cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Richterio sindromas
Diagnostika
Dažnai nustatomos greitai augančios naviko limfmazgių masės pilvo ertmėje, retroperitoniniame tarpe. Neretai diagnozuojamas kepenų, virškinimo trakto, kaulų čiulpų pažeidimas ir infiltracija limfomos ląstelėmis. Diagnostikai paprastai pakanka įtariamo limfinio mazgo punkcijos adata ir citologinio ištyrimo.
Gydymas
Gydymo principai tie patys, kaip ir difuzinės didelių B ląstelių limfomos (DDBLL): chemoterapija kombinacijoje su rituksimabu. Atsakas į gydymą pasiekiamas 34% gydant chemoterapija ir 47% skiriant chemo- ir imunoterapiją. Ligonių prognozė blogesnė nei DDBLL, todėl jaunesnio amžiaus pacientams reikėtų atlikti alogeninę kamieninių kraujo ląstelių transplantaciją.
Prognozė
Prognozė yra blogesnė, nei pirminės didelių B ląstelių limfomos. Literatūroje pateikiama išgyvenamumo mediana po transformacijos yra 1 metai. Minėtų tyrimų duomenimis nustatyti geri prognostiniai faktoriai yra:
Gudgalys
Gudgalys – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 15 km nuo Karsakiškio.
Deportivo Alavés
Vitorijos-Gasteiso „Alavés“ – Ispanijos futbolo klubas iš Vitorijoje-Gasteise įkurtas kaip Sport Friends, bet tame pačiame sezone gavo dabartinį pavadinimą Deportivo Alaves arba tiesiog Alaves.
Istorija
Klubas 2008–2009 m. sezone žaidė Ispanijos antrojoje lygoje (Segunda División).
2016-2017 m. žaidė La Liga pirmenybėse ir užėmė 9 vietą.
Sudėtis
Sudėtis: 2020 m. sausio 15 d.
Sportas (laikraštis)
thumb|„Sportas“ 1967 m. Sportas – Lietuvos Respublikos sporto laikraštis, ėjęs 1956–1992 m. Vilniuje.
Istorija
Leistas vietoje 1952–1956 m. leisto mėnesinio žurnalo „Sportas“. Iki 1990 m. Nr. 28 – Valstybinio kūno kultūros ir sporto komiteto ir Lietuvos Respublikinės profesinių sąjungų tarybos laikraštis. 1956–1990 m. ėjo tris kartus, 1991–1992 m. – du arba tris kartus per savaitę. Tiražas 1956 m. – 20 000 egz., 1938 m. – 145 000 egz., 1992 m. – 15 200 egz.
Redakcijoje dirbo L. Finkelšteinas, Roma Grinbergienė-Griniūtė, Algirdas Petras Kazilionis, Marijona Marcinkevičiūtė, Virgilijus Mundrys, Vytautas Saulis, Antanas Vaupšas, Romualdas Vytautas Zbormirskas.
2012 m. pasaulio šachmatų čempionatas
'''2012 m. pasaulio šachmatų čempionatas''' – mačas tarp pasaulio čempiono Višvanatano Anando ir pretendento Boriso Gelfando. Jis vyko 2012 m. gegužės 10–31 d. Maskvoje.
Sąlygos: nugalėtoju tampa tas, kas laimi daugumą iš 12-kos partijų, pasibaigus mačui lygiosiomis 6 : 6 žaidžiami greitųjų partijų mačai.
Pagrindinis mačas baigėsi lygiosiomis 6 : 6. Siekiant išaiškinti nugalėtoją buvo žaidžiamos greitųjų šachmatų 4-ių partijų mačas, kurį laimėjo V. Anandas – 2½ : 1½. Jis išliko pasaulio šachmatų čempionu.
Taisyklės
Kandidatų turnyre dalyvauja aštuoni žaidėjai, kurie atrenkami laikantis šių taisyklių:
1. Paskutiniojo pasaulio čempionato 2009 m. kandidatų mačą pralaimėjęs žaidėjas
2. Pasaulio Taurės 2009 m. nugalėtojas.
3. 2010 m. pasaulio čempionato mačą pralaimėjęs žaidėjas.
4. Du geriausi 2008–2010 Didžiojo prizo žaidėjai.
5. Du žaidėjai (be žaidėjų, kurie jau pateko pagal 1-4 punktus), kurių 2009 m. liepos ir 2010 metų sausio mėn vidutinis reitingas geriausias.
Pasitraukus žaidėjui jis pakeičiamas geriausiu iš 2008–2009 m. Didžiojo prizo varžybų.
Atrinktų dalyvių sąrašas.
Atsisakius dalyvauti Magnus Karlsenui, jį pakeitė Aleksandras Griščiukas (iš 2008–2009 m. Didžiojo prizo varžybų varžybų).
Pretendento kelias
B. Gelfandas ketvirtfinalyje susitiko su Šakhrijaru Mamedjarovu ir įveikė jį 2½ :1½.
Pusfinalio mačas su Gato Kamskiu baigėsi lygiosiomis: nei vienas iš varžovų nelaimėjo nei vienos partijos. Žaidžiant papildomas 4 greitųjų šachmatų (po 25 min.) partijas, po dviejų lygiųjų, G. Kamskis laimėjo ir išsiveržė į priekį, tačiau B. Gelfandas paskutinėje, ketvirtojoje partijoje, mačo rezultatą išlygino. Žaidžiant žaibo partijas, laimėjęs abi partijas, mačo nugalėtoju tapo B. Gelfandas. Bendras rezultatas 6 : 4.
Finalinis šešių partijų mačas vyko lygiai: penkias partijas nei vienam iš varžovų nepavyko nei karto išeiti priekin. Mačo nugalėtoją galėjo lemti paskutinė partija.
Taip ir įvyko – laimėjęs ją, B. Gelfandas iškovojo teisę žaisti 2012 m. pasaulio čempionato mačą su pasaulio čempionu Višvanatanu Anandu.
Prieš mačą
Pirmą kartą mačo varžovai tarpusavyje žaidė 1989 m. Maskvoje, kai V. Anandui buvo 19 metų, o B. Gelfandui – 20. Susitikimas baigėsi lygiosiomis. Bet po to, 1990 m. ir 1991 m., B. Gelfandas laimėjo dar tris partijas, dvi baigė lygiosiomis, o 1992 m. A. Aliochino atminimo turnyre vėl nugalėjo. Puikus rezultatas pretendento naudai (+4, =3). 1993 m. Višvanatanas Linareso turnyre pasiekė pirmąją pergalę prieš Borisą, bet šis atsirevanšavo Bylyje. Tačiau nuo 1994 m., kai varžovai tarpusavyje sužaidė 28 klasikines partijas, V. Anandas nepralaimėjo nei vienos partijos (+5, =23, -0). Šis rezultatas negalėjo guosti Boriso gerbėjų.
Visuomenė buvo čempiono pusėje. Apklausos duomenys internetu (iš 450 dalyvavusių) buvo tokie: 85 % manė, kad V. Anandas turėtų laimėti mačą žaidžiant pagrindines 12 partijų, o 8 %, kad – B. Gelfandas. 4 % buvo galvojančių, kad V. Anandas laimės per greitasias partijas, o 3 %, kad B. Gelfandas. Tai didžiausias pasitikėjimas čempionu nuo G.Kasparovo palaikymo 2000 metais, ar A. Aliochino – 1935 m. Bet, iš kitos pusės, žinome, kaip baigėsi minėti mačai – čempionai pralaimėjo! Gal pretendentas palaikys tai geru ženklu ir pratęs precendentą?
Mačo sąlygos
Mačo prizinis fondas - 2,55 milijono dolerių. Abu varžovai turi lygias sąlygas. Mačo nugalėtojas turi surinkti daugumą taškų iš 12 partijų. Jei mačas baigtųsi lygiosiomis, po burtų traukimo, žaidžiamas 4 partijų greitųjų šachmatų mačas (25 min +10 sek po kiekvieno ėjimo) Jei ir vėl lygu – traukiami burtai ir žaidžiamas mačas iš dviejų žaibo partijų (5 min +3 sek po kiekvieno ėjimo), jei ir vėl lygu žaidžiamas sekantis 2-jų partijų žaibo mačas, jei ir vėl lygu naujas žaibo mačas ir t. t. Jei po 5-ių žaibo mačų vis dar lygu – traukiami burtai ir žaidžiamas „Armagedonas“, kur balti gauna 5 min. laiko, o juodieji 4 min. (nuo 61 ėjimo po kiekvieno ėjimo pridedama po 3 sek), bet baltieji privalo laimėti partiją, lygiųjų atveju, nugalėtoju skelbiamas juodosiomis figūromis žaidęs žaidėjas.
Mačo eiga
Pirmojoje partijoje B. Gelfandas, juodaisiais pasirinkęs Griunfeldo gynybą, nustebino V. Anandą. Jam buvo nelengva toje partijoje, tačiau, pavyko išsisukti iš sudėtingos padėties ir partija 24 ėjime pasibaigė lygiosiomis. Pretendentui, kad nedidukę persvarą paverstų pergale, galimybių buvo mažai.
Antrojoje partijoje buvo pasirinkta Slaviškoji gynyba. Po juodųjų 14-ojo ėjimo B. Gelfandas pasirinko variantą, kuriame baltieji gauna truputi geresnę baigmę. Tačiau V. Anandui pavyko keliais tiksliais ėjimais sukurti pakankamą kontržaidimą. 25-ame ėjime pretendentas pasiūlė lygiąsias, kurias čempionas priėmė.
Trečiojoje partijoje B. Gelfandas 14 ėjimu, siekdamas išvystyti figūras, paaukojo pėstininką. V. Anandas sugebėjo keliais tiksliais ėjimais atremti varžovo grėsmes ir įgijo rimtų šansų nugalėti. 32 ėjime, perėjus į sunkiųjų figūrų baigmę, baltųjų praeinantis pėstininkas buvo labai pavojingas, tačiau pasaulio čempionas 34-35 ėjimais sužaidė neatidžiai ir juodųjų bokštai, įsiveržę į baltųjų užnugarį, paskelbė amžiną šachą. Mačo rezultatas tapo 1½ : 1½.
4-oje partijoje varžovai tęsė ginčą, pradėtą 2-oje partijoje, slaviškojoje gynyboje. Baltieji pirmieji nukrypę nuo ankstesnės partijos, įgijo, taip vadinamą, dviejų rikių pranašumą. Po eilės pasikeitimų, susidarė truputi palankesnė baltiesiems baigmė, bet dėl nepakankamos baltųjų figūrų koordinacijos, Višvanatanas Anandas, tiksliai žaisdamas, sukūrė „tvirtovę“ ir atrėmė visas grėsmes. Lygiosios buvo užfiksuotos 34 ėjime.
O mačo 5-oje partijoje čempionas pakeitė debiutą ir sužaidė 1.e4. Pretendentas buvo tam pasiruošęs ir greitai atsakė 1… c5. Buvo sužaistas siciliškosios gynybos Čeliabinsko variantas. 20 ėjime susidarė padėtis su įvairiaspalviais rikiais ir netrukus, 26 ėjime, varžovai sutiko baigti susitikimą lygiosiomis.
Šeštojoje partijoje varžovai vėl žaidė Slaviškąją gynybą. Šį kartą vietoj 6.b3 baltieji žaidė 6.V c2. Toliau žaidimas vyko ramiai: juodieji turėjo izoliuotą pėstininką centre, bet tai kompensavo baltųjų figūrų pasyvumas. Netrukus juodieji iškeitė izoliuotą pėstininką, pozicija supaprastėjo: pas varžovus liko po bokštą ir tos pačios spalvos rikį. Susidariusią padėtį varžovai įvertino, kaip lygią ir po keturių ėjimų sutiko su lygiosiomis. Mačo rezultatas vis dar lygus – 3 : 3.
7-ojoje partijoje vėl buvo žaidžiama Slaviškoji gynyba. Šį kartą pretendentas baltaisiais vietoj Vc2, bandė 6. c5. Čempionas pasirinko ne geriausią ėjimą 21…Že4 (geriau 21…Bc2 Bc2 22.Rc6) po kurio baltieji iškeitę bokštą sukūrė geresnę padėtį. Lemiamą klaidą juodieji padarė, kai sužaidė 23…g5, po kurios B. Gelfandas žaisdamas tiksliai varžovo nebepaleido. Pretendentas išėjo į priekį 4:3.
Čempionas atsirevanšavo greitai. Aštuntoji partija prasidėjo, kaip ir 3-ioji. Bet juodieji jau 3-iame ėjime pasuko į šoną. Susidariusi pėstininkų struktūra priminė Zemišo variantą senojoje indiškojoje gynyboje, bet figūrų išsidėstymas buvo kitoks: abu baltųjų žirgai buvo valdovės sparne. Stengdamiesi tai išnaudoti juodieji nusprendė lįsti į komplikacijas karaliaus sparne, provokuodami baltuosius stumti g pėstininką. Baltieji priėmė iššūkį ir prasidėjo aštrus žaidimas, kuriame varžovams teko skaičiuoti daug variantų. Borisas Gelfandas viename jų apsiskaičiavo, kaip vėliau sakė, kad nebuvo numatęs 17. Vf2!, po kurio juodiesiems gresia dideli nuostoliai, arba net matas. B. Gelfandas pasidavė, o mačo rezultatas tapo lygus – 4 : 4.
Devintoje partijoje V. Anandas juodaisiais atsisakė slaviškosios ir žaidė Nimcovičiaus gynybą. Borisas Gelfandas pasirinko solidžią Rubinšteino sistemą. Po debiuto baltieji įgijo judrius pėstininkus centre ir išlaikė dvejus rikius, bet juodųjų stovykloje silpnų vietų nebuvo. Po taktinių operacijų baltieji laimėjo valdovę už bokštą, rikį ir pėstininką. Ekspertai manė, kad labiausiai tikėtinas rezultatas – lygiosios, bet baltieji turi nedidelių šansų siekti pergalės. B. Gelfandas bandė ilgai ir atkakliai palaužti juodųjų gynybą, tačiau V. Anandas sėkmingai, pertvarkęs savo jėgas ir sukūręs „tvirtovę“, sėkmingai kovojo su grėsmėmis. Varžovai 49 ėjime sutiko su lygiosiomis. 10-oje partijoje po V. Anando 1.e4, varžovas vėl žaidė siciliškąją, bet 3-iuoju ėjimu čempionas, pasirinkęs 3.Rb5 išvengė Sviešnikovo varianto. Po dviejų ėjimų B. Gelfandas pasirinko naują planą 5…e5 su abipusiais šansais. Sprendžiant, kaip greitai ėjimai buvo daromi Izraelio didmeistris šią poziciją buvo giliai išnagrinėjęs. Netrukus buvo iškeistos valdovės, nors pozicija supaprastėjo, abi pusės tebeturėjo galimybių. Juodųjų padėtis dėl sudvejintų pėstininkų valdovės sparne buvo susilpninta, bet jie turėjo dviejų rikių pranašumą. Sekė dar figūrų apsikeitimų, padėtis supaprastėjo ir varžovai sutiko su lygiosiomis. Po 10-os partijos lygu – 5: 5.
Vienuoliktojoje partijoje, kaip ir devintojoje, čempionas juodaisiais pasirinko Nimcovičiaus gynybą ir nustebino pretendentą ankstyvu rikio ėjimu 8…Rd7, priversdamas varžovą ilgai ir sunkiai ieškoti sekančio ėjimo. Abu greitai atsikratė valdovių ir perėjo į daugiafigūrę baigmę. Vėl B. Gelfandas turėjo dviejų rikių pranašumą, tačiau jo „kabančius pėstininkus“ centre atakavo varžovo bokštai. 20-uoju ėjimu Indijos didmeistris surengė taktinę operaciją centre trukdydamas varžovui stabilizuoti padėtį ir įgyti pranašumą. Neturėdamas daug laiko B. Gelfandas nusprendė supaprastinti padėtį, po ko varžovų pozicijos visai išsilygino – tad 24 ėjime jie sutiko baigti partiją taikiai.
Paskutinėje pagrindinio mačo partijoje varžovai žaidė siciliškosios gynybos Rosolimo variantą. Pasaulio čempionas pateikė staigmeną paaukojęs pėstininką. Pretendentas galvojo ilgai ir giliai, kol rado įdomų sprendimą – 10-uoju ėjimu grąžino auką, o po to paaukojo kitą pėstininką, siekdamas suaktyvinti savo figūras. Jo sprendimą galima pateisinti, nes kompensacija buvo akivaizdi. V. Anandas suprato, kad jam trūksta resursų kovoti dėl persvaros, atpalaidavo situaciją centre ir 22-ėjime varžovai sutiko su lygiosiomis. Pagrindinis mačas neišaiškino nugalėtojo – 6:6. Tam, kad tai padaryti, buvo žaidžiami greitųjų šachmatų mačai.
Greitosios partijos
Antrojoje partijoje V. Anandas žaisdamas baltaisiais po debiuto laimėjo pėstininką, bet užtai, kaip kompensaciją, juodieji išlaikė du rikius. Atkakliai gindamasis B. Gelfandas pasiekė lyginę padėtį, tačiau spręsdamas iškilusius sunkumus sunaudojo per daug laiko ir, patekęs į gilų ceitnotą, padarė klaidą ir pralaimėjo.
3-ioje partijoje pretendentas, pasinaudojęs varžovo klaidomis, įgijo laimėtiną padėtį: vienu momentu galėjo likti su figūra viršaus, bet nepastebėjo šios galimybės. Vis tik B. Gelfandas laimėjo pėstininką ir išlaikė didelius šansus nugalėti, bet nepastebėjęs V. Anando kontržaidimo, suklydo. Po to, savo ruožtu, čempionas padarė keletą netikslumų ir baltieji bokštų baigmėje turėjo dviem pėstininkais daugiau. Tačiau kabant „laikrodžio vėliavėlėms“ pretendentas vėl suklydo – ir lygiosios.
Paskutinėje partijoje V. Anandui, kad išsaugotų titulą, žaidžiant baltosiomis figūromis, pakako lygiųjų. Jis per daug tiesmukiškai stengėsi supaprastinti padėtį, dėl ko partija po debiuto greitai perėjo į baigmę, kurioje juodieji, išlaikę du rikius, turėjo geresnes galimybes. Tačiau V. Anandas parodė atkaklumą ginantis ir sugebėjo išlaikyti pusiausvyrą. Taip greitųjų šachmatų mačas baigėsi 2½ : 1½ čempiono naujai.
O bendrai mačą V. Anandas laimėjo rezultatu 8½ : 7½ ir išlaikė pasaulio čempiono titulą.
Potencinė energija
Potencinė energija – energija, kurią turi kūnas ar sistema dėl jo padėties ar būsenos. Ji lygi darbui, kuris panaudotas pakeičiant kūno padėtį ar būseną.
2012 m. pasaulio šachmatų čempionatas
Po mačo
Toliau, kalbėdamas apie mačą čempionas sakė: „Taip jau susiklostė situacija…pagal žaidimo kokybę mus mažai kas skiria, bet likimas buvo mano pusėje“.
Potencinė energija
Gravitaciniame lauke kūno potencinė energija lygi:
kur
Potencinė energija matuojama J (džauliais)
Gravitacinis potencialas
Gravitacinis potencialas apibrėžiamas kaip energijos kiekis, reikalingas vienetinės masės kūnui perkelti iš to taško į begalybę. Kitaip sakant, tai yra potencinės energijos kiekis, tenkantis vienetinei kūno masei dėl kitų kūnų gravitacinės traukos. Taškinės masės M kūno kuriamas gravitacinis potencialas lygus:
Čia:
Šios formulės tinka ne tik taškinėms masėms, bet ir sferiniam kūnui. Tada r yra atstumas nuo tiriamo taško iki sferos centro. Kitokios formos kūno kuriamas potencialas skaičiuojamas integruojant. Potencialas yra skaliarinis dydis, todėl kiekvieno taško potencialas yra lygu atskirų masių sukurtų potencialų sumai.
Sanokas
Sanokas  – miestas pietryčių Lenkijoje, turintis 39 110 gyventojų (2009 m. duom.). Sanokas yra Pakarpatės vaivadijoje, taip pat Sanoko apskrities centras.
Istorija
Sanokas pirmą kartą paminėtas 981 m., kai Vladimiras Sviatoslavičius iš Kijevo Rusios užėmė šią vietą pakeliui į Lenkiją. 1018 m. grąžintas Lenkijai, o 1031 m. vėl priklausė Rusiai. 1340 m. Kazimieras III Didysis atsikovojo Sanoko žemes. 1339 m. Boleslavas Jurijus II miestui suteikė Magdeburgo teisę.
Gyvūnų išlaisvinimo frontas
Gyvūnų išlaisvinimo frontas ('ALF') – bendras pavadinimas, naudojamas viso pasaulio nelegalaus gyvūnų išlaisvinimo aktyvistų, užsiimančių radikaliais, tiesioginiais veiksmais gelbėjant gyvūnus bei šitaip pasisakančių už gyvūnų teises. Tai apima nelegalų gyvūnų laisvinimą iš mokslinių laboratorijų ar kailių fermų, taip pat – įstaigų, susijusių su eksperimentais su gyvūnais ir gyvūninių produktų gamyba, sabotavimą. ALF tvirtinimu, bet koks tiesioginis veiksmas, kurio dėka yra išlaisvinamas gyvūnas, bei kur būtų laikomasi protingo atsargumo nesukelti grėsmės gyvybei, gali būti traktuojamas kaip „Gyvūnų išlaisvinimo fronto“ veiksmas.
ALF nėra organizacija su naryste, o tiesiog pasipriešinimo judėjimas be jokių lyderių. Šis judėjimas tapatina savo veiksmus su Šiaurės Amerikos juodaodžių vergų išlaisvinimo tinklo „Underground Railroad“ veikla XIX amžiuje, kadangi ALF aktyvistai analogiškai laisvina gyvūnus iš laboratorijų ir užsiimančių gyvulinių produktų gamyba ūkių, dalyvauja saugios veterinarinės globos gyvūnams paieškose, suranda gyvūnams namus, bei valdo specialius prieglobsčio rezervatus, kur gyvūnai gyvena laisvai iki savo gyvenimo pabaigos. ALF veikia tokiu principu, kai atskiros judėjimo grupės ar net pavieniai asmenys (šiuo metu aktyvūs maždaug 35 šalyse ) veikia slaptai ir nepriklausomai vienas nuo kito. Robin Webb, kuris vadovauja „Gyvūnų išlaisvinimo fronto“ kontorai Jungtinėje Karalystėje, apie tokį aktyvizmo modelį yra pasakęs: ''„Štai kodėl ALF negali būti sunaikintas, į jį neimanoma efektyviai įsifiltruoti, jis negali būti sustabdytas. Jūs, kiekvienas jūsų: jūs ir esate Gyvūnų išlaisvinimo frontas.“''
thumb|left|180px|Yra manoma, kad ALF veikla prasidėjo [[1981 m., kai ši beždžionė buvo nelegaliai išlaisvinta ALF aktyvistų iš PETA organizacijos pastato – tai buvo padaryta siekiant užkirsti kelią tolimesniam mokslinių eksperimentų vykdymui su beždžione, kurią PETA galėjo būti teismo priversta grąžinti laboratorijai. ]] Kai kurie aktyvistai, kurie kalba ALF vardu, teigia, kad judėjimas nėra pagrįstas prievarta. Interviu, paimtame dokumentiniam 2006 metų filmui apie Gyvūnų išlaisvinimo frontą, „Behind the Mask“, vienas žinomiausių ALF aktyvistų, ekoteroristas Rod Coronado, kalėjęs už Mičigano Valstijos Universiteto padegimą ir 32 metų tyrimų duomenų sunaikinimą, pasakė: „Vienas dalykas, kuris skiria mus nuo tų, kuriais mus dažnai laiko, t. y. teroristų ir žiaurių nusikaltėlių, yra tas, kad mes nesame niekam fiziškai pakenkę.“ Vis dėlto ALF atstovai ir aktyvistai nesmerkia smurto aktų, bei dažnai patys juose dalyvauja. Tokios organizacijos kaip „Southern Poverty Law Center (SPLC)“, kuri kontroliuoja JAV vidaus ekstremizmą, pažymėjo ALF aktyvistų įsitraukimą į „Stop Huntingdon Animal Cruelty“ kampaniją, kurią SPLC identifikuoja kaip naudojančią „atviras teroristines taktikas, panašias į radikalių aborto priešininkų veiksmus“. Gyvūnų išlaisvinimo fronto veikla yra apibūdinta kaip kelianti vidinę teroristinę grėsmę Jungtinėje Karalystėje, o 2005 metų sausio mėnesį analogišką poziciją paskelbė ir JAV Tėvynės saugumo departamentas.
Pasaulinė sveikatos diena
thumb|Šalys, kurioms trūksta medicinos darbuotojų Pasaulinė sveikatos diena yra švenčiama kasmet balandžio 7 d. Šią šventę inicijuoja PSO nuo 1950 metų. Diena švenčiama siekiant supažindinti visuomenę apie tam tikras su sveikata susijusias temas, šitaip pabrėžiant PSO prioritetines sritis.
Lietuvoje ši diena yra atmintina diena.
Jankovo Mlodzianovas
Jankovo Mlodzianovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Novogrudo valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietvakarius nuo Novogrudo, apie 18 km į vakarus nuo Lomžos ir apie 90 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Blogos mintys
Blogos mintys – 1976 m. Italijoje sukurta komedija.
Turinys
Mario – sėkmingą karjerą darantis teisininkas, turintis gražią žmoną ir gerą reputaciją. Tačiau greta šios išorinės sėkmės jis yra nuolat kamuojamas blogų minčių apie savo žmoną. Mario nuolat atrodo, kad žmona jam neištikima, kiekvieną kartą matydamas ją kalbant su vienu iš draugų jis įtaria esąs išduotas.
Kartą dėl rūko Mario lėktuvo reisas atidedamas ir šis, grįžę namo, randa miegančią žmoną bei pastebi vyriškį, besislepiantį jo ginklų spintoje. Neišsiduodamas žmonai, Mario užrakina spintą, o kitą dieną su šia išsiruošia į medžioklę, vis kankinamas minčių apie neištikimybę...
Susumanas
Susumanas  – miestas Rusijoje, Magadano srityje, kairiajame Biorioliocho upės krante. Administracinis Susumano rajono centras. Per miestą eina Magadano-Jakutsko kelias (Kolymos traktas). Svarbus Rusijos aukso gavybos centras.
Įkurtas 1938 m. 1964 m. suteiktas miesto statusas.
Lietuviai
XX a. 6–7 dešimtmečiuose čia gyveno daug lietuvių, paleistų iš lagerių, kuriems nebuvo leista grįžti į Lietuvą.
Henry Hallett Dale
Henris Haletas Delis (, 1875 m. birželio 9 d. Londonas – 1968 m. liepos 23 d. Kembridžas) – anglų fiziologas, Nobelio fiziologijos ir medicinos premijos laureatas.
Biografija
Londono karališkosios draugijos narys, nuo 1932 m. seras.
Veikla
1914 m. išskyrė acetilcholiną, 1930 m. įrodė, kad jis susidaro parasimpatinės nervų sistemos sinapsėse ir dalyvauja perduodant nervinį impulsą. Atrado nervinio impulso perdavimo cheminį mechanizmą. Pirmasis gyvūnų audiniuose aptiko histaminą, tyrė jo poveikį, nustatė, kad histaminas dalyvauja alerginėse reakcijose.
1936 m. jo veikla kartu su Otu Leviu įvertinta Nobelio fiziologijos ir medicinos premija.
Suomiškas peilis
thumb|256px|Šiuolaikinis suomiškas peilis thumb|256px|XX a. 4-tą dešimtmetį pagamintas suomiškas peilis, vadintas „NKVD finka“
Suomiškas peilis, finka – vienašmenis peilis tiesia siaura geležte, kuri dažniausiai su grioveliais. Nuo tikro suomiško peilio puukko skiriasi tuo, kad dažniausiai turi geležtės griovelius ir nedidelę skersinio formos gardą.
Šis pagal puukko sukurtas peilis buvo paplitęs Rusijos imperijoje ir TSRS, ypač XX a. pirmoje pusėje. Šis peilių tipas išpopuliarėjo dar carinėje Rusijoje, kai Suomija buvo Rusijos dalis, kadangi puukko buvo (ir yra) labai mėgstami Suomijoje.
Finkos buvo mėgstamos profesionalių vagių. Panašūs peiliai Rusijos vagių buvo vadinami „plunksna“ (перо), todėl buvo suvokiami kaip nusikaltėlių atributas, uždraustas ginklas (tuo tarpu puukko buvo buitinis ir verslo įrankis). Kaip tik tokį peilį eilėraštyje „Laiškas motinai“ (Письмо матери) minėjo rusų poetas Sergejus Jeseninas:
TSRS suomiškas peilis buvo uždraustas 1935 m. baudžiamajame kodekse. thumb|left|150px|Harcerių uniforminis peilis - finkos variantas TSRS-Suomijos kare 1939-1940 m. suomiai puukko sėkmingai naudojo kaip kovos peilius (durklų pakaitalus). Todėl 1940 m. į Raudonosios Armijos ginkluotę buvo priimtas vadinamasis „žvalgo peilis“ NR-40 (нож разведчика НР-40), kuris buvo rusiškojo suomiško peilio variantas su S formos skersinuku. Šis peilis buvo populiarus kariškių tarpe, o kartu ir tarybinėje to meto kultūroje (tarybiniais laikais praktiškai visi TSRS vyrai atitarnaudavo kariuomenėje).
Tokios išvaizdos suomiškus peilius ėmė gaminti nelegaliai namuose, cechuose ir pan. Daug finkų gamindavo kolonijose, kur kaliniai dirbdavo su metalo apdirbimo įranga. Finka tapo „zekų peiliu“, kalinių gamintiems peiliams būdingos rankenos, surinktos iš skirtingų spalvų medžiagos (plastiko ir pan.).
Rusijoje suomiški peiliai tik 1996 m. buvo išbraukti iš draudžiamų ginklų sąrašo. XX a. paskutinį dešimtmetį ir XXI a. pirmąjį dešimtmetį Rusijoje įvairios kompanijos gamina, reklamuoja ir pardavinėja senųjų finkų kopijas ar kuria naujus jų modelius.
Iš rusiškojo suomiško peilio Lenkijoje atsirado lenkiški peiliai finka harcerska – harcerių (skautų) uniforminiai peiliai.
Povilas Gaidelis
Povilas Gaidelis (g. 1934 m. birželio 29 d. Lepšiuose, Švenčionių apskritis) – Lietuvos gydytojas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1959 m. baigė miškininkystės mokslus ir 4 metus dirbo gamtposaugos srityje. 1969 m. baigė Vilniaus universitetą. 1974 m. apgynė disertaciją „Kai kurių imunodepresantų poveikis linijinių pelių odos alotransplantatų gyvybingumo trukmei ir morfohistocheminiams pokyčiams juose“, medicinos mokslų kandidatas. 1989 m. TSRS medicinos mokslų akademijos Leningrado eksperimentinės medicinos mokslo tyrimų institute apgynė disertaciją „Naujų priešuždegiminių priemonių paieškos tarp arilketonų ir jų darinių struktūriniai pagrindai“, medicinos mokslų daktaras.
Nuo 1969 m. Vilniaus universiteto Vaistų sintezės ir tyrimo laboratorijos bendradarbis, 1987-1992 m. Farmakologijos sektoriaus vedėjas, nuo 1992 m. laboratorijos vedėjas. Nuo 2000 m. profesorius. 1990 m. kartu su kitais Vilniaus ir Kauno mokslininkais įkūrė Lietuvos vaistų registravimo  įstaigą. Stažavosi Islandijoje ir JAV FDA žinyboje.1997-1998 m. stažavosi Oksfordo universitete psichologijos ir neurofarmakologijos srityse. 2019 m. paruošė ir išleido Jubiliejinį leidinį "Šimtas širdžių - ant Tėvynės laisvės kovų aukuro."2021 m. išleido atsiminimus "Gyventi, negalima mirti! Sunki kelionė per epochų lūžius."
Mokslinė veikla
Mokslinio darbo kryptis – naujų vaistų nuo uždegimo paieškos. Organizavo vaistų registravimo sistemą. 1990-1995 m. Lietuvos farmakologijos komiteto pirmininkas. Paskelbė daugiau kaip 160 mokslinių straipsnių. 24 išradimų autorius, su kitais.
DVD-R
thumb|right|DVD-R diskas DVD-R – įrašomų DVD diskų formatas. DVD-R yra didesnės talpos nei CD-R, dažniausiai 4,7 GB. DVD-R diskas gali būti įrašytas tik vieną kartą, tuo tarpu DVD-RW diske informacija gali būti perrašyta daugelį kartų.
DVD-R formatą 1997 metų rudenį sukūrė korporacija Pioneer. Šis formatas palaikomas daugumos DVD grotuvų ir yra patvirtintas DVD forumo. Korporacija Pioneer taip pat sukūrė 2 sluoksnių DVD-R diską kurio talpa 8,54GB.
Konkuruojantis formatas yra DVD+R (taip pat perrašomas DVD+RW).
DVD+R technologija leidžia naudoti kelis sluoksnius (multiple layers) viename optiniame diske, o DVD-R - tik vieną. Naudojant kelis sluoksnius, lazeris fokusuotųsi į kelis taškus. Tokiame diske turi būti pusiau skaidrus reflektorius, reikalingas nuskaitant apatinio sluoksnio informaciją, tačiau praleidžiantis lazerio spindulį ir iki antro sluoksnio. DVD-R/RW ir DVD+R/RW taip pat skiriasi ir defektų valdymu, optinių diskų formatavimu, sujungimu (linking) bei kaina.
Kalbutiškės (Rokiškis)
Kalbutiškės – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Jūžintų, šalia Sartų ežero vakarinio pakraščio. Iš šiaurės supa Dusetų miškas, o vakaruose prieina Minkūnų durpynas.
Akarigva
Akarigva ( arba San Miguel de Acarigua) – miestas šiaurės vakarų Venesueloje, Portugesos valstijoje, į pietus nuo Barkisimeto, Ljanoso regione. Sudaro konurbaciją su Araurės miestu. Yra geležinkelis į Puerto Kabeljo uostą.
Medžio apdirbimo, maisto pramonė. Prekyba žemės ūkio produkcija. Akarigva yra vienas pagrindinių šalies žemdirbystės centrų (auginami kukurūzai, ryžiai, cukranendrės, medvilnė ir kt.).
Istorija
Akarigva įkurta 1620 m.
Rama
Rama  – vienas svarbiausių hinduizmo dievų, „Ramajanos“ epo pagrindinis herojus. Hinduistai laiko Ramą septintąja hinduizmo dievo Višnaus avatara (įsikūnijimu, inkarnacija).
Žodis rāma- reiškia „tamsus, juodas“. Jis kildinamas iš („tamsus“; giminiškas sen.  „purvas, suodžiai“ ir rāmec, rāmig „purvinas, suodinas“, sen.  „purvinas“,  „pilkas, pilkšvas“.  Indų tradicijoje dievavardis siejamas su žodžiu rama- („malonus, džiaugsmingas“).
Gyvenimas
„Ramajanoje“ aprašyta Ramos gyvenimo istorija pasakoja ne tik apie tai, kad Rama tobulai gyvenęs ir atlikęs visas savo pareigas, bet taip pat išryškina įvairius tobulus vaidmenis: tobulo sūnaus, tobulo brolio, tobulos žmonos, tobulo vyro, tobulo draugo, tobulo atsidavusiojo ir tobulo karaliaus. Rama garsėjęs savo didvyriškumu („Eka bana“ – viena strėlė), atsidavimu Sytai („Eka patni“ – viena žmona) ir sąžiningumu („Eka vačiana“ – vienas žodis).
Gimimas
Rama gimęs Ajodhjos mieste, esančiame Šiaurės Indijoje (iš čia epitetas „Ajodhjavasis“ – Ajodhjos gyventojas). Rama buvęs karaliaus Dašarathos ir karalienės Kaušaljos sūnus, todėl vadinamas epitetais: „Dašaratha Nandana“ (Dašaratos sūnus), „Kaušalja Tanaja“ (Kaušaljos sūnus). Rama gimęs Raghu dinastijoje, įkurtoje imperatoriaus Raghaus, todėl Rama vadinamas tokiais epitetais, kaip „Raghava“ (Raghaus palikuonis), „Raghu Nandana“ (Raghaus sūnus), „Raghukula Nandana“ (Raghaus dinastijos sūnus), „Raghu Vyra“ (Raghaus didvyris), „Raghukula Bhūšana“ (Raghaus dinastijos brangakmenis). Rama taip pat vadinamas Ramačandra („Rama-Mėnuo“).
Ramos tėvas Dašaratha turėjęs dar dvi žmonas – Sumitrą ir Kaikėją. Sumitra turėjusi sūnus dvynius – Lakšmaną ir Šatrughną, o Kaikėjė – sūnų Bharatą.
Vaikystė ir jaunystė
Anot epo, Ramos vaikystė prabėgusi beribiame džiaugsme brolių draugijoje. Rama ir Lakšmana buvę neatskiriami draugai, taip pat ir Bharata su Šatrughna. Šiems keturiems karalaičiams buvęs suteiktas karališkajam luomui būtinas auklėjimas ir išsilavinimas. Visi keturi užaugę stiprūs, dori ir sumanūs.
Dar būdami jauni, Rama ir Lakšmana, atsiliepdami į išminčiaus Višvamitros prašymą, lydėję jį į mišką ir padėję sunaikinti demonus bei demoniškas jėgas, kurios trukdžiusios Višvamitrai užbaigti garsiąją jadžną (aukojimo apeigas). Nors Višvamitra ir atpažinęs karalaičiuose dievo pasireiškimą, tačiau jis buvęs pasirinktas įrankiu, kad suteiktų jiems mantras, kurios turėjusios Ramai ir Lakšmanai padėti įveikti demoniškas jėgas, apsaugodamos nuo išsekimo, alkio ir troškulio.
Rama ir Syta
Pasakojama, kad prieš daugelį metų, kai karalius Džanaka arė velėną toje vietoje, kur jis nusprendęs atlikti jadžną, žemėje pasirodęs indas. Jame buvęs kūdikis (mergaitė). Kadangi ji atsiradusi iš vagos (sīta), todėl ir buvusi pavadinta Syta. Džanaka ją užauginęs kaip savo dukterį. Syta dar vadinama „Džanake“ (Džanakos duktė) ir „Vaidehe“ (videhietė).
Syta turėjusi būti atiduota į žmonas jaunikiui, kuris pakelsiąs Šivos lanką. Jį turėjęs Džanaka. Rama Šivos Lanką ne tik pakėlęs, bet įtempęs ir įdėjęs strėlę. Jam patraukus lanko timpą, kad paleistų strėlę, lankas lūžęs.
thumb|left|250px|Ramos ir Ravanos kova. XVII a. piešinys
Po vestuvių Rama su Syta išvykę į Ajodhją, kur netrukus Dašaratha nusprendęs atsisakyti sosto ir paskelbti Ramą karaliumi. Tačiau karūnavimo išvakarėse trečioji Dašarathos žmona Kaikėjė, paprašiusi jo išpildyti du prašymus, kurie jai buvę pažadėti prieš kelerius metus. Ji paprašiusi, kad vietoje Ramos būtų karūnuotas jos sūnus Bharata, o Rama, susivijusiais plaukais ir aprengtas medžio žievės apdaru, būtų išsiųstas į Dandakos mišką ir liktų jame gyventi 14 metų, o paskui grįžtų į sostą. Rama buvęs idealus sūnus ir jo pareiga buvusi padėti tėvui ištesėti duotą žodį. Rama atsisakęs purpurinių karaliaus rūbų ir išėjęs iš Ajodhjos miesto.
Syta (tobula žmona) ir Lakšmana (idealus brolis) nutarę sekti paskui Ramą į tremtį, į mišką. Ten jie sutikę daug išminčių ir padėję išvaduoti mišką nuo blogio jėgų (demonų).
Ajodhjoje Ramos tėvas Dašaratha miręs nuo širdies skausmo, o brolis Bharata, tvirtai laikęsis dharmos, atsisakęs sosto, motinos jam laimėto gudrybės būdu, ir padėjęs į sostą Ramos sandalus. Bharata apsivilkęs medžio žievės rūbais ir nutaręs apsigyventi palmių lapais dengtoje trobelėje.
Dandakos miške asuras ir Lankos karalius Ravana pagrobęs Ramos žmoną Sytą. Rama olgai klajojo, jos ieškodamas. Jis atvykęs į Kiškindą ir susidraugavęs su beždžionių karaliumi Sugryva. Ši draugystė laikoma tobula. Čia Rama taip pat susitikęs su Hanumanu (jis laikomas tobulu pasekėju).
thumb|180px|Ramlylos aktoriai vaizduoja Ramą ir Hanumaną
Hanumanas sužinojęs, kad Syta įkalinta Lankoje. Ravana buvo nugalėtas didžiuliame mūšyje. Rama sugrįžęs į Ajodhją, kur buvęs karūnuotas („Pattabhi Rama“ – Rama karūnavimo metu).
Prasidėjo dharminis Ramos valdymas – Ramaradžja – taikos, klestėjimo ir teisingumo aukso amžius. Jį užtemdė tik tai, kad kilus abejonėms dėl ištikimybės, besilaukianti Syta buvo priversta išeiti į mišką, kur prisiglaudė išminčiaus Valmykio ašrame ir čia, nežinant Ramai, pagimdė jo sūnus dvynius Kušą ir Lavą. Rama pasitraukė iš gyvenimo paniręs į Sarajū upės vandenis; tada jis atgavo savo dieviškąjį pavidalą ir įžengė į dangų.
Išvaizda
Rama vaizduojamas tamsių lietaus debesų spalvos ir gražios išvaizdos („Šjamala“, „Komala“). Rama paprastai vaizduojamas karaliaus soste („Radžia Rama“ – Rama karalius), jo žmona Syta – iš kairės, ji laiko Ramos lanką („Kothanda“) – iš čia atsiradęs epitetas „Kothanda Rama“, – ir strėlinę. Aplink Ramą stovi broliai, o prie jo kojų – Hanumanas.
Kultas
Dėl savo dorumo, narsumo, gailestingumo, ištikimybės pareigai Rama buvo imtas laikyti teisiuoju valdovu, tobulu žmogumi (marjada purušotama) ir dharmos įsikūnijimu (dharmatma). Rama svarbus daugelio vaišnavų teologijoje, ypač ramanandžių šakoje. Šiaurės Indijoje vardas Rām dažnai laikomas aukščiausios dievystės (parabrahmano) vardu ir kartojamas kaip mantra.
Ramos teologijai susiformuoti buvo svarbūs advaita vedantos tekstai „Joga Vasištha“ (XI–XIV a.), „Adhjatma Ramajana“ (XV a.), kultui – Kampano tamiliška poema „Ramos įsikūnijimas“ (Ramavataram, XII a.), bengališka Kritibašo Odžhos „Kritivasi Ramajana“ (XV a.) ir Tulsidaso hindi dialektu avadhi sukurta poema „Ramos žygdarbių ežeras“ (Rāmacaritamānas, XVI a.); Ramai skirta Kalidasos poema „Raghu giminė“ (Raghuvaṃśa), Bhasos drama „Statula“, Bhavabhūčio – „Tolesnis Ramos gyvenimas“. Sakmė apie Ramą („Ramakatha“) yra labai populiari Pietų ir Pietryčių Azijoje (senovės javiečių „Kakavin Ramajana“, malaiziečių „Hikajat Seri Rama“, tailandiečių epas „Ramakian“); jos versijų sukurta persų, tibetiečių, mongolų, kinų kalbomis. Rama ir jo mitas gausiai vaizduojamas Pietų ir Pietryčių Azijos šalių mene.
Svarbiausios Ramos šventės: Ramanavamė (Rāma-navamī) švenčiama čaitros mėnesio (balandis–gegužė) šviesiosios mėnulio pusės 9 dieną ir skirta paminėti Ramos gimimo bei vestuvių dieną; Vidžajadašamė (Vijayadaśamī) švenčiama ašvinų mėnesio (rugsėjis–spalis) šviesiosios mėnulio pusės 10 dieną ir skirta pažymėti Ramos pergalę prieš Ravaną.
Ramos šventyklų gausu visoje Indijoje bei indų diasporos gyvenamuose kraštuose. Svarbios šventyklos stovi Kumbakoname, Bhubanešvare, Džamu, Hadžypure ir kt. Dėl šventyklos numanomoje Ramos gimimo vietoje Ajodhjoje vyksta konfliktas su musulmonų bendruomene (hindų nacionalistai 1992 m. susprogdino ten stovėjusią Babri mečetę).
Džainai Ramą laiko vienu iš 32 šalakapurušų (pamaldžių pasauliečių, pasiekusių išsivadavimą), turi įvairių sakmių apie Ramą (Paumačarija). Budistų džatakoje „Dašarathadžatakoje“ Rama vaizduojamas kaip bodhisatva.
Gudgalys (Kupiškis)
Gudgalys – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Subačiaus. Kaime, netoli plento, stūkso galingo vėjo malūno liekanos.
Šiaudiniai (reikšmės)
Šiaudiniais vadinami kaimai:
Šiaudiniai
Gyventojai
thumb|left|240px|Ūkiniai pastatai thumb|left|240px|Plentas pro Šiaudinius thumb|left|240px|Sena sodyba Šiaudiniuose
Jankovo Skarbovas
Jankovo Skarbovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Novogrudo valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietvakarius nuo Novogrudo, apie 19 km į vakarus nuo Lomžos ir apie 91 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Naujasodis (Prienai)
Naujasodis – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, piečiau Šilavoto. Prateka Lašašos upelis. Kaime buvo neformalus vienuolynas, vadintas davatkynu, dabar čia veikia Šilavoto Davatkyno muziejus. Stūkso Naujasodžio piliakalnis.
Juozapas Jonas Vandalinas Mnišekas
Biografija
Jo tėvas buvo Jonas Karolis Mnišekas 1716-1759, o motina Katerina Zamoiska (1722- 1771).
1780 metais apdovanotas Baltojo erelio ordinu, 1777 metais tapo Švento Stanislovo ordino kavalieriumi.
Šeima ir vaikai
thumb|left|150px|Juozapo Jono Vandalino Mnišeko žmona Mariana Osiolinska 1769 m. rugsėjo 24 d., Budzimieže (Slovakija) vedė kunigaikštytę Marianą Osiolinską, Juozapo Osolinskio (1707 – 1780) ir Terezės Stadnickos (1717-1776) dukterį. Vaikai:
Dusai
Dusai – kaimas Akmenės rajone, 4 km į šiaurės vakarus nuo Papilės. Kadaise priklausė istorinei Keklio žemei.
Taškentas
Istorija
VIII amžiuje miestą užėmė arabai (Omejadai). Netrukus mieste įsitvirtino Samanidai, kurie 819 m. įkūrė atskirą emyratą (vieną keturių ankstyvųjų Samanidų emyratų), kuris vėliau įjungtas į Samanidų imperiją. Samanidai jį vadino Binkath, o arabai naudojo pavadinimą Al-Šaš. XI a. regione įsitvirtinę tiurkai Karachanidai pamažu tiurkizavo miesto pavadinimą: iš Čiačkando (kand sogdų kalba reiškia "miestas") jis pamažu virto į Taškentą (tai reiškia "akmenų miestas").
1214 m. miestą užgrobė Chorezmšachai, 1219 m. – Čingischanas. Nuo XIV a. jį valdė Timūras (Tamerlanas), kurio metu miestas atsigavo. Vėliau miestą valdė Šeibanidai, nuo 1809 m. – Kokando chanatas. 1865 m. Taškentą užėmė Rusija, 1930 m. jis tapo Uzbekijos TSR sostine (pakeitė iki tol sostine buvusį Samarkandą). 1966 m. miestas patyrė didelį žemės drebėjimą. 1991 m. tapo nepriklausomos Uzbekijos sostine.
Vita Vadoklytė
Vita Vadoklytė (g. 1968 m. spalio 14 d. Boniškyje, Kauno raj.) – Lietuvos ir Kupiškio rajono kultūros darbuotoja bei visuomenės veikėja, teatro režisierė.
Biografija
1986 m. baigė Širvintų raj. Gelvonų vidurinę mokyklą, 1990 m. Klaipėdos universitete baigė dramos režisūrą. 2007 m. Klaipėdos universitete Menų fakulteto Režisūros katedroje baigė dramos režisūros magistrantūros studijų programą, suteiktas teatro magistro kvalifikacinis laipsnis.
1991 m. Kupiškio kultūros centro Skapiškio kultūros namų režisierė. Vaikų teatro „Ku – kū“, jaunimo studijos, satyros ir humoro grupės „Kvailių kaimas“, teatro „Stebulė“, tarptautiniais tapusių vaikų teatrų festivalio „Pienių medus“, kaimo teatrų festivalio „Pienių vynas“ ir senjorų teatrų šventės „Pienės pūkas“ sumanytoja bei režisierė.
Nuo 2007 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narė, nepartinė. Kūrybos ir tarpregioninių kultūrinių ryšių palaikymo sambūrio „Lieptas“ pirmininkė, programos „Veiklus jaunimas“ konsultantė. Nuo 2017 metų - Lietuvos mėgėjų teatro sąjungos prezidentė.
Įvertinimai
2004 m. „Aukso paukštės“, teikiamos geriausiems šalies mėgėjų meno kolektyvams, laureatė nominacijoje „Geriausias kaimo teatras ir režisierius“. 2009 m. „Aukso paukštės“ laureatė nominacijoje „Geriausias vaikų teatras ir vadovas“. 2009 m. apdovanota Kupiškio rajono savivaldybės mero ženklu „Už nuopelnus“.
2011 m. apdovanota Kupiškio rajono savivaldybės nominacija „Metų geriausieji“ Sidabrinio dobilo statulėle „Už atsidavimą teatrui“.
2014 m. už kūrybinį prevencinį darbą apdovanota Lietuvos policijos generalinio komisaro ženklu „Už paramą policijai”.
2016 m. apdovanota Kupiškio rajono savivaldybės mero nominacija „Už nuopelnus kultūrai“.
2020 m. Lietuvos Respublikos Seimo apdovanota Gabrielės Petkevičaitės-Bitės medaliu „Tarnaukite Lietuvai“.
2021 m. apdovanota Lietuvos nacionalinio kultūros centro ir Lietuvos mėgėjų teatro sąjungos statulėle ir diplomu „Už nuopelnus Lietuvos mėgėjų teatrui“.
Kalučiškės
Kalučiškės – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Jūžintų, Vazajo ežero šiaurinėje pakrantėje. Kaime yra senosios kapinės, jose paminklų nebėra, likę keli akmenys, kurių vienas primena paminklą.
Kupnina
Kupnina  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Novogrudo valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurės rytus nuo Novogrudo, apie 16 km į šiaurės vakarus nuo Lomžos ir apie 84 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Algirdas Dumbliauskas
Algirdas Dumbliauskas (g. 1932 m. kovo 4 d. Kriauniuose, Alytaus apskritis) – Lietuvos inžinierius hidrotechnikas, fizinių mokslų daktaras.
Sandomieras
Istorija
Sandomieras yra vienas seniausių ir istoriškai svarbiausių miestų Lenkijoje. Archeologiniai atradimai apylinkėse tvirtina, jog pirmieji žmonės šioje vietovėje įsikūrė neolito laikotarpiu. Sandomiero vardas kilo ankstyvaisiais viduramžiais, panaudojant puikią vietovę, kurioje kertasi Vyslos ir Sano upės, prekybos keliams. Miesto vardas pirmą kartą paminėtas XII a. pradžioje, kai kronikininkas Galas Anonimas jį kartu su Krokuva ir Vroclavu paskelbė vienais svarbiausių Lenkijos miestų.
XIX a. buvo miestas, Radomo gubernijos Sandomiero apskrities centras.
Algirdas Dumbliauskas
Biografija
1956 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1956–1962 m. dirbo Vandens ūkio projektavimo institute, 1963–1969 m. Hidrotechnikos ir melioracijos institute. 1966 m. technikos mokslų kandidatas. 1969–1992 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, 1985–1990 m. Hidraulikos ir hidrotechninių statiniu katedros vedėjas; 1971 m. docentas. 1967–1968 m. ir 1977–1978 m. dirbo Kuboje, 1980–1983 m. Alžyre. Nuo 1992 m. verslininkas.
Priekarpatė
Priekarpatė  – Ukrainos regionas Karpatų prieškalnėse. Pagrindinė jo dalis yra Ukrainos Ivano Frankivsko srityje ir Lvovo srities pietuose.
Geografija
Priekarpatė sutampa su pietvakarine Galicija. Į pietvakarius nuo jo yra Užkarpatė. Regiono pietuose gyvena huculai, vakaruose boikai ir lemkai, rytuose – pokutianai, šiaurėje – opolianai. Pagal šias ukrainiečių grupes regionas dar dalinamas į penkis etnografinius regionus: Pokutję (kuri dalinai sutampa su Bukovina), Huculščiną, Lemkivščiną, Boikivščiną, Opilję.
Tai - aukštumų regionas, kurį visą užima Karpatų kalnai. Regione prasideda daug upių, dauguma Dniestro intakai. Čia prasideda ir Prutas. Klimatas nuosaikiai žemyninis.
Regiono istorija neatsiejama nuo Galicijos istorijos.
Turistų tarpe populiariausi:
Arvydas Vaitkus
Arvydas Vaitkus ( g . 1963 m. gegužės 11 d. Klaipėdoje ) – inžinierius, vadybininkas, politikas, Klaipėdos miesto meras.
Išsilavinimas
1981 m. baigė Klaipėdos 12-ąją vidurinę mokyklą (dab. Žemynos gimnazija). 1986 m. Kauno politechnikos institute (dabar – Kauno technologijos universitetas) įgijo chemijos pramonės mašinų ir aparatų mechanikos inžinieriaus specialybę. 1988 m. Ukrainos teisės akademijos fakultete (dabar – Ukrainos nacionalinis vidaus reikalų universitetas) baigė Charkovo aukštuosius juridinius kursus.
Veikla
1986–1987 m. – Marijampolės SKB perspektyvinio projektavimo skyriaus inžinierius-konstruktorius. 1987–1993 m. dirbo Klaipėdos vyriausiajame policijos komisariate.
2000–2002 m. AB „Laivyno inžinerijos centras“ direktorius. 2002 m. LR susisiekimo ministro patarėjas. 2002–2009 m. LR susisiekimo ministerijos sekretorius,Tarptautinių transporto darbo grupių su Lenkija, Rusija, Baltarusija, Ukraina pirmininkas,VĮ Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcijos, AB “Lietuvos jūrų laivininkystė”, AB “Smiltynės perkėla” valdybos pirmininkas, AB “Lietuvos geležinkeliai” valdybos narys. .
2009–2011 m. UAB koncerno „Achemos grupė“ logistikos direktorius; logistikos įmonių valdybos pirmininkas arba narys. 2011–2012 m. UAB „Lyrava“ konsultantas. 2013–2019 m. Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcijos generalinis direktorius. Nuo 2019 m. Klaipėdos miesto tarybos narys.
Nuo 2023 m. Klaipėdos miesto meras.
Politinė karjera
Buvo Lietuvos socialdemokratų partijos nariu.
2019 m. kandidatas į Klaipėdos merus nuo Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos. Išejo į antrą mero rinkimų turą. Antrajame mero rinkimų ture surinko 44,72 proc. balsų nusileisdamas esamam merui Vytautui Grubliauskui.
2022m. vienas iš nepriklausomo politinio komiteto "Ištikimi Klaipėdai" steigėjų ir lyderių. Komiteto iškeltas kaip kandidatas į Klapėdos miesto mero postą 2023 m. vyksiančiuose savivaldos rinkimuose.
Klaipėdos miesto meru 2023 metais per antrąjį turą išrinktas Arvydas Vaitkus (61,64 proc.), antroje vietoje liko Audrius Petrošius (36,85 proc.).
Šeima
Vedęs. Žmona Ilona. Turi du sūnus: Andrių ir Edgarą.
Sporto naujienos
Sporto naujienos – iliustruotas informacinis laikraštis, leistas 1935–1936 m. Kaune.
Istorija
Ėjo kartą per savaitę. Leido ir redagavo Bronius Adomavičius, A. Barzdauskas, K. Civanavičius. Spausdino M. Adomavičiaus spaustuvė Kaune. Išėjo 69 numeriai.
Informavo apie sporto naujienas, pasakojo apie įvairias sporto šakas, sportininkų pasiektus rezultatus, užsienio sportininkų pasiekimus.
Bendradarbiavo Nikodemas Čerekas, Jonas Dagelis, J. Klimas, J. Matijošaitis, Aleksandras Vasiliauskas ir kt.
Gudiniškės
Gudiniškės – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 1 km nuo Miroslavo.
Sakramentas
miniatiūra|Septyni Katalikų bažnyčios sakramentai Sakramentas ( – priesaika, įsipareigojimas) – ritualinis veiksmas, turintis suteikti Dievo malonę. Katalikų bažnyčia turi septynis sakrametus:
Grupės
Sakramentai skirstomi į 3 grupes:
Guido da Siena
Gvidas iš Sienos (, XIII a.) – italų protorenesanso dailininkas iš Sienos, gotikinio ir bizantinio stiliaus atstovas.
Biografija
Nežinoma, kada Gvidas gimė ar mirė, tikima jį kūrus 1260−1280 m. laikotarpyje Sienoje. Jis laikomas Sienos dailės mokyklos pradininku, padėjusiu pagrindą Sienos dailės mokyklai pirmauti prieš Florencijos tuo metu. Iš tikro Gvido reikšmę sunku nustatyti, bet jis neabejotinai padarė didelę įtaką Sienos mokyklos panelinei tapybai. Išliko vienintelis kūrinys, kurio inskripcijoje autoriumi minimas „Gvidas iš Sienos“. Tai „Madonos ir Kūdikio soste“ (maestà) panelė, buvusi Šv. Dominyko bažnyčioje ir vėliau perkelta į miesto rotušę (Palazzo Pubblico). Kai kurios detalės, madonos ir kūdikio veidai, vėliau buvo joje taisytos Dučo pasekėjų. Gvido santykis su Duču nežinomas. Kitas kūrinys, kuriame pakartojama panaši inskripcija, yra „Madonos ir Kūdikio su Šv. Jonu Krikštytoju, Šv. Jonu Evangelistu, Marija Magdalena ir Šv. Pranciškumi“ panelė (dabar Sienos pinakotekoje). Šis kūrinys pripažįstamas Gvido, taip pat jo rankai priskiriamos kiek daugiau nei 20 tapybos panelių. Gvidas iš Sienos laikomas vienu iš pirmųjų Italijos dailininkų, bandžiusių išsilaisvinti iš bizantietiško meno statiškų ir frontalių figūrų vaizdavimo formų.
Montvica
Montvica  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Novogrudo valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietryčius nuo Novogrudo, apie 13 km į šiaurės vakarus nuo Lomžos ir apie 85 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. 1922 m. sausio 1 d. kaime atidaryta Montvicos geležinkelio stotelė. Per kaimą eina vaivadijos kelias Nr. 25px|DW645.
Aporija
Aporija ( 'situacija be išeities') – problema, atsiradusi dėl paradokso, neišsprendžiama dėl prieštaravimų sprendimo būde.
Aporijos žinomos nuo Sokrato laikų. Daugiau žinomos Zenono Elėjiečio aporijos (Zenono paradoksai), tokios, kaip Achilas ir vėžlys, skrendanti strėlė, stadionas.