cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Senoji Egipto karalystė
Istorija
5 dinastijos faraonas Sahurė siuntė laivus į Levantą bei Puntą, legendinius Raudonosios jūros kraštus bei Afrikos Ragą − parvežti prieskonių, dramblio kaulo, aukso ir smilkalų. Buvo siunčiamos turkio kasinėjimų misijos į Sinajų. Egiptas turėjo ryšių su šiauriniais kraštai: Anatolijoje rasta egiptietiškų aukso dirbinių, Sirijos Eblos mieste − vazos su Chefreno ir Pepio I vardais. Sahurės šventyklos sienos reljefuose pavaizduota karinė misiją į Libaną kedro. 5 dinastijos faraonai laidojosi Abusire ir Sakaroje. Kiekvienas jų statėsi savo piramides, tačiau mažesnes ir prastesnės kokybės nei 4 dinastijos faraonai. Jie taip pat pastatė nemažų saulės dievo šventyklų, kuriose, panašu, faraono kultas buvo susiliejęs su dievo kultu. Iš 4 ir 5 dinastijų išliko daug ir įspūdingų statinių, tačiau apie to meto Egipto socialinę sanklodą žinoma labai mažai. 5 dinastijos paskutiniai trys faraonai nebenaudojo Ra vardo prie savo titulų, Isesis ir Unas nepastatė saulės dievo šventyklų, kas gali būti iššaukta Ozyrio kulto stiprėjimu. Uno piramidėje užrašyti anksčiausi žinomi piramidžių tekstai. Provincijų didikai pradėjo įgauti didesnes galiais, statyti savo kapus. thumb|right|220px| Faraono Uno dukters(?), princesės Idut mastaba Sakaroje (restauruota) 6-os dinastijos faraonai laidojosi Sakaroje. Iš šio laikotarpio išliko piramidžių tekstai ir Abusiro papirusai, iš kurių jau pasiekiamos žinios apie visuomenės religinius, socialinius ir ekonominius santykius. Kapų sienose išliko biografiniai įrašai, iš kurių matyti to meto Egipto politika: karinės kampanijos Nubijoje ir prekybinės ekspedicijos į Vakarų Afriką. 5 ir 6 dinastijos ėmė silpti. Faraonai ieškojo paramos pietų provincijose ir Pepis II, kuris karaliavo ilgiausiai, sričių vietininkams lengva ranka dalijo privilegijas. Viena jų, suteikianti teisę paveldėti pareigas ir turtą, šaliai buvo ypač pavojinga. Kitomis galimomis Senosios karalystės nuosmukio priežastimis minimi lietaus mažėjimas ar Nilo potvynių lygio sumažėjimas, kas paveikė žemės ūkį. Faraonų turtas mažėjo ir galia silpnėjo dėl suteikiamų mokesčių lengvatų. Po Pepio II mirties valdė keletas legendinių faraonų, tarp jų paminėta moteris Nitokris. Pagal Manetoną, po jų valdė 7 dinastija, kurios nei vieno valdovo vardas nežinomas ir yra abejonių, ar ji iš viso egzistavo. Dar vėliau valdė 8 dinastija, kurios kelių valdovų vardai žinomi ir jų valdžia lygtai buvo pripažįstama visame Egipte, tačiau pati valstybė buvo decentralizuota ir nuskurdusi. Žlugus faraono autoritetui, žlugo ir Senoji karalystė. Apie 2130 m. pr. m. e. Egipte prasidėjo Pirmasis suirutės laikotarpis.
Garsiausi Senosios karalystės faraonai: Džoseras, Snofru, Cheopsas, Chefrenas, Mikerinas, Sahurė. Esminis požymis – statytos didingosios piramidės.
MAT
Triraidė santrumpa MAT gali reikšti:
Pelnas
Pelnas – ūkinės veiklos finansuose, iš veiklos gaunama nauda, išreikšta piniginiais vienetais (turto padidėjimas). Pelnas gaunamas, kai veiklos generuotos pajamos viršija tai veiklai sunaudotas išlaidas. Pelno atvirkštinis variantas yra nuostolis (išlaidos didesnės nei pajamos). Pelnas nurodo tik konkrečią pinigų sumą, kuri gaunama už turimą turtą ar atliktus veiksmus. Ūkinės veiklos rodiklis panašus į pelną yra rentabilumas. Ūkio subjekto pelno dydis naudojamas kaip investicijų, paskolų, išduotų draudimo garantijų vertinis rodiklis.
Ekonominiu ar finansiniu požiūriu pelnas traktuojamas kiek skirtingai.
Pelno rūšys
Pelno rūšys:
Arvydas Bajoras
Arvydas Bajoras (g. 1956 m. gegužės 15 d. Merkinėje) – Lietuvos ir Marijampolės savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1980 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius hidrotechnikas.
1992–1996 m. Seimo narys, Gamtos apsaugos komiteto pirmininkas. 1996 m. ir 2000–2003 m. individualios įmonės savininkas, 1999 m. Špakausko firmos „Audenis“ direktorius. 2003–2007 m. Marijampolės savivaldybės mero patarėjas. 2007–2011 m. ir nuo 2012 m. Marijampolės savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas ,
2003–2007 m. ir 2011 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kazlų Rūdos skyriaus, nuo 2002 m. Marijampolės skyriaus skyriaus narys, Šunskų grupės pirmininkas.
Sutuoktinė Rasutė, vaikai Jurga, Ignas.
Tuvos himnas
Мен – Тыва Мен – Tuvos valstybinis himnas. Oficialiai patvirtintas 2011 m. Žodžius parašė tuvių poetas Bajatsaganas Ohijis. Muziką sukūrė Olonbajiras Gantomiras.
Ignotas Karpis
Ignotas (Ignacijus) Karpis (1780 m. Joniškėlis – 1809 m. Joniškėlis) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės valstybės veikėjas, filantropas, mecenatas, Upytės vėliavininkas. Palaidotas Paštuvoje Kauno raj.
Tėvas Benediktas Karpis, motina Karolina Puzinaitė.
Dvarai
Iš tėvo paveldėjęs didžiulius turtus ir pats didino valdomus plotus, supirkinėdamas dvarus. Iš Dominyko Jeronimo Radvilos nupirko Naujamiestį su aplinkiniais kaimais.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos bajorų Karpių giminės Joniškėlio šakos.
Joniškėlyje greta šventoriaus pastatė dviejų aukštų mūrinę parapijinę dviklasę mokyklą (dab. Joniškėlio Gabrielės Petkevičaitės – Bitės gimnazija). Pirmais 1808–1809 m. ją lankė 46 mokiniai – visi berniukai. Mokyklai išlaikyti Vilniaus universitetui deponavo 66 000 rublių kapitalo. Iš jo universitetas apmokėdavo mokytojams algas ir išlaikė mokinių bendrabutį. Pirmieji mokytojai buvo Ignacas Radavičius ir Juozapas Bliusis. Vėliau joje yra mokytojavęs Laurynas Ivinskis. Mokytojus skirdavo Vilniaus universitetas.
Rūpindamasis joniškėliečių sveikata, 1808 m. kitoje šventoriaus pusėje pastatė dviejų aukštų mūrinę ligoninę, tokios pat išvaizdos kaip mokykla. Į ligoninę be išimties buvo priimamai visi Joniškėlio parapijos ligoniai. Gydymas ir ligonių išlaikymas buvo nemokamas.
Buvo silpnos sveikatos. Gydėsi pas Venecijos profesorių Pesolį, kuriam sumokėjo 7 000 dukatų. Tačiau sulaukęs vos 29 metų mirė po nesėkmingos operacijos pirmaisiais 1809 m. mėnesiais. Šeimos nesukūrė, todėl jo turtų pagrindiniu paveldėtoju tapo pusbrolis Eustachijus Karolis Karpis.
1808 m. vasario 29 d. testamentu paleido iš baudžiavos apie 7 000 Joniškėlio, Senkonių, Gustonių, Naikų, Klovainių, Linkuvos, Rimkūnų, Palėvenės, Majūnų, Naujamiesčio, Preibių – Paežerio ir Zuberkų dvarų valstiečių. Jis dovanojo paleistiesiems valstiečiams jų skolas ir davė savarankiško ūkininkavimo pradžiai po 30 olandiškų talerių. Testamentas testamento vykdytojų į Šiaulių aktų knygas įrašytas 1809 m. kovo 8 d., į Upytės – 1808 m. kovo 15 d., į Vilniaus – 1809 m. balandžio 2 d. Rusijos caras Aleksandras I 1810 m. balandžio 24 d. šį testamentą patvirtino.
Testamentu I. Karpis paskirstė turtus savo giminėms, nemažas pinigų sumas skyrė dvariškiams. Pagal testamentą 1811 m. įkurta pirmoji Lietuvoje Žemės ūkio mokykla, veikusi pagal Vilniaus universiteto nuostatus (dab. Joniškėlio Igno Karpio aukštesnioji žemės ūkio mokykla). Mokyklai paskyrė 400 000 zlotų, mūrinį namą ir 6 margus žemės bandomajam laukui. Dar 40 000 zlotų paskyrė Vilniaus universitetui. Užrašytą kapitalą perėmė globoti Edukacinė komisija. Kapitalas nenaudotas išsilaikė iki 1900 m. ir su palūkanomis per tą laiką pasiekė apie 4 mln. rb.
Karpio baudžiavos panaikinimą Adomas Mickevičius apdainavo poemoje „Ponas Tadas“.
Griešių apylinkė
Griešių apylinkė (arba Griežių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kazlų Rūdos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kazlų Rūdos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Gavaltuvos apylinkės ir Užuoganų apylinkės.
Kepleris (Mėnulio krateris)
thumb|right|200px|Keplerio kraterio nuotrauka iš [[Apollo 12 misijos]] Kepleris – nedidelis, bet labai gerai matomas Mėnulio krateris Audrų vandenyne (38° v. ilgumos, 8° š. platumos), skersmuo 31 km. Kraterį supa šviesių spindulių vainikas.
Cassini-Huygens
Cassini-Huygens – NASA, Europos kosmoso agentūros (ESA) ir Italijos kosmoso agentūros (ASI) paleista kosminė stotis tirti Saturnui, ir jo palydovams Febei, Titanui ir Enceladui. Pavadintas prancūzų astronomo Giovanni Domenico Cassinio ir olandų matematiko, fiziko, astronomo Christiaan Huygenso vardu.
Techniniai parametrai
miniatiūra|kairėje|200px|Nuo „Cassini“ atsiskyręs „Huygens“ leidžiasi ant [[Titanas (palydovas)|Titano]] miniatiūra|kairėje|200px|„Cassini-Hyugens“ paleidimas „Cassini-Huygens“ masė yra apie 5600 kg. Pagrindinė dalis – orbitinis modulis, sumontuotas cilindro formos korpuse su viename gale įrengta kryptine parabolinė antena, kitame – raketiniais varikliais. Elektros energiją tiekia radioizotopiniai termoelektriniai generatoriai.
Prie orbitinio modulio šono pritvirtintas disko formos Huygens zondas Saturno palydovui Titanui tirti. Orbitiniame modulyje įrengti prietaisai tarpplanetinei terpei, Saturno žiedams, Saturno ir jo palydovų atmosferų cheminei sudėčiai ir fizikinėms savybėms, Saturno matgnetiniam laukui tyrinėti, bei nuotraukoms daryti.
Misijos tikslai ir eiga
Erdvėlaivio dalis – zondas „Huygens“ 2004 m. gruodžio 25 buvo paleistas į Saturno palydovą Titaną, ant kurio paviršiaus nusileido 2005 m. sausio 14 d. ir į Žemę atsiuntė šio palydovo paviršiaus nuotraukų ir atmosferos stebėjimo rezultatus.
Saturno palydove Encelade dar 2005 m. liepą „Cassini“ užfiksavo didžiulius ledo dalelių ir garų debesis, kylančius iš po palydovo paviršiaus. Tai leidžia daryti prielaidą, jog po Encelado paviršiumi slypi skystas vandenynas.
Pagal duomenis, gautus iš „Cassini“ automatinio erdvėlaivio, mokslininkai šiuo metu tikina, kad skysto vandens ištekliai yra vos kelių dešimčių metrų gylyje, mažo (vos 500 km skersmens), bet aktyvaus, Saturno palydovo Encelado paviršiuje.
Dabartinis (2008 m. 11 mėn.) mokslininkų sumanymas – pasiųsti zondą skrieti pro šiuos debesis bei aplink patį palydovą (Enceladą), siekiant surasti papildomų gyvybės egzistavimo požymių. Vienas patikimiausių tokių požymių būtų sudėtingesnių anglies pagrindu sudarytų organinių molekulių egzistavimas. Dabartinė mokslininkų nuomonė yra ta, kad tokiame vandenyne gyvenančios gyvybės formos turėtų išskirti metaną arba jam analogiškas dujas – būtent jas turėtų sugebėti aptikti „Cassini“.
2016 m. lapkričio 26 d. erdvėlaivis praskriejo Titaną ir taip prasidėjo paskutinė misijos fazė, pasibaigusi „Cassini" susidūrimu su planeta. 2017 m. rugsėjo 15 d. erdvėlaivis įskriejo į Saturno atmosferą. Manoma, jog „Cassini" visiškai sudegė per 45 sekundes.
Heno grafystė
Heno grafystė, Hainauto grafystė  – istorinė valstybė dabartinėje pietų Belgijoje, viena iš Septyniolikos Provincijų.
Istorija
Grafystė įkurta 1071 m., susijungus Monso grafystei, pietinėms Brabanto kunigaikštystės žemėms ir Valensienų markgrafystei. Nuo to laiko Heno visuomet buvo dinastinėse unijose su keletu valstybių. Iš pradžių čia valdė Flandrijos ir Avesnes (Olandijos grafystės) dinastijos. Nuo 1345 m. čia įsitvirtino Bavarijos Vitelsbachų dinastija.
1432 m. Heno soste įsigalėjo Burgundų dinastija, ir grafystė buvo įjungta į Burgundijos Nyderlandus. Taip vėliau ji virto viena iš Septyniolikos Provincijų.
Po Nyderlandų revoliucijos Heno sudarė dalį Pietinių Nyderlandų. 1795 m. ją prijungus prie Prancūzijos, grafystė galutinai panaikinta.
Teisinė pasekmė
Idealiu atveju teisinės pasekmės būna nurodomos rašytinėje normoje, jas konkrečiai įvardijant bei apibrėžiant sąlygas, kuriomis galioja teisės norma. Kai kurios įstatymų nuostatos turi teisės spragų. Konkrečiu atveju pasitaiko, kad nėra įstatyminio reguliavimo. Tuomet nesureguliuotam atvejui gali būti taikoma teisės analogija (išimtis – viešoji teisė, jei yra apsunkinama subjekto teisinė padėtis). Tokiu atveju gali kilti teisės normų konkurencija, kai situacijai taikytini keli teisės aktai, normos. Įveikti teisės kolizijas padeda atitinkamos taisyklės, grįstos teisės normų hierarchija ir kt.
Tam tikrais atvejais teisinės pasekmės kyla tik kompetentingo asmens nuožiūra (diskrecija). Teisės taikymo veikloje tokiu atveju galima keli alternatyvūs teisėti variantai.
Teisinė pasekmė gali būti apibrėžiama ne konkrečiomis aplinkybėmis, priemonėmis, o jų alternatyvmis, intervalu, t. y. pernelyg abstrakčiai, kad galėtų kilti nesant „teisinio adaptavimo“, diskrecinės teisės taikymo veiklos. Pvz., baudžiamoji (BK), administracinė (ATPK) norma teisines pasekmes apibrėžia įvardijant alternatyvias sankcijų priemones, bausmių dydį. Tuomet teismas kaip teisės taikymo subjektas remdamasis baudžiamosios teisės principais individualizuoja bausmę konkrečiam kaltininkui, nuosprendyje įvardindamas konkrečias priemones ir jų požymius (pvz., 1 m. laisvės atėmimo bausmė sustiprinto režimo pataisos namuose ar pan.).
Kampų piliakalnis
Kampų piliakalnis, Jūrkampis – piliakalnis Molėtų rajono savivaldybės teritorijoje, Čiulėnų seniūnija. Pasiekiamas iš senojo plento Molėtai – Utena, prieš Stacijavą pasukus į kairę šiaurės vakarų kryptimi, pavažiavus 1,5 km iki Molėtų sąvartyno kairėje, ties juo prieš mišką pasukus keliuku, už 150 m - į dešinę šiaurėn.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Dūrių ežero pietiniame krante esančioje atskiroje kalvoje. Aikštelė apvali, 25 m skersmens, per 1 m iškilia pietvakarine dalimi. Šlaitai vidutinio statumo, 6-­6,5 m aukščio.
Piliakalnis labai suardytas arimų, vakarinėje pašlaitėje kasamas smėlis. Apaugęs beržais.
Tyrimai
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas, 1978 m. Mokslinė metodinė taryba. Įtvirtinimų ir kultūrinio sluoksnio liekanų nepastebėta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. antrąja puse - I tūkstantmečio pradžia.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Scifomedūzos
Scifomedūzos (Scyphozoa) – duobagyvių (Cnidaria, Coelenterata) tipo daugialąsčių gyvūnų klasė.
Sistematika
Scifomedūzų yra apie 200 rūšių. Jos skirstomos į 4 būrius:
Anatomija
miniatiūra|Anatomija|lang=lt|kairėje|350px
Ugniagesis
Ugniagesis gali reikšti:
Megino-Kangalaso ulusas
Megino-Kangalaso ulusas  – ulusas vidurio Jakutijoje. Administracinis centras – Žemutinis Bestjachas.
Geografija
Uluso teritorija yra Vidurio Jakutijos žemumoje. Vakariniu pakraščiu teka Lena. Gausu ežerų (Abalachas, Tiungiuliu, Balyktachas ir kt.). Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -41–42 °C, liepos mėnesio +17–18 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis 200–255 mm.
Gyventojai
Tautinė sudėtis (2002 m.):
Gyvenvietės
Pagrindinės uluso gyvenvietės:
Pavainiai
Pavainiai arba Šipovka (, nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalio pietuose, nuo 1997 m. spalio 9 d. Svetlo miesto apygardos kaimas, geležinkelio stotis.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Pavajē prūsiškos kilmės. 1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities geležinkelio stotis. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 1997 m. spalio 9 d. Pereslavskojės apylinkės kaimas.
Mūsų ūkis
Mūsų ūkis – savaitinis laikraščio „Lietuvos aidas“ priedas, leistas 1918 m. Vilniuje.
Istorija
Spausdino Žaibo spaustuvė Vilniuje. Išėjo 12 numerių.
Rašė žemės ūkio, gyvulininkystės, sodininkystės, prekybos klausimais.
Redagavo J. Šabelis, P. Variakojis.
AT
AT gali reikšti:
At gali reikšti:
Praktinis šaudymas
miniatiūra|Praktinis šaudymas
Praktinio šaudymo sportas  – sportinio šaudymo rūšis. Šaudoma šaudyklose, naudojant įvairių kalibrų kovinius šaunamuosius ginklus: pistoletus, karabinus, šautuvus ir revolverius. Varžybų esmė – kuo greičiau ir taikliau pataikyti į skirtingose vietose patalpintus kartoninius taikinius. Ypatingas dėmesys skiriamas atsargiam ir saugiam elgesiui su ginklais.
Oficialiai atsirado 1976 m. JAV, kai buvo įkurta Tarptautinė praktinio šaudymo konfederacija. Pastarajai šiuo metu vadovauja rusas Vitalijus Kriučinas.
Pagrindinė organizacija Lietuvoje užsiimanti šio sporto populiarinimu ir reguliavimu – Lietuvos praktinio šaudymo sporto federacija.
Morškuvas
Morškuvas  – kaimas Lenkijos rytuose, Jablona Lackos valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietvakarius nuo Jablona Lackos, apie 14 km į šiaurės rytus nuo Palenkės Sokoluvo ir apie 101 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Tinklas
thumb|250px|Tinklas
Tinklas – žvejybinis įnagis, sudarytas iš tankiai persipynusių audinio gijų. Tinklas laisvai praleidžia vandenį, bet sulaiko žuvis. Paprastai tinklai audžiami iš vilnos, šilko, įvairių pluoštinių augalų pluošto (virvės, siūlai), nors dabar dažnai gaminami sintetiniai (žvejybiniai valai), aplinkai labai kenksmingi tinklai iš nailono ir kitų poliamidų.
Rūšys
Yra daugybė tinklų rūšių:
Istorija
Tinklai žvejybai naudojami nuo akmens amžiaus. Seniausio tinklo, datuojamo 8300 m. pr. m. e., liekanos rastos Karelijoje (dab. Kamenogorske). V–I tūkstm. pr. m. e. Altos uolų raižiniuose (Norvegija) irgi yra tinklus primenančių piešinių. Indėnai, gyvenę prie Kolumbijos upės, gamino tinklus iš eglių šaknų pluošto ir rišo prie jų svarmenis, o vietoj plūdurų naudojo kėnių pagaliukus. Maoriai gamindavo didžiulius užtvarinius tinklus ir juos leisdavo iš valčių. Tinklus jie pynė iš žolės, akmenis naudojo svarmenims, o plūdurus darė iš lengvos medienos ar vaisių. Egiptiečių mene tinklai vaizduojami nuo III tūkstm. pr. m. e. Tinklai minimi graikų literatūroje, vaizduojami romėnų mene.
Pavojus
thumb|240px|Į krantą išmesti tinklai ir plūdurai ([[Midvėjaus atolas)]]
Dideli žvejybiniai tinklai, ypač pagaminti iš sintetinio žvejybinio valo, yra labai pavojingi aplinkai. Visų pirma, į tokius tinklus įkliūna daug žuvų, kurios nėra žvejybinis laimikis, taip pat į juos patenka ir vėžliai, rykliai, krabai ir kt. jūros gyvūnija. Jie išmetami atgal į jūrą, bet dažnai būna sužaloti. Ypač pavojingi pasimetę tinklai, kurie pražudo vėžlius, delfinus, ryklius, jūrinius paukščius, į tokius tinklus kartais įsipainioja ir nardytojai (todėl dažnai sus savimi turi specialų peiliuką). Iš sintetinio pluošto pagaminti tokie tinklai beveik neyra, priešingai, nei organiniai tinklai. Jūrų užterštumą didina ir prie tinklų naudojami plastikiniai plūdurai, svarmenys.
Minerva (fabrikas)
miniatiūra|220px|right|„Minervos“ gaminių kainininkas, 1907 m.
„Minerva“ (Špižo vario liejamoji ir mašinų dirbamoji dirbtuvė vardu „Minerva“) – pirmoji Kaune ketaus liejinių įmonė, atsidariusi 1862 m., gaminusi žemės ūkio padargus ir įvairius dekoratyvius gaminius. Ji veikė netoli Volfas Engelman alaus daryklos ir „Sanitas“ fabriko, trikampiame sklype tarp Bažnyčios, Šiaulių ir Vytauto gatvių, maždaug dabartinėje Kauno autobusų stoties teritorijoje. Išlikusi fabriko kontora, projektuota rusų architekto Nikolajaus Andrejevo (1894 m.), kuri tarpukaryje buvo pritaikyta autobusų stočiai – dabar tai autobusų stoties senasis pastatas.
Istorija
1862 m. įkurtas pirmasis metalo fabrikas „Minerva“. Tų metų spalio mėnesį bajoras Geidukevičius buvo gavęs Kauno gubernijos valdžios leidimą atidaryti ketaus liejimo įmonę. Jis fabriką valdė vos pora metų. Jau 1864 m. iš Geidukevičiaus fabriką nupirko Mikalojus Pranciškus Rekošas (Mikołaj Franciszek Rekosz, 1832–1911). 1864 m. pradėjo veikti panašaus profilio P. Cimermano įmonė Vilniuje.
Pirmaisiais gyvavimo metais „Minervos“ fabrike buvo 160 darbuotojų, 1864 m. buvo likę 60 (po 1863 m. sukilimo įvykių). Liejykla turėjo pasistačiusi reikiamus gamybinius ir administracinius pastatus, buvo įsigijusi garo mašiną lokomobilį, kasmet sunaudodavo apie 70–100 pūdų metalo. Taikantis prie ekonominių ir gyventojų poreikių, buvo liejami žemės ūkio, buities ir kiti reikmenys, įvairios mechaninės detalės, kryžiai, kapų tvorelės. Kaune dar veikė kitos ketaus liejyklos – G. Abramavičiaus fabrikas „Marsas“ (nuo 1869 m), Šmito fabrikas (nuo 1892 m.). 1900 m. pradėjus veikti Kauno centrinei elektrinei, jos veikloje aktyviai dalyvavo du stambiausieji Kauno mašinų gamybos ir metalo apdirbimo pramonės fabrikantai – M. Rekošas ir R. Tilmansas.
„Minervos“ produkcija pelnė medalius 1865, 1866, 1875, 1876, 1879 m. parodose Rietave, Panevėžyje, Šiauliuose, garbės raštą Žemutiniame Naugarde (Rusija).
Bibrka
Bibrka  – miestas vakarų Ukrainoje, Lvovo srityje, Peremyšlianų rajone, 22 km į vakarus nuo rajono centro, prie Boberkos upės. Keliai į Lvovą, Peremyšlianus, Bugo Kamianką. Maisto (paukštininkystė), statybinių medžiagų (plytų) pramonė, verčiamasi žemės ūkiu (gyvulininkystė, javų, linų, cukrinių runkelių auginimas). Yra Šv. Mykolo bažnyčia (1405 m.).
Minerva (fabrikas)
Istorija
Pagal savininko M. Rekošo testamentą po jo mirties 1911 m. fabriką paveldėjo jo vyriausiasis sūnus Mikalojus Rekošas (bendravardis). Keičiantis valdžioms ir Lietuvai 1918 m. atkūrus nepriklausomybę, fabrikas ilgainiui nustojo veikęs. Rekošų šeimos medinis namas su mezoninu stovėjo dab. Vytauto pr. 28,30, 32 vietoje. Jo jau nebebuvo 1936 m. sklypo plane. Jaunesnysis M. Rekošas Kaune gyveno maždaug iki 1940 m.
Bibrka
Istorija
Nuo 1211 m. minima Bibrkos gyvenvietė arba upė. XIV a. pateko į Liubarto valdomas žemes. 1469 m. suteiktos Magdeburgo teisės. Vėliau miestą nuniokojo gaisras, totorių antpuoliai. Bibrka atsigavo tik XIX a., kai čia veikė tekstilės pramonė.
thumb|left|250px|Šv. Mykolo bažnyčia
Gečiai (Šakiai)
Etimologija
Pirmieji kaimo gyventojai buvo Gečaičiai, čia gavę 3 valakus žemės. Nuo sutrumpintos pavardės susiformavo gyvenvietės pavadinimas (plg., Šakiai nuo Šakaičių).
Algimantas Miškinis
Algimantas Miškinis (1929 m. birželio 25 d. Kaunas – 2015 m. spalio 10 d. Kaunas ) – Lietuvos architektas, urbanistikos istorikas, kolekcininkas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras, Lietuvos mokslų akademijos narys korespondentas.
Biografija
Žmona Gražina Miškinienė.
Ona Repečkienė
Ona Repečkienė (g. 1942 m. vasario 26 d. Pusbačkiuose) – Lietuvos ir Anykščių rajono politinė bei visuomenės veikėja.
Algimantas Miškinis
Biografija
1954 m. baigė Kauno politechnikos institutą.
Ona Repečkienė
Biografija
1961 m. baigė Traupio vidurinę mokyklą, 1974 m. – Vilniaus pedagoginį universitetą, įgijo chemijos ir biologijos mokytojos kvalifikaciją.
Algimantas Miškinis
Biografija
1994 m. habilituotas humanitarinių mokslų daktaras, 1996 m. Lietuvos mokslų akademijos narys korespondentas.
Ona Repečkienė
Biografija
1961–1962 m. buvo Geliogalių pradinės mokyklos ir Užunvėžių septynmetės mokyklos pavaduojanti mokytoja, 1962–1966 m. – Gečionių septynmetės mokyklos mokytoja, 1966–1967 m. – Kurklių vidurinės mokyklos mokytoja. 1976–1990 m. buvo Skiemonių vidurinės mokyklos mokytoja, 1990–1994 m. – šios mokyklos direktorė. Nuo 1994 m. Anykščių Antano Baranausko vidurinės mokyklos direktorė.
Algimantas Miškinis
Biografija
1950–1966 m. dirbo Žemės ūkio statybos ir projektavimo institute, 1956–1960 m. projektų vyr. inžinierius, 1960–1962 m. skyriaus vyr. architektas, nuo 1962 m. instituto vyr. architektas.
Ona Repečkienė
Biografija
Tėvynės sąjungos Anykščių rajono skyriaus narė, TSLKD pirmininko pavaduotoja. 2000–2003 m., 2003–2004 m., 2007 m. ir 2011 m. (atsisakė mandato) Anykščių rajono savivaldybės tarybos narė. 2000–2007 m. mero patarėja.
Algimantas Miškinis
Biografija
1966–2000 m. Lietuvos statybos ir architektūros mokslo tyrimų instituto skyriaus vyr. inžinierius, nuo 1968 m. vyr. mokslo darbuotojas, 1973–2000 m. Urbanistikos skyriaus vadovas. 1959–1960 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos, 1962–1968 m. Kauno politechnikos instituto, 1996–2000 m. Vytauto Didžiojo universiteto, Kauno technologijos universiteto, Vilniaus dailės akademijos Kauno instituto ir Vilniaus Gedimino technikos universiteto dėstytojas, nuo 1996 m. profesorius.
Ona Repečkienė
Biografija
Sutuoktinis Vladas, vaikai Dalius, Ramunė.
Algimantas Miškinis
Biografija
1987 m. Lietuvos kultūros fondo Kauno tarybos pirmininkas. 1999–2007 m. Kultūros paveldo departamento Urbanistikos ir architektūros tarybos pirmininkas.
Kepleris (Marso krateris)
thumbKepleris – vienas didžiausių Marso kraterių, esantis Kimerijos žemėje (219° v. ilgumos, 47° p. platumos), skersmuo 233 km. Krateris buvo atrastas 2006 m. kovo 25 d. iš dirbtinio Marso palydovo Mars Reconnaissance Orbiter nuotraukų.
Algimantas Miškinis
Biografija
Parašė 26 monografijas ir knygas, 23 knygų bendraautoris. Paskelbė apie 1200 mokslo ir populiarių straipsnių, savo meno kolekcijos katalogus. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių apie Lietuvos urbanistinį paveldą autorius. 2005 m. savo kolekciją – apie 1100 dailės kūrinių, apie 24 000 mažosios lituanistinės ikonografijos vienetų biblioteką ir archyvą padovanojo Kaunui.
Česlovas Kavaliauskas
Biografija
1946 m. baigęs Kauno kunigų seminariją įšventintas kunigu. Kunigavo Kelmėje, Žasliuose ir kitur. Už vadovavimą seminarijoje veikusiam Tomo Akviniečio studijų būreliui, antitarybinius pasisakymus ir religinius patarnavimus partizanams 1950 m. suimtas, kalintas Norilsko ir Magadano lageriuose. Dalyvavo 1953 m. Norilsko sukilime, sukūrė jo himną „Šiaurės vėtroje vyrai pakirdo“. 1956 m. amnestuotas, grįžo į Lietuvą. Kunigavo Viduklėje, Raseiniuose, Dubingiuose, Vievyje, Kazokiškėse, Molėtuose, Joniškyje (Molėtų raj.), Jiezne, Žasliuose, Kaišiadoryse. 1966–1967 m. Kaišiadorių vyskupijos kurijos kancleris. Nuo 1994 m. dėstė Aukštesniosios katechetų mokyklos Kaišiadorių vyskupijos skyriuje, jo vadovas.
Polemizavo su marksistine religijos ir Bažnyčios kritika, egzistencializmo, kritikavo teosofijos ir reinkarnacijos teorijas, skelbė straipsnius pogrindinėje, po atšilimo – ir kitoje spaudoje. Domėjosi moderniąja teologija, fizikos ir astronomijos mokslų naujovėmis, juose įžvelgė Kūrėjo išminties, galios ir grožio liudijimus. Susirašinėjo su Vokietijos, Lenkijos, Rusijos, Izraelio mokslininkais fizikais ir teologais. Iš senovės graikų kalbos išvertė Naująjį Testamentą (1972 m. išleistas Bostone ir Meksike, pataisytas leidimas 1988 m. Vilniuje, iki 2011 m. Lietuvoje ir užsienyje išleisti 42 leidimai), patristikos kūrinių (Eusebijo Cezarėjiečio „Bažnyčios istorija“ 1-7 skyrius 1993 m.). Iš lotynų k. išvertė kai kurias Senojo Testamento dalis („Giesmių giesmė“ ir kitas) ir Romos mišiolo poetinius tekstus (1982 m. 2 leid. 1987 m.), iš anglų ir kitų kalbų – pasaulietinės poezijos kūrinių ar jų fragmentų. Vertimai ir originalūs kūriniai pasižymi minties tikslumu, kalbos taisyklingumu, stiliaus gyvumu ir skambumu.
Redagavo II Vatikano Susirinkimo nutarimų, (su M. Petkevičiumi, išl. 1968 m. 2 leid. 1994 m.), Antano Liesio „Psalmyno“, su V. Aliuliu, 1973 Lietuvoje, 1994 m. – JAV) vertimus. Bendradarbiavo spaudoje („Nepriklausoma Lietuva“, „Šiaurės Atėnai“, „Katalikų pasaulis“, „Šaltinis“, „Nauka i religija“), radijo laidose („Mažoji studija“). Paliko teologinių, biblinių, filosofinių, šiuolaikinės pasaulėvokos straipsnių, eilėraščių rankraščių.
Palaidotas Vievio Šv. Onos bažnyčios šventoriuje.
Amišai
thumb|left|200px|Pagrindinė amišų transporto priemonė tebėra kinkinys thumb|left|200px|Amišų šeima prie [[Niagaros krioklys|Niagaros krioklio Ontarijuje]] thumb|left|200px|Laukui dirbti tebenaudojami arkliai ar [[mulas|mulai, traktoriai draudžiami]] thumb|left|200px|1938 metų knygos „Menonitų judėjimo gimimas“ viršelis
Amišai  – anabaptistų krikščionių denominacija, atsiradusi Europoje reformacijos metu. Bendruomenė pradėjo formuotis 1693 m Šveicarijoje, tačiau šiuo metu amišai gyvena tik JAV ir Kanados Ontarijo regione. Amišai gyvena pagal griežtas taisykles, kurių dalis perimta iš paraidžiui interpretuojamos Biblijos, kita dalis sukurta pačių bendruomenių ir lydima paaiškinimų, kodėl draudžiamas elgesys nepriimtinas.
Gyvenimo būdas
Amišai gyvena izoliuotai nuo išorinio pasaulio. Kur įmanoma, jie nenaudoja elektrinių prietaisų (šaldytuvo, televizoriaus, telefono) bei modernių susisiekimo priemonių (motociklų, automobilių ar lėktuvų). Elektra kartais naudojama, jei tai būtina verslui (pavyzdžiui, naudojami šiuolaikiniai pieno saugojimo bei apdorojimo įrenginiai). Tačiau naudojama elektra turi būti pagaminta pačiame ūkyje, jungtis prie elektros tinklų draudžiama. Automobilis aukština socialinį statusą, skatina žmones varžytis tarpusavyje, todėl automobilių atsisakoma. Telefonai mažina tiesioginio bendravimo reikšmę, tuo kenkia bendruomenei, todėl juos tik kartais leidžiama naudoti verslo reikalais ar pastatyti bendro naudojimo telefoną visiems prieinamoje vietoje. Televizija amišui niekada neatrodys priimtina, nes ji bruka į šeimą netikusias vertybes. . Net vestuviniai žiedai laikomi nereikalingais papuošalais ir nemūvimi; santuokinis statusas atpažįstamas pagal aprangą. Atsisakoma įvairaus socialinio draudimo.
Amišai nemoka JAV valstybei jokių mokesčių, tačiau taip pat ir nieko negauna iš valstybės savo išlaikymui. Amišų vyrai dėl pacifistinių pažiūrų atsisako tarnauti JAV kariuomenėje. Amišai turi savo aštuonmetes mokyklas, kur paprastai mokytojauja netekėjusios moterys, pačios teturinčios tą patį aštuonių klasių išsilavinimą. Visi pajėgiantys dirbti privalo tuo užsiimti nuo pirmadienio iki šeštadienio; sekmadienį nedirbama. Patys amišai teigia, jog visi šie apribojimai saugo žmogaus asmenybę bei bendruomenės darną.
Vesti privaloma. Šeimose paprastai būna gana daug vaikų (vidutiniškai – septyni ). 2011 m pasaulyje gyveno apie 249 000 amišų. Padvigubėdama maždaug kas 16 metų, tai yra viena greičiausiai augančių pasaulio populiacijų. Tačiau kadangi šeimos paprastai kuriamos su kitais bendruomenės nariais, dėl riboto genetinio fondo pasitaiko daugiau nei įprasta paveldimų ligų.
Kilmė ir istorija
Visus amišus vienija bendroji šveicarų – vokiečių kilmė, kalba ir kultūra. Kai kurie menonitų bažnyčios nariai kažkada buvo amišai, tačiau ėmė laikytis liberalesnių pažiūrų, buvo atskirti nuo amišų bendruomenės ir įkūrė savąją liberalesnę bendruomenę Beachy Amish. Iš Europos į Ameriką amišai atsikėlė XVIII amžiuje, prasidėjus jų persekiojimams bei Šveicarijos valdininkų priešiškumui. Kaimo vietovėse gyvenantys amišai ir menonitai kalba ir Pensilvanijos vokiečių tarme.
Kaip ir menonitai, amišai priklauso Šveicarijos anabaptistų grupėms, XVI amžiuje siekusioms visų Šveicarijos bažnyčių radikaliosios reformacijos. Amišų judėjimas kilo nuo Jacobo Ammano (1656–1730) Šveicarijos menonitų lyderio pavardės. Jacobas Ammanas labai griežtai laikėsi savo fundamentalistinių krikščioniškų pažiūrų; už blogą elgesį nusidėjėlis būdavo atskiriamas nuo bendruomenės tol, kol viešai atsiprašo visų bendruomenės narių ir ima rimtai atgailauti.
The Courteeners
Courteeners – britų indie rock grupė, 2006 m. susikūrusi Midltone (Didysis Mančesteris, Anglija).
Amišai
Apranga
Amišų aprangos taisyklės draudžia jiems naudoti sagas, vietoj jų leidžiama naudoti tik kabliukus su akutėmis arba raištelius. Drabužiai be sagų yra priminimas, kad amišai yra taikaus būdo ir nesiruošia dėvėti jokios karinės uniformos, kuri dažnai būna su sagomis. Amišų drabužiai pagal taisykles neturi be reikalo atkreipti dėmesio, jie privalo būti kuklūs, tvarkingi, vienos spalvos.
The Courteeners
Anksčiau besivadinusi „The Courteeners“, 2012 m. grupė atsisakė artikelio „The“. Visas grupės dainas – tiek muziką, tiek tekstus – kuria vokalistas ir gitaristas Liam Fray.
Amišai
Baldai
Baldai gaminami įdedant daug darbo, kruopščiai atrenkant medžiagas ir tarnauja neretai net ne vienai kartai. Vengiant elektros, naudojami hidrauline ar pneumatine energija varomi įrankiai. Amišų baldai per tarpininkus pardavinėjami ir ne bendruomenės nariams.
The Courteeners
Istorija
2005-2006 m. būsimas „Courteeners” lyderis Liam Fray studijavo Salfordo universitete kūrybinį rašymą ir rengdavo solinius akustinius pasirodymus. Susilaukęs teigiamo publikos įvertinimo, jis nusprendė visas jėgas skirti muzikai ir sukurti grupę. 2006 m. jis metė universitetą ir pasikvietė Michael Campbell, kuris tapo būgnininku. Jiedu grojo kaip „Liam Fray“, o kai prie jų prisijungė gitaristas Daniel Moores (draugų vadinamas Conanu) bei bosistas Mark Cuppello, grupė pasivadino „The Courteeners“. Visi keturi grupės nariai yra kilę iš Midltono ir yra seni draugai, vienas kitą pažįstantys jau nuo dešimties metų.
Sulaukus nemažo vietinio pasisekimo, grupę netruko pastebėti muzikos kritikai ir minėti spaudoje. 2007 m. pasirašiusi kontraktą su „Loog Records“, grupė išleido pirmąjį singlą „Cavorting” ir kiek vėliau perėjo į vieną stambiausių įrašų kompanijų „Polydor“.
2008 m. balandžio pradžioje pasirodė debiutinis grupės albumas „St. Jude“, kurį prodiusavo Stephen Street (dirbęs su „The Smiths”, Morrissey, „Blur“). Jis susilaukė palankių vertinimų – kritikai ir melomanai gyrė grupę už gitarinei muzikai sugrąžintą šviežumą ir teigė, kad galbūt užgimė geriausia ateities britų grupė. Albumas pakilo į 4-ą britų topo vietą, pasiekė auksinio disko statusą ir laimėjo „Guardian First British Album“ apdovanojimą (įveikęs Adele, Duffy, „Glasvegas“ ir „Noah & The Whale” albumus). Grupė buvo pakviesta koncertuoti „Glastonbury”, „V”, „T In The Park” ir kt. garsiuose Europos muzikos festivaliuose bei „Fuji Rock” festivalyje Japonijoje.
Antrasis grupės diskas „Falcon“, prodiusuotas Ed Buller („Pulp“, „Suede“) buvo išleistas 2010 m., užėmė 6-ą vietą JK tope ir pasiekė auksinio disko statusą. Tais pačiais metais buvo išleistas ir EP „Electric Lick“.
Lapkričio 27 d. perleistas naujausias grupės albumas, pavadintas „Concrete Love – Extra Love“, kuris papildytas dainų akustinėmis versijomis, 3 kūriniais iš EP „How Good it Was“ bei nauju singlu „Winter Wonderland“. Tai – pirmoji grupės kalėdinė daina, kurią Liam Fray sukūrė Niujorke Norah Jones namuose prie jos pianino, o pirmąkart atliko Lou Reed organizuotame renginyje jo klube „The Stone“ Manhatane. . Lapkričio-gruodžio mėn. „Courteeners“ surengė turą po Jungtinę Karalystę. Pradžioje tarp jų buvo numatyti 5 koncertai iš eilės, vyksiantys „Manchester O2 Apollo", ko nėra surengusi jokia kita grupė. . Kai bilietai buvo greitai išpirkti, grupė paskelbė apie dar 2 papildomus koncertus šioje halėje. Lapkritį „Courteeners“ patvirtino, jog išsiskyrė su bosistu Mark Cuppello. Jį pakeitė taip pat iš Mančesterio kilęs geras grupės draugas bei prodiuseris Joseph „Joe“ Cross.
„Courteeners“ jau ne kartą grojo „Glastonbury“, „T in the Park“, „Island of Wight“, „V“, „Coachella“, „Benicassim“, „Reading & Leeds“ pagrindinėse scenose, taip pat „Summer Sonic“, „iTunes“, „Wireless“, „Oxegen“, „Summer Well“, „Belsonic“, „Pukkelpop“, „Fuji Rock“, „Umbria Rock“ ir kt. pasauliniuose muzikos festivaliuose, dalyvavo „Xfm Winter Wonderland“, kasmetiniame labdaringame „Teenage Cancer Trust“ renginyje Londono Royal Albert Hall salėje, tapo pagrindinėmis „Chester Rocks“ bei „Mallorca Rocks“ festivalio žvaigždėmis, apšildė „The Stone Roses“, „Kings Of Leon“, Morrissey ir kt.
Čisoso kalnai
thumb|270px|Čisoso kalnai
Čisoso kalnai  – kalnų grandinė JAV, Teksaso valstijos pietvakariuose, Čihuahua dykumoje, Didžiojo vingio nacionaliniame parke. Aukštis iki 2385 m (Emorio k.). Kalnai susidarė kainozojaus periode.
Kepleris (reikšmės)
Žodis Kepleris gali reikšti:
Čekijos futbolo taurė
Čekijos futbolo taurė – pagrindinis taurės turnyras Čekijoje, vykstantis nuo 1939 metų. Nuo 1961 iki 1993 m. taurės laimėtojai varžydavosi su dėl.
Branduolys
Branduolys – bendrinis terminas, skirtas vientisai vidinei objekto (ląstelės, vaisiaus, žvaigždės ir pan.) daliai žymėti. Dažnesni šio termino naudojimo atvejai:
Mazūriškiai
Mazūriškiai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybės vakarinėje dalyje, 2 km į rytus nuo Klaipėdos Tauralaukio mikrorajono ir kelio, prie Ringelio upelio ir kelių tvenkinių. Praeina kelias.
Aušrinė (reikšmės)
Žodis aušrinė gali reikšti:
Susijęs terminas:
Jangango provincija
Jangango provincija arba Jangangdo (hangul: 량강도 handža: 兩江道 transl:) – provincija Šiaurės Korėjos šiaurėje. Šiaurėje ribojasi su Kinija, rytuose – su Hamhion Pukto, pietuose – su Hamhion Namdo, vakaruose – su Čagando. Administracinis centras – Hesanas.
Administracinis skirstymas
Jangangdo padalinta į 1 miestą (Si) ir 11 apskričių (Kun).
Miestai: Apskritys:
= Šaltiniai =
Ilinojaus universitetas Čikagoje
thumb|300px|Ilinojaus universiteto paviljonas Čikagoje. Joje keletą kartų buvo organizuota Šiaurės Amerikos lietuvių [[dainų šventė.]] Ilinojaus universitetas Čikagoje – vienas iš Ilinojaus universiteto savarankiškų universitetų Čikagoje. Daugiau kaip 3200 dėstytojų, apie 34000 studentų.
Struktūra
Ilinojaus universitetas Čikagoje įsteigtas 1982 m., sujungus Ilinojaus universiteto Čikagos medicinos centrą ir Ilinojaus universiteto Čikagos pagrindinį mokslo centrą. Jį sudaro:
Šio universiteto bibliotekoje saugoma 1,5 mln. tomų dokumentų, 1,5 mln. mikrokopijų, daugiau kaip 230 000 garso įrašų, 14 000 periodinių leidinių. Veikia mokslinių tyrimų centrai, laboratorijos, technologijų parkas.
Veikia Pasaulio lietuvių bendruomenės įsteigta Lituanistikos katedra, Slavų ir baltų kalbų ir literatūros katedra, dėstoma čekų, lenkų, rusų, serbų, ukrainiečių kalbomis.
Ana Achmatova
Ana Achmatova (tikr. Ana Andrejevna Gorenko, 1889 m. birželio 11 arba 23 d., Odesa, Rusijos imperija – 1966 m. kovo 5 d., Domodedovas, Maskvos sritis, RTFSR) – rusų poetė, rašytoja, literatūrologė, literatūros kritikė, vertėja.
Pripažinta tėvyninės poezijos klasikė dar 1920 m., Achmatova buvo tildoma, genama ir cenzūruojama (įskaitant 1946 m. „personalinį“ TSKP CK potvarkį, kuris nebuvo atšauktas, kol ji buvo gyva), daugelis jos kūrinių taip ir nebuvo publikuoti ne tik jai esant gyvai, bet ir daugiau kaip du dešimtmečius po jos mirties. Tačiau jos vardą iki pat gyvenimo pabaigos supo plačių jos poezijos gerbėjų šlovės ratas tiek Rusijoje, tiek emigracijoje.
Biografija
Gimė Odesos rajone – Bolšoj Fontan, atsargos laivyno inžinieriaus – mechaniko šeimoje. 1890 m. šeima persikėlė į Carskoje Selo. Pirmasis eilėraštis publikuotas 1911 m. Jaunystėje prijautė akmeistams (rinkiniai „Vakaras“, 1912, „Rožinis“, 1914). Būdingais Achmatovos kūrybos bruožais galima pavadinti ištikimybę moraliniams būties pagrindams, subtilų jausmo psichologijos supratimą, XX a. visuotinių tragedijų įsisąmoninimą, susietą su asmeniniais išgyvenimais, trauką klasikiniam poetinės kalbos stiliui.
Debreceni VSC
Debreceno VSC – Vengrijos futbolo klubas iš Debreceno.
Ana Achmatova
Biografija
Autobiografinė poema „Rekviem“ (1935–1940; publikuota 1987 m.) – vienas iš pirmųjų poezijos kūrinių, dedikuotų 1930-tų metų represijų aukoms.
„Poemoje be herojaus“ (1940–1965 m., pilnai publikuota 1976 m.) – Achmatova stengėsi atkurti rusų literatūros „sidabro amžiaus“ epochą. Be poezijos kūrinių, Achmatovos plunksnai priklauso straipsniai apie A. S. Puškino kūrybą, prisiminimai apie amžininkus.
Debreceni VSC
Istorija
Klubas įkurtas 1902 m.
Ana Achmatova
Biografija
Mirė Domodedove, palaidota Komarove, šalia Sankt-Peterburgo. Pradedant nuo 1922 m., Anos Achmatovos knygos buvo griežtai cenzūruojamos. Visų jos eilėraščių rinkinių, išleistų nuo 1922 m. iki 1966 m., negalima vadinti absoliučiai autoriniais.
Pirmasis pakankamai pilnas ir moksliškai pakomentuotas pomirtinis leidinys: Ana Achmatova. Eilėraščiai ir poemos. L., 1976. Akademiko V. M. Žirmunskij redakcija. Poeto bibliotekos Didžioji serija.
Gyvenimas ir kūryba
thumb|right|300px|Anos Achmatovos kapas Pirmą eilėraštį parašė 11 metų. Tėvas uždraudė pasirašinėti eilėraščius pavarde Gorenko, todėl ji pasiėmė mergautinę pavardę pagal prosenelės moterų liniją– Praskovjos Fedosejevnos Achmatovos (po santuokos – Motovilova), kuri mirė 1837 m. Pagal tėvą Praskovja Fedosejevna yra kilusi iš senovinės dvarininkų Achmatovų šeimos (žinomų nuo XVI a.), pagal motiną – iš senovinės kunigaikščių Čagadajevų totorių giminės, surusėjusios XVII a. Nuo 1932 m. iki 1934 m. praktiškai nespausdinama. Pagal L. K. Čukovskaja parodymus („Užrašai apie Aną Achmatovą“) daugelis tų metų eilėraščių buvo prarasta persikeliant ir evakuacijos metu. Pati Achmatova užraše „Trumpai apie save“ 1965 m. rašė apie tai taip: „Nuo 20-tų metų vidurio mano naujų eilėraščių beveik nespausdino, o senų – neperspausdindavo“. thumb|right|250px|Ana Achmatova, [[Amedejas Modiljanis|A. Modiljanio piešinys, 1911 m. ]] Visais sūnaus arešto metais Ana Achmatova stengėsi jį išlaisvinti. Nuo 1935 m. iki Levo Nikolajevčiaus galutinio išlaisvinimo poetė yra laba atsargi, pasisakydama viešai. Jos bandymas (nesėkmingas) pademonstruoti lojalumą režimui buvo eilėraščių ciklo „Šlovė Taikai“ publikacija (1950). Toliau Achmatova visada išbraukdavo šį ciklą ir visų savo rinkinių.
Paminklai, muziejai
Peterburge yra Achmatovos paminklų – Valstybinio universiteto filologijos fakulteto kiemelyje bei sode priešais mokyklą Vostanija gatvėje.
2006 m. kovo 5 d., Anos Andrejevnos mirties keturiasdešimtoms metinėms atminti Sankt-Peterburge, sode šalie Fontanyj namo, buvo atidarytas trečiasis Anos Achmatovos paminklas, sukurtas Peterburgo skulptoriaus Viačeslavo Buchajevo (pats paminklas – Nikolajaus Nagorskio dovana).
Fontanyj name, kur yra poetės literatūros – memorialinis muziejus, ji pragyveno 30 metų, o sodą prie namo vadino „magišku“. Jos žodžiais „čia ateina Peterburgo istorijos šešėliai“.
2006 m. gruodį Sankt-Peterburge atidengė paminklą Anai Achmatovai, kuris yra kitoje Nevos pusėje nuo tardymo izoliatoriaus „Kresty“, kur ji ir pavedė jį pastatyti savo paskutine valia. 1997 m. buvo planuota padaryti šioje vietoje Achmatovos skverą, tačiau planams nebuvo lemta išsipildyti.
Mazgeliškiai
Mazgeliškiai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Šimonių.
I386
i386 – 32 bitų procesorių architektūra, sukurta Intel firmoje. Turi esminius 8086 architektūros bruožus, tačiau registrai yra išplėsti, įvestos papildomos komandos, absoliutinės adresacijos galimybės ir pan. i386 davė pradžią ir naujesnėms architektūroms, tokioms, kaip Athlon64.
i386 architektūrai priskiriami daugelis Intel, AMD, Transmeta, Cyrix bei kitų firmų procesorių:
Astronautika
Astronautika arba kosmonautika – mokslo ir technikos šaka, vykdanti pilotuojamus ir automatinius skrydžius. Astronautika apima kosminių skrydžių teoriją, raketų, erdvėlaivių, kosmodromų, ryšio priemonių projektavimą ir statybą, astronautų (kosmonautų) rengimą ir kt.
Statutų teisė
Statutų teisė gali reikši:
Programavimas poromis
Programavimas poromis – metodika, kuria remiasi ribinis (ekstremalus) programavimas. Ji paremta tuo, kad rašant programos kodą, prie vieno kompiuterio (vienas ekranas, viena klaviatūra) sėdi du patyrę programuotojai; kodą vienu metu rašyti gali tik vienas. Programuotojai dalinasi idėjomis ir mintimis, kaip kodą parašyti geriau.
Taip pat naudojama naujiems programuotojams supažindinti su projektu.
Siplo sala
thumb|230px|Siplo salos padėtis
Siplo sala  – ledu padengta sala Antarktyje, Vriglio įlankoje, palei Antarktidos Merės Berd Žemės Bakučio krantą. Plotas 6390 km². Salos ilgis 110 km. Didžiąją salos dalį užima snaudžiantis skydinis Siplo ugnikalnis (3110 m).
Jūrės stoties apylinkė
Jūrės stoties apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kazlų Rūdos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kazlų Rūdos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Gudelių apylinkės.
Gečiai (Šilutė)
Gečiai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 2 km nuo Gardamo.
Jėgainė
thumb|300px|right|Elektrinės pultas Jėgainė, elektrinė – pramonės įmonė su visu specialių statinių ir įrenginių kompleksu, atskira jėgainė arba įrenginys laive, traukinyje ar laikinoje gyvenvietėje elektrai gaminti, kuri kitų rūšių energiją paverčia elektros energija.
Britanijos stadionas
Didžiausias žiūrovų skaičius (28 218) pasiektas 2002 m. FA Taurės metu, rungtynėse prieš Everton FC.
Stadione taip pat vyko ir tokių atlikėjų kaip Bon Jovi, Bryan Adams ir Elton John muzikos renginiai.
Redas Diržys
Redas Diržys (g. 1967 m. Alytuje) – lietuvių menininkas ir aktyvistas, politinių sanklodų kritikas, straipsnių ir manifestų, konstatuojančių hierarchinės visuomenės ydas, autorius.
Jėgainė
Gamyba
Elektros energijos hidroelektrinėse 2001 m. daugiausia pagamino Kanada – 327,9 mlrd., Brazilija – 265,5 mlrd., Kinija – 263,4 mlrd., JAV – 208,7 mlrd., Rusija – 173,5 mlrd., Norvegija – 119,2 mlrd., Japonija – 87,0 mlrd. kWh. Didžiausios potvynių energijos jėgainės veikia Prancūzijoje, Kanadoje.
EI. energijos branduolinėse elektrinėse 2001 m. daugiausia pagamino JAV – 768,8 mlrd., Prancūzija – 400,9 mlrd., Japonija – 309,0 mlrd., Vokietija – 162,6 mlrd., Rusija – 125,4 mlrd., Pietų Korėja -106,5 mlrd., Didžioji Britanija – 85,6 mlrd., Kanada – 72,9 mlrd., Ukraina – 71,7 mlrd., Švedija – 65,8 mlrd. kWh.
Redas Diržys
Biografija
1986–1991 m. studijavo Talino menų akademijoje, nuo 1991 m. Alytaus meno mokyklos dėstytojas, nuo 1995 m. direktorius. 2008 m. „Meno streiko“ konferencijos Alytuje kuratorius. Dirba ir gyvena Alytuje.
Jėgainė
Gamyba
Vėjo jėgainėse elektros energijos daugiausia gamina Vokietija – 40 % visos pasaulio vėjo jėgainių pagamintos elektros energijos, Ispanija – 16 %, JAV – 15 %, Danija – 9 %, Indija – 5 %.
Usher
Usher Raymond IV (g. 1978 m. spalio 14 d. Dalase, Teksaso valstijoje, JAV) – amerikiečių R&B atlikėjas, aktorius. Usheris yra pardavęs daugiau kaip 30 milijonų savo albumų, taip pat laimėjęs 5 „Grammy“ apdovanojimus. Atlikėjui priklauso dalis Nacionalinės krepšinio asociacijos komandos Klivlando „Cavaliers“ akcijų. Usheriui priklauso įrašų kompanija „US Records“.
Jėgainė
Gamyba
Saulės jėgainėse daugiausia elektros energijos gamina Japonija – 46 % visos tokiose jėgainėse pagamintos elektros energijos, Vokietija – 20 %, JAV – 17 %.
Daugiausia elektros energijos geoterminėse elektrinėse pagamina JAV – 28 % visos elektros energijos, pagamintos šios rūšies elektrinėse, Filipinai – 24 %, Italija – 10 %, Meksika – 9,5 %.
Lietuva
1900 m. Kaune pradėjo veikti pirmoji viešoji centrinė šiluminė elektrinė. 1903 m. pradėjo veikti Vilniaus miesto centrinė elektrinė: dvi garo mašinos po 257 kW suko 250 kW galios nuolatinės srovės generatorius. 1912 m. joje įrengta 948 kW garo turbina. 1938 m. elektrinės galia siekė 8500 kW. 1962 m.- 1967 m. ji buvo pritaikyta šilumai gaminti ir pavadinta Vilniaus pirmąja termofikacine elektrine. 1951 m. paleistas Vilniaus antrosios termofikacinės elektrinės pirmasis 12 000 kW turbogeneratorius, 1958 m. baigta elektrinės statyba. 1960 m. paleista 90-100 MW galios Kauno hidroelektrinė. 1972 m. baigta statyti Lietuvos elektrinė Elektrėnuose, kurios bendroji elektrinės galia 1800 MW. 1983 m. paleista pirmoji Ignalinos branduolinės elektrinės turbina, kurios galia buvo 750 MW. Tais pačiais metais paleistas Vilniaus trečiosios termofikacinės elektrinės pirmasis 180 MW turbogeneratorius. 1992 m. paleista 800 MW galios Kruonio hidroakumuliacinė elektrinė.
Pašilupių apylinkė
Pašilupių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.