cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tekstūros filtravimas
Kompiuterinėje grafikoje tekstūros filtravimas – procesas, kurio metu yra nustatoma, tekstūra dengiamo paviršiaus kiekvieno taško (pikselio) spalva, naudojant artimiausių tekselių spalvas. Yra dvi pagrindinės tekstūros filtravimo kategorijos, didinimo filtravimas ir mažinimo filtravimas.
Tekstūrų filtravimas reikalingas todėl, nes ekrane atvaizduojamo paviršiaus dydis priklauso nuo to paviršiaus atstumo iki virtualios kameros. Dengiant paviršių tekstūra, tekstūros paveikslėlį reikia padidinti arba sumažinti, kad jis atitiktų paviršiaus dydį. Tekstūros filtravimas yra supaprastintas sumažinto/padidinto paveikslėlio glodinimas, naudojamas, kai vaizdai turi būti generuojami didele sparta. Pavyzdžiui, jei virtuali kamera yra labai toli nuo dengiamo paviršiaus, visa tekstūra gali sutilpti į vieną paviršiaus tašką, tačiau mažinant tekstūrą įprastu metodu, reiktų nuskaityti visus tekstūros taškus, ir juos sukombinavus, gauti dengiamo paviršiaus taško spalvą. Realaus laiko užduotyse, tokia operacija yra neleistinai ilga.
Artimiausio kaimyno interpoliacija
Šiame metode kiekvienam paviršiaus taškui parenkama to tekstūros taško (tekselio), kuris yra arčiausiai atitinkamo paviršiaus taško centro, spalva. Šis metodas yra greičiausias, tačiau gaunamas blogos kokybės vaizdas.
Artimiausio kaimyno interpoliacija su tekstūrų dydžių žemėlapiu (mipmap)
Šiame metode naudojamas tekstūrų dydžių žemėlapis (kiekviena tekstūra yra pridedama įvairiais dydžiais). Paviršiaus taškų spalva parenkama naudojant artimiausio kaimyno interpoliaciją iš to tekstūros paveikslėlio, kurio dydis yra artimiausias dengiamam paviršiui. Šis metodas naudoja daugiau atminties, nes kiekviena tekstūra yra įrašyta keliais dydžiais, tačiau gaunami geresnės kokybės vaizdai.
Bilinijinis filtravimas
Šiame metode nustatant paviršiaus taško spalvą, naudojamas keturių artimiausių tekstūros taškų vidurkis. Vidurkinant taškai padauginami iš svorinių koeficientų, nustatomų pagal jų nuotolį. Šis metodas dažniausiai naudojamas kartu su tekstūrų dydžių žemėlapiu (naudojant tą tekstūros paveikslėlį, kurio dydis yra artimiausias dengiamam paviršiui).
Al-Fateh SC
„Al-Fateh SC“  – Saudo Arabijos futbolo klubas iš Hasos.
Gegutė (Jonava)
Gegutė – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Jonavos, prie plento.
Al-Fateh SC
Istorija
Klubas įkurtas 1958 m.
Futbolo komanda kartą tapo šalies čempionais. (2012–13 m. sezone.)
Tekstūros filtravimas
Trilinijinis filtravimas
Šis filtravimo metodas ištaiso netolygumus atsirandančius bilinijiniame filtravime su tekstūrų žemėlapiu (kai ant į tolį besitęsiančio paviršiaus aiškiai matoma riba tarp paviršiaus dalių, kurioms buvo naudota skirtingo dydžio tekstūra). Trilinijiniame filtravime viskas vyksta taip pat kaip ir bilinijiniame, tačiau naudojamas ne tas tekstūros paveikslėlis, kurio dydis yra artimiausias, bet yra tiesiškai interpoliuojama iš dviejų gretimų artimiausių paveikslėlių.
Anisotropinis filtravimas
Šiame filtravimo metode naudojama trapecija (kituose metoduose imamas kvadratas) ir tada pritaikomas trilinijinis filtravimas. Šis metodas veikia lėčiausiai, tačiau juo gaunami geriausi rezultatai.
Kieliugala
Kieliugala – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės rytus nuo Šilų miestelio.
Etimologija
Kaimo vardas susidaręs iš žodžių junginio kielių galas (t. y. vieta, kur būta daug kielių), panašiai kaip ir Žąsūgalas.
Korduena
Korduena, Gordijena  – istorinis Senovės Armėnijos regionas, esantis tarp Tigro ir Bochtano upių dabartinės Turkijos pietrytinėje dalyje. Regionas taip pat priklauso istoriniam Kurdistanui ir vadinamas Bochtanu.
Jurbarko Švč. Trejybės bažnyčia
'''Jurbarko Švč. Trejybės bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Jurbarke, tarp Mituvos ir jos kairiojo intako Imsrės.
Korduena
Geografija
Regionas užėmė pietinę istorinės Armėnijos dalį. Rytuose ribojosi su Persarmėnija, šiaurėje, už Bochtano upės – su Mogchu, kuris skyrė nuo Vano ežero. Pietuose ir vakaruose jį ribojo Tigro upė, už kurios jau buvo Mesopotamija. Šiaurės vakaruose buvo Aghdznikas. Pati teritorija buvo derlinga ir labai tinkama ganyklinei gyvulininkystei.
Jurbarko Švč. Trejybės bažnyčia
Istorija
thumb|left|250px|Įėjimas į bažnyčią
Pirmoji bažnyčia pastatyta 1430 m. Ją globoti Žemaičių vyskupas įpareigojo Veliuonos kleboną. 1502 m. įsteigta parapija, bažnyčiai dovanotas Žindaičių kaimas.
Korduena
Geografija
Korduena siaurąja prasme apėmė tik vakarinę, derlingiausią Korduenos dalį ir armėnų dar buvo vadinama Korduk (, sirų kalba: Beth Qardu). Pastarosios pietuose dar buvo išskiriama sritis Zabdikena (arm. Cavdek). Rytinė dalis armėnų buvo vadinama Korčaiku, kartais pastarasis pavadinimas taikytas visai Korduenai. Armėnai dalijo šį naangą į 11 apskričių (gavarų): 1. Kordukas, 2. Aukštutinis Kordrikas, 3. Vidurinis Kordrikas, 4. Žemutinis Kordrikas, 5. Aitvankas, 6. Aigarsas, 7. Motogankas, 8. Vorsirankas, 9. Karatunis, 10. Čachukas, 11. Mažasis Albakas.
Istorija
I tūkst. pr. m. e. pradžioje regionas buvo vadinamas Chubuškija, čia buvo keletas nairių valstybėlių. Tikriausiai šiame regione buvo ir šventasis nairių miestas Mucaciras, dievo Chaldžio garbinimo centras, nes asirų ir babiloniečių šaltiniuose vietos žmonės minimi kaip garbinantys šį dievą. VIII a. pr. m. e. regionas prijungtas prie Urartų imperijos.
Jurbarko Švč. Trejybės bažnyčia
Istorija
Klebono Kazimiero Marcinkevičiaus ir vikaro Antano Kiznio iniciatyva 1901–1907 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. 1907 m. ją konsekravo vyskupas Mečislovas Paliulionis. Į bokštą buvo įkeltas jurbarkiečių JAV lietuvių dovanotas varpas. Jurbarkas XIX a. pab. – 1914 m. garsėjo bažnytiniu choru. 1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Klebonas K. Marcinkevičius uoliai platino draudžiamą lietuvišką spaudą. Kunigas A. Kiznis buvo iškalbus pamokslininkas. Kunigas Pranciškus Stakauskas 1918 m. įsteigė „Saulės“ progimnaziją (vėliau gimnazija, 1931 m. suvalstybinta). Jurbarke nuo 1924 m. klebonavo (vėliau kanauninkas) Juozapas Bikinas (1875–1956 m.), laikraščių redaktorius, publicistas, tarpukario Seimo narys. Jis įsteigė našlaičių prieglaudą.
Korduena
Istorija
Apie VI a. pr. m. e. Hekatėjus Miletietis regione mini gyvenančius gordi, o V a. pr. m. e. minimos gentys corduchoi, kurios paprastai dabartinių kurdų protėviais. Tumanovas laiko, kad jie buvo apgyvendinę ne tik Kordueną, bet ir gretimą Moksoeną bei Zabdikeną. Nėra aišku, kada corduchoi atsikėlė į šį kraštą, ir kokie jų ryšiai su senaisiais krašto gyventojais gutijais. thumb|left|Korduena ir Armėnijos karalystė I a. pr. m. e. VI a. pr. m. e. regionas jau buvo valdomas Achemenidų, vėliau – Seleukidų. Amžininkų šaltiniuose vietos gyventojai minimi kaip karingi ir atšiaurūs. Po to, kai Seleukidų imperija nusilpo, susidarė galimybės atsirasti Korduenos valstybei. Gali būti, kad tai buvo ankstyviausia etninių kurdų sukurta valstybė, egzistavusi 189-190 m. pr. m. e., apie kurią žinoma ypač nedaug.
Jurbarko Švč. Trejybės bažnyčia
Istorija
Per miesto gaisrą 1940 m. sudegė bažnyčios stogas, bokštų smailės ir vidus. Po metų bažnyčia apdengta, vidus suremontuotas ir išdažytas. Remontu rūpinosi klebonas Anatolijus Stanevičius. Vėliau atstatyti žemesni bokštai. Klebonų Mykolo Buožiaus (1911–1991 m.; palaidotas šventoriuje) ir Antano Slavinsko iniciatyva architektas K. Domanskis ir konstruktorius A. Dereškevičius suprojektavo 21 m ilgio bokštų smailes, kurios 1992 m. rugpjūčio 11 d. užkeltos ir pritvirtintos (darbų vykdytojas A. Grigola).
Architektūra
Bažnyčia neogotikinė, kryžminio plano. Dvibokštė. Šventoriuje yra Jurbarko parapijoje tarnavusių kunigų kapinės, varpinė su nenaudojamu senuoju bažnyčios varpu, Gerojo Ganytojo statula. 1976 m. vasarą ji buvo sužalota, išniekinti 4 kunigų kapai.
Korduena
Istorija
I a. pr. m. e. Armėnijos karalius Tigranas Didysis prijungė Kordueną prie savo karalystės ir pavertė ją Armėnijos provincija, tačiau netrukus romėnai įvedė savo tvarką regione: 66 m. pr. m. e. Pompėjus ją atėmė iš Tigrano. Iš to laikotarpio žinomas Korduenos karalius Zabienas, sukilęs prieš Armėnijos valdžią.
Vėliau regionas ne kartą ėjo iš rankų į rankas, atitekdamas tai Partų imperijai, tai Romai. 360 m. Sasanidų valdovas Šapūras II apgulė Singaros miestą ir jį paėmė. 363 m. pasirašyta sutartimi su Roma, Sasanidų imperija perėmė Kordueną.
387 m., po Armėnijos padalinimo, Korduena galutinai inkorporuota į Persiją, kurioje išbuvo iki 578 m. Tada kraštą trumpam susigrąžino Bizantija, kol 640 m. arabai nukariavo Kordueną ir prijungė prie Kalifato. Tolesnė regiono istorija susijusi su Bochtano regionu.
Gervėnai (Alytus)
Gervėnai – kaimas Alytaus rajono savivaldybės rytuose, prie kelio. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka.
Gyventojai
thumb|left|240px|Paminklinis kryžius
Inčukalno dujų saugykla
Inčukalno dujų saugykla – požeminė gamtinių dujų saugykla Latvijoje. Vienintelė tokia saugykla Baltijos šalyse. Operatorius – Latvijos dujos.
Pajėgumai
Didžiausia saugyklos talpa – 4,47 mlrd. m³ dujų, iš jų 2,32 mlrd. m³ gali būti nuolat paimamos. Vasaros metu, sumažėjus gamtinių dujų vartojimui, jos pumpuojamos į dujų saugyklą, o rudenį ir žiemą iš saugyklos perduodamos vartotojams. Prieš patekdamos į saugyklą, gamtinės dujos išvalomos nuo priemaišų ir nuo 35 iki 105 barų pakeliamas jų spaudimas. Tuomet gamtinės dujos kompresoriais pumpuojamos į 700 m gylį ir ten saugomos. Esant dujų poreikiui, jos iš saugyklos išpumpuojamos, dar kartą filtruojamos ir perduodamos vartotojams. Inčukalno saugykloje dujas laiko Latvijos, Estijos, Lietuvos ir šiaurės vakarų Rusijos klientai. Lietuva Inčukalno dujų saugykloje reguliariai laiko apie 40 milijonų m³ gamtinių dujų.
Senkų senovės žemdirbystės vieta
Senkų senovės žemdirbystės vieta (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas – 28712; senas registro numeris – A1824) – senovės žemdirbystės laukai Kretingos rajono savivaldybės teritorijoje, Senkų kaime (Kretingos seniūnija), 2,4 km į šiaurės rytus nuo Rūdaičių, Tenžės kairiajame krante, miške.
Pasiekiama iš kelio Ankštakiai – Tarvydai neprivažiavus Senkų palei griovį pasukus į kairę iki miško.
Vieta
Kairiajame Tenžės krante, abipus jo santakos su bevardžiu upeliu išliko senovės žemdirbystės vietą ženklinantys akmenų aptvarai ir krūsnys.
Kairiajame bevardžio upelio krante yra Senkus nuo Ankštakių skyręs tiesus akmenų pylimas ir 1986 m. aptikta akmenų krūsnis. Dešiniajame krante išliko senovės laukus juosiantys aptvarai, kuriuos sudaro 8 pylimai. Pagrindinis pylimas eina šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi palei upelio dešiniojo kranto aukštumos pakraštį. Jo aukštis 0,5 m, plotis 2-3 m. Vietomis jis apardytas, suplokštėjęs. Nuo šio pylimo atsišakoja beveik rytų – vakarų kryptimi link Tenžės einantys 7 pylimai. Jie apie 0,2 m aukščio ir 2-3 m pločio. Ant pylimų užritinti pavieniai stambūs, daugiau kaip 1 x 1 m dydžio akmenys. Atstumas tarp pylimų iki 30 m.
Teritorijos plotas 8,47 ha, apaugęs mišku.
Pietvakariniame senovės žemdirbystės vietos pakraštyje yra Senkų piliakalnis. Į pietus nuo jos yra Ankštakių-Senkų kapinynas, o į šiaurę – Senkų apeiginis akmuo su dubeniu.
Tyrimai
Senovės žemdirbystės vieta datuojama II tūkstantmečio pirmąja puse.
2004 m. įrašyta į kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąrašą (A1824), 2005 m. pripažinta valstybės saugoma kultūros vertybe. .
Al-Faisaly FC
„Al-Faisaly FC“ – Saudo Arabijos futbolo klubas iš Harmos.
Istorija
Klubas įkurtas 1954 m.
Futbolo komanda kartą tapo šalies čempionais. (2009–10 m. sezone.)
Rubén Wolkowyski
Rubenas Volkovyski (isp. Rubén Oscar Wolkowyski; g. 1973 m. liepos 1 d.) – Argentinos krepšininkas, olimpietis. Žaidžia centro puolėjo pozicijoje, Argentinos nacionalinėje rinktinėje ir Urugvajaus „La Unión de Formosa“ klube. Ūgis 206 cm, svoris 118 kg. Turi dvigubą Argentinos ir Lenkijos pilietybę.
Karjerą pradėjo 1994 m. Quilmes Mar del Plata komandoje, 1997–1999 m. žaidė Boca Juniors krepšinio klube, o 1999–2000 m. sezone Olavarría Estudiantes, su kuria tapo šalies čempionu. Vėliau bandė įsitvirtinti NBA ir žaidė Seattle SuperSonics (34 rungtynes). Grįžo į Quilmes Mar del Plata, po 3 varžybų vėl persikėlė į NBA (Dallas Mavericks), tačiau netrukus grįžo į gimtąjį klubą. Nebaigęs sezono ten, Volkovyski persikraustė į Europą ir žaidė Maskvos CSKA. 2000 m. vėl bandė įsitvirtinti NBA Boston Celtics, bet sezono viduryje perėjo į Vitorijos TAU Ceramica.
Su nacionaline rinktine 2001 m. laimėjo Amerikos čempionatą, 2004 m. – olimpines žaidynes.
Šahrestanas
thumb|right|250px|Irano šahrestanai Šahrestanas  – Irano administracinio suskirstymo antro hierarchinio lygio vienetas, atitinkantis Lietuvos apskritis. Iranas yra padalintas į provincijas (ostanus), o šie – į šahrestanus. Šahrestanus sudaro vienas ar keli bachšai (, atitinka Lietuvos rajonus). Kiekvienas šahrestanas turi kelis miestus ir dehestanus (kaimiškąsias aglomeracijas, ). Dehestanas yra grupė gretimų kaimų. Vienas iš šahrestano miestų yra šahrestano centras.
Gervėnai (Jurbarkas)
Gervėnai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Veliuonos.
Šahrestanas
Terminas šahrestan kilęs iš 'miestas' +  'provincija'. Šahrestanai atitinka Lietuvos apskritis, D. Britanijos grafystes.
Šahrestano valdytojas vadinasi farmandaras, o jo įstaiga, koordinuojanti kitų šahrestano valstybinių įstaigų veiklą – farmandaris.
Farso provincija turi daugiausia) šahrestanų (23), o Semonono ir Pietų Chorasano provincijos turi tik po 4 šahrestanus. Kumo provincija turi vienintelį šahrestaną, kuris sutampa su visa provincija ir vadinasi Kumo šahrestanas.
2005 m. Irane buvo 324 šahrestanai.
Schema
Irano administracinio skirstymą iliustruoja lentelė. Provincija P suskirsta į du šahrestanus (apskritis) – A ir B. Šahrestanas A sudarytas iš trijų bachšų (rajonų) – Centrinio, X ir Y. Centriniame bachše yra miestas M, kuris yra šahrestano centras.
Piktuižių seniūnija
Piktuižių seniūnija – administracinis teritorinis vienetas Gruzdžių valsčiuje, 1897–1915 m. ir 1918–1945 m. turėjęs ribotos savivaldos teises.
Šahrestanas
Schema
Kiekvienas bachšas gali turėti vieną ar kelis miestus ir vieną ar kelis derestanus (kaimiškąsias aglomeracijas). Šiame pavyzdyje Centriniame bachše yra miestai M ir N bei derestanas T, kurį sudaro kaimai V1, V2, V3 ir V4. Bachšas X turi miestą O ir derestaną U, o šahrestane Y miestų nėra, yra vienintelis derestanas Q.
Piktuižių seniūnija
Istorija
Piktuižių seniūnija įsteigta 1897 m., panaikinta 1945 m.
Bochtanas
Bochtanas arba Džazira – istorinis regionas Kurdistano vakaruose, esantis tarp Tigro, Haburo ir Bochtano upių, dabartinės Turkijos pietrytinėje dalyje. Taip pat to paties pavadinimo pusiau priklausoma valstybė, egzistavusi regione XII–XIX a.
Geografija
Regionas priklauso šiauriniam Kurdistanui ir tradiciškai yra apribotas trijų upių. Į šiaurę nuo jo už Bochtano upės yra Muksi (senovės Mogchas) bei Bitliso regionas (senovės Arzanena), pietvakariuose už Tigro upės – Tur-Abdinas (senovės Migdonija), pietuose už Haburo upės – Badinanas. Į rytus nuo regiono svarbiausias miestas yra Hakiaris.
Regione be kurdų bochtanių (svarbiausi klanai brasbi, dasni ir sindi) iki pat XX a. pradžios gyveno žymios krikščionių armėnų ir asirų mažumos. Pietinėje Bochtano dalyje jos priklausė chaldėjų katalikų bažnyčiai, šiaurėje – tiek chaldėjų, tiek nestoriečių bažnyčioms. Džizrės mieste buvo aramėjų kalba kalbanti Kurdistano žydų bendruomenė.
Jūžintų šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
'''Jūžintų šv. arkangelo Mykolo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Jūžintų miestelyje, prie Rokiškio-Užpalių kelio. Vėlyvojo klasicizmo stiliaus, turi ir renesanso bruožų.
Bochtanas
Istorija
Antikiniais laikais regionas buvo žinomas kaip Korduena (arba Korčaikas), buvo pusiaupriklausoma Partų imperijos dalis, kuri kartkartėmis priklausė Armėnijai bei Romai. Manoma, kad jau tada jis buvo apgyvendintas kurdų protėvių (corduchoi), ir čia susiformavo viena seniausių kurdų valstybių.
Jūžintų šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
Bažnyčia yra vienintelė Baltijos šalyse, turinti celes.
Bochtanas
Istorija
Po arabų užkariavimo VIII a. Korduenos regionas buvo prijungtas prie Kalifato. Jau tada čia minimi kurdai bochtaniai, įsitvirtinę tvirtovėse su sostine Džardhakile. Kalifatui nusilpus, regioną valdė Bagratuni, vėliau Seldžiukai.
Jūžintų šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
Istorija
Apie 1600 m. pastatyta medinė koplyčia. Ji minima 1669 m. Jūžintų dvaro savininkas Gediminas Rajeckas 1695 m. pastatė medinę bažnyčią, įkurdino reguliariuosius atgailos kanauninkus.
Bachšas
Bachšas – Irano administracinio suskirstymo trečio hierarchinio lygio vienetas, atitinkantis Lietuvos rajonus (JAV, D. Britanijos ). Iranas yra padalintas į provincijas (ostanus), o šie - į šahrestanus. Šahrestanus sudaro vienas ar keli bachšai (, atitinka Lietuvos rajonus). Kiekvienas bachšas gali turėti kelis miestus ir dehestanus (kaimiškąsias aglomeracijas, ). Dehestanas yra grupė gretimų kaimų. Bachšas paprastai turi dešimtis kaimų.
SwePol
SwePol – elektros jungtis tarp Švedijos ir Lenkijos. 600 MW galios elektros jungtis nutiesta nuo srovės keitiklio stoties šalia Karlshamno elektrinės.
Istorija
Jungtis pradėjo veikti nuo 2000 m. ir vienu metu gali pateikti iki 600 MW elektros energijos. Abi Lenkija ir Švedija įprastai naudoja 400kv kintamosios srovės elektros perdavimo linijas, todėl šalims nereikėjo papildomos infrastruktūros kintamajai srovei priimti. Tiesioginė kabelio srovė - 450 kv. Nuo veikimo pradžios SwePol elektros jungtis daug sykių buvo pažeista laivų inkarų, žvejybos tinklų, gaisrų ir elektros tinklo sutrikimų. Jungčiai valdyti buvo įkurta tarpvalstybinė bendrovė „SwePol Link AB“, kurios 51 % priklauso valstybės kontroliuojamai Švedijos įmonei Svenska Kraftnät, 16 % dar vienai Švedijos valdžios kontroliuojamai įmonei Vattenfall ir 33 % Lenkijos valstybinei perdavimų sistemų operatorei PSE-Operator.
Jūžintų šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
Istorija
Jiems 1695 m. dovanotas Nabagiškio palivarkas. Prie bažnyčios veikė šv. Barboros brolija, 1761 m. suburta vienuolio kunigo Tado Plakevičiaus, kuris parašė ir kelių leidimų sulaukusią „Patronkaj szciesliwos smerties Barboraj Swentaj karunką“. 1783 m. įkurta parapija. Dvaro savininkas Mykolas Veisenhofas (Weisenhof) 1792 m. pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią.
Bažnyčia buvo pašventinta 1799 m. Šv. arkangelo Mykolo titulu. Rusijos valdžia 1832 m. vienuolyną uždarė. Spaudos draudimo metu Jūžintuose veikė slapta mokykla. Mokykloje mokė Agota Raugytė ir Uršulė Raugytė, mokėsi 5 berniukai ir 6 mergaitės. Greta lietuvių kalbos nebuvo mokoma jokių kitų kalbų. XIX a. pab. ir XX a. pr. Jūžintai – draudžiamos lietuvių spaudos platinimo centras.
Bachšas
Bachšo vadovas vadinasi bachšdaras, o jo įstaiga - bachšdaris.
Schema
Irano administracinio skirstymą iliustruoja lentelė. Provincija P suskirsta į du šahrestanus (apskritis) – A ir B. Šahrestanas A sudarytas iš trijų bachšų (rajonų) – Centrinio, X ir Y. Centriniame bachše yra miestas M, kuris yra šahrestano centras. Kiekvienas bachšas gali turėti vieną ar kelis miestus ir vieną ar kelis derestanus (kaimiškąsias aglomeracijas). Šiame pavyzdyje Centriniame bachše yra miestai M ir N bei derestanas T, kurį sudaro kaimai V1, V2, V3 ir V4. Bachšas X turi miestą O ir derestaną U, o šahrestane Y miestų nėra, yra vienintelis derestanas Q.
Jūžintų šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
Istorija
1972–1986 m. bažnyčioje klebonavo Pabaikalės ir Bauskės tremtinys Antanas Mitrikas.
Kultūrinė vertė
Didžiausio iš penkių altorių, pastatyto iš plytų, centre yra Švč. Jėzaus Širdies, viršuje šv. arkangelo Mykolo paveikslai. Kiti altoriai – šv. Antano, šv. Jurgio, šv. Barboros ir Švč. Mergelės Marijos. Jūžintų bažnyčia gali didžiuotis garsiausio XIX a. Rokiškio krašto tautodailininko Jono Dagio darbais ir labai senais 12 registrų vargonais. Vienuolių celėse įkurtas tarsi nedidelis muziejėlis, kuriame saugomi įvairūs liturginiai reikmenys, maldynai, metalinių kryžių viršūnės, nuo sunykimo išgelbėtos skulptūrėlės.
Architektūra
Bažnyčia vėlyvojo baroko stiliaus (turi ir renesanso bruožų), bazilikinė, stačiakampio plano (43×25×17 m), su bokšteliu ant kraigo, pastatyta iš molinių plytų, yra sudėtingos kompozicijos. Aukštis iki bokšto viršūnės 35 m. Sienų storis kai kur siekia iki 1,5 m. Bažnyčios išorė tinkuota ir baltai dažyta. Po bažnyčia yra du rūsiai, kuriuose sukaupta šiluma žiemos metu specialiais kanalais paduodama į bažnyčią šilumai palaikyti. Vakarinėje dalyje, už presbiterijos, yra laiptinė į bokšto pastogę, kurioje yra aštuonios viena aukščiau kitos ankštos celės atgailautojams, kuriose yra mažas langelis, asla. Bažnyčios vidus 3 navų, skliautai cilindriniai, bažnyčioje yra penki altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame yra mūrinė varpinė.
Gustaw Lutkiewicz
Gustav Lutkevič (1924 m. birželio 29 d. Kaune – 2017 m. vasario 24 d. Varšuvoje ) – teatro ir kino filmų aktorius, dainininkas.
Bochtanas
Kurdų emyratas
Netgi po to, kai Kurdistane įsiviešpatavo Osmanų imperija, Bochtanas išliko pusiau priklausoma valstybėlė ir vienas svarbiausių kurdų kultūrinių centrų. XIX a. 5-ame dešimtmetyje vietos emyras Badrchanas bandė tapti nepriklausomu nuo Osmanų. 1842 m. jis ėmė kalti monetas su savo atvaizu ir visiškai atsisakė pripažinti sultono valdžią, tačiau 1847 m. vasarą Osmanų kariuomenė užėmė sostinę Džizrę, emyratas buvo panaikintas, o Badrchanas buvo paimtas į nelaisvę ir ištremtas (mirė 1868 m. Damaske).
Kabelių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
'''Kabelių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Kabelių kaime, 15 km į pietvakarius nuo Marcinkonių. Liaudies architektūros formų.
Istorija
Sovietmečiu Kabelių parapija buvo viena iš tų vietų, kuriose veikė pogrindinė kunigų seminarija. Kabelių bažnyčioje ir klebonijoje buvo slapta rengiami ir šventinami kunigai, renkamos žinios Lietuvos katalikų bažnyčios kronikai. 1952–1958 m. bažnyčioje tarnavo ir pogrindžio seminarijoje dėstė kunigas jėzuitas Karolis Garuckas, vienas iš Lietuvos Helsinkio grupės steigėjų, 1964–1983 m. – jo mokinys jėzuitas Jonas Lauriūnas. Pas J. Lauriūną lankydavosi fizikas Jonas Boruta, kuris vėliau tapo kunigu ir vyskupu. Kabeliuose lankydavosi ir kunigas Vytautas Merkys, kunigas jėzuitas, filologijos daktaras Kazimieras Ambrasas, kunigas, Kauno arkivyskupas emeritas Lionginas Virbalas. Kabeliuose zakristijonavo kunigas Aušvydas Belickas.
Kabelių parapijoje 1956 m. atliko rekolekcijas prieš įšventinimą į vyskupus būsimasis Vilniaus arkivyskupas Julijonas Steponavičius.
2020 m. Kabelių bažnyčios pastogėje rastos vargonų, kuriais galėjo groti Mikalojaus Konstantino Čiurlionio tėvas Konstantinas Čiurlionis, dalys.
Architektūra
Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, dvibokštė, su žemomis zakristijomis. Šventoriuje stovi 2 tarpsnių medinė varpinė. Jo tvora medinių statinių.
Gustaw Lutkiewicz
Biografija
Gimė 1924 m. birželio 29 d. Kaune. 1949 m. baigė Varšuvos teatro mokyklą. 1949-1960 m. vaidino Lodzės naujajame teatre. 1961-1963 m. Varšuvos dramos teatre. 1963-1969 m. vaidino Varšuvos Z. Hubnerio teatre. 1969-1974 m. vaidino Varšuvos nacionaliniame teatre. Suvaidino keliose dešimtyse įvairių filmų ir TV serialų. Už vaidybą apdovanotas įvairiais Lenkijos valstybiniais apdovanojimais. Žmona aktorė Wiesława Mazurkiewicz.
Gudonys (reikšmės)
Gudonimis vadinami kaimai:
Gudonys (Kavarskas)
Gudonys – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Kavarsko.
Istorija
Minimi nuo 1744 m. 1936 m. išskirstyti vienkiemiais.
Verbūnų seniūnija
Verbūnų seniūnija – administracinis teritorinis vienetas Gruzdžių valsčiuje, 1897–1915 m. ir 1918–1945 m. turėjęs ribotos savivaldos teises.
Istorija
Verbūnų seniūnija įsteigta 1897 m., panaikinta 1945 m.
Augustas Tamaliūnas
Augustas Tamaliūnas (1943 m. gegužės 28 d. Kaune – 2012 m. kovo 26 d.) – Lietuvos poetas, prozininkas, žurnalistas.
Biografija
1970 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistiką. Nuo 1991 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys. Dirbo Kauno spaudoje – laikraščiuose „Banga“, „Vakarinis Kaunas“, „Akistata“.
Palaidotas Karmėlavos kapinėse.
Buiviškiai
Buiviškiai – kaimas šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietryčius nuo Saločių.
Al-Taawoun FC
Istorija
Klubas įkurtas 1956 m. Žaidė Profesionalioje futbolo lygoje.
Sėjamoji salota
Sėjamoji salota (Lactuca sativa) – astrinių (Asteraceae) šeimos žolinis augalas.
Augalas vienmetis, 30-100 cm aukščio. Stiebas status, plikas. Žydi liepos – rugpjūčio mėnesiais gelsvais žiedeliais. Vaisius – pailga, briaunota, ruda arba balsva sėkla.
Yra išvesta daug veislių, todėl lapai skiriasi: gūžinių salotų – ovalūs, banguoti, šviesiai žali, suformuojantys įvairaus dydžio apvalias gūželes, lapinių salotų – stambūs, atvirkščiai kiaušiniški, žali, kartais skiautėti.
Salotose gausu antioksidantų, vitamino K, vitamino C, vitamino A, folio rūgšties.
Panaudojimas
Sėjamoji salota nuo pat senųjų civilizacijų laikų auginama kaip daržovė ir vaistinis augalas.
Salotos lapai dedami į salotas, mišraines, garnyrą, užkandžius.
1924 m. vasaros olimpinės žaidynės
thumb|220px|Žaidynėse dalyvavusios šalys '''1924 m. vasaros olimpinės žaidynės arba VIII olimpinės žaidynės''' – aštuntoji vasaros sporto olimpiada, vykusi 1924 m. Paryžiuje, Prancūzijoje. Tai buvo jau antrosios žaidynės, įvykusios moderniųjų olimpinių žaidynių steigėjo Pierre de Coubertin gimtajame mieste. Dėl teisės surengti žaidynes Paryžius taip pat varžėsi su Amsterdamu, Los Andželu, Rio de Žaneiru ir Roma. 1924 m. vasaros olimpinės žaidynės tapo pirmosios Lietuvos sportininkams.
Al-Fayha FC
„Al-Fayha FC“ – Saudo Arabijos futbolo klubas iš Madžmaa miesto.
1924 m. vasaros olimpinės žaidynės
Sporto šakos
Žaidynių metu taip pat vyko šešios demonstracinės sporto šakos: baskų pelota, baidarių ir kanojų irklavimas, jau de paume, savatė, tinklinis ir beisbolas.
Šalys dalyvės
VIII olimpinėse žaidynėse pasirodė atstovai iš 44 šalių. Ekvadoras, Haitis, Airija, Lietuva, Filipinai, Meksika ir Urugvajus pasirodė primą kartą olimpinėse žaidynėse. Latvija ir Lenkija dalyvavo savo pirmose vasaros žaidynėse, nes prieš tai pasirodė 1924 m. žiemos olimpinėse žaidynėse.
Al-Fayha FC
Istorija
Klubas įkurtas 1954 m.
Vaikšnėgala
Etimologija
Kaimo pavadinimas kilęs prie asmenvardžio Vaikšnys pridėjus gala („galas, kraštas, sritis“).
Istorija
Anksčiau buvo Vaikšnėgalos dvaras, priklausęs I. Karpiui.
Gripkeliai
Gripkeliai – kaimas šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietvakarius nuo Saločių.
Kalesninkų Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia
'''Kalesninkų Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Kalesninkų kaime, 11 km i vakarus nuo Eišiškių. Turi neoromaninio ir neogotikinio stiliaus bruožų. Pamaldos vyksta lenkų ir lietuvių kalbomis.
Istorija
Konstantinas Kuncevičius 1643 m. karmelitams paskyrė Kalesninkų dvarelį, 1676 m. pastatė koplyčią. 1703 m. pastatyta bažnyčia, 1707 m. įkurta parapija. Manoma, kad XVIII a. pradžioje bažnyčia sunaikinta, nes 1714 m. pašventinta neseniai pastatyta. 1805 m. minima parapinė mokykla. 1832 m. caro valdžia vienuolyną uždarė, parapiją panaikino.
1913–1919 m. vikaravęs Juozas Mincevičius rengė lietuviškus vakarus su vaidinimais. Vikaras Leonas Eidimtas 1921 m. Lenkijos valdžios suimtas, išvežtas į Gardino kalėjimą. Klebonas Bronius Laurinavičius (1913–1981) perdengė bažnyčios stogą.
Architektūra
Bažnyčia turi neoromaninio ir neogotikinio stiliaus bruožų, kryžminio plano, dvibokštė, su pusapskrite apside. Vidus bazilikinis, 3 navų, atskirtų pilioriais, skliautuotas. Šventoriaus tvora mūrinė.
Balticconnector
Balticconnector – dujotiekis tarp Suomijos ir Estijos. Dujotiekis Estijos dalyje bus sujungtas su automagistraliniu dujotiekiu, kuris eina į Latviją ir Inčukalnio dujų saugyklą.
Istorija
Dujotiekio statybą pasiūlė Suomijos kompanija Gasum. Projekto tikslas – užsitikrinti stabilų gamtinių dujų tiekimą į abi puses. Dujotiekis taip pat veiktų kaip planuojamo regioninio Suomijos-Estijos suskystintų gamtinių dujų terminalo dalis. 2007 m. atlikta projekto galimybių studija. Projektą planuotą iki 2018 m. išleidžiant 187 milijonus €. Vėliau statybų pradžios darbai buvo atidėti iki 2018 m. vasaros, o visa statybų kaina išaugo iki 300 mln. Eur.
2020 m. sausio 1 d. pradėta dujotiekio eksploatacija.
2022 m. pradėjus eksploatuoti Lietuvos–Lenkijos dujotiekį, nauja infrastuktūra leido panaudoti Balticconnector dujotiekį dujų eksportui iš Europos Sąjungą į Suomiją. 2023 m. sausį prie Suomijos ir Estijos dujų rinkis prijungtas Inko suskystintų gamtinių dujų terminalas, kuris užtikrino dujų tiekimą iš Suomijos į Estiją Balticconnector dujotiekio sistema.
Cholenas
Cholenas  – kalnas Irane, Teherano provincijoje Tai antra pagal aukštį (4387 m) viršūnė Elburso regione.
Į kalną lipama pietiniu šlaitu, nuo Zagoon kaimo. Kopimas žiemą sunkus dėl sniego lavinų, todėl į šį kalną jau daug metų niekas neįkopė.
Choleną kartais vadina aukščiausia Nooro kalnų viršūne, bet jis yra 3 m žemesnis už Azad Kuhą.
Murziškis
Murziškis – viensėdis šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Saločių.
Žemygala
Žemygala – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 12 km į rytus nuo Raseinių, Dubysos dešiniajame krante, prie kelio. Šalia teka Dubysos intakas Burgelis, kiek piečiau – Šaltuonos ištakos.
thumb|left|220px|Kaimo sodyba
Istorija
1578 m. minimas Žemygalos dvaras, XVII–XIX a. – bajorkaimis.
XIX a. Žemygala buvo bajorkaimis ir valda Mankūnų valsčiuje. Žemes čia valdė Gorodeckiai, Visgirdos, Kymantai, Narkevičiai, Aleknavičiai, Soltanovai, Stulginskiai, Uliuškiai. Dvaro valda priklausė Januškevičiams.
Mažeikių seniūnija (Gruzdžiai)
Mažeikių seniūnija – administracinis teritorinis vienetas Gruzdžių valsčiuje, 1918–1932 m. turėjęs ribotos savivaldos teises. Centras – Mažeikiai (Šiauliai).
Gumbeliai (Biržai)
Gumbeliai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 12 km į rytus nuo Vabalninko. Pietinė kaimo dalis yra Kupiškio rajone.
Lygudų seniūnija
Lygudų seniūnija – administracinis teritorinis vienetas Gruzdžių valsčiuje, 1918–1932 m. turėjęs ribotos savivaldos teises. Centras – Gruzdžių dvaras.
Aleksandra Danė
thumb|left|100px|Aleksandros Danės monograma Aleksandra Danė (,, karalienė Aleksndra, ; 1844 m. gruodžio 1 d., Kopenhaga – 1925 m. lapkričio 20 d., Sandindringemo rūmai) – Danijos princesė, Didžiosios Britanijos ir Airijos karalienė, taip pat Indijos imperatorė (1901), nuo 1910 metų – našlaujanti karalienė. Karaliaus Eduardo VII žmona, Jurgio V motina, Rusijos imperatorės Marijos Fiodorovnos (Aleksandro III žmona) vyresnioji sesuo.
Mažeikių seniūnija (Gruzdžiai)
Istorija
Mažeikių seniūnija įsteigta 1918 m., panaikinta 1932 m.
Ostermano savaitgalis
Ostermano savaitgalis – 1983 m. sukurtas trileris, paskutinis režisieriaus Sam Peckinpah filmas.
Turinys
Po to, kai agento Lorenco Foseto žmoną nužudo pagal jo viršininko, CŽV vadovo Maksvelo Denfordo nurodymą, šis nusprendžia griebtis keršto. Tam pasitelkimas žurnalistas ir pokalbių laidų vedėjas Taneris, kuriam pateikiami duomenys, kad jo draugas Bernis Ostermanas ir dar du bičiuliai šnipinėja Sovietų Sąjungai. Jie visi, kaip įprasta, kartą metuose atvyksta pas Tanerį praleisti taip vadinamo „Ostermano savaitgalio“, tačiau žurnalistas, net ir gavęs iš Foseto įrodymų, netiki savo draugų kaltumu...
Al-Ittihad Club (Džida)
„Al-Ittihad Club“ – Saudo Arabijos futbolo klubas iš Džidos.
Kairių Švč. Mergelės Marijos Belaisvių Vaduotojos bažnyčia
'''Kairių Švč. Mergelės Marijos, Belaisvių Vaduotojos, bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Kairių miestelyje, Kairių ežero šiaurės rytų krante. Turi klasicizmo bruožų.
Al-Ittihad Club (Džida)
Istorija
Klubas įkurtas 1927 m. Futbolo komanda 9 kartus tapo šalies čempionais. (1982, 1997, 1999, 2000, 2001, 2003, 2007, 2009, 2023 m.)
Kairių Švč. Mergelės Marijos Belaisvių Vaduotojos bažnyčia
Istorija
Po 1711 m. maro Kairių kapinėse pastatyta koplyčia. Popiežius Pijus VI 1792 m. sausio 3 d. bule Kairių koplyčiai paskelbė dvejus metinius atlaidus. Koplyčiai susenus, apie 1836 m. valstiečiai, remiami M. Zubovo, kitoje vietoje pastatė naują akmenų mūro koplyčią. Bažnytiniai reikmenys atvežti iš uždaryto Bazilionų vienuolyno. 1904 m. išplėsta. Po Pirmojo pasaulinio karo vadinama bažnyčia. Ją 1919 m. pabaigoje du kartus apiplėšė bermontininkai. Iki 1927 m. įsteigta parapija.
Gervėnai (Šiauliai)
Istorija
thumb|300px|Naujieji Gervėnai thumb|300px|Naujieji Gervėnai
Gyvenvietės teritorijoje yra trys senosios gyvenvietės ir senkapis, kurie netyrinėti. Apie 1975 m. greta kaimo įsteigti du šiauliečių ir Bubių gyventojų kolektyviniai sodai, kurie pastaruoju metu tampa gyvenamaisiais rajonais.
Aleksandra Danė
Biografija
thumb|left|200px|Geltonieji rūmai kuriuose užaugo Aleksndra Danė thumb|left|200px|Aleksandra ir sesuo Dagmara 1856 m.
Aleksandra Karolina Marija Šarlotė Luiza Julija buvo princo Kristijono, vėliau Danijos karaliaus Kristijono IX ir jo žmonos Luizos Hessen-Kassel vyresnioji duktė. Kaip kalba, jai davė vardą didžiosios kunigaikštienės Aleksandros Nikolajevnos Romanovos, kuri ištekėjo už Frydricho Vilhelmo Gesen-Kaselio, Aleksandros Danės motinos – Luizos Gesen-Kasel brolio, garbei. Ji mirė 1844 metais, būdama devyniolikos metų, 4 mėnesiai iki Aleksandros gimimo.
Savo tėvo dėka ji turėjo giminystės ryšius su daugeliu Europos karališkų dvarų. Jo vyresnysis brolis Frederikas VIII tapo Danijos karaliumi, jaunesnysis brolis Vilhelmas – Graikijos karaliumi, o jaunesnioji sesuo Marija Sofija Dagmara (Dа́gmar), provoslavijoje Marija Fiodorovna – Rusijos imperatorė, Aleksandro III žmona, Nikolajaus II motina.
Kristijonas Šlezvig-Holštein-Zonderburg-Gliuksburgas, nuo gimimo nebuvo tiesioginiu Danijos sosto paveldėtoju, Danijos karaliaus Kristijono VIII valia, kurio giminaitę Luizą buvo vedęs, 1847 metais buvo paskelbtas Danijos sosto įpėdiniu po būsimo karaliaus Frederiko VII, nes pastarasis negalėjo turėti vaikų. Šis sprendimas buvo palaikytas stambių Europos valstybių. Kristijonas tapo Danijos karaliumi 1863 metų lapkričio 15 d. Aleksandra gi tapo Danijos princese. Karalienė Luiza, princesės motina, buvo gyvybinga ir stipri moteris. Pagrindiniu jos rūpesčiu buvo sutuoktinis ir vaikai. Ji įskiepijo savo vaikams meilę muzikai. Iš kitos pusės, ji buvo griežta daugeliu atžvilgių. thumb|200px|Aleksandra Danė jaunystėje Danijos karalystė Napoleono karų rezultate sumažėjo tiek, kad Danijos monarchas buvo labai arti liaudies. Nebuvo to atstumo, kuris monarchą skirtų nuo savo liaudies. Piliečiai galėjo kreiptis į karalių pagalbos tiesiogiai, kaip pavyzdžiui, tai įvyko su Hansu Kristianu Andersenu jaunystės metais. Danijos gyvenimo būdas buvo labai demokratiškas, nors konstitucinės demokratinės reformos nebuvo pravestos. Danija nebuvo klaninė, kaip daugelis kitų šalių, ir buvo kaip viena draugiška šeima. Tokioje valstybėje išaugo Aleksandra, ir joje susiformavo jos charakteris. Ir netgi ištekėjusi už Velso princo ji niekada neprarado atsidavimo Danijai ir Danijos liaudžiai. Prūsijos ir Danijos karas ir Šlezvig-Holšteino netektis pagimdė antipatiją vokiečiams iki gyvenimo galo. Jos sutuoktinis Eduardas VII po jo giminaičio Vilhelmo II įstojimo į Vokietijos imperijos sostą turėjo įtemptus santykius su Vokietija.
Aleksandra augo gana kukliose sąlygose Kopenhagoje. Ji su savo seserimis pati siuvo daugelį savo suknelių ir kitus rūbus. Dažnai jie patys dengė stalus ir užsiėmė kitais namų darbais. Tai buvo labai laiminga šeima. Aleksandra užsiiminėjo gimnastika, mėgo jodinėti ir buvo profesionali jojikė. Gimnastikos ir jojimo ant arklio apmokė jos tėvas. Ji mylėjo arklius ir šunis. Tvirtina, kad Aleksandrą vadino mažybiniu ne Aliks, o Aleks, kaip jaunuolį. Aleksandra išaugo ir tapo labai gražia moterimi. Jos žavus asmuo ir apsimetimo nebuvimas padarė ją Viktorijos numylėtine. Ji tapo britų liaudies didele numylėtine. Princesė Aleksandra buvo meili ir sąžininga. Aliks paveldėjo iš motinos dailią figūrą, jos skonį muzikai, taip pat gilų krikščionišką tikėjimą.
Santuoka
thumb|left|180px|Aleksandros Danės ir [[Eduardas VII|Eduardo VII vestuvės]] Jos sutuoktinis Albertas-Eduardas (mažybiniai Berti), karalienės Viktorijos ir princo Alberto Saksaen-Koburg-Ghoto vyresnysis sūnus. Būdamas Velso princu Eduardas (kada jis praktiškai motinos nebuvo prileistas prie valstybinių reikalų), buvo žinomas hedonistine nuotaika, polinkiu lenktynėms, medžioklei; didelis dailiosios lyties gerbėjas, kas nekenkė jo reputacijai ir nebuvo slepiama nuo Aleksandros, kuri palaikė su tomis moterimis lygius santykius. Proanūkė jo paskutinės meilužės, Alisos Kepel, tapo antra Velso princo žmona – tai Kamila Parker Bouel, dabartinė princo Čalzo žmona.
Jam buvo 21, Aleksandrai 18. Ją pristatė į Londoną karališkos jachtos borte. Britanijos visuomenė buvo patenkinta princesės grožiu ir jos žavėsiu. Jos atsiradimas padėjo išsklaidyti tamsą, nukritusią Didžiojoje Britanijoje po Berčio tėvo princo Alberto mirties 1861 metais. Aleksandros tolerancija vyro meilužėm, be abejonės, kėlė britų meilę, kurie mylėjo nuo pirmos dienos, kada ji atvyko į Anglijos žemę.
Gyvenimas Didžiojoje Britanijoje
Daugelį metų Alis ir Bertis buvo monarchijos veidu Didžiojoje Britanijoje. Aleksandro ir Eduardo vaikai buvo jau suaugę, kada jų tėvas atėjo į sostą 1901 metais. Jo pats vyriausias sūnus Albertas Viktoras mirė dar prieš Eduardui tapant karaliumi. Antrasis sūnus tapo karaliumi Jurgiu V. Jis turėjo pervesti Didžiąją Britaniją per Pirmąjį pasaulinį karą. Aleksandra buvo labai gera motina. Ji buvo viena iš nedaugelio motinų jos padėty, kas faktiškai vaidino svarbų vaidmenį keliant savo vaikus. Princesė pati auklėjo vaikus, nenaudodama auklių pagalbos. Motinystė buvo svarbiausias Aliks interesas.
Aleksandra buvo ypatingai dosnus žmogus ir asmeniškai ir visuomenės lygmeniu. Jos pagrindiniai visuomenės darbai buvo susiję su Raudonuoju Kryžiumi. Aliks padėjo aprūpinti įranga ligoninės laivą kariams, sužeistiems Anglo-Boer kare.
Karalienė
thumb|200px|Karalienė Aleksandra Danė Kadangi Viktorija, Eduardo motina, gyveno ilgai, jis atėjo į sostą būdamas 59-metų amžiaus ir iki 2008 metų (Princo Čarlzo 60-metis) buvo pačiu vyriausiu Velso princu Britanijos istorijoje. Aleksandra ir Eduardas tapo karaliumi ir karaliene 1901 metais ir buvo karūnuoti 1902 metais. Aleksandros tėvas mirė 1906 metais.
Visa epocha buvo pavadinta jų garbei – Edvardiška epocha. Jų sūnus Jurgis V, Nikolajaus II pusbrolis, tapo Didžiosios Britanijos karaliumi 1910 metais.
Kairių Švč. Mergelės Marijos Belaisvių Vaduotojos bažnyčia
Istorija
Per Antrąjį pasaulinį karą apgriauta, 1959 m. atstatyta. Kairių bažnyčia buvo atstatyta tremtinio klebono Vytauto Vinco Radzevičiaus (1922–2000) iniciatyva už tikinčiųjų suaukotas lėšas. Inventorius į Kairių bažnyčią buvo atvežtas iš Kelmės rajone uždarytos Palendrių bažnyčios. Bažnyčios atstatymo darbai baigti 1960 m.
Laikui bėgant supuvo medinės varpinės konstrukcijos, bokštui ėmė grėsti griūtis. Bažnyčios bokštas apie ketverius metus buvo užkonservuotas. Lėšų bokšto atstatymui gauta iš Europos Sąjungos fondų, o dar 20 procentų lėšų statybai surinko Kairių parapijos žmonės. 2011 m. naujasis bažnyčios bokštas tapo 5 metrais aukštesnis už senąjį. Varpinėje įrengta ir apžvalgos aikštelė, į kurią įlipę žmonės gali apžvelgti Kairių apylinkes. Atstatytoje varpinėje gaudžia senasis – dar 1789 m išlietas – varpas.
Architektūra
Bažnyčia turi klasicizmo bruožų, stačiakampio plano, vienabokštė. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais. Navas dengia cilindriniai skliautai. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Aleksandra Danė
Našlystė
thumb|200px|left|Aleksandra Danė 1923 metais Kada Eduardas VII mirė 1910 metais, karalienė Aleksandra tapo karaliene-Motina. Ji nusipirko namą Danijoje su savo seserimi Dagmar (Marija Fiodorovna). Tame name jos ilsėjosi kartu kiekvieną vasarą.
Mimaičių seniūnija
Mimaičių seniūnija – administracinis teritorinis vienetas Gruzdžių valsčiuje, 1918–1932 m. turėjęs ribotos savivaldos teises. Centras – Mimaičiai.
Aleksandra Danė
Našlystė
Rusijos revoliucija sukėlė nenumatytų pasekmių Didžiojoje Britanijoje. Rusijos išėjimas iš karo leido Vokietijai organizuoti masinį puolimą Vakarų fronte. Daugiau tiesiogiai susiję Aleksandros artimi šeimos ryšiai su Caro šeima. Caras Nikolajus II buvo jos giminaitis. Jis ir jo šeima buvo sušaudyti 1918 metais, bet jo motiną, Aleksandros seserį Dagmar – našlaujančią imperatorę, pavyko išvežti iš baltųjų kontroliuojamo Krymo. Karalienei-Motinai Aleksandrai pavyko įtikinti Didžiosios Britanijos vyriausybę nukreipti laivą į Krymą savo sesers gelbėjimui. Ji galiausiai buvo išgelbėta Karališkajame jūrų laive. Bet Marija Fiodorovna atsisakė įeiti į laivą, kol laivo vadovybė nesutiko paimti visus imperatorės giminaičius ir draugus. 1919 metų balandžio 1 d. senoji carienė paliko Krymą, o gegužės 8 d. ji susitiko su savo seserimi Aleksandra Londone.
Vaikai
Karaliaus Eduardo VII ir karalienės Aleksandros vaikai
Shawn Mendes
Shawn Peter Raul Mendes (g. 1998 m. rugpjūčio 8 d.) – kanadiečių dainininkas. Savo karjerą pradėjo 2013 m., keldamas savo atliekamus koverius į vaizdo įrašų tinklą „Vine“. Tais pačiais metais jis pasirašė kontraktą su „Island Records“ įrašų kompanija. Debiutinis Mendes albumas „Handwritten“ išleistas 2015 m. balandį ir pasiekė pirmąją vietą Kanados ir JAV reitinguose. Antrasis albumas „Illuminate“ išleistas 2016 m. rugsėjį ir pasiekė JAV reitingų viršūnę. 2018 m. išleistas trečiasis albumas pavadinimu "Shawn Mendes".
Senkų piliakalnis
Senkų piliakalnis – piliakalnis pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Senkų kaime (Kretingos seniūnija), 2,4 km į šiaurės rytus nuo Rūdaičių, Tenžės kairiajame krante. Saugotinas kultūros paveldo objektas. left|thumb|300px|Piliakalnis iš rytų – pietryčių pusės left|thumb|300px|Piliakalnio aikštelės ir pylimo pjūvis iš pietryčių pusės left|300px|thumb|Gynybinio pylimo skersinis pjūvis iš rytų pusės
Shawn Mendes
2023 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs keturis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Wonder“, išleistas 2020 m. gruodį.
Senkų piliakalnis
Pasiekiamas iš kelio Kretinga – Rūdaičiai Ankštakiuose pasukus dešinėn, į Tarvydų gatvę. Už 2,8 km palei melioracijos kanalą sukama į kairę ir pavažiavus 300 m iki priešais augančio miško krašto sustojama. Nuo jo apleistu miško keliuku pėsčiomis einama 350 m į pietvakarius, link Tenžės. Piliakalnis yra dešinėje pusėje, pradėjus leistis į upės slėnį, už apleistos žvyrduobės.
Piliakalnis
Vakarinis ir pietinis šlaitai statūs, nuo Tenžės pusės apie 20 m aukščio, o pietų pusėje apie 10 m. Piliakalnio aikštelė buvusi ovalo plano, lygiu paviršiumi, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, apie 30 m ilgio ir 20 m pločio. Šiaurinėje – šiaurės rytinėje dalyje nuo aukštumos ją skyrė platus, iki 15 m pločio pylimas, priešais kurį matosi užslinkusio gynybinio griovio žymės.
Didžioji pylimo ir aikštelės dalis nukasta eksploatuojant karjerą. Centrinėje dalyje išliko 5 m pločio vakarinė aikštelės dalis. Pylimo išlikęs 2-4 m ilgio vakarinis galas, kurio pjūvis matosi karjero šlaite. Aikštelės pietinė dalis pažeista mažiausiai.
Į šiaurę ir rytus nuo piliakalnio yra Senkų senovės žemdirbystės vieta, į pietus, kitapus bevardžio upelio – Ankštakių-Senkų kapinynas, 1 km į šiaurės vakarus – Nagarbos piliakalnis.
Tyrimai
Piliakalnį 2002 m. išaiškino ir žvalgė Vilniaus universiteto ir Kretingos muziejaus archeologinė žvalgomoji ekspedicija (tyrimų vadovas Algimantas Merkevičius).
Gynybinio pylimo pagrindas sukrautas iš stambių lauko akmenų, virš kurių supiltas iš gynybinio griovio iškastas gruntas. Tarp akmenų, ypač viršutinėje akmenų konstrukcijos dalyje, aptikta stambių medžio anglies gabalų, liudijančių, kad ant pylimo stovėjo iš medinė gynybinė užtvara.
Manoma, kad piliakalnį įrengusi bendruomenė mirusiuosius laidojo kitapus bevardžio upelio esančiame Ankštakių-Senkų kapinyne. Pagal kapinyno tyrimų medžiagą piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia.
Šakarniai
Šakarniai – kaimas šiaurės rytinėje Pasvalio rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Saločių.
1703 m. kovo 19 d. kaimo apylinkėse įvyko Saločių mūšis.
David Borwein
Davidas Borveinas (1924 m. kovo 24 d. Kaune – 2021 m. rugsėjo 3 d. ) – Lietuvos žydų kilmės Kanados matematikas.
Biografija
Gimė 1924 m. Kaune. Dirbo Sent Andruse, vėliau persikėlė į Londoną Kanadoje, kur dirbo matematiku Vakarų Ontarijo universitete. Tyrinėjo integralus, tikimybių teorijas, išvestines, finansinę matematiką. Buvo Kanados matematikų bendrijos prezidentas. Kartu su sūnumi Jonathan Borwein sukūrė Borveino integralą.
Sergejus Draščiukas
Sergejus Draščiukas (g. 1959 m. rugsėjo 13 d. Rusijoje) – Lietuvos karininkas (pulkininkas), Sausumos pajėgų štabo viršininkas.
Poasas
Poasas  – aktyvus ugnikalnis centrinėje Kosta Rikos dalyje, Centrinėje Kordiljeroje, Alachuelos provincijoje, 26 km į šiaurės rytus nuo San Chosė. Aukštis 2708 m. Ugnikalnio krateryje aptikti du sieros ežerai. Pasižymi dideliu aktyvumu – nuo 1828 m. Poas ugnikalnis buvo išsiveržęs 39 kartus. Ugnikalnis yra Poaso vulkano nacionaliniame parke.
Šį stratovulkaną sudaro keletas kalderų ir trys krateriai, kurių du yra išeina į ežerus. Pagrindinio kraterio diametras yra 2 km. Krateryje esantis ežeras yra žalios spalvos, nes jame yra daug rūgščių (pH < 1), sieros, temperatūra siekia virš 85 °C. Antras krateris, vadinamas Botos, išeina į šaltą ežerą (Laguna Botos), kuris susisiekia su Rio Angel upe.
Arvydas Martinkėnas
Arvydas Martinkėnas (g. 1954 m. birželio 21 d. Reškutėnuose, Švenčionių raj.) – Klaipėdos universiteto profesorius medicinos technologijų srityje.
Biografija
1977 m. baigė Vilniaus valstybinį universitetą, fizikas, fizikos dėstytojas. 1996 m. apgynė daktaro disertaciją (fiziniai mokslai, informatika), suteiktas docento pedagoginis mokslo vardas.
Kauno medicinos universiteto (KMU) Psichofiziologijos ir reabilitacijos instituto klinikinės fiziologijos laboratorijos vyresnysis mokslinis bendradarbis, 2000 m. informacinių technologijų departamento vedėjas, KMU senato narys. 2006 m. Klaipėdos universiteto Sveikatos mokslų fakulteto docentas, vyresnysis mokslo darbuotojas. Dėstomi dalykai: bioinžinerija, biostatistika, modeliavimas ir prognozavimas, kompiuterinių tinklų technologijos.
2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Palangos skyriaus narys, skyriaus pirmininko pavaduotojas. Nuo 2007 m. Palangos savivaldybės tarybos narys.
KMU Psichofizinės ir reabilitacijos instituto tarybos narys, Lietuvos mokslininkų sąjungos Klaipėdos krašto medicinos skyriaus narys. Sutuoktinė Angelina, vaikai Rytis, Aurimas.
Joniškė (Labanoras)
Joniškė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 8 km į pietvakarius nuo Labanoro, Labanoro girioje, ties sąsiauriu, jungiančiu Baltuosius ir Juoduosius Lakajus. Keliukas į Lakajos kaimą.