cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vaidas Jauniškis
Biografija
1988 m. baigė lietuvių filologiją Vilniaus universitete. 1989–1993 m. dirbo žurnale „Mokslas ir gyvenimas“, dienraščių 1993–1998 m. „Lietuvos rytas“, 1998–2002 m. „Kauno diena“ redakcijose. 1999–2004 m. žurnalo „Teatras“, 2005-2015 m. internetinio žurnalo „Menų faktūra“ redaktorius. . Nuo 2009 m. - Lietuvos muzikos ir teatro akademijos dėstytojas.
Vėluvos apskritis
Istorija
Vėluva – sena prūsų notangų žemė. Ją 1255 m. užėmė Vokiečių ordinas ir pastatė kelias pilis buvusių notangų pilių vietose. 1347 m. ir 1376 m. kraštą buvo užėmusi Lietuvos didžiojo kunigaikščio Kęstučio kariuomenė. Vėluvoje 1362 m. pakrikštytas Kęstučio sūnus Vaidotas.
Kraštas pasižymėjo duoninių javų derliais, veikė keliolika malūnų ir kepyklų. Vėliau Vėluvos žemė garsėjo čia auginamais trakėnų veislės žirgais, veikė keli dideli jų žirgynai, buvo rengiami žirgų turgūs. 1894 m. nutiestas geležinkelis Šepučiai-Eitkūnai ir Prūsijos valstybinis plentas.
Apskrityje buvo Alnos, Tepliavos ir Vėluvos miestai, 112 gyvenviečių ir 3 valstybiniai dvarai. 1938 m. tik kelios gyvenvietės buvo pervadintos vokiškais vardais.
Gyventojai
Didelė dalį gyventojų sudarė valstiečiai laukininkai. Gyventojų surašymo duomenimis, įskaitant nuo 1885 m. dislokuoto Pirmojo armijos korpuso kariškius, apskrityje gyveno:
Lietuviai
Vokiečių oficialios statistikos duomenimis, 1825 m. Vėluvos apskrityje lietuviškai kalbėjo daugiau, kaip pusė gyventojų, 1852 m. apie 38 %, 1890 m. apie 25 % žmonių.
Arkangelas Rapolas
thumb|200px|Arkangelo Rapolo ikonografija. Meksika
Rapolas ( 'Dievas gydo') judaizme, krikščionybėje ir islame – vienas iš arkangelų. Pasak Enucho Knygos, Rapolas yra antras pagal galingumą arkangelas (po Mykolo). Pagal žydų Midrašą (Midrašai (hebr. paaiškinimai) – judėjų teologinės literatūros žanras: alegoriniai didaktiniai Senojo Testamento komentarai; jų rinkiniai, sukurti rabinų II–VI a.; garsiausias yra Didysis midrašas (Midraš Rabba), suredaguotas VI ir XII a.), Rapolas buvo tas, kuris išvadavo nuo skausmo Abraomą po to, kai šis sau atliko apipjaustymą. Iš visų septynių arkangelų, kurie aptinkami angelologijoje, po žydų išganymo tik Mykolas ir Gabrielius kanonizuoti visų krikščionių (pavyzdžiui, stačiatikiai arkangelą Mykolą vadina arkangelu Michailu). O Rapolas kanonizuotas tik katalikų, anglikonų ir stačiatikių.
Pavadinimo Rapolas (Rafael) šaknis taip pat yra šiuolaikinės hebrajų kalbos žodžio rophe, kuris verčiamas kaip „daktaras“, dalis, tradiciškai šis vardas siejamas su gydymu ir medicina, Rapolas yra gydytojų, keleivių, jaunimo, šeimų bei kunigų globėjas.
Rogožnica (Liublino vaivadija)
Rogožnica  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Mendzyžeco valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurės rytus nuo Palenkės Mendzyžeco, apie 18 km į vakarus nuo Palenkės Bialos ir apie 90 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1831 m. rugpjūčio 29 d. kaime įvyko Palenkės Mendzižeco mūšis tarp 1831 m. sukilėlių ir Rusijos imperijos kariuomenės.
Hrineviče Dužė
Hrineviče Dužė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bielsko valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurę nuo Bielsko ir apie 34 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1950 m. pastatyta Hrineviče Dužės Šv. Proroko Elijašo cerkvė.
Servizio Informazioni Militari
Servizio Informazioni Militari, SIM, karinės žvalgybos tarnyba – Italijos karinės žvalgybos tarnyba, egzistavusi 1900–1949 m., pavaldi Italijos karališkajai armijai (Regio Esercito) 1900–1946 m. ir Italijos armijai 1946–1949 m.
Italijos diktatoriaus Benito Musolinio laikais SIM buvo Vokietijos abvero atitikmuo.
SIM turėjo gerai organizuotą kriptografijos grupę: 5-toji sekcija kūrė kodus ir šifrus Italijos Karališkajai armijai bei karališkajam kariniam laivynui.
OC-14 Groza
OC-14 Groza  – rusiškas modulinis automato ir granatsvaidžio kompleksas, sukurtas 1993 m. Rusijos Vidaus reikalų ministerijos specnazui. Žodis groza reiškia 'audra'.
Konstravimo darbai pradėti 1992 m. gruodyje, o už metų buvo pagaminta pirma partija. 1994 m. parodytas plačiai publikai.
9 mm variante naudojami SP-5 ir SP-6 šoviniai, kurių kulkos greitis ikigarsinis. Numatyta galimybė naudoti duslintuvą, lazerinį rodiklį, optinį taikiklį, taktinį šviestuvėlį.
Granatsvaidis naudoja 40 mm granatas VOG-25 ir VOG-25P.
Variantas Groza-1 sukurtas armijos specnazui, jis naudoja 7,62x39 mm šovinius ir AKM automatų dėtuves.
Groza variantai
Keičiant modulius galimi variantai:
Lūputis
Lūputis (Rossioglossum) – gegužraibinių (Ochidaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso epifitinės orchidėjos.
Drigotas
Drigotas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Drigotienė (ištekėjusi moteris) ir Drigotaitė (mergautinė pavardė).
Šrilankinis liūtas
Šrilankinis liūtas (Panthera leo sinhaleyus), ceiloninis liūtas – ikiistorinis liūtų porūšis, gyvenęs Šri Lankoje. Išnyko maždaug prieš 39 000 metų, kol saloje dar nebuvo šiuolaikinės kultūros žmonių.
Drigotas
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Šrilankinis liūtas
Liūtas žinomas tik iš dviejų dantų, aptiktų nuosėdinėse uolienose ties Kuruvitos miestu. Remdamasis šiais dantimis Paul E. P. Deraniyagala 1939 m. aprašė porūšį. Tačiau nepakanka informacijos nustatyti, kiek šis porūšis skyrėsi nuo kitų liūto porūšių. P. Deraniyagala nepaaiškino, kaip jis nustatė, kad šis porūšis buvo liūtų porūšis. Išskyrimą į atskirą porūšį jis grindė tuo, kad rastieji dantys yra „siauresni ir labiau pailgi“, negu dabartinių liūtų dantys Britų muziejuje.
Koalicijos partija
Koalicijos partija (SV Samlingspartiet) – Suomijos politinė partija. Įkurta 1918 m. Viena iš didžiausių politinių partijų šalyje. Europos liaudies partijos narė. Per 2011 m. vykusius parlamento rinkimus laimėjo daugiausia vietų tarp partijų. 2012 m. partijos narys Sauli Niinistö tapo šalies prezidentu.
Dangus (įrašų kompanija)
Dangus – Lietuvos muzikos įrašų kompanija, vadovaujama Ugniaus Liogės. Leidžia įvairių (daugiausia Lietuvos) folkloro, gotikinės, ambientinės, metalo muzikos grupių albumus. Organizuoja netradicinės muzikos festivalius – Mėnuo Juodaragis (pagonybė, folkloras) ir Kunigunda Lunaria (gotika) bei renginį Auszra 16 skirtą paminėti Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo dienai.
Žymesni Dangaus atlikėjai: Kūlgrinda, Atalyja, Žalvarinis, Donis, Pievos, Mano Juodoji Sesuo, Andaja, Ženklas X, Siela, Ruination, Romowe Rikoito.
Vytautas Martinaitis
Vytautas Martinaitis gali būti:
Varpo gimnazija
Varpo gimnazija - dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla:
Lemtunai
Ši klajoklių gentis kildino save iš istorinės Himjarų karalystės, buvusios pietų Jemene. Nuo V a. kartu su Sanhadži gentimi įkūrė karavanų centrą Audagostą ir kontroliavo transsacharinės prekybos kelius vakarinėje Sacharos dalyje. VII a. priėmė islamą. XI a. kartu su Almoravidais pradėjo užkariauti šiaurės vakarų Afriką.
Kęstutis Andziulis
Kęstutis Andziulis gali būti:
Pranas Martinaitis
Pranas Martinaitis (g. 1943 m. lapkričio 6 d. Kybartai, Raudonės valsčius) – TSRS ir Lietuvos karininkas, pulkininkas.
Biografija
1972 m. Maskvoje baigė Oro inžinerinę karo akademiją. 1972–1978 m. karinis atstovas bandomajame konstruktorių biure Leningrade. 1978–1983 m. – Kauno karinio komisariato poskyrio viršininkas. 1983–1991 m. – Kauno civilinės gynybos štabo viršininko pavaduotojas, viršininkas. Lietuvai atkūrus nepriklausomybę 1992–1997 m. – Krašto apsaugos ministerijos Civilinės saugos ir gelbėjimo departamento Kauno apskr. skyriaus viršininkas. 1994 m. pulkininkas.
Tomas Gražiūnas
Biografija
1996 m. baigė m. Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą, mokėsi JAV gynybos koledže, NATO Gynybos koledže Romoje.
1998 - 2005 m. dirbo Seimo Biudžeto ir finansų komiteto patarėju. 2005 – 2009 m. buvo Krašto apsaugos ministerijos sekretorius, vėliau vadovavo KAM Resursų ir programų departamentui.
2010 – 2014 m. dirbo Briuselyje, Lietuvos Respublikos nuolatinės atstovybės prie NATO gynybos patarėjo pavaduotoju.
Nuo 2014 m. liepos 1 d. - Krašto apsaugos ministerijos kancleris.
Praeityje T.Gražiūnas aktyviai sportavo, žaidė komandose Viltis Vilnius (1990), Panerys Vilnius (1991–1993, 1996–1997), Geležinis vilkas Vilnius (1994), Sakalas Šiauliai (1995), Ekranas Panevėžys (1995), Žalgiris Vilnius (1998), Vėtra Rūdiškės (2000), Šviesa Vilnius (2002). 1991–1992 m. žaidė Lietuvos rinktinėje. Baigęs karjerą žaidžia mėgėjų klube Prelegentai Vilnius.
FC Lorient
Lorjano FC – Prancūzijos futbolo klubas iš Lorjano. Klubas nuo 2020 m. žaidžia Ligue 1, aukščiausiame Prancūzijos futbolo divizione.
Platelių herbas
Aprašas
Juodame lauke šv. Petras iki juosmens, sudėjęs rankas plaštakomis kryžmai ir jose laikantis sukryžiuotus raktus, vienas auksinis, kitas sidabrinis, barzdelėmis aukštyn ir į šonus. Plaukai ir barzda sidabriniai, veidas natūralios spalvos, virš galvos auksinė aureolė, vilki raudoną palaidinę ir auksinį viršutinį drabužį.
Istorija
1792 m. vasario 24 d. Stanislovas Augustas Poniatovskis suteikė Magdeburgo teises ir herbą. Privilegijos originalas nežinomas, bet išliko jos įrašas Lietuvos Metrikoje. Platelių privilegijoje rašoma:
Lietuvos Metrikoje pagal to laiko madą buvo nupieštas juodame apskritime šv. Petras su žilais plaukais, auksine aureole. Šventojo marškiniai mėlyni, apsiaustas gelsvai rusvas. Manoma, kad herbas su šv. Petru Plateliams buvo suteiktas dėl miestelyje buvusios šv. Petro ir Povilo bažnyčios. Tų pačių metų sausio 14 d. labai panašų herbą buvo gavęs Punskas.
1997 m. kovo 8 d. Prezidento dekretu patvirtintas naujasis miestelio herbas. Herbo etaloną parengė dailininkas Arvydas Každailis. Platelių ir Punsko herbai buvo beveik vienodi, todėl Lietuvos heraldikos komisija nutarė Platelių herbe esančio šv. Petro marškinius nuspalvinti raudona spalva ir virš galvos pavaizduoti tik vainiko formos aureolę.
Pabarės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
'''Pabarės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Pabarės kaime, 12 km į šiaurę nuo Eišiškių. Pamaldos laikomos tik lenkų kalba.
Istorija
Pabarėje 1920 m. pastatyta bažnyčia. 1925 m. įsteigta parapija. 1934 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Ją 1934 m. spalio 24 d. konsekravo arkivyskupas Romualdas Jalbžikovskis.
Architektūra
Bažnyčia neobarokinė, mūrinė (apačia tašytų akmenų, viršus tinkuotas), sudėtingo plano, bebokštė, su šoninėmis koplyčiomis, bokšteliu. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Vilkeliai (Panevėžys)
Vilkeliai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 2,5 km į šiaurę nuo Upytės.
Seniau kaime buvo akmuo su žmogaus kojų pėdomis. Apylinkių gyventojai manydavo, kad akmenyje įmintos Dievo Motinos ar vaikelio Jėzaus pėdos.
Angara
Angara  – upė Rusijoje, pietryčių Sibire (Irkutsko srityje ir Krasnojarsko krašte). Jos ilgis – 1779 km. Tai vienintelė upė, ištekanti iš Baikalo ežero.
Angara išteka iš pietvakarinio Baikalo prie Listviankos, teka į šiaurės vakarus pietine Vidurinio Sibiro plokščiakalnio dalimi, prateka pro Irkutską ir Bratską. Tada, kai įsilieja Ilimas, pasuka į vakarus, kerta lūžių regioną, ir įteka į Jenisiejų netoli Strelkos (į pietryčius nuo Jeniseisko).
Nuo pat ištakų ant Angaros įrengta hidroelektrinių kaskada, sudaryti Irkutsko, Bratsko, Ust Ilimsko tvenkiniai, kurių vanduo suka galingų hidroelektrinių turbinas. Žemupio vagoje yra Muros ir Strelkos slenksčiai, gausu rėvų, seklumų, salų (ypač ties Motyginu, kur slėnis išsiplečia iki 10 km).
Upės vidutinis debitas ties ištakomis – 1920 m³/s, ties žiotimis – 5100 m³/s. Tvenkiniuose užšąla nuo lapkričio, žemiau – nuo spalio pabaigos, ledai ištirpsta gegužę. Angara laivuojama tarp Irkutsko ir Bratsko.
Miestai prie Angaros: Irkutskas, Angarskas, Usole Sibirskojė, Svirskas, Bratskas, Ust Ilimskas.
Rybinskas
Rybinskas – miestas Rusijoje, Jaroslavlio srityje, prie Volgos ir Šeksnos upių santakos. 2010 m. sausio 1 d. duomenimis Rybinske gyvena 206 746 žmonės.
Istorija
Dabartinio Rybinsko vietoje įsikūrusi Ust Šeksnos gyvenvietė pirmą kartą paminėta 1071 m. Nuo 1504 m. kaimas dokumentuose minimas Rybnaja Sloboda vardu. 1777 m. Rybinskas gavo savo dabartinį vardą ir miesto teises. Patogioje geografinėje padėtyje, prekybos kelių sandūroje įsikūręs miestas spračiai augo, 1921 – 1923 m. buvo Rybinsko gubernijos centru, o 1936 m. tapo Jaroslavlio srities dalimi. 1946 m. miestas pervadintas Ščerbakovu, 1957 m. jam grąžintas Rybinsko pavadinimas, 1984 m. miestas tapo Andropovu, o 1989 m. – vėl Rybinsku.
1941 – 1947 m. aukščiau miesto užtvenkus Volgą, užlietose teritorijose susidarė 4580 km² ploto Rybinsko tvenkinys.
Rogožnica Kolonija
Rogožnica Kolonija  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Mendzyžeco valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į šiaurės rytus nuo Palenkės Mendzyžeco, apie 18 km į vakarus nuo Palenkės Bialos ir apie 88 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Kęstutis Jucevičius
Kęstutis Jucevičius (1968 m. rugpjūčio 3 d. Dapkūniškiuose, Molėtų raj.) – teisininkas, vidaus tarnybos pulkininkas, buvęs Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnybos prie VRM vadovas (2012–2017).
Biografija
K. Jucevičius mokėsi Balninkų vidurinėje mokykloje. Po tarnybos Sovietinėje armijoje mokėsi Lietuvos policijos akademijoje, kurią baigė 1993 m., įgydamas teisininko kvalifikaciją. 2003 m. baigė Kauno technologijos universitetą, kur įgijo ekonomikos magistro kvalifikaciją.
Karjera
Vidaus reikalų sistemoje dirbti pradėjo 1989 m. Molėtų rajono vidaus reikalų skyriaus patrulinėje tarnyboje. 1993-1997 m. dirbo VRM Policijos departamento Kriminalinės policijos Ekonominių nusikaltimų tyrimo valdyboje inspektoriumi, vėliau – vyresniuoju inspektoriumi.
1997–1998 m. buvo Mokesčių policijos departamento Utenos apskrities skyriaus vadovas. 1999–2001 m. buvo Mokesčių policijos departamento Kauno apskrities skyriaus viršininkas. 2002–2011 m. Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnybos Operatyvinės veiklos skyriaus, nuo 2011 m. kovo mėn. iki 2012 m. Specialiųjų užduočių valdybos Operatyvinės veiklos skyriaus viršininkas.
Nuo 2009 m. gegužės 25 d. vidaus tarnybos pulkininkas. 2019 m. sausio mėn. įstojo į Socialdemokratų partiją.
Etikos tyrimai
Jucevičiaus atžvilgiu buvo pradėtas etikos tyrimas. Vyriausiosios tarnybinės etikos komisija dar birželį nusprendė išsiaiškinti, ar FNTT vadovas nesupainiojo viešųjų ir privačių interesų. Komisijos buvo prašoma nustatyti, ar K. Jucevičius, atlikęs buvusio šios įstaigos darbuotojo tarnybinį įvertinimą, nepažeidė Viešųjų ir privačių interesų derinimo valstybinėje tarnyboje įstatymo reikalavimų. N. Kisielius anksčiau yra vykdęs paties K. Jucevičiaus tarnybinių veiksmų patikrinimą; todėl, eidamas FNTT vadovo pareigas ir inicijavęs patikrinimą šio asmens atžvilgiu, o vėliau pasirašęs įsakymą, konstatuojantį, kad yra padarytas tarnybinis nusižengimas, K. Jucevičius galėjo būti neobjektyvus iš šališkas.
Buvęs FNTT pareigūnas N. Kisielius pasiskundė, kad K.Jucevičius galėjo būti šališkas ir kerštauti, nagrinėdamas tarnybinį pažeidimą. 2011 metų gegužę FNTT vadovas pats padarė tarnybinį nusižengimą, o jį tyrė būtent N. Kisielius.
VTEK nutarė nutraukti tyrimą dėl K. Jucevičiaus.
Generolas
2013 m. rugsėjo 12 dienos potvarkiu premjeras Algirdas Butkevičius Kęstučiui Jucevičiui suteikė vidaus tarnybos generolo laipsnį. Kitą dieną premjeras pasirašė dokumentą, kuriuo potvarkis dėl generolo laipsnio skyrimo neteko galios. Pasak A.Butkevičiaus atstovės spaudai, dokumentas dėl generolo laipsnio suteikimo buvo pasirašytas dėl techninės kanceliarijos klaidos. Premjeras pats pastebėjo klaidą. Teikimas nebuvo suderintas su A.Butkevičiumi. Potvarkį dėl K.Jucevičiaus rango pakėlimo teikė vidaus reikalų ministro Dailio Alfonso Barakausko vadovaujama ministerija.
Goodyear
Goodyear Tire and Rubber Company – 1898 m. įkurta JAV akcinė bendrovė, užsiimanti padangų gamyba automobiliams, autobusams, sunkvežimiams, autosporto transporto priemonėms, lėktuvams ir žemės ūkio technikai.
Baikalo ežeras
thumb|265px|Baikalas žemėlapyje Baikalas – ežeras Rusijoje (Buriatijoje ir Irkutsko srityje) teritorijoje, pietinėje vidurio Sibiro dalyje. Įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Goodyear
Kompanija pavadinta JAV chemiko, vulkanizacijos proceso išradėjo Charles Goodyear garbei.
Baikalo ežeras
Plotas 31 500 km², ilgis 636 km, didžiausias plotis 79,4 km, didžiausias gylis 1642 m, vidutinis gylis 730 m, tūris 23 tūkst. km³. Tai didžiausias gėlavandenis Azijos ir giliausias Žemės ežeras, kuriame yra apie penktadalis pasaulio paviršinio gėlo vandens. Taip pat vienas iš geologiškai seniausių ežerų (amžius apie 25-30 mln. metų).
Etimologija
thumb|left|Schematinis Semiono Remezovo žemėlapis, ~1699–1701 m. Labiausiai tikėtina, kad pavadinimas kilo iš jakutiškos kilmės žodžio Baigal, nors neatmetama ir kilmė iš turkų kalbos žodžių Bai-Kul – „turtingas ežeras“.
Mongolai šį ežerą vadino Baigal Dalai – kas išvertus reikštų „didelis ežeras“, evenkai – Lamu, buriatai – Baigal-Nuur, kinai – Beihai („Šiaurinis ežeras“).
Dėl savo formos Baikalas dar vadinamas „Mėlynąja Sibiro akimi“, dėl gamtinių turtų „Sibiro perlu“.
Susiformavimas
Baikalas yra vienas seniausių pasaulio ežerų. Geologai mano, kad ežeras pradėjo formuotis vėlyvajame paleogene, maždaug prieš 25-30 mln. m., dėl tektoninių plokščių sąveikos. Manoma, kad iki Baikalo ežero čia buvo ne tokia gili ir plati upės vaga, jungusi mažesnius atskirus ežerus. Vientisu ežeru Baikalas tapo vėlyvojoje plioceno epochoje, ankstyvajame kvartero periode.
Ežeras stūkso aktyvioje seisminėje zonoje, todėl čia dažni stiprūs žemės drebėjimai. 1862 m. dėl požeminių smūgių apie 200 km² plotas paniro į 2 m gylį, sudarydamas Provalo įlanką (viena didžiausių Baikalo įlankų).
Geografija
thumb|200px|right|Baikalo ežeras iš kosmoso, spalio mėnuo thumb|left|Topografinis Baikalo vaizdas thumb|left|Selengos, didžiausio Baikalo intako, delta Baikalas iš visų pusių yra apsuptas kalnų. Pietvakariuose – Primorės kalnai, vakaruose – Primorės kalnagūbris, šiaurės vakaruose – Baikalo kalnagūbris, šiaurės rytuose – Barguzino kalnagūbris, rytuose – Ulan Burgasio kalnai, pietuose – Chamar Dabano kalnagūbris. Žemumos yra tik prie į ežerą įtekančių upių žiočių.
Ežeras yra pailgos, išlenktos į pietryčius formos.
Nuomonė apie salų kiekį ežere skirtinga, suskaičiuojama nuo 22 iki 30 salų. Didžiausia yra Olchono sala (730 km²), esanti arčiau ežero vakarinio kranto ir atskirianti įlanką, vadinamąją Mažąją jūrą. Tai buvo ir lietuvių tremties vieta. Kitos paminėtinos – Uškano salynas, susidedantis iš Didžiosios, Ilgosios, Siaurosios ir Apvaliosios Uškano salų.
Iš rytų kranto išsikiša Sviatoj Noso pusiasalis sudarydamas Barguzino ir Čivyrkujo įlankas. Dar viena didesnė įlanka yra Provalo.
Į Baikalą suteka iki 336 upių. Didžiausios jų yra Selenga, Barguzinas, Aukštutinė Angara, Turka. Išteka tik viena upė – Angara, dešinysis Jenisiejaus intakas.
Vanduo šviesiai žalios spalvos, labai skaidrus. Vandens horizontas yra 456 m aukštesnis už pasaulinio vandenyno lygį. Vandens temperatūra kinta tik paviršiniuose sluoksniuose, giliau 250 m ji laikosi 3,5-3,7 °C ribose. Užšąla ežeras lėtai ir vėlai, tarp gruodžio 21 ir sausio 16 d. Ledas susidaro labai kietas ir storas (0,7-1,3 m storio).
Klimatas
Baikalo klimatas yra švelnesnis, negu jį supančios teritorijos. Žiemą temperatūra nukrenta iki vidutiniškai – 25 °C, o vasarą vidutinė temperatūra būna 17 °C. Ežero paviršius užšąla sausį, ledo storis, priklausomai nuo vietos, 80–110 cm, atitirpsta gegužės (kartais birželio) mėnesį. Metinis kritulių kiekis siekia 450 mm.
Dėl ypatingos geografinės padėties (pailgos formos, iš visų pusių ribojamo kalnais) ir temperatūrų skirtumo (tarp žemės ir vandens temperatūrų skirtumas rudenį gali siekti 1-4 °C), kuris sukelia slėgio kaitą, Baikalo ežere susidaro daug įvairių vėjų (suskaičiuojama iki 30 vardų, nors dažnai vėjas yra vadinamas keletu vardų). Stipriausi vėjai pučia rudenį (58 iš 100 būna stiprių vėjų dienos), pasiekdami 18–20 m/s greitį, tai Baikale sukelia iki 3 m aukščio bangas. Žinomiausi vėjai: Viršutinis, Kultukas, Kalnų, Barguzino, Sarmos, Selengos.
Biologija
thumb|right|Rūkyti omuliai paruošti pardavimui, Baikalo simboliu tapusi žuvis right|thumb|Baikalo ruonis
Fauna
Ežere ir jo apylinkėse aptinkama apie 1200 skirtingų gyvūnų rūšių iš kurių apie 60 % yra endemikai. Vandens gyvūnai Baikalo ežere yra įvairūs ir neįprasti, kaip baikaliniai ruoniai, omuliai (Coregonus autumnalis migratorius), gėlavandeniai kūjagalviai, skaidriosios plernės, baikalinės plernės ir kt. Randama pinčių rifai, 255 rūšys šoniplaukų, 147 rūšys pilvakojų ir 80 plokščiųjų kirmėlių rūšių. Plaukioja tankūs mažų vėžiagyvių (Epischura baicalensis) debesys, sudarantys apie 96 % viso zooplanktono. Gilios hidroterminės angos pritraukia keistų, niekur kitur nematytų gyvūnų rūšių.
Miškuose, aplink Baikalą, veisiasi dažnesnės rūšys. Šiauriniams Baikalo krantams, kaip, pavyzdžiui, Barguzino draustiniui, būdingi taigos gyvūnai, iš viso 39 rūšys žinduolių: šiaurinės pikos (Ochotona hyperborea), azijiniai burundukai (Eutamias sibiricus), pilkieji švilpikai (Marmota baibacina), voverės skraiduolės (Pteromys volans), rudosios lapės (Vulpes vulpes), rudieji lokiai (Ursus arctos), šermuonėliai (Mustela erminea), žebenkštys (Mustela nivalis), altajinės žebenkštys (Mustela altaica), Sibiriniai šeškai (Mustela sibirica), ūdros (Lutra lutra), sabalai (Martes zibellina), erniai (Gulo gulo), Sibirinės kabargos (Moschus moschiferus), Sibiro taurieji elniai (Cervus elaphus sibiricus), briedžiai (Alces alces), šiauriniai elniai (Rangifer tarandus) ir kt.
Suskaičiuojama iki 261 paukščių rūšių: sibirinės gervės (Grus leucogeranus), karališkieji ereliai (Aquila heliaca), griežlės (Crex crex), jūriniai ereliai (Haliaeetus albicilla), kurtiniai (Tetrao urogallus) ir kt. Kasmet peri 138 000 antinių šeimų, 5-7 milijonai pelkių ir vandens paukščių praskrenda virš Selengos deltos.
Flora
Ežero krantai yra apaugę spygliuočių miškais. Baikalo ekosistemoje aptinkama 1085 augalų rūšių iš kurių apie 40 % yra endemikai. Kaip ir gyvūnai, augalai yra prisitaikę prie atšiauraus taigos klimato.
Priešistorė
Žmogus prie Baikalo apsigyveno seniai, kaip rodo archeologiniai kasinėjimai – jau akmens amžiuje, daugiau nei prieš 100 tūkstančių metų. Pastoviai apsigyventa prieš 25 tūkst. metų, tam įtakos turėjo patogi aplinka: gėlas vanduo, daug medžiojamų gyvūnų, kuras (apsiginti nuo šalčio). Manoma, kad turėjo primityvius kalendorius, religines apeigas. Aptinkama neolito kapavietės, sienų piešiniai.
Tyrinėjimai
Sibiras ilgam buvo neįdomi ir nesvarbi vieta tyrinėtojams, bei keliautojams, tai lėmė sunkus priėjimas ir atšiaurus klimatas. Pirmoji rusų ekspedicija pasiekusi Baikalo ežerą buvo 1643 m., jai vadovavo Kurbatas Ivanovas. Po ketverių metų – 1647, vykusiai ekspedicijai vadovavo Vasilijus Kolesnikovas. Šios dvi kelionės praturtino žinias apie Baikalą, jo šiaurines apylinkes, jų metu buvo įkurtas Verchneangarsko fortas.
Paminėtina ir lietuvių kilmės keliautojo Jono Čerskio 1877–1880 m. kelionė, kurios metu geografas tyrė Baikalo krantus, sudarė pirmąjį jo geologinį žemėlapį.
Naujas tyrinėjimų etapas prasidėjo, kai pirmą kartą buvo padaryta spalvota Baikalo nuotrauka iš kosmoso, 1976 metais.
Ekologija
thumb|200px|Miškų gaisrai į šiaurę nuo Baikalo
Apsauga
Baikalo ežeras pripažintas viena unikaliausių ekosistemų pasaulyje ir 1996 m. įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Baikalo popieriaus gamykla
Baikalo popieriaus gamykla buvo pastatyta 1966 metais (tada tai buvo karo pramonės fabrikas). Šios gamyklos chloro (skirto balinti popierių) ir dioksino (per metus ~ 135–175 kg) junginiai patenka į ežerą, kenkdami visai Baikalo ekosistemai.
Gamtosaugininkai yra susirūpinę dėl šios gamyklos padarinių aplinkai, buvo pasiūlymų uždaryti fabriką, tačiau 3000 gamyklos darbuotojų liktų be darbo. Todėl dabar siekiama į fabriką įdiegti technologiją, kuri nenaudotų ar naudotų mažiau dioksino turinčių junginių. Šis problemos sprendimas kainuotų 600 mln. JAV dolerių.
Naftotiekis
2006 metų balandžio mėnesį buvo numatyta tiesti „Transneft“ naftotiekį einantį šalia Baikalo ežero (kai kur tik 800 m atstumu), pastačius naftotiekį šioje aktyvioje seisminėje zonoje kiltų rizika naftos nutekėjimui.
Protestų bangai augant Rusijos Federacijos prezidentas Vladimiras Putinas „patarė“ pakreipti naftotiekio statybą toliau į šiaurę, aplenkiant Baikalo ežerą.
Bačka
Bačka (,, rus. Бачка) – vienas keturių Voivodinos regionų, esantis tarp Baranjos vakaruose ir Banato rytuose. Beveik visas patenka į dabartinės Serbijos teritoriją, tačiau šiauriausia dalis yra Vengrijoje.
Geografiškai yra Panonijos lygumoje tarp Dunojaus ir Tisos. Pavadinimas Bačka yra slaviškos kilmės ir reiškia „kraštas prie Bačo miesto“. Bačkoje gyvena kiek daugiau nei 1 mln. gyventojų.
Istorija
Iki Nuo X a. iki 1919 m. su tam tikrais valstybingumo periodais buvo Vengrijos, nuo 1919 m. Vengrijos ir Serbijos dalis. Mažas negyvenamas gabaliukas kairiajame Dunojaus krante, priklausęs Kroatijai, nuo 1991 m. yra valdomas Serbijos ir tebėra ginčytina teritorija. Didžioji Bačkos dalis yra dabartiniame Serbijos Vojevodinos regione. Vojevodinos sostinė Novi Sadas yra ant ribos tarp Bačkos ir Sremo regionų.
Dirvos derlingos, dalis užliejama vienos ir kitos upės. Iki turkų karų pabaigos teritorija buvo pelkėta. Vėliau austrų valdžia čia įkurdino vokiečių, vengrų, serbų ir slovakų kolonistus, žemės buvo numelioruotos.
Khumbu ledynas
thumb|250px|Khumbu ledyno ledokritis
Hrineviče Malė
Hrineviče Malė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bielsko valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į šiaurę nuo Bielsko ir apie 30 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Ilgys (Rokiškio r.)
Ilgys arba Ilgis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, apie 12 km į pietryčius nuo Obelių, Zarasų rajono paribyje. Įeina į Kampuolio hidrografinį draustinį. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 1,68 km, plotis iki 0,26 km. Altitudė 125,4 m. Ežeras telkšo rininiame duburyje. Krantai daugiausia aukšti ir statūs, apaugę mišku. Rytiniame krante auga Pailgio miškas. Upeliu jungiasi su Kumpuolio ežeru (Kumpuolės upelio baseinas, Sartų ežero baseinas).
Šalia Ilgio įsikūrę Aleksandravėlės ir nebegyvenamas Lygalaukių kaimai.
Pilypas IV
Pilypas IV tai:
Arkangelas Mykolas
thumb|Arkangelas Mykolas
Arkangelas Mykolas ( Micha'el arba Mîkhā’ēl 'panašus į Dievą'; Mikhaíl; ; arabiškai: ميخائيل, Mika'il) – pagrindinis angelas abraomiškose religijose, žydų tautos globėjas. Apreiškimo knygoje rašoma, kad Mykolo vadovaujami angelai nubloškia žemėn šėtoną ir jo angelus.
Vėlyvojoje viduramžių krikščionybėje Mykolas kartu su Šventuoju Jurgiu 1469 m. tapo pirmojo riterių ordino Prancūzijoje – Šventojo Mykolo ordino – globėju. Britų riterių ordinas, įkurtas 1818 m., taip pat pavadintas šių dviejų šventųjų vardais – Šventojo Mykolo ir šventojo Jurgio ordinas. Šventasis Mykolas katalikiškose šalyse laikomas karių globėju. Policijos pareigūnai ir kariai, ypač amerikiečių specialiosios pajėgos, Mykolą laiko savo globėju.
Paminėtas Biblijoje Dn 10,13; Jud 1,9; Apr 12,7.
Otto
Otto − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Owen
Owen − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Viking 1
Viking 1 – pirmasis kosminis aparatas, priklausęs NASA Viking programai, iš dviejų (kitas – Viking 2), pasiekęs Marso planetą.
Misija
Viking 1 buvo paleistas 1975 m. rugpjūčio 20 d. Titan III raketa. Po 10 mėnesių kelionės į Marsą, likus dar 5 dienom iki kosminio aparato įėjimo į orbitą, Viking 1 pradėjo siųsti Marso nuotraukas. Viking 1 į orbitą buvo įvestas 1976 m. birželio 19 d. Nusileidimas į Marsą buvo numatytas 1976 liepos 4, tačiau nuotraukos parodė, kad vieta, kur buvo ketinama leistis, yra pernelyg uolėta ir yra pavojinga aparatui. Nusileidimas buvo nukeltas, kol buvo surasta tinkama vieta nusileidimui. Nusileidimo aparatas nuo dirbtinio palydovo atsiskyrė liepos 20 08:51 UT ir nusileido 11:56:06 UT.
Nusileidimo aparatas
thumb|250px|left|Pirmoji Viking 1 nusileidimo aparato padaryta nuotrauka thumb|225px|left| [[2006 Mars Reconnaissance Orbiter nufotografuotas Viking 1 nusileidimo aparatas]] Nusileidimo aparatas, nuo pagrindinio modulio atsiskyrė 1976 m. liepos 20 d. 08:51 UT. Po atsiskyrimo aparatas apie Marsą skriejo 4 km/s greičiu. Po kelių sekundžių nuo atsiskyrimo, raketos aparatą pradėjo išvedinėti iš orbitos. Po kelių valandų, maždaug 300 km aukštyje virš Marso, nusileidimo aparatas buvo paruoštas nusileidimui. Likus 6 km iki Marso paviršiaus ir aparatui skriejant 250 m/s greičiu išsiskleidė 16 metrų skersmens parašiutas. Per 45 sekundes parašiutas aparatą sulėtino iki 60 m/s. Likus 1,5 km, pradėjo veikti raketos, kurios kritimo greitį sumažino iki 2,4 m/s.
Viking 1 nusileidimo aparatas nusileido vakarinėje Chryse Planitia dalyje. Aparatui nusileidus, dar buvo likę apie 22 kg raketinio kuro.
Pirmos nuotraukos perdavimas prasidėjo 25 sekundėms po nusileidimo.
2006 m. Mars Reconnaissance Orbiter nufotografavo Viking 1 nusileidimo aparatą.
Čepelis
thumb|right|Čepelio salos nuotrauka iš palydovo Čepelis  – upinė sala Dunojuje, Vengrijoje, Budapešte ir Pešto medėje. Plotas 257 km², ilgis 48 km, plotis 6-8 km. Salos šiaurinė dalis priklauso Budapeštui; ten įsikūręs pramoninis Čepelio rajonas. Likusioje salos dalyje vystomas priemiestinis žemės ūkis. Didžiausi miestai – Sigetsentmiklošas, Rackevė.
Mačionys
Mačionys – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, prie pietrytinio Rubikių ežero kranto. Pietuose siekia Mūšėjų, pro kaimą teka Urvena. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka (nuo 1951 m.). Mačionyse susikerta keliai ir. Rubikių pakrantės patenka į Anykščių regioninį parką. Plėtojamas kaimo turizmas.
Istorija
Mačionys (Maczany) minimi Ukmergės apskrities seniūnijų 1765 m. inventoriuose. Priklausė Lietuvos Didžiajam kunigaikščiui.
1932 m. kaimas buvo išskirstytas į vienkiemius. 1922–2009 m. veikė pradinė mokykla (nuo 2003 m. kaip Skiemonių mokyklos pradinio ugdymo skyrius). 1949–1989 m. Mačionys buvo M. Melnikaitės (1989–1992 m. Mačionių) kolūkio centrinė gyvenvietė. LTSR metais veikė kultūros namai.
Sleiso mūšis
Sleiso mūšis, buvo jūrų mūšis tarp Anglijos ir Prancūzijos, įvykęs 1340 m. birželio 24 d. Tai buvo vienas iš pirmųjų mūšių Šimtamečiame kare.
Mūšio metu Pilypo VI laivynas buvo beveik visiškai sunaikintas, Anglija ir jos sąjungininkai įgijo pranašumą jūroje.
Ozelio provincija
Ozelio provincija – 1572–1645 m. gyvavęs Danijos karalystės administracinis teritorinis vienetas dabartinės Estijos teritorijoje, Saremos saloje. Sostinė – Arensburgas.
Istorija
Iki 1559 m. Sarema priklausė Ozelio-Vikos vyskupijai, kuri tais metais parduota Danijai ir vyskupo teisėmis pavesta valdyti Magnusui Holšteiniečiui. Danija perleido dalį vyskupijos teritorijų žemyne ir Hyjumos salą Abiejų Tautų Respublikai (Livonijos kunigaikštystei), mainais į pilną Saremos teritoriją. Taip suformuota būsimoji provincija.
1572 m. Saremos teritorijos perėjo tiesioginei Danijos priklausomybei ir tapo provincija, viena iš kelių Danijai priklausiusių salų Baltijos jūroje (kita svarbi valda buvo Gotlandas). Nors 1585 m. švedai atėmė iš ATR daug teritorijų žemyne ir Hyjumą (prijungdami jas prie Estijos kunigaikštystės), Danija kontrolę Saremoje išlaikė. Tik 1645 m., nesėkmingai pasibaigus Torstensono karui, Bromsebro sutartimi Sarema atiteko Švedijai ir prijungta prie Švedijos Livonijos.
Povilas Višinskis
Povilas Višinskis (literatūriniai slapyvardžiai: A. – s,  Blinda, P – V, P. A., Apaštalas, P. Šiaulietis, 1875 m. birželio 28 d. Ušnėnuose, Kelmės raj. – 1906 m. balandžio 23 d. Berlyne) – lietuvių rašytojas, spaudos darbuotojas, režisierius, lietuvybės propaguotojas, politinis veikėjas.
Biografija
thumb|left|Povilo Višinskio gimtasis namas-muziejus Ušnėnuose thumb||260px|right|thumb|Pirmojo lietuviško vaidinimo „Amerika pirtyje“ organizatoriai ir vaidintojai. Povilas Višinskis stovi trečias iš dešinės. Povilas Višinskis gimė Ušnėnų kaimo valstiečių Adomo Višinskio (1837 – 1906) ir Magdalenos Žymantaitės (pirmojoje santuokoje Montrimienės) (1836 – 1906) šeimoje. Abu Povilo tėvai mirė tą pačią 1906 m. gruodžio 8 dieną, tik skirtinguose – Ušnėnų ir Minupių – kaimuose, abu palaidoti Užvenčio kapinėse. Visi Povilo seneliai buvo laisvieji valstiečiai. Seneliai iš tėvo pusės Jonas Višinskis (apie 1799 – 1854) ir Ona Pylipavičiūtė (apie 1812 – 1882) gyveno Daugėnų kaime, o seneliai iš motinos pusės Pranciškus Žymantas (apie 1799 – 1877) ir Magdalena Rimgailaitė (apie 1808 – 1878) – Užvarmio kaime.
1886 m. įstojo į Šiaulių gimnaziją, tačiau, 1891 m., baigęs 5 klases ir atsisakęs tęsti mokslus kunigų seminarijoje, neteko tėvų paramos. Kaip gabus mokinys nuo mokesčio už mokslą buvo atleistas, pragyvenimui užsidirbdavo privačiomis pamokomis, gyveno vargingai ir tai atsiliepė sveikatai. 1894 m. baigė Šiaulių gimnaziją ir įstojo į Petrapilio universiteto Gamtos fakultetą.
Studijuodamas dalyvavo lietuvių studentų draugijos, tuo metu turėjusios apie 40 narių, veikloje, rašė „Ūkininkui“ ir „Varpui“. 1894–1898 m. – Petrapilio LSDP grupės narys. 1896 m. laimėjęs konkursą, parašė žemaičių antropologinę charakteristiką, kurios dalis buvo išspausdinta 1935 m. „Mūsų Tautosakos“ istorijos knygoje, visa – 1964 m. „Raštuose“.
1898 m. baigė mokslus Petrapilio universitete, bet egzamino nelaikė, nes nebūtų galėjęs dirbti Lietuvoje. Vertėsi privačiomis pamokomis. 1899 m. režisavo spektaklį „Amerika pirtyje“ Palangoje. 1900 m. žandarai padarė kratą jo bute, rado kito, iš pradžių leisto, vėliau atšaukto spektaklio plakatų ir iškėlė bylą, bet tik 1903 m. šios bylos pagrindu Rusijos senatas pripažino, kad 1867 m. slapti aplinkraščiai, draudžiantys lietuvišką spaudą lotyniškais rašmenimis, neturi įstatymo galios.
1900 m., po Vinco Kudirkos mirties, perėmė „Varpo“ ir „Ūkininko“ redagavimą. Redakcinė komisija rinkdavosi Vlado Putvinskio dvare Šilo Pavėžupyje. 1900 m. rinko etnografinius daiktus Paryžiaus parodai. 1902 m. pirmininkavo varpininkų suvažiavimui Zubovų dvare Aleksandrijoje. Vienas iš Lietuvos demokratų partijos kūrėjų, LDP programos pagrindu tapo 1901 m. „Varpe“ išspausdinta P. Višinskio „Credo“.
1904 m. lapkričio mėn. persikėlė į Vilnių ir Petro Vileišio įsteigtose „Vilniaus žiniose“ redagavo literatūros skyrių. Kartu su J. Bortkevičium, Andrium Domaševičium, Vladu Sirutavičiu, Vladu Putvinskiu ir J. Daumantu įsteigė „Šviesos“ bendrovę lietuviškoms knygoms leisti. 1905 m. Maskvoje vykusiame kadetų suvažiavime atstovavo Vilniaus guberniją. Kauno gubernijai atstovavo Vaclovas Bielskis, Suvalkų – Kazys Grinius. 1905 m. Vilniuje, vietoje Tilžėje leisto „Ūkininko“, įsteigė „Lietuvos ūkininką“, pats redagavo pirmuosius du numerius.
1905 m. vasarį vedė Juzefą Mikuckaitę. Didžiajame Vilniaus seime dėl ligos nedalyvavo. 1906 m. draugai surinko lėšų, kad galėtų pasigydyti Morano kurorte Šveicarijoje, tačiau pakeliui lietuviškos spaudos reikalais sustojo Tilžėje ir Berlyne. Peršalo, susirgo greitąja džiova ir po 6 savaičių mirė Berlyne. Palaidotas Rasų kapinėse.
Povilo Višinskio dėka į lietuvių literatūrą atėjo Žemaitė, literatūrinės kūrybos mokė Šatrijos Raganą ir Lazdynų Pelėdą.
Atminimo įamžinimas
thumb|right|240px|Paminklas Povilui Višinskiui Šiauliuose
Brazilų mastifas
Brazilų mastifas, dar vadinamas Fila Brasileiro – šunų veislė, pripažįstama FCI. Kilmės šalis - Brazilija.
Daugelyje šalių kinologų organizacijos draudžia veisti šiuos šunis, o teisėsauga jų veisimui ir auginimui taiko daug suvaržymų. Lietuvoje ši veislė priskiriama prie pavojingų šunų veislių.
Kilmė ir paskirtis
Labai aiški brazilų mastifo ir bladhaundo giminystė: tos pačios odos raukšlės, jautri uoslė ir kiti panašūs požymiai. Jo protėviai portugalų ir ispanų buvo atvežti į Pietų Ameriką. Tuo metu Pietų Amerikoje kryžminant sunkius dogus, mastifus ir bladhaundus, buvo siekiama išvesti veislę, kuri galėtų patikimai saugoti galvijų bandas, būti sargu namams ir šeimai.
Brazilijoje brazilų mastifus veisė ir augino kaip sarginius šunis bei medžioklei. Jis turi labai gerą uoslę ir išlikusį medžioklės instinktą.
Dabartiniais laikais auginamas kaip šeimos šuo, saugantis namus ir turtą. Jokiu būdu negalima skatinti brazilų mastifo kaip "apsaugininko" instinkto, nes jis ir taip labai stiprus.
Išvaizda
Tai stiprus ir raumeningas šuo. Patinų ūgis ties gogu 65-75 cm, kalių 60-70 cm. Patinų svoris mažiausiai 50 kg (gali siekti 70 kg), kalių - mažiausiai 40 kg.
Kailis trumpas, lygus, prigludęs, vienspalvis arba dryžuotas, snukis - juodas (kaip juoda kaukė). Baltos dėmės toleruojamos, bet gali būti tik ant krūtinės, letenų ir ant uodegos galiuko. Ausys nukabusios, didelės, storos, V formos ir plačios prie pagrindo.
Charakteris ir elgesys
Brazilų mastifas labai prisiriša prie savo šeimininko ir gali būti puikus sarginis šuo pastatams ir gyvulių fermoms saugoti, tačiau sprendimus priima savarankiškai. Jo duslus lojimas girdimas labai toli ir labai charakteringas šiai veislei.
Brazilų mastifai yra bebaimiai šunys, labai saugo savo teritoriją ir aršiai puola svetimus šunis. Šiai veislei ypač būdinga greita reakcija į grėsmę: jei šuo pajus, kad jo šeimininkui gresia pavojus, jis žaibiškai puls galimą priešą. Todėl šuo turi būti pratinamas prie svetimų žmonių, kad nepasitikėjimas jais mažėtų, tačiau įgimto "apsaugininko" instinkto panaikinti nepavyks.
Brazilų mastifui reikia labai daug erdvės namuose ar sode, o jos trūkumas gali sukelti agresiją.
P. S. Myliu Tave
P. S. Myliu Tave  – JAV 2007 m. romantinė komedija su dramos elementais. Filme pasakojama apie susitaikymą su artimo žmogaus netektimi.
Rogožnička
Rogožnička  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Mendzyžeco valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Per kaimą teka Zlota Kživulos upė.
Jėzuitų gimnazija
Jėzuitų gimnazija gali reikšti:
Akšeliškė
Akšeliškė – viensėdis Kelmės rajono savivaldybėje, 8 km nuo Lupikų.
Bratskas
Yra pramonės institutas, Irkutsko universiteto filialas, Maskvos ekonomikos ir teisės akademijos filialas, Novosibirsko humanitarinio instituto filialas. Celiuliozės ir kartono mokslinių tyrimų institutas. Veikia dramos, lėlių teatrai, etnografinis, istorijos ir kraštotyros, tremties muziejai.
Istorija
Įkurtas 1631 m. kaip Ostrogas prie Okos upės žiočių. 1951 m. formuojant Bratsko marias, kaimas perkeltas į kitą vietą ir įkurta darbininkų gyvenvietė. 1955 m. gavo miesto teises.
Lietuviai
Į senąjį Bratską buvo tremiami 1794 m. sukilimo, 1831 m. sukilimo ir 1863 m. sukilimo dalyviai, knygnešiai. Po Antrojo pasaulinio karo Bratske ir aplink miestą veikė Taišeto ir Ozerlago lageriai. Tremtiniai dirbo miško paruošų darbus, tiesė geležinkelius, statė tiltus per Angarą, Bratsko HE.
I Am... World Tour
I Am… World Tour – JAV atlikėjos Beyoncé išleistas koncertas DVD, CD formatu. DVD planuojama išleisti 2010 m. lapkričio 30. JAV ir Ispanijoje, Jungtinėje Karalystėje lapkričio 29, o Vokietijoje lapkričio 26, 2010. Leidimas yra DVD ir gyvo garso CD formatais. Po mažiau nei savaitės tapo platininiu Brazilijoje, Australijoje bei dukart platininiu JAV, kurio parduota 132.000 tūkst. kopijų. DVD tapo pačiu perkamiausiu DVD JAV per 2010 metus.
Pasirodymų ir gyvo garso audio sąrašas
Deluxe Edition sudaro DVD, gyvo garso audio CD, išskirtinis turo dokumentinis filmas ir 40 puslapių bukletas.
Beringinis liūtas
200px
Beringinis liūtas (Panthera leo vereshchagini)  – išnykęs ikiistorinių liūtų porūšis, pleistoceno metu gyvenęs Jakutijoje, Rusijos Tolimuosiuose Rytuose, Aliaskoje, Jukono teritorijoje (Kanada).
Šių liūtų kaukolių ir žandikaulių tyrimai parodė, kad tai naujas porūšis, skirtingas nuo kitų ikiistorinių liūtų. Porūšis skiriasi nuo europinio urvinio liūto (Panthera leo spelaea), nes jo atstovai būdavo stambesni, ir nuo amerikinio liūto (Panthera leo atrox), nes beringinių liūtų atstovai būdavo smulkesni, o jų kaukolių proporcijos – kitos.
Nuorodos
Panthera leo vereshchagini
Madžiūnai
Madžiūnai – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Paluknio, prie Luknos žemupio ir plento. Seniūnaitijos centras. Iš vakarų kaimą supa Rūdiškių miškai.
Gyventojai
thumb|left|240px|Apleistas fermų kompleksas thumb|left|200px|Madžiūnų kryžius
Dave Navarro
David Michael „Dave“ Navarro (g. 1967 m. birželio 7 d.) – amerikiečių kilmės muzikantas. Geriausiai žinomas kaip vienas iš alternatyvaus roko grupės „Jane's Addiction“, su kuria jis įrašė keturis albumus, įkūrėjų, taip pat grupės „Red Hot Chili Peppers“ buvęs gitaristas. Taip pat yra grojęs su įvairiomis grupėmis ir muzikantais, o 2001 m. išleido solinį albumą.
Diskografija
Soliniai albumai
Kartu su „Jane's Addiction“
Kartu su „Red Hot Chili Peppers“
Arabinozė
Arabinozė – viena iš aldopentozių, t. y., monosacharidas, turintis 5 anglies atomus ir aldehidinę grupę (CHO). Tai bespalviai prizmiški ar adatiški kristalai.
Dėl biosintezės ypatumų daugelis gamtinių monosacharidų yra " D " formos, t. y., struktūriškai analogiški D -gliceraldehidui. Tačiau gamtoje L -arabinozė faktiškai yra gerokai dažnesnė nei D -arabinozė. Gamtoje ji aptinkama kaip kai kurių biopolimerų (hemiceliuliozė ir pektinas) komponentas. L -arabinozės operonas yra labai svarbus operonas molekulinės biologijos ir bioinžinerijos tyrimuose.
Klasikinis arabinozės organinės sintezės iš gliukozės būdas yra Wohl degradation.
Etimologija
Arabinozė buvo pavadinta pasinaudojus gumiarabiko pavadinimu, nes iš šios medžiagos buvo pirmą kartą išskirta.
Panaudojimas
Arabinozė naudojama mitybos terpėse, skirtose kai kurioms bakterijoms auginti.
John Hubert Marshall
Džonas Hubertas Maršalas (, 1876 m. kovo 19 d. Česteris – 1958 m. rugpjūčio 17 d. Gildfordas) – anglų archeologas.
Biografija
Studijavo Kembridžo universitete. 1898-1901 m. tyrė Kretos archeologinius paminklus. 1902-1931 m. britų administracijos Indijoje vyr. archeologas.
Mokslinė veikla
1913 m. pradėjo Taksilos tyrinėjimus, 1918 m. įkūrė Taksilos muziejų. 1921-1922 m. atkasė Mohendžo Darą ir Harapą (dab. Pakistanas), atrado Indo slėnio civilizaciją. Po 1933 m. kasinėjo kitas archeologines vietoves, taip pat Sanči ir Sarnatho centrus. Pradėjo aktyviai kataloguoti radinius, juos konservuoti, leido indams dalyvauti archeologiniuose tyrinėjimuose.
Paskelbė daugiau kaip 20 archeologijos veikalų, archeologinių kasinėjimų ataskaitų.
Husakai
Husakai (bel: Гусакі, Husaki,, ) – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bielsko valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 13 km į šiaurės vakarus nuo Bielsko ir apie 29 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Prancūzijos Generaliniai luomai
thumb|300px|1789 m. gegužės 5 d. Liudvikas XVI atidaro Generalinių luomų susirinkimą (graviūra, 1790 m., dail. I. S. Helmanas). Generaliniai luomai  – Prancūzijos luomų atstovų susirinkimas, rinkęsis 1302–1789 m. Generaliniai luomai buvo patariamoji karaliaus institucija, šaukiama ypatingais atvejais, dažniausiai sankcionuoti naujus mokesčius.
Generalinius luomus sudarė trijų luomų – dvasininkijos, bajorijos ir trečiojo luomo – atstovai. Kiekvienas luomas rinkdavosi ir karaliaus pateiktus reikalus svarstydavo atskirai. Visi luomai turėjo po 1 balsą nepriklausomai nuo atstovų skaičiaus.
Istorija
Pirmą kartą Generaliniai luomai sušaukti 1302 m. karaliaus Pilypo IV, siekusio užsitikrinti visų luomų paramą kovai su popiežiumi Bonifacu VIII. XV a. pabaigoje Generaliniai luomai rinkdavosi vis rečiau. 1484–1560 ir 1614–1788 m. išvis nebuvo šaukiami. 1789 m. gegužės 5 d. Liudvikas XVI paskutinį kartą sušaukė Generalinius luomus. 1789 m. birželio 17 d. trečiojo luomo atstovai pasiskelbė Nacionaliniu, liepos 9 d. – Steigiamuoju susirinkimu.
Indėnų rezervatas
thumb|250px|Kontinentinės JAV rezervatai
Indėnų rezervatas – speciali JAV teritorija, kontroliuojama indėnų bendruomenės. Šalyje yra 310 rezervatų, tačiau ne kiekviena iš daugiau nei 550 pripažintų JAV indėnų bendruomenių turi rezervatus – dalis genčių turi kelis rezervatus, o kai kurios gentys neturi nė vieno. Bendras visų rezervatų plotas – 225 410 km², tai sudaro 2,3 % JAV teritorijos. Didžiausias yra navachų rezervatas, užimantis 64 700 km², tačiau yra ir nedidelių, nei 50 km² nesiekiančių teritorijų. Dauguma indėnų rezervatų yra šalies vakaruose: pietvakarių JAV dykumose, Uoliniuose kalnuose, Kanados pasienyje.
Indėnų rezervatai turi savivaldą – ten gyvenanti bendruomenė renka savo valdžios atstovus, reguliuoja mokesčius, leidžia įstatymus. Rezervatai juridiškai turi panašų statusą kaip ir JAV valstijos. Rezervatuose veikia federaliniai įstatymai ir bendruomenės įstatymai, o valstijos, kurioje yra rezervatas, teisė negalioja. Bendruomenės turi savo teisėsaugos institucijas. Dalyje rezervatų įstatymais įteisinti kazino, kuriais viliojami turistai.
Indėnų rezervatai pradėti steigti XIX a. pr. pasiekus susitarimą tarp JAV valdžios ir indėnų genčių. Rezervatais suteikta galimybė indėnams išlaikyti savivaldą ir išsaugoti tradicijas.
We Will Rock You
„We Will Rock You“ – grupės „Queen“ singlas, išleistas kartu su 1977 m. albumu „News of the World“. Šią dainą parašė Brian May.
Indėnų rezervatas
เขตสงวนอินเดียน
We Will Rock You
Žurnalas „Rolling Stone“ 2004 m. šiai dainai skyrė 330-ąją vietą tarp 500 geriausių visų laikų dainų, o JAV muzikos pramonės asociacija „We Will Rock You“ paskyrė 124-ąją vietą tarp geriausių XX amžiaus dainų. 2009 m. ši daina buvo įrašyta į „Grammy“ šlovės galeriją.
Išskyrus paskutines dainos 30 sekundžių, kai May atlieka gitaros solo, visa daina yra sudaryta iš ritmingo plojimo ir trepsėjimo kojomis. Kadangi ši daina buvo išleista kartu su „We Are the Champions“, koncertų metu „Queen“ dažnai jas atlikdavo sujungtas viena po kitos. Nuo to laiko šios abi dainos yra tapusios įvairių sporto ir kitų sričių renginių himnais.
Karolis IX Maksimilianas
thumb|left|40px|Karolio IX Maksimiliano monograma
Karolis IX Maksimilianas (, 1550 m. birželio 27 d. Sent Žermeno Lė pilis prie Paryžiaus – 1574 m. gegužės 30 d. Vensanas) – 1560–1574 m. Prancūzijos karalius.