cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vila Foskari
Istorija
Vila sukurta Venecijos aristokratų Foscari šeimos užsakymų ir yra Brentos Rivieroje (it. Riviera del Brenta) – eilėje Venecijos aristokratų vilų prie Brentos upės ir kanalo.
Andrea Palladio įėjimo fasadui parinko kolonadą, primenančią Sen. Graikijos akropolius. Ant stogo yra keturi stulpai, imituojantys minaretus. Vilos vidų freskomis dekoravo Battista Franco ir Giambattista Zelotti. Freskų siužetai yra antikiniais motyvais, dalis jų labai laiko pažeistos.
Vilos pavadinimas La Malcontenta, anot legendos, kilęs dėl to, kad vieną savo žmonų Foscari šeimos narys ištrėmė ir uždarė viloje dėl to, kad šioji Venecijoje leido laiką „gėdingai“ (malcontenta – raudoti, dejuoti). Kita versija sako, kad vila gavo pavadinimą nuo netoliese esančios sodybos, kurioje tais laikai rinkdavosi plėšikai (malcontenti). Perėjusi keliolika savininkų Vila Foscari grįžo pirmiesiems šeimininkams – 1973 m. ją įsigijo Foscari šeimos atstovas Antonio Foscari ir jo žmona Barbara del Vicario. Nuo to laiko pastatas atnaujintas ir yra vienas iš nedaugelio vilų Brentos Rivieroje, kurios prieinamos viešai lankytojams.
Rita Vaitkevičienė-Viržonytė
Rita Vaitkevičienė–Viržonytė (1928 m. sausio 1 d. Vabalninke, Biržų raj. – 2016 m. gruodžio 27 d. Vilniuje) – chorvedė, pedagogė.
Biografija
Pirmąsias muzikos žinias gavo iš tėvo – vargonininko ir chorvedžio Jono Viržonio. Baigusi Krakių vidurinę mokyklą, 1946 m. įstojo į Kauno konservatoriją mokytis dainuoti (dėst. S. Avirom-Polfiorova, Petras Oleka ir A. Staskevičiūtė). 1947 m. studentų solinio dainavimo konkurse (žiuri pirmininkas prof. Juozas Gruodis) pelnė pirmąją premiją. Konservatorijoje lankė operos studiją (prof. M. Bukšos klasė) ir vokalinio ansamblio klasę (dėst. R. Geniušio klasė). Būdama trečiame kurse atliko Larinos vaidmenį Piotro Čaikovskio operoje „Eugenijus Oneginas“ (dirigavo J. Stulpelis).
1949–1953 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. V. Žilius), vienerius metus mokėsi skambinti ir arfa (dėst. L. Chetagurovos klasė), o dainuoti mokė doc. Nina Karnavičienė. Studijuodama dvejus metus dainavo Lietuvos valstybiniame dainų ir šokių liaudies ansamblyje, vadovavo žemės ūkio technikumo, miškų ūkio technikumo ir Lietuvos žemės ūkio ministerijos chorams. 1953–1954 m. buvo Lietuvos valstybinio operos ir baleto teatro chormeisterio asistentė.
miniatiūra|kairėje|Vaitkevičių šeimos kapas
Nuo 1952 m. – Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinės meno mokyklos (nuo 1994 m. menų gimnazijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, kurį laiką vadovavo moksleivių chorui. Pedagogė savo kvalifikaciją kėlė Vilniaus, Rygos, Talino ir Maskvos muzikos seminaruose bei kursuose. Skaitė paskaitas Leningrado kultūros darbuotojų tobulinimosi institute, Lietuvos kultūros darbuotojų tobulinimosi institute, muzikos mokytojų kvalifikacijos kėlimo kursuose Vilniuje ir kitur. Talkino Vilniaus miesto švietimo ir kultūros skyriams, buvo 1955 ir 1965 m. respublikinių dainų švenčių konsultantė, Vilniaus miesto ir respublikinių meno mėgėjų apžiūrų bei konkursų žiuri narė, 1969–1979 m. – vieno iš Vilniaus miesto rajonų Liaudies deputatų tarybos deputatė.
Harapos raštas
Harapos raštas arba Indo raštas – grupė simbolių, rasta Indo slėnio regione ir priskiriama Harapos civilizacijos brandžiajai stadijai (XXVI-XX a. pr. m. e.). Kad šie simboliai yra rašto ženklai, nėra visuotinai sutarta, bet kokie bandymai iššifruoti šį raštą buvo nesėkmingi.
Pirmas rastas Harapos įrašas žinomas nuo 1847 m. (archeologo Alexander Cunningham perpiešimas), o dabar žinoma virš 4000 tokių objektų su šiais simboliais, dalis jų rasta Vidurinėje Azijoje, Mesopotamijoje. Tamilų epigrafas Iravatham Mahadevan, ištyręs ~3700 objektų, nustatė 417 skirtingų ženklų. Jis taip pat nustatė, kad įrašą vidutiniškai sudaro 5 ženklai, o ilgiausią – 17 ženklų. Jo manymu, rašymo seka yra iš dešinės į kairę. Pirmieji tyrinėtojai Harapos raštą laikė Brahmi rašto pirmtaku, bet dabar ši idėja dažniausiai vertinama skeptiškai.
thumb|left|240px|Antspaudų rinkinys su Harapos ženklais thumb|left|250px|Dholaviroje rasta 10-ies ženklų serija
Harapos raštas piktografinis, nors yra ir abstrakčių ženklų. Skirtingų ženklų skaičius (400–600) atitinka įprastus logograminius-skiemeninius raštus.
Harapos rašto dešifravimą riboja tai, kad nerasta jokio dvikalbio teksto, duomenys apie Harapos kalbą ir kilmę yra tik hipotetiniai, nerasta jokių ilgesnių nei 17 ženklų įrašų.
Žymus rusų epigrafas, iššifravęs majų raštą, Jurijus Knorozovas iškėlė versiją, kad Harapos raštas logografinis, o juo užrašyta kalba agliutinacinė, kaip kad dravidų kalbos. Dravidų hipotezę parėmė ir suomių tyrinėtojas Asko Parpola, bandęs gretinti Harapos ir Tamilnade rastus užrašus.
Danutė Emilija Kiminaitė-Lapienienė
Danutė Emilija Kiminaitė-Lapienienė (1928 m. vasario 20 d. Papilėje, Šiaulių apskritis – 2011 m. vasario 14 d. Šiauliuose) – Lietuvos mokslininkė, visuomenės veikėja.
Biografija
1948 m. įstojo į Kauno valstybinį universitetą (nuo 1950 m. Kauno politechnikos institutas) ir baigė jį 1953 m. įgydama maisto pramonės inžinieriaus-technologo specialybę.
Po instituto baigimo dirbo Šiaulių „Rūtoje“ vyr. inžinierės pareigose. Sukūrė saldainius su pieno likerio įdaru „Audronė“, apdovanotus sidabro medaliu. Vėliau pradėjo dėstyti chemiją Kauno politechnikos instituto filiale (dab. Šiaulių universitetas). 1972 m. apsigynė disertaciją „Keturkomponentė sistema temperatūrų intervale nuo -11 iki +25 °C“, tapo docente, jai buvo patvirtintas mokslo daktaro vardas.
Vytautas Baltakis
Vytautas Baltakis:
Kartusis pipirbaravykis
Kartusis pipirbaravykis, kartusis kazlėkas – baravykinių (Boletaceae) šeimos, pipirbaravykių (Chalciporus) genties grybų rūšis.
Spygliuočių, mirieji miškai. Vasara, ruduo. Smulkūs geltonai rudi vaisiakūniai, trama pipirų skonio.
Vaisiakūniai smulkūs. Kepurėlė 2–3 (5) cm skersmens, išgaubtai horizontali, matinė, mažai plaušuota, tik drėgnu oru lipni, gelsva, gelsvai ruda, rusva. Vamzdeliai raudonai geltoni, rudi, iki 1 cm ilgio, poros raudonos. Kotas 3–7×0,3–1 cm, kepurėlės spalvos, į pamatą smailėjantis, trama gelsva, žalsvai gelva. Sporos 7–12×3–4 μm.
Būdingi požymiai: apatinė kepurėlės pusė rudai raudona, trama aštraus pipirų skonio.
Auga pavieniui ir grupelėmis pušynuose, eglynuose, mišriuose miškuose. Valgomas, vartojamas kaip prieskonis vietoj pipirų. Dažnas.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 48 psl.
Gacho
Gacho (tikrasis vardas Gatis Irbe gimė 1983 m. spalio 19 d., Rygoje) – Latvijos hip-hop muzikos atlikėjas.
Šventojo Martyno diena
thumb|right|250px|Sename atviruke – Šv. Martino šventė Vokietijoje Šventojo Martyno diena – katalikų Šventojo Martyno vardo dienos šventė, vykstanti lapkričio 11 d. Etnografams Šv. Martyno diena žinoma labiau kaip paskutinė didesnė rudens šventė.
Vardas
Šv. Martynas – likimo ir orų pranašas. Jis – tai IV a. Prancūzijoje gyvenęs vyskupas, pasižymėjęs gailestingumo darbais, ypač neturtėlių šalpa. Paveiksluose vaizduojama, kad jis, dar būdamas kareiviu, nusivilkęs atiduoda elgetai savo apsiaustą.
Istorija
Ši diena skirta IV a. vyskupui Martynui prisiminti. Visai ne atsitiktinai 1483 m. lapkričio 10 d. Vokietijoje gimęs Bažnyčios reformatorius Martynas Liuteris gavo šio šventojo vardą.
Papročiai
Per Šv. Martyną sueidavo galutinis įvairių mokesčių sumokėjimo terminas. XVII a. palivarkai būdavo išnuomojami nuo Šv. Martyno iki kitų metų tos pačios dienos. Šiuo laiku Mažojoje Lietuvoje baigdavosi bernų ir mergų, t. y., žemės ūkio samdinių samdos laikas, su jais buvo atsiskaitoma. Etnokultūros paveldo raštuose minima, jog būtent šią dieną piemenys, nesulaukdami pirmojo sniego, vesdavę baltą ožį aplink baltą beržą, taip tikėdamiesi greičiau sulaukti ganiavos pabaigos.
Žemaitijoje šią dieną kiekvienuose namuose valgydavo keptą žąsį ir iš jos krūtinkaulio burdavo. Jeigu kaulas iš pradžių persišviečia grynas, baltas, o į galą nešvarus, tai žiemos pradžia bus šalta, o pabaiga nešalta ir atvirkščiai, jei prie galo grynai persišviečia, tada reikia laukti, kad ir žiemos pabaiga bus šalta. Seniau kaimo žmonės iš Šv. Martyno dienos orų spręsdavo, koks oras būsiąs per Kalėdas: „Jei Martynas su ledu, tai Kalėdos su bradu, jei Martynas su bradu, tai Kalėdos su ledu“; „Martyns ant ledo, Kalėdos ant vandenio“. Tarta, jeigu lapkričio 11-ąją giedra, tai būsianti labai šalta žiema.
Benas Gudelis
Benas Gudelis (g. 1954 m. birželio 10 d. Vorkutoje ) – Lietuvos verslininkas.
Biografija
Studentaudamas dirbo degalinėje, investuoti pradėjo jaunystėje.
Šeima
Gimė tremtinių ,gydytojo ir drabužių konstruktorės šeimoje.
2003 m. susituokė su Izolda Gudelis (merg. Rukavišnikova, g. 1968 m.), 1989 m. „Mis Lietuva" dalyve iš Alytaus, pelniusia titulą „Mis foto". Duktė iš pirmosios santuokos Kristina, Naujojo Džersio koledžo tarptautinio verslo administravimo studentė.
Verslai
1991 m. su Rimvydu Jasinavičiumi įkūrė bendrovę „Bennet Distributors“. 2005 m. parduota „S.P.I. Group“, kuri ją pervadino į Amber Distribution Lithuania.
Bendrovių „KristiAna“ (plėtoja parfumerijos ir kosmetikos parduotuvių tinklus „KristiAna“ ir „Kosmada“ ) ir „Fragrances International“ (didmeninė prekyba grožio prekėmis) savininkas, UAB „Lietuvos rytas“ bendrasavininkis (34%) ir valdybos narys. Valdo statybų, nekilnojamojo turto įmones JAV, Baltijos ir Skandinavijos šalyse. . Buvo „Mis Lietuva“ organizatorius.
Elektrėnų savivaldybės taryba 2007–2011 m.
Elektrėnų savivaldybės taryba – Elektrėnų savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2007 m. vasario 25 d. visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal proporcinę rinkimų sistemą ir Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus.
Partijos
Rinkimuose dalyvavusios partijos gavo vietų:
Veikla
Pirmasis tarybos posėdis įvyko 2007 m. balandžio 11 d. Savivaldybės meru išrinktas Arvydas Vyšniauskas. Už jį balsavo 17 Tarybos narių iš 25. Už Kęstutį Vaitukaitį balsavo 8 Tarybos nariai. Mero pavaduotoju išrinktas liberaldemokratas Algimantas Adomaitis, Administracijos direktoriumi paskirtas krikščionis demokratas Henrikas Petrauskas.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Kęstutis Jankauskas
Kęstutis Jankauskas:
Kalibanganas
Gyvenvietė įtvirtinta, įrengta iš molinių plytų. Tvirtovės siena pradžioje buvo 1,9 m storio, vėliau sustiprinta iki 3,7–4,1 m. Miesto išplanavimas atitinka Mohendžo Daro ar Harapos. Atkasti plytiniai namai, yra ugniaviečių liekanos. Šalia Kalibangano rastas maždaug XXVIII a. pr. m. e. išartas laukas. Mieste rasta keramikos, agato, kriauklių, terakotos, vario dirbinių liekanų, žaislinis vežimas ir jautis, kirvis, varinis keltas (kirstuvas). Taip pat aptiktos kapavietės su žmonių palaikais ir urnomis, antspaudai ir moliniai rutuliai su žmonių figūrėlėmis.
Nustatyta, kad Kalibanganą XXVI a. pr. m. e. sukrėtė stiprus žemės drebėjimas. Miesto išnykimas siejamas su išdžiuvusia upe.
Pionas
Pionas (pi mezono trumpinys) – bendras trijų subatominių dalelių pavadinimas: π0, π+ ir π−. Pionai yra lengviausi mezonai ir vaidina svarbų vaidmenį apibūdinant žemos energijos stipriosios sąveikos savybes.
Pionų skilimo schema:
Pionų gyvavimo trukmė, s yra
Pionai neturi sukinio (jų sukinys 0), bet turi izotopinį sukinį 1.
Hipotezė ir atradimas
1935 m. japonų fizikas H. Jukava iškėlė hipotezę, kad nukleonai branduolyje sąveikauja keisdamiesi ypatingomis dalelėmis, kurių masė 200–300 kartų didesnė už elektronų masę.
Gudeliai (Pagiriai)
Gudeliai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, prie Pagirių.
1670 m.
1670 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
280 m. pr. m. e.
'''280 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Kazys Petkevičius
Kazys Petkevičius:
Dagišius
Dagišius (Xanthium) – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis. Genties pavadinimas iš graikų k. xanthos – geltonas; iš augalo lapų ir iš šaknų gaunami geltoni dažai. Vienmetės žolės stačiais, šiurkščiais šakotais stiebais. Lapai pražanginiai. Graižai susitelkę į varpas ar kekes lapų pažastyse arba kamuolėlius stiebo ir šakelių viršūnėse.
Antanas Stapulionis
Antanas Stapulionis (1893 m. gruodžio 6 d. Gustoniai, Joniškėlio valsčius – 1978 m. Florida) – Lietuvos visuomenės ir karinis veikėjas, pulkininkas.
Biografija
thumb|left|100px|Stapulionis su savo žmona Mokėsi Joniškėlio žemės ūkio mokykloje ir Kauno „Saulės“ mokytojų seminarijoje. 1914 m. prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui mobilizuotas, 1915 m. baigė Irkutsko karo mokyklą. Dalyvavo kovose Daugpilio, Rumunijos ir Austrijos frontuose.
1918 m. grįžo į Lietuvą ir lapkričio 23 d. įsijungė į slaptą Joniškėlio partizanų organizaciją. 1919 m. balandžio 5 d. tapo Joniškėlio partizanų organizacijos štabo viršininku. 1919 m. gegužės 14 d. išrinktas Atskirojo partizanų bataliono vadu. Batalionas kartu su Panevėžio grupės daliniais kovėsi su bolševikais prie Vabalninko, Pušaloto, Saločių, Dauguvos. Batalionui įsijungus į Lietuvos kariuomenės sudėtį ir tapus Joniškėlio batalionu, perkeltas į Trečiąjį pėstininkų pulką vado padėjėju. Vėliau tarnavo Šeštojo ir Septintojo pėstininkų pulkų vadų padėjėju. Lietuvos kariuomenėje tarnavo iki 1940 m. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. atvyko į JAV, apsigyveno Bostone.
Kauno valstybinis lėlių teatras
thumb|200px|Logotipas thumb|200px|Kauno valstybinio lėlių teatras Kauno valstybinis lėlių teatras (KVLT) – valstybinis lėlių teatras vaikams (Laisvės al. 87a). Įsteigtas 1958 m.
Istorija
KVLT oficialią veiklą pradėjo 1958 m. sausio 18 d. Kapsuke (dab. Marijampolė). 1958 m. gegužės 18 d. dramos aktorių Stasio Ratkevičiaus ir Valerijos Gruodytės-Ratkevičienės namų teatre suvaidintas pirmasis spektaklis – Ninos Gernet „Stebuklingasis Aladino žibintas“ (pagal pasakų knygą „Tūkstantis ir viena naktis“). Spektaklį režisavo S. Ratkevičius, scenografiją ir lėles sukūrė M. Mdivani. Trupės pagrindą sudarė Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokyklos teatrinio skyriaus absolventai.
1960 m. teatras perkeltas į Kauną, jam suteiktas valstybinio lėlių teatro vardas. Patirties ir žinių semtasi Maskvos S. Obrazcovo lėlių teatre, ten susipažinta su lėlių gaminimo technologija. 7-ame dešimtmetyje teatre plėtota realistinio imitacinio lėlių teatro kryptis.
Nuo 8-to dešimtmečio teatras gastroliuoja užsienyje – Vengrijoje, Italijoje, Lenkijoje, Bulgarijoje, Suomijoje, Danijoje, Švedijoje, Vokietijoje, Čekijoje, buvusios Sovietų Sąjungos ir Lotynų Amerikos šalyse, dalyvauja tarptautiniuose festivaliuose. 1989 m. surengtas Baltijos šalių lėlių teatrų festivalis. Nuo 1991 m. teatre kasmet rengiamas tarptautinis lėlių teatrų festivalis „Šypsos lėlės ir vaikai“.
KVLT yra Tarptautinės vaikų ir jaunimo teatrų asociacijos (ASSITEJ), nuo 1969 m. – Tarptautinės lėlininkų organizacijos (UNIMA) narys.
Pastatas
Kauno lėlių teatras įsikūręs buvusiame kino teatre „Odeon“. Pastatytas 1926 m. pagal Jono Saleneko projektą. Tai buvo pirmasis specialiai kino teatrui statytas pastatas. Čia buvo pademonstruotas pirmasis garsinio kino filmas – tam tikslui įsigyta moderni amerikietiška aparatūra. Šiame kino teatre buvo rodomi geriausi amerikiečių, Vokietijos, Rusijos ir kitų šalių filmai. Po 1936 m. rekonstrukcijos kino teatras pavadintas „Glorija“. Sovietmečiu veikė kino teatrai „Baltija“ ir „Pionierius“, Kauno jaunojo žiūrovo teatras.
Teatro veikla
Iš viso pastatyta beveik 180 spektaklių. Į repertuarą pateko lietuvių prozininkai bei poetai: Sofija Čiurlionienė-Kymantaitė, Augustinas Gricius, Salomėja Nėris, Janina Degutytė, Aldona Puišytė, Gražina Mareckaitė, Anzelmas Matutis, Martynas Vainilaitis, Eugenijus Ignatavičius, Antanas Gudelis, Daiva Čepauskaitė ir kiti. Tam tikrą autorių dalį sudarė patys teatralai (Stasys Ratkevičius, Antanas Žekas, Virgilijus Matula, Andrius Žiurauskas), taip pat Petras Žemkauskas, Danutė ir Remigijus Markūnai.
Teatro aktoriai: Saulius Bagaliūnas, Rasa Bartninkaitė, Audronė Daugėlytė, Remigijus Endriukaitis, Darius Krapikas, Jolita Ross, Laima Rupšytė, Andrius Žiurauskas, Mindaugas Černiauskas ir Indrė Taločkaitė. Su teatru iki šiol bendradarbiauja pirmąjį dešimtmetį teatro spektakliuose vaidinę aktoriai: Ona Stankevičienė, Algimantas Stankevičius, Elena Žekienė, Aldona Naciuvienė, daugiau nei keturiasdešimt metų teatre dirbusi aktorė Lucija Zorūbaitė.
Bendradarbiauti kviečiami kompozitoriai Julius Andrejevas, Vidmantas Bartulis, Giedrius Kuprevičius, Bronius Kutavičius, Faustas Latėnas, Teisutis Makačinas, Algirdas Martinaitis, Mindaugas Urbaitis, Oleg Jerochin, Raminta Naujanytė.
Teatre yra 2 žiūrovų salės (50 ir 226 vietų). Kiekvieną sezoną suvaidinama iki 300 spektaklių, įvyksta keturios premjeros.
Teatro muziejus
Nuo 1994 m. teatre veikia Valerijos ir Stasio Ratkevičių lėlių muziejus. Per 900 eksponatų turinčiame muziejuje vyksta teatralizuotos edukacinės programos, kurias veda aktorės Elena Žekienė ir Jolita Ross.
Ekspozicijos pagrindas – vaidintų spektaklių lėlės, kaukės, butaforijos ir dekoracijų elementai. Muziejuje eksponuojamos pirmųjų teatro spektaklių lazdelinės lėlės, primenančias grynojo realizmo estetiką, taip pat vėlesnių laikotarpių bei šių dienų dailininkų stilizuotus charakterinius personažus. Tai princesės, karaliai ir karalienės, burtininkai, įvairios mitologinės būtybės, žvėreliai iš spektaklių. Eksponuojamos spektaklių „Eglė – žalčių karalienė“, „Zuikių mokykla“, „Mėlynasis šunytis“, „Varlė – karalienė“, „Skudurinė Onutė“, „Nykštukas Nosis“, „Mergelė Gulbelė“, „Juodoji višta, arba požemio gyventojai“ ir kitų spektaklių lėlės.
Rykantų mūšis
Rykantų mūšis – kautynės įvykusios 1812 m. birželio 28 d. šalia Rykantų kaimo tarp Napoleono Bonaparto vadovaujamos Prancūzijos kariuomenės kartu su vietiniais pagalbininkais ir Rusijos imperijos kariuomenės. Mūšį laimėjo Prancūzijos kariuomenė.
B-17 Flying Fortress
Boeing B-17 Flying Fortress – keturių variklių sunkusis bombonešis, su kuriuo Jungtinių Valstijų armijos karinės oro pajėgos vykdė daugiausia operacijų Europoje Antrojo pasaulinio karo metu. Jungtinių Valstijų armijos oro korpuso užsakymu XX a. ketvirtojo dešimtmečio pabaigoje „Boeing“ pagamino per 200 vnt. „B-17“, tačiau sutartis buvo nutraukta dėl dažnų gedimų ir avarijų. Vis dėlto Oro korpuso vadovybė liko sužavėta „B-17“ dizainu ir pareikalavo dar kelių prototipų tolesniam įvertinimui. Nuo pirmojo skrydžio „B-17“ buvo smarkiai patobulintas. Vėliau buvo pagaminta daug skirtingų „B-17“ variantų, pritaikytų įvairioms sąlygoms.
„B-17“ buvo sudėtingas karo lėktuvas, kuriam aptarnauti reikėjo 10 žmonių: piloto, antrojo piloto, šturmano, radisto, bombarduotojo, skrydžio inžinieriaus ir 4 šaulių.
Tai buvo vienas pirmųjų aukštybinių bombonešių, galėjusių pasiekti iki 500 km/h greitį. Buvo siekiama sukurti lėktuvą, galintį atlikti užduotis dieną be naikintuvų palydos. Vis dėlto „B-17“ turėjo nemažai trūkumų: buvo nehermetiškas, todėl skraidant dideliame aukštyje viduje būdavo šalta; aviacinis taikiklis „Norden“ leisdavo tiksliau bombarduoti taikinius, bet trumpam perimdavo lėktuvo kontrolę ir jį padarydavo nemanevringu, lengvu taikiniu; lėktuvo gynybiniai bokšteliai buvo nepatogūs ir mažai efektyvūs.
„B-17“ buvo ginkluotas 13 „Browning“ kulkosvaidžių ir galėjo gabenti iki 2 800 kg sprogmenų maždaug 3 200 km atstumą. Jo sparnų mojis buvo 31,6 m, ilgis nuo uodegos iki priekio – 22,7 m ir masė siekė 17 tonų. Lėktuvas galėjo pakilti į 9 000 m aukštį ir turėjo 18 talpų su deguonimi, kurios vienos užtekdavo 4 valandoms.
Keršis (ežeras)
Keršis arba Keršiai – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 6,5 km į šiaurės vakarus nuo Balninkų, Anykščių rajono paribyje. Ilgis (šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi) 0,97 km, plotis iki 0,23 km. Altitudė 130,9 m. Ežeras rininis, jo krantai statūs ir aukšti, apaugę medžiais ir krūmais. Šiaurinėje pakrantėje stūkso Šiaudinės miškas, kitose pakrantėse auga nedideli miškeliai, plyti pievos. Į pietryčius už 40 m telkšo mažesnis ežeras, taip pat vadinamas Keršiai (link jo išteka upelis). Priklauso Siesarties upės intako Plaštakos baseinui (Šventosios upės baseinas). Įeina į Baldono geomorfologinį draustinį.
Slavų šalys
[[Vaizdas:Slavic_europe.png|thumb|275px|
Slavų šalys - regionas, kuriame gyvena daugiausia slavai ir kur kalbama slavų kalbomis.
Slavų šalių teritorija (18 703 000 km²) yra Centrinėje ir Rytų Europoje, šiaurinėje Azijos dalyje. Slavų šalys yra:
Algirdas Sabaliauskas
Algirdas Sabaliauskas:
281 m. pr. m. e.
'''281 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Žygimantas Stanulis
Žygimantas Stanulis (g. 1993 m. sausio 11 d.) – Lietuvos sunkiaatletis, Europos čempionatų prizininkas.
Biografija
2012 m. Izraelyje vykusiame Europos jaunimo ir iki 23 metų amžiaus čempionate Stanulis svorio kategorijoje iki 94 kg pelnė aukso medalį. 2013 m. Albanijos sostinėje Tiranoje vykusiame Europos čempionate Stanulis pelnė bronzos medalį. Vėliau paaiškėjus, kad Azerbaidžano sportininkas vartojo dopingą, Stanuliui atiteko sidabras. 2016 m. Europos čempionate Stanulis pasiekė 381 kg rezultatą ir pelnė sidabrą.
2020 m. Stanulis suspenduotas dėl dopingo taisyklių pažeidimų. 2022 m. kovą paskelbė apie karjeros pabaigą.
Rodopai
Rodopai (, Родопите; ) – kalnų masyvas Balkanų pusiasalio rytuose, Bulgarijoje ir Graikijoje, tarp Mestos ir Maricos upių.
Rodopai užima 14 737 km² teritorijos, iš kurių 12 233 km² yra Bulgarijoje. Didžiausias kalnų masyvo aukštis 2 191 m (Goliam Pereliko kalnas), ilgis – apie 240 km.
Rodopų kalnai susidarę iš kristalinių, vulkaninių uolienų, klinties ir smiltainio. Kalnuose lėkšti šlaitai, jų viršūnės plokščios arba apvalios, siauri gilūs slėniai, slenkstėtos upės. Šlaitai apaugę krūmais (makija, šibliaku), visžaliais ąžuolynais, bukynais, spygliuočių miškais.
Rodopuose yra balneologiniai ir klimatiniai kurortai: Narečenas, Velingradas, Vasilas Kolarovas.
Amolinia
Amolinia – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis.
1671 m.
1671 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
V pasaulio futbolo čempionatas
V pasaulio futbolo čempionatas įvyko 1954 metų birželio 16–liepos 4 dienomis Šveicarijoje (Bazelis, Bernas, Ciurichas, Lozana, Luganas, Ženeva). Dalyvavo 16 komandų, suskirstytų į 4 grupes. Grupių turnyras vyko savotiška sistema: kiekvienoje grupėje dar iki turnyro buvo išrinktos 2 stipresnės rinktinės, kurios turėjo rungtis su 2 silpnesnėmis komandomis. Įdomu pažymėti, kad ši sistema tiko tik 1 iš 4 grupių (3-ajai).
Čempione pirmą kartą tapo Vokietija (tuometinė Vakarų Vokietija), netikėtai finale nugalėjusi viso turnyro favoritę Vengriją, kuri iki tol įveikė visus varžovus, o grupės turnyre ir pačią Vokietiją (8:3). Kai kurių specialistų manymu, netikėtą vengrų pralaimėjimą lėmė keista varžybų sistema: nuo ketvirtfinalio iki finalo tarpusavyje žaidė komandos, užėmusios pirmąsias vietas grupėse (Brazilija, Vengrija, Urugvajus, Anglija) ir atskirai – antrąsias vietas užėmusios komandos (Jugoslavija, Vokietija, Austrija, Šveicarija). Dėl šios aplinkybės ketvirtfinalio ir pusfinalio kovų metu vengrai žymiai labiau nuvargo ir buvo traumuoti nei vokiečiai. Po šio čempionato tokios keistos pirmenybių sistemos visiems laikams atsisakyta.
Atrankos varžybos
Atrankos varžybose dėl 14 kelialapių kovojo 33 rinktinės.
1 grupė
Galutinė rikiuotė:
2 grupė
Galutinė rikiuotė:
Papildomos rungtynės dėl 2-osios vietos:
3 grupė
Galutinė rikiuotė:
4 grupė
Galutinė rikiuotė:
Papildomos rungtynės dėl 2-osios vietos:
Čempionai
Vakarų Vokietija
Dimanova
Dimanovà (arba Dymanovas, ) – kaimas šiaurės rytų Baltarusijoje, 12 km į pietryčius nuo Vitebsko, prie plento Vitebskas–Orša.
Istorija
XIX a. buvo pašto stotis prie Vitebsko kelio.
Lietuviai
XIX a. pabaigoje Dimanovo dvaro žemės dalį susidėję nupirko grupė Rytų Lietuvos lietuvių, ją išsidalijo ir įkūrė savo ūkius. 1928–1938 m. čia veikė internatinė mokykla, vienintelė tokia lietuvių mokykla TSRS, 1928–1933 m. septynmetė, vadinta Dimanovos lietuvių kolektyvininkų jaunimo mokykla, 1933–1936 m. aštuonmetė, 1936–1938 m. Z. Angariečio vidurinė mokykla. Turėjo 45 ha pagalbinį ūkį. 1936 m. mokėsi 173 mokiniai iš visos TSRS. Mokyklai vadovavo Vincas Kopka, N. Šukys, B. Juškevičius, J. Zakarauskas, P. Svotelis. Daugelis mokytojų per stalinines represijas buvo suimti, apkaltinti tėvynės išdavimu ir sušaudyti.
Vytautas Bikulčius
Vytautas Bikulčius (g. 1954 m. gegužės 15 d. Pašvitinyje, Pakruojo rajonas) – Lietuvos literatūros tyrinėtojas, pedagogas, vertėjas, vienas geriausių kelionių po Prancūziją gidų.
Biografija
1977 m. Vilniaus universitete baigė prancūzų kalbą ir literatūrą. 1982–1985 m. studijavo Maskvos M. Gorkio literatūros instituto aspirantūroje, humanitarinių mokslų daktaras. 1990–1991 m. stažavosi Sorbonos universitete (Prancūzija).
1977–1979 m. Salantų vidurinės mokyklos mokytojas. Nuo 1979 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas, 1987–1989 m. Rusų literatūros katedros vedėjas, 1989–1995 m. studijų prorektorius, 1996–2004 m. Visuotinės literatūros katedros vedėjas, nuo 2004 m. Literatūros istorijos ir teorijos katedros docentas, nuo 2008 m. Literatūros istorijos ir teorijos katedros profesorius.
Lietuvos ir Prancūzijos asociacijos Šiaulių skyriaus pirmininkas, Šiaulių universiteto Prancūzų kultūros centro direktorius. Lietuvių kalbos draugijos, Lietuvos mokslininkų sąjungos narys.
Aleksandras Vasiliauskas
Aleksandras Vasiliauskas:
282 m. pr. m. e.
'''282 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Vytautas Žemaitis
Vytautas Žemaitis:
Kauno Maironio universitetinė gimnazija
miniatiūra|Renovuota gimnazija miniatiūra|thumb|Gimnazijos pastatas tarpukariu miniatiūra|Gimnazija iš kiemo pusės miniatiūra|180px|right|Pagrindinis įėjimas miniatiūra|180px|right|[[Antrasis Seimas|Antrojo Seimo atidarymo posėdis 1923 m. birželio 5 d.]]
Istorija
Įsteigus Kauno guberniją, 1843 m. iš Kražių perkelta Kražių kolegija, kuriai patvirtinamas gubernijos gimnazijos statusas. 1863 m. ji perkeliama į naujai pastatytus rūmus, projektuotus architekto Nikolajaus Čiagino (dabartinis gimnazijos pastatas).
1909 m. pristatomas trečiasis aukštas. Kilus Pirmajam pasauliniam karui, gimnazija buvo uždaryta, jos kanceliarija perkelta į Smolenską. 1920–1922 m. dabartiniuose mokyklos rūmuose veikė Aukštieji kursai, davę pradžią Lietuvos universitetui, iš kurio išaugo visi didieji Kauno universitetai ir akademijos. 1920 m. šiame pastate vyko Lietuvos Respublikos Steigiamojo Seimo posėdis, dirbo pirmasis, antrasis ir trečiasis Seimai.
1927 m. rugsėjo 1 d. įkurta „Aušros“ mergaičių valstybinė gimnazija, kuri veikė iki 1940 m. Tai vienas ryškiausių mokyklos istorijos etapų. Gimnazijoje veikė 14 klasių: 8 humanitarinės ir 6 komercinės. Mokėsi 573 mokinės. Komercijos klasėje, be bendrojo lavinimo dalykų, buvo dėstoma buhalterija, mašinraštis ir kiti komerciniai dalykai, o humanitarinėse klasėse – sustiprintas kalbų, literatūros ir istorijos mokymas.
1940 m. dalis „Aušros“ gimnazijos mergaičių perkeliama į Kauno 1-ąją vidurinę mokyklą, o į jų vietą atkeliami berniukai. Buvusi gimnazija pavadinama Kauno 2-ąja vidurine mokykla. 1941 m. prasidėjus karui lietuviškos mokyklos tampa gimnazijomis. Kauno 2-oji vidurinė mokykla vadinama 2-ąja mergaičių gimnazija. 1949 m. rugsėjo 1 d. Kauno 2-oji mergaičių gimnazija tampa 2-ąja vidurine mergaičių mokykla, o nuo 1954 m. ji vėl mišri.
1989 m. kovo 22 d. mokyklai suteiktas Maironio vardas. 1989 m. spalio 28 d. pradeda veiklą Lietuvos maironiečių draugija. Maironio universitetinė gimnazija – vienas draugijos koordinacinių centrų, Kauno apskrities draugijos centras. 1993 m. Kultūros ir švietimo ministerija patvirtino mokyklai humanitarinį profilį, nuo 1994 m. rugsėjo 1 d. sustiprintai pradedama mokyti gimtosios kalbos. 1996 m. gegužės 30 d. mokyklai suteiktas humanitarinės gimnazijos klasių statusas, 1996 m. rugsėjo 1 d. pradėtas įgyvendinti antrasis – realinis ekonominės pakraipos profilis. Nuo 1998 m. rugsėjo 1 d. sustiprintai pradedama mokyti anglų kalbos. 2000 m. gegužės 25 d. Švietimo ir mokslo ministerijos kolegija suteikė mokyklai dviejų profilių – humanitarinio ir realinio – gimnazijos statusą. 2008 metais gimnazija minėjo 145 metų jubiliejų. 2010 m. sausio 27 d. Kauno Maironio gimnazija pasirašė susitarimą su Kauno aukštosiomis mokyklomis – Kauno medicinos universitetu, Lietuvos veterinarijos akademija, Kauno technologijos universitetu, Lietuvos kūno kultūros akademija, Lietuvos žemės ūkio universitetu ir Vytauto Didžiojo universitetu – dėl aukštojo mokslo istorijos ir tradicijų puoselėjimo, sklaidos visuomenei, aukštojo mokslo vertės suvokimo ugdymo jaunimui, aukštųjų mokyklų bei gimnazijos bendradarbiavimo profesinio informavimo ir konsultavimo srityje, bendrų projektų ir renginių inicijavimo. Susitarimo dėka nuo 2010 m. rugsėjo 1 d. gimnazijoje besimokantiems mokiniams sudaryta galimybė pasirinkti ugdymo(si) turinį pagal savo gebėjimus, polinkius, būsimą studijų sritį, kryptį bei profesiją. Mokiniai galės pasirinkti ugdymo(si) sritį, atitinkančią būsimų studijų sritį: humanitarinių mokslų, menų, socialinių mokslų, fizinių mokslų, biomedicinos mokslų, technologijos mokslų. Organizuojami bendri gimnazijos ir aukštųjų mokyklų renginiai, įvairi projektinė, pažintinė, draugijų veikla, kt. veikla. Gimnazijoje sudaryta galimybė mokytis anglų, vokiečių, rusų, prancūzų, ispanų, lotynų kalbų. Mokiniai savęs pažinimo, profesijos ir studijų pasirinkimo klausimais konsultuojami gimnazijoje veikiančiame Profesinio konsultavimo koordinaciniame centre. 2010 m. liepos 9 d. Kauno miesto savivaldybės tarybos sprendimu Kauno Maironio gimnazija pakeitė pavadinimą ir nuo šiol vadinasi Kauno Maironio universitetine gimnazija. Taip pat nuo 2010 metų gimnazija yra keturmetė.
Žymūs mokiniai
Kauno gubernijos vyrų gimnazijoje: 1873–1914 m.: 1927–1940 m.: Vėliau mokėsi:
Himnas
Žodžiai Maironio, muzika Juozo Naujalio.
Pūtelis
Pūtelis (Tragopogon) – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis. Genties pavadinimas iš graikų k. tragos – ožys, pogon – barzda; vaisiaus skristukas primena barzdą. Dvimetės ar daugiametės žolės su pieno sultimis. Graižai stambūs, gausiažiedžiai. Vainikėlis geltonas, rečiau rausvas, violetinis ar purpurinis.
Gentyje yra apie 150 rūšių. Lietuvoje auga 6 rūšys:
thumb|left|260px|Pievinis pūtelis
Trakų piliakalnis
Trakų piliakalnis, Pilies Kalnas, Aukų Kalnas – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 27124; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1782) Trakų rajono savivaldybės teritorijoje, Trakų šiaurinėje dalyje, pasiekiamas ties Trakų istorinio nacionalinio parko administracijos pastatu (Karaimų 5) pasukus Kęstučio gatve į šiaurės rytus, už 200 m yra už pusiasalio pilies priešpilio.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Luko ežero vakariniame krante esančiame pusiasalyje, Trakų pusiasalio pilies teritorijoje, 700 m į pietryčius nuo Trakų salos pilies. Aikštelė keturkampė, pailga pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 45x17 m dydžio. Piliakalnio papėdėse iškastas 18 m pločio, 3 m gylio griovys. Šlaitai statūs, 12-14 m aukščio.
Aikštelės pietrytinė dalis nuslinkusi. Piliakalnis apaugęs retais lapuočiais, aikštelė dirvonuoja. Pietvakarių šlaite įrengti laiptai.
Tyrimai
1854 m. Eustachijus Tiškevičius piliakalnyje ieškodamas požemių, padarė aikštelės skersinį pjūvį bei iškasė 7 šurfus, surado mūrinius šlaito tvirtinimus. 1962 m. Adolfas Tautavičius ištyrė didžiąją aikštelės dalį - iš viso 582 m² plotą. Ankstyviausių įtvirtinimų liekanos yra sunaikintos vėlesnės rekonstrukcijos metu ar užpiltos storu žvyro sluoksniu. Tuomet kalva gerokai paaukštinta užpilant daugiau kaip 3 m žvyro sluoksnį, šlaitus sustiprinant plūktu moliu. Pašlaitėje pradėtas kasti 6-13 m pločio, 3 m gylio griovys (jo nebuvo šiaurės vakarų ir pietryčių papėdėse), kurio vidiniame krašte iš akmenų mūryta 260 m ilgio, 1,1-1,4 m storio siena. Tiek siena, tiek ir griovys liko nebaigti. Aikštelė apjuosta 50x15 m dydžio, 2 m storio plytų-akmenų gynybine siena. 2 m aukštesnėje jos pietrytinėje dalyje pastatytas (atrodo, irgi liko neužbaigtas) 15x18 m dydžio plytų­ akmenų mūro pastatas su iki 1,8 m storio sienomis. Į šiaurės vakarus nuo jo liko keturkampis 35x14 m dydžio pilies kiemas. Jo šiaurės rytų kampe iškastoje 13x7 m dydžio, iki 1,8 m gylio duobėje buvo pradėtas iš akmenų mūryti keturkampis pastatas ar bokštas. Aikštelėje, be mūro griuvenų, beveik nerasta archeologinių radinių, aptiktos tik 3 geležinės vinys, užrakto dalis, kaltelis, arbaleto strėlės antgalis, pora neaiškių dirbinėlių, 17 žiestos keramikos šukių. thumb|600px|Trakų pusiasalio pilies panorama Piliakalnis datuojamas XIV a. pabaiga – XV a. pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 39000 m².
Istorija
Piliakalnio statiniai įėjo į Trakų pusiasalio pilies gynybinį kompleksą. Jo raida nėra visiškai aiški. Ikišiolinių tyrimų metu išskirti du pagrindiniai pilies raidos etapai: jos pastatymas ir rekonstrukcija. 1413 m. Trakuose lankęsis flamandų riteris Žilberas de Lanua mini seną medinę pilį. Tiksliau nedatuotame XV a. pradžios dokumente minima medinė pilis ant kalno, turinti dvi mūro sienas. Panašu, kad mūrinė Trakų pusiasalio pilis pradėta statyti tik XV a.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Ringaudų herbas
Istorija
Herbą 2009 m. gegužės 20 d. patvirtino Lietuvos Respublikos Prezidentas dekretu Nr. 1K-1837. Etalono autorius – Rolandas Rimkūnas.
Sokol (gamykla)
Sokol  – aviacijos gamykla Nižnij Novgorode (Rusija), gaminanti karinius lėktuvus. Apie gamyklą susiformavo Nižnij Novgorodo Maskvos rajonas. 2006 m. turėjo 6736 darbuotojus.
Istorija
1932 m. vasario 1 d. gamykla pradėjo veikti.
1932 m. gamykla pagamino pirmąjį lektųvą – naikintuvą I-5, kuris buvo gaminamas 1932–1934 m.
1934 m. imta gaminti naikintuvus I-16. Jų bandytojas buvo Valerijus Čkalovas, 1934–1938 m. buvęs gamyklos šef – pilotas.
1936 m. gamyklai suteiktas Sergo Ordžonikidzės vardas.
1941 m. gamykloje įkurtas Vyriausiojo konstruktoriaus skyrius, kuriam vadovauti ėmė Semionas Lavočkinas. Lavočkinas sukūrė naikintuvus LaGG-3 (kartu su Gudkovu ir Gorbunovu), La-5, La-5FN, La-7, kurie buvo gaminami Antrojo pasaulinio karo metais. Karo metais gamykla pagamino 17691 lėktuvą, tai buvo ketvirtis visų TSRS pagamintų naikintuvų.
1948–1949 m. gamykla gamino La-15 – pirmąjį reaktyvinį Lavočkino konstruktorių biuro naikintuvą.
1949 m. gamykla pradėjo bendradarbiauti su Mikojano konstruktorių biuru, ir iki šiol gamykla „Sokol“ žinoma kaip MiG-ų gamintojas.
Nortikiai
Nortikiai arba Gorbatovka (, nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, nuo 2006 m. gruodžio 28 d. Kovrovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Sokol (gamykla)
Istorija
1949-1952 m. gamykloje gaminti naikintuvai MiG-15.
1952–1954 m. – gaminti naikintuvai MiG-17, 1955-57 – MiG-19 (pirmas viršgarsinis tarybinis naikintuvas).
Nortikiai
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Nartukai prūsiškos kilmės. 1405 m. minimas Nartucken. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas. 1910 m. buvo 137 gyventojai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. – 2006 m. Romanovo apylinkės kaimas.
Sokol (gamykla)
Istorija
1969–1985 m. – gamintas perėmimo naikintuvas MiG-25.
1979 m. prasidėjo sunkiojo tolimojo perėmimo naikintuvo MiG-31 gamyba.
Nuo 1984 m. gaminamas mokomasis kovinis naikintuvas MiG-29UB.
„Sokol“ gamykla tiekė naikintuvus į daugiau kaip 30 pasaulio valstybių. Per 45 MiG'ų gamybos metus „Sokol“ pagamino 13500 MiG naikintuvų.
1994 m. gamykla buvo privatizuota ir buvo pavadinta Atviroji akcinė bendrovė „Nižnij Novgorodo aviacijos gamykla Sokol“.
Lėktuvų modernizacija
Modernizuoja pasenusius naikintuvus MiG-21 į MiG-21BIS arba Mig-21-93. Modernizacijos metu pakeičiama avionika, ginkluotė, atnaujinami varikliai.
Vytautas Visockas
Vytautas Visockas:
Kristina Kanišauskaitė
Biografija
1983–1991 m. mokėsi M. K. Čiurlionio meno mokykloje. Nuo 1991 m. Lietuvos operos ir baleto teatro solistė, nuo 2005 m. studijuoja choreografiją Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje.
Šilinis kazlėkas
Šilinis kazlėkas, šližiukas – baravykinių (Boletaceae) šeimos, kazlėkų (Suillus) genties grybų rūšis.
Seni, žolėti pušynai. Vasara, ruduo. Kotas be žiedo, vaisiakūnis ne toks gleivėtas kaip kazlėko.
Šilinis kazlėkas labai panašus į kazlėką, skiriasi tik tuo, kad jo vaisiakūniai be plėvelės, kotas be žiedo, kepurėlė mažiau gleivėta, dygsta mažesnėmis grupėmis.
Auga brandžiuose ar senuose, žolėtuose, rečiau jaunuose pušynuose. Skanus, valgomas grybas. Dažnas. Šio grybo savybėmis domisi ir medikai.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 71 psl.
Transformeriai: nugalėtųjų kerštas
Transformeriai: Nugalėtojų kerštas  – JAV 2009 m. veiksmo, mokslinis, fantastinis filmas. Šis filmas – antrasis vaidybinis filmas, pirmasis buvo Transformeriai.
Gimtasis Rokiškis
Gimtasis Rokiškis – Rokiškio rajono laikraštis, einantis nuo 1944 m. rugsėjo 7 d. Rokiškyje.
Istorija
Iki 1950 m. buvo Rokiškio apskrities laikraštis, 1950–1990 m. – LKP Rokiškio rajono komiteto ir LDT leidinys, nuo 1991 m. – nepriklausomas laikraštis. Steigėja ir leidėja UAB „Gimtasis Rokiškis“.
Nuo 1944 m. rugsėjo 7 d. vadinosi „Rokiškio žinios“, 1944 m. rugsėjo 13 d. – 1944 m. gruodžio 3 d. – „Žinios“, vėliau – „Tarybinis Rokiškis“, nuo 1950 m. lapkričio 11 d. – „Po Spalio vėliava“, nuo 1962 m. balandžio 25 d. – „Spalio vėliava“, nuo 1989 m. spalio 24 d. – „Gimtasis Rokiškis“.
1944–1945 m. ėjo vienąkart-dukart per savaitę, nuo 1946 m. – triskart per savaitę. Tiražas 1944 m. – 2000 egz., 1987 m. – 14 000 egz., 1997 m. – 7400 egz.
Laikraščio redakcijoje dirbo Paulius Širvys, Aleksas Baltrūnas, Edvardas Uldukis, J. Jašinskas, P Milaknis, P. Prascienius, J. Varnas.
Vince Carter
Vincentas Lamaras Karteris (g. 1977 m. sausio 26 d. Deitona Byče) – JAV krepšininkas, olimpietis. Atstovavo Memfio „Grizzlies“ ekipai.
1998 m. NBA naujokų biržoje buvo pašauktas 5 šaukimu Oklando „Warriors“ komandos, kuri jį iškeitė į Toronto „Raptors“.
2011 m. pelnė 20 000-ajį karjeros tašką, tapdamas 37-uoju tai pasiekusiu žaidėju lygos istorijoje.
Įkūrė „Vilties ambasados fondą“, norėdamas padėti šeimoms ir vaikams Floridoje, Naujajame Džersyje ir Toronte.
2007 m. jam įteiktas Floridos gubernatoriaus apdovanojimas už labdaringą veiklą gimtojoje valstijoje.
Toronto „Raptors“
Atvykęs į Torontą 1998 m. ir pasižymėdamas savo šoklumo bei dėjimo sugebėjimais, komandai padėjo sumušti lankomumo rekordus nuo 2000 iki 2002 m., taip padidindamas ekipos vertę dvigubai iki paskutiniųjų savo dienų Toronte. Vincas buvo vienas iš pagrindinių pergalės kalvių komandoje, pirmą kartą atvesdamas ją į 2000 m. atkrintamųjų varžybas, padėdamas pelnyti 47 pergales ir pirmąją laimėtą atkrintamųjų varžybų seriją 2001 m. bei pasiekti Rytų konferencijos pusfinalį.
Naujojo Džersio „Nets“
left|thumb|250x250px Atstovaudamas naująjį klubą V. Karteris vidutiniškai pelnydavo 23,5 taško per rungtynes, daugiau sugriebdavo atšokusių kamuolių ir atlikdavo rezultatyvių perdavimų nei prieš tai būdamas Toronto „Raptors“ gretose. Įrašytas į dešimtuką devyniolikos skirtingų statistikos kategorijų „Nets“ komandoje, kaip pirmaujantysis pagal pelnytus taškus, rezultatyviuosius perdavimus, klaidas, pelnytus tritaškius, žaidėjo naudingumo reitingą ir pergalių santykį.
Orlando „Magic“
2009 m. birželio 25 d. buvo iškeistas į gimtojo miesto klubą Orlando „Magic“. Debiutavo 2009 m. spalio 28 d. žaisdamas prieš Filadelfijos „76ers“ ekipą. Šiose rungtynėse pelnęs 15 taškų ir atlikęs 2 rezultatyvius perdavimus padėjo sutriuškinti priešininkus. 2010 m. vasario 8 d. V. Karteris sužaidė sezono rungtynes, pelnydamas 48 taškus prieš Naujojo Orleano „Hornets“ ekipą.
Finikso „Suns“
2010 m. gruodžio 18 d. buvo iškeistas į Finikso „Suns“ klubą. Sudarė sėkmingą tandemą su Stivu Nešu, kuris, deja, nepadėjo patekti į atkrintamąsias varžybas, nes komanda buvo atsinaujinimo stadijoje. 2011 m. gruodžio 9 d. Karterio paslaugų buvo atsisakyta.
Dalaso „Mavericks“
2011 m. gruodžio 12 d. pasirašė trejų metų kontraktą su Dalaso „Mavericks“ klubu. 2013 m. vasario 13 d. pralenkė Larry Birdą pelnytų taškų kategorijoje, pataikydamas šešis tritaškius ir surinkdamas 17 taškų iš 26, surinktų trečiajame kėlinyje.
Memfio „Grizzlies“
2014 m. liepos 12 d. pasirašė ilgametį kontraktą su Memfio „Grizzlies“ klubu. Pasirodė tik viename iš 12 pirmųjų klubo rungtynių 2015–2016 sezone. Lapkričio 24 d. pralenkė Stivą Nešą pagal sužaistas rungtynes ir užėmė 31-ąją vietą šioje kategorijoje.
1672 m.
1672 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Sunyata
Sunyata („Šūnjata“) – pirmasis studijinis muzikinio projekto „Vas“ ir tuo pačiu persų atlikėjos Azam Ali albumas, išleistas 1997 m.
1672 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Sunyata
Šiame albume atliekamos įvairios dainos hinduizmo motyvais. Visą albumo muziką ir vokalinę dalį sukūrė Azam Ali ir Greg Ellis.
Joana Amendoeira
Žuana Amendoeira (Joana Amendoeira; g. 1982 m. rugsėjo 30 d.) – fado muzikos atlikėja iš Portugalijos.
Ji priklauso naujajai fado atlikėjų kartai. Karjerą pradėjo 1994 m. sudalyvavusi Lisabonos „Didžiojoje fado naktyje“. 1995 m. Porto festivalyje apdovanota kaip geriausia jaunoji fado atlikėja. 1998 m. dalyvavo „Portugalijos dienų“ renginyje Budapešte, tais pačiais metais išleido pirmąjį albumą. Tačiau didžiausios šlovės Žuana Amendoeira susilaukė XXI a. – 2004 m. ji gavo „Prémio Revelação“ apdovanojimą, 2007 m. Portimaune surengė didelį koncertą su Algarvės orkestru.
Žuana Amendoeira dažnai koncertuoja ne tik Portugalijoje, bet yra koncertavusi ir Lietuvoje, Belgijoje, Egipte, Prancūzijoje, Graikijoje, Italijoje, Indijoje, Nyderlanduose, Brazilijoje, Ispanijoje, JAV, Rusijoje ir kt.
Danguolė Vaitkutė
Biografija
D. Vaitkutė buvo Kauno miesto chorų apžiūrų ir respublikinių konkursų žiuri narė, Kauno miesto dainų švenčių dirigentė, respublikinių dainų švenčių konsultantė, 1969 m. respublikinės moksleivių meno ir sporto šventės Vilniuje dirigentė. 1979 m. pedagogė apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu, o 1980 m. – Kultūros žymūno ženklu.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Ekiu (ECU)
Ekiu (₠, ECU, arba XEU) – Europos Ekonominės Bendrijos ir Europos Sąjungos elektroninis piniginis vienetas, egzistavęs 1979–1999 m., kuris buvo pakeistas euru.
Šis piniginis vienetas sudarytas valiutų krepšelio principu ir iš EEB valstybių narių nacionalinių valiutų procentinių dalių. Tiek krepšelio sudėtis, tiek procentinė dalis kito ir buvo peržiūrima kas penkerius metus atsižvelgiant į naujų EEB narių priėmimą. Valiutų svoriai galėjo būti pakeisti ir anksčiau, jei kurios jų svoris pakisdavo daugiau kaip 25 proc. Kiekvienos valiutos dalis priklausė nuo valstybių indėlio į bendrą prekybą ir nacionalinio bendrojo vidaus produkto. Ekiu buvo padengtas Europos pinigų sistemos valstybių narių 20 procentų aukso ir JAV dolerių atsargų, pervestų Europos piniginio bendradarbiavimo fondui. Naudotas negrynųjų pinigų pavidalu kaip Europos pinigų sistemos vienetas EEB, ES valstybių narių ir institucijų tarpusavio atsiskaitymams ir mokėjimams, svarstant ir tvirtinant EEB ir ES biudžetus ir teikiant tarpvalstybinius kreditus. Nors ekiu plačiai naudojo nacionalinės valstybės, EEB ir ES institucijos, tačiau jis nebuvo populiarus komercinėms operacijoms atlikti.
Gudeliai (Zujūnai)
Gudeliai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Buivydiškių, prie Sudervėlės upelio. Šiaurės rytinė kaimo dalis prijungta prie Vilniaus. Pasiekiami keliais nuo Pilaitės ir Gudelių mikrorajono. Stūkso Gudelių piliakalnis. Apylinkėse įsteigtas Griovių geomorfologinis draustinis.
0,15 km į rytus nuo Neries ir Sudervės upelio santakos, dešiniajame Neries krante aptikti Rytų Lietuvos kultūros Gudelių pilkapiai (V–VII a.), dabar gerokai apardyti po aukštos įtampos laidais daromų kirtimų.
Gyventojai
thumb|left|250px|Gudelių kaimas nuo pietų pusės
Mangalyaan
Mangalyaan (Devanagari मंगलयान) – dirbtinio palydovo misija į Marsą. Misiją vykdo Indijos kosmoso tyrimų organizacija. Mangalyaan palydovas buvo iškeltas 2013 m. lapkričio 5 d. Misija yra technologinės demonstracijos projektas, kurio tikslas – plėtoti technologijas, padėsiančias planuoti, valdyti ir vykdyti tarplanetines misijas. Tai yra pirmoji Indijos misija į Marso planetą.
Mangalyaan palydovas buvo iškeltas iš Šricharokotos salos šalies pietuose.
2014 m. balandžio 11 d., skriedamas 1,55 km/s greičiu, palydovas pasiekė pusiaukelę iki Marso.
Tų pačių metų rugsėjo 24 d. Mangalyaan įskriejo į Marso orbitą. Tokiu būdu Indija tapo pirmąja Azijos šalimi, kurios kosminis aparatas pasiekė Marso orbitą.
Davyd Haradokas
Davýd Haradòkas (arba Davi̇̀d Gorodòkas, ) – miestas pietų Baltarusijoje, Bresto srityje, 75 km į šiaurę nuo Pinsko, prie Horynės upės. Maisto pramonė, metalo apdirbimas. Medinė Šv. Jurgio cerkvė (XVII a. antroji pusė, perstatyta 1724 m.).
Istorija
Miesto centre išliko pylimu apjuostas piliakalnis, kurį 1937–1938 m. tyrinėjo R. Jakimovičius, 1967 m. – P. Lysenka. Rasta XII a. ręstinių gyventojų būstų, medinės cerkvės ir medinio grindinio liekanų, medžio, kaulo, geležies, stiklo dirbinių, molinių indų šukių. Piliakalnio papėdėje yra XII a.–XIV a. gyvenvietės liekanų, prie miesto – I a.-V a. kapinynas.