cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Didysis barjerinis rifas
Susidarymas
Rifas labiausiai veikiamas bangų ir vėjų nuo jūros pusės – ten šlaitai staiga ima leistis tūkstančius metrų gilyn. Šioje vietoje koralai auga sparčiausiai. Daugiausiai statybinių medžiagų rifai netenka ten, kur aukšta vandens temperatūra ir ypač didelės bangos. Rifą pamažu ardo koralais mintančios pintys, kriauklės, jūrų ežiai, sraigės bei jūrų žvaigždės.
Gyvybė
thumb|left|Dugno vaizdas
Koralai
Rife yra apie 400 rūšių koralų. Visi jie yra skirtingi, įvairių spalvų, nors dažniausiai jie būna balti, ir didžioji barjerinio rifo dalis yra balta. Tai medžiaga, iš kurios suformuotas rifo skeletas, sudarytas iš negyvų polipų. Gyvi polipai būna įvairių spalvų ir formų. Čia gausu pačių įvairiausių koralų, pinčių, kitų spalvingų būtybių.
Gyvūnai, žuvys
Didžiajame barjeriniame rife gyvena daugiau kaip 3000 gyvūnų rūšių. Ypač gausu aktinijų, krevečių, jūros žvaigždžių, krabų, bežiaunių moliuskų, holoturijų, jūrų sraigių. Niekur kitur nėra tiek daug jūrų vėžlių. Sekliame vandenyje grobio ieško vandens paukščiai. Yra apie 200 rūšių moliuskų, daugiau kaip 2000 žuvų (Maždaug dešimtadalis visų žinomų rūšių). Šios minta koralais, yra plėšrūnų.
Didžiojo barjerinio rifo apsauga
Didysis barjerinis rifas yra labai pažeidžiama sistema. Jis labai jautrus taršai, jame esančios gyvybės naikinimui, todėl būtina akyla jo priežiūra.
Nilo karštinė
Nilo karštinė – virusinis susirgimas, pirmą kartą aptiktas Ugandoje 1937 m. Labiau išplitęs šiaurinėje Afrikoje. Būdingas islamiškiems kraštams. Europoje retas, tačiau nuo 1999 m. atsirado ir JAV (Niujorke registruoti 62 atvejai ir 7 mirtys), ir kelia problemų. Perneša uodai, užkratas plinta paukščių ekosistemoje. Kanadoje, JAV nuo šio viruso krito šimtai žirgų. 2003 m. vasarą Baltųjų Rūmų sode aptikta 12 nuo šios ligos kritusių paukščių.
Sofoklis Schortsanitis
Sofoklis Schortsanitis (g. 1985 m. birželio 22 d. Tiko, Kamerūne) – krepšininkas, Tel Avivo „Maccabi“ klubo, bei Graikijos nacionalinės rinktinės centro puolėjas. Žinomas Mažylio Šako, Didžiojo Sofoklio pravarde.
Grikpėdžiai (Panevėžys)
Grikpėdžiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Skaistgirių.
Sofoklis Schortsanitis
2010 m. liepos 5 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Tel Avivo „Maccabi“ klubu.
Hadise
Hadise Açıkgöz (labiau žinoma sceniniu vardu Hadise g. 1985 m. spalio 22 d.) – Belgijoje gimusi, turkų kilmės dainininkė, dainų autorė ir laidų vedėja.
2009 m. atlikėja buvo išrinkta atstovauti Turkijai Eurovizijoje.
BALTBAT
BALTBAT – Baltijos šalių (Lietuvos, Latvijos ir Estijos) taikos palaikymo batalionas, įsteigtas 1994 m. Šio projekto įgyvendinimą kartu su šalimis remėjomis (Danija, Švedija, Norvegija, Suomija, Vokietija, JAV, Jungtinė Karalystė, Prancūzija, Nyderlandai ir Šveicarija) koordinuoja Koordinacinė ir Karinė grupės, kurioms pirmininkauja Danija. BALTBAT'ą sudaro trys nacionalinės pėstininkų kuopos ir jungtinė štabo kuopa. Štabas – Adažiuose (Latvija).
Stasovas (Varkavėliai)
Stasovas (,, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – buvusi Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Černiachovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kalužskojės kaimo gyvenvietės teritorija.
Topakuliniai
Tapakuliniai (Rhinocryptidae) – žvirblinių (Passeriformes) būrio paukščių šeima. Paukščių kojos ir uodega ilgos, pėdos didelės ir stiprios. Šie paukščiai labiau mėgsta bėgioti. Sparnai trumpi ir apvalūs, todėl skraido prastai ir netoli. Šnervės dengia ryški judama raukšlė. Paukščiai paslaptingi ir retai matomi, tačiau juos išduoda garsūs šūksniai. Lizdą suka pažemėje, drevėje ar plyšyje, o kartais pačių iškastame urve. Patelė deda 2-4 baltus kiaušinius.
Stasovas (Varkavėliai)
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Įsruties apskrities kaimas. 1910 m. buvo 77 gyventojai. 1939 m. prijungta Varkuva. 1947–2008 m. Kalinovkos apylinkės teritorija.
Topakuliniai
Tapakulos minta vabzdžiais ir kitais bestuburiais. Gyvena daugiausia ant žemės, tik Pietų Amerikoje. Šeimoje yra apie 55 rūšys.
Veisiejų seniūnija
Veisiejų seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Lazdijų rajono savivaldybės pietuose.
thumb|left|Seniūnijos žemėlapis
Geografija
Veisiejų seniūnija yra pietinėje rajono dalyje. Būdingi tankiai kalvoti Sūduvos aukštumos kraštovaizdžiai, aukščiausia dalis (>160 m) yra šiaurės vakaruose, Laibagalių apylinkėse. Pietuose paviršius pereina į Pietryčių lygumą.
Seniūnijoje gausu didelių ežerų: Ančia, Veisiejis, Vernijis, Šlavantas, Snaigynas, Galstas, Zapsys, Vilkinys, Ilgis, Stirtos, Vidugašlis, Teirus, Trikojis, Šlavantėlis, Spartas, Morkavas ir daug kitų. Pietryčiuose telkšo Baltosios Ančios HE tvenkinys. Upės trumpos, jungiančios ežerus. Per Stritos ir Dulgelės upelius dauguma seniūnijos ežerų patenka į Baltosios Ančios baseiną.
Teritorija miškinga – pietuose veši Kapčiamiesčio giria, šiaurinėje pusėje – Rūdos–Šlavantų miškai. Didžioji dalis seniūnijos patenka į Veisiejų regioninį parką.
Istorija
2014 m. spalį prijungta Veisiejų miesto seniūnija. 2018 m. sausio 1 d. prijungta dalis Šlavantų seniūnijos.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 7 seniūnaitijos:
Koralinis rifas
thumb|right|250px|Koralinis rifas Koralinis rifas – aragonito struktūros, sukurtos dabar jau mirusių ir suirusių duobagyvių – koralinių polipų, išsiauginančių tvirtą kalkinį skeletą, kuris, jiems mirus, išlieka dar ilgą laiką, taip formuodamas koralinį rifą. Rifai aptinkami sekliuose ir šiltuose tropiniuose vandenyse, turinčiuose nedaug maistinių medžiagų. Jie susiformuoja tropinių jūrų platumose iki maždaug 20° pietų ir šiaurės platumos. Jie neauga, jeigu vandens temperatūra gali nukristi žemiau 11 °C. Platuma, iki kurios sąlygos koralams augti dar tinkamos, vadinamos Darvino tašku. Šiauriausias planetos koralinis rifas yra Kurės atolas Havajų salyne.
Koralų polipai patys nepajėgūs apsirūpinti fotosintezės produktais, tačiau šiomis medžiagomis juos aprūpina simbiontai – dumbliai zooksantelės. Kadangi zooksantelėms reikalinga šviesa, koralai dažniausiai auga nedideliame gylyje, kur gauna užtektinai šviesos (didžiuma koralų geriausiai jaučiasi ne giliau kaip 30 m nuo vandens paviršiaus). Dėl tos pačios priežasties koralams tinkamesnis yra švarus, nedrumzlinas vanduo, pro kurį gerai skverbiasi šviesa.
Koralinis rifas yra didelė ir sudėtinga ekosistema, sausumoje jiems prilygtų didieji miškai. Koralų rifuose gyvenančios žuvų ir gyvūnų rūšys sudaro apie 25% visų žinomų jūros gyvūnų rūšių, iš kurių vien žuvų – daugiau nei 4 000, taip pat gausybė smulkesnių bestuburių bei dumblių.
Didysis barjerinis rifas prie Australijos yra didžiausia planetos biologinė struktūra.
Klasifikacija
thumb|right|250px|Koralinio rifo biologinė įvairovė ([[Didysis barjerinis rifas, Australija)]] Koralai skirstomi į tris pagrindines grupes – minkštieji koralai ir kietieji koralai bei trapieji. Kietieji, arba madreporiniai, koralai turi kalcinį skeletą ir augdami „stato“ rifą. Minkštieji koralai neturi tvirto kalcinio skeleto ir neprisideda prie rifo augimo.
Pagal augavietę rifai skirstomi į dvi kategorijas: Pagal formą rifai skirstomi į tipus: (Pastaba: įvairiuose šaltiniuose nurodomi ir kitokie rifų tipai, čia pasirinktas siauresnis rifų tipų sąrašas)
Kraštinis rifas
Ypač būdingas Raudonosios jūros ir Indonezijos regionams. Formuojasi prie tropinių salų ir kontinentų krantų, kur nedidelis gylis ir nėra drumzles ir dumblą atnešančių intakų. Paprastai driekiasi išilgai kranto linijos; pats rifas neplatus, tarp jo ir kranto nebūna lagūnų. Seišelių salų rifai irgi priklauso šiam tipui.
Platforminis rifas
thumb|300px|right|Atolo formavimosi stadijos: vulkaninė sala, koralinis rifas, atolas Dažniausiai būna netaisyklingos ovalios formos, 3 – 10 km pločio ir formuojasi atokiau nuo žemyno, negiliose jūros vietose, o vėliau pasiekia vandens paviršių. Ilgainiui čia susikaupia jūros bangų sunešamas smėlis ir susiformuoja nedidelės salos, kuriose ima želti įvairios palmės, kiti tropiniai augalai, apsigyvena paukščiai, ropliai ir kiti gyvūnai. Platforminiai rifai taip pat gali užaugti ir didelių atolų vidinėje pusėje, pavyzdžiui, Maldyvų salose.
Didėška
Didėška arba Didėkša – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 1,5 km į pietvakarius nuo Magūnų. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,15 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 123,2 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję, pakrantės miškingos. Šiaurinė pakrantė aukšta. Vakaruose įteka upeliukas iš netoliese telkšančio Kriauklės ežero, o pietvakariuose išteka upelis link Vaukštelio ežero (Neries upės baseinas).
Koralinis rifas
Barjerinis rifas
Nuo sausumos jį skiria gilios lagūnos. Šiam tipui priklauso garsusis Australijos Didysis barjerinis rifas, kurio ilgis viršija 2 700 km, o užimamas plotas siekia ~340 000 km² („Global Information System on Coral Reefs“ duomenimis). Šiame plote suskaičiuota apie 3 000 koralų rifų kolonijų. Barjerinių rifų nėra daug, jie formuojasi ant žemyno kraštų, atskirdami seklius pakrantės vandenis nuo jūros, bet visiškai neizoliuoja, nes vanduo per rifų kanalus potvynio metu plūsta į lagūnas bei išteka atoslūgio metu. Barjeriniai rifai susidaro rytinėse kontinentų pusėse, vienintelė išimtis – Madagaskaro barjerinis rifas.
Povandeninis rifas
Panašus į platforminius rifus, tačiau netampa salomis ir visą laiką išlieka po vandeniu. Kartais šių rifų viršūnės siekia 30–40 metrų žemiau vandens paviršiaus lygio. Rifų paviršius dažnai būna plokščias, juose susidaro itin palankios sąlygos jūros gyvūnams, todėl biologinė įvairovė čia itin didelė. Povandeniniai rifai auga ne tik kontinentų zonose, bet ir toli nuo krantų, jūroje, aplink nedideles salas.
Atolas
Žiedo pavidalo koralų sala, kurios viduryje yra lagūna, susiformavusi ant povandeninio ugnikalnio. Atolas gali būti su protakomis arba ištisinis (ištisinis žiedas; tokiu atveju vanduo lagūnoje gali būti gėlesnis negu supančiame vandenyne). Atolo aukštis dažniausiai neviršija 3–4 m virš jūros lygio. Kai kurie atolai, išaugę ne ant pavienių ugnikalnių, o ant povandeninių plokščiakalnių, suformavo milžiniškas lagūnas, pavyzdžiui, Kvadžaleino atolo Maršalo salose lagūnos plotas 2336 km², Rangiroa atolo Tuamotu salyne plotas 1639 km².
Pirmasis atolų susiformavimą paaiškino Čarlzas Darvinas.
Giliavandenis rifas
Giliavandeniai rifai auga žymiai lėčiau negu tropiniai koralai.
Paplitimas
Koralų rifų plotas – maždaug 600 000 km², iš kurių ~92% auga Ramiojo ir Indijos vandenyno regionuose. Atlanto vandenyno koraliniai rifai užima 7,6% viso rifų ploto. thumb|left|450px|Koralinių rifų paplitimas Koraliniai rifai susidaro toli gražu ne visuose tropikų vandenyse. Jų labai mažai arba visai nėra Afrikos ir abiejų Amerikų vakarinėse pakrantėse (dėl šaltųjų vandenyno srovių), Azijos pakrantėse nuo Pakistano iki Bangladešo ir Pietų Amerikos rytinėje pakrantėje (dėl didžiųjų upių atplukdomo didelio kiekio gėlo vandens ir dumblo).
Tarp didžiųjų rifų paminėtini šie:
Biologinė įvairovė
Rifai yra gausybės žuvų rūšių prieglobstis; tai papūgžuvės, jūrų angelai, jūrų drugeliai, jūrų ešeriai, rifų ešeriai, kiauliaakinės plernės, lūpočiai. Iš viso suskaičiuojama virš 4 000 žuvų rūšių, gyvenančių koraliniuose rifuose.
Žinduolių čia esama nedaug, paminėtini tik delfinai.
Gresiantys pavojai
thumbnail|300px|right|Koralų erozija Pastaruoju metu koralai sparčiai nyksta. „The Nature Conservancy“ organizacijos nuomone, jei koralai ir toliau nyks tokiu pat spartumu, per artimiausius 50 metų išnyks ~70% visų planetos koralų. 2000 metais Džono Hopkinso universiteto (Johns Hopkins University) tyrimai, besiremiantys 414 Indonezijos rifų monitoringu, rodo, kad tik 6% Indonezijos koralinių rifų yra puikios būklės, apie 24% – geros būklės, o ~70% – blogos būklės. 2007 m. didžiausia koralinių rifų apsaugos organizacija Reef Check teigė, kad iš visų Filipinų koralinių rifų, užimančių ~27 000 km², puikiai išsilaikę tik 5%.
Apibendrintais vertinimais, šiuo metu pavojus gresia ~60% planetos koralinių rifų, o apie 10% jau žuvę.
Didžiausią pavojų koralams kelia šie veiksniai:
Pavojų kelia ir kiti veiksniai:
Aplinkos tarša
Per pastaruosius 20 metų, padidėjus pakrančių užterštumui, taigi ir pagausėjus vandenyje maistinių medžiagų, pradėjo intensyviau augti fitoplanktonas ir dumbliai. Pakrančių taršą vis mažiau stabdo nykstantys mangrovių miškai, lėtinantys krantų eroziją ir sulaikantys daug sąnašų. Kadangi koralinių rifų ekosistema biologiškai prisitaikiusi augti skaidriame vandenyje, padidėjęs maistinių medžiagų kiekis galop ją išbalansuoja.
Kai kurių tyrimų duomenimis, prasta vandens kokybė lemia ir koralų ligų plitimą.
Cianido naudojimas
Per pastarąjį dešimtmetį išpopuliarėjus jūriniams akvariumams, daugiau gaudoma koraliniuose rifuose gyvenančių žuvų, pirmenybę teikiant maždaug 200–300 spalvingiausių ir akvariumo sąlygoms atspariausių rūšių. Bet tik 5% šių žuvų sėkmingai veisiamos dirbtinėje aplinkoje, o likusios ~95% rūšių nuolatos gaudomos koraliniuose rifuose. Intensyvus koralinių žuvų gaudymas jau daro žalą jų populiacijoms, ypač Filipinų ir Indonezijos pakrantėse, kur žuvims gaudyti naudojamas draudžiamas kalio cianidas. Ištirpintas jūros vandenyje, jis apsvaigina žuvis, kurias tada lengva pagauti. Deja, didžiuma taip sužvejotų žuvų per kelis mėnesius miršta nuo kepenų pažeidimo, o gaudytojų nedominančios rūšys taip pat nukenčia.
Dinamito naudojimas
Itin aplinką niokojantis žvejybos būdas. Dinamito lazdelės, granatos ar namų gamybos sprogmenys, metami į vandenį, sprogsta, ir smūgio banga apsvaigina ir/arba užmuša netoliese esančias žuvis. Dažnai netrukus metamas antras sprogmuo, kad užmuštų plėšrūnus, susibūrusius doroti pirmojo sprogimo aukų. Žūsta ne tik žuvys, bet ir dauguma netoliese esančių kitų rifo gyventojų. Daug negyvų žuvų taip ir nesurenkamos, nes nuskęsta tarp rifų atšakų. Nuo sprogimo nukenčia ir rifų polipai, ištisi koralinio rifo plotai gali pavirsti povandenine dykuma. thumb|250px|Dvi [[Didysis barjerinis rifas|Didžiojo barjerinio rifo nuotraukos rodo, kad šilčiausio vandens plotai (viršuje) sutampa su pabalusių koralų plotais (apačioje)]]
Koralų blukimas
Nuo pernelyg šilto vandens koralai blunka. 1998 ir 2004 m. dėl El Ninjo poveikio pakilus tropinių vandenų temperatūrai, koralai daug kur išbluko arba net žuvo (dalis jų vėliau atsigavo). Koralai išblunka dėl to, kad nuo šiluminio šoko polipai išstumia į paviršių zooksanteles, kurios pablykšta arba tampa visai baltos. Greta temperatūros didėjimo nurodomos ir kitos rifų blukimo priežastys – badavimas dėl zooplanktono trūkumo; radiacijos padidėjimas; cheminės vandens sudėties pokyčiai, patogeninės bakterijos. Dažnai koralų blukimą lydi koralų ligų protrūkiai.
Vandenynų rūgštingumo didėjimas
Rūgštėjant atmosferai, dalis CO2 ištirpsta vandenyje ir rūgština vandenį. Paviršinių vandens sluoksnių pH mažėjimas daro ilgalaikį poveikį koraliniams rifams. Stebėjimų duomenys rodo, kad vandenynų rūgštingumas nuo pramoninės eros pradžios padidėjo nuo 8,25 iki 8,14 pH ; tikimasi, kad iki 2100 m. dėl antropogeninio poveikio jis padidės dar 0,3-0,4 pH. Didėjant vandens rūgštingumui, pradeda tirpti kalcio karbonatas – svarbiausia statybinė koralinių rifų medžiaga.
Rifų atkūrimo technologijos
Nepelno organizacija Global Coral Reef Alliance, stengdamasi gelbėti koralinius rifus, taiko tokią technologiją: per vandenyje pastatytas metalines konstrukcijas leidžiama silpna elektros srovė, kuri skatina ištirpusį kalkakmenį kristalizuotis metalo paviršiuje. Koraliniai polipai greitai kolonizuoja tokias konstrukcijas ir sparčiai ant jų auga. Silpnos srovė stimuliuojami koralai auga keturis kartus greičiau negu įprastinėmis sąlygomis.
Dobžinevo Košcelnės Mergelės Marijos Apsireiškimo parapija
Dobžinevo Košcelnės Mergelės Marijos Apsireiškimo parapija – parapija įkurta 1519 metais. Parapija priklauso Balstogės arkivyskupijai, Balstogės Baciečkų dekanatui. 1905-1910 m. pastatyta mūrinė parapijos bažnyčia.
Monokloninės gamapatijos
Monokloninės gamapatijos – kloninės plazminių ląstelių arba imunoglobulinus sintetinančių B limfocitų ligos, kurių rezultate kraujyje padidėja tam tikro baltymo – paraproteino – koncentracija. Paraproteinais gali būti imunoglobulinai arba jų lengvosios ar sunkiosios grandinės. Angloamerikietiškoje literatūroje monokloninės gamapatijos dar vadinamos plazminių ląstelių diskrazijomis, kadangi jų priežastis yra kaulų čiulpuose nenormaliai besidauginantis antikūnius ar jų dalis sintetinančių plazminių ląstelių klonas.
Klasifikacija
Pagal WHO išskiriamos šios monokloninės gamapatijos:
Skirtumai ir diagnostiniai kriterijai
Pagal tarptautinės mielomos grupės kriterijus atskiriant vieną nuo kitos svarbiausias iš minėtų monokloninių gamapatijų vadovaujamasi šiais parametrais
Mantigailiai
Mantigailiai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Langakių. Greta kaimo teka Juodupis, eina autostrada.
Istorija
2020 m. prijungtas Laučynės kaimas.
Burės
Burės gali reikšti:
Dehradūnas
Dehradūnas  – miestas šiaurės Indijoje, 236 km į šiaurę nuo Naujojo Delio, Šivaliko kalvų Dūno slėnyje; Utarakhando valstijos sostinė ir didžiausias miestas. Yra geležinkelio stotis, plentų mazgas, už 27 km nuo miesto yra Jolly Grant oro uostas. Maisto, tekstilės, medienos apdirbimo pramonė. Veikia miškų tyrimų, aklųjų institutai, technologijų parkai. Veikia ajurvedos, jogos centrai.
Dehradūne yra budistinių stūpų, didžioji mečetė, laikrodžio bokštas, Ošo institutas. Miesto gyventojų dauguma yra garhvaliai, kalbantys garhvalių ir hindi kalbomis.
Istorija
Vietovė gyvenama nuo senovės. Apylinkėse yra Ašokos stulpas, VII a. Dūno slėnis aprašytas kinų keliautojo Huen Čango. Britai miestą užėmė 1816 m. Dehradūnas tapo populiaria poilsio vieta. 2000 m. tapo naujos Utarakhando valstijos sostine.
Klimatas
Klimatas (nuo ) – apibrėžtame regione vyraujantys orai; vidutinė daugiametė (paprastai 30 metų) meteorologinių reiškinių ir rodiklių visuma, būdinga kuriai nors vietovei. Klimatą, jo kaitą ir priežastis tyrinėja klimatologija.
Klimato klasifikacija
Senovės Graikijoje klimato sąvoka buvo naudojama pasaulio suskirstymui į klimato zonas ne tik pagal panašius orus, bet ir pagal atstumą nuo pusiaujo (platumas). Dabartiniai skirstymai naudoja klimato regionus, ypač remiantis temperatūros ir kritulių duomenimis, nes skirstymas vien pagal platumas neatsižvelgia į skirtingų reljefo formų (kalnų, kalnų grandinių, didelių ežerų, jūrų ir upių) įtaką klimatui.
Šiuo metu naudojamos klimato klasifikacijos nežymiai skiriasi, tačiau dauguma remiasi Köppen klimato klasifikacijos principu.
Paprastai klasifikuojama pagal šiuos kriterijus:
Keturi metų laikai kaip sezonai (daugiausiai pagal temperatūras) traktuojami tik vidutinėse platumose, kituose regionuose sezonai skirstomi pagal kritulius į sausąjį ir drėgnąjį.
Vietovės klimatą apibrėžiantys veiksniai
Klimatą sąlygojančių faktorių gali būti labai daug ir jų tarpusavio sąveika sudėtinga, todėl didesnių regionų ar globalinį klimatą yra sunku prognozuoti tiksliai. Prie pastovesnių priskiriami šie veiksniai: Kiti veiksniai yra labiau kintantys:
Klimato rodikliai
Klimato rodikliai naudojami statistikai, tyrimams, siekiant suprasti bei modeliuoti klimatą. Paprastai mokslininkai derina paprastumo ir užbaigtumo principus; rodiklis dažniausiai parodo konkretaus klimato elemento būklę konkrečiu laiku; rodiklių sugrupavimas padeda nustatyti klimato požymius, pokyčius, priežastis ir tendencijas.
Jane Seymour
Džeinė Seimur (, g. 1951 m. vasario 15 d. Hajese, Anglija) – Didžiosios Britanijos aktorė ir prodiuserė, pelniusi Auksinio gaublio ir Emmy apdovanojimus. 1999 m. aktorė apdovanota Didžiosios Britanijos imperijos ordinu (OBE). Ji taip pat yra UNICEF ir kitų labdaros organizacijų („City Hearts“, „Childhelp“) ambasadorė.
Biografija
Džeinė baigė „Arts Education School“ Hertfordshireo sceninį pseudonimą pasirinko pagal karaliaus Henrio VIII 3-ios žmonos vardą.
1970 m. Džeinė gavo pirmą didelį vaidmenį karinėje dramoje „The Only Way“, kuriame suvaidino žydaitę, besislapstančią nuo nacių persekiojimo. 1973 m. ji gavo svarbų vaidmenį seriale „The Onedin Line“. Tuo pačiu laiku ji nusifilmavo 2 dalių televizijos filme „Frankenstein: The True Story“ ir suvaidino Vinstono Čerčilio meilužę Pamelą Plowden savo uošvio Richardo Attenborougho prodiusuotame filme „Young Winston“.
1973 m. Džeinė pasirodė filme apie agentą 007 Džeimsą Bondą „Gyventi ir leisk numirti“. IGN vertinimu, jos sukurtas Solitaire personažas užima 10 vietą tarp visų Bondo merginų. right |thumb|140px| 1994 m. 1975 m. ji vaidino princesę Farrah filme „Sindbad and the Eye of the Tiger“, tačiau filmas dėl montavimo sudėtingumo buvo išleistas tik 1977 m. 1978 m. pasirodė juosta „Battlestar Galactica“ ir komedija „Oh Heavenly Dog“ su Chevy Chase.
1981 m. Džeinė suvaidino TV filme „East of Eden“ pagal John Steinbeck romaną ir buvo apdovanota „Auksiniu gaubliu“.
1988 m. Džeinė atliko pagrindinį vaidmenį 12 dalių seriale „War and Remembrance“ apie Antrąjį pasaulinį karą. Ji net 3 kartus buvo atmetusi pasiūlymą filmuotis ir vaidmeniui režisierius pradėjo svarstyti Ally McGraw kandidatūrą, tačiau galiausiai Džeinė sutiko.
1989 m. filme „La révolution française“ ji įkūnijo Mariją Antuanetę ir nusifilmavo kartu su savo vaikais Katherine ir Seanu.
Paskutiniajame XX amžiaus dešimtmetyje Džeinė filmavosi seriale „Daktarė Kvin“, už kurį pelnė antrąjį „Auksinio gaublio“ apdovanojimą.
Nuo 2000-ųjų ji dažniausiai vaidino televizijoje, serialuose „Smallville“, „Modern Men“, „How I Met Your Mother“, „In Case of Emergency“, „Castle“ ir kituose.
Aktorė taip pat dalyvavo TV šou „Dancing with the Stars“, kuriame su partneriu užėmė 6 vietą.
2008 m. ji tapo mados prekės ženklo CC (anksčiau – „Country Casuals“) reklamos veidu.
Asmeninis gyvenimas
right |thumb|140px| 2009 m. Džeinė buvo susituokusi 4 kartus. 1971 m. ji ištekėjo už režisieriaus Richardo Attenborougho sūnaus Michaelo. Santuoka truko iki 1973 m.
1977–1978 m. ji buvo ištekėjusi už Geoffrey Planerio.
1981 m. Džeinė susituokė su Davidu Flynnu. Jie susilaukė 2 vaikų: dukters Katherine Flynn (1982 m.), vėliau tapusios aktore, ir sūnaus Seano Flynno (1982 m.). Santuoka iširo 1992 m.
1993 m. Džeinė ištekėjo už aktoriaus Jameso Keacho, su kuriuo susipažino kuriant serialą „Daktarė Kvin“. 1995 m., būdama 44, ji susilaukė dvynių, kuriuos pavadino Johnny Stacy ir Kristopher Steven (šeimos draugų Johnny Cash ir Christopher Reeve bei Jameso brolio Stacy Keach garbei). Cashas ir Reeve‘as yra jos sūnų krikšto tėvai.
Devintajame dešimtmetyje Džeinė pradėjo mėginti jėgas kaip rašytoja, o vėliau su vyru išleido keletą knygų vaikams. Jų šeima įsigijo namus Somerseto grafystėje ir, kol filmuodavosi JAV, šie būdavo nuomojami, pvz., čia grupė „Radiohead“ įrašė albumą „OK Computer“. 2005 m. vasarį Džeinė, kuri didelę laiko dalį praleisdavo JAV, tapo šios šalies piliete.
2001 m. duktė Katherinė pelnė „Miss Golden Globe“ apdovanojimą. , o 2013 m. buvo paskelbta apie jos ir Jameso Keacho skyrybas.
Viena aktorės akis yra žalia, kita – ruda.
Apdovanojimai
right | 160 px | Filmas „[[Gyventi ir leisk numirti“]] 1999 m. Holivudo žvaigždžių alėjoje atidengta aktorės žvaigždė.
Galadnė
Galadnė – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 1 km į pietvakarius nuo Magūnų. Ežeras ovalus, ilgis iš šiaurės į pietus – 0,13 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 121,7 m. Krantai žemi, pelkėti. Pakrantės kalvotos, aukštos, apaugusios mišku, tik pietinė pakrantė žema ir plyti pievos. Pietuose išteka upelis link Punžemio ežero (Neries upės baseinas).
Žvalgybinis kreiseris
thumb|right|250px|Britų žvalgybinis kreiseris HMS „Sentinel“ (1904 m.) thumb|right|250px|Italų žvalgybinis kreiseris „Cesare Rossarol“, nuskandintas 1918 m. Žvalgybinis kreiseris  – XX a. pradžios karo laivų tipas. Šie kreiseriai buvo mažesni, greitesni, lengviau ginkluoti ir šarvuoti už šarvuotadenius ir lengvuosius kreiserius, tačiau stambesni už to meto eskadrinius minininkus.
Žvalgybinių kreiserių numatytoji paskirtis buvo žvalgymas laivyno veiklos zonoje. Paprastai būdavo ginkluoti 6-10 eskadrinio minininko kalibro (76-120 mm) patrankomis bei 2-4 torpediniais aparatais.
D. Britanijos laivynas
D.Britanijos laivynas pirmasis ėmė naudoti žvalgybinius kreiserius, Karališkasis laivynas įsigijo 15 žvalgybinių kreiserių, kurie buvo užsakyti dviem serijomis. Pagal 1903 m. programą buvo įsigyti 8 kreiseriai, o pagal 1907–1910 m. programą – dar 7 galingiau ginkluoti kreiseriai. Visi šie laivai buvo naudoti Pirmajame pasauliniame kare, nors dar iki jo pasirodę didesni ir greitesni eskadriniai minininkai su tobulesniais varikliais ir lengvieji kreiseriai žvalgybinius kreiserius padarė jau pasenusiais.
Italijos laivynas
Kitas didelis žvalgybinių kreiserių naudotojas buvo Italija. 1900–1920 m. Italijos Karališkasis laivynas neturėjo įprastinių šarvuotadenių ir lengvųjų kreiserių, tačiau nuo 1912 m. naudojo nemažai žvalgybinių kreiserių. Šių dydis svyravo nuo stambių eskadrinių minininkų dydžio iki lengvųjų kreiserių dydžio. Itališki žvalgybiniai kreiseriai turėjo papildomą minavimo laivų funkciją.
Vėlesni žvalgybiniai kreiseriai, pvz., Leone klasės, buvo palyginti kuklaus dydžio, bet gerai ginkluoti, savo artilerija lenkė bet kurį 3-io dešimtmečio eskadrinį minininką. Pasirodžius dideliems, galinga artilerija ginkluotiems vadinamiesiems „super eskadriniams minininkams“ likę Italijos žvalgybiniai kreiseriai buvo oficialiai perklasifikuoti kaip eskadriniai minininkai.
Pietų Šetlando salos
thumb|Salyno žemėlapis thumb|Pietų Šetlando salos. Pusės Mėnulio sala Pietų Šetlando salos  – salynas Atlanto vandenyno pietuose, Antarktyje, 150 km į šiaurę nuo Antarktidos pusiasalio. Plotas 3687 km². Sudaro 11 stambių ir keletas mažų salų. Pagrindinės salos: Karaliaus Jurgio, Livingstono, Dramblių, Sniego, Roberto. 80-90 % salų paviršiaus pastoviai dengia ledas. Aukščiausia salyno vieta – Fosterio kalnas (2105 m) Smito saloje. Klimatas vėsus, drėgnas ir vėjuotas. Vasarą vidutinė temperatūra siekia 1,5 °C, žiemą -5 °C. Vulkanizmas.
Į Šetlando salas pretenzijas pareiškusios šios valstybės: Argentina (nuo 1943 m.), Čilė (nuo 1940 m.) ir JK (nuo 1908 m.).
Tyrimų stotys
Šetlando salose įsikūrę daug mokslinių tyrimų stočių:
Vytautas Morkūnas
Vytautas Morkūnas (1941 m. lapkričio 15 d. Lapainia, Kruonio valsčius – 2013 m. Kaunas) – Lietuvos hidrotechnikos inžinierius, technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1964 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1973 m. technikos mokslų kandidatas.
Nuo 1964 m. Lietuvos žemės ūkio universiteto Vandens ūkio instituto (1950–1955 m. Lietuvos mokslų akademijos Melioracijos institutas, 1956–1990 m. Lietuvos hidrotechnikos ir melioracijos mokslo tyrimų institutai, 1995–2001 m. Lietuvos vandens ūkio institutas) mokslo darbuotojas, 1972–1988 m. Informacijos ir propagandos skyriaus vedėjas, nuo 1989 m. direktoriaus pavaduotojas.
Mokslinių tyrimų sritis – žemės ūkio melioracija ir aplinkosauga. Paskelbė 65 mokslinius straipsnius.
Turėjo žmoną Albiną. Dabar gyvi du sūnūs – Gintautas bei Vytautas ir trys anūkai – Gediminas (g. 1997), Kristupas (g. 2003) bei Bernardas (g. 2004).
Mirė Kauno Klinikose. Palaidotas Tolminkiemio (Panevėžio raj.) kapinėse.
Katalikų bažnyčios istorija
Katalikų bažnyčia kartu su stačiatikių bažnyčiomis savo istorija tradiciškai laiko visą laikotarpį nuo pirmųjų sekminių. Visą laikotarpį iki Didžiosios schizmos Katalikų bažnyčia laiko savo istorija.
Ankstyvoji bažnyčios istorija
II a. krikščionybė paplito praktiškai visoje Romos imperijoje, II a. atsirado gausi apologetinė literatūra, taip pat auteritetingų krikščionių autorių darbai. Nuo savo egzistavimo pradžios Bažnyčia buvo persekiojama imperatorių. Kruviniausi persekiojimai buvo surengti Decijaus ir Diokletiano. Pripažinimą ir laisvę krikščionių bažnyčia gavo po Konstantino paskelbto Milano edikto.
Rūta Dubakienė
Rūta Dubakienė-Vaicekauskaitė (g. 1951 m. balandžio 21 d. Kaunas) – Lietuvos gydytoja alergologė ir klinikinė imunologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.
Katalikų bažnyčios istorija
Ankstyvoji bažnyčios istorija
Kovoje prieš gnosticizmą, įvairius materialumą nuvertinančius slaptuosius mokymus, II amžiuje išsikristalizavo pagrindinės bažnyčios struktūros: Šventojo Rašto kanonas, Regula fidei ir trijų pakopų hierarchija – vyskupai, kunigai ir diakonai.
Rūta Dubakienė
Biografija
1975 m. su pagyrimu baigė Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą. 1983 m. apsigynė medicinos kandidato laipsnį, nuo 1990 m. medicinos mokslų daktarė, nuo 1996 m. Lietuvos mokslų akademijos narė ekspertė.
Liturgika
Liturgika – krikščionių praktinės teologijos disciplina, mokslas apie liturgiją.
Rūta Dubakienė
Biografija
Nuo 1975 m. dirba Vilniaus universiteto Pulmonologijos klinikoje; 1994 m. profesorė. Nuo 1992 m. vadovauja Lietuvos alergologijos centrui.
Katalikų bažnyčios istorija
Ankstyvoji bažnyčios istorija
Romos patriarchato išskirtinumas pradžioje nei teisiškai, nei dogmatiškai nebuvo nustatytas, tačiau juo nei Rytuose nei Vakaruose neabejota.
Pirmuoju rimtu eretiniu mokymu krikščionybėje tapo arijonizmas (IV a.), kuris buvo pasmerktas Pirmajame Nikėjos susirinkime. V a. Rytuose atsirado erezijos, susjusios su Kristaus prigimtimi: nestoriečiai ir monofizitai.
Gerovės valstybė
Gerovės valstybė – socialinių institutų visuma, leidžianti valstybei reguliuoti ekonomiką, prekybą, socialinę sferą, dirbančiųjų ir darbdavių santykius, kainodarą, socialinį ir materialinį aprūpinimą, gyvenamąją statybą, darbo, sveikatos ir socialinę apsaugą ir draudimą, užimtumą, netgi kultūrą ir mokslinius tyrimus.
Gerovės valstybės teorija per pastarąjį pusamžį buvo labiausia išvystyta klasikiniais tapusiuose G.Espig-Andersen, R.Titmus darbuose. Pagrindiniai gerovės valstybės požymiai - visų jos gyventojų socialinis apgintumas ir atsparumas kriziniams išbandymams.
Mokslinėje teorijoje yra apibrėžiami ir įvertinami tipiškiausi gerovės valstybės modeliai: 1) Institucinis-perskirstomasis-socialdemokratinis, kurio daugiausia bruožų yra Šiaurės Europos valstybėse, 2) Bismarkinis – korporatyvinis modelis, kurio daugiausia savybių yra kontinentinės Vakarų Europos šalyse, 3) Marginalinis – liberalus modelis, kurio daugiausia bruožų Europoje turi D. Britanija, Airija ir Šveicarija, 4) Korporatyvinis – klientelistinis modelis, kurio daugiausia savybių yra Pietų Europos šalyse, 5) Marginalinis-liberalus modelis Šiaurės Amerikoje, 6) Rytų Azijos ir Okeanijos šalių marginalinis-liberalus modelis ir 7) Rytų Europos korporatyvinis – liberalus- klientelistinis modelis.
Gerovės valstybei pasak socialdemokratinės ideologijos yra būdinga aukštas BVP, žemas socialinę nelygybę atspindintis Gini koeficientas, aukštas užimtumas, žemas nusikalstamumas, normali gamtinė, urbanistinė ir informacinė aplinka, sveikatingumas ir ilgaamžiškumas, socialinis apgintumas ir žmogaus teisės, pilnatvė ir pasiturėjimas šeimoje bei giminėje, kaimynystėje ir bendruomenėje, organizacijose bei valstybėje, pagarba ir atsakingumas darbe bei laisvalaikyje.
Rūta Dubakienė
Biografija
Nuo 1995 m. žurnalo „International Revue of Allergology and Clinical Immunology“ red. kolegijos narė, nuo 2002 m. žurnalo „Alergologija ir klinikinė imunologija“ vyr. redaktorė.
Bibliografija
Monografijos: Vadovėliai:
Gerovės valstybė
Literatūra
Jolanta Aidukaitė, Natalija Bogdanova, Arvydas Guogis. Gerovės valstybės kūrimas Lietuvoje: mitas ar realybė? Monografija / Vilnius : UAB „ Spaudmeta“, 2012. ISBN 978–609-95257-6-1. 412 p
Liturgika
Liturgika įvairiais metodais tiria ir aiškina liturgiją, jos esmę, teologiją, istoriją bei formas. Kilusi iš istorinės teologijos. Katalikų liturgikos pradininku laikomas Izidorius Sevilietis; dvasininkams skirtame veikale „Apie bažnytines pareigas“ (De ecclesiasticis officiis) jis aprašė liturginių apeigų atlikimo tvarką. Liturgikos terminą pirmą kartą moksliškai apibrėžė G. Cassander (1513–66). Iki XVI a. liturgika apsiribojo tik liturgijos aiškinimais ir rubrikų taikymu. Nuo XVIII a. priskiriama pastoracinei teologijai. Po Vatikano II susirinkimo (1962–65) kunigų seminarijose ir vienuolynų studijų namuose liturgika priskirta prie svarbesnių disciplinų, teologijos fakultetuose – prie pagrindinių. Liturgika dėstoma tiek teologiniu ir istoriniu, tiek dvasiniu, pastoraciniu ir teisiniu požiūriais. Šv. Anzelmo popiežiškajame liturgikos institute Romoje teikiami liturgikos licenciato ir daktaro laipsniai, teologijos fakultetuose – liturginės teologijos mokslo laipsniai.
Šarnelės senosios kapinės
Kapinės
Įrengtos aukštumos pakraštyje ir jos šlaite. Teritorija netaisyklingo stačiakampio plano, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 47 m ilgio ir 35 m pločio, apaugusi spygliuočių mišku.
Teritorijos plotas – 0,15 ha.
Kryžius
Medinis, monumentalus, kryžmiškas. Stiebas ir skersinis stačiakampio skerspjūvio, skersinis į stiebą įleistas nugarinėje pusėje. Kryžiaus viršūnės ir pečių galai išplatinti, trilapio pavidalo. Ties kryžma buvusi Nukryžiuotojo skulptūra neišlikusi. Virš kryžmos įstrižai prikalta skardos plokštelė, ant kurios seniau buvusi užrašyta santrumpa „INRI“ (neišlikusi). thumb|left|300px|Partizano Juozo Mikalausko (1921–1945) kapas. Už jo – kapinių monumentalus kryžius
Istorija
Kapinės veikė XVI–XVIII a. Jose laidoti Šarnelės kaimo gyventojai. Pasakojama, kad čia ilsisi maro laikų aukos, todėl kapinės vadinamos Maro kapelais.
Kapines uždarius, XIX a. – XX a. pr. jose retsykiais laidoti kaimo savižudžiai, nekrikštyti gimę kūdikiai, epideminių ligų aukos ir pan. Paskutinis jose 1945 m. buvo palaidotas Lietuvos laisvės armijos partizanas Juozas Mikalauskas (g. 1921 m.), enkavedistų ir raudonarmiečių nužudytas savo namuose netoli kapinių.
Mirusiesiems atminti nuo seno kapinėse stovėjo koplytėlė su šventųjų skulptūromis ir keli monumentalūs kryžiai. Dabartinis kryžius pastatytas XX a. pradžioje. Kiekvienų metų gegužės mėnesį iki Antrojo pasaulinio karo kaimo gyventojai rinkdavosi kapinėse pasimelsti už mirusiuosius, giedodavo Visų Šventųjų litaniją. Nebenaudojamos kapinės buvo apsodintos pušų jaunuolynu, kuris pavadintas Kaminskų pušynėliu.
Istorinio ir memorialinio pobūdžio vertingąsias savybes turintis saugotinas kultūros paveldo objektas.
Carole Bouquet
Kerol Bukė (, g. 1957 m. rugpjūčio 18 d. Neuilly-sur-Seine) – prancūzė kino aktorė ir buvęs modelis.
Biografija
Bukė gimė Prancūzijoje 1957 m. Aštuntajame ir devintajame praėjusio amžiaus dešimtmetyje ji buvo kompanijos „Chanel“ reklaminiu veidu.
Garsiausi jos vaidmenys – 1977 m. Luis Bunuel filme „That Obscure Object of Desire“ bei 1981 m. juostoje apie agentą 007 Džeimsą Bondą „Tik Tavo akims“. Per savo karjerą ji suvaidino daugiau kaip 40 juostų, didžioji dalis kurių sukurta Prancūzijoje
1990 m. Bukė pelnė Cezario apdovanojimą už vaidmenį juostoje „Trop belle pour toi“.
1999 m. ji buvo Šanchajaus kino festivalio, o 2014 m. – Kanų kino festivalio žiuri nare.
1997-2005 m. ji susitikinėjo su Gérard Depardieu (2003-05 m. jiedu buvo susižadėję). Be šių santykių, Bukė dar buvo ištekėjusi 3 kartus.
Vainutas
Vainutas – miestelis Šilutės rajono savivaldybėje, prie kelio. Seniūnijos, seniūnaitijos ir parapijos centras. Plano struktūra radialinė, pagrindinių kelių susikirtime – keturkampė aikštė. Miestelyje 12 gatvių. Vakariniu pakraščiu teka Šyšalė (Šyšos intakas), prie kurios yra Vainuto tvenkinys (3 ha), šiauriniu – Šaka (Balčios intakas). Keliai – į Tauragę, Šilutę, Šilalę.
Vainute yra Romos katalikų Vainuto Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia, Vainuto vidurinė mokykla (nuo 1954 m.), mokyklos kraštotyros muziejus, biblioteka (nuo 1937 m.), ambulatorija, vaistinė (nuo 1930 m.), seniūnija, gaisrinė, girininkija, Šilutės kredito unijos Vainuto kasa, paštas (LT-99069), pieno supirkimo punktas, parapijos kapinės (jose yra meninę ir etnografinę vertę turinčių paminklų); meno kūriniai: 3 koplytstulpiai (pastatyti 1989 m.), skirti kunigui, poetui Antanui Baranauskui, stogastulpis Jonui Krikštytojui ir piemenuko skulptūra (pastatyti 2006 m., Vainuto parapijos įkūrimo 400 metų ir miestelio įkūrimo 500 metų sukaktims pažymėti; skulpt. S. Šarkauskas)ir kt. Lietuvos nepriklausomybės atkūrimui skirti Atgimimo paminklinis akmuo ir Atgimimo ąžuolynas (1990 m.). Pagrindinė Vainuto gatvė pavadinta poeto Antano Baranausko, kuris 1853 m. čia gyveno ir dirbo Vainuto valsčiaus raštininko padėjėju, vardu. Vainute veikia katalikiška jaunimo organizacija „Spindulys“, jaunimo klubas „Saulėtekis“, turgus. Vainute smagiai švenčiamos Joninės.
thumb|left|Aikštė kultūros centro prieigose thumb|left|[[Vainuto bažnyčia]]
Etimologija
Miestelio pavadinimas kilęs iš asmenvardžio Vainùtas (dar plg. pavardė Vainùtis). Liet. asmenvardžiai su šaknimis vain- siejami su žodžiais vainà „yda, kaltė, priežastis“ ir vainóti „barti, kaltinti; peikti, niekinti“.
Liaudies etimologija byloja, kad dabartinio Vainuto vietoje kadaise buvęs legendinis Gromaneno miestas. Vėliau per karus (slaviškai „karas“ – vaina) miestas buvęs sunaikintas. Kas po tų vainų liko, buvo pavadinta Vainutu. Kad Vainuto vietoje kadaise buvo didelis miestas, nėra jokių duomenų.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose Vainuto dvaras ir miestelis paminėti 1506 m. 1606 m. pastatyta medinė bažnyčia, prie jos įsteigta parapinė mokykla. 1640 m. Vainute buvo 29 šeimos. XVIII a. pradžioje (Šiaurės karo metu) miestelis sudegė. 1711 m. Vainute nebuvo nė vieno gyventojo, 1738 m. buvo 6 kiemai. 1744 m. Vainutas gavo turgaus ir prekymečių privilegiją, 1754 m. ji pakartota, suteiktos Magdeburgo teisės (1792 m. patvirtintos). 1770 m. vėl pastatyta bažnyčia. 1816 m. Vainute gyveno 18 žydų šeimų (116 žmonių). 1834 m. įsteigta valdinė pradinė mokykla. 1853 m. Vainutas vėl sudegė. 1856 m. pastatyta nedidelė bažnyčia, kuri 1869 m. vyskupo Motiejaus Valančiaus iniciatyva buvo perstatyta. Ji išliko iki šių dienų – akmenų mūro, stačiakampio plano, dvibokštė su apside, viduje 3 altoriai. Šventorius aptvertas akmenų mūro tvora. XIX a. Vainutas buvo miestelis Raseinių apskrities Sartininkų valsčiuje.
XX a. tarpukariu miestelyje veikė paštas, lentpjūvė, malūnas, elektros jėgainė. Pokario metais apylinkėse veikė Kęstučio apygardos Butigeidžio partizanų rinktinės Lietuvos partizanai. Pokariu Vainuto apylinkėse veikė sovietinių partizanų Žalgirio būrio partizanai. 1952–1966 m. veikė ligoninė. Sovietmečiu Vainutas buvo Vainuto tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.
Žymūs žmonės
Vainute gimė:
Vainuto bažnyčioje yra kunigavę kunigas poetas Antanas Vienažindys, vienas iš didaktinės prozos pradininkų kunigas Petras Gomalevskis, kunigas, žurnalistas Petras Malakauskis ir kt. Vainuto gyventojas Juozas Juknius kaip geras smuikų gamintojas ir remontininkas buvo žinomas ne tik savo apylinkėse, bet ir už jos ribų.
Vilkšunis
thumb|250px|Vilkšuniai
Vilkšunis – šuninių gyvūnas, gimęs susikryžminus vilkui ir šuniui. Dažniausiai tokia hibridinė veislė susidaro natūraliai, kai benamiai arba nepririšti kaimų, priemiesčių šunys susikryžmina su kaimynystėje gyvenančiais vilkais. Ypač tas pasakytina apie vietoves, kur vilkų populiacijos nedidelės, izoliuotos. Tokie palikuonys pasižymi ir vilko, ir šuns savybėmis.
Vilkšunio išvaizda ir temperamentas gali būti įvairus, priklausomai nuo jo tėvų. Įprastai, vilkšuniai pasižymi didesne agresija, nepastovumu, nepaklusimu komandoms palyginus su šunimis, be to, jie neturi įprastos baimės žmonėms kaip vilkai. Per kelias kartas vilkšunio genai išsigrynina, bet dalis požymių išlieka. Pvz., juodi vilkai yra vilko ir šuns hibridizacijos pasekmė. Dėl savo pavojingumo vilkšuniai daugelyje šalių yra draudžiami laikyti kaip naminiai gyvūnai ir yra traktuojami kaip laukiniai.
Yra keletas šunų veislių, gautų sukryžminus vilkus su šunimis – Čekoslovakijos vilkšunis, Sarloso vilkšunis. Šios veislės pripažintos Tarptautinės kinologų organizacijos.
Borisas Markulis
Borisas Markulis (g. 1964 m. spalio 10 d. Paloniuose, Kelmės rajonas) – Lietuvos ir Kelmės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1982 m. baigė Užvenčio vidurinę mokyklą, 1983–1985 m. tarnavo armijoje. 1987 m. baigė Plungės statybos technikumą, statybininkas-technikas, 2009 m. baigė verslo vadybą Šiaulių universitete.
1987 m. Kelmės statybos valdybos darbų vykdytojas, 1992 m. ėmėsi privataus verslo. UAB „Bomarkus“ direktorius. 2004 m. Seimo nario Zenono Mikučio padėjėjas, 2008 m. Seimo nario K.Daukšio padėjėjas.
Darbo partijos Kelmės rajono skyriaus narys, Kelmės rajono skyriaus pirmininkas, DP ekonomikos komiteto narys. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kelmės rajono savivaldybės tarybos narys.
Baltijos gynybos koledžas
Baltijos gynybos koledžas (, BALTDEFCOL) – bendra Baltijos valstybių aukštoji karo mokykla, įsteigta 1999 m. Tartu (Estija). Jo tikslas – rengti vyresniuosius karininkus. Projektą remia Vakarų šalys, įgyvendinimą koordinuoja Švedija. Jame mokoma NATO taisyklių ir procedūrų. Dėstoma anglų kalba.
Istorija
Pirmasis Baltijos gynybos koledžo BALDEFCOL viršininkas (komendantas) buvo Danijos brigados generolas M. H. Clemmesen, kuris iš posto pasitraukė 2000 m. gruodį. Po jo postą pakaitomis užėmė karininkai iš Baltijos šalių.
Maltos himnas
L-Innu Malti (malt. „Maltos himnas“) – Maltos Respublikos valstybinis himnas. Muzika − Robert Sammut, žodžiai − Dun Karm Psaila, parašytas maldos forma. Maltos vyriausybė oficialiu Maltos himnu patvirtino 1941 vasario 22 dieną. Nepriklausomybės Konstitucija 1964 metais dar kartą patvirtino himną.
Sammy Adjei
Samis Adžėjus (g. 1980 m. rugsėjo 1 d.) – futbolininkas, Ganos rinktinės ir Akros "Hearts of Oak" klubo vartininkas.
žaidžia nuo 2001 m. Su rinktine dalyvavo. Taip pat dalyvavo 2006, 2008, 2010 m. Afrikos Tautų taurėse.
Grikšai
Grikšai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 2 km nuo Dovilų.
Budi Čarnockiai
Budi Čarnockiai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Piontnicos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurę nuo Piontnicos, apie 8 km į šiaurę nuo Lomžos ir apie 72 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Togailai
Togailai – buvęs viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Milašiūnų.
Balstogės Čarnos Jėzaus Gailestingumo parapija
Balstogės Čarnos Jėzaus Gailestingumo parapija - parapija įkurta 2005 metais. Parapija priklauso Balstogės arkivyskupijai, Vasilkuvo dekanatui. 2005-2009 m. pastatyta mūrinė parapijos bažnyčia.
Koralas
Koralai – duobagyvių tipo, koralinių polipų (Anthozoa) klasei priklausantys gyvūnai.
Rupununis
Rupununis  – upė pietvakarių Gajanoje, Aukštutinio Takutu-Aukštutinio Esekvibo regione, Esekvibo kairysis intakas. Prasideda Kanuku kalnuose. Teka į šiaurę per Rupununio savaną, žemupyje pasuka į rytus. Įteka į Esekvibą ties Apoterio kaimu.
Didžiausias intakas – Reva/Iljiva (dešinysis). Aukštupyje sudaro krioklius ir slenksčius. Liūčių laikotarpiu dalis Rupununio vandenų nuteka į Takutu upę, priklausančią Amazonės baseinui.
Upėje yra nykstančių juodųjų kaimanų (Melanosuchus niger).
Punžemis
Punžemis arba Puržemis – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 1,5 km į pietvakarius nuo Magūnų. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurę – 0,8 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 120,8 m. Krantai daugiausia aukšti, apaugę medžiais ir krūmais. Vakarinėje pakrantėje stūkso miškelis, kitose pakrantės plyti pievos, dirbami laukai, auga sodai. Šiaurėje įteka upelis iš Galadnės ežero, vakaruose išteka upelis link Vaukštelio ežero (Neries upės baseinas).
Prie ežero įsikūręs Punžionių kaimas. Rytinėje ežero pakrantėje yra buvusio Punžionių dvaro sodyba.
Madrido Estudiantes
Madrido Estudiantes – Ispanijos krepšinio klubas, įsikūręs šalies sostinėje Madride, dalyvaujantis Ispanijos aukščiausioje krepšinio lygoje ACB.
Klubas tris kartus laimėjo Ispanijos nacionalinę taurę bei keturis kartus užėmė antrą vietą. Taip pat keturis kartus užėmė antrą vietą Ispanijos čempionate.
Aukščiausi pasiekimai tarptautinėje arenoje – 1999 m. Koračo taurės vicečempionas bei 1992 m. Eurolygos finalinio ketverto dalyvis.
Karbonarai
Karbonarai neturėjo vieningos programos. Vieni siekė surengti karinį perversmą ir užimti valdžią. Kiti pagrindiniu tikslu matė išsivadavimą iš Austrijos, valdžiusios dalį Italijos. Napoleono valdymo metu karbonarams padėjo Anglija, aprūpinusi ginklais. Pradžioje karbonarų judėjimo vietiniai gyventojai nepalaikė. 3-ią XIX a. dešimtmetį karbonarų judėjimas suaktyvėjo. Jie vadovavo 1820-1821 m. revoliucijai Abiejų Sicilijų karalystėje ir Pjemonte, dalyvavo 1831 m. revoliucijoje Centrinės Italijos valstybėse.
Žiupos šaltiniai
miniatiūra|250px|right|Vienas iš Žiupos šaltinių aptinkamas pagal įsmeigtą kuolą miniatiūra|250px|right|Žvelgiant nuo sodybos miniatiūra|250px|righ|Šaltiniuotas slėnis Žiupos kaime
Žiupos šaltiniai (Stakliškių versmės) – hidrogeologinis gamtos paveldo objektas, paskelbtas gamtos paminklu. Šaltiniai trykšta Prienų rajone, Stakliškių seniūnijoje, Žiupos kaime. Paskelbti valstybės saugomais 1964 m.
Vieta, kadaise neilgai garsėjusi kaip mineralinio vandens gydykla, yra įėjusi į Lietuvos medicinos istoriją. Tai buvo sėkminga vietinių natūralių versmių mineralinio vandens panaudojimo balneologiniams tikslams pradžia. Vėliau Žiupa užleido vietą dėkingesnio kraštovaizdžio Birštonui. 2014 m. duomenimis, Žiupa buvo apleista, nepažymėta.
Šaltiniai yra atokioje vietovėje, apie 3 km į pietvakarius nuo Stakliškių, 1,3 km į vakarus nuo kelio, Verknės dešiniojo intako Obelties kairiajame krante, pervažiavus savadarbį medinį tiltą. Šalia – ūkininkų prižiūrėti laukai, ganyklos, kelios pavienės sodybos. Šaltiniuotos vietos vešliai apaugusios būdinga augmenija, su žvėrių pramintais takais. Arčiau raizgytos upelio pakrantės iškasti keli nedideli tvenkinėliai.
Istorija
Teigiama, jog Žiupos šaltinių sūraus vandens gydomąsias savybes patvirtino vietos dvarininkas, jo dvaro galvijų bandai sunkiai susirgus nepagydomais niežais. Tie gyvuliai, kurie gerdami mėgstamą sūrų versmių vandenį išsivoliojo purve, ėmė sveikti, plaukai ataugo. Tai pastebėjęs, dvaro valdytojas Songaila liepė ir kitus sergančius gyvulius maudyti vadinamojo sieros šaltinio mineraliniame vandenyje. Galvijai netikėtai sveiko. Apie Žiupos sūrymų gydomąsias galias žmonės plačiai prabilo, apie jas išgirdo Vilniaus ir Kauno gydytojai, vaistininkai bei mokslininkai.