Lietuvos_ir_Rumunijos_santykiai
Santykiai 1918–1940 m.
Dar 1918 m. lapkričio 19 d. Lietuvos vyriausybė paskyrė atstovą Rumunijai ir Ukrainai – juo tapo Romanas Chodakauskas (pareigas ėjo iki 1919 m.) 1920 m. rugsėjo 6 d. Lietuvos įgaliotiniu buvo paskirtas Andrius Lisauskis. 1923 m. liepos 14 d. vėliau Lietuvos pasiuntiniu Rumunijoje paskirtas Dovas Zaunius Pragoje susitiko su Rumunijos specialiuoju pasiuntiniu Pragoje Constantin Dinu Hiott, kur paminėjo apie dar neužmegztus dvišalius santykius ir pakvietė Lietuvoje steigti Rumunijos atstovybę. Nors pasiuntinys išreiškė prielankumą Lietuvos pripažinimui, pati Rumunijos vyriausybė, nors ir susilaukusi telegramų su raginimu santykius užmegzti, tai vengė padaryti dėl sąjungininkės Lenkijos konflikto su Lietuva. 1924 m. rugpjūčio 21 d. Rumunija pripažino Lietuvą de jure ir ruošėsi įkurti atstovybę Lietuvoje. , tačiau Rumunijos URM 1925 m. telegrama apie kovo 1 d. Lietuvai paskirtą atstovą Constantin Hiott nepasiekė adresato Dovo Zauniaus, nes buvo nukreipta į Varšuvą, kurioje Lietuvos atstovybės nebuvo. 1927 m. Rumunijos diplomatinio atstovavimo Lietuvoje klausimo ėmėsi užsienio reikalų ministras Nicolae Titulescu, pasiūlęs Rumunijos pasiuntinį Lenkijoje akredituoti taipogi Lietuvai, į kurį Lietuvos užsienio reikalų ministerija atsakė neigiamai, motyvuodama tuo, kad tarp Lietuvos ir Lenkijos nėra užmegzti diplomatiniai santykiai. 1932 m. gruodžio 17 d. tarp Lietuvos ir Rumunijos Karalystės pasirašytas Prekybos susitarimas. Pasirašė abiejų pusių įgaliotiniai Lietuvos nepaprastasis pasiuntinys ir įgaliotasis ministras Vaclovas Sidzikauskas ir Georges Tasca, nepaprastasis pasiuntinys ir įgaliotasis ministras Vokieti-joje. Po sutarties Rumunija darkart kėlė Rumunijos diplomatinio atstovavimo Lietuvai klausimą 1932 metais. Diskusijos dėl atstovo Bukarešte taip pat vyko Lietuvos URM korespondencijoje. 1934 m. vasarą plk. Ltn. Antano Gustaičio organizuotame trijų dviviečių serijinių ANBO-IV lėktuvų skrydyje per 12 Europos valstybių maršrute buvo ir Rumunijos sostinė Bukareštas. Tais pačiais metais per Lietuvą maršrutu Daugpilis-Kaunas-Karaliaučius skrido rumunų lakūnas Gheorghe Bănciulescu. 1935 m. pasiuntiniu Rumunijoje galop akredituojamas Prahoje reziduojantis Eduardas Turauskas. Įgaliojimų Rumunijos karaliui įteikimo ceremonija vyko lapkričio 29 d., kurios kokybe E. Turauskas buvo nepatenkintas ir skundėsi Lietuvos užsienio reikalų ministerijai (nebuvo sugrotas Lietuvos himnas, audiencija pas karalių ir Rumunijos užsienio reikalų ministrą buvusi per trumpa, o pas ministrą pirmininką audiencijos išvis negavęs). 1936 m. sausį ambasadoriumi Lietuvai paskirtas Rygoje reziduojantis Constantin Văllimărescu. Rumunijos URM atidžiai sekė santykius tarp Lietuvos ir Vokietijos, Lietuvos ir Lenkijos bei TSRS įtakos Lietuvoje. Lietuvos URM svarstė atidaryti Rumunijos konsulatą Kaune, tačiau neradę tam tinkamo kandidato. Iš Iš Rygos išvykus įgaliotajam ministrui Vasiliui Stoikai, 1940 m. buvo svarstoma Lietuvai paskirti reikalų patikėtinį Grigore Niculescu-Buzeşti, tačiau tam sukliudė sudėtinga Rumunijos geopolitinė situacija, o vėliau – ir Lietuvos okupacija. 1940 m. birželio 19 d. Justo Paleckio teikimu E. Turauskas buvo atleistas iš Įgalioto Ministro ir Nepaprasto Lietuvos Pasiuntinio Rumunijai.