cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nacionalinis frontas (Albanija)
Istorija
Nacionalinis frontas oficialiai įkurtas 1942 m. lapkričio mėn., sujungus kelių nacionalistų pastangas. Jis bandė bendradarbiauti su Albanijos komunistų partizanais, vadovaujamais Enver Hoxha ir susibūrusiais į „Nacionalinį išsivadavimo judėjimą“ (LANÇ), bandydamas pritraukti juos prie nacionalistinio kelio, tačiau Frontas pasmerkė bet kokį LANÇ bendradarbiavimą su Jugoslavijos partizanais, kuriuos laikė prigimtiniais Albanijos priešais. Taip suiro bendradarbiavimo planai.
1943 m. Italijai atsidūrus ties pralaimėjimo riba, Albanijos nacionalinis išsivadavimo jūdėjimas (LANÇ) ir Nacionalinis frontas surengė susirinkimą Mukje kaime. Nacionalinis frontas sudarė trapią sąjungą su komunistų vadovaujama LANÇ ir veikė kaip pasipriešinimo grupė prieš italus. Po Mukje susitarimo miglota abipusė tolerancija, egzistavusi tarp nacionalistų ir komunistų, greitai išgaravo. Sąjungininkai negalėjo garantuoti, kad Kosovas bus Albanijos dalis, nes jie pasisakė už okupuotų tautų atkūrimą pagal iki Antrojo pasaulinio karo buvusias sienas, todėl judėjimas su jais nenorėjo bendradarbiauti.
Nepaisant to, kad jų požiūris į Sąjungininkus buvo atsainus, nacionalistai baiminosi, kad Sąjungininkų pergalė kare gali lemti LANÇ pergalę ir komunistų kontrolę Albanijoje. Jų silpną požiūrį į britus skatino ir noras išsaugoti okupuotą suvienytą albanų valstybę pagal 1941 m. italų nubrėžtas sienas, nes jie labai priešinosi ir baiminosi, kad jugoslavams vėl atitektų Kosovas ir Debaras, ir bijojo, kad Sąjungininkai, remdami graikus, gali sutrukdyti jiems atsiimti Čameriją ir atimti iš jų pietines Korčės ir Girokasterio provincijas, kurios buvo jų judėjimo šerdis. Tikraisiais savo priešais jie laikė jugoslavus ir graikus.
Mukje susitarimas iš karto sukėlė priešišką Jugoslavijos atstovo Albanijoje Svetozar Vukmanović reakciją. Jis pasmerkė susitarimą ir darė spaudimą LANÇ, kad šis nedelsiant jį panaikintų, o Jugoslavijos komunistų lyderis Milovan Djilas vėliau Nacionalinį frontą pavadino „albanų fašistais“.
Prieš italus kovojusiam Nacionaliniam frontui kilo grėsmė susidurti su didesnėmis LANÇ ir Sąjungininkų remiamų Jugoslavijos partizanų pajėgomis. 1943 m. rudenį, Italijai pasidavus, nacistinė Vokietija okupavo visą Albaniją. Bijodami didesnių pajėgų, Frontas sudarė sandėrį su vokiečiais ir Tiranoje suformavo „neutralią vyriausybę“, kuri tęsė karą su LANÇ ir Jugoslavijos partizanais.
Albanijoje
thumb|198x198px|[[Midhat Frashëri, Nacionalinio fronto lyderis.]] Albanų nacionalistas Safet Butka įvairiais laikotarpiais bandė bendradarbiauti su komunistų dominuojamu Nacionalinu išsivadavimo judėjimu (LANÇ). 1943 m. sausį Pietų Albanijoje kai kurie partizanų daliniai kartu su „Balli Kombëtar“ kovėsi Džormo mūšyje, kur nugalėjo ir sutriuškino italų karius. 1943 m. vasario mėn. jis surengė susitikimą su LANÇ atstovais ir 1943 m. kovo mėn. buvo pasiektas susitarimas dėl bendradarbiavimo. Be to, 1943 m. rugpjūtį sudarė dar vieną vietinį susitarimą ir buvo vienas iš Mukje susitarimo iniciatorių ir rėmėjų. Komunistų vadovaujama LANÇ reikalavo, kad po karo Kosovas būtų perduotas Albanijai. 1943 m. rugpjūtį LANÇ susitiko su nacionalistais ir susitarė dėl Didžiosios Albanijos įkūrimo. Tačiau susitarimas truko neilgai, nes jį pasmerkė Albanijos komunistai. Albanijos pietuose paaštrėjo priešprieša tarp komunistų ir nacionalistų. Komunistai beveik iš karto atsisakė Mukje susitarimo ir, baimindamiesi, kad britai gali atidaryti antrąjį frontą Balkanuose ir paremti nacionalistus, išleido įsakymą sunaikinti Nacionalinį frontą, kad ir kur jis būtų rastas. Šie veiksniai prisidėjo prie to, kad Nacionaliniame fronte susiformavo stipri neapykanta komunistams.
Sudarę kolaborantų vyriausybę, nacionalistai smarkiai spaudė komunistus. Į pietvakarius nuo Tiranos jie sunaikino gana didelį komunistų partizanų būrį. 1943 m. rudenį Nacionalinis frontas, padedamas Vokietijos pajėgų, taip pat įsitraukė į įnirtingas kovas su Šiaurės Epyro išsivadavimo frontu Pietų Albanijoje. Per šiuos susirėmimus ši graikų nacionalistų grupuotė buvo sunaikinta ir išnyko kaip kovinė jėga.
Įsteigus Didįjį Trejetą, vokiečiai pradėjo pralaimėti karą. Tai turėjo įtakos ir padėčiai Albanijoje, nes vokiečiai negalėjo aprūpinti nacionalistų. Susiklosčius palankiai komunistams situacijai, partizanai pradėjo plataus masto Nacionalinio fronto puolimą. Britų ryšių karininkai Albanijoje pastebėjo, kad komunistai gautus ginklus daug dažniau naudojo kovai su albanais nei vokiečių persekiojimui. Vakarai pažymėjo, kad komunistai nebūtų laimėję be Didžiosios Britanijos, JAV ir Jugoslavijos paramos ir ginkluotės ir kad LANÇ nebijojo žudyti savo tautiečių.
Kosove ir Vardaro regione
miniatiūra|Nacionalistai atvykstą į [[Prizrenas|Prizreną.|kairėje|238x238px]] Nacionalistai Kosove ir Vardaro regione išryškėjo po Italijos kapituliacijos 1943 m. rugsėjį. 1943 m. rugsėjo 9 d. jie iš italų užėmė Strugą ir Debarą, pasiimdami didžiąją dalį paliktos karinės įrangos. Įkūrus Albanijos okupuotą valdžią, į naujos vyriausybės formavimą įsitraukė pagrindiniai Kosovo „Balli Kombëtar“ nariai. 1943 m. lapkričio 6 d. Berlynas paskelbė, kad regentai ir asamblėja sudarė vyriausybę, kuriai vadovauja Kosovo albanas Rexhep Mitrovica, 1942 m. prisijungęs prie „Balli Kombëtar“ judėjimo ir didžiąją Italijos okupacijos laikotarpio dalį praleidęs Porto Romano kalėjime netoli Duresio. Tarp Mitrovica ministrų kabineto narių, kurių dauguma buvo nacionalistai ir susiję su Vokietija ar Austrija, buvo ir Xhafer Deva. Deva, taip pat iš Kosovo kilęs nacionalistas, buvo paskirtas Rexhep Mitrovica vyriausybės vidaus reikalų ministru ir bendradarbiavo su vokiečiais, kad pasipriešintų komunistų pajėgų plitimui šiaurėje, todėl jam suteiktas tiesioginis vadovavimas naujosios vyriausybės pajėgoms. Kovos Kosove vyko etniniu ir ideologiniu pagrindu: albanų „Balli Kombëtar“ pajėgos kovojo su daugiausia serbų partizanais.
Vardaro Makedonijoje vokiečių ir nacionalistų pajėgos retkarčiais susidurdavo su jugoslavų partizanais. Kičevo miestą, kuris po Italijos kapituliacijos liko Makedonijos ir Albanijos partizanų dalinių rankose, 1943 m. lapkričio pradžioje užpuolė Xhem Hasa nacionalistai. Po 7 dienas trukusių įnirtingų kovų partizanai buvo nugalėti ir priversti trauktis iš miesto. Fiqri Dine, Xhem Hasa ir Hysni Dema bei trys vokiečių majorai taip pat vadovavo karinėms kampanijoms prieš albanų ir jugoslavų partizanus. Kai penktoji partizanų brigada atkovojo Makelare, esančią pusiaukelėje tarp Debaro ir Peškopijos, vokiečiai, padedami Xhem Hasa nacionalistų pajėgų, surengė puolimą iš Debaro ir sutriuškino partizanus. Pagrindiniai „Balli Kombëtar“ centrai šiuose regionuose buvo Kosovo Mitrovica, Drenica ir Tetovas. Buvo pastebėta, kad šiuose regionuose Nacionalinio fronto nacionalistai buvo agresyvesni nei Albanijoje. Dabar, kai situacija pasisuko jų naudai, daugelis nacionalistų pamatė galimybę atkeršyti savo kaimynams serbams už kančias, kurias jie patyrė per pastaruosius du dešimtmečius, ir sudegino galbūt net 30 000 serbų ir juodkalniečių namų. Labiausiai nuo šių išpuolių nukentėjo tarpukario laikotarpiu Kosove apsigyvenę serbai.
Termintiškis
Termintiškis – viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Troškūnų.
Nacionalinis frontas (Albanija)
Juodkalnijoje ir Sandžako regione
1941 m. dalis Juodkalnijos ir Sandžako buvo prijungti prie Albanijos. Prijungti šie miestai: Bijelo Polė, Tutinas, Plavas, Gusinė, Rožajė ir Ulcinis. Kai kurie šiuose regionuose gyvenę Jugoslavijos musulmonai stojo albanų pusėn. Buvęs Novi Pazaro meras Aćif Hadžiahmetović ir Shaban Polluzha vadovaujamos nacionalistų pajėgos sėkmingai atmušė jungtines četnikų ir jugoslavų partizanų pajėgas iš Novi Pazaro ir sutriuškino jų tvirtovę Banioje. Novi Pazarą iki pat 1944 m. gruodžio mėn. kontroliavo Aćif Hadžiahmetović, kuris buvo „Balli Kombëtar“ narys. Tuo metu regione, esančiame tarp nacionalistų valdomo Novi Pazaro ir četnikų kontroliuojamos Raškos, siaurame slėnyje, skiriančiame šiuos du miestus, vyko nuolatinės kovos tarp albanų, Jugoslavijos musulmonų ir serbų.
Graikijoje
„Balli Kombëtar“ taip pat veikė šiaurės vakarų Graikijoje, ypač regione, kurį albanai vadina Čamerija. Tesprotijos administravimas buvo perduotas albanams, nors šis regionas nebuvo oficialiai prijungtas prie Albanijos karalystės. 1943 m. įkurtas „Balli Kombëtar Çam“ (Čamų nacionalinis frontas) sulaukė visokeriopos Vokietijos paramos, nes norėjo kovoti ir su albanų, ir su graikų komunistų partizanais. Šie daliniai buvo naudojami antipartizaninėse operacijose Graikijoje kodiniu pavadinimu „Augustus“. Operacijose dalyvavo daug čamų. Vokiečiai vertino jų paramą: Pulkininkas leitenantas Josefas Remoldas pažymėjo, kad „jie, žinodami apylinkes, įrodė savo vertę žvalgybos misijose“. Keletą kartų šiose žvalgybos misijose buvo kovojama su EDES padaliniais. 1943 m. rugsėjo 27 d. jungtinės vokiečių ir čamų pajėgos pradėjo plataus masto operaciją kaimuose į šiaurę nuo Paramitijos. Šioje operacijoje dalyvavo 150 čamų karių.
Nusikaltimai
miniatiūra|Nacionalistų suvažiavimas [[Tetovas|Tetove 1944 m.|222x222px]] Siekdami sukurti etniškai gryną Didžiąją Albaniją, „Balli Kombëtar“ vykdė teroro kampanijas prieš serbų civilius Kosove ir Juodkalnijoje. Po Antrosios Prizreno lygos įkūrimo „Balli Kombëtar“ kartu su 21-ąja Waffen SS kalnų divizija „Skanderbeg“ išžudė tūkstančius serbų ir iš regiono išvijo nuo 10 000 iki 100 000 serbų kolonistų. 1943 m. spalio mėn. per plataus masto vokiečių puolimą pietų Albanijoje „Balli Kombëtar“ kartu su vokiečių kariuomene užpuolė graikų kaimus ir įvykdė daugybę žiaurių nusikaltimų, įskaitant kaimų deginimą ir egzekucijas civiliams gyventojams.
Atkūrimas
XX a. dešimtojo dešimtmečio pradžioje Albanijoje „Balli Kombëtar“ buvo atgaivinta. Partiją atkurta vadovaujant Abas Ermenji, išlikusiam nacionalistui, kuris 1945 m. komunistams paskelbus pergalę pabėgo iš Albanijos. 1996 m. ji gavo 5 proc. rinkėjų balsų ir dvi vietas parlamente. Nuo to laiko jos įtaka sumažėjo. 2001 m. rinkimuose ji priklausė koalicijai „Sąjunga už pergalę“ (Bashkimi për Fitoren), kuri gavo 37,1 % balsų ir 46 parlamento narius.
Nacionalinis frontas turi skyrius Kosove ir Šiaurės Makedonijoje.
Ištraukti peiliai
Ištraukti peiliai  – 2019 m. JAV sukurtas kriminalinis filmas, kurio režisierius Rian Johnson.
Siužetas
Į žymaus detektyvų rašytojo Harlano Trombio 85-ąjį gimtadienį suvažiuoja visi artimiausi giminaičiai. Sekančią dieną rašytojas randamas negyvas. Nors visi požymiai rodo savižudybę, kartu su įvykį tiriančia policija pasirodo ir privatus seklys, iš anonimo gavęs užsakymą pasidomėti šia mirtimi. Po visų giminaičių apklausos jis pradeda įtarti, kad tai žmogžudystė ir kad beveik visi rašytojo giminaičiai turėjo savų motyvų jai įvykdyti…
Vilniaus agroekologijos mokymo centras
miniatiūra|265px|right|2016 m. vasarą
Vilniaus agroekologijos mokymo centras (iki 2020 m. Vilniaus technologijų, verslo ir žemės ūkio mokykla, santr. VTVŽŪM) – profesinio mokymo įstaiga, esanti Vilniaus rajone, Baltojoje Vokėje. Teikia pirminį ir tęstinį profesinį mokymą, ikimokyklinio ugdymo ir pradinė mokykla. Mokoma dėstomosiomis lietuvių ir lenkų kalbomis. Valstybės biudžetinė įstaiga, pavaldi Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerijai, įstaigos kodas: 191142619.
Istorija
1953 m. Vilniaus miesto Olandų g. buvusiuose Vilniaus žemės ūkio mechanizacijos technikumo centriniuose rūmuose įsteigtas Vilniaus agrozootechnikumas, rengęs agronomus ir zootechnikus. 1955 m. mokslo įstaiga perkelta į Buivydiškes. Joje 1957 m. išleista pirmoji absolventų laida: 21 agronomas ir 17 zootechnikų.
1962 m. Agrozootechnikumas perkeltas į Baltosios Vokės gyvenvietę, buvusio dvaro rūmus. 1965 m. suteiktos patalpos naujame technikumo pastate. 1970 m. įsteigiamas žemės ūkio mechanizacijos skyrius, pradėti rengti ir technikai mechanikai. 1975 m. įstaiga pavadinta Vilniaus tarybinis ūkiu–technikumu.
1978 m. pastatytas naujas bendrabutis, 1987 m. – mechanizacijos paviljonas, įrengtos naujos laboratorijos.
1990 m. ūkis–technikumas tapo Vilniaus aukštesniąja mokykla. Joje buvo rengiami žemės ūkio ekonomikos, mechanizacijos, automobilių priežiūros ir remonto, komercijos, kaimo turizmo specialistai. 1997 m. įsteigtas žemės ūkio mechanizacijos neakivaizdinis skyrius.
2006 m. mokykla reorganizuot į Vilniaus technologijų, verslo ir žemės ūkio mokyklą. Buvo rengiami technikos priežiūros, maisto ruošimo darbuotojai, kaimo turizmo organizatoriai, automobilių mechanikai.
Albanijos futbolo varžybos 1979–1980 m.
Albanijos futbolo varžybos 1979–1980 m.
Vilniaus agroekologijos mokymo centras
Profesinis rengimas
Baigusiems 12 klasių arba vidurinio ugdymo programą siūlomos profesijos:
Tęstinis mokymas
Organizuojami traktorininkų kursai, kuriuos baigusiems suteikiamos TR1, TR2, SM, SZ kategorijos. Jiems keičiami ir išduodami traktorininkų pažymėjimai. Organizuojami ūkininkavimo pradmenų kursai, kuriuos baigusiems įteikiami minimalaus profesinio pasirengimo ūkininkauti kvalifikacijos pažymėjimai. Taip pat nuolat vyksta B kategorijos vairuotojų mokymas.
Ana (2019 filmas)
Ana – 2019 m. režisieriaus Luc Besson sukurtas veiksmo filmas.
Turinys
1987 m. Maskvoje gyvenanti narkomanė Ana dirba turguje ir bet kokia kaina trokšta geresnio gyvenimo. Ji nori užsiverbuoti karinesd pajėgas, tačiau jos vaikinas tam prieštarauja. Kartu su draugais ir Ana jis nesėkmingai bando apiplėšti bankomatą, tačiau žūna. Ana susitinka su KGB verbuotoju Aleksu, kuris tampa jos kuratoriumi, o vėliau ir meilužiu. Prisidengdama modelio darbu, Ana keliauja po visą pasaulį ir vykdo užsakomąsias žmogžudystes, tačiau turi tikslą – po 5 metų būti laisva nuo įsipareigojimų KGB. Deja, netrukus ji supranta, kad užduotys baigsis tik tada, kai ji pati bus nebegyva. Norint ištrūkti, jai reikia pergudrauti savo darbdavius...
FC Sellier & Bellot Vlašim
FC Sellier & Bellot Vlašim – Čekijos futbolo klubas iš Vlašimo.
Istorija
Įkurtas 1922 m.
Spengla (Vileika)
Spengla – bažnytkaimis šiaurės vakarų Baltarusijoje, 12 km į šiaurės vakarus nuo Ižos.
FC Pelundo
„Pelundo“ futbolo klubas arba tiesiog „Pelundo“ – Bisau Gvinėjos futbolo klubas iš Pelundo, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje. Namų rungtynes žaidžia Pelundo stadione, talpinančiame 1 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. 2017–2018 m. sezone iškovojo trečiąją vietą.
Kūlidžo efektas
Biologijoje ir psichologijoje Kūlidžo efektas  – fenomenas, pastebimas žinduolių rūšyse, pagal kurį patinai (ir mažesnėmis apimtimis - patelės) rodo pakartotiną seksualinį potraukį jei yra supažindinami su naujais seksualiai imliais partneriais,  netgi po atsisakymo užsiimti seksu iš ankstesnių, bet vis dar prieinamų lytinių partnerių.
Pavadinimo kilmė
Biheivoristinis endokrinologas Frank A. Beach pirmasis paminėjo frazę „Kūlidžo efektas“ publikacijoje 1955 m., akredituodamas vieną iš savo studentų, kuris ir pasiūlė taip pavadinti šį efektą vienos psichologijos konferencijos metu. Pavadinimas kilo iš 30-tojo JAV prezidento Calvin Coolidge.
Empiriniai įrodymai
Originalūs eksperimentai su žiurkėmis buvo vykdomi tokia tvarka: patinas buvo patalpinamas į uždarą didelę dėžę su keturiomis ar penkiomis žiurkių patelėmis, kurios buvo lytiškai sujaudintos. Patinas netrukus pradėjo nuolat poruotis su visomis žiurkių patelėmis iki tol, kol galiausiai išseko jėgos. Patelės tęsė raginimus, bei laižymą, tačiau patinas neatsakė. Kai į dėžę buvo įdėta nauja patelė, patinas tapo budrus ir pradėjo poruotis dar sykį su naująja patele. Šis fenomenas nėra būdingas tik žiurkėms. Kūlidžo efektas yra dopamino kiekio padidėjimo ir po to sekančių efektų gyvūno limbinei sistemai paaiškinimas.
Vyrai po lytinių santykių patiria refrakcinį laikotarpį. Po ejakuliacijos vyrai dažniausiai praranda erekciją, galimai tam, kad išvengtų savo sėklos išstūmimo iš vaginos sueities (lytinio akto) metu. Vis dėlto šis poejakuliacinis atsparumo periodas yra sumažinamas ar pašalinamas, jei nauja patelė tampa prieinama. Kūlidžo efektas yra cituojamas evoliucijos biologų, kaip įrodymas, kad vyrai yra labiau linkę būti iš naujo sujaudinami naujos lytinių santykių partnerės (vyrams noras turėti lytinių santykių su didesniu partnerių skaičiumi ir įvairumu yra didesnis nei moterims).
Kūlidžo efektas įprastai pastebimas demonstruojamas vyrų, tai yra, vyrai rodo atsinaujinusį susijaudinimą naujomis moterimis, tačiau Lester ir Gorzalka sukūrė modelį, apibrėžiantį, ar Kūlidžo efektas taip pat būdingas ir moterims. Jų eksperimentas, kuriame buvo naudojami žiurkėnai vietoje žiurkių, atrado, kad šis efektas taip pat būdingas ir moterims, tačiau mažesniu mastu.
Karvelė
Karvelė – upelis Vilniaus rajone, Dūkštos dešinysis intakas. Prasideda Karvio ežere, prateka per Karvio kaimą, įteka į Dūkštą 16,6 km nuo jos žiočių.
Priskiriama Neries mažųjų intakų (su Nerimi) baseinui.
Austrijos futbolo varžybos 2019–2020 m.
Austrijos futbolo varžybos 2019–2020 m.
SV Mattersburg bankrotas
2020 m. buvo pranešta, kad SV Mattersburg atsisako Bundeslygos licencijos. Po skandalo susijusio su pagrindiniu klubo rėmėju „Commerzialbank“, futbolo klubas paskelbė bankrotą.
SV Mattersburg klubo prezidentas ir banko vadovas Martinas Pucheris atsistatydino po to, kai 2020 m. liepos 15 d. buvo atskleistas finansinis skandalas susijęs su „Commerzialbank“. Kurį laiką buvo neaišku, ar SV Mattersburg galėtų išsigelbėti, tačiau buvo pasirinktas klubo likvidavimo kelias.
WSG Tirol ekipa, kuri Bundeslygoje buvo paskutinė iš dvylikos dalyvių, 2020/21 m. sezoną galėjo žaisti Bundeslygoje vietoje iškritusio SV Mattersburg.
Finalo rungtynės
---
Tikroji Makoj
Tikroji Makoj – 1993 m. JAV sukurtas veiksmo filmas.
Turinys
Buvusi bankų plėšikė Karen Makoj lygtinai paleidžiama iš kalėjimo, tačiau negali rasti darbo, o buvęs vyras neleidžia pasimatyti su sūnumi, kuriam pasakyta, kad motina mirusi. Negana to, buvęs jos bosas Šmitas, per kurį ji ir atsidūrė kalėjime, nori, kad Karen įvykdytų dar vieną apiplėšimą. Ši nesutinka ir Šmitas pagrobia jos sūnų, tokiu būdu priverstdamas ją dar kartą imtis plėšimo...
FK Baník Sokolov
Sokolovo futbolo klubas „Baník“, o trumpai Sokolovo „Baník“ – Čekijos futbolo klubas iš Sokolovo.
Istorija
Įkurtas 1948 m.
Lichtenšteino futbolo varžybos 2019–2020 m.
Lichtenšteino futbolo varžybos 2019–2020 m.
Albanijos futbolo varžybos 1980–1981 m.
Albanijos futbolo varžybos 1980–1981 m.
MKS Pogoń Oleśnica
Olesnicos „Pogoń“ – Lenkijos futbolo klubas iš Olesnicos.
Istorija
1945 m. gegužės 12 d. įkurtas klubas. Dalyvavo žemesniųjų divizionų pirmenybėse.
1994/1995 m. sezone žaidė Antroje lygoje, tačiau liko 18 vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.
2010 m. klubas susidūrė su finansiniais nepritekliais.
Stadionas
mały|1000px|center|[[Stadion Miejski im. Mirosława Mularczyka]]
Terpinės
Terpinės – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Venciūnų.
Kabilų kalba
Kabilų kalba (Taqbaylit/ⵜⴰⵇⴱⴰⵢⵍⵉⵜ) – berberų kalba (semitų-chamitų šeima), vartojama Šiaurės Afrikoje, šiaurės ir šiaurės rytų Alžyre gyvenančių berberų kabilų. Kabilų kalbos paplitimo sritis dar žinoma kaip Kabilija. Taip pat yra kalbančiųjų kitur Alžyre bei išeivijoje (daugiausia Vakarų Europoje). Kalbančiųjų skaičius – apie 5 mln. žmonių.
Terpežeriai
Terpežeriai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės rytus nuo Skiemonių, tarp Rubikių ežero pietinio kranto, Mūšėjaus, Limino ir Dusyno ežerų. Patenka į Anykščių regioninį parką. Praeina kelias.
Kabilų kalba
Laikoma, kad kabilų kalba kartu su zenagų kalba anksčiausiai atskilo nuo berberų prokalbės.
Terpežeriai
Istorija
Terpežeriai (Zascianek między jeziorami) minimi Ukmergės apskrities seniūnijų 1765 m. inventoriuose. Priklausė Lietuvos didžiajam kunigaikščiui. 1939 m. kaimas buvo išskirstytas į vienkiemius.
Kabilų kalba
thumb|left|200px|Užrašas Kabilijoje arabų, kabilų ir prancūzų kalbomis
Nuo seno kabilų kalba būdavo užrašoma berberų raštu tifinagu. XVIII a. prancūzų etnologas sudarė kabilų-prancūzų žodyną (naudodamas lotyniškus rašmenis). Prancūzams valdant Alžyrą, kabilų kalba pradėta užrašinėti lotyniškais rašmenimis. Viena pirmųjų knygų šiuo raštu išleista buvo Brahimo Zelalo Tamacahutt n wuccen. Po Alžyro nepriklausomybės paskelbimo dalis kabilų autorių grįžo prie tifinago, nors dauguma liko prie lotyniško rašto, kurį bandoma patobulinti, kad geriau atitiktų kabilų garsyną. Daug kabilų kalbos norminimui ir literatūrai nusipelnė kabilų rašytojas, poetas, kalbininkas, antropologas Muludas Mameri.
Kabilų kalba yra labiausiai paplitusi iš Alžyro berberų kalbų ir antra pagal kalbančiųjų skaičių šalyje po arabų. Plačiausiai vartojama Bumerdeso, Bedžajos, Buiros, Tizi Uzu vilajose. Kabilų kalba rengiamos radijo ir televizijos laidos, Kabilijos mokyklose kabilų kalba mokoma fakultatyviai. Kabilų aktyvistai darė spaudimą valdžiai dėl jų kalbos pripažinimo valstybine, tačiau turėjo tenkintis 2001 m. priimtu „tautinės kalbos“ statusu (valstybinė kalba išlieka arabų, plačiai vartojama prancūzų kalba).
Dapšionių ąžuolas
miniatiūra|250px|right|Dapšionių ąžuolas
Dapšionių ąžuolas – Radviliškio rajono savivaldybėje valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas, turintis išskirtinę dendrologinę ir estetinę vertę. Medis paskelbtas saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1960 m. rugsėjo 1 d. įsakymu Nr. 165. Jis yra vienas iš lankytinų objektų Sidabravo seniūnijoje. Ąžuolas stūkso Dapšioniuose, prie kelio. Pažymėtas informacine lenta, aptvertas, su didele, tačiau tvarkinga dreve, be viršūnės.
Dapšionių ąžuolas storiausias rajone. Jo amžius gali siekti apie 400 metų. Ilgainiui, nesulaukdamas žmonių pagalbos, pradėjo džiūti ir nykti. Lėšų jam surasta Gamtos fonde. Gamtos paminklu laikomas ąžuolas sulaukė rimtesnės pagalbos 2004 m. Tuomet darbininkai išpjovė sausas jo šakas, buvo tvarkoma ir ąžuolo aplinka, padaryta tvorelė, lentelė su šio išskirtinio ąžuolo užrašu. Ateityje planuojama aplink medį atlikti archeologinių tyrinėjimų. Prie pagrindinio Dapšionių kaimo kelio augantis ąžuolas išsiskiria savo dydžiu, šakotumu, kamienu. Aplinkiniai gyventojai didžiuodamiesi jį vadina savo krašto simboliu ir lygina su garsiuoju Stelmužės ąžuolu (pastarojo storis - per 10 metrų).
Duomenys
miniatiūra|180px|left|Kamieno pagrindas miniatiūra|250px|right Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (Quercus robur L.), jo aukštis 23 m. Žmogaus krūtinės aukštyje kamieno apimtis - 6,35 metro.
Peteno departamentas
Peteno departamentas  – pats didžiausias Gvatemalos departamentas. Yra šalies šiaurinėje dalyje, Peteno baseine, šiaurėje ir vakaruose ribojasi su Meksika, rytuose – su Belizu, pietuose – su Isabalio ir Alta Verapaso departamentais. Administracinis centras – Floresas.
Geografija
Vyrauja lygumos, tačiau rytuose paviršius kyla į Majų kalnus, o pietuose būdingos aukštumos. Paviršių dengia savanos ir drėgnieji atogrąžų miškai. Lygumoje gausu ežerų, didžiausi – Peten Ica, Jašha, Petešbatunas, Okevišas ir kt. Dauguma departamento upių priklauso Usumasintos baseinui – Pasjonas, San Pedras, Salinasas. Rytuose tekanti Mopano upė priklauso Belizo upės baseinui.
Administracinis suskirstymas
Departamentas padalintas į 12 savivaldybių:
Ekonomika
Petene daugiausia verčiamasi žemės ūkiu: auginami kukurūzai, pupelės, ryžiai, cukranendrės, tabakas, agavos, kava, kaučiukas, vaisiai. Gyvulininkystė. Miškų kirtimas. Taip pat labai svarbi ūkio šaka yra turizmas.
Turizmas
Peteno departamentas yra vienas svarbiausių ne tik Gvatemalos, bet ir visos Centrinės Amerikos turistinių centrų. Peteno baseine Mezoamerikos klasikiniu laikotarpiu klestėjo majų civilizacija, todėl čia išlikę nemažai jų miestų. Tarp jų visų pirma paminėtinas didingas Tikalio miestas, buvęs regiono centru. Kiti miestai: El Miradoras, Nakbė, Dos Pilasas, Rio Asulis, Seibalis, Sivalis, San Bartolas, Uašaktunas, Piedras Negras, Aguateka, Naranchas, Jašha ir daug kitų. Taip pat yra urvų su archeologiniais radiniais sienų piešiniais.
Vilkijos žemės ūkio mokykla
miniatiūra|265px|right|Žemės ūkio mokykla, 2014 m.
Mokykla teikia pirminį ir tęstinį profesinį mokymą dėstomąja lietuvių kalba. Įstaigoje vykdomas suaugusiųjų tęstinis profesinis mokymas, teikiamos patalpų nuomos ir trumpalaikio apgyvendinimo bei nakvynės, maitinimo paslaugos.
2016 m. duomenimis, Vilkijos ŽŪM dirbo 75 darbuotojai, iš jų: 17 profesijos mokytojų, 12 bendrojo ugdymo mokytojų, 9 specialistai, 10 administracijos darbuotojų ir 27 kiti darbuotojai. Mokykloje mokėsi 347 mokiniai, iš jų: 170 – pirmame kurse, 134 – antrame kurse, 43 – trečiame kurse.
Istorija
1962 m. buvo įsteigta Vilkijos kaimo profesinė technikos mokykla (KPTM) Nr. 15. Ji buvo įsikūrusi tuometinio Vilkijos rajono įstaigoms pastatytame keturaukščiame pastate miestelio pakalnėje, prie karių kapinių. Mokykla buvo skirta 150 žmonių mokymui, o nuo 1962 m. traktorininko mašinisto profesijos mokymui - 2-ejų metų laikotarpiui - priimti 75 moksleivius.
1985 m. mokykla persikėlė į naujas (dabartines) patalpas Čekiškės g. Mokykloje buvo įvedami bendrojo lavinimo dalykai. Moksleiviai, baigę mokyklą, gavo ir specialybės, ir vidurinio mokslo baigimo dokumentą. Mokykla pavadinta Vilkijos profesinė technikos mokykla (VPTM) Nr. 75.
Po 1990 m. mokykla perorganizuota į Vilkijos žemės ūkio mokyklą su naujomis specialybėmis. Nuo 2000 m. mokykloje įdiegtas profilinis mokymas.
Per 1-jį mokyklos gyvavimo dešimtmetį mokyklai vadovavo penki direktoriai: Juozas Širvinskas, K. Maneikis, S. Pronskus, A. Bakasėnas, A. Ambrazevičius. Nuo 1972 iki 2007 mokyklai vadovavo direktorius Juozas Laimutis.
Profesinis mokymas
I. Siūlomos profesinio mokymo programos baigusiems pagrindinę mokyklą (10 klasių). Mokymosi trukmė - 3 metai. Baigusiems išduodamas brandos atestatas ir profesinio mokymo diplomas. Programos:
III. Nebaigusiems pagrindinės mokyklos (10 klasių, ne jaunesniems nei 14 metų) mokymosi trukmė 2 metai (išduodamas profesinio mokymo diplomas):
IV. Baigusieji 9 klases priimami į 10 (II gimnazijos skyriaus) klasę.
V. Mokiniams siūlomos neformaliojo švietimo programos:
Albanijos futbolo varžybos 1981–1982 m.
Albanijos futbolo varžybos 1981–1982 m.
Metmenų marginimas
Metmenų siūlai marginami prieš imant austi, taip gaunamas švelniai miglotas, pasteliškas raštas. Ši tekstilės technologija buvo ypatingai populiari XVIII a. audžiant audinius vasariniams drabužiams.
Šilko ir taftos audiniai, pagaminti šia technologija, turi daug pavadinimų, pvz., chiné, Pompadūr tafta (, pagal Madame de Pompadour) ir chiné à la branche. Taip buvo gaminamas ir chiné aksomas, nors jo audimas šia technologija labai sudėtingas, taip austas aksomas buvo labai brangus, jį taip XVIII a. audė tik keliose Prancūzijos vietose.
Liudvikas Tadeušas Kosciuška
Liudvikas Tadeušas Kosciuška (1700–1758) – Bresto kardininkas, Tado Kosciuškos tėvas.
Šeima
thumb|left|150px|Liudviko Tadeušo Kosciuškos žmona Teklė Ratomska 1740 metais vedė Teklę Ratomską. 1746 metų pabaigoje jiems gimė sūnus Tadas Kosciuška.
Vaikai:
Depersonalizacija
Depersonalizacija – pakitęs savęs suvokimas. Depersonalizacija dažnai rodo nesąmoningą žmogaus siekimą išsivaduoti iš grėsmingos situacijos, pavyzdžiui psichologinio, fizinio smurto protrūkio ar išprievartavimo atveju. Nors tokį jausmą patiria dauguma žmonių (padidėjus emocinei įtampai), tačiau chroniška depersonalizacija vadinama depersonalizacijos sutrikimu, kuris klasifikuojamas, kaip disociacinis sutrikimas.
Kai kuriais depersonalizacijos atvejais kūno dalys juntamos kaip svetimos (pvz., išprievartavimo atveju gali atrodyti, kad išniekinamas kažkieno kito kūnas), žmogus gali išgyventi savęs stebėjimo per atstumą įspūdį (vadinamoji disociacija). Depersonalizacija dažnai patiriama kartu su derealizacija (aplinka žmogui atrodo nereali ir keista).
2016–2020 m. Seimas
Seimo 2016–2020 m. kadencija – Lietuvos Respublikos Seimas, kuris buvo išrinktas per 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimus. Rinkimai vyko 2016 m. spalio 9 ir spalio 23 dienomis.
Į Seimą išrinktas 141 narys, 71 iš jų – tiesiogiai vienmandatėse apygardose, 70 – daugiamandatėse apygardose pagal partijų pateiktus sąrašus. Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjunga (LVŽS) naujajame Seime užsitikrino 56 parlamentarų mandatus, socialdemokratai gavo 17 mandatų, dar du Darbo partijos atstovai. Konservatoriai rinkimuose laimėjo 31 mandatą, Liberalų sąjūdis turės 14 atstovų parlamente. Po aštuonis mandatus teko Lietuvos lenkų rinkimų akcijai-Krikščioniškų šeimų sąjungai bei partijai „Tvarka ir teisingumas“. Po vieną mandatą laimėjo Lietuvos žaliųjų partija, Centro partija bei partija „Lietuvos sąrašas“. Du mandatus gavo save išsikėlę kandidatai.
Iš viso naujajame Seime: 82 nauji nariai, 5 iš jų į parlamentą grįžo po pertraukos, perrinkti – 59.
Pirmasis Seimo posėdis
Pirmasis posėdis Prezidentės Dalios Grybauskaitės teikimu įvyko 2016 m. lapkričio 14 d. Jame prisiekė išrinktieji Seimo nariai, buvo išrinktas Seimo pirmininkas Viktoras Pranckietis, jo pavaduotojai. Pirmajam posėdžiui pirmininkavo vyriausias pagal amžių į parlamentą išrinktas 75 metų Seimo narys Juozas Imbrasas.
FK Třinec
FK Třinec – Čekijos futbolo klubas iš Tršineco.
Istorija
Įkurtas 1921 m. Rungtyniavo Antroje lygoje. 2022–2023 m. sezone liko šešiolikti, paskutiniai ir iškrito į 2023–2024 m. Moravijos-Silezijos futbolo lygą.
Ave, Vita (filmas)
Siužetas
Trijuose paraleliai besivystančiuose siužetuose – filosofinis bandymas įvertinti karo laikotarpio poelgius. Pirmajame – dviejų draugų, kalintų nacių konclageryje, prisiminimai. Antrame – dramaturgės Veronikos bandymai pajausti ir įvertinti savo tėvo didvyriškumą kare. Trečiajame – skirtingas kartų praeities vertinimas.
Papildoma informacija
2008 m. filmas buvo rodomas nekonkursinėje programoje „Socialistinis avangardizmas“ XXX-tame Maskvos tarptautiniame kino festivalyje.
Albanijos futbolo varžybos 1982–1983 m.
Albanijos futbolo varžybos 1982–1983 m.
Vytautas Mieželis
Vytautas Mieželis (g. 1928 m. gegužės 27 d. Berniškių kaime, Antalieptės valsčiuje, Zarasų apskrityje) – pedagogas, visuomenininkas
Biografija
1950 m. baigė Antalieptės vidurinės mokyklos pirmą laidą. 1954 m. grįžęs iš tarybinės kariuomenės pradėjo mokytojauti Utenos rajono Kišūnų pradinėje mokykloje (vėliau reorganizuota į septynmetę). Kaip gabus ir sumanus pedagogas 1956 m. paskiriamas Utenos rajono Ilčiukų septynmetės mokyklos direktoriumi.
Gilindamas profesines žinias, 1969 m. baigė Vilniaus valstybinio universiteto Filologijos fakulteto neakivaizdinį skyrių. 1967–1971 m. Utenos rajono Saldutiškio vidurinės mokyklos direktorius.
Su žmona pedagoge Stefanija Janulionyte (1929–2007) užaugino dukrą Violetą (bibliotekininkė Utenoje) ir sūnų Kęstutį (mokytojas Vilniuje).
Fabriko mergina
Fabriko mergina – biografinis filmas apie Edie Sedgwick, žymaus menininko Andy Warholo mūzą praėjusio amžiaus 7 dešimtmetyje. Fabrikas – tai Warholo studija Niujorke.
Nors juosta susilaukė neigiamų atsiliepimų, ypač iš susijusių su Fabriku žmonių, aktorės Sienna Miller vaidyba įvertinta ypač gerai.
Turinys
Jauna, iš pasiturinčios šeimos likusi Edie studijuoja meną Harvardo universitete. Atvykusi į Niujorką, ji susipažįsta su dailininku ir režisieriumi Andy Warholu. Jis pasiūlo Edie nusifilmuoti jo eksperimentiniame filme, netrukus ji tampa sėkmingu modeliu ir Warholo mūza. Ji susipažįsta su muzikantu Billiu Kvinu (jis atitinka Bob Dylan personažą), su kuriuo užmezga romaną, tokiu būdu supykdydama Warholą. Edie nesėkmingai mėgina vyrus sutaikyti, tačiau nesėkmingai. Galiausiai Edie nusprendžia likti su Warholu, tačiau vis didėjanti jos priklausomybė nuo narkotikų griauna ir jų santykius, ir jos karjerą. Neapsikentęs Warholas ją palieka ir Edie nusirita dar labiau, kol galiausiai miršta, būdama vos 28-erių...
Espadronas
Espadronas  – vienašmenės špagos rūšis, lengvas kertamasis-duriamasis kalavijas tiesia geležte. Geležtė paprastai turėdavo platų griovelį ir vienus ašmenis priekyje. Būdavo ir dviašmenių espadronų. Garda paprastai būdavo su lankeliu.
Tervydoniai
Tervydoniai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Kriūkų.
Espadronas
Nuorodos
Iliustracijos:
Padvarių tvenkinys (Burkštinas)
Padvarių tvenkinys (Burkštinas) – tvenkinys Lietuvoje, Kretingos rajone, 3 km į šiaurės rytus nuo Kretingos miesto centro. Sudarytas užtvenkus Burkštino upę (Akmenos intakas) 1 km nuo jos įtekėjimo į Padvarių tvenkinį. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,57 km, plotis – iki 0,09 km. Yra 2 salos (5 a ir 2 a). Altitudė 26,3 m. Krantai daugiausia aukšti, plačiai apaugę medžiais ir krūmynais. Pietinėje pakrantėje įsikūręs Padvarių kaimas, šiaurinėje – Tintelių kaimas.
Džju Vendžjin
Džju Vendžjin (g. 1991 m. sausio 31 d. Šanchajuje) – Kinijos šachmatininkė, septynioliktoji pasaulio moterų klasikinių šachmatų čempionė (2018 m.)
Kinijos moterų šachmatų čempionė (2010, 2014).
Nuo 2009 m. moterų didmeistrė. 2014 m. FIDE pripažino jai didmeistrio titulą.
Kinijos čempionatai
Džju Vendžjin dalyvauja savo šalies čempionatuose: 2010 m. ji laimėjo Kinijos moterų šachmatų čempionatą (8 tšk. iš 11), o 2014 m. antrą kartą tapo Kinijos moterų šachmatų čempione (8,5 iš 11).
Azijos moterų šachmatų čempionatai
Dalyvaudama 2004 m. gruodžio 4-11 d. Beirute vykusiame Azijos moterų šachmatų čempionate surinko 6 taškus iš 9 galimų ir iškovojo bronzos medalį.
Pasaulio moterų šachmatų čempionatai
Pasaulio moterų šachmatų čempionato viršūnė pasidavė ne iš karto. Atkaklumas jai padėjo ir ji pasiekė savo tikslą.
2006 m.
Į 2006 m. FIDE atkrentamųjų mačų pasaulio moterų šachmatų čempionatą, kuris vyko Jekaterinburge kovo 10-27, Džju Vendžjin pateko pagal 2004 m. Azijos moterų šachmatų čempionato rezultatus.
Pirmajame rate 15-metė Džju Vendžjin nugalėjo lenkę Moniką Sočko - 1,5:0,5, antrame - po papildomų greitųjų partijų - gruzinę Naną Dzagnadzę - 2,5:1,5, o trečiajame susitiko su buvusia pasaulio moterų šachmatų čempione iš Gruzijos Maja Čiburdanidze.
Šis susitikimas buvo atkaklus: po dviejų lygiųjų pagrindiniame mače rezultatas buvo 1:1. Sužaidus dvi greitąsias papildomas partijas (abi baigėsi lygiosiomis), teko žaisti dvi žaibo partijas. Jas Džju Vendžjin pralaimėjo ir bendras susitikimo rezultatas tapo jos nenaudai – 2:4.
2008 m.
Pirmajame čempionato rate Džju Vendžjin po papildomų greitųjų partijų įveikė serbę Natašą Bojkovič - 2,5:1,5.
Antrame - teko susitikti su 2004-2006 m. pasaulio moterų šachmatų čempione bulgare Antoaneta Stefanova. Abi pagrindinio mačo partijos baigėsi lygiosiomis. Nugalėtojos nustatymui buvo žaidžiamos dvi papildomos greitųjų šachmatų partijos, kurias Džju Vendžjin pralaimėjo. Galutinis rezultatas tapo 1:3 ir ji iš čempionato turėjo pasitraukti.
2010 m.
Į 2010 m. FIDE atkrentamųjų mačų pasaulio moterų šachmatų čempionatą, kuris vyko Antakijoje gruodžio 2- 25 d., Džju Vendžjin buvo pakviesta pagal 2009 m. Azijos moterų zoninio šachmatų turnyro 3.5 rezultatus.
Pirmajame čempionato rate ji įveikė Arianą Kauli iš Australijos rezultatu - 2:0. Antrajame - susitiko su Baira Kobanova iš Rusijos ir nugalėjo ją rezultatu 1,5:05. Trečiajame - laimėjo prieš Ana Muzičiuk, atstovavusią Slovėniją – 1,5:0,5.
Ketvirtajame rate (aštuntfinalyje) jai teko žaisti su inde Humpy Koneru. Džju Vendžjin pralaimėjo juodosiomis figūromis pirmąją partiją, kurioje buvo išlyginusi padėtį, o antrąją baigė lygiosiomis. Pralaimėjus pajėgiai varžovei mačą bendru rezultatu – 0,5:1,5, teko pasitraukti iš varžybų.
2012 m.
2011 m. kovo mėn. Džju Vendžjin žaidė Azijos zoniniame turnyre (3.5 zona) ir pateko į 2012 m. FIDE atkrentamųjų mačų pasaulio moterų šachmatų čempionatą. Dalyvaudama čempionate ji įveikė eilę pajėgių žaidėjų: moterų didmeistrę Atusą Parkišjan iš Irano, JAV tarptautinę meistrę Aną Zatonskich, Ukrainos didmeistrę Nataliją Žukovą ir savo tautietę moterų didmeistrę Huan Cjan ir pasiekė pusfinalį. Čia susitiko su Ukrainos atstove Ana Ušenina. Pagrindinis mačas baigėsi lygiosiomis, tačiau Džju Vendžjin pralaimėjo, žaidžiant papildomą greitųjų partijų mačą.
2015 m.
Į 2015 m. FIDE atkrentamųjų mačų pasaulio moterų šachmatų čempionatą, kuris vyko Sočyje kovo 16-balandžio 7 d., Džju Vendžjin buvo pakviesta kaip 2012 m. pasaulio moterų šachmatų čempionato pusfinalininkė.
Pirmajame čempionato rate Džju Vendžjin laimėjo prieš Shrook Wafa iš Egipto rezultatu - 2:0. Antrame - nesėkmė: jai teko šiame turnyre gerai žaidusi Rusijos šachmatininkė Natalija Pogonina, kuriai po lygiųjų pirmojoje partijoje, Džju Vendžin pralaimėjo antrąją ir mačas pasibaigė - 0,5:1,5.
Jos varžovė ir toliau žaidė sėkmingai bei pateko į čempionato finalą, kur po papildomų greitųjų partijų nusileido pasaulio čempione tapusiai Marijai Muzyčiuk.
2017 m.
FIDE 2017 m. atkrentamųjų mačų pasaulio moterų šachmatų čempionate, kuris vyko Teherane vasario 11 - kovo 4 d., Džju Vendžjin dalyvavo pagal 2015 vasario mėn. - 2016 sausio mėn. laikotarpio vidutinių reitingų sąrašą.
Pirmajame čempionato rate Džju Vendžjin nugalėjo Nancy Lane iš Australijos rezultatu - 2:0. Antrame - įveikė savo tautietę Zhu Chen (1,5:0,5), trečiajame, po papildomų greitųjų partijų, laimėjo prieš Rusijos žaidėją Olgą Giriją (3,5:2,5).
2011-2012 m.
Organizatorių kvietimu ji žaidė 2011-2012 moterų didžiojo prizo varžybose. Šenženo turnyre, surinkusi 6,5 tšk. iš 11-kos galimų, užėmė trečią vietą, bei gavo 100 įskaitinių balų, Nalčike buvo antra (7 tšk. iš 11), Džermuke – penkta (6 iš 11), Ankaroje – aštunta (5 iš 11). Džju Vendžjin iš trijų geriausių turnyrų surinko 305 balus ir bendroje varžybų įskaitoje užėmė penktą vietą.
2013-2014 m.
Kaip 2012 m. pasaulio moterų šachmatų čempionato pusfinalininkė Džju Vendžjin pateko į 2013-2014 moterų didžiojo prizo varžybas. Ženevos turnyre, surinkusi 6 tšk. iš 11-kos galimų, užėmė šeštąją vietą. Taškente, surinkusi 6 tšk. iš 11, buvo šešta, 2014 m. Lopotoje (Gruzija) – antra (7 iš 11), Šardžoje – kartu su Hou Ifan dalijosi pirmąja vieta (8,5 tšk. iš 11). Susumavus trijų geriausių turnyrų rezultatus, ji surinko 340 balų ir bendroje įskaitoje užėmė trečią vietą.
2015-2016 m.
2015-2016 m. didžiojo prizo varžybos buvo sėkmingos: laimėjusi turnyrus Teherane ir Chanty Mansijske bei, užėmusi trečią vietą Čengdu turnyre, surinkusi 413,5 balo, bendroje įskaitoje užėmė pirmąją vietą ir iškovojo teisę žaisti mačą dėl pasaulio moterų šachmatų čempionės vardo su Tan Džunji.
Pasaulio moterų šachmatų čempionė
2018 m. Džju Vendžjin žaidė 10 partijų mačą su savo tautiete Tan Džunji dėl pasaulio moterų šachmatų čempionės vardo. Mačas vyko varžovių gimtuosiuose miestuose: Šanchajuje (1-5 partijos), ir Čongčinge (6-10 partijos). Laimėjusi mačą 5.5-4.5 (+3 -2 =5), Džju Vendžin tapo septynioliktąja pasaulio moterų šachmatų čempione.
Tais pat metais, lapkričio 23, Džju Vendžjin apgynė pasaulio čempionės titulą Chanty Mansijske vykusiame  2018 m. atkrentamųjų mačų  pasaulio moterų šachmatų čempionate, kai finale, po papildomų trumpųjų partijų, bendru (5-3) rezultatu  įveikė Rusijos didmeistre  Kateriną Lagno.
2020 m. sausio 4-25 d. Šanchajuje irVladivostoke vykusiame pasaulio moterų šachmatų čempionate, 12-kos partijų mačą dėl pasaulio čempionės vardo su pretendente iš Rusijos moterų didmeistre Aleksandra Goriačkina baigė lygiosiomis – 6:6 (+3, =6, - 3).
Nugalėtojos nustatymui buvo paskirtos keturios greitųjų šachmatų (po 25 min) partijos. Šį papildomą mačą Džju Vendžjin laimėjo  2,5:1,5 (+1, =3, - 0)  ir apgynė pasaulio čempionės vardą.
Komandinės šachmatų varžybos
Džju Vendžjin nemažai žaidžia komandinėse varžybose: šachmatų olimpiadose, Azijos moterų komandiniuose čempionatuose, pasaulio moterų komandiniuose šachmatų čempionatuose, Kinijos šachmatų lygoje ir kitose.
Moterų šachmatų olimpiados
Džju Vendžjin žaidė moterų olimpiadose prie 2-4-os lentų nuo 2008 m. iki 2014 m. už individualų pasirodymą apdovanota vienu sidabro ir vienu bronzos medaliu, o kartu su komanda – trimis sidabro medaliais.
Pasaulio moterų komandinis šachmatų čempionatas
2009–2017 m. Džju Vendžin 5 kartus žaidė už Kinijos rinktinę Pasaulio moterų komandiniuose čempionatuose prie 1-os, 2-os ir 4-os lentų. Surinko 25 taškus iš 42 galimų (+15; =20; – 7) ir tai sudarė 59,5% galimų taškų. Už individualų pasirodymą iškovoti 3 aukso ir du bronzos medaliai. Už komandinį – du aukso, du sidabro ir vienas bronzos medalis.
Džju Vendžin pasiekimai atskirose Pasaulio moterų komandiniuose šachmatų čempionatuose.
Azijos moterų komandinis šachmatų čempionatas
2010 m. Azijos žaidynėse Guangdžou, žaisdama prie 2-os lentos už Kinijos moterų šachmatų komandą, pelnė komandinį aukso medalį.
2012–2016 m. ji prie 1-os ir 2-os lentų žaidė trijuose Azijos moterų komandiniuose šachmatų čempionatuose, kur surinko 16 tšk. iš 20 galimų (+14; =4; -2), kas sudarė 80% galimų taškų. Už individualų pasirodymą iškovoti 2 aukso ir vienas sidabro medalis. Už komandinį – trys aukso medaliai.
Džju Vedžjin rezultatai atskiruose Azijos komandiniuose moterų šachmatų čempionatuose.
Kinijos šachmatų lyga
(2005–2017) žaidė Kinijos klubinių šachmatų komandų lygoje, kur sužaidė 246 partijas ir surinko 176 taškus (+138; =76; -32) – tai sudarė 71,5% galimų taškų. Žaisdama Kinijos šachmatų lygoje už Šanchajaus miesto komandą – SHGH, laimėjo 5 komandinius aukso, vieną sidabro ir tris bronzos medalius.
Džju Vendžjin rezultatai Kinijos šachmatų lygoje.
Kitos varžybos
Džju Vendžjin laimėjo 2011 m. moterų didmeistrių turnyrą Hangdžou. Saudo Arabijoje Rijade vykusiame 2017 m. pasaulio moterų greitųjų šachmatų čempionate užėmė pirmąją vietą (11,5 tšk. iš 15). . Ten pat iškovojo ir 3-ią vietą 2017 m. pasaulio moterų žaibo čempionate. 2018 m. Sankt Peterburge pasaulio moterų greitųjų čempionate antrą kartą laimėjo aukso medalį (10 tšk. iš 12).
Meksikos laikinoji vyriausybė
Aukščiausioji vykdomoji valdžia , žinoma kaip Meksikos laikinoji vyriausybė – Meksikos valdžia, kuri valdė nuo Pirmosios Meksikos imperijos žlugimo 1823 m. balandžio mėn. iki pirmojo Meksikos prezidento Gvadalupės Viktorijos išrinkimo 1824 m. spalio mėn.
Imperatoriui Augustinui I atsisakius sosto, šalies suverenitetas atiteko kongresui, kuris paskyrė triumviratą, sudarytą iš Gvadalupės Viktorijos, Pedro Selestino Negretės ir Nikolaso Bravo, vykdyti vykdomąją valdžią, kol bus rašoma nauja konstitucija.
Šiuo laikotarpiu vyriausybė prižiūrėjo tautos perėjimą nuo monarchijos prie respublikos, panaikino visus bajorų titulus, pakeitė nacionalinius simbolius ir pašalino iš valdžios imperatoriškosios vyriausybės likučius. Pats Augustinas I su šeima buvo ištremtas į Europą, o kai 1824 m. liepą bandė grįžti, buvo suimtas ir sušaudytas.
Didžiausias iššūkis buvo daugybė karinių sukilimų, kilusių provincijose, o vienu atveju ir pačioje sostinėje. Priežastys buvo įvairios: agitacija už federacijos sukūrimą, antiispaniški sentimentai ir net pastangos atkurti imperiją.
1824 m. spalio mėn. įvyko naujo kongreso rinkimai, o naujoji įstatymų leidžiamoji valdžia ėmėsi rašyti naują konstituciją. Daugiausia diskusijų kilo dėl to, ar naujoji respublika turėtų būti federacijos, ar centralizuotos respublikos formos. Federacijos šalininkai triumfavo, todėl buvo priimta 1824 m. Meksikos Konstitucija, o Aukščiausiąją vykdomąją valdžią pakeitė Pirmoji Meksikos Respublika.
13 kėdžių
13 kėdžių – 1969 m. sukurta komedija, rusų rašytojų Ilfo ir Petrovo romano „12 kėdžių“ interpretacija.
Albanijos futbolo varžybos 1983–1984 m.
Albanijos futbolo varžybos 1983–1984 m.
13 kėdžių
Turinys
Mario Beretis – kirpėjas italas emigrantas, gyvenantis Niujorke. Jo veikla merdi, tačiau staiga viskas pasikeičia: Mario gauna laišką apie Anglijoje mirusią tetą, kurios vieninteliu turto paveldėtoju jis yra. Mario skubiai vyksta į Britaniją, kur sužino, kad visas jo paveldėtas turtas tėra 13 antikvarinių kėdžių. Atidavęs jas į antikvarinę parduotuvę, kad turėtų pinigų atgaliniam bilietui, Mario grįžta nakvoti į buvusius tetos namus, kur randa jam paliktą laišką su žinute, jog vienoje iš kėdžių yra lobis. Kitą rytą Mario grįžta į lombardą, tačiau jo kėdės jau parduotos. Čia dirbanti Pat, sužinojusi apie paslėptą lobį, pasiūlo savo pagalbą, o kadangi ji vienintelė žino, kas įsigijo kėdes, Mario priverstas priimti jos pagalbą. Pora leidžiasi per visą Europą ieškoti kėdžių...
Spalvakaitis šilkas
Spalvakaitis šilkas – šilkinis audinys, audžiamas naudojant dviejų ar daugiau spalvų verpalus metmenims ir ataudams ir išgaunant spalvų kaitymo efektą (šanžaninis efektas).
Istorija
Spalvakaičio šilko purpuriniai su geltona spalva liturginiai drabužiai, datuoti 698 m., aprašyti maždaug 1170 m. dokumente. Vyko ginčas, ar galėjo būti taip, kad to meto spalvakaitis šilkas tuo metu galėjo būti vadinamas purpura. Šis lotyniškas žodis paprastai reiškia purpurinę spalvą, tačiau daug kur minima, kad purpura buvo raudona, žalia, juoda ir raudona, bei įvairiaspalvė. Purpura buvo naudojama reikšti vaivorykštinę spalvų kaitą ir šviesos žaismą. Išlikę to meto aprašymai rodo, kad audinys purpura lyg tai buvo šilko rūšis, besiskirianti nuo kitų šilkų įvairiomis spalvomis. Buvo iškelta mintis, jog Lindifarnės evangelijos, parašytos apie 700 m., iliustracijose keturi evangelistai pavaizduoti apsirengę drabužiais iš spalvakaičio šilko.
Spalvakaičiai šilkai buvo populiarūs XVIII-XIX a. Juos audžiant dažnai naudojo ir metmenų marginimą, t. y., metmenis margindavo prieš imant austi.
Dabartinis naudojimas
Šiais laikais iš spalvakaičio šilko gamina kaklaraiščius ir kitus drabužius. Šis šilkas naudojamas kai kurių universitetų (pvz., Velso universiteto) akademinėje aprangoje. Žinomiausias tokios aprangos pavyzdys yra Kembridžo universiteto teologijos daktaro apranga iš Dove-shot šilko, keičiančio tris spalvas – šviesiai pilka, smaragdo žalia ir purpurinė.
Tetervinė
Tetervine vadinami kaimai: