cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Laisvės paminklas (Ryga)
Idėja
Pagaliau 1929 m. spalį, buvo paskelbtos paskutinės varžybos. Laimėtoju tapo projektas „Švytėk kaip žvaigždė!“ kurio autorius Kārlis Zāle, turėjo pasisekimą ir ankstesniuose konkursuose. Po smulkių pakeitimų atliktų projekto autoriaus ir architekto Ernests Štālbergs, 1931 m. lapkričio 28 d. prasidėjo paminklo statyba. Finansuotas iš privačių lėšų, paminklas buvo pastatytas toje pačioje vietoje, kur anksčiau stovėjo, bronzinė Rusijos Imperatoriaus Petro Didžiojo statula.
Istorija
Nepaisant propagandos, Laisvės paminklas okupacijos metais buvo antisovietų simbolis, bei tapo viena iš reikšmingiausių latvių atgimimo figūrų 9-ojo dešimtmečio pabaigoje. Nepriklausomybės judėjimas savo veiklą pirmąkart publikavo 1987 m. birželio 14 d., kai apie 5000 žmonių nelegaliai padėjo gėlių prie paminklo.
Architektūra
thumb|300 px|left|Laisvės paminklo dalys: 1 – Laisvė, 2 – Latvija, 3 – Lačplėsis, 4 – Grandinių traukytojai, 5 – Vaideluotis, 6 – Užrašas „Tėvynei ir laisvei“, 7 – 1905 metai, 8 – Kova prieš bermontininkus, 9 – Tėvynės sargybiniai, 10 – Darbas, 11 – Šviesuoliai, 12 – Šeima, 13 – Latvių šauliai, 14 – Latvių tauta – dainininkė Laisvės paminklo skulptūros ir bareljefai suskirstyti į 13 Latvijos istoriją ir kultūrą atspindinčių grupių: Latvija, Lačplėsis, Vaideluotis, Grandinių traukytojai, Darbas, Tėvynės sargybiniai, Šeima, Šviesuoliai, 1905 metai, Kova prieš bermontininkus. Paminklo priekinėje dalyje tarp grupių „Darbas“ ir „Tėvynės sargybiniai“ užrašytas Karlio Skalbės dedikavimas „Tėvynei ir laisvei“. Ant paminklo nugarinę dalį juosiančių laiptų atramų matomi bareljefai: Latvių šauliai ir Latvių tauta – dainininkė. Paminklo masyvas padarytas iš monolitinių keturkampių formų, kurios sudėtos viena ant kitos. Viršutinė paminklo dalis susiaurėja ir pereina į 19 metrų aukščio obeliską, kurio viršuje yra 9 metrų varinė Laisvės statula – jauna mergina, kuri rankose laiko tris paauksuotas žvaigždes. Taip pat ir skulptūros juosta yra paauksuota. Paminklo pamatas pagamintas iš raudono ir pilko granito. Visas paminklas pastatytas ant gelžbetoninio rėmo. Paminklo fasadas yra nukreiptas į Dauguvą.
Garbės sargyba
thumb|200px|Garbės sargyba prie Laisvės paminklo
Garbės sargyba eidavo pareigas nuo paminklo pastatymo iki 1940 m. sovietinės okupacijos. Ji buvo atkurta 1992 m. lapkričio 11 d. Kareiviai einantys garbės sargybą tarnauja Nacionalinių Ginkluotųjų pajėgų Garbės Sargybos Štabe. Garbės sargyba neturi eiti savo pareigų blogomis sąlygomis ir kai temperatūra būna nukritusi žemiau -10 °C ar pakilusi virš +25 °C. Garbės sargyba budi 2 savaitinėmis pamainomis po 2, 3 arba 4 kareivius, kurie keičiasi kas valandą. Be jų taip pat yra du budintys sargai kiekvienoje pamainoje, kurie užtikrina garbės sargybos saugumą.
Įprastai sargyba keičiasi kas valandą tarp 9:00 ir 18:00. Po valandinės sargybos kareiviai turi 2 valandas laisvo laiko, kurį jie leidžia savo kambariuose Gynybos ministerijoje. Nuo 2004 m. rugsėjo kareiviai taip pat kas pusę savo budėjimo valandos patruliuoja: apeina aplink paminklą ir grįžta atgal į pradinę vietą.
Sargybiniai turi būti 1.82 m aukščio ir geros sveikatos, kad galėtų nejudėdami išstovėti pusę valandos.
Tongos įduba
Tongos įduba – įduba, išsidėsčiusi Ramiajame vandenyne, šalia Tongos salų. Didžiausias gylis 10 882 m. Tai giliausia pietų pusrutulio vieta. Nusidriekusi 860 km šiaurės, šiaurės rytų kryptimi nuo Kermadeko iki Samoa salų. Plotis 78 km. Susidarė Ramiojo vandenyno, Indijos-Australijos ir nedidelės Tongos plokštės sandūroje. Pietuose pereina į Kermadeko įdubą.
Algis Mickūnas
Algis Mickūnas (g. 1933 m. lapkričio 29 d. Krikliniuose) – Ohajo (JAV) universiteto profesorius, vienas iškiliausių lietuvių išeivijos filosofų, tarptautiniu mastu pripažintas mokslininkas, fenomenologas, Lietuvos mokslų akademijos narys (2008). Klaipėdos universiteto garbės daktaras (2000).
Biografija
1944 m. pasitraukė į Vakarus, 1949 m. išvyko į JAV. Dalyvavo Korėjos kare (1950–1953), buvo sužeistas. 1955–1964 m. studijavo inžineriją Ilinojaus technologijos institute. 1959–1964 m. – filosofiją De Paulio universitete Čikagoje, 1964–1966 m. Vokietijos, 1967–1969 m. Čikagos, vėliau – Emory (Atlanta) universitete. Nuo 1969 m. dėsto Ohajo universitete, nuo 1986 m. – šio universiteto profesorius, vizituojantis profesorius Indijos, Japonijos, Jungtinių Arabų Emiratų, Gvatemalos, Lietuvos, Peru, Prancūzijos, Šveicarijos, Vokietijos ir kt. šalių universitetuose. Įkūrė mokslo, tarptautinių studijų, studijų centrų, įvairiuose universitetuose. Tyrinėjimų srytis: fenomenologija, kosmologija, sociologija, istorija, politinė filosofija, antropologija, Rytų ir Vakarų civilizacijų lyginamieji tyrimai.
Profesoriaus emerito A. Mickūno nuopelnai nepriklausomai Lietuvai, jos humanitariniams mokslams ir universitetams, ypač dideli. Nuo 1990 m. iki šiol skaito įvairiausio pobūdžio paskaitų kursus Vilniaus, Klaipėdos, Šiaulių, Kauno Vytauto Didžiojo universiteto studentams, veda seminarus, padarė apie 30 pranešimų įvairiose Lietuvoje vykusiose konferencijose, Santaros-Šviesos suvažiavimuose, draugijose, klubuose, dalyvauja Lietuvos mokslininkų vykdomose programose. Nuo 2000 m. Klaipėdos universiteto garbės daktaras.
Bibliografija
Lietuvių kalba išleistos A. Mickūno knygos:
Yra Lietuvos žurnalų „Problemos“, „Filosofija. Sociologija“ redakcinių kolegijų narys.
Prof. A. Mickūnas vienas arba su bendraautoriais paskelbė per 1000 mokslinių straipsnių įvairių pasaulio šalių filosofijos moksliniuose žurnaluose, skaitė pranešimus daugelyje tarptautinių konferencijų ir simpoziumų.
Anglų kalba išleista:
Danganonas
Danganonas – miestas pietinėje Šiaurės Airijoje. Išvystyta tekstilės, maisto, lengvoji, žemės ūkio pramonė.
Didysis Pentlaukis
Didysis Pentlaukis, Didysis Penklaukis arba Kamenka (, nuo 1939 m. Groß Pentlack, Pentack, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Каменка) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Železnodorožno miesto gyvenvietės kaimas.
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas Pentilauks prūsiškos kilmės. 1419 m. minimi Pentlawken. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Girdavos apskrities dvaras, nuo 1874 m. balandžio 9 d. Didžiojo Pentlaukio valsčiaus centras. Priklausė Ašvėnų (Nordenburgo) parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Krylovo apylinkės kaimas.
Stanislavas Petrovas
Stanislavas Jevgrafovičius Petrovas (Станислав Евграфович Петров; 1939 m. rugsėjo 7 d. – 2017 m. gegužės 19 d.) – Rusijos karinių pajėgų papulkininkis, 1983 m. rugsėjo 26 d. sustabdęs galimai prasidedantį Trečiąjį pasaulinį karą.
Petrovo sprendimą paleisti raketas būtų galėjęs sustabdyti tik generalinis sekretorius Jurijus Andropovas, jei jis tą būtų spėjęs padaryti per dešimtį jam skirtų minučių. Raketos būtų buvusios paleistos, jei per tas dešimtį minučių nebūtų pavykę susisiekti. Incidentas vyko per patį Šaltojo karo įkarštį.
Šis incidentas iki 1998 metų buvo slepiamas kaip karinė paslaptis. Tarybų Sąjungos karinė sistema nenubaudė įsakymo nevykdžiusio karininko, tačiau taip pat ir niekuo jo nepaskatino bei neapdovanojo. Jo iš pradžių daug žadanti kariškio karjera nutrūko, palaipsniui gaunant vis mažiau reikšmingus postus. Šiuo metu Stanislavas yra netoli Fryazino gana skurdžiai gyvenantis pensininkas.
Edmundas Baltakis
Edmundas Baltakis (g. 1946 m. birželio 3 d. Kaune) – Lietuvos gydytojas, Joniškio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1953–1964 m. mokėsi Kauno J. Jablonskio vidurinėje mokykloje, 1970 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytojas.
1967–1970 m. Kauno respublikinės klinikinės ligoninės jaunesnysis medicinos darbuotojas, 1970–1975 m. Joniškio rajono centrinės ligoninės gydytojas chirurgas, nuo 1975 m. – Joniškio r. savivaldybės ligoninės (VšĮ Joniškio ligoninė) vyriausiasis gydytojas. Jam vadovaujant paruoštos ir įgyvendintos 5 VšĮ Joniškio ligoninės stacionarinių paslaugų ir struktūros restruktūrizavimo programos.
Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys. Nuo 2011 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos narys.
Lietuvos gydytojų vadovų sąjungos tarybos pirmininkas. Žmona Vanda Ona (g. 1953 m.), vaikai Rūta (g. 1971 m.), Valdas (g. 1981 m.), Edmundas (g. 1982 m.).
Beninas (reikšmės)
Beninas gali reikšti:
Trevizas
Istorija
Manoma, kad Trevizo pavadinimas kilo nuo keltų genties tauruskų ar nuo indoeuropietiškos šaknies tarvos, reiškiančios bulių. Trevizas, venetų miestas, Romos respublikos municipija tapo 89 m. pr. m. e., kai romėnai užėmė Cizalpinę Galiją. Miesto piliečiai buvo priskirti Klaudijų genčiai. Miestas buvo arti Via Postumia, kuri jungė Opitergijų ir Akvilėją, du didžiausius romėnų Veneto miestus. Miestas Antikoje retai minimas, bet Plinijus Vyresnysis apie jį užsimena, rašydamas apie Silės upę.
Romėnų laikais čia paplito krikščionybė. Teigiama, kad Šventasis Prosdokimas, Švento Petro įšventintas į vyskupus graikas, išplatino Trevizo apylinkėse krikščionių tikėjimą. Dėl buvusio vyskupo iki IV a. krikščionių bendruomenė nuolat augo. Pirmasis rašytiniuose šaltiniuose minimas vyskupas buvo Jonas Pijus, pradėjęs pareigas eiti 396 m.
Karolis Didysis įkūrė Marca Trevigiana, kuri egzistavo keletą amžių.
Trevizas įstojo į Lombardijos lygą ir Konstancos sutartimi (1183 m.) tapo nepriklausomas. Da Romano šeima valdė miestą 1237-1260 m. Popiežiaus ir Imperatoriaus šalininkams susikovus miestą užėmė pirmieji 1283 m. su Gerardo III da Kamino. Po paskutinio da Kamino valdovo Rizzardo IV žūties, čia vyko didelės grumtynės ir maišatis (1329–1388 m.).
Po Skaligerių valdymo 1329–1339 m. miestas pasidavė Venecijai, tapdamas pirma didele Venecijos respublikos valda žemyne. Nuo 1318 m. čia trumpam buvo įsikūręs universitetas. Venecijos valdymas turėjo daug privalumų, bet Trevizas turėjo dalyvauti jos karuose. Nuo 1381–1384 m. miestą užėmė ir valdė Austrijos kunigaikštis, po to Kararesis iki 1388 m. Grąžinus miestą Venecijai jis buvo įtvirtintas, sienos išliko iki šių dienų.
1797 m. prancūzai užėmė Trevizą, vadovaujant Mortier, kuris tapo Trevizo kunigaikščiu. Prancūzai valdė iki Napoleono pralaimėjimo, o po to Trevizas atiteko Austrijai-Vengrijai. Venecijiečiai buvo nepatenkinti imperijos valdymu ir 1848 m. kovą išvijo austrų įgulą. Bet po bombardavimo kitų metų birželį miestas pasidavė. Austrai valdė iki 1866 m., kai Venetą prijungė Italijos karalystė.
Per Pirmąjį Pasaulinį karą Trevizas buvo svarbus miestas, nes arti buvo austrų frontas. Vitorijo Veneto mūšis šiaurėje pakreipė karą kita linkme. Per Antrąjį Pasaulinį karą mieste buvo įkurta koncentracijos stovykla, kur buvo laikomi jugoslavijos piliečiai. Ji buvo panaikinta po Italijos kapituliacijos 1943 m. O 1944 m. balandžio 7 d. per sąjungininkų bombardavimą buvo sunaikinta didžioji senamiesčio dalis, žuvo apie 7 tūkst. žmonių.
Veršvų apylinkė
Veršvų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Kauno miesto vakaruose.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje Kauno mieste. 1949 m. priklausė Lenino rajonui. Panaikinta 1954 m. gruodžio 20 d.
Karolingai
thumb|Karolingų genealogija Karolingai  – VIII a. – X a. frankų valdovų dinastija.
Istorija
Dinastijos įkūrėju laikomas Austrazijos didikas Pipinas Vyresnysis. Pirmieji Karolingai buvo įtakingi Merovingų dinastijos frankų karalių mažordomai. Dinastijos pavadinimas kilo nuo majordomo Karolio Martelio, kuris 732 m. Puatjė mūšyje sumušė maurus ir tapo faktiniu visų frankų valdovu.
Karolio Martelio sūnūs Karlomanas ir Pipinas Trumpasis pasidalijo tėvo palikimą. 747 m. Karlomanui atsisakius valdžios Pipinas Trumpasis liko vienintelis valdovas. Remiamas didikų ir popiežiaus Zacharijo 751 m. jis nuvertė paskutinį Merovingą Childeriką III ir tapo frankų karaliumi.
Pipino Trumpojo sūnus Karolis Didysis 768 m. tapo frankų karaliumi, 800 m. popiežius Leonas III jį karūnavo imperatoriumi. Pagal 843 m. Verdeno sutartį Karolio Didžiojo trys vaikaičiai imperiją pasidalijo. Vakarinę dalį (dab. Prancūzija) Karolingai valdė iki 987 m., kai juos pakeitė Kapetingai. Viduriniąją dalį (Lotaringijos karalystė, apimanti šiaurės Italiją) Karolingų atšaka valdė iki 870 m. Merseno sutartimi ši dalis buvo padalyta smulkiau. Rytinę dalį, kuri sudarė Šventosios Romos imperijos branduolį, Karolingai valdė iki 911 m. Čia juos pakeitusi Saksų dinastija save kildino iš Karolingų.
Laimė Baltrūnaitė
Laimė Baltrūnaitė (g. 1952 m. Ryliškiuose, Utenos rajonas) – teisininkė, Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (LVAT) teisėja, buvusi tardytoja.
Biografija
1972 m. baigė Utenos rajono Tauragnų vidurinę mokyklą. 1977 m. – studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete.
Nuo 1977 m. rugpjūčio iki 1984 m. lapkričio Šiaulių miesto VRS tardytoja, nuo 1984 m. lapkričio iki 1985 m. rugpjūčio Šiaulių m. VRS Tardymo poskyrio viršininko pavaduotoja, nuo 1985 m. rugpjūčio iki 1988 m. balandžio mėn. Šiaulių m. VRS Tardymo poskyrio viršininkė, nuo 1988 m. balandžio mėn. iki 1989 m. birželio mėn. VRS Šiaulių miesto Šiaulių ir Joniškio tarprajoninio tardymo skyriaus viršininkė, nuo 1989 birželio mėn. iki 1991 m. birželio mėn. Šiaulių miesto Tardymo poskyrio viršininkė, nuo 1991 m. birželio mėn. iki 1993 m. balandžio mėn. Tardymo skyriaus prie Šiaulių miesto policijos komisariato viršininkė, nuo 1993 m. balandžio mėn. iki 1999 m. balandžio mėn. Tardymo departamento prie LR vidaus reikalų ministerijos direktoriaus pavaduotoja, nuo 1999-05–2007-12 Vilniaus apygardos administracinio teismo teisėja.
Nuo 2007 m. gruodžio mėn. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo teisėja.
Moka rusų, anglų kalbas.
Zuikinė (Šakiai)
Zuikinė – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Šiaudinės, 2,5 km į šiaurę nuo Voverių, prie Kregždantės upelio, 1 km nuo kelio.
Bruce McLaren
thumb|Bruce McLaren, [[1966 m.]] Bruce Leslie McLaren (1937 m. rugpjūčio 30 d. Oklande, Naujoji Zelandija – 1970 m. birželio 2 d.) – lenktyninių automobilių kūrėjas, lenktynininkas, inžinierius, inovatorius, komandos McLaren įkūrėjas.
Mirtis
Bruce McLaren žuvo Goodwood Circuit trasoje Anglijoje, bandydamas naują M8D automobilį. Dėl didelio greičio nulūžo užpakalinė kėbulo dalis, lenktynininkas prarado automobilio valdymą ir, išslydęs iš trasos, trenkėsi į vėliavos budelę.
Marijampolės Sūduvos gimnazija
miniatiūra|260px|right|Stadionas
Marijampolės „Sūduvos“ gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Marijampolėje, R. Juknevičiaus g. 32, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 300594972.
Istorija
Buvo Marijampolės 6-oji vidurinė mokykla. 1975 m. rugsėjo 1 d. – mokyklos darbo pradžia. Direktorius J. Šalčius. Mokėsi 1 112 mokinių, dirbo 51 mokytojas. Nuo 1979 m. rugpjūčio 13 d. Kapsuko Juozo Žiugždos vidurinė mokykla.
2005 m. suteiktas „Sūduvos“ vardas. 2009 m. suteiktas gimnazijos statutas.
Slabada (Šešuoliai)
Slabada – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 10 km nuo Šešuolių.
Gottlieb Pinball Classics
Gottlieb Pinball Classics tai žaidimas, sukurtas System 3, skirtas Nintendo Wii, Sony PlayStation 2 ir PlayStation Portable žaidimų konsolėms. Žaidimą Wii išleido Farsight Studios. Wii versija išleista tik Jungtinėje Karalystėje ir Australijoje. Apie šio žaidimo išleidimą Šiaurės Amerikoje ar kituose regionuose, nepranešama.
Gardino sritis
Gardino sritis  – sritis vakarų Baltarusijoje. Pietuose ribojasi su Bresto, rytuose – su Minsko, šiaurės rytuose – su Vitebsko sritimis. Vakaruose turi sieną su Lenkija, šiaurėje – su Lietuva. Administracinis centras – Gardinas.
Geografija
Didžiąją dalį teritorijos užima kalvota lyguma su pietryčiuose iškilusia Naugarduko aukštuma (aukštis apie 323 m). Klimatas vidutinių platumų, kontinentinis. Vidutinė sausio temperatūra -6 °C, liepos 18 °C. Per metus iškrinta apie 650 mm kritulių. Svarbiausios upės – Nemunas ir Vilija. Pušų, beržų, alksnių miškai užima penktadalį srities ploto. Į Gardino sritį įeina dalis Belovežo girios.
Gyventojai
Iki slavų atėjimo X–XI a. čia gyveno baltų gentis jotvingiai. Gardinas ir jo apylinkės ilgą laiką buvo lietuvių etnografiniame plote (iki XIX a.). Lietuviai Gardino srityje kalba pietų aukštaičių (vakarų dzūkų) patarme.
Srityje gyvena 1,064 mln. gyventojų (apie 12 % šalies gyventojų). Tautinė sudėtis: baltarusiai (60,2 %), lenkai (26,8 %), rusai (10 %), ukrainiečiai (1,8 %), žydai (0,4 %), totoriai (0,2 %), lietuviai (0,3 %).
Lapių seniūnija
Lapių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kauno rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, dešiniajame Neries krante.
Gardino sritis
Administracinis suskirstymas
Sritis suskirstyta į 17 rajonų:
Ekonomika
Chemijos, mašinų, lengvoji, maisto, statybinių medžiagų, medienos apdirbimo pramonė, durpių gavyba. Veika Gardino ŠE. Auginamos grūdinės kultūros (kviečiai, miežiai, rugiai), cukriniai runkeliai, linai, bulvės, veisiami galvijai.
Lapių seniūnija
Istorija
Seniūnija įkurta 1997 m. liepos 15 d. iš dalies Domeikavos seniūnijos.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 9 seniūnaitijos:
Don Žuanas (filmas)
Don Žuanas – 1988 m. Lietuvos kino studijoje TSRS Centrinės televizijos užsakymu sukurtas 2-jų serijų muzikinis filmas pagal to paties pavadinimo V. A. Mocarto operą.
Muzikos atlikėjai
Liubovė Kazarnovskaja, Anatolijus Safiulinas, Michailas Dejneko, Jolanta Čiurilaitė, Vladimiras Prudnikovas, Jānis Sproģis, Arvydas Markauskas, Natalja Gerasimova.
Virtuozas (filmas)
Virtuozas – 2002 m. prancūzų režisieriaus Žan–Pjeras Ru  veiksmo drama.
Filmo premjera įvyko 2002 m. spalio 6 d. Turkijoje.
Siužetas
Alekso Leinio tėvus nušovė jo akivaizdoje, kai jis dar buvo vaikas. Per visą gyvenimą jis išbandė daugybę darbų, susijusių su kriminalinių pasauliu. Dabar Aleksas savo gyvenimo patirtį panaudoja taikiems tikslams – jis asmens sargybinis. Jo naujasis klientas Robertas Neilas, turintis teisme duoti parodymus prieš mafiją. Bet Aleksas kol kas neįtaria, kad jam teks rizikuoti gyvybe, ginant savo tėvų žudiką. Jis padarys viską, kad pagrindinis liudininkas ir jo dukra Erika nenukentėtų.
Karagos sala
thumb|250px|Karagos salos (raudona spalva) padėtis Karagos sala  – sala Beringo jūros Karagos įlankoje prie rytinio Kamčiatkos pusiasalio kranto. Nuo Kamčiatkos kranto skiria Litkės sąsiauris. Priklauso Kamčiatkos kraštui.
Salos ilgis 101 km, didžiausias plotis – 27 km. Plotas – 2404 km².
Salos viduryje stūkso iki 912 m aukščio iškylantis kalnagūbris. Pietryčiuose kalnai siekia krantą ir sudaro aukštus ir stačius kyšulius. Pakrantėje daug įlankėlių, bet jos negiliai įsiterpia į sausumą ir atviros jūrai.
Už 1 km nuo kranto jūros gylis 12-19 m.
Klimatas
Salos rytuose vasarą dažni rūkai. Šilčiausi mėnesiai – birželis (vidutinė temperatūra +11,7 °C) ir liepa (vidutinė temperatūra +11,8 °C). Dienos temperatūra retai viršija +14 °C. Laikotarpio be šalnų trukmė – 101 diena.
Gyvoji gamta
Vyrauja tundra. 1974 m. sala pastelbta ornitologiniu draustiniu.
Karagos saloje auga alksniai, šermukšniai, žemosios pušys ir beržai.
Netoli salos gyvena stambi banginių populiacija. Salos pakrantėse kai kur galima aptikti šių gyvūnų kaulų, paliktų senų laikų banginių medžiotojų.
Mano svajonių vyras
Mano svajonių vyras  – 1996 m. sukurta romantinė drama, demonstruota Berlyno kino festivalyje.
Turinys
Merė – prostitutė, įsimylėjusi savo darbą. Kartą ji gatvėje randa apsileidusį benamį, kurį parsiveda pas save. Ji ne tik jį apgyvendina savo bute, bet ir pasiūlo tapti jos suteneriu. Merės dėka buvęs benamis Žano netrukus tampa savimi pasitikinčiu dabita, gyvenančiu jos sąskaita, tačiau nevengiančiu pakelti prieš ją ranką. Dar daugiau, jis susiranda meilužę Sangvin, kurią taip pat mėgina priversti tapti prostitute, o uždarbį atiduoti jam. Planas nepavyksta, nes pirmuoju šios klientu tampa užsimaskavęs policininkas. Žano suimamas ir Merė sužino ir apie Sangvin, ir apie planą uždarbiauti kaip suteneriui.
Abi moterys, nors ir įsimylėjusios Žano, jį palieka ir vyras atsiduria kalėjime. Merė, trokšdama tikros meilės, miesto skalbykloje susipažįsta su pirmu pasitaikiusiu vaikinu, už jo išteka ir susilaukia 2 vaikų. Vis dėlto ir naujajam vyrui nesiseka rasti darbo, bute atjungiama elektra ir Merė nusprendžia vėl uždirbti pinigus būdu, kurį geriausiai išmano…
Vienaragis
thumb|Vienaragio žvaigždynas
Vienaragis (Monoceros, Mon) – 35-as pagal dydį pietų pusrutulio žvaigždynas. Neryškus žvaigždynas, Lietuvoje matomas žiemos mėnesiais neaukštai virš horizonto. Vienaragis kartu su Tauru ir Kiškiu simbolizuoja Oriono medžiojamus žvėris. Žvaigždyno pavadinimą pasiūlė 1624 m. Jakob Bartsch.
Ryškių žvaigždžių nėra, bet yra difuzinių ūkų: Rozetės ūkas (NGC2244-NGC2237/9), Kūgio ūkas (NGC2264).
Varninis rojaus paukštis
Varninis rojaus paukštis (Lycocorax pyrrhopterus) – žvirblinių (Passeriformes) būrio rojaus paukščių (Paradisaeidae) šeimos paukštis.
Panašus į varną. Kūnas iki 34 cm ilgio, plunksnų danga juoda. Snapas juodas, akys tamsiai raudonos. Balsas panašus į šuns lojimą. Abi lytys panašios. Patelė truputį maženė už patiną.
Juan de Ayolas
Chuanas de Ajolasas (g. 1493 ar 1510 m. Burgose – m. 1538 m. dab. Paragvajuje) – ispanų keliautojas, konkistadoras. Tyrinėjo La Platos baseiną.
Biografija
Buvo Pedro de Mendoza ekspedicijos, 1535 m. išvykusios iš Sanlukar de Barmedos, narys. 1536 m. kaip de Mendosos mažordomas dalyvavo Buenos Airių miesto įkūrime. Išsiųstas tyrinėti Paranos upės pakrančių. Tų pačių metų birželį prie šios upės įkūrė Corpus Cristi fortą. Toliau pasiekė Paragvajaus upę, ja ieškojo kelio į mitinius Sidabro kalnus. Ties dabartiniu Lamabarės miestu kovojo su gvaraniais.
1537 m. vasario 2 d. Paragvajaus upės pakrantėje įkūrė Kandelarijos uostą (dabar Fuerte Olimpas), o žuvus de Mendosai tapo Naujosios Andalūzijos valdytoju. Ajolsas toliau keliavo per Čiaką link Peru valstybės. Pasiekė dabartinę Boliviją. Grįžęs rado 1538 m. Kandelarijos uostą sugriautą, netrukus užpultas ir nužudytas indėnų pajagvų.
Abėcėlė
thumb|250px Abėcėlė arba alfabetas – rašto sistemų rūšis, kuriai būdingi atskiri ženklai balsiams ir priebalsiams reikšti.
DeeJay Delta
DeeJay Delta (tikrasis vardas – ; 1981 m. kovo 23 d., Tarnovske Gurai, Lenkija) – Lenkijos diskžokėjus. Dabar gyvenantis Londone. Atlikėjo muzikos žanras – drum and bass.
Abėcėlė
Skirtingai nuo piktografinių bei logografinių sistemų, kuriose ženklai žymi žodžius (pvz., galvijas, gražus, prastai), abėcėlė yra fonografinė sistema: ženklai reiškia garsus, iš kurių junginių susidaro žodžiai. Tačiau ji skiriasi nuo kitų fonografinių sistemų, – abugidų, abdžadų ir skiemeninių raštų, – tuo, kad čia naudojami ženklai reiškia tik vieną fonemą, ir didelis vaidmuo atitenka balsiams.
Pirmasis abėcėlinis raštas buvo graikų raštas, išsivystęs iš finikiečių rašto, kuris panaudojo atskiras raides balsiams reikšti. Iš jo kilo tokios abėcėlės, kaip lotynų raštas, koptų raštas, armėnų raštas, gruzinų raštas, kirilica ir pan.
Plačiąja prasme terminas „abėcėlė“ gali apimti ir abdžadus, rečiau – abugidas. Abėcėlės rašto ženklas vadinamas raidė.
Etimologija
Abėcėlės pavadinimas kilęs iš lietuviškos abėcėlės pirmųjų raidžių „a“, „b“ ir „c“ junginio, kuris sudarytas analogiškai tarptautiniam žodžiui alfabetas, kuris yra pirmųjų dviejų graikų abėcėlės raidžių junginys (Alfa – α, Beta – β). Tiesa, kai kurie mokslininkai tvirtina, kad žodis alfabetas atsirado iš finikiečių pirmųjų raidžių – aleph ir bet.
Eiliškumas
Abėcėle taip pat neretai vadinama ir tvarka, kuria ženklai yra sutartinai išdėstomi, pavyzdžiui, sudarinėjant įvairius sąrašus ar žodynus. Šiuolaikinė lietuvių kalbos abėcėlė, kuri dabartinę formą įgavo XIX amžiuje ir buvo užrašyta J.Jablonskio „Lietuviškos kalbos gramatikoje“, yra: A, Ą, B, C, Č, D, E, Ę, Ė, F, G, H, I, Į, Y, J, K, L, M, N, O, P, R, S, Š, T, U, Ų, Ū, V, Z ir Ž
32 raidžių lietuvių k. abėcėlė yra pagrįsta 26 raidžių lotynų k. abėcėle, prie kai kurių raidžių pridėjus diakritinius ženklus: nedidelį lankelį raidės apatiniame dešiniajame kampe arba tašką, brūkšnį arba varnelę virš raidės. Nelietuviškuose žodžiuose (ypač asmenvardžiuose) dar pavartojamos raidės Q, W, X: Lietuviški sąrašai bei žodynai yra sudaromi remiantis 32 raidžių tvarka (t. y., prasideda žodžiais, prasidedančiais a raide, o baigiasi prasidedančiais ž; jei du žodžiai prasideda ta pačia raide, žiūrima į antrą raidę ir jos vietą abėcėlėje (pvz., žodis prasidedantis „ba“ bus pirmiau žodžio prasidedančio „be“), jei ir antros raidės vienodos – žiūrima į trečią, ir taip toliau. Jei įrašyta sąvoka prasideda skaičiumi ar simboliu, dažnai ji yra rašoma prieš raidėmis prasidedančias sąvokas, o sąvokos prasidedančios mažesniu skaičiumi rašomos prieš tas, kurios prasideda didesniu skaičiumi).
Samarija
Samarija – istorinė sritis Palestinos teritorijos Vakarų kranto šiaurinėje dalyje.
Abėcėlė
Įvairių kalbų abėcėlės
Graikų abėcėlė: A Β, Γ, Δ, Ε, Ζ, Η, Θ, Ι, Κ, Λ, Μ, Ν, Ξ, Ο, Π, Ρ, Σ, Τ, Υ, Φ, Χ, Ψ, Ω.
Lotynų abėcėlė: A, B, C, D, E, F, G, H, I, J, K, L, M, N, O, P, Q, R, S, T, U, V, W, X, Y, Z.
Arabų abėcėlė (abdžadas): ﺍ, ﺏ, ﺕ, ﺙ, ﺝ, ﺡ, ﺥ, ﺩ, ﺫ, ﺭ, ﺯ, ﺱ, ﺵ, ﺹ, ﺽ, ﻁ, ﻅ, ﻉ, ﻍ, ﻑ, ﻕ, ﻙ, ﻝ, ﻡ, ﻥ, هـ ,ﻭ ,ﻱ
Samarija
Geografija
Tai yra kalvotų aukštumų kraštas, kuris geografiškai sutampa su Samarijos kalvomis. Šiaurine regiono riba laikomas Karmelio kalnas, o už jo esantis Jezreelio slėnis jau priskiriamas Galilėjai. Į pietus nuo Samarijos yra Judėja. Nors aiškios geografinės ribos tarp šių dviejų regionų nėra, Ramala laikoma simboline riba. Rytiniu pakraščiu teka Jordanas, sudarantis Jordano slėnį, už kurio yra Gileadas.
Kama Ginkas
Kama Ginkas (, (g. 1941 m. gegužės 7 d. Kaune) – Rusijos teatro režisierius.
Samarija
Geografija
Vakaruose Samarija leidžiasi į Viduržemio jūros žemumas, vadinamąją Šarono lygumą, kurioje įsikūrusi ir dabartinė Izraelio sostinė Tel Avivas. Kai kuriuose šaltiniuose ši teritorija irgi priskiriama Samarijai.
Didžiausi regiono miestai yra Nablusas, Dženinas, Tubasas, Tulkarmas, Kalkilja, Salfitas. Senovėje svarbiausias miestas buvo Samarija.
Kama Ginkas
Biografija
Plungės kunigas Petras Lydnugaris jį išgelbėjo iš Holokausto.
Juan de Ayolas
Biografija
Chuano de Ajolaso garbei pavadintas Ajolaso miestas Paragvajuje.
Kama Ginkas
Biografija
Režisūrai būdingas dramatizmas, psichologija, hiperrealistinės detalės, dažnai naudojamos grotesko priemonės; nuo buitinio tikroviškumo pereinama prie absurdo ir siurrealistinių efektų.
Samarija
Istorija
III tūkstm. pr. m. e. Samarijos regionas buvo istorinio Kanaano sudedamoji dalis, apgyvendinta vakarų semitų genčių, vadinamųjų kanaanitų. Jie gyveno pasidalinę į miestus valstybes, kurių didžiausi šiame regione buvo Šechemas, Šilohas, Tirzahas, Dothanas, Džina ir kt. Pakrantėje daug uostų nebuvo, tačiau stipriausias jų buvo Jafa dabartinio Tel Avivo teritorijoje. II tūkstm. pr. m. e. pabaigoje regioną užvaldė izraelitai, ir jis pateko į Izraelio karalystę. Samarija buvo atiduota valdyti Manaseho genčiai (kaip ir dalis Gileado anapus Jordano upės), o pietinė jos teritorija - Efraimo genčiai. Vietos gyventojai buvo priversti priimti judaizmą ir asmiliavosi su izraelitais.
Po karaliaus Saliamono mirties 931 m. pr. m. e. nuo Izraelio atskilus pietinėms gentims ir susiformavus Judėjos karalystei, Samarija tapo centriniu Izraelio karalystės regionu. Jos sostine paverstas senovinis Tirzaho miestas, tačiau apie 884 m. pr. m. e. karalius Omris pastatydino naują sostinę - Samariją, kuri ilgainiui davė pavadinimą ir visam regionui.
722 m. pr. m. e. Samariją užkariavo Asirijos imperija, daug vietos gyventojų buvo ištremti. Vėliau čia valdė Naujoji Babilono karalystė, Achemenidų imperija. 333 m. pr. m. e. Samariją užkariavo Aleksandras Makedonietis, čia pradėjo keltis atvykėliai iš Graikijos, Makedonijos. Vėliau Samariją valdė Seleukidai, Ptolemėjai. Šiuo laikotarpiu dalis po tremčių sugrįžusių į Samariją izraelitų maišėsi su graikų, aramėjų, romėnų atsikėlėliais, ir formavosi nauja etninė grupė samariečiai. Jie išlaikė hebrajų kalbos atmainą, bet išpažino savitą judaizmo religijos formą. Ši religija nebuvo pripažįstama kaip teisinga kitos izraelitų palikuonių grupės - žydų, kurie koncentravosi Judėjos regione piečiau. Trintis tarp abiejų etnosų tik intensyvėjo.
Nuo 134 m. pr. m. e. Samariją nukariavo žydų Hasmonėjų karalystė, kuri sugriovė samariečių pagrindinę šventyklą ir pradėjo jų persekiojimą. Nuo 37 m. pr. m. e. kaip Romos klientas valdė Erodas Didysis. 44 m. Samarija kartu su visa Palestina tapo Judėjos provincijos dalimi. Romėnų laikais regione išdygo nauji miestai. Sugriautąjį Šechemą pakeitė netoliese naujai išdygęs Neblusas. Šarono pakrantėje išdygo Cezarėja, tapusi svarbiu Viduržemio jūros uostu ir provincijos sostine.
135 m. įvykus Bar Kochbos sukilimui žydai pradėti persekioti ir ėmė migruoti iš Palestinos. Samariečiai, tuo tarpu, liko gyventi savo tėvynėje ir jų kultūra kelis šimtus metų patyrė renesansą. Buvo atstatydinta pagrindinė jų šventykla prie Nebluso miesto, o lyderiaujant Baba Raba (288-362 m.) susiformavo liturgija, didikų šeimos turėjo nemažą valdžią. Tiesa, stiprėjo įtampa su gausėjančia krikščionių bendruomene regione, kuri ilgainiui tapo dauguma. Ši įtampa V-VI a. prasiveržė kaip Samariečių sukilimai prieš Romos imperiją. Jie baigėsi nesėkmingai, kas vedė prie samariečių marginalizavimo.
Petrašiūnų apylinkė (Kaunas)
Petrašiūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Kauno miesto rytuose.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje Kauno mieste. 1949 m. priklausė Požėlos rajonui. Panaikinta 1954 m. gruodžio 20 d.
Ivanas Rūstusis
Ivanas Vasiljevičius (pramintas Ivanu Rūsčiuoju (Žiauriuoju), vėliau Ivanu: Ioanu IV; 1530 m. rugpjūčio 25 d. Kolomenskojės k. – 1584 m. kovo 18 d. Maskvoje) – Maskvos didysis kunigaikštis ir pirmasis Rusijos caras (nuo 1547 m.) valdęs 1533 m. – 1584 m. (išskyrus 1575–1576 m., kai nominaliai caru buvo Simeonas Bekbulatovičius).
Maskvos didžiojo kunigaikščio Vasilijaus III ir Elenos Glinskajos sūnus. Tėvo linija buvo kilęs iš Ivano Kalitos dinastijos, motinos linija – iš Mamajaus, kuris buvo laikomas Lietuvos kunigaikščių Glinskių giminės pradininku. Pramotė Sofija Paleolog buvo kilusi iš Bizantijos imperatorių dinastijos. Lietuvos Didžiojo kunigaikščio Vytauto proproanūkis.
Biografija
left|220px|thumb|Ivano [[karūnavimas, Iliustruotasis metraščių sąvadas]] Gimė 1530 m. rugpjūčio 25 d. Kolomenskoje kaimelyje. Jis buvo pagrindinis paveldėtojas, nors į sostą dar kandidatavo ir jo tėvo broliai: kunigaikščiai Andrejus ir Jurijus. 1533 m. sunkiai susirgęs Vasilijus III, numatė sau greitą mirtį ir sudarė septynerių bajorų komisiją, kuri privalėjo auklėti bei saugoti sūnų Ivaną iki 15 metų amžiaus. Ivanui buvo vos treji metai, kai jo tėvas didysis kunigaikštis mirė 1533 m. gruodžio 3 d.
Komisija veikė apie metus, tačiau greitai pradėjo irti. Keli Ivano globėjai buvo suimti, kiti išvyko tarnauti LDK kunigaikščiams, bet vistiek Maskvos bajorai aktyviai bandė sulaikyti kitų šalininkų veržimąsi į valdžią. Po gausos konfliktų ir „netikėtų“ mirčių 1545 m. penkiolikmetis Ivanas paveldėjo visavertį Maskvos didžiojo kunigaikščio sostą.
Ivano IV karūnavimas įtvirtino jo padėtį visuomenėje, tačiau sužlugdė glinskių giminę. 1547 m. įvykusio sukilimo Maskvoje prieš bajorus metu buvo išvaryta dauguma Glinskių kilmės senjorų.
Reformos
Nuo 1549 m. caras Ivanas pradėjo vykdyti svarbias reformas Rusijos valdyme, jis siekė centralizuoti valstybę, tobulinti karines pajėgas ir įvesti naująjį teisių statutą. Ivano IV įsakymu 1549 m. buvo įsteigtas Zemskio soboras – pirmasis Rusijos parlamentas. 1550 m. įvestas naujasis |caro įstatymų rinkinys, leidžiantis krikščionims oficialiai švęsti jų šventes, o 1555–1556 m. visiškai uždrausta duoklė ir pertvarkyta rusų armija.
1560 m. pradžioje Ioano Vasiljevičiaus sfragistikos reforma pakeitė valstybės herbo ir antspaudo struktūras, ant senojo dvigalvio erelio atsiradęs raitelis simbolizavo Riurikaičių dinastijos giminę.
Karai
thumb|[[Viktoras Vasnecovas|V. Vasnecovo „Ivanas Žiaurusis“ (1897 m.)]] thumb|Ivano Žiauriojo kariai įsiveržia į Lietuvą, [[Iliustruotasis metraščių sąvadas]] Caras Ivanas IV negailestingai dorojosi su priešininkais, nuolatos kovojo dėl įtakos ir žemių, valdė galingą kariuomenę, pasižymėjusia savo sunkiosios artilerijos galia. Gerai ekipiruoti rusų šauliai – artilerininkai ir pėstininkai buvo pranašesni netgi už Europos valstybių batalionus.
Žygiai į Astrachanę
1554–1556 m. Ivanas IV surengė du žygius į Astrachanės chanatą:
Caro įtaka pradėjo plisti į pietus Kaukazo link.
Karai su Krymu
thumb|„Rusų šauliai“ ([[XIX amžius|XIX a. graviūra)]] Nuo 1541 m. Krymo chanatas pradėjo aktyviai puldinėti Rusijos teritoriją:
Livonijos karas
thumb|250px|B. Čorikovo „Ivanas Žiaurusis užima Narvą“ ([[1836 m.)]] thumb|250px|[[Ilja Repinas|I. Repino paveikslas „Ivanas Žiaurusis ir jo sūnus Ivanas"]] thumb|250px|[[Markas Antokolskis|Marko Antokolskio skulptūra Ivanas IV]] Ivanas Vasilevičius planavo užsikovoti Baltijos žemes, taigi jam buvo svarbu susikurti galingą flotilę, rasti tiesioginį išėjimą į Baltijos jūrą, nepriklausant nuo Lietuvos ar Švedijos. Livonijos regionas labiausiai tiko tam:
1575 m. kandidatavo į Abiejų Tautų Respublikos karalius, tačiau išrinktas nebuvo. 1576 m. surinkta naujoji Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Stepono Batoro kariuomenė sėkmingai kariavo su rusais Livonijoje, atsikovojo Polocką ir apgulė Pskovą. 1582 m. buvo pasirašyta 10 metų trukmės Jam Zapolės taikos sutartis su Abiejų Tautų Respublika. Rusija prarado visas Livonijos žemes ir Polocką, karas buvo pralaimėtas.
Kultūrinė veikla
Ivanas IV buvo ne tik visą griaunantis tironas, tačiau ir gabus mokslams asmuo, eruditas, turintis fenomenalią atmintį. Jis buvo vienas iš svarbiausių Rusijos istorinių laiškų autorius, caras buvo rašęs Elžbietai I, Steponui Batorui bei Jonui Chodkevičiui. Taip pat Ivanas Vasilevičius buvo puikus oratorius ir kūrė smulkius grožinės literatūros kūrinius.
Caro Ivano įsaku buvo surinktas Rusijos istorinių dokumentų rinkinys, įrengtas knygų spausdinimo cechas bei pradėtas statyti Palaimintojo Vasilijaus soboras Raudonojoje aikštėje.
Caras turėjo gausią asmeninę biblioteką kremliuje, tačiau vienų Maskvos gaisrų metu jos sankaupos buvo prarastos.
Bulgarijos futbolo varžybos 1973–1974 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 1973–1974 m.
Narbūčiai (Akmenė)
Narbūčiai – kaimas rytinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, 5 km į šiaurės rytus nuo Kruopių. Klinties ir dolomito telkinys.
Kvetkų šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
'''Kvetkų šv. Jono Krikštytojo bažnyčia''' stovi Kvetkų kaime, 3 km nuo Lietuvos ir Latvijos valstybių sienos, 9 km į šiaurės rytus nuo Papilio, Nemunėlio kairiajame krante. Liaudies architektūros formų, turi ir baroko bruožų.
Istorija
Kvetkų filija minima 1744 m. Dvarininkai Kamarauskai Kvetkuose 1770 m. įkūrė reguliariųjų atgailos kanauninkų vienuolyną. 1769 m. įsteigta parapija. Pranciškus Kamarauskas 1772 m. pastatė bažnyčią. Ją 1777 m. konsekravo vyskupas Feliksas Jonas Tovianskis. 1848 m. pastatyta klebonija, 1884 m. – kitas parapijos gyvenamasis namas.
1875 m. bažnyčia padidinta. 1880 m. pastatyta nauja mūrinė varpinė. Per Pirmąjį pasaulinį karą trys varpai išvežti į Vokietiją. 1919 m. įsteigta pavasarininkų kuopa. Klebono Povilo Šalučkos rūpesčiu 1932 m. įsigyti du nauji varpai.
Architektūra
Bažnyčia liaudies architektūros formų, turi ir baroko bruožų, lotyniško kryžiaus plano, neobazilikinė, su trisiene apside, 2 zakristijomis, dvibokštė. Vidus 3 navų. Centrinę navą dengia cilindrinis skliautas. Yra 6 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi neorenesansinė triaukštė mūrinė varpinė su rūsiu (pastatyta 1880 m.).
Atžala (Voronežas)
Atžala – žurnalas, ėjęs 1916–1917 m. Voroneže.
Kililėjus
Kililėjus – gyvenvietė pietrytinėje Šiaurės Airijoje, netoli Daunpatriko. Garsėja XII a. pilimi, kurią aplanko daug turistų.
Scream queen
thumb|right|260px|[[Marilyn Burns filme „The Texas Chain Saw Massacre“]] Scream queen, riksmo karalienė – aktorės moters amplua. Paprastai ji reguliariai filmuojasi siaubo filmuose tokiose scenose, kur jai tenka monstro ar maniako persekiojamos aukos vaidmuo. Tai neatsiejama slasher ir pan. žanro dalis. Yra teikiami „Geriausios riksmo karalienės“ apdovanojimai „Scream Awards“.
Istorija
Pagrindiniai moterų, kaip pagrindinių aukų, vaidmenys siaubo filmuose atsirado dar nebyliojo kino laikais. Pirmąja riksmo karaliene laikoma amerikiečių aktorė Fėja Rei, suvaidinusi pagrindinį moters vaidmenį 1933 metų filme „King Kong“. Per savo ilgą, 57 metus trukusią aktorės karjerą, ji daugiausiai vaidino siaubo filmuose, tuo pelnydama scream queen titulą, kuriuo ji pati nesidžiaugė ir, norėdama jo atsikratyti, išvyko gyventi į Angliją.
Klasikiniais pavyzdžiais laikytini „The Cabinet of Dr. Caligari“ (1920), „Nosferatu. Siaubo simfonija“ (1922). Vėliau – noir siaubo filmai „Dr. Jekyll and Mr. Hyde“ (1941), „Sherlock Holmes and the Voice of Terror“ (1942). Po 1950-ųjų metų pasižymėjo riksmo karalienė Beverly Garland mokslinės fantastikos siaubo filmuose „The Neanderthal Man“ (1953), „It Conquered the World“ (1956), „Not of This Earth“ (1957), bei „The Alligator People“ (1959).
Po 1960-ųjų metų garsėjo aktorės Janet Leigh (1960 m. filmas „Psichopatas“), Bette Davis, Joan Crawford (1962 m. filmas „What Ever Happened to Baby Jane?“), Jamie Lee Curtis (po 1978 m. filmo „Helovinas“ pavadinta „ultimate screem queen“), Heather Langenkamp (1984 m. „Košmaras Guobų gatvėje“).
Po 1990-ųjų metų šiame amplua garsėjo aktorės Debbie Rochon, Neve Campbell, Jennifer Love Hewitt, Sarah Michelle Gellar. Po 2000-ųjų ryškių vaidmenų turėjo riksmo profesionalės Cassandra Magrath ir Kestie Morassi (2005 m. filmas „Wolf Creek“), Kate Beckinsale (2006 m. filmas „Underworld: Evolution“).
Šiuolaikinės riksmo karalienės
Pagal JAV dienraščio „USA Today“ 2007 m. sudarytą sąrašą, joms priskiriamos Sheri Moon Zombie, Jaimie Alexander, Andrea Bogart, Mercedes McNab, Tiffany Shepis ir Cerina Vincent. Aktorė Danielle Harris po 2007 m. slasher filmo „Halloween“ pavadinta „valdančiąja“. Prie „pirmaujančiųjų“ priskiriama riksmo profesionalė, filmų festivalių organizatorė Shannon Lark.
Haafeva
Ha'afeva – nedidelė sala Tongoje, Ha'apai salyno, Kotu grupėje. Plotas 1,81 km². 313 gyventojų. Išsidėsčiusi 7 km į rytus nuo Kotu. Šioje saloje prasidėjo karališkoji Tu'uhetoka linija. Čia vyko svarbūs karališkųjų giminių mušiai.
Mokestinių ginčų komisija
Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės (MGK prie LRV) – viešasis juridinis asmuo, išlaikomas iš valstybės biudžeto; administracinių ginčų komisija (AGK) mokesčių srityje. Komisija yra ikiteisminė mokestinius ginčus nagrinėjanti institucija, kvaziteismas. Įstaiga prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės. Komisijos tikslas – objektyviai išnagrinėti mokesčių mokėtojo skundą ir priimti teisėtą bei pagrįstą sprendimą. Sprendimą dėl skundo dėl mokestinio ginčo Komisija priima per 60 dienų nuo skundo gavimo dienos.
Adresas: Vilniaus g. 27, 01402 Vilnius.
Istorija
1998 m. liepos 2 d. Mokesčių administravimo įstatyme (toliau – MAĮ) įvesta mokesčių mokėtojų teisė apskųsti centrinio mokesčių administratoriaus sprendimą Mokestinių ginčų komisijai. MAĮ 54 straipsnyje į mokestinių ginčų nagrinėjimo sistemą buvo įtraukta Mokestinių ginčų komisija. Šiame straipsnyje buvo nustatyta, jog Mokestinių ginčų komisiją steigia, jos sudėtį ir nuostatus tvirtina Vyriausybė ar jos įgaliota institucija.
1999 m. balandžio 30 d. įvyko pirmasis Komisijos posėdis.
Sudėtis
Komisiją sudaro 5 nariai: Evaldas Raistenskis (pirmininkas), Jurgita Narkevičiūtė, Rasa Stravinskaitė, Andrius Venius ir Vilma Vildžiūnaitė.
Jens Fink-Jensen
Jensas Finkas-Jensenas (Jens Fink-Jensen; g. 1956 m. gruodžio 19 d. Kopenhagoje) – danų rašytojas, lyrikas, fotografas, kompozitorius.
Biografija
Jensas Fink-Jensenas 1976 m. baigė Herlufsholmo internatinės mokyklos kalbos liniją, tada atliko karinę tarnybą ir įgijo kariškio išsilavinimą Karališkosios sargybos mokykloje. Vėliau, 1986 m., jis baigė aukštąsias architektūros studijas Meno akademijos Architektūros mokykloje Kopenhagoje, o 1997 m. ten pat gavo multimedijos dizainerio specialybę.
Jensas Fink-Jensenas drauge su klavišininku Larsu Christensenu ir saksofonistu Jensu Severinu rengia daugialypės terpės lyrikos vakarus įvairiose gimnazijose, festivaliuose – skaito poeziją, rodo savo skaidres ir atlieka kompozicijas su sintezatoriumi.
Menininkas taip pat yra surengęs keletą fotomeno parodų „Pietų laivai“ (Sydens Skibe), „Pekino veidas“ (Beijing Ansigt), poezijos ir fotomeno parodą „ŽodžiaiVaizdai“ (OrdBilleder), taip pat garso ir skaidrių šou „Žvilgsnis į pasaulį – apie žaliavą knygoms“ (Øje på verden – om bøgernes råstof).
1999 m. pasirodė poezijos rinktinės Netolies atstumo (Nær afstanden) vertimas į arabų kalbą (vertė Jamalis Džumasas, išleido leidykla „Alwah“, Madridas), kiek anksčiau kai kurie šios rinktinės eilėraščiai pasirodė žurnale „Al-Quds Al-Arabi“ (Londonas, 1996) ir leidinyje „Nizwa“ (Omano sultonatas, 1999).
Kūryba
Debiutavo kaip prozininkas 1975 m. birželio 6 d. dienraštyje „Information“ pasirodžiusia novele „1995-ųjų birželis“ (Juni 1995), o kaip poetas – 1976 m. gegužės mėnesį žurnale „Hvedekorn“ (nr. 76/1) išspausdintais 4 eilėraščiais. Pirmoji knyga – eilėraščių rinkinys „Pasaulis akyje“ (Verden i et øje) – pasirodė 1981 m. spalio 19 d. Pirmoji prozos knyga – novelių rinkinys „Bestijos“ (Bæsterne) – išėjo 1986 m. birželio 5 d., o 1994 m. pasirodė rašytojo knyga vaikams „Jonas ir kriauklė“ (Jonas og konkylien).
ATA
thumb|250px|[[Kietasis diskas, prijungiamas Parallel ATA jungtimi. Dešinėje matyti dar neprijungta keturių kontaktų (Molex tipo) maitinimo šaltinio jungtis.]] 250px|thumb|Parallel ATA jungtys pagrindinėje plokštėje (dvi, apačioje) 250px|thumb|40 (viduryje), 80 (viršuje) gijų Parallel ATA ir [[Serial ATA (mėlyni, kairėje, du) kabelių palyginimas]] ATA – atminties įrenginių (kietųjų diskų, CD ir pan.) prijungimo prie kompiuterio standartas. 2003 metais buvo pasiūlytas gana skirtingas Serial ATA stadartas. Šis straipsnis aprašo senesnį standartą. Šiuo metu siūloma vadinti Parallel ATA.
Iš esmės tas pats standartas žymimas ir kitokiomis santrumpomis: IDE, ATAPI, ir UDMA.
Parallel ATA (PATA) naudoja plokščią 40 gijų kabelį, turintį dvi arba tris jungtis (tris jungtis turintis kabelis gali prijungti iš karto du atminties įrenginius). Kabelis vienu metu perduoda šešiolika bitų. Naudojamas 28 bitų adresas. Didžiausia palaikoma senesnio tipo ATA kabeliu prijungiamo disko talpa yra 128 gigabaitai. Naujesnis standartas palaiko net iki 128 pedibaitų.
Kai kada galima rasti net keturias jungtis turinčius kabelius, tačiau šiuo atveju vienas iš trijų galimų prijungti įrenginių pasiekiamas tik skaitymo režimu (negalima rašyti). Naudojami ir geresnės kokybės 80 gijų kabeliai. Šiuose kabeliuose informaciją neša tik 40 gijų. Tarp jų esančios papildomos gijos yra įžemintos, sumažindamos parazitinę talpuminę duomenis perduodančių gijų tarpusavio sąveiką ir padidindamos perdavimo greitį. 80 gijų kabeliai turi 40 kontaktų ATA jungtis ir yra reikalingi, jei perdavimo greitis siekia 66 megabitus per sekundę ar daugiau. Išoriškai jungtys yra tokios pačios, tačiau jų vidinė konstrukcija skirtinga.
ATA kabelis turi būti plokščias ir jo ilgis neturi viršyti 450 mm. Todėl jis daugiausia naudojamas įrenginiams kompiuterio viduje sujungti. Kai kada parduodami ilgesni ar apvalūs kabeliai yra pagaminti nesilaikant standarto reikalavimų ir todėl negarantuoja patikimo darbo.
Jei tuo pačiu ATA kabeliu prijungiami du atminties įrenginiai, vienas jų yra laikomas „šeimininku“, o antrasis „vergu“. Jei prijungiamas tik vienas įrenginys, jis dažniausiai turi būti konfigūruojamas kaip „šeimininkas“ (kai kuriem įrenginiams reikia perjungti specialų režimą „vienas“ . Tik kai kuriais atvejais pavyksta sukonfigūruoti sistemą su vien „vergą“ turinčiu kabeliu.
Įrenginiai konfigūruojami juose esančiais retai naudojamais perjungikliais. Daugelis naujesnių įrenginių patys pasirenka „vergo“ ar „šeimininko“ rolę priklausomai nuo to, kurioje kabelio vietoje jie yra prijungti. Teiginys, jog „šeimininkas“ darbo metu turi kokius nors prioritetus prieš „vergą“, yra mitas: abu įrenginiai dirba vienodai efektyviai. „Vergas“ kai kada minimas kaip įrenginys numeris 1, o šeimininkas – įrenginys numeris 0.
ExoMars
thumb|270px|ExoMars marsaeigio prototipas pristatytas 2006 metais parodoje Berlyne
ExoMars – ESA ir Rusijos kosmoso agentūros „Roskosmos" programa, kuri skirta Marso tyrimams, ypač nežemiškos gyvybės paieškai. ExoMars paleista 2016 metų kovo 14 dieną 9:31:42 UTC iš Baikonuro kosmodromo, atvykimas prie Marso planuojamas 2016 metų spalio 19 dieną. Programą ExoMars sudaro dvi misijos, kurios bus vykdomos atitinkamai 2016 m. ir 2018 m. 2016 m. misiją sudaro dirbtinio Marso palydovo TGO pristatymas į orbitą aplink Marsą, jos metu nuo TGO atsiskirs ir nusileis ant Marso paviršiaus bandomasis nuleidžiamasis modulis „Schiaparelli“. 2018 m. misijos metu ant Marso paviršiaus bus nuleistas marsaeigis. Pagal ESA numatomus planus TGO misija truks 6 metus. ExoMars misija yra dalis programos ESA Aurora, prasidėjusios dar 2001 metais ir skirtos Saulės sistemos tyrinėjimams naujausiomis technologijomis.
Vinsono masyvas
Vinsono masyvas – aukščiausias Antarktidos kalnas, siekiantis 4892 m aukštį. Vinsono masyvas yra Elsvorto kalnų dalis. Šis masyvas yra apie 1200 km atitolęs nuo Pietų ašigalio. 1961 m. Vinsono masyvas buvo pavadintas Jungtinių Valstijų Atstovų rūmų nario Carl Vinson garbei.
2006 m. buvo nutarta, kad Vinsono masyvas ir Vinsono kalnas yra skirtingi objektai.
Vinsono kalnas yra 4892 m aukščio. Šis aukštis išmatuotas 2004 m., naudojantis GPS sistemomis. Jis yra šiaurinėje pačio masyvo dalyje.
Pirmą kartą Vinsono masyvą pastebėjo JAV karinio lėktuvo įgula 1958 m. Pirmą kartą į kalną 1966 m. įkopė JAV alpinistas Nicholas Clinch. 1994 m. gruodžio 5 d. į viršūnę įkopė ir ten Lietuvos trispalvę iškėlė lietuvių alpinistas Vladas Vitkauskas. 2001 m. ekspedicija pirmą kartą įkopė į masyvą rytiniu maršrutu ir pirmą kartą išmatavo masyvo aukštį naudojant GPS sistemas. Iki 2010 m. vasario į Vinsono masyvą bandė įkopti 1400 alpinistų.
Įkopimas į Vinsono kalną nėra techniškai sudėtingas, tačiau sukelia kitų Antarktidai priklausančių sunkumų. Ši viršūnė yra įtraukta į Septynių viršūnių sąrašą. Kelios įmonės siūlo įkopimo į Vinsoną paslaugas, kurios žmogui kainuoja apie 45 000 dolerių, įskaitant transportavimą iš Čilės.