cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šventelė (upė)
Upėvardis Šventelė kildinamas nuo žodžio šventas, o Dėmė – nuo dėmė („sutepta, suteršta vieta“).
Muzikos barai
Muzikos barai:
Mars Observer
Mars Observer – NASA kosminis zondas, skirtas Marso tyrinėjimui, paleistas 1992 m. rugsėjo 25 d. Mars Observer pagrindinė misija buvo – Marso atmosferos ir geologijos tyrimai. Ryšys su erdvėlaiviu buvo prarastas likus trims dienoms iki įskriejimo į Marso orbitą.
Mars Observer kainavo apie 980 milijonų JAV dolerių. Tačiau kaip ir šiame zonde naudoti instrumentai, buvo naudojami ir Mars Global Surveyor, paleistame 1996, 2001 Mars Odyssey – 2001 ir Mars Reconnaissance Orbiter, paleistame 2005 m.
Metolis
thumb|right Metolis – 4 metilaminofenolio sulfatas, organinis junginys. Bespalviai, ore tamsėjantys kristalai, lengvai tirpsta vandenyje, etanolyje. Lydosi 240–260 °C temperoje ir skyla. Junginio molinė masė 344,38 g/mol. Būdingos ir fenolių, ir aminų cheminės savybės, reduktorius. Vartojami fotografijoje kaip ryškalas.
Žmogaus vaisius
Žmogaus vaisius ( – 'atžala') – žmogaus vystymosi stadija tarp gemalo ir naujagimio. Trunka maždaug nuo trečiojo nėštumo mėnesio (devintosios savaitės), kai susidaro placenta, iki gimdymo.
Pirmąsias 8 nėštumo savaites nuo apvaisinimo žmogaus gyvybė vadinama gemalu. Apie devintą savaitę jis ima įgauti žmogui būdingų bruožų, 3-ojo mėnesio pabaigoje yra 8–9 cm dydžio, nėštumo viduryje apie 25 cm, prieš gimdant – apie 50 cm ūgio ir virš 3 kg svorio. Vaisiaus judesiai prasideda nuo 12-osios nėštumo savaitės, nors dažniausiai moteris juos pajunta ne anksčiau kaip 18–20-ąją savaitę. Apie 4 mėnesį ima formuotis išoriniai lytiniai organai. Nuo nėštumo vidurio jau galima aptikti širdies plakimą, kuris apie dukart dažnesnis nei mamos. 28-ąją nėštumo savaitę vaisius siekia 35 cm ūgio ir sveria apie 1 kg.
Roviškėlės
Roviškėlės – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Kvetkų, Nemunėlio dešiniajame krante.
Istorija
XVII a. Ozemblovskių Roviškių dvaro kaimas. 1959-1975 m. Kvetkų tarybinio ūkio, 1975-1992 m. Lenino kolūkio gyvenvietė.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Mintis (reikšmės)
Mintis gali reikšti:
Kampinji kultūra
Kampinji kultūra – eneolito archeologinė kultūra, 1886 m. prancūzų archeologo P. Salmono pavadinta pagal radinius prie Kampinji, (Ero departamentas, Aukštutinė Normandija, Šiaurės Prancūzija).
Arealas
Kampinji kultūra 6-4 tūkstantmetyje pr. m. e. buvo paplitusi pietvakarių, šiaurės ir šiaurės rytų Europoje. Kampinji duobėje aptikta titnago dirbinių ir šiurkščios keramikos liekanų. Kampinji kultūrai būdingos keramikos ir titnago dirbinių aptinkama dabartinėje Prancūzijoje, Skandinavijos šalyse ir Šiaurės Rusijoje. Prancūzijoje Kampinji kultūra turi Maglemozės kultūrai, Skandinavijoje ir Šiaurės Rusijoje – Komsos kultūrai ir Ertebiolės kultūrai būdingų bruožų.
Kultūra
Ankstyvuoju Kampinji kultūros laikotarpiu žmonės gyveno apskrito plano, 3–6 m skersmens pusiaužeminiuose būstuose, vėlyvuoju – stačiakampiuose antžeminiuose pastatuose. Vertėsi medžiokle (medžiojo elnius, laukinius arklius) ir žvejyba, rinko maistą, šiek tiek žemdirbyste. Buvo prisijaukinę šunų. Ankstyvuoju laikotarpiu naudojo akmeninius trikampius plačiaašmenius kirvius ir kaplius, vėlyvuoju – gludintus kirvius. Keramika lipdyta iš molio su smėlio ir grūstų kriauklių priemaišomis – plokščiadugniai dubenys ir smailiadugniai puodai, šiek tiek ornamentuoti. Kartais Kampinji kultūros vardu vadinamos įvairios medžiotojų ir žvejų kultūros nuo Britų salų iki Uralo, kur randama didelių titnago dirbinių.
Didžiosios Kovos apygarda
thumb|right|240px|Paminklas Didžiosios Kovos apygardos partizanams [[Kaišiadoryse]] miniatiūra|240px|right|Partizanų parko kryžiai [[Kadrėnai|Kadrėnuose (Ukmergės raj.)]]
Didžiosios Kovos apygarda, DKA – rezistencinio pasipriešinimo judėjimo dalyvius vienijusi partizanų apygarda, veikusi 1945–1950 m. Vilniaus, Kauno bei Ukmergės apskrityse. Šią partizanų junginių apygardą sudarė A ir B rinktinės. Vilniaus ir Šalčininkų krašte rinktinė faktiškai neveikė, nes čia gyveno daugiausia nelietuviai ir partizanai neturėjo gyventojų paramos.
Ištakos
1944 m. liepą Raudonoji armija užėmė Vilnių, prasidėjo mobilizacija. Kadangi mobilizacija paskatino vengiančių jos vyrų pasitraukimą į miškus ir partizaninio judėjimo plėtrą, Didžiosios Kovos apygarda (toliau – DKA) susikūrė viena iš pirmųjų. Partizanų būrius ėmėsi telkti Lietuvos kariuomenės puskarininkiai. Remiantis A rinktinės štabo viršininku Bernardu Steponavičiumi-Milžinu, pirmasis jaunus vyrus, besislapstančius nuo Raudonosios armijos, subūrė Pranas Petkevičius-Kariūnas. 1944 m. rudenį jis jau vadovavo apie 60 partizanų būriui, kuris slapstėsi didesniuose miškuose ir pastovios vietos neturėjo. Pirmieji Kaišiadorių krašto partizanai tęsė Nepriklausomybės kovų tradicijas: Motiejaus Bulaukos-Kolumbo iš Rusių k., Žaslių vls., tėvas Jonas Bulauka-Savanoris buvo 1918–1920 m. Nepriklausomybės kovų dalyvis; Steponas Kveraga-Švyturys buvo Lietuvos kariuomenės savanorio sūnus, Prano Petkevičiaus-Kariūno broliai Petras ir Bernardas taip pat dalyvavo Nepriklausomybės kovose.
Pavienius partizanų būrius ėmėsi vienyti Jonas Misiūnas-Žaliasis Velnias. Taip 1944 m. rugsėjį Trakų apskrityje atsirado jo vadovaujama Lietuvos Laisvės Armijos Didžiosios Kovos rinktinė, apimanti Gelvonų, Kaišiadorių, Musninkų, Vievio, Žaslių, Žiežmarių valsčius. Neilgai trukus prisijungė Kruonio, Pažaislio ir Rumšiškių valsčių kovotojai. Kai kurie autoriai nurodo, kad 1944 m. rugpjūčio pabaigoje jungtis į rinktinę nutarė Kaugonyse susirinkę Trakų ir Ukmergės apskrityse veikusių partizanų būrių vadai.
J. Misiūnas veikė ne tik Trakų, bet ir Ukmergės, Švenčionių, Kauno apylinkėse, kurios nepriklausė Vilniaus apygardai. 1945 m. gruodžio 1-ąją jis rinktinę pavadino apygarda ir padalino į dvi rinktines (A ir B). Šiuo įsakymu Alfonso Morkūno-Plieno ir Juozo Šibailos-Merainio vadovaujami partizanai sudarė B rinktinę, buvo įjungti į Didžiosios Kovos apygardą.
Struktūra ir kaita
thumb|Didžiosios Kovos apygardos lietuvių partizanai prie palapinės 1949 m. thumb|Didžiosios Kovos apygardos lietuvių partizanai 1949 m. Didžiosios Kovos apygarda – organizacinis Aukštaitijos partizanų vienetas, kuris priklausė Šiaurės rytų Lietuvos sričiai. Pastaroji nuo 1948 m. imta vadinti Rytų arba Karaliaus Mindaugo sritimi. Stanislovo Abromavičiaus duomenimis, nuo 1946 m. pradžios DKA plotas apėmė Kurklius ir Balninkus, Žemaitkiemį, Želvą, Šešuolius, Veprius, Pabaiską, Širvintas, Giedraičius, Gelvonus, Musninkus, Žaslius, Žiežmarius, Vievį, Semeliškes, Kaišiadoris, Kruonį, Rumšiškes, o taip pat Deltuvos pietrytinę, Taujėnų rytinę, Kavarsko pietinę, Molėtų rytinę, Maišiagalos vakarinę, Paberžės šiaurinę, Aukštadvario, Jiezno, Onuškio šiaurines, Trakų ir Rūdiškių vakarines, Petrašiūnų rytinę, Jonavos pietinę, Žeimių pietinę ir Panoterių valsčiaus pietrytinę dalis.
Apygarda turėjo būti padalinta į 4 rinktines: A, B, C ir D, tačiau buvo sudarytos tik dvi – A (veikė Trakų) ir B (Ukmergės apskrityje). Yra žinių, kad Švenčionių (Tigro) rinktinė laikyta DKA D rinktine. Jai vadovavo J. Misiūno bendražygis Jonas Kamarauskas-Karijotas. C rinktinę turėjo sudaryti Vlado Mikulėno-Šarūno vadovaujamos pajėgos, tačiau ten – Utenos krašte – buvo įkurta Vytauto apygarda. Rinktinės turėjo veikti apskričių ribose, tačiau Žaliasis Velnias Musninkų valsčių – Ukmergės apskrities teritoriją – paliko A rinktinei. 1946 m. pradžioje ją sudarė 6 batalionai, B rinktinę – 5 (kitur teigiama, kad abi rinktinės turėjo po 6 batalionus, kuriuose veikė per 800 partizanų). Batalionai buvo dalijami į smulkesnius karinius vienetus – kuopas ir būrius, organizuotus Lietuvos kariuomenės pavyzdžiu.
DKA vadai:
Dr. Aistės Petrauskienės duomenimis, pirmasis Vilniaus apygardos 5-osios LLA Vanagų štabo viršininkas buvo Stasys Misiūnas-Senis, jam įkandin vadovavo:
DKA štabas ilgą laiką buvo išskirtinis, „skrajojantis“, nes neturėjo pastovios buvimo vietos. Štabo nariai rinkosi Budelių kaime, Livintų, Kaugonių ir Ukmergės miškuose, Čiobiškio dvare įsikūrusioje vaikų prieglaudoje, Gegužinės klebonijoje ir kitur. Didžiosios Kovos apygardos štabo nariai nuolat judėjo iš vienos vietos į kitą, vienoje vietoje nebūdavo ilgiau nei tris paras. Štabas judėjo dviem skirtingais ratais – mažuoju ir didžiuoju. Mažojo rato maršrutas: Kaugonys – Dainava – Paparčiai – Šilonys – Krušonys – Beištrakiai – Kaišiadorys – Žiežmariai – Strošiūnai. Remiantis A rinktinės vado Jono Neicelio tardymo protokolu, 1945 m. šiame rate buvo keturi kontroliniai punktai, kuriuose buvo renkama informacija apie saugumo struktūrų numatomas arba pradėtas vykdyti operacijas. Į šį ratą buvo draudžiama įsileisti nepažįstamus asmenis. Apygardos vadovybei apie štabo buvimo vietą pranešdavo kontrolinių punktų prižiūrėtojai.
Mažojo rato pirmasis punktas buvo Šilonių miške, jam vadovavo Adolfas Kinderevičius-Jurginas, antrasis – Beištrakių miške, jam vadovavo Petras Klimas-Uosis, trečiasis – Strošiūnų miške, jam vadovavo partizanas slapyvardžiu Briedis, ketvirtasis – Kaugonių miške, vadovaujamas Andriaus Petkevičiaus-Aguonos. Tomis dienomis, kai okupantai siausdavo miškus, štabas „skrajojo“ didžiojo rato maršrutu.
Kovos taktika
1944–1945 m. bandyta sukurti patikimą ryšių sistemą, tai buvo daroma ryšininkų ir slaptažodžių (parolių), kuriuos numatydavo kuopos ir rinktinės vadai, pagalba. Ryšininkų darbą bandė koordinuoti Aldona Sipavičiūtė-Velnio Išpera, Aldona Paulavičiūtė-Indyra, Nastutė Rumševičiūtė-Narsutė. Išskirtinis DKA bruožas – moterų partizanių-ryšininkių batalionas, vadovaujamas A. Paulavičiūtės. Jo dalyvės turėjo rūpintis materialine parama partizanams, rinkti informaciją apie saugumo pajėgų judėjimą, užtikrinti ryšius tarp būrių.
Partizanų vadovybė skyrė daug dėmesio kovotojų pasirengimui. Esant galimybei buvo rengiami apmokymai, spausdinamos ir platinamos instrukcijos. Partizanai pasižymėjo ir atsišaukimais bei kitais raštais, skirtais kolaborantams.
Veikla
Partizanai daug laiko praleisdavo žygiuose, laisvalaikį išnaudodavo įvairiai: vieni jų kūrė eilėraščius, kurie dažnai virsdavo dainomis, leido spaudą, kiti mėgo stalo žaidimus. Be viso to partizanai sportavo, vadovybė studijavo žemėlapius, rengė operatyvinius planus. Edmundas Šaučiukėnas pasakoja, kad yra girdėjęs, kaip Ukmergės valsčiaus partizanai kalbėjo apie ką tik pasibaigusias bėgimo, granatos svaidymo varžybas. Būriai turėjo savo čempionatus, susitikdavo varžytis miško aikštelėse. Nors vyko karas, partizanai nepamiršo minėti vardadienių, gimtadienių ir valstybinių švenčių. Štai 1946 m. vasario 15-osios naktį trys partizanai keliavo į Kruonį iškelti trispalvės, tačiau pateko į pasalą.
DKA leido kelis periodinius leidinius. Pirmasis laikraštis „Tikruoju keliu“ pasirodė 1944 m. rudenį, jo buvo išleisti 3 numeriai. Taip pat leista „Laisvės keliu“ (red. S. Misiūnas), „Žalia giria“, vėliau – „Nepriklausoma Lietuva“ (red. E. Svilas).
Apygardos žlugimas
DKA apėmė Vilniaus–Kauno–Panevėžio kelių trikampį, šiuose keliuose okupantų pareigūnai buvo ne kartą užpulti. Tai ir daugelis kitų priežasčių okupantus paskatino pradėti provokacijas būtent Didžiosios Kovos apygardoje. Provokacijoms palanki aplinkybė buvo ta, jog saugumo agentas Juozas Albinas Markulis-Erelis turėjo pusbrolį leit. Joną Markulį-Vaiduoklį (žuvo 1945 m. kovo 27 d.) – DKA štabo viršininką. 1945 m. birželio mėn. į DKA štabą Slabados k. Žaslių valsčiuje atvyko J. Markulio pasiuntiniai, kurie teigė, kad Erelis yra Vaiduoklio pusbrolis. Tačiau lemiamos įtakos turėjo tai, jog 1946 m. pavasarį agentams per ryšininkus pavyko J. Misiūnui-Žaliajam Velniui „pakišti“ kontaktą su Tautinio komiteto atstovu, kuris tariamai atstovauja vyriausiajai vadovybei. Po pokalbių ir konsultacijų su „atstovu“ Žaliasis Velnias sutiko pasitraukti iš apygardos vado pareigų ir išleido įsakymą, kuriuo nutraukė visą DKA leidybą. Apygardos vadu tapo Juozo Markulio rekomenduotas NKVD agentas Viktoras Pečiūra-Griežtas.
1947 m. vasarą iš šešių A rinktinėje buvusių batalionų buvo likę keturi (jų vadai: Petras Petkevičius-Dramblys, Narsuolis, Putinas, Riešutas). Kitų metų pavasarį visoje A rinktinėje veikė vos penki partizanų būriai: Jurgino, Narsuolio, Prano Jaromsko-Perkūno, Putino ir Riešuto. Matydamas, jog A rinktinės vadovybė jau sunaikinta, saugumas pajėgas nukreipė į B rinktinės vadovybę. B rinktinės vadas A.Morkūnas-Plienas ir štabo viršininkas J. Šibaila-Diedukas nuo pradžių nepakluso Griežto įsakymams išduoti ryšius, ginklų sandėliavimo vietas ir 1946 m. pabaigoje nutraukę ryšius su apygardos štabu veikė savarankiškai. A rinktinę sunaikinus DKA vardas suteiktas B rinktinei, Plienas paskirtas jos vadu. Per 1948–1949 m. žuvus daugumai pareigūnų, 1950 m. lapkričio 25 d. Rytų Lietuvos partizanų srities vado įsakymu Didžiosios Kovos apygarda buvo panaikinta, likę kovotojai įsijungė į Vyčio apygardą.
Placenta
Placenta – endokrininis organas (laikinoji vidaus sekrecijos liauka), gaminanti hormonus (progesteroną) ir ilgainiui perimanti geltonkūnio funkciją. Ji susidaro maždaug trečiajame nėštumo mėnesyje ir yra pašalinama gimdymo metu kartu su gimusiu kūdikiu. Nėštumo metu placentą su vaisiumi jungia virkštelė.
Per placentą vyksta medžiagų apykaita tarp motinos ir vaisiaus. Ji atlieka hormoninę ir apsauginę funkcijas. Susiformuoja nėštumo metu, trečiojo mėnesio pabaigoje. Susiformavusi placenta yra disko formos, kurio skersmuo apie 18-20 cm, storis 2-4 cm, sveria 500-600 gramų (apie šeštadalį vaisiaus svorio). Ji prisitvirtina prie gimdos priekinės arba užpakalinės paviršiaus dalies.
Būdama autonominė vidaus sekrecijos liauka ir veikdama tik nėštumo metu, placenta gausiai gamina progesteroną, kurio sekrecija padidėja nuo trečiojo mėnesio, taip pat gamina chorioninį gonadotropiną, kuris stimuliuoja geltonkūnio veiklą, padeda vystytis vaisiui, užtikrina tinkamą hormonų apykaitą.
Struktūra
Žmogaus placenta yra vidutiniškai 22 cm. ilgio ir 2-2,3 cm. pločio, viduryje plačiausia ir siauriausia kraštuose, vidutinė masė – 500 g. Placenta prie žmogaus vaisiaus yra prijungta virkštele, kuri yra 55 – 60 cm. ilgio, turi dvi virkštelines arterijas ir vieną virkštelinę veną. Kitoje pusėje virkštelė prisijungia prie choriono plokštės. Kraujagyslės išsišakoja visame placentos paviršiuje, sudarydamos plonasienių kapiliarų tinklą. Motininėje placentos pusėje šie kapiliarai yra susijungę į skiltis, vadinamas skilčialapiais. Žmogaus placenta yra disko formos.
Placentos raida
Placenta pradeda vystytis tuomet, kai blastocista įsitvirtina į motininį endometriumą. Blastocistos išorinis sluoksnis tampa trofoblastu, iš kurio susiformuoja išorinis placentos sluoksnis. Išorinis placentos sluoksnis taip pat turi du sluoksnius: vidinį citotrofoblastą ir išorinį sincitiotrofoblastą. Sincitiotrofoblastas yra daugiabranduolių ląstelių sluoksnis, dengiantis visą placentos paviršių.
Placenta auga viso nėštumo metu, tačiau motinos kraujo tiekimas į placentą pilnai susiformuoja iki pirmo nėštumo trimestro pabaigos ( 12 – 13 savaitės).
Motinos kraujo cirkuliacija
Prieš blastocistos implantaciją, endometriume vyksta pasikeitimai. Padidėja spiralinių endometriumo arterijų diametras, jos tampa mažiau susuktos. Dėl to į placentą atiteka daugiau motinos kraujo. Motinos kraujas skalauja choriono gaurelius, tai leidžia vykti dujų mainams tarp motinos ir vaisiaus. Motininis kraujas tiesiogiai kontaktuoja su choriono gaureliais, tačiau vaisiaus ir motinos kraujas niekada nesimaišo. Atidavęs deguonį ir kitas medžiagas vaisiaus kraujui, motinos kraujas grįžta į endometriumo venas. Į placentą per minutę patenka 600 – 700 ml kraujo. Motinos kraujo cirkuliacija vyksta motininėje placentos dalyje.
Vaisiaus kraujo cirkuliacija
Veninis vaisiaus kraujas virkštelės arterijomis teka į placentą. Ten, kur virkštelė susijungia su placenta, virkštelės arterijos išsišakoja – suformuoja choriono arterijas. Šios kraujagyslės toliau šakojasi ir choriono gaureliuose suformuoja plačią arterijų – kapiliarų – venų sistemą. Šioje sistemoje, į veninį vaisiaus kraują iš motinos kraujo patenka deguonis ir maisto medžiagos, iš jo pasišalina metabolizmo produktai. Vaisiaus kraujas tampa arteriniu ir grįžta į vaisių per virkštelės veną. Vaisiaus kraujo cirkuliacija vyksta vaisiaus placentos dalyje.
Maitinamoji funkcija
Motinos kraujas kontaktuodamas su vaisiaus krauju per ploną choriono gaurelių dangą perduoda maisto medžiagas, deguonį, vitaminus ir kitas gyvybiškai svarbias medžiagas. Iš vaisiaus kraujo į motinos kraują patenka anglies dioksidas, medžiagų apykaitos produktai. Medžiagos pernešamos pasyviosios ir aktyviosios pernašos būdu. Kai kuriais atvejais ( pvz.: jei motina serga cukriniu diabetu ar turi nutukimą ) į vaisių gali patekti per mažai ar per daug įvairių medžiagų.
Apsauginė funkcija
Antikūnai iš motinos kraujo gali patekti į vaisiaus kraują taip apsaugodami vaisių gimdoje. Antikūnų perdavimas prasideda 20 – 24 nėštumo savaitę. Taip sukuriamas pasyvus imunitetas, kuris saugo naujagimį pirmuosius kelis jo gyvenimo mėnesius. Taip pat placenta sulaiko kai kuriuos mikrobus, esančius motinos kraujyje. Tačiau kai kurios infekcinės ligos vis dėlto yra perduodamos iš motinos vaisiui.
Endokrininė funkcija
Choriono gaureliai išskiria hormonus, svarbius nėštumo metu. šie hormonai skatina progesterono ir estrogenų sekreciją, pieno liaukų augimą, reguliuoja gliukozės, baltymų, riebalų kiekius motinos organizme, tam, kad šios medžiagos nuolatos būtų perduodamos vaisiui. Estrogenai skatina moters pieno liaukų vystymąsi, gimdos augimą. Progesteronas apsaugo nuo prieš laikinio persileidimo. Placenta taip pat veikia kaip kraujo rezervuaras vaisiui, tuo atveju, jei sumažėtų motinos kraujo spaudimas ( hipotenzija ).
Gintaučiai
Gintaučiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Žaiginio.
Pilviškių herbas
Pilviškių herbas – vienas iš Vilkaviškio raj. Pilviškių miestelio heraldikos atributų.
Istorija
1999 m. kovo 16 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 355. Herbo etalono autorius – dailininkė Laima Ramonienė. Nuo senojo herbo naujasis herbas skiriasi keliomis detalėmis – nebėra dangaus ir tilto.
Homonimai
Homonimai (gr. ὁμώνυμοι (homōnumoi), vns. ὁμώνυμος (homōnumos) < ὁμός (homos) „vienodas“ + ὄνομα (onoma) „vardas“) – žodžiai, kurie vienodai skamba, bet turi skirtingas reikšmes, pvz., (augalo) žiedas ir (piršto) žiedas.
Skiriamos dvi homonimų rūšys:
Pasaulio moterų komandinis šachmatų čempionatas
Pasaulio moterų komandinis šachmatų čempionatas – šalių, kurių moterų  šachmatų rinktinės dominuoja savo  žemynuose bei  pasaulyje varžybos. Šios varžybos, kartu su moterų šachmatų olimpiadomis yra svarbiausios tarptautinės moterų komandinės šachmatų varžybos. Čempionate dalyvauja stipriausios pasaulyje nacionalinės komandos, taip pat ir nacionalinės komandos atstovaujančios savo žemyną. Čempionatą rengia FIDE. Čempionatas organizuojamas kas dveji metai, kiekvienų nelyginių metų pirmajame pusmetyje.
Komandų atranka
Pasaulio čempionatas yra kviestinis ratų tipo čempionatas į kurį gali patekti 10 komandų. Kvietimo sąlygos analogiškos vyrų komandinio čempionato sąlygoms. 2013 m. jos buvo tokios:
a) Praėjusį pasaulio moterų čempionatą laimėjusioji komanda.
b) Trys aukščiausias vietas praėjusioje moterų šachmatų olimpiadoje užėmusios komandos
c) Keturių žemynų: Europos,  Azijos ir  Okeanijos ir  Amerikos  moterų komandinių šachmatų čempionatuose nugalėjusios nacionalinės komandos. Žemynų čempionatai turi būti surengti ne vėliau kaip 6 mėnesiai iki pasaulio čempionato pradžios.
d) Organizuojančios šalies federacijos komanda
e) Komanda, kurią pakviečia FIDE prezidentas.
Jei kuri nors iš komandų pagal vieną iš paminėtų sąlygų jau turi teisę dalyvauti, jos vietą gali užimti prieš moterų pasaulio komandinį čempionatą buvusios moterų moterų šachmatų olimpiados, aukščiausiąją vietą tarp nepatekusiųjų į čempionatą, užėmusi komanda.
Varžybų sąlygos
Pradžioje komandą sudaro 4-ios žaidėjos. ir 1 atsarginė. Varžybos vyksta naudojant ratų sistemą, kur kiekviena komanda susitinka su kiekviena komanda.
Komandos vieta nustatoma pagal komandų taškus: už pergalę prieš varžovų komandą 2 taškai, už lygiąsias 1 taškas. Jei surinkta vienodai komandinių taškų – tai pirmenybė komandai turinčiai daugiau partijų taškų. Jei ir tada lygu, tai žiūrimas tarpusavio susitikimo rezultatas – laimėjusi komanda turi pranašumą, jei ir čia lygu – tai skaičiuojamas Bergerio koeficientas, jei ir toliau, tai naudojama Berlyno sistema ir t. t.
Apdovanojimai
Komandai nugalėtojai yra įteikiama auksinė Taurė. Tai pereinamoji,70 cm aukščio ir 15-kos kg Taurė, kurios pagrindinė detalė – Uralo  brangakmeniais dekoruotas optinio stiklo rutulys su viduje  lazeriu padarytais įrašais.
Istorija
Pirmasis čempionatas įvyko 2007 m. lapkričio mėn. Jekaterinburge.
Dalyvės
Čempionate dalyvavo 10 komandų. Rusija dalyvavo, kaip čempionato šeimininkė. Ukraina, Kinija (JAV ir Vengrija neatvyko), Gruzija (Olandija neatvyko), Armėnija (Slovėnija neatvyko), Čekija ir Vokietija – šešios aukščiausias vietas 2006 moterų šachmatų olimpiadoje užėmusios komandos. Lenkija – 2005 m. Europos moterų komandinio šachmatų čempionato nugalėtojos.
Vietnamas – 2005 m. Azijos moterų komandinio šachmatų čempionato nugalėtojos.
Botsvana – pakviestoji komanda iš Afrikos. 2003 metų Afrikos žaidinių nugalėtojos Alžyras ir PAR negalėjo dalyvauti, todėl buvo pasirinkta Botsvana, kaip sąlyginai gerai pasirodžiusi 2006 moterų šachmatų olimpiadoje. Nedalyvavo komanda iš Amerikos.ref>
Čempionato eiga
Pirmas ratas įvyko 2007 metų gegužės 20 d. Pirmajame rate Kinija nugalėjo Vietnamą 3½:1½. Rusija įveikė 3:1 Vokietiją. Netikėtai Ukraina po septynių valandų kovos 3:1 įveikė Armėniją. Gruzija 2½:1½ įveikė Čekiją. Lenkija 4:0 laimėjo prieš Botsvaną. Antrame rate įvyko bene svarbiausias susitikimas nulėmęs čempionato rezultatus, kai Kinija 4:0 laimėjo prieš Rusiją. Paskutiniame rate, žaisdama dėl trečios vietos, Ukraina po penkių valandų kovos 3½:½ įveikė Vietnamą ir iškovojo bronzą. Kinijai pakako lygiųjų, bet susitikime su Vokietija laimėjo 2½:1½. ir dviem taškais aplenkusios sidabrą iškovojusią Rusiją laimėjo  aukso medalius ir taurę.
Komandų pasiekimai
2-oji lentelę. Komandų pasirodymai pasaulio komandiniuose šachmatų čempionatuose.
A-League
Hyundai A-League – Australijos ir Naujosios Zelandijos futbolo lyga, kurioje žaidžia geriausios Australijos, bei Naujosios Zelandijos klubinės komandos. Sezonas buvo žaidžiamas dvidešimt vienu ratu (kiekviena komanda tarpusavyje susitinka 3 kartus, vieną kartą svečiuose ir dukart išvykoje), sezonais ruduo-pavasaris. Lygos nugalėtojas įgyja teisę žaisti AFC Čempionų Lygoje (Azijos čempionų lyga).
Keturios aukščiausias vietas užėmusios komandos žaidžia finalinėse serijose susidedančiuose iš dvejų rungtynių. Dvi komandos laimėjusios finalinėse serijose žaidžia didžiosiose finalinėse serijose, kuriose žaidžiamos vienerios rungtynės ir nugalėtojas įgyja namų stadiono teisę. Kitos dvi komandos žaidžia mažajame finale, kuriame pralaimėtojas iškrenta, o laimėtojas žaidžia prieš didžiosios finalinės serijos pralaimėtoją. Šio mačo laimėtojas keliauja į finalą, kuriame yra išaiškinamas Hyundai A-League nugalėtojas.
2019–2020 m. sezonas
Hyundai A-League dalyvavo 10 klubų iš Australijos bei Naujosios Zelandijos.
Komandų sudėtis ir atlyginimų lubos
Kiekvienas klubas gali turėti 23 žaidėjus ir 1,8 mln. Australijos dolerių atlyginimų lubas.
Turkų kalba
Turkų kalba (Türkçe) – tiurkų kalbų grupės kalba. Turkijos, Kipro bei Šiaurės Kipro valstybinė kalba; gimtoji turkų kalba. Taip pat vartojama Bulgarijoje, Graikijoje, Kosove, Makedonijoje, Rumunijoje bei milijonų turkų imigrantų Vokietijoje, Austrijoje, Nyderlanduose bei kitose ES valstybėse.
A-League
Komandų sudėtis ir atlyginimų lubos
Klubai gali turėti 4 legionierius (Naujosios Zelandijos futbolininkai nelaikomi legionieriais).
Sirgėla
Sirgėla – mažas upelis rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, Švenčionėlių apylinkėse. Žeimenos dešinys intakas. Atstumas nuo žiočių – 66,7 km. Labanoro girioje teka pro Versminį, Kampuočio, Sirgėlio ežerus. Netoli Sirgėlos ištakų į Žeimeną, yra įsikūręs Jusių kaimas.
A-League
Garsūs žaidėjai
Klubai, kad nebijotų viršyti algų kepurės ir pirkti pasaulinio garso žvaigždes, gali turėti po vieną garsų žaidėją ir jo alga nebus skaičiuojama algų kepurėje.
Turkų kalba
Istorija
Rašto paminklai, užrašyti senąja tiurkų kalba žinomi nuo VII–VIII a., rasti Orchono slėnyje (Mongolija). Jie buvo užrašyti senuoju tiurkų raštu, dar vadinamu tiurkų runomis. VI–XI a. tiurkams migruojant į vakarus, tiurkų kalbos paplito po Centrinę Aziją. Viena iš ogūzų genčių, seldžiukai, kalbėję ogūzų kalba, XI a. pasiekė Mažąją Aziją. Tame pačiame amžiuje Karachanidų chanato mokslininkas Mahmudas al Kašgaris parašė pirmą tiurkų kalbos žodyną.
Call of Duty 2
Call of Duty 2 − pirmojo asmens šaudyklė ir antroji „Call of Duty“ serijos dalis. Žaidimą sukūrė „Infinity Ward“, o išleido „Activision“. 2005 m. spalio 25 d. buvo išleistas Microsoft Windows operacinei sistemai, o tų pačių metų lapkričio 15 d. Xbox 360 žaidimų konsolei Europoje, Australijoje ir Š. Amerikoje. Taip pat buvo pritaikytas ir mobiliesiems telefonams bei Pocket PC. Japonijos rinkoje žaidimus platino bendrovė „Konami“.
Sirgėla
Upėvardžio kilmė neaiški, galimai asmenvardinės kilmės (iš *Sirgėla, -as).
Call of Duty 2
Žaidime veiksmas vyksta Antrojo pasaulinio karo metais. Žaidėjui tenka valdyti po vieną kareivį iš JAV ir Raudonosios armijos pajėgų bei du iš Didžiosios Britanijos sausumos pajėgų.
Turkų kalba
Istorija
950 m. seldžiukai priėmė islamą, dėl to jų kalba pasipildė arabiškais ir persiškais skoliniais. Seldžiukų vartota ogūzų kalba palaipsniui virto turkų osmanų kalba. Ji buvo užrašoma arabų raštu, turėjo turtingas literatūrines tradicijas. Ši kalba, pasižymėjusi itin didele arabų ir persų skolinių gausa, buvo vartojama aukštuomenės, intelektualų, o tarp paprastų žmonių vystėsi šnekamoji („grubioji“) turkų kalba.
Šiuolaikinė turkų kalba susidarė žlugus Osmanų imperijai. 1928 m., praėjus penkeriems metams po Respublikos paskelbimo, jos įkūrėjas Mustafa Kemalis Atatiurkas įsakė iki tol turkų kalboje vartotus arabiškus rašmenis pakeisti lotyniškais. Tai buvo viena iš daugelio jo reformų, norint sumoderninti Turkiją ir priartinti prie Europos. 1932 m. įsteigtas Turkų kalbos institutas (Türk Dil Kurumu), nepriklausoma organizacija. Institutas skelbė, jog kalbos grynumą galima apginti tik atsisakant įsisenėjusių skolinių, daugiausia iš arabų bei persų kalbų. Netrukus buvo sukurti ir pradėti vartoti nauji turkiški kai kurių žodžių atitikmenys. Osmanų vartoti skoliniai uždrausti vartoti spaudoje, o atitikmenys jiems kurti iš šnekamosios turkų kalbos, kuriant naujadarus bei ieškant variantų senojoje tiurkų kalboje.
Call of Duty 2
Apžvalga
Žaidėjas gali eiti pritūpęs ar šliaužti atsigulęs, taip pat gali perlipti apgriautas, nedideles sienas, įlipti/išlipti per langą ir pan. Be šaunamųjų ginklų, kuriuos galima keisti į rastus mūšio lauke, žaidėjas taip pat gali neštis skeveldrines ir dūmines granatas. Yra ginklo prisitaikymo režimas (iron sight) taiklesniam šaudymui. Ekrano apačioje pavaizduotas displėjus (heads-up display (HUD)), primenantis kompasą, kuriame rodomos draugų ir priešų pajėgos, įvairūs objektai: tam tikra vieta, iki kurios žaidėjas privalo nusigauti; plotas, kurį reikia užimti ir/ar apginti; priešų pabūklai, tankai ir kt., kuriuos reikia sunaikinti. Kai kuriose vietose galima pasinaudoti kulkosvaidžiais ir priešlėktuvine artilerija, norint nukauti priešų pajėgas. Be to, yra misijų, kur žaidėjui reikia valdyti tanką, šarvuotį ar kitokią transporto priemonę.
Turkų kalba
Istorija
Perėjimas iš osmanų į turkų kalbą nebuvo staigus, dar ir dabar daug žmonių, gimusių prieš 1940 m. vartoja persiškus ir arabiškus skolinius. Net ir paties Atatiurko 1927 m. sakytoje kalboje gausu osmaniškų žodžių, todėl vėliau buvo parengti net 3 šios jo kalbos vertimai.
Prieštaringos situacijos dėl skolinių išlikusios iki šių laikų, dažnai yra vartojami tiek persiški ir arabiški žodžiai, tiek naujadarai. Kalba pildosi ir angliškais, prancūziškais skoliniais.
Call of Duty 2
Apžvalga
Žaidėjas su savimi turi žiūronus. Tačiau juos panaudoti tenka retai, kadangi daugumą laiko judama su pėstininkų būriu. Nors yra keletas misijų, kur reikia jais pasinaudoti žvalgant teritoriją, nustatant priešų buvimo vietą, tam, kad bendražygiai pasinaudodami ilgo nuotolio 88 mm pabūklais bei tankais galėtų juos sunaikinti.
Turkų kalba
Geografinis paplitimas
thumb|300px|{{legend|#004DFF|Šalys, kuriose turkų kalba yra oficiali}} {{legend|#88C4FF|Šalys, kuriose ji pripažinta mažumos kalba}} {{legend|#AFEEEE|Šalys, kuriose ji yra pripažinta mažumos kalba ir viena iš oficialių kalbų bent vienoje savivaldybėje}} Turkų kalba paplitusi ne tik Turkijoje, bet ir buvusios Osmanų imperijos teritorijoje, ypač Balkanuose. Ši kalba yra valstybinė Turkijoje, Kipre ir turkų valdomame Šiaurės Kipre, regioninį statusą turi Kosove, Rumunijoje ir Makedonijoje. XX a. antroje pusėje daug turkų emigravo į vakarų Europos šalis – Vokietiją, Nyderlandus, Belgiją, Prancūziją, Švediją, Jungtinę Karalystę, Šveicariją, Austriją ir kt. Tiesa, dalis jų jau nebekalba turkiškai. Turkų kalbą kontroliuoja 1932 m. įkurta Turkų kalbos asociacija.
Call of Duty 2
Apžvalga
Kai žaidėjas yra sunkiai sužeidžiamas, ekranas paraudonuoja, girdimas garsus veikėjo širdies plakimas. Žaidėjas privalo kaip nors pasislėpti nuo ugnies lauko ir atsigauti, antraip mirs ir turės pradėti misiją iš naujo nuo paskutinės sistemos išsaugotos vietos. Kitaip nei pirmojoje dalyje, čia nėra pirmosios pagalbos rinkinių, todėl vienintelis būdas susigrąžinti gyvybes − pasitraukti iš ugnies lauko. Kai kurios atakos, pvz., granatų ar sviedinių sprogimai užmuš žaidėją iškarto, jei jis bus per arti.
Turkų kalba
Tarmės
Turkų kalba turi didelę tarmių įvairovę. Oficialioji turkų kalba paremta Stambulo tarmės pagrindu. Už šiandieninės Turkijos ribų yra susiformavusios tokios tarmės: Rumelijos turkų (šiaurės Graikija, Makedonija, Bulgarija), Kipro turkų, Balkanų gagaūzų turkų. Jos susiformavo dar Osmanų laikais ir nepaveiktos ar mažai paveiktos reformų. Anatolijos (Mažosios Azijos) tarmės skiriamos į 3 pagrindines grupes: rytų, pietryčių ir vakarų. Rytinės tarmės sudaro dialektinį tęsinį su azerbaidžaniečių tarmėmis, Trabzono tarmės paveiktos graikų kalbos, hamešinų tarmė – armėnų kalbos. Karamanlidų tarmė, vartota turkų stačiatikių, pasižymi didele permaiša su graikų kalba ir užrašoma graikų raštu.
Fonetika
Turkų kalba turi šiuos balsius – ‹a›, ‹e›, ‹ı›, ‹i›, ‹o›, ‹ö›, ‹u›, ‹ü›. Kalba neturi dvibalsių, o kai greta atsiduria du balsiai (pvz., arabiškuose skoliniuose), jie tariami atskirai. Tiesa, silpnas dvibalsis tariamas, kuomet du balsius skiria raidė ğ (pvz., soğuk bus tariama [soʊk]). Turkų kalba, kaip ir daugelis kitų tiurkų kalbų, pasižymi balsių harmonija – žodyje naudojami tik užpakalinės eilės balsiai (a, ı, o, u) arba tik priekinės eilės (e, i, ö, ü). Kadangi turkų kalba yra agliutinacinė (žodžio priklausomybė keičiama pridedant priesagas), priesaga priklauso nuo paskutinio skiemens balsio eilės, pvz., daugiskaitos priesaga -lar/ler naudojama taip: po užpakalinės eilės balsio eina -lar (yıldız – yıldızlar), o po priešakinės eilės balsio eina -ler (dil – diller). Kitas variantas, kai priesaga gali būti net 4 tipų, priklausomai ne tik nuo eilės, bet ir atvirumo/uždarumo: Türkiye ' dir, kapıdır, gündür, paltodur. Balsių harmonizavimas netaikomas sudurtiniams žodžiams bei skoliniams.
Call of Duty 2
Daugelio žaidėjų režimas
Kiekvienas AK serveris gali palaikyti iki 64 žaidėjų, tuo tarpu Xbox 360 tik 8. Xbox 360 vartotojai tinkle žaidžia naudodamiesi Xbox Live paslauga ir gali gauti naujų žemėlapių rinkinių. Išviso yra 13 oficialių žemėlapių ir 3 originaliojo „Call of Duty“ perdirbiniai. Taip pat dar yra papildomi žemėlapių rinkiniai Bonus Pack, Skirmish Pack ir Invasion Pack, kurie kartu prideda dar po 8 naujus žemėlapius. AK vartotojai gali įdiegti įvairių modų.
Turkų kalba
Fonetika
Turkų kalba turi 24 priebalsius: nosinius (m, n), sprogstamuosius (p, b, t, d, tʃ, dʒ, c, ɟ, k, ɡ), pučiamuosius (f, v, s, z, ʃ, ʒ, ɰ, h), pusbalsius (ɫ, l, j) ir virpamąjį (ɾ). Fonema /ɰ/ turkų kalboje žymima raide ğ reiškia labai silpną garsą, artimą lietuvių h. Ši fonema niekad nebūna žodžio ar skiemens pradžioje, o tik po balsio.
Call of Duty 2
Daugelio žaidėjų režimas
Į žemėlapius įtraukta Normandija, Afrika ir Rusija. Kiekviena komanda gali pasirinkti tam tikrus ginklus, priklausomai nuo žemėlapio. Žaidėjai gali rinktis amerikiečių, sovietų ar britų kareivius kaip Sąjungininkus, tuo tarpu norint žaisti už Ašies pajėgas, reikia pasirinkti vokiečių karius.
Turkų kalba
Fonetika
Kirtis paprastai būna paskutiniame skiemenyje. Išimtys būna skoliniuose, žodžiuose su priesagomis, vietovardžiuose, prieveiksmiuose.
Call of Duty 2
Kritikų atsiliepimai
Kritikai buvo geros nuomonės apie „Call of Duty 2“. Metacritic Xbox 360 (89/100) versiją įvertino šiek tiek daugiau negu AK (86/100) versiją. Žaidimas buvo pagirtas už grafikos ir garso savybes. Taip pat gyvybių atsistatymo idėja daugiausia buvo įvertinta teigiamai. Kritikai iš Gamespot ir Gamepro net pabrėžė, jog tai geriau negu ankstesnėje versijoje buvusi gyvybių skaitiklio lentelė. Nepakankamai buvo padirbėta prie daugelio žaidėjų režimo (multiplayer), kritikai teigia, kad „Call of Duty: United Offensive“ multiplayer režimas buvo geresnis.
Turkų kalba
Abėcėlė
Dabartinė turkų kalbos abėcėlė (alfabe) patvirtinta 1928 m. ir pakeitė iki tol naudotą arabų rašto pagrindu sukurtą osmanų abėcėlę. Buvo atsisakyta balsių a, i, u ilgųjų variantų žymėjimo, trijų skirtingų z raidžių (kadangi turkų kalboje tariama vienodai, o arabų kalba turi skirtingus tarimus, prie kurių osmanai prisitaikė). Abėcėlė fonetinė, kiekviena raidė atitinka atskirą garsą. Viena iš išskirtinių turkų abėcėlės raidžių – i su tašku ir i be taško (ı). Pastaroji reiškia gerklinį garsą y (kaip rusų ы). Be žemiau pateiktų raidžių dar kartais (bet dabar jau retai) naudojamos raidės â, î, û. Jos skirtos atskirti vienodai rašomus, bet skirtingą reikšmę turinčius žodžius, bei ilguosius balsius arabiškuose skoliniuose.
Call of Duty 2
Kritikų atsiliepimai
IGN Xbox 360 versijai davė aukštą 9/10 balą. Deja AK versija tegavo tik 8,5/10 balo. Tomas Maknamaras pagyrė už puikią grafiką ir ypač garsą, kuris idealiai atitiko mūšio garsus, taip pat už veikėjų balsų įgarsinimą. Tačiau jis teigia, kad „dėl to savaiminio gyvybių atsistatymo vietomis žaisti buvo per lengva.“
Turkų kalba
Gramatika
Turkų kalba – agliutinacinė, turinti daug afiksų, ypač priesagų ir galūnių. Vienas žodis gali turėti daug afiksų, su jais iš daiktavardžio šaknį turinčio žodžio galima padaryti veiksmažodį, ir atvirkščiai. Dauguma afiksų žymi žodžio gramatinę padėtį. Dėl tokio afiksų naudojimo turkų kalboje neretai sutinkami ir gan ilgi žodžiai. Ilgiausiu turkišku žodžiu laikomas juokais padarytas Çekoslovakyalılaştıramadıklarımızdanmışsınız („tu sakai esąs tas, kurio mes negalėtume paversti čekoslovaku“).
Call of Duty 2
Kritikų atsiliepimai
Gamespot Xbox 360 ir AK versijoms skyrė po 8,8/10 balo, 10/10 vien tik už garsą. Žaidimas buvo pagirtas už NPC dirbtinį intelektą, realistiškumą ir kampanijų įvairovę.
Turkų kalba
Gramatika
Turkų kalbos daiktavardis neturi artikelio, nekaitomas giminėmis, turi 6 linksnius. Skaičių nurodantis afiksas -lar/-ler visada eina tuoj po daiktavardžio šaknies, prieš kitus afiksus.
Call of Duty 2
Kritikų atsiliepimai
Tuo metu „Call of Duty 2“ buvo perkamiausias Xbox 360 žaidimas, per pirmąją savaitę buvo parduota 250 000 kopijų. 77 % žmonių pirkusių Xbox 360, nusipirko ir šį žaidimą. 2006 m. liepos mėn. žaidimo kopijų buvo parduota jau apytikriai 1,4 mln. 2008 m. sausio mėn. žaidimo pardavimai pasiekė 2 mln. vienetų.
Turkų kalba
Gramatika
Galininkas naudojamas tik su žymimaisiais objektais. Daugiskaitos galūnė nenaudojama kuomet prieš daiktavardį jau yra nurodytas objektų skaičius (pvz., „3 kaimai“ uç köy ne üç köyler). Be to, turkų kalboje priklausomybės įvardis eina kaip daiktavardžio afiksas – evim „mano namas“ (ev – „namas“, im – „mano“), evimde – „mano name“, eviniz – „jūsų namas“, evinizdeyim – „aš esu jūsų name“ (ev – „namas“, iniz – „jūsų“, de – vietininkas, (y)im – „esu“). Turkų kalba taip pat turi sudėtingą daiktavardžių tarpusavio derinimą.
Būdvardžiai nelinksniuojami, bet dažnai gali virsti daiktavardžiais, pvz., güzel („gražus“) – güzeller („gražuoliai/ės“). Būdvardžiai var („esąs“) ir yok („nesąs“) vartojami kaip veiksmažodis „būti“: süt yok – „nėra pieno“.
Veiksmažodžiai asmenuojami kaitant galūnes, gali būti neigiamieji, galimieji ir negalimieji. Kaitomi laikais (esamasis, būtasis, būsimasis, aoristas [bendrasis, nežymimasis]), nuosakomis (tariamoji, liepiamoji, atpasakojamoji, geidžiamoji, reikiamoji), veikslais. Neiginys -me naudojamas iš karto po veiksmažodžio šaknies.
Žodynas
2005 m. Turkų kalbos asociacijos išleistame Güncel Türkçe Sözlük žodyne, sudarytame iš 104 481 įrašų, 14 % sudaro svetimos kilmės žodžiai. thumb|250px|Turkų kalbos žodžių kilmė
Saksofonas
thumb|Saksofonasthumb|250px|Garsų diapazonas Saksofonas – medinių pučiamųjų šeimos muzikinis instrumentas. Nors gaminamas iš metalo, tačiau priskiriamas prie medinių pučiamųjų, nes garsas išgaunamas nendriniu liežuvėliu. Saksofonu grojantis žmogus vadinamas saksofonistu.
Kartais saksofonams skiriami charakteringi solo kūriniuose simfoniniam orkestrui, nors į simfoninio orkestro sudėtį saksofonas neįtrauktas. Tenoro saksofonai (lenktas vamzdis ir užriestos žiotys) būdingi visiems saksofonų šeimos instrumentams, išskyrus du mažiausius (sopranitui, bei sopranui).
Kartu su saksofonu altu ir baritonu, tenoro saksofonas yra ryškiai girdimas ,,pilkame" bigbendo skambesy.
Fechtavimasis olimpinėse žaidynėse
thumb|Olimpinis fechtavimo logotipas thumb|[[Fechtavimasis 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.]] Fechtavimasis olimpinėse žaidynėse yra viena iš seniausių olimpinės programos sporto šakų. Į olimpines žaidynes įtrauktas 1896 m. Kvalifikaciją ir varžybų rengimą prižiūri Tarptautinė fechtavimo federacija.
Rungtys
Olimpinėse žaidynėse yra šešios individualios rungtis (atskirai vyrams ir moterims) fechtuojantis kardais, rapyromis ir špagomis. Taip pat vyksta keturios komandinės rungtys: dvi vyrams ir dvi moterims. Rotacijos būdu yra nustatoma, kurio šaltojo ginklo komandinė rungtis tų metų olimpiadoje nevyks.
Akcentologija
Akcentologija ( – kirtis + – mokslas) – kalbotyros sritis, apimanti kurios nors kalbos kirčio, priegaidės, kirčiavimo sistemos ir jos vystymosi tyrimus. Jei kalba turi priegaidę ir dėsningą kirčio vietos kaitą (pvz., senovės graikų, lietuvių kalbos), jos gali sudaryti savarankišką kalbotyros šaką, kitu atveju akcentologijos dalykus tiria gretimos kalbotyros šakos (morfologija, fonetika).
Skirstoma į istorinę, tarminę ir bendrinės kalbos akcentologiją. Istorinė tiria kirčio, priegaidės ir kirčiavimo sistemos vystymąsi, tarminė – kirtį ir priegaidę tarmėse, bendrinės kalbos – bendrinės kalbos kirčiavimo dėsningumus, nustato jo normas. Istorinė akcentologija daugiausiai remiasi kirčiuotų kalbos paminklų tyrinėjimu, giminingų kalbų faktų lyginimu, vidinės rekonstrukcijos metodu. Istorinė ir bendrinės kalbos akcentologija daugiausiai naudoja aprašomąjį, o kirčio ir priegaidės prigimčiai nustatyti – ir eksperimentinį metodą.
Lietuvių kalbos akcentologijos užuomazgų esama D. Kleino pirmojoje lietuvių kalbos gramatikoje. F. Kuršaitis buvo pirmasis nuodugniai tyrinėjęs ir aprašęs lietuvių kalbos kirtį ir priegaidę. Prie lietuvių kalbos akcentologijos plėtojimo taip pat daug prisidėjo K. Jaunius ir K. Būga. Istorinės akcentologijos problemas nagrinėjo R. Ekblomas, J. Endzelynas, F. Fortunatovas, F. de Sosiūras, T. Torbjornsonas, N. van Veikas, tarminės – J. Gerulis, bendrinės kalbos akcentologijos – P. Būtėnas, V. Kamantauskas, P. Skardžius. Lietuvių kalbos akcentologijos srityje taip pat daug nuveikė kalbininkai: J. Kazlauskas (istorinė akcentologija), A. Girdenis, V. Grinaveckis, Z. Zinkevičius (tarminė akcentologija), A. Laigonaitė, V. Vaitkevičiūtė (bendrinės kalbos akcentologija).
Kortajo kultūra
Kortajo kultūra  – neolito archeologinė kultūra, pavadinta pagal radinius prie Kortajo miestelio Nešatelio ežero vakariniame krante (Šveicarija).
Arealas
Kortajo kultūra 3800–2500 m. pr. m. e. buvo paplitusi dabartinėje Šiaurės vakarų Šveicarijoje ir rytų Prancūzijoje. Ji susiklostė iš Šasė kultūros ir vietinių kultūrų.
Kultūra
Kortajo kultūrai būdingi tamsios spalvos poliruoti, dažniausiai neornamentuoti, siek tiek profiliuoti apskritadugniai indai ir elnio rago dirbiniai, puošti geometriniai ornamentais. Šveicarijos teritorijoje gyvenvietės daugiausia kurtos ežerų pakrantėse, žmonės gyveno ant polių statytuose stulpiniuose stačiakampiuose būstuose; rasta gyvenviečių, aptvertų daugiau, kaip 2 m aukščio medinėmis tvoromis. Prancūzijos teritorijoje gyventa urvuose arba atvirose gyvenvietėse.
Kortajo kultūros žmonės vertėsi medžiokle ir žvejyba, augino javus, laikė naminius gyvulius, veisė sodus – dažniausiai sodino obelis. Naudojo daugiausia titnaginius ir raginius medinius įrankius; rasta titnaginių gremžtukų, grandukų, strėlių antgalių, raginių žeberklų ir iečių antgalių, medinis samtis. Ankstyvesnio laikotarpio keramikai būdinga plonasieniai indai, vėlyvesniu – puošni inkrustacija. Kortajo kultūros veikiama susiklostė Lagocos kultūra.
Jokūbas Jasinskis
thumb|200px|Jokūbas Jasinskis thumb|200px|Jokūbo Jasinskio kapas Kamionkoje thumb|200px|
Jokūbas Jasinskis (, 1761 m. liepos 24 d. Venglevas, dab. Didžiosios Lenkijos vaivadija – 1794 m. lapkričio 4 d. Varšuva) – Lietuvos inžinierius, poetas, politinis veikėjas, 1794 m. sukilimo Lietuvoje vadas, sukilėlių generolas leitenantas.
Mokslai ir mokytojavimas
1773 m. buvo priimtas į Varšuvoje įsikūrusį Riterių mokyklos kadetų korpusą (šitokia mokslo koncepcija sukurta Prancūzijoje, prilygsta šių dienų kolegijoms, nes karinis mokymas buvo susiejamas su bendruoju lavinimu). Šioje mokykloje J. Jasinskis tapo karo inžinieriumi. To laikmečio karo inžinieriai buvo mokomi daryti įtvirtinimus, supažindinami su geodezijos bei kartografijos mokslais. 1783 m. tapo lektoriumi bei instruktoriumi Varšuvoje.
1784 m. pasitraukė iš kariuomenės, tapo privačiu mokytoju, per šį laiką kūrė patriotinę poezija, studijavo Ruso ir Voltero darbus. Laisvalaikiu rašė eilėraščius.
Ketverių metų seimas
1788 m. iškilo ATR sunykimo grėsmė, Jasinskis, kaip ir daugelis kitų karininkų, pavyzdžiui, T. Kosciuška, grįžo į kariuomenę. Atsidūrė Vilniuje, Stanislovo Augusto LDK korpuse, kuriam tuo metu vadovavo etmonas Kazimieras Nestoras Sapiega. 1789 m. tapo Vilniaus inžinerijos karo mokyklos viršininku. 1790 m. pradžioje, už pastangas tarnyboje, buvo suteiktas pulkininko laipsnis. 1792 m. Jasinskis vadovavo Karaliaus Kanalo darbams (Kanał Królewski) kanalas jungiantis Dniepro ir Bugo upes prie Pripetės). Milė ir Jonita buvo geros daugės.
1792 m. karas
1792 m. birželio 18 d. Rusijos Imperijos kariuomenė įsiveržė į ATR, Jasinskis tuo metu buvo dabartinės Baltarusijos teritorijoje, jis rengė topografinį – karinį žemėlapį, ruošė karo atvejui skirtus miestų gynybos planus.
Prasidėjus karui vadovavo ruošiant Lietuvos Brastos gynybinius tvirtinimus. Liepos 27 d. rusai užėmė Lietuvos Brastą, su LDK kariuomene iš jo pasitraukia ir J. Jasinskis. Už gerą, tegu ir nesėkmingą, pasirodymą Lietuvos Brastos gynybos organizavime bei pačiame gynime, pulkininkui Jasinskiui buvo suteiktas Riterio karo dorybių kryžius. Iš miesto dalinys atsitraukė į Varšuvą, tačiau liepos 24 d. ATR karalius prisijungė prie Targovicos konfederacijos, kuri norėjo atšaukti Gegužės 3 d konstituciją, ir išleido įsakymą draudžianti lenkams tarnauti lietuvių kapitalo daliniuose. Jasinskis pasiliko Varšuvoje, Michaelio Sokolniskiemu kariūnų korpuse. 1793 metais atvyko į Vilnių ir ėmėsi vadovauti Vilniaus inžinierių korpusui.
Kosčiuškos sukilimas
T. Kosciuškos sukilimas 1794 m. balandžio 23–24 d. naktį sukilėliai užėmė Vilnių. Balandžio 24 d. Vilniaus rotušės aikštėje J. Jasinskis paskelbė Lietuvos sukilimo aktą. Jasinskiui patikėjo miesto komendanto pareigybę, kuri įpareigojo rūpintis miesto gynyba. Vyko pasiruošimai mūšiui su rusais, gegužės 3 dieną Lietuvos tautinės aukščiausiosios tarybos sprendimu, jis buvo paskirtas Lietuvos Ginkluotųjų pajėgų vyriausiuoju vadu, jau gegužės 7 dieną prie Vilniaus įvyko kariuomenių susirėmimas, sukilėliai dominavo mūšyje. Už Vilniaus gynybą, gegužės 11 d., jam buvo suteiktas generolo leitenanto laipsnis.
Jasinskis sukilimo vardan kvietė Lietuvos ir Baltarusijos valstiečius jungtis prie sukilimo. Dėl šito poelgio atsirado trintis su bajorija, be to pats Jasinskis buvo kraštutinių pažiūrų žmogus (jakobinų rėmėjas, Prancūzijos revoliucijos metu), todėl jau 1794 m. gegužės 21 d. T. Kosčiuškos įsakymų J. Jasinskis buvo pakeistas kitu kariuomenės vadu. Nors ir pažemintas pareigose, Jasinskis liko tarnauti, dalyvavo birželio 26 d. vykusiame mūšyje prie Solovo (Baltarusija), kuriame sukilėliai kovojo su daug didesnėmis Rusijos pajėgomis. Po mūšio Jasinskis atsistatydino iš tarnybos kariuomenėje ir išvyko į Varšuvą. Liepos 15 d. Vadovavo Nerevo fronto sukilėlių pajėgoms Palenkėje. Rugsėjo 29 dieną jam įteiktas aukso žiedas su išgraviruotais žodžiais: „Tėvynės gynėjas“. Šis apdovanojimas buvo skirtas 1794 m. sukilime pasižymėjusiems dalyviams.
Mirtis
Dėl artėjančios itin didelės generolo Suvorovo kariuomenės, T. Kosciuškos įsakymų visi sukilėlių daliniai traukėsi į Varšuvą. Jasinskiui buvo paskirta ginti teritoriją nuo Vyslos iki Targowek. Lapkričio 4 dieną buvo šturmuojama Praga, Varšuvos priemiestis, išlikusi istorija, jog Jasinskis atsisakė dar toliau trauktis: „Kodėl trauktis dabar, jei mes pasirengę kovai? Gėda bėgti iš mūšio“. Jis žuvo nuo durtuvo padarytos žaizdos. Palaidotas Varšuvoje prie Kamionek rajono bažnyčios (Parafia Konkatedralna Bożego Ciała na Kamionku).
J. Jasinskio vardo įamžinimas
Antrasis Vroclavo (Wrocław) ryšių pulkas (nuo 1995 07 01) (2 Inowrocławski Pułk Komunikacyjny)
Vroclavo (Wrocław) karo inžinerijos karininkų mokykla (Wyższa Szkoła Oficerska Inżynierii Wojskowej)
Trečiasis skautų pulkas Dembisoje (Dębica) (3 Pułk Saperów im. gen. Jakuba Jasińskiego)
Centrinis armijos mokymo centras ir chemijos inžinerijos mokykla Vroclove (Wrocław) (Centrum Szkolenia Wojsk Inżynieryjnych i Chemicznych)
1-oji Sierpco ((Sierpc)miestas)) skautų brolija
LXXII Licėjus Varšuvoje (Warszawa) (LXXII Liceum Ogólnokształcące w Warszawie)
V Licėjus Vroclove (Wrocław) (V Liceum Ogólnokształcące)