cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Štirijos marka
Istorija
Iš pradžių marka buvo pavaldi Karintijai, tačiau ilgainiui ji stiprėjo, ir taip didėjo jos nepriklausomybė. Pirmasis žinomas markgrafas buvo Markvardas Epenšteinas, įtvirtinęs Epenšteinų dinastiją. Vėliau trumpai valdė Velsai-Lambachai, kol juos 1055 m. pakeitė Otokaras I. Jo pradėta Otokarų dinastija valdė ir stiprino marką iki pat XII a. pabaigos. Jiems valdant markgrafai rezidavo Šteiro mieste, dėl ko marka ilgainiui imta vadinti Štirija.
Marka ypač sustiprėjo valdant Leopoldui Stipriajam ir Otokarui III. Tuo metu Štirija prisijungė dideles teritorijas pietuose – Ptujos marką, Savinios marką. Otokaro III įpėdinis Otokaras IV buvo pakeltas į kunigaikščius, ir jo valstybė tapo kunigaikštyste.
Markgrafai
Otakarai:
Čechovicės-Dzedzicės
Čechovicės-Dzedzicės  – miestas Silezijos vaivadijoje, pietų Lenkijoje. 35 543 gyventojai (2013 m. duomenys). Svarbus geležinkelio mazgas. Per miestą eina dvi svarbios geležinkelio linijos: iš rytų į vakarus (Tšebinia–Zebžydovicės) ir iš šiaurės į pietus (Katovicai–Belsko-Biala). Mieste veikia Belsko-Biala elektrinė.
Septintosios dienos adventistai
thumb|right|Viljamas Mileris (1782–1849, JAV), adventistų judėjimo pradininkas right|200px|thumb|[[Otava|Otavos Septintos dienos adventistų bažnyčia, buvusi sinagoga]] Septintosios dienos adventistai  – 1840 m. JAV susikūrusi religinė organizacija, kurios pradininku laikomas buvęs baptistų pamokslininkas Viljamas Mileris (William Miller). Pavadinimas atspindi šeštadienio sureikšminimą (JAV ir kai kuriose kitose šalyse šeštadienis yra septintoji savaitės diena).
Finansinė pramoninė grupė
Finansinė pramoninė grupė, FPG – įmonių grupė, privačių kredito įstaigų bei pramonės įmonių susivienijimas tam tikrose ekonomikos šakose ar pošakiuose.
XX a. paskutiniajame dešimtmetyje finansinės pramoninės grupės susiformavo kaip priešprieša ankstesniam biudžetiniam finansavimui ir centralizuotam valdymui atskirose ekonomikos sektoriuose, siekiant „kompleksinio“ bei darnaus ekonominio vystymosi, plėtros planinės ekonomikos valstybėse.
FPG vadovai užsiėmė aktyviu lobizmu visuose valdžios sluoksniuose bei lygiuose, darė įtaką ir netgi įsitraukdavo į teisėkūros procesą. FPG įtaka sumažėjo kartu su demokratizacijos plėtra bei visuomenės įtaka verslo procesuose, Rusijoje – su Vladimiro Putino kaip Prezidento reikšmės padidėjimu ir teisėsaugos institucijų veikla.
Septintosios dienos adventistai
Atsiradimo istorija
Nauja teorija, paaiškinanti Milerio nesėkmę ir vėliau pagimdžiusi Septintosios dienos adventistų judėjimą, buvo sukurta iš karto po „didžiojo nusivylimo“. Vienas iš adventistų – Hiram Edson – iškėlė teoriją, jog Jėzus išties atėjo, tačiau ne į žemę, kaip tikėjosi Mileris, bet į dangiškos šventyklos Šventų Švenčiausiąją. Tai paskatino naujos adventistų denominacijos kūrimąsi.
Netrukus judėjimas įgijo dar vieną skiriamąjį bruožą. Dar prieš „didįjį nusivylimą“, kai kurie Milerio pasekėjai, užuot šventę sekmadienį, pradėjo švęsti šeštadienį, teigdami, kad ši diena ir yra šabas, kurį įsako švęsti ketvirtasis Dievo įsakymas bei Naujasis Testamentas. Pats Mileris šiam požiūriui nepritarė ir tik po „didžiojo nusivylimo“, kai 1846 m. vienas adventistų vadovų – Joseph Bates – išspausdino traktatą „Septintosios dienos šabas – išliekantis ženklas“, septintosios dienos šventimas paplito tarp adventistų. Bates manė, kad šabą švęsti sekmadienį pradėjo Katalikų Bažnyčia, o tai laužo Dievo įsakymą. Šabo šventimas, pasak jo, turėsiąs būti tuo ženklu, kuris paskutinėmis dienomis išskirs Dievo „likučio“ Bažnyčią iš visų kitų bažnyčių. Taip Advento judėjimas pradėjo įgauti šiuolaikinės Septintosios dienos adventistų Bažnyčios formą.
Judėjimo formavimuisi bei augimui didelę įtaką padarė Elen White, kuri ir šiandien yra didžiausias Biblijos interpretavimo autoritetas Adventistų bažnyčioje. Nors Septintosios dienos adventistai turi tik vieną šventraštį – Bibliją, tačiau jie taip pat pripažįsta, kad E. White turi pranašystės dovaną ir jos raštai laikomi labai autoritetingais.
White gimė 1827 m. metodistų šeimoje. Ankstyvoje jaunystėje ji susidūrė su Advento judėjimu, o paties Milerio apsilankymas jos gimtajame mieste smarkiai paveikė jos gyvenimą. Ji ir jos tėvai netrukus buvo pašalinti iš Metodistų Bažnyčios už simpatijas V. Milerio Advento judėjimui. Artėjant 1844 m. Elen pradėjo matyti regėjimus, ir tai dar labiau sustiprino jos atsidavimą Milerio judėjimui. Iškart po „didžiojo nusivylimo“ Elen Harmon (tokia jos mergautinė pavardė) puolė į gilią depresiją, tačiau tai truko neilgai. Po kelių mėnesių mažame maldos susirinkime ji išvydo regėjimą, kuriame matė „adventistus kelyje į dangų“. Tie, kurie suabejodavo adventistų tiesa, krisdavo „atgal į iškrypusį pasaulį apačioje, kurį Dievas atmetė“. Regėjimai kartodavosi ir vėliau, o juos lydėdavo keisti fiziniai reiškiniai. Prasidėjus regėjimui ji apalpusi susmukdavo ant žemės, neretai tai trukdavo kelias valandas. Po regėjimo ją, išsekusią ir bejėgę, tikintieji pasodindavo į kėdę ir ji pasakodavo, ką buvo mačiusi. O regėjimų turinys būdavo labai įvairus, tačiau dažniausiai – apie kokią nors problemą ar nesutarimą, iškilusį adventistų judėjime. Pvz., J. Bartes išspausdinus traktatą apie šabo šventimą, Elen iš pradžių atmetė šią idėją, bet po susitikimo su autoriumi ji išvydo regėjimą, kuriame Jėzus jai parodė 10 įsakymų su ketvirtuoju šabo įsakymu, paženklintu šviesos aureole. Regėjime angelas jai paaiškino, kad adventistai turi laikytis ketvirtojo įsakymo, jei nori, kad Jėzus sugrįžtų. Dėl jos regėjimo paties Milerio atmesto Advento judėjimo septintosios dienos atskala greitai augo ir stiprėjo.
1846 m. Elen ištekėjo už James White’o, tuometinio adventistų judėjimo leidinio redaktoriaus. Džeimsas pradėjo spausdinti Elen regėjimus ir jos įtaka dar labiau išaugo, kol galiausiai 6–ojo dešimtmečio pabaigoje ji buvo pripažinta neginčijama Septintosios dienos adventistų lydere.
left|180px|thumb|Vieni iš bažnyčios pradininkų – James ir Ellen White
1863 m. adventistai apsisprendė įkurti savo denominaciją, kurios vienas pirmų prezidentų buvo J. White’as. Elen toliau darė didžiulę įtaką judėjimui. Ji daug rašė ir mokė apie sveikatą ir sveiką maitinimąsi. Ji ragino nenaudoti tabako, alkoholio ir stimuliatorių – kavos, arbatos ir pan., vartoti mažiau mėsos ir daugiau daržovių, kalbėjo apie fizinių pratimų naudą. Mokydama apie krikščionišką gyvenimą, Elen skatino susilaikymą ir dvasingumą. Iš karto po denominacijos įkūrimo 1863 metais gegužės mėn. tikinčiųjų skaičius siekė 3500 žmonių.
White apsaugojo adventistų judėjimą nuo nukrypimų nuo krikščioniškos „ortodoksijos“. Antai XIX a. pabaigoje kai kurie adventistai atmetė Jėzaus dieviškumo doktriną ir tik E. White garsaus protesto dėka adventistų denominacija išvengė rimtų skilimų ir tolesnių nukrypimų. Ji taip pat parėmė išteisinimo tikėjimu doktriną, kurią tarp adventistų jau buvo beveik pakeitęs mokymas apie Dievo įstatymo svarbą ir išteisinimą per jį.
Adventistai veikia daugiau nei dviejuose šimtuose šalių. Paprastai jų evangelizacija vyksta kartu su humanitarinės ir medicinos pagalbos teikimu. Pavyzdžiui, Lietuvoje adventistų misijų organizuojamuose renginiuose visada susipina evangelizaciniai, bibliniai ir sveiko gyvenimo motyvai. Visame pasaulyje Adventistų Bažnyčiai priklauso šimtai ligoninių, klinikų ir kitų sveikatos apsaugos įstaigų. Bažnyčia turi tūkstančius misionierių, keliasdešimt leidyklų, spausdinančių literatūrą įvairiomis kalbomis, radijo ir televizijos programų.
Adventistai taip pat garsėja mokymo institucijomis, kurių visame pasaulyje priskaičiuojama apie 5000. Ypač žinomas Loma Lindos universitetas, o jo klinika pripažįstama viena geriausių gydymo įstaigų vakarinėje JAV pakrantėje.
Septintosios dienos adventistų doktrina
Septintosios dienos adventistai per savo gyvavimo istoriją išvystė unikalią, savitu eschatologijos supratimu pagrįstą doktriną, kuri iš pirmo žvilgsnio gerokai skiriasi nuo klasikinės krikščionybės mokymo. Septintosios dienos adventistai tiki visomis pagrindinėmis krikščionybės doktrinomis: Dievo Trejybe, Jėzaus Kristaus gimimu iš mergelės ir Jo dieviškumu, Šventosios Dvasios asmenybe, Jėzaus Kristaus atperkamąja auka ant kryžiaus, išteisinimu per tikėjimą Jėzumi Kristumi ir, žinoma, antruoju Jėzaus atėjimu. Tačiau adventistai atmeta kelias doktrinas, kurias kiti krikščionys laiko svarbiomis – sielos nemirtingumą ir amžinąją nusidėjėlių kančią pragare. Jų manymu, miręs žmogus patiria „miego“ būseną; jo siela (kuri, anot jų, tėra tik žmogaus gyvybė, o ne nematerialioji asmenybės dalis) nefunkcionuoja, tad po mirties akimirkos kitas suvoktas žmogaus išgyvenimas būtų prisikėlimas. Po prisikėlimo Dievas, adventistų manymu, nuteis nusidėjėlius ir visiškai sunaikins juos, mat amžina žmogaus kančia nėra suderinama su Dievo meile.
Adventistai pripažįsta tik suaugusiųjų krikštą, jų mokymas apie sakramentus taip pat turi savitų ypatybių. Atkreiptinas dėmesys į tuos Septintosios dienos adventistų (toliau – SDA) doktrinos aspektus, kurie aiškiai skiriasi nuo kitų denominacijų mokymo, – savita SDA Bažnyčios eschatologija, kuri daro prielaidas formuotis Adventistų Bažnyčios išskirtinumo idėjai, bei šabo doktrina, dėl kurios SDA Bažnyčia yra susilaukusi daugiausia dėmesio ir kritikos.
Kaip minėta, SDA denominacija kilo iš Advento judėjimo, pasižymėjusio bandymu nuspėti tikslią Jėzaus grįžimo datą, remiantis Danieliaus pranašyste. W. Miller, Advento judėjimo lyderio, manymu, pasaulio pabaiga ir Jėzaus atėjimas buvo išpranašauti aštuntame ir devintame Danieliaus knygos skyriuje. Devintame skyriuje pranašaujama apie Mesijo atėjimą, kuris turėjo įvykti po 69 savaičių (taigi, po 483 dienų) nuo įsakymo atstatyti Jeruzalę, kurį Persijos karalius išleido 457 m. pr. m. e. Vieną biblinės pranašystės dieną traktuodamas kaip metus, Mileris nustatė, kad Mesijo atėjimas turėjo įvykti maždaug 28 m. e. m. (-457+483=27, tiksliau – 28, nes nulinių metų nėra). O tai gana tiksli Jėzaus krikšto data. Paskatintas savo atradimo Mileris pritaikė tą patį principą kitai Danieliaus pranašystės knygai, kurioje rašoma apie šventyklos išvalymą, ateisiantį po 2300 dienų, taigi – 2300 metų. Mileris manė, kad šventykla simbolizuoja žemę, ir kad atskaitos taškas skaičiavimui turėtų būti įsakymo atstatyti Jeruzalę data, nors pats pranašystės tekstas niekaip nepagrindžia šių dviejų prielaidų. Skaičiavimo rezultatai kalbėjo apie 1844 metus.
Šiandien kai kurie SDA lyderiai ne tik išpažįsta H. Edson sukurtą teoriją, bet ir tiki, kad Milerio judėjimą ištikęs „didysis nusivylimas“ buvo Dievo iš anksto suplanuotas ir, kad būtent taip Dievas norėjo atnaujinti tikrąją Paskutinių laikų Bažnyčią. Šiai keistai interpretacijai pagrįsti paprastai cituojama Apreiškimo knyga, kurioje angelas įteikė pranašui knygos ritinį ir liepė jį suvalgyti, ir toji knyga buvo saldi pranašo burnoje, bet apkarto viduriuose (Apr 10, 8-10). Toji knyga, pasak SDA, tai Danieliaus pranašystė, kuri buvo atverta Advento judėjimui ir iš pradžių buvo saldi, nešanti tikėjimą ir viltį, tačiau po „didžiojo nusivylimo“ apkarto. Būtent iš šio judėjimo, patyrusio džiaugsmą ir nusivylimą, Dievas, pasak SDA, pakėlė savo Bažnyčią paskutinėms dienoms.
Ši Paskutiniųjų laikų Bažnyčia, anot jos pačios, pasižymi tuo, kad laikosi Dievo įsakymų, įskaitant ketvirtąjį – šabo įsakymą, skelbia prasidėjusį „tiriamąjį teismą“, kurį Jėzus vykdo dangiškojoje šventykloje (Apr 14, 6-7), ir turi „pranašystės dvasią“ (Apr 10, 11), kuri, pasak adventistų, pasireiškė per E. White.
Visos kitos bažnyčios, nesilaikančios šabo ir neskelbiančios „tiriamojo teismo“ žinios po 1844 metų, prarado Dievo palaiminimus. „Iki 1844-ųjų Dievo Dvasia pasireikšdavo veikdama per visas krikščioniškas bažnyčias, […] bet po 1844-ųjų nusivylimo bažnyčios, atmetusios ypatingą Jėzaus tarnavimą dangaus šventyklos Šventų Švenčiausioje, daugiau nebegalėjo naudotis Šviesos Dievo teikiamomis privilegijomis; bažnyčios, atmetusios šabo įsakymą, daugiau nebegali būti laikomos Dievo tiesos saugotojomis… Tie, kurie atmetė Jėzaus šviesą, eina į tamsą. Tie, kurie atmetė iš Apreiškimo knygos ateinančią šviesą, turi tik vieną alternatyvą – tamsą“, – rašo adventistų autorius M. Finley.
SDA Bažnyčia mano, kad krikščionys privalo laikytis ketvirtojo Dievo įsakymo, liepiančio švęsti septintąją savaitės dieną – šabą. Iki II ar III m. e. a. Bažnyčia, pasak adventistų, šventė tik šabą, kurį Romos popiežius vėliau pakeitė pirmąją savaitės diena, o imperatorius Konstantinas 321 m. įstatymu įtvirtino sekmadienio šventimą. Šį tariamą Konstantino laikų pakeitimą adventistai laiko dideliu nukrypimu nuo tikėjimo, o sekmadienio šventimą – ketvirtojo Dievo įstatymo laužymu. Pasak E. White, paskutinėmis dienomis būtent šio įsakymo laikymasis bus lemtingas. Kai sekmadienio šventimas bus įtvirtintas įstatymu ir už jo nesilaikymą bus baudžiama, sekmadienio šventimas taps „žvėries ženklu“, kurio, pasak Apreiškimo knygos, bus pažymėti visi paklūstantys Antikristui. SDA pasaulio istoriją suvokia kaip didžiąją Dievo ir šėtono kovą, kurioje Dievas įrodys savo galią.
SDA žmogaus kūną suvokia kaip Šventosios Dvasios šventyklą, reikia rūpintis jos švara ir ją puoselėti. Todėl labai daug dėmesio skiriama sveikam gyvenimo būdui. Nevartojami svaigalai, narkotikai, kai kurie maisto produktai, taip pat tabakas. Reikalaujama, kad bažnyčios nariai rengtųsi kukliai ir tvarkingai. Daug dėmesio skiriama fiziniams pratimams.
Taip pat adventistai tvirtina: „Danguje yra šventovė, tikroji padangė, kurią pastatė Viešpats, o ne žmogus. Ten tarnaudamas Kristus užtaria mus. Kristus yra mūsų Vyriausiasis Kunigas. Ši tarnystė baigsis prieš pat Antrąjį Kristaus atėjimą. Kristaus atėjimas bus tiesioginis, asmeniškas ir matomas visam pasauliui. Kai jis sugrįš nedorėliai mirs, o teisieji bus prikelti.
Tūkstantmetis – tai laikas nuo pirmojo iki antrojo prisikėlimo, kai Kristus ir jo išgelbėti šventieji bus danguje. Žemėje neliks nei vieno gyvo žmogaus, o viešpataus šėtonas su savo angelais. Kai pasibaigs tūkstantmetis, Kristus nusileis į žemę kartu su Šventuoju Miestu. Tuomet bus prikelti nedorėliai, kurie kovos su Miestu. Vėliau Naujojoje Žemėje, kuri bus teisumo vieta, Dievas įrengs atpirktiesiems amžinąsias buveines.“
Septintosios dienos adventistai Lietuvoje
SDA Bažnyčios mokymas Lietuvą pasiekė 1920 metais, kada Rytų Unija (SDA Bažnyčios vienas administracinių padalinių) pavedė Edvardui Enzelaičiui vadovauti Lietuvos misijos laukui (Klaipėdos kraštą ši žinia pasiekė žymiai anksčiau, tačiau tikslus laikas nežinomas). Pirmieji 2 darbuotojai atvyko iš Vokietijos: 1920 m. gruodžio mėnesį į Kauną, tuometinę Lietuvos sostinę – M. Moreningas; 1921 m. vasarą M. Gnėdinas – į Kybartus. Po kelių mėnesių šiaurinėje Lietuvoje, Latvijos pasienyje Žagarės miestelyje buvo surasta maža adventistų grupelė, kurios vadovas ir įkūrėjas buvo V. Štrolis. Per trumpą laiką SDA Bažnyčios mokslas pasiekė Šiaulius, Panevėžį, Mažeikius ir kitas Lietuvos vietoves. Pirmasis Lietuvos SDA Bažnyčios misijos lauko suvažiavimas įvyko Klaipėdoje 1921 metais. 1927 metais Lietuvos valdžia pripažino SDA Bažnyčią legalia organizacija ir suteikė teisę laisvai veikti. Tais pačiais metais SDA Bažnyčia Lietuvoje buvo valstybės įregistruota. 1929 m. imtas leisti žurnalas „Dabarties klausimai“. 1930 metais Lietuvos SDA Bažnyčios misijos lauke buvo 11 bendruomenių su 209 nariais. Prieš Antrąjį Pasaulinį karą Lietuvoje buvo virš 500 Bažnyčios narių.
Pagrindiniai sunkumai glūdėjo tame, jog trūko lietuvių pastorių, Biblijų lietuvių kalba ir kitos religinės literatūros. Todėl buvo imtasi ruošti pastorius Rygos dvasinėje seminarijoje, spausdinti įvairią literatūrą, kuri padėtų žmonėms su Kristaus mokymu susipažinti gimtąja kalba. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui užsieniečiams pastoriams teko pasitraukti iš šalies, išvyko ir kai kurie vokiečių tautybės Bažnyčios nariai. Po karo ateistinė valdžia ėmė uždarinėti bendruomenes, kitaip riboti Bažnyčios veiklą. Likusiems dviem pastoriams – A. Virbickui ir E. Kantaučiūnui – buvo uždrausta lankyti Bažnyčios narius ir skelbti Bažnyčios mokymą. Bažnyčios nariai buvo šantažuojami, dirbtinai mažinamas jos narių skaičius, kad būtų galima uždaryti bendruomenes. Didžioji narių dalis liko išsisklaidžiusi po visą šalį. Sovietinė valdžia dvasininkams neleido lankyti tikinčiųjų bei teikti jiems dvasinių patarnavimų. Iš tėvų (kurie buvo kaltinami religiniu savo atžalų auklėjimu namuose) buvo atimami vaikai. Internatuose tėvams buvo draudžiama juos lankyti, neleista su jais net susirašinėti.
Tuo laikotarpiu pusiau pogrindiniu būdu veikė dvi bendruomenės: Kaune ir Šiauliuose. Bažnyčios narių sumažėjo iki 50. Sumažėjus valdžios spaudimui, 1992 metais SDA pradėjo rengti viešas Šventojo Rašto paskaitas. Pradžioje tai darė vietiniai pastoriai. Netrukus atvyko keletas misionierių iš užsienio, kurie rengė Šventojo Rašto paskaitas didžiuosiuose Lietuvos miestuose. Buvo rengiami seminarai ir sveikatos temomis (pagrindas svarstyti šią temą taip pat išplaukia iš SDA tikėjimo). Per trumpą laiką SDA Bažnyčios narių pagausėjo iki 1000. Kai kurie jaunuoliai ėmė mokytis Londono Newbold’o dvasinės seminarijos Rygos filiale. 2001 m. Lietuvoje veikė 19 bendruomenių ir grupių su 1000 narių, šiuo metu (2011 m.) SDA bendruomenių skaičius išaugo iki 22. Septintosios dienos adventistai nedalyvauja ekumeninėje veikloje. Tačiau jie buvo vieni iš Lietuvos Biblijos draugijos steigėjų ir aktyviausių narių.
SDA Bažnyčios darbui Lietuvoje vadovauja SDA Bažnyčios bendruomenių delegatų išrinktas Bažnyčios komitetas, kurį sudaro septyni nariai. Delegatų suvažiavimai, kurių metu ir renkamas šis komitetas, vyksta kas treji metai, išrinkto komiteto įgaliojimai suteikiami trejiems metams. Komiteto nariai renkami vadovaujantis Pasaulinės SDA Bažnyčios tvarkos pagrindais, atsižvelgiant į jų tinkamumą toms pareigoms. Komitetą sudaro prezidentas, sekretorius, iždininkas ir dar keletas eilinių Bažnyčios narių.
1996 m. buvo atnaujinta SDA bažnyčios registracija Lietuvoje. SDA Bažnyčia Lietuvoje, drauge su Estijos ir Latvijos Bažnyčiomis, sudaro Baltijos Uniją. Baltijos Unija yra Transeuropinio Diviziono dalis. Aukščiausias SDA Bažnyčios organas – Generalinė Konferencija. Visi SDA Bažnyčios vadovai yra renkami įvairių lygių delegatų suvažiavimuose. Jų įgaliojimų trukmę nustato suvažiavimas.
Daiva Rakauskaitė
Daiva Rakauskaitė (g. 1971 m.) – Lietuvos oro balionų sporto pilotė. Europos čempionatų prizininkė.
Pasvalio Svalios progimnazija
Pasvalio Svalios progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Pasvalyje, Vilniaus g. 46, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190617874. Steigėjas Pasvalio rajono savivaldybės taryba.
Filialai:
Istorija
miniatiūra|265px|left|Nuo stadiono pusės 1937 m. Pasvalio valsčiaus tarybos posėdyje nutarta iš miesto turgavietės ploto skirti sklypą 10 komplektų Vasario 16-osios mokyklos statybai. Tais pačiais metais, vadovaujant vyriausiam rangovui Klemensui Čiapui, mokykla pradėta statyti, 1940 m. baigta. 1941 m. vasarą, prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, mokykloje įsikūrė vokiečių štabas, o 1944 m. okupavo rusai. Per karą mokykla nenukentėjo.
1949 m. pavasarį pasodintas mokyklos sodas, dekoratyvinių augalų. Nuo 1951 m. septynmetė mokykla. 1959 m. prie mokyklos įrengtas tipinis stadionas. 1960 m. įkurta sporto mokykla. Jai vadovavo B. Jasikevičius. Nuo 1962–1963 m. m. Pasvalio aštuonmetė mokykla. 1985 m. mokykla tapo nepilna vidurinė mokykla, 1986 m. devynmetė mokykla, nuo 1993 m. Pasvalio pagrindinė mokykla. 2001 m. rugsėjo 1 d. mokyklai suteiktas Svalios vardas.
Įžaidėjas
left|220x220px|thumb|Standartinės krepšinio vietos aikštelėje:1–Įžaidėjas · 2–Atakuojantis gynėjas · 3–Lengvasis krašto puolėjas · 4–Sunkusis krašto puolėjas · 5–Vidurio puolėjas miniatiūra|[[Stephen Curry|Stefenas Karis meta tritaškį įžaidėjo pozicijoje 2022 m. Visų žvaigždžių rungtynėse]] Įžaidėjas – viena iš standartinių pozicijų krepšinyje, dar kitaip vadinama pirmojo numerio pozicija. Šios pozicijos žaidėjams būdingi geri kamuolio valdymo sugebėjimai, greitumas. Vidutinis ūgis yra maždaug 185–195 cm.
Charakteristika
Įprastai įžaidėjas yra žemiausias iš aikštėje esančių komandos draugų, jis turi būti vikrus ir greitas, nes jis atlieka labiausiai specializuotą vaidmenį tarp kitų krepšinio pozicijų – būtent įžaidėjas dažniausiai persivaro kamuolį į varžovų aikštės pusę ir organizuoja ataką. Nuo įžaidėjo galimybių labai priklauso komandos žaidimas, kadangi jis turi mokėti be klaidų perdavinėti kamuolį komandos draugams, kad jiems sukurtų progas atakuoti varžovų krepšį. Būtent todėl vienas svarbiausių kriterijų vertinant įžaidėją yra rezultatyvūs perdavimai, taip pat perimti kamuoliai.
Įžaidėjo ūgis dažniausiai neviršija 195 centimentrų, bet mažiausias ūgis nenustatytas; žemiausias NBA įžaidėjas buvo Magsis Baugsas, kurio ūgis buvo tik 160 cm.
Geriausi NBA įžaidėjai
2016 m. portalas ESPN.com sudarė ryškiausių NBA žaidėjų istorijoje sąrašą kiekvienoje iš penkių krepšinio pozicijų. Čia pateiktas geriausių įžaidėjų sąrašas:
Jaluvkos valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje Šymkų vardu. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai ir pervadintas Jaluvkos valsčiumi. Tarpukariu valsčius priklausė Balstogės vaivadijos Valkavisko apskričiai. 1922 m. gruodžio 30 d. dalis valsčiaus kaimų buvo perduota Tarnopolio valsčiui. 1933 m. spalio 16 d. įkurtos 22 gromados.
Po II pasaulinio karo rytinė valsčiaus dalis atiteko Baltarusijos TSR, o vakarinė Lenkijai, kur likę kaimai buvo priskirti Balstogės apskrities Michalovo valsčiui.
Gastrointestinalinis stromos navikas
Gastrointestinalinis stromos navikas, GIST – palyginti retas piktybinis navikas, priskiriamas jungiamojo audinio vėžiams – sarkomoms. Jam būdinga išsivystymo vieta yra įvairios virškinimo trakto dalys, specifinio ląstelių paviršiaus žymens CD117 (c-kit) ekspresija, atsparumas įprastam gydymui chemoterapija ir geras atsakas į gydymą tirozinkinazės inhibitoriais. GIST būdingos c-kit arba PDGFR genų mutacijos Šie navikai dažnai nesukelia simptomų, jų piktybiškumo laipsnis ir agresyvumas yra labai nevienodas ir nustatomas pagal daug kriterijų, atitinkamai parenkant ir gydymą. Svarbu atskirti vaikų retų gastrointestinalinių stromos navikų grupę, jie yra biologiškai visiškai skirtingi, diagnozuojami ir gydomi kitaip, negu suaugusiųjų GIST.
Istorija
Terminas „Gastrointestinalinis stromos navikas“ atsirado 1983 metais. Patologai šiai navikų grupei priskyrė visus neepitelinės kilmės virškinimo trakto navikus. Palaipsniui pavyko atskirti specifinę navikų grupę, pirmiausiai pagal ląstelių paviršiaus žymenis CD34 ir CD117, vėliau klasifikaciją praplėtė molekulinės genetikos tyrimai, nustatantys c-kit receptorių. Šie tyrimai įgalino išskirti gastrointestinalinius stromos navikus kaip atskirą diagnostinį vienetą. Iki tol dažnai jie būdavo priskiriami sarkomoms arba nediferencijuotoms karcinomoms. Kita vertus, iki tol dažnai virškinimo sistemos organuose randamos lejomiosarkomos ir lejomiomos galėjo būti priskirtos gastrointestinaliniams stromos navikams ir efektyviai gydomos.
Epidemiologija
Sergamumas šiais navikais yra maždaug 1/100 000, dažniausiai jie diagnozuojami tarp 50 ir 70 metų amžiaus.
Patogenezė
1998 metais Japonijos mokslininkų grupė atrado c-kit protoonkogeno mutacijas, kas atskleidė šios ligos atsiradimo mechanizmus. Maždaug 85% atvejų GIST nustatomi c-kit signalo perdavimo sutrikimai. C-kit, arba ląstelės paviršiaus receptorių CD117 koduojantis genas atsakingas už ląstelės membranos proteino sintezę, kuris perduoda ląstelės dalijimąsi reguliuojantį signalą. Šis baltymas priklauso tirozinkinazių grupei. Esant c-kit geno mutacijoms sintetinamas baltymas, turintis defektų, dėl ko jis išlieka nuolat aktyvus, nepriklausomai nuo išorės signalų, todėl signalas, skatinantis ląstelės proliferaciją, yra nuolat perduodamas ir ląstelė nesustodama dalijasi. C-kit mutacija nevienalytė, ji gali būti skirtinguose geno egzonuose, kas turi reikšmę naviko gydymui ir prognozei. Dalis GISt neturi c-kit mutacijos, tokiais atvejais dažniausiai randamos PDGFR mutacijos.
Pagal lokalizaciją
Pagal naviko vietą virškinimo sistemos organuose ir dažnumą GIST skirstomi šitaip:
Histologija
miniatiūra|Mikroskopiniame skrandžio gastrointestinalinio stromos naviko preparate matomos verpstės formos ląstelės. Skirtingai nei karcinoma, gastrointestinaliniai stromos navikai atsiranda ir virškinimo trakto organo sienelėje. Jų pradžia yra ne gleivinėje, pati gleivinė pažeidžiama tik navikui gerokai padidėjus. Neretai GIST perauga organo sienelę ir išplinta pilvaplėvės ertmėje. Manoma, kad GIST kyla iš vadinamųjų Kajalo ląstelių, kurios priklauso enterinei nervų sistemai.
Histologiškai GIST būdingos verpstės formos arba epitelioidinės formos ląstelės, kartais nustatomos mišrios formos. Pagrindinis diagnozei reikalingas kriterijus yra imunohistocheminis naviko ląstelių žymens CD117 nustatymas. Šis žymuo atitinka c-kit geno koduojamą baltymą ir randamas 95% atvejų.
Simptomai
Paciento simptomai priklauso nuo naviko vietos, jo dydžio ir kitų faktorių.
Diagnostika
miniatiūra|Gastroskopijos metu skrandyje matomas apvalios formos navikas, vienoje vietoje išopėjusiu paviršiumi, su kraujavimo požymiais. Naviko suradimui taikomi endoskopiniai tyrimai: gastroskopija, kolonoskopija, kai kuriais atvejais kapsulinė endoskopija, paimama biopsija mikroskopiniam ištyrimui. Įtariant naviką endoskopiniais tyrimais nepasiekiamoje vietoje, diagnozės nustatymui gali būti reikalinga chirurginė operacija.
Išplitimo nustatymas
Naviko išplitimo įvertinimui ir stadijos nustatymui atliekami ultragarso ir radiologiniai tyrimai:
Mutacijų analizė
Diagnozavus gastrointestinalinį stromos naviką būtina atlikti c-kit ir PDGFR mutacijų tyrimus, taip pat mutacijų analizė būtina esant vėžio progresavimui po gydymo ar gydymo fone. Nuo 80% iki 90% navikų nustatomos mutacijos. C-kit 9 egzono mutacija rodo blogesnę prognozę ir didesnį atsparumą vaistams nei c-kit 11 egzono mutacija. Pagal mutacijų profilį parenkama gydymo taktika ir vaistų dozės (žr. Gydymas). miniatiūra|Kompiuterinės tomografijos nuotraukoje matomas didelis gastrointestinalinis stromos navikas skrandžio viršutinėje dalyje.
Rizikos grupės
Ligos atsinaujinimo rizika ir ligonio prognozė priklauso nuo 3 faktorių: Pagal 2006 metais mokslininkų grupės paskelbtus daugiau nei 1900 ligonių tyrimo duomenis, GIST navikų rizika apibendrinama lentelėje
Kaip matoma iš lentelės, GIST pagal riziką skirstomi į 4 grupes: labai mažos, mažos, vidutinės ir didelės rizikos.
Sadizmas
Sadizmas – asmens polinkis į lytinį arba psichologinį pasitenkinimą dėl kitam asmeniui suteikiamo skausmo ar pažeminimo, bei tokio pobūdžio pasitenkinimą suteikianti veikla.
Gastrointestinalinis stromos navikas
Gydymas
Nepažengusi liga gydoma operacija. Po operacijos pagal ligonio riziką gali būti skiriamas adjuvantinis gydymas tirozinkinazės inhibitoriais. Netgi esant išplitusiai ligai gydymas priešvėžiniais vaistais duoda labai gerų rezultatų.
Sadizmas
Kaip lytinis nukrypimas sadizmas pasireiškia, kuomet lytinis pasitenkinimas pasiekiamas tik fiziškai ar psichiškai kankinant lytinį partnerį, jaučiant absoliutų dominavimą. Pirmą kartą terminą pavartojo seksologas R. Krafft-Ebing pagal prancūzų rašytoją markizą de Sadą, kuris remdamasis ir savo paties patirtimi aprašė ir susistemino tuo metu žinomos sadistinės praktikos tipus ir metodus. Sadizmą papildanti priešingybė – mazochizmas.
Gastrointestinalinis stromos navikas
Operacija
Chirurginė operacija yra šiuo metu vienintelis žinomas efektyvus metodas, kuriuo gastrointestinalinis stromos navikas gali būti visiškai išgydomas. Dėl šios priežasties jis rekomenduojamas visais atvejais, kai nustatoma nedaug pažengusi liga ir operacija įmanoma. Išplėstinis limfinių mazgų pašalinimas nerekomenduojamas, kadangi GIST labai retai išplinta į limfinius mazgus. Esant vietiškai išplitusiai ligai kai kurių tyrimų duomenimis efektyvus yra neoadjuvantinis gydymas imatinibu (po mutacijų analizės) ir augliui sumažėjus atliekama operacija. Tačiau tai dar nėra standartinis gydymo metodas, todėl tokius pacientus rekomenduojama gydyti daug patirties turinčiuose centruose. paprastai toks priešoperacinis (neoadjuvantinis) gydymas trunka 6–12 mėnesių. Operuojamos kai kuriais atvejais gali būti ir GIST metastazės, kai yra reali galimybė jas visiškai pašalinti.
Sadizmas
Dažnai sadistinė praktika apima tam tikrus ritualus (surišimą, plakimą, glamonėjimą ir pan.). Anksčiau sadizmas buvo siejamas tik su fiziniu skausmu, tačiau dabar pripažįstama, kad didžiulį malonumą sadistui teikia ir pats galios, dominavimo prieš partnerį pojūtis. Tam tikrą norą dominuoti partnerio atžvilgiu turi daugelis žmonių, tačiau jis nukrypimu laikomas tik tuomet, kai sadizmas yra vienintelis lytinio pasitenkinimo būdas.
Gastrointestinalinis stromos navikas
Pooperacinis gydymas
Esant didelei ir vidutinei recidyvo rizikai po operacijos skiriamas (adjuvantinis) gydymas imatinibu. Gydymas neefektyvus ligoniams, kurių navikai turi PDGFR mutaciją. Rekomenduojama gydymo trukmė yra 3 metai.
Metastazavusi liga
Išplitusi liga efektyviai gydoma tirozinkinazės inhibitorių grupei priskiriamais priešvėžiniais vaistais. GIST patogenezės esminė grandis yra pakitusi ląstelės membranos tirozinkinazė ir dėl to sutrikęs signalo perdavimas. Imatinibas ir kiti tirozinkinazės inhibitoriai efektyviai slopina patologinę kinazę ir stabdo navikų augimą. Paprastai skiriama 400 mg imatinibo dozė per dieną. GIST, turintiems c-kit 9 egzono mutaciją, šios dozės nepakanka, rekomenduojamas gydymas 800 mg dienos doze. Į gydymą imatinibu nereaguoja GIST navikai su c-kit 18 egzono mutacija ir navikai su PDGFR mutacija bei PDGFR nemutavę navikai be c-kit mutacijos.
Esant progresavimui 30% atvejų efektyvus yra imatinibo dozės padidinimas iki 800 mg. Jei rezultato negaunama, skiriamas gydymas kitais tirozinkinazės inhibitoriais: sunitinibu, nilotinibu, sorafenibu, regorafenibu. Aprašyti atvejai, kai gautas geras atsakas į m-Tor inhibitorių everolimusą. Gydymo tirozinkinazės inhibitoriais nerekomenduojama nutraukti ir lėtai progresuojant ligai, kadangi gresia labai pagreitėjęs naviko ir metastazių augimas.
Gydymo efekto įvertinimas
Gydymo efektyvumas kontroliuojamas reguliariais radiologiniais tyrimais, paprastai atliekama kompiuterinė tomografija. Svarbu vertinant atsaką į gydymą neatsižvelgti vien tik į naviko ar metastazių dydį, kadangi lemiamas atsako į terapiją kriterijus yra auglio tankis. Kai kuriais atvejis netgi padidėjęs navikas gali būti vertinamas kaip gerai reaguojantis į gydymą. Atsako vertinimui turėtų būti naudojami Choi kriterijai.
Jolanta Romanenko
Jolanta Romanenko (g. 1971 m. birželio 6 d.) – Lietuvos parasparnių sporto pilotė. Pasaulio žaidynių nugalėtoja.
Biografija
2012 m. Makedonijoje vykusiame trečiajame Europos čempionate Romanenko pelnė sidabrą moterų įskaitoje. 2013 m. Kolumbijoje vykusiose Pasaulio žaidynėse Romanenko moterų tikslaus nusileidimo parasparniais rungtyje pelnė aukso medalį.
Atakuojantis gynėjas
left|220x220px|thumb|Standartinės krepšinio vietos aikštelėje:1–Įžaidėjas · 2–Atakuojantis gynėjas · 3–Lengvasis krašto puolėjas · 4–Sunkusis krašto puolėjas · 5–Vidurio puolėjasthumb|[[Michael Jordan|Maiklas Džordanas, vienas žymiausių pasaulio krepšininkų, žaidęs atakuojančiuoju gynėju NBA.]]
Atakuojantis gynėjas  – viena iš standartinių pozicijų krepšinyje, dar kitaip vadinama antrojo numerio pozicija.
Įprastai atakuojantys gynėjai yra žemesni ir greitesni už puolėjus, bet atitinkamai aukštesni ir lėtesni už įžaidėjus. Dažniausiai šios pozicijos žaidėjai yra taikliausi savo komandoje, todėl vienas svarbiausių kriterijų vertinant atakuojantį gynėją yra būtent pataikymas iš tritaškio zonos.
Atakuojančio gynėjo ūgis yra įprastai nuo 180 cm iki 200 cm.
Geriausi NBA atakuojantys gynėjai
2016 m. portalas ESPN.com sudarė ryškiausių NBA žaidėjų istorijoje sąrašą kiekvienoje iš penkių krepšinio pozicijų. Čia pateiktas geriausių atakuojančių gynėjų sąrašas:
Viklou
Viklou – miestas rytinėje Airijoje, Airijos jūros pakrantėje, Viklou kalnų papėdėje, į pietus nuo Dublino. Grafystės centras.
Adomas Dambrauskas
Adomas Dambrauskas (1892 m. Gružose – 1944 m. rugsėjo 8 d. Pagiriuose) – Lietuvos komunistinio judėjimo veikėjas.
Pramoninė grupė
Pramoninė grupė – pramonės įmonių grupė.
Priklausomai nuo susiformavimo pagrindų ir priežasčių gali peraugti į kitas įmonių grupes kaip klasteris, konsorciumas, finansinė pramoninė grupė.
PG skirtingai nuo klasterių jungia daugiausiai stambias pramonės sektoriaus įmones, kartais – ir vidutines bei smulkias (VSV).
PG tikslai gali būti įvairūs – bendra gamyba, bendras žaliavų tiekimas, koncernų aptarnavimas ir paslaugų jiems teikimas. PG kūrimas iš esmės yra naujos organizacijos kūrimas, todėl atsiranda papildomos išlaidos. Payvzdžiui, Lietuvoje žaliavą tiekiančių įmonių suvienijimo į vieną baldų pramonės grupę kaina yra apie 1,2 mln. litų.
Give It Away
„Give It Away“ – grupės „Red Hot Chili Peppers“ daina iš jų penktojo albumo „Blood Sugar Sex Magik“. Taip pat ji buvo 1991 m. rugsėjo 4 d. buvo išleista kaip pirmasis singlas, skirtas pareklamuoti albumą.
Nors kelios radijo stotys iškart atsisakė groti šią dainą, teigdami, jog joje trūksta melodijos, daina tapo itin populiari visame pasaulyje. Ji pasiekė pirmąją vietą Billboard Modern Rock Tracks tope, taip tapdama pirmąją grupės daina, pasiekusią tokį pasiekimą.
Dainai buvo sukurtas vaizdo klipas, kuris buvo toks populiarus, jog muzikiniai televizijos kanalai, tokie kaip MTV jį rodydavo net po kelis kartus į valandą. Daina laimėjo daugybę apdovanojimų, vienas iš jų – 1992 m. laimėtas „Grammy“ už geriausią sunkiojo roko dainą. „Give It Away“ yra viena dažniausiai grupės grojamų dainų, kuri atliekama kone kiekviename koncerte.
Gaidukas
Gaidukas (Philomachus pugnax) – tilvikinių (Scolopacidae) šeimos puošnus paukštis, kuris yra vienintelė rūšis gaidukų (Philomachus) gentyje.
Patino apdaras labai įvairus. Ant galvos plunksnos pailgėjusios, kontrastinga įvairiaspalvė apykaklė, iš kurios nesunku pažinti paukštį. Nugaros ir krūtinės plunksnos gali būti baltos, juodos, rudos ir šių spalvų įvairiausi deriniai. Aplink snapą pilka oda apaugusi karpelėmis. Snapas palyginti nedidelis, juodai rudas. Kojos geltonos ir oranžinės. Patelės viršutinė pusė ruda, plunksnų pakraščiai šviesesni. Krūtinė gelsvo ar pilko atspalvio, išmarginta retomis rudomis dėmelėmis. Poilsio apdaru abi lytys panašios. Jaunikliai panašūs į suaugusius poilsio apdaru, kaklas, krūtinė ir šonai rusvi.
Lietuvoje aptinkamas balandžio - rugsėjo mėn. Gyvena pelkėse, drėgnose pievose. Patelė lizdą įsiruošia negilioje duobutėje, kurią iškloja sudžiuvusių žolių stiebeliais. Deda 3-4 kiaušinius, kurie būna žalsvi ar gelsvai žalsvi, išmarginti tamsesnėmis dėmelėmis, ir ypač jų daug bukajame gale. Peri 20-21 d. Patelės prie lizdo beveik bebalsės, tik susijaudinusios neramiai skraido, nusiledžia ant žemės ir lyg viliodamos greitai bėgioja.
Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Kživovulka Kolonija
Kživovulka Kolonija  – kaimas Lenkijos rytuose, Slavatičės valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Granada (Nikaragva)
Granada – vienas seniausių miestų Amerikoje, žymus savo kolonijinės architektūros paveldu. Yra 1529 m. įkurtas pranciškonų konventas (dabar muziejus), XIX a. pab. katedra, vyskupų rūmai, uosto kapitonija ir molas, nepriklausomybės aikštė su obelisku, keletas bažnyčių, Kolumbo parkas. Miesto apylinkės pasižymi vaizdingais kraštovaizdžiais (Granados salelės, Mombačo, Sapateros ugnikalniai).
Istorija
Granada įkurta 1524 m. konkistadoro Fransisko Hernandeso de Kordobos ir pavadinta pagal miestą Ispanijoje. Kolonijiniu laikotarpiu Granada kartu su Antigva buvo svarbiausiais politiniais centrais Centrinėje Amerikoje. Tai buvo svarbus uostamiestis, kuris per Nikaragvos ežerą ir San Chuano upę jungėsi su Karibų jūra. XIX a. miestas smarkiai nukentėjo nuo amerikiečių plėšikų (William Walker). Granada ilgą laiką varžėsi dėl įtakos Nikaragvoje su Leonu. Siekiant išspręsti šį ginčą, sostine paskelbta Managva.
Miškiniškė
Miškiniškė (arba Miškiniškės) – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 17 km nuo Kazitiškio.
Petkūniškis
Petkūniškis – viensėdis Utenos rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 7 km į šiaurės rytus nuo Saldutiškio. Išlikęs Petkūniškio dvaras ir keli ūkiniai pastatai.
Istorija
XIX a. buvo Petkūniškio dvaras ir seniūnijos centras Linkmenų valsčiuje.
Jedvabno valsčius (Balstogės vaivadija)
Jedvabno valsčius  – nuo 1919 m. iki 1922 metų egzistavęs valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Balstogės vaivadijoje, Kolno apskrityje. Valsčiaus centras buvo Jedvabno kaimas.
Istorija
Valsčius tik iš vieno Jedvabno kaimo įkurtas po I pasaulinio karo ir priklausė Balstogės vaivadijos, Kolno apskričiai. 1923 m. sausio 1 d. valsčius buvo panaikintas ir Jedvabno kaimas priskirtas Jedvabno valsčiui. 1927 m. spalio 31 d. Jedvabno gyvenvietė gavo miesto teises.
Magwe FC
Istorija
Debiutiniame sezone užėmė trečią vietą. Šį pasiekimą pavyko pakartoti 2015 ir 2016 m.
Branduolys (ekonomika)
Branduolys yra organinis rinkos darinys. Tai svarbus konkurencingumo didinimo (šakos ar visos šalies mastu) veiksnys. Bendros veiklos rezultatas – daug galutinių produktų. Įmonių grupių bendradarbiavimas leidžia sumažinti išlaidas įsigyjant žinias ar technologijas, sukuria daugiau mokymosi galimybių, leidžia paskirstyti riziką ir mokslinių tyrimų bei taikomosios veiklos išlaidas, skatina lankstumą bei padeda sumažinti naujų produktų ar procesų įvedimo į rinką laiką.
Branduoliai formuojasi dešimtis ar net kelis šimtus metų, apima įvairius industrinius regionus, dirbtinai kurti juos nėra neįmanoma, bet nėra naudinga kitiems rinkoms dalyviams bei prieštarauja laisvosios rinkos dėsniams: subsidijos ir netikslinga parama tam tikroms įmonėms iškreipia konkurenciją ir sudaro nelygias sąlygas įvairių subjektų veiklai.
Branduolių kūrimasis vad. branduolizacija.
Rūšys
Gali būti nacionaliniai arba tarptautiniai branduoliai. Regioniniai apima smulkųjį verslą, amatus, mažas įmones. Pagal veiklos sritis – pramoniniai branduoliai, žemės ūkio, kompiuterių, biotechnologijų, informacijos technologijų, mašinų gamybos ir kt.
Pavyzdžiai
Vienas ryškiausių Europos branduolių yra Šiaurės Italijos kėdžių branduolys: 100 km² plote yra apie 12 000 įmonių, 14 000 žmonių, sukuriama 1,7 mlrd. eurų pridėtinė vertė – čia pagaminama per 70 proc. visų Italijos kėdžių (Italija yra didžiausia pasaulyje kėdžių eksportuotoja).
„Ketler“ (peilių, stalo įrankių gamyba) branduolys yra vienas seniausių (gyvuoja per 500 metų): formavosi tarpusavio ryšių, giminystės pagrindu ir netgi tapo Italijos kultūros dalimi.
Branduoliai Lietuvoje
Lietuvos įmonės taip pat stengiasi integruotis į (tarptautinius) branduolius: „Vilniaus Vingis“ – į „Samsung“, „Philips“ ir kitus. Inicijuotas Saulėtekio branduolys. Šiuo metu Lietuvoje identifikuojamos 46 branduolių iniciatyvos, dalis kurių tėra užuomazgos stadijos.
Prie natūraliai susiformavusių branduolių galima priskirti šiuos branduolinius darinius: Vilniaus kino branduolys, Lazerinių ir inžinerinių technologijų branduolys, elektroninių paslaugų branduolys, Fotoelektros technologijų branduolys, Modernių namų kūrimo branduolys MONAK2, Odontologijos inovacijų branduolys, ABBI branduolys, Plastikų ir naujų medžiagų branduolys, Sveikatingumo branduolys iVita, ELIT Cluster.
Branduoliai Lietuvoje kuriasi ekonomiškai stipriausiuose miestuose (Vilniuje, Klaipėdoje, Kaune, Alytuje), kur yra didžiausia koncentracija veikiančių ūkio subjektų ir užimtų gyventojų skaičius. Tačiau Lietuvos regionuose taip pat galima aptikti tam tikrų mikro branduolių užuomazgų, kai kurie regionai turi savo aiškią specifiką (Biržai, Druskininkai, Kėdainiai, Mažeikiai, Ignalina ir kt.).
Atliktos branduolių studijos (VšĮ Viešosios politikos ir vadybos institutas ir asociacija „Žinių ekonomikos forumas“, 2012 m.) duomenimis, Lietuvoje daugiausia branduolių yra paslaugų sektoriuje, ypač sveikatinimo, kultūrinių industrijų ir informacinių paslaugų srityse. Pramonės įmonės į branduolius aktyviausiai buriasi chemijos bei maisto ir gėrimų sektoriuose. Kiek pasyviau šis procesas vyksta tekstilės, medienos ir baldų pramonėje. Naujausi būrimosi į branduolius pavyzdžiai minėtose srityse – Anykščių turizmo ir Biržų turizmo klasteriai, Natūralaus mineralinio vandens branduolys, biokuro branduolys „Biokogen“, Baltijos automobilių detalių ir Lietuvos medicinos turizmo klasteriai.
Vytautas Bieliauskas
Vytautas Bieliauskas (1918 m. lapkričio 22 d. Plačkojuose – 2013 m. balandžio 25 d.) – Lietuvos politinis ir visuomenės veikėjas.
Biografija
Nuo 1934 m. dalyvavo nelegalioje veikloje. 1935–1937 m. LKJS Vilkaviškio parajonio komiteto narys. 1934–1937 m. už komunistinę veiklą baustas. 1940 m. Liaudies Seimo narys. Nuo 1940 m. LKP Šakių apskrities komiteto darbuotojas. 1943–1944 m. LKP Šakių apskrities pogrindžio komiteto sekretorius, sovietinių partizanų „Jūros“ būrio vadas. 1944–1945 m. LKP Vilkaviškio, 1946 m. Šiaulių ir 1948–1951 m. Kelmės apskričių komitetų sekretorius. 1948 m. baigė Respublikinę partinę mokyklą, 1954 m. – Aukštąją partinę mokyklą prie TSKP CK. 1954–1960 m. LKP CK skyriaus vedėjas. 1966–1981 m. Buitinio gyventojų aptarnavimo ministro pavaduotojas.
1956–1960 m. LKP CK narys. 1940–1947 m. ir 1955–1963 m. LTSR Aukščiausiosios Tarybos deputatas.
Įvertinimas
1968 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas
Francis Galton
Seras Frencis Galtonas /ˈfrɑːnsɪs ˈgɔːltn̩/ (, 1822 m. vasario 16 d. – 1911 m. sausio 17 d.), Čarlzo Darvino pusbrolis, buvo Viktorijos laikų anglų mokslininkas universalas: antropologas, eugenikas, tropikas, tyrinėtojas, geografas, išradėjas, meteorologas, proto-genetikas, psichometrikas ir statistikas. 1909 m. buvo įšventintas į riterius.
Kostas Jankauskas
Kostas Jankauskas (g. 1954 m. balandžio 7 d. Telšiuose) – Lietuvos ir Marijampolės savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Baigė Telšių Žemaitės vidurinę mokyklą. 1977 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius – statybininkas.
1977 m. statybos organizacijose dirbo statybos meistru, darbų vykdytoju, vyr. darbų vykdytoju, vyriausiuoju inžinieriumi. 1986 m. Respublikinio statybos susivienijimo Gamybinės valdybos vyriausiasis inžinierius, valdybos viršininkas. 1989 m. Marijampolės valstybinės eksperimentinės statybinių konstrukcijų gamyklos generalinis direktorius. 1994–1996 m. dirbo privačiame sektoriuje. 1997–2000 m. Marijampolės apskrities viršininkas, Marijampolės apskrities tarybos pirmininkas, Lietuvos ir Lenkijos tarpvyriausybinės bendradarbiavimo per sieną komisijos pasienio bendradarbiavimo darbo grupės pirmininkas, Lietuvos vardo tūkstantmečio minėjimo valstybinės komisijos narys, bendradarbiavimo tarp Lietuvos Respublikos regionų ir Kaliningrado srities tarybos narys, Euroregiono „Nemunas“ tarybos narys. Nuo 2001 m. UAB Koncernas „Alga“ viceprezidentas, nuo 2008 m. koncerno Generalinis direktorius.
Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos Marijampolės skyriaus narys. 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys. Tėvynės sąjungos frakcijos seniūnas.
Marijampolės Rotary klubo narys. Marijampolės apskrities jaunųjų menininkų rėmimo fondo steigėjas. Sutuoktinė Asta, vaikai Simonas, Šarūnas.
Raudonkojis tulikas
Raudonkojis tulikas (Tringa totanus) – tilvikinių (Scolopacidae) šeimos paukštis, kuris lengvai atpažįstamas pagal didelę baltą juostą sparne, baltą antuodegį ir ilgas oranžiškai raudonas kojas. Kūno viršutinė pusė rusvai pilka su juosvomis dėmelėmis. Uodega su sersinėmis juodai baltomis juostomis. Pilvo pusė balta, kaklas ir krūtinė išmarginti juodomis dėmelėmis. Snapo pamatas raudonas, likusi dalis juoda.
Lietuvoje aptinkamas kovo – rugsėjo mėn. Gyvena žemapelkėse, drėgnose pievose bei ganyklose. Lizdą suka duobutėje, kurią iškloja sausų žolių stiebeliais. Deda 4 rusvai gelsvus ar pilkus kiaušinius su vyšniniu atspalviu ir rusvai pilkoms dėmelėmis. Peri abu porelės nariai, o naktį tik patelė. Po 23 dienų išsirita jaunikliai, kurie apdžiuvę palieka lizdą.
Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Markizas de Sadas
thumb|left|190px|Markizo de Sado tėvo portretas Markizas de Sadas (Donatien Alphonse François, Marquis de Sade; 1740 m. birželio 2 d. – 1814 m. gruodžio 2 d.) – prancūzų aristokratas ir rašytojas. Savo romanuose vaizduodavo agresyvias, prievartines lytinės elgsenos formas, kurios vėliau pavadintos sadizmu. Daugelį metų praleido kalėjime, kur buvo pasodintas už amoralų elgesį ir lytinius nusikaltimus. Lytinių santykių metu plakdavo ir kitaip kankindavo savo partneres, organizuodavo orgijas. Suklasifikavo tuo metu žinotus lytinius nukrypimus, aprašė daug mechaninių dirginimo priemonių.
Žymiausi veikalai – „Naujoji Žiustina“, „Skaistybės vargai“, „Meilės nusikaltimai“, „Filosofija buduare“.
Algečio nacionalinis parkas
Algečio nacionalinis parkas  – saugoma gamtos teritorija pietryčių Gruzijoje, Kvemo Kartlio regione, 60 km į pietvakarius nuo Tbilisio. Plotas 6822 ha. Įkurtas 1965 m. kaip draustinis, 2007 m. perorganizuotas į nacionalinį parką.
Algečio nacionalinis parkas apima Trialečio kalnagūbrio rytines pašlaites (aukštis iki 1300 m) bei Algečio tarpeklį. Saugomi kalnų miškų kompleksai, sudaryti iš rytinių eglių ir kaukazinių kėnių. Čia gyvena rudieji lokiai, kaukaziniai elniai, stirnos, akmeninės kiaunės.
Pušaloto progimnazija
miniatiūra|265px|right|2015 m.
Pasvalio rajono Pušaloto progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Pušalote (Pasvalio raj.), Žemaitės g. 1, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Buvęs įstaigos kodas 190615528. Steigėjas Pasvalio rajono savivaldybės taryba. Dabar tai Joniškėlio Gabrielės Petkevičaitės-Bitės gimnazijos Pušaloto progimnazijos skyrius.