cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1963 m. pasaulio šachmatų čempionatas
Mačo eiga
Vis tik, čempionas sugebėjo išlyginti mačo rezultatą, laimėjęs 14-ąją partiją. Atrodė, kad dabar svarbiausią vaidmenį suvaidins M. Botviniko didžiulė mačų patirtis, jo sportinis charakteris.
Bet galą tokiems samprotavimams padarė 15-oji partija. Ji buvo lemtinga mače: T. Petrosianas ją laimėjo, kaip iš natų, ir persvėrė 3 : 2. Čempioną pribaigė įvykiai 18-oje partijoje, kai žaisdamas namie išnagrinėtą atidėtą partiją, pralaimėjo, iš esmės, lygioje baigmėje. Po jos, susinervinęs M. Botvinikas pralaimi ir 19-ąją. Toliau kovos jau nebuvo – trys trumpos lygiosios. Tigranas Petrosianas nugalėjo 12½ : 9 ir tapo pasaulio šachmatų čempionu.
Po mačo
Sužaidęs savo septintąjį mačą pasaulio čempionate (daugiau mačų žaidė tik E. Laskeris) pasitraukė iš kovos dėl čempiono vardo, pareiškęs, kad nedalivaus 1965 m. kandidatų mačuose. Mačus revanšus FIDE buvo panaikinusi, o jam buvo 52 metai ir veržtis dar kartą kovoti su T. Petrosianu, kurio žaidimo taip ir neperprato, nebenorėjo.
Apie savo varžovą M. Botvinikas rašė:
„T. Petrosianas turi savotišką šachmatų talentą. Kaip ir M. Talis jis stengiasi žaisti ne „pagal poziciją“ taip, kaip tai buvo suprantama anksčiau. Bet jeigu M. Talis siekdavo dinamiškų padėčių, tai jis kurdavo padėtis, kuriose veiksmas rutuliojasi, kaip sulėtintam filme. Jo figūras užpulti sudėtinga: atakuojančios figūros juda lėtai, nes jos klimpsta „pelkėje“, kuri supa T. Petrosiano figūrų stovyklą. Jei galų gale pavyksta sukurti pavojingą ataką, tai, arba jau belikę mažai laiko, arba jau esi pavargęs“.
T. Petrosianas po mačo, dalindamasis mintimis, sakė:
„Mačo metu pajutau, kad M. Botvinikas pavargsta, pasireiškia nuovargis (vis tik 52 metai) ir jis nebegali toliau žaisti ilgo mačo su pradine energija. Man tapo aišku, kad jis neapskaičiavo savo jėgų… Taip pat turėjo įtakos ir tai, kad M. Botvinikas žaisdavo retai varžybose ir faktiškai buvo praradęs sportinę formą. Pozicinėj kovoj buvo lengviau, negu laukiau, o pabaigose, mano nustebimui, čempionas darydavo daug klaidų. Man mačo metu pavyko rečiau klysti – tai ir lėmė mano sėkmę!“
Nuorodos
[http://www.chessgames.com/perl/chess.pl?tid=54394 1963 m. pasaulio čempionato mačo Botvinikas – Petrosianas partijos]
Talėja
thumb|left|„Talėja“ (mūza) Jean-Marc Nattier 1739 Graikų mitologijoje Talėjos arba Talijos („gera nuotaika“) vardu – trys personažai:
Į laisvę (žurnalas)
Į laisvę – JAV lietuvių rezistencinės minties ir kultūros žurnalas, leidžiamas nuo 1953 m. gruodžio JAV.
Istorija
Žurnalą įkūrė čia gyvenantys buvę Lietuvos rezistencinės organizacijos „Lietuvių frontas“ aktyvistai, po Antrojo pasaulinio karo atsidūrę Vakaruose ir sukūrę savo organizaciją, kurią pavadino „Lietuvių fronto bičiuliai“. Aktyviai plėtojant veiklą organizacijai iškilo būtinybė turėti savo leidinį, todėl ir buvo nutarta kurti bei leisti žurnalą. Buvo siūloma leidinį vadinti „Mažasis židinys“, „Lietuvių frontas“, galiausiai apsispręsta leidinį pavadinti „Į laisvę“, nes frontininkai 1941–1942 m. jau leido laikraštį „Į laisvę“, vėliau, 1943–1944 m. vokiečių okupacijos metais Lietuvoje ir 1948 m. Vokietijoje – žurnalą.
Pirmasis 64 psl. žurnalo numeris išėjo 1953 m. gruodžio mėnesį, tiražas buvo 1500 egzempliorių. Žurnalo redaktorius buvo Juozas Brazaitis, redkolegijos nariai – Juozas Kazickas, Antanas Musteikis, Leonardas Žitkevičius, administratorius – Vytautas Maželis. Žurnalo pavadinimo ir viršelio vinjetę parengė dailininkas Telesforas Valius; vinjetė, kaip ir žurnalo struktūra, liko ne daug pakitusi iki šių dienų. Simboliška, kad pirmo straipsnio autorius buvo žurnalistas, rezistentas, žuvęs kovoje dėl Lietuvos laisvės partizanas Julijonas Būtėnas.
Iš pradžių ėjo Brukline, 1959–1963 m. – Čikagoje, 1904 m. – Bostone, nuo 1965 m. – vėl Brukline, nuo 1967 m. – Los Andžele, nuo 1980 m. – Čikagoje. Nuo 1990 m. leidėjas – Lietuviškų studijų centras. Tiražas 1985 m. – 1000 egz., 2006 m. – 1300 egz.
1990 m. atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, žurnalo redkolegiją papildė nariai iš Lietuvos – Valdemaras Katkus ir Vidmantas Valiušaitis. „Į laisvę“ buvo imta spausdinti ne tik JAV, bet ir Lietuvoje. Spausdinimu Lietuvoje rūpinosi „Į laisvę“ fondo lietuviškai kultūrai ugdyti Lietuvos filialas, platinimu žurnalo administratorius Ignas Misiūnas. Nuo 1953 m. iki 2000 m. buvo išleista 130 žurnalo numerių.
Jurgis Mikalojus Tiškevičius Logoiskis
Jurgis Mikalojus Tiškevičius Logoiskis (, 1729 m. – 1798 m. liepos 6 d.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras, didikas, Lelijos herbo grafas, Abiejų Tautų Respublikos karinis veikėjas.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Logoisko šakos. Tėvas Teodoras Tiškevičius Logoiskis. Motina Helena Bykovska. Broliai Stanislovas Antanas Tiškevičius Logoiskis, Mykolas Tiškevičius Logoiskis
Šeima
1765 m. vedė, žmona Antanina Potocka Foks (Antonina Potocka Fox), sūnūs Gabrielius Tiškevičius Logoiskis, Honorijus Tiškevičius Logoiskis, Motiejus Tiškevičius Logoiskis
Valstybės tarnyba
1749 m. Bresto pastalininkis.
Spalio 20
Spalio 20 yra 293-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 294-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 72 dienos.
Šventės
(kol kas neįvesta)
Vardadieniai
Irena – Gedas – Deimina – Adelina – Adelė
Keira Knightley
Kira Kristina Naitli (, g. 1985 m. kovo 26 d.) – anglų aktorė, geriausiai žinoma dėl vaidmenų populiarių filmų trilogijoje „Karibų piratai“ (2003–2007 m.).
Biografija
Keira Knightley gimė aktorių šeimoje 1985 m. kovo 26 d. Tedingtone prie Londono, Anglijoje. Ji pati tėvų paprašė surasti jai agentą, tačiau jie labiau norėjo, jog Keira susikauptų ties mokslais, kurie ne itin sekėsi, nes ji yra disleksikė (sunkiai skaito).
Tėvų pėdomis ji pasekė būdama vienuolikos, kai suvaidino filme „Miestelio reikalai“ (Village Affair).
1999 m. Keira suvaidino savo pirmame holivudiniame filme – „Žvaigždžių karai: Epizodas 1. Pavojaus šešėlis“ (Star Wars:Episode 1-The Phantom Menace), kur vaidino Padmės dublerę Sabę.
2001 m. „Vagių princesėje“ (The Princess of Thieves) ji tapo Robino Hudo dukra Gwyn, po tėvo mirties paveldėjusia šeimos „verslą“, o 2002 m., nepaisant to, kad beveik nemoka žaisti futbolo, Keira buvo pakviesta filmuotis „Smūgiuok kaip Bekhemas“ (Bend it like Beckham). Kartu su Parminder Nagra, pagrindinio vaidmens atlikėja, ji tris mėnesius mokėsi žaisti futbolą ir stengėsi perprasti Futebol de Salao – brazilišką futbolo žaidimo metodą.
„Smūgiuok kaip Bekhemas“ buvo populiarus ne tik D.Britanijoje, bet ir kitose pasaulio šalyse, net JAV. 2003 m. režisierius Jerry Bruckheimer Keirai pasiūlo vaidinti filme „Karibų piratai: Juodojo perlo prakeiksmas“ (Pirates of the Carribean: The Curse Of The Black Pearl). Šiame filme ji vaidino su Johnny Depp ir Orlando Bloom, o pats filmas populiarumu pralenkė net „Terminatorių 3“ ir jau pirmą pasirodymo savaitę JAV kino teatruose tapo lankomiausiu.
2003 m. Londono kritikų ratelis (London Critics Circle) ją pripažino metų geriausia kino naujoke.
Širvintų ežeras
Širvintų ežeras – ežeras Molėtų rajone, apie 1,5 km į vakarus nuo Giedraičių. Ilgis (iš šiaurės rytų į pietvakarius) – 0,59 km, plotis iki 0,2 km. Altitudė 125,1 m. Didžiausias gylis 5 m. Krantai žemi, pelkėti, ežeras gausiai apžėlęs vandens augmenija. Iš šiaurės ežerą supa pelkėtas (Juodiškių pelkė) Verbylų miškas, iš pietų – Kamaraučiznos miškas.
450 m. pr. m. e.
'''450 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Širvintų ežeras
Prateka iš šiaurės rytų į pietvakarius Širvintos intakas Žvirblis.
450 m. pr. m. e.
Gimtadieniai
Nedatuota
Širvintų ežeras
Prie rytinio Širvintų ežero kranto yra Kamaraučiznos gyvenvietė.
Nina Žižič
Nina Žižič (g. 1985 m. balandžio 20 d. Nikšičiuje, Juodkalnijoje) – Juodkalnijos dainininkė. 2012 m. gruodžio mėnesį Juodkalnijos transliuotojas RTCG paskelbė, kad hiphopo grupė Who See atstovaus Juodkalnijai 2013 m. Eurovizijos dainų konkurse kartu su „slaptu atlikėju“, kuri buvo Nina. Jie dainą „Igranka“ atliko pirmajame konkurso pusfinalyje ir užėmė 12 vietą, surinkę 41 tašką.
Borodino mūšis
Borodino mūšis – 1812 m. rugsėjo 7 d. vykęs mūšis tarp Napoleono vadovaujamų Prancūzijos imperijos ir Michailo Kutuzovo vadovaujamų Rusijos imperijos pajėgų. Tai buvo didžiausias ir daugiausiai gyvybių nusinešęs mūšis per visą 1812 m. prancūzų invazijos į Rusiją laikotarpį.
Padėtis prieš mūšį
Per pirmus tris invazijos į Rusiją mėnesius Napoleonas neteko trečdalio savo pajėgų ir kovėsi tik viename reikšmingesniame susirėmime prie Smolensko. Rugsėjo pradžioje Kutuzovas nusprendė apsistoti ir įtvirtinti gynybines pozicijas (kalvos abipus upės ir miškas) prie Borodino.
Mūšio eiga
Napoleonas surengė keletą atakų prieš rusų rikiuotę. Jo pėstininkai patyrė didelių nuostolių, nes buvo smarkiai apšaudyti. Tačiau ir rusų kontratakas nutraukė prancūzų artilerija. Prancūzai užėmė pozicijas prieš rusų kairįjį sparną tada puolė centre esančia Rajevskio bateriją. Vis dėlto, kai atsirado proga sutriuškinti rusus Napoleonas nepanaudojo 30000 karių rezervo. Apie vidurnaktį Rusijos kariuomenė ėmė trauktis link Maskvos.
Dviragės dėžiažuvės
Dviragės dėžiažuvės (Lactoria) – dėžiažuvinių (Ostraciidae) šeimos žuvų gentis.
Rūšys
thumb|left|210px|Lactoria fornasini
Egipto geografija
thumb|220px|Egipto palydovinė nuotrauka
Geografiškai didžioji Egipto teritorijos dalis yra Šiaurės Afrikoje, tačiau Egiptui priklauso ir Sinajaus pusiasalis, kuris laikomas Artimųjų Rytų dalimi.
Teritorija ir sienos
Sausumos sienos ilgis – 2689 km. Vakaruose ribojasi su Libija (1150 km), rytuose – su Gazos ruožu (11 km) ir Izraeliu (255 km), pietuose – su Sudanu (1273 km). Egipto Viduržemio jūros pakrantės ilgis yra apie 1000 km, o Raudonosios jūros, įskaitant Akabos įlanką, – apie 1900 km.
Egipto plotas yra 1 001 450 km² (tame tarpe 6000 km² vandenų), o tai yra keturis kartus didesnė teritorija nei Jungtinės Karalystė, dukart didesnė nei Prancūzija ir triskart didesnė nei Vokietija. Iš šiaurės į pietus tiesia linija ilgiausias atstumas yra 1 024 km, o iš rytų į vakarus 1 240 km.
Žemiausias taškas – Kataros įduba (-133 m), aukščiausias taškas – Kotrynos kalnas (2629 m).
Gamtiniai ištekliai
Egipte išgaunama nafta, gamtinės dujos, geležies rūda, gipsas, asbestas, švinas, cinkas.
Gamtiniai regionai
Didžioji dalis Egipto yra dykuma. Tik 35 000 km² – 3,5 % jo teritorijos yra nuolat apgyvendinta ir dirbama žemė. Likusią dalį užima nuo Afrikos Atlanto pakrantės į rytus per visą žemyną besitęsiančios dykumos, kurios toliau tęsiasi Artimuosiuose Rytuose. Drėkinamos žemės užima 32 460 km² (1993 m., vertinimas).
Lemiamą reikšmę Egipto topografijai turi Nilas. Jis dalina dykumos plokščiakalnį į dvi skirtingo dydžio dalis – Libijos ir Rytų dykumas. Kartu su Sinajaus pusiasaliu tai suformuoja pagrindinius gamtinius Egipto regionus:
Nilo slėnis ir delta
thumb|220px|Nilo slėnis
Nilo slėnis ir delta, didžiausia pasaulyje oazė, yra sukurti ilgiausios pasaulio upės. Be šios upės Egiptas būtų vientisa dykuma. Nors Nilo slėnis ir delta užima tik apie 5,5 % Egipto teritorijos, tai yra svarbiausi regionai, kuriuose yra dirbama žemė ir gyvena apie 99 proc. gyventojų. Nilo slėnis tęsiasi maždaug 800 km nuo Asuano iki Kairo pakraščių. Nilo slėnis vadinamas Aukštutiniu Egiptu, o Nilo delta – Žemutiniu Egiptu. Kai kuriose vietose palei Nilo krantus iškyla stačios uolos, kitur Nilo pakrantės yra lėkštos ir čia galima užsiimti žemės ūkiu. Anksčiau vasarą patvinstantis Nilas atnešdavo vandenį ir dumblą ir taip sudarydavo sąlygas verstis žemdirbyste žemėse, kurios paprastai yra labai sausos. Po Asuano užtvankos pastatymo Nilo slėnio žemdirbystė priklauso nuo irigacijos. Nilo deltą sudaro žemos, lygios žemės. Kai kurios deltos vietos yra pelkėtos ir su stovinčiu vandeniu, taigi nelabai tinkančios žemės ūkiui. Kitose deltos vietose vyksta intensyvi žemdirbystė.
Nikaragvos vėliava
thumb|250px|[[Vaizdas:FIAV 111111.svg|23px Proporcijos: 3:5]] Nikaragvos vėliava – stačiakampė, suskirstyta į tris vienodo aukščio horizontalias juostas: išonės mėlynos ir vidurinę baltos spalvos. Baltos juostos viduryje įkomponuotas Nikaragvos herbas.
Egipto geografija
Nilo slėnis ir delta
Iš Baltojo Nilo, kuris prasideda Viktorijos ežere Ugandoje, atiteka apie 28% Nilo vandens, kuris pasiekia Egiptą. Baltojo Nilo nuolydis nuo Viktorijos ežero iki Džubos Pietų Sudane siekia apie 600 m. Per tolimesnius 1600 km nuo Džubos iki Sudano sostinės Chartumo nuolydis sudaro tik 75 m. Pietų Sudane Baltasis Nilas teka per Sudą, lėkštą lygumą su pelkine augalija ir jo tėkmė sulėtėja beveik iki sustojimo.
Nikaragvos vėliava
Vėliava įteisinta 1971 m. rugpjūčio 27 d.
Vėliavos pagrindu pasirinkta Jungtinės Centrinės Amerikos Provincijos vėliava.
Egipto geografija
Nilo slėnis ir delta
Žymiai trumpesnė Atbara, kuri taip pat išteka iš Etiopijos, į Nilą įteka šiauriau Chartumo tarp penktojo ir šeštojo slenksčio. Ja atiteka apie 14 proc. Nilo vandens, kuris pasiekia Egiptą. Sausuoju sezonu, kuris trunka nuo sausio iki birželio mėn., Atbara susitraukia į keletą izoliuotų vandens telkinių. Vėliau, vasaros pabaigoje, kai Etiopijos aukštikalnėse iškrinta lietus, Atbara patvinsta ir sudaro 22 proc. Nilo tėkmės.
Ekonominė diplomatija
Formos
Pagal šalių skaičių – dvišalė, trišalė, keturšalė (daugiašalė) diplomatija.
Pagal veiklos įgyvendinimo formą – tiesioginė ir netiesioginė diplomatija. Pagal veiklos viešum lygį – vieša, slaptoji, ribotai vieša.
Rūšys
Pagal rūšis gali būti išskiriama:
Tarptautinė ekonominė diplomatija pasireiškia kaip tarptautinio ekonominio bendradarbiavimo (veiklos) forma. Tarptautinės finansinės - ekonominės politikos pokyčių tendencijos.
Verslo diplomatija šiuo metu formuojasi kaip atskira diplomatijos rūšis, kadangi auga transnacionalinių korporacijų reikšmė.
Subjektai
Atititinkamai pagal ekonominės diplomatijos sritis gali būti išskiriami diplomatijos subjektai. Pagal savo statusą tai gali būti viešieji ir privatūs subjektai. Viešieji tai:
Taip pat skaitykite
Užsienio prekyba, privačioji diplomatija.
Petras Jonas Čapskis
Petras Jonas Čapskis (m. 1736 m) – Pamario vaivada 1726-1736 m., Kulmo kaštelionas 1717-1726 m., Radzinsko, Skarževskio ir Sobovidzko seniūnas.
Šeima
thumb|left|150px|Petro Jono Čapskio žmona Konstancija Gninska Nuo santuokos su Konstancija Gninska turėjo keturis sūnus; Tomą, Lenkijos armijos generolą majorą Povilą Tadą (1721-1783), Antaną ir Janą, taip pat dvi dukteris Evą Rozaliją ištekėjusią už Adomo Tado Chodkevičiau ir Magdeleną ištekėjusią už Jeronimo Florijono Radvilos.
Apdovanojimai
1732 metais apdovanotas Baltojo erelio ordinu.
Derionys
Derionys – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Tolkiškių.
Jonas Jackevičius
Jonas Jackevičius  (1937 m. gegužės 2 d. Rokiškyje – 2023 m. kovo 17 d. Vilniuje ) – lietuvių žurnalistas, poetas, dailininkas.
Biografija
1955 m. baigė Vilniaus 7-ąją vidurinę mokyklą. 1960 m. Vilniaus universitete baigė lietuvių kalbą ir literatūrą.
Dirbo Šalčininkų rajono laikraštyje, Knygų prekybos valdyboje, Mokslinių darbų koordinavimo komitete. 1964–1984 metais – Lietuvos televizijos laidų scenaristas, vedėjas, redaktorius, sociologinių tyrimų skyriaus vedėjas. Atkūrus Nepriklausomybę, spausdino savo kūrybą periodikoje, išleido poezijos knygų, dalyvavo tapybos darbų parodose, buvo menininkų klubo „Plekšnė“ narys.
Nuo 1970 m. buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos narys, nuo 2000 m. – Lietuvos rašytojų sąjungos narys.
451 m. pr. m. e.
'''451 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Komercijos atašė
Komercijos atašė – į užsienio valstybę paskirtas tam tikros valstybės pilietis, pagal ekonominių organizacijų (Lietuvoje – Ūkio ministerijos) kompetenciją padedantis atstovauti valstybės ekonominiams interesams valstybėje, kurioje yra akredituotas.
Uždaviniai
Atašė uždaviniai yra:
452 m. pr. m. e.
'''452 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gabrielius Tiškevičius Logoiskis
Gabrielius Tiškevičius Logoiskis (, 1765 m. – 1825 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras, didikas, Lelijos herbo grafas, Abiejų Tautų Respublikos karinis veikėjas.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Logoisko šakos. Tėvas Jurgis Mikalojus Tiškevičius Logoiskis. Motina Antanina Potocka Foks. Broliai Honorijus Tiškevičius Logoiskis, Motiejus Tiškevičius Logoiskis
Paprastosios dėžiažuvės
Paprastosios dėžiažuvės (Ostracion) - dėžiažuvinių (Ostraciidae) šeimos žuvų gentis.
Gabrielius Tiškevičius Logoiskis
Biografija
1795 m. vedė, žmona Eleonora Potocka, vaikų neturėjo.
Skvirovsko pavieto bajorų maršalka.
Akmenės apskritis
Akmenės apskritis (1915–1918 m. vadinosi Dabikinės apskritis) – Lietuvos, buvusi šalies šiaurėje. Centras – Dabikinė, vėliau – Akmenė.
Istorija
Apskritį 1915 m. rugsėjį sudarė vokiečių okupacinė valdžia. Iki 1918 m. pabaigos apskritis priklausė Oberosto Lietuvos sričiai. Panaikinta 1919 m. pradžioje, sudarius Mažeikių apskritį. Dalis teritorijos atiteko Šiaulių apskričiai.
Istorinės teisės mokykla
thumb|upright|Friedrich Carl von Savigny – Istorinės teisės mokyklos pagrindėjas Istorinės teisės mokykla (Vokietijos istorinės teisės mokykla; ) – teisės mokykla, kurios ištakos – Vokietijoje bei siekia XIX a. (po romantizmo epochos), nusigręžiant nuo prigimtinės teisė (Vernunftrecht), skelbė istorinį teisės sąlygotumą, pabrėžė istorijos svarbą teisei kilti. Mokyklos pradininkas – Friedrich Carl von Savigny.
Teisė – ne įstatymų leidėjo vienašališkai sukurta potvarkių visuma, o suvoktina kaip Tautos sąmonėje gyvi įsitikinimai, panašiai kaip tautos kalba, papročiai arba tradicijos. Tokios teisinės nuostatos, įsitikinimai galėtų būti priimami ir įstatymų leidėjo, tačiau jie plėtojosi ir keitėsi patys, be jo įsikišimo, bėgant laikui organiškai. Svarbiausią vaidmenį vaidino praktiški besikeičiantys tautos poreikiai. Išplėtotoje teisės sistemoje teisininkų vaidmuo – turint omenyje visuomeninį darbo pasidalijimą – atpažinti tautos sąmonę bei pasiekti, kad ji praktiškai veiktų – ja būtų vadovaujamasi taikant, aiškinant bei tiriant galiojančią teisę teisingai.
Reikšmė
Istorinės teisės mokykla darė įtaką XIX a. Vokietijos teisėtyrai. Savigny pasekėjai Puchta ir Windscheid pagrindė romanistinės krypties pandektistiką – Sąvokų jurisprudenciją (Begriffsjurisprudenz). Jhering šalinosi Sąvokų jurisprudencijos, siūlė į teisę žvelgti priimant domėn realius visuomeninius reikalavimus teisės sistemai.
Istorinės teisės mokyklos įtakoti istorinės teisėtyros (geschichtliche Rechtswissenschaft) atstovai rengė Vokietijos Civilinį kodeksą XIX a. pabaigoje. XX a. istorinės teisės mokyklos idėjų bei metodų buvo atsisakyta bei nuo jų nusigręžta.
Romanistai ir germanistai
Istorinės teisės mokyklos atšakos – romanistai ir germanistai. Romanistai (F. Savigny ir kiti) teigė, kad recepuota romėnų teisė bei teisė po jos atitinka tautos dvasią (Volksgeist), germanistai (Karl Friedrich Eichhorn, Jakob Grimm, Georg Beseler, Otto von Gierke) – kad būtent Viduramžių vokiečių teisė prieš romėnų teisės recepciją, o ne po jos.
Mariner 2
Mariner 2 – Veneros kosminis zondas, pirmasis JAV NASA Mariner programos kosminis aparatas sėkmingai įvykdęs misiją, taip pat pirmasis kosminis aparatas pasiekęs kitą planetą. „Mariner 1“ ir „Mariner 2“ kosminiai aparatai buvo „Ranger“ programos „Block I“ kosminio aparato supaprastinta versija.
„Mariner 2“ kosminio aparato pagrindas – 1 m skersmens bazė, su pritvirtintais saulės elementų sparnais, moksliniais instrumentais bei antenomis. Mokslinę įrangą sudarė du radiometrai (mikrobangų ir infraraudonųjų spindulių), mikrometeoritų jutiklis, saulės plazmos jutiklis, krūvinių dalelių detektorius ir magnetometras. Šie įrengimai buvo sukurti taip, kad būtų galima išmatuoti temperatūrų pasiskirstymą Veneros paviršiuje, atlikti planetos atmosferos matavimus. „Mariner 2“ kosminis aparatas vaizdo kameros neturėjo (iš anksčiau buvo žinoma, jog Venerą gaubia storas blankių debesų sluoksnis).
„Mariner 2“ pirmtakas „Mariner 1“ buvo prarastas, kai 1962 m. liepos 22 d. raketa - nešėja Atlas-Agena B, turėjusi pakelti „Mariner 1“ į orbitą, nukrypo nuo kurso. Praėjus mėnesiui po šios nesėkmės, 1962 m. rugpjūčio 27 d. „Mariner 2“ buvo sėkmingai pakeltas ir pradėjo 3 su puse mėnesio trukusį skrydį į Venerą. Skrydžio metu jis užfiksavo saulės vėją – krūvinių dalelių judėjimą nuo Saulės, taip pat išmatavo tarpplanetines dulkes, kurios, kaip pasirodė, buvo retesnės, nei buvo manoma iki tol. Taip pat skrydžio metu „Mariner 2“ aptiko didelės energijos krūvinių dalelių, skriejančių iš Saulės, bei kosminių spindulių iš už Saulės sistemos ribų.
Vietnamo vėliava
thumb|right|250px|[[Vaizdas:FIAV 111111.svg|23px Proporcijos: 2:3]] Vietnamo vėliava – stačiakampė, raudoname fone auksinė penkiakampė žvaigždė.
Mariner 2
1962 m. gruodžio 14 d. „Mariner 2“, pasiekęs Venerą, tyrė ją radiometrais bei nustatė, kad planetą gaubia vėsūs debesys, o jos paviršiaus temperatūra yra labai aukšta.
Vietnamo vėliava
Vėliava yra vadinama „Rudoji vėliava su geltona žvaigžde“.
Įteisinta 1955 m. lapkričio 30 d., autorius Nguyen Huu Tien.
Žvaigždė simbolizuoja Vietnamo komunistų partijos lyderiavimą, raudona spalva – revoliuciją.
Rutulio stūmimas
thumb|Rutulio stūmikas Rutulio stūmimas – lengvosios atletikos šaka, kurioje varžomasi kas toliau nustums (numes) sunkų metalinį rutulį. Šiais laikais vyrų varžybose yra naudojamas 7,25 kg svorio įrankis. Rutulys stumiamas iš 2,135 m skersmens apvalios aikštelės.
Mariner 2
Kosminis aparatas ir jo sistemos
"Mariner 2" kosminis aparatas buvo identiškas anksčiau paleistam „Mariner 1“.
„Mariner 2“ pagamintas iš aštuonkampio 1,04 metro skersmens ir 36 cm storio pagrindo, sudaryto iš 6 skyrių, kuriuose sumontuota elektroninė įranga moksliniams eksperimentams atlikti, ryšiui palaikyti, duomenims koduoti, skaičiuoti, matuoti laiką, energijai kontroliuoti, taip pat baterijos ir jų įkrovikliai, padėties kontrolės dujų talpyklos ir variklis. Pagrindo viršuje sumontuotas aukštas piramidės formos stiebas, prie kurio pritvirtinta mokslinių eksperimentų įranga. „Mariner 2“ aukštis su stiebu sudaro 3,66 m. Abiejuose pagrindo pusėse sumontuoti stačiakampio formos 5,05 m ilgio ir 0,76 m pločio saulės elementų plokščių sparnai. Korpuso apačioje sumontuota didelė dubens formos kryptinė antena su specialiu laikikliu.
Rutulio stūmimas
Istorija
Rutulio stūmimas tiesiogiai kilo iš sunkių akmenų‚ senovėje naudotų kaip ginklas, mėtymo. XIV a., kai buvo išrastos patrankos, akmenis pakeitė ketaus sviediniai, kurie naudoti koledžų varžybose jau XIX a. viduryje. Vyrų rutulio stūmimo varžybos įvyko jau 1896 m. Olimpiadoje Atėnuose. Moterų rungtis įtraukta į olimpinių rungčių sąrašą nuo 1948 metų Londono olimpinių žaidynių.
Mariner 2
Kosminis aparatas ir jo sistemos
„Mariner 2“ energijos sistemą sudaro du saulės elementų sparnai (vienas 183x76 cm, kitas 152x76 cm), prie jų 31 cm ilgio dakrono plokštės, skirtos pusiausvyrai dėl saulės slėgio palaikyti. Saulės elementai energiją tiekė tiesiogiai kosminiam aparatui, taip pat įkraudavo 1000 Wh hermetiškas sidabro-cinko baterijas. Iš baterijų energija kosminiam aparatui buvo tiekiama kai saulės elementai negaudavo Saulės šviesos, arba kai saulės elementų tiekiamos energijos nepakakdavo, taip pat baterijos buvo naudojamos energijai tiekti, kol saulės elementai išsiskleidė paleidus „Mariner 2“.
Ryšių sistema sudaryta iš 3W galios nepertraukiamo signalo siųstuvo, didelės galios dubens formos kryptinės antenos, cilindrinės bekryptės antenos, sumontuotos eksperimentų įrangos stiebo viršuje, ir dviejų komandų antenų, sumontuotų saulės elementų plokščių galuose, į kurias buvo perduodamos kurso manevrų instrukcijos bei kitos valdymo funkcijos.
Juozas Jurgėla
Juozas Jurgėla (1911 m. rugpjūčio 11 d. – 1961 m. gegužės 2 d. Čikagoje) – Lietuvos krepšininkas, Europos čempionas. Ūgis – 175 cm.
Mariner 2
Kosminis aparatas ir jo sistemos
Kosminio aparato judėjimui naudojamas raketinis kuras (grynas hidrazinas), uždegamas azoto tetroksidą apšaudant aliuminio oksido šaratukais. Manevravimui naudoti 4 reaktyvinės mentės.
Juozas Jurgėla
Biografija
Studijavo Kaune, nuo 1925 m. žaidė krepšinį miesto Grandies klube, su šia komanda pirmojoje Lietuvos tautinėje olimpiadoje užėmė trečiąją vietą. Pakviestas į Lietuvos vyrų krepšinio rinktinę du kartus (1937 m. Rygoje ir 1939 m. Kaune) tapo Europos čempionu. Rinktinės garbę gynė keturis kartus, pasižymėjo brandžiu taktiniu žaidimu.
Sneifelis
Sneifelis  – aukščiausias (620 m virš jūros lygio) Meno salos kalnas. Viršūnėje yra geležinkelio stotis, kavinė, keli komunikaciniai bokštai.
Juozas Jurgėla
Biografija
Antrojo pasaulinio karo pabaigoje pasitraukė į Vokietiją, vėliau persikėlė į JAV.
Sneifelis
Pavadinimas kilęs iš 'sniego kalva, sniego kalnas'.
Girstenys
Girstenys arba Nadeždinas (, nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, nuo 2006 m. gruodžio 28 d. Kovrovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Sneifelis
Vaizdai
Kalno viršūnėje informacinė lenta rodo penkias kryptis ir nuotolius:
Kelionė į Sneifelį
Į Sneifelį turistus veža sezoninė tramvajų linija, kuri vadinasi Sneifelio kalnų geležinkelis (Snaefell Mountain Railway). Ji paprastai veikia balandžio-spalio mėnesiais – keleivius veža 6,4 km ilgio maršrutu iš Leksio (Laxey) į Sneifelio viršūnę.
Pėsti lankytojai dažnai išeina iš automobilių stovėjimo aikštelės prie Bungalow geležinkelio stoties (Bungalow railway station), kuri yra paskutinė geležinkelio stotis prie viršūnės, toliau – tik galinė pačioje viršūnėje (Snaefell Summit railway station). Nuo aikštelės į viršūnę veda grubus pėsčiųjų takas. Dalis tako paviršiaus yra uola, dalis žvirgždas, skalūnai ar apaugęs žole. Tako pakilimo kampas artėjant link viršūnės didėja. tačiau jokios lipimo įrangos nereikia. Tačiau reikia atsargumo, kadangi stačiose vietose gruntinis, akmenuotas ar žole apaugęs takas būna slidus. Sausu oru kilimo šiuo taku trukmė yra apie 45 minutes.
Aukščiausią kalno viršūnės tašką žymi geodezinis ženklas, įtvirtintas mažame betoniniame obeliske. Greta yra akmenų kernas su informacine plokšte.
Girstenys
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Girstenīs prūsiškos kilmės. 1261 m. minimas Gierstenis. 1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities Plutvinų dvaro palivarkas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947–2006 m. Muromskojės apylinkės kaimas.
Belgų mėlynieji galvijai
Belgų mėlynieji galvijai – tai mėsinių galvijų veislė, pradėta formuoti XIX a. Belgijoje, vietinius galvijus kryžminant su šorthornais ir šarolė, tačiau atranka pradėta ir veislė susiformavo XX a. pradžioje. Vienu metu net buvo bandoma veisti du tipus: pieno ir mėsos, bet dabar vykdoma tik mėsinio tipo selekcija. Dabartinis veislės modelis susiformavo trijų pagrindinių bulių: Gedeono ir dviejų jo antros kartos palikuonių – pagrindu.
Belgų mėlynieji stambūs galvijai su apvaliais išsišokusiais raumenimis. Jų nugaros tiesios, strėnos nuolaidžios, kojos tvirtos, eisena - lengva. Ramaus charakterio. Gali būti baltos, melsvos su dėmėmis ar netgi juodos spalvos. Karvių svoris – 700–800 kg, bulių – 1100–1300 kg. Lyginant su šarole, jų raumenų masė, pieningumas ir prieaugiai didesni, tačiau jie bręsta vėliau. Nors intervalai tarp apsiveršiavimų ir veršelių mirtingumas panašūs, tačiau jų karvės sunkiau veršiuojasi, todėl dažnai neapsieinama ir be Cezario pjūvio. Belgų mėlynųjų skerdenas dengia perpus mažesnis riebalų sluoksnis negu kitų mėsinių galvijų, tačiau prastesni kai kurie mėsos kokybės rodikliai (spalva, marmuringumas). Jų tolesnei selekcijai numatomas naujas standartas. Į Lietuvą šios veislės galvijai įvežti 2005 metais.
Verslo diplomatija
Verslo diplomatija – visuma priemonių, kurių pagalba ūkio subjektas siekia patenkinti savo ekonominius interesus, mezgant, palaikant ir plėtojant ekonominius bei su jais glaudžiai susijusius santykius su užsienio subjektais.
Formos
Pagal šalių skaičių – dvišalė, trišalė, keturšalė (daugiašalė) diplomatija.
Išskiriama tiesioginė ir netiesioginė diplomatija. Verslo diplomatija ir verslo interesų užtikrinimas atliekamas per konkrečius asmenis. Tai gali būti komercijos atašė, prekybos atstovas, prokūristas.
Tiesioginės diplomatijos atveju veikia atitinkamų organizacijų vadovai (koncernų prezidentai) arba jų deleguoti asmenys (regionų, departamentų direktoriai).
Užsienyje yra prašoma verslo partnerių atstovauti ūkio subjektą užsienyje. Taip pat gali būti siunčiamas prekybos atstovas, darbuotojas.
Didesnių įmonių, organizacijų atveju yra steigiamos atitinkamos atstovybės. Tarptautinių koncernų filialai, atstovybės dažnai būna didesnės nei kai kurių valstybių diplomatinė atstovybė. Tai paaiškinama tuo, kad skiriasi valstybių ir atitinkamų įmonių grupių ekonominiai bei kiti interesai atitinkame regione, todėl ir atstovavimui skiriami ištekliai nėra vienodi.
Mažeikių rajono savivaldybės taryba 2007–2011 m.
Mažeikių rajono savivaldybės taryba – Mažeikių rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2007 m. vasario 25 d. visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal proporcinę rinkimų sistemą ir Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus.
Partijos
Rinkimuose dalyvavusios partijos gavo vietų:
Veikla
Pirmasis tarybos posėdis įvyko 2007 m. balandžio 12 d. Savivaldybės meru visais balsais išrinktas Vilhelmas Džiugelis, mero pavaduotoju Rimantas Norkus. Administracijos direktoriumi paskirtas Bronius Kryžius, administracijos direktoriaus pavaduotoju Romualdas Sakalauskas.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Rimantas Zdanavičius
Rimantas Zdanavičius (1937 m. liepos 9 d. Šiauliuose) – choro dirigentas ir pedagogas.
Biografija
1953–1957 choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio muzikos mokykloje (dėst. D. Vaitkutė). 1957–1962 choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. P. Bekerio klasė).
1962–1969 Klaipėdos S. Šimkaus aukštesniosios muzikos mokyklos choro dirigavimo dėstytojas. 1963 uostamiestyje suorganizavo berniukų chorą, kuris 1966 pasivadino „Gintarėlio“ vardu. Dirigentas nuo 30 dalyvių chorą išaugino iki 80 jaunųjų dainininkų ir pasiekė svarių meninių laimėjimų. Kolektyvą parengė Klaipėdos miesto ir respublikinėms dainų šventėms, berniukų chorų sąskrydžiams Klaipėdoje (1966) ir Vilniuje (1968), kantatų ir oratorijų festivaliui Vilniuje (1968). Koncertų surengė Klaipėdoje, Kaliningrade, Liepojoje, Palangoje, Plungėje, Skuode, Kaune ir Vilniuje. Kartu su Marijampolės berniukų choru „Vyturėlis“ parengė G. Pergolesi „Stabat Mater" (talkino Lietuvos kamerinis orkestras, dirigentas S. Sondeckis).
1966 R. Zdanavičius Klaipėdoje suorganizavo kamerinį mišrųjį chorą ir keletą metų jam kūrybiškai vadovavo. Į kolektyvą sutelkęs muzikos pedagogus ir chorinio dainavimo mėgėjus (apie 30 dalyvių), išmokė senųjų italų ir vokiečių kompozitorių kūrinių bei lietuvių klasikų dainų, surengė su juo koncertų Klaipėdoje, Kaune ir kitur, dainavo J. Naujalio ir Č. Sasnausko gimimo 100-ųjų metinių jubiliejiniuose renginiuose Vilniuje.
1969–1971 Vilniaus B. Dvariono vaikų muzikos mokyklos mokytojas ir choro studijos vadovas. 1970–1976 Lietuvos aklųjų draugijos kamerinio mišriojo choro pirmasis meno vadovas ir dirigentas. Per penkerius metus kolektyvą išaugino iki 44 dainininkų, išmokė apie 100 įvairių epochų ir stilių kūrinių ir surengė kelis šimtus koncertų. Nemaža kūrinių choras įrašė į magnetofono juostą, išleido plokštelę, dalyvavo įvairiuose kultūros renginiuose. Choras pirmas Lietuvoje atliko J. Haydno Mišias B-dur, monumentalų A. Senderovo kūrinį – vokalinę – simfoninę poemą „Ikaras“, A. Vivaldi kantatą „Magnificat“, J. Juozapaičio vokalinį ciklą „Tekėk, saulele" ir kt. Chorui dažnai talkino Lietuvos kamerinis orkestras, diriguojamas S. Sondeckio.
Nuo 1971 R. Zdanavičius Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinės meno mokyklos choro dirigavimo dėstytojas ir moksleivių choro studijos vadovas. Į choro mokomąsias programas įtraukė daug senųjų italų kompozitorių kūrinių, propagavo lietuvių kompozitorių originalius kūrinius ir harmonizuotas liaudies dainas. 1977 pastatėB. Kutavičiaus operą „Kaulo senis ant geležinio kalno“, 1979 pirmas parengėB. Kutavičiaus oratoriją „Paskutinės pagonių apeigos“ – kūrinys ne kartą skambėjo Vilniuje, atliktas Rygoje, Leningrade ir Maskvoje. Taip pat parengė A. Scarlatti „Stabat Mater“, J. Haydno „Missa brevis“ ir Mišias B-dur, B. Britteno „Missa brevis“, ištraukas iš G. F. Händelio „Šventinės oratorijos" ir kitų autorių kūrinių. Choras koncertavo Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, Šiauliuose, Panevėžyje, Marijampolėje ir Druskininkuose, išleido keturias plokšteles, padarė fondinių įrašų Lietuvos radijui, televizijai ir kino filmams.
1981 Lietuvos mokslininkų rūmuose subūrė jaunimo kamerinį mišrųjį chorą ir kurį laiką jam vadovavo. 1989 rudenį pradėjo vadovauti Vilniaus universiteto studentų mišriajam chorui. Kolektyvą parengė 50-mečio jubiliejiniam koncertui, 1990 Lietuvos tautinei ir 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje – dalyvavo ir konkurse. Choras koncertavo Vilniaus Šv. Jono bažnyčioje ir Panevėžio katedroje, 1992 Norvegijoje, 1993 Danijoje, dalyvavo popiežiaus Jono Pauliaus II vizito Lietuvoje renginiuose.
R. Zdanavičius buvo respublikinių dainų švenčių konsultantas, Klaipėdos ir Vilniaus miestų dainų švenčių, 1967 respublikinės meno ir sporto šventės Vilniuje dirigentas. Pagal jo parengtą programą Lietuvos vaikų muzikos mokyklose imta steigti chorinio dainavimo skyrius. 1994 išvyko dirbti į Ispaniją, kur Vigo miesto privačioje konservatorijoje dėsto choro disciplinas, vadovauja vaikų ir jaunimo chorams. Taip pat yra Vigo universiteto studentų mišriojo choro (35 dalyviai) meno vadovas ir dirigentas. Choras surengė koncertų Granadoje, Pamplonoje, Barselonoje ir kituose Ispanijos miestuose, taip pat Portugalijoje – Porto mieste.
Koncertų programose – ispanų senoji muzika, Vakarų Europos klasikų ir šiuolaikinių kompozitorių kūriniai. R. Zdanavičius 1994 ir 1997 suorganizavo Vigo miesto vaikų chorų dainų šventes, kuriose dalyvavo po 500 dainininkų.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Mariner 2
Skrydžio aprašymas
Saulės elementų plokštės galutinai išsiskleidė praėjus 44 minutėms nuo paleidimo iš Žemės.
1962 m. rugpjūčio 29 d. buvo pasiųstos komandos pradėti skrydžio metu vyksiančius eksperimentus. Rugsėjo 4 d. 22:49:00 UTC buvo inicijuotas kurso manevras, kuris buvo sėkmingai įvykdytas iki rugsėjo 5 d. 2:45:24 UTC. Rugsėjo 8 d. 17:50 UTC kosminis aparatas staiga prarado pozicijos erdvėje kontrolę, tačiau po 3 min. ji buvo atstatyta panaudojant giroskopus; manoma, kad tai įvyko „Mariner 2“ susidūrus su mažu objektu.
Spalio 30 d. netikėtai sutriko vienos iš saulės elementų plokštės veikla, mokslinių tyrimų skrydžio metu prietaisai išjungiami. Praėjus savaitei, saulės elementų plokštės veikla atsistatė ir prietaisai vėl įjungiami. Lapkričio 15 d. plokštės veikla vėl sutriko, tačiau „Mariner 2“ jau buvo pakankamai arti Saulės, užteko ir vienos plokštės elementų teikiamos energijos.
Gruodžio 14 d. įsijungė radiometrai. „Mariner 2“ priartėjo prie Veneros nematomoje iš Žemės pusėje ir praskriejo pro ją. Arčiausiai Veneros kosminis aparatas buvo 1962 m. gruodžio 14 d. 19:59:28 UTC, atstumas 34 773 km.
Praskriejus Venerą, vėl įjungtas skrydžio režimas. Kosminis aparatas perihelyje buvo gruodžio 27 d., nuotolis nuo Žemės 105 464 560 km. Paskutiniai duomenys iš „Mariner 2“ gauti 1963 m. sausio 3 d. 07:00 UTC. Šiuo metu neveikiantis „Mariner 2“ skrieja heliocentrine orbita.
Moksliniai rezultatai
Moksliniu požiūriu ištyrus informaciją, perduotą „Mariner 2“, nustatyta, kad Veneros paviršiaus temperatūra labai aukšta, magnetinio lauko aplink Venerą neužfiksuota, saulės vėjas tarplanetinėje erdvėje fiksuojamas nepertraukiamai (egzistuoja nuolat), kosminių dulkių tankis (kiekis) tarpplanetinėje erdvėje yra žymiai mažesnis nei erdvėje aplink Žemę.
Mariner
Honorijus Tiškevičius Logoiskis
Honorijus Tiškevičius Logoiskis (, 1766 m. – 1783 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras, didikas, Lelijos herbo grafas, Abiejų Tautų Respublikos karinis veikėjas.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės Logoisko šakos. Tėvas Jurgis Mikalojus Tiškevičius Logoiskis. Motina Antanina Potocka Foks. Broliai Gabrielius Tiškevičius Logoiskis, Motiejus Tiškevičius Logoiskis
Šeima
Žmona Teklė Boguševičiūtė (Tekla Bohuszewicz), sūnus Ferdinandas Tiškevičius Logoiskis.
Regioniniai struktūriniai pokyčiai
Im [[Reino-Maino sritis: jau keli dešimtmečiai vyksta pastebima kaita|thumb]]
Regioniniai struktūriniai pokyčiai – dalykiniai, darbuotojų kompetencijos, konkurencingumo, adaptyvumo pasikeitimai tam tikrame regione.
Jų dėka daroma įtaka infrastruktūrai. Pagal kaitos intensyvumą gali būti dinamiški bei nuoseklūs. Pokyčiai veikia regiono ekonomiką, o per ją – kartu ir makroeokonomiką.
Dažnai sąlygojami investicijų.
Amapa
Amapa  – valstija Brazilijoje, šalies šiaurinėje dalyje. Ribojasi su Paros valstija iš pietų ir vakarų, su Prancūzijos Gviana šiaurėje ir su Surinamu šiaurės vakaruose. Šiaurės rytinį pakraštį skalauja Atlanto vandenynas. Valstijos sostinė – Makapa.
Geografija
Beveik visą valstiją užima plokščia lyguma, tankiai apaugusi Amazonijos džiunglėmis. Šiaurėje, vakaruose yra aukštumų, iškylančių virš 500 m. Vandenyno pakrantė žema, pelkėta, apaugusi mangrovių sąžalynais. Buvusiose miško kirtavietėse vyrauja savanos.
Lėgai
Lėgai – kaimas Rietavo savivaldybėje, 16 km nuo Rietavo.
Amapa
Geografija
Klimatas tropinis, labai drėgnas. Valstija tankiai išraižyta upių tinklu: pietinį pakraštį užima Amazonės upės delta. Šios upės baseinui priklauso dauguma valstijos upių. Kitose teka tiesiai į vandenyną arba priklauso į šiaurę tekančios Ojapokės upės baseinui. Upėse nemažai slenksčių ir krioklių.
Gyventojai
Etninė sudėtis:
Didžiausi miestai
thumb|left|250px|Ojapokės miestelis
FLCL
FLCL  – šešių OVA serijų japonų anime, daugiausiai režisuotas japono Kadzuja Curumaki.
Anime veiksmas sukasi apie 12-kos metų berniuką Nandaba Naota, gyvenantį išgalvotame ramiame didžiulio Mabasė miesto priemiestyje, Japonijoje. Naota gyvena su ištvirkusiu tėvu Kamon ir seneliu, beisbolo treneriu, Šigekuni. Jo brolis Tasuku – puikus beisbolo žaidėjas, išvykęs į JAV žaisti šio žaidimo. Naotos gyvenimo rutina susideda iš ėjimo į mokyklą, buvimo kartu su brolio mergina Samedžima Mamimi (jos ir Naotos santykiai neaiškus žiūrovui ir pačiam Naotai) bei grįžimo namo. Naotos gyvenimas apvirsta aukštyn kojom, kai jį su motoroleriu „Vespa“ partrenkia ir su elektrine gitara į galvą smogia maištinga mergina Haruhara Haruko, kuri vėliau tampa Naotos šeimos namų šeimininkė.
Mončio Holo uždavinys
Paradoksas
thumb|right|Už vienerių durų slepiasi mašina, o už kitų dvejų - ožkos. Pirmasis duris atveria vedėjas ir už jo pasirinktų durų būtinai yra ožka.
Tarkime, kad jūs esate žaidime, kuriame turite pasirinkti vienerias iš trejų durų. Už vienerių durų yra automobilis (pagrindinis prizas), o už kitų dvejų durų - ožkos (paguodos prizai). Mašina ir ožkos yra atsitiktinai sudėliojamos už durų prieš prasidedant laidai. Žaidimo taisyklės yra tokios: jums pasirinkus vienerias duris, tos durys lieka uždarytos. Žaidimo vedėjas Montis Holas, kuris žino, kas yra už kiekvienų durų, dabar turi atverti vienerias iš jūsų nepasirinktų durų. Jis privalo atverti duris, už kurių slėptųsi ožka. Jei jūs pasirinkote duris, už kurių yra automobilis, vedėjas atveria bet kurias iš dvejų durų, kadangi už jų abejų slepiasi ožkos. Atvėręs duris vedėjas jūsų paklausia, ar norėsite pasilikti su savo pirmuoju pasirinkimu, ar norėsite jį pakeisti ir atverti kitas duris. Pavyzdžiui, įsivaizduokite, kad pasirenkate pirmąsias duris ir po to vedėjas atveria trečiąsias duris, už kurių yra ožka. Tada vedėjas jūsų paklausia „Ar norite pakeisti savo pasirinkimą ir atverti antrąsias duris?“. Ar jums apsimoka priimti šį vedėjo pasiūlymą?
FLCL
Muzika
Labai svarbią vietą „FLCL“ užima muzika. Didžiąją dalį foninės muzikos sukūrė ir atliko japonų roko grupė „the pillows“, kuri po anime išleidimo sulaukė pasisekimo. Jų daina „Ride on Shooting Star“, skambanti kiekvienos FLCL serijos pabaigoje, laikoma firminiu grupės ženklu. Yra išleisti du FLCL muzikos CD (Addict ir King of Pirates) ir vienas geriausiųjų šio anime dainų rinkinys (FLCL No. 3). Konkrečios dainos naudojamos tik konkrečiose anime scenose, pavyzdžiui, daina „Little Busters“ grojama, tik kai Canti susijungia su Atomsk galia.
Manga
Pagal FLCL anime yra sukurtas dviejų dalių manga tuo pačiu pavadinimu, kurio piešimo stilius gerokai skiriasi nuo anime. Manga linijos piešiamos nerūpestingai, sukeliant paaugliško maištingumo pojūtį. Taip pat knyginės adaptacijos siužetas šiek tiek skiriasi nuo originalo, bet tema išlieka nepakitusi. Manga būdingas siužeto užbėgimas ir grįžimas prie nuoseklaus pasakojimo. Manga sukūrė Hadžimė Ueda, daugiausiai žinomas kaip dōjinshi artistas.
Mončio Holo uždavinys
Sprendimai
Kadangi žaidėjas niekaip negali žinoti, už kurių durų slepiasi automobilis, daugelis žmonių intuityviai galvoja, kad abejos durys turi tokią pačią galimybę būti laimingomis ir todėl yra nesvarbu, ar žaidėjas pakeis savo pasirinkimą, ar ne. Vis dėlto, iš tikrųjų pakeisdamas savo pasirinkimą, žaidėjas padvigubina laimėjimo tikimybę nuo 1/3 iki 2/3. Yra keli būdai tą įrodyti. Vienas iš populiariausių sprendimų gali būti pavaizduotas tokia schema:
Kitas sprendimo būdas
Kitas būdas suprasti sprendimą yra galvoti apie dvejas duris, kurių žaidėjas iš pradžių nepasirinko, kaip apie vieną objektą. Iš pradžių, tikimybė, kad už vienerių iš šių dvejų durų slepiasi automobilis yra 2/3. Vedėjui atvėrus vienas iš šių durų, ši tikimybė nesumažėja, kadangi vedėjas turi būtinai atverti nelaimingas duris. 176px|left|thumb|Tikimybė, kad už žaidėjo pasirinktų durų slepiasi automobilis yra 1/3 o kad jis yra už vienos iš kitų dvejų durų - 2/3. 197px|none|thumb|Tikimybė, kad pradinis žaidėjo pasirinkimas laimės tebėra 1/3. Skirtumas tik tas, kad tikimybė, kad už vedėjo atidarytų durų yra automobilis po jų atidarymo tampa lygi nuliui. Taigi lieka 2/3 tikimybė, kad automobilis yra už neatidarytų ir žaidėjo nepasirinktų durų.
Karšuliečiai
Karšuliečiai (Dipsacales) – Magnolijainių (Magnoliopsida) klasės astražiedžių (Asteridae) poklasio augalų eilė.
Derkinčiai
Derkinčiai – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 9 km nuo Notėnų, 2,5 km į pietus nuo Šačių. Teka Šata, sudarytas Derkinčių tvenkinys.
453 m. pr. m. e.
'''453 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Azijos tigrai
Azijos tigrai – itin sparčiai besivystančios Pietryčių Azijos valstybės.
Tai Pietų Korėja, Singapūras, Honkongas ir Taivanas.
Dėl aktyvios eksporto politikos ir užsienio prekybos mastų dar vadinami agresyviaisiais Azijos tigrais, kadangi už žemą kainą eksportuoja nemažai aukštųjų technologijų produkcijos, pramonėje naudoja vis modernesnes skaitmenines technologijas.
Jonas Kusa
Jonas Kusa (1909 m. – po 1941 m.) – Lietuvos sporto žurnalistas, vertėjas.
Azijos tigrai
Terminas atsirado XX a. 9 deš., apibūdinant dinamišką Pietryčių Azijos ekonomikos augimą.
Jonas Kusa
Biografija
Studijavo Vytauto Didžiojo universitete Humanitarinių mokslų fakultete.
Graumena
Prasideda Uždvario miške ir Užvėnų k. apyl. (Klaipėdos raj.), 7 km į vakarus nuo Kvėdarnos. Nuo ištakos iki Kančaičių k. (Šilutės raj.) teka į pietvakarius, toliau į šiaurės vakarus. Įteka į Šalpę, 11 km nuo jos žiočių, ties Jonikais. Vidut. nuolydis 237 cm/km.
Jonas Kusa
Biografija
Nuo 1928 m. pradėjo bendradarbiauti leidiniuose „Lietuva“ ir „Lietuvis“. Atsikūrus „Lietuvos aidui“, pradėjo jame dirbti korektoriumi, 1938-1940 m. sporto skyriaus vedėjas. Vienas pirmųjų Lietuvos sporto žurnalistų. Kartu ir žurnalo „Jaunoji karta“ atsakingasis sekretorius. Bendradarbiavo leidiniuose „Akademikas“, „Vairas“, „Fiziškas auklėjimas“, rašė į Lietuvos žurnalistų sąjungos metraščius. Išvertė į lietuvių kalba grožinių kūrinių. 1941 m. sovietinės valdžios represuotas; tolesnis likimas nežinomas.
Graumena
1992 m. įkurtas Hidrografinis Graumenos draustinis, su tikslu išsaugoti negilaus salpinio slėnio stipriai vingiuotą Graumenos žemupį. Graumenoje, 21 km ilgio ruože nuo Šalpės ir Graumenos santakos Lietuvos respublikos įstatymų saugomi upėtakiai, šlakiai ir kirtikliai.
Intakai:
Etimologija
Graumenos vardas kilęs nuo žodžių graumuo („miško gelmė, tankumynas“), graumenys („medžių pripuvęs tankus miškas“).
Marta Roure
Marta Roure i Besolí (g. 1981 m. sausio 16 d. Andoroje) – Andoros dainininkė ir aktorė. Ji atstovavo Andorai 2004 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Jugarem a estimar-nos“ ir pusfinalyje užėmė 18 vietą.
Biografija
Gimė muzikų šeimoje. 2004 metais Andoros televizijos kanalas TVA išrinko Martą atstovauti savo šaliai 2004 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Jugarem a estimar-nos“. Tai buvo pirmasis Andoros dalyvavimas konkurse. Taip pat šiame konkurse pirmą kartą daina buvo atliekama katalonų kalba. Daina surinkusi dvylika taškų užėmė 18 vietą. Tų pačių metų lapkričio 8 dieną ji išleido debiutinį albumą „Nua“.
Vladas Zinkevičius
Vladas Zinkevičius (1923 m. vasario 4 d. Kauno priemiestyje Šančiuose – 1982 m. sausio 26 d. tragiškai žuvo Maskvoje) – Lietuvos pedagogas, chorvedys ir vargonininkas.
Biografija
Augo muzikalioje šeimoje. 1932–1936 m. mokėsi Šančių pradžios mokykloje, 1936–1941 m. Kauno 2-ojoje progimnazijoje, dainavo moksleivių chore, kuriam tada vadovavo A. Jankauskas ir F. Svirskis.
Vokiečių okupacijos metais dirbo Kauno pašto siuntinių skyriuje. 1945–1949 m. mokėsi Kauno mokytojų seminarijoje. 1956–1961 m. neakivaizdiniu būdu choro dirigavimą studijavo Juozo Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje (dėst. Jonas Narvidas, Lionginas Abarius, Boleslovas Piekarskis, Antanas Jozėnas, Danutė Einikienė-Dovydėnaitė).