cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Islandijos karalystė
Antrasis pasaulinis karas, britų okupacija ir respublikos įkūrimas
Pirmaisiais Antrojo pasaulinio karo metais Islandija griežtai laikėsi neutralumo pozicijos ir ėmėsi veiksmų prieš ją pažeidusias britų ir vokiečių pajėgas. 1940 m. balandžio 9 d. Vokietijai įsiveržus į Daniją ir vėliau ją okupavus, Islandijos ir Danijos ryšiai nutrūko. Dėl to balandžio 10 d. Altingas priėmė dvi rezoliucijas, kuriomis Islandijos ministrų kabinetui suteikė valstybės vadovo įgaliojimus ir paskelbė, kad Islandija prisiima visišką atsakomybę už užsienio politiką ir pakrančių priežiūrą. 1940 m. gegužės 10 d. Jungtinė Karalystė pradėjo operaciją „Fork“, kai karinės pajėgos įplaukė į Reikjaviko uostą ir pradėjo invaziją į Islandiją. Islandijos vyriausybė paskelbė protestą dėl to, ką pavadino „šiurkščiu Islandijos neutralumo pažeidimu“. Invazijos dieną ministras pirmininkas Hermann Jónasson per radiją perskaitė pranešimą, kuriame islandams nurodė su britų kariais elgtis kaip su svečiais. 1941 m. gegužės 15 d. Altingas priėmė įstatymą, kuriuo įsteigė regento pareigas Sveinui Bjornsonui, kad šis atstovautų monarchijai. Sąjungininkų okupacija Islandijoje truko iki 1941 m., kai Islandijos vyriausybė paprašė Jungtinių Amerikos Valstijų (kurios tuo metu buvo neutralios) perimti Islandijos gynybą. Islandijos gynyba buvo Jungtinių Valstijų dalyvavimo pradžia Antrajame pasauliniame kare.
Didžiausio aktyvumo metu Islandijoje buvo dislokuota apie 25 000 Didžiosios Britanijos karių, kurie beveik panaikino nedarbą Reikjavike ir kitose strategiškai svarbiose vietose. 1941 m. liepos mėn. Altingas priėmė Amerikos ir Islandijos gynybos susitarimą, kuriuo atsakomybė už Islandijos gynybą buvo perduota JAV. Tuomet saloje buvo dislokuota net 40 000 amerikiečių kareivių, kurių skaičius viršijo vietinių suaugusių vyrų skaičių. (Karo metu Islandijoje gyveno apie 120 000 vietinių gyventojų).
Po 1944 m. gegužės mėn. įvykusio konstitucinio referendumo 1944 m. birželio 17 d. Islandija oficialiai tapo respublika. Daugelis danų pasijuto įžeisti dėl pasirinkto laiko, nes Danija vis dar buvo okupuota Vokietijos. Vis dėlto karalius Kristijonas X nusiuntė Islandijos žmonėms pasveikinimo žinią.
Fonten de Vokliūzas
Fonten de Vokliūzas – nedidelis miestelis Provanso-Alpių-Žydrojo Kranto regione, Prancūzijoje. Miestelis yra tarp kalnų, prie Avinjono. Ten yra požeminės Surgue’o upės ištakos, kurių pradžios dar niekas nerado. Šis šaltinis yra pats srauniausias Prancūzijoje. Šaltinio galia – 90000 litrų per sekundę (630000000 kubinių metrų per metus).
Istorija
Miestelyje yra XIX a. įkurtas popieriaus fabrikas, kurio malūnui vandenis neša Sorgue’o šaltinis. XIX amžiaus pabaigoje buvo pradėta pirmoji ekspedicija į upės ištakas, tačiau dar dabar nėra žinoma iš kur tas vanduo atsiranda tik manoma, jog tie vandenys susirenka iš kitų aplinkinių kalnų tokių kaip Mount Ventoux, Monts de Vaucluse ar Montagne de Lure, kurie yra 1100 kvadratinių kilometrų teritorijoje aplink šaltinį. Šią teritoriją tyrinėtojai nustatė naudodami įvairiaspalves natūralias dažančias priemones.
Tėrvetė (upė)
Tėrvetė  – upė pietų Latvijoje, Žiemgaloje; Švėtės kairysis intakas. Prasideda Ukrų valsčiuje, netoli Latvijos ir Lietuvos valstybių sienos, į vakarus nuo Žagarės. Teka šiaurės rytų kryptimi Žiemgalos žemuma. Prateka Duobelės ir Jelgavos savivaldybes. Įteka į Švėtę į vakarus nuo Vilcės.
Intakai:
Upės metinis nuotėkis 0,08 km³. Tėrvetės vaga vietomis sureguliuota. Gyvenvietės prie Tėrvetės: Bukaišiai, Zelmeniai, Tėrvetė, Zalienekai, Zemgalė.
Upėvardis, tikėtina, kad finougrizmas (gretimas su estiškais vietovardžiais Tarwest, Tervest, Tarvastu, karelų Tervalambi, Tervajärvi), galimai susijęs su („laukinis jautis, bulius“).
Smailiai (Biržai)
Smailiai – buvęs kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Slimaniškių.
Nacionalinis susivienijimas
Nacionalinis susivienijimas įvairių pasaulio partijų ar politinių organizacijų pavadinimas:
Smailiškis
Smailiškis – buvęs viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Vabalninko.
Gran Turismo (serija)
thumb|right|200px| „Gran Turismo“ logotipas „[[Playstation Portable“ leidimo viršelyje]] Gran Turismo – lenktynių ir automobilio vairavimo simuliatoriaus kompiuterinių žaidimų serija, pradėta publikuoti 1997 m. išskirtinai „PlayStation“ konsolėms. Ją kuria „Sony Computer Entertainment“ priklausanti japonų „Polyphony Digital“ studija.
Žaidimai
Nuo pat pirmojo žaidimo išleidimo „Gran Turismo“ serijos žaidimai yra vieni populiariausių „Sony PlayStation“ konsolėms. 2013 m. žaidimo „Gran Turismo 6“ pardavimai buvo nuviliantys. Bendras parduotų žaidimų skaičius 2015 m. III ketv. „Polyphony Digital“ studijos duomenimis viršijo 76 mln. vienetų. Žaidimuose imituojamos įvairių gamintojų realių automobilių modelių vairavimo ypatybės. Veiksmas vyksta 3D grafika atkurtose realaus pasaulio lenktynių trasose.
Pagrindinių žaidimų serija:
Antum
Antum, Antu – Anu, dangaus dievo Mesopotamijos mitologijoje, moteriškasis atitikmuo. Kaip pasakojama dvikalbiame šumerų-akadų mite apie Inanos išaukštinimą, Anu suteikia jai Antum rangą, ši tampa Anu žmona. Vėliau akadų mitologijoje Antum imta laikyti atskira dievybe. Pavyzdžiui, Uruko miesto mite Ištarė (Inana) yra Anu ir Antum duktė.
Pats vardas Antum akadų kalboje yra moteriškosios giminės daiktavardis, sudarytas iš vyriškosios giminės daiktavardžio Anu(m).
Pakistano himnas
Pakistano himnas ( Qaumī Tarānah, ) – Pakistane priimtas valstybinis himnas. Atliekamas urdu kalba. Himno autoriai buvo pakistaniečiai: poetas Hafezas Džulanduris (1900–1982), rašęs urdu kalba, ir kompozitorius Ahmedas Gulamalis Čagla (1902–1953).
Istorija
Himno melodija sukurta 1949 m., žodžiai – 1952 m. Buvo priimtas 1953 m. (muzika), galutinai – 1954 m. (žodžiai). Pirmą kartą himną atliko (tik melodiją) Pakistano jūrų laivyno orkestras Irano užsienio reikalų ministrui, kai sostinėje Karačyje su valstybiniu vizitu 1950 m. lankėsi Irano šachas.
Po 1947 m. Britų imperijos valdymo Pietų Azijos regione šiuolaikinio Pakistano ir Indijos teritorijose, musulmoniškas kraštas atiteko Pakistanui, o vietos, kuriose daugumą sudarė hinduistai, atiteko Indijai, nors ne visur tai pavyko padaryti teisingai religiniu pagrindu, pvz., liko padalintas Kašmyras, kilo kariniai konfliktai. Pakistanas ginčijasi su Indija ne tik dėl Kašmyro, bet ir rungtyniauja dėl Gineso rekordo, kurioje šalyje daugiau žmonių, susirinkusių vienoje vietoje, sugiedos savo himną. Paskutinį kartą daugiausia Pakistano himną giedojo 70 000, Indijos – 121 000 žmonių.
Tekstas
Himno tekste minimos „Šventoji žemė“, „Tikėjimo tvirtovė“ pabrėžia Pakistano musulmonišką tikėjimą. „Mėnulio ir Žvaigždės vėliava“ – Pakistano vėliava su islamo simboliais. Urdu kalba sukurtame tekste yra panašumų su persų kalba, todėl himnas suprantamas abejomis kalbomis.
Kreivėnų apylinkė
Kreivėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Piktupėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pagėgių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Griežpelkių apylinkės ir Lumpėnų apylinkės.
Lietuvos ir Vengrijos santykiai
250px|right|thumb|[[Lietuvos pirmininkavimas ES Tarybai 2013| Lietuvos pirmininkavimo ES Tarybai 2013 m. proga Budapešte buvo atidengtas paminklas LDK bei Lenkijos karalystės valdovui Jogailai ir jo žmonai Vengrijos karalaitei Jadvygai (skulptorė Dalia Matulaitė). ]] 200px|right|thumb|Lietuvos ambasados Budapešte įėjimo puošyba
Lietuvos–Vengrijos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos Respublikos ir Vengrijos Respublikos. Veikia Vengrijos ambasada Vilniuje ir garbės konsulatas Kaune, o Budapešte – Lietuvos ambasada ir garbės konsulatas. Pasirašyta keliolika tarpusavio ryšius skatinančių sutarčių ir susitarimų, nuo 2012 m. veikia Stepono Batoro Lietuvos ir Vengrijos jaunimo bendradarbiavimo fondas. Miestų partnerystės sutartis pasirašė Debrecenas ir Klaipėda, Kiškunmajša ir Ukmergė, Hodmezėvašarhėjus ir Kelmė.
Abi šalys yra ES, NATO, Europos Tarybos, kitų tarptautinių organizacijų narės.
Lietuvoje gyvena negausi vengrų bendruomenė. 2022 m. pradžioje Vengrijos piliečių skaičius Lietuvoje buvo 65 asmenys. Tuo tarpu Vengrijoje 2022 m. gyveno 324 Lietuvos piliečiai.
Istorija
Abi šalis jungia seni tarpusavio ryšiai, XIV a. buvo saistomi dinastiniais ryšiais. Ldk Jogaila buvo vedęs Vengrijos–Lenkijos karaliaus dukterį Jadvygą, Vengrijoje lankėsi kunigaikštis Skirgaila ir Ldk Vytautas Didysis. Pabėgęs nuo Vytauto Didžiojo persekiojimo, Vengrijoje nuo 1396 m. prieglobstį rado Ldk Gedimino vaikaitis kunigaikštis Teodoras Karijotaitis (gyveno Palanoko pilyje). Vengrijos karaliais buvo Jogailos sūnus Vladislovas Varnietis (valdė 1440–1444 m.), vaikaitis Vladislovas II Jogailaitis (1490–1516 m.), provaikaitis Liudvikas II (1516–1526 m.).
1549–1566 m. Lenkijos karaliaus ir Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kunigaikščio Žygimanto Augusto dvare Vilniuje tarnavo žymus vengrų liutnistas Valentinas Grefas Bakfarkas. 1576 m. Transilvanijos kunigaikštis Steponas Batoras, vedęs Ona Jogailaitę, tapo Lietuvos ir Lenkijos valdovu, kuris 1579 m. įkūrė Vilniaus universitetą, 1581 m. įsteigė Lietuvos Tribunolą, užbaigė Livonijos karą. Jo valdymo metu ATR išpopuliarėjo vengriški rūbai: magerė – į viršų užlenktomis prigludusiomis atbrailomis vyriška skrybėlė ir viršutinis drabužis su kailiu į vidų – bekešas. 1577–1579 m. Vengrijos didikas Kasparas Bekešas vadovavo Abiejų Tautų Respublikos vengrų kariuomenei (buvo palaidotas Vilniuje kalvos viršuje, kur jau anksčiau buvo kito tautiečio karo vado Vadazio kapas – Bekešo kalne).
miniatiūra|160px|left|Vengrijos Prezidento [[László Sólyom|Laslo Šojomo 2006 m. atidengta lenta Kaune, ant buvusio konsulato]]
Tarpukariu vengrų diplomatai Lietuvai rezidavo Taline (iki 1928 m.) ir Helsinkyje (1928–1940 m.) Tarpukariu Kaune veikė garbės konsulatas (adresai keitėsi: K. Donelaičio g. 7; Kęstučio g. 6; Totorių g. 12; V. Putvinskio g. 54; V. Putvinskio g. 11). Diplomatiniais atstovais buvo: Jonas Dobkevičius (garbės konsulas 1924–1934 m.) ir dr. Aronas Braudė (garbės vicekonsulas 1936–1940 m.).
1940–1991 m. diplomatiniai santykiai buvo nutrūkę. Atkūrus Lietuvos Nepriklausomybę, 1991 m. rugsėjo 2 d. diplomatiniai santykiai buvo atnaujinti. 2003 m. Vilniuje buvo atidaryta Vengrijos ambasada, pirmasis ambasadorius joje – Sandoras Juhaszas. Pirmasis Lietuvos ambasadorius Vengrijoje buvo Jurgis Brėdikis (1995–1998 m.; rezidavo Čekijoje).
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Į lietuvių kalbą išversta Endrio Adžio, A. Jusefo, Sandoro Petofio, Miklošo Radnočio, Sandoro Veiorešo eilėraščių, Tiboro Derio, E. Feješo, M. Fiusto, Gežo Gardonjo, Gjulos Ilješo, Moro Jokajo, F. Karinčio, Imrės Kerteso, Dežio Kostolanio, Laslo Krasnahorkai, Ferenco Molnaro, F. Morošo, Žigmondo Morico, Magdos Sabo prozos, išleisti rinkiniai „Vengrų novelės“ (1990 m.), „Karalius Žaliabarzdis: Vengrų pasakos“ (1976, 1992 m.). Į vengrų kalbą išversta Alfonso Bieliausko, Petro Cvirkos, Kristijono Donelaičio, J. Dovydaičio, Grigorijaus Kanovičiaus, Sauliaus Tomo Kondroto, Romualdo Lankausko, Justino Marcinkevičiaus, Icchoko Mero, Eduardo Mieželaičio, Vinco Mykolaičio-Putino, Vytauto Petkevičiaus, Kazio Sajos, Mykolo Sluckio, Algimanto Zurbos, Vytautės Žilinskaitės kūrinių.
Ekonominiai santykiai
2020 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Vengrijos siekė 434 mln. eurų, o Vengrija buvo 24-a pagal dydį Lietuvos prekybos partnerė.
Prekybos balanse vyrauja importas iš Vengrijos į Lietuvą.
Vengrijos ordinų kavalieriai lietuviai ir Lietuvos ordinų kavalieriai vengrai
25 Vengrijos piliečiams yra įteikti Lietuvos valstybiniai apdovanojimai. Žemiau pateikiamas apdovanotųjų sąrašas:
Palendrių šv. Benedikto vienuolynas
'''Palendrių šv. Benedikto vienuolynas''' – benediktinų vienuolynas Palendriuose (Kelmės rajonas).
Istorija
miniatiūra|250px|left|Palendrių Šv. Benedikto vienuolynas
Benediktinams grįžtant į Lietuvą, didelį vaidmenį suvaidino 1989 m. Vilniaus arkikatedroje bazilikoje susiformavęs grigališkojo choralo sąjūdis. 1998 m. į pastatytą vienuolyną atvyksta pirmieji dvylika vienuolių. 2002 m. iš Solemo abatijos (Prancūzija) atvykę šv. Benedikto ordino vienuoliai šalia Palendrių bažnyčios pasistatė vienuolyną. Šv. Benedikto vienuolyno kompleksas per pusantrų metų pastatytas plynoje vietoje, ant smėlėtos kalvos, jo centre bažnyčia. Vienuolyną projektavo architektai iš Liono – CRB Architectes. Projekto autoriai: Jean Philippe Ricard, Thierry Rolland, Christian Valentinuzzi ir šiaulietis Darius Jakubauskas. 2002 m. birželio 7 d. pašventinta naujoji vienuolyno bažnyčia.
2003 m. čia atvežti relikvijoriai su Šv. Spygliu ir Šv. Kryžiaus relikvija bei Palaimintosios Izabelės kaulu. Tai vienintelė vieta Lietuvoje, kur saugomos esą Kristaus kūną lietusios relikvijos.
Mediškiemių apylinkė
Mediškiemių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Katyčių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pagėgių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Katyčių apylinkės ir Natkiškių apylinkės.
Sparniškiai
Sparniškiai – buvęs viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Smilgių.
Viatkos skliautagūbris
Viatkos skliautagūbris  – pakiluma Rytų Europos lygumos rytuose, Rusijoje, Kirovo srityje ir Marijos Respublikoje. Aukštis iki 284 m. Skliautagūbrį kerta Viatkos upė. Būdingi spygliuočių miškai. Aukštumą sudaro dolomitas, gipsas, smiltainis, todėl būdingi karstiniai reiškiniai, gausu smegduobių, karstinių ežerėlių. Yra degiųjų skalūnų ir geležies rūdos telkinių.
Pagojai (Maišiagala)
Pagojai – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 8 km nuo Maišiagalos.
Tėrvetė
Tėrvetė  – gyvenvietė pietvakarių Latvijoje, Žiemgaloje, Duobelės savivaldybėje, 31 km į pietvakarius nuo Jelgavos, 16 km į šiaurės rytus nuo Žagarės. 331 gyventojas (2021 m.).
Geografija
Gyvenvietė išsidėsčiusi kalvotoje vietovėje prie kelio  – P95 Jelgava ir prie Tėrvetės upės.
Istorija
XIII a. Tėrvetėje vesta Eiliuotoji Livonijos kronika ir Henriko Latvio kronika mini, kad kraštą valdė didžiūnai Viestartas ir Nameisis. Tėrvetės pilis buvo rytų Žiemgalos centras, kurio Livonijos ordinas ilgą laiką nesugebėjo užkariauti. XIII a. pabaigoje Livonijos ordinas kalvoje Svėtės žemėje greta Tėrvetės pilies pasistatė Šventojo kalno pilį, kuri tapo Tėrvetės apylinkių centrine baze. Žiemgaliai ir žemaičiai per 11 dienų trukusį kruviną mūšį bandė užimti pilį. Kai vokiečių nugalėti nepasisekė, žiemgaliai patys sudegino savo pilį ir pasitraukė į Raktę. 1290 m. ir kryžiuočiai paliko savo pilį, kuri atliko savo užduotį. 1335 m. ordinas 2 km nuo Tėrvetės pasistatė medinę pilį (, dab. Kalnamuiža), kurią 1445 m. užėmė ir sugriovė lietuviai. Šiaurės karo metu Švedijos karalius Karolis XII Šventojo kalno pilį užėmė ir nuo kalno apšaudė bei sugriovė Kalnamuižos pilį. Gyvenvietė vadinta Hofzumberge (dvaras prie kalno). Tėrvetės vardas atgaivintas tik XX a. trečiame dešimtmetyje.
Karo šunys (reikšmės)
Karo šunys gali reikšti:
Nacionalinis susivienijimas (Lietuva)
Nacionalinis susivienijimas – Lietuvos politinė partija, įsteigta 2020 m. kovo 7 d. Pirmininkas – filosofas Vytautas Radžvilas.
2016 m. sausio 9 d. įsteigtas „Vilniaus forumas“, o 2018 m. atsiradus forumams kituose miestuose susijungė į „Tautos forumą“. Dalyvavo 2019 m. Europos Parlamento rinkimuose kaip Visuomeninis rinkimų komitetas „Vytautas Radžvilas: susigrąžinkime valstybę!“, bet mandatų neiškovojo. 2023 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimuose iškovojo 3 vietas Vilniaus miesto savivaldybės taryboje.
Nacionalinis susivienijimas atstovauja dešiniąsias, konservatyviąsias, prokrikščioniškas pažiūras. Pasisako prieš Europos Sąjungos integracijos gilinimą, „Globalios Lietuvos“ strategiją.
Steponava (Biržai)
Steponava – buvęs kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Pasvaliečių.
Lietuva 2021 m. Eurovizijoje
Lietuva dalyvavo 2021 m. Eurovizijoje, kuri vyko Roterdame, Nyderlanduose. Lietuvos nacionalinis radijas ir televizija (LRT) norėdamas išrinkti dainą-atstovę organizavo nacionalinę atranką „Pabandom iš naujo! 2021“. Surengtą atranką antrus metus iš eilės laimėjo grupė The Roop su daina „Discoteque“.
Grupė The Roop sėkmingai pasirodė pusfinalyje, kur užėmė ketvirtąją vietą su 203 taškais ir pateko į finalą, kuriame užėmė aštuntąją vietą su 220 taškais – tai antras geriausias geriausias Lietuvos pasiekimas konkurse.
Priešistorė
‎Iki 2021 metų Lietuva Eurovizijos dainų konkurse dalyvavo 20 kartų, kai debiutavo konkurse 1994 metais. Geriausias šalies pasiekimas buvo pasiektas ‎‎2006‎‎ metais, kai grupė LT United‎‎ atliko ‎‎dainą „We Are the Winners“, jie finale užėmė šeštąją vietą. ‎‎Nuo 2004‎‎ m‎‎. konkurso, kai buvo įvesta pusfinalių sistema, Lietuva į finalą pateko 9 kartus.
Praėjusiais metais Lietuvai turėjo atstovauti grupė The Roop su daina „On Fire“, tačiau konkursas buvo atšauktas dėl COVID-19 pandemijos, iki konkurso atšaukimo grupė spėjo tapti viena iš išankstinių fanų ir lažybinikų favorite dėl konkurso laimėjimo.‎ Metais anksčiau, 2019 m., Lietuvai atstovavo Jurijus Veklenko su daina „Run with the Lions“, atlikėjas nepateko į finalą likdamas vienuoliktoje vietoje pusfinalyje su 93 taškais.
Pabandom iš naujo! 2021
„Pabandom iš naujo!“ – nacionalinio finalo formatas, sukurtas LRT, siekiant atrinkti Lietuvos dainą 2021 m. Eurovizijoje. Susipažinimas su visais atlikėjais apėmė dviejų savaičių procesą, kuris prasidėjo 2021 m. sausio 16 d. Dvi savaites buvo atrenkama po 5 atlikėjus, kurie keliavo į pusfinalį. Pusfinalyje pasirodė 10 atlikėjų/grupių - bilietą į atrankos finalą gavo 5 iš jų. Prie 5 atrinktų dainų automatiškai prisijungė grupė The Roop (grupė turėjo atstovauti Lietuvą 2020 m. Eurovizijoje, kuri buvo atšaukta dėl COVID-19 pandemijos). Atrankos finalas įvyko 2021 m. vasario 6 d.. Antrus metus iš eilės jį laimėjo grupė The Roop.
COVID-19 pandemijos įtaka
Dėl COVID-19 pandemijos rizikos dalyvių pasirodymai buvo įrašomi iš anksto didžiojoje LRT studijoje, filmuojant be žiūrovų (finalas buvo transliuojamas tiesiogiai). Siekiant sumažinti riziką užsikrėsti, filmavimų metu buvo užtikrinami kuo mažesni kontaktai tarp dalyvių ir techninio personalo. Filmavimai vykdavo visą dieną, paskiriant tikslų laiką skirtą dalyvio pasirodymo įrašymui, vėliau vedėjai ir komisijos komentarai taip pat būdavo nufilmuojami atskirai.
Dalyviai
2020 m. gruodžio 23 d. LRT paskelbė „Pabandom iš naujo! 2021“ dalyvių sąrašą. Savo sėkmę 2021-ųjų metų atrankoje bandė ir Lietuvai anksčiau atstovavę atlikėjai: Evelina Sašenko (2011), Vilija Matačiūnaitė (Sunday Afternoon) (2014) ir The Roop (2020).
Strautniekai
Strautniekai – buvęs viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Pučiakalnės.
Pajuodžiai (Maišiagala)
Pajuodžiai – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, į rytus nuo Pajuodžių kaimo.
Lietuva 2021 m. Eurovizijoje
Dalyviai
Vėliau buvo paskelbta, kad iš atrankos dėl įvairių priežasčių traukiasi Evelina Sašenko ir Gintarė Korsakaitė.
Eurovizijoje
Lietuvai atstovavusi grupė The Roop pasirodė gegužės 18 d. vykusiame pirmajame pusfinalyje pirmuoju numeriu - surinkdama 203 taškus (66 iš komisijos ir 137 iš žiūrovų balsavimo) ir užimdama ketvirtąją vietą grupė užsitikrino patekimą į finalą. Finale grupė pasirodė aštuonioliktuoju numeriu - surinko 220 taškų (55 iš komisijos ir 165 iš žiūrovų balsavimo). Tai antras geriausias Lietuvos pasiekimas konkurse (geriausiuoju toliau išlieka LT United 2006 m. pasiekta 6 vieta)
Didieji Viaziomai
Didieji Viaziomai  – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Maskvos srityje, Odincovo rajone, 45 km į vakarus nuo Maskvos, 20 km nuo Odincovo. Ribojasi su Golicyno miestu, Senuoju Smolensko keliu, praeina Smolensko geležinkelis. Veikia gelžbetonio gamykla, konditerijos fabrikas, pakavimo įmonė, prekių sandėliai. Yra XVI–XIX a. Viaziomų rūmai, kurie priklausė Borisui Godunovui (dabar – valstybinio Puškino muziejaus padalinys) su XVI a. soboru ir varpine.
thumb|left|240px|Viaziomų dvaro rūmai thumb|left|240px|Gorodokas-17
Istorija
Viaziomai minimi nuo 1526 m. kaip pašto stotis (jamas). XVI a. tapo Boriso Godunovo vaitystės centru, pastatyti rūmai.
Apie 1960 m. apylinkėse pradėtas statyti uždaras karinis miestelis „Gorodokas-17“. 2001 m. šis miestelis prijungtas prie Didžiųjų Viaziomų, o pastarieji tapo miesto tipo gyvenviete.
Antšyšių apylinkė
Antšyšių apylinkė (arba Anšyšių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Katyčių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pagėgių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Katyčių apylinkės, Kavolių apylinkės ir Stoniškių apylinkės.
Stroliai
Stroliai – buvęs kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Smilgių.
Stubrių apylinkė
Stubrių apylinkė (arba Stubrijų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
AFA Olaine
Uolainės AFA „Olaine“ – Latvijos futbolo klubas iš Uolainės.
Istorija
Klubas įkurtas 2008 m. Uolainėje.
2013 m. susijungė vaikų futbolo klubais „Super Nova“ ir „Baltika“, bei tapo klubu, turinčiu futbolo akademijos statusą.
Nuo 2014 m. žaidė Pirmoje lygoje.
2016 m. Pirmoje lygoje užėmė antrąją vietą. Žaidė AFA Olaine/SK Super Nova ekipa.
2017 m. klubas licencijavosi ir žaidė Pirmoje lygoje. Dalyvavo FK Progress/AFA Olaine pavadinimu. Komanda užėmė antrą vietą Pirmoje lygoje.
Tačiau po sėkmingo sezono įvyko skyrybos. Progresas persikėlė į Daugpilį ir prisijungė prie BFC Daugavpils ekipos.
Iljinka
Iljinka  – kaimas Ačinsko rajone, Krasnojarsko krašte, Rusijoje. Priklauso Malinovkos apylinkės tarybai. Išsidėstęs dešiniajame Salyrkos upės krante, apie 6 km į rytus nuo rajono centro, Ačinsko, 271 m virš jūros lygio.
AFA Olaine
Istorija
2021 m. rungtyniavo Antroje lygoje. Dėl pandemijos grėsmių visos žemesniųjų lygų pirmenybės buvo sustabdytos. tuo metu AFA Olaine buvo ketvirtoje vietoje.
Audrius Alkauskas
Audrius Alkauskas (1978 m. vasario 8 d. Anykščiuose – 2023 m. gegužės 14 d. Vilniuje) – lietuvių fizikas.
Biografija
1985–1993 m. mokėsi Anykščių Jono Biliūno vidurinėje mokykloje, 1993–1996 m. baigė Kauno technologijos universiteto gimnaziją. 1996 m. šioje gimnazijoje buvo išrinktas Vasario 16-osios premijos, skiriamos geriausiam gimnazistui, laureatu. 1995 ir 1996 m. jis tapo Lietuvos moksleivių fizikos olimpiadų nugalėtoju, 1996 m. apdovanotas pagyrimo raštu tarptautinėje moksleivių fizikos olimpiadoje Osle. Dukart jis tapo Lietuvos jaunųjų filologų konkurso laureatu.
1996–2002 m. jis studijavo Vilniaus universiteto Fizikos fakultete, įgijo fizikos bakalauro ir magistro išsilavinimą, dalį studijų kurso išklausė Kopenhagos (Danija) universitete. 2002–2006 m. buvo Bazelio universiteto Fizikos instituto doktorantas. 2006 m. Bazelio universitete jis apgynė mokslų daktaro disertaciją „Energy level alignment and site-selective adsorption of large organic molecules on noble metal surfaces“ (anglų kalba, „Stambių organinių molekulių selektyvioji adsorbcija ir jų elektroninių lygmenų išsidėstymas ant tauriųjų metalų paviršių“).
Tėvai: Antanas Alkauskas (g. 1944 m.) – agronomas ir Vida Alkauskienė (g. 1947 m.) – agronomė. Brolis dvynys Giedrius Alkauskas (g. 1978 m.) – matematikas.
Mokslinė veikla
2006–2010 m. jis gyveno ir dirbo Lozanoje, beveik penkerius metus buvo Lozanos Federalinės politechnikos mokyklos (EPFL) mokslo darbuotojas. Jis dirbo mokslinį darbą Teorinės fizikos ir Kietojo kūno fizikos institutuose. 2011–2014 m. buvo Kalifornijos universiteto Santa Barbaroje mokslo darbuotojas.
Nuo 2014 m. jis gyveno ir dirbo Vilniuje. 2014–2016 m. jis buvo Valstybinio mokslinių tyrimų instituto Fizinių ir technologijos mokslų centro Optoelektronikos skyriaus Terahercinės fotonikos laboratorijos vyresnysis mokslo darbuotojas. Nuo 2016 m. buvo vyriausiasis mokslo darbuotojas, vadovavo elektroninės struktūros teoretikų mokslinei grupei „Puntukas“, buvo Fundamentinių tyrimų skyriaus Elektroninės struktūros teorijos laboratorijos vadovas.
Nuo 2015 m. buvo Kauno technologijos universiteto Matematikos ir gamtos mokslų fakulteto dėstytojas, Fizikos katedros profesorius, dėstė kietojo kūno fizikos kursą. Skaitė pranešimus tarptautinėse mokslinėse konferencijose, kartu su bendraautoriais parengė ir paskelbė daugiau kaip 40 publikacijų tarptautinėje mokslinėje spaudoje, tarp jų – ir mokslines publikacijas fizikos žurnale „Physical Review Letters“.
Nuo 2011 m. buvo Amerikos fizikos draugijos (American Physical Society) narys.
Visuomeninė veikla
Studijuodamas dainavo Vilniaus universiteto studentų chore, rašė apsakymus. Gyvendamas Šveicarijoje, A. Alkauskas buvo Šveicarijos lietuvių bendruomenės valdybos narys, prancūziškosios Šveicarijos dalies veiklos koordinatorius ir kultūros renginių organizatorius. Jis buvo laikraščio „Šveicarijos lietuvių žinios“ bendradarbis, parengė studiją apie rašytojo Jono Biliūno gyvenimo ir veiklos pėdsakus Šveicarijoje apybraižų rinkiniui lietuvių ir vokiečių kalbomis „Lietuvių rašytojų takais Šveicarijoje. Auf den Spuren litauischer Schriftsteller in der Schweiz“ (Šveicarijos lietuvių bendruomenės leidinys, 2009 m.).
Florian David
Florianas Paskalis Davidas (g. 1992 m. lapkričio 16 d.) – Gvadelupos futbolininkas, puolėjas.
Karjera
Gimė Prancūzijoje. Karjerą pradėjo „Tulūzos“ klube, atstovavo šio klubo jaunimo ekipoms.
Vėliau rungtyniavo Grenoblio, Les Herbiers, Chambly ir Rodez klubuose.
FK Kauno Žalgiris
2023 m. vasario mėn. pranešta, kad atstovaus Kauno Žalgiriui.
2023 m. kovo 5 d. įvyko debiutas A lygos rungtynėse prieš „Sūduvos“ klubą. Žaidėjas pasirodė startinėje sudėtyje, sužaidė visas rungtynes bei užsidirbo geltoną kortelę.
2023 m. balandžio 9 d. rungtynėse prieš Bangos klubą pasižymėjo pelnydamas du įvarčius. Kauniečiai nugalėjo varžovus rezultatu 2:0.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Pradmenys
dešinėje|miniatiūra|Sero Henry Billingsley pirmojo angliško Euklido Pradmenų leidimo titulinis puslapis, 1570 m. Euklido Pradmenys (🇬🇷) – matematikos knygų rinkinys apie geometriją, kurį parašė senovės graikų matematikas Euklidas Aleksandrietis apie 300 m. pr. m. e. Veikalą sudaro 13 tomų ir jis buvo išverstas į lotynų kalbą pavadinimu „Euclidis Elementorum“. Tai žinomiausias matematinis tekstas nuo seniausių laikų.
Euklidas Pradmenyse surinko viską, kas jo laikais buvo žinoma apie geometriją, tai buvo pagrindinis senovės geometrijos vadovas. Remiantis Euklido veikalu parengti mokykliniai vadovėliai yra naudojami iki šių dienų.
Pradmenyse aprašyta geometrinė sistema ilgą laiką buvo vadinama tiesiog „geometrija“ ir laikoma vienintele įmanoma geometrija. Šiandien ši geometrija yra vadinama Euklidine geometrija, išskiriant nuo kitų vadinamųjų neeuklidinių geometrijų, kurias matematikai atrado XIX amžiuje.
Skyriai
„Pradmenys“ sudaryti iš 13 knygų.
Pirmoje knygoje apibrėžiamos visos veikale naudojamos sąvokos (taškas, tiesė, plokštuma), taip pat aprašomos būtinos aksiomos, kurias Euklidas suformulavo penkias. Be to, pirmoje knygoje aprašomos teoremos apie lygiagrečias tieses, statmenis ir lygias figūras. Paskutinės dvi teoremos pirmoje knygoje yra Pitagoro teorema ir jos atvirkštinė teorema.
Antroje knygoje aprašoma geometrinė algebra.
Trečioji knyga – apie apskritimo ilgį, jos dydžius, kampus, liestinę ir kt.
Ketvirtojoje knygoje apibrėžiamos ir aptariamos užrašytos ir apribotos figūros.
Pranciškus Lanckoronskis
Pranciškus Lanckoronskis (apie 1655–1716) – Lenkijos magnatas, karaliaus papulkininkas ir Budzišovo (nuo 1679), Stpnicos (nuo 1683) ir Bochnios seniūnas (nuo 1703), Krokuvos pakamaris (1698–1706, 1709–1716), Krokuvos vaivada (1706–1709).
Biografija
Lenkijos magnatų Lanckoronskių giminės atstovas, herbo „Zadora“ savininkas. Karaliaus rūmininko ir pulkininko Pakoslavo Kazimiero Lanckoronskio (m. 1702) ir Anos Dembinskos (m. 1681) vyresnysis sūnus. Jaunesnysis brolis – karaliaus rūmininkas Samuilas Kazimieras (m. 1689).
Pradmenys
Skyriai
Šeštojoje knygoje naudojama aukščiau aptarta teorija ir aprašomas figūrų panašumas.
Septintoji, aštuntoji ir devintoji knygos yra apie skaičių teoriją.
Pranciškus Lanckoronskis
Biografija
1683 metais pėstininko pulko papulkininkio laipsnyje dalyvavo Vienos it Parkanų mūšiuuose. 1683 m. vasario 10 d. jis buvo sunkiais sužeistas į koją, kurią teko amputuoti. Nežiūrint į kojos netektį, 1685 m. vasario 1 d. Pranciškus Lanckoronskis vadovavo Kurliandijos hercogo Frydricho Kazimiero Ketlerio pulkui.
Pradmenys
Skyriai
Septintoje knygoje Euklidas aprašo Euklido algoritmą, leidžiantį rasti didžiausią bendrą dviejų skaičių daliklį.
Pranciškus Lanckoronskis
Biografija
Už savo karinius nuopelnus Pranciškus Lanckoronskis gavo valdyti Budzišovo (1679) ir Stpnicos (1683) seniūnijas. 1696 metais tapo konfederaciniu teisėju Krokuvos vaivadijoje, o 1698 metais Krokuvos bajorija jį išrinko pakamariu (kamergeriu).
Slabadiškės
Slabadiškės – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Karvio.
Pradmenys
Skyriai
Aštuntoje knygoje – geometrinė progresija.
Devintoje knygoje kalbama apie pirminius skaičius, apie skaičiaus faktorialą.
Dešimtoje knygoje aprašoma iracionaliųjų dydžių geometrinė teorija.
Vienuoliktoji, dvyliktoji ir tryliktoji knyga yra apie stereometriją
Vienuoliktoji knyga, kaip ir pirmoji knyga, apibrėžia sąvokas, kurios bus naudojamos vėliau.
Dvyliktoje knygoje įrodomos trimačių figūrų – kūgio, cilindro, piramidės ir rutulio – tūrių formulės.
Postulatai
Pirmajame Pradmenų tome suformuluoti penki postulatai (aksiomos):
Penktasis postulatas dar yra vadinamas lygiagretumo postulatu, tačiau daugelis matematikų jo visiškai nepriima, nes, skirtingai nei kiti postulatai, jis nėra toks įtikinamas ir neturi tiesioginio įrodymo. Tie matematikai, kurie nesutinka su penktuoju postulatu, dažnai bandė įrodyti priešingai, iš ko susidarė nauja aksiomatinė teorija – neeuklidinė geometrija, kurios pradininkas yra Nikolajus Lobačevskis.
Pranciškus Lanckoronskis
Biografija
Jo šarvuota vėliava dalyvavo Klišovo mūšyje 1702 metais raitelių pulko sudėtyje vadovaujamo Karūnos didžiojo etmono Jeronimo Augusto Liubomirskio. Už karinius nuopelnus Lenkijos seimas išskyrė jam premiją 50 000 Lenkijos auksinų dydžio. 1699 ir 1703 metais buvo du kartus paskirtas seimo komisaru derybose su Brandenburgu dėl Elblongo likimo.
1704 metais Pranciškus Lanckoronskis tapo Sandomiro konfederacijos nariu, sudaryto Augusto Stipriojo šalininkų ir Švedijos priešininkų. Kaip Augusto Stipriojo atstovas, komisaras, dalyvavo 1705 metais derybose su Švedija. 1706 metais palaikė Stanislovo Leščinskio kandidatūrą, kuris jam suteikė Krokuvos vaivados pareigybė. 1709 metais po Stanislovo Leščinskio pralaimėjimo ir išvijimo iš šalies Pranciškus Lanckoronskis atsisakė nuo pareigybės ir grįžo į Krokuvos pakamario pareigas.
Pranciškus Lanckoronskis buvo turtingu magnatu-žemvaldžiu. Išskyrus Stopnicos ir Skalsko seniūnijų, jam priklausė Bochnia ir Velička, taip pat pajamos iš druskos kasyklų. Iš tėvo jis paveldėjo Vodzislavo raktą.
1716 metų balandį, prieš mirtį, sunkiai sergantis Pranciškus Lanckoronskis savo laiške Karūnos didžiojo etmono prašė tapti jo sūnų globėju.
Šeima ir vaikai
Buvo vedęs Jadvygą Morštyn, nuo santuokos su kuria turėjo du sūnus:
Abu Mena
Abu Mena  – istorinis miestas ir vienuolynų kompleksas šiaurės Egipte, 45 km į pietvakarius nuo Aleksandrijos.
Abu Menos vietovė žinoma nuo ankstyvosios krikščionybės laikų – III–IV a. Aleksandrijoje buvo nukankintas Šv. Minas. Pasak legendos, jo palaikus į dykumą už Marjuto ežero gabenęs kupranugaris vienoje vietoje sustojo ir nebejudėjo. Tai buvo priimta kaip dieviškas ženklas, todėl šventojo palaikai toje vietoje ir palaidoti. Pasakojama, kad vieta buvusi užmiršta, be vėliau ją atradęs piemuo ir ji išgarsėjusi kaip stebuklingų pagijimų vieta. IV a. pab. Abu Mena tapo piligrimystės centru. Valdant imperatoriui Arkadijui buvo pastatyta nedidelė bažnyčia. Tada vietovė pradėjo sparčiai plėstis ir tapo svarbiausiu krikščionių piligrimystės centru Egipte.
VII a., musulmonams užkariavus Egiptą, Abu Mena buvo apleista. Dabar čia stovi šiuolaikinis koptų vienuolynas.
Abu Menoje atkasti bazilikos ir greta stovėjusios bažnyčios pamatai, pirties liekanos. Taip pat buvo piligrimų nakvynės vieta, baptisterijus, vyno spaudykla ir sandėliai. Abu Menoje rasta gausybė terakotinių gertuvių, kuriuose buvo dalijamas šventasis vanduo, šukių.
1979 m. Abu Mena paskelbta UNESCO pasaulio paveldo objektu. Nuo 2001 m. yra rizikos grupėje, nes žemės ūkio reikmėms pakėlus vandens lygį, dalis statinių sugriuvo ar tapo nestabilūs.
Komunikacijos triukšmas
Komunikacijos triukšmas – poveikis veiksmingam bendravimui, turintis įtakos pokalbio interpretavimui. Komunikacijos triukšmas neretai nepastebimas, tačiau jis gali turėti itin reikšmingos įtakos tiek tam, kaip suvokiame bendravimą su kitais asmenimis, tiek mūsų pačių bendravimo įgūdžių analizei.
Rinkimai Pietų Korėjoje
Rinkimai Pietų Korėjoje rengiami nacionaliniu lygmeniu renkant prezidentą ir parlamento narius bei vietiniu lygmeniu renkant miestų merus, provincijų gubernatorius ir tarybų narius.
Komunikacijos triukšmas
Psichologinis triukšmas
Psichologinis triukšmas atsiranda iš anksčiau susiformavusių idėjų, kurias „atsinešame“ į pokalbį (pavyzdžiui, rasiniai stereotipai, reputacija, šališkumas ir prielaidos). Jei į pokalbį įsitraukiame jau numanydami, ką ir kodėl kitas asmuo pasakys, galime lengvai nepastebėti tikrosios perduodamo pranešimo prasmės. Nuo psichologinio triukšmo išsivaduoti dažniausiai neįmanoma, tad tiesiog turime stengtis suvokti, kad jis egzistuoja, ir kaskart, kai bendraujame su kitais asmenimis, atsižvelgti į šio triukšmo formos sukeliamą išsiblaškymą.
Rinkimai Pietų Korėjoje
Eiliniai prezidento rinkimai vyksta pagal paprastosios daugumos sistemą kas penkerius metus. Juose gali dalyvauti bet kuris ne jaunesnis nei 40 metų Pietų Korėjos pilietis, o laimi kandidatas surinkęs daugiausiai balsų.
Komunikacijos triukšmas
Fizinis triukšmas
Fizinis triukšmas – tai išorės arba aplinkos stimulai, kurie trukdo mums priimti pranešimą tokia forma, kokia mums siuntė su mumis bendraujantis subjektas (Rothwell, 11). Fiziologinio triukšmo pavyzdžiai apima fone kalbančius kitus asmenis, fone skambančią muziką, garsus, kurie mus išgąsdina, ar tai, kad atkreipiame dėmesį į kitą pokalbyje nedalyvaujantį asmenį.
Semantinis triukšmas
Šį triukšmą sukuria siuntėjas (šifruotojas). Šis triukšmas atsiranda tuomet, tai panaudojama gavėjui (iškoduotojui) nesuprantama ar iki galo aiškiai nesuvokiama gramatika ar techninė kalba. Tai nutinka tuomet, kai pranešimo siuntėjas pavartoja žodį ar frazę, kurių reikšmė mums nėra žinoma arba kuriuos mes vartojame kitokia prasme nei kalbėtojas. Šios situacijos dažniausiai susiklosto šifruotojui iš pradžių neatlikus klausytojų analizės. Būtent klausytojų grupės tipas apibrėžia, kokio pobūdžio žargonas turėtų būti vartojamas.
Rinkimai Pietų Korėjoje
Parlamento rinkimai vyksta kas ketverius metus. Kandidatuoti gali ne jaunesni nei 25 metų, o balsuoti - visi 19 metų sulaukę Pietų Korėjos piliečiai. Kiekvienas rinkėjas turi 2 balsus, kurių vieną gali skirti vienmandatės apygardos kandidatui, o kitą - visos valstybės mastu iškeltam partijos sąrašui.
Rinkimuose naudojama mišri rinkimų sistema: 243 vietos paskirstomos pagal mažoritarinę sistemą vienmandatėse apygardose, o likusios 56 pagal proporcinę sistemą tų partijų sąrašams, kurios perkopė 3 % balsų barjerą.
Rēzeknes FA
Rēzeknes Futbola Akadēmija (lt. Rezeknės Futbolo akademija) - Latvijos futbolo klubas iš Rezeknės.
Ankstesniais metais buvo žinomi kaip Rēzeknes Futbola Akadēmija/Bērnu un jauniešu sporta skola (lt. Rezeknės Futbolo akademija/Vaikų ir jaunimo sporto mokykla).
Istorija
Įkurtas 2011 m. Rezeknės mieste. Kitados būta Rezenkės futbolo akademijos ir vaikų ir jaunimo sporto mokyklos bendro projekto.
Ekipa eilę metų rungtyniavo Latvijos futbolo Pirmoje lygoje.
Geriausias pasiekimas, kai 2014 m. klubas Pirmojoje lygoje užėmė antrąją vietą.
2017 m. klubas licencijavosi Pirmos lygos pirmenybėms.
Svirpliškiai
Svirpliškiai – buvęs viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Papilio, prie Lakštalažos upelio (Rovėjos intakas).
1923 m. buvo 1 ūkis.
Žilėnai
Žilėnai – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km į vakarus nuo Maišiagalos.
Svirtiškis
Svirtiškis – buvęs viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Pabiržės.
Daudytė
Daudytė – tradicinis, pučiamasis lietuvių liaudies muzikos instrumentas, pūstukinis aerofonas.
Konstrukcija
Tradicinės daudytės daromos iš tiesaus uosio, blindės, klevo, guobos, beržo medelio liemens, yra apie 1250–1670 mm ilgio. Medelio nuopjova perskeliama paliekant plongalyje 50-70 mm ilgio, 20-35 mm skersmens neperpjautos medienos pūstukui. Perskeltose pusėse išskobiamas laipsniškai platėjantis kanalas, abi pusės suvožiamos ir, plyšius užtepus derva ar degutu, apvyniojamos išvirinta karšta beržo tošimi.
Rekonstruotų daudyčių gamybos būdas ir konstrukcija panaši kaip ir tradicinių, tik iš dviejų dalių sumautas vamzdis apvyniojamas storo popieriaus juosta, kuri nudažoma beržo tošies spalva. Įstatomi pūstukai – mediniai, variniai ir ebonitiniai. Daudytės – iš principo netobulinti instrumentai. Nuo 1940 m. paprastinama jų gamybos technologija.
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose daudytės minimos nuo XVIII a. (Lepner, 1744; Stanewicz, 1829; Sabaliauskas, 1904; 1911; Paliulis, 1959). Instrumentas vietinės kilmės, kaip ir ragai, išplitę šiaurės rytų Aukštaitijoje, buvusios sėlių teritorijos dalyje (Zinkevičius, 1984). Daudytės naudotos kaip ir ragai, bet išnyko anksčiau už ragus ir skudučius, kartu su vokalinėmis sutartinėmis, sudariusiomis jų repertuarą. Manoma, kad daudytės, kaip natūralaus garsyno archajiški instrumentai, galėjo turėti įtakos vokalinių sutartinių genezei.
Atlikėjai
Muziejuose esančios daudytės pagamintos nežinomų meistrų, tačiau žinoma, kad jas pūtė A. Bičiūnas, P. Kunčius, M. Paliulis, V. Pašakarnis. Rekonstruotų daudyčių meistrai – P. Kupčikas ir P. Serva. Nuo 1941 m. daudytes naudoja profesionalus ansamblis „Lietuva“, nuo 1946–1950 m. saviveikliniai dainų ir šokių ansambliai, o nuo 1967–1970 m. ir folkloriniai ansambliai.
André the Giant
Andrė Renė Rusimovas (André René Roussimoff, 1946 m. gegužės 19 d. – 1993 m. sausio 27 d.), geriau žinomas kaip Milžinas Andrė (André the Giant) – Prancūzijos profesionalus imtynininkas ir aktorius. Andrė buvo žinomas dėl savo aukšto ūgio (224 cm), kurį lėmė augimo hormono pertekliaus sukeltas gigantizmas. Dėl to jis buvo pavadintas „aštuntuoju pasaulio stebuklu“.
Devintajame dešimtmetyje, imtynių bumo metu, Rusimovas tapo pagrindiniu WWF atstovu, dirbo su piktadariu vadybininku Bobiu Hinanu ir kovojo su Halku Hoganu. 1987 m. jiedu rungtyniavo „WrestleMania III“, o 1988 m. pirmajame „The Main Event“ epizode jis nugalėjo Hoganą ir laimėjo WWF čempiono titulą – tai buvo vienintelis jo iškovotas pasaulio sunkiasvorių čempiono titulas. Po 1990 m. „WrestleMania VI“ André baigė karjerą WWF ir iki pat savo staigios mirties daugiausia kovojo „All Japan Pro-Wrestling“, dažniausiai kartu su Giant Baba.
Po mirties 1993 m. Rusimovas tapo pirmuoju naujai sukurtos „WWF Hall of Fame“ nariu. Vėliau jis tapo „Wrestling Observer Newsletter Hall of Fame“ ir Professional Wrestling Hall of Fame nariu; pastarajame jis apibūdinamas kaip „viena iš labiausiai atpažįstamų figūrų pasaulyje ir kaip profesionalus imtynininkas, ir kaip popkultūros ikona“.
Virto ąžuolai
Siužetas
Filme pasakojama apie pasiturinčią šeimą, gyvenančią tarpukario Lietuvos kaime. Su trimis sūnumis Laurynu, Stanislovu ir Antanėliu atsisveikina mirštanti motina. Ji palaimina jaunėlį Antaną ir darbščią samdinę Kazytę, kad ji tapusi jo žmona, deramai juo rūpintusi. Jaunos moters atėjimas į šeimą sukelia sumaištį ne tik tarp brolių. Kazytė sujaukia ne vieno vyro gyvenimą, tačiau savo laimės taip ir neatranda.
Šileliškis
Šileliškis – buvęs kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Medeikių.
Kruoniaucė
Kruoniaucė – gyvenvietė pietvakarių Latvijoje, Žiemgaloje, Duobelės savivaldybėje, 29 km į pietvakarius nuo Jelgavos. 471 gyventojas (2021 m.).
Geografija
Gyvenvietė išsidėsčiusi kelių P103 Bauskė – Duobelė ir P96 Ežerė – Aucė – Duorupė – Jelgava sankryžoje prie Aucės upės Kruoniaucės tvenkinio.
Žemaitkiemio apylinkė (Pagėgiai)
Žemaitkiemio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Stoniškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pagėgių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kavolių apylinkės ir Užpelkių apylinkės.
Farerų futbolo varžybos 2012 m.
Farerų futbolo varžybos 2012 m.
Slovakija 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse
250px|thumb|Slovakijos delegacija atidarymo ceremonijos metu.
Slovakijos sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.
Mažosios Laibiškės
Mažosios Laibiškės – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Turgelių.
Šogdė
Šogdė – buvęs kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Papilio.
Pirmą kartą paminėtas 1802 m. Papilio dvaro inventoriaus suvestiniuose dokumentuose.
Jurgita Šiugždinienė
Jurgita Šiugždinienė (g. 1972 m. kovo 1 d. Kaune) – Lietuvos politikė, vadybos specialistė.
Išsilavinimas
1990 m. baigė Kauno 26-iąją vidurinę mokyklą. 1994 m. įgijo KTU Verslo administravimo bakalaurą, 1996 m. – magistrą. 2008 m. apgynė disertaciją, tapo soc. mokslų daktare.
Politika
2009–2012 m. Ministro Pirmininko tarnybos Strateginio valdymo departamento direktorė. 2012 m. Ministro Pirmininko tarnybos vicekanclerė ir laikinoji kanclerė.
2018–2020 m. TS-LKD sekretoriato strateginės grupės vadovė.
2019–2020 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narė.
2020–2024 m. Seimo narė, išrinkta Šilainių apygardoje. .
2020-2023 m. 18-osios (I. Šimonytės) Vyriausybės švietimo, mokslo ir sporto ministrė.
Įvertinimas
2017 m. Prancūzijos Akademinių palmių ordinas.
Piktupėnų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Piktupėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pagėgių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Lumpėnų apylinkės, Pagėgių apylinkės ir Vėlaičių apylinkės.
Jungtinių Valstijų Aukščiausiasis Teismas
thumb|JAV Aukščiausiojo teismo pastatas JAV Aukščiausiasis Teismas  – galutinės instancijos JAV federalinis teismas (Aukščiausiasis Teismas). Vienintelis teismas, paminėtas JAV Konstitucijoje. Veikia kaip bendrosios kompetencijos teismas ir kaip JAV konstitucinis teismas. Pirmuoju atveju nagrinėja žemesniųjų teismų bylas (tiek apeliacine, tiek ir kasacine instancija, kadangi, neskaitant kelių išimčių, JAV teismų sistemoje nėra griežtai atribota apeliacija ir kasacija). JAV Aukščiausiojo teismo teisėjai JAV Senatui pritarus skiriami JAV prezidento. JAV Aukščiausiojo teismo teisėjai skiriami neterminuotam laiko tarpui.
Sudėtis
JAV Aukščiausiasis teismas susideda iš pirmininko ir kitų teisėjų, bet JAV konstitucija nenustato tikslaus jų skaičiaus. 1789 m. buvo nustatyta, kad Aukščiausiąjį teismą turi sudaryti 6 teisėjai. 1807 m. jų skaičius padidintas iki 7, 1837 m. – iki 9, 1863 m. – iki 10. 1866 m. buvo nutarta sumažinti teisėjų skaičių iki 7, neužpildant atsilaisvinusių vietų. Taip teisėjų skaičius sumažėjo vienetu 1866 m. ir dar vienetu 1867 m. Tačiau 1869 m. buvo nutarta teisėjų skaičių padidinti iki 9. Daugiau Aukščiausiojo teismo teisėjų skaičius nebuvo keičiamas.
Dabartinė sudėtis
Šiuo metu JAV Aukščiausiąjį Teismą sudaro 9 teisėjai: teismo pirmininkas John Roberts ir 8 teisėjai. Iš visų teisėjų ilgiausiai savo pareigas eina Clarence Thomas (pareigas einantis nuo 1991 m.).
Barzūnų apylinkė
Barzūnų apylinkė (arba Barzdžiūnų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vilkyškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Pagėgių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Lumpėnų apylinkės ir Vilkyškių apylinkės.
Marathai
Marathai  – Pietų Azijos tauta, gyvenanti Indijoje, daugiausia Maharaštros valstijoje. Taip pat gyvena paribiniuose Karnatakos, Gudžarato, Madhja Pradešo, Goa rajonuose, indų diasporoje (Mauricijuje, Fidžyje, Izraelyje, Jungtinėje Karalystėje ir kt.). Populiacija – apie 83 mln. žmonių. Gimtoji kalba – marathų (indoarijų kalbų grupė). Didžioji dauguma marathų – hinduistai, yra musulmonų (daugiausia šiitai), budistų (į budizmą atsivertę „neliečiamieji“), katalikų (daugiausia Goa).
Marathų protėviai – rathų, maharathų, raštrakutų gentys, kai kurios jų minimos „Ramajanoje“ bei kituose tekstuose. Marathų žemės priklausė keletui kunigaikštysčių viduramžiais, vėliau užkariautos musulmonų. XVII a. antroje pusėje marathai sukūrė savo valstybę – indų tautinis didvyris Šivadžis įkūrė Marathų imperiją, kuri užvaldė visą centrinę Indiją. XVIII a. vid. ji suskilo į 5 kunigaikštystes, kurios XVIII a. pab. – XIX a. pr. buvo užimtos Didžiosios Britanijos. Kelios formaliai nepriklausomos kunigaikštystės gyvavo iki Indijos nepriklausomybės paskelbimo 1949 m. 1960 m. Indijoje marathų žemėse sudaryta Maharaštros valstija.
Svarbiausias verslas – žemdirbystė (augina soras, kukurūzus, kviečius, ankštines kultūras, ryžius, cukranendres, žemės riešutus, linus, medvilnę, tabaką, daržoves, vaismedžius, pajūryje – kokospalmes, bananus), išvystyta pieninė gyvulininkystė. Amatai: audimas, medžio, kaulo ir akmens raižyba, vario dirbinių gamyba, jų kalinėjimas ir puošimas ornamentais. Miestuose gyvenantys marathai dirba pramonėje, paslaugų bare.
Marathai kaimuose namus stato iš apdegintų, nubalintų plytų, su čerpių stogu, dažnai dviaukščius, su vidiniu kiemu. Skurdesnių gyventojų namai vienos ar dviejų patalpų, statyti iš molio arba akmens, plokščiu moliniu stogu (pakrantėje – aukštu dvišlaičiu čerpiniu stogu). Kaimai dideli, paprastai sudaryti iš kvartalų (ali), kuriuose gyvena tam tikros kastos atstovai.