cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šikšnosparnis (simbolis)
Šikšnosparniai buvusio Aragono heraldikoje
Kitų miestų (pvz., Katarochos herbuose šikšnosparnis pavaizduotas pačiame herbo skyde.
Prancūzija
Šikšnosparniai panaudoti kelių Prancūzijos miestelių herbuose.
Džaipuras
Džaipuras  – miestas šiaurės vakarinėje Indijoje, Radžastano valstijos sostinė. 2,71 mln. gyventojų (2005). Išvystyta medvilnės, stiklo, keramikos, elektrotechnikos pramonė. Tvirtos amatų tradicijos (juvelyriniai gaminiai, dramblio kaulo ir akmens raižyba). Yra universitetas.
Mieste išlikęs XVIII a. rūmų kompleksas su sodais, baseinais, Chandra Mahal ir Hawa Mahal („Vėjų rūmai“) rūmais, Jantar Mantar observatorija, Nahaar Garh tvirtovė, daug šventyklų.
Į pietus nuo miesto išlikęs UNESCO pasaulio paveldo objektas – Amero rūmai.
Istorija
Džaipurą 1728 m. įkūrė maharadža Amero valdovas Sawai Jai Singh II.
Tom Poti
Tom Poti (g. 1977 m. kovo 22 d. Vorčesteryje, Masačiusetse, JAV) yra ledo ritulio žaidėjas žaidžiantis gynėjo pozicijoje NHL Vašingtono „Capitals“ komandoje. 1992-93 m. žaidė St. Peter, o 1993-94 m. Cushing aukštosios mokyklos ledo ritulio komandoje, bei Bostono miesto ledo ritulio lygoje (MBHL), bet vėliau vėl sugrįžo į Cushing aukštosios mokyklos ledo ritulio komandą, kurioje praleido dar du sezonus. Su Bostonu universitetu Hockey East lygoje tapo naudingiausiu žaidėju. 1996 m. NHL naujokų biržoje 3 rate 59 šaukimu Tomą Potį pašaukė Edmontono „Oilers“ komanda. 2001 m. kovo 19 d., po beveik 4 sezonų joje žaidėjas buvo iškeistas Niujorko „Rangers“ komandai. 2002 m. Tomas Potis žaidė JAV vyrų ledo ritulio rinktinėje žiemos olimpinėse žaidynėse, kur laimėjo sidabro medalį. Per 2004-05 m. NHL lokautą žaidėjas niekur nežaidė. 2006 m. vasarą Tomas Potis pasirašė sutartį su Niujorko „Islanders“ komanda. 2007 m. liepos 1 d. pasirašė sutartį su Vašingtono „Capitals“ komanda.
Svaigusis pipiras
Svaigusis pipiras (Piper methysticum) – pipirinių (Piperaceae) šeimos visžalių daugiamečių augalų rūšis. Paplitusi Okeanijoje (Polinezijoje, Melanezijoje), šiauriniuose Australijos regionuose.
Augalas status, užauga iki 3 m aukščio. Lapai paprasti, širdiški, iki 20 cm ilgio. Žiedai susitelkę į kirmėliškus žiedynus. Žiedai sunkiai apsidulkina, net ir su žmogaus pagalba, todėl augalas dauginasi daugiausia vegetatyviškai.
Svaigiojo pipiro šaknys – labai populiarus raminantis, vaistinis preparatas Okeanijoje. Pagrindinė veiklioji medžiaga – kavalaktonas. Ji sukelia raumenų atpalaidavimą, anestezę, nervinį atsipalaidavimą, bendras poveikis primena alkoholio poveikį. Intensyvus svaigiojo pipiro šaknų naudojimas gali sukelti priklausomybę, rimtų sveikatos sutrikimų. Okeanijoje augalą naudoja religiniuose ritualuose, šventėse, atsipalaidavimui. Tradiciškai šaknis yra kramtoma, valgoma sutarkuota ar sumušta. Iš šaknies taip pat daromas stiprus gėrimas. Dabar dažnai prekyboje tiekiama išdžiovinta ir sumalta šaknis. Gauta pudra prieš vartojimą užpilama karštu, bet neverdančiu vandeniu, nes verdantis vanduo sunaikina veikliąją medžiagą. thumb|left|250px|Fidžyje džiovinamos svaigiojo pipiro šaknys
Aleksandras Valerianas Jablonovskis
Biografija
Kilo iš Palenkės bajorų šeimos. Vidurinį išsilavinimą gavo apskrities mokykloje (1837–1842 m.) Dorohičine ir gimnazijoje (1843–1847) Balstogėje. 1847 metais įstojo į Kijevo Šv. Vladimiro universiteto filologijos-istorijos fakultetą, kur iki 1849 metų studijavo slavistiką. Tęsė mokslus Dorpato universitete, studijavo klasikinę ir vokiečių filosofiją, istoriją.
Daug keliavo: aplankė pietų slaviškas žemes, Graikiją, Italiją, Mažąją Aziją, Siriją, Palestiną ir Egiptą. thumb|left|Aleksandro Valeriano Jablonovskio kapas [[Povonzkų kapinės|Povonzkų kapinėse, Vašuva]] Įsikūręs Varšuvoje, jis kartu su profesoriumi Adolfu Pavinskiu sumanė ir pradėjo įgyvendinti milžinišką istorinį darbą – ATR istorinės medžiagos leidimą. Tuose „istoriniuose šaltiniuose“ (Źródła dziejowe) Jablonovskis patalpino savo svarbiausius darbus:
Vadokliai (kaimas)
Vadokliai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Vadoklių miestelio.
Esma Redžepova
Esma Redžepova-Teodosievska (, 1943 m. rugpjūčio 8 d. Skopjėje – 2016 m. gruodžio 11 d. ten pat) – makedonų-romų vokalistė, dainų autorė, humanitarė. Žinoma visuose Balkanuose, tituluojama čigonų muzikos karaliene.
Per kelis dešimtmečius dainininkės įnašas į muzikinį pasaulį yra milžiniškas: išleisti daugiau nei 100 singlų ir 20 studijoje įrašytų albumų. Be to, Esma yra režisavusi 6 filmus, daugiausia apie gimtinę ir romų tradicijas. Esma Redžepova vien muzika savo gyvenime neapsiribojo – už humanitarinę veiklą ji net kelis kartus pretendavo gauti Nobelio Taikos premiją, taip pat kartu su vyru priglaudė ir užaugino net 47 našlaičius vaikus.
2013 metais Esma kartu su Lozano atstovavo Makedonijai „Eurovizijoje“, tačiau kūrinys „Pred Da Se Razdeni“ vietos finale neiškovojo.
Eglynai
Eglynais vadinama:
FC Sankt Pauli
Hamburgo „Sankt Pauli“ – Vokietijos futbolo klubas iš Hamburgo, Sankt Paulio mikrorajono.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1910 m.
Rizoforiečiai
Rizoforiečių (Rhizophorales) augalų šeimos pagal Cronquist sistemą
Rhizophorales
Raskila (2004 albumas)
Raskila yra 2004 m. išleistas Lietuvos merginų pop grupės Mango albumas.
Salanksinės
Salanksinės (Sundasalangidae) – silkiažuvių šeima, kuriai priklauso smulkios žuvys, paplitusios Azijoje, Borneo saloje, pietų Tailande.
Šeimoje yra 1 gentis – Robertso salanksai (Sundasalanx) ir 7 rūšys. Kai kurie sistematikai ją priskiria silkinių šeimai.
Vaisingumas
Žmogaus reprodukcinis amžius prasideda lytine branda, mergaitėms – prasidėjus mėnesinėms, berniukams – poliucijoms; baigiasi moterims su menopauze, o vyrams konkrečios ribos nėra, nors bendrai vyrų vaisingumas nuo 50–55 metų pradeda mažėti (spermatozoidų pokyčiai, testosterono koncentracijos sumažėjimas). PSO, statistikos sumetimais, reprodukcinio amžiaus žmonėmis laiko 15–49 m. amžiaus grupę.
Pagrindinės sąlygos žmogaus vaisingumui pasireikšti: reguliarus seksas (ar bent jau seksas ovuliaciniu laikotarpiu), nėra naudojama kontracepcija, nėra dauginimosi sistemos sutrikimų, nėra lytinių organų susirgimų, alkoholio nevartojimas laikotarpyje kuomet ketinama pastoti, kitų kenksmingų fizinių ar cheminių medžiagų nebuvimas. Įtakos vaisingumui taip pat turi mityba, lytinis elgesys, lytiniai instinktai, sueities laikas, endokrininiai veiksniai, kultūra, gyvensena, emocijos, ligos ir kt.
Jeigu pora negali pastoti, nustatomas nevaisingumas (paprastai praėjus 2 metams nuo bandymų pastoti pradžios). Pastaraisiais dešimtmečiais stebimas bendras vaisingumo (ne tik gimstamumo) sumažėjimas pasaulyje.
Fokšanis
Fokšanis – miestas rytų Rumunijoje ir Vrančos apskrities centras. Miestas yra ant Milkovo upės kranto. Išvystyta mašinų, lengvoji, medienos, maisto pramonė. Pagal 2011 m. surašymą mieste gyvena 73 868 žmonės.
Miestai partneriai
Fokšanis pasirašęs partnerystės sutartis su šiais miestais:
Pax Romana
miniatiūra|„Imperijos kelias: Imperijos kulminacija“ (1836) dail. [[Thomas Cole]] Pax Romana (liet. „Romos taika“) – apie 200 metų senovės Romos istorijos laikotarpis, kuris, nepaisant daugybės sukilimų ir karų bei besitęsiančios konkurencijos su Partų imperija, laikomas aukso amžiumi, kai Romos imperializmas, santykinė taika ir tvarka, klestintis stabilumas, regioninė ekspansija buvo sustiprėję. Tradiciškai šis laikotarpis pradedamas skaičiuoti nuo Romos principato įkūrėjo Oktaviano Augusto įžengimo į valdžią 27 m. pr. m. e. ir baigiamas 180 m. e. m. mirus paskutiniam iš „penkių gerųjų imperatorių“ Markui Aurelijui. Kadangi jį pradėjo Augustas, pasibaigus paskutiniam Romos respublikos karui, kartais jis vadinamas Pax Augusta. Per šį maždaug dviejų šimtmečių laikotarpį Romos imperija pasiekė didžiausią teritorinį mastą, o jos gyventojų skaičius maksimaliai išaugo iki 70 mln. žmonių. pasak Diono Kasijaus, diktatoriškas Komodo valdymas, po kurio vėliau sekė Penkių imperatorių metai ir trečiojo amžiaus krizė, reiškė nuopuolį „nuo aukso karalystės į geležies ir rūdžių karalystę“.
Pirmą sykį šį terminą pavartojo britų istorikas Edward Gibbon savo knygoje „Romos imperijos nuosmukis ir žlugimas“ (The Decline and Fall of the Roman Empire).
Infinity on High
Infinity on High – ketvirtasis roko grupės Fall Out Boy studijinis albumas, išleistas 2007 m. vasario 5 d. įrašų kompanijos „Island Records“.
Saliamono Salų provincijos
Saliamono Salos padalintos į 9 provincijas, o sostinė Honiara Gvadalkanalio saloje valdoma kaip atskira sostinės teritorija.
Istorija
thumb|right|400px|Saliamono Salų provincijos alfabeto tvarka. Didžiosios Britanijos protektorato laikais Saliamono salas sudarė 12 administracinių rajonų: Šuazelis, Rytų Saliamonai, Gizas, Gvadalkanalis, Lordas Hovas, Malaita, Nggela ir Savas, Renelo ir Bellonos salos, Santa Kruzas, Šortlandas, Sikaiana (Stiuartas), Isabelė ir Keip Maršas. Sostinė buvo Tulagis.
Po Antro Pasaulinio karo salos buvo perorganizuotos į 4 rajonus: Centro, Vakarų, Rytų ir Malalaita. Šie rajonai buvo padalinti į tarybas. Sostinė buvo perkelta į Honiarą. Tokia padėtis išliko iki nepriklausomybės 1978 m.
1981 m. Saliamono Salose atsirado 7 provincijos padalinus kai kuriuos rajonus: Centro rajonas buvo padalintas į Centrinę provinciją, Gvadalkanalio provinciją ir Isabelės provinciją; Rytų rajonas – į Makiros ir Temotu provincijas; Vakarų rajonas ir Malalaita išlaikė savo ribas kai tapo provincijomis. Naujos provincijos sutapo su anksčiau buvusiom tarybomis, kurios sudarė tas provincijas.
1983 m. nuo Gvadalkanalio buvo atskirta 22 km² ploto sostinės teritorija.
1995 m. Šuazelio provincija buvo atskirta nuo Vakarų provincijos, o Renelo ir Belonos provincija – nuo Centrinė provincijos.
Provincijos
(1) neskaitant Honiaros
Grundy NewBrain
thumb|GBS Newbrain AD su prancūziška klaviatūra Grundy NewBrain buvo asmeninis kompiuteris, pardavinėtas XX amžiaus devinto dešimtmečio pradžioje Grundy Business Systems Ltd ir vėliau Tradecom kompanijos.
Projekto pradžia
NewBrain projektas prasidėjo 1978 metais, kada Sinclair Radionics pradėjo projektinį darbą su dizaineriu Mike Wakefield ir programų inžinieriumi Basil Smith. Projekto tikslas buvo sukurti konkurencingą produktą Apple kompanijos kompiuteriui. Tačiau šis tikslas sunkiai atitiko Klaivo Sinklerio poziciją kurti nebrangius, plačiai visuomenei skirtus produktus. Kai jam tapo akivaizdu, kad NewBrain negalės būti parduodamas už mažesnę nei £100 kainą, jis nukreipė savo mintis į Sinclair ZX80 projektą, kuris buvo kuriamas jo kitos kompanijos – Science of Cambridge.
National Enterprise Board organizacija, kuriai priklausė Sinclair Radionics dalis, perkėlė NewBrain projektą į jai priklausančią Newbury Laboratories.
NewBrain ir BBC micro projektas
1980 pradžioje, BBC Further Education departamentas sugalvojo kompiuterinio raštingumo programą, daugiausia po BBC dokumentinio filmo The Mighty Micro, kuriame Jungtinės Karalystės „Nacionalinė Fizikos Laboratorijos“ profesorius Christopher Evans numatė artėjančią mikrokompiuterių revoliuciją. Šis filmas buvo tiek įtakingas, kad įvairūs klausimai šia tema pasiekė ir parlamentą. BBC Engineering buvo duotas nurodymas apibrėžti specifikacijas šiam tikslui pasiekti.
Dėl kilusių klausimų parlamente JK Pramonės departamentas ( arba (DoI)) susidomėjo šia programa, tuo tarpu BBC Enterprises matė galimybę parduoti visą kompiuterių seriją.
Galiausiai, dėl dalinio spaudimo iš DoI pasirinkti britų sistemą, BBC pasirinko NewBrain. BBC specifikacijos buvo aprašytos pagal NewBrain specifikacijas, tikriausiai tikintis, kad Newbury Laboratories paduos paraišką ir laimės. Tačiau taip neįvyko. Nors NewBrain buvo aktyviai vystomas Newbury laboratorijose, greitai tapo aišku, kad Newbury negalės jo pagaminti. Newbury nepateikė paraiškos ir atidarė vartus kitoms kompanijoms.
BBC programa, kuri iš pradžių buvo suplanuota vykdyti 1981 metų rudenį, buvo perkelta į 1982 metų pavasarį. Po to, kai apie pasikeitusius planus sužinojo Chris Curry ir Klaivas Sinkleris, BBC leido kitoms kompanijoms pateikti savo pasiūlymus. Chris Curry, apsilankęs BBC, įtikino juos pakeisti specifikacijas taip, kad Acorn Computers galėtų pateikti savo projektą. BBC galiausiai pasirinko jų kompiuterį.
Modeliai
Buvo išleisti du kompiuterio modeliai. „A“ modelis atvaizduodavo vaizdą į televizorių arba monitorių. Tuo tarpu „AD“ modelis dar turėjo vienos linijos, 16 simbolių ekraną ant paties kompiuterio. Dėl to, kad programuotojai negalėjo sužinoti, kuris iš modelių naudojamas, šis ekranėlis buvo beveik kuriozas, nors ir leido atlikti operacijas be televizoriaus ar monitoriaus – VF ekranas reaguodavo į kursoriaus mygtukų paspaudimus ir jame vaizdas pasislinkdavo. Buvo išleistas dar vienas papildomas modelis, tačiau jis buvo skirtas farmacijos šakai ir neturėjo galimybės išvesti vaizdą į ekraną, išskyrus VF ekraną, ir niekada nebuvo plačiai diskutuotas.
Antonio Saca
Antonio Saca (pilnas, g. 1965 m. kovo 9 d., Usultane) – Salvadoro prezidentas nuo 2004 m. birželio 1 d. iki 2009 m. birželio 1 d.
Grundy NewBrain
Modeliai
Buvo išleistas ir papildomas blokas, suteikęs papildomos operatyviosios atminties, formaliai iki 2 MB, ir praplėtimo jungčių, bet įrenginys buvo nestabilus.
Antonio Saca
Tėvai kilę iš Palestinos. Prieš tapdamas prezidentu dirbo žurnalistu. Rinkimuose dalyvavo nuo konservatyviojo Nacionalinio Respublikonų aljanso. Laimėjo rinkimus surinkęs 57.7 % (antroje vietoje Schafik Handal 35.6 %) ir pakeitė anksčiau prezidento pareigas ėjusį Francisco Flores Pérez.
Grundy NewBrain
Modeliai
Vėliau buvo prieinama ir CP/M 2.2 operacinė sistema.
Komercinis panaudojimas
Grundy nepavyko tinkamai susidoroti su NewBrain konstrukcija ir gamyba. Korpuso spalvos (kreminė ir ruda) buvo pasirinktos pagal nutylėjimą tokios, kokiomis jas gamino korpusų gamintojas. Ketintos naudoti oranžinė ir ruda spalvos niekada oficialiai nebuvo suderintos. Monochrominio kompiuterio kaina (apie 250 svarų sterlingų 1983 metais) buvo aukšta palyginus su spalvotu ir dvigubai pigesniu ZX Spectrum. Kompiuteris buvo gaminamas iš daugybės atskirų logikos komponentų tuo tarpu kai konkurentai naudojo logikos masyvus, kurie gerokai sumažindavo komponentų skaičių. Dėl šios priežasties NewBrain gamyba ir surinkimas buvo brangūs.
Reklama buvo skurdi, o programinė įranga prastos kokybės. Didžioji dalis programinės įrangos buvo parašyta primityviu BASIC kodu, kai konkurentų sistemose buvo siūlomos programos, parašytos mašininiu kodu, dėl to, jų pasiūlymai būdavo mažesni ir greitesni. NewBrain „optimizacija“ buvo tokia, kad BASIC kodas buvo saugomas du kartus: vieną kartą prasminių elementų schema, kitą kartą „p - kodu“ (p - code) – efektyviai steku paremta Forth tipo schema, skirta greitesniam ROM paprogramių kvietimui interpretatoriuje. Tačiau, ši savybė sulėtindavo dideles programas dėl p - kodo sugeneravimo, įvykdymo ir pašalinimo laiko sąnaudų ir papildomo atminties naudojimo p - kodui saugoti.
Programinės įrangos aspektai
Programinė įranga buvo neįprasta. Visos įvedimo/išvedimo operacijos buvo srautinės ir ortogonalios: bet kuris įrenginys galėjo būti pakeistas alternatyviu, nors žinyne buvo perspėjama, kad įrenginiai turi būti pasirenkami atsargiai. Vaizdo išvestį buvo galima nusiųsti į klaviatūrą, nors tokiu atveju nebūtų jokio išvedimo, galima buvo paprašyti įvedimo iš spausdintuvo, nors ir šiuo atveju nelabai kas atsitiktų. Šis požiūris palengvino programų kūrimą, kurios galėjo apsikeisti išvesties ir įvesties informacija, ateinančia iš ekrano, klaviatūros ar juostos.
BASIC buvo aprašoma kaip praplėsta ANSI BASIC versija, bet, iš tikrųjų, ji buvo praplėsta sumažintos ANSI minimal BASIC versija. Pagrindinis apribojimas buvo toks, kad kintamųjų vardai galėjo susidėti tik iš vienos raidės arba iš vienos raidės ir po jo sekančiu skaičiumi. Taip pat nebuvo jokių procedūrų, tik klasikinės GOTO ir GOSUB.
Grundy siūlė Software Technical Manual (programinės įrangos techninę dokumentaciją), kuri tebuvo niekada nepristatyto asemblerio dokumentacija. Iš jos vartotojai galėjo sužinoti įvairias paprogrames, kurias buvo galima iškviesti iš ROM, bet ji neaprašė atminties nustatymo ar kvietimo parametrų. Šis praleista dalis vėliau buvo aprašyta vienos iš vartotojų grupių, bet iki to laiko Grundy kompanija žlugo ir buvo parduota Tradecom kompanijai.
Pabaiga
Tradecom nupirko Grundy Business Systems kompaniją 1983 metais, siekdama įvykdyti kontraktą kompiuterių tiekimui Nyderlandų mokyklose ir mokymo centruose. Nors Tradecom tvirtino, kad ji pastūmės NewBrain projektą į priekį, tęsdama jos tobulinimą ir užtikrindama jos ateitį, tačiau realybėje mažai kas buvo įgyvendinta. NewBrain greitai nublanko ir nebuvo daugiau pagaminta nė vieno naujo kompiuterio. Tradecom kompanija tiekė NewBrain kompiuterius tik iš užsilikusių atsargų. Pranešimu spaudai buvo paskelbta apie naują gamyklą Indijoje, skirtą aprūpinti NewBrain kompiuteriais Europos ir Indijos rinką, bet niekas nebuvo įgyvendinta.
Kas išliko
Egzistuoja keletas NewBrain vartotojų grupių. Olandų NewBrain vartotojų grupės tinklalapyje yra įvairių publikacijų pdf formatu. Jame taip pat galima rasti daugumą šiam kompiuteriui skirtų programų, kurias galima paleisti ir sukurtame NewBrain emuliatoriuje.
Golica
Golica – viršūnė vakariniuose Karavankuose, ant Slovėnijos ir Austrijos sienos, virš Jesenicių miesto.
Garsėja laukais baltų laukinių narcizų, kurie balandžio pabaigoje ir gegužės pradžioje nukloja Golicą ir aplinkines ganyklas. Narcizų žydėjimas pradeda alpinistų, kopiančių į Golicą, sezoną. kuris tęsiasi iki rudens. Nuo kalno šlaitų gerai matyti Julijos Alpės ir Austrijos Karintiją. Giedromis dienomis nuo viršūnės matyti ir Liublianos dubuma.
250 m žemiau viršūnės (1582 m aukštyje) yra alpinistų prieglauda su 40 miegamų vietų. Pirmąją prieglaudą šioje vietoje ir alpinistų prieglaudą Golicos viršūnėje Antrojo pasaulinio karo metais sudegino jugoslavų partizanai, kad jomis nepasinaudotų vokiečių kareiviai. Prieglauda kalno viršūnėje taip ir liko neatstatyta.
Golicos šlaituose dabar yra avių ganyklos, bet iki 1957 m. kalno papėdės kaimų gyventojai kalno pievose šienaudavo.
Alytaus Dzūkijos mokykla
Alytaus Dzūkijos mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Alytuje, Tvirtovės g. 7, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 191055527.
Istorija
miniatiūra|220px|left|Mokyklos 100-mečio jubiliejus miniatiūra|265px|right|Skulptūra vidiniame kieme
1963 m. Alytaus 1-oji vidurinė mokykla perkelta į naują pastatą Tvirtovės gatvėje. 1965 m. pradėtas sustiprintas prancūzų kalbos mokymas. 1967 m. prie mokyklos pastatytas tipinis 120 vietų bendrabutis, kuriame buvo apgyvendinti moksleiviai iš Alytaus apylinkių. 1983 m. pastatytas 13 klasių priestatas su valgykla. 1996 m. pavadinta Dzūkijos vidurine mokykla. Tęsiamos humanitarinės tradicijos – mokoma net penkių užsienio kalbų (prancūzų, anglų, rusų, italų ir ispanų). 2009 m. prijungta Alytaus Anzelmo Matučio pradinė mokykla.
Nuo 2010 m. pagrindinė mokykla.
Walt Whitman
Long Ailende gimęs Voltas dirbo žurnalistu, mokytoju, valdininku. JAV pilietinio karo metu dirbo savanoriu sanitaru. Savo karjeros pradžioje Vitmanas sukūrė nuosaikų romaną „Franklin Evans” (1842 m.). Vitmano pagrindinis darbas „Žolės lapai” pirmąkart buvo išleistas 1855 metais jo paties lėšomis. Vitmanas plėtė ir taisė šį savo kūrinį iki pat savo mirties 1892 metais.
Marnos Slėnis
Marnos Slėnis  – Prancūzijos departamentas šalies centro šiaurėje, Il de Franso regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę. Administracinis centras – Kretėjus (Créteil).
Departamente 3 apskritys, 25 kantonai, 2 municipaliniai susivienijimai, 4 aglomeratai ir 47 komunos. Plotas – 245 km².
Istorija
Įsteigtas 1968 m. sausio 1 d. pagal 1964 m. liepos 10 d. įstatymą, patvirtintą 1965 m. vasario 25 d. dekretu, apjungus 29 buvusio Senos departamento komunas ir 18 Senos ir Uazos departamento komunų.
Įeina į Prancūzijos „Mažąją karūną“, sostinės regioną, kurį sudaro Aukštutinė Sena, Sena-Sen Deni ir Marnos slėnis. Didžiąją karūną sudaro Uazos slėnis, Ivlinas, Esonas bei Sena ir Marna.
Geografija
thumb|Marnos slėnio komunos Marnos slėnio departamentas šiaurės rytuose ribojasi su Senos-Sen Deni, rytuose su Senos ir Marnos, pietuose su Esono, vakaruos su Aukštutinės Senos ir šiaurės vakaruose su Paryžiaus departamentais.
Ekonomika
Departamente yra Orli oro uostas, pastatytas 1947 m. Jį kerta automagistralės A4, A6, A86, geležinkelis RER (linijos A, B, C, D ir E), metro 1, 7 ir 8 linijos. Veikia tarptautinė paroda.
Yra kelios pasaulinio lygio medicinos klinikos, auktųjų technologijų tyrimo institutai, kelios kino studijos. veikia Paryžiaus XII universitetas, Paryžiaus urbanistikos institutas.
Turizmas
thumb|Vensano pilies bokštas Marnos upė, kurią yra apdainavę Žanas Gabenas, Žanas Drežakas, Burvilis, yra viena iš patraukliausių vandens turizmui ir iškyloms jos pakrantėmis. Veikia Vitri prie Senos šiuolaikinio meno muziejus. Įdomios Vensano pilis, Grosbua pilis, pirmieji pasaulyje rožynai.
Departamento viešbučiuose yra 170 keturių žvaigždučių, 2784 – trijų, 3635 – dviejų ir 1651 mažiau, kaip dviejų žvaigždučių kambarių, kurių užimtumas 2003 m. buvo 56 %.
Politika
Departamentą Prancūzijos senate atstovauja 6 senatoriai, Atstovų rūmuose – 12 deputatų.
Pirmasis Marnos slėnio Generalinės tarybos posėdis įvyko 1967 m. spalio 4 d. po rugsėjo 24 – spalio 1 d. įvykusių kantonų rinkimų. Generalinę tarybą sudaro 49 nariai, kurių po pusę renkami kas trejus metus šešerių metų kadencijai. 2001–2008 m. ir 2004–2010 m. kadencijoje taryboje atstovaujama:
Maltos futbolo varžybos 2011–2012 m.
Maltos futbolo varžybos 2011–2012 m.
Pirmasis etapas
Pastaba.
Silpnųjų grupė
Pastaba.
Finalo rungtynės
--
Supertaurės rungtynės
-
Elias Elffors Elfström
Elias Elffors Elfström, žinomas sceniniu vardu Eliias (g. 2000 m. birželio 5 d. Stokholme) – Švedijos dainininkas.
Mikėnų kultūra
thumb|230px|Liūtų vartai Mikėnuose. Mikėnų kultūra − paskutinė bronzos amžiaus fazė Graikijoje, ji buvo Homero epų, kitos Senovės Graikijos literatūros ir mitų fonas. Mikėnų kultūros pavadinimas kilo iš Mikėnų archeologinės vietovės šiaurės rytų Argolyje, Peloponese Pietų Graikijoje.
Elias Elffors Elfström
Biografija
Elias Elffors Elfström gimė 2000 m. birželio 5 d. Stokholme, Švedijoje. 2011 metais įrašė pirmąją dainą „Mr. Hopeless“, kurią parašė jis pats. Be dainavimo Elias taip pat groja pianinu ir šoka.
Mikėnų kultūra
Apžvalga
Mikėnų kultūra klestėjo 1450−1100 m. pr. m. e. Jai sunykus, apie 1050 m. pr. m. e. prasidėjo Senovės Graikijos Tamsieji amžiai. Spėjama, kad nuosmukį sukėlė dorėnų invazija, nors dabar daug archeologų ir istorikų abejoja, ar tokia invazija galėjo įvykti. Manoma, kad Mikėnų civilizaciją 1200 m. pr. m. e. sunaikino išsiveržęs ugnikalnis. Svarbiausi Mikėnų kultūros centrai buvo Mikėnai ir Tirintas Argolyje, Pilas Mesenėje, Atėnai Atikoje, Tėbai ir Orchomenas Beotijoje, Jolkas Tesalijoje. Kretoje mikėniečiai buvo užėmę Knoso griuvėsius. Be to, buvo kultui svarbios vietos, tokios kaip Lerna, dažniausiai namų šventovių formoje. Mikėniečių gyvenviečių randama Egėjo jūros salose, Mažojoje Azijoje ir net Kipre. Jų daiktai su linijiniu B raštu rasti net Vokietijoje. thumb|left|250px|Pagrindiniai Mikėnų kultūros miestai Graikijoje.
Elias Elffors Elfström
Biografija
2013 m. birželio 6 d. Elias su daina „Det är dit vi ska“ laimėjo „Lilla Melodifestivalen 2013“ konkursą, finale aplenkęs kitus 7 dalyvius. Po pergalės jis išrinktas Švedijos atstovu 2013 m. vaikų „Eurovizijoje“. Konkurse, vykusiame lapkričio 30 d. Kijeve, Elias su 46 taškais užėmė 9 vietą.
Mikėnų kultūra
Apžvalga
Mikėnų kultūroje dominavo karių aristokratija. Apie 1400 m. pr. m. e. mikėniečiai užvaldė Kretą, Mino kultūros centrą, ir iš ten perėmė vieną iš raštų, vadinama linijiniu A raštu. Vėliau pradėtas naudoti linijinis B raštas, kuriuo rasta mikėnų kalbos užrašų.
Mikėniečiai ne tik užvaldė Kretą, bet ir pagal legendą dukart nugalėjo Troją, stiprų miestą-valstybę, kuri varžėsi su Mikėnais. Trojos ir Trojos karo egzistavimas neįrodytas. 1876 m. vokiečių archeologas Henrikas Šlymanas atkasė griuvėsius Mažojoje Azijoje (dabar Turkija) ir teigė, kad tai Troja. Vieni tvirtina, kad griuvėsiai neatitinka Homero aprašymo, kiti su jais nesutinka.
Visuomenė
thumb|150px|right|Mikėniečių laidojimo kaukė vadinama [[Agamemnono kaukė|Agamemnono kauke (pavadino Henrikas Šlymanas).]] Mikėnų visuomenėje buvo dvi laisvų žmonių grupės. Tai karaliaus palyda, kuri padėjo jam valdyti kraštą rūmuose ir žmonės da-mo (demos), kurie gyveno bendruomenėmis, buvo sekami karaliaus agentų, atlikinėjo pareigas ir mokėjo mokesčius rūmams. Būta vergų: do-e-ro (vyrų) ir do-e-ra (moterų). Tekstuose minima, kad jie dirbo tik rūmuose.
Ekonomika
Mikėnų kultūros ekonomika dvinarė: vieni dirbo rūmams, kiti buvo samdiniai. Bet niekas nedraudė rūmų pareigūnui turėti savo verslą.
Pramonė
Amatininkų darbo organizavimas rūmų atveju gerai žinomas. Pilo archyvai rodo specializavimąsi, kiekvienas darbininkas turėjo savo vietą ir pareigas.
Tekstilė buvo vienas iš svarbiausių Mikėnų ekonomikos sektorių. Knoso lentelės atskleidžia visą grandinę nuo avių kirpimo iki gauto produkto sandėliavimo rūmuose, nurodomos darbininkų darbo sąlygos. Rūmuose dirbo apie 550 tekstilės darbininkų, o visam Knose apie 900. Identifikuota 15 tekstilės specialybių. Antras pagal populiarumą po vilnos buvo lino pluoštas.
Daug žinoma apie metalurgijos pramonę Pilo mieste, kur dirbo 400 žmonių. Metalas jiems buvo pristatomas toks, kad jie galėtų atlikti savo darbą: vidutiniškai 3,5 kg kalviui. Kita vertus nežinoma, kaip jiems buvo mokama. Knoso įrašuose teigiama, kad buvo gaminti kalavijai, bet daugiau nieko.
Atalių aliejus
Atalių aliejus  – skaidrus šviesiai geltonas aliejus, išgaunamas iš palmės puošniosios atalės (Attalea speciosa), augančios Amazonės žemumoje, sėklų. Tai nedžiūstantysis aliejus, naudojamas maisto produktams, odos kosmetikos gaminiams ir valikliams gaminti.
Šis aliejus savybėmis panašus į kokosų aliejų, paprastai taip pat ir naudojamas, juo vis dažniau keičia kokosų aliejų. Atalių aliejaus sudėtis:
Lauro ir miristo rūgščių lydymosi temperatūra gana artima žmogaus kūno temperatūrai, tad atalių aliejumi galima tepti kietą žmogaus odą, o aliejui lydantis, tai suteikia vėsos pojūtį. Šis aliejus yra efektyvi odą minkštinanti medžiaga.
2008 m. vasarį buvo išbandytas atalių ir kokosų aliejų mišinys, kuriuo kaip biodegalais buvo varomas vienas lėktuvo Boeing 747 variklis. Šį biodegalų bandymą finansavo Jungtinės Karalystės avialinijų kompanija Virgin Atlantic Airways.
Juras Abromavičius
Juras Abromavičius (1959 m. lapkričio 24 d. – 1997 m. sausio 31 d.) – Valstybės Saugumo Departamento (VSD) darbuotojas, savanoris, Savanoriškos krašto apsaugos tarnybos (SKAT) Kauno rinktinės štabo viršininkas, kapitonas, 1997 m.  susprogdintas savo automobilyje Kaune. Po jo automobiliu sprogo maždaug 500 gramų heksogeno, kitaip vadinamo „jūros mišiniu“.
2007 m. Seimo Laikinosios tyrimo komisijos J. Abromavičiaus žūties tyrimo aplinkybėms nustatyti išvados tiesiogiai susiejo Abromavičiaus nužudymą su jo vykdytu Pakaunės savanorių maišto, pasak komisijos, tiesiogiai įkvėpto Vytauto Landsbergio, tyrimu.
Biografija
1982 m. J. Abromavičius baigė Kauno politechnikos institute radijo inžinieriaus studijas, tačiau profesiją metė pirmaisiais nepriklausomos Lietuvos metais. Nuo 1990 m. rugsėjo iki 1993 m. spalio jis tarnavo SKAT Kauno rinktinėje. Iš jos, būdamas rinktinės štabo viršininku, pasitraukė po savanorių maišto Pakaunėje, kai grupė ginkluotų savanorių, vadovaujamų Jono Maskvyčio, pasitraukė į Pakaunės miškus.
1993 metų rugpjūčio mėnesį J. Abromavičiui be eilės suteiktas kapitono laipsnis.
Nuo 1994 m. balandžio iki 1996 m. spalio J. Abromavičius dirbo VSD Kauno apygardos skyriaus inspektoriumi. Palikęs šias pareigas, jis tapo UAB „Asita“ direktoriumi ir toliau slaptai dirbo saugume. Jis tyrė Lietuvos geležinkeliuose įvykdytus diversinius aktus, korupciją privatizuojant valstybei priklausantį nekilnojamąjį turtą Kauno mieste bei vadinamuosius miško įvykius. Likus dviem mėnesiams iki žūties, J. Abromavičius atšventė 37-ąjį gimtadienį.
J. Abromavičius buvo susprogdintas 1997 m. sausio 30 d., penktadienį, kai sėdo į savo automobilį, norėdamas parsivežti iš treniruotės sūnų. Šeštadienį jis planavo surengti spaudos konferenciją ir pateikti įrodymų dėl savo tirtų skandalingų įvykių.
Žūties tyrimas, Seimo komisijos išvados
Lygiagrečiai su prokuratūra tyrimo 1997 m. ėmėsi ir pirmoji laikinoji Seimo komisija, vadovaujama konservatoriaus Sigito Kakčio.
Antroji laikinoji Seimo komisija J. Abromavičiaus žūties aplinkybės tirti buvo sudaryta 2006 m., naujame Seime. Ši komisija savo išvadas pateikė 2007 m. gruodį. Seimas balsų dauguma išvadoms pritarė. Jose teigiama, kad „J. Abromavičiaus nužudymą galima vertinti kaip žmogžudystę, įvykdytą teroristinės organizacijos požymių turinčios grupės asmenų, kurie turėjo ir tebeturi ryšių su kai kuriais politinių Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių), Krikščionių demokratų ir buvusios Demokratų partijų tuometinės ir dabartinės vadovybės bei kitais šių partijų nariais“. Komisijos išvadose taip pat teigiama, kad prieš mirtį J. Abromavičius surinkęs duomenų apie rezonansinius nusikaltimus ir įvykius – savanorių maištą, Bražuolės tilto sprogdinimą, todėl J. Abromavičius tapęs pavojingas, ir ši aplinkybė galėjo turėti įtakos jo žūčiai. Komisija taip pat pastebi, kad 1997 m. rezonansinę žmogžudystę nagrinėjusi laikinoji Seimo komisija, dirbo paviršutiniškai ir jai pavesto darbo neatliko.
Su šiomis išvadomis nesutinka konservatoriai.
Prokuratūra tyrimą dėl J. Abromavičiaus nutraukė 2006 m. rugsėjį. Prokurorai konstatavo, kad J. Abromavičiaus žmogžudystę įvykdęs asmuo pats yra nebegyvas, o su konservatoriais susijusių įtariamųjų žmogžudystės užsakymu kaltei įrodyti nepajėgta surinkti pakankamai įkalčių, todėl bylos tyrimas sustabdytas, o ji neperduota teismui.
J. Abromavičiaus nužudymo bylos senaties terminas suėjo 2017 metais.
Apdovanojimai
Po mirties J. Abromavičius buvo pripažintas pasižymėjęs didvyriška narsa ginant šalies laisvę ir nepriklausomybę; 2003 m. apdovanotas Vyčio Kryžiaus ordino Didžiuoju kryžiumi.
Eglynai (Klaipėda)
Eglynai (seniau Medsiedai) – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Plikių.
Faridabadas
Faridabadas  – miestas šiaurinėje Indijoje, Harjanos valstijos pietuose. 1,28 mln. gyventojų (2005). Išsidėstęs 30 km į pietus nuo Delio (kartais laikomas jo priemiesčiu), Pandžabo (Punjab) lygumų pietryčiuose, 15 km į rytus nuo miesto teka Jamuna (Yamuna). Mieste išvystyta metalo, stiklo, plastmasės, avalynės pramonė.
Faridabado rytiniame pakraštyje yra Agros kanalas, naudojamas drėkinimui. Tai svarbus vandens šaltinis miesto apylinkėse, kur vyrauja žemės ūkis – auginami kviečiai, daržovės, medvilnė, cukranendrės. Miestas taip pat yra svarbus prekybos žemės ūkio produkcija centras. Yra geležinkelis, pagrindinė šalies autostrada, artimiausias oro uostas – Delyje.
Istorija
Faridabadą 1607 m. įkūrė šeichas Faridas, mogolų imperijos iždininkas. Miestu tapo 1867 m., valdant britams.
Pietų Čekijos kraštas
Pietų Čekijos kraštas  – Čekijos respublikos administracinis vienetas, esantis pietinėje istorinio Bohemijos regiono dalyje ir nedidelėje pietvakarinėje Moravijos dalyje. Kraštas ribojasi su Pilzeno kraštu, Centrinis Bohemijos kraštu, Vysočinos kraštu, pietuose su Austrija ir Vokietija. Iki 2001 m. buvo vartojami tokie krašto pavadinimai: Budejovicų kraštas (Budĕjovický kraj) ir Českobudejovicų kraštas (Českobudĕjovický kraj), dabartiniu metu laikomi pasenusiais. Krašto sostinė – Česke Budejovicai. Krašto plotas – 10 056 km², 2013 m. 636 459 gyventojai.
Pietų Bohemijai būdingos miškingos kalvos ir plačiai nusidriekusios pievos, o centrinėje dalyje aplink Tršebonį yra senų vandens telkinių. Visą kraštą kerta Vltavos upė. Ji prasideda pietvakarių pusėje stūksančiuose Šumavos kalnuose – mažai tepasikeitusiame tankių girių ir smulkių kaimelių krašte.
Miestai
Žemiau yra pateikti didžiausi krašto miestai:
Sokiškių piliakalnis
thumb|left|230px|Laiptai ant piliakalnio thumb|left|230px thumb|left|230px|Samanio ežeras nuo piliakalnio
Piliakalnis
Piliakalnis yra Samanio ežero vakarų krante esančioje atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, su iškiliu viduriu (55-65 m skersmens), pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 68x56 m dydžio, iškiliu viduriu, 4 m žemesne pietrytine dalimi. Šlaitai statūs, nuo 4 m aukščio vakaruose iki 22 m. Piliakalnis buvo ilgai ariamas, sunaikinta kultūrinio sluoksnio viršutinė dalis. Dabar dirvonuoja.
Į pietus – pietvakarius ir šiaurės vakarus nuo piliakalnio 6 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos, lygios ir grublėtos keramikos, kaulinė yla, molinis verpstukas.
Tyrimai
1958 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.
Iš viso rasta apie 700 dirbinių: 500 – kaulo, 107 – akmens, 9 – rago, 53 – molio, 13 – geležies, 6 – žalvario, daugiau kaip 10 000 lipdytinės keramikos fragmentų, apie 11 000 gyvūnų kaulų.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Imatra
Istorija
Imatros miestas įkurtas 1948 m., o miesto statusas jam suteiktas 1971 m.
1960 m. tarp Imatros ir Svetogorsko nutiestas geležinkelis, kuriuo buvo vykdomas importas ir eksportas. 1970 m. šalių susitarimu (tarp TSRS ir Suomijos) buvo atidarytas ir automobilių eismo perėjimo punktas, kuriuo daugiausiai buvo eksportuojama rusiška mediena.
1990 m. buvo nuspręsta rekonstruoti šį sienos perėjimo punktą ir leisti kirsti sieną visiems norintiems, o ne tik turintiems specialius leidimus. 2002 m. po ilgų biurokratinių kliūčių, sienos perėjimo punktas ėmė veikti. Nuo 2006 m. šis punktas veikia ištisą parą.
Transliteracija
thumb|right|[[kinų raštas|Kinų rašto transliteracija į lotynišką abėcėlę Guangdžou mieste esančiame gatvės ženkle.]] Transliteracija – teksto, užrašyto viena rašto sistema, perrašymas, naudojant kitą rašto sistemą. Pavyzdžiui, kirilicos raidė „Я“ gali būti užrašoma su lotyniška abėcėle kaip „ja“, su japoniška katakanos abėcėle kaip „ヤ“, o su korėjietiška hangul abėcėle kaip „ㅑ“. Priklausomai nuo transliteruojamų rašto sistemų, tas pats vieno rašto ženklas gali turėti kelis kito rašto ženklų atitikmenis.
thumb|left|200px|Kirilicos transliteracija ant kelio ženklo Rusijoje Transliteracija naudojama siekiant padaryti tekstą perskaitomą tiems, kas nesupranta originalaus jo užrašymo. Ji pasitelkiama žodynuose, užsienio kalbų vadovėliuose, turistų lankomose vietose esančiuose užrašuose ir kitur. Kai kuriose šalyse transliteracija paplitusi daugiau nei kitose. Pavyzdžiui, vietovių pavadinimai Japonijoje, Kinijoje, Pietų Korėjoje, Bulgarijoje, dalyje Arabų šalių neretai užrašomi ne tik vietine rašto sistema, bet ir lotyniška abėcėle.
Erškėtiečiai
Erškėtiečiai (Rosales) – magnolijainių (Magnoliopsida) klasės erškėčiažiedžių (Rosidae) poklasio augalų eilė.
Vilties švyturys
“Vilties švyturys“ – lietuviškas paramos fondas.
Pagrindinis reabilitacijos bendruomenės tikslas – padėti žmonėms, priklausomiems nuo narkotikų, alkoholio ir psichoaktyvių medžiagų, ir integruoti juos į socialų gyvenimą.
Veiklos teritorija – Lietuvos Respublika (būstinė – Ąžuolų 2, Kalbnaberžės km, Kėdainių raj.).
Veikla
Įgyvendinant bendruomenės tikslus narkomanų sveikimui ir reabilitacijai adaptuota „Daytop“ programa (lygtinai nuteistų priklausomų nuo narkotikų jaunų žmonių gydymas). Ši programa sukurta JAV, plačiai taikoma Vokietijoje, Latvijoje ir kitose valstybėse.
Pagrindinis „Daytop“ programos principas – terapinė bendruomenė, kuri padeda keisti vartojančio psichoaktyvias medžiagas žmogaus įpročius ir formuoti sveiko ir blaivaus gyvenimo įgūdžius. Svarbus programos tikslas – siekti paciento mąstymo, elgsenos ir gyvenimo būdo pasikeitimo. Ši programa praturtinta Minesotos programa.
Naudojamasi alkoholikų gydyme sukauptais metodais ir filosofija. Reabilitacijos trukmė vieneri metai ir daugiau. Programa skirta visoje Lietuvos Respublikos teritorijoje gyvenantiems asmenims, kurie turi problemų su narkotikų ar alkoholio vartojimu.
Nuorodos
Labdaros ir paramos fondo tinklalapis (lietuvių, anglų, rusų, vokiečių k.)
Naminis jautis
Naminis jautis, arba jautis, mot. lyties. – karvė (Bos taurus) – jaučių (Bovinae) pošeimio dykaraginis domestikuotas žinduolis. Turi didelę ekonominę reikšmę gyvulininkystei bei pieno (karvės), mėsos, odos perdirbimo pramonei. Karvė yra šventasis gyvulys hinduizme.
Istorija
Pradėti jaukinti maždaug prieš 8000 m., iš pradžių Indijoje, Mesopotamijoje, Vėliau Viduržemio jūros šalyse, Vid. Europoje.
Klasifikacija
Pagal kraniologinius požymius skiriami 6 galvijų porūšiai. Pasaulyje išvesta ~1000 galvijų veislių (Lietuvoje 2).
Pagal produktyvumą galvijai skirstomi į:
Galvijų bandos struktūra
thumb|left|270px|Karvės mūkimas thumb|260px|Jautis
Pieninių veislių galvijai pagal amžių ir fiziologinę būklę skirstomi į tokias grupes:
Mėsinių veislių galvijai pagal amžių ir fiziologinę būklę skirstomi į tokias grupes:
Galvijų laikymo sistemos ir būdai
Galvijų laikymo sistemose taikomi du galvijų laikymo tvarte būdai:
Saitinis galvijų laikymo būdas – kai galvijai rišami rankomis saitu su grupinio paleidimo įtaisu gali būti:
Galvijų besaitis laikymas gali būti:
thumb|left|210px|Karvė
Marių Respublika
Marija (, marių k. Марий Эл, a. marių. k. Мары Эл) – respublika Rusijos Federacijos vakaruose. Įeina į Pavolgio federacinę apygardą, priklauso Volgos-Viatkos ekonominiam rajonui.
Sostinė – Joškar Ola.
Geografija
thumb|left|Karstinis ežeras Jūros Akis Sritis yra Rytų Europos lygumoje, Volgos vidurupio baseine. Vakaruose plyti pelkėta Marijos žemuma, rytuose iškyla Viatkos skliautkalvės (aukštis iki 278 m). Kitapus Volgos esančią respublikos dalį užima Pavolgio aukštumos šiaurinis pakraštys.
Hidrologija
Vakarinę kairiakrantės Volgos dalį užima pelkėta Marijos žemuma. Vakaruose į Volgą įteka stambus intakas Vetluga. Ryčiau žemuma teka kairieji Volgos intakai, ištekantys iš pietinių Viatkos skliautagūbrio šlaitų: Mažoji Kokšaga su intakais Mažuoju Kundyšu ir Didžiąja Ošla, Didžioji Kokšaga su intaku Didžiuoju Kundyšu, Rutka. Jų slėniuose yra daug miško ežerų.
Rytinė teritorijos dalis yra Viatkos skliautagūbrio ribose (aukštis iki 275 m), čia yra karstinių reljefo formų, paviršius išraižytas upių slėniais ir griovomis. Čia teka Viatkos baseino upės Uržumka, Nemda.
Šalyje yra daugiau nei 700 ežerų, daugelis jų yra pelkėtose vietose ir mažesnio nei 1 kv. km ploto bei 1-3 m gylio. Jalčikas (150 ha ploto) yra didžiausias pagal plotą, o Tabašinkojės ežeras – giliausias. Pelkės užima didelius plotus – nuo 10-70 kv. km iki 100 kv. km ir gruodžio mėnesį paprastai užšąla. Nors jos yra negilios, vidutinis gylis siekia 0,5-1,5 m, rudenį ir pavasarį dėl potvynių jos yra nepraeinamos.
Klimatas
Klimatas žemyninis su vidutiniškai šaltomis ir snieguotomis žiemomis ir šiltomis bei dažnai lietingomis vasaromis. Vidutinės sausio temperatūros -18-20 °C, vasarą vidutiniškai sušyla iki +18-20 °C. Lapkritis yra labiausiai vėjuotas mėnuo. Metinis kritulių kiekis yra nuo 450 iki 500 mm.
Gamta
Mišrieji miškai dengia daugiau nei pusę respublikos teritorijos, tačiau miškingumas skirtinguose rajonuose skiriasi, daugiausia miškų vakaruose ir centrinėje dalyje. Vyrauja pušys, eglės, beržai, kėniai. Upių slėniuose auga ąžuolų-liepų miškeliai.
Respublikoje praktiškai nėra pramoninės svarbos gamtinių išteklių. Tarp gamtinių išteklių galima paminėti durpes, mineralinį vandenį, klintis.
Istorija
Marių gentys žinomos nuo V a. Jos buvo Volgos Bulgarijos ir Aukso Ordos duoklininkais. XV a. penktajame dešimtmetyje marių žemės įtrauktos į Kazanės chanato teritoriją, po chanato žlugimo 1552 m. įjungtos į Rusijos valstybę. Nuo XVI a. ugrofinų marių žemes ėmė kolonizuoti rusai. Rusų spaudžiami mariai aktyviai dalyvavo 1775 m. Pugačiovo sukilime. Marių gyvenamos žemės nesudarė vieno politinio ar administracinio vieneto, jos įėjo į Kazanės, Viatkos, Žemutinio Naugardo, Ufos ir Jekaterinburgo guvernijas. 1920 m. buvo sukurta Marių autonominė sritis, o 1936 m. – Marių ATSR.
Politinė sistema
Marijos respublikos vyriausybei vadovauja Vadovas (anksčiau – prezidentas). Nuo 2017 m. Marijos vadovu yra Alksandras Jevstifejevas, paskirtas 2017 m. balandžio mėn.
Pastaraisiais metais Marijos vyriausybė vykdo rusifikacijos politiką, buvęs respublikos vadovas Leonidas Markelovas nurodė uždaryti daugelį laikraščių marių kalba. Marių aktyvistai gyvenama smurto baimėje. Marių aktyvistas ir vyriausiasis redaktorius Vladimiras Kozlovas, kritikavęs Markelovo vyriausybę, buvo stipriai sumuštas. Kiti marių lyderiai yra teisiškai persekiojami, kenčia nuo smurto ir yra bauginami.
Gyventojai
Marija pasižymi itin dideliu savižudybių skaičiumi.
Miestai ir gyvenvietės
Respublikoje yra trys respublikinio ir vienas rajoninio pavaldumo miestas.
Vytautas Kontrimavičius
Vytautas Kontrimavičius (1930 m. sausio 22 d. Kaune – 2016 m. rugsėjo 20 d. ) – Lietuvos parazitologas helmintologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1947 m. baigė Ukmergės 1-ąją gimnaziją, įstojo į Lietuvos veterinarijos akademiją. 1948–1952 m. tęsė studijas Leningrado veterinarijos institute. 1956–1967 m. Maskvoje dirbo SSRS mokslų akademijos Helmintologijos laboratorijoje. 1968 m. biologijos mokslų daktaras. 1968–1971 m. SSRS mokslų akademijos Sibiro skyriaus Šiaurės rytų kompleksinio mokslinio tyrimo instituto skyriaus vedėjas. 1970 m. SSRS mokslų akademijos narys korespondentas. 1972–1982 m. SSRS mokslų akademijos Tolimųjų Rytų mokslinio centro Šiaurės biologinių problemų instituto Magadane direktorius. 1984–1990 m. SSRS mokslų akademijos žurnalo „Parazitologija“ vyr. redaktorius.
1980 m. LSSR mokslų akademijos tikrasis narys. Nuo 1982 m. Vilniaus universiteto Ekologijos instituto (iki 1989 m. Zoologijos ir parazitologijos institutas) mokslinis bendradarbis, 1984–1989 m. direktorius, 1984–2003 m. P. Šivickio helmintologijos laboratorijos vadovas, 1984–2003 m. instituto tarybos pirmininkas. 1984–1988 m. LSSR mokslų akademijos Chemijos ir biologijos, 1989–1995 m. Biologijos, medicinos ir žemės ūkio mokslų skyriaus akademikas sekretorius, 1996–2005 m. Biologijos, medicinos ir geomokslų skyriaus pirmininkas. 1982–1988 m. Pasaulio parazitologų federacijos valdybos narys, 1984–1990 m. SSRS nacionalinio biologijos komiteto Parazitologijos sekcijos pirmininkas, Baltijos parazitologų draugijos steigimo iniciatorius, 1992–2002 m. prezidentas.
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritis – naminių ir laukinių gyvūnų, daugiausia kiauninių ir kiškinių, helmintų sistematika ir ekologija. Dalyvavo aklimatizuojant avijaučius Arktinėje juostoje.
Alytaus jaunimo ir suaugusiųjų mokykla
Alytaus jaunimo ir suaugusiųjų mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Alytuje, Miklusėnų g. 36, vykdžiusi vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 193310058.
Istorija
1993 m. Alytaus miesto savivaldybės taryba Alytaus septintoje vidurinėje mokykloje įsteigė jaunimo klases. 1995 m. įkurta Jaunimo mokykla. 1998 m. mokykloje pradedamas dėstyti ikiprofesinis mokymas:  vaikinams-staliavimo darbai, o 1999 m. mergaitėms – siuvimas. 2002 m. Jaunimo mokykla reorganizuota į Alytaus jaunimo ir suaugusiųjų mokyklą.
Prohalinas
Prohalinas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Dambravos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Teisininkas (reikšmės)
Teisininkas gali reikšti:
Hats Off to the Buskers
Hats Off to the Buskers yra debiutinis škotų grupės The View albumas išleistas įrašų kompanijos „1965 Records“ 2007 m. sausio 22 d. Albumas jau debiutinę savaitę tapo pačiu perkamiausiu Jungtinėje Karalystėje sausio 28 d.
Alakalufai
thumb|left|160px|Alakalufų moteris, pardavinėjanti tradicinius suvenyrus Alakalufai, kaveskarai (Alacaluf, Halakwulup, Kawésqar) – Pietų Amerikos indėnų gentis, viena iš vadinamų Ugnies Žemės žmonėmis. Gyvena pietų Čilėje: Puerto Edeno kaimelyje Velingtono saloje, Bransviko pusiasalyje, Santa Inesos, Desolakosjono salose. 2006 m. buvo tik 15 grynakraujų alakalufų. Kalba ispaniškai, kai kurie vis dar naudoja alakalufų kalbą.
Manoma, kad apie 8-6 tūkstantmetį pr. m. e. alakalufai apsigyveno Patagonijos ir Ugnies Žemės vakarinėje pakrantėje bei gretimose salose. Buvo paplitęs šamanizmas ir burtai. Pagrindiniai tradiciniai verslai: įvairių moliuskų rinkimas, jūrinių gyvūnų (ruonių, banginių) ir guanakų medžioklė, žvejyba. Nuo baltųjų užsikrėtė jų atvežtomis ligomis ir dauguma išmirė (XIX a. pr. buvo 4000 žmonių). Ginklus gaminosi iš kriauklių, kaulo, beveik nenaudojo akmens. Būstai buvo kupolo formos. Valtis darė iš medžio žievės.
FC Genç Kalemler
Genç Kalemler – Makedonijos futbolo klubas iš Dolna Banjicos kaimo, Gostivaro savivaldybėje. Šį klubą valdo turkų bendruomenė.
Istorija
Klubas įkurtas 2015 m. Žaidė žemesniuose divizionuose.
Tapo 2017/2018 m. Trečios lygos Vakarų regiono nugalėtojais ir pateko į Antrą lygą.
Eugenijos Šimkūnaitės labdaros ir paramos fondas
Eugenijos Šimkūnaitės labdaros ir paramos fondas – lietuviškas paramos fondas.
Iniciatyva
Vaistinių kolektyvai ir pavieniai vaistininkai, kraštiečiai pasiūlė įkurti savarankišką organizaciją habil. dr. E. Šimkūnaitės atminimui puoselėti, kuri geriau galėtų atlikti šią misiją.
Pradžia
Lietuvos farmacijos sąjunga, kurios nare E. Šimkūnaitė buvo iki mirties, pritarė tokiai E. Šimkūnaitės bendraminčių iniciatyvai ir 1997 m. gegužės mėn. 9 d. nusprendė pritarti jų siūlymui įkurti Eugenijos Šimkūnaitės labdaros ir paramos fondą, priimti Fondo įstatus ir registruoti.