cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nikodemas Silvanavičius
Mokslo metai
Nikodemas Silvanavičius 1854 m. baigė keturklasę mokyklą. 1855 m. Molodečno dvarininkas, kurio vaiką mokė Nikodemas, pastebėjęs jaunuolio gabumus tapybai, išsiuntė jį į Sankt Peterburge veikusią Dailei skatinti draugijos mokyklą, kad šis pasirengtų egzaminams į Sankt Peterburgo imperatoriškąją dailės akademiją.
1856 m. Nikodemas Silvanavičius į minėtą akademiją įstojo ir ją baigė 1863 metais. 1866 m. gavo III klasės dailininko tapytojo vardą. 1870 m. N.Silvanavičius papildomai baigė Sankt Peterburgo imperatoriškosios dailės akademijos Mozaikos skyrių. Liko dirbti Mozaikos dirbtuvėse jaunesniuoju dailininku mozaikininku. 1874 m. gavo I klasės dailininko mozaikininko vardą. 1876 m. už mozaiką „Apaštalas Judas Tadas“ gavo akademiko mozaikininko titulą. 1885 m. paskirtas Sankt Peterburgo imperatoriškosios dailės akademijos vyresniuoju dailininku mozaikininku. Minėtoje akademijoje dailininkas dirbo iki 1899 metų.
Tolesnis gyvenimas
1899 m. gegužės mėnesį Nikodemas Silvanavičius pirmą kartą dalyvavo dailės parodoje Vilniuje, kurioje eksponavo du portretus ir tris buitinio žanro paveikslus. Vilniuje susipažino su būsima žmona Pelagėja. Ją vedęs, susilaukė sūnaus Juozo.
1901 m. dailininkas po žmonos mirties visam laikui persikėlė gyventi į Birštoną. Buvo Adomo Bartuševičiaus namų kaimynas, bendravo su šio sūnumi daktaru Vaclovu Bartuševičiumi, kurio portretą yra nutapęs.
Gyvendamas Birštone N. Silvanavičius užmezgė ryšius su Vilniaus dailininkais: Boleslovu Rusecku, Pranciškumi Jurevičiumi, Ferdinandu Ruščicu, Antanu Žmuidzinavičiumi ir kitais.
1909 m. Vilniaus katedrai nutapė 14 Kristaus kančios kelio stočių (pagal Johanno Friedricho Overbeco tapytas stotis). 1910 m. statomai Birštono Šv. Antano Paduviečio bažnyčiai sukūrė „Šv. apaštalo Judo Tado“ atvaizdą.
1911 m. Silvanavičius persikėlė gyventi į Prienus. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, N. Silvanavičius pasitraukė į Rusijos imperiją. Išsiruošęs grįžti atgal, pakeliui dailininkas užsuko aplankyti gimtųjų vietų į Vileiką, kur mirė 1919 m. gegužės 21 d., sukakęs 85 metų amžiaus.
Kūryba
Mozaikos menui dailininkas atidavė 33 kūrybinio darbo metus. N. Silvanavičiaus mozaikos vertinamos už kruopštų atlikimą, pirmavaizdžio stiliaus ypatybių išsaugojimą. Vertinga ir žinoma jo mozaika „Judo pabučiavimas“, sukurta pagal Karlo Briulovo kartoną. Kartu su pagalbininku Michailu Ščetininu dailininkas ją kūrė dešimt metų. Mozaika buvo eksponuota ir įvertinta Sankt Peterburgo imperatoriškosios dailės akademijos parodoje, taip pat parodose Berlyne, Kopenhagoje ir Paryžiuje.
Portretus ir buitinio žanro paveikslus dailininkas eksponavo parodose Sankt Peterburge, Maskvoje ir kt. Sankt Peterburgo dailės mylėtojų draugijos parodoje jis rodė drobes: „Mergaitės galva“, „Senelės portretas“, „Žydo portretas“.
1891 m. nutapyti bene geriausiai žinomi dailininko darbai „Lietuvaitės iš Jiezno studija“, „Lietuvaitė iš Jiezno šventiniais drabužiais“.
1883 m. Silvanavičius Nemajūnų bažnyčiai nutapė didžiojo altoriaus paveikslą „ Šv. apaštalai: Apaštalas Petras ir Apaštalas Paulius“. Lietuvoje dailininkas yra nutapęs ir daugiau paveikslų bažnyčioms. Jiezno bažnyčios didįjį altorių puošia N. Silvanavičiaus 1875 m. „Šv. Arkangelas Mykolas“, taip pat paveikslai altoriams: „Šv. Antanas Paduvietis“, „Nekaltojo Prasidėjimo Švč. Mergelė Marija“. 1894 m. kartu su Z. Stefanskiu dailininkas nutapė altorinį paveikslą „Evangelistas Morkus“, kurį bažnyčiai padovanojo Ignas Kaluževičius.
1883 m.– 1885 m. vasaromis Silvanavičius fotografavo Birštone, kartu su Vladislovu Reinhardtu turėjo fotoateljė.
Baltrušaičių apylinkė
Baltrušaičių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Sakalinės apylinkės, dalies Gaurės apylinkės ir dalies Kalniškių apylinkės. 1975 m. sausio 29 d. prijungta prie Gaurės apylinkės.
Akademisk FK
Istorija
Klubas įkurtas 1900 m. Dalyvavo pirmame futbolo taurės turnyruose.
1908 m. klubas išformuotas.
DragonFly BSD
DragonFly BSD  – nemokama, atviro kodo Unix tipo operacinė sistema, sukurta FreeBSD 4.8 pagrindu.
Pleinė
Pleinė – kaimas Pagėgių savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Rukų, prie ir geležinkelio Šilutė – Pagėgiai.
Etimologija
Nuo seno kaimas įgijo Pleikiškių vardą, tačiau 1944 m. kaimas buvo pervadintas į Pleinę.
Istorija
Pleinė – vienas iš seniausių kaimų Pagėgių krašte, kaimo pavadinimas pirmą kartą buvo paminėtas 1338 metais.
Pasaulio regbis
Organizaciją kaip International Rugby Football Board įkūrė Airijos, Škotijos ir Velso regbio sąjungos. Prie jų 1890 m. prisidėjo Anglija. Iš pradžių tai buvo konservatyvi ir tik mėgėjišką sportą pripažįstanti organizacija. 1949 m. į ją įstojo Australija, Naujoji Zelandija ir Pietų Afrikos Respublika. Prancūzija, pirmoji ne anglosaksiška valstybė, buvo priimta 1978 m. 1995 m. rugpjūčio 27 d. buvo nuspręsta leisti regbininkams gauti atlygį už žaidimą.
Pasaulio regbis nuo 1987 m. rengia pasaulio čempionatus, kurie yra pagrindiniai jos pajamų šaltiniai. Lėšas organizacija perskirsto per savo narius. Šalys yra sugrupuotos į keturias kategorijas, atspindinčias regbio lygį ir potencialą. Remdamasi šiomis kategorijomis, taryba gali tikslingiau padalinti finansinius išteklius.
1998 m. Tarybos oficialus pavadinimas buvo sutrumpintas iš International Rugby Football Board į International Rugby Board. 2014 m. pavadinimas buvo pakeistas į World Rugby. Lietuvių kalboje dažnai dar naudojamas buvusio organizacijos pavadinimo akronimas IRB.
Lisovas
Lisovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Drohičino valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurę nuo Drohičino, apie 17 km į vakarus nuo Semiatičės ir apie 83 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Šerėnas
Šerėnas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Šerėnienė (ištekėjusi moteris) ir Šerėnaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Girininkų apylinkė
Girininkų apylinkė sovietmečiu buvo:
Kuoluma
Kuoluma  – upė Rusijoje, vidurio Jakutijoje; Aldano kairysis intakas. Prasideda Lenos plynaukštėje, netoli Amgos upės. Teka daugiausia į rytus, sudaro Čurapčos–Ust Majos ir Ust Majos–Tatos ulusų ribą. Įteka į Aldaną 619 km nuo jo žiočių, priešais Chandos žiotis.
Didžiausi intakai: Mekegeras, Nagadyja, Bekė, Chataraji, Boru (kairieji).
Pakrantės negyvenamos.
Generalinė miškų urėdija
Generalinė miškų urėdija prie Aplinkos ministerijos – Lietuvos valstybinių miškų, priskirtų miškų urėdijoms, ūkinio valdymo institucija, organizuojanti bei koordinuojanti šių miškų atkūrimą, priežiūrą, apsaugą ir miško išteklių naudojimą.
Misija
Generalinės miškų urėdijos misija yra didinti valstybinių miškų kaip svarbiausios visų šalies miškų sudedamosios dalies ekologinę, aplinkosauginę, ekonominę, rekreacinę bei kitas visuomenei svarbias vertes, tvarkant juos tvaraus ir subalansuoto miškų ūkio principais, racionaliai naudojant miškų išteklius, juos atkuriant ir gausinant. Generalinei miškų urėdijai pavaldžios yra 42 miškų urėdijos, tolygiai išsidėsčiusios visoje Lietuvoje.
Generalinė miškų urėdija savo veikloje vadovaujasi Generalinės miškų urėdijos prie Aplinkos ministerijos nuostatais, patvirtintais 1996 m. lapkričio 19 d. priimtu Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimu Nr. 1353. Likviduota 2018 m. sausio 8 d.
Reorganizacija
2018 m. įkurta Valstybinių miškų urėdija, sudaryta iš 26 regioniniai padalinių, apjungusių ankstesnes 42 miškų urėdijas.
Nuorodos
Generalinės miškų urėdijos tinklalapis
Šestić
Šestić − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Vida Krištolaitytė
Vida Krištolaitytė, Krištolaitis (1939 m. sausio 26 d. Kaune –	2017 m. balandžio 19 d. Niujorke, JAV ) – Lietuvos tapytoja, grafikė.
Biografija
1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją. 1949 m. gyveno Čikagoje (JAV), nuo 1964 m. Niujorke.
1961 m. baigė dailės pedagogiką Ilinojaus universitete. 1961–1964 m. tapybą ir grafiką studijavo Čikagos dailės institute, 1967 m. baigė Niujorko Frato meno institutą. Nuo 1961 m. dėstė dailę JAV mokyklose.
Albatenijus
thumb|right|1 pav. Albetinijaus krateris Albatenijus (Al Batanijas) – didelis krateris, esantis beveik Mėnulio disko centre, 4.1°E, 11.2°S, skersmuo 129 km. Tai labai senas Mėnulio krateris, pavadintas žymaus musulmonų astronomo ir mokslininko Al-Battani vardu. Albatenijus susidarė smūgio metu. Jį supa uolienų pylimas, kurio išorinis kraštas, nors ir stipriai apardytas, sudaro panašią į šešiakampį formą. Pylimas yra virš 4 km aukščio šiaurės rytuose. Pietvakariuose į pylimą įsiterpęs mažesnis krateris Klein.
Vida Krištolaitytė
Kūryba
Kūrybai įtaką darė lietuvių išeivių avangardistų kūryba, ekspresionizmas, Niujorko mokykla. Meistriškai įvaldė figūrinę tapybą, plėtojo portreto, natiurmorto, peizažo žanrą. Jau ankstyvuose grafikos („Tremtiniai“ 1960 m., „Vietnamo motina“ 1966 m., „Didvyrio liekanos“ 1974 m.) ir tapybos („Baltas debesis“ 1973 m., „Liūdesys“ 1987 m.) paveiksluose, bei vėlesnėje kūryboje (tapybos ciklai „Aušros vartų deivės“ 1998 m., „Juodi paukščiai – pavargę angelai“, „Sielos peizažai“, abu 1999 m., „Pianistei Aldonai Dvarionaitei atminti“ 2001 m., piešinių ciklas „Dievai ir žmonės“ 2004 m.) ryški įtaigi meninė stilistika. Kūryboje atsispindi tėviškės netekties drama, nerimastingų išgyvenimų, vidinių būsenų pasaulis. Tapyba pasižymi savitu spalvos pojūčiu, veržliu, dinamišku potėpiu, piešiniai – ekspresyvia, virtuoziška linija.
Nuo 1962 m. dalyvavo parodose; individualios parodos surengtos JAV ir Lietuvoje (1998–2005 m.). Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus.
Albatenijus
Išsišakojimas vakaruose kraterio vidutiniame gylyje yra Albatenijaus centras. Šis darinys pažymėta Alfa (α) Albatenijus. Jis labiau ištįses šiaurės vakarų kryptimi (~ 20 km ilgio ir ~10 km pločio). Viršukalnė kyla maždaug iki 1,5 km aukščio, kur yra mažas, santykinai naujas, krateris.
Albatenijus yra į pietus nuo kraterio Hipparchus ir į rytus nuo Ptolemaeus ir Alphonsus. Šios teritorijos paviršius pasižymi beveik lygiagrečiais skardžiais, kurie formuoja kanalus, besitęsiančius panašiai šiaurės rytų link, užlinkstančius į pietryčius.
Manoma, jog Albatenijaus kraterį pirmą kartą aiškiai pažymėjo ankstyvuose eskiziniuose brėžiniuose Galilėjus savo knygoje Sidereus Nuncius išleistoje 1610 metais.
Slabada (Raseiniai)
Slabada – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Paliepių, pakeliui į Raseinius, prie. Seniūnaitijos centras. Kaimu teka Ūsupis ir Diegupis.
Aleksandras Jegorovas-Džyza
Aleksandras Jegorovas-Džyza (1952 m. rugsėjo 6 d. Kaune – 2014 m. lapkričio 13 d.) – Lietuvos džiazo ir bliuzo atlikėjas, žurnalistas, antisovietinio pasipriešinimo dalyvis, Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos darbuotojas nuo 1990 m.
Biografija
Džyza gimė 1952 m. rugsėjo 6 d. Kaune. 1965 m. baigė akordeono klasę Kauno vaikų muzikos mokykloje. Reiškėsi kaip vienas pirmųjų ir ryškiausių Lietuvos hipių. 1972 m. po R. Kalantos susideginimo Kaune dalyvavo protesto akcijose Kaune, dėl to pateko į KGB nemalonę. Kurį laiką buvo priverstinai gydomas psichiatrinėje ligoninėje, iš jos išleistas kelerius metus važinėjo po Tarybų Sąjungą, nukeliavo iki Buriatijos.
1990 m. pradėjo dirbti LRT, 1991 m. „Santarvės“ laidų vyresniuoju redaktoriumi, po Sausio įvykių vedė žinias rusų kalba, 1993 m. – LRT muzikos redakcijos žurnalistas.
Mirė ištiktas insulto 2014 m. lapkričio 13 d. Palaidotas Viršuliškių kapinėse.
Kielionys
Kielionys – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Stakliškių.
Čekijos futbolo varžybos 1987–1988 m.
Čekijos futbolo varžybos 1987–1988 m.
1987–1988 m. čempionatas
Čekijos komandos žaidė Čekoslovakijos pirmenybėse, žr. Čekoslovakijos futbolo varžybos 1987–1988 m.
Nubneferas
Nubneferas (Nebneferas) – antrosios Egipto dinastijos faraonas. Apie jį, kaip ir apie kitus du po jo valdžiusius faraonus (Neferkara, Neferkasekeras), informacija yra labai miglota. Egiptiečių istorikas Manetonas jį tikriausiai vadino Kairu, bet jo priskirti 17 valdymo metų yra menkai tikėtini. Nubneferas žinomas iš dviejų įrašų, rastų Džosero piramidės komplekse Sakaroje ant akmens indų šukių. Jis tikriausiai valdė trumpai po Ninetdžero mirties ir jo valdymo eiliškumas lyginant su kitais karaliais neaiškus.
Juodoji Ančia
Upės vandenį 2004 m. tikrino iš Balstogės atvykusi Lenkijos aplinkos apsaugos inspekcija, kuri nustatė upės švarumą. Ties 41,6 km vandens švarumas įvertintas II klase, o ties 135,8 km įvertintas IV klase. Tarp šių dviejų taškų upės švarumas įvertintas III klase.
Pavadinimo kilmė
Lietuviškai ančia reiškia „kanalą“ – griovį, kuriame vanduo stovi, nebeteka kaip upėje. Ančiose mėgę tursintis naminiai paukščiai, kurie turi anties vardą. Aukštupio srovė gana greita, vėliau lėtėja ir net tampa labai lėta, kas, tikriausiai ir lėmė upės vardą.
Upės tėkmė
thumb|left|250px|Juodosios Ančios upė Juodosios Ančios upė yra ilgiausia upė Suvalkijos regione. Upė teka pro vaizdingas ir kultūriškai, ekologiškai, geologiškai bei istoriškai svarbias Jotvos vietas. Upės versmė yra Rytų Sūduvos aukštumoje esančiose morenose apie 298 m virš jūros lygio į šiaurę nuo Suvalkų kraštovaizdžio parko. Tikėtina, kad upė prasideda vieno iš aukščiausių regiono Rovelės kalno apylinkėse. Nuo Bachanovo iki Turtulio upė teka kaip upokšnis, kur jos šlaitai siekia apie 30 metrų, o vėliau, kai prateka pro Bachanovo riedulių draustinį, upės krantai palaipsniui pradeda leistis, ir yra apie 24 metrų aukščio. Upėje gyvena įvairūs kalnų upėms būdingi gyvūnai: paprastasis upėtakis, alpinės kirmėlės, lašalai, ankstyvės, apsiuvos, moliuskai ir Skandinaviškas amaras.
Kai upė išteka iš Ančios ežero, pirmą kilometrą ji teka giliame tarpeklyje, kuris yra Suvalkų kraštovaizdžio parke. Šiek tiek į vakarus nuo upės yra vietovė vadinama Turtuliu, kurioje yra ledyno sustojimo slėnis – Gaciska, tai retas buvusios vandens tėkmės geomorfologinis reiškinys. Tose pačiose vietovėse yra retas geologinis reiškinys – vieni iš didžiausių Europoje riedulių, kurie saugomi Bachanovo riedulių draustinyje. Upės pakrantėse yra keli sentikių kaimai, kurie išsiskiria savo molenomis, žymiausia Vodzilkių kaime. Aukštupyje upė yra vingiuota ir kartais krenta apie 2 laipsnius. Upės baseino plotą suformavo besitraukiantys ledynai, kurie paliko daug ežerų ir didelių griovių.
Toliau upė teka ramiu, apylygiu slėniu link Suvalkų miesto. Ties miestu upė yra ganėtinai užteršta, nors ir XX a. 10 dešimtmetyje buvo įdiegta valymo infrastruktūra, upės vanduo ties miestu vis tiek yra nešvarus. Iš Suvalkų upė įteka į Vygrių nacionalinį parką ir Augustavo girią, kur šioje upės atkarpoje gyvena daug upinių bebrų. Toliau upė įteka į Vygrių ežero įlanką, kurioje yra daug dumblo, dėl kurio šiose vietovėse nepatartina maudytis. Šalia Vygrių ežero yra Vygrių kaimas, kuriame yra nebenaudojamas kamendulų vienuolynas.
Vygrių ežeras ir Juodosios Ančios upė yra labai populiarūs tarp plaukiotojų kajakais. Toliau upė lėtai teka per įvairias pelkes ir pievas apie 0,03‰ laipsniais žemyn, žemiau – pro Augustavo girią. Ši upės atkarpa vadinama meandra. Ties Rigolio kaimu upė įeina į Augustavo kanalo sistemą ir toliau įteka į Baltarusiją, kol pasiekia Nemuną. Per pastaruosius dešimtmečius upėje sumažėjo fosforo ir azoto nuotėkų. Šiuo metu fosforo junginių kiekis upėje priskiriamas II vandens švarumo klasei.
Intakai
Didžiausi intakai:
Turizmas
thumb|260px|right|Kajakų trasa Juodosios Ančios, Rospudos ir Bliznos upėmis Regione yra kelios Juodosios Ančios kajakų trasos. Yra dvi klasikinės trasos – mažųjų ir didžiųjų kilpų.
Mažųjų kilpų trasa
Prasideda šalia Augustavo Balčio ežere, toliau eina pro Studzieničnės ežerą, Augustavo kanalą iki Sirvo ežero, tada nuo šio ežero reikia pereiti iki Brizgelio kaimo, esančio šalia Vygrių ežero ir tada nuo Vygrių ežero plaukti Juodosios Ančios upe iki Rigolio kaimo. Iš ten Augustavo kanalu grįžti į Augustavą. Kelionė trunka apie 6 dienas.
Didžiųjų kilpų trasa
Prasideda Rospudos upėje, toliau pereina į Bliznos upę, kuri jungiasi su Bliznos ežeru ir tada ateina iki Vygrių ežero, kur toliau kelionė tęsiasi kaip ir mažųjų kilpų trasoje. Kelionė trunka apie 8-9 dienas.
Juodosios Ančios ir Augustavo kanalo kajakų trasa
Juodosios Ančios ir Augustavo kanalo kajakų trasa prasideda Brizgelio kaime, tada eina pro Vygrių ežerą, Juodosios Ančios upę iki Rigolio kaimo ir Augustavo kanalu iki Augustavo miesto. Kelionės trasa 85 km, kelionė trunka apie 4-6 dienas.
Šalia Juodosios Ančios upės yra daug stovyklaviečių ir kaimo turizmo sodybų. Viena iš pramogų yra vietinių gyventojų gaminių ar patiekalų pirkimas ir išbandymas. Tai vietinių gyventojų patiekalai: Racuchai, pončkiai, kompotas ir vietinių gyventojų gaminami alkoholiniai gėrimai. Taip pat galima paskanauti vietinių gyventojų gaminamų didžkukulių. Kita įdomi pramoga yra plaukimas per Augustavo kanalo šliuzus. Šia trasa jaunystėje yra plaukęs ir popiežius Jonas Paulius II, kuriam Studzieničnos kaime pastatytas paminklas per VII Jono Pauliaus II vizitą Lenkijoje 1999 m..
Todiniai
Todiniai (Todidae) – žalvarninių paukščių (Coraciiformes) šeima.
Asiūklė (Vilnius)
Asiūklė – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 19 km nuo Avižienių.
Farerų futbolo varžybos 1954 m.
Farerų futbolo varžybos 1954 m.
Kovgiriai
Kovgiriai – kaimas Pagėgių savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Rukų.
Didysis baltasis ryklys
Sinonimai
Didysis baltasis ryklys (Carcharodon carcharias) – ryklių (Selachomorpha) antbūrio, tikrųjų rykliažuvių (Lamniformes) būrio, silkinių ryklių (Lamnidae) šeimos, baltųjų ryklių (Carcharodon) genties šiltakraujė kremzlinė žuvis. Dar vadinamas baltuoju rykliu arba baltąja mirtimi.
thumb|220px|left|Didžiojo baltojo ryklio [[nasrai (Dajerio sala, PAR)]] thumb|220px|left|Didžiojo baltojo ryklio [[Griaučiai|griaučių morfologinis piešinys iš 1887 m. knygos: Guide to the Galleries of Reptiles and Fishes]]
Biologija
Turi puikiai išsivysčiusius šiuos jutimo organus - regą, klausą, uoslę. Jo uoslė gali užuosti vieną kraujo lašelį 10 milijardų vandens lašų, o jutimo organai per sukeliamą vandenyje vibravimą, gali pajusti auką už 250 m atstumo. Burnoje iki 300 trikampio formos, dantytų dantų, kurie išsidėstę keliomis eilėmis, o per visą gyvenimą iki 20,000 tūkstančio dantų. Gali plaukti mažiausiai 40 km/val greičiu, bet anot juos tyrinėjančių mokslininkų, manoma, kad jie gali pasiekti iki 56 km/val geitį.
Didžiųjų baltųjų ryklių patinai lytiškai subręsta 26 metų amžiaus, patelės nuo 33 metų amžiaus. Nėštumas trunka 11 mėnesių. Vienu metu gimsta 2-12 jauniklių. Gyvena ilgiau kaip 70 metų.
Paplitimas
Didžiųjų baltųjų ryklių pirmieji protėviai Žemės vandenynuose pasirodė nuo mioceno epochos vidurio maždaug prieš 16 milijonų metų. Į dabartinę Viduržemio jūrą iš pietų vandenynų nuo Australijos žemyno krantų paplito maždaug prieš 450 000 m. pr. m. e.
Anot 2019 m. pradžios šaltinių, didžiausios jų koncentracijos yra prie:
Paplitę visų vandenynų (išskyrus Arkties) paviršiniuose pakrančių vandenyse, kurių temperatūra įšyla 12-25 °C. Arčiausiai nuo Lietuvos vandenų gyvena Biskajos įlankoje, Adrijos jūroje, bei Viduržemio jūroje, bet dėl didelio vandens užterštumo Viduržemio jūroje tapo retais. XXI amžiaus pradžioje imti stebėti ir netoli Anglijos pietinių pakrančių. Kartais medžiodami įplaukia į upių žemupius. Įprastai gyvena 0-250 m gylyje. Gali pasinerti į 1200 m gylį.
Matmenys ir išvaizda
thumb|left|170px|Vidutinio dydžio, didžiojo baltojo ryklio palyginimas su [[Žmogus|žmogumi]] Didysis baltasis ryklys laikomas didžiausia plėšriąja žuvimi, gyvenančia Žemės vandenyse. Vienas didžiausių vertifikuotas individas, buvo sugauta 6,096 m ilgio ir 2213,78 kg svorio patelė. Kitas didžiulis didysis baltasis ryklys, buvo apie 2,5 tonų sverianti, apie 6,09 m ilgio ir apie 50 metų patelė, 2019 m. sausio mėn. buvo stebėta besimaitinanti negyvo banginio lavonu, prie Havajų salyno Oahu salos.
Patelės yra didesnės už patinus. Subrendę patinai vidutiniškai užauga 3,4-4,0 m ilgio, patelės vidutiniškai iki 4,6-4,9 m. Patinai vidutiniškai sveria apie 522–771 kg, o patelės 680–1110 kg.
Mityba, priešai, santykiai su žmonėmis
Minta žuvimis (tarp jų rajomis, tunais, kitais rykliais), jūrų liūtais, delfinais, jūrų kiaulėmis, ruoniais. Jūrines ūdras, pingvinus puola retai. Dideli baltieji rykliai dažnai linkę ryti nesuvirškinamus dalykus (pvz., įvairias šiukšles, plaukiojančias vandenyje, plūdurus, banglentes). Vienu kandimu jie gali praryti iki 13 kg mėsos. Taip pat jie yra aukšto metabolizmo, neėdę gali išgyventi savaites.
Nors žmonės nėra didžiųjų baltųjų ryklių mėgstamas grobis, bet kartais puola vandenyje esančius žmones, todėl turi žmogėdrų reputaciją. Per 339 metų laikotarpį, nuo 1670 m. iki 2009 m., JAV teritorijoje užfiksuoti 1049 atvejai, kai įvairių rūšių rykliai užpuolė žmones. 49 užpuolimai baigėsi mirtimi. Toks susidūrimas gali baigtis sunkiu sužalojimu ar žmogaus mirtimi. Teigiama, kad įprastai rykliai žmonių nemedžioja, o tik nedideliu kandimu tikrina ir dažniausiai jį paleidžia. Kartais žmogų supainioja su ruoniu. Iš daugiau kaip 100 per metus pasitaikančių su viršum žmonių užpuolimų, nuo trečdalio iki pusės jų tenka didiesiems baltiesiems rykliams. Arčiausiai nuo Lietuvos didžiųjų baltųjų ryklių aukomis yra tapę žmonės besimaudę Adrijos jūroje ties Kroatijos pakrante ir Italijai priklausančioje Tirėnų jūros dalyje
Goran Jurak
Goranas Jurakas (g. 1977 m. balandžio 3 d. Celjėjė) – Slovėnijos krepšininkas, kuris rungtyniauja Laško "Zlatogor" komandoje. Slovėnijos vyrų krepšinio rinktinės narys.
Didysis baltasis ryklys
Mityba, priešai, santykiai su žmonėmis
Apart žmogaus, gamtoje naturalūs didžiųjų baltųjų ryklių priešai yra tik orkos, kurios kartais juos puola. Didieji baltieji rykliai vengia orkų, joms pasirodžius jie migruoja į tolimas vandenyno vietoves.
Paulius VI
Paulius VI (tikrasis vardas Giovanni Battista Enrico Antonio Maria Montini, 1897 m. rugsėjo 26 d. šiaurės Italijoje, Končezos kaime, Brešos provincijoje, netoli Brešos miesto – 1978 m. rugpjūčio 6 d.) – 262 – asis Romos katalikų bažnyčios popiežius, popiežiaus pareigas ėjęs nuo 1963 m. birželio 21 d. iki mirties.
Biografija
Giovanni Battista Montini gimė 1897 m. rugsėjo 26 d. šiaurės Italijoje, Concesio vietovėje, netoli Brešos miesto. Privačiai mokėsi pas jėzuitus ir oratorionus. 1920 m. įšventintas kunigu. 1923 m. baigė diplomatijos studijas Romos Popiežiškoje bažnytinėje akademijoje. Tais pat metais Varšuvoje trumpai buvo nuncijaus sekretorius. Dalyvavo Katalikų veikime. Grigaliaus universitete įgijo teologijos daktaro laipsnį. Nuo 1930 iki 1937 m. dėstė popiežių diplomatijos istoriją Romos Popiežiškoje bažnytinėje akademijoje. Nuo 1924 m. iki 1953 m. dirbo Vatikano valstybės sekretoriate. Antrojo pasaulinio karo metais buvo atsakingas už Vatikano žinių tarnybą ir labdarą bei paramą karo pabėgėliams ir belaisviams. 1954 m. tapo Milano arkivyskupu. 1958 m. paskirtas kardinolu. Darė didelę įtaką Vatikano antrojo susirinkimo eigai, o 1963 m. birželio 21 d. tapęs popiežiumi, jam ir vadovavo. Pontifikato laikotarpiu inicijavo daug Bažnyčios reformų: 1965 m. panaikino Draudžiamųjų knygų sąrašą, reformavo liturgiją, pradėjo Kanonų teisės kodekso atnaujinimą (kurį 1983 m. baigė popiežius Jonas Paulius II), reformavo Kardinolų kolegiją, nustatydamas maksimalų jos narių skaičių (120) ir popiežių renkančių kardinolų amžiaus ribą (80 m.). Paulius VI atgaivino apaštalines keliones už Italijos ribų, kurių popiežiai nevykdė nuo 1814 m. Buvo pirmasis popiežius apsilankęs Jeruzalėje ir Izraelyje, lankėsi keliuose žemynuose. Apaštalinės kelionės Filipinuose metu, nuo pasikėsinimo peiliu jį išgelbėjo JAV lietuvis Paulius Marcinkus. Nepritarė JAV karui Vietname. 1967 m. įvedė tarptautinę taikos dieną. Skatino ekumenizmą, atsisakė kai kurių popiežiaus galių simbolių vartojimo, rėmė kultūrą ir moderniuosius menus, išleido daug enciklikų. Paulius VI laikomas vienu moderniausių XX a. popiežių.
Mergelių kyšulys
thumb|245px|Mergelių kyšulio atbraila
Koordinatės: -52.35°N, -68.35°W
Mercantile SFK
Oslo „Mercantile“ – Norvegijos futbolo klubas iš Oslo.
Bruklino tiltas
Bruklino tiltas  – vienas seniausių kabančių tiltų Jungtinėse Valstijose. Ilgis – 1825 m. Tiltas jungia Manhatano ir Bruklino rajonus.
Tilto statyba prasidėjo 1870 m. sausio 3 d. ir buvo baigta 1883 m. gegužės 24 d. Baigus Bruklino tilto statybą, tai buvo ilgiausias pakabinamas tiltas pasaulyje. Tilto architektai ir kūrėjai – vokiečių imigrantas Johnas Augustas Roeblingas, jo sūnus Washingtonas Roeblingas ir marti Emily, kuri daugiausiai rūpinosi tilto likimu po netikėtos Johno mirties prieš statybos darbų pradžią.
Tiltą sudaro du pagrindiniai elementai: du masyvūs įtvirtinimai abiejose upės pusėse ir du 84 m aukščio bokštai (dar vadinami taurais) tarp jų. Iš kalkakmenio, granito ir cemento pastatyti taurai yra neogotikinio stiliaus. Jie stovi ant pamatų, įkastų 13,4 m (Bruklino pusėje) ir 23,8 m (Manhatano pusėje) gylyje.
Brahmi
Brahmi (Brāhmī) – rašto sistema, vartota senovės Indijoje. Ankstyviausi žinomi rašytiniai paminklai brahmi raštu siekia VI a. pr. m. e. ir randami Šri Lankoje ir Tamilnade. Vis dėlto šis raštas dažniausiai siejamas su Ašokos ediktais (III a. pr. m. e.).
Iš brahmi sistemos gimė didžioji dauguma Pietų ir Pietryčių Azijoje, Tibete, Mongolijoje bei Mandžiūrijoje naudotų raštų. Visos šios sistemos bendrai vadinamos brahmine šeima.
Spėjama, kad pats brahmi kilęs iš kurio nors iš semitų raštų, galbūt iš imperatoriškojo aramėjų alfabeto.
Lisovo Januvekas
Lisovo Januvekas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Drohičino valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Maudžiorų kapinynas
Maudžiorų kapinynas – kapinynas Kelmės rajono savivaldybės Maudžiorų kaime (Užvenčio seniūnija), Ušnos upelio dešiniajame krante.
Tyrimai
1929 kapinyną kasinėjo matininkai, vėliau Telšių kraštotyros muziejaus archeologai: 1964, 1966 – vadovas Vitas Valatka, 1978–1980, 1983–1984 – vadovė Laimutė Valatkienė. Ištirta 2334 m², rasti 383 nedeginti ir vienas degintas kapai. Daugelis kapų apiplėšta. Įkapės – darbo įrankiai (peiliai, ylos, peikena, kirviai, verpstukas), ginklai (ietigaliai, kovos kirviai, kalavijai, pentinai), papuošalai (antkaklės, segės, smeigtukai, kaklo vėriniai, apyrankės, žiedai, antgalvio plokštelė), rasta geriamojo rago liekanų, daug keramikos. Kapai datuojami IV a. – VI a. ir VIII a. – X a. amžiais. Kapinynas naudotas ilgą laiką, priskiriamas senovės žemaičiams. Radinius saugo Žemaičių muziejus „Alka“, pavienius IX a. – XII a. – Vytauto Didžiojo karo muziejus ir Šiaulių Aušros muziejus.
Jonavos degtukų fabrikas
Jonavos degtukų fabrikas (vėliau – Jonavos baldų fabrikas) – medžio pramonės fabrikas, veikęs Jonavoje.
Priešistorė, istorija
XIX a. pradžioje Jonavoje dirbo daug įvairių medžio amatininkų, stalių, račių, dailidžių. Jonava palaipsniui tapo vienu iš miško ir medienos pramonės centrų visoje Lietuvoje.
1911 m. liepos 15 d. Chaimas Levinas, Leibas Upnickas ir Eksija Veicšteinas pateikė prašymą Kauno gubernijos valdybai leisti statyti degtukų fabriką prie Jonavos miestelio, 1 km atstumu nuo Sankt Peterburgo–Varšuvos kelio. Pagal projektą fabriką sudarė vieno aukšto gamybinis pastatas ir katilinė, kurioje buvo sumontuotas garo katilas ir garo gaminimo mašina. Tokie įrengimai buvo reikalingi degtukų kotelių džiovinimui.
1912 m. buvo pastatytas Jonavos fabrikas. Po Pirmojo pasaulinio karo, 1919 m. švedų AB „Uran" atstatė fabriką ir jame pradėjo gaminti degtukus. Vienas savininkų – Švedijos verslininkas Ivar Kreuger (1880–1932).
Poistorė
1946 m. vietoje degtuko fabriko įkurtas baldų fabrikas „Beržas“.
1947 m. „Beržą" perėmė Lietuvos TSR miško ir popieriaus pramonės ministerija ir pavadino Jonavos baldų fabriku. Jis ilgą laiką buvo didžiausia ir moderniausia Lietuvos baldų gamybos įmonė
1958 m. vietoj įmonės įsteigtas Jonavos baldų kombinatas.
1994 m. AB „Jonavos baldai" reorganizuota į keletą savarankiškų įmonių, iš kurių viena – UAB „Baldai Jums".
Aloyzas Vytas Stankevičius
Aloyzas Vytas Stankevičius (g. 1934 m. birželio 11 d. Kaune) – Kanados žurnalistas, televizijos laidų vedėjas, komentatorius, Kanados lietuvių visuomenės veikėjas.
Biografija
1951 m. Paryžiuje baigė gimnaziją. Nuo 1951 m. Monrealio universitete studijavo prancūzų literatūrą.
Dirbo radiofone, savaitraščių „Radiomonde“ ir „Samedi-Dimanche“ korespondentas, 1953-1961 m. – „Le Petit Journal“ reporteris, nuo 1961 m. – Paryžiaus dienraščio „France-Soir“ ir žurnalo „Figaro Magazine“ korespondentas, laisvas žurnalistas. 1956 m. išrinktas Kanados prancūzų žurnalistų sąjungos direktoriumi. Dalyvauja lietuvių veikloje, Kanados lietuvių spaudoje.
1961-1971 m. leidyklos „Les Éditions de l’Homme“, 1975 m. nuosavos leidyklos „Les Éditions internationales Alain Stanké“, „Stanké International“ (Paryžius) ir nuo 1976 m. „Les Éditions Libre Expression“ vadovas.
Bibliografija
Autobiografinės knygos prancūzų kalba:
Hermis (bankas)
Istorija
Valdybos pirmininkė – Nadiežda Novickienė.
Čekijos futbolo varžybos 1988–1989 m.
Čekijos futbolo varžybos 1988–1989 m.
1988–1989 m. čempionatas
Čekijos komandos žaidė Čekoslovakijos pirmenybėse, žr. Čekoslovakijos futbolo varžybos 1988–1989 m.
Rombinės plekšnės
Rombinės plekšnės (Bothidae) – plekšniažuvių (Pleuronectiformes) būrio žuvų šeima. Kūnas aukštas, abi akys yra kairėje pusėje, žiotys didelės, apatinis žandas atsikišęs. Nugarinis pelekas prasideda ant galvos. Pilvinių pelekų pamatai platūs, asimetriški. Ikreliai yra su riebaliniu lašeliu.
Šeimoje yra 20 genčių, 158 rūšys.
Masada
thumb|right|400px|Masada Masada (hebr. „tvirtovė“) – senovės fortifikacijų bei pastatų griuvėsiai, esantys ant izoliuotos uolos pietų Izraelyje, prie Negyvosios jūros. Masada išgarsėjo po pirmojo žydų – romėnų karo (žinomo kaip Didysis žydų sukilimas), kuomet žydų sikarijų bėgliai įvykdė masinę savižudybę, kadangi po beveik dvejus metus (72–73 m. e. m.) trukusios romėnų kariuomenės apgulties pralaimėjimas atrodė neišvengiamas.
Šiandien Masada yra įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą ir yra populiari turistinė vieta.
Kieliškas
Kieliškas – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Mackių, prie Peršėkės. Stūkso Kieliško piliakalnis.
Šeštokas
Šeštokas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Šeštokienė (ištekėjusi moteris) ir Šeštokaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
MiniDVD
Talpa
Įrašomi 8 cm diskai dažniausiai naudojami DVD vaizdo kamerose. Dažniausiai pasitaikantys MiniDVD diskai talpina 1,4 GB duomenų, tačiau yra variantų, pvz., dvisluoksniai arba dvipusiai diskai, kurie gali pasiūlyti iki 5,2 GB saugyklos vietos. Kaip ir įprasti didesni DVD diskai, Mini DVD gali būti +R, +R DS, +R DL, +R DL DS, +RW, +RW DS, -R, -R DS, -R DL, -R DL DS, -RW ir -RW DS variacijų.
Lopušė
Lopušė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Drohičino valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į šiaurę nuo Drohičino, apie 13 km į šiaurės vakarus nuo Semiatičės ir apie 75 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Seismografas
thumb|right|240px|Seismograma
Seismografas ( 'žemės drebėjimas + 'rašau') – prietaisas, registruojantis seisminių bangų virpesius žemės paviršiuje.
Pagrindinės dalys – seismometras (priima seisminį signalą) ir registratorius. Seismografo svarelis sujungtas su korpusu tampria spyruoklių arba svyruoklių sistema. Svarelio savuosius virpesius gesina slopintuvas. Korpuso virpesių mechaninė energija paverčiama elektriniu signalu, kuris sustiprinamas filtre stiprintuve, o jį užrašo registratorius. Naudojami mechaniniai, fotografiniai, magnetiniai registratoriai. Gautos kreivės vadinamos seismogramomis. Signalai gali būti registruojami ir skaitmeniškai.
Istorija
Pirmasis seismografas buvo išrastas Kinijoje. Žemės drebėjimams stebėti 132 m. jį pagamino kinų mokslininkas Zhang Heng. Tam buvo skirtas didelis indas, kurio apvade lygiais tarpais išgręžtos skylės su drakonų galvomis, nasruose laikančiomis lengvai iškrintančius rutuliukus. Virpant Žemės paviršiui, metalo rutuliukai, silpnai besilaikantys skylėse, krinta į apačioje sustatytus indus. Pagal tai, kurie rutuliukai iškrinta, nustatoma smūgio kryptis. Prietaise rutuliukų judėjimą valdo masyvi švytuoklė ir alkūninės svirtys.
Aspertavas
Aspertavas – buvęs kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, vakarinėje Pajevonio dalyje. Stūkso Ragaišių piliakalnis.
Šiaulienė
Šiaulienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Šiaulytė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Šiaulys.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Pakamoniai
Pakamoniai – kaimas Pagėgių savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Rukų, dešiniajame Kamonos krante.
Gyventojai
miniatiūra|240px|left|Riboženklis kelyje
Kašikas
thumb|right|260px|Kašikai
Kašikas – įvairaus dydžio pintas krepšys su dangčiu. Buvo pinami mažesni ir naudoti uogauti, grybauti ir vaisiams nešti bei didesni – bulvėms nešti. Be to, tokiuose kašikuose laikė džiovintus sūrius, dešras, skilandžius. Pinti iš medžio šaknų, karnų ar vytelių.
Pašilių piliakalnis
thumb|100px|left|Archeologijos paminklo ženklas. Pašilių piliakalnis – piliakalnis (A686P) Jurbarko rajono savivaldybės teritorijoje, Pašilių kaime Seredžiaus seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Seredžius–Butkiškė Vitkūnuose pasukus į dešinę rytų kryptimi, į Pašilius, juose prieš sodybą pasukus į kairę šiaurės kryptimi, pavažiavus laikantis dešinės, prieš sodybą – vasarnamį pasukus į kairę šiaurės rytų kryptimi – iš viso 2 km nuo Vitkūnų sankryžos, yra slėnio viršuje, 50 m į dešinę, į rytus nuo kelio, prieš jam pradedant leistis į slėnį.
Piliakalnis
thumb|100px|left|Duobės kalno šlaite. Piliakalnis įrengtas Dubysos dešiniajame krante esančiame kyšulyje. Aikštelė keturkampė, pailga rytų–vakarų kryptimi, 60x16 m dydžio, kiek iškiliu viduriu. Jos vakariniame gale supiltas 16 m ilgio, 3,5 m aukščio, 15 m pločio pylimas, kurio 4 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į užslinkusį griovį. Šlaitai statūs, 20 m aukščio.
Piliakalnis apardytas ariant, pylime kasant duobes. Apaugęs spygliuočiais medžiais. Rytinėje papėdėje 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio viduriu – XIII a.
Girininkų apylinkė (Tauragė)
Girininkų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Tauragės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Tauragės rajonui. 1954 m. prijungta dalis Stirbaičių apylinkės ir dalis Meldikviršių apylinkės, 1963 m. – Aukštupių apylinkė. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1979 m. lapkričio 28 d. Girininkų apylinkė prijungta prie Žygaičių apylinkės.
Stasiūnai
Stasiūnai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Kaišiadorių, šalia kelio. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka (nuo 1974 m.), Stasiūnų mokykla-darželis „Nykštukas“, buvusio Vladikiškių dvaro pastatai ir parkas, kaimo turizmo sodybos „Dalios sodyba“ ir „Roko sodyba“. Iš rytų prieina Strošiūnų kraštovaizdžio draustinis.
Istorija
Stasiūnai įkurti 1927 m. Sovietmečiu buvo sodininkystės tarybinio ūkio pagalbinė gyvenvietė. 1971–1990 m. prie Stasiūnų buvo prijungti Kiemeliai.
Tompo ulusas
Tompo ulusas  – ulusas vidurio rytų Jakutijoje. Administracinis centras – Chandyga.
Geografija
Vakarinėje dalyje yra Vidurio Jakutijos žemumos pakraštys, kita dalis kalnuota (driekiasi Verchojansko kalnagūbris, Janos-Oimiakono kalnynas). Pagrindinė upė – Aldanas (su intakais: Tompo, Tyris, Rytų Chandyga, Barajis, Tukulanas, Delinia ir kt.), šiaurėje prasideda Adyčia (su Derbeke), rytuose – Elgis.
Vidutinė sausio mėnesio temperatūra yra -38–42 °C, liepos mėnesio +10–17 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – 250–300 mm.
Uluso teritorija eina Kolymos traktas.
Gyventojai
Tautinė sudėtis (2010 m.):
Gyvenvietės
Pagrindinės uluso gyvenvietės:
Vizga
Vizga – upė šiaurės rytų Lenkijoje ir pietų Lietuvoje. Priklauso Priegliaus baseinui. Išteka iš Vištuno ežero (26,09 ha) Lenkijoje Vižainio valsčiuje, toliau upė teka į vakarus, o ties Vižguriais pasuka į šiaurę. Vėliau kerta Balčio ežerą (4,5 ha), Ilgelio ežerą (10,43 ha) ir Lietuvos-Lenkijos valstybinę sieną. Lenkijos teritorija upė teka 2,5 km. Lietuvoje Vištyčio seniūnijoje, prie Pakalnių kaimo Vizga įsilieja į Vyžainos upę (1,2 km nuo jos žiočių). Lietuvai priklauso 2,9 km² upės baseino ploto.
Europos regbis
Europos regbis (angl. Rugby Europe) – Europos regbio federacijoms vadovaujanti organizacija. Organizacija įkurta 1934 m. Šiuo metu jai vadovauja rumunas Octavian Morariu. Europos regbis yra atsakingas už tarptautinių turnyrų organizavimą ir regbio populiarinimą bei jo lygio kėlimą Europoje.
Po Antro pasaulinio karo Prancūzijos regbio rinktinei buvo leista grįžti į Penkių nacijų turnyrą, bet FIRA veikla nesustojo. Federacija plėtėsi Europoje ir ne tik. 1956 m. buvo primtas Marokas. 1957 m. prisijungė Lenkija. 1975 m. į FIRA įstojo TSRS. Lietuva į FIRA įstojo 1991 gruodžio 19 d.
Europos regbio rengiamuose turnyruose įprastai dominavo Prancūzijos antroji regbio rinktinė ir Rumunija. Kelis kartus gerai pasirodė Italija ir TSRS. Nuo 2000 m. Europos tautų taurėje šiuo metu dominuoja Gruzijos regbio rinktinė.
1997 m. Europos regbis pripažino Pasaulio regbį kaip aukščiausią valdančiąją regbio organizaciją ir sutiko įsijungti į jos struktūras. 1999 m. Fédération Internationale de Rugby Amateur tapo FIRA-Association européenne de rugby. 2014 m. pavadinimas pakeistas į Rugby Europe. Lietuvių kalboje sutrumpintai ji ir toliau vadinama FIRA.
2008 m. organizacijos viceprezidentu tapo Alfonsas Grumbinas.
Donbasas
Donbasas – neformalus istorinis, ekonominis ir kultūrinis regionas, į kurį įeina Rytų Ukrainai priklausančios Luhansko bei Donecko sritys ir dalis Rostovo srities Pietų Rusijoje,  anksčiau buvęs pasienio regionu tarp Zaporožės Sečės ir Dono kazokų žemių. Pavadinimą įgijęs nuo Dono upės intako Doneco vardo (Doneco baseinas) ir čia vystomos akmens anglies gavybos.
Donbase įsikūrę stambūs Ukrainos anglies gavybos, juodosios ir spalvotosios metalurgijos pramonės centrai, čia išvystyta chemijos, mašinų gamybos ir kitos pramonės šakos, miestai kenčia nuo didelės aplinkos taršos. Doneco akmens anglies baseinas pramoniniu būdu eksploatuojamas nuo XIX a. ir užima 60 tūkst. km² plotą, o jo anglies atsargos gylyje iki 1800 m sudaro 109 mlrd. tonų. Donbasą sieja tamprūs ekonominiai ryšiai šalies viduje ir su kaimynine Rusija, priėjimas prie Azovo jūros jūros ir gerai išvystyta transporto infrastruktūra. Pagrindiniai anglies gavybos centrai – Doneckas (neoficiali Donbaso sostinė), Makijivka, Lysyčanskas, Horlivka, Dovžanskas, Antracitas, Čistiakovė, Chrustalnas ir kt., chemijos ir mašinų gamybos – Sjevjerodoneckas, Luhanskas, Lysyčanskas, Horlivka, Pervomaiskas, Kadijivka.
Po 2014 m. Krymo krizės separatistinis judėjimas persimetė į Ukrainos rytus. Donbasą sudarančiose srityse įkurtos nepripažintos Donecko ir Luhansko Liaudies Respublikos. 2014 m. balandžio mėn. prasidėjo karas Donbase tarp Ukrainos ginkluotųjų pajėgų ir prorusiškųjų separatistų.
Švico kantonas
Švicas  – kantonas Centrinėje Šveicarijoje tarp Alpių pietuose, Keturių Kantonų ežero šiaurėje bei Ciuricho ežero šiaurėje. Pavadintas pagal Švico miesto pavadinimą.
Geografija
thumb|left| Švico kantonas įsikūręs centrinėje Šveicarijoje. Zihlo bei mažesnė Muotos upė kerta kantoną skersai. Apie trys ketvirtadalius teritorijos yra derlinga bei naudojama. Dauguma žemės yra labiau kalvota negu kalnuota. Švyco miškų užimamas plotas yra apie 240 km². Ežerai sudaro užima 65 km² plotą. Į plotą įeina ir Ciuricho ežero bei Keturių Kantonų ežero dalys. Mažesni Zihlo ežeras bei Lauerzo ežerai pilnai yra kantono teritorijoje.
Aukščiausias Švico kantono taškas – Bös Fulen viršūnė, esanti 2802 metrų aukštyje, žemiausia vieta – 406 metrų aukštis prie Ciuricho ežero.
Istorija
Pirmosios alemanų gentis Švico kantono teritorijoje apsigyveno maždaug prieš 1400 metų. Krikščionybė į šį regioną atkeliavo VII a. pabaigoje. Tuo metu bažnyčios stovėjo Tugeno bei Švico miestuose.
X a. Ainzydelno vyskupija tapo vis galingesnė. Ji valdė labai daug žemių, kai kurios yra už dabartinių kantono ribų. Pajamas rinkdavo iš muitų per tranzitą per Gotardą. Tai traukė kitas jėgas, tokias kaip Habsburgai.
1291 m. rugsėjo 1 d. Švico, Urio bei Untervaldeno kantonai įkūrė Šveicarijos konfederaciją. Švicas tapo pagrindiniu kantonu. Beje, pats vokiškas Šveicarijos pavadinimas Schweiz yra sukurtas iš Švico kantono pavadinimo Schwyz. Be to, Švico herbe vaizduojamas kryžius raudoname fone tapo nacionaliniais Šveicarijos simboliais – vėliava bei herbu.
Alžyro vilajos
Alžyro Liaudies Demokratinė Respublika padalinta į 48 vilajas, 553 apskritis (dairas) ir 1541 savivaldybes (baladijas). Šie administraciniai vienetai vadinami pagal jų administracinių centrų vardus. Vilajoms vadovauja provincijų liaudies parlamentai, vadovaujami gubernatoriaus (vali). Dabartinis šalies administracinis skirstymas yra nuo 1983 m. Alžyro karo metu šalyje buvo vos 6 vilajos. 2019 m. sudaryta dar 10 naujų vilajų.
Vilajos
right|frame|Alžyro vilajos
Vasilijus Gorodcovas
Vasilijus Gorodcovas (, 1860 m. kovo 23 d. Dubrovičiai, Riazanės sritis – 1945 m. vasario 3 d. Maskva) – Rusijos archeologas.
Biografija
1903–1929 m. Maskvos istorinio muziejaus darbuotojas, nuo 1906 m. archeologijos skyriaus vedėjas. Dėstė Maskvos universitete ir kitose aukštosiose mokyklose. Nuo 1918 m. profesorius, 1935 m. istorijos mokslų daktaras. Daugelio Rusijos archeologų mokytojas.
Mokslinė veikla
1888 m. pradėjo tirti neolito gyvenvietes prie Okos. Nuo 1928 m. jo tirti: paleolito Timonovo gyvenvietė, ankstyvojo geležies amžiaus Bilsko piliakalnis (Poltavos sritis, Ukraina), Jelizavetinskojės piliakalnis (Krasnodaro kraštas), viduramžių miestai – Riazanė, Madžaras.
Pagrindė buvusios TSRS europinės dalies bronzos amžiaus archeologinių kultūrų klasifikaciją, patobulino archeologinių tyrimų metodiką (paskelbė publikaciją apie tipologinio metodo taikymą). Parašė etnografijos, istorinės geografijos veikalų.
Farerų futbolo varžybos 1955 m.
Farerų futbolo varžybos 1955 m.
Otinės
Otinės (Scophthalmidae) – plekšniažuvių (Pleuronectiformes) būrio žuvų šeima.
Lietuvoje Baltijos jūroje aptinkamas otas, lietuviškoje literatūroje dar vadinamas rombas (Psetta maxima)
Čekijos futbolo varžybos 1989–1990 m.
Čekijos futbolo varžybos 1989–1990 m.
1989–1990 m. čempionatas
Čekijos komandos žaidė Čekoslovakijos pirmenybėse, žr. Čekoslovakijos futbolo varžybos 1989–1990 m.
FK Ørn-Horten
Horteno „Ørn“ – Norvegijos futbolo klubas iš Horteno.
Burkštinas
Burkštinas (arba Žemupis) – upė Vakarų Lietuvoje, Kretingos rajone; Akmenos kairysis intakas. Prasideda Aukškalvių miške, 1 km į vakarus nuo Žadeikių. Visą laiką teka į vakarus. Vidurupyje upę kerta Klaipėdos–Šiaulių geležinkelis. Įteka į Padvarių tvenkinį 35,1 km nuo Akmenos (Danės) žiočių.
Intakai: Varninis, Raudonupis (kairieji), Dirsupis (dešinysis).
Prie upės yra Klibių kaimas.
Skersviečiai
Skersviečiai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Rukų.
Burkštinas
Upėvardis nelabai aiškus, bandoma sieti su žodžiu burkštinas, reiškiančiu „avinas“. Bendrinis žodis burkštinas dar gali reikšti „gintaras“, „kas riebus, sveikas, žaliūkas“, taip pat žolės pavadinimą.
DDS
thumb|DDS įrenginys ir kartridžai thumb|DDS-2 kartridže DDS („Digital Data Storage“ – „Skaitmeninė duomenų saugykla“) – kompiuterinių duomenų saugojimo formatas magnetinėje juostoje, išsivystęs iš Digital Audio Tape (DAT) technologijos, kuri pradžioje kurta CD kokybės įrašams įrašinėti. 1989 m. Sony ir Hewlett Packard apibrėžė DDS formatą duomenų saugojimui, naudojant DAT tipo kartridžus.
DDS tipai
thumb|DAT 72 kartridže DDS kartridžas neturėtų būti naudojamas po 2000 persukimų ar 100 pilnų atsarginių kopijų. DDS juostų įrenginys turėtų būti valomas kartą per mėnesį (naudojant iki 4 val. per parą). Valymui naudojami specialūs valymo kartridžai. Valymo kartridžą reikėtų išmesti po 30-ies valymų.
Valerie Solanas
Valeri Džina Solanas (Valerie Jean Solanas, 1936 m. balandžio 9 – 1988 m. balandžio 26) – žinoma kaip radikalios pakraipos amerikiečių feministė, išgarsėjusi 1968 m. šūviu sužalodama menininką Endį Varholą. Ji yra parašiusi SCUM Manifestą, kuriuo kviečia kurti vien moterišką visuomenę.
Niujorkas ir studija „The Factory“
1966 m. Solanas atvyko į Grinvičo kaimą (Niujorko rajonas), čia ji parašė pjesę „Up Your Ass“ apie elgetaujančią prostitutę, nekenčiančią vyrų giminės. 1967 m. ji atsitiktinai sutiko Endį Varholą prie jo studijos The Factory ir paprašė pastatyti šią pjesę. Susidomėjęs pavadinimu, Varholas sutiko peržiūrėti kūrinį. Tačiau pjesė buvo pernelyg pornografinė, todėl Varholas, nuolat turėjęs keblumų dėl nešvankių motyvų savo filmuose, nutarė, kad tai paprasčiausiai būsianti policijos pasala. Vėliau pjesė pasimetė, ir jis niekada Solanai jos ir negrąžino. Tačiau kaip kompensaciją pasiūlė suvaidinti 1968–1969 m. kurtame filme I, A Man (iš ).
1960-ųjų pabaigoje Solanas parašo savo garsiausią veikalą – SCUM Manifestą. Jame kviečiama sunaikinti vyrų giminę bei moteris, mylinčias vyrus, o pačios moterys raginamos išsilaisvinti. SCUM yra sutrumpinimas organizacijos, kurios įkūrėja ir vienintelė narė Solanas buvo (angl. „Society for Cutting Up Men“ – „Visuomenė už priverstinį vyrų kastravimą“).
Pasikėsinimas į Endį Varholą
Dar prieš į jį paleistus šūvius menininkas savo knygoje yra rašęs, kad Solanas yra įdomi ir juokinga asmenybė, tačiau nuolatiniai jos kivirčai sunkino bendravimą ir galiausiai menininką išvedė iš kantrybės.