cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nuolaidžiavimo politika
thumb|300px|[[Miuncheno sutartis|Miuncheno susitarimo, kuris laikomas vienu garsiausių nuolaidžiavimo politikos pavyzdžių, pasirašymas.]]
Nuolaidžiavimo politika – konfliktų sprendimo strategija, kai viena pusė nuolaidžiauja kitai, siekdama išvengti konflikto eskalacijos. Vienas iš labiausiai žinomų to pavyzdžių yra Europos demokratinių valstybių elgesys Vokietijos atžvilgiu prieš Antrą pasaulinį karą, ypač Didžiosios Britanijos ministro pirmininko Neville Chamberlain sutikimas su Adolfo Hitlerio reikalavimais 1938 m. (Miuncheno sutarties pasirašymas).
Šaltojo karo metais JAV vyriausybė Miuncheno sutartį vertino kaip gerą pamoką, kad nuolaidžiavimas prieš nedemokratines valstybės yra silpnumo ženklas, vedantis prie konflikto pralaimėjimo. Praktikoje tai buvo taikoma bendraujant su komunistinėmis valstybėmis, kaip Sovietų Sąjunga, Kinija, Vietnamu. Istoriniai pavyzdžiai rodo, kad nuolaidžiavimo politika gali padėti nuraminti konfliktą trumpuoju laikotarpiu, suteikdama daugiau laiko apgalvoti tolimesnius žingsnius, o kartais ir jį išspręsti. Priklausomai nuo konfliktuojančių pusių galios santykių ir konflikto pobūdžio, nuolaidžiavimas taip pat gali būti pigesnis sprendimo būdas, nei atgrasymas, prievarta ar kitokios strategijos.
Kočabamba
Kočabamba  – miestas centrinėje Bolivijoje, Andų kalnuose, 2570 m aukštyje. Kočabambos departamento centras. Tai trečias pagal dydį šalies miestas – jame gyvena 1,5 mln. gyventojų (2001 m.). Naftos perdirbimo, tekstilės, maisto, chemijos pramonė. Turizmas. Yra Jorge Wilstermann tarptautinis oro uostas. Yra 2 valstybiniai ir keletas privačių universitetų.
Istorija
Kočabambos slėnyje nuo seno gyveno vietiniai indėnai. Čia vyravo Tihuanako, Omerekės, Mochokojos, Tupurajos, inkų kultūros. 1542 m. regione pradėjo kurtis ispanai. Miestas oficialiai įkurtas Villa de Oropesa pavadinimu 1571 m. Gyvavo kaip žemdirbystės centras, aprūpinantis kaimyninius kasyklų miestus.
Turizmas
Kočabamba – svarbus Bolivijos turistinis centras. Čia yra didžiausias Pietų Amerikoje atviras turgus La Cancha. Ant San Pedro kalvos stovi 33 m aukščio Cristo de la Concordia Kristaus statula. Kiti lankytini objektai: eklektinio stiliaus Palacio Portales dvaras, Mariscal Santa Cruz parkas, keletas katalikų bažnyčių. Netolimame Vilja Tunario miestelyje yra Inti Wara Yassi gamtos draugija.
Lujėnai
Lujėnais vadinami kaimai Biržų rajone:
Balandžio revoliucija
Eiga
Balandžio 19 d. Seule vyko Korėjos universiteto studentų eisena iki prezidento rezidencijos (Mėlynųjų rūmų). Einant per miestą, prie jų prisijungė kitų universitetų studentai. Pasiekus Mėlynuosius rūmus, kareiviai, siekdami išsklaidyti minia, pradėjo į ją šaudyti. Žuvo apie 200 žmonių. Tai sukėlė pasipiktinimą visoje šalyje, protestai kilo kituose miestuose. Juos malšinant žuvo dar apie 200 žmonių, daugiausiai studentai.
Balandžio 25 d. prie studentų prisijungė universitetų dėstytojai. Valdžiai davus įsakymą armijai ir policijai atkurti tvarką, jos vadai atsisakė šaudyti į beginklius žmones. Sekandžią dieną I Singmanas atsistatydino, o gegužės 29 dieną palikęs Korėja išvyko į Havajus, kur pasiliko iki gyvenimo galo.
Pasekmės
Balandžio revoliucija prisidėjo prie I Singmano ir jo vadovaujamos Liberalų partijos režimo žlugimo, tačiau neužtikrino perėjimo prie demokratinio valdymo. 1961 m. gegužės 16 d. įvykęs karinis perversmas, vadovaujamas Pak Čionghy, šalį grąžino į autokratiją, o pilnas perėjimas prie demokratijos įvyko tik 1987-taisiais.
Danske Bank
Danske Bank – didžiausias Danijos bankas ir vienas reikšmingiausių Skandinavijoje. Centrinė banko būstinė su specializuotais skyriais yra Kopenhagoje. Skandinavija – bankų grupės vidaus rinka. Banke dirba apie 20 tūkst. darbuotojų.
Istorija
Įkurtas 1990 m., susijungus Danijos bankams „Den Danske Bank“ (veikusiam nuo 1871 m.), „Handelsbank“ ir „Provinsbanken“. 1997 m. nupirktas švedų bankas „Ostgota Enskilda Bank“, 1999 m. – norvegų bankas „Fokus Bank“, 2004 m. airių bankas – „National Irish bank“, 2005 m. šiaurės airių – „Northern Bank“, 2006 m. suomių – „Sampo Bank“.
Baltijos šalyse ir Rusijoje
thumb|Dabartinė buveinė Vilniuje thumb|Ankstesnė buveinė Vilniuje
Danske Bank A/S Lietuvos filialas priklauso vienai didžiausių Šiaurės Europos šalyse, danų „Danske Bank“ finansinei Grupei. Iki 2008 m. Lietuvoje jis buvo žinomas kaip „Sampo bankas“, jį valdė Suomijos finansinių paslaugų grupė „Sampo grupė“, kurią „Danske Bank“ įsigijo 2006 m. lapkritį.
„Sampo Bank“ grupė už 4,05 mlrd. eurų pardavė „Danske Bank“. Šis sandoris, atnešęs „Sampo Group“ 2,9 mlrd. eurų pelno, buvo baigtas 2007 m., o „Danske Bank“ pradėjo valdyti „Sampo“ bankus Suomijoje, Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje bei Rusijoje. 2008 m. birželį, „Sampo“ bankas Lietuvoje tapo „Danske banku“.
2016 m. nutraukė mažmeninę bankininkystę Baltijos šalyse. Klientai Lietuvoje ir Latvijoje perleisti „Swedbank“. 2018 m. paaiškėjo, kad per padalinį Estijoje galėjo būti išplauta 200 mlrd. eurų 2007–2015 m. per pinigų iš Rusijos plovimo schemas. Tai vienas didžiausių visų laikų pagal mastą pinigų plovimo skandalas pasaulyje. Bankas traukias iš Baltijos šalių ir Rusijos.
2019 m. nusprendė nutraukti bankinę veiklą Baltijos šalyse, paliko tik technologijų ir paslaugų centrą. Jis liko vienu didžiausių šalies darbdavių.
Strateginis „Danske Bank“ gwrupės padalinys, teikiantis finansų, IT ir kitas verslo paslaugas, skirtas aptarnauti banko klientus Šiaurės šalyse ir užtikrinantis sklandžią kasdienę banko veiklą. Lietuvoje „Danske Bank“ yra vienas iš didžiausių šalies darbdavių, vienas didžiausių gyventojų pajamų mokesčio mokėtojų ir aktyvus Lietuvos verslo ir visuomenės pažangos lyderis.
Prancūzijos oro pajėgų laipsniai
Prancūzijos oro pajėgų laipsniai – karinių laipsnių sistema, naudojama Prancūzijos oro pajėgose.
Aukštųjų karininkų (generolų) laipsniai
! Antpetis ! Laipsnio pavadinimas ir lietuviškas jo vertimas ! Vadovaujamas karinis vienetas ! NATO kodas ir JAV atitikmuo ! Atitikmuo Lietuvos oro pajėgose aviacijos armijos generolas generolas aviacijos korpuso generolas generolas leitenantas aviacijos divizijos generolas generolas majoras aviacijos brigados generolas brigados generolas
Vyresniųjų karininkų laipsniai
! Antpetis ! Laipsnio pavadinimas ir lietuviškas jo vertimas ! Vadovaujamas karinis vienetas ! NATO kodas ir JAV atitikmuo ! Atitikmuo Lietuvos oro pajėgose pulkininkas pulkininkas pulkininkas leitenantas pulkininkas leitenantas komandantas
majoras
Kandidatų į karininkus laipsniai
! Skiriamieji ženklai ! Laipsnio pavadinimas ir lietuviškas jo vertimas ! NATO kodas ir JAV atitikmuo ! Atitikmuo Lietuvos kariuomenėje aspirantas (nėra) (atitinka kitų armijų jaunesnįjį leitenantą) kandidatas į karininkus kadetas
Puskarininkių laipsniai
! Antpetis ! Laipsnio pavadinimas ir lietuviškas jo vertimas ! Atsakomybė ! NATO kodas ir JAV atitikmuo ! Atitikmuo Lietuvos oro pajėgose majoras komandinis vyriausiasis master-seržantas vyresnysis adjutantas vyriausiasis master-seržantas adjutantas vyresnysis master-seržantas vyresnysis seržantas techninis seržantas seržantas štab-seržantas
Kareivių ir kapralų laipsniai
! Antpetis ! Laipsnio pavadinimas ir lietuviškas jo vertimas ! Atsakomybė ! NATO kodas ir JAV atitikmuo ! Atitikmuo Lietuvos oro pajėgose vyresnysis kapralas vyresnysis oreivis kapralas pirmos klasės oreivis pirmos klasės aviatorius oreivis antros klasės viatorius jaunesnysis oreivis
Akrotirio įlanka
Akrotirio įlanka – dalis Viduržemio jūros, esanti rytinėje Akrotirio pusiasalio dalyje, pietinėje Kipro salos dalyje. Įlankos pakrantėje įsikūręs antras pagal dydį miestas – Limasolis.
Dubniokai
Dubniokai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Kalvių.
Karl Lagerfeld
thumb|Karl Lagerfeld (Monakas, 2005 m.)
Karlas Lagerfeldas (vok. Karl Otto Lagerfeldt (g. 1933 m. rugsėjo 10 d. Hamburge, Vokietijoje – m. 2019 m. vasario 19 d. Neuilly-sur-Seine, Prancūzijoje) – vokiečių drabužių dizaineris, menininkas ir fotografas, karjerą pradėjęs ir baigęs Paryžiuje. Dalyvavęs daugybėje įvairių su mada ir menu susijusių projektų, buvo geriausiai žinomas, kaip mados namų „Chanel“ vyriausiasis dizaineris ir kūrybos direktorius. Taip pat vadovavo italų mados namams „Fendi“.
Ankstyvoji jaunystė
Lagerfeldas gimė Hamburge, Vokietijoje. Jis tvirtino, kad gimė 1938 m., tačiau buvo pranešta, kad iš tikrųjų jis gimęs 1933 m. (remiantis vietiniu krikšto registru). Vokiečių laikraštis Bild am Sonntag taip pat patvirtino ankstesnę datą. Dabar pats Lagerfeldas tvirtina, kad niekas nežino jo tikrosios gimimo datos. Per interviu prancūzų televizijai jis sakė, kad gimė ne 1933 m. ir ne 1938 m. Jo vyresnioji sesuo Martha Christiane gimė 1931 metais. Lagerfeld’as taip pat turi ir vyresnę įseserę Thea iš jo tėvo ankstesnės santuokos. Jo tikroji pavardė yra Lagerfeldt (su t), bet jis pasikeitė į Lagerfeld, nes taip skamba komerciškiau.
Ankstyvoji karjera (Balmain ir Patou)
Karlas Lagerfeldas persikėlė į Paryžių 1953 metais. Pradžioje dirbo piešėju madų namuose. Tuo metu madoje piešiniai buvo labiau vertinami, nei fotografijos. Karlas gali lengvai apibūdinti bet kokį drabužių stilių Europos istorijoje, pavyzdžiui, paaiškinti apykaklių stilius 1710 metais, naudotus Prancūzijoje. Tai jis pademonstravo Vokietijos televizijoje 1980 metais.
1955 metais, kai jam buvo 22-eji, Karlas buvo apdovanotas antrąja vieta kaip mokinys Pierre Balmain palto konkurse. Pirmąją vietą užėmė Yves Saint-Laurent. Po kelerių metų vienam reporteriui Lagerfieldas pasakė: „Aš laimėjau su paltu, bet iš tikrųjų paltus pats mėgstu kurti mažiausiai. Kas man tikrai patinka – tai mažos juodos suknelės“. Yves Saint-Laurent taip pat laimėjo ir suknelių konkurse. „Yves dirbo Dior. Kiti jauni žmonės dirbo Balenciaga (ispanų dizaineris ir mados namų įkūrėjas), kurį jie laikė Dievu, bet aš nebuvau toks sužavėtas“ – pareiškė jis 1976 metais.
1958 metais, trejus metus išdirbęs Balmain'ui, jis išėjo dirbti Jean Patou. Ten jis penkerius metus modeliavo po dvi aukštosios mados kolekcijas per metus. Jo pirmoji kolekcija buvo parodyta dviejų valandų pristatyme 1958 m. liepą. Ši pirmoji kolekcija buvo sėkmės nesulaukė. Carrie Donovan rašė: „Spauda nušvilpė kolekciją“. UPI pažymėjo: „Firmos naujasis dizaineris, 25-erių Rolandas Karlas pademonstravo kolekciją, kuri yra pabrėžtinų formų ir neturi nė pėdsako iš praeitų metų maišo“. Reporteris pasakė: „Kelios trumpos juodos kokteilinės suknelės buvo tokios atviros, kad kelios moterys reporterės net aiktelėjo“.
Lietuvos keleivis
Veikla
Įkurtas vietoj 1919–1923 m. ėjusio laikraščio „Prūsų lietuvių balsas“. Pradėjo eiti 1924 m. sausio 1 d. Spausdintas gotišku šriftu, dalis teksto – lotynišku šriftu. Lietuvos vyriausybės finansuojamas, rėmė vyriausybės politiką Klaipėdos krašte. Laikraštį leido bendrovės 1925 m. „Sargas“, 1924 m. ir 1926 m. „Rytas“, 1926–1939 m. Lietuvių susivienijimas Klaipėdos krašte. Spausdino „Ryto“ bendrovės spaustuvė. 1924–1926 m. ėjo 3 kartus per savaitę, nuo 1927 m. dienraštis. Laikraštis turėjo priedų ūkininkams, moterims, jaunimui: „Gaspadoriškas skyrius“, „Kaimynas“, „Kalba ir kraštas“, „Klaipėdos krašto ūkininkas“, „Laukininkų patarėjas“, „Lietuvos keleivio priedas“, „Mažosios Lietuvos jaunimas“, „Moterų priedas“, „Mūsų jaunimas“, „Santara“, „Šventoji diena“, „Ūkininko patarėjas“. Nuo 1926 m. liepos 3 d. prie „Lietuvos keleivio“ prijungtos „Klaipėdos žinios“.
Rašė apie Klaipėdos krašto problemas, nagrinėjo Lietuvos ekonomikos ir politikos klausimus, skelbė užsienio naujienas, pritarė tuometinės valdžios politikai, svarstė lietuvybės problemas.
Greenock Morton FC
Grinoko „Morton“ – Škotijos futbolo klubas iš Grinoko.
Lietuvos keleivis
Veikla
Bendradarbiai Jurgis Arnašius, Vladas Bakūnas, Juozas Kazys Beleckas, Gediminas Galva, Vincas Gvazdinskas ir kiti.
Greenock Morton FC
Istorija
Klubas įkurtas 1874 m.
Vakarų Moldavija
Vakarų Moldavija − istorinė sritis Rumunijos šiaurės rytuose, tarp Rytų Karpatų ir Pruto upės.
Krivulė (žurnalas)
Krivulė – iliustruotas literatūros žurnalas, leistas 1923–1925 m. Kaune.
Istorija
Leido Lietuvos telegramų agentūra ELTA, nuo 1924 m. liepos mėn. – Kazys Puida. Ėjo kartą per mėnesį, nuo 1925 m. Nr. 3 – dukart per mėnesį, nuo Nr. 13 – savaitinis žurnalas. Spausdino D. Hakebeilio spaustuvė Berlyne, nuo 1924 m. – Raidės spaustuvė Kaune. Išėjo 34 numeriai. Dalis teksto leista kaip savaitinis iliustruotas dienraščio Lietuva priedas „Krivulė“. Šio tapataus leidinio 1925 m. išleista 22 numeriai.
Svarstė literatūros, meno, kultūros, istorijos klausimus, spausdino lietuvių kultūros atstovų darbus. Bendradarbiavo Vytautas Bičiūnas, Bronė Buivydaitė, Vaclovas Biržiška, Karolis Dineika, Augustinas Gricius, Kazys Inčiūra, Augustinas Janulaitis, Faustas Kirša, Vincas Mykolaitis-Putinas, Ona Pleirytė-Puidienė, Juozas Tumas-Vaižgantas, Petras Vaičiūnas, Antanas Vaičiulaitis ir kt.
Redaktorius Kazys Puida.
Nuo 1969 m. Vokietijoje, Memingene leistas informacinis žurnalas „Krivūlė“
Vakarų Moldavija
Istorija
Žmonių čia gyventa dar ankstyvajame paleolite. VI a. pr. m. e. šiose žemėse apsigyveno trakai, skitai, vėliau ir dakai. IV−V a. buvo įsiveržę hunai. VI−VII a. įsikūrė slavai. Jie turėjo įtakos vietos gyventojams, prisidėjo prie feodalinių santykių atsiradimo. XIII−XIV a. pirmoje pusėje Vakarų Moldavija priklausė Aukso ordai, vėliau Vengrijos karalystei.
1359 m. (kartu su Besarabija ir Bukovina) buvo Moldavijos kunigaikštystės dalimi.
Jonas Baltokas
Jonas Baltokas (g. 1977 m. Jonavoje) – bardas, vaikiškų dainų autorius.
Nuo 2007 m. dalyvauja Lietuvos bardų klubo inicijuotame projekte „Bardų žygis per Lietuvą“. Nuo 2007 m. gyvena Klaipėdoje. Rengia teminius vakarus „Dpoezija“.
Klušino mūšis
Klušino mūšis – Abiejų Tautų Respublikos ir Rusijos kariuomenių mūšis, vykęs 1610 m. liepos 4 d. prie Klušino į rytus nuo Viazmos (dab. Smolensko sritis) per 1605–1618 ATR-Maskvos karą.
1609 m. rugsėjį ATR kariuomenė, vadovaujama Zigmanto Vazos, įsiveržė į Rusiją ir apgulė Smolenską. Rusijos caras, Vasilijus Šuiskis, Smolenskui gelbėti suorganizavo žygį (apie 30 000 žm.), kurį rėmė Jakobo de la Gardie vadovaujami švedai (apie 5000-7000 žm.). ATR priešininkui sulaikyti pasiuntė apie 7000 karių, vadovaujamų Stanislovo Žolkievskio. 1610 m. birželio 4 d. – kariuomenės susirėmė ties Klušino kaimu. Mūšis pasibaigė įspūdinga Respublikos pergale, nors rusų pusė ir turėjo didžiulę kiekybinę persvarą.
Mūšis
thumb|left|Mūšio metu perimta maskvėnų vėliava, priklausiusi caro Vasilijaus Šuiskio pajėgoms thumb|Klušino mūšis – XVII a. graviūra Abiejų Tautų Respublikos kariuomenė, su 6556 raiteliais (iš jų 5556 husarai), vadovaujant Lenkijos lauko etmonui Stanislovui Žolkievskiui po naktinio žygio, prieš pat aušrą pasiekė Maskvos-Švedų stovyklą. Maskvos kariuomenę sudarė apie 30 000 žmonių. Jai vadovavo Dmitrijus Šuiskis. Švedijos kariuomenė, vadovaujama Jakobo de la Gardie, turėjo apie 5000-7000 žmonių. S. Žolkievskis negalėjo pilnai išnaudoti netikėtumo faktoriaus. Kad pasiektų priešo stovyklą dar turėjo įveikti jų kelyje esantį palisadą ir nedidelį kaimą. Švintant, kol S. Žolkievskio vyrai išmušė tarpus palisade ir padegė kaimą, Maskvos ir švedų pajėgos pradėjo išsidėstymą. Pirmiausia buvo atakuoti Maskvos raiteliai dešiniajame flange. Atlikti puolimo iš šono nebuvo galimybės. Buvo atakuojama tiesiog iš priekio. Kai kurie daliniai puolė net 8 ar 10 kartų. Palisadas buvo tik dalinai išardytas, kas labai trukdė husarų puolimui. Pro tarpus glaudžioje rikiuotėje tilpo tik 10 žirgų, dėl ko husarai negalėjo pulti jiems įprastoje plačioje formuotėje. Švedų pėstininkai su šautuvais, buvo apsaugoti palisado ir jų puolimas pareikalavo daug nuostolių. Nepaisant to Maskvos raiteliai pradėjo krikti. D. Šuiskis įsakė pulti Jakobo de la Gardie kavalerijai. Tačiau raitelių taktika prijojus iššauti ir apsisukus vietoje atsitraukti naujam užsitaisymui baigėsi katastrofa. Lenkų husarai sutriuškino junginį puldami ietimis jų atsitraukimo momentu.
Maskvos kavalerija pradėjo bėgti. Kaip tik tuo metu į mūšį atvyko kelyje užtrukęs nedidelis S. Žolkievskio pėstininkų būrys ir jų dvi patrankos. Patrankų ugnis išmušė tarpus palisade ir patyrus nuostolių privertė atsitraukti ten įsitvirtinusius švedų samdinius pėstininkus. Švedų kavalerijai kartu su vadais pabėgus iš mūšio lauko, pėstininkai atsitraukė į įtvirtintą stovyklą. Apleisti savo vadų ir Maskvos, pavieniui ar grupėmis, švedų samdiniai pradėjo perbėginėti į ATR pusę. Kai švedų vadai grįžo, buvo jau per vėlu. Jie buvo priversti derėtis dėl pasidavimo.
Pergalė Abiejų Tautų Respublikos kariuomenei atvėrė kelią į Maskvą. Jau rugpjūčio 27 d. S. Žolkievskis susitarė su Rusijos bojarinais, vadinamąja Septynių bojarinų vyriausybe, kad Rusijos caru taps Abiejų Tautų Respublikos valdovo sūnus Vladislovas Vaza.
Sojo karalystė
Sojo karalystė – senovinė nedidelė karalystė Vidurinėje Afrikoje, prie Atlanto vandenyno, Kongo upės pietinėje pakrantėje. Šiaurėje ribojosi su Ngojo karalyste, rytuose su Kongo Imperija. Gyventojai kalbėję kikongo kalba. Karalystės teritorijoje konsolidavosi atskira bakongų etninė subgrupė – solongai.
Istorija
Sojo, kaip atskira sritis, tikriausiai buvo žinoma dar nuo XIV a., kuomet plečiantis Kongo imperijai, ji buvo prijungta prie jos ir tapo viena iš feodalinių sričių. Vėliau, portugališku pavyzdžiu, jai buvo suteikta grafystės pozicija. XVI a. Sojo uostas Mpinda tapo svarbiausiu Kongo imperijos uostu, per kurį buvo prekiaujama su portugalais. Šie iš čia plukdydavo vergus, dramblio kaulą, varį.
Sojo karalystė nuolat siekė nepriklausomybės nuo Kongo, kaip buvo padarę šiaurinės karalystės Ngojas, Kakongas ir Loangas, tačiau manikongo centralizacija trukdė tai padaryti. Manikongai patys skirdavo Sojo valdytojus.
1641 m. Konge į valdžią atėjus Garsijai II, Sojuje į valdžią atėjo priešiško klano atstovas Daniel da Silva. Tai sukėlė priešiškumą, ir galiausiai inspiravo ilgą karą tarp Kongo ir Sojo, kuris buvo nesėkmingas imperijai. Kongas netgi prašė portugalų pagalbos šiame kare, tačiau ir portugalai 1670 m. pralaimėjo Kitombo mūšį, taip galutinai palikdami Soją nepriklausomą.
Per visą Kongo pilietinį karą iki XVIII a. pradžios Sojas vis labiau stiprėjo, kontroliuodamas prekybą. Jo valdytojai ėmė tituluotis Didžiaisiais kunigaikščiais. Jis aplenkė Kongo imperiją, kuri buvo sugniuždyta ilgo karo ir klanų kivirčų. Sojas visuomet buvo prieglobsčiu Kimpanzu klanui.
Valstybė nustojo egzistuoti XIX a. pabaigoje, kuomet Berlyno konferencijoje buvo nuspręsta, kad jos teritorija atiteks Portugalų Vakarų Afrikai.
Pieno produktas
thumb|200px|Pieno produktai
Pieno produktai – įvairūs maisto produktai, gaminami iš gryno pieno ir kitų pieno produktų.
Pieno produktai dažniausiai gaunami iš karvių pieno. Tačiau, atsižvelgiant į geografinę padėtį, tam tikruose regionuose veisiamus pieną duodančius naminius gyvūnus, pieno produktai gaunami ir iš kitų gyvūnų: avių, ožkų, kumelių, jakių, kupranugarių ir pan.
Pieno produktų klasifikacija
thumb|550px|left|Pieno produktų angliška schema
Didelė produktų grupė, kuriai priklauso pats pienas. Jis gali būti homogenizuotas, pasterizuotas, skirtingo riebumo, kondensuotas, garintas, dažnai su priedais (pavyzdžiui, cukrumi), nugriebtas, sutirštintas ir pan.
Pieno milteliai, gaunami iš pieno pašalinus vandenį.
Gaunami apdorojant šviežią ar pasterizuotą pieną įvairiomis bakterijomis, kurios sukelia tirštėjimo procesą. Taip gaunamos labai skirtingos pieno produktų rūšys:
Produktų grupė, gaunama iš šviežio pieno atskyrus riebiąją dalį:
Pieno riebalai, gaunami išsukant grietinę arba grietinėlę ir atskiriant pasukas. Pagal savo pagrindinę žaliavą sviestas gali būti keturių rūšių: iš grietinėlės, grietinės, šviežio pieno ir išrūgų.
Taip vadinami kieti pieno produktai, kurių žaliavos yra gana skirtingos. Pagal savo pagrindinę žaliavą sūriai kategorizuojami taip:
Šaldytas pienas, grietinė ar grietinėlė su priedais.
Pieno pagrindu, pagaminti gėrimai, pagardinant vaisių bei uogų sultimis, medumi bei kitais maisto produktais.
Mongolijos aimakai
thumb|Mongolijos aimagai Mongolijos aimagai (mong. aymguud, vns. aymag) – administracinis teritorinis vienetas. Mongolija yra suskirstyta į 21 aimaką ir 1 savivaldybę (hot).
Savivaldybė
Mongolija turi 1 savivaldybę. Tai yra sostinės Ulan Batoro savivaldybė.
Sumai
Provincijos dalijamos į sumus, kurių yra 315.
Kryžius (laikraštis)
Istorija
Leido Otas Hinzmanas. Spausdino religinius tekstus, žinias iš Lietuvos ir kitų šalių. Spausdino J. Šenkės spaustuvė Tilžėje. Leido priedus. Išėjo 16 numerių.
Redagavo J. Jasenskis.
Trdatas (architektas)
thumb|300px|[[Sofijos soboras]]
Trdatas (🇦🇲, žinomas kaip, apie 950 m. – 1020 m.) – architektas, buvo žymiausias Armėnijos Bagratidų dinastijos architektas.
961 m. Ašotas III perkėlė sostinę iš Karso į Ani miestą, pasistatė rūmus ir atstatė sienas. Katolikosatas taip pat buvo perkeltas į Ani, ten Trdatas pastatė katoliko rūmus ir katedrą. Ani katedra yra stačiakampio plano bažnyčios su kryžiaus formos kupolu pavyzdys.
Kai 989 m. žemės drebėjimas sugriovė Sofijos soboro kupolą, Bizantija pakvietė Trdatą organizuoti atstatymą. Kupolas buvo baigtas 994 m.
Rimgaudas Karvelis
Rimgaudas Antanas Karvelis (1933 m. liepos 8 d. Kaune – 2019 m. rugpjūčio 19 d. Vilniuje) – Lietuvos teatro ir kino aktorius.
Biografija
Mokėsi Vilniaus 7-ojoje vidurinėje mokykloje, 1957 m. baigė LSSR konservatoriją (dėstyt. Regina Senkutė, Juozas Gustaitis). 1956–1963 m. Kapsuko, 1963–1965 m. Klaipėdos dramos, nuo 1965 m. Jaunimo teatro Vilniuje aktorius. 1976–1982 m. Vilniaus inžineriniame statybos institute vadovavo meninei agitacinei liaudies brigadai „Šiupinys“. Sukūrė charakterinių, daugiausia komedinių vaidmenų teatre, kino ir televizijos filmuose.
Kūryba
Vaidmenys teatre
Vaidmenys kine ir televizijoje
Klubo sąnarys
Klubo sąnarys - gilaus riešutinio sąnario rūšis (articulatio cotylica).
Sąnario duobė
Sąnario duobę sudaro gūžduobės, acetabulum, delčinis paviršius, facies lunata. Gūžduobės duobę, fossa acetabuli, užpildo riebalinė gūžduobės pagalvė, pulvinar acetabuli. Gūžduobę pagilina iš skaidulinės kremzlės sudaryta trikampio skerspjūvio gūžduobės lūpa, labrum acetabuli. Sąnario duobę apačioje uždaro per gūžduobės įlanką, incisura acetabuli, peršokantis skersinis gūžduobės raištis, ''lig. transversum acetabuli''. Gūžduobės lūpa apgaubia beveik visą šlaunikaulio galvą.
Sąnario kapsulė
Klubo sąnario kapsulė yra trumpas ir tvirtas vamzdis. Skaidulinė plėvė prasideda gūžduobės lūpos išorėje (išskyrus skersinį gūžduobės raištį - ten kapsulė prasideda nuo jo), apgaubia šlaunikaulio galvą ir kaklą ir baigiasi priekyje ant šlaunikaulio tarpgūbrinės linijos, linea intertrochanterica, o užpakalyje 1 cm nesiekia tarpgūbrinės skiauterės, crista intertrochanterica, todėl beveik visas šlaunikaulio kaklas atsiduria klubo sąnario ertmės viduje. Sąnario kapsulę sutvirtina stambūs raiščiai.
Gaktinis šlaunies raištis, lig. pubofemorale
Tęsiasi nuo viršutinės gaktikaulio šakos iki priekinio ir apatinio sąnario sąnario kapsulės prisitvirtinimo. Varžo kojos atitraukimą ir sukimą į išorę.
Sėdimasis šlaunies raištis, lig. ischiofemorale
Prasideda virš sėdimojo gumburo, tuber ischiadicum, ir gaubia sąnarį iš užpakalinės pusės bei viršaus. Jis varžo kojos pritraukimą ir sukimą į vidų.
Žiedinė juosta, zona orbicularis
Tai sąnario kapsulės sustorėjimas, tampriai apsupantis šlaunikaulio kaklą, collum femoris.
Šlaunikaulio galvos raištis, lig. capitis femoris
Raištis yra sąnario viduje, einantis nuo skersinio gūžduobės raiščio, ''lig. transversum acetabuli, ir gūžduobės pagalvės, pulvinar acetabuli, iki šlaunikaulio galvos duobutės, fovea capitis femoris''. Raištį apgaubia sąnario kapsulės tepalinė plėvė. Šio raiščio mechaninis vaidmuo menkas; tai embrioninio primityvaus sąnarinio disko liekana; juo neretai eina kraujagyslė, maitinanti nedidelę šlaunikaulio galvos dalį.
Klubo sąnario judesiai
Klubo sąnarys yra riešutinis daugiaašis, tačiau dėl sąnario sandaros judesių amplitudė mažesnė negu peties sąnaryje. Judesių amplitudę mažina ne tik gili sąnarinė duobė bei tvirti raiščiai, bet ir masyvūs klubų srities raumenys.
Sagitalinėje plokštumoje apie transversalinę ašį
Lenkimo ir tiesimo amplitudė padidėja šlaunį atitraukus.
Frontalinėje plokštumoje apie sagitalinę ašį
Šių judesių amplitudė didesnė koją kiek sulenkus per klubo sąnarį.
Horizontalinėje plokštumoje apie vertikalinę ašį
Derinant lenkimo ir tiesimo bei atitraukimo ir pritraukimo judesius, atliekamas kojos apvedimas, circumductio.
Sutrikimai
Naujagimiams palyginus dažnai diagnozuojamas įgimtas klubo sąnario išnirimas. Jis gydomas nešiojant įtvarą.
Senatvėje dėl osteoporozės pasitaiko šlaunikaulio kaklo lūžimai.
Dubovka (Joniškis)
Dubovka – buvęs kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Ežeikių.
Uonbulizmas
Uonbulizmas (, uonbulgio) – Korėjoje atsiradusi religija, kurią 1916 metais sukūrė Sotesanas (1891-1943). Ji tikėjimo objektu ir praktikavimo modeliu laiko darmakaja budą, apskritimą. Apskritimu Sotesanas išreiškė fundamentalią visatos tiesą, kuria po dvidešimties metų asketiško gyvenimo patyrė nušvitimą.
Uonbulizmas moko savo tikinčiuosius giliai įsisąmoninti visų visatos būtybių geradarybes ir dėkoti už jas. Tad esminis von budizmo žodis yra „geradarybė“. Juo yra susietos visos būtybės visatoje. Von budizmas tikros religijos tikėjimu ir realios moralės treniravimu siekia ugdyti žmogiškąją dvasią, kaip atsaką materijos vystymuisi.
Ispanijos futbolo varžybos 2000–2001 m.
Ispanijos futbolo varžybos 2000–2001 m.
Uonbulizmas
Pagrindinė von budizmo doktrina susideda iš keturių geradarybių ir keturių būtinybių, taip pat iš trijų studijų ir aštuonių nuostatų. Keturi didieji von budizmo principai yra teisingas nušvitimas ir  veiksmas, geradarybių suvokimas ir padėka, budos dharmos pritaikymas, pasiaukojamas tarnavimas visuomenei. Po nušvitimo Sotesanas perskaitė daugybę tradicinių religijų knygų, pripažino Šakjamunį švenčiausiu iš šventųjų ir apsisprendė sukurti naują religiją budos dharmos pagrindu. Von budizmas siekia budos dharmos šiuolaikiškumo, panaudojimo gyvenime ir populiarinimo. Dabar uonbulizmas turi tvirtą statusą Korėjos visuomenėje ir plinta pasaulyje.
Tripolis (Libanas)
Tripolis  – didžiausias miestas šiaurės Libane ir antras pagal dydį visoje šalyje. Esantis 85 km atstumu nuo šalies sostinės Beiruto, šis miestas yra Šiaurės Libano muchafazos ir Tripolio rajono sostinė. Tripolis ribojasi su Viduržemio jūra ir yra labiausiai į rytus nutolęs uostas Libane. Tripoliui priklauso keturios nedidelės salos, kurios yra vienintelės apgyvendintos salos visame Libane. Didžiausia iš jų – Palmių Sala, 1992 m. buvo įtraukta į UNESCO saugomų objektų sąrašą dėl unikalios medžių ekosistemos, žaliųjų jūros vėžlių ir egzotiškų paukščių.
Moldavijos futbolo varžybos 2009–2010 m.
Moldavijos futbolo varžybos 2009–2010 m.
Lukaičiai
Lukaičiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Šiluvos.
Notarinis aukcionas
Notarinis aukcionas vykdomas savanoriškai, o ne teismine tvarka (prievarta), pvz., po turto arešto.
Savininkai, kurie naudojasi jų notaras rasti pirkėją jų paveldėtojams yra dažnai sureguliavimo turto kursą.
Aukcionų vieta yra laikomi Notarų rūmai, ne prefektūra.
Apie notarinius aukcionus Notarų rūmai skelbia specialiame leidinyje (Journal d'annonces légales), tačiau tai nėra privaloma.
Markgrafas
Markgrafas (angl. ir ) – aristokrato, valdančio marką, titulas. Markgrafai aukštesni už grafus, bet žemesni už hercogus. Markizas yra markgrafo titulo variantas, būdingas Prancūzijai, Anglijai ir kitoms šalims.
Pavadinimas
Vokiškas titulas Markgraf kilęs iš Mark 'marka' + Graf 'grafas'. Čia marka vadinama pasienio sritis.
Markgrafo žmona (markgrafienė) vadinama, o.
Markgrafo valdoma teritorija vadinama marka ar markgrafija, o markgrafo pareigos, buvimas markgrafu – markgrafyste (, margravate).
Istorija
Daugelis markų buvo Karolingų valstybės, o vėliau – Šventosios Romos imperijos rytų pasienyje. Išimtys buvo Bretonų marka (pasienyje su Bretane) ir Ispanų marka (apimanti dabartinę Kataloniją), pasienyje su Pirėnų musulmonais.
Brandenburgo marka (Brandenburgo markgrafystė) tapo Prūsijos karalystės branduoliu. Rytų marka (XIX–XX a. šis pavadinimas į vokiečių kalbą dažnai verstas kaip Ostmark) tapo Austrija. Dar viena marka pietryčiuose tapo Štirija (dabar – Austrijos dalis, vokiškai vadinama Steiermark). Šios markos gynė pasienį su slavais ir vengrais.
Vėlyvaisiais viduramžiais markgrafystės tapo paveldimomos monarchijomis, savo lygiu atitinkančiomis hercogystes. Markgrafų teisės buvo menkesnės už hercogų. Tačiau 1356 m. Šventosios Romos imperatorius ir Bohemijos karalius Karolis IV išleido Auksinę Bulę, kuria pripažino Brandenburgo grafą Šventosios Romos imperijos rinkėju. Šie rinkėjai rinkdavo Šventosios Romos imperijos imperatorius, kadangi imperatorystė buvo ne paveldima, o renkama. Iki tol rinkėjai buvo tik hercogai, trys svarbiausieji arkivyskupai (Kelno, Mainco ir Tryro), Bohemijos karalius ir Reino Palatinato valdytojas (pfalcgrafas).
Tuo metu markgrafas tapo tiesiog aristokratų titulu, aukštesniu už grafus (tiek paprastus, tiek landgrafus, tiek reichsgrafus). Paskutiniais dešimtmečiais, kai Vokietija, Italija ir Austrija dar buvo monarchijos, jos markgrafijų neliko, nes visi markgrafai gavo aukštesnius titulus.
Iris (dainininkė)
Laura van den Bruel (geriau žinoma Iris slapyvardžiu; g. 1995 m. sausio 19 d.) – Belgijos dainininkė, Belgijos atstovė 2012 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse.
Dainininkė gimė mažame Belgijos kaime Morkhovene, šiaurės Belgijoje. Iris pradėjo dainuoti būdama penkiolikos metų.
2011 m. lapkričio 18 d. Belgijos transliuotojas VRT pasirinko Laurą atstovauti Belgijai metiniame Eurovizijos dainų konkurse, kuris vyko Baku, Azerbaidžane. Iris atliko dainą „Would You?“
Saldžialūpiai
Saldžialūpiai (Plectorhinchus) - ešerių kriuksių (Haemulidae) šeimos žuvų gentis.
Angstremas
thumbnail|right|[[Andersas Jonas Angstremas, kurio garbei pavadintas matavimo vienetas.]] Angstremas yra ilgio matavimo vienetas, lygus 10-10 metro, arba 0,1 nm, arba 100 pm.
Šaansi
thumb|Siano miesto siena thumb|Taibajaus kalnas Šaansi, Šensi  – provincija šiaurės vidurio Kinijoje. Plotas – 205,6 tūkst. km². Sostinė – Sianas.
Angstremas
Angstremas nepriklauso SI vienetų sistemai, jis žymimas Å. Angstremais dažniausiai matuojami atomų dydžio objektai, nes vienas angstremas parodo apytikslį atomo spindulį.
Šaansi
Administracinis suskirstymas
Šaansi sudaro devyni prefektūrų lygmens miestai ir Siano miestas.
Prefektūrų lygmens miestai yra:
Geografija
Šiaurėje, palei sieną su Vidine Mongolija, yra Mu us dykuma. Centrinėje provincijoje – Lioso plynaukštė. Vidurio pietuose iš rytų į vakarus eina Činlingo kalnai, nuo jų į pietus vyrauja subtropinis klimatas. Šiaurinėje provincijos dalyje žiemą šalta, vasarą labai karšta. Žiemos ir pavasariai sausi, pietuose kritulių daugiau. Vidutinė metinė temperatūra 9–16 °C. Sausį temperatūros svyruoja nuo −11 °C iki 3,5 °C, liepą – nuo 21 °C iki 28 °C.
Beveik visi gyventojai yra haniai, šiaurės vakaruose yra šiek tiek hui.
Kultūra
Šaansi provincijai būdinga specifinė operos rūšis: Činčiangas (Qinqiang 秦腔).
Lankytinos vietos:
Kryžkelė (laikraštis)
Kryžkelė – Lietuvos kalinių globos draugijos dvisavaitis leidinys, ėjęs nuo 1992 m. gruodžio iki 1995 m. Vilniuje.
Tiražas 1992–1995 m. – 3000 egz.
'''Vyr. redaktoriai:'''
Asirija (reikšmės)
Asirija gali reikšti:
Irenėjus
Irenėjus (gimė apie 135 ar 140 metus Smirnoje, dab. Turkijos mieste – m. apie 202 ar 203 metus) – katalikų bažnyčios šventasis.
Su krikščionybe susidūrė jaunystėje susipažinęs su vyskupu Polikarpu – apaštalo Jono mokiniu. Nežinoma, kada Irenėjus iš Mažosios Azijos išvyko į Galiją, tačiau tai turėjo sutapti su Liono krikščionių bendruomenės pradžia. 177 metais jis jau minimas tarp kitų šios bendruomenės kunigų. Tais pačiais Liono bendruomenė pasiuntė Irenėjų į Romą su laišku popiežiui Eleuterijui. Šios misijos dėka Irenėjui pavyko išvengti kankinystės, nes kaip tik tuo metu imperatoriaus Marko Aurelijaus įsakymu buvo nužudyta keturiasdešimt Liono krikščionių, tarp jų ir vyskupas Pofinas. Grįžęs, Irenėjus buvo išrinktas nauju vyskupu ir vadovavo Liono bendruomenei iki mirties, veikiausiai nukankintas, apie 202–203 metus.
Vadovaudamas Liono bažnyčiai, Irenėjus labiausiai išgarsėjo kaip krikščionių rašytojas, aiškiai dėstantis tikėjimo tiesas ir uoliai kovojantis su erezijomis. II a. buvo paplitusi vadinamoji gnozio doktrina, pasak kurios, Bažnyčios skelbiamas tikėjimas tėra tik paprastiems, neišprususiems žmonėms skirti simboliai, o už šių į tikėjimo tiesas įvilktų simbolių slypi žymiai sudėtingesnis turinys, prieinamas tik intelektualų – gnostikų – elitui. Ši krikščionybės srovė nebuvo vienalytė; joje buvo smulkesnių srovių ir pakraipų, skelbiančių tam tikriems visuomenės sluoksniams patrauklias idėjas. Pastarosioms srovėms bendras elementas buvo dualizmo idėja, neigianti vieną Dievą, sukūrusį žmogų ir pasaulį bei Išganytoją. blogio pasaulyje problemą gnostikai aiškino, jį priskirdami greta gerojo Dievo egzistuojančiai jo priešingybei, negatyviam pradui, kuris sukūrė materiją.
Irenėjus smerkė šias idėjas vadovaudamasis Biblijoje aptinkama pasaulio sukūrimo doktrina. Kovodamas su gnostikų dualizmu ir pesimizmu, Irenėjus tvirtino, jog ir Dievo sukurta materiali tikrovė yra tokia pat šventa kaip ir dvasiniai kūriniai. Tačiau greta kovos su gnosticizmu, Irenėjus mokė apie apaštališkąją tradiciją, pabrėžė Romos vyskupo svarbą.
Gintaras Baltrūnas
Gintaras Baltrūnas (1957 m. liepos 25 d. Vilniuje – 2011 m. kovo 24 d.) – Lietuvos chemikas, habilituotas daktaras, profesorius.
Biografija
1975 m. baigė Vilniaus 16-ąją vidurinę mokyklą, 1980 m. baigė Vilniaus universiteto Chemijos fakultetą. 1985 m. suteiktas chemijos daktaro laipsnis, nuo 2002 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras, profesorius. Stažuotės: 1995 m. ir 1996 m. Kylio universitetas, 1996 m., 1998 m., 2004 m., 2006 m. Mainco mikrotechnikos institutas (Vokietija).
1995–1998 m., 1999–2005 m. ir nuo 2006 m. Vilniaus universiteto Chemijos fakulteto Fizikinės chemijos katedros vedėjas. 2002–2006 m. Vilniaus universiteto Senato narys.
Tyrimų sritys – ligandų chemosorbcija, elektrocheminių reakcijų modeliavimas, jų mechanizmas ir kinetika, adsorbcija, paviršinė polimerizacija. Mokslo darbų sąraše – per 60 mokslinių darbų, iš jų 30 straipsnių recenzuojamuose žurnaluose, 3 patentai.
Pasąmoninė žinutė
Pasąmoninė žinutė – signalas arba žinutė, įmontuota į kitą medią ir sukurta taip, kad būtų nesuvokiama sąmoningu protu, bet paveiktų pasąmonę ir vėliau teigiamai arba neigiamai paveiktų mintis, elgesį, veiksmus, pažiūras, tikėjimus ir vertybių sistemą. Yra du pagrindiniai pasąmoninėmis vadinamų žinučių tipai: labai trumpi į vaizdo įrašus įmontuoti kadrai bei atbulai įrašytos garsinės žinutės, vadinamos backmasking. Nors daugelis tyrėjų mano, kad nėra mokslinio pagrindo tikėti atbulai įrašytų garsinių žinučių įtaka pasąmonei, kai kurių tyrimų rezultatai patvirtina vaizdinių pasąmonių žinučių idėją. Tiesa, yra abejojama jų efektyvumu.
Istorija
Pagrindiniai pasąmoninių žinučių principai buvo aprašyti dar 1897 m. Jeilio psichologijos laboratorijos direktoriaus E. W. Skripturo publikuotame darbe, bet idėją išpopuliarino rinkos tyrėjas Džeimsas Vikaras, kuris 1957 m. teigė, kad kino teatro ekrane filmų metu jis kas penkias sekundes parodydavo 1/3000 sekundės trunkančią žinutę, kurioje būdavo parašyta „Gerk Coca-Cola“ arba „Alkanas? Valgyk popkornus“. Vikaras tvirtino, kad tai padidino Coca-cola gėrimo pardavimą kino teatre 18,1 %, o popkornų pardavimą – 57,8 %. Šio eksperimento pagrindu jis įkūrė pasąmoninio reklamavimo įmonę. Bet vėliau kitas tyrėjas atliko identišką eksperimentą ir šį kartą popkornų ar Coca-Cola gėrimo pardavimai nepakito. 1962 m. Vikaras prisipažino, kad jis falsifikavo eksperimento rezultatus ir kad visa istorija tebuvo prekybos gudrybė. Bet prieš Vikarui prisipažįstant, jo tvirtinimus išreklamavo 1957 m. išleista Vanco Pakardo knyga Paslėpti įkalbinėtojai. Knyga sukėlė visuomenės nepasitenkinimą pasąmoniniu reklamavimu, todėl 1958 m. jis buvo uždraustas Jungtinėje Karalystėje, Australijoje ir JAV.
1958 m. Vikaras atliko dar vieną eksperimentą. Per vieną televizijos laidą šimtus kartų blykstelėjo žinutė „skambink dabar“. Skambučių skaičius nepadidėjo ir nei vienas žiūrovas nesugebėjo atspėti, kokia žinutė buvo rodoma.
1973 m. JAV ir Kanadoje stalo žaidimo Hūsker Dū? televizijos reklamoje blykstelėjo žinutė „įsigyk tai“. Tais pačiais metais Vilsonas Brajanas Kejus knygoje Pasąmoninis gundymas teigė, kad pasąmoninės žinutės yra plačiai naudojamos reklamose. Visuomenės susirūpinimas problema buvo gan didelis, todėl 1974 m. šį klausimą nagrinėjo Federalinė Komunikacijų Komisija. Po nagrinėjimų Federalinė Komunikacijų Komisija pareiškė, kad pasąmoninis reklamavimas „veikia prieš visuomenės interesus“ ir yra apgaulingas. Po Hūsker Dū? reklamų pasirodymo Kanadoje, pasąmoninės žinutės buvo uždraustos ir ten.
Plonka Košcelna
Plonka Košcelna  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Lapių valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurės vakarus nuo Lapių ir apie 26 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaime stovi vienintelis į rytus nuo Vyslos upės esantis paminklas karaliui Jonui Sobieskiui. Kaime yra Plonkos geležinkelio stotelė. Per kaimą teka Avisos upė.
Pasąmoninė žinutė
Istorija
1985 m. muzikos mokslų daktaras Džo Stuesis paliudijo Jungtinių Valstijų Senatui, kad:
Kartais dainose beveik negirdimas įrašas yra sumaišomas su kitais, garsesniais įrašais. Tokie garsai yra girdimi pasąmone, bet ne sąmoningu protu. Kartais žinutės yra girdimos, bet sąmonė jų nesupranta, nes jos yra įrašytos atbulai, kas yra vadinama backmasking. Ekspertai nesutaria dėl pasąmoninių žinučių efektyvumo. Šią sritį reikia geriau ištirti.
Stuesis savo liudijime taip pat teigė, kad kai kurie ekspertai mano, jog žmogui paklausius tokio įrašo, jo pasąmonė ilgai dirba bandydama iššifruoti atbulinę žinutę.
Vaizdinės žinutės
Johano Karemanso atliktame eksperimente pusei žmonių buvo rodomas ant ekrano labai greitai blykčiojantis ir dėl to sąmonei nematomas užrašas „Lipton Ice“ (gėrimo pavadinimas), o kitai grupei – blykčiojantis ekranas be jokio teksto. Pasąmoninė žinutė neturėjo jokio poveikio neištroškusiems žmonėms, bet paveikė ištroškusius – jie Lipton Ice norėjo gerti labiau nei kitus gėrimus. Karemansas padarė išvadą, kad pasąmoninės žinutės tikriausiai yra efektyvios tik tada, kai jos yra susijusios su žmogaus tikslu. Šiuo atveju, ištroškusių žmonių tikslas buvo atsigerti, todėl juos žinutės paveikė.
Panašus eksperimentas buvo atliktas dar 1959 m. Vienai grupei žmonių buvo parodytas 16 minučių filmas, kuriame mirksėjo žodis „jautiena“, o kitai grupei – tas pats filmas be jokios pasąmoninės žinutės. Gavus pasirinkimą iš penkių patiekalų, nei viena grupė neteikė didesnės pirmenybės jautienos sumuštiniams, bet grupė, kuriai buvo rodytas filmas su pasąmoninemis žinutėmis, apklausoje teigė esą labiau išalkę nei kontrolinė grupė. Jei žmonėms būtų mirkčiojamas visas sakinys, o ne keli žodžiai, nebūtų tikimasi jokio efekto, nes manoma, kad ilgos žinutės nespėtų įsisavinti ir pasąmonė.
2007 m., pažymint penkiasdešimtąsias Džeimso Vikaro originalaus eksperimento metines, jo bandymas buvo atkartotas. 1400 delegatų žiūrėjo trumpą filmo ištrauką, per kurią jiems buvo 6 sekundžių intervalais rodomos pasąmoninės žinutės. Po šio seanso, žiūrovams buvo duotas pasirinkimas tarp dviejų išgalvotų prekės ženklų „Delta“ ir „Theta“. 81 % delegatų pasirinko „Delta“, kurį ir reklamavo seanso metu rodytos pasąmoninės žinutės. noicon|thumb|[[Electric Light Orchestra dainos Fire on high pradžia klausant įprastu būdu.|100px]]noicon|100px|thumb|Ta pati dainos ištrauka klausant atgal. Tekstas: „The music is reversible, but time is not. Turn back! Turn back! Turn back! Turn back!“
Garsinės žinutės
Krikščionių fundamentalistų pamokslininkas Garis Grevaldas teigė, kad atbulinės žinutės muzikoje gali būti girdimos pasąmoningai ir, roko muzikos atveju, skatinti klausytoją vartoti narkotikus ir užsiiminėti seksu. Tiesa, daugelis mokslininkų į tokius tvirtinimus žiūri skeptiškai.
Po pasąmoninių žinučių panikos šeštame XX amžiaus dešimtmetyje įsikūrė daug įmonių, kurios siūlė kasetes su žmonėms padedančiomis pasąmoninėmis žinutėmis, kurios buvo skirtos klausytojo sveikatos pagerinimui ir panašioms reikmėms. Nepaisant to, nėra jokių įrodymų, kad tokie įrašai būtų efektyvūs. Viename tyrime 237 savanoriams buvo duotos trijų gamintojų kasetės, skirtos didinti pasitikėjimui savimi. Po mėnesio šių įrašų klausymo savanoriams buvo duotas testas. Tyrimas aiškiai parodė, kad pasąmoniniai garso įrašai skirti pasitikėjimui savimi padidinti po mėnesio naudojimo neturėjo su pasąmonių žinučių turiniu susijusio efekto.
Sampo grupė
Sampo grupė – finansinių paslaugų grupė, veikianti Skandinavijos bei Baltijos šalyse. Jos pagrindinis turtas yra draudimo grupė „If P&C Insurance“. Taip pat jai priklauso gyvybės draudimo bendrovė „Mandatum Life Insurance“. Anksčiau grupę sudarė „Sampo“ bankas, kuris 2006 m. buvo parduotas „Danske“ bankui. Šiuo metu „Sampo“ yra pagrindinė „Nordea“ banko akcininkė.
Draudimas
„If P&C Insurance“ yra pirmaujanti ne gyvybės draudimo bendrovė Skandinavijoje, turinti maždaug 3,6 milijono klientų. Ji teikia draudimo paslaugas Švedijos, Norvegijos, Suomijos, Danijos, Baltijos šalių ir Rusijos rinkose. Taip pat jai priklauso gyvybės draudimo bendrovė „Mandatum Life Insurance“.
Bankinkystė
Suomijos finansinių paslaugų grupė „Sampo Group“, prieš kurį laiką itin sėkmingai pardavusi „Sampo Bank“, dabar nuosekliai didina savo dalį banke „Nordea“. 2011 m. „Sampo“ valdė 21,4% banko akcinio kapitalo.
Alūkstos apskritis
Alūkstos apskritis  – tarpukaryje buvęs administracinis vienetas Latvijoje, Žiemgaloje. Plotas 2242,7 km². Apskrityje buvo 3 miestai ir 19 valsčių. Ji ribojosi su Jekabpilio apskritimi ir Daugpilio apskritimi, taip pat su Lenkija ir Lietuva. Stambesnės gyvenvietės: Alūksta, Gryva, Subatė, Aknysta ir Skrudaliena.
Bank DnB NORD
miniatiūra|DnB NORD logotipas Bank DnB NORD A/S – Baltijos jūros regione veikiantis norvegiško bei vokiško kapitalo bankas.
Steigėjai – Norvegijos bankas DnB NOR Bank ASA ir Vokietijos bankas NORD/LB.
PFK Qizilqum Zarafšon
„Kizilkumo“ futbolo klubas arba Qizilqum futbol klubi – Uzbekijos futbolo klubas iš Zarafšano. Namų rungtynes žaidžia Navojyje.
Plonka Kozlai
Plonka Kozlai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Lapių valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Dubravai (Lazdijai)
Dubravai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Noragėlių.
Uzbekijos politinė sistema
Įstatymų leidžiamoji valdžia
Įstatymų leidžiamoji valdžia yra dviejų rūmų parlamentas sudarytos iš aukštesniųjų rūmų Senato (100 narių) ir žemesniųjų - Įstatymų rūmų (150 narių). Abu rūmai renkami penkerių metų kadencijai.
Mauritanija
Mauritanija (arab. الموريتانية Mūrītānyā; ), oficialiai Mauritanijos Islamo Respublika (arab. الجمهورية الإسلامية الموريتانية al-Jumhūrīyah al-Islāmīyah al-Mūrītānīyah; ) – valstybė šiaurės vakarų Afrikoje. Ribojasi su Vakarų Sachara šiaurėje ir vakaruose, Alžyru šiaurės rytuose, Maliu rytuose ir pietuose, Senegalu pietuose, Atlanto vandenynu vakaruose.
Uzbekijos politinė sistema
Prezidentas
Skirtingai nuo Vakarų valstybių, kuriose prezidentas daugiau atstovauja šaliai užsienyje, Uzbekijoje prezidentas smarkiai lemia vidaus politiką. Nuo 2016 m. šalies prezidentas yra Šavkatas Mirzijajevas. Prezidentas renkamas visuotiniu balsavimu 7 metams. Iki 2002 m. konstitucijos pakeitimų prezidento kadencija trukdavo 5 metus.
Lukiškiai
Lukiškiai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Panemunėlio kaimo, prie kelio. Šiauriau kaimo teka Šetekšna.
Uzbekijos politinė sistema
Prezidentų sąrašas
• Islamas Karimovas (1991 m. - 2016 m.)
• Šavkatas Mirzijajevas (2016 m. -)
Mauritanija
Istorija
Manoma, kad pirmieji sėslūs krašto gyventojai buvo bafūrai (šiuolaikinių irmagenų protėviai), tačiau čia daugiausia klajojo klajokliai. Pietrytinės žemės buvo Ganos imperijos įtakoje, su ja siejami Tegdausto miesto griuvėsiai. 1076 m. į kraštą įsiveržė arabų Almoravidų kariai. Jie nugalėjo Ganos imperiją ir palaipsniui arabizavo vietinius, daugiausia berberų kilmės, gyventojus. Šis procesas truko ilgai – berberai traukėsi į pietus, tolyn išstumdami juodaodžius. Dar XVII a. vid. berberai sukilo į Čar Bubos karą, bet jį pralaimėjo, ir arabų Beni Hasano gentis galutinai įsigalėjo dabartinės Mauritanijos žemėse. Pietinėje dalyje susikūrė Trarzos emyratas. Europiečiai (portugalai, ispanai) Mauritanijos pakrantėse pradėjo lankytis nuo XV a. vid. (Nuadibu kyšulį pasiekė 1441 m.). Po kelerių metų portugalai įkūrė Argino fortą, kur vykdė vergų prekybą. Vėliau pakrantėse dominavo ispanai, juos pakeitė olandai, prancūzai, britai. Buvo prekiaujama ne tik vergais, bet ir auksu, gumiarabiku, dramblio kaulu.
1946 m. Mauritanijai suteiktas užjūrio teritorijos statusas, 1957 m. įkurta sostinė Nuakšotas (vieta parinkta tarp maurų ir juodaodžių žemių), 1958 m. suteiktas autonominės respublikos statusas. Dėl etninių skirtumų šalies ateitis buvo miglota – maurai siekė jungtis prie Maroko, juodaodžiai – prie Malio ar Senegalo. Marokas priešinosi Mauritanijos valstybės įkūrimui. Visgi, Prancūzijoje išsilavinusio Moktaro Uldo Dados dėka sudaryta Mauritanijos persigrupavimo partija, kuri siekė nepriklausomos Mauritanijos valstybės.