cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Senovės lietuvių religija
Apeigos
Senosios lietuvių religijos apeigos greičiausiai buvo susijusios su visuomenine sankloda, valdovų ir karių luomo ritualai turėjo skirtis nuo žemdirbių ritualų, tačiau valdovų luomas baltų istorijoje išsiskyrė gana vėlai, taigi tarp šių luomų apeigų veikiausiai būta daug bendro. Karių ir didikų luomas buvo anksčiausiai sukrikščionintas, todėl duomenų apie jų ritualus išliko mažiausiai, daugiausia senuose istoriniuose šaltiniuose, o žemdirbių apeigos neblogai išsilaikė iki XX amžiaus, tačiau gerokai apnyko per pasaulinius karus ir sovietmetį, šiandien jie perėjo daugiausia į etnografinį lygmenį ir yra praktikuojami folkloro ansambliuose, taip pat senąjį tikėjimą palaikančiose organizacijose, kaip Romuva.
Ritualai, daugiausia susiję su kalendoriniais metų virsmais ir žemdirbyste, prisitaikė prie krikščioniškų švenčių ir vardadienių kalendoriaus arba sutapo su tam tikromis krikščioniškomis šventėmis: Žiemos Saulėgrįžos (Kalėdų ir Kūčių šventimas) sutapo su Kristaus gimimo šventimu, pirmosios pavasario perkūnijos ir augmenijos pabudimo – Jorės (tikrojo pavasario pradžios šventimas) sutapo su Velykų ir Jurginių švenčių ciklu, Vasaros Saulėgrįža (Rasos ir Kupolės) sutapo su Šv. Jono vardadieniu.
Sputnik programa
270 px|right|thumb|„Sputnik 1“ modelis „Sputnik“ kosminė programa – Tarybų Sąjungos nepilotuojamų kosminių skrydžių programa, pradėta XX amžiaus 6-ojo dešimtmečio pabaigoje. Rusiškas žodis спутник lietuvių kalba reiškia 'pakeleivis, palydovas'.
„Sputnik 1“ – pirmasis dirbtinis žemės palydovas, paleistas 1957 m. spalio 4 d., šiek tiek didesnis už krepšinio kamuolį, svėręs šiek tiek mažiau nei 84 kg, per 98 minutes apskriejo žemę elipsės formos orbita.
1957 m. lapkričio 3 d. paleistas „Sputnik 2“ su pirmuoju gyvu padaru – šunimi Laika. Misijos organizatoriai nesugebėjo saugiai grąžinti kosminio aparato į žemę, o Laika tapo pirmąja auka kosmose.
1958 m. vasario 3 d. bandymas paleisti „Sputnik 3“ nepavyko, tačiau antrasis – gegužės 15 d. buvo sėkmingas. „Sputnik 3“ buvo sumontuota nemažai instrumentų Žemės geofiziniams tyrimams, tačiau sugedus magnetinės juostos įrašymo įrenginiui buvo neįmanoma įrašyti Van Aleno radiacijos žiedų matavimo rezultatų.
Dar po dvejų metų, 1960 m. gegužės 15 d. buvo paleistas „Sputnik 4“.
„Sputnik 5“, paleistas 1960 m. rugpjūčio 19 d., turėjo keleivių – šunis Belką ir Strelką, 40 pelių, 2 žiurkes ir keletą augalų rūšių. Sekančią dieną kosminis aparatas nusileido Žemėje, visi gyvūnai grįžo saugiai.
Visi „Sputnik“ serijos aparatai į orbitą buvo išvedami naudojant R-7 paleidimo įrenginį, sukurtą nešti branduolines kovines galvutes.
Sputnik 4–25
Amerikiečių stebėtojai tarybinius „Veneros“, „Vostok“, „Kosmos“ ir kitų klasių kosminius aparatus vadino „Sputnik’ais“, nors TSRS iš tikrųjų jų nebevadino „Sputnik“. Pavyzdžiui, „Sputnik 7“ iš tiesų TSRS buvo vadinamas „Venera 1“.
Orivesio ežeras
Orivesis  – ežeras pietryčių Suomijoje, Rytų Suomijos provincijoje. Orivesis yra 7 didžiausias pagal plotą Suomijos ežeras (601,3 km²). Orivesio ežeras yra vienas didžiausių Saimos ežerų sistemos telkinių. Orivesis yra 75,9 m aukštyje virš jūros lygio. Prie ežero įsikūrę šie miestai: Liperis, Rėkylė, Savonranta.
Likualos regionas
Likualos regionas  – Kongo regionas šiaurrytinėje šalies dalyje. Ribojasi su Kuvetės regionu ir Sangos regionu. Išorinė siena su Kongo Demokratine Respublika ir Centrinės Afrikos Respublika. Administracinis centras – Impfondas.
Regione gyvena pigmėjai, yra pabėgėlių iš centrinės Afrikos, Kongo Demokratinės Respublikos, Ruandos.
Regiono šiaurėje yra Telės ežeras, šiaurinė dalis priklauso Ubangio kalnų masyvui.
Likuala šiuo metu užima pirmą vietą Kongo medienos gamyboje. Svarbią vietą užima žvejyba, svarbiausios upės – Ubangis, Likuala, Libenga ir Motaba.
Svarbiausios susisiekimo priemonės – oro ir vandens transportas.
Norvegijos demografija
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie Norvegijos demografiją. thumb|right|300px|Populiacijos kitimas 1734 – 2012 m. Gyventojų skaičius pateikiamas milijonais. Gyventojų skaičius: 4 660 539 (2009 m. apskaičiavimai)
Oachakos sūris
thumb|right|200px|Oachakos sūris Oachakos sūris  – baltas puskietis Meksikos sūris, panašus į nenokintą amerikietišką puskietį sūrį Monterey Jack, bet su mocarelos tipo virviška tekstūra. Sūris pavadintas pagal Oachakos valstijos (Pietų Meksika), kur jį ėmė gaminti, pavadinimą.
Likualos regionas
Regionas dalinamas į 3 rajonus:
Norvegijos demografija
Struktūra pagal amžių: Gyventojų amžiaus mediana:
Likualos regionas
Nuorodos
thumb|left|275px|Likualos regiono rajonai
Oachakos sūris
Šis sūris būna kelių formų:
Norvegijos demografija
Metinis populiacijos prieaugis: 0,341 % (2009 m. apsk.)
Oachakos sūris
Gamybos procesas sudėtingas, viena stadijų – sūrio masės formavimas juostelėmis, kurios po to suvyniojamos į kamuolius. Itališkoji mocarela yra kitas sūris, kurį gaminant naudojamas sūrio masės tempimas (pasta filata procesas).
Oachakos sūris naudojamas Meksikos virtuvėje, ypač kesadilijose ir empanadose, juose Oachakos sūris išlydomas ir į įdarą dedami kiti komponentai, pvz., huitlacoche.
Norvegijos demografija
Gimstamumas: 10,99 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)
Mirtingumas: 9,29 mirčių/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)
Migracijos indeksas (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): + 1,71 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procentas: 77 % (2008 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas: + 0,7 % (2005 m. apsk.)
Lyčių pasiskirstymas:
Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus: 3,58 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)
Vidutinė gyvenimo trukmė:
'''15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:'''
Maršalka
Maršalka, arba maršalas – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos valstybės arba bajorų atstovavimo organų pareigūnas. Maršalkos skiriamasis ženklas – lazda.
Sekmadienis
Sekmãdienis – savaitės diena tarp šeštadienio ir pirmadienio. Tai yra antroji ir paskutinė savaitgalio diena.
Kai kuriose šalyse sekmadienis yra pirmoji savaitės diena (pvz., JAV), ši tradicija kilo iš senovės žydų bei senovės Egipto kultūrų. Kitose šalyse tai yra paskutinė savaitės diena.
Maršalka
Didysis maršalka
Didysis maršalka iki 1564 m. teismų reformos sprendė Didžiojo kunigaikščio pavestas teismo bylas (vadinamasis Maršalkos teismas), susijusias su kunigaikščio ir jo šeimos saugumu. Maršalkos teismo sprendimas būdavo galutinis, net jeigu tai buvo ir mirties bausmė. Mirus Didžiajam kunigaikščiui Maršalkos teismo įgaliojimai apimdavo visą Lietuvos Didžiąją Kunigaikštystę.
Sekmadienis
Etimologija
Terminą „sekmadienis“ sukūrė kalbininkas Jonas Jablonskis.
Maršalka
Dvaro maršalka
Didžiojo maršalkos pavaduotojas, iki 1569 m. buvo nuolatinis Ponų tarybos narys, nuo Liublino unijos – Abiejų Tautų Respublikos Seimo ir senato narys. Didysis kunigaikštis, nesant Didžiojo maršalkos, jam galėjo pavesti ir Maršalkos teismo funkcijas.
Seimelio maršalka
Žemietijos arba seimelio maršalka (lenk. marszałek ziemski arba marszałek sejmikowy) buvo renkamas seimelyje iš keturių Didžiojo kunigaikščio, vėliau – karaliaus pasiūlytų kandidatų iki gyvos galvos. Šaukdavo seimelio posėdžius, pirmininkavo jiems, turėjo balso teisę žemietijos teismuose. Paskelbus karą atlikdavo kašteliono pareigas – surinkęs pavieto bajorus nuvesdavo juos į kariuomenės susitelkimo vietą ir pristatydavo vaivadai. Seimelio maršalka buvo renkamas iki gyvos galvos, tačiau turėjo teisę atsisakyti pareigų. 1795 m. prijungus Lietuvą prie Rusijos prilygintas Rusijos bajorų vadovui ir buvo vadinamas tuo vardu.
Maršalkomis taip pat buvo vadinami Vyriausiojo tribunolo pirmininkas, žemietijos, pavieto teismo pirmininkas, kitų seimų ir konfederacijų vadovai.
Idris I Almamunas
Idris I Almamunas (Abû al-`Alâ' Idrîs al-Ma'mûn, arab.: أبو العلا المأمون إدريس بن المنصور) – nuo 1229 m. Almochadų dinastijos Maroko kalifas.
Idris I Almamunas buvo Abu Jusufo I Jakubo Almansuro sūnus.
Istorija
Iki tampant Maroko kalifu, Idris I Almamunas buvo vietininkas Ispanijoje. Pilietinis karas dėl šalies sosto po Abdalaho Aladilo nužudymo leido Ispanijos krikščionių karaliams įsikišti į Magrebo vidaus reikalus. 1229 m. Kastilijos karalius Ferdinandas III-is davė Idrisui 12 000 raitelių armiją, kad galėtų užimti Marakešą ir atkeršyti šeichams, kurie palaikė Jahiją. Tuo pačiu buvo paskelbta apie mahdi įvestos tvarkos panaikinimą ir grįžimą prie sunizmo. Atsidėkodamas Kastilijos karaliui, Idris 1230 m. Marakeše pastatė katedrą (Notre-Dame à Marrakech), kuri buvo sugriauta 1232 m. po Idriso mirties. Šie Idriso veiksmai išprovokavo Almochadų priešininkų neigiamą reakciją. 1232 m., kol Idris Almamunas kariavo prie Seutos, Marakešą vėl užėmė sugrįžęs Jahija Almutasimas. Kalifui teko grįžti atgal į sostinę, bet pakeliui mirė. Valdžia atiteko jo jauniausiajam sūnui Abdal Vahidui II-jam.
Aizputės savivaldybė
Aizputės savivaldybė – buvęs administracinis vienetas vakarų Latvijoje, Kuržemėje. Administracinis centras – Aizputė. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Liepojos rajono dalies. Buvo padalinta į 5 valsčius (Aizputės, Cyravos, Kalvenės, Kazdangos, Lažos) ir 1 miestą (Aizputę). Po 2021 m. teritorinės-administracinės reformos panaikinta, prijungta prie Pietų Kuršo savivaldybės.
Algirdas Garalis
Algirdas Garalis (g. 1944 m. vasario 24 d. Leilėnai, Tryškių valsčius) – Lietuvos edukologas, vadybos teoretikas, socialinių mokslų daktaras.
Biografija
1968–1970 m. dirbo Klaipėdos specializuotoje kilnojamojoje mechanizuotoje kolonoje. 1971 m. Klaipėdos vaikų ir jaunimo sporto mokyklos mokymo dalies vedėjas. 1971–1975 m. Kauno „Dinamo“ draugijos savigynos imtynių treneris. 1975–1988 m. Kauno politechnikos instituto, 1988–1991 m. – Lietuvos kūno kultūros instituto, 1994–2002 m. – Klaipėdos universiteto dėstytojas. 1992–1994 m. Respublikinio pedagoginio muziejaus vyr. mokslo darbuotojas. Nuo 2002 m. Šiaulių universiteto dėstytojas, nuo 2002 m. profesorius.
Mokslinė veikla
Mokslinių darbų pagrindinės kryptys: logistikos ir rinkodaros vadyba, žmogiškųjų išteklių vadyba, verslumo ugdymas.
Kunigamių kalba
Kunigami kalba, dar vadinama šiaurės okinavų kalba (Yanbaru Kutuuba (山原言葉/ヤンバルクトゥーバ)) – Riūkiū kalboms priklausanti kalba, vartojama Okinavos saloje, Kunigamo apskrityje, Nage bei gretimose salose – Ie, Cukene, Kudakoje, Sesoko salose.
Nakidžine vartojama tarmė yra pagrindas kalbos norminimui.
Tikslus šnekančiųjų skaičius nėra žinomas, tačiau dėl kalbos politikos Japonijoje, kalbą moka beveik vien išimtinai senyvo amžiaus žmonės. Dalis šiaurinėje Okinavos salos dalyje gyvenančiųjų moka šiek tiek okinaviškai.
Kunigami beveik išimtinai užrašoma katakana; yra išleistas išsamus Nakidžino kunigami tarmės žodynas, tačiau kalba išlieka labai menkai skaitmenizuota, lyginant su okinavų ar mijakų.
2009 m. į UNESCO Nykstančių kalbų atlasą su kitomis Riūkiū kalbomis įtraukta ir kunigami kalba
Fonologija
Vienas kunigami kalbos archaizmų - atsiskyrusios /h/ ir /p/ fonemos, kurios modernioje japonų kalboje yra atitinkamai išnykusios ar virtusios /h/ (pvz., /hak˭áí/ (žibintas, žiburys), o japonų k. /akárí/ ir /panaasi/ (kalba, šnekėjimas), o japonų k. /ha̠na̠ɕi/).
417 m.
417 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Kovas
Korbačikas
thumb|right|200px|Korbačiko virvelės Korbačikas  – virviškasis sūris, gaminamas Oravoje (Šiaurės Slovakija). Gaminamas iš garais kaitinto sūrio, supinto į kaseles.
Slovakiškas pavadinimas reiškia 'botagėlis, mažas rimbas', pagal sūrio gijų suvijimą į sūrio virvelę.
Korbačikas gardinamas druska, česnakais, gali būti rūkomas.
Klaipėdos radijo stotis
Klaipėdos radijo stotis – radiofoninė stotis Jakuose, veikusi 1936–1944 m. ir transliavusi radijo programas, skirtas klausytojams Klaipėdos krašte.
Istorija
Klaipėdos radijo stotį buvo nutarta įrengti šalia Klaipėdos esančiame Jakų dvare (55.70038°N, 21.2229°W). Pastatą stočiai suprojektavo architektas Klaudijus Dušauskas-Duž; latvių Valstybinis elektrotechnikos fabrikas VEF įrengė jame 10 kW galios viduriniųjų bangų siųstuvą, o šalia jo – tarp dviejų 66 m aukščio metalinių stiebų kabančią vertikalią nekryptinę anteną.
Baigus įrangos montavimo darbus, 1936 m. kovo 11 d. prasidėjo nereguliarūs stoties bandymai, o gegužės 28 d. ji pradėjo dirbti reguliariai. Buvo siunčiama Klaipėdos radiofono programa, kurios didesnę laiko dalį (apie 2/3) užėmė Kauno radiofono programos retransliacija. Stoties direktoriumi buvo paskirtas Stanislovas Blinstrubas.
Oficialus Klaipėdos radijo stoties atidarymas įvyko 1936 m. rugsėjo 14 d. kartu su Klaipėdos radiofono atidarymu. Iškilmės vyko ant radijo stoties pastato stogo. Stotį pašventino Klaipėdos katalikų parapijos klebonas kun. Daniliauskas, o atidarė susisiekimo viceministras inž. Juozas Jankevičius.
Iš pradžių buvo planuojama, kad Klaipėdos radijo stoties galia bus 50 kW ir ji dirbs 1348 kHz dažniu (222,6 m banga)  – šis dažnis Lietuvai buvo skirtas 1933 m. Liucernoje vykusioje Europos radiofoninėje konferencijoje. Tačiau 1936 m. kovą ji pradėjo bandomąsias transliacijas (buvo grojama muzika iš plokštelių) 977 kHz dažniu. Šių transliacijų metu paaiškėjo, kad Klaipėdai trukdo gretimais dažniais dirbančios Odesos ir Torunės radijo stotys, todėl nuo 1936 m. balandžio 21 d. dažnis buvo pakeistas į 565 kHz, o 1348 kHz atiteko Karaliaučiaus radijo stočiai. 1939 m. Europos radiofoninė konferencija Klaipėdai (kurią tuo metu jau buvo užėmusi Vokietija) skyrė kitą dažnį – 1384 kHz (216,8 m banga), o Lietuvai – 1285 kHz (233,5 m), tačiau prasidėjęs karas viską sumaišė, ir Klaipėdos radijo stotis pradėjo dirbti 1285 kHz dažniu.
Vokietmečiu Klaipėdos radijo stoties viršininkas buvo telegrafo inspektorius Otto Böhnke, tarpukariu buvęs aktyvus Klaipėdos trumpabangininkas (šaukinys – LY1B).
Lvovas
Lvovas arba Lvivas (,, Austrijos-Vengrijos sudėtyje vadinosi Lembergu, ) – didžiausias vakarų Ukrainos miestas, istorinė Galicijos sostinė. Miestas išsidėstęs prie Poltvos upės, srities administracinis centras. Lvovo senamiestis yra įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Kraistčerčas (Anglija)
Kraistčerčas  – miestas Jungtinėje Karalystėje, pietų Anglijoje, Dorseto grafystėje, 9 km į rytus nuo Bornmuto, prie Lamanšo sąsiaurio bei Eivono ir Sturo upių žiočių. Stotis prie Londono–Veimuto geležinkelio linijos, plentai į Bornmutą, Sautamptoną, yra prieplauka. Lėktuvų gamyba ir remonto pramonė. Vykdoma žvejyba. Pajūrio kurortas. Veikia meno galerija, muziejus, yra XII a. normaniškojo stiliaus Augustinų vienuolyno bažnyčia, XII a. normanų pilies liekanos.
Lvovas
Istorija
thumb|left|[[Litografija: Lvovas 1618 m.]]
Klaipėdos radijo stotis
Istorija
1944 m. pabaigoje prie Klaipėdos artėjant frontui vokiečiai išmontavo siųstuvą bei anteną ir išsivežė juos į Vokietiją. Po karo nebenaudojamame stoties pastate buvo įkurta Jakų pradinė mokykla. Stotis atstatyta nebuvo, ir Klaipėdoje liko be savos radiofoninės stoties iki pat 1958 m., kai pradėjo veikti retransliatorius Giruliuose, per kurį imta retransliuoti radijo ir TV programas iš Vilniaus ir Maskvos.
Lvovas
Istorija
Miestas įkurtas 1256 m. Miestas greitai plėtėsi ir jau 1272 m. tapo Haličo-Voluinės kunigaikštystės sostine.
Klaipėdos radijo stotis
Klaipėdos jūrinė radijo stotis
Be radiofoninės stoties, Klaipėdoje dar veikė jūrinė radijo stotis, skirta ryšiui su laivais palaikyti. Ji buvo įrengta Klaipėdos jūros švyturio teritorijoje ir buvo sudaryta iš dviejų stočių – siuntimo ir priėmimo. Siuntimo stotyje buvo 3 siųstuvai, kurių bendra galia – 0,6 kW, ir 3 siuntimo antenos. Ji galėjo dirbti telegrafo (CW), amplitudinės moduliacijos (AM) ir vienos šoninės juostos (SSB) režimais. Priėmimo stotyje buvo 4 radijo imtuvai ir 3 priėmimo antenos.
Lvovas
Istorija
1349 m. Lenkijos karalius Kazimieras III užėmė miestą. Po septynerių metų, 1356 m. Mageburgo teisę paskatino miestą plėstis.
Po pirmojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1772 m. miestas atiteko Austrijai. Miesto pavadinimas pakeistas į Lembergą. Valstybinėse įstaigose oficiali kalba – vokiečių, taip pat daugelis valdininkų mokėjo čekų kalbą, tačiau nepaisant to ukrainietybė buvo gerbiama ir tausojama. Lvovui buvo suteikta teisė deleguoti savo atstovus į parlamentą Vienoje. Nuo 1858-ųjų pradėta naudoti dujinį apšvietimą, o jau 1900 elektriniai šviestuvai. 1883 m. mieste pradėjo veikti telefoninė linija. 1893 metais mieste paleistas pirmasis elektrinis tramvajus.
1918 m. po pirmojo pasaulinio karo miestas tapo Vakarų Ukrainos liaudies respublikos (VULR) sostine. 1919 m. VULR susijungus su ULR trumpai tapo provinciniu miestu šalies vakaruose, tačiau jau tų pačių metų pabaigoje pralaimėjus karą su lenkais Galicija, Voluinė ir kitos Vakarų Ukrainos teritorijos atiteko Lenkijai. Lvove vis daugiau žmonių ėmė šnekėti lenkiškai.
Antrojo pasaulinio karo mūšiai daugiausiai vyko miesto pietinėje dalyje, todėl istoriniai paminklai ir pastatai nenukentėjo. Sovietams užėmus miestą daugelis lenkų pasitraukė į Vakarų Lenkiją, daugiausia į Vroclavą. Lenkų kalba bei regioninė jos tarmė beveik nebenaudojama. Lvovas ypač išsiplėtė 5 ir 6 praėjusiojo amžiaus dešimtmečiuose.
Geografija
Miestas išsidėstęs prie Poltvos upės.
Klimatas
Klimatas vidutinių platumų; kontinentinis.
Vidutinė metų temperatūra 7,2 °C, per metus iškrenta apie 740 mm kritulių. Žiemos švelnios, vasaros šiltos.
Gyventojai
thumb|right|250px|Bernardinų bažnyčios frontonas su Lenkijos (kairiajame apskritime) ir Lietuvos (dešiniajame) heraldiniais ženklais 2007-aisis mieste gyveno 735 000 gyventojų; tai didžiausias miestas Vakarų Ukrainoje bei 7-tas pagal gyventojų skaičių Ukrainoje.
Pagal tautybę 2001-aisias metais gyventojai pasiskirstė: ''
Lietuviai
Nuo 1340 m. iki 1349 m. Lvovą valdė Gedimino sūnus Liubartas. Ukrainai 1991 m. tapus nepriklausoma valstybe, Lvove įsteigtas lietuvių ir ukrainiečių labdaros fondas, vykdantis aktyvią lietuvišką kultūrinę ir švietimo veiklą. Nuo 2000 m. Lvove veikia Lietuvos garbės konsulatas. 2002 m. Lvovo mieste ir Lvovo srityje gyveno apie 400 lietuvių.
Autobusai bei troleibusai
thumb|Hetmanų Pylimo gatvė 1900 m. Šiandien vadinama Laisvės pr., ji tebelieka mėgstamiausia lvoviečių pasivaikščiojimų vieta. Troleibusų tinklas Lvove įkurtas 1952-ųjų lapkričio 27-ąją. Nuolat plečiasi. Šiandien autobusai kursuoja 11 maršrutais. Daugiausia naudojamos transporto priemonės: LAZ, JUMZ, Škoda.
Tiek autobusų tiek troleibusų parkas (transporto priemonės) nuolat atnaujinamos.
Tramvajus
thumb|Tramvajaus kelias senamiestyje. Miesto tramvajus atidarytas 1880-aisias. 2005-aisias tramvajų parką sudarė apie 220 vagonų, daugiausiai Čekoslovakijos gamybos. Bendras linijų ilgis viršijo 80 km.
Metropolitenas
Pagal miesto plėtros planą, lengvojo metropoliteno statyba numatyta 2020–2030-iesiems metams. Pasak Lvovo politikų metropolitenas išspręstų transporto spūsčių problemas.
Turizmas
thumb|left|[[Unitai|Unitų Šv. Jurgio katedra. Jos varpinėje įkeltas Lietuvos kunigaikščio Liubarto 1342 m. dovanotas varpas. ]]
Yra gotikinė Lotynų katedra (XIV-XV a.) su renesansinėmis kapelomis (XVII a.), baroko stiliaus bernardinų (XVII a.), jėzuitų (XVII a.), dominikonų (XVIII a.) bažnyčios, Šv. Juro katedra (XVIII a.).
Švietimas ir kultūra
Lvove veikia seniausias šalyje Nacionalinis Ivano Franko Universitetas, viena svarbiausių Lenkijos technikos mokyklų tarpukaryje Nacionalinis universitetas „Lvovo Politechnika“. Yra 4 teatrai (tarp jų – operos ir baleto), 12 muziejų (žymiausi – Ukrainos meno, architektūros ir buities, etnografijos ir dailės amatų, Dailės galerija).
Sportas
thumb|Lotynų katedros interjeras. Joje buvo karūnuotas Lenkijos karalius ir LDK didysis kunigaikštis [[Jonas Kazimieras Vaza]] Lvovą šalies futbolo čempionatuose atstovauja Lvovo „Karpatai“ ir Lvovo „Lvovas“. XX a. tarpukariu miesto klubai LKS Pogoń Lwów ir LKS Sparta Lwów žaidė Lenkijos pirmenybėse.
Miestai partneriai
Savivaldybė yra užmezgusi partnerystės ryšius su šiais miestais:
Kininė kaurė
Kininė kaurė (Cypraea chinensis) – kaurinių (Cypraeidae) šeimos moliuskas.
TCA
TCA gali reikšti:
Krasnasiolka
Krasnasiolka – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 1 km nuo Paparčių.
Kučurganas
Kučurganas  – upė, tekanti Ukrainos ir Moldovos teritorijomis. Upė prasideda Podolės aukštumoje, Ukrainoje. Toliau formuoja Ukrainos ir nuo Moldovos atsiskyrusios nepripažintos Padniestrės sieną. Upės žiotys – Kučurgano limanas.
Mykolas Kuleša
Mykolas Kuleša (1799 m. Vilnius – 1863 m. Balstogė) – Lietuvos tapytojas.
Han
Han gali reikšti:
Mykolas Kuleša
Biografija
Piešimo mokėsi Vilniaus gimnazijoje pas Joną Damelį. 1818–1821 m. studijavo Vilniaus universitete, įgijo meno mokslų kandidato laipsnį. Dalyvavo studentų slaptų organizacijų veikloje, 1823–1824 m. kalėjo už anticarinę veiklą. Dėstė piešimą privačiai, 1829–1839 m. Kražių kolegijoje, 1839–1844 m. Gardino mokykloje, nuo 1845 m. bajorių merginų institute Balstogėje.
Kūryba
Guašu, tempera, aliejumi nutapė nedidelio formato paveikslų, kuriuose vaizdavo Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės istorinius įvykius („Lietuvos etmonas“, „Husarai atakoje“, „Kareivių poilsis“). Nupiešė ir nutapė architektūrinių peizažų (Trakų pilis, Lydos pilis, Krėvos pilis, Kauno pilis, Gardino pilis, Lucko pilis, kitų LDK pilių griuvėsius, Barboros Radvilaitės rūmų liekanas Geranainyse, Gardino sritis, Naugardo ir Pinsko vaizdus), panoraminių ir kamerinių gamtovaizdžių. Nutapė interjerų („Kazimiero koplyčia“, Jėzaus bažnyčios Vilniuje vidus), portretų („Aktorės L. Holpertaitės portretas“ 1844 m., „Nežinomos moters portretas“), suprojektavo dekoracijų dvarų teatrams. Prisidėjo prie J. K. Vilčinskio „Vilniaus albumo“ leidybos. Paryžiuje 1850 m. išleistas jo peizažų albumas „Mykolo Kulešos aplankas“. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus.
Naukaimis I
Naukaimis I (iki 2017 m. Naukaimis) – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Skirsnemunės. Kaime įsikūrusi Panemunės girininkija. Gretimame kaime stovi Panemunės koplyčia.
Žalgiris Marijampolė
Marijampolės „Žalgiris“ – buvusi Lietuvos futbolo komanda iš Marijampolės. Pokario metais buvo suburta iš vietinių futbolo enuziastų ir priklausė respublikinei „Žalgirio“ draugijai.
Istorija
Po Antrojo pasaulinio karo 1945 m. suorganizuota komanda, pagal kvotas pateko į aukščiausią lygą.
Restruktūrizavus „Žalgirio“ draugiją komanda išformuota.
Pastaba
Miesto futbolo istoriją išsamiai aprašė buvęs „Sūduvos“ žaidėjas Jonas Rudžianskas knygoje „Marijampolės futbolo istorija 1930–2000“.
Klausučių apylinkė
Klausučių apylinkė sovietmečiu buvo:
Auksadryžis muilinis ešerys
Muilinieji ešeriai (Grammistes) – akmeninių ešerių (Serranidae) šeimos žuvų gentis.
Gentyje yra vienintelė rūšis - Auksadryžis muilinis ešerys (Grammistes sexlineatus).
Mazovijos Novy Dvuras
Mazovijos Novy Dvuras – miestas rytinėje Lenkijoje. Išlikusi Modlino tvirtovė. Išvystyta chemijos, lengvoji, maisto, medienos pramonė.
Pelekiškė
Pelekiškė – kaimas Varėnos rajono savivaldybės vakarinėje dalyje, 3 km į šiaurę nuo Merkinės, Subartonių miškuose, tarp keleto smulkių ežerėlių (Bedugnis, Ešerinis, Lauja ir kt.).
418 m.
418 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Gruodis
Danijos futbolo varžybos 1960–1961 m.
Danijos futbolo varžybos 1960–1961 m.
Jean Honoré
miniatiūra Kardinolas gimė 1920 m. ir buvo įšventintas kunigu Renne arkivyskupijoje. Popiežius Paulius VI 1972 m. jį paskyrė Évreux vyskupu, Jonas Paulius II 1981 m. paskyrė Tūro arkivyskupu. Vyskupų sinodo generalinei asamblėjai 1985 m. pasisakius už Visuotinio katekizmo sudarymą, arkivyskupas Jean Honoré buvo paskirtas į vyskupų kolektyvą naujam katekizmui parengti, kuriam vadovavo tuometinis Tikėjimo mokymo kongregacijos prefektas kardinolas Joseph Ratzinger. Arkivyskupas Jean Honoré 1997 m. pasitraukė iš Tūro ganytojo pareigų, tačiau 81 metų arkivyskupą popiežius Jonas Paulius II 2001 m. pakvietė į X Vyskupų Sinodo asamblėją ir už nuopelnus Bažnyčiai paskyrė kardinolu.
Tadas Gražiūnas
Tadas Gražiūnas (g. 1978 m. balandžio 18 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, rungtyniavęs gynėjo pozicijoje.
Per savo karjerą rungtyniavo įvairiuose Lietuvos klubuose (daugiausia Vilniaus „Žalgiryje“), taip pat Rusijoje, Baltarusijoje, Latvijoje, Estijoje, Uzbekistane.
Tadas Gražiūnas 1997–2005 m. sužaidė 11 rungtynių už Lietuvos rinktinę.
Meno kuopa
Meno kuopa – Lietuvos moksleivių literatų būrelis, 1922–1944 m. veikęs Panevėžyje.
Istorija
Įsteigė Matas Grigonis, Gabrielė Petkevičaitė-Bitė, Leonas Kuodys ir kiti. Intensyviausiai Meno kuopa veikė 1922–1934 m., kai jai vadovavo Julijonas Lindė-Dobilas. Vėliau globojo būrelį Salomėja Nėris, Petras Juodelis, Petras Rapšys ir kiti mokytojai. Nariai buvo Panevėžio gimnazijų (dab. Panevėžio Vytauto Žemkalnio gimnazija ir Panevėžio Juozo Balčikonio gimnazija) bei Panevėžio mokytojų seminarijos aukštesniųjų klasių moksleiviai. Kai kurie jų (Jonas Graičiūnas, Kazys Inčiūra, Benediktas Rutkauskas, Rapolas Šaltenis) dalyvavo būrelio veikloje ir studijuodami Lietuvos universitete (nuo 1930 m. Vytauto Didžiojo universitetas). Meno kuopa nagrinėjo savo narių kūrybą, rengė naujų knygų, aplankytų spektaklių aptarimus, literatūros vakarus.
Žvingiai
Žvingiai – miestelis Šilalės rajono savivaldybėje, į pietvakarius nuo Šilalės, kairiajame Jūros upės krante (kitame upės krante – Bikavėnai). Seniūnaitijos centras. Miestelyje yra medinė Žvingių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia (pastatyta 1939 m.), veikia Žvingių pagrindinė mokykla, biblioteka. Saugoma Žvingių liepa.
Krasnava
Krasnava – buvęs kaimas, dabar Kupiškio miesto dalis, esanti rytiniame miesto pakraštyje, prie geležinkelio. Kaimą mena Krasnavos tiltas.
Nyderlandų demografija
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie Nyderlandų demografiją.
Krasnava
Istorija
Anksčiau atskiras kaimas, 1982 m. Krasnava prijungta prie Kupiškio miesto.
Žvingiai
miniatiūra|220px|left|Pagrindinė gatvė. Pirmoji iš dešinės – [[Žvingių liepa]]
Etimologija
Žvingiai – asmenvardinis vietovardis, sudarytas iš asmenvardžio Žvingis, Žvingỹs daugiskaitos.
Nyderlandų demografija
Gyventojų skaičius: 16 715 999 (2009 m. apskaičiavimai) thumb|right|240px|Populiacijos kitimas 1961 - 2003 m. Gyventojų skaičius pateikiamas tūkstančiais. thumb|right|240px|Žemėlapis pagal gyventojų tankumą
Žvingiai
Etimologija
Liaudies etimologija turi savąją versiją. Miestelis įsikūręs Jūros upės krante, jos vingyje. Žemaitiškis žvingys ir reiškia „vingis“, nuo to žodžio neva ir kilęs vietovardis.
Goseno taisyklės
Goseno taisyklės – taisyklės, aprašančios vartotojų gėrybių pasirinkimą.
Žvingiai
Istorija
Žvingių bažnyčia minima nuo 1588 m. 1792 m. suteiktas Žvingių herbas. XIX a. Žvingiai buvo miestelis Raseinių apskrities Pajūrio valsčiuje.
Nyderlandų demografija
Metinis populiacijos prieaugis: + 0,412 % (2009 m. apsk.)
Gimstamumas: 10,4 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procentas: 82 % (2008 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas: 0,9 % (2005 m. apsk.)
Lyčių pasiskirstymas:
Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus: 4,73 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)
Vidutinė gyvenimo trukmė:
15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:
Goseno taisyklės
Goseno taisyklės yra dvi:
Šių taisyklių autorius yra vokiečių ekonomistas Hermanas Gosenas (1810–1858).
Breslaujos apskritis (1566–1795)
Breslaujos apskritis (arba Breslaujos pavietas, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas, gyvavęs dabartinės Gudijos ir Lietuvos teritorijoje, į rytus nuo Utenos. Minima nuo XVI a. pradžios. Centras iki 1794 m. ir 1801–1808 m. Breslauja ir 1794–1801 m. ir 1808–1835 m. – Vidžiai. XX a. buvo atkurta Lenkijoje kaip Breslaujos apskritis.
Istorija
thumb|left|Breslaujos pavietas [[1665 m. (Nicolas Sanson)]]
Apskritis formavosi Nalšios žemėje. Breslaujos pavietas ir apskritis minima nuo XVI a. pradžios kaip Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Gardino vaivadijos dalis. Per 1564–1566 m. reformas gavo bajoriškos savivaldos teises ir buvo priskirta Vilniaus vaivadijai.
XVIII a. pabaigoje apskrityje buvo 21 miestas ir miestelis.
1793 m. apskrities teritorija padalinta: dalis prijungta prie Rusijos imperijos – įėjo į Minsko gubernijos Dysnos apskritį, o vakarinė dalis ir performuota į trumpai egzistavusią (1793–1795 m.) Breslaujos vaivadiją. Nuo 1795 m. visa teritorija perėjo Rusijos imperijai ir priklausė Vilniaus gubernijai.
1835 m. apskrities centras perkeltas į Zarasus ir Breslaujos apskrities teritorijoje suformuota Zarasų apskritis, kuri nuo 1842 m. priklausė Kauno gubernijai.
Frazeologizmas
Frazeologizmas ( 'posakis'), idioma ( 'savo, savotiškas') – pastovus žodžių junginys, „sparnuotas posakis“. Frazeologizmai daugiausiai nagrinėjami mokantis užsienio kalbas (nes sudaro atskirą taisyklių grupę), todėl frazeologizmas arba idioma apibrėžiama taip:
Frazeologizmas – tik tam tikroje kalboje naudojamas posakis, kurio negalima išversti pažodžiui.
Toks apibrėžimas taip pat nėra labai tikslus, nes kai kurios idiomos iš vienų kalbų pereina į kitas, be to, jos charakteringos daugiau nei vienai kalbai.
Kai kurių universalių frazeologizmų pavyzdžiai:
XIX a. ir XX a. sandūroje ir kai kuriose kalbose dabar vietoj žodžio frazeologizmas buvo naudojamas prancūziškas žodis „idioma“.
419 m.
419 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Salaperaugis (mažasis)
Salaperaugis arba Mažasis Salaperaugis – ežeras Lietuvoje, Kalvarijos savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Liubavo. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,35 km, plotis – iki 0,27 km. Altitudė 179,1 m. Šiaurinis ir pietinis krantai aukšti, vakarinis ir pietvakarinis – žemi. Krantai beveik ištisai apaugę siauru medžių ruožu. Į pietvakarius už dambos, per kurią nutiestas kelias, telkšo didesnis Salaperaugio ežeras. Vakaruose išteka upeliukas link Krošlės upelio (Šešupės baseinas). Šalia įsikūręs Salaperaugio kaimas.
Pjemonto kalba
Pjemonto kalba (sav. Piemontèis) – indoeuropiečių kalbų šeimos, romanų grupės kalba, vartojama šiaurės vakarų Italijoje, Pjemonto regione, bei išeivių iš Pjemonto Lotynų Amerikoje. Šia kalba kalba ~2 mln. žmonių.
Dauguma Europos ir JAV lingvistų pjemonto kalbą laiko nepriklausoma kalba, tačiau Italijoje ji laikoma italų kalbos dialektu.
thumb|left|Pjemonto kalbos lingvistinis žemėlapis
Rytų pusrutulis
thumb|right|250px|Žemės Rytų pusrutulis, pažymėtas geltonai. thumb|right|250px|Rytų pusrutulis Rytų pusrutulis – Žemės rutulio paviršiaus dalis, esanti į rytus nuo tarptautinio atskaitos meridiano (einančio per Grinvičą (D.Britanija)) ir į vakarus nuo antimeridiano (tarptautinės datos keitimosi linijos, 180-ojo meridiano). Priešingas pusrutulis vadinamas Vakarų pusrutuliu.
Šiuo pavadinimu vadinamos Europa, Azija, Afrika ir Australazija, tuo tarpu Vakarų pusrutulis apima Amerikas. Kultūrine ir geopolitine prasme dažnai reiškia Senąjį pasaulį.
Rytų ir Vakarų pusrutulius skirianti linija yra susitarimo reikalas, skirtingai negu pusiaujas (ekvatorius). Pastarasis yra įsivaizduojama linija idealizuotame Žemės paviršiuje, vienodai nutolusi nuo geografinių ašigalių ir atskirianti Šiaurės ir Pietų pusrutulius.
Pradinis meridianas ties 0° ilgumos ir datos keitimosi linija ties 180° ilguma yra sutartinės pasirinktos linijos, skiriančios rytines ilgumas nuo vakarinių. Šis susitarimas buvo priimtas 1884 m. Tarptautinėje meridianų konferencijoje (International Meridian Conference), vykusioje Vašingtone. Konferencijoje buvo priimta standartinio laiko idėja, pasiūlyta Kanados geležinkelio inžinieriaus Senfordo Flemingo (Sanford Fleming). Naudojant šias demarkacines linijas atskiros Vakarų Europos, Afrikos ir rytų Rusijos dalys atsidūrė Vakarų pusrutulyje, kas sumažino patogumą kartografijoje bei geopolitikoje, kadangi visa Eurazija ir Afrika paprastai laikomos Rytų pusrutulio dalimis. Norint išvengti šių nepatogumų Rytų ir Vakarų pusrutulių ribomis dažnai laikomi 20-asis vakarų ir jam priešingas 160-asis rytų meridianai. Naudojant šias ribas Rytų pusrutulis apima beveik visas žemynines Europos ir Afrikos dalis, bet į jį papuola nedidelė šiaurrytinės Grenlandijos dalis (ši sala paprastai laikoma Šiaurės Amerikos dalimi), o nepapuola didesnė Rytų Rusijos ir Okeanijos dalis (pvz., Naujoji Zelandija).
Iki šios tarptautinės konferencijos standartinio laiko priėmimo skirtingos šalys naudojo savus nulinius meridianus, o laikas būdavo skaičiuojamas pagal vietinius meridianus.
Rytų pusrutulio sausumos masė žymiai didesnė, negu Vakarų pusrutulio.
Nuorodos
המיספירה
Vladas Damulevičius
Vladas Damulevičius (g. 1955 m. rugpjūčio 27 d. Irkutsko sritis, Rusija) – Lietuvos ir Šiaulių miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1979 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius statybininkas.
Vl. Damulevičiaus įmonės savininkas, 2001–2002 m. Šiaulių miesto savivaldybės mero pavaduotojas, Seimo nario Vidmanto Žiemelio padėjėjas – sekretorius. 2008–2011 m. ir nuo 2011 m. Šiaulių miesto savivaldybės administracijos direktorius.
Nuo 1993 m. Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos, 2002 m. Dešiniųjų sąjungos Šiaulių skyriaus pirmininkas, 2005 m. Tėvynės sąjungos Šiaulių miesto skyriaus narys. 2000–2003 m., 2007–2008 m. ir 2011 m. (atsistatydino) Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Irena, vaikai Aistis, Eglė.
Naukaimis II
Naukaimis II (iki 2017 m. Naukaimis) – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Pilies. Pro kaimą teka Antvardaitė.
Istorija
2023 m. gegužės 13 d. šalia kaimo nukrito LY-BCD tipo motosklandytuvas.
Žmogžudystė (1956 filmas)
Žmogžudystė  – 1956 metais režisieriaus Stenlio Kubriko sukurtas kriminalinis filmas, pasakojantis apie grupės nusikaltėlių planuojamą hipodromo apiplėšimą, per kurį jie tikisi pasipelnyti 2 mln. dolerių.
Nors filmas nebuvo labai sėkmingas finansiškai, vėliau jis imtas vertinti kaip vienas geriausių film noir žanro pavyzdžių, o režisierius Quentin Tarantino yra sakęs, kad šis filmas jį įkvėpė sukurti savo debiutinę juostą „Pasiutę šunys“.
Filmas buvo nominuotas BAFTA apdovanojimui kaip geriausias metų filmas.
Janydžiai (Anykščiai)
Janydžiai – šiaurės rytinė Anykščių miesto dalis, įsikūrusi prie kelio į Uteną. Buvusi vakarinė Janydžių kaimo dalis. Stovi Anykščių Šv. Aleksandro Neviškio cerkvė, yra rusų kapinės. Praeina geležinkelis.
Uoliniai gruperiai
Uoliniai gruperiai (Mycteroperca) - akmeninių ešerių (Serranidae) šeimos žuvų gentis.
Kanados ekonomika
Kanada turi daug naudingųjų iškasenų, medienos, yra aukšto ekonominio išsivystymo valstybė. Kanados prerijos yra vienas iš svarbiausių kviečių gavybos regionų. Iš Kanados kviečiai eksportuojami į tuos kraštus, kur jų stinga, pavyzdžiui, į tropikų šalis. Eksportuojama laikraštinis popierius, pjauta miško medžiaga, celiuliozė, popieriaus masė, nikelis, aliuminis, nafta ir jos produktai, gamtinės dujos, geležies rūda, varis, asbestas, uranas, kalio druska, lėktuvai, automobiliai ir jų dalys. Svarbiausias prekybos partneris – JAV, be to, prekiaujama su Japonija, D. Britanija, Vokietija, Prancūzija, Belgija, Danija, Australija, Rusija.
Pagal bendrą kalnakasybos produkciją Kanada užima II vietą pasaulyje. Kanadoje mineralinių žaliavų ir pusfabrikačių vidutiniškai vienam gyventojui pagaminama daugiau negu kitose šalyse. Kanada užima labai aukštą vietą pasaulyje pagal nikelio, cinko rūdų, sidabro, kalio druskos, asbesto gavybą, šiek tiek žemesnę pagal aukso, platinos, niobio, molibdeno rūdų, gamtinių dujų, sieros gamybą. Miškas daugiausiai kertamas Britų Kolumbijos, Kvebeko, Ontarijo provincijose. Kanadai tenka apie 1/8 pasaulio medienos produkcijos ir 1/3 eksporto.
2005 m. Kanadoje sumontuotas rekordinis skaičius vėjo jėgainių, kurių bendra galia siekia 239 MW, kai 2004 m. instaliuoti tik 122 MW. Taigi Kanados augimo tempas šioje srityje padidėjęs iki 54 % ir 2005 metais pasiekė 683 MW bendrą metinę galią. Tai reiškia, kad šios energijos pakanka aprūpinti daugiau kaip 240 000 namų. 2006 metais turėtų būti pastatytas dar didesnis kiekis vėjo jėgainių, kurių bendra galia turėtų siekti 500 MW. Šiuo metu Kanada yra 14-oje vietoje pagal išgaunamą elektros energijos kiekį iš vėjo jėgainių.
Kanada yra viena iš pasaulio turtingiausių nacijų, su aukštomis įplaukomis vienam gyventojui bei Ekonominio Bendradarbiavimo ir Išsivystymo organizacijos (OECD) ir G7,G8, G20 narė. Tai yra viena iš pasaulio geriausių 10 prekybos nacijų. Kanada yra sumaišyta rinka, užimanti vietą žemiau negu JAV, bet aukščiau negu dauguma Vakarų Europos nacijų pagal ekonominės laisvės Paveldo Fondo indeksą. Nuo 1990-ųjų pradžios, Kanados ekonomika augo greitai su žemu bedarbystės lygiu ir dideliu vyriausybiniu pertekliumi federaliniame lygmenyje. Šiandien Kanada savo rinka artimai primena JAV, t. y. orientuota ekonomine sistema, gamybos struktūra ir aukštu pragyvenimo lygiu.2009 m. vasario mėn., Kanados nacionalinis bedarbystės lygis buvo 7,77 %. Provincialūs nedarbo rodikliai keičiasi nuo žemo – 3,6 % Albertos provincijoje iki aukšto – 14,6 % Niūfaundlendo ir Labradoro provincijose. Pagal pasaulio didžiausių kompanijų Forbes Global 2000 sąrašą, 2008 metais Kanada sąraše turėjo 69 kompanijas, taip užimdama 5-ąją vietą šalia Prancūzijos. Taip pat 2008 metais Kanados visa vyriausybės įsiskolinimo našta yra žemiausia tarp G8 valstybių.
Šeimos politika
Šeimos politika – socialinės politikos dalis, kuri reguliuoja šeimyninius santykius, auklėja, vykdo prevencines priemones siekiant sureguliuoti šeimyninius santykius. Taip pat vadinama socialinės politikos specializacija, kuri vykdo šeimos institucijos tyrimus.
Šeimos politikos principai
Šeimos politika susideda iš šių lygmenų:
Praktiškai visi teisiniai klausimai spendžiami derinant su šeimyniniais santykiais.
Kiti aspektai
Politinėje – socialinėje praktikoje naudojami visokie šeimos problemų sprendimo būdai. Konservatorišku supratimu, šeimos politika visų pirma remiasi formaliai įteisinta santuoka ir vaikais, gimusiais santuokoje. Esant bet kokiems tėvų santykiams, gimę vaikai turi turėti tokias pačias teises.
Šeimos politiką galima analizuoti ir tokiu aspektu, kokiu lygiu jinai palaiko lygias sutuoktinių turto valdymo teises, kokias teises turi moteris ir vyras.
Parudnia
Parudnia – kaimas Varėnos rajono savivaldybės vakarinėje dalyje, 4 km į šiaurę nuo Merkinės, prie Straujos ir Gelovinės santakos, šalia kelio ir jo atšakos į Subartonis. Šalimais – Masališkių dvarvietė.
Tychos
Tychos  – miestas-apskritis pietų Lenkijoje, Aukštutinės Silezijos aglomeracijoje. Nutolęs 20 km nuo Katovicų. Nuo 1999 m. priklauso Silezijos vaivadijai.
Išvystyta automobilių, popieriaus, chemijos, maisto pramonė. Angliakasybos centras.
Galerija
thumb|center|700px|Tychų panorama
NK Zvijezda Gradačac
Gradačaco „Zvijezda“ – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Gradačaco.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1922 m.
2022–2023 m. rungtyniavo Pirmoje lygoje užėmė penktą vietą.
Aksimas
Aksimas – miestas Ganos pakrantėje, už 63 km į vakarus nuo Takoradžio, piečiau greitkelio vedančio į Dramblio Kaulo Krantą, Ganos Vakarų regione. 12 000 gyventojų.
Istorija
Įkurtas olandų XVI a., nuo 1872 m. atiteko anglams. Į pietryčius nuo miesto yra Friedrichsburgo forto liekanos. 1682 m. čia savo koloniją įkurti bandė Brandenburgas, pastatydamas Grosfridrichsburgo fortą, tačiau olandų buvo išvyti.
Mieste esantis Šv. Antano fortas yra UNESCO pasaulio kultūros paveldo sąraše.
Krasnogurka
Krasnogurka – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 11 km nuo Dubingių.
Ramygalos seniūnija
Ramygalos seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Panevėžio rajono savivaldybės pietuose.
Blogio problema
Blogio problema – akivaizdus blogio nesuderinamumas su Dievo visažinyste, visagalybe ir nesibaigiančiu gerumu.
Ramygalos seniūnija
Geografija
Plotas – 23 723 ha, iš jų 58 proc. užima žemės ūkio naudmenos, 11 proc. – miškai, 31 proc. – vandenys ir kitos paskirties plotai. Veikia vienintelis rajone knygynas, gimnazija, pagrindinė, muzikos mokykla, 2 bibliotekos, kultūros centras, bendruomenės namai, pašto įstaiga, sporto aikštynas, palaikomojo gydymo ir slaugos ligoninė, ambulatorija, medicinos punktas, socialinių paslaugų centras, senelių namai, 2 vaistinės, veterinarijos įstaiga.
Istorija
2008 m. rugpjūčio 28 d. savivaldybės tarybos [http://www.panrs.lt/t20080828/2008t159.doc nutarimu Nr. T-159] Ramygalos seniūnijai iš Velžio seniūnijos perduotas Papojo kaimas.
Hod el Garbio vilaja
Hod el Garbio vilaja  – vilaja pietų Mauritanijoje. Regiono centras yra Ajun el Atrusas. Šiaurėje ribojasi su Tagantu, rytuose – su Hod eš Šargiu, pietuose – su Maliu, vakaruose – Asaba.
Ramygalos seniūnija
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 7 seniūnaitijos:
Ūkis
Seniūnijoje plėtojamas žemės ir miškų ūkis, yra gyventojų aptarnavimo, siuvimo, mėsos perdirbimo, metalo apdirbimo, fermų techninio aptarnavimo, veterinarijos, skardinimo įmonių.
Blogio problema
Blogio problema paprastai formuluojama dvejopai: kaip loginė blogio problema ir kaip evidencinė blogio problema. Pirmuoju atveju bandoma pagrįsti, jog logiškai neįmanoma, kad vienu metu egzistuotų Dievas ir blogis. Antruoju atveju bandoma parodyti, kad, turint omenyje pasaulyje egzistuojantį blogį, menkai tikėtinas visagalio, visažinio ir visiškai gero Dievo egzistavimas.
Hod el Garbio vilaja
Geografija
thumb|left|240px|Kraštovaizdis netoli Ajun el Atruso thumb|left|240px|Departamentų žemėlapis
Ramygalos seniūnija
Ūkis
Stambesnės įmonės: AB „Ramygalos montuotojas“, UAB „Ramygalos malūnas“, Aukštadvario žemės ūkio bendrovė, UAB „Ąžuolytė", ir kt.
Lukštų piliakalnis
Lukštų piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 23842) Rokiškio rajono savivaldybės teritorijoje, Lukštų pietinėje dalyje, Juodupės seniūnija. Pasiekiamas keliu Lukštai – Obeliai pavažiavus 700 m nuo Lukštų ir už kelio susikirtimo su naftotiekiu pasukus į dešinę vakarų link sodybos, yra už jos tvarto.
Blogio problema
Blogio problemą dažnai gvildendavo didieji filosofai. Vienas iš antikos filosofų, kurie kėlė blogio ir gėrio egzistavimo suderinimo klausimą, buvo Epikūras. D. Hjumas Epikūro klausimus apibendrino taip: „Gal Jis nori sustabdyti blogį, bet negali? Tuomet Jis yra bejėgis. O gal Jis gali, bet nenori? Tuomet Jis piktavalis. O gal Jis ir nori, ir gali? Iš kur tuomet blogis?“ Neoplatonizme blogis suprantamas ne kaip autentiška esatis, o kaip gėrio trūkumas.
Hod el Garbio vilaja
Geografija
Šiaurinę krašto dalį užima dykumos ir sudūlėję kalnų masyvai (El Haudas). Pietuose vyrauja sausringos savanos, o pietine riba teka Kolinbinės upė.
Lukštų piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, esančiame gilaus slėnio rytiniame krašte. Aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 45x30 m dydžio. Jos šiaurės rytų krašte supiltas 0,4 m aukščio, 4 m pločio pylimas, už kurio iškastas 5 m pločio, 0,7 m gylio griovys. Už griovio supiltas antras 35 m ilgio, 1,2 m aukščio, 6 m pločio puslankio formos pylimas 1,7 m aukščio išoriniu šlaitu. Pietvakarių – pietų šlaite, 5 m žemiau aikštelės yra nuolaidi 2 m pločio terasa, pietrytiniame šlaite ­ 15x8 m dydžio terasa. Šlaitai statūs, 16 m aukščio, viršutinėje dalyje pastatinti.
Hod el Garbio vilaja
Administracinis suskirstymas
Hod el Garbio vilaja yra padalinta į 4 departamentus:
Lukštų piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 13000 m².
Tyrimai
1972 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Rokiškio kraštotyros muziejus.
420 m.
420 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Nedatuoti
Gimtadieniai
Nedatuota
Dubingių seniūnija
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 3 seniūnaitijos:
Portugalijos demografija
thumb|Populiacijos kitimas 1961 - 2003 m. Gyventojų skaičius pateikiamas tūkstančiais. thumb|Portugalijos žemėlapis pagal gyventojų tankumą Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie Portugalijos demografiją.
Gyventojų skaičius: 10 707 294 (2009 m. apskaičiavimai)
Struktūra pagal amžių: Gyventojų amžiaus mediana:
Metinis populiacijos prieaugis: + 0,275 % (2009 m. apsk.)
Gimstamumas: 10,29 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)
Mirtingumas: 10,68 mirčių/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)
Migracijos indeksas (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): + 3,14 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procentas: 59 % (2008 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas: + 1,4 % (2005 m. apsk.)
Lyčių pasiskirstymas:
Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus: 4,78 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)
15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:
Sakai (Kleščelės valsčius)
Sakai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kleščelių valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurę nuo Kleščelės, apie 22 km į pietvakarius nuo Hainuvkos ir apie 57 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1567 metais. 1727 m. pastatyta pirmoji kaimo cerkvė. XVIII a. pastatyta Sakų Šv. Dimitrijaus cerkvė. 1846 m. kaime gyveno 51 vyras ir 43 moterys. 1992 m. kaime įkurta Sakų Šv. Dimitrijaus parapija. 2002 m. kaime įkurtas Sakų Šv. Dimitrijaus Solunskio vienuolynas, šalia kurio pastatyta Sakų Šv. Nektariušo koplyčia.
Ščebros-Olšankos valsčius
Ščebros-Olšankos valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lenkijoje, Balstogės vaivadijoje, Augustavo apskrityje. 4259 gyventojai (1946 m.). Valsčiaus pavadinimas kilo nuo Ščebros ir Olšankos kaimų, bet valsčiaus centras buvo Naujinės kaimas.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Nuo 1815 iki 1916 m. valsčiaus teritorija priklausė Augustavo apskričiai, Suvalkų gubernijai, Lenkijos Kongreso karalystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai, tačiau faktiškai liko Lenkijoje. Tarpukario laikotarpiu valsčius priklausė Augustavo apskričiai, Balstogės vaivadijai.