cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Biratoris
Geografija
Miestelis ribojasi su Obihiro, Hidaka, Niikappu, Mukava ir Šimukappu. Miestelio teritorijoje yra keletas kalnų, kurių aukščiausias – Poroširis (2 km), teka Saru, Nukabira, Nukibetsu upės.
Slavenskas
Slavenskas – kaimas vidurio vakarų Baltarusijoje, 12 km į šiaurės vakarus nuo Valažino.
Biratoris
Kultūra
Miestelyje minimi šie festivaliai ir renginiai:
Slavenskas
Istorija
XIX a. buvo miestelis Ašmenos apskrityje, veikė medinė parapinė šv. Mykolo cerkvė, liaudies mokykla.
Biratoris
Taryba
Miestelio tarybą sudaro 12 narių, 6 komitetai. Dabartinė kadencija darbą pradėjo 2015 m. gegužės 1 d., baigs 2019 m. birželio 30 d.
Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė yra paprastoji pakalnutė, medis – japoninis puošmedis, paukštis – didysis margasis genys.
Nefritas (filmas)
Nefritas – 1995 m. JAV sukurtas erotinis kriminalinis filmas.
Notėnų paminklas šauliams
Notėnų paminklas 1941 m. vokiečių sušaudytiems šauliams atminti yra pietiniame Skuodo rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, Notėnų (Notėnų seniūnija) gyvenvietės pietrytinėje dalyje, kelio dešinėje pusėje, Notės upės kairiajame krante.
Nefritas (filmas)
Turinys
Policininkas Korelis, tirdamas savo namuose nužudyto milionieriaus bylą, netrukus nustato, kad pagrindinė įtariamoji yra Trina Gevin, su kuria jis kažkada buvo artimas ir kuri vėliau ištekėjo už jo geriausio draugo. Nors situacija verčia atsisakyti tyrimo ir perleisti jį kitam, Korelis stengiasi pats užbaigti bylą. Miręs turtuolis dažnai savo namuose susitikinėdavo su moterimis, kurių viena pasivadinusi „Nefritu“. Paviešintas įtarimas, kad tai ir yra Trina, sugriauna Korelio ir Gevinų draugystę.
Kai paaiškėja, kad byloje yra įpainiotas ir valstijos gubernatorius, Koreliui ir Trinai pradeda grėsti mirtinas pavojus...
Notėnų paminklas šauliams
Paminklas
Paminklui panaudotas natūralus, statmenas, pilkos spalvos, smulkaus grūdėtumo granito akmuo, siaurėjantis ir apvalėjantis į viršų, įbetonuotas į stačiakampį pamatą. Pagrindinio fasado pusėje pritvirtinta lieto metalo Nukryžiuotojo skulptūra, o po ja – pilkšvai juodos spalvos stambaus grūdėtumo granito horizontalaus stačiakampio formato šlifuota paminklinė lenta. Jos viršuje, kairėje pusėje iškaltas Lietuvos šaulių sąjungos ženklas – skydas su Vyčio kryžiumi, dešinėje pusėje – Gediminaičių stulpai, o tarp jų – įrašas: „ŠAULIAI, ŽUVĘ UŽ / LIETUVOS LAISVĘ“. Žemiau – žuvusiųjų vardai ir pavardės: „KOSTAS KONTENIS / KOSTAS POCIUS / ANTANAS ŠOBLINSKAS / KOSTAS POCEVIČIUS / FELIKSAS LIAUČYS / 1941 ŠLIKTINIŠKIAI“.
Paminklo aukštis – 1,60 m, plotis – 85 cm, storis – 70 cm. Paminklinės lentos dydis – 33 x 47,5 cm.
Istorija
Antrąją Vokietijos–Sovietų sąjungos karo dieną Notėnuose nuo vokiečių karių kulkų krito 5 Notėnų būrio šauliai: Kostas Kontenis (g. 1906 m.), Feliksas Liaučys (g. 1906 m.), Kastantinas Pocius (g. 1905 m.), Konstantinas Pocevičius (g. 1915 m.) ir Antanas Šoblinskas (g. 1918 m.), atvykę iš gretimo Šliktinės kaimo. Tai atsitiko dėl piktavalio žmogaus, kuris besiveržiantiems į Rytus Vermachto kariams pranešė, jog jų tyko „ginkluoti komunistai“. Jų kūnus artimieji palaidojo Notėnų parapijos kapinėse.
Žuvusiems atminti, 1998 m. rugpjūčio 16 d. Lietuvos šaulių sąjungos Skuodo kuopos vado Valerijono Viršilo ir Prano Kontenio rūpesčiu atidengtas ir pašventintas paminklinis akmuo. Jis stovi sodybos pievelėje priešais 1932 m. Notėnų šaulių būrio pastatytą (1989 m. atstatytą) Kristaus Karaliaus paminklą.
Varliukas (Molėtų r., Mindūnų sen.)
left|120px
Varliukas – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 5,5 km į pietryčius nuo Mindūnų. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,15 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 147,3 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję, apaugę krūmais. Ežeras telkšo ~ 28 ha dydžio Tramio pelkės pietrytinėje dalyje. Aplinkui stūkso Rašios miškas. Ežeras nenutekantis, priklauso Baltųjų Lakajų ežero baseinui (Žeimenos upės baseinas). Šalia įsikūrę Apkartų ir Patramės kaimai.
Paštas (reikšmės)
Paštas gali reikšti:
Slabodka (Ašmena)
Slabodka – buvęs kaimas šiaurės vakarų Baltarusijoje, 5 km į pietvakarius nuo Graužiškių ir 4 km į rytus nuo Klevyčios, pasienyje su Lietuva. Dabar tai pietinė Ludų kaimo dalis.
Istorija
XVIII a. minima bažnyčia, karmelitų vienuolynas. XIX a. buvo miestelis Ašmenos apskrities Graužiškių valsčiuje, priklausė Klevyčios seniūnijai, buvo Salų parapijos koplyčia.
Alabama Shakes
Alabama Shakes – amerikiečių roko grupė iš Atėnų, susikūrusi 2009 m. 2012 m. išleistas debiutinis grupės albumas „Boys & Girls“, susilaukęs nemažo pasisekimo tiek tarp kritikų, tiek tarp klausytojų. 2013 m. „Grammy“ apdovanojimuose grupė nominuota trijose nominacijose: geriausios naujos grupės, geriausio roko atlikimo (daina „Hold On“) bei geriausio albumo įpakavimo (albumas „Boys & Girls“). 2015 m. balandį išleistas antrasis grupės albumas „Sound & Color“, JAV pasiekęs pirmąją vietą „Billboard 200“ reitinge.
2017 m. pabaigoje grupė sustabdė kūrybinę veiklą neribotam laikui, vokalistei Howard pradėjus solinę karjerą.
Veiverių apylinkė
Veiverių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Veiverių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kazlų Rūdos rajonui. 1954 m. prijungtos Mauručių apylinkė ir Belevičių apylinkė, 1963 m. – dalis Petkeliškių apylinkės, 1988 m. – Skriaudžių apylinkė.
Kongas (Mekongas)
Kongas arba Sekonas − upė Pietryčių Azijoje, tekanti per Vietnamą, Laosą ir Kambodžą.
Upės ilgis yra apie 480 km. Įteka į Mekongą prie Stengtraengo miesto, sudaro bendras žiotis su Srepoku ir Sesanu. Vietomis, Kongo upės viduriu eina Kambodžos ir Laoso valstybinė siena.
FK Zorkij
Krasnogorsko futbolo klubas „Zorkij“, o trumpai Krasnogorsko „Zorkij“ bei FK „Zorkij“ – buvęs Rusijos futbolo klubas iš Krasnogorsko.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1937 m. Tiesa, tuo metu tai būta futbolo komandos prie mechanikos gamyklos. KMZ ekipa, koks buvo originalus gamyklos pavadinimas tuo metu susitiko su Mytiščių „Torpedo“.
2017 m. klubas pateko į PFL ir šiose pirmenybėse žaidė tris sezonus.
2020 m. klubas pasitraukė iš PFL pirmenybių, o komanda išformuota.
Pasiekimai
Profesionali futbolo lyga (III pakopa)
Pažanga
Pažanga gali reikšti:
Varliukas (Molėtų r., Čiulėnų sen., Sklėriškės k.)
Varliukas – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 1,5 km į pietryčius nuo Toliejų, į vakarus nuo Sklėriškių kaimo. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,16 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 149,8 m. Krantai aukštoki, ištisai apaugę medžių ir krūmų juosta. Aplinkui plyti pievos. Vakaruose išteka upelis link Malkėsto ežero (Siesarties upės baseinas).
Padvariškiai (Alytus)
Padvariškiai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės rytus nuo Alytaus, prie kelio.
Askeranas
Askeranas (, 🇦🇲) – Askerano rajono administracinis centras, Kalnų Karabacho Respublikoje (de facto). De jure miestas Chodžali rajone, Azerbaidžane. Įsikūręs Karkarčajaus kairiajame krante, 14 km į šiaurės vakarus nuo Stepanakerto. 2 300 gyventojų (2015 m. duomenys).
Į pietus nuo miesto yra Askerano tvirtovė, kuri buvo pastatyta apsaugoti Šušą. 2002 m. renovuota.
Slabodka (Kličavas)
Slabodkà  – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 10 km į šiaurę nuo Kličavo.
Istorija
XIX a. buvo kaimas Ihumeno apskrityje, Douhajės valsčiuje.
Paberžiai (Pilkalnis)
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Paberžių kaimo bendruomenė 1936 m. Minimi nuo XVI a. Anksčiau vadinti Pešikais (Peszicken, Pöschicken), nuo XVI a. pab. – Paberžiais (Papberschdesen, Paperschen, Paberszen). Po 1709–1711 m. maro kaimas išliko lietuviškas: 1736 m. Paberžiuose gyveno 3 šeimos, visos lietuvių. 1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas su 5 ugniakurais, 1823 m. – mišrusis kaimas su 6 sodybomis ir 41 gyventoju. 1854 m. Paberžiuose buvo 7 gyvenamieji pastatai ir 50 gyventojų. 1723–1818 m. priklausė Įsruties apskrities Brakupėnų domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Malviško valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Malviško evangelikų liuteronų parapijai.
Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Vesnovo kaimo gyvenvietei.
Manuel Locatelli
Manuelis Lokatelis (g. 1998 m. sausio 8 d.) – Italijos futbolininkas, „Juventus“ ir Italijos vyrų futbolo rinktinės žaidėjas.
Futbolininko karjera
2007 m. M. Lokatelis prisijungė prie „Atalanta BC“ jaunimo komandos.
2016 m. italas pradėjo profesionalo karjerą, prisijungęs prie „AC Milan“ ekipos ir su ja laimėjęs Italijos futbolo supertaurę.
2018 m. M. Lokatelis perėjo į „Sassuolo“ komandą.
2021 m. rugpjūčio 18 d. italas 2 metams buvo išnuomotas „Juventus“ klubui.
Lyties keitimo reglamentavimas Lietuvoje
Straipsnyje aprašomas lyties keitimo reglamentavimas Lietuvoje.
2001 m. liepos 1 d. įsigaliojo naujasis Civilinis kodeksas, kurio 2.27 straipsnis numatė asmens teisę pakeisti lytį. Ši norma įsigaliojo 2003 m. liepos 1 d.; iki to termino Seimas rekomendavo Vyriausybei parengti Lyties keitimo įstatymo projektą.
2003 m. birželio 4 d. Sveikatos apsaugos ministerija įregistravo Lyties keitimo įstatymo projektą Nr. IXP-2627, bet Tėvynės sąjungos – konservatorių bei Naujosios Sąjungos (socialliberalų) frakcijų pastangomis jis buvo išbrauktas iš Seimo darbotvarkės.
2007 m. Europos Žmogaus Teisių Teismas byloje L. prieš Lietuvą priėmė ieškovui palankų sprendimą, nustatydamas 3 mėnesių terminą tam, kad pagal Civilinio kodekso 2.27 straipsnį Lietuva priimtų reikalingą specialų įstatymą dėl transseksualų lyties pakeitimo. Šis įstatymas niekada taip ir nebuvo priimtas, tačiau teisę pasikeisti lytį transseksualai gali gauti teismo keliu.
Juozas Krikštaponis
miniatiūra|240px|right|Atminimo akmuo Ukmergėje
Juozas Krikštaponis (1912 m. kovo 1 d. Užulėnyje, Taujėnų valsčius, Ukmergės apskritis – 1945 m. sausio 12 d. Lėno miške, Taujėnų valsčius) – Lietuvos karininkas, Vyčio apygardos partizanų vadas.
Biografija
Mokėsi Užugirio pradžios mokykloje, Raguvos progimnazijoje, Marijampolės gimnazijoje. Paskatintas motinos brolio – prezidento Antano Smetonos, mokėsi Kauno karo mokykloje, kurią 1934 m. baigė. Nuo 1938 m. šios mokyklos būrio vadas, nuo 1940 m. 29-ojo teritorinio šaulių korpuso divizijos (Varėnos poligone) fizinio lavinimo instruktorius.
Nacių Vokietijai užpuolus Sovietų Sąjungą, Juozas Krikštaponis dezertyravo į Vilnių. Vieną savaitę tarnavo Vilniaus įgulos 2-ajame apsaugos pulke. 1941 m. rugpjūčio 1 d., savaitę po voldemarininkų pučo, tapo gen. št. majoro Antano Impulevičiaus 2-ojo  Tautinio darbo apsaugos (TDA) bataliono 2-osios kuopos vadu. 1941 m. rudenį Baltarusijoje 2-asis batalionas kartu su vokiečiais sušaudė 46,000 žmonių, daugiausia beginklius žydus. Vėliau J. Krikštaponis buvo perkeltas į 252-E batalioną. 1942 m. rugsėjo 30 d. iš jo paleistas į atsargą.
Tuo tarpu jo sesuo Veronika 1990 m. liepos mėn. paliudijo, kad brolis visą vokiečių okupacijos laikotarpį praleido tėviškėje slapstydamasis, nes buvo sumušęs vokietį (siekė apginti vieną žmogų). Net buvo vokiečių pasodintas į kalėjimą. Tai skelbta knygoje „Aukštaitijos partizanų prisiminimai“ (II dalis, 1 knyga).
Kitas atsitikimas: du vokiečių kareivius nušovė rusų desantininkai. Privažiavo daug vokiečių, apsupo Bagnapolio kaimo sodybas ir rengėsi atkeršyti už nušautus vokiečius. Juozas Krikštaponis kreipėsi į vokiečių vadą. Sugrįžęs pasakė: „Viską padariau, brangūs kaimynai, kad gyvi liktumėt“. Kaimo vokiečiai nelietė. Apie tai raštu paliudijo Bagnapolio kaimo gyventojas Julijonas Čeponis, o Mykolo Dirsės paliudijimas publikuotas Ukmergės rajono laikraštyje „Gimtoji žemė“. Buvo areštuotas gestapo, kalintas Kauno kalėjime (LYA, f. k-21, ap. 1, b. 49, l. 199). 1942 m. duomenimis priklausė antinaciniam Tautiniam frontui (Lietuvos partizanai 1944–1953 m., 1996; Lietuvos partizanų kovos ir jų slopinimas MVD-MGB dokumentuose 1944–1953 metais, 1996). Nuo 1943 m. Lietuvos laisvės armijos narys. 1944 m. Vietinės rinktinės Marijampolės karo mokyklos kuopos vadas, vėliau – Lietuvos laisvės armijos antrojo rajono (Taujėnų valsčius, dalis Deltuvos valsčiaus) vadas.
1944 m. gruodžio mėn. įkūrus partizanų Vyčio apygardą, paskirtas jos vadu. Žuvo 1945 m. sausio 12 d. tarp Taujėnų ir Užulėnio gyvenviečių vykusiame Lėno miško mūšyje. Kartu žuvo apie 18 partizanų. Palaidojimo vieta nežinoma.
Šaltiniai
3. Antanas Ališauskas. 2015 m. sausį sukaks 70 metų, kai žuvo partizanas Juozas Krikštaponis. http://www.llks.lt/Varpo%20straipsniai/Ceponis%20apie%20Krikstaponi.html Antanas Ališauskas. Kaltinamas dalyvavęs genocide: ar pagrįstai? http://www.delfi.lt/news/ringas/lit/a-alisauskas-kaltinamas-dalyvaves-genocide-ar-pagristai.d?id=70483230
Mindživanas
Mindživanas (, 🇦🇲) – miestas Kašatago rajone, Kalnų Karabacho Respublikoje (de jure Azerbaidžanas). 324 gyventojai (2010 m. duomenys).
1912 m., Mindživane gyveno 100 žmonių, beveik visi azerbaidžaniečiai.
Valka (Amata)
Valka – upelis šiaurės Lietuvoje, Panevėžio ir Pasvalio rajonuose; Amatos dešinysis intakas (Lėvens baseinas). Prasideda pamiškėje prie Skaistgirių, teka tarp Palčio ir Lėvens šiaurės kryptimi Skaistgirių, Gailiūnų, Dikonių ir Dičiūnų kaimo dirbamais laukais, įteka į Amatą 1,7 km nuo jos žiočių. Vaga reguliuota.
Maisto bankas
Maisto bankas – pelno nesiekianti labdaros organizacija, kovojanti prieš maisto švaistymą ir teikianti pagalbą maistu skurstantiesiems.
Istorija
Pirmasis maisto bankas St. Mary's Food Bank buvo įkurtas 1967 m. Arizonoje (JAV), John Van Hengel iniciatyva. Maisto bankų idėja Jungtinėse Amerikos Valstijose paplito žaibiškai, po kelių metų pirmieji maisto bankai atsirado Kanadoje. 1984 m., išgirdusi žinią apie Kanadoje Francis Lopez įsteigtą maisto banką, sesuo Cécile Bigot įsteigia pirmąjį maisto banką Prancūzijoje. Vėliau jos pavyzdžiu pasekė belgas André Hubert, įsteigęs pirmąjį maisto banką Briuselyje. Didėjant maisto bankų skaičiui Europoje, buvo nutarta, jog reikalingas vienas organas, kuris atstovautų maisto bankams Europos lygmeniu. Taip 1986 m. buvo įkurta Europos maisto bankų federacija Fédération Européenne des Banques Alimentaires - European Federation of Food Banks (FEBA). 1988–1992 m. FEBA rėmė maisto bankų plėtrą Ispanijoje, Italijoje, Islandijoje, vėliau 1994–2001 m. Portugalijoje, Lenkijoje bei Graikijoje. Nuo 2004 m. prie šio tarptautinio tinklo prisijungė Vengrija, Čekija, Slovakija, Serbija, Jungtinė Karalystė ir Lietuva. Vėliau Nyderlandai, Šveicarija, Estija, Danija. 2013 m. tinklo narėmis tapo Ukraina ir Bulgarija, vėliau Norvegija (2014 m.) bei Austrija (2015 m.).
Berdskas
Berdskas  – miestas Rusijoje, Novosibirsko srityje, į pietus nuo Novosibirsko (patenka į jo aglomeraciją), prie Berdės upės (šalia jos įtekėjimo į Novosibirsko tvenkinį). Pro miestą eina Novosibirsko–Bijsko plentas ir geležinkelis. Mašinų gamybos (elektromechanikos), poligrafijos, medienos apdirbimo, siuvimo, maisto (duonos, vandens fasavimo), statybinių medžiagų gamybos pramonė. Veikia medicinos biotechnologijų instituto filialas, Novosibirsko pedagoginio ir agrarinio universitetų padaliniai. Yra 2004 m. pastatytas soboras.
Maisto bankas
Lietuvoje
„Maisto bankas“ Lietuvoje veiklą pradėjo 2001 m., kuomet labdaros ir paramos fondas „Lietuvos ir JAV iniciatyvos“ pradėjo vykdyti „Maisto banko" labdaros programą. Didžiuosiuose Lietuvos miestuose pradėtos organizuoti „Maisto banko” akcijos, kurių metu šimtai ne pelno organizacijų ir tūkstančiai savanorių padėjo rinkti žmonių skurstantiesiems aukojamą maistą.
Berdskas
Istorija
Berdsko ostrogas įkurtas XVIII a. pr. Pro gyvenvietę ėjo Sibiro traktas, suklestėjo prekyba. XX a. pr. pradėjo kurtis pramonės įmonės, Berdskas sparčiai augo, 1915 m. gyvenvietę pasiekė geležinkelis. 1944 m. Berdskui suteiktas miesto statusas.
Maisto bankas
Lietuvoje
Pirmuosius regioninius padalinius įsteigęs Vilniuje ir Panevėžyje, 2009 m. „Maisto bankas" pradėjo veiklą Kaune ir Klaipėdoje, o 2015 m. duris atvėrė ir „Maisto banko” regiono padalinys Šiauliuose. Šiandien paramą maistu renka ir dalina 81 Lietuvos mieste ir rajone.
Švedijos futbolo varžybos 2011 m.
Švedijos futbolo varžybos 2011 m.
Kova dėl išlikimo
Syrianska FC laimėjo bendru rezultatu 4:3 ir išliko elito divizione.
Pusfinalio rungtynės
Kalmar FF nugalėjo po pratęsimo 4:3 ir pateko į finalą.
Helsingborgs IF nugalėjo 3:1 ir pateko į finalą.
Būdos apylinkė (Prienai)
Būdos apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Jiezno valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jiezno rajonui. 1954 m. prijungtos Kašonių apylinkė, Sobuvos apylinkės ir dalis Daukantų apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1986 m. spalio 20 d. Būdos apylinkė prijungta prie Jiezno apylinkės.
Paltis (Amata)
Paltis – upelis šiaurės Lietuvoje, Panevėžio ir Pasvalio rajonuose; Amatos dešinysis intakas (Lėvens baseinas). Prasideda pamiškėje prie Mantvydų kaimo, teka šiaurės kryptimi miško pakraščiu, mišku ir dirbamais laukais pro Gailiūnus, Medikonius ir Mikoliškį, įteka į Amatą 3,9 km nuo jos žiočių. Beveik visa upelio vaga reguliuota.
Upėvardis siejamas su („valka, klanas, bala“), toliau – su palios („balos, šlapynė“).
FK Ararat Moskva
Istorija
Klubas įkurtas 2017 m. kovo 20 d.
2017 m. klubas pateko į PFL ir šiose pirmenybėse tapo Centro grupės nugalėtojais.
Buvo iškovota teisė žaisti Nacionalinėje futbolo lygoje, bet klubo vadovybe ja nepasinaudojo. Taip pat pasitraukė ir iš Profesionalios futbolo lygos. Pradėjo aiškėti, kad iš klubo sąskaitų dingo apie 20 milijonų rublių, o klubo prezidentas pabėgo į Gruziją.
2019 m. paskelbta, kad klubas vėl žais PFL.
2020 m. vasario 5 d. klubas pašalintas iš PFL pirmenybių, o komanda išformuota.
Pasiekimai
Profesionali futbolo lyga (III pakopa)
Sezonai
Šaltiniai:
Hupai
Hupai (Hupa, sav. Natinixwe) – indėnų tauta, priklausanti Ramiojo vandenyno atapaskams. Gyvena Jungtinėse Amerikos Valstijose, šiaurės Kalifornijoje, daugiausia Hupų slėnyje prie Šv. Trejybės upės. Populiacija – apie 2000 žmonių. Hupų kalba kaip gimtoji faktiškai išnykusi, vartoja anglų kalbą. Tikintieji daugiausia krikščionys, yra puoselėjančių prigimtinę tikybą.
Istorija
Remiantis kalbiniais duomenimis manoma, kad I tūkstantmečio antroje pusėje atsikėlė iš šiaurės. Tautinės savimonės, bendro tautovardžio neturėjo.
Dėl atokios gyvenamosios vietos išvengė susidūrimo su kolonizatoriais, nepatyrė demografinio šoko. Ikikolonijinė populiacija nedaug skiriasi nuo dabartinės. Su amerikiečiais nuolatinius ryšius užmezgė 1850 m., kai šie, ieškodami aukso, pasiekė Šv. Trejybės upės aukštupį. 1846–1876 m. hupams buvo skirta didžiausia Kalifornijoje rezervacija, į kurią pateko didžiuma jų tradicinių žemių, o baltieji naujakuriai buvo iškeldinti. XIX a. tarp indėnų plitę mesijiniai judėjimai („Dvasių šokis“ ir kt.) hupų nepaveikė.
Khamas
Khamas  – istorinė Tibeto žemė, administruojama Kinijos. Regionas padalintas tarp Tibeto autonominio regiono (užima rytinę jo dalį, t. y. Čamdo prefektūrą) ir Sičuano provincijos (vakarinė jos pusė, t. y. Garzės prefektūra ir Abos prefektūra), taip pat užima nedideles teritorijas Činghai ir Gansu pietuose bei Junano šiaurėje.
Hupai
Kultūra
Kultūriškai hupai artimi kitiems šiaurės vakarų Kalifornijos indėnams. Artimiausi jurokams ir karokams, su kuriais palaikė glaudžius ryšius. Greta hupų gyveno giminiškos čilulų, vilkutų ir kt. tautos, kurių likučiai vėliau asimiliavosi su hupais.
Khamas
Khamo regiono gyventojai žinomi apibendrinančiu terminu khampa.
Hupai
Kultūra
Vertėsi daugiausia žvejyba (ypač lašišų) ir rankiojimu (gilių). Su jurokais mainė giles į džiovintus dumblius. Medžioklė (elnių) buvo pagalbinis verslas. Augino tabaką. Pagrindiniai amatai – krepšių pynimas, medžio ir elnio rago drožyba. Dirbdavosi skobtines kanojas. Gyvendavo sėsliai dvylikoje gyvenviečių prie Šv. Trejybės upės, klajodavo tik rudenį, rinkdami giles. Būstas stačiakampis iš kedrinių lentų, su apvalia įėjimo anga.
Visuomenės ląstelė – mažoji šeima. Kaime gyvendavo 50–160 žmonių, kurie skirstėsi į smulkesnes bendruomenes ir neturėjo bendros valdžios. Vyriškoji giminės linija turėdavo bendrą pirtį, kuri atstodavo „vyrų namą“. Buvo turtinė nelygybė, turtingieji giminės nariai būdavo faktiniai lyderiai. Turtas būdavo išreiškiamas dentalijų kriauklių vėriniais (mainų priemonė), neįprastų spalvų elnių kailiais, obsidianu, raudonais genių skalpais. Praktikavo vergovę kaip skolos grąžinimo priemonę, už padarytą žalą taikė baudas.
Vėliau hupai palaipsniui perėjo prie žemdirbystės ir gyvulininkystės, ėmė dirbti samdomus darbus miško pramonėje ir amerikiečių ūkiuose. Nuo XX a. vid. dirba daugiausia miško pramonėje. Turi savivaldą (genčių tarybą).
Khamas
Geografija
Krašto reljefą formuoja kalnagūbrių grandinės, kurios atskiria upių slėnius. Pagrindiniai kalnagūbriai čia yra Hengduano kalnai (tib. Tsvagangas), išsidėstęs trap Salvino ir Mekongo, Markhamgangas, esantis tarp Mekongo ir Jangdzės, Šaluli kalnai (tib. Paborgang) – tarp Jangdzės ir Jalongo, Bajan Har kalnai (tib. Mardzagang) – uždarantis regioną iš šiaurės, ir Dasiue kalnai (tib. Minjak Rabgang) – į rytus nuo Jalongo.
Hupai
Kultūra
Tradicinei tikybai būdingi šamanizmo bruožai. Paplitę mitai apie kultūrinį herojų – Paklydusįjį vandenyne. Pagrindinė šventė – „Pasaulio atkūrimas“ – lydima Baltojo Elnio ir Šoklių šokių, liturginio turtų demonstravimo.
Khamas
Geografija
Svarbiausi regiono miestai yra Čamdas, Kangdingas (tib. Dartse), Zamtangas (Rangke), Ngava ir kt.
Gyventojai
Khamas – retai gyvenamas kraštas. Čia persimaišę įvairios tautos. Dauguma krašto gyventojų laikomi tibetiečiais; jie kalba Khamo tibetiečių kalba. Taip pat bent trečdalį gyventojų sudaro kitos tautelės, kalbančios tibetiečių-mjanmų kalbomis: čiangai (Mindziango aukštupyje), gjerungai (Dadu aukštupyje), mujai, danbai (Dadu slėnyje), horpai (Jalongo aukštupyje), ersu, žabai, nasiai, mosuo, pumi ir kt. Yra ir hanių, kurių proporcija auga.
Istorija
Šis kraštas pasižymėjo savo karingumu, jo viso nebuvo suvienijęs joks valdovas. Khamas tiek tibietiečių, tiek kinų laikytas pakraštine žeme, o jo gyventojai – necivilizuotais. Nors Khamo tautos laikėsi tibetietiškų papročių, perėmė tibetiečių budizmą, rašto sistemą, gerbė Dalai lamą, jie Tibetui nebuvo pavaldūs.
Viduramžiais Khame egzistavo keliasdešimt politinių junginių, kurių svarbiausios buvo Čaklos, Dergės , Lingtsango , Nangčeno , Latoko karalystės. Jas valdė karaliai, tituluojami titulu gyalpo. Be jų regione buvo valstybėlės, valdomos vadų ponpo: Trehor Drango, Kangsar, Mazur, Trewo ir Beri. Klanus Dzachuka, Nyarong, Sangen, Gonjo ir Khyungpo irgi valdė genčių vadai, o regiono pietuose buvo Batang, Litang, Markham, Tsawarong ir Powo valstybėlės, kur rezidavo Tibeto vietininkai. Vakarinėse Khamo teritorijose buvo teokratinės lamų valdomos valstybėlės Čamdas, Drayab, Riwoche, Gyarong ir Mili.
1717 m. Džungarų chanatui užkariavus Tibetą, krašte kilo neramumai. Tibetas sudarė sąjungą su Čingų imperatoriumi Kangsi, kad šis padėtų atsikratyti džungarų. Tačiau atkariavę Tibetą, Čingai taip pat prisijungė dalį Amdo ir Khamo, bei įjungė juos į Činghai provinciją. XIX a. Gombo Namgye Rytų Khame sukėlė sukilimą ir užvaldė didelę dalį krašto. 1863–1865 m. tibetiečių kariuomenė sukilimą numalšino. Tibetas Khamą paskelbė savo valda, o Kiniją valdę mandžiūrai tam neprieštaravo.
1904 m. britams įsiveržus į Tibetą, Čingai pajuto pavojų ir bandė įtvirtinti savo valdžią Khame, bet nesėkmingai. 1908–1911 m. kinų ambanas (atstovas Tibete) Žao Erfengas surengė baudžiamąjį žygį į Khamą ir Amdo, ten sugriovė nemažai vienuolynų, pašalino vietos vadus ir pakeitė juos kinų valdininkais. Prasidėjus konfliktui tarp Kinijos ir Tibeto, Dalai Lama XIII pasitraukė į Britų Indiją, į Tibeto reikalus įsitraukė Britanija. Po Šimlos susitarimo 1914 m. Vakarų Khamas atiteko Tibetui, o Rytų – Kinijai ir buvo įjungtas į Sikango provinciją (faktiškai tokia tvarka įsigaliojo 1932 m.). 1934 m. vietiniai vadai vėl surengė sukilimą prieš Lasos valdžią. Sukilėliai susivienijo su Kinijos Respublika, siekė nuversti Dalai Lamą bei komunistus ir prijungti Tibetą prie Kinijos Respublikos. Khamo sukilėliai padėjo Kinijos Respublikai kovoje prieš Japoniją ir komunistus. Tačiau 1950 m. Kinijos pilietinį karą laimėjus komunistams, Khamas buvo užimtas.
Sound & Color
Sound & Color – antrasis studijinis amerikiečių roko grupės „Alabama Shakes“ albumas, išleistas 2015 m. balandžio 21 d. Albumas susilaukė labai teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju grupės albumu, pasiekusiu šią viršūnę.
2016 m. „Grammy“ apdovanojimuose laimėjo geriausio alternatyvios muzikos albumo nominacijoje, taip pat buvo nominuotas metų albumo nominacijoje. Singlas „Don’t Wanna Fight“ laimėjo apdovanojimus už geriausią roko dainą bei geriausią roko atlikimą.
Tautvydas Lydeka
Tautvydas Lydeka (g. 1983 m. spalio 13 d. Varėnoje) – Lietuvos krepšininkas, rungtyniaujantis Pezaro „Consultinvest“ klube. Žaidžia vidurio puolėjo pozicijoje
Karjera
LKL pirmenybėse debiutavo tik 2013 m., kai pasirašė sutartį su Vilniaus „Lietuvos rytu“. Prieš tai aštuonerius metus rungtyniavo svetur. Varėnoje gimęs aukštaūgis 2015 m. rudenį pasirašė sutartį su „San Lorenzo de Almagro“ klubo vadovais ir tapo pirmuoju Lietuvos krepšininku, išbandžiusiu savo jėgas Argentinos lygoje. Pietų Amerikoje sudarytos gyvenimo sąlygos netenkino, todėl T. Lydeka gruodį sugrįžo į Pezaro ekipą, kuriai jau buvo atstovavęs 2010–2012 m. Italijoje praleido daugiausia laiko – puspenkto sezono. Šioje šalyje vidurio puolėjas taip pat vilkėjo Kantu komandos marškinėlius.
DeAndre Jordan
Hailandas DeAndrė Džordanas jaunesnysis (, g. ) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Denverio „Nuggets“ komandoje.
2008 m. NBA naujokų biržoje Džordaną antrajame rate 35-uoju šaukimu pasirinko Los Andželo „Clippers“. „Clippers“ komandoje praleido dešimt sezonų, o 2018 m. liepą pasirašė sutartį su Dalaso „Mavericks“. 2019 m. sausį jis buvo išmainytas į Niujorko „Knicks“, o tų pačių metų liepą prisijungė prie Bruklino „Nets“. 2021 m. rugsėjį krepšininkas buvo išmainytas į Detroito „Pistons“ ir pasiekė susitarimą dėl sutarties išpirkimo, o tą patį mėnesį pasirašė sutartį su Los Andželo „Lakers“. 2022 m. kovo mėn. „Lakers“ jį atleido, bet vėliau jis prisijungė prie Filadelfijos „76ers“.
2022 m. liepos 12 d. pasirašė sutartį su Denverio „Nuggets“.
Padvarninkai (Kurkliai)
Padvarninkai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Kurklių.
Lokomotyvas Gp
thumb|250px|right|Išlikusi [[Lokomotyvas|lokomotyvo Gp 399.005 gamyklinė lentelė Geležinkelio muziejuje Slovakijoje]] Gp – greitaeigis garinis lokomotyvas, Lietuvos geležinkelių užsakymu suprojektuotas ir pagamintas „Škodos“ gamykloje Pilzene (Čekoslovakija). Iš viso buvo išleisti šeši tokio tipo garvežiai, sukurti vokiškos serijos 03 pavyzdžiu. Užsakovą lokomotyvai pasiekė 1939 m. (kitais duomenimis 1940 m. sausį).
Istorija
Pagal tarptautinį konkursą užsakyti garvežiai Lietuvos teritorijoje buvo naudojami atkarpoje Virbalis–Kaunas–Šiauliai–Joniškis. Pastarajame mieste keleiviniai ir pašto vagonai bei vagonas–restoranas buvo perimami Latvijos geležinkelių. Po to, sulaukęs tos pačios sudėties vagonų sąstato iš Rygos, lokomotyvas Gp jį traukdavo atgal ir Eitkūnuose perduodavo vokiečių traukiniui D 1/2.
1940 m. Lietuvos geležinkelių įmonė kartu su visu turtu perėjo į TSRS geležinkelių ministerijos pavaldumą. 1941 m. šalį okupavo nacistinės Vokietijos kariuomenė. Šeši lokomotyvai Gp buvo rekvizuoti, ir Reichsbano kontora Rygoje juos 1943 m. atidavė Hamburgo geležinkelio įmonei, kuri tais pačiais metais juos pardavė Čekijos įmonei ČMD–BMB.
Pokaryje garvežiai liko Čekoslovakijoje ir buvo priskirti Prahos, Dečino bei Brno depams. Dėl didelių ašinių apkrovų jų eksploatacija šioje šalyje buvo ribojama, o ir projektinį 130 km/h greitį neleido išvystyti tuometinės šalies geležinkelių naudojimo taisyklės. 1969 m. lokomotyvai Gp buvo nurašyti.
Šiuo metu yra išlikęs tik vienas garvežio Gp egzempliorius – kaip firmos „Škoda“ 1000–tasis pagamintas lokomotyvas (gamyklinis numeris 399.005) jis saugomas Bratislava východ geležinkelių muziejuje Slovakijoje.
Peptidinė nukleorūgštis
200px|thumb|Peptidinė nukleorūgštis Peptidinė nukleorūgštis (PNR) – gamtoje natūraliai neaptinkamas polimeras, savo struktūra primenantis DNR ar RNR, tačiau besiskiriantis nuo jų savo karkasu. Šias struktūras sintetina mokslininkai ir naudoja įvairiuose biologiniuose, medicininiuose tyrimuose. Tai nėra rūgštis - taip ji pavadinta pabrėžiant panašumą su DNR ir RNR. DNR ar RNR karkasą sudaro fosforo rūgšties liekanomis sujungtos deoksiribozės (DNR) ar ribozės, o PNR atveju – peptidiniais ryšiais sujungti N-(2-aminoetil)-glicinai. Heterociklinės bazės prie PNA karkaso prijungtos per metileninę -CH2- grupę. Nors pati PNR gamtoje natūraliai neaptinkama, jos struktūrinis vienetas (N-(2-aminoetil)-glicinas) sintetinamas melsvadumblių.
Kadangi PNR neturi neigiamai įkrautų fosforo rūgšties liekanų, tai ryšys tarp PNR ir DNR yra stipresnis, nei tarp dviejų DNR grandžių, tarp kurių dėl dviejų neigiamai įkrautų karkasų pasireiškia elektrostatinė stūma. PNR ir PNR ryšys yra dar stipresnis, negu tarp PNR ir DNR. Didelis pliusas pritaikant PNR terapijoje yra tai, PNR/PNR struktūra lengviau praeina pro ląstelės membraną, nes neturi krūvio. PNR/PNR stabili struktūra, nes ją sunkiau atpažįsta baltymus degraduojančios proteazės ar nukleorūgštis degraduojančios nukleazės.
Yra hipotezė, kad prieš DNR/RNR pasaulį buvo PNR pasaulis. Esant 100°C (giliai vandenyje tokia gali būti), temperatūrai, PNR spontaniškai polimerizuojasi, todėl nesunku paaiškinti kaip galėjo atsirasti pirmosios grandinės
Pokalbių robotas
miniatiūra|Pokalbių robotas, atliekantis [[Virtualus asistentas|virtualaus asistento funkciją.]] Pokalbių robotas – programinis agentas, naudojamas bendraujant raštu arba paverčiant tekstą į kalbą, kurio pagalba susisiekiama su gyvu asmeniu. Pokalbių robotų veikimas pagrįstas programine įranga, kuri geba palaikyti pokalbį su vartotoju, suprasti pastarojo ketinimus ir atsakyti atsižvelgiant į numatytus nustatymus. Šios programos kuriamos taip, kad naudotojui sukurtų įtikinamą pokalbio jausmą, o jų sistemos neretai reikalauja nuolatinio tobulinimo bei testavimo. 2012 m. nė vienas pokalbių robotas negalėjo išlaikyti Tiuringo testo.
Daugelis pokalbių robotų prieinami internetinėse svetainėse, kuriose iškyla specialūs langai, arba pasitelkiant virtualųjį asistentą. Jie gali būti klasifikuojami ir pagal taikymą – egzistuoja komerciniai, švietimo, pramoginiai, finansiniai, sveikatos, naujienų ir produktyvumo pokalbių robotai.
Eržvilko koplyčia
Eržvilko kapinių koplyčia – katalikų kapinių koplyčia Eržvilke, Jurbarko rajone, prie kelio. Kapinės veikiančios, užima 1,4 ha teritoriją. Kapų apsuptyje, prie pagrindinio tako stovinti medinė koplyčia pagal paskirtį nenaudojama, joje išlikę bažnytinio interjero fragmentų (altorius).
Anksčiau koplyčia stovėjo prie dabartinės Eržvilko Šv. Jurgio bažnyčios, šventoriuje, kur veikė kaip laikinoji bažnyčia iki 1855 m. Pastačius naują (dabartinę) bažnyčią, buvo perkelta į Eržvilko kapines.
Istorija
Kunigo Stanislovo Rocevičiaus rūpesčiu laikinoji koplyčia iš šventoriaus perkelta į dabartinius kapus, kur ji stovi iki šių dienų. Vietos kalvis, vokietis Albrechtas koplyčios perstatymui nukalė rankų darbo vinis ir geležinį kryžių. Koplyčios altorių padarė liaudies meistras Drugelis (dėl mažo ūgio ir judraus būdo juo vadintas dievdirbys Jonas Balsaitis), gyvenantis Garšvilų kaime.
Paskutinį kartą koplyčią suremontuoti bandyta parapijos kunigo Petro Meilaus (1981-1990 m.) rūpesčiu. Norėjo sudėti grindis, deja, nespėjo, buvo patiesti tik atraminės sijos.. Tos veiklos daugiau rimtai niekas nesiėmė. Kad stogas nebėgtų - buvo šiek tiek patvarkoma ir užlopoma.
1990 m. gegužės 9 d. į kapinių koplyčią iki perlaidojimo buvo pervežti šešių partizanų palaikai, surasti Balandinės miškelyje užverstame šulinyje. Kapinėse pastatytas atminimo akmuo.
Architektūra
Statinys stačiakampio plano, su trisiene apside, apkaltas horizontaliomis lentomis, uždengtas dvišlaičiu stogu su šiferio danga (ant senųjų malksnų). Ant priekinio kraigo įtaisytas geležinis kryžius. Durų, langų angos stačiakampės. Viduje nėra grindų dangos (išardyta). Išlikęs didelis altorius be paveikslo, manoma, tebėra nuo to laiko, kai buvo bažnyčia.
Veni, vidi, vici
Šis posakis dažnai naudojamas muzikoje, mene, literatūroje.
Notėnų Kristaus karaliaus paminklas
Notėnų Kristaus karaliaus paminklas yra pietiniame Skuodo rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, Notėnų (Notėnų seniūnija) gyvenvietės pietrytinėje dalyje, kelio kairėje pusėje, Notės upės kairiajame krante. miniatiūra|220px|left|Paminklas stovi kaimo pakraštyje miniatiūra|220px|left|Įrašas ant akmens
Paminklas
Paminklas susideda iš trijų tarpsnių. Apačioje išbetonuotas laiptuotas, dviejų pakopų cokolis. Virš jo kyla į viršų siaurėjantis pilkšvai rusvo granito akmuo, kurio priekinėje pusėje iškaltas bareljefas: dviejų sukryžiuotų šautuvų fone pergamento lapas su užrašu „IR ŠVIESA, / IR TIESA MŪS / ŽINGSNIUS TELYDI / 1922–1932 / LŠS / NOTĖNŲ ŠAULIŲ / BŪRYS“, virš šautuvų tekančios saulės fone – atversta knyga, o virš jos – dvigubo kryžiaus fone kylantis flagštokas su trispalve. Dešiniajame akmens šone tiesiai nuskeltoje plokštumoje iškaltos paminklo istorijos datos: „STATYTAS 1932 / NURGIAUTAS 1962 / ATSTATYTAS 1989 / VR“.
Paminklo viršuje ant akmens stovi iš betono nulieta ir polichromuota Kristaus karaliaus skulptūra. Kristus pavaizduotas stovintis, vienplaukis, basas, vilkintis ilgą rūbą ir apsiaustą, dešinę ranką pakėlęs palaiminimui, kairėje rankoje laikantis skeptrą bei karūną. Po jo kojomis kairėje paminklo pusėje įbetonuotas akmeninis skydas su Vyčio kryžiumi (Lietuvos šaulių sąjungos ženklas).
Paminklo aukštis – 2,50 m.
Istorija
Paminklą 1932 m. pastatė Lietuvos šaulių sąjungos XV (Kretingos) rinktinės Notėnų šauliai, minėdami savo būrio įkūrimo 10-metį.
1962 m. komunistų valdžios nurodymu paminklas buvo nuverstas, o Kristaus skulptūra paskandinta upėje. Tačiau vietos gyventojai slapta ją ištraukė ir parvežė į Notėnų bažnyčią. Iš pradžių skulptūra buvo saugoma šventoriaus koplyčioje, o vėliau pastatyta šventoriuje.
1989 m. Donato Razgaus, Antano Benečio, meistro Kazio Mažeikos rūpesčiu, padedant kolūkio vadovui Rimantui Kazlauskui, paminklas buvo atstatytas. Akmeninę paminklo dalį darė akmens meistras Vladas Raštikis iš Sedos.
Paminklo atidengimo iškilmės įvyko 1989 m. rugpjūčio 27 d., per Marijos Karalienės atlaidus.
Prezidento Rioso ežeras
Prezidento Rioso ežeras  – ežeras pietų Čilėje, Aiseno regione, Taitao pusiasalyje. Tai penktas pagal dydį ežeras šalyje. Kranto linija labai vingiuota, gausu giliai įsiterpiančių įlankų ir užutėkių (ežeras pavidalu primena raidę H). Prezidento Rioso ežeras patenka į San Rafaelio lagūnos nacionalinį parką.
Ežeras pavadintas Čilės prezidento (1942–1946 m.) Chuano Antonijo Rioso Moraleso garbei.
2023 m. Formulės 1 sezonas
Čempionato dalyviai
Sezone dalyvaus šios komandos ir jų lenktynininkai. Visos komandos naudos Pirelli padangas.
Vairuotojų pasikeitimai
Po 2022 m. sezono karjerą baigė 4 kartus pasaulio čempionas iš Vokietijos Sebastianas Fetelis.
Iš „Alpine“ į „Aston Martin“ komandą perėjo Fernando Alonso. Į jo vietą „Alpine“ komandoje perėjo prancūzas Pierre Gasly. „Alpha Tauri“ komandoje debiutuos Formulės E ir Formulės 2 čempionas Nyck de Vries.
„McLaren“ komandoje debiutuos Formulės 2 čempionas Oscar Piastri iš Australijos.
„Williams“ ekipoje lenktyniaus naujokas iš JAV Logan Sargeant.
Micko Šumacherio vietą „Haas“ komandoje užims Nico Hülkenberg.
Bahreino GP
Pirmosiose sezono lenktynėse Bahreine nepralanekiami buvo „Red Bull“ pilotai – M. Ferrstapenas nesunkiai laimėjo lenktynes, startavęs iš 1 pozicijos, o S. Perezas finišą pasiekė antras. Ilgą laiką trečioje vietoje buvęs Š. Lekleras iš „Ferrari“ lenktynių nebaigė dėl techninio gedimo. Trečią vietą pelnė „Aston Martin“ pilotas Fernando Alonso. Ispanui tai buvo 99-tas karjeros finišas ant podiumo.
Saudo Arabijos GP
Antrose lenktynėse iš eilės lenktynėse dominavo „Red Bull“ komanda. S. Perezas startavo iš pirmos vietos ir laimėjo lenktynėse. Jo komandos draugas dėl techninio gedimo startavo tik 15 vietoje, tačiau įpusėjus lenktynėms pasiekė antrąją vietą, kur ir finišavo. Trečią vietą užėmė F. Alonsas, pasiekęs 100-tąjį finišą ant podiumo.
Australijos GP
Australijoje iš pirmos vietos startavęs M. Ferstapenas buvo aplenktas abiejų „Mercedes“ pilotų, tačiau olandas nesunkiai susigrąžino pirmąją vietą ir pelnė antrąją pergalę sezone. L. Hamiltonas finišavo antras, o F. Alonso trečią kartą iš eilės finišą kirto 3 vietoje. Lenktynės buvo sustabdytos net tris kartus – tai didžiausias skaičius per visą sporto istoriją.
Patrik Schick
Patrikas Šikas (g. 1996 m. sausio 24 d.) – čekų futbolininkas, Čekijos rinktinės puolėjas, šiuo metu atstovauja Lėverkuzeno „Bayer“.
Prahos „Sparta“
Pirmasis profesionalus klubas buvo Prahos „Sparta“, kuriame žaidė nuo 2014 m. sezono. Buvo skolinamas Bohemians 1905 klubui.
Bohemians 1905
Sparta išnuomojo žaidėją „bohemiečiams“ ir 2015–2016 m. sezone atstovavo šiam klubui.
UD „Sampdoria“
2016–2017 m. sezone žaidė Italijoje ir atstovavo UC Sampdoria.
2017 m. gegužę pasirodė pranešimai, kad žaidėjas norėtų pakeisti klubą.
AS „Roma“
2019–2020 m. italai skolino šį žaidėją austrų RB Leipzig.
„RB Leipzig“
2019 m. rugsėjo 2 d. pranešta, kad italai skolina žaidėją. 2019–2020 m. atstovavo RB Leipzig.
Bayer Leverkusen
Lėverkuzeno „Bayer“ priklauso nuo 2020 m. AS Roma pardavė žaidėją vokiečiams. Buvo sudaryta 5 metų sutartis.
Rinktinė
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2016 m.
Kašatago rajonas
Svarbesnės gyvenvietės: Lačinas, Mindživanas, Zangelanas, Kubadli.
Šiaurėje ribojasi su Šahumiano rajonu (Kelbečero rajonas), šiaurės rytuose su Mardakerto rajonu, rytuose su Askerano, Šušos ir Hadruto rajonais. Turi pasienio ruožus: pietuose su Iranu ir vakaruose su Armėnija.
Toro ežeras
Toro ežeras  – ežeras Čilės pietuose, Magelano ir Čilės Antarktidos regione, Paskutinės Vilties provincijoje. Kranto linija vingiuota, gausu pusiasalių, įlankų. Iš Toro ežero išteka Seranas, nešantis vandenį į Ramųjį vandenyną.
Pietų Korėjos futbolo varžybos 2015 m.
Pietų Korėjos futbolo varžybos 2015 m.
Lentelė po 33 turų
Šaltinis: soccerway.
Pietų Korėjos futbolo taurė
--
Finalo rungtynės
-
FK Pskov 747
Istorija
Klubas įkurtas 2006 m. Klubo rėmėju tapo verslininkas Aleksejus Sevastjanovas. Jo mėgstama skaičių kombinacija 747 tapo futbolo klubo žymeniu.
2008 m. klubas pateko į Antrą divizioną ir žaidė šiose pirmenybėse eilę metų.
2012/13 m. sezone tapo Vakarų zonoje buvo antri.
Po 2019/20 m. klubas pasitraukė į trečią divizioną, o dėl kilusios pandenijos ir finansinių problemų pasitraukį iš pirmenybių.
Pasiekimai
Profesionali futbolo lyga (III pakopa)
Sezonai
Šaltiniai:
Žadeikių herbas
Žadeikių herbas – Žadeikių kaimo ir seniūnijos (Šilalės rajono savivaldybė) heraldinis atributas.
Simboliai
Bendru Lietuvos heraldikos komisijos ir vietos gyventojų sutarimu, Žadeikių herbe buvo nuspręsta pavaizduoti tris žalias kalvas, ąžuolą ir kryžių kaip vientisą figūrą, kuri geriausiai simbolizuoja Žadeikius. Idėjos autorius, seniūnijos seniūnas Faustas Meiženis nurodo, kad herbe vaizduojami šiam kraštui svarbūs simboliai, o ąžuolas turi 14 lapų, nes tiek Žadeikių seniūnijoje yra kaimų.
Istorija
2019 m. sausio 31 d. herbas patvirtintas Lietuvos Respublikos Prezidentės išleistu dekretu Nr. 1K-1536 „Dėl Žadeikių herbo patvirtinimo“. 2019 m. vasario 17 d. herbas, kartu su vėliava, buvo pristatyti Žadeikių bendruomenei, pašventinti Žadeikių koplyčioje. Herbo autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.
Padvarninkai I
Padvarninkai I – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 11 km nuo Pakražančio.
Londono Šv. Patriko kapinės
Istorija
thumb|250px|Antkapiniai paminklai Kapinės įkurtos 1861 m. ir buvo skirtos katalikams emigrantams, kurių Rytiniame Londone tuo metu gausiai gyventa. Pavadintos Šventojo Patriko vardu, teritorijoje pastatyta koplyčia. Po Pirmojo ir Antrojo pasaulinių karų naujai suformuoti karinių palaidojimų sklypai – čia ilsisi įvairių tautybių kariai katalikai, kovoję Didžiosios Britanijos pusėje. Kapinės užima 17,4 ha plotą, jose palaidota apie 200.000 žmonių.
Manoma, kad jų tarpe yra ir apie 2000 išeivių iš Lietuvos. 1963 m. Londono lietuvių Šv. Kazimiero parapija nusipirko atskirą sklypą, kuriame amžinam poilsiui atgulė 200 tautiečių.
Kruostas (II)
Kruostas – upelis Kėdainių rajone, Surviliškio seniūnijoje; Nevėžio dešinysis intakas. Prasideda laukuose į šiaurę nuo Kalnaberžės miško, 1 km į pietus nuo Pakruostės. Teka pietryčių kryptimi pro dirbamus laukus. Žemupyje kerta Kėdainių–Panevėžio kelią. Įteka į Nevėžį 76,4 km nuo jo žiočių, šalia Kalnaberžės.
thumb|left|200px|Kruostas ties Beržele
Upės vaga iki sankirtos su plentu sureguliuota. Prie Kruosto ir Nevėžio santakos stūkso Kalnaberžės piliakalnis. Šalia upelio įsikūrę Pakruostėlės, Berželės ir Kalnaberžės kaimai.
Vandenvardis siejamas su žodžiu kruostas („akių vokas, blakstiena, antakis, veido šonas“), šis nuo skruostas, skrosti, skersti.
Šis Kruosto upelis nemaišytinas su kiek toliau į pietus tekančia ir žymiai ilgesne Kruosto upe.
Putrė
Putrė – miestelis Čilėje, Arikos ir Parinakotos regione, Parinakotos provincijos administracinis centras. Miestelis yra nutolęs 130 km į rytus nuo Arikos.
Putrė yra Laukos nacionalinio parko pakraštyje ir yra populiari lankytojų, norinčių aklimatizuotis prie esamų aukščių, vieta.
Gyventojai
Remiantis 2002 m. gyventojų surašymo duomenimis, Putrėje gyveno 1977 žmonės (1345 vyrai ir 632 moterys).
Judrėnų kapinės
Judrėnų miestelio kapinės – veikiančios civilinės kapinės, įsikūrusios Klaipėdos rajone, Šakėnų kaime, apie 1,5 km į šiaurę nuo Judrėnų miestelio, prie kelio. Užima 0,97 ha plotą, Kultūros vertybių registre neregistruotos.
miniatiūra|200px|left|Atnaujinta lakūno Stepono Dariaus tėvų kapavietė miniatiūra|200px|left|Parapijos kunigų J. Dobkevičiaus ir V. Knipavičiaus kapai
Judrėnų Šv. Antano Paduviečio parapijos kapinės, tikėtina, buvo iškeltos už miestelio XVIII a. pabaigoje – XIX a. pradžioje, kuomet carinės Rusijos valdžia ėmė drausti laidojimus gyvenvietėse, perpildytose šventorių kapinėse. Kapinių senojoje dalyje yra išlikę XIX a. antros pusės antkapinių paminklų, senų storų medžių.
Kapinių sklypas keturkampio plano, plyti lygiame kraštovaizdyje. Tvoros vartai įrengti šiauriniame pakraštyje, prie kelio, padaryti iš geležinių strypų. Vartų varčios išorinė pusė pažymėta išskirtiniu memorialiniu įrašu. Ant kairiojo vartų stulpo pritvirtintoje granitinėje lentoje iškalta: „ŠIOSE KAPINĖSE ILSISI / ST. DARIAUS TĖVAI: / ROMUALDAS, AUGUSTINA / JUCEVIČIAI“. Kapinių tvora sumūryta iš lauko riedulių ir skaldytų akmenų. Buvo aptverta tarpukario metais, išplėtus pietinę, kiek žemesnę pusę, naujiems palaidojimams. Senojoje dalyje auga išskirtiniai, stori ąžuolai. Šios dalies viduryje stovi mūrinė kapinių koplyčia, iškilusi vokiečių okupacijos metais. Koplyčia sovietmečiu buvo apleista, Atgimimo metais atnaujinta: aptinkuota, įrengta vidaus apdaila, sutvarkytas rūsys. Joje per Vėlines vyksta pamaldos, retsykiais šarvojama.
Kruostas (reikšmės)
Kruostas gali reikšti šiuos objektus Kėdainių rajone:
Padvarninkai II
Padvarninkai II – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Pakražančio.
Konradas Šulcas
Konradas Šulcas (Šultcas) (, ; 1731 m. sausio 1 d. Jelgavoje – 1802 m. sausio 23 d. Žeimelyje) – iš Baltijos vokiečių kilęs Latvijos ir Lietuvos evangelikų liuteronų kunigas, religinės bendruomenės veikėjas.
Biografija
miniatiūra|220px|right|Konrado Šulco kapavietė Žeimelio evangelikų liuteronų bažnyčioje Gimė ir augo amatininko šeimoje. Mokėsi namuose ir Jelgavos mokykloje, nuo 1744 m. buvo Duobelės vargonininko padejėju. Gavęs Jelgavos miesto stipendiją, nuo 1751 m. Karaliaučiaus universitete studijavo teologiją. 1755 m. dirbo namų mokytoju Duolėje (prie Rygos). 1759 m. paskirtas kunigu į Žeimelio evangelikų liuteronų bažnyčią, tuo metu priklaususią Kuršo konsistorijos Bauskės diecezijai. Šiame miestelyje 1786 m. vietoj medinės pradėjo statyti neogotikinę akmens mūro bažnyčią. 1793 m. rugsėjo 29 d. naujoji šventovė buvo konsekruota.
1761 m. vedė Katariną Magdaleną Rosenberger, 1772 m. jiems gimė sūnus Lybegotas Otto Konradas – būsimasis Latvijos ir Lietuvos evangelikų liuteronų kunigas, latvių literatas.
Kun. Konradas Šulcas paruošė Lietuvai skirtos atskiros Konsistorijos projektą ir 1783 m. Collegium Synodale repraesentativum vardu ji buvo įsteigta. Už tai K.Šulcui suteiktas Lietuvos generalinio senjoro laipsnis. Paruošė jis ir parapijos įstatus (1782 m.), ir miestelio mokyklos mokymo planus (1790 m.). Lietuvos evangeliškų parapijų kunigams 1795 m. K.Šulcas latviškai parašė parankinę knygą „Lettisches Pastoral–Hand–Buch”. 1772 m. kartu su kitais įsteigė Bauskės kunigų našlių kasą ir nuo 1784 m. buvo jos asesoriumi.
Palaidotas Žeimelio bažnyčioje, ant sakyklos stovo pritvirtinta atminimo lenta su vokišku užrašu.
2020 m. Lietuvos šiuolaikinės penkiakovės čempionatas
2020 m. Lietuvos šiuolaikinės penkiakovės čempionatas – Lietuvos šiuolaikinės penkiakovės federacijos organizuotas pajėgiausių šalies sportininkų šiuolaikinės penkiakovės čempionatas. Varžybos vyko rugsėjo 26 - 27 dienomis Kaune.
Programa
Rugsėjo 26 d., šeštadienis
1999 m. FIDE pasaulio šachmatų čempionatas
Pradžioje FIDE buvo nutarusi pasaulio čempionatą surengti 1998 m. gruodžio mėn. Las Vegase. Vėliau čempionato pradžia buvo keletą kartų nukelta, kol galų gale prasidėjo 1999 m. liepos pabaigoje: 1999 m. liepos 31–rugpjūčio 28 d. Las Vegase. I–V ratuose buvo žaidžiami dviejų partijų mikromačai, VI rate – keturių partijų, o VII rate – šešių, lygiųjų atveju, mačo nugalėtojas išaiškinamas, žaidžiant greitųjų šachmatų partijas.
Finaliniame šešių partijų mače susitiko Aleksandras Chalifmanas ir Vladimiras Akopianas. Nugalėjo Aleksandras Chalifmanas 3½: 2½ ir tapo FIDE pasaulio čempionu.
Dalyvių atranka
FIDE Pasaulio čempionate Las Vegase galėjo dalyvauti sekantys žaidėjai: a) FIDE pasaulio čempionas 🇷🇺 Anatolijus Karpovas;