cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Albinas Petrauskas
Biografija
1955–1957 m. choro dirigavimo mokėsi Šiaulių muzikos mokykloje (dėst. B. Beganskaitė ir Vladas Ūselis) ir 1957–1959 m. Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokykloje (dėst. Vytautas Simonavičius ir Vladas Balsys). 1962–1968 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. Aniceto Armino klasė). 1971 m. stažavo Leningrado valstybinėje Nikolajaus Rimskio-Korsakovo konservatorijoje (prof. A. Michailovo choro dirigavimo klasė),o 1981 m. stažavo Maskvos P.Čaikovskio konservatorijoje prof. A.Chazanovo klasėje.
Nuo 1959 m. Kauno vilnonių audinių fabriko „Spartuolis“ klubo meno vadovas, subūrė vyrų ir moterų vokalinius ansamblius. 1961–1965 m. vadovavo Kauno mokytojų namų berniukų chorui (50-60 dalyvių), kuris pirmavo miesto chorų apžiūrose, surengė koncertų, padarė įrašų Lietuvos radijui.
1966–1977 m. Kauno 3-osios klinikinės ligoninės moterų choro meno vadovas ir dirigentas. Kauno miesto ir respublikinėse chorų apžiūrose kolektyvas pelnė pirmųjų ir kitų prizinių vietų, dalyvavo Kauno miesto, 1970 ir 1975 m. respublikinėse dainų šventėse, 1973 ir 1978 m. respublikiniuose moterų ir vyrų chorų sąskrydžiuose Šiauliuose, 1969 m. koncertavo Bulgarijoje (Varnoje ir Sofijoje).
Nuo 1972 m. Kauno miesto kultūros darbuotojų profsąjungos mišriojo choro „Leliumai“ (1976 m.) meno vadovas ir dirigentas. Kolektyve apie 50-60 chorinės dainos entuziastų, turinčių gerus vokalinius duomenis ir aukštą muzikinę kultūrą. Choras nuo 1975 m. visų respublikinių dainų švenčių dalyvis ir konkursų laureatas, 1977 ir 1980 m. respublikiniuose konkursuose pelnė absoliučiai geriausio mišriojo choro vardus. „Leliumai“ dalyvavo 1990 m. Lietuvos tautinėje dainų šventėje, 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventėje Kaune ir Vilniuje (konkurse laimėjo antrąją vietą) ir 1995 m. Baltijos ir Šiaurės šalių chorų šventėje Rygoje, 1983 m. tarptautiniame chorų konkurse Airijoje (Corko mieste) laimėjo trečiojo laipsnio prizą. Choras 1984 m. VI Stasio Šimkaus chorų konkurse Klaipėdoje laureatas ir 1989 m. VIII Stasio Šimkaus chorų konkurso prizininkas, 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventės konkurse Vilniuje kauniškiai savo kategorijoje laimėjo trečiąją vietą.
„Leliumai“ surengė per 500 koncertų Lietuvos miestuose ir miesteliuose, su pasisekimu koncertavo Latvijoje, Estijoje, Baltarusijoje, Rusijoje, Gruzijoje, Vokietijoje, Rumunijoje, Vengrijoje, Šiaurės Korėjoje, Airijoje, Italijoje, Prancūzijoje, Didžiojoje Britanijoje, Belgijoje, Danijoje, JAV ir Kanadoje.
„Leliumai“ – vienas pirmųjų chorų, aktyviai įsitraukusių į Lietuvos tautinio atgimimo sąjūdį. Jis pradėjo rengti koncertus Kauno, Vilniaus ir kitų miestų bažnyčiose, dalyvavo daugelyje kultūros renginių savo mieste ir kitur. 1990 m. birželio 14 d. – 1990 m. birželio 15 d., minint Žalgirio mūšio 500-ąsias metines, kartu su kitais kolektyvais Vilniuje ir Kaune atliko Juozo Žilevičiaus „Vytauto Didžiojo kantatą“.
Choro repertuare daugiau kaip 150 įvairių epochų ir stilių kūrinių. Daug dėmesio skiriama lietuviškos muzikos propagavimui – ne vienas Lietuvos kompozitorius savo kūrinius dedikavo „Leliumai“ chorui. Padaryta nemaža fondinių įrašų Lietuvos radijui, dalyvauta televizijos laidose. 1980 m. chorvedys Vilniuje subūrė Meno darbuotojų rūmuose jaunimo kamerinį chorą ir surengė keletą koncerų.
A. Petrauskas yra ir muzikos pedagogas. Nuo 1966 m. Lietuvos valstybinės konservatorijos (muzikos akademijos) koncertmeisteris, nuo 1968 m. Choro dirigavimo katedros dėstytojas, nuo 1974 m. vyr. dėstytojas, nuo 1982 m. docentas, nuo 1996 m. profesorius. Jo klasę baigė 74 jaunieji dirigentai.
Parašė ir išleido apybraižas „Muzikinio švietimo problemos Lietuvoje“ (1980 m.) ir „Muzikinis švietimas Lietuvos mokyklose iki Pirmojo pasaulinio karo“ (1996 m.), "Dirigavimo klausimu" (1998m.) Sudarė Kazimiero Viktoro Banaičio harmonizuotų lietuvių liaudies dainų rinkinį „Aušrelė vakarinė“ (1987 m.).
A. Petrauskas – respublikinių dainų švenčių konsultantas, Kauno miesto dainų švenčių dirigentas, 1978 m. respublikinio moterų ir vyrų chorų sąskrydžio Šiauliuose, 1985 m. respublikinės dainų šventės, 1990 m. Lietuvos tautinės dainų šventės, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventės Kaune ir Vilniuje dirigentas. 1995 m. Baltijos ir Šiaurės šalių chorų šventės Rygoje Lietuvos delegacijos vadovas ir dirigentas. 1992 ir 1997 m. Kaune suorganizavo tarptautinius chorų festivalius.
1992–1995 m. Lietuvos chorų sąjungos prezidentas, nuo 1995 m. šios sąjungos Prezidiumo narys. Buvo respublikinių ir tarptautinių chorų konkursų žiuri narys, choro dirigavimo valstybinių egzaminų komisijų narys. 1977 m. suteiktas nusipelniusio artisto garbės vardas, 1987 m. apdovanotas Kultūros žymūno ženklu.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Allopterigeron
Allopterigeron – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis.
Jurgis Kolesinskis
Jurgis Kolesinskis (1836 m. balandžio 14 d. Ramonų kaime, Šipliškės valsčius, dab. Lenkija – 1912 m. kovo 5 d., Čikagoje, JAV) – kunigas, 1863 m. sukilimo dalyvis, JAV lietuvių pirmosios Šv. Jurgio bažnyčios Čikagoje pirmasis klebonas.
Biografija
Mokėsi Smalėnų vienuolyno ir Marijampolės mokyklose. 1853 metais tapo marijonu, o 1859 m. įšventintas kunigu. Dalyvavo 1863 metų sukilime, buvo sukilėlių kapelionas. Caro valdžios dvidešimčiai metų ištremtas į Sibirą. 1888 m., gavęs leidimą grįžti į Lietuvą, apsigyveno Marijampolės marijonų vienuolyne. 1890 m. emigravo į JAV, tapo pirmuoju Pittsiono bažnyčios klebonu. 1892 m. persikėlė į Čikagą ir buvo paskirtas pirmosios JAV lietuvių Šv. Jurgio bažnyčios pirmuoju klebonu. Marijonų vienuoliams buvo nupirktas namas, kas įgalino juos 1913 m. rugpjūčio 18 d. pradėti savo veiklą Amerikoje: atidaryti tris vienuolynus ir įkurti atskirą vienuolių ordino provinciją. Kai JAV lenkų katalikai pasikvietė į Ameriką lenkų marijonus, jie pateko lietuvių marijonų jurisdikcijon. Kartu su kun. Feliksu Kudirka laikomas marijonų veiklos JAV pradininkais. Vėliau klebonavo įvairiuose JAV lenkų parapijose. Nuo 1902 m. gyveno prie šv. Jurgio parapijos esančiose senelių namuose. Palaidotas Čikagos šv. Kazimiero kapinėse.
Izraelio futbolo varžybos 2008–2009 m.
Izraelio futbolo varžybos 2008–2009 m.
Naujosios Įpilties senovės gyvenvietė
Įpilties senovės gyvenvietė (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas - 27081, senas registro kodas - A1709) – senovės gyvenvietė šiaurės vakariniame Kretingos rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, Naujosios Įpilties kaime (Darbėnų seniūnija), kelio dešinėje pusėje, Įpilties ir Alkupio santakos dešiniajame krante.
Vieta
Gyvenvietė plyti lygumoje, šiaurinėje Naujosios Įpilties alkakalnio papėdėje. Ji apima 300 x 100 m dydžio plotą, pailgą beveik šiaurės - pietų kryptimi. Teritorija dirvonuoja, pietrytinėje dalyje auga vaismedžių sodas. Anotacinio kultūros paveldo objekto ženklo nėra.
Palei pietrytinį teritorijos pakraštį stovi sodyba. Už jos yra Naujosios Įpilties senosios kapinės, vadinamos Kapeliais, rečiau – Pilkapiais.
Teritorijos plotas – 4,05 ha.
0,99 km į pietvakarius yra Įpilties piliakalnis-Marijos kalnelis, 1 km – Įpilties II kapinynas, 1,26 km – Pilies kalnas, 1,53 km – kapinynas-Karių kapeliai, 1,05 km į vakarus – Įpilties IV kapinynas.
Tyrimai
1960 m. žvalgė Juozas Mickevičius, į šiaurę nuo alkakalnio 1 ha plote aptikęs neįtvirtintos senovės gyvenvietės kultūrinio sluoksnio pėdsakų.
1996 m. žvalgomuosius archeologinius tyrimus atliko Gintautas Zabiela. Centrinėje dalyje ištirtas 1 m² dydžio plotas, kuriame po 25 cm storio armeniu aptiktas 25 cm storio maišytas rusvas kultūrinis sluoksnis. Gyvenvietės teritorijoje aptiktas akmeninis trintuvas, smulkių molio tinko gabaliukų, lipdytos grublėtosios ir lygiosios keramikos šukių. .
Neįtvirtinta gyvenvietė datuojama I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia.
Padavimai mena, kad šalia Alkos kalno senovėje buvęs Šventasis miestas.
Bobrovnikai (Balstogės apskritis)
Bobrovnikai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grudeko valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 16 km į rytus nuo Grudeko ir apie 48 km į rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. 2009 m. kaime pastatyta Bobrovnikų Viešpaties Apsireiškimo cerkvė. Šalia kaimo yra Bobrovnikų-Berastavicos pasienio punktas. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Pažlegtai
Pažlegtai (, nuo 1938 m. birželio 6 d. Gut Siedelhöhe, 1945–1946 m., nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. Bolšyje Poliany, ) – buvusi gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, dab. Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Nemano rajone, 10 km į vakarus nuo Nemano, Nemuno senvagės kairiajame krante; nuo 2008 m. birželio 30 d. Nemano miesto gyvenvietės teritorija.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos – skalviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Ragainės apskrities (1922–1945 m. Tilžės-Ragainės apskrities) valstybinis dvaras, įjungtas į Paskalvių kaimo bendruomenę (1910 m. – 100 gyventojų ), nuo 1922 m. liepos 1 d. Tilžės miesto dalis. 1946–2008 m. Rakitino apylinkės teritorija.
Six Sigma
Six Sigma yra statistika paremta įmonės veiklos kokybės gerinimo programa (metodologija). Pavadinimas reiškia 3,4 defekto iš 1 000 000 gaminių.
Kerčės pusiasalis
thumb|right|250px|Kerčės pusiasalio žemėlapis thumb|right|250px|Hronio kalnas Kerčės pusiasalis  – rytinė Krymo pusiasalio dalis. Kerčės sąsiauris skiria pusiasalį nuo Tamanės pusiasalio.
Kerčės pusiasalį šiaurinėje dalyje skalauja Azovo jūra, vakarinėje dalyje − Azovo jūros įlanka Sivašas, rytuose − Kerčės sąsiauris, o pietuose − Juodoji jūra. Per Kerčės sąsiaurį nutiestas Krymo tiltas. Vakarinėje dalyje Kerčės pusiasalis su likusia Krymo dalimi jungiasi 17 km pločio Akmanaisko sąsmauka.
Six Sigma
Pavadinimas kilęs iš graikiškos Sigma raidės, matematinėje statistikoje reiškiančios nuokrypį (pati metodologija remiasi statistiniais metodais, o pavadinimas „Six Sigma“ reiškia 3,4 nukrypimo nuo normos milijonui atvejų (gaminių, paslaugų etc.), kitaip tariant, artimą idealiam procesui).
Kerčės pusiasalis
Pusiasalio ilgis iš vakarų į rytus yra apie 90 km, o iš šiaurės į pietus nuo 17 iki 50 km, plotas − 3000 km². Aukščiausias taškas − Hronio kalnas (175 m). Susidaręs iš klinties, smiltainio, molio. Yra purvo vulkanų, ežerų. Vyrauja vidutinių platumų klimatas. Auginami javai, vynmedžiai, vilnamedžiai. Kasama geležies rūda, gipsas, klintis. Didžiausias miestas ir uostas – Kerčė.
Six Sigma
Iš daugumos kitų vadybos ir kokybės valdymo metodologijų Six Sigma išsiskiria apibendrintu, nestruktūruojančiu pobūdžiu, orientuotu į maksimaliai greitą ir efektyvų svarbiausių problemų sprendimą, į šios veiklos organizavimą įtraukiant ne tik įmonės vadovybę, bet ir darbuotojus. Per gana trumpą laiką Six Sigma pagarsėjo kaip itin efektyvi metodologija, sprendžiant pačias sunkiausias problemas didelėse įmonėse, nors, priešingai, nei teigia kai kurie Six Sigma adeptai, metodologija neleidžia procesų optimizuoti taip giliai, kaip specializuotos, geriausia praktika paremtos metodologijos, pvz., ITIL. Nepaisant to, Six Sigma metodikos gali būti efektyviai panaudotos, diegiant tokias metodologijas.
6σ lygiai
Kompiuterio kietas diskas paprastai yra 9-10σ. Aviaskrydžių saugumas viršija 6σ. Daugumos automobilių dalių yra arti 6σ kokybės lygių.
Procedūros
Six Sigma teorija yra paremta šiomis pagrindinėmis procedūromis, sąvokomis (koncepcijomis):
SC Rotor Volgograd
Volgogrado „Rotor“ – Rusijos futbolo klubas iš Volgogrado.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1929 m. Sovietmečiu yra žaidęs elito divizione.
Rusijai tapus nepriklausoma valstybe dalyvavo elito diviziono kovose. Turėjo finansinių problemų ir buvo iškritę net į ketvirtos pakopos pirmenybės.
Sezonai
Šaltiniai:
Xubuntu
250px|right|thumb|Xubuntu 9.04 Xubuntu – oficialus Ubuntu operacinės sistemos variantas, naudojantis Xfce darbalaukio aplinką ir GTK+ programas.
Kadangi Xfce darbalaukio aplinka naudoja mažiau kompiuterio išteklių, negu numatytoji GNOME, Xubuntu dažnai naudojamas senesniuose kompiuteriuose, nešiojamuose kompiuteriuose, internetiniuose kompiuteriuose ir didelio našumo darbo stotyse.
Nomenklatūra
Xubuntu pavadinimas yra sudarytas iš Xfce ir Ubuntu žodžių. Xfce iš pradžių buvo XForms Common Environment žodžių santrumpa, tuo tarpu Ubuntu Zulų ir Kosų kalbose reiškia „žmogiškumas kitiems“ (angl. „humanity towards others“). Sudurtas kaip Xubuntu, pavadinimas neturi jokios naujos konkrečios prasmės.
Tikslai
Xubuntu projektu siekiama pateikti paprastą naudoti Ubuntu variantą su Xfce grafine aplinka, sutelkiant dėmesį į integraciją, naudojimo paprastumą ir našumą. Xubuntu kuriama ir plėtojama dalies Ubuntu bendruomenės.
Istorija
Xubuntu iš pradžių buvo numatyta išleisti tuo pat metu kaip ir Ubuntu 5.10 Breezy Badger, 2005 m. spalio 13 d., bet iki to laiko darbo nebuvo suspėta baigti. Metapaketas xubuntu-desktop buvo prieinamas dar iki oficialios Xubuntu versijos išleidimo. Jį įdiegus į jau egzistuojančią Ubuntu sistemą, galima pasirinkti naudoti Xfce grafinę aplinką.
Pirmoji oficiali Xubuntu versija (6.06 Dapper Drake) pasirodė 2006 m. birželio 1 d. 2007 m. spalio mėnesį Jani Monoses pranešė, kad palieka projekto vadovo postą ir valdymą perduoda į Lionel Le Folgoc rankas. Folgoc vadovavo projektui iki 2008 m. kovo, po jo šias pareigas užėmė Cody A. W. Somerville. Somerville sukūrė išsamią ir lengvai suprantamą strategiją Xubuntu projektui, pavadintą Xubuntu strateginis dokumentas.
Xubuntu versijos
Xubuntu versijos taip pat įvardijamos kodiniais pavadinimais, sudarytais iš būdvardžio bei gyvūno pavadinimo, prasidedančių ta pačia pirmąja raide (pvz., „Dapper Drake“ ir „Intrepid Ibex“). Vėlesnę sistemos versiją atitinka paskesnė abėcėlės raidė.
Programos
Į Xubuntu įtraukta Synaptic paketų tvarkyklė, kuria naudojantis galima įdiegti papildomas programas.
Sistemos reikalavimai
Xubuntu reikalingas 32 bitų arba 64 bitų x86 ar x86_64 architektūros procesorius.
Evergleidsas
thumb|right|250px|Evergleidsas thumb|right|250px|[[Mangrovės miškas Evergleidse]] Evergleidsas − JAV, Floridos pusiasalyje esanti šlapynė, kur veisiasi daugybė retų augalų ir gyvūnų.
Pietų Floridos indėnai seminolai Evergleidsą vadino pahajoki − „žolingais vandenimis“. Didžiuma teritorijos yra lėkšta užpelkėjusi žemuma, jamaikinėmis viksvomis, išaugančiomis iki 4 m aukščio, užžėlusi prerija. Čia gausu ir medžių. Taip pat gyvena įvairūs gyvūnai: aligatoriai ir krokodilai, panteros, juodieji lokiai, upinės ūdros, elniai.
Evergleidsą sudaro sekli, maždaug 160 km ilgio ir 97 km pločio iš Okečobio ežero ištekanti upė, visa nusėta nedidelių aukštumėlių. Ant aukštumėlių gausu medžių: visžalių Virdžinijos ąžuolų, raudonmedžių, slyvinių paliepsnių, aliejinių kopūstpalmių, meksikinių levandų.
Dalis milžiniškos Evergleidso teritorijos buvo nusausinta ir joje auginamos cukranendrės. Šiaurinę išlikusių šlapumų dalį sudaro sekliu vandeniu užlieta prerija su iškilusiomis aukštumėlėmis. Pietuose gėlas vanduo maišosi su sūriu jūros vandeniu, todėl susidarė druskožemio lygumos, supamos užpelkėjusių mangrovinių miškų.
Evergleidsas − vienas didžiausių pasaulio paukščių draustinių. 1905 m. buvo išleistas įstatymas, saugantis nemedžiojamus paukščius šiame regione. Šiandien čia gyvena ar reguliariai lankosi daugiau kaip 350 paukščių rūšių.
Iki XIX a. pradžios Evergleidsas buvo neišžvalgytas. Pelkių tankynėje gyvenę indėnai statydavosi nendrinius būstus ant polių. Jie vertėsi medžiokle ir rinkimu, be to, salelėse veisė sodus. Apie 1817 m. kolonistams iš Europos ėmus skverbtis į šį kraštą, prasidėjo seminolų karai. 1835 m. JAV vyriausybė pamėgino perkelti seminolus į Oklahomą, todėl kilo Antrasis seminolų karas. Vedami legendinio vado Osceolos, indėnai kovėsi partizaniniame kare gūdžiose pelkėse. Tačiau 1837 m. Osceola buvo apgaule suimtas. Jis mirė po metų ir pasipriešinimas pamažu užgeso.
Urbonas VI
Popiežius Urbonas VI (pasaulietinis vardas – Bartolomėjas Prinjanas, 1318 m. Itryje, Italijoje – 1389 m. spalio 15 d. Romoje) – popiežius 1378–1389 m. Garsėjo despotišku charakteriu.
Biografija
Gimė mažame Itrio miestelyje vidurio Italijoje. Anksti tapo vienuoliu ir kazuistu, mokėsi Avinjone. 1364 m. paskirtas pietinės Italijos Ačerencos miesto arkivyskupu. 1377 m. tapo Bario arkivyskupu. 1378 m. mirus popiežiui Grigaliui XI, kuris 1377 m. grįžo iš vadinamosios Avinjono nelaisvės, Romos gyventojai ėmė reikalauti išrinkti naujuoju popiežiumi italą, bijodami, kad prancūzų kilmės popiežius vėl grįš į Avinjoną. 1378 m. balandžio 8 d. vykusi konklava buvo labai įtempta. Susirinkę ginkluoti vietos gyventojai uždarė miesto vartus ir neleido kardinolams išvykti iš Romos. Iš 16 buvusių Romoje kardinolų 11 buvo prancūzai, kurių daugelis norėjo popiežiumi rinkti prancūzų kardinolą. Dėl patirto gyventojų spaudimo konklava kaip kompromisinį variantą popiežiumi išrinko Bartolomėją Prinjaną. Pasklidus gandams, kad popiežiumi išrinktas kitas kardinolas ir dėl kilusios sumaišties naujasis popiežius buvo karūnuotas balandžio 10 d.
Bažnyčios skilimas
thumb|left|250px|Urbono VI antkapis [[Šventojo Petro bazilika|Šventojo Petro bazilikoje]] Iškart po išrinkimo popiežius Urbonas VI ėmė reikalauti, kad kardinolai ir kurija neimtų dovanų, pensijų ir kyšių; buvo ypač nusiteikęs prieš dvasininkus ne italus bei atsisakė grįžti į Avinjoną. Naujasis popiežius kardinolais paskyrė 24 italus. Įsižeidę dėl popiežiaus elgesio, dalis kardinolų susirinko Ananjyje. Arlio arkivyskupas į Ananjį atgabeno ir popiežiaus tiarą bei kitas jo brangenybes. Urbonas VI pareikalavo suimti Arlio arkivyskupą. Ananjyje susirinkę dauguma popiežių Urboną VI rinkusių kardinolų (15 prancūzų ir 3 italai) 1378 m. rugpjūčio 9 d. anuliavo sprendimą dėl Urbono VI išrinkimo, o rugpjūčio 20 d. paskelbė, kad popiežiaus sostas laisvas. Rugsėjo 20 d. jie naujuoju popiežiumi paskelbė išrinkę Klemensą VII ir su juo grįžo į Avinjoną. Šių rinkimų metu trys italų kardinolai susilaikė, už Klemensą VII balsavo tik prancūzų kardinolai. Abu popiežiai paskelbė vienas kitam anatemas. Prasidėjo Vakarų Bažnyčios Didžioji schizma. Jos metu Urboną VI palaikė Šventoji Romos imperija, Vengrija, Lenkija, Skandinavijos valstybės ir Anglija. Prancūzija, Ispanija, Portugalija, Škotija, Neapolio karalystė rėmė Klemensą VII.
Klemenso VII antpuolis
Kadangi Vatikanas buvo labai arti Šventojo Angelo pilies, kurią tuo metu kontroliavo priešiškai nusiteikusi prancūzų įgula, popiežius Urbonas VI gyveno Trasteverės rajone, vakarinėje Tibro upės pusėje. Antipopiežius Klemensas VII tikėjosi su Romos apylinkėse plėšikavusių bretonų ir sąjungininkų pagalba užimti miestą. Bretonai pro vienerius Romos vartus buvo įsiveržę į miestą ir surengė vietos gyventojų žudynes. Po jų Urbonas VI pasamdė būrį karių, kurie sumušė Romos apylinkėse plėšikavusius bretonus. Klemensas VII pabėgo į Avinjoną. Tuo tarpu Urbonas VI 1379 m. balandį privertė nuo rudens apsiaustą prancūzų įgulą pasitraukti iš Šventojo Angelo pilies. Užėmę pilį, romiečiai ją sugriovė. Klemensas VII Avinjone atkūrė savąją administraciją.
Urbonas VI ir Lietuva
1388 m. kovo 22 d. Popiežius Urbonas VI patvirtino Vilniaus vyskupiją, o balandžio 17 d. − Lietuvos krikštą. Urbonas VI vyskupą Dobrogostą įgaliojo sutvarkyti bažnytinius reikalus Lietuvoje ir įkurti Vilniaus vyskupiją pavedant ją Gniezno arkivyskupo valdžiai. Vilniaus vyskupu paskirtas pranciškonų kunigas Andrius. Vilniaus vyskupijos kapitulą sudarė 2 prelatai ir 10 kanauninkų.
Juodupės valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas po I pasaulinio karo, panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Obelių rajonui (1 apylinkė) ir Rokiškio rajonui (7 apylinkės).
Gyvenvietės
1923 m. surašymo metu valsčiuje buvo šios gyvenvietės:
Kareem Rush
Karymas Rašas (g. 1980 m. spalio 30 d. Kanzase) – JAV krepšininkas.
Šiaudiniškiai
Šiaudiniškiai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, į rytus nuo Kybartų ir 5 km į šiaurę nuo Virbalio. Pietuose eina geležinkelis Kaunas-Kybartai, pietryčiuose yra Alvito geležinkelio stotelė. Seniūnaitijos centras. Veikia Virbalio mokyklos skyrius ir darželis. Šiaudiniškiuose teka upelis Vingrupis. Šiaudiniškiuose yra 7 gatvės. Kaimo centre yra kūdra. Yra dvaras Liepų gatvėje. Buvo 5 parduotuvės. 2013 m. įrengta vaikų žaidimų aikštelė.
Ponto stepės istorija
Ponto stepė – istorinis regionas, šiuo metu priklausantis Rusijos Federacijai ir Ukrainai. Dalis jos yra vakariausioje Kazachijos teritorijoje. Jis sutampa su geografiniu Ponto stepės regionu. Ponto stepės istorija sudaro dalį Didžiosios stepės istorijos.
Kadangi regione nuolat keitėsi tautos, turėję hegemoniją, regionas buvo žinomas kaip Skitija, Sarmatija, Bolgarija, Chazarija ir pan. Lietuvos istorijoje jis buvo vadinama Didžiaja dykra.
Pavadinimai
Ponto stepė yra laikoma vakariausia Eurazijos stepės (dar vadinamos Kipčiakų stepe dalimi. Aplinkinės tautos ją vadino skirtingais vardais. Senovės graikai pietines regiono teritorijas vadino Skitija, o vėliau - Sarmatija, pagal Juodosios jūros pakrantėse vyravusias gentis. Vėliau stepės šiaurinių kaimynų slavų šaltiniuose dažniausiai naudojamas regiono pavadinimas yra Polovcų stepė . Viduramžių Bizantijos šaltiniai stepę vadino Kumanija, pagal tuo metu stepę valdžiusią kumanų grupę.
Regionas
Visą regioną užima didelės bemiškės teritorijos Europos pietrytiniame pakraštyje. Pietuose prie regiono glaudžiasi Juodoji jūra, o Kaukazo kalnai uždaro regioną ir skiria nuo Gruzijos ir Azerbaidžano. Į rytus nuo jos yra Kaspijos jūra, o Uralo upė tampa sąlygine riba, skiriančia nuo Kazachų stepės (rytinės Kipčiakų stepės dalies). Šiaurėje stepę riboja miškingos lygumos, kurios tampa natūralia riba ir vakaruose. Vakaruose stepė siaurėja ir baigiasi Juodosios jūros vakarinėje pakrantėje ties Dunojaus žemupiu.
Stepę sudaro nemažai atskirų geografinių-kultūrinių regionų, kurių ribos neretai brėžiamos ties upėmis. Vakariausia stepės dalis yra Dobrudža (į pietus nuo Dunojaus), prie kurios yra Budžakas (tarp Dunojaus ir Dniestro), Edisanas (tarp Dniestro ir Bugo), Tauridė (tarp Dniepro ir Krymo), Krymas, Paazovjė, Zaporožė, Donščina, Slobožanščina, Šiaurės Kaukazas, Žemutinis Pavolgys ir kt.
Aukso ordos chanatai
Pagrindiniai straipsniai: Astrachanės chanatas, Krymo chanatas, Didžioji orda
Postás SE
Budapešto „Postás“ – Vengrijos futbolo klubas iš Budapešto.
Istorija
1949 m. prie klubo prijungta Sentlőrinci AC Budapest komanda.
1954–1956 m. Postás SE prijungtas prie TSE Budapest klubo.
Cibonys
Cibonys – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Vydenių, prie Dainavos miško ir Cibonių tvenkinio.
Gyventojai
Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 42 žmonės, iš kurių 24 buvo užrašyti lenkais ir 18 lietuviais.
Gyliai
Gyliai (Oestridae) – dvisparnių (Diptera) būrio vabzdžių šeima. Dideli ir vidutinio dydžio, kūnas plaukuotas. Burnos organai rudimentiniai, yra straublelio liekana. Suaugėliai nesimaitina, bet skraido ganyklose ir deda kiaušinėlius. Lervos baltos, storos, parazituoja gyvulių nosies ertmėje, skrandyje, ryklėje, po oda.
Pasaulyje yra daugiau negu 100 gylių rūšių, paplitusių įvairiose klimato juostose. Lietuvoje yra 9 rūšys :
Izraelio futbolo varžybos 2009–2010 m.
Izraelio futbolo varžybos 2009–2010 m.
Ikšvakų dinastija (Andhra)
Šis straipsnis yra apie dinastiją, valdžiusią Andhros valstybę III a. Apie senovinę Košalos dinastiją, žiūrėkite straipsnį Ikšvakų dinastija
Ikšvakų dinastija (sanskritas: इक्श्वाकू, Telugų kalba:) - Andhros valstybės Pietų Azijoje dinastija, valdžiusi apie III a., ir pakeitusi satavahanų dinastiją. Jos valdomos teritorijos koncentravosi ties Krišnos upe.
Kad atskirti nuo kitų ikšvakų atšakų, jie dar vadinami 'šriparvatijais.
Ši dinastija valdė Tamsiaisiais amžiais, kuomet vidurio Indija buvo valdoma daugybės vietinių dinastijų. Kitos to meto dinastijos buvo Čutai Karnatakoje, abhirai Maharaštroje ir daugybė kitų.
Dinastijos sostinė buvo Vidžajapuras.
Istorija
Daugybė įrašų teigia, kad Andhros Ikšvakai buvo atšaka garsios Ikšvakų dinastijos, kadaise valdžiusios Košalą. Legendos teigia, kad šios dinastijos palikuonys laivais migravo į pietus, ir, sužavėti šių kraštų grožio, išsilaipino Andhroje ir čia apsigyveno.
Kultūros pasiekimai
Nors ikšvakai valdė telugų gyvenamas sritis, valstybėje naudojama kalba buvo sanskritas.
Valdovai buvo budizmo propaguotojai. Ypač čia pasižymėjo karališkosios dinastijos moterys, kurios pastatydino šventyklų ir vienuolynų kompleksus sostinėje. Tuo metu Andhra tapo svarbiu budizmo centru ir per savo uostus palaikė glaudžius santykius su Šri Lanka.
Sykai
Sykai (Coregonus) – lašišinių (Salmonidae) šeimos žuvų gentis. Kūnas sidabriškas su lengvai iškrintančiais žvynais, šonai be dėmių. Šoninėje linijoje yra iki 100-110 žvynų.
Lietuvoje aptinkamos šios rūšys:
Euro 2008/A grupė
2008 m. Europos futbolo čempionato A grupės varžybos.
Arminų apylinkė
Arminų apylinkė (iki 1949 m. Žaliosios apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje Žaliosios vardu. 1949 m. buvo Žaliosios valsčiuje, vėliau tais metais apylinkės centras perkeltas į Arminus, atitinkamai pervadinta ir apylinkė. 1950 m. priskirta naujam Naumiesčio rajonui. 1954 m. prijungtos Mierčių apylinkė, Bobių apylinkė ir Sūduvos apylinkė, 1959 m. – dalis Putinų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Arminų apylinkė prijungta prie Augalų apylinkės ir Juodupėnų apylinkės.
Antanas Laukaitis (1926)
Antanas Laukaitis (1926 m. sausio 10 d. Leipalingyje, Seinų apskritis – 2014 m. lapkričio 5 d. Sidnėjuje, Australija) – Australijos lietuvių žurnalistas, sporto veikėjas.
Borkai (Balstogė)
Borki  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grudeko valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 16 km į šiaurės vakarus nuo Grudeko ir apie 25 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Antanas Laukaitis (1926)
Biografija
Leipalingyje jo tėvai turėjo privačią vaistinę. 1938 m. mirus tėvui, Antanas su motina ir seserimi persikėlė gyventi į Kauną. 1942 m. suimtas ir išvežtas darbams į Vokietiją. 1943 m. baigė Kauno 4-ąją gimnaziją. 1946–1949 m. tarnavo JAV kariuomenėje Vokietijoje, dirbo Niurnberge inžinerijos kuopoje, kuri statė kartuves, kuriose buvo vykdomi mirties nuosprendžiai Antrojo pasaulinio karo nusikaltėliams. Bendradarbiavo laikraščiuose „Mintis“, „Mūsų kelias“.
1949 m. atvyko į Australiją. Dirbo imigrantams privalomus darbus vakarinės šalies dalies dykumose, kur su likimo broliais tiesė vandentiekį. 1951 m. pasitaikė proga apsilankyti Sidnėjuje, kur ir pasiliko. Dirbo gumos ir stiklo fabrikuose, 1970 m. baigė pašto mokyklą. 25 metus dirbo Sidnėjaus pašte, dalį iš jų – skyriaus vedėju.
1953–1973 m. laikraščių „Australijos lietuvis“ ir „Mūsų pastogė“ sporto skyriaus vedėjas, nuo 1952 m. JAV lietuvių dienraščio „Draugas“ ir savaitraščio „Dirva“ korespondentas Australijoje. Kaip sporto žurnalistas dalyvavo penkiose olimpinėse žaidynėse, pradedant 1972 m. Miuncheno olimpiada. Nuo 1952 m. JAV lietuvių žurnalistų sąjungos, nuo 1955 m. Australijos žurnalistų sąjungos narys. 1962–1967 m. Sidnėjaus kultūros klubo „Plunksnos“ pirmininkas. Sporto klubo „Kovas“ Sidnėjuje vienas steigėjų, Australijos lietuvių fizinio auklėjimo sąjungos valdybos vienas pirmininkų. 2000 m. oficialus Lietuvos tautinio olimpinio komiteto atstovas Sidnėjaus olimpinėse žaidynėse. Palaidotas Sidnėjuje.
Picea purpurea
Picea purpurea („purpurinė eglė“) – pušinių (Pinaceae) šeimos, eglių (Picea) genties visžalis spygliuotis medis. Paplitęs Kinijoje, Sičuanio ir Gansu provincijų kalnuose, 2600-3800 m aukštyje.
Iš jaunų Picea purpurea ūglių gaminama arbata.
Žeimelio šv. Petro ir Povilo bažnyčia
'''Žeimelio šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia''' - katalikų bažnyčia, stovinti Žeimelio miestelyje, Pakruojo rajone, Beržtalio upės kairiajame krante. Turi klasicizmo bruožų. miniatiūra|200px|left|Bažnyčios interjeras
Istorija
Žeimelio ir Glėbavo Geručių dvaro savininkas latvis liuteronas Peteris Petrauskas, pagerbdamas savo žmoną katalikę, 1826 m. pastatė akmenų mūro bažnyčią. Fundatorius palaidotas Žeimelio „latvių kapinėse“ prie kapinių koplyčios.
1828 m. pastatyta plūkto molio klebonija. Apie 1830 įrengti vargonai.
Kunigas Jurgis Juškevičius 1863 m. valdžios apkaltintas sukilėlių rėmimu ir 11 mėn. kalintas Telšių kalėjime. Žeimelio savininkas Livenas 1877 m. prašė įsteigti parapiją. Jis įsipareigojo dovanoti mūrinį namą klebonijai, 30 dešimtinių žemės ir kasmet mokėti po 100 rublių būsimam klebonui. Valdžia sutiko, bet pareikalavo panaikinti Lauksodžio filiją ir Kriukų parapiją. Vyskupui nesutikus su tokiomis sąlygomis, Žeimelio parapija neįsteigta. Per Pirmąjį pasaulinį karą išvežti du varpai. Bažnyčią 1928 m. konsekravo arkivyskupas Juozapas Skvireckas.
Architektūra
Bažnyčia stovi prie kelio į Bauskę, t. y. ne prie aikštės, kaip įprasta kituose miesteliuose. Bažnyčia turi klasicizmo bruožų, stačiakampio plano, su pusapskrite apside, su retu tokioms bažnyčioms bokštu priekyje. Statinys akmens mūro, iš išorės baltai tinkuotas tik jos bokštas. Bokšte įrengtas vieno ciferblato Makso Hano firmos laikrodis (neveikianntis). Stogas iš pradžių buvo dengtas raudonomis čerpėmis, vėliau pakeistomis į skardinę dangą. Vidus 3 navų. Lubas laiko 8 pilioriai. Likęs vienas, 1828 m. lietas varpas, meniškos durys su originaliu užraktu. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Yra trys mūriniai klasicistinio stiliaus altoriai su įkomponuotais paveikslais ir skulptūromis. Didžiojo altoriaus pirmajame tarpsnyje, rėmuose su raudonu aksomu patalpintas drožtas Nukryžiuotasis, antrajame tarpsnyje – nutapytas apaštalas šv. Petras.
Vargonai
Bažnyčios vargonai yra nenustatytos autorystės. Tačiau jie gali būti siejami su latvių vargonų meistru Christienu, nes turi šiam meistrui būdingus, itin retai pasitaikančio prospekto bruožus. Panašūs išlikę tik Balduonės ir Rygos Jėzaus liuteronų bažnyčiose. Vargonų trijų šiek tiek gaubtų bokštų kompozicija artima barokinei. Manoma, kad pradžioje vargonai stovėjo arčiau balkono krašto, bet XX a. pirmoje pusėje buvo pastumti giliau į nišą (galbūt siekiant greta vargonų sutalpinti ir chorą). Griežykla yra vargonų prospekto centre. Šiuo metu griežykloje yra tik 9 registrų įjungimo rankenos, pedalinė klaviatūra demontuota ir saugoma vargonų viduje. Greta 21 registro vargonai turėjo akustinį būgną (neišliko), žvaigždinius varpelius (neišliko) ir signalinį varpelį dumpliuotojui (išliko). Yra autentiškos pleištinės dumplės. Dauguma vamzdžių, oro skirstymo dėžė, mechanika yra originalūs.
Picea balfouriana
Picea balfouriana – pušinių (Pinaceae) šeimos, eglių (Picea) genties visažalis spygliuotis medis. Paplitęs centrinėje Kinijoje.
Picea balfouriana artima kininei eglei (Picea likiangensis).
Liepos 3
Liepos 3 yra 184-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 185-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 181 diena.
Vardadieniai
Anatolijus – Heliodoras – Liaudbaras – Liaudmantas – Liaudmina – Liaudminas – Liaudminė – Rytė – Rytis – Tomas – Vaidilas – Vaidilė.
Adelė Petrošiūtė
Adelė Petrošiūtė (1933 m. gruodžio 16 d. Gorainių k., Šilutės r.), choro dirigentė ir pedagogė.
Biografija
Baigusi Žemaičių Naumiesčio vidurinę mokyklą, 1953 m.– 1957 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje (dėst. A. Buzys ir B. Daukintaitė-Razauskienė). 1957 m.– 1962 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. J. Vadausko ir doc. J. Karoso klasės).
1957 m.– 1959 m. Priekulės (Klaipėdos r.) kultūros namų meno vadovė ir vidurinės mokyklos muzikos mokytoja. Kultūros namuose subūrė mišrųjį chorą, o mokykloje vyresniųjų klasių moksleivių mišrųjį chorą ir merginų vokalinį ansamblį. 1959 m.– 1964 m. buvo Vilniaus darželio Nr. 52 muzikos vadovė.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Izraelio futbolo varžybos 2010–2011 m.
Izraelio futbolo varžybos 2010–2011 m.
Mikalaukos apylinkė
Mikalaukos apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Keturkaimis
Šaltiniai
thumb|left|265px|Keturkaimio senosios kapinės
Juozas Bernatonis
Juozas Bernatonis:
Juodasis korsaras
Juodasis korsaras  – 1971 metais italų ir ispanų sukurta nuotykių komedija, kurioje vaidina Terence Hill ir Bud Spencer.
Filmas pasakoja apie piratų tarpusavio konkurenciją, siekiant užgrobti iš Ispanijos gabenamą aukso krovinį.
Tenzorius
right|thumb|300px|Antros eilės [[Įtempis|įtempių tenzorius. Tenzoriaus komponentės trimatėje Dekarto koordinačių sistemoje atvaizduojamos matrica
kurios stulpeliai yra jėgos, veikiančios į e1, e2, ir e3 kubo paviršius.]]
Tenzorius – geometrinis objektas, susidedantis iš sumos komponenčių, kurios yra transformuojamos pagal tiesinius sąryšius. Tenzorių pavyzdžiai yra vektorius, skaliaras, matrica. Elementarūs tenzorinių operacijų pavyzdžiai yra skaliarinė sandauga, vektorinė sandauga ir tiesinis operatorius.
Istorija
Pirmą kartą matematinius objektus, turinčius šiuolaikinės tenzoriaus sąvokos savybes 1758 m. panaudojo Leonardas Oileris, aprašydamas kietojo kūno inercijos momentus sukamajame judėjime. Kietųjų kūnų deformacijų aprašymui skirtas abstrakcijas, turinčias dabartinio deformacijų tenzoriaus prasmę pirmasis įvedė prancūzų matematikas Ogiustenas Lui Koši 1822 metais. Deformacijų tenzorius tuo ypatingas, kad yra matematinis objektas, turintis akivaizdžią fizikinę prasmę.
Žodį tenzorius pirmą kartą 1846 panaudojo Viljamas Rovanas Hamiltonas. Tik tuo metu terminas reiškė visai ką kitą, nei dabartinė jo vartojama prasmė. Šiuolaikinį tenzoriaus apibrėžimą pateikė vokiečių mokslininkas Voldemaras Foichtas 1898 metais. Tenzorinio skaičiavimo metodiką išvystė Gregorio Ricci-Curbasto kartu su savo mokiniu Tullio Levi-Civita 1892 metais išleistame darbe. Tuometinis šios metodikos pavadinimas buvo „absoliutus diferencialinis skaičiavimas“.
Savybės
Tenzorius, nelygus nuliui vienoje koordinačių sistemoje bus nelygus nuliui ir kitoje.
Chomontovcė
Chomontovcė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grudeko valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Lankeliškių apylinkė
Lankeliškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Alvito valsčiuje, bet iki 1950 m. panaikinta. Atkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Moliniškių apylinkės, Kuosių apylinkės ir dalies Bajorų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. prijungta prie Bartninkų apylinkės.
Antanas Laukaitis (1943)
Antanas Laukaitis (g. 1943 m. gruodžio 12 d. Skersabalis, Šilavoto valsčius) – Lietuvos statybinių medžiagų technologas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1967 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1975 m. technikos mokslų kandidatas, 1993 m. technikos mokslų daktaras, 1999 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Nuo 1967 m. Termoizoliacijos instituto (nuo 2002 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto Termoizoliacijos institutas) mokslo darbuotojas, 1980-1987 m. vyresnysis mokslo darbuotojas, 1987-1991 m. grupės vadovas ir mokslinis sekretorius, nuo 1999 m. vyriausiasis mokslo darbuotojas. 1991-1992 m. direktoriaus pavaduotojas mokslui, nuo 1992 m. direktorius. Nuo 1994 dar Vilniaus Gedimino technikos universiteto Statybinių medžiagų katedros docentas, nuo 2000 m. profesorius. VGTU Senato narys.
Mokslinė veikla
Mokslo darbų svarbiausios sritys: akytojo betono, kitų termoizoliacinių, akustinių, kompozicinių medžiagų tyrimas ir gamybos technologija. Paskelbė daugiau kaip 100 mokslinių straipsnių. 16 išradimų autorius, 4 patentai, su kitais.
FK Slavija Sarajevo
Sarajevo „Slavija“ – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš rytinio Sarajevo.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1908 m.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo RS Pirmoje lygoje ir liko ketvirtoje vietoje.
Petras Mangirdaitis
Petras Mangirdaitis (m. 1459 m.) – LDK didikas.
Biografija
Horodlėje gavo Wadwicz herbą.
Pirmą kartą minimas 1413 m. Horodlėje.
Tėvas – Mangirdas. Pirmos žmonos vardas ir kilmė nežinomi, antra – kunigaikščio Teodoro Kaributaičio duktė Ona. Sūnus – Jonas (iš pirmos santuokos).
Tėvoninės žemės driekėsi Šalčininkų ir Ašmenos kraštuose. Antros žmonos motina kunigaikštienė Anastazija Kaributienė dovanojo jam Loską (Ašmenos pavietas) su įsipareigojimu globoti dvi kitas jos dukteris. 1434 m. Žygimantas Kęstutaitis suteikė jam Ivijos dvarą (Ašmenos pavietas), tačiau tai galėjo būti tėvoninės valdos patvirtinimas. Būtent iš Ivijos kildino save jo palikuonys.
Valstybės tarnyba
Vytauto laikais (apie 1424–1426 m.) – Podolės seniūnas. 1422/1423 m. – dvaro maršalka. 1430–1432 ir 1445–1456 m. – Naugarduko seniūnas. 1434–1459 m. – žemės maršalka. 1435 m. – Kopyliaus seniūnas. 1459 m. – Polocko vietininkas.
1430 m. vyko pas lenkus Vytauto karūnacijos byloje. 1431 m. buvo Švitrigailos pasiuntinys pas totorius. 1432. pradžioje buvo lietuvių delegacijos sudėtyje, Turėjusioje derėtis su lenkais. 1432 m. Švitrigailos pavedimu dar kartą vyko į Lenkiją.
Vienas įtakingiausių Lietuvos didikų Vytauto, Švitrigailos, Žygimanto Kęstutaičio ir Kazimiero laikais. Dalyvavo perversme prieš Švitrigailą. Vadovavo Žygimanto Kęstutaičio Kariuomenei.
Šaltiniai
Rimvydas Petrauskas "Lietuvos Diduomenė XIV a. Pabaigoje – XV a. " 260 psl.
Ramutė Stakėnienė
Ramutė Stakėnienė (g. 1960 m. kovo 31 d. Šiauliuose) – Lietuvos dailininkė dizainerė.
Biografija
1978-1983 m. studijavo Šiaulių pedagoginio instituto Dailės fakultete. 1983-1985 m. dirbo pedagoginį darbą. 1985-1988 m. Šiaulių įmonės „Šatrija“ dailininkė. 1988-1990 m. Šiaulių geležinkelininkų klubo kursų vadovė. Nuo 1990 m. individualios įmonės „Ramutė“, Mados ir dizaino studijos „Ramutė“ direktorė, drabužių dizainerė.
Kūryba
Sukūrė 22 parodines kolekcijas, surengė 6 personalines parodas, dalyvavo 29 parodose, festivaliuose. Dalyvavo parodose, mugėse užsienyje: Suomija (1990 m.), Kanada (1990 m.), Norvegija (1992 m.), Olandija (1993 m.), Danija (1994 m.) Sceninių drabužių ansambliams, šokių kolektyvams, orkestrams, dainininkams, muzikinėms grupės („Vairas“, „Jonis“, „Sekmadienis“, „Nerija“), tarnybinių drabužių dizainerė. Siuvinėjo Šiaulių miesto (1991 m.), Šiaulių ligoninės (1993 m.), Krašto apsaugos savanorių vėliavas.
Trijuostė rasbora
Trijuostė rasbora (Rasbora trilineata) – karpinių (Cyprinidae) šeimos žuvis.
Tai viena iš didesniųjų rasborų rūšių. Tiek akvariume, tiek gamtoje retai kada išauga iki maksimalaus dydžio. Kūnas iki 15 cm ilgio.
Paplitusi Malaizijoje, Borneo ir Sumatroje. Auginama akvariumuose.
Nyderlandų vyrų žolės riedulio rinktinė
Nyderlandų vyrų žolės riedulio rinktinė – komanda, atstovaujanti Nyderlandams tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Nyderlandų žolės riedulio konfederacija.
Čiobiškio dvaras
Čiobiškio dvaras – dvaras, įsikūręs Musės ir Neries santakoje, Čiobiškio pietinėje dalyje, Vilties g. 1. Dvaro kompleksą sudaro dvaro sobyba, kumetynas ir arklidė.
Istorija
Čiobiškio dvaras žinomas nuo XV-XVI a. Klasicizmo stiliaus dvaro rūmus dvarininkai Šveikauskai pasistatė XVIII a. pab. Dvaro pastatus suprojektavo Laurynas Stuoka-Gucevičius. 1794 m. iš jų dvarą pirko Jonas Krizostomas Pilsudskis. Pilsudskių giminei dvaras priklausė iki XX a. pradžios. 1923 m. dvare įsteigta vaikų prieglauda. 1944–1945 m. dvare buvo įkurtas partizanų štabas. miniatiūra|240px|left|Rūmų šoninis fasadas (į Neries pusę)
1945–1965 m. dvare veikė mokykla-internatas. 1965 m. internatas reorganizuotas į specialiąją vaikų auklėjimo mokyklą. 2011 m. mokykla buvo uždaryta. 2015 m. dvaro pastatai buvo privatizuoti Eugenijos Vagnerienės.
Chalkopiritas
Chalkopiritas (graik. χαλχοζ – varis) – vario geležies sulfido (CuFeS2) mineralas. Dėl savo geltonos spalvos ir didelio vario kiekio dar vadinamas geltonuoju variu arba vario piritu.
Chalkopiritas dažnai sumaišomas su piritu. Chalkopirito spalva yra tamsesnė, pats mineralas tankesnis, o kristalai tetragoninės kristalų sistemos.
Raudeniškių apylinkė
Raudeniškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kalvarijos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kalvarijos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kalvarijos apylinkės.
Malakologija
Malakologija – zoologijos sritis nagrinėjanti moliuskus.
Malakologija Lietuvoje
Malakologijos Lietuvoje pradininku laikomas prof. P. B. Šivickis. 1928 m. įsidarbinęs universitete Kaune jis ėmėsi nuoseklių hidrobiologinių, o kartu ir malakologinių tyrinėjimų. Iki jo apie mūsų krašto moliuskus duomenų pateikė Vilniaus universiteto prof. E. Eichvaldas (1829-30 m.), bei kaimyninių šalių mokslininkai: V. Dybovskis (1883–1908 m.), O. Miolendorfas (1898 m.), S. Jekelis (1926 m.), H. Šlešas (1927-46 m.) ir kt. Malakologijos srityje 1938-51 m. yra dirbęs dr. M. Valius. Dabar malakologiniais tyrimais užsiima dr. G. Skujienė (Vilniaus universitetas), dr. I. Šatkauskienė (Kauno VD universitetas), Albertas Gurskas (Kauno zoologijos muziejus). Didžiausias Lietuvos moliuskų rinkinys saugomas Kauno Tado Ivanausko zoologijos muziejuje, o jūrinių – Klaipėdos jūrų muziejuje.
Georges Bizet
Žoržas Bizė (Georges Bizet, 1838 m. spalio 25 d. – 1875 m. birželio 3 d.) – prancūzų kompozitorius, realistinės muzikos dramos kūrėjas ir pianistas. Žinomiausias kūrinys – opera „Karmen“.
Bizė, kurio vardas buvo Aleksandras Sezaras Leopoldas, o krikšto vardas – Žoržas, būdamas vos devynerių tapo Paryžiaus konservatorijos studentu. 1857 m. laimėjo Prix de Rome – stipendiją gabiems meno studentams ir studijavo Romoje trejus metus. Grįžęs iš Romos visą likusį gyvenimą gyveno Paryžiuje. Čia atsidėjo kompozicijai. 1863 m. sukūrė operą „Perlų žvejai“ (Les Pêcheurs de Perles), taip pat gyvendamas Paryžiuje parašė siuitą „Arlietė“ (L’arlésienne), pjesę fortepijonui „Vaikų žaidimai“ (Jeux d’enfants), romantinę operą Djamileh (Džamilė?), dažnai laikomą „Karmen“ pirmtake.
„Karmen“, parašyta 1875 m., buvo pagrįsta Prospero Merimė to paties pavadinimo romanu. Karmen rolė buvo parašyta mecosopranui. Opera iš pradžių neturėjo pasisekimo, tačiau ją gyrė kiti kompozitoriai, tokie kaip Kamilis Sen Sansas, Piotras Čaikovskis, Klodas Debiusi. Ilgainiui „Karmen“ tapo labai populiari. Praėjus keliems mėnesiams po premjeros, Ž. Bizė mirė nuo širdies ligos. Palaidotas Perlašezo kapinėse Paryžiuje.
Vaistinis smidras
Vaistinis smidras (Asparagus officinalis), arba šparagas – daugiametis smidrinių (Asparagaceae) šeimos žolinis augalas.
Užauga iki 150 cm aukščio. Stiebai keli, ploni, šakoti. Lapai maži. Žiedai smulkūs, gelsvi, nusvirę; žydi birželio-liepos mėnesiais. Vaisius – raudona uoga. Šakniastiebis trumpas, mėsingas. Auginamas kaip dekoratyvinis augalas. Vaistinė žaliava – šakniastiebiai ir šaknys, kasami ankstyvą pavasarį arba rudenį; jauni ūgliai, kurie tinka maistui, pjaunami pavasarį ir vasaros pradžioje.
Cibūliai
Cibūliai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Seirijų, šalia kelių ir  sankirtos, prie Cijūniškės miško. Netoliese telkšo ežeras Seirijis.
Etimologija
Kaimo pavadinimas kildinamas iš asmenvardžio Cibū̃lis, Cibùlis.
Istorija
XIX a. Cibūlių kaimas (anksčiau – šlėktų okolica) pateko į Seinų apskrities Seirijų valsčių ir parapiją.
TSRS laikais buvo smėlio karjeras.
MAC Budapest
Budapešto MAC arba Magyar AC arba pilnu pavadinimu Magyar Atlétikai Club– buvęs Vengrijos futbolo klubas iš Budapešto.
Istorija
Klubas įkurtas 1875 m. 1903 m. dalyvavo aukščiausios lygos pirmenybėse.
Futbolo komanda išformuota 1928 m.
Augustavo kanalas
Augustavo kanalas  – kanalas šiaurės rytų Lenkijoje ir šiaurės vakarų Baltarusijoje, jungia Nemuno ir Vyslos upių baseinus. Driekiasi per poledyninę įdubą ir slėnius: jungiasi per Nemuno intaką Juodąją Ančią, Vyslos baseino upes – Mėtą, Bebrą, dar keletą upelių ir ežerų. Kanalo ilgis – 101,2 km (Baltarusijoje 22 km, likę – 79 km Lenkijoje). Įrengta šliuzų, pakeliamųjų tiltų sistema. Lenkijoje kanalas driekiasi per gražiu gamtovaizdžiu pasižyminčias vietas – Augustavo ežeryną, pirmykštę Augustavo girią. Augustavo kanalas yra Stepono Batoro istorinio maršruto dalis. 2008 m. Lenkija ir Baltarusija padavė paraišką įtrauktį kanalą į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą, bet 2010 m. atsiemė šią paraišką. Kanale gyvena šie vandens paukščiai: gulbės ir antiniai, taip pat veisiasi šios žuvų rūšys: lynas, paprastasis karšis, ešerys, europinė lydeka, ungurys, paprastieji karosai, vėgėlė, paprastoji kuoja ir paprastoji aukšlė. 2008 m. atnaujinus Kužineco šliuzą galima plaukti visu kanalu nuo pat kanalo pradžios iki Nemuno upės. 2002 m. išleistame Augustavo kanalo plaukiojimo taisyklių įstatyme nurodyta, kad gali plaukioti laivai ne ilgesni nei 24 m., neplatesni nei 3,5 m. ir laivo dugnas nedidesnis nei 1 m.