cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stuburo išvarža
Stuburo išvaržos formavimosi priežastys
Priklausomai nuo kūno laikysenos, diskų apkrovimas yra skirtingas: gulint jis mažiausias, stovint padidėja keturis kartus, o pasilenkus ar sėdint – net šešis kartus. Žemai lenkiantis ar keliant svorį ypač padidėja diskų krūvis ir spaudimas apatinėje stuburo (juosmens) dalyje. Sėdint susilenkus, spaudimas į apatinį diską siekia 140 kilogramų, o keliant 50 kg svorį – beveik 300 kilogramų, t. y. žymiai daugiau už žmogaus kūno svorį. Kai sėdima taisyklingai, nugara natūraliai išlaiko S formą ir didesnė dalis kūno svorio tenka dubens apačiai. Sėdint susikūprinus, juosmens slanksteliai ir dubuo sudaro C raidės formą, todėl stipriai apkraunami apatinės liemens dalies sąnariai, diskai bei raumenys. Ilgai sėdint, raumenys, kurie laiko nugarą, pavargsta, praranda reikiamą tonusą; gali išsitempti raiščiai, o tai sukels nugaros skausmus. Ilgas sėdėjimas skatina spaudžiamų diskų deformaciją. Kaip ir ilgai sėdint, taip ir ilgai stovint, raumenys, laikantys stuburą pavargsta ir atsipalaiduoja. Kai žmogus stovi atsipalaidavęs, lordozė (stuburo išlinkimas į priekį ties juosmeniu) tampa per didelė ir nugaros juosmeninė dalis labai išlinksta. Tai labiau pasireiškia esant nutukus, sustorėjus riebaliniam sluoksniui priekinėje pilvo dalyje. Ilgai stovėti suglebus (su per didele lordoze) nėra lengva, nes dėl pertemptų audinių ir suspaustų diskų kraštų gali atsirasti skausmas.
Stuburo išvaržos formavimasis
thumb|Kairėje – stuburo slankstelio ir tarpslankstelinio disko sandara; dešinėje – išvaržos susiformavimas
Tarpslankstelinio disko išvarža formuojasi dėl raumenų agonistų ir antagonistų disbalanso, pasikeičia stuburo ašis ir sąnarinių jungčių padėtis, todėl gravitacinės jėgos kryptis į tarpslankstelinius diskus ir sąnarius tampa netaisyklinga, jie nuolat traumuojami. Tarpslankstelinio disko skaiduliniame žiede daugėja įtrūkimų. Netekęs elastingumo diskas, patirdamas spaudimą, pradeda suktis į mažiausio pasipriešinimo pusę, o minkštiminis branduolys pasislenka į išsitempusio skaidulinio žiedo pusę, sudarydamas išvaržą (disko protruzija). Sunkiais atvejais minkštiminis branduolys perplėšia skaidulinį žiedą ir išsiveržia į išorę (disko ekstruzija). Tarpslanksteliniam diskui išsikišus už savo anatominių ribų, jis susiduria su stuburo nervine šaknele ir ją užspaudžia, nuolat dirgina. Kai užspaudžiamos nervinės šaknelės, skausmas plinta nervo eigos kryptimi į sėdmenį, blauzdą, šlaunį iki pat pėdos. Šis simptomas vadinamas išialgija (tarpslankstelinio disko minkštiminis branduolys dažniausiai išsiveržia dorsolateraline kryptimi, todėl kyla vienos pusės išialgija). Taip pat disko išvarža sukelia stiprius kryžmens skausmus, nes yra spaudžiamas išilginis raištis. Nugaros raumenys refleksiškai įsitempia, dar padidindami skausmą.
Pagal kryptį disko išvarža gali būti medialinė (užpakalinė kryptis), mediolateralinė (užpakalinė-šoninė kryptis) arba lateralinė (šoninė kryptis).
Rimčiausių bėdų organizmas patiria atsiradus užpakalinei ar įstrižajai disko protruzijai ar ekstruzijai. Stuburo tarpslankstelinio disko išvarža spaudžia arba tempia nugaros smegenų nervų šakneles ir sausgysles, įtempia kietąjį nugaros smegenų dangalą. Tokiu būdu ir kituose aplink esančiuose audiniuose kyla neinfekcinis (aseptinis) uždegimas, sutrinka venų kraujotaka, nugaros smegenų nervų maitinimas.
Stuburo išvaržų rūšys
Skiriamos kelios stuburo išvaržų rūšys:
Dažniausios lokalizacijos
Dažniausiai tarpslankstelinio disko išvarža atsiranda kaklo arba juosmens srityje. Nuo to priklauso ir išvaržos simptomai.
Kaklinio disko išvaržai beveik visada būdinga cervikalgija (stiprus kaklo skausmas). Taip pat gali atsirasti rankos tirpimo pojūtis, kai kuriose rankos srityse sutrikti jutimai. Priklausomai nuo to, kurią stuburo nervų šaknelę spaudžia išsiveržęs diskas, pacientui gali sutrikti rankos judesiai (žasto pritraukimas, dilbio lenkimas bei tiesimas, riešo tiesimas bei pirštų lenkimas).
Juosmeninio disko išvarža pasireiškia juosmens skausmu, kulkšnių, pėdos jutimo sutrikimais. Priklausomai nuo išvaržos lokalizacijos sutrinka kojos judesiai – pacientas negali atsistoti ant pirštų ar ant kulnų, sulenkti ar ištiesti kojos nykščio. Kartais juosmeninio disko išvarža sukelia labai pavojingą žmogaus sveikatai arklio uodegos sindromą. Jis pasireiškia šlapimo nelaikymu, sėdmenų srities jutimų išnykimu, ženkliu kojų motorikos sutrikimu bei seksualine disfunkcija (negalėjimu lytiškai santykiauti).
258 m.
258 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Los Haitisų nacionalinis parkas
Los Haitisų nacionalinis parkas – nacionalinis parkas Dominikos Respublikoje, šiaurės rytinėje šalies pakrantėje. Tai saugomi nepaliesti miškai, į kuriuos veda mažai kelių. Į parką įleidžiama mažai žmonių, bet jis po 2000 m. tapo populiarus tarp ekoturistų. Haitis tainų kalba reiškia kalnus, nors parko kalvos yra tik 30–40 m virš jūros lygio. Vandens erozija išgraužė daug urvų. Indėnai juos išpaišė petroglifais ir petrogramomis. Nežinoma, kokios kultūros tai padarė. Manoma, kad kai kurie raižiniai senesni už tainus.
Los Haitisų nacionalinis parkas įkurtas 1976 m. liepos 3 d. Anksčiau čia buvo miško rezervatas, vadinamas Zona Vedada de Los Haitises. 1996 m. nacionalinis parkas buvo išplėstas nuo 208 iki 826 km². Kadangi parko ribos dažnai keistos, dabar jos tiksliai nėra žinomos. Didžioji nacionalinio parko dalis yra Sabana de la Mar savivaldybėje Didžiojo Hato provincijoje. Likusi dalis yra Monte Platos ir Samanos provincijose. Sabana de la Mar turi lankytojų centrą.
Nepaisant miškų kirtimo, čia iškrenta 1900–2000 mm kritulių per metus. Los Haitisų nacionalinis parkas tarp pirmaujančių Dominikos Respublikos vietų, kur iškrenta daugiausiai kritulių ir pasitaiko daugiausiai lietingų dienų per metus.
Flora
Parke yra dvi Holdridžo gyvybės zonos: drėgnas subtropinis miškas ir labai drėgnas subtropinis miškas. Tarp plačialapių medžių yra „muskuso medis“ (Guarea guidonia, vietinių vadinamas cabirma santa), cigaro dėžių kedras (Cedrela odorata), tikrasis kapokmedis (Ceiba pentandra), Vakarų Indijos raudonmedis (Swietenia mahagoni, ), klusija (Clusia rosea) ir didžialapė pajūrenė (Coccoloba pubescens). Parke daug orchidėjų rūšių. Čia auga daugiausiai mangrovių Karibų regione, tarp jų dominuoja raudonoji (Rhizophora mangle) ir baltoji mangrovė (Laguncularia racemosa).
Paveldėjimas (programavimas)
Paveldėjimas – objektinio programavimo principas, kai tam tikra klasė yra kitos klasės konkretizacija. Bendresnė klasė vadinama tėvine klase ar viršklasiu arba bazine klase, paveldėjusi klasė – dukterine klase ar poklasiu arba išvestine klase. Paveldėjimo ryšys kartais vadinamas specializacija (klasė „Dramblys“ specializuoja klasę „Žinduolis“) arba generalizacija, apibendrinimu (klasė „Lėktuvas“ generalizuoja klasę „An-24“).
Paveldėjusi klasė perima visą tėvinės klasės funkcionalumą, kurį gali iš dalies pakeisti bei papildyti. Prireikus, su paveldėjusios klasės objektais galima dirbti kaip su tėvinės klasės objektais, pavyzdžiui, paduoti metodui, kuris priima tėvinės klasės tipo parametrą.
Kai kurios programavimo kalbos leidžia daugybinį paveldėjimą (pvz., klasė „Studentų choro narys“, paveldinti iš klasių „Studentas“ ir „Dainininkas“).
Pavyzdys
thumb|Paveldėjimo schema Jei turime klasę „Paukštis“ ir klasę „Pingvinas“, paveldinčią iš „Paukščio“, kiekvienas „Pingvinų“ klasės objektas turės ir Paukščio metodus (lesti, perėti) ir Pingvino metodus (plaukti). Jei turėtume klasę medžiotojas su metodu daryti iškamšą su vienu parametru (parametro tipas – klasė „Paukštis“), šis metodas veiks paduodant parametrą, kurio tipas yra „Pingvinas“.
Jonpapartis
Jonpapartis (Matteuccia) – šertvūnų (Polypodiophyta) klasės, vudsijinių (Woodsiaceae) šeimos gentis. Paplitusi šiaurės pusrutulyje. Lietuvoje auga viena rūšis – paupinis jonpapartis (Matteuccia struthiopteris).
Gentyje yra 3 rūšys:
Aranas (sala)
Aranas  – sala Škotijoje, Klaido užutėkyje, tarp Kinteiro pusiasalio vakaruose, Bjuto salos šiaurėje ir Britanijos krantų rytuose. Administraciškai priklauso Šiaurės Eršyrui. Plotas – 432 km² (7-a pagal dydį Škotijoje).
Salos paviršius kalnuotas, aukštis siekia 874 m (Got Felo k.). Pietinė dalis lygesnė. Aranas vulkaninės kilmės, sudarytas iš granito, smiltainio. Vyrauja pievos, durpynai, yra nedidelių giraičių.
2011 m. Arane gyveno 4629 gyventojai. Pagrindinė gyvenvietė – Brodikas. Arane dar XX a. pr. plačiai vartota gėlų kalba, bet dabar praktiškai išnykusi. Verčiamasi daugiausia turizmu. Taip pat vykdoma žvejyba, miškininkystė, alaus gamyba. Sala pasiekiama keltais iš Klonego (Kinteiras) ir Ardrosano. Salą supa kelias, kitas kelias kerta Araną iš rytų į vakarus.
Yra išlikusi XVI a. Brodiko pilis, XIII a. Lochranzo pilies griuvėsiai, bronzos amžiaus Machri Muro akmenų ratai.
Sala gyvenama nuo senovės, čia gausi neolitinių kernų santalka. Nuo VI a. pradėjo steigtis krikščionių misijos. Nuo XI a. priklausė Meno ir salų karalystei. 1266 m. prijungta prie Škotijos.
Antijai
Rūšys
thumb|left|210px|[[Anthias tenuis]]
Sportinis turizmas Lietuvoje
Sportinis turizmas Lietuvoje – viena iš Lietuvoje populiarių ekstremalaus sporto ir ekstremalaus turizmo šakų.
Istorija
Nepriklausomoje Lietuvoje skautai, šauliai, pradėjo organizuoti poilsines pažintines keliones po šalį. Po Antrojo pasaulinio karo 1948 m. išvykas pėsčiomis organizavo Vilniaus universiteto studentai ir dėstytojai. Sportinio turizmo pagrindai susiformavo šeštame dešimtmetyje. 1953 m. įkurta Respublikinė turizmo sekcija, 1958 m. pradėjo veikti Lietuvos turizmo tarybos sistema. Buvo kuriamos miestų turizmo sekcijos, nuo 1958 m. steigiami miestų ir rajonų turistų klubai. Vilniuje pirmasis sportinio turizmo klubas įsteigtas 1961 m. Šiems klubams įsikūrus visoje Lietuvoje pradėta rengti sportinio turizmo pirmenybes pagal atskiras sporto šakas, nuo 1969 m. – kalnų turiadas, nuo 1972 m. – pėsčiųjų, nuo 1982 m. – slidžių ir vandens sportinio turizmo maratonus. Sportiniu turizmu nuo 1958 m. rūpinosi profsąjungos, jį organizuoti padėjo įvairių turizmo šakų respublikinės komisijos ir Lietuvos turizmo federacija (LTF).
1958-1991 m. veikė viena pagrindinių turizmo federacijos komisijų – Respublikinė maršrutinė kvalifikacinė komisija (RMKK), kurios pirmininkai buvo E. Perchorovičius (1958-1962 m.), Kazimieras Monstvilas (1962-1965 m.), S. Timonovas (1965-1968 m.), Gražina Čižauskaitė-Jucienė (1969-1991 m.). RMKK organizavo turistines sportines keliones, tvarkė jų įforminimą, apskaitą, rūpinosi kelionių saugumu. 1966-1991 m. LTF kartu su RMKK organizavo visų turizmo šakų Lietuvos turizmo čempionatus. 1970 m. įkurtas Masinio turizmo skyrius (vedėjas R. Gogelis), kuris koordinavo sportinio turizmo, turistų klubų veiklą Lietuvoje.
Pasiekimai
1971-1989 m. TSRS sportinio turizmo čempionatuose Lietuvos komandos iškovojo 16 aukso, 16 sidabro, 13 bronzos medalių komplektų, 1980 m. – čempionato taurę tarprespublikinėje įskaitoje. Gerų rezultatų pasiekta TSRS slidžių, dviračių, automobilių ir motociklų turizmo pirmenybėse, Pabaltijo turistų sąskrydžiuose. Lietuvos sportinio turizmo mėgėjai keliavo po visus buvusios TSRS geografinius rajonus – nuo Arkties iki Karakumų dykumų pietinės dalies ir Pamyro, nuo Karpatų iki Kamčiatkos ir Kurilų. Ekspedicijų metu keliautojai susipažino su naujais geografiniais rajonais, parengė sudėtingus sportinius maršrutus.
Registruotų įvairių sudėtingumo kategorijų žygių skaičius:
1965-1990 m. TSRS turizmo sporto meistro vardas buvo suteiktas 84 keliautojams, iš jų 18 moterų. 1978-1989 m. LTF rengė Geriausio Lietuvos turisto rinkimus, kuriuos laimėjo:
Vyko kolektyvų, miestų, rajonų, respublikiniai, sąjunginiai, Pabaltijo, tarptautiniai, įvairi žinybų turizmo šakų ir kompleksiniai turistų sąskrydžiai bei varžybos, sportinių kelionių čempionatai, raliai, maratonai, daugiakovės čempionatai, gelbėjimo darbų varžybos, turiados ir kiti renginiai. Daugelis jų vyksta ir po 1990 m.
Pradėtos rengti turizmo kelionės į Vakarų šalis – 1970 m. (automobilių), 1984 m. (urvų), 1988 m. (dviračių, urvų), 1989 m. (vandens), į Himalajus – dešimtame dešimtmetyje (vandens, kalnų) ir kitur.
Sportinis turizmas po 1990 m.
XX a. pabaigoje – XXI a. pradžioje populiariausios sportinio turizmo šakos: pėsčiųjų, vandens, kalnų, dviračių. Lietuvoje daugelio mėgstamas vandens turizmas; Lietuvos upių kadastro duomenimis 87 Lietuvos upės yra arba gali būti (pavasarį, lietingomis vasaromis) tinkamos vandens turizmui.
Gausiausi masiniai renginiai:
Organizacija
Sportinį turizmą kultivuojantys klubai 1990 m. buvo sujungti į Lietuvos turistų klubų asociaciją. 1991 m. Kūno kultūros ir sporto departamentui ją panaikinus įsikūrė Lietuvos keliautojų sąjunga (LKS) – visuomeninė organizacija, kuri 2007 m. vienijo 32 keliautojų (turistų) klubus iš 17 miestų. Nuo 1991 m. LKS yra Lietuvos asociacijos „Sportas visiems“, nuo 1992 m. Tarptautinės sportinio turizmo sąjungos (ISU) narė. 2006 m. LKS renginiuose dalyvavo apie 12 000 žmonių.
Iki 1992 m. sportinio turizmo kelionės buvo organizuojamos pagal Turizmo ir ekskursijų Centro tarybos patvirtintas taisykles, 1992 m. – pagal Lietuvos keliautojų sąjungos taisykles. Įkūrus LKS buvusios RMKK darbą tęsia turizmo klubai ir turizmo ekspertai. Moksleivių ir jaunimo sportiniu turizmu rūpinasi Jaunimo turizmo centras (buv. Respublikinė jaunųjų turistų stotis, įkurta 1952 m.).
Baidotai
Etimologija
Pavadinimas kilo iš asmenvardžio Baidotas daugiskaitos formos. Vietovardis rašomas, 🇬🇸,.
Istorija
Kaimas susiformavo XVI a. Pirmąkart paminėtas 1568 m. Priklausė Platelių, vėliau – Gintališkės dvarui.
Dvasiniu kaimo gyvenimu nuo 1630 m. rūpinosi Salantų parapijos kunigai.
1750 m. buvo 14, 1821 m. – 12, 1843 m. – 13, 1846 m. – 10, 1866 m. – 12 kiemų, 1923 m. – 29, 2011 m. – 15 ūkių.
Sarnovecas
Sarnovecas  – kaimas Lenkijos rytuose, Korčevo valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Nkajis
Yra Nkajo oro uostas (NKY). Miestas yra prie Okeaninės Kongo geležinkelio magistralės.
Istorija
Miestas ant Niari (Kvilu) upės 1887 m. buvo pavadintas Žakobu (Jacob) prancūzų inžinieriaus, projektavusio Okenininę Kongo geležinkelio magistralę, garbei. Po to miestas augo, plėtojant cukranendrių plantacijas, augant cukraus pramonei. 1975 m. miestas pervadintas į Nkajį (senasis vietinis pavadinimas), tuo metu jau buvo 25 000 gyventojų.
Danguolė Skarbalienė
Danguolė Skarbalienė (g. 1952 m. vasario 29 d. Šaravuose, Kėdainių rajonas) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė, pedagogė.
Biografija
1980 m. baigė Vilniaus universitetą, įgydama žurnalistės specialybę.
1977–1982 m. leidinio „Universiteto žurnalistas“ vyr. redaktorė. 1982–2009 m. – Vilniaus universiteto Komunikacijos fakulteto Žurnalistikos instituto dėstytoja, vyr. lektorė, taip pat laikraščio „Salonas“, leisto 1991–1996 m., redaktorė. 1996–2000 m. žurnalo „Mano ūkis“ redaktorė, o nuo 2000 m. – vyriausioji redaktorė. Žurnalistikos enciklopedijos straipsnių autorė.
Buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos pirmininko pavaduotoja (2003-2007 m.).
Alfred Hitchcock
Alfredas Hičkokas (, 1899 m. rugpjūčio 13 d. – 1980 m. balandžio 29 d.) – kino režisierius ir prodiuseris, kilęs iš Didžiosios Britanijos, tačiau vėliau dirbęs ir JAV. Hičkokas padarė didelę įtaką detektyvo, trilerio žanrams, pagarsėjo savo saspenso technikomis.
Hičkokas pradėjo karjerą Didžiojoje Britanijoje. Pirmieji jo filmai buvo nebylūs, vėliau perėjo prie garsinio kino. 1939 m. Hičkokas persikėlė į Holivudą, 1956 m. gavo antrą – JAV – pilietybę. Per šešis karjeros dešimtmečius Hičkokas sukūrė daugiau nei penkiasdešimt vaidybinių filmų, iš kurių galima paminėti:
Semichočė
Semichočė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Nužeco Stacjos valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į pietryčius nuo Nužec Stacjos, apie 23 km į rytus nuo Semiatičės ir apie 76 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Andrew Bogut
Endriu Bogutas (g. 1984 m. lapkričio 28 d. Melburne) – Australijos krepšininkas. Jo tėvai kilę iš Kroatijos. Vienintelis krepšininkas iš šio žemyno, kuris buvo pakviestas NBA naujokų biržoje pirmuoju numeriu.
2012 m. kovo 13 d., kartu su S. Jackson, buvo iškeistas Golden State „Warriors“ klubui į tris žaidėjus.
A. Boguto ūgis yra 213 cm, svoris 111 kg. Jis žaidžia sunkiojo „krašto“ ir „centro“ pozicijose.
Londonas (Kiribatis)
Londonas (arba Ronton Gilberto kalba) yra pagrindinė gyvenvietė Kiritimačio atole Ramiajame vandenyne, priklausančiame Kiribačiui. 2005 m. čia gyveno 1829 žmonės. Tai didžiausia Linijinių salų gyvenvietė.
UTC+5:45
thumb|400px|UTC+5:45 laiko juosta: mėlyna – žiemą, oranžinė – vasarą, geltona – visus metus
UTC+5:45 – viena iš pasaulio laiko juostų, einanti penkiomis valandomis ir 45 minutėmis anksčiau už pasaulinį laiką.
Klūsai
Klūsai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Zūbiškių.
UTC+5:45
UTC+5:45 laikas galioja:
Kaip standartinis laikas, visus metus
Huso horario
Cheryl
Cheryl Ann Tweedy (taip pat žinoma Cheryl Cole ir Cheryl; g. 1983 m. birželio 30 d. Niukaslas prie Taino, Šiaurės Rytų Anglija) – britų pop atlikėja, modelis, TV laidų vedėja. Tris kartus nominuota „BRIT Awards“ apdovanojimams, iki 2016 m. penki jos singlai pasiekė JK topo pirmąją vietą.
Biografija
Solo muzikinę karjerą Cheryl Cole pradėjo 2009 m. albumu „3 Words“. Ir albumas, ir singlas iš jo „Fight For This Love“ pasiekė JK topų pirmąsias vietas. 2010 m. albumas „Messy Little Raindrops“ ir daina „Promise This“ pasirodė ne mažiau komerciškai sėkmingi − abu atitinkamai užėmė pirmąsias vietas JK topuose. 2012 m. albumas „A Million Lights“ pasiekė JK topų antrą vietą, singlas „Call My Name“ − pirmąją.
2010 m. Cheryl išsiskyrė su Ashley Cole ir 2014 m. ištekėjo už prancūzo Jean-Bernard Fernandez-Versini, skyryboms su kuriuo padavė pareiškimą 2016 m. pradžioje.
Nuo 2016 metų pradžios bendrauja su "One Direction" grupės nariu Liam Payne. 2017 metų pradžioje po ilgų spėlionių oficialiai patvirtinta, kad atlikėjai laukiasi pirmagimio.
Medininkų mūšis
Medininkų mūšis – mūšis, įvykęs 1320 m. liepos 27 d. tarp Vokiečių ordino ir Medininkų žemės žemaičių kariuomenių netoli Medininkų (dab. Varniai).
Istorija
Vokiečių ordino kariuomenei, kurią sudarė 40 riterių, Klaipėdos įgula, prūsų sembų vitingai, vadas – Vokiečių ordino maršalas Heinrichas Plockė, užpuolus Medininkų žemę ir daliai kryžiuočių pasklidus plėšti apylinkių, žemaičiai netikėtai smogė jų pagrindinėms jėgoms. Žuvo maršalas Heinrichas fon Plockė, 29 riteriai, daug vitingų, į nelaisvę paimtas Sembos fogtas Gerhardas Rude.
Medininkų mūšis sustabdė Vokiečių ordino puolimus į Medininkų žemę iki Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino sudarytų su kryžiuočiais paliaubų (1324–1328 m.).
Grieža
Į Griežą įteka:
Upėvardis kildinamas iš griežė, griežas („griežlė“) arba graižas („lankas“).
VDR futbolo varžybos 1982–1983 m.
VDR futbolo varžybos 1982–1983 m.
Barkūniškis
Barkūniškis – kaimas Kėdainių rajono savivaldybės šiaurės vakaruose, 6,5 km į šiaurės vakarus nuo Krakių, 2 km į rytus nuo Ažytėnų. Seniūnaitijos centras. Per kaimą teka Šušvė, šalia jos yra vandens malūnas (buvusio Bartkūniškio dvaro dalis). Ties Barkūniškiu susikerta Krakių–Grinkiškio ir Mantviliškio–Vosiliškio keliai. Veikia Krakių gimnazijos pradinio ugdymo skyrius (anksčiau buvo pagrindinė mokykla), Dovydiškių ŽŪB.
Skaidriosios plernės
Skaidriosios plernės, arba baikaliniai kūjagalviai (Comephoridae) – skorpenžuvių (Scorpaeniformes) būrio žuvų šeima, kurioje 1 gentis ir dvi rūšys, paplitusios Baikalo ežere.
259 m.
259 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Liepa
Alexei von Lampe
Aleksėjus fon Lampė (1885 m. liepos 18 d. Virbalyje, Rusijos imperijoje - 1967 m. gegužės 28 d. Paryžiuje, Prancūzija) – baltagvardiečių armijos generolas, Rusijos-Japonijos ir I pasaulinio karo dalyvis.
Biografija
Gimė 1885 m. liepos 18 d. Virbalyje. Prosenelis buvo karininkas, atvykęs iš Hamburgo ir prisidėjęs prie Rusijos imperijos kariuomenės, vykstant mūšiams su Napoleonu. Šeimoje kalbėjo rusiškai.
1902 m. baigė Sankt Peterburgo kadetų mokyklą, 1904 m. baigė Sankt Peterburgo karinės technikos ir inžinerijos universitetą. 1904-1905 m. dalyvavo Rusijos-Japonijos kare, kur buvo sužeistas. 1910-1913 m. mokėsi Sankt Peterburgo karo akademijoje. 1912 m. susituokė su Natalija Michailovna, su kuria susilaukė dukros Jevgenijos.
I pasaulinio karo metu priklausė 18-ajam armijos korpusui, už nuopelnus kare apdovanotas ordinais. 1917 m. išvyko gyventi į Charkovą, kur dirbo laikraščių redaktoriumi. 1918 m. rudenį prasidėjus Rusijos pilietiniam karui, prisidėjo prie baltagvardiečių savanorių armijos, kuriai vadovavo generolas Piotras Vrangelis. 1919 m. lapkritį ir gruodį buvo karinių operacijų štabo viršininkas.
1920 m. kovo mėnesį, traukdamasis iš Rusijos, atvyko į Konstantinopolį. Tais pačiais metai išvyko į Daniją, kur dirbo generolo Vrangelio kariuomenės atstovu. 1922 m. išvyko gyventi į Berlyną. 1926-1928 m. išleido kelis leidinius apie Rusijos pilietinį karą. 1933 m. Vokietijoje į valdžią atėjus naciams, buvo trims mėnesiams suimtas, bet vėliau paleistas. 1938 m. tapo Vokietijos rusų emigrantų sąjungos vadu.
Vykstant II pasauliniam karui, aktyviai dalyvavo Rusijos Raudonojo kryžiaus veikloje bei padėjo Rusijos karo belaisviams. 1945 m. vasario 11 d., nenorėdamas būti mobilizuotu į Trečiojo Reicho kariuomenę, iš Berlyno persikėlė į Altenburgą. 1945 m. balandžio 27 d., bėgdamas nuo artėjančios Raudonosios armijos persikraustė į pietų Vokietijos Lindau miestelį, kurį po trijų dienų užėmė sąjungininkai.
Po karo daug dirbo, kad rusų tautybės žmonės ar buvę TSRS piliečiai nebūtų repatrijuoti į TSRS. 1946-1950 m. gyveno Miunchene. 1950 m. persikraustė gyventi į Paryžių, kur aktyviai dalyvavo Rusijos karinės sąjungos veikloje. 1957 m. tapo šios organizacijos vadovu, kuriai vadovavo iki savo mirties 1967 m. gegužės 28 dienos. Palaidotas Paryžiaus Sainte-Geneviève-des-Bois rusų kapinėse.
Baisogala
miniatiūra|left|[[Baisogalos bažnyčia]] miniatiūra|left|Renovuota miestelio aikštė miniatiūra|left|Laisvės paminklas, 1928 m. (atstatytas 1989 m.)
Etimologija
Miestelio pavadinimą sudaro du sandai bais- („baisus“) ir -gala („kraštas, pakraštys, pabaiga“), t. y. Baisogala reiškia „baisi, baisumo vieta, kraštas, pakraštys“. XX a. tarpukariu vartota lytis Beisagala.
Liaudies etimologija byloja, kad vietos gyventojai miškuose ir pelkėse negailestingai puldinėdavę pravažiuojančius pirklius. Visų jų čia laukdavęs baisus galas. Kitas padavimas mena, kad pravažiuojantys keliautojai matydavę, kokie nuskurdę vietiniai žmonės. Tarp savęs jie lenkiškai šnibždėdavęsi, kad tie žmogeliai bosi i goli, t. y. „basi ir pliki“. Kita legenda byloja, kad švedų karų metu čia buvęs posakis „suruošime jiems baisų galą“.
Dar vienas pasakojimas mena, kad vieškelis, einantis nuo Kauno link Šiaulių, buvo vadinamas mediniu vieškeliu, kadangi buvo išklotas mediniais rąstais. Antras kelias, jungiantis Raseinius ir Panevėžį, perkirsdavo medinį vieškelį toje vietoje, kur dabar yra Baisogala. Šioje vietoje nuolat buvo užpuldinėjami pirkliai, vežantys prekes iš vieno miesto į kitą – būtent todėl jie ir galėję pavadinti vietovę „baisiuoju galu“.
Geografija
Miestelis įsikūręs prie Kiršino upelio, Baisogalos kalvagūbryje (110–135 m virš jūros lygio). Šalia Baisogalos stūkso mitologiniai Velnio ir Angelo akmenys. Per Baisogalą eina krašto keliai ir, rajoniniai keliai , , ,.
Istorija
thumb|left|LDK žemėlapyje pažymėta Boijsagola thumb|left|[[Baisogalos dvaras XIX a. (Napoleono Ordos paveikslas)]]
Istoriniuose šaltiniuose Baisogala pirmą kartą paminėta XIII a. 1537 m. minimas miestelis su 24 alaus smuklėmis ir 10 daržininkų kiemų. 1539 m. įkurta parapija, Žygimantas Augustas Baisogalos parapijai paskyrė žemių, kuriose buvo pastatyta Baisogalos bažnyčia, 1627 m. atstatyta, 1774 m. sudegė; dabartinė mūrinė bažnyčia pastatyta 1882 m.
1589 m. Baisogala tapo valstybės dvaru, ilgą laiką buvo vaitystės centras. 1615 m. Baisogaloje buvo turgavietė, 53 kiemai, 30 alaus smuklių. 1636 m. Baisogalai suteikta prekybos privilegija, ji pakartota 1700 m. 1780 m. Stanislovas Augustas savo privilegija suteikė Baisogalai prekymečių ir jomarkų teises. 1791 m. Baisogala gavo Magdeburgo teises ir miesto herbą. Tačiau į miestą Baisogala neišaugo, nes labai nukentėjo per Šiaurės karą ir marą – 1738 m. buvo tik 5 kiemai. XIX a. pradžioje Baisogala tapo privačia valda. 1831 m. ir 1863 m. miestelį buvo užėmę sukilėliai. XIX a. – XX a. pradžioje dvaro savininkai Komarai pastatydino dvaro ansamblį, įkūrė plytinę, drenažo vamzdžių gamyklą, kalkių degyklą, kitų įmonių.
1909–1914 m. veikė Baisogalos bandymų stotis. 1919 m. ties miesteliu Lietuvos kariai kovėsi su Raudonąja armija ir bermontininkais. 1918–1940 m. miestelis išsiplėtė. Per vokiečių okupaciją 1942 m. Liaudiškiuose, netoli Baisogalos sušaudyti 664 žmonės, daugiausia žydai. 1944–1958 m. Baisogaloje veikė mašinų ir traktorių stotis, vėliau kurį laiką – melioracijos statybos valdyba. 1956 m. į Baisogalą atkeltas Gyvulininkystės ir veterinarijos institutas, 1960 m. pertvarkytas į Lietuvos gyvulininkystės institutą. Baisogala buvo šio instituto eksperimentinio ūkio centrinė gyvenvietė, apylinkės centras.
1958 m. atidaryta darželis-mokykla, kultūros namai, biblioteka, vėliau – poliklinika, centrinėje miesto aikštėje įsteigta pėsčiųjų zona, veikė du malūnai, lentpjūvė, melioracinės statybos valdyba. Veikia skraidyklių sporto klubas.
1988–1993 m. Baisogaloje veikė Sąjūdžio rėmimo grupė. 1992 m. patvirtintas naujasis Baisogalos herbas. 2019 m. Baisogala buvo paskelbta viena iš Lietuvos mažųjų kultūros sostinių
Architektūra
XIX a. – XX a. pradžios Baisogalos dvaro sodyba: rūmai, žirgynas, oficina, kiti ūkiniai pastatai bei parkas, įkurtas XIX a. Rūmai turi romantinio klasicizmo bruožų; dviaukščiai, su dviem rizalitais ir rotonda, dengta kupolu. Interjerų apdailoje daug medžio, kupolo skliautas puoštas tapyba. Fasadus puošia pusapskričių arkų angos su archivoltais, reljefinis girliandų, karo atributų dekoras. Oficinos ir žirgyno fasadus pagyvina toskaniškųjų kolonų poros. Šulinio, ledainės, kumetyno, malūno išorėje – Lietuvos romantizmui būdinga orderinių ir gotikinių motyvų darna. Pastatus supa tapybiškas 12 ha parkas su tvenkiniais, vingiuotais takais, lygiame reljefe laisvai augančiais želdiniais. Rūmai pastatyti XIX a. viduryje didikų Komarų iniciatyva, 1912 m. pristatyti fligeliai. 1986 m. rūmai (projekto architektė Romualda Tarabildienė), oficina, kumetynas ir oranžerija restauruoti, sutvarkytas parkas.
Yra XIX a. pab. – XX a. pr. Baisogalos geležinkelio stoties statinių kompleksas (stotis, vandentiekio bokštas, rampa), cariniais metais pastatytas prie Liepojos–Romnų geležinkelio.
1928 m. pastatytas paminklas žuvusiems dėl Lietuvos laisvės (projekto autorius Antanas Aleksandravičius); 1964 m. nugriautas, 1989 m. atstatytas. Baisogalos kapinėse yra Lietuvos karių, savanorių ir partizanų kapai, Antrojo pasaulinio karo Sovietų Sąjungos karių palaidojimo vieta.
miniatiūra|250px|right|Dvaro sodybos šulinys miniatiūra|250px|right|Vėjo malūnas, 2010 m. thumb|250px|[[Baisogalos geležinkelio stotis]] thumb|250px|Stoties gatvė šalia geležinkelio stoties
260 m.
260 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Australinė stačiauodegė antis
Australinė stačiauodegė antis (Oxyura australis) – antinių šeimos paukštis.
Rūšis
Rūšis – taksono rangas, mokslinės klasifikacijos kategorija. Svarbiausias organizmų evoliucinio giminingumo sistemos struktūrinis vienetas. Dalis rūšių suskaidomos ir į smulkesnius vienetus: porūšius, varietetus, formas, veisles, klonus.
thumb|150px|right|Devynių pagrindinių [[Biologinė klasifikacija|biologinės klasifikacijos taksonų eiliškumas. Paprastai šie taksonai klasifikuojami į tarpines pakopas, kaip potipis, antklasis, poklasis, pošeimis, pogentė ir tt., tačiau šioje lentelėje tai neparodyta.]]
Apibūdinimas
„Rūšies“ sąvoka yra gana problemiška. Gana nesunkiai apibrėžiama lytiškai besidauginančių organizmų rūšis: Tačiau prireikus apibūdinti konkrečių organizmų visumas, pasirodo, kad praktiškai tokia apibrėžtis gali būti sunkiai pritaikoma.
Apibūdinant rūšį taikomi morfologinis, fiziologinis, ekologinis, etologinis, geografinis, kariologinis (citogenetinis), genetinis kriterijai.
Daug sunkumų kelia bandymas pateikti lytiškai nesidauginančių (nesikryžminančių) organizmų rūšies apibrėžtį. Todėl kartais kai kas net teigia, kad tokiems organizmams rūšies sąvoka gali būti nepritaikoma.
Gyvųjų organizmų rūšių skaičius
Manoma, pasaulyje yra apie 8,74 milijono gyvųjų organizmų rūšių, bet į šį skaičių neįskaičiuojant tokių mikroorganizmų kaip bakterijos (Bacteria) ir archėjos (Archaea). Per metus pasaulyje yra užregistruojama apie 13 500 naujų rūšių.
Gyvūnų rūšių skaičius
Gyvūnų (Animalia) karalystės skaičius yra didžiausias, jų yra apie 7,77 milijono rūšių, bet iš jų tik mažas kiekis, tai yra apie 12 procentų aprašyti. Tarptautinės raudonosios knygos 2014 m. skelbtais duomenimis, pasaulyje yra žinomos ir aprašytos 1 371 428 gyvūnų rūšys:
Grybų rūšių skaičius
Skirtingi moksliniai šaltiniai skelbia egzistuojant labai skirtingus grybų (Fungi) rūšių skaičius, dažnai mokslo darbuose skelbiama egzistuojant nuo 0,5 milijono iki 10 milijonų rūšių.
Publikuotame 2017 m. liepos mėnesį Jungtinės Karalystės mokslo žurnale „Nature“, buvo skelbta, kad pasaulyje egzistuoja apie 1,5 milijono grybų rūšių, iš kurių virš 8 000 rūšių sukelia grybelines augalų ligas, ir 300 rūšių sukelia grybelines ligas žmonėms. Amerikos mikrobiologijos bendrija (American Society for Microbiology) skelbia dar didesnį grybų rūšių kiekį. Anot jų, pasaulyje egzistuoja nuo 2,2 iki 3,8 milijono grybų rūšių
Encyclopædia Britannica skelbia esant žinoma 144 000 grybų rūšių.
Tarptautinės raudonosios knygos 2014 m. duomenimis, buvo identifikuotos 51 623 grybų (Fungi) rūšys.
Augalų rūšių skaičius
Manoma, kad pasaulyje yra apie 350 000 augalų (Plantae) rūšių. Tarptautinė raudonoji knyga skelbia, kad 2014 m. duomenimis buvo identifikuotos 307 674 rūšys. . Apie 70% visų pasaulio augalų rūšių yra žinomos ir aprašytos.
Chromistų rūšių skaičius
Chromistų (Chromista) yra apie 27 500 rūšių, iš jų apie 13 033 arba apie 50 procentų žinomi ir aprašyti.
Pirmuonių rūšių skaičius
Pirmuonių (Protozoa) yra apie 36 400 rūšių, iš jų 8 118 arba apie 22 procentai žinomi ir aprašyti.
Istorija
Pirmasis rūšies sąvoką pavartojo Džonas Rėjus (1693 m.), teigdamas, kad tai pats žemiausias iš pagrindinių sistematikos vienetų. Vėliau Karlas Linėjus sukūrė sistematikos principus, sugrupuodamas individus pagal morfologinius požymius į tam tikras grupes. Pagal binarinę nomenklatūrą kiekviena rūšis lotynų kalba žymima dviem žodžiais, iš kurių pirmasis yra genties, antrasis – rūšies pavadinimas. Dar tikslesnis rūšies įvardijimas – prie genties ir rūšies pavadinimo pridedant klasifikacijos autorių arba jo pavardės sutrumpinimą (pvz., L. raide žymimas Linėjus).
Baikeliai
Baikeliai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 8 km nuo Griškiškės.
Istorija
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Vidžių valsčius).
Stanislovas Jurevičius
Stanislovas Jurevičius (1876 m. lapkričio 3 d. Šapnagių kaime, Šiaulių raj. – 1942 m. gegužės 25 d. Šiauliuose) – pedagogas, chemikas, provizorius.
Biografija
1908 m. baigė Maskvos universitetą, dirbo Jaltoje. 1922 m. grįžo į Lietuvą. Šiauliuose įsteigė chemijos – bakteriologijos kabinetą, o 1923 m. gavo mokytojo vietą Šiaulių valstybinėje gimnazijoje. Gimnazijos komercinėse klasėse dėstė prekių mokslą, paruošė vadovėlį aštuntai klasei. Nuo 1927 m. chemiją su laboratoriniais bandymais dėstė ir suaugusiųjų gimnazijoje, nuo 1928 m. Šiaulių mokytojų seminarijoje.
1935 m. išleido vadovėlį aukštosioms mokykloms „Organinė chemija“. Tai buvo pirmasis lietuviškas organinės chemijos vadovėlis.
Nacionalinis Bizonų draustinis
thumb|250px|Bizonas Nacionaliniame Bizonų draustinyje Nacionalinis Bizonų draustinis yra JAV, Montanos vakaruose, netoli Misulos miesto, Uoliniuose kalnuose. Draustinis įkurtas 1908 m. ir užima 74 km² plotą. Teritorijoje saugoma laukinių bizonų populiacija. Teritorijoje vyrauja slėniai ir prerijos tinkami kaip bizonų ganyklos. Draustinyje yra apie 250 tūkst. bizonų. Taip pat teritorijoje yra elnių vapičių, briedžių, juodųjų lokių, snieginių avinų, apie 200 paukščių rūšių.
Altair 8800
thumb||Altair 8800, Smithsonian muziejuje Altair 8800 – mikrokompiuteris, pagamintas kompanijos „Micro Instrumentation Telemetry Systems“ (MITS) 1974 metais. Pirmasis sėkmingas komercinis mikrokompiuteris. Jis daugiausia buvo pardavinėjamas dalimis paštu. Altair mikroprocesoriumi buvo 8 bitų Intel 8080, turėjo 256 baitus tiesioginės kreipties atminties (RAM). Duomenys buvo įvedami per eilę jungiklių, o išvedami šviesos diodų pagalba.
Britų salos
Britų salos  – salynas vakarų Europoje, į šiaurę nuo Prancūzijos tarp Šiaurės jūros ir Atlanto vandenyno. Sudaro ~6000 salų, iš kurių didžiausios Didžioji Britanija, Airija, Meno sala, Džersis, Gernsis ir Anglesis. Pagrindiniai salynai: Orknio salos, Šetlando salos ir Išorinės bei Vidinės Hebridų salos.
261 m.
261 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Britų salos
Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė savo dokumentuose irgi naudoja terminą Britų salos, tačiau šiuo atveju šis terminas nežymi Airijos.
Britų salose įsikūrusi Jungtinė Karalystė ir Airijos respublika. Plotas 315 134 km². Gyventojų ~65 mln. Didžiausias miestas – Londonas.
Geologija
Britų salos žemyninės kilmės. Per paskutinį apledėjimą visų jūrų vandens lygis buvo gerokai žemesnis, o dabartinės Britų salos jungėsi su žemynu. Ištirpus ledynui, vandens lygis pakilo. Maždaug prieš 6000 metų salas nuo žemyninės Europos atskyrė sėkli Šiaurės jūra ir Lamanšo sąsiauris.
Geologiniu požiūriu Britų salos yra viena iš sieniausių sausumos sričių Europoje. Kalnai iškilo kaledoninėje kalnodaroje maždaug prieš 420 mln. metų. Kartu su Skandinavijos kalnais jie sudaro bendrą sistemą ir yra seniausi Europoje. Per milijonus metų salų paviršius kilo, leidosi, jį smarkiai pakeitė ledynai.
Geografija
thumb|right|[[Ben Nevis]]
Britanijos salos reljefas gerokai skiriasi. Šiaurėje, viduryje ir vakaruose iškilę neaukšti kalnai, kuriuos britai vadina Highlands. Miškų mažai, vyrauja pievos, ganyklos, pelkės, ežerai. Šis nedaug žmonių veiklos paveiktas kraštovaizdis vilioja turistus. Aukščiausi kalnai Škotijoje, viršunė – Ben Nevis (1343 m). Salos viduryje driekiasi neaukšti, smarkiai sudūlėję Peninų kalnai. Jų banguotą paviršių įvairina kai kur atsidengiančios senosios uolienos, gilios griovos. Miškai seniai iškirsti, gausu ganyklų ir pelkių. Peninuose, kaip ir kituose kalnuose, ganoma daug avių, kurios tapo sudedamąja kraštovaizdžio dalimi.
Pietinėje ir rytinėje salos dalyje plyti kalvotosios lygumos bei žemumos Lowlands. Ištisus metus lygumose žaliuoja žolė, daug dirbamųjų laukų. Pietinė salos dalis dėl ypatingo kraštovaizdžio dažnai žaliąja Anglija. Pievas, ganyklos ir dirbamuosius laukus skiria gyvatvorės arba medžių eilės. Pavieniai dideli medžiai daro vaizdą panašų į parką. Salos rytuose daugiausia auginama javų, dėl to ši dalis nereitai vadinama geltonąja Anglija.
Klimatas
Britų salų klimatą lemia šiltoji Šiaurės Atlanto srovė ir vyraujantys vakarų vėjai. Nė viena sa salų vietovė nėra nutolusi nuo jūros daugiau nei 120 km todėl visur jūrinis klimatas. Žiemos saluose palyginti šiltos, žemumose ir kalvotose lygumose iškritęs sniegas tuojau ištirpsta. Vasarą nuo jūros pučia šaltokas vėjas, todėl salyne vėsoki orai.
Visais metų laikais iškrinta nemažai kritulių. Vakarinėje Airijos ir Britanijos salos dalyje drėgnas oro mases sulaiko kalnai, todėl vakariniuose jų šlaituose kritulių gerokai daugiau nei rytiniuose.
Britanijos saloje pastebimi ryškus klimato skirtumai. Taip pat Škotijos šiaurėje vyrauja gana atšiaurus klimatas, augalija skurdi. Britanijos salos pietų pakrantėje ištisus metus šilta, o kai kuriose vietose auga atvežti šiltųjų kraštų augalai, pavyzdžiui, palmės. Palankus klimatas labai vilioja poilsiauti britus.
Gyventojai
Britų salose gyvena kelios tautos. Seniausi atsikraustė keltų gentys: britai, galai. Ilgą laiką jie buvo pagrindiniai šių salų gyventojai. VI a. į Britanijos salą pradėjo keltis germanų gentys: anglai, saksai. Per šimtus metų dauguma salose gyvenančių britų asimiliavo su germanais. Tik Velso ir Škotijos kalnų gyventojai, atrėmę svetimtaučių puolimus, išlaikė daugiausia savitumo. Airija tais laikais nepatyrė anglų ir saksų prievartos.
XI a. iš Prancūzijos į Britaniją įsiveržė normanai. Po įnirtingų mūšių su anglais ir saksais jų karalius net tapo visos Didžiodios Britanijos valdovu. Tačiau normanų buvo nedaug ir jie ilgainiui susimaišė su kitomis tautomis. Dabar daugumą Britanijos salų gyventojų sudaro anglai, škotai, velsiečiai ir airiai. Dalis airių, Škotijos ir Velso gyventojų tebešneka keltų kalbomis.
Nuo 1945 m. į Jungtinę Karalystę pradėjo kraustytis daug imigrantų iš buvusių Britanijos kolonijų. Palikti gimtinę žmones vertė skurdas, kariniai konfliktai. Kurį laiką imigrantų skaičius nebuvo ribojamas, todėl dabar šalyje gyvena keli milijonai atvykėlių iš Indijos, Pakistano, kitų Azijos ir Afrikos šalių. Štai Londone šnekama beveik 200 skirtingų kalbų, net trečdalis sostinės gyventojų – imigrantų gretų. Nuo 1981 m. imigracijos tvarka buvo sugriežtinta, bet Europos sąjungos piliečiams taikoma daug lengvatų.
Pauslajys
Pauslajys – kaimas Kėdainių rajono savivaldybės šiaurės rytiniame pakraštyje, 4,5 km į šiaurės rytus nuo Pavermenio, tuoj į pietus nuo Anciškio. Per kaimą teka Linkavos intakai Orojus, Ratlankstis ir Žiežmojus (šis patvenktas). Praeina kelias. Yra Anciškio girininkija (Panevėžio miškų urėdija), buvusio dvaro liekanos (rūmai ir ledainės liekanos, parko, susisiekimo trasų fragmentai), Anciškio ŽŪB fermos.
Gyventojai
thumb|left|250px|Anciškio girininkija
Kmeliauka
Kmeliauka – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 13 km nuo Luokesos.
Šarūnas Skapcevičius (1944)
Šarūnas Skapcevičius (g. 1944 m. gegužės 13 d. Tytuvėnuose) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.
Biografija
1971–1972 m. laikraščio „Tiesa“ atsakingojo sekretoriaus pavaduotojas, 1972–1978 m. – žurnalo „Darbas ir poilsis“ redakcijos darbuotojas, 1975–1978 m. – šio žurnalo vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1978–1992 m. žurnalo „Sparnai“ vyriausiasis redaktorius, 1993–1995 m. savaitraščio „Sargyba“ redaktoriaus pavaduotojas. Nuo 1995 m. – Vidaus reikalų ministerijos Informacijos skyriaus viršininkas.
Daugiausia rašė apie nusikalstamumą.
Gūvainių piliakalnis
Gūvainių piliakalnis – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 11840; laikinosios apskaitos registro Nr. 383/1) Šilalės rajono savivaldybės teritorijoje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Gūvainių kaimo, Kvėdarnos seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Žąsinalis – Gūvainiai, už 450 m pavažiavus į kairę, į pietvakarius ir praėjus pro lauko pakraštyje stovinčią sodybą – yra lauko kyšulyje, už daubos, apaugęs medžiais.
Piliakalnis
Mažai žinomas kiek netipinis Žemaitijos piliakalnis, įrengtas Jūros upės kairiajame krante, jos ir į ją įtekančio bevardžio upeliuko santakoje esančiame kranto kyšulyje. 60x40 m dydžio aikštelė pailga pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, trikampio formos, kampais į šiaurę, vakarus ir pietryčius. Šiaurinėje – šiaurės rytinėje pusėse piliakalnį nuo gretimų aukštumų skiria natūraliai susiformavusi, upių vandens išplauta iki 4 m gylio, 20–30 m pločio griova į rytų pusę platėjančiu ir nuolaidėjančiu dugnu. Šlaitai į Jūrą bei bevardį upelį vidutinio statumo, 6–10 m aukščio.
Aikštelės šiaurės rytinis kraštas erodavęs, šiaurės vakariniame pakraštyje 1941 m. iškasta didelė doto, priklaususio Molotovo linijai, duobė. Piliakalnis apaugęs lapuočiais medžiais ir krūmais. Piliakalnio chronologija neaiški (I tūkstantmetis ?).
Apie piliakalnį žinomi 2 padavimai. Piliakalnio pietrytinėje papėdėje yra pėduotas akmuo Alkakmenis, vadinamas Pilaviniu, Pilviniu, Velnio akmeniu (unikalus objekto MC kodas 11932).
VDR futbolo varžybos 1983–1984 m.
VDR futbolo varžybos 1983–1984 m.
Starčevicė
Starčevicė  – kaimas Lenkijos rytuose, Korčevo valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurę nuo Korčevo, apie 33 km į šiaurės rytus nuo Sedlcų ir apie 111 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Kaimas įsikūręs šalia Vakarinio Bugo upės.
Klaido užutėkis
thumb|220px|Užutėkio žemėlapis Klaido užutėkis  – didelė Airijos jūros įlanka ties šiaurės vakariniais Didžiosios Britanijos krantais, vakarų Škotijoje. Skiria nuo pagrindinės salos dalies Kintairo pusiasalį. Ilgis iki 140 km, plotis nuo 40 km ties žiotimis iki 5 km šiaurinėje dalyje. Gylis – 33–164 m. Šiaurėje pereina į giliai įsiterpiančius užutėkius ir estuarijas (Loch Longą, Ger Lochą, Klaido estuariją). Per Bjuto sąsiaurį jungiasi su Loch Finu. Klaido upe Klaido užutėkis jungiasi su Forto užutėkiu, esančiu kitapus Britanijos. Užutėkyje yra Arano, Bjuto salos.
Baikovščizna
Baikovščizna – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Naujo Strūnaičio.
Klaido užutėkis
Pagrindiniai uostai: Grinokas, Dambartonas, Port Glazgas (prie estuarijos), Eras, Ervinas, Ardrosanas, Brodikas.
thumb|left|250px|Šiaurinė Klaido užutėkio dalis
Vinipego ežeras
Vinipego ežeras – vienas didžiausių pasaulio ir Kanados ežerų. Telkšo Manitobos valstijoje. Netoli yra Vinipego miestas, ežero rytuose – kiti mažesni, bet taip pat dideli, ežerai: Manitobos ežeras, Vinipegosio ežeras. Ežero baseinas užima 984 200 km², ją papildo Saskačevanas, Šiaurės Raudonoji upė, Vinipego upė ir kt. Iš ežero išteka Nelsono upė.
Vinipego ežeras susidarė nusekus senoviniam Agasiso ežerui. Laikosi užšalęs nuo lapkričio iki balandžio. Naudojamas laivybai, žvejybai.
Bulgarijos vėliava
right|thumb|250px|[[Vaizdas:FIAV 110100.svg|23px Bulgarijos vėliava, pločio ir ilgio santykis: 3:5]] right|thumb|188px|[[Vaizdas:FIAV 000001.svg|23px Karinė jūrų vėliava, pločio ir ilgio santykis: 2:3]]
Pradžioje vėliava buvo tradicinių slavų spalvų (mėlynos, baltos ir raudonos), išvestų panslavistų XIX a. Centrinė juosta buvo mėlyna, ir todėl vėliava priminė Rusijos vėliavą. Tačiau po to, kai 1878 m. Bulgarija iškovojo nepriklausomybę, centrinė juosta buvo pakeista į žalią, kadangi tuomet Bulgarijoje klestėjo žemdirbystė.
Po 1989 m. nuo kairiosios baltos juostos pusės buvo pašalintas ankstesnysis Bulgarijos herbas, vaizdavęs šėlstantį liūtą kviečių varpų vainiko viduryje, po raudona penkiakampe žvaigžde ir virš kaspino su data „681 m.“, kai buvo įkurta pirmoji Bulgarijos valstybė, ir „1944 m.“, kai valdžią perėmė Komunistų partija.
Gustav Petrat
Gustavas Petratis (1924 m. lapkričio 12 d. Virbalyje, Lietuvoje – 1948 m. lapkričio 19 d. Landsberge prie Lecho, Vakarų Vokietija) – lietuvių kilmės SS rotenfiureris, Mauthauzeno koncentracijos stovyklos prižiūrėtojas.
Biografija
Gimė 1924 m. lapkričio 12 d. Virbalyje. Nuo 1943 m. gruodžio iki 1944 m. gegužės priklausė Waffen-SS ir kovojo Rytų fronte. Po sužeidimų patirtų fronte, 1944 m. gegužę išsiųstas dirbti į Mauthauzeno koncentracijos stovyklą, kur dirbo stovyklos apsauginiu. Pasižymėjo brutaliu elgesiu su kaliniais, stovyklos evakuacijos metu nušovė kelis kalinius. 1945 m. gegužės 10 d. Linco mieste buvo suimtas amerikiečių.
1947 m. rugpjūčio mėnesį užbaigus nagrinėti Mauthauzeno koncentracijos stovykloje įvykdytus nusikaltimus, kartu su kitais stovyklos prižiūrėtojais nuteistas mirties bausme. Teismo posėdžio metu Petratis tvirtino, kad amerikiečių tardytojai, vykstant tardymams jį mušė ir kankino, o per apklausą tvirtino esąs lietuvis ir beveik nemokantis vokiškai. 1948 m. lapkričio 19 d. buvo pakartas Landsbergo prie Lecho kalėjime.
UTC+6
thumb|400px|UTC+6 laiko juosta: mėlyna – žiemą, oranžinė – vasarą, geltona – visus metus
UTC+6 – viena iš pasaulio laiko juostų, einanti šešiomis valandomis anksčiau už pasaulinį laiką. Driekiasi per Centrinę, Pietų Aziją ir Indijos vandenyno salas.
Išskiriamos šios UTC+6 laiko juostos zonos:
Kaip vasaros laikas
Huso horario
Dwight Howard
Dvaitas Hovardas ( g. 1985 m. gruodžio 8 d. Atlantoje) – JAV krepšininkas, 2011–2012 metų sezone žaidęs Orlando „Magic“ klube. 2012 metais jam buvo atlikta nugaros operacija, dėl kurios jis praleido likusį sezoną. 2012 metų vasarą puolėjas tapo vienu geidžiamiausių laisvuoju agentu NBA lygoje. 2012 m. rugpjūčio 11 d. buvo iškeistas Los Angeles "Lakers" klubui, keturių klubų mainuose. 2013m. liepos 13 pasirašė 4 metų kontraktą su Hiustono Rockets klubu.
Baltaskruostė stačiauodegė antis
Baltaskruostė stačiauodegė antis (Oxyura jamaicensis) – antinių šeimos paukštis.
Mikrokompiuteris
thumb|Apple II mikrokompiuteris Mikrokompiuteriais vadinami nedidelių dydžių (telpa ant paprasto stalo) kompiuteriai, kurių centrinio procesoriaus darbą atlieka mikroprocesorius (µP). Dauguma detalių, kurios sudaro mikrokompiuterį, būna įmontuotos į vieną dėžę arba trumpais laidais prijungtos prie tos pačios dėžės, pvz.: monitorius, pelė, klaviatūra. Tuo tarpu minikompiuteriai, universalieji kompiuteriai ir superkompiuteriai dažniausiai būna spintos dydžio arba užima viso kambario plotą ir daugiau.
Su dauguma mikrokompiuterių vienu metu gali dirbti tik vienas vartotojas, tačiau kai kurie (asmeniniai kompiuteriai ir darbo stotys) priklausomai nuo operacinės sistemos gali vienu metu aptarnauti ir kelis vartotojus. Kartu su mikroprocesoriumi mikrokompiuteriai turi ir greitai veikiančius tiesioginės kreipties atminties modulius (RAM), bei lėtesnius, bet talpesnius duomenų kaupimo įrenginius. Taip pat mikrokompiuteriai komplektuojami su įvairiais duomenų įvesties/išvesties įrenginiais, tokiais kaip: klaviatūra, pelė, monitorius, spausdintuvas.
Istorija
Pirmas asmeniniam naudojimui sukurtas mikrokompiuteris buvo pristatytas 1974 metais ir vadinosi Altair 8800. Jį gaminusi firma „Micro Instrumentation Telemetry Systems“ (MITS) siūlė įsigyti kaip paštu užsakomą prekę už beveik 400 dolerių. Nuo to laiko mikrokompiuterių paklausa sparčiai augo ir į rinką įsiliejo naujos kompanijos. Pirmoji stambi elektronikos kompanija gaminusi ir pardavinėjusi asmeninius kompiuterius „Tandy Corporation“ savo modelį pristatė 1977 metais. Jis greitai užkariavo rinką, nes turėjo du patrauklius bruožus: klaviatūrą ir CRT monitorių, taip pat turėjo galimybę išsaugoti informaciją magnetinėje juostelėje.