cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šventųjų Kalnų nacionalinis gamtos parkas
Gamtos vertybės
Parko teritorijoje auga 943 augalų rūšys, iš kurių 48 įrašytos Ukrainos Raudonojoje knygoje. Saugoma Doneco slėnio augalija: reliktiniai kreidinės pušies miškai, reliktinių ir endeminių augalų grupės kreidos atodangose, raguviniai miškai, stepės, pievų ir pelkių augmenija. Priskaičiuojama 20 floros endeminių rūšių.
Sutinkamos 256 gyvūnų rūšys, iš kurių 50 įrašytos šalies Raudonojoje knygoje. Priskaičiuojamos 43 rūšys žinduolių, 194 – paukščių, 10 – roplių, 9 – varliagyvių, 40 – žuvų.
Istorinė reikšmė
Parko teritorijoje yra 129 archeologijos (nuo paleolito iki viduramžių) ir 73 istorijos paminklai. 1980 m. buvusiame Sviato–Uspenskos vienuolyne įsteigtas Sviatohirsko valstybinis istorijos ir architektūros draustinis. Pagrindinis jo paminklas – Sviatohirsko laura (XV a.), stūksanti ant Doneco uolingo kreidos šlaito. Taip pat yra gigantiškas paminklas (28 m aukščio) revoliucionieriui Artiomui, Antrojo pasaulinio karo memorialas.
Nacionalinio parko objektai
Parkui priklausantys gamtos paminklai, draustiniai:
Slovjansko rajone:
Krasnyj Limano rajone:
Amerikinės mažadantės
Amerikinės mažadantės (Parodontidae) – characidų (Characiformes) būrio žuvų šeima. Dydis – iki 15 cm. Paplitusios Pietų Amerikoje.
Šeimoje 3 gentys, 27 rūšys.
Jūrinės šarkos
Jūrinės šarkos (Haematopus) – sėjikinių paukščių (Charadriiformes), monotipinės jūršarkinių (Haematopodidae) šeimos gentis, kuriai priklauso vidutinio dydžio, su ilgu snapu, gerai bėgiojantys paukščiai. Snapas beveik tiesus, iš šonų suplotas. Lizdą suka ant žemės. Deda 2-4 kiaušinius. Peri abu porelės nariai, apie 4 savaites. Monogamai.
Paplitę beveik visuose žemynuose. Gyvena seklių vandens telkinių atvirose pakrantėse. Minta gyvūniniu maistu, ypač moliuskais.
Gentyje 11 rūšių, iš jų viena aptinkama Lietuvoje:
MySQL AB
thumb|MySQL logotipas MySQL AB – programinės įrangos gamybos ir IT paslaugų akcinė bendrovė, įkurta 1995 m. Turi du pagrindinius biurus – Upsaloje (Švedija) ir Kapertino (Kalifornija). Kompanija kuria atvirojo kodo reliacinių duomenų bazių valdymo sistemą MySQL.
2006 m. kompanijoje dirbo virš 320 darbuotojų 25 pasaulio šalyse. MySQL AB yra viena didžiausių atvirojo kodo kompanijų visame pasaulyje.
Kompanijos pajamas sudaro atlygis už konsultavimo, techninio palaikymo, mokymo ir sertifikavimo paslaugas.
Dvigubos licencijos verslo modelis
Didžiąją dalį savo įrangos bendrovė platina su GPL licencija. Programuojantiems vartotojams, kurie nori programas patys plėsti ar tobulinti bei platinti savo pakeistas versijas be išeities kodo, už papildomą mokestį siūloma alternatyvi komercinė licencija.
Korkovado nacionalinis parkas (Čilė)
Korkovado nacionalinis parkas  – saugoma gamtos teritorija pietų Čilėje, Los Lagoso regione, prie Korkovado įlankos. Įkurtas 2005 m. buvusios Čilės armijos valdos vietoje.
Parke saugomas pietų Čilei būdingas kalnuotas, fjordų, upių, ežerų išraižytas, miškingas kraštovaizdis. Miškuose auga žemieji, blizgieji notofagai, Pilgerodendron uviferum spygliuočių krūmokšniai. Parke sutinkamos andinės lapės, čilinės katės, o vandenyno pakrantėje – orkos, pietiniai jūrų liūtai, baltabruviai delfinai, gausu vandens paukščių.
Korkovado nacionaliniame parke stūkso Korkovado, Janteleso, Jatės ugnikalniai, teka Jelčo, Korkovado, Tik Toko upės. Sausuma parkas sunkiai pasiekiamas, tik privačiais laivais per Korkovado įlanką.
Visbarai
Visbarai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurę nuo Žygaičių ir 4 km į pietryčius nuo Žvingių ir Bikavėnų. Seniūnaitijos centras. Yra Žygaičių gimnazijos skyrius, biblioteka, Vizbarų Šv. Pranciškaus Asyžiečio koplyčia. Kaimo šiaurėje ir rytuose teka upė Jūra, kiek žemiau, prie Balskų ji užtvenkta, susidarė Balskų tvenkinys. Vakaruose, pietuose ir rytuose telkšo kiti tvenkiniai, kuriuose veisiamos lydekos, karpiai. Aplinkui esančiuose miškuose gausu miško gėrybių – uogų, grybų, riešutų.
Tvenkinių teritorijoje 2005 m. kovo 25 d. LR Aplinkos ministro įsakymu buvo įsteigtas Visbarų biosferos poligonas.
Pakšteliai
Pakšteliai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurę nuo Kuršėnų, prie kelio Šakyna–Romučiai, geležinkelio Šiauliai – Liepoja dešinėje pusėje.
Istorija
1950–1991 m. kaimas priklausė Kuršėnų tarybiniam ūkiui.
Tikrasis stulpenis
Tikrasis stulpenis (Cereus hildmannianus) – kaktusinių (Cactaceae) šeimos augalas. Stiebas koloniškas, iki 9 m aukščio ir iki 17 cm pločio.
Natūraliai paplitęs pietvakarių Brazilijoje ir šiaurės Argentinoje.
Bloga kompanija
Bloga kompanija – 1972 m. JAV sukurtas vesternas, kurios scenarijus buvo nominuotas „Writers Guild of America“ apdovanojimui. Filmas, kuriame Laukiniai Vakarai rodomi be įprastos romantikos, interneto svetainėje „Rotten Tomatoes“ vertinamas 91% teigiamų atsiliepimų.
Mohammedan SC (Daka)
„Mohammedan Sporting Club Ltd.“ arba „Mohammedan Sporting Club Limited“, o trumpai Mohammedan SC – Bangladešo futbolo klubas iš Dakos.
Bloga kompanija
Siužetas
JAV, pilietinis karas. Grupė jaunuolių, vengiančių šaukimo į kariuomenę, keliauja į Vakarus. Po keleto nesėkmių, praradę pinigus, susidūrę su Didžiojo Džo plėšikais ir žuvus vienam iš gaujos, būrys subyra: vienas nuvažiuoja pakeleivingu diližanu, broliai Loganai apiplėšia kitus du ir palieka šiuos prerijose tik su mulu.
Likę dviese Driu ir Džeikas taip pat netrukus susipyksta, nes sužeista koja Džeikas savo bendrakeleiviui ima atrodyti nenaudingas ir nereikalingas. Po keleto dienų jiedu randa pakartus brolius Loganus, o dar kartą susidūrę su plėšikais, stoja su jais į kovą. Po sėkmingai pasibaigusio susišaudymo, Džeikas, įtardamas draugą pasisavinus pinigus, palieka Driu. Šis pasiekia miestą ir prisideda prie šerifo, medžiojančio Didįjį Džo. Kai gauja sutriuškinama, tarp sučiuptų nusikaltėlių Driu sutinka ir Džeiką. Atleidęs jam, Driu nesėkmingai bando įkalbėti šerifą paleisti draugą, o paskui kartu su juo pabėga.
Mohammedan SC (Daka)
Namų rungtynes žaidžia Nacionaliniame stadione.
Istorija
Klubas įkurtas 1936 m.
Sezonai
šaltinias:
Felkermarktas
Felkermarktas  – miestelis pietų Austrijoje, Felkermarkto apskrities administracinis centras, esantis Karintijoje. Įsikūręs Dravos slėnyje, į rytus nuo Klagenfurto bei į šiaurę nuo Karavankų kalnagūbrio. Savivaldybės plotas apima 137,44 km². Populiacija – 10 949 žmonės (2016 m. sausio 1 d. duomenys).
Mažučiai (Šiauliai)
Mažučiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurę nuo Kuršėnų, kelio Šakyna–Romučiai dešinėje pusėje.
Istorija
Kaimo šiaurės rytų dalyje, 0,25 km į rytus nuo kelio iš Pakštelių į kelią Kuršėnai– Nutaučiai yra Mažučių senosios kapinės (kultūros paminklo MC kodas 4581).
1950–1991 m. kaimas priklausė Kuršėnų tarybiniam ūkiui.
Laivavietė
Laivavietė, laivo stovėjimo vieta  – laivui stovėti paruošta vieta uoste, kurioje laivas prišvartuojamas.
Ietisvaidė
thumb|right|300px|Ietisvaidė thumb|right|300px|Ietisvaidė, paruošta sviedimui
Laivavietė
thumb|Mažas pirsas su dviem mažomis jachtų laivavietėmis Laivavietėse stovintys laivai paprastai pakraunami (krovinys, keleiviai, degalai, kitos atsargos) ar iškraunami. Laivavietės paprastai būna pažymėtos naudojimo (uosto administracijos, uosto kapitono) patogumui. Laivavietes laivams paskiria uosto administracija.
Ietisvaidė
Ietisvaidė – medinė (arba kaulinė ar raginė) lentelė su kyšuliu, kuriuo užkabinus sviesdavo akstis, kad šios toliau skrietų. Ji veikia kaip rankos ilgintuvas, pagreitinantis sviestos aksties skrydį. Savo forma primena lentelę, lovelį ar lazdą, kurios gale yra kyšulys su įdubimu, į kurį atremiamas aksties bukasis galas. Ietisvaide sviesta akstis gali nuskristi daugiau kaip 100 m.
Laivavietė
Laivavietės paprastai būna išilgai prieplaukos krantinių ar pirsų, kartais – plaukiojančiųjų pirsų (mažuose uostuose, jachtų uostuose). Laivaviečių dydis būna įvairus, priklauso nuo laivo dydžio: nuo 5−10 m valtims ir mažiems kateriams iki 400 m didžiausiems tankeriams.
Ietisvaidė
Kartais naudojamos lanksčios ietisvaidės ir stangrios akstys (jos būna panašesnės į stambias 1,2-1,8 m ilgio strėles, o ne ietis), kurios, būdamos stangrios, sulinkdamos sukaupia daugiau energijos, kuri panaudojama išsviedimo metu. Tobulesnė ietisvaidė turi viduryje pritaisytą svorelį, kuris leidžia efektyviau perduoti energiją aksčiai. Kai kurie ietisvaidžių svareliai turi tokią formą, kuri slopina ietisvaidės garsą, kad šis neperspėtų medžiojamo gyvūno ar priešo.
Laivavietė
Laivavietės skirstomos ir pagal aptarnaujamų laivų tipus:
Ietisvaidė
Istorija
Manoma, kad ietisvaidės naudojamos nuo aukštutinio paleolito (apie 18000-16000 m. p.m.e). Europoje seniausios ietisvaidės (gyvūnų pavidalo) rastos magdalenos laikotarpio radimvietėse. Manoma, kad jomis akstis buvo galima efektyviai svaidyti iki 70 m. thumb|left|100px|Puošni paleolito laikų ietisvaidė, papuošta kalnų ožio atvaizdu Vėliau Europoje akstis ir ietisvaidės ėmė išstumti lankai ir strėlės. Lanku lengviau šaudyti, lankininkas gali nešiotis daugiau strėlių, negu akstininkas aksčių. Strėles buvo lengviau daryti, negu lanksčiąsias akstis, kurių dydis, masės pasiskirstymas, stangrumas turėjo būti labai suderinti su ietisvaide, kad užtikrinti reikiamą taiklumą.
Laivavietė
Dideliuose uostuose būna tokių tipų laivavietės:
Tadas Bilevičius
Tadas Bilevičius (, apie 1728 m. – 1788 m. rugpjūčio 12 d.) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės karinis ir valstybės veikėjas, generolas majoras.
Ietisvaidė
Istorija
Ietisvaides naudojo ir pirmieji indėnai Amerikoje. Indėnų ietisvaidė vadinama atlaltis (atlatl). Angliškai šiuo pavadinimu neretai vadina bet kokias ietisvaides. Manoma, kad jas atsinešė pirmieji Amerikos gyventojai, ledynmečio laikais atkeliavę per Beringo sąsiaurio „tiltą“. Actekai ietisvaides vėl ėmė naudoti prasidėjus karams su ispanų konkistadorais. Ispanai bijojo akstininkų su ietisvaidėmis, kadangi taip sviestos akstys pramušinėjo konkistadorų kirasas. Ietisvaides dar neseniai naudojo ir inuitai (eskimai). Š. Amerikoje visiškai sveikų ietisvaidžių randa pelkėse.
Tadas Bilevičius
Biografija
Kilęs iš Žemaičių bajorų Bilevičių giminės. Tėvas Aleksandras Jurgis Bilevičius, motina Ona Riomerytė. Broliai Jurgis, Matas ir Teodoras Aleksandras Bilevičius. Sūnus Juozapas Tadas Bilevičius.
Laivavietė
Nuorodos
Пристань
Tadas Bilevičius
Biografija
Mokėsi Karaliaučiuje, nuo 1750 m. dvariškis.
Ietisvaidė
Vumera
Australijos aborigenų ietisvaidė paprastai vadinama vumera (woomera). Šis žodis yra eora genties terminas, bet juo vadina bet kokias australų aborigenų ietisvaides. Vumeras aborigenai naudoja iki šiol. Kai kuriose Australijos dalyse vumeros yra universalūs įrankiai. Kai kurie jų panašūs į siaurus dubenėlius, kuriuose nešioja smulkius daiktus (pvz., sėklas). Kiti turi pritaisytus ašmenis, kuriais išdarinėja grobį ar pjauna medį. Vumeras tradiciškai puošia raižiniais ar išpiešia, ir ornamentai parodo, kuriai giminei ar grupei priklauso vumeros savininkas. thumb|250px|Vumera yra medinis daiktas kairėje, kiek primenantis žuvį
Australijoje yra miestelis, pavadintas Vumera (Woomera) – pagal aborigenų ietisvaidės pavadinimą. Prie šio miestelio yra didžiausias pasaulyje poligonas (plotas didesnis už Anglijos), kuriame bandomi ginklai, tarp jų – ir raketos bei branduolinis ginklas. Iš Vumeros poligono buvo paleisti du dirbtiniai Žemės palydovai.
Tadas Bilevičius
Valstybės tarnyba
1755 m. mirus tėvui – Viešvėnų netoli Telšių tijūnas, Vainuto seniūnas. 1760 m. Degučių bažnyčios fundatorius.
Ietisvaidė
Dabartis
Taip pat bandoma naudoti ietisvaides sportinėje medžioklėje. Ketinama jas naudoti elnių medžioklėje, JAV bandoma ietisvaidės naudojimą įteisinti įstatymiškai.
Švietimo reikalai
Švietimo reikalai – pedagogikos žurnalas, ėjęs 1919 m. vasario 15-balandžio 23 d. Vilniuje.
Istorija
Žurnalą įsteigė ir redagavo Aldona Kazanavičienė-Didžiulytė. Leido Lietuvos, vėliau – Baltarusijos ir Lietuvos liaudies švietimo komisariatas. Išėjo 6 numeriai.
Rašė švietimo ir kultūros klausimais, spausdino vyriausybės nutarimus, švietimo liaudies komisariato potvarkius.
Bendradarbiavo Viktoras Biržiška, Jonas Kirlys, Stasys Matijošaitis (Esmaitis), Stasys Matulaitis, Jonas Stašelis, Marcelinas Šikšnys, Jonas Vabalas-Gudaitis, Mečislovas Vasiliauskas ir kt.
Cinamonas (gentis)
Cinamonas (Cinnamomum) – lauramedinių (Lauraceae) šeimos augalų gentis, paplitusi viso pasaulio tropiniuose ir subtropiniuose regionuose. Gentyje yra apie 300 rūšių, kai kurios jų – kultūrinės. Visžaliai medžiai ir krūmai, užauga iki 10–15 m aukščio. Lapai 7–18 cm ilgio, ištisiniai, odiški, lygiakraščiai. Žiedai dvilyčiai, smulkūs, balsvos ar žalsvos spalvos, nemalonaus kvapo. Vaisius – uoga ar kaulavaisis. Žievėje, lapuose, medienoje, šaknyse ir vaisiuose yra daug (iki 6 %) eterinių aliejų ir riebalų.
Daugelis rūšių – ūkiškai svarbios. Kulinarijoje ir farmacijoje vartojami cinamono milteliai – džiovinta ir susmulkinta žievė; technikoje, medicinoje, kosmetikoje – cinamonų eterinis aliejus. Iš ceiloninio cinamono vaisių gaminamas vanilinas ir gvazdikėlių pakaitalas, iš kamparinio cinamono – natūralus kamparo aliejus. Iš sėklų aliejaus gaminamos žvakės, mediena tinka baldams. Cinnamomum glanduiferum, Cinnamomum japonicum ir Cinnamomum laureirii rūšys – dekoratyvinės.
Rūšys
Populiariausios rūšys:
thumb|left|250px|Ceiloninio cinamono lazdelės
Vasyliškės
Vasyliškės – viensėdis Elektrėnų savivaldybėje, 4 km nuo Kazokiškių.
Žaislų istorija
Žaislų istorija – 1995 m. JAV sukurtas animacinis filmas. Filmą sukūrė „Pixar“ kino studija. Tai pirmasis istorijoje filmas sukurtas kompiuteriu. Filmą režisavo Džonas Laseteris. Pagrindinius veikėjus įgarsino Tomas Henksas ir Timas Alenas. Filmo prodiuseris – Styvas Džobsas. „Žaislų istorija“ pasakoje apie žaislus, kurie atgyja kai lieka vieni, be žmonių. Pagrindiniai filmo veikėjai – kaubojaus lėlė Šerifas Vudis (Henksas) ir žaislinė astronauto figūrėlė Bazas Šviesmetis (Alenas).
Pasaulinius mastu filmas uždirbo 361 milijoną JAV dolerių. Visos filmo apžvalgos yra labai giriančios filmą, pabrėžiančios technologinį bei scenarijaus tobulumą. Kritikai šį filmą vadina „vienu geriausiu animacinių filmų istorijoje“.
Kartu su DVD ir Blu-ray filmo versijomis, „Žaislų istorija“ nemažai uždirbo ir iš žaislų, kompiuterinių žaidimų, teminių atrakcionų parkų, tęsinių ir kitų įvairių prekių. Filmas buvo toks sėkmingas, kad buvo sukurti trys jo tęsiniai: „Žaislų istorija 2“ (1999 m.), „Žaislų istorija 3“ (2010) ir „Žaislų istorija 4“ (2019). Visi tęsiniai sulaukė išskirtinio pripažinimo.
Didelė filmo sėkmė išpopuliarino jau 50 metų žinotą žaislinę spyruoklę.
Mergina pagal iškvietimą
Mergina pagal iškvietimą – režisieriaus Steven Soderbergh sukurta drama, kurioje pagrindinį vaidmenį atliko buvusi pornografinių filmų aktorė Sasha Grey.
Turinys
Filmo veiksmas vyksta 2008 m. JAV prezidento rinkimų ir finansinės krizės fone. Jame rodoma 5 dienos iš brangiai apmokamos „merginos pagal iškvietimą“ Čelsės gyvenimo. Ji kuria savo interneto puslapį, bendrauja su įvaizdžio kūrėjais, duoda interviu žurnalistui ir net sprendžia investavimo klausimus.
Per tas dienas ji susipažįsta su trumpam iš Los Andželo atvykusiu rašytoju ir susipyksta su savo vaikinu Krisu.
Calka
Pagal 2002 m. surašymą gyventojų sudėtis tokia:
Keli tūkstančiai etninių gruzinų, kurie nukentėjo nuo nuošliaužų Svanetijoje ir Adžarijoje buvo iškelti į Calką 1997–2006 m. Tuo metu miestas ir jo apylinkės patyrė smurtinių etninių konfliktų.
Dia (palydovas)
Dia – natūralus Jupiterio palydovas, 2000 metais atrastas Havajų universiteto astronomų komandos, kuriai vadovavo Scott S. Sheppard (David C. Jewitt, Jan Kleyna, Yanga R. Fernández, Eugene A. Magnier), 2,2 m. skersmens teleskopu. Atradus palydovas buvo laikinai pavadintas S/2000 J 11. Dią stebėti trukdo greta esantis labai šviesus Jupiteris. Po atradimo Dia buvo „pamesta“, tačiau 2010 m. vėl iš naujo atrasta.
Mitologinis vardas Dia tiesiogiai reiškia „toji, kuri priklauso Dzeusui“.
Dia priklauso Himalijos palydovų grupei, būdama viena mažiausių jos narių.
Tronas: palikimas (2010)
Tronas: palikimas  – 2010 metais JAV sukurtas fantastinis ir veiksmo filmas, režisuotas Džosefo Kosinskio. Filme vaidina Džefas Bridžesas, Garetas Hedlundas, Olivija Vaild ir kiti. Tai 1982 metų filmo „Tronas“ tęsinys.
Juozas Galkus
Juozas Galkus (g. 1932 m. lapkričio 2 d. Šimkūnuose, Joniškio valsčius) – Lietuvos grafikas, plakatistas.
Tronas: palikimas (2010)
27 metų jaunuolio Semo Flino (akt. Garetas Hedlundas) tėvas Kevinas Flinas (akt. Džefas Bridžesas) buvo kompiuterinių žaidimų kūrėjas ir paslaptingai dingo prieš 20 metų. Po ilgų metų tėvo draugas gauna žinutę iš buvusios kontoros. Sūnus leidžiasi apžiūrėti seno tėvo darbo kambario, kur aptinka vis dar veikiantį kompiuterį. Per jį patenka jo į tėvo sukurtą virtualų pasaulį, kuriame šis ir yra užstrigęs visus tuos 20 metų. Prasideda nelengvos kelio atgalios paieškos.
Juozas Galkus
Biografija
Mokėsi Joniškio gimnazijoje. 1958 m. baigė LSSR dailės institutą. Bendramoksliai: Kastytis Juodikaitis, Vytautas Kalinauskas, Stasys Krasauskas, Arūnas Tarabilda.
Kūryba
Sukūrė daugiau kaip 500 visuomeninių, kultūrinių, teatro ir kt. tematikos plakatų. Nutapė paveikslų (Lietuvos didikų Radvilų portretų serija, 1996–1999 m.), apipavidalino knygų, sukūrė Lietuvos miestų ir miestelių herbų. Kūriniams būdinga lakoniška kompozicija, apibendrinta forma, dekoratyvumas. Nuo 1957 m. dalyvauja dailės parodose, surengė individualių parodų Lietuvoje ir užsienyje. Dalyvavo tarptautinėse plakato parodose: Varšuva, 1966–1984 m.; Brno 1974 m., 1978 m., 1982 m. – bronzos medalis); Lahtis, 1983 m.; Koloradas, 1987 m.; Tojama, 1988 m.; Baltijos šalių plakato parodose Rygoje, Taline ir Vilniuje, 1964–1990 m.
Amazonė (upė)
Amazonė  – upė Pietų Amerikoje, viena iš dviejų ilgiausių (su Nilu) upių Žemėje. Susidaro susiliejus dviem iš Peru Andų ištekančioms upėms – Maranjonui ir Ukajaliui. Skaičiuojant nuo pirmosios ištakų, Amazonės ilgis 6400 km, nuo Ukajalio aukštupio Apurimako ištakos – 6992 km. Ilgis nuo šių upių santakos – 3850 km. Yra bent keletas skirtingų vietų (Laurikočos ežeras, Nevado Mismi, Vilafro ežeras ir kt.), kurios laikomos Amazonės ištaka, todėl visas vandentakio ilgis ginčytinas.
Amazonės debitas yra didžiausias planetoje (plukdo daugiau vandens nei Misisipė, Nilas ir Jangdzė kartu sudėjus). Amazonės baseinas yra didžiausias palyginus su bet kokia kita upės sistema – 7,18 mln. km².
Tėkmė
thumb|left|200px|Amazonė ir jos intakai
Peru pietvakariuose, Arekipos departamente, rytinėse Nevado Mismi kalno pašlaitėse prasideda Karhuasantos upokšnis, kuris yra viena iš Apurimaką sudarančių upių. Apurimakas kerta Andų kalnus, susilieja su šventąja inkų upe Urubamba ir sudaro Ukajalį. Ukajalio ir kitos Amazonės ištakos, Maranjono aukštupiai labai vingiuoti, teka kalnų tarpekliais, sudaro krioklius ir slenksčius, o Andų rytiniuose šlaituose patenka į Amazonės žemumą. Iki Ikitoso miesto upė teka į šiaurę, vėliau – į rytus (nuo 70° v. ilgumos iki žiočių teka per Braziliją). Nuo Brazilijos sienos iki santakos su Negru upė vadinama Solimoinesu. Už Manauso jau vadinama Amazone, smarkiai išplatėja, sudaro daugybę protakų, upinių salų (pvz., Tupinambarana). Įteka į Atlanto vandenyną ties pusiauju (50° v. ilg.), kur su Tokantinso upe sudaro bendrą deltą, gausiai išraižytą protakų. Amazonės deltoje yra didžiausia pasaulyje upinės kilmės sala – Maražo, mažesnė Gurupos sala bei daugybė kitų salų. Svarbiausios protakos: Vieira Grandė, Šiaurinis kanalas, Pietinis kanalas, Perigosas.
Baseinas
thumb|240px|Amazonės delta taip pat ir estuarija
Amazonė turi apie 1100 intakų (daugiausia pasaulyje) iš kurių 20 jų ilgesni kaip 1500 km.
Didžiausi intakai:
Hidrologija
thumb|240px|Amazonė Manauso apylinkėse thumb|240px|Upės pakrantės
Ties lkitosu upės vagos aukštis virš jūros lygio 106 m, ties Manausu – 25 m, ties Santarenu – 14 m.
Amazonėje Atlanto vandenyno potvynių įtaka jaučiama net 1400 km ruože nuo žiočių, o žemupyje susidaro aukštos (2-3 m) priešsrovinės bangos, vadinamos pororoka. Jos sklinda 16-20 km/h greičiu.
Amazonės srovės greitis kai kur daugiau, kaip 2,5 km/h. Krantai išgraužti upės srovės. Upės nešamo vandens srautas išsišauna į Atlanto vandenis 300 km ruože – ten būdingas sumažėjęs druskingumas.
Fauna
Amazonėje ir jos intakuose veisiasi apie 2000 rūšių upinių žuvų (daugiausia pasaulyje). Jų tarpe daug neįprastai didelių, neįprastomis savybėmis pasižyminčių žuvų: didžiausios pasaulyje gėlavandenės žuvys arapaimos (užauga iki 200 kg), stiprią elektros iškrovą leidžiantys elektriniai unguriai, itin plėšrios žuvys piranijos, taip pat upiniai spygliauodegiai, cichlidai, anostomai, amerikinės dvikvėpės. Iš kitų stambių gyvūnų sutinkami Amazonės delfinai, Brazilijos lamantinai, juodieji kaimanai, anakondos.
Švyturys (Čikaga)
Švyturys – Čikagos jaunimo laikraštis, leistas 1964–1965 m.
Amazonė (upė)
Reikšmė
Pirmasis europietis, pasiekęs Amazonę buvo Visentė Janjesas Pinsonas, priplaukęs žiotis 1500 m. Jis upę pavadino Río Santa María del Mar Dulce („Šv. Marijos Saldžioji Jūra“), dėl upės išgėlinto vandenyno vandens. Vėliau upė vadinta Grande Río („Didžioji upė“), Río de la Canela („Cinamono upė“). 1541 m. Fransiskas de Oreljana pirmasis perplaukė visą upę. Kelionės metu vienoje iš kovų Oreljana neva matęs moteris-kares, kurios jam priminusios legendines amazones. Vėliau pagal tai upei prigijo Amazonės vardas. Vietinės indėnų tupių tautos upę vadina Para arba Parana („didelis, platus vanduo“).
Švyturys (Čikaga)
Redaktoriai: I Rušėnaitė, Z. Stirbytė, Romas Sakadolskis.
Amazonė (upė)
Reikšmė
Amazonė ir jos intakai yra svarbiausia transporto arterija, kuria galima pasiekti tarp džiunglių išsibarsčiusias gyvenvietes. Amazonės baseine yra apie 48 000 km laivybinių kelių. Amazonė laivuojama 4300 km nuo žiočių ruože, 1500 km nuo žiočių ruože (iki Manauso) plaukia jūriniai laivai.
Svarbiausi Amazonės pakrančių miestai ir uostai: Ikitosas (Peru), Letisija (Kolumbija), Manausas, Santarenas, Makapa (Brazilija).
Feliksas Galminas
Feliksas Galminas (1862 m. birželio 26 d. Tryškiai – 1935 m. gruodžio 26 d. Tryškiai) – Lietuvos knygnešys, savivaldybininkas.
Žardeliai (Šiauliai)
Žardeliai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 13 km į šiaurės rytus nuo Kuršėnų, prie kelio Šiupyliai–Kuršėnai.
Berčiūnų pagrindinė mokykla
Panevėžio rajono Berčiūnų pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Berčiūnuose (Panevėžio raj.), Rožių g. 1, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190399151. Steigėjas Panevėžio rajono savivaldybės taryba.
Istorija
miniatiūra|250px|left|Mokykla 2013 m.
Mokykla uždaryta 2020 m. rugpjūčio 31 d.
Daktaras Džekilas ir miela ponia
Daktaras Džekilas ir miela ponia – 1979 m. Italijoje sukurta komedija, Robert Louis Stevenson kūrinio „Strange Case of Dr. Jekyll and Mr. Hyde“ parodija.
NeXT
Next, Inc. (vėliau vadinta Next Computer, Inc. ir Next Software, Inc. bei stilizuojama kaip NeXT) – JAV IT įmonė, įsikūrusi Redvude, Kalifornijoje. Įmonė tiekė aukštesnio lygio darbo stotis. „NeXT“ buvo įkurta „Apple“ įkūrėjo Stivo Džobso po to, kai jis buvo atleistas iš „Apple“. „NeXT“ sukūrė pirmąjį NeXT kompiuterį 1988 m. bei mažesnį NeXTstation 1990 m., taip pat NeXTSTEP ir OpenStep operacines sistemas, kurių pagrindu buvo sukurta Mac OS X. „NeXT“ produktų buvo parduota nedaug, tačiau jie padarė įtaką ateities įrangai.
„Apple“ 1996 m. gruodžio 20 d. nusipirko „NeXT“ už 429 milijonų JAV dolerių.
Jūrinė šarka
Išvaizda
Suaugusių jūrinių šarkų kūnas siekia 40-45 cm. Svoris apie 320-400 g. Galva, kaklas, sparnai ir uodegos galas juodi. Likusi kūno dalis balta. Snapas oranžiškai raudonas, ilgas, tiesus. Kojos raudonos, palyginti neilgos. Jaunikliai rudesni už suaugusius, ant gerklės yra balta dėmė. Patelės nuo patinų skiriasi mažai; patelių snapas vidutiniškai yra ilgesnis už patinų. Snapo ilgis yra geriausias būdas atskirti patinus nuo patelių.
Paplitimas
Daugiausiai paplitusi vatuose ir netoli Šiaurės jūros pakrančių esančiose vietovėse. Lietuvoje reta rūšis, aptinkama traukimo metu. Gyvena pajūryje ir didesnių upių pakrantėse. Mėgsta akmenuotus, smėlėtus pakraščius. Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Jūrinės šarkos yra migruojantys paukščiai. Tik nedidelė dalis Vakarų Europos jūrinių šarkų pasilieka perėjimo vietose.
Sicilijos karalystė
Sicilijos karalystė (lot. Regnum Siciliae arba Sicilie; it. Regno di Sicilia) valstybė, egzistavusi Pietų Italijoje nuo 1130 m., kai ją įkūrė Rogeris II Sicilietis, iki 1816 m. Sicilijos karalystei priklausė ne tik Sicilija, bet visas Pietų Italijos regionas bei iki 1510 m. Maltos ir Goco salos. Sala buvo padalinta į tris regionus: Valle di Mazzara, Valle di Demona ir Valle di Noto.
Iki 1282 m. Sicilijos karalystė kartais buvo vadinama Regnum Apuliae et Siciliae, bet vėliau sala ir žemyninė karalystės dalis buvo atskirta politiškai. Nuo to laiko žemyninė dalis vadinosi Neapolio Karalyste. Po 1302 m. Sicilijos karalystė kartais vadinta Trinakrijos Karalyste. Karalystę dažnai valdė kitų šalių karaliai: Aragono, Ispanijos ir net Šventosios Romos imperijos valdovai. 1816 m. karalystė buvo sujungta su Neapolio Karalyste ir įkurta Abiejų Sicilijų karalystė.
Normanų karalystė
1127 m. mirus Apulijos kunigaikščiui Vilhelmui II, Rogeris II Sicilietis suvienijo Sicilijos grafystę ir Apulijos kunigaikštystę. Jis rėmė antipopiežių Anakletą II, kuris 1130 m. per Kalėdas jį karūnavo Sicilijos karaliumi.
Kitą dešimtmetį nuo karūnacijos iki Ariano standartų Rogeris kovėsi su užpuolikais ir malšino savo svarbiausių vasalų Grimoaldo Bariečio, Roberto Kapujiečio, Ranulfo Alifiečio, Sergijaus Neapoliečio ir kitų maištus. 1139 m. Mignano sutartimi Rogerio karalystę pripažino teisėtai išrinktas popiežius. Su admirolo Jurgio Antiochijiečio pagalba Rogeris užėmė Madiją Afrikoje (dabar miestas Tunise) ir neoficialiai pasiskelbė „Afrikos karaliumi“. Tuo metu Sicilijos laivynas užpuolė Bizantiją ir šimtmetį buvo galingiausiu laivynu Viduržemio jūroje.
Rogerio sūnus ir įpėdinis buvo Vilhelmas I Sicilietis, vadinamas Bloguoju, nes jo nemėgo kronikų rašytojai, palaikę Vilhelmo numalšintą didikų maištą. Jo valdymas baigėsi taikiai 1166 m., bet sūnus Vilhelmas II Sicilietis buvo dar nepilnametis. Iki regentystės pabaigos 1172 m. karalystėje buvo suirutė, kuri vos nenuvertė valdančios šeimos, bet po to du dešimtmečius trukęs Vilhelmo valdymas prisimenamas kaip taikos ir klestėjimo metas, todėl jis vadinamas Geruoju. Tačiau 1189 m. jis mirė be įpėdinio ir karalystę ištiko chaosas.
Tankredas Lečietis užėmė sostą, bet turėjo malšinti tolimo pusbrolio Rogerio Andriečio maištą ir kautis su Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Henriko VI invazija, nes šio žmona Konstancija Sicilietė buvo Rogerio II duktė. Konstancija su Henriku VI laimėjo ir Sicilija atiteko Štaufenų dinastijai, bet per Konstanciją Hotevilių kraujas atiteko imperatoriui Frydrichui II.
Štaufenų karalystė
Tačiau Štaufenų valdžia nebuvo saugi. Valteris III Brienietis vedė Tankredo dukrą ir 1201 m. pareikalavo sosto. 1202 m. jis nugalėjo kanclerio Valterio Paleariečio ir Dipoldo Voburgiečio vadovaujamą armiją. Marvardas buvo nužudytas, o Frydrichas pateko į Vilhelmo Kaparoniečio, Pizos sąjungininko, rankas. Dipoldas kariavo su Valteriu iki šio mirties 1205 m., o po to išplėšė Frydrichą iš Vilhelmo rankų 1206 m. ir atidavė į Valterio Paleariečio globą. Vėliau šie susipyko ir Valteris paėmė Dipoldą į nelaisvę 1207 m. Po dešimtmečio baigėsi kovos dėl regentystės ir paties sosto.
Fechtavimasis 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
'''Fechtavimas 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse''' vyko nuo liepos 28 d. iki rugpjūčio 5 d. Londone, Jungtinėje Karalystėje. Varžybos vyko ExCeL London parodų centre. Žaidynėse iš viso vyko dešimt fechtavimosi rungčių (6 individualios ir 4 komandinės).
Sicilijos karalystė
Štaufenų karalystė
Frydrichas tęsė senelio Rogerio Siciliečio pradėtas įstatymų reformas. Jo pasiekimai šioje srityje atsispindėjo Kapujos standartuose (1220 m.), o darbas buvo užbaigtas paskelbus Melfio konstituciją (1231 m., dar žinomą kaip Liber Augustalis) – įstatymų rinkinį, išskirtinį tam metui ir buvusį įkvėpimo šaltiniu dar ilgą laiką. Konstitucija padarė Siciliją absoliutine monarchija, pirmąja Europos šalimi, užbaigusia feodalizmo laikotarpį. Be to, konstitucija davė precedentą rašytinio įstatymo pirmenybei. Su menkais pataisymais Liber Augustalis Sicilijoje galiojo iki 1819 m.
Tuo metu jis pastatė Castel del Monte ir 1224 m. įkūrė Neapolio universitetą, dabar vadinamą Frydricho II universitetu (Università Federico II), ilgus šimtmečius buvusį vieninteliu universitetu pietų Italijoje.
Frydricho II įpėdinis Sicilijoje buvo jo nesantuokinis sūnus Manfredas Sicilietis, valdęs karalystę 15 metų, o kiti Štaufenai buvo užsiėmę Vokietijoje. Štaufenų valdžia Sicilijoje baigėsi po Anžu invazijos 1266 m. į Siciliją ir Konradino, paskutinio Štaufeno mirties 1268 m.
Anžu ir Aragono valdoma karalystė
Kilus nesantaikai tarp Štaufenų ir popiežiaus 1266 m. Siciliją užėmė kunigaikštis Karolis I Anžu. Nepasitenkinimas prancūzų valdymu ir mokesčiais sukėlė Sicilijos mišparų neramumus ir sėkmingą Petro III Aragoniečio invaziją. Sicilijos mišparų karas tęsėsi iki Kaltabelotos taikos 1302 m.
Taikos sutartis padalino Sicilijos karalystę į dvi dalis. Sicilijos sala, vadinama „Sicilijos Karalyste už Švyturio“ arba Trinakrijos Karalyste, atiteko Frydrichui III Siciliečiui, o žemyninė dalis, tuo metu vadinta Sicilijos Karalyste, šiandien žinoma kaip Neapolio karalystė, atiteko Karoliui II Neapoliečiui. Taigi taikos sutartis buvo formalus netvirto status quo pripažinimas.
Sicilija buvo valdoma kaip nepriklausoma karalystė Aragono karaliaus giminaičių, bet nuo 1409 m. Sicilija priklausė Aragono Karūnai. Anžu dinastija valdė Neapolio karalystę, kol Alfonsas V Aragonietis sujungė abi Sicilijas po sėkmingos Neapolio apgulties, pasibaigusios 1443 m. vasario 26 d. Tačiau po Alfonso mirties karalystė vėl buvo padalinta. Neapolio karalystė atiteko sūnui Ferdinandui I Neapoliečiui, kuris ją valdė 1458–1494 m., o Aragonas ir Sicilija – broliui Jonui II Aragoniečiui.
1494–1503 m. Prancūzijos karaliai Karolis VIII Maloningasis ir Liudvikas XII, Anžu dinastijos įpėdiniai, bandė atgauti Neapolį, bet jiems nepavyko, tad Aragonas sujungė abi Sicilijos karalystes.
Sicilijos karaliaus titulas priklausė Aragono karaliams iki 1516 m., o po to atiteko Ispanijos karaliams, kurie ją valdė iki 1707 m. Šventosios Romos imperatoriai Siciliją valdė 1707–1735 m.,vėliau ją užėmė Parmos kunigaikštis, vėliau tapęs Ispanijos karaliumi Karoliu III.
Kolava
Kolava arba Kolcovas (, nuo 1938 m. birželio 2 d. Domäne Kohlau, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Gavrilovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities kaimas, karališkųjų valdų palivarkas, priklausė Klišių parapijai. 1925 m. rugpjūčio 7 d. prijungtas prie Šakūnų (Friedrichsberg), o 1928 m. rugsėjo 30 d. prie Raudonių. 1945 m. vietovė buvo prijungta prie Lenkijos, 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Bagrationovo apylinkės kaimas.
Chingy
Chingy (Howard Bailey, Jr.; g. 1980 m. kovo 9 d., Sant Luisas, Misūris) yra JAV (afroamerikiečių) hip – hop muzikos atlikėjas.
Šiuo metu vedęs gyvena Indianapolyje su žmona Ashley Marie F.
Muzikinė veikla
Chingy muzikinėje padangėje pasirodė 2003 metų vasarą su pirmuoju savo hitu „Right Thurr“. Kartu su tokiais Hip-Hop atlikėjais kaip Ludacris, Snoop Dogg (su kuriais Chingy išleido antrąjį singlą „Holidae In"). Chingy pasiekė Hip-Hop’o aukštumas dar tą pačią vasarą, kai jo albumas Jackpot keliolika savaičių sukosi topų viršūnėse. Debiutinis albumas buvo parduotas 3 milijonų tiražu (Vien Jungtinėse Amerikos Valstijose)
Nepaisant didelio pasisekimo debiutiniu albumu, vėliau kilę skandalai su Ludacris, Nelly smarkiai numušė reperio reitingus. Antrasis jo albumas „Powerballin'“ (išleistas 2004 m. pabaigoje) nebuvo toks populiarus kaip debiutinis „Jackpot“.
Po dvejų metų pertraukos Chingy sugrįžo su 3-iuoju albumu „Hoodstar“. Po pasirodymo prekyboje 2006 m. rugsėjo 19 d.), albumas jau pasiekė platininio statusą.
2007 m. kovo 14 d. svetainė AllHipHop.com paskelbė, kad Chingy grįžta į reperio Ludacris kompaniją „DTP“ („Disturbing Tha Peace“), su kuria Chingy atsisveikino dar 2004 m.
Reperis ruošiasi išleisti savo 4-ąjį albumą Love It or Hate It jau 2007 m. gruodžio 11 d.
Kinas
Chingy kaip ir daugelis garsiausių muzikos atlikėjų Jungtinėse Amerikos Valstijose laimę panoro išmėginti ir kino pasaulyje. Tiesa, ryškesnių vaidmenų jis dar negavo, bet pasinaudojo proga pasireklamuoti filme „System Within“, tiesa, nors jis nufilmuotas jau 2005 metų pabaigoje, DVD formate filmas buvo išleistas tik 2007 m. pradžioje. Filmas nesulaukė didesnio populiarumo.
Kiek vėliau Chingy suvaidino filme „Pats baisiausias filmas 4“ („Scary movie 4“), kuriame jo vaidmuo buvo suvaidinti save sėdintį merginų apsuptyje. Jo vaidmuo nebuvo ilgas (vos kelios sekundės).
Filmai
2006 m.:
Aldano ulusas
Aldano ulusas  – ulusas pietų Jakutijoje. Administracinis centras – Aldanas.
Geografija
Uluso teritorija driekiasi Aldano kalnynu. Pagrindinės upės – Aldanas, Ungra, Timptonas, Gonamas, Učuras, Amga. Upių tėkmė greita, vagos slenkstėtos. Aukščiausia rajono vieta – 2264 m (kalnas ties Gonamo ištakomis).
Gyventojai
Tautinė sudėtis (2002 m.):
Gyvenvietės
Pagrindinės uluso gyvenvietės (gyv. sk, 2007 m.):
Piliumas
Vėlyvosios Romos respublikos ir ankstyvosios imperijos laikais legionieriai turėdavo du piliumus. Suartėjant su priešu sviesdavo piliumus, o po to kaudavosi gladijais. Piliumai būdavo piramidiškais antgaliais (kiek panašiais į pikų), tad smarkiai ir taikliai sviesti jie pramušdavo skydą, o po to – ir šarvus. Geležinis antgalio stiebas buvo pakankamai ilgas, kad stipriai sviestas piliumas pramuštų skydą ir antgalio smaigalys pasiektų priešininko kūną. Jei piliumas priešo nenukaudavo išsyk, jis prarasdavo skydą, nes: Sunkus skyde įsmigęs piliumas trukdė naudotis skydu bei kėlė grėsmę skydo naudotojo gyvybei, todėl pastarajam tekdavo mesti skydą, taip tampant kur kas labiau pažeidžiamu puolantiems legionieriams.
Negiliai į skydą įsmigusio piliumo plonas linkstantis antgalio stiebas sulinkdavo. Ginklas tapdavo nebetinkamu naudoti, todėl priešas negalėdavo ištraukto piliumo sviesti atgal į legionierius. Sulinkusį piliumą būdavo sunkiau ištraukti iš skydo. Po kautynių surinktų piliumų antgalių stiebus ištiesindavo.
The Horrors EP
The Horrors Ep – grupės The Horrors minialbumas, JAV išleistas 2006 m. spalio 24 d.
Paprastasis raugerškis
Lietuvoje retokas, dažnesnis Kauno ir Vilniaus apylinkėse. Auga sausuose šlaituose, pamiškėse, krūmuose. Daug kur auginamas kaip dekoratyvinis, ypač jo raudonlapė forma. Atsparus šalčiui, šviesamėgis. Geriausiai tarpsta kalkinguose dirvožemiuose. Dauginasi sėklomis ir atžalomis.
Uogose yra 2,4–6,5 % organinių rūgščių, cukrų, apie 1 % pektinų, apie 100 mg% askorbino rūgšties, vitaminų P, K, rauginių ir mineralinių medžiagų. Dažniausiai vartojamos džiovintos, perdirbamos į augalinius medicinos preparatus. Jauni lapai tinka salotoms, mediena – smulkiems dirbiniams. Augalas medingas, tačiau nepatartina sodinti arti javų pasėlių, nes jis yra tarpinis juodųjų rūdžių šeimininkas.
Legall de Kermeur
Legalis de Kermeras (1702 m. rugsėjo 4 d.Versalyje, – 1792 m. Paryžiuje) – prancūzų šachmatininkas, stipriausias XVIII amžiaus vidurio Prancūzijos žaidėjas. Fransua Filidoro mokytojas. Užleidęs pirmavimą savo mokiniui, Ledalis de Kermeras iki gyvenimo pabaigos liko antruoju pagal pajėgumą Prancūzijos šachmatininku.
Tėvai
Legalis buvo kilęs iš Bretanės kilmingos šeimos. Jo tėvas buvo generolas Rene Fransua de Legalis (Rene Francois de Legall), motina – Marie de Saint-Clair Vitart.
Šachmatų karjera
thumb|180px|right |Legalio matas Prancūzų enciklopedininkas Denisas Didro savo veikale „Ramo sūnėnas“ apie Legalį rašo, kad jis buvęs pastovus kavinės „Režans“ lankytojas. Legalis de Kermeras laikomas pirmuoju šachmatų profesionalu, kuris ilgus dešimtmečius, iki pat senatvės, kavinėje „Režans“ žaisdavo už pinigus. Kadangi profesionalo žaidimo lygis buvo aukštesnis, Legalis de Kermeras, priklausomai nuo varžovų žaidimo lygio, suteikdavo jiems lengvatų: pėstininką, figūrą, ar bokštą.
Nuo 1741 m. Legalis treniravo stipriausią XVIII a. antros pusės šachmatininką Fransua Filidorą. Po trejų metų studijų jo mokinys jį nugalėjo. Paskutinis mačas tarp šių varžovų įvyko 1755 m., kuriame Fransua Filidoras įrodė pranašumą prieš savo mokytoją. Sekančius dešimtmečius jis buvo po F. Filidoro antras Prancūzijoje.
Šachmatų istorijoje jis prisimenamas ir kaip kombinacijos „Legalio matas“ kūrėjas. Be šios partijos, daugiau jo partijų neišliko.
Bankininkystė Vokietijoje
Bankininkystės sektorius Vokietijoje yra mažiau išvystytas nei JAV ar Jungtinės Karalystės, nes jose finansų rinkos yra pagrįstos anglosaksiškąja sistema. Vakarų Europoje – Vokietijoje, Prancūzijoje bei Japonijoje visas reikalingas funkcijas atlieka bankai. Pastarosioms šalims būdinga bankinė sistema. Vokietijoje bankai užsiima finansų maklerio ir draudimo įmonių veikla bei teikia investicinių fondų valdymo paslaugas. Jie taip pat aprūpina įmones finansiniais ištekliais, tarpininkauja rinkoje atliekant operacijas ir dalyvauja stambiais akcininkais įmonių veikloje, o anglosaksiška sistema paremta atvira finansinių priemonių apyvarta ir rinka, per kurią pritraukiama didesnė dalis finansavimo. Pastaroji sistema likvidesnė, skaidresnė ir labiau išvystyta nei žemyninė, kuri yra pagrįsta bankais. Kadangi JAV ir JK paplitusi anglosaksiškoji sistema, tai joje į vertybinius popierius investuoja paskiros investicinių fondų valdymo bendrovės, draudimo bendrovės bei privataus kapitalo bendrovės. Vokietijos bankininkystės pramonės turto ir grynos vertės santykio (finansinio sverto) vidurkis 2008 m. siekė 52 prieš 1, o trumpalaikių įsipareigojimų suma sudarė 60 % Vokietijos bendro vidaus produkto arba 167 % valstybės skolos.
Didžiausi bankai
Didžiausi bankai Vokietijoje, pagal žurnalo Die Bank duomenis:
Švyturys (Argentina)
Švyturys – Argentinos lietuvių tautinės krypties savaitraštis, leistas 1930–1938 m. Buenos Airėse.
Istorija
Leido Lietuvių Katalikų šv. Kazimiero bendruomenė. Redagavo Jonas Janilionis, Zefirinas Juknevičius, redakcinė kolegija.
Voreliai
Voreliai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 13 km į šiaurės rytus nuo Kuršėnų, prie kelio Šiupyliai–Kuršėnai.
Istorija
1950–1991 m. kaimas priklausė Ringuvos tarybiniam ūkiui.
Švyturys (leidykla)
Švyturys – knygų leidimo akcinė bendrovė, veikusi 1918–1931 m.
Istorija
1918–1922 m. veikė Vilniuje, o 1922–1931 m. – Kaune. Knygas spausdino Vilniaus, Kauno, nuo 1920 m. ir Tilžės, Karaliaučiaus, Leipcigo spaustuvėse. Leido vadovėlius, originaliąją ir verstinę grožinę literatūrą, knygų seriją „Jaunimo biblioteka“. Išleido apie 300 knygų. 1928 m. bankrutavo ir prisijungė prie „Spindulio“ akcinės bendrovės. Knygų „Švyturio“ vardu dar pasirodė ir 1931 m.
Strange House
Sheena is a Parasite
Sheena Is A Parasite yra pirmas singlas iš debiutinio Anglijos roko grupės The Horrors albumo Strange House. Chrisas Cunningham'as šiai dainai sukūrė vaizdo klipą kurį MTV uždraudė rodyti per savo kanalus dėl stroboskopų.
Death At The Chapel
Death At The Chapel yra antrasis singlas iš debiutinio Anglijos roko grupės The Horrors albumo Strange House. Tai yra vienintelis grupės išleistas singlas kuriam nebuvo sukurtas vaizdo klipas.
Count In Fives
Count In Fives yra trečiasis singlas iš debiutinio Anglijos roko grupės The Horrors albumo Strange House. Ši daina yra apie grupės lyderio Faris Badwan įprotį skaičiuoti daiktus kas penkis. Išleidusi šį singlą The Horrors pasirodė ant muzikos žurnalo NME viršelio. Daugelis žmonių apie grupę sužinojo pasirodžius šiam singlui.
Gloves
Gloves yra ketvirtasis singlas iš debiutinio Anglijos roko grupės The Horrors albumo Strange House. Šis singlas yra pirma grupės daina patekusi į JK topą. Ji pasiekė 34-ąją vietą.
Bobi Andonov
Bobi Andonov (g. 1994 m. rugpjūčio 28 d. Melburne) – makedonų kilmės Australijos dainininkas, dainų autorius, prodiuseris ir modelis.
Biografija
Bobi Andonov gimė 1994 m. rugpjūčio 28 d. Melburne, Australijoje, makedonų šeimoje. Nuo šešerių metų pradėjo dainuoti bažnyčios chore, taip pat jis mokėsi šokti, groti pianinu ir fleita. Gimtajame Melburne vaidino miuzikle „Liūtas karalius“, kuriame atliko Simbos vaidmenį.
2010 metais atlikėjas sudalyvavo Australijos talentų šou „Australia’s Got Talent“, kuriame jis pateko finalą.
Ceklis
thumb|180px|Kuršių žemės Cẽklis (, Keklys) – kuršių žemė (terra) dabartinės Žemaitijos šiaurės vakaruose tarp Ventos upės ir Baltijos jūros. Ceklis buvo didžiausia žemė pietiniame Kurše – jos plotas siekė apie 2500 km².
Kuršių archeologinių paminklų Ceklyje randama VIII/IX-XII a. Stambiausi centrai XII a. buvo Imbarė ir Gandinga, Apuolės vaidmuo buvo sumažėjęs.
Ceklio vardas pirmą kartą paminėtas 1252 m. Livonijos magistro sutartyje su Kuršo vyskupu dėl Klaipėdos pilies statymo, kartu su kitomis trimis pietų Kuršo žemėmis – Mėguva, Pilsotu ir Duvzare. 1253 m. balandžio 4 d. Kuldygoje Kuršo vyskupas Henrikas ir Livonijos ordino atstovai patvirtino Kuršo dalybų rezultatus. Buvo sudaryti du dalybų aktai, kurių antrasis skirtas Pietų Kuršo žemėms, kuriose ordino administracija dar nebuvo įsikūrusi – Mėguvai, Pilsotui, Duvzarei, Cekliui ir „Žemei tarp Skrundos ir Žiemgalos“.
Kuršo kontrolę Ordinas prarado 1260 m. po Durbės mūšio. Vėl pajungti Kuršą pavyko po 7 metų kovos - 1267 m., tačiau Ceklio užimti Ordinui nebepavyko.
Ribos
Iš Kuršo dalybų aktų, kur gausiai minimi vietovardžiai, gana tiksliai atsekamos ir sričių ribos. Dalis tuomet paminėtų pavadinimų nėra sutapatinti su dabartinėmis vietovėmis. Ceklio žemėje minimos šios dabartinės vietovės: Alsėdžiai, Apuolė, Babrungėnai, Biržinėnai, Duobėnai, Dusai, Imbarė, Gandinga, Gardė (dab. Žemaičių Kalvarija), Gelindėnai, Gėsalai, Griežė, Grūstė, Kartena, Lekemė, Liepžemis (dab. Lieplaukė), Luoba, Medingėnai, Mosėdis, Nevarėnai, Notėnai, Rietavas, Skuodas, Viešvėnai. Pagal vietovardžius nustatytas ribas galima tikslinti remiantis archeologiniais šaltiniais.
Šiaurėje Ceklis ribojosi su Duvzare ir Bandava, o pati riba, ypač tarp Skuodo ir Griežės daugmaž sutapo su dabartine Lietuvos-Latvijos siena. Ar trikampis tarp Vadaksties ir Ventos upių buvo dar Ceklio ar Skrundos-Žiemgalos dalis nėra aišku. Toliau nuo Ventos aukštupio Ceklio riba eina pietvakarių kryptimi pro Luokę ir Rietavą iki Veiviržo upės maždaug dabartinių Veiviržėnų apylinkėse. Pietryčiuose nuo kuršių gyveno žemaičiai. Linija Kretinga-Įpiltis sudarė vakarinę Ceklio ribą, skyrusią šią žemę nuo Pilsoto ir Mėguvos. Pietinė Ceklio riba ėjo Minijos upe iki jos intako Skinijos. Anot V. Žulkaus, labiausiai į pietus nutolusi Ceklio vieta buvo Dovilų piliakalnis prie Minijos.
Kadangi visos keturios sritys dalybų aktuose vadinamos „dar nedirbamomis“ (terrae iam incultae) ir gretinamos su „gyvenamomis“ (terrae inhabitatae) šiaurinėmis sritimis, tai matyt jų gyventojų skaičius XIII a. buvo nedidelis. Tai patvirtintų ir tai, kad derybų metu šios žemės figūruoja jau kaip nukariautos, nors jokių žygių prieš jas šaltiniuose nėra.
Vilhelmsbergas
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas – vokiškos kilmės asmenvardis. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities dvaras, priklausė Vilemsberkio parapijai. 1910 m. buvo 146 gyventojai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Bagrationovo apylinkės kaimas.
James Watt
Džeimsas Vatas (1736 m. sausio 19 d. – 1819 m. rugpjūčio 19 d.) – britų inžinierius, išradęs garo mašiną. Londono karališkos bendruomenės narys 1785 m.
Nuo 1757 m. dirbo mechaniku Glazgo universitete, kur susipažino su vandens garų savybėmis ir pats su dideliu tikslumu ištyrė, naudodamasis D. Papeno katilu, prisotintų garų temperatūros ir slėgio priklausomybę.
Garo mašinos variklis
thumb|left|Džeimso Vato eksperimentinis aparatas 1763–1764 m. taisydamas T. Niukomeno garo mašinos modelį, priėjo išvadą, kad gan didelė šitos mašinos garų naudojimo priežastis: cilindro sienelių atšalimas iki aušinimui naudojamo vandens temperatūros, įpurškimo metu. Išeitis sumažinti garų naudojimą kiekį – atskira kondensuotų garų patalpa. Pasinaudodamas šia idėja, Dž. Vatas 1765 m. sukonstravo eksperimentinę mašiną su 16 cm pločio cilindru, o 1768 m. pirmą didžiulę garo mašiną, kurios konstrukcija turėjo ir trūkumų: kondensatoriaus, cilindro. 1769 m. Vatas įsigijo anglišką patentą „garų vartojimo kiekiui sumažinimo, o vėliau ir benzino mašinose“, kuriose buvo realizuoti nauji technikos pasiekimai: garo marškiniai naudojami palaikyti temperatūros lygi cilindre, garo rotorinio variklio projektas ir kiti. 1774 m. garo variklio konstravimas baigėsi; vėlesni tyrimai parodė, kad šitas variklis buvo daugiau nei 2 kartus našesnis už geriausius T. Niukomeno prieš tai konstruotus. 1782 m. Vatas gavo anglišką patentą garo varikliui. Džeimsas įvedė pirmąją galios matavimo sąvoką – arklio galia (vėliau jo garbei buvo pavadintas kitas matavimo vienetas – Vatas). Dėka ekonomiškumo Džeimso garo mašina tapo populiari ir suvaidino svarbiausią vaidmenį pereinant prie mašinų gamybos (Pramonės perversmas).
Po 1784 m. Džeimsas Vatas daugiausia užsiėmė garo mašinų tobulinimu savo gamykloje.
Dembavos progimnazija
Panevėžio rajono Dembavos progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Dembavoje (Panevėžio raj.) Dembavos g. 28, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190399728. Steigėjas Panevėžio rajono savivaldybės taryba.
Istorija
Įsteigta 1991 m. rugsėjo 1 d. Panevėžio rajono valdybos švietimo skyriaus vedėjo įsakymu Nr. 25. Mokykla įsikūrusi Panevėžio priemiestyje Dembavoje, buvusiame Panevėžio valstybinės melioracijos įmonės pastate. Šalia mokyklos yra pušynas, tvenkinys ir Nevėžio upė. 1990–1991 mokslo metų viduryje iš Pajuosčio į šį pastatą persikėlė pradinė mokykla. Tuo metu mokykloje mokėsi 110 mokinių, veikė 8 klasės, dirbo 15 mokytojų. Direktoriumi paskirtas MSMV direktoriaus pavaduotojas Marijonas Kazys Jočys.