cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Prancūzijos transportas
Kelių tinklo ilgis 893 300 km. Prancūzijoje nėra metinio ar kelių naudojimo mokesčio, tačiau daugelio kelių atkarpos yra mokamos, išskyrus aplink didelius miestus ir dalį šiaurinės Prancūzijos. Privačios kompanijos valdo 12 000 km kelių tinklą. Automagistralinių kelių tinklo ilgis 30 500 km, didžioji jų dalis veda link Paryžiaus ir iš jo.
Prancūzijoje yra apie 478 oro uostai, įskaitant gruntinius nusileidimo takus. Šarlio de Golio vardu pavadintas oro uostas netoli Paryžiaus yra didžiausias šalyje. Nacionalinė oro linijų bendrovė yra Air France, taip pat yra daugelis privačių kompanijų. Egzistuoja dešimt didžiųjų jūros uostų, iš kurių didžiausias Prancūzijoje ir visame Viduržemio jūros regione – Marselis. Vidaus vandenų kelių ilgis 14 632 km.
SOFIA
SOFIA (reg. Nr. N747NA,, Stratosferos observatorija infraraudonųjų spindulių astronomijai) – Boeing 747SP-21 tipo Boeing pagamintas laineris, naudotas NASA reikmėms. Šiame lėktuve yra įmontuotas 2,5 m pločio „Bent Cassegrain“ reflektorinis teleskopas. SOFIA yra vienintelis naudojamas lėktuvas, kuriame įtaisytas ir naudojamas teleskopas. Tai yra bendras JAV NASA ir Vokietijos aeronautikos centro projektas. SOFIA pakeitė nuo 1974 iki 1995 m. naudotą skraidančią Koiperio observatoriją.
2022 m. rugsėjo 29 d. NASA atliko paskutinį skrydį šiuo lėktuvu.
Teleskopas
Lėktuve yra įtaisytas reflektorinis 2,5 m diametro teleskopas, turintis padidintą 2,7 m diametro pirminį veidrodį. Siekiant teleskopą sutalpinti į lėktuvą pirminis F skaičius siekia 1,3, o optinis išdėstymas – F 19,7. Optinis veidrodis, esantis už trečiojo veidrodžio, naudojamas kameros sekimo sistemai.
Teleskopas įtaisytas lėktuvo fiuzeliaže netoli uodegos. Šone įtaisytos durys atidaromos skrydžio metu ir teleskopas pradeda veikti. SOFIA teleskopas yra iki šiol didžiausias įtaisytas teleskopas lėktuve.
Teleskope yra daug instrumentų, kurių tarpe yra optinis astrofotometras ir infraraudonųjų spindulių spektrometras, gebantis pasiekti įvairių ilgių spektro bangas.
Šiuo teleskopu misija atlieka įvairias užduotis. Pagrindinės stebėjimo užduotys yra šios:
Lėktuvas
thumb|SOFIA naktinio bandymo metu virš [[Kalifornija|Kalifornijos.]] Projektui naudojamas patobulintas Boeing 747SP plačiafiuzeliažis lėktuvas. Raidės SP simbolizuoja „Special Performance“ – tai yra specialiai perdirbti Boeing 747 lėktuvai, galintys pasiekti didesnius greičius ir nuskristi didesnius atstumus. Tai yra dėl to, kad lėktuvo fiuzeliažas yra sutrumpintas, išimtos tam tikros nenaudojamos vietos – tokiu būdu sumažintas svoris. 747SP versijos lėktuvai yra greičiausi ir toliausiai nuskrendantys iš visų 747 lėktuvo versijų.
Konkrečiai šis lėktuvas primą kartą pakilo 1977 m. balandžio 25 d. ir po poros savaičių šis orlaivis buvo perduotas Pan American World Airways kompanijai. Netrukus lėktuvas pradėjo savo reguliarius skrydžius šioje kompanijoje.
1986 m. vasario 13 d. šį lėktuvą įsigijo JAV United Airlines kompanija. Jis buvo naudojamas iki 1995 m. gruodžio, o po to kompanija jį laikė saugykloje netoli Las Vegaso.
1997 m. lėktuvą įsigijo Universitetinių kosmoso tyrimų asociacija (USRA) skraidančiai observatorijai, o po kelių mėnesių šį lėktuvą įsigijo NASA. Netrukus ši kompanija pradėjo bandomuosius lėktuvo skrydžius, atliko detalius įvairių sistemų patobulinimus. Siekdama patobulinimus atlikti kuo sėkmingiau kompanija įsigijo dalį kito tokio paties orlaivio ir naudojo jį kaip butaforiją.
1998 m. lėktuvui buvo įtaisytos šoninės 5,5 m x 4,1 m dydžio durys, kurias galima buvo atidaryti skrydžio metu. Teleskopas įtaisytas galinėje fiuzeliažo dalyje už hermetizuotos sienos. Lėktuvo centre yra įrengtas misijos kontrolės ir mokslo studijų centras, tuo tarpu lėktuvo priekyje yra mokymosi ir visuomenės sritims naudojamos vietos.
2012 m. lėktuvui buvo atlikti dar vieni patobulinimai.
Jeep Liberty
Jeep Liberty KJ (Jeep Cherokee KJ už JAV ribų) yra kompaktinės klasės visureigis, kurį gamina koncerno Chrysler LLC dukterinė markė Jeep. Liberty buvo pristatytas 2002 metais. Visureigio dizainas buvo kuriamas pasiremiant parodoje pristatytų Dakar ir Jeepster modelių stiliumi. 2008 metams Liberty išvaizda buvo visiškai atnaujinta, automobilis tapo panašesnis į 2007 metų Dodge Nitro. 250px|left|thumb|2008 m. Jeep Liberty
Novi Iskeras
Novi Iskeras  – miestas vakarų Bulgarijoje, Sofijos savivaldybėje. Dažnai laikomas šiauriniu Sofijos priemiesčiu. Nutolęs 14 km nuo sostinės centro. Įsikūręs Sofijos slėnyje, Iskero tarpeklio papėdėje. Novi Iskeras sudarytas iš penkių rajonų: Slavovtsi, Kumaritsa, Kurilo, Izgrev ir Gnilyane. 13 973 gyventojai (2014 m. duomenys).
Istorija
Novi Iskeras įkurtas 1974 m. gegužę, sujungus Aleksandar Voykov, Gnilyane ir Kurilo kaimus. Aleksandar Voykov buvo įkurtas 1955 m., sujungus Kumaritsa ir Slavovtsi kaimus.
Kazimieras Dalenas
Biografija
Rusijos imperijos kariuomenės karininkas. 1831 m. įstojo į D. Chlapovskio sukilėlių junginį, dalyvavo kautynėse. Po sukilimo pralaimėjimo emigravo į Prancūziją. Amnestuotas 1850 m. apsigyveno Augustavo vaivadijoje.
1863 m. sukilimo pradžioje Trakų apskrities sukilėlių karinis viršininkas. Sujungė 5 būrius. Nuo 1863 m. balandžio mėn. Augustavo gub. sukilėlių raitelių organizatorius. Jo raitelių būrys birželio 14 d. kovėsi prie Živulčiškės, birželio 29 d. prie Jančikų (abu Seinų apskr.), liepos 25 d. prie Balbieriškio, kur su kitais būriais trukdė Rusijos kariuomenei keltis per Nemuną. Rugpjūčio 10 d. dalyvavo mūšyje prie Dumblio dvaro, rugpjūčio 25 d. prie Kurdimakščių, rugpjūčio 26 d. prie Krasnapolio (Seinų apskr.). 1863 m. pabaigoje nuvyko į Krokuvą, vėliau gyveno Paryžiuje ir Poznanėje.
Maria Rohm
Marija Riom (, tikras vardas – Helga Grohmann, g. 1945 m. rugpjūčio 13 d. Viena – 2018 m. birželio 18 d. Torontas) buvo austrų kino aktorė.
Biografija
Marija gimė Austrijos sostinėje Vienoje, praėjus keletui mėnesių po Antrojo pasaulinio karo pabaigos. Sulaukusi 3, ji pradėjo lankyti darželį, kuriame susidūrė su bendravimo sunkumais: „- Greičiausiai todėl, kad mato tėvai buvo vyresni nei kitų vaikų, sunkiai rasdavau bendrą kalbą su bendraamžiais. Buvau nusiųsta pas psichoterapeutą ir šis rekomendavo pradėti lankyti vaidybos užsiėmimus, kuriuose galėčiau susipažinti su kitais vaikais, pakeisti žaidimų bei mokymosi aplinką.“
Puiki atmintis netruko išskirti Mariją iš kitų vaikų. Jau po metų ji pradėjo vaidinti tuo metu populiariame Burghtheatre. Pradėjusi nuo vaikiškų vaidmenų, vėliau ji sėkmingai perėjo prie suaugusiųjų ir vaidino teatro scenose iki 18 metų. Per tą laikotarpį Marija sukūrė vaidmenis spektakliuose pagal Šekspyro ir Levo Tolstojaus kūrinius, be to, teatre jai teko dirbti su tokiais žinomais aktoriais kaip Attila Hörbiger, Paula Wessely, Curd Jürgens, Annemarie Düringer, Heinrich Schweiger, Judith Holzmeister.
Būdama 16, Marija kino filmo atrankoje susipažino su prodiuseriu Harry Alan Towersu.
1968 m. ji pirmą kartą nusifilmavo ispanų režisieriaus Jesus Franco juostoje („The Blood of Fu Manchu“) ir iki 1970 m. jiedu bendradarbiavo dar keliuose filmuose.
Paskutinis filmas, kuriame vaidino Marija, buvo 1976 m. pasirodžiusi drama „Annie“. Viso aktorė nusifilmavo 26 juostose, daugiausia veiksmo, kriminaliniuose ar siaubo filmuose, taip pat ir keliose erotinėse juostose („Judžina“, „Venera su kailiniais“). Beveik visi filmai, kuriuose ji vaidino, turi daug smurto, prievartos bei erotikos scenų ir priskiriami „Exploitation films“ stiliui, o jos partneriais ekrane buvo tokie žinomi aktoriai kaip Christopher Lee, Klaus Kinski, Helmut Berger, Oliver Reed ir kiti.
Pasitraukusi iš ekranų, Marija tapo prodiusere ir šioje srityje sėkmingai dirbo kartu su savo vyru.
Ji mirė 2018 m. Toronte, sulaukusi 72 metų.
Šeima
1964 m. vasario 28 d. Marija ištekėjo 25 metais vyresnio už filmų prodiuserio Harry Alan Towerso ir kartu pragyveno iki jo mirties 2009 m. liepos 31 d. Pora vaikų neturėjo.
Emmanuel Adebayor
Emanuelis Adebajoras (g. 1984 m. vasario 26 d.) – futbolininkas, Togo rinktinės ir İstanbul Başakşehir klubo puolėjas.
2009 m. liepos 18 d. pasirašė penkerių metų sutartį su Manchester City klubu. 2011 m. sausio 25 d. iki sezono pabaigos buvo išnuomotas Madrido „Real“ klubui.
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2000 m. liepos 8 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate. 2010 m. balandžio 12 d. paskelbė pasitraukiantis iš nacionalinės rinktinės. Anot jo, tai privertė padaryti Togo rinktinės autobuso apšaudymas. 2011 m. lapkričio mėnesį sugrįžo į rinktinę tik gavęs pritarimą dėl saugumo.
Ingeborga Dapkūnaitė
Ingeborga Dapkūnaitė (g. 1963 m. sausio 20 d. Vilniuje) – lietuvių aktorė.
Biografija
Tėvas buvo diplomatas, mama dirbo meteorologe. Jie nemažai laiko praleisdavo Maskvoje, Ingeborga juos aplankydavo per atostogas. Vilniuje ji gyveno su seneliais bei teta ir dėde, kuris dirbo muzikantu teatro orkestre.
Būdama ketverių Ingeborga debiutavo scenoje – Džiakomo Pučinio operoje „Madam Baterflai“. Prie to prisidėjo močiutė, kuri dirbo Vilniaus operos ir baleto teatre, administracijoje. Vėliau šoko, lankė tuo metu garsų Vilniaus dramos būrelį. Mokytis baleto neleido tėvai.
Aurora (laikraštis)
Aurora – Lietuvos revoliucinės studentijos laikraštis, leistas nelegaliai 1932 m. gruodžio mėn. – 1934 m. vasario mėn. Kaune.
Santarvės centras
Santarvės centras (latv. Saskaņas centrs) – centro kairės keturių partijų sąjunga Latvijoje.
Ingeborga Dapkūnaitė
Biografija
1985 m. baigė studijas Lietuvos konservatorijoje (Jono Vaitkaus chorinio ir teatralinio meno fakultetas) ir pradėjo dirbti aktore Kauno dramos teatre. Vėliau dirbo aktore Vilniaus Jaunimo teatre. Kaip kino aktorė debiutavo 1984 m. Raimundo Banionio filme „Mano mažytė žmona“.
Aurora (laikraštis)
Istorija
Leido Kauno universiteto studentų komunistų biuras, tęsdamas idėjinę marksistinės draugijos „Aurora“, uždraustos 1932 m., veiklą. Spausdintas rotatoriumi. Tiražas apie 100 egz.
Santarvės centras
Istorija
2006 m. sausį įregistruota A. Holostovo vadovaujama sąjungos jaunimo organizacija „Patrioti.lv“. Prieš rinkimus buvo išleisti partijos laikraščiai „Tava avīze“ ir „Твоя газета“ (Tvoja gazeta). Spalį 9-tos Saeimos rinkimuose Santarvės centras gavo 14,42 % balsų ir 17 vietų Saeimoje (Tautos santarvės partija – 11, Latvijos socialistų partija – 4, Naujasis centras – 1, Daugpilio miesto partija – 1).
Ingeborga Dapkūnaitė
Biografija
1993 m. debiutavo seriale „Alaska Kid“. Tais pačiais metais išsikėlė gyventi į Londoną ir pradėjo dirbti aktore viename Londono teatrų. Nuo XXI a. antrojo dešimtmečio dirbo aktore ir gyveno Rusijoje. 2022 m. pasisakė prieš Rusijos invaziją į Ukrainą ir Rusiją paliko.
Alksniakiemio apylinkė
Alksniakiemio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Prienų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Prienų rajonui. 1954 m. prijungta Pošvenčio apylinkė ir dalis Bagrėno apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Alksniakiemio apylinkė prijungta prie Ašmintos apylinkės.
Ingeborga Dapkūnaitė
Asmeninis gyvenimas
Pirmasis vyras – Arūnas Sakalauskas, lietuvių aktorius, TV laidų vedėjas. Antrasis vyras – anglų režisierius Simonas Stokesas (išsiskyrė 2009 m.). Trečiasis vyras – Dmitrijus Jampolskis, rusų advokatas, verslininkas (santuoka truko nuo 2013 iki 2018 m.)
Aurora (laikraštis)
Istorija
Bendradarbiavo Valys Drazdauskas, K. Bartkus, Petras Cvirka, Vladas Niunka.
Kūteliai
Kūteliai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Švenčionių.
Ingeborga Dapkūnaitė
Asmeninis gyvenimas
2016 m. pati, be pakaitinės motinos, pagimdė sūnų. Jį pavadino Aleksu.
Kita veikla
I. Dapkūnaitė buvo žiuri narė šiuose festivaliuose:
Vaidmenys teatre
Vilniaus Jaunimo teatre vaidino Eimunto Nekrošiaus statant A. Čechovo „Žuvėdrą“, N. Gogolio „Nosis“, repetavo Kordeliją („Karaliuje Lyre“). Paskui vaidino Džono Malkovičiaus „Kalbos klaidose“, Evos Ensler „Vaginos monologuose“ (rež. Romanas Kozakas), Jekaterinos Kovalevskos „Mano mėlynas draugas“ (Puškino vardo teatras).
Vaidmenys televizijoje
2005 m. Rusijos televizijos kanale TNT aktorė vedė realybės šou „Didysis brolis“ laidas. Per 95 dienas vedėja ir žiūrovai sekė dalyvių gyvenimą, o penktadieniais aktorė vedė tiesioginę laidą, kurios eigoje sprendėsi vieno iš jos dalyvio likimas.
Česnakė
Česnakė, paprastoji česnakė (Pelobates fuscus) – česnakių (Pelobatidae) šeimos varliagyvis. Apyretė rūšis. Aktyvios tik naktį.
Ingeborga Dapkūnaitė
Filmografija
thumb|I. Dapkūnaitė filme „Mano mažytė žmona“ (1984)
Česnakė
Česnakės oda lygi. Viršutinė kūno dalis yra geltonai ruda arba šviesiai pilka su stambiomis ar smulkiomis rudomis bei juodomis dėmėmis ir raudonais taškais. Pilvelis murzinai baltas, kartais pilkai dėmėtas. Užauga iki 6 – 8 cm ilgio.
Ją galima sutikti pušynuose, parkuose, soduose, daržuose, laukuose, ten, kur lengvos dirvos. Minta skruzdėlėm, žiogais, sliekais, moliuskais, drugių vikšrais, kirmėlėm, vorais bei kitais bestuburiais.
Česnakės žiemoja sausumoje. Rugsėjo arba spalio mėnesį jos įsirausia į dirvožemį arba įlenda į kurmių, graužikų ar kitų žvėrelių urvelius. Pabunda balandį arba gegužės pradžioje.
Paplitusios Centrinėje ir Rytų Europoje, vakarų Azijoje. Į rytus jos aptinkamos iki Vakarų Kazachijos, į šiaurę – iki Sankt Peterburgo.
Audra (upė)
Audra – upė šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone. Prasideda Varaščinos durpyne į šiaurės rytus nuo Audrelio ežero. Teka į pietvakarius, prateka Rokiškėlių ežerą. Toliau vadinamas Audrupiu. Vidurupis ir žemupys teka plačiu senslėniu. Bečių miške pasuka į pietvakarius, teka tarp Aukštakalnių ir Margėnų žuvininkystės tvenkinių. Įteka į Sartų ežero šiaurinį galą (Audrakampio ežerą).
Vaga sureguliuota. Vidutinis nuolydis: aukštupyje – 383 cm/km, vidurupyje – 110 cm/km, žemupyje – 20 cm/km.
Upėvardis kildinamas nuo audra, aldra („smarkus vėjas“).
Balandžio 17
Balandžio 17 yra 107-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 108-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 258 dienos.
Vardadieniai
Aniceta, Anicetas, Dravenis, Heraklis, Robertas, Skaidrė, Skaidrys, Skaidra
Ausis (žurnalas)
Ausis – mėnesinis spalvotas muzikos žurnalas jaunimui, 1995–2001 m. leistas Vilniuje.
Istorija
Redaktorius Gediminas Juškys.
Seivai
Séivai (lenk. Sejwy) – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Punsko valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. 44 % gyventojų – lietuviai. (1984) Į Seivus įjungtas buvęs Naujųjų Seivų kaimelis. Vaivadijos kelias 25px|DW651 Suvalkai – Seinai ir valsčiaus kelias Bokšiai – Užvidugirių Būda (buvęs senovinis kelias iš Lazdijų į pietinę Prūsiją).
Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Seivų dvaras, piremąkart minimas 1535 m., tąkart priklausė Radviloms. Seivai buvo seniūnijos, 1800-1807 m. ekonomijos ir iki Antrojo pasaulinio karo Seivų valsčiaus centras. 1907 m. birželio 30 d. Seivuose susirinkę 500 žmonių kartu giedojo Tautišką giesmę ir žiūrėjo saviveiklininkų spektaklį. Po Pirmojo pasaulinio karo dvaras išdalintas lenkų legionieriams. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 63 žmonės, iš kurių 64 lenkai, 4 rusai, 3 vokiečiai ir 12 lietuvių. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Literatūra
Tarybų Lietuvos enciklopedija, 3t, Vyriausioji Enciklopedijų Redakcija, Vilnius, 1987, 623 psl.
1789 metų JAV prezidento rinkimai
1789 metų JAV prezidento rinkimai buvo pirmieji JAV prezidento rinkimai JAV istorijoje. Tai taip pat yra vieninteliai JAV prezidento rinkimai vykę nelyginiais metais. Rinkimai įvyko po to, kai 1788 metais buvo ratifikuota JAV konstitucija. Balsavimas prasidėjo 1788 metų gruodžio 15 dieną ir baigėsi 1789 metų sausio 10 dieną. Pirmajai iš dviejų savo prezidento kadencijų buvo išrinktas Džordžas Vašingtonas, o jo konkurentas Džonas Adamsas tapo pirmuoju viceprezidentu. Pagal prieš rinkimus galiojusią tvarką, šalyje nebuvo vieno pagrindinio vykdomąjį darbą dirbančio pareigūno. Remiantis Konfederacijos straipsniais, JAV vyriausybei vadovavo Konfederacijos kongresas, turėjęs simbolinį pirmininkaujantį pareigūną ir keletą vykdomųjų departamentų (ministerijų). Tačiau nepriklausomos vykdomosios šakos nebuvo.
Šiuose rinkimuose nepaprastai populiarus Džordžas Vašingtonas iš esmės nesutiko jokio pasipriešinimo. Vienintelė problema buvo nuspręsti, ką pasirinkti viceprezidentu. Pagal tuo laiku galiojusią tvarką, kiekvienas rinkikų kolegijos narys į balsadėžę metė du balsavimo biuletenius. Jei žmogus gaudavo daugumos rinkikų balsus, jis tapdavo prezidentu. Antra vietą užėmęs asmuo tapdavo viceprezidentu. Visi 69 rinkikų kolegijos nariai į balsadėžes įmetė po vieną biuletenį už Džordžo Vašingtono kandidatūrą, antri biuleteniai buvo padalinti kitiems vienuolikai kandidatų į prezidentus. Džonas Adamsas gavo daugiausiai antrųjų balsų ir tapo viceprezidentu. 1804 metais ratifikavus Dvyliktąją JAV konstitucijos pataisą, procedūra buvo pakeista - nuo to laiko kiekvienas rinkikas turėjo balsuoti atskirai ir už prezidentą, ir už viceprezidentą.
Operkulas
miniatiūra|220px|right|Gėlavandenės sraigės Viviparus contectus operkulas kiauto angoje Operkulas – plokščias gaubtas dangtelis pilvakojų moliuskų kriauklių angoje, raginės ar kalkinės kilmės anatominė struktūra, būdinga  daugeliui jūrinių bei gėlavandenių, taip pat kai kurioms sausumos sraigėms. Operkulas sujungtas su moliusko koja ir tarnauja savotišku „liuku“ uždaryti angai kriauklėje, kai tik joje įsitaiso minkštoji kūno dalis.
Savybės
miniatiūra|250px|left|Operkulai iš Naujosios Gvinėjos Priklausomai nuo moliusko rūšies, operkulas gali būti apvalus ar ovalo formos, dalinai ar pilnai uždarantis angą, jį gali pakeisti ir sustingusio sekreto epifragma. Koncentrinės struktūros, būna įvairiaspalviai ir bespalviai. Operkulo funkcija – apsaugoti moliuską nuo išdžiūvimo, plėšrūnų, kai kuriais atvejais padėti judėti su kiautu ir pan.
Ksantas
Graikų mitologijoje ir istorijoje Ksantas („geltonas“) yra kelių žmonių ir padarų vardas:
Hakonas Grjotgardsonas
Hakonas Grjotgardsonas (838?-917) – pirmas Ladės (Norvegija) jarlas.
Kilęs iš Halogalando, stengėsi išplėsti savo valdas į pietus. Įsikūręs Ladėje jis tapo mažosios karalystės Triondelago valdovu. Iki šiol nėra aišku, kiek tvirtą valdžią jis turėjo šiame gerai organizuotame regione.
Jo sūnus buvo Sigurdas Hakonsonas (Sigurd Håkonsson).
Haraldas Gražiaplaukis vedė jo dukterį Osą, kas jam, manoma, padėjo vienyti Norvegiją sudariusias mažąsias karalystes. Sėkmingai kariavęs už šį Haraldo tikslą Hakonas tapo ir Sunfjordo, Nordfjordo ir Sogno (Sunnfjord, Nordfjord, Sogn) jarlu.
Žuvo kaudamasis su buvusiu Sogno jarlu Atliu Mjove (Atle Mjove).
Augustinas Kepenis
Biografija
Pirmasis muzikos mokytojas buvo K. Jovaiša. Baigęs Rokiškio vidurinę mokyklą, 1950 m. Augustinas įstojo į Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokyklą, kur pas P. Tamuliūną ir A. Račiūną mokėsi muzikos teorijos ir kompozicijos. 1953–1958 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. J. Motiekaičio ir doc. K. Kavecko klasėse).
1958–1961 m. choro dirigavimą dėstė Klaipėdos muzikos mokykloje, 1959–1961 m. buvo Klaipėdos operos vyr. dirigentas. Atnaujino G. Verdi operą „Traviata“, o 1960 m. pastatė A. Klenickio operą „Prie Nemuno“ (opera parodyta ir Vilniuje). Apsigyvenęs Vilniuje, 1961–1964 m. buvo Valstybinio pedagoginio instituto mišriojo choro, taip pat dainų ir šokių liaudies ansamblio „Šviesa“, o 1965–1967 m. miesto vyrų choro „Varpas“ chormeisteris. 1964–1969 m. Lietuvos liaudies meno rūmų dirigentas – konsultantas ir Vilniaus skaičiavimo mašinų gamyklos vyrų choro „Elektronika“ meno vadovas ir dirigentas. 1970–1977 m. vadovavo įvairiems sostinės meno mėgėjų kolektyvams, kurį laiką buvo Vilniaus miesto medicinos darbuotojų klubo dainų ir šokių liaudies ansamblio „Rūta“ meno vadovas. 1978 m. kartu su L. Furmonavičiūte subūrė Vilniaus mokslinio tyrimo institute „Venta“ mišrųjį chorą ir jam vadovavo iki mirties. 1990 m. choras koncertavo Jugoslavijoje, dalyvavo dainų šventėse, prizinių vietų pelnė chorų apžiūrose ir konkursuose.
Nuo 1977 m. Lietuvos liaudies meno rūmų muzikos skyriaus darbuotojas, 1980–1982 m. Lietuvos mokslinio metodinio kultūros centro vyr. mokslinis bendradarbis. Buvo mėgėjų chorų konsultantas, 1965 m. respublikinės dainų šventės vyr. dirigentų asistentas, 1967 m. respublikinės meno ir sporto dainų šventės dirigentas. Sukūrė dainų chorams, vokaliniams ansambliams ir solistams.
Siesikų seniūnija
Siesikų seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Ukmergės rajono savivaldybės šiaurės vakaruose.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
Pagal Ukmergės rajono savivaldybės mero 2017 m. gruodžio 14 d. potvarkio Nr. 9-87 5 priedą, seniūnijoje yra 6 seniūnaitijos:
Pingas (upė)
Pingas  – upė šiauriniame Tailande; Menam Čao Prajos viena ištakų (kartais laikoma jos dešiniuoju intaku). Prasideda pačioje šalies šiaurėje, Čiangmajaus provincijoje, Mianmaro pasienyje, Tanentaundžio kalnuose. Teka į pietus, pradžioje kalnuotomis vietovėmis. Žemupyje teka Menamo lyguma. Ties Nakhonsavanu susilieja su Nano upe ir sudaro Menam Čao Prają.
Didžiausias intakas – Vangas (kairysis). Upė vandeninga vasarą. Pingo vanduo naudojamas drėkinimui (ypač ryžių laukų). Įrengta Bhumifolo hidroelektrinė ir tvenkinys (ilgis 125 km). Prie Pingo įsikūrę miestai: Čiangmajus, Takas, Nakhonsavanas.
Vidas Petkevičius
Vidas Petkevičius (g. 1949 m. liepos 13 d. Žasliuose, Kaišiadorių rajone) – didis Lietuvos aktorius.
Biografija
Garsiojo režisierės Dalios Tamulevičiūtės aktorių dešimtuko auklėtinis, >40 m. vaidina Jaunimo teatre.
1971 m. Vilniuje pirmasis Europoje sukūrė Jėzaus vaidmenį A. Lloydo Webberio roko operoje „Jėzus Kristus superžvaigždė“.
2008 m. išleido dainuojamosios poezijos albumą „Keleivis“.
Shayla LaVeaux
Šeila LeVjuks (, tikrasis vardas – Dana Casey; g. 1969 m. gruodžio 27 d. Denveris, JAV) – pornografinių filmų aktorė.
Biografija
Šeila gimė Denveryje, Kolorado valstijoje. Augo tik su motina ir jau paauglystėje pasižymėjo maištingu charakteriu. Būdama 15 metė mokyklą ir įniko į kvaišalus, kuriems užsidirbti ėmė šokti striptizą įvairiuose vakarėliuose.
1990 m. ji ištekėjo už Jameso Wieserio. Pora vadovavo striptizo klubui ir turėjo nedidelį knygyną, kuriame prekiavo suaugusiems skirta literatūra. Norėdama padaryti verslui didesnę reklamą, Šeila nusprendė, kad tam geriausiai tiktų jos pačios fotosesijos įvairiuose žurnaluose bei nutarė šokti striptizą savo pačios klube.
Jukonas
Jukonas (pranc., ) – Kanados teritorija šiaurės vakaruose. Rytuose ribojasi su Šiaurės Vakarų teritorijomis, pietuose – su Britų Kolumbija, šiaurės vakaruose – su JAV (Aliaska). Administracinis centras – Vaithorsas.
Istorija
1898 m. teritorija buvo atskirta nuo Šiaurės Vakarų provincijos ir pavadinta Jukono Teritorija. Teritorijos administracinis centras buvo Dosonas, tačiau 1953 m. šį statusą perėmė Vaithorsas. 2008 m. oficialiai pervadintas į Jukoną.
Shayla LaVeaux
Biografija
Klube „Shotgun Willie“ ji sutiko Alexis DeVell, tuo metu jau vaidinusią pornografiniuose filmuose. Nors Alexis turėjo draugą, o Šeila buvo ištekėjusi, tarp jų užsimezgė intymūs santykiai. 1992 m. Alexis pakvietė ją į Los Andželą, kur Šeila turėjo galimybę iš arti išvysti pornografijos užkulisius. Kuriant juostą „Curious“ ir vienai aktorių negalint atlikti savo vaidmens, jis buvo pasiūlytas Šeilai ir ši sutiko. Netrukus ji pasirodė dar viename filme – „Lesbian Love Connection“ – ir sulaukė pasiūlymo pasirašyti ilgalaikę sutartį.
Jukonas
Geografija
Jukonas yra kalnuotas. Teritorijos dalį užima Jukono plokščiaklanis, Šiaurės Amerikos Kordiljeros. Aukščiausia viršūnė – Logano kalnas (aukščiausias ir Kanadoje) – 5 959 m. Šiaurinius krantus skalauja Boforto jūra. Prateka svarbios upės – Jukonas, Makenzis.
Ūkis
Kertami miškai (užimantys apie 60 % visos teritorijos ploto). Išgaunamos švino, cinko, vario, nikelio, urano rūdos. Taip pat auksas (žr. Aukso karštinė) ir sidabras. Jukonui taip pat svarbi žvejyba ir turizmas.
Shayla LaVeaux
Biografija
1996 m. pora persikėlė į Los Andželą, kur jos vyras taip pat ėmė filmuotis pornografinėse juostose. Jie buvo įkūrę savo kompaniją „Shayla Productions“, glaudžiai bendradarbiavusią su „Jill Kelly Productions.“
Jukonas
Gyventojai
thumb|[[Vaithorsas|Vaithorso centras]] thumb|Tipiškas Jukono teritorijos kraštovaizdis
Shayla LaVeaux
Biografija
Šeila keletą kartų buvo nutraukusi savo karjerą, tačiau po pertraukos vėl sugrįždavo. Iki 2013 m. ją buvo galima išvysti daugiau kaip 240 filmų.
NetBeans
NetBeans – integruota programų kūrimo aplinka (IDE). Tai laisva, atviro kodo aplinka, skirta programų kūrimui Java kalba. Veikia visose populiariausiose operacinėse sistemose. Šiai aplinkai sukurta nemažai mokamų ir nemokamų trečių šalių papildymų (įskiepių). Pasižymi lankstumu. Pagrindiniai tradiciškai su kuriama programa susiję veiksmai (kompiliavimas ir t. t.) realizuojami kaip Ant scenarijai.
Dabartinė versija (8.0) suteikia daug galimybių tiek J2ME, tiek J2SE, tiek ir J2EE programoms kurti.
Roe I Biplane
Roe I Biplane – pirmasis Anglijos teritorijoje suprojektuotas, sukonstruotas ir skridęs varikliu varomas lėktuvas, medinės konstrukcijos drobe aptrauktas biplanas su anties tipo sparnais, be krypties vairo ir su priekyje įrengtais stabilizatoriais.
Istorija
Šį orlaivį sukurti paskatino įsteigti prizai: Brooklands Automobile Racing Club pasiūlė žmogui, įveiksiančiam trijų mylių (4,8 km) lenktynių žiedą iki 1907 m. pabaigos, dovanoti 2500 svarų sterlingų (šių dienų verte tai būtų apie 500 000 svarų sterlingų). Atskirą 1000 svarų sterlingų prizą (šių dienų verte – 200 000 svarų sterlingų) už nuskristą vieną mylią (1,6 km), pasiūlė laikraštis „Daily Graphic“.
Alliott Verdon Roe savo lėktuvui gaminti idėjų sėmėsi iš paties anksčiau pagaminto lėktuvo modelio, laimėjusio 150 svarų prizą, kuris buvo įsteigtas lordo Northcliffe. Kad laimėtų prizą, modeliai turėjo nuskristi bent 50 pėdų, bet 1907 m. balandžio 15 d. Londone, Aleksandros rūmuose (Alexandra Palace), Allioto sukonstruotasis sugebėjo nuskristi net 100 pėdų.
1907 m. rugsėjį buvo pagamintas pirmasis orlaivio prototipas: medinis biplanas, varomas priekyje įtaisytu JAP 9 AG varikliu, kuris suko dviašmenį iš aliuminio pagamintą propelerį. Išbandžius prototipą Bruklando trasoje paaiškėjo, jog varikliui trūko galios. Kitam bandymui Alliott išsinuomojo prancūzišką Antoinette variklį, gebantį išvystyti 24 AG. Šiek tiek patobulinus sparnus, su naujuoju motoru lėktuvas pajėgė atlikti trumpus skrydžius. Tai įvyko 1908 m. birželio 8 d.
Kadangi skrydis buvo atliktas vėliau, jau po konkurso nustatyto termino laiko, niekas tada neskyrė įvykiui daug dėmesio. Atlikto skrydžio metu nebuvo žurnalistų ar ko nors kito su fotoaparatu. Taip pirmasis anglų skrydis ir liko neįamžintas nuotraukoje, skirtingai nuo pirmojo brolių Raitų skrydžio Amerikoje.
Vangas
Vangas  – upė šiaurės Tailande; Pingo kairysis intakas. Prasideda kalnuose šalies šiaurėje, Čiangrajaus provincijoje. Teka į pietus tarpukalnių slėniais. Įteka į Pingą ties Tako miestu. Upės režimas musoninis; patvinsta vasarą. Vango vidurupyje įsikūręs Lampango miestas.
BMW 328
thumb|400px| BMW 328, fotografuotas [[2004 birželį Gaisbergrennene, Salzburge]] BMW 328 – BMW 1936–1940 m. gamintas sportinis automobilis. Dizaineris – Fritz Fiedler.
Visiškai pripažinta, kad Jaguar XK120 neatsitiktinai yra tokia panaši į BMW 328.
Užpaliai
thumb|left|Užpaliai ir tiltas per Šventąją
Etimologija
Miestelio vardas kilęs nuo žodžių junginio už palių (už pelkių, tyrulių). Kiti pasakoja, kad prie upės gyvenusius žmones dažnai užpuldavę.
Istorija
thumb|left|Užpaliai (Wyspol) pažymėti [[1665 m. Nicolas Sanson sudarytame žemėlapyje]]
Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą Užpaliai yra paminėti Mindaugo 1261 m. dokumente.
Spėjama, kad iš pradžių Užpaliai (minimi nuo XIV a.) galėjo būti kitur, maždaug už 3 km, prie Šeimyniškių piliakalnio. Čia stovėjo Užpalių pilis, buvusi lietuvių žemių šiaurės vakariniame pakraštyje. Teodoras Narbutas teigia, kad 1233 m. Užpaliuose vyko kautynės tarp Livonijos ordino ir kunigaikščio Rimgaudo, kurias laimėjo lietuviai. Pilies kalavijuočiai neužėmė, tačiau ji buvo sugriauta 1433 m., kai ordinas nuniokojo apylinkes vykstant Švitrigailos ir Žygimanto Kęstutaičio kovoms. Po to gyvenvietė pamažu persikėlė į dabartinę vietą.
Užpalių dvaras priklausė valstybiniams dvarams. 1529 m. minimas miestelis. Vėliau miestelį valdė Kristinas Astikas (pasirašęs Torūnės, Horodlės, Melno taikas), paskui – Sapiegos, Radvilos. 1522 m. minima Užpalių bažnyčia. 1792 m. pradžioje Užpaliai įkūrė savivaldą, vasario 25 d. gavo Magdeburgo teises ir herbą. Tačiau po kelių mėnesių įsigalėjus reformų priešininkams, palaikomiems Rusijos, savivalda ir herbas panaikinti. 1831 m. vietos gyventojai aktyviai dalyvavo sukilime. Po 1863 m. sukilimo miestelis smarkiai nusiaubtas. XIX a. pabaigoje Užpaliai buvo Vilkmergės apskrities miestelis, valsčiaus centras.
Pokario metais apylinkėse veikė Vytauto apygardos, Liūto partizanų rinktinės partizanai.
1945 m. įkurta biblioteka. 1967 m. buvo išasfaltuotas miestelio centras, pastatyta autobusų stotelė, vaikų lopšelis-darželis, erdvūs vidurinės mokyklos rūmai, seniūnijos pastatas, nauja ambulatorija, kooperatyvo parduotuvė.
thumb|Užpalių reginys
Gyventojai
center|800px|Užpalių kaimo panorama nuo Lygamiškio piliakalnio
Laurence Harvey
Laurence Harvey (1928 m. spalio 1 d. Joniškyje – 1973 m. lapkričio 25 d.) – lietuvių kilmės (žydas pagal tautybę) kino aktorius atlikęs vaidmenis amerikietiškuose ir angliškuose filmuose.
Biografija
Gimė Joniškyje žydų Ber (Boris) ir Ella Skikne šeimoje. Buvo jauniausias iš trijų sūnų. Tikras vardas Zvi Mosheh (Hirsh) Skikne, gimus vadintas Laruschka Mischa Skikne, šeimoje vadino Hirshkeh. 1933 m. šeima emigravo į Pietų Afriką, kur pasivadino anglišku vardu Harry. Augo Johanesburge. Po II pasaulimio karo apsigyveno Anglijoje. Čia pasirinko pseudonimą Laurence Harvey.
Buvo vedęs:
Hektaras
miniatiūra|Hektaro ir aro sąryšis Hektaras (ha) – ploto matavimo vienetas, lygus 10 000 m² (100 m x 100 m), 100 arų arba 0,01 km².
Hektaras nėra šiuolaikinės metrinės sistemos vienetas, tačiau dažnai naudojamas žemės plotui skaičiuoti.
Mačiūnų apylinkė (Prienai)
Mačiūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Prienų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Prienų rajonui. 1954 m. prijungta Strielčių apylinkė, dalis Bagrėno apylinkės, dalis Šiauliškių apylinkės ir dalis Pakumprio apylinkės, o dalis Mačiūnų apylinkės prijungta prie Kunigiškių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Mačiūnų apylinkė prijungta prie Ašmintos apylinkės ir Išlaužo apylinkės.
Kūtiškė
Kūtiškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Naujojo Daugėliškio, prie kelio. Vakariau kaimo auga Andrikavo miškas.
Gyventojai
thumb|left|255px|Kaimo pirkia
Želvos gimnazija
Ukmergės rajono Želvos gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Želvoje (Ukmergės raj.), J. Vaišučio g. 12, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190343786. Filialas Ukmergės rajono Želvos vidurinės mokyklos ikimokyklinio ugdymo skyrius.
Istorija
Mokykla savo metus skaičiuoja nuo 1909 m., kai Želvoje buvo įkurta Vilniaus gubernijos Vilniaus apskrities Giedraičių valsčiaus Paželvių gyvenvietės Bikonių pradinė mokykla. Išlikę šios mokyklos steigimo dokumentai. Mokykla įsikūrė privačiame name. Joje mokėsi 47-67 mokiniai. Materialinė bazė buvo skurdi, mokyklos išlaikymui lėšos menkos.
1914 m. Bikonių (Želvos) mokykla perkelta į valstybės lėšomis pastatytas patalpas už miestelio – Dainiškėse. 1918 m. jau veikė lietuviška mokykla. Iki 1939 m. mokykla nesutalpino visų besimokančių, todėl buvo mokoma net keliuose pastatuose. 1939 m. pastatyta nauja mokykla, kurioje tilpo visi šešių komplektų Želvos pradžios mokyklos mokiniai. joje mokėsi 165 mokiniai, dirbo 5 mokytojai.
Kristina Buožytė
Kristina Buožytė (g. 1982 m. spalio 9 d. Klaipėdoje) – kino filmų režisierė.
Želvos gimnazija
Istorija
1944 m. mokykla performuota į progimnaziją, kurioje mokėsi 254 mokiniai. 1946 m. mokykla – jau gimnazija. 1950 m. Želvos vidurinė mokykla išleido pirmąją abiturientų laidą. Tuo metu mokėsi 546 mokiniai. 1970 m. prie mokyklos pastatytas 12 klasių priestatas su sporto sale.
Kristina Buožytė
Biografija
Paauglystėje vaidino Klaipėdos jaunimo teatre. 2001–2005 m. studijavo kino režisūrą Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje, 2008 m. baigė magistro studijas. Tais pačiais metais apdovanota Sidabrine gerve už geriausią filmą („Kolekcionierė“).
Želvos gimnazija
Istorija
2012 m. prijungta Žemaitkiemio pagrindinė mokykla.
Žymiausi mokiniai
Mokyklą baigė:
Juodasis Kelias
Istorija
Iki 1996 m. – gyvenvietė Nemėžio apylinkėje.
Demy de Zeeuw
Demis de Zėuvas (g. 1983 m. gegužės 26 d.) – profesionalus futbolininkas, Nyderlandų vyrų futbolo rinktinės ir Maskvos "Spartak" klubo žaidėjas. Jis žaidžia atraminio saugo pozicijoje, pasižymi gerais gynybiniais įgūdžiais ir žaidimo organizatoriaus sugebėjimais. Anksčiau per savo profesionalo karjerą yra žaidęs Deventerio Go Ahead Eagles ir Alkmaro AZ komandose, su pastarąja 2008–09 m. sezone D. de Zeeuwas tapo Olandijos čempionu.
2009 m. liepos 25 d. persikėlė į Amsterdamo "Ajax" klubą. 2011 m. liepos 6 d. pasirašė trejų metų sutartį su Rusijos Maskvos "Spartak" klubu.
Socionika
Socionika – asmenybių tipų ir jų tarpusavio santykių suderinamumo teorija, paremta Karlo Gustavo Jungo darbais apie psichologinius tipus, Zigmundo Froido teorija apie sąmonę ir pasąmonę bei Antonio Kepinskio informacinio metabolizmo teorija. Tipologijos pradininke laikoma lietuvių tyrinėtoja – Aušra Augustinavičiūtė, kuri 1970 metais aprašė tarptipinių santykių teoriją. Socionika tyrinėja žmogaus psichologinius tipus ir santykius tarp tipų, taip pat tipų psichologines savybes ir jų modelius, kurie sudaryti iš psichologinių funkcijų.
Socionika remiasi K. G. Jungo tipologija, kuri klasifikuoja žmones pagal keturias savybių poras:
BTR-80
BTR-80 – tarybinis/rusiškas ratinis (8×8) šarvuotasis transporteris. Gamyba pradėta 1986 m., turėjo pakeisti Tarybinės Armijos naudotus BTR-60 ir BTR-70. Sukonstruotas GAZ konstruktorių, gaminamas Arzamaso mašinų gamykloje.
Tai keturių ašių mašina, visi ratai – varantieji, visų ratų pakabos nepriklausomos. Vandenyje varytuvas yra vandenmečiai. BTR-80 gali lydėti tankus, įveikti raižytą vietovę, vandens kliūtis. Turi 10 sėdynių įgulai ir desantui.
Konstrukcija
Standartinė įranga:
BTR-70 turėtas nupjauto kūgio formos bokštelis perdarytas, todėl suporintų 14,5 mm (KPVT) ir 7,62 mm (PKT) kulkosvaidžių vamzdžiai pakeliami nuo -4° iki +60°. Tai leidžia apšaudyti taikinius kalnų šlaituose, aukštuose pastatuose, apšaudyti sraigtasparnius. Horizontaliai bokštelis sukiojamas 360°. Bokštelis su kulkosvaidžiai skirtas kautis su antžeminiais ir žemai skrendančiais oro taikiniais nuotoliais iki 2000 m.
Perdarytos ambrazūros – dabar jos apvalios (anksčiau – lašo formos), turi rutulinius įtaisus kaip ir BMP. Ambrazūros įtaisytos priekin nukreiptose nišose, dėl ko patogu automatais šaudyti į priekyje esančius taikinius.
BTR-80 turi apsaugą nuo masinio naikinimo ginklų – nuo pradinės branduolinio sprogimo spinduliuotės, radioaktyvių dulkių, cheminio ir biologinio ginklo.
Naktį aplinką (mūšio lauką) apšviesti gali ties kulkosvaidžiais pritvirtintas IR prožektorius OU-3GA2M. Gali sudaryti dūmų uždangą naudodamas šešis dūminius granatsvaidžius.
Pirmųjų serijų BTR-80 varo KamAZ-7403 dyzelis, nuo 1993 m. gaminamus – JaMZ-238M2 dyzelis, turintis panašias charakteristikas.
Praradęs vieną ar du ratus BTR-80 gali toliau netrukdomas judėti. Jam nekenkia vienos priešpėstinės minos sprogimas. Prieštankinės minos sprogimas paprastai pažeidžia tik vieną ratą, todėl BTR-80 gali toliau važiuoti, tai patvirtino tokie atvejai Afganistano kare.
Centralizuota padangų oro slėgio valdymo sistema leidžia reguliuoti padangų slėgį pagal važiavimo sąlygas. Klampiame grunte sumažinus padangų slėgį BTR pravažumas artimas vikšrinių mašinų pravažumui. BTR-80 naudoja KI-80 ar KI-126 kulkoms atsparias padangas. Įvairaus kalibro kulkomis sušaudytomis padangomis, iš kurių išėjęs oras, BTR-80 dar gali važiuoti kelis šimtus kilometrų.
Korpuso priekinėje dalyje BTR-80 turi išsivilkimo gervę, kurios vilkimo jėga – 43120-60000 N ir kuri gali būti padvigubinta naudojant skridinį.
Variklis normaliai užvedamas, kai aplinkos temperatūra aukštesnė kaip -25 °C. Kai šaltis didesnis variklį sušildo specialus šildytuvas.
Variklį saugo pusiau automatinė gesinimo sistema. Ekipažo skyriuje yra du anglies dioksido gesintuvai.
BTR-80 korpuso viršuje yra 4 liukai, kairėje ir dešinėje pusėse – dvidalės durys desantui išlaipinti. Apatinė durų dalis nusileidžia ir sudaro laiptelius, kurie leidžia saugiai įlipti į važiuojantį šarvuotį ir išlipti.
Variantai
BTR-80 turi daug modifikacijų. Pagrindiniai variantai:
Naudotojai
right|240px|thumb|Plaukiantis BTR-80 Įvairios pasaulio šalys naudoja virš 5000 BTR-80:
Vytautas Kerbelis
Vytautas Kerbelis (1921 m. gegužės 1 d. Kaune – 1995 m. lapkričio 5 d. Seminole, FL – JAV, 1996 m. gegužės 1 d. palaikai perlaidoti Petrašiūnų kapinėse) – kompozitorius, vargonininkas, chorvedys, dailininkas.
Biografija
Tėvas buvo kariškis – pulkininkas, motina – dainininkė. Nuo devynerių metų mokėsi skambinti pianinu, o mokydamasis gimnazijoje dalyvavo užklasiniuose renginiuose.
1940 m. baigęs Marijampolės Rygiškių Jono gimnaziją, įstojo į Kauno konservatoriją, kur pas Antaną Budriūną, Stasį Šimkų ir Juozą Tallat-Kelpšą mokėsi chorvedybos, pas prof. Juozą Gruodį – kompozicijos. 1943 m. vokiečiams uždarius konservatoriją, kurį laiką mokėsi privačiai.
1944 m. pasitraukė į Vakarus, pateko į Italiją, 1945–1948 m. Romoje studijavo Šv. Cecilijos muzikos akademijoje pas prof. J. Garoffolo. 1948 m. išvyko į Argentiną ir Buenos Airėse dirbo įvairų muzikinį darbą, aktyviai dalyvavo lietuvių kultūriniame gyvenime.
1955 m. atvyko į Kanadą ir užėmė vargonininko ir chorvedžio vietą Aušros Vartų bažnyčioje Monrealyje. Choras giedojo bažnyčiose, viešai koncertavo. 1959 m. atvykęs į JAV, pradėjo vargonininkauti ir vadovauti chorui Viešpaties Atsimainymo lietuvių parapijoje Maspethe, NY. Choras, nors ir nedidelis, turėjo turiningą repertuarą, giedojo bažnyčiose, rengė koncertus, dalyvavo 1971 m. 4-ojoje JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėje Čikagoje ir kituose tautiniuose renginiuose.
1967–1988 m. vargonininkavo lietuvių parapijoje Niujorke, nuo 1988 m. – St. Petersburgo, FL, lietuvių parapijos vargonininkas ir lietuvių klubo choro vadovas. 1977–1981 m. – ALRK Vargonininkų ir kitų muzikų Centro valdybos pirmininkas (narys nuo 1968 m.), 1977–1981 m. – žurnalo „Muzikos žinios“ redaktorius ir administratorius.
V. Kerbelis žinomas ir kaip kompozitorius. Yra sukūręs apie 150 instrumentinių ir vokalinių kūrinių. Tai dainos chorams ir solistams, giesmės ir mišios, kantatos „Jūratė ir Kastytis“, „Agonija ir Triumfas“. Jo giesmę „Tautos globėjui“ gieda ir „Ąžuoliuko“ choras, giesmė įrašyta į plokštelę. 1950 m. „Margučio“ konkurse už dainą „Burės nakties jūroje“ pelnė antrąją premiją, antroji premija buvo paskirta ir 1975 m. konkurse už „Lietuvišką siuitą“ (konkursas buvo skirtas M. K. Čiurlionio gimimo 100-osioms metinėms). Ypač daug rašė vaikams: 1950 m. išleistas 32 dainų rinkinys „Lietuvių liaudies dainos jauniesiems pianistams“. Parašė kūrinių smuikui.
V. Kerbelis buvo ir tapytojas, sukūrė daug modernių paveikslų, dalyvavo parodose. Jo paveiksluose daug muzikinės minties, įvaizdžių. Tai ryšku kūrinyje „Mano paveikslai“.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Audruvė
Audruvė  – upė šiaurės Lietuvoje ir pietų Latvijoje; Virčiuvio kairysis intakas. Prasideda Niūraičių apylinkėse, Vilkiaušio miško pakraštyje. Teka į šiaurės rytus Joniškio rajonu, kerta Šiaulių-Rygos geležinkelį. Toliau teka Latvijos Jelgavos savivaldybe. Įteka į Virčiuvį 20 km nuo jo žiočių.
Intakai – Purvė, Klumpė (kairysis), Kiriena (dešinysis).
Vaga sureguliuota. Vidutinis nuolydis 113 cm/km. Prie Audruvės esančios gyvenvietės: Kirnaičiai, Anapolis, Bariūnai, Skilvioniai.
thumb|left|240px|Audruvė tarp Joniškio ir Beržininkų
Nacionalinė krepšinio lyga
(reklaminis pav. „7bet NKL“) – antras pagal pajėgumą Lietuvos klubinio krepšinio turnyras.
Įsteigtas 2005 m., ankstesnę LKAL reformavus į NKL bei RKL.
Prienų „Rūdupis“, Utenos „Juventus“ ir Pasvalio „Pieno žvaigždės“, laimėjusios NKL, dabar dalyvauja LKL.
Turnyro sistema
Pastovios ir nusistovėjusios turnyro sistemos NKL neturi, o kiekvieno sezono pradžioje yra tvirtinami turnyro nuostatai artimiausiems metams.
Varžybos vyksta trimis etapais:
I etapas (reguliarusis sezonas; vyksta spalio-vasario mėnesiais)
Visos komandos sužaidžia tarpusavyje po 2 rungtynes, iš kurių 1 namuose ir 1 išvykoje. Komandos reguliariajame sezone sužaidžia po 28 rungtynes. Po dviejų ratų komandos pagal pajėgumą, t. y. pagal užimamas vietas turnyrinėje lentelėje, suskirstomos į dvi grupes. Pirmoje grupėje 7 stipriausios komandos tarpusavyje žaidžia po 2 rungtynes, iš kurių vienerias namuose ir vienerias išvykoje. Antroje grupėje 8 žemiausias vietas užėmusios komandos tarpusavyje žaidžia po 2 rungtynes, iš kurių vienerias namuose ir vienerias išvykoje. Šiame etape komandos kovojančios dėl 1–7 vietų sužaidžia po 12, o kovojančios dėl 5–15 vietų – po 14 rungtynių. Iš viso komandos reguliariajame sezone sužaidžia po 40 arba 42 rungtynes.
Pasibaigus I etapui, į II etapą (atkrintamąsias varžybas) patenka 1–12 vietas užėmusios komandos. Paskutinę (15) vietą reguliariajame sezone užėmusi NKL komanda automatiškai krenta į Regionų krepšinio lygą (RKL).
II etapas (atkrintamosios varžybos; vyksta kovo mėnesį)
Aštuntfinalyje 5–12 vietą užėmusios NKL komandos žaidžia iki 3 laimėtų rungtynių. Aštuntfinalyje susitinka 5–12, 6–11, 7–10, 8–9 vietas po reguliaraus sezono užėmusios komandos. 1–4 vietą reguliariajame sezone užėmusios komandos automatiškai patenka į ketvirtfinalį. Namų aikštės pranašumą aštuntfinalyje ir ketvirtfinalyje turi aukštesnę vietą reguliariajame sezone iškovojusi komanda. Ketvirtfinalyje pirmą reitingą po aštuntfinalio etapo turinti komanda (1 vieta po reguliaraus sezono) susitinka su 8 reitingą turinčia komanda (8–9 poros nugalėtoja), antrą reitingą turinti (2 vieta po reguliaraus sezono) – su septintą reitingą (7–10 poros nugalėtoja) turinčia komanda, trečią reitingą (3 vieta po reguliaraus sezono) turinti komanda susitinka su šeštą reitingą (6–11 poros nugalėtoja) turinčia komandą, ketvirtą (4 vieta po reguliaraus sezono) – su penktą reitingą (5–12) turinčia komanda. Komandos žaidžia iki 3 laimėtų rungtynių.
Ketvirtfinalių laimėtojai patenka į pusfinalius. Antrame etape (pusfinaliuose) susitinka 1-(8-9) vietų ir 4-(5-12) vietų ketvirtfinalio varžybų porų nugalėtojai ir 2-(7-10) vietų ir 3-(6-11) vietų ketvirtfinalio varžybų porų nugalėtojai. Atkrintamųjų varžybų pusfinalių serijose komandos žaidžia iki 3 (trijų) pergalių. Namų aikštės pranašumą turi aukštesnę vietą reguliariame sezone užėmusi komanda. Pusfinalių laimėtojai patenka į finalą dėl I-os – II-os vietų, pusfinalių pralaimėtojai žaidžia serijoje dėl III-os-IV-os vietų.
III etapas (finalų serija; vyksta balandžio mėnesį)
Finalų serijoje išaiškinami čempionas, vicečempionas ir trečios vietos laimėtojas. Serijoje dėl III-čios – IV-os vietų žaidžiama iki 1 laimėtų rungtynių. Serijoje dėl I-os – II-os  vietų žaidžiama iki 1 laimėtų rungtynių.
Pirmosios rungtynės žaidžiamos aukštesnę vietą reguliariame sezone užėmusios komandos aikštėje, antrosios – žemesnę vietą užėmusios komandos aikštėje ir t. t.
Dabartiniai NKL klubai
2022–2023 m. sezone Nacionalinėje krepšinio lygoje dalyvauja 14 klubų:
Jonas Damanskas
Biografija
1952 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą. 1970 m. biologijos mokslų kandidatas.
1952–1955 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, 1955–1992 Fizinio auklėjimo katedros vedėjas.
1957–1967 m. Lietuvos lengvosios atletikos vyriausiasis treneris, treneris. Svarbiausi darbai apie fizinių pratimų poveikį organizmui. Padarė išradimų.
Ieva Gurinaitė-Paskienė
Ieva Gurinaitė-Paskienė (1916 m. sausio 12 d. Jazdauskiškiuose, Mažeikių apskritis – 2000 m. spalio 23 d. Šiauliuose) – Lietuvos teatro ir kino aktorė.
Biografija
1932 m. baigė Varduvos žemės ūkio mokyklą. 1937–1940 m. dirbo Telšių ligonių kasoje. 1941 m. pasitraukė į Rusiją, gyveno Jaroslavlio srityje. 1942–1944 m. dalyvavo LSSR meno ansamblių veikloje. 1945–1949 m. Žemaičių teatro Telšiuose aktorė, 1948 m. baigė Žemaičių teatro studiją. 1949 m. kartu su vyru, aktoriumi Stasiu Paska persikėlė į Šiaulius. 1949–1990 m. Šiaulių dramos teatro aktorė. Palaidota Donelaičio kapinėse.
Vaidmenys
thumb|Ievos Gurinaitės ir Stasio Paskos kapas Donelaičio kapinėse Teatre:
Kine:
Odaiba
Odaiba (お台場) – didelė dirbtinė sala Tokijo įlankoje, Japonijoje, besitęsianti nuo centrinio Tokijo iki Vaivorykštės tilto. Ši sala buvo pastatyta gynybiniais tikslais XVIII a. šeštajame dešimtmetyje prieš prasidedant Meidži restauracijai. XX a. antrojoje pusėje sala ėmė smarkiai plėstis ir gavo uostamiesčio srities vardą, o 1990 m. Odaiba tapo viena iš svarbiausių komercijos, prekybos ir poilsio zonų. Odaiba kartu su Minato Mirai 21 Jokohamoje yra vienintelės vietos Didžiojo Tokijo metropolyje, kurios turi laisvą priėjimą prie pajūrio.
Daiba (台場) yra vadinama viena iš Minato seniūnijos apygardų.
Istorija
Pavadinimas Odaiba kilo iš šešių gynybai skirtų salų, kurios Tokugavomų įsakymu buvo supiltos 1853 m. (darbų vykdytojas Egava Hidetacu). Šiogūnatas manė jas padėsiant apginti Edą (dabartinį Tokiją) nuo Jungtinių Valstijų komodoro Matthew Perry'io laivyno. Iš vienuolikos planuotų salų-fortų buvo pastatytos tik penkios mažos ir viena didesnė. Žodis Daiba japonų kalba reiškia patrankų fortą.
1990 m. tuometinis Tokijo gubernatorius Šiuniči Suzuki pradėjo didįjį Odaibos plėtros projektą. Jis sumanė įkurti komercijos ir paslaugų centrą, apgyvendinti šimtus tūkstančių gyventojų. Svarbiausia jo idėja buvo paversti salą pagrindine Tokijo televizijos stotimi. Šiam projektui įgyvendinti jis turėjo laiko iki 1996 m. pavasario.