cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Konstantinas Stašys
Biografija
Svarbiausias K. Stašio vaidmuo buvo vadovavimas Vilniaus lietuvių laikinajam komitetui, vėliau pavadintam Tautiniu Vilniaus lietuvių komitetu, 1922 ir 1927 metais iki pat lenkų okupacijos galo 1939 m. Šis komitetas atstovavo visai Vilniaus krašto lietuvių organizuotai visuomenei, gynė lietuvių teises lenkų ir tarptautinėse įstaigose. Tais metais K. Stašiui teko daug kartų atstovauti Vilniaus krašto lietuviams tautinių mažumų kongresuose Šveicarijoje bei įvairiuose Lenkijos tautinių mažumų komitetuose Varšuvoje. 1937 m. vasarį suimtas ir apkaltintas rengęs sukilimą Vilniaus kraštui prijungti prie Lietuvos valstybės. Sovietų sąjungai užėmus Vilnių 1939 m. rugsėjį K. Stašys suimtas ir išgabentas į Balstogės kalėjimą, kol Lietuvos vyriausybė išsirūpino jo paleidimu. Lietuvai atgavus Vilnių 1939 m. gruodžio 6 d. K. Stašys paskirtas Vilniaus burmistru. Lietuvą okupavusių sovietų 1940 m. birželį iš pareigų atleistas, po metų su šeima išvežta į Altajaus kraštą. Po 6 mėnesių nuo šeimos atskirtas, nuteistas 8 m. priverčiamiesiems darbams ir išsiųstas į Vorkutą. Po vienerių sunkaus darbo metų perkeltas į kitą priverčiamųjų darbų stovyklą prie Maskvos. Tolesnis likimas nežinomas.
Ugninis jūrų klounas
Ugninis jūrų klounas (Amphiprion melanopus) – vienuolžuvinių (Pomacentridae) šeimos žuvis. Kūnas iki 12 cm ilgio, su viena balta juosta, esančia prieš akis. Nugarinis pelekas raudonas.
Akvariumuose yra agresyvūs, todėl patariama laikyti tik vieną tokią žuvį.
S/2003 J 23
S/2003 J 23 – natūralus Jupiterio palydovas. Atrastas 2004 m. Havajų Universiteto astronomų komandos, kuriai vadovavo Scott S. Sheppard (David C. Jewitt, Jan Kleyna, Yanga R. Fernández) iš 2003 m. darytų nuotraukų.
Priklauso Pasifės palydovų grupei.
Aviliai (Kaišiadorys)
Aviliai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Žiežmarių, prie plento (šiauriau greitkelio ). Kelias į Vladikiškes.
Istorija
Seniau kaimo vietoje buvo Astrauciškių palivarkas, priklausęs Riomeriams, vėliau M. Liandsbergienei. 1920 m. išparceliuotas, o 1926 m. kaimas pervadintas Aviliais. 1962 m. kaime įkurtas introdukcinis-karantininis punktas, kuriame tikrinamos naujos dekoratyvinių, uoginių, vaisinių ir techninių augalų rūšys, gautos iš užsienio, auginami sodinukai.
Titanoboa cerrejonensis
Titanoboa cerrejonensis – išnykusi gyvačių rūšis, priklausanti Titanoboa genčiai, gyvenusi maždaug prieš 60-58 milijonus metų, paleoceno laikotarpiu, kuris truko 10 milijonų metų iš karto po dinozaurų išnykimo. Vienintelė žinoma rūšis yra Titanoboa cerrejonensis – didžiausia, ilgiausia ir sunkiausia žinoma gyvatė, kuri išstūmė prieš tai buvusią rekordininkę – Gigantophis garstini.
Dydis
thumb|left|Titanoboa palyginimas su žirafa Lygindami fosilijų dydžius ir formas su dabartinėmis gyvatėmis, tyrėjai nustatė, kad Titanoboa cerrejonensis galėjo siekti iki 12 – 15 metrų ilgio, sverti apie 1135 kilogramus ir būti apie 1 metro skersmens storiausioje kūno dalyje. Ilgiausia dabar gyvenančia gyvate laikomas tinklinis pitonas, kuris gali pasiekti iki 8,7 metrų ilgio.
Paplitimas
2009 metais 28 Titanoboa cerrejonensis fosilijos buvo surastos Cerrejón anglies kasyklose Gvachiros departamente Kolumbijoje. Iki šių atradimų keletas fosilijų buvo surastos Pietų Amerikos tropikuose. Gyvatė buvo atrasta tarptautinės mokslininkų komandos, kuriai vadovavo paleontologas Jonathan Bloch iš Floridos universiteto ir paleobotanikas Carlos Jaramillo iš Panamos Smithsonian tropinių tyrimų instituto.
Klimatas
Kadangi gyvatės yra šaltakraujai gyvūnai, atradimas leidžia manyti, kad tų laikų tropikai buvo šiltesni nei anksčiau manyta. Vidutinė jų temperatūra turėjo būti apie 30 °C. Šiltesnis Žemės klimatas Titanoboa cerrejonensis gyvavimo metu leido joms pasiekti didesnį nei šiuolaikinių gyvačių dydį. Šiandien didžiausi šaltakraujai gyvūnai randami tropikuose, kur yra karščiausia, mažesni gyvena toliau nuo pusiaujo.
Masinėje kultūroje
2011 metais Charlie Brinson ir jo komanda sukūrė 10 metrų ilgo elektromechaninį robotizuotą Titanoboa modelį. Taip pat yra planų jį pailginti iki 15 metrų ilgio.
Natūralaus dydžio, 15 metrų ilgio ir 1100 kilogramų, Titanoboa modelis buvo pristatytas Niujorko centrinėje stotyje 2012 metų kovo 22 dieną. Jis reklamavo Smithsonian kanalo laidą – „Titanoboa: Monster Snake“, kuri buvo parodyta 2012 metų balandžio 1 dieną. Replika dabar eksponuojama Smithsonian gamtos istorijos muziejuje Vašingtone.
Peilis
thumb|150px|Virtuvinių peilių komplektas Peilis – universalus pjaunamas vienašmenis įrankis ir ginklas. Peilis susideda iš trumpos rankenos ir geležtės. Geležtė paprastai plieninė. Rankena medinė, metalinė, plastikinė, nuo senovės rankenos taip pat daromos iš rago ar kaulo. Be to, peiliais vadina ir plūgų, oblių, staklių geležtes.
Peiliai skirstomi į ištisinius ir sulenkiamus (lenktinius). Ištisinių peilių geležtė yra vientisa detalė, o sulenkiamų – užlenkiama arba įtraukiama į rankeną.
Sandara
left|thumb|Peilio sandara Peilis sudarytas iš geležtės (1) ir rankenos (2). Jeigu geležtė suvesta į vieną tašką, šis taškas vadinasi geležtės smaigalys (3). Aštrioji geležtės dalis vadinama ašmenimis (4). Ašmenys gali būti lygūs arba dantyti. Paviršius, kuriame susiaurėja geležtė, vadinamas nuolydžiu (5). Priešinga ašmenims geležtės pusė vadinama pentimi (6). Kartais ant geležtės šonų paviršiaus būna griovelis (7), kuris geležtę palengvina. Neužaštrinta geležtės dalis prie rankenos vadinama geležtės pėda (8). Kartais tarp geležtės ir rankenos yra apsauga (9), sauganti ranką. Rankenos viduje yra geležtės įkotė, prie kurios rankena įvairiais būdais pritvirtinama. Tolimiausia rankenos vieta geležtės atžvilgiu vadinama galu (10). Kartais gale padaroma skylė, per kurią įveriama virvelė ar dirželis (11).
Geležčių tipai
Geležtės skirstomos pagal šoninio profilio arba nuolydžio (skerspjūvio) formą. thumb|Geležčių tipai
Pagal šoninį profilį
1 – Tiesios penties linijos geležtė, dar vadinama skandinaviškos formos geležte Skirta pjauti arba smaigaliu durti.
2 – Krintančios penties linijos geležtė Vienodai gerai pjauna ir duria.
3 – Kylančios penties linijos geležtė Ši geležtė turi pačius ilgiausius ašmenis, o tai yra labai patogu pjaunant minkštą medžiagą.
4 – Bouvio tipo geležtė Geležtės penties linija krinta žemyn iki smaigalio. Ši geležtė kiek primena drop-point tipą, bet ji turi smailesnį, ylą primenantį smaigalį. Peiliai su tokia geležte labai populiarūs JAV.
5 – Skramasakso tipo arba avies kojos geležtė Tiesūs geležtės ašmenys garantuoja tikslią pjūvio liniją. Durti netinkamas modelis, todėl tokia forma saugi. Tokia geležtė tinka įvairių profesijų peiliams – yra takelažinis peilis, elektriko peilis, sodo peilis ir t. t.
6 – Tanto tipo geležtė Ši geležtė dažnai naudojama ginkluotųjų pajėgų koviniams peiliams gaminti.
7 – Ieties formos geležtė Smaigalys geležtės vidurio linijos atžvilgiu yra centre. Dažniausiai išaštrinta iš abiejų pusių. Ši forma daugiausia naudojama durklams ir peiliams, skirtiems durti, o ne pjauti. thumb|Nuolydžių tipai
Pagal nuolydį
Pirmos keturios nuolydžio formos yra populiariausios ir dažniausiai naudojamos gaminant peilius. Peilių nusmailinimo ir aštrinimo tipų yra daug ir įvairių, taip pat jie gali būti kombinuojami, pavyzdžiui, plokščias vienu atveju gali baigtis geležtės ašmenimis; kitu atveju jam galima uždėti suvedimą (angl. microbevel); trečia, geležtės ašmenys gali būti užaštrinti išgaubtai.
1 – Plokščias ištisinis nuolydis
2 – Plokščias dalinis nuolydis, dar vadinamas skandinavišku
3 – Įgaubtas dalinis nuolydis
4 – Išgaubtas ištisinis nuolydis
5 – Plokščias ištisinis nuolydis su suvedimu. Panašus į 1 tipą, bet ašmenų kampas nuožulnesnis.
Aviliai (viensėdis)
Aviliai – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Kelpšiškių.
Eteriai
miniatiūra|Bendroji eterio struktūra Eteriai yra organinių junginių klasė turinti eterinę grupę (deguonies atomą susijungusį su dviem pakaitais). Eterius galima pavaizduoti bendra formule R–O–R'. Pagal juos sudarančius radikalus eteriai gali būti skirstomi į simetrinius ir asimetrinius, į alifatinius ir ciklinius bei į pirminius, antrinius ir tretinius.
Golfas (reikšmės)
Golfas gali reikšti:
Eteriai
Nomenklatūra
Eteriai pagal IUPAC nomenklatūrą vadinami pagal vyresniškesnį radikalą, pridedant prie jo likusio radikalo pavadinimą su priesaga " – oksi„. Pavyzdžiui, junginio CH3-O-C2H5 pavadinimas būtų metoksietanas.
Pagal trivialiąją nomenklatūrą eteriai vadinami išvardinant radikalus abėcėlės tvarka ir pridedant žodį “eteris", pavyzdžiui, etilo metio eteris. Dietilo eteris dažnai vadinamas tiesiog eteriu.
Fizikinės savybės
Eteriai yra lakūs ir mažai tirpūs vandenyje. Šią jų savybę lemia tai, kad jų molekulės sudaro tik labai silpnus vandenilinius ryšius tiek su savo, tiek su vandens molekulėmis.
Eteriai yra silpnai polinės medžiagos, dėl maždaug 110 laipsnių eterinio ryšio kampo ir dviejų laisvų elektronų porų prie deguonies atomo.
Cikliniai eteriai yra gerai tirpūs vandenyje, nes juose eterinio ryšio kampas yra didesnis. Dėl to gali lengviau susidaryti vandeniliniai ryšiai.
Gavimas
Po to jis veikiamas atitinkamu junginiu su lengvai nueinančia grupe (R'-X). Tai gali būti jodidai, bromidai ar solfonatai. Ši reakcija netinka gauti eteriams, kuriuose deguonies atomas jungiasi tiesiai prie aromatinio žiedo arba prie tretinio anglies atomo.
Sandhja
Sandhja gimė 1991 metais Helsinkyje. Jos tėvas yra suomis, o motina turi šaknų iš Indijos ir Gajanos. Muzikinę karjerą pradėjo 2013 metais, išleidusi pirmąjį singlą „Hold Me“. Po metų Sandhja išleido debiutinį albumą „Gold“, kuris sulaukė nemažo pasisekimo šalyje.
Alessandro Del Piero
Alesandras Del Pjeras (g. 1974 m. lapkričio 9 d.) – buvęs futbolininkas, Juventus klubo bei Italijos rinktinės puolėjas.
Karjera
Pradėjęs profesionalo karjerą Padova klube 1991 metais.
1993 metais perėjo į Juventus, su kuriuo 6 kartus laimėjo Italijos čempionatą (dar du laimėti čempionatai buvo anuliuoti), taip pat 1996 metais laimėjo UEFA Čempionų lygą.
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1995 m. kovo 25 d. Su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur per ketverias rungtynes aikštėje išbuvo 137 minutes, o pusfinalio paskutinėmis minutėmis įmušė antrąjį įvartį į vartus.
Italas pelnydavo įvarčius visuose žaistuose čempionatuose.
Juventus klube A. del Piero žaidė 19 metų ir iki šiol yra rekordininkas pagal rungtynių skaičių (705) ir įvarčius (289).
2014 m. rugpjūčio 28 d. italas tapo Indijos naujai sukurto Delhi Dynamos FC klubo nariu, pasirašęs keturių mėnesių sutartį. Čia sužaidė 10 rungtynių, per kurias pelnė vieną įvartį.
Lapkotinis serbentas
Lapkotinis serbentas (Ribes petiolare) – agrastinių (Grossulariaceae) šeimos augalas. Savaime paplitęs vakarinėje JAV ir Kanados dalyje. Dėl atsparumo miltligei bei serbentiniai erkutei, labai ilgų kekių, specifinio kartoko prieskonio naudojamas selekcijai.
Tamsusis luobatašis
Tamsusis luobatašis arba matinis medkirtis (Tetropium fuscum) – ūsuočių (Cerambycidae) šeimos vabalas.
Išvaizda
Kūnas 10-18 mm ilgas, siauras. Juodas arba tamsiai rudas, antsparniai rudi, viršus (maždaug 1/3) apaugęs geltonais tankiais plaukeliais. Šlaunys sustorėjusios.
Biologija
Lervos vystosi po eglių, kartais pušų žieve. Graužia apie 6 mm skersmens takus, paliesdamos ir balaną. Dažniausiai puola džiūstančius, silpnus, ar pažeistus medžius. Bet kartais puola ir sveikus medžius. Tačiau nėra labai dažnas, daug retesnis už giminingą eglinį luobatašį, tai labai daug žalos miškams (Išskyrus Kanados populiaciją), nepadaro.
Paplitimas, gausumas
Tėvynė Šiaurės ir Vidurio Europa. Taip pat paplitęs ir šiaurinėje Azijos dalyje, Japonijoje. Taip pat gyvena ir Lietuvoje.
Kaip invazinė rūšis, aptinkamas ir Naujojoje Škotijoje (Kanada), kurioje laikomas pavojingu miškų kenkėju.
Krakių pagrindinė mokykla
Mažeikių rajono Krakių pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Krakiuose (Mažeikių raj.), Pauliankos g. 46, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190173490. Steigėjas Mažeikių rajono savivaldybės taryba.
Istorija
1918 m. spalio 1 d. Krakių kaimo gyventojos Mortos Sidabrienės sodyboje įkurta pradžios mokykla, kurioje įrengta viena klasė, virtuvė ir mokytojos kambarys aprūkusiomis sienomis. Mokykla kilnota iš vienos sodybos į kitą, finansavimas buvo menkas, trūko mokymo priemonių. Mokytojų darbo ir gyvenimo sąlygos buvo sunkios, todėl mokytojai nuolat keitėsi. Mokinių skaičius buvo nepastovus, žiemos laikotarpiu padaugėdavo, o pavasarį ir rudenį sumažėdavo.
Po karo mokykla perkelta į suremontuotą malūno savininko Reingoldo Latčo namą. 1953 m. rugsėjo 1 d. Krakių pradinė mokykla reorganizuota į septynmetę mokyklą. 1954–1955 m. mokykla išaugo į pilną septynmetę, 1962 m. reorganizuota į aštuonmetę mokyklą. 1986 m. rugsėjo 1 d. mokykla reorganizuota į devynmetę. 1989 m. liepos 1 d. pastatyta nauja mokykla pagal individualų Žemės ūkio statybos projektavimo instituto architektų paruoštą projektą, kurio sąmatinė vertė daugiau kaip milijonas rublių. Tai buvo vienintelė tokio tipo mokykla tuometinėje Lietuvoje su žiemos sodu, oranžerija, erdviais koridoriais, mokomaisiais kabinetais, biblioteka, valgykla, sporto sale, administracijos patalpomis.
2019 m. rugsėjo 1 d. mokykla uždaryta.
Antkrūtinis
thumb|right|200px|Plokštiniai šarvai. Breastplate – antkrūtinis
Antkrūtinis  – šarvas (paprastai – plokštinis), dengiantis krūtinę. Antkrūtiniu vadinama ir priekinė kirasos dalis.
Antkrūtinis dažniausiai sudarydavo porą (kirasa) su antnugariu. Viršutinę antkrūtinio dalį dažnai pridengdavo goržetas. Prie apatinio antkrūtinio krašto dažnai prisegdavo šarvinį sijonėlį, kuris pridengdavo pilvo apačią ir viršutines šlaunų dalis.
Antkrūtiniai iš visų šarvų dalių išliko ilgiausiai nykstant šarvams, kadangi neriboja judrumo ir saugo pačius gyvbiškai svarbiausius organus.
Vaidminiai (Zarasai)
Vaidminiai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Suvieko, prie plento. Stūkso Vaidminių akmuo su įvairiomis „gyvūnų pėdomis“ (archeologijos paminklas). Yra kaimo kapinės.
Ričardas Žurinskas
Ričardas Žurinskas (g. 1962 m. rugsėjo 19 d. Klaipėdoje) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1980 m. baigė Klaipėdos 5-ąją vidurinę mokyklą ir įstojo į Kaliningrado aukštąją inžinierinę jūreivystės mokyklą. Nuo 1986 m. pagal nukreipimą – Klaipėdos „Okeanrybflot“ bazės trečiasis kapitono padėjėjas, Lietuvos valstybinės žvejybos laivyno įmonės „Jūra“ vyr. kapitono padėjėjas.
1992–1993 m. Seimo narys. Išrinktas Klaipėdos Pajūrio vienmandatėje apygardoje. 1996–2014 m. UAB „Uniporta“ direktorius.
1989–1999 m. LDDP narys. Žmona Gitana, sūnus Mažvydas, duktė Alvita.
Astravo rajonas
Astravo rajonas – rajonas Baltarusijoje, Gardino srities šiaurėje, pasienyje su Lietuva. Centras – Astravas.
Istorija
Rajonas įkurtas 1940 m. sausio 15 d.
Rašytiniuose šaltiniuose Astravas pirmą kartą paminėtas 1468 m., kai Kijevo vaivada Martynas Goštautas įkūrė bažnyčią ir domininkonų vienuolyną. Po jo mirties 1542 m. Astravą valdė Žygimantas Senasis, kuris po kiek laiko perdavė miestą savo sūnui Žygimantui Augustui.
Yra kelios senovės gyvenvietės. Varnionių kaimas pirmą kartą paminėtas 1391 m. kaip Lietuvos Didžiojo kunigaikščio Jogailos žemė.
Kaimas Bistryčia yra viena seniausių gyvenviečių Astravo rajone. Motiejaus Strijkovskio (1547–1593) ir Kojalavičiaus (1609–1677) kronikose teigiama, kad kaimas Bistryčia buvo pirmoji LDK sostinė.
Gyvenvietės
Vienintelis miestas – Astravas.
Jurgis Storostas
Jurgis Storosta arba Jurgis Martynas Storostas (1872 m. lapkričio 11 d. Naujakiemyje (Pilkalnio apskritis Prūsijos karalystėje)  – 1937 m. lapkričio 14 d. Klaipėdoje, Lietuvos Respublika) – lietuvių ir vokiečių istorikas bei pedagogas.
Biografija
Gimė iškilioje mokytojo Anskio Storosto ir Marijos Ašmonaitės šeimoje. Kartu su Jurgiu augo: Jonas (1867–1945), Vilhelmas (1868–1953), Frydrichas (1869–1957), Marija (1871–1950), Gotfrydas (1873–1873), Magdalena (1873–1950), Hermanas (1876–1916), Albertas (1878–1905) ir Christianas (1880–1881). Albertas tapo žinomu muziku, o kitas brolis – Vilhelmas (Vydūnas) – garsiu filosofu ir rašytoju. Užaugusios seserys pasuko amato keliu ir gamino skrybelaites, o likusieji broliai dirbo mokytojais: Jonas – Spartesniojoje mokykloje Klaipėdoje, Frydrichas – Tilžėje, Hermanas – Berlyne.
Jurgis Storostas studijavo Vokietijoje, Leipcigo universitete apgynė mokslų daktaro disertaciją iš literatūros istorijos: Napoleono I požiūris į tuolaikę ir klasikinę prancūzų literatūrą. Jam buvo suteikta teisė dirbti mokytoju Prūsijos aukštesniosiose mokyklose.
Gyveno Šionebeke (prie Elbės), vėliau Klaipėdoje dėstė istoriją Vytauto Didžiojo gimnazijoje ir Mokytojų seminarijoje. Nuo 1925 m. balandžio 1 d. mokytojavo Luizės gimnazijoje. Vokiečių kalba parašė Lietuvos istoriją, kuri buvo naudojama Klaipėdos krašto vokiškose mokyklose.
Mirė nuo širdies ligos, tai buvo didelė netektis Klaipėdos visuomenei. Laidotuvėse giedojo Luizės gimnazijos berniukų choras, atsisveikinimo kalbas pasakė Klaipėdos krašto evangelikų generalinis superintendantas (vyskupas) O.Obereigneris, gimnazijos direktorius F.Scharffetteris ir brolis Vydūnas. Kapas Senosiose miesto kapinėse (dab. Skulptūrų parkas) neišliko.
Phnom Penh Crown FC
„Phnom Penh Crown FC“ – Kambodžos futbolo klubas iš Pnompenio.
Istorija
2019 m. liko ketvirtoje vietoje.
Voreliai (Darkiemio apskritis)
Voreliai arba Novoselcevas (, nuo 1938 m. birželio 2 d. Runden, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Gavrilovo kaimo gyvenvietės teritorija.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono, 1947– 1993 m. Gavrilovo apylinkės kaimas.
Bukonių seniūnija
Bukonių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Jonavos rajono savivaldybės šiaurėje.
Istorija
Įkurta 1919 m. Priklausė Ukmergės apskrities Panoterių valsčiui. 1940 m. pabaigoje pavadinta apylinke. 1941 m. birželį atkurta, 1944 m. pabaigoje performuota į Bukonių apylinkę. 1995 m. seniūnija naujai įkurta kaip smulkiausias Jonavos rajono savivaldybės administracinis-teritorinis vienetas vietoje Bukonių apylinkės. Ji apima buvusių Panoterių ir Žeimių valsčių periferines sritis.
Seniūnai
1919–1940 ir 1941–1944 m. seniūniją administravo, viešuosius bendruomenės reikalus tvarkė ir gyventojus atstovavo seniūnijos kaimų atstovų sueigoje (krivulėje) 3 metams renkamas seniūnas, o jį pavadavo seniūno padėjėjas.
Nuo 1995 m. seniūnas yra valstybės tarnautojas, galintis dirbti neterminuotai. Jis nėra renkamas, o skiriamas konkurso tvarka.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Etelbertas II
Etelbertas II (m. 762 m.) – VIII a. Kento karalystės valdovas, 725 m. mirusio Kento karaliaus Vitredo sūnus.
Bukonių seniūnija
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 6 seniūnaitijos:
Etelbertas II
Valdymas
Kartu su broliais padalino Kentą į tris dalis. Laikui bėgant Etelbertas buvo priverstas pripažint Mersijos karalių siuzerenitetą, bet išlaikė su savim karaliaus titulą. Jis valdė iki 762 metų.
St. Jakob-Park
St. Jakob-Park – futbolo stadionas Bazelyje, Šveicarijoje. Tai didžiausias stadionas šalyje, talpinantis 36 000 žiūrovų. Stadionas dar vadinamas „Joggeli“ vardu.
St. Jakob-Park statybos darbai prasidėjo 1998 m. gruodžio 13 d., seno St. Jakob Stadium stadiono, nugriauto tais pačiais metais, vietoje. Statybos darbai kainavo 220 milijonų Šveicarijos frankų (143 milijonus eurų).
Kudirkos Naumiesčio katalikų koplyčia
Kudirkos Naumiesčio katalikų koplyčia – civilinių kapinių koplyčia, esanti Kudirkos Naumiestyje, Šakių rajone. Buvusi Šv. Kryžiaus Atradimo parapijos koplyčia, šiuo metu – viena iš lankytinų vietų Kudirkos Naumiesčio seniūnijoje.
St. Jakob-Park
Stadionas turi keturių žvaigždučių UEFA sertifikatą. Namų rungtynes žaidžia Šveicarijos Superlygos FC Basel klubas.
Kudirkos Naumiesčio katalikų koplyčia
Nuo sovietmečio koplyčia nėra naudojama pagal paskirtį, joje nelikę bažnytinės paskirties turto. Medinė koplyčia stūkso Meištų kapinių vidurinėje dalyje, prie centrinio tako. Netoli statinio, pietvakarių pusėje yra lietuvių tautos varpininko Vinco Kudirkos kapas, o priešais pagrindinį fasadą – buvusių vietos kunigų kapavietės.
St. Jakob-Park
Euro 2008
Euro 2008 čempionato metu stadione buvo sužaistos šešerios rungtynės – 3 grupės rungtynės (įskaitant čempionato atidarymą), 2 ketvirtfinaliai ir pusfinalis.
Koncertai
Stadione taip pat vyksta koncertai ir muzikos renginiai po atviru dangumi. 2011 m. kovo 24 d. vyko roko muzikos renginys „Bazelis“. Stadione (įskaitant ir seną St. Jakob Stadium) grojo šie atlikėjai:
Kudirkos Naumiesčio katalikų koplyčia
Istorija
miniatiūra|250px|left|Koplyčios priekis Koplyčia pastatyta apie 1900 m. vietos katalikų bendruomenės reikmėms, kai tuo metu miestelyje gyveno apie 4,5 tūkst. žmonių (iš jų apie 1 tūkst. lietuvių).
Antrojo pasaulinio karo metu, 1944 m. gaisrui nuniokojus Kudirkos Naumiesčio Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčią, tapo neįmanoma joje vykdyti bažnytinės veiklos. Šiam tikslui pasitarnavo netoliese stovinti parapijos kapinių koplyčia. Kol bažnyčioje vyko atstatymo darbai, apie 12 metų koplyčioje buvo atliekamos visos bažnytinės apeigos, apylinkėje skambėjo jos varpas. Pradėjus veikti atstatytai miestelio bažnyčiai, koplyčios poreikis sumenko, ji sovietmečiu išgrobstyta, ėmė nykti, buvo paversta sandėliu.
Pranciškus Stanislavas Vitkevičius
Pranciškus Stanislavas Vitkevičius (1926 m. lapkričio 27 d. Daubariuose, Mažeikių apskritis – 2013 m. birželio 16 d. Vilniuje) – teisininkas, profesorius, socialinių mokslų habilituotas daktaras, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1934–1941 m. mokėsi Tirkšlių pradžios mokykloje, 1941–1945 m. Mažeikių gimnazijoje. 1945–1950 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1950 m. balandžio-liepos mėn. Mažeikių apskrities komjaunimo komiteto agitacijos ir propagandos skyriaus vedėjas.
1950 m. įstojo į dvimetę Vilniaus juridinę mokyklą. 1951–1955 m. Utenos rajono liaudies teismo teisėjas. 1953–1958 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakulteto neakivaizdiniame skyriuje. 1956–1970 m. LSSR Aukščiausiojo Teismo teisėjas, 1967–1970 m. dar ir jo prezidiumo narys. 1969 m. teisės mokslų kandidatas. 1970–1992 m. Vilniaus universiteto vyr. dėstytojas, 1976 m. docentas, 1984 m. Civilinės teisės ir proceso katedros profesorius. 1981 m. Maskvos universitete apgynė teisės mokslų daktaro disertaciją.
Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, Lietuvos ateities forumo valdybos narys. 1991 m. išrinktas Lietuvos mokslų akademijos nariu ekspertu. 1992–1996 m. LR Seimo narys, išrinktas Skuodo-Mažeikių (Nr. 37) apygardoje (LDDP). Nuo 1996 m. VU Teisės fakulteto profesorius, nuo 1997 m. Lietuvos teisės akademijos profesorius.
Žmona Vlada, sūnus Valdas.
Palaidotas Vilniaus Rokantiškių kapinėse.
Maldyvinis jūrų klounas
Maldyvinis jūrų klounas (Amphiprion nigripes) – vienuolžuvinių (Pomacentridae) šeimos žuvis, gyvenanti simbiozėje su aktinijomis. Kūnas iki 11 cm ilgio.
Krista Siegfrids
Kristin „Krista“ Siegfrids (g. 1985 m. gruodžio 4 d. Kaskinene) – suomių dainininkė. Ji atstovavo Suomijai 2013 m. „Eurovizijoje“ su daina „Marry Me“. Kristos debiutinis albumas, pavadintas „Ding Dong!“, buvo išleistas 2013 metais.
Biografija
Kristos gimtoji kalba yra švedų, kadangi atlikėja gimė Kaskineno mieste, kur didžiąją dalį gyventojų sudaro būtent švediškai kalbantys žmonės. Krista Vasos miesto universitete studijavo pedagogiką.
2013–dabar: „Eurovizijos“ dainų konkursas ir „Ding Dong!“
2013 metais Krista dalyvavo Suomijos atrankoje Uuden Musiikin Kilpailu į 2013 m. „Eurovizijos“ dainų konkursą. 2013 m. vasario 9 d. vykusiame finale paaiškėjo, kad šalies atstove tapo Krista Siegfrids su nuotaikinga daina „Marry Me“. „Eurovizijoje“ ji įveikė pusfinalio barjerą ir pateko į finalą, kur su 13 taškų liko 24 vietoje.
2013 m. gegužės 10 d. išleistas Kristos debiutinis albumas, pavadinimu „Ding Dong!“.
2015 m. „Eurovizijos“ finale atlikėja paskelbė Suomijos balsavimo rezultatus.
Terespolio žydų kapinės
Terespolio žydų kapinės  – žydų kapinės Terespolio mieste, ''ul. Czerwonego Krzyża'' gatvėje, priešais katalikų kapines. Kapinės yra aptvertos, tačiau paminklų nėra išlikę.
Amžinosios taikos sutartis (1686)
thumb|right|Amžinosios taikos sutarties preambulė
Amžinosios taikos sutartis − ATR ir Rusijos carystės sutartis, pasirašyta 1686 m. gegužės 6 d. Maskvoje. Sutartis įtvirtino sąlygas, sutartas 1667 m. Andrusovo paliaubų sutartyje.
Derybos
1678 m. vyko derybos, jose dalyvavo Jonas Antanas Chrapovickis.
Iš ATR pusės sutartį pasirašė Poznanės vaivada Kšyštofas Gžimultovskis, Rusijos - kancleris ir Pasiuntinių tarnybos viršininkas Vasilijus Golycinas.
Sutarties sąlygos
Sutartį sudarė preambulė ir 33 straipsniai.
thumb|left|200px|Teritorijos, kurių ATR neteko pasirašiusi Andrusovo paliaubų sutartį ir kurios nuostatos iš esmės patvirtintos Amžinosios taikos sutartimi
Numatyta:
Maskva anuliavo preliminarius susitarimus su Osmanų imperija ir Krymo chanatu, įstojo į Šventąją lygą, taip pat įsipareigojo organizuoti karo žygį prieš Krymo chanatą (ką ir darė 1687, 1689 metais).
Nors sutarties nuostatos įsigaliojo iškart ją pasirašius, ATR Seimas ją ratifikavo tik 1710 m.
Danajė
thumb|250px|Danajė [[Gustav Klimt 1907]] Graikų mitologijoje Danajė (gr. Δανάη, „apdengta“) – Argo karaliaus Akrisijo ir Euridikės (arba Aganipės) dukra. Ji su Dzeusu susilaukė Persėjo. Kartais minima kaip Ardėjos miesto Latiume įkūrėja.
Akrisijas iš orakulo sužinojo, kad jam lemta žūti nuo anūko rankos, todėl jis uždarė dukrą į požemį ir akylai saugojo. Bet Dzeusas pasivertė aukso lietumi ir ją apvaisino. Kai gimė Dzeuso ir Danajės sūnus Persėjas, Akrisijas uždarė dukterį į skrynią ir įmetė į jūrą. Skrynia pasiekė krantą, bangos ją atplukdė į Serifo salą. Ten skrynią pagavo Diktis, jis paėmė ir augino Persėją.
Vėliau Persėjas užmušė Medūzą.
Akrisijas atsiminė pranašystę ir palikęs Argą, išvyko į pelasgų žemę. Larisos karalius Teutamidas kaip tik rengė gimnastikos žaidynes savo mirusiam tėvui paminėti. Persėjas atvyko čia, norėdamas dalyvauti rungtynėse. Kai jis penkiakovės metu metė diską, netikėtai pataikė Akristijui į koją ir taip smarkiai, kad tas čia pat krito negyvas. Persėjas suprato, kad pranašystė išsipildė ir palaidojo Akrisiją už miesto.
Argo (grupė)
Argo (, ankstesnis pavadinimas Europond) – Graikijos muzikos grupė, kurią sudaro šeši nariai: Christina Lachana, Maria Venetikidou, Vladimiros Sofianidis (vokalai), Kostas Topouzis, Ilias Kesidis ir Alekos Papadopoulos (instrumentai).
Grupė susikūrė 2001 m. rugpjūčio 31 d. Salonikuose Europond pavadinimu. Nuo pat veiklos pradžios savo kūrinius atlieka tik graikų ir Ponto graikų kalbomis. Vėliau grupė pasirašė sutartį su įrašų kompanija „Underground Sound Studio“.
2016 m. grupė pasirinkta atstovauti Graikijai 2016 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse su kūriniu „Utopian Land“, bet į finalą nepateko. Tai yra pirmas kartas, kai Graikija nepateko į finalą.
Polo marškinėliai
thumb|right|200px|Polo marškinėlių išvaizda thumb|right|200px|Polo marškinėliai Polo marškinėliai, golfo marškinėliai , teniso marškinėliai ( - trikotažiniai trumparankoviai vyriški marškinėliai su apykakle, užsivelkami per galvą, viršuje užsagstomi 2 ar 3 sagomis. Rankovių galai paprastai tampraus mezgimo. Nešiojami kaip laisvalaikio ar sportinis drabužis.
Kai kuriose šalyse, pvz., Kinijoje, polo marškinėliai tapo dalykinės aprangos dalimi, dėvima ofisuose.
Istorija
XIX a. ir XX a. pradžioje teniso žaidėjai vilkėdavo teniso kostiumą, kurį sudarė ilgarankoviai balti užsagstomi marškiniai (kurių rankoves užraitodavo), flanelinės kelnės ir kaklaraištis. Vilkint tokį kostiumą nebūdavo lengva ir patogu žaisti.
Prancūzas tenisininkas René Lacoste, 7-kartinis Didžiojo kirčio turnyrų nugalėtojas, nutarė, kad tradiciniai teniso drabužiai pernelyg griozdiški ir nepatogūs. Jis suprojektavo baltus, trumparankovius, laisvai megztus marškinėlius iš pikė medvilnės su plokščia, išsikišusia apykakle, užsegimu sagomis viršuje. Marškinėlių nugarinė dalis buvo ilgesnė, tas pailgėjimas vadinamas 'teniso uodega'). Tokius marškinėlius jis pirmą kartą vilkėjo 1926 m. Atvirajame čempionate.  Nuo 1927 m. ant Lacoste marškinėlių krūtininės dalies kairės pusės turi emblemą su krokodilu.
Lacoste marškinėliai sušvelnino problemas, kurias kėlė ankstesnioji tradicinėteniso apranga: thumb|left|200px|Polo marškinėliai 1933 m., pasitraukęs iš profesionalaus teniso, Lacoste sutarė su savo draugu André Gillier, kuris buvo prekybininkas drabužiais, imti pardavinėti tokius marškinėlius Europoje ir Šiaurės Amerikoje. Jų įkurtos kompanijos Chemise Lacoste emblema yra mažas išsiuvinėtas krokodilas kairėje marškinėlių pusėje.
Polas
Terminas polo shirt, anksčiau reiškęs ilgarankovius priekyje užsagstomus tradiciniu polo marškinius, netrukus ėmė reikšti Lacoste tipo teniso marškinėlius. XX a. 6-tą dešimtmetį žodžiais polo shirt JAV ėmė vadinti tuo metu jau įprastus tenise marškinėlius. Patys teniso žaidėjai dažniausiai savo marškinėlius vadina polo marškinėliais, nors tenise juos naudoja gerokai anksčiau.
Golfas
Antrąją XX a. pusę žaidžiant golfą vilkimi drabužiai darėsi mažiau formalūs, todėl polo marškinėliai tapo beveik visuotinai įprasta golfo žaidėjų apranga. Šiais laikais retas golfo žaidėjas vilki ką nors kita. Daugelis golfo laukų ir klubų reikalauja, kad golfo žaidėjai vilkėtų polo marškinėlius. Golfe naudojami marškinėliai įgijo savo ypatumų, todėl įgijo ir savą pavadinimą golfo marškinėliai. Jie paprastai būna iš poliesterio, medvilnės ir jų mišinio arba iš merserizuotos medvilnės. Užsagstomasis prarėžas paprastai turi 3-4 sagas, todėl ilgesnis negu tipiškų polo marškinėlių. Apykaklė būna iš tokio paties audeklo, bet dvilinko ir sudygsniuoto (o polo marškinėlių apykaklės viengubos, bet rumbėto mezgimo).
Polo marškinėlių paplitimas
Po 1933 m. teniso (polo) marškinėliai tiek išpopuliarėjo, kad pasidarė standartinių drabužiu. Praktiškai visi stambūs drabužių gamintojai gamina tokius marškinėlius. Šiais laikais juos dėvi tiek vyrai, tiek moterys, net ir neužsiiminėjantys sportu.
Polo marškinėlius darbo metu dėvi darbuotojai, kai neleidžiami trumparankoviai marškinėliai be apykaklių, o formali dalykinė apranga irgi nėra reikalinga.
Tokius marškinėlius mėgsta dėvėti lauke dirbantys darbuotojai - sodininkai ir pan. - dėl patvarumo ir stiliaus.
Anna Gavalda
thumb|Anna Gavalda. Anna Gavalda (g. 1970 m. gruodžio 9 d. Boulogne-Billancourt, Prancūzija) – Prancūzijos rašytoja.
Polo marškinėliai
Polo marškinėlių paplitimas
Dalyje mokyklų, kurios reikalauja, kad moksleiviai vilkėtų uniformas, ypač mažosiose klasėse, polo marškinėliai yra privalomos uniformos, tiek berniukų, tiek mergaičių, dalis.
Anna Gavalda
Biografija
Gimė aristokratiškumu pasižyminčiame Paryžiaus priemiestyje. Būdama keturiolikos metų, išgyvenusi tėvų skyrybas, gyveno pensione. Mokėsi Sorbonoje, dirbo kasininke, padavėja, žurnaliste.
Polo marškinėliai
Nuorodos
Poolopaita
Anna Gavalda
Biografija
1992 m. už geriausią meilės laišką laimėjo nacionalinį konkursą. Pirmoji trumpų novelių knyga „Aš noriu, kad manęs kas nors kur nors lauktų“ išleista 1999 m., kuomet ji dirbo prancūzų kalbos mokytoja vidurinėje mokykloje. Knyga pelnė sėkmę, gimtojoje Prancūzijoje buvo parduoti trys ketvirtadaliai kopijų, knygą puikiai įvertino kritikai. Knyga išversta į daugelį kalbų, taip pat ir lietuvių, bei parduota dvidešimt septyniose šalyse. Lietuvoje knyga pirmą kartą išleista 2003 m.
2002 m. vasario mėn. Prancūzijoje išleistas pirmasis Annos Gavaldos romanas „Aš mylėjau“ (į lietuvių kalbą – 2004 m.). Antrasis rašytojos romanas „Tiesiog drauge“ išleistas 2004 m. Jis užkariavo milijonus skaitytojų širdžių, buvo apdovanotas daugybe literatūros premijų, išverstas į 36 pasaulio kalbas. Trečiasis ir kol kas paskutinis romanas „Guodėja“ išleistas 2010 m.
Augina du vaikus. Kasdien po tris valandas skiria kūrybai. Prisideda prie žurnalo „Elle“ kūrybos.
Meksikas
Meksikas yra Meksikos sostinė, vienas didžiausių pasaulio miestų. 8,66 mln. gyventojų (2005 m., be priemiesčių). Išsidėstęs tarpukalnėse, maždaug 2240 m virš jūros lygio. Meksikas turi federacinės apygardos statusą. Metropolinėje teritorijoje gyvena 21,2 mln. gyventojų (2016 m.) 2370 km² plote.
Maisto, tekstilės, avalynės, vaistų, poligrafijos, metalo apdirbimo, elektrotechnikos, cemento pramonė. Yra tarptautinis oro uostas, metropolitenas. Daug universitetų (iš jų žinomiausias – Lotynų Amerikoje didžiausias Valstybinis autonominis universitetas, įkurtas 1551 m.). Universitetinis miestelis „Ciudad Universitaria“ įkurtas 1949–1954 m. (saugomas UNESCO). Muziejai: valstybinis antropologijos, plastinės dailės, šiuolaikinės dailės. Meksike vyko 1968 m. vasaros olimpinės žaidynės, žymiausi stadionai – Olimpinis (1951–1953 m.) ir „Actekų“ (1968 m.).
Nors įsikūrusi seisminėje srityje (didelis žemės drebėjimų pavojus, iš kurių bene didžiausias įvyko 1985 m.), bet ši sostinė yra viena dėkingiausiai išsidėsčiusių ir gražiausių Amerikos miestų su plačiais bulvarais, apsodintais medžiais, daugybe prabangių pastatų, rūmų, restoranų, gerai prižiūrimais parkais, o gatvės primena Niujorką ar Paryžių. Meksikas – tai gyvas civilizacijų istorijos muziejus, kuriame randama virš 1400 architektūros ir istorijos paminklų, 10 archeologinių zonų pačiame mieste ir jo apylinkėse, virš 80 muziejų, dešimtys tautinių kūrybos centrų. Yra senovės piramidžių, vienuolynų (daugiausia iš XVI-XIX a.).
Istorija
1521 m. konkistadoras Ernanas Kortesas su ispanų kariais ir meksikiečių pagalbine kariuomene užkariavo actekų imperijos sostinę Tenočtitlaną, kuriame gyveno pusė milijono žmonių. Miestą su daugybe šventovių E. Kortesas įsakė nedelsiant sunaikinti, tačiau, pasikeitus valdžiai, miestas greitai tapo Ciudad de México (pavadintas actekų meksikų genties vardu) – Naujosios Ispanijos sostine. 1528 m. įkurta vyskupo rezidencija, 1535 m. įsteigtas pirmasis Naujajame pasaulyje universitetas. Meksikas tapo pirmuoju ispanų miestu Naujajame pasaulyje. Jis buvo planingai statomas šachmatų lentos pavyzdžiu, su Plaza Armas aikšte viduryje, kuri čia vadinama Zocalo. E. Kortesas ant actekų valdovo Montesumos rūmų pamatų pastatė savo rūmus, kuriuos vėliau naudojo vicekaraliai. 1573–1667 m. katalikų bažnyčia ant šventovės griuvėsių pastatė Metropolijos katedrą, kurioje yra arkivyskupo rezidencija. Nuo 1821 m. – nepriklausomos Meksikos sostinė.
Sportas
1968 m. mieste vyko XIX vasaros olimpinės žaidynės, 1970 m. vyko IX pasaulio futbolo čempionatas, o 1986 m. – XIII pasaulio futbolo čempionatas.
Aviliai (Zarasai)
Istorija
Pagal 1653 m. inventorių Avilių dvarui priklausė 4 aplinkiniai kaimai. 1859 m. Aviliuose buvo 68 gyventojai.
Chevrolet Tracker
Chevrolet Tracker arba Geo Tracker buvo pradėtas gaminti 1989 metais. Automobilis buvo perdaryta Suzuki Escudo versija, kuri buvo pardavinėjama JAV ir Kanadoje. 250px|thumb|left|1989 m. GMC Trancker
Paprastoji griežlė
Maždaug perpus mažesnė už kurapką, kūno ilgis 27–30 cm, patinai vidutiniškai sveria apie 165 g, patelės 145 g. Kūno viršus rusvas, žemės spalvos, išmargintas tamsiomis išilginėmis dėmėmis. Apačia margai pilkšva. Sparnai ryškiai rudi, iš jų bene lengviausiai pažinti skrendančią griežlę. Tačiau priversti ją pakilti labai sunku, nes persekiojama ji pirmiausiai naudojasi greitomis kojomis. Bėgioja labai greitai, vikriai ir žolių tankynėse jaučiasi žymiai geriau, negu ore.
Lietuvoje pasirodo gegužės pradžioje. Ten kur griežlės apsigyvena nuo vakaro iki vėlaus ryto be paliovos girdėti jų griežiantis garsas „dre-dre, dre-dre“, kurį patinas paeiliui kartoja keliasdešimt kartų. Žmonės labai vykusiai pamėgdžioja griežlių balsą posakiu: „krės, krės varškės, o kam, vaikam, kokiem, mažiem“. Paprastųjų griežlių griežimą galima girdėti iki liepos vidurio.
Lizdą suka tarp aukštų žolių, vidų iškloja sausomis žolėmis. Deda 8-11 žalsvai balsvus, išmargintus violetiniais bei rusvais taškeliais kiaušinius. Peri 16-18 dienų. Jaunikliai apaugę juodais, blankiai rausvais pūkais, balta snapo viršūnė. Jaunikliai greitai auga, būna vikrūs, todėl netrukus palieka lizdą.
Paprastoji griežlė lesa bestuburius gyvūnus: vabzdžius, lervas, moliuskus, sliekus. Rečiau jų racione pasitaiko augalų sėklų, žolių, įvairių lapelių.
Išskrenda spalio mėnesį, žiemoja Afrikoje. Skrenda sunkiai ir lėtai, nuleidusios žemyn savo ilgas kojas, o paskridusius kelis šimtus metrų vėl slepiasi žolėse. Daug šių paukščių žūva kelionių metu, bet ypač jos nukenčia per šienapjūtę, nes peri per pačią šienapjūtę.
Paprastoji griežlė įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą „Rs“ (atkurtų rūšių) kategorijoje.
Taip pat skaityti
Afrikinė griežlė (Crecopsis egregia)
Do mažorinė gama
thumb|C-dur akordas, [[tonika pažymeta raudonai . Tonika dvigubinasi oktavoje.]]
Do mažorinė gama (arba C dur) – susideda iš natų do, re, mi, fa, sol, la ir si. Ši gama neturi prieraktinių ženklų (nei bemolių, nei diezų). Jos paralelinė gama yra la minorinė (arba a-moll), o bendravardė gama – do minorinė (c-moll).
C dur prieraktiniai ženklai yra dažniausiai naudojami prieraktiniai ženklai. Daugumos transponuojamųjų instrumentų melodijos užrašomos C dur tonacijoje; pavyzdžiui, klarnetas B (si bemol) grodamas si bemol mažorinę gama notuojamas lyg grotų C dur. Baltieji pianino klavišai atitinka C dur gamos laipsnius. Tarp varinių pučiamųjų instrumentų populiariausias trimitas yra trimitas C tonacijoje, kontrabosinė tūba – taip pat. Kai arfa suderinta groti C dur, visi jos pedalai būna vidurinėje pozicijoje.
Manoma, kad C dur yra lengviausia tonacija, kadangi ji neturi nei bemolių, nei diezų, o pradedančiųjų fortepijono mokinių pirmieji kūriniai dažniausiai būna šioje tonacijoje; pirmoji gama ir pirmasis arpedžo būna C dur tonacijoje. Tačiau, atvirkščiai nustatytai tvarkai, lenkų kompozitorius Frederikas Šopenas laikė šią gamą sunkiausia groti lygiai ir savo mokiniams ją duodavo paskutinę. Jo nuomone, si mažorinė gama yra lengviausia gama groti pianinu, nes juodų ir baltų klavišų pozicijos labiausiai atitinka natūralias pirštų pozicijas, todėl būtent šią gamą savo mokiniams Šopenas duodavo pirmąją. Do mažorinėje gamoje nėra juodų klavišų, todėl ji neatitinka natūralių pirštų pozicijų.
thumb|330px|Vienos oktavos do mažorinė [[gama.]]
Girininkai I (Kaunas)
Girininkai I – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, į pietvakarius nuo Kauno. Kazlų Rūdos miškų urėdijos Šališkių girininkijos būstinė.
Kaimo pietiniame pakraštyje stūkso paminklinė Milžinkapio pušis. Kaimo pakraštyje yra I pasaulinio karo vokiečių kapinės, tai – 15x15 m dydžio aikštelė, apaugusi medžiais. Kapines žymi medinis kryžius.
miniatiūra|220px|left|Pakelės kryžius
Istorija
Iki 1918 m. Girininkai vadinti Girininkai-Marva.
2018 m. balandžio 10 d. gretimame miške prie buvusio partizanų bunkerio aptiktas į žemę įkastas bidonas su karo laikų granata ir šimtu spausdintinių lapų, pažymėtų Lietuvos herbu ir užrašu „Partizanai“. Radinį ištyręs Lietuvos ypatingasis archyvas nustatė, jog rastas laikraščio „Partizanas“ nr. 4 (18) tiražas bei 1950 m. gruodį–1952 m. balandį rašyti partizanų dokumentai – raportai, pranešimai, ūkio apyskaitos, partizanų karo lauko teismo nuosprendžiai bei nuteistų asmenų likvidavimo aktai. Dauguma dokumentų pasirašyta Povilo Pečiulaičio–Lakštingalos, Žalgirio rinktinės Dariaus ir Girėno tėvūnijos vado, kuris buvo suimtas 1952 m. rudenį.
Prokariotinė ląstelė
thumb|350px|Tipiška prokariotinė ląstelė Prokariotinė ląstelė (prokariotų ląstelė) – (graik. pro – prieš, karyon – branduolys) – tai ląstelės, neturinčios tikro branduolio, kurio vietoje yra nukleoidas. Nukleoidas neturi apvalkalėlio ir sudarytas iš vienos DNR molekulės. Ląstelių dydis apie 5 mikrometrai. Manoma, kad Žemėje viso yra apie 5 × 1030 prokariotinių ląstelių.
Prokariotinės nuo eukariotinių ląstelių skiriasi tuo, kad prokariotinės neturi branduolio, taip pat jos beveik neturi organelių. Prokariotai skirstomi į 2 domenus: archėjas (Archaea), bakterijas (Eubacteria).
Prokariotinėse ląstelėse, kuriose vyksta fotosintezė (pvz., melsvabakterės, žaliųjų ir purpurinių bakterijos), yra įvairios struktūros didelių membranos įlinkių – mezosomų.
Kai kurias prokariotines ląsteles dengia kapsulė, sudaryta iš polisacharidų ir polipeptidų gleivių, kuriose daug vandens. Kapsulė tarnauja apsaugai ir kolonijų sudarymui. Visos bakterijos turi elastingą sienelę, sudarytą iš angliavandenio peptidoglikano mureino. Sienelė saugo nuo mechaninių pažeidimų. Po sienele yra plazminė membrana, sudaryta iš dviejų lipidų sluoksnių. Sluoksniuose yra integruoti baltymai. Ji veikia, kaip pusiau pralaidi plėvelė, reguliuoja jonų ir molekulių patekimą ir pašalinimą iš ląstelės. Plazminė membrana vietomis įlinksta į ląstelės vidų ir sudaro mezosomą. Ji svarbi ląstelės dalijimuisi ir ląstelės kvėpavimui. Kai kuriose bakterijose iš plazminės membranos įlinkių susiformuoja fotosintetinančios ir chemosintetinančios membranos. Tačiau jau XX a. 8 dešimtmetyje įrodyta, kad mezosomos susidarė dėl elektroninėje mikroskopijoje naudotų fiksavimo technikų ir gyvose ląstelėse neegzistuoja, joms priskirtas funkcijas atlieka erdvė tarp ląstelės plazminės membranos ir sienelės.
Kai kurios prokariotinės ląstelės turi išaugas – žiuželius, judėjimo skystyje organeles. Be žiuželių būna fimbrijos (blakstienėlės) – trumpos ataugos, padedančios prilipti prie ląstelių ar kitų daiktų.
Ta vieta, kur yra žiedinė DNR, vadinama nukleoidu. Plazmidės yra mažos DNR, kurios sugeba savarankiškai funkcionuoti. Taip pat yra ribosomų, kurios dalyvauja baltymų sintezėje.
Skirstymas
Pagal formą prokariotinės ląstelės skirstomos į 4 rūšis:
Aplinka
Prokariotai paplitę beveik visur Žemėje, kur yra skysto vandens. Kai kurie jų gali išgyventi itin atšiauriomis sąlygomis, pavyzdžiui, gyventi didžiuliame karštyje (termofilai) ar druskingoje aplinkoje (halofilai). Tokie organizmai vadinami ekstremofilais. Daugelis archėjų yra planktonas vandenyne. Simbiotiniai prokariotai gyvena kitų organizmų viduje, įskaitant žmogaus.
Katodinių spindulių vamzdis
right|thumb|300px|CRT. 1 – elektronų šaltinis, 2 – elektronų srautai (po vieną kiekvienai pagrindinei spalvai), 3 – elektronų pluoštelis, 4 – fluorescuojantis ekranas, 5 – fluorescuojančių taškų matrica spalvoto ekrano paviršiuje. Katodinių spindulių vamzdis (, CRT) – elektroninė lempa, elektrovakuuminis prietaisas, kuriame fosforescuojančiame ekrane vaizdą kuria elektronų pluoštelis (elektronai anksčiau buvo vadinami katodiniais spinduliais, ).
Tokį vamzdį sudaro didelė vakuuminė kolba, kurios gale yra elektronų šaltinis (srovės kaitinamas siūlas). Kolboje sukuriami elektriniai ir magnetiniai laukai elektronus įgreitina ir sufokusuoja į pluoštelį, kuris greitai „bėga“ kitoje kolbos pusėje esančiu ekrano paviršiumi. Ekrano paviršius iš vidaus padengtas medžiaga, kuri švyti į ją atsitrenkiant pagreitintiems elektronams.
Privalumai
LCD vaizduokliai, neturintys pagrindinių CRT trūkumų, palaipsniui išstumia CRT iš rinkos.
Girininkai II (Kaunas)
Girininkai II – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Ringaudų, prie Kazlų Rūdos miškų.
Katodinių spindulių vamzdis
Trūkumai
Į stiklą atsitrenkiantys įsibėgėję elektronai, prarasdami energiją, spinduliuoja kenksmingus rentgeno spindulius. Tobulinant CRT konstrukciją, stengiamasi spinduliavimą sumažinti, bet visgi jis nėra lygus nuliui. Daugiau spinduliuoja dideli, spalvotą vaizdą rodantys CRT, nes juose elektronus tenka labiau įgreitinti.
Elektronų nukreipimui ir įgreitinimui naudojami galingi elektromagnetiniai laukai, kurie irgi kenkia sveikatai. Kuo didesnis ekranas, tuo šie laukai stipresni.
CRT darbui reikalinga aukšta elektrinė įtampa, kuri, pažeidus monitoriaus korpusą, yra pavojinga gyvybei.
CRT yra didelis ir gana pavojingas (jei dūžta vakuuminė kolba) prietaisas.
Parametrai
Pagrindinis parametras – vaizdo atkūrimo dažnis. Jis turėtų būti ne mažesnis nei 75 Hz (rekomenduojama 85). Aukštesnio dažnio monitoriai vaizdą atkuria tiksliau.
Parametras priklauso nuo to, kokia naudojama skiriamoji geba. Monitorius, gebantis palaikyti 100 Hz esant 800×600 raiškai, gali nesugebėti to padaryti esant 1024x768 raiškai.
Erinomė (palydovas)
Erinomė arba Jupiteris XXV. Atrastas 2003 m. Havajų Universiteto astronomų komandos, kuriai vadovavo Scott S. Sheppard (David C. Jewitt, Eugene A. Magnier, Yanga R. Fernández). Iškart po atradimo palydovui suteiktas pavadinimas S/2000 J 4. Vėliau duotas Erinomės (romėnų mitologija), Jupiterio meilužės, vardas.
Priklauso Karmės palydovų grupei.
Gurčiškė (Lazdijai)
Gurčiškė – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Verstaminų.
Terespolio miesto herbas
right|thumb|Terespolio herbas Terespolio miesto herbas  – Terespolio miesto herbas, kuris oficialiai pradėtas naudoti nuo 2003 m. liepos 31 dienos. Raudonos užsklandos herbe tarp dviejų pusmėnulių vaizduojamas sidabrinis kardas su auksine rankena. Herbe naudojamas buvusių miesto valdytojų Sluškų giminės herbo Ostojos motyvas.
Krapinos–Zagorjės apskritis
Krapinos–Zagorjės apskritis  – apskritis šiaurės Kroatijoje. Administracinis centras – Krapina. Šiaurės vakaruose ribojasi su Varaždinu, pietvakariuose ir pietryčiuose su Zagrebo apskritimi bei pietuose su Zagrebo miestu.
Administracinis suskirstymas
Krapinos–Zagorjės apskritis skirstoma į 7 miestus ir į 25 savivaldybes. Apskrities miestai: Krapina, Donia Stubica, Klanecas, Oroslavlė, Pregrada, Zabokas, Zlataras.
Aviliai I
Aviliai I – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Imbrado, tarp kelio ir Avilio ežero.