cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vėlyvoji Tang
Dinastijos istorija
907 m. žlugus Tang dinastijai Vėlyvoji Liang dinastija, kurią įkūrė Dž Ven, varžėsi su Dzin karalyste, kurią įkūrė Li Kejong, dabartinėje Šansi provincijoje. Li Kejong sūnus Li Cunsu išplėtė valdas Vėlyvųjų Liang dinastijos sąskaita.
Li Kejong sudarė sąjungą su kidaniais, kurie irgi buvo stepių klajokliai, ir tai padėjo Šatuo turkų ekspansijai. 923 m. Li Cunsu sutriuškino Vėlyvąją Liang dinastiją ir pasiskelbė Vėlyvosios Tang dinastijos imperatoriumi, kurią jis vadino atkurtąja. Kaip restauracijos proceso dalis, sostinė buvo sugrąžinta į Luojangą.
Vėlyvoji Tang truko tik 13 metų. Li Cunsu valdė tik 3 metus po pasiskelbimo imperatoriumi. Jis buvo nužudytas per pareigūnų maištą 926 m. Li Sijuan, Li Kejong posūnis, perėmė dinastiją į savo rankas, bet ryšiai su kidaniais pablogėjo. Vidinės kovos apkartino likusius 10 dinastijos metų.
936 m. Ši Dzingtang, Li Sijuan žentas, sukilo, įsiveržė į sostinę su kidanių pagalba, įkūrė Vėlyvąją Džin dinastiją.
Nova Viešas (Sokulkos apskritis)
Nova Viešas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Dambravos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurės vakarus nuo Dambravos, apie 34 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 63 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Slovėnijos herbas
Slovėnijos herbas – vienas iš Slovėnijos valstybės simbolių.
Aprašas
Mėlyname lauke su siauru raudonu apvadu iš šonų ir apačios sidabrinis Triglavo kalnas, esantis Slovėnijoje. Kalną papėdės lygyje horizontaliai perveria dvi mėlynos banguotos juostelės.
Virš kalno trys geltonos šešiakampės žvaigždės, išsidėsčiusios trikampiu, su žemyn nukreipta viršūne.
Istorija
Jūra ir Triglavo kalnas paimti iš Socialistinės Slovėnijos Respublikos herbo, vienos iš šešių respublikų Socialistinėje Jugoslavijos Respublikoje. Buvęs Socialistinės Slovėnijos herbas buvo apsuptas kviečiais ir liepų lapais, o viršuje raudona penkiakampė žvaigždė.
Naujas herbas buvo suprojektuotas Marko Pagačnik.
Darbininkų žodis (1920)
miniatiūra|1920 m. laikraščio „Darbininkų žodis“ numeris. Darbininkų žodis – LKP CK laikraštis, ėjęs 1920 m. lapkričio 7 d. – 1921 m. sausio 16 d. Kaune.
Kovinis skrydis
Kovinis skrydis, kovinis išskridimas - vieno orlaivio skrydis, aviacijos kovinės veiklos apskaitos vienetas.
D. Britanija ir JAV
D. Britanijos ir JAV karinėse aviacijose privalomų kovinių skrydžių skaičius buvo ribotas. Pvz., Karališkųjų oro pajėgų bombonešių įgulos privalėjo atlikti 30 kovinių skrydžių, po ko aviatoriai įgulų nariai gaudavo karo veterano statusą ir teisę išeiti į atsargą. Panaši tvarka buvo ir JAV Karinėse oro pajėgose. .
TSRS ir Vokietija
TSRS ir Vokietijos karinėje aviacijoje kovinių skrydžių skaičius nebuvo ribojamas. Tarybinėje karinėje aviacijoje tai kėlė problemų, kadangi lakūnai pailsėti galėdavo tik patekę į ligoninę ar pulką atitraukus performavimui.
Geriausi TSRS KOP ir liuftvafės pilotai atliko šimtus kovinių skrydžių.
Žinomiausių Antrojo pasaulinio karo pilotų kovinių skrydžių statistika
TSRS KOP naikintuvų koviniai skrydžiai
Daugelyje pasaulio valstybių koviniu skrydžiu laikydavo bet kurį skrydį vadovybės įsakymu į kovos veiksmų zoną. Nuo 1942 m. vidurio tarybinėje naikintuvų aviacijoje kovinis skrydis apibrėžtas taip : … naikintuvo koviniu skrydžiu laikyti tik tokį skrydį, kai naikintuvas susiduria su oro priešininku ir įvyksta oro mūšis, o dengiant šturmuotuvus ar bombonešius koviniu skrydžiu laikomas tik toks naikintuvo skrydis, kai šturmuotuvai ar bombonešiai vykdydamo kovinį skrydį nepatiria nuostolių nuo priešo naikintuvų atakų.
TSRS KOP bombonešių koviniai skrydžiai
KOP bombonešiams ir šturmuotuvams kovinį skrydį įskaitydavo tik tada, kai skrydžio rezultatyvumą patvirtindavo fotografijos. Tam lėktuvų grupėje būdavo lėktuvas su filmavimo įranga. Pagal taip užfiksuotus skrydžius šturmo ir bombonešių aviacijos dalyse apdovanodavo pilotus.
Kiti karai
Vietnamo kare JAV KOP lakūno tarnyba karo veiksmų teatre pasibaigdavo atlikus 100 kovinių skrydžių virš Šiaurės Vietnamo. Tiek skrydžių paprastai surinkdavo per 7-8 mėnesius. Skrydžiai virš Pietų Vietnamo, Laoso ar Kambodžos neįskaitydavo. Kai kurie pilotai per 2-3 „kadencijas“ spėdavo atlikti virš 500 skrydžių.
Skaitmeninė holografija
Skaitmeninė holografija – trimačių optinių signalų, išsklaidytų hologramos tūryje, skaitmeninė detekcija. Optiniai signalai skaitmeninėje holografijoje yra nuskaitomi ir apdorojami elektronikos pagalba. Skirtingai nuo įprastos holografijos, skaitmeninėje holografijoje nėra naudojami standartiniai optiniai elementai ir optinis signalas yra konvertuojamas į skaitmeninį pačioje pradinėje hologramos sudarymo stadijoje. Skaitmeninėje holografijoje yra naudojama arba fotografinė plokštelė, kurioje optiškai sukuriama analoginė holograma, kuri po to skaitmeniniu būdu yra nuskaitoma bei paverčiama į skaitmeninį formatą, arba naudojama betarpiškai skaitmeninė kamera (paprastai – CCD), tiesiogiai konvertuojanti optinius spindulius į elektrinius signalus, išsaugojamus elektroninėje laikmenoje. Skirtingai nuo optinės holografijos, skaitmeninė holografija nėra prisirišusi prie įrašyto objekto matmenų, bet yra užrašomi objekto duomenys.
Skaitmeninė holografija išsivystė iš kompiuterinės holografijos. Siaurąja prasme skaitmeninė holografija apsiriboja signalo skaitmeniniu atstatymu – kompiuterio atmintyje skaitmeninė holograma yra "skaitmeniškai" apšviečiama šviesa ir gaunamas skaitmeninis objekto atvaizdas. Su šiuo atvaizdu toliau yra atliekami įvairūs skaitmeniniai eksperimentai, kurių metu yra nustatomos objekto savybės arba objekto sąveika su kitais skaitmeniniais realių optinių signalų atvaizdais. Optiniame ir jam artimuose diapazonuose yra įmanoma atstatyti iš skaitmeninės hologramos realų objektą be tarpinių priemonių su elektronikos pagalba. Tačiau, kuomet nagrinėjami signalai pasižymi ekstremaliom trukmėm arba bangos ilgiais, klasikinė skaitmeninė holografija susiduria su problemomis. Paminėtini pora pavyzdžių. Rentgeno spindulių skaitmeninė holografija naudoja fotoplokštelę kaip hologramos įrašymo terpę, kuri po to yra verčiama į skaitmeninę hologramą. Panašiai ir ultratrumpų signalų optikoje yra įmanoma įrašyti skaitmeninę hologramą CCD arba CMOS kamerų pagalba, tačiau praktinę vertę turi galimybę skaitmeniškai patobulinus signalą jį atkurti. Tam tikslui pasiekti vėl panaudojama fotoplokštelė iš specialių medžiagų, kurioje yra įrašoma skaitmeninės hologramos analoginė replika. Vėliau ši replika yra apšviečiama femtosekundiniu signalu ir yra atstatomas pageidaujamas objektas.
Pagrindiniai skaitmeninės holografijos pliusai yra galimybė skaitmeniškai apdoroti atsirandančias optinėse sistemose aberacijas, tokiu būdu yra pagerinama skyra. Iš minusų verta paminėti didelius skaitmeninės informacijos kiekius, kurios privalo apdoroti elektronika.
Hologramos užrašymui naudojamos dvi eksperimento geometrinės sistemos: ašinė (, kartais tokiu būdu įrašytos hologramos vadinamos phase-shifting hologram) arba neašinė, įgalinanti skaitmeniškai atskirti nulinės eilės difrakcijos narį ir atvaizdą dvynį.
Nevėžis (Miežiškiai)
Nevėžis (anksčiau Smilgiai) – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Miežiškių. Rytiniu gyvenvietės pakraščiu nutiestas kelias, kuris šiauriau susijungia su keliu. Seniūnaitijos centras. Pro gyvenvietę teka Nevėžis. Veikia bendruomenė, yra biblioteka, paštas (LT-38010), parduotuvė, kepykla, sporto klubas „Titanas“.
Istorija
1989 m. birželio 21 d. Smilgiai pervadinti Nevėžiu.
Nacirema
Nacirema – hipotetinė gentis, kaip satyra panaudota antropologinio/sociologinio tipo aprašuose, nurodanti amerikiečius (nacirema iš kitos pusės perskaičius bus american).
Šį terminą sukūrė ir išpopuliarino amerikiečių antropologas Horace Mitchell Miner. Jis 1956 m. žurnale „American Anthropologist“ publikavo straipsnį Body Ritual among the Nacirema („Nasiremų kūno ritualai“). Jame antropologinio aprašymo forma aprašyta nasiremų genties, gyvenančios Šiaurės Amerikoje, tarp kri, jakių, tarahumarių, karibų ir aravakų, ritualai. Tekste rašoma, kad ši gentis be galo susirūpinusi kūno švara ir natūralų kūną laiko bjauriu – žmonės turi specialias ritualines švaros šventyklas (jose kasdien atlieka apeigas) ir maginių gėrimų atsargas savo namuose, savanoriškai leidžiasi kankinami burnos ir kūno šamanų ir, nepaisant kankinimų, pas juos eina net būdami leisgyviai. Kankinimams skirtos specialios šventyklos, o daugumą apeigų atlieka šventyklų mergelės. Tarp kitų neįprastų ritualų aprašomas moterų praktikuojamas savų galvų kepimas, krūtų deformavimas, storų žmonių ploninimas ir plonų storinimas ir kt. Šiuo tekstu satyriškai pajuokti amerikiečiai, aprašant jų gyvenimo būdą iš neutralios antropologinės perspektyvos. Kankinimo šventyklomis įvardintos ligoninės, švaros ritualų šventvietėmis – vonios kambariai, burnos švaros ritualu – dantų valymas ir kt.
Šis Miner tekstas tapo labai populiarus, imtas naudoti sociologijos ir antropologijos vadovėliuose. Kiti autoriai taip pat savo veikaluose panaudojo nacirema motyvą.
Tomas Petras Gorskis
Tomas Petras Gorskis (, 1869 m. birželio 29 d., Krojenuose, Vokietija – 1940 m. kovo 3 d., Klaipėdoje, Vokietija) – Lietuvos ir Lenkijos didikas, Šaukėnų dvarininkas.
Giminė
Kilęs iš Lenkijos karalystės didikų Gorskių giminės. Tėvas Zigmantas Kazimieras Gorskis (1827–1868 m.), motina – Marija Mineikaitė (1840–1925 m.). Brolis – Zigmantas Gorskis (apie 1866 m. – 1884 m.), sesuo – Vanda Teresė Julijona Perkovskienė (1864–1919 m.).
Valdos
Šaukėnų dvaro savininkas.
Klaipėdos jūrų krovinių kompanija
Klaipėdos jūrų krovinių kompanija (KLASCO) – didžiausia Klaipėdos uosto krovos bendrovė, lietuviško kapitalo koncerno „Achemos grupė“ įmonė. Privatizuota 1999 m. birželio mėn. thumb|200px|right|Klaipėdos jūrų krovinių kompanija, 2009 m. thumb|[[Audrius Pauža, koncerno „Achemos grupė“ valdomos AB KLASCO generalinis direktorius 2009-04-20 d.]]
Veikla
KLASCO užsiima dokumentų tvarkymu, keleivių vežimu, krovinių gabenimu, laivų frachtavimu, laivų aprūpinimu, krovinių sandėliavimu uoste ir kitomis veiklomis.
Bajazitas I
Bajazitas I (,, pravardė Yıldırım, „Žaibiškasis“, 1354/1357/1360 m. Edirnėje arba Bursoje – 1403 m. kovo 8/9 d. Akšehire, Turkija) buvo Osmanų imperijos sultonas nuo 1389 iki 1402 m.
Biografija
Jis buvo Murado I, kuris buvo tiurkų kilmės, ir Gulcicek Hatun arba Gülçiçek Hatun, kuri buvo graikų kilmės  , sūnus.
Valdymas
Sostą užėmė po to, kai 1389 m. birželio 29 d. jo tėvą Muradą I Kosovo mūšio metu nužudė serbų didikas.
Po metų, gresiant vengrams iš šiaurės, serbai sutiko tapti jo vasalais ir Bajazitas I į žmonas paėmė Oliverą Despiną, Serbijos karaliaus Lazaro dukterį, taip tapdamas serbų sąjungininku ir sudarydamas sąlygas savo palikuonims reikšti dinastines pretenzijas į Serbijos sostą. Jis pripažino Stefaną Lazarevičių, Lazaro sūnų, naujuoju serbų valdovu ir suteikė jam ženklią autonomiją. thumb|left|[[Timūras paima į nelaisvę Bajazitą I]] 1394 m. Bajazitas persikėlė per Dunojų ir užpuolė Valakiją, kurią tuo metu valdė Mirča Senasis. Nors Osmanai buvo pranašesni kariuomenės dydžiu, tačiau Rovinės mūšyje 1394 m. spalio 10 dieną (1395 m. gegužės 17?), kovodami miškingoje ir pelkėtoje aplinkoje, pralaimėjo valakams ir nesugebėjo užkariauti šio krašto.
10 metų buvo apgulęs Konstantinopolį. 1396 m. rugsėjo 28 dieną ties Nikopoliu sumušė Vengrijos karalių Zigmantą. 1400 m. iš rytų jo valstybę užpuolus Timūrui kovojo su juo, tačiau buvo sumuštas Ankaros mūšyje ir pateko į Timūro nelaisvę, kurioje netrukus ir mirė.
Liaudies šventykla
right|thumb|250px|[[Džonstaunas|Džonstauno miestas]] Liaudies šventykla – viena iš apokaliptinių sektų, tikėjusių pasaulio pabaiga dėl branduolinio karo. Sektą, kaip judėjimą, siekiantį socialinio teisingumo, 1954 m. įkūrė Jim Jones. Gana ilgą laiką sekta veikė kaip antirasistinė organizacija, padedanti rasinėms mažumoms, narkomanams, benamiams. Labiausiai plito JAV (Kalifornijoje) bei Brazilijoje. Kaip labdaringa organizacija, gaudavo didelį finansavimą iš JAV vyriausybės. Aštuntojo dešimtmečio pabaigoje didelė dalis sektos narių persikėlė į Gajaną, kur įkūrė Džonstauno miestą. Sektos nariai save laikė komunistais. 1978 m. lapkričio 18 d. Džonstauno miestą aplankius JAV kongresmenui Leo Ryan, dalis žmonių panoro palikti sektą. Apsauginiai sušaudė panorėjusius sektą palikti narius, nušovė kongresmeną Leo Ryan bei jį lydėjusius žurnalistus. Tą pačią dieną sektos lyderis Jim Jones įsakė sektos nariams nusinuodyti kalio cianidu prisotintu gėrimu, tie kurie priešinosi, buvo sušaudyti. Žuvo 918 sektos narių, iš kurių 276 vaikai. Sekta priskiriama žudikiškoms.
Klaipėdos Smeltė
thumb|Klaipėdos smeltės krantinė thumb|„Klaipėdos Smeltė“ kranas Akcinė bendrovė Klaipėdos Smeltė – Klaipėdoje įsikūrusi laivų krovos, sandėliavimo ir logistikos bendrovė. Didžiausia pagal plotą – 30 ha uosto teritorijoje ir 26 ha jo prieigose, 380 darbuotojų, Klaipėdos valstybinio jūrų uosto teritorijoje veikianti įmonė.
Veikla
Veiklos sritys: krovos darbai uoste, uosto vilkikų paslaugos, laivų aptarnavimas (gėlo vandens, elektros ir kt. tiekimas), kitos logistikos paslaugos: pervežimas, perkrovimas, perpakavimas, rūšiavimas, sandėliavimas. Turi pagal krovinių rūšis ir savybes, pakrovimo ir iškrovimo būdus specializuotų krovos terminalų ir kompleksų, sandėliavimo aikštelių (atvirų – 55 000 m², dengtų – 24 000 m²), šaldytuvų (6500 m²), 17 portalinių kranų.
2004 m. apyvarta apie 32 mln. litų. 2005 m. perkrauta apie 1,2 mln. krovinių (trąšų, metalo ir jo laužo, medienos, šaldytų žuvų ir mėsos, vaisių ir daržovių, skystų krovinių ir kt.).
Istorija
Įkurta 1995 m. Klaipėdos žvejybos uosto, įkurto 1945 m., teritorijoje, 1998 m. privatizuota. 1998 m. pradėjo veikti UAB „Klaipėdos Smeltė”, vėliau – AB „Klaipėdos Smeltė”. Be jūrų krovos pradėjo teikti kompleksines logistines paslaugas.
Kuznia
Kuznia  – LKJS Vilniaus apygardos komiteto laikraštis, nelegaliai išėjęs 1922 m. sausį Vilniuje lenkų kalba.
Klaipėdos Smeltė
Istorija
2008 m. rugsėjo mėnesį Gusiatinų šeimai (Martinas Gusiatinas ir kt.) priklausanti UAB „Nikėja“ pardavė krovos darbų AB „Klaipėdos Smeltė“ kontrolinį akcijų paketą tarptautiniam uostų terminalų operatoriui „Terminal Investment Limited" (TIL).
2009 m. spalio mėnesį II krantinių rekonstrukcijos etapo pabaiga (iki 12,50 m išgilintose 500 m ilgio krantinėse planuojama krauti konteinerius, generalinius bei suverstinius krovinius).
Nuo 2009 m. gegužės 1 d. įmonės prezidentas, generalinis direktorius ir valdybos pirmininkas Rimantas Juška.
2010 m. planuojamo logistikos centro teritorijoje (greta konteinerių terminalo) numatoma pastatyti 8000 m² ploto „A“ tipo muitinės sandėlį, toliau plėsti krovos technikos parką, įsigyti kranus rekonstruojamoms krantinėms Nr. 90-97.
Kuznia
Istorija
Informavo apie LKJS Centro biuro 1920 m. gruodžio 5 d. plenumą Kaune.
Zoran Đinđić
Zoranas Džindžičius (, 1952 m. rugpjūčio 1 d. Bosanski Šamac, Bosnija – 2003 m. kovo 12 d. Belgradas) – Serbijos filosofas, politikas, disidentas.
Biografija
1974 m. baigė Belgrado universitetą. Už nekomunistinės studentų organizacijos sukūrimą 1974 m. kalintas. Emigravo į Vokietiją, dėstė įvairiuose universitetuose. 1979 m. filosofijos daktaras. 1989 m. sugrįžo i Jugoslaviją, su kitais įkūrė Demokratų partiją, nuo 1994 m. jos pirmininkas. Nuo 1990 m. Serbijos parlamento narys. 1996–1997 m. Belgrado meras.
Vienas opozicijos prezidento S. Miloševičiaus režimui vadovų, jį nuvertusių 2000 m. spalio mėn. protesto akcijų organizatorius. Per 2000 m. lapkričio mėn. parlamento rinkimus vadovavo Serbijos demokratinei opozicijai – 18 partijų koalicijai, kuri laimėjo rinkimus. Nuo 2001 m. sausio mėn. Serbijos ministras pirmininkas. Provakarietiškų pažiūrų, pradėjo liberalią ekonominę reformą. Nužudytas, manoma, nusikalstamų grupuočių užsakymu.
SV Waldhof Mannheim
Manheimo „Waldhof“ – Vokietijos futbolo klubas iš Manheimo.
Maltos futbolo varžybos 2009–2010 m.
Galutinė lentelė
Silpnųjų grupė:
Vyžulėnų ežeras
Vyžulėnų ežeras arba Vyžulionių ežeras – ežeras Lietuvoje, Vilniaus rajone, 3 km į rytus nuo Paberžės. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,54 km, plotis – iki 0,31 km. Altitudė 163,1 m. Yra 0,25 ha sala. Rytinis krantas aukštokas, kiti žemesni. Aplinkui plyti pievos, vietomis apaugusios medžiais ir krūmais. Pietuose išteka upelis link Kulikiškio upelio (Daulios intakas, Musės baseinas). Šalia įsikūręs Vyžulionių kaimas. Pietrytinėje ežero pakrantėje yra buvusio Vyžulėnų dvaro sodyba ir parkas. Pietine pakrante eina kelias.
Juozapavas
Juozapavas – kaimas Telšių rajono savivaldybės šiaurėje, 6 km į rytus nuo Nevarėnų, šalia kelio. Yra Juozapavo sentikių cerkvė.
Novinka (Dambravos valsčius)
Novinka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Dambravos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Brunėjaus herbas
thumb|right|Brunėjaus herbas Brunėjaus herbas taip pat pavaizduotas ir Brunėjaus vėliavoje. Herbas priimtas 1932 m. Herbe pavaizduoti penki pagrindiniai komponentai: vėliava, karališkas skėtis, sparnai, rankos ir pusmėnulis. Pusmėnulyje parašytas nacionalinis moto arabų raštu: „Visada tarnauti su Dievo vadovavimu“. Po šiuo plakatu - tautos pavadinimas parašytas arabų raštu „Brunei Darussalam“, taikos žemė.
San Visentės ugnikalnis
San Visentės ugnikalnis (dar žinomas kaip arba Las Chiches) – ugnikalnis esantis Salvadoro centrinėje dalyje, šalia Ilopango ežero, keliolika kilometrų į rytus nuo sostinės San Salvadoro.
Antras pagal aukštį Salvadoro ugnikalnis (pirmas Santa Ana).
Olomoucas
Olomoucas – Čekijos miestas šalies rytuose; Olomouco krašto sostinė. Istorinė Moravijos regiono sostinė. Miestas įsikūręs ant Moravos upės.
Miesto įžymybės:
Istorija
Romos laikais tai buvo Romos imperijos tvirtovė.
Miestas pirmąsyk paminėtas 1055 m., kaip pagrindinis Moravijos miestas. Trisdešimtmečio karo (1618-1648 m.) su Švedija miestas keletą metų buvo atitekęs švedams.
Karšis (miestas)
Svarbus tekstilės pramonės centras (medvilnės valymas, audimas, siuvimas, tradicinė kilimų gamyba). Taip pat maisto, statybinių medžiagų pramonė. Apylinkėse vystoma drėkinamoji žemdirbystė (auginami vilnamedžiai, vaismedžiai, vynmedžiai, daržovės). Veikia universitetas, inžinerijos ir ekonomikos institutas. Yra muzikinis dramos teatras, kraštotyros muziejus (įsikūręs XIX a. medresėje), kelios mečetės (Kok-Gumbazo ir Bekmiro − XVI a., Kiličbojaus, Chodža kurbano, Magzono, Čarmgaro − XIX−XX a.).
Istorija
Miestas susikūrė II a. vid. oazės centre, šalia karavanų kelio iš Samarkando ir Bucharos į Afganistaną ir Indiją. Miestą valdė arabai, vėliau tiurkai, mongolai, Timūridai. Miestas vadintas Nachšebu arba Nesefu. XIV a. pr. pastatyta tvirtovė prie senojo karavanų kelio, kuri pavadinta karši („prieš“). XVI a. tapo svarbiu Bucharos chanato prekybiniu centru bei viena valdovų rezidencijų. Miesto teises gavo 1926 m., tuomet taip pat tapo srities centru. 1926−1937 m. miestas vadintas Bek-Budi (Бек-Буди).
Lietuviškas prielaiškas
Istorija
Leido V. Zomerfeldas gotišku šriftu Tilžėje. Faktiškai redagavo ir leido mokytojas Mauras Pucas. Išėjo 7 numeriai. Tai buvo pirmasis lietuviškas demokratinis laikraštis, smarkiai pultas ir sužlugdytas F. Kuršaičio su vokiečių administracijos pagalba. „Lietuviškas prielaiškas“ sustojo, redaktorius buvo priverstas emigruoti į Ameriką.
Antanas Aleksandras Gorskis
Giminė
Kilęs iš Lenkijos karalystės bajorų Gorskių giminės. Tėvas Tomas Petras Gorskis (1869–1940 m.), motina – Ona Gorskytė (1878–1959 m.). Seserys – Magdalena Marija Komorovska (1900–1989 m.), Ona Kraševska (1906–1983 m.), Teresė Kučevska (1909–2003 m.) ir Janina Nagurska (g. 1921 m.).
Apie 1950 m. Grenoblyje vedė Eveliną Bisping (, 1922 m. kovo 4 d. Masalėnuose, Balstogės vaivadija, Lenkijos Respublika – 2012 m. liepos 5 d. Melane, Prancūzija).
Osvaldas Balakauskas
Jonas Osvaldas Balakauskas (1937 m. gruodžio 19 d. Miliūnų k., Ukmergės rajonas) – lietuvių kompozitorius, muzikos (kompozicijos) pedagogas.
Išsilavinimas, dalykinė veikla
Osvaldas Balakauskas mokėsi Vilniaus pedagoginio instituto Muzikos fakultete (1957–1961 m.), Kijevo konservatorijoje, Boriso Liatošinskio klasėje studijavo kompoziciją (1964–1969 m.). Sajūdžio tarybos narys (1988–1992 m.), Lietuvos ambasadorius Prancūzijoje, Ispanijoje ir Portugalijoje, (reziduojantis Paryžiuje (1992–1994 m.), Lietuvos muzikos ir teatro akademijos Kompozicijos katedros vedėjas (1988–1992 ir 1994–2006 m.).
Kūryba, jos bruožai
Osvaldas Balakauskas yra vienas iš nedaugelio šiuolaikinių Lietuvos kompozitorių, ambicingai plėtojančių originalią muzikos komponavimo sistemą. Kūrybinio kelio pradžioje studijuodamas Kijeve, Osvaldas Balakauskas bendravo su avangardistines idėjas puoselėjančiais Ukrainos kompozitoriais, susižavėjo K. Štokhauseno, P. Bulezo, J. Ksenakio ir ypač A. Veberno bei O. Mesiano kūryba.
Osvaldo Balakausko kompozicinei technikai būdingos 2 kryptys. Iš vienos pusės technika plėtojama per specifinį serializmą, kai serija reguliuoja transpoziciją. Transpozicijos objektais gali tapti garsų grupė, akordas, akordų grupė, tam tikros dermės ar net jau sukomponuotos (stilistiškai atpažįstamos) muzikos fragmentas. Iš kitos pusės – per naująją diatoniką, eksploatuojant 8, 9, 10 ir 11 garsų diatonines sistemas ir jų vidinę struktūrą. Ši sistema išplėtota teorinėje Osvaldo Balakausko studijoje „Dodekatonika" (I dalis buvo išleista Krokuvos muzikos akademijoje).
Naująja harmonija (dažniausiai besiremianti oktatotiniais ir eneatoniniais modeliais) kuriamas ypatingas, intriguojantis garsinis „klimatas“, atpažįstamas kaip „Balakausko tonalumas". Griežtai organizuota garso aukščio sfera yra derinama su ritmo sistemomis, kildinamomis iš Blacherio teorijų.
Giminės (serialas)
Giminės – pirmasis po Lietuvos nepriklausomybės atgavimo sukurtas lietuviškas serialas.
Siužetas
Pasakojama Šepučių giminės istorija, žmonių, susijusių giminystės ryšiais, gyvenimas ir likimai. Sprendžiamos įvairios giminių problemos: žemės atgavimas ir konfliktai dėl jos, reketininkų terorizavimas, meilės pinklės.
Vaizduojama ką tik nepriklausomybę atgavusi Lietuva, jos kaimas ir žemės reforma.
Makaučiškė
Makaučiškė – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Šeštokų.
Almerė
Almerė – miestas Nyderlanduose, netoli Lelistado. Uostas. Yra teatras.
Istorija
Anksčiau buvo planuojama Eiselmerio polderius panaudoti žemės ūkio reikmėms. Tačiau po II pasaulinio karo ėmė smarkiai plėstis Amsterdamas ir dėl to sumanyta įkurti du miestus. Iš pradžių įsikūrė Lelistadas, o kita gyvenvietė vadinta Zuidweststad, kol XX a. 8-ojo dešimtmečio pradžioje imtas vartoti Almere vardas – senasis Zuidersee pavadinimas. Dabar tai jauniausias šalies miestas, įkurtas 1976 m.
Drūtenis
Drūtenis, sin. riebuolis (Pachycereus) – kaktusinių (Cactaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso 5-15 m aukščio krūmų ar mažų medžių pavidalo kaktusai. Stiebas – iki 1 storio. Auga Meksikoje, JAV pietuose (Arizonoje).
Gentyje yra apie 12 rūšių:
Asirų vėliava
thumb|right|300px|Asirų etninė vėliava Asirų vėliava (asir. ܐܬܐ ܕܐܬܘܪ, Ata D'Atoor) – asirų etnoso vėliava. Ši vėliava žymi visus asirus, ir gyvenančius istorinėje tėvynėje, ir kitose šalyse.
Dabartinę vėliavą 1968 m. sukūrė George Atanos. 1971 m. ją priėmė asirų organizacijos (, Assyrian National Federation, Bet-Nahrain Democratic Party).
Vėliavą sudaro šie elementai:
Flagge Syriens
Chaetopteroplia segetum
Chaetopteroplia segetum (sin. Anisoplia segetum) – Grambuoliukų (Rutelidae) šeimos vabalas.
Kūnas 9 - 12 mm ovalus, galva, priešnugarėlė, ir skydelis apaugę tankiais plaukeliais, žalio arba rudo metalo blizgesio. Antsparniai geltoni arba raudonai rudi, prie skydelio yra kvadratinė juoda dėmė. antenos, kojos ir kūno apačia juoda.
Vabalai skraido gegužės – birželio mėnesiais. Vabalai minta žiedų piestelėmis.
Lietuvoje retas.
Dantytasilkinės
Dantytasilkinės (Denticipitidae) – silkiažuvių šeima, kuriai priklauso 1 gentis ir 1 rūšis – dantytasilkė (Denticeps clupeoides). Dydis 15 cm. Paplitusi vakarų Afrikoje Nigerio upės deltoje, Kamerūne.
Savanorių prospektas
Savanorių prospektas:
Ararato lyguma
thumb|250px|Ararato lyguma
Ararato lyguma  – lyguma Kaukaze, Arakso vidurupio slėnyje, tarp Ararato masyvo pietuose ir Aragaco – šiaurėje. Didžioji dalis lygumos yra Armėnijoje, mažesnioji – Turkijoje. Nusidriekusi per 90 km ir yra 850–1000 m aukštyje virš jūros lygio. Ararato lyguma daugiausia išdirbta, vietomis yra druskėmis apaugusių pusdykumių.
Smilgiai (viensėdis)
Smilgiai – viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, iš pietų, vakarų ir šiaurės supantis Smilgių miestelį.
Mitybos grandinė
thumb|right|60px|Mitybos grandinės pavyzdys [[Švedija|Švedijos ežere]] Mitybos grandinė – sudėtinga ekologinė mitybos sistema. Kiekviena grandinės grandis sieja kokius nors organizmus, kurie yra kitų grandžių maistas.
Augalai yra autotrofai, maistą pasigaminantys patys iš neorganinių medžiagų fotosintezės būdu. Jie yra pirmieji grandinės nariai.
Gyvūnai yra heterotrofai, sau maisto pasigaminti negali. Taigi jie naudojasi augalų produktais.
Yra ir visaėdžių gyvūnų (prie jų priskiriamas ir žmogus). Jie minta augalų ir gyvūnų medžiagomis. Dėl to jie priskiriami kartais prie M2, kartai prie M3 ar M4 mitybos lygmenų.
Kiekviename aukštesniame lygmenyje prarandama didelė maisto teikiamos energijos dalis. Pvz., Karvės organizmas visiškai suskaidys tik kiek daugiau nei pusę suėdamos žolės. Ir tik nedidelę energiją teikiančių medžiagų dalį galima gauti iš jautienos. Šis energijos praradimas reiškia, kad kuo aukštesnis trofinis lygmuo, tuo mažiau yra jam priklausančių gyvūnų, nes jie turi suėsti vis didesnius maisto kiekius, kad gautų pakankamai energijos. Tai dar vadinama kiekybine piramide.
Mitybos tinklai
thumb|right|400px|Victor Summerhayes ir Čarlzo Eltono 1923 m. publikuotas vienas anksčiausių mitybos tinklo pavyzdžių Iš tikro gamtoje dažnesnės sudėtingesnės, nelinijinės ir su įvairiau persipynusiais mitybos lygiais mitybos grandinių sistemos, vadinamos mitybos tinklais.
Rinkimai Japonijoje
Japonijoje egzistuoja trijų rūšių rinkimai: kas ketverius metus vykstantys visuotiniai rinkimai į Atstovų rūmus (Shūgiin), kas trejus metus vykstantys rinkimai į Patarėjų rūmus (Sangiin) ir kas ketverius metus vykstantys vietiniai rinkimai į administracinių vienetų valdžios organus.
Visuotiniai rinkimai
Visuotiniai rinkimai vykdomi renkant parlamento (Kokkai) narius. Atstovų rūmai turi 480 parlamentarų, kurie renkami ketverių metų laikotarpiui: 300 vienmandatėse apylinkėse ir 180 pagal proporcinio atstovavimo sistemą vienuolikoje regionų. Kiekvienas rinkėjas turi du balsus, kurių vieną atiduoda už savo apylinkės kandidatą, o antrą – už regione kandidatuojančios partijos kandidatų sąrašą.
242 Patarėjų rūmų nariai renkami šešerių metų laikotarpiui: 146 daugiamandatėse apylinkėse (prefektūrose) ir 96 pagal proporcinio atstovavimo sistemą visos valstybės mastu. Rinkimai vyksta kas trejus metus ir jų metu pakeičiama pusė Patarėjų rūmų narių.
Balsavimo teisė ir reikalavimai kandidatams
Balsavimo teisę turi visi 20 metų sulaukę Japonijos piliečiai, šalyje gyvenantys bent tris paskutinius mėnesius. Kandidatavimo teisė suteikiama vyresniems nei 25 metų Japonijos piliečiams Atstovų rūmų atveju ir vyresniems nei 30 metų Patarėjų rūmų atveju.
Naujausių rinkimų į Atstovų rūmus rezultatai
2012 metų gruodžio 16 dieną vykusių rinkimų į Atstovų rūmus rezultatai:
2010
2010 metų liepos 11 dieną vykusių rinkimų į Patarėjų rūmus rezultatai.
2007
2007 metų liepos 29 dieną vykusių rinkimų į Patarėjų rūmus rezultatai.
Rinkėjų aktyvumas
Rinkėjų aktyvumas per Atstovų rūmų rinkimus.
Lietuvių aidas Brazilijoje
Lietuvių aidas Brazilijoje – Brazilijos lietuvių savaitraštis, ėjęs 1930–1941 m. San Paule.
Istorija
Leido lietuviškos spaustuvės savininkas Kostas Uckus, redagavo Antanas Dutkus. Laikraštis skelbėsi nepartiniu darbininkų laikraščiu. Faktiškai atsispindėjo kairiųjų, net anarchistinės bei prokomunistinės tendencijos.
Karpažoliečiai
Karpažoliečiai (Euphorbiales) – magnolijainių (Magnoliopsida) klasės erškėčiažiedžių (Rosidae) poklasio augalų eilė.
Amersfortas
Amersfortas – miestas vidurio Nyderlanduose, į rytus nuo Utrechto. Geležinkelio mazgas. Daug įvairaus meno muziejų, taip pat olandų kavalerijos muziejus, kulinarijos muziejus, zoologijos sodas (nuo 1948 m.).
Velociraptor!
Velociraptor! – ketvirtasis studijinis britų roko grupės „Kasabian“ albumas, išleistas 2011 m. rugsėjo 16 d. Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje, per pirmąją savaitę pardavus per 90 tūkstančių kopijų. Tai buvo trečiasis grupės įrašas, pasiekęs šią viršūnę.
2022 m. gegužės mėnesio duomenimis, Jungtinėje Karalystėje parduopta virš 600 tūkstančių albumo kopijų ir jis tapęs dukart platininiu.
Upytės seniūnija
Upytės seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Panevėžio rajono savivaldybės pietvakariuose.
Geografija
Plotas – 115,3 km², kurių ~35 proc. užima miškai. Yra Upytės, Ėriškių ir Stepanionių tvenkiniai. Stultiškių kaime užtvenktas Deičiupio upelis, Tarnagalos kaime yra Upytės piliakalnis, Ragaudžių kaime – Zubiškių pilkapis. Veikia 2 katalikų bažnyčios, 1 pagrindinė mokykla, 2 medicinos punktai, 1 ikimokyklinio ugdymo skyrius, 2 bibliotekos, Ėriškių kultūros centras, Upytės linų muziejus, 2 pirtys, yra 3 seniūnaitijos, 4 bendruomenės.
Istorija
2008 m. rugpjūčio 28 d. 4 kaimai perimti iš Velžio seniūnijos.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 3 seniūnaitijos:
Makiai (Šilutė)
Makiai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Žemaičių Naumiesčio.
Fordo fondas
Fordo fondas – JAV veikiantis paramos fondas.
Tikslai – demokratijos plėtra, skurdo mažinimas, tarptautinis bendradarbiavimas.
Įkurtas 1936 metais. Steigėjas – Henry Ford bei jo sūnus Edsel Ford kartu su Ford Motor Company. 1966–1979 veiklai vadovavo McGeorge Bundy.
Kapitalas – apie 11 mlrd. dol. Fordo fondas yra antras pagal dydį paramos fondas pasaulyje (pirmoje vietoje – Bilo Geitso fondas; JTO kasmetinis biudžetas siekia apie 12 mlrd. dolerių).
Ford Foundation yra vienas pagrindinių organizacijos Fairness and Accuracy in Reporting rėmėjų.
Numėja
Numėja  – uostamiestis pietinėje Naujosios Kaledonijos salos dalyje; Naujosios Kaledonijos administracinis centras. 97 579 gyventojai (2009 m.) Iš Numėjos uosto eksportuojamas nikelis, geležies rūda, kopra. Apie 50 km nuo miesto yra tarptautinis oro uostas, netoli miesto Numėjos Magentos oro uostas.
Pirmieji europiečiai šioje salos vietoje įsikūrė 1851 m., kai čia atkeliavo britų pirkliai. Po trejų metų netoliese įsikūrė ir prancūzai. Iš pradžių miestas buvo vadinamas Port-de-France, o 1866 m. pervadintas į Numėją. Tuo metu miestas buvo naudojamas kaip trėmimų vieta, o vėliau kaip nikelio ir aukso kasyklų centras.
II pasaulinio karo metu Numėjoje buvo įsikūrusi JAV kariuomenės bazė, veikusi pietinėje Ramiojo vandenyno dalyje.
Numėjoje vyrauja tropinis klimatas su karštomis vasaromis ir šiltomis žiemomis. Karščiausios dienos mieste būna gruodžio – vasario mėnesiais.
Masaru Hašimoto
Masaru Hashimoto (, g. 1945 m. lapkričio 19 d.) – Japonijos politikas, 1993–2017 m. ėjęs Ibarakio prefektūros gubernatoriaus pareigas.
Egėliškės
Egėliškės – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 12 km nuo Kuršėnų.
Lyginamoji teisėtyra
Lyginamoji teisėtyra (komparatyvinė teisėtyra, lyginamosios teisės mokslas) – mokslas apie lyginamąją teisę; teisėtyros šaka. Lygina įvairias teisės sistemas, teisines sistemas bei jų sudėtines dalis (posistemes, teisės šakas, pošakius, institutus, poinstitučius, atskiras teisės normas).
Istorija
Seniausias išlikęs teisėtyros šaltinis – Antikos Graikijoje Platono veikalas Nomoi. Jame buvo lyginama įvairių graikų polių teisė.
Lyginamoji teisė plito su nacionalinės teisės studijomis, kodifikacijos idėjomis bei judėjimu Europoje (ruošiant civilinius ir baudžiamuosius kodeksus).
Akademinė disciplina
Lyginamoji teisėtyra (lyginamoji teisė) yra dėstoma aukštosiose mokyklose (universitetuose), lyginamieji tyrimai pasitelkiami teisėkūros metu, ypač išsamiai kodifikuojant teisės normas bei sisteminant jas didelės apimties teisės aktuose, tokiuose kaip kodeksas (Civilinis kodeksas, Baudžiamasis kodeksas) ir kt.
Lietuvoje dėstoma Teisės fakultetuose.
Lyginamoji teisėtyra Lietuvoje
Nuo 1990 m. sausio 1 d. iki 1998 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete veikė Tarptautinės ir lyginamosios teisės katedra (nuo 2009 m. rugsėjo 1 d. Viešosios teisės katedra).
2010 m. MRU Teisės fakultete įkurta Lyginamosios teisės katedra. Vedėjas prof. Justinas Žilinskas (g. 1974 m.).
Artūras Kasputis
miniatiūra|Artūras Kasputis Artūras Kasputis (1967 m. vasario 26 d. Klaipėdoje) – Lietuvos treko ir plento dviratininkas, Seulo olimpinis čempionas.
Biografija
Treniruotis pradėjo Klaipėdoje, treneris Narsutis Dumbauskas. 1994–2002 m. sportavo dviratininkų profesionalų komandoje „AG2R“ (Prancūzija), nuo 2003 m. šios komandos direktorius.
Sportiniai pasiekimai
Tour de France
Olša
Olša – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Dambravos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į vakarus nuo Dambravos, apie 35 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 62 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Edė (Nyderlandai)
Edė – miestas rytų Nyderlanduose, prie kelio Arnhemas–Amersfortas. Susisiekimo mazgas, dvi geležinkelio stotys. Išvystytas turizmas, maisto ir paslaugų pramonė.
Makiūgaliai
Makiūgaliais vadinami kaimai:
Edė
Ede vadinami miestai:
VfR Mannheim
Manheimo VfR – Vokietijos futbolo klubas iš Manheimo.
Adomas Jakštas
Aleksandras Dambrauskas – Adomas Jakštas (tikrasis vardas Aleksandras Dambrauskas, 1860 m. rugsėjo 8 d. Kuronyse, Pagirių valsčius, Ukmergės apskritis – 1938 m. vasario 19 d. Kaune) – Lietuvos filosofas, teologas neotomistas, kritikas, esperantininkas, matematikas, poetas, prelatas.
Biografija
Tėvai turėjo 20 ha žemės ūkį. Tame pačiame kaime buvo ir daugiau Dambrauskų, todėl Aleksandro tėvai buvo praminti Jakštais, nes jų sodyba buvo arti Jakštupio vietovės. Būdamas 10 metų neteko motinos.
1872–1880 m. mokėsi Šiaulių gimnazijoje. 1880–1881 m. studijavo Peterburgo universiteto Matematikos-gamtos fakultete. 1881 m. įstojo į Žemaičių kunigų seminariją Kaune, buvo seminarijos bibliotekininkas. Dar seminarijoje būdamas 1883 m. įsteigė ir redagavo klierikų laikraštį „Lietuva“. 1884 m. išsiųstas tęsti mokslų į Peterburgo dvasinę akademiją. 1888 m. įšventintas kunigu, tų pačių metų lapkričio 21 d. paskirtas Panevėžio realinės gimnazijos kapelionu. Už katalikų moksleivių neleidimą į cerkvę rusų valdžios įsakymu buvo išsiųstas į Kretingos vienuolyną, o paskui penkeriems metams ištremtas į Ustiužnos miestą Naugardo gubernijoje (Rusija). Čia jis rado kitą lietuvį tremtinį – Vincą Pietarį, su kuriuo susidraugavo ir paruošė jį literatūriniam darbui. thumb|left|Adomas Jakštas-Dambrauskas – Žemaičių kapitulos prelatas 1895 m. paskirtas Kauno kalėjimo kapelionu, 1898 m. – kariuomenės nuodėmklausiu. 1898 m. tapo Kauno kunigų seminarijos Šv. Rašto ir bažnytinės teisės dėstytoju, 1900 m. – Žemaičių vyskupo Mečislovo Paliulionio sekretoriumi.
1900–1905 m. – Peterburgo dvasinės akademijos profesorius. Su kitais 1905 m. parengė lietuvių krikščionių demokratų sąjungos programą. 1906 m. grįžęs į Kauną įsteigė Šv. Kazimiero knygų leidimo draugiją ir iki mirties jai vadovavo. Įsteigė ir 1906–1914 m., 1919–1923 m. bei 1937–1938 m. redagavo žurnalą „Draugija“, 1906–1907 m. – „Nedėldienio skaitymas“, 1910–1914 m. ir 1924–1929 m. – žurnalą „Garnys“, 1911–1914 m. ir 1916–1919 m. žurnalą – „Ateitis“ ir kt. 1911 m. su kitais įkūrė Ateitininkų organizaciją.
Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, ištremtas iš Kauno. Kaizerinės okupacijos metu grįžo ir Kunigų seminarijoje dėstė filosofiją. Nuo 1914 m. – prelatas, 1922 m. – Lietuvos universiteto garbės profesorius, 1926 m. – Teologijos-filosofijos fakulteto garbės profesorius, 1929 m. – Matematikos–gamtos fakulteto matematikos garbės daktaras, 1934 m. – Humanitarinių mokslų fakulteto filosofijos garbės daktaras. 1922 m. su kitais įsteigė Lietuvių katalikų mokslų akademiją, buvo jos pirmininkas, nuo 1933 m. – akademikas.
Aktyvus esperanto kalbos propaguotojas. 1890 m. išleido pirmąjį esperanto kalbos vadovėlį, 1918 m. įkūrė Lietuvos esperantininkų sąjungą, 1922–1926 m. redagavo žurnalą „Litova stelo“. miniatiūra|260px|right|thumb|Aleksandro Dambrausko laidotuvės (pirmas iš kairės - valstybės prezidentas [[Antanas Smetona)]] Palaidotas šalia Kauno arkikatedros bazilikos.
Kūryba
Bendradarbiauti spaudoje pradėjo 1884 m., žurnale „Aušra“ išspausdindamas eilėraščio vertimą. Paskui savo kūrybą spausdino įvairiuose žurnaluose ir laikraščiuose. Lietuvių, lenkų, rusų bei kitomis kalbomis rašė straipsnius ir studijas literatūros ir meno, filosofijos, matematikos, teologijos, politikos bei kalbotyros klausimais.
Bendradarbiavo su pagrindiniais to meto periodiniais leidiniais. Buvo reiklus, kategoriškas meno kūrinių vertintojas ir kritikas. Pasirašinėjo slapyvardžiais A.Jakštas, Adomas Jakštas, Druskius, Kuronietis ir kt. miniatiūra|160px|right|Atminimo lentoje [[Pagiriai|Pagiriuose – A. Jakšto žodžiai]] miniatiūra|160px|right|Atminimo lenta Kaune, Rotušės a.23
Tinakula
Tinakula  – salą suformavęs stratovulkanas, esantis apie 20 km į šiaurę nuo Santa Kruso salynui priskiriamos Nendo salos Temotu provincijoje, Saliamono Salose. Ugnikalnio diametras siekia 3,5 km, plotas 8 km², iškilęs į 851 m aukštį virš jūros lygio, bet matuojant nuo vandenyno dugno jo aukštis būtų 3–4 km.
Nuo 2002 m. fiksuojamas didelis ugnikalnio aktyvumas. Ugnikalnis išsiveržia maždaug kas valandą, į orą išmesdamas pelenų kamuolius ir akmenis. Pirmas išsiveržimas buvo užfiksuotas 1595 m., kai pro salą praplaukė ispanų keliautojas Alvaras de Mendanja de Neira.
Sala negyvenama. Apie 1840 m. saloje gyvenę gyventojai buvo išnaikinti išsiveržus ugnikalniui ir piroklastiniam srautui nušlavus visą salą. 1951 m. į salą iš gretimų Nukapu ir Nupani salų atsikėlė polineziečiai. Prieš skubią evakuaciją dėl išsiveržimo 1971 m. gyventojų skaičius siekė 160. Pietrytinėje dalyje įsikūręs Temateneni kaimas buvo sunaikintas. Veliau, XX a. 9-ajame dešimtmetyje, nepaisydami neprognozuojamų ugnikalnio išsiveržimų saloje buvo apsigyvenę keletas žmonių, kuriuos traukė derlingas salos vulkaninis dirvožemis.
Latvija 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Latvija dalyvavo 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Tai devintasis pasirodymas vasaros olimpinėse žaidynėse.
Toftiras
Toftiras – kaimas Farerų salose, Eisturojaus salos pietuose, prie Skalafjordo. Yra ilga krantinė, prie kurios įsikūrusi žuvies filė gamykla (atidaryta 1969 m.). Nuo 1994 m. veikia bažnyčia.
Ilgelis (Seinai)
Ilgelis  – pailgos formos ežeras šiaurės rytų Lenkijoje: Palenkės vaivadijoje, Seinų apskrityje, Seinų valsčiuje; prie Dubavos kaimo. Augustavo girios pakraštyje. Beveik visi Ilgelio krantai apaugę medžiais ir krūmais. Ežere gerai veisiasi paprastasis karšis. Ilgelio savininkas – Falko žuvininkystės ūkis. Keliai Berznykas-Dubava ir Berznykas-Kapčiamiestis.
Maltos futbolo varžybos 2010–2011 m.
Maltos futbolo varžybos 2010–2011 m.
Saulius Tomas Kondrotas
Saulius Tomas Kondrotas (g. 1953 m. sausio 30 d. Kaune) – Lietuvos rašytojas, vertėjas.
Biografija
1976 m. baigė psichologiją ir filosofiją Vilniaus universiteto Istorijos fakultete. Dirbo Vyriausiojoje enciklopedijų redakcijoje, Lietuvos dailės instituto dėstytoju. 1986 m. emigravo į Vakarus. Nuo 1989 m. Laisvosios Europos radijo bendradarbis Miunchene, 2001–2004 m. – lietuvių skyriaus direktorius Prahoje. Nuo 2004 m. gyvena JAV.
Kūryba
Išleido novelių rinkinių. Romanas „Žalčio žvilgsnis“ pagrįstas baltų pasaulėjautos ir religiniais motyvais, jame vaizduojama logiškai nepaaiškinama žmogaus gyvenime jėga – aistra ir meilė, su kuria susiduria romano pagrindiniai herojai. Romane „Ir apsiniauks žvelgiantys pro langą“ naudojant Biblijos motyvus parodomos žmogaus troškimų ir gyvenimo, kuris yra tik sapnas, paralelės, kuriama magiškų, alternatyvių pasaulių vizija. Kūrybai būdingi modernistiniai ir postmodernistiniai pasaulio vaizdavimo principai. Kasdienybės pasauliui pavaizduoti pasitelkiama mito logika, archetipai, simboliai. Pabrėžiama vaizduojamo asmens psichikos, kompleksų patirtis, siekiama atskleisti giliausius elgesio, pasirinkimo, jausmų proveržių motyvus.
Parašė scenarijus kino filmams „Turtuolis, vargšas…“ (1982 m., pagal I. Šou, rež. Arūnas Žebriūnas), „Žalčio žvilgsnis“ (1990 m., pagal savo to paties pavadinimo romaną, rež. Gytis Lukšas).
Masanori Tanimoto
Masanori Tanimoto (, g. 1945 m. balandžio 16 d.) – Japonijos politikas, nuo 1994 m. einantis Išikavos prefektūros gubernatoriaus pareigas.
Smilgiai (Pasvalys)
Smilgiai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Daujėnų. Yra Smilgių tvenkinys.
Sanikai (Balstogės apskritis)
Sanikai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Tykocino valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į pietus nuo Tykocino ir apie 24 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Junkeris (kandidatas)
Rusijoje
Laipsnio pavadinimai skirtingų kariuomenės rūšių pajėgose skyrėsi:
Nuo 1802 m. kavalerijos junkeriai nešiojo antpečius su plačia išilgine juosta (vėliau tokius nešiojo papraporščikiai, o TSRS – viršilos). Kiti junkeriai nešiojo puskarininkių uniformą ir buvo prilyginti papraporščikiams.
Nuo 1843 m. junkerių atskyrio ženklai tokie patys kaip ir papraporščikių – antpečiai su siaura auksine juostele kraštuose. Puskarininkių pareigas einantys junkeriai nešiodavo puskarininkių antpečius (apsiūtus auksaspalvėmis juostelėmis, jei buvo bajorai).
Karininkų pareigas ėję junkeriai buvo vadinami portupėjjunkeriais (портупей-юнкер), jie nešiodavo karininkų portupėjas, o ant šaltųjų ginklų – temliakus.
Tiputa
Tiputa išsidėsčiusi atolo šiaurės vakarinėje dalyje, prie tokio pat pavadinimo protakos, jungiančios vandenyną su lagūna. Į vakarus nuo gyvenvietės yra oro uostas (skrydžiai į Papeetę). Turizmas (pensionas, jachtų nuoma, povandeninis nardymas).
Užbaikalės Petrovskas
Užbaikalės Petrovskas – Rusijos miestas Užbaikalės krašte, Užbaikalės Petrovsko rajono  administracinis centras, turintis 18,4 tūkst. gyventojų (2010 m.).
Geografija
Miestas driekiasi Zagan Dabano ir Zagorinskio tarpukalnės siauruose slėniuose palei Baliagos upę ir jos intaką Mykyrtą. Kalnų šlaituose vyrauja pušų–maumedžių taiga.
Kėdainių miesto centrinis stadionas
Kėdainių miesto centrinis stadionas – daugiafunkcis stadionas Kėdainiuose, šiaurinėje miesto dalyje, J. Basanavičiaus gatvėje, šalia Vilniaus-Šiaulių geležinkelio. Talpa 3000 vietų. Stadione vyksta daugiausia futbolo varžybos (rungtyniauja FK Nevėžis ir kitos miesto komandos). Taip pat vyksta kitų sporto šakų (pvz., lengvosios atletikos) rungtynės. Rengiamos šventės (kasmetinė Ledų šventė), vyksta koncertai.
Užbaikalės Petrovskas
Geografija
Miestas yra šalia Baikalo automagistralės M55: iki Irkutsko – 652 km, iki Čitos – 480 km.; taip pat praeina Transsibiro geležinkelis.
Egerdiškis
Egerdiškis – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Geidžiūnų.
Kėdainių miesto centrinis stadionas
2020 m. stadionas buvo renovuotas. Tais metais FK Nevėžis Kėdainiai tapo Pirmos lygos nugalėtojais ir siekė dalyvauti 2021 m. A lyga pirmenybėse.
Užbaikalės Petrovskas
Istorija
thumb|left|240px|Užbaikalės Petrovskas 1955 m. žemėlapyje Užbaikalės Petrovskas savo istoriją skaičiuoja nuo 1789 m. Iki tol čia kirtosi etninių buriatų ir užkariatojų kazokų keliai. Imperatorienės Jekaterinos II potvarkiu naujoji gyvenvietė, iškilusi prie ketaus ir geležies lydymo gamyklos, buvo pavadinta Petrovskij Zavodu, pagerbiant Petro I nuopelnus rusų juodajai metalurgijai. Gyvenvietė 1926 m. buvo pervadinta Užbaikalės Petrovsku, bet išliko senasis Petrovskij Zavodo geležinkelio stoties pavadinimas.
Savinas
Savinas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Tykocino valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Užbaikalės Petrovskas
Istorija
Gamyklą pastatė rekrutų prievolininkai ir katorgos tremtiniai. 1790 m. pradėtas lydyti ketus, vėliau geležis, jos lakštai (nuo 1822 m.) ir kt. Rūda buvo išgaunama uždaru būdu šachtose. Gyvenvietėje taip pat įsikūrė daug įvairių amatų dirbtuvių, plėtėsi kareivinės, buvo statomi keliai, civiliniai objektai. Pirmą kartą metalurgijos pramonėje čia panaudota garo mašina. Kazokų šimtinės vykdė apsaugos ir bėglių bei dezertyrų gaudymo funkcijas.
1830–1839 m. Petrovsko tremtyje buvo 79 garsūs dekabristai su savo žmonomis, kuriuos atvarė pėsčiomis iš Čitos ostrogo.
Kėdainių miesto centrinis stadionas
2022 m. birželio 23 d. oficialiai baigta Kėdainių miesto stadiono rekonstrukcija, užtrukusi net 17 metų. Į šį projektą investuota apie 4,5 mln. eurų. Stadiono rekonstrukcija prasidėjo 2005 m. Buvo įrengti galingi prožektoriai, tribūnos, įrengtos administracinės, tarnybinės ir pagalbinės patalpos. Buitinio pastato patalpose įrengtos keturios rūbines, standartus atitinkančios dušines, visi sanitariniai mazgai. Antrame aukšte – konferencijų salė. Pastato plotas užima 800 kvadratinių metrų.
Užbaikalės Petrovskas
Pramonė
Po Antrojo pasaulinio karo metalo gamyba kasmet smarkiai augo iki pat 1990 m., vėliau po TSRS žlugimo metalurgijos pramonė Petrovske sunyko, galutinai bankrutavo 2002 m. Smarkiai sumažėjo gyventojų – nuo 30, 9 tūkst. (1979 m.) iki 20,7 tūkst. žmonių (2005 m.). Neišliko ir stiklo fabrikas. Šiuo metu dirba maisto ir miško pramonės įmonės.
Kultūra, švietimas
Petrovske išlikusios istorinės garsių dekabristų kapinės, kai kurie jų gyventi namai, kalėjimo ir kulto pastatai – architektūros paminklai. Mieste veikia dekabristų, kraštotyros muziejai.