cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Juan José Pérez Hernández
Biografija
1774 m. liepą Peresas pasiekė Karalienės Šarlotės salas, tačiau dėl maisto trūkumo ir blogos jūreivių sveikatos pasuko atgal. Pakeliui ekspedicija užsuko į Nutkos užutėkį Vankuverio saloje, ten užmezgė prekybą su vietiniais. Keliautojai taip pat išvydo Olimpo kalną, kurį jie pavadino Cerro Nevado de Santa Rosalía. Rugpjūtį Peresas grįžo į San Blasą.
1775 m. keliautojas dalyvavo Bruno de Hesetos ir Chuano Fransisko de la Bodegos ekspedicijoje kaip laivo vairininkas. 1775 m. lapkričio 3 d. žuvo ekspedicijai grįžtant, atkarpoje tarp Monterėjaus ir San Blaso. Palaidotas jūroje.
Chuano Pereso garbei pavadintas užutėkis Morsbio saloje (Haida Gvai).
Ivans Lukjanovs
Ivanas Lukjanovas (рус. Иван Лукьянов g. 1987 m. sausio 24 d.) – Latvijos futbolininkas.
Žaidėjas priklauso Rygos „Skonto“ ekipai. Tačiau 2008 metų pavasarį žaidėjas buvo paskolintas Šiaulių FK klubui. Jau 2008 metų liepos mėnesį į talentingą latvį dėmesį atkreipė viena stipriausių Lietuvos ekipų FK Sūduva. Neilgai trukus žaidėjas persikėlė į šią komandą ir pagrindinėje sudėtyje debiutavo 2008 m. liepos 9 d. varžybose prieš Kauno FBK klubo komandą.
2010 m. sausio 22 d. debiutavo Latvijos futbolo rinktinėje rungtynėse prieš Pietų Korėją.
Tvermės dėsnis
Tvermės dėsnis fizikoje nusako, kad tam tikra išmatuojama izoliuotos fizikinės sistemos savybė nekinta evoliucionuojant tai sistemai. Kiekvienas tvermės dėsnis yra matematinė kokios nors tos sistemos simetrijos tapatybė.
Griežti tvermės dėsniai:
Apytiksliai tvermės dėsniai, kurie galioja tik tam tikrose situacijose, pvz., esant mažiems greičiams ar trumpiems atstumams:
Mažeikių Jaunystės mokykla
Mažeikių „Jaunystės“ mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Mažeikiuose, Pavenčių g. 4, vykdžiusi pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas rusų kalba. Įstaigos kodas 190177026. Steigėjas – Mažeikių rajono savivaldybės taryba.
Istorija
1972 m. 1-osios vidurinės mokyklos patalpose įkurdintos rusų klasės. Pirmoji direktorė buvo Rima Butkevičienė. Prasidėjus Mažeikių NPĮ statybai į miestą atvyko daug naujų darbininkų ir specialistų su šeimomis. Sparčiai ėmė augti moksleivių skaičius. 1975 m. rugsėjo 1 d. atidaryta rusų vidurinė mokykla Nr. 4. Ji laikinai įsikūrė muzikos mokyklos patalpose, kol buvo užbaigta naujos mokyklos statyba Pavenčių g. 3. Tačiau po 1990 m. daugelis NPĮ darbotojų išvyko iš Mažeikių. Mokinių skaičius sumažėjo kelis kartus. 1996 m. rugsėjo 1 d. mokykla perkelta į mažesnes patalpas buvusio vaikų darželio pastate Pavenčių g. 4.
XXI a. pradžioje buvo vidurinė mokykla, vėliau tapo pagrindine. 2016 m. mokykla uždaryta.
Šeštadieniais mokykloje veikė mokykla „Rodničiok“ (Šaltinėlis), į kurią ateidavo skirtingų tautybių mokiniai iš kitų mokyklų. Vyko darbų, dailės, muzikos pamokos, kuriose mokiniai dainavo rusų dainas, visa veikla vedama rusų kalba.
Bulgarijos futbolo varžybos 1982–1983 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 1982–1983 m.
Niekada nepasiduok
Niekada nepasiduok – veiksmo filmas, kuriame vaidina Sean Faris, Amber Heard, Cam Gigandet ir Djimon Hounsou. Pasaulinė filmo premjera įvyko 2008 m. kovo 14 d. Pagrindinė filmo mintis – pergalė arba pralaimėjimas... Kiekvienas turi kovoti.
Siužetas
Džeikas grįžta namo į Orlandą, kad padėtų mamai atsigauti po tėčio mirties. Jau pirmomis dienomis universitete jis susižavi žavia mergina, kurios buvęs širdies draugas Rajanas pasisiūlo išsiaiškinti santykius kumščiais. Džeikas stipriai gauna į kaulus, kad vos sugeba paeiti. Jis atsigauna, pradeda intensyviai treniruotis ir susiranda Rytų kovos menų mokytoją. Džeikas ryžtasi dalyvauti pogrindiniame kautynių turnyre, kurio finale turės progą atkeršyti savo skriaudikui...
Atsiliepimai
„Niekada nepasiduok“ debiutavo 2 723 teatruose. Vien premjeros savaitgalį filmas uždirbo $8 603 195 dolerius. Po dviejų savaičių jau $18 890 093 dolerius, o po mėnesio per $37 mln. dolerių pasauliniu mastu.
Filmo DVD buvo išleistas 2008 m. liepos 29 d. Tokių iš viso parduota apie 990 405 vnt., gauta $18,4 mln. dolerių pelno. Tačiau, į šią sumą neįtraukti Blu-ray pardavimai.
Filmas sulaukė daugiausia neigiamų įvertinimų, Rotten Tomatoes portale įvertintas tik 22 %.
Kražantė
Kražantė – upė Žemaitijoje, Telšių ir Kelmės rajono savivaldybių teritorijoje; Dubysos dešinysis intakas.
Geografija
Prasideda Žemaičių aukštumoje, Girgždūtės kraštovaizdžio draustinyje, prie Pagirgždūčio ir Vašilėnų, 9 km į pietryčius nuo Varnių, netoli Girgždūtės kalvos. Nuo versmių iki Kuprės teka vaizdingomis apylinkėmis į pietryčius, žemiau, iki pat žiočių – į šiaurės rytus. Įteka į Dubysą 101 km nuo jos žiočių, ties Burbaičiais ir Padubysiu.
Intakai:
Žemupyje įsteigtas Kražantės hidrografinis draustinis. Jo teritorijoje – gražus „laukinis“ slėnis, gausu rėvų, didelių akmenų. Teka pro Burbaičių piliakalnį. Ties Kelme upėje įrengtas 5 ha tvenkinys. . Pluskiuose (47 km nuo žiočių) nuo 1971 m. veikia hidrometrinė stotis.
Svarbesnės gyvenvietės prie Kražantės: Vašilėnai, Sendvariai, Gorainiai, Petrališkė, Kražiai, Griniai, Pakražantis, Šimaičiai, Rikantai, Kelmė, Kukečiai.
Hidrologija
Aukštupyje vaga iki 4 m pločio, nuo Šakos iki Kuprės reguliuota, plotis 10–23 m, gylis 2,1–3,2 m. Nuo Kuprės iki žiočių vaga labai vingiuota, plotis 6–12 m, gylis 1–1,5 m. Vidutinis nuolydis 1,03 m/km. Srovės greitis 0,1 m/s, žemupyje 0,2–0,3 m/s. Žemupyje slėnis gilus, šlaitai statūs, 6–20 m., vietomis 30 m aukščio. Debitas ties Pluskiais: vidutinis metinis 2,3 m³/s, didžiausias – m³/s, minimalus – 0,1 m³/s (vasarą), 0,021 m³/s (žiemą). Vandens lygio svyravimo amplitudė 1,5–1,9 m. Vidutinis debitas žiotyse 3,52 m³/s.
Niobė
Niobė graikų mitologijoje – Amfiono žmona, Tėbų karalienė. Ji – Tantalo ir arba Eurianasos, Euritemistos, Klitijos, ar Laodikės dukra.
Antikinės mitologijos herojė, kurią dievai nubaudė, pražudydami vaikus; ji po to suakmenėjusi, bet iš akmeninių akių ir toliau riedėjusios ašaros.
Istorija
Niobė gyrėsi esanti viršesnė už Leto, nes ji turėjo keturiolika vaikų, septynis berniukus ir septynias mergaites (niobidus), tuo tarpu Leto turėjo tik du (Apoloną ir Artemidę). Apolonas užmušė jos sūnus, kai šie užsiiminėjo atletika, paskutinis iš jų maldavęs pasigailėjimo, o Artemidė užmušė Niobės dukteris. Apolonas ir Artemidė naudojo užnuodytas strėles, nors pagal kitas versijas kelių pasigailėjo (Chloris dažniausiai). Amfionas buvo užmuštas Apolono prie savo negyvų sūnų arba pats nusižudė. Priblokšta Niobė pabėgo į Sipliono kalną esantį Mažojoje Aziojoje ir buvo paversta akmeniu, kai verkė, arba pati nusižudė. Jos ašaros suformavo Achelojo upę. Dzeusas sustingdė visus Tėbų žmones, kad niekas negalėtų palaidoti niobidų, devintą dieną po jų mirties dievai patys juos palaidojo.
Aedonė buvo Tėbų karalienė, kuri mėgino užmušti savo priešininkės Niobės, brolienės, sūnų (Aedonė buvo ištekėjusi už Zeto), ir per nelaimingą atsitikimą nužudė savo dukrą, Itiliją vietoje jo. Dievai Niobę pavertė lakštingala.
Kitur
Niobė taip pat yra filmų The Matrix Reloaded ir The Matrix Revolutions veikėja. Ją vaidino Jada Pinkett Smith. Ji buvo laivo Logos kapitonė, Morfėjaus buvusi mylimoji.
Prienų herbas
Prienų herbas – vienas iš Prienų miesto ir Prienų rajono savivaldybės heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo mėlyname lauke raitas šv. Jurgis su sidabriniais šarvais ir purpuriniu apsiaustu ant rudo žirgo, juoda ietimi smeigia po žirgo kojomis žalią drakoną, kuriam iš narsų veržiasi raudona ugnis. Žirgo kamanos, balnas ir kiti pakinktai sidabriniai.
Simbolika
Šv. Jurgis iš seno simbolizavo gėrio kovą su blogiu. Jis buvo daugelio valstybių, tarp jų ir Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės globėjas. XVIII a. pabaigoje jis galėjo reikšti ir kovą su iš išorės plintančiu blogiu, pirmiausia su agresyviais Prūsijos kėslais.
Šv. Jurgis tuo laiku simbolizavo ATR kovą su drakonu – carine Rusija. Tai savo pamoksle Prienų parapijinėje bažnyčioje 1792 m. vasario 14 d. pabrėžė Mykolas Pranciškus Karpavičius (politinis veikėjas, pamokslininkas, Vygrių vyskupas). Jis, sakydamas pamokslą didžiojo Prienų pavieto įkūrimo proga, pažymėjo didžiųjų pertvarkymų ir herbo svarbą, kad juo „bus sugėdintas mūsų priešas, visas kraštas bus apsaugotas, silpnas apgintas, galingas pažabotas“.
Istorija
Prienams laisvojo miesto teises ir herbą – „šventojo Jurgio atvaizdas“, 1791 m. lapkričio 9 d. suteikė ATR valdovas Stanislovas Augustas. Prienų herbas neteko galios XIX a. pradžioje, mažai naudotas ir ikikarinėje Lietuvoje.
Herbas atkurtas pagal Lietuvos Metrikos duomenis ir antspaudų ikonografiją, jį Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu 1996 m. balandžio 1 d. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.
Šibos parkas
thumb|right|[[Zodžodži šventykla]]
Šibos parkas (芝公園) yra viešasis parkas Minato seniūnijoje, Tokijuje, įkurtas aplink Zodžodži šventyklą. Atidarytas 1873 m. spalio 19 d. Parko teritorija apima 122 501,09 kvadratinių metrų.
Šibos parkas įsikūręs tarp Minato savivaldybės kontoros ir garsiojo Tokijo bokšto. Šis parkas yra populiari vieta rengti pasimatymus. Taipogi šią vietovę galima išvysti daugelyje TV laidų ar filmų.
Natrio karbonatas
Natrio karbonatas randamas kai kurių ežerų vandenyje ir anksčiau būdavo išgaunamas iš jūros žolių pelenų. 1861 m. Belgijos chemikas Ernestas Solvejus sukūrė metodą gaminti natrio karbonatui iš natrio chlorido pramoniniu būdu naudojant amoniaką. Šis Solvejaus procesas vyksta dideliame tuščiame bokšte. Jo apačioje kaitinamas kalcio karbonatas išskiria anglies dioksidą:
Nendriavabaliai
Nendriavabaliai (Elmidae) – vabalų (Coleoptera) šeima, kuriai priklauso smulkūs vabalai. Kūnas 1-11 mm ilgio, cilindriškas arba suplotas. Apatinė kūno pusė su plaukelių juostomis – plastronais, tarp kurių sukaupiamos oro atsargos, todėl vabalai gali ilgai išbūti po vandeniu.
Natrio karbonatas
Iš viršaus į bokštą patenka koncentruotas natrio chlorido tirpalas ir amoniakas. Per juos leidžiant gautą anglies dioksidą gaunamas natrio hidrokarbonatas:
Nendriavabaliai
Gyvena šaltuose, srauniuose upokšniuose. Lervos ir vabalai ropoja kabindamiesi stipriais nagais už vandenyje augančių augalų, akmenų ar dugno. Minta smulkiais dumbliais.
Jonas Krizostomas Gintila
Biografija
miniatiūra|200px|left|Antkapis–koplytėlė [[Alsėdžių bažnyčia|Alsėdžių bažnyčios šventoriuje]] 1807–1808 m. studijavo Kraslavos kunigų seminarijoje, 1808–1812 m. Vilniaus vyriausiojoje kunigų seminarijoje, 1814–1815 m. Vilniaus universitete. 1812 m. įšventintas kunigu. 1821 m. teologijos daktaras.
Nendriavabaliai
Pasaulyje yra apie 1100, Lietuvoje – apie 12 rūšių.
Natrio karbonatas
Iš amonio chlorido tirpalo vėl gaunamas amoniakas:
Jonas Krizostomas Gintila
Biografija
Turėjo XIX a. didžiausią Lietuvoje, daugiau kaip 30 000 tomų asmeninę biblioteką. Parašė lenkų–hebrajų ir hebrajų–žydų–lenkų žodynus, religinių kūrinėlių lenkų ir hebrajų kalbomis („Apie hermeneutikos metodą ir jo naudojimą“ O Instrumencie Hermeneutycznym i jego użyciu, „Moraliniai svarstymai“ Zdania moralne ir kt.), dvi knygeles žemaičių kalba hebrajiškomis raidėmis, išvertė į hebrajų kalbą kūrinėlių, norėdamas skleisti katalikybę tarp žydų („Jėzaus Nazariečio giminės knyga“ ir kt.). Dauguma raštų neišspausdinta.
Natrio karbonatas
Apie 1900 m. 90 % natrio karbonato buvo pagaminama naudojant šį procesą.
Naudojimas
Natrio karbonatas naudojamas stiklo (taip pat ir elektrovakuuminio ), naftos, muilo, tekstilės, popieriaus pramonėje. Jis taip pat naudojamas vandeniui minkštinti skalbiant.
Žagarinė (Elektrėnai)
Žagarinė – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 6 km nuo Ausieniškių.
Mūrinė (Biržai)
Mūrinė – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Biržų, prie kelio Biržai – Obelaukiai.
Griuntanas
Griuntanas arba Lazarevas (, nuo 1946 m. Лазарево) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Mozyrio kaimo gyvenvietės kaimas prie Ilmės upės.
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Girdavos apskrities kaimas, nuo 1874 m. balandžio 9 d. Muldžių valsčiaus kaimas. Priklausė Muldžių parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Frunzenskojės apylinkės kaimas.
Glikoproteinai
Glikoproteinai (GP) – baltymų molekulės, susijungusios su viena ar daugiau oligosacharidų molekulių. Oligosacharidai kovalentiškai jungiasi prie aminorūgščių šoninių radikalų.
Dauguma ląstelės išskiriamų bei išorinėje plazminės membranos pusėje esančių baltymų yra glikoproteinai. Glikoproteinai – tai sudėtingieji baltymai, kurių prostetinę grupę sudaro angliavandeniai. Anksčiau šie baltymai buvo vadinami mucinais, mukoidais ar mukoproteinais. Žmogaus organizme glikoproteinų labai daug. Skiriamos dvi jų grupės: 1.Proteoglikanai – tai jungiamojo audinio glikoproteinai. Jie yra svarbūs jungiamojo audinio mitybai, mechaninės funkcijos palaikymui, ląstelių augimui ir diferenciacijai bei kt. 2.„Tikrieji“ glikoproteinai – aptinkami seilėse, gleivėse, kraujo plazmoje, ląstelių membranose, sinoviniame skystyje. Šios dvi glikoproteinų grupės skiriasi angliavandeninės dalies(prostetinės grupės) kiekiu bei sudėtimi. Proteoglikanuose angliavandeniai sudaro apie 95 % molėkulės masės. Jie vadinami glikozaminoglikanais. „Tikrųjų“ glikoproteinų angliavandeniai sudaro nedidelę molekulės dalį. Daugelis kraujo serumo baltymų yra tikrieji glikoproteinai ir atlieka svarbias funkcijas, pvz.: Glikoproteinai svarbūs ląstelių tarpusavio atpažinimo procese, kaip receptoriai, signalai ir t. t.
Glikobaltymai sudaromi proceso, vadinamo glikozilinimu (pažodžiui – cukraus pridėjimas), metu. Ląstelėse šis procesas vyksta endoplazminiame tinkle, kur prie susintetintų baltymų pridedama cukraus grupė. Goldžio aparate šie sacharidai modifikuojami ir baltymas pritaikomas specifinei funkcijai atlikti.
Nors glikoproteinus sudaro iš viso tik 15 skirtingų oligosacharidų, šių molekulių įvairovė labai didelė. Tai atsiranda dėl cukrų molekulių šakojimosi (izomerizacijos), kovalentinių junčių tarp atskirų sacharidų dalelių ar vienos molekulės viduje.
Chlodvigas
Chlodvigas (šaltiniuose ir: Klovis I, Chlodovekas I,, o vokiečių – Ludwig, 466 m. Turnė – 511 m. lapkričio 27 d., Liutecijoje) – Frankų valstybės įkūrėjas ir pirmasis jos karalius, frankų genčių suvienytojas, Merovingų dinastijos pradininkas.
Biografija
thumb|left|180px|Chlodvigo antroji žmona Klotilda iš Burgundijos thumb|left|180px|Chlodvigo krikštas. Salijų frankų šakos karaliaus Childeriko I ir tiuringų karaliaus dukters Bazinos sūnus. Po tėvo mirties 481 m. buvo išrinktas Salijų frankų karaliumi. Nepaisant jauno amžiaus sugebėjo įtikinti kitų frankų šakų vadus užpulti Šiaurės vakarų Galiją, kur po Vakarų Romos imperijos žlugimo laikėsi nepriklausoma vietininko Siagrijaus valda.
Salijų frankai gyveno į vakarus nuo Reino žemupio, o jų centras buvo Turnė. Chlodvigo sąjungininkas buvo Ragnacharas, kurio sostinė buvo Kamerichas (dab. Kambre Kambrai) pagal dabartinę Prancūzijos ir Belgijos sieną, teritorijos, vadinamoj Toksandrija. 485 m. frankai užpuolė Siagrijaus valdą, sumušė jo kariuomenę ir apiplėšė Suasoną. Chlodvigo valdos išsiplėtė iki Senos upės.
Tuo pat metu buvo užkariauta tungrų žemė su Reimsu. Visą karo grobį frankų kariai pasidalijo burtais lygiomis dalimis. Liko tik taurė, kurią Chlodvigas norėjo pasilikti sau. Tada vienas frankų karys nenorėjo sutikti su tuo ir taurę sudaužė. Chlodvigas nutylėjo, tačiau jau kitais metais (486 m.) per tradicinę kariuomenės apžiūrą 'gegužės laukuose' jis tą karį nužudė kirviu visų akivaizdoje. Šis įvykis istorijos veikaluose pateikiamas kaip klasikinis feodalinės valstybės tapsmo pavyzdys. Jis atsivertė į katalikybę, o ne į arijonų krikščionybę, įprastą tarp kitų germanų genčių, raginamas žmonos burgundės Klotildos, kuri jau buvo katalikė. Jis buvo pakrikštytas Reimso katedroje kaip dauguma būsimų Prancūzijos karalių. Tai buvo labai svarbus poelgis po to sekusiai Vakarų Europos ir Prancūzijos istorijai, nes Chlodvigas užėmė visą buvusią Galijos provinciją (maždaug visa dabartinė Prancūzijos teritorija), kuri tuomet buvo Europos reikalų centras. Jis laikomas Prancūzijos (jo valstybės valdos maždaug sutampa su Prancūzijos teritorija jo mirties metu) ir Merovingų dinastijos, kuri valdė frankus atėjusius du šimtmečius, įkūrėju.
Frankų suvienijimas
thumb|left|180px|Galija Chlodvigo valdymo metais 481 m., pakeitęs tėvą Childeriką, Chlodvigas tapo karaliumi. Jo valdoma teritorija apėmė sritį į vakarus nuo žemutinio Reino, taip vadinamąją Toksandriją. 486 m. sumušė Siagrijų (Syagrius), paskutinį romėnų vietininką Galijoje, valdžiusį maždaug dabartinės Aukštutinės Prancūzijos teritorijoje. Ši pergalė leido Chlodvigui išplėsti savo teritoriją į pietus, iki dabartinio Luaros departamento. Po to jis sudarė sąjungą su ostrogotais, kai atidavė į žmonas savo seserį Audofledą jų karaliui Teodorikui Didžiuojam. 491 m. sumušė rytinius kaimynus tiuringus, o dar po penkerių metų su kitų frankų karaliukų pagalba Tolbiako mūšyje nugalėjo alemanus. Po šio mūšio Chlodvigas atsivertė į katalikų tikėjimą. Tuo jis išsiskyrė iš kitų tuometinių germanų valdovų, pasirinkusių arijonų tikėjimą.
Po Vouillé mūšio 507 m. Chlodvigas išstūmė vizigotus į Ispaniją ir prisijungė didžiąją Akvitanijos dalį. Tada savo karalystės sostinę perkėlė į Paryžių, kur ir buvo palaidotas po mirties 511 m.
Šaltiniai
Chlodvigo genealogija
Clara Zetkin
Klara Cetkin (, mergautinė pavardė – Eissner, 1857 m. liepos 5 d. Wiederau, Vokietija – 1933 m. birželio 20 d. Archangelskojė, SSRS) – Vokietijos politikė, kovotoja už moterų teises, viena iš Vokietijos komunistų partijos įkūrėjų, tarptautinio komunistinio judėjimo veikėja. Manoma, kad ji pasiūlė švęsti Tarptautinę moters dieną (1911 m. kovo 8 d.).
Biografija
Gimė 1857 m. liepos 5 d. Vokietijos Wiederau miestelyje. 1882 m. išvyko į Ciurichą, o vėliau į tremtį Paryžiuje. Ten pasikeitė pavardę į savo draugo, rusų revoliucinieriaus Osipo Cetkino, su kuriuo susilaukė dviejų sūnų. 1891–1917 m. redagavo SDP moterų laikraštį „Lygybė“ (Die Gleichheit).
Mirė 1933 m. birželio 20 d. Archangelske (miestelyje šalia Maskvos). Palaidota Maskvoje, prie Kremliaus sienos.
Kiementas
Kiementas arba Giedraičių ežeras – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajono savivaldybės teritorijos pietvakariuose, į rytus nuo Giedraičių miestelio.
Ežeras ledyninės patvenktinės kilmės. Ežere buvusi sala pylimu sujungta su krantu ir virtusi giliai iš vakarų į rytus nusidriekusiu siauru pusiasaliu.
Plotas 101,8 ha. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,74 km, didžiausias plotis 1,56 km. Paviršiaus altitudė 128,5 m. Didžiausias gylis 7,3 m, vidutinis gylis 4,0 m. Baseino plotas 23,3 km². Kranto linija labai vingiuota, jos ilgis 7,3 km. Krantai žemi, kai kur pelkėti. Pietrytinė pakrantė apaugusi mišku, kitur daugiausia plyti pievos, dirbami laukai. Pietryčiuose 11 m pločio pelkėta protaka jungiasi su Kapustiškių ežeru. Pietuose iš ežero išteka Zdoniškių upelis į Širvintą, ežeras priklauso Šventosios baseinui. Ežero pratakumas 198%. Atabradą dengia dumblingas smėlis, giliau – dumblas. Nesvarbu, kad aplink ežerą yra vykdomas intensyvus ūkininkavimas ir vakarinė ežero dalis yra uždumblėjusi, tačiau pagal bendrojo azoto ir fosforo koncentraciją Kiemento ežeras atitinka labai geros ekologinės būklės klasės rodiklių vertes. Prie ežero įsikūrę kaimai: Buzaičiai, Piliakiemiai, Martyniškiai. Šiaurinėje pakrantėje įsikūrusi buvusio Martyniškių dvaro sodyba. Veikia kaimo turizmo sodyba, poilsiavietė. Vakarinėje pakrantėje įrengtas paplūdimys. Pietvakarine pakrante eina kelias.
Szczepan Sadurski
Biografija
Gimė 1965 metais Liubline, baigė dailės licėjų (1985 m.). Yra daugiau nei 5 tūkstančių piešinių publikuotų 200 spaudos leidiniuose autorius. Įvairių apdovanojimų laureatas. Tame tarpe Auksinė Adata‘86 (Zlota Szpilka’86) – žurnalo Szpilki apdovanojimas konkurse už geriausią metų piešinį. Humoro ir Satyros Superpress Leidyklos steigėjas (1991 m.), žurnalo Gera Nuotaika (Dobry Humor) vyriausias redaktorius. Geros Nuotaikos Partijos– neformalios, tarptautinės organizacijos jungiančios žmones, mėgstančius juoktis (daugiau nei 3 tūkstančiai narių) idėjos autorius ir pirmininkas. Satyrinio internetinio portalo Sadurski. com steigėjas. Įvairių satyros ir karikatūrų konkursų Lenkijoje, Turkijoje bei Švedijoje žiuri komisijos narys. Gyvena Lenkijos sostinėje, Varšuvoje.
Karta (laikraštis)
Karta  – nelegalus komunistinis dvisavaitinis laikraštis, ėjęs 1936 m. gegužės 25 d. – liepos 25 d. Vilniuje lenkų kalba.
Istorija
Leistas Lenkijos komunistų partijos iniciatyva vietoj uždaryto laikraščio „Poprostu“. Redakcinė kolegija: Henrikas Dembinskis, Ježis Putramentas, Stefanas Jedrinovskis, Marija Žeromska. Išėjo 3 numeriai.
Somoto kanjonas
thumb|200px|Somoto kanjonas
Somoto kanjonas  – kanjonas šiaurės Nikaragvoje, Madriso departamente, Hondūro pasienyje. Kanjono plotis 10-15 m, sienų aukštis vietomis siekia 120–150 m. Susidarė prieš 15-5 mln. metų.
2004 m. kanjoną ištyrė Čekijos mokslininkai, o 2005 m. jis paskelbtas gamtos paminklu.
Juodagerklė astrapija
Juodagerklė astrapija (Astrapia nigra) – žvirblinių (Passeriformes) būrio rojaus paukščių (Paradisaeidae) šeimos paukštis.
Zé Roberto
Zė Robertas (g. 1974 m. liepos 6 d.) – brazilų futbolininkas, Brazilijos rinktinės ir Kataro Al-Gharafa saugas.
2002 m. gegužės 17 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Miuncheno „Bayern“ klubu. 2007 m. birželio 22 d. sugrįžo į Miuncheno „Bayern“ klubą ir pasirašė dvejų metų sutartį. 2009 m. liepos 2 d. persikėlė į Hamburger SV klubą ir pasirašė dvejų metų sutartį. 2011 m. liepos 11 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Kataro „Al-Gharafa“ klubu.
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 1995 m. rugpjūčio 12 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur įmušė vieną įvartį, o antrosiose grupės rungtynėse bei aštuntfinalyje išrinktas geriausiu rungtynių žaidėju. 2007 m. liepos 9 d. paskelbė, kad pasitrauks iš nacionalinės rinktinės po 2007 m. Copa América žaidynių.
UEFA čempionų lyga 1992–1993 m.
A grupė
Galutinė lentelė:
B grupė
Galutinė lentelė:
Madagaskaro herbas
thumb|250px
Madagaskaro herbo centre pavaizduotas šalies žemėlapio kontūras (kartu su dviem mažomis kaimyninėmis salelėmis), po juo – Zebu karvės galva. Herbe naudojamos raudona, žalia, geltona, juoda ir balta spalvos. Žali ir raudoni spinduliai supantys salos žemėlapį, padaro jį panašų į saulę.
Herbo viršuje užrašas malagasių kalba REPOBLIKAN’I MADAGASIKARA reiškia „Madagaskaro respublika„, o apačioje esantis TANINDRAZANA – FAHAFAHANA – FANDROSOANA – „Tėvynė – Laisvė – Vystymasis“. Įvairiose Konstitucijos 4 straipsnio versijose buvo naudojami skirtingi moto.
Negras (Urugvajaus upė)
Negras  – didžiausia Urugvajaus upė; Urugvajaus kairysis intakas. Prasideda Brazilijoje, Pietų Rio Grandėje, teka į pietvakarius per centrinį Urugvajų (dalina šalį pusiau). Žemupyje vaga vingiuota, sudaro meandras. Didžiausi intakai – Takuarembo ir Yi.
Lietuvos seniūnijos
Lietuvos seniūnijos – smulkiausias dabartinis administracinis-teritorinis vienetas Lietuvoje, įvestas pagal 1994 m. liepos 7 d. LR vietos savivaldos įstatymą. 2020 m. liepos 31 d. Lietuvoje iš viso buvo 545 seniūnijos.
thumb|300px|left|Gyventojų tankumas Lietuvos seniūnijose ir į seniūnijas nepadalintose savivaldybėse (pagal 2021 m. surašymo duomenis
Istorija
XIV a. antroje pusėje, manoma, pagal gretimų valstybių pilių apygardų pavyzdį pradėta kurti Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos administracinės valdžios sistema – seniūnijos, žinomos, pvz., Paštuvos seniūnija (seniūnas Girdavas), Trakų seniūnija (seniūnas Pekstė), Veliuonos seniūnija (seniūnas Goštautas), Vilniaus seniūnija (seniūnas Dirsūnas). Dabartinėje etninėje Lietuvoje 1413 m. pagal Lenkijos karalystės pavyzdį įkurtos dvi vaivadijos – Vilniaus vaivadija ir Trakų vaivadija, jos iš esmės apėmė senųjų Vilniaus ir Trakų kunigaikštysčių teritoriją; Žemaitijos seniūnija, kuri apėmė apie 30 valsčių, pagal statusą prilyginta vaivadijai.
Seniūnijos įteisintos 1919 m. kaip valsčiaus dalis (seniūnija dar vadinta kaip šaltišystė), kurioje gyvena apie 100 gyventojų. Užėjus sovietams seniūnijos pervadintos apylinkėmis. Po Nepriklausomybės atgavimo seniūnija tapo administraciniu-teritoriniu vienetu, iš esmės atitinkančiu XX a. tarpukario valsčių.
Seniūnas
Seniūnijos vadovas – seniūnas. Pagal teisinį statusą jis yra valstybės tarnautojas. Yra siūlymų pakeisti savivaldos rinkimų sistemą taip, kad vietos gyventojai galėtų turėti ne tik tiesiogiai rinktus savo atstovus Seime, bet ir savivaldybių tarybose; vietos bendruomenes įteisinti kaip seniūnijų bendruomenes, kurios rinktų bendruomenių seniūną ir bendruomenių tarybas. Kaip teigia Seimo Pirmininkė Irena Degutienė, seniūnams turėtų būti suteikta teisė ir finansinės sąlygos patiems tiesiogiai spręsti žemesnio lygmens vietos bendruomenių problemas.
Leith Athletic FC
Istorija
Šiuo metu žaidžia mėgėjiškame lygmenyje.
Zenonas Butkus
Biografija
1973 m. baigė Ylakių vidurinę mokyklą.
1979 m. baigė Vilniaus universitetą, įgijo istorijos kvalifikacijos laipsnį ir visuomenės mokslų dėstytojo specialybę.
1989 m. apgynė daktaro disertaciją tema „Lietuvos–Latvijos santykiai ir jų sąsajos su didžiųjų valstybių politika (1919–1929 m.)“.
1993 m. sausio 1 d. išleido monografiją „Lietuvos ir Latvijos santykiai 1919–1929 metais“.
1993 m. kovo 5 d. nostrifikuotas humanitarinių mokslų daktaras, istorijos mokslų kandidatas.
1993 m. tapo docentu ir 1993–2002 m. ėjo Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto prodekanas. 2002 m. išrinktas Vilniaus universiteto profesoriumi, o 2002 m. lapkričio 15 d. Istorijos fakulteto taryba išrinko dekanu. 2007 m. perrinktas antrai dekano kadencijai ir juo išbuvo visą kadenciją (iki 2012 m. gruodžio mėn.). Nuo 2007 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto Naujosios istorijos katedros vedėjas.
Nuo 2008 m. – Vilniaus universiteto senato narys.
2008 m. sausio 15 d. atlikta habilitacijos procedūra tema „Vokietijos ir Sovietų Sąjungos diplomatijos poveikis Baltijos valstybių užsienio bei vidaus politikai 1920–1940 metais“.
Mokslinė veikla
Zenonas Butkus tiria XX a. Baltijos šalių tarptautinę padėtį ir užsienio politiką, diplomatijos istoriją, istoriografiją. Taip pat, atliko istorinių dokumentų paieškas ir tyrimus Austrijos, Estijos, Latvijos, Lietuvos, Rusijos, Švedijos ir Vokietijos archyvuose.
Mokslinių tyrimų projektai, kuriuose dalyvavo Zenonas Butkus:
Dalyvavimas mokslo asociacijose:
Dalyvavimas mokslo leidinių redakcinėse kolegijose:
leidžianti institucija ir šalis: Vilniaus universitetas, Lietuva.
Pareigos: redakcinės kolegijos narys.
leidžianti institucija ir šalis: Lietuvos mokslų akademija, Lietuva.
leidžianti institucija ir šalis: Šiaulių universitetas, Lietuva.
leidžianti institucija ir šalis: Latvijos universiteto akademinė leidykla, Latvija.
Ekspertinė veikla
pareigos: narys
datos: 2002–2012
institucija: Lietuvos Respublikos Seimas
veiklos pobūdis ar sritis: Komisija yra Seimo, Respublikos Prezidento ir Vyriausybės ekspertė bei patarėja kultūros paveldo valstybinės politikos ir jos įgyvendinimo klausimais
datos: 2013–2015
datos: 2008–2012; 2012 – iki dabar
Straipsniai
Straipsnis "Žemės ūkio kooperacija ir Lietuvos ekonominė pažanga XX amžiaus trečiame dešimtmetyje"
Straipsnyje nagrinėjamas kooperacijos sąjūdžio indėlis skatinant bendrą Lietuvos ūkio pažangą pirmame Nepriklausomybės dešimtmetyje. Smulkiųjų žemės ūkio gamintojų telkimasis į ko­operatyvus visuotinio nepritekliaus sąlygomis regėtas kaip optimalus kelias pertvarkyti karo ir okupa­cijų nualintą šalies agrarinį sektorių. Nuolatinis prekių deficitas lėmė, kad pirmaisiais nepriklausomo valstybinio gyvenimo metais sparčiausiai steigėsi prekybos kooperatyvai. Jie aprūpino gyventojus būti­niausiomis plataus vartojimo prekėmis, pristabdė spekuliaciją, reguliavo mažmeninės prekybos kainas šalyje. Žemės ūkio kooperacijos plėtra suintensyvėjo trečiojo dešimtmečio pirmoje pusėje, kai nuosekliai ėmė didėti žemės ūkio finansavimas ir po lito įvedimo, sumažėjus žemės ūkio produkcijos eksportui į Vokietiją, iškilo būtinybė prisitaikyti prie reiklesnės Didžiosios Britanijos rinkos. Valstybės remiamos koo­peratyvų sąjungos ėmėsi konkurencingų žemės ūkio šakų – gyvulininkystės ir paukštininkystės – plėtros, vykdė įvairias ūkininkavimo kultūros kėlimo programas. Kooperatiniais pagrindais organizuojamo pie­no ūkio vystymas atvėrė perspektyvas keisti šalies eksporto struktūrą ir, užuot išvežus žaliavinius žemės ūkio produktus, pradėti eksportuoti didesnės pridedamosios vertės perdirbtą produkciją.
Straipsnis "Krizė keičia Lietuvą: 1931–1935 metų pokyčiai visuomenėje ir valstybėje"
Straipsnyje nagrinėjami XX a. ketvirto dešimtmečio pradžios Lietuvos socioekonominės padėties pokyčiai kilus ekonomikos krizei (1931–1935), kurie modernėjančios Lietuvos visuomenėje sukėlė didesnius pasikeitimus. Parodoma krizės Lietuvoje specifika, vyriausybės ekonominės priemonės bei propagandinės programos, kurios paveikė šalies žemdirbių požiūrį į ūkininkavimo tradicijas, sparčiai besirandančias organizuoto lietuviško verslo struktūras, o visuomenė apskritai tapo ekonomiškai aktyvesnė ir kūrybiškesnė – tai padėjo ne tik išeiti iš besibaigiančios krizės, bet ir atsisakyti pobaudžiavinio ekstensyvaus ūkininkavimo.
Straipsnis "Totalitarizmo poveikis demokratiniams procesams: vyriausybių kaita Latvijoje 1926–1927 metais ir išorės veiksnys"
Neramus ir nestabilus šiuolaikinis pasaulis verčia rūpintis demokratijos, kaip parankiausio tautų ir piliečių sugyvenimo būdo, tvarumu. Tobulėja, stiprėja šis būdas lėtokai ir ypač nedrąsiai jis skinasi kelią į tarptautinių santykių tvarkymo sferą, kuri tebėra perdėm uždara ir neprieinama platesnei visuomenės kontrolei. Po Antrojo pasaulinio karo susiformavęs dvipolis pasaulis šiandien virsta daugiapoliu, kuriame, kaip parodė XX a. pirmos pusės istorija, sunkiau išsilaiko didžiųjų jėgų pusiausvyra, o jos sutrikimai jau yra sukėlę ir gali vėl sukelti pavojingų tarptautinių komplikacijų.
Straipsnis „Bolševikinės revoliucijos inspiravimas Vokietijoje ir jo amortizacija Baltijos šalyse 1923 m.“
Straipsnyje tiriama, kaip ir kodėl Baltijos regione po I pasaulinio karo susikūrusios naujos, modernios valstybės tapo užkarda bolševikinės Rusijos ekspansijai į Europos gilumą. Nustatyta, kad ryškiausias bolševikų revoliucijos eksporto bandymas buvo 1923 m. mėginimas inspiruoti komunistinį perversmą Vokietijoje, į kurią ketinta permesti šimtatūkstantinę Raudonąją armiją, telktą prie SSRS vakarinių sienų, tikintis, kad Baltijos šalys ir Lenkija nesipriešindamos praleis ją į Vokietiją. Tačiau baltiečiai ir lenkai, atlaikę bolševikų spaudimą, nepasidavę grasinimams ir pažadams padėti, nesutiko jokiu, net užmaskuotu, būdu praleisti raudonarmiečių. Dėl tokios pozicijos, taip pat vokiečiams nerodant didesnio revoliucinio entuziazmo ši bolševikų avantiūra žlugo.
Straipsnis „1924 m. gruodžio 1 d. komunistinis pučas Taline ir diplomatinė jo maskuotė“
Šis straipsnis, paremtas Estijoje, Latvijoje, Lietuvoje ir Rusijoje saugomais archyvais bei kai kuriais neseniai paskelbtais dokumentais, tiria sovietų 1924 m. Gruodžio 1 d. Taline įvykdytą perversmą ir įvertina jo pasekmes plačiame tarptautinių santykių kontekste. Tyrimo metu nustatyta, kad Estijos komunistų ir SSRS vadovybės, turinčios aukščiausią politinį organą - Politinį biurą, ir paties sukurto įrankio „Comintern“ bandymą surengti perversmą Estijoje ėmėsi Estija. už jo žinioje esančio komunistinio judėjimo skleidimą visame pasaulyje. Taigi revoliuciją surengė sovietų valdžia, o už jos įgyvendinimą daugiausia buvo atsakingi estų komunistai. Perversmo vadovybės užduotis buvo pasinaudoti valdžia ir kurį laiką ją išlaikyti, pakankamai ilgai reikalauti, kad SSRS „teiktų paramą“. Buvo rengiamasi tokiai paramai. Tai liudija kariniai pasirengimai šiauriniuose SSRS regionuose ir teritorijoje prie Estijos sienos, taip pat sovietų laivų dislokavimas netoli Talino ir sovietų ambasados, įsikūrusios sostinėje, veikla. Bandymas įvykdyti perversmą virto puču dėl maksimalaus jų organizatorių sąmokslo. Sąmokslą sukėlė tuometinis visuomenės supratimas, kad revoliucinius įvykius Vokietijoje 1923 m. Paskatino sovietai. Bandymas įvykdyti perversmą Estijoje žlugo dėl nepaprastų gynybinių operacijų, kurias surengė Estijos valdžia ir valdžios struktūros, taip pat dėl ​​to, kad į perversmą neįtraukti darbuotojai ir kiti visuomenės sluoksniai.
Latvija, vienintelė Estijos sąjungininkė, buvo pirmoji šalis, stovėjusi Estijos pusėje, kai šalis atlaikė bandymą įvykdyti perversmą. Pamokas išmoko ne tik šios dvi šalys, bet ir Lietuva. Jie pradėjo imtis tinkamų priemonių, kad užgniaužtų komunistų veiklą. Nei Prancūzija, nei Anglija, nei jokia kita Vakarų valstybė neplanavo dislokuoti savo laivyno į Baltijos jūrą, kad palaikytų estus arba bent jau demonstratyviai parodytų savo paramą tokiu bandomu laiku. Jiems taip pat nepavyko surengti diplomatinių demaršų prieš sovietus, kurie priešinosi sovietų vykdomai revoliucijos eksportui. Dėl SSRS daromo diplomatinio spaudimo Estija negalėjo viešai ir oficialiai įvardyti tikrųjų pučo organizatorių. Todėl be jokių kaltinimų buvo apkaltinti tik vietiniai komunistai. Tokia priverstinė taktika, jei tik netiesiogiai,
Tačiau staigus ir nedviprasmiškas pučo likvidavimas Taline galėjo paskatinti SSRS nebeplatinti savo revoliucinio eksporto į Vakarus, o tokio pobūdžio „susilaikymas“ tęsėsi iki Antrojo pasaulinio karo. Pats karas ir ankstesnis susitarimas su Adolfu Hitleriu leido Stalinui puoselėti dar didesnius užmojus atnaujinti komunizmo plitimą kitose šalyse.
Straipsnis "Latvijos ir Estijos požiūris į Klaipėdos atplėšimą nuo Lietuvos 1939 metais"
"Baltijos Valstybių vienybės idėja ir praktika 1918-1940 metais"
Leidinyje publikuojami teminiu principu sukaupti dokumentai, liudijantys Lietuvos, Latvijos ir Estijos vienybės idėjos kilmę ir puoselėjimą bei jos įgyvendinimo praktiką pirmosios modernios Nepriklausomybės laikais. Tai pirmas bandymas viename dokumentų rinkinyje pateikti šaltinius, atspindinčius trijų Baltijos valstybių pastangas sukurti politinę, karinę ir ekonominę sąjungą. Dauguma dokumentų skelbiami pirmą sykį. Tai pasiuntinių ataskaitos, pranešimai, telegramos, kiti raštai, siųsti savosioms vyriausybėms, šių vyriausybių instrukcijos, nurodymai pasiuntiniams, kitokia diplomatinio susirašinėjimo medžiaga, Baltijos valstybių užsienio reikalų ministrų konferencijų protokolai, rezoliucijos, nutarimai, Baltijos Antantės susikūrimo ir funkcionavimo dokumentai.
„Tarp Trečiojo Reicho ir Trečiosios Romos"
Knygoje “Tarp Trečiojo Reicho ir Trečiosios Romos” tiriama, kaip po Pirmojo pasaulinio karo traukydamos apdilusius dviejų gretutinių imperijų pančius kūrėsi modernios Baltijos valstybės. Jų tarptautinę ir vidaus padėtį veikė tų imperijų vietoje atsinaujinusios abi didžiosios galios ligi vėl priartėjusio dar globalesnio karo. Pirmiausia tos galios stengėsi neleisti Baltijos šalims kurti karinės, politinės ar ekonominės sąjungos, reguliavo Lenkijos ir Lietuvos konfliktą, dažniausiai jį kurstydamos, bet tarpais (1927–1928, 1938) ir gesindamos, kad jis nevirstų karu, kol Maskva ir Berlynas dar jam nebus pasiruošę. Šios sostinės vertė Lietuvą atsisakyti savojo suvereniteto stiprinimo Klaipėdos krašte. Sovietai nestabdė šio krašto anšliuso, bet panaudojo jį kaip dingstį stiprinti įtaką Latvijoje ir Estijoje.
Analizuojamas ne tik Sovietų ir Vokietijos poveikis Baltijos šalims, bet ir pastarųjų reagavimas į abiejų kaimyninių galių politiką. 1923 m. Ryga, Kaunas, Talinas, kaip ir Varšuva, atmetė Maskvos diplomatų reikalavimą per savo teritoriją praleisti Raudonąją armiją, kurią ketinta siųsti į Vokietiją inspiruojamai revoliucijai paremti. Kitais metais estai, operatyviai ir veiksmingai numalšinę sovietų organizuotą Talino pučą, pristabdė revoliucijos eksporto mėginimus Vakarų kryptimi ligi pat Antrojo pasaulinio karo. Visi baltiečiai nepalankiai reagavo į pirmąsias nacių valdžios represijas, o latviai net surengė Vokietijos prekių boikotą. Estijos vapsai irgi buvo priešiški naciams.
Bibliografija
Straipsniai:
Česlovas Judeikis
Mokėsi Kelmės J. Graičiūno gimnazijoje. 1971 m. baigė Lietuvos valstybinę konservatoriją ir pradėjo dirbti aktoriumi Klaipėdos dramos teatre.
BRC Autocentras
miniatiūra|Buveinė
BRC Autocentras – prekybos naudotais automobiliais bendrovė. Vykdo naudotų automobilių prekybos, įmonė taip pat siūlo ir BRC lizingo, serviso, nuomos paslaugas. .
Istorija
1996 m. Taline įkurta BRC grupė, Įkūrė tuometinis „Hansa“ bankas kaip antrinę turto realizavimo įmonę. Įmonė tuo metu priklausė „Hansa Capital“ įmonių grupei (dabartiniam „Swedbank“) ir buvo atsakinga už banko turto realizavimą. Bendrovė turėjo keturis pagrindinius departamentus: naudotų automobilių ir sunkvežimių realizavimo skyrių, kilnojamo turto realizavimo skyrių, nekilnojamo turto realizavimo skyrių ir inkaso (skolų išieškojimo) skyrių.
1998 m. pradėjo veikti Lietuvoje. Dabar grupės įmonės įsikūrusios visose Baltijos šalyse.
Tirkšlių Juozo Vitkaus-Kazimieraičio pagrindinė mokykla
Mažeikių rajono Tirkšlių Juozo Vitkaus-Kazimieraičio pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Tirkšliuose (Mažeikių raj.), Mokyklos g. 8, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190176839.
BRC Autocentras
Istorija
2003 m. bankas nusprendė atsisakyti su ne finansinėmis operacijomis susijusių įmonių veiklos, todėl įmonę pardavė. Ją nusipirko UAB „SilberAuto“ ir investicinis bankas „United Partners“.
Tirkšlių Juozo Vitkaus-Kazimieraičio pagrindinė mokykla
Filialas Pievėnų pradinio ugdymo skyrius.
BRC Autocentras
Istorija
2011 m. įmonės savininkai pasikeitė: 50% akcijų įsigijo „United Partners“ bankas, likusius 50% – „AS Skinest Grupp“.
Paslaugos
Skelbimų bazėje internete naudotus automobilius galima rinktis iš >100 mln. transporto priemonių, taip pat suteikiama galimybė išsirinkti automobilį atvykus į BRC autocentrą.
Tirkšlių Juozo Vitkaus-Kazimieraičio pagrindinė mokykla
Istorija
miniatiūra|left|Kiemelyje atstatytas tarpukario [[stogastulpis (aut. A. Viskantas)]] miniatiūra|left|Mokyklos stadionas
BRC Autocentras
Paslaugos
Parduodamos transporto priemonės: lengvieji automobiliai, mikroautobusai, kemperiai, motociklai, vilkikai, sunkvežimiai, priekabos, autobusai, statybinis transportas, autokrautuvai, žemės ūkio technika ir su transportu susijusios prekės.
Įmonė bendradarbiauja su didžiausiais Baltijos šalių bankais („Swedbank“, SEB, DnB, „Danske“, „Nordea“, „Unicredit“, „Šiaulių banku“, „Citadele“) ir siūlo galimybę automobilį pirkti išsimokėtinai. Taip pat teikia serviso ir automobilių nuomos paslaugas.
Tirkšlių Juozo Vitkaus-Kazimieraičio pagrindinė mokykla
Istorija
1999 m. rugpjūčio mėn. nugriautas senosios Tirkšlių mokyklos pastatas, 2001 m. ruošiamas mokyklos priestato projektas. 2009 m. prijungta Šerkšnėnų mokykla. Nuo 2013 m. rugsėjo 1 d. Mažeikių r. savivaldybės Tarybos sprendimu Tirkšlių vidurinė pertvarkyta į pagrindinę mokyklą, suteiktas Lietuvos partizano Juozo Vitkaus-Kazimieraičio vardas. 2019 m. prijungta Balėnų pagrindinė mokykla.
BRC Autocentras
Paslaugos
Įmonė automobilius ne tik parduoda, bet ir perka.
Kiti įmonės klientai ar projektai
2015 m. prie BRC grupės prisijungė UAB „Sunkioji technika“ (kitaip HML). Ši bendrovė tapo oficialiu „Hyundai Heavy Industries Europe“ statybinės technikos atstovu Lietuvoje, siūlančiu platų pasirinkimą profesionalios „Hyundai“ technikos, jos priežiūros, serviso, garantijos, atsarginių dalių, finansavimo, technikos nuomos ir draudimo paslaugas.
Statistika
Nuo veiklos pradžios BRC autocentras pardavė daugiau nei 60 tūkst. automobilių, o brangiausiai parduotas automobilis yra „Porsche Cayenne“, už kurį buvo sumokėta 183 909 €.
Bendrovės apyvarta 2014 m. siekė daugiau nei 10 mln. €.
2015 m. BRC įmonių grupėje dirbo 64 žmonės, vien Lietuvoje – 35.
Bhairab Bazaras
Bhairab Bazaras – miestas rytų Bangladeše, į šiaurės rytus nuo sostinės Dakos. 105,5 tūkst. gyventojų (2007).
Edvardas Karečka
Biografija
1963 m. Skuodo veterinarijos stoties, Skuodo rajono žemės ūkio valdybos zootechnikas, 1968–2000 m. ir 2004–2019 m. „Pabaltijo“ kolūkio, Gėsalų žemės ūkio bendrovės pirmininkas.
2000–2004 m. Seimo narys.
1995–2003 m. ir 2005–2019 m. Skuodo rajono savivaldybės tarybos narys.
2000 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos frakcijos, nuo 2003 m. Lietuvos socialdemokratų partijos frakcijos narys.
1994 m. Lietuvos valstiečių partijos narys, vėliau rėmėjas, 2006 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Skuodo rajono skyriaus narys.
Žmona Janina Elena, vaikai Loreta, Nerijus, Edgaras.
Mokslumas
Mokslumas nesutampa su bendraisiais protiniais gebėjimais, todėl skiriamas bendrasis mokslumas – gebėjimas išmokti bet kurį naują dalyką, rodantis žmogaus bendruosius gabumus ir specialusis mokslumas – gebėjimas išmokti tam tikrų dalykų, pvz., kai kurių mokslų, menų, praktinės veikios rūšių, rodantis specialiuosius gabumus. Mokslumo pagrindą sudaro žmogaus dėmesio ir pažinimo procesų (suvokimas, vaizduotė, atmintis, mąstymas, dėmesys, kalba), motyvacija, valia, emocijų ypatybės, taip pat mokymosi sudedamosios dalys – dalyko, kurio mokomasi, turinio suvokimas iš tiesioginių ar netiesioginių paaiškinimų ir toks dalyko išmokimas, kad galima būtų jį taikyti praktikoje.
Mokslumą rodo aktyvaus (ką jis gali pažinti ir išmokti savarankiškai) ir receptinio (ką jis gali pažinti ir išmokti padedamas kito žmogaus, jau įgijusio atitinkamų žinių, mokėjimų ir įgūdžių) pažinimo lygis. Mokslumas kaip gebėjimas mokytis ir išmokti, skiriasi nuo gebėjimo savarankiškai pažinti ir negali būti tiksliai vertinamas vien pastarojo rodikliais. Mokslumo aukštą lygį lemia savanoriško pažinimo galimybės. Siekiant įvertinti mokslumą dažniausiai tiriami asmens mąstymo gebėjimai ir produktyvumas: gebėjimas apibendrinti naują mokymosi medžiagą, pažinti nagrinėjamo dalyko esmę ir jį teisingai suprasti.
Svarbiausias mokslumo rodiklis, vadinamasis mąstymo gilumas, yra priešingas paviršutiniškam mąstymui – žemo mokslumo požymiui, kai išskiriami atsitiktiniai, antraeiliai požymiai ir sąsajos. Mąstymo patvarumas, kaip susikaupimas ir ilgas kryptingas mąstymas, per greitas perėjimas nuo vienų veiksmų prie kitų dėl atsitiktinių asociacijų ar požymių rodo mąstymo nepatvarumą. Mąstymo sąmoningumas – atliekamų veiksmų supratimas, įsisąmoninimas ir savitaisa, kurį lemia praktinio, žodinio ir loginio mąstymo santykis, kai mąstymas intuityvus, praktinis, besiformuojančios operacijos yra vienpusiškesnės ir sunkiau pritaikomos, todėl mažėja galimybė kontroliuoti ir koreguoti veiksmus atsižvelgiant į tikslą. Mąstymo lankstumas – gebėjimas prisilaikyti prie kintančių uždavinio sąlygų. Pastebėta, kad žemo mokslumo mokiniai nepajėgia suteikti dėmesio į mokymo dalykus, intelektualiai yra pasyvūs, be ryškesnių pažintinių procesų, viskam abejingi; tai gali priklausyti nuo emocinių išgyvenimų, fizinių, neurofiziologinių, socialinių, pedagoginių ir kitų priežasčių, kurios visos susijusios. Įrodyta, kad mokiniai, sėkmingai įveikę minėtas priežastis, gali išsiugdyti aukštesnį mokslumo lygį.
Šaltiniai
Gaitasun
Neutrofilas
thumb|right|180px|Subrendęs (segmentuotas) neutrofilas Neutrofilai, arba mikrofagai – tai grūdėtieji leukocitai, kurių citoplazmoje esančios granulės nusidažo neutraliais dažais. Jie sudaro apie 50-75 proc. ir yra patys judriausi iš visų leukocitų. Viename mikrolitre kraujo yra 3000-5000 neutrofilų. Jų skaičius skiriasi įvairiais metų laikais – vasarą būna mažiau nei žiemą, taip pat priklauso nuo vitaminų balanso. Neutrofilų skersmuo – 10-12 mikronų. Subrendusių ląstelių branduolį sudaro 3-4 segmentai, sujungti plonais chromatino siūlais.
Pagrindinė funkcija – fagocitozė, t. y. patekusių mikroorganizmų rijimas ir skaidymas. Sveiko žmogaus audiniuose jie juda netvarkingai, o patekus bakterijoms – ima irtis link jų. Neutrofilai išskiria fermentų, kurie stabdo arba naikina bakterijas, ardo pažeistas audinių ląsteles, o patys žūva uždegimo vietoje ir kartu su audinių irimo produktais sudaro pūlius.
Yrant neutrofilams ir kai kuriems bakterijų toksinams, pažeidimo židinyje gali susidaryti tam tikrų medžiagų, vadinamų pirogenais. Jeigu jos patenka į kraują ir nunešamos į smegenyse esantį termoreguliacijos centrą, ligoniui pakyla kūno temperatūra.
Anabaro įlanka
thumb|250px|right|Įlankos padėtis thumb|left|250px|Anabaro įlankos krantas Anabaro įlanka  – Laptevų jūros įlanka, įsiterpusi tarp Azijos žemyno (Rusija) ir Nordviko pusiasalio. Ilgis 67 km, plotis iki 76 km, gylis nuo 3 iki 12 m. Pietuose pereina į Anabaro užutėkį, į kurį įteka Anabaro upė. Anabaro įlanka didžiąją metų dalį padengta ledu. Rytinis krantas daugiausiai žemas, rytinis – status, vietomis yra skardžių iki 50 m aukščio.
Vytautas Mošinskis
Vytautas Mošinskis (1876 m. gegužės 11 d. Maciūnai, Dotnuvos valsčius, dab. Kėdainių rajonas – 1955 m. balandžio 26 d. Kaunas) – inžinierius energetikas, metalų technologijos profesorius.
Biografija
Kilęs iš bajorų Mošinskių giminės. Sūnūs Algirdas Mošinskis, Vytautas Mošinskis. 1896 m. baigė Šiaulių berniukų gimnaziją. 1906 m. baigęs Sankt Peterburgo technologijos institutą, dirbo Peterburgo ir Charkovo gamyklose, kartu dėstė įvairiuose šių miestų institutuose ir įgijo gamybinės bei pedagoginės patirties.
Grįžęs į Lietuvą 1921–1929 m. dirbo Amerikos lietuvių prekybos akcinėje bendrovėje „Amlit“. Jo iniciatyva 1923 m. prie Šiaulių pastatyta Bačiūnų elektrinė, aprūpinusi elektros energija Šiaulius, Radviliškį ir Panevėžį, pirmasis elektrinės direktorius. 1924 m. Lietuvos atstovybės TSRS patarėjas. Vienas iš Linkaičių ginklų gamyklos statybos iniciatorių, parinko jai įrengimus.
1922 m. Kaune atidarytas Lietuvos universitetas, kurio Technikos fakultete numatyta įsteigti ir Mechaninės technologijos (vėliau Metalų technologijos) katedrą. Tačiau katedros veikla prasidėjo tik nuo 1924 m. vasario 1 d., kai jos vedėju buvo paskirtas Vytautas Mošinskis. 1924–1941 m. Lietuvos universiteto (nuo 1930 m. Vytauto Didžiojo universitetas, nuo 1944 m. Kauno universitetas, nuo 1951 m. Kauno politechnikos institutas) dėstytojas, nuo 1944 m. Metalų technologijos katedros (nuo 1993 m. Medžiagų inžinerijos katedra) vedėjas. Vokietijos okupacijos metais iš universiteto buvo pašalintas. 1944–1945 m. universiteto prorektorius ūkio reikalams; nuo 1950 m. profesorius. 1932–1944 m. dar dėstė Kauno aukštesniojoje technikos mokykloje.