cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Žuklijų piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis skirtinas XIII a.-XVI a. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 5800 m². Į pietus nuo piliakalnio, 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė.
Brija
Brija (Bryum) – brijinių (Bryaceae) šeimos samanų gentis. Stiebas status, apatinėje dalyje apaugęs rizoidais. Lapai įvairių formų, apatiniai smulkesni už viršutinius. Auga vejomis arba telkinėliais.
Gana gausi Lietuvos samanų gentis: žinomos 23 rūšys ir dar 9 ieškotinos. Į Lietuvos raudonąją knygą įrašytos šios rūšys:
Kavalerija
thumb|400px|Prancūzų garbės sargyba - 2005, gegužės 8 d. šventė Kavalerija – karinis vienetas, į kurio sudėtį įeina karys ir gyvūnas (dažniausiai žirgas). Kareivis juda ir kovoja sėdėdamas ant gyvūno. Žirgas ar kupranugaris suteikia kariniam vienetui mobilumo ir pagerina kovines galimybes. Kavalerija yra skirstoma į lengvają - husarai, ulonai, ir sunkiąją - kirasyrai. Dragūnai žirgus naudodavo tik keliavimui iš vienos mūšio vietos į kitą.
Kavalerija daugelio tautų buvo naudojama nuo seno. Iš pradžių žmonės juos naudodavo vien tik judėjimui, bet vėliau pritaikė ir mūšio lauke, kur raitas karys įgaudavo pranašumą prieš pėsčiąjį.
Gremolata
thumb|Gremolata Gremolata  – tradicinis Lombardijos virtuvės pagardas iš kapotų žalumynų, citrusinių žievelių bei prieskonių. Tradiciškai gremolata gardinami troškinti mėsos patiekalai. Mišinys į patiekalą dedamas baigiant gaminti – kad išliktų kuo daugiau aromato. Osso buco – troškinta veršio koja gardinama šiuo mišiniu prieš pat valgant. Tradiciškai pagardui naudojama petražolė, česnakas, trinta citrinos žievelė, tačiau modernioje virtuvėje pagal tą patį principą naudojami ir kiti žalumynai – čiobreliai, šalavijai, rozmarinai, pridedama ančiuvių, Parmezano sūrio, apelsinų žievelės.
Šaltiniai
Cucina Italiana. Das große Buch der Italienischen Küche. Accademia Italiana della Cucina, ISBN 3-7735-5317-X
Pjesė
Pjesė – draminis literatūros kūrinys, paprastai klasikinio stiliaus, sukurtas pastatyti teatre. Pjesės tekstas būna užrašytas kaip veikėjų dialogai ar monologai, jis skirtas vaidinti, o ne skaityti. Pjesės gali būti skaitomos kaip paprastas grožinis kūrinys, bet jos skaitomos sunkiau už neeiliuotą grožinės literatūros tekstą. Pvz., Dž. B. Šou savo pjeses rašė taip, kad jos vienodai gerai tiktų tiek vaidinti, tiek šiaip skaityti. Pjesėms būdingos remarkos.
Abras
Abras (Abrus) – pupinių (Fabaceae) šeimos Faboideae pošeimio augalų gentis.
Petras Mykolas Radvila
thumb|Nieborovo rūmai Petras Mykolas Radvila (, 1853 m. gegužės 17 d. Varšuvoje – 1903 m. rugsėjo 17 d. Varšuvoje) – Lenkijos karalystės didikas, ūkinis ir visuomenės veikėjas.
Biografija
Kunigaikštis, kilęs iš Radvilų giminės Olykos – Nesvyžiaus linijos Klecko šakos Španovo atšakos paskutinis atstovas, tėvas Karolis Andrius Radvila, motina Jadvyga Sobanska. Su žmona Marija Ieva Zavišaite vaikų neturėjo.
Asmenybė
Buvo visapusiškai išsilavinęs ir kūrybingas. Rašė eilėraščius, pjeses, piešė iš natūros kasdieninio gyvenimo vaizdelius, projektavo baldus ir metalinę jų apdailą. Visą gyvenimą aktyviai dalyvavo visuomenėje veikloje, daug energijos ir lėšų skirdamas filantropijai ir kultūrai remti.
Dvarai
Paveldėjo Španovą, vėliau jam buvo perduotos valdyti iš dėdės Zigmanto Radvilos atimtos Nieborovo valdos, tiksliau tai, kas iš jų buvo likę. 1881 m. Nieborove įsteigė majolikos manufaktūrą, kuri ir padėjo atstatyti rūmus. Rūmai buvo išpuošti menine keramika, pastatytos koklinės krosnys, kurios iki šiol lieka vienu gražiausių to laikotarpio pavyzdžių. Dabar rūmuose veikia Varšuvos liaudies muziejaus filialas. Španove įsteigė baldų gamybos manufaktūrą.
Vaikų nesusilaukė, todėl visą turtą užrašė jauniausiam pusbroliui Jonušui Pranciškui.
Liudas Dapšys
Liudas Dapšys (1911 m. rugpjūčio 16 d. Oriole, Rusija – 2000 m. rugsėjo 22 d. Šiauliuose) – teatro aktorius, režisierius, dramaturgas.
Petras Mykolas Radvila
Nuorodos
Trimitų herbo Radvilos lenkų kalba
Liudas Dapšys
Biografija
1932 m. baigė Šiaulių berniukų gimnaziją. 1932–1937 m. studijavo teisę Kauno Vytauto Didžiojo universitete.
1945 m. Šiaulių dramos teatre pradėjo dirbti režisieriaus padėjėju, po to – aktoriumi. Teatre sukūrė per 100 vaidmenų.
Domonis
Domonis – antras pagal dydį miestas Anžuano saloje, priklausantis Komorų Sąjungai.
Mieste pastatytas pirmojo nepriklausomos Komorų Sąjungos prezidento Ahmedo Abdelacho mauzoliejus. Aplink gyvenvietę yra išlikusi miesto gynybinė siena.
Istorija
XV a. miestas buvo svarbus prekybos taškas tarp Azijos ir Afrikos. Iki XVIII a. jis buvo Anžuano sultonato sostinė.
Aleksandras Varlamovas
Aleksandras Varlamovas gali reikšti:
Aarne Antti Amatus
thumb|Antti Amatus Aarne Aarne Antti Amatus (adapt. Arne Antis Amatus g. 1867 m. gruodžio 5 d. Porio meiste, SV Bjorneborg – m. 1925 m. vasario 5 d. Helsinkyje) – Suomijos folklorininkas.
1911–1925 dėstė Helsinkio universitete. Dalyvavo tarptautinės Folklorininkų draugijos veikloje. Folkloro istorinio geografinio tyrimo metodo, suomių mokyklos vienas pradininkų. Šio metodo pagrindus 1913 m. išdėstė darbe „Lygina“. Vokiečių kalba paskelbė seriją pasakų, dainų, mįslių lyginamųjų tyrinėjimų, greta kitų tautų folkloro pavyzdžiu pateikė ir lietuviškų tekstų. Remdamasis Europos tautų pasakų motyvų lyginamaisiais tyrinėjimais parengė Pasakų tipų rodyklę (Verzeichnis der Mdrchentypcn 1910 m.), kurioje kiekvienas pasakų tipas turi savo numerį, pagal šią klasifikaciją sudaryti daugelio pasaulio tautų pasakų katalogai (pvz., lietuvių – J. Balio „Lietuvių pasakojamosios tautosakos motyvų katalogas“ 1936, B. Kerbelytės „Lietuvių pasakojamosios tautosakos katalogas“ I dalis išleista 1999 m. Amatus rodyklę išplėtė ir 1928 metais anglų kalba išleido S. Thompsonas (papildytas leid. 1961 m.).
Tiltų apylinkė
Tiltų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Sulavesio dančiakarpiai
Sulavesio dančiakarpiai (Adrianichthyidae) – vėjažuvių (Beloniformes) būrio žuvų šeima. Dydis – iki 4 cm. Kai kurios rūšys auginamos akvariumuose. Paplitusios drėgname ir sūriame vandenyje nuo Indijos iki Japonijos.
Šeimoje 4 gentys, apie 27 rūšys, kai kurios iš jų labai retos ar netgi išnykusios.
Gentys
メダカ
Sargasas
thumb|left|250px|Sargaso padėtis Skorpiono žvaigždyne Sargasas (Theta Scorpii, θ Sco) – šviesiausia žvaigždė Skorpiono žvaigždyno pietuose. Pavadinimas kilęs iš šumerų kalbos. Skorpiono žvaigždyne daugiausia šviesiai mėlynųjų-baltųjų B klasės žvaigždžių, Sargasas yra išimtis, nes jis – F1 II tipo geltonoji–baltoji milžinė.
Žvaigždė
Sargasas nutolęs nuo Žemės 272 šviesmečių atstumu. Jis išspinduliuoja 960 kartų daugiau energijos, negu Saulė. Jo paviršiaus temperatūra siekia 7200 K. Nors Sargaso sukimosi greitis yra didelis, daugiau, nei 50 kartų didesnis už Saulės, jo dydis lemia palyginus ilgą apsisukimo periodą – 10 dienų (arba mažiau).
Sargasas taip pat neįprastas dėl greitos evoliucijos. Jo helio branduolys greitai plečiasi link žemesnės temperatūros aplinkos. Prieš 100 milijonų metų Sargasas buvo mėlynoji B klasės žvaigždė. Žvaigždei toliau plečiantis ir krintant jos paviršiaus temperatūrai, Sargasas po milijono metų turėtų tapti cefeide, o po to raudonąja milžine, penkis kartus ryškesne, nei dabar. Tada helis, esantis Sargaso branduolyje, virs anglimi ir deguonimi, o Sargasas taps masyvia baltąja nykštuke.
Šaukėnų Švč. Trejybės bažnyčia
'''Šaukėnų Švč. Trejybės bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Šaukėnų miestelyje, Šonos (Ventos dešiniojo intako) dešiniajame krante.
Istorija
miniatiūra|250px|left|Šaukėnų bažnyčia 2015 m. kovo mėn. Pirmąją Šaukėnų bažnyčią apie 1497 m. pastatydino dvarininkai Mikalojus ir Margarita Šemetai. Reformacijos sąjūdžio metu perduota evangelikams reformatams, kai jų kunigui 1584 m. dovanoti 6 valakai žemės (evangelikams reformatams priklausė iki XVII a. pradžios). Nauja bažnyčia pastatyta 1632 m., kita – 1763 m. Nuo 1803 m. veikė parapinė mokykla. 1820 m. bažnyčia turėjo valaką žemes. 1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą pastatyta nauja bažnyčia per Antrąjį pasaulinį karą sudegė.
1947 m. pastatyta nauja medinė, karkasinė bažnyčia. Dabartinė mūro bažnyčia pastatyta 1989 m.
Architektūra
Mūrinė bažnyčia stačiakampio plano, su 2 bokšteliais. Šventoriaus tvora akmeninė, su mūriniais arkiniais vartais. Šventoriaus vartai įtraukti į saugomų kultūros paminklų sąrašą. Jų pavyzdžiu pastatyti Senosios Sasnavos bažnyčios vartai Rumšiškėse, Lietuvos liaudies buities muziejuje. Šventoriuje yra palaidotų Gorskių, pokaryje slapta perkeltų iš Beržėnų koplyčios.
Išlikusi XVIII a. varpinė.
Live at Lollapalooza 2007
„Live at Lollapalooza 2007“ – amerikiečių alternatyvaus roko grupės „Pearl Jam“ koncertinis albumas, išleistas 2007 m. rugsėjo 18 d. Jis buvo išleistas tik „iTunes“ parduotuvėje. Albume skamba grupės koncertas, vykęs 2007 m. rugpjūčio 5 d., „Lollapalooza“ festivalyje Čikagoje.
Atlètic CE
Istorija
Klubas įkurtas 2002 m. 2003–04 m. sezone tapo Segona nugalėtojais ir pateko į Primerą.
Aukščiausioje lygoje ilgam įsitvirtinti nepavyko ir eilę metų rungtyniavo antroje pakopoje.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Primera Divisió ir pirmą kartą klubo istorijoje iškovojo čempionų titulą.
Pušinis ožiaragis
Pušinis ožiaragis – ūsuočių (Cerambycidae) šeimos vabalas. Kūnas 15-25 mm ilgio, priklausomai nuo to kokiomis sąlygomis vystėsi lerva. Juodos spalvos, bronzinio atspalvio. Gelsvų, rusvų arba baltų plaukų dėmelės antsparniuose sudaro 2 – 3 neryškius, plačius, skersinius raiščius.
Vabalai skraido birželio – rugsėjo mėn. Lervos vystosi po pušų žieve ir medienoje. Pažeidžia dažniausiai nusilpusius, ligotus medžius. Vystymosi ciklas trunka 1-2 metus.
Vokietijos futbolo varžybos 1950–1951 m.
Vokietijos futbolo varžybos 1950–1951 m.
795 m.
795 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Cirkas
right|300px Cirkas ( 'ratas') – pramoginio meno šaka, pagrįsta jėgos ir miklumo demonstravimu, ekscentrika, dresuotų gyvūnų atrakcionais. Taip pat cirku vadinama ir organizacija, rengianti cirko vaidinimus, bei vieta, kur šie vaidinimai vyksta.
2008 m. balandžio 19 d. Europos cirkų asociacijos (ECA) iniciatyva pirmą kartą buvo paminėta Europos cirko diena.
Cirko istorija
thumb|360px|right|Kilnojamasis cirkas „Barum“ Vokietijoje. Cirko istorija siekia antikos laikus, kai Romos stadionuose ir amfiteatruose buvo rengiami įspūdingi renginiai žiūrovams. Europoje pirmasis cirkas buvo įkurtas XVIII a. pabaigoje – Londone padėjo veikti Astlio amfiteatras. Jo įkūrėjas – anglas Filipas Astlis (1742–1817 m.), laikomas „šiuolaikinio cirko tėvu“.
Cirko istorijai svarbi vieta yra ir netoli Lietuvos. XIX a. Smurgainyse (dabartinės Baltarusijos teritorija), veikė vienintelė Europoje „Meškų akademija“, kurioje buvo dresuojami lokiai Europos cirkams.
Istorija
thumb|100px|right|Lietuvos cirko artistui Jonui Ramanauskui (1912-1996 m.) skirtas pašto ženklas Lietuvoje kultūroje cirko elementai pastebimi nuo seno. Jų būta liaudies žaidimuose pramogose. Šventėse populiarūs buvo įvairūs klounai, mimai, akrobatai, gyvulių dresuotojai.
Ryškesni cirko istorijos pėdsakai šalyje pastebimi nuo XIX a. pradžios. Kaune, o vėliau ir Vilniuje pradėjo veikti pirmieji stacionarūs cirkai. kituose miestuose dažnai gastroliavo garsios užsienio cirko trupės. XX a. pradžioje tapo žinomi ir pirmieji pasaulinio garso cirko artistai, kilę iš Lietuvos – V. Januševskis (1886–1970 m.), garsaus muzikinių klounų dueto „Bim – Bom“ įkūrėjas I. Radunskis (1872–1955 m.).
Po I Pasaulinio karo cirkų arenose pagarsėjo ir kiti lietuviai – stipruoliai J. Jankauskas, K. Požela, J. Ramanauskas, ekvilibristas M. Vilenčikas, dviračių figūristas J. Mejeris, fakyras A. Pilkauskas.
Sovietmečiu profesionalius lietuviško cirko artistus vienijo kolektyvas „Vilnius“, atkūrus nepriklausomybę – „Baltijos cirkas“, dalį šalies cirko profesionalų nuolatos kviečia užsienio cirkai.
Cirkai iki 1941 metų
Pirmosios cirko trupės Lietuvoje pradėjo kurtis XX amžiaus 3-čio dešimtmečio pabaigoje. 1926–1941 m. laikotarpiu Lietuvoje veikė apie dešimt įvairaus dydžio cirko koletyvų – nuo vos kelių artistų balaganėlio iki rimtų cirko trupių. Žymesni prieškario Lietuvos cirkai:
Cirkai 1944–1990 metais
1944 m. lietuviai cirko artistai buvo suburti į vieną profesionalų kolektyvą „Cirkas scenoje“, įkurtą prie Lietuvos filharmonijos. Vėliau jis buvo pavadintas „Lietuviškuoju cirku“, nuo 1959 m. – cirku „Vilnius“, priklaususiu „Sojuzgoscirk“ tinklui. „Vilnius“ – aukšto meninio lygio trupė, gastroliavusi po visą Sovietų Sąjungą, iširo 8-ajame dešimtmetyje. Tarybiniais metais gastroliavo ir kitas profesionalus cirkas „Gintaras“. Taip pasivadindavo į sovietinę Lietuvą užsukęs cirkas „Jantarj“ (verčiant iš rusų k. – 'gintaras'), taip pat priklausęs „Sojuzgoscirk“ tinklui, vienijęs Pabaltijo (Lietuvos, Latvijos ir Estijos) cirko artistus.
Sovietmečiu respublikoje buvo plėtojama cirko saviveikla, gastroliavo mėgėjiškos trupės „Pamarys“, „Dzūkija“, „Svajonė“ ir kt.
Cirkai po 1990 metų
Atkūrus šalies nepriklausomybę, imtasi žingsnių atgaivinti lietuviško cirko tradicijas. 1995 m. buvęs „Vilniaus“ cirko artistas Petras Variakojis įkūrė „Baltijos cirką“ – pirmą savarankišką profesionalų cirką Lietuvoje, po kelių dešimtmečių pertraukos.
Kasmet „Baltijos cirkas“ išvyksta gastrolių po šalies miestus ir miestelius. Cirko spektakliuose dalyvauja garsūs įvairių šalių (dažniausiai Rusijos, Lietuvos ir kt.) cirko artistai. Viešoji įstaiga „Baltijos cirkas“ šiuo metu siekia nacionalinio cirko statuso.
Šalyje 1991 m. buvo įkurtas magijos teatras DiArchy. Šio teatro specializacija – įvairūs magijos reginiai, iliuzijos, fokusai, į programą įtraukiama ir kitų cirko žanrų numerių.
Lietuvoje veikia ir kelios mėgėjiškos cirko trupės arba studijos. Pažymėtini – cirko studija „Dzūkija“, veikianti Alytuje, liaudies cirkas „Svajonė“ Radviliškyje, „Ąžuolyno meškučių cirkas“ Kaune, liaudies cirkas „Šypsena“ Šakiuose. Šiuose cirko saviveiklos židiniuose savo karjerą pradėjo ar buvo išugdytas ne vienas profesionalus artistas.
„Amber cirkas“ – gastroles pradėjo 2013 metais.
Vokietijoje veikia išeivio iš Mažosios Lietuvos Simonaičio cirkas „Barum“.
Cirko žanrai ir formos
Cirko žanras ( 'giminė, gentis') – tai visuma istoriškai susiklosčiusių cirko numerių, kuriuos vienija panaši triukų atlikimo technika ir tiek jiems būdingos išraiškos priemonės.
Cirko arenoje artistai atlieka įvairiausius, jėgos, miklumo ir ištvermės reikalaujančius triukus. Vieni iš jų kelia žavesį, nuostabą, kiti – juoką. Ne vieno „mirtino“ numerio, kai artistui tekdavo rizikuoti gyvybe, o publikai aikčioti iš siaubo, jau nebėra programoje. Šiuolaikiniame cirke įsitvirtino humaniškos tendencijos, kai svarbiausias vaidinimo tikslas – teigiamos žiūrovo emocijos.
Pagrindiniai cirko žanrai
thumb|right|Cirque du Soleil ([[Viena, 2004 m.)]] Per šimtmečius susiformavusių cirko triukų įvairovę yra gana keblu suskirstyti į konkrečius cirko žanrus. Įvairiose šalyse šių žanrų klasifikacijos nežymiai skiriasi. Kai kurie žanrai persipina vieni su kitais. Dažnai cirko artisto pasirodyme naudojamus triukus galima priskirti 1-3 cirko žanrams.
Šiuo metu yra išskiriami 7-9 pagrindiniai cirko žanrai, dažniausiai įtraukiami į šiuolaikinio cirko programą:
Nepagrindiniai cirko žanrai
thumb|right|Triukai su ugnimi Eilė triukų ir numerių, kadaise buvę populiarūs cirko arenoje, šiuo metu vis rečiau įtraukiami į cirko programą, arba jau tapo istorija.
Jie yra priskiriami prie šių nepagrindinių cirko žanrų:
Cirko formos
Cirko forma – platesnė sąvoka nei cirko žanras. Ji vartojama norint apibūdinti paties cirko vaidinimo ypatumus. Cirko spektaklyje gali vyrauti tik tam tikro žanro numeriai, ypatinga jų atlikimo įranga, vieta, arba triukai, išsaugoję tam tikrų šalių cirko tradicijas.
Galima išskirti kelias cirko formas:
Ingrida Armonaitė-Galinienė
Ingrida Ona Armonaitė-Galinienė (g. 1962 m. vasario 24 d. Vilniuje) – Lietuvos smuikininkė, pedagogė.
Biografija
Tėvas Augustinas Armonas, brolis Rimantas Armonas. Mokėsi Nacionalinėje M.K. Čiurlionio menų mokykloje. 1985 m. baigė Maskvos P. Čaikovskio konservatoriją, 1987 m. – šios konservatorijos asistentūrą.
Nuo 1988 m. dėsto Nacionalinėje M.K. Čiurlionio menų mokykloje. ir Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje. Nuo 1988 m. kamerinio ansamblio „Armonų trio“ narė, koncertuoja ir su kitais kameriniais ansambliais. Gastroliavo daugelyje Europos šalių, dalyvavo muzikos festivaliuose.
Gosievskiai
Gosievskiai (, Gosevskiai) – XVI a. – XVIII a. Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės valstybės, karinių ir religinių veikėjų giminė.
Giminė
Kilę iš Mozūrų Gosievskių šakos, kuri Vengrijos herbą „Varnas“ (Korwin) pakeitė herbu – „Aklas varnas“ (Ślepowron). Stengdamiesi pabrėžti kilmę Lietuvos Gosievskiai vadinosi dviguba pavarde Korvinai Gosievskiai. Pirmasis XVI a. į Lietuvą atsikėlė ir įsikūrė Ašmenos apskrityje Lomžos bajoras Jonas Gosievskis. Tarp jo įpėdinių, bendravardžių giminaičių buvo vyskupas, Lietuvos lauko etmonas ir LDK žemės iždininkas, du LDK vaivados, diplomatai. Gosievskiai pagarsėjo XVII a., vedybomis susigiminiavę su Sapiegomis, Sanguškomis, Pacais.
Jono sūnus:
Alesas
Alesas yra miestas pietų Prancūzijoje, Langedoko-Rusijono regione, į šiaurės vakarus nuo Nimo.
Mieste yra vyskupo rezidencija. Saint-Jean katedra pastatyta XVIII a. 1688 m. pastatyta miesto citadelė.
796 m.
796 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Dodge Ram Van
Dodge Ram Van buvo didelis klasės mikroautobusas, kurį gamino Dodge. Ram Van buvo krovininės paskirties, tačiau buvo ir keleivinė Dodge Ram Wagon versija. Mikroautobusas buvo gaminamas nuo 1979 iki 2003 metų.
Ram Van buvo gaminamas dviem kartomis. Pirmoji karta buvo gaminama nuo 1979 iki 1993 metų, o antroji nuo 1994 iki 2003 metų. 2004 metais mikroautobusą pakeitė Dodge Sprinter.
Aaronas
thumb|200px|Aaronas Aaronas – Biblijos personažas. Aaronas buvo pirmasis izraelitų vyriausiasis kunigas, Mozės brolis ir pagalbininkas. Jis pasižymėjo iškalba. Reikalavo, kad Egipto faraonas paleistų izraelitus iš nelaisvės. Prie Sinajaus kalno paklusęs be vado likusių žmonių reikalavimams padirbdino jiems stabą – aukso veršį ir leido jį garbinti vietoj tikrojo Dievo. Šią nuodėmę Dievas jam atleido ir padarė jį vyriausiuoju kunigu. Aaronas mirė Arabijoje sulaukęs 123 metų; palaidotas ant Horo kalno. Vaizduojamas kaip senas žydų dvasininkas, dėvintis skraistę, papuoštą varpeliais, turbaną arba galvos apdangalą – popiežiaus tiaros prototipą, laikantis smilkytuvą ir giminės vado ženklą – žydinčią lazdą. Dažniausiai minimas Iš 4,14; 5–12; 28; 29; 32, 1–5.
UMF Njarðvík
Ungmennafélag Njarðvíkur (UMF Njarðvík, Njarðvík FC) – Islandijos futbolo klubas iš Njardviko.
Istorija
1968 m. klubo įkūrimas. Kitados rungtyniavo antros pakopos pirmenybėse, bet jose įsitvirtinti nepavykdavo.
Kuršių apylinkė (Eišiškės)
Kuršių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Valkininkų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Eišiškių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Pabarės apylinkės, Pošalčių apylinkės ir Tetėnų apylinkės.
Globulinai
Globulinai ( – „rutulėlis“) – baltymų grupė, sudaranti 40 % visų kraujo serumo baltymų. Globulinai kartu su albuminais yra vieni gausiausių žmogaus baltymų. Pagal judrumą elektros lauke skirstomi į a1, a2, b1, b2 ir g1 globulinus. Dauguma globulinų yra paprastieji baltymai, kiti sudaro sudėtinius baltymus – glikoproteinus, lipoproteinus, nukleinoproteinus, metaloproteinus. Globulinams priskiriami kraujo krešėjimo baltymai (protrombinas, fibrinogenas), antikūnai, komplementas, taip pat a fetoproteinas (a globulinas, kurį sintetina vaisiaus audiniai).
Gaminami g globulinų preparatai, turintys antikūnų prieš infekcinų ligų sukėlėjus. Vartojami kaip profilaktinė priemonė apsisaugoti nuo bakterijų ir virusų sukeltų ligų.
Puolimas
thumb|Prancūzijos pėstininkų puolimas [[Pirmasis pasaulinis karas|Pirmajame pasauliniame kare]] thumb|Bulgarijos pėstininkų puolimą Balkanų karuose vaizduojantis paveikslas Puolimas – karyboje karinių veiksmų rūšis, skirta priešui sunaikinti arba nugalėti. Puolimas taip pat gali pasiekti papildomus tikslus, pavyzdžiui, užimti teritoriją, gauti žvalgybinės informacijos, suvaržyti priešo veiksmus, neleisti jam pasinaudoti vienokiais ar kitokiais resursais.
KS skystis
Nebrangus ir efektyvus KS skystis buvo priimtas į Raudonosios Armijos ginkluotę 1941 m. liepos mėnesį. Vasarinis mišinys KS gerai limpa prie vertikalių paviršių, skystas žemoje temperatūroje, ilgai dega, švirkščiamas neskyla į mažus lašus.
Vištyčio seniūnija
Vištyčio seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Vilkaviškio rajono savivaldybės pietvakariuose.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 5 seniūnaitijos:
Baltosios Vokės Šilo gimnazija
Šalčininkų rajono Baltosios Vokės „Šilo“ gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla, Baltojoje Vokėje (Šalčininkų raj.), Vilniaus g. 8, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191415562.
Maimansinghas
Maimansinghas  – miestas šiauriniame Bangladeše, į šiaurę nuo Brahmaputros senvagės. Medvilnės, audimo, cukraus pramonė. Yra žemės ūkio universitetas, valstybinės kolegijos (Dakos universiteto filialai).
Baltosios Vokės Šilo gimnazija
Istorija
1954 m. Baltojoje Vokėje atidaryta nauja mokykla, pavadinta Rūdninkų septynmetė mokykla. Joje buvo dėstoma rusų ir lietuvių kalbomis. Mokykloje įrengti fizikos ir chemijos kabinetai, gamtos reiškinių stebėjimo aikštelė, dirbtuvės. 1964 m. prie Baltosios Vokės vidurinės mokyklos prijungta Papiškių septynmetė mokykla (dėstoma lenkų kalba). 1970 m. pastatytas naujas mokyklos pastatas. Iki 1992 m. Baltosios Vokės vidurinėje mokykloje buvo dėstoma lenkų, rusų ir lietuvių kalbomis.
Maimansinghas
Istorija
Anksčiau miestas vadinosi Nasirabadu. Nuo 2015 m. – srities centras.
Baltosios Vokės Šilo gimnazija
Istorija
1992 m. atidaryta atskira lietuviška mokykla, įsikūrusi senajame mokyklos pastate. Naujajame pastate liko mokoma lenkų ir rusų kalbomis, ji ilgainiui tapo Baltosios Vokės Elizos Ožeškovos gimnazija. Lietuviškoje mokykloje dirbo 18 mokytojų, mokėsi 134 mokiniai. 2015 m. liepos 29 d. „Šilo“ vidurinė mokykla tapo gimnazija.
Kietaviškių seniūnija
Kietaviškių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Elektrėnų savivaldybės vakaruose.
Geografija
1975 m. įkurtas Kietaviškių žuvininkystės ūkis (dabartinė UAB „Bartžuvė“), 1991 m. įsteigtas Ilgio ornitologinis draustinis, kuriame veisiasi daug žuvų, peri virš 70 paukščių rūšių. Į draustinį atskrenda ir retų paukščių, įrašytų į Lietuvos raudonąją knygą: erelių žuvininkų, jūrinių erelių, pievinių linigų ir kt.
Istorija
Iki 1999 m. pabaigos seniūnija priklausė Kaišiadorių rajonui. 2002 m. sausio 1 d. dalis kaimų (Liutonys ir jų apylinkės) perduota Žiežmarių seniūnijai.
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 4 seniūnaitijos:
Levis ben Geršomas
Levis ben Geršomas (, Levi ben Geršom arba Gersonidas, akronimas Ralbag, 1288 m. Banjol–siur–Cezas, Langedokas – 1344 m. balandžio 20 d. Perpinjanas) – Talmudo aiškintojas, filosofas, matematikas.
Biografija
Biografinių duomenų beveik neišliko. Filosofijoje sekė Aristotelio idėjomis. Svarbiausias filosofinis veikalas – „Viešpaties kovų knyga“ (Sefer Milhamot Adonai 6 d., parašyta tarp 1317 m. ir 1329 m.). Jame (prieštaraudamas Maimonido teorijai, išdėstytai veikale „Sutrikusiųjų vadovas“, More Nevukhim) Gersonidas nagrinėja sielos nemirtingumo (jį įrodinėja remdamasis universalijų teorija), pranašų ir pranašavimo (šią veiklą jis aiškina kaip žmogaus laisvos valios įrodymą, nes, anot Gersonido, žmogus pats pasirenka bendravimą su universaliu protu), išminties, apvaizdos, dangaus sferų, kūrimo klausimus.
Parašė aritmetikos („Knyga apie skaičius“, Sefer hamispar 1321 m.), trigonometrijos („Apie sinusus, stygas ir lankus“, De sinibus, chordis et arcubus 1342 m.), astronomijos (popiežiaus Klemenso VI įsakymu Gersonido astronomijos veikalas 1342 m. išverstas į lotynų kalbą) studijų, Aristotelio ir Averojaus veikalų komentarų, Euklido veikalo „Pradmenys“ pirmų 5 knygų (1–4 dėstoma planimetrija, 5 – proporcijų teorija) komentarą „Skaičių harmonija“.
Levis ben Geršomas teigė, kad Tora nedraudžia laikyti teisingu to, ką protas suvokia kaip tiesą. Prieštaravo Maimonido pasaulio sukūrimo teorijai, anot jo, pasaulis sukurtas iš pirminės materijos, kuri neturėjo formos ir savybių, Dievas įkvėpė jai esmę, formą, judėjimą ir gyvybę. Nustatytus trylika Toros aiškinimo metodų siekė pakeisti devyniais logikos principais.
Vokietijos futbolo varžybos 1951–1952 m.
Vokietijos futbolo varžybos 1951–1952 m.
Ženklas (reikšmės)
thumb|right|80px|Informacijos ženklas thumb|right|80px|Zodiako ženklas – Mergelė thumb|right|80px|Komunizmo ženklas thumb|right|100px|Medicinos ženklas Ženklas – ši sąvoka turi įvairias reikšmes:
Susiję:
Taip pat:
Dragon Age: Origins
Dragon Age: Origins − kompiuterinis vaidmenų žaidimas, kurį sukūrė „BioWare“, o 2009 m. lapkričio 3 d. išleido „Electronic Arts“; pirmoji „Dragon Age“ frančizės dalis.
Žaidime veiksmas vyksta fiktyvioje Fereldeno karalystėje, kur vyrauja nesantaika tarp įvairių rasių. Žaidėjas įsikūnija į kario, mago ar plėšiko vaidmenį ir turi suvienyti karalystę kovai prieš gresiančią demoniškųjų jėgų invaziją. „BioWare“ „Dragon Age: Origins“ apibūdina kaip „tamsią, herojišką vaizduotę unikaliame pasaulyje“ bei kaip dvasinį „Baldur's Gate“ serijos tęsinį, kurios veiksmas vyko „Dungeons & Dragons“ frančizės Forgotten Realms kampanijoje.
Papildymas, pavadinimu „Dragon Age: Origins – Awakening“, pasirodė 2010 m. kovo mėn., o oficialus tęsinys, „Dragon Age II“, 2011-ųjų kovą. Taip pat buvo išleista daugybė minimalių parsisiunčiamo turinio papildymų, kurie prideda šiek tiek naujų vietovių, užduočių, naują ginkluotę ir kt.
Apžvalga
Kiekvienai žaidimo rasei priskiriama tam tikra jos kilmė. Pavyzdžiui, pasirenkant žaisti už kilmingą nykštuką, žaidėjas tampa karališkosios šeimos nariu, tuo tarpu žaidžiant už prasčioką, žaidėjas tampa paprastu miesto gatvių gyventoju. Taigi veikėjo pasirinkimas nulemia supažindinimą su žaidimo pasauliu (taip pat pradinius apmokymus) bei toliau rutuliojamos istorijos seką.
Kaip ir ankstesniuose „BioWare“ žaidimuose čia nėra moralės normų, tačiau žaidėjo atlikti veiksmai vis tiek įtakos žaidimo istoriją. Žaidėjas pasieks skirtingus tikslus priklausomai nuo to, ar pasirinks gėrio ar blogio pusę. Sprendimai, kuriuos žaidėjas padarys pakeis žaidimo pasaulį atitinkamai, pvz., nuspręs, kas taps karaliumi, skirtingai paveiks tautas, rases bei jų rolę pasaulyje. Šie sprendimai taip pat paveiks ir kompiuterio valdomus žaidėjo kompanionus (NPC), priverčiant juos palikti grupę ar net atakuoti žaidėją, jei jie bus griežtai nusistatę prieš jo ar jos veiksmus.
Ray Muzyka žaidimą apibūdino kaip „Baldur’s Gate“ dvasinį tęsinį, kadangi žaidėjas turi galimybę duoti įsakymus kompanionams realiu laiku ir sustabdyti žaidimą, tam, kad suderintų veiksmų, tokių kaip burtų ar specialių atakų, eiliškumą − tai „Baldur’s Gate“ serijos žaidimo mechanika. Be to, žaidėjas gali valdyti bet kurį veikėją iš grupės kaip pagrindinį, tokia galimybė yra ir dar viename „BioWare“ vaidmenų žaidime − „Star Wars: Knights of the Old Republic“.
Žaidime galima rinktis iš trijų pagrindinių klasių: kario, mago ar plėšiko. Vėliau, karys gali specializuotis į berserkerio kryptį ar tapti tamplieriuni, magas gali tapti dar galingesniu kerėtoju, sugebančiu keisti pavidalą  ar įvaldyti dvasiško gydytojo meną , o plėšikas − žudiku  ar bardu , gebančiu manipuliuoti kitus veikėjus.
„Dragon Age: Origins“ tikroviškumo suteikia tarpusavio sąveika tarp burtų, pvz., ugnis smarkiai įsiliepsnoja prieš būnant užgesintai pūgos. Žaidime taip pat yra daug kombinacijų, kurias žaidėjas gali atrasti atsitiktinai arba rasti informaciją apie jų veiksmingumą. Be to, žaidime galima užmegzti romantinius santykius su kitais veikėjais.
Papildymas
Žaidimo papildymas „Awakening“ išleistas 2010 m. kovo 16 d. Papildymas prideda naują kampaniją, kurios veiksmas klostosi po „Dragon Age: Origins“ įvykių, pakrantės regione Amaranthine. Žaidėjas turi galimybę importuoti savo veikėją iš pirmosios žaidimo dalies ir tęsti jo istoriją, arba žaisti už žaidimo kūrėjų numatytąjį naują veikėją. Šiame pasakojime žaidėjas turi ištirti įtartino demoniškųjų jėgų, žinomų kaip Darkspawn, atsitraukimo aplinkybes ir to sąryšį su esybe, vadinama The Architect. Papildyme taip pat pridėta po penkis naujus žaidėjo grupės narius, naujų burtų ir sugebėjimų, pakeltas lygių limitas, pridėta naujų priešų bei naujų daiktų.
Muzika
Žaidimo garso takelį sudaro orkestrinė chorinė muzika, skambanti tiek pačiame žaidime, tiek ir vaizdo intarpuose. Garso takelį parašė kompozitorius Inon Zur, atliko Sietlo „Northwest Sinfonia“ simfoninis orkestras. Daina „I Am the One“ pelnė geriausios originalios dainos apdovanojimą Hollywood Music in MediaTM apdovanojimuose. Ją sukūrė Inon Zur ir Aubrey Ashburn, atliko Aubrey Ashburn.
Kritikų atsiliepimai
Nuo pat pasirodymo „Dragon Age: Origins“ susilaukė daugiausia teigiamų atsiliepimų. Kritikai iš Metacritic AK, PlayStation 3 ir Xbox 360 versijas įvertino 91, 87 ir 86 % atitinkamai. Žaidimas taip pat laimėjo nemažai apdovanojimų. Kevin VanOrd iš Gamespot svetainės žaidimą apibūdino kaip „tokios rūšies žaidimą, kuris įtraukia į nuostabų archajišką nuotykių pasaulį, kad net sunku yra atsispirti. Pažaidus pirmąsias keliasdešimt minučių, vis norisi dar, vis dar yra tiek daug ko neatrasta, neišbandyta.“
Palminė junetė
Palminė junetė (Climacium dendroides) – lapsamanių (Bryopsida) šeimos rūšis. Lengvai atpažįstama pagal būdingą į medį panašią išvaizdą.
Auga Šiaurės Amerikos vakarinėje pakrantėje nuo Aliaskos iki Kalifornijos, Naujojoje Zelandijoje, visoje Europoje, Sibire, Kaukaze, Tolimuosiuose Rytuose.
Tai 5–8 cm aukščio samana. Stiebas tvirtas, geltonai žalios spalvos, sausas – blizga. Pagrindinis stiebas požeminis, šliaužiantis, antrinis – status arba kylantis, viršūnėje išsišakojęs. Žemutiniai lapai smulkūs, viršutiniai lapai plačiai ovaliniai, įgaubti, išilgai raukšlėti. Sporogono kotelis raudonas. Sporinė beveik cilindrinė su tiesiu arba snapišku dangteliu.
Auga pavieniui arba puriomis vejomis drėgnose ir šlapiose vietose (pievose, žemapelkėse, miškuose). Mėgsta humusingą dirvą.
Gibraltaras
Gibraltaras – Jungtinės Karalystės užjūrio teritorija, esanti pietvakarių Europoje, įsiterpusi tarp Europos ir per Gibraltaro sąsiaurį - Afrikos žemyno.
Gibraltaras šiaurėje sausuma besiriboja su Ispanija, iš rytų, pietryčių skalauja Alborano jūra, iš pietvakarių Gibraltaro sąsiauris, iš vakarų - Gibraltaro įlanka.
Tarp piečiausio Gibraltaro taško ir Šiaurės Afrikoje Ispanijos Seutos valdoje esančio Alminos pusiasalio šiauriausio taško, atstumas apie 23 km.
Gibraltaro teritorija šiaurės - pietų kryptimi ištysusi 5 km ilgio, vakarų - rytų kryptimi plačiausia vieta yra 1,2 km pločio.
Istorija
thumb|left|250px|Gibraltaras thumb|250px|Gibraltaro žemėlapis Įrodymai apie tai, kad žmonių gyventa ant Gibraltaro uolos, atkeliauja iš neandertalietiškojo laikotarpio. 1848 m. Forbeso karjere buvo rasta neandertaliečio kaukolė, gerokai anksčiau negu iki tikrojo „atradimo“ Neanderio slėnyje (Neandertal). 1926 m. rasta neandertaliečio vaiko kaukolė Velnio bokšte (Devil’s Tower).
Finikiečiai Gibraltarą aplankė apie 950 m. pr. m. e. ir pavadino uolą Calpe. Kartaginiečiai taip pat buvo aplankę uolą, bet nei vieni, nei kiti nebuvo įsikūrę ilgam. Platonas Gibraltarą įvardijo kaip vieną iš Heraklio stulpų.
Romėnai, aplankę Gibraltarą, taip pat pastovios gyvenvietės neįkūrė; po Romos imperijos griūties uolą lankė vandalai, vėliau gotai. Vandalai buvo apsistoję laikinai, bet gotai buvo apsigyvenę nuo 414 m. iki 711 m. 711 m. balandžio 30 d. Omejadų dinastijos generolas Tarikas ben Zijadas (Tarik ibn Ziyad), atvykęs su armija iš dabartinio Maroko pusės, Gibraltaro uolą pavadino Džebel Tarik (Tariko kalnas) – iš šio žodžių junginio ir yra kilęs Gibraltaro pavadinimas. Šiandienos Gibraltaras kartais vadinamas Gib, arba tiesiog uola.
1160 m. maurų karalius Abdulas Mamanas (Abdul Maman) įkūrė pastovią gyvenvietę su pilimi, kurios likęs pagrindinis pilies bokštas stovi ir šiandien. Nepaisant įrengtų įtvirtinimų, 1462 m. uolą užgrobė ispanai ir kurį laiką priklausydavo tai vienai, tai kitai grafystei, pakeliui vis apaugdamas fortifikaciniais ir visuomeniniais pastatais. 1501 m. Gibraltaras įėjo į Ispanijos karalystės sudėtį.
Tačiau uolos ispaniškasis laikotarpis buvo neilgas, ir 1704 m. Gibraltare išsilaipino anglų-olandų ekspedicinis korpusas. Palaipsniui anglai olandus išstūmė ir Gibraltaras pagal Utrechto taikos susitarimą, buvo amžinai perduotas Didžiajai Britanijai. 1830 m. Gibraltaras tapo britų Karūnos kolonija.
Antrojo pasaulinio karo metu Gibraltaro gyventojai buvo evakuoti, ir uola vėl tapo tvirtove. 1940–1941 m. miestas buvo dažnai bombarduotas, bet rimtos žalos nepadaryta. Gibraltaras leido sąjungininkams kontroliuoti Viduržemio jūros prieigas ir tapo svarbia tiekimo linijų į Maltą ir šiaurės Afriką grandimi. Karo metu pasienyje su Ispanija buvo pastatytas oro uostas ir lėktuvų pakilimo takas. Po Antrojo pasaulinio karo Gibraltaro gyventojai grįžo į savo namus.
1954 m. karalienės Elžbietos II vizito į Gibraltarą metu Ispanija (kuriai tuo metu vadovavo diktatorius F. Frankas suskubo pareikšti pretenzijas dėl Gibraltaro priklausomybės klausimo, kuris nebuvo svarstomas daugiau kaip 150 metų. 1967 m. britai surengė Gibraltaro suverenumo referendumą, kuris patvirtino Jungtinės Karalystės teises į šią teritoriją. 1969 m. gegužės 30 d. Gibraltarui suteikta autonomija, priimta Gibraltaro konstitucija, paremta Anglijos teise. 1981 m. kolonijos gyventojams suteikta visiška Didžiosios Britanijos pilietybė. Nuo 1969 m. iki 1985 m. Ispanija uždarė valstybės sieną su Gibraltaru, tik pėsčiųjų eismas vėl leidžiamas nuo 1982 m. pradžios. 1991 m. Didžioji Britanija išvedė karines pajėgas iš Gibraltaro, pasilikdama kolonijos priklausomybę. Įtempti santykiai tarp Ispanijos ir Gibraltaro vis dėlto tęsėsi visus 1990-uosius metus, nes Ispanija kaltino Gibraltarą esant narkotikų šaltiniu ir jų transporto punktu, taip pat tabako kontrabanda, pinigų plovimu ir mokesčių vengimu. 1997 m. Ispanijos pasiūlymas dėl jungtinio britų-ispanų suvereniteto buvo atmestas Gibraltaro vyriausybės, ir dar viename referendume (po 1967 m. referendumo) 2002 m. dėl šio Ispanijos pasiūlymo piliečiai beveik vieningai pasisakė už Ispanijos pasiūlymo atmetimą.
Demografija
Gibraltare gyvena apie 27,9 tūkst. gyventojų (2005 m.). Dauguma jų yra kilę iš Andalūzijos, Anglijos, Viduržemio jūros kraštų (ypač Maltos ir Genujos). Pagrindinė religija – katalikybė, kurią išpažįsta 76,9 % gyventojų, kiek mažiau yra anglikonų, (6,9 %). Taip pat yra nedidelės žydų (2,3 %), taip pat hinduistų (kartu su netikinčiais sudaro beveik 7 %) bei Maroko musulmonų (6,9 %) bendruomenės. Oficiali teritorijos kalba – anglų, naudojama mokyklose ir oficialiame gyvenime, taip pat dažnai vartojamos ispanų, portugalų, italų kalbos. Gyventojų raštingumas viršija 80 %. 1 000 gyventojų kasmet tenka 3,39 migranto, 14,4 gimimų ir 8,45 mirčių; populiacija išauga 0,91 % per metus. 65 % gyventojų yra darbingo amžiaus.
Spanxti
„Spanxti“ – Lietuvos folkroko, ritualinės ambientinės muzikos grupė, įkurta 2001 m. Vilniuje. Pavadinimas senąja prūsų kalba reiškia „spingsi, žaižaruoja“ .
„Spanxti“ kūryba įsimena netradiciniais, gilios tematikos neo-folk kūriniais, kur baltiškas mitologinis folkloras, linksmos latviškos gaidos susitinka su apeiginiais senųjų indoeuropiečių tautų tekstais. Grupės atliekamoje muzikoje gausu mitologinių įvaizdžių, pasaulio sukūrimo ir žūties motyvų, mirties ir karo tematikos. Pasak vokalistės Ingulos Rinkevičienės, jie vengia folkloro modifikavimo ir, jei kas nors prikuriama, tarkime, melodija sukuriama tik tada, kai išlikęs lietuvių liaudies dainos tekstas.
Grupė „Spanxti“ dalyvauja festivaliuose „Mėnuo Juodaragis“, „Kilkim žaibu“ ir kt., koncertuoja užsienyje.
Nariai
(2014 m. duomenys)
Podelyčiai
Podelyčiai arba Pervomaiskojė (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietvakarinėje dalyje, Bagrationovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Pograničnojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Varmės žemės kaimo pavadinimas Pōdelītjai prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Šventapilės apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kroicburgo rajono, vėliau Bagrationovsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Pogranično apylinkės kaimas.
Vanda Preidytė
Vanda Preidytė (g. 1949 m. lapkričio 14 d. Karužiškiuose, Panevėžio apskritis) – Lietuvos radijo ir televizijos žurnalistė.
Biografija
1961–1967 m. mokėsi Panevėžio internatinėje sporto mokykloje, 1972 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę.
1972–1975 m. Lietuvos radijo laidų redaktorė, 1972–1992 m. – Lietuvos televizijos naujienų laidos „Panorama“ korespondentė, laidos vedėja. 1992 m. sukūrė ir ėmė vesti laidą „Naujienos. Nuomonės“, kuri iš pradžių buvo transliuojama per LTV, o nuo 1994 m. lapkričio – per „Tele-3“. Nuo 1997 m. su Č. Iškausku vedė TV3 laidą „Akcentai“. Vėliau vėl Lietuvos televizijos žurnalistė, laidos „Sėkmės formulė“ vedėja. 1998–2016 m. VšĮ „Medialita“ vadovė.
Izis Bidermanas
Izis (Israelis) Bidermanas (1911 m. sausio 17 d. Marijampolėje, Rusijos imperija – 1980 m. gegužės 16 d. Paryžiuje, Prancūzija) – Lietuvos žydų kilmės prancūzų fotografas.
Biografija
Po I pasaulinio karo Lietuvai tapus nepriklausoma, Izrael Biderman pasikeitė savo pavardę į Izraelis Bidermanas, ir vėliau visą gyvenimą jos nesutrumpino, tad jau tapęs labai garsus, įvairiose šalyse aiškindavo, jog tai lietuviška pavardės ir vardo galūnė. Pramokęs fotografijos pradžiamokslio, jis jau 1927 m. su draugais pasileido per Lietuvos miestus ir miestelius, kur fotografavo žmones, įvairias šventes ir vietas.
1930 m. vos devyniolikos metų sulaukęs jaunuolis vienas, be pinigų, be dokumentų, draugų ir šeimos, nemokėdamas nė žodžio prancūziškai išvyko į Paryžių, apie kurį svajojo, prisiskaitęs prancūzų romanų. Jis atsivežė vos 25 frankus, bet muitininkai paliko tik septynis, kurių tuomet pakako vienai nakčiai pigiame viešbutėlyje. Iš pradžių I. Bidermanas glaudėsi žydų emigrantų ir benamių prieglaudoje, vėliau susirado darbą būsimojo uošvio fotografijos studijoje.
1933 m. įkūrė fotografijos studiją. 1934 m. susituokė su Nina Rabkina, su kuria 1938 m. susilaukė sūnaus, būsimo fotografo Manuel Bidermanas. Prasidėjus II pasauliniam karui iš Paryžiaus pabėgo į Limuzeno regiono Ambazako miestelį, kuriame slapstėsi nuo nacių, tačiau buvo susektas, įkalintas ir kankintas. Prancūzų rezistentai išlaisvino Bidermaną ir šis prisijungė prie rezistentų. 1941 m. Marijampolėje buvo nužudyti jo tėvai, o po trejų metų Kauno gete – brolio šeima. Būdamas rezistentu fotografuodavo savo bendražygius, kurių nuotraukos po karo buvo spausdinamos įvairiuose laikraščiuose.
1946 m. išsiskyrė su pirmąja žmona ir vedė Luisą Trailin, su kuria susilaukė dukros Lizos. Po karo grįžo į Paryžių, kur įsiliejo į miesto menininkų bendruomenę. Pirmoji fotografo darbų paroda buvo surengta Paryžiuje 1946 m., o jau 1950 m. pasirodė Izio vardu pasirašyta fotografijų knyga Svajonių Paryžius. Bideramanas fotografuodavo nostalgiškus ir melancholiškus Prancūzijos miestų vaizdus bei miestų žmones. 1951 m. Modernaus meno muziejuje Niujorke vykusioje parodoje Five French Photographers jo fotografijos eksponuotos šalia Henri Cartier-Bresson, Robert Doisneau, George Brassaï ir Willy Ronis kūrinių.
Avelis Starcevas
Avelis Starcevas (1909 m. rugpjūčio 29 d. Marijampolėje, Rusijos imperija - 2005 m. liepos 15 d. Maskvoje, Rusija) – Lietuvos žydų kilmės rusų literatūros kritikas, literatūrologas, vertėjas.
Biografija
Gimė 1909 m. rugpjūčio 29 d. Marijampolėje. 1931 m. baigė Maskvos II valstybinį universitetą. Nuo 1935 m. TSRS rašytojų sąjungos narys. 1937-1948 m. M. Gorkio pasaulinio literatūros instituto vyresnysis mokslinis darbuotojas. Tuo pačiu metu buvo komunistinės akademijos mokslinis bendradarbis. 1946 m. tapo filologijos mokslų daktaru.
Konstantinopolio II susirinkimas
Konstantinopolio II susirinkimas – penktasis Visuotinis Bažnyčios susirinkimas, įvykęs 553 m. Konstantinopolyje.
Susirinkimą sušaukė Bizantijos imperatorius Justinianas I, siekdamas išspręsti ginčą dėl trijų graikų teologų Teodoro Mopsuestesiečio, Teodoreto Kyriečio ir Ibo Edesiečio nestorijoniškų raštų, kurių nepasmerkė Chalkedono susirinkimas. Susirinkimas prasidėjo gegužės 5 d. Iki jo pabaigos birželio 2 d. įvyko aštuoni posėdžiai. Pirmininkavo Konstantinopolio patriarchas Eutychijus. Paskutiniame posėdyje priimtą nuosprendį, smerkiantį vadinamąsias „tris pastraipas“ pasirašė 165 vyskupai. Buvo priimta keturiolika anatemų prieš „tris pastraipas“. Kartais šiam susirinkimui priskiriamos dar devynios anatemos prieš Origeno skelbtą mokymą apie sielos preegzistenciją.
Susirinkimas paskelbė anatemą T. Mopsuestiečiui ir jo raštams, T. Kyriečio raštams (nukreiptiems prieš Kirilą) ir I. Edesiečio laiškui Mariui Persui. Tačiau greitai (dar iki susirinkimo pradžios) taip vadinti imta pačius raštus, o ne jiems skirtas anatemas. Teodoras, Teodoretas ir Ibas buvo pasmerkti „Efezo plėšikų sinode“, tačiau buvo išteisinti, pasmerkę Nestorijų, Chalkedono susirinkime. Reikalą komplikavo tai, kad jie visi jau buvo seniai mirę. Susirinkimas pasmerkė monofizitus, teigusius, kad Jėzus Kristus turėjo tik vieną prigimtį, tačiau tiksliai nesuformulavo doktrinos apie J. Kristaus žmogiškąją prigimtį. Dėl to vėliau atsirado monoteletų erezija. Susirinkimo nutarimus patvirtino popiežius Vigilijus.
Josif Rybak
Josif Rybak (g. 1960 m. vasario 17 d. Butrimonyse, Eišiškių rajonas) – Lietuvos ir Šalčininkų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1993–1995 m. UAB „Gasčionys“ komercijos direktorius. 1995–2003 m. Šalčininkų rajono savivaldybės meras. 2003–2014 m. Šalčininkų rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas, 2014–2023 m. – administracijos direktorius. Nuo 2023 m. Šalčininkų rajono mero pavaduotojas.
1989 m. Lietuvos lenkų sąjungos, 1995 m. Lietuvos lenkų rinkimų akcijos narys.
1995–2003 m., 2007 m. ir 2011 m. (mandato atsisakė) Šalčininkų rajono savivaldybės tarybos narys.
Žmona Liana, Šalčininkų darbo biržos direktorė.
Šaukoto Švč. Trejybės bažnyčia
'''Šaukoto Švč. Trejybės bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Šaukoto miestelyje, prie kelio. Pastatyta iki 1863 m. Liaudies architektūros formų. Bažnyčia – architektūros paminklas (kartu su varpine, klebonija).
Istorija
Šaukoto katalikų bažnyčią (tuomet koplyčią) savo lėšomis 1767 m. pradėjo statyti Kalnuotojo Šaukoto dvaro savininkas Simonas Petras Herubavičius. Nuo 1773 m. ji turėjo Pašušvio bažnyčios filijos arba altarijos statusą. Bažnyčios statyba buvo baigta tik 1795 m. Motiejus Valančius mini 1773 metus kaip bažnyčios įkūrimo datą, remdamasis vėlesniais vizitacijos aktais.
1802 m. inventoriuje pažymėta, kad bažnyčia pastatyta iš eglinių rastų, ant mūrinių pamatų, dengta gontais. Virš bažnyčios stogo buvo 2 bokšteliai su varpais. Altoriai buvo tapyti ant lentų. Po bažnyčia įrengtas nedidelis rūsys. 1814 m. buvo pastatytas naujas gyvenamasis namas, kuriame įsikūrė altarista.
1803 m. bažnyčia buvo perstatyta ir padidinta, įrengta nauja sakykla, pastatyta nauja varpinė. 1839 m. bažnyčioje vyko remontas: paaukštinti pamatai, pakeisti apatiniai rąstai, sutvirtintos sienos, uždengtas stogas. 1843 m. įrengti nauji 10 registrų vargonai.
Parapijos gyventojai buvo aktyvūs 1863 m. sukilimo dalyviai ir rėmėjai, teikė pagalbą knygnešiams spaudos draudimo metais. Už paramą sukilėliams dvaro savininkas Ignotas Bušinskis su sūnumi buvo ištremtas į Sibirą, o Baltojo Šaukoto dvaras konfiskuotas. Ištremtam kunigui Simonui Jakavičiui už sukilėlių atsišaukimo perskaitymą 1863 m. buvo atimtas dvasininko titulas.
Prie bažnyčios buvo prieglauda, iki 1863 m. veikė parapinė mokykla. XX a. pradžioje rengiantis statyti naują bažnyčią, buvo renkamos lėšos. Bet jų nepakako, todėl 1905 m. apsiribota senosios bažnyčios remontu.
1906-1915 m. klebonijoje gyveno ir vasarojo rašytoja Marija Pečkauskaitė-Šatrijos Ragana. Apie 1922 m. įsteigta parapija.
2009–2013 m. bažnyčioje atlikti tyrimų, restauravimo darbai.
Bružai (reikšmės)
Bružais vadinami kaimai:
Šaukoto Švč. Trejybės bažnyčia
Architektūra
Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, su zakristija prie šono, penkiasiene apside, bebokštė. Šventoriuje stovi medinė varpinė (XVIII a.).
Avitas
Eparchijus Avitas (apie 385 m. – po 456 m. spalio 17 d. ar 457 m.) buvo Vakarų Romos imperatorius nuo 455 m. liepos 8 ar 9 d. iki 456 m. spalio 17 d. Jis buvo Galijos romėnų aristokratas, senatorius, aukštas civilinis ir karinis pareigūnas, vėliau Piazencos vyskupas.
Kaip Galijos atstovas jis priešinosi Romos imperijos apsiribojimui vien Italija politiškai ir administraciniu požiūriu. Todėl būdamas imperatoriumi jis nusamdė keletą Galijos senatorių imperatoriaus administracijai. Tam priešinosi Italijos senatoriai ir Romos liaudis, kuri nukentėjo, kai vandalai nusiaubė miestą 455 m. Avitas gerai sutarė su vizigotais, ypač jų karaliumi Teodoriku II, jo draugu, kuris jį paskelbė imperatoriumi, bet sąjunga baigėsi, kai Teodorikas įsiveržė į Ispaniją ir nepadėjo Avitui kautis su prieš jį sukilusiais generolais.
Mirtis
Avito mirties priežastys 457 m. neaiškios. Jam kėlė grėsmę tai, kad kai kurios Romos imperijos sritys jį laikė teisėtu imperatoriumi net po nuvertimo. Pavyzdžiui, to meto Ispanijos istorikas Hydacijus 457 m. laikė trečiaisiais Avito valdymo metais. Be to Sidonijus Apolinaris passakoja apie coup d’etat Galijoje, organizuotą Marcelo, tikriausiai turėjusį sugrąžinti Avitą į sostą.
Dangus (reikšmės)
Dangus reikšmės:
Tikėjimas
200px|right
Galaktikos centras
right|265px|thumb|Infraraudonasis Galaktikos centro vaizdas