cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aires Sousa
Airesas Suza (Aires Rodrigo da Encarnação Sousa; g. 1998 m. rugsėjo 17 d.) – futbolininkas iš Portugalijos, atakuojantis krašto saugas.
Karjera
Žaidėjas futbolininko karjerą pradėjo Portugalijoje. Atstovavo Lisabonos „Benfica“ jaunimo akademijos ekipoms. Portugalijos U-23 lygoje sužaidė 98 rungtynes bei pelnė 17 įvarčių.
A lyga: 2023 m.
2023 m. balandžio 5 d. pasižymėjo įvarčiu A lygos rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Povilas Sapiega (1855)
Povilas Sapiega (1781, Kamanecas-Podolskis – 1855 m. sausio 2 d., Varšuva) – Lenkijos bajoras ir kariškis.
Biografija
Lenkijos-Lietuvos kunigaikščių Sapiegų giminės atstovas, herbo „Lis“ savininkas. Paskutinio Smolensko vaivados, kunigaikščio Pranciškaus Ksavero Sapiegos (1741/1746–1806/1808) ir Terezos Sufčinskos (1744–1827) trečiasis sūnus.
Sviacilavičai
Sviacilavičai – taip vadinamos Baltarusijos gyvenvietės:
Povilas Sapiega (1855)
Biografija
1809 metų balandį buvo apdovanotas Garbės legiono ordinu.
Šeima ir vaikai
thumb|150px|Povilo Sapiegos žmona Pelagija Rožė Potocka 1806 metais Varšuvoje vedė Pelagiją Rožę Potocką (1775–1846), grafo Stanislovo Felikso Potockio (1752–1805) ir Žozefinos Amalijos Mnišek (1752–1798) dukterį. Pirmą kartą Pelagija Potocka buvo ištekėjusi už Lietuvos artilerijos generolo, kunigaikščio Pranciškaus Sapiegos (1772–1829). Povilo ir Pelagijos vaikai:
Baltijos dujotiekis
Istorija
Projekto darbai pajudėjo 2001 m., kai buvo pasirašyta sutartis tarp Danijos bendrovės DONG Energy ir Lenkijos PGNiG. Sutartyje nutarta statyti bendrą dujotiekio liniją, kurios 2/3 visų akcijų priklausytu Danijos bendrovėms, o likusi dalis Lenkijos įmonėms. Taip pat patvirtintas galimas Statoil dalyvavimas projekte. 2008 m. Lenkijos vyriausybė pakeitė savo dalyvaujančią įmonę projekte ir jiems pradėjo atstovauti Gaz-System. 2009 m. Europos Sąjunga pasiūlė skirti iki 150 milijonų € finansinės paramos projektui. Tais pačiais metais Lenkija sustabdė projekto vykdymą dėl Skanled dujotiekio projekto stabdymo Norvegijoje, Danijoje ir Švedijoje. 2010 m. Lenkija vėl atnaujino projekto įgyvendinimą. Lenkija siekia apsirūpinti priėjimu prie norvegiškų dujų iki 2022 m., kuomet baigsis šalies sutartis su Rusijos dujų tiekėja Gazprom
Vladimiras Potockis
Grafas Vladimiras Stanislovas Potockis (1789 m. vasario 10 d., Tulčinas – 1812 m. balandžio 8 d., Krokuva) – Lenkijos žemvaldys iš magnatų Potockių giminės, Varšuvos kunigaikštystės raitosios artilerijos pulkininkas.
Biografija
Karūnos artilerijos generolo grafo Stanislovo Felikso Potockio (1752–1805) jaunesnysis (ketvirtas) sūnus iš antros santuokos su Žozefina Amalija Mnišek (1752–1798).
Masonų ložės „Bracia Zjednoczeni“ („Jungtiniai Broliai“), įkurtos Varšuvoje 1807 metais, narys.
Už nuopelnus po mirties buvo apdovanotas „Virtuti Militari“ ordinu.
23-metis Vladimiras Potockis žuvo netoli Krokuvos 1812 m. balandžio 8 d. Už žmonos lėšas buvo pastatytas Šventos Trejybės paminklas Vavelio katedroje.
Šeima ir vaikai
1808 metais vedė kunigaikštytę Teklę Sanguškaitę (m. 1870), paskutinio Voluinės vaivados, kunigaikščio Jeronimo Jonušo Sanguškos (1743–1812), ir Anos Pružinskos (m. 1816) dukterį. Jų vaikai:
Po vyro mirties valdos perėjo jo našlei Teklei.
Senieji Jurkovičiai
Senieji Jurkovičiai  – kaimas Rusijos vakaruose, 31 km į pietvakarius nuo Klimovo, pasienyje su Baltarusija.
Istorija
XIX a. pabaigoje buvo kaimas, Gomelio apskrities Senųjų Jurkovičių valsčiaus centras.
Čabatovičai
Čabatòvičai – kaimas pietryčių Baltarusijoje, 25 km į pietvakarius nuo Buda Kašaliovos. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. pabaigoje buvo dvaras ir kaimas, Gomelio apskrities Čabatovičų valsčiaus centras.
Kembridžas (JAV)
Kembridžas arba Keimbridžas  – miestas JAV, Masačusetso valstijos rytuose. Išsidėstęs tiesiai į šiaurę nuo Bostono (jo priemiestis), kitame Čarlzo upės krante. Pavadintas Kembridžo universiteto Anglijoje garbei. Tai universitetinis miestas, jame veikia vienos žymiausių aukštųjų mokyklų pasaulyje – Harvardo universitetas ir Masačusetso technologijos institutas. 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 105 tūkst. gyventojų.
Istorija
Gyvenvietę 1630 m. įkūrė puritonai. Pradžioje ji vadinosi Niutaunu. 1636 m. įkurtas Niu koledžas (vėliau Džono Harvardo garbei pervadintas į Harvardo koledžą). 1638 m. gegužę miestelio pavadinimas pakeistas į Kembridžą, tokiu būdu pagerbiant to paties pavadinimo universitetą Kembridže, Anglijoje.
Kembridžas augo lėtai, verstasi žemdirbyste. Amerikos revoliucijos laikais didžioji dalis gyventojų buvo susitelkę namų ūkiuose aplink Harvardo koledžą. Apie 1790–1840 m. Kembridžas pradėjo sparčiai augti, ypač po to, kai 1792 m. per upę, į Bostono pusę buvo nutiestas Vakarų Bostono tiltas. 1809 m. buvo atidarytas Kanalo tiltas palei naujai iškastą Midlsekso kanalą. Šie statiniai aplinkines pelkes pavertė pramoniniais ir gyvenamaisiais rajonais. XIX a. Kembridžas pagarsėjo kaip šalies literatūros revoliucijos centras. 1846 m. suteiktas miesto statusas. Čia veikė Naujosios Anglijos stiklo kompanija, įkurta 1818 m. XIX a. viduryje tai buvo didžiausias ir moderniausias stiklo fabrikas pasaulyje. Tuo metu Kembridže taip pat veikė didžiausias rašalo gamintojas pasaulyje.
XX a. pr. Kembridžas buvo vienas svarbiausių Naujosios Anglijos pramoninių miestų. Jame gyveno beveik 120 tūkst. gyventojų. Po Didžiosios depresijos ir Antrojo pasaulinio karo pramonės reikšmė Naujojoje Anglijoje sumenko, Kembridžas neteko didžiosios dalies pramonės pagrindo. Buvo nuspręsta toliau miestą plėtoti kaip intelektualinį, o ne pramoninį centrą.
Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Kembridžas yra užmezgęs partnerystės ryšius:
Daršiškių apylinkė
Daršiškių apylinkė (arba Darsiškių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje vietoje Daršiškių seniūnijos. 1949 m. buvo Geležių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vabalninko rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Antašavos apylinkės ir Gyvakarų apylinkės.
Svidenių apylinkė
Svidenių apylinkė (arba Svydenių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Aukštupėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kupiškio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Intapų apylinkės ir Palėvenės apylinkės.
Liubanė
Liubãnė (brus. ir ) – miestas pietų Baltarusijoje, Minsko srityje, 139 km į pietus nuo Minsko, 58 km nuo Salihorsko, 30 km nuo Slucko, 26 km nuo Staryja Darohos. Liubanės rajono centras.
Istorija
Pirmą kartą paminėta 1566 m. XIX a. tai buvo žydų miestelis Babruisko apskrityje.
Nuo 1941 m. liepos iki 1944 m. birželio buvo okupuotas Trečiojo Reicho. 1968 m. suteiktos miesto teisės.
Vo Chi Cong
Võ Chí Công (g. 1912 rugpjūčio 7, Quang Nam – m. 2011 rugsėjo 8, Ho Chi Minh City) – Vietnamo politikas. 6-asis Vietnamo prezidentas nuo 1987 iki 1992
Sinchroninis plaukimas 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
'''Sinchroninis plaukimas 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse''' vyks 11-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Paryžiaus olimpiadoje sinchroninio plaukimo rungtyse galės varžytis tik moterys. Tai turėjo vienintelė sporto šaka olimpinėse žaidynėse, kurioje varžėsi tik vienos lyties sportininkai. 2022 m. pabaigoje patvirtinti taisyklių pakeitimai pagal kuriuos sinchroninio plaukimo komandinėse varžybose iki 2 sportininkų gali būti vyrai. Su šiuo pakeitimu vyrams buvo leista dalyvauti sinchroninio plaukimo varžybose pirmą kartą olimpinių žaidynių istorijoje.
Kvalifikacija
Bendras sportininkų skaičius sumažėjo nuo 104 sportininkių Tokijo olimpiadoje, iki 96 sportininkių Paryžiaus olimpinėse žaidynėse.
Laičių apylinkė (Kupiškis)
Laičių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Aukštupėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kupiškio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Intapų apylinkės ir Palėvenėlės apylinkės.
Sviacilavičai (Vetka)
Sviaci̇̀lavičai – agromiestelis pietryčių Baltarusijoje, 40 km į šiaurės rytus nuo Vetkos. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. pabaigoje buvo kaimas Rahačovo apskrities Staubuno valsčiuje. 1913 m. priklausė Gomelio apskričiai.
Ruba
Ruba  – kaimas Latvijoje, Saldaus savivaldybės Rubos valsčiaus centras. Išsidėstęs dešiniajame Vadaksties krante, prie kelio V1160 Ežerė–Vadakstis, greta buvusio Mažeikių–Rygos geležinkelio.
Gyvenvietė pradėjo kurtis apie 1897 m., kai Rengės dvaro savininkai išnuomojo pirmuosius žemės sklypus šalia Rengės geležinkelio stoties. 1925 m. suteiktas kaimo statusas.
Ruboje yra valsčiaus administracija, pradinė mokykla (įkurta buvusiame Rengės dvare, 2,5 km nuo Rubos), specialioji internatinė mokykla, kultūros namai, paštas.
Gotthard Johann von Tiesenhausen
Gotthard Johann von Tiesenhausen (? – 1641 m. rugpjūčio 9 d.), nuo 1621 m. sausio 30 d. iki 1634 m. Vendeno vaivadijos kaštelionas, nuo 1634 m. iki 1640 m. Dorpato (Tartu) vaivada. Kilęs iš riterių Tyzenhauzų giminės.
TSMC
TSMC būstinė yra Sindžu mieste, Taivane. Šiuo metu įmonėje visame pasaulyje dirba daugiau nei 48 000 žmonių. Siekdama aptarnauti ir prižiūrėti gamybą, TSMC turi biurus Kinijoje, Indijoje, Japonijoje, Pietų Korėjoje, Nyderlanduose, JAV ir Taivane. IPO 1994 metais.
TSMC sukūrė daugybę į ateitį orientuotų technologijų, gamybos procesų, projektavimo įrankių ir standartinių architektūrų.
Gamyba
2009 m. įmonei priklausė:
TSMC valdo WaferTech (JAV), taip pat SSMC bendros įmonės akcijų paketą (Singapūras). WaferTech priklauso gamykla Kamaso mieste, Vašingtone (200 mm). SSMC priklauso gamykla Singapūre (200 mm).
2010 m. pabaigoje TSMC pajėgumai leido kas mėnesį pagaminti 240 tūkst. 300 mm plokštelių.
Dabar TSMC turi 90, 65, 45, 40, 28, 20, 16, 12, 10, 7, 5 nanometrų normų mikroschemų gamybos technologijas. 2019 metų antrąjį ketvirtį planuotas bandomasis 4 nm proceso technologijos diegimas naudojant EUV Lithography technologiją.
2020 m. rugpjūčio 25 d. TSMC teigimu, bendrovė jau pradėjo masinę 5 nm puslaidininkinių gaminių gamybą, o išeiga auga greičiau nei ankstesnės kartos proceso technologijos. N5 procesas užtikrina 15 % didesnį našumą arba 30 % sumažintą energijos suvartojimą ir iki 80 % didesnį loginį tankį, palyginti su ankstesne N7 technologija. Remiantis originalia N5 proceso technologija, TSMC planuoja 2021 m. išleisti patobulintą N5P versiją, kuri papildomai padidins greitį 5 % ir sumažins galią 10 %.
Bendrovė taip pat pasiūlė naujausio 5 nm procesų šeimos nario N4 peržiūrą. N4 procesas dar labiau pagerins našumą, energijos suvartojimą ir tankį. N4 ne tik supaprastina procesą sumažindamas kaukių skaičių, bet ir siūlo lengvą migracijos kelią su galimybe panaudoti išsamią 5 nm dizaino ekosistemą. Rizikinė gamyba naudojant N4 procesą prasidės 2021 m. ketvirtąjį ketvirtį, o masinė – 2022 m.
Pagal grafiką vyksta naujos kartos proceso technologijos – N3 – kūrimas. Tai padidins našumą iki 15%, energijos suvartojimą sumažins iki 30%, o loginį tankį padidins iki 70%, palyginti su N5.
Pagrindiniai įmonės klientai yra HiSilicon, MediaTek, Huawei, Realtek, AMD, NVIDIA, Qualcomm, ARM Holdings, Altera, Xilinx, Apple , Apple , Broadcom, Conexant  (Anglų)  <small class="ref-info" style="cursor:help;" title="на английском языке">)   , Marvell, Intel (belaidžiai sprendimai, mikroschemų rinkiniai, kai kurie Atom modeliai).
Olympique Béja
Olympique Béja, o pilnu pavadinimu Olympique de Béja – profesionalus Tuniso futbolo klubas, įsikūręs Badžoje.
Namų rungtynes žaidžia Badžos miesto stadione, talpinančiame 15 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubas buvo suformuotas 1929 m. Rungtyniavo aukščiausioje Tuniso lygoje.
2019–2020 m. antros pakopos pirmenybėse A grupėje užėmė pirmą vietą ir pateko į aukščiausią lygą.
Nuo 2020–2021 m. sezono rungtyniavo aukščiausiame divizione.
Antigvos ir Barbudos futbolo varžybos 2018–2019 m.
Antigvos ir Barbudos futbolo varžybos 2018–2019 m.
Galutinė lentelė
Šaltinis: soccerway duomenų bazė. ir RSSSF
Tekbolas
Taisyklės
Žaidžiama tarp dviejų žaidėjų arba porose tarp keturių. Taisyklės panašios į stalo teniso, kamuolys turi būti atmuštas į priešininko stalo pusę, paliečiant jį ne daugiau kaip tris kartus. Kamuolį galima liesti bet kuria kūno dalimi, išskyrus rankas. Kamuolį galima liesti ta pačia kūno dalimi tik du kartus iš eilės. Priešininkų ir stalo liesti negalima. Susitikimą sudaro 3 setai po 20 taškų.
Istorija
Tekbolą 2014 m. Vengrijoje sukūrė du futbolo entuziastai – buvęs profesionalus žaidėjas Gábor Borsányi ir kompiuterių mokslų daktaras Viktor Huszár. Sportą populiarina žymūs buvę futbolininkai bei treneriai – Ronaldinho, Luís Figo, Carles Puyol, Nicolas Anelka, Robert Pires, Ronald Koeman ir kiti. Sportas pripažintas tinkamu lavinti kamuolio valdymo techniką treniruotėse ir yra bekontaktinis, tokiu būdu žymiai sumažinantis riziką patirti traumas.
Tekbolas buvo įtrauktas į pirmąsias Afrikos paplūdimio žaidynes 2019 m. birželio 14–23 d.
FITEQ pasirašė bendradarbiavimo sutartį su Eurosport populiarinti tekbolą 2019 m. programose, pasiekiančiose 54 pasaulio šalis.
Tekbolas debiutavo kaip olimpinė sporto šaka 2023 m. Europos žaidynėse Krokuvoje.
Pasaulio tekbolo taurė
Pasaulio tekbolo taurė yra kasmet rengiamas FITEQ turnyras. Pirmasis tekbolo pasaulio taurės turnyras vyko 2017 m. Budapešte, Vengrijoje. Jame dalyvavo atstovai iš daugiau nei 20 šalių. 2018 m. turnyras vyko spalio 12–13 dienomis Reimse, Prancūzijoje. Jame dalyvavo 90 žaidėjų. Planuojama 2019 m. tekbolo pasaulio taurės turnyrą rengti spalio mėn.
Tekbolas Lietuvoje
2019 m. rugpjūčio mėn. Lietuvos futbolo federaciją aplankė tarptautinės Tekbolo sporto federacijos atstovai ir aptarė bendradarbiavimo galimybes.
Lietuvos tekbolo federacija buvo įregistruota ir pradėjo veiklą  Lietuvos tekbolo federacijos prezidentu tapo Arnoldas Mauragas. Sukurta federacijos interneto svetainė bei Facebook paskyra. Pirmasis Lietuvos tekbolo čempionatas planuotas 2022 m. pirmajame ketvirtyje.
Lietuvos atstovai pirmą kartą dalyvavo pasaulio tekbolo čempionate 2021 m. gruodžio 8-11 dienomis Glivicių mieste, Lenkijoje, vykusiame čempionate (2021 Teqball World Championships). Dalyvauti buvo pakviesti Luko Arlausko ir Manto Makutunovičiaus duetas, bei pastarojo solo.
2022 m. liepos mėn. Anykščiuose vyko UAFF organizuojamas tekbolo pristatymas bei tekbolo turnyras.
2022 m. lapkričio 23-27 d. Niurnberge vyko penktasis pasaulio tekbolo čempionatas, kuriame Lietuvai atstovavo Lukas Arlauskas ir Kęstutis Balčiūnas.
Tekbolas buvo pirmą kartą įtrauktas į Europos žaidynių programą 2023 m. Krokuvoje. Lietuvą atstovato Kęstutis Balčiūnas.
2023 m. liepos mėn. Utenoje buvo surengtas „Stokker Teqball Cup“ turnyras.
Gaigalių apylinkė
Gaigalių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Need You Now
Need You Now – antrasis studijinis amerikiečių kantri grupės „Lady Antebellum“ albumas, išleistas 2010 m. sausio 26 d. Albumo singlas „Need You Now“ sulaukė didelio pasisekimo pasaulyje, pasiekdamas antrąją vietą JAV ir penkioliktąją Jungtinės Karalystės singlų reitinguose, taip pat patekdamas į nemažai kitų dešimtukų. Singlai „American Honey“ ir „Our Kind of Love“ pasiekė pirmąsias vietas JAV kantri singlų reitinge, o „Hello World“ – šeštąją.
„Need You Now“ sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją savaitę JAV pardavus 481 tūkstantį albumo kopijų, debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju grupės įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. Albumas tapo trečiu geriausiai parduodamu 2010 m. albumu JAV. 2013 m. liepos mėnesio duomenimis, visame pasaulyje parduota per 5 milijonus albumo kopijų.
2010 m. vykusiuose „Grammy“ apdovanojimuose daina „Need You Now“ laimėjo apdovanojimus metų įrašo, metų dainos, geriausio grupinio kantri atlikimo ir geriausios kantri dainos kategorijose. Pats albumas taip pat laimėjo apdovanojimą už geriausią kantri albumą, taip pat nominuotas metų albumo kategorijoje.
Jekyll + Hyde
Jekyll + Hyde – ketvirtasis studijinis amerikiečių kantri grupės „Zac Brown Band“ albumas, išleistas 2015 m. balandžio 18 d. Šiame albume grupė savo muzikoje įterpė daugiau skirtingų muzikos stilių, tokių kaip roko, gospelo ir hiphopo, elementų. Jis susilaukė vidutiniškų kritikų įvertinimų, tačiau tai nesutrukdė albumui debiutuoti pirmojoje „Billboard 200“ reitinge vietoje, taip tampant trečiuoju grupės įrašu, pasiekusiu šią viršūnę.
Ton Duc Thang
Tôn Đức Thắng (g. 1888 rugpjūčio 20 – 1980 kovo 30, Hanojuje) – Vietnamo politikas. Paskutinis Vietnamo Demokratinės Respublikos prezidentas nuo 1969 iki 1976 ir 1-asis Vietnamo prezidentas nuo 1976 iki 1980.
Misa
Misa gali reikšti:
Pienininkystė (reikšmės)
Pienininkystė gali reikšti:
Misa (ežeras)
Misa – ežeras Lietuvoje, Trakų rajone, 2,5 km į šiaurės vakarus nuo Bražuolės. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,15 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 118,7 m. Krantai žemi, pelkėti. Pakrantės apaugę medžiais ir krūmynais, tik šiaurrytinėje pakrantėje plyti pievos. Pietvakariuose išteka upeliukas link netoliese tekančios Bražuolės upės (Neries intakas). Į rytus įsikūręs Gratiškių kaimas.
Philip Morris International
Philip Morris International arba PMI – tarptautinė tabako pramonės bendrovė, kuri prekiauja tabako gaminiais 180 šalių. Įmonės teisinė būstinė yra JAV, Niujorke, o operacinis štabas įkurtas Lozanoje, Šveicarijoje. PMI akcijomis prekiaujama Niujorko vertybinių popierių biržoje ir Šveicarijos vertybinių popierių biržoje. Kompanija žinoma dėl savo prekybinio ženklo Marlboro.
Meškerėlis
left|120px
Meškerėlis – ežeras Lietuvoje, Trakų rajone, 6 km į pietryčius nuo Aukštadvario. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,43 km, plotis – iki 0,27 km. Altitudė 134,9 m. Vakarinis krantas aukštas. Ežerą supa Gredaičių miškas. Šiaurėje išteka upelis link Liūnelio ežero (Verknės upės intako Strūzdos baseinas). Į šiaurės rytus įsikūręs Babrauninkų kaimas. Veikia kaimo turizmo sodyba Gudašių kaime.
Jekaterinovskas
Jekaterinovskas – buvęs kaimas pietryčių Baltarusijoje, 6 km į rytus nuo Cerachoukos, pasienyje su Rusija ir Ukraina.
Istorija
XIX a. pabaigoje buvo dvaras Gomelio apskrityje, priklausęs Paskevičiams. 1913 m. minimas kaip palivarkas, kuriame buvo Gomelio apskrities 5-ojo valsčių regiono centras.
Parmos lira
Parmos lira (dgs. lire) – buvusi oficiali Parmos hercogystės valiuta, naudota iki 1802 m. ir vėliau nuo 1815 iki 1859 m.
Pirmosios monetos, naudotos iki 1802 m., buvo dalinamos į 20 soldžių, o jie – į 12 denarų. 6 denarai buvo verti sesino, o dukatas buvo vertas vienos liros.
Parmos lira turėjo tik monetas, kurios svėrė po 5 gramus bei buvo sudarytos iš 9/10 sidabro. 1860 m. Parmos lira buvo pakeista Italijos lira.
Kontrabandininkas (filmas)
Turinys
Jaunasis Luka ir jo brolis vertėsi cigarečių kontrabanda ir viskas jiems sekėsi gana neblogai, kol mieste nepasirodė nauja gauja. Norėdami užsiimti narkotikų gabenimu, jie siūlo bendradarbiauti vietiniams kontrabandininkams, o šiems atsisakius, pradeda negailestingą karą. Žuvus Lukos broliui, šis nusprendžia keršyti, nenumatydamas, kad tai sukels mirtiną pavojų jo žmonai ir sūnui...
Parmos lira
Iki 1847 m. visos monetos buvo kaldinamos Austrijai priklausančioje Milano kalykloje, o vėliau atsidarė ir kalykla Parmoje.
Parmos lira buvo lygi Prancūzijos frankui ir Sardinijos lirai.
Ieva Labanauskaitė
(g. 1993 m. spalio 28 d. Vilniuje) – Lietuvos aktorė, pedagogė.
Biografija
2012 m. baigė Vilniaus Žirmūnų gimnaziją.
2012–2013 m. studijavo VU filosofiją. 2018 m. baigė LMTA (kurso vad. Jonas Vaitkus & Airida Gintautaitė).
2018 m. dalyvavo projekte X Faktorius. 2020 m. laidoje "KK2". 2021 m. dalyvavo projekte Lietuvos Balsas.
2020 m. baigė aktorinio meistriškumo magistro studijas East 15 vaidybos mokykloje (kurso vad. Robin Sneller, Londonas).
2020 m. pradėjo vesti juoko jogos užsiėmimus.
Nuo 2021 m. dirba LMTA lektore ir JMDT aktore.
2023 m. Briuselyje studijuoja Moshé Feldenkraiso metodą – dėmesingojo judėjimo techniką.
Miškežeris (Trakų r.)
Miškežeris arba Miško ežeras – ežeras Lietuvoje, Trakų rajone, 8,5 km į šiaurę nuo Trakų. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,27 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 137,3 m. Krantai žemi, pelkėti. Pakrantės kalvotos, apaugę mišku. Šalia įsikūręs Miškežerio kaimas. Ežeras nenutekantis, priklauso Neries intako Bražuolės baseinui.
Jurgis Alekna
thumb|260px|Grupelė [[Stokholmo konferencija|Antrosios Stokholmo konferencijos delegatų. Sėdi, iš kairės: Dr. Jonas Šliūpas, Felicija Bortkevičienė, Juozas Tumas-Vaižgantas. Stovi, iš kairės: Jurgis Savickis, Martynas Yčas, Jonas Aukštuolis, Ignas Šeinius, Jurgis Alekna, Stasys Šilingas.]] Jurgis Alekna (1873 m. vasario 16 d. Sidabrinėje, Švenčionių apskritis – 1952 m. spalio 17 d. Kaune) – Lietuvos gydytojas, knygnešys, tremtinys, politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Tėvams persikėlus, nuo kūdikystės augo Želtiškių dvare. 1893 m. baigė Vilniaus 2-ąją gimnaziją. 1893–1898 m. studijavo Maskvos universiteto Medicinos fakultete, įgijo gydytojo išsilavinimą. Studijų metais parvažiuodamas į Skiemonių kraštą skleidė lietuvybės dvasią, skatindamas kalbėti tik lietuviškai.
Nuo 1898 m. Smolensko gubernijos ligoninės, vėliau Vilniaus Šv. Jokūbo ligoninės gydytojas. 1900 m. keliavo po Europą ir medicinos žinias gilino Vokietijoje, Prancūzijoje, Šveicarijoje, Austrijoje. Grįžus į Lietuvą apkaltintas draudžiamos lietuviškos spaudos gabenimu iš užsienio ir platinimu, per kratą pas jį buvo rasta žurnalo „Varpas“ numerių. Už slaptą lietuvybės darbą carinės valdžios 1900 m. rugsėjo 30 d. suimtas, daugiau kaip du mėnesius laikytas Liepojos kalėjime, Rusijos caro paliepimu 1901 m. dvejiems metams ištremtas į Archangelsko guberniją, dirbo gydytoju Onegos miesto ligoninėje.
1902 m. vėl grįžęs į Lietuvą, gyveno ir dirbo gydytoju Ukmergėje, vadovavo Zarasų ligoninei, vėl privačiu gydytoju Ukmergėje, 1906–1908 m. privatus gydytojas Rozalime. Bendradarbiavo spaudoje, nuo 1905 m. rašė „Vilniaus žinioms“ ir kitiems leidiniams.
1909 m. baigė bakteriologijos kursus ir kelis mėnesius kovojo su cholera ir dėmėtąja šiltine Panevėžio apskrityje. 1909 m. vėl išvyko į Vakarų Europą, 1909–1910 m. Vienoje ir Berlyne studijavo ausų, nosies ir gerklės ligas, įgijo medicinos daktaro mokslinį laipsnį. Nuo 1910 m. gyveno ir dirbo gydytoju Kaune, per Pirmąjį pasaulinį karą – Raudonojo Kryžiaus vyriausioje šiaurės fronto tarnyboje.
1918 m. grįžęs į Lietuvą, apsistojo Vilniuje ir įsijungė į Lietuvos Valstybės tarybos sudarytą Sveikatos komisiją, kurios nariai buvo Jonas Basanavičius, Steponas Kairys ir Justinas Staugaitis. Ši komisija 1918 m. lapkričio 11 d. buvo pertvarkyta į Vidaus reikalų ministerijos Sveikatos departamentą. Nuo 1918 m. lapkričio mėn. iki 1919 m. kovo mėn. – antrojo ministrų kabineto Vidaus reikalų viceministras ir pirmasis LR Sveikatos departamento direktorius. Pagrindinis jo vadovaujamo departamento uždavinys buvo parengti naujus įstatymus ir teisinį sveikatos sistemos pagrindą, spręsti aktualias organizacines problemas. Vienu iš pirmųjų savo įsakymų J. Alekna paskyrė 20 apskričių gydytojus ir nustatė jų pareigas.
Lenkams užėmus Vilnių persikėlė į Kauną, nuo 1920 m. Kauno Raudonojo Kryžiaus ligoninės Ausų, nosies ir gerklės ligų skyriaus vedėjas. 1919 m. kartu su kitais įkūrė Lietuvos Raudonojo Kryžiaus ir Kauno medicinos draugijas, vėliau rūpinosi jų veikla, 1939–1940 m. Lietuvos Raudonojo Kryžiaus draugijos pirmininkas.
1919 m. vykdomosios komisijos, rengusios pagrindą Aukštiesiems kursams Kaune steigti, narys, 1919–1920 m. paruošė bazę Lietuvos universitetui įkurti ir pats dėstė Aukštuosiuose kursuose.
Visur stengėsi suburti žmones visuomeninei veiklai, bendradarbiavo periodinėje spaudoje, daugiausia rašė žurnale „Medicina“, redagavo laikraštį „Santara“.
1919 m. birželį, kai buvo įsteigta Lietuvos Skautų Paspirties Draugija, nustačiusi Lietuvos skautijos organizacinę tvarką, J. Alekna buvo pirmasis šios draugijos pirmininkas. Jis taip pat buvo žymus lietuviškosios skautybės ugdytojas ir rėmėjas, pirmasis Lietuvių skautų sąjungos šefas, vėliau šefo pavaduotojas, vyresnysis skautininkas, Akademinio skautų sąjūdžio korporacijos „Vytis“ Garbės narys. Palaidotas Kauno Petrašiūnų kapinėse-panteone.
Jokūbiškio apylinkė
Jokūbiškio apylinkė (arba Jokūbiškių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Viešintų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kupiškio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Nociūnų apylinkės ir Rudilių apylinkės.
Karolingų menas
Karolingų menas − ankstyvųjų viduramžių menas, sukurtas apie 768−877 m. Karolingų dinastijos valdymo metu Frankų imperijoje.
Apžvalga
thumb|right|160px| „Godeskalko evangelijos“ Kristaus iliustracija
768 m. frankų karalystės valdovu tapo Karolis Didysis, kuris pradėjo Karolingų dinastiją. Jo valdymo metu frankų karalystė išsiplėtė į didelę imperiją, kuri apjungė dabartinių Prancūzijos, Beniliukso, Vokietijos, Šiaurės Italijos ir kt. žemes. 800 m. popiežius Leonas III vainikavo Karolį Didyjį Romos imperatoriumi (Šv. Romos imperatorių pirmtakas). Tuo metu Bizantijos imperatorius taip pat titulavosi Romos imperatoriumi. Karolis Didysis imperijos sostinę įkūrė Achene. Jis siekė suteikti savo imperijai Senovės Romos imperijos spindesį, savo valdžią modeliavo pagal imperatorių Konstantino ir Justiniano pavyzdžius. Karolis Didysis inicijavo tai, kas šiuo metu vadinama Karolingų renesansu − kultūros ir mokslo atgaivinimą Frankų imperijoje. Jo dvare dirbo mokyčiausiu to meto žmogumi laikytas Alkuinas Jorkietis. Buvo siekiama sukurti vieningą švietimo sistemą, kad prie kiekvienos katedros ir vienuolyno būtų mokykla. Kultūros atgaivinimu Karolis Didysis siekė ir politinių tikslų − sutvirtinti popiežiaus, kuris suteikė jam imperatoriaus vainiką ir rezidavo Romoje, autoritetą. Šiuo laikotarpiu dirbę menininkai imitavo Senovės Romos meną ir jungė jo bruožus su Šiaurės Europos vyravusiomis meno tradicijomis.
Bronzinė Karolingų valdovo statulėlė (IX a., manoma, pavaizduotas Karolis II Plikagalvis) vaizduoja valdovą ramiu ant žirgo, tarsi sėdintį soste. Rankoje jis laiko rutulį, kas tikriausiai simbolizuoja jo valdžią pasaulyje. Ši skulptūra tikriausiai modeliuota pagal neišlikusią Teodoriko statulą, kurią Karolis Didysis atsigabeno į Acheną iš Ravenos. Lyginant su Senovės Romos imperatorių statulomis (pvz., Raito Marko Aurelijaus statula) ši statulėlė yra žymiai mažesnė ir paprastesnė, tačiau ja siunčiama žinia yra aiški: Karolingų valdovas − Romos imperatorių įpėdinis. „Lindau evangelijos“ viršelis iliustruoja Reimso meno stilių. thumb|right|220px| Karolio Didžiojo koplyčios Achene interjeras thumb|right|220px| San Vitale bažnyčios Ravenoje ir Karolio Didžiojo koplyčios Achene planų palyginimas Iš Karolingų likotarpio išliko nedaug statinių, nors tuo metu statybos neabejotinai turėjo būti suaktyvėjusios. Karolingų architektai artimai sekė architektūros pavyzdžiais Romoje ir Ravenoje, miestuose, kuriuose Karolis Didysis pabuvojo. Svarbiausiu statiniu buvo imperatoriaus rūmai Achene, modeliuoti pagal Konstantino Laterano rūmus Romoje. Juose buvo bazilika ir Karolio Didžiojo koplyčia, kuri tikriausiai modeliuota pagal San Vitale bažnyčios Ravenoje pavyzdį. Jos architektas Odas iš Meco yra tikriausiai anksčiausiai vardu žinomas šiaurinės nei Alpės Europos architektas. Nors koplyčios dizainas aiškiai primena San Vitale dizainą, tačiau jos vidaus geometrinė struktūra labai skirtinga nuo tarsi judančio San Vitale pavyzdžio. Tai pasiekta panaudojant masyvius pilorius ir skliautus. San Vitale vidaus interjeras sukuria lengvos, tarsi nežemiškos erdvės įspūdį, kai Karolio Didžiojo koplyčia yra kukli, neprašmatni, o stambūs piloriai tarsi pabrėžia kupolo sunkumą. Koplyčios narteksas transformuotas į aukštą struktūrą, kuria suvienyti įvairūs architektūriniai elementai, kurie San Vitale bažnyčioje buvo atskirti. Ši monumentali struktūra vadinama vokišku westwerk terminu.
Kitu ryškiu westwerk pavyzdžiu buvo Sen Rikė abatijos bažnyčia Šiaurės Prancūzijoje (žinoma iš piešinių, perstatyta). Vokietijoje puikus westwerk pavyzdys išliko Korvėjaus abatijos bažnyčios dizaine. Jos fasade (pora viršutinių aukštų pristatyti XII a.) pabrėžtas konstrukcijos aukštumas, struktūros geometriškumas ir jos elementų sunkumas. Karolingų laikotarpiu buvo labai svarbios vienuolynų institucijos, kurioms buvo skiriama daug dėmesio. Vienas iš ryškiausių to meto vienuolynų pavyzdžių yra Šveicarijos Šv. Galo vienuolynas. Karolingų renesansas netruko ilgai. Po Karolio Didžiojo mirties prasidėjo varžytinės dėl jo imperijos ir 843 m. ji buvo padalinta į tris dalis, tačiau Karolio inicijuotos vieningo meno ir vieningos Europos idėjos paveikė tolimesnę Europos kultūros ir politikos raidą.
Mančiūnų kapinės
thumb|Kapinės thumb|Kapinių vartai thumb|Informacinis stendas
Mančiūnų kapinės – Mančiūnų kaimo kapinės Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Žaslių. Seniausiame antkapyje įrašyta 1879 m. mirimo data. Žaslių Šv. Jurgio bažnyčios mirties metrikuose minimi laidojimai šiose kapinėse siekia apie 1825 m. Kapinės vietinių žmonių buvo vadinamos "Glinianka", tokiu pavadinimu jos įvardijamos ir metrikiniuose įrašuose.
Istorija
Kaišiadorių rajono savivaldybės administracijoje saugomais kapinių inventorizacijos, atliktos 1984 metais, duomenimis, Kaišiadorių rajono Žaslių apylinkės Liaudies deputatų tarybos Mančiūnų kaimo kapinių žemės naudojimo brėžinys sudarytas 1978 metais pagal Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1979 m. lapkričio 30 d. nutarimą. Tačiau tiksli data, kada kapinės pradėtos eksploatuoti, inventorizacijos dokumentuose nenurodyta.
2011 m. rugsėjo 21 dieną buvo sudaryta valstybinės žemės panaudos sutartis Nr. 6SUN-30, ir Mančiūnų kapinių žemės sklypas įregistruotas Nekilnojamojo turto registre.
Kapai
Pirmojo pasaulinio karo metu šalia Mančiūnų kapinių palaidoti šeši žuvę kareiviai.
Pagudėnai
Istorija
1237 m. Vokiečių ordinas, gavęs popiežiaus įsakymą užkariauti ir pakrikštyti pagonis prūsus, išsilaipino Pagudėje. Tuo metu Hanzos prekeiviai iš Liubeko buvo įkūrę Elbingo miestą prie Elbingo upės. Vokiečių ordino riterių atvykimas buvo kryžiaus žygio prieš pagudėnus pradžia, nes riteriai turėjo pakrikštyti prūsus ir valdyti Prūsiją. Pagudėnai netrukus sugriovė Elbingą, bet riteriai vėl jį atstatė. Elbingas liko vienu Teutonų ordino atramos taškų, netrukus tapo uostu prekybos centru. Elbingo miestas buvo bazė, iš kurios buvo rengiami tolimesni Prūsijos puldinėjimai.
Pagudėnai prisidėjo prie kitų prūsų kilčių Pirmajame prūsų sukilime (1242–1249). Jie nepasirašė Christburgo sutarties ir kovojo iki 1251 ar 1252 m. Pagudėnai buvo priversti pasiduoti, nes Vokiečių ordiną rėmė vis nauji iš Vokietijos siunčiami pastiprinimai.
Didžiojo prūsų sukilimo metu (1260–1274) pagudėnai vadu išsirinko Auktumą ir įsijungė į kovą. Jie užėmė mažesniąsias kryžiuočių pilis, bet Elbingo pilies paimti jiems nepavyko.
1271 m. įvyko Christburgo mūšis, kai jungtinės bartų (vadas Divonis) ir pagudėnų (vadas Linkus) surengė antpuolį į Kulmo žemę. Mūšyje buvo nukauti 12 riterių ir iki 500 kitų Ordino kareivių. Prūsai apgulė Christburgą ir beveik jį paėmė. Tačiau netrukus atvyko kavalerija iš Elbingo ir prūsams teko trauktis. Pagudėnai ilgiausiai kovėsi Didžiajame prūsų sukilime. Jie surengė netikėtą Elbingo antpuolį, iš pasalų užpuolė jo įgulą. 1274 m. Ordino riteriai surengė keršto žygį prieš pagudėnus. Jie užėmė Heilsbergo pilį, kuriame buvo sukilėlių pagudėnų štabas, ir sukilimas pasibaigė.
Netrukus pagudėnai vėl sukilo. 1276 m. pasklido žinia, kad sūduvių vadas Komantas (kitaip dar Skalmantas) sėkmingai puldinėja Ordino valdas ir, padedamas lietuvių, surinko apie 4000 karių Kulmo žemei pulti. Tačiau kitos prūsų kiltys prie Trečiojo sukilimo neprisidėjo. Pagudėnai netrukus buvo numalšinti, ir dalis išlikusiųjų persikėlė į Lietuvos Didžiąją kunigaikštystę.
Paskutinis bandymas atkovoti laisvę įvyko 1286 m., kai pagudėnai ir bartai sutarė pakviesti Riugeno kunigaikštį, kuris buvo Pomeranijos kunigaikščio Sviatopolko II (Świętopełk II) anūkas, kad šis išlaisvintų nuo riterių valdžios. Daugelis vietinių gyventojų buvo paversti baudžiauninkais, ir riteriai kvietė vokiečius kolonistus, kad šie apgyventų ištuštėjusią Pagudę. Po kurio laiko vokiečių skaičius viršijo pagudėnų skaičių, ir po kelių šimtų metų pagudėnai buvo visiškai asimiliuoti.
Johnny Hyde
Džonis Haidas (, 1895 m. kovo 23 d. Rusijos imperija – 1950 m. gruodžio 18 d. – Palm Springsas, JAV) – Merlin Monro padėjęs pasiekti karjeros JAV talentų agentas.
Biografija
Haidas gimė žydų šeimoje Rusijoje, tikrasis jo vardas buvo Ivanas Haidabura. 1898 m. kovą atvyko gyventi į JAV.
XX a. 4–ajame ir 5–ajame dešimtmečiuose Haidas dirbo talentų agentūros „William Morris Agency“ Vakarų pakrantės biuro viceprezidentu ir pramogų versle atstovavo kai kurioms ryškiausioms įžymybėms. 1949 m. jis susitiko su tuomet dar nežinoma aktore ir modeliu Merlin Monro, kai Palm Springso rakečių klube plakatinio stiliaus nuotraukoms ją fotografavo Holivudo fotografas Bruno Bernardas. Monro tapus Haido kliente, jis patarė jai pasidaryti nedidelę plastinę operaciją ir pasinaudojo savo įtaka, kad padėtų jai gauti keletą vaidmenų – Andželos filme „Asfalto džiunglės“ ir panelės Kasvel filme „Viskas apie Ievą“. Monro pasirodymų sukeltas ažiotažas leido Haidui susitarti dėl jos kontrakto su kino kompanija „20th Century Fox“. Praėjus vos kelioms dienoms po sutarties pasirašymo, Kalifornijoje, Palm Springse 55–erių Haidas mirė nuo širdies smūgio.
Nors Monro buvo beveik 31 metais už Haidą jaunesnė, jis galiausiai dėl jos paliko savo žmoną. Haidas norėjo Monro vesti, bet ji ne kartą atsisakė už jo tekėti; ji buvo sakiusi, kad myli Haidą, bet iš tikrųjų tai buvo netiesa.
Po Haido mirties liko trečioji žmona aktorė Mozelė Kreivens (1914–2004) ir keturi sūnūs: du iš pirmosios santuokos su Florens Harper ir du iš santuokos su Kreivens.
Haidą vaidino Ronas Rifkinas filme „Norma Džyn ir Merlin“ (Norma Jean & Marilyn), Ričardas Beishartas televizijos filme „Merlin: Nepapasakota istorija“ (Marilyn: The Untold Story), Džoelis Grėjus televizijos filme „Merlin ir aš“ (Marilyn and Me) ir Loidas Bridžesas televizijos mini serialo „Moviola“ serijoje „Šių metų blondinė“ (This Year’s Blonde).
Jokūbiškis (Kupiškis)
Jokūbiškis – buvęs viensėdis Kupiškio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Noriūnų, į pietryčius nuo Rudilių, Suosos ežero vakarinėje pakrantėje.
2020 m. Lietuvos sunkiosios atletikos čempionatas
2020 m. Lietuvos sunkiosios atletikos čempionatas – Lietuvos sunkiosios atletikos federacijos organizuotas pajėgiausių šalies sportininkų sunkiosios atletikos čempionatas. Varžybos vyko rugpjūčio 15 - 16 dienomis Telšiuose.
Tai buvo pirmasis čempionatas po rinktinės vyriausiojo trenerio ir visos pagrindinės vyrų komandos diskvalifikacijos dėl dopingo vartojimo ar platinimo pažeidimų.
Anykščių sporto klubą atstovavusi Gintarė Bražaitė pasiekė naują Lietuvos moterų rekordą.
Kajetonas Mykolas Sapiega
Kunigaikštis Kajetonas Mykolas Sapiega (, 1749 m. vasario 13 d., Kodenis – 1771 m. gegužės 23 d., Lanckorona) – LDK karinis veikėjas, Polocko Baro konfedracijos maršalka.
Biografija
Kilo iš žymios Lietuvos magnatų Sapiegų giminės, Kodenio linijos, herbo „Lis“ savininkas. Mstislavlio vaivados Ignoto Sapiegos (iki 1721–1758) ir Anos Krasickos (1707–1751) jaunesnysis sūnus. Vyresnieji broliai – Jonas, Pranciškus ir Juozapas.
1768 metais Kajetonas Mykolas Sapiega dalyvavo Lietuvos didžiosios kunigaikštystės Baro konfederacijoje. 1769 metų pradžioje išvyko į Krokuvos kaimynystę, galimai, į Slovakiją, kad galėtų koordinuoti konfederatų veiklą. Kurį laiką buvo savo pusseserės Anos Jablonovskos emisaru. thumb|left|300px|Baro konfedratų malda prieš Lanckorono mūšį 1769 metų pabaigoje, po Baro konfederatų pralaimėjimo Lietuvoje, Kajetonas Mykolas Sapiega priėmė nuo vyresnio brolio Juozapo Sapiegos, bėgusio į Prūsiją, vadovavimą konfedratų likučiams, su kuriais jam taip pat teko palikti tėvynę.
1771 m. gegužės 23 d. Kajetonas Mykolas Sapiega žuvo Lanckorono mūšyje su rusų kariais, vadovaujamais generolo-majoro Alekandro Suvorovo.
Maltos futbolo varžybos 2013–2014 m.
Maltos futbolo varžybos 2013–2014 m.
Pirmasis etapas
Pastaba.
Finalo rungtynės
---
Supertaurės rungtynės
--
Jungtinės Karalystės užsienio reikalų sekretorius
Užsienio, Tautų Sandraugos ir plėtros reikalų valstybės sekretorius – Jungtinės Karalystės vyriausybės valstybės sekretorius, atsakingas už užsienio, Tautų Sandraugos ir plėtros reikalus. Užsienio reikalų sekretorius yra vienas iš svarbiausių vyriausybės ministrų ir vienas iš keturių aukščiausių Jungtinės Karalystės valstybės pareigūnų.
Užsienio reikalų sekretorius atitinka užsienio reikalų ministro poziciją, ir jo atsakomybės sritys yra:
Užsienio reikalų sekretoriai
Jungtinės Karalystės užsienio reikalų sekretorių sąrašas
Daugyvenės kraštovaizdžio draustinis
Daugyvenės kraštovaizdžio draustinis – Radviliškio rajono savivaldybėje esantis valstybės saugomas draustinis (plotas 3875 ha ha). Įsteigtas 1992 m., siekiant išsaugoti raiškų Daugyvenės slėnio apylinkių kraštovaizdį su gausiu archeologijos, etnokultūros, architektūros paveldu.
Draustinyje vykdo stebėseną ir atlieka draustinio būklės vertinimą Krekenavos regioninio parko direkcija.
Draustinio gamta
miniatiūra|200px|left|Informacinis stendas Bendras miškų plotas draustinyje sudaro per 698 ha, iš jo miško žemė – apie 685 ha. Medynai dengia apie 653 ha. Vyrauja minkštųjų lapuočių pusamžiai medynai. Upės pakrantės apaugusios daugiausia juodalksnių, baltalksnių ir krūmų juostomis, vingiuose dominuoja pelkėtos pievos. Vietomis upės šlaituose ir slėnyje auga pušynai. Slėnyje želia derlingos užliejamos pievos, kuriose vyrauja natūralios pievinio eraičino. paprastosios miglės, pievinio pašiaušėlio bendrijos. Juosta palei upės vagą apaugusi nendriniu dryžučiu.
2013–2014 m. FIDE moterų Didžiojo prizo varžybos
2013-2014 m. FIDE moterų Didžiojo prizo varžybos – tai serija iš šešių moterų turnyrų, sudariusių 2016 m. moterų pasaulio šachmatų čempionato pretendentės atranką dėl 2016 m. mačo su pasaulio čempione. Nugalėtoja tapo kinė Hou Ifan. Antrąją vietą, trečią kartą, užėmė Indijos šachmatininkė Humpy Koneru.
Užėmusi pirmąją vietą Hou Ifan įgijo teisę žaisti 10 partijų mačą dėl pasaulio čempionės titulo 2016 m. moterų pasaulio šachmatų čempionate.
Žaidėjų atranka
Žaidėjos atrinktos pagal sekančius kriterijus:
keturios 2012 m. pasaulio moterų šachmatų čempionato pusfinalininkės:
šešios aukščiausią vidutinį reitingą turinčios (per laikotarpį nuo 2012 kovo mėn. iki 2013 m. sausio mėn):
šešios organizarorių pakviestos:
dvi FIDE prezidento pakviestos žaidėjos:
Apdovanojimai, balai ir prizai
2013–2014 m. Didžiojo prizo nugalėtoja įgyja teisę žaisti 2015 m. pasaulio moterų šachmatų čempionato mačą dėl pasaulio čempionės titulo.
Prizinis fondas vienam turnyrui išaugo nuo 40 000 € iki 60 000 €, o už bendrą rezultatą nuo 60 000 € iki 90 000 €.
Žaidėjų apdovanojimas pagal užimtas vietas.
Ženeva
1-as etapas, Ženeva, 2013 m. gegužės 2 –16 d.
Bela Khotenašvili laimėjo Didžiojo prizo turnyrą Ženevoje, taip pat išsikovo 3-ią didmeistrės balą.
Diližanas
2-as etapas, Diližanas 2013 m. birželio 15 – 29 d.
Taškentas
3-ias etapas, Taškentas, 2013 m. rugsėjo 17 – spalio 1 d.
Chanty Mansijskas
Turnyras vyko 2014 m. balandžio 8-20 d. Nugalėjo kinė Hou Ifan, surinkusi 8,5 taško iš 11-kos.
Lopota
Turnyras Lopotos kurorte (Gruzija) vyko 2014 m. birželio 19 d. – liepos 1 d. Nugalėjo kinė Hou Ifan, surinkusi 9 taškus iš 11-kos.
Šardža
Turnyras Šardžoje vyko 2014 m. rugpjūčio 24 d. – rugsėjo 7 d. Surinkusios po 8,5 taško iš 11-kos, pirmąją vietą pasidalijo dvi kinės Džju Vendžjin ir Hou Ifan.
Galutinės dalyvių vietos 2013–2014 m. Didžiojo prizo varžybose
Apibendrinti rezultatai - balais.
Pastabos.
Užtamsinti langeliai – turnyrai, kuriuose šachmatininkė nežaidė. Pasitraukus Nadeždai Kosintsevai iš moterų Didžiojo prizo varžybų, ją pakeitė Tatjana Kosintseva kaip turinti aukščiausią rezervo sąrašo reitingą. V. Čmilytė praleido Taškento turnyrą dėl ligos – ją pakeitė Guliskhan Nakhbajeva.
Jaromina
Jaròmina – agromiestelis pietryčių Baltarusijoje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Gomelio. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo dvaras ir kaimas, Gomelio apskrities Jarominos valsčiaus centras, vėliau priklausė Pakaliubičų valsčiui.
Nansi dailės muziejus
Nansi dailės muziejus – Prancūzijos Lotaringijos regiono Nansi mieste veikiantis vienas seniausių šalies meno muziejų. XVIII a. iškilusių centrinių rūmų fasadas žvelgia į miesto Stanislovo aikštę, kartu įsijungdamas į vieningą urbanistinį ansamblį, nuo 1983 m. priklausantį Pasaulio paveldo sąrašui. Muziejaus rinkiniai apima daugiausiai prancūzų, italų ir olandų menininkų XIV–XX a. tapytus paveikslus, taip pat secesinius Nansi mokyklos stiliaus stiklo gaminius.
Istorija
thumb|left|150px|Buvusio [[ATR valdovo mecenato Stanislovo Leščinskio biustas muziejuje]] Įkurtas 1793 m., Prancūzų revoliucijos išdavoje. Minimu laikotarpiu į miesto Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo koplyčią buvo suvežti dvarų ir bažnyčių konfiskuoti turtai. Po 1801 m. Prancūzijos muziejuose įvykdyto restruktūrizavimo iš Paryžiaus Luvro į Nansi muziejų atkeliavo keletas itin vertingų meno kūrinių.
1804 m. muziejus persikėlė į Universitetą (dabar ten įsikūrusi Nansi miesto biblioteka), o 1814 m. rinkiniai pervežti į dabartinį pastatą. Tuo kraustymaisi nesibaigė – nuo 1828 m. daugiau kaip šimtmetį muziejus veikė miesto rotušės pirmajame aukšte. Rinkiniai augo, tad greitai ir šios patalpos tapo ankštos. Pirmasis pasaulinis karas sutrukdė persikraustymą ir dabartinėse erdvėse muziejus įsikūrė tik 1936 m.
Šiandieninis Dailės muziejaus adresas – Stanislovo aikštė Nr. 3, šalia Apolono fontano. Klasicizmo stiliaus pastatą projektavo arch. Emanuelis Erė, 1755 m. statyba buvo užbaigta ir naujuose rūmuose atsidarė Medicinos ir chirurgijos kolegija. Po to juose trumpam buvo įsikūręs muziejus, vėliau veikė Komedijos teatras. 1906 m. pastatas išdegė, tačiau po to jis buvo ne tik buvo atstatytas, bet ir išplėstas. Vadovaujant Lorenui Boduenui, 1995 m. muziejus buvo rekonstruotas, statybinių darbų metu rūsyje aptikti buvusių bastionų pamatai iš XV a. (juos galima pamatyti kartu apžiūrint Daumo stiklo dirbinių kolekciją).
Tapyba
XIV–XVIII a. Bažnyčiai priklausiusiuose paveiksluose vyrauja biblijinės temos. Tai senųjų italų meistrų darbai: Perudžino „Madona su kūdikiu“, Tintoreto „Kristaus apraudojimas“, Karavadžo „Viešpaties apreiškimas“, Chosės de Riberos „Kristaus krikštas“, Gvido Renio „Prisikėlęs Kristus“; taip pat Pjetro da Kartonos „Sibilė iš Tivolio (Tiburo) imperatoriui Oktavianui Augustui aiškina moters su spindulio vainiku vizijos reikšmę“ ir Lukos Džordano „Šv. apaštalo Pauliaus atsivertimas“. Buitinius motyvus galima aptikti Alesandro Manjasko peizažuose, itin vertinamas ir Džovanio Batistos Pjacetos vyriškio portretas „Nerūpestingumas“.
Nyderlandų tapytojų darbuose taip pat vyrauja biblijiniai siužetai: tai Piterio Pauliaus Rubenso „Viešpaties atsimainymas“ ir „Į jūrą metamas pranašas Jona“, Jano van Hemeseno „Jėzus išveja prekeivius iš šventyklos“, Abrahamo Blumarto „Jono Krikštytojo pamokslas“, Jano Lyvenso „Mirštantis Kristus“ ir Jano Breigelio Jaunesniojo „Noli me tangere“. Mitologines scenas atspindi Joachimo Jutevalio paveikslas „Pelėjo ir Tetidės vestuves“, žanrines - Davido Tenirso Jaunesniojo „Būrėja“, portretus atstovauja Jakobo Jordanso „Senučių galvos“ ar Nikolo Maso „Vyriškis“. Lankytojų dėmesį taip pat patraukia Joso de Mompero „Upokšnio kraštovaizdis“ bei Jakobo van Eso „Žuvų natiurmortas“.
Skulptūra ir smulkesni dirbiniai
Muziejaus fonduose saugomi ir vertingi skulptūriniai kūriniai. Tai Osipo Cadkino „Sėdinti moteris“, Anri Lorano „Didelė moteris su veidrodžiu“, Ogiusto Rodeno „Amūras ir Psichė“. Nansi dailės muziejuje galima rasti taip pat Aristido Majolio, Raimono Diušano-Vijono, Žako Lipšico ir Sezaro Baltačinio darbų.
XX a. pr. Nansi tapo Art Nouveau stiliaus centru visoje Europoje, apie tai byloja daugybė miesto statinių ir muziejuje pateikiami smulkesni šio laikotarpio eksponatai. Tada susiformavęs Nansi mokyklos dailininkų judėjimas ypač yra žinomas dėl savo dirbinių iš stiklo. Muziejus yra priglaudęs Lotaringijos stiklo meistrų palikuonio Michelio Daumo surinktą turtingą kolekciją, kurioje išskirtinę vietą užima Emilio Galės darbai. Saugomi ir jau minėto E.Galės bei dizainerio Lui Mažorelio sukurti to laikotarpio baldai, abu yra gyvenę bei kūrę Nansi mieste.
Japonų menas
Šarlis Kartjė-Bresonas (garsaus fotografo Anri Kartjė-Bresono dėdė) buvo aistringas japoniško dekoratyvinio taikomojo meno kolekcionierius. Jo našlė 1936 m. muziejui padovanojo kolekciją su daugiau daugiau nei 1000 objektų – tai grafikų Utagavos Hirošigės, Katsušikės Hokusajo, Utagavos Kunisados ir Kitagavos Utamaro raižiniai, įvairūs spausdiniai, taip pat skulptūros ir senoviniai kardai. Kolekcionierius taip pat rinko kasdien buityje naudotus keramikinius indus ir lakuotas dėžutes. Be to, šiame skyriuje lankytojams yra rodomi samurajų šarvai bei įvairūs kimono.
Papilių apylinkė
Papilių apylinkė sovietmečiu buvo: