cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Palpigradai
Geografinis paplitimas
Gyvena drėgname dirvožemyje ir po jame esančiais akmenimis, kai kurios rūšys randamos olose, paplūdimio smėlyje. Nepaisant to, kad jie mėgsta drėgmę, tiesioginiai vandens lašai jiems pavojingi, nes nuo jų kūno danga lengvai permirksta. Į paviršių gali iškilti tik esant padidėjusiai dirvožemio drėgmei, vėliau vėl įsikasa gilyn. Nors ir yra akli, jie jautriai reaguoja į šviesą ir slepiasi tamsiose vietose.
Į Lietuvą palpigradai gali patekti kartu su egzotiškais augalais, todėl jie gali būti randami botanikos soduose ar dirvožemyje, kur auginami jų gyvenamųjų vietų augalai. Vietinių rūšių nėra, nes čia jiems netinkamas klimatas.
Klasifikacija
Taip pat aprašytos dvi fosilinės rūšys. Viena greičiausiai gyvenusi Plioceno epochoje, buvo aprašyta iš Arizonoje rasto akmens. Nėra tiksliai žinoma, kokiai šeimai ji priklausė. Antroji rūšis (Electrokoenenia yaksha), priklausanti Eukoeneniidae šeimai, rasta Burmos gintare šiauriniame Mianmare, gyvenusi Kreidos periode.
Tauragės seniūnija
Tauragės seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Tauragės rajono savivaldybės viduryje, į vakarus, pietus ir šiaurės rytus Tauragės miesto.
Geografija
Seniūnija užima 12,76 tūkst. ha, vandens telkiniai – 157 ha, miškai – 536 ha, nacionalinio parko teritorija užima – 24,9 ha, regioninio parko – 4,5 ha.
Daugiau nei pusę seniūnijos užima miškai (Tauragės, Margų miškai, dalis Tyrelio miško). Seniūniją kerta Tilžės-Radviliškio geležinkelis, „Via Hanziatika“ (A12, E77). Seniūnijos teritorijoje yra daug ir gana didelių karjerų (molio, žvyro, durpių, smėlio), juos išeksploatavus (ypač molio karjerus) suformuoti didžiuliai tvenkiniai; taip pat yra garsus Dauglaukio kapinynas. Šiaurės rytinėje seniūnijos dalyje įsikūrę didelius plotus užimantys miesto kolektyviniai sodai. Seniūnijos teritoriją išvagojo daug upių ir upelių: Jūra, Šešuvis, Ežeruona, Alanga, Meižis, Katinupis, Beržė, Perkūnupis.
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 7 seniūnaitijos:
Boryslavas
Boryslavas  – srities pavaldumo miestas pietvakarių Ukrainoje, Lvovo srities pietuose, Karpatų priekalnėse, prie Tysmenycios upės. Keliai į Sambirą, Drohobyčą, Truskavecą, yra geležinkelio stotis. Svarbus naftos ir dujų gavybos centras; miestas įsikūręs naftos-dujų-ozokerito baseine. Taip pat chemijos (lakų), litavimo-mechanikos, remonto, tekstilės, avalynės, maisto pramonė. Netoliese yra Schidnycios balenologinis kurortas.
El Monumentalio stadionas
Estadio Monumental Antonio Vespucio Liberti, dar vadinamas El Monumental – stadionas, esantis Argentinos sostinėje Buenos Airėse, Belgrano kvartale. Jame namų rungtynes žaidžia River Plate futbolo klubas, dažniausiai ir Argentinos nacionalinė futbolo rinktinė. Pavadintas buvusio River Plate klubo prezidento Antonio Vespucio Liberti garbei. Talpa 66 266 vietų.
Boryslavas
Istorija
Vietovė gyvenama nuo seno. Apylinkėse rasta I tūkstm. pr. m. e. Halštato kultūros šventvietės, su 270 petroglifų, liekanos. IX–XIII a. čia buvo senovės slavų tvirtovė Tustanė. Boryslavas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1387 m. XV–XVIII a. tai buvo svarbus druskos garinimo centras. Nuo XIX a. vid. pradėta naftos ir dujų gavyba.
thumb|left|250px|Naftos gręžinys
El Monumentalio stadionas
Stadionas statytas 1936–1938 m. Inauguruotas 1938 m. gegužės 25 d. varžybomis tarp River Plate ir Urugvajaus Peñarol klubų. Stadionas keletą kartų reanovuotas, ypač prieš 1978 m. pasaulio čempionatą. Yra įrengta visa reikalinga papildoma infrastruktūra, gyvenamieji kambariai, teniso kortai, kino teatras, muziejus.
Estadio Monumental Antonio Vespucio Liberti vyko keletas 1978 m. pasaulio futbolo čempionato varžybų, jų tarpe ir čempionato finalas tarp Argentinos ir Nyderlandų rinktinių. Čia vyko ir 1987 m. Copa America finalas. Šiame stadione dažniausiai namų varžybas žaidia ir Argentinos nacionalinė regbio rinktinė. El Monumentalyje taip pat dažnai vyksta grandioziniai muzikos žvaigždių koncertai. Čia koncertavo tokie atlikėjai ir grupės kaip The Ramones, The Rolling Stones, Madonna, David Bowie, Paul McCartney, Roger Waters, U2, Guns N' Roses, Michael Jackson, Rod Stewart, Red Hot Chili Peppers, Aerosmith, Metallica, AC/DC, Black Sabbath.
Kirgizų kaganatas
Kirgizų kaganatas – klajoklių gentinė konfederacija, egzistavusi IX–X a. Eurazijos stepėje, kurioje pagrindinį politinį vaidmenį vaidino Jenisejaus kirgizų gentys. Nors kirgizai gyveno Pietų Sibire (dab. Chakasijoje), jų valstybės politinis ir kultūrinis centras koncentravosi Orchono slėnyje (centrinė Mongolija). Didžiausio išsiplėtimo laiku taip pat trumpai kontroliavo Rytų Turkestaną, dalį Mandžiūrijos.
Ali Daei
Ali Dėjus (pers. علی دایی; g. 1969 m. kovo 21 d.) – Irano futbolininkas, žaidęs puolėjo pozicijoje, buvęs Irano rinktinės kapitonas, rezultatyviausias pasaulio tarptautinių rungtynių žaidėjas.
Kirgizų kaganatas
Nepriklausomai nuo pavadinimo, Kirgizų kaganatas nevaldė dabartinės Kirgizijos teritorijos, o kaganato valdančioji etninė grupė nebuvo tiesioginiai dabartinių kirgizų protėviai. Jie kalbėjo senąja kirgizų kalba, iš kurios kildinamos chakasų, šorų, altajiečių ir kitos kalbos.
Istorija
Tiurkiškai kalbantys Jenisejaus kirgizai, laikomi dinglingų palikuonimis, gyveno pietų Sibire (dab. Chakasijoje), ir ilgą laiką buvo priklausomi nuo galingesnių tiurkų valstybių: žoužanų, goktiurkų. Šių kaganatų sudėtyje jie sudarė atskirą vienetą ir buvo valdomi vadų, tituluojamų elteberais. VIII a. I pusėje jų valdovas Bars-kaganas pasiskelbė nepriklausomu nuo Tiurkų kaganato. Vėliau kirgizus siekė pajungti Uigūrų kaganatas, ir laikinai jam tai pavyko 758 m.
840 m. kirgizų kaganas Ažė (valdė 818–847 m.), pasinaudodamas vidaus neramumais Uigūrų kaganate, užpuolė jį ir nusiaubė. Užėmę ir sudeginę uigūrų sostinę Ordubaliką, kirgizai paveldėjo uigūrų valdytą stepių imperiją. Jos branduolys buvo Mongolų stepė, bet kirgizai taip pat sporadiškai valdė ir vakarų Mandžiūriją, Rytų Turkestaną. Manoma, kad dalis kirgizų ekspansijos metu galėjo numigruoti iki Uralo kalnyno, kur įsiliejo į baškirų etnosą.
Ali Daei
Laimėjimai
Asmeniniai:
Kirgizų kaganatas
Istorija
Kirgizų kaganai išlaikė hegemoniją stepėje 80 metų. Kaganate be jų gyveno daugybė kitų genčių, kalbėjusių daugiausia mongolų kalbomis: kidaniai, totoriai, kereitai, naimanai, merkitai, kurikanai ir kt. Jie susirašinėjo su Tangų Kinija. Kaganatas turėjo stiprią armiją, kurios nariai buvo dalinama į tiumenus, po 10 tūkst. karių. Armijai vadovavo sangunai.
924 m. kaganatas buvo sunaikintas, ir kirgizus Mongolijos stepėje pakeitė nauja tauta – kidaniai, čia sukūrę Liao imperiją. Dalis Jenisiejaus kirgizų, likę gyventi savo tėvynėje, davė pradžią dabartinėms altajiečių, chakasų tautybėms.
Kaponiškės
Kaponiškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km nuo Lavoriškių.
Trentas
Trentas reiškia:
Pasaulis (salynas)
Pasaulio salynas – Dubajaus miesto (JAE) pašonėje esantis dirbtinių salų archipelagas, pavadintas skambiu pavadinimu „The World“.
Dirbtiniai salynai − Dubajaus turizmo plėtojimo programos dalis, skirta naftos išteklių išsekimo ekonominei atsvarai sukurti. Ateities Dubajaus tikslas − tapti vienu didžiausių pasaulyje turizmo plotu, darančiu žymią įtaką šalies ekonomikai.
Projektas
Projektas įkvėptas visai šalia jau egzistuojančių Palmės salų pavyzdžio. Pasaulio salynas yra sudarytas iš 300 nedidelių salyčių – pasaulio šalių, savo ruožtu suskirstytų į privačių namų, vilų, viešbučių kategorijas. Salų plotas svyruoja nuo 23 000 iki 83 000 m² su 50 - 100 m jūros ruožais tarpuose. Bendras plotas 931 hektaras, šis projektas praplečia Dubajaus kranto liniją 232 kilometrais. Saloms buvo sunaudota 320 milijonų kubinių metrų smėlio. Šių salų kainos - nuo 6.85mln ir vidutiniškai siekia 25mln USD. Bendra projekto kaina viršija 1.8mlrd USD. Projektas buvo baigtas 2008 metų pradžioje. Kruopščiai atrinkti investuotojai, įsigiję salas, patys sprendžia, kokia bus salos paskirtis ir kas bus joje pastatyta. Salos prieinamos jūriniu arba oro transportu, sudaryti specialūs vandens keliai, pastatytos specialios prieplaukos.
Skernas (upė)
Skernas  – upė Danijoje, vidurio Jutlandijoje, vandeningiausia šalyje. Prasideda netoli Tyregodo, Tineto šlapynėje. Teka į vakarus. Įteka į Šiaurės jūros Ringkiobingo fjordą, sudaro pelkėtą deltą. Ji saugoma nacionaliniame parke.
Intakai: Brandė, Holtumas, Rindas, Karstoftas, Vorgodas, Omė. Yra lašišų nerštavietės. Prie Skerno įsikūrę Brandės, Skerno miestai.
Juozas Malikonis
Juozas Malikonis (Malikovas, g. 1941 m. spalio 18 d. Vilniuje) – Lietuvos dainininkas (bosas).
Biografija
1959 m. baigė Žagarės vidurinę mokyklą. 1961 m. dainavo dainų ir šokių ansamblyje „Lietuva“. 1969 m. baigė Lietuvos konservatorijos Z. Paulausko dainavimo klasę. Nuo 1969 m. Kauno muzikinio teatro solistas. Surengė solo koncertų. Gastroliavo Europos šalyse, JAV.
Butrimiškiai
Butrimiškiai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Alytaus centro. Prateka Rudės upelis, kaime telkšo Butrimiškių tvenkinys, tolėliau – ežeras Kavalys. Butrimiškių paštas yra gretimame Genių kaime. Pro kaimą eina kelias, taip pat keliai į Kaniūkus, Miklusėnus. Gretimame Sabališkių miške įsteigtas Sabališkės pedologinis draustinis.
Istorija
TSRS metais Butrimiškiai buvo Luksnėnų sodininkystės tarybinio ūkio pagalbinė gyvenvietė. Veikė ryšių skyrius, biblioteka, girininkija.
Brėkštanti aušra
Brėkštanti aušra  – ketvirtoji Stephenie Meyer sukurtos „Saulėlydžio“ sagos dalis. Tai paskutinis romanas, parašytas iš Izabelos „Belos“ Svan bei Džeikobo Bleko  perspektyvos. Knyga suskirstyta į tris dalis arba skyrius, pirmasis ir trečiasis skyriai parašyti iš Belos Svan perspektyvos, o antrasis – iš Džeikobo Bleko.
„Brėkštanti aušra“ buvo išleista 2008 m. rugpjūčio 2 d. Pradinis tiražas buvo 3,7 milijono egzempliorių, 1,3 milijono buvo parduoti per pirmąsias 24 valandas nuo jos išleidimo. Knyga sumušė „Hachette Book Group USA“ pirmos dienos pardavimo rekordus.
Paskelbimo istorija
„Brėkštanti aušra“ tai įvadas į Izabelos Svan, kaip vampyrės, gyvenimą. Istorijos pradžioje Bela yra fiziškai silpna mergina, bet pabaigoje ji tampa stipri galių turinti vampyrė. Iš pradžių autorė parašė knygą pavadinimu „Amžinoji aušra“, kuri buvo tiesioginis „Saulėlydžio“ tęsinys. Nors pagrindinis siužetas nepakito, knygoje „Amžinoji aušra“ vilkolakis Džeikobas Blekas buvo „paviršutinis personažas“, o vampyrai Viktorija ir Lorenas išliko gyvi. Stephenie Meyer nusprendė į knygą įtraukti nėštumą, tačiau neįprastą. Autorė, ilgai skaitinėjusi įvairius pasaulio mitus, pakoregavo nėštumą pagal demono Inkubo legendą. Edvardo Kaleno ir Belos Svan dukters Renesmės  unikalų vardą autorė komentuoja taip : „Aš tiesiog negalėjau jos imti ir pavadinti Jennifer ar Ashley''. Kaip jūs pavadintumėte patį neįprasčiausią vaiką visame pasaulyje? Aš ieškojau neįprastų vardų daugelyje internetinių puslapių, tada supratau, kad tai turi būti ne paprasto žmogaus vardas, todėl sukūriau jį pati.“''
Santrauka
Brėkštanti aušra yra padalinta į tris dalis. Pirmoji dalis yra apie Belos ir Edvardo vedybas ir medaus mėnesį, kurio metu jie leidžia laiką privačioje Edvardo motinos Esmės Kalen saloje šalia Brazilijos krantų. Po keleto dienų Bela supranta, kad yra nėščia ir kad jos nėštumas vystosi pernelyg sparčiai. Edvardo tėvas gydytojas Karlailas Kalenas liepia abiem grįžti namo ir atlikti tyrimus. Edvardas, susirūpinęs Belos gerove ir įsitikinęs, kad vaisius yra monstras, kuris ir toliau vystosi per greitai taip kenkdamas Belai, ragina Belą darytis abortą. Tačiau Bela nori išsaugoti vaikelį, kadangi pamilsta ir prisiriša prie jo, todėl ji prašo Edvardo įseserės Rozali Heil ją saugoti, žinodama, kad Rozali visada norėjo vaikų. Rozali tampa Belos sargybiniu, neleisdama niekam prisiliesti prie Belos ir jos vaikelio.
Antra dalis parašyta iš vilkolakio Džeikobo Bleko perspektyvos ir tęsiasi visą Belos nėštumo ir gimdymo laiką. Kvileutų genties vilkolakiai yra pasiruošę sunaikinti Belą kartu su jos įsčiose augančia Renesme, kadangi jie mano, kad vaikas bus pavojingas. Džeikobas ryžtingai protestuoja prieš šį sprendimą ir nusprendžia trauktis iš gaujos net nenutuokdamas kad jis pats tampa vadu ir sudaro savo gaują tam, kad galėtų ginti Belą, nors visa savo esybe nekenčia to monstro, kuris žudo Belą iš vidaus. Belos nėštumas vystydamasis per greitai sukelia jos kūnui nepakeliamus skausmus, vaikelis augdamas jos įsčiose pradeda laužyti jai kaulus. Edvardas padeda Belai pagimdyti, tačiau po gimdymo Bela vos išlieka gyva, bet Edvardas spėja perkeisti leisgyvę Belą į vampyrę, suleisdamas savo nuodus į venas ir širdį, iki paskutinio jos širdies dūžio. Džeikobas, kuris matydamas kaip jo geriausia draugė kenčia ir kankinasi, dėl jos įsčiose esančio vaiko, buvo pradėjęs nekęsti vaikelio, tačiau Belai pagimdžius Renesmę, Džeikobas ją ima saugoti ir globoti – Renesmė yra jo įspaudas. Visi netrukus supranta, kad Renesmė turi ypatingą sugebėjimą – ji gali perduoti pranešimus mintimis, liesdama kitus. Bela tapusi vampyre taip pat turi retą dovaną: ji gali apsaugoti save ir visus aplink naudodama nematomą skydą.
Trečiasis „Brėkštančios Aušros“ skyrius pasakojamas iš Belos perspektyvos. Po pasikeitimo į vampyrę Bela mėgaujasi savo nauju gyvenimu ir galimybėmis. Tačiau paaiškėja, kad Volturiai ketina sunaikinti Renesmę, nes ji neva kelią grėsmę, būdama pusiau vampyrė, pusiau žmogus. Bela su Kalenų šeima sugeba įrodyti, kad Renesmė nekelia pavojaus kitiems vampyrams, ir Volturiai pasitraukia. Bela, Edvardas ir Renesmė grįžta į savo namus. Bela išmoksta „išstumti“ savo skydą, kad Edvardas galėtu girdėti jos mintis. Taip jie ima mėgautis savo amžina, idealia ateitimi.
Filmas
Kino studija „Summit Entertainment“, kuri sukūrė filmą „Saulėlydis“, 2008 m. lapkritį paskelbė gavusi teises į likusias Stephenie Meyer knygų ekranizacijas, įskaitant „Brėkštanti aušra“. Filmuoti buvo pradėta 2010 m. balandžio mėn. Pirmoji filmo dalis buvo išleista 2011 m. lapkričio 18 d., antroji pasirodė 2012 m. lapkričio 16 d.
Sauserių senosios kapinės
Sauserių (Grabšyčių) senosios kapinės, vadinamos Maro kapeliais (valstybės saugoma regioninio reikšmingumo lygmens kultūros vertybė: unikalus kodas -, senas registro kodas - L563) – neveikiančios kapinės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Sauseriuose (Kūlupėnų seniūnija), 0,6 km į šiaurės rytus nuo Minijos ir Salanto santakos, Salanto kairiajame krante.
Vieta
Įrengtos slėnio terasoje. Netaisyklingo ovalo plano, pailgos šiaurės - pietų kryptimi, 42 m ilgio ir 38 m pločio. Laidojimo žymių nesimato. Paviršius nelygus, įdubęs, žemėja į rytų pusę. Kapines juosia 0,4-1 m aukščio žemių ir akmenų pylimas, kurioje išorinėje pusėje yra 40 cm pločio griovys. Rytų pusėje aptvare paliktas tarpas per 1 m pločio tarpas – buvusių vartų vieta. Palei pylimą ir kapinėse auga medžiai. Prie įėjimo medyje įkelta koplytėlė. Į pietus nuo kapinių stovi gelžbetoninis archeologijos paminklo anotacinio ženklo stovas. Aplinkui yra Sauserių kapinynas.
Koplytėlė
Medinė, stačiakampė, plokščia, vienos kamarėlės, dvišlaičiu stogeliu. Iš priekio įstiklinta, langelį šonuose rėmina profiliuotos puskolonės. Viduje yra Rūpintojėlio skulptūra.
Istorija
left|thumb|300px|Kapinių koplytėlė prie medžio Kapinės įrengtos XVI a. bendro naudojimo ganyklose. Jose buvo laidojami Grabšyčių kaimo ir Grabšyčių palivarko valstiečiai. Pradėjus mirusiuosius laidoti Kartenos parapijos kapinėse, XIX-XX a. pradžioje čia buvo pakasami savižudžiai, skenduoliai, nekrikštyti mirę kūdikiai. Po Lietuvos žemės reformos kapinės atsidūrė Grabšyčių palivarko valdose įkurto Sauserių kaimo teritorijoje.
Jose nuo seno stovėjo keli aukšti ąžuoliniai kryžiai, o medyje prie įėjimo XX a. pirmoje pusėje tebekapojo koplytėlė. Paskutinysis kryžius buvo pastatytas 1814 m. Vėliau kryžiai ir koplytėlė sunyko. 1990 m. vietos gyventojai padarė naują koplytėlę su Rūpintojėlio skulptūra.
1935 m. kapines kaip kultūros paveldo objektą išaiškino Stropelių pradžios mokyklos vedėjas Stasys Vilkys. 1972 m. jos paskelbtos respublikinės reikšmės archeologijos paminklu (numeris AR513). 1997 m. įrašytos į Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (registro kodas L563), 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.
Tyrimai
1969 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1971 m. – Juozas Mickevičius, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinio centro archeologai (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas), o 1995 m. – istorikės Loreta Kazlavickienė ir Jadvyga Verksnienė, 2009 m. – Julius Kanarskas.
AT321
AT321 – Austrijos Zalcburgo žemės Tamsvego (Lungau) apskrities teritorijos (NUTS:AT) administracinių vienetų suskirstymas pagal LAU, smulkių vietinių administracinių vienetų suskirstymo į teritorinius statistinius vienetus sistemą.
Robert Rauschenberg
Robertas Raušenbergas (, tikr. Miltonas Raušenbergas, 1925 – 2008 m.) – XX a. JAV tapytojas, grafikas, dizaineris, skulptorius. Vienas popmeno srovės įkvėpėjų.
Biografija
1952 m. pabaigoje R. Raušenbergas su draugu, menininku Sai Tvombliu, kurį sutiko Dailės studentų lygoje, keliavo po Europą, po to − vienas po Šiaurės Afriką iki 1953 m. pavasario. Kelionėje kūrė mažų koliažų ir asambliažų serijas, dėžučių meninius objektus, kuriuos eksponavo Romoje ir Florencijoje. Grįžęs į Niujorką R. Raušenbergas baigė seriją juodos spalvos paveikslų, kuriuos nutapė ant laikraščių, ir pradėjo kurti skulptūras iš medžio, akmenų ir kitų medžiagų, kurias rasdavo gatvėje. Šiuo metu sukurti keli koncepciniai paveikslai, kuriais R. Raušenbergas pradėjo garsėti: „Ištrintas De Koningo piešinys“ (pratrintas V. de Koningo piešinys) ir „Automobilio padangos antspaudas“ (padangos rašto antspaudas ant 20 popieriaus lapų). 1953 m. R. Raušenbergas pradėjo „raudonųjų paveikslų“ seriją. Šiuose kūriniuose į tapybos erdvę buvo įkomponuotos laikraščių, audinių skiautės, įvairūs objektai. 1953 m. pabaigoje R. Raušenbergas sutiko Džasperą Džonsą ir abu menininkai tapo meno judėjimo, nukreipto prieš abstrakčiojo ekspresionizmo dailės rimtumą, reikšmingiausiomis asmenybėmis. Jų studijos buvo netoli viena nuo kitos ir menininkai keitėsi idėjomis iki 1961 m. Savo specifinius kūrinius, sudarytus iš įvairių objektų, medžiagų ir dažų ant plokščio paviršiaus, R. Raušenbergas pavadino terminu Combines. thumb|right|220px| R. Raušenbergo skulptūra „Važinėjimas dviračiais“, [[Berlynas]] Tarp 1954 ir 1964 m. R. Raušenbergas dirbdavo kartu su Dž. Keidžu ir M. Kaningemu. Pastarojo šokių projektams kurdavo kostiumus, scenos dekoracijas, apšvietimo sprendimus. 1963 m. įvyko pirmoji R. Raušenbergo retrospektyvinė paroda Žydų muziejuje Niujorke ir 1964 m. menininkas buvo apdovanotas Didžiuoju prizu už tapybą Venecijos bienalėje. Dirbo įvairiuose bendruose projektuose grafikoje, choreografijoje, pasirodymuose, kūrė scenos dekoracijas, meno ir technologijų kūrinius. 1970 m. menininkas, protestuodamas prieš JAV karą Vietname, pasitraukė iš Venecijos bienalės. Šiais metais įkūrė studiją ir apsigyveno Keptivos saloje Floridoje, Ly apygardoje. Kūrė atspaudus ant šilko tekstilės audinių. 1976 ir 1978 m. po JAV keliavo kilnojamoji R. Raušenbergo retrospektyvinė paroda. 1977 m. R. Raušenbergas, Džonas Keidžas ir Mersas Kaningemas kartu vėl bendradarbiavo po 13 metų pertraukos ties M. Kaningemo šokio spektakliu.
Antanas Glemža
Antanas Glemža:
Pasaulio pilietis
thumb|250px|Pasaulio pilietybę simbolizuojanti vėliava Pasaulio pilietis, kosmopolitas – terminas, apimantis asmenis, kurie atmeta tradicinį geopolitinį skirstymą, paremtą valstybėmis, tautomis ir remia pasaulinę valdžią bei demokratiją. Pasaulio pilietis nepriima patriotinio identiteto, o pareiškia save kaip individualią asmenybę ir pažymi savo nepriklausomybę.
Ne politine prasme pasaulio piliečiu taip pat laikomas žmogus, kuris gyvena skirtingose kultūrinėse terpėse, nuolat keliauja, turi plačią tarptautinę kultūrinę patirtį ir nesitapatina tik su gimtąja kultūra.
Pirmieji save pasaulio piliečiais laikė graikai stoikai. Jie naudojo terminą kosmopolis („pasaulio miestas“), iš kurio išsivystė žodis kosmopolitas. Kosmopolitinį mastymą teigia ir egzistencializmas, kuris atmeta dirbtinį žmonių klasifikavimą, bei pabrėžia žmogų kaip asmenybę, o ne grupės narį. Bahaizme taip pat pabrėžiamas visų pasaulio žmonių bendrumas ir tikslas vienytis.
Nors buvimas pasaulio piliečiu nėra politinė ideologija, tačiau šią idėją dažnai remia socialistai bei anarchistai dėl šių bendrų siekinių:
Jungtinių Tautų Organizacija nusipelnusiems žmonėms teikia „Pasaulio piliečio“ garbės titulą.
Trentas (upė)
Trentas  – upė Jungtinėje Karalystėje, viena ilgiausių Anglijoje. Prasideda Stafordšire, Peninų kalnuose. Teka daugiausia į šiaurės rytus per vidurinę Angliją (Notingamšyrą, Derbišyrą, Linkolnšyrą, Pietų Jorkširą). Įteka į Šiaurės jūros Hamberio estuariją.
Didžiausi intakai: Derventas, Dovas (kairieji), Soaras, Teimas (dešinieji). Labai vandeninga upė. Jūros potvyniai juntami iki 50 km nuo Trento žiočių. Trentas laivuojamas 117 mylių ruože. Prie upės įsikūrę šie miestai: Stokas prie Trento, Notingemas, Imingemas, Kingstonas prie Halo.
Eišiškių herbas
Eišiškių herbas – vienas iš Eišiškių heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo mėlyname lauke vaizduojama ant sidabrinio pusmėnulio stovinti ir prie krūtinės kūdikėlį Jėzų laikanti Švč. Mergelė Marija. Ją supa liepsnojantis aukso spindulių ir šešiakampių žvaigždučių ratas. Abi figūros natūralios spalvos su aukso karūnomis. Marijos drabužiai sidabriniai, kraštai papuošti auksu.
Istorija
Eišiškių miesto savivalda turbūt susikūrė Ketverių metų seimo laikotarpiu, nes 1792 m. minimi laisvojo miesto pareigūnai. Svarstant Eišiškių simboliką, vietos gyventojams pageidaujant, nutarta vaizduoti Švč. Mergelę Mariją su kūdikėliu. Šis motyvas pasirinktas neatsitiktinai. Eišiškėse Švč. Mergelę Mariją garbina iš seno. Ji yra tapusi parapijos globėja, be to, bažnyčioje saugomas pagarsėjęs jos paveikslas.
Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 1997 m. gruodžio 9 d. patvirtino dekretu Nr. 1471.
Within the Realm of a Dying Sun
Within the Realm of a Dying Sun („Mirštančios Saulės karalystėje“) – trečiasis studijinis Australijos darkwave/ethereal kolektyvo Dead Can Dance albumas. Išleistas 1987 m.
Brendano Perio teigimu, pagrindinis albumo motyvas – mirtis.
Albumo viršelio iliustracija – Paryžiaus Per Lašezo kapinių nuotrauka. Instrumentinė albumo dalis įrašyta violončele, altu, smuiku, obojumi. Albume nemažai rytietiškų muzikos motyvų, ypač kūrinyje Cantara.
Venesuelos politinė sistema
Venesuela – federacinė respublika, valdoma prezidento ir Vienerių rūmų Nacionalinio Steigiamojo susirinkimo. Dabartinė konstitucija priimta 1999 m. gruodžio 30 d.
Prezidentas
Prezidentas renkamas visuotiniu balsavimu šešeriems metams (gali perrinkti antrai kadencijai). Paskutiniai rinkimai vyko 2006 m. gruodžio 3 d. (Sekantys rinkimai 2012 m. gruodžio mėn.) Dabartinis prezidentas ir vyriausybės vadovas yra Hugo Chávez (nuo 1998 m.)
Pastaba: 1999 m. Nacionalinis steigiamasis susirinkimas rengė naują konstituciją, pagal kurią prezidentavimo laikotarpis pailgėjo iki šešerių metų. 2000 m. liepos 30-ąją d. įvyko rinkimai, kurių rezultatai po šio konstitucijos pakeitimo, buvo: Hugo Chávez – 62.9 %, Manuel Rosales – 36.9 %; Hugo Chávez perrinktas prezidentu.
Įstatymų leidžiamoji valdžia
Vienerių rūmų Nacionalinis Steigiamasis susirinkimas (167 vietos; nariai renkami visuotiniu balsavimu penkeriems metams; trys vietos rezervuotos vietiniams Venesuelos gyventojams). Paskutiniai rinkimai vyko 2005 m. gruodžio 4 d.; artimiausi – 2010 m.
Vederai
Vederai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Želvos. Išlikusios senosios kaimo kapinaitės. Piečiau kaimo teka Siesartis, rytų pusėje auga Vederų miškas.
Etimologija
Kaime buvo pono Vedero dvaras, kurio liekanos išlikusios. Taigi, Vederai yra asmenvardinis vietovardis, o asmenvardis kildinamas nuo žodžio vedaras („pilvas, viduriai; kepta kruopų ar trintų bulvių dešra“).
Vytautas Umbrasas
Vytautas Umbrasas (g. 1957 m. gruodžio 19 d. Molėtų raj., Kairionių k.) – politikas, visuomenės veikėjas.
Biografija
Vytautas Umbrasas baigė istorijas studijas Vilniaus universiteto Istorijos fakultete. 1983–1990 m. Lietuvos liaudies buities muziejus mokslinis bendradarbis, direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams, 1991 – 1997 m. Seimo Apsaugos skyriaus informacijos tarnybos darbuotojas, Seimo nario padėjėjas, Lietuvos krikščionių demokratų frakcijos Seime referentas, Lietuvos krikščionių demokratų partijos organizacinio skyriaus vadovas; 1997–2004 m. Krašto apsaugos ministro patarėjas; 2005-2006 m. Atlanto sutarties Lietuvos bendrijos pirmininkas. 2004 – 2008 m. LR Prezidento patarėjas, atstovas Seime ir Vyriausybėje. Nuo 2008 m. LR Krašto apsaugos viceministras.
Universally Speaking
„Universally Speaking“ – grupės „Red Hot Chili Peppers“ daina iš jų 2002 m. albumo „By The Way“. Daina vėliau buvo Europoje ir Australijoje išleista kaip penktasis albumo singlas. Daina taip pat buvo pridėta grupės koncertiniame albume „Live In Hyde Park“ bei geriausių dainų rinkinyje „Greatest Hits)“.
Dainai sukurtas vaizdo klipas, ji neretai grojama grupės koncertuose.
Bronius Gražys
Bronius Gražys:
Čonoso salynas
thumb|200px|Čonoso salynas
Čonoso salynas  – salų grupė Ramiajame vandenyne, prie vakarinių Pietų Amerikos krantų (atskirta Morelados sąsiauriu), Čilės salyno dalis. Driekiasi tarp Čilojės salos šiaurėje ir Taitao pusiasalio pietuose. Priklauso Čilei, Aiseno regionui. Yra apie 1000 salų, kurių bendras plotas apie 11 000 km².
Didesnės salos:
Paviršius kalnuotas (didžiausias aukštis 1660 m), apaugęs mišriaisiais visžaliais miškais. Šiaurinėje salyno dalyje yra Gvaitekaso salų ir Gvamblino salos nacionaliniai parkai.
Kapstatai
Kapstatai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 3 km nuo Endriejavo.
Juozas Gudavičius
Juozas Gudavičius:
Šarminiai metalai
thumb|Šarminiai metalai yra laikomi mineraliniame aliejuje tam, kad būdų išvengta oksidacijos.
Šiems metalams yra būdinga žema lydymosi ir virimo temperatūra, mažas tankis, gerai praleidžia šilumą ir elektrą.
2 Na + 2 H2O → 2 Na+ + 2 OH- + H2
Taip pat šarminiai metalai sudaro druskas, pvz.:
Šarminių metalų metališkos savybės stiprėja iš viršaus į apačią. Li reaguoja su vandeniu, bet pastebimai silpniau nei kiti šarminiai metalai. Na reaguoja daug smarkiau, gali sprogti reakcijos metu išsiskiriančios vandenilio dujos. K ir kitų didesnio kiekio reakcija su vandeniu labai egzoterminė, uždarame inde baigiasi sprogimu. Šarminiai metalai minkšti, mažo tankio ir turi metalams būdingas chemines savybes. Gryni gamtoje nerandami. Dėl to, kad reaguoja su oru ir vandeniu, laikomi žibale arba alyvoje.
Cheminės
Šarminių metalų grupės nariai turi jiems būdingą elektroninę konfigūraciją, ypač tolimuosiuose elektronų sluoksniuose, kas ir lemia jų cheminį elgesį: thumb|[[Cezis reaguoja sprogstančiai su vandeniu net mažose temperatūrose.]]
Panaudojimas
thumb|Natrio lempa Kadangi šarminiai metalai pasižymi skirtingomis spalvomis nudažant liepsną, tai jie yra naudojami pirotechnikoje, gaminant fejerverkus. Natrio garai naudojami natrio lempose kurios yra ekonomiškas šviesos šaltinis, kad ir riboto spektro.
Skystas natris naudojamas kaip aušinimo skystis greitųjų neutronų reaktoriuose, nes, skirtingai nuo vandens, jis menkai sugeria neutronus. Kai kada tam naudojami kalio/natrio lydiniai.
Rubidis ir cezis yra radioaktyvūs ir naudojami atominuose laikrodžiuose.
Dubajaus metropolitenas
thumb|right|Dubajaus metropolitenas
Dubajaus metropolitenas – metropolitenas Dubajuje (JAE), kurį sudaro 3 linijos bendru ilgiu 90 km. Pradėtas naudoti 2009 m. rugsėjo 9 d. 9 val. 9 min. 9 sek. vakare. Atidarytas kaip ilgiausias pasaulyje metropolitenas, kurio traukiniai yra valdomi be vairuotojų (mašinistų). Dubajaus metro driekiasi per pagrindinius Dubajaus objektus. Metropolitenas sumažina transporto spūstis ir patenkina augančio Dubajaus gyventojų skaičiaus transporto poreikį.
Metropolitenas turi dvi pagrindines linijas – Žalioji linija nuo Rašidijos į svarbiausią centrinę miesto dalį (20 stotelių) ir Raudonoji linija nuo oro uosto į Džebel Alį (31 stotelė). Yra ir dar viena šalutinė linija (5 stotelės).
Antinacionalizmas
Antinacionalizmas – idėja, kad nacionalizmas yra nepageidautinas ar pavojingas reiškinys. Antinacionalizmas nebūtinai reiškia priešiškumą šalims, tautinėms valstybėms ar valstybių sienoms. Nacionalizmas yra kritikuojams, kadangi jį kartais lydi šovinizmas, džingoizmas, militarizmas, kas trukdo kurti pasaulinę taiką ir gerovę.
Vieni antinacionalizmo idėjų šalininkų yra humanistai, save laikantys pasaulio piliečiais ir puoselėjantys žmonijos taikos ir bendradarbiavimo tikslą. Marksizmas būdamas antinacionalistine ideologija, remia kai kurias nacionalizmo formas – išsivadavimą iš priespaudos, etninį separatizmą.
Mėlitas
Mėlitas (Sesleria) – miglinių (Poaceae) šeimos augalų gentis.
Gentyje šios rūšys:
Granatsvaidis
Granatsvaidis – šaunamasis ginklas, šaudantis granatomis, kurios skirtos naikinti gyvąją jėgą, techniką, įrenginius, pramušinėti sienas.
Ginklai, kurie gali iššauti specialią granatą (vadinamąją šautuvinę granatą) iš savo pagrindinio vamzdžio, naudodami specialų ar paprastą šovinį, granatsvaidžiais nevadinami. Taip granatas gali iššauti kai kurie šautuvai, automatai.
Tikrieji granatsvaidžiai naudoja:
Granatsvaidžių tipai:
Veikkausliiga
Veikkausliiga – aukščiausias Suomijos futbolo divizionas, kuriame dalyvauja 12 klubų.
Apie lygą
Lygos pavadinimas kilęs nuo pagrindinio rėmėjo – lažybų bendrovės „Veikkaus“.
Lyga įkurta 1990 metais. Iki tol vadinosi Mestaruussarja.
Čempionatas rengiamas sistema pavasaris-ruduo, t. y. įvyksta vienais kalendoriniais metais, kaip ir daugelyje šiaurės Europos šalių.
Eras (Anglijos upė)
Eras  – upė Anglijoje, Jorkšire. Prasideda Malhamo vietovėje Peninų kalnuose. Teka į pietryčius, rytus, įteka į Uzo upę, šiai įtekant į Hamberio estuariją. Upė kanalizuota, kanalais sujungta su kitomis upėmis. Prie Ero įsikūrę šie miestai: Skiptonas, Lidsas, Kesilfordas.
Palenkės Bialos Rozžondovos geležinkelio stotis
Palenkės Bialos Rozžondovos geležinkelio stotis  – geležinkelio stotis Palenkės Bialos mieste, rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje. Stotis priklauso Varšuva-Terespolis geležinkelio linijai. Iki Ogrodnikų geležinkelio stotelės yra 5,5 km ir iki Palenkės Bialos geležinkelio stoties yra 2,3 km.
Antipatriotizmas
Antipatriotizmas – ideologija, opozicinė patriotizmui. Paprastai skelbia kosmopolitines pažiūras, kurios jau ir taip yra antinacionalistinės. Antipatriotizmas remiasi tuo, jog patriotizmas yra priverstinė jėga, verčianti prisirišti, mylėti ir aukotis kraštui, kuriame gimė žmogus, pamindamas jo individualizmą ir pasirinkimo laisvę. Žmogus, prieštaraujantis patriotizmui, prieštarauja jo autoritarizmui. Taip pat dalis antipatriotų teigia, kad patriotizmas skatina geopolitinius konfliktus ir yra priešiškas pacifizmui bei antimilitarizmui.
Dažnai terminas antipatriotizmas naudojamas kaip įžeidimas patriotizmo ir nacionalizmo gynėjų, tuo tarpu patys šios idėjos šalininkai save vadina tiesiog kosmopolitais ar pasaulio piliečiais.
Škotijos futbolo varžybos 1947–1948 m.
Škotijos futbolo varžybos 1947–1948 m.
Peržaidimo rungtynės
--
Peržaidimas
---
Kapšiai
Kapšiai – viensėdis Elektrėnų savivaldybėje, 9 km nuo Balceriškių.
Bjørnstjerne Bjørnson
Bjornstjerne Martinius Bjornson (Bjornstjerne Martinijus Bjornsonas, 1832 m. gruodžio 8 d. – 1910 m. balandžio 26 d.) – pirmasis skandinavų rašytojas, 1903 m. apdovanotas Nobelio literatūros premija. Norvegų tautinio himno autorius.
Biografija
Gimė Kviknėje kaimo pastoriaus šeimoje. Kristianijoje (dabartinis Oslas) baigė gimnaziją. Dirbo žurnalistu, vėliau – Bergene teatro direktoriumi. Ilgą laiką gyveno užsienyje: Vokietijoje, Italijoje, JAV, Prancūzijoje.
Bjornsonas 1874 m. Gudbrando slėnyje nusipirko Solestado sodybą, kuri tapo dvasiniu Norvegijos centru. Jis turėjo įtakos norvegų literatūrinės kalbos formavimui. Gynė pavergtas tautas: islandus, suomius, slovakus.
Kūryba
Kūryboje Bjornsonas atstovavo norvegų valstietiškosios demokratijos tradicijas ir liberaliosios Pažangos partijos (Venstre) politinius siekius. Pasaulinės šlovės susilaukė kaimo tematikos apsakymais. Prozos kūriniuose ir dramaturgijoje rašytojas stengiasi atsiroboti nuo romantizmo įtakos, laikydamas jį svetimu tikrovei. Dramose iškelia visuomenės gyvenimo problemas ir moralės klausimus. Romanuose būdinga etinė ir pedagoginė problematika.
Sakmė apie Igorio žygį
miniatiūra|200px|right|„Sakmės“ iliustracija Sakmė apie Igorio žygį (sen. rus Слово о пълку Игоревѣ) – epinė poema, garsus senosios Rusios literatūros paminklas. Parašyta senąja rusų kalba. Siužeto pagrindą sudaro nesėkmingas Rusios kunigaikščių žygis prieš polovcus, 1185 m. organizuotas Naugardo-Severskio kunigaikščio Igorio Sviatoslavičiaus. Sudėtinga poetine kalba, įpinant slavų mitologijos elementų, taip pat aprašomi įvykiai, susiję su kunigaikščių tarpusavio nesutarimais, karo žygiais ir sėkmingais mūšiais pradedant seniausiais laikais. Bėgant amžiams daug „Sakmės“ motyvų ir kitų sąsajų pateko į senuosius slavų metraščius, liaudies kūrybą. Liaudies epo siužetą sėkmingai panaudojo rusų ir užsienio klasikinės muzikos kūrėjai, dailininkai.
Istorija
„Sakmė“ buvo sukurta, manoma. XII a. pabaigoje, iš karto po aprašomų įvykių (dažnai datuojama 1185 m., rečiau 1–2 metais vėliau). Vienintelis XVI a. nuorašas žuvo 1812 m. Maskvos gaisro metu, bet liko dvi jo kopijos. Istoriografijoje būta bandymų suabejoti „Sakmės“ autentiškumu. Tokios pozicijos besilaikantys tyrinėtojai nesėkmingai bandė įrodyti, kad „Sakmės“ šaltinis buvo XIV a. poema „Uždonė“ (Задонщина). Iš tiesų daugelis faktų rodo, kad „Uždonė“ buvo parašyta sekant „Sakme“, o tai tik patvirtina „Sakmės“ autentiškumą.
Sąsajos su Lietuva
Kūrinyje pateikiamas panoraminis to meto Rusios vaizdas, iš kurio matyti kylančios Lietuvos galia, jos karo žygiai, siekę ir Severų žemę (prie Lietuvos Severų žemė buvo prijungta vėliau). Lietuviai jau tapo tokiais pat grėsmingais priešais Polockui, kaip polovcai – pietų Rusiai. Polocko kunigaikštystė, „Sakmės“ žiniomis, buvo visiškai sugniuždyta lietuvių antpuolio.
Pervalkas
Istorija
Nuo XIV a. Pervalko dvaras ir seniūnija priklausė Lietuvos didžiajam kunigaikščiui. 1792 m. Pervalkui po ilgų ginčų su seniūnijos valdytojais ir po teismo sprendimo buvo suteiktos Magdeburgo teisės. Miesto vaitu buvo išrinktas Gardino miestelėnas, Mykolas Šavelskis (Michal Szawelski), padėjęs miesteliui išrūpinti savivaldos privilegiją. Miestui suteiktas herbas, išrinktas magistratas. Pastarasis rinkdavosi rotušėje, kuri, manoma, buvo vieno iš miestiečių namas.
Veseluška
Veseluška – viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Laumėnų.
Etimologija
Pavadinimas kilęs iš lenkų kalbos ir reiškia „linksmas, džiaugsmingas“. Panašiai jį interpretuoja ir vietos gyventojai. Pasak. V. Anusevičiaus, kažkada vienas žmogus išėjęs į mišką medžioti. Jo šeima buvusi bevaikė. Medžiodamas jis surado paliktą pusės metų amžiaus mergaitę. Kai ją nešėsi namo, paklydo. Kelią jiems parodė pelėda. Kai ta mergaitė užaugo, ji buvo labai linksma, guvi, gražiai dainavo. Sykį iš Lenkijos atvažiavo žmogus pavarde Anusiewicz. Jis eidama ir išgirdo šią mergaitę dainuojant. Ji jam labai patikusi ir dėl to panoro ją vesti. Šios mergaitės būdo bruožai ir tokį kaimo pavadinimą. Tik iš pradžių jis vadinosi Veseluvka, o vėliau tapo Veseluška.
Al Maktumo tarptautinis oro uostas
Al Maktumo tarptautinis oro uostas – didžiausias pasaulyje oro uostas, esantis Dubajuje, Jungtiniuose Arabų Emyratuose. Jungtinius Arabų Emyratus valdančios šeimos garbei pavadintas 140 kvadratinių kilometrų ploto oro uostas su šešiais pakilimo-nusileidimo takais taps didžiausiu pasaulyje po to, kai pradės veikti trys keleivių terminalai, kurie per metus galės aptarnauti 120 mln. keleivių. Be to, oro uoste veiks 16 krovininių terminalų, galėsiančių priimti 12-14 mln. tonų krovinių.
Al Maktumo oro uostas, esantis už 40 km nuo Dubajaus tarptautinio oro uosto Džebel-Ali rajone, taps didžiulio komplekso Dubai World Central dalimi. Šis kompleksas taps Dubajaus miestu-palydovas. Remiantis 33 mlrd. JAV dolerių vertės projekto autorių sumanymu, šiame komplekse galės gyventi maždaug 750 000 žmonių. Čia bus pastatyti viešbučiai, 24 aukštų gyvenamieji namai, vilos, taip pat prekybos centras.
Ketmanshopas
miniatiūra|170px|Antspaudai Vokietijos Pietvakarių Afrika pašto spaudo Keetmanshoop 1899 Ketmanshopas – miestas Namibijos pietuose, Karaso regiono centras. Miestas yra apie 500 km į pietus nutolęs nuo sostinės Vindhuko.
Istorija
Prieš kolonijinę erą gyvenvietė buvo žinoma kaip „Juodoji pelkė“. Vietovėje būta šaltinio.
1785 m. atvyko pirmasis baltasis naujakurys Guilliam Visagie.
1860 m. Reino misionierių draugija įkūrė misiją, kuri siekė sukrikščioninti čiabuvius. Pirmasis misionierius Schröder atvyko 1866 m. balandžio 14 d., o dabar ši data laikoma miesto įkūrimo data. Misijos stotis buvo pavadinta vokiečių prekybininko ir Reino misionierių draugijos direktoriaus Johan Keetman garbei, kuris finansiškai rėmė misiją. Jis niekada pats toje vietoje nesilankė.
Studentų atstovybė
Studentų atstovybė - organizacija, įeinanti į aukštosios mokyklos ar kitos mokymo įstaigos struktūrą ar veikianti kaip atskira organizacija, kurios veikla apima studentų interesų atstovavimą tose aukštosose mokyklose bei už jų ribų.
Studentų atstovybės rūpinasi studentų gerove studijų metu - studijų, gyvenimo, laisvalaikio srityse, organizuoja įvairius renginius, konsultuoja, per derybas su universitetu siekia studijavimo sąlygų pagerinimo, gali atlikti kai kurias tiesiogiai su studijomis susijusias funkcijas, pvz., studento pažymėjimo išdavimas.
Studentų atstovybės veikla dažniausiai vykdoma studentų.
OpenDocument
miniatiūra|ODF dokumento ikona OpenDocument – OASIS konsorciumo sukurtas dokumento formato atviras standartas.
OpenDocument aprašo dokumentą XML kalba.
OpenDocument yra atviras standartas, tai yra, jo naudojimo neriboja licencinės ar patentinės kliūtys. Todėl bet kuris programos kūrėjas gali be apribojimų naudoti jį duomenims išsaugoti. Tai užtikrina juo kuriamų dokumentų technologinį neutralumą, tai yra, nepriklausomumą nuo konkrečios programos.
OpenDocument patvirtintas ISO, jam suteiktas numeris ISO/IEC 26300:2006. 2007 m. liepos 31 d. Lietuvos standartizacijos departamentas patvirtino tarptautinį standartą ISO/IEC 26300:2006 Lietuvos standartu.
OpenDocument formato techniniai principai
Dokumento struktūra aprašoma XML kalba. Failas įrašomas kaip archyvas (.jar), kuriame talpinami XML duomenys bei grafiniai failai ir kiti netekstiniai duomenys. OpenDocument tipo failai dažnai būna apie 5 kartus mažesni, negu tie patys dokumentai įrašyti, pavyzdžiui, MS Office formatu „.doc“
OpenDocument palaikančios programos
OpenDocument formatą palaiko daugelis tiek laisvų, tiek nuosavybinių programų, kurių tarpe yra standartiniai biuro paketai, biuro paketai veikiantys interneto technologijų pagrindu ir atskiros dokumentų ruošimo programos ir elektroninės lentelės. Du žinomiausi biuro paketai, palaikantys OpendDocument formatą yra OpenOffice.org ir KOffice, abu paketus sudaro laisva programinė įranga. Taip pat yra žinomi Google Docs & Spreadsheets ir StarOffice nuosavybiniai biuro paketai.
Kitos programos palaikančios OpenDocument: AbiWord, TextMaker, IBM Workplace, eZ publish, Knomos, Scribus, Visioo Writer, Writerly, NeoOffice ir kt.
OpenDocument ir OOXML
Standartai gerina konkurencijos sąlygas, leidžia vartotojui laisviau rinktis, apsunkina įmonių pastangas monopolizuoti rinką, todėl jie gali pakenkti rinkoje dominuojančioms įmonėms. Standartui OpenDocument korporacija „Microsoft“ bando priešpastatyti formatą OOXML.
Berestečko mūšis
Priešistorė
1651 m. pasibaigė po Zborovo mūšio sudarytos Zborovo paliaubos ir Lenkija atnaujino karo veiksmus prieš Chmelnickio armiją. Jonas Kazimieras, įvertinęs Zborovo kampanijos pamokas norėjo tinkamai pasiruošti karui.
Kunigaikštis Višnioveckis, kuris vėliau vadovavo mūšiui, persekiojo kazokus, kuriuos tikėjosi įveikti nedideliuose susidūrimuose. Jonas Kazimieras laikėsi prielaidos, kad kazokai ir totoriai trauksis toliau į pietus, į Krymo pusiasalį. Birželio 27 d. naktį Višnioveckis išsiuntė avangardą link kazokų stovyklos ir ten rado didžiulę apie 110 000 karių dydžio kariuomenę. Tarp jų buvo apie 80 000 kazokų ir apie 30 000 Krymo totorių. Apie tai buvo pranešta Jonui Kazimierui ir jį ši žinia šokiravo. Tada buvo nuspręsta grįžti į stovyklą prie Berestečkos. Kitos dienos rytą prasidėjo susidūrimai su totoriais.
Kariuomenių dydis
Skirtingais vertinimais ATR armija turėjo nuo 57 iki 160 tūkstančių (pagal kitus šaltinius 220–240 tūkst.) karių. Keletas šiuolaikinių istorikų, tokių kaip Vladislovas Čaplinskis bendrą kariuomenės skaičių mažina iki 60 – 63 tūkst. karių, tačiau čia greičiausiai neįskaičiuojami samdiniai. Vienas iš vyresniųjų lenkų kariuomenės vadų kunigaikštis Boguslavas Radvila rašė, jog lenkų armija turėjo 80 tūkst. karių, tarp jų „40 tūkst. nuolatinių ir 40 tūkst. didikų, lydimų tokio pat skaičiaus tarnų, pėstininkų ir kt.“
Lenkijos kariuomenėje buvo 34 tūkst. karių ir dar 30 tūkst. nereguliariųjų pajėgų. Kariuomenė turėjo apie 95 įvairaus kalibro pabūklų. Taip pat buvo pasamdyta beveik 34 tūkst. samdinių:
Kazokų-Krymo totorių kariuomenė buvo gausesnė – 100 tūkst. kazokų ir 25 tūkst. Krymo totorių. Kitais vertinimais kazokų armiją sudarė 80 – 100 tūkst. vyrų, dauguma iš jų – žemo rango pėstininkų ir 40 – 50 tūkst. sąjungininkų Krymo totorių kavalerija, taip pat keli tūkstančiai turkų ir rumunų, iš viso 200 tūkst.
Eiga
Birželio 17 (27) – 18 (28) d. totoriai padegė netoliese esantį kaimą ir bandė „išjudinti“ priešininką. Jie atakavo, po to traukėsi, vėl atakavo. Koncepolskis ir Liubomirskis patys atakavo totorių kavaleriją.
Birželio 18 (28) lauke tarp lenkų ir kazokų pajėgų prasidėjo nedideli susidūrimai.
Birželio 19 (29) Islamas III Girėjus užėmė pagrindines aukštumas prieš Berestečką ir mūšis atsinaujino. Lenkai didelėmis pajėgomis puolė kazokų stovyklą, tačiau Chmelnickis smūgiavo iš šono ir atkirto lenkų kariuomenę nuo jų stovyklos, kazokai paėmė 28 vėliavas, tarp jų ir hetmano Potockio.
Birželio 20 (30), visą naktį prasimeldęs karalius išdėstė kariuomenę tokia tvarka: dešinysis sparnas – etmonas Potockis, kairysis – etmonas Kalinovskis. Centre, kur buvo daugiausia lenkų ir vokiečių pėstininkai, buvo pats karalius. Buvo išardyti tiltai per Styrę.
Gavęs karaliaus leidimą, Višnioveckis, kurio pajėgose buvo ir rejestriniai kazokai (šešios vėliavos), atakavo kazokų stovyklą. Chmelnickis kontratakavo, bet jį sustabdė vokiečių pėstininkai.
Pasekmės
Lenkų duomenimis mūšyje žuvo apie 30 tūkst. kazokų, o Boguno vadovaujami pasitraukė tik keli tūkstančiai su dviem patrankom. Per pastaruosius kelis dešimtmečius archeologų istoriniame draustinyje „Berestečkos mūšio laukas“ vykdyti kasinėjimai sprendžiant iš radinių rodo, kad žuvusiųjų skaičius buvo gerokai padidintas. Taip, pavyzdžiui, perkėlos per Pleševą rajone rasti apie šimtas palaikų iš tų kurie persikėlė. Tarp jų buvo ir Dono kazokai. Tai, kad kazokų nuostoliai nebuvo labai dideli netiesiogiai rodo ir tai, kad po kelių mėnesių B. Chmelnickiui pavyko sustabdyti lenkus prie Bila Cerkvos.
Lenkai nesiryžo tęsti karo ir pradėjo derybas. B. Chmelnickis buvo priverstas priimti taikos sutartį, kuri buvo pasirašyta prie Bila Cerkvos 1651 m. rugsėjo 18 (28) d. Pagal ją rejestrinė kazokų kariuomenė buvo sumažinta iki 20 000, kazokų teritorija buvo apribota iki Kijevo vaivadijos, šlėktoms grąžintos jų valdos.
Šiaurinės Alpės
thumb|Šiaurinių Alpių ežeras Šiaurinės Alpės  – Rytinių Alpių masyvas, Centrinių Alpių šiaurėje. Yra Austrijoje, netoli Bavarijos žemės, pietryčių Vokietijoje. Skirtingai nuo Centrinių Alpių, Šiaurinės Alpės yra kitokios sudėties.
Geografija
Šiaurinės Alpės prasideda netoli Reino slėnio, nusidriekia per Bregenzervaldą Forarlberge, Austrijoje, palei sieną tarp Bavarijos federalinės žemės ir Austrijos Tirolio, eina pro Zalcburgą, Aukštutinę Austriją, Štiriją ir Žemutinę Austriją kol galiausiai baigiasi prie Vienos Miško, netoli Vienos miesto ribų, rytuose.
Aukščiausi taškai Šiaurinėse Alpėse yra Parzejeršpicė (3036 m) Lechtalio Alpėse ir Aukštasis Dachšteinas (2996 m). Kitas žinomas taškas Šiaurinėse Alpėse yra Cugšpicė (2962 m), kuris yra Vokietijos-Austrijos pasienyje ir žinomas kaip aukščiausias taškas Vokietijoje.
Masyvai
Šiaurinių Alpių masyvai (iš rytų į vakarus): thumb|Šiaurinių Alpių masyvas (violetinė spalva vaizduoja [[Austrijos žemės|Austrijos žemių ribas]]
Ilinojus (upė)
Ilinojus  – upė JAV, Ilinojaus valstijoje; Misisipės kairysis intakas. Susidaro susiliejus Kankakio ir De Pleino upėms 16 km į pietvakarius nuo Džolė. Teka į pietvakarius Centrinėmis lygumomis, kerta Ilinojaus valstiją per centrą. Žemupyje teka lygiagrečiai su Misisipe (jas skiria 8 km). Įteka į Misisipę ties Graftonu, 32 km nuo Sent Luiso.
Didžiausi intakai: Mazonas, Foksas, Vermiljonas, Makinou, Spūnas, Sangamonas, La Moinas, Makupin Krykas.
Ilinojaus upė kanalu sujungta su Mičigano ežeru ir sudaro Ilinojaus vandens kelią, jungiantį Didžiuosius ežerus su Misisipe. Visa upės vaga laivuojama, įrengti šliuzai, aukščiau La Salo kanalizuota.
Byčiai
Byčiai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Kupiškio, prie kelio. Seniūnaitijos centras. Šiauriniu pakraščiu teka Lėvuo, šiaurės rytuose – Kupa. Į vakarus driekiasi Kiškio miškas, kuriame nuo 1959 m. vykdavo rajono dainų šventės.
Istorija
Iki XVII a. vadintas Varkaliais, pirmą sykį paminėtas 1603 m. Kupiškio seniūnijos inventoriuje. Nuo 1690 m. Kupiškio bažnyčios metrikų knygoje minimas nauju pavadinimu. Nuo XIX a. priklausė Noriūnų dvarui, 1861–1915 m. – Ukmergės apskrities Subačiaus valsčiaus Liutynės seniūnijai. 1919–1950 m. priklausė Kupiškio valsčiaus Puponių seniūnijai ir apylinkei.
1949 m. birželio 4 d. įkurtas „Valstiečių ateities“ kolūkis, po metų sujungtas su gretimu kolūkiu ir vadintas „Laukų spartuoliu“. Netrukus prijungti „Paryžiaus komunos“ ir Noriūnių kolūkiai, tačiau 1958 m. padalintas ir atskirtas Byčių kolūkis. Prie jo 1962 m. vėl prijungtas Noriūnų kolūkis, 1975 m. – Aukštaičių. 9-ame dešimtmetyje buvo vienas stipriausių kolūkių. 1991 m. vietoj jo įkurta Byčių žemės ūkio bendrovė.
Gintaras Švedas
Gintaras Švedas (g. 1964 m. vasario 8 d. Vilniuje) – teisininkas, teisės pedagogas, VU Teisės fakulteto profesorius, Baudžiamosios justicijos katedros vedėjas, teisėtyrininkas penalistas, buvęs politikas, Lietuvos teisingumo viceministras. Vienas pagrindinių Lietuvos baudžiamosios justicijos sistemos, baudžiamųjų įstatymų kūrėjų, naujųjų LR baudžiamojo kodekso ir Lietuvos Respublikos bausmių vykdymo kodekso rengėjas.