cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lapės (Kaunas)
Ekonomika
Lapėse 1993–1995 m. veikė komercinis televizijos kanalas LitPoliinter TV. Po jos bankroto 1995 m. transliacijas pradėjo LNK televizija, kuri laikui bėgant kėlėsi į Vilnių. 1999 m. Lapėse neliko Žinių tarnybos studijos, o 2002 m. - ir pagrindinės studijos. Pastatą įsigijo Lapių seniūnija. Jos darbuotojai įsikūrė televizijos darbuotojų kabinetuose ir studijose. Seniūno kabinete anksčiau buvo kuriama „Ryto rato“ laida. Išlikusi profesionali Lapių garso įrašų studija. Muzikantai naudojasi greta esančia sale, kurioje būdavo filmuojamos populiarios TV laidos, gyvo garso koncertai. Pastato pirmojo aukšto hole veikdavusi kavinė dabar tapusi nedidele parodų sale.
Kirbaičiai
Kirbaičiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 8 km į pietryčius nuo Šiaulių, prie kelio Kairiai–Šilėnai, Gudelių ežero rytiniame krante.
Etimologija
Vietovėms, kur buvo įkuriami kaimai, pavadinimus parinkdavo matininkai, bet apgalvotai, kad pavadinimas atitiktų kaimui parinktą vietą. Kartais kaimo pavadinimas kildavo iš gyventojų pavardės (pravardės), kartais – iš vietovei būdingų bruožų. Kirbaičių kaimo pavadinimas greičiausiai kilo nuo senovinio (dabar nebevartojamo) žodžio kirba, kuriuo buvo vadinamos klampynės, liūnai. Vieta, parinkta Kirbaičių kaimui iš tiesų buvo labai šlapia, su nuolat telkšančiomis balomis, balutėmis ar liūnais. Anot senolės Marijonos Augienės anūkės Marijos prisiminimų, „jų žemėje Žuvynės liūnas buvęs toks klampus, kad ant jo nebuvo galima užlipti. Jis žiemą užšaldavo tik per didžiuosius šalčius. Kartą karvė buvo įkritusi, tai vos beišgelbėjo.“ Niekada neišdžiūstantis Skalvys, klampynės Morkūnų, Vaitiekūnų, Augių žemėse, amžius tekėję Paversmių šaltiniai ir paežerių pelkynai primena, kokios šlapios buvo Kirbaičių žemės. Daugelį jų nusausino apie 1960 m. atlikta melioracija.
Summoning
Summoning – austrų epinio atmospheric black metalo grupė. Dauguma Summoning dainų skirta J. R. R. Tolkino kūrybai, albumas „Let the Mortal Heroes Sing Your Fame“ įkvėptas kito garsaus maginės fantastikos rašytojo Michael Moorcock.
Summoning buvo įkurta 1993 m. Jos nuolatiniai nariai yra tik du – Michael Gregor (Silenius) ir Richard Lederer (Protector). Grupė niekada nekoncertuoja gyvai ir muziką kuria daugiausiai kompiuteriais bei sintezatoriais.
Vileikos apskritis (1793–1915)
Vileikos apskritis – buvęs administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarinėje Rusijos imperijoje. Centras – Vileika. Apėmė teritorijas dabartinėje šiaurės Vakarų Baltarusijoje, kur dabar yra Vileikos rajonas, Dokšicų rajonas, rytinė Pastovių rajono dalis, Maladečinos rajonas ir Valažino rajonas.
Istorija
Įkurta 1793 m. po II ATR padalijimo. Jo metu LDK Ašmenos apskrities rytinė dalis atiteko Rusijai, ten ir suformuota Vileikos apskritis. Iš pradžių priskirta Minsko gubernijai, o nuo 1843 m. – Vilniaus gubernijai. 1795 m. prijungta dalis Pastovių apskrities, 1797 m. – dalis panaikintos Dokšicos apskrities.
Po Rusijos imperijos žlugimo priklausė Vakarų sričiai 1917–1918 m., Baltarusijos TSR 1919–1920 m. Vėliau atiteko Antrajai Lenkijos Respublikai, kuri suformavo senosios srities teritorijoje Vileikos ir Pastovių apskritis.
Maarten van Heemskerck
thumb|right|220px| Marteno van Hemskerko „Autoportretas su Romos Koliziejumi“, 1553 m. Martenas van Hemskerkas (, 1495 m. – 1574 m. spalio 1 d., Harlemas) – XVI a. Nyderlandų renesanso laikotarpio tapytojas ir piešėjas.
Da Vinčio kodas
Da Vinčio kodas – JAV rašytojo Dan Brown'o detektyvinis romanas. Visame pasaulyje knyga išleista didesniu nei 50 mln. tiražu. Pagal knygą 2006 m. sukurtas filmas „Da Vinčio kodas“.
Kritika
Knygoje kaip realybė pateikiami tikintiesiems įprastos ir jų tikimos istorijos neatitinkantys Jėzaus gyvenimo įvykiai. Tam autorius neturi jokio pagrindo (ši knyga yra ne istorinis ar teologinis veikalas, o meno kūrinys). Da Vinčio freskos, kurių smulkmenomis neva remiamasi, pačios yra nutapytos praėjus daug šimtų metų po nukryžiavimo. Žinant tai, nekeista, jog „Da Vinčio kodas“ papiktino Romos katalikų bažnyčią, tačiau tai tik dar labiau padidino knygos populiarumą. Grožinės literatūros kūrinys susilaukė įvairių religinių judėjimų kritikos. Ypač stiprios kritikos knyga susilaukė iš Opus Dei krikščioniškos pakraipos religinio judėjimo, kadangi knygoje Opus Dei pavaizduota kaip žudikų fanatikų organizacija.
Maarten van Heemskerck
Biografija
Martenas van Hemskerkas gimė 1495 m. Hemskerko kaime Olandijoje, netoli Harlemo. Jo tėvas Jacob Willemsz. van Veen buvo ūkininkas. Pasak Karelo van Mandero, Hemskerkas iš pradžių mokėsi pas Cornelis Willemsz. Harleme ir po to pas Jan Lucasz. Delfte. Nei vienas šių dailininkų kūrinys nėra žinomas. 1527 − 1530 m. Hemskerkas dirbo kartu su Janu van Skoreliu Harleme. Van Skorelis naudojo naujovišką Olandijoje tapybos manierą, kurią perėmė savo kelionių į Italiją metu. Hemskerkas gyveno Harleme iki 1532 m. gegužės ir pats išvyko į Italiją, atvyko į Romą liepos mėnesį.
Romoje Martenas van Hemskerkas piešė pagal antikinės architektūros ir skulptūros pavyzdžius, buvo paveiktas Rafaelio dailės. Jį taip pat paveikė Mikelandželas ir Frančeskas Salviatis. Tikėtina, kad pakeliui namo Hemskerkas pabuvojo Mantujoje, kur galėjo susipažinti su Džulijo Romano kūriniais. 1537 m. Hemskerkas grįžo į Harlemą, kuriame gyveno iki mirties. Jis priklausė vietos Šv. Luko tapytojų gildijai, užėmė deakono postą 1554 metais. Nuo 1548 m. Hemskerkas ruošė piešinius graviūroms. 1572 m. ispanų apgulties metu Hemskerkas trumpam buvo palikęs Harlemą ir gyveno Amsterdame. Martenas van Hemskerkas mirė 1574 m. spalio 1 d. Harleme.
Da Vinčio kodas
Kaltinimai plagijavimu
2006 m. balandžio 7 d. rašytojo leidėjai laimėjo bylą Didžiosios Britanijos teisme dėl kaltinimų plagijavimu. Dan Brown’ą plagijavimu kaltino knygos „Šventasis kraujas ir šventasis Gralis“ autoriai. Kaltintojai savo argumentus grindė panašumu tarp jų ir Dan Brown’o knygos, kadangi abejose knygose yra iškeliama panaši hipotezė, kad Jėzus Kristus su Marija Magdaliete buvo susilaukęs vaiko, bei, kad ji, po Kristaus nukryžiavimo, pabėgo į Prancūziją, kur Kristaus palikuonys buvę Merovingai, kurių palikuonys, galbūt, tebegyvena net dabartiniais laikais.
Apie knygą
Ši knyga yra 2-oji serijos dalis apie simbolologą Robertą Lengdoną. Šią seriją vienija pagrindinis veikėjas Robertas Lengdonas. Pačioje pradžioje Lengdonas vėlgi iškviečiamas tirti žmogžudystės į Luvrą, bet šį kartą be galo mistiškos jos aplinkybės. Kūrinio eigoje jam tenka bėgti nuo policijos ir netgi sprukti į Angliją. Lengdonui tenka įminti daugybę mįslių, susijusių su Siono vienuolynu, tamplieriais, meno kūriniais.
Akademija (reikšmės)
Žodis akademija gali reikšti:
Evangeline Lilly
Nikolė Evandželina Lili (g. 1979 m. rugpjūčio 3 d. Fort Saskačevane, Kanadoje) yra kanadiečių modeliuotoja ir aktorė. Ji labiausiai žinoma kaip Kate iš TV serialo Dingę.
Lilly trumpai yra dirbusi misionierės darbą ir gyvenusi trobelėje iš žolių Filipinuose. Nuo 14 metų ji savanoriškai dirbo vaikų labdaros labui. Lilly taip pat yra dirbusi stiuardese ir laisvai kalba prancūzų kalba.
Britų Kolumbijos mieste Kelowna ji buvo pastebėta gatvėje Fordo modeliavimo agentūros ir jai buvo pasiūlyta modeliuotojos karjera.
Didžiausia problema prieš Dingę filmavimą jai buvo gauti JAV darbo vizą, nors vizą ir gavo, bet dieną pavėlavo atvykti į filmaviomo vietą. 2004 metais jos alga šiame seriale buvo $80 000.
2006 m. gruodžio 14 d. Lilly buvo nominuota Auksiniam gaubliui už pagrindės aktorės vaidmenį dramoje. 2006 m. kovo mėn. JAV žurnalas TV Guide ją išrinko erotiškiausia moterimi JAV televizijoje.
Lilly buvo ištekėjusi už kanadiečių ledo ritulininko Murray Hone. 2009 metais ji susižadėjo su kitu Dingę aktoriumi Dominic Monaghan.
Minina
Minina – viensėdis Elektrėnų savivaldybėje, 9 km nuo Balceriškių.
ManuElla
Būdama paauglė atlikėja pradėjo groti ir dainuoti įvairiose grupėse. Baigė muzikos mokyklą, studijavo fortepijono ir akordeono subtilybes, taip pat mokėsi dainuoti, groti bosine gitara ir pianinu. Atlikėja įgijo muzikos prodiuserio specialybę. 2005 metais dalyvavo „Bitak Talentov“ šou, o 2010 m. pateko į vokiečių šou „Das supertalent“ geriausiųjų šimtuką. 2011 metais bandė laimę „Eurovizijos“ atrankoje, bet užėmė ketvirtą vietą.
2016 m. su daina „Blue and Red“ išrinkta atstovauti Slovėnijai 2016 m. „Eurovizijoje“ Švedijoje.
Ólafur Arnalds
Olafuras Arnaldsas (Ólafur Arnalds; g. 1986 m. lapkričio 3 d.) – Islandijos multiinstrumentalistas, kompozitorius, muzikos prodiuseris. Jo kūryboje klasikinė muzika perpinama su šiuolaikinės instrumentinės muzikos elementais.
Arnaldsas pradžioje buvo keleto vietinių metalo grupių būgnininku, 2004 m. vokiečių metalo grupei „Heaven Shall Burn“ įrašė keletą muzikinių įžangų ir epilogų. 2007 m. išleido savo debiutinį albumą Eulogy for Evolution. 2008 m. dalyvavo koncertiniame ture su žymia islandų post-roko grupe „Sigur Rós“. 2009 m. Arnaldsas surengė muzikinį eksperimentą – visą savaitę kasdien sukurdavo po naują kūrinį ir patalpindavo internetinėje svetainėje. Iš šių kūrinių sudarytas EP Found Songs.
2009 m. Olafuras Arnaldsas sukūrė muziką baletui „Dyad“, vadovaujamam britų choreografo Wayne McGregor.
Vosyliškės
Vosỹliškės – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, į šiaurės rytus nuo Ščiutino. Stovi Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia, sinagoga, yra žydų kapinės.
Istorija
1489 m. pastatyta pirmoji bažnyčia. 1658 m. buvo pastatytas dominikonų vienuolynas. 1702 m. vienuolynas sudegė, tačiau dominikonai pasistatė naują vienuolyną, o 1769 m. naują mūrinę bažnyčią. Be dominikonų bažnyčios Vosyliškėse buvo ir parapinė bažnyčia. 1832 m. po sukilimo uždarius vienuolyną, dominikonų bažnyčia paversta parapine. 1868 m. bažnyčia buvo paversta cerkve. XIX a. buvo miestelis, Lydos apskrities Vosyliškių valsčius.
1903 m. Senosiose Vosyliškėse buvo pastatyta nauja mūrinė bažnyčia į kurią iš senosios dominikonų bažnyčios buvo perkeltas stebuklingu laikomas Švč. Mergelės Marijos paveikslas. XX a. pradžioje buvo Vosyliškių apskrities centras Oberoste.
Lietuviai
1857 m. Vilniaus vyskupijos sąrašuose Vosyliškės pažymėtos kaip lietuviška Rodūnios dekanato parapija, turėjusi 8000 gyventojų. 1882 m. netoli Vosyliškių (Lebiodkos dvare – Halavičpolėje) gimė gamtininkas Tadas Ivanauskas.
Setuma
thumb|250px|Setumos vėliava
Setuma (,, ver. Setomaa) – setų etninės grupės apgyvendintas regionas, esantis į pietus nuo Peipaus ežero. Šiais laikais istorinė Setuma užima pasienio teritoriją, priklausančią Estijai ir Rusijai. Estiškoji Setuma apima pietryčių Estijos žemes, esančias Pelvos ir Veru apskrityse, kurios ribojasi su Pskovo srities Pečiorų rajonu Rusijos pusėje.
Istorija
Pagal 1920 m. vasario 2 d. pasirašytą dvišalę Tartu sutartį tarp Estijos ir Tarybų Rusijos, visas vakarinis Pečiorų kraštas atiteko neseniai neriklausomybę iškovojusiai Estijai. Laikotarpyje iki 1944 m. Pečiorų rajono teritorija buvo Estijos dalis, administruojama Petseri apskrities  su centru Pečiorų mieste.
1944 m. rugpjūčio 23 d. buvo sukurta Pskovo sritis. 1945 m. sausio 16 d. vienašališku Rusijos TFSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo sprendimu į ją buvo įtraukta anksčiau nepriklausomos Estijos valdyta Petseri apskritis, tapusi Pečiorų rajonu, kurį sudarė 8 valsčiai ir Pečiorų miestas. Taip valstybinė siena tarp Rusijos TFSR ir Estijos TSR Setumą padalijo perpus. Po Estijos nepriklausomybės atkūrimo 1991 m. buvo kilę teritorinių ginčų tarp kaimyninių šalių, bet 1995 m. Estija atsisakė pretenzijų į šią teritorijos dalį.
2017 m. vykdant Estijos vietos savivaldybių administracinę reformą, buvo sukurtas Setumos valsčius (Setomaa vald) su centru Verskos kaime. Į ją pateko gyvenvietės, kuriose susitelkę setai.
Mėčiūnai
thumb|left|250px|Šiaurinė Mėčiūnų dalis šalia [[Vainežeris|Vainežerio]] thumb|left|250px|Pietinė Mėčiūnų dalis link [[Semoškai|Semoškų]]
Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Seinų apskrities Kapčiamiesčio valsčių ir parapiją.
Kalnyčiai (Kaunas)
Kalnyčiai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Kulautuvos, šiauriau kelio.
Ilgis (Varėnos r., Merkinės sen.)
Ilgis  – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, Merkinės seniūnijoje, apie 10 km į šiaurę nuo Merkinės, šalia Alytaus rajono ribos, į rytus nuo kelio. Ežeras vingiuotas, nutįsęs iš šiaurės vakarų į pietryčius 8,2 km, plotis iki 0,9 km. Altitudė 118,9 m. Gylis iki 23,2 m. Kranto linija vingiuota, jos ilgis 20,6 km. Krantai aukšti, apaugę medžiais ir krūmais, šiaurės vakaruose – supelkėję – įsteigtas Ilgininkų telmologinis draustinis. Vakarinėje ežero dalyje yra 0,53 ha ploto sala. Atabradas siauras, padengtas smėliu, kai kur yra dumblingo molio. Giliausios dalies įlankų daubas dengia dumblas. Pietinę ežero dalį supa Mantvilų miškas. Pietryčiuose išteka Nemuno dešinysis intakas Strauja. Vandens skaidrumas 1,5–1,7 m.
Sugaunama karšių, kuojų, lydekų, karosų, lynų, plakių, ešerių, sterkų, aukšlių, ungurių, šamų.
Šalia Ilgio įsikūrę kaimai: Ilgininkai, Kampai, Meškasalis, Davainiškės, Ilgai, Laukininkai, Laukininkėliai, Mantvilai. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos. Šiaurrytinėje pakrantėje stūkso Laukininkų piliakalnis. Šiaurine pakrante eina kelias.
Ežeriekų ežeras
Ežeriekų ežeras arba Ilgis – ežeras Lietuvoje, Varėnos rajone, 4,5 km į šiaurės vakarus nuo Senosios Varėnos. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietus – 0,53 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 118,6 m. Krantai žemi, pelkėti, tik vakarinis krantas aukštokas. Iš rytų ir pietų ežerą supa Ežeriekų miškas. Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Ežeriekų kaimas. Šiaurėje įteka upeliukas iš toje pačioje pelkėje telkšančio Aklio ežerėlio. Ežeriekų ežeras nenutekantis, priklauso Merkio intako Vardaunios baseinui.
Lėtinė mieloleukemija
Lėtinė mieloleukemija, arba lėtinė mielogeninė leukemija (LML) – piktybinė kraujo liga, mieloproliferacinė neoplazija, kuriai būdingas didelis mieloidinės kilmės leukocitų, ypač neutrofilų, bazofilų ir jaunų tarpinių formų skaičiaus padidėjimas periferiniame kraujyje ir kaulų čiulpuose. Tai antroji pagal dažnumą (po lėtinės limfoleukemijos) lėtinės leukemijos forma, kuria dažniausiai susergama vidutiniame ir vyresniame amžiuje. Lėtinės mieloleukemijos atsiradimo priežastis yra BCR/ABL genas, esantis Filadelfijos chromosomoje, randamas beveik visose kraujodaros ląstelėse. Ši chromosoma atsiranda įvykus ląstelės dalijimosi klaidai, dėl jos susiformuoja nenormalų fermentą tirozinkinazę koduojantis genas ir ląstelės kaulų čiulpuose ima nekontroliuojamai daugintis. Lėtinė mieloleukemija gali būti labai efektyviai gydoma priešvėžiniais vaistais, priskiriamais tirozinkinazės inhibitorių grupei. Šie medikamentai, pradėti skirti nuo 2001 metų, dramatiškai pakeitė ligos gydymą ir labai pagerino pacientų prognozę: liga išgydoma arba kontroliuojama daugiau nei 95% sergančiųjų.
Epidemiologija
miniatiūra|Sergamumas lėtine mieloleukemija pagal amžiaus grupes (JAV registro duomenys nuo 1998 iki 2008 metų) Lėtinė mieloleukemija sudaro apie 20% visų suaugusiųjų laukemijos formų. Liga galima susirgti bet kuriame amžiuje, tačiau dažniausiai ji nustatoma nuo 40 iki 70 metų, amžiaus mediana diagnozės metu yra 65 metai. Sergamumas Europoje siekia 1-2/100000 gyventojų per metus, tačiau ligotumas nuolat didėja, kadangi pacientai dėl efektyvaus gydymo išgyvena vis ilgiau. Per metus miršta apie 1–1,5% LML ligonių.
Lietuvoje LML per metus diagnozuojama maždaug 40 naujų lėtinės mieloleukemijos atvejų, 25% diagnozės metu yra 70–80 metų amžiaus.
Priežastys
Nors ligos mechanizmai (patogenezė) jau pakankamai gerai išsiaiškinti, kas ją sukelia, nėra žinoma, Yra duomenų apie padidėjusią riziką po jonizuojančios spinduliuotės poveikio, taip pat po ilgo kontakto su benzenu. Nustatytas ženklus sergamumo padidėjimas Japonijoje po Hirosimos ir Nagasakio atominio bombardavimo.
Patogenezė
ABL genas koduoja fermentą tirozinkinazę, kuris reguliuoja ląstelės dalijimąsi. Normaliomis sąlygomis šio geno aktyvumas kinta ir gali būti reguliuojamas. Susijungus ABL ir BCR genų atkarpoms susiformavęs BCR/ABL genas yra nuolat aktyvus, todėl kamieninės kraujo ląstelės nuo tam tikro brendimo laipsnio pradeda nekontroliuojamai daugintis, jų proliferacija nebegali būti reguliuojama normaliais fiziologiniais mechanizmais. BCR/ABL geno koduojamas baltymas nuolat sintetinamas, jis aktyvina eilę intraląstelinių proteinų, kurie reguliuoja ląstelės ciklą. Tuo pat metu šis baltymas slopina DNR pažaidų reparaciją, todėl ląstelėse kaupiasi mutacijos: šiuo reiškiniu pagrįsta LML ligos progresija ir perėjimas iš vienos ligos fazės į kitą, taip pat rizika virsti ūmine mielogenine leukemija arba rečiau ūmine limfogenine leukemija.
Nedidelei daliai ligonių (iki 15%) Filadelfijos chromosoma nenustatoma, tačiau beveik visais atvejais randamas patologinis genas BCR/ABL. Chromosomos gali būti nerandama dėl sudėtingų ir kompleksinių citogenetinių pakitimų. Maždaug 5% atvejų nepavyksta nustatyti nei Filadelfijos chromosomos, nei BCR/ABL geno, šių ligonių prognozė yra kur kas blogesnė, jų liga nereaguoja į gydymą tirozinkinazės inhibitoriais.
Klasifikacija ir ligos fazės
Pagal ligos natūralią eigą išskiriamos trys fazės, tačiau svarbu žinoti, kad šis skirstymas atsirado dar iki naujų efektyvių vaistų – tirozinkinazės inhibitorių atradimo ir taikymo gydymui. Šiuo metu liga dažniausiai vaistais kontroliuojama ir labai ilgai išlieka lėtinėje fazėje.
Akceleracijos fazė
Šioje fazėje liga ima greičiau progresuoti: didėja blužnis, leukocitų skaičius kraujyje, progresuoja anemija, gali būti B simptomai. WHO diagnostikai rekomenduoja šiuos akceleracijos fazės kriterijus, iš kurių pakanka bent vieno:
Blastinė krizė
Blastinė krizė yra galutinė lėtinės mieloleukemijos stadija, morfologiškai ir kliniškai tai yra ūminė leukemija. Blastinės krizės kriterijai (diagnozei pakanka vieno): Blastinės krizės metu nebrandžios leukeminės ląstelės išstumia normalią kraujodarą, todėl progresuoja anemija, trombocitopenija, didėja polinkis infekcijoms. Negydant ligoniai miršta per keletą savaičių. Blastinės krizės forma pagal ląstelių tipą: Norint patikimai atskirti šias formas būtina atlikti tėkmės citometrijos tyrimą.
Simptomai
miniatiūra|Fluorescencijos in situ hibridizacijos tyrimo metu metafazėje matoma [[Filadelfijos chromosoma]] Liga beveik visada diagnozuojama lėtinėje fazėje, neretai visiškai atsitiktinai, dėl kitų priežasčių atlikus kraujo tyrimą. Nustatoma leukocitozė, leukocitų nuokrypis į kairę su daug jaunų ir nebrandžių formų. Pacientai dėl šių kraujo pakitimų dažnai neturi jokių skundų. Dėl blužnies padidėjimo ligoniai gali skųstis pilnumo jausmu, skausmu kairėje pilvo pusėje, kartais esant išreikštai anemijai gali varginti silpnumas, bloga fizinio krūvio toleracija ir dusulys. Ligai progresuojant gali sumažėti kūno masė, pablogėti apetitas.
Šviesa (Čikaga)
Šviesa – Lietuvių dvasios ir kultūros mėnraštis, baptistų mėnesinis laikraštis, leistas 1922–1933 m. Čikagoje.
Lėtinė mieloleukemija
Periferinis kraujas
miniatiūra|Sergant lėtine mieloleukemija periferiniame kraujyje randamas padidėjęs skaičius morfologiškai normalių leukocitų – granulocitinės eilės ląstelių. Nuotraukoje matomas subrendęs [[neutrofilas (kairėje), normali kraujyje randama ląstelė, ir mielocitas (dešinėje) – jauna neutrofilinės ląstelės forma, paprastai randama tik kaulų čiulpuose.]]
Šviesa (Čikaga)
Istorija
Leido „Lietuvių švietimo ir Chicagos traktų daugija“. Redaktoriai J. Acas ir J. Rodinas.
Lėtinė mieloleukemija
Kaulų čiulpai
miniatiūra|Kaulų čiulpų mikroskopiniame preparate matomas lėtinei mieloleukemijai būdingas vaizdas: daug mieloidinės kilmės jaunų ląstelių: [[blastas|mieloblastai, metamielocitai, mielocitai ir neutrofilai. Centre matomas nenormalus mažas megakariocitas vienu branduoliu – svarbus displazijos požymis. ]]
Diferencinė diagnozė
Lėtinėje fazėje LML gali būti sudėtinga atskirti nuo kitų ligų, kurioms būdingas padidėjęs leukocitų kiekis kraujyje ir nebrandžios jų formos:
Gydymas iki taikinių terapijos eros
Iki 2001 metų, nuo kurių pradėta taikyti taikinių terapija, LML gydymui buvo skiriama chemoterapija hidroksikarbamidu, imunoterapija interferonu alfa, kai kuriais atvejais taikyta alogeninė kamieninių kraujo ląstelių transplantacija. Ligonių išgyvenamumas gydant įvairiais metodais siekė vidutiniškai 4 metus nuo diagnozės nustatymo.
Gydymas BCR/ABL inhibitoriais
BCR/ABL inhibitoriai revoliucionavo lėtinės mieloleukemijos gydymą. Oregono universiteto mokslininkas Brian Druker nuo 1993 metų tyrinėjo lėtine mieloleukemija sergančių ligonių ląsteles ir ieškojo būdų, kaip sustabdyti šią ligą. Druker pavyko sudominti Šveicarijos farmacinę kompaniją „Ciba-Geigy“ (šiuo metu Novartis), jis buvo įsitikinęs, kad galima sukurti vaistą, kuris selektyviai blokuotų tik patologinę BCR-ABL tirozinkinazę. Po ilgų tyrimų pavyko susintetinti eilę preparatų, vienas iš kurių pasirodė esąs efektyvus laboratoriniams gyvūnams. 1999 metais imatinibu (Gleevec) pavadintas preparatas buvo skirtas 31 lėtine mieloleukemija sergančiam pacientui. Onkologinėse studijose labai geru rezultatu laikomas jau 30–40 proc. ligonių atsakas į gydymą, tačiau šiame tyrime ligos atsakas stebėtas visiems iki vieno, po dvejus metus trukusių oficialių procedūrų vaistas pasiekė pacientus. 2006 metais pasirodė antros kartos preparatai nilotinibas ir dasatinibas, o 2013 metais – trečios kartos vaistas ponatinibas.
Gydymo tikslai ir remisijos kriterijai
Siekiant vienodai vertinti gydymo efektyvumą naudojami tam tikri kriterijai, kuriais apibrėžiamas lėtinės mieloleukemijos atsakas į gydymą. Europos leukemijos tinklas siūlo vartoti šias sąvokas ir sutrumpinimus :
Imatinibas
miniatiūra|Pirmasis efektyvus tirozinkinazės inhibitorius, padaręs perversmą lėtinės mieloleukemijos gydyme, buvo imatinibas (Glivec) Pirmasis BCR/ABL inhibitorius buvo tirtas didelės apimties klinikiniame III fazės IRIS tyrime lyginant jį su interferono ir citarabino kombinacija. Studija buvo suplanuota kaip palyginamoji, tačiau jau pirmosios tarpinės analizės metu pasirodė, kad imatinibo grupėje rezultatai kur kas geresni, didesnis remisijų dažnis ir gersiau toleruojamas gydymas, todėl visi pacientai buvo pervesti į gydymo imatinibu grupę. 2009 metais pateikta ilgalaikių stebėjimo duomenų analizė parodė, kad po 8 metų 55% ligonių tebebuvo sėkmingai gydomi imatinibu, 81% pacientų buvo be ligos progresijos, ir 93% išgyveno.
Nilotinibas
Nilotinibas, antrosios kartos tirozinkinazės inhibitorius, in vitro yra stipresnis BCR/ABL ir kitų tirozinkinazių inhibitorius negu imatinibas, klinikiniuose tyrimuose jis parodė šiek tiek geresnį efektyvumą sumažinant BCR/ABL geno transkriptų skaičių ir šiek tiek kitokį nepageidaujamų poveikių spektrą. Nilotinibas taip pat tyrimuose parodė gerą efektyvumą skiriant po gydymo imatinibu atsparios ligos atvejais. Tarptautinis ENEST klinikinis tyrimas lygino dvi nilotinibo dozes (300 ir 400 mg) ir standartinį gydymą imatinibu naujai diagnozuota LML sergantiems ligoniams. Rezultatai parodė, kad nilotinibu pasiekiama daugiau MMR, negu imatinibu, taip pat mažiau ligos progresavimo į akceleracijos ir blaastinę fazę atvejų.
Dasatinibas
Dasatinibas yra Antros kartos tirozinkinazės inhibitorius. Didelės apimties II fazės klinikinis tyrimas DASISION lygino imatinibo ir dasatinibo efektyvumą pacientams skiriant pirmos eilės gydymui lėtinėje fazėje. Po 24 mėnesių 64% dasatinibu gydomų ligonių pasiekė MMR, tarp gydomų imatinibų tokių buvo 46%. Ligos progresavimas nustatytas 2,3% ligonių dasatinibo grupėje ir 5% ligonių imatinibo grupėje. 2012 metais Amsterdame Europos hematologų kongrese pristatyti tyrimo duomenys po 3 metų parodė, kad dasatinibu gydomiems ligoniams dažniau pasiekta MMR, taip pat tarp jų neregistruota nė vieno ligos akceleracijos ar blastinės fazės atvejo. Tarp imatinibu gydytų ligonių ligos perėjimas į akceleracijos ar blastinę fazę nustatytas 3 ligoniams.
Bosutinibas
Bosutinibo efektyvumas patvirtintas BELA klinikiniame tyrime, kurio rezultatai paskelbti 2012 metais. Šis tyrimas nepasiekė pagrindinio tikslo įrodyti, kad bosutinibas yra efektyvesnis preparatas už imatinibą, tačiau bosutinibas parodė ne blogesnius rezultatus. Bosutinibo grupėje stebėtas šie tiek greitesnis atsakas ir didesnis remisijų skaičius, taip pat mažiau ligos progresavimo į akceleracijos ir blastinę fazę atvejų. BELA tyrimas įtraukė ir Lietuvos pacientus.
Gydymo atsako vertinimas
Lentelėje pateikiamas gydymo atsako vertinimas pirmos eilės gydymui arba vėlesnių eilių gydymui netoleruojant vaisto.
Kita
Rugsėjo 22 d. yra pasaulinė lėtinės mieloleukemijos diena.
Vytartų liepa
miniatiūra|250px|right|Vytartų liepa
Vytartų liepa – išskirtinio amžiaus ir išvaizdos liepa, auganti Pasvalio rajone, Vytartų km., kelio šlaite, 0,8 km į šiaurę nuo arkinio Ustukių tilto per Mūšą (netoli Pasvalio). Priešingoje kelio pusėje yra įrengta autobusų stotelė, aplinkui driekiasi atviri dirbami laukai. Liepa matoma nuo plento. Paminklinis medis kelio nuorodomis nepažymėtas.
Šis medis laikomas savivaldybės botaniniu gamtos paveldo objektu, 1990 m. paskelbtas valstybės saugomu.
Istorija
Apie šią plačiašakę ir senus laikus menančią liepą yra pasakojama istorija, kad po ja, žygiuodamas per Lietuvą į Rusiją, į Borodino mūšį, poilsio trumpam buvo stabtelėjęs garsusis Napoleonas. Manoma, kad liepa pasodinta Vytartų dvaro valdytojų Chodakauskų šeimos atstovo, Napoleono armijos karininko Antano Chodakausko atminimui. Jis 1807-1814 m. dalyvavo Prancūzijos karuose nuo Ispanijos iki Rusijos, buvo apdovanotas Garbės Legiono Kavalieriaus Kryžiumi. Dvarininkų Chodakauskų kapavietėje netoliese išlikusi kita didžiulė Ustukių liepa.
Vytautas Švedas
Vytautas Švedas (g. 1983 m. sausio 7 d. Kaune) − Lietuvos ralio pilotas.
Sportinę karjerą pradėjo 2000 m. automobilių kroso ir ralio kroso varžybose. Ralyje pradėjo važiuoti 2002 m. sportiniu automobiliu Volkswagen Polo.
Pergalės ralyje
! Nr. ! Ralis ! Sezonas ! Šturmanas ! Automobilis
Pasiekimai
! LARČ absoliutus Čempionas
Mumaičiai (Šiauliai)
Mumaičiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 10 km į pietryčius nuo Šiaulių, į rytus nuo kelio.
Istorija
1929–1976 m. kaime buvo siaurojo geležinkelio Šiauliai–Joniškėlis stotis. 1950–1991 m. kaimo žemė priklausė kolūkiui „Didysis spalis“.
2000–2008 m. čia buvo dislokuotas Lietuvos kariuomenės Karinių oro pajėgų Oro gynybos batalionas.
Raimundas Leonas Rajeckas
Raimundas Leonas Rajeckas (1937 m. spalio 27 d. Šiauliuose – 1997 m. rugpjūčio 11 d. Vilniuje) – ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras, profesorius, akademikas, Lietuvos politinis ir visuomenės veikėjas.
Biografija
Tėvas Leonas Rajeckas, Lietuvos kariuomenės pulkininkas areštuotas 1941 m. birželį ir ištremtas į Norilską, kur ir mirė. Motina Ona Kavaliūnaitė-Rajeckienė visą gyvenimą buvo mokytoja. Šeima 1942 m. persikėlė gyventi į Panevėžį, kur gyveno iki 1960 m. 1954 m. baigė Panevėžio 1-ąją vidurinę mokyklą, 1959 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1970 m. habilituotas socialinių mokslų daktaras, 1972 m. profesorius.
1959–1964 m. dirbo gamyboje nuo meistro iki gamyklos direktoriaus. 1964 m. įstojo į aspirantūrą ir mokslui bei pedagoginei veiklai paskyrė tolesnį gyvenimą. 1973 m. Liaudies ūkio planavimo ir ekonomikos instituto direktorius. 1987–1992 m. Vilniaus universiteto Ekonomikos fakulteto profesorius. Ekonominės kibernetikos katedros vedėjas, Lietuvos mokslų akademijos akademikas – sekretorius, 1987–1992 m. viceprezidentas.
1988–1990 m. Sąjūdžio Seimo tarybos narys. 1993–1994 m. Lietuvos Prezidento vyriausiasis patarėjas. 1994–1996 m. Lietuvos Respublikos Nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Jungtinėje Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystėje. Sugrįžęs iš Londono paskelbė atvirą laišką Respublikos Prezidentui, protestuodamas prieš jo vykdomą šalies vidaus ir užsienio politiką. 1996–1997 m. Seimo narys.
Sukūrė tarptautiniu mastu pripažintą mokslinę mokyklą, išugdė 37 mokslų daktarus, yra paskelbęs per du šimtus mokslo darbų. Keletą kartų stažavo JAV Harvardo universitete, skaitė paskaitas keliuose Amerikos universitetuose. 1987 m. nusipelnęs mokslo veikėjas. 1989 m. Lietuvos valstybinės premijos laureatas.
Sūnus Arnoldas.
Raimundas Leonas Rajeckas palaidotas Rokantiškių kapinėse.
Samylai
Samylai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, į rytus nuo Kauno. Seniūnijos centras. Yra paštas (LT-53015), veikia kaimo bendruomenė.
Šiaurinėje kaimo dalyje prieš 1960 m. buvo Mozūrų kaimas, kurio didžioji dalis buvo apsemta Kauno marių (pastačius Kauno vandens jėgainę), o mažesnioji liko krante ir dabar priskiriama Samylams (yra keletas kolektyvinių sodų).
miniatiūra|left|Įmonė
Geografija
miniatiūra|left|Marių pakrantė
Kaimas yra Kauno marių regioniniame parke. Stūkso Samylų piliakalnis (prie jo yra amūrinio kamštenio ir kėnių giraitės), Samylų II piliakalnis (atrastas 2011 m.), rytuose – Kauno marios, poilsiavietė.
Istorija
1959 m. dalis kaimo buvo užsemta Kauno marių – iki tol didžioji dalis kaimo buvo į šiaurės rytus nuo dabartinės gyvenvietės (54.872°N, 24.131°W). 1986–1988 m. Nemuno slėnio žemutinėje terasoje, prie piliakalnio įrengta Samylų poilsiavietė su laužavietėmis, paplūdimiu.
2009 m. patvirtintas Samylų herbas.
Lavysas
Lavysas – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 4,5 km į pietus nuo Perlojos, 10 km į pietvakarius nuo Varėnos, Dainavos girios (Lavyso miško) apsuptyje. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,5 km, plotis iki 1,26 km. Altitudė 110,2 m. Didžiausias gylis siekia 10,2 m. Ežeras ledyninės kilmės, termokarstinis, ovalo formos. Krantai smėlingi, pakrantėse auga spygliuočių miškai. Pietinis krantas pelkėtas. Į ežerą suteka du upeliai, vakaruose išteka Merkio intakas Lavysa. Vandens apykaita per metus 136 %. 2015 m. atliktame žuvų išteklių tyrime nustatyta, kad ežere vertingų žuvų išteklių būklė gera.
thumb|left thumb|left|Lavysas nuo vakarinio kranto
Etimologija
Pasak A. Vanago, ežerėvardis Lavỹsas kildinamas iš šaknies *lau-, kuri galimai gimininga „žemas, pelkėtas paupys“,  „prausti(s), maudyti(s)“,  „prausimosi vanduo“,  „lietus“,  „liejasi“, gal. lautro „pirtis“ ir kt. (< „plauti, prausti“). Tačiau V. Mažiulis sieja su lavùs 'vikrus, mitrus, eiklus, landus'; arba su lav-ónas 'negyvo žmogaus kūnas' < baltų prokalbės *lĕu- (: *lau-) 'suglebti, atsileisti; liautis, baigtis'.
Lomanka
Lomanka – kaimas Kauno rajono savivaldybėje.
Martynas Survila
Martynas Survila (XIX a. – XX a. pr.) – Lietuvos knygnešys.
Biografija
thumb|right|Knygnešys Martynas Survila su žmona Ona, apie 1899 m. Gimė dvaro kumečio šeimoje. Vaikystėje pats išmoko skaityti ir rašyti, o užaugęs dirbo ūkvedžiu tame pačiame dvare. Sutaupęs pinigų, nusipirko iš dvaro žemės Varnaičių k., pasistatė trobesius ir pradėjo ūkininkauti. Manoma, kad draudžiamą lietuvišką spaudą iš Prūsijos pradėjo gabenti būdamas 25-30 metų. Per trumpą laiką tapo žinomu knygnešiu ne tik Raseinių, bet ir gretimose apskrityse. Išvežiodamas parsineštas knygas, pasiekdavo Viduklę, Šiluvą, Garšvius ir kt. gyvenvietes.
1887 m. lapkričio mėn. sulaikytas Tauragės muitinėje su 50 lietuviškų knygų. Kauno apygardos teismas, 1888 m. rugpjūčio mėn. 1 d. vykusioje byloje išteisino. 1894 m. birželio mėn. 25 d. vėl sulaikytas Jurbarko muitinėje, bet ir šią bylą teismas nutraukė dėl įrodymų trūkumo. 1899 m. spalio mėn. 8 d. pasienio sargybiniai per kratą jo namuose rado 20 lietuviškų knygų. Nubaustas 10 rublių bauda ir vieneriems metams atiduotas viešai policijos priežiūrai pasirinktoje vietoje. M. Survila Pasirinko Rygą.
1901 m. grįžus iš tremties, namuose vėl padarė kratą. Nieko nerado, bet areštavo ir išvežė į Kauno kalėjimą. Apkaltintas už anksčiau pas jį surastas knygas, taip pat pagal jo užsakymą 1895 m. rudenį kitų neštas ir sulaikytas knygas. Nuteistas 6 mėn. kalėti ir dvejiems metams tremties.
1902.VI.1 iš Kauno išsiųstas į Sankt-Peterburgo vienučių kalėjimą. Atlikęs bausmę kalėjime, ištremtas į Jekaterinoslavo gub. Grįžo iš tremties jau po spaudos draudimo panaikinimo. Nepriklausomybės laikais, kaip nukentėjęs knygnešys, turėjo teisę nemokamai gydytis Tauragės ligoninėje.
Atminties vietos ir paminklai: kapas ir antkapinis paminklas su užrašu „Knygnešys Martynas Survila“; 1990 m. sodybvietėje pastatytas medinis kryžius.
Sniadovas
Šniadovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šniadovo valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 17 km į pietvakarius nuo Lomžos ir apie 80 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas yra Šniadovo valsčiaus centras. Per kaimą eina vaivadijos kelias Nr. 25px|DW677.
Istorija
1405 m. įkurta Šniadovo Švč. Marijos Dangun Žengimo parapija. Iki 1900 m. kaimas turėjo miesto teises. 1912 m. pastatyta ''Šniadovo Švč. Marijos Dangun Žengimo bažnyčia''. Iki II pasaulinio karo kaime veikė Šniadovo žydų kapinės. 1940-1941 m. ir 1944 m. kaimas buvo Šniadovo rajono centras. Iki 1980 m. kaime veikė Šniadovo geležinkelio stotis. Nuo 2003 m. spalio mėnesio kas mėnesį pradėtas leisti kaimo laikraštis. 2005 m. spalio 16 d. pastatytas paminklas popiežiui Jonui Pauliui II.
Totnesas
Totnesas (, srnantongo: Frimangron) – miestas šiaurės Suriname, netoli Atlanto vandenyno kranto. Korono apygardos sostinė. 2,1 tūkst. gyventojų. Per miestą eina Paramaribo–Naujojo Nikerio plentas. Į šiaurę nuo miesto yra Frendšipo avanportas. Yra viešbutis, turgūs, mokyklos, vandens kanalas, jungiantis su Atlanto vandenynu.
Sranan Tongo kalboje miesto pavadinimas apytikriai reiškia „žmonių vergovė“. Britanijos kolonijiniu laikotarpiu (1799–1802) čia buvo anglų ir škotų plantatorių gyvenvietė.
Vladimiras Zubovas (1909)
thumb|250px|Balio Sruogos namas-muziejus [[Žaliakalnis|Žaliakalnyje]] Vladimiras Zubovas (1909 m. gruodžio 6 d. Halėje, Vokietija – 2007 m. gegužės 12 d. Kaune, palaidotas Petrašiūnų kapinėse) – Lietuvos architektas, architektūros istorikas.
Biografija
1928 m. baigė Šiaulių berniukų gimnaziją, 1934 m. baigė Berlyno aukštąją technikos mokyklą.
1935–1940 m. Kauno karo butų valdybos inžinierius. 1940–1941 m. AB „Pienocentras“ inžinierius. Antrojo pasaulinio karo metais Kauno miestų planavimo skyriaus architektas.
Karo metais su žmona iš Kauno geto gelbėjo žydus, juos globojo, parūpino dokumentus. 1991 m. suteiktas Pasaulio tautų teisuolio vardas, 1999 m. apdovanotas Žūvančiųjų gelbėjimo kryžiumi.
Kūryba
Parašė monografiją „Tomas Žebrauskas ir jo mokiniai“ (1986 m.), paskelbė publikacijų apie Lietuvos baroką, Kauno senamiestį. Pateikė medžiagos apie Zubovų giminę, jų įsikūrimą Lietuvoje bei veiklą Šiaulių krašte. Sudarė Zubovų giminės genealoginį medį, parašė prisiminimus „Kas atmintin įstrigo“ (abu saugo Šiaulių apskrities Povilo Višinskio viešoji biblioteka).
Efektyvus altruizmas
Efektyvus altruizmas – bandymas rasti efektyviausius būdus daryti gerą, pasitelkiant mokslą ir analitinį mąstymą. Didelė dalis šio visuomeninio judėjimo narių yra susitelkę į efektyviausių labdarų radimą, rėmimą ir vystymą, bet tie patys principai yra pritaikomi ir kitose srityse: moksle, politikoje, karjeros pasirinkime.
Nešališkumas
Tarp efektyvių altruistų yra paplitusi nuomonė, kad vertinant altruistinių veiksmų įtaką, visų pasaulio žmonių gerovė turėtų būti laikoma vienodai svarbia. Filosofas ir efektyvus altruistas Piteris Singeris teigia:
"„Man nesvarbu, ar žmogus, kuriam padedu, yra kaimyno vaikas, ar bengalas, gyvenantis už 10 000 mylių, kurio vardo niekada nesužinosiu.“"
Netiesioginiai metodai
Daug žmonių mano, kad geriausia yra padėti tiesiogiai. Pvz. dirbti labdaroje. Kadangi labdaros dažniausiai randa jiems norinčių dirbti žmonių, efektyvūs altruistai vertina labdaros darbuotojo įtaką pagal tai, kiek jis yra geresnis darbuotojas nei kandidatas, kuris būtų pasamdytas į jo vietą. Remiantis šiuo mąstymu, darbas labdaroje dažniausiai atneša mažiau naudos nei gali pasirodyti iš pirmo žvilgsnio. Vietoje to, kai kurie efektyvūs altruistai stengiasi uždirbti kuo daugiau pinigų, kad galėtų kuo daugiau paaukoti efektyvioms labdaroms.
Skaidrumas
Labdarų vertinimo organizacijos įvardija skaidrumą kaip vieną iš svarbiausių kriterijų. Pavyzdžiui, GiveWell rekomenduojama labdara Against Malaria Foundation (liet. Įstaiga prieš maliariją), kuri platina lovoms skirtus tinklelius nuo uodų, savo interneto puslapyje rodo visą finansinę informaciją, sprendimų pagrindimą, visas gautas pinigines aukas, kur kiekvienos aukos pinigai buvo panaudoti, tinklelių dalinimo nuotraukas ir video, visų tinklelius gavusių žmonių apklausos rezultatus ir t. t.
Resursų panaudojimo efektyvumas
Intervencijų įtaka dažniausiai matuojama atliekant atsitiktinių imčių eksperimentus, kurie laikomi „aukso standartu“ medicinos moksliniuose tyrimuose. Kai kurios organizacijos tą pačia metodiką pritaiko tirdamos kurios intervencijos efektyviausiai sumažina skurdą, gyvūnų kančią ir pan.
Labdaros vertinamos pagal tai, kiek efektyviai jos panaudotų papildomus resursus ateityje, o ne pagal jau turimų resursų panaudojimo efektyvumą.
Veiklos sritys
Labdaros vis labiau atsižvelgia į efektyvumo rodiklius, bet dažniausiai apie tai galvojama tik vienos srities rėmuose. Pavyzdžiui, lyginamos tik skirtingos mokslo labdaros. Efektyvūs altruistai lygina ir intervencijas skirtingose srityse, vertindami kiek veikla kiekvienoje srityje padeda siekti plačiai apibrėžtų tikslų (pvz., žmonių ir gyvūnų kančios sumažinimo).
Dauguma efektyvių altruistų pasirenka remti vieną iš šių sričių:
Globalinio skurdo mažinimas
Pasak labdarų vertintojo GiveWell, skurdžiausiuose pasaulio regionuose veikiančios labdaros paprastai yra daug efektyvesnės, nes ten tie patys resursai gali pakeisti žmonių gyvenimus daug ženkliau. Pavyzdžiui, vieneri metai pagalbos vienam JAV studentui kainuoja daugiau nei 3 gyvybių išgelbėjimas Afrikoje. Visos GiveWell rekomenduojamos labdaros veikia šioje srityje:
Gyvūnų gerovė
Daug efektyvių altruistų mano, kad gyvūnų gerovė taip pat yra svarbi ir kad yra efektyvių būdų sumažinti jų kančią. Pagrindinė efektyvaus altruizmo organizacija šioje srityje yra Animal Charity Evaluators (liet. gyvūnų labdarų vertintojai). Ši organizacija atrenka ir rekomenduoja pačias efektyviausias gyvūnų gerovės labdaras, pataria kaip labdaroms būti efektyvesnėms, kaip efektyviausia savanoriauti gyvūnų gerovės srityje. Šiuo metu visos 3 jų rekomenduojamos labdaros sprendžia gerovės problemas intensyvioje gyvulininkystėje, sėkmingai ragindamos kompanijas pagerinti gyvūnams sąlygas, mažindamos mėsos paklausą. Gyvūnų labdarų vertintojai atkreipia dėmesį, kad intensyvioje gyvulininkystėje gyvena nepalyginamai daugiau gyvūnų nei gyvūnų prieglaudose, bet gyvūnų prieglaudoms aukojama daug daugiau pinigų. Effective Altruism Foundation (liet. efektyvaus altruizmo fondas) taip pat ieško efektyvių būdų sumažinti laukinių gyvūnų kančią.
Minioniai (Pakruojis)
Minioniai – viensėdis Pakruojo rajono savivaldybėje, 4 km nuo Klovainių.
Plūduras
Įvairių formų ir spalvų plūdurais žymima plaukimo vagos (farvaterio) ribos, seklumos, kitokios kliūtys, pvz., žvejybos įrankių, nuskendusių laivų vietos.
Legionovas
Mieste išlikęs caro garnizono raudono mūro kareivinių kompleksas, savitos architektūros mediniai XIX a. kurorto vasarnamiai.
Istorija
thumb|left|250px|Pilsudskio gatvė Miestas ėmė kurtis nutiesus geležinkelį į Rytų Prūsiją ir 1877 m. Naujosios Jablonos (Jabłonna Nowa) kaime pastačius geležinkelio stotį. Gretimoje Jablonoje rūmus (dab. Lenkijos Mokslų akademijos kongresų rūmai) buvo pasistatęs Stanislovo Poniatovskio brolis vyskupas Michailas Poniatovskis. 1892 m. čia įsikūrė carinės Rusijos kariuomenės garnizonas, buvo statomos kareivinės. 1912 m. suteiktos miesto teisės. 1919 m. Naujoji Jablona pervadinta Legionovu, pagerbiant caro kareivinėse įsikūrusius lenkų legionus. 1920 rugpjūčio mėn. generolo Liucijaus Želigovskio pajėgos čia suvaidino lemiamą vaidmenį mūšiuose su Raudonąja armija dėl Varšuvos.
Po 1925 m. Legionovas tapo populiaria varšuviečių poilsio vieta. Per II Pasaulinio karą Legionove veikė karo belaisvių lageris Stalag 368 ir žydų getas. Miestas buvo Varšuvos sukilimo dalimi.
Zavercis
Zavèrcis – miestas pietų Lenkijoje, Silezijos vaivadijoje. Miestas įsikūręs prie Vartos upės, už 41 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos sostinės Katovicų. Apskrities centras. Turi apie 53,9 tūkst. gyv. (2006 m.).
Zavercio miestas praeityje turėjo ir kitus panašiai skambančius vardus: Zaveyurchy, Zavertse, Zavirtcha, Zavyerche.
Truškai (Šniadovo valsčius)
Truškai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šniadovo valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 2 km į vakarus nuo Šniadovo, apie 17 km į pietvakarius nuo Lomžos ir apie 82 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Zavercis
thumb|left|200px|Bažnyčia
Istorija
Pirmoji Kromołów gyvenvietė (dab. Zavercio vienas iš rajonų) minima nuo XII a. Miestas ėmė plėstis tik nutiesus pro jį geležinkelį Varšuva–Viena 1847 m. Po 25 metų apylinkėse veikė naujai atidarytos anglies ir geležies rūdos kasyklos. 1870 m. buvo atidarytas stiklo fabrikas – pirmoji pramonės įmonė mieste. Suklestėjo ir kitos pramonės šakos: pastatyti dideli medvilnės ir audimo fabrikai, metalų liejykla, plytų gamykla, lentpjūvė, garo ir vandens malūnai, mašinų gamybos įmonės. Augant ekonomikai, sparčiai daugėjo ir gyventojų. Kurį laiką buvo du kaimai ir palivarkas Bendzino apskrityje, fabrikų gyvenvietė.
Romos Termini traukinių stotis
Romos Termini traukinių stotis (it. Stazione Termini or Stazione di Roma Termini) – pagrindinis viešojo transporto mazgas Italijos sostinėje Romoje.
Zavercis
Istorija
Per II Pasaulinį karą miestas buvo vokiečių užimtas ir pavadintas Warthenau, čia buvo atidarytas žydų getas.
Romos Termini traukinių stotis
Iš šios stoties kasdien važiuoja traukiniai į visus pagrindinius šalies miestus bei pagrindines užsienio stotis – Paryžių, Miuncheną, Ženevą, Bazelį ir Vieną. Stotyje yra 32 platformos, o kiekvienais metais ji aptarnauja apie 150 milijonų keleivių. Pagal šį rodiklį stotis yra viena didžiausių Europoje.
Pro Termini stotį važiuoja ir visi pagrindiniai Romos viešojo transporto maršrutai. Stotis sujungta su ją kertančio Romos metropoliteno dviem linijomis ir šalia esančia autobusų stotimi. Pirmoji Romos geležinkelio stotis šioje vietoje buvo pastatyta 1863 m. Dabartinė Termini stotis atidaryta 1950 m.
2006 m. gruodžio 23 d. stotis buvo dedikuota mirusiam popiežiui Jonui Pauliui II.
Peškopija
Miestas įsikūręs kalnuotoje vietovėje, abipus Juodojo Drinio upės – žemiausioje Dibrės apygardos ir apskrities vietoje. Miesto apylinkės gausios mineralinių gydomųjų versmių ir naudigųjų chromo rūdos ir marmuro telkinių, kurie dėl susiklosčiusios ekonominės padėties nėra eksploatuojami. Miesto apylinkėse yra gausu nedidelių ledyninės kilmės ežerų.
Istorija
Senovės laikais šios vietovės buvo apgyvendintos jau nuo akmens amžiaus. Vienos pirmiausių šias teritorijas apgyvendino senosios šių vietų gyventojos – ilyrų gentys. Peškopija, kaip ir visa dabartinės Albanijos teritorija, nuo seno buvo senovės valstybių Graikijos, Romos imperijos – sudėtyje, kurių kultūra labai smarkiai paveikė vietos gyventojus ir jų kultūrą.
Viduriniais amžiais miestas ilgą laiką priklausė Bizantijos imperijai, vėliau Bulgarijos ir Serbijos karalystėms, Epyro Despotijai.
Nuo XV a. Peškopija atiteko Osmanų imperijai, kuriai valdant pradėjo plisti islamas, ėmė gausėti albanų persikelėlių ir prasidėjo vietinių slavų albanizacija, kol galiausiai, 1912 m., Albanijai paskelbus nepriklausiomybę, šis miestas atiteko naujai susikūrusiai valstybei. Iki nepriklausomybės paskelbimo, miestas buvo tik nereikšmingas turgaus miestelis, buvęs tik šešėliu kaimyninio Makedonijos Respublikoje esančio Debaro miesto.
1912 m., šaliai paskelbus nepriklausomybę, miestas atiteko Albanijai. 1939 m., II pasaulinio karo išvakarėse, kaip ir visa Albanija, buvo okupuotas Italijos kariuomenės, 1943 m. miestas buvo okuopuotas Vokietijos, 1944 m. galutinai išvaduotas vietos komunistų partizanų.
Valdant komunistams, mieste buvo vystoma pramonė, spartinama industrializacija. 1990 m., po vienpartinės sistemos žlugimo, miestas buvo susidūręs su visą Albaniją kamavusiais ekonominiais sunkumais.
Architektūra ir archeologija
Dėl istorijos bėgyje išlikusio menko miesto ekonomino ir socialinio vaidmens, kaimyninėje Makedonijoje esančio Debaro miesto konkurencijos, mieste nėra ošlikę daug turtingos architektūros pavyzdžių. Yra išlikę keletas Osmanų laikų gyvenamųjų namų, kelios mečetės. Komunistinės diktatūros laikais pastatyta pagal tipinius projektus suprojektuotų mažaaukščių gyvenamųjų namų, pramonės įmonių.
Krovininis laivas
Krovininis laivas – laivas, skirtas kroviniams gabenti vandens keliais.
Jurgis Razma
Biografija
1965 m. pradėjo lankyti Plungės rajono Didvyčių pradinę mokyklą, 1976 m. baigė Plungės 4-ąją vidurinę mokyklą. 1981 m. baigė Vilniaus valstybinio universiteto Fizikos fakultetą ir įgijo fiziko specialybę.
1981–1991 m. Vilniaus universiteto Fizikos fakulteto vyresnysis inžinierius. 1988 m. kuriantis Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžiui įsitraukė į jo veiklą. 1991–1992 m. Ministro Pirmininko patarėjas, 1992–1993 m. Seimo nario Tautvydo Lideikio padėjėjas, 1993–1995 m. Sąjūdžio atsakingasis sekretorius.
1995–1996 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos ir valdybos narys. Nuo 1996 m. Seimo narys. 1996–2000 m. Seimo kancleris. Nuo 2020 m. Seimo pirmininko pirmasis pavaduotojas. 2004–2008 m. ir 2016–2020 m. Tėvynės sąjungos frakcijos seniūno pavaduotojas, 2012–2016 m. – frakcijos seniūno pirmasis pavaduotojas, 2008–2012 m. – frakcijos seniūnas.
Antonis Mor
Antonis Moras van Daschorstas (, apie 1519-20 m. – 1576 m. balandžio 17 d., Antverpenas) – XVI a. Nyderlandų renesanso laikotarpio portretistas.
Biografija
Antonis Moras gimė apie 1519−1520 m. Jis buvo kilęs iš Utrechto ir mokėsi pas Janą van Skorelį. 1547 m. jis registruotas Antverpeno Šv. Luko vardo tapytojų gildijoje. 1549 m. jis tarnavo tapytoju Araso vyskupui ir vėliau kardinolui Perrenot de Granvelle, kuris buvo susijęs su Habsburgų dvaru. Moro vienais ankstyviausių portretų yra vyskupo ir Albos kunigaikščio portretai. Gali būti, kad Moras kartu su vyskupu 1548 m. keliavo į Augsburgą, kur galėjo susipažinti su ten tuo metu dirbusio Ticiano kūriniais ir buvo jo paveiktas. Tikriausiai Augsburge Moras buvo vyskupo rekomenduotas būsimam Ispanijos karaliui Pilypui II. Kelis sekančius metus Antonis Moras keliavo į Ispaniją, Portugaliją ir Italiją tapydamas Habsburgų giminės atstovų portretus. Anglijos karalienės Marijos Tiudor portretas yra datuotas 1554 m. ir tikriausiai sukurtas Anglijoje Marijos ir Pilypo vestuvių proga. Antonio Moro nuolatinė gyvenamoji vieta buvo Utrechtas, kartu jis dažnai lankėsi Amsterdame ir Briuselyje. 1559-61 m. jis buvojo Ispanijoje. Gyvenimo gale, tikriausiai apie 1573 m. Antonis Moras persikėlė į Antverpeną, kur mirė 1576 m. balandžio 17 d. Jis buvo vedęs ir turėjo sūnų, bei dvi dukteris. Antonio Moro žinomiausiu mokiniu buvo ispanų portretistas Alonsas Sančesas Koeljas.