cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eloros olos
Iš viso aptiktos 34 olos, iš kurių 12 priklausė budistams, 17 hinduistams ir 5 džainams. Toks trijų religinių tradicijų sugyvenimas viena šalia kitos yra puikus religinės tolerancijos, būdingos to meto Indijai pavyzdys.
Semiatiče Stacja
Semiatiče Stacja  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Semiatyčių valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Kaime yra Siemiatičės geležinkelio stotis.
Pesliai
Pesliai (Milvinae) – vanaginių (Accipitridae) šeimos paukščių pošeimis.
Senelio paradoksas
Senelio paradoksas – kelionės laiku paradoksas, pirmą kartą aprašytas 1943 m. Jis skamba taip: jei kelionė laiku galima, tai kas atsitiks, jei tokios kelionės metu keliautojas užmuš savo senelį, kol dar nėra pradėtas jo tėvas? Tada keliautojo egzistavimas neįmanomas.
Yra keli tokio paradokso sprendimo būdai:
Medumas
Medumas (, sen., ) – gyvenvietė pietryčių Latvijoje, Aukštutinės Dauguvos savivaldybėje, 13 km į pietryčius nuo Daugpilio, 250 km į rytus nuo Rygos, netoli Lietuvos sienos, 10 km į šiaurės rytus nuo Zarasų, prie kelio Daugpilis-Kaunas. Valsčiaus centras. 477 gyventojai (2021 m.). Prie vakarinio gyvenvietės pakraščio telkšo Medumo ežeras, šalia jo – nedidelis Dūnio ežeriukas. Medumo ežeryno nacionalinio parko direkcija. Veikia specialioji pagrindinė, vidurinė mokyklos, kultūros namai, Šv. Jono Krikštytojo katalikų bažnyčia. Kultūros paminklas – sentikių Medumo sentikių cerkvė. Yra senas parkas, kapinės.
Istorija
Pirmą kartą Medinas tarp kitų Sėlos valsčių minimas 1255 m. Lietuvos karaliaus Mindaugo dovanojimo akte Livonijos ordinui. XV a. – XVI a. Medumo teritorijoje žinomas dvaras. XVII a. jis priklausė baronų Rebinderių, XIX a. – 1912 m. Etingenų giminei, nuo 1912 m. iki 1919-1920 m. Latvijos žemės reformos – gen. M. Ušakovui. Rusijos imperijos laikais buvo žymi kurortinė gyvenvietė.
Lietuviai
Medumas ir jo apylinkės nuo seno priklausė lietuvių etninių žemių plotui. Medumo dvaro lietuviai dar 1789 m. buvo evangelikai liuteronai; pasak K. Būgos, tai rodo, kad jie čia nuo seno gyveno. 1920–1921 m. Medume įkurta lietuvių pradinė mokykla, iki 1937 m. ji veikė Medumo dvaro rūmuose. Medume ir jo apylinkėse ir XX a. antroje pusėje – XXI a. pradžioje gyvena lietuvių, 1958 m. jie sudarė 37 % vietos gyventojų. 1989 m. Medume gyveno 113, 2006 m. – 68 lietuviai.
1977 m. vietos gyventojų kalbą ir istoriją tyrė jungtinės lietuvių, latvių ir baltarusių ekspedicijos dalyviai Kazimieras Garšva ir E. Grinaveckienė, 1982 m. – Alvydas Butkus.
Klasė (programavimas)
Klasė (objektiniame programavime) - aprašas, nusakantis tam tikro tipo objektų duomenų struktūrą ir manipuliavimo jais taisykles (elgesį).
Pavyzdžiui, jei aprašome klasę „Žmogus“, galėsime kurti šios klasės objektus kiekvienam konkrečiam asmeniui, šie objektai turės bendrą duomenų struktūrą, tačiau skirtingas reikšmes (skirsis ūgis, svoris, lytis, vardas).
Klasės sąsaja
Kiekviena klasė gali realizuoti vieną ar daugiau interfeisų (sąsajų), kuriuose aprašomos metodų signatūros. Klasė gali būti naudojama tiesiogiai ar per vieną iš realizuojamų interfeisų. Interfeisai leidžia realizuoti tam tikrą funkcionalumą abstrakčiai, tada funkcionalumas vienodai veiks su bet kuria klase, realizuojančia interfeisą.
Klasės struktūra
frame|right|UML notacija Klasė aprašo objekte saugomus duomenis, daugelyje programavimo kalbų vieta saugoti tam tikro tipo duomenims yra vadinama atributu, kurių konkrečių reikšmių visuma nusako konkretaus objekto būseną. Geri OOP principai reikalauja, kad objekto būsena turi būti inkapsuliuojama ir gali būti pakeista ar perskaityta tik per klasėje aprašytus metodus.
Kai kurie klasės atributai gali būti bendri visiems tos klasės objektams (t. y. pakeitus vieno objekto atributo a reikšmę, keičiasi ir kito tos pačios klasės objekto atributo a reikšmė). Tokio tipo atributai vadinami statiniais atributais.
Klasėse taip pat apibrėžiamos specialios kūrimo ir naikinimo funkcijos – konstruktorius ir destruktorius. Konstruktorius gali būti naudojamas pradinio objekto sukūrimui (be parametrų) arba objekto sukūrimui pagal pradinius duomenis (su parametrais). Destruktoriuje gali būti atlaisvinami išoriniai resursai, nuorodos į kitus objektus. Į destruktorių panašus metodas būna ir tada, kai nebereikalingus objektus naikina ne programos kodas, o šiukšlių surinktuvas. Tuomet jis vadinamas užbaigikliu.
Analogiškai kaip ir statiniai atributai, klasėje gali būti apibrėžti ir statiniai metodai, kurie gali būti naudojami keisti statinių atributų reikšmes. Statiniai metodai, skirtingai nuo nestatinių, taip pat gali būti iškviečiami net ir nesukūrus (neinstancijavus) nei vieno tos klasės objekto. Tokie metodai taip pat dažnai naudojami objektų kūrimui, radimui, naikinimui.
Poklasiai ir viršklasiai
frame|right|Paveldimumas Dažnai klasės vienaip ar kitaip susijusios. Dažniausias sąryšis – paveldimumas, kur žemesnės klasės (ar vaikų klasės) paveldi duomenų struktūras ir metodus iš aukštesnių klasių (tėvinių klasių). Paveldėtos klasės paprastai keičia tėvinės klasės funkcionalumą – prideda naujų metodų ar duomenų, perrašo ar uždraudžia kai kuriuos metodus.
Paveldėjimo ryšys dažnai pakeičiamas junginiu „yra“ (pvz., „Pingvinas yra Paukštis“).
Metodas, apibrėžtas bendresnėje klasėje, gali būti iš naujo deklaruojamas ir apibrėžiamas iš jos kildinamoje konkretesnėje klasėje. Mūsu pavyzdyje metodas Perėti gali būti deklaruotas klasėje Paukštis ir atskirai aprašytas ereliui ir pingvinui, nes šie du paukščiai perėjimo metu elgiasi ne taip pat.
Kiekvienas objektas turi programuotojui nematomą laukelį, tiesiogiai ar netiesiogiai nurodantį būtent šio objekto klasę. Todėl su konkrečiu objektu galima elgtis ir kaip su bendresnei klasei priklausančiu abstrakčiu objektu. Tarkim, galima parašyti funkciją lizdas (Paukštis), kurios parametras gali būti tiek Erelis, tiek ir Pingvinas. Jei toje funkcijoje bus kviečiamas metodas Perėti, kvietimas nukeliaus į būtent to paukščio rūšiai specifinį metodą. Funkcija lizdas bendru atveju nežino, kokį konkrečiai kodą ji iškviečia.
Klasė Paukštis gali turėti savo supaprastintą metodo Perėti versiją, kuri iš bėdos tinka bet kokiam paukščiui. Kitais atvejais metodas Perėti gali būti šioje klasėje tik deklaruotas (abstraktus), neturintis jokio šį veiksmą atliekančio kodo. Abstrakčių metodų turinti klasė vadinama abstrakčia klase. Bet kurio iš tikro egzistuojančio objekto tikroji klasė negali būti abstrakti, tačiau gali būti kildinama iš abstrakčios klasės. Vien abstrakčius metodus turinti klasė pagal apibrėžimą artima interfeisui, tačiau programavimo kalbose jie aprašomi skirtingais raktažodžiais.
Kai kuriose programavimo kalbose (pavyzdžiui, C++ ) viena klasė gali būti kildinama iš daugiau negu vienos klasės, tačiau dauguma suteikia tik vienos klasės paveldėjimo galimybę. Dažnai pasitaikantis kompromisas yra leisti paveldimumą iš vienos interfeisu nešančios klasės bei tuo pat metu iš neriboto skaičiaus interfeisų (C#, Java , Pascal ).
Klasės pačios yra objektai. Jas sukuria klasių kroviklis.
Ažubaliai (Pandėlys)
Ažubaliai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Suvainiškio.
Juan Ponce de León
thumb|200px|Chuanas Ponse de Leonas
Chuanas Ponse de Leonas ( 1474 m., šalia Valjadolido – 1521 m. liepą Havanoje) – ispanų konkistadoras, pirmasis Ispanijos Karūnai pavaldaus Puerto Riko gubernatorius.
Ponse de Leono kilmė ir tikslūs gimimo metai nėra žinomi. Skirtingi šaltiniai gimimo metus nurodo tarp 1460 ir 1474 m. Pasak ispanų kronikininko Gonzalo Fernández de Oviedo y Valdés Ponse de Leonas dalyvavo rekonkistoje, pasižymėjo kovoje dėl Granados.
1493 m. jis prisijungė prie antrosios Kristupo Kolumbo ekspedicijos į Ameriką. 1493 m. lapkritį pasiekė Karibų salas ir pagrindinį kelionės tikslą – Espanjolą. Pakeliui ekspedicija atrado Borikenos salą, vėliau pavadintą Puerto Riku. Toliau Ponse de Leono gyvenimo tarpsnis nėra žinomas, manoma, kad jis galėjęs grįžti į Ispaniją.
1502 m. į Espanjolą atvyko naujasis jos gubernatorius Nicolás de Ovando. Jo pavedimu 1504 m. Ponse de Leonas išsiųstas į salos rytus numalšinti indėnų tainų sukilimo. Konkistadoras puikiai susitvarkė su užduotimi ir pelnė gubernatoriaus palankumą bei žemes. 1505 m. strategiškai svarbioje vietoje įsteigė Higuėjaus (tada vadintą Salvaleonu) miestą. Tame mieste įsikūrė konkistadoro šeima, kurios namas išlikęs iki šių dienų.
Chuanas Ponse de Leonas lankydamasis Borikenoje iš indėnų išgirdo pasakojimus apie auksu tekančias upes. Gavęs gubernatoriaus Ovando leidimą pradėjo salos tyrinėjimą. 1508 m. jis surengė ekspediciją, kuri išsilaipino San Chuano įlankoje. Jis šalia įlankos įkūrė Kaparos fortą, kuris vėliau išaugo į San Chuano miestą. Surinkęs pakankamai aukso ir dėl maisto stygiaus 1509 m. išvyko atgal į Espanjolą. Dėl sėkmingos ekspedicijos 1509 m. Ovando jį paskyrė Borinkenos (tada dar vadintos San Chuan Bautista) gubernatoriumi. Vėl išvykęs į salą pradėjo jos kolonizaciją, įvedė enkomjendą. Tarp indėnų išplito raupai ir tymai, gerokai apmažinę jų populiaciją. Tainai surengė sukilimą, bet Ponse de Leonas jį numalšino. 1509 m. Nikolasą de Ovandą pakeitė naujas vicekaralius Diegas Kolumbas ir paskyrė Chuaną Seroną ir Migelį Diasą į Borinkenos valdžią. Keletą metų tesėsi kova tarp konkistadorų, kol 1511 m. Seronas tapo oficialiu Borinkenos gubernatoriumi.
Tuo metu sklandė kalbos apie žemes į šiaurės vakarus nuo Espanjolos. Diegas Kolumbas nurodė Ponse de Leonui surengti ekspediciją į šias žemes. 1513 m. gavęs leidimą ir teises į būsimai atrastas žemes išvyko į „Biminio salų“ (Amžinos jaunystės) paiešką. Konkistadoras buvo girdėjęs indėnų legendą, jog kažkur tose salose yra amžinosios jaunystės šaltinis. Išvykę iš Puerto Riko keliautojai pasiekė Bahamų salyną. Balandžio 2 d. jie priplaukė kaip manė dar vieną salą (iš tiesų pusiasalį), kurią pavadino La Florida („gėlėtąja“), kadangi tuo metu buvo Velykų, ispaniškai vadinamų Gėlių švente laikotarpis. Tiksli išsilaipinimo vieta nėra žinoma. Tyrinėdama pakrantes Ponse de Leono ekspedicija atrado Golfo srovę, kuri dviem dienoms buvo nubloškusi laivą San Kristobalį. Vėliau ši srovė tapo svarbiu keliu iš Vest Indijos į Europą. Toliau jie plaukė palei Floridos salyną, kol gegužės 23 d. pasiekė žemyninę Floridą. Ten sutikę indėnų pasipriešinimą išvyko toliau, dėl stiprių srovių pradėjo blaškytis po jūrą, bandydami grįžti į Puerto Riką pasiekė Kubos šiaurės rytus. Sutiko Kolumbo išsiųstą Diego Miruelo ekspediciją, kuri turėjusi šnipinėti Ponse de Leoną. Tačiau jie netrukus sudužo į rifus ir Ponse de Leonas priėmė išsigelbėjusius. Spalio 19 d. konkistadoras grįžo į Puerto Riką.
Grįžęs rado salą nusiaubtą indėnų, o jo šeimą išsigelbėjusią Espanjoloje. 1514 m. Ponse de Leonas išvyko į Ispaniją pranešti karaliui apie naujai atrastas žemes, nes nepasitikėjo Kolumbo ataskaitomis. Ten konkistadoras buvo tituluotas, gavo savo herbą bei leidimą naujai ekspedicijai į Floridą bei vėl paskirtas Puerto Riko gubernatoriumi. 1521 m. su dviejų laivų ekspedicija išvyko į Floridą. Pasiekę Kalūsahačio žiotis bandė įsteigti koloniją, bet buvo užpulti indėnų kalusų. Ponse de Leonas buvo sužeistas, kai į jo petį pataikė nuodinga strėlė. Kolonistai išvyko atgal į Havaną, kur Ponse de Leonas netrukus mirė. Palaidotas San Chuan Bautistos katedroje San Chuane.
Nors Chuanas Ponse de Leonas plačiai pripažįstamas kaip Floridos atradėjas, kiti europiečiai ją galėję pasiekti anksčiau, nes kelionės į Bahamas vyko nuo 1494 m. ir yra žinių, kad ekspedicijos pasiekdavusios žemes, kurios galėjusios būti Florida.
Vytenis Junevičius
Vytenis Junevičius (g. 1958 m. liepos 28 d. Kaune) – vadybininkas, buvęs diplomatas, politikas, Lietuvos ūkio viceministras.
Kalis (Kolumbija)
Kalis arba Kalio Santjagas  – miestas vakarinėje Kolumbijoje, Andų kalnuose, 1100 m aukštyje, Kaukos upės slėnyje, prie Kalio upelio, 416 km į pietvakarius nuo Bogotos. Kaukos Slėnio departamento centras.
Naftos rafinavimo, chemijos, aliuminio metalurgijos, mašinų, gumos, elektronikos pramonės centras. Taip pat išvystyta maisto, tekstilės, odos ir avalynės, cemento pramonė. Žemdirbystės regiono centras (kava, medvilnė, cukranendrės). Apylinkėse kasamos anglys. Yra 7 universitetai, tarptautinis oro uostas. Veikia teatras, konservatorija, aukso, kolonijinio meno, archeologijos, šiuolaikinio meno, religinio meno muziejai. Maloningosios Dievo Motinos koplyčia ir vienuolynas (1545 m.), eremitų bažnyčia (1678 m., atstatyta 1942 m.), Šv. Joakimo vienuolynas (XVII a. antra pusė), Arkivyskupų rūmai (XVII a. pabaiga), Šv. Petro katedra (1772–1841 m.), mudecharų stiliaus bokštas (1772 m.).
Vytenis Junevičius
Biografija
Nuo 1981 iki 1982 m. Kauno radijo gamyklos dispečeris, 1990–1991 m. – Aukščiausiosios Tarybos Ekonomikos komisijos patarėjas. Vėliau perėjo į diplomatinę tarnybą, nuo 1991 iki 1992 m. buvo LR URM Amerikos skyriaus I sekretorius, nuo 1992 m. Tarptautinių ekonominių ryšių ministerijos Investicijų skyriaus vadovas, nuo 1992 iki 1994 m. LR diplomatinės misijos prie ES patarėjas.
Kalis (Kolumbija)
thumb|left|230px|Kalio Kristaus Atpirkėjo statula (1953 m.)
Ranrikė
Ranrikė (Ranrike, senovės skandinavų kalba: Ránríki) – istorinis-geografinis regionas Švedijoje ir Norvegijoje, istorinės Rytų Norvegijos pajūrinėje dalyje (Vikene). Apima dabartinės Norvegijos Estfoldo apskrities rytinę dalį ir Švedijos Bohuslėną. Didžiausias miestas – Kungelvas (Bohiusas).
Vytenis Junevičius
Biografija
Nuo 1995 iki 1997 m. UAB finansų maklerio įmonės "Obligacija" direktorius, nuo 1997 iki 1998 m. LR Europos reikalų ministerijos Privatizavimo departamento direktorius, nuo 1998 iki 1999 m. Pasaulio banko konsultantas, Vilniaus senamiesčio atgaivinimo strategijos projekto konsultantas (sritis – ekonomika ir finansai) nuo 1995 m. lapkričio iki 1996 m. spalio mėn. (projekto rėmėjai – Pasaulio Banko Institucinės plėtros fondas bei Vilniaus savivaldybė), LR ūkio ministerijos Įmonių bankroto valdymo departamento direktorius iki 1999 m. birželio 18 d., nuo 1999 m. birželio 18 d. iki 2001 m. Lietuvos ūkio viceministras (kiti tuometiniai viceministrai – Antanas Bartulis, Viktoras Valentukevičius, Gediminas Miškinis), nuo 2001 iki 2002 m. UAB „Laitenis" direktorius, nuo 2002 m. kovo mėn. šilko audinių bendrovės „Kauno audiniai" valdybos pirmininkas, nuo 2004 m. UAB „Agava" generalinis direktorius.
Kalis (Kolumbija)
Istorija
Miesto vardas greičiausiai kilęs nuo Kalio upės, kurios pavadinimas paesų kalba Lili reiškia 'drėgnas'.
Miestas įkurtas 1536 m. liepos 25 d. konkistadoro Sebastiano de Belalkasaro. Iki ispanų Kalio slėnyje gyveno apie 30 000 indėnų.
Ranrikė
Sutampa su senovės skandinavų sagose minimu Alfheimu (Ālfheimr). Šiuo metu beveik sutampa su Švedijos Bohuslėno provincija ir priskiriama Jotalando žemei.
Etimologija
Dažniausias paaiškinimas, kad regiono pavadinimas kilo iš žodžio "karalystė" (rike). Pirmoji žodžio dalis greičiausiai reiškia nuožmią senovės skandinavų jūros deivę Raną (Rán). Tačiau Jordanas mini skandinavų gentį ranijus (ranii), kurie irgi galėjo duoti pavadinimą šaliai.
Vytenis Junevičius
Biografija
Vytenis Junevičius vedęs, žmona Dalia.
Ranrikė
Geografija
Regionas išsidėstęs rytinėje Skagerako pakrantėje. Tradicinės jos šiaurinės ir pietinės ribos, minimos Inglingų sagoje, buvo Gloma ir Jota. Į šiaurę nuo jo, už Glomos, buvo kitas Vikeno regionas - Vingulmarkas. Rytuose buvo istorinė Švedijos provincija Dalslandas, o pietryčiuose Vesterjotalandas. Pietuose priėjo prie vienintelio Vesterjotalando uosto - Gioteburgo. Regionui būdingos pajūrio lygumos.
Istorija
thumb|200px|left|Alvheimas ir kitos karalystės apie 820 m. VII a. Vikene susiformavusi Alfheimo karalystė senosiose skandinavų sagose buvo siejama su legendine elfų šalimi. Anot legendų, karalystės įkūrėjas buvo Alfas Senasis, kuris buvo Raumo sūnus ir gavo teritorijas tarp dviejų upių, kurias vėliau ir pavadino Alfheimu. Jis vedė Svanhildą, ir turėjo sūnų Sveiną Raudonąjį. Vėliau iš eilės valdė karaliai Sefaris, Ulfas, Alfas, Ingimundas ir Eisteinas.
Iš pradžių Alfheimą valdė vietinė dinastija, kuri ilgainiui įsigalėjo ir Vingulmarke. Tačiau nuo VIII a. čia įsitvirtino Inglingų dinastija, tuo metu valdžiusi Vestfoldą ir Romerikę. Alfheimo karalius Alfo dukra Alfhilda ištekėjo už Inglingų atstovo Gudriodo Medžiotojo, kaip kraitį atsinešdama Vingulmarką. Alfheime valdyti liko Alfo sūnus Alfgeiras, kuris ilgainiui susigrąžino ir Vingulmarką. Jo sostą paveldėjo sūnus Gandalfas Alfgeirsonas. Po šio mirties apie 768 m., jo trys sūnūs kovojo su Vestfoldo Halfdanu ir pralaimėjo, todėl vėl turėjo atiduoti Vingulmarką.
Apie 976 m. Norvegijoje įsigalėjus Danijos karaliui Haraldui Mėlyndančiui, Ranrikė atiduota valdyti Ladės jarlams (Sveinui). Norvegijoje XI a. į valdžią grįžus Gražiaplaukio dinastijai, visos karalystės buvo panaikintos ir čia sukurta Ranrikės apskritis, kurios atstovai rinkdavosi Borgartinge. Nuo XII a. perėjus į syssel sistemą, Ranrikėje sukurta Alfo apygarda (Elvesysle). thumb|200px|Ranrikė (geltona šiaurėje), atiduota Švedijai Roskildės sutartimi 1308 m. sukūrus lėnus, regionas tapo mažiausiu Norvegijos lėnu - Bohiuso lėnu. Jame sutvirtinta Bohiuso tvirtovė, administracinis centras, turėjusi ginti nuo Švedijos. Po karų su Švedija, 1658 m. visas lėnas perėjo Švedijai, ir tapo Bohuslėno provincija, kuri priskirta Jotalando žemei.
Žušou
Žušou  – kinų mitologijoje metalo dievas, vienas iš penkių pasaulio šalių dvasių, viešpataujantis Vakaruose ir globojantis rudenį.
Žušou buvo laikomas Šaohao sūnumi, ir jo pirmasis vardas buvo Gai. Kuomet jo tėvas paskirtas Vakarų imperatoriumi, Žušou jam ėmė padėti. Jis gyveno ant Ju kalno (泑山) ir kontroliuodavo saulėlydžius. Dėl to jo kitas vardas buvo Hongvangas (红光), t. y. „raudonasis spindulys“.
Slovakijos nacionalinis sukilimas
thumb|right|250px|Sukilimo žemėlapis Slovakijos nacionalinis sukilimas – Pirmosios Slovakijos respublikos armijos dalinių ir antinacistinio pasipriešinimo judėjimo sukilimas, du mėnesius vykęs prieš marionetinę Jozefo Tiso vyriausybę ir Vermachto kariuomenę II Pasauliniame kare 1944 m. rudenį – nuo rugpjūčio 29 iki spalio 28 d.
Švedijos lietuviai
right|thumb|280px|Švedijos lietuvių šokių ansamblio „Baltija“ pasirodymas. Stokholmas, 2011 m. Švedijos lietuviai – lietuviai, laikinai ar nuolat gyvenantys Švedijoje.
Istorija
Pavienių lietuvių į Švediją atvyko TSRS 1940 m. užėmus Lietuvą, daugiau – 1944 m. rudenį ir 1945 m. 1944 m. rugsėjį-spalį Švedijoje gyveno apie 200 lietuvių, 1945 m. rugpjūčio pabaigoje jų gretas papildė iš Štuthofo koncentracijos stovyklos paleisti kaliniai.
Organizacijos
1944 m. liepos 11 d. įsteigtas Lietuvių komitetas buvo pirmoji lietuvių organizacija. 1946 m. sausio 12 d. Stokholme įkurta Lietuvių draugija Švedijoje siekė suburti visus lietuvius, ją pakeitė 1950 m. lapkričio 30 d. įkurta Švedijos lietuvių bendruomenė – ji buvo pirmoji Pasaulio lietuvių bendruomenė narė. Švedijos lietuvių bendruomenės pastangomis 1989 m. liepos 30 d. – rugpjūčio 6 d. dienomis Gotlando saloje vyko 36 Europos lietuvių studijų savaitė, kur išeivijos ir Lietuvos politikai, mokslo veikėjai sutarė dėl pagrindinio tikslo – Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo – pasirašytas Gotlando komunikatas. 1991 m. Lietuvos Respublikos vyriausybė įgaliojo Švedijos lietuvių bendruomenę atstovauti Lietuvos interesams.
Žušou
Žušou išvaizda buvo neįprasta: tai buvo žmogiška būtybė su tigro nagais, apaugusi baltu kailiu. Jis atrodė grėsmingai, laikydavo kirvį ir tvarkė bausmes.
Slovakijos nacionalinis sukilimas
Eiga
thumb|right|250px|Sukilėlių priešlėktuvinės gynybos dalinys 1944 m. rudenį 1944 m. pavasarį fronto linija priartėjo prie Slovakijos sienų, be to, pačioje Slovakijoje aktyviai veikė TSRS ir Čekoslovakijos karines mokyklas praėjusių vadų remiami partizanų būriai, buvo ruošiamas sukilimas prieš Tiso režimą, tarnavusį Vokietijos interesams. Slovakijos kalnuose 1944 m. vasarą aktyviai veikė du dideli partizanų junginiai – „Pugačiov“ ir „Čiapajev“, į šalį iš TSRS gilumos buvo desantuojamos organizuotos partizanų grupės. Kovai su partizaniniu judėjimu bei sulaikyti Raudonosios armijos puolimą su vokiečių pagalba buvo suformuotos ir apginkluotos dvi slovakų pėstininkų divizijos, vadovaujamos generolo Gustavo Malero, pavadintos „Rytų Slovakijos armija“. Rugpjūčio 9 d. slovakų armija gavo įsakymą sunaikinti partizanus žemuosiuose Tatruose, tačiau šie buvo iš anksto perspėti, o slovakų kareiviai atsisakė atidengti ugnį. Rugpjūčio 25 d. Martino mieste partizanai jau atvirai ėmė dalinti ginklus ir verbuoti savanorius, pradėjo sprogdinti geležinkelį, suaktyvino pogrindinę propagandą slovakų armijoje. Rugpjūčio 27 d. partizanai užėmė Ružomberoko miestą. Kitą dieną Vermachtas ėmė okupuoti Slovakiją. thumb|left|80px|Sukilimo atminimo medalis Rugpjūčio 29 d. prasidėjo Slovakijos nacionalinis sukilimas. Į sukilėlių pusę perėjo dauguma karinių garnizonų, dalis policijos. Bet vokiečiai operatyviai nuginklavo didesnę dalį „Rytų Slovakijos armijos“, iš kurios tik 2 000 kareivių prisijungė prie sukilėlių. Sukilimo centras buvo šalies vduryje esantis Banska Bistricos miestas. Per anksti prasidėjęs sukilimas nespėjo sulaukti tarybinės kariuomenės pagalbos, nes vokiečiai blokavo strateginę Duklos perėją Slovakijos-Lenkijos pasienyje. Susikūręs Slovakijos nacionalinis komitetas paskelbė mobilizaciją. Rugsėjo pabaigoje sukilėlių pusėje buvo 60 000 kareivių ir 18 000 partizanų. Vokiečiai pradėjo aktyvius kovos veiksmus prieš sukilėlius spalio mėn. Operacijoje pagrindinį vaidmenį atliko 18-ji SS tankų divizija „Horstas Veselis“, SS kovinė grupė „Schill“, 178 panzergrenadierių divizija „Tatra“, Oskaro Dirlevangerio brigada. Nors slovakų pajėgos atkakliai priešinosi, sulaikyti priešo nepajėgė. Spalio 27 d. vokiečiai užėmė Banska Bistricą. Sukilėliai pasitraukė į kalnus, kur vedė partizaninį karą iki pat 1945 m. sausio mėn., kai susijungė su tarybine kariuomene.
Sukilimo vadovas buvo slovakų brigados generolas Janas Golianas, jo pavaduotoju buvo ir sukilėlių armijai vadovavo tarpukario Čekoslovakijos divizijos generolas Rudolfas Viestas.
Pasekmės
Vokiečiams tai buvo Pyro pergalė. Sukilimo numalšinimas buvo pažymėtas kariniu paradu 1944 m. spalio 30 d. Lapkričio 3 d. į nelaisvę buvo paimti sukilėlių vadovai, žiauriai susidorota su dalyviais ir rėmėjais. Tačiau vokiečiams nepavyko užgniaužti partizaninio judėjimo, priešingai – nuo gruodžio mėn. sustiprėjo diversinės operacijos, partizanai padėjo besiartinančiai tarybinei armijai, kartu šturmavo puolamus miestus: Brezną (Brezno), Liptovsky Hradoką (Liptovský Hrádok) ir kt.
Alain Prost
thumb|264px|Alain Prost 1991 m. JAV GP metu pilotuoja [[Scuderia Ferrari|Ferrari bolidą.]]
Alenas Prostas (g. 1955 m. vasario 24 d.) – prancūzų Formulės 1 lenktynininkas, keturiskart čempionas.
F1 karjera
Kitais metais prancūzas sugrįžo į McLaren ir vėl sezoną baigė antras. 1985 m. ir 1986 m. sezonuose palypėjo laipteliu aukštyn, o prieš antrąkart pasitraukdamas iš McLaren, 1989 m. čempionate iškovojo ir trečiąjį titulą.
1990 m. ir 1991 m. Prostas atstovavo Ferrari, o 1992 m. Formulės 1 sezoną praleido.
1993 m. Alainas sugrįžo į Formulę 1 ir, pilotuodamas vieną tobuliausių visų laikų F1 bolidų, gana nesunkiai laimėjo ketvirtą čempiono titulą. Prostas lieka vienu sėkmingiausių F1 pilotų. Tik Juan Manuel Fangio, Lewis'as Hamiltonas ir Michaelis Schumacheris yra daugiau kartų tapę Formulės 1 čempionais.
F1 Prost ekipa
Dar būdamas F1 pilotu, Prostas norėjo įsteigti savo komandą. Tą pavyko įgyvendinti 1997 m., kai šis įsigijo Ligier ekipą ir pervadino ją Prost Grand Prix. Ekipa gyvavo iki 2001 m. sezono pabaigos. Per savo trumpą istoriją ekipa pelnė 35 taškus, o jai atstovavo tokie pilotai, kaip Jarno Trulli, Jean Alesi, Nick Heidfeld ir Heinz-Harald Frentzen.
Ščučinskas
Ščučinskas  – miestas šiauriniame Kazachstane, Akmolos srityje, 75 km į pietryčius nuo Kokšetau, prie Ščučės ežero. Burabajaus rajono centras. Geležinkelio stotis („Kurort Borovojė“) prie Petropavlo–Astanos linijos, keliai į Kokšetau, Astaną, Stepniaką, Zerendą. Maisto (pieno, mėsos), metalo apdirbimo (gelžbetonio), siuvimo, stiklo, statybinių medžiagų pramonė.
Miestas įsikūręs vaizdingoje Kokšetau aukštumoje. Už 25 km yra kurortinis miestelis Burabajus (Borovojė).
Istorija
Gyvenvietė pradėjo kurtis XIX a. vid. Miesto statusas suteiktas 1939 m.
Sportas
Mieste išvystyta žiemos sporto infrastruktūra. Veikia Burabajaus šuolių su slidėmis kompleksas. 2018 m. liepą atidarytas biatlono stadionas bei 16 tarptautinės slidinėjimo federacijos homologavimo sertifikatu įvertintų slidinėjimo trasų.
Kiribačio himnas
Teirake Kaini Kiribati („Pakilk, Kiribati“) – Kiribačio himnas. Jam muziką ir žodžius sukūrė Tamuera Ioteba Uriam, o daina himnu tapo 1979 m.
Žodžiai
Teirake kaini Kiribati
Teirake kaini Kiribati, Anene ma te kakatonga,
Tauraoi nakon te nwioko, Ma ni buokia aomata.
Tauaninne n te raoiroi, Tangiria aoma ta nako.
Reken te kabaia ma te rau Ibuakoia kaain abara Bon reken abara Bon reken te nano ae banin Ma te i – tangitangiri naba.
Ma ni wakina te kab’aia, Ma n neboa abara.
Ti butiko ngkoe Atuara Kawakinira ao kairika Nakon taai aika i maira.
Buokira ni baim ae akoi.
Kakabaia ara Tautaeka Ma ake a makuri iai.
Kakabaia ara Tautaeka Ma aomata ni bane.
Dainava (Bastūnai)
thumb|left|240px|Didysis Dainavos akmuo
Juodžionių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Parovėjos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Biržų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Parovėjos apylinkės.
Požerūnai
Į pietryčius nuo kaimo įsikūrusi geležinkelio stoties gyvenvietė.
thumb|left|250px|[[Požerūnų geležinkelio tiltas per Ežeruoną]]
Etimologija
Požerūnai – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo netoliese tekančios Ežeruonos upės.
Istorija
Kaimas pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėtas 1642 metais Tauragės dvaro inventoriuje. 1812 m. gruodžio 30 d. čia pasirašyta Tauragės konvencija tarp Prūsijos ir Rusijos. Anksčiau kaimas dar buvo žinomas kaip Požeruonai.
NK Zagreb
Zagrebo NK – Kroatijos futbolo klubas iš Zagrebo.
Avery John
Averis Džonas (g. 1975 m. birželio 18 d.) – karjerą baigęs futbolininkas, buvęs Trinidado ir Tobago rinktinės gynėjas.
Edward Sapir
Eduardas Sapyras (Edward Sapir; 1884 m. sausio 26 d. – 1939 m. vasario 4 d.) – Jungtinių Amerikos Valstijų kalbininkas, antropologas. Vienas iš etnopsichologijos krypties atstovų ir etnolingvistikos pradininkų, žymus indėnistas.
Biografija
Gimė litvakų šeimoje tuo metu Vokietijai priklausiusioje Pomeranijoje. 1888 m. su tėvais išvyko į JAV. Niujorko Kolumbijos universitete Eduardas Sapyras studijavo lingvistinę antropologiją (lankė Franco Boaso, kuriuo vėliau gausiai rėmėsi, paskaitas). 1909 m. tapo mokslų daktaru. Įkūrė ir vadovavo (1910–1925 m.) Kanados geologijos tarnybos Antropologijos skyriui. 1927–1931 m. – Čikagos, 1931–1939 m. Jeilio universiteto profesorius. Amerikos menų ir mokslo akademijos narys.
Veikla
Eduardas Sapyras daugiausia tyrinėjo Šiaurės Amerikos indėnų kalbas (ypač Kalifornijos indėnų, činukų, atabaskų), sukūrė naują tipologinę kalbų klasifikaciją, suklasifikavo indėnų kalbas (pagrindinė, iki šiol tebenaudojama indėnų kalbų klasifikacija). Sapyras paskelbė naują kalbos, kaip sistemingai organizuotos sistemos sampratą, kuria rėmėsi JAV struktūrinės kalbotyros mokykla. Lygiagrečiai su Bendžaminu Li Vorfu sukūrė hipotezę (kalbos reliatyvizmo teorija arba Sapyro–Vorfo hipotezė), skelbiančią, kad žmogaus pasaulėvoką lemia kalba. Buvo tarptautinės dirbtinės kalbos šalininkas, Tarptautinės dirbtinės kalbos asociacijos (IALA) tyrimų direktorius.
Bibliografija
Svarbiausi veikalai:
Paskelbė daug veikalų, straipsnių apie atskiras indėnų kalbas, jų gramatines savybes.
Skivi Dužė
Skivi Dužė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Semiatyčių valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Deputatskis
Deputatskis  – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, šiaurės Jakutijoje, Selenjacho kalnagūbrio pašlaitėje, Irgičiano upės slėnyje (Indigirkos baseinas). Ust Janos uluso centras. Yra aerodromas, kelias į Ust Kujgą (prie Janos). Kasamas auksas, alavo rūda.
Istorija
Deputatskio gyvenvietė įkurta 1958 m., pradėjus kalnakasybos pramonę.
Užuguosčio valsčius
Užuguosčio valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje. Centras – Užuguostis.
Istorija
Valsčius gyvavo trumpai, iškart po I pasaulinio karo. Jis minimas 1919 m. Lietuvos apskričių sienų ir centrų įstatyme, tačiau netrukus buvo panaikintas.
Beisbolas
300px|thumb|right|Beisbolo aikštė
Beisbolas – komandinis lauko žaidimas (sportas), kurio tikslas – kuo daugiau savo komandos žaidėjų padėti apibėgti kvadratą numušus medine arba aliuminine lazda kamuoliuką, taip pat leisti kuo mažiau priešininkų apibėgti kvadratą. Žaidžia dvi komandos po 9 žaidėjus 125 m ilgio ir 75 m pločio aikštėje. Rungtynėse žaidžiami 9 kėliniai, kurių kiekviename komanda vieną kartą puola ir vieną kartą ginasi.
Šalys, kuriose beisbolas yra populiariausia ar viena populiariausių sporto šakų – JAV, Kuba, Japonija, Dominikos Respublika, Venesuela, Meksika, Pietų Korėja ir kt.
Istorija
Šios sporto šakos koncepcija apima kamuoliuko atmušimą kuoka ir tam tikro atstumo bėgimą, kol kamuoliukas bus pagautas, jis atsirado veikiausiai prieš 4000 metų iš Egipto piemenų žaisto žaidimo. Bėgant amžiams sportas įgavo įvairias formas Europoje ir Artimuosiuose Rytuose bei galiausiai atvedė prie beisbolo kokį žinome dabar atsiradimo Jungtinėse Valstijose. 1838 m. generolas Abner Doubleday pakvietė savo kareivius, kurie stovyklavo Cooperstown, Niujorkas, pažaisti žaidimą, kurio metu atmušamas kamuoliukas kuoka ir bėgama ratu, tarp kelių bazių. 1845 m. Alexander Cartwright įsteigė pirmą beisbolo klubą - New York Knickerbocker. Pirmasis profesionalų klubas buvo įkurtas 1869 m. - Cincinnati Red Stockings. Pirmoji profesionalų lyga - Nacionalinė lyga - įkurta 1876 m. Jos pirmuoju konkurentu tapo Amerikos lyga suformuota 1901 m. Dar po dvejų metų geriausios komandos iš abiejų lygų akis į akį susitiko Pasaulinėse serijose, informavimo priemonių renginyje, kurį įsteigė Niujorko laikraštis WORLD. 1904 m. šiek tiek reformavus beisbolo žaidimą - pakoregavus atstumą tarp paduodančiojo kamuolį ir atmušėjo, susiformavo modernusis beisbolas. Pradžioje beisbolą žaidė tik vyrai. Beisbolas 1992 m. buvo oficialiai įtrauktas į Olimpines žaidynės. Pasaulio taurės varžybos, kuriose dalyvauja nacionalinės komandos, rengiamos nuo 1938 m. (kas dveji metai nuo 1974 m.). 2008 m. beisbolas pašalintas iš olimpinių sporto šakų sąrašo.
Beisbolas Lietuvoje
Lietuvoje beisbolas pradėtas žaisti 1922 m. Dar 1920 m. iš JAV grįžęs į Lietuvą Steponas Darius populiarino įvairias sporto šakas, taip pat ir beisbolą. 1922 m. susikūrus kelioms beisbolo komandoms, Lietuvos fizinio lavinimosi sąjunga leido surengti pirmąsias Lietuvos beisbolo pirmenybes. Jose 1922 m. dalyvavo dvi Kauno komandos: LFLS ir „Aviacija“. Buvo nuspręsta tarp šių komandų surengti varžybas iki 3 pergalių. Pirmosios rungtynės įvyko LFLS aikštelėje Kaune liepos 30 d. Pirmąjį metimą atliko JAV konsulas Lietuvoje P. Edvardas. Pirmaisiais Lietuvos beisbolo čempionais tapo LFLS beisbolininkai (žaidžiantis treneris S. Darius), serijoje iki 3 pergalių įveikę „Aviaciją“ 3:1. 1923 m. beisbolininkų ir beisbolo komandų skaičius Lietuvoje išaugo. „Aviacijos“ komandos beisbolininkai atstovavo šalį pirmosiose Lietuvoje surengtose tarptautinėse draugiškose varžybose tarp Lietuvos ir Estijos beisbolininkų. Rungtynes 11:7 laimėjo Lietuvos komanda. 1923 m. Kaune pradėto leisti „Sporto“ žurnale S.Darius išspausdino straipsnių ciklą „Beisbolas“, kur aiškino beisbolo taisykles, žaidimo taktiką. 1924 m. jis parašė 64 puslapių, 7 brėžiniais iliustruotą knygelę „Beisbolo žaidimas“, kurioje buvo aprašytos žaidimo taisykles, istorija, technikos ir taktikos niuansai. Tačiau dėl organizacinių nesklandumų ir beisbolo aikštės trūkumo tarpukario metais nepavyko surengti antrojo Lietuvos beisbolo čempionato. Sovietų okupuotoje Lietuvoje beisbolas buvo uždrausta sporto šaka dėl amerikietiškos kilmės. Antrasis Lietuvos beisbolo čempionatas įvyko 1987 m. Nuo to laiko kiekvienais metais rengiamas vyrų suaugusiųjų Lietuvos beisbolo čempionatas, taip pat vyksta jaunių, jaunučių ir vaikų pirmenybės. Suaugusiųjų Lietuvos beisbolo čempionate dalyvauja Vilniaus, Kauno ir Utenos komandos. 2005 m. Utenoje įrengtas pirmasis Lietuvoje beisbolo stadionas. 2010 m. Lietuvos beisbolo čempionais tapo Kauno „Lituanica“ klubas, kuris laimėjo superfinalo iki 3 pergalių seriją prieš Vilniaus „Juodojo vikingo“ klubą. „Lituanica“ žaidžia Kauno Gintaro stadione. Lietuvos vyrų beisbolo rinktinė žaidžia Europos beisbolo čempionato B grupėje. Tarptautinės beisbolo federacijos (IBAF) pasaulio beisbolo rinktinių 2014 m. lapkritį reitinge Lietuvos užėmė 57 vietą. Tarp Europos valstybių Lietuvos beisbolo rinktinė užima 19 vietą.
Aikštė
Beisbolo aikštelė susideda iš vidinės dalies – kvadrato, kurio kampuose yra bazės, bei išorinės dalies, apribotos dviem kraštinėmis linijomis. Pagrindinės – „namų“ – bazės plotis – 43,5 cm. Nuo namų bazės, prieš laikrodžio rodyklę išdėstomos 1-a, 2-a bei 3-ia bazės. Atstumai tarp bazių – 27,45 m. Beveik kvadrato viduryje, 18,45 m atstumu nuo „namų“ bazės yra metiko plokštelė. Tai vieta, iš kurios kamuolys yra įvedamas į žaidimą.
Astrid Carolina Herrera
Astrid Carolina Herrera (g. 1963 m. birželio 23 d. Venesueloje) – Venesuelos aktorė, modelis.
Kūno kalba
Kūno kalba – sąvoka, apimanti dviejų ir daugiau žmonių bendravimo formą, naudojant ne garsus ar kitas priemones, o kūno judesius.
Beisbolas
Taisyklės
Beisbolo žaidimą žaidžia dvi komandos po 9 žaidėjus, varžybos susideda iš 9 kėlinių. Kiekvienas kėlinys susideda iš dviejų dalių, kai komandos pereina iš gynybos į puolimą. Puolančiosios komandos tikslas yra pataikyti kuoka į kamuoliuką ir pelnyti taškus bėgimu. Besiginanti komanda meta kamuoliuką ir stengiasi sukliudyti puolančiajai komandai pasiekti bazes. Puolėjai pelno taškus, kai žaidėjas grįžta į namų bazę prieš tai užmynęs tris kitas bazes.
Kūno kalba
Kūno kalba taip pat yra viena iš efektyvios komunikacijos priemonių, padedančių geriau suprasti pašnekovą.
Beisbolas
Autai
Autas (out) yra sėkmingas gynybos veiksmas, kuomet puolėjas yra išmušamas iš žaidimo. Yra penki pagrindiniai būdai, kaip žaidėjas gali gauti autą
Kūno kalba
Kartais kūno kalba išduoda daugiau nei kalbantysis nori pasakyti. Atidžiai įsižiūrėjus į pašnekovo gestus ar judesius galima suvokti jo vidinę būseną ir tai, kaip jis emociškai jaučiasi pokalbio metu. Pavyzdžiui:
Tai gali ir nieko nereikšti, bet tokia kūno „informacija“ padeda geriau suprasti tiek klausytoją, tiek pašnekovą. Bendraudami telefonu, prarandame šiek tiek informacijos, kurią mums perduoda kitas žmogus, nes svarbu yra ne tik balso tembras, kuris šiuo atveju yra vienintelis veiksnys, galintis mums perduoti informaciją apie pašnekovo emocinę būseną, bet ir mimika bei kūno kalba, kurią tuo metu pašnekovas nesąmoningai naudoja, norėdamas geriau perteikti mintis.
Beisbolas
Teisėjai
Žaidimui vadovauja 4 teisėjai – po vieną prie kiekvienos bazės. Vyriausias teisėjas stovi prie pagrindinės – „namų“ – bazės už gaudytojo nugaros ir stebi smūgio zoną bei yra visų sprendimų teisėjas. Kiti 3 teisėjai stovi šalia bazių ir stebi, ar kamuolys, ar puolėjas pirmiau pasiekia bazę.
Žaidimas
Beisbolo lauke yra 4 bazės, kuriose saugiai gali stovėti puolančiosios komandos žaidėjai. Žaidimo eiga – vienas puolantysis žaidėjas stoja ties pirma baze su beisbolo kuoka ir turi atmušti kamuoliuką, metamą priešininko iš kvadrato centro.
Tris kartus neatmušus sėkmingai mesto kamuoliuko, žaidėjas pašalinamas. Atmušęs kamuoliuką, atmušėjas privalo bėgti link sekančios bazės, o kitose bazėse stovėję žaidėjai privalo bėgti link sekančios bazės tik jei jų bazės link jau bėga komandos draugas, kitu atveju jie gali ir nebėgti.
Besiginančios komandos žaidėjai tuo metu stengiasi pagauti kamuoliuką ir perduoti vienam iš arčiau kvadrato esančių komandos draugų – jei kamuoliuką turintis žaidėjas paliečia bazės nepasiekusį priešininką, šis pašalinamas.
Pašalinus tris puolančiuosius žaidėjus, puolantieji susikeičia su besiginančiais.
Puolančiajam pasiekus namų bazę, komandai skiriamas taškas.
Jei besiginantieji pagauna mušamą kamuoliuką neatšokusį nuo žemės, mušantysis žaidėjas pašalinamas.
Mušamas kamuoliukas turi skrieti virš kvadrato, kitaip mušimas laikomas nesėkmingu.
Padavimo technika
thumb|420px|Padavimo Technika Metant padavimą padavėjas užima poziciją ant padavėjo gūbrio, po to meta kamuoliuką link atmušėjo. Gaudytojas iš besiginančios komandos stovi už atmušėjo. Jis privalo sugauti kamuoliuką užbaigiant padavimo seką.
Padavimų tipai
Padavėjas naudojasi įvairiais padavimais, kad pašalintų atmušėjus. Kamuoliuko trajektorija keičiasi priklausomai nuo padavėjo pirštų padėties ir judesio, kuriuo išleidžiamas kamuoliukas. Yra daug įvairių padavimų, kiekvienas sustiprinimas padavėjo profesionaliu prisilietimu.
Kamuoliukas
Kamuoliukas yra pagamintas iš raudonų medvilnės verpalų apie gumos ir kamščio šerdį ir padengiamas dviem karvės odos juostomis, kurios standžiai susiuvamos. Svoris 142–149 g., plotis 7–6 cm.
Pirštinė
Pirštinė, kuri yra pagaminta iš odos, leidžia žaidėjui sugauti kamuoliuką. Žaidėjo pirštinės dydis yra įvairus, jis priklauso nuo pozicijos aikštėje. Pirmosios bazės žaidėjo pirštinė turi ilgesnę kišenę negu vidinio lauko pirštinės, kurių didžiausias plotis yra 8 coliai. Vidinio lauko žaidėjai privalo sugebėti greitai išimti kamuoliuką iš pirštinės, kad galėtų jį mesti toliau. Išorinio lauko žaidėjų pirštinės turi ilgesnę kišenę negu vidinio lauko žaidėjų – taip lengviau sugaunamas kamuoliukas.
Rūdupis
Rūdupiu vadinama:
Ažubaliai (Vilnius)
Ažubaliai – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Nemenčinės.
Malebo ežeras
thumb|Malebo ežeras Malebo ežeras (dar Stanley duburys, Malebo baseinas, ikikolonijiniais laikais - Nkunda ežeras) yra Kongo upės žemupio praplatėjimas. Priešinguose krantuose yra abiejų Kongo valstybių sostinės - Kinšasa ir Brazavilis (arčiausiai viena kitos esančios soistinės pasaulyje).
Malebo ežeras yra apytiksliai 35 km ilgio, 23 km pločio ir ir užima 500 km² plotą. Centrinę dalį užima M'Bamou ar Bamu salos (180 km ²), kurios yra Kongo Respublikos teritorija. Baseinas seklus (3 - 10 m gylio).
thumb|200px|left|Vaizdas iš oro nuo Kinšasos pusės
Burgenlandas
Burgenlandas  – ryčiausia ir naujausia (nuo 1921 m.) Austrijos federacinė žemė. Sostinė – Eizenštatas.
Rytuose ribojasi su Vengrija, vakaruose – su Žemutine Austrija ir Štirija. Kalvotuose pietuose yra kelių kilometrų siena su Slovėnija, o šiaurėje taip pat trumpa siena su Slovakija. Bendra siena su užsienio šalimis sudaro 397 km. Šios federacinės žemės forma yra ištęsta, iš šiaurės į pietus ji tęsiasi 166 km, o per vidurį ji susiaurėja iki 5 km pločio.
Istorija ir pavadinimas
Iki 1920/1921 m. daugiausia vokiškai kalbančių gyventojų gyvenama Burgenlando teritorija nuo karų su Turkija laikų priklausė Vengrijai. Po keleto metų kovų ir derybų po Pirmojo pasaulinio karo Sen Žermeno ir Trianono sutartimis teritorija pažadėta Austrijai. Po Vengrijos protestų buvo nuspręsta Šoprono (Sopron, Ödenburg), kuris buvo laikomas regiono sostine, apylinkėse surengti plebiscitą, kuris pravestas 1921 m. ir Šopronas pagal jį atiteko Vengrijai, nors plebiscito teisėtumas ir vykdymo sąžiningumas austrų buvo ginčijamas.
Burgenlando pavadinimas reiškia, kad žemė sudaryta ir keturių buvusių vengrų administracinių sričių (Vierburgenland):
Iki 1925 m. laikinoji žemės vyriausybės rezidavimo vieta buvo Zauerbrunas (Bad Sauerbrunn), kol žemės sostinė neperkelta į anksčiau mažareikšmį miestelį Eizenštatą (Eisenstadt).
Valdymas
Burgenlandas administraciškai suskirstytas į 7 apskritis ir 2 laisvuosius miestus. Iš viso yra 171 savivaldybė. Iš šiaurės į pietus:
Politika
Burgenlando žemės vyriausybė susideda iš septynių narių, kurie parenkami proporcingai pagal frakcijas landtage. Po 2000 m. landtago rinkimų SPÖ turi keturis, o ÖVP tris narius vyriausybėje. 2005 m. Burgenlando landtago rinkimuose SPÖ laimėjo absoliučią daugumą.
SPÖ, FPÖ ir žalieji pasisako už proporcinės sistemos atsisakymą ir laisvos koalicijų sistemos įvedimą, kas leistų SPÖ vienai sudaryti vyriausybę po sėkmingų 2005 m. rinkimų. Šitokius pakeitimus, kurie reikalautų Burgenlando konstitucijos pakeitimų atsisako priimti ÖVP.
Gyventojai
Ekonomiškai sunkiais laikais po Pirmojo pasaulinio karo daugybė Burgenlando gyventojų trečiajame dešimtmetyje išvyko į Ameriką. Čikaga buvo tapusi didžiausiu pasaulio miestu pagal iš Burgenlando kilusius gyventojus. Tačiau ir geležinės uždangos laikais Burgenlandas ekonomiškai negalėjo pasivyti likusios Austrijos dalies ir iki šiol daug Burgenlando gyventojų išvyksta gyventi į Vieną ir kitas Austrijos dalis. Tik pamažu, padedant Europos Sąjungai, skiriančiai lėšas regiono vystymui ir atsivėrimui į Rytus po Europos Sąjungos plėtros, Burgenlande ima rastis naujų darbo vietų ir galimybių dirbti gimtojoje žemėje.
Vengrai gyvena Untervarto (Alsóőr), Obervarto (Felsőőr) ir Ziget in der Varto (Őrsziget) gyvenvietėse. Šios trys gyvenvietės kartu vadinamos Felšė-Eršėgo (Felső-Őrség, Wart) ir sudaro vengrų kalbinę salą nuo XI a. Kita sena vengrų kalbos sala buvo Oberpulendorfas (Felsőpulya), tačiau dabar praktiškai išnyko. Burgenlando vengrai buvo „őrök“, t. y. vakarinės sienos gynėjai ir jų specifinis dialektas panašus į sekejų (Székely) Transilvanijoje. Jų kultūrinis centras yra Oberwart.
Kroatai į Burgenlandą atsikraustė po naikinančio karo su osmanais 1532 m., kai turkai visiškai sunaikino kai kurias Kroatijos teritorijos dalis. Dvarų savininkai jų perkėlimą baigė tik 1584 m.
Religija
Nors dauguma Burgenlando gyventojų kaip ir visoje Austrijoje yra katalikai, palyginti su likusia šalies dalimi Burgenlande yra labai didelė dalis protestantų (14 %), kurie yra susiorganizavę į 29 parapijas.
Marinas
Marinas  – Italijos miestas Romos provincijoje, Lacijuje. Miestas yra 21 km į pietryčius nuo Romos.
Etnopsichologinė mokykla
Etnopsichologinė mokykla arba kultūros ir asmenybės psichologinė kryptis – kultūrinės antropologijos kryptis, susiklosčiusi XX a. trečiajame dešimtmetyje Jungtinėse Amerikos Valstijose, ir tirianti auklėjimo įtaką skirtingų kultūrų žmonių psichikai.
Marinas
Istorija
thumb|left|250px|Marino mitrėjumas lotynų gentys gyveno Marino teritorijoje nuo I tūkst. pr. m. e. Senovėje Bovillae (Fratokjė), Mugilla (Santa Maria delle Mole, Marino savivaldybės dalis) ir Ferentum (dabar Marinas) priklausė Lotynų lygai. Romos respublikos laikais čia patricijai statėsi vilas, bėgdami nuo karščio Romoje.
Etnopsichologinė mokykla
Pagrindinės šios krypties ištakos buvo XIX a. pab. mitologinė-folkloristinė mokykla Vokietijoje ir ten susikūrusi etnopsichologija (Völkerpsychologie), taip pat froidizmas, pabrėžęs vaikystės patirčių svarbą, bei Boaso istorinė mokykla ir jos kultūrinio reliatyvizmo idėja.
Marinas
Istorija
846 m. Bovillae, tuo metu didžiausią gyvenvietę, sugriovė saracėnai ir gyventojai persikėlė į geriau ginamą Ferentum, kuris buvo pervadintas į Mariną. Nuo 1090 m. miestas priklausė Tuskulo grafams, vėliau Frangipanei, o po to Orsiniams nuo 1266 m.
Skrebiškių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Papilio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Biržų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Pundurių apylinkės.
Marinas
Istorija
1347 m. Mariną nesėkmingai apgulė Cola di Rienzo. Po 50 metų čia kovėsi Alberico da Barbiano ir prancūzų kariai, kurie rėmė antipopiežių Klemensą VII. 1419 m. miestą nusipirko Kolonų šeima ir jį išlaikė iki 1914 m.
Etnopsichologinė mokykla
Pagrindiniai atstovai – Rut Benedikt, Margaret Mid, Abramas Kardineris, Melfordas Spiras.
Marinas
Istorija
Marine lankėsi tokios įžymios istorinės asmenybės kaip Prancūzijos karalius Karolis VIII ir Alfonso II d'Este. Čia gimė Vittoria Colonna ir praleido dalį savo gyvenimo. 1571 m. Marine iškilmingai sutiktas Marcantonio Colonna, Lepanto mūšio didvyris. Šį įvykį mini festivalis.
1870 m. Marinas tapo Italijos karalystės dalimi. 1880 m. kovo 14 d. atidarytas geležinkelis Roma-Čampinas-Marinas. 1906 m. balandžio 1 d. jį pakeitė tramvajaus linija. 1954 m. vietoj tramvajaus pradėti naudoti autobusai.
Etnopsichologinė mokykla
Etnopsichologinė mokykla buvo populiari Jungtinėse Amerikos Valstijose iki 6 dešimtmečio, vėlesni sekėjai tolo nuo perdėm psichologinio požiūrio.
Aleksandras IV Makedonietis
Aleksandras IV Makedonietis (🇬🇷; 323 – 309 m. pr. m. e.) – Aleksandro Didžiojo ir Baktrijos princesės Roksanos sūnus. Paskutinis Makedonijos Argeadų dinastijos atstovas. Jis buvo nužudytas Aleksandro Didžiojo įpėdinių diadochų varžymosi dėl valdžios metu, vieno iš jų, Antipatro, sūnui Kasandrui įsakius. Jį nužudžius, sostas liko Kasandrui, kuris susigiminiavo su Makedonijos karaliais, vedęs Aleksandro Didžiojo seserį Tesalonikę.
Latvijos lietuviai
Latvijos lietuviai – lietuviai, laikinai ar nuolat gyvenantys Latvijoje.
Aleksandras IV Makedonietis
Gimimas
Kadangi Roksana buvo nėščia, kai jos vyras mirė, o kūdikio lytis buvo nežinoma, todėl Makedonijos kariuomenėje dėl eiliškumo paveldint sostą kilo nesutarimų. Tuo metu, kai pėstininkai palaikė kūdikio dėdę, Filipą III (kuris buvo ir silpno būdo, ir neteisėtas), Perdikas, elitinių Lydinčių raitininkų vadas, įtikino juos laukti viltyje, kad Roksanos būsimas vaikas bus vyras. Frakcijos rado kompromisą, nuspręsdamos, kad Perdikas vadovaus Imperijai kaip regentas tuo metu, kai Filipas viešpatautų, bet tiktai kaip nominalus vadovas be tikrosios jėgos. Jei vaikas būtų vyras, tai jis būtų karalius. Aleksandras IV gimė 323 pr. m. e. rugpjūčio mėnesį.
Regentystė
Po sunkios regentystės, karinės nesėkmės Egipte ir maišto kariuomenėje, Perdikas buvo nužudytas savo aukštesniųjų karininkų, gegužę arba birželį 321, ar 320 m. pr. m. e. (problemos su Diodoro chronologija, dėl kurios tiksli data nėra aiški), todėl Antipatras tapo naujuoju regentu Triparadisaus Padalijime. Jis pasiėmė su savim Roksaną ir du karalius į Makedoniją apleisdamas Aleksandro Didžiojo užkariautas žemes, tokiu būdu palikdamas ankstesnes sritis Egipte ir Azijoje satrapų kontrolėje (žr. diadochai). Kai Antipatras mirė 319 m. pr. m. e., jis paliko Polyperchoną, Makedonijos generolą, kuris tarnavo Filipui II ir Aleksandrui Didžiajam, Imperijos regentu, apeidamas savo sūnų Kasandrą, dėl ko Makedonijoje kilo pilietinis karas, pastarajam pradėjus maištauti dėl valdžios.
Latvijos lietuviai
Istorija
thumb|100px|Į Rygą atvykęs uždarbiauti lietuvis. Dailininkas Johann Christoph Brotze
Pirmieji lietuviai dab. Latvijos teritorijoje įsikūrė VII–XII a. XIII a. Latgalos pietuose jie buvo pasistatę Naujinio pilį prie dab. Daugpilio. Šiauriausia lietuvių sala Latgaloje buvo 9 lietuvių kaimai Ciskodo parapijoje. XIX a. Latvijoje apsigyveno iš buv. Abiejų Tautų Respublikos teritorijos pasitraukusių 1830–1831 m. ir 1863–1864 m. sukilimų dalyvių, vėliau ir paleistų iš Sibiro tremties, t. p. už draudžiamosios lietuvių spaudos platinimą, tautinę veiklą žandarų persekiojamų ir gaudomų lietuvių.