cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Augustinas Vaitiekaitis
Biografija
Mokėsi pas kaimo daraktorių, baigė vietos rusišką dviklasę pradžios mokyklą, progimnaziją. Baigęs Peterburgo dvasinę seminariją, 1914 m. gavo kanonų teisės licenciato laipsnį ir civilinės teisės diplomą. 1914 m. balandžio 3 d. įšventintas į kunigus.
Po Pirmojo pasaulinio karo grįžo į Lietuvą, buvo Vidaus reikalų ministerijos kulto reikalų referentas. 1926 m. mirė mama, išlydėjus ją į kapus, dėl nežinomų priežasčių užsidegė ir iki pamatų sudegė gyvenamasis namas. Kunigas nutarė persikelti arčiau tėviškės.
Nuo 1928 m. Šakių „Žiburio“ gimnazijos vicedirektorius. 1929 m. atstatė tėviškės namus. 1930 m. paskirtas Vilkaviškio gimnazijos kapelionu, dažnai parvažiuodavo į Kirmiškius. Čia parašė vadovėlius „Visuomenės mokslo pagrindai“ (1934 m.) ir „Trumpa bažnyčios istorija“ (1934 m.). 1935 m. Alytaus gimnazijos kapelionas. 1938 m. Kauno karo ligoninės kapelionas. 1942–1944 m. Vilniaus kunigų seminarijos profesorius. Išleido knygą „Lietuvos karo kapelionų praeitis“.
Po karo buvo Kauno kunigų seminarijos vicerektorius, rektorius. 1951–1955 m. sovietų valdžios ištremtas į Kurską. Grįžęs į Lietuvą apsigyveno Vilniuje, nes tėviškė buvo nuniokota. Buvo altarista prie šv. Onos bažnyčios Vilniuje. Mirė 1986 m. liepos 4 d. Vilniuje, palaidotas Sintautų kapinėse.
Švedijos futbolo asociacija
Švedijos futbolo asociacija (SV Svenska Fotbollförbundet, SvFF) – Švedijos futbolo vykdomoji institucija. Organizuoja Allsvenskan lygą, taip pat žemesnes lygas, Švedijos futbolo taurę, moterų futbolo lygą Damallsvenskan, taip pat kuruoja Švedijos vyrų futbolo rinktinę, moterų bei jaunimo rinktines.
Laisvoji programinė įranga
thumb|120px|GNU/Linux priskiriama laisvajai įrangai Laisvoji programinė įranga (laisvos programos, bet ne Freeware) – tai programinė įranga, kurios naudotojai turi keturias laisvės rūšis:
Švedijos futbolo asociacija
Asociacija įkurta 1904 m. ir yra įsikūrusi Solnoje. Nuo 1904 m. FIFA ir nuo 1954 m. UEFA narė, viena iš šių organizacijų įkūrėjų.
Asociacijos prezidento pareigas eina Lars-Åke Lagrell.
Laisvoji programinė įranga
Laisvosios programinės įrangos judėjimas
Laisvosios programinės įrangos sąvoką sukūrė Richard Stallman, kuris GNU Projekto rėmuose įkūrė Free Software Foundation (FSF).
Sialkotas
Istorija
Senovėje Sialkoto vietoje stovėjo senovės graikų miestas Sagala, kuris buvo vienas svarbiausių Indo-graikų karalystės centrų. II a. buvusio graikų miesto vietoje Radža Salbanas įkūrė Sialkoto fortą, kurio griuvėsiai išlikę iki šių dienų.
Laisvoji programinė įranga
Laisvosios programinės įrangos judėjimas
Laisvas programas dažnai vadina atviro kodo programomis, tačiau tai nėra visiškai tapačios sąvokos. Atviro kodo programos akcentuoja priėjimą prie programos išeities tekstų (programos kodo) bei pabrėžia kūrimo modelio atvirumą. Laisvos programos akcentuoja programų laisvę. Visos laisvos programos yra atviro kodo programos, bet ne visos atviro kodo programos yra laisvos. FSF kritikuoja atvirojo kodo judėjimą be kita ko ir už tai, kad atvirojo kodo judėjimo tikslai yra vien techniniai ir nesiremia jokiais socialiniais ar etiniais kriterijais. Judėjimo nariai tvirtina, jog laisvoji įranga
Adomas Antanas Pliateris
Adomas Antanas Pliateris (lenk. Adam Antoni Onufry hr. Broel-Plater z Broelu h. Plater, 1790 m. birželio 15 d. Kraslavoje, Latvija – 1862 m. sausio mėn. Kraslavoje) – dvarininkas, zoologas, kilęs iš garsios Pliaterių giminės.
Laisvoji programinė įranga
Laisvosios programinės įrangos judėjimas
Laisvoji įranga dažnai platinama su GPL ar LGPL licencijomis, tačiau taip būna ne visada – šias keturias laisves leidžiančių licencijų yra daug daugiau. Kiekviena laisvoji programa pagal apibrėžimą taip pat yra ir atviro kodo programa.
Adomas Antanas Pliateris
Genealogija
Tėvas Augustas Hieronas Jacekas Pliateris (August Hieron Jacek hr. Broel-Plater z Broelu h. Plater, 1750–1803 m.), motina Anna Beido-Ževuska (Anna Beydo-Rzewuska h. Krzywda, 1761–1800 m.). Brolis Juozas Kazimieras (1796–1852 m.), sesuo Juzefa Izabelė Bielikovič (1793 m.-?). Žmona Liudvika Grabovska (Ludwika Grabowska z Grabówki h. Oksza, 1799–1873 m.), sūnūs Augustas Povilas (1819–1845 m.), Teofilis Aleksandras (1820–1869 m.), Edvardas Jonas Adomas (1820–1865 m.), dukterys Anelė Pliaterienė (1821 m.-?), Karolina Širin (1823 m.), Teklė Pliaterienė (1825-?), Eleonora, Ona Liudvika Joana Pliaterienė (1831–1901 m.)
Biografija
Mokėsi Vilniaus universitete. Domėjosi archeologija, istorija, gamta, buvo dailininkas mėgėjas.
Prisidėjo prie Senovės muziejaus steigimo Vilniuje. Bendradarbiavo Vilniaus žurnale Athenaeum. Gamtos mokslų tematika lenkų kalba paskelbė 3 darbus: „Žvilgsnis į geognostines Livonijos sanklodas“ (1832 m.), „Vietinių žinduolių, paukščių ir žuvų sąrašas“ (1852 m.), kuriame minimos 53 žinduolių, 202 paukščių ir 35 žuvų rūšys iš Šiaurinio Pabaltijo, Baltarusijos, Dauguvos ir „Hidrografinis statistinis Vakarų Dauguvos ir joje gyvenančių žuvų aprašymas“ (1861 m.), kuriame paminėtos 49 žuvų rūšys.
Krokuvos mokslų draugijos garbės narys. XIX a. antroje pusėje tyrinėjo Švėkšnos kapinyną.
Naujosios Zelandijos darbininkų partija
thumb Naujosios Zelandijos darbininkų (leiboristų) partija (NZLP, ) – ilgiausiai veikianti Naujosios Zelandijos politinė partija, įgyvendinanti demokratinio socializmo principus.
Istorija
Įkurta 1916 m., susijungus 1913 m. įkurtai Socialdemokratų partijai, Susivienijusių darbininkų federacijai (profsąjungai) ir nuo Liberalų partijos atskilusiems kairiesiems radikalams. Iš pradžių partijoje buvo tik kolektyvinė narystė.
1919 m. rinkimuose NZLP gavo ketvirtadalį visų rinkėjų balsų ir 8 vietas parlamente. 1930 m. Didžioji depresija parodė konservatyvios politikos krizę, rinkėjai ėmė linkti prie NZLP, vadovaujamos Michaelio Džozefo Savažo. 1935 m. gruodžio 6 d. – 1940 kovo 27, 1940 m. balandžio 1 d. – 1949 gruodžio 13 d. buvo sudaromos vienpartinės M. D. Savažo ir Piterio Frezerio leiboristų vyriausybės. Geriausias rinkimų rezultatas 1938 m. – 58 % balsų. Sėkmę lėmė socialdemokratinės programos įgyvendinimas: įvestas visuotinis socialinis draudimas, senatvės pensijos, išplėtota gyvenamoji statyba, nustatytos tvirtos svarbiausių maisto produktų kainos. Pradėta saugoti ir globoti maorių kultūros paveldą.
1940 m. Peterio Frezerio vadovaujama vyriausybė įsitraukė į II pasaulinį karą, 1945–1949 m. leiboristai dalyvavo steigiant Jungtines Tautas. Tačiau partijoje susiformavo atskiros ideologinės srovės, partija susilpnėjo ir pralaimėjo 1949 m. rinkimus.
Tik 1957 m. – 1960 ir 1972 m. – 1975 vėl buvo sudarytos leiboristų Normano Eriko Kirko ir Valaso Roulingo vyriausybės, kurios nutraukė Naujosios Zelandijos dalyvavimą Indokinijos kare, sumokėjo reparacijas Vietnamui, uždraudė karo laivams su branduoliniu ginklu įplaukti į šalies vandenis.
1983 m. B. Roulingą partijos vadovo poste pakeitė Davidas Langas, kuris po 1984 m. rinkimų, kuriuose NZLP gavo 43,1 % balsų ir 56 vietas parlamente, 1984 m. liepos 26 d. vėl suformavo leiboristų vyriausybę. Šalis pasitraukė iš ANZIUS karinės bloko dalies, 1985 m. prisijungė prie Ramiojo vandenyno nebranduolinės zonos sutarties, priešinosi Prancūzijos branduoliniams bandymams Mururoa atole, protestavo prieš Greenpeace laivo nuskandinimą. Buvo įvykdyta pramonės restruktūrizacija, dalis jos privatizuota.
1987 m. rinkimuose NZLP gavo 47,6 % balsų ir 58 vietas parlamente. Tačiau daliai įmonių bankrutavus ir išaugus nedarbui 1989 m. rugpjūčio 8 d. D. Longio vyriausybė atsistatydino. Partijos lyderiu ir premjeru tapo Džefris Palmeris, kurio vyriausybė 1989–1990 m. priėmė daug svarbių sprendimų modernizuojant šalies ekonomiką. Buvo įkurtas Vaitangio tribunolas, panaikinęs paskutines skriaudas maoriams. 1990 m. rugpjūčio 4 d. – lapkričio 2 d. veikusi Michaelio Muro vyriausybė tęsė pradėtus darbus, tačiau vėliau valdžią teko užleisti liberalams.
Naujas partijos atgimimas prasidėjo 1993 m., jai ėmus vadovauti Helenai Klark. Nuo 1999 m. gruodžio 5 d., kai pavyko sudaryti koaliciją su Aljanso partija, Helena Klark yra Naujosios Zelandijos ministrė pirmininkė. 2002 m. koalicijai subyrėjus, NZLP sudarė koaliciją su Naujosios Zelandijos progresyvia partija ir vėl suformavo vyriausybę. Po 2005 m. rinkimų, kai leiboristai 120 vietų parlamente gavo 50 vietų, buvo suformuota trečioji H. Klark vyriausybė. Jai pavyko pasiekti, kad iki minimumo sumažėtų nedarbas šalyje, o Naujoji Zelandija taptų išvystytos pramonės šalimi. 2003 m. H. Klark paskelbė, kad Naujoji Zelandija privalo tapti respublika ir atsikratyti bet kokių sąsajų su Didžiąja Britanija.
Struktūra
Turi apie 200 000 individualių ir kolektyvinių profsąjungų narių. Be to, glaudžiai bendradarbiaujama su Darbo federacija. Aukščiausias organas – kasmetinė Nacionalinė konferencija, renkanti Nacionalinį vykdomąjį komitetą.
Socialistų Internacionalo narė nuo 1952 m.
Juodoji kalba
Juodoji kalba arba Mordoro kalba yra dirbtinė kalba, sukurta J.R.R. Tolkino.
Tai viena iš Ardos pasaulyje, Viduržemio kontinente vartojamų kalbų, fantastinėse J.R.R Tolkino legendose. Ši kalba buvo paplitusi Mordoro karalystėje. Tolkinas teigia, jog ši kalba buvo dirbtinai sukurta Saurono, kad suvienodintų visų Mordoro gyventojų, karių ir vergų kalbas ir taptų oficialiaja Mordoro kalba. Juodoji Kalba neturi savo rašto ar ženklų, todėl paprastai užrašoma pasitelkiant Elfų kalbos rašmenis, pavyzdžiui, įraše ant Vieno Žiedo. Tolkinas skirsto šią kalbą į dvi grupes:
Dvi laiko juostos
Juodosios kalbos raida, kaip ir visų kitų dirbtinių J.R.R. Tolkino kalbų, suskirstyta į dvi laiko juostas:
Išorinė istorija
""Juodoji kalba nebuvo specialiai kuriama pagal jokį šabloną, nes turėjo būti savarankiška ir nuosekli, nepanaši į Elfų kalbą, tačiau organizuota ir išraiškinga, ko buvo ir tikimasi iš Saurono. Tai akivaizdžai buvo pastovi, taisyklinga ir lengvai perprantama kalba [...] Aš bandžiau kurti šią kalbą besilaikant kalbos normų, nes ši kalba turi būti prasminga, o nebūti atsitiktinis bjaurių garsų kratinys; tačiau ši kalba, nepaisant jos paprastumo priklauso aukštesnei ir labiau meniškai išsivysčiusiai literatūros formai. Pagal mane, tokius dalykus geriausiai galima pritaikyti senovinės ir modernios kultūros Orkams.""
Nuo gerbėjo Tolkinas gavo taurę su Žiedo įrašu, parašytu Juodąja kalba. Jis šią taurę naudojo kaip peleninę. Tolkinas nemėgo Juodosios kalbos, nes būtent tokia ji ir turėjo būti – kraupi, šlykšti ir nemaloni. Būtent todėl Juodoji kalba yra viena iš fragmentiškiausių kalbų Tolkino kūryboje. Priešingai nei Elfų kalba, Tolkinas Juodąja kalba nerašė nei dainų, nei poemų. Vienintelis šios kalbos pavyzdys – įrašas ant Vieno Žiedo.
Vidinė istorija
Sauronas bandė paskelbti Juodąją Kalbą kaip oficialią jo valdomų žemių kalbą. Jis siekė užkariauti visą Viduržemio kontinentą ir visus šio krašto gyventojus priversti kalbėti šia kalba, tačiau šis tikslas jam tik iš dalies pasisekė. Nazgulai, Olog-hajai (Mordoro karininkų elitas) ir keletas Saurono aukščiausių leitenantų ir pareigūnų mokėjo ir vartojo Juodają Kalbą, tačiau ši kalba niekada nepaplito paprastų Orkų ir Žmonių tarpe, kurių žemes Sauronas buvo užkariavęs. Orkai buvo linkę sugadinti ir sumenkinti bet kokią kalbą, su kuria jie susidurdavo. Todėl Juodoji kalba stipriai asimiliavosi su Orkų gimtąją kalbą, jos žodynu ir gramatika, ir netrukus pakito į įvairias tarmes, kurios buvo sunkiai suprantamos skirtingoms Orkų grupėms bendraujant tarpusavyje. Trečiojo Amžiaus pabaigoje Orkai dažniau vartodavo Bendrąją Viduržemio kalbą (Vestrono kalbą), nei pakitusią Juodąją kalbą. Elfai atsisako vartoti Juodąją Kalbą, nes ji pritraukia Saurono Akies dėmesį.
Dominikos demografija
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie Dominikos demografiją.
Juodoji kalba
Vieno Žiedo įrašas
thumb|300px|Įrašas ant Vieno Žiedo Vienintelis Grynosios Juodosios Kalbos pavyzdys – įrašas ant Vieno Žiedo:
Išvertus į lietuvių kalbą, šis įrašas reiškia:
Dominikos demografija
Gyventojų skaičius: 72,660 (2009 m. apsk.) thumb|right|300px|Dominikos populiacijos kitimas 1961-2003 m.
Juodoji kalba
Vieno Žiedo įrašas
Tai yra antrosios nuo galo eilėraščio „Galios Žiedai“ eilutės. Žodžių reikšmės, paaiškintos Tolkino, išdėstytos lentelėje:
Dominikos demografija
Struktūra pagal amžių:
Gyventojų amžiaus mediana:
Juodoji kalba
Kiti pavyzdžiai
Yra ir kitų žinomų Juodosios kalbos žodžių, aprašytų Tolkino F priede, knygoje Karaliaus Sugrįžimas. Kai kurie iš žinomų žodžių yra Lugbúrz, reikšmė „Tamsusis Bokštas“ (Barad-dûr), snaga, reikšmė „vergas“, ir ghâsh „ugnis“. Daug Orkų tarmių perėmė Juodosios kalbos žodžius. Keletą pakitusios Juodosios/Orkų kalbos pavyzdžių galime pastebėti knygoje Du Bokštai kurioje Mordoro Orkas Grišnakas (Grishnákh) prakeikia Izengardo (Isengard) miesto Uruk-hajų Ugluką (Uglúk):
Babiagūra
Babiagūra – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Kašonių.
Trikampio galaktika
260px|thumb|right|Trikampio galaktika nufotografuota su [[VLT Survey Telescope|LDT apžvalgos teleskopu iš Paranalio observatorijos esančios šiaurinės Čilės Atakamos dykumoje]] Trikampio galaktika, dar žymima kaip M33, Messier 33 arba NGC 598 – Sc tipo spiralinė galaktika, matoma Trikampio žvaigždyne, randasi vietinių galaktikų grupėje.
Dominikos demografija
Metinis populiacijos prieaugis: 0,208 % (2009 m. apsk.)
Juodoji kalba
Kiti pavyzdžiai
Knygoje Viduržemio Žmonės, Kristoferis Tolkinas pateikia vertimą: "Ugluką į kloaką, ša! į mėšlyną; Didijį Sarumano kvaily, skai! ". Tačiau pastaboje, išleistoje žurnale Vinyar Tengwar pateikiamas šis alternatyvus vertimas: "Ugluką į mėšlo duobę su dvokiančia Sarumano šlykštyne, į kiaulių mėšlą, ga! "
Anonymus
Anonymus yra thrash metalo grupė iš Kanados, susikūrusi 1989 metais. Jų albumas Chapter Chaos Begins buvo išleistas Galy Records įrašų kompanijos 2006 metais. Grupė dainuoja prancūzų, ispanų, anglų bei italų kalbomis.
Dominikos demografija
Gimstamumas: 15,73 gimimų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)
Mirtingumas: 8,2 mirčių/1000 gyv. (2009 m. apsk.)
Trikampio galaktika
Atstumas nuo Žemės – 3 mln. šviesmečių. Šią galaktiką 1784 m. rugsėjo 11 d. atrado Viljamas Heršelis. Ją savo kataloge pažymėjo numeriu H V.17.
Juodoji kalba
Naudojimas filmuose
Kuriant Žiedų valdovo trilogiją kalbininkas David Salo, remdamasis jau žinomais Juodosios Kalbos žodžiais, sukūrė dvi naujas frazes:
Alfonsas Armalas
Alfonsas Armalas (g. 1943 m. balandžio 5 d. Krakėse, Kėdainių raj.) – inžinierius, sporto organizatorius, visuomenės veikėjas, Šiaulių miesto Garbės pilietis.
Juodoji kalba
Naudojimas filmuose
Žodis burzum-ishi ('tamsoje') yra paimtas iš Žiedo Eilėraščio, o trys kiti abstraktūs daiktavardžiai yra sugalvoti, pridedant galūnę -um. Žodis ashi, reiškiantis tiktai, yra padarytas iš žodžio ash ('vienas'), kuris randamas Žiedo Eilėraštyje. Visus kitus žodžius sugalvojo David Salo. Kadangi Tolkino Juodosios Kalbos palikimas yra labai mažas, kelios internetinės bendruomenės yra išsikėlusios tikslą praplėsti Juodąją Kalbą, kad ji būtų pakankamai išsivysčiusi. Viena ryškiausių tokių Juodosios Kalbos atmainų yra Neo-Juodoji Kalba (Neo-Black Speech). Šiai Juodosios Kalbos atmainai pradžią davė David Salo.
Alfonsas Armalas
Biografija
1968 m. baigė Kauno politechnikos institutą, įgijo kelių inžinieriaus specialybę ir pradėjo dirbti Kėdainių kelių eksploatavimo valdyboje. 1972 m. paskirtas Radviliškio autokelių valdybos viršininku, o 1974 m. – Šiaulių kelių valdybos Nr. 4 viršininku. 1993 m. valdyba buvo privatizuota ir pavadinta UAB „Šiaulių plentas“. Alfonsas Armalas tapo bendrovės generaliniu direktoriumi. Aktyviai dalyvauja viso Šiaulių regiono verslo plėtroje. Už nuopelnus verslui Lietuvos prekybos, pramonės ir amatų rūmų asociacija apdovanojo rūmų garbės ženklu „Darbo žvaigždė“. Nusipelnęs šalies inžinierius, daug kartų už profesinius pasiekimus apdovanotas įvairiais pagarbos ženklais.
Juodoji kalba
Muzika
Kadangi black metal muzikos stilius susijęs su fantastika, tamsa, demonų ir velnių temomis, kai kurios black metal grupės retkarčiais pavadindavo save, savo dainas ir albumus Juodosios Kalbos žodžiais, arba sugalvodavo naujų Juodosios Kalbos žodžių:
Trikampio galaktika
Struktūra
Šios galaktikos spiralinės vijos yra labai gerai matomos. Trikampio galaktika Vietinėje galaktikų grupėje pagal dydį yra trečia po Andromedos ir Paukščių Tako galaktikų, jos skersmuo - 60 000 šviesmečių skersmens. Joje susitelkę 40 milijardų žvaigždžių. Prie labai palankių oro sąlygų, kuomet nėra dirbtinų šviesų, tamsiame nakties danguje iš Žemės galima matyti plika akimi, jos šviesis nakties danguje +5,72 spindesio.
Alfonsas Armalas
Biografija
Nuo 1983 m. jo vadovaujama įmonė remia sporto veiklą. UAB „Šiaulių plentas“ yra krepšinio klubo „Šiauliai“ įkūrėja ir generalinė rėmėja. A. Armalas – vienas iš Šiaulių futbolo atgaivinimo iniciatorių, o UAB „Šiaulių plentas“ yra pagrindinė Šiaulių futbolo ekipos rėmėja.
Su žmona Irena užaugino du sūnus.
Šiaulių miesto savivaldybės tarybos 2006 m. rugsėjo 7 d. sprendimu Nr. T-308 suteiktas Garbės piliečio vardas.
Mantviliai
Mantviliai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Vertimų, kairiajame Mituvos krante, piečiau jos ir Antvardės santakos. Kaime veikia Mantvilių girininkija.
Netoliese yra ir Mantviliai II.
Dominikos demografija
Migracijos indeksas (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): -5,45 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procentas: 74 % (2008 m.)
Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas: 0,2 % (2005-2010 m. apsk.)
Lyčių pasiskirstymas:
Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus: 13,65 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 m. apsk.)
Peter Abrahams
Biografija
Gimė vargingame juodaodžių darbininkų rajone, šachtininko šeimoje, tačiau net ir žiauraus apartheido metais sugebėjo baigti pradžios mokyklą. Rašyti pradėjo vaikystėje, tačiau 1940 m. jau išėjus pirmajai poezijos knygai „Juodaodis kalba apie laisvę“ (A Black Man Speaks of Freedom) buvo priverstas pabėgti į Angliją. Londone dirbo nešėju geležinkelio stotyje, prekybininku, vairuotoju, jūreiviu. Baigęs kursus dirbo žurnalistu. 1956 m. apsigyveno Jamaikoje.
Dominikos demografija
Vidutinė gyvenimo trukmė: Vaisingumo rodiklis: 2,09 vaiko vienai moteriai (2009 m. apsk.)
Religijos:
Kalbos: Anglų (oficiali), Prancūzų kalbos tarmė
Vyresnių nei 15 metų žmonių raštingumas:
Žeimių parko liepos
miniatiūra|250px|right|Sunykusi liepa prie dvaro sodybos vartų
Žeimių parko liepos – liepos Vidurio Lietuvoje, Žei­mių par­ke (Jonavos rajonas). Augo buvusioje 800 m il­gio lie­pų alė­joje. Aukš­tis – 17 ir 18 m, o sker­smuo – atitinkamai 1 m ir 1,1 m. Buvęs gam­tos pa­min­klas (nuo 1960 m., vė­liau sau­go­mo ob­jek­to sta­tu­sas pa­nai­kin­tas).
Algimantas Kučingis
miniatiūra|160px|right|Antkapinis paminklas
Biografija
Tėvas dainininkas Antanas Kučingis. 1948–1953 m. už rezistencinę veiklą kalintas Vorkutos lageriuose. 1959 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1986 m. technikos mokslų daktaras.
1961–1992 m. dirbo Tekstilės pramonės institute (nuo 1990 m. Lietuvos tekstilės institutas), 1964–1987 m. Medžiagotyros laboratorijos vedėjas, nuo 1987 m. vyresnysis mokslo darbuotojas. 1990–1995 m. Kauno miesto tarybos deputatas.
Mokslinė veikla
1973–1983 m. sukūrė laboratorinį įrenginių kompleksą elastomerinių tekstilės medžiagų mechaninėms savybėms tirti ir parengėjų nustatymo metodų. 1984 m. patobulino dviašio elastinių audinių tempimo teoriją, pasiūlė metodą tų audinių įrąžai tempiant (įvertinus siūlų ir audinio parametrus) skaičiuoti. 1986 m. naudodamasis dviašio tempimo mašina, nuotolinio valdymo prietaisais, krio – ir klimatinėmis kameromis nustatė elastinių medžiagų pokyčius tempiant subnormalios temperatūros, skirtingos oro drėgmės sąlygomis. 1989 m. sukūrė metodų plėvele padengtų audinių pagrindinėms mechaninėms savybėms, t. p. kamšytinės neaustinės medžiagos stiprumui tempiant skersine kryptimi nustatyti. 1999 m. taikydamas diferencialines lygtis apskaičiavo tempiamų sintetinio pluošto siūlų įšilimą.
Elizabeth Cady Stanton
thumb|Elizabeth Cady Stanton Elžbieta Keidi Stanton (1815 m. lapkričio 12 d. – 1902 m. spalio 26 d.) – moterų teisių kovotoja Amerikoje.
Biografija
Elžbieta Keidi gimė 1815 metų lapkričio 12 dieną, teisėjo Danielio Keidžio ir Margaretos Livingston šeimoje. Ji buvo viena iš aštuonių vaikų: Tryfenos (Tryphena), Katerinos (Catherine), Margaritos (Margaret), Harietos (Harriet), Elzearo (Elzear), Džemso (James) ir dviejų Danielių (Daniel I, II). Elžbieta mokėsi namuose, paskui Džonstauno Akademijoje, kurioje ji gavo Graikų prizą už gerą graikų kalbos mokėjimą. Nors ir buvo vienintelė mergaitė klasėje, ji mokėsi gerai kaip ir visi berniukai. Teisėjas Danielius Keidis norėjo, kad Elžbieta būtų berniukas, kai Elžbieta išmoko be baimės šokti per tramplinus su arkliu. Šis jai nepatiko, nes ji negalėjo būti berniuku.
Kai Elžbieta baigė Džonstauno Akademiją, ji norėjo stoti į Union College, kaip ir jos brolis Elzearas. Bet mergaitės ten nebuvo priimamos. 1831 metais, jos tėvas nusiuntė Elžbietą į Emma Willard’s Troy Seminary mokyklą, skirtą tik mergaitėms. Ji nemėgo šios mokyklos ir buvo patenkinta, kai po dvejų metų ją baigė.
Po baigimo, Elžbieta klausėsi kalbų apie vergiją Amerikoje pas savo dėdę, veikėją, aktyviai pasisakiusį prieš vergiją. Ji ten sutiko Henry Stanton, kitą aktyvų vergijos opozicionierių, jos būsimą vyrą. Jis pasipiršo jai 1838 metais. Elžbietos tėvas, nemėgęs vergijos opozicionierių, vedybas uždraudė, bet pora 1840 metais susituokė slapčia.
Antatilčiai
Antatilčiai – gatvinis kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, dešiniajame Siesarties krante (šlaitas priklauso Siesarties geomorfologiniam draustiniui). Stūkso du Antatilčių piliakalniai, yra dvejos kapinaitės (senosios rytuose ir naujosios vakaruose).
Etimologija
Manoma, kad gyvenvietė kūrėsi prie tilto per Siesartį (šiaurės rytų aukštaičiams būdingas priešdėlis anta- ir bendrinis žodis tiltas), todėl pavadinimo kilmė analogiška Antalieptei.
Birmingamas
Birmingamas (arba Birmingemas; ) – miestas ir metropolinė teritorija centrinėje Anglijoje, Vakarų Midlandse; tai antras pagal dydį Jungtinės Karalystės miestas. Visoje Vakarų Midlandso konurbacijoje gyvena 2,284 mln., didžiausi priemiesčiai yra Vulverhamptonas, Koventris, Vest Bromičas, Volslas, Solihalas, Dadlis. Tai vienas iš svarbiausių ekonominių šalies centrų, išaugęs pramonės perversmo metu.
Istorija
Birmingamas įsikūrė VI a. kaip anglosaksų žemdirbių kaimelis Rejaus upės krante. Pavadinimas Birmingamas kilo žodžių junginio Beorma ingas ham, reiškiančio „Bermos žmonių namai“. Miestas rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą minimas Vinčesterio knygoje 1086 m. kaip 20 šilingų vertas kaimas. XII a. Birmingamui suteikta karališka teisė rengti turgus. Dėl to išaugo Bull Ring prekyvietė, Birmingamą iš kaimo pavertusi į prekybinį miestą. XVI a. pradžioje Birmingamas gavo priėjimą prie geležies ir akmens telkinių ir pradėjo vystyti metalurgijos pramonę.
thumb|left|250px|Kanalai Birmingame thumb|left|250px|Šv. Pilypo katedra XIX a. pradžioje išvystyta plati kanalų sistema, leidusi lengviau tiekti žaliavas pramonės įmonėms. 1837 m. Birmingamą pasiekė geležinkelis, o po metu jungė su Londonu. Viktorijos eros metu Birmingamas sparčiai augo ir tapo antruoju pagal dydį Anglijos miestu, nusileisdamas tik Londonui. Čia gyveno apie pusę milijono gyventojų. 1889 m. karalienė Viktorija suteikė Birmingamui miesto (city) statusą. 1900 m. įkurtas Birmingamo universitetas.
Miestas labai nukentėjo nuo bombardavimų Antrojo pasaulinio karo metais. Po karo Birmingamas perstatytas, o dėl sparčiai padidėjusios imigracijos dar labiau išaugo.
Donovan Slijngard
Donovanas Karlas Saverijus Sleingardas (Donovan Carlos Saverio Slijngard; g. 1987 m. rugpjūčio 28 d.) – Nyderlandų futbolininkas, rungtyniaujantis gynėjo pozicijoje.
Birmingamas
Istorija
Birmingamas ilgą laiką buvo Vorikširo dalimi, bet XIX–XX a. sparčiai augdamas asimiliavo daugelį aplinkinių miestų ir gyvenviečių. 1974 m. sudaryta Birmingamo metropolinė apskritis, o nuo 1986 m. tapo Vakarų Midlendo sostine.
Donovan Slijngard
Karjera
Žaidėjas yra Ajax sistemos auklėtinis. Karjeros pradžioje atstovavo klubus gimtinėje. 7 (0) 2015 m. vasarą tapo Vilniaus „Žalgirio“ nariu.
Birmingamas
Geografija
Birmingamas įsikūręs šiek tiek į vakarus nuo Anglijos geografinio centro, Birmingamo plynaukštėje, 150–300 m aukštyje. Patį miestą supa šio kalvos: Lickey Hills, Clent Hills, Walton Hill. Miestą kerta geologinis lūžis. Miestas ir apylinkės priklauso Severno ir Trento upių baseinams. Per patį Birmingamą teka Teimo, Rėjaus ir Koulo upės.
Donovan Slijngard
Karjera
Išbuvo ekipoje iki kontrakto pabaigos (2021 m. sausio mėn.)
2021 m. žaidė VV Noordwijk klube.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Birmingamas
Gyventojai
thumb|250px|Didžioji mečetė Birmingamas yra etniškai ir kultūriškai nevienalytis miestas. Dėl didelės imigracijos po Antro pasaulinio karo iš JK kolonijų, o vėliau ir Rytų Europos bei Arabų šalių mieste daug nebritiškos kilmės žmonių. Pagal 2005 m. duomenis baltieji sudaro 67,8 % gyventojų (jų tarpe 2,7 % airių ir 2,1 % ne britų kilmės baltųjų), 20,4 % – azijiečiai, 6,6 % – juodaodžiai, 1,1 % – kinai, 3,1 % – maišytos rasės. 16,5 % Birmingamo gyventojų yra gimę už JK ribų. Pagal religiją vyrauja krikščionys (59,1 %), musulmonai (14,3 %), ateistai (12,4 %), yra hinduistų, sikų, budistų.
Vidutinis gyventojų tankumas mieste 3649 žm./km². 51,6 % gyventojų yra moterys, 48,4 % – vyrai. Didžioji gyventojų dauguma yra 16-74 m. amžiaus.
Suskirstymas
Miestas administraciškai padalintas į 10 tarybų (council). Kiekviena taryba skirstoma į rajonus (ward).
Lankytinos vietos
thumb|left|250px|Viktorijos aikštė Didžiausias miesto muziejus ir galerija yra Birmingamo muziejus ir dailės galerija. Čia sukaupta daug prerafaelitų brolijos tapybos darbų, didžiausia Edward Burne-Jones paveikslų kolekcija. Mažesni muziejai: Aston Hall, Blakesley Hall, Juvelyrų kvartalo muziejus, Sarehole malūnas, Thinktank mokslo muziejus, Barber Institute of Fine Arts meno galerija su gausia monetų kolekcija, Cadbury World šokolado muziejus.
Birmingame yra 3200 ha parkų. Satono parkas yra vienas didžiausių miestų parkų Europoje. Yra Viktorijos stiliaus Birmingamo botanikos sodas, Birmingamo universitetui pavaldus Vinterbarno botanikos sodas. Taip gausu kitų mažesnių parkų, sodų ir žaliųjų plotų.
Taip pat yra eilė viešųjų aikščių: Centenary aikštė, Chamberlain aikštė, Viktorijos aikštė, Senoji aikštė, Brindleyplace aikštės. Mieste taip pat gausu įvairių maldos namų: anglikonų Šv. Pilypo katedra, katalikų Šv. Čedo katedra, Bull Ring Šv. Martyno bažnyčia, viena didžiausių Europoje Birmingamo musulmonų mečetė.
Ekonomika
thumb|250px|Colmore Row verslo rajonas Nors Birmingamas išaugo kaip pramonės ir inžinerijos centras, dabar ekonomikoje dominuoja paslaugų sektorius, 2003 m. sudaręs 78 % miesto ekonomikos. Čia veikia 1765 m. įkurtas Lloyds Bank ir 1836 m. įkurtas Midland Bank, kurie yra vieni iš keturių stipriausių JK bankų. Pagal Cushman & Wakefield duomenis Birmingamas užima 3 vietą JK ir 21 vietą Europoje pagal verslo plėtros sąlygas.
Elektroninė muzika
thumb|[[Telharmonium, Thaddeus Cahill 1897 m.]] Elektroninė muzika – muzika, kuri kuriama ir atliekama naudojant elektroniką, elektroninius muzikos instrumentus.
Birmingamas
Ekonomika
Turizmas taip pat svarbi vietinės ekonomikos dalis. Birmingame įsikūrę konferencijų rūmai International Convention Centre, Nacionaliniai parodų rūmai. Mieste vyksta 42 % JK konferencijų ir parodų. Dau turistų pritraukia sporto ir kultūros renginiai. Prekybos centras – Bullring.
Elektroninė muzika
Elektroninės muzikos pradininkai buvo jauni vokiečių kompozitoriai, 1950 m. susibūrę į studiją Kelne. Jie kritiškai vertino prancūzų konkrečiąją muziką ir kūrė muziką vien su elektronikos pagalba, be jokių realaus pasaulio garsų. Elektroninė muzika yra kuriama specialiose studijose elektroninėmis priemonėmis. Ji, kaip ir konkrečioji muzika, gimė išradus magnetofono juostą, nes šios muzikos kūriniai egzistuoja tik įrašuose.
Birmingamas
Ekonomika
Vystoma mašinų ir įrengimų (Jaguar Cars, Aston Martin), elektronikos, maisto, chemijos pramonė.
Elektroninė muzika
Atsiradimas
thumb|[[Trautonium, 1928 m.]] Dinamofonas sukurtas 1897 m. – seniausias prietaisas, kokį tik galima panaudoti elektroninės muzikos kūrimui. Tačiau jis neišplito ir niekad nebuvo plačiai žinomas.
Birmingamas
Politika
thumb|260px|right|Miesto tarybos rūmai ir [[Viktorijos aikštė]] Birmingamo miesto taryba yra didžiausia taryba ne tik JK, bet ir visoje Europoje. Ją sudaro 120 kanclerių ir 40 vordų. Tarybą valdo konservtorių ir liberalų partijų koalicija. Šalies parlamente Birmingamą atstovauja 11 parlamentarų. Miesto tvarką palaiko Vakarų Midlendo policija, gelbėjimo darbus atlieka Vakarų Midlendo priešgaisrinė tarnyba, sveikatos apsaugą prižiūri Vakarų Mdlendo greitoji pagalba. Birmingamo mieste taip pat įsikūrusi Vakarų Midlando regiono valdžia.
Elektroninė muzika
Atsiradimas
1919 m. rusas Levas Termenas išrado tereminą (, kitaip dar theramin, thereminvox, aetherphone) – pirmąjį elektroninį muzikos instrumentą. Viena geriausių šio instrumento virtuozių pasaulyje – Klara Rokmor gimė Vilniuje. Šiuo instrumentu muzikos kūriniai atliekami ir dabar.
Apie 1930 m. sukurtas magnetofonas leido montuoti garso įrašo juostelę klijuojant jos gabaliukus. Nepaisant to, kad toks darbas buvo labai varginantis ir tikra to žodžio prasme painus ir lipnus, taip buvo sukurta jau nemažai kiek išpopuliarėjusių kūrinių.
Birmingamas
Transportas
Miesto viešąjį transportą sudaro autobusai, vietiniai traukiniai ir tramvajai. 11 miesto autobusų maršrutas yra ilgiausias visoje Europoje. Mieste taip pat išvystyta laivybos kanalais sistema, veikia Birmingamo kanalas.
Elektroninė muzika
Atsiradimas
1961 metais Mr. Stuart panaudojęs savo kiek modifikuotą (prijungtas garso dažnio stiprintuvas) ir perprogramuotą universiteto kompiuterį CYCLONE sukūrė pirmąjį kompiuterinės muzikos kūrinį. Gary Numan 1980 m. su savo albumu „The Pleasure Principle“ išpopuliarino tokio tipo muziką.
Birmingamas
Švietimas
Birmingame yra 25 vaikų darželiai, 328 pradinės mokyklos, 77 vidurinės ir 29 specialiosios mokyklos. Per metus miesto bibliotekas aplanko 4 mln. žmonių. Didžiausia yra Birmingamo centrinė biblioteka, turinti 41 filialą. Mieste yra vienas iš didžiausių šalyje Satono Koldfildo koledžas. Yra 3 universitetai ir 2 universitetų koledžai: Astono universitetas, Birmingamo universitetas, Birmingamo miesto universitetas, Niumano universiteto koledžas, Birmingamo universiteto koledžas. Yra konservatorija, vaidybos mokykla, technologijų institutas.
Elektroninė muzika
Stiliai
Šiuolaikinės elektroninės muzikos stiliai yra:
Birmingamas
Sportas
Birmingame įsikūrę du futbolo klubai: Aston Villa FC ir Birmingham City FC. Yra krepšinio, regbio, kriketo ir kitų sporto šakų klubai. Mieste 1966 m. vyko VIII pasaulio futbolo čempionatas, o 1996 m. – X Europos futbolo čempionatas.
Elektroninė muzika
Atlikėjai
Keletas iš plačiai žinomų elektroninės muzikos atlikėjų:
Birmingamas
Žymūs žmonės
Iš Birmingamo kilę šie žymūs žmonės:
Iš Birmingamo taip pat kilusios pasaulinio garso muzikos grupės Led Zeppelin, Duran Duran, Judas Priest, Black Sabbath.
Barjeriniai rifai
Barjeriniai rifai – viena iš koralinių rifų rūšių. Šie rifai stambesni nei pakrantiniai rifai, dažnai gerokai nutolę nuo kranto, atsiskyrę nuo jo kartais giloku vandens koridoriumi. Geriausias pavyzdys – Didysis barjerinis rifas Australijoje.
Labai pagrįstai koralinių rifų ir salų kilmę išaiškino Č.Darvinas. Č.Darvinas manė, jog koralinių salų – atolų susidarymas taip pat susijęs su vienos ar kitos jūros dugno dalies grimzdimu. Iš pradžių, pagal Darviną, nedidelės vandenynų vulkaninės kilmės salos buvo apsuptos pakrantinių, o vėliau ir barjerinių rifų. Paskui sala pamažu grimzdo, o ją supantieji koralų pastatai, dugnui grimztant, augo į viršų. Salai visai nugrimzdus susidarė žiedo pavidalo atolai su vandens lagūna viduryje.
184 m.
184 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Barjeriniai rifai
Atolų kilmę galima įsivaizduoti ir kitaip – koraliniams klintynams augant ant povandeninių kalnų grandinių viršūnių, kurios yra arti jūros paviršiaus. Ypač gausu koralinių salų Ramiojo vandenyno tropikinėje dalyje.
Superherojus
thumb|upright Superherojus – išgalvotas veikėjas, kuris dažniausiai turi nežmoniškų galių ir jas paskiria saugoti visuomenę nuo nelaimių ar piktadarių. Nuo tada, kai pasirodė Supermenas – pirmasis superherojaus prototipas (1938 m.), istorijos apie superherojus ir jų nuotykius paplito visur – nuo komiksų iki televizijos. Dabar superherojai yra neatsiejama Amerikos kultūros dalis.
Superherojai dažniausiai sutinkami komiksų knygose, bet taip pat ir kitose žiniasklaidos priemonėse, pvz., radijuje, televizijos serialuose, filmuose ir kt.
Keletas superherojų: Supermenas, Betmenas, Žmogus voras, Kapitonas Amerika, X-Menai, Halkas ir Nuostabioji moteris.
Baboniškės
Baboniškėmis vadinami kaimai Vilniaus rajone:
Ain Temušento vilaja
Ain Temušento vilaja yra Alžyro šiaurės vakaruose, Viduržemio jūros pakrantėje. Sostinė – Ain Temušentas.
Vilaja padalinta į 8 apskritis.
Siungiudė
Siungiudė  – upė Rusijoje, Jakutijoje; Molodo kairysis intakas (Lenos baseinas). Prasideda Vidurio Sibiro plokščiakalnio rytiniame pakraštyje, teka į pietryčius, vėliau į šiaurę labai pelkėta Vidurio Jakutijos lyguma. Sudaro daugybę meandrų.
Didžiausi intakai: Chajyrgastachas (dešinysis), Kiuskiurdianas (kairysis).
Upė būna užšalusi nuo spalio iki birželio pradžios.
Marena
thumb|200px|Žiema – deivė Morena ir pavasaris – deivė Vesna. Šiuolaikinė imaginacija
Marena dar Morena, Maržana, Mara (Марена, Мара, Маруха, Мора) slavų mitologijoje – piktoji dvasia, mirties ir maro įsikūnijimas. Siejama su žiema. Vėliau Mara neteko sąsajų su mirtimi, nors lenkų ir kt. pasakose išlaikė savo žmogui priešišką būdą, gebą keisti pavidalus.
Viduramžių tekstuose siejama su graikų Hekate. Kai kur išlikusi senovinė tradicija deginti ar skandinti šiaudinę Mareną (pan. į Morės deginimą) per Kupalos šventę.
Vienas iš Maros paveikslų – ragana Kikimara. Pats dievavardis susijęs su žodžiais mirtis, mirtimas (iš „mirti“).
Carlos Salcido
Karlosas Salsidas (g. 1980 m. balandžio 2 d.) – futbolininkas, Meksikos rinktinės ir CD Guadalajara klubo gynėjas.
2010 m. rugpjūčio 27 d. pasirašė trejų metų kontraktą su Fulham klubu.
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2004 m. rugsėjo 8 d., su rinktine žaidė 2005 m. Konfederacijų taurėje, 2006 m. pasaulio čempionate.
2012 m. olimpiadoje Salsidas su Meksikos U-23 rinktine laimėjo aukso medalį (dalyvavo kaip 1 iš 3 vyresnių žaidėjų).
Smedyčiai
Smedyčiai arba Riabinovka (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Рябиновка) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Bagrationovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Gvardeiskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Parapija
Smedyčių bažnyčia pastatyta apie 1330–1360 m. Parapijai priklausė kaimai: Bekartai, Didysis Sausodis, Drangsyčiai, Elermiūlė, Jonkai, Knipyčiai, Lapašiai, Ledakaimis, Mažasis Sausodis, Melionkaimis, Naujienos, Naikiai, Palapas, Piskiemis, Rapaliai, Rormiūlė, Sklodyčiai, Sosėnai, Tolkaimis.
Parapijoje dirbo pastoriai:
Lyvių kalba
Lyvių kalba (lyv. k. līvõ kēļ) – beveik išnykusi Uralo kalbų šeimos Baltijos finų grupės agliutinacinė kalba, viena iš dviejų Latvijos autochtoninių kalbų ir vienintelė kalba greta latvių, Latvijos teritorijoje teisiškai laikoma vietine senąja kalba ir saugoma bei ginama Latvijos įstatymų. Paskutinė Kanadoje ilgai gyvenusi lyvių kaip gimtosios kalbos vartotoja Grizelda Kristinia, sulaukusi 103 metų, mirė 2013 m. birželio 2 d. Vienintelis šių dienų žmogus, vaikas, kuriam lyvių kalba yra gimtoji – 2020 m. gimusi Kuldė Mednė (Kuldi Medne), jos tėvai – lyvių kalbos gaivinimo aktyvistai. Šiuo metu yra daugiau kaip 200 geriau ar silpniau lyvių kalbos naujai pramokusių žmonių, dauguma iš jų – lyviai. Lyvių kalba įtraukta į UNESCO nykstančių kalbų sąrašą.
Kilmės atžvilgiu lyvių ir latvių kalbos visai negiminingos, tačiau viena kitai padarė žymų poveikį ir dėl to atsirado savitų bruožų, ypač garsyne, kurių neturi joms giminingos kalbos: latvių kalba turi daug baltų ir slavų kalboms nebūdingų fonologinių ypatybių, o lyvių kalboje, be kitų pavyzdžių, susidarė palyginti sudėtinga kirčiuoto skiemens struktūra drauge su nekirčiuotų balsių trumpinimu. Lyvių kalbai artima, bet daug konservatyvesnė suomių kalba pasižymi ne tokia sudėtinga kirčiuoto skiemens sandara ir net labai ilguose žodžiuose išlaiko nekirčiuotus balsius sveikus. Lyvių kalboje išnyko tiek priebalsių laipsniavimas, tiek balsių harmonija, tačiau naujai susidarė labai sudėtinga balsių kaita. Lyvių kalba pasižymi kai kuriomis archajiškomis ypatybėmis: išsaugota *ktt : *kt (> *t : *d) priešprieša; daugybėje kamienų išsaugotas galinis -a, kuris kitose Baltijos finų kalbose virto produktyvesniu -e > -i kamiengaliu; lyvių kalbai būdingos ypatingos liepiamosios nuosakos vienaskaitos II asmens formos.
Kadangi lyvių kalba – agliutinacinė, žodžio kaitomoji dalis šiame straipsnyje vadinama priesaga (kaitybos priesaga), o ne galūne. Darybos formantai taip pat vadinami priesagomis (darybos priesagomis).
Atsižvelgiant į kontekstą, lyvių kalbos raštijos ištakomis gali būti laikoma XIX a. išnykusi ir palyginti prastai dokumentuota Vidžemės Salacos arba Kuršo lyvių tarmė. Čia daugiausia bus remiamasi Kuršo lyvių rytų tarme, kuria grindžiama bendrinė lyvių kalba.
Tarp kitų giminingų kalbų
270px|thumb|left|Nuorodos [[Kolkos ragas|Kolkos rage latvių, lyvių ir anglų kalbomis]] Kaip teigia estų kalbininkas T. Vytsas (Tiit-Rein Viitso), Baltijos finų kalbos pradžioje buvo skilusios į tris atšakas: lyvių kalbą, pietų estų kalbą (sunormintas jos variantas – veru kalba) ir į atšaką, kurią jis vadina Nevos kalbų grupe. Iš pastarosios kilo visos kitos Baltijos finų kalbos.
Mulai (reikšmės)
Mulais vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Nikola Pekovičius
Nikola Peković (g. 1986 m. sausio 3 d.) – Juodkalnijos krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje, Minnesota "Timberwolves" komandoje.
Lyvių kalba
Tarp kitų giminingų kalbų
Vytsas nurodo, kad savarankiškų Baltijos finų kalbų susidarymas tebėra ginčytinas klausimas. Vis dėlto, jo manymu, yra aišku, kad lyvių kalba − viena iš seniausiųjų savarankiškų Baltijos finų kalbų.
Iki XX amžiaus
350px|right|thumb|{{legend|#3f403f|Paskutinių lyvių kalbos vartotojų teritorijos}} {{legend|#c7bca3|Istorinis lyvių kalbos paplitimo arealas Latvijoje}} Pagal archeologinius duomenis, dabartinės Baltijos kraštų teritorijos buvo apgyvendintos daugiau kaip prieš 10 000 metų. Pirmieji gyventojai buvo protoeuropiečiai. Baltijos finai čia pasirodė apie 2000 m. pr. m. e. arba, kaip teigia T. Karma, apie 3000 m. pr. m. e. Jie susimaišė su protoeuropiečiais ir čia įsigalėjo Baltijos finų kalbos atmaina, kurios pagrindu susiformavo lyvių, šiaurės ir pietų estų kalbos. Estų kalbininko P. Aristės teigimu, apie 3000 m. pr. m. e. į Baltijos kraštus atsikėlę šukinės duobelinės keramikos kultūros atstovai kalbėjo penkiomis pagrindinėmis Baltijos finų kalbomis, ir viena iš jų buvo lyvių kalba. Virvelinės keramikos kultūros atstovai, kuriems priklausė ir prabaltai, į dabartinę Latvijos teritoriją atsikėlė apie 2000 metus pr .m. e. ir čia susidūrė su Baltijos finų tautomis.
Nikola Pekovičius
2008 m. NBA naujokų biržoje pasirinktas 31 šaukimu. 2010 m. liepos 1 d. pasirašė ketverių metų sutartį su Minesotos klubu. 2011 Rugpjūčio 16 d. persikėlė į Belgrado "Partizan" klubą.
Lyvių kalba
Iki XX amžiaus
XII a. pabaigoje lyviai gyveno plačiame ruože prie Baltijos jūros, taip pat Dauguvos ir Gaujos žemupių apylinkėse, iš žemyno pusės jų kaimynai buvo letai, žiemgaliai ir sėliai. Anksčiausios rašytinės žinios apie lyvius randamos XI a. Kijevo Pečiorų lauros vienuolyno Nestoro kronikose, kur lyviai minimi kaip либь (lib&apos;) bei любь (liub&apos;), nors pastarasis užrašymas laikomas klaidingu.
Remdamasis rašytiniais šaltiniais, suomių finougristas R. Griuntalas teigia, kad iki Livonijos kryžiaus karų XIII a. pradžioje Latvijoje galėjo gyventi apie 150 000 žmonių. Lyvių galėjo būti 15 000−21 000, pagal kitus šaltinius − iki 28 000. Iš jų 10 000–12 000 gyveno Dauguvos žemupyje, 5000−6000 – Turaidos arba Gaujos regione, ir apie 6000−9000 − Metsepolėje. Nors lyvių kalba ilgiausiai išsilaikė Kurše, iki šiol nėra aišku, ar lyviai ten gyveno jau tada, kai Vidžemės lyvių žemėse vyko Henriko Latvio kronikoje aprašyti nuotykiai.
Henriko Latvio kronikoje kalbama apie lyvių ir jų kaimynų žiemgalių bei sėlių krikštą. Išsamiai pasakojama apie Ako ir Dabrelio vadovaujamų lyvių priešinimąsi ir tada, kai vyriausiasis vadas Kaupas sutiko krikštytis ir perėjo į vokiečių pusę. E. Vėrio nuomone, vokiečiai visų pirma buvo nusitaikę į jūros pakrantėse gyvenusius lyvius, nes jie buvo blogi krikščionys, atkakliai laikėsi pagoniškų papročių, tad užsitraukė žemvaldžių nemalonę ir šie į jų teritorijas skatino keltis gretimas tautas.
Livonijos konfederacijos laikotarpiu Estijoje ir Vidžemėje gyventojų skaičius nuo 1350 iki 1550 m. pastebimai išaugo, bet po to prasidėjo ilgi karo metai. Skaičiuojama, kad per ateinančius 80 metų gyventojų sumažėjo perpus, sunkiausias laikotarpis − paskutiniai XVI a. dešimtmečiai. Iki XVII a. pabaigos Švedijos valdomoje Vidžemėje gyventojų skaičius vėl ėmė augti, kol Didžiojo Šiaurės karo katastrofos šį augimą sustabdė. Griuntalo manymu, šiuodu karo laikotarpiai lėmė tai, kad Vidžemės lyvių kalba išnyko jau XIX a.
Švedų istorikas T. Jernas (Thomas Hiärn, 1638–1678) savo kronikoje Ehst-, Lyf- und Lettlaendische Geschichte (aprašomi įvykiai iki 1639 m.) kalba, kad Vidžemėje lyvių buvo likę mažai (daugiausia Salacos, Limbažių, Liepupės, Nabės ir Vainižių apylinkėse), o Kurše jų buvę daugiau, be to, tenai jie nesituokę su latviais.
thumb|200px|left|1863 m. Londone Kuršo lyvių rytų patarme išleistos [[Evangelija pagal Matą|Evangelijos pagal Matą antraštinis puslapis]] Savo tyrime Versuch über die Alterthümer Lieflands und seiner Völker besonders der Letten (1778 m.) vokiečių rašytojas dvasininkas J. L. Bergeris (Johann Ludwig Börger, 1730–1791) rašo, kad yra sutikęs lyvių ne tik prie Salacos, bet ir, 15 metų iki publikuojant darbą, netoli Rygos, už 15 km nuo jos buvusioje Rembergės smuklėje.
Be iki tol turėtų pavienių lyviškų žodžių sąrašų (arba ankstyvosiose kronikose paminėtų lyvių asmenvardžių ir vietovardžių), pirmasis kada nors išleistas tekstas lyvių kalba − tai į Salacos tarmę verstas „Tėve mūsų“, kurį latvių dvasininkas ir švietėjas G. Bergmanis (1749–1814) 1789 m. išspausdino tekstų rinkinyje Das Gebeth des Herrn oder Vaterunsersammlung.
Bene reikšmingiausias posūkis lyvių kalbos istorijoje – tai suomių kilmės kalbininko A. Šiogreno (Andereas Johan Sjögren, 1794–1855) ir vokiečių-švedų kilmės estų kalbininko F. Vydemano (Ferdinand Johann Wiedemann, 1805–1887) parengti ir 1861 m. dviem tomais Sankt Peterburge išleisti gramatika bei žodynas (Joh. A. Sjögren, F. Joh. Wiedemann: Livische Grammatik nebst Sprachproben ir Livisch-deutsches und deutsch-livisches Wörterbuch).
Vėliau Vydemanas prisidėjusiems prie Lyvių–vokiečių–lyvių žodyno rengimo savo informantams Nikai Polmaniui ir Janiui Princiui bei šio sūnums Janiui ir Pėteriui nurodė Evangeliją pagal Matą versti tiek į Kuršo lyvių vakarų, tiek į rytų patarmes. Vydemanas evangeliją suredagavo ir 1863 m., remiamas L. L. Bonaparto, Londone rado galimybę ją išspausdinti vakarų patarme kaip Das Evangelium Matthäi in den westlischen Dialect des Livischen übersetzt von dem Liven J. Prinz und dessen Söhnen P. Prinz und J. P. Prinz ir rytų patarme kaip Das Evangelium Matthäi in den östlichen Dialect des Livischen zum ersten Male übersetzt von dem Liven N. Pollmann. Vėrio teigimu, išleidus Vydemano redaguotą Polmanio ir Princio Evangelijos pagal Matą vertimą, prasidėjo nuolatinė lyvių raštų kalbos raida.
Kita knyga lyvių kalba (taip pat Evangelija pagal Matą) 1880 metais išleista Sankt Peterburge, rašyba grįsta tuo metu vartotąja vokiečių ir latvių kalbose. Vertimo autorius nežinomas.
Paskutinis Salacos tarme šnekėjęs žmogus mirė 1868 m. 1860 m. 12-oje Šiaurės Kuršo kaimų gyveno apie 3 000 lyvių, apie 2 000 iš jų kalbėjo lyviškai. Suomių kalbininko E. N. Setelės (Emil Nestor Setälä) apskaičiavimais, XIX amžiaus pabaigoje (1888 m.) lyviškai kalbėjo 2 929 žmonės.
XX ir XXI amžiai
210px|thumb|Laikraštis „Lyvis“ (Līvli; 1939 m.) Pirmojo pasaulinio karo metais lyviai iš savo pajūrio kaimų buvo priverstinai evakuoti. Į nusiaubtus namus jiems buvo leista grįžti 1920 m., kai Latvija jau buvo tapusi nepriklausoma valstybe. Šis tremties laikotarpis (1915–1919) lyvių istorijoje žinomas kaip ulzajtõbāiga '(lyvių) išvarymo metas'. Grįžo ne visi, lyvių bendruomenės išskirstymas susilpnino kalbos vartojimą.
1925 m. lyvių buvo likę 1 238. Iki Antrojo pasaulinio karo lyvių kalbą daugiausia tyrinėjo suomių ir estų kalbininkai E. N. Setelė, L. Ketunenas, L. Postis, O. Loritsas ir P. Aristė. Dažniausiai suomių ir estų organizacijų pastangomis, nuo 1920 iki 1939 metų lyvių kalba buvo išleistos kelios dešimtys knygų – prasidėjo lyvių tautinis atgimimas.
1921 m. išspausdintas pirmasis vadovėlis (skaitymo knyga) lyvių kalba Ežmi līvõd lugdõbrōntõz (Pirmoji lyvių skaitymo knyga), autorius – estų kalbininkas Oskaras Loritsas; nuo tol leidiniuose bendrinės kalbos normos kryptingai grindžiamos Kuršo rytų patarme, nors dar buvo palikta vidurio patarmės ypatybių. 1923 metais įkurta lyvių organizacija – Lyvių sąjunga, tais pačiais metais fakultatyviai (kaip nebūtino, pasirenkamo dalyko) mokyklose pradėta mokyti lyvių kalbos, mokytojai būdavo baigę Suomijos universitetus, pavyzdžiui, kaip M. Lepstė, kuris daugybę metų lankėsi lyvių kaimuose ir visus norinčiuosius mokė lyvių kalbos. 1923 m. lyvių raidyno normintojas, kultūrininkas ir poetas Karlis Staltė (lyv. Kōrli Stalte) sukūrė lyvių himno Min izāmō (Mano tėvyne) žodžius, 140px|thumb|left|Pirmasis lyvių poezijos rinkinys (1924 m.) o 1924 m. Taline buvo išleistas pirmasis šio poeto 28-ių eilėraščių rinkinys Līvõ lōlõd (Lyvių dainos). 1931 m. lyviškai buvo pradėtas leisti mėnesinis laikraštis Līvli (Lyvis), jame savo darbus publikavo poetai ir rašytojai, taip pat buvo rašoma apie kultūros ir lyvių gyvenimo įvykius. 1935 m. P. Dambergas lyvių kalba Helsinkyje išleido chrestomatiją Jemakiel lugdõbrāntõz skūol ja kuod pierast (Skaitymo knyga gimtąja kalba mokyklai ir namams), ši knyga laikoma viena iš geriausiųjų, išspausdintų lyvių kalba.