cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mokesčio įstatymas
Mokesčio įstatymas - norminis teisės aktas, priimtas įstatymų leidėjo, nustatantis mokesčius (įstatymas). Plačiąja prasme - taip pat mokesčių administravimo įstatymas (pvz., LR MAĮ), kiti (pagalbiniai) įstatymai, susiję su muitais (pvz., Muitų kodeksas), rinkliavomis ir pan. (pvz., LR muitinės įstatymas), taip pat tarptautinė sutartis arba Europos Bendrijos muitų teisės aktai, kurie nustato mokestį ir (arba) apibrėžia su mokesčio taikymu arba mokesčio lengvatomis susijusius klausimus.
Konami
Konami – Japonijos bendrovė, kurianti ir platinanti kompiuterinius žaidimus, viena pirmaujančių šalyje. Be kompiuterinių žaidimų, įmonė prekiauja kolekcionuojamomis kortomis, anime, tokusacu, lošimų automatais, pačinko automatais bei žaidimų automatais.
Tarp garsiausių įmonės žaidimų serijų yra „Suikoden“, „Castlevania“, „Contra“, „Dance Dance Revolution“, „Metal Gear“, „Pro Evolution Soccer“ ir „Silent Hill“, „Frogger“, „Gradius“, taip pat kolekcionuojamų kortų žaidimas „Yu-Gi-Oh!“.
Istorija
„Konami“ kompanija buvo įkurta Kamegasos Kodzukio 1969 m. kovo 21 d. Tojonakoje (Osakoje). Pradžioje specializavosi muzikos automatų nuomoje ir remonte. 1973 m. pradėjo prekybą žaidimų automatais ir jiems skirtais žaidimais. Pavadinimas Konami kilo nuo „Konami Industry Co.“ įkūrėjų Kagemasa Kozuki, Yoshinobu Nakama, Hiro Matsuda ir Shokichi Ishihara vardų. 1982 m. „Konami“ žengė į namų žaidimų konsolių rinką, JAV rinkai išleisdama žaidimų konsolei Atari 2600. Kitais metais pasirodė namų kompiuteriui MSX skirtų įmonės žaidimų, o 1985 m. ir – Nintendo Entertainment System.
1991 m. birželio mėn. įmonės būstinė buvo perkelta į Tokiją. Įmonę XX a. 9-ajame deš. išgarsino išleistos „Contra“ ir „Castlevania“ žaidimų serijos.
2001 m. rugpjūčio mėn. „Konami“ investavo į kitą kompiuterinių žaidimų kūrėją „Hudson Soft“, kuri vėliau tapo konsoliduota dukterine įmone.
2015 m. pavasarį žiniasklaidoje buvo girdėti atgarsiai apie nesutarimus tarp „Konami“ valdybos ir vyriausiojo žaidimų dizainerio Hideo Kojima. Kovo viduryje bendrovė savo internetinėje svetainėje nuo visų produktų pašalino Kojimos studijos „Kojima Productions“ pavadinimą. Ilgai netruko iki kol studija buvo išformuota. Po šio įvykio, balandžio 24 d., „Konami“ liovėsi prekiavusi savo vertybiniais popieriais Niujorko vertybinių popierių biržoje. Išverstame interviu laikraščiui „Nikkei“, publikuotame sekantį mėnesį, naujai paskirtas „Konami Digital Entertainment“ generalinis direktorius Hideki Hayakawa pareiškė, jog „Konami“ persiorientuos į žaidimų mobiliesiems įrenginiams rinką, teigdamas, jog „mobilieji įrenginiai yra žaidimų ateitis“.
„Silent Hills“ ir susitraukusi kompiuterinių žaidimų gamyba
Devintosios „Silent Hill“ franšizės dalies „Silent Hills“ kūrimas buvo staiga atšauktas 2015 m. balandžio mėn. be jokio viešo pareiškimo, nepaisant kritikų pripažinimo susilaukusio žaidžiamo turinio anonso „P.T.“ Valandos po pranešimo „Konami“ liovėsi prekiavusi savo vertybiniais popieriais Niujorko vertybinių popierių biržoje. Žaidimo atšaukimą sukritikavo prie žaidimo dirbęs režisierius ir scenaristas Guillermo del Toro, pavadinęs tai „nesąmone“.
„Konami“ generalinis direktorius Hideki Hayakawa paskelbė, kad – išskyrus keletą išimčių – „Konami“ nustos gaminti konsolinius žaidimus ir, vietoje to, sutelks dėmesį į žaidimų mobiliesiems įrenginiams platformą – tokį sprendimą smarkiai kritikavo kompiuterinių žaidimų bendruomenė. Tačiau „Konami“ JK bendruomenės vadovas Graham Day paneigė teiginius, kad įmonė pasitraukė iš konsolių pramonės.
„Kojima Productions“
2015 m. kovo 3 d. „Konami“ paskelbė, kad jie uždarinės atskiras studijas, ypač „Kojima Productions“. Anot vidinių šaltinių, kalbos apie restruktūrizavimą pasklido dėl Hideo Kojima ir „Konami“ nesutarimų. Netrukus Hideo Kojima vardas buvo pašalintas iš visos rinkodarai skirtos medžiagos bei įmonės darbuotojų sąrašo įmonės internetinėje svetainėje.
„Metal Gear Solid V“
Bendrovė buvo plačiai sukritikuota už tai, kad žaidimo „Metal Gear Solid V: Phantom Pain“ kompiuterinę versiją platino su disku, kuriame tebuvo 8 MB „Steam“ diegimo programa, o žaidėjai turėjo atsisiųsti 28 GB sveriantį žaidimo turinį.
Elgesys su esamais ir buvusiais darbuotojais
2015 m. rugpjūčio mėn. japonų verslo dienraštis „Nikkei“ išplatino reportažą apie blogas darbo sąlygas įmonės darbovietėse Japonijoje. Remiantis darbuotojų pasakojimais, įmonėje buvo įvestos kelios darbuotojų elgsenos vertinimo praktikos, kaip antai stebėjimo kameros koridoriuose, sekančios darbuotojų veiksmus, ar laiko kontrolės sistema, prižiūrinti, kad darbuotojai po pertraukos laiku sugrįžtų prie darbų. Darbuotojų, kurie viršydavo leistiną pertraukai skirtą laiką, pavardės viešai būdavo iškabinamos įmonės patalpose. Laikraštyje taip pat buvo rašoma, jog techninės priežiūros ar saugos darbuotojai, pripažinti „nenaudingais“, būdavo perkeliami į kitas pareigas. Tokios prastos darbo sąlygos siekė dar 2010 metus, kuomet dėka jų buvo sukurtas itin komerciškai vykęs žaidimas mobiliesiems „Dragon Collection“. Tokios žemos gamybos išlaidos (nedidesnės negu 1 mln. JAV dol.) lėmė tai, jog kompanijos viduje susitraukė mažiau pelninga imta laikyti tradicinių konsolinių žaidimų gamyba.
1997 m. Formulės 1 sezonas
thumb|1977 m. sezono nugalėtoju tapo kanadietis [[Jacques Villeneuve su Williams-Renault.]] 1997 Formulės 1 sezonas buvo 48-tas FIA rengiamas Formulės 1 čempionato sezonas, kuris prasidėjo kovo 9 d. ir baigėsi spalio 26 d. įvykus 17 etapų.
Sezono apžvalga
Viso sezono metu vyko įnirtinga kova tarp Jacques Villeneuve iš Williams-Renault ir Michaelio Schumacherio, atstovavusio Scuderia Ferrari.
Didžiausia kova vyko paskutiniame etape Ispanijos GP. Etapas prasidėjo trijų pilotų vienodais kvalifikacijos rezultatais - Villeneuvo, M. Schumacherio ir H. H. Frentzeno. Pirmajam buvo skirta pirmoji vieta, mat jis rezultatą pasiekė pirmasis. Tai buvo jo paskutinė pole pozicija karjeroje. M. Schumacheris sugebėjo starte aplenkti savo priešininką. Tačiau 48 rate Villeneuvas pasivijo varžovą ir bandė lenkti. Tačiau lenkimo metu Schumacheris savo bolidą pasuko į varžovą, todėl Ferrari atstovas baigė lenktynes, o Villeneuvas sugebėjo finišuoti 3 vietoje ir gauti 4 taškus, o to pakako laimėti 1997 m. pasaulio čempiono titulą. Po lenktynių Michaelis Schumacheris buvo nubaustas FIA teisėjų už tyčinę avariją, o visi taškai atimti iš sezono pasiekimo (į oficialią statistiką taškai įskaičiuoti).
Žoločkai
Žoločkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bockų valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Šlaveita
Šlaveita – upelis Vakarų Lietuvoje, Kretingos rajono savivaldybės teritorijoje, dešinysis Akmenos intakas.
Prasideda į pietryčius nuo Plokščių kaimo. Teka pietų – pietvakarių kryptimi, atvira vietove, o žemupyje – mišku. Į Akmeną įteka 0,23 km į šiaurės rytus nuo tilto per Akmeną kelyje Darbėnai–Vaineikiai, Vaineikių kaimo žemių vakariniame pakraštyje, 50,0 km nuo jos žiočių.
Intakai: Laukupis, Narmanšakė (dešinieji), Pievolupis (kairysis).
Fernando Alonso
Fernandas Alonsas (g. 1981 m. liepos 29 d. Ovjede) – ispanų Formulės 1 lenktynininkas, dukart pasaulio čempionas. Nuo 2023 m. sezono ispanas atstovauja Aston Martin komandai.
Šlaveita
Dešiniajame krante yra Kumpikų II senosios kapinės ir Barkelių senovės žemdirbystės vieta, kairiajame – Vaineikių mitologinis akmuo ir Vaineikių II senosios kapinės.
Fernando Alonso
2018 ir 2019 m. ispanas nugalėjo FIA ilgų distancijų lenktynių pasaulio čempionate, o dar du kartus tapo 24 valandų Le Mano lenktynių čempionu.
Šlaveita
Prie upės esančios gyvenvietės: Kumpikai, Šlaveitai
Fernando Alonso
2020 m. pradžioje ispanas kartu su Marc Coma Toyota Hilux automobiliu dalyvavo Dakaro ralyje.
Šlaveita
Upėvardis kildinamas nuo žodžio šluoti (šlavu, šlaviau; „braukti, valyti su šluota“), („šluoti“), plg. sen. („valau“), 🇬🇷 („valau, skalauju, plaunu“), („grynas, tyras“). Upės vardu pavadintas Šlaveitų kaimas.
Fernando Alonso
Debiutas Formulėje 1 su Minardi
Fernandas Alonsas Formulėje 1 debiutavo 2001 m. Minardi ekipoje. Taškų neiškovojo, tačiau su nekonkurencingu bolidu ne kartą buvo greitesnis už tobulesnę techniką pilotuojančius pilotus kvalifikacijose bei lenktynėse. Pasibaigus sezonui, Fernandas nepratęsė sutarties kitiems metams; 2002 sezone jis buvo Renault ekipos pilotu-bandytoju. Tai garantavo pagrindinio piloto vietą kitam sezonui; Alonso pakeitė britą Jensoną Buttoną.
Kelias į šlovę su Renault
Jau antrose lenktynėse už Renault bolido vairo Fernando pelnė Pole poziciją bei palypėjo ant podiumo Sepango trasoje Malaizijoje bei kitose kurioziškose lenktynėse Brazilijoje. Dar kartą finišavęs antras gimtinėje, Fernandas žengė trečias asmeninėje įskaitoje, tačiau antroji sezono pusė nebebuvo tokia sėkminga, tačiau Vengrijoje Alonso iškovojo pirmąją savo pergalę ir tapo jauniausiu tuo metu lenktynių nugalėtoju. Sezoną baigė šeštoje asmeninės įskaitos vietoje, o po metų, vėl iškovojęs keturis podiumus, sezone finišavo jau ketvirtas.
2005 m. sezonas prasidėjo puikiai. Greitas ir patikimas Renault R25 bolidas leido ispanui laimėti net septynias lenktynes. Fernandas tapo čempionu, įveikęs varžovą iš McLaren Kimį Räikköneną. Renault taip pat iškovojo konstruktorių titulą.
thumb|left|Fernandas mojuoja žiūrovams po pergalės Didžiosios Gritanijos Grand Prix.
2006-ieji priminė praėjusius metus, tik Fernando varžovu tapo septyniskart čempionas vokietis Michaelis Schumacheris. Po puikios pirmosios sezono dalies Fernandas turėjo solidžią persvarą prieš vokietį, tačiau antroji čempionato pusė išlygino jėgas ir Alonso prireikė paskutiniųjų lenktynių užsitikrinti antrąjį čempiono titulą.
2007-ieji McLaren
thumb|right|Su komandos draugu Lewisu Hamiltonu Kanadoje.
Apie perėjimą į McLaren Alonso paskelbė dar prieš 2006-ųjų sezono pradžią. Čia jo komandos partneriu tapo naujokas Lewisas Hamiltonas. Jiedu kovojo su Ferrari atstovaujančiais Kimi Räikkönenu ir Felipe Massa. Čempionu tapo suomis Kimis, o Fernandas liko trečias, nors su komandos draugu Lewisu surinko po vienodai taškų (109) ir nuo Kimio teatsiliko vienu tašku. Sezono metu komandą krėtė skandalas dėl Ferrari komandos slaptų duomenų vagystės, o tarp Fernando ir Lewiso, žiniasklaidai padedant, vyko nebyli tarpusavio kova. Pasibaigus sezonui, Alonso paskelbė sugrįžtantis į Renault.
Fernando Alonso 2009 su Renault
2009 m. sezone Renault ekipa neparuošė pajėgaus automobilio, tad ispano rezultatai nebuvo geri. F. Alonso tik 8 kartus finišavo taškuose bei vieną kartą Singapūro GP pelnė trečią vietą. Galutinėje įskaitoje ispanas liko devintas. Po šio sezono F. Alonso nusprendė pereiti į Scuderia Ferrari ekipą, bet to jam padaryti nepavyko.
Ferrari
thumb|right|250px|F. Alonso [[2014 m. Singapūro Grand Prix metu]] Jau pirmose karjeros lenktynėse su Ferrari Bahreine ispanas pelnė pergalę. Vėliau sezone pelnęs dar keturias pergales ir dar penkis kartus finišavęs ant podiumo F. Alonso kovojo dėl čempiono titulo, tačiau su 252 taškais liko antras ir tik paskutinėse lenktynėse nusileido vokiečiui Sebastian Vettel.
2011 m. sezone Ferrari automobilis Ferrari 150° Italia nebuvo konkurencingas. Ispanas sugebėjo pelnyti vos vieną pergalę. Dar 9 kartus Alonso finišavo ant podiumo. Iš viso ispanas surinko 257 taškus ir galutinėje įskaitoje liko tik 4-tas.
Po sezono ispanas pratęsė sutartį su komanda ir liko joje 2012 m. sezonui. Šiame sezone F. Alonsas kovojo dėl čempiono titulo. Per sezoną jis pelnė 3 pergales ir dar 10 kartų finišavo ant podiumo. Surinkęs 278 taškus nuo čempionu tapusio vokiečio Sebastian Vettel jis atsiliko vos 3 taškais.
2013 m. sezone ispanas vėl kovo dėl pergalių ir su tuo pačiu S. Vettel pretendavo į čempiono titulą. F. Alonsas pelnė 2 pergales, o ant podiumo finišavo 7 kartus. Iki ketvirtą kartą čempionu tapusio S. Vettel ispanui pritrūko net 155 taškų.
Prieš 2014 m. sezoną lenktynininkai galėjo pasirinkti savo naują numerį visai karjerai. Ispanas pasirinko numerį 14, kurį jis naudojo dar važiuojant kartingais.
Veihė (Haihė)
Veihė  – upė rytų Kinijoje, Tiandzino regione, Hefėjaus, Šandongo ir Henano provincijose, viena iš Chaichę (įteka į Geltonąją jūrą) sudarančių upių. Prasideda Taichanšano kalnuose, prateka Didžiąją Kinijos lygumą.
Žemupys (nuo Lindzino miesto) įeina į Didžiojo kanalo sistemą. Būdingas musoninis režimas. Laivuojama, naudojama drėkinimui. Prie Vėihės įsikūrę Sinsjango ir Tiandzino miestai.
Alfredas Pekeliūnas
Alfredas Pekeliūnas (g. 1948 m. kovo 9 d. Rokiškyje) – Lietuvos ir Panevėžio rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1966 m. baigė Šilutės 1-ąją vidurinę mokyklą. 1970 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją ir įgijo mokslinio zootechniko specialybę. 1975 m. parašė disertaciją: „Darbo mokslinis organizavimas stambiose karvių fermose“. 1989 m. baigė Leningrado aukštąją partinę mokyklą ir įgijo socialinės psichologijos specialybę. 1999 m. baigė Kauno tarptautinę aukštąją vadybos mokyklą, verslo ir finansų studijas. Yra baigęs valdymo kursus Vengrijoje, anglų kalbos kursus Didžiojoje Britanijoje.
Kaligos
Romėnų imperatoriaus Gajaus Julijaus Cezario Germaniko pravardė Kaligula yra mažybinė kaligos forma (pan., kaip „sandaliukas“) ir atsirado jam dar vaikui kartu su tėvu dalyvaujant karinėje kampanijoje šiaurės Germanijoje. Kadangi jis dėvėjo specialiai sumažintus kariškus drabužius, legionieriai praminė vaiką Caligula.
Alfredas Pekeliūnas
Biografija
1970–1971 m. tarnavo tarybinėje armijoje, Baranovičių aviacijos pulke. 1971–1975 m. Žemės ūkio ekonomikos mokslinio tyrimo instituto grupės vedėjas. 1975–1979 m. Širvintų tarpkolūkinio kiaulininkystės komplekso pirmininko pavaduotojas gamybai. 1979–2000 m. įmonės „Krekenavos agrofirma“ generalinis direktorius. Jam vadovaujant į „Krekenavos agrofirmos“ kompleksą buvo apjungta nemažai žemės ūkio bendrovių, pastatyti modernūs mėsos perdirbimo cechai ir pašarų gamybos fabrikas, modernizuota kiaulių auginimo technologija. „Krekenavos agrofirma“ tapo viena iš didžiausių mėsos perdirbimo įmonių Lietuvoje.
2000–2004 m. Panevėžio rajono savivaldybės meras. 2004–2008 m. Seimo narys, Seimo pirmininko pavaduotojas, Europos reikalų komiteto pirmininkas.
1995–2004 m. Panevėžio rajono savivaldybės tarybos narys.
Buvo TSKP narys, LKP narys. LKP XX suvažiavimo delegatas. Buvo renkamas Panevėžio rajono Krekenavos apylinkės, Panevėžio rajono liaudies deputatų tarybos (LDT) deputatu, LDT Vykdomojo komiteto nariu. Nuo 1999 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, nuo 2006 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys, šios sąjungos Tarybos ir Valdybos narys, iki 2004 m. Panevėžio rajono skyriaus pirmininkas.
2000–2004 m. Lietuvos savivaldybių asociacijos valdybos narys. 2003–2004 m. regiono atstovas Europos Sąjungos Regionų komitete.
Lietuvos kiaulių augintojų asociacijos steigėjas, iki 2000 m. šios asociacijos prezidentas. Keleto mokslinių straipsnių autorius, išleido keletą brošiūrų žemės ūkio produkcijos gamybos, valdymo ir vadybos, kokybės gerinimo klausimais. Angažuojasi vaikų globos, neįgaliųjų problemų sprendimo srityse. Domisi bendruomenių veiklos, savivaldos, žemės ūkio klausimais. Sutuoktinė Žana, vaikai Saulius, Jurgita, Giedrė.
Joe Grech
220px|miniatiūra|Joe Grech 1971 m.
Joseph (Joe) Grech (g. 1934 m. vasario 9 d. Bormla) – Maltos dainininkas ir kompozitorius.
1960 metais su daina „Vola Uccellino“ tapo pirmojo Maltos dainų festivalio nugalėtoju. Šį konkursą antrąkart laimėjo 1967 metais, kartu duetu su Mary-Rose Darmanin atlikę kūrinį „Serenata“.
1971 metais Joe Grech buvo pirmasis Maltos atstovas „Eurovizijoje“. Tuomet tarptautinis dainų konkursas vyko Airijoje balandžio 3 dieną. Su maltiečių kalba atlikta daina „Marija I-Maltija“ jis surinko 52 taškus ir užėmė paskutinę – 18 vietą. 1971 m. Eurovizijoje balsai buvo skirstomi kitaip nei dabar: kiekviena šalis turėjo po du žiūri narius (vienas ne vyresnis nei 25 metų, kitas – daugiau negu 25 metų), kurie kiekvienos šalies pasirodymą vertino nuo 1 iki 5 balų. Anais metais dainų konkursą laimėjo kita mažoji valstybė – Monakas.
Atlikėjas buvo koncertavęs Anglijoje, Airijoje, Kanadoje, JAV, Italijoje ir Australijoje.
Taylor
Taylor − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Tadeuš Andžejevski
Tadeuš Andžejevski (lenkų Tadeusz Andrzejewski; g. 1966 m. rugpjūčio 1 d. Grigaičiuose, Vilniaus rajonas) – Lietuvos ir Vilniaus rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Grįžęs į Vilnių 1996 m. ėmėsi žurnalisto darbo Lietuvos lenkų sąjungos leidžiamame savaitraštyje „Nasza Gazeta“. 1998–2006 m. Vilniaus rajono savivaldybės merės patarėjas, nuo 2006 m. LR Vyriausybės ministro pirmininko padėjėjas, nuo 2008 m. Seimo nario L. Talmonto padėjėjas.
Bendradarbiauja su Vilniaus krašto savaitraščiu „Przyjaźń“ („Vilniaus krašto savaitraštis“), savaitraščio redaktorius, rengia politikos skyrių, rašo straipsnius savivaldybės, tautinių mažumų, istorine tematika.
2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Vilniaus rajono savivaldybės tarybos narys.
Apmokestinimas
Apmokestinimas – mokestinės prievolės asmeniui (mokesčių mokėtojui) ar jų grupei (pvz., specialiu teisės aktu - mokesčio įstatymu) nustatymas, to tvarkos įtvirtinimas. Apmokestinami gali būti tiek fiziniai, tiek ir juridiniai asmenys. Amokestinimą lemia finansų politika. Mokėjimai už specialias valstybės arba savivaldos institucijų teikiamas paslaugas vadinami rinkliavomis ir nelaikomi apmokestinimo dalimi.
Lietuvoje apmokestinimą reguliuoja įstatymai. Pagrindinis jų - Lietuvos Respublikos mokesčių administravimo įstatymas (jš sudaro 170 straipsnių).
Teixeira
Teixeira − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Antašventė
Antašventė – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Joniškio.
Kęstutis Navakas
miniatiūra|K. Navako kapas, 2023 m.
Kęstutis Navakas (1964 m. vasario 24 d. Šeimyniškiuose, Utenos rajone – 2020 m. vasario 16 d. Kaune) – Lietuvos poetas, eseistas, literatūros kritikas, vertėjas.
Biografija
Aštuonerius metus gyveno ir mokėsi Ukmergės rajone, Taujėnuose. Iki 1982 m. mokėsi Kauno J. Aleksonio vidurinėje mokykloje (dabar – Kauno „Saulės“ gimnazija). 1987–1988 m. Kauno jaunųjų rašytojų sekcijos pirmininkas. 1992 m. baigė vokiečių kalbos kursus Zalcburge.
1994–1996 m. rašė kassavaitines kultūros bei naujų knygų skiltis laikraščiams „Kauno diena“ ir „Noriu“. 1996–2005 m. knygyno-klubo „Septynios vienatvės“ iniciatorius, įkūrėjas ir vienas iš savininkų, 1996–1999 m. knygyno vadovas. Knygyne surengė apie 70 literatūros vakarų. 1998–1999 m. pristatinėjo naujas knygas Lietuvos televizijoje, 2002–2004 m. dirbo šios televizijos laidoje „Kultūros namai“. Bendradarbiavo savaitraštyje „Nemunas“, laikraščiuose „Kauno diena“, „Šiaurės Atėnai“, žurnaluose „Laima“, „Miesto IQ“. 2014 m. tapo penkiasdešimtuoju „Poezijos pavasario“ laureatu.
Išvertė nemažai vokiečių bei kitų tautų poezijos, taip pat keletą apsakymų, pjesių bei libretų.
K. Navako poezija versta į rusų, latvių, gruzinų, suomių, švedų, makedonų, vokiečių, anglų kalbas, dalyvavo poezijos festivaliuose bei seminaruose Vokietijoje, Austrijoje, JAV, Rusijoje, Gruzijoje, Latvijoje, Estijoje, Suomijoje, Graikijoje, Makedonijoje, Kroatijoje ir kt. Nuo 1993 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.
Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Tulpė
Tulpės (Tulipa) – lelijinių augalų (Liliaceae) gentis. Joms būdingi dideli šešių žiedlapių žiedai. Iš viso yra apie 100 rūšių, Lietuvoje auginamos tik kaip dekoratyviniai augalai, laukinės neauga. Tulpės kilusios iš pietų Europos, Šiaurės Afrikos ir Azijos (nuo Anatolijos ir Irano iki Kinijos ir Japonijos). Daugiausia genties rūšių Pamyro ir Hindukušo kalnuose bei Kazachstano stepėse.
Tulpė yra nacionalinė Irano ir Turkijos gėlė, tulpių motyvai dažni persų ir turkų liaudies mene.
Yra išvesta daugybė dekoratyvinių veislių. Tulpės laikomos „tradicinėmis“ dovanojamomis gėlėmis kartu su rožėmis, lelijomis, orchidėjomis ir bijūnais. Lietuvoje auga:
Сепкілгүл
Armaniškiai (reikšmės)
Armaniškiais vadinama:
Pakruojo gaisrinė
Pakruojo senoji gaisrinė, 2021 m.|miniatiūra|252x252px miniatiūra|250px|Pakruojo senoji gaisrinė, 2014 m. miniatiūra|180px|left|Gaisrinės pastato kopija Rumšiškėse miniatiūra|250px|right|Pastate pakeistos garažo durys
Pakruojo senoji gaisrinė – valstybės saugomas istorijos paveldo objektas, esantis Pakruojo miesto centre, Laisvės a. 10. Į Kultūros paveldo registrą įtrauktas 2005 m. Šios gaisrinės pastato kopija pastatyta Lietuvos liaudies buities muziejuje, ekspozicijoje „Miestelis“.
Šiandieninė Pakruojo priešgaisrinė tarnyba yra savivaldybės biudžetinė įstaiga, įsikūrusi L. Giros g. 3D.
Istorija
XX a. pradžioje Pakruojo miestelyje suburta ugniagesių draugija. 1928 m. gausėjant gaisro gesinimo priemonėms buvo pastatyta gaisrininkų stoginė turimam inventoriui laikyti, patalpos budinčiajam. Taip pat buvo įrengta salė. Ugniagesių stoginės pastato salė anuomet naudota ir miestiečių reikmėms - šokiams, vaidinimams, nes į parapijos namus kitų religinių bendruomenių nariai neidavo, o čia galėdavo rinktis ir lietuviai, ir žydai, ir kitų tautybių žmonės.
Laikui einant keitėsi gaisrinės išplanavimas. Buvo nugriauta senoji gaisrinė, liko tik stoginė. Salė buvo pertvarkyta į garažą. 1995 m. stoginė buvo uždaryta, pastačius naują priešgaisrinį depą.
2014 m. senoji gaisrinė stūksojo apleista.
Architektūra
Ant pastato likęs užrašas „Pakruojo ugniagesių draugijos stoginė“. Statinio erdvinę struktūrą sudaro vieno aukšto pagrindinė dalis ir ant jos esantis dviejų tarpsnių bokštelis. Pagrindinę dalį sudaro vėlesniu laikotarpiu įrengtos gaisrininkų buitinės patalpos ir garažas. Buitinių patalpų dalies planinė struktūra suformuota vėlesniu laikotarpiu. Pakeista garažo galinė siena ir durys.
Smilgių gimnazija
Panevėžio rajono Smilgių gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Smilgiuose (Panevėžio raj.), Panevėžio g. 1, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190398430. miniatiūra|250px|left|Gimnazijos kiemas miniatiūra|265px|right|Gimnazijos fasadas pavasarį
Skyrius:
Istorija
1922 m. paskelbus privalomojo pradinio mokymo įstatymą, padaugėjo mokinių, pradėjo trūkti patalpų. Mokyklos vedėjo P. Janušausko rūpesčiu 1933 m. pastatytas 4 komplektų 2 aukštų medinis mokyklos pastatas. 1934/1935 m. mokykloje pradėjo veikti V ir VI skyriai. Mokėsi 200–250 mokinių. 1944 m. atidaryta progimnazija, 1951 m. – vidurinė. 1953/1954 m. Smilgių vidurinė mokykla išleido I abiturientų laidą. 1965 m. pastatoma tipinė mokykla, 1978 m. – priestatas. Nuo 2004 m. rugsėjo 1 d. „Atžalyno“, Gustonių, Pašuojo, ir Sujetų pradinės mokyklos tapo Smilgių vidurinės mokyklos skyriais. Deja, dėl mokinių skaičiaus mažėjimo šie skyriai jau uždaryti. 2014 m. liepos 1 d. Smilgių vidurinė mokykla pertvarkyta į gimnaziją.
Mokyklai vadovavo P. Jasulaitis, J. Priesas, J. Liucveikis, R. Banevičius, E. Būtėnienė, K. Vaičiūnas, V. Vaičaitis, J. Kalibatas. Nuo 2012 metų rugsėjo mokyklai vadovauja Asta Kačarauskienė, buvusi mokyklos mokinė. Ilgamečiai mokyklos mokytojai ir darbuotojai: M. Šleivienė, D. Šalkauskienė, R. Pociuvienė, G. Guokienė, K. Lemešovienė, A. Kakarieka, E. Galvydienė, V. Galvydis, Z. Kručienė, G. Atkočiūnaitė, S. Dirvonaitė, B. Savickienė, A. Vaičiūnienė, B. Ambotienė, V. Jodinskienė, J. Kalibatas, D. Vaičiuvienė, P. Bizienė, L. Staišiūnienė, D. Leitienė, K. Vasiliauskas,pavaduotojas ūkiui A. Dabužinskas, sekretorė  Z. Rožėnienė,
Mokesčių administratorius
Mokesčių administratorius - už mokesčių administravimą atsakinga valstybės įstaiga ar institucija, turinti įstatymų suteiktus įgaliojimus veikti mokesčių administravimo srityje. Lietuvoje - Valstybinė mokesčių inspekcija; Vokietijoje - vad. „Finansų tarnyba“.
Jonas Juodka
Jonas Juodka:
Tenorio
Tenorio − pavardė.
Mokesčių administravimas
Mokesčių administravimas – mokesčių administratoriaus funkcijų įgyvendinimas, taip pat mokesčių ir kituose įstatymuose nustatytų mokesčių administratoriaus ir mokesčių mokėtojo pareigų vykdymas ir teisių įgyvendinimas. Mokesčių administravimas vykdomas per specialias procedūras – mokesčių administratoriaus veiksmus, atliekamus, įgyvendinant jo funkcijas, taip pat mokesčių administratoriaus ir mokesčių mokėtojo veiksmus, atliekamus vykdant pareigas ir naudojantis teisėmis, nustatytomis mokesčių įstatymuose. Lietuvoje vykdo Valstybinė mokesčių inspekcija.
Teišerskis
Teišerskis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Teišerskienė (ištekėjusi moteris) ir Teišerskytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Ulysses S. Grant
Ulisas Grantas (, 1822 m. balandžio 27 d. – 1885 m. liepos 23 d.) – vyriausias Sąjungos kariuomenės vadas (JAV pilietinio karo metu) (1864-1869 metais) ir aštuonioliktasis Jungtinių Amerikos Valstijų prezidentas, ėjęs pareigas 1869-1877 metais.
Būdamas 17-kos metų amžiaus, Grantas įstojo į Jungtinių Valstijų karo akademiją. 1846 metai, praėjus trejiems metams po karo akademijos baigimo, Ulisas, jau turėdamas leitenanto laipsnį, dalyvavo JAV-Meksikos kare, vadovaujamas generolų Vinfyldo Skoto ir būsimo prezidento Zakarijaus Teiloro. 1848 metais pasibaigus JAV-Meksikos karui, Grantas liko kariuomenėje, tačiau 1854 metais staiga atsistatydino. Tolimesniais metais Grantas dirbo nekilnojamo turto agentu, inžinieriumi. Prasidėjus JAV pilietiniam karui Grantas nusprendė prisijungti prie Šiaurės pajėgų.
1861 metais prezidento Abraomo Linkolno paskirtas savanorių brigados generolu, Grantas jau kitais metais pasiekė pirmąsias dideles Sąjungos pergales, užimdamas Henry ir Donelson fortus Tenesyje. Grantą nustebino Konfederatų puolimas Šailo mūšyje, tačiau Granto vadovaujamos pajėgos vis dėlto išplėšė pergalę. Tačiau nepaisant to, didelis aukų skaičius sukėlė visuomenės pasipiktinimą. Tačiau po ilgos kampanijos ir jos pradžioje patirtų keleto pralaimėjimų, Granto 1863 metų pergalė Viksburge ir apgultos Sąjungos armijos išlaisvinimas Čatanugoje padėjo jam pelnyti agresyviausio ir sėkmingiausio Linkolno generolo reputaciją. 1864 metais Grantą paskyrus vyriausiuoju Sąjungos kariuomenės vadu, jis įgyvendino suderintą strategiją, pagal kurią tuo pat metu buvo puolami ir sunaikinami Pietų armijos daliniai ir jų ekonominiai ištekliai, išlaikę pajėgas. 1865 metais, po sėkmingo sekinanamojo karo prieš konfederatus, Grantas priėmė konfederacijos generolo Roberto Ly pasidavimą.
Išpopuliarėjęs dėl Sąjungos armijos pergalės pilietiniame kare, Grantas 1868 metais buvo išrinktas Jungtinių Amerikos Valstijų prezidentu ir perrinktas antrajai kadencijai 1872 metais. Grantas buvo pirmasis JAV prezidentas per pastaruosius 40 metų (po Endriu Džeksono) dirbęs prezidentu pilnas dvi kadencijas. Prezidentavimo laikotarpiu Grantas vadovavo Rekonstrukcijai. Grantas pietuose įtvirtino galingą Respublikonų partijos vaidmenį, taip įtempdamas santykius tarp Šiaurės ir buvusių konfederatų. Prezidento Granto administracija buvo suteršta skandalų, kartais nepotizmo. Naujadaras Grantizmas buvo sukurtas aprašyti politinę korupciją.
1877 metais Grantas turėjo užleisti prezidento postą. 1880 metais jis nesėkmingai bandė būti iškeltas kandidatu į prezidentus trečiajai kadencijai. Tais pačiais nmetais nesąžiningas investuotojas nuskurdino Grantą. Būdamas ant mirties slenksčio Ulisas Grantas parašė savo Memuarus, kurie buvo labai populiarūs veteranų, visuomenės ir kritikų tarpe. 1884 metais Grantas sužinojo, kad serga mirtinu gerklės vėžiu. Praėjus dviem dienoms po to, kai jis baigė rašyti savo memuarus, Grantas mirė, eidamas 64-uosius metus. Prezidentiniai istorikai dažniausiai laiko Grantą vienu blogiausių JAV prezidentų dėl jo korupcijos toleravimo. Tačiau pastaraisiais metais Granto reputacija kai kurių mokslininkų, kurie yra sužavėti dėl Granto paramos pilietinėms afroamerikiečių teisėms, tarpe pagerėjo.
Borkovo Šv. Trejybės parapija
'''Borkovo Šv. Trejybės parapija''' – parapija įkurta 1918 metais. Parapija priklauso Lomžos vyskupijai, Kolno dekanatui. 1923-1932 m. pastatyta Borkovo Šv. Trejybės bažnyčia. 400 m nuo bažnyčios yra 1,4 ha ploto parapijos kapinės.
Užpjauniai
Užpjauniai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Sintautų, prie Mockupio upelio, vakaruose siekia Nopaitį. Seniūnaitijos centras. Praeina kelias. Užpjauniai kartu su Keturnaujiena ir Užsieniais faktiškai sudaro vieną stambią gyvenvietę (bendrai vadinama Keturnaujiena), tačiau adiministraciškai didžioji (šiaurės vakarinė) šios gyvenvietės dalis yra Užpjaunių kaimas.
Dailusis čiuožimas olimpinėse žaidynėse
thumb|right|100px|border|Olimpinių sporto šakų piktogramos. Dailusis čiuožimas
Dailiojo čiuožimo varžybų Olimpinėse žaidynėse dalyvių skaičius ribojamas Tarptautinio Olimpinio komiteto nustatyta kvota. Moterų ir vyrų varžybose dalyvauja po 30 sportininkų, 24 poros dalyvauja šokių ant ledo varžybose ir 20 porų – porų čiuožimo varžybose.
Šalys, negavusios kvotinių vietų Olimpinėse žaidynėse pagal pasaulio čempionato rezultatus, turi dar vieną papildomą galimybę – rudenį prieš Olimpines žaidynes tam tikrų tarptautinių varžybų metu kovojama dėl likusių neišdalintų vietų (po 6 vietas vyrų ir moterų, 5 šokiuose ant ledo ir 4 porinio čiuožimo rungtyje). Ar šalis gaus vietą, priklauso nuo tose varžybose užimtos vietos.
Kokie konkretūs sportininkai dalyvaus Olimpinėse žaidynėse, paliekama nuspręsti nacionalinei institucijai (olimpiniam komitetui, federacijai ir pan.). Olimpinėse žaidynėse dalyvausiantiems čiuožėjams yra amžiaus apribojimai – prieš Olimpines žaidynes ėjusių metų liepos 1 d. jiems turėjo būti suėję 15 ir daugiau metų. Be to, visi dalyvaujantys sportininkai turi būti šalies, kuriai atstovauja, piliečiai.
Internetinis žaidimas
Internetinis žaidimas – kompiuterinis žaidimas, žaidžiamas internete arba kokiame nors kitame kompiuterių tinkle.
Internetiniai žaidimai yra plačiai paplitę, skirti žaisti įvairiausiomis sistemomis, nuo asmeninių kompiuterių iki mobiliųjų įrenginių, ir įvairuoja nuo paprastų tekstinių žaidimų iki žaidimų su sudėtinga kompiuterine grafika ir virtualiu pasauliu, kuriame vienu metu žaidžia daugybė žaidėjų. Internetinių žaidimų žanrų įvairovė didžiulė: nuo pirmojo asmens šaudyklių iki strategijų, iki daugelio žaidėjų internetinių vaidmenų žaidimų.
Dalyje internetinių žaidimų taikomi įvairūs verslo modeliai, pvz., freemium, kai pradinis turinys vartotojui siūlomas nemokamai, o papildomi praplėtimai yra apmokestinami.
Antatriberžis
Antatriberžis – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Suginčių.
Tenys
Tenys − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Tenienė (ištekėjusi moteris) ir Tenytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
VMI (reikšmės)
Santrumpa VMI reiškia:
Ziemia (žurnalas)
thumb|right|Žurnalo viršelis 1931 m. Ziemia – kraštotyros tematikai skirtas Lenkijos žurnalas. Buvo spausdinamas su pertraukomis 1910–1965 metais Varšuvoje ir Krokuvoje. Leido Lenkijos kraštotyros draugija, o po 1950 m. – Lenkijos turizmo ir kraštotyros draugija.
Istorija
Leidinio iniciatoriumi buvo Kazimieras Kulviecas – tuometinės Lenkijos kraštotyros draugijos vicepirmininkas. Spausdinimui buvo gautas Rusijos caro administracijos leidimas.
Pirmasis numeris pasirodė Varšuvoje 1910 m. sausio 1 d. Savaitraščio formatu „Ziemia“ buvo leidžiama iki Pirmojo pasaulinio karo. Nuo 1919 m. išeidavo kas du mėnesius, 1922–1925 m. – kaip mėnraštis, vėliau – kaip dvisavaitinis leidinys. Antrojo pasaulinio karo metais spausdinamas nebuvo. 1946–1950 m. Lenkijos visuomenė vėl galėjo skaityti savo mėgiamą spausdinį.
Pokaryje naujai susikūrusi Lenkijos turizmo ir kraštotyros draugija nusprendė sustabdyti žurnalo leidimą (tai buvo siejama su šalyje įsivyravusia tendencija pamiršti prieškarinės Lenkijos tradicijas). Atšilimo laikotarpiu „Ziemia“ vėl porą metų buvo leidžiama Krokuvoje, o po to spausdinimas dar kartą nutrūko. 1965 m. Varšuvoje vėl atsikūrė redakcija, kuri dar kartą atnaujino populiariojo žurnalo leidimą. Dvidešimt metų „Ziemia“ buvo leidžiamas kaip metraštis, o kai medžiagos susikaupdavo itin daug – išeidavo dukart per metus. Po to leidimas eilinį kartą buvo sustabdytas ir nuo 1990 m. šis kraštotyrininkų spausdinys pasirodo jau nereguliariai, paprastai kartą per metus.
Turinys
Po Trečiojo ATR padalijimo Lenkijos teritorija buvo atsidūrusi Rusijos, Vokietijos ir Austrijos-Vengrijos sudėtyje, todėl kai kurie lenkai turėjo menką supratimą kas dedasi jų istorinėse žemėse už valstybinės sienos. Žurnale spausdinami trumpi straipsniai etnografijos, istorijos, geografijos ir kt. tematika padėjo šią nežinią likviduoti. Straipsnių tematika aprėpė ne tik Lenkiją, bet ir Ukrainą, Baltarusiją, Suomiją ir kt. šalis. Be to, buvo verčiama užsienio autorių kūryba kraštotyros, kelionių ir kt. tematika. Jau pirmieji numeriai buvo gausiai iliustruoti nuotraukomis ir piešiniais.
Leidinio kokybė stipriai pagerėjo tarpukaryje ir ypač po Antrojo pasaulinio karo. Per išspausdintą informaciją buvo parodoma kaip vykdyti kraštotyrinę veiklą: rinkti, saugoti ir pateikti visuomenei amžių bėgyje liaudies sukauptus lobius.
Spausdinio puslapiuose nemažai vietos užėmė medžiaga Lietuvos temomis. Trempinietis Kazimieras Aufšlagas publikavo strapsnius apie lietuviškas (suvalkietiškas) prijuostes , žinomas archeologas Liudvikas Kšivickis – ataskaitas apie piliakalnių tyrinėjimus, keturiuose 1912 m. numeriuose Aleksandras Lentovskis pateikė savo išvadas apie lietuvių gyvenamąsias teritorijas XX a. pradžioje. Didelį susidomėjimą iššaukė prancūzų keliautojo Jules Huret reportažų serija apie apsilankymą Baltijos jūros pakrantėje ir Juodkrantės gintaro kasykloje (į lenkų kalbą vertė Stanislovas Augustas Thuguttas).
Žinomas animacinių filmų kūrėjas Vladislovas Starevičius išspausdino Kauno apylinkių nuotraukas, J.Nekrašas – Palangos kraštovaizdžio, B. Tittenbrunnas – Trakų ežerų vaizdus. Pirmoji Lietuvoje fotografė moteris Paulina Mongirdaitė nuotraukomis iliustravo savo dukterėčios Noros Valickos (rašytoja Eleonora Bucevičienė) straipsnius apie Palangą, redaktorius suvalkietis Kazimieras Kulviecas rašė straipsnius apie gamtą ir spausdino nuotraukas iš savo gimtojo krašto. Tarpukaryje daug medžiagos buvo pateikta apie Vilniaus kraštą, nors pasitaikydavo ir straipsnių apie Lietuvos Respubliką (pvz.: 1938 m. liepos numeryje Tadeušas Katelbachas rašė apie tuolaikę lietuvių kultūrą).
Redakcija
Pirmąją redakciją sudarė: nuo Kalvarijos kilęs Kazimieras Kulviecas (redaktorius), Stanislovas Augustas Thuguttas (sekretorius) ir Mikalojus Višnickis (meninis redaktorius).
Vėliau vyriausiais redaktoriais dirbo: Kazimieras Mališevskis (1919–1920 m.), Kazimieras Kulviecas (1922–1926 m.), Aleksandras Janovskis (1926–1927 m.), Regina Danyš-Flešarova (1928–1930 m.), Konradas Gurskis (1930–1931 m.), Ježis Remeris (1931–1932 m.), Aleksandras Janovskis (1932–1934 m.), Aleksandras Patkovskis (1934–1939 m.). Stanislavas Lenartovičius (1945–1946 m.), Marekas Arčinskis (1949–1950 m.), Pšemislavas Burchardas ir Marekas Sobolevskis (1956–1958 m.), Pšemislavas Burchardas ir Marija Milska (1965 m.), Marijanas Sobanskis (1966 m.), Bronislovas Siadekas (1967 m.), Zbignevas Tomkovskis (1968–1974 m.), (1975–1976 m. leidinių vyr. redaktoriaus vardas nežinomas), Janušas Žmudzinskis ir Tadeušas Ricerskis (1978–1985 m.), Janušas Bogdanovskis (1990, 1998, 1999, 2000, 2001 ir 2002 m.), Francišekas Midura (2003, 2006, 2010, 2013 m. ir vėliau).
Algirdas Strumskis
Algirdas Strumskis (1938 m. liepos 20 d. Būduose, Kėdainių apskrityje – 2021 m. spalio 24 d. Vilniuje ) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.
Užsieniai
Užsieniai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, prie kelio. Seniūnaitijos centras. Yra Keturnaujienos paštas (LT-71053).
Algirdas Strumskis
Biografija
1958 m. baigė Kėdainių 2-ąją vidurinę mokyklą, 1964 m. – Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakulteto žurnalistikos specialybę.
1963–1975 m. laikraščio Tiesa literatūrinis bendradarbis, 1975–1985 m. – šio laikraščio Užsienio gyvenimo skyriaus vedėjas, 1985–1992 m. – žemės ūkio aktualijų skyriaus vedėjas, 1992–1994 m. – redaktoriaus pavaduotojas. 1994–1996 m. dienraščio „Diena“ vyriausiojo redaktoriaus pirmasis pavaduotojas, 1997 m. – žurnalo „Gimtasis kraštas“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, nuo 1997 m. – UAB „Pačiolis“ atstovas spaudai.
Klovainių ąžuolas
miniatiūra|250px|right|Ąžuolo stuobrys, 2014 m.
Klovainių ąžuolas – ąžuolas, sunykęs valstybinis gamtos paveldo objektas, esantis Klovainiuose, Pakruojo rajone. Medis stūkso pietinėje miestelio dalyje, prie buvusio Klovainių dvaro sodybos gyvenamojo namo (daržo pusėje).
Istorija
Objekto paskelbimo saugomu teisės aktas: Lietuvos TSR Valstybinio gamtos apsaugos komiteto 1960 m. rugsėjo 1 d. įsakymas Nr. 165.
2009 m. paminklinis medis buvo drastiškai apgenėtas – nupjautos visos šakos, palikta tik kamieno dalis.
Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 2015 m. sausio 9 d. įsakymu Nr. D1-19 (identifikacinis kodas Teisės aktų registre - 2015-00625) iš sąrašo išbrauktas sunykęs botaninis objektas – Klovainių ąžuolas.
Bijūniniai
Bijūniniai (Paeoniaceae) – augalų šeima. Lietuvoje dar vadinami panavijomis, pinavijomis, pivonijomis. Pavadinimas kildinamas iš graikų k. žodžio paeon – gydymo dievas ir gydytojų globėjas graikų mitologijoje. Daugiamečiai žoliniai augalai, turintys sustorėjusias sultingas šaknis. Žiedai rausvi, balti arba gelsvi. Vaisius – lapavaisis.
Daugiausiai rūšių auga Centrinėje ir Rytinėje Azijoje, rečiau Pietų Europoje. Auginami kaip dekoratyviniai augalai darželiuose, parkuose. Lietuvoje auga šios rūšys:
thumb|160px|left|Krūminio bijūno žiedas
Gediminas Petrauskas
(g. 1985 m. balandžio 3 d. Kaune) – Lietuvos krepšinio treneris.
Biografija
Mokėsi Kauno S. Nėries vidurinėje mokykloje.
Šeima
Tėvas – Zigmas Petrauskas, „Klaipėdos terminalo grupės“ savininkas.
Terleckas
Terleckas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Tikrasis baobabas
Tikrasis baobabas, baobabas (Adansonia digitata) – magnolijūnų (Magnoliophyta) skyriaus, bombakmedinių (Bombacaceae) šeimos masyvus medis.
Rimas
Rimas – eilučių galūnių (kadencijų) sąskambis.
Tikrasis baobabas
thumb|left|200px|Baobabas v. Tanzanijoje prie [[Bagamojas|Bagamojo (Bagamoyo)]] thumb|left|200px|Tikrojo baobabo [[lapai]] thumb|left|200px|Tikrojo baobabo [[žiedas]] thumb|left|200px|Tikrojo baobabo [[vaisius]]
Paplitimas
Baobabas – būdingas Afrikos savanos medis. Savaime auga tropinėje Afrikoje, Madagaskare, Komoruose, bet centrinėje Afrikos dalyje pasitaiko labai retai. Afrikoje palei Atlanto vandenyną jų populiacijos matyt išplito dėka žmonių.
Rimas
Rimų vaidmuo eiliuotame kūrinyje ypatingas. „Minties grožio valdovas“, „eilėraščių karalius“, – taip apibūdina rimą lietuvių eilėdaros tyrinėtojas Juozapas Girdzijauskas. Rimai didina ne tik minties, bet ir fonetinio skambesio grožį. Jie ypač traukia vaikus, mėgstančius ieškoti sąskambių kalboje.
Tikrasis baobabas
Matmenys
Tai viena iš nedaugelio pasaulyje augančių medžių rūšių, turinčių vieną storiausių kamienų. Jų kamieno skersmuo iki 9-12 m (kamieno apimtis iki 28 m). Kaip manoma, Glencoe fermoje, netoli Hoedspruit, Limpopo provincijoje (PAR) auga storiausią kamieną turintis tikrasis baobabas. Medis pasidalijęs į keletą kamienų neaukštai nuo žemės. Pagrindinis kamienas jau seniai yra nuvirtęs. 2009 metų lapkričio mėnesį medis pasidalino į dvi dalis, todėl atsirado didžiulė ertmė medyje. Prieš pasidalinant kamienams, jo skersmuo buvo 15,9 metrų, apimtis 47 metrai, aukštis – 17 metrų. Dažniausias tikrųjų baobabų aukštis 12-19 metrų ir retai kada pasitaiko aukštesnių kaip 25 m.
Rimas
Kūrinyje rimai priklauso nuo sintaksės, kurią jie ir patys koreguoja, nuo intonacijos, leksikos. Rimams reikia parinkti žodžius, kurie ne tik vienodai ar panašiai skamba, bet ir gilina kūrinio mintį, turinį, – be šito eilės atrodys nukaltos, dirbtinės ar net kels šypseną („Nukabiną seną kumpį, / Riebų, storą – tarsi klumpę“). Meniškesni yra skirtingų kalbos dalių sąskambiai, o morfologinių formų tapatumas rimus nuskurdina („O gira – saldi be galo, / Eikš, dukrele, užu stalo!“).
Tikrasis baobabas
Amžius
Auga lėtai, bet tikriausiai dėl to kad Afrikos savanose iškrinta nedaug kritulių. Išgyvena iki 2 tūkstančių metų.
Rimas
Rimai sujungia eilutes į posmą, atlieka ritminį – kompozicinį vaidmenį.
Tikrasis baobabas
Apibūdinimas
Tikrojo baobabo žievė nelygi ir griovėta, pilka ar rusva, labai stora, o mediena neturi metinių rievių. Tikrasis baobabas – lapuotis medis, tačiau 9 mėnesius per metus būna be lapų, todėl pažiūrėjus atrodo, kad auga šaknimis į viršų. Lapas suformuotas iš 12 cm ilgio lapelių, tarsi pirštuotas. Žiedai pavieniai, kabantys, iki 20 cm skersmens, baltos spalvos su rausvais kuokeliais, pražysta naktį. Vaisiai dideli – apie 30 cm ilgio pailgi moliūgai, sumedėję ir plaukuoti. Dėl tokių įdomių vaisių baobabas dar vadinamas „beždžionių duonmedžiu“ arba „pastipusių žiurkių medžiu“. Baobabai auga iš sėklų.
Baobabai labai atsparūs – medis gali būti sudegintas, ar nupjautos jo šaknys, bet sugeba atželti iš vienos šaknies ataugos ir toliau augti. Baobabai puikiai prisitaikę kaupti vandenį. Jie susikuria savo ekosistemą, todėl tampa daugelio gyvūnų maitintojais, pradedant nuo mažiausių organizmų, gyvenančių žievės plyšiuose, ir baigiant paukščiais ar stambiais žinduoliais. Paukščiai suka lizdus baobabo šakose, babuinai, lemūrai skina vaisius, šikšnosparniai minta žiedų nektaru ir žiedadulkėmis, o drambliai atsilaužia ir ėda patį medį.
Rimas
Rimai įvairiai klasifikuojami. Pagal kirčio vietą kadencijoje skiriami vyriškieji, moteriškieji ir daktiliniai rimai.
Tikrasis baobabas
Panaudojimas
Visos medžio dalys gali būti vartojamos naudingai. Iš lapų verdama arbata arba daromi milteliai, naudojami medicininiais tikslais (nuo anemijos, rachito, dizenterijos, kepenų ligų ir t. t.).
Rimas
Vyriškieji (kirtis pirmuose nuo galo skiemenyse):
Tikrasis baobabas
Panaudojimas
Baobabo žieduose labai daug nektaro, taip pat iš žiedadulkių gaminami klijai. Jaunos šaknys verdamos ir valgomos panašiai kaip šparagai. Iš žievės daromas grubus pluoštas, iš kurio gaminamos virvės, krepšiai, kilimai, popierius ar drabužiai. Vaisių minkštimas valgomas. Vaisiai rūgštoki, juose daug vyno rūgšties ir vitamino C, puikiai tinka būti spaudžiami, o iš sulčių daromas gaivinantis gėrimas.
Rimas
Moteriškieji (kirčiuojami antri nuo galo skiemenys):
Tikrasis baobabas
Panaudojimas
Vietiniai gyventojai dažnai naudojasi baobabais įsirengdami medžio kamiene parduotuves, namus, daržines, autobuso stoteles. Vieno Zimbabvėje augančio baobabo viduje sutilpo 40 žmonių.
Rimas
Daktiliniai (kirtis trečiuose nuo galo skiemenyse):
Tikrasis baobabas
Baobabas afrikiečių tautosakoje
Afrikos legenda pasakoja, kad velnias baobabą išrovė, apvertė ir įkišo į žemę. Taip ir paliko augti šaknimis į viršų.
Rimas
Poezijoje daugiausia derinami skirtingų rūšių rimai – taip išvengiama skambesio monotonijos:
Tikrasis baobabas
Baobabas afrikiečių tautosakoje
Anot kitos legendos, baobabas – pirmasis medis, atsiradęs Žemėje. Vieną dieną jis išvydo gražią aukštą palmę ir užsimanė būti aukštesnis. Kitą dieną jis pamatė medį su gražiais dideliais žiedais, tada ir jis užsimanė gražių didelių žiedų. Trečią dieną jis pastebėjo figmedį ir panorėjo didelių sultingų vaisių. Dievui atsibodo pildyt jo norus, tada išrovė baobabą, apvertęs šaknimis į viršų, įkišo į žemę, kad tas užsičiauptų. Tačiau, kai baigiasi sausasis ir prasideda lietingasis sezonas, medis sužaliuoja ryškiai žaliais lapais.
Rimas
Neretai rimuojamos tik dvi (dažniausiai antra ir ketvirta) eilutės:
Nerimuoti eilėraščiai vadinami baltosiomis eilėmis.
Tikrasis baobabas
Baobabas afrikiečių tautosakoje
Senieji Afrikos gyventojai bušmėnai tiki, kad kas nuskins baobabo žiedą, tą suės liūtas, tačiau atsigėręs vandens, kuriame buvo mirkomos baobabo sėklos, bus apsaugotas nuo krokodilų užpuolimų.
Rimas
Rimai klasifikuojami ir pagal skambesio pobūdį. Skiriami tikslieji ir netikslieji rimai. Jeigu suskamba visi garsai nuo paskutinio kirčio (svarbiausia – nuo kirčiuoto balsio ar dvigarsio) iki eilučių pabaigos – rimai tikslieji (žydi – nepavydi, krinta – švinta, žvaigždės – pridės, kalnai – tenai). Jeigu rimuojamose kadencijose yra nesutampančių garsų – rimai netikslieji (ragą – dega, atlaikome – laikina, vėlų – akmenėlio, švenčiu taip – močiutė).
Tikrasis baobabas
Baobabas afrikiečių tautosakoje
Mažas baobabas savo forma visiškai nepanašus į baobabą. Ir turbūt todėl Afrikos gyventojai tiki, kad baobabas yra ne toks kaip kiti medžiai – jis stebuklingas, jis auga kitaip, o vieną dieną garsiai griūna visu ūgiu žemėn, subyra ir išnyksta. Pasenęs medis ima pūti iš vidaus kol suyra ir nugriūna, o lieka krūva subyrėjusio pluošto. Todėl žmonės sako, kad baobabai nemiršta, jie paprasčiausiai pradingsta. Nesistebima, kad jie laikomi netgi magiškais medžiais.
Rimas
Rimavimas – tai rimų sistema kūrinyje, jų kompozicinis išdėstymas. Yra trys pagrindiniai rimavimo būdai: gretutinis (a a b b), kryžminis (a b a b) ir gaubiamasis (a b b a).
Laumalių senosios kapinės
Laumalių senosios kapinės, vad. Maro kapais, Markapiai, Senkapiais (saugotinas kultūros paveldo objektas) – neveikiančios kapinės pietrytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Laumalių kaime (Žalgirio seniūnija), 6,35 km į pietryčius nuo Kretingos, 250 m į pietvakarius nuo Jauryklos upelio, 50 m į šiaurės vakarus nuo ūkininkų Trakių sodybos, dešinėje kelio Kretinga-Budriai pusėje.
Kapinės
Įrengtos pavienėje, medžiais apaugusioje kalvelėje, stūksančioje laukuose šalia kelio. Jos ovalo plano, 35 m ilgio šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 23 m pločio. Teritorijos plotas – 0,06 ha. Viduryje stovi koplytėlė, į dešinę nuo jos – betoninis, į kairę – kaltinis, o už koplytėlės – medinis kryžius. Šalia jų, pietrytinėje dalyje stovi kryžius su anotacine lentele.
Koplytėlė
Medinė, stačiakampė stačiasienė, vienkamarė, atvira iš priekio, su trikampiu frontonu ir trišlaičiu stogeliu, pastatyta ant pavienių akmenų. Priekyje įrengtos vienvėrės įstiklintos durelės. Viduje stovi Marijos Maloningosios skulptūra. Frontoną remia 2 apvalios, profiliuotos kolonėlės, o plokštumą skaido 2 trikampiai langeliai, kuriuose yra maldos pozoje klūpančių angeliukų paveikslėliai. Stogas apskardintas, jo kraštus priekyje puošia rozetės motyvo ornamentai. Virš kraigo priekyje kyla medinis kryžius. Prie koplytėlės pritvirtintas dailės paminklo anotacinis ženklas.
Kryžius su anotacine lentele
Medinis, kryžmiškas. Stiebas ir skersinis tiesūs, stačiakampio pjūvio, stačiai nukirstais viršūnės ir pečių galais. Prie kryžmos pritvirtinta metalinė Nukryžiuotojo figūrėlė. Po ja prie liemens prikalta horizontalaus stačiakampio pavidalo lenta su įgilintu užrašu: LAUMALIŲ / MARO / KAPAI.
Medinis kryžius
Kryžmiškas, aukštas, aptvertas ažūrine metaline tvorele. Stiebas platėja į apačią, o skersinis – link vidurio. Viršūnės ir pečių galai stačiai nukirsti, prie kryžmos pritvirtinta metalinė Nukryžiuotojo figūrėlė, virš kurios yra lenktas skardos stogelis, karpytais pakraščiais.