cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lentvaris
Istorija
1946 m. rugpjūčio 3 d. tapo apskrities pavaldumo miestu. Po Antrojo pasaulinio karo daliai gyventojų repatrijavus į Lenkiją, į miestą atsikėlė lietuvių iš Aukštadvario, Vievio, Varėnos, Semeliškių ir Valkininkų, nemažai imigrantų atvyko iš SSRS. Sovietų valdžia 1940–1941 m. ir 1944–1953 m. ištrėmė 35 Lentvario gyventojus.
1949 m. liepos 11 d. Lentvariui suteiktas miesto statusas. 1949 m. senojo vinių fabriko vietoje įsteigta santechnikos dirbinių gamykla „Kaitra“. 1950 m. buvo atidarytos lietuviškos klasės, kurios sudarė septynmetę mokyklą. Mokykla buvo atidaryta buvusiame statybininkų bendrabutyje, netoli „Kaitros“ gamyklos. Nuo 1950–1951 m. mokslo metų Lentvario Pirmoji vidurinė mokykla („Versmės“ gimnazija) tapo vidurine. 6-ojo dešimtmečio pabaigoje didėjo Lentvario gyventojų skaičius, atsirado naujų įmonių. Didžiausia iš jų – kilimų fabrikas. Augo ir vaikų skaičius. Sename mediniame pastate jie nebetilpo. Mokykla veikė trijose vietose: raudonų plytų pastate prie stoties, mediniame pastate prie pašto ir kelios klasės patalpintos dabartinės Lentvario Pradinės mokyklos patalpose.
1960–1970 m. Lentvaryje buvo 26 gatvės, kurių bendras ilgis 18 km, kultūros namai, kino teatras, biblioteka, trys vaikų darželiai, 25 vietų ligoninė, vaistinė, poliklinika. 1967 m. geležinkelio stoties prieigose filmuotos kelios meninio filmo „Krachas“ scenos. 1989 m. Lentvario 2-oji vidurinė mokykla buvo pavadinta lituanisto, Lentvario lietuvių mokyklos įkūrėjo Motiejaus Šimelionio vardu.
1996 m. Lentvario Pirmoji vidurinė mokykla iškilmingai minėjo savo 100 metų jubiliejų. 2001 m. patvirtintas Lentvario herbas. Nuo 2008 m. rugsėjo 1 d., sumažėjus Lentvario Pirmosios vidurinės mokyklos mokinių skaičiui, rytinio priestato pirmame aukšte įsikūrė Meno mokyklos filialas. 2010 m. spalio 10 d. iškilmingai buvo atidarytos Lentvario Pirmosios vidurinės mokyklos dvi vaikų darželio grupės: ikimokyklinio ugdymo, kurią lanko 3-5 metų vaikai, ir priešmokyklinio ugdymo, kurią lanko 6 metų vaikai.
Architektūra
Miesto planas stačiakampis. Žymiausi pastatai ir kultūros paminklai:
Ekonomika
Lentvaryje veikia kilimų (AB „Kilimai“), metalo gaminių („Lentima“, „Kaitec“, „Minartis“, „Gijona“), medienos apdirbimo („Lentvario mediena“), medinio karkaso skydinių namų („Jūsų namas“), santechnikos, šildymo įrenginių (UAB „Kaitra“) gamybos bendrovės.
Grzegorz Schetyna
Grzegorz Juliusz Schetyna (g. 1963 m. vasario 18 d. Opolėje) – lenkų politinis veikėjas, Lenkijos ministro pirmininko pavaduotojas ir vidaus reikalų ministras nuo 2007 iki 2009 m.
Biografija
1990 m. baigė Vroclavo universiteto Filosofijos ir istorijos fakultetą.
Rebecca Soni
Rebecca Soni (g. 1987 m. kovo 18 d.) – JAV plaukikė. Olimpinė čempionė ir pasaulio rekordininkė.
Grzegorz Schetyna
Biografija
1986–1989 m. Vroclavo universiteto Nepriklausomos studentų sąjungos pirmininkas. 1990–1991 m. Vroclavo vaivadijos valdybos direktorius, 1991–1992 m. Vroclavo vaivados pavaduotojas. 1993 m. ESKA radijo steigėjas Vroclave. 1994–1997 m. Vroclavo "Śląsko" krepšinio klubo prezidentas.
1991–1994 m. Liberalų demokratų kongreso pirmininkas Vroclave ir generalinis sekretorius. 1994–2001 m. Laisvės sąjungos narys. Nuo 2001 Pilietinės platformos generalinis sekretorius.
1997–2001 m. Lenkijos seimo narys išrinktas pagal Laisvės sąjungos sąrašą. 2001–2005 m, 2005–2007 m ir nuo 2007 Lenkijos seimo narys išrinktas pagal Piliečių platformos sąrašą.
Nuo 2007 m. lapkričio 16 d. iki 2009 m. spalio 13 d. ministro pirmininko pavaduotojas ir vidaus reikalų ministras. 2009 m. spalio 9 d. buvo išrinktas Pilietinės platformos parlamentinio klubo pirmininku. Po Smolensko aviakatastrofos B,Komorovskiui tapus Lenkijos Prezidentu, G.Schetyna iš jo perėmė Lenkijos Seimo maršalkos pareigas, kurias ėjo iki 2011 m. lapkričio mėn.
2014 m. rugsėjo mėn. - 2015 m. lapkričio mėn. G. Schetyna buvo Lenkijos užsienio reikalų ministras. Nuo 2016 m. sausio mėn. jis vadovauja Piliečių platformos partijai.
Rebecca Soni
Biografija
2004 m. Soni dalyvavo Jungtinių Amerikos Valstijų plaukimo olimpinės atrankos varžybose, bet septyniolikmetė liko 11-a ir į nacionalinę olimpiados komandą nepateko. 2005 m. Soni dalyvavo JAV atrankos varžybose į pasaulio čempionatą, bet liko trečia, o į nacionalinę komandą pateko pirmas dvi vietas užėmę plaukikai. Tais pačiais metais plaukikė dalyvavo Universiadoje ir pelnė du sidabro medalius individualiuose plaukimuose krūtine, bei auksą estafetėje su JAV komanda. 2006 m. Soni debiutavo pasaulio trumpojo baseino čempionate. 200 m plaukimo krūtine rungtyje JAV plaukikė užėmė ketvirtąją vietą. 2007 m. pasaulio čempionate Soni 100 m ir 200 m krūtine nuotoliuose užėmė dešimtąsias vietas. Savo pirmosiose 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Rebecca Soni tapo olimpine čempione 200 m krūtine distancijoje bei pelnė dar du sidabro medalius. Po metų Romoje vykusiame pasaulio čempionate plaukikė pelnė ir savo pirmąjį pasaulio pirmenybių auksą. 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Soni 100 m krūtine pelnė sidabro medalį ir nusileido tik Lietuvos plaukikei Rūtai Meilutytei, o 200 m plaukimo krūtine rungtyje pagerino pasaulio rekordą ir pelnė aukso medalį.
Gansu
thumb|right|Turistų lankomos „Skambančios kopos“ prie [[Dunhuangas|Dunhuango.]] thumb|right|Mogao grotos Gansu  – provincija vidurio Kinijoje. Plotas – 457 tūkst. km². Sostinė – Landžou.
Administracinis suskirstymas
Žemesnio nei provincijų lygmens administracinių vienetų Gansu yra keturiolika – dvylika prefektūrų lygmens miestų ir dvi autonominės prefektūros:
Geografija
Gansu provincija yra tarp Tibeto plynaukštės, Vidinės Mongolijos ir Lioso plynaukštės. Šiaurės vakaruose ribojasi su Mongolija, gretimos Kinijos provincijos: Vidinė Mongolija, Sindziangas, Činghai, Sičuanas, Šaansi, Ningsia. Per pietinę provincijos dalį teka Geltonoji upė. Yra dalis Gobio dykumos teritorijos. Gansu yra geografinis Kinijos centras (35,33° šiaurės platumos ir 103,23° rytų ilgumos).
Paviršius kalnuotas pietuose, lygus šiaurėje. Pietiniai kalnai priklauso Čilianšano (Qilian) kalnynui. Aukščiausias taškas – Čilianšano kalnas (5547 m).
Kultūra
Dauguma Gansu gyventojų kalba standartinės kinų kalbos dialektais, taip pat yra kalbančių Amdo regiono tibetiečių, mongolų, kazachų kalbomis.
Turistų lankomos vietos:
Egidijus Domeika
Egidijus Domeika (1954 m. vasario 4 d. Rietavas – 1998 m. vasario 16 d. Vilnius) – Lietuvos baleto artistas, baletmeisteris, choreografas.
Biografija
1964–1972 m. mokėsi Maskvos choreografijos mokykloje. 1987–1992 m. studijavo choreografiją A. Lunačiarskio teatro meno institute Maskvoje.
Nuo 1972 m. Lietuvos operos ir baleto teatro artistas, nuo 1990 m. baletmeisteris. 1973–1977 m. dėstė M. K. Čiurlionio meno mokykloje.
Veikla
Vaidmenys: Pastatė baletus:
Konkurencija
Konkurencija ( < concurro 'bėgu drauge') – gamintojų, vartotojų ir kitų ekonomikos subjektų varžymasis dėl rinkų, prekių ir kitų išteklių. Konkurencija atsiranda tada, kai vienoje sferoje – prekyboje, gamyboje, prekių paskirstyme ar kitoje veikloje atsiranda keli subjektai, užsiimantys tokia pačia veikla.
Egidijus Domeika
Veikla
Sukūrė choreografiją TV filmui baletui „Gražioji gėlininkė“ (1986 m.).
Konkurencija
Didelė teorinės laisvosios rinkos analizės dalis pagrįsta vadinamuoju teisingos konkurencijos modeliu. Jei nukrypimų nuo šio modelio nebegalima laikyti nereikšmingais, kalbama apie iškreiptos konkurencijos aplinkybes.
Kurantai
thumb|Big Benas Londone
Kurantai – senovinis pavadinimas bokšto ar didelių kambarinių laikrodžių, turinčių rinkinį varpų, išmušančių nustatytą melodiją.
Paprastai kurantai atlieka nedidelę muzikinę melodiją kas valandą, kas pusvalandį ar kas ketvirtį valandos. Kai kada kurantai nustatomi skirtingu laiku mušti vis kitokią melodiją.
Tarp žinomiausių kurantų – Vestminsterio bokšto laikrodis (Big Benas) Londone, Maskvos kremliaus Spaso bokšto laikrodis.
Etimologija
Žodis kilęs nuo, reiškiančio „bėgantis“ – atliekant sudėtingesnę melodiją keliais varpais dideliame bokšte, varpininkui tekdavo tiesiog lakstyti nuo vieno varpo prie kito siekiant, kad nesustotų melodija. Daugiskaitinė forma atsirado rusų kalboje dėl žodžio часы („laikrodis“) daugiskaitos.
Amfipatiškumas
Amfipatiškumas – ( 'abipus, aplink, apie') – molekulių savybė turėti tiek hidrofobinių, tiek hidrofilinių savybių.
Ilanskis
Istorija
1645 metais įkurtas Ilanskaja (Иланская) kaimas. Miesto statusą įgijo 1939 metais.
Amfipatiškumas
Amfipatinės medžiagos dažniausiai sudarytos daugelio molekulių fragmentų, kurių vieni sudaro hidrofobinius, kiti – hidrofilinius kompleksus bendroje molekulėje. Tokios molekulės sąveikauja tiek su vandeniu (poline medžiaga) tiek su nepolinėmis molekulėmis.
Ilanskis
Istorija
thumb|left|250px|Ilanskio geležinkelio stotis
Amfipatiškumas
Vandeniniame tirpale amfipatinės molekulės dažniausiai susikooperuoja į tvarkingas struktūras, kur jų hidrofiliniai galai kontaktuoja su vandeniu, hidrofobiniai – tarpusavyje. Tokios struktūros pavyzdys – iš amfipatinių fosfolipidų sudaryta plazminė ląstelių membrana.
Akmenės seniūnija
Akmenės seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Akmenės rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje.
Istorija
XVIII a. Akmenės seniūnijos centras buvo Dabikinė. 1800 m. Akmenės seniūnija padovanota rusų generolo Fitinhofo žmonai iki gyvos galvos.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 4 seniūnaitijos:
Eržvilkas (kaimas)
Eržvilkas – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, šalia Eržvilko miestelio.
Septyntaškė boružė
Septyntaškė boružė (Coccinella septempunctata) – boružių (Coccinellidae) šeimos vabalas. Viena žinomiausių boružių rūšių Europoje.
thumb|left|210px|Septyntaškės boružės lerva ėdanti amarus thumb|left|210px|Septyntaškės boružės [[lėliukė]]
Išvaizda
Suaugėlio Kūnas 5 – 8 mm ilgio, ovalus, blizgantis, išgaubtas. ~1,4 karto ilgesnis už plotį. Antsparniai nuo oranžinės iki raudonos spalvos, kiekvienas antsparnis turi 3 juodas apskritas dėmės ir 1 juodą netaisyklingo pusskritulio dėmę prie skydelio, kurios, suglaudus antsparnius, sudaro vientisą "septintą" juodą dėmę. Priešnugarėlė juoda su dviem baltomis ar šviesiai gelsvomis dėmėmis priekiniuose kampuose. Galva ir kojos juodos.
Lerva iki 13 mm ilgio, pailga, mėlynai pilka, su geltonomis dėmėmis ant prieškrūtinio.
Lėliukė oranžinės spalvos su juodomis dėmėmis. Lėliukės atspalvis(spalva, juodų taškų skaičius ir dydis) priklauso nuo aplinkos temperatūros: jei aplinka vėsesnė, lėliukė bus tamsesnė, o jei aplinka šiltesnė - lėliukė bus šviesesnė.
Coccinella magnifica
Septyntaškė boružė išoriškai labai panaši į daug retesnę boružių rūšį Coccinella magnifica, kuri yra panašaus dydžio ir spalvų, bei ant antsparnių turi taip pat išsidėsčiusias 7 juodas dėmes. Šios dvi rūšys atskiriamos pagal baltas dėmes apatinėje kūno pusėje po šlaunimis: Coccinella magnifica turi 4 baltas dėmes, o Coccinella septempunctata tik dvi. Taip pat Coccinella septempunctata ant antsparnių esančios juodos dėmės ("taškai") smulkesnės.
Biologija ir ekologija
Aptinkama įvairiose buveinėse: laukuose, soduose, daržuose, pievose, miškuose. Minta daugiausiai amarais, kartais ir kitais smulkiais vabzdžiais ar žiedadulkėmis. Žiemoja dažnai grupėmis, dirvos paviršiuje po sudžiuvusiais augalais, ar miško paklotėje po nukritusiais lapais. Kartais žiemoja įvairiuose pastatuose.
Per metus būna viena, rečiau dvi generacijos.
Paplitimas
Plačiai paplitusi palearktikoje: nuo Šiaurės Afrikos iki pat Japonijos. Labai dažna beveik visoje Europoje. Taip pat introdukuota į Šiaurės Ameriką, atogrąžų Afriką.
Kultūra
Dėl savo dažnumo septyntaškė boružė tapo ikoniška boružių rūšimi. Lietuviškai dar vadinamos „Dievo karvutėmis“.
Manoma, kad angliškas rūšies pavadinimas „ladybug“ siejasi su Mergele Marija. Vabalo raudonos spalvos antsparniai, simbolizuoja Mergelės Marijos raudoną apsiaustą. O septyni taškai simbolizuoja septynis Mergelės Marijos džiaugsmus ir septynis Mergelės Marijos sopulius.
Šventoji
thumb|240px|Šventoji Lietuvos žemėlapyje thumb|240px|Šventosios aukštupys ties Antaliepte thumb|240px|Šventoji prie Upninkų
Šventoji – upė Rytų Lietuvoje; didžiausias Neries intakas (Nemuno baseinas). Ši upė nuo ištakų iki žiočių yra ilgiausia tekanti vien tik Lietuvoje.
Tėkmė
Ištakos – Ignalinos rajone, Gražutės regioniniame parke telkšantis Dūkšto ežeras (apie 5 km į šiaurę nuo Dūkšto). Aukštupyje prateka Luodžio, Luodykščio, Asavo, Ūparto ežerus, toliau – Antalieptės tvenkinį (iki jį sudarant ten irgi buvo grupė ežerų), Sartus, Rašus, Paštį. Visas šis ežeringasis Šventosios aukštupys yra Ignalinos, Zarasų ir Rokiškio rajonuose. Už jo upė teka į pietvakarius jau lygesniu kraštovaizdžiu. Prateka Utenos, Anykščių, Ukmergės, Jonavos rajonais. Įteka į Nerį 44,5 km nuo jos žiočių, 4 km į šiaurės rytus nuo Jonavos, ties „Achema“.
Salpos plotis 200–700 m. Slėnio plotis aukštupyje siekia 400–700 m, vidurupyje 400–900 m, žemupyje – ~1 km. Vagos plotis iki Paščio ežero 20–40 m, tarp Paščio ežero ir Virintos žiočių 40–50 m, toliau 60–80 m. Vyraujantis vagos gylis ~1,5 m. Vidutinis nuolydis – 51 cm/km, tačiau tarp ežerų nuolydis labai skiriasi. Vaga nuo ištakų iki Dūkšto ežero sureguliuota. Iš visų Lietuvos upių Šventoji turi daugiausiai salų – 79; salingumas – 3,08 %. .
Baseinas
Šventosios baseinas užima 6888,8 km² (iš jų 88,1 Latvijoje) plotą. Baseinas driekiasi iš šiaurės rytų į pietvakarius, apimdamas ežeringas Zarasų, Utenos, Molėtų aukštumas (25 % baseino ploto), Svėdasų ir Širvintų plynaukštes (54 %) ir dalį Vidurio Lietuvos žemumos (21 %). Baseinas asimetriškas, kairioji baseino dalis platesnė už dešiniąją. 10 % baseino teritorijos užima miškai, 9 % – pelkės, 3 % – ežerai. Upės maitinimas mišrus: požeminis vanduo sudaro trečdalį bendro nuotėkio, kitą dalį – lietaus ir sniego tirpsmo vandenys. Ežerai išlygina nuotėkį, todėl Šventoji net ir vasarą yra vandeninga.
Didžiausi intakai:
Hidrologija
Šventosios srovės greitis 0,2-0,5 m/s. Metinė vandens lygio svyravimų amplitudė aukštupyje 1,3 m, žemupyje iki 5,3 m. Žemupyje (ties Baltromiške) metinis vandens nuotėkis pasiskirsto taip: pavasarį 45 %, vasarą 15 %, rudenį 20 %, žiemą 20 %.
Šventoji patvenkta ties Antaliepte (211 km nuo žiočių, susidariusios Antalieptės marios) ir Kavarsku (69 km nuo žiočių, susidaręs Kavarsko tvenkinys). Ties Kavarsku Šventoji 12 km Šventosios-Nevėžio kanalu sujungta su Nevėžiu; iš Kavarsko tvenkinio vanduo iki 2000 m. buvo perpumpuojamas į Nevėžio baseiną. Vandens matavimo stotys veikia Anykščiuose ir Ukmergėje. Ukmergėje matuojama: vandens lygis, vandens temperatūra, vandens debitas. Anykščiuose papildomai matuoja vandens būklę ir (jei yra) ledo storį.
Reikšmė
Šventosios baseinas gyvenamas nuo seno, manoma, kad jame pradėjo formuotis Lietuvos valstybė (žr. Voruta). Upės pavadinimas nusako jos sakralinę reikšmę senajame lietuvių tikėjime (kilmė iš žodžio šventas ), nors galimai pirminė žodžio „šventas“ reikšmė galėjo būti „šviesus“. Šventoji minima Šventupės vardu (Swyntoppe) XIV a. kryžiuočių kelių aprašymuose.
Šventosios pakrantės vaizdingos, ypač ties Mikieriais, kur upė sudaro kilpas. Vaga vandeninga, srauni, todėl tinkama vandens turizmui. Aplink upę įkurti 3 regioniniai parkai: Gražutės, Sartų ir Anykščių.
Upės ruožas nuo Jaros žiočių iki Pelyšos žiočių – Šventosios kraštovaizdžio draustinis. Į pietvakarius nuo Ukmergės, tarp Galbos ir Armonos žiočių, Šventosios slėnio su atodangomis ruožas – Armonos geologinis draustinis.
Svarbesnės gyvenvietės prie Šventosios: Antalieptė, Dusetos, Užpaliai, Andrioniškis, Anykščiai, Kavarskas, Vidiškiai, Ukmergė, Vepriai, Upninkai.
Luknia
Luknia – ežeras Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Semeliškių miestelio. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,13 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 124,3 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję – plyti ~ 8 ha dydžio pelkė. Aplinkui pelkę stūkso Dergionių miškas. Šiaurėje į ežerą įteka upelis iš Vagiekų Mažųjų ežero, o pietuose išteka Luknios upelis link Strėvos upės. Šalia įsikūręs Prūdžionių kaimas.
Busta Rhymes
Trevor Tahiem Smith, Jr. (geriau žinomas kaip Busta Rhymes; g. 1972 m. gegužės 20 d.) – amerikiečių hip hopo muzikos atlikėjas ir jamaikiečių kilmės aktorius.
Veiteliai
Veiteliai – kaimas šiaurės rytinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 1 km į šiaurę nuo Klauseikių. Kaimas įsikūręs prie Apšės aukštupio, vadinamo Vereta. Jame priešais piliakalnį į Apšę įteka Kaltis.
Istorija
Legendos mena, kad prie Apšės pasistatytoje pilyje senovėje gyveno milžinai ir karžygiai. Iš jų jėga ir sumanumu pasižymėjo milžinas Veitelis, kurio vardu buvo pavadinta gyvenvietė. Sykį pilį užpuolė ir sudegino švedai, užėmę Apuolės pilį. Veitelių pilies gynėjai didvyriškai žuvo ir buvo palaidoti prie Veretos supiltuose pilkapiuose, pavadintuose Milžinkapiais.
Zarasų rajono apylinkės teismas
miniatiūra|250px|right|Teismas 2016 m.
Zarasų rajono apylinkės teismas – bendrosios kompetencijos apylinkės teismas, nagrinėjantis civilines ir baudžiamąsias bylas bei jo kompetencijai įstatymų priskirtas administracinių teisės pažeidimų bylas. 4 teisėjai. Teritorija – Zarasų rajono savivaldybė.
Adresas: Sėlių a. 24/2, LT-32110, Zarasai.
Nuorodos
🇻🇦
Rjoiči Maeda
Nacionalinėje komandoje žaidė 2007–2013 m., su ja dalyvavo 2011 m. AFC Azijos taurės ir 2013 m. FIFA konfederacijų taurės turnyruose.
Palangos pajūris
Palangos pajūrys – vietos informacinis iliustruotas kurortinis laikraštis, leistas 1931 m., 1933 m., 1935 m. Palangoje kurorto sezono metu.
Istorija
Leido Kostas Gasiūnas, redakcijos adresas Vytauto g. 91. Spausdino spaustuvė „Lituania“ Klaipėdoje. Išėjo 11 numerių. 1935 m. Nr. 1 išėjo Kretingoje.
Informavo apie įvykius pajūrio vietovėse, spausdino patarimus, skelbimus poilsiaujantiems, pasakojo apie Palangos, Kretingos praeitį.
Redagavo Tomas Dambrauskas (1899 m. – po 1941 m.).
Kiaulinis kaspinuotis
Žmogus užsikrečia kaspinuočio lervomis valgydamas žalią ar nepakankamai termiškai apdorotą kiaulieną, kurioje yra parazito lervų. Parazituoja žmogaus plonojoje žarnoje, o lervinė stadija retais atvejais gali apsistoti žmogaus akyse, smegenyse. Tarpiniai šeimininkai: kiaulės, šernai, katės, šunys. Kūno ilgis 2-3 metrai. Nareliai trumpi ir platūs. Galvutės sandara: turi 4 raumeninius siurbtukus ir straubliuką su chitininių dantukų vaininku. Galvutė pereina į trumpą nesegmentuotą kaklelį. Nesubrendusio narelio sandara: Narelis padengtas odos ir raumenų maišu, kurio viršutinis sluoksnis vadinamas tegumentu. Kaspinuotis neturi virškinimo ir kvėpavimo sistemos. Kenkia šeimininkui pasisavindamas dalį maisto medžiagų ir išskirdamas toksiškus medžiagų apykaitos produktus. Šalinimo sistema: protonefridinio tipo. Nervų sistema būdinga kaspinuočiams. Po visą narelį išsišakoja hermafroditinė lytinė sistema. Kūno ertmių nėra, visus tarpus užpildo parenchima. Moteriška lytinė sistema: kiaušidė su 3 skiltimis, o toliau tokia pat, kaip būdinga kaspinuočiams. Vyriška lytinė sistema būdinga kaspinuočiams. Subrendusio narelio sandara: užpildytas išsišakojusios gimdos, kiti lytiniai organai sunykę. Vystymosi ciklas: subrendęs narelis su kiaušinėliais pasišalina iš žmogaus organizmo. Juos prarija kiaulės arba kiti tarpiniai šeimininkai, kurių žarnyne išeina lervos – onkosferos. Jos patenka į kraujotakos sistemą ir yra išnešiojamos po visą organizmą. Raumenyse iš onkosferų išsivysto viriai (cisticerkai).
Jei žmogus užsikrečia kiaulinio kaspinuočio kiaušiniais (iš aplinkos arba kai žarnyne yra kaspinuotis ir vemiant jo kiaušinių patenka į skrandį), jis kaspinuočiui tampa tarpiniu šeimininku. Šiuo atveju su kraujo tėkme parazito užuomazgų patenka į įvairius organizmo audinius. Žmogaus raumenyse, odoje, smegenyse įsikūrusios kaspinuočio lervos – cisticerkai – sukelia pavojingą ligą – cisticerkozę.
Eglinė boružė
Eglinė boružė (Aphidecta obliterata) – boružių (Coccinellidae) šeimos vabalas.
thumb|left|210px|Eglinė boružė
Oirasė (upė)
Oirasė (奥入瀬川, Oirase-gawa) – upė, įsikūrusi Aomori prefektūroje, Japonijoje. Ji laikinai išdžiovina Tovados ežerą, didžiausią kraterinį ežerą Honšiū saloje.
Jadeškai
Jadeškai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jasvilų valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Putriai
Putriai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Ariogalos.
Lasas
thumb||Kaubojus meta lasą thumb|right|Kaubojus meta lasą
Lasas, arkanas (🇷🇺) – virvė su slenkančia kilpa, taip padaryta, kad ją būtų galima taip sviesti, kad kilpa užsinertų ant taikinio (gyvūno kaklo, žmogaus liemens ir pan.).
Lasai yra tradicinis gyvulininkų įrankis. Kaip arkanas lasas nuo seno žinomas Azijos klajoklių tautoms. Populiarioje kultūroje lasai daugiau žinomi kaip kaubojų įrankis. Lasus paprastai naudoja gyvuliams gaudyti, tačiau kai kuriais atvejais raiteliai naudojo kaip ginklą priešininkui į nelaisvę imti. Kaip ginklas lasas dažniausiai būdavo naudojamas prieš pėsčius priešininkus.
Lasas paprastai taip daromas iš standžios virvės ar dirželio, kad kilpa liktų atvira, nesusisuktų. Standžios virvės kilpą lengviau išskleisti sėdint ant arklio, lengviau mesti. Daromą lasą neretai subalansuodavo svareliais, kad jis būtų lengviau svaidomas.
Mažosios Katutiškės
Mažosios Katutiškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 9 km nuo Medininkų.
Samarkando amuletas
thumb|Knygos viršelis
Samarkando amuletas - pirmoji Jonathan Stroud Bartimėjaus trilogijos knyga.
Ji pasakoja apie jauną mokytojo mokinį Natanielį, kuris paslapčia išsikviečia 6 tūkstančių metų džiną Bartimėjų, kad šis vykdytų jo įsakymus.
Ekologinė statyba
Aplinką tausojanti statyba arba tvarioji statyba (neteisingas pavadinimas ekologinė statyba) – statybų praktika, kai statybų procesas (darbų planavimas ir vykdymas) atitinka statybai keliamus reikalavimus, bet kartu tausoja aplinką.
Aplinką tausojančios statybos ypatumai: Propaguojama vad. „Sentinelinio namo“ koncepcija.
Europos futbolo varžybos 1993–1994 m.
Europos šalių futbolo varžybų nugalėtojai 1993–1994 m. sezone:
Putriai (reikšmės)
Putriais vadinami kaimai:
Musulmonų kalendorius
Musulmonų kalendorius ( Mėnulio arba Hidžros kalendorius) – kalendorius, paremtas matomu mėnulio judėjimu aplink žemę.
Metus sudaro 12 mėnesių. Kadangi mėnulis aplink žemę apskrieja apytikriai per 29,53 dienos, musulmoniški metai turi tik 354 dienas (12 x 29,53=354,36). Taigi, metai yra maždaug 11 dienų trumpesni nei mums įprasto Grigaliaus kalendoriaus.
Metai yra skaičiuojami nuo Mahometo ir jo pasekėjų persikėlimo iš Mekos į Mediną dienos, pagal Grigaliaus kalendorių tai yra 622 metų liepos 16 d.
Pagal šį kalendorių yra nustatomos visos musulmonų religinės šventės. Kai kuriose islamiškose šalyse (pvz., Saudo Arabijoje) jis naudojamas ir kaip oficialus kalendorius.
Aomorio prefektūra
Aomorio prefektūra  – Japonijos prefektūra, įsikūrusi Tōhoku regione, Japonijoje. Sostinė – Aomoris.
Istorija
Aomorio prefektūra žemėlapyje pasirodė 1871 m. Aomorio miestelis buvo įkurtas 1889 m., 1898 m. suteikus jam miesto statusą, jame gyveno 28 000 gyventojų.
Geografija
thumb|250px|Aomorio prefektūros žemėlapis Aomorio prefektūra yra šiauriausia prefektūra Honšiū saloje, o nuo Hokaido salos ją skiria Cugaru sąsiauris. Prefektūra pietuose ribojasi su Akitos ir Ivatės prefektūromis. Omos miestelis yra šiauriausias Honšiū taškas.
Didesni miestai
Aomorio prefektūroje yra 10 miestų:
Miesteliai ir kaimai
thumb|right|Hirosakio pilis, primenanti [[Edo periodas|Edo periodą.]] Miesteliai ir kaimai pagal apskritį:
Ekonomika
Kaip ir daugelyje Tōhoku regiono prefektūrų, Aomorio prefektūroje tebedominuoja tradiciniai verslai, tokie kaip ūkininkavimas, miškininkystė ir žvejyba.
Laima Kerniūtė
Laima Kerniūtė (1923 m. sausio 15 d. Kaunas – 2005 m. rugpjūčio 19 d. Klaipėda) – Lietuvos teatro aktorė.
Biografija
Vyras Vytautas Kancleris, sūnus Žilvinas Andrius Kancleris. 1942-1944 m. Šiaulių miesto teatro aktorė, 1942 m. baigė šio teatro vaidybos studiją. 1944-1945 m. studijavo dainavimą Kauno konservatorijoje. 1945-1982 m. Klaipėdos dramos teatro aktorė. Sukūrė dramatinių ir komedinių vaidmenų.
Sandro Grande
Sandro Grande (g. 1977 m. rugsėjo 29 d.) – Kanados futbolininkas. Žaidė centro saugo pozicijoje. Yra atstovavęs Kanados rinktinei ir pelnęs vieną įvartį. Jis pasižymėjo 2005-09-03 vykusiose rungtynėse prieš Ispanijos nacionalinę komandą. 2010 ir 2011 m. atstovavo FK Sūduva Marijampolė.
Malta
Dėl to, kad Maltos salos užima strategiškai svarbią padėtį Viduržemio jūros viduryje, jas istorijos eigoje buvo užvaldžiusios įvairios tautos: finikiečiai, kartaginiečiai, graikai, romėnai, Bizantijos imperija, arabai, normanai, ispanai, Maltos ordinas, vėliau prancūzai ir britai.
1964 metais Malta pasiekė nepriklausomybę nuo Jungtinės Karalystės, nuo 2004 m. tapo Europos Sąjungos nare.
Dėl subtropinio klimato ir istorinio paveldo Malta traukia turistus. Šalyje būna bene daugiausia saulėtų dienų, palyginus su likusia Europa. Maltoje yra trys UNESCO pasaulio paveldo vietos: Hal Saflynio požemis, Maltos sostinė Valeta, ir Maltos megalito šventyklos. Maltos sostinė, Valeta, 2018 metais tapo Europos kultūros sostine.
Istorija
Svarbiausios Maltos istorijos datos:
Politinė sistema
Valstybės santvarka – Konstitucinė Respublika. Šaliai vadovauja Prezidentas, kurio vaidmuo daugiau reprezentacinis, o reali valdžia yra ministro pirmininko rankose. Įstatymų leidžiamoji valdžia priklauso vienų rūmų Atstovų tarybai. Atstovų tarybą sudaro 71 narys, kurie renkami kas penkerius metus tiesioginio, visuotinio balsavimo metu, o pats prezidentas renkamas taryboje. Maltos Respublikos vyriausybę sudaro ministro pirmininko taryba ir 8 ministerijų padaliniai, teismų sistema pagrįsta dviem lygiais: pirmosios instancijos teismas ir apeliacinis teismas, taip pat yra teismų turinčių įgaliojimų specializuotose srityse.
Administracinis suskirstymas
Nuo 1993 m. Malta padalyta į 68 savivaldybes − 54 Maltos saloje ir 14 Gozo saloje.
Geografija
thumb|Maltos žemėlapis.
Malta – nedidelė Viduržemio jūros valstybė, esanti pusiaukelėje tarp Sicilijos ir Šiaurės Afrikos pakrantės. Gražus kraštovaizdis, uolėtos pakrantės, ramios įlankos, smėlėti paplūdimiai ir skaidri jūra traukte traukia poilsiautojus ir povandeninio nardymo mėgėjus.
Šaliai priklauso Maltos ir Gozo gyvenamos salos, Komino sala teturi tris registruotus gyventojus, bei negyvenamą Filfla salą. Jų bendras plotas vos 316 km².
Maltos sostinė ir svarbiausias uostas – Valeta (virš 7 tūkst. gyventojų), o didžiausias miestas – Birkirkara (virš 22 tūkst. žmonių).
Unikalios yra neolito amžiaus Maltos megalito šventyklos. Hal Saflynio požemis yra vienintelė pasaulyje priešistorės požeminė šventykla.
Maltos klimatas tipiškas Viduržemio jūros regionui – vasaros yra šiltos ir sausos, dvelkiant gaiviems jūros vėjams, kaitintis saulėje galima daugiau nei 12 val. per dieną, o žiemos – švelnios ir drėgnos, mat pučia karšti Afrikos vėjai siroko, atnešdami Sacharos šilumą, degintis galima vidutiniškai 5-6 val. per dieną. Maudynių sezonas Maltoje tęsiasi beveik ištisus metus. Tinkamiausias metas keliauti į Maltą yra vasario-rugsėjo mėnesiai. Vidutinė temperatūra sausio mėnesį +12 °C, liepos mėnesį +27 °C.
Demografija
|thumb|right|240px|Populiacijos kitimas 1961 – 2003 m. Gyventojų skaičius pateikiamas tūkstančiais. Maltoje gyvena apie 400 tūkst. žmonių, dauguma jų yra maltiečiai. Tai labai urbanizuotas kraštas – net 94 % maltiečių gyvena miestuose. Vienam kvadratiniam kilometrui šalyje vidutiniškai tenka net 1 298 žmonės. Tai didžiausias rodiklis Europos Sąjungoje ir vienas iš didžiausių pasaulyje. 2003 m. apskaičiavimais, vyresnių nei 15 m. žmonių raštingumas Maltoje yra 92,8 % (92 % vyrams, 93,6 % moterims). Vidutinė numatomo gyvenimo trukmė skaičiuojant nuo gimimo – 79,44 metų (77,21 vyrams, 81,8 moterims) (2009 m. apskaičiavimai). Gyventojų amžiaus struktūra:
Kalbos
Maltiečių kalba yra kilusi iš arabų kalbos dialekto, kuriuo buvo kalbama pietų Italijoje. Maždaug pusė žodžių yra pasiskolinti iš italų arba siciliečių kalbų, dar 20 % – iš anglų kalbos. Maltiečių kalbos abėcėlė yra suformuota lotynų abėcėlės pagrindu. Kalba turi daug dialektų ir skirtumai tokie dideli, kad žmonės iš skirtingų miestų arba salų gali ir nesusišnekėti.
thumb|250px|Bažnyčia [[Gozo sala|Gozo saloje]]
Religija
Maltos konstitucija garantuoja religijos laisvę. 98 % gyventojų yra Romos katalikai. Pasak 2005 m. apklausos, 95 % Maltos gyventojų „tiki, kad egzistuoja Dievas“ ir dar 3 % „tiki, jog yra kokia nors dvasia arba dvasinė energija“. Pagal šiuos duomenis Malta yra pati religingiausia Europos Sąjungos valstybė. Šalyje yra daugiau nei 360 bažnyčių, tad vienai bažnyčiai tenka tik truputį daugiau nei 1000 gyventojų. Taip pat Maltoje yra viena mečetė ir apie 3000 nuolat gyvenančių musulmonų, bet daugelis jų yra užsieniečiai arba natūralizuoti piliečiai.
Nuorodos
Valdžia:
Turizmo svetainės:
Žemėlapiai:
Antrasis burtininkų karas
Antrasis Burtininkų karas – fiktyvus karas kūriniuose apie Harį Poterį, vykęs nuo 1995 m. iki 1998 m.
Kova Kapinėse
Kai prisiminė, kad Haris yra surakintas kapinėse, Voldemortas iššaukia jį į kovą. Voldemortas šauna Žudymo užkeikimą į Harį, o Haris - nuginklavimo užkeikimą į Voldemortą. Lazdelių burtai susijungia ir iš Voldemorto lazdelės pasirodo jo nužudytų žmonių sielų atspindžiai. Džeimso ir Lilės Poterių sielų atspindžiai irgi pasirodo ir padeda Hariui suplanuoti pabėgimo planą. Haris atremia ataką ir pabėga iš kapinių. Magijos ministras Kornelijus Karamelė neigia Voldemorto sugrįžimą, nors Haris tai sakė, ir vadino Harį išprotėjusiu berniūkščiu, o Dumbldorą seniu, netinkamu laipsniu.
Kova Ministerijoje
1996 metais vyko dar vienas svarbus mūšis Ministerijoje. Haris Poteris, regėjęs kad Voldemortas kankina jo krikštatėvį dėl pranašystės informacijos, kartu su Luna, Neviliu, Roniu, Hermiona ir Džine išvyksta gelbėti jo. Jie atvyksta į Paslapčių departamentą Magijos ministerijoje ir susiduria su Mirties valgytojais, kurie ieško pranašystės. Žiauri kova tuoj prasideda. Sneipo informuoti, atvyksta ir Brolijos nariai: Sirijus Blekas, Remas Lubinas, Nimfadora Tonks, Kingslis Šeklbotas ir Alastoras Rukna. Vėliau, atvyksta ir Albas Dumbldoras, kuris pradeda kovą su Voldemortu. Belatriks Lenstreindž nužudo Sirijų Bleką. Daug kas buvo sužeisti. Kovos pabaigoje, Voldemortas pabėgo su kitais Mirties valgytojais. Kova buvo laimėta Brolijos ir Dumbldoro kariaunos.
Pirmoji Kova Hogvartse
1997 metais, kova užvirė tarp Mirties valgytojų ir Brolijos narių. Sneipas nužudė Dumbldorą][Jis Sneipui paliepė jį [Dumbuldorą nužudyti. Brolijos nariai, ypač Bilas Vizlis, Remas Lubinas ir Nimfadora Tonks buvo rimtai sužeisti. Galiausiai, Mirties valgytojai, vedami Sneipo, pabėgo ir Kariauna bei Brolija laimėjo.
Antroji Kova Hogvartse
Kova truko apie 5 val. į kovą įsitraukė ir Voldemortas. Kovos gale Voldemortas susikovė akis į akį su Hariu Poteriu. Voldemortas paleido Žudymo užkeikimą, o Haris - Nuginklavimo užkeikimą. Susidūrė abu paleisti užkeikimai, tačiau Haris laimėjo ir Voldemortas krito negyvas. Karo pabaigoje mirė: Fredis Vizlis, Remas Lubinas, Nimfadora Tonks, Kolinas Krivis ir daugelis kitų antraeilių veikėjų.
Raudonė (reikšmės)
Raudone vadinama:
Kajeso regionas
Kajeso regionas  – regionas Malio vakarinėje dalyje. Ribojasi su Mauritanija šiaurėje, su Senegalu vakaruose, su Gvinėja pietuose, su Kulikoro regionu rytuose. Administracinis centras – Kajesas.
Geografija
thumb|left|250px|Regiono žemėlapis
Būdingos lygumos, kuriose vyrauja Sahelio ir Sudano gamtinės sritys. Beveik visas regionas yra Senegalo upės baseine: Senegalas, Bafingas, Bakojus, Baulė. Yra Felu, Guinos kriokliai, telkšo Magi, Doro ežerai. Yra įsteigti Bafingo ir Baulės kilpos nacionaliniai parkai.
Gyventojai
Svarbiausios etninės grupės: soninkai, chasonkai, malinkai ir fulbiai.
Administracinis suskirstymas
thumb|250px|Kajeso apskritys
Regionas padalintas į 7 apskritis (skliaustuose – administracinis centras):
Plug In Baby EP
„Plug In Baby EP“ – Anglijos roko grupės „Muse“ EP albumas, išleistas 2001 m. kovo 12 d.
Sergio Corbucci
Sergijus Korbučis (, g. 1926 m. gruodžio 6 d. – m. 1990 m. gruodžio 1 d.) – Italijos kino režisierius, kartu su Sergio Leone garsiausi „spageti vesternų“ kūrėjai. Jo jaunesnysis brolis Bruno Corbucci  - taip pat režisierius ir scenarijų autorius.
Biografija
Korbučis gimė Italijos sostinėje Romoje.
Koledže jis studijavo ekonomiką, tačiau vėliau nusprendė gyvenimą susieti su kinu. Pradžioje jis įsidarbino pirmame itališkame žurnale apie kiną „Schermi del Mondo“, o vykstant Antrajam pasauliniam karui dirbo JAV kariuomenei skirto laikraščio „ Stars and Stripes“ korespondentu.
Po karo Korbučis tapo režisieriaus asistentu, o 1951 m. savarankiškai sukūrė pirmąjį filmą „Salvate mia figlia“. Netrukus jis užsirekomendavo kaip režisierius, gebantis sukurti gerai vertinamus mažo biudžeto veiksmo filmus. 1959 m. jis buvo režisieriaus Sergio Leone asistentu Ispanijoje filmuojant juostą „Gli Ultimi Giorni di Pompei“. Būtent čia, jo teigimu, kilo idėja panaudoti Ispanijos ir Amerikos kraštovaizdžio panašumą kuriant juostą apie Laukinius Vakarus. Taip gimė žanras, vėliau gavęs „spageti vesterno“ pavadinimą. Savo pirmąjį vesterną „Skerdynės Didžiajame Kanjone“ Korbučis sukūrė 1964 m., anksčiau negu Leone savo juostą „Už saują dolerių“.
1960-ųjų pradžioje Korbučis kūrė įvairių žanrų filmus: komedijas, veiksmo ir siaubo filmus, tačiau jį išgarsino būtent vesternai, kuriuose, priešingai negu daugelio to meto režisierių, jis nevengė kruvinų ir žiaurių scenų, tapusių jo filmų „vizitine kortele“. Pirmąjį vesterną jis pasirašė Stanley Corbett slapyvardžiu, o antrąjį – „Minnesota Clay“ – jau savo tikruoju vardu. Juosta turėjo didelį tarptautinį pripažinimą ir iškėlė Korbučį į vieną gretą su Sergio Leone. Nors šio filmas „Už saują dolerių“ buvo tarsi naujojo žanro etalonas, tačiau Korbučio 1966 m. sukurtas filmas „Džango“ pateikė kitokią „spageti vesterno“ sampratą. Juosta, kurioje pagrindinį vaidmenį atliko vėliau Korbučio mėgstamu aktoriumi tapęs Franco Nero, turėjo milžinišką pasisekimą. „Džango“ ne tik tapo bendriniu žodžiu, bet ir sulaukė įvairių režisierių sukurtų tęsinių, iš tiesų neturinčių nieko bendro nei su Korbučiu, nei pagrindine filmo tema. Vieninteliu tikru tęsiniu yra 1987 m. sukurtas filmas „Džango 2“, kuriame pagrindinį vaidmenį vėl atliko Franco Nero, o Kurbučis prisidėjo prie juostos scenarijaus.
Po „Džango“ triumfo Korbučis kūrė vieną po kito populiarumo sulaukusius vesternus: „Johnny Oro“, „Navajo Joe“ (abu 1966 m.) bei „Žiaurūs“ (1967 m.). 1968 m. pasirodė dar vienas skandalingas jo filmas „Didžioji tyla“, kuriame filmavosi Jean-Louis Trintignant bei Klaus Kinski, o režisieriaus juostose atsirado juodojo humoro ir jo politiniams įsitikinimams artimų kairiųjų pažiūrų motyvų.
Rimi Baltic
„Rimi Baltic“ – vienas didžiausių mažmeninės prekybos tinklų Baltijos šalyse.
Sergio Corbucci
Biografija
1970-aisiais Korbučis kūrė vieną vesterną po kito: „Specialistas“, „Companeros“ ir „I bianco il giallo il nero“. Baigiantis šio žanro populiarumui, režisierius pradėjo kurti kitokius filmus, dažniausiai komedijas su Adriano Celentano. Nors šie filmai ir sulaukdavo populiarumo Italijoje ar už jos ribų, kritikų nuomone juostos nebuvo didelės meninės vertės.
Rimi Baltic
Lietuvoje veikia 4 tipų „Rimi“ prekybos centrai :
Sergio Corbucci
Biografija
Režisierius mirė nuo širdies smūgio 1990 m. gruodžio 1 d., praėjus keletui mėnesių po savo paskutinio televizijos filmo „Donne armate“ filmavimo pabaigos. Per savo karjerą jis režisavo 63 filmus ir parašė scenarijus 59 juostoms.
Rimi Baltic
„Rimi Baltic“ priklauso 264 mažmeninės prekybos parduotuvės, iš jų 86 – Estijoje, 125 – Latvijoje ir 61 – Lietuvoje.
Istorija
miniatiūra|kairėje|„Rimi“ logistikos centras [[Vievis|Vievyje]] miniatiūra|kairėje|„Rimi“ prekybos centras [[Vilnius|Vilniuje]] miniatiūra|kairėje|Taip atrodė „Supernetto“ prekybos centras [[Jonava|Jonavoje]]
1995 m. įkurta bendrovės pirmtakė „Ekovalda“. 1999 m. Švedijos kompanija „ICA AB“ įsigijo 50% bendrovės „Ekovalda“ akcijų. Po metų buvo atidarytas pirmasis „Rimi Supermarket“ prekybos centras.
2001 m. atidarytas pirmasis prekybos centras „Hyper Rimi“, didesnis savo plotu bei prekių asortimentu. 2002 m. birželį „ICA AB“ įsigijo bendrovės „Ekovalda“ 100% valdymo kontrolę.
2002 m. gruodį įkurta įmonė „Rimi Lietuva“, o 2003 m. atidarytas naujos koncepcijos modernus prekybos centras „Rimi Hypermarket“. Po dvejų metų – 2004-aisiais – visi prekybos centrai „Hyper Rimi“ rekonstruoti į „Rimi Hypermarket“, tais pačiais metais pirmasis „Rimi Hypermarket“ duris atvėrė Kaune.
Keičiantis ekonominėms sąlygoms ir Baltijos regionui pamažu tapus vieninga rinka, 2003 m. gruodį bendrovė „ICA AB“ ir Suomijos prekybos lyderė „Kesko food“ nusprendė įsteigti bendrąją įmonę ir mažmeninės prekybos tinklą, dirbantį visose trijose Baltijos šalyse. Nuo 2005 m. Baltijos šalyse savo veiklą pradeda naujoji bendrovė „Rimi Baltic“.
2005 m. rekonstruoti „Rimi Supermarket“ prekybos centrai, Alytuje ir Klaipėdoje atidaryti pirmieji „Rimi Hypermarket“. Taip pat atidarytos „Supernetto“ parduotuvės, kurios pristatytos kaip mažų kainų parduotuvės.
Martinika
Martinika  – Prancūzijos užjūrio regionas Karibų jūroje, Atlanto vandenyne.
Rimi Baltic
Istorija
2007 m. „Rimi Hypermarket“ atidaryta Šiauliuose, prekybos centre Saulės miestas. 2007 m. sausio 1 d. „Rimi Baltic“ tapo visiškai valdoma bendrovės „ICA AB“ dukterinės kompanijos „ICA Baltic AB“.
2012 m. „Rimi“ uždarė visas „Supernetto“ parduotuves Lietuvoje.
Martinika
Istorija
''Dar žiūrėti: Karibų jūros regiono istorija, Prancūzijos Vakarų Indijos
Saloje nuo seno gyveno aravakai, kuriuos išstūmė karibai. Šie salą vadino Jouanacaëra („iguanų sala“).
Kristupas Kolumbas buvo pirmasis europietis, kuris atrado Martiniką 1502 m. birželio 15 d. savo ketvirtosios ir paskutinės kelionės po Naująjį Pasaulį metu. Europiečiai nebuvo kolonizavę salos iki 1635 m., kol į salą neįsikėlė Pierre Belain d‘Esnambuc su šimtu prancūzų kolonistų iš Sent Kitso. Jie iškirto miškus cukranendrių auginimui, tokiu būdu smarkiai padidindami įtampą su vietiniais gyventojais karibais. 1660 m. tie karibai, kurie išliko gyvi po kovų su prancūzais buvo priverstinai iškeldinti iš salos. Darbui cukranendrių plantacijose buvo gabenami vergai juodaodžiai iš Afrikos.
Tarp 1794 ir 1815 m. sustiprėjo Anglijos įtaka Martinikoje. Šiuo laikotarpiu sala priklausė tai prancūzams, tai anglams. Vergovė saloje buvo panaikinta po anglų valdymo, bet vėl atstatyta po 1802 m., kai Amjeno sutartimi Martinika buvo atiduota Prancūzijai ir Napoleonas Bonapartas grąžino vergovę. Oficialiai vergovė išliko iki 1848 m. Po to visi vergai tapo Prancūzijos piliečiais.
Tuo metu Martinikos sostine buvo Sen Pjeras, kuris buvo laikomas didžiausiu kultūriniu miestu Vest Indijoje. Tačiau 1902 m. gegužės 8 d. miestas buvo sugriautas išsiveržusio ugnikalnio Mon Pelė. Visi 28 000 gyventojų žuvo, išskyrus du ar tris gyventojus. Miestas buvo atstatytas, tačiau prarado abu buvusius statusus – ir miesto sostinės, kuriuo tapo For de Fransas ir kultūrinio miesto reputaciją.
Martinikos sala yra vyno – martini gimtinė. Jis, gabenamas laivais ir Atlanto vandenyno audrų blaškomas, pasak legendos, įgaudavo nepakartojamą skonį. Taip pat iš Martinikos yra kilę sargybiniai šunys – mastifai, kurių veislė buvo išvesta plantacijų saugojimui.
Geografija
thumb|left|150px|Martinikos žemėlapis Pagrindinis straipsnis: Martinikos geografija
Martinika yra Karibų jūros sala, pietvakariuose jos krantus skalauja Karibų jūra, o šiaurryčiuose Atlanto vandenynas. Martinika priklauso Mažosioms Antilų saloms, Priešvėjinei grupei. Yra tarp Dominikos šiaurėje, Sent Lusijos pietuose ir Barbadoso pietryčiuose.
Trečdalis salos vis dar apaugę miškais, kur daug atogrąžų kietmedžių. Kalnuose atogrąžų miškai tankūs, siauri slėniai derlingi, o ugnikalniai veikiantys. Miškingiausia yra Martinikos šiaurė. Žemdirbystei naudojama žemė sudaro 10,38 %.
Martinikos klimatas tropinis, drėgnas. Lietingasis sezonas tęsiasi nuo liepos iki spalio mėnesio. Šalis yra pažeidžiama uraganų, kurie vyksta maždaug kas aštuonerius metus. Vidutinė metų temperatūra 17,3 C°.
Ekonomika
thumb|right|220px|Salos paplūdimys thumb|right|220px|[[Sent Liusas|Sent Liuso miestelis]] Pagrindinis straipsnis: Martinikos ekonomika
Martinikos ekonomika remiasi cukranendrių, bananų auginimu, turizmu ir lengvąja pramone. Žemės ūkis sudaro 6 % BVP, o lengvosios pramonės sektorius 11 % BVP. Cukraus produkcija sumažėjo, nes dabar dauguma cukranendrių naudojama gaminti romui. Bananų eksportas auga, dauguma iš jų keliauja į Prancūziją. Importuojama mėsa, daržovės, grūdai.
Turizmas kuris dabar tapo svarbesnis už žemės ūkį samdo 11 000 žmonių.
Prancūzija saloje pastatė naftos perdirbimo gamyklą, kurioje perdirbama, o vėliau kitur išvežama žaliavinė nafta iš Venesuelos bei Trinidado ir Tobago.
Martinikoje yra Aimé Césaire tarptautinis oro uostas, keltai plukdo į Gvadelupą ir jos aplinkines salas, Dominiką, Sent Lusiją. Saloje išvystytas kelių tinklas.
Gyventojai
Pagrindinis straipsnis: Martinikos demografija
Valstybinė kalba – prancūzų, plačiai vartojama Antilų prancūzų kreolinė kalba.
95 % gyventojų yra Romos katalikai, likę – kiti krikščionys, hinduistai, vudu išpažinėjai.
Futuresex/Lovesounds
FutureSex/LoveSounds – antrasis R&B atlikėjo Justino Timberleiko albumas, išleistas 2006 m. rugsėjį. Jis tapo savaitės perkamiausiu albumu tiek JAV, tiek Europoje.
Džungo Fudžimoto
Nacionalinėje komandoje žaidė 2007–2012 m., su ja dalyvavo 2011 m. AFC Azijos taurės turnyre.
Jasvilkai
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Lajinė boružė
Lajinė boružė (Oenopia conglobata) – boružių (Coccinellidae) šeimos vabalas.
thumb|left|210px|Lajinė boružė
Gorontalas (provincija)
Gorontalas  – provincija Indonezijoje, šiaurės Sulavesyje. Joje gyveno 1 038 590 žmonių (2010 m.), administracinis centras – Gorontalas.
Istorija
1525 m. su portugalų pagalba buvo pastatytos trys akmeninės tvirtovės šalia Limboto ežero. Otonahos tvirtovė išliko. Ispanai atvyko iš Filipinų XVI a. vidury. Jie atgabeno čili pipirus, bulves, kukurūzus, arklius ir siestas. Olandai per Olandų Rytų Indijos bendrovę stengėsi išstumti Ternatės sultonatą ir kitus europiečius iš prieskonių prekybos. Palaipsniui regione jie įgavo politinės galios.
Gorontalas 1942 m. tapo nepriklausomas nuo olandų, kai vietinis didvyris Nani Wartabone išvijo japonus.
2000 m. Gorontalas buvo atskirtas nuo Šiaurės Sulavesio.
Administracinis suskirstymas
Note: * Miestas taip pat provincijos sostinė.
Povilas Domeika
Povilas Domeika (g. 1938 m. lapkričio 20 d. Pašušvys, Šiaulėnų valsčius, Šiaulių apskritis) – Lietuvos žemės ūkio ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.
Biografija
1963 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1991 m. ekonomikos mokslų daktaras. 1993 m. ir 1998 m. stažavo Helsinkio universitete, 1997 m. Olandijos Vageningeno žemės ūkio universitete, 1996 m. ir 1999 m. Italijos Perudžos universitete, 1999 m. Sankt Peterburgo agrariniame universitete.
1964–1967 m. ir 1970–1996 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, 1971–1980 m. Ekonomikos fakulteto prodekanas, 1980–1991 m. Ekonomikos kibernetikos katedros vedėjas. Nuo 1993 m. profesorius. Vėliau Informatikos katedros, Ekonomikos ir vadybos fakulteto Apskaitos ir finansų katedros profesorius.
Mokslinė veikla
Mokslinio darbo kryptis – ekonominės informacijos kompiuterizuotų duomenų bazių organizavimas ir jų naudojimo efektyvumo didinimas.
FK Olimpija Panevėžys
Panevėžio „Olimpija“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Panevėžio.
Friedenspreis des Deutschen Buchhandels
Vokietijos knygų prekybos sąjungos tarptautinė literatūrinė premija, įkurta 1950 m. Ji kiekvienais metais skiriama autoriams, literatūros arba meno kūriniais ypatingai prisidėjusiems prie taikos išsaugojimo. Nuo 1979 m. taikos premiją sudaro 25 000 markių. Kandidatai tai turi būti siūlomi fondo tarybai, pateikiant išsamią prašymo motyvaciją raštu.
Vladas Jakubėnas
Biografija
Tėvas Povilas Jakubėnas. 1920 m. Kaune pradėjo lankyti Aušros gimnaziją ir muzikos mokyklą – groti fortepijonu mokėsi pas Eleną Bilminiūtę-Čiurlienę. 1924–1928 m. Rygos konservatorijoje mokėsi fortepijono ir kompozicijos, vėliau studijavo kompoziciją pas Jazepą Vytuolą, 1928–1932 m. Berlyno muzikos akademijoje Staatliche Akademische Hoehsehule fūr Musik pas Francą Šrekerį. Studijos suformavo savitą kūrybos kryptį – vėlyvojo romantizmo, impresionizmo ir saikingo modernizmo sintezę.
1932 m. grįžo į Lietuvą, jau sukūręs kelis stambios formos kūrinius – Preliudą ir trigubą fugą styginių orkestrui, Simfoniją Nr.1 bei Styginių kvartetą. 1932–1944 m. dirbo Kauno muzikos mokykloje (nuo 1933 m. Kauno konservatorija). 1932–1939 m. nuolatinis dienraščio „Lietuvos aidas“ muzikos kritikas, rašė koncertų recenzijas. 1944–1949 m. pasitraukęs iš Lietuvos gyveno Vokietijoje, mokė vaikus karo pabėgėlių stovyklose. 1949 m. išvyko į JAV, Čikagoje vertėsi privačiomis muzikos pamokomis, akompanuodavo tautiečių koncertuose, vargonininkavo bažnyčioje, rašė spaudoje apie išeivijos muzikinius renginius ir kitais muzikos klausimais, skaitė pranešimus, dirbo muzikos mokyklose.
Vienas 1956 m. JAV ir Kanados lietuvių dainų šventės organizatorių, kartu su Genovaite Aleksiūnaite – šventės akompaniatorius. Akompanavo ir Aštuntojoje dainų šventėje 1961 m.
Vienas pirmųjų profesionalių muzikos kritikų Lietuvoje, aktyvus spaudos bendradarbis. Publikacijas skelbė leidiniuose „Muzika ir teatras“, „Lietuvos aidas“, „Naujoji Romuva“, „Vairas“, „Jaunoji karta“, „Septynios meno dienos“ ir kt. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.
Jo vardu pavadinta Biržų muzikos mokykla.
Kūryba
Žymiausi kūriniai
Mažosios Sėlos
Mažosios Sėlos – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Didžiųjų Sėlų, 4 km į šiaurės vakarus nuo Čiužiakampio, Rūdninkų girios pakraštyje. Pro kaimą eina kelias, šalia susikertantis su.
Istorija
XIX a. pab. kaimas priklausė Vilniaus apskrities Šalčininkų valsčiui, Karalinavo apylinkei.
Šaltiniai
thumb|left|240px|Kaimo kryžius
Juan Pablo Carrizo
Chuanas Pablas Kariso (Juan Pablo Carrizo; g. 1984 m. gegužės 6 d. Vilja Konstitusjone) – Argentinos futbolininkas, žaidžia Ispanijos La Liga River Plate klube. Skolinamas iš Italijos SS Lazio komandos.
Nacionalinėje rinktinėje debiutavo 2007 m. balandžio 18 d. varžybose prieš Čilę, buvo pakviestas dalyvauti Copa America čempionate.