cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Populiariausių grupių dešimtukas
1993 m.
Buvo paskelbtos ir grupės, kurios užėmė 11 – 20 vietas:
Raudėnų apylinkė
Raudėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Raudėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kuršėnų rajonui. 1954 m. prijungtos Giriškių apylinkė, Čibirikų apylinkė, dalis Leilėnų apylinkės ir dalis Buišų apylinkės, 1963 m. – Juozapavos apylinkė ir dalis Svirbučių apylinkės.
1995 m. balandį Šiaulių rajono savivaldybės tarybos sprendimu Raudėnų apylinkės teritorijoje įsteigta Raudėnų seniūnija.
Karališkasis baublys
miniatiūra|Karališkojo baublio paplitimas Karališkasis baublys ( Gorsachius magnificus) – garninių (Ardeidae) šeimos paukštis. Pirmą kartą pastebėtas 1890 metais, Hainane
Išvaizda
Vidutinio dydžio garninis paukštis. Kūno ilgis 55 – 56 cm.
Patino pakaušis juodas su rudai juodu kuodu. Nuo pakaušio iki snapo eina juoda juosta. Pakaušį nuo veido skiria siaura balta juosta. Smakras ir viršutinė gerklės dalis baltos spalvos. Rainelė geltona. Oda nuo snapo iki akių ir aplink akis geltonai žalia. Snapas juodas, bet posnapio pamatas žaliai geltono atspalvio. Gerklės priekis išmargintas juodais ir rudais dryžiais. Kaklo nugarinė dalis ruda. Nugara ir sparnų viršus rudai juodas, kartai purpurnio atspalvio. Plasnojamosios plunksnos pilkai melsvos. Kaklo priekyje, per vidurį eina ruda juosta. Šlaunys rausvai rudos, kojos žalios.
Patelės galva ir kaklas ne tokie ryškūs. Kuodas trumpesnis už patino. Nugara ir sparnai išmarginti baltomis dėmelėmis.
Jaunikliai rudos spalvos, išmarginti tamsiai gelsvomis ar baltomis dėmelėmis.
Paplitimas
Paplitęs Kinijos pietuose ir rytuose ir Vietnamo šiaurės rytuose. Populiacijoje 250–999 suaugę individai.
Biologija
Lizdus krauna ąžuoluose, pušyse. Lizdas 4 – 10 metrų aukštyje. Dėtyje 3 – 5 kiaušiniai.
Ernst Mollenhauer
Ernstas Molenhaueris (1892 m. rugpjūčio 27 d. Tepliavoje, Rytų Prūsija – 1963 m. balandžio 3 d. Diuseldorfe, VFR) – vokiečių peizažistas.
Biografija
Lankydavosi Kuršių Nerijoje, 1920 m. vedė Hedvygą Blodę – žinomo Nidos viešbučio savininko Hermano Blodės dukterį. Uošvio viešbutyje vasaromis rinkdavosi daugybė dailininkų iš visos Vokietijos (žiūr.: Nidos dailininkų kolonija). 1922–1924 m. Ernstas Mollenhaueris gyveno JAV. Gavo gerai apmokamą darbą Niujorke – kūrė dekoracijas Metropolitan Opera pastatymams. Grįžo į Kuršių Neriją ir perėmė Hermano Blodės verslą, keliautojams po Kuršių Neriją ilgam įsiminė jo sukurta baltai–mėlyna viešbučio reklama. Gana greitai įsiliejo į Nidos gyvenimą: piešdavo dekoracijas tautinių rūbų demonstravimams kaimo scenoje, 1927 m. buvo tarp Kuršių ledo jachtklubo įkūrėjų, viešbutyje atidarė Jaunimo nakvynės namus. 1925 m. gimė duktė Maja (1925-2012), kuri užaugusi tapo meno istorike ir tėvo kūrybos propaguotoja.
Vokietijoje į valdžią atėję naciai E.Molenhauerio kūrybą pripažino „išsigimusia“, jam buvo uždrausta tapyti ir rengti parodas. Tuo metu Nida įėjo į Lietuvos Respublikos sudėtį ir hitlerininkai ten naikinti jo paveikslus visgi nedrįso. Artėjant Antrojo pasaulinio karo pabaigai, tapytojas su šeima pasitraukė į vakarinę Vokietijos dalį. Nidos dirbtuvėse likę paveikslai žuvo. mini|Molenhauerių šeimos kapas [[Ziultas|Ziulto saloje]] Šlėzvige-Holšteine E.Molenhaueris pateko į britų nelaisvę, kalėjo stovykloje Danijoje. 1946 m. išėjo į laisvę ir apsigyveno Kaarsto mieste prie Diuseldorfo. Vėliau persikėlė į Keitum kaimelį Šiaurės jūros Ziulto saloje. Mirė po dviejų jį ištikusių širdies smūgių, palaidotas prie kaimo bažnyčios.
Pašilinis (Švenčionių r., Sarių sen.)
Pašilinis – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 3,5 km į vakarus nuo Sarių, Melagėnų miške. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,2 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 152,4 m. Krantai ištisai apaugę medžiais ir krūmais, neaukšti, tik šiaurinis kiek aukštesnis. Ežeras nenutekantis, priklauso Sarios upės intako Karvinės baseinui (Žeimenos upės baseinas).
Kiek atokiau į rytus įsikūręs Dvarčiškių kaimas, telkšo Gojinio ežeras.
Paulo Futre
(g. 1966 m. vasario 28 d.) – buvęs Portugalijos futbolininkas, rungtyniavęs Portugalijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1983–1995 m.
Haradzecko valsčius
Haradzecko valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Haradzeckas.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje.
Kotryna Zylė
thumb|180px|right|Kotryna Zylė (Zilinskienė)
Biografija
Kotryna Zylė (Zilinskienė) gimė ir augo Vilniuje. Studijavo Vilniaus dailės akademijoje, vienerius metus mokėsi Politecnico di Milano universitete, Italijoje. 2008 m. įgijo grafinio dizaino specialybę, 2010 m. – grafinio dizaino magistro laipsnį. Studijų metu pradėjusi gilintis į kultūros paveldo vizualinę komunikaciją, susidomėjo lietuvių mitologija. 2012 m. pradėjo rašyti ir iliustruoti pirmąją knygą vaikams „Milžinas mažylis“. Meilė vaikų literatūrai, iliustracijai ir mitologijai – naujų knygų ir projektų šaltinis.
Šeima – vyras Vytenis Zilinskas, architektas. Vaikai – Ūla ir Bartas.
Nuo 2010 – vizualinės komunikacijos studijos „Prim Prim“ bendrasavininkė, kūrybos vadovė.
Nuo 2017 m. – viena iš Vaikų ir jaunimo literatūros festivalio „Vaikų knygų sala“ ir jos metu vykstančios „Vaikų knygos konferencijos“ sumanytojų ir organizatorių.
Tarptautinės vaikų ir jaunimo literatūros asociacijos IBBY narė nuo 2018 m.
Onuškio I tvenkinys
Onuškio I tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Rokiškio rajone, 6 km į šiaurės vakarus nuo Juodupės, Onuškio gyvenvietės pietiniame pakraštyje. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,36 km, plotis – iki 0,17 km. Yra 2,5 a sala. Altitudė 105,9 m. Rytinis krantas aukštokas. Priešsroviui už 0,13 km telkšo Onuškio II tvenkinys. Vandens perteklius nuteka į Lakštenos upę (Vyžuonos upės baseinas). Vakarinėje pakrantėje plyti sodai, yra įrengtas paplūdimys, pietinėje – plyti dirbami laukai. Šiaurrytine pakrante eina kelias.
Halianų valsčius
Halianų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Halianai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje.
Mario Haas
(g. 1974 m. rugsėjo 16 d.) – buvęs Austrijos futbolininkas, rungtyniavęs Austrijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1996–2007 m.
Vorombe
Vorombe titan (Andrews, 1894) Hansford & Turvey 2018
Vorombe – išnykusių epiornitų (Aepyornithidae) šeimos viena iš trijų milžiniškų neskraidančių paukščių gentis, kurioje išskirta viena Vorombe titan rūšis.
Iš pradžių buvo manyta, kad tai tik didelis epiornių genties individas, bet dabar manoma, kad Vorombe titan yra didžiausi ir sunkiausi žmonijai žinomi kada nors egzistavę paukščiai. Gentis buvo išskirta 2018 m. atlikus išsamią morfometrinę analizę.
Taksonomija
thumb|200px|left|Vorombe titan [[blauzdikaulis]] Pirmą kartą Vorombe titan kaip Aepyornis titan aprašė 1894 m. Čarlzas Viljamas Endriusas (Charles William Andrews), tačiau vėliau, 1963 m., amerikiečių paleontologas Pirsas Brodkorbas (Pierce Brodkorb) jį sinonimizavo su tipine epiornių (Aepyornis) genties rūšimi – Aepyornis maximus. 2018 m. Londono zoologijos draugijos mokslininkai Džeimsas Hansfordas (James Hansford) ir Samuelis Turvėjus (Samuel Turvey), remdamiesi genetiniais ir morfologiniais įrodymais, nustatė, kad ši rūšis pakankamai skiriasi nuo epiornių (Aepyornis) genties, ir priskyrė ją naujai Vorombe genčiai. Jie taip pat pripažino, kad Aepyornis ingens yra Vorombe titan sinonimas. Džeimso Hansfordo ir Samuelio Turvėjaus atliktas tyrimas yra pirmasis per daugiau nei 50 metų epiornitų (Aepyornithidae) taksonominis įvertinimas.
Pavadinimas
Vorombe genties pavadinimas kilęs iš malagasių kalbos žodžio „vorombe“, reiškiančio „didelis paukštis“, o specifinis pavadinimas „titan“ kilęs iš senovės graikų kalbos žodžio „Τιτάν“ (titanas), kuris reiškia graikų dievus, viešpatavusius prieš dvylika olimpiečių.
Apibūdinimas
Vorombe titan sintipo seriją sudaro šlaunikaulis (NHMUK A439) ir blauzdikaulis (NHMUK A437), rasti Itampolo (Itampulu Vé), Madagaskare, o šlaunikaulis iš pradžių buvo Aepyornis ingens lektotipas. Vorombe šlaunikaulis pagal visus matmenis yra gerokai didesnis už epiornių (Aepyornis) ir Mullerornis taksonų šlaunikaulius. Įsidėmėtini šie bruožai, kai padidėję proksimaliniai ir distaliniai galai, aštresnis šlaunikaulio galvutės (caput femoris) medialinio-distalinio krašto išlinkimas ir panašiai.
Matmenys
thumb|200px|left|Vorombe titan [[kiaušinis]] Vorombe titan buvo 3 m ūgio ir svėrė nuo 536 iki 732 kg, arba vidutiniškai 642,9 kg. Tai yra daugiau nei kitų išnykusių kvartero periode milžiniškų paukščių, tokių kaip dinornitiniai paukščiai (Dinornithiformes), svėrusių nuo 61 kg iki 275 kg arba Dromornis stirtoni patino vidutiniškai svėrusio 583,6 kg (439,3–727,8 kg) ir patelės svėrusios 440,7 kg (316,6–560,0 kg) svorio, todėl tai yra didžiausia žinomų paukščių rūšis. Didžiausio šlaunikaulio (MNHN MAD 368), kurį išmatavo Hansfordas ir Turvey, nebuvo galima oficialiai priskirti klasterių analizei (grupei), nes jis buvo nepilnas. Manoma, kad šis egzempliorius dėl savo dydžio priklauso Vorombe genčiai. Jo mažiausio šlaunikaulio apimtis buvo 308 mm, tad apskaičiuotas svoris kaip manoma turėjo būti 860 kg ir tai yra didžiausias žinomas kada nors užregistruotas paukščio individas – tai panašus arba didesnis svoris nei mažiausių Sauropoda klados dinozaurų svoris, pavyzdžiui europozauro, svėrusio apie 690 kg ir Magyarosaurus, svėrusio 700–1000 kg.
Ekologija
Vorombe titan, Aepyornis maximus ir Mullerornis modestus buvo aptinkami didžiojoje Madagaskaro salos dalyje ir buvo simpatriški pietuose esančiuose sausringuose dygliuotuose miškuose, pietvakariuose esančiuose sukulentinių miškų masyvuose ir salos Centrinėse aukštumose esančiose pievų bei pusiau drėgnųjų miškų mozaikose. Trijų taksonų dideli dydžio skirtumai rodo, kad jie naudojosi skirtingomis mitybos nišomis ir augalų sąveika. Epiornitai Madagaskaro kvartero periodo ekosistemose gyveno kartu su Hippopotamus madagascariensis, milžiniškais salos lemūriniais (Lemuriformes) ir milžiniškais vėžliais (Testudinidae).
Karolis Žalkauskas
Karolis Žalkauskas (1892 m. gegužės 29 d. Šukionių dvare, Pakruojo valsčius, Šiaulių apskritis, Rusijos imperija – 1961 m. rugsėjo 16 d. Vašingtone, JAV) – Lietuvos teisininkas, politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1911 m. baigė Mintaujos gimnaziją (Latvija), 1916 m. Maskvos universiteto Teisės fakultetą.
1916 m. mobilizuotas Rusijos imperijos kariuomenėn, baigė Maskvos Aleksejaus karo mokyklą, paskirtas į Petropavlovsko tvirtovę (Vakarų Sibiras), vėliau perkeltas į Tobolską. Įvykus Spalio revoliucijai bolševikų suimtas, bet, kareivių padedamas, pabėgo. Kovojo prieš tarybų valdžią įvairių armijų štabuose.
1919 m. grįžo į Lietuvą, Lietuvos kariuomenės savanoris, iki 1923 m. tarnavo kariuomenės teismo prokuroro padėjėju. Nuo 1922 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys. 1922 m. vasario 22 d. – 1923 m. birželio 28 d. IX Ernesto Galvanausko Ministrui kabineto vidaus reikalų ministras. 1924–1926 m. Vyriausiojo Tribunolo prokuroro padėjėjas. 1926–1927 m. Klaipėdos krašto gubernatorius. 1928–1938 m. Vyriausiojo tribunolo prokuroro padėjėjas, vėliau – Kauno apygardos teismo pirmininkas. 1930–1940 m. dėstė baudžiamosios teisės procesą ir kriminologiją Vytauto Didžiojo universitete. Buvo Kauno "Rotary" klubo sekretoriumi nuo pat klubo įkūrimo iki jo sunaikinimo 1940 m.
Horų valsčius
Horų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės rytų Baltarusijos teritorijoje, pasienyje su Rusija. Centras – Horos.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje.
Blogi žmonės (komedija)
Blogi žmonės  – amerikiečių juodoji komedija, kuri pasirodė 2016 m. Filmo scenarijų parašė ir režisavo Alex Petrovitch.
Siužetas
Filmą sudaro keletas tarp savęs nesusijusių pasakojimų. Tarp jų pasirodo žinių reportažai apie mero paklydimus.
Pirmiausia, žudikai laukia savo aukos viešbučio numeryje. Apie būsimą užsakymą žino tik tiek, kad taikinys apsigyvens gretimame numeryje 201. Jie laukia 202–ame. Laukiant kyla ilga diskusija apie tai, kad derėtų būti mandagiam ir pagarbiam, kaip teisingai vadinti azijiečių, afrikiečių kilmės asmenis. Į diskusiją vėliau įsitraukia ir pasmerktasis. Užsakymas įvykdomas, nusiunčiama klientui aukos nuotrauka ir gaunamas atsakymas, kad ne tą vyruką pašalino.
Pasakojama apie Smithų šeimyną. Ana ir Deivas nori įsivaikinti, laukia ir ruošiasi pokalbiui su socialine darbuotoja. Lyg tyčia ji pasirodo kitokia: vegetarė, žydų ir afroamerikiečių kilmės, nebaigusi prestižinio koledžo, nenorinti turėti vaikų ir dar lesbietė. Smithų šeimynėlė jai pasirodė išsilavinę ir protingi, tačiau šalti, viską apskaičiuojantys, net manjakiški. Galimai, rasistai, gerai apie save galvojantys. Galiausiai įvyksta socialinis konfliktas. Po kurio laiko rodo, kad Smitai parsiveža kūdikį, o socialinė darbuotoja uždaryta narve pas juos namuose.
Žiniose dalyvauja prostitutė Britnė ir pasakoja apie ryšius su meru.
Pedantiškas vyrukas susipažįsta su banglentininke pažinčių svetainėje. Jie susitinka ir puikiai supranta, kad netinka vienas kitam, bet gerai praleidžia naktį. Veiksmas nukeliamas po pusmečio. Jie gyvena kartu. Merginą erzina jo pedantiškumas ir tvarkingumas, o vyrukas pyksta dėl jos nevalyvumo. Vyksta barniai ir konfliktai.
Meras įrodinėja, kad nieko nepamena. O jeigu nepamena, vadinasi negali paaiškinti, kas nutiko mašinoje.
Aktorė Džiulijana negauna vaidmens jau 9 metus. Ji išnuomavo kambarį atvykėlei iš kaimo. Pasikvietė ją į kastingą, o prodiuseris Benas susižavėjo Meibelinos natūralumu. Džiulė po tokio suktrėtimo pateko į kliniką dvasiškai neįgaliems.
Meras ir toliau dievagojasi, kad yra nekaltas ir tapo sąmokslo auka.
Mergina susitikinėjo su vaikinu. Įlindo į kompiuterio susirašinėjimus ir staiga paaiškėjo, kad jis turi dar vieną merginą. Jos susitiko ir sugalvojo, kad reikėtų nubausti išdaviką. Atėjo pas Dereką į svečius, nušovė buvusį meilužį, bet staiga pasirodė trečia pana. Keila, Dana ir naujoji pažįstama nuvyko į dykumą. Ten iškasė duobę, kad atsikratytų lavono. Tuo pačiu atsikratė ir trečiosios merginos. Jos grįžta į miestą, tačiau jas ima kankinti paranoja.
Drybino valsčius
Drybino valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Drybinas.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje.
Kvinta (grupė)
Grupė „Kvinta“ (reikš. muzikinis intervalas, apimantis penkis gretimus diatoninės dermės laipsnius) – Lietuvos pop stiliaus vaikinų grupė iš Kauno, gyvavusi 2006–2014 metais. Grupės sudėtyje dainavo Audrius Janonis, Tauras Macas, Tautvydas Sinkevičius, Vainius Bizunevičius, o kiek anksčiau ir Nojus Bartaška.
Grupės biografija
2006 m. pirmasis grupės „Kvinta“ pasirodymas Lietuvos vaikų ir jaunimo centre vykusiame tarptautiniame dainų konkurse įvertintas Grand Prix apdovanojimu, nacionalinės Vaikų Eurovizijos finale užimta antra vieta (2008 m.), Lietuvos televizijos laidoje „Talentų ringas“ „Kvinta“ nominuota kaip profesionaliausia atlikėjų grupė (2008 m.), tarptautiniame populiariosios dainos konkurse „Berliner Perle“ – pirma vieta (2009 m.), Lenkijoje Švidnicos miesto tarptautinio vaikų ir jaunimo festivalyje „Zimowa Fiesta – festiwal w Świdnicy“ – Grand Prix ir kartu parsivežtas geriausių atlikėjų titulas (2009 m.). 2009 m. grupė sudalyvavo TV3 organizuotame „Lietuvos talentų“ konkurse, kurio pusfinalyje užėmė ketvirtąją vietą ir vos per plauką nepateko į finalą. 2010 m. „Lietuvos talentų“ konkurse grupė „Kvinta“ pateko į finalą ir jame užėmė septintąją vietą. 2011 m. grupė „Kvinta“ TV3 projekte „Vaikų balsas“ nominuota kaip geriausia metų grupė, iškovota trečioji vieta.
Aušra Kurienė
Aušra Kurienė (g. 1957 m. liepos 30 d. Vilniuje) – Paramos vaikams centro įkūrėja ir vadovė, psichologė, vaikų ir paauglių psichoanalitinė psichoterapeutė, grupių analitikė.
Išsilavinimas
1964–1975 m. mokėsi Šiaulių F. Žemaičio vidurinėje mokykloje, 1975–1977 m. studijavo Vilniaus universitete, 1977–1980 m. Maskvos M. Lomonosovo universitete, 1997–2002 m. Oslo grupinės analizės instituto ir VU Grupinės analizės programoje Lietuvoje, 2005 - 2008 Suomijos vaikų ir paauglių psichiatrijos asociacijos ir Rygos universiteto (Latvija) Vaikų ir paauglių psichoanalitinės terapijos programoje.
Profesinė veikla
Aura Kurienė dėsto Vilniaus universiteto podiplominių studijų programose, rengiančiose suaugusių ir vaikų psichoterapeutus, nuolat veda supervizijas specialistams. Yra parengusi keletą metodinių leidinių apie darbą su smurtą patyrusiais vaikais ir išleidusi knygas „Ką kiekvienas vaikas turi žinoti apie smurtą“ ir „Kaip užauginti žmogų“.
Leidiniai
Metodinės rekomendacijos:
Knygos:
Suvaržyta policija
Suvaržyta policija  – 1975 m. sukurtas filmas.
Turinys
Komisaras Mateo Rolandi, sekdamas narkotikų prekeivius, tampa sprogimo viename Milano viešbučių liudininku. Mėginant išsiaiškinti sprogimo priežastis, jo keliai susikerta su prokuroru Di Federiko. Pareigūnų konkurencija nepadeda greitesniam bylos tyrimui, net ir supratus, kad šio nusikaltimo užsakovai pernelyg įtakingi, kad būtų patraukti atsakomybėn. Jiems pavyksta išaiškinti eilinius vykdytojus, tačiau vėliau prokuroras nusprendžia trauktis iš pareigų, nes neturi galimybių sąžiningai baigti tyrimo…
Raja Casablanca
Kasablankos „Radža“, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip Raja Club Atlhetic, o trumpai tiesiog Raja CA – profesionalus futbolo klubas, žaidžiantis aukščiausioje Maroko lygoje. Klubas įsikūręs Kasblankoje. Klubo spalvinė gama – žalia ir balta.
Istorija
Klubas įkurtas 1949 m. kovo 20 d. Per savo gyvavimo istoriją dvylika kartų tapo šalies čempionais ir šešis kartus iškovojo šalies futbolo taurę.
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė, Soccerway.
Klubo emblemos ir spalvinė gama
thumb|150px|[[Marokas|Maroko vėliavoje esanti pentagrama buvo klubo emblemoje ankstesniais metais.]]
Spalvinė gama ir aprangų pokyčiai
Komandos spalvos – žalia ir balta. Klubo įkūrėjai pasirinko žalią spalvą, nes ji simbolizuoja viltį ir augimą. Žalia spalva laikoma tradicine islamo spalva. Be to, žalia yra viena iš Maroko vėliavos spalvų. Balta yra Kasablankos spalva. Šios spalvos buvo naudojamos nuo pirmųjų komandos rungtynių 1949 m.
Paralelinis didysis slalomas
Paralelinis didysis slalomas – viena iš snieglenčių sporto rungčių. Nuo 2002 m. ši rungtis yra įtraukiama į olimpinių žaidynių programą.
Raja Casablanca
Spalvinė gama ir aprangų pokyčiai
Ilgą laiką (1968–1980 m.) aprangas siuvo vokiečių „Adidas“ firma, o nuo 1995 m. juos pakeitė „Puma“. 1990 m. klubas sudarė pirmąjį rėmimo susitarimą su „Chimicolor“, todėl jis tapo pirmuoju Maroko klubu, ant kurio marškinėlių atsirado rėmėjų pavadinimas. Vėliau rėmėjais tapo Maroko Afrikos ir Rytų bankas (BMAO) ir ODEP, šiandien žinomas kaip „MarsaMaroc“. Nuo 1995 iki 1999 metų klubą vienerius metus remdavo „Danone“ ir „Lavazza“, tačiau klubas po kiekvieno sezono pasikeisdavo aprangos gamintojus: „Adidas“, „Uhlsport“, „Umbro“ ir vėl sugrįžta prie „Adidas“. Po pergalės 1999 m. CAF Čempionų lygoje klubas pasirašė sutartį su „Hummel“ sutartį, galiojančią iki 2002 m. Tuo metu ant marškinėlių būta „Western Union“, „Fiat“, „Café ASTA“ ir „Coca-Cola“ emblemų ir reklamų. „Transatlas Sports Management“ (TSM) pavertė „Radžos“ futbolo klubą vienu iš pirmųjų klubų Afrikoje, turinčiu rinkodaros ir reklamos komisiją. Pasibaigus suarčiai su danų gamintojais „Hummel“, klubas šešerius metus bendradarbiavo su italų „Kappa“, bei pasirašė sutartį su Siera, kuri iki šiol lieka pagrindine rėmėja. Nuo 2008 iki 2013 m. kita italų firma „Lotto“ tiekdavo aprangas. 2013 m. „Adidas“ vėl tapo klubo aprangų gamintojais, kol 2017 m. pasirašyta sutartis su Italijos aprangų gamintojais „Legea“. {| class=centre cellpadding="10" style="border:1px solid darkgray; " ! Namų aprangos
Paralelinis didysis slalomas
Paraleliniame didžiajame slalome varžosi du sportininkai, kurie vienas šalia kito turi įveikti vienodas trasas apvažiuodami tam tikrus vartus. Vėliau priešininkai tai turi pakartoti pasikeitę trasos pusėmis. Greičiausiai tai padaręs išrenkamas nugalėtoju. Žiemos olimpinėse žaidynėse reikia nugalėti devyniuose važiavimuose, norint pasiekti pirmąją vietą.
OKA-38
ОКА-38 „Аist“ – SSRS gamintas lengvasis daugiafunkcinis bendrosios paskirties trumpo pakilimo (STOL) aukštasparnis orlaivis, sukurtas vokiško lėktuvo Fiesler Fi 156 „Storch“ pagrindu, kurio gamybą buvo numatyta plėtoti Kaune.
Snieglenčių krosas
thumb|300px|alt=Snowboard cross competition|Sportininkai snieglienčių krose. Snieglenčių krosas – viena iš snieglenčių sporto rungčių. Snieglenčių kroso rungtyje sportininkai varžosi vienoje trasoje ir turi įveikti ją kuo greičiau. Trasa dažnai būna labai skirtinga – su daug posūkių, tramplinų ir kliūčių. Į žiemos olimpinių žaidynių programą ši sporto rungtis buvo įtraukta 2006 m.
OKA-38
Sukūrimas
1940 m. pradžioje Vokietijos karinėse gamyklose lankėsi SSRS karo pramonės specialistų delegacija. Šio vizito metu sovietai įsigijo įvairių Vokietijos karinės technikos pavyzdžių bei jų gamybos dokumentaciją, vienas kurių buvo iš labai trumpų aikštelių galintis kilti ir jose leistis trivietis Fiesler Fi 156 „Storch“. Vizito metu šiuo lėktuvu Berlyno aerodrome sovietinės delegacijos vadovą Ivaną Tevosianą skriadino pats Reicho Aviacijos ministerijos Technikos dalies (T-Amt) viršininkas, I Pasaulinio karo asas generolas Ernstas Udetas. Kai kurių šaltinių duomenimis, Fiesler Fi 156 „Storch“ vokiečiai padovanojo sovietinei delegacijai.
SSRS tuo metu nebuvo gaminama tokiomis techninėmis charakteristikomis pasižyminčių orlaivių. Sovietinę orlaivio versiją buvo pavesta parengti aviakonstruktoriui A. Jakovlevui, tuo metu užėmusiam Aviacijos liaudies komisaro (ministro) pavaduotojo pareigas ir kuravusiam eksperimentinės lėktuvų statybos klausimus. A. Jakovlevas užduoti nukopijuoti Fiesler Fi 156 ir pritaikyti jo gamybą sovietinės pramonės pajėgumams pavedė savo konstruktorių biuro vyriausiam inžinieriui O. Antonovui. O. Antonovas užduotį įvykdė ir 1940 m. spalio mėnesį Leningrade, gamykloje Nr. 23 buvo pagamintas pirmasis sovietinis Fiesler Fi 156 variantas. Orlaiviui buvo suteiktas Antonovo konstrukcinio biuro indeksas „OKA-38“ ir pavadinimas, atitinkantis jo vokišką vardą – „Aist“ (Gandras).
Šakynos apylinkė
Šakynos apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje. Apylinkė 1995 m. ribojosi pietryčiuose su Šiaulių rajono Gruzdžių apylinke, pietvakariuose su Kuršėnų apylinke, šiaurės vakaruose – su Akmenės rajono Papilės apylinke, šiaurėje – su Kruopių apylinke, šiaurės rytuose – su Joniškio rajono Juodeikių apylinke.
OKA-38
Sukūrimas
Serijinę lėktuvo gamybą pradėti buvo numatyta Kaune, Lietuvos karo aviacijos dirbtuvių pagrindu įkurtose DVRA 55-osios aviacijos remonto dirbtuvėse, vėliau tapusiose SSRS Aviacijos pramonės liaudies komisariato gamykla Nr. 365.
Šakynos apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Gruzdžių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Žagarės rajonui. 1954 m. prijungta dalis Viliočių apylinkės, o dalis Šakynos apylinkės prijungta prie Šelvėnų apylinkės. 1959 m. gruodžio 7 d. panaikinus Žagarės rajoną Šakynos apylinkė prijungta prie Šiaulių rajono. 1963 m. prijungta dalis Pakubelių apylinkės ir dalis Piktuižių apylinkės.
Radamlios valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje.
OKA-38
Sukūrimas
Orlaivių gamyba Kaune prasidėjo 1941 m. kovo mėn. Iš viso Kaune buvo pagaminti 2 vienetai OKA-38. Tolimesnę gamybą nutraukė Vokietijos įsiveržimas Į SSRS. Abu Kaune pagaminti orlaiviai buvo sunaikinti pirmąją karo veiksmų dieną, Kauno aerodromo bombardavimo metu.
Šakynos apylinkė
Istorija
1995 m. balandį Šiaulių rajono savivaldybės tarybos sprendimu Šakynos apylinkės teritorijoje įsteigta Šakynos seniūnija.
OKA-38
Sukūrimas
Pirmomis karo dienomis O. Antonovas ir jo konstruktorių biuras pasitraukė į Leningradą, tačiau ten OKA-38 gamyba nebuvo atnaujinta. Po karo, kuriant OKA-38 sukauptos patirties pagrindu, buvo sukurtas panašius parametrus turėjęs Jak-12.
Salomon
„Salomon“ – sporto prekių bendrovė, besitelkianti ekstremalaus sporto pramonėje.
OKA-38
Konstrukcija
OKA-38 buvo aukštasparnis trumpo pakilimo ir tūpimo nuotolio (STOL) orlaivis su fiksuota važiuokle. Lėktuvo rėmas buvo suvirintas iš plieninių vamzdžių, o sparnai ir uodega mazgas buvo gaminami iš audiniu aptrauktų medinių profilių; kitų šaltinių teigimu, sparnų apačia buvo dengta diuraliu.
Salomon
1947 m. Georges Salomon įsteigęs savo įmonę padarė perversmą slidžių pramonėje, jo įvairios naujovės pasiūlytos slidžių rinkoje leido ir mažiau pasiturintiems bei prityrusiems mėgėjams mėgautis slidinėjimo džiaugsmu, apsaugojo juos nuo daugybės traumų.
OKA-38
Konstrukcija
Priešingai nei Fiesler Fi-156, OKA-38 nebuvo numatytas gynybinio kulkosvaidžio įrengimas.
Budaeršas
Budaeršas  – miestas centrinėje Vengrijoje, Budapešto priemiestis.
Istorija
1236 m. paminėtas pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaip Eršas (Örs).
Nuo Austrijos imperijos laikų mieste gyvena vokiečių bendruomenė, kuri miestą vadina savaip, Vuderšu (Wudersch).
Raseinių evangelikų liuteronų senosios kapinės
Raseinių evangelikų liuteronų senosios kapinės – istorinės, neveikiančios kapinės Raseiniuose, Liuteronų gatvėje. Jos įsikūrusios apie 2 km į šiaurės vakarus nuo miesto centro, link Paraseinio kaimo, 0,45 km į šiaurę nuo kelio. Šalia stovi sena sodyba, apylinkėje statosi naujakurių sodybos.
2016 m. pavasario talkoje kapinės buvo sutvarkytos. Raseinių krašto ateities sąjūdžio „Rasai" visuomenininkai ir kiti piliečiai, ne vien liuteronai, iškirto ir išrovė sužėlusius krūmokšnius, surinko šakas, nuvalė apsamanojusius antkapius, supureno kai kurių neprižiūrimų kapų žemę.
Evangelikų liuteronų bendruomenės senųjų kapinių ir Pirmojo pasaulinio karo vokiečių karių kapų kompleksas nuo 2017 m. paskelbtas vietinės reikšmės istorijos paminklu. Vertingųjų savybių pobūdis: dailės (lemiantis reikšmingumą, tipiškas), istorinis (lemiantis reikšmingumą, tipiškas) ir memorialinis (lemiantis reikšmingumą, svarbus).
Kapinių paminklai
miniatiūra|180px|left|Įrašas ant obelisko Kapinės užima 5710 m² plotą. Yra išlikę padrikai išsidėsčiusių įvairių mažosios kraštovaizdžio architektūros statinių ir vaizduojamojo meno formų (ar jų fragmentų), antkapių su XIX pab. – XX a. pr. įrašais. Teritorijoje stovi kalto ir lieto metalo antkapiniai kryžiai su akmeniniais postamentais ir memorialiniais įrašais vokiečių kalba, nukryžiuotuojo ir angelų skulptūrėlės, kapai su profiliuotais antkapiniais apvadais, antkapinės ažūrinės tvorelės.
Liuteronai Raseiniuose
1554 m. Raseinius valdant Bilevičiams čia jau vyko evangelikų liuteronų pamaldos. 1818 m. pastatyta medinė evangelikų liuteronų bažnyčia. 1862 m. Raseiniuose buvo 150 liuteronų, o visoje apylinkėje – 372 liuteronai. 1923 m. parapijai priklausė 600 parapijiečių. Sovietmečiu, nuo 1953 m., parapijos veikla buvo nutrūkusi.
Danguolė Sadūnaitė
Danguolė Sadūnaitė (g. 1931 m. lapkričio 18 d. Amalių dv., Kauno aps.) – poetė, vertėja.
Biografija
Poetė 1944 m. su tėvais pasitraukė į Vakarus. Mokėsi Detmoldo ir Greveno (Vokietija) lietuvių gimnazijose. Didžiojoje Britanijoje, Šiaurės Velso universitete studijavo vokiečių ir anglų literatūrą. Nuo 1963 m. gyvena JAV.
Kūryba
Vyresniosios egzodo kartos poetė, pirmieji jos eilėraščiai pasirodė „Ateityje“, vėliau bendradarbiavo su „Europos lietuviu“, „Lietuvių dienomis“, „Aidais“ ir kt. Pirmasis eilėraščių rinkinys „Vasaros medžiuose“ (1961) pasižymėjo tematikos ir stiliaus originalumu. Vėlesniuose rinkiniuose „Kai tu arti manęs“ (1965), „Tu esi mano žemė“ (1968), „Laiškai Dievui“ (1970), „Pakeliui į Emmaus“ (1974), „Baltas Ievos medis“ (1977, Lietuvių Rašytojų Draugijos premija)
D. Sadūnaitė išleido tris eilėraščių rinkinius anglų kalba: „To Regions of No Admitance“ („Kraštai, kur draudžiama įžengti“, 1968), „Recollections of a Childhood“ („Vaikystės atsiminimai“, 1971) ir „And There Was the Moon Throwing Stones at Birds“ („Ir buvo mėnulis, svaidęs akmenis į paukščius“, 1978).
Apdovanojimai
Už eilėraščių rinkinį "Baltas Ievos medis“ (1977) gavo Lietuvių Rašytojų Draugijos premiją.
Floreščio rajonas
Floreščio rajonas – vienas iš Moldovos administracinių vienetų, esantis šalies šiaurės rytuose. Administracinis centras Floreštis. Kiti rajono miestai: Gindeštis, Markuleštis. Taip pat yra 34 kaimai bei 37-ios komunos. 2012 m. duomenimis, rajone gyveno 89 500 gyventojų.
Geografija
Floreščio rajonas šiaurėje ribojasi su Soroka, šiaurės vakaruose su Drokija, pietuose su Teleneščiu, rytuose su Kamenka, pietryčiuose su Šoldeneščiu ir vakaruose su Sindžerėju. Aukščiausias rajono taškas siekia 289 m.
Ross Barkley
Rosas Barklis (g. 1993 m. gruodžio 5 d. Liverpulyje) – Anglijos nacionalinės rinktinės ir „Chelsea FC“ klubo vidurio saugas.
Klubinė karjera
Sulaukęs 11 metų, Barklis ėmė treniruotis „Everton“ jaunimo komandoje. Į pagrindinės komandos sudėtį jis buvo įtrauktas prieš 2010–2011 m. sezoną, tačiau rungtynėse už Anglijos U-19 rinktinę lūžusi koja sugriovė viltis debiutuoti Premier League.
Pirmąsias rungtynes pagrindinėje sudėtyje Barklis sužaidė 2011–2012 m. sezone prieš „Queens Park Rangers FC“ ir buvo pripažintas geriausiu rungtynių žaidėju. Keletas sėkmingų pasirodymų netruko pakelti futbolininko vertę ir 2011 m. gruodį jis pasirašė 4 su puse metų sutartį.
2012 m. rugsėjį jis buvo mėnesiui paskolintas „Sheffield Wednesday FC“. Po sėkmingo žaidimo nuomos laikotarpis buvo pratęstas ir Barklis klube per sezoną sužaidė 13 rungtynių, pelnydamas 4 įvarčius. Grįžęs į „Evertoną“, 2013 m. sausį jis vėl buvo paskolintas vienam mėnesiui, šį kartą „Leeds United AFC“ komandai.
2013–2014 m. sezone jis prisijungė prie pagrindinės „Evertono“ komandos ir pelnė pirmąjį įvartį debiutinėse rungtynėse su „Norwich City FC“ (2–2). Barkliui pavyko įsitvirtinti pagrindinėje komandos sudėtyje ir, sezonui įpusėjus, jis jau buvo pelnęs keletą geriausio rungtynių futbolininko apdovanojimų.
Tarptautinė karjera
Barklis yra rungtyniavęs visose Anglijos jaunimo rinktinėse. U-16 komandoje jis debiutavo 2008 m. rugsėjį, būdamas 14 metų. 2010 m. su U-17 rinktine jis laimėjo Europos čempionatą, per kurį pelnė 2 įvarčius.
Žibuoklės
Žibuoklėmis vadinama:
Ross Barkley
Tarptautinė karjera
2013 m. rugpjūtį Barklis buvo pakviestas į nacionalinę Anglijos rinktinę, kurioje debiutavo po mėnesio Pasaulio čempionato atrankos rungtynėse su Moldova (4–0), kai pakeitė Jack Wilshere.
Žiežmariai (kaimas)
Žiežmariai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, prie Žiežmarių miesto.
Harley Davidson and the Marlboro Man
Harlis Deividsonas ir Marlboro – 1991 m. JAV sukurtas veiksmo filmas.
Turinys
1996 m., Los Andželas. Baikeris Harlis ir kaubojus Marlboro sužino, kad jų mėgstamo baro savininkas įsiskolino didelę sumą, todėl su dar trim draugais nusprendžia jam padėti. Jie užpuola inkasatorių mašiną, tačiau vietoje pinigų joje aptinka didelę partiją naujos kartos narkotikų „krištolinė svajonė“. Vyrai nusprendžia grąžinti narkotikus korumpuotam bankininkui mainais į reikalingą barui išpirkti pinigų sumą, ir nors sandėris įvyksta, vėliau smogikai grįžta ir nužudo Harlio bei Marlboro draugus ir baro šeimininką. Sugebėję pabėgti, vyrai nusprendžia parengti atsakomąjį puolimą...
Čavanga
Čavanga  – upė Rusijoje, Murmansko srityje, Kolos pusiasalio pietryčiuose. Upė išteka iš Žemutinio Ondomo ežero šiaurinės dalies, teka daugiausia į pietus kanjonu, kurio sienų aukštis 30-40 m. Įteka į Baltąją jūrą ties Čavangos kaimu.
Intakai: Zabornas, Mažoji Čavanga, Žilinas, Veresovka, Rybačis.
Albinava
Albinava vadinami kaimai:
Čakvaras
Čakvaras – miestas centrinėje Vengrijoje, Fejėro medėje.
Istorija
Ši vietovė viduramžiais priklausė Čakvarų giminei, kuri čia pasistatė rūmus.
Humoras (senoji medicina)
Humoras ( – drėgmė, skystis) pagal senosios medicinos teoriją yra vienas iš keturių pagrindinių organizmo skysčių, kurie yra kraujas, tulžis, juodoji tulžis ir gleivės. Jie buvo laikomi lemiančiais žmogaus temperamentą. Dabartinėje medicinoje ir biologijoje šis terminas nevartojamas, vartojamas tik jo būdvardinis darinys – humoralinis.
Terry Pratchett
Teris Pračetas (Terry Pratchett; 1948 m. balandžio 28 d. – 2015 m. kovo 12 d.) – anglų maginės fantastikos rašytojas, humoristas, labiausiai išgarsėjęs fantastinių apsakymų serija „Disko pasaulis“, kurią sudaro 41 knyga.
Pirmasis Pračeto apsakymas, „The Carpet People“, išleistas 1971 m., paskutinis, „The Shepherd‘s Crown“, – 2015 m. rugpjūtį, jau po autoriaus mirties. XX a. 9-ajame dešimtmetyje jis buvo perkamiausias Didžiosios Britanijos autorius, pardavęs visame pasaulyje virš 90 milijonų knygų 38 kalbomis. Už nuopelnus literatūrai Pračetas 1998 m. tapo Britanijos imperijos ordino kavalieriumi, o 2009 m. buvo pakeltas į riterius. 2010 m. jis gavo World Fantasy Award apdovanojimą už viso gyvenimo pasiekimus.
2007 m. Pračetui diagnozuota Alzheimerio liga. Nuo to laiko jis nemažai paaukojo Alzheimerio tyrimų fondui, tapo šios ligos tyrimų Jungtinėje Karalystėje globėju. Teris Pračetas mirė 2015 m. kovo 12 d., būdamas 66 metų.
Jaunystė ir asmeninis gyvenimas
Teris Pračetas gimė Bekonsfildo mieste Bakingamšyre, Anglijoje. Buvo vienturtis mechaniko Deivido ir sekretorės Eilyn vaikas. Pradinėje mokykloje patyrė patyčias dėl kalbos sutrikimų.
1959 m. T. Pračetas įstojo į Hai Vikomo (High Wycombe) vidurinę technikos mokyklą. Būdamas 13-kos metų parašė pirmas istorijas mokyklos žurnalui. Pats Pračetas nuopelnus už savo išsilavinimą priskyrė Bekonsfildo viešajai bibliotekai. Jaunystėje skaitė H. G. Velso, Arturo Konano Doilio kūrinius ir „kiekvieną knygą, kurią tikrai turėtumėte perskaityti“. Perskaitytas knygas vėliau ir laikė savo išsilavinimu.
Taip pat T. Pračetas nuo vaikystės domėjosi astronomija ir norėjo tapti astronomu, tačiau tam pritrūko matematikos įgūdžių. Susidomėjęs moksline fantastika, nuo maždaug 1963–1964 m. dalyvaudavo mokslinės fantastikos suvažiavimuose. Nustojo dalyvauti po kelerių metų, kai gavo savo pirmąjį – žurnalisto praktikanto – darbą vietiniame laikraštyje.
T. Pračetas iš pat pradžių planavo siekti karjeros žurnalistikoje. 1965 m., būdamas 17 metų, jis paliko mokyklą ir tapo vietinio laikraščio „Bucks Free Press“ redaktoriaus Arthur Church mokiniu. Tuo metu, be kita ko, parašė daugiau nei 70 istorijų vaikams, pasirašydamas Dėdės Džimo slapyvardžiu. Kai kurie šių istorijų veikėjai vėliau pasirodė pirmojoje T. Pračeto knygoje „The Carpet People“ (1971). Likusiu laisvu laiku T. Pračetas mokėsi anglų kalbą A lygiu ir išklausė Nacionalinės žurnalistų mokymo tarybos kvalifikacijos kursą.
1968 m. Teris Pračetas vedė Lyn Purves, 1970 m. jie persikėlė į Rouberou (Rowberrow) miestą Somersete. Ten 1976 m. gimė jų dukra Rhianna Pratchett, vėliau taip pat tapusi rašytoja. 1993 m. šeima persikėlė į Brod Čoko (Broad Chalke) kaimą į vakarus nuo Solsberio, Viltšyre.
Karjera
1968 m., imdamas interviu iš mažos leidyklos „Colin Smythe Ltd.“ direktoriaus Peter Bander van Duren, T. Pračetas paminėjo savo rankraštį „The Carpet People“. 1971 m. „Colin Smythe Ltd.“ išleido knygą su T. Pračeto iliustracijomis. Ji sulaukė stiprių, nors ir nedaug, apžvalgų. Po jos pasirodė mokslinės fantastikos apsakymai „The Dark Side of the Sun“ (1976 m.) ir „Strata“ (1981 m.).
Pirmasis „Disko pasaulio“ apsakymas „Magijos spalva“ (The Colour of Magic) buvo išleistas 1983 m. T. Pračeto populiarumas išaugo, kai BBC ištransliavo „Magijos spalvas“ kaip šešių dalių serialą.
Pomėgiai ir pasaulėžiūra
Kompiuterija. Kompiuterius darbui T. Pračetas pradėjo naudoti iš karto, kai tik jie tapo jam prieinami. Jis taip pat buvo vienas pirmųjų autorių, naudojusių internetą nuolatiniam bendravimui su gerbėjais.
Pračetas taip pat buvo aistringas video žaidimų žaidėjas ir bendradarbiavo kuriant žaidimų adaptacijas savo knygoms.
1995 m., imdamas interviu iš „Microsoft“ įkūrėjo Bilo Geitso, T. Pračetas išreiškė susirūpinimą dėl galimybių platinti internete klaidingą informaciją: „Tarkime, aš prisistatau Kažkokiu Institutu ir išplatinu melagingą studiją apie tai, kad žydai yra atsakingi už Antrąjį pasaulinį karą, o Holokaustas neįvyko; internete jis tampa prieinamas tomis pačiomis sąlygomis, kaip ir bet kuris patikrintas istorinis tyrimas. Internete visa informacija yra kartu: neįmanoma atskirti, kuri turi pagrindą, o kurią kažkas ką tik sugalvojo" – teigė T. Pračetas. B. Geitsas su tuo nesutiko sakydamas, kad internete faktai ir reputacija bus tikrinami kur kas sudėtingesniais būdais nei spaudoje. Šis interviu buvo prisimintas 2019 m. ir T. Pračeto biografo įvertintas kaip netikrų naujienų arba melagienų (angl. fake news) pranašystė.
Čavusų valsčius
Čavusų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Čavusai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje.
Terry Pratchett
Pomėgiai ir pasaulėžiūra
Gamtos istorija. T. Pračetas labai žavėjosi gamtos istorija, turėjo šiltnamį, kuriame augino vabzdžiaėdžius augalus. 1995 m. iškastinis jūros vėžlys iš Naujosios Zelandijos eoceno epochos jo garbei pavadintas Psephophorus terrypratchetti.
Mėgėjiška astronomija. T. Pračetas nuo pat vaikystės mėgo astronomiją ir vėliau savo sode turėjo observatoriją.
Parama ir labdaringa veikla. T. Pračetas rėmė pradedančius rašytojus, kas dvejus metus skirdamas apdovanojimą neskelbtų mokslinės fantastikos romanų autoriams (Terry Pratchett First Novel Award). Nuo 2015 m. įsteigta Sero Terio Pračeto memorialinė stipendija Pietų Australijos universiteto Roberto Hoko tyrimų institute (Hawke Research Institute). Taip pat buvo Orangutanų fondo patikėtinis. Vienas iš populiariausių T. Pračeto personažų – Bibliotekininkas, yra burtininkas, nelaimingo magiško atsitikimo metu paverstas orangutanu ir nusprendęs juo likti, nes taip buvo patogiau dirbti.
Požiūris į religiją. T. Pračetas užaugo anglikonų šeimoje, tačiau save laikė ateistu ir humanistu. T. Pračetas rašė, kad vaikystėje perskaitė Senąjį Testamentą ir „buvo pasibaisėjęs“, tačiau Naujasis Testamentas jam „visai patiko“ ir, kad jam niekada nepavyko abiejų testamentų matyti kaip vieno nuoseklaus pasakojimo. Vėliau Pračetas perskaitė Čarlzo Darvino „Rūšių atsiradimą“, kuri jam buvo „absoliučiai prasminga. Evoliucija man buvo kur kas įdomesnė nei biblinis pasakojimas“. Kartu jis manė, kad religija turi paskirtį žmogaus evoliucijoje.
2008 m. T. Pračetas sakė: „Aš tikiu tuo pačiu Dievu, kaip ir Einšteinas. Gali būti, kad prasiskverbus pro visus dievus, kuriuos mes sukūrėme su didelėmis barzdomis ir daugybe žmogiškų bruožų, už viso to, kitoje fizikos pusėje, yra tvarkinga struktūra, iš kurios viskas kyla".
Požiūris į gerbėjus. T. Pračetui patiko susitikti su savo gerbėjais ir sužinoti, ką jie manė apie jo kūrybą. Jis sakydavo, kad turint omenyje kaip gerai uždirba iš savo kūrybos, gerbėjai jam yra „viskas“. Kai naujo romano išleidimą lydėdavo tarptautinis knygų pasirašymo renginys, eilės driekdavosi už knygyno ribų, o renginys užtrukdavo gerokai po numatyto laiko.
Alzhaimerio liga ir mirtis
2007 m. gruodį Teris Pračetas paskelbė, kad jam diagnozuota ankstyva Alzhaimerio ligos stadija. Komentuodamas diagnozę, T. Pračetas teigė jaučiantis, kad dar turi laiko bent kelioms knygoms. Vėlesniais metais jis rašė diktuodamas savo padėjėjui Robui Vilkinsui arba naudodamas kalbos atpažinimo programinę įrangą.
2008 m. T. Pračetas paaukojo 1 000 000 JAV dol. Alzhaimerio tyrimams. Tais pačiais metais jis bendradarbiavo su BBC kuriant dviejų dalių dokumentinį serialą apie savo ligą – „Terry Pratchett: Living With Alzheimer’s“. 2011 m. T. Pračetas pristatė kitą BBC televizijos dokumentinį filmą apie pagalbinę savižudybę – „Terry Pratchett: Choice to Die“.
Pračetas mirė savo namuose 2015 m. kovo 12 d. rytą. Pranešama, kad nepaisant ankstesnių diskusijų apie pagalbinę savižudybę, jo mirtis buvo natūrali. Padėjėjas Robas Vilkinsas oficialioje Terio Pračeto „Twitter“ paskyroje parašė:
Teris paėmė Mirties ranką ir nusekė paskui ją pro duris, – ir tolyn, į juodą dykumą po nesibaigiančia naktim.
Pabaiga.
Tekstas didžiosiomis raidėmis yra užuomina į Mirties personažą Pračeto darbuose.
Kūryba
T. Pračetas sakydavo, kad norint rašyti, reikia daug skaityti tiek savo pasirinktą žanrą, tiek už jo ribų iki „persisotinimo“. Nors teigė, kad rašymas yra sunkus darbas, rašyti Pračetui patiko. Piniginę naudą laikė „neišvengiama pasekme“, o ne rašymo priežastimi.
Įtakos
Ankstyviausi T. Pračetą įkvėpę kūriniai buvo Keneto Greihemo „Vėjas Gluosniuose“ ir Aizeko Azimovo bei Arturo Klarko darbai. Literatūrinę įtaką jam turėjo P. Dž. Vudhausas, Tomas Šarpas, Džeromas K. Džeromas, Rojus Luisas, Alanas Korenas, G. K. Čestertonas ir Markas Tvenas. Pračetas į savo kūrybą perkėlė daugybę veikėjų iš klasikinės literatūros, populiariosios kultūros ir senovės istorijos, visada netikėtu kampu. T. Pračetas taip pat buvo kriminalinių apsakymų gerbėjas, todėl jo „Disko pasaulio“ serijoje dažnai pasirodo Ankh-Morporko Miesto Sargyba. Pats Pračetas buvo vienintelis vaikas šeimoje ir jo veikėjai dažnai neturi brolių ar seserų. Pračetas yra sakęs: „Grožinėje literatūroje vienturčiai vaikai yra tie įdomieji“.
Stilius ir temos
Ankstyviausi T. Pračeto „Disko pasaulio“ apsakymai buvo parašyti parodijuojant klasikinę „kalavijo ir burtų“ fantastiką (o kartais ir mokslinę fantastiką); vėliau Pračetas beveik visiškai atsisakė parodijos ir „Disko pasaulio“ serija tapo gryna (nors vis dar komiška) satyra.
T. Pračetas yra žinomas dėl savito rašymo stiliaus, kuris turi keletą išskirtinių bruožų. Pavyzdžiui, išnašos naudojamos komiškam nukrypimui nuo pasakojimo ir kartais turi savas išnašas. T. Pračetas nemėgo pasakojimo skirstyti į skyrius, teigdamas, kad „gyvenimas nevyksta skyriais”, laikė juos nereikalingais sustojimais, trukdančiais pasakojimui.
Veikėjai, vietovardžiai ir pavadinimai T. Pračeto knygose dažnai pilni žodžių žaismo, užuominų ir kultūrinių nuorodų. Dėl šios priežasties jo kūrinius sudėtinga versti į kitas kalbas. Kai kurie veikėjai yra žinomų personažų parodijos: pavyzdžiui, Barbaras Kohenas, dar vadinamas Čingis Kohenu, yra Barbaro Konano ir Čingischano parodija, o veikėjas Leonardas Kvirmas yra Leonardo da Vinči parodija.
Kitas Pračeto kūrinių skiriamasis bruožas – rašybos ir skyrybos simbolių naudojimas perteikiant savitą personažų kalbėjimo būdą. Pavyzdžiui, didžiosiomis raidėmis be kabučių rašomi Mirties personažo dialogai ir reiškia jos telepatinį bendravimą su kitais veikėjais. Kalbant tikrovės auditoriams, nededamos kabutės, Ankh-Morporko miesto pardavėjų kalba užrašoma naudojant klaidingus skyrybos ženklus, o Golemai Kiekvieną Žodį Taria Didžiąja Raide. Taip pat naudojamos įprastos rašybos klaidos, norint pademonstuoti veikėjo raštingumo lygį.
Disko pasaulis
„Disko pasaulio“ seriją T. Pračetas pradėjo kurti 1983 m., norėdamas „pasilinksminti su kai kuriomis klišėmis“. Tai – humoristinė ir dažnai satyrinė pasakojimų seka, išdėstyta spalvingoje fantastinėje „Disko pasaulio“ visatoje. Disko pasaulis yra didžiulis diskas, gulintis ant keturių milžiniškų dramblių nugarų, kuriuos visus ant savo nugaros neša milžiniškas vėžlys Didysis A’Tuinas, plaukiantis per kosmosą.
Serijoje yra tiek tarpusavyje susijusių istorijų, tiek ir nemažai atskirų istorijų. Visos jos vyksta įvairiose to paties pasaulio vietose, žemynuose, regionuose ar šalyse. Veikėjai ir vietos serijoje nuolat pasikartoja, suvaidindami didesnius ar mažesnius vaidmenis. Knygos iš esmės parašytos chronologine tvarka.
Disko pasaulio aplinka yra viduramžiška, tačiau į ją dažnai įtraukiama moderni tikrovė, pavyzdžiui, viešosios policijos pajėgos (Guards! Guards!), povandeniniai laivai (Jingo), kinas (Moving Pictures), tiriamoji žurnalistika (The Truth), pašto ženklas (Going Postal), moderni bankininkystė (Money Making) ar garo variklis (Raising Steam). Šių naujovių visuomenėje sukelti pokyčiai ar suirutė tampa istorijos pagrindu. Daugelis Pračeto „Disko pasaulio“ serijos knygų parodijuoja realaus pasaulio temas, tokias kaip filmų industrija, laikraščių leidyba, religija, filosofija, Senovės Graikijos, Egipto istorija, profesinės sąjungos ar finansų pasaulis. Pačiose istorijose toliau parodijuojami konkretūs šių temų elementai, pavyzdžiai Ingmaro Bergmano filmai, daugybė grožinės, mokslinės ir fantastinės literatūros personažų, įvairių biurokratinių ir valdymo sistemų.
Disko pasaulio mokslas. Bendradarbiaudamas su Varviko universiteto matematikos profesoriumi Ian Stewart ir reprodukcijos biologu Jack Cohen, T. Pračetas parašė keturias knygas apie „Disko pasaulio mokslą“ (The Science of Discworld, išleistos 1999 m., 2002 m., 2005 m. ir 2013 m.). Jose, iš pradžių viename skyriuje, Disko pasaulio veikėjai stebi ir tiria savo visatą, kurios fizika tokia pati kaip ir mūsų pasaulio, atlieka eksperimentus, o tuomet kitame skyriuje, mokslininkai paaiškina mokslinius reiškinius už šių išgalvotų įvykių.
Disko pasaulio folkloras. Bendradarbiaudamas su folkloriste dr. Jacqueline Simpson, T. Pračetas 2008 m. išleido knygą apie „Disko pasaulio folklorą“ (The Folklore of Discworld), kuriame aprašė „Disko pasaulio“ knygose aprašytų asmenų, vietų ir įvykių atitikmenis realiuose mituose, legendose, pasakose ir liaudies papročiuose.
Vaikų literatūra
Pati pirmoji T. Pračeto knyga buvo vaikams skirtas apsakymas „The Carpet People“ (1971 m.), kurį Pračetas iš esmės perrašė ir pakartotinai išleido 1992 m. Apsakymas „Truckers“ (1988 m.) buvo pirmasis iš jauniesiems skaitytojams skirtos trilogijos „Nomes“ apie mažus, į nykštukus panašius, padarus. Trilogiją pratęsė „Diggers“ (1990) ir „Wings“ (1990). Vėliau T. Pračetas parašė trilogiją apie berniuko, vardu Džonis Maksvelas, ir jo draugų nuotykius, kurią sudarė „Tik tu gali išgelbėti žmoniją“ (Only You Can Save Mankind, 1992), „Džonis ir mirusieji" (Johnny and the Dead, 1993) ir „Džonis ir bomba" (Johnny and the Bomb, 1996). 2001 m. Pračetas laimėjo kasmetinį Carnegie medalį už The Amazing Maurice and His Educated Rodents – pirmąją „Disko pasaulio“ knygą, skirtą vaikams.
2008 m. kūrinys „Nation“ žymėjo Pračeto grįžimą prie vaikų apsakymų ne „Disko pasaulio“ serijoje. 2012 m. pasirodė apsakymas vaikams „Dodger“, kuriame veiksmas vyksta Viktorijos laikų Londone, 2013 m. – su juo susijęs vadovas po Londoną (Jack Dodger’s Guide to London).
Chris Mears
Chris Mears (g. 1993 m. vasario 7 d. Redinge) – anglų šuolininkas į vandenį, olimpinis čempionas.