cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Indo slėnio civilizacija
Miestai
Įdomus Harapos kultūros bruožas yra praktiškumas. Nors architektūriniu ir technologiniu požiūriu statiniai yra aukšto lygio, tačiau dekoras kuklus ir atrodo, kad neteikta daug reikšmės net centrinių rūmų puošybai.
Amatai ir menas
Įrankiai ir indai jose gaminti daugiausia iš vario ir bronzos. Be įprastų namų apyvokos daiktų ir darbo įrankių Harapos kultūros miestuose dar buvo gaminami grąžtai, ietigaliai, pjūklai, skustuvai, iš vario ir bronzos lietos žmonių ir gyvūnų statulėlės. Papuošalai gaminti iš vario, aukso, sidabro, švino ir pusbrangių akmenų, garsieji Harapos kultūros antspaudai – iš tam tikro minkšto akmens arba terakotos. Taip pat randama daug molinių žaislų vaikams.
Ūkis ir prekyba
Labai svarbią vietą „harapių“ ekonomikoje užėmė prekyba. Jie intensyviai prekiavo su Mesopotamija (apie tai byloja, be kita ko, Ūre ir kt. Mesopotamijos miestuose aptinkami „harapiški“ antspaudai). „Harapių“ eksportą į Šumerą sudarė daugiausia varis, auksas, medvilnė, mediena, dramblio kaulas, juvelyriniai dirbiniai, importą – alavas, sidabras, bitumas, vilnoniai audiniai, tikriausiai ir aliejus bei grūdai.
Organizacija
Nepaprastas visame Harapos kultūros areale regimas materialinės kultūros vienodumas, „harapiškų“ svorio ir kt. matų vieningumas, taip pat visuose didesniuose šios kultūros miestuose stūksojusios iš akmens ir plytų statytos neaiškios paskirties „citadelės“ bei didelės grūdų saugyklos leidžia daryti išvadą apie efektyvų centralizuotą didžiulės teritorijos administravimą. Tačiau dėl Harapos kultūros atstovų valstybinės organizacijos tipo tyrinėtojai nesutaria, − vieni spėja jį buvus monarchinį, kiti – teokratinį.
Kalbos ir rašto problema
Rasiniu atžvilgiu Harapos kultūros atstovai buvo pietiniai europeoidai ir beveik nesiskyrė nuo dabartinių Harapos kultūros arealo gyventojų. Tuo tarpu dėl „harapių“ kalbos nesutariama. Dauguma indologų mano anuometiniame Šiaurės Vakarų Indostane skambėjus vadinamąsias protodravidų ir kt. neindoeuropietiškas kalbas.
Raštas iki šiol lieka neiššifruotas, nepaisant keleto skambių pastarųjų metų pretenzijų. Raštas piktografinis, iš viso rasta apie 400 skirtingų ženklų. Spėjama, kad buvo rašoma iš dešinės į kairę. Daugiausia rašto pavydžių aptinkama ant molinių antspaudų.
Religinis gyvenimas
Harapos kultūros miestuose būta religinės paskirties pastatų, religinę ar mitologinę prasmę neabejotinai turėjo daugelis tuose miestuose aptiktų terakotinių statulėlių bei antspaudų (viename iš jų pavaizduota svastika). Iš dalyje „Harapos antspaudų“ matomų jaučio, buivolo, elnio, tigro, dramblio, raganosio ir kt. gyvūnų atvaizdų paprastai daroma išvada apie „harapių“ visuomenėje paplitusį religinį gyvūnų garbinimą (kita vertus, minėtus atvaizdus galima interpretuoti ir kaip „harapių“ garbintų dievybių zoomorfinius pavidalus, šiuolaikiniame hinduizme išlikusius kaip tų dievybių vahanos). Atrodo, Harapos kultūros miestuose garbinta „Didžioji Motina“, kai kuriais savo bruožais primenanti vėlesnę Parvati. Daug diskusijų sukėlė medituojančios raguotos penkių gyvūnų apsuptos dievybės atvaizdas (Pašupačio antspaudas), − ji išvaizda ir simbolika labai primena hinduizme labai svarbų Šivą (Pašupatį).
Civilizacijos žlugimo priežastys
Urbanistinė Harapos, arba Sarasvati-Indo (anot Indijos mokslininkų) civilizacija žlugo maždaug 2000−1800 m. pr. m. e., tačiau ji toli gražu neišnyko nepalikdama jokių pėdsakų.
Šiaulių žydų kapinės
Istorija
Žydų kapinės užėmė gana didelį plotą. Kapinės buvo aptvertos akmenine 0,5 metro storio ir beveik 2 metrų aukščio tvora, kurios dalis nuo Kaukazo gyvenamojo rajono pusės dar išliko. Įvažiavimas į kapines buvo iš Žalgirio (buvusios Skerdyklos) gatvės pro gražius vartus, turinčius žydiškos architektūros elementų. Netoli vartų stovėjo kapinių prižiūrėtojo ir laidojimo biuro pastatas bei nedidelis namelis, skirtas ritualiniam mirusiųjų paruošimui laidoti.
Žydų kapinės pradėtos sistemingai naikinti iškart, pasibaigus Antrajam pasauliniams karui, nors to nedarė net vokiečiai, iš pradžių greta žydkapių įrengę getą, o vėliau sunaikinę ir Šiaulių žydų bendruomenę. Slapčia, iš pradžių nedideliu mastu, o vėliau intensyviai buvo beveik nugriauta tvora statomų individualių namų pamatams, daužomi ir vagiami antkapiai.
Atidarius miesto kapines Donelaičio gatvėje, žydų kapinės buvo uždarytos ir galutinai sunaikintos. Antkapiai buldozeriais sustumti į krūvas ir išvežti, geresni peršlifuoti kitiems antkapiams, prastesni – susmulkinti miesto dekoratyvinių tvorelių statybai. Iš jų likučių statytos tvorelės ir bordiūrai Vilniaus gatvės pėsčiųjų bulvare prie Didždvario gimnazijos, Aušros tako šlaitų sutvirtinimui.
Sustumiant antkapius, buvo sunaikinti kapinių želdiniai, vėliau nugriauti kapinių vartai, visi pastatai, jų vietoje prie Žalgirio gatvės pastatytas vaikų lopšelis – darželis, o pačių kapinių teritorija paversta ganykla.
Komninų dinastija
thumb|380px|Bizantijos ir Trapezunto imperijos 1265 m. Komninų dinastija, Komninai  – 1081–1185 m. Bizantijos ir 1204–1461 m. Trapezunto imperijų imperatorių dinastija.
Šiaulių žydų kapinės
Istorija
Pasityčiojimui prieš likviduojant kapines buvo paskelbta, kad norintieji gali perkelti artimųjų palaikus į amžino poilsio vietą, esančią Donelaičio gatvėje. Donelaičio kapinėse žydams buvo skirtas nedidelis kapinių kvartalas. Tačiau nužudytieji Kužiuose, Sutkūnuose ir kitose vietose to pasiūlymo įgyvendinti jau negalėjo, o kelios dešimtys šiauliškių žydų, likusių gyvų po nacių genocido, kai kuriuos palaikus perkelti dar spėjo, nors žydų tikyba iš viso draudžia perkelti mirusiųjų palaikus.
Komninų dinastija
Istorija
Kilo iš Bizantijos Paflagonijos srities prie Juodosios jūros pietinės pakrantės karinių aristokratų. Pirmasis žinomas Komninų giminės narys imperatoriaus Bazilijaus II Bulgarmušio karvedys Manuilas Erotikas Komninas. Dinastijos pradininku tapo imperatorius Izaokas I Komninas, buvęs rytinėse provincijose dislokuotos kariuomenės stratopedarchu (lauko vadu), 1057 m. sukilęs ir nuvertęs imperatorių Mykolą VI Stratiotiką.
Šiaulių žydų kapinės
Istorija
Šiaulių žydų kapinės, nepertraukiamai funkcionavusios beveik 300 metų, pergyvenusios daug sukilimų ir karų buvo sunaikintos taikos metu, kai tiek daug kalbėta apie laisvę ir tautų draugystę. Kartu buvo sunaikinta nacionalinė istorinė atmintis, Šiaulių žydų istorijos dalis. Simboliška, kad Šiaulių žydų kapinių likvidavimo laikas beveik sutapo su Jurgaičių piliakalnio – Kryžių kalno nusiaubimu. Šios dvi istorinės vietos tapo „buldozerinės kultūros epochos“ aukomis.
Šiandien kapinių vietoje plyti ganykla, o kai kur ir sąvartynai.
Komninų dinastija
Istorija
Komninų valdymo laikais Bizantija buvo palyginti stabili ir klestinti valstybė, rėmė Vakarų Europos kryžininkų žygius į Jeruzalę, savo jėgomis iš Anatolijos išvijo ten įsitvirtinusius tiurkus seldžiukus. Paskutinis Bizantiją valdęs Komninas – imperatorius Andronikas I Komninas, nuverstas per Angelų dinastijos vadovaujamą sukilimą.
Vėliau Komninų giminė išliko politiškai aktyvi, giminystės ryšiais susijusi su kitais Bizantijos valdančiaisiais. 1204 m. Konstantinopolį užėmus kryžininkams Androniko I Komnino vaikaičiai Aleksijus ir Dovydas pabėgo iš miesto į Komninų gimtinę Paflagoniją ir ten įkūrė Trapezundo imperiją. Ją valdė iki 1461 m., išskyrus 1340–1341 m., kai valdė Bazilijaus Komnino žmona Irena Paleologė. 1461 m. imperatorius Dovydas II Megas Komninas pasidavė turkų sultonui Mechmedui II.
Aitolas
Aitolas (Αίτολος) graikų mitologijoje - dviejų personažų vardas.
Aleksandras Suržko
Aleksandras Suržko (g. 1988 m. birželio 5 d. Kaune) – Rusijos Muay Thai boksininkas.
Stara Liubovnia
Stara Liubovnia – šiaurės Slovakijos miestas, vienas seniausių ir svarbiausių Spišo regione, 15 km į pietus nuo Lenkijos pasienio, prie Poprado upės. Administracinis Staros Liubovnios apygardos (Okres Stará Ľubovňa) centras Prešovo krašte. Gyvena 16,4 tūkst. žmonių.
Istorija
Stara Liubovnia pirmą kartą paminėta 1292 m. Vengrijos karalystės kronikose. Buvo vienu iš administracinių karalystės regionų (Comitatus Scepusiensis). XIII a. pabaigoje pastatyta pilis – pasienio tvirtovė prie prekybos kelio, vedančio į Lenkiją. 1364 m. Vengrijos karalius suteikė miesto teises. Po 1412 m. lapkričio 8 d. susitarimo (Treaty of Lubowla) tarp Zigmanto Liuksemburgiečio ir Jogailos perduotas kartu su kitais Spišo miestais valdyti Lenkijai. Po 1772 m. įvykusio ATR padalijimo atiteko Austrijai-Vengrijai.
Turizmas
Stara Liubovnia garsėja savo pilimi (Ľubovniansky hrad), senomis bažnyčiomis, etnografijos ir kultūros muziejumi atvirame lauke. Kiekvieną rugsėjį organizuojamos tradicinės amatininkų mugės.
Lietuvos nacionalinis badmintono čempionatas
Lietuvos nacionalinis badmintono čempionatas – nuo 1963 m. vykstantis geriausių Lietuvos badmintono žaidėjų čempionatas.
Pemperiai
Pemperiai – kaimas Kretingos rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, 15 km į šiaurės rytus nuo Darbėnų, 6 km į šiaurę nuo Grūšlaukės.
Istorija
1923 m. buvo 5 sodybos.
1945–1952 m. aplinkiniuose miškuose veikė Kardo rinktinės partizanai, o Peldinės miške buvo Tautvaišos kuopos pagrindinė bazė.
Karalienės Mortos premija
thumb|Karalienės Mortos premijos diplomanto medalis. Autorius – skulptorius [[Juozas Kalinauskas]] thumb|Karalienės Mortos premijos laureato diplomas thumb|Karalienės Mortos premijos laureato medalis thumb|2009 m. Karalienės Mortos premijos laureatai prie Gedimino pilies Karalienės Mortos premija – Lietuvos premija, skiriama talentingiausiems vaikams už pasiekimus muzikos, dailės, literatūros ir kitose meno srityse. Premija įteikiama liepos 6-ąją, Karaliaus Mindaugo karūnavimo dieną.
Istorija
1253 m. popiežiaus Inocento IV valia Lietuvos karaliumi buvo karūnuotas valstybės suvienytojas kunigaikštis Mindaugas ir jo žmona kunigaikštienė Morta. Brangiomis ir meniškomis karūnomis bei kitomis karališkomis insignijomis, sukurtomis Rygos auksakalių, juos vainikavo Kulmo vyskupas Hendenreichas. Per valstybės valdymo laikotarpį pademonstravęs neeilinius diplomatinius sugebėjimus, karalius Mindaugas, padedamas išmintingos ir taurios karalienės Mortos bei įžvalgių patarėjų, nubrėžė valstybės orientyrus į Vakarų Europą, atverdamas Lietuvai galimybes pasinaudoti europinės civilizacijos vaisiais: krikščioniškojo tikėjimo tiesomis, raštu, mokslu, menais, kultūra. Stengiantis sumažinti žinių ir pagarbos spragą šioms iškilioms mūsų valstybės asmenybėms, po 740 metų, 1993 m., Lietuvos kultūros fondo Šiaulių krašto tarybos iniciatyva buvo įsteigta ir kasmet liepos 6-ąją – Mindaugo karūnavimo – Valstybės dieną arba jos išvakarėse iškilmingai įteikiama Lietuvos Karalienės Mortos premija darbščiausiems, kūrybingiausiems ir talentingiausiems Šiaulių krašto vaikams iki 16 metų už pasiekimus muzikos, dailės, teatro, literatūros ir kitose meno srityse. Kartu buvo pradėta įgyvendinti Lietuvos Karalienės Mortos atminimo, jos veiklos ir puoselėtų dvasinių vertybių įprasminimo programa, didžiausią dėmesį kreipiant į Lietuvos vaikus – Valstybės ateitį.
Įvertinant, kad Karalienė Morta buvo pirmoji ir vienintelė Lietuvos karalienė, o jos vardo premija pradėjo antrąjį dešimtmetį, 2003 m., švenčiant Valstybės 750-mečio jubiliejų, premija paskelbta Lietuvos premija ir į ją gali pretenduoti visos šalies vaikai. Karalienės Mortos premijos laureatų inauguravimo iškilmės rengtos 1993–2002 m. Šiauliuose, Prisikėlimo aikštėje, 2003 m., 2004 m., 2007 m., 2009 m. Vilniuje, Gedimino pilyje, 2005 m. Trakų pilyje, 2006 m. Kauno miesto rotušėje. Vėliau iškilmės numatomos ir kitose istorinėse Lietuvos vietose. Premijos steigėju tapo Lietuvos kultūros fondas. Nuo 2004 m. premijos globėja tapo Lietuvos Respublikos Seimo narė Rima Baškienė. Išsiplėtė ir premijos laureatų geografija: Alytus, Gargždai, Joniškis, Kaunas, Klaipėda, Kuršėnai, Marijampolė, Mažeikiai, Merkinė, Panevėžys, Pasvalys, Radviliškis, Skuodas, Švėkšna, Trakai, Vilnius, Virbalis, Varėna. Laureatai ir diplomantai šiems miestams, miesteliams ir Lietuvai teikia garbę, kelia pasididžiavimą, įprasmindami valstybės kūrėjų idealus ir kilniausius ateities siekius. Tai ypač gabūs, darbštūs ir iniciatyvūs vaikai, visi – daugelio svarbiausių tarptautinių ir šalies konkursų laureatai, įvairiausių festivalių ir svarbių kultūros renginių dalyviai, atsiskleidžiantys kaip aktyvūs meno ir kultūros puoselėtojai bei skleidėjai pasaulyje ir savo aplinkoje. Kad ir kur šie vaikai – premijos laureatai būtų, už jų nuolat skatindamas ir įpareigodamas tobulėti bei siekti užsibrėžtų tikslų yra ir visą gyvenimą bus Lietuvos Karalienės Mortos vardas, o laureatai skleidžia ir skleis žinią apie Karalienę Mortą ir Lietuvą.
Premija
Karalienės Mortos premijos laureatui įteikiamas originalus odinis laureato medalis, odinis diplomas su aukso raidėmis įrašyta laureato pavarde ir piniginė premija. Medalio ir diplomo autorės dailininkės Liucija Čiutienė ir Gražina Šimoliūnienė. Premijos diplomantui įteikiamas sidabruoto žalvario medalis (autorius skulptorius Juozas Kalinauskas) ir diplomas – sertifikatas. Tokiais pat medaliais gali būti apdovanoti ir daugiausia premijos laureatų bei diplomantų parengę pedagogai.
Ubalda, nuoga ir karšta
Ubalda, nuoga ir karšta – 1972 m. Italijoje sukurta erotinė komedija, kurioje pagrindinį vaidmenį atliko aktorė Edwige Fenech.
Daunorių Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia
'''Daunorių Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Daunorių kaime, 8,5 km į rytus nuo Tauragnų. Liaudies architektūros formų.
Ubalda, nuoga ir karšta
Turinys
Viduramžiai. Riteris Olimpio grįžta į savo gimtąjį kaimą pas žmoną Fiamą. Prieš išvykdamas, riteris uždėjo jai nekaltybės diržą, todėl moteris ir būrys jos gerbėjų pagaliau gauna šansą. Pasirodžius vyrui, Fiama pareiškia dar 15 dienų neprisileisianti jo, nes davė įžadus.
Daunorių Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia
Istorija
miniatiūra|250px|left|2014 m. Daunorių ūkininkas Justinas Vitkauskas 1925 m. būsimiems maldos namams dovanojo 39,3 ha žemes. 1926 m. pastatyta koplyčia. 1933–1934 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia iki Antrojo pasaulinio karo vadinta koplyčia. Statyba rūpinosi paskirtas filijos rektorius Titas Vinkšnelis (1904–1982), (1949–1956 m. tremtinys). Jis pastatė ir kleboniją.
Ubalda, nuoga ir karšta
Turinys
Tuo metu prasideda Olimpio ginčai dėl žemės su kaimynu malūnininku Oderizi. Šio žmona, gražioji Ubalda, su kuria šis taip pat turi imtymių problemų, krinta į akį Olimpio ir šis pradeda visomis priemonėmis siekti kaimyno žmonos.
Daunorių Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia
Architektūra
Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano (16,5 × 10,5 m), vienabokštė. Įrengti 3 altoriai, yra fisharmonija.
Naujosios Zelandijos herbas
Istorija ir dizainas
Iki 1911 m. Naujoji Zelandija naudojo tokį pat herbą kaip ir Jungtinė Karalystė. Nuo patvirtinimo dienos 1911 m. herbas pasikeitė (nežymiai) tik vieną kartą, 1956 m. Nuo 1911 m. skydas herbe nepakito: skydas padalintas į keturias dalis, su balta juosta per vidurį. Pirmame skydo ketvirtyje – keturios žvaigždės, simbolizuojančios Pietų Kryžiaus žvaigždyną, kurios yra ir nacionalinėje vėliavoje, tik kitokiomis proporcijomis. Antrame ketvirtyje pavaizduota auksinė avis, simbolizuojantis šalies gyvulininkystę. Trečiame ketvirtyje – kviečių pėdas, simbolizuojantis žemės ūkį. Ketvirtame – du kūjai, simbolizuojantys kasybą ir pramonę. Baltoje juostoje pavaizduoti trys laivai, simbolizuojantys jūros mainų svarbą ir imigrantišką Naujosios Zelandijos gyventojų prigimtį.
Iki 1956 m. skydas buvo identiškas, tačiau aplinka kitokia. Virš skydo buvo vaizduojama pusė liūto, laikančio Jungtinės Karalystės valstybės vėliavą, o po skydu rankraštis su užrašyta to meto šalies moto 'Onward' (pirmyn).
Žmonės laikantys skydą irgi buvo šiek tiek kitokie. Moteris kairėje turėjo rusvus plaukus, be tom tiek moteris, tiek karys stovėjo atsukę veidus, o dabar jie žiūri link skydo. Manoma, kad moters modeliu galėjo būti Velingtono aukštuomenės atstovė Alice Spragg. Māori kario modelis nežinomas.
Vienuolžuvinės
Vienuolžuvinės, arba koraliniai ešeriai, žuvys panelės (Pomacentridae) – ešeržuvių (Perciformes) būrio žuvų šeima, kuriai priklauso labai spalvingos koralinių rifų žuvys. Gyvena simbiozėje su aktinijomis. Nuo jų dilginančių čiuptuvų žuvys apsisaugo kūną dengiančiomis gleivėmis.
Šeimoje 28 gentys, 360 rūšių. Labai mėgstamos akvariumistų, todėl nemažai auginama kaip dekoratyvinės akvariuminės žuvys.
Stučiai (Utena)
Stučiai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Tauragnų, prie Tauragno ežero. Šiuo metu gyvenamos yra tik 3 sodybos.
Žymūs žmonės
thumb|left|240px|Stučių kaimas
Kémoko Camara
Kemokas Kamara (g. 1975 m. gegužės 4 d.) – buvęs futbolininkas, Gvinėjos rinktinės vartininkas.
Karjera
Rungtyniavo Belgijoje, Izraelyje, Pietų Afrikos Respublikoje.
2008 m. kovo mėn. pasirašė trumpalaikę sutartį su Dundee United FC (Škotija), bet niekada nepasirodė pagrindinėje sudėtyje.
2008 m. pabaigoje paliko klubą. Rungtyniavo Prancūzijos regioninės lygos klube SO Cholet.
Su žaidė 2004, 2006, 2008 m. Afrikos Tautų taurėse.
Kortreikas
Kortreikas – miestas vakarų Belgijoje, pasienyje su Prancūzija; V. Flandrijos provincijos centras. Yra Nyderlandų meno muziejus, dailės galerija. Mieste veikia universitetas.
Istorija
thumb|left|160px| Rotušė
Kortreikas minimas nuo VII amžiaus.
1989 m. mieste nukrito MiG-23 lėktuvas, kuris autopilotu ir nevaldomas žmogaus-piloto nuskrido ~1000 km.
274301 Vikipedija
thumb|250px|Asteroido 274301 Vikipedijos orbita 274301 Vikipedija (274301 Wikipedia) – asteroidas, skriejantis asteroidų žiede tarp Marso ir Jupiterio.
Istorija
Šį asteroidą 1997 m. rugsėjo 8 d. pirmą kartą registravo Prancūzijos astronomai, tačiau nepakako duomenų apskaičiuoti jo orbitą (1997 RO4). JAV astronomai jį stebėjo 2007 m., tačiau orbita vis dar nebuvo apskaičiuota (2007 FK34).
Ukrainos astronomai 2008 m. rugpjūčio 25 d. pastebėjo asteroidą (2008 QH24). Apskaičiavus jo orbitą paaiškėjo, kad tai tas pats asteroidas.
2011 m. balandžio 18 d. šis asteroidas įtrauktas į mažų planetų katalogą ir jam suteiktas numeris 274301.
2013 m. sausio 27 d. asteroidas pavadintas „Wikipedia“. Registre pateikiamas toks komentaras:
1972 m. Nobelio premijos laureatai
1972 m. Nobelio premija skirta šiems asmenims:
Bendikas
Bendikas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Bendikienė (ištekėjusi moteris) ir Bendikaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Baton Ružas
Baton Ružas (, pranc. Bâton Rouge) – JAV miestas, yra Luizianos valstijos sostinė ir antras pagal dydį miestas. Angliškas vardas kilęs iš prancūzų kalbos Bâton-Rouge, kuris reiškia raudona lazda. Tai yra svarbus jūrų uostas ir pramoninis centras. 2010 metais mieste gyvena 229 493 žmonių.
Istorija
Baton Ružas buvo įkurtas 1719 m. 1849 m. tapo valstijos sostinė.
Kruglojė (Užežeriai)
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Įsruties apskrities kaimas. 1947–2008 m. Majevkos apylinkės kaimas.
Tomas Zamoiskis
Tomas Zamoiskis (1594 m. balandžio 1 d. - 1638 m. sausio 8 d.) – 1618-1619 m. Podolės vaivada, 1619-1628 m. Kijevo vaivada, 1628-1638 m. generalinis Krokuvos seniūnas, nuo 1628 m. karūnos pakancleris, nuo 1635 m. didysis karūnos kancleris, Knišino, Sokalo, Naujojo Targo, Rabštino, Kalušo, Goniondzo ir Rečicos seniūnas. 1614-1622 m. dirbo karūnos tribunole Liubline. Jo garbei pavadintas Liublino Tomašuvo miestas.
Biografija
To meto labai išsilavinęs žmogus, Tomas Zamoiskis apvažiavo Prancūziją, Nyderlandus, Angliją, Italiją, parašė traktatą apie fortifikaciją, dalyvavo Kurukovo mūšyje.
1618 metais tapo Podolės vaivada ir kaip vaivada kariavo prieš turkų-totorių Kantemiro-murzos ir Davlet-Girejaus karius. 1619 metais Tomas Zamoiskis 1619 metais pasirašė iš Lenkijos pusės žymų Rastavicko susitarimą su kazokais. 1614 ir 1622 metais buvo du kartus renkamas į Karūnos tribunolą Liubline.
Įkūrė Tomašpolio miestelį, Viničine.
Šeima
1620 m. susituokė su Kotryna Ostrogska. Vaikai: Grizelda Zamoiska Višniovecka (1623-1672), Joana Barbara Zamoiska Konecpolska (1626-1665) ir Janas Sobiepanas Zamoiskis (1627-1665).
Michał Kośmiderski
Michal Košmiderski (1888 m. balandžio 10 d. Panevėžyje, Rusijos imperija – 1946 m. birželio 20 d. Bydgoščiuje, Lenkijos Liaudies Respublika) – dvasininkas, metodistas, publicistas.
Kalseta
Kalseta  – miestas vakarų Ekvadore, Manabi provincijoje, Kalsetos slėnyje, į šiaurės rytus nuo Portovjecho. Pro miestą eina Portovjecho-Santo Domingo plentas.
Balėnų I tvenkinys
Tvenkinio kodas – 30050242. Įrengtas ant Balėnupio upelio, 7,2 km nuo įtekėjimo į Viešetės upę. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę - 0,29 km, plotis - iki 0,1 km. Užtvanka 230,0 m ilgio, 6,5 m pločio ir 2,3 m aukščio. Baseino plotas užtvankos pjūvyje yra 3,0 km². Tvenkinio altitudė 106,5 m virš Baltijos jūros lygio. Įrengta gelžbetoninė šachtinė vandens pertekliaus pralaida. Tvenkinio krantai lėkšti ir žemi. Pakrantėje auga pavieniai medžiai. Tvenkinio aukštupys, jį įrengiant buvo pagilintas. Apie 40 proc. tvenkinio akvatorijos apaugusi vandens augalais. Aplinkui plyti dirbami laukai.
Tony Estanguet
Tony Estanguet (g. 1978 m. gegužės 6 d. Po, Prancūzijoje) – Prancūzijos kanojininkas, kuris specializuojasi slalomo rungtyse. Daugkartinis Europos, pasaulio ir olimpinis čempionas.
2008 m. vasaros olimpinės žaidynėse sportininkas buvo šalies vėliavnešys atidarymo ceremonijoje. 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Tony Estanguet tarpo pirmuoju Prancūzijos atstovu kuris laimėjo tris aukso medalius toje pačioje rungtyje.
Nuo 2013 m. - tarptautinio olimpinio komiteto narys.
Globus
Globus (kartais Immediate Music vardu) – prodiuserių, vokalistų ir muzikantų projektas, priklausantis kompanijai Immediate Music, kuriančiai muziką filmams. Pagrindiniai kompozitoriai – Yoav Goren ir Jeffrey Fayman. 2006 m. liepos 26 d. Londono Grand Hall Globus pristatė pasaulinę premjerą.
2006 m. JK, o 2008 m. JAV Globus išleido debiutinį albumą Epicon.
2011 m. išleido antrąjį albumą Break From This World.
Nuorodos
Immediate Music
Ausytieji ešeriai
Ausytieji ešeriai (Centrarchidae) – ešeržuvių (Perciformes) šeima.
Šeimoje 8 gentys, 27 rūšys:
Pušaloto apylinkė (Pasvalys)
Pušaloto apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pušaloto valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Joniškėlio rajonui. 1954 m. prijungtos Stumbriškio apylinkė, Maldučionių apylinkė ir dalis Dičiūnų apylinkės, 1963 m. – dalis Jaciūnų apylinkės.
Fallout
Fallout – atvirojo pasaulio kompiuterinis žaidimas vaidmenimis (RPG) DOS ir Windows platformoms.
Šluidžiai
Šluidžiai (, nuo 1936 m. rugsėjo 16 d. Schluidßen, Schluidschen, nuo 1938 m. birželio 2 d. Lerchenborn) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Nesterovo rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Iljušino kaimo gyvenvietės teritorija.
Fallout
Žaidimo priešistorė
Žaidime iškeliama mintis, kad XXI amžiuje (tiksliau 2077 metais) kils branduolinis karas, per valandą nušluosiantis viską, bet per kitą šimtmetį viskas pamažu atgims.
Šluidžiai
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Stalupėnų apskrities kaimas. 1937 m. spalio 1 d. prijungti Akmenynai ir Kurplaukiai (Kurplauken, nuo 1938 m. Wildau). Priklausė Enciūnų parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Stalupėnų rajono, vėliau Nesterovo rajono, 1947 m. birželio 25 d. – 1993 m. Čkalovo apylinkės teritorija.
Fallout
Žaidimo priešistorė
Tik pasaulis niekada nebebus toks, koks buvęs. Visi žmonijos likučiai išsimėtę giliai po žeme įrengtuose milžiniškuose bunkeriuose – slėptuvėse. Joks žmogus nėra matęs saulės šviesos. Visi gimsta ir miršta po masyviomis metalinėmis durimis, kurių nevalia atidaryti, nes lauke tyko greita mirtis. Vienuose bunkeriuose esantys žmonės nieko nežino apie kitus ir ar kitos slėptuvės dar išvis veikia. thumb|225px|left|„Fallout“ slėptuvė
Žaidimo pradžia
Žaidimas prasideda 2161. Staiga sutrinka numeriu 13 pažymėtos slėptuvės pagrindinė vandens pompa ir lieka tik 150 dienų, kol išseks vandens atsargos. Slėptuvės valdytojas sudeda į žaidėją paskutinę visų viltį išlikti. Jis išsiunčiamas rytų kryptimi surasti kitą slėptuvę, pažymėta numeriu 15, ir gauti detales, kurios būtinai reikalingos pompai sutaisyti.
Žaidėjas jau pirmą minutę išėjęs lauk prie durų randa lavoną, iš kurio paima peilį, pistoletą su nedideliu kiekiu šovinių, signalinę raketą ir truputėlį medikamentų. Tuoj pat susikaunama su milžiniškomis mutavusiomis žiurkėmis ir išeinama į dienos šviesą.
Jis net nenutuokia, kad vietoj begalinės radiacijos išdegintos dykynės, kurios tikėjosi, netrukus susidurs su tuo, ko nesapnavo net savo baisiausiame košmare. Mutantai, gigantai skorpionai, visur siautėjantys plėšikai, žmonės, kurie dar gyvi, bet nuo radiacijos virtę į zombius, daktarai, kurie už gydymą ima akies mokestį ir žmonių gentys, mėginančios išlikti – auginančios dvigalves karves, bet prarandančios po tris narius per naktį. Lyg to būtų maža, keliaujantys prekeiviai pasakoja legendas apie „Death Claw“, prieš kurį būriai kovotojų iki dantų ginkluoti automatiniais ginklais neatsilaiko, o kurie išgyvena kautynes – išprotėja. O artimiausios trys slėptuvės seniai ir visiškai sunaikintos. Galiausiai egzistuoja sekta, norinti paversti visus žmones sužvėrėjusiais mutantais ir Plieno Brolija, siekianti atkurti technologijas.
Sabinovas
Sabinovas – šiaurės rytų Slovakijos miestas, apie 20 km nuo Prešovo, 55 km  nuo Košicės, prie Torisos upės. Administracinis Sabinovo apygardos (okres Sabinov) centras Prešovo krašte. Gyvena 12,4 tūkst. žmonių.
Istorija
Sabinovas pirmą kartą paminėtas 1248 m. kaip žemdirbių gyvenvietė. 1299 m. gauna miesto teises, 1405 m. tampa karališkuoju miestu. XV a. pabaigoje prisijungia prie penkių laisvųjų miestų – Košicės, Prešovo, Levočos, Bardejovo ir Sabinovo – sąjungos Pentapolitanos Vengrijos karalystėje. XVI–XVIII amžiai Sabinovui buvo klestėjimo laikas, o nuo XIX a. mieste prasidėjo ekonominis sąstingis, kuris tęsėsi iki pat XX a. vidurio.
Turizmas
Sabinovas garsėja savo rotuše, muziejais, vaizdingomis kalnų apylinkėmis. Vertingos senosios bažnyčios:
Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodeksas
Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodeksas - įstatymo galią turintis Lietuvos teisės normų, reguliuojančių civilinį procesą, rinkinys; LR teismo proceso teisynas, LR civilinio proceso teisės sąvadas, teisės kodeksas. Priimtas 2002 m. vasario 28 d. Įsigaliojo 2003 m. sausio 1 d. Kodeksą sudaro 7 dalys. Pirmosios 3 dalys yra skirtos bendrosioms nuostatoms, procesui pirmosios instancijos teisme bei teismo sprendimo kontrolės formoms – apeliacijai ir kasacijai, taip pat proceso atnaujinimui.
Priešistorė
Pažeistų materialinių subjektinių teisių gynimo procedūrą reglamentavo 1964 m. LTSR civilinio proceso kodeksas, socialistinės teisės tradicijos teisynas, ne vieną kartą keistas ir papildytas, taip pat Lietuvos Respublikos ratifikuotos tarptautinės sutartys bei atskiri įstatymai (pvz., LR įmonių bankroto įstatymas).
Po Nepriklausomybės atkūrimo reikėjo iš esmės naujai reglamentuoti pažeistų materialinių subjektinių teisių gynimo procedūrą, pritaikyti ją naujoms rinkos sąlygoms. Reikėjo užtikrinti proceso operatyvumo principo realizavimo, užtikrinti teismo nešališkumo ir jo aktyvumo galių balansą, sudaryti kuo palankesnes sąlygas priimti teisingam materialia prasme sprendimui.
Netgi ir novelizuotas recepuotasis tarybinis Civilinio proceso kodeksas visiškai neužtikrino šiuolaikiniam civiliniam procesui keliamų užduočių realizavimo. Egzistavo gana neribotos bylų vilkinimo galimybės nesąžiningai ginčo šaliai, nebuvo sprendimo už akių instituto, praktiškai neegzistavo pasirengimo teisminiam nagrinėjimui stadijos (būtent ji šiuolaikiniame procese yra pripažįstama pagrindine), buvo neaiškios teismo galių ribos ir kitos spragos. Be to senasis Civilinio proceso kodeksas negalėjo užtikrini tinkamo naujojo LR civilinio kodekso įgyvendinimo.
Kodeksą parengė 1996 m. vasario 5 d. LR Ministro Pirmininko potvarkiu sudaryta darbo grupė Kodeksui parengti. Jos vadovas - Virgilijus Valančius (teisėjas). Kiti grupės nariai - Artūras Driukas, Egidijus Laužikas, prof. Vytautas Nekrošius (VU TF), J. Orlauskas, Konstantinas Ramelis, A. Simniškis, Vigintas Višinskis.
Atsižvelgiant į teisės akto sudėtingumą bei didelę apimtį, Kodeksą Seime buvo siūloma svarstyti 2 etapais. Priėmus Civilinio proceso kodeksą, buvo pripažintas netekusiu galios ankstesnis Civilinio proceso kodeksas. Taip pat kartu su parengtu kodeksu buvo parengtas ir priimtas įstatymą, reglamentuojantis naujojo Civilinio proceso kodekso įsigaliojimo ir įgyvendinimo tvarką. Taip pat, norint visiškai įgyvendinti Kodekse numatytas vykdymo proceso nuostatas, buvo įgyvendinta Vyriausybės patvirtinta Teismo antstolių sistemos institucinė reforma, priimti kai kurie poįstatyminiai aktai (būtini naujojo Civilinio proceso kodekso kai kurių normų įgyvendinimui).
Koncepcija
Kodekso rengėjai rėmėsi socialiojo civilinio proceso modeliu, būdingu daugeliui Europos valstybių, labiausiai atsispindinčių Austrijos civilinio proceso teisėje (Austrijos CPK).
Kodekse iš esmės naujai reglamentuojama visas civilinis procesas, siekiant užtikrinti jau minėtų tikslų realizavimą (pažeistų materialinių subjektinių teisių gynimas, kuo greitesnis teisinės taikos tarp šalių atstatymas bei teisės plėtra). Pirmiausiai būtina pastebėti, kad Kodekse galutinai apsispręsta dėl teisėjo vaidmens civiliniame procese. Kadangi Kodekso autoriai pasirinko socialinio civilinio proceso modelį, jo vienas iš esminių bruožų yra aktyvus teisėjas. Tai nereiškia, kad teismui suteikiamos neribotos galios. Atvirkščiai, šalių valia, sprendžiant disponavimo ginčo dalyku klausimus turi lemiamą reikšmę, tačiau teismas turi teisę pasiūlyti šalims svarstyti įvairius klausimus: pasirūpinti atstovavimu, pateikti papildomus įrodymus; tam tikrais atvejais teismui paliekama teisė rinkti įrodymus savo iniciatyva. Įtvirtinama teismo pareiga rūpintis įmanomai išsamesniu bylos aplinkybių ištyrimu. Svarbi naujovė yra ta, kad aiškiai įtvirtinama teismo pareiga nustatyti materialią tiesą byloje, t. y. būti įsitikinusiam ar beveik įsitikinusiam tuo, kad sprendimas atitinka faktines bylos aplinkybes.
Rubiniškė
Rubiniškė – kaimas Kretingos rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 7 km į rytus nuo Darbėnų, 2 km į šiaurės rytus nuo Vaineikių, prie Akmenos upės. Įsikūręs lygumoje. Šiaurėje ribojasi su Akmenalėmis, pietuose – Darataičiais. Rytuose plyti Vaineikių, vakaruose – Božiškės miškai. Per kaimą teka Akmena, praeina kelias Vaineikiai–Grūšlaukė.
Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodeksas
Bendrosios nuostatos
Kodekso I dalis – Bendrosios nuostatos - susideda iš 12 skyrių (I-XII skyriai). Ši dalis reglamentuoja klausimus, kurie yra bendri visam civiliniam procesui, visoms civilinio proceso stadijoms (civilinio proceso principai, bylų žinybingumas, bylų teismingumas, dalyvaujančių byloje asmenų teisinė padėtis, teismo sudėtis, teismo nušalinimas, procesiniai terminai, teismo išlaidos, teismo nuobaudos, proceso pagrindiniai ir bendri klausimai: procesiniai dokumentai, jų įteikimas, teismo pranešimai ir šaukimai, ieškininis pareiškimas ir jam keliami reikalavimai, laikinosios apsaugos priemonės, teismo posėdžių tvarka, bylos sustabdymo pagrindai ir tvarka, teismo posėdžio protokolo rašymo tvarka, teismo pavedimai).
Indrė Sorokaitė
2021 m. lietuvė kartu su Italijos rinktine dalyvavo Tokijo olimpinėse žaidynėse.
Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodeksas
Civilinio proceso principai
Atkreiptinas dėmesys į tai, kad atskiras skyrius skirtas civilinio proceso principams, kurių aiškus formulavimas labai svarbus, pereinant nuo grynai lingvistinio, prie kompleksinio teisės normų aiškinimo. Kodekse suformuluoti ir nauji civilinio proceso principai, kurių nebuvo galiojančiame CPK – proceso ekonomiškumo ir koncentracijos principas, reiškiantis tiek šalių, tiek bylą nagrinėjančio teismo pareigą rūpintis, kad byla būtų teisingai išnagrinėta jau pirmojo teismo posėdžio metu, kad įsiteisėjęs teismo sprendimas būtų įvykdytas kuo greičiau ir ekonomiškiau, kooperacijos principas, reiškiantis bylą nagrinėjančio teismo pareigą bendradarbiauti su bylos šalimis, siekiant, kad ginčas būtų išspręstas kuo operatyviau ir teisingai, teismo pareiga aiškinti ir taikyti įstatymus, vadovaujantis sąžiningumo, teisingumo ir protingumo principais. Nesunku pastebėti, kad nemažai naujų nuostatų susiję su proceso operatyvumo principu, atsisakant iki šiol egzistavusių nuostatų, sudarančių galimybes neribotam proceso vilkinimui. Proceso operatyvumo principas pastaruoju metu įgauna vis didesnę reikšmę ir užsienio valstybių proceso teisėje, atsižvelgiant į tai, kad teisę į bylos išnagrinėjimą per įmanomai trumpiausią terminą garantuoja Europos Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 6 straipsnis.
Proceso dalyviai
Kodekse nemažai naujovių numatyta, reglamentuojant byloje dalyvaujančių asmenų procesinę padėtį. Pirmiausia, Kodekse įtvirtinta bendra dalyvaujančių byloje asmenų sąvoka - dalyvaujančiais byloje asmenimis laikomi proceso dalyviai, turintys teisinį suinteresuotumą bylos baigtimi.
Rubiniškė
Istorija
Susiformavo XVIII a. Vaineikių žemėje. Apie 1775 m. jame įkurtas Vaineikių–Rubiniškių palivarkas. Priklausė Darbėnų valsčiui, dvarui ir parapijai. 1846 m. buvo 2 dūmai. Lietuvos žemės reformos metu palivarkas panaikintas, dalis žemių priskirta Darataičių kaimui. .
Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodeksas
Proceso dalyviai
Nemažai naujovių susiję su procesiniu veiksnumu. Kodekse įtvirtinta nuostata, kad ribotas procesinis veiksnumas atsiranda ne nuo 15, o nuo 14 metų, atsižvelgiant į naujojo CK nuostatas.
Numatomas naujas proceso dalyvis – kuratorius - asmuo, kuris gali būti teismo skiriamas šaliai, neturinčiai civilinio procesinio veiksnumo ir atstovo pagal įstatymą, taip pat šaliai, kuri neturi jai atstovaujančio organo, priešingos šalies, kuri siekia atlikti skubius procesinius veiksmus, prašymu. Kuratoriaus paskyrimas – laikinas sprendimas, kuriuo siekiama sudaryti sąlygas operatyviam bylos nagrinėjimui ir tam tikrų procesinių klausimų išsprendimui, kartu nepažeidžiant neveiksnios šalies interesų. Kuratoriaus įgaliojimai pasibaigia paskyrus šalies atstovą pagal įstatymą. Proceso operatyvumui užtikrinti taip pat numatytas naujas procesinio pobūdžio trūkumų, susijusių su civiliniu procesiniu šalies veiksnumu, šalinimo institutas.
Teisėjo nušalinimas, atsarginis teisėjas
Kodekse pakeista teisėjo nušalinimo procesinė tvarka. Atsisakyta iki šiol galiojusios nuostatos, leidžiančios tam tikrais atvejais teisėjui pareikšto nušalinimo klausimą išspręsti pačiam teisėjui, kuriam toks nušalinimas pareikštas. Teisėjo(-ų) nušalinimo klausimą spręs atitinkamo teismo pirmininkas, teismo pirmininko pavaduotojas, Civilinių bylų skyriaus pirmininkas arba jų paskirtas teisėjas nedelsiant, bet ne vėliau kaip per tris dienas nuo nušalinimo pareiškimo datos. Tais atvejais, kai teisme nėra pakankamo skaičiaus teisėjų, nušalinimo klausimą spręs atitinkamas aukštesnės teismo grandies teismas. Jeigu bylą nagrinėja teisėjų kolegija ir nušalinimas pareiškiamas ne visiems kolegijos nariams, nušalinimo klausimą išsprendžia teisėjai, kuriems nušalinimas nėra pareikštas. Jeigu balsų už ir prieš nušalinimą yra po lygiai, teisėjas laikomas nušalintu.
Svarbi nauja nuostata Kodekse – galimybė paskirti atsarginį teisėją tais atvejais, kai bylai nagrinėti reikia daug laiko. Šiuo institutu siekiama išvengti atvejų, kuomet pasitraukus vienam iš kolegijos teisėjų byla turi būti pradėta nagrinėti nuo pradžios. Atsarginis teisėjas dalyvautų bylos nagrinėjime nuo pradžios, todėl jam pakeitus teisėjų kolegijos narį byla būtų nagrinėjama toliau, nepažeidžiant betarpiškumo principo ir neužtęsiant proceso.
Procesiniai terminai
Pažymėtina, kad Kodekse nėra nustatyti kai kurie procesiniai terminai, kurie pagal ankstesnį LR CPK buvo griežtai reglamentuojami. Atsisakyta (pagal ankstesnį CPK) pasirengimo teisminiam bylos nagrinėjimui ir civilinės bylos išnagrinėjimo terminų, kurie yra praktiškai nerealūs. Įtvirtinama bendra nuostata, kad teismas privalo rūpintis, jog civilinė byla būtų išnagrinėta per kuo trumpesnį laiką, nebūtų vilkinamas bylos išnagrinėjimas, turi siekti, kad civilinė byla būtų išnagrinėta per vieną teismo posėdį. Tačiau paliekama galimybė įstatymu nustatyti bylos išnagrinėjimo terminą kai kurių kategorijų byloms. Pasirengimo teisminiam bylos nagrinėjimui stadijoje nustatomi terminai tam tikriems procesiniams veiksmams atlikti, atsisakant vienodo pasirengimo termino visoms bylų kategorijoms, nepriklausomai nuo jų sudėtingumo.
Užstatas
Vienas naujų institutų – užstatas. Jo paskirtis – užkirsti kelią piktnaudžiavimams teise ir sąmoningam bylos vilkinimui. Kodekse nustatyta, kad Kodekso numatytais atvejais, teismas motyvuota nutartimi vieną iš šalių gali įpareigoti teismui įnešti tam tikro dydžio piniginį užstatą, siekiant užtikrinti tam tikrų procesinių veiksmų atlikimą arba būsimų bylinėjimosi išlaidų atlyginimą. Užstatas gali būti įnešamas pinigais į teismo depozitinę sąskaitą. Neatlikus procesinių veiksmų, kuriems užtikrinti yra paskiriamas užstatas, jis atitenka valstybei. Jeigu šalis neįneša teismo nustatyto užstato, teismas gali atsisakyti atlikti  procesinius veiksmus, kurių užtikrinimą šalis turėjo garantuoti užstatu.
Teismo nuobaudos
Detaliau reglamentuojamos teismo nuobaudos. Areštas pripažįstamas išimtine teismo nuobaudos rūšimi ir gali būti skiriamas tik ypatingais atvejais, pavyzdžiui, asmenims, piktybiškai nepaklususiems pirmininkaujančio patvarkymams teismo posėdžio metu. Nustatomi tam tikri apribojimai arešto, kaip teismo nuobaudos, taikymui - areštas negali būti skiriamas nėščioms moterims, asmenims auginantiems vaikų iki dvylikos metų amžiaus, asmenims, kuriems nesukako 18 metų ir vyresniems kaip 65 metai, I ir II grupės invalidams. Praplečiama teismo galimybė taikyti procesines nuobaudas už procesinių reikalavimų nevykdymą, piktnaudžiavimą procesinėmis teisėmis. Tai turėtų sudrausminti tiek šalis, tiek kitus proceso dalyvius ir padėti užtikrinti tinkamą procesą.
Didinamos teisminės baudos (pavyzdžiui, asmenims, pažeidusiems tvarką teismo posėdžio metu, teismas nutartimi galės skirti baudą nuo vieno šimto iki vieno tūkstančio litų, už aiškiai nepagrįstą nušalinimo pareiškimą galės būti skiriama bauda iki vieno tūkstančio litų)), svarbi nauja nuostata – baudos, paskirtos juridinių asmenų vadovams ar atstovams, išieškomos iš jų asmeninių lėšų Kodekse naujai reglamentuojama procesinių dokumentų sąvoka, apibrėžiami bendri jiems keliami reikalavimai, supaprastinama jų įteikimo procedūra, tuo pačiu numatant įvairių įteikimo būdų įvairovę.
Dokumentų įteikimas
Procesinių dokumentų įteikimas tarp advokatų, įgaliotiems asmenims ar kuratoriui – tai būdai, kurie jau daugelį dešimtmečių naudojami kitose Europos valstybėse, tuo pačiu ne tik taupant valstybės išlaidas, bet ir iš esmės pagreitinant patį bylos išnagrinėjimą. Visos šios proceso supaprastinimo, pagreitinimo ir ekonomijos galimybės įtvirtinamospateiktame Kodekse. Be to, aiškiai ir nedviprasmiškai Kodekse yra įtvirtinama šalių pareiga rūpintis kuo greitesniu bylos išnagrinėjimu. Remiantis anksčiau galiojusiu LR CPK, susidarydavo vaizdas, jog tai tik teismo reikalas. Ši situacija leido šalims neribotai vilkinti bylos nagrinėjimą praktiškai nepatiriant jokių neigiamų pasekmių.
Labai svarbi Kodekso naujovė - užtikrinamas visos byloje esančios medžiagos pateikimas proceso šaliai. Tuo būdu yra garantuojama, kad jau iki bylos nagrinėjimo šalys žinos visą byloje esančią medžiagą, o tuo pačiu ir viena kitos poziciją. Tai sudaro realias galimybes, kad byla būtų išnagrinėta jau per pirmąjį teismo posėdį.
Žyminis mokestis
Pažymėtina, kad Kodekse yra mažinamas žyminio mokesčio dydis. Pagal ankstesnį CPK buvo numatytas turtiniuose ginčuose 5 procentų dydžio žyminis mokestis. Žyminio mokesčio mažinimo idėja pagrįsta tuo, kad žyminio mokesčio mokėjimas neturėtų būti barjeru naudojantis teise į teisminę gynybą, ir, antra, tuo, kad ankstesniame CPK nustatytas žyminio mokesčio dydis yra pernelyg didelis, neretai nepagrįstai ribojantis asmenų teisė į teisminę gynybą. Žyminio mokesčio dydis turtiniuose ginčuose Kodekse yra diferencijuojamas, atsižvelgiant į tai, kokia yra ginčo suma: kuo didesnė ginčo suma, tuo mažesnis yra nustatomas mokėtino žyminio mokesčio dydžio procentas (žr. į Kodekso 80 str. Žyminio mokesčio dydis). Numatoma, kad didžiausias žyminio mokesčio dydis yra 3 procentai nuo ginčo sumos, o maksimali mokėtina pinigų suma turtiniuose ginčuose yra 30 000 litų. Taip pat numatoma daugiau atvejų, kai yra atleidžiama nuo žyminio mokesčio (žr. Kodekso 83 str. „Atleidimas nuo žyminio mokesčio ir kitų bylinėjimosi išlaidų mokėjimo").
Proceso operatyvumo garantijos
Kodekse atsisakyta anksčiau egzistavusios neribotos galimybės keisti ieškinio dalyką ar pagrindą, pareikšti priešieškinį iki teismo sprendimo priėmimo. Tokia situacija sudaro galimybes vilkinti procesą ir neužtikrina proceso operatyvumo. Naujojo kodekso koncepcija – galutiniai šalių reikalavimai turi būti suformuluoti jau pasirengimo teisminiam bylos nagrinėjimui stadijoje, kad bylą būtų galima išnagrinėti jau pirmajame teismo posėdyje. Taigi, įtvirtinta nuostata, kad ieškovas turi teisę pakeisti ieškinio dalyką arba ieškinio pagrindą, o atsakovas turi teisę pareikšti ieškovui priešieškinį iki nutarties skirti bylą teisminiam nagrinėjimui priėmimo. Vėlesnis ieškinio dalyko arba ieškinio pagrindo pakeitimas yra galimas tik, jeigu tokio pakeitimo būtinumas iškilo vėliau arba, jeigu yra gautas priešingos šalies sutikimas, arba, jeigu teismas mano, kad tai neužvilkins bylos nagrinėjimo.
Siekiant pašalinti netikėtumo faktoriaus galimybę teisminio bylos nagrinėjimo metu, tuo pažeidžiant priešingos šalies teisę tinkamai pasirengti gynybai, įtvirtintos nuostatos, skirtos užtikrinti, kad visi šalių reikalavimai abiem šalims būtų žinomi iki teisminio nagrinėjimo pradžios. Iki šiol iš atsakovo nebuvo reikalaujama pateikti atsiliepimą į ieškininį pareiškimą. Tokiu būdu šalys atsidurdavo nevienodoje padėtyje – ieškovo argumentai, suformuluoti ieškininiame pareiškime, atsakovui buvo žinomi, tuo tarpu atsakovo poziciją ieškovas sužinodavo jau teisminio bylos nagrinėjimo metu. Siekiant išvengti tokios situacijos, Kodekse įtvirtinta nuostata, kad jeigu atsakovas be pateisinamos priežasties nepateikia nustatytu terminu atsiliepimo į ieškinį, teismas turi teisę esant ieškovo prašymui priimti sprendimą už akių. Be to, teismas turi teisę atsisakyti priimti atsakovo įrodymus bei motyvus, kurie galėjo būti pateikti atsiliepime į ieškinį, jeigu mano, kad vėlesnis jų pateikimas užvilkins sprendimo priėmimą byloje.
Laikinosios apsaugos priemonės
Akivaizdus ankstesnio LR CPK teisinio reguliavimo trūkumas – laikinųjų apsaugos priemonių taikymo galimybės nebuvimas. Ankstesnis Civilinio proceso kodeksas numatė tik vieną apsauginę priemonę – ieškinio užtikrinimą, kuri gali būti taikoma tik pareiškus ieškinį. Akivaizdu, kad dažnai tai problemos neišsprendžia. Ieškiniui surašyti reikalingas tam tikras terminas, kurio metu gali būti padaryta neatitaisoma žala. Be to, ieškinio užtikrinimo priemonių sąrašas nėra tinkamas visoms bylų kategorijoms. Tam tikras apsaugos priemones numato Lietuvos Respublikos autoriaus teisių ir gretutinių teisių apsaugos įstatymas, tačiau pasigendama procesinių šių priemonių taikymo nuostatų.
Taip pat laikinųjų apsaugos priemonių įtvirtinimas Kodekse svarbus ir dėl to, nes tokiomis nuostatomis bus įgyvendinamos Sutarties dėl intelektinės nuosavybės teisių tarptautinėje prekyboje (TRIPS) nuostatos dėl laikinųjų apsaugos priemonių taikymo. Kodekse išplėstas galimų apsaugos priemonių sąrašas. Atsiranda tokios laikinosios apsaugos priemonės kaip atsakovui priklausančio daikto sulaikymas, atsakovo turto administratoriaus paskyrimas, draudimas atsakovui išvykti iš gyvenamosios vietos, įpareigojimas atlikti veiksmus, užkertančius kelią žalai atsirasti ar padidėti ir kt. (žr. Kodekso 145 str.).
Kodekse įtvirtinta galimybė taikyti laikinąsias apsaugos priemones dar iki ieškinio pareiškimo, remiantis raštišku šalies prašymu. Šiuo atveju teismas pritaikęs laikinąsias apsaugos priemones nustato terminą per kurį turi būti pateiktas ieškininis pareiškimas. Šis terminas negali būti ilgesnis kaip 14 dienų. Nepateikus per teismo nustatytą terminą ieškininio pareiškimo, laikinosios apsaugos priemonės panaikinamos. Minėtas prašymas turi būti pateikiamas teismui, kuris pagal teismingumo taisykles nagrinės patį ieškinį. Asmuo, prašantis taikyti laikinąsias apsaugos priemones, iki ieškininio pareiškimo padavimo dienos privalo teismui nurodyti, dėl kokių priežasčių ieškininis pareiškimas nebuvo paduotas iš karto, ir pateikti įrodymus, patvirtinančius tam tikrą grėsmę pareiškėjo turtiniams interesams. Atsisakyta nuostatos, kad prašymas taikyti laikinąją apsaugos priemonę visada nagrinėjamas nepranešus asmeniui, prieš kurį nukreipiamas laikinųjų apsaugos priemonių taikymas. Kodekse įtvirtinta nuostata, kad laikinosios apsaugos priemonės gali būti taikomos nepranešus šiam asmeniui tik išimtinais atvejais, kai yra reali grėsmė, jog toks pranešimas sutrukdys laikinųjų apsaugos priemonių taikymą arba padarys jų taikymą neįmanomu.
Procesas pirmosios instancijos teisme
Kodekso II dalis – Procesas pirmosios instancijos teisme - susideda iš 3 skyrių (XIII-XV skyriai). Ši dalis reglamentuoja klausimus, susijusius su procesu pirmosios instancijos teisme.