cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Visa
„Visa“ palengvina elektroninių lėšų perleidimą, dažniausiai „Visa“ prekiniu ženklu pažymėtomis kredito bei debeto kortelėmis. „Visa“ neišduoda tų kortelių ir nesuteikia kredito. „Visa“ taip pat nenustato paskolų palūkanų normų bei mokesčių. „Visa“ tik pasiūlo savo apmokėjimo paslaugas įvairioms finansų įstaigoms, kurios paskui gali jas teikti klientams.
Sujungus „Visa Canada“, „Visa USA“ ir „Visa International“, kurios apima Azijos ir Ramiojo vandenyno, Lotynų Amerikos ir Karibų jūros regionus bei Centrinę ir Rytų Europą, Vidurinius Rytus ir Afriką, buvo įkurta nauja bendrovė, pavadinta „Visa Inc.“. „Visa Europe“ išliko narystės asociacija, priklausanti Europos bankams nariams ir valdoma jų, bei tapo „Visa Inc.“ licencijos turėtoja.
Pasaulyje yra daugiau nei 1,4 mlrd. „Visa“ mokėjimo kortelių, o „Visa“ produktais vykdomų pardavimų apimtis 2006 m. sudarė daugiau nei 4 trln. JAV dolerių. „Visa“ kortelė priimama daugiau nei 24 mln. vietų visame pasaulyje, įskaitant vieną milijoną bankomatų.
Vilniaus Salininkų gimnazija
Vilniaus Salininkų gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, Vaikų g. 16, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191317118.
Istorija
Mažoji lietuviška enciklopedija rašo, kad pradinė Salininkų mokykla įsteigta 1920 m. 1928 m. mokykla buvo tikrinama, o 1940 m. į Vilniaus apskrities pradžios mokyklų sąrašą įrašyta ir Salininkų pradinė mokykla. 1941–1942 m. nuomotos 30 m 2 patalpos pradžios mokyklai. 1944 m. spalio 30 d. pradėti nauji mokslo metai. Buvo dėstoma lenkų kalba. Mokyklos vedėja – J. Kurkulaitė. Po Antrojo pasaulinio karo, šeimininkams išvykus į Lenkiją, pastatas liko mokyklai.
Švietimo ministerijai leidus 1957 m. įsteigtos klasės lietuvių dėstomąja kalba. Nuo tol mokykla dvikalbė: lietuvių ir lenkų. 1964 m. rugsėjo 19 d. atidaryta nauja aštuonmetė mokykla. Mokykloje buvo dėstoma lietuvių ir rusų kalbomis. Tuo metu mokėsi 264 mokiniai, dirbo 20 mokytojų: J. Gaižutytė, T. Pacelis, G. Poškienė, V. Papreckienė, S. Sabaliauskienė, M. Mikulskaja, A. Martysevič, A. Damarodienė ir kiti.
1976 m. aštuonmetė mokykla tapo vidurine mokykla ir persikėlė į naują 590 vietų pastatą su aktų ir sporto salėmis, valgykla ir erdviais kabinetais. Mokykloje dirbo 34 mokytojai, mokėsi 433 mokiniai. Mokiniams pageidaujant veikė daug įvairių būrelių: astronomų, liaudies šokių, sporto, jaunųjų radiotechnikų, lengvosios muzikos pažinimo, etnografinis, akordeono ir dar daugelis kitų. Mokykla tapo kultūros centru, ją aplankydavo daug svečių: šokėjų, dainininkų, aktorių, kitų žymių veikėjų. Toliau sėkmingai darbavosi iš aštuonmetės mokyklos atėję mokytojai: V. Silickienė, R. Gailiušienė, R. Barčienė, M. Pacelienė, S. Sabaliauskienė, O. Visockienė, Z. Voleišo, I. Malijonienė, K. Deveikienė, D. Norkūnienė, A. Mačys, bibliotekos vedėja R. Arštikienė.
1984 m. mokykloje dirbo 40 mokytojų. Nuo 1988 m. Salininkų mokykla tapo trikalbė, mokyta lietuvių, rusų, lenkų kalbomis. 1993 m. mokykla gavo naują pastatą, kuriame įsikūrė pradinės klasės – mokyklos filialas. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos 2012 m. liepos 18 d. sprendimu Vilniaus Salininkų vidurinė mokykla pertvarkyta į Vilniaus Salininkų gimnaziją.
Čekeliai
Čekeliai – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Čižiūnų.
Etimologija
Kaimo vardas yra asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo asmenvardžio Čekelis.
Kambodžos herbas
thumb|right|200px|[[Kambodža|Kambodžos herbas, naudojamas nuo 1993 m.]] Kambodžos herbas – vienas iš oficialių Kambodžos nacionalinių simbolių. Dabartinis herbas naudojamas nuo 1993 m.
Visą herbą iš abiejų pusių supa liūtai su dramblio straubliais. Savo letenose abu gyvūnai laiko penkių skirsnių skėčius. Herbo viduryje yra karaliaus karūna, o viršuje – trykštanti šviesa. Žemiau karūnos yra padėklas, ant kurio stovi šventas kardas ir šventas khemrų om simbolis. Herbo apačioje khmerų kalba parašyti trys žodžiai – Preah Chao (karališka valdžia), Krung (karalystė) ir Kampuchea (Kambodža).
Kaklo bausmė
Kaklo bausmė – senovės prūsų ir lietuvių paprotinės teisės terminas.
Istorija
Iš pradžių reiškė mirties bausmę apskritai arba mirties bausmę pakariant. Taip daugiausia būdavo baudžiami vagys iš paprastojo, t. y. neprivilegijuoto, luomo žmonių.
Vilniaus Senamiesčio vidurinė mokykla
Vilniaus Senamiesčio vidurinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniaus senamiestyje, vykdžiusi pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas rusų kalba 1947–2017 m. Įstaigos kodas 190006819.
Istorija
Vilniaus 3-oji vidurinė mokykla veikė nuo 1947 metų. 1977 m. persikėlė į naujas patalpas M. Daukšos g. 7. 2017 m. mokykla buvo uždaryta. Mokiniai perkelti į Vilniaus Liepkalnio pagrindinę mokyklą, o buvusios patalpos perduotos Vilniaus Vytės Nemunėlio pradinei mokyklai.
Pašvitinio valsčius
Pašvitinio valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Pašvitinys.
Gyvenvietės
1923 m. surašymo metu valsčiuje buvo šios gyvenvietės:
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 7013 žmonės:
Italijos futbolo varžybos 1912–1913 m.
Italijos futbolo varžybos 1912–1913 m.
Bolt
Bolt (iki 2019 m. Taxify) – tarptautinė pavežėjimo ir restoranų maisto pristatymo į namus paslaugų platforma. Bendrovė teikia taksi tarpininkavimo, elektrinių paspirtukų, dviračių nuomos bei prekių ir restoranų maisto pristatymo į namus ar atsiėmimo juose paslaugas per išmaniųjų telefonų programėlę.
Remiantis 2019 m. vasario mėnesio informacija, Bolt veikia 30-yje šalių ir 100 miestų Europoje, Afrikoje, Vakarų Azijoje, Šiaurės Amerikoje ir Australijoje. Veiklą pradėjo 2013 m. Estijoje. Beveik iš karto paslaugas įmonė ėmė teikti ir Lietuvoje (Vilniuje, Kaune) bei Latvijoje.
Kinijos bendrovė Didi Chuxing, didžiausia Uber konkurentė, valdo 13,1% Bolt akcijų. 2018 m. pritraukė 175 mln. JAV dolerių, daugiausiai iš Vokietijos automobilių gamintojo Daimler. Bendrovė teigia, kad Bolt vertė pasiekė 1 mlrd. JAV dolerių.
Bolt savo veiklą pradėjo 2013 m. pavadinimu Taxify. Taline – tuo metu devyniolikmetis Markus Villig pasiskolino iš savo tėvų pinigų, skirtų mokslui universitete, ir sukūręs pirmą programėlės versiją įtikino prie platformos prisijungti pirmuosius vairuotojus.
2019 m. kovo 7 d. Taxify įmonė pakeitė pavadinimą į Bolt.
2019 m. birželio mėnesį Bolt pradėjo teikti savo paslaugas Londone, su 20 000 platformoje užsiregistravusių vairuotojų.
2019 m. liepą Bolt pristatė elektrinių paspirtukų dalijimosi paslaugą Vilniuje. Rugpjūtį elektrinių paspirtukų dalijimosi paslauga išplėsta į Kauną.
Selinas
Žodis Selinas reiškia:
Donaldas Kajokas
Donaldas Kajokas (g. 1953 m. birželio 13 d. Prienuose) – Lietuvos rašytojas.
Biografija
1975 m. baigęs Lietuvos kūno kultūros institutą dirbo gimnastikos treneriu. Nuo 1989 m. savaitraščio (iki 2004 m. žurnalas) „Nemunas“ redakcijoje.
Kūryba
Pirmojo eilėraščių rinkinio „Žeme kaip viršūnėmis“ poetinė kalba konkreti, daiktiška, neretai ironiška. Vėlesniuose poezijos rinkiniuose plėtojamos vakarietiškos ir rytietiškos poezijos tradicijos. Eilėraščiai dažniausiai trumpi, meditaciniai, juose atsispindi pasaulio harmonija, būdinga haikų, rubajatų poetika. Rinkinyje „Karvedys pavargo nugalėti“ daugiau dienoraštinės stilistikos kūrinių, intymesnių atsivėrimų. Esė knygose rašoma apie pasaulio vienovę, akimirkos trapų grožį, žmogaus buvimo pasaulyje prasme, remiamasi filosofijos kontekstu.
Kūrybos paskelbta anglų, gruzinų, ispanų, latvių, lenkų, prancūzų, rusų, slovėnų, suomių, ukrainiečių, vokiečių, vengrų kalbomis.
Bibliografija
Poezija
Esė
Peito ežeras
Peito ežeras  – ežeras Kanadoje, Albertos provincijoje, Banfo nacionaliniame parke. Telkšo Uoliniuose kalnuose, Vaputiko kalnagūbryje, 1880 m aukštyje virš jūros lygio. Ilgis 2,8 km, plotis iki 0,8 km. Ežeras ledyninės kilmės, kranto linija raižyta. Krantai apaugę miškais. Dėl uolienų savybių Peito ežero spalva įgauna turkio spalvą. Ežerą maitina Peito ledynas. Išteka Mistajos upė (Šiaurės Saskačevano intakas).
Stiebas (statinys)
thumb|250px|right|[[Sitkūnų radijo stotis|Sitkūnų radijo stoties antenų stiebai]] Stiebas – stulpo formos elektroninių ryšių infrastruktūros statinys, skirtas radijo antenų montavimui. Nuo bokšto jis skiriasi tuo, kad negali stovėti be jį palaikančių atotampų.
Antenų stiebas paprastai daromas iš plieninių santvarų ar vamzdžių ir turi vienodą skersmenį per visą savo aukštį. Ant stiebo gali būti iškeliamos radijo ryšio antenos arba jis pats gali būti antena ir spinduliuoti radijo bangas. Tokie stiebai paprastai naudojami ilgųjų ir viduriniųjų bangų radiofoninėse stotyse, ir yra statomi ant izoliatorių, izoliuojančių juos nuo žemės. Stiebai taip pat gali būti statomi ant pastatų stogų ir ant bokštų (paprastai betoninių).
Stiebą pastatyti ir įrengti yra paprasčiau, pigiau ir greičiau negu tokio pat aukščio bokštą. Tačiau jis užima daugiau ploto, nes reikalinga vieta jo atotampų tvirtinimui ant žemės.
Vilniaus universiteto Komunikacijos fakulteto Žurnalistikos institutas
Žurnalistikos institutas – Vilniaus universiteto Komunikacijos fakulteto (VU KF) mokslo padalinys, universitetinės katedros statusu įsteigtas 1991 m. Institute rengiami socialinių mokslų daktarai.
Institutas įsikūręs dviejuose Vilniaus senamiesčio pastatuose: Bernardinų g. 11 ir Maironio g. 7.
Vykdo visuomenės informavimo priemonių bei žurnalistikos mokslinius tyrimus, skelbia jų rezultatus, ruošia mokymo priemones, metodinę literatūrą. Instituto darbuotojai dalyvauja organizuojant universitetines žurnalistikos pirmos (4 metų), antros (2 m.) ir trečios (doktorantūros) pakopos studijas, dirba su studentais Žurnalistikos bakalauro studijų programoje, Analitinės žurnalistikos magistrantūros studijų programoje, kitose Komunikacijos fakulteto studijų programose.
Istorija
Nors pirmasis Lietuvos laikraštis ir buvo pradėtas leisti Vilniaus universitete 1760 m., nes čia pat buvo stambiausia Lietuvos spaustuvė, žurnalistikos mokymo idėja įgyvendinta kur kas vėliau. Neabejotina priežastis – paties Universiteto veiklos pertrūkiai, jos priklausomybė nuo karalių, imperatorių, prezidentų, komisarų sprendimo. XX a. penktojo dešimtmečio pabaigoje – šeštojo pradžioje Vilniaus valstybiniame universitete apskritai vyko sudėtingas mokslo ir studijų struktūrų kūrimo procesas, kadangi politinė valdžia nepasitikėjo „nesovietiniais“ mokslo darbuotojais, juos persekiojo ir trėmė, todėl trūko išmanančių humanitarines ir socialines šakas mokslininkų ir specialistų. Sovietiniu laikotarpiu pirmiausia įkurtos žurnalistikos studijos, o specialus mokslo tiriamasis padalinys - katedra atsirado vėliau. 1949 m. į pirmąjį žurnalistikos specialybės kursą Istorijos – filologijos fakulteto Lietuvių kalbos katedra priėmė 25 studentus. Minėtame fakultete Žurnalistikos katedra įkurta 1952 m., tačiau ir tuo metu jai trūko žiniasklaidos tyrėjų ir žurnalistikos teoretikų. Kitas vertus, katedros mokslinis laukas buvo nulemtas struktūrinio ryšio: nuo 1970 m. ji priklausė Istorijos fakultetui. 1985 m. katedra išskaidoma į dvi savarankiškas katedras – Spaudos žurnalistikos bei Radijo ir televizijos žurnalistikos.
1991 m. šių katedrų pagrindu, įsteigus Komunikacijos fakultetą, buvo įkurtas Žurnalistikos institutas [vienos katedros statusu], buvo atleista nemažai mokslinio personalo, 1992 m. buvo likę tik trys humanitarinių mokslų daktarai. Reformos metu buvo panaikinta viena iš tyrimams svarbių struktūrų - VU Periodinės spaudos tyrimų laboratorija. Min. instituto koncepcijoje steigimo metu mažai skirta dėmesio mokslo tyrimų plėtrai, daugiau - žurnalistikos studijų organizavimui, todėl vėliau mažai rengta aspirantų arba doktorantų, intensyviau doktorantai-žiniasklaidos tyrėjai rengiami XXI a. Nuo 2008 m. KF tarybos sprendimu Žurnalistikos institutas yra mokslo tyrėjų padalinys, o VU žurnalistikos studijų vadyba patikėta kitai formaliai struktūrai - atitinkamų VU Komunikacijos fakulteto studijų programų komitetams. 2017 m. Fakulteto tarybos sprendimu Žurnalistikos institute, siekiant specializuoti mokslinius tyrimus, įkurtos trys šios medijų šakos katedros: Politinės komunikacijos katedra, Retorikos katedra, Žurnalistikos ir audiovizualinių medijų katedra. Instituto direktorius gali būti skiriamas fakulteto dekano. Bendrus posėdžius inicijuoja katedrų vedėjai.
Žurnalistikos (medijų šakos) mokslas
thumb|300px|right|Vilniaus balso auditorija Komunikacijos teorijoje „pranešimo“ sąvoka, įterpta į trikampį tarp siuntėjo ir gavėjo, visuomenės informavimo tyrimų kontekste išskirtinės reikšmės įgauna žurnalistikos moksle ir praktikoje.
Lietuvoje ši disciplina kaip socialinių tyrimų objektas ir kaip tam tikra meno rūšis buvo pripažįstama – kad ir prieštaringose diskusijose – nuo praėjusio amžiaus trečio – ketvirto dešimtmečio. Ir iš tikrųjų būtų galima pabrėžti, kad šiuolaikišku aspektu – kaip integrali komunikacijos dalis, žurnalistika įsitvirtino pagrįstai ją pripažįstant mokslu dešimtą dešimtmetį.
Studijos
Instituto darbuotojų ir bendradarbių darbas pirmos ir antros pakopos studijų programose, kuriose mokoma žurnalistikos, sudaro galimybių studijas baigusiam jaunimui įgytas žinias pritaikyti ne tik visuomenės informavimo priemonių redakcijose ar viešųjų ryšių sferoje, bet ir daugelyje kitų įstaigų ir bendrovių, administracinėse struktūrose, kur darbas būna susijęs su informacija, politika, analize. VU parengtos žurnalistikos magistrantūros ir bakalauro studijų programos susietos ne tik su kalbos, teisės, istorijos, literatūros (kaip būdavo įprasta nuo pat šios disciplinos atsiradimo VU 1949 m.), taip pat su komunikacijos, ekonomikos ir politikos mokslais, bet ir su visomis svarbiausiomis komunikacijos studijų ir tyrimų disciplinomis ar temomis. Universitetines žurnalistikos programas įgyvendinant, pasitelkiami ir VU, Baltijos šalių, ir ES aukštųjų mokyklų profesoriai, leidinių ar laidų redaktoriai, kiti medijų specialistai. Iš viso pirmos pakopos žurnalistikos studijų programoje su studentais dirba 40 - 50 asmenų.
Išskirtinumas ir tradicijos
VU kasmet nuo 2008 m. į KF Žurnalistikos institutą priima ne mažiau kaip 1 komunikacijos ir informacijos krypties doktorantą medijų tyrimui atlikti ir atitinkamos temos disertacijai parengti. Tyrėjai disertacijas gali ginti ir eksterno būdu. Tyrėjas, rašantis disertaciją, doktorantūros studijų metais pradeda dirbti su I pakopos žurnalistikos studentais.
Taikinys telefono tinkle
Taikinys telefono tinkle  – 2002 m. JAV kriminalinis trileris, kurio režisierius Joel Schumacher, scenarijaus autorius Larry Cohen. Pagrindinį vaidmenį atliko Colin Farrell, kuris vaidina egoistišką publicistą. Filmo originalus pavadinimas Phone Booth reiškia „telefono būdelė“.
Siužetas
Stiuartą Šepardas kaip visada skambina kabinamai merginai, nors turi žmoną. Tačiau šį kartą jį telefono būdelėje įkalina psichiškai nesveikas snaiperis, kuris jį pasiruošęs nušauti, jei jis padės ragelį. Snaiperis turi daug informacijos apie publicistą, todėl pradeda žaisti psichologinius žaidimus. Snaiperis nušauna sutenerį, kuris norėjo Stiuartą išguiti iš būdelės. Atvažiuoja policija, manydama, kad tai Stiuartas nušovė žmogų, mėgina jį išvilioti iš būdelės. Snaiperis taip pat paliko pistoletą būdelėje norėdamas primesti nusikaltimą Stiuartui ir grasindamas nušauti žmoną mėgina jį priversti paimti ginklą bei tuo pačiu pasirašyti sau mirties nuosprendį. Galiausiai policijos derybininkas perpranta, kodėl Stiurtas negali palikti būdelės ir pradeda ieškoti nepažįstamojo. Atsekę skambintojo vietą, pagal jo skambinimą Stiurto žmonai, policija įsiveržia į kambarį ir randa nusižudžiusi žmogų. Policija mano, kad rado snaiperį. Tačiau šis pasirodo Stiurtui, apsvaigusiam nuo raminamųjų, tarti paskutinius pamokslavimus ir išeina ramus.
Reketės kapinynas
Kapinynas
Įrengtas Blendžiavos dešiniojo kranto aukštumoje, atokiau nuo upės esančioje pakilesnėje vietoje. Reljefas lygus, kiek žemėjantis į pietvakarius, smarkiai pakeistas XX a. kasant žvyrą statyboms, kelių tiesimui ir taisymui, rekultivuojant žvyrduobę.
Teritorijos plotas – 1,65 ha.
Tyrimai
Kapinynas aptiktas XX a. 4 dešimtmetyje, Salantų valsčiaus savivaldybei pradėjus kasti žvyrą keliams taisyti. Aptikti radiniai buvo perduoti Kretingos muziejui, o informacija apie atrastąjį kapinyną pasiekė kultūros paveldo apsauga besirūpinančia Valstybės archeologijos komisiją. 1940 m. Vytauto Didžiojo kultūros muziejaus preparatorius-konservatorius Pranas Baleniūnas žvyrduobės pakraščiuose  ištyrė  apie  600 m² plotą, kuriame rado 42 kapus.
1942 m. tyrinėjimus tęsė to paties muziejaus archeologė Marija Alseikaitė, ištyrusi 1 kapą, o 1943 m. –  Jonas Puzinas, 23 m² plote aptikęs dar 3 kapus. 1958 m. Kretingos kraštotyros muziejus (tyrimų vadovė Ona Navickaitė, LII) ištyrė 173 m² plotą, kuriame rado 7 kapus.
Iš viso kapinyne 1940-2008 m. buvo ištirtas 956,5 m² plotas, kuriame rasti 54 griautiniai IV-IX a. žmonių kapai, iš kurių IV-V a. kapai buvę apjuosti akmenų vainikais. Be to, kasant žvyrą buvo randama daugiau dirbinių. 1959 m. į Kretingos kraštotyros muziejų pateko pora II-III a. apyrankių ir VIII-XII a. būdingų žalvarinių smeigtukų trikampėmis galvutėmis, kryžminis smeigtukas, pasaginių segių cilindriniais ir aguoniniais galais, miniatiūrinis įmovinis kapliukas ir kitų senovės papuošalų, ginklų bei darbo įrankių.
Viename kape (Nr. 35) buvęs palaidotas karys su žirgu. Mirusysis gulėjo aukštielninkas, 2,7×1,7 m dydžio duobėje. Jo dešinė ranka buvusi padėta dubens srityje, o kairioji – sulenkta stačiu kampu ir padėta ant krūtinės. Virš galvos skersai kapo gulėjo dalgelė, o už jos – įmovinis kirvis. Šalia jų dešinėje pusėje rasti 2 ietigaliai profiliuotomis plunksnomis. Krūtinės srityje aptiktos 2 lankinės segės – žalvarinė ir sidabrinė, kuriomis buvęs susegtas rūbas. Ant kairiosios rankos buvo užmauta žalvarinė storagalė apyrankė ir 2 žalvariniai žiedai. Prie dešiniojo peties surasti 6 žalvariniai skirstikliai ir odos liekanų, liudijančių, kad čia buvęs padėtas diržas. Apie 50 cm į kairę nuo mirusiojo ant kairiojo šono gulėjo nedidelis žirgas. Jis buvo su kamanomis, o šalia galvos gulėjo geležiniai pentinai. Šis kario-raitelio su žirgu kapas datuojamas V a. pabaiga. Manoma, kad vyras buvęs Reketės bendruomenės vadas ar šiaip labai įtakingas karys.
Kituose vyrų kapuose rasta labai mažai papuošalų, iš kurių būdingiausios yra lankinės žalvarinės ilgakojės segės, lazdeliniai smeigtukai. Rečiau pasitaikė storagalės apyrankės arba pavieniai gintaro karoliai.
Moterų kapuose rasta smiltainio ir gintaro verpstukų, geležinių ylų, peiliukų, o daugiausiai – papuošalų: žalvarinių dėželinių  ir tordiruotų antkaklių su rakto pavidalo skylute bei antkaklių su storėjančiais užkeistais galais, gintaro ir stiklo karolių apvarų (kartais su žalvario įvijomis), žalvarinių ir sidabrinių lankinių žieduotųjų segių, lankinių segių su žvaigždine ar vėduoklės pavidalo kojele, pelėdinių, rečiau – apskritinių segių, geležinių lazdelinių smeigtukų, žalvarinių kryžinių smeigtukų ir smeigtukų su trikampe galvute, žalvarinių ir sidabrinių storagalių apyrankių, žalvarinių įvijinių žiedų.
Kapinynas datuojamas II-XII a.
Dziningas
Dziningas  – miestai Kinijoje:
ISO 9000
ISO 9000 – kokybės valdymo sistemų standartų šeima. Atitikimas ISO 9000 šeimos standartui nereiškia, kad prekė ar paslauga būtinai bus kokybiška. Tai tik vienas iš vadybos ir kontrolės standartų. ISO 9000 prižiūri ISO, Tarptautinė standartizacijos organizacija, o administruoja akreditavimo ir atestavimo organizacijos. Kai kurie iš ISO 9001 (kuris yra vienas iš ISO 9000 standartų) reikalavimų yra tokie:
Kompanija arba organizacija, kuri buvo patikrinta ir patvirtinta, kaip atitinkanti ISO 9001, gali viešai skelbti, kad turi ISO 9001 sertifikatą arba, kad yra registruota ISO 9001. ISO 9001 sertifikatas negarantuoja galutinės produktų arba paslaugų kokybės; jis garantuoja, kad buvo pritaikytas formalizuotas verslo procesas. Iš tikrųjų, kai kurios kompanijos priima ISO 9001 sertifikatą, kaip rinkodaros įrankį.
Nors standartų kilmė buvo gamyba, dabar šie standartai taikomi įvairių tipų organizacijoms. „Produktas“ ISO kalboje gali reikšti fizinį objektą, paslaugas arba programinę įrangą. Iš tikrųjų, pagal ISO 2004 metais, „paslaugų sektoriai šiuo metu turi daug didesnį ISO 9001:2000 sertifikatų skaičių – apytiksliai 31 % iš visų išduotų sertifikatų“.
ISO 9000 šeima
ISO 9000 apima tokius standartus:
Tai vienintelė sąlyga, kuria trečiosios-šalies auditoriai garantuoja sertifikatą. Reikia paminėti, kad sertifikatas nėra apibūdinamas kaip organizacijos „reikmuo“, skatinantis naudoti ISO 9001 (žiūrėti ISO 9001:2000 1 skyrius „Tikslas“), bet šiam tikslui jis gali būti naudojamas (žiūrėti ISO 9001:2000 0.1 skyrius „Įvadas“),
ISO 9001 šeimoje yra daug daugiau standartų, gana daug jų netgi neturi numerio "ISO 900x". Pavyzdžiui, kai kurie standartai, 10.000 kategorijoje laikomi 9000 šeimos dalimi: ISO 10007:1995 kalba apie konfigūracijos vadybą, kuri daugumai organizacijų yra tik elementas išbaigtoje vadybos sistemoje. ISO teigia: „Sertifikato svarbos sureikšminimas nustelbia faktą, kad egzistuoja visa ISO 9000 standartų šeima. Organizacijos didžiausią vertę gauna tada, kai naujų serijų standartai naudojami integruotu būdu, vienas su kitu ir su kitais standartais, sudarydami ISO 9000 šeimos visumą.
Ankstesni ISO 9000, 9001, 9002 ir 9003 šeimos nariai buvo integruoti į 9001. Daugumoje atvejų, organizacija, teigianti, kad yra registruota ISO 9000, turi omeny ISO 9001.
ISO 9001 Turinys
ISO 9001:2000 Kokybės valdymo sistemos – Reikalavimai yra apytiksliai trisdešimties puslapių dokumentas, kurį galima gauti kiekvienos šalies nacionalinėje standartizacijos organizacijoje. Šio dokumento turinys yra toks:
Tiesą sakant, vartotojai turi susipažinti su visais skyriais nuo 1 iki 8, bet tik nuo 4 iki 8 aprašomas kokybės valdymo sistemos įgyvendinimas.
Standartai nurodo šešis privalomus dokumentus:
Papildomai, ISO 9001:2000 Reikalauja Kokybės politikos ir Kokybės vadovo (į kurį gali būti arba nebūti įtraukti aukščiau išvardinti dokumentai).
ISO 9001:2000 santrauka neformalia kalba
Kokybės politika yra formalus valdymo teiginys, artimai susijęs su verslo ir rinkodaros planavimu ir kliento poreikiais. Kokybės politika suprantama ir vykdoma visais lygiais ir ją vykdo visi darbuotojai. Kiekvienas darbuotojas turi turėti savo darbo tikslą.
Italijos futbolo varžybos 1913–1914 m.
Italijos futbolo varžybos 1913–1914 m.
ISO 9000
1994 versija
ISO 9000:1994 Pabrėžė kokybės užtikrinimą per prevencinius veiksmus, vietoj to, kad tikrintų galutinį produktą bei ir toliau reikalavo atitikimo dokumentinėms procedūroms įrodymų. Pirmojo leidimo trūkumas buvo tas, kad kompanijos vykdė reikalavimus, sukurdamos krūvas procedūrinių žinynų, taip tapdamos ISO biurokratijos įkaitėmis. Kai kuriose kompanijose, adaptavimosi ir tobulinimo procesą galėjo stabdyti kokybės sistema.
2000 versija
ISO 9001:2000 sujungia tris standartus 9001, 9002, ir 9003 į vieną, vadinamą 9001. Dizaino ir tobulinimo procedūros reikalingos tik tuomet, jei kompaniją iš tikrųjų įsitraukia į naujo produkto kūrimą. 2000 versija siekė radikaliai pakeisti mąstymą, sukurdama priekinę ir centrinę proceso vadybos koncepciją („Proceso vadyba “apėmė kompanijos užduočių ir veiklos stebėjimą ir optimizavimą, o ne galutinio produkto tikrinimą). Versija 2000 taip pat reikalavo vyresniųjų vykdančiųjų vadovų įsikišimo, tam, kad galima būtų integruoti kokybę į verslo sistemą bei išvengti kokybės funkcijų perleidimo jaunesniems administratoriams. Kitas tikslas yra pagerinti efektyvumą per proceso atlikimo metrikus – skaitmeninį užduočių ir veiklos efektyvumo matavimą. Tikimasi tikslesnio tobulinimo proceso ir kliento pasitenkinimo įvertinimo.
ISO 9000 standartus pastoviai peržiūri techniniai komitetai ir konsultacinės grupės, bendradarbiaudamos su šiuos standartus diegiančiais profesionalais.
2008 versija
ISO 9001:2008 pristato tik jau egzistuojančių ISO 9001:2000 reikalavimų paaiškinimus ir kai kuriuos pokyčius, skirtus patobulinti suderinamumą su ISO14001:2004. Nėra jokių naujų reikalavimų. Tiesiog reikia patikrinti ar patobulinta kokybės valdymo sistema atitinka paaiškinimus pataisytoje versijoje.
Atestacija
ISO pats organizacijų neatestuoja. Daugelyje šalių susikūrė akreditavimo institucijos, skiriančios atestavimo organizacijas, audituojančias organizacijas, kurios pateikia prašymus būti atestuotos pagal ISO 9001. Nors dažniausiai minima atestacija yra ISO 9000:2000, tikrasis standartas, pagal kurį organizacijos kokybės valdymo sistema gali būti atestuojama, yra ISO 9001:2000. Tiek akreditavimo institucijos, tiek ir atestuojančios organizacijos už savo paslaugas ima mokesčius. Įvairios akreditavimo institucijos turi abipuses sutartis, užtikrinančias, kad Akredituotos atestavimo institucijos (CB) yra pripažįstamos visame pasaulyje.
Besikreipianti organizacija yra vertinama pagal vietą, funkciją, produktus, paslaugas ir procesus; problemų sąrašas („reikalavimai veikti“ arba „neatitikimai“) pateikiamas vadovybei. Jei šiame sąraše nėra esminių problemų, atestavimo institucija išduos ISO 9001 sertifikatą kiekvienai aplankytai geografinei vietovei, iškart, kai tik gaus patenkinamą pagerinimo planą, kuriame nurodoma, kaip bus sprendžiamos išvardintos problemos.
ISO sertifikatas nėra išduodamas visam laikui, jis turi būti atnaujinamas atestavimo institucijos rekomenduojamais intervalais, paprastai kas trejus metus. Lyginant su Galimybių brandos modeliu ISO 9001 neturi kompetencijų gradavimo.
Auditas
Tam, kad prisiregistruotumėte prie standartų, reikalaujamas dviejų tipų auditas: išorinės atestavimo institucijos auditas (išorinis auditas) ir vidinis, šiam reikalui apmokyto personalo, atliekamas auditas (vidinis auditas). Tikslas – tęstinis peržiūrėjimo ir įvertinimo procesas, patikrinantis ar sistema veikia taip, kaip turėtų veikti, išsiaiškinimas, kurioje vietoje ji gali būti patobulinta arba koreguojama, norint išvengti įvardintų problemų. Manoma, kad geriau, kai vidiniai auditoriai tikrina už savo įprasto vadovavimo ribų, nes taip jų sprendimai tampa labiau nepriklausomi.
Pagal 1994 standartą, audito procesas gali būti tinkamai nukreiptas atliekant sertifikato taisyklių laikymosi patikrinimą:
Neaišku kaip tai susiję su prevenciniais veiksmais.
2000 standartas naudoja proceso metodą. Atlikdami panašias funkcijas auditoriai turi atsisakyti įprasto auditavimo, mechaninio „atitikimo“, ir susikoncentruoti į riziką, padėtį bei svarbą. Tai reiškia, jie turi priimti daugiau sprendimų apie tai, kas yra efektyvu, o ne laikytis to, kas yra formaliai nurodyta. skirtumas nuo ankstesnio standarto gali būti paaiškintas taip:
Pagal 1994 versiją klausimas skambėjo taip „Ar jūs darote taip, kaip žinynas liepia jums daryti?“, o pagal 2000versiją klausimas yra toks „Ar šis procesas padės jums pasiekti užsibrėžtų tikslų? Ar šis procesas geras, ar jį galima dar kaip nors patobulinti?“.
Darom
„Darom“ – kasmetinė visuotinė akcija, kuomet visoje Lietuvoje renkamos šiukšlės. Akcija startavo 2008 m., po sėkmingos tokio tipo akcijos Estijoje. Pirmojoje akcijoje dalyvavo ~3000 savanorių ir ji savo mastu gerokai nusileido estiškai, tačiau jau 2009 m. akcija buvo masiškesnė nei Estijoje. Ji tapo kasmetine ir pritraukia vis daugiau švarios gamtos entuziastų.
ISO 9000
Auditas
ISO 19011 audito standartas taikomas ISO 9001 bei kitos valdymo sistemos EMS (ISO 14001), FSMS (ISO 22000) etc.
Darom
Akcija pradėta rengti ir kitose šalyse: Latvijoje, Slovenijoje, Portugalijoje, Brazilijoje, Indijoje, Rusijoje, Ukrainoje, Moldovoje ir t. t.
ISO 9000
Pramonei būdingos interpretacijos
ISO 9001 standartas yra apibendrintas ir abstraktus. Jo dalys turi būti interpretuojamos ir pritaikomos tam tikrai organizacijai. Programinės įrangos tobulinimas nėra sūrio gaminimas arba konsultacinių paslaugų siūlymas; visgi, ISO 9001 direktyvos, būdamos verslo valdymo direktyvomis, gali būti pritaikytos visoms šioms veikloms. Įvairios organizacijos – policijos departamentai (JAV), profesionalios futbolo komandos (Meksika) arba miesto tarybos (JK) – sėkmingai įsidiegė ISO 9001:2000 sistemas.
Darom
Akcija „Darom“ pagrįsta savanorių iniciatyva sutvarkyti aplinką, tačiau prie jos prisideda tiek komunalinės bendrovės, tiek privatus verslas, padedantis išgabenti surinktas atliekas, aprūpinti akcijos dalyvius maišais. Prieš kiekvieną akciją internetu parenkami šiukšlių rinkimo taškai, paskiriami už juos atsakingi koordinatoriai. Šiukšlių rinkimas vykdomas užmiesčiuose, parkuose, pamiškėse, paupiuose ir kitose neurbanistinėse vietose, retai tvarkomose komunalinių tarnybų.
ISO 9000
Pramonei būdingos interpretacijos
Bėgant laikui, įvairūs pramonės sektoriai norėjo standartizuoti savo direktyvų interpretacijas savo rinkose. Tai iš dalies daroma tam, kad būtų galima užtikrinti, kad jų ISO 9000 versijos turi savo specifinius reikalavimus bei tam, kad būtų užtikrintas tinkamai apmokytų ir patyrusių auditorių darbas.
Diskusijos dėl ISO 9000 efektyvumo
Debatai dėl ISO 9000 efektyvumo daugiausia apima tokius klausimus:
Ar ISO 9001:2000 kokybės principai vertingi? (Atkreipkite dėmesį, kad svarbi versijos data: 2000 ISO versija bandė susidoroti su kritika, kurios gavo ISO 9000:1994).
Privalumai
Pripažįstama, kad tinkama valdymo kokybė pagerina verslą, turi teigiamą poveikį investicijoms, rinkos daliai, pardavimų augimui, pardavimų maržoms, taip pat tai gali būti konkurencinis privalumas ir būdas išvengti bylinėjimosi tekste. Anot Wade [Jim Wade, ISO Valdymo sistemos – Gegužė-Birželis 2002] ir Barnes ["geras verslo jausmas-kelias į konfrontaciją ISO 9000" Frank Barnes verslo apžvalga, Pavasaris 2000.]kokybės principai ISO 9000:2000 yra tinkami; Barnes teigia, kad „ISO 9000 direktyvos pateikia visapusišką kokybės valdymo sistemų modelį, galintį kompaniją padaryti konkurencinga“. Barnes taip pat cituoja Lloyd‘s Kokybės užtikrinimo registro apžvalgą, kurioje teigiama, kad ISO 9000 padidino grynąjį pelną bei Deloitte-Touche apžvalgą, teigiančią, kad registracijos išlaidos atsipirko per trejus metus. Pagal the Providence Business News ["Priežastys, kodėl kompanijos turėtų įsigyti ISO sertifikatą", Providence Business News, rugpjūčio mėn. 28d., 2000.], ISO įdiegimas dažnai suteikia tokius privalumus:
Nepaisant to, išsamus 800 Ispanijos kompanijų tyrimas ["ISO 9000 registracijos įtaka prekybai ir pelnui: išilginė veiklos analizė prieš ir po akreditacijos." Iñaki Heras, Gavin P. M. Dick, ir Martí Casadesús. International Journal of Quality and Reliability Management tomasl 19, Nr. 6, 2002.] atskleidė, kad ISO 9000 registracija pati savaime duoda mažai naudos, kadangi kompanijos, suinteresuotos gauti ISO sertifikatą paprastai jau būna įsipareigojusios gerinti valdymo kokybę, bei tai daro jau prieš registraciją. [Scott Dalgleish. Quality Magazine balandžio mėn. 1d, 2005.]
Šiandieniniame paslaugų sektoriuje, vis daugiau kompanijų naudoja ISO 9000 kaip verslo įrankį. Naudodamos tinkamai išdėstytus klientų tikslus, klientų pasitenkinimo anketas ir tinkamai apibrėžtą tęstinio gerinimo programą, kompanijos naudoja ISO 9000 procesus tam, kad pagerintų savo darbo veiksmingumą ir pelningumą.
Problemos
Paprastai ISO 9001 kritikuojamas dėl to, kad registracija reikalauja nemažų piniginių išlaidų, laiko ir „popierinio darbo“. [„Tiek daug standartų, bet toks mažas rezultatas". Stephanie Clifford. Inc Magazine, gegužės mėn., 2005.] Anot Barnes, „Oponentai teigia, kad visa tai tik dėl dokumentacijos. Šalininkai tiki, kad, jei kompanija išdėstė dokumentuose savo kokybės sistemą, tai didžioji dalis „popierinio darbo“ jau yra atlikta“ ["geras verslo jausmas-kelias į konfrontaciją ISO 9000" Frank Barnes verslo apžvalga, Pavasaris 2000.]
Anot Seddon, ISO 9001 skatina detalizacijas, kontrolę bei procedūras, o ne supratimą ir tobulėjimą. [John Seddon, The Observer, Sunday November 19, 2000] ["A Brief History of ISO 9000: Kur mes suklydome?". John Seddon. Chapter one of "Byla prieš ISO 9000", 2nd ed., Oak Tree Press. Lapkritis 2000. ISBN 1-86076-173-9]. Wade teigia, kad ISO 9000 kaip direktyva yra efektyvi, bet teigimas, kad tai yra standartas „klaidina kompanijas, versdamas manyti, kad šis sertifikatas reiškia geresnę kokybę, …atima iš organizacijos poreikį susikarti savo pačios kokybės standartus“. ." [Jim Wade, ISO Valdymo sistemos – Gegužė-Birželis 2002]. Perfrazavus, Wade teigia, kad aklas pasitikėjimas ISO 9001 specifikacijomis negarantuoja sėkmingos kokybės sistemos.
Šis standartas sėkmės neatneš tada, kai kompanija labiau suinteresuota atestacija, o ne kokybe .["Kokybė, kurią galite pajausti", John Seddon, The Observer, Sunday Lapkritis 19, 2000] Atestacijos dažniausiai grindžiamos kontraktiniais klientų reikalavimais, o ne noru iš tikrųjų pagerinti kokybę ["geras verslo jausmas-kelias į konfrontaciją ISO 9000" Frank Barnes verslo apžvalga, Pavasaris 2000.] [Mark Henricks. Entrepreneur Magazine Dec 2001.]. „Jei jūs norite ant sienos pasikabinti sertifikatą, jūs turite tokią galimybę, jūs sukursite popierinę sistemą, kuris nedaug turi bendro su tuo, kaip iš tikrųjų turėtų būti valdomas verslas,“, sakė Roger Frost.[Mark Henricks. Entrepreneur Magazine Dec 2001.] Nepriklausomas auditorius atestavimą visada mato kaip problemą, ir anot Barnes „tai tapo postūmiu plėsti konsultavimo paslaugas“. ["geras verslo jausmas-kelias į konfrontaciją ISO 9000" Frank Barnes verslo apžvalga, Pavasaris 2000.] Iš tikrųjų, pats ISO informuoja, kad ISO 9001 gali būti diegiamas be atestavimo, paprasčiausiai atsižvelgiant į kokybę, kuri gali būti pasiekta. [The ISO apžvalga – 2005].
Dar viena problema yra konkurencija tarp daugybės atestuojančių institucijų. Tai veda prie švelnesnio požiūrio į defektus, pastebėtus įmonėse, tiriant kokybės sistemas.
Ankštakių senosios kapinės
Ankštakių senosios kapinės, vadinamos Senkapiais, Marų kapais, Maro kapeliais – neveikiančios kapinės pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Ankštakių kaime (Kretingos seniūnija), 0,38 km į rytus nuo Tarvydų gatvės, kairiajame Kiaulupio krante. thumb|left|250px|Kapinių [[koplytėlė ir kryžiai]]
Kapinės
Įrengtos iki 1 m aukščio kalvelėje. Ovalo plano, pailgos šiaurės vakarų - pietryčių kryptimi, 29 m ilgio, 20 m pločio, apjuostos lauko akmenų pylimo, kurio šiaurės vakariniame gale paliktas tarpas vartams. Laidojimo žymių nesimato. Centrinėje dalyje ant akmenų pagrindo stovi medinė koplytėlė su Švč. Mergelės Marijos skulptūra, o į rytus nuo jos – pora kryžių. Palei pylimą auga pavieniai medžiai ir krūmai.
Teritorijos plotas – 0,04 ha, perimetras – 70 m.
Istorija
Kapinės veikė XVI–XIX a. Laidoti Ankštakių kaimo gyventojai. XIX–XX a. pr. buvo pakasami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai.
Vadinamos Senkapiais, Marų kapais, Maro kapeliais. Pasakojama, kad čia laidotos maro epidemijos aukos.
1959 m. žvalgė Juozas Mickevičius, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1984 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (istorikės Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė). 1974, 1982, 1995 m. kartografuotos.
Saugotinas kultūros paveldo objektas. 1972–1984 m. – vietinės reikšmės archeologijos paminklas (AV536).
Čekėnai
Čekėnai – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Rudaminos.
Istorija
1988 m. gegužės 30 d. Čekėnai prijungti prie Rudaminos, vėliau atskirti, bet apie 2010 m. balandį kaimas vėl prijungtas prie Rudaminos.
Baltrus Atkočiūnas
Biografija
Baigė Tartu universitetą. 1914 m. mobilizuotas į Rusijos imperijos kariuomenę. Pirmojo pasaulio karo fronto gydytojas. 1919 m. lapkričio 5 d. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę. Paskirtas į Sanitarijos skyrių. 1921–1923 m. Pirmojo atskirojo lazareto vyr. ordinatorius, vyr. gydytojo padėjėjas.
1923–1935 m. dirbo Karo ligoninėje. 1932 m. pulkininkas. 1935 m. paskirtas asmeniniu Respublikos Prezidento Antano Smetonos gydytoju. Nuo 1936 m. atsargos karininkas. 1937–1939 m. Raudonojo Kryžiaus ligoninės Vidaus ligų skyriaus vedėjas. 1944 m. balandžio – gegužės mėn. Vietinės rinktinės karo sanitarijos tarybos narys.
1944 m. pasitraukė į Vokietiją, Hanau pabėgėlių stovyklos ligoninės gydytojas. 1949 m. emgiravo į JAV. Dirbo Čikagos Manteno valstybinėje ligoninėje.
Ouya
Ouya (stilizuotai – OUYA ) – mikrokonsolė, sukurta bendrovės „Ouya Inc.“. Konsolė veikia kompanijos sukurtoje nuosavoje Android operacinės sistemos versijoje. Projektą 2012 m. įsteigė Julie Uhrman, prie dizaino dirbo Yves Béhar, inžinierių komandai vadovavo Muffi Al-Ghadiali. Kūrimo procesui lėšų gauta per Kickstarter, buvo surinkta 8,5 mln. JAV dolerių, o tai reiškia, kad tuo metu tai buvo antras daugiausiai lėšų surinkęs projektas tinklalapio istorijoje.
Rėmusiesiems per Kickstarter konsolės vienetai pradėti išsiuntinėti 2013 m. kovo 28 d. Rinkoje konsolė pasirodė birželio 25 d. Taip pat buvo atidaryta Ouya internetinė parduotuvė, talpinanti aplikacijas ir žaidimus, specialiai pritaikytus Ouya platformai. Visi šiai konsolei pritaikyti žaidimai pradžioje turėjo turėti kokių nors free-to-play aspektų, pvz., būti visiškai nemokami, turėti nemokamą bandomąją versiją, ar papildomai apmokestinamą žaidimų in-game turinį. Tačiau vėliau to buvo atsisakyta. Ouya palaiko tokias medijų aplikacijas kaip TwitchTV ir XBMC.
Ouya priskiriama aštuntajai kompiuterinių žaidimų konsolių kartai ir konkuravo su PlayStation 4, Xbox One bei Wii U.
Istorija
thumb|right|Pirmosiose apžvalgose kritikos sulaukė konsolės Ouya žaidimų pultas, daugiausia dėl uždelsimo vykdant veiksmus ir gamybinio broko thumb|right|Išrinkta Ouya konsolė thumb|right|Permatomos konstrukcijos Ouya konsolė thumb|right|Nedidelė konsolės Ouya pagrindinė plokštė Apie konsolės kūrimą viešai paskelbta 2012 m. liepos 3 d. Liepos 10 d. bendrovė „Ouya“ pradėjo kampaniją su siekiu įvertinti žmonių susidomėjimą projektu. „Boxer8“ patvirtino, kad dirba prie prototipo su kūrimo stadijoje esančia programine įranga ir grafine naudotojo sąsaja. Buvo paskelbta, kad konsolės pagrindą sudarys Nvidia Tegra 3 lustas, o kaina sieks $99.
Numatyta reikiamų lėšų suma tinklalapyje Kickstarter buvo surinkta per 8 valandas. Lėšų skaičius augo toliau projekto eigoje pristačius naujus konsolės modelius. Pasak Kickstarter, projektas „Ouya“ buvo vienas sėkmingiausių tinklalapio istorijoje. Per pirmąsias 24 val. projektas pritraukė po vieną lėšų aukotoją kas 5,59 sek. Projektas „Ouya“ tapo aštuntuoju tinklalapio Kickstarter projektu, sugebėjusiu surinkti daugiau kaip milijoną dolerių lėšų, bei greičiausiai tai įgyvendinusiu projektu. Kickstarter tikslas buvo pasiektas rugpjūčio 9 d., viso buvo surinkta $8 596 475, įgyvendinta 904 % tikslo.
Rėmusiesiems per Kickstarter konsolės vienetai pradėti išsiuntinėti 2013 m. kovo 28 d. Rinkoje konsolė pasirodė birželio 25 d., jos kaina siekė 99 JAV dol. Bendrovę „Ouya Inc.“ ištikus finansiniams sunkumams, konsolės plėtojimas buvo nutrauktas, su konsolės programine įranga susijęs įmonės aktyvas buvo parduotas bendrovei „Razer“, kuri 2015 m. liepos 27 d. nutraukė konsolės gamybą. Prie konsolės Ouya dirbusi kūrėjų komanda prisijungė prie „Razer“ projekto Forge TV.
Jonas Augevičius
Jonas Augevičius (1883 m. sausio 20 d. Šeduva – 1953 m. lapkričio 29 d. Vilis, Šveicarija) – gydytojas, Lietuvos karinis veikėjas. Pulkininkas leitenantas.
Biografija
1909 m. baigė Maskvos universiteto Medicinos fakultetą. Per Pirmąjį pasaulinį karą Rusijos imperijos kariuomenės gydytojas. 1915 m. pateko į vokiečių nelaisvę. 1917 m. grįžęs dirbo Tartu, Tverėje. 1918 m. grįžo į Lietuvą. Likęs lenkų okupuotame Vilniuje dirbo Vilniaus lietuvių komitete, kitose lietuvių organizacijose. 1922 m. išsiųstas į Lietuvą.
Dirbo Kaune ir Kėdainiuose dislokuotuose kariniuose daliniuose. 1927 m. pulkininkas leitenantas. 1927–1931 m. Antrojo artilerijo pulko gydytojas, 1931–1940 m. Antrosios pėstininkų divizijos gydytojas.
TSRS okupavus Lietuvą, 1940 m. spalio 27 d. pašalintas iš 29-ojo šaulių teritorinio korpuso. 1941–1944 m. Kauno valstybinis sanitarijos inspektorius. 1941 m. Birželio sukilimo dalyvis. 1941 m. Kauno komendantūros sanitarijos valdybos viršininkas, Lietuvos apsaugos dalių gydytojas. 1944 m. pasitraukė į Šveicariją. Duktė Irena Augevičiūtė-Kaestli – Šveicarijos lietuvių bendruomenės aktyvistė.
Krapas
Lietuviškas vardas krapas kilęs iš slavų kalbų (plg. (ukrop), ).
Paplitimas
Krapai kilę iš Viduržemio jūros pakraščių ir dabar paplitę visose šalyse.
Klasifikacija
Lietuvoje auginama rūšis:
Panaudojimas
Krapai yra kvapnūs, todėl auginami kaip prieskoniniai augalai, taip pat dažnai naudojami kulinarijoje bei konservavimui.
Juose yra eterinių aliejų, daug vitamino C.
Vaistinės augalo savybės
thumb|left|150px|Sėjamojo krapo žiedai
Anksčiau buvo vartojamas liaudies medicinoje (skrandžio gastritui, tymų gydymui.
Krapų arbata buvo geriama nuo nemigos, viduriuojant ir t. t.
Elzė Gudavičiūtė
Elzė Gudavičiūtė (g. 1984 m. lapkričio 18 d. Vilniuje) – Lietuvos aktorė.
Biografija
2004–2005 m. gyveno Vokietijoje, ten lankė aktorinės improvizacijos, kūno kalbos kursus ir seminarus Štutgarto „Forum" teatre. 2004–2009 m. baigė bakalauro, 2009–2011 m. – magistro studijas LMTA (Kurso vad. Gintaras Varnas, dėst. Viktorija Kuodytė, Arūnas Sakalauskas). 2013–2017 m. LMTA Teatro ir kino fakulteto Vaidybos ir režisūros katedros doktorantė. 2014 m. pelnė LMT doktoranto stipendijas už mokslo pasiekimus. Tiriamajame meno doktorantūros darbe „Gintaro Varno teatro meninės tendencijos ir kūrybos principai: 2005–2015 m.“ analizuoja Lietuvos teatro teatro meninę raidą, iškelia esminius režisieriaus kūrybos principus, tiria kūrybinį braižą, nagrinėja pedagoginę specifiką bei reikalavimus aktoriams.
Laisvai moka vokiečių, gerai anglų ir rusų kalbas, turi graikų, italų bei prancūzų k. pagrindus. Turi šokio, šaudymo įgūdžius.
Kūryba
Nuo 2007 m. vaidina, nuo 2008 m. – G. Varno teatre „Utopia“, dalyvauja „No Theatre“ judėjime. Nuo 2007 m. dalyvauja įvairiuose teatro festivaliuose, seminaruose, stažuotėse Europoje. Nuo 2013 m. LNDT aktorė.
Filmografijoje – filmai „Man septyniolika“ (2007, rež. Romas Zabarauskas), „Miegančių drugelių tvirtovė“ (2011, rež. Algimantas Puipa).
Vaidmenys
Svarbesnieji vaidmenys:
Alex Manninger
Aleksandras Maningeris (g. 1977 m. birželio 4 d.) – buvęs futbolininkas, Austrijos rinktinės vartininkas.
žaidė nuo 1999 iki 2009 m. Su rinktine dalyvavo 2008 m. Europos čempionate.
Italijos futbolo varžybos 1914–1915 m.
Italijos futbolo varžybos 1914–1915 m.
Matematinė fizika
Dalyko apimtis
Yra keletas matematinės fizikos sričių ir jos yra susijusios su istoriniais laikotarpiais. Dalinių išvestinių lygtys, Furjė analizė ir vektorinė analizė turbūt labiausiai yra susiję su matematine fizika. Šie metodai buvo sukurti nuo antros XVIII a. pusės. tokių matematikų kaip D'Alembertas, Oileris ir Lagranžas).
Masjafas
Masjafas  – miestas šiaurės vakarų Sirijoje, Hamos muchafazoje, Oronto slėnyje, 40 km į vakarus nuo Hamos. Svarbus kelių mazgas: plentai į Hamą, Banijasą, Tartusą, Homsą.
Pilis
Masjafas žymus savo didele viduramžių pilimi, pastatyta ant 20 m aukščio piliakalnio. Manoma, kad pilis pastatyta Bizantijos laikais. Vėliau ji rekonstruota izmailitų, mameliukų, osmanų. Izmailitai pilį užėmė 1141 m., vėliau ji buvo įtvirtinta Rašido ad Din Sinano. Nuo XII a. vid. iki XIII a. pab. Masjafo pilis buvo izmailitų emyrato sostinė. 1176 m. pilį nesėkmingai bandė užimti Saladinas (ją gynė elitiniai izmailitų kariai – asasinai). 1260 m. pilį apgulė mongolai, tačiau izmailitai sudarė sąjungą su mameliukais ir antpuolį atrėmė. 1270 m. Masjafo pilį užėmė mameliukų sultonas Bajbarsas I. 1830 m. pilį apgriovė Ibrahimo Pašos armija.
Alvordia
Alvordia – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis. Auga Žemutinės Kalifornijos ir Sonoros valstijose Meksikoje.
Šaltiniai
Carter, A. M. 1964. The genus Alvordia (Compositae) of Baja California, Mexico. Proceedings of the California Academy of Sciences 30: 157-174. Turner, B. L. 1988. Reduction of the Mexican genus Agiabampoa to Alvordia (Asteraceae, Heliantheae). Phytologia 64: 209-210.
Vytautas Tribandis
Vytautas Tribandis (g. 1942 m. liepos 10 d. Pamusiuose, Onuškio valsčius – 2009 m. lapkričio 3 d. Šiauliuose) – Lietuvos dailininkas tapytojas, pedagogas.
Biografija
1956-1961 m. mokėsi Kauno dailės mokykloje, 1961-1967 m. studijavo Vilniaus dailės institute. 1967-1992 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas, nuo 1992 m. Menų fakulteto Tapybos katedros docentas.
Nuo 1980 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys, 1997–2004 m. Šiaulių skyriaus pirmininkas.
Kūryba
Dalyvavo parodose Latvijoje, Rusijoje, Lenkijoje, Švedijoje. Darbų yra Vokietijoje, Belgijoje. Svarbesni kūriniai: „Konstrukcijos“ (1974 m.), „Laivai“ (1978 m.), „Sena obelis“ (1982 m.), „Šiaulių žemė“ (1986 m.), „Nuo Ladakalnio“ (1988 m.), „Ąžuolai“ (1992 m.), „Tiltelis“ (1994 m.), „Ryto šalna“ (1996 m.), „Kopų motyvas“ (1997 m.), ciklas „Šaknys“ (1997-2004 m.) ir kt.
Pagrindinė V. Tribandžio kūrybos erdvė – molbertinė tapyba, kurioje atskleidžiamas lietuviškas gamtovaizdis. Plačios lygumų panoramos ir jaukūs Dzūkijos miškų ir tarpukalnių kampeliai, Baltijos jūra ir žvejų kaimeliai – visa tai susilieja į epinį pasakojimą apie gimtinę, tėviškę, Tėvynę. Gamtovaizdyje ypatingą vietą užima medžiai. Pro išsikerojusių kamienų, šakų, lapijos ažūrą atsiveria tolesnės erdvės, horizontas su sodybomis, kalvomis, šlaitais. Medžiai pripildo paveikslą gyvybės. Vienur jie stovi ramūs, kitur draskomi vėjo, bet visur jie yra svarbiausia tema, savotiški gyvybės sargai. Nejučiom kyla mintys apie ekologinę gamtos būklę, apie drevėtų senolių ir lieknų medelių artumą, giminystę žmogui.
V. Tribandis yra sukūręs ir sieninės tapybos kūrinių, dalyvavęs miesto šventėse, kūrybinėse stovyklose. Dailininkas domėjosi fotografija, filmavimu, kompiuteriais. Darbus, kurie sukurti pasitelkus techniką, jis įvardijo „fotografikos“ terminu: gamtos motyvai taip komponuojami į išraiškingus vaizdus, realūs elementai tartum susipina į dekoratyvinius, fantastinius derinius. Autorius tuos darbus laikė eksperimentiniais, jais norėta parodyti kompiuterinės technikos galimybes. Dabartinėje krypčių ir tendencijų įvairovėje naujai suvokiamas kūrybinis nuoseklumas vidine meninio vaizdo kaita įsitvirtina kaip viena svarbiausių šiuolaikinio meno atšakų ir sudėtinių dalių.