cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Akosombo užtvanka
Poveikis
Tvenkinio įrengimas sukėlė padidėjusį seismingumą. Ties upės delta pastebėtas upės žiočių slinkimas rytų kryptimi, kas savo ruožtu atsiliepia upės krantų erozija. Šie pokyčiai upės hidrologijoje sukėlė tokias mikroklimato permainas kaip sumažėjęs lietingumas, padidėjusi mėnesinė oro temperatūra. Visi šie didesnio masto aplinkos poveikiai ir toliau didins problemas, susijusias su vietos ūkinės veiklos žlugdymu ir blogomis žmonių gyvenimo sąlygomis.
Šiauriečiai (filmas)
Šiauriečiai – 1992 m. Olandijoje sukurta juodoji komedija.
Turinys
Filmo veiksmas vyksta mažame naujakurių kaimelyje, kuriame tėra viena gatvė, kur visi kaimynai ir pažįsta vienas kitą. Svetimus laiškus skaitantis paštininkas, nuolatos žmonos atstumiamas ir dėl to į kitas moteris besižvalgantis mėsininkas, dėl tvarkos pamišęs medžiotojas ir net nuo krikščionių misionierių pabėgęs juodaodis – čia galima sutikti šiuos ir dar daug kitų spalvingų personažų...
Paule Desjardins
Paule Desjardins – Prancūzijos dainininkė.
Atstovavo Prancūzijai 1957 metų „Eurovizijoje“, su daina „La belle amour“ atlikėja surinko 17 taškų ir liko antra.
Pašakariškiai
Pašakariškiai – viensėdis Ignalinos rajono savivaldybėje, 8 km nuo Kačergiškės.
Haradnaja
Haradnajà – kaimas pietų Baltarusijoje, 28 km į vakarus nuo Stolino. Apylinkės centras. Yra vidurinė mokykla, biblioteka, poliklinika, kultūros namai, ligoninė, paštas.
Istorija
XIX a. buvo Pinsko apskrities miestelis. 1927 m. balandžio 1 d. neteko miesto teisių.
Kintų Didžioji tuja
Kintų Didžioji tuja – išskirtinis medis, augantis Kintuose, šalia girininkijos pastato, aukščiausia Lietuvos didžioji tuja (manoma, jog Europoje aukštesnė didžioji tuja auga tik Šveicarijoje). 1986 m. pripažinta gamtos paminklu, 1987 m. priskirta respublikinės reikšmės gam­tos paminklams.
Kada konkrečiai ši tuja buvo pasodinta, nėra žinoma, kadangi tuja dvikamienė, medžio amžiaus neįmanoma nustatyti ir pagal medžio rievių skaičių. Veikiausiai medis pasodintas maždaug 1902–1912 m., kai buvo statomas girininkijos pastatas.
1973 m. duomenimis, šios tujos aukštis siekė apie 16 m, kamieno skersmuo 1 m aukštyje nuo žemės – 85 cm, medžio šakos sudarė 9 m skersmens ratą ir siekė žemę. Dar sykį tuja išmatuota 2004 m. Kintų girininkijos darbuotojų; tuo metu jos aukštis siekė 18,2 m, kamieno skersmuo 1,3 m aukštyje – 1,02 m, lajos skersmuo – apytikriai 10,5 m, vešlios šakos siekė žemę. Tuja buvo matuojama ir 2012 m., jos aukštis siekė 19,5 metro, lajos skersmuo – daugiau nei 10 metrų. 2021 m. atliktas matavimas parodė, kad aukštis siekė 19,5 m.
Kambodžos himnas
Kambodžos himnas – Kambodžos valstybinis atributas. Oficialus pavadinimas – Nokoreach (បទនគររាជ; „karališkoji valstybė“). Šis pavadinimas kilo nuo Ankoro karalystės laikų.
Istorija
Himno eiles parašė budistų vienuolis Čuonatas. Muzika paremta liaudies melodija. Himnas patvirtintas 1941 m., dar kartą įtvirtintas 1947 m. šaliai atgavus nepriklausomybę. 1970 m. Kambodžoje panaikinus monarchiją himnas taip pat panaikintas. 1975 m. komunistams laimėjus pilietinį karą himnas trumpam grąžintas, bet netrukus pakeistas Demokratinės Kampučijos himnu Dap Prampi Mesa Chokchey („Šlovingoji balandžio 17-oji“). 1993 m. atkūrus monarchiją Nokoreach vėl tapo valstybiniu himnu.
Biretas
thumb|240px|Kardinolo biretas
Biretas  – standi keturkampė kepurė su trimis ar keturiais rageliais, tradicinis katalikų dvasininkų galvos apdangalas. Siuvamas iš vienspalvio audinio, dažniausiai vilnonio arba šilkinio. Kardinolai dėvi raudoną biretą, vyskupai – violetinį, o kiti dvasininkai – juodą.
Lesotho Defence Force FC
LDF futbolo klubas arba „LDF“, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip Lesotho Defence Force Football Club, o trumpai LDF FC – profesionalus Lesoto futbolo klubas, įsikūręs Maseru. Tai kariškių futbolo klubas. Spalvinė gama yra geltona ir žalia.
Amazonės (filmas)
Amazonės – 2004 m. Olandijoje sukurta veiksmo komedija.
Džhangas
Džhangas arba Džhangas-Maghiana – miestas rytų Pakistane, Pandžabo provincijoje, šalia Činabo upės; rajono centras. Avalynės, odos, metalo apdirbimas, puodininkystė, maisto pramonė, audimas rankinėmis staklėmis. Džhange yra žymaus sufijų mistiko Sultono Bahu kapavietė (piligrimystės centras) bei tautosakoje žinomos archetipinės įsimylėjėlių poros – Hyro ir Randžhos – kapavietė. Veikia du universitetų padaliniai bei kelios kolegijos.
Amazonės (filmas)
Turinys
Ketverios moterys, keturios draugės, kenčiančios nuo nuobodaus gyvenimo ir nuolatinio pinigų trūkumo. Kartą kavinėje prie degalinės jos tampa apiplėšimo liudininkėmis ir tai pakiša joms mintį, kad jos tokiu būdu taip pat gali prasimanyti pinigų ir paįvairinti savo gyvenimus...
Džhangas
Džhango apylinkėse ant Činabo įrengta Trimu užtvanka.
Lesotho Defence Force FC
Namų rungtynes žaidžia Retdžomozės stadione, kuris talpina tūkst. žiūrovų (skaičiuojant stovimas vietas).
Istorija
Klubas buvo suformuotas 1974 m. Priklauso gynybos ministerijai, joje žaidė kareiviai.
Leandro N. Alemas
Leandro N. Alemas arba Alemas  – miestas Argentinoje, Misjoneso valstijoje. Departamento centras.
2010 m. surašymo duomenimis, mieste gyveno 23 339 gyventojai. Gyventojai miestą vadina Alemu.
Pavadintas XIX amžiaus Argentinos politiko, visuomenės veikėjo, radikalios pilietinės radikalų sąjungos lyderio ir įkūrėjo Leandro Nikeforo Alemo vardu.
Marijos Magdalenos (Šlapieji) vartai
Marijos Magdalenos (Šlapieji) vartai – buvos sudėtinė Vilniaus gynybinės sienos dalis. Šlapieji vartai stovėjo dabartinių Lauryno Stuokos–Gucevičiaus ir Universiteto gatvių sankryžoje. Pavadinimas „Šlapieji” kilo nuo ankstesnio gatvės, ėjusios nuo de Reusų rūmų iki centrinio telegrafo, pavadinimo. Gatvė vadinta „Šlapiąja“, nes čia buvusi žema, durpinga bei drėgna vieta. Kitą pavadinimą vartai gavo dėl netoliese stovėjusios Marijos koplyčios arba bažnytėlės, kuri buvo Vilniaus arkikatedros filija. Minėta bažnytėlė nugriauta, rekonstruojant miesto aikštę.
Vartų istorija
Kada buvo pastatyti šie vartai, duomenų nėra, jie nebuvo numatyti Lietuvos Didžiojo kunigaikščio Aleksandro 1503 m. privilegijoje, išleistoje Gardine.
Leandro N. Alemas
Kiekvienais metais Aleme vyksta Nacionalinis Kalėdų festivalis.
Marijos Magdalenos (Šlapieji) vartai
Vartų istorija
Šlapieji vartai turėjo aukštą įvažiavimo arką, iš abiejų pusių arkos buvo įrengtos dvi šaudymo angos. Vartus dengė valminis stogas. Statinys buvo šiek tiek aukštesnis už miesto gynybinę sieną. 1601 m. Šlapieji vartai užversti rąstais kaip nebereikalingi.
1789 m. Šlapieji vartai sumūryti iš naujo. Šie vartai panaudoti gynybai 1794 m. sukilimo metu. 1799 m. buvo pasiūlyta Šlapiuosius vartus nugriauti. Jie nugriauti 1800–1803 m. laikotarpiu.
Šlapieji vartai pavaizduoti Pranciškaus Smuglevičiaus nutapytoje Vilniaus miesto Šiaurinės dalies panoramoje (1785 m.), Juozo Kamarausko akvarelėje (1892 m.).
Kažan Haradokas
Kažán Haradòkas – agromiestelis pietų Baltarusijoje, 20 km į rytus nuo Lunineco. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo Pinsko apskrities miestelis, Kažan Haradoko valsčiaus centras.
Kelmynė (Rokiškis)
Kelmynė – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Čedasų.
Brenčiškis
Brenčiškis – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Didsodės.
Pašakiai (Pakruojis)
Pašakiai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 12 km nuo Klovainių.
Tendinitas
Tendinitas (iš  – 'sausgyslė') – sausgyslių ar raumens uždegimas, kuris gali pasireikšti staiga timptelėjus sausgyslę, arba lėtai vystytis dėl raumenų skaidulose besiformuojančių mikroplyšimų. Tendinitą dažniausiai sukelia didelė sausgyslių, raumenų fizinė apkrova arba trauma. Tankiausiai sausgyslių uždegimai kamuoja intensyviai sportuojančius ir dirbančius fizinį darbą asmenis. Dažniausiai pasitaiko Achilo sausgyslės uždegimas. Neretai pasitaiko ir riešo tendinitas. Dar gali būti didžiojo piršto, alkūnės, peties, klubo tendinitas. Gydoma ribojant fizinį krūvį, vėliau atliekant fizinius tempimo, raumenų stiprinimo pratimus.
Patricia Bredin
Patricia Bredin (1934 m. vasario 15 d. Kingstone prie Halo, Jungtinėje Karalystėje – 2023 m. rugpjūčio 13 d. Naujojoje Škotijoje, Kanadoje ) – Anglijos aktorė ir dainininkė.
Tendinitas
Staiga tndinitas gali užklupti po traumos. Ūmaus uždegimo atveju dažniausiai matomas tinimas, juntamas karštis, šie simptomai pasireiškia po sausgyslės patempimo. Dažnu atveju žmogus negali pajudinti sąnario, jis parausta. Tuo tarpu, lėtinės ligos, pradžioje juntamas tik nestiprus skausmas po treniruotės. Palaipsniui jis ima trukdyti fizinio krūvio metu, o vėliau ir ilsintis. Skausmingas tampa net prisilietimas prie pažeistos sausgyslės ar greta jos. Gali atsirasti dėl intensyvios fizinės, pasikartojančios veiklos, raumenų disbalanso, kolageno degeneracijos, susikaupus druskoms. Taip pat gali nulemti kitos įvairios ligos: artritas, podagra, infekcijos.
Pašakarniai
Pašakarniai – kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Alkiškių. Naujosios Akmenės girininkija (Mažeikių miškų urėdija).
Patricia Bredin
Pirmoji Jungtinės Karalystės atstovė „Eurovizijos“ dainų konkurse. Ji dalyvavo 1957 metais, vykusiame Frankfurte, su daina „All“ iš dešimties dalyvių užėmusi septintą vietą. Tai baladės tipo daina, trukusi 1 min. 52 sek., ir iki 2015 metų buvo trumpiausia daina konkurso istorijoje, tačiau 2015 m. pagerino suomių grupės Pertti Kurikan Nimipäivät daina „Aina mun pitää“, trukusi 1 min. 27 sek. Taip pat „All“ yra pirmoji „Eurovizijos“ daina, skambėjusi anglų kalba.
1964 metais ištekėjo už dainininko Ivor Emmanuel, po dvejų metų pora išsiskyrė. 1979 m. antrą kartą ištekėjo už Kanados verslininko Charles MacCulloch, tačiau jos vyras mirė po kelių dienų.
Susan Visser
Susan Visser (g. 1965 m. spalio 15 d. Roterdamas) – Nyderlandų aktorė ir prodiuserė.
Her Loss
Her Loss – bendras hiphopo atlikėjų Drake ir 21 Savage studijinis albumas, išleistas 2022 m. lapkričio 4 d. Nepaisant vidutiniškų kritikų įvertinimų, per pirmąją pardavimų savaitę JAV parduota 404 tūkstančiai kopijų ir albumas debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas dvyliktuoju Drake ir trečiuoju 21 Savage įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. Albumas taip pat pasiekė pirmąją vietą Jungtinėje Karalystėje, Lietuvoje bei dar keletoje šalių.
Kūrybinė grupė
Muzikantai
Rinkūnų pradinė mokykla
Rinkūnų pradinė mokykla – buvusi bendrojo lavinimo mokykla Rinkūnuose (Pasvalio rajono savivaldybė). Įstaigos kodas 190621381, steigėjas – Pasvalio rajono savivaldybės taryba. Mokyklos atminimas įamžintas paminkliniu akmeniu ir mokykliniu suolu – paminklas atidengtas 2019 m. liepos 20 d. (autorius – Saločių skulptorius Valius Remeika).
Her Loss
Kūrybinė grupė
Techninis personalas
Rinkūnų pradinė mokykla
1916 m. įkurta pradinė, 1950–1967 m. septynmetė, aštuonmetė, 1967–2004 m. pradinė mokykla.
Istorija
1916 m. įkurta Rinkūnų pradžios mokykla, 1919 m. lapkritį jai išduotas oficialus pradžios mokyklos pasas. Mokykla kilnojasi iš vienų namų į kitus (Prano Armono, Juozo Arlausko, Klemenso Račio, P. Masilionio ir kt.). Pirmasis mokytojas – Martynas Navickas. 1936 m. pastatyta nauja tipinė dviejų aukštų mokykla, antrame aukšte gyvendavo mokytojai. Mokykla turėjo 2 ha žemės. Mokytojas Sokas su vaikais pasodino didelį sodą. Kiekvienas mokinys turėjo savo medelį ir jį prižiūrėjo. Mokinių buvo apie 40.
1949–1950 m. įkurta penkta klasė. 1951–1952 m. mokykla tapo septynmete. 1958 m. mokykloje įsteigta Rinkūnų kaimo jaunimo vakarinė mokykla (pirmoji rajone), IV–IX klasės. Jos įkūrimu rūpinosi ir jai vadovavo mokytojas Kazys Adašiūnas. 1960–1961 m. tapo aštuonmete mokykla. 1962–1963 m. prie senosios mokyklos pastatytas priestatas, kieme įrengtas stadionas (dabar ten kviečių laukas), botanikos bandymų sklypas, geografinė aikštelė. 1967 m. uždarius aštuonmetę liko pradinės mokyklos 4 klasės. 1970 m. mokykla tapo trimete, 1981 m. ji persikėlė į kaimo centre esantį administracinį pastatą. 1985 m. mokykla vėl tapo keturmete, 1992 – vėl trimete, 1995 m. – vėl keturmete.
Senąją mokyklą bandyta pritaikyti verslams, vėliau ji ilgai stovėjo tuščia, kol galų gale buvo nugriauta. 2004 m. Rinkūnų pradinė mokykla tapo Pumpėnų vidurinės mokyklos skyriumi. 2006 m. sudaryta šešiamečių klasė. 2016 m. Rinkūnų mokykla uždaryta.
Serena Autieri
Debiutavo TV seriale „Un posto“ 1998 m. ir dažniausiai vaidina televizijoje. 2004 m. atliko pirmą vaidmenį kine, dramoje „Sara May“. Italijoje yra dubliavusi keletą „Walt Disney Pictures“ filmų.
2003 m. išleido muzikos albumą ir vedė Sanremo muzikos festivalį kartu su Pippo Baudo ir Claudia Gerini.
Leonora Sasnauskaitė
Leonora Sasnauskaitė-Palaima – profesionali šefė ir Lietuvos antisovietinės rezistencijos dalyvė, viena pasirašiusiųjų 45 pabaltijiečių memorandumą. Gimė Vilniuje. Buvo jauniausia šeimoje. Užaugo šeimoje su dviem broliais ir seserim (vienas jų - garsus disidentas vienuolis Julius Sasnauskas. Motina dirbo Radijo ir televizi­jos komitete.
Mokėsi Vilniaus Antano Vienuolio vi­durinėje mokykloje, o ją baigusi dirbo sekretore Vilniaus universiteto širdies ir kraujagyslių chirurgijos klinikoje. Nuo 1978 metų įsijungė į pogrin­dinę veiklą, redaguodama, daugindama ir platindama pogrindinę spaudą, pasirašydama ir rinkdama parašus po įvai­riais viešais protestais – pareiškimais LTSR ir SSRS valdžios institucijoms. 1979 m. rugpjūčio 23 d. pasirašė 45 pabaltijiečių memorandumą. Priklausė pogrindinei Lietuvos jaunimo sąjungai. Dėl to LTSR KGB 1983 ir 1988 m. jai buvo užvedusi operatyvinio sekimo bylas. 1987 m. rugpjūčio 23 d. aktyviai dalyvavo Lietuvos laisvės lygos organizuotame mitinge prie A. Mickevičiaus paminklo Vilniuje.
Viena Meino lietuvių bendruomenės įkūrėjų.
Renavo eglė
miniatiūra|250px|right|Renavo eglės kamienas miniatiūra|180px|right|Eglė iš toliau
Renavo eglė (Storoji eglė) – išskirtinio storio kamieną turinti eglė, laikoma storiausia Lietuvoje. Ji auga Mažeikių rajone, Renavo kaime, apie 250 m į vakarus nuo kelio. Paskelbta valstybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu 1960 m., priskirta prie respublikinės reikšmės paminklų 1987 m., įrašyta į Valstybės saugomų gamtos paveldo objektų sąrašą 2005 m.
Iki 2009 m. storiausia Lietuvos egle laikyta Gelgaudiškio miško eglė, tačiau buvo išbraukta kaip sunykęs valstybės saugomas gamtos paveldo objektas. Ji nudžiūvo, o dėl keliamo pavojaus buvo ir nupjauta. Jos apimties būta 3,35 m, aukščio – 43 m, tikslus amžius iki nudžiūvimo (suskaičiavus kamieno rieves po nukirtimo) – 155 metai.
2022 m. duomenimis, po Renavo eglės storiausia išlieka Plokščių miško eglė (Plungės raj.), kurios kamieno apimtis 3,87 m.
Haydy Morsy
Haydy Morsy (g. 1999 m. rugsėjo 18 d. ) – Egipto šiuolaikinės penkiakovės sportininkė, olimpietė. Daugkartinė Afrikos čempionė.
Biografija
2013 m. pelnė sidabrą Afrikos kvalifikacinėse varžybose į 2014 m. jaunimo vasaros olimpines žaidynes. Jaunimo olimpiadoje sportininkė užėmė 7-ą vietą.
2015 m. pasaulio taurės trečiojo etapo sidabro medalininkė mišrių estafečių rungtyje. 2015 m. laimėjo Afrikos čempionatą ir užsitikrino patekimą į 2016 m. vasaros olimpines žaidynes. Tais pačiais metais sportininkė taip pat laimėjo sidabrą pasaulio jaunučių čempionate.
2016 m. vasaros olimpiadoje Morsy užėmė paskutinę vietą. 2017 m. pasaulio jaunimo čempionate pelnė du bronzos medalius - individualioje rungtyje ir mišrioje estafetėje. Tais pačiais metais vykusiame pasaulio suaugusiųjų čempionate pelnė sidabrą mišrių estafečių rungtyje.
2019 m. laimėjo Afrikos čempionatą ir pelnė pakvietimą į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes.
Juodupio tvenkinys
Juodupio tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Radviliškio rajone, 5 km į šiaurę nuo Šeduvos. Sudarytas užtvenkus Juodupio upelį (Ažagio intakas, Šakos baseinas) 2,6 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,33 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 93,1 m. Krantai neaukšti, vietomis apaugę krūmais. Aplinkui stūkso Radvilonių miškai. Tvenkinys yra Radvilonių botaninio draustinio teritorijoje.
Novinka (Koricino valsčius)
Novinka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Korycino valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Lazdyniškis
Lazdyniškis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Aleknų, prie pat sienos su Latvija.
Skeletonas olimpinėse žaidynėse
thumb|Olimpinė piktograma thumb|Pietų Korėjos atstovas [[Cho In-ho 2010 m. olimpiadoje]] Skeletonas olimpinėse žaidynėse pirmą kartą pasirodė 1928 m. žiemos olimpinėse žaidynėse, bet į pastovią olimpinę programą įtrauktas tik nuo 2002 m.
Varžybas rengia Tarptautinė bobslėjaus ir skeletono federacija.
FC Likhopo
Likhopo futbolo klubas arba „Likhopo“, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip Likhopo Football Club, o trumpai Likhopo FC – profesionalus Lesoto futbolo klubas, įsikūręs Maseru. Spalvinė gama yra raudona ir balta.
Namų rungtynes žaidžia LSC stadione, kuris talpina tūkst. žiūrovų (skaičiuojant stovimas vietas).
Istorija
Klubas buvo suformuotas 1995 m. Du kartus klubas tapo šalies čempionais.
Bob Benny
Bob Benny (tikr. Emilius Wagemans, 1926 m. gegužės 18 d. Sint Niklase – 2011 m. kovo 29 d. ten pat) buvo Belgijos dainininkas.
Bob Benny muzikinė karjera prasidėjo Antrojo pasaulinio karo pabaigoje. 1951 metais debiutavo radijuje, tais pačiais metais įrašė pirmąjį albumą „Mijn haart spreekt tot u“.
1959 ir 1961 metais atlikėjas dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse su dainomis „Hou toch van mij“ ir „September, gouden roos“ (užėmė atitinkamai 6-ą ir 15-ą vietas).
2001 m. Bob Benny patyrė insultą, vėliau – ir finansinių sunkumų. Mirė 2011 m. kovo 29 d. slaugos namuose Sint Niklase.
Melnikai
Melnikai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Korycino valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į rytus nuo Korycino, apie 29 km į vakarus nuo Sokulkos ir 38 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą eina Via Baltica 25px|DW651 kelias ir vaivadijos kelias Nr. 25px|DW671.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Arsi Harju
Arsi Ilari Harju (1974 m. kovo 18 d.) – suomių rutulio stūmikas. 2000 m. Sidnėjuje vykusiose olimpinėse žaidynėse Harju nustūmė rutulį 21 m 29 cm ir iškovojo aukso medalį. 2001 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionate Harju užėmė trečią vietą (rezultatas – 20 m 93 cm).
Nuo 2003 m. Harju yra UNICEF geros valios ambasadorius.
Olšinka
Olšinka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Korycino valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Mandagiškis
Mandagiškis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Maineivų.
Pašaltupis
Pašaltupis – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Reškutėnų, Juodyno pietinėje pakrantėje.
Giacinto Scelsi
Džiačintas Šelzis (, 1905 m. sausio 8 d. – 1988 m. rugpjūčio 9 d.) – italų kompozitorius.
Biografija
Gimė turtingoje aristokratų šeimoje. Nuo vaikystės rodė susidomėjimą muzika, tačiau formalų muzikinį išsilavinimą įgijo palyginti vėlai, būdamas beveik trisdešimties. Gyveno keliose Europos šalyse, buvo Egon Köhler mokinys, vėliau studijavo Vienoje pas serialistą ir Arnoldo Šionbergo mokinį Walter Klein. Po karo grįžęs į Italija daugiausiai laiko praleido šeimos viloje prie Neapolio, gyveno gan uždarą gyvenimą, domėjosi rytų (ypač Indijos) kultūra.
Kūryba
Pirmieji Scelsi kūriniai rodė kompozitoriaus susidomėjimą to laiko avangardine muzika. Vėliau didelę įtaką darė susidomėjimas rytų filosofija, kūriniai įgavo minimalistinio ir meditacinio atspalvio. Pavyzdžiui, Quattro pezzi (1959 m.) susideda iš keturių dalių, kur kiekviena susitelkia prie vienos natos ir skamba tarsi mantra. Pirmais pokariniais dešimtmečiais daug kūrinių buvo skirta įvairiems solo instrumentams (pianinui, violančelei, pučiamiesiems), dalis – styginių ansambliams. 1960–1963 m. sukūrė tris intensyviai skambančius kūrinius orkestrui: Hurqualia (1960), Aion (1961) ir Hymnos (1963). Vėliau grįžo daugiausiai prie kamerinės muzikos. Paskutinį originalų kūrinį parašė 1976 m.
Scelsi vengė viešinti savo kūrybą, todėl daugelis kūrinių buvo pirmą kartą viešai atlikti tik jo gyvenimo pabaigoje arba po mirties.
Kūriniai
Žymesni Giacinto Scalsi kūriniai:
Stjepan Mitrov Ljubiša
thumb|220px|Paminklas S.M.Liubišai Budvoje Stepanas Mitrovas Liubiša (1824 m. vasario 29 d. Budvoje, Dalmatijoje – 1878 m. lapkričio 23 d. Vienoje, Austrijoje) – iš Juodkalnijos kilęs serbų rašytojas, visuomenės ir politinis veikėjas.
Biografija
Gimė Budvoje, tačiau save kildino iš juodkalniečių Paštrovičių klano, ką pasididžiuodamas pabrėždavo. Vienas iš jo pusbrolių buvo Visarionas Liubiša (1823-84 m.), kuris buvo Serbijos stačiatikių bažnyčios metropolitu 1882-1884 m. Tėvas Mitaras (pagal jį tėvavardis Mitrovas) buvo jūreivis, kurį Stepanas retai matydavo. Jis mirė, kai Stepanui tebuvo 14 metų. Mokėsi privačioje mokykloje, kur mokyta italų kalba. Mokėsi nereguliariai, nes teko dirbti ir uždirbinėti duoną šeimai. Dėl to S.Liubiša buvo daugiausia savamokslis, mokinosi iš visų knygų kokias tik pavykdavo gauti. 1853 m. pradėjo dirbti sekretoriumi gimtojo miesto savivaldybėje, šiose pareigose išbuvo iki 1861 m. S.Liubiša išmoko visus įstatymų sąvadus italų kalba ir ėmė ginti teismuose prastuomenę, rengė jiems teismams reikalingus dokumentus ir atstovavo teismuose. Savamokslį teisininką pripažino Vienoje, Austrijos-Vengrijos vyriausybė paskyrė S.Liubišą notaru Budvoje be tam reikalingų egzaminų.
Aktyviai dalyvavo revoliuciniame judėjime 1848 m. Buvo aktyvus susikūrusio Boka Kotorska atstovų susirinkimo Prčane narys ir pasisakė keliose kalbose prieš italų kultūrinį dominavimą ir už pietų slavų vienybę.
1861 m. buvo išrinktas Dalmatijos parlamento Zadare deputatu, o netrukus išsiųstas į parlamentą Vienoje kaip parlamento narys nuo Nacionalinės Dalmatijos partijos (tuo metu į ją įėjo ir kroatai ir serbai) ir daugiau nei 15 metų nuolat perrenkamas naujoms kadencijoms atstovavo šį Balkanų regioną. 1870–1878 m. buvo Dalmatijos parlamento prezidentu. Būdamas deputatu ir parlamento vadovu Stepanas Liubiša bandė gerinti Dalmatijos ekonominę padėtį ir atkreipti Austrijos valdžios dėmesį į šį neturtingą regioną.
Kūryba
Savita rašytojo kūryba lyginama su Petro II Negošo kūriniais. S. M. Liubišos kūriniai laikomi tiek serbų, tiek juodkalniečių literatūros palikimu, atskiros jo frazės ir pasisakymai tapo aforizmais.
Literatūrine veikla užsiėmė nuo 1843 m. Savo kūrybinėje veikloje buvo Vuko Kradžičiaus pasekėju. 1845 m. pradėjo leisti „Serbų-Dalmatų Žurnalą“. 1868 m. išleido Petro Negošo epopėjos „Kalnų vainikas“ vertimą į lotynų kalbą. 1868 m. publikavo savo pirmąjį apsakymą „Stefanas Mažasis“. Po 1870 m. ėmė rašyti intensyviau, bet visi jo kūriniai buvo spausdinami tik periodiniuose leidiniuose. Tik 1875 m. išleido savo pirmąją knygą "Juodkalnietiškos istorijos". 1877 m. ėmėsi publikuoti šimtą apsakymų, jungiamų bendro pavadinimo "Vuko Doičevičiaus istorijos", bet iki savo mirties spėjo išspausdinti tik 37 iš jų.
S.Liubišos apsakymai remiasi turtinga folklorine ir lingvistine medžiaga.
1838 m. Vienoje buvo išleisti S.Liubišos memuarai.
Prastavonių tvenkinys
Prastavonių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Radviliškio rajone, 2,5 km į pietryčius nuo Šeduvos. Sudarytas užtvenkus Vakoniškio upelį (Daugyvenės intakas) 0,22 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,46 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 87,5 m. Krantai neaukšti, pietvakarinis krantas užpelkėjęs. Aplinkui – dirbami laukai ir Prastavonių kaimas. Į šiaurę – Šeduvos geležinkelio stotis. Į pietus eina kelias. Tvenkinys yra Daugyvenės kraštovaizdžio draustinyje.
Prerafaelitų brolija
thumb|right|260px| Daugiausia šurmulio spaudoje 1850 m. sukėlęs prerafaelitų darbas, Džono Evereto Milė paveikslas „Kristus savo tėvų namuose“. Pirmoji prerafaelitų banga
Prerafaelitų brolija  – XIX a. vidurio Anglijos menininkų ir estetų grupė. Jie ir jų estetinių idėjų pasekėjai vadinami prerafaelitais. Prerafaelitų įtaka Anglijos mene pasireiškė iki pačios XIX a. pabaigos.
Prerafaelitų brolijos nariai
Originalią 1848 m. susikūrusią „Prerafaelitų broliją“ sudarė:
Istorija, bruožai
„Prerafelitų brolija“ įkurta 1848 m. Jai priklausiusius menininkus ir estetus vienijo bendras požiūris į tų laikų Anglijos populiarųjį viešąjį meną, kurį jie laikė „žuvusiu“. Prerafaelitai siekė estetinėmis idėjomis sugražinti esą prarastus meno bruožus: paprastumą ir nuoširdumą, kuris buvo būdingas menui iki Rafaelio (nuo to draugijos pavadinimas). Anot prerafaelitų požiūrio, menas iki Rafaelio buvo „tikras“ ir sąlygotas menininko vidinių ir tikrų išgyventų vaizdinių. Rafaelis įkūnijo aukščiausią meno pasiekimą, bet kartu nuo jo prasidėjo meno degradacija, kai menininkai, užuot sekę savo polėkiais, meno vaizdinius įvilko į akademinių taisyklių ir vaizdavimo formų rėmus. Savo „priešu“ prerafaelitai laikė Britanijos karališkąją menų akademiją, kurioje aukščiausiu tobulumo ir sekimo idealu buvo įtvirtintos Rafaelio meno suformuotos normos. Ypač neigiamą požiūrį prerafaelitai reiškė Akademijos įkūrėjo ir pirmojo prezidento Džošua Reinoldso atžvilgiu, kurį pravardžiavo „seru Slošua“.
1851 m. brolijos estetines idėjas stojo ginti jaunas, bet jau tuomet įtakingu buvęs, meno kritikas Džonas Raskinas. Jis gynė jų siekius vaizduoti objektus realistiškai tiksliai ir nuo kaltinimų dėl viduramžių meno imitavimo. Anot Raskino, prerafaelitai nepropagavo primityvizmo (tuo metu XIV–XV a. italų renesanso menininkai buvo vadinami „primityvistais“), o atvirkščiai – buvo modernūs. Vėliau Raskinas išreiškė kritinį požiūrį į prerafaelitų kūrybą, matydamas jos populiarume tokį pat blogą imitavimo pavyzdį, kokį prerafaelitai matė Rafaelyje, bet istorijoje Raskinas visų pirma žinomas kaip didžiausias prerafaelitų gynėjas. Prerafaelitų idėjos susilaukė pasekėjų, tarp jų – John Brett, Charles Allstone Collins, Walter Howell Deverell, Augustus Egg, Arthur Hughes.
Christa Williams
Christa Williams (tikr. Christa Bojarzin, 1926 m. vasario 5 d. Karaliaučiuje – 2012 m. liepos men. Miunchene) buvo Vokietijos dainininkė.
Prerafaelitų brolija
Istorija, bruožai
Prerafaelitų brolija gyvavo labai neilgai, nes menininkus mažai kas tarpusavyje vienijo, išskyrus jaunystės revoliucingumą ir žavėjimąsi viduramžių menu. Tik Viljamas Holmanas Hantas išliko ištikimu prerafaelitų estetikai. Milė tapo sėkmingu ir akademiniuose sluoksniuose pripažintu dailininku (susidraugavo su tuo pačiu, aršiai jį kritikavusiu Č. Dikensu). Vėliau prerafaelitų judėjimas buvo asocijuojamas su Dantės Gabrielio Rosečio vardu, kuris sava kūryba mažiausiai turėjo bendro su prerafaelitų pirminėmis estetinėmis idėjomis. Rosetis įkvėpė antrąją prerafaelitų bangą 1857-59 m. savo darbais Oksfordo sąjungos susirinkimų salėje. Jo pasekėjais tapo Edward Burne-Jones, William Morris ir kiti. Rosečio įtaka pasireiškė ir po jo mirties 1882 m. Pirmajai prerafaelitų bangai būdingas italų XIV ir XV a. renesanso stiliaus imitavimas: tikslus detalių vaizdavimas, biblijinės, mitologinės scenos. Antrosios prerafaelitų bangos menininkų kūrybai būdinga romantiška nuotaika viduramžiškoje, mistinėje aplinkoje, simbolizmas, dekoratyvumas. Prasidėjus XX a. prerafaelitų judėjimas buvo beveik užmirštas, jis buvo laikomas Viktorijos epochos Britanijoje ekscesu. Susidomėjimas prerafaelitais pakilo po 1960 m. Judėjimas laikomas pirmąja šiuolaikinio meno srove Anglijos mene. Kapitalinė prerafaelitų darbų kolekcija sukaupta Teito galerijoje Londone, kituose Anglijos miestų muziejuose – Mančesterio meno muziejuje, Birmingemo meno galerijoje, Viktorijos ir Alberto muziejuje Londone. Už Anglijos ribų stambias prerafaelitų darbų kolekcijas turi Pietų Australijos meno galerija Adelaidėje ir Delavero meno muziejus (JAV).
Christa Williams
Vaikystę praleido Karaliaučiuje. 1942 metais šeima persikėlė į Miuncheną. Mokėsi Miuncheno konservatorijoje, vėliau – muzikos akademijoje. 1957 metais įrašė dvi dainas – „Oh, diese Männer“ ir „Blacky Serenade“, tačiau sėkmės nesulaukė.
1959 m. atstovavo Šveicarijai „Eurovizijos“ dainų konkurse su daina „Irgendwoher“ ir užėmė ketvirtą vietą. Christa Williams nusifilmavo keliuose filmuose, iš kurių žymiausi yra Nachts im Grünen Kakadu (1957), Alle Tage ist kein Sonntag (1959) ir Pension Schöller (1960).
1962 m. ištekėjo už pianisto Albrecht Huwig. 1968 m. nutraukė atlikėjos karjerą. Kartu su savo vyru įkūrė muzikos mokyklą Miunchene.
Alessandra Panaro
Alessandra Panaro (1939 m. gruodžio 14 d. – 2019 m. gegužės 1 d.) buvo italų kino aktorė, daugiausia vaidinusi romantinėse komedijose praėjusio amžiaus 6 ir 7 dešimtmečiuose.
Pašatrija (Kelmė)
Pašatrija – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 10 km nuo Pašilėnų.
Sidariškės (Rokiškis)
Sidariškės – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Jūžintų.
Pašeikis
Pašeikiu vadinami kaimai:
Braun
Braun − pavardė. Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Lietuvos ir Monako santykiai
Lietuvos ir Monako santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Monako.
Nors abi yra Europos valstybės, diplomatiniai santykiai tarp Lietuvos ir Monako užmegzti tik 2011 m. balandžio 11 d.
Abi šalys yra Jungtinių Tautų, Europos Tarybos narės.
Monakui akredituota Lietuvos Respublikos ambasada Prancūzijos Respublikai, Lietuvai atstovauja Paryžiuje reziduojantis nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius. Vilniuje veikia Monako Kunigaikštystės garbės konsulatas. Taip pat Monake esančiame Šveicarijos bulvare veikia Lietuvos garbės konsulatas, vadovaujamas konsulo Aleno Mišelio.
Politiniai santykiai
Nėra duomenų, kad Lietuvos okupacijos metais Monakas būtų palaikęs ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis. Lietuvai atkūrus nepriklausomybę su tuomečiu Monako princu Rainieriu III 1992 m. buvo susitikęs LR AT pirmininkas Vytautas Landsbergis.
Monakas yra paskutinė pripažinta Europos valstybė, su kuria Lietuva užmezgė diplomatiniu santykius. Santykiai tarp Lietuvos ir Monako užmegzti tik 2011 m. balandžio 11 d. Deklaracija apie diplomatinių santykių užmezgimą pasirašyta Lietuvos ir Monako vyriausybių, atstovaujamų Lietuvos ambasadorės Prancūzijoje Jolantos Balčiūnienės ir Monako ambasadoriaus Prancūzijoje Žano Pastorelio, Paryžiuje. Dar tų pačių metų liepos mėnesį Monake atidarytas Lietuvos garbės konsulatas. Oficialaus atidarymo ceremonijoje dalyvavo Monako garbės konsulas Alenas Mišelis ir pirmoji Lietuvos ambasadorė Monakui Jolanta Balčiūnienė, tai pat kiti aukšto rango svečiai.
2021 m. birželio 17-18 d. Lietuvos ambasadoriaus Nerijaus Aleksiejūno ir garbės konsulo Monake Alain Michel iniciatyva Monake buvo iškilmingai paminėtas abiejų valstybių diplomatinių santykių dešimtmetis. Jame taip pat dalyvavo Monako užsienio reikalų ministras Laurent Anselmi, Monako Princo Alberto II kabineto patarėja Anne-Marie Boisbouvier, Monako Ekonomikos Tarybos vykdantysis direktorius Guillaume Rose, lietuvių pianistė Mūza Rubackytė ir kiti aukšti Monako pareigūnai bei verslo ir kultūros atstovai.
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Lietuvių baleto šokėja Rūta Karvelytė yra tobulinusis Monake esančioje Princesės Grace baleto akademijoje.
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, tarp Lietuvos ir Monako prekybinių ryšių nėra.
Lietuvos ordinų kavalieriai Monako piliečiai ir Monako ordinų kavalieriai Lietuvos piliečiai
thumb|Lietuvoje 2012 metais apsilankę Monako princas Albertas II su žmona. Lietuvos valstybiniu apdovanojimu apdovanotas vienas Monako pilietis – 2012 m. spalio 5 d. Vytauto Didžiojo ordino Didžiuoju kryžiumi apdovanotas Monako princas Albertas II. Tais pačiais metais spalio 15 d. Lietuvos prezidentė Dalia Grybauskaitė apdovanota Monako Šv. Karolio ordinu.
Antoninas Bajevskis
Jonas Eugenijus Antoninas Bajevskis OFM (1915 m. sausio 15 d. Vilnius, Rusijos imperija – 1941 m. gegužės 8 d. Aušvice, Trečiasis Reichas) – vienuolis konventualas, kunigas, kankinys, palaimintasis.
Biografija
1915 m. sausio 17 d. gimė pasiturinčioje vilniečių šeimoje. Pakrikštytas Vilniaus Šv. Dvasios bažnyčioje. Mokėsi Vilniaus Joakimo Lelevelio ir Adomo Mickevičiaus gimnazijoje, pasižymėjo gabumais (ypač kalboms).
1933 m. įstojo į Vilniaus kunigų seminariją. 1934 m. įstojo į pranciškonų konventualų ordino Lenkijos provinciją, pasirinko vienuolinį Antonino vardą. 1939 m. gegužės 1 d. įšventintas kunigu. 1939 m. liepos 2 d. paskirtas antruoju Niepokalianovo konvento vikaru.
1941 m. vasario 17 d. kartu su kitais vienuoliais areštuotas, kalėjo Varšuvoje, vėliau perkeltas į Aušvico koncentracijos stovyklą. Kalėdamas toliau atliko patarnavimus kitiems kaliniams, klausė išpažinčių, vilkėjo abitą. 1941 m. gegužės 8 d. mirė nuo šiltinės.
1999 m. birželio 13 d. popiežiaus Jono Pauliaus II Varšuvoje paskelbtas palaimintuoju.
Skomaičių tvenkinys
Skomaičių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Radviliškio rajone, 10 km į pietus nuo Baisogalos. Sudarytas užtvenkus Virgupio upelį (Dotnuvėlės intakas) 0,36 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,41 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 90 m. Pietinis krantas aukštokas. Šiaurinėje pakrantėje plyti dirbami laukai, pietinėje – įsikūręs Skomaičių kaimas.
Lil Baby
Dominique Armani Jones (g. 1994 m. gruodžio 3 d.), geriau žinomas sceniniu pseudonimu Lil Baby – amerikiečių reperis, dainininkas ir dainų autorius iš Atlantos. Išgarsėjo su 2017 m. balandį išleistu dainų rinkiniu „Perfect Timing“.
Debiutinis atlikėjo albumas „Harder Than Ever“ išleistas 2018 m. gegužę. Jame esanti daina „Yes Indeed“, įrašyta kartu su Drake pasiekė šeštąją vietą „Billboard Hot 100“ reitinge, tapdama pirmuoju atlikėjo hitu. 2020 m. vasarį išleistas antrasis albumas „My Turn“ tapo pirmuoju įrašu, pasiekusiu „Billboard 200“ reitingo viršūnę. 2023 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs tris solinius studijinius albumus bei du bendrus, įrašytus su kitais atlikėjais.
Diskografija
Studijiniai albumai
Bendri albumai
Akuotuotoji pušis
Akuotuotoji pušis (Pinus aristata) – pušinių (Pinaceae) šeimos spygliuočių medžių rūšis, paplitusi vakarų JAV (Uoliniuose kalnuose – Kolorade, Naujojoje Meksikoje, Arizonoje).
Tai vidutinio aukščio medis, užaugantis iki 5-15 m aukščio, kamieno skersmuo siekia iki 1,5 m. Žievė pilkšvai ruda, stora, atplaišėjusi. Spygliai 2,5-4 cm ilgio, susitelkę po 5. Kankorėžiai kiaušiniškai cilindriški 5-10 cm ilgio ir 3-4 cm pločio (užsivėrę). Sėklos 5 mm ilgio, su 10-20 mm ilgio skristuku; išplatinamos vėjo, amerikinių riešutinių.
Auga kalnuose, 2500-3700 m aukštyje, šaltose ir sausose klimatinėse sąlygose. Dažnai suformuoja medžių ribą. Akuotuotoji pušis yra labai ilgaamžis medis. Atskiri individai išgyvena beveik iki 2500 metų. Visgi už akuotąją pušį ilgaamžiškesnė yra artima gajoji pušis (Pinus longaeva).
thumb|left|250px|Spygliai ir kankorėžis
Ostra Gura
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė LDK.
XIX a. buvo kaimas, Sokulkos apskrities Ostra Guros valsčiaus centras. 1975–1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Tom Holland
Tomas Stenlis Holandas (Thomas Stanley Holland, g. 1996 m. liepos 1 d. Kingstone prie Temzės, Anglijoje)   – Anglijos aktorius.
Apdovanojimai
2017 m. T. Holandas taip pat laimėjo prestižinį Britų akademijos kino apdovanojimą.
15-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas
15-asis Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas - tai individualios nuotolinės šachmatų varžybos vykdomos pagal ICCF taisykles. Čempionato pradžia 1990 m. gegužės 1, pabaiga – 1992 vasario 15.
Prizininkai
Pasibaigus turnyrui net trys žaidėjai buvo surinkę daugiausiai taškų - po 11,5 taško iš 15-kos galimų. Kam atiteks ir kokios spalvos medaliai, teko sulyginti konkurentų papildomus rodiklius. Jie buvo aukščiausi Povilo Pakėno iš Biržų. Jam ir atiteko čempionato aukso medalis, klaipėdiečiui Vytautui  Vaitoniui – sidabro, o Algimantui Kaminskui iš Pasvalio - bronzos medalis.
Poetinis Druskininkų ruduo
Poetinis Druskininkų ruduo – literatūrinis festivalis, nuo 1990 m. kiekvienais metais rengiamas Druskininkuose ir Vilniuje. Festivalį rengti pradėjo Lietuvių PEN centras, 2001 m. vadybą perėmė visuomeninė organizacija „Poetinis Druskininkų ruduo“. Festivalio metu rengiami poezijos vakarai. Baigiamojo vakaro metu teikiamos Jotvingių premija bei Jaunojo jotvingio premija (anksčiau vadinta premija už debiutą). Vyksta vieno anoniminio eilėraščio konkursas, kitų menų (kino, dailės) renginiai.
Vieta
Iki 1994 m. festivalio diskusijos vyko Druskininkų miesto tarybos salėje, poezijos vakarai – sanatorijų salėse, o naktiniai skaitymai – kavinėse. Vėliau persikelta į Druskininkų kultūros centrą. Nuo 1997 m. festivalio renginiai vyksta Valstybės ir savivaldybių tarnautojų mokymo ir reabilitacijos cente „Dainava“ (buvęs kino teatras „Aidas“).
Dimitreliškės
Dimitreliškės – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Kamajų.
Sergejus Letovas
Sergejus Letovas (, g. 1956 m. rugsėjo 24 d., Semejus, Kazachstano TSR, TSRS) – Sovietų Sąjungos roko muzikantas, saksofonistas, improvizatorius, muzikos įrašų leidybos „Pentagramma“ įkūrėjas, poeto Jegoro Letovo vyresnysis brolis.
Biografija
Sergejus Letovas gimė Semejuje, Tarybų Sajungoje, 1975 metais pasitraukė į Maskvą. Tėvas – Fiodoras Letovas (1926–2018)  – karininkas, motina – Tamara Letova, brolis – Jegoras Letovas – žymus rusų poetas, muzikantas, dailininkas.
Kas aš
Kas aš – 2014 m. sukurta kriminalinė drama apie kompiuterių įsilaužėlius. Interneto svetainėje „Rotten Tomatoes“ juosta vertinama 74% teigiamų atsiliepimų.
Podokarpas
Podokarpas (Podocarpus) – pušūnų (Pinophyta) skyriaus, podokaropinių (Podocarpaceae) šeimos plikasėklių augalų gentis. Ją sudaro visžaliai, 1-25 m aukščio medžiai ir krūmai, paplitę daugiausia Pietų pusrutulyje, Pietryčių ir Rytų Azijoje.
Podokarpo lapai 0,5-15 cm ilgio, lancelotiški, primenantys spyglius, bet paprastai kur kas ilgesni ir minkštesni. Sėklos susidaro kankorėžiuose. Subrendę moteriškieji kankorėžiai tampa panašūs į uogas ir privilioja paukščius.
Kas aš
Turinys
Į Europolo biurą pas tyrėją Haną Lindberg atėjęs prisipažinti Bendžaminas Engelis prisistato kompiuterių įsilaužėliu ir pasakoja jai savo istoriją.
Podokarpas
Rūšys
Pasaulyje žinomos 105 podokarpų rūšys.
thumb|left|240px|Stambialapio podokarpo „uogos“
Kas aš
Turinys
Bendžaminas visą laiką buvo neišsiskiriantis ir nepastebimas vaikinas, kurį augino senelė ir kuris daugybę laiko praleisdavo prie kompiuterio, o pinigų užsidirbdavo išvežiodamas picas. Kartą atvežęs picą, jis sutiko buvusią klasiokę Mari ir nugirdo, jog ši niekaip negali išlaikyti egzamino universitete. Norėdamas padėti, jis įsilaužia į universiteto serverį, tačiau yra sučiumpamas ir nubaudžiamas 50 valandų viešųjų darbų.
Čia Bendžaminas susipažįsta su kitų įsilaužėliu Maksu, kuris savo ruožtu supažindina su savo draugais Štefanu ir Polu. Grupė, pasivadinusi CLAY, pradeda vykdyti įvairias kiber atakas, turėdami vieną tikslą – padaryti įspūdį MRX, paslaptingam hakeriui, visų įsilaužėlių dievaičiui. Galiausiai jie įvykdo antpuolį prieš saugumo tarnybos sistemą, negana to, Bendžaminas pavagia slaptųjų agentų duomenis ir, norėdamas įsiteikti, perduoda juos MRX. Jau kitą dieną vienas iš hakerių bendruomenės randamas negyvas, kas verčia įtarti, kad MRX prekiauja informacija su rusų spec. tarnybomis. Dabar MRX stengiasi išsiaiškinti CLAY tapatybes, o jį patį ir jo bendrus FRI3NDS persekioja Europolas su Hana Lindberg.
CLAY, MRX pageidavimu, apsiima įsilaužti į Europolo sistemą ir paskleisti ten virusą, tuo pačiu tikėdamiesi išsiaiškinti MRX tapatybę, tačiau nesugeba jo pergudrauti. Kai Bendžaminas grįžta į viešbutį, kuriame jie slėpėsi, randa kitus grupės narius nužudytus. Dabar jis nusprendžia pasiduoti Europolui, žadėdamas padėti suimti MRX mainais į liudininkų apsaugos programą.
Astragalas
thumb|300px|Romėniškosios dorėninės kolonos astragalas Astragalas ( – slankstelis, čiurna) – architektūrinė detalė, kolonos elementas: pusapskričio profilio velenėlis arba to velenėlio ir tiesaus profilio lentynėlės derinys. Jungia kolonos liemenį su baze arba su kapiteliu. Tokio pat profilio, tik didesni velenėliai vadinami torais.
thumb|left|100px|Astragalo profilis Būna lygus arba su to paties pavadinimo reljefiniu ornamentu: dažniausiai su pasikartojančių ovalų arba cilindrų ir apskritų arba rombinių figūrų juostele, kartais – su rutuliukų arba su stilizuotų trikampių lapų motyvais. Naudotas visuose orderiuose, išskyrus graikiškąjį dorėninį.
Astragalo ornamentu puošiami ir antablementai, kesonai, dailieji dirbiniai.
Pašeikis (Molėtai)
Pašeikis – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Toliejų.
Muskusinis ūksminas
Muskusinis ūksminas (Adoxa moschatellina) – ūksmininių (Adoxaceae) šeimos, ūksminų (Adoxa) genties augalas.
Daugiametis, mažas, 7-20 cm aukščio, šviesiai žalias augalas. Šakniastiebis trumpas, baltas, mėsingas. Stiebas plonas, vaisiams nokstant nulinksta ir spirališkai susisuka. Pamatiniai lapai 1-3, ilgakočiai, dvigubai trilapiai, su triskiaučiais lapeliais, kvepia muskusu. Stiebiniai lapai 2, priešiniai, ties stiebo viduriu arba kiek aukščiau. Stiebo viršūnėje žiedynas iš 5-7 žalsvai baltų žiedų. Viršūninis žiedas su dviskilte taurele; vainikėlis keturskiltis, kuokeliai 4. Šoninių žiedų taurelė triskiltė, vainikėlis penkiaskiltis, kuokeliai 5. Žiedai savotiško kvapo. Augalą apdulkina smulkios sraigės arba skruzdėlės. Gali būti ir savaiminis apsidulkinimas. Vaisius – gelsvas kaulavaisis, skoniu ir kvapu primenantis žemuoges. Vaisiai retai išauga. Dauginasi paprastai šakniastiebiais. Sėklas platina paukščiai, plinta ir vandeniu.
Popioluvka
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Muskusinis ūksminas
Žydi balandžio – gegužės mėn. Auga ūksminguose eglynuose, mišriuose bei lapuočių miškuose, parkuose, krūmais apaugusiuose šlaituose. Šviesiose vietose prastai auga ir neužmezga vaisių.
Literatūra
Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 26 psl.
Indiana Džounsas ir paskutinis kryžiaus žygis
Indiana Džounsas ir paskutinis kryžiaus žygis  – 1989 m. amerikiečių nuotykinis filmas, režisuotas Styveno Spilbergo, prodiusuotas Džordžo Lukaso. Tai trečiasis „Indiana Džounso“ frančizės filmas, jame, kaip ir kituose šios serijos filmuose, pagrindinį vaidmenį atliko Harisonas Fordas.
Filme veiksmas sukasi apie Šventojo Gralio legendą. Indiana Džounsas varžosi su naciais, kurie siekia rasti Šventąjį Gralį ir taip įgyti nemirtingumą.
Siužetas
Filmas pradedamas epizodu iš Indiana Džounso vaikystės: 1912 m. Moabe (Juta) jis su skautų būreliu pastebi, kaip kapų plėšikai randa Koronado kryžių. Indiana kryžių nugvelbia, kad duotų muziejui, bet vėliau kryžių atsiima šerifas ir atiduoda plėšikams atgal.
1938 m. Indiana visgi atgauna Koronado kryžių ir grąžina į muziejų. Tada jis supažindinamas su Volteriu Donovanu, kuris praneša, kad Indianos tėvas dingo Venecijoje beieškodamas Šventojo Gralio bei parodo vieno lotyniško įrašo nuotrupą apie galimą Gralio vietą. Tuo pačiu jis randa tėvo atsiųstą dienoraštį, kuriame tėvas visą savo gyvenimą kaupė įvairias žinias apie Gralį. Kartu su muziejaus direktoriumi Markusu Indiana nuvyksta į Veneciją. Ten jis susipažįsta su austrų archeologe Elza Šnaider. Jie vienoje Venecijos bažnyčios kapavietėje randa pirmojo kryžiaus žygio dalyvio kapą su visu įrašu apie Gralį (sužino, kad jo ieškoti reikia Aleksandrietoje). Tada archeologus persekioja Gralio saugotojų brolija. Jos vadas Kazimas Indianai pasako, kad jo tėvas yra Austrijoje.
Tada Markusą pasiuntęs Gralio paieškai į Turkiją, pats Indiana vyksta į Brunvaldo pilį Austrijoje, kur randa, kad jo tėvas yra sučiuptas nacių, taip pat ieškančių Gralio. Paaiškėja, kad Elza yra nacių žvalgė, o Donavanas jų kolaborantas. Indiana su tėvu išsivadavę iš nacių nelaisvės vyksta į Berlyną, kad atgautų dienoraštį. Iš Elzos jį atgavęs ir atsitiktinai gavęs Hitlerio parašą, Indiana su tėvų vyksta į Turkiją, nors pakeliui juos nuolat persekioja naciai.
Hatajaus sultonate naciai paperka sultoną ir su visa armija pasileidžia ieškoti Gralio. Ten po įvairių susirėmimų jie visi patenka į Gralio urvą. Norint pasiekti Gralį, reikia pereiti tris išbandymus, kuriuos atlieka Indiana, priverstas Donovano, pašovusio jo tėvą. Naudodamasis dienoraščiu jis įveikia kliūtis, ir randa Gralio kambarį, saugomą seno kryžiuočių riterio. Atskubėjęs Donovanas čiumpa vieną iš taurių, bet netrukus žūva. Indiana atranda tikrąjį Gralį ir jo vandeniu pagydo tėvą. Tuo tarpu Elza pabando išnešti Gralį, bet rūmai pradeda griūti ir Elza kartu su Graliu nugarma bedugnėn.
Šaukoto tvenkinys
Šaukoto tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Radviliškio rajone, Šaukoto miestelio vakariniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Gomertos upę (Šušvės intakas) 13,9 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis vakarų-rytų-šiaurės rytų kryptimi – 0,95 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 133 m. Vakarinės dalies krantai aukšti, šiaurrytinės - žemi ir pelkėti. Priešsroviui yra užpelkėjęs bevardis apie 2 ha tvenkinys. Krantai daugiausia apaugę medžiais ir krūmynais. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Rytinėje pakrantėje yra paplūdimys.
1997 m. balandžio mėnesį įvyko užtvankos griūtis ir išbėgo visas vanduo. 2001 m. užtvanka atstatyta.
Brovalos mūšis
Brovalos mūšis (SV Slaget vid Bråvalla) – legendinis mūšis, minimas sagose, tariamai įvykęs apie 770 m. Jame kovojo Švedijos karalius Sigurdas Hringas ir Vestgotlando gotai prieš jo brolį, Danijos karalių Haraldą Karo Dantį ir Ostgotlando gotus. Kovose minimi ir skirtingas puses atstovaujantys norvegai, slavai, suomiai, estai, kuršiai, lyviai, saksai, anglai, fryzai, airiai, Rusios žmonės bei daugelis kitų.
Istoriniai šaltiniai
Brovalos mūšis minimas keliuose rašytiniuose šaltiniuose – senovės skandinavų sagose Hervarar saga ok Heiðreks, Bósa saga ok Herrauðs bei Sǫgubrot af nokkrum fornkonungum, bet išsamiausiai konfliktas pateikiamas XI–XII a. danų istoriko Sakso Gesta Danorum tekstuose.