cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pontormas
Biografija
left|thumb|150px| Spėjamas Pontormo autoportretas paveiksle „Nuėmimas nuo kryžiaus“ Iš pradžių Pontormas sekė klasikine italų renesanso dailės tradicija, visų pirmą Mikelandželo. Po to jo darbai pradėjo įgauti savitus bruožus, keisto tiems laikams figūrų ir scenų traktavimo. Dėl to Pontormas neturėjo ryškios dailės mokyklos ar pasekėjų, išskyrus mokinį Bronziną. Pontormas daugiausiai tapė Florencijoje. 1519–20 m. buvo išvykęs ir ištapė Medičių vilą provincijoje to meto Florencijos dailininkams neįprastomis pastoralinėmis scenomis. thumb|right|250px| „Nuėmimas nuo kryžiaus“ ([[1525–28, bažnyčia Santa Feličita, Florencija)]] 1522 m. Florencijoje įsisiautėjus marui Pontormas pasitraukė į kartūzų vienuolyną prie Florencijos, kur nutapė freskų, išlikusių labai pažeistos būklės. 1528 m. Pontormas baigė savo žymiausią darbą − „Nuėmimą nuo kryžiaus“ Santa Felicita bažnyčioje Florencijoje. Paskutinį gyvenimo dešimtmetį Pontormas skyrė Šv. Lauryno bazilikos freskos „Paskutinis teismas“ tapybai. Freska, deja, išlikusi tik fragmentais. Apie kitus jo vėlesnius darbus žinoma mažai. Manoma, kad tuo laikotarpiu Pontormas sirgo neuroze. Dailininkas palaidotas 1557 m. sausio 2 d. Santissima Annunziata bažnyčioje, Florencijoje.
Kūryba
Pontormas nusisuko nuo aukštojo Renesanso principų, grąžino į dailę planimetrinio vaizdavimo ir gotikinio stiliaus apraiškas. Žymiausiame jo darbe „Nuėmimas nuo kryžiaus“ (1525–28 m.), pvz., paveikslo erdvė perpildyta žmonių figūromis, eliminuota perspektyva, kuri buvo neatsiejama nuo aukštojo renesanso dailės. Paveikslo veikėjai kojomis neliečia žemės, be figūrų nėra jokių kitų detalių, netgi kryžiaus. Kristų prilaikantys cherubinai linksta nuo nesamos naštos, o paties Kristaus kūnas net ir nepaženklintas jokiu kančios ženklu. Įtampos zona perkelta į paveikslo viduryje atsiveriančią tuščią erdvę iš kurios tarsi krenta scenos veikėjai.
Dž. Vazaris, buvęs tuo metu konkuruojančios dailės mokyklos atstovu, griežtai pasisakė, kad nesupranta Pontormo. Pvz., kritikavo už tai, kad Pontormas pavaizdavo Dievą Tėvą prie Kristaus kojų, evangelistus – nuogus su knygomis rankose ir, apskritai, kompozicinius Pontormo sumanymus. Pontormas beveik visiškai nusikratė tradicinių religinių scenų vaizdavimo normų. Paveiksle „Šv. Juozapas Egipte“ gana akivaizdžiai pavaizduota Pontormo laikų Italija. Paveiksle „Madona su kūdikiu ir Šv. Jonu“ (apie 1525 m.) vaikai bando kažką parodyti žiūrovui, o kitame Madonos paveiksle (apie 1528 m.) jų veiduose atsispindi suaugusiųjų išgyvenimai, kai pati Madona tarsi glaudžiasi prie jų ieškodama atsparos.
Gediminas Beržinis
Gediminas Beržinis-Beržinskas (g. 1958 m. gruodžio 10 d. Troškūnuose, Anykščių rajonas) – Lietuvos fotografas, žurnalistas, filmų kūrėjas.
Biografija
1976 m. baigė Kelmės rajono Užvenčio vidurinę mokyklą. 1976-1978 m. atliko privalomąją karinę tarnybą, grįžęs dirbo kolūkio pirmininko pavaduotoju, vėliau – kultūros namų direktoriumi. 1992 m. jis baigė Klaipėdos universitetą, įgijo kultūros vadybininko išsilavinimą. 1992 m. vienas iš Šiaulių televizijos steigėjų, nuo 1998 m. telekompanijos „Brydė“ prezidentas. Šiaulių apskrities televizijos prodiuseris, kuria reklamines, saugaus eismo populiarinimo laidas, autorines televizijos ir radijo laidas, tarp jų: pakruojiečiams „Gyvenimas šalia Kruojos“, radviliškiečiams „Radviliškis šiandien ir rytoj“. Nuo 2003 m. Šiaulių Simono Daukanto vidurinės mokyklos bei Šiaulių moksleivių namų būrelių vadovas, vadovauja jaunųjų žurnalistų būreliui.
Vienas iš Lietuvos kultūros fondo Šiaulių skyriaus atkūrimo iniciatorių. Šiauliuose rengiamo „Nuostabiausių kojų“ konkurso idėjos autorius ir organizatorius. 1999-2003 m. dalyvavo įvairiose teminėse, grupinėse foto ir vaizduojamojo meno parodose Lietuvoje ir užsienyje.Parodos.Lenkija,Ukraina,Lietuva.Tapytojas.Aktyviai dalyvauja plenerinėje veikloje Lietuvoje ir užsienyje.Indija,Rusija,Baltarusija,Vokietija,Lenkija. Respublikinio projekto „Drąsinkime ateitį“ dalyvis.
Lietuvos kino mėgėjų sąjungos narys.Nuo 2015m.Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys.
Zenonas Rinkevičius
Zenonas Rinkevičius (1939 m. lapkričio 29 d. Igliaukos k., Marijampolės r.), chorvedys, pedagogas, mokslininkas – socialinių mokslų (edukologijos) daktaras.
Biografija
Mokėsi Valenčiūnų ir Gelgaudiškio (Šakių r.) septynmetėse mokyklose, o 1953–1957 Kauno pedagoginėje mokykloje. Pirmąsias muzikos žinias gavo iš vargonininko tėvo, o Kaune mokėsi skambinti fortepijonu pas S. Graužinį. 1958–1962 muziką studijavo Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute (diriguoti mokė A. Ilčiukas ir V. Četkauskas, o skambinti fortepijonu V. Landsbergis). 1969–1973 TSRS Pedagogikos mokslų akademijos Meninio ugdymo mokslinio tyrimo instituto Maskvoje aspirantas neakivaizdininkas. 1974 ten apgynė pedagogikos mokslų kandidato disertaciją tema: „Jaunesniojo mokyklinio amžiaus mokinių polifoninės muzikos suvokimo ugdymas" (vadovė V. Beloborodova).
1957–1958 Z. Rinkevičiaus buvo Jotyškių (Šakių r.) pradžios mokyklos vedėjas. 1960–1961 Vilniaus 15-osios vidurinės mokyklos, 1962–1963 Vievio vaikų muzikos mokyklos mokytojas. Apsigyvenęs Šiauliuose, 1963–1965 buvo miesto 5-osios vidurinės mokyklos muzikos mokytojas, vaikų ir merginų chorų vadovas. 1968–1971 vadovavo Šiaulių miesto berniukų chorui, su kuriuo surengė koncertų, įrašų padarė Lietuvos radijas. 1963–1975 Šiaulių pedagoginio instituto Muzikos katedros dėstytojas ir vyr. dėstytojas (nuo 1966). 1965–1969 buvo instituto merginų choro „Pavasaris" chormeisteris ir merginų vokalinio kvarteto vadovas. 1975–1979 Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų Muzikos pedagogikos katedros vedėjas (nuo 1977 docentas), kurį laiką dėstė ir choro dirigavimą, vėliau Klaipėdos universiteto Menų fakulteto teorinių disciplinų dėstytojas docentas.
Z. Rinkevičius paskelbė per 100 mokslinių, metodinių ir publicistinių straipsnių (iš jų apie 20 chorinio dainavimo ir chorinės kultūros ugdymo klausimais), parašė koncertų ir knygų recenzijų, dalyvavo mokslinėse konferencijose Lietuvoje ir svetur. Parašė ir išleido šias monografijas: „Ar suvokia vaikai polifoniją“ (1979, rusų kalba), „Apie muzikos polifoniškumą ir jo suvokimo ugdymą“ (1980), „Mokinių muzikinis ugdymas“ (1993), „Muzikos pedagogika“ (1998). Parengė dainų rinkinį „Dvibalsio dainavimo pradmenys“ (1991), 1995 išleido brošiūrą „Muzikos mokymo funkcijos bendrojo lavinimo mokykloje“. Kartu su R. Pliskiene sudarė dainų rinkinius „Anglų dainos I-IV klasių moksleiviams“ (1991), „Anglų dainos V-VIII klasių moksleiviams“ (1992) ir „Anglų dainos IX-XII klasių moksleiviams“ (1992). Z. Rinkevičius spaudai parengė V. Banaičio harmonizuotų lietuvių liaudies dainų rinkinį (1993). Pedagogo žmona Rimtautą Rinkevičienė – Klaipėdos J. Karoso muzikos mokyklos akordeono mokytoja, vyresnioji duktė Daiva Rinkevičiūtė – „Lietuvos ryto" apžvalgininkė, Lietuvos žurnalistų sąjungos narė, jaunesnioji duktė Aušrinė Rinkevičiūtė-Richter – dailininkė (dizainerė); gyvena ir dirba Vokietijoje.
Avarų kalba
Avarų kalba (магӀарул мацӀ, авар мацӀ) – Kaukazo kalbų šeimai priklausanti kalba, vartojama Dagestane ir kitose Kaukazo regiono vietose. Kalbančiųjų skaičius 600–1200 tūkst. Tai viena iš šešių oficialių Dagestano kalbų, gimtoji avarų tautybės žmonėms, tačiau taip pat vartojama kitų mažesnių Dagestano tautų kaip lingua franca.
Avarų kalba turi net 15 dialektų, kurių dalis kartais laikoma atskiromis kalbomis (cezų, godoberių, hinuchų, bežtų, hunzibų ir kt.). Bendrinė avarų kalba (болмацӀ) pagrįsta chunzakų dialektu.
Iki XV a. avarų kalba naudojo senąjį gruzinų raidyną, XVII a. pritaikyta arabiško raidyno versija. 1928 m. sukurta lotynų abėcėlė avarų kalbai, o nuo 1938 m. iki šiolei kalba užrašoma modifikuotu krilicos raidynu.
Vilniaus dailės akademijos Telšių fakulteto skulptūrų parkas
Vilniaus dailės akademijos Telšių fakulteto skulptūrų parkas – skulptūrų parkas, įkurtas 2011 m. spalio 21 d. Masčio ežero pakrantėje šalia Vilniaus dailės akademijos Telšių fakulteto. Idėjos autoriai – Telšių savivaldybės Architektūros skyriaus vedėjas prof. Algirdas Žebrauskas bei doc. Osvaldas Neniškis. Skulptūrų parke eksponuojami 9 autorių darbai, kurių kūrėjai yra Telšių aukštesniosios taikomosios dailės mokyklos ir Vilniaus dailės akademijos Telšių fakulteto absolventai.
Mbabanė
Mbabanė  – miestas Svazilande, pagrindinė šalies sostinė. 94,8 tūkst. gyventojų (2008 m.). Išsidėsčiusi plynaukštėje šalies vakaruose, greta sienos su PAR. Didžiausias valstybės administracinis, verslo ir transporto centras. Geležinkeliu susisiekia su kalnų kasyklomis ir Maputu uostu (Mozambikas) prie Indijos vandenyno. Stipriai išvystyta medienos, tekstilės, metalo apdirbimo, maisto pramonė. Išplėtotas turizmas.
Istorija
Mbabanė įgavo svarbą XIX amžiaus pabaigoje, kai netoliese rezidavo svazių karalius Mbandzenis (Mbandzeni). Nuo 1894 m. valdoma Transvalio. Jungtinė Karalystė, laimėjusi anglų-būrų karą, prisijungė Mbabanę. Valdant anglams (1903–1968 m.) tapo kolonijos administraciniu centru, o vėliau tapo nepriklausomos Svazilando karalystės sostine.
Mažoji saturnija
Mažoji saturnija (Eudia pavonia) – saturnijų (Saturniidae) šeimos drugys.
Drugių dydis – 50-70 mm. Skraido V mėn. Patinėlių užpakaliniai sparnai gelsvai rudi ar oranžiniai, patelių – pilkšvi, priekinių sparnų viršūnė su gelsvai ruda dėme. Skersinės juostelės aiškios. Vikšrai aptinkami ant aviečių, erškėčių ir kitų krūmų. Žiemoja lėliukė.
miniatiūra|kairėje|230px|Mažosios saturnijos vikšras
Slancai
Slancai – miestas Rusijoje, Leningrado srityje. Miestas yra vakarinėje srities dalyje, netoli Estijos. Rajono centras. 36,4 tūkst. gyventojų (2005 m.).
Kameralistika
Kameralistika ( 'kambarys'), kameralistinė apskaita arba kameralistinė buhalterija – specialus administravimo ir ekonomikos, buhalterinės apskaitos žinių disciplinų ciklas, dėstytas Europos Viduramžių universitetuose; apskaitos procesas.
Istorija
1762 m. Kameralistiką išplėtojo Austrijos karaliaus rūmų patarėjas (Hofrat) Johann Mathias Puechberg
Kameralistika ir dopika
Priešingai nei dopika (vadinamoji dviguba buhalterija), šiuo metu praktikuojama kameralistika (išimtis: Viurtembergo Geldverbundrechnung) į kasą patenkančios pajamos (įmokėjimai) ir išlaidos (išmokėjimai) vertinami skirtingai.
Karosa B 841
Karosa B 841 – Čekijos gamyklos „Karosa“ 1997–1999 m. gamintas prailgintų autobusų modelis. Pagaminta ~110 vienetų. Šis autobusas yra senesnės laidos modelio Karosa B 741 atnaujinimas, bet išvaizda nuo pirmtako beveik nesiskiria.
Karosa B 841 yra 4 durų („vartų“ tipo, sudarytos iš 2 dalių, priekinės ir galinės siauresnės už kitas), 17,35 m ilgio, 2,5 m pločio. Nuo ankstesniojo modelio skiriasi pakeitimais vėdinimo sistemoje, durų fiksacijos mechanizme, be to, salono turėklai raudoni.
9 Karosa B 841 atsidūrė Vilniuje (2016 m. tebevažinėjo 4).
Kroatija 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse
Kroatijos sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.
Gaisrių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. Panaikinta iki 1948 m.
Kavelingas
Kavelingas arba Sosnovka (, nuo 1946 m. Сосновка) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Lugovojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities girininkija ir kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kenigsbergo rajono, vėliau Kaliningrado rajono kaimas, nuo 1959 m. gegužės 27 d. Bagrationovsko rajono, nuo 1965 m. sausio 12 d. iki 2008 m. birželio 30 d. Gurjevsko rajono Lugovojės apylinkės kaimas.
Kliuni reformos
Kliuni reformos – tai reformos, kuriomis 1059 m. buvo siekiama pakeisti nusistovėjusius bažnyčios ir feodalų santykius. Kliuni reformos pavadintos vienuolyno, kuriame jos prasidėjo, vardu.
Bažnyčios problemos
I tūkstm. pab. Bažnyčią draskė daug problemų. Vyskupai, kunigai, vienuolynų viršininkai – abatai ir pats popiežius dažnai buvo priklausomi nuo pasauliečių. Feodalas, įkūręs bažnyčią ar vienuolyną, laikė save jų šeimininku. Jis pats parinkdavo kunigą ar abatą. Imperatorius skyrė vyskupus. Net popiežiai būdavo paskiriami pagal įtakingų pasauliečių užgaidas. Paskyrimus nulemdavo turtai ir giminystės ryšiai. Taip gavę pareigas, dvasininkai būdavo priklausomi nuo juos paskyrusių pasauliečių. Kunigais, abatais, vyskupais neretai tapdavo nepasirengę, to neverti žmonės. Atsirado daug vyskupų, kunigų, vienuolių, kurių gyvenimas beveik nesiskyrė nuo pasauliečių. Kunigai vesdavo, turėdavo šeimas ir visiškai nesirūpindavo tikinčiaisiais. Kai kurie vienuoliai gyveno sočiai ir linksmai, tesirūpindami žemės valdymu, valstiečių priežiūra ir mokesčių rinkimu. Toks nutolimas nuo Kristaus ir apaštalų gyvenimo pavyzdžio griovė Bažnyčios autoritetą. Tuo piktinosi kai kurie vienuoliai ir giliai tikintys pasauliečiai. Jie siekė pakeisti padėtį. Kilo judėjimas už Bažnyčios reformavimą, jos sustiprinimą. Judėjimą pradėjo Kliuni vienuolyno vienuoliai.
Kliuni reforma
Kliuni Benediktinų ordino vienuolyną Burgundijoje 910 m. įkūrė Vilhelmas iš Akvitanijos, kaip jis pats sakė, „Dievo malone – grafas ir hercogas“. Vilhelmas nesistengė pats valdyti vienuolyno. Kliuni nepriklausė nuo pasauliečių ir net nuo vietos vyskupo. Jis buvo pavaldus tik popiežiui. Svarbiausias Kliuni vienuolyno tikslas buvo Bažnyčios laisvė. Jis siekė panaikinti dvasininkų pavaldumą – priklausomybę nuo pasauliečių. Abatą rinko vienuolyno bendrija. Abatais tapdavo neeilinės asmenybės, pamaldūs ir protingi vyrai, kurie dažniausiai ilgai valdydavo. Popiežiaus leidimu kliuniečiai steigė naujus vienuolynus. Tokių vienuolynų po dviejų šimtų metų buvo daugiau kaip tūkstantis.
Kliuni vienuolyno vienuoliai gyveno pagal griežtas taisykles. Jie daug meldėsi, dirbo. Jie siekė, kad visų vienuolynų gyvenimas būtų grindžiamas griežta tvarka, pamaldumu ir mokymusi. 1063 m. juos aplankęs dvasininkas rašė: „studijų, darbo ar švento skaitymo metu be reikalo niekas nevaikšto ir nekalba. Tarnavimas Dievui taip užpildo jų dieną, kad be būtiniausių darbų vargu ar lieka laiko bendrauti ir kalbėtis“. Vienas iš kliuniečių, vienuolis Hildebrantas, buvo svarbiausias popiežių patarėjas. 1073 m. pats Hildebrantas tapo popiežium Grigaliumi VII. Tai buvo griežtas, protingas, reiklus sau ir kitiems žmogus. Jis visuomet teigė, kad Bažnyčia ir popiežius yra aukščiau už pasaulietinę valdžią ir imperatorių. Naujasis popiežius greitai ėmėsi reformų. Buvo nustatyta, kad popiežių rinks kardinolai, susirinkę į konklavą. Jis uždraudė simoniją – bažnytinių pareigų pirkimą, pasaulietinę investitūrą – įgaliojimų suteikimą. Tai reiškia, kad vyskupui ar abatui įgaliojimus galėjo suteikti ne pasauliečiai, kaip anksčiau, bet popiežius. Naujasis popiežius griežtai reikalavo laikytis celibato, t. y. draudė kunigams vesti. Vedę ir nusipirkę pareigas dvasininkai buvo šalinami. Grigalių VII rėmė kunigai ir vienuoliai, susiję su Kliuni vienuolynu. Tokia popiežiaus valdžia nepatiko kunigaikščiams, siekusiems išlaikyti savo valdžios viršenybę. Vis tik popiežius šiuos pakeitimus galėjo įgyvendinti, nes Vokietijos imperatorius Henrikas IV, kurio interesai buvo labiausiai pažeisti, buvo dar vaikas, o imperijoje nebuvo stiprios valdžios. Henrikui IV užaugus ir sustiprinus savo valdžią, tarp jo ir popiežiaus didėjo nesutarimai.
Ėjimas į Kanosą
Didelis konfliktas iškilo, kai Milano gyventojai išvijo vedusius kunigus ir juos palaikiusį vyskupą. Naujo imperatoriaus paskirto vyskupo milaniečiai nepriėmė. Juos palaikė popiežius. Imperatoriui, galingiausiam tų laikų valdovui, tai nepatiko. 1076 m. jis sukvietė į Vormsą sau pavaldžius vyskupus ir paskelbė, kad popiežius nušalinamas. Popiežių valdovas net pavadino „plėšriu vilku“. Grigalius VII, savo ruožtu, imperatorių atskyrė (ekskomunikavo) nuo Bažnyčios, o jo vasalus atleido nuo ištikimybės priesaikos. Prieš imperatorių sukilo vasalai ir ruošėsi išrinkti naują valdovą. Henrikui IV nieko kito neliko, tik vykti pas popiežių ir prašyti atleidimo. Popiežių imperatorius rado Kanosos pilyje, Šiaurės Italijoje, bet Grigalius VII nenorėjo jo priimti. Tuomet imperatorius viduržiemyje (1077 m. sausio 25 d.) basas, apsirengęs atgailautojo rūbais, tris dienas stovėjo prie pilies vartų ir meldė atleidimo. Galiausiai popiežius priėmė Henriką IV ir jam atleido.
Bažnyčia po Kliuni reformos
Bažnyčia XI–XII a. buvo galingiausia ir įtakingiausia viduramžių jėga. Ji valdė didelius žemės plotus, turėjo kitokio turto. Popiežiaus nurodymų klausė vyskupai, kunigai, vienuoliai, tikintieji. Vienuoliai tapdavo karalių auklėtojais, mokytojais ir patarėjais. Popiežius Inocentas III (1198–1216 m.) sakė, kad popiežiai pašaukti valdyti tautas ir valstybes. Taip ir buvo tikrovėje. Popiežiai karūnuodavo karalius. Susipykę su popiežiumi, valdovai dažniausiai pralaimėdavo. Popiežiui nusileido ir jo viršenybę pripažino Prancūzijos, Anglijos karaliai, Vokietijos imperatoriai, nors pastarieji laikas nuo laiko vėl atsisakydavo tokio pripažinimo. Popiežių vasalais save pripažino Anglijos, Švedijos, Danijos karaliai. Popiežiaus valdos driekėsi visur, kur gyveno katalikai, nežiūrint valstybių sienų ar tautų. Katalikų bažnyčia, krikščionių tikėjimas, lotynų kalba vienijo tautiškai ir politiškai susiskaldžiusią Europą.
Rusijos Tolimieji Rytai
thumb|260px|[[Tolimųjų Rytų federalinė apygarda]]
Kickstarter
Kickstarter – globali sutelktinio finansavimo internetu platforma, įsteigta Jungtinėse Valstijose. Įmonės būstinė įsikūrusi Brukline, Niujorke. Kompanijos tikslas yra padėti kūrybingiems projektams išvysti dienos šviesą. Pasak Kickstarter, 2019 m. duomenimis, įvairiems projektams (susijusiems su filmais, muzika, sceniniais pasirodymais, komiksais, žurnalistika, kompiuteriniais žaidimais, maistu ir kt.), kurių skaičius siekia 445 tūkst., jau surinkta per 4 mlrd. JAV dolerių iš 16,3 mln. aukotojų.
Rusijos Tolimieji Rytai
Rusijos Tolimieji Rytai  – regionas pačiuose Rusijos rytuose, prie Ramiojo vandenyno, šiaurinė Tolimųjų Rytų regiono dalis. Geografiškai Rusijos Tolimieji Rytai apibūdinami kaip teritorija, esanti į rytus nuo geografinio Sibiro, t. y. Ramiojo vandenyno baseinas. Geopolitiškai dažniausiai tapatinami su Tolimųjų Rytų federaline apygarda.
Kickstarter
Aukojusiesiems lėšų Kickstarter projektams atsilyginama materialiai arba suteikiant ypatingų potyrių. Tokio modelio kilmės šaknys siekia tam tikros meno šakos nuolatinių lankytojų aukojimą, kuomet menininkai patys kreipdavosi į savo auditorijas su prašymu paremti jų veiklą.
Rusijos Tolimieji Rytai
Rusijos Tolimiesiems Rytams priklauso:
Svarbiausi Tolimųjų Rytų miestai yra Vladivostokas, Chabarovskas, Blagoveščenskas, Magadanas, Čita.
Rusijos Tolimieji Rytai nuo seno buvo veikiami aplinkinių valstybių – Kinijos, Japonijos, Korėjos. Rusija čia galutinai įsitvirtino tik po II pasaulinio karo.
Kickstarter
Istorija
2013 m. vasario 14 d. buvo išleista iOS programėlė, skirta telefonams iPhone, pavadinimu Kickstarter.
Nuo 2013 m. rugsėjo 9 d. Kickstarter tapo prieinamas autoriams iš Kanados.
Nuo 2013 m. lapkričio 13 d. steigti projektus tinklalapyje Kickstarter gali ir Australijos bei Naujosios Zelandijos piliečiai. 2014 m. prie projekto prisijungė autoriai iš Nyderlandų, Danijos, Airijos, Norvegijos ir Švedijos, 2015 m. – Vokietijos, Prancūzijos, Ispanijos, Austrijos, Belgijos, Italijos, Šveicarijos, 2016 m. – Singapūro, Honkongo ir Meksikos bei 2017 m. – Japonijos. 2017 m. liepą pateikęs atsistatydinimo lapelį iš projekto pasitraukė vienas jo įkūrėjų Y.Strickler.
Aukojimo modelis
Kickstarter yra viena iš sutelktinio finansavimo internetu platformų, apeinanti tradicinius investavimo būdus. Projekto autoriai pasirenka galutinį terminą ir minimalią surinktų lėšų sumą. Jei šis tikslas nėra pasiekiamas iki numatyto termino, reiškia jokių lėšų nesurinkta – savotiška apsidraudimo sutartis. Aukotojų lėšos surenkamos per Amazon Payments. Platforma prieinama rėmėjams iš viso pasaulio ir projektų kūrėjams iš JAV, Jungtinės Karalystės, Kanados, Australijos ir Naujosios Zelandijos.
Kickstarter tenka 5 % nuo surinktų lėšų sumos. Amazon ima papildomus 3–5 %. Kitaip nei dauguma forumų, skirtų kapitalo pritraukimui ar investicijoms, Kickstarter nesiekia pasiglemžti projektų nuosavybės. Inicijuotų projektų internetiniai puslapiai archyvuojami ilgam ir yra prieinama visuomenei. Pasibaigus finansavimui, projektų ir patalpintų medijų nebegalima redaguoti ar pašalinti iš tinklalapio.
Nėra jokios garantijos, jog žmonės, talpinantys projektus Kickstarter tinklalapyje, įgyvendins savo projektus, panaudos surinktus pinigus savo projektų įgyvendinimui, ar, kad užbaigti projektai atitiktis aukotojų lūkesčius. Kickstarter pataria rėmėjams apsvarstyti prieš nusprendžiant remti projektą. Jie taip pat įspėja projektų vadovus, jog jie gali būti paduoti atsakomybėn dėl rėmėjų patirtos teisinės žalos jiems nesugebėjus ištesėti pažadų. Projektai gali žlugti net po sėkmingo lėšų surinkimo, jeigu autoriai neįvertintų reikiamo kiekio lėšų arba nesusidorotų su iškilusiais techniniais sunkumais.
Jonas Gudmonas
Biografija
1959–1960 m. mokėsi Kauno S. Žuko taikomosios dailės technikume, 1960–1966 m. – Lietuvos dailės institute. Nuo 1966 m. Lietuvos dailės instituto (nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademija) dėstytojas, 1980–1990 m. prorektorius, 1976–1981 m. Dailės pedagogikos, 1991–1993 m. Foto – video katedros vedėjas. Nuo 1995 m. profesorius.
Artpop
Įrašymas
2011 m. rugsėjo mėnesį atlikėja Lady Gaga patvirtino, kad pradėjo ketvirtojo studijinio albumo „ARTPOP“ įrašymo darbus. Pasak DJ White Shadow, Lady Gaga pakvietė jį dirbti kartu su atlikėja, įrašant trečiąjį studijinį albumą „Artpop“. Tų pačių metų lapkričio mėnesį prodiuseris DJ White Shadow atskleidė jo dalyvavimą ir susidomėjimą naujojo albumo įrašyme. 2011 metų gruodžio mėnesį prodiuseris Fernando Garibay, kuris dalyvavo kuriant albumą „Born This Way“, taip pat atskleidė, kad dirbs su Lady Gaga, kuriant naująjį atlikėjos dainų rinkinį. Gaga įrašinėjo albumą keliaudama kartu su „Born This Way Ball“ turu.
Kai prasidėjo turas, keletas Lady Gaga prodiuserių keliavo kartu, kad galėtų įrašinėti albumą. 2012 metų gegužės mėnesį Gaga prodiuseris Vincent Herbert užsiminė, kad albumas jau yra baigtas ir išgirdęs jį atskleidė: „Puikūs įrašai“. Tą patį mėnesį Lady Gaga pasakė, kad įrašus jau sugrojo įrašų kompanijai ir albumo pavadinimą atskleis jau rugsėjo mėnėsį.
2013 metų liepos mėnesį, atsigavusi po klubo operacijos 2013 metų vasarį, Lady Gaga prasitarė, kad albumas bus išleistas jau šiais metais, taip pat naujasis singlas pasirodys jau netrukus.
Lady Gaga atskleidė, kad pirmasis albumo singlas bus „Applause“, kuris pasirodys kartu su dainos video klipu. Abu buvo planuoti išleisti 2013 metų rugpjūčio 19 dieną, tačiau daina buvo išleista rugpjūčio 12 dieną dėl singlo nutekėjimo į internetą.
2013 metų spalio 15 dieną atlikėja paskelbė, kad su naujuoju singlu „Venus“ pradės naująją trilogiją. Taip pat planuojama išleisti iš albumo singlą, kuris tęs ir pabaigs „Paparazzi“ ir „Telephone“ trilogiją.
Singlai
Daina „Applause“ buvo išleista kaip pirmasis albumo „Artpop“ singlas, kurį planavo išleisti 2013 metų rugpjūčio 19 dieną, bet dėl ankstesnio nutekėjimo į internetą, singlas buvo išleistas rugpjūčio 12 dieną. Oficialiai Amerikos radijo stotyse dainos premjera įvyko 2013 m. rugpjūčio 19 dieną. Dainos muzikinio video klipo premjera įvyko amerikiečių ryto laidoje „Good Morning America“, taip pat rugpjūčio 19 dieną. Klipas, kurį režisavo Inez van Lamsweerde ir Vinoodh Matadin, filmuotas Los Andžele.
2013 metų rugsėjo 3 dieną Lady Gaga paskelbė balsavimą savo socialinio tinklalapio Twitter paskyroje, kuriame atlikėjos fanai galėjo išrinkti antrąjį singlą iš trečiojo studijinio albumo. Rinktis buvo galima iš tokių dainų kaip „Aura“ ir „Swine“. 2013 metų rugsėjo 20 dieną atlikėja paskelbė, kad antrojo singlo premjera pasirodys dar prieš albumo išleidimą. Dainininkė taip pat pasakė, kad šios dainos dar niekas nėra girdėjęs. 2013 m. spalio 10 d. Gaga paskelbė antrojo singlo pavadinimą – „Venus“. Tačiau spalio 21 dieną atlikėja pakeitė savo sprendimą ir antruoju singlu tapo „Do What U Want“, dėl puikių atsiliepimų. Daina „Venus“ buvo išleista kaip reklaminis singlas, kuris turės savo video klipą. Šis video klipas pradės naują atlikėjos vaizdo klipų trilogiją. Bet pradėjus filmuoti šį video klipą, jis buvo nutrauktas ir dienos šviesos taip ir neišvydo.
Reklama
thumb|right|upright|Gaga atlieka dainą „Artpop“ iTunes festivalyje, kuris vyko 2013 m. rugsėjo 1 d., [[Londonas|Londone]] Albumo reklamai Lady Gaga bendradarbiavo kartu su Haus of Gaga, danų fotografais Inez van Lamsweerde ir Vinoogh Matadin, Robert Wilson, Marina Abramovič ir Jeff Koons. Reklaminėje nuotraukoje Lady Gaga nufotografuota su dideliais baltais permatomais akiniais (veido kauke). Taip pat šiame paveiksle atlikėja su rankomis pasirėmusi smakrą. Ant kairės rankos yra tatuiruotė „Artpop“. Kitoje reklaminėje nuotraukoje atlikėja pasirodė ilgais tamsiais plaukais ir visiškai nuoga, sėdinti ant fotelio, kuris yra pagamintas iš kompiuterinių mikroschemų.
Dainininkė pirmąjį singlą iš albumo „Applause“ atliko MTV Video Music Awards apdovanojimuose, 2013 metų rugpjūčio 25 dieną. Šiame pasirodyme atlikėja pakeitė penkis kostiumus ir 3 perukus, kurie demonstravo kiekvieno albumo erą („The Fame“, „The Fame Monster“, „Born This Way“ ir „Artpop“), atliekant vieną dainą. Rugsėjo 1 dieną Lady Gaga pasirodė iTunes festivalyje, kuriame atliko naujas, niekam negirdėtas, dainas iš naujausio atlikėjos albumo. Festivalio metu skambėjo „Applause“, „Artpop“. „Aura“, „I Wanna Be With You“, „Jewels & Drugs“, „MANiCURE“, „Sex Dreams“ ir „Swine“. Dainą „Jewels & Drugs“ dainininkė atliko kartu su reperiais T.I., Too Short ir Twista. Albumo pristatymo vakarėlyje Lady Gaga gyvai atliko dar niekam negirdėtą dainą „Gypsy“. Dainininkė taip pat nustebino savo gerbėjus, atlikdama dainą „Venus“ Londono G-A-Y klube. Atlikdama šią dainą, atlikėja ant scenos pirmą kartą visiškai apsinuogino. Spalio 27 dieną Naująjį singlą „Do What U Want“ ir reklaminį singlą „Venus“ atliko Jungtinės Karalystės televizijos laidoje „X Factor UK“. Lady Gaga, grįžusi į Jungtines Valstijas, pristatė dar vieną reklaminį singlą „Dope“ YouTube Music Awards apdovanojimų ceremonijos metu.
Dokumentika
2012 metų gruodžio 25 dieną Lady Gaga socialiniame tinklalapyje Twitter paskelbė dovaną fanams: dokumentinį filmą „Artpop kūrimas + Jūs“. Šį filmą režisuoja garsus amerikiečių fotografas Terry Richardson.
Pardavimai
thumb|Lady Gaga, koncerto „ArtRave: The Artpop Ball“ metu Lady Gaga Jungtinėse Valstijose per pirmąją savaitę pardavė 260 000 albumo kopijų. Toks pardavimų skaičius yra 75 % mažesnis negu ankstesniojo atlikėjos albumo „Born This Way“ (2011), kurio JAV parduota 1,1 milijono kopijų. Pirmąją savaitę šis albumas JAV Billboard 200 debiutavo pirmoje vietoje.
Taip pat pirmoje vietoje albumas debiutavo ir Jungtinėje Karalystėje. Čia albumo pardavimo kopijų skaičius siekia 66 000.
Pirmąją albumo „Artpop“ išleidimo dieną Japonijoje parduota 18 000 albumo kopijų. Dėl tokių pardavimų skaičių albumas pasiekė pirmąją poziciją Japonijos albumų Top. Per savaitę Japonijoje parduota 58 493 albumo kopijos. Australijoje „Artpop“ debiutavo antroje vietoje, parduota 15 685 albumo kopijų. Šią savaitę tvirtai savo pozicijos pirmoje vietoje laikėsi reperis Eminemas, kuris pardavė 20 096 albumo „The Marshall Mathers LP 2“ kopijas.
Artpop: Volume 2
2012 metų spalį Lady Gaga pranešė, kad albumas „Artpop“ turės ir antrąją dalį, kuri bus išleisti atskirai. Kai buvo atskleistas albumo Artpop dainų sąrašas, buvo aišku kad albumas bus sudarytas iš dviejų dalių.
Personalas
Informacija gauta iš albumo „Artpop“ bukleto.
Laukagaliai (Rokiškis)
Laukagaliai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kamajų.
Vardas tamsoje
Vardas tamsoje – lietuvių rašytojos Renatos Šerelytės romanas, pirmą kartą išleistas 2004 m. „Vardas tamsoje“ dėl psichologinės prozos elementų bei detektyvinių motyvų vadinamas lietuviškuoju euroromanu.
Romanas perleistas 2013 m. Tais pačiais metais knygos motyvais sukurtas detektyvinis filmas (rež. Agnė Marcinkevičiūtė).
Antanas Žygavičius
Antanas Žygavičius (g. 1989 m. Vilniuje) – kino režisierius.
Biografija
Antanas Žygavičius baigė kino studijas Londone, prieš tai mokęsis Nacionalinės M. K. Čiurlionio menų mokyklos Dailės skyriuje grafikos specialybės. Lietuvos jaunojo kino arenoje jis buvo pastebėtas dėl puikių filmų, tokių kaip Profesionalas. Antrasis Kraujas, Ligoninė ir Tebūnie Gyvulys.
Su savo įkurta neoficialia, nepriklausoma kino kompanija „Praktika Films“, nuo 2004 metų kuria ir pristato vaidybinius, dokumentinius ir animacinius filmus. Vienas iš jų animacinis „Loading“ tarptautiniame audiovizualinio meno festivalyje „Next Festival“ išrinktas geriausiu 2006 metų lietuvišku filmu, o „Kelyje“ – 2005 m. respublikinio videomeno festivalio „Interpretuoti kiną“ laureatu. 2006 m. birželį sostinės „Skalvijos“ kino centre buvo pristatytas ironiškas veiksmo filmas „Profesionalas. Antrasis kraujas“, sulaukęs teigiamų žiūrovų bei kritikų atsiliepimų, o 2007 m. balandį – pilnametražis dokumentinis filmas „Ligoninė" su vienu garsiausių Lietuvos aktoriu Valentinu Masalskiu.
Pasak kino kritiko Skirmanto Valiulio, Antanas Žygavičius – kūrybingas jaunasis filmų kūrėjas: ir temomis – agresija jaunimo gyvenime, žmogaus metamorfozės, ir kino rūšių ir žanrų įvairove – nuo vaidybinio iki animacinio kino. Jis atitinka naujojo kino, plačiau žiūrint – kino saviraiškos, netgi kitaip žiūrinčių, vertinančių ir organizuojančių kino sąjūdį kino entuziastų siekius ir viltis.
Italijos futbolo varžybos 1988–1989 m.
Italijos futbolo varžybos 1988–1989 m.
Aukštutinė Marna
Aukštutinė Marna (52) ( – Prancūzijos departamentas šalies šiaurės rytuose, Šampanės-Ardėnų regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę, Senos dešinįjį intaką. Administracinis centras – Šomonas.
Skirtinas
Skirtinas – dešinysis Jaujupio intakas, įtekantis į jį 2 km nuo jo žiočių, ties Paskirtinio kaimu Raseinių rajone. Išteka Kerkasių kaime Kelmės rajone. Teka pietų kryptimi. Kairysis intakas – Kliūkė.
Aukštutinė Marna
Departamente 3 apskritys, 32 kantonai, 27 municipaliniai susivienijimai ir 432 komunos.
Skirtinas
Priklauso Jūros upės basenui. Upelio hidrologinis nr. – 16010735, ilgis – 8 km.
Aukštutinė Marna
Istorija
Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais apimant po dalį Šampanės, Lotaringijos ir Burgundijos bei Franš-Kontė provincijų.
Skirtinas
Ties Skirtino ir Jaujupio santaka, apie 0,6 km į Jaujupio aukštupio pusę, prie Molavėnų, Skirtino vardu vadinamas gretimame Jaujupio upelyje gulintis padavimais apipintas Skirtino akmuo.
Aukštutinė Marna
Istorija
Pirmieji žmonės teritorijoje apsigyveno prieš 300 000 metų. Nuo V a. PK krašte apsigyveno keltai. 58 m. PK, nukariaudamas galus lankėsi Julijus Cezaris. Romos imperijos laikais kraštas įėjo į Liono Galiją. Krikščionybė atsirado apie III a., tačiau IV a. kraštą nusiaubė barbarai.575-751 m. šiaurinė dalis atiteko Šampanei, pietinė – Burgundijai, vėliau įėjo į Karolio Didžiojo imperiją. 1284 m. Šampanės kunigaikštis kraštą kaip kraitį atidavė Prancūzijos karaliui Filipui Gražiajam. Šimtamečio karo metu kraštas buvo patekęs Burgundijos ir Anglijos valdžion, bet Karolis VII jį atsikovojo.
Antrojo pasaulinio karo metais Marnos-Sonos kanalas buvo tapęs siena tarp vokiečių okupuotos ir rezervinės zonų. 1944 m. kraštą išvadavo generolo Leklerko daliniai.
Geografija
Aukštutinės Marnos departamentas ribojasi su Marnos, Obo, Kot Doro, Aukštutinės Sonos, Mezo ir Vogėzų departamentais.
Departamento pietuose plyti Langrų aukštuma, aukščiausia jos vieta – 513 m Ot diu Seko kalnas. Žemiausias departamento taškas Puelemontjė – 117 m. Departamento teritorijoje apie 500 upių, kurių ilgis daugiau, kaip 2300 km svarbiausios iš jų – Sena, Mezas, Obas ir Marna.
Apie 40 % teritorijos (250 000 ha) dengia miškai. Pagal miškingumą tai 9 departamentas Prancūzijoje. Todėl vienas iš svarbiausių užsiėmimų yra medžioklė. Departamento gėlė – orchidėja, čia išvesta apie 30 jų rūšių.
Klimatas
Klimatas okeaninis, nes įtakos turi Atlanto vandenynas. Lietūs būna dažniausiai pavasarį ir rudenį, kritulių kiekis svyruoja nuo 810 iki 1070 mm per metus, nuo 150 iki 180 dienų. Sninga 20-30 dienų. Žiemos šaltos ir ilgos, vasaros karštos ir audringos. Vidutinė metinė temperatūra 9-11 laipsnių C.
Turizmas
200px|thumb|Miškas Pagrindinis turistų traukos objektas – miškai ir medžioklės.
Politika
Departamentą Prancūzijos senate atstovauja Šarlis Gėnė ir Brunas Sido, Atstovų rūmuose – Lukas Mari Šatelis ir Fransua Kornu-Žentilis. Generalinę tarybą sudaro 32 nariai.
Prefektai
2002 m. – Alain Waquet, 2005 m. – Claude Valleix
Žalpė (Šešuvis)
Žalpė – dešinysis Šešuvies intakas, įteka į ją 95,7 km nuo jos žiočių, 1 km į vakarus nuo Pašešuvio kaimo. Išteka 4 km į vakarus nuo Liolių. Teka pietų kryptimi.
Intakai:
Manoma, kad upėvardis susidarė iš *žal-upė, t. y., „žalia upė“.
Li Peng
Li Pengas (, g. 1928 m. spalio 20 d. – 2019 m. liepos 22 d.) – Kinijos politikas, premjeras 1987–1998 m., parlamento pirmininkas 1998–2003 m.
Viešėjo Lietuvoje 2000 m. rugsėjo 6 dieną. Vizitas Kinijos prašymu sutrumpintas nuo dviejų dienų iki kelių valandų dėl tuo metu Vilniuje posėdžiavusio Komunizmo nusikaltimų tribunolo. Lietuvos politikai Li Pengą sutiko tiesiog Vilniaus oro uoste.
Deltuvos valsčius
Deltuvos valsčius (carmečiu Konstantinovo valsčius, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio rytų Lietuvos teritorijoje, į vakarus nuo Ukmergės. Centras – Deltuva.
Istorija
Minimas nuo 1385 m. 1784 m. atliktas Deltuvos parapijos, kurios teritorijoje vėliau atkurtas valsčius, topografinis aprašymas. Carmečiu gyvavęs Deltuvos valsčius įsteigtas 1861 m. Kauno gubernijoje. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija (9 apylinkės) priskirta Ukmergės rajonui.
Visbarų apylinkė
Visbarų apylinkė (arba Vizbarų apylinkė, Vizborų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žygaičių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Tauragės rajonui. 1954 m. prijungta dalis Balčių apylinkės, o dalis Visbarų apylinkės prijungta prie Pagramančio apylinkės. 1960 m. liepos 13 d. Visbarų apylinkė prijungta prie Žygaičių apylinkės.
Luna 20
2010 m. kovą NASA pranešė, kad „Lunar Reconnaissance Orbiter“ aptiko „Luna 20“.
Misija
„Luna 20“ į Žemės orbitą iškeltas 1972 m. vasario 14 d., 03:27:59 UTC laiku. Į Mėnulio orbitą įskriejo vasario 18 d., o dar po trijų dienų sklandžiai nusileido ant Mėnulio paviršiaus kalnuotoje Apollonius aukštumų teritorijoje, netoli Derlingumo jūros (Mare Fecunditatis). Aparatas padarė keletą panoraminių nuotraukų. Mėnulio uolienų mėginiai buvo paimti jas išgręžus grąžtu. „Luna 20“ pakilimo pakopa nuo Mėnulio paviršiaus pakilo 1972 m. vasario 22 d. ir jau vasario 25 d., 19:19 UT laiku, nusileido Karkingiro upės saloje, 40 km į šiaurę nuo Žezkazgano, Kazachstane.
Pargabentas uolienų mėginys skyrėsi nuo to, kurį pargabeno „Luna 16“. Kitaip nei ankstesniajame mėginyje, kurį daugiausia sudarė bazalto uolienos (anortozito tebuvo apie 1–2 %), šio mėginio daugumą (50–60 %) sudarė labai senos Mėnulio aukštumų anortozito uolienų (daugiausia susidedančių iš lauko špato mineralų) dalelės. Amerikiečių „Apollo 16“ po dviejų mėnesių pargabeno panašios medžiagos mėginį. Kaip ir „Luna 16“ pargabentas gruntas, taip ir „Luna 20“ radinys buvo pasidalytas su amerikiečių ir prancūzų mokslininkais.
Įranga
Aparatas svėrė 5727 kg. Jo įrangą sudarė stereo vaizdų fiksavimo sistema, nuotolinio valdymo išsitęsianti ranka, skirta mėginių paėmimui, ir radiacijos detektorius.
Jurgis Butkus
Jurgis Butkus (1886 m. gegužės 6 d. Gargždai – 1960 m. spalio 30 d. Čikaga) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.
Biografija
1914 m. baigė Vladimiro karo mokyklą, 1926 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus.
Nuo 1918 m. gruodžio mėn. Lietuvos kariuomenės savanoris. Nuo 1919 m. sausio mėn. Antrojo pėstininkų pulko kuopos, nuo 1919 m. balandžio mėn. bataliono, nuo 1919 m. birželio mėn. Atskirojo Marijampolės bataliono, nuo 1919 m. lapkričio mėn. Šeštojo pėstininkų pulko vadas. 1919 m. vasario – spalio mėn. ir 1920 m. rugsėjo – lapkričio mėn. dalyvavo nepriklausomybės kovose su Raudonaja armija, bermontininkais ir Lenkijos kariuomenės daliniais. 1920–1921 m. laikinai einantis divizijos vado pareigas, Karo tarybos narys. Nuo 1921 m. gruodžio mėn. tarnavo Trečiajame pėstininkų pulke, nuo 1922 m. balandžio mėn. Kauno komendantūroje. Nuo 1923 m. lapkričio mėn. tarnavo Antrosios karo apygardos štabe, nuo 1924 m. rugpjūčio mėn. – štabo skyriaus viršininkas, 1930 m. rugpjūčio mėn. – 1933 m. rugpjūčio mėn. štabo viršininkas. 1931 m. pulkininkas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1950 m. emigravo į JAV.
Venšanas
Venšanas (pe̍h-oē-jī: Bûn-san) – vienas iš Taipėjaus rajonų, esantis šiaurės Taivane. Gyventojų 273 tūkst. (2014 m. duomenys). Veikia nacionalinis Čengči universitetas. Venšane yra Taipėjaus mero įstaiga.
Istorija
thumb|left|175px 1894 m. (vėlyvoji Čingų era) vietiniai gyventojai pakeitė gyvenvietės pavadinimą iš Kumščio kalnas (拳山) į elegantiškesnį Fort Venšanas (文山堡, iš 文山秀氣). Japonijos kolonijiniu laikotarpiu Bunsano rajonas (文山郡), priklausęs Taihoku prefektūrai, apėmė ne tik dabartinį Venšaną, bet ir Sindiano, Šenkengo, Šidingo, Pinglino ir Vulajaus rajonus.
Šiandieninis rajonas buvo sudarytas 1990 m., sujungus Dzingmėjaus ir Mudža rajonus. Japonijos kolonijiniais laikais Mudža buvo verčiamasi žemės ūkiu, kultivuotos arbatos plantacijos. Pastaruoju metu Venšane statyti gyvenamųjų namų kompleksai, kurie, nors ir yra gan brangūs, turi paklausą dėl gana švarios aplinkos.
Kremenecas
Kremenecas – srities reikšmės miestas vakarų Ukrainoje, Ternopilio srityje. 23,9 tūkst. gyventojų (2001). Išvystyta maisto pramonė, taip pat yra tabako, baldų ir kt. fabrikai. Miestą kerta tarptautinis greitkelis, sutampantis su Klaipėdą ir Aleksandropolį jungiančiu europinio tinklo keliu.
Istorija
thumb|left|Kremeneco botanikos sodas ir [[Kremenecio pilis|pilis XIX a. (Dailininkas Alphonse Bishebois)]] Pagal kai kuriuos šaltinius, Kremeneco tvirtovė buvo pastatyta dar prieš mūsų erą, apie VII–IX a. Egzistuoja hipotezė, kad IX a. susikūrus Kijevo Rusios valstybei, Kremenecas įėjo į šios sudėtį. Be to, pirmieji Kremeneco paminėjimai yra 1064 m. lenkiškame enciklopediniame žodyne. Rašytiniuose slaviškuose šaltiniuose Kremenecas pirmąkart paminėtas Hipatijaus metraštyje kaip Haličo-Voluinės kunigaikštystės miestas.
1240–1241 m. žiemą prie miesto priartėjo chanas Batijus kartu su mongolų orda, tačiau, skirtingai nei kitų pilių, nesugebėjo užgrobti Kremeneco ir kitų Haličo tvirtovių, pastatytų kunigaikščio Danieliaus Haličiečio. 1254 m. prie miesto Danielius Haličietis sumušė totorių chano Kuremsio kariuomenę. 1259 m. Danieliaus broliui Vasylkai vykdant susitarimus teko pilį sugriauti. Ji buvo atstatyta XIII a. pabaigoje.
Nuo XIV a. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės sudėtyje. Prie pilies statybos prisidėjo Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino sūnus Liubartas. 1431 m. Lietuvos didysis kunigaikštis Švitrigaila suteikė Kremenecui Magdeburgo teisę.
1533 m. mieste dirbo žymus LDK visuomenės veikėjas Pranciškus Skorina.
XVII a. Kremenece pastatytas Dievo Apvaizdos vienuolynas, jame 1636 m. įkurta mokykla.
1648 m. rudenį kazokų pulkai, vadovaujami pulkininko Maksimo Krivonoso, priartėjo prie miesto bei jį apsupo. Spalį, po šešias savaites trukusios apsupties, tvirtovė užimta, lenkų vadovybė pateko į nelaisvę. Kremenecas prarado savo gynybinę reikšmę, o tvirtovė buvo sugriauta. Yra išlikę pilies griuvėsiai.
1793–1917 m. įėjo į Rusijos imperijos sudėtį. 1818 m. Kremenece įkurtas Voluinės licėjus – aukščiausia mokymosi įstaiga, savo statusu prilygusi Vilniaus universitetui. Licėjuje atidaryta didelė biblioteka, kurią sudarė apie 50 tūkst. knygų.
1917–1921 m. Ukrainos Liaudies Respublikos sudėtyje.
1921–1939 m. priklausė Lenkija. 1939–1991 m. Ukrainos TSR. Nuo 1991 m. nepriklausomos Ukrainos miestas.
Miesto diena švenčiama gegužės 20 d.
Rudoji saturnija
Rudoji saturnija arba aglija (Aglia tau) – saturnijų (Saturniidae) šeimos drugys.
Patinėlių dydis 50-55 mm, patelių – 65-75 mm. Sparnai šviesiai pilkai rudi su tamsiu pakraštiniu dryžiu. Sparnų akelės beveik juodos su baltu centru. Gyvena lapuočių ir mišriuose miškuose, kur gausu miško aikštelių. Patinėliai skraido dieną, patelės – tik naktį gegužės mėn. Vikšrai žali, su balsva šonine linija ir įstrižais brūkšniais, aptinkami VI-VIII mėn. ant ąžuolų, beržų, alksnių. Žiemoja lėliukė.
Serbijos ir Juodkalnijos vyrų krepšinio rinktinė
Serbijos ir Juodkalnijos vyrų krepšinio rinktinė – krepšinio komanda, tarptautinėse varžybose atstovavusi dabar jau iširusią Serbijos ir Juodkalnijos valstybę. Dalyvavo 1 Europos čempionate.
1991 nuo Jugoslavijos atsiskyrė Slovėnija, Kroatija, Makedonija, Bosnija ir Hercegovina liko tik Serbija ir Juodkalnija, todėl Jugoslavijos pergalės nuo 1991 priskiriamos Serbijos ir Juodkalnijos valstybei, nors oficialiai tuo metu ji vadinosi Jugoslavija. Europos čempionatuose užėmė 1 vietą 1995, 1997 ir 2001; užėmė 3 vietą 1999. 2002 buvusi Jugoslavijos valstybė pakeitė pavadinimą ir tapo Serbija ir Juodkalnija (plačiau žr. Jugoslavijos vyrų krepšinio rinktinė). Juodkalnijai paskelbus nepriklausomybę, nuo 2007 m. tarptautiniuose čempionatuose Serbija ir Juodkalnija dalyvauja kaip atskiros valstybės.
Liepos 28
Liepos 28 yra 209-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 210-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 156 dienos.
Vardadieniai
Ada – Inocentas – Nazarijus – Vytaras – Augmina – Nazaras – Vytas
Volkswagen Passat
Volkswagen Passat – vidutinės klasės automobilis. 2006 m. paskelbtas Lietuvos metų automobiliu.
2014 m. pasirodė aštunta VW Passat (B8) karta. Ankstesnės irgi numeruotos atitinkamai, t. y. B1, B2 ir pan.
Racionalumas
Racionalumas – mąstymo bei veiklos būdas paremtas protu ir logika, siekiant tikslingai ir efektyviai išnaudoti aplinkybes bei valdomus išteklius. Įvertinami galimų sprendimų kainos ir tikėtinų rezultatų santykio pokyčiai, kylančios rizikos, ekonominis ir technologinis pagrįstumas.
Toks veiklos būdas gali būti pastebimas institucijų ar kitokių organizacijų veikloje. Racionalia gali būti pavadinta ir racionaliai organizuota veikla, paremta sprendimų priėmimo taisyklėmis, kuriomis maksimizuojamas tikslo siekimas.
Sprendimų priėmimo analizėje naudojama sąvoka turi du kontekstus:
Ekonominis racionalumas
Racionalumas, kaip jis suprantamas viešosios politikos analizėje, kildinamas iš homo economicus modelio. „Ekonominis žmogus“, t. y., racionalas - tai individas, kurio veikla grindžiama savo naudos išskaičiavimu. Priimdamas sprendimus toks individas pirmiausia įsigyja visą reikiamą informaciją, pagal tą informaciją įvertina skirtingas alternatyvas ir tada pasirenka tą alternatyvą, kuri leidžia lengviausiai pasiekti jo tikslus arba patenkinti jo interesus.
Iš autorių nagrinėjusių racionalumo vaidmenį viešojoje politikoje svarbų vaidmenį atliko Simonas, Lindblomas, Marchas, Olsenas, Cyertas, Cohenas
Biurokratinis racionalumas
Kitas kontekstas, kuriame formavosi „racionalumo“ koncepcija, buvo organizacijų analizė. Racionalumas daugiausia dėl vokiečių sociologo Max Weber įtakos tapo įtvirtinta tema sprendimų priėmimo analizėje. Pasak M. Weber, pagrindinė kapitalizmo jėga - jo gebėjimas skleisti tos rūšies instrumentinį racionalumą, kurį simbolizuoja mašinos. Organizacinis mašinos analogas pramoninėje visuomenėje yra biurokratija.
Bobrai (Babilai)
Bobrai (,, nuo 1938 m. birželio 6 d. Billen, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Nemano rajone, 19 km į pietvakarius nuo Ragainės, nuo 2008 m. birželio 30 d. Žilino kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Ragainės apskrities (1922–1945 m. Tilžės-Ragainės apskrities) kaimas, kaimo bendruomenė, nuo 1935 m. balandžio 1 d. savivaldybė. 1946–2008 m. Žilino apylinkės gyvenvietė, 1993 m. prijungti Gorbunovas, Ščerbakovas, Lazarevas.
Gyventojai
Kaime 2010 m. buvo 7 gyvenamieji namai.
Siauralapis kavamedis
Siauralapis kavamedis (Coffea stenophylla) – kavamedžių (Coffea) rūšis. Tai visžalis krūmas arba medis, išaugantis iki 3 m aukščio, mėgstantis aukštikalnes. Kilęs iš Vakarų Afrikos. Auga Siera Leonėje, Gvinėjoje, Dramblio Kaulo Krante, taip pat Ganoje, Nigerijoje, kultivuojama kituose Afrikos rajonuose.
Istorija
XVIII a. siauralapį kavamedį atrado švedų botanikas Adam Afzelius, pirmasis aprašė Škotijos botanikas George Don.
Regimantas Midvikis
Regimantas Midvikis (1947 m. sausio 5 d. Eidintuose, Tauragės rajonas – 2015 m. birželio 12 d.) – Lietuvos dailininkas skulptorius.
Biografija
1964 m. baigė Tauragės 1-ąją vidurinę mokyklą. 1965–1971 m. studijavo skulptūrą LSSR valstybiniame dailės institute (dab. Vilniaus dailės akademija). Iki 1975 m. dėstė Telšių taikomosios dailės technikume. 1975–1979 m. Klaipėdos „Dailės“ kombinato dailininkas.
Nuo 1969 m. dalyvavo parodose, nuo 1975 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Kūrė dekoratyviąsias ir mažųjų formų skulptūras, portretus, paminklus. 1994 m. kartu su kitais menininkais ir architektais (Ričardu Krištapavičiumi, Algirdu Žebrausku) už Rainių (Telšių rajonas) kančių koplyčios sukūrimą tapo Lietuvos nacionalinės premijos laureatu.
Gyveno Tauragėje. Palaidotas Gaurės kaimo kapinėse.
Kūryba
Žinomiausi kūriniai:
Menininkas kūrė ir dekoratyvines skulptūras („Bėgikai“, 1976 m.; „Sudužimas“, 1979 m.; „Žemė kėlė“, 1980 m.; „Katinas“, 1982 m.), kamerines skulptūras („Žeme, nepalik mūsų“, 1979 m.), portretus (Domo Rociaus, 1973 m.; „Birutė“, 1975 m.), smulkiosios skulptūros kūrinius ir kt.
Karosa B 741
thumb|250px|Karosa B 741 Vilniuje
Karosa B 741 – Čekijos gamyklos „Karosa“ 1991–1997 m. gamintas prailgintų autobusų modelis. Pagaminta ~620 vienetų. Sukurtas modelio Karosa C 744 pagrindu.
Išleista keletas skirtingų modifikacijų su skirtingais varikliais:
64 Karosa B 841 atsidūrė Vilniuje (2016 m. tebevažinėjo 13), dar 3 priklausė „Busturui“ ir 1 Panevėžio AP.
FK Hajduk Kula
Istorija
Klubas įkurtas 1925 m. Komanda išformuota 2013 m.
Antanas Romualdas Gudonavičius
Antanas Romualdas Gudonavičius (1943 m. spalio 16 d. Čiudai, Jonavos valsčius – 2002 m. vasario 9 d. Kaunas) – Lietuvos inžinierius radioelektronikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1966 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1997 m. apgynė habilituoto daktaro disertaciją „Atsitiktinių signalų fazinių trajektorijų atskyrimas”, habilituotas technologijos mokslų daktaras. miniatiūra|150px|left|Kapas Jonavos kapinėse