cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Marša
Marša – jūros pakrantės žemutinė dalis, užliejama pakilus potvyniams arba per audras. Paprastai maršos būna padengtos dumblo arba smėlio ir dumblo sluoksniu, ant kurio klostosi labai turtingas maisto medžiagų humuso sluoksnis. Pasitaiko, kad maršos būna ir žemiau jūros lygio, o nuo pačios jūros atskirtos kopų juostos. Dažnos upių deltose, estuarijose, neretai gali tęstis nuo kranto per daugelį kilometrų.
Jovaišai (Jonava)
Jovaišai – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Šėtos, šalia kelio.
Marša
Maršoms būdingi plaukiojančių žolių kilimai, vikšrių, salikorinių ir kitų druskiamėgių augalų sąžalynai.
Piaozeras
Piaozeras arba Pia ežeras  – ežeras Rusijoje, šiaurės vakarų Karelijoje. Įeina į Kumos hidroelektrinės patvanką. Ilgis 77 km, plotis iki 30 km. Gylis siekia 49 m. Kranto linija labai vingiuota, gausu įlankų ir pusiasalių. Ežere daugybė salų (>30), dalis jų gyvenamos. Suteka daug upių. Upėmis jungiasi su gretimais Topo, Tumčios ežerais. Pia ežeras užšąla lapkritį, atitirpsta balandį. Laivuojamas.
Verčiamasi žvejyba (lašišos, vėgėlės, lydekos, kiršliai ir kt.).
Daukšių apylinkė (Pasvalys)
Daukšių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Krinčino valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pasvalio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Gulbinėnų apylinkės.
Pliopliai
Pliopliai – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 6 km nuo Bagotosios. Stovi Plioplių koplyčia.
miniatiūra|240px|left|Pakelės kryžius
Ramzis VIII
Ramzis VIII (valdė apie 1128−1126 m. pr. m. e.) – septintasis 20-osios dinastijos Senovės Egipto valdovas.
Ramzis VIII tikriausiai buvo Ramzio VI sūnus. Medinet Habu šventyklos sienoje jis pavaizduotas valdęs po Ramzio VI, tačiau labiau linkstama tikėti, kad jis valdė po Ramzio VII. Jo valdymas buvo trumpas ir prastai dokumentuotas. Jis žinomas iš vienos stelos ir vieno fajansinio skarabėjaus. Jo kapas nerastas Karalių slėnyje (jeigu buvo iškaltas).
Tartupio pradinė mokykla
Tartupio pradinė mokykla – mokykla, buvusi Tartupio kaime (Prienų rajonas).
I Rusijos imperijos gyventojų revizija
1-oji Rusijos imperijos gyventojų revizija vyko 1719 m. Iš viso buvo suskaičiuota 15,5 mln. gyventojų, buvo surašomi tik vyrai.
Revizija pradėta 1718 m. lapkričio 26 d. Rusijos caro Petro I įsaku. Iki tol Rusijoje gyventojai buvo surašomi atskirais caro įsakais skirtingoms gyventojų grupėms, todėl tokie surašymai buvo nesistemingi ir skirtingos kokybės. I revizija atlikta siekiant apskaityti vyrus, kuriuos galima paimti karo prievolėn. 1719 m. sausio 22 d. Rusijos senato nutarimu nurodyta, kad reikia surašyti visose gubernijose, valsčiuose ir kaimuose gyvenančius vyrus (nuo kūdikystės iki senatvės). Iš pradžių planuota surašyti tik valstiečius, bet vėliau nutarta įtraukti ir dvasininkus bei miestelių gyventojus. Už bet kokius netikslumus, susijusius su vyrų slėpimu, grėsė mirties bausmė. Pirmieji duomenys pasirodė 1724 m., nors jie dar buvo tikslinami iki 1727 m.
Tartupio pradinė mokykla
Istorija
1936–1937 m. šalia senojo kelio Marijampolė–Prienai, pietiniame Žemaitkiemio gyvenvietės gale, Tartupio kaime buvo pastatyta medinė dviejų aukštų mokykla. Medinė mokykla, statyta XX a. tarpukariu, išbuvo apie 5–7 metus, kadangi II pasaulinio karo pabaigoje grįždami vokiečiai ją sudegino.
Pokariu mokyklai vėl reikėjo naujų patalpų, todėl ji buvo perkelta į Tartupio kaimą pas Povilą Mickų. Joje dirbo mokytojai Tarasevičiūtė, Marytė Juknevičiūtė, Bronius Kirtiklis. Pradžios mokykla buvo kilnojama iš vienos sodybos į kitą. 1948 m. Laukaičių statytame dviejų aukštų pastate, juos ištrėmus į Sibirą, 1949 m. kūrėsi Tartupio septynmetė mokykla. 1964–1965 m. Žemaitkiemio kaimo viduryje pastatytas dviaukštis pastatas, kuriame iki 2003 m. mokėsi Tartupio dešimtmetės mokyklos mokiniai. Sumažėjus mokinių skaičiui, mokykla reformuota į pradinę, o 2004 m. panaikinta, prijungiant prie Kunigiškių pagrindinės mokyklos kaip pradinio ugdymo skyrių ir jame įrengta biblioteka. Vėliau skyrius uždarytas.
II Rusijos imperijos gyventojų revizija
2-oji Rusijos imperijos gyventojų revizija vyko 1744–1745 m. Iš viso buvo suskaičiuota 18,2 mln. gyventojų, buvo surašomi tik vyrai.
Revizija pradėta 1743 m. gruodžio 16 d. Rusijos carienės Jelizavetos įsaku. Nuo karo prievolės atleisdavo pasikrikštijusius stačiatikiais svetimšalius. Surašyme buvo ne tik renkama informacija apie karo tarnybai tinkamus vyrus, bet ir jų kilmę, gimusius ir mirusius žmones nuo I revizijos laiko. II revizija buvo baigta apie 1747 m.
Malinava (Jonava)
Malinava – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Upninkų.
Ramzis V
Ramzis V (valdė apie 1150−1145 m. pr. m. e.) – ketvirtasis 20-osios dinastijos Senovės Egipto valdovas.
Ramzis V tikriausiai buvo Ramzio IV sūnus, valdė trumpai ir mirė jaunas, tikriausiai nuo raupų. Jo valdymo laikais iškilo Tėbų Amono žynių reikšmė. Iš ketvirtaisiais jo valdymo metais datuoto papiruso aiškėja, kad didžiąją dalį Egipto žemės ir pajamų valdė Amono šventykla Karnake. Mažos dalys teko Ra šventyklai Heliopolyje ir Pta šventyklai Memfyje. Ramzis V pratęsė Ramzio IV šventyklos statybas Deir al Bachri ir ši šventykla tikriausiai buvo Ramzio V laidojimo šventykla. Faraonas buvo palaidotas praėjus 2 metams po mirties. Toks uždelsimas gali būti paaiškintas, kad jis buvo nuverstas iš sosto sekančio faraono Ramzio VI, gal jo kapas nebuvo pilnai įrengtas arba galbūt buvo sąlygotas karo, apie kurį užsimenama tuo laiku. Ramzis V buvo palaidotas Karalių slėnyje (kapas KV9). Iškart po to šį kapą pasisavino Ramzis VI ir pritaikė savo kapui. Ramzio V ir Ramzio VI mumijos rastos Amenhotepo II kape (KV35). Be raupų požymių Ramzio V mumijos galvoje rasta žaizda, padaryta arba iškart prieš mirtį, arba iškart po mirties.
Namajūnų apylinkė
Namajūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Saločių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pasvalio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kiemėnų apylinkės.
Paupio miškai
Paupio miškai – miškai Lietuvoje, Raseinių ir Jurbarko rajonuose, 13 km į pietvakarius nuo Raseinių, siaura, netaisyklinga juosta nusidriekę iš rytų į vakarus per 11 km. Priklauso Raseinių (Vadžgirio girininkija) ir Jurbarko (Varlaukio girininkija) miškų urėdijoms. Apima 12,4 km² plotą. Masyvą sudaro Paupio ir Kriučkavinės miškai.
Paviršius lygus. Būdingi velėniniai jauriniai glėjiški, vietomis velėniniai jauriniai glėjiniai priemoliai. Priklauso Šešuvies intakų – Upės ir Šaltuonos – baseinams.
Medynai:
Jaunuolynai sudaro 8 % medynų, pusamžiai medžiai 41 %, pribręstantys 29 %, brandūs 22 %.
Paupio miškuose gausu stambiųjų kanopinių žvėrių.
Miškus kerta kelias. Šalia Paupio miškų įsikūrę šie kaimai: Paupys (Jurbarko r.), Paupys (Raseinių r.), Giegiai, Palovaitis, Gervinė, Paviščiovys, Polai.
Pliorišiai
Pliorišiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Slavikų.
UEFA Europos konferencijų lyga 2022–2023 m.
UEFA konferencijų lyga 2022-2023 m. – antrasis UEFA konferencijų lygos sezonas. Turnyras prasidėjo ir baigėsi finalo rungtynėmis. Palyginus su praėjusiu sezonu, varžybų sistemoje pakitimų nebuvo. Vienintelis pokytis buvo tai, kad rungtynių datos buvo pakoreguotas taip, kad nekiltų susidūrimų tvarkaraštyje su XXII pasaulio futbolo čempionatu, vykusiu Katare 2022 m. lapkričio 21 – gruodžio 18 d. Be to, finalas pastūmėtas dvejas savaites į priekį, ir vyko ne gegužės pabaigoje, o birželio pradžioje.
Mikeliškiai (Jonava)
Mikeliškiai – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Skarbinų, prie kelio.
UEFA Europos konferencijų lyga 2022–2023 m.
Finalo rungtynes laimėjo „West Ham United FC“ ekipa, rezultatu 2–1 nugalėjusi „ACF Fiorentina“ komandą.
Tvarkaraštis ir dalyviai
Dalyviai yra surenkami UEFA koeficientų pagrindu. Turnyre iš viso dalyvauja 181 komanda, tarp jų – 43 iš UEFA čempionų lygos bei UEFA Europos lygos iškritusios komandos. Pagrindinio veiksmo pradžia yra laikomas grupių etapas, jame varžosi 32 komandos, paskirstytos į 8 grupes po 4 komandas.
Lietuvai atstovavo 2-4 vietas A lygoje iškovoję FK Sūduva, FK Kauno Žalgiris ir FK Panevėžys. LFF taurės nugalėtojo vieta atiteko 4-ą vietą užėmusiai komandai nes taurės laimėtojas FK Žalgiris taip pat tapo ir Lietuvos čempionu, ir tokiu būdu iškovojo teisę dalyvauti UEFA čempionų lygoje. Iškritus iš čempionų lygos, FK Žalgiris galimai prisijungs prie Europos konferencijų lygos vėlesniame etape. FK Kauno Žalgiris ir FK Panevėžys įsijungs nuo pirmojo Europos konferencijų lygos atrankos etapo, FK Sūduva – nuo antrojo.
Pirmasis atrankos etapas
UEFA Europos konferencijų lygos varžybos prasidėjo pirmojo atrankos etapo rungtynėmis kuriose dalyvavo 62 UEFA koeficientų pagrindu išrinktos komandos. Burtai buvo traukiami, pirmosios rungtynės vyko , atsakomosios – Nugalėtojai pateko į sekantį, antrąjį atrankos etapą, o pralaimėjusios komandos baigė kovą Europoje. Lietuvos komandos paženklintos žalsvai; FK Sūduva iškart pateko į antrąjį atrankos etapą.
Antrasis atrankos etapas
Šiame etape dalyvauja 106 komandos: 31 pirmojo atrankos etapo laimėtojas, 20 šalių taurių nugalėtojai, 16 komandų iškritusių iš Čempionų lygos pirminės atrankos bei pirmojo atrankos etapo ir kitos 39 kvalifikavusios komandos. Burtai buvo traukiami 2022 m. birželio 15 d., rungtynės buvo žaidžiamos 2022 m. liepos mėn. 21 d., atsakomosios – 2022 m. liepos mėn. 28 d. Nugalėtojai pateks į sekantį, trečiąjį atrankos etapą (3Q), o pralaimėjusios komandos baigs kovą Europoje. Pirmosios aštuonios poros išrinktos čempionų keliu (16 komandų, iškritusių iš UEFA čempionų lygos), likusios poros - lygos keliu (pirmojo etapo nugalėtojai bei kitos kvalifikavusios komandos).
Trečiasis atrankos etapas
Šiame etape dalyvauja 64 komandos: 53 antrojo etapo laimėtojai, 3 šalių taurių nugalėtojai pagal UEFA koeficientus esantys 17-19 vietose, 5 trečiąsias vietas šalių lygose užėmusios komandos iš lygų, pagal UEFA koeficientus esančių 9-12 vietose; 1 ketvirtąją vietą šalių lygose užėmusi komanda iš lygos, pagal UEFA koeficientus esančioje 6 vietoje bei 2 (iš 15) komandos iškritusios iš Čempionų lygos pirmojo atrankos etapo (burtų būdu). Burtai buvo traukiami, rungtynės buvo žaidžiamos , atsakomosios –  Nugalėtojai pateko į sekantį, atrankos atkrintamąjį etapą (PO), o pralaimėjusios komandos – baigė kovas Europoje.
Atrankos atkrintamasis etapas
Šiame etape dalyvauja 44 komandos: 32 trečiojo etapo laimėtojai, 1 penktąją vietą šalių lygose užėmusi komanda iš lygos, pagal UEFA koeficientus esančioje 5 vietoje, 4 šeštąsias vietas šalių lygose užėmusios komandos iš lygų, pagal UEFA koeficientus esančių 1-4 vietose, 7 komandos iškritusios iš Europos lygos trečiojo atrankos etapo. Burtai buvo traukiami 2022 m. rugpjūčio 2 d., rungtynės buvo žaidžiamos 2022 m. rugpjūčio 18 d., atsakomosios – 2022 m. rugpjūčio 25 d. Pirmos penkios poros išrinktos čempionų keliu (iš čempionų lygos atkeliavusios komandos). Nugalėtojai pateko į sekantį, grupių etapą (GR), o pralaimėjusios komandos – baigė kovas Europoje.
Grupių etapas
Grupių etapas yra pagrindinis UEFA Europos konferencijų lygos veiksmas, kuriame dalyvauja 32 komandos. Į šį etapą pateko 22 atrankos atkrintamojo etapo laimėtojų ir 10 komandų iškritusių iš Europos lygos atrankos atkrintamojo etapo. Burtai į 8 grupes po 4 komandas buvo traukiami 2022 m. rugpjūčio 26 d. Grupių etape keturios komandos tarpusavyje sužaidžia po 2 kartus. Į tą pačią grupę negali patekti dvi tos pačios šalies komandos. Grupių nugalėtojai patenka į aštuntfinalį, o antrąsias vietas užėmusios komandos žaidžia atkrintamąsias rungtynes pirminiame aštuntfinalyje su iš UEFA Europos lygos iškritusiomis komandomis, kurios savo grupėse užėmė trečiąsias vietas. Pirminio aštuntfinalio etapo nugalėtojai patenka į aštuntfinalį.
Į šį etapą pateko iš Europos lygos iškritęs FK Žalgiris. Tai pirmasis kartas istorijoje kai Lietuvos klubas pasiekė grupių etapą.
10 komandų-dalyvių, iškritusių iš UEFA Europos lygos:
Surinkus po vienodą taškų skaičių, aukštesnę vietą užima: 1) daugiau taškų tarpusavyje surinkusi komanda 2) geresnį tarpusavio įvarčių skirtumą pasiekusi komanda 3) daugiau įvarčių tarpusavyje įmušusi komanda 4) bendras geresnis įvarčių skirtumas 5) bendras didesnis įmuštų įvarčių skaičius 6) bendras didesnis svečiuose įmuštų įvarčių skaičius 7) bendras didesnis pergalių skaičius 8) bendras didesnis svečiuose pasiektų pergalių skaičius 9) geresnis disciplinarinis rezultatas (raudona kortelė-3 taškai, geltona kortelė-1 taškas) 10) aukštesnis UEFA klubų koeficientas
Pirminiai aštuntfinaliai
Į pirminius aštuntfinalius pateko 8 antrąsias vietas UEFA Europos konferencijų lygos grupėse užėmusios komandos bei 8 iš UEFA Europos lygos iškritusios komandos, kurios savo grupėse užėmė trečiąsias vietas. Pirminio aštuntfinalio etapo nugalėtojai pateko į aštuntfinalį. Burtai buvo traukiami 2022 m. lapkričio 7 d., klubai iš tos pačios šalies negalėjo būti ištraukti į poras. Rungtynės buvo žaidžiamos 2023 m. vasario mėn. 16 ir 23 d.
Aštuntfinaliai
Į aštuntfinalius pateko 8 pirmąsias vietas UEFA Europos lygos grupėse užėmusios komandos bei 8 pirminių aštuntfinalių nugalėtojai. Burtai buvo traukiami 2023 m. vasario 24 d., rungtynės žaidžiamos 2023 m. kovo 9 ir 16 d.
Ketvirtfinaliai
Ketvirtfinalių burtai buvo traukiami 2023 m. kovo 17 d. Komandos galėjo būti ištrauktos į poras iš tos pačios šalies arba iš tos pačios grupių etapo grupės. Rungtynės vyko 2023 m. balandžio mėn. 13 d. ir 20 d.
Pusfinaliai
Pusfinalių burtai buvo traukiami 2023 m. kovo 17 d. Rungtynės vyks 2023 m. gegužės mėn. 11 d. ir 18 d.
Daukniūnų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Krinčino valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pasvalio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Krinčino apylinkės.
Oslo susitarimai
thumb|240x240px|[[Icchakas Rabinas, Bilas Klintonas ir Jesiras Arafatas|alt=]]Oslo susitarimai – 1993 m. Vašingtone ir 1995 m. Taboje parašyti susitarimai tarp Izraelio ir Palestinos valstybės. Oslo susitarimai yra Oslo proceso, prasidėjusio 1993 m., dalis. Oslo susitarimai yra laikomi Pirmosios intifados pabaiga. Vis dėlto, nesėkmingas 2000 m. Camp David viršūnių susirinkimas išprovokavo Antrosios intifados pradžią.
Oslo susitarimai leido susikurti Palestinos savivaldai, kuriai buvo paskirta Vakarų Kranto ir Gazos Ruožo dalių savivalda; taip pat pripažino Palestinos išsivadavimo organizaciją kaip Izraelio partnerį derybose dėl likusių klausimų. Nagrinėti klausimai susiję su Izraelio ir Palestinos autonomijos sienomis, Izraelio gyvenvietėmis Palestinos teritorijoje, Jeruzalės statusu, Izraelio karinių pajėgų laikymu palestiniečių teritorijose ir jų kontrolę po to, kai Izraelis pripažino Palestinos autonomiją, bei palestiniečių teisę grįžti į Palestinos teritorijas. Vis dėlto, Oslo susitarimai Palestinos valstybės nesukūrė.
Kontaženas
Kontaženas  – miestas pietryčių Brazilijoje, Minas Žeraiso valstijoje, 21 km nuo Belo Horizontės, jos priemiesčių srityje. Sunkiosios pramonės centras – vystoma chemijos, mašinų gamybos, cemento, kalnakasybos pramonė, veikia elektrinė. Veikia kultūros namai, neogotikinė Šv. Jadvygos koplyčia, Šv. Gonzalo bažnyčia.
Istorija
Kontaženas įkurtas 1716 m., o 1912 m. tapo savivaldybės centru.
Šechna
Šechna, dar žinomas kaip Šubat-Enlilis, archeologinis pavadinimas Tel Leilanas – senovės miestas Sirijoje, buvęs į šiaurės rytus nuo dabartinės Hasakos, netoli dab. Turkijos sienos, Chaburo upės baseine.
Istorija
Manoma, kad gyvenvietė įsikūrė V tūkst. pr. m. e., tačiau tik III tūkst. pr. m. e. ji išaugo į didesnį miestą, kuris greičiausiai buvo Nagaro karalystės valdžioje. XXIII a. pr. m. e. miestą nukariavo Akado imperija, ir jis tapo žinomas kaip Šechna. Tiesa, maždaug tuo metu dėl kažkokių priežasčių (manoma, kad dėl 300 metų trukusios sausros), gyvenvietė stipriai susitraukė ir galiausiai buvo beveik palikta.
XIX a. pr. m. e. pabaigoje Asirijos karalius Šamši-Adadas I (1813–1781) šiaurinėje Mesopotamijoje sukūrė didelę imperiją. Derlingą Chaburo slėnį jis matė kaip potencialų savo karalystės centrą. Senosios Šechnos vietoje jis pastatė miestą, kurį pavadino Šubat-Enliliu („Enlilio buveine“) ir pavertė jį savo sostine. Jame pastatyti rūmai, miestas apjuostas galinga siena, o gyventojų skaičius siekė 20 tūkst.
Po Šamši-Adado mirties jo imperijai suirus, miestą užgrobė amoritų valstybėlė Apumas, kuri padarė jį savo sostine. Miestas toliau klestėjo iki 1726 m. pr. m. e., kuomet jį užėmė Babilono karalius Samsuiluna. Asirijos karalius Adasi jį išvijo, tačiau Šubat-Enlilis buvo greitai apleistas.
Kasinėjimai mieste reguliariai vykdyti nuo 1979 m. Čia daugiausia prisidėjo Jeilio universiteto archeologai. Vienas svarbiausių radinių – 1100 molinių lentelių archyvas, kurio administraciniai dokumentai atspindi XVIII a. pr. m. e. Šiaurės Mesopotamijos gyvenimą. Dauguma iškastų artefaktų saugomi Deir ez-Zoro muziejuje. 2011 m. kasinėjimai nutrūko dėl Sirijos pilietinio karo.
Nugušas
Nugušas  – upė Rusijoje, pietų Baškirijoje; Belajos dešinysis intakas (Kamos baseinas). Prasideda Jurmatau kalnagūbryje Pietų Urale, teka į pietus miškingu Uralo kalnų tarpekliu. Žemupyje pasuka į pietvakarius ir suteka su Belaja į šiaurę nuo Meleuzo.
Upė minta daugiausia sniego tirpsmo vandenimis. Užšąla apie lapkričio pradžią, atitirpsta balandžio antrojoje pusėje. Ant upės sudarytas Nugušo tvenkinys (25 km²).
Amilozė
miniatiūra|353x353px|Amilozės struktūra Amilozė – polisacharidas, sudarytas iš gliukozės molekulių. Tai yra sudedamoji krakmolo dalis (kartu su amilopektinu), kurios dažniausiai būna apie 20-30 %. Amilozė daugiausiai yra linijinis polimeras, kuris kartais šakojasi ir dažnai formuoja spiralines struktūras, persipinančias su amilopektinu. Amilozė daugiausia sudaryta iš α-1,4-glikozindinių ryšių. Ji geba formuoti labai stiprų kompleksą su jodu, kuris yra ryškios mėlynos spalvos, todėl šviesiniu mikroskopu galima įvertinti jos kiekį krakmole.
Vyvikona
Vyvikona  – kaimas šiaurės rytų Estijoje, Rytų Virumoje, 8 km į pietus nuo Silamejės. Geležinkelio stotis prie linijos iš Silamejės (artimiausia keleivinė stotis – Vaivara).
Istorija
Vyvikona įkurta 1935–1936 m., atidarius skalūnų kasyklą. 1950 m. suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas. 1960–2017 m. administraciškai priklausė Kohtla Jervei. XX a. 7–8 dešimtmečiais čia gyveno virš 2000 žmonių, veikė mokykla, kultūros namai. Po TSRS griūties kasyklos uždarytos, dauguma gyventojų Vyvikoną paliko, gyvenvietė tapo miestu-vaiduokliu. 2017 m. suteiktas kaimo statusas.
Daniliškių apylinkė (Pasvalys)
Daniliškių apylinkė (arba Doniliškių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Krinčino valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pasvalio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Ličiūnų apylinkės.
Plisiškės
Plisiškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Kelpšiškių.
IV Rusijos imperijos gyventojų revizija
4-oji Rusijos imperijos gyventojų revizija vyko 1782 m. Iš viso buvo suskaičiuota 28,4 mln. gyventojų.
Revizija pradėta 1781 m. lapkričio 16 d. Rusijos carienės Jekaterinos II įsaku. Numatyta, kad europinėje Rusijos dalyje revizija turi baigtis iki 1782 m. liepos 1 d., o Sibire – iki 1783 m. sausio 1 d. Įsako apie revizijos pabaigą nebuvo, tačiau atskiri nutarimai aptinkami iki 1787 m.
III Rusijos imperijos gyventojų revizija
3-oji Rusijos imperijos gyventojų revizija vyko 1763 m. Iš viso buvo suskaičiuota 23,2 mln. gyventojų. Buvo surašomi ne tik vyrai, bet ir moterys, nors revizija neįtraukė dvarininkų, tarnautojų, dvasininkų luomų.
Revizija pradėta 1761 m. lapkričio 28 d. Rusijos carienės Jelizavetos įsaku. Įsake numatyta, kad revizija turinti įvykti per 5 mėnesius, tačiau ji užtruko, dėl to 1762 m. pavasarį nutarta ją nutraukti iki kito įsako, kurį 1763 m. vasario 13 d. pasirašė Jekaterina II su liepimu reviziją pabaigti iki 1763 m. gruodžio. Dėl vėlavimų revizija pratęsta iki 1764 m. rugsėjo, o vėliau ir iki 1765 m. sausio. Būtent 1765 m. III revizija ir pabaigta.
Ramzis VII
Ramzis VII (valdė apie 1136−1129 m. pr. m. e.) – šeštasis 20-osios dinastijos Senovės Egipto valdovas.
Ramzis VII tikriausiai buvo Ramzio VI sūnus. Apie jo valdymą žinoma iš keleto ekonominių užrašų. Viename papiruse minimos didelės mokesčių sumos, kurios buvo nukreiptos į Amono šventyklą Tėbuose, kitame minimas grūdų kainos didėjimas, kuris ketvirtaisiais Ramzio VII valdymo metais išaugo tris kartus. Abiejuose papirusuose minima, kad prekyba Nilo upe vyko be kliūčių. Ramzis VII buvo palaidotas Karalių slėnyje (kapas KV1). Jame rastas tuščias faraono sarkofagas.
Mažieji Dagutėliai
Mažieji Dagutėliai (, nuo 1938 m. Dorotheendorf) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 10 km į pietryčius nuo Pilkalnio, 12 km į šiaurės rytus nuo Stalupėnų, prie Briedupės.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Mažųjų Dagutėlių kaimo bendruomenė 1931 m. Įkurti XVIII a. pab. pagal Prūsijos karaliaus Frydricho II vykdytą politiką nenaudojamų valstybinių žemių įsisavinimui kaip laisvųjų valstiečių kaimas iš 8 ūkių. 1785 m. vadintas ir Dorotheenthal. 1821 m. buvo laisvųjų valstiečių kaimas su 32 gyventojais. Iki 1818 m. priklausė Įsruties apskrities Būdvaičių/Sudargų domenų valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Varnininkų valsčiui. Tikintieji iki 1863 m. priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai, vėliau – naujai įkurtai Varnininkų parapijai. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
RB Leipzig
Istorija
Prieš įkuriant klubą ilgai ieškota vietos jį įsteigti. 2009 m. Red Bull investavo Leipcige. Po to prasidėjo spartus kilimas: klubas iš ketvirtos pakopos netrukus pateko į Bundesliga.
2016–2017 m. ir 2020–2021 m. sezonuose iškovojo sidabro medalius.
Sudėtis
2021 m. spalio 15 d.
Plytinė (Šalčininkai)
Plytinė – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Rūdninkų, prie kelio. Piečiau kaimo teka Merkys.
VI Rusijos imperijos gyventojų revizija
6-oji Rusijos imperijos gyventojų revizija vyko 1811 m. Iš viso buvo suskaičiuota 42,7 mln. gyventojų, tarp jų 398,0 tūkst. – Vilniaus gubernijoje. Buvo surašomi tik vyrai.
Revizija pradėta 1811 m. gegužės 18 d. Rusijos caro Aleksandro I įsaku. Revizijai atlikti buvo skirta 4 mėnesiai europinėje dalyje ir 10 mėnesių Sibire, tačiau ji šiek tiek vėlavo, dėl to buvo pratęsta iki, atitinkamai, 1812 m. sausio 1 d. ir liepos 1 d. Revizija atlikta trumpiau nei per 1 metus ir nutraukta dėl karo su Prancūzija pavojaus.
Češyras
Češyras (, senovinis pavadinimas County of Chester ) – grafystė Šiaurės Vakarų Anglijoje. Tradicinė grafystės sostinė yra Česteris, nors didžiausias Češyro miestas yra Voringtonas. Kiti didieji miestai yra Kru, Vidnesas, Rankornas, Maklsfildas, Nortvičas, Vilmslou. Grafystė ribojasi su Mersisaidu ir Didžiuoju Mančesteriu šiaurėje, Derbišyru rytuose, Stafordšyru ir Šropšyru pietuose bei Velso sritimi Reksamu vakaruose.
Češyro plotas yra 2,343 km², o gyventojų yra šiek tiek daugiau nei vienas milijonas. Neskaitant didelių miestų palei Mersio upę ir istorinio Česterio, Češyras yra kaimiška grafystė su daugybe kaimų ir miestelių, kurie verčiasi žermės ūkiu. Grafystę garsina Češyro sūris, druska, šilko apdarai.
Geografija
Češyras užima akmenuotą molio lygumą, kuri skiria šiaurės Velso kalvas ir Derbišyro Viršūnių rajoną (ši sritis vadinama Češyro tarpu). Sritis susiformavo atsitraukus akmens amžiaus ledynams. Pamatinė uoliena yra Triaso smėlakmenis, kurio atodangos išraustos ypač Rankorne ir teikė savitą raudoną akmenį Mančesterio ir Česterio katedroms.
Žadeikonių apylinkė
Žadeikonių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Saločių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pasvalio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Manikūnų apylinkės ir Tetirvinų apylinkės.
Meleuzas
Meleuzas  – miestas Rusijoje, pietų Baškirijoje, 225 km į pietus nuo Ufos, prie Belajos upės (ir jos intako Meleuzo žiočių); rajono centras. Geležinkelio stotis, praeina Ufos–Orenburgo plentas. Chemijos (mineralinių trąšų), statybinių medžiagų, maisto (pieno, cukraus, alaus), medienos apdirbimo pramonė. Veikia Ufos technikumo, Maskvos technologijų universiteto padaliniai. Veikia krašto muziejus, kultūros namai.
Tautinė sudėtis 2010 m.: rusai – 47,9 %, baškirai – 29,1 %, totoriai – 15,8 %, čiuvašai – 3,8 %, ukrainiečiai – 1,3 %.
Istorija
Meleuzas įkurtas XVIII a. antroje pusėje kaip prekybinis centras prie Orenburgo trakto. Nuo 1863 m. – valsčiaus centras. XX a. 6-ajame dešimtmetyje Meleuze pradėta plėtoti pramonė, 1958 m. suteiktas miesto statusas.
Akonidzaba
Akonidzaba (Aqonidzaba) – šimtakojis šiaurės paijutų mitologijoje, apibūdinamas kaip liūdnai pagarsėjęs lošėjas, kūrenantis didelę ugnį, į kurią įmeta kiekvieną, kuris jam pralošia.
Padedamam Varno, pergudrauti Akonidzabą pavyksta mažam berniukui: šimtakojį jis įmeta į šio kurstomą ugnį. Varnas apsidegina kojas, dėl to šie paukščiai iki šiol taip vaikšto.
Jaškulis
Jaškulis (rus. ir ) – kaimas Rusijoje, vidurio Kalmukijoje, 84 km į rytus nuo Elistos, prie Astrachanės–Elistos plento (atšaka į Artezianą) ir Jaškulio ežero. Rajono centras. Yra gimnazija, budistų churulas, Nubudimo stūpa, Aleksandro Neviškio cerkvė.
2002 m. 67 % gyventojų buvo kalmukai.
Istorija
Jaškulis įkurta 1883 m. Po karo ištrėmus kalmukus iki 1961 m. kaimas vadintas Pesčanu (Песчаный). TSRS laikais – miesto tipo gyvenvietė. Veikė plytinė, kailių fabrikas.
Chulchuta
Chulchuta (rus. ir ) – kaimas Rusijoje, rytų Kalmukijoje, 160 km į rytus nuo Elistos, prie Astrachanės–Elistos plento. Yra karo memorialas.
2002 m. 40 % gyventojų buvo kalmukai, 19,4 % – kazachai, 9,5 % – darginai, 9,3 % – čečėnai, 7,3 % – avarai, 6,1 % – ingušai, 4,6 % – rusai.
thumb|left|240px|Chulchutos memorialas
Istorija
Chulchuta įkurta 1846 m., kaip taškas prie kelio per Kalmukijos stepę. 1942 m. Chulchutos apylinkėse vyko nuožmūs mūšiai tarp Vermachto ir Raudonosios armijos. Po karo ištrėmus kalmukus iki 1961 m. kaimas vadintas Pridorožnu (Придорожный). 1973 m. įkurtas avininkystės tarybinis ūkis.
Baškirijos nacionalinis parkas
Baškirijos nacionalinis parkas  – saugoma gamtos sritis Rusijoje, pietų Baškortostane, Meleuzo, Kugarči ir Burzios rajonuose. Įsteigtas 1986 m.
Nacionalinis parkas apima pietvakarinius Pietų Uralo šlaitus, esančius į vakarus nuo Uraltau kalnagūbrio. 91,8 % parko ploto dengia miškai (daugiausia plačialapių bei plačialapių-smulkialapių medžių, taip pat yra pušynų bei mišrių pušynų-beržynų). Parke auga 40 augalų, įtrauktų į Baškirijos raudonąją knygą ir 12 – į Rusijos raudonąją knygą. Sutinkami būdingi šiam kraštui gyvūnai – rudieji lokiai, vilkai, lapės, lūšys, barsukai, briedžiai, stirnos, voverės, miškinės kiaunės, šeškai, žebenkštys, šermuonėliai, ūdros, europinės audinės, baltieji ir pilkieji kiškiai, voverės-skraiduolės, burundukai, ondatros, ąžuolinės miegapelės, starai, didieji kiškiašokliai, vandens pelėnai ir kt., taip pat peri 148 paukščių rūšys, upėse plaukioja 32 žuvų rūšys (lydekos, taimeniai, kiršliai, starkiai).
Parku teka Nugušo, Belajos upės, sudarytas Nugušo tvenkinys. Gausu karstinių olų, tiltų, įgriuvų, skardžių, tarpeklių, trykšta šaltiniai, verdenės, krinta vaizdingas Kuperlios krioklys.
Plytinė (Švenčionys)
Plytinė – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 1 km nuo Švenčionių.
Butkaičiai (Šiauliai)
Butkaičiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, prie kelio Smilgiai–Kadagynė, 13 km į šiaurės vakarus nuo Bubių.
TSRS okupacijos metais – Bubių apylinkės ir Gilvyčių tarybinio ūkio kaimas.
Kumertau
2010 m. 61,1 % miesto gyventojų buvo rusai, 19 % – baškirai, 13 % – totoriai, 3,7 % – čiuvašai, 2 % – ukrainiečiai.
Istorija
Kumertau (iš baškirų k. „anglies kalnas“) įkurtas 1947 m., pradėjus rusvųjų anglių gavybą. Nuo 1949 m. – miesto tipo gyvenvietė, nuo 1953 m. – miestas. Iki 2009 m. buvo svarbus anglių kasybos centras.
Saudogalos apylinkė
Saudogalos apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Saločių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pasvalio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Manikūnų apylinkės ir Puodžių apylinkės.
Stačiūnų apylinkė (Pasvalys)
Stačiūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pasvalio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pasvalio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Papyvesių apylinkės ir Talačkonių apylinkės.
VII Rusijos imperijos gyventojų revizija
7-oji Rusijos imperijos gyventojų revizija vyko 1815–1816 m. Iš viso buvo suskaičiuota 43,9 mln. gyventojų, tarp jų 501,3 tūkst. – Vilniaus gubernijoje.
Revizija pradėta 1815 m. birželio 20 d. Rusijos caro Aleksandro I įsaku. Ji pradėta pasibaigus karui su Prancūzija, todėl vienas iš pagrindinių jos tikslų – įvertinti 1812–1815 m. karo metu patirtus demografinius nuostolius. Kaip ir kitos, VII revizija užtruko, todėl buvo pratęsta iki 1818 m. liepos 1 d., vėliau – iki 1822 m. liepos 1 d., galiausiai – iki 1825 m. liepos. 1826 m. rugpjūčio 22 d. naujojo caro Nikolajaus I įsaku nutarta VII reviziją užbaigti, nors jos tikslinimo darbai vyko iki pat 1836 m.
2023 m. Europos akademinio irklavimo čempionatas
Lietuva čempionate
Lietuva į čempionatą perengė moterų porinių irklų keturvietę įgulą, bet prieš pat čempionatą traumą patyrė Viktorija Senkutė, o likusios sportininkės išskaidytos į vienvietes ir dvivietes įgulas.
Rėkyvos pelkė
Rėkyvos pelkė – pelkė, plytinti Šiaulių rajono savivaldybėje, į pietus nuo Šiaulių miesto. Plotas siekia 2608 hektarus, dalyje jo išgaunamos durpės.
Didžiuma Rėkyvos pelkės – plynraistinė aukštapelkė (vertingomis laikomos aukštapelkės plynės, jos nyksta), o likusi dalis – plyninė žemapelkė. Šiauriniame pakraštyje telkšo seklus Rėkyvos ežeras (vyksta jo pelkėjimo procesai). Vidutinis durpių sluoksnio storis siekia 4,3 m, didžiausias – 9,3 m.
Pelkėje sutinkami briedžiai, tetervinai, tai plėšriųjų medšarkių perimvietė. Gyvena į Raudonąją knygą įtrauktas drugys rudakis satyriukas, šikšnosparnis kūdrinis pelėausis (visoje Europoje saugoma rūšis). Auga reti augalai, kaip antai avietė tekšė.
Šiaurinė dalis įeina į Rėkyvos botaninį zoologinį draustinį, kuris įsteigtas 1997 m., siekiant išsaugoti nykstančias augalų ir gyvūnų rūšis.
Kirovas (Kaluga)
Kirovas  – miestas Rusijoje, Kalugos srityje, 138 km į pietvakarius nuo Kalugos, 95 km į šiaurę nuo Briansko, prie Bolvos upės. Rajono centras. Geležinkelių mazgas (linijos į Roslavlį, Suchiničius, Brianską, Bachmutovą). Maisto, siuvimo, statybinių medžiagų pramonė.
Istorija
XVIII a. pradėjo kurtis apie Pesočnajos metalurgijos gamyklą. Nuo XIX a. Pesočnaja tapo fajanso pramonės centru. 1936 m. suteiktas miesto statusas, gyvenvietė pervadinta tarybinio veikėjo Sergejaus Kirovo garbei.
Sibajus
Sibajus (bašk. ir ) – miestas Rusijoje, pietryčių Baškirijoje, 95 km į pietvakarius nuo Magnitogorsko, Užuralėje, prie Irendyko kalnagūbrio. Geležinkelio stotis (linija į Ufą), plentai link Kumertau, Magnitogorsko, Saros. Sibajus yra didelis kalnakasybos pramonės centras – kasama vario ir cinko rūda (yra >505 m gylio karjeras). Taip pat vystoma maisto (mėsos, duonos), mašinų ir įrengimų gamybos, medienos apdirbimo, statybinių medžiagų pramonė. Veikia Baškirijos valstybinio universiteto institutas, keletas kolegijų. Yra mečetė, stačiatikių cerkvė, veikia medresė, valstybinis dramos teatras, valstybinė filharmonija, vaikų teatras.
Istorija
XIX a. į rytus nuo Senojo Sibajaus kaimo įkurtas Naujasis Sibajus (Ново-Сибаево). 1913 m. apylinkėse atidaryta vario gavybos šachta. Intensyvi kalnakasyba pradėta XX a. 5-ajame dešimtmetyje, o 1955 m. Sibajui suteiktas miesto statusas.
Final Fantasy IV
Final Fantasy IV – 1991 m. kompiuterinis fantastinis vaidmenų žaidimas, 4-toji „Final Fantasy“ serijos pagrindinės žaidimų linijos dalis, kurią sukūrė Japonijos „Square“ žaidimų kompanija. Išleidimo metu skirtas „SNES“ videožaidimų kompiuteriui. 2007 m. išleistas 3D grafikos žaidimo perdirbinys. Vakarų kritikų apžvalgų vertinimo vidurkis pagal Metacritic.com „Nintendo DS“ 3D versijai − 85 balai iš 100.
Apie žaidimą
„Final Fantasy IV“ yra vieno žaidėjo RPG žaidimas, kurį 1991 m. išleido Japonijos „Square“ žaidimų kompanija (vėliau „Square Enix“). Tai pirmas „Final Fantasy“ serijos žaidimas, kuriame pristatyta ATB (Active Time Battle) kovos sistema. Vakarų rinkose žaidimas iš pradžių buvo platintas „Final Fantasy II“ pavadinimu, nes buvo antruoju į anglų kalbą išverstu žaidimu po pirmojo „Final Fantasy“. Žaidimas vėliau buvo išleistas kitoms žaidimų platformoms.
Originalusis žaidimas yra 2D grafikos, tik su muzikos garso takeliu. 2007 m. „Matrix Software“ sukūrė 3D grafikos žaidimo versiją „Nintendo DS“ konsolei, kuri turi aukštos raiškos grafikos vaizdo intarpus su veikėjų balsų įgarsinimu. Didžioji dauguma žaidimo dialogų tarp veikėjų vaizduojama ekrano languose kaip originaliame žaidime. Originalioji „Final Fantasy IV“ „SNES“ versija buvo parduota 1,77 mln. kopijų tiražu, 3D grafikos „Nintendo DS“ versija − 1,20 mln. kopijų. 2008 m. buvo išleistas žaidimo tęsinys, pasakojantis apie vėlesnius įvykius „Final Fantasy IV: The After Years“.
Žaidime vystoma fikcinio pasaulio išgelbėjimo misijos istorija, kurią vykdo herojų grupelė, iš kurių tik vienas pagrindinis herojus, vardu Cecil, išlieka viso žaidimo metu. Veiksmas vyksta pasaulio žemėlapyje, pilyse ar nusileidus į požemių lygius, kovojant su atsitiktinai generuojamais įvairiausiais fantastiniais monstrais. Žaidimo herojų tikslas yra sutrukdyti žaidimo antagonistui, vardu Golbez, užvaldyti aštuonis pasaulio tvarką palaikančius kristalus. Herojai lankosi miestuose, kur sutinkami kiti veikėjai, su kuriais herojai kalbasi, sužino misijas, siužeto įvykius. Miestuose esančiose parduotuvėse herojai gali įsigyti gydomųjų, buriamųjų porcijų, ginklų, šarvų arba parduoti kovoje su monstrais iškovotus objektus. Žaidimo eigoje, išskyrus kovos langą, herojų grupelė vaizduojama supaprastintu vieno herojaus modeliu.
Kitos žaidimo ypatybės:
Siužetas
Baron karalystės Red Wings karinio padalinio kapitonas Cecil su Baron karalystės karaliaus pavedimu užpuola burtininkų valstybę Mysidia ir pagrobia jų valdomą kristalą. Kapitonas Cecil perduoda kristalą karaliui, tačiau jam kyla klausimas dėl karaliaus tikslų užgrobti šį kristalą, nes jam teko nužudyti nesipriešinusius Mysidia valstybės gyventojus. Cecil suabejojus karaliaus sprendimo teisingumu, jis yra pašalinamas iš Red Wings kapitono pareigų. Tačiau įsiterpia Cecil draugas, kito karinio padalinio vadas Kain. Karalius nusprendžia atleisti Cecil, bet tik po to, kai jis išvaduos Mist kaimo gyventojus nuo juos persekiojančių pabaisų.
Tagalai
Tagalai (Katagalugan, Mga Tagalog, Lahing Tagalog) – austroneziečių tauta, gyvenanti Filipinuose – Lusono salos pietuose ir centre, Mindoro ir Marindukės salose. Tai antra gausiausia filipiniečių tauta (po visajų), sudarantys ~28 % Filipinų gyventojų. Populiacija – apie 30 mln. žmonių. Kalba tagalų kalba (austroneziečių šeima; valstybinė Filipinų kalba), taip pat angliškai. Didžioji dauguma tikinčiųjų yra katalikai, taip pat yra protestantų, nepriklausomų Aglipajos, Kristaus bažnyčių narių. Ryškus religinis sinkretizmas (senosios tagalų religijos, hinduizmo, budizmo elementai).
Tagalai – viena labiausiai kultūriškai ir ekonomiškai dominuojančių Filipinų tautų, jų vaidmuo svarbus politinėje salyno istorijoje. Ispanams užkariaujant Filipinus (XVI a. antra pusė) tagalai gyveno susiskirstę į barangajus – seniūno (lakat, dato) vadovaujamas kaimo bendruomenes. Vyravo nedideli barangajai, apimdavę 20–100 šeimų. Skirstydavosi į kilminguosius (maharlika), laisvuosius (timagua) ir pavaldžiuosius (aliping). Pastarieji skirstėsi į paprastus valstiečius (namamahai) ir neturinčius savo žemės (sagigilid). Karinių konfliktų metu barangajai jungdavosi į laikinas sąjungas.
Svarbiausi tradiciniai verslai: žemdirbystė (ryžiai, kukurūzai, mangai, kava, bananai, kokospalmės, abaka, tabakas, kaučiukmedžiai, cukrinės palmės, cukranendrės), gyvulininkystė (buivolai, ožkos, kiaulės), paukštininkystė (vištos, antys). Gyvenantys pakrantėse daugiausia verčiasi žvejyba (silkės, sardinės, ančiuviai, tunai, skumbrės), tinklų pynimu, valčių gamyba. Taip pat žvejojama upėse, žuvys veisiamos tvenkiniuose, ryžių laukuose. Išplėtoti amatai – audimas, pynimas iš bambuko ir rotango (krepšiai, baldai, dembliai, skrybėlės), abakos pluošto apdirbimas, siuvinėjimas, medžio drožyba, puodininkystė, metalo apdirbimas. Dabar daugelis tagalų dirba pramonėje, paslaugų sferoje, mechanizuotame žemės ūkyje.
Tagalai tradiciškai gyvena nedideliuose miestuose puebluose ir kaimo gyvenvietėse. Tradicinis būstas – karkasinis 1–2 kambarių medinis ir bambukinis namas, aukštu keturšlaičiu palmių lapų stogu. Tradiciniai moterų drabužiai – nesusiūtas sijonas, palaidinė, trumpas švarkas, vyrų – siauros kelnės, ilgi, siuvinėti marškiniai su apykakle, šiaudinė skrybėlė. Tradicinę ir iš ispanų nuo XVI a. antros pusės perimtą aprangą keičia šiuolaikinė europietiška. Tradiciniai valgiai gaminami iš ryžių, žuvies, mėsos.
Kubiliūnų apylinkė
Kubiliūnų apylinkė sovietmečiu buvo:
Plytinė (Trakai)
Plytinė – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Ismonių.
Katy Bødtger
Katy Bødtger (1932 m. gruodžio 28 d. Nørrebro, Kopenhaga – 2017 m. gegužės 1 d.) buvo Danijos dainininkė.
Biografija
Dainininkės karjerą pradėjo 1957 metais, Danijos radijo chore. Vėliau pasirašė sutartį su įrašų kompanija „Nordisk Polyphon“. Didžiausios sėkmės sulaukė jos debiutinė plokštelė „Fiskerpigens sang“.
1960 metais atstovavo Danijai Eurovizijos dainų konkurse su daina „Det var en yndig tid“. 1963 m. nusifilmavo Annelise Reenberg režisuotoje komedijoje „Frøken Nitouche“.
Čeprečiškė
Čeprečiškė – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo naujojo kelio  ir 0,2 km į vakarus nuo senojo kelio, dabar Bubiai–Kelmė, 5 km į pietvakarius nuo Bubių.
Istorija
Kaimo šiaurinėje dalyje buvusi senovės gyvenvietė ir senkapiai.
Trečionių apylinkė
Trečionių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Krinčino valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pasvalio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Raubonių apylinkės.
VIII Rusijos imperijos gyventojų revizija
8-oji Rusijos imperijos gyventojų revizija vyko 1833–1834 m. Iš viso buvo suskaičiuota 51,9 mln. gyventojų, tarp jų 632,6 tūkst. – Vilniaus gubernijoje.
Revizija pradėta 1833 m. liepos 16 d. Rusijos caro Nikolajaus I įsaku. Europinėje dalyje revizija turėjo baigtis iki 1834 m. gegužės 1 d., Sibire – iki 1834 m. rugpjūčio 1 d., tačiau ji užtruko 3 metus, kadangi darbus pristabdė pietinėje Rusijoje įvykusi didelė sausra.
Vilniaus gubernija
Dalis rezultatų paskelbta 1853 m., iš viso gubernijoje buvo 788,5 tūkst. gyventojų.
Marcus Foster
Markusas Frankli Fosteris (, g. ) – JAV krepšininkas.
2022 m. rugpjūčio 2 d. M. Fosteris pasirašė sutartį su Lietuvos krepšinio lygos ir FIBA Čempionų lygos komanda Vilniaus „Rytas“.
Profesionalią krepšinio karjerą pradėjo 2018 m. M. Fosteris 2018 m. NBA naujokų biržoje nebuvo pašauktas, todėl prisijungė prie Sakramento „Kings“ ir dalyvavo 2018 m. NBA vasaros lygoje. Vėliau, tais pačiais metais, pasirašė sutartį su Vondžu „DB Promy“ Pietų Korėjoje.
Žaslių Kristaus kančios koplyčia
miniatiūra|260px|right|Koplyčia stovi priešais bažnyčią
Žaslių Kristaus kančios koplyčia – koplyčia, stovinti Žaslių Šv. Jurgio bažnyčios šventoriuje, priešais bažnyčią. Koplyčia su tradicine kryžių nešančio Kristaus skulptūra, šalia palaidoti parapijoje tarnavę kunigai. Pastatyta 1933 m. išskirtinėje vietoje – senosios medinės bažnyčios altoriaus vietoje.
Istorija
Šalia senosios bažnyčios buvusios kapinės. 1898 m. prie klebono Kazimiero Kibelio pradėta statyti nauja bažnyčia, o kapinės su antkapiniais paminklais perkeltos į kitą vietą. Dabartinė bažnyčia užbaigta 1902 m. Kristaus kančios koplyčia priešais naująją bažnyčią pastatyta 1933 m. Žaslių bažnyčios klebono kanauninko Mato Cijūnaičio pastangomis. Ji buvo skirta popiežiaus Pijaus XI paskelbtiems jubiliejiniams 1933-iesiems metams, minint 1900-ąsias Kristaus atpirkimo metines (33 metai po Kristaus gimimo). Koplyčioje pastatyta skulptūra, vaizduojanti palinkusį Jėzų su kryžiumi ant peties. Koplyčia pašventinta 1935 m., antrą šv. Velykų dieną.
Palaidojimai
Šventoriaus kalno šlaito viršutinėje terasoje, į gatvės pusę, pastatytas Zaleskių šeimos laidojimo rūsys. Jis su išlikusiomis kriptomis, įrengtas XIX a. viduryje Senojo Egipto stiliumi.
Architektūra
Koplyčia stovi apardytoje Žaslių piliakalnio dalyje. Atkartoja greta stovinčios bažnyčios architektūros stilių – turi neogotikos elementų. Ji raudonų plytų mūro, keturkampio plano, su dvitarpsniu tinkuoto mūro cokoliu, kurio viršesnėje dalyje, nišose, įmūrytos šešios atminimo lentos su palaidotųjų vardais ir datomis. Aplink koplyčią, papėdėje, prie kiekvieno fasado sienos įtaisytos tamsaus granito antkapinės plokštės. Koplyčia vienos antžeminės patalpos, atviromis sienomis. Pastatą sudaro keturios laikančios kolonos su smailiaarkėmis angomis tarp jų. Aukštas stogas keturšlaitės formos, viršūnę vainikuoja metalinis ornamentuotas kryžius. Pastogę juosia karnizas, banguojanti plytų bokštelių juosta.
Koplyčios vertingoji savybė – centre įkomponuota betoninė skulptūra „Kristus, nešantis kryžių“. Kristus vaizduojamas vainikuotas erškėčių vainiku, vilkintis ilga laisva tunika, žengiantis, abiem rankomis prilaikantis ant peties uždėtą kryžių. Tai Jėzaus Kristaus vaizdavimo ikonografinis tipas, primenantis sceną iš Kryžiaus kelio ciklą vaizduojančių stočių. Ši Kristaus scena paplitusi pakelių mūriniuose koplytstulpiuose, koplytėlėse.
Stablaukiai (Pilkalnio apskritis)
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Stablaukių (Birkenhofo) kaimo bendruomenė 1937 m. Minimi nuo 1564 m. Istoriniai pavadinimo rašybos variantai: Stablauck, Stablaucken. 1723 m. visos kaimo šeimos lietuviškomis pavardėmis: Kukatis (Kukutis), Schlekatis, Samolgentis, Kasuschentis, Lenkaitis, Tusatis, Konikis, 1787 m.: Quessulatis, Praepens, Podszuweitis, Grigaleitis, Augatis, Lenkaitis, Kinnikaitis, Wingeleitis. 1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas su 8 ugniakurais, 1823 m. – valstiečių kaimas su 68 gyventojais. 1854 m. kaime buvo 12 gyvenamųjų pastatų ir 105 gyventojai. Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Tulių seniūnijai (Schulzenamt), 1723–1786 m. – Įsruties apskrities Užpjaunių domenų valsčiui, 1786–1818 m. – Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Smilgių valsčiaus kaimas. Tikintieji iki 1853 m. priklausė Pilkalnio evangelikų liuteronų parapijai, 1853–1903 m. – Rautenberkio, nuo 1903 m. – Šorelių parapijai. 1893 m. pro kaimą nutiestas Tilžės–Stalupėnų geležinkelis.
1928 m. prie kaimo prijungtas Birkenfeldės dvaras, naujoji kaimo bendruomenė pavadinta Birkenhofu. Kaime buvo mokykla. 1787 m. minimas mokytojas Gottlieb Dammerau, 1797 m. – Schwentorus.
Po Antrojo pasaulinio karo ar sovietmečiu kaimas išnyko. Nuo 2008 m. jo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Vesnovo kaimo gyvenvietei.
Gyventojai
Be to, Birkenfeldės dvare 1905 m. buvo 65, 1910 m. – 68 gyventojai.
Biologiškai aktyvios medžiagos
thumb|[[Kava|Kavoje esantis kofeinas - viena labiausiai paplitusių biologiškai aktyvių medžiagų.]] Biologiškai aktyvios medžiagos (BAM) – natūralios medžiagos, pasižyminčios tam tikromis fiziologinėmis ar farmakologinėmis savybėmis. Gali būti naudojamos kaip vaistai ar maisto papildai. Tai gali būti įvairios medžiagos: vitaminai, fermentai, hormonai ar alkaloidai. Kai kurios jų pasigamina žmogaus organizme, kitos gaunamos vartojant tam tikras maistines medžiagas. BAM yra itin svarbios farmacijos ir maisto pramonėms, kadangi jos gali turėti teigiamą poveikį sveikatai. Taip pat jos yra svarbios mokslininkams ir medicinos specialistams. Skirstomos į biogenines ir abiogenines medžiagas.
Plytinė (Buivydžiai)
Plytinė – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km nuo Buivydžių.
Tanalykas
Tanalykas  – upė Rusijoje, pietų Baškirijoje ir Orenburgo srityje; Uralo dešinysis intakas. Prasideda Pietų Urale, Irendyko kalnagūbrio papėdėje. Teka į pietus, pradžioje kalnų slėniu, vėliau – lyguma. Žemupyje pasuka į rytus ir Orenburgo srityje įteka į ant Uralo sutvenktą Iriklinsko tvenkinį.
Didesni intakai: Makanas (kairysis), Turatka, Tašla, Jerangasas, Buzavlykas (dešinieji).
Tanalykas vandeningiausias pavasarį, rudenį dažnai išdžiūsta. Upė keliose vietose užtvenkta.
Prie upės įsikūręs Baimako miestas, stambios Buribajaus, Akjaro gyvenvietės.
Metmenys ir ataudai
thumb|Metmenys – (1) ir ataudai (2)
Metmenys ir ataudai – du pagrindiniai austinio audinio struktūriniai komponentai. Audinys gaunamas tam tikra tvarka statmenai supinant dvi siūlų ar gijų sistemas – išilginę (metmenis) ir skersinę (ataudus). Audinio savybes, išvaizdą ir raštą lemia siūlų (gijų) supynimo tvarka, arba pynimas.
Metmenys
Metmenimis vadinami siūlai einantys išilgai audinio, jie tankūs, dažnai plonesni ir tolygiau išsidėstę nei ataudai. Metmenys pasirengiami anksčiau nei ataudai – jų ilgis lemia audinio ilgį ir išsidėstymas lemia audinio plotį. Metmenys audžiant patiria didesnį tempimo, lankstymo, dilinimo poveikį. Anksčiau, kai siūlus verpdavo rankomis, siūlus metmenims verpdavo kruopščiau negu ataudus, nes jie buvo veriami į skietą staklėse, ir dėl didesnio fizinio poveikio, galėjo trūkinėti.
Ataudai
thumb|Satino tipo audinys, dažnai audžiamas iš [[šilkas|šilko. Ataudai perpinami tik kas 16-tą metmenį.]] thumb|left|Saržos tipo audinio pynimas. Ataudai perpinami kas 3-ią metmenį. Saržos tipo audinys populiarus [[džinsai|džinsų gamyboje.]]
Ataudais vadinami siūlai einantys skersai audinio, statmenai metmenims, trumpesni už metmenis, storesni ir netolygiai išsidėstę. Ataudų siūlai audžiant patiria vienkartinį mechaninį poveikį. Ataudus per suvertus metmenis perkišdavo šaudykle. Ataudai būdavo primušami skietu, per kurį ir buvo suveriami metmenys.