Totenhamo rajono.
Bronius Dundulis
Bronius Dundulis (1909 m. lapkričio 26 d. Gyvakarai, Kupiškio valsčius – 2000 m. rugsėjo 1 d. Vilnius) – Lietuvos istorikas, habilituotas istorijos mokslų daktaras (1940 m. ir 1967 m.).
Biografija
1933 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Teologijos – filosofijos fakultetą. 1933–1940 m. tobulinosi Sorbonoje. Paryžiuje 1940 m. išleido knygą „Napoleonas ir Lietuva 1812 m.“ (. Paris: Presses Universitaires de France, 1940. – 344 p.) ir jos pagrindu apgynė daktaro disertaciją. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakulteto taryba 1944 m. gruodžio 15 d. patvirtino daktaro laipsnį, tačiau aukštesni sovietinės valdžios pareigūnai pasiūlė rengti disertaciją pagal marksistinę metodologiją ir iš naujo ginti. Atsisakė ir parašė dvi disertacijas kitomis temomis – kandidato (apginta 1955 m.) apie XV a. Lietuvos kovą dėl vakarų ir pietvakarių žemių (Lietuvių kova dėl Žemaitijos ir Užnemunės XV amžiuje. Vilnius, 1960 m.) ir daktaro – apie Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės santykius su Lenkija (Lietuvos kova dėl valstybinio savarankiškumo XV a. Vilnius, 1968 m.).
Kaip nemaža Lietuvos istorikų grupė (Zenonas Ivinskis, Kučinskas, Jonas Matusas, Povilas Pakarklis, Remeika, Šapoka, Simas Sužiedėlis ir Šležas, dauguma jų studijavo VDU TFF) priklausė aktyviai visuomeninei katalikų organizacijai – ateitininkams.
Žmona Pranė Dundulienė.
Mokslinė veikla
Naudodamasis to meto konjunktūra net sovietinės cenzūros sąlygomis tyrė svarbias XV a. – XVIII a. Lietuvos politinės istorijos temas, panaudojo itin gausius šaltinius, užsienio literatūrą ir padarė didelį poveikį lietuvių istoriografijai bei tautinio sąmoningumo ugdymui.
Dungeon
Dungeon – vienas pirmųjų kompiuterinių vaidmenų žaidimų, sukurtas XX a. aštuntojo dešimtmečio viduryje (1975 ar 1976 m.) PDP-10 kompiuterių sistemai. Žaidimą sukūrė Klermonto universiteto studentas Don Daglow, vėliau sukūręs ar padėjęs sukurti įvairius vaidmenų, sportinius bei realaus laiko strategijos žaidimus. Žaidime pritaikytos vaidmenų žaidimo Dungeons and Dragons taisyklės, veikėjas labirintuose turėjo kovoti su įvairiomis pabaisomis, kovų metu įgaudamas patirties taškų ir keldamas savo lygį. Žaidėjas instrukcijas galėjo rašyti tekstiniame režime, tačiau žaidime taip pat buvo pirmą kartą panaudotas matomo lauko grafinis vaizdavimas.
Gudiškiai (Anykščiai)
Gudiškiai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 12 km nuo Skiemonių.
Universumas (logika)
Universumas ( – pasaulis, visata) – logikoje objektų, kurie tiriami tam tikros teorijos ribose, tik jos priemonėmis, sritis. Nors dėl tyrimo priemonių ir uždavinių universalumo tiriamųjų objektų sritys (samprotavimo universumas) gali būti skirtingos, tačiau visada, kad būtų išvengta paradoksų, jos turi būti taip apibrėžtos, jog taikomas universumas nesutaptų su visų apskritai mąstomų objektų sritimi – filosofiniu universumu.
Šv. Andriaus parapija (Sent Vinsentas)
'''Šv. Andriaus parapija''' arba Laju rajonas – administracinė parapija Sent Vinsente ir Grenadinuose, apima Sent Vinsento salos pietvakarinę dalį. Administracinis centras – Laju.
Parapijoje esančios gyvenvietės: Laju, Kler Valis, Kvestelas, Vermontas, Kemden Parkas, Čonsis, Duboa, Edinboro, Fransua, Liberti Lodžas, Montrozas, Pembrukas, Redemšinas.
Čartoria
Čartoria  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Miastkovo valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurės vakarus nuo Miastkovo, apie 21 km į vakarus nuo Lomžos ir apie 93 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Elisha Cuthbert
Eliša Katbert (, g. 1982 m. lapkričio 30 d. Kalgaryje, Kanada) – kanadiečių kino ir televizijos aktorė bei buvęs modelis, geriausiai žinoma vaidmeniu filme „Mano kaimynė porno žvaigždė“.
Kilmė
left |thumb|140px Eliša gimė Kalgaryje, namų šeimininkės Patricijos ir automobilių inžinieriaus Kevino šeimoje. Kurį laiką jie gyveno Kvebeke it Toronte. 2000 m. ji baigė Centennil Regional High School mokyklą ir persikėlė į Los Andželą.
Karjera
Persikėlusi į Holivudą, Eliša gavo vaidmenį seriale „24“ ir nuolat filmavosi jame 3 metus (vėliau dar kituose sezonuose pasirodydavo kaip kviestinė aktorė). 2003 m. JAV ji debiutavo kine, epizodiniais pasirodymais juostose „Old School“ ir „Love Actually“. Po metų ji gavo pirmąjį pagrindinį – buvusios pornografinių filmų aktorės – vaidmenį filme „Mano kaimynė porno žvaigždė“. Jam besirengdama Eliša bendravo su šio verslo atstovėmis, tačiau ir filmas, ir jos vaidyba sulaukė įvairių vertinimų.
Kiti svarbesni Elišos vaidmenys: „He Was a Quiet Man“ ir „My Sassy Girl“, serialai „MADtv“, „The Forgotten“ ir „One Big Happy“.
Asmeninis gyvenimas
Eliša, kuri yra didelė ledo ritulio gerbėja, 2 metus susitikinėjo su NHL žaidėju Sean Avery (išsiskyrė 2007 m.), o nuo 2008 m. – su kitu ledo ritulininku Dion Phaneuf, su kuriuo susituokė 2013 m. Dėl nepagarbių pastabų Elišos atžvilgiu, Avery 2008 m. buvo suspenduotas 6 rungtynėms, o vėliau atleistas iš „Dallas Stars“ komandos.
Apdovanojimai
right|thumb|140px|Kadras iš filmo „[[Tyla (2005 filmas)|Tyla“]]
Sriubiškėliai
Sriubiškėliai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Jūžintų, prie kelio Jūžintai–Užpaliai.
Karlomanas I
Karlomanas I (751 m. birželio 28 d. – 771 m. gruodžio 4 d.) buvo frankų karalius 768–771 m. Jis buvo antrasis iš išgyvenusių Pipino Trumpojo ir Bertrados iš Laono vaikų, Karolio Didžiojo jaunesnis brolis. Labai mažai žinoma apie jo gyvenimą.
Valdymas
Kai Karlomanui I buvo 3 metai jis su tėvu Pipinu ir broliu Karoliu popiežiaus Stepono II buvo pateptas Frankų karaliumi, „Romos patricijumi“, kai šis atvyko prašyti pagalbos prieš lombardus. Mirus Pipinui, broliai pasidalino tėvo karalystę. Karlomano I valdos buvo frankų teritorijų centre, sostinė – Suasonas. Jam priklausė Paryžius, Centrinis masyvas, Langedokas, Provansas, Pietų Austrazija, Burgundija, Elzasas ir Alemanija. Šie regionai buvo silpnai susieti ir apsupti Karolio valdų. Nors juos buvo lengviau ginti, jie duodavo mažiau pajamų.
Manoma, kad Karlomanas I ir Karolis Didysis nemėgo viens kito, bet neaišku kodėl. Kai kurie istorikai teigia, kad jie laikė save vieninteliais Pipino įpėdiniais: Karolis, nes buvo vyresnis, o Karlomanas, nes teisėtas sūnus (kartais teigiama, kad Karolis buvo pavainikis, bet su tuo daugelis nesutinka). Kaip bebūtų karalystės padalinimas pablogino brolių santykius, nes jie jautėsi apgauti.
Karlomano valdymas buvo trumpas ir audringas. Broliai dalinosi Akvitanija, kuri sukilo po Pipino mirties. 769 m. Karolis vyko su armija malšinti sukilimą, Karlomanas atvyko padėti, bet susipyko su broliu netoli Puatjė ir atsitraukė. Kai Karolis sutriuškino maištininkus, Karlomano autoritetas frankų tarpe smuko. Jų santykiams prastėjant motina Bertrada tarpininkavo, bet ji buvo Karolio pusėje, su kuriuo gyveno.
Teisingumas
thumb|[[justicija|Teisingumo deivė vaizduojama akla, kairėje laikanti svarstykles, dešinėje – kalaviją (teisingumui įgyvendinti)]] Teisingumas (, iš 'teisėtas') – tinkamų vertybinių dorovinių, t. y. teisingų dalykų įgyvendinimas, jų praktinis pasireiškimas, (įsi)viešpatavimas; tiesos, teisybės siekis; pamatinė vertybė, kriterijus.
Filosofija
Platonas teisę laikė didžiausia dorybe žmonių gyvenime, teisingumo kriterijumi, jį apibrėžė kaip (valstybės) įstatymų saugojimą, dorybių vykdymą ir gero darymą kitiems. Platonas teisingumo sąvoką išvedė aiškindamas žmogaus sielos jėgų esmę.
Karlomanas I
Valdymas
Šie manevrai buvo palankūs frankams, bet kėlė grėsmę Karlomanui. Jis pasiūlė paramą popiežiui prieš lombardus ir pradėjo slaptas derybas su Kristofu. Tačiau Deziderijui žiauriai nužudžius Kristofą, Steponas III parėmė frankų ir lombardų sąjungą. Karlomaną išgelbėjo Karolio skyrybos su Deziderata. Pažeminta ir supykus ji susidėjo su Karlomanu prieš Karolį ir popiežių, kuris vėl pareiškė savo priešiškumą lombardams.
Teisingumas
Filosofija
Tomas Akvinietis teisingumą laikė pamatine vadovaujančia dorybe, vedančia į geraširdiškumą, Dievo ir artimo meilę. Nesant teisingumo, nebelieka veiksnių, suteikiančių žmonių gyvenimui vertę.
Karlomanas I
Palikimas
Karlomanas mirė 771 m. gruodžio 4 d. Spėjama, kad nuo didelio kraujavimo iš nosies. Tuo metu jis buvo arti karo su broliu. Karolio biografas Einhardas tai laikė Karlomano patarėjų klaida. Jis buvo palaidotas Reimse, bet XIII a. perkeltas į Šv. Deniso katedrą.
Teisingumas
Viešajame gyvenime
Teisingumas – vertybinė kategorija, naudojama įvairiose srityse. Politiniame gyvenime dažnai deklaruojamas teisingumo siekis. Jis dažnai įtvirtinimas politinių organizacijų programose, kitokiuose dokumentuose. Sąvoką savo pavadinimuose naudoja įvairios politinės partijos: pvz., Lietuvoje – Tvarka ir teisingumas, Lenkijoje – Teisė ir Teisingumas, Turkijoje – Recep Tayyip Erdoğan vadovaujama Teisingumo ir plėtros partija (turinti 352 iš 550 parlamento mandatų; 2007 m. parlamento rinkimuose laimėjusi 46,7 % balsų). Nėra vieningos sociologinės teisingumo sampratos; įvairiose visuomenės ir mokslo srityse egzistuoja skirtingas aiškinimas bei atskiros teisingumo teorijos.
Karlomanas I
Palikimas
Karlomanas vedė Gerbergą, kurią jam parinko Pipinas, pasak Stepono III. Jis susilaukė dviejų sūnų, kurių vyresnis buvo Pipinas. Gerberga tikėjosi, kad jos sūnus taps karaliumi, bet Karlomano pusbrolis Adalhardas, Šv. Deniso abatas Fulradas, grafas Varinas ją išdavė ir pasiūlė Karoliui prisijungti Karlomano valdas, ką jis padarė. Gerberga pabėgo („be jokios priežasties“) su sūnumis ir ištikimu grafu Autcharu į Deziderijaus rūmus. Šis vertė naują popiežių Adrianą I patepti Karlomano sūnus frankų karaliais. Karolis Didysis įsiveržė į Italiją ir užėmė Lombardų karalystę. Deziderijus su šeima buvo pagautas, kankintas, išsiųstas į vienuolynus. Gerbergos ir jos vaikų likimas nežinomas, bet manoma, kad jie atsidūrė vienuolyne Karolio įsakymu.
Teisingumas
Viešajame gyvenime
Pagal rūšis gali būti atkuriamasis teisingumas (vykdomas teisės pažeidimus), konstitucinis teisingumas (įtvirtinant tam tikrą „teisingą“ tvarką) ir pan.
Karlomanas I
Palikimas
Nepaisant įtemptų santykių, Karolis savo antrą sūnų pavadino Karlomanu, bet 781 m. pervadino Pipinu.
Teisingumas
Teisės filosofija
thumb|right|200px|Teisingumo vykdytojos deivės [[Justicija|Justicijos skulptūra)]] Bendrojoje teisės filosofijoje teisingumas suvokiamas kaip aksiologinė sąvoka bei tiriamas įvairiais požiūriais; yra išskiriamos skirtingos sampratos teorijos.
Teisingumas – pamatinė visuomenės vertybė, kurios įsiviešpatavimo teisinėje sistemoje siekiama specialiomis – teisinėmis – priemonėmis: teisėsauga, specialiai sukurtų institucijų, įstaigų bei organizacijų veikla.
Proceso teisės teorijoje bei proceso teisės filosofijoje teisingumas yra jurisdikcinei institucijai (pvz., teismui) priskirtų (teisinių) konfliktų sprendimas, remiantis teise bei (su)reguliuojant konkrečius tam tikroje situacijoje susiklostančius visuomeninius santykius. Tokia veikla – ginčų nagrinėjimas (ikiteisminėse ir tolesnėse instancijose), bylų sprendimas (teismuose), kita teisminio pobūdžio veikla. Šiuolaikinėje valstybėje egzistuoja prievartos taikymo monopolis, jis priklauso valstybei, kuri juo naudojasi per savo institucijas bei pavaldžias organizacijas, specialiai tam sukurtas įstaigas, pvz., teismus, prokuratūrą. Teisingumą vykdo tik teismai (LR Konstitucijos 109 str. 1 d).
Mitologija
Teisingumą simbolizuojanti graikų deivė Temidė (arba romėnų Justicija) vaizduojama su raiščiu ant akių – bešališkumo simboliu, vienoje rankoje laikanti kalaviją, o kitoje – svarstykles (kartais ir su gausybės ragu).
Lietuviškoje mitologijoje teisingumą globoja dievaitis Perkūnas.
Mileičycių Šv. Barboros parapija
'''Mileičicės Šv. Barboros parapija''' - viena iš Kleščelės stačiatikių dekanato parapijų, Mileičicės kaime. Parapija įkurta apie 1592 metus. Pirmosios parapijos cerkvės statybas finansavo karalius Žygimantas Senasis. Parapijoje yra XIX a. amžiuje pastatyta Mileičicės Šv. Barboros cerkvė ir 1820 m. pastatyta Mileičicės Šv. Mykolo cerkvė.
Stumbriai (Geldapės apskritis)
Stumbriai arba Kamaričiai (, nuo 1938 m. liepos 17 d. Auersfeld, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Gavrilovo kaimo gyvenvietės kaimas Romintos girios vakarinėje dalyje.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Geldapės apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Gavrilovo apylinkės kaimas.
Chojni Naruščkai
Chojni Naruščkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Miastkovo valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaime yra apie 30 namų.