cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Dingli Swallows FC
Dinglio „Swallows“ – Maltos futbolo klubas iš Dinglio.
Istorija
2022–2023 m. sezone rungtyniavo IZIBET Mėgėjų lygoje (III pakopa). „B“ grupėje liko devintoje vietoje.
Graikijos futbolo varžybos 1930–1931 m.
Graikijos futbolo varžybos 1930–1931 m.
Halberštatas
Halberštatas  – Vokietijos miestas, esantis Saksonijos-Anhalto žemėje. Tai Harco apskrities administracinis centras bei penktas pagal dydį Saksonijos-Anhalto žemės miestas, įsikūręs Harco kalnų priekalnėse prie Holtemės ir Goldbacho  upių.
Istorija
804 m. frankų karalius Karolis Didysis (Carolus Magnus) pavertė gyvenvietę vyskupo rezidencija, o 989 m. Karalius Otas III (Otto III) suteikė Halberštatui prekybos ir muitų teises.
1179 m. Henrichas Liūtas sugriove Halberštato miestą, katedrą bei pilį. Nauja katedra pradėta statyti tik 1236 m.
1387 m. Halberštatas tapo Hanzos miestu.
1648 m. Halberštatas tapo Brandenburgo kunigaikštystės dalimi.
1681–1682 m. mieste siautėjo maras. Dėl kilusios epidemijos mirė 2197 žmonės.
1807 m. šis miestas tapo Napoleono įkurtos Vestfalijos Karalystės dalimi.
Per Antrąjį Pasaulinį karą miestas stipriai nukentėjo – 1945 m. buvo subombarduota 82 % miesto centro, kuris buvo atstatomas 1949–1989 m. Nuo 1990 m. intensyviai buvo restauruojamas išlikęs istorinis senamiestis, o 1998 m. pastatyta naujoji miesto rotušė.
Halberštatas pasižymėjo, kaip karinis miestas, kuriame nuolatos nuo 1623 iki 1994 m. buvo dislokuojami kariniai junginiai, taip pat šis miestas žinomas, kaip vienas iš viduramžių raganų medžioklės centrų. Šiame mieste viduramžiais buvo nuteisti ir nužudyti 24 žmonės, kaltinti raganavimu.
Muziejai
thumb|250p|Literatūros muziejus Muziejus „Heineanum“ – vienas didžiausių paukščių muziejų Vokietijoje, turintis daugiau nei 18000 eksponatų, tarp kurių yra ir labai retų arba išnykusių paukščių rūšių pavyzdžių. „Gleimhaus“ – vienas iš seniausių literatūros muziejų Vokietijoje. Halberštate taip pat yra miesto muziejus, Berendo – Lehmano žydų istorijos ir kultūros muziejus, Katedros lobių muziejus bei Miestiečių gyvenimo ir kultūros muziejus.
Muzika
Halberštato Šv. Burchardžio bažnyčioje (St.-Burchardi-Kirche) atliekamas Džono Keidžo (1912–1992) kūrinys vargonams „As slow as possible“. Šios kompozicijos trukmė – 639 m. Ji pradėta groti 2001 m. ir jos atlikimas bus baigtas 2640 m.
Švietimo ir mokslo įstaigos
thumb|250p|Harco universiteto Viešojo valdymo mokslų fakultetas
Kitos:
Valdžios įstaigos
Halberštate yra šios valdžios įstaigos:
Ąžuolija (Kvėdarna)
Ąžuolija – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Kvėdarnos, prie Pašakarnio ištakų.
Etimologija
Pavadinimas kilęs nuo medžio ąžuolo (matyt, kadaise čia augo ąžuolai).
Centrinis parkas
200px|thumb|Centrinis parkas iš viršaus
Centrinis parkas – viešasis parkas Manhatane, Niujorke. Plotas 3,41 km². Atidarytas 1859 m.
Kiekvienais metais parką aplanko apie 25 milijonai žmonių. Tai labiausiai lankomas miesto parkas Jungtinėse Amerikos Valstijose.
Šventupio apylinkė
Šventupio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurės rytuose.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vyžuonų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Anykščių rajonui. 1954 m. prijunta Butėnų apylinkė, dalis Varniškių apylinkės, dalis Ąžuolynės apylinkės ir dalis Zablūdavos apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Šventupio apylinkė prijungta prie Svėdasų apylinkės ir Debeikių apylinkės.
Marius Žiūkas
Marius Žiūkas (g. 1985 m. birželio 29 d., Prienai) – Lietuvos lengvaatletis, ėjikas. 2008 m., 2012 ir 2016 olimpiadų dalyvis.
Nuo 2020 m. birželio 1 d. iki lapkričio 30 d. laikinasis Lietuvos Respublikos Seimo kanceliarijos vadovas.
Ursoniniai
Ursoniniai (Erethizontidae) – graužikų (Rodentia) šeima, kuriai priklauso vidutinio didumo ir stambūs Amerikos graužikai. Kūno ilgis nuo 45 iki 86 cm, svoris – iki 18 kg. Kūnas padengtas tankiu kailiu. Liemens ir uodegos kailyje dalis plaukų virtę 2,5-11 cm ilgio adatomis. Jų galuose yra mažyčiai kabliukai. Turi ilgus ir aštrius nagus. Kitaip negu dygliatriušiniai, ursoniniai gyvena medžiuose. Kai kurios rūšys turi iki 45 cm ilgio kabią uodegą, aštrias adatas slepia ilgesni plaukai.
Šeimoje 5 gentys, 12 rūšių:
Bajoralių senosios kapinės
Bajoralių senosios kapinės, vadinamos Kapeliais, Marų kapeliais (saugotinas kultūros paveldo objektas) – neveikiančios kapinės šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Bajoraliuose (Imbarės seniūnija), kairiajame Pestupio krante.
Kapinės
Teritorijos plotas – 0,1 ha.
Istorija
Veikė XVII – XVIII a., vadinamos Kapeliais (🇬🇸). Jose laidoti Bajoralių kaimo gyventojai. Daug jų čia palaidota per 1710–1711 m. Didįjį marmetį. Kapines uždarius, XIX a. jose laidojo savižudžius (pakaruoklius) ir nekrikštytais mirusius kūdikius. Pasakojama, kad kapinėse vaidendavosi, vaikščiodavo ugnelės, stovėjo keli monumentalūs kryžiai ir koplytėlė, kurie XX a. pr. sunyko. Tarpukariu kapinės buvo Meškio žemėje.
Matsjos karalystė
thumb|270px|right|Matsja – viena [[Vedų civilizacija|vedinio laikotarpio valstybių]] thumb|270px|right|Šešiolika mahadžanapadų. Matsja – viena iš jų. Matsja buvo viena iš šešiolikos regionų-valstybių (mahadžanapadų) senovės Indijoje, egzistuojanti nuo vedinio laikotarpio. Ji buvo Indijos šiaurėje, į pietus nuo Kuru ir Jamunos upės (dabartiniame Radžastane). Valstybės sostinė Viratanagara.
Istorija ir kultūra
Matsja buvo nedidelė valstybė, įkurta išeivių iš Čedi – ją įkūrė vienas jos karaliaus sūnų. Per didžiuosius mūšius, aprašomus „Mahabharatoje“, daug valstybės gyventojų kėlėsi tolyn į šiaurę, pietus bei vakarus, kur sukurdavo naujas valstybėles.
Graikijos futbolo varžybos 1931–1932 m.
Graikijos futbolo varžybos 1931–1932 m.
Paežerupis
Paežerupis – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Kaltinėnų, dešiniajame Ežerupio krante.
1894 m. pasaulio šachmatų čempionatas
thumb|350px|right|1894 m. Pasaulio čempionato mačas, [[Niujorkas, Vilhelmas Šteinicas (kairėje) – Emanuelis Laskeris (dešinėje)]] '''1894 m. pasaulio šachmatų čempionatas''' – 1894 m. kovo 15 – gegužės 26 d. JAV ir Kanadoje vykęs mačas tarp Vilhelmo Šteinico ir Emanuelio Laskerio. Jis vyko trijuose miestuose: pirmosios 8-ios partijos – Niujorke, sekančios trys – Filadelfijoje, o likusios – Monrealyje. Nugalėtojui reikėjo pirmam pasiekti 10 pergalių (lygiosios nebuvo skaičiuojamos). Emanuelis Laskeris laimėjo mačą 10 : 5 (+10 -5 =4).
Kandidatai
Pretendentų buvo keletas: pirmiausia Zigbertas Tarašas – 30-metis Vokietijos čempionas, Michailas Čigorinas jau du kartus (1889 ir 1892) žaidęs mačą dėl pasaulio čempiono vardo su V. Šteinicu ir naujai sužibusi žvaigždė – Emanuelis Laskeris. Zigbertas Tarašas lengvai laimėjo stambiausius turnyrus: Vroclave (1889), Mančesteryje (1890) ir Drezdene (1892). Z. Tarašas galėjo žaisti su V. Šteinicu 1892 m.,po to, kai Havanos klubas pasiūlė paramą, bet atsisakė pareiškęs, kad užimtas gydytojo darbu. Jis dar manė, kad yra „ ne visai vertas“ pretenduoti į pasaulio čempiono titulą, kad jam dar reikia tai užsitarnauti. Tai lėmė, kad vietoj V. Šteinico pasirinko mačą su M. Čigorinu, kuris vyko Peterburge ir baigėsi lygiosiomis 9:9. Tai sukėlė Z. Tarašo nusivylimą ir jis V. Šteinicui kvietimo žaisti dėl pasaulio čempiono vardo mačą nebesiuntė.
Pretendentas
E.Laskerio iškilimas buvo greitas. Atrodė, kad jis atsirado iš niekur, nors iš karto parodė pasauliui savo galią. 1889 m. mače su Mizesu sutriuškino jį 6½ : ½, Amsterdamo turnyre buvo antras (6 iš 8). 1890 m. laimėjo mačus prieš Berną (8½ : 3½) ir Miniatį 4 : 0 ir pasidalijo pirmąją vietą Berlyne (6½ iš 8). 1892 m. jis stipriuose turnyruose Anglijoje triuškino visus varžovus. Tačiau tai, Z. Tarašo pasiekimų prieš stipriausius to laikmečio šachmatininkus šviesoje, dar ne visiems atrodė labai rimta. Tad E. Laskeris, siekdamas įrodyti savo klasę, savo teisę žaisti pasaulio čempionato mačą, žaidė eilę simultanų Anglijoje ir Vokietijoje. Z. Tarašas į tai reagavo, kaip į „reklaminius triukus“. Norėdamas tai paneigti E. Laskeris iškvietė Z. Tarašą žaisti su juo mačą. Tačiau gavo atsakymą, kad E. Laskeris dar pasiekimais turėtų įrodyti, kad turi pirmumo teisę prieš kitus meistrus. Ir Z. Tarašas pasirinko savo varžovu, prieš tai žaidusį mačą su V. Šteinicu, M. Čigoriną. E. Laskeris išvyko į Ameriką, kur beveik metus skaitė paskaitas apie šachmatus ir žaidė simultanus, laimėjo mačą prieš Šovalterį (7 : 3), Etlingerį (5 : 0), o po to – turnyrą Niujorke (13 iš 13). Kelionės pabaigoje įtikino V. Šteinicą žaisti su juo mačą dėl pasaulio čempiono vardo.
Mačo eiga
Nors prieš mačą daugelis manė, kad V. Šteinicas nepasipriešins, bet pradžioje taip neatsitiko. Pirmas ketverias partijas vyko atkakli kova. E. Laskeris laimėjo 1-ą partiją, o V. Šteinicas puikiu stiliumi – 2-ąją. E. Laskeris laimėjo trečiąją, o varžovas ketvirtąją. Po to sekė dvi lygiosios, o po to 58 metų čempionui pradėjo reikštis nuovargis. Lemiama partija buvo 7-oji: E. Laskeris, paaukojęs du pėstininkus, įnirtingai atakavo – V. Šteinicas aktyviai gynėsi ir partija turėjo baigtis lygiosiomis, bet V. Šteinicas neatlaikė įtampos ir, einant žaidimo šeštajai valandai, lemtingai suklydo. Po to, iš eilės, pralaimėjo dar keturias partijas. E. Laskeris sąmoningai pervesdavo partijas į varginantį pozicinį manevravimą, o išvargintas V. Šteinicas vis kažką „pražiopsodavo“. Mačo likimas buvo nulemtas. Nors 13 ir 14 partijose V. Šteinicas dar parodė, kad jį „nurašyti“ per anksti, tačiau E. Laskeris vėl įtikinimai laimėjo 15 ir 16 partijas ir priartėjo mačo pabaiga. Paskutinį tašką E. Laskeris padėjo 19-oje partijoje. Pralaimėjęs ją V. Šteinicas pakilo nuo kėdės ir tris kartus sušuko naujojo „pasaulio šachmatų karaliaus“ garbei „valio“. Taip V. Šteinicas užleido jaunajam pretendentui pasaulio čempiono titulą. Emanuelis Laskeris tapo antruoju pasaulio šachmatų čempionu.
Elektroneigiamumas
Elektroneigiamumas – atomo branduolio savybė traukti elektronus. Perioduose iš kairės į dešinę didėja dėl didėjančio branduolio krūvio. Grupėse iš viršaus žemyn mažėja dėl didėjančio elektroninių sluoksnių skaičiaus. Didžiausias – fluoro, mažiausias – cezio. Dažniausiai matavimui naudojama Polingo skalė, pagal kurią ličio elektroneigiamumas prilyginamas vienetui. Cheminiuose junginiuose elektroneigiamesnis elementas įgyja neigiamą krūvį.
Šnicelis
thumb|200px|Kepimui paruoštas kiaulienos šnicelis Šnicelis arba pjausnys (, nuo schnitzen – pjaustyti) – plonas veršienos, kiaulienos, avienos, vištienos ar kalakutienos krūtinėlės gabalas, paniruotas džiūvėsiuose ar miltuose ir apkeptas dideliame kiekyje aliejaus, dažniausiai gruzdintuvėje.
Nuo muštinio skiriasi tuo, kad mėsa gali būti neišmušta ir kepimo būdu, nuo eskalopo – paniravimu. Gerai pagamintas šnicelis yra auksinio atspalvio ir traškia plutele.
Pavadinimas „šnicelis“ paplito XIX a. antroje pusėje kaip Vienos virtuvės patiekalas, pagamintas iš veršienos (Vienos šnicelis). Čekai gamina panašų ržizeką. Restoranuose galima rasti įvairių šio patiekalo variantų – Berlyno šnicelį, Paryžiaus šnicelį, Medžiotojų šnicelį, Hamburgo šnicelį, Cordon Bleu ir kt.
Violončelė
Violončelė – styginis instrumentas, strykinis chordofonas, turintis keturias stygas:C (do), G (sol), D (re) ir A (la). Violončelė, šnekamojoje kalboje vadinama čele, yra bosinis smuiko šeimos narys. XVII a. ištobulinti trys smuiko variantai, iš kurių vieno - Viola da Gamba, vėliau ir ištobulinta violončelė. Grojama atsisėdus. Violončelė derinama kvintomis. Žmogus, grojantis violončele, vadinamas violončelininku arba violončelistu. Violončelės ilgis būna įvairus ir priklauso nuo jos modelio, tačiau standartinis ilgis - apie 75 cm. Violončelės pagal dydį skirstomos į:
Violončelė orkestre
Orkestruose violončelistai sėdi pačiame pakraštyje, dešinėje (žiūrint iš žiūrovo pozicijos), taigi violončelistai būna dirigento dešinėje. Kameriniame orkestre violončelių būna keletas – nuo trijų iki aštuonių, o simfoniniame orkestre – nuo aštuonių ir daugiau. Jų kiekis priklauso nuo to, kokio dydžio yra orkestras ir kiek muzikantų turi atlikti tam tikrą kūrinį. Šių instrumentų bosinis skambesys daugiausia naudojamas pritarimui, nors nemažai būna ir solinių vietų, tačiau orkestre violončelių, palyginti, yra nedaug (smuikų būna keliskart daugiau).
Istorija
Pavadinimas „violončelė“ kilęs iš italų kalbos ir reiškia „didelė viola“. Violončele grojama orkestruose, styginių instrumentų kvartetuose, taip pat ir solo. Violončelėms parašyta daug sonatų ir koncertų. Nors violončele dažniausiai grojama klasikinė muzika, tačiau taip pat ja grojama pop, roko ir netgi metalo stiliaus muzika.
Žymiausi baroko kūriniai violončelei yra šešios Johano Sebastiano Bacho siuitos be akompanimento, klasicizmo eroje du Jozefo Haidno koncertai, romantizmo eroje Antoníno Dvořáko, Edvardo Elgaro koncertai, bei dvi Johaneso Bramso sonatos. Pirmąją violončelę XVI a. pagamino italų meistras Andrea Amati. Žymiausi violončelių gamintojai:
Šiomis dienomis senųjų meistrų, ypač Stradivarijaus, gamintos violončelės labai vertinamos dėl gero skambesio. Labai svarbu violončelę nulakuoti tinkamu laku, nes lakas lemia didelę dalį instrumento skambesio. Manoma, kad pagrindinė Stradivarijaus instrumentų paslaptis yra lakas, tačiau iki šiol nežinoma tiksli jo sudėtis.
Įdomu
Iki XX a. violončele grojo labai nedaug moterų, nes buvo nepadoru, neelegantiška ir nemoteriška instrumentą laikyti tarp kojų.
Grojimas
Violončele grojama daugeliu būdų, tačiau galima išskirti du populiariausius: arco ir pizzicato.
Strykas
thumb|right|Strykas Violončelė, kaip ir kiti smuiko šeimos instrumentai turi stryką. Violončelės strykas šiek tiek storesnis už smuiko stryką. Brangių strykų medinė stryko dalis gaminama iš medžio Caesalpinia echinata. Kokybiškesni strykai daromi iš tamsesnės ir tankesnės šio medžio branduolinės medienos (šio medžio ji angl. vadinama pernambuco), kiek prastesni – iš balanos medienos (o ši – ). Branduolinė mediena elastingesnė, garso greitis joje didesnis, todėl ji strykui labiau tinka. Pastaruoju metu išpopuliarėjo strykai gaminami iš plastiko ar kitų medžiagų.
Stryko apatinė dalis pagaminta iš ašutų, arba kitaip - arklio uodegos plaukų. Prieš grodami violončelininkai ašutus sutepa iš sakų gaminama kanifolija. Kanifolija padidina sukibimą tarp ašutų ir stygos.
Konstrukcija
Vaizdas:Violončelės konstrukcijaa.jpg
Žymūs pasaulio violončelininkai
Kai kurie žymiausi pasaulio violončelininkai:
Roguzecas
Roguzecas  – kaimas Lenkijos rytuose, Mordų valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
The Empyrean
„The Empyrean“ – aštuntasis John Frusciante studijinis albumas, išleistas 2009 m. sausio 20 d. „Record Collection“ leidykloje. Frusciante nusprendė nedaryti koncertinio turo šio albumo pristatymui, kadangi norėjo susikaupti ties dainų kūrimu ir įrašymu.
Frusciante teigia, jog albumas buvo įrašytas tarp 2006 m. gruodžio ir 2008 m. kovo ir kad tai yra koncepcinis albumas, pasakojantis istoriją tiek muzika, tiek žodžiais. Albume yra Tim Buckley dainos „Song to the Siren“ koveris. Taip pat albume groja daugybė kviestinių muzikantų, tokių kaip buvęs kolega iš grupės Red Hot Chili Peppers Flea, Josh Klinghoffer bei grupės The Smiths gitaristas Johnny Marr.
2010 m. birželio 2d. muzikanto tinklapyje buvo patalpinta daina „Here, Air“, kurią buvo galima atsisiųsti nemokamai. 2014 m. vasario 18 d. Frusciante įkėlė ir leido nemokamai atsisiųsti dainą „Scratch“, kuri buvo parašyta tuo pačiu metu, kaip ir dainos iš šio albumo.
1087 m.
1087 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Barzdžiūnai (Vilnius)
Barzdžiūnai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Skirlėnų.
Bryne FK
Briunės FK – Norvegijos futbolo klubas iš Briunės.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1926 m. Nuo 1991 m. žinomas dabartiniu pavadinimu. Kitados rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
Semaine des As
Semaine des As (liet. Tūzų savaitė) – Prancūzijos krepšinio turnyras, organizuojamas nuo 2003 m. Po pirmojo LNB lygos reguliariojo sezono rato 7 komandos, esančios turnyrinės lentelės viršuje, bei turnyro organizatorių ekipa, susirenka viename mieste, kur per keturias dienas išsiaiškina turnyro laimėtoją.
Stanislovas Vilhelmas Radvila
Stanislovas Vilhelmas Radvila (, 1880 m. vasario 6 d. Berlyne – 1920 m. balandžio 28 d. prie Malino, Ukraina) – Lenkijos didikas, valstybės ir karinis veikėjas.
Šeima
Žmona Dolores Radvilaitė, kunigaikščio Dominyko Marijos Ignoto Radvilos (1852−1938) ir Dolores Marijos Pranciškos de Argamonte (1854−1920) duktė. Duktė Ona (1907–1995 m.) ištekėjo už kunigaikščio Gilles de Maillé de la Tour Landry.
Už nuopelnus apdovanotas ordinu Virtuti Militari.
Nuorodos
Trimitų herbo Radvilos lenkų kalba
Vėžionių apylinkė (Prienai)
Vėžionių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Jiezno valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jiezno rajonui. 1954 m. prijungtos Liciškėnų apylinkė ir dalis Jiezno apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Vėžionių apylinkė prijungta prie Jiezno apylinkės.
Graikijos futbolo varžybos 1932–1933 m.
Graikijos futbolo varžybos 1932–1933 m.
Rimas Girskis
Rimantas Girskis (1949 m. rugsėjo 1 d. – 2010 m. gruodžio 30 d. ) – Lietuvos krepšininkas, treneris.
2007 metais R. Girskiui buvo diagnozuotas stemplės vėžys. Po operacijų ir gydymo treneriui buvo pavykę atgauti jėgas ir sugrįžti į krepšinį. Dėl užsitęsusio balso stygų uždegimo gruodžio viduryje treneris buvo priverstas pasitraukti iš Kėdainių "Nevėžio", nors komanda demonstravo gerus rezultatus. Palaidotas Antakalnio kapinių Menininkų kalnelyje, Vilniuje.
Citrinmedinis ūsuotis
Imago
21 – 37 mm ilgio. Juodais, blizgančiais antsparniais, ant kurių yra po 10–12 baltų dėmių. Pas pateles, gale, iš už antsparnių, kyšo pilvo galelis, tačiau patinų antsparniai paslėpia jį visą. Antenos ilgos, iš 11 narelių, juodos, prie narelių sudūrimų šviesios. Patinų antenos būna maždaug dukart ilgesnės už visą kūną, patelių antenos apie 1,5 karto.
Lerva
Balsvos, kreminės spalvos. Bekojės. Tik išsiritusi iš kiaušinėlio būna apie 5 mm ilgio. Užauga iki 60 mm ilgio ir 10 mm storio.
Biologija
Vystymosi ciklas trunka nuo vienerių iki dvejų metų. Suaugėliai Kinijoje pasirodo nuo balandžio mėnesio (Italijoje nuo birželio) ir būna iki rugpjūčio. Didžiausias vabalų antplūdis ten būna gegužės – liepos mėnesiais. Tik išsiritę iš lėliukės vabalai apgraužia medžių lapus, pumpurus ar žievę.
Patelė po žieve padeda apie 200 kiaušinėlių. Išsiritusios lervutės pradžioje graužia minkštą žievės apačią, vėliau daro takus gilyn į medieną. Tokiame take paskui virsta lėliuke.
Pirminiai citrinmedinio ūsuočio augalai yra įvairūs citrinmedžiai (citrus), tuopos (Populus), gluosniai (Salix), ponciras (Poncirus trifoliata), žemoji (rojaus) obelis (Malus pumila) ir asiūklinė kazuarina (Casuarina equisetifolia). Tačiau puola ir platų diapazoną medžių ir krūmų iš 26 skirtingų šeimų, pavyzdžiui, kriaušes (Pyrus), ąžuolus (Quercus), alksnius (Alnus), beržus (Betula) ir kt.
Paplitimas
Paplitęs rytų Azijoje. Tėvynė yra Kinija ir Korėja. Su eksportuojamais dekoratyviniais augalais sparčiai plinta visoje planetoje:
1999 m. buvo pastebėtas JAV,
2001 m. atvežtas į Italiją, kurioje išplito ir gyvena.
2008 m. balandžio mėnesį su dekoratyviniais augalais (plaštakiniu klevu (Acer palmatum)), iš Japonijos vežamais į Japonišką sodą (Klaipėdos raj.), citrinmedinis ūsuotis netyčia buvo atvežtas ir į Lietuvą. Ūsuotis buvo pastebėtas tų pačių metų spalio mėnesį. Siekiant apsisaugoti nuo jo išplitimo Lietuvoje, plaštakinis klevas ir kiti potencialūs citrinmedinio ūsuočio gyvenami augalai buvo sunaikinti (iš viso 68 augalai).
Barzdžių Medsėdžiai
Barzdžių Medsėdžiai – kaimas Kretingos rajono savivaldybės šiaurės rytinėje dalyje, 10 km į pietvakarius nuo Salantų.
thumb|left|300px|Seniausias Lietuvoje [[troba|namas, statytas 1643 m., rekonstruotas XIX a.]]
Etimologija
Pavadinimas žemaičių tarme 🇬🇸 reiškia Barzdžių kaimo miške išsibarsčiusią vienkieminę gyvenvietę (viensėdžius). Rašytiniuose šaltiniuose vietovardis rašomas, , ,.
Geografija
Kaimo žemės plyti lygumoje, esančioje į pietus nuo Pestupio. Jos ribojasi su Klecininkais, Barzdžiais, Klausgalvų Medsėdžiais ir Mažaisiais Žalimais. Vakariniu pakraščiu praeina kelias Leliūnai–Mažieji Žalimai, rytiniu – Pesčiai–Klausgalvai. Šiaurės rytinį pakraštį siekia Klecininkų tvenkinys.
Istorija
Barzdžių Medsėdžiai susiformavo XVIII a. plėšininėje Barzdžių kaimo žemėje (bendro naudojimo miškuose ir ganyklose). XVIII–XIX a. tai buvo vienkieminis užusienis, priklausęs Barzdžių kaimo bendruomenei, o XX a. pr. tapo savarankišku kaimu. Jame 1923 m. buvo 33 ūkiai.
Kaime išliko seniausias Lietuvoje, 1643 m. statytas, vėliau – rekonstruotas, namas.
Kubiliūnai
Kubiliūnai – kaimas šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Saločių. 1992–2008 m. veikė Pasvalio rajono Kubiliūnų žemės ūkio bendrovė (Pasvalio rajono ŽŪB „Kubiliūnai“ pirmininkas Jonas Remeika). Išlikę Kubiliūnų dvaro rūmai.
Vakarų Afrika
thumb|Vakarų Afrikai priklausančios valstybės Vakarų Afrika – labiausiai į vakarus nutolusi Afrikos žemyno dalis. Jungtinės Tautos Vakarų Afrikai priskiria 16 šalių, kurių bendras plotas – 5 mln. km²:
Visos šios šalys, išskyrus Mauritaniją, priklauso Vakarų Afrikos valstybių ekonominiam susivienijimui. Jungtinės Tautos prie Vakarų Afrikos taip pat priskiria Šv. Elenos salą.
2018 m. pasaulio sportinės gimnastikos čempionatas
2018 m. pasaulio sportinės gimnastikos čempionatas – 38-asis geriausių pasaulio sportinės gimnastikos sportininkių čempionatas, kuris vyko spalio 25 d. – lapkričio 3 d. Kataro mieste Dohoje.
Trys geriausios grupinių varžybų šalys vyrų ir moterų kategorijose užsitikrino patekimą į 2020 m. olimpiadą.
Olimpinės kvotos
2018 m. pasaulio sportinės gimnastikos čempionate bus išdalinti komandiniai pakvietimai į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes:
Sosenki Jaikai
Sosenki Jaikai  – kaimas Lenkijos rytuose, Mordų valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Bonero vėliava
thumb|right|[[Vaizdas:FIAV 110000.svg|23px Proporcija: 2:3]]
Bonero vėliava – stačiakampė, kurią sudaro didelis mėlynas trikampis apatiniame dešiniajame kampe ir mažesnis geltonas trikampis viršutiniame kairiajame kampe. Trikampiai atskirti balta įstriža juosta, kurioje yra juodas kompasas ir raudona šešiakampė žvaigždė. Mėlynas ir geltonas trikampiai vaizduoja jūrą ir saulę, o skiriamoji balta juosta – dangų. Spalvos: raudona, balta ir mėlyna, taip pat parodo Bonero ištikimybę Nyderlandų Karalystei. Juodas kompasas vaizduoja Bonairės populiaciją, kuri atsirado iš keturių pasaulio kampų. Raudona šešiakampė žvaigždė vaizduoja šešias Nyderlandų Antilų salas: Sint Marteną, Sint Eustatijų, Sabą, Arubą, Kiurasao ir Bonerą.
1088 m.
Įvykiai
Kovas
Graikijos futbolo varžybos 1933–1934 m.
Graikijos futbolo varžybos 1933–1934 m.
Jonas Dagys (1906)
Jonas Dagys (1906 m. spalio 11 d. Kadaruose, Biržų apskritis – 1993 m. sausio 31 d. Vilnius) – Lietuvos botanikas, augalų fiziologas.
Biografija
1925 m. baigė Biržų gimnaziją, 1930 m. Vytauto Didžiojo universitetą. 1935 m. Graco universitete apgynė daktaro disertaciją „Wuchsstoffe der Microorganizmen in Embryonalen Geweben und Blutungssafte“ (Mikroorganizmų augimo medžiagos embrioniniuose audiniuose ir suloje). 1930–1940 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas. 1933–1935 m. specializavosi Graco universitete (Austrija), 1938–1939 m. Utrechto universitete (Olandija) ir Kopennhagoje (Danija).
Nuo 1940 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1940–1975 m. Augalų anatomijos ir fiziologijos katedros vedėjas, nuo 1945 m. profesorius. 1946 m. biologijos mokslų daktaras. 1952–1982 m. Lietuvos botanikų draugijos pirmininkas. Nuo 1956 m. LSSR mokslų akademijos narys korespondentas.
Mokslinė veikla
Tyrė vitaminų, mikroelementų, augimo reguliatorių poveikį augalų augimui ir derliui, fotosintezės produktyvumui, fermentų aktyvumui, fitoncidus, osmosą, Baltijos pajūrio augalų ekologiją, pievas. Redagavo „Lietuvišką botanikos žodyną“ (d. 1, 1938 m.), „Botanikos terminų žodyną“ (1965 m.), leidinį "Lietuvos TSR flora" (1959–1980 m.).
Patersortas
Patersortas arba Beregovojė (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietvakarinėje dalyje, nuo 2004 m. balandžio 29 d. Laduškino miesto apygardos gyvenvietė Aistmarių krante.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Šventapilės apskrities Brandenburgo valsčiaus dvaras. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 7 d. Hailigenbailio rajono, 1946 m. rugsėjo 7 d. – 1962 m. gruodžio 12 d. Laduškino rajono, nuo 1962 m. gruodžio 12 d. Bagrationovsko rajono Laduškino miesto apylinkės, nuo 1997 m. Bagrationovsko rajono Laduškino miesto apygardos kaimas, nuo 2004 m. balandžio 29 d. Laduškino miesto dalis.
Omar Rodriguez Lopez & John Frusciante
Albumo viršelio nuotraukoje matomas John Frusciante, įrašinėjantis šį albumą. Nuotrauką padarė Omar Rodríguez-López.
Narauninkiškiai
Narauninkiškiai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 10 km į pietvakarius nuo Bukonių, prie kelio.
1089 m.
1089 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Makaronai
Makaronai – sausas miltinis pusgaminis. Makaronai gaminami iš kvietinių miltų (galimi ir kiti variantai), vandens bei kitų papildomų produktų (kiaušinių, prieskonių, t. t.). Dažniausias terminis jų apdorojimas yra virimas.
thumb|250px|Makaronai [[spagečiai lėkštėje]]
Bet kokios rūšies makaronų gaminius galima dėti tik į verdantį vandenį, nes kitaip jie pasidarys lipnūs ir ištiš. Verdami tik stipriai verdančiame vandenyje, paskui, kol dar kietoki, išpilami į sietą, apliejami verdančiu vandeniu, jam nutekėjus, tuojau pat išdėliojami į lėkštes ir pagal italų virtuvės tradicijas pateikiami su sviestu, sūriu bei prieskoniais (muskato riešutais, juodaisiais pipirais) arba apipilami kokiu nors padažu, pavyzdžiui, salsa, pesto.
Seniausi archeologiniai radiniai, bylojantys apie makaronų tėvynę atrasti Kinijoje. Manoma, jog giliai po žeme sandariai uždarytam dubeniui su gerai išsilaikiusiais makaronais apie 4000 metų. Jiems paruošti naudoti sorų miltai, o vėliau patiekalui išplitus į Artimuosius Rytus juos pakeitė kvietiniai miltai. Į Italiją makaronai greičiausiai atkeliavo XIII amžiuje ir išplito Europoje bei Amerikoje.
Basakavas
Basakavas – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 13 km į pietvakarius nuo Labanoro, 3 km į pietryčius nuo Lakajos kaimo, prie Lakajos upelio, Labanoro girioje. Išlikusios sodybos.
Nirtaičiai
Nirtaičiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Daugėlaičių, prie kelio į, į rytus nuo Sulinkių pelkės. Yra kapinaitės. Ties kaimu atsišakoja kelias.
Gedimino 11
Gedimino 11 – lietuviškas televizijos serialas, pasirodęs 2001 m. balandį per BTV ir atgimęs 2010 m. pavasarį per TV3. Jame pasakojama apie Lietuvą sukrėtusius politinius įvykius. Serialas buvo kurtas remiantis skandalinga „Mažeikių naftos“ istorija.
Nirtaičiai
Istorija
Šaltiniuose 1588 m. minimas 20 valakų Nirtaičių kaimas.
Gedimino 11
Tęsinys
2010 m. pasirodė šio populiaraus žiūrovų tarpe serialo 12 serijų tęsinys, rodytas per TV3. Pavadinimas išliko tas pats, tačiau naujose serijose pasakojama apie „Leo LT“ istoriją. Jame vaidina ir dauguma tų pačių aktorių. Serialo tęsinys buvo simboliškai pristatytas priešais Vyriausybės pastatą.
Nirtaičiai
Istorija
Pasakojama, kad Nirtaičių kapinių teritorijai XIX a. pabaigoje žemes karučiu suvežė ir supylė valstietis Juozas Gedminas – liaudies menininkas, visą gyvenimą paskyręs šiam darbui. Antkapinius paminklus jis dirbino nuo 1836 iki 1885 metų.
Gedimino 11
Tęsinys
2011 m. serialas buvo nominuotas „Sidabrinės gervės“ apdovanojimų „Geriausio televizijos filmo“ kategorijoje.
Siužetas
Siužetas čia yra priemonė, per kurią pasakojami ekonominiai, politiniai įvykiai, moraliniai, etikos dalykai, valdžios santykis su žmonėmis. Serialo kūrėjai leidžia įsivaizduoti, kaip veikia nematomas politikos mechanizmas, meistriškai žongliruoja svarbių šalies įvykių interpretacijomis, o kitąsyk susaisto valdžią ir visuomenės atstumtuosius artimiausiais ryšiais. Įvykiai verda ne tik Vyriausybėje, kurios adresas Gedimino g. 11, bet ir Seime, prezidentūroje, konspiraciniuose butuose ar miškuose, greta lavonui kasamos duobės.
Suchoj Su-24
Suchoi Su-24 buvo pažangiausias Tarybų Sąjungos šturmo lėktuvas XX a. 8-ajame ir 9-ajame dešimtmečiais. Šiame dviviečiame dviejų variklių lėktuve buvo sumontuota pirmoji Tarybų Sąjungos integruota skaitmeninė navigacijos-atakos sistema. Daugeliu aspektų Su-24 konfigūracija yra panaši į F-111. Jis vis dar naudojamas Rusijos ir kai kurių kitų valstybių karinėse oro pajėgose. Lėktuvas pilna ginkluotės komplektacija gali pakilti ir gabenti apie 12 tonų sprogmenų.
Motiejūnų apylinkė (Ukmergė)
Motiejūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Suchoj Su-24
Sirijos pilietinis karas
SU-24 bombardavo sukilėlių pozicijas. 2012 m. lapkričio 28 d. numuštas pirmasis SU-24 raketa Igla. Vienas pilotų buvo sužeistas ir paguldytas į sukilėlių ligoninę. 2014 m. rugsėjo 23 d. SU-24 numuštas Izraelio raketa MIM-104 Patriot netoli Quneitros miesto po to, kai jis pažeidė Izraelio oro erdvę ties Golano Aukštumomis. Abu lakūnai išsigelbėjo.
Motiejūnų apylinkė (Ukmergė)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Širvintų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Širvintų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Gavėnių apylinkės, o dalis Motiejūnų apylinkės prijungta prie Kielių apylinkės. 1962 m. prijungta dalis Alionių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Motiejūnų apylinkė prijungta prie Kielių apylinkės.
Graikijos futbolo varžybos 1934–1935 m.
Graikijos futbolo varžybos 1934–1935 m.
1934–1935 m.
Finalinis turnyras nevyko, išaiškinti tik regioniniai čempionai:
1 m.
1 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių. Tai buvo 1|pirmieji mūsų eros metai, nes 0 m. pagal Grigaliaus kalendorių nebuvo. 1 m. ėjo po 1 metų prieš mūsų erą.
Gimtadieniai
Nedatuota
2 m.
2 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Judita Vaičiūnaitė
Viktorija Judita Vaičiūnaitė (1937 m. liepos 12 d. Kaune – 2001 m. vasario 11 d. Vilniuje) – XX a. antrosios pusės lietuvių poetė, modernistė ir vertėja.
Biografija
Gimė gydytojo psichiatro, prof. Viktoro Vaičiūno šeimoje. Rašyti pradėjo vienuolikos metų. Petras Vaičiūnas (J. Vaičiūnaitės dėdė) buvo poetas ir dramaturgas, eilėraščius jaunystėje bandė rašyti ir J. Vaičiūnaitės mama, vėliau pasirinkusi gailestingosios sesers kelią (dirbo Vilkaviškio ir Kauno karo ligoninėse). Kaune gyveno iki septyniolikos metų, kasmet važiuodavo į Vilnių, kur gyveno Petras Vaičiūnas ir kitas tėvo brolis, Dominikonų bažnyčios klebonas Juozas Vaičiūnas.
Po tėvo mirties ji, sesuo Dalia ir motina persikėlė į Vilnių, 1959 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultetą, kartu mokėsi ir muzikos. Studijų metais sutiko du geriausius literatūrinius bičiulius – bendrakursius Aušrą Sluckaitę ir Tomą Venclovą, kurie daug prisidėjo prie J. Vaičiūnaitės poetinio braižo formavimosi.
1962–1966 m. dirbo laikraštyje „Literatūra ir menas“, 1973–1974 m. „Kalba Vilnius“. Eilėraščius pradėjo spausdinti 1956 m. Pirmasis poezijos rinkinys „Pavasario akvarelės“ pasirodė 1960 m. Vėliau išleido nemažai eilėraščių rinkinių, parašė poezijos, pasakų vaikams. Išvertė Anos Achmatovos, O. Bergolc, D. Maksimovič, L. Carrollo kūrybos. Pačios rašytojos kūryba išversta į anglų, norvegų, rusų, latvių kalbas.
Mėgėjiška radijo stotis
thumb|right|Mėgėjiška radijo stotis JAV thumb|right|Mėgėjiška mobili radijo stotis Mėgėjiška radijo stotis – radijo stotis, kuri gali priimti-siųsti ir tik priimti ir yra skirta radijo mėgėjiškam ryšiui arba tokio ryšio stebėjimui, t. y. skirta radijo mėgėjų veiklai.
Judita Vaičiūnaitė
Kūryba
Juditos Vaičiūnaitės eilėraščių lyrinis subjektas išdidus, nepriklausomas, laisvas mylintis gyvenimą – net kasdienybę. Poetė vengia tiesioginio jausmų išsakymo. Eilėraščiai turi gilią potekstę. Poetė didelį dėmesį skiria nuotaikai kurti, ji rašo istorijos, meilės tema, praeitis tarsi eina kartu su dabartimi. Eilėraščiuose dažnai staiga atsiveria grožis netikėtose vietose. Vaičiūnaitė poetizuoja miestą (aikštes, gatves, kolonas, laiptus, geometrines figūras), ryški Vilniaus miesto tema. Stengiasi viename vaizde sujungti kultūrą ir gamtą. Pastebimi impresionizmo stiliaus bruožai.
Mėgėjiška radijo stotis
Priėmimo-perdavimo radijo stotis susideda iš siųstuvo, imtuvo ir antenos, o priėmimo – iš imtuvo ir antenos.
Radijo mėgėjai
Tai besidomintys radijomėgėjiška veikla žmonės, kurie išlaiko radijo mėgėjo kvalifikacinį egzaminą ir turi šiai veiklai leidimą (pvz., Lietuvoje išduotą RRT – Ryšių reguliavimo tarnybos), patys pasigaminę ar įsigiję tinkamas radijo ryšio priemones, specialiai radijo mėgėjams skirtais dažniais tarpusavyje užmezga ryšius eteryje (radijo bangomis, radijo ryšiu).
Šaukiniai
Radijo šaukinys – elektroninių ryšių išteklius, kurį sudaro raidžių ir skaičių seka, naudojama stoties identifikavimui eteryje.
Radijo šaukinio skyrimas – teisės naudoti radijo šaukinį suteikimas, išduodant leidimą radijo mėgėjų veiklai ar leidimą naudoti radijo šaukinį, kuriame įrašytas šis radijo šaukinys.
Mėgėjiškos radijo stoties šaukinio pavyzdys – LY2BMX. Radijo šaukinys kiekvienu atveju yra visiškai unikalus ir vienintelis.
Stara Viešas (Sedlcų apskritis)
Stara Viešas  – kaimas Lenkijos rytuose, Mordų valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurės rytus nuo Mordų, apie 22 km į rytus nuo Sedlcų ir apie 107 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Dieviškoji teisė
Dieviškoji teisė – Dievo duotos ar nustatytos taisyklės. Terminas žinomas nuo Antikos laikų. Naujaisiais laikais diskutuota dėl Dieviškosios teisės veikimo srities, religinės teisės veikimo (pvz., dėl Dešimt Dievo įsakymų).
Terminas pradėtas naudoti įvairia prasme: siekiant legitimuoti teisę, pagrįsti įstatymus, teisės normas, subjektines teises. Dieviškoji kaip ir prigimtinė teisė skelbė visų žmonių lygias teises (teisė gyventi ir kt.).
Dieviškoji teisė buvo priešpastatoma pozityviajai teisei, įstatymams, poįstatyminiams aktams, kuomet reguliavimas siaurindavo žmogaus teisių dalyką, keldavo teisines kolizijas. Dieviškoji teisė tam tikromis formomis išliko ir moderniaisiais laikais. Pavyzdžiui, bažnytinės teisės suformuluotą santuokos neišardomumo principą (kaip Dieviškosios teisės sudėtinę dalį) iki šiol pripažįsta pasaulietinė teisė: pripažinus bažnytinę santuoką, pasaulietinis santuokos nutraukimas pagal civilinę teisę negalimas. Protestantiškoje teisėje dieviškosios teisės veikimas nepripažįstamas.
Semaine des As 2003 m. sezonas
'''2003 m. Semaine des As sezonas' – pirmasis Prancūzijos krepšinio turnyro Semaine des As sezonas, vykęs vasario 17-20 dienomis Po Ortezo „Élan Béarnais“ namų arenoje Palais des sports de Pau'', įsikūrusioje Po mieste.
Meilūnai
Meilūnai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Vabalninko, prie kelio. Seniūnaitijos centras. Veikia Vabalninko mokyklos pradinio ugdymo skyrius, biblioteka, paštas (LT-41024).
miniatiūra|250px|left|Pagrindinė gatvė
Istorija
Sovietmečiu buvo Meiliūnų apylinkės centras.
Kuršų kapinynas
Kuršų kapinynas – kapinynas Telšių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Kuršų kaimo (Luokės seniūnija).
Tyrimai
Duomenų apie Kuršų kaime randamus archeologinius radinius yra P. Tarasenkos knygoje „Lietuvos archeologijos medžiaga“ (1928 m.), bet tiksli kapinyno vieta paaiškėjo 1987 m., kai rekonstruojant kelią aptikta žmonių kaulų ir archeologinių dirbinių.
Nedegintų mirusiųjų kapuose, kurie datuojami XIV a.-XV a. rasta kirvių, ietigalių, kalavijas, peilių, galąstuvų, verpstukų, ylų, adatų, diržų sagčių, daug žiestos keramikos, papuošalų – vėrinių iš kriauklelių, žvangučių, įvijų, pakabučių ir stiklo karolių, antkaklių, pasaginių ir plokštinių apskritų segių, žiedų, t. p. piniginių (kapšelių ir piniginių, puoštų žalvariniais apkaustais) su monetomis, amuletų. Labai retas radinys – segė su krikščionišku užrašu AWE MARIA. XIII a.–XIV a. kapų radiniai rodo perėjimą nuo sudegintų mirusiųjų laidojimo papročio prie nedegintų.
Pakalniškiai (Šilalė)
Pakalniškiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Kaltinėnų, 1 km į pietus nuo dešiniojo Ašvijos kranto, šalia jos ir Daugvėrės santakos.
Istorija
Kaime stūkso alkakalnis, tai 6 – 8 metrus santykinai iškilusi kalva. Ši kalva minima 1395 m. kryžiuočių žygių aprašuose, tada čia augo šventoji giria, vadinama Ašviete (Asswyiote). Taip pat yra kapinynas (dar vadinamas Sidabrine), kuris nėra rimtai tyrinėtas, tačiau jame rasta V–IX a. radinių.
Graikijos futbolo varžybos 1935–1936 m.
Graikijos futbolo varžybos 1935–1936 m.
SSC Bari
Società Sportiva Calcio Bari, trumpai vadinamas tiesiog Bari – Italijos futbolo klubas iš Bario, įkurtas 1908 m.
Istorija
Sėkmingiausias klubo sezonas buvo 1996 m., tais metais klubo žaidėjas Igor Protti tapo rezultatyviausiu Serie A pelnė 24 įvarčius.
Klubas didžiuojasi tuo, kad užugdė Italijos vyrų futbolo rinktinės puolėją Antonio Cassano.
Sabajė
Sabajė  – miestas Fukujaus prefektūroje, Japonijoje.
Geografija
Sabajė yra įsikūrusi centrinėje Fukujaus prefektūros dalyje. Šiaurėje ribojasi su Fukujaus miestu ir Ečidzenu pietuose.
Istorija
Miestas įkurtas 1889 m. balandžio 1 d. sujungus du kaimelius. 1948 m. miestas aneksavo dar tris kaimus, o 1955 m. sausį prijungtos dar trijų kaimų teritorijos.
Sportas
1995 m. mieste vyko Pasaulio sportinės gimnastikos čempionatas.
Ainars Bagatskis
Pasižymėjo rezultatyvumu ir taikliais tritaškiais. 2004 m. pradėjęs žaisti Kauno „Žalgirio“ komandoje Eurolygos varžybose per rungtynes pelnydavo 9,5 taško, po krepšiais atkovodavo 2,8 kamuolio, o tritaškius metimus realizuodavo 40,4 proc. taiklumu.
Kaip treneris debiutavo Rygos „Barons“ komandoje. 2006 m. gegužės mėn. paliko Rygos „Barons“ komandą ir perėjo į Kauno „Žalgirį“, su kuriuo pasirašė trejų metų kontraktą. Tačiau dėl vadovaujamo klubo nesėkmių Eurolygoje ir LKL 2006 m. gruodžio 3 d. atsistatydino.
2010 m. vasario 2 d. buvo paskirtas Latvijos vyrų krepšinio rinktinės vyr. treneriu.
Ignas Šeinius
thumb|260px|Grupelė [[Stokholmo konferencija|Antrosios Stokholmo konferencijos delegatų. Sėdi, iš kairės: Dr. Jonas Šliūpas, Felicija Bortkevičienė, Juozas Tumas-Vaižgantas. Stovi, iš kairės: Jurgis Savickis, Martynas Yčas, Jonas Aukštuolis, Ignas Šeinius, Jurgis Alekna, Stasys Šilingas.]] Ignas Šeinius (tikr. Ignas Jurkūnas, po 1943 m. SV Ignas Scheynius, 1889 m. balandžio 3 d. Šeiniūnuose, Širvintų valsčius – 1959 m. sausio 15 d. Stokholme, Švedija) – lietuvių ir švedų rašytojas, Lietuvos diplomatas, spaudos darbuotojas.
Biografija
Gimė Šeiniūnuose, mokėsi Gelvonų ir Musninkų mokyklose. 1907–1908 m. Kaune lankė „Saulės“ mokytojų kursus. 1908 m. Peterburge eksternu išlaikė egzaminus, suteikiančius teisę dirbti mokytoju liaudies mokyklose. 1909–1910 m. pradėjo bendradarbiauti lietuvių periodiniuose leidiniuose „Vienybė Lietuvninkų“, „Aušrinė“ ir „Viltis“. Bendradarbiaudamas „Viltyje“ susipažino su Juozu Tumu-Vaižgantu, kuris rėmė talentingą jaunuolį. 1913 m. išspausdino bene geriausiai žinomą savo kūrinį, romaną „Kuprelis“. Kūrybą spausdino leidiniuose „Vaivorykštė“, „Santara“.
1912–1915 m. studijavo meno filosofiją Maskvoje, A. Šaniavskio liaudies universitete. 1915 m. pasiųstas dirbti į Stokholmą Lietuvių draugijos nukentėjusiems nuo karo šelpti įgaliotiniu. Buvo imlus kalboms, per metus su trupučiu laiko gerai išmoko švedų kalbą. 1917 m. išėjo pirmoji Šeiniaus knyga švedų kalba „Litauisk kultur“. Švedų kalbos ir kultūros įsisavinimą palengvino asmeninio gyvenimo aplinkybės: I. Šeinius 1917 m. vasarą vedė rusų kilmės švedę Gertrud Sydoff. 1922 m. jiems gimė sūnus Irvis.
1919 m. paskirtas Lietuvos atstovybės Stokholme spaudos biuro vedėju. 1920–1921 m. dirbo Lietuvos atstovybėje Kopenhagoje. 1924–1927 m. dirbo Lietuvos atstovu Skandinavijoje su rezidencija Stokholme. Tautininkams uždarius atstovybę Skandinavijos šalyse, kurį laiką tarnavo privačiose Švedijos firmose, skyrė didesnį dėmesį kūrybai.
1932 m. grįžo į Lietuvą. 1933–1934 m. ėjo „Lietuvos aido“ redaktoriaus pareigas. 1935–1939 m. dirbo Klaipėdos gubernatūros spaudos patarėju, įsteigė ir redagavo dienraštį „Vakarai“. 1939 m., po Klaipėdos praradimo ir Vilniaus prijungimo prie Lietuvos, paskirtas Lietuvos Raudonojo Kryžiaus įgaliotiniu Vilniaus krašte. 1940 m., Lietuvą okupavus SSRS, emigravo į Švediją, 1943 m. gavo Švedijos pilietybę, ten gyveno iki mirties. Čia pasikeitė pavardę į Scheynius. Lietuviškai daugiau neberašė, vėlesni kūriniai buvo švedų kalba, iškiliausias iš jų yra romanas „Stebuklo belaukiant“ („I väntan på undret“, 1942 m.).
Diplomatinė veikla
Neoficialiu Lietuvos diplomatu tapo nuo 1916 m., kai jo uždavinys buvo skleisti informaciją apie Lietuvą, taip rengiant dirvą gimstančios valstybės tarptautiniam pripažinimui. I pasaulinio karo metais švedų spaudoje paskelbė ne vieną dešimtį straipsnių apie Lietuvą ir lietuvius. 1921 m. paskirtas Lietuvos laikinuoju charge d’affaires Suomijoje. Čia veiksmingai prisidėjo prie vadinamosios Varšuvos sutarties (1922 m.), kuria Lietuva būtų izoliuota nuo tarpusavio sąjungą sudarančių Estijos, Latvijos, Lenkijos ir Suomijos, ratifikavimo Suomijoje sužlugdymo. Dirbdamas atstovu Švedijoje prisidėjo prie ekonominių ir kultūrinių Lietuvos ir Švedijos ryšių plėtojimo, siekė užsitikrinti Švedijos paramą Lietuvai Vilniaus ir Klaipėdos klausimu tarptautinėje arenoje.
Po 1926 m. gruodžio 17 d. valstybinio perversmo Lietuvoje turėjo trauktis iš diplomato posto dėl konflikto su naujuoju Lietuvos užsienio politikos šefu Augustinu Voldemaru. Į Lietuvos diplomatinę tarnybą teko sugrįžti gyvenimo pabaigoje, vėlgi nevisiškai oficialiai. Paprašius Lietuvos diplomatijos šefui Stasiui Lozoraičiui, nuo 1955 m. buvo laikomas Lietuvos Respublikos atstovu Skandinavijoje, siuntinėjo pranešimus Lozoraičiui apie politinę situaciją Skandinavijos valstybėse.
Kūryba
Literatūrinę karjerą pradėjo 1910 m. „Vilties“ dienraštyje rašydamas trumpus feljetonus. Pasirašydavo inicialais ''Ig. J., Ign. Jur., Ig. Jur.'' Žinomiausi I. Šeiniaus kūriniai yra romanas „Kuprelis“ (1913 m.) ir grožinės memuaristikos kūrinys „Raudonasis tvanas“ (1940 m.). „Kuprelis“ – pirmasis ir bene ryškiausias impresionizmo krypties romanas lietuvių literatūroje. Tai idealistinis kūrinys, vaizduojantis įgimtą ydą turinčio žmogaus, kuproto malūnininko Olesiaus ir gražuolės Gundės meilės istoriją. Pasak J. Žėkaitės, „reta, o gal ir visai nėra kito lietuvių prozos kūrinio, kur prieš akis vyniotūsi visas sudėtingas myli-nemyli raizgalynas“. „Den röda floden“ (Raudonasis tvanas), parašytas švedų kalba iškart pabėgus iš okupuotos Lietuvos – meninis reportažas, iškeliantis pirmosios sovietinės okupacijos atmosferą Lietuvoje. Daugelio straipsnių autorius spaudoje. Dauguma darbų yra išlikę kaip rankraščiai, jų yra daugiau nei išleistų knygų. Dauguma darbų iki šiol nepublikuoti.
Ignas Šeinius yra literatūrinis pseudonimas, sudarytas pagal gimtojo kaimo pavadinimą. 1938 m. pasirašė kitu literatūriniu pseudonimu – Irvis Gedainis. Gyvendamas Švedijoje pasirašinėjo Ignas Jurkunas-Scheynius, po 1940 m. antrąkart atsidūręs Švedijoje pasikeitė pavardę į Ignas Scheynius ir lietuviškai neberašė.
Eduardas Pauliukonis
Eduardas Saulius Pauliukonis (g. 1949 m. vasario 27 d. Kaune) – Lietuvos teatro ir kino aktorius, režisierius.
Biografija
1965 m. baigė Pantomimos studiją prie Vilniaus Jaunimo teatro. 1966-1967 m. Vilniaus Jaunimo teatro, 1967-1969 m. Kauno dramos teatro, 1971-1973 m. Kauno muzikinio teatro aktorius. Nuo 1973 m. Šiaulių dramos teatro aktorius, sukūrė per 90 vaidmenų.
Antakalnio apylinkė (Prienai)
Antakalnio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pakuonio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Prienų rajonui. 1954 m. prijungta Ašmintos apylinkė ir dalis Pašventupio apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Antakalnio apylinkė prijungta prie Ašmintos apylinkės ir Pakuonio apylinkės.
1090 m.
1090 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Edmontono Oilers
Edmontono „Oilers“  – NHL Vakarų konferencijos Šiaurės vakarų pogrupio ledo ritulio komanda iš Albertos, Edmontono, Kanados.
Istorija
1971 m. lapkričio 1 d. Edmontono „Oilers“ tapo viena iš 12 komandų įkūrusių World Hockey Association (WHA). Komandos savininkas sugalvojo šį vardą. Edmonton „Oilers“ buvo pervadinti Albertos „Oilers“, kai Calgary „Broncos“ persikėlė į Klivlendą, bei planavo žaisti ir Edmontone, ir Albertoje. 1972-73 m. sezone komanda galiausiai apsistojo Edmontone, bei susigrąžino senąjį pavadinimą – „Oilers“.
1979-80 m. NHL sezone Edmontono „Oilers“, kartu su dar 3 WHA komandomis iš WHA lygos persikėlė į NHL.
Sezonai
thumb|120px|1996-2011
Basiukai
Basiukai – buvęs viensėdis, dabar Vilniaus miesto dalis, esanti į pietus nuo miesto centro, 6 km į rytus nuo Juodšilių.
Gyventojai
Buvusio Basiukų viensėdžio gyventojų skaičius.
Palmyra Briedienė-Navickaitė
Palmyra Briedienė-Navickaitė (g. 1950 m. vasario 27 d. Griciūnų k., Kupiškio r.) – muzikos mokytoja ir chorvedė.
Biografija
1967 m. baigė Kupiškio vidurinę mokyklą, 1969–1973 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio J. Švedo pedagoginėje muzikos mokykloje (dėst. M. Sasnauskienė). 1973–1978 m. choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (vyr. dėst. R. Misiukevičiaus klasė).
Nuo 1973 m. Biržų vaikų muzikos mokyklos mokytoja, chorų ir vokalinių ansamblių vadovė. Jaunių chorą parengė 1975 m. respublikinei dainų šventei, 1993 m. Lietuvos jaunimo mažajai dainų šventei, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje bei 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei – chorų konkurse pelnė laureato vardą. Vokaliniai ansambliai – daug kartų „Dainų dainelės" respublikinių konkursų laureatai ir diplomantai.