cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Sėjamoji aviža
Istorija
Kaip kultūrinį augalą avižas pradėjo auginti Šiaurės Europos tautos (slavai, lietuviai, germanai). Ankstyviausi avižų auginimo įrodymai randami bronzos amžiaus Šveicarijoje. Lietuvoje sėjamoji aviža auginama nuo pirmųjų m. e. a. Senovės Egiptas, Graikija bei romėnai avižų neaugino. Vėliau iš Šiaurės Europos paplito ir Pietų Europos šalyse, Azijoje, Afrikoje, Amerikoje ir Australijoje.
Sudėtis
Avižų grūdai turi augalinio aliejaus, 11-18 % baltymų (plikagrūdžių iki 23 %), cholinų, 4 % druskų, 40 % krakmolo, 4-6,5 % riebalų, daug vitaminų: B1 (4,5-8,0 mg/kg), B2 (1,1-1,45 mg/kg), B grupės vitaminų, ir kt. medžiagų.
Panaudojimas
Sėjamoji aviža – svarbus pašarinis augalas. Sėjama viena arba su vikiais, lubinais ir kt. augalais žaliajam pašarui, silosui. Avižų grūdais daugiausia šeriami arkliai, lesinami paukščiai, jų miltais šeriamas galvijų prieauglis, melžiamos karvės. Kiaulėms tinka mažiau.
Sėjamoji aviža yra ūkiškai reikšmingiausia ir labiausiai paplitusi aviža. Pagal varpinių javų pasėlių plotų dydį užima septintą vietą pasaulyje po kviečių, miežių, sorgų ir sorų, kukurūzų, ryžių. Yra išvesta daug sėjamųjų avižų veislių.
Mityba
Žmonės avižas maistui naudoja rečiau, nors avižos yra maistingos ir lengvai virškinamos.
Iš grūdų gaminamos kruopos, o iš jų – sriubos, košės, apkepai, avižiniai dribsniai, sausainiai, šustinis, konditerijos gaminiai. Iš avižų daromas kavos pakaitalas.
Avižų patiekalai yra maistingi ir lengvai virškinami. Tai geras dietinis produktas, ypač tinkantis silpniems bei sveikstantiems ligoniams.
Vaistinės augalo savybės
Kaip vaistiniai augalai avižos vartojamos labai seniai: grūdai kompresams, jų tyrė – nuo viduriavimo, gleivėtas skystis – nuo kosulio.
Kruopų nuoviras su medumi – stiprinanti priemonė išsekusiems ligoniams ir sergantiems tuberkulioze. Vartojama kaip silpna vidurių paleidžiamoji priemonė. Vietiniai apiplovimai nuoviru padeda kerpligei, egzemai ir kitoms odos ligoms gydyti. Kad sumažėtų kojų prakaitavimas, jos mirkomos avižinių šiaudų ir ąžuolo žievės nuovire. Avižinis nuoviras verdamas santykiu 1:10.
Kisielius turi aptraukiančiųjų savybių ir padeda sergantiems skrandžio bei žarnyno ligomis. Jis verdamas iš kruopų antpilo skystosios dalies (antpilas turi nusistovėti apie 8-10 val.).
Žalių avižų vandens antpilas veikia kaip prakaitą, šlapimą varantis ir karštį mažinantis vaistas.
Spirito antpilas – tonizuojanti priemonė išsekus, esant protiniam pervargimui, nuo neurastenijos, nemigos. Rekomenduojama norintiems mesti rūkyti.
Avižinių šiaudų voniomis gydomasi nuo reumato, sąnarių uždegimo, strėnų skausmo. Voniai reikia 0,5-1 kg šviežių avižinių šiaudų.
Brėmeno muzikantai
thumb|200px|Statula prie [[Brėmeno rotušės, Vokietijoje]]
Brėmeno muzikantai – viena žymiausių brolių Grimų pasakų, parašyta XIX amžiuje,
Pasaka yra plačiai žinoma ne tik Vokietijoje (pvz., yra skulptūra Brėmene), bet ir kitose šalyse. 1969 m. buvo pastatytas tarybinis filmukas vaikams „Brėmeno muzikantai“. Viduklės miestelyje (Raseinių raj.) taip pat yra medinė Brėmeno muzikantų statula.
thumb|left|200px|Brėmeno muzikantai Viduklėje
Makoto Tanaka
(g. 1975 m. rugpjūčio 8 d.) – karjerą baigęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Aleksiūnas
Aleksiūnas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šią pavardę turi šie garsesni asmenys:
Lažesas
Lažesas  – miestas pietų Brazilijoje, kalvotoje centrinėje Santa Katarinos valstijos dalyje, 224 km į vakarus nuo Florianopolio. Yra oro uostas, pro miestą eina Kuritibos–Porto Alegrės geležinkelis. Mašinų ir automobilių dalių, juodosios ir spalvotosios metalurgijos, medienos apdirbimo, plaušienos ir popieriaus, maisto (pieno, mėsos) pramonė. Apylinkėse verčiamasi galvijininkyste. Veikia privatus universitetas. Yra katedra, neoklasicistinės architektūros statinių.
Istorija
Gyvenvietė 1766 m. įkurta bandeirantų ir pavadinta Nossa Senhora dos Prazeres dos Campos das Lajens. Miesto teisės suteiktos 1866 m.
Apušynė
Apušyne vadinami kaimai:
Čongdžu
Čondžu (hangul 청주시) – miestas Pietų Korėjoje. Čunčon Pukto provincijos administracinis centras. 637,6 tūkst. gyventojų (2005 m.).
Miestas žinomas nuo senovės laikų. Čondžu provincijos sostine tapo 1908 m. Yra 4 universitetai.
Gimžiai I
Gimžiai I – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Turgelių, Merkio dešiniajame krante, netoli Šeštokų.
Viktoria Folsas
Viktoria Folsas  – miestas Zimbabvės rytuose, Šiaurės Matabelelande, Zambezės dešiniajame krante, Zambijos pasienyje, priešais Livingstono miestą. Svarbus transporto mazgas: yra Viktorijos krioklio tiltas kuriuo eina Bulavajo–Lusakos plentas ir geležinkelis, yra tarptautinis oro uostas. Vystomas turizmas (lankomas Viktorijos krioklys).
Istorija
Viktoria Folsas įkurtas 1901 m., o sparčiai pradėjo augti nuo 1905 m., pastačius tiltą per Zambezę.
Traukinių žymėjimas (filmas)
Traukinių žymėjimas – 1996 m. Oskarui nominuotas ir BAFTA apdovanojimą pelnęs filmas, sukurtas pagal Irvino Velšo (Irvine Welsh) to paties pavadinimo romaną. Filmas pasakoja apie keleto nuo heroino priklausomų jaunuolių žengimą per gyvenimą. Filme vaidina Evanas Makgregoras (Ewan McGregor), Evenas Bremneris (Ewen Bremner), Džonis Ly Mileris (Jonny Lee Miller), Kevinas Makkidas (Kevin McKidd), Robertas Karlailas (Robert Carlyle) ir Keli Makdonald (Kelly Macdonald). Filme epizodiškai (narkotikų prekeivio vaidmenyje) pasirodo ir rašytojas, sukūręs Traukinių žymėjimą" – Irvinas Velšas (Irvine Welsh).
Scenarijų knygai pagal knygos siužetą parašė Džonas Hodžas (John Hodge). Nei knyga, nei filmas nėra susiję su hobiu, vadinamu „train spotting“. Tai yra domėjimasis geležinkeliu ir viskuo, kas su juo susiję. Filmo ir knygos pavadinime yra nuoroda į knygos epizodą (kuris neįtrauktas į filmą), kuriame Begbis ir Rentonas sutinka „an auld drunkard“ – seną girtuoklį – nenaudojomoje traukinių stotyje Leith Central, kurią jie naudoja kaip tualetą. Nevykusiai pokštaudamas anas jų paklausia, ar jie „treinspotina". Jiems palikus girtuoklį, Rentonas susivokia, kad girtuoklis – tai Begbio tėvas.
Filmas sukėlė kontroversiškų nuomonių kai kuriose šalyse – Didžiojoje Britanijoje, Australijoje, JAV. Kurių ne kurių nuomone, filmas propaguoja narkotikų vartojimą, o JAV senatorius Bobas Doulas (Bob Dole) net pasmerkė tariamą filmo amoralumą ir narkotikų šlovinimą 1996 m. prezidento rinkimų kampanijos metu, nors prisipažino nematęs jo.
Nepaisant šios polemikos, filmas buvo liaupsinamas kaip naujoviškas bei įspūdingas ir tais pačiais metais gavo Oskaro nominaciją už geriausią scenarijų, paremtą literatūros kūriniu. 1999 m. BFI apklausoje „Traukinių žymėjimas“ buvo 10-as filmų kategorijoje, o 2004 m. žurnalas „Total Film" įvardijo jį ketvirtuoju geriausiu visų laikų britų filmų.
Įspūdingas ne tik filmas, bet ir jo reklamos kampanija – filmo skrajutės sukurtos tuo metu populiariu reivo stiliumi; taip pat išleisti plakatai su visų pagrindinių aktorių, išskyrus Kevino Makkido (Kevin McKidd), kuris dėl ligos nedalyvavo filmo finalinėje fotosesijoje, atvaizdais.
Euro zona
Euro zona – oficialus terminas, vartojamas kalbant apie ES valstybes nares, kurios yra įsivedusios eurą.
Dvidešimt Europos Sąjungos valstybių narių: Airija, Austrija, Belgija, Estija, Graikija, Ispanija, Italija, Kipras, Kroatija, Latvija, Lietuva, Liuksemburgas, Malta, Nyderlandai, Portugalija, Prancūzija, Slovakija, Slovėnija, Suomija ir Vokietija šiuo metu sudaro euro zoną. Ji apima valstybes nares, įteisinusias eurą kaip bendrąją valiutą ir vykdančias bendrą pinigų politiką. Europos centrinis bankas ir eurą įvedusių valstybių narių nacionaliniai centriniai bankai sudaro Eurosistemą.
Tapdamos ES narėmis, valstybės narės įsipareigoja įsivesti eurą, kai tik atitiks būtinus kriterijus. Įvykdyti kriterijai rodo, kad prieš įsivesdamos eurą valstybės narės pasiekė aukštą tvaraus ekonominio suartėjimo su euro zona lygį. Jam užtikrinti pasirinktas antrasis valiutų kurso mechanizmas. Ekonominiu suartėjimu užtikrinama, kad euro zonos ekonomika veiktų sklandžiai, o prie euro zonos prisijungiančios valstybės narės galėtų augti ir klestėti.
Dubalė
Dubalė – dešinysis Jūros intakas, įteka į ją 59,7 km nuo jos žiočių. Išteka iš Tyrelio miško rytinio pakraščio, teka pietryčių, pietų kryptimi. Įteka į Jūrą, ties Jociais.
Euro zona
Kad euro zona veiktų sklandžiai ypač svarbu ne tik euro zonos narėms, bet ir visai ES. Taip yra todėl, kad ES ekonominės veiklos rezultatai labai priklauso nuo euro zonos, kuri yra pažangiausias Europos integracijos etapas, sėkmės. Taigi atidi euro zonos priežiūra yra gyvybiškai svarbi siekiant, kad ji taptų Europos ekonominio stabilumo ir pertvarkos pagrindu ir dabartinėms, ir būsimoms ES valstybėms narėms.
Dubalė
Upėvardis kildinamas nuo žodžių dubti („darytis dubiam, linkti, klimpti, smegti“), dubus („įdubęs, gilus“), dubė („įdubimas, slėnys“).
Euro zona
Istorija
Euro zona egzistuoja nuo 1999 m. sausio mėn., kuomet 11 ES valstybių narių nacionalinių centrinių bankų atsakomybė už pinigų politiką buvo perduota ECB. Graikija prie euro zonos prisijungė 2001 m., 2007 m. prisijungė Slovėnija, 2008 m. – Kipras ir Malta, 2009 m. – Slovakija, 2011 m. – Estija, 2014 m. – Latvija, 2015 m. – Lietuva, o 2023 m. – Kroatija. Euro zonos sukūrimas ir viršvalstybinės institucijos – ECB – įsteigimas buvo labai svarbūs įvykiai ilgame ir sudėtingame Europos integracijos procese.
Europos Centrinis Bankas
Europos Centrinis bankas yra vienas didžiausių pasaulio centrinių bankų atsakingas už monetarinę politiką Europos Sąjungos šalyse, kur oficiali valiuta yra euras. ECB kartu su ES 27 valstybių nacionaliniais centriniais bankais sudaro Europos centrinių bankų sistemą. ECB buveinė yra Vokietijoje, Frankfurte prie Maino.
Euro grupė
Euro grupė – neformalus organas, sudarytas iš euro zonos šalių finansų ministrų. Ministrai susitinka tam, kad galėtų užtikrinti geresnį ekonomikos politikos koordinavimą, stebėti euro zonos šalių biudžeto ir finansų politiką ir atstovauti eurui tarptautiniuose pinigų forumuose.
Popiežius Leonas X su dviem kardinolais
Istorija
Paveikslas nutapytas iki 1518 m. rugsėjo, kai Rafaelis atsigabeno jį į Florenciją. Paveikslas buvo skirtas Lorenzo de' Medici ir Maddalena de la Tour d' Auvergne vestuvių progai. Jį tikriausiai užsakė pats popiežius Leonas X (iš Medičių giminės), kuris negalėjo dalyvauti vestuvėse, todėl kaip savo reprezentavimo ženklą nusiuntė portretą.
Paveiksle popiežius Leonas X vaizduojamas sėdintis krėsle, tik pakėlęs akis nuo iliustruoto manuskripto, kurį nagrinėjo su padidinamuoju stiklu kairėje rankoje. Manuskriptas yra identifikuotas − tai „Hamiltono biblijos“ kopija (originalas dabar Berlyno valstybinio muziejaus rinkinyje). Kardinolas popiežiui už nugaros, padėjęs rankas ant kėdės atkaltės ir žiūrintis iš paveikslo yra Luidžis de Rosis. Jo poza pasirinkta neatsitiktinai, jis buvo tuo metu tik ką išrinktas į kardinolų kolegiją po išaiškinto Kurijos sąmokslo prieš Leoną X ir ypač lojalus popiežiui. Kardinolas paveikslo kairėje yra Džulijus de Medičis, Leono artimas giminaitis, būsimasis popiežius Klemensas VII.
Paveikslas sukurtas itin nepalankiomis popiežiui aplinkybėmis, nes 1517 metais Martynas Liuteris paskelbė savo „95 tezes“, kuriomis smerkė įvairią Bažnyčios veiklą, tarp kurių prekybą indulgencijomis, kuriomis Leonas X aktyviai prekiavo rinkdamas lėšas Šv. Petro bazilikos statyboms. Nepaisant suirutės bažnyčioje ir prasidedančios reformacijos Leonas X portrete pavaizduotas pasitikinčiu savimi ir pilnoje situacijos kontrolėje gana artimame ištikimų šalininkų kardinolų ratelyje.
Portretas laikomas vienu renesanso meno portretūros šedevrų. Rafaelio įspūdingas meistriškumas atsiskleidžia popiežiaus apdarų ir sidabrinio su paauksavimais varpelio tapyboje. Varpelio paviršiuje atsispindi nematomas langas, pro kurį apšviečiama scena − šis elementas tikriausiai Rafaelio pasiskolintas iš ankstyvojo Nyderlandų meno dailininkų, kurie mėgo vaizduoti atspindžius veidrodžiuose, stikliniuose induose. Skirtingai nuo idealizuotų ir lyriškų savo madonų paveikslų šiame portrete Rafaelis pirmenybę atidavė realistiškai tiksliam objekto pavaizdavimui.
Vargai
thumb|right|Raitelis ant vargo akmenyje iš Hunnestad’o monumento thumb|Hyrokina (Ludwig Pietsch piešinys, 1865 m.)
2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas/100 m vyrai
Vyrų 100 m bėgimo rungtis 2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionate vyko liepos 27 -28 dienomis Barselonoje, Ispanijoje.
Vargai
Vargas (iš 'vilkas') – skandinavų mitologijoje vargais vadino vilką Fenrirą ir jo sūnus Skolą (Skoll) ir Hatį (Hati). Pasiremdamas tuo Dž. R. R. Tolkinas savo kūriniuose žodžiu warg (iš sen. anglų kalbos) vadino blogiui tarnaujančias vilkiškas būtybes.
2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas/100 m vyrai
1 raundas
Į kitą etapą patenka keturi geriausi iš kiekvienos grupės (Q) ir 4 geriausi pralaimėtojų pasirodymai (q).
Vargai
Etimologija
Protogermanų *wargaz reiškia 'smaugikas' (žr. dabartinį vokišką würgen ir kartu 'piktadaris, nusikaltėlis, išgama'. Žodis SV varg reiškia 'vilkas'. Artimas žodis yra sen. 'didelis vilkas'. Olandų kalboje Warg kartais reiškia 'ernis'.
Jonas Lingė
Jonas Lingė (1896 m. sausio 30 d. Gipėnų vienkiemis, Dusetų valsčius, Zarasų apskritis, Rusijos imperija – 1987 m. balandžio 29 d. Kaunas) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
Vargai
Skandinavų mitologijoje
Skandinavų mitologijoje vargais vadino mitinius vilkus Fenrirą, Skolą ir Hatį.
Jonas Lingė
Biografija
Mokėsi Dusetų dviklasėje mokykloje, vėliau Šiaulių gimnazijoje, 1917 m. baigė į Voronežą perkeltą Vilkaviškio berniukų gimnaziją. Tais pačiais metais įstojo į Charkovo universiteto Medicinos fakultetą.
2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas/100 m vyrai
Viso
SG - sezono geriausias rezultatas, DSQ - sportininkas diskvalifikuotas.
Vargai
Skandinavų mitologijoje
Vilkai taip pat buvo laikomi kai kurių humanoidų „žirgais“. Pvz., runų akmenyje SV Rökstenen yra keningas Gunros žirgas (Gunra – viena iš valkirijų), reiškiantis 'vilkas'. Skandinavų poemoje Hyndluljóð 'Hyndlos baladė', velva Hyndla joja vilku, o į Baldro laidotuves milžinė Hyrokina (Hyrrokin) atvyko raita ant vilko.
Jonas Lingė
Biografija
1918 m. grįžo į Lietuvą, išrinktas į Dusetų valsčiaus komitetą. 1919 m. persikėlė į Kauną, dirbo Žemės ūkio ir valstybės turto ministerijos Žemės ūkio departamente. Tais pačiais metais pašauktas Lietuvos kariuomenėn, tarnavo karo valdininku. Vėliau suteiktas atsargos jaunesniojo leitenanto laipsnis.
2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas/100 m vyrai
Pusfinalis
Į kitą etapą patenka pirmi du iš kiekvienos grupės ir 2 greičiausi pranešinėtojai (q).
Vargai
Tolkino vargai
Tolkino knygose vargai yra spėjamai protingų būtybių, primenančių vilkus, rūšis. Jie sudarę sąjungą su orkais, kuriems kautynėse leidžia jodinėti ant savo nugarų. Galbūt jie buvo kilę iš Draugluino vilktakų ar Karcharoto. Kartais juos vaizdavo kaip dalinai protingus, turinčius savo kalbą, sąmoningai sudariusius sąjungą orkais, o ne laukinius, orkų prijaukintus gyvūnus.
Jonas Lingė
Biografija
1922 m. sausio 18 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas mandato atsisakius J. Galvydžiui-Bykauskui. Priklausė Lietuvos krikščionių demokratų partijos frakcijai.
Vargai
Tolkino vargai
Ant vilkų jojantys orkai pirmą kartą paminėti „Tinuvielės pasakoje“, ankstyvojoje Bereno ir Lutienos istorijos versijoje, kuri buvo parašyta 3-ią dešimtmetį ir paskelbta po mirties kaip „Viduržemio istorijos“ dalis.
Jonas Lingė
Biografija
1923–1927 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje, 1928 m. specializavosi Latvijos Mikrobiologijos institute. 1929–1987 m. dirbo Kaune, Pieno raugų laboratorijoje, po Antrojo pasaulinio karo – Kaune veikusiame sviesto ir sūrių tyrimo institute. Rašė mokslinius straipsnius žurnalams, išleido knygą "Kultūriniai raugai" (1968 m. kartu su Z. Beržiūnu ir V. Lazausku).
Šaltiniai
2. LCVA, f. 930, ap. 2, byla 139, f. 561, ap.2, byla 1682
Istorinis filosofijos žodynas
thumb|upright=1.8|Istorinis filosofijos žodynas Istorinis filosofijos žodynas – daugiatomis vokiškas filosofijos sąvokų žodynas, kuriame aiškinami filosofijos terminija.
12 tomų buvo išleisti 1971–2005; leidėjai – Joachim Ritter, Karlfried Gründer ir Gottfried Gabriel, leidykla Schwabe Verlag, Bazelis. Anotacijoje pažymima, kad tai „Naujai peržiūrėta Rudolf Eisler Wörterbuch der philosophischen Begriffe versija“.
Vargai
Tolkino vargai
„Hobite“ vargai pasirodė du kartus. Pirmą kartą jie su orkais (knygoje vadintais goblinais), medžiojo Bilbą Beginsą, Gandalfą ir dvarfus, kitą kartą juos sutiko Penkių armijų mūšyje.
„Žiedų valdove“ jie daugiausia minimi „Žiedo brolijos“ viduryje, kur vargų gauja Eregione be orkų užpuolė broliją. Žiedo karo metu (Trečiojo Amžiaus 3018-3019 m.) vargai slankiojo apie Bree sienas.
Aukštuoliai
Aukštuoliais vadinami kaimai:
Paragvajinė cezalpinija
Paragvajinė cezalpinija (Caesalpinia paraguariensis, sin. Libidibia paraguariensis) – pupinių (Fabaceae) šeimai, cezalpinijų (Caesalpinia) genčiai priklausanti rūšis. Paplitusi Gran Čiake (Argentinoje, Bolivijoje, Paragvajuje, Brazilijoje).
Tai 5-25 m aukščio medis. Kamienas palyginti trumpas (2-8 m), o laja plati. Lapai 12 cm ilgio, elipsiški arba ovalūs; kasmet nukrenta. Žydi rugsėjo – lapkričio mėnesiais geltonais ar oranžiniais, 2-3 cm ilgio žiedais.
Mediena labai tvirta, naudojama baldų, muzikos instrumentų, įvairių prietaisų gamyboje. Medienoje yra 8 % tanino. Paragvajinės cezalpinijos žievė naudojama gydant dizenteriją, odos ligas, sifilį.
FK Centras Alytus
Alytaus „Centras“ – Lietuvos futbolo klubas iš Alytaus.
Istorija
2000 m. keletui žaidėjų pabaigus profesionalią karjerą, Alytuje pavyko suburti prijaučiančių futbolui žmonių komandą pavadinimu „Auska“. Pavadinimas „Auska“ kilo iš tuo metu buvusio dziudo klubo. Komanda dalyvavo įvairiuose turnyruose Lietuvoje ir už jos ribų, dalyvavo Lietuvoje organizuojamose „Žalgiriadose“, kuriose ne kartą tapo nugalėtojais. Kiekvienais metais vykdavo į ES vykstančias futbolo žaidynes. Viena įspūdingiausia ir sėkmingiausia kelionė buvo 2002 metais Italijoje vykusiose pasaulio žaidynėse, kuriose užėmė 1-ąją vietą. „Auska-Centras“ dalyvavo žaidynėse Slovėnijoje, Olandijoje, Vokietijoje, Lenkijoje ir daugelyje kitų šalių. Klubas pirmą kartą 2008 m. dalyvavo LFF taurės varžybose, kuriose pasiekė IV etapą (šešioliktfinalį), Komanda dalyvauja Alytaus žiemos mažojo futbolo pirmenybėse, kuriose taip pat užima prizines vietas.
2009 m. komandos bendru nutarimu buvo įsteigtas VšĮ mėgėjų futbolo klubas „Centras“.
2016 m. AAFF pirmenybėse užėmė antrąją vietą.
Rila
thumb|right|300px|Rilos kalnai Rila (bulg. Рила) − kalnų masyvas Bulgarijos pietvakariuose; aukščiausias Balkanuose. Didžiausias aukštis 2925 m (Musalos kalnas).
Solsberis
Solsberis – miestas pietų Anglijoje. Dėl išlikusių neolito senųjų Sarumo gyvenviečių dar vadinamas Naujuoju Sarumu. Solsberio apskrities administracinis centras.
Rila
Rilos kalnai susidarę iš kristalinių ir metamorfinių uolienų. Juose vyrauja alpiškas reljefas. Kalnuose daug ežerų; mineralinės versmės.
Solsberis
Demografija
Mieste gyvena apie 50 000 gyventojų. 98,67 % populiacijos yra baltieji, 0,13 % juodaodžiai, 0,16 % kinai ir 0,57 % maišytos rasės.
Rila
Kalnuose yra Rilos vienuolynas − architektūrinis ir istorinis Bulgarijos paminklas.
Solsberis
Demografija
78,29 % gyventojų išpažįsta krikščionybę, 0,24 % islamą ir 7,17 % yra netikintys.
Rila
Didelę kalnų dalį užima Rilos nacionalinis parkas.
Solsberis
Miestai partneriai
Miestas taip pat bendradarbiauja su dviem JAV bendravardžiais miestais.
Salos pilis
thumb|upright=1.1|[[Stalkerio pilis – salos pilis Škotijoje]] thumb|upright=1.1|[[Trakų salos pilis]] Salos pilis  – vandens pilies variantas, pilis mažoje dirbtinėje ar natūralioje saloje. Tai tipiškas žemumų pilių variantas.
Salos pilį nuo vandens telkinio kranto skiria pakankamai plati vandens juosta, todėl tokios pilys paprastai neturi gynybinio griovio ar skydinių sienų. Dėl šių priežasčių tokios pilys lengviau ir pigiau pastatomos (nors statybinių medžiagų pervežimas vandeniu gali papildomai kainuoti). Pilys ežerų salose paprastai gana lengvai užimamos žiemą, kai storas ledas ima išlaikyti atakuojančią kariuomenę, jei pilys neturi kitos papildomos gynybos.
Geriausiai žinoma Vokietijos salos pilis yra Pfalcgrafenšteino pilis prie Kaubo. Vienintelė gotikinė salos pilis Europoje yra Trakų salos pilis Lietuvoje.
San Sebastianas
San Sebastianas arba Donostija (🇪🇺) – uostamiestis Baskijoje (šiaurės rytų Ispanija), prie Biskajos įlankos krantų; Gipuskoa provincijos centras. Išvystyta metalo, mašinų, chemijos, maisto pramonė. Svarbus pajūrio klimatinis kurortas, išvystytas turizmas. Mieste vyksta tarptautiniai kino festivaliai.
Kazlų Rūdos Kazio Griniaus gimnazijos skyrius Prano Dovydaičio progimnazija
Prano Dovydaičio progimnazija (anksčiau Kazlų Rūdos pagrindinė mokykla) – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kazlų Rūdos savivaldybėje, Kazlų Rūdoje, M. Valančiaus g. 1, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 195473940. Steigėjas Kazlų Rūdos savivaldybės taryba. Mokykla yra K. Griniaus gimnazijos skyrius.
Algimantas Grakavinas
Algimantas Grakavinas (g. 1949 m. liepos 2 d. Kunigiškių km. Ukmergės raj.) – poetas, taip pat Šiaulių miesto ūkio, politinis ir visuomenės veikėjas.
Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjungos narys, išleido 4 poezijos rinkinius, yra kelių poezijos almanachų bendraautorius.
Biografija
1982 m. baigė Kauno A. Sniečkaus politechnikos institutą, įgijo inžinieriaus mechaniko kvalifikaciją. 2003 m. baigė Šiaulių universitetą, įgijo viešojo administravimo bakalauro laipsnį.
Mokydamasis vidurinėje mokykloje pradėjo dirbti melioratoriumi, vėliau Klaipėdos okeaninio žvejybos laivyno bazės jūreivis, Naftos žvalgybos ekspedicijos meistras. 1976 m. Šiaulių Mechanizacijos valdybos Nr. 10 kranininkas, mechanikas, kranų priežiūros inžinierius. 1979–1983 m. Šiaulių metalo tiekimo įmonės direktoriaus pavaduotojas. 1983–1986 m. Šiaulių statybos valdybos Nr. 6 vyriausiasis mechanikas. Nuo 1986 m. Pramonės ir kalnakasybos darbų saugumo priežiūros komiteto inspektorius, nuo 1989 m. Darbų saugos departamento prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės Šiaulių skyriaus inspektorius, 1993–2005 m. Lietuvos Respublikos valstybinės darbo inspekcijos Šiaulių skyriaus vyriausiasis darbo inspektorius.
1989 m. aktyvus Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio dalyvis. 1990–1995 m. Šiaulių savivaldybės tarybos deputatas, Revizijos komisijos pirmininkas. Nuo 1993 m. Lietuvos Centro Sąjungos narys.
Žmona Jovita, vaikai Darius ir Tadas.
Popovas (Lenkija)
Popovas – kaimas Kujavijos Pamario vaivadijoje, Lipnos paviete, Lenkijoje. Lecho Valensos, Lenkijos prezidento, Nobelio taikos premijos laureato gimtinė.
Jonas Mikalojus Masalskis
Jonas Mikalojus Masalskis (, 1728 m. m. – 1763 m. sausio 21 d.) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės valstybės ir karo veikėjas.
Veikla
Priklausė Čartoriskių politinei grupuotei Familia ir Lenkijos karaliaus ir didžiojo Lietuvos kunigaikščio Augusto III priešininkų stovyklai. 1744, 1746 ir 1750 m. ATR seimo pasiuntinys. 1756 m. gruodžio 20 d. paskirtas Lietuvos pataurininkiu, 1761 m. išrinktas Vyriausiojo Lietuvos Tribunolo deputatu, 1762 m. – tribunolo maršalka.
Šukupis
Šukupis – upelis Vakarų Lietuvoje, centrinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, kairysis Akmenos intakas.
Etimologija
Upėvardis kilo iš žodžio šukė. Rašytiniuose šaltiniuose rašomas Szukupis, Sukupis, Шукописъ, Шукупис, Šukupis. Vietos gyventojų kartais vadinamas senuoju trumpiniu – Šukės upeliu. Iš upelio vardo kilo Šukės gyvenvietės pavadinimas.
Jonas Mikalojus Masalskis
Apdovanojimai
1762 m. apdovanotas Baltojo Erelio ordinu.
Šukupis
Geografija
Šukės kaime įrengtas tvenkinys.
Dešiniajame krante yra Vaineikių Medsėdžių senosios kapinės, kairiajame – Kūlupėnų paminklas partizanams, Šukės senosios kapinės, Genčų dvarvietė.
Gyvenvietės: Kūlupėnai, Pipirai, Vaineikių Medsėdžiai, Šukė, Žiogeliai.
Algarobas
Algarobas (Prosopis) – pupinių (Fabaceae) šeimai priklausanti dygių medžių ir krūmų gentis. Auga tropinėje Amerikoje, pietvakarių Azijoje, Afrikoje sausringose vietovėse. Mediena kieta ir tvirta. Vaisiai – ankštys.
Solidarumo premija
Atrankos procesas
Vyksta dviejų etapų atranka. Pirmajame etape 15 nominuojančių asmenų siūlo kandidatus premijai gauti. Į šią grupę įeiną: Nobelio premijos laureatai, dabartinis ir buvę Lenkijos užsienio reikalų ministrai, visuotinai pripažinti kovos už demokratiją ir pilietines teises lyderiai. Kiekvienais metais 1/3 nominuojančiųjų asmenų keičiasi. Antrajame etape galutinį sprendimą dėl laimėtojo priima premijos komisija, kuriai 2014 m. vadovavo Lechas Valensa.
Premija
Kiekvienas laureatas gauna statulėlę. Be to, jam skiriamas 1.000.000 eurų prizas, kuris paskirstomas į šias dalis: thumbnail|right|Mustafa Dzhemilev
Pagėgiai
Pagėgiai – miestas vakarų Lietuvoje, Klaipėdos krašte, Tauragės apskrityje, prie kelio, 30 km į pietvakarius nuo Tauragės. Pagėgių savivaldybės ir seniūnijos centras, Pagėgių miesto seniūnaitija.
Pro miestą teka dešinysis Rusnės intakas Gėgė, nuo kurios pavadinimo kildinamas ir miesto vardas. Greta miesto įsikūręs Pagėgių kaimas.
miniatiūra|left|Pagėgių savivaldybė miniatiūra|left|Kultūros centras
Istorija
thumb|left|Kaimo aerofotonuotrauka [[1944 m. rugpjūtį]]
Pagėgiai minimi nuo 1281 m., kai vienam skalviui čia buvo užrašyta žemė. Nuo XV a. pradžios priklausė vokiečių Klaipėdos kraštui.
1875 m. pro Pagėgius buvo nutiesta Klaipėdos–Tilžės geležinkelio linija. 1902 m. miestas Tilžės–Pagėgių–Smalininkų siauruku buvo sujungtas su Smalininkais, vėliau (1904 m.) pravesta Klaipėdos–Tilžės geležinkelio atšaka iš Pagėgių į Lauksargius. XIX a. pabaigoje Pagėgiai minimi kaip kaimas Tilžės apskrityje, kuriame buvo geležinkelio ir pašto stotys.
1923 m. Pagėgiams suteiktos miesto teisės. Pagėgiuose tuomet jau gyveno ~4000 gyventojų. Čia buvo pastatyti Tautinio Lietuvos banko, apskrities savivaldybės, muitinės pastatai, keletas kitų bankų pastatai, įruoštos kareivinės, prekių sandėliai, daug privačių pastatų. Miestelyje atsirado trys nauji viešbučiai, kelios parduotuvės, gydytojų kabinetai. Moderni architektūra pakeitė miesto veidą. Į Pagėgius suėjo Klaipėdos–Smalininkų ir Mintaujos–Tilžės plentų linijos. Po 1923 m. išplėsta Pagėgių geležinkelio stotis.
1926 m. įsteigta progimnazija, 1926 m. – gimnazija. 1929–1930 m. prezidento A. Smetonos iniciatyva (dail. A. Brako ir arch. K. Maskvitaičio projektas) pastatyti nauji mūriniai trijų aukštų gimnazijos rūmai. 1935 m. ji pavadinta Kristijono Donelaičio vardu, 1938 m. pradėtas statyti priestatas su gimnastikos sale ir įvairiais kabinetais. 1931 m. baigta statyti katalikų bažnyčia.
1946 m. rugpjūčio 3 d. tapo apskrities pavaldumo miestu. Pokario metais Pagėgiai iš dalies atstatyti, buvo rajono centras iki 1962 m., bet vėliau Šilutės rajono sudėtyje miestelis nebeturėjo galimybės augti. Sovietmečiu buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.
1994 m. patvirtintas Pagėgių herbas. 2000 m. Pagėgiai tapo naujos savivaldybės centru.
Konclageris
Per II pasaulinį karą Pagėgių miške buvo įkurta sovietinių karių belaisvių stovykla „Oflager-53“ (Buchenvaldo konclagerio filialas). Ji užėmė 36 ha teritorijos, aptvertos spygliuota viela. Stovykla veikė maždaug iki 1943 m., spėjama čia žuvus apie 20 tūkstančių žmonių.
1977 m. stovyklos vietoje pastatytas memorialinis kompleksas (skulptorius Steponas Šarapovas, architektas Gediminas Baravykas). 2005 m. pastatytas naujas memorialinis paminklas stovykloje žuvusių karo belaisvių atminimui įamžinti.
Žymūs žmonės
Pagėgiuose gimė:
Pagėgiuose gimnaziją baigė Mindaugas Stakvilevičius – fizikas, mokslų daktaras, politinis veikėjas.
El Valjė de Antonas
El Valjė de Antonas arba El Valjė – miestelis vidurio Panamoje, Koklės provincijoje, kalnuose į šiaurės rytus nuo Penonomės. Įsikūręs 6 km pločio užgesusio ugnikalnio krateryje. Pasižymi vėsiu ir itin drėgnu klimatu. Apylinkėse driekiasi džiunglės, yra krioklių, mineralinių versmių.
Veikia turgus, mažas geologijos muziejus, zoologijos sodas (tame tarpe serpentariumas), orchidėjų sodas. Verčiamasi turizmu. El Valjė yra populiari panamiečių poilsio vieta.
Balstogės sritis (1939–1945)
Balstogės sritis  – 1939-1941 m. ir 1944-1945 m. egzistavusi sritis Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR vakarinėje dalyje. Centras – Balstogė. Sritis ribojosi šiaurės rytuose su Lietuvos TSR, rytuose su Baranovičių sritimi, pietryčiuose su Bresto sritimi, pietvakariuose su Trečiojo Reicho Generalgubernija ir šiaurės vakaruose su Rytų Prūsija.
Istorija
Sritis įkurta TSRS Aukščiausiosios Tarybos 1939 m. gruodžio 4 d. dekretu. Ši teritorija buvo užimta 1939 m. rugsėjo pabaigoje, kai pagal Molotovo-Ribentropo paktą Tarybų Sąjunga okupavo rytines II Lenkijos Respublikos žemes ir priskyrė jas Baltarusijos TSR. Sritis buvo įkurta buvusios Balstogės vaivadijos ribose išskyrus Suvalkų apskritį ir dalį Augustavo apskrities kurios atiteko Trečiajam Reichui. 1940 m. rugpjūčio 3 d. dalis šiaurinių Pariečės rajono žemių ir Druskininkų miestas perduoti Lietuvos TSR. 1941 m. birželio mėnesį visą sritį užėmė Trečiasis Reichas, kur buvo įkurta nauja vokiška Balstogės sritis. 1944 m. pabaigoje šias žemes vėl užėmė Baltarusijos TSR ir atkūrė buvusią sritį, bet jau 1945 m. rugpjūtį po 1945 m. rugpjūčio 16 d. Lenkijos ir TSRS sienų sutarties dalis srities žemių buvo perduotos Lenkijos Liaudies Respublikai, kur 1946 m. buvo įkurta nauja Balstogės vaivadija. Iš viso Lenkijai buvo perduota 17 rajonų iš šios srities ir 3 rajonai (Hainuvkos, Kleščelės ir Semiatičės) iš Bresto srities. Baltarusijos TSR, Gardino sričiai atiteko dalis buvusių Augustavo, Sokulkos, Bielsko, Suvalkų, Balstogės apskričių žemių bei visos Gardino ir Valkavisko apskritys.
Administracinis suskirstymas
Iš pradžių 1940 m. sritis buvo suskirstyta pagal buvusias apskritis, bet vėliau tais pačiais metais suskirstyta į 24 rajonus: Augustavo rajonas, Balstogės rajonas, Bielsko rajonas, Bransko rajonas, Cechanoveco rajonas, Čiževo rajonas, Dambravos rajonas, Gardino rajonas, Grajevo rajonas, Jedvabno rajonas, Kolno rajonas, Krinkų rajonas (1941 m. tapo Berastavicos rajonu), Lapių rajonas, Lomžos rajonas, Monkų rajonas (1941 m. tapo Knišino rajonu), Pariečės rajonas (1941 m. dalis rajono priskirta Lietuvos TSR), Sapackinės rajonas, Skidliaus rajonas, Sokulkos rajonas, Svisločiaus rajonas, Šniadovo rajonas, Valkavisko rajonas, Zabluduvo rajonas ir Zambruvo rajonas.
Zbignevas Bžezinskis
Zbignevas Bžezinskis (1928 m. kovo 28 d. Varšuvoje – 2017 m. gegužės 26 d. Fols Čerče, JAV) – JAV politologas, sociologas, valstybės veikėjas.
Biografija
Gimė lenkų diplomato šeimoje. Nuo 1938 m. gyveno Kanadoje, XX a. 5-o dešimtmečio viduryje tapo JAV piliečiu. Makgilio universitete įgijo magistro laipsnį, Harvarde 1953 m. apgynė politikos mokslų daktaro disertaciją (apie totalitarinės sistemos TSRS formavimąsi). Sparčiai kilo akademinės karjeros laiptais. Harvardo universiteto dėstytojas, 1961 m. perėjo į Kolumbijos universitetą, buvo Komunizmo tyrinėjimo instituto (Institute on Communist Affairs) vadovas.
Nuo 1977 iki 1981 m. JAV prezidento Dž. Karterio patarėjas nacionalinio saugumo klausimais. Prezidento B. Klintono valdymo laikotarpiu kūrė ir rėmė NATO plėtros į Rytus programą. Ilgą laiką buvo vienas iš svarbiausių JAV užsienio politikos ideologų. Džono Hopkinso universiteto Tarptautinių ir strateginių tyrimų centro patarėjas ir valdybos narys. Plačiai žinomas savo požiūriu į JAV kaip pasaulio lyderę.
Pastaruoju metu buvo Strateginių ir tarptautinių tyrimų centro konsultantas, Nacionalinės demokratijos palaikymo organizacijos (National Endowment for Democracy) valdybos narys.
Pilsupis (Akmena)
Pilsupis – upelis Vakarų Lietuvoje, pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, kairysis Akmenos intakas.
Geografija
Ištakos yra Voveraičių kaimo žemių rytiniame pakraštyje, Girės miške, 8,5 km į šiaurės rytus nuo Kretingos. Aukštupyje palei mišką teka į pietus, o kaimo pietrytiniame pakraštyje pasuka į vakarus. Nuo versmių iki Traidžių vaga sureguliuota, paversta melioracijos kanalu. Toliau upelis teka eroziniu slėniu, apaugusiu medžiais ir krūmais. Į Akmeną įteka Kurmaičiuose, 0,4 km į vakarus nuo tilto kelyje Kurmaičiai–Genčai, 38,4 km nuo jos žiočių.
Gyvenvietės: Voveraičiai, Traidžiai, Kurmaičiai.
Sukimosi periodas
Sukimosi periodas - laikas, per kurį kūnas apsisuka vieną kartą.
Sukimosi periodo paaiškinimas
Tiesiaeigį kūno judėjimą apibūdina pagreitis, greitis ir poslinkis, o judėjimą apskritimu dažniausiai - laiko tarpas, per kurį kūnas apsisuka vieną kartą. Pavyzdžiui, apibūdinant Žemės sukimąsi aplink Saulę, paprastai nurodomas ne Žemės sukimosi greitis, bet jos apsisukimo aplink Saulę laikas - 365,26 paros. Kalbant apie Žemės sukimąsi apie savo ašį, taip pat nurodomas jos apsisukimo apie savo ašį laikas - 24 valandos. Periodas formulėse žymimas raide (T) kadangi periodas yra tam tikras laiko tarpas, tai jis reiškiamas laiko matavimo vienetais - sekundėmis.
Formulės
Kūno sukimosi periodo apskaičiavimas:
Laiko tarpo, per kurį kūnas apsisuka, apskaičiavimas:
t=T*N
Apsisukimų skaičiaus apskaičiavimas:
Linijinio kūno greičio apskaičiavimas:
Apskritimo spindulio apskaičiavimas:
Simbolių paaiškinimas
T - sukimosi periodas
N - kūno apsisukimo kartai
R - Apskritimo spindulys
Apskritimu judančio kūno koordinatės
Norėdami nustatyti, kaip kinta apskritimu judančio kūno koordinatės, atlikime paprastą bandymą. Prie siūlo pritvirtintą rutuliuką sukime vertikalioje plokštumoje pastoviu greičiu. Kadangi rutuliukas juda plokštuma, tai jo padėčiai nustatyti reikia dviejų koordinačių. Parinkime koordinačių sistemą taip, kad jos pradžia sutaptų su apskritimo centru. Sakykime, stebėjimo pradžioje rutuliukas yra taške A, taigi jo koordinatės atitinkamai lygios xA ir yA. Kai rutuliukas atsiduria kitoje padėtyje, taške B, jo koordinatės įgyja vertes xB ir yB. Vadinasi, rutuliukui sukantis apskritimu, jo padėtis, o kartu ir koordinatės kinta. Praėjus laiko tarpui, trunkančiam periode T, rutuliukas vėl atsiduria taške A ir jo koordinačių vertės pasikartoja: xA ir yA. tokios pat jos bus ir po dviejų, trijų ir t. t. periodų. Rutuliuko koordinatės atitinkamai kartosis ir taške B, ir kituose apskritimo taškuose. Iš šio pavyzdžio išplaukia pagrindinė judėjimo apskritimu savybė - po kiekvieno sukimosi periodo kūno koordinačių vertės pasikartoja. Judėjimas, kurie apibūdinantys fizikiniai dydžiai periodiškai pasikartoja, vadinamas periodiniu. Judėjimas apskritimu - periodinis judėjimas. Jo metu periodiškai kinta ne tik kūno koordinatės, bet ir jo greitis, bei pagreitis.
Žitno sala
Žitno sala – tai ištįsęs sausumos plotas pietvakarių Slovakijoje, esantis tarp Mažojo Dunojaus ir Dunojaus. Jis vadinamas Rugių sala (žitný reiškia „rugius“). Jos plotas 1886 km², ilgis siekia 84 km, plotis – nuo 15 iki 30 km. Tai viena didžiausių upinių salų Europoje.
Geografija
thumb|left|250px|Dunojus ties Bratislavos rajonu Podunajske Biskupice thumb|left|250px|Tiltas Kolarove Sala yra palyginti plokščia, joje aukščių skirtumas neviršija 26 m. Iš vienos pusės, sala prasideda prie Bratislavos, kur Mažasis Dunojus atsišakoja nuo Dunojaus ir daugmaž lygiagrečiai teka į pietryčius, toliau patenka (iš dešinės) į jo intaką Vahą ties Kolarovu. Sala driekiasi iki Komarno. Salos pakrantėse plyti per Dunojaus potvynius užliejamos pievos ir miškai. Pietinėje Žitno dalyje įsteigtas užliejamų teritorijų draustinis. Pagrindiniai miestai saloje yra Komarnas, Dunaiska Streda ir Šamorinas. Daugumą gyventojų sudaro etniniai vengrai. Saloje yra didelės gėlo vandens atsargos, be to, tai svarbus žemės ūkio rajonas.
Gimžiai II
Gimžiai II – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Turgelių, prie Kazimieriškių miško.
Čungdžu
Čundžu (hangul 충주시) – miestas Pietų Korėjoje, Čunčon Pukto provincijoje, šalia Namsano kalno. 218,1 tūkst. gyventojų (2001 m.).
Čundžu iki 1908 m. buvo provincijos sostine.
Angonas
Angonas  – svaidomoji frankų ir anglosaksų ietis, tikusi ir kirstynėms, naudota ankstyvaisiais viduramžiais. Angono ilgis – iki 150 cm.
Čungdžu
Sportas
2013 m. mieste vyko pasaulio akademinio irklavimo čempionatas.
Angonas
Nuorodos
Iliustracijos –
Oro gynybos batalionas
Lietuvos kariuomenės Karinių oro pajėgų Oro gynybos batalionas – Lietuvos ginkluotųjų pajėgų karinis dalinys, esantis Karinių oro pajėgų sudėtyje.
Istorija
Įkurtas 2000 m. rugsėjo 1 d. Batalionas dislokuotas Radviliškyje, istorinėje vietoje. Čia 1919 m. lapkričio 21–22 d. vyko kautynės su bermontininkais, teritorija jau prieškario Lietuvoje buvo naudojama kariuomenės tikslams.
Anders Fogh Rasmussen
Andersas Fogas Rasmusenas (, g. 1953 m. sausio 26 d. Ginerupėje, Jutlandijos pietuose) – danų politikas, buvęs Danijos ministras pirmininkas (2001–2009 m.). Nuo 2009 m. iki 2014 m. – Šiaurės Atlanto Sutarties Organizacijos (NATO) generalinis sekretorius.
Biografija
Gimė ūkininkų šeimoje. Anksti pradėjo dalyvauti politikoje – būdamas 17-kos metų amžiaus Viborge įkūrė Jaunųjų liberalų draugiją, o 1973 m. išrinktas į Danijos liberalų partijos centrinę tarybą. 1978 m. baigė ekonomikos studijas Orhuso universitete ir pirmą kartą išrinktas Folketingo (Danijos parlamento) deputatu.
1985 m. jis išrinktas Liberalų partijos vicepirmininku, o 1998 m. tapo partijos pirmininku.
2001 m. Danijos liberalai laimėjo parlamento rinkimus ir kartu su kitomis dešiniosiomis (Danijos liaudies partija (Dansk Folkeparti) ir Konservatyviąja liaudies partija (Det Konservative Folkeparti)) suformavo vyriausybę, pirmą kartą nuo 1920 m. nustumdami Danijos socialdemokratų partiją nuo valdžios. A.F.Rasmusenas 2001 m. lapkričio 27 d. paskirtas Danijos ministru pirmininku.
Vadovaudamas vyriausybei laikėsi valstybės įtakos mažinimo ekonomikoje ir socialinėje apsaugoje politikos. Buvo įgyvendinta administracinė reforma (vietoje 13-kos komunų sukurti 5 regionai, nuo 271 iki 98 sumažintas municipalitetų skaičius), mažinami mokesčiai, vyko svarbūs privatizacijos procesai. Nepaisydamas didelės opozicijos šalyje, 2003 m. aktyviai palaikė Irako karą ir jam pasibaigus įkurdino Danijos karinį kontingentą Irake. A.F.Rasmusenui valdant sugriežtinta imigracija į šalį, tuo pat metu jis buvo didesnės Europos integracijos šalininkas ir siekė surengti pakartotinį referendumą dėl euro įvedimo Danijoje.
Siekdamas ilgiau išlaikyti valdančiąją koaliciją, ekonominio pakilimo sąlygomis A.F.Rasmusenas 2007 m. paskelbė neeilinius rinkimus, juos laimėjęs vėl paskirtas ministru pirmininku ir tapo ilgiausiai Danijos istorijoje šiame poste išbuvusiu asmeniu.
2009 m. kovo mėn. Didžiosios Britanijos, Prancūzijos ir Vokietijos vadovai iškėlė A.F.Rasmuseno kandidatūrą į NATO organizacijos generalinio sekretoriaus postą. Jį palaikė ir JAV. Turkija tam prieštaravo ir netgi svarstė galimybę pasinaudoti veto teise. Prieštaravimo priežastis buvo skandalas dėl pranašo Mahometo karikatūrų, atspausdintų Danijos laikraštyje „Jllands-Posten“ 2005 m. rugsėjo mėn. Tuomet visame pasaulyje musulmonų sukeltų protestų ir riaušių metu žuvo 140 žmonių. A.F.Rasmusenas tuomet atsisakė atsiprašyti, remdamas žodžio ir spaudos laisvės principus.
Turkijos vyriausybei pakeitus poziciją, 2009 m. balandžio 4 d. A.F.Rasmusenas buvo išrinktas NATO generaliniu sekretoriumi.
2014 m. suteiktas Kauno technologijos universiteto garbės daktaro laipsnis.
Vijoliai
Vijoliai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, Šiaulių miesto šiaurės vakarų rajonas, 3 km nuo miesto centro, prie kelio. Šiaulių kaimiškosios seniūnijos ir Vijolių seniūnaitijos centras, yra Šiaulių rajono žemės ūkio skyriaus buveinė. Vijoliuose yra du stambesni medienos apdirbimo cechai.
Etimologija
Kaimo vardas – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo Vijolės upelio vardo.
Geografija
Šiaurėje ir rytuose ribojasi su Medelynu, pietryčiuose praeina Šiaulių–Rygos geležinkelis, pietvakariuose ribojasi su Voveriškiais ir Toliočiais, vakaruose su Kadagyne. Pietiniu pakraščiu teka Vijolės upelis, kurio vardu ir pavadintas rajonas. Vakariniu kaimo pakraščiu teka kitas Kulpės intakas – Švendrelis.
Šiuo metu tai glaudžiai namais užstatyta gyvenvietė. Gyvenvietės viduriu eina didelė Veterinarijos gatvė, jai lygiagreti Agronomijos gatvė ir daug skersgatvių. Kolūkių laikais čia buvo skiriami sklypai žemdirbiams. Be to, čia statėsi namus rajono melioratoriai, Kužių statybininkai ir kiti žmonės. Gyvenvietė yra glaudžiai prisišliejusi prie Šiaulių miesto, bet juridiškai yra pavaldi Šiaulių rajono savivaldybei.
Istorija
1649 m. minimas Šilo Kalnelio kaimas, kuriame buvo karčema. Dabar ta vieta vadinama Vijolių kaimu. Nuo 1795 m. minimi kaip Vijoliai (turėjo 8 kiemus, 12 valakų, priklausė Šiaulių klebonijai). Po valakų reformos į vakarus nuo Šiaulių miesto abipus Vijolės upelio buvo suformuotas Pagyžių – Vijolių 25 valakų žemės masyvas. Jis dvarui nepriklausė. Rytinėje šio sklypo dalyje žemės gaudavo Šiaulių miesto tarnautojai savo asmeniniams ūkiams kurti. Dalis sklypų buvo vadinami suolininkų žeme. Suolininkai – vaito ar seniūno padėjėjai tvarkai mieste palaikyti. Vakarinė masyvo dalis buvo paskirta bažnyčiai (jurisdika). Apie 1830 m. carinė valdžia atiminėjo katalikų bažnyčių ir vienuolynų žemes. Savo žemių Vijolių, Verdulių ir Gegužių kaimuose neteko ir Šiaulių bažnyčia. Vijolių kaimo žemė atiteko Gubernijos dvarui. XIX a. Vijoliai buvo Šiaulių valsčiaus kaimas.
Vinkšnėnų vaismedžių sodininkystės ūkio gyvenvietė pradėjo kurtis po Antrojo pasaulinio karo. Sodininkystės ūkį sujungus su Bridų kolūkiu gyvenvietė buvo atskirta ir nuo 1962 m. pradėjo plėstis, užimdama naujas pamažu naikinamo sodo žemes.
Apie 2008 m. tapo seniūnijos centru.
Gyventojai
1923 m. surašymo metu Vijoliuose buvo 17 namų ir juose gyveno 107 žmonės.
Raudėnai (Rokiškis)
Raudėnai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 14 km nuo Obelių.
Lietuvos nacionalinis kultūros centras
thumb|Buveinė thumb|2009 m.
Lietuvos nacionalinis kultūros centras – Lietuvos kultūros mokslinė/taikomoji įstaiga.
Darbuotojai
Centre dirbo >360 specialistų.
Tarp jų nemažai ilgamečių, daug nusipelniusių įstaigai: profesoriai Vytautas Jakelaitis ir Algirdas Vyžintas, choreografai Marija Vaitulevičiūtė, Regimantas Astikas, Laimutė Kisielienė, Kazys Poškaitis, režisieriai Alfonsas Zauka, Marija Vyskupaitienė, Stanislava Surkevičienė, teatrologai Antanas Vengris, Gražina Mareckaitė, etnologas Juozas Kudirka, menotyrininkė Giedrė Puodžiukaitytė, chorvedys Petras Puošiūnas, žurnalistas Algimantas Čižauskas. Yra dirbę žymių kraštotyrininkų, rašytojų, kompozitorių (Balys Buračas, Bronius Radzevičius, Justinas Marcinkevičius, Algimantas Raudonikis, Vytautas Barkauskas, Adolfas Krogertas, Justinas Jonušas, Augustinas Kepenis ir kt.).
Struktūra
Ventras turi 3 skyrius:
Veikla
Teikia metodinę pagalbą kultūros ir švietimo įstaigų mėgėjų meno kolektyvams, užsienyje veikiantiems lietuvių bendruomenių kolektyvams, jų vadovams, kultūros centrams. Rūpinasi regionų, kraštų kultūros ir meno šakų savitumo išsaugojimu, remia valstybinių ir nevalstybinių etninių ir mėgėjų kultūros institucijų, kolektyvų, asmenų veiklą, padeda organizuoti įvairius renginius, renka, tiria ir skelbia etninės kultūros (tautodailės, tautinio kostiumo, muzikos ir choreografijos folkloro, papročių, liaudies medicinos) daugiausia nematerialųjį paveldą, rengia ekspedicijas, fiksuoja ir analizuoja mėgėjų kūrybos istorijos raidą, šiuolaikinę raišką, gaivina ir skleidžia įvairias liaudies kultūros formas, skatina ir propaguoja šalies mėgėjų kūrybos vertingiausių tradicijų tęstinumą, naujas jų kultūros raiškos formas. Rengia šalies, regioninius teorinius, praktinius seminarus, kursus, skaito paskaitas, nagrinėja kt. valstybių mėgėjų kultūros raišką ir patirtį, skatina meno kolektyvų, specialistų bendradarbiavimą, dalyvavimą įvairiose tarptautinėse institucijose ir judėjimuose.
Rengia mėgėjų meno kolektyvų apžiūras, konferencijas, liaudies meno parodas, t. p. konkursus (regioninį – „Tradicija šiandien“, nuo 1999 m., teminį etnografinės tautosakinės medžiagos rinkimo – „Etninės kultūros šaltiniai“, nuo 1994 m.). Įgyvendina lietuvių tautinio kostiumo rekonstrukcijos (sukurta 86 lietuvių tautinių kostiumų kolekcija, leidinys „Lietuvių tautinis kostiumas“ 2006 m.), kryždirbystės tradicijų kompleksinio tyrimo, išsaugojimo ir plėtotės (abi nuo 1991 m.), Tradicinės kultūros vertybių sąvado (nuo 2000 m.), meno šakų, žanrų kolektyvų ekspertų konsultantų (nuo 2006 m.) programas.
Monako tarptautiniai santykiai
Monako Kunigaikštystė nuo 1993 m. yra pilnateisė Jungtinių Tautų organizacijos narė.
Lietuvos nacionalinis kultūros centras
Veikla
Centras ir Pasaulio lietuvių dainų švenčių fondas įsteigė mėgėjų meno kolektyvų ir jų vadovų metų nominacijas „Aukso paukštė“ (nuo 1999 m.), „Aukso vainikas“ (geriausiam metų liaudies meistrui, nuo 2006 m.), Centras ir Kultūros ministerija – metų nominaciją „Geriausias kultūros centras“ (nuo 2005 m.). Lietuvos nacionalinis kultūros centras rengia ir leidžia knygas, taip pat ir skaitmenines, garso įrašus kultūros ir švietimo specialistams, visuomenei, publikacijų serijas „Gyvoji tradicija“ (nuo 1996 m. išleista 10 leidinių), „Dainos iš visos Lietuvos“ (nuo 1999 m., 15 leidinių), „Lietuvių liaudies instrumentinė muzika“ (nuo 1999 m., 9 leidiniai), choreografinio folkloro rinkinius, studijas ir kitus spaudinius apie muziką, choreografiją ir kitokį folklorą, kultūros centrus, renginius, t. p. repertuarus mėgėjų meno kolektyvams – pjeses, muzikos leidinius chorams, pučiamųjų ir liaudies instrumentų orkestrams, liaudiškoms kapeloms, liaudiškų šokių kolektyvams. Leidžia periodinius informacinius leidinius žurnalą „Būdas“ (1989-2019 m. „Liaudies kultūra“, 1988–1989 m. „Kultūrinis švietimas“), nuo 1994 m. „Etninės kultūros renginiai Lietuvoje“ ir nuo 1998 m. „Kūrybos metraštis“.
Monako tarptautiniai santykiai
Taip pat Interpolas, UNESCO, Pasaulio sveikatos organizacijos narė. Tarptautinė Hidrografijos organizacijos pagrindinė būstinė yra Monake.
Monake įsikūrusios tik dvi kitų valstybių ambasados: Prancūzijos ir Italijos.
Monakas yra įsteigęs ambasadas Belgijoje, Ispanijoje, Italijoje, Prancūzijoje, Šveicarijoje, Vatikane, Vokietijoje. Planuojama įsteigti ambasadą Vašingtone (JAV). Ambasada Belgijoje atstovauja Monakui ir Liuksemburgui, bei Nyderlandams, o ambasada Šveicarijoje – Lichtenšteinui.
Pagal susitarimus su Italija ir Prancūzija, Monako tarptautiniai santykiai palaikomi per šių šalių 104 ambasadas visame pasaulyje.
Nuorodos
Монако
Frederikas VI
thumb|left|100px|Frederiko VI monograma