cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juozapas Kairys
Biografija
J. Kairys pasižymi ir kaip kompozitorius. Sukūrė dainų chorams ir solistams, instrumentinių pjesių ir stambių vokalinių bei instrumentinių kūrinių, giesmių. Tai dainos chorams „Žinia“, „Serenada“, „Galbūt ne meilė“, „Troškimai“, „Saulėlydžio sonetas“ ir kt.; giesmės „Viešpaties malda“, „Apšlakstyk mane“ ir „Amžinąjį atilsį“; Mišios a – moll, kantata „Stovi Motina skausminga“, „Requiem“, sonata akordeonui C-dur, pjesės dviem akordeonams, liaudies instrumentams ir pučiamųjų orkestrui. Parašė straipsnių apie muziką ir jos atlikėjus. 1998 išleistas jo kūrinių rinkinys chorams „Troškimai".
J. Kairys apdovanotas Socialinio aprūpinimo žymūno (1969), Kultūros žymūno (1974) ženklais, 1985 jam suteiktas nusipelniusio kultūros – švietimo darbuotojo garbės vardas, 1996 apdovanotas Gedimino I laipsnio medaliu.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Šuolis į aukštį
Istorija
Pirmosios šuolio į aukštį varžybos įvyko XIX a. Škotijoje. Jose sportininkai naudojo žirklių techniką. XX a. šuolio technikos pradėjo kisti. Pirmasis atsisakęs žirklių tipo šuolio buvo JAV-Airijos lengvaatletis M.F. Sweeney ir pasiekė 1,97 m pasaulio rekordą.
1896 m. olimpinėse žaidynėse visus medalius pelnė JAV atstovai. Pirmuoju olimpiniu čempionu tapo Ellery Clark. 1928 m. apdovanota pirmoji olimpinė čempionė. Ją tapo Ethel Catherwood iš Kanados, kuri taip pat pasiekė ir pasaulio rekordą. Pirmajame 1983 m. pasaulio čempionate aukso medalius abiejų lyčių rungtynėse nuskynė Tarybų Sąjungos atstovai: Genadijus Avdenjenko ir Tamara Bykova.
Varžybų eiga
Šuolio į aukštį taisyklės yra analogiškos šuolio su kartimi taisyklėms. Sportininkai privalo pasiekti kuo didesnį aukštį, šokdami virš konstrukcijos su kartele. Pašokus žemiau kartelės arba šuolio metu numetus ją – rezultatas neįskaitomas. Olimpiadoje ir pasaulio čempionate vykdomi pusfinaliai. Jų metu sportininkas, norėdamas patekti į finalą turi įvykdyti numatytą normatyvą. Jeigu įvykdžiusių normatyvą yra per mažai (dažniausiai reglamentas reikalauja 12 sportininkų), tuomet likusias vietas užpildo geriausius rezultatus parodę sportininkai. Lietuvos čempionate ir kituose smulkesniose varžybose pusfinalių nebūna. Šuolininkai neprivalo vykdyti kiekvieno šuolio, kokiame aukštyje šoks, sportininkai gali pasirinkti patys. Tris kartus iš eilės neįveikęs aukščio – sportininkas pasitraukia iš tolesnių varžybų. Sportininko klaidos skaičiuojamos iš eilės, neatsižvelgiant į aukštį. Pavyzdžiui: jeigu sportininkas du sykius neįveikė 1,95 m aukščio ir pasirinko 1,97 m aukštį, jis vis tiek turi tik vieną bandymą. Sportininkai įveikę tą patį aukštį skirstomi pagal klaidų kiekį, pavyzdžiui:
Lietuvos šuolininkai į aukštį
Šioje rungtyje nacionaliniai rekordai priklauso Rolandui Verkiui (2,34 m) ir Airinei Palšytei (2,01 m). Šalies šuolininkai į aukštį stambiausiose tarptautinėse varžybose pasirodė dar Tarybų Sąjungos laikais. Olimpinėse žaidynėse dalyvavęs pirmasis Lietuvos šuolininkas į aukštį buvo Kęstutis Šapka. Įveikęs 2,15 m aukštį jis pasidalijo 12-13 vietas. Kitas lengvaatlečių pasirodymas Olimpiadoje buvo jau po valstybingumo atkūrimo. 2012 m. Europos lengvosios atletikos čempionate Lietuvos šuolininkas į aukštį Raivydas Stanys pelnė sidabro medalį (2,31 m). 1992 m. vasaros olimpinėse žaidynėse pirmąja nepriklausomos šalies atstove tapo Nelė Savickytė (vėliau Žilinskienė). Ji šaliai atstovavo net tris kartus. 1993 m. Universiadoje Žilinskienė pelnė sidabro medalį. Dar viena olimpietė buvo Karina Vnukova. Ji 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse liko 23 vietoje. Pasaulio čempionate daugkartinė ir vienintelė dalyvė buvo Nelė Žilinskienė. Ji taip pat parvežė ir Europos čempionato bronzą. Nuo 2010 m. puikius rezultatus demonstruoja ir šaliai tarptautinio lygio varžybose atstovauja Airinė Palšytė. Ji ne tik pakartojo Nelei Žilinskienei priklausantį rekordą, bet ir 2017 m. sausio mėnesį jį pagerino 2 centimentrais.
Vatėnai
Vatėnai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje.
Bokštai (Panevėžys)
Bokštai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 13 km nuo Krekenavos.
Libanas (Kolumbija)
Libanas (isp. Líbano) – miestas Kolumbijoje, Tolimos departamente, 120 km nuo Ibagės, netoli Ruiso ugnikalnio, 1565 m aukštyje. 39,2 tūkst. gyventojų (1993 m.).
Verčiamasi žemdirbyste, gyvulininkyste, kasyba.
Ežerėliabalė
Ežerėliabalė arba Ežerėbalė – ežeras pietų Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 5 km į rytus nuo Lazdijų. Ežerėlis beveik apvalus, jo skersmuo ~ 0,08 km. Altitudė 140,5 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę medžiais ir krūmais. Aplinkui plyti pievos. Pietuose išteka upeliukas link Nemajūnės intako Maneliškės upelio (Kirsnos baseinas). Šalia įsikūrę Kirtiliškės ir Nemajūnų kaimai.
Gaudvaišai
Gaudvaišai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Kaltinėnų, dešiniajame Bižo krante, šiauriau Laukės upelio, prie.
Vingio parko tiltas
miniatiūra
Vingio parko tiltas – vantinis plieninis pėsčiųjų tiltas per Nerį Vilniuje. Ilgis 230,3 m, plotis 6,8 m, aukštis 15 m.
Istorija
1930 m. pastatytas Vilniaus siaurojo geležinkelio tiltas iš Zakreto (Užvingio) į Žvėryną. Tiltas buvo 8 atramų, apie 150 m ilgio ir 7 m pločio, jo atramos buvo apsaugotos ledlaužiais. 1958 m. šis tiltas buvo labai stipriai apgadintas pavasarinio potvynio ir po kelerių metų nugriautas.
Maždaug 600 m atstumu prieš srovę nuo buvusio tilto vasaros sezono metu būdavo nutiesiamas pontoninis tiltas, panašus į buvusį tiltą šalia Sporto rūmų.
Dabartinis tiltas buvo pastatytas 1985 m. pontoninio tilto vietoje. Projektą parengė tuomečio Leningrado projektavimo institutas „Lengiprotransmost“. Rangovas – Rygos tiltų statybos būrys Nr. 24.
Anapa
Anapa  – miestas Rusijoje, Krasnodaro krašte, Juodosios jūros pakrantėje, 170 km į vakarus nuo Krasnodaro, prie Anapkos protakos ir aplinkinių šlapynių. Rajono centras. Į miestą ateina Rostovo-Batumio plento atšaka.
Tekstilės, maisto pramonė. Svarbus kurortas. Veikia sanatorijos, stovyklos. Taikomas gydimas purvo terapija, rudenį praktikuojama ampeloterapija – gydymas vynuogėmis. Gydoma kvėpavimo organų netuberkuliozinės, nervų sistemos ligos, mažakraujystė.
Yra Gorgipijos archeologinis muziejus (senovinio miesto liekanos), turkų tvirtovės vartai, Šv. Onfurijaus cerkvė, švyturys. Greta miesto įkurtas Didžiojo Urtišo draustinis, kuriame saugomas reliktinis kadagių-pistacijų miškas.
Istorija
Senovėje dabartinio miesto vietoje buvo sindų miestas Sindika. Tapęs Bosporo karalystės dalimi (IV a. pr. m. e. – III a.) pavadintas Gorgipija (🇬🇷). XIV a. miestas tapo Genujos kolonija Mapa. 1475 m. miestą užėmė Osmanų imperija, įkūrė tvirtovę. XVIII a. pab. rusams pasiekus gyvenvietę ji vadinta Anapa (adygų k. – „stalo kraštas“). Rusų-turkų karo metu miestas ėjo iš rankų į rankas, kol 1829 m. Adrianopolio taika priskirtas Rusijai. 1846 m. suteiktas miesto teisės, 1866 m. tapo kurortu.
Latvijos tarptautiniai santykiai
Šių laikų Latvijos Respublika save laiko 1918-1940 m. egzistavusios respublikos tęsėja. Po pilno nepriklausomybės atkūrimo 1991 m. rugpjūčio 21 d. tų pačių metų rugsėjo 17 d. Latvija tapo Jungtinių Tautų nare ir yra įvairių JT organizacijų, tokių kaip Europos Tarybos, CERCO, Tarptautinės jūrų tyrinėjimo tarybos, Tarptautinės Civilinės Aviacijos Organizacijos, Tarptautinės atominės energijos agentūros, UNESCO, UNICEF, Tarptautinio Baudžiamojo Teismo, Pasaulio Banko, Tarptautinio valiutos fondo ir Europos rekonstrukcijos ir plėtros banko signatarė.
Latvija taip pat Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos bei Šiaurės Atlanto Bendradarbiavimo Tarybos. 2003 m. rugsėjo 20 d. vykusiame referendume latviai balsavo už įstojimą į Europos Sąjungą. Formaliai šalis pilnateise ES nare, kaip ir Lietuva bei Estija, tapo 2004 m. gegužės 1 d. Latvija į NATO įstojo 2004 m. kovo 29 d. Šalis siekia tolimesnio bendradarbiavimo ir integracijos NATO, ES ir kitose vakarietiškose organizacijose, taip pat aktyvesnio dalyvavimo JT taikos palaikymo misijose.
Rusija išreiškia susirūpinimą tuo, kaip Latvijos kalbos ir natūralizacijos įstatymai veikia Latvijos rusiakalbius, kurie 2000 m. šalyje sudarė 32,3 % visų gyventojų. Tuo tarpu Latvija susirūpinusi dėl Rusijos etninių latvių gerovės. Paskutinio Rusijos surašymo duomenys parodė, kad latvių Rusijoje gyvena 40 000, nors neatmetama galimybė, kad jų čia gali gyventi iki 60 000.
Diplomatinės atstovybės
Latvija turi ambasadas Argentinoje, Austrijoje, Baltarusijoje, Belgijoje, Kanadoje, Kinijos Liaudies Respublikoje, Čekijoje, Danijoje, Estijoje, Suomijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje, Graikijoje, Izraelyje, Italijoje, Lietuvoje, Nyderlanduose, Nikaragvoje, Norvegijoje, Lenkijoje, Portugalijoje, Rusijoje, Pietų Afrikos Respublikoje, Švedijoje, Ukrainoje, Jungtinėje Karalystėje, Jungtinėse Valstijose ir Uzbekistane.
Anglijos futbolo varžybos 1931–1932 m.
Anglijos futbolo varžybos 1931–1932 m.
Damaro universitetas
thumb thumb Damaro universitetas – modernus viešasis universitetas Damare, Jemene. Tai didžiausias universitetas šalyje. Įkurtas 1996 m. birželio 17 d.
Joseph Priestley
Džozefas Pristlis (Joseph Priestley, 1733 m. kovo 13 d. – 1804 m. vasario 6 d.) – anglų chemikas ir filosofas, vienas iš dujų cheminių tyrimų pradininkų. Išskyrė vandenilio chloridą ir azoto(II) oksidą, amoniaką. Dėl politinių įsitikinimų 1794 m. buvo priverstas emigruoti į JAV.
Paragvajaus transportas
Paragvajaus Respublikos transportas.
1473 m.
1473 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Nedatuota
Zombis
Zombis – mitologijos ar fantastikos kūrinių būtybė prisikėlęs negyvėlis (nemirėlis). Pavadinimas kilęs iš JAV pietų, kur vergai užsiimdavo vudu.
Haičio zombiai
Zombių pasaulio centru laikomas Haitis – sala Vest Indijoje. Čiabuviai valstiečiai tiki, kad piktieji burtininkai bokorai gali atgaivinti mirusius artimuosius ir grąžinti juos į gyvenimą, tačiau atgaivinti jie būna tarsi nemąstančios marionetės. Kalbama, kad tokius nelaiminguosius bokorai išnaudoja kaip savo vergus. Karibų jūros baseino gyventojai iš tikrųjų tiki, kad zombiai egzistuoja ir kad juos galima sutikti vaikštančius gatvėmis. Kai kurie teigia pažįstantys savo šeimos narių ar draugų, kurie esą buvo paversti zombiais. Norėdami apsidrausti daugelis neturtingų valstiečių ant savo artimųjų kapų uždeda sunkias akmens plokštes, kad bokorai negalėtų pagrobti jų kūnų.
1937 m. Zora Neale Hurston, tyrinėdama Haičio folklorą, užrašė istoriją apie kaimelyje pastebėta moterį. Viena vietinių šeima teigė, kad moteris yra jų giminaitė, kuri mirė ir buvo palaidota 1907 metais.
Po kelių dešimtmečių etnobotanikas Wade Davis išleido dvi knygas, kuriose buvo pristatytas jo požiūris apie tai, kaip žmonės galėtų būti paverčiami zombiais. Jo nuomone, gyvas žmogus gali būti paverstas zombiu, jei į jo kraujotakos sistemą patenka (dažniausiai per žaizdas) specialios sudėties milteliai. Miltelius galėtų sudaryti tetrodotoksinas, randamas tam tikros rūšies žuvyse, ir narkotinės medžiagos, randamos durnaropėse. Tetrodotoksinas sukelia raumenų paralyžių, papildomos medžiagos, įeinančios į miltelių sudėtį, galėtų sulėtinti metabolizmą ir širdies ritmą. Tokios būsenos žmogų nenaudojant specialios medicininės įrangos būtų sunku atskirti nuo mirusio. Žmogų palaidojus bokoras galėtų jį iškasti ir atgaivinti. Dėl smegenų pažeidimų, atsiradusių esant deguonies trūkumui, ir narkotinių medžiagų, duodamų prikeltam žmogui, šis neatgautų sveiko proto ir bokoras galėtų jį valdyti.
Knygose aprašytas „zombifikavimo“ procesas yra kritikuojamas dėl daugelio netikslumų (pvz., aprašant tetrodotoksino poveikį) ir eksperimentinių duomenų trūkumo. Zombių atsiradimą paaiškinti yra iškelta ir kitų hipotezių, pvz., zombiais galėjo būti laikomi įvairių psichinių ligų turintys žmonės.
Soledadas
Soledadas  – miestas šiaurės Kolumbijoje, Atlantiko departamente, į pietryčius nuo Barankiljos (jos aglomeracijoje), prie Magdalenos žemupio. Miesto ribose yra Barankilją aptarnaujantis Ernesto Kortisoso tarptautinis oro uostas. Vystoma maisto pramonė. Soledado apylinkėse auginami kukurūzai, sorgai, manijokai, bananai, medvilnė, veisiami galvijai, kiaulės. Veikia aeronautikos muziejus, namas-muziejus, kur buvo apsistojęs Simonas Bolivaras. Yra saugoma Šv. Antano Paduviečio bažnyčia. Soledade vyksta kasmetinis karnavalas.
Istorija
1598 m. dabartinio miesto vietoje, ispanai, vadovaujami Antonijo Moreno Estupinjano, įkūrė kiaulidę. 1640 m. Melčioras Karas įsteigė Porkera de San Antonijo („Šv. Antano kiaulidės“) gyvenvietę. 1813 m. buvo suteiktas miesto statusas ir Soledado vardas (pagal Šv. Mergelę Mariją Vienišųjų Globėją).
XX a. pab. – XXI a. tai vienas sparčiausiai augančių Kolumbijos miestų.
1841 m.
1841 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Marijonas Babenskas
Marijonas Babenskas (1910 m. birželio 17 d. Viena – 1997 m. liepos 11 d. Vilnius) – Lietuvos veterinarijos gydytojas helmintologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1938 m. baigė Brno aukštąją veterinarijos mokyklą. 1952 m. apgynė kandidatinę disertaciją „Žarnų tinkamumo dešrų gamybai serologinis nustatymas“, 1966 m. veterinarijos mokslų kandidatas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
1943–1945 m. Raudonosios armijos 16-osios lietuviškosios divizijos pulko vyriausiasis veterinarijos gydytojas. 1947–1951 m. žemės ūkio ministro pavaduotojas, 1952–1956 m. Gyvulininkystės ir veterinarijos instituto direktoriaus pavaduotojas. 1956–1960 m. Biologijos instituto Parazitologijos laboratorijos vadovas. 1960–1967 m. Veterinarijos instituto direktorius; 1967 m. profesorius. 1970–1990 m. Zoologijos ir parazitologijos instituto Helmintologijos laboratorijos vadovas. 7 išradimų iš vabzdžių imuniteto ir naujų biologijos kovos su vabzdžiais, žemės ūkio kenkėjais, metodų autorius.
Viljahermosa (Kolumbija)
Viljaermosa – miestas Kolumbijoje, Tolimos departamente. 12,6 tūkst. gyventojų (1993 m.).
Svarbus kavos auginimo centras.
Žirmūnų tiltas
Žirmūnų tiltas – gelžbetoninis automobilių ir pėsčiųjų tiltas per Nerį Vilniuje, jungiantis Žirmūnus ir Antakalnį.
Airijos futbolo varžybos 1963–1964 m.
Airijos futbolo varžybos 1963–1964 m.
Žirmūnų tiltas
Tai – pirmasis TSRS rėminis-konsolinis tiltas baigtas statyti 1966 m. pagal 1964 m. Leningrado projektavimo instituto „Lenpromtransnprojekt“ projektą. Rangovas – Vilniaus antroji tiltų statybos valdyba.
Tilto ilgis 210,4 m., plotis 20,8 m., aukštis 18 m. Tiltas – trijų dalių, centrinės dalies ilgis – 100 metrų. Tiltu automobiliai gali važiuoti šešiomis eilėmis, įrengti du šaligatviai. Tiltas ypatingas tuo, kad upė toje vietoje daro stiprų lanką ir dešinysis krantas yra aštuoniais metrais aukštesnis, todėl suprojektuota nesimetriška konstrukcija.
Tilto projektuotojams, kuriems vadovavo Solomonas Geršanokas, ir statybininkams 1971 m. paskirta TSRS Ministrų Tarybos premija.
2010 m. po tiltu pakabinta skulptūra „Karališkasis obuolys“ (aut. K. Vildžiūnas).
Bokštas (Širvintos)
Bokštas – viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Zibalų.
Rima Giržadienė
Rima Giržadienė (g. 1955 m. rugpjūčio 8 d. Jelgavoje, Latvija) – Lietuvos bibliotekininkė, kraštotyrininkė.
Biografija
Inicijavo parodų rengimą iš asmeninių archyvų, iš jų svarbesnės: knygų, išleistų iki 1941 metų (1990, 1997 m.), kaimų istorijų (1994 m.) šeimų istorijų ir genealoginių medžių (1992 m., 1999 m.), miesto mokyklų laikraščių ir sienlaikraščių (1995 m.), laiškų (1999 m.), iš Šiaulių įmonių „Gubernija“, „Rūta“ archyvų, (2001 m., 2004 m.), iš šiauliečių tautodailininko A.Turausko, rezistento M.Jurevičiaus, provizorių A. Rulinskienės, V. Kavaliauskienės, menotyrininko V. Rimkaus, kraštotyrininkų D. Balčiūno, E. Adomavičienės, monsinjoro A.Bitvinsko, fiziko V. Zurbos ir kitų asmeninių archyvų.
Evelina Sašenko
Evelina Sašenko-Statulevičienė (g. 1987 m. liepos 26 d. Rūdiškėse, Trakų rajonas) – Lietuvos dainininkė, kurianti konceptualias džiazo, tango, chanson, kino, miuziklų ir kitokio pobūdžio muzikos programas. 2011 m. Eurovizijos dainų konkurso Lietuvos atstovė.
Biografija
Evelinos Sašenko kūdikiškas pasaulio pasveikinimas visiškai natūraliai ir nejučia peraugo į dainą. Būsimos solistės mama – matematikė – palaikė savo dukterų muzikinį polėkį, tėvas muzikavo pats, ir drauge su juo bei seserimis Aneta ir Monika Evelina įsitraukė į šeimos muzikavimo papročius. Šešerių ji dainavo jau solo, o duris į profesionalų muzikos pažinimą atvėrė Rūdiškių muzikos mokykla, kur Evelina mokėsi smuiko ir fortepijono. Bakalauro ir magistro studijas ji rinkosi Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje, kurią baigė 2011 m.
Nuo mažų dienų solistė dalyvavo daugybėje vokalinių konkursų, iš kurių grįždavo laureate.
Ypatinga vieta Evelinos kūrybiniame gyvenime skirta Edith Piaf dainoms: tai buvo ir viena pirmųjų muzikinių meilių, vienas pagrindinių svertų, besiformuojant jaunos dainininkės skoniui, didžioji interpretacijos meno mokykla ir itin mylimas repertuaras, prie kurio ji nuolat sugrįžta kaip prie kertinio akmens.
2009 m. solistė sudalyvavo populiariame operų ir operečių arijų TV projekte „Triumfo arka“. Tais pačiais metais sudalyvauta tarptautiniame festivalyje „Kopenhagos kultūros naktis“ bei pradėtas bendradarbiavimas su Lietuvos valstybiniu simfoniniu orkestru, tapęs tęstiniu: 2009 m. Evelina dalyvavo L. Bernsteino muzikos programoje „Mass“, 2010 m. – koncerte „Can You Feel the Love Tonight“, 2013 m. – „All That Jazz“, 2014 m. – „Meilės dainos“, 2016 m. – „Gražiausia filmų muzika“ bei „Miuziklų vakaras“, 2018 m. – Šv. Valentino dienos koncertinės programos solistė.
2010 m. dalyvavo nacionalinėje atrankoje į Eurovizijos dainų konkursą, kurioje su daina „For This I’ll Pray“ užėmė 3-ią vietą.
2011 m. vasario 24 d. laimėjo nacionalinę Eurovizijos dainų konkurso atranką su daina „C’est Ma Vie“ ir gavo piniginį LATGA-A įsteigtą prizą – 25 tūkst. litų. Komisija jai skyrė 168 balsus, Linui Adomaičiui – 134, Rūtai Ščiogolevaitei – 118. Gegužės 10 d. dainavo I Eurovizijos pusfinalyje ir pateko į finalą. Gegužės 14 d. Eurovizijos finale iš 25-ių pretendentų užėmė 19-ą vietą. [2]
2011 m. sausio-balandžio mėn. kartu su aktoriumi Jokūbu Bareikiu dalyvavo LNK muzikiniame šou „Žvaigždžių duetai 5“, bet dėl dalyvavimo Eurovizijoje pasitraukė. 2012 m. dar sykį dalyvavo šiame projekte kartu su verslininku Edmundu Štenger-Mundžiu ir laimėjo 3-ą vietą bei bronzinį mikrofoną.
2013-ieji taip pat buvo paženklinti dalyvavimo TV projekte, šį kartą tai buvo LRT konkursas „Auksinis balsas“.
2013 m. pasirodė albumas „Meilės istorija pagal Edith Piaf“ – tikra Evelinos vizitinė kortelė, nedidelė dalis jos mylimiausio, lemtingo jos gyvenimo dainyno.
Tačiau Edith Piaf palikimas išlieka sąlyginai nedidele kertele didžiuliame dainininkės interesų lauke. 2016 m. ji atliko partiją Alfredo Šnitkės „Fausto kantatoje“ Nacionalinėje filharmonijoje. Tais pačiais metais atliko Kastyčio motinos vaidmenį Roko Radzevičiaus ir Rimvydo Stankevičiaus roko operoje „Jūratė ir Kastytis“. Kitu nauju iššūkiu tapo jaunosios vaidmuo Algirdo Martinaičio kūrinio “Sakmė apie gyvenimą” premjeroje, vėliau paruoštos dvi teminės programos su Šv. Kristoforo kameriniu orkestru: Benjamino Gorbulskio dainų programa (drauge su operos bosu Liudu Mikalausku) ir „Dainuok man tango“.
2018 m. gegužės 26 d. Trakų Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bazilikoje susituokė su Giedriu Statulevičiu.
Merw FK
Istorija
Klubas įkurtas 1991 m.
Liudvikas Grincevičius
thumb|Raseinių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia Liudvikas Grincevičius (Hryncevičius, Hrincevičius,, 1717 m. – 1783 m. spalio 10 d. Vilnius) – OP, Lietuvos Didžiosios kunigaikštijos architektas, vienuolis.
Biografija
Dominikonas. Mokėsi Italijoje. Nuo 1750 m. dirbo Lietuvos Didžiojoje kunigaikštijoje. 1780-1782 m. dominikonų vienuolyno Raseiniuose prioras. Suprojektavo ir pastatė 1756 m. augustinų vienuolyno bažnyčią Zabialuose prie Babruisko, 1760 m. vadovavo dominikonų vienuolyno ir Šv. Dvasios bažnyčios Vilniuje atstatymui, bažnyčios Virbalyje statybai (1944 m. sugriauta), 1763 m. rekonstravo Švč. Trejybės bažnyčią Drujoje, Raseiniuose – Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčią, pailgino, pastatė vėlyvojo baroko formų pagrindinį fasadą, 1783 m. suprojektavo dominikonų vienuolyno namą. Kūrybiškai derino žymių baroko centrų architektūros tradicijas su vietinės architektūros bruožais.
ABC šalys
thumb|180px|Argentina, Brazilija ir Čilė
ABC šalys, ABC jėgos – nuo XX a. pr. vartojamas trijų Pietų Amerikos didžiųjų valstybių – Argentinos, Brazilijos, Čilės – pavadinimas. ABC buvo laikomos atsvara JAV viešpatavimui.
Tarp šių šalių 1915 m. gegužės 15 d. pasirašytas Konsultacijos, neagresijos ir arbitracijos paktas.
Avro
Avro buvo britų lėktuvų gamintojas. Kompanija įkurta 1910 m. sausio 1 d. Mančesteryje. Šios žymios britų kompanijos lėktuvai paliko ryškų pėdsaką XX a. karo aviacijoje, pradedant I pasaulinio karo treniruočių lėktuvu Avro 504, vienu žymiausių II pasaulinio karo bombonešių Avro Lancaster bei baigiant šaltojo karo eros Didžiosios Britanijos atominės bombos programos simboliu – Avro Vulcan bombonešiu.
Istorija
thumb|right|205px|Pirmasis lėktuvas „Roe I Triplane“ thumb|right|205px|Avro 504, 1920 m. thumb|right|205px|Avro Anson skrydžio metu thumb|right|205px|Lancaster bombarduoja Prancūziją II pasaulinio karo metu thumb|right|205px|Avro VX770 ir VX777 Vulcan prototipai lydimi keturių Avro 707 1953 m. thumb|right|205px|Avro Vulcan 1984 m.
Įkūrimas ir Pirmasis pasaulinis karas
1910 m. sausio 1 d. Mančesteryje buvo įkurta „A. V. Roe and Company“ lėktuvų gamintojų įmonė. Ją įkūrė broliai Alliott ir Humphrey Verdon Roe. Humphrey joje užsiėmė organizaciniais bei finansiniais klausimais, viską finansuodamas iš seno šeimos verslo, juostų audimo. Tuo tarpu Alliott buvo lėktuvų konstruktorius. Vienas pirmųjų jo darbų buvo triplanas Roe I Triplane, pavadintas „The Bullseye“. Jis sukonstruotas dar 1908 metais. Būtent todėl broliai nusprendė įkurti nuosavą lėktuvų kompaniją.
1912 m. buvo sukurtas biplanas Avro E, vėliau perkrikštytas Avro 500 pavadinimu. Modelis susilaukė sėkmės, buvo įtrauktas į naujai kuriamų Karališkųjų oro pajėgų korpusą (Royal Flying Corps). Pagaminta 18 vienetų šio modelio lėktuvų.
Tarpukario laikotarpis
Kaip ir galima tikėtis, po didžiojo lėktuvų užsakymo bumo didžiojo karo metu, pelnas smarkiai krito vos pasibaigus karui. Dar 1917 m. iš kompanijos į Karališkąjį oro pajėgų korpusą pasitraukė Humphrey Verdon Roe, tad įmonė susidūrė su lėšų stygiumi. 1920 m. rugpjūčio mėnesį 68,5 % kompanijos akcijų buvo parduotos vietiniam automobilių gamintojui Crossley Motors.
1924 m. Avro apleido Alexandra Park aerodromą, kuriame nuo 1918 m. atlikdavo bandomuosius skrydžius. Visa įmonė persikėlė į Češyro grafystėje įsikūrusį, tuomet smarkiai besiplėtusį miestelį Vudfordą (Woodford) bei netoli jo įsikūrusį to paties pavadinimo aerodromą.
Ondatra
Išvaizda panaši į bebrą, tik mažesnė. Kūnas kresnas, 25-40 cm ilgio, kaklas trumpas ir storas. Svoris 0,8-1,2 kg, maksimali masė iki 1,5 kg, bet tokios stambios ondatros sudaro tik apie 0,1 % populiacijos.
Avro
Tarpukario laikotarpis
1935 m. Crossley Motors pardavė Avro kitiems investuotojams, Amstrong Siddley Holdings Ltd. Avro įkūrėjas A. V. Roe atsistatydino iš kompanijos ir patraukė į naują įmonę Saunders-Roe (SARO). Tuo tarpu Avro tapo padaliniu kitos kompanijos, Hawker Siddley.
Ondatra
Kailiukas rudas. Plaukų danga keičiasi nuo pavasario iki žiemos. Uodega ties pagrindu apvali, o toliau vertikaliai suplota ir lacentiškai smailėjanti, jos ilgis 20-25 cm. Uodega padengta smulkiais žvynais ir apaugusi retais šereliais. Ausys vos matyti iš kailio. Ondatra, kaip ir bebras, uždaro burnos ertmę suglausdama lūpas už kandžių, kad, kai graužia po vandeniu, į gerklę nepatektų vandens. Ant viršutinės lūpos auga vibrisės.
Avro
Antrojo pasaulinio karo metais
Dar prieš prasidedant karui, kompanija atsigavo, jos sukurtas keleivinis-krovininis lėktuvas Avro Anson išpopuliarėjo ir buvo pradėtas naudoti žvalgybai, karo metu pakrančių gynybai nuo vokiečių povandeninių laivų, taip pat surasti jūroje žmones.
Karo metu britams prisireikė tolimųjų bombonešių, galinčių pasiekti net Vokietiją. Kompanija nepraleido progos ir ėmė siūlyti įvairius variantus, pirmasis Avro Manchester nebuvo sėkmingas, tačiau vėliau sekę Avro Lancaster bei Avro Lincoln tapo karo simboliais. Per karą buvo pagaminta daugiau kaip 8 tūkst. šių bombonešių, vien Lancaster virš 7000 vienetų. O jų gamykla, talpinusi 17 500 darbuotojų, tapo didžiausiu pastatu tuometėje Europoje.
Ondatra
Priekinės galūnės mažos, jų I pirštas gerokai redukuotas. Užpakalinės galūnės gerokai didesnės, pirštai su stipriais 7–8 mm ilgio nagais. Plaukiojamoji plėvelė jungia tik pirštų pamatus, o pirštų šonai apaugę trumpais standžiais plaukais. Kailiukas minkštas, tankus ir blizgantis. Nugaros kailio spalva būna nuo šviesiai iki tamsiai rudos. Šonai šviesesni už nugarą, krūtinė pilkšva, papilvė smėlio spalvos. Plaukų dangą sudaro nevienodo ilgio akuotplaukiai ir vilnaplaukiai. Akuotplaukiai storesni, ilgesni ir standesni. Žvėreliui panirus į vandenį jie lengvai perlinksta ir tartum plėvelė apdengia vilnaplaukius, kurie yra banguoti, todėl tarp jų yra daug oro.
Avro
Pokaris ir Šaltasis karas
Pirmieji civilinėms reikmėms skirti lėktuvai buvo pagaminti modifikavus sėkmingą Lancaster bombonešio platformą. Jo pagrindu sukurti keleiviniai-kroviniai Avro Lancastrian ir jūrų žvalgybai skirti Avro Shackleton.
Omano istorija
Omano istorija – istorinio Omano regiono istorija. Šis regionas apima ne tik dabartinę Omano valstybę, bet ir gretimus Jungtinius Arabų Emyratus, kurie visada buvo neatskiriama Omano istorijos dalis.
Avro
Pokaris ir Šaltasis karas
Visiškai naujos konstrukcijos Avro York buvo gaminamas tiek krovininio tiek keleivinio tipo, ir tapo labai populiarus. Vis tik garsiausias šio lėktuvo pasirodymas buvo maisto gabenimas oro keliu per Berlyno blokadą.
Omano istorija
Senovės Omanas
Kaip ir gretimas Bachreino regionas, Omanas nuo senovės dalyvavo jūrų prekyboje tarp Mesopotamijos ir Indijos. Omano pakrantėse jau IV tūkstantmetyje buvo uostų. Tiek pačiame Omane, tiek gretimose salose suklestėjo senovinės kultūros, kurios tapatinamos su senovės šumerų šaltiniuose minimu Maganu.
Avro
Pokaris ir Šaltasis karas
1952 m. specialiai anglų atominio ginklo programai buvo sukurtas reaktyvinis, delta formos sparnų bombonešis Avro Vulcan. Šis lėktuvas tapo vienu paskutiniu kompanijos gaminių, nes 1963 m. kompanija buvo panaikinta. Net šis bombonešis vėliau buvo tobulintas ir gamintas jau po Hawker Siddley Vulcan pavadinimu.
Avro regioniniai lėktuvai
Iš aviacijos visiškai nedingo Avro pavadinimas net panaikinus kompaniją. 1977 m. įkurtam konsoliduojančiam britų aviacijos gamintojui British Aerospace atiteko ir Avro firmos pavadinimo teisės. Kompanija 1981 m. pristatė lėktuvą British Aerospace 146/Avro RJ, kuris yra skirtas regioniniams maršrutams.
Omano istorija
Senovės Omanas
Vėliau Omanas priklausė Achemenidų, Seleukidų, Partų, Sasanidų imperijoms.
Avro
Avro Canada
1945 m. Hawker Siddeley Group įsigijo vietinę lėktuvų gamintojų firmą Victory Aircraft, kuri buvo įsikūrusi Misisogos priemiestyje, Ontarijo valstijoje. Iki uždarymo 1962 m. kompanija buvo pervadinta į A.V. Roe Canada Limited ir tuo metu buvo didžiausias ir žinomiausias Kanados lėktuvų gamintojas.
Ondatra
Kandžiai stambūs, oranžinės spalvos. Patinų viršutiniai kandžiai labiau išlenkti ir toliau atsikišę į priekį negu patelių.
Omano istorija
Islamo įsigalėjimas ir Imamatas
VII a. viduryje kraštas atiteko arabų Kalifatui. Įsigalėjo islamas.
Avro
AVRO F.C
Čadertono mieste veikusios gamyklos parama, buvo įkurtas futbolo klubas AVRO F.C, kuris gyvuoja iki šiol. Šis klubas žaidžia Mančesterio futbolo lygoje.
Omano istorija
Islamo įsigalėjimas ir Imamatas
750 m. Abasidams nuvertus Kalifatą valdžiusius Omejadus, ir jiems pamažu silpstant, Omanas tapo nepriklausoma valstybe. Čia įsitvirtino viena islamo sekta, kuri ir šiandien yra svarbiausia Omane – ibaditai. IX a. jie sukūrė idealią valstybę, valdomą pagal visus savo islamiškus principus, kontroliuojama imamų. Tai buvo pirmieji Omano imamatai. Jie gana aršiai kovojo su gretimu Bachreinu, kurį valdė kita islamo sekta.
Viduriniais amžiais Omano uostai išlaikė savo reikšmę.
Silpnumo laikotarpis
Nuo X a. pabaigos Omane įsitvirtino svetimšalių dinastijos – Bujidai iš Persijos, vėliau Omanas tapo Seldžiukų imperijos dalimi.
Ondatra
Paplitimas
thumb|Kilmės vieta (raudona), introdukavimo vieta (žalia) Natūraliai gyvena Šiaurės Amerikoje, apie 1905 m. 5 ondatros įvežtos į Europą (Čekoslovakiją), kur paplito. Dabar aptinkamos beveik visoje Europoje (išskyrus pietinę dalį). Lietuvoje introdukuota nuo 1954 m. iš Archangelsko į Lietuvą atvežus 82 ondatras. Ondatros buvo introdukuotos ir Azijoje.
Omano istorija
Silpnumo laikotarpis
1154 m. Omane vėl atsirado vietinė imamų Nabhani dinastija. Ji valdė iki XV a.
Ondatra
Paplitimas
Ondatroms tinkamiausi pakankamai gilūs, neįšąlantys iki dugno ir gausūs augalų vandens telkiniai. Vengia atvirų, nuolat bangų skalaujamų pakrančių ir sraunių upių. Gyvena prie ežerų, upių, senvagių. Krantuose rausia urvus arba stato žemas kūgio formos trobeles. Anga į urvą visada būna po vandeniu, apie 0,6 m gylyje. Šeima paprastai turi 1–2 urvus; jie šakojasi ir jungiasi vienas su kitu. Vienoje atšakoje įsirengia lizdo kamerą. Drėgnose pakrantėse urvai ilgesni nei sausose. Vandens telkiniuose žemais ir užpelkėjusiais krantais, balose, nendrynuose statosi panašias į bebrų, tik gerokai mažesnes (0,6–0,7 m aukščio ir iki 1,5–1,7 m skersmens) trobeles. Tai sukrautas iš vandens augalų ir dumblių sutvirtintas kupolas. Viduje įvairiame aukštyje išgraužia landas ir kameras. Žiemai panašias trobeles dažnai pasistato ir urvuose gyvenančios ondatros. Ištirpus ledui, jos greitai suyra. Šeima paprastai statosi kelias trobeles. Pagrindinėje, gerokai didesnėje, žiemoja ir augina jauniklius. Mažesnėse žiemą ilsisi ir maitinasi arba įlenda įkvėpti oro.
Biologija
Ondatros – naktiniai žvėreliai, geri plaukikai. Vandens paviršiuje pasirodo tik leidžiantis saulei. Aktyviausios būna sutemus. Dieną ondatrą galima pamatyti labai retai ir tik nuošaliose vietose. Kai lyja arba kai stiprus vėjas sukelia dideles bangas, ondatros vandens paviršiuje nesirodo. Žiemą veiklios ir dieną, nes, sumažėjus maisto atsargų, tenka judėti didesnėje teritorijoje. Jos yra sėslios, pastovi teritorija apie 150–250 m pakrantės. Toliau migruoja tik pavasarį, kai skyla šeimos. Tada ieškodamos naujų gyvenamų vietų, nukeliauja, ypač upėmis, didelius atstumus. Tuo laiku jas galima sutikti ir toli nuo vandens telkinių. Pavasarį, daugiausia balandžio mėnesį, stebėtos net Vilniaus gatvėse.
Omano istorija
Silpnumo laikotarpis
Iki 1515 m. beveik visą Omano pakrantę užgrobė portugalai. Per visą XVI a. jie kontroliavo teritoriją ir dėl jos konkuravo su Osmanų imperija.
Marija Katiliūtė
Marija Katiliūtė (slapyvardis Lakrima, 1930 m. spalio 4 d. Mačiūnuose, Ašmintos valsčius, Marijampolės apskr. – 2016 m. liepos 6 d. ) – Lietuvos poetė.
Ondatra
Biologija
Gyvena šeimomis. Poros išlieka kelerius metus. Veisiasi nuo ankstyvo pavasario iki vasaros pabaigos. Pavasarinė ruja priklauso nuo meteorologinių sąlygų. Vakarinėje Lietuvos dalyje rujoja paprastai kovo pirmoje pusėje, o kituose rajonuose – iki gegužės mėnesio. Nėštumo trukmė – 25–26 dienos. Paprastai atveda 6–8 jauniklius. Didžiausia Lietuvoje vada – 13 jauniklių. Dauguma patelių per veisimosi sezoną atveda po 2 vadas, bet vakarinėje Lietuvos dalyje apie 26 % patelių kai kuriais metais atveda dar ir 3 vadą.
Marija Katiliūtė
Biografija
Gimė penkių vaikų šeimoje. 1963 m. baigė lietuvių kalbą ir literatūrą Vilniaus universitete. 1971–1989 m. dirbo žurnalų „Kultūros barai“, 1988–1995 m. – „Katalikų pasaulis“ redakcijose.
Ondatra
Biologija
Jaunikliai gimsta akli, rausvai melsvos spalvos, apaugę retais trumpučiais pūkeliais. Jų masė – 22,5–27,5 g. Mėnesio jaunikliai jau išeina iš urvų, o 1,5–2 mėnesių nuplaukia toli nuo gyvenamo būsto ir jau maitinasi savarankiškai. Lytiškai tais pačiais metais subręsta tik pirmųjų vadų patelės, dalis jų, ypač vakarinėje dalyje, rudenį atveda 1 jauniklių vadą.
Didžiausias priešas – ūdra. Dabar ūdrų labai sumažėjo, todėl ondatrų gausumui įtakos neturi. Svarbesnės greitai plintančios kanadinės audinės. Gyvendamos tuose pačiuose biotopuose, jos išnaikina ištisas ondatrų šeimas. Manoma, kad viena audinė per metus gali sunaikinti keliasdešimt ondatrų. Ondatras medžioja ir kiti plėšrieji žinduoliai bei paukščiai: lapės, usūriniai šunys, šeškai, šermuonėliai, nendrinės lingės. Lapės išardo trobeles, o šermuonėliai įlenda pasidarę nedidelę skylutę. Netiesioginiai priešai – šernai. Ieškodami maisto, jie išardo trobeles. Kartais trobeles išardo ir žmonės, ypač mėgėjai žvejai – taip žūva visa ondatrų šeima, nes žiemą kitų slėptuvių ondatros įsirengti nebegali. Svarbiausi konkurentai – bebrai ir vandeniniai pelėnai, gyvenantys tuose pačiuose biotopuose ir mintantys tuo pačiu maistu. Ondatros naikina vandens augaliją, prasideda krantų erozija. Nemuno deltoje, rausdamos urvus padarydavo daug žalos hidrotechniniams įrenginiams. Su ondatromis į Lietuvą pateko ir naujų parazitų rūšių. Antra vertus, ondatros – vertingi kailiniai žvėreliai.
Maistas
Minta augalais ir smulkiais gyvūnais. Mitybai būdingas sezoniškumas. Šiltuoju metų periodu maiste vyrauja vandens augalų ūgliai, lapai, stiebai. Ėda visus vandens augalus, bet dažniausiai meldus, švendres, ajerus, vandens lelijas, plūdes, karklus. Rudenį, žiemą ir anksti pavasarį minta vandens augalų šakniastiebiais ir gyvūnais (varlėmis, vėžiais, moliuskais, ypač dvigeldžiais, gyvavedėmis sraigėmis). Žuvimis minta tik apsigyvenusios tvenkiniuose, kur nėra vandens augalų. Varlėms ondatros apgraužia letenėles ir galvą, vėžiams išėda žnyples, pilvelį, kartais apgraužia šoną, žuvims – nugarą, šonus ir galvą. Moliuskų suktą kiautą apgraužia spirale per visą ilgį, o dvigeldžių pergraužia kiautą ties raumenimis, uždarančiais geldeles. Neteisinga nuomonė, kad ondatros pjauna vandens paukščius, jų jauniklius, išgeria kiaušinius. Ondatrų kaimynystėje sėkmingai peri antys, laukiai, kirai, vandeninės vištelės.
Omano istorija
Omano imperija
1650 m. imamo Abu Jaribo kariuomenė išvadavo šalį. Buvo įkurtas Penktasis Imamatas ir Jarubidų dinastija, kuri žymėjo Omano valstybė suklestėjimą. Jarubidai užėmė Ormūzo sąsiaurį ir kai kurias Persijos įlankos salas, dalį Persijos pietryčių pakrantės. Taip kūrėsi galinga jūrinė imperija, kuri užgrobė daug portugalų kolonijų ir pradėjo vystyti vergų prekybą. Sostinė buvo perkelta į Maskatą
Ondatra
Priešai
Ūdros, kanadinės audinės, lapės, usūriniai šunys, šermuonėliai, šeškai, kai kada šernai, plėšrieji (ypač lingės) ir varniniai paukščiai.
Omano istorija
Omano imperija
XVII a. šeštajame dešimtmetyje Omano imamai pajungė Zanzibarą ir dalį Rytų Afrikos pakrantės.
Ondatra
Vertė
Susidariusi nuomonė, kad ondatros pjauna vandens paukščius ir naikina jų lizdus yra neteisinga. Nepakenčia kanadinių audinių kaimynystės. Dėl maisto konkuruoja su bebrais ir vandeniniais pelėnais.
Omano istorija
Omanas, Maskatas ir Emyratai
1719 m. Omane pasikeitė dinastija ir į valdžią atėjo Al Saido dinastija. Tačiau šalyje tvarkos nebuvo. Veržėsi išoriniai priešai, iš pradžių persai, Bachreino valdovai, o XVIII a. pabaigoje visą vakarinį Omaną užėmė Saudo Arabija (vahabitai). Šią teritoriją britai pradėjo vadinti Piratų krantu ir tai vėliau davė prielaidas susiformuoti JAE.
Ondatra
Gausos
Negausiai paplitusi visoje Lietuvoje, tačiau šiaurinėje dalyje reta. 1996 m. gyveno apie 5800 ondatrų. Pastaruoju metu ondatrų mažėja.
Omano istorija
Omanas, Maskatas ir Emyratai
Neramumai buvo ir šalies viduje. Konservatyvūs imamai nesutarė su sultonais, kas nulėmė, jog valstybė buvo padalinta į Omano imamatą šalies vidinėje dalyje ir 1792 m. susiformavusį Maskato sultonatą Omano įlankos pakrantėse.
1920 m. rugsėjo 25 d. as Sibo sutartimi D. Britanijos valdžia ir Maskato sultonas pripažino Omano imamato nepriklausomybę.
Po II pasaulinio karo
Po II Pasaulinio karo Omane buvo rasta didelių naftos telkinių.
1955 m. D. Britanijos ir Maskato sultono Saido ben Teimūro kariuomenės įsiveržė į Omano imamatą ir iki 1959 m. didesniąją jo dalį okupavo.
1970 m. Teimūro sūnus Kabus ben Saidas suvienijo Maskato sultonatą ir Omano imamatą ir paskelbė, kad sukuriamas Omano sultonatas. Buvo pradėti plėsti ryšiai su kitomis valstybėmis, sukurta nacionalinė vyriausybė.
Omanas nuo 1971 m. yra JTO narys.
Ondatra
Medžioklė
Lietuvoje ondatra – medžiojamasis gyvūnas, kaip introdukuotas medžiojamas ištisus metus tykojant, selektyviniais (užtikrinančiais staigią gyvūno mirtį) spąstais.
Genovaitė Juodpalytė
Genovaitė Juodpalytė (g. 1925 m. spalio 25 d. Šiauliuose) – Lietuvos bibliotekininkė.
Biografija
1953 m. baigė istorijos specialybę Vilniaus pedagoginiame institute. 1949-1981 m. Lietuvos knygų rūmų bibliografė, 1972-1981 m. – Retrospektyvinės nacionalinės bibliografijos skyriaus vedėja. Iki 2003 m. dirbo Lietuvos nacionalinės M.Mažvydo bibliotekos Bibliografijos ir knygotyros centre.
Lietuvos bibliotekininkų draugijos narė.
Įtaiga
Įtaiga, sugestija ( pridėjimas, įdavimas, įkvėpimas) – verbalinės ar neverbalinės kalbos pasitelkimas darant įtaką jausmams, pojūčiams, mąstymui, veiklai, sprendimams.
Anglijos futbolo varžybos 1932–1933 m.
Anglijos futbolo varžybos 1932–1933 m.
Įtaiga
Terminą pirmą kartą pavartojo James Braid. Zigmundas Froidas įtaigą vadino stebuklinga kalbos galia.
Formos
Tai daroma mimikos, gestų, žodinės arba neverbalinės kalbos forma. Pavyzdžiui, restorano padavėja, lengvai linktelėdama galva, gali įtakoti ir pasktatinti teigiamą kliento atsakymą į kad ir tokį paprastą klausimą – Ar galiu įpilti Jums vyno ?
Kriminalistikoje menamieji klausimai sudaro atskirą ikiteisminio tyrimo problemų ratą. Baudžiamojo proceso metu jie yra griežtai draudžiami.
Sugestibilumas (sugestijuojamumas)
Sugestijuojamumas apibūdina individualaus paveikiamumo įtaiga laipsnį, kalbant apie psichomotorines ir psichikos funkcijas, ypač jausmus, jutimus, suvokimą, vertinimą bei mąstymą. Sugestibilus asmuo tam tikru metu ar tam tikroje situacijoje dėl nevisiško savarankiškumo vertinant arba ką nors prisimenant, nesaugumo, netikrumo jausmo yra skatinamas priimti svetimą nuomonę, informacijos vertinimo pavyzdį, teiginį.
Formos
Aizenkas (Eysenck) išskyrė tris sugestibilumo formas:
Lygis
Sugestibilumas priklauso nuo konkrečios situacijos ir labilus laiko atžvilgiu. Pastebimas didesnis vaikų (ypač ikimokyklinio amžiaus), asmens, patyrusio traumą, sukrėtimą, taip pat materialiai, socialiai, tarnybiškai priklausomų, silpnaprotystės, hipnotizuojamų asmenų sugestibilumas. Į ji reikia atkreipti dėmesį mokymo, auklėjimo, ugdymo, gydymo (psichoterapija) ir apklausų ikiteisminiame tyrime metu, užkirsti kelią piktnaudžiavimo atvejams.
Fernando Meira
Fernandas Meira (g. 1978 m. birželio 5 d.) – buvęs futbolininkas, Portugalijos rinktinės žaidęs gynėjo pozicijoje.
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2000 m. spalio 11 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate.
Imbarės alka
Imbarės alka (saugotinas kultūros paveldo objektas) – alka šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Imbarėje ir Žvainiuose (Imbarės seniūnija), 2,5 km į pietvakarius nuo Salantų, 0,8 km į rytus nuo kelio ir 0,44 km į vakarus nuo kelio Salantai–Imbarė, Salanto ir Alkupio santakoje.
Romualdas Grincevičius
Romualdas Grincevičius (1922 m. liepos 30 d. Kaunas – 1987 m. vasario 26 d. Klaipėda) – Lietuvos teatro aktorius, režisierius.
Imbarės alka
Alka
Įrengta aukštumos pakilumoje, įsiterpiančioje į Salanto ir Alkupio santaką. Vakarinė, lapuočių mišku apaugusi dalis yra Žvainių, o rytinė, dirvonuojanti dalis – Imbarės kaimo žemėje.
Romualdas Grincevičius
Biografija
1948 m. baigė Kauno dramos teatro studiją. Nuo 1948 m. Klaipėdos dramos teatro aktorius ir Klaipėdos kultūros namų lėlių teatro režisierius. Daugiausia sukūrė charakterinių vaidmenų. Vaidyba raiški, turi humoro, grotesko elementų. Vaidino kino filme „Tadas Blinda“.
Imbarės alka
Alka
Teritorijos plotas – apie 0,25 ha.
0,1 km į šiaurės rytus yra Imbarės akmuo (Laumės kūlis), 1,2 km į pietvakarius – Imbarės piliakalnis.
Istorija
Pakiluma seniau buvo vadinama Imbarės alka. Jos rytinėje dalyje, nedidelės užpelkėjusios daubos vakarinėje - pietvakarinėje pakrantėje gulėjo netoli vienas kito pora stambių akmenų. Vieno, Šventyklos vartais vadinamo akmens paviršiuje buvo iškaltas gilus dubuo, o kito – daug nedidelių dubenėlių. Netoli jų, pakilumos šiaurės rytinėje papėdėje guli akmuo, vadinamas Laumės kūliu, kurį seniau supo pelkėta pieva. Aukštumos šiaurės vakarinėje papėdėje, Žvainių kaime, buvo dar vienas akmuo su dubenėliais.
Apie 1980 m. alkos teritorijoje vyko melioracija. Jos metu akmuo su dubeniu buvo suskaldytas, o akmuo su dubenėliais nuvilktas prie sodybos šalia Salantų–Imbarės kelio. Antrasis akmuo su dubenėliais 2012 m. papuošė kitą Imbarės ūkininkų sodybą.
Alka datuojama I tūkstantmečiu pr. m. e. – II m. e. tūkstantmečio pradžia.
GP-25
Ginklo projektavimas prasidėjo 1966 m. Centriniame Sportinių ir medžioklinių ginklų konstravimo ir tyrimų biure (, Центральное контрукторско-испытательное бюро спортивного и охотничьего оружия). Santrumpa GP reiškia гранатомет подствольный 'povamzdinis granatsvaidis'.
VILNIUS TECH Mechanikos fakultetas
VILNIUS TECH Mechanikos fakultetas  – Vilniaus Gedimino technikos universiteto struktūrinis padalinys.
GP-25
Ginklas užtaisomas pro žiotis. Vamzdis atlaiko ~400 šūvių. Šoviniai – 40 mm skeveldrinės granatos VOG-25 ir VOG-25P (ši granata yra šokinėjanti – nukritus pašoka į 1 m aukštį ir tada sprogsta) bei dujinė granata Gvozd ( 'vinis') su ašarinėmis dujomis. Šoviniai-granatos yra betūčiai, todėl iššovus granatsvaidžio vamzdyje nieko nelieka, o granatsvaidžiui nereikia išmetimo mechanizmo.
VILNIUS TECH Mechanikos fakultetas
Istorija
Mechanikos fakulteto pradžia 1956 metai, kai buvo įkurtas KPI vakarinio fakulteto Vilniaus skyrius. Jis yra vienas iš seniausių fakultetų universitete.
1960 m. KPI vakarinio fakulteto Vilniaus skyrius pertvarkytas į vakarinį KPI Mechaninės technologijos fakultetą, kuriame buvo pramoninės ir civilinės statybos specialybė.
GP-25
GP-25 sudaro trys dalys: Pernešant granatsvaidis išardomas į du gabalus – vieną sudaro vamzdis, kitą – uoksas ir šaunamasis mechanizmas.
VILNIUS TECH Mechanikos fakultetas
Istorija
Nuo 1961 m. jis tampa KPI Vilniaus filialo Mechaninės technologijos fakultetu.
1990 m. fakulteto pavadinimas pakeistas į Vilniaus technikos universiteto Mechanikos fakultetą. Iki 1994 m. fakultetas buvo didžiausias tuometiniame Technikos universitete.
GP-25
Prie šaunamojo mechanizmo pritvirtinta tuščiavidurė plastikinė pistoletiška rankena. Taikiklis pritaikytas šaudyti tiesioginiu taikymu ar pusiau tiesioginiu taikymu. Didžiausias taikymo tolis – 400 m, mažiausias šaudymo tolis iškiląja trajektorija – 150–200 m. Šaudant 400 m atstumu granatų kritimo taško standartinis nuokrypis pagal tolį – 6,6 m, pagal frontą – 3 m.
VILNIUS TECH Mechanikos fakultetas
Katedros
Fakultetui priklauso 5 katedros:
GP-25
1989 m. ginkluotėn buvo priimtas patobulintas (lengvesnis ir paprastesnės konstrukcijos) granatsvaidžio variantas GP-30 Obuvka.
VILNIUS TECH Mechanikos fakultetas
Katedros
=== Biomechanikos inžinerijos katedra === Katedra įkurta 1996 m. Biomechanikos inžinerijos katedroje atliekami žmogaus judesių ir biosignalų matavimo tyrimai, analizuojamos ir modeliuojamos biosuderinamos medžiagos. Katedroje daug dėmesio skiriama tyrimams, susijusiems su aplinkos pritaikymu neįgaliems asmenims, kuriami motorikos sutrikimų terapiniai metodai, projektuojamos išmanios biomechatroninės priemonės (egzoskeletai, reabilitacinė robotika ir aktyvūs galūnių protezai).
Šiuo metu katedra prisideda prie vieno didžiausio projekto vykdomo su Santaros klinikomis, kuriant biologinio grįžtamojo ryšio matavimo ir analizės technologiją. Katedroje taip pat šiuo metu yra penki doktorantai, kurie atlieka mokslinius darbus, susijusius su širdies, kaulų ir raumenų matavimais bei vertinimu.
=== Mechanikos ir medžiagų inžinerijos katedra === 1965 m. KPI Vilniaus filiale buvo įkurta Mašinų gamybos procesų automatizavimo katedra, kuri 1967 m. buvo pavadinta Mašinų gamybos technologijos katedra, o 1991 m. - Mašinų gamybos katedra. Nuo 2013-09-02 katedros pavadinimas - Mechanikos inžinerijos katedra, o nuo 2017-07-01 Vilniaus Gedimino technikos universiteto Tarybos nutarimu dėl Vilniaus Gedimino technikos universiteto akademinių padalinių struktūrinių pakeitimų 2017-03-28 Nr. 1-1 Mechanikos fakultete sujungtos Mechanikos inžinerijos katedra ir Medžiagotyros ir suvirinimo katedra, sujungtas padalinys pavadintas Mechanikos ir medžiagų inžinerijos katedra.
=== Mechatronikos, robotikos ir skaitmeninės gamybos katedra === Katedroje kuriamos mechatroninės sistemos, atliekami dirbtinio intelekto tyrimai ir taikymas, analizuojami 3D spausdinimo metodai ir medžiagos. Katedros mokslininkai aktyviai dalyvauja Lietuvos ir tarptautinių projektų veiklose, siekiant skaitmenizuoti gamybą taikant dirbtinio intelekto metodus, demokratizuojant bendradarbiaujančius robotus (CoBots) bei kuriant išmaniąsias mechatronines priemones mokslo bei pramonės sritims.
Ilgelis (Lazdijų r.)
Ilgelis – ežeras pietų Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 5 km į pietvakarius nuo Aštriosios Kirsnos. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,37 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 152,4 m. Šiaurvakarinis ir pietrytinis krantai aukšti, kiti krantai žemi ir pelkėti. Krantuose auga medžiai ir krūmynai. Aplinkui plyti pievos, dirbami laukai, krūmynai. Šiaurės rytuose išteka upelis link Kirsnos intako Strumbagalvės upelio. Pietinėje pakrantėje įsikūrusi Kybartų kaimo sodyba.
Djausas
„Rigvedoje“ nėra atskiro himno, kuris būtų paskirtas tik Djausui, bet yra šeši himnai, kuriuose Djausas minimas kartu su Prithivi (žeme). Dažniausiai Djausas veikia kartu su Prithivi. Jie sudaro pirmapradę santuokinių porą, kurioje Djausas – tėvas ir dangus, o Prithivi – motina ir žemė. Kadaise jie buvo susilieję viename asmenyje ir tik vėliau atsiskyrė ir sustiprėjo (pagal Varunos dėsnį). Šį kosmologinį aktą, reiškiantį Visatos ir erdvės sukūrimą, atliko Indra, Varuna ir kai kurie kiti dievai. Lietus, kurį lieja Djausas ant žemės, kai kada vadinamas medumi arba taukais, – tai Djauso sėkla, iš kurios gimsta nauja, iš dalies ir dievai. „Brihadaranjaka – upanišadoje“ Djausas priklauso 8-iems vasu dievams, gimusiems iš Brahmos bambos (plg. su 7 riši, gimusiais Brahmos dvasios galia).
Djauso vaikais vadinami Ušasė, Ašvinai, Agnis, Sūrja, Pardžanja, Aditjai, Marutai, angirasai. Tėvystė – tai tikriausiai vienintelis Djauso bruožas; bet yra ir zoomorfiniai Djauso atvaizdai, kuriuose pabrėžiamas seksualinis motyvas – jaučių sėklintojas arba eržilas.