cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Baltasis gandras
Išvaizda
Tai didelis, ilgu snapu, ilgomis kojomis, ilgu kaklu paukštis. Visas kūnas baltas, tik sparnai juodi. Snapas ir kojos raudonos. Pasmakrė neplunksnuota ir raudona. Jauniklių sparnai juodi, rusvo atspalvio. Snapas ir kojos tamsiai rudos, bet po dviejų savaičių pasirodo ir antrasis pūkinis apdaras.
Didelis paukštis. Patinai vidutiniškai yra stambesni už pateles. Baltojo gandro kūno ilgis 100–115 cm, ūgis 100–125 cm, atstumas tarp išskleistų sparnugalių 155–217 cm, svoris 2,3–4,5 kg.
Biotopas
Baltasis gandras – agrarinio kraštovaizdžio paukštis, įsikuriantis žmonių kaimynystėje netoli pelkėtų vietų ir vandens telkinių.
Gandralizdžiai
Baltieji gandrai peri ant pastatų stogų, medžiuose, ant elektros perdavimo linijos stulpų, vandentiekio bokštų. Gandrams įsikurti dažniausiai padeda žmonės, įkeldami lizdų pagrindus. Patys gandrai susineša gana dideles šakas, vėliau ant jų krauna velėną, šieno gumulus, sausą mėšlą ir kt. Lizdą stato nuolat, net ir kai jaunikliai auga. Gyvendami tuose pačiuose lizduose ir visaip juos taisydami, sukrauna gana didelį statinį, kuris neretai per gandrų peštynes ir stiprius vėjus nukenčia. Tame pačiame lizde peri daug metų.
Perėjimas
Balandžio pabaigoje ar gegužės mėnesį gandralizdyje deda 1–7, vidutiniškai 4 matinius, baltus kiaušinius. Kiaušiniai 71,3–51,5 mm dydžio ir 115 g svorio. Pakaitomis peri patelė ir patinas 31–34 dienas. Išsiritę gandriukai maitinami abiejų tėvų. Lizdą palieka po 58–64 dienų, bet dar apie dvi savaites skraido su tėvais. Per metus išveda vieną gandriukų vadą.
Elgsena
Aktyvūs dieną. Skrenda ištiesęs kaklą ir toli užpakalin ištiesęs kojas, pakaitomis plasnoja ir sklendžia. Mėgsta sklandyti aukštai padangėje. Traukia netvarkingu būriu. Balsas beveik negirdimas. Susijaudinę suaugę gandrai stovėdami ar tupėdami lizde užvertę galvą kalena snapu. Prieš užversdami galvą visada sušnypščia. Maži gandriukai pradžioje kniaukia, paūgėję – šnypščia. Iš prigimties šie paukščiai nėra labai draugiški savo gentainiams. Dažniausiai peri pavienės poros, gerokai rečiau peri kolonijomis. Apie 30 lizdų kolonija gyvavo Bitėnų kaime prie Rambyno kalno, dar didesnė kolonija neseniai aptikta Šilutės rajone.
Mityba
Baltasis gandras oportunistinis „grobuonis“ – kitaip tariant, jis minta ant žemės vyraujančiais gausiausiais, beveik vien gyvūninės kilmės maisto objektais. Maisto ieško tik dieną, dažniausiai pavieniui, poromis, vienos šeimos dydžio grupėmis drėgnose pievose, balose ir ganyklose. Didesni besimaitinančių paukščių būriai pasitaiko tik tokiose vietose, kur galima rasti ypač daug lengvai prieinamo maisto (pvz., šviežiai nušienautose pievose ar ką tik išdirbtos žemės plotuose ir panašiai). Įprastai maitinasi netoli nuo perėjimo vietos. Kai maisto ieško abu tėvai, stengiasi, kad lizdas būtų matomas, tačiau retkarčiais maisto ieško ir už 3–5 km nuo lizdo. Gaudo vabzdžius, kitus bestuburius, žuvis, varliagyvius, ant žemės perinčių paukščių jauniklius. Kartais ryja peles, žiurkes, įvairius roplius, taip pat ir gyvates, neretai kiškių jauniklius ar net žebenkštis. Varlės sudaro tik nežymią lesalo dalį.
Gyvenimo trukmė
Baltieji gandrai subręsta 3-4 gyvenimo metais ir tuomet poruojasi, nors yra užregistruoti anksčiausiai besiporuojantys nuo antrų metų, o vėliausiai nuo septintų metų amžiaus. Žinomas seniausias baltasis gandras žieduotas Šveicarijoje yra sulaukęs 39 metų amžiaus, dar kitas žieduotas Prancūzijoje yra išgyvenęs 34 metus ir 10 mėnesių – abu rasti negyvi.
Baltieji gandrai tautų folklore
Lietuvoje ir Baltarusijoje baltasis gandras laikomas nacionaliniu paukščiu, o Hanoveryje vykusioje pasaulinėje parodoje „Expo 2000“ šis paukštis buvo Lenkijos talismanu. Nuo seno gerbiamas žmonių, laikomas sodybos, kurioje įsikuria, globotoju, santarvės nešėju. Taip pat folklore pasakojama, jog gandras atneša vaikus.
275 m.
275 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Knėžai
Istorija
Pokariu šiaurės vakarinė kaimo žemių dalis prijungta prie Kumpikų.
Kolodzeika
Kolodzeika  – upė rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Sedlcų apskrityje, Pžesmikų ir Korčevo valsčiuose. Upė teka Sedlcų aukštumoje. Kairysis Vakarinio Bugo upės intakas. Upė teka per Bugo kraštovaizdžio perką ir Palenkės Bugo kanjono kraštovaizdžio parką.
Struktūra
Struktūra ( – sandara, išdėstymas; iš  – sudaryti) – fundamentali sąvoka, nusakanti bet kokio objekto sandaros elementų išsidėstymą ir tarpusavio ryšius. Kitaip tariant, struktūra nusako bet kokios sistemos sandarą (abstrakčią arba konkrečią).
Struktūra kaip savybė gali būti skirtingai traktuojama įvairių mokslo sričių, o kaip terminas ji gali turėti specifinių apibrėžimų ir taikymo sričių (pvz., matematikoje, literatūroje).
Struktūra yra svarbi priemonė, leidžianti tam tikru aspektu samprotaujant nagrinėti ir apibendrinti kone kiekvieno mokslinio, filosofinio, meninio ar metafizinio tyrimo rezultatus arba svarstymus. Siekiant suprasti reiškinius, vaisinga yra tiek struktūros analizė, tiek jos sintezė. Struktūra gali atspindėti tiek fizinį ar empirinį sistemos sandaros elementų išsidėstymą, tiek grynai teorinį (hipotetinį) sistemos sandaros modelį.
Struktūra yra viena esminių sistemos (reiškinio) būties savybių, kurios pagrindu galima spręsti apie šios sistemos stabilumą ir kokybinį savitumą. Kiekviena struktūra turi savo būdingas radimosi sąlygas (priežastis), o jos būtis veikia kitas struktūras (sukelia pasekmes), kurios savo ruožtu veikia šią struktūrą, tačiau galima laikyti, kad kiekviena struktūra yra santykinai savarankiška. Tik todėl yra įmanomas struktūrų tyrimas. Kiekvieną sudėtingesnę sistemą (reiškinį, objektą) dažnai atspindi ne viena, o kelios tarpusavyje susijusios struktūros.
Tiriant struktūrą galima nusakyti, kaip yra sudaryta sistema, tačiau struktūriniai tyrimai nepaaiškina, kodėl sistema sudaryta būtent taip, kodėl ji yra taip organizuota, kodėl ji kinta, kaip ji veikia. Tačiau be struktūrinių tyrimų išsamiai atsakyti į šiuos klausimus taip pat neįmanoma. Mokslinėje teorijoje perėjimas nuo aprašymo prie aiškinimo, nuo reiškinių prie esmės sutampa su tiriamų sistemų bei procesų struktūros pažinimu.
Struktūra gali būti apibūdinama įvairiai: nuo vaikiško snaigės sandaros nupasakojimo iki smulkmeniško mokslinio magnetinio lauko savybių aprašymo. Vienas paprasčiausių ir plačiausiai paplitusių yra grafinis struktūros vaizdavimas. Tačiau įmanomas ir kitoks jos vaizdavimas: aprašomasis, algebrinis, algoritminis ir kt.
Abstrakčios struktūros
Abstrakčioji struktūra yra neformalus objektas, kurį apibrėžia (logiškai ir pagal kilmę nuo pačios struktūros ir jos savybių nepriklausoma) tam tikrų taisyklių, savybių ir ryšių aibė. Svarbus abstrakčiosios struktūros pavyzdys gali būti įvairios matematinės struktūros.
Biologinės struktūros
Biologinės struktūros reiškiasi visuose organizaciniuose lygiuose, visose hierarchijose, pradedant atominiu lygiu, per molekulinį, ląstelinį, audinių, organų, organizmų, populiacijų lygius iki ekosistemų lygio. Biologijoje dažnai aukštesnio lygio struktūros komponuojamos iš žemesnio lygio struktūrų. Biologines struktūras kaip abstrakčius biologinio tyrimo objektus nagrinėja morfometrija ir sistemų biologija.
Cheminės struktūros
Cheminė struktūra nusako molekulių sandaros elementų geometrinį išsidėstymą ir molekulių elektroninę sandarą. Cheminių junginių struktūrinės formulės grafiškai vaizduoja molekulės atomų išsidėstymo tvarką ir ryšius. Sudėtingų junginių (pvz., baltymų) struktūra gali būti vaizduojama kaip trimatė baltymo makromolekulės projekcija.
Muzikinės kompozicijos
Muzika yra meno kūrinys (reiškinys, objektas) sudarytas iš garsų ir pauzių, išdėstytų laike. Muzikos kūrinio struktūros gali būti kompozicinės (simfonija, koncertas ir pan.) arba mažesnio lygio, kūrinio dalies struktūros (sonata, fuga ir pan.)
Socialinės struktūros
Socialinė struktūra vaizduoja visuomeninių santykių tinklus. Ji atspindi visuomeninę individų ir žmonių gyvenimo santykių organizaciją. Žmonių santykius galima vaizduoti struktūromis tiek, kiek jie reiškiasi kaip sistema, kurią sudaro būdinga tarpusavio santykių sąranga (darbo pasidalijimo struktūra, gamybinių santykių struktūra ir pan.). Gali būti nagrinėjamos smulkesnių nei visuomenė sistemų struktūros (formalių grupių, neformalių grupių, kt.) arba platesnės, tarpvisuomeninės, globalios struktūros (socialinės klasės, etninės, vartotojų, religinės ir pan.).
Legnica
Legnica – miestas-apskritis Lenkijos pietvakariuose. Legnicos-Gloguvo vario rūdos gavybos rajono centras. Išvystyta vario gavybos, mašinų, lengvoji, maisto pramonė, gaminami rojaliai ir pianinai, veikia technologijų parkas. Išlikę XIII–XVII a. architektūros paminklų.
Istorija
1241 m. ties miestu įvyko Legnicos mūšis.
XX a. 2-ojoje pusėje dėl didžiausios Rytų Europoje sovietų karinės įgulos Legnica vadinta liaudyje Mažąja Maskva: 8-ajame dešimtmetyje beveik pusė miesto gyventojų buvo sovietų kariškiai.
Generalinė aibė
Generalinė aibė ( arba Statistical population), tiriamoji visuma – moksliniam ar techniniam tyrimui numatyta visuma (todėl ji kartais vadinama tiriamoji visuma, šis terminas priimtas Lietuvoje standartizacijoje). Paprastai ta visuma turi būti tinkamai apibrėžta, kadangi nuo to priklauso duomenų ėmimo sistema ir tyrimo duomenų interpretacija. Tą visumą gali sudaryti:
Iš generalinės aibės pagal imties ėmimo reikalavimus imama ėminių imtis. Imtį tenka imti, nes generalinę aibę ištirti ištisai paprastai būna neįmanoma. Ištisinis tyrimas būna neįmanomas dėl:
Generalinė aibė ir populiacija
Lietuvių kalboje generalinė aibė dar vadinama populiacija. Tai yra angliškojo termino population vertimas. Tačiau biologijoje ir susijusiose srityse terminas populiacija turi specifinę reikšmę, nes reiškia ekologinę - evoliucinę organizmų populiaciją. Tuo tarpu tiriamąja visuma gali būti tiek biologinė populiacija, tiek visai kitokia visuma, be to, biologų tyrimuose tiriami objektai gali būti populiacijos (tarkime, sraigių), ir tuomet tektų kalbėti apie populiacijų populiaciją. Vengiant galimos painiavos tiriamąją visumą geriau vadinti generaline aibe (arba statistine populiacija). Šis matematinės statistikos terminas neturi nereikalingo dviprasmiškumo.
Arklio galia
thumb|upright=1.3|Šešių arklių kinkinys Arklio galia (AG) – ne SI sistemos galios matavimo vienetas. Nėra vieningo AG apibrėžimo, todėl AG yra nerekomenduotinos ir keistinos kilovatais. Dažnai arklio galioms nusakyti vartojamas neteisingas terminas arklio jėga.
Anglakalbiuose kraštuose 1 AG apibrėžiama kaip lygiai 745,69987158227022 W. Tai yra apibrėžimas, kurį naudojo Džeimsas Vatas (James Watt), bandydamas parduoti garo mašinas kaip arklių pakaitalą. Jis vadovavosi teiginiu, kad arklys gali kelti 33000 svarų svorį po 1 pėdą per minutę.
Vokietijoje ir Centrinėje Europoje, taip pat ir Lietuvoje, naudojamas arklio galios (, Pferdestärke) apibrėžimas, lygus 75 kgf * m/s, t. y. 735,49875 W. Kartais šis vienetas vadinamas metrine arklio galia. Kitose šalyse skirtingais laikais buvo naudojama ir kitų AG apibrėžimų, kurie neturėjo tiesinio santykio su vatais, nes buvo apskaičiuojami pagal skirtingus variklio fizinius parametrus, arba pagal sudeginamo kuro išskiriamą galią.
Meiliškių apylinkė
Meiliškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Grinkiškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dotnuvos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Ažytėnų apylinkės ir Vosiliškio apylinkės.
Operacija Koncertas
Operacijos buvo suplanuota Centrinio partizanų judėjimo štabo prie TSRS Vyriausiosios vadovybės būstinės ir suderinta su operacija „Suvorovas“ (vykdyta 1943 m. rugpjūčio 7 d. – spalio 2 d.), kai tarybinė kariuomenė atakavo Smolensko ir Gomelio kryptimis, ir numatytu Dniepro forsavimu.
Operacijos tikslas – išvesti iš rikiuotės dideles geležinkelio linijų atkarpas ir taip užblokuoti vokiečių karinius pervežimus.
Operacijos teritorija
Operacijoje dalyvavo 193 partizanų junginiai (virš 120 tūkst. žmonių) Baltarusijoje, Pabaltijyje, Karelijoje, Kryme, Leningrado ir Kalinino srityse. Neskaitant Karelijos ir Krymo operacijos teritorijos plotis buvo apie 900 km, gylis – apie 400 km.
Pasirengimas operacijai
Kiekvienas partizanų junginys gavo savo kovos užduotį. Partizanai buvo masiškai apmokyti sprogdinti geležinkelio linijas. Pablogėjus meteorologinėms sąlygoms operacijos pradžia buvo perkelta iš rugsėjo 19 d. į rugsėjo 25 d., nes aviacija partizanų būriams iki rugsėjo 19 d. spėjo atgabenti tik 50 % suplanuotų krovinių.
Kazali
Kazali arba Kazalinskas  – miestas pietiniame Kazachstane, Kyzylordos srityje, Kazali rajone, prie Syrdarjos žemupio, į rytus nuo Aralo jūros. Kazali geležinkelio stotis (prie Maskvos–Taškento linijos) yra Aiteke Bi (Novokazalinsko) gyvenvietėje, už 12 km. Yra XIX a. pab. – XX a. pr. architektūros paminklų (mečetė, biblioteka, kultūros namai, Ganibajaus namas).
Operacija Koncertas
Operacijos eiga
Dalis partizanų junginių užėmė išeities pozicijas ir naktį į rugsėjo 19 d. atakavo geležinkelio linijas. Pagrindinė dalis partizanų junginių linijas atakavo naktį į rugsėjo 25 d. Vokiečių karinė vadovybė ėmėsi priemonių atstatyti traukinių eismą. Į Baltarusiją buvo permesti papildomi geležinkelio atstatymo batalionai, į remonto darbus varė vietinius gyventojus. Iš Lenkijos, Čekoslovakijos, Vokietijos vežė bėgius ir pabėgius, bet partizanai suremontuotus ruožus vėl išvesdavo iš rikiuotės.
Operacija pasibaigė, kai pasibaigė partizanų sprogstamųjų medžiagų atsargos.
Operacijos rezultatai
Operacijos metu buvo susprogdinta apie 150 tūkst. bėgių. Pvz., Baltarusijos partizanai susprogdino apie 90 tūkst. bėgių, 1041 traukinį, 72 geležinkelio tiltus, sutriuškino 58 įgulas. Dėl operacijos geležinkelių pralaidumas sumažėjo 35-40 %, kas apsunkino vokiečių karinių dalinių ir krovinių pervežimą ir taip palengvino Raudonosios Armijos puolimą.
Kazali
Istorija
Kazali įkurtas 1853 m. kaip rusų tvirtovė. Miesto statusas suteiktas 1867 m. , gyvenvietė pavadinta Kazalinsku. Cariniais laikais buvo svarbiu prekybiniu miestu. TSRS laikais verstasi žvejyba, veikė plytų gamykla. Nusekus Aralo jūrai, miestas patyrė ekonominį nuosmukį.
Monterija
Monterija – miestas šiaurės Kolumbijoje, prie Sinu upės, 50 km nuo Karibų jūros, 49 m aukštyje. Kordobos departamento centras. 381,5 tūkst. gyventojų (2005 m.).
Miestas įkurtas 1777 m. Svarbus prekybinis centras (daugiausia galvijų prekyba). Miškininkystės ir medienos apdirbimo, cemento, maisto pramonė. Kordobos ir dar du universitetai. Mieste vyksta spalvingi festivaliai, koridos.
Marčanizė
Marčanizė – miestas Italijoje, Kampanijoje, Kazertos provincijoje, į šiaurę nuo Neapolio (priklauso jo aglomeracijai). Gyventojų 39 tūkst. (2015).
Apylinkėse stovi aukščiausias Italijoje (205 m) radijo bokštas.
Istorija
Marčanizės apylinkėse rasta daug etruskų ir romėnų kapų, bet esama ir senesnių radinių, priklausiusių oskams. Miesto kilmė neaiški. Manoma, kad jį VI a. įkūrė ostgotai, pralaimėję Gotų karuose.
861 m. Marčanizę kartu su Kapuja tikriausiai sugriovė saracėnai. Po to miestas priklausė Kapujos kunigaikštystei.
Mieste dažnai siautėjo cholera, bet pagal legendą 1706 m. liepą šv. kryžius apsaugojo miestą nuo maro. Vėliau Marčanizė išaugo į žemės ūkio centrą, buvo nusausintos aplinkinės pelkės, gyventojai pradėjo auginti kanapes. 1872 m. gavo miesto teises.
Ekonomika
Marčanizėje verčiamasi aukso, koralų dirbinių amatais, chemijos pramone, pieno produktų ir vyno gamyba. Kartu su Madalonio, Ačeros, Kaivano ir Teverolos miestais sudaro antrą iš labiausiai industrializuotų sričių Italijoje.
UTC+10
thumb|400px|UTC+10 laiko juosta: mėlyna – žiemą, oranžinė – vasarą, geltona – visus metus
UTC+10 – viena iš pasaulio laiko juostų, einanti dešimt valandų anksčiau už pasaulinį laiką. Driekiasi per Rytų Australiją, Rytų Sibirą, Ramiojo vandenyno salas.
Išskiriamos šios UTC+10 laiko juostos zonos:
Kaip standartinis laikas, visus metus
Kaip standartinis laikas, pietų pusrutulio žiemą
Huso horario
Barongas
Barongus kartais priskiria vienašmeniams kalavijams.
Savo išvaizda sandara barongas artimas bolui. Skiriasi tuo, kad bolų geležtės nugarėlės paprastai tiesios, o barongo nugarėlė būna ryškiai išlenkta.
Nuorodos
Iliustracijos:
276 m.
276 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Uargla
Uargla  – miestas Alžyro vidurio rytuose, dykumose, Uarglos oazėje Sacharos dykumoje, 128 m aukštyje. Vilajos centras. 150,6 tūkst. gyventojų (2007 m., daugiausia berberai). Naftos pramonės ir prekybinis centras, yra universitetas. Auginamos datulės. Netoliese, Chasi Mesaudo telkinyje, siurbiama nafta.
Adiklis
Adiklis – archeologinis radinys, plokščias platus vyžų, tinklų, krepšių, virvių, diržų pynimo įrankis, archeologinių tyrimų metu randamas įkapėse.
Adiklius paprastai gamindavo iš 10–20 cm ilgio vamzdinio kaulo su sąnariu galvutei – rankenai, galą nusmailindavo. Galvutėje yra natūrali arba gręžta skylutė virvelei įverti. Lietuvoje rasta 3 tūkstantmečio pr. m. e. Kretuono gyvenvietėse ir kapinynę. Rytų Lietuvos pilkapiuose adikliai sudaro gausiausią 1 tūkstantmečio pr. m. e. kaulo dirbinių grupę; Narkūnuose (Norkūnų piliakalniai ir kapinynas) rasti 57 adikliai. Yra puoštų geometriniu arba antropomorfiniu ornamentu. Mažai pakitusių adiklių randama 1-2 tūkstantmečio archeologijos paminkluose Nemenčinėje, Kernavėje, Vilniuje. Adikliai naudoti iki XX a. pradžios.
Wsiewołod Strażewski
Biografija
Gimė 1897 m. rugpjūčio 21 d. Virbalyje. 1917 m. baigė Suražo mokytojų mokyklą. 1920 m. Maskvoje baigė aukštąją pedagogų mokyklą. Nuo 1923 m. Raudonosios armijos karininkas. 1935–1936 m. baigė Maskvos karo akademiją. Per Stalino vykdytus karininkų valymus, 1938 m. birželį buvo suimtas, bet vėliau išleistas į rezervą.
1941–1944 m. kariavo įvairiose fronto linijose. 1944 m. kovo mėnesį tapo Lenkijos liaudies respublikos kariuomenės karininku. Nuo 1945 m. paskirtas Lenkijos krašto apsaugos ministerijos viceministru. 1946–1956 m. buvo įvairių Lenkijos karinių apygardų generolu. 1956 m. lapkričio 28 d. grįžo į TSRS, kur 1957 m. kovą buvo demobilizuotas ir išleistas į pensiją. Mirė 1973 m. rugpjūčio 25 d. Varšuvoje, palaidotas Povonzkų kapinėse.
Verpolas
Verpolas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Nužeco Stacjos valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietryčius nuo Nužec Stacjos, apie 21 km į rytus nuo Semiatičės ir apie 79 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Mariljanas
Mariljanas – miestas Italijoje, Kampanijoje, Neapolio provincijoje. Miestas yra Agro Nolano lygumoje, 19 km nuo Neapolio.
Istorija
Archeologiniai radiniai rodo, kad Mariljane gyvenvietė buvo II-I a. pr. m. e. Miestas pirmąkart paminėtas 917 m. Mariljanas priklausė Mastrilli šeimai 1644-1799 m., kai buvo suimtas paskutinis Mariljano kunigaikštis Giulio Mastrilli. 1806 m. miestas gavo savivaldą.
Knežė
Istorija
miniatiūra|220px|left|Pėsčiųjų tiltas per Luobą
Prie Luobos buvo vandens malūnas. 1910 m. stipriai apgriautas upės potvynio, o 1912 m. galutinai sunaikintas gaisro. Pastatytas atminimo ženklas.
Ties buvusio malūno vieta 2015 m. pastatytas 30 m ilgio metalinis pėsčiųjų tiltas į Kaukolikus. Šalia yra brasta.
UTC+10:30
thumb|400px|UTC+10:30 laiko juosta: mėlyna – žiemą, oranžinė – vasarą, geltona – visus metus
UTC+10:30 – viena iš pasaulio laiko juostų, einanti dešimt su puse valandos anksčiau už pasaulinį laiką. Driekiasi per centrinę Australiją.
Išskiriamos šios UTC+10:30 laiko juostos zonos:
Kaip standartinis laikas, pietų pusrutulio žiemą
Kaip vasaros laikas
Huso horario
Infadels
Infadels - roko ir elektroninės muzikos grupė, susikūrusi Londone, Jungtinėje Karalystėje.
Istorija
Grupė susikūrė 2003 metais. Ją įkūrė Alex Bruford ir Matt Gooderson.
Vaičiūnas
Vaičiūnas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Močėnų apylinkė
Močėnų apylinkė (arba Mačiūnų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Dotnuvos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dotnuvos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Daškonių apylinkės.
Vaičiūnas
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Vaičiūnienė (ištekėjusi moteris) ir Vaičiūnaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Populiari visoje Lietuvoje pavardė. Kildinama iš krikšto vardo Vaitiẽkus (<, ) trumpinių (Vai̇̃čius, Vai̇̃čas, Vaičis, Vaičỹs).
277 m.
277 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Bulajevas
Bulajevas  – miestas Kazachstano šiaurėje, Šiaurės Kazachstano srityje, 96 km į rytus nuo Petropavlo. Rajono centras. Stotis prie Pietų Uralo geležinkelio, praeina Petropavlo–Omsko plentas. Maisto (duonos, grūdų, aliejaus) pramonė.
Istorija
Bulajevas įkurtas 1893 m., miesto statusas suteiktas 1969 m. .
Iskenderunas
Iskenderunas  – miestas pietų Turkijoje, Hatajaus provincijoje, į šiaurę nuo Antakijos, Šviesos kalnų (Nur Dağları) vakarinėje papėdėje. Uostas prie Iskenderuno įlankos (išvežama nafta, tiekiama naftotiekiu iš Batmano rajono, chromo rūda, medvilnė). Veikia oro uostas, plentai į Alepą, Latakiją. Tekstilės, maisto, chemijos (trąšų) pramonė, metalurgija, laivų statyba. Yra karinio jūrų laivyno bazė. Apylinkėse kasama geležies rūda.
Istorija
333 m. pr. m. e. miestą pergalės prieš Persijos karalių Darijų III Kodomaną per Iso mūšį atminimui įkūrė ir Aleksandrieta (🇬🇷) pavadino Aleksandras Makedonietis. Viduramžiais tapo svarbiu prekybos su Persija, Indija ir Rytų Azija uostu. 1516 m. tapo Osmanų imperijos valda. 1832 m. prie Aleksandretos Egipto kariuomenė sumušė turkus. Nuo 1918 m. priklausė autonominei Aleksandretos sričiai (sandžakui). 1920–1939 m. Prancūzijos mandatinės Sirijos teritorijos administracinis centras.
1939 m. pavadinimas suturkintas į Iskenderuną. XX a. antroje pusėje plėtojosi kaip pramoninis centras. Iskenderunas smarkiai apgriautas per 2023 m. žemės drebėjimą.
Jonas Kartanas
Jonas Kartanas (1890 m. sausio 4 d. Aukštosios Kulvos k., Jonavos raj. – 1944 m. liepos 13 d. Vorkutoje) – pedagogas, visuomenės veikėjas.
Biografija
1930 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1913–1915 m. mokytojavo Višakio Rūdos pradžios mokykloje. Pirmojo pasaulinio karo metais pasitraukė į Rusiją. 1915–1918 m. – Penzos lietuvių mokyklos mokytojas.
1940 m. liepos 13 d. kunigų įskųstas už kovą mokykloje su ateitininkais, sovietinių represinių struktūrų suimtas ir ištremtas, dirbo anglių kasykloje.
Melitas
Melitas – miestas Italijoje, Kampanijoje, Neapolio provincijoje. Miestas yra 9 km į šiaurę nuo Neapolio.
Vaičių piliakalnis
Vaičių piliakalnis (arba Pilalė, Švedkalnis) – piliakalnis Šilalės rajono savivaldybėje, Vaičiuose (Šilalės kaimiškoji seniūnija). Pasiekiamas rajoniniu keliu Šilalė – Mažonai pravažiavus Akmeną, pasukus į kairę šiaurės rytų kryptimi ir pavažiavus lauko keliuku pakrante 1,4 km iki sodybos – yra už jos į šiaurę, kitapus trumpos griovos.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje Akmenos kairiajame krante. Aikštelė trapecinė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 35 m ilgio, 22 m pločio rytiniame gale, 30 m - vakariniame gale. Jos rytiniame krašte supiltas 3 m aukščio, 22 m pločio pylimas, kurio 6 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 10 m pločio, 1,5 m gylio griovį. Šlaitai statūs, apie 20 m aukščio.
Piliakalnis apardytas arimų, šlaitai - erozijų. Jis apaugęs lapuočiais, išskyrus tik pradedančią užželti aikštelę.
Piliakalnį 1903 m. žvalgė Liudvikas Kšivickis, 1961 m. – Lietuvos istorijos institutas, jis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 12000 m².
Irena Eidrigevičiūtė-Sprindienė
Biografija
1918 m. su tėvais persikėlė gyventi į Lietuvą. Nuo 1927 m. lankė P. Petrovo, 1932-1935 m. – Valstybės teatro baleto studijas. 1932-1934 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakultete.
1935-1944 m. Valstybės teatro balerina, 1935 m. su šio teatro trupe gastroliavo Monte Karle (Monakas), Londone. Šoko operos spektakliuose. 1944 m. pasitraukė į Austriją, šoko Vienos operos ir baleto teatre. Po Antrojo pasaulinio karo gyveno Vokietijoje, vadovavo Zeligenštadto lietuvių stovyklos šokių ansambliui, šoko Berlyno operos ir baleto teatre, Augsburgo lietuvių baleto trupės spektakliuose. 1949 m. apsigyveno Čikagoje. 1952-1955 m. vadovavo ansamblio „Dainava“ šokių kolektyvui.
Ajačas
Ajačas – miestas Prancūzijoje, Korsikos regiono sostinė. Ajačas garsėja kaip miestas kuriame gimė Napoleonas Bonapartas. Kurortas, plėtojamas turizmas. Žvejybos, jachtų uostas. Veikia laivų statykla. Vyskupijos centras. Nuo 1769 m. priklauso Prancūzijai.
Geografija
Ajačas yra įsikūręs vakarinėje Korsikos salos pakrantėje, 80 kilometrų nuo Sardinijos salos, apie 190 jūrmylių (apie 390 km) į pietryčius nuo Marselio. Jo krantus skalauja Viduržemio jūra.
Stig Blomqvist
Stigas Lenartas Blūmkvistas (SV Stig Lennart Blomqvist; 1946 m. liepos 29 d. Erebru, Švedija) – švedų ralio pilotas, septynis kartus laimėjęs Švedijos ralį, o 1984 m. tapo Pasaulio ralio čempionato nugalėtoju.
Stigas Blūmkvistas vairuotojo licenziją gavo būdamas 18 metų amžiaus ir iškart laimėjo 2 vietą, 1964 m. Švedijoje, netoli Karlstado vykusį vietinės reikšmės ralį. Tuo metu jis vairavo „Saab 96“ automobilį. Atstovaudamas „Saab“ komandą laimėjo savo pirmąją tarptautinę pergalę 1971 m. vykusiame RAC ralyje.
Pasaulio ralio čempionato pergalės
! Nr. ! Ralis ! Sezonas ! Šturmanas ! Automobilis
Taikomoji fizika
thumb|250px|Eksperimentas, kuriame naudojamas [[lazeris]] thumb|250px|[[Magnetinis rezonansas|Magnetinio rezonanso nuotrauka]] thumb|250px|Kompiuterinis [[Daugkartinis erdvėlaivis|daugkartinio erdvėlaivio nusileidimo modeliavimas]]
Cerpigužas (Sedlcų apskritis)
Cerpigužas  – kaimas Lenkijos rytuose, Pžesmikų valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietus nuo Pžesmikų, apie 24 km į rytus nuo Sedlcų ir apie 110 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Kaime stovi Cerpigužo geležinkelio stotelė.
Mamliutas
Mamliutas arba Mamliutka  – miestas Kazachstano šiaurėje, Šiaurės Kazachstano srityje, 40 km į vakarus nuo Petropavlo. Rajono centras. Stotis prie Pietų Uralo geležinkelio, praeina Petropavlo–Omsko plentas, atsišakoja kelias į Kostanajų. Gyvulininkystės ūkio įrengimų gamyba.
Istorija
Mamliutui miesto statusas suteiktas 1969 m. .
Dominikos Respublikos vėliava
right|thumb|200px|[[Vaizdas:FIAV 011010.svg|23px Valstybinė ir karinė Dominikos Respublikos vėliava, pločio ir ilgio santykis 5:8]] right|thumb|200px|[[Vaizdas:FIAV 100100.svg|23px Tautinė Dominikos Respublikos vėliava, pločio ir ilgio santykis 5:8]] thumb|right|200px|Istorinė Cominikos Respublikos vėliava iki 1844 metų
Dominikos Respublikos vėliavoje, kaip numato Dominikos Konstitucijos 96-asis straipsnis, vaizduojamas centrinis baltas kryžius, besitęsiantis iki kraštų ir dalijantis vėliavą į keturis stačiakampius; viršutinis kairysis ir apatinis dešinysis yra mėlyni, o viršutinis dešinysis ir apatinis kairysis yra raudoni. Valstybinėje ir karinėje vėliavoje kryžiaus centre yra mažas herbas, vaizduojantis skydą, prilaikomą lauro (kairėje) ir palmės (dešinėje) šakelių; virš skydo esantis kaspinas skelbia valstybės šūkį: Dios, Patria, Libertad (Dievas, Tėvynė, Laisvė). Po skydu esančiame raudoname kaspine įrašyti žodžiai República Dominicana. Skydo centre, apsupta šešių iečių (iš kurių keturios laiko Dominikos vėliavas), pavaizduota Biblija su kryželiu virš jos. Manoma, jog ji atversta ties Evangelija pagal Joną, 8:32, teigiančia Y la verdad nos hará libre (Ir tiesa mus išlaisvins).
Istorija
Dominikos Respublikos vėliava kilo iš slaptos revoliucinės draugijos La Trinitaria vėliavos. Ši 1838 m. Juan Pablo Duarte sukurta ir vadovaujama draugija išlaisvino Dominikos Respubliką iš Haičio viešpatavimo. Nepaisant karo prieš Haitį, Duarte pasinaudojo tuometine mėlynai raudona Haičio vėliava (kurios spalvos buvo paveldėtos iš Prancūzijos trispalvės) kaip pavyzdžiu savo laisvės vėliavai.
Duarte spalvų simboliką aiškino taip:
Vėliau ši laisvės vėliava buvo pakeista. 1844 m. lapkričio 6 d. buvo sukeisti raudonas ir mėlynas stačiakampiai ir vėliava įgavo dabartinę išvaizdą. Po tolesnio ispanų viešpatavimo, ši vėliava vėl įteisinta buvo 1863 m. rugsėjo 14 d.
Vėliavos proporcijos nėra smulkiau išaiškintos, vyriauja keli variantai – 2:3, 5:8, 15:23, bet visos šios proporcijos panašios į 2:3 proporciją.
Turkijos Rivjera
thumb|270px|Jūros krantas ties [[Kemeras (Turkija)|Kemeru, Turkijos Rivjera]]
Turkijos Rivjera  – pietvakarinių Turkijos Viduržemio ir Egėjo jūrų pakrančių pavadinimas. Įeina į Antalijos, Muglos, Aidino ir Izmiro provincijas. Regionas garsus savo istorinių miestų palikimu ir kurortų gausa. Pagrindiniai Turkijos Rivjeros kurortai: Antalija, Alanija, Bodrumas, Fethijė, Kešas, Kemeras, Kušadasis, Marmaris, Mugla, Belekas, Sidė.
Grabnyčios
Lietuvoje švenčiamos pagal Romos apeigyną, procesija atliekama bažnyčioje. Šventė simbolizuoja Jėzaus paaukojimą ir jo motinos Marijos palaiminimą bažnyčioje. Pagal Mozės įstatymą praėjus 40 dienų po gimimo tėvai jį atnešė į Jeruzalės šventovę jį paaukoti ir pašvęsti Dievui. Juos pasitiko Simeonas, kuris palaimino tėvus, įvykdžiusius savo pareigą.
Tai archaiška šventė. Ji siekia romėnų, senovės graikų, žydų, keltų, germanų tradicijas ir savaip jas aiškina. Romėnai šią dieną šventė požemio dievo Plutono ir deivės Cereros šventę. Vykdavo procesijos žemės derlingumo ir požemio karalystės deivei Prozerpinai atminti, būdavo maldaujama taikos. Nuo seno šią dieną lietuviai meldėsi Perkūnui.
Toyota Hilux
Toyota Hilux – pikapo tipo automobilis nuo 1968 metų gaminamas Toyota koncerno. Hilux pavadinimas naudojamas visame pasaulyje, išskyrus Japoniją, JAV, Kanadą, Šiaurės ir Pietų Korėjas. Nuo 1976 m. JAV rinkoje šiems modeliams skirti Truck, Pickup Truck ar Compact Truck pavadinimai.
Lietuvos metų automobilio konkurse paskelbtas „Metų visureigiu 2006“.
Dalyvavimas Dakare
2012 m. Toyota gamyklinė komanda su Hilux modeliais debiutavo Dakaro ralyje. PAR lenktynininkas Giniel de Villiers 2012 m. buvo trečias, 2013 m. antras, 2014 m. ketvirtas, o 2015 m. vėl antras bendroje įskaitoje. Šie modeliai buvo specialiai modifikuoti ir pritaikyti tokioms lenktynėms. Šiems modeliams yra naudojami V8 tipo varikliai.
Nuo 2016 m. ralio komanda vadinama Toyota Gazoo Racing. Giniel de Villiers su šiuo automobiliu pelnė 3 vietą 2016 m., liko 5-as 2017, 3-ias – 2018 m. ir 9-as 2019 m. Nasser Al-Attiyah 2018 m. užėmė antrąją vietą, o 2019 m. ralyje nugalėjo. Tai buvo pirmoji Toyota pergalė Dakaro ralyje. 2020 m. ralyje katarietis liko antroje vietoje, o pirmame dešimtuke buvo 4 Toyota Hilux ekipažai.
2022 m. Toyota Hilux pelnė antrąją pergalę Dakare. Čempionu vėl tapo Nasser Al-Attiyah.
Bajorėliai (Zarasai)
Bajorėliai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Salako, prie Kelalobio miško ir Pratkūnų geomorfologinio draustinio. Praeina kelias. Kaimo kapinaitėse yra Bajorėlių koplyčia.
Istorija
XX a. pr. kaimas pateko į Novoaleksandrovsko apskritį, Salako valsčių.
Gyventojai
thumb|left|250px|Kaimo sodyba prie pat aukštos įtampos linijos thumb|left|250px|Lubinais apaugusi pakelės [[rūkykla]]
Vičulkai (Palenkės vaivadija)
Vičulkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Nužeco Stacjos valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 16 km į rytus nuo Nužec Stacjos, apie 30 km į rytus nuo Semiatičės ir apie 79 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1795 m. priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Kovos užduotis
Kovos užduotis  – vado skirta užduotis kariui ar kariniam vienetui pasiekti tam tikrą tikslą mūšyje ar kitokioje kovinėje situacijoje.
Kovos užduotis priklauso nuo kovos veiksmų būdo, karinio vieneto paskirties, jo sudėties ir struktūros, kovinio pajėgumo ir vietovės sąlygų.
Sudėtinga kovos užduotis gali būti sudalinta į etapus:
Neplaninė kovos užduotis  – netikėtai iškilusi užduotis, kuri nebuvo planuojama iš anksto.
Bajoriškė
Bajoriške vadinami
Dramblio Kaulo Kranto vėliava
thumb|188px|[[Vaizdas:FIAV 111111.svg|23px Dramblio Kaulo Kranto vėliava, pločio ir ilgio santykis 2:3]]
Bajoriškė
kaimai: upė:
Panašūs:
Dramblio Kaulo Kranto vėliava
Dramblio Kaulo Kranto vėliavoje pavaizduotos trys lygios vertiklaios juostos: oranžinė, balta ir žalia. Ji primena Airijos vėliavą, bet pastaroji yra ilgesnė, ir jos spalvos išdėstytos atvirkščiai: žalia, balta ir oranžinė. Vėliava taip pat panaši į Italijos: žalia, balta ir raudona.
Kompozicija pasiskolinta iš Prancūzijos vėliavos; oranžinė spalva simbolizuoja žemę, šiaurinėje šalies dalyje besidriekiančią savaną ir jos derlingumą, balta – taiką, o žalia – viltį ir pietinės šalies dalies miškus.
Dramblio Kaulo Kranto vėliava oficialiai įteisinta 1959 m. gruodžio 4 d.
Knyburiškiai
Knyburiškiai – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Smalvų.
Latava (upė)
Latava – upė Anykščių rajone, Šventosios dešinysis intakas, Latavos kaime kerta kelią Nr. 1202 ir 96,9 km nuo Šventosios žiočių įteka į Šventają. Latavos žiotys priklauso Anykščių regioninio parko teritorijai. Ši upė prateka netoli Palatavio piliakalnio.
Pavadinimas
Upėvardžio šaknis lat-, lot- siejama su tekėjimu (plg. korn. lad „skystumas, skystis“, „dumblas, maurai“, aukšt. vok. letto „molis“).
Pagal vieną iš hipotezių, Lietuvos vardas kilo nuo šio upelio pavadinimo. Latavos upelis minimas 1261 m. Mindaugo akte, kuriame aprašomos Sėlos ribos. Siena vedama Šventosios upe, o paskui pasuka Latavos upeliu ir eina tolyn į vakarus. Upelio pavadinimas šiame akte rašomas – „in ripam Lettowiae“. Sienos aprašymas suteikia galimybę visiškai tiksliai lokalizuoti šį upelį ir leidžia be jokių abejonių teigti, kad pavadinimai „Lettowia“ ir „Latava“ čia yra tapatūs. Be to, yra dar vienas Sėlos ribų aprašymas, datuojamas XIV a. pabaiga. Čia siena nuo Šventosios upės pasuka link „piliakalnio, vardu Lettow“.
278 m.
278 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Patašinė
Etimologija
Liaudies etimologija aiškina, kad vietovardis sietinas su gyvenusia turtingų ūkininkų šeima, kuri mėgusi daug ir su riebiu padažu, seniau vadinamu patašu, pavalgyti. Kaip pasakoja vietos gyventojai, ponai išsirioglindavę po sočių pietų išsipūtusiais pilvais į kiemą (o jų sodyba prie pat kelio buvusi), ir kas pro šalį eidavo, vis stebėdavosi: ale kaip patašę, net pilvai užsirietę. Ilgainiui vietovė taip ir buvo praminta – Patašine.
Istorija
1935 m. Patašinėje buvo įsikūrę vienuoliai marijonai, kurie pastatė vienuolyno namus su vieša Šv. Kryžiaus koplyčia. 1936 m. čia nuolat gyveno 2 kunigai ir 5 broliai, 1940 m. – 1 kunigas ir 2 broliai. Šalia koplyčios buvo vienuolyno namelis bei ūkiniai pastatai. Vienuoliai marijonai laikė gyvulių, paukščių, dirbo įvairius žemės ūkio darbus.
Apie 1935–1940 m. Patašinė turėjo savo seniūną, kuriuo buvo Klemensas Lakickas. 1945 m., karo pabaigoje, K. Lakickas su žmona Veronika emigravo į Vokietiją, o paskui į JAV.
Pašušvio apylinkė (Dotnuva)
Pašušvio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Patašinė
Istorija
Sovietmečiu Patašinė buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė – Sudavijos valstybinio žirgyno gyvenvietė. Žirgyno klestėjimo laikais ūkiui vadovavo Algirdas Kurlys. Buvo pasodintas vaismedžių medelynas. Nuo 1982 m. gyvenvietėje atsidarė biblioteka, ryšių skyrius, vaikų darželis. 1988 m. lapkričio 10 d. valgyklos „Žirgelis“ salėje buvusių tremtinių susitikime viešai iškelta Lietuvos trispalvė.
2014 m. įsteigtas universalus daugiafunkcis centras, kuriame teikiamos vaikų ir suaugusiųjų švietimo, bendruomenės kultūrinės ir socialinės paslaugos. Projekto įgyvendinimo metu buvo apšiltintas pastatas, atlikti vidaus remonto darbai, įrengtas keltuvas neįgaliesiems.
Pašušvio apylinkė (Dotnuva)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Krakių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dotnuvos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Digraičių apylinkės.
FC Liefering
FC Liefering – Austrijos futbolo klubas iš Zalcburgo. Klubas priklauso Red Bull kompanijai.
Istorija
Ištakos siekia 1947 m., kai buvo įkurtas klubas USK Anif pavadinimu.
Tai garsiojo Red Bull Salzburg susietasis klubas. Net klubo spalvos dabar yra kaip zalcburgiečių.
Kundinamarkos departamentas
Geografija
Departamentas išsidėstęs Rytinėje Kordiljeroje, išraižytoje upių slėnių. Bogotos savanos plynaukštėje įsikūręs Bogotos miestas. Rytuose leidžiasi į Amazonės žemumą, vakaruose – į Magdalenos slėnį. Svarbiausios upės: Magdalena, Bogota.
Ekonomika
Departamente išvystyta gavybos pramonė. Išgaunamos akmens anglys, druska, geležis, smaragdai, švinas, marmuras, varis ir kt. Žemdirbystė: kava, kukurūzai, cukranendrės, juka, bulvės, kviečiai, rugiai, ryžiai, medvilnė, vaisiai. Pieno pramonė. Svarbus ekonominis ir pramoninis šalies centras. Metalurgijos, farmacijos, tekstilės, maisto pramonė. Gėlininkystė.
Nuorodos
thumb|left|240px|Bogotos plynaukštė thumb|240px|left|[[Sipakira]]
Bozdžaada
thumb|250px|Bozdžaados pilis Bozdžaada, Tenedas  – nedidelė sala Egėjo jūroje, netoli Dardanelų sąsiaurio. Priklauso Turkijai, Čanakalės provincijai. Plotas 37,6 km². 2,4 tūkst. gyventojų (2000 m.), dauguma – graikai.
Julius Kasparavičius
Julius Kasparavičius (g. 1995 m. balandžio 3 d.) – Lietuvos futbolininkas. Žaidžia saugo pozicijoje.
FK Šilutė
2013 m. žaidė Pirmoje lygoje ir atstovavo „Šilutės“ klubui.
FK Atlantas
2014 m. buvo registruojamas FK Atlantas sudėtyje, bet A lygos rungtynėse nesužaidė nei vienų rungtynių. Žaidė dublerių ekipoje.
FK Palanga
2015 m. pirmoje sezono pusėje žaidė FK Palanga.
FK Atlantas
Antroje 2015 m. pusėje žaidė Atlanto klube. Pagrindinėje komandoje sužaidė keturis kartus. Atstovavo komandos dubleriams Atlantas B.
JK Narva
2019 m. tapo JK Narva Trans nariu. Estijos Meistriliiga pirmenybėse (aukščiausioje lygoje) sužaidė 29 rungtynes ir pelnė jose 5 įvarčius.
FK Banga
2020 sausio 23 d. pranešta, kad tapo FK Banga nariu. 2020 m. rugpjūčio 16 d. pasižymėjo įvarčiu rungtynėse prieš FK Panevėžys. 2020 m. spalio 10 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš FK Sūduva.
FK Nevėžis
2021 m. žaidė Nevėžio ekipoje. 2021 m. liepos 9 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš Alytaus „Dainavą“. Alytiškiai gynyboje suklydo ir buvo užfiksuotas žaidimas ranka. Kasparavičius stojo mušti 11 m. baudinio ir realizavo progą. Po šio smūgio rezultatas tapo lygus 1:1 ir kėdainiečiai iškovojo tašką. 2021 m. rugsėjo 2 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš FC Džiugas ir išlygino rezultatą. Rungtynės baigėsi lygiosiomis 1:1. Kėdainių ekipa nutraukė ilgą pralaimėjimų seriją. 2021 m. lapkričio 24 d. rungtynėse prieš FK Banga realizavo 11 metrų baudinį ir kėdainiškiai pirmavo rezultatu 1:0, tačiau antrame kėlinyje dominavo gargžiškiai, kurie pelnė tris įvarčius ir nugalėjo rezultatu 3-1.
FK Černo More
2022 m. vasario mėn. pranešta, kad žaidėjas keliasi į Bulgariją ir atstovaus aukščiausioje šalies lygoje rungtyniaujančiam Varnos „Černo More“ klubui. 2022 m. vasario 20 d. debiutavo aukščiausioje lygoje prieš PFK Ludogorec Razgrad. Šiose rungtymėse pelnė įvartį. Ludogorecas iškovojo pergalę rezultat 2:1. Kasparavičius į kovą buvo mestas 83 rungtynių minutę, o pasižymėjo įvarčiu pačioje rungtynių pabaigoje, jau per pridėtą laiką (90 min.), kai rezultatas buvo 2:0. Varnos klubas pralaimėjo šią dvikovą.
2022 m. birželio mėn. tapo žinoma, kad žaidėjas palieka klubą. Per tą laiką sužaidė vos septynerias minutes, per kurias spėjo pasižymėti įvarčiu.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Communic
Communic – progresyviojo power metalo muzikos grupė iš Norvegijos. Grupė buvo įkurta 2003 metais ir iki šiol išleido tris studijinius albumus. Pirmieji du buvo ypač gerai įvertinti kritikų.
Istorija
Communic 2003 metų kovą įkūrė gitaristas Oddleif Stensland ir būgnininkas Tor Atle Gabrielsen-Andersen, abu iš Scariot. Netrukus po to prie jų prisijungė bosistas Erik Mortensen, kuris kartu su Oddleif Stensland buvo Ingermanland narys. 2004 metų sausį grupė įrašė pirmąjį trijų dainų demo. Šio įrašo kopijų buvo išleista tik 100, tačiau balandį jis buvo išrinktas mėnesio demo Rock Hard žurnale. Kovą jie pasirašė sutartį su Danijos kompanija Intromental Management. Balandį Stensland paliko Scariot tam, kad galėtų pastoviai dirbti su Communic.
2004 metų liepą Communic pasirašė sutartį su Vokietijos įrašų įmone Nuclear Blast ir rugsėjį pradėjo įrašinėti savo debiutinį albumą Conspiracy in Mind Danijos studijose, kurio prodiuseris buvo Jacob Hansen. Danų klavišininkas Peter Jensen (Sinphonia) įrašė sintezatoriaus partijas šiam albumui. Jis buvo išleistas 2005 metų vasario 21 dieną bei gavo gerų atsiliepimų, tokių kaip "mėnesio albumas" ar "metų debiutantas" Rock Hard žurnale. Po albumo išleidimo Communic dalyvavo koncertų turuose Europoje kartu su Ensiferum ir Graveworm. Jensen tuo metu prisijungė prie grupės, bet netapo nuolatiniu nariu, kadangi negyveno Norvegijoje.
2006 metų pradžioje grupė dar kartą skrido į Daniją įrašyti antrojo albumo Jacob Hansen studijose. Šįkart norvegas Endre Kirkesola buvo pakviestas įrašyti klavišinių partijas. Priešingai negu Jensen, Kirkesola nekoncertavo su grupe. Waves of Visual Decay buvo išleistas 2006 metų gegužę ir taip pat buvo labai gerai įvertintas įvairių žurnalų bei kritikų.
Communic trečiasis albumas Payment of Existence buvo išleistas 2008 metų gegužės 30 dieną. Tų pačių metų vasarą grupė koncertavo ir Lietuvoje, Be2gether festivalyje.
280 m.
280 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Danutė Eidukaitė
Danutė Eidukaitė (1929 m. liepos 12 d. Kupiškis – 1995 m. vasario 23 d. Kaunas) – lietuvių dailininkė keramikė.
Sakuros
Sakuros (Sacura) - akmeninių ešerių (Serranidae) šeimos žuvų gentis.
Danutė Eidukaitė
Biografija
1947–1951 m. studijavo Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institute, 1951–1953 m. – Lietuvos dailės institute. 1953–1965 m. dėstė Kauno S. Žuko taikomosios dailės technikume (iki 1954 m. Kauno taikomosios dailės mokykla). 1965–1969 m. Kauno Dailės kombinato vyr. dailininkė. Nuo 1959 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje; individualios parodos surengtos Kaune 1970 m., 1980 m.
Kūryba
Sukūrė funkcionalių, subtilių spalvų, su medinėmis ar iš šiaudelių nupintomis detalėmis servizų (kavos, 1968 m., 1974 m.; pusryčių, 1961 m.; vaisių, 1962 m.; vaikų, 1973 m.), archajiškų ir augalinių (dažniausiai tulpės, aguonos) formų dekoratyvinių vazų („Vaza su aselėmis“ 1971 m., „Nida“ 1972 m., „Skrydis“ 1983 m., „Vazos - taurės“ 1980–1984 m.), istorinės tematikos antglazūriniu dekoru puoštų lėkščių komplektų („Vilniaus universitetui 400“, 1979 m., „Upė Kupa“, 1980 m.), keraminių pano interjerams („Šviesa“ Joniškio kultūros namuose, 1976 m., „Raigardas“ sanatorijoje „Vilnius“ Druskininkuose, 1982 m., „Senojo pašto istorijos“ Jurbarko pašto skyriuje, 1984 m.).
UTC+11
thumb|400px|UTC+11 laiko juosta: mėlyna – žiemą, oranžinė – vasarą, geltona – visus metus
UTC+11 – viena iš pasaulio laiko juostų, einanti vienuolika valandų anksčiau už pasaulinį laiką. Driekiasi per Rytų Sibirą, Ramiojo vandenyno salas.
Išskiriamos šios UTC+11 laiko juostos zonos:
Kaip standartinis laikas, visus metus
Kaip vasaros laikas, pietų pusrutulyje
Huso horario
Sergejevas
Sergejevas arba Sergejevka  – miestas Kazachstano šiaurėje, Šiaurės Kazachstano srityje, prie Išimo upės (greta įrengta Sergejevo tvenkinio užtvanka). Rajono centras. Pro miestą eina Petropavlo–Arkalyko kelias. Veikia pieno miltelių, gelžbetoninių konstrukcijų gamyklos, hidroelektrinė.
Istorija
Sergejevui miesto statusas suteiktas 1969 m. .
Kniceriškė
Kniceriškė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 15 km nuo Švenčionių.
Dantytosios kandys
Europoje 46 rūšys, iš jų 5 gyvena Lietuvoje:
thumb|210px|left|[[Baltajuostė dantytoji kandis (Micropterix aruncella)]]
Aušros apylinkė
Aušros apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Munjanas
Munjanas – miestas Italijoje, Kampanijoje, Neapolio provincijoje. Miestas yra 10 km į šiaurės vakarus nuo Neapolio.
Sportas
Munjane gimė tokie futbolininkai kaip Raffaele Palladino, Giulio Migliaccio ir Antonio Di Nardo.
Beata (sala)
thumb|right|225px|Salos krantas Beatos sala  – nedidelė sala Karibų jūroje, 7 km į pietvakarius nuo Beatos kyšulio, piečiausio Haičio salos taško. Maždaug 12 km į pietvakarius išsidėsčiusi mažesnė Alto Velo sala. Beatos sala priklauso Dominikos Respublikai, Pedernaleso provincijai. Sala yra beveik trikampio formos, jos reljefas ganėtinai lygus. Plotas siekia 27 km². Sala patenka į Charagvos nacionalinio parko teritoriją.
Istorija
Salą 1494 m., antrosios Kristupo Kolumbo kelionės metu, atrado europiečiai. Tuomet ji buvo apgyvendinta vietinių tainų. Archeologai rado tainų gyvenvietės griuvėsių. Manoma, kad vietiniai dažnai maitindavosi Strombus gigas moliuskais, kadangi rasta keletas didelių jų kriauklių krūvų.
Kolonijiniais laikais ispanai saloje laikė galvijus (kurie ganėsi iki vėlyvojo XIX a.), kad galėtų maistu aprūpinti savo laivų, plaukusių į žemyną, įgulas. Dėl strateginės salos vietos ir aprūpinimo maistu paskirties ji regėjo keletą susigrūmimų, kuriuose ispanų laivai buvo užpulti piratų ir kaperių, įsikūrusių Tortugos saloje.
XIX a. 8-ajame dešimtmetyje valdžios koncesija suteikė privatiems verslininkais išgauti druskos klodus šiaurinėje salos pakrantėje, iš kurios druska buvo kasama iki XX a. 7-ojo dešimtmečio.
Geografija
Salos kraštovaizdis įvairus, šiaurinėje pakrantėje auga mangrovės, vakarinėje dalyje driekiasi smėlėti paplūdimiai ir užutėkiai. Didžiąją salos dalį dengia įvairių rūšių drėgmės stokojančių pusiau lapus metančių medžių miškai ant kalkakmenio substratų. Geologiniu požiūriu, salą sudaro kalkakmenio uolienos, kurių erozijos paveiktas paviršius vietomis labai dantytas. Taip pat yra smegduobių ir senotų. Sala negyvenama, bet joje kartais trumpam apsistoja žvejai.
Fauna
Saloje sutinkama keletas sausumos paukščių rūšių, kaip kad Microligea palustris ir Columba leucocephala, ropliai, kaip, pvz., Rhinoceros iguana ir Alsophis anomalus. Daugybė pakrantės paukščių rūšių, tiek migruojantys, tiek ir vietiniai lankosi saloje.
Vulka Nužecka
Vulka Nužecka  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Nužeco Stacjos valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į rytus nuo Nužec Stacjos, apie 27 km į rytus nuo Semiatičės ir apie 75 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.