cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kubos istorija
Reformizmas, separatizmas ir prisijungimas prie JAV
Priespauda padėjo susiformuoti Kubos nacionalizmui ir 1820−1840 m. vyko daugybė nepriklausomybės maištų, bet jie visi buvo nuslopinti. 1825 m. dauguma Ispanijos kolonijų Amerikoje gavo nepriklausomybę, liko tik Kuba ir Puerto Rikas. 1826 m. Panamos kongreso proga JAV (remiama Anglijos) neleido Meksikai ir Kolumbijai bendrom jėgom paremti Kubos nepriklausomybės, grasindama, jog „neliks abejinga“ Kubos išvadavimui. Taip JAV priešinosi galimiems susitarimams tarp Britanijos ir Ispanijos. thumb|200px|Poetas José María Heredia. 1826 m. Puerto Principėje kilo pirmas ginkluotas maištas, kuriam vadovavo Francisco de Agüero ir Andrés Manuel Sánchez. Agüero (baltasis) ir Sánchez (mulatas) buvo nuteisti mirties bausme ir tapo pirmaisiais Kubos nepriklausomybės kankiniais. Be kitų buvo „Trylikos ekspedicija“ 1826 m., „Juodojo erelio didysis legionas“ 1829 m., „Trikampė grandinė“ ir „Laisvės saulės“ 1837 m. Tautos vadai tais metais buvo Félix Varela ir Kubos pirmasis revoliucinis poetas José María Heredia. Po 1830 m. kilo reformizmo banga, kurios vadas buvo José Antonio Saco, kritikavęs ispanų despotizmą ir vergovę. Tačiau reformizmas neatnešė naudos: Kuba nebegalėjo siųsti atstovų į parlamentą Madride, o Ispanija padidino represijas.
Ispanija juto spaudimą uždrausti vergų prekybą. Uždraudę vergų prekybą britai vertė Ispaniją padaryti tą patį ir pasirašyti sutartį 1835 m. Iškilus galimai juodaodžių sukilimo grėsmei, prasidėjo žudynės. Vienos svarbiausių buvo Kopėčių sąmokslas, prasidėjęs 1843 m. kovą ir trukęs iki 1844 m. Juodaodžiai buvo pririšami prie kopėčių ir plakami, kol mirdavo ar prisipažindavo. Apskaičiuota, kad 300 juodaodžių mirė nuo kankinimų, 78 nužudyti, 600 įkalinti, o 400 išvyti iš salos. Tarp nužudytųjų buvo didis Kubos poetas Gabriel de la Concepción Valdés, dabar žinomas kaip „Placido“. José Antonio Saco, garsus Kubos mąstytojas, buvo išvytas iš salos.
Juodųjų neramumai ir britų spaudimas vertė kreolus galvoti apie prisijungimą prie JAV, kur vergovė buvo legali. Kiti kubiečiai palaikė idėją, nes norėjo geresnio išsivystymo ir demokratinių laisvių. JAV dažnai rėmė prisijungimo idėją. 1805 m. prezidentas Thomas Jefferson norėjo Kubos dėl jos strateginės reikšmės ir siuntė slaptus agentus derėtis su gubernatoriumi Someruelos. 1823 m. balandį Valstybės sekretorius John Quinsy Adams suformavo „prisirpusio vaisiaus teoriją“: „ Yra fiziniai traukos dėsniai ir yra politinės traukos dėsniai, todėl ir Kuba, atskirta nuo Ispanijos, būtinai įkris į JAV glėbį, kaip prisirpęs vaisius atsiskiria nuo medžio ir krenta ant žemės“. Tų metų gruodį JAV paskelbė Monro doktriną, tiesiogiai susijusią su Kuba ir kitom europiečių kolonijomis: „Amerika amerikiečiams“.
Didžiausius bandymus prijungti Kubą prie JAV darė ispanų generolas Narciso López, Jungtinėse Valstijose parengęs keturias ekspedicijas į Kubą. Pirmos dvi 1848 ir 1849 m. žlugo dėl opozicijos Jungtinėse Valstijose. Trečioji su 600 žmonių išsilaipino Kuboje ir užėmė Cárdenas miestą. Trūkstant liaudies paramos ekspedicija žlugo. Ketvirtoji ekspedicija išlipo Pinar del Rijo provincijos krante su 400 vyrų 1851 m. rugpjūtį. Ispanų kariai juos nugalėjo ir N. Lopezui buvo įvykdyta mirties bausmė.
Po 1860 m. Kubą valdė du plačių pažiūrų gubernatoriai: Serrano ir Dulce, kurie skatino Reformistų partijos įkūrimą, nors politinės partijos buvo uždraustos. Bet po jų valdė reakcionistinis gubernatorius Francisco Lersundi, kuris panaikino pirmųjų dviejų suteiktas laisves ir palaikė vergvaldžių režimą.
Nepriklausomybės karai
Kuba nepriklausomybę nuo Ispanijos gavo po trijų karų: Dešimties metų karo 1868−1878 m., Mažojo karo 1879−1880 m. ir 1895 m. karo, kuris kartais vadinamas Nepriklausomybės karu ir yra Ispanijos-JAV karo dalis. 1868 m. spalio 10 d. Carlos Manuel de Céspedes išlaisvino savo vergus ir taip pradėjo Dešimties metų karą, kai kiti plantacijų savininkai ir guajiros prisidėjo prie konflikto rytiniame regione. Ispanai pasinaudojo tuo, kad maištininkai vienas kitu nepasitikėjo, ir 1878 m. vasario 10 d. pasiekė susitarimą, vadinamą Zanjón paktu. Po to José Martí, ištremtas už bandymą paremti maištininkus vakarinėje Kuboje, pradėjo JAV kampaniją Kubos naudai su kitais Kubos tremtiniais.
Džigitas (reikšmės)
Žodis džigitas reiškia:
Kubos istorija
Pirmoji JAV okupacija
Kai paskutiniai ispanų kariai paliko Kubą 1898 m. gruodį, Kubos valdžia buvo perduota JAV 1899 m. sausio 1 d. Pirmas jos gubernatorius buvo generolas John R. Brooke. Priešingai nei Guamo, Puerto Riko ir Filipinų, JAV neprisijungė Kubos dėl Tellerio pataisos apribojimo.
J. R. Brooke sukūrė civilinę vyriausybę, paskyrė JAV valdininkus į septynis naujai sukurtus departamentus, bet daug ispanų kolonijinės vyriausybės valdininkų išlaikė savo postus. Žmonėms buvo įsakyta nusiginkluoti, ignoruojant Mambi armiją, J. R. Brooke sukūrė Kaimo sargybą ir policijos pajėgas tarnauti okupacinei valdžiai. Juridinė valdžia ir teismai liko pagrįsti Ispanijos kodeksu. Tomás Estrada Palma, Marti įpėdinis, kaip Kubos Revoliucinės partijos delegatas, panaikino partiją praėjus kelioms dienoms po Paryžiaus sutarties pasirašymo 1898 m. gruodį, tvirtindamas, jog partija savo tikslą pasiekė. Revoliucinis Atstovų susirinkimas irgi buvo panaikintas. Taip išnyko šalies išlaisvinimo institucijos. thumb|200px|Tomás Estrada Palma. Prieš JAV perimant valdžią Kuboje, buvo panaikinti muitai JAV prekėms į Kubą įvežti, bet Kubos prekių įvežimo į JAV muitai išliko. Vyriausybės mokėjimai turėjo būti daromi JAV doleriais. Nepaisant Foraker pataisos, draudžiančios JAV okupacinei vyriausybei suteikti privilegijas JAV investuotojams, Kubos ekonomikoje pradėjo dominuoti JAV kapitalas. 1905 m. beveik 10 % Kubos ploto priklausė JAV piliečiams. 1902 m. JAV kompanijos valdė 80 % Kubos rūdos eksporto ir daugumą cukraus ir cigarečių fabrikų.
JAV armija pradėjo masinę sveikatos programą kovoti su epideminėmis ligomis, ypač Geltonuoju drugiu ir buvo organizuota visų lygių švietimo sistema. Pasigirdo balsų, reikalaujančių Steigiamojo susirinkimo. 1899 m. gruodį JAV karo sekretorius patikino, kad okupacija laikina ir kad įvyks savivaldybių rinkimai, bus sušauktas Steigiamasis susirinkimas ir valdžia bus perduota kubiečiams. J. R. Brooke pakeitė generolas Leonard Wood. Buvo įkurtos partijos, pvz., Kubos nacionalinė partija, Federalinė respublikonų partija ir kitos.
1900 m. birželio 16 d. įvyko savivaldybių rinkimai, bet juose galėjo dalyvauti tik 21 metų sulaukę raštingi 250 dolerių turtą turintys kubiečiai. Išimtis padaryta tik Išlaisvinimo armijos nariams. Iš 418 000 vyrų, sulaukusių 21 metų, rinkimuose galėjo dalyvauti tik apie 151 000, o 360 000 moterų iš vis nedalyvavo rinkimuose.
1900 m. rugsėjo 15 d. buvo renkamas 31 kandidatas į Steigiamąjį susirinkimą su tokiais pat rinkimų apribojimais. Visuose rinkimuose didelę daugumą laimėjo nepriklausomybės šalininkai. 1900 m. lapkritį − 1901 m. vasarį buvo rengiama ir Susirinkime patvirtinta Konstitucija. Buvo pasirinkta respublika su tarptautiškai priimtomis individų teisėmis, bažnyčios atskyrimu nuo valstybės ir religine laisve.
1901 m. gruodžio 31 d. Tomás Estrada Palma, vis dar Amerikoje gyvenantis JAV pilietis, buvo vienintelis kandidatas prezidento rinkimuose. Generolas Barolomé Masó, pasitraukė iš rinkimų protestuodamas prieš JAV favoritizmą ir Palmos rėmėjų manipuliacijas politine mašina. Palma buvo išrinktas ir grįžo į Kubą praėjus 4 mėnesiams po rinkimų. JAV okupacija oficialiai baigėsi Palmai pradėjus eiti pareigas 1902 m. gegužės 20 d.
Kuba XX a. pradžioje
Kubai atgavus nepriklausomybę, trys ketvirčiai cukraus pramonės priklausė amerikiečiams. Havana ir Varaderas tapo turizmo centrais su kazino ir naktiniais klubais. Be to ispanų ir amerikiečių investicijos atgaivino Kubos ekonomiką.
Estrada Palma buvo kuklus žmogus ir sėkmingai valdė per visą ketverių metų kadenciją, bet kai panoro ją pratęsti, kilo maištas. 1906 m. JAV atstovas William Howard Taft sėkmingai derybomis užbaigė jauno generolo Enrique Loynaz del Castillo maištą. Palma atsistatydino. JAV gubernatorius Charles Magoon laikinai vadovavo šaliai iki 1909 m. Tuo metu Manzanilo srityje Agustín Martín Veloz, Blas Roca, and Francisco (Paquito) Rosales įkūrė Kubos Komunistų partiją.
Tris dešimtmečius Kubą valdė Nepriklausomybės karų vadai, kurie išrinkti prezidentais nevaldė ilgiau nei dvi kadencijas: José Miguel Gómez (1908−1912 m.), Mario Garcia Menocal (1913−1920 m.), Alfredo Zayas (1921−1925 m.)
Per Pirmąjį Pasaulinį karą Kuba paskelbė karą Vokietijos imperijai 1917 m. balandžio 7 d. Nors Kuba nesiuntė karių į Europą, ji suvaidino svarbų bazės vaidmenį saugant regioną nuo vokiečių povandeninių laivų. Kuba pašaukė į kariuomenę 25 000 karių, bet jų nespėjus pasiųsti karas baigėsi.
1925 m. prezidentu tapo Gerardo Machado, bet konstitucija draudė jį perrinkti. G. Machado, norėjęs modernizuoti Kubą ir pradėjęs daugybę projektų, kaip antai Centrinio greitkelio, kadencijos pabaigoje užgrobė valdžią. JAV nusprendė nesiimti karinių veiksmų. Komunistai mažai nuveikė besipriešinant diktatūrai, bet pasireiškė beveik visi kiti. Kuboje kilo maištai, kurie buvo nuslopinti arba nepaveikė sostinės. 1933 m. po didesnio maišto Kubos armija ir politiniai lyderiai pareikalavo G. Machado atsistatydinimo. Po to prasidėjo trumpas tarpuvaldis.
Karinis perversmas
Po šešių mėnesių, 1933 m. rugsėjį, kilo sėkmingas maištas, iškėlęs į valdžią žemo rango Kubos armijos pareigūnus. Svarbiausia figūra procese buvo Fulgencio Batista, seržantas ir telegrafo pareigūnas. F. Batista, turėjęs tiesius tainų plaukus ir tamsią odą, vėlesnėse fotografijose pašviesintą, buvo žinomas kaip „El Mulato Lindo“. Jis tikriausiai buvo pirmas svarbus tamsiaodis Kubos politikas po ispanų užkariavimo. Jis palaipsniui užėmė valdžią ir Plato pataisa, apribojusi jo galią, buvo panaikinta. Tačiau Amerika vertė Kubą pripažinti susitarimą, pagal kurį Gvantanamo įlankos bazė buvo perduota JAV už minimalią sumą.
Kad sutvirtintų valdžią Batistą numalšino daug maištų. Svarbiausi iš jų Blas Hernandez maištas Atareso pilyje ir reguliariosios armijos pareigūnų maištas „Hotel Nacional“ viešbutyje. Su JAV ambasadoriaus Sumner Welles parama, jis atskyrė Kubos kariuomenę nuo naujos revoliucinės vyriausybės studentų-darbininkų komponento ir kaip armijos vadas de facto valdė šalį prisidengdamas jam pavaldžiais prezidentais. 1940 m. F. Batista laimėjo prezidento rinkimus, kurių rezultatus dauguma žmonių laiko suklastotais. 1944 m. jis pralaimėjo rinkimus.
Rinkimų atsinaujinimas Kuboje
thumb|right|Prezidentas [[Carlos Prío Socarrás (kairėje), su JAV prezidentu Harry S. Truman Vašingtone 1948 m.]] F. Batistos įpėdiniu tapo populistas gydytojas Ramón Grau San Martín, trumpai buvęs prezidentu per 1933 m. revoliuciją. Jis priėmė daug populistinių įstatymų darbininkų naudai ir labai prisidėjo prie 1940 m. konstitucijos, kuri laikoma labai progresyvia darbininkų apsaugos ir žmogaus teisių atžvilgiu.
Jo įpėdinis Carlos Prío Socarrás irgi buvo išrinktas demokratiškai, bet jo vyriausybę sutepė korupcija ir ginkluota kova tarp politinių frakcijų. Tuo metu Havanos universitete Fidel Castro tapo visuomenės veikėju. Eduardo Chibás buvo Ortodoksų partijos (Partido Ortodoxo), liberalios demokratinės grupės, lyderis ir buvo manoma, kad 1952 m. jis laimės rinkimus. E. Chibás nusižudė prieš rinkimus ir opozicija liko be vado.
Tuo pasinaudojo F. Batista, turėjęs dalyvauti 1952 m. rinkimuose, bet nesitikėjęs laimėti. Jis užgrobė valdžią beveik bekraujame perversme iki rinkimų likus 3 mėnesiams. Prezidentas C. P. Socarrás nesiėmė veiksmų sustabdyti perversmą ir buvo priverstas palikti salą. Dėl prieš tai buvusių dviejų valdžių korupcijos visuomenė iš pradžių į perversmą žiūrėjo palankiai. Tačiau F. Batistą patyrė smarkų pasipriešinimą, kai bandė panaikinti rinkimus ir konstituciją. Jis laimėjo 1953 m. rinkimuose. Opozicinės partijos pradėjo aršią kampaniją prieš F. Batistą ir, pasinaudojant Kubos spaudos laisve, ji tęsėsi per visą F. Batistos valdymą. Nors F. Batista buvo labai korumpuotas, jam valdant Kubos ekonomika klestėjo.
Kubos revoliucija
thumb|left|200px|Fuelgencio Batista 1952 m. Pagrindinis straipsnis: Kubos revoliucija
Fidelis Castro, jaunas teisininkas iš turtingos šeimos, kuris balotiravosi į Atstovų rūmus kaip Ortodoksų partijos narys, rinko peticiją nuversti F. Batistos valdžią, kadangi ši sustabdė rinkimus. Tačiau peticija nepaveikė teismų. 1953 m. liepos 26 d. F. Castro vadovavo istoriniam Monkada barakų prie Kubos Santjago puolimui, bet pralaimėjo. F. Castro pajėgos nužudė daug kareivių. Pats F. Castro buvo pagautas ir nuteistas 15 metų laisvės atėmimo bausme. Bet F. Batistos vyriausybė 1956 m. jį paleido, kai buvo suteikta amnestija daugeliui politinių kalinių, įskaitant tuos, kurie puolė Monkada barakus. Po to F. Castro išvyko į tremtį Meksikoje, kur sutiko Če Gevarą. Meksikoje jis įkūrė „Liepos 26-osios judėjimą“, kurio tikslas buvo nuversti F. Batistą. 1956 m. gruodį daugiau nei 80 žmonių nuplaukė į Kubą „Granma“ jachta ir išsilaipino rytinėje salos dalyje. Nepaisant Frank Pais ir jo pasekėjų iš anksto parengto sukilimo Santjage, dauguma F. Castro vyrų buvo greitai nužudyti, išsklaidyti ar paimti į nelaisvę. F. Castro pabėgo į Siera Maestra kalnus su 12−17 pasekėjų, ir padedamas kaimo ir miesto opozicijos, įskaitant Celia Sanchez ir Cresencio Perez nusikalstamų grupuočių narius, pradėjo partizaninį karą su režimu. F. Castro pajėgos, remiamos prastai ginkluotų escopeteros ir gerai aprūpintos Frank Pais miesto organizacijos, kuri kartais atvykdavo į kalnus, darėsi vis efektyvesnės. Šalis greitai atsidūrė chaose, kurį sukėlė diversinės grupuotės ir kruvinai numalšintas F. Batistos laivyno personalo maištas. Tuo metu konkuruojančios partizanų grupės Eskambrėjaus kalnuose darėsi vis stipresnės.
Negalėdamas pagal konstituciją vėl balotiruotis prezidento rinkimuose, esant korumpuotai ir neefektyviai armijai, JAV vyriausybės ginklų embargui Kubai ir visuomenės pasipiktinimui, F. Batista 1959 m. sausio 1 d. pabėgo iš šalies. Per kelis mėnesius F. Castro sustiprino savo valdžią žiauriai nušalindamas kitas pasipriešinimo grupuotes ir asmenybes bei įkalindamas ir žudydamas buvusius oponentus ir rėmėjus. Kai revoliucija tapo radikalesnė ir ėmė persekioti nesutinkančius su jos pasirinktu keliu, šimtai tūkstančių kubiečių paliko salą.
1961 m. liepą įkurtos Bendros revoliucinės organizacijos (BYA), sujungus F. Castro Liepos 26-osios judėjimą, Blas Roca vadovaujamą Liaudies socialistų partiją ir Faure Chomón vadovaujamą Kovo 13-osios revoliucinį direktoratą. 1962 m. kovo 26 d. BYA tapo Kubos socialistų revoliucijos jungtine partija, o spalio 3 d. − Kubos komunistų partija, o F. Castro tapo Pirmuoju sekretoriumi.
Revoliucinė Kuba
thumb|200px|Fidel Castro Jungtinių tautų generalinėje asamblėjoje 1960 m. JAV vyriausybė pripažino F. Castro valdžią sausio 7 d., praėjus 6 dienoms po F. Batistos pabėgimo. Prezidentas Dwight Eisenhower kaip geros valios ženklą į Kubą nusiuntė naują ambasadorių Philip Bonsal pakeisti artimą F. Batistai Earl Smith. D. Eisenhower administracija taip padarė su Kongreso, respublikonų ir demokratų sutikimu, kad Kuba išliktų JAV įtakos sferoje. Buvo iškelta sąlyga, kad jei F. Castro su tuo sutiks, liks valdžioje, o priešingu atveju bus nušalintas.
Tarp F. Batistos priešininkų buvo daugybė, kurie siekė sutarti su JAV, bet F. Castro priklausė frakcijai, kuri piktinosi JAV dominavimu. F. Castro neatleido Amerikai už tai, kad ji per revoliuciją tiekė ginklus F. Batistai. 1958 m. birželio 5 d. jis rašė: „Amerikiečiai brangiai sumokės už tai, ką daro. Kai pasibaigs karas, aš pradėsiu ilgesnį ir didesnį savo karą: tame kare aš kovosiu su jais. Tai bus mano tikrasis likimas.“ (JAV nustojo tiekti ginklus Batistai 1958 m. kovą, bet Kuboje liko karo patarėjų grupė, ) tad F. Castro neketino nusilenkti Amerikai.
Santykiai tarp JAV ir Kubos sparčiai blogėjo, nes F. Castro, atsakydamas į JAV kompanijų atsisakymą perdirbti tarybinę naftą Kubos gamyklose, konfiskavo amerikiečių kompanijų turtą. 1959 m. gegužės 17 d. Kubos vyriausybės pirmuoju žemės ūkio įstatymu buvo apribotas žemės valdų dydis, o žemė išdalinta smulkiems valstiečiams. Žemvaldžiams buvo pažadėtos kompensacijos, bet jie jų negavo arba jos buvo labai mažos.
Atsakydama į JAV kompanijų turto konfiskavimą, žudynes ir žmogaus teisių pažeidimus JAV nutraukė diplomatinius santykius su Kuba 1961 m. sausio 3 d. ir uždėjo embargą Kubai 1962 m. vasario 2 d. Embargas vis dar yra, bet leidžiama humanitarinė pagalba maistu ir vaistais. Iš pradžių kitos šalys nesilaikė embargo ir Kuba prekiavo su Europos, Azijos ir Amerikos šalimis, ypač Kanada. Bet dabar JAV spaudžia kitas šalis ir tarptautines kompanijas nutraukti prekybą su Kuba.
Kuba po Tarybų Sąjungos žlugimo
Kai 1991 m. žlugo Tarybų Sąjunga, Kuboje baigėsi ekonominis bumas, nes Kuba gamino tik kelis produktus keliems pirkėjams. Taip pat išseko žaliavos (ypač nafta). Kuba prarado 80 % prekybos ir pradėjo prastėti gyvenimo sąlygos. Buvo paskelbtas „Ypatingasis laikotarpis“: apribotas transportas, elektra, pradėtas normuoti maistas. JAV sušvelnino embargą, tikėdamasi, kad tai nuvers F. Castro. Bet F. Castro atvėrė šalį turizmui ir su keliomis užsienio kompanijomis pradėjo rizikingus viešbučių, žemės ūkio ir pramonės projektus. 1994 m. legalizuotas dolerio naudojimas ir atidarytos specialios parduotuvės, kur atsiskaitoma tik doleriais. Šalyje atsirado dvi ekonomikos: dolerio ir peso. Tai sukėlė socialinį skilimą, nes dolerio ekonomikoje uždirbama daugiau. 2004 m. spalį Kubos vyriausybė paskelbė, kad doleriai turės būti iškeisti į pesus, bet iš esmės valstybėje išliko dviguba valiuta, nes dolerius pakeitė „konvertuojami pesai“ (peso convertible), o „nacionaliniai pesai“ (peso nacionale) nebuvo panaikinti.
Didelis maisto ir kitų prekių trūkumas, elektros tiekimo trukdžiai sukėlė neramumus, antivyriausybinius protestus ir padidėjusį nusikalstamumą. Atsakydama į tai vyriausybė suformavo šimtus „greitojo reagavimo brigadų“ kovoti su protestuotojais.
Kleboniškis (Kaišiadorys)
Kleboniškis – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Vilūnų.
Vincentavos apylinkė
Vincentavos apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Christa Päffgen
thumb|Nico (1985) Christa Päffgen (1938 m. spalio 16 d. – 1988 m. liepos 18 d.) – vokiečių kilmės dainų kūrėja, modelis, aktorė, klavišininkė ir Andy Warhol'o žvaigždė, žinoma pseudonimu Nico. Visuomenėje geriausiai atsimenama iš 1967 m. bendro darbo su grupe The Velvet Underground.
Škotijos futbolo varžybos 2003–2004 m.
Škotijos futbolo varžybos 2003–2004 m.
Finalo rungtynės
-
121 m.
121 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Maglev
thumb|300px|Pasaulio rekordininkas – [[Japonija|Japonijos greitasis maglev tipo traukinys, įsibėgėjo iki 603 km/val greičio.]] Maglev (magnetinės levitacijos traukinys) – geležinkelio keleivinio transporto tipas, naudojantis magnetinės levitacijos metodą, kuris leidžia traukiniui judėti neliečiant žemės. Įrangoje įtaisytais magnetais traukinys yra keliamas ir varomas. Tokiu būdu yra ženkliai sumažinama traukinio trintis ir pasiekiami labai dideli greičiai.
Šanchajaus maglev traukinys šiuo metu yra greičiausias komerciškai naudojamas traukinys, pasiekiantis 430 km/val. greitį. Traukinys kursuoja tarp Šanchajaus Pudongo tarptautinio oro uosto ir Pudongo rajono. 30,5 km ilgio maršrutą traukinys įveikia per 8 minutes.
1979 m. gruodžio 12 d. žmogaus nevaldomas „ML-500R“ maglev traukinys Japonijoje pasiekė 504 km/val. greitį ir tokiu būdu pirmą kartą pasaulyje transporto priemonė viršijo 500 km/val. greitį.
Maglev traukiniai, palyginus su įprastais, yra ekonomiškai efektyvesni ir žymiai mažiau dėvisi. Tačiau maglev tipo traukinių sistemos sukūrimas vis dar yra brangesnis už įprastas sistemas.
Nepaisant dešimtmečiais vykstančių tyrimų ir plėtros darbų, pasaulyje komercinei veiklai naudojamos tik dvi maglev traukinių linijos. 2004 m. pradėtas naudoti Šanchajaus Pudongo tarptautinio oro uosto linijos traukinys, o 2005 m. Japonijoje atidaryta 8,9 km ilgio „Linimo“ linija.
2016 m. planuojama atidaryti 6,1 km ilgio maglev traukinių liniją Pietų Korėjos sostinėje Seule.
Periodinis susilaikymas
Periodinis susilaikymas – vienas iš kontracepcijos metodų, besiremiantis sąlyginai reguliariu (vaisingomis dienomis) susilaikymu nuo lytinių santykių. Pagrindiniai būdai:
Šie metodai pagrįsti natūraliai vykstančiais biologinių - hormoninių pokyčiais. Moteris turi stebėti pokyčius savo organizme (kūno temperatūra, seilių kristalizacija, gleivės ir pan.) bei pagal jų išraišką nusistatyti vaisingas ir nevaisingas dienas savo cikle. Nenorėdama pastoti, ji vaisingomis dienomis turi susilaikyti nuo lytinių santykių arba naudoti barjerinę kontracepciją. Vyras tomis dienomis taip pat turi būti pasiruošęs atsisakyti lytinių santykių arba naudoti prezervatyvą. Šie kontracepcijos būdai beveik nieko nekainuoja, tačiau juos tinkamai naudoti reikia įgudimo, o idealus (nepriekaištingas) kontracepcijos naudojimas yra svarbi kontracepcijos efektyvumo prielaida.
Žindymo laikotarpiu (ir apskritai po gimdymo) šie metodai negali būti taikomi (kadangi arba dar nėra sugrįžusios mėnesinės, arba jos nėra reguliarios), todėl tuo metu patartina imtis kitų kontracepcijos priemonių.
Pasaulio sveikatos organizacija rekomenduoja šią kontracepcijos metodų grupę vadinti vaisingumo žinojimo metodais.
Airijos lietuviai
Airijos lietuviai – lietuviai, laikinai ar nuolat gyvenantys Airijoje.
Istorija
Iki 1990 m. apie lietuvius Airijoje žinių nėra. Po Lietuvos įstojimo 2004 m. į Europos Sąjungą Airija tapo viena pagrindinių šalių, į kurią vyksta ekonominiai emigrantai iš Lietuvos. Manoma, XXI a. pradžioje į Airiją ilgesniam ar trumpesniam laikotarpiui atvyko apie 120–150 tūkst. lietuvių. Nuo 2005 m. sausio 26 d. veikia Airijos lietuvių bendruomenė. Jos iniciatyva įkurtos lituanistinės mokyklos Dubline, Korke, Golvėjuje ir Dandolke.
Leidžiami laikraščiai: nuo 2004 m. „Lietuvis“, nuo 2005 m. „Saloje“, nuo 2011 m. leidžiamas žurnalas „Žingsniai“, veikia lietuvių internetinės svetainės.
Lupčė
Lupčė – ežeras Murmansko srities Kandalakšos rajone (Rusija). Per ežerą teka upė Lupče-Savinas. Netoliese yra gyvenvietė Lupče-Savinas. Pro ežerą eina kelias M18, kitaip dar vadinama Kolos automagistralė. Ežero vandens lygis yra 23 m virš jūros lygio.
Treriksresetas
thumb|250px|Treriksresetas
Vietą 1897 m. atžymėjo Rusijos imperija, kaip sienos su Norvegija vietą. 1901 m. ribas patvirtino ir Švedija. 1926 m. ties sienų sankirta, ežere, pastatytas paminklas.
Grafo spalvinimas
thumb|[[Peterseno grafas, kurio viršūnės nudažytos trimis spalvomis taip, kad gretimos viršūnės turėtų skirtingas spalvas]] Grafo spalvinimas arba grafo dažymas - grupė grafų teorija uždavinių, kuriuose siekiama grafo elementams priskirti spalvas taip, kad būtų tenkinamos tam tikros sąlygos (paprastai - kad gretimi grafo elementai turėtų skirtingas spalvas). Iš tokių uždavinių dažniausiai naudojamas viršūnių spalvinimas, kai kiekvienai viršūnei priskiriama spalva taip, kad gretimos viršūnės turėtų skirtingas spalvas, kiek rečiau - briaunų spalvinimas, kai spalvos priskiriamos briaunoms.
Dina
Dina, K-29216 – tai ankstyva vasarinių miežių veislė. Sukurta Rusijoje, Šiaurės vakarų žemdirbystės institute atrankos būdu iš sukryžmintų etiopiškos K-20436 ir norvegiškos Domen veislių augalų. Vegetacija trunka 75 dienas.
Selekcijoje naudojama kaip greitą derėjimą ir atsparumą ligoms sąlygojančių genų šaltinis. Ląstelės gali augti in vitro, tai įmanoma daugeliui veislių bet ne visoms.
Grūdai stambūs (1000 grūdų masė 39,1–52,7 g). Dina veislės miežiai užauga aukšti (72–98 cm), atsparūs išgulimui. Derlingumas ~50 cnt/ha. Veislė neblogai dera įvairiuose dirvožemiuose. 1992 m. rajonuota Lietuvoje.
122 m.
122 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Kleipščiai
Kleipščiai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 9 km nuo Varkalių.
APÓEL Leykōsía
Nikosijos APÓEL – Kipro sporto klubas iš Nikosijos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1926 m. Daugkartiniai šalies čempionai ir taurės laimėtojai.
Riedulys
thumb|200px|Rieduliai miniatiūra|Moeraki Boulders, Naujoji Zelandija Riedulys – bet koks suapvalintas akmuo, didesnis nei 200 mm skersmens. Kampuoti akmenys yra vadinami luitais. Vieni rieduliai yra nesunkūs, juos galima paridenti rankomis, o kiti dideli ir sunkūs. Rieduliai gali susidaryti upių vagose, t. y., srovė gali atskelti ir nuzulinti didelį akmenį. Taip pat gali būti sunešti ledyno. Paprastai kuo tvirtesnė motininė uoliena, tuo didesnis riedulys, nes yra atsparesnis mechaniniam poveikiui.
APÓEL Leykōsía
Krepšinis
Krepšinio komanda 8 kartus tapo šalies čempionais (1976, 1979, 1981, 1995, 1996, 1998, 1999, 2002 m.), 11 kartų iškovojo šalies taurę, 7 kartus - Supertaurę.
Riedulys
Rieduliai Lietuvoje
Stambūs rieduliai žinomi ir gerbiami mūsų krašte nuo seno. Pagonybės laikais ir vėliau šalia ar ant jų atnašautos aukos, apie juos pasakojami padavimai ir legendos. Kai kurie itin dideli akmenys atrasti atsitiktinai ir juos atkasus pritaikyti lankymui. Daugelis stambesnių akmenų yra paskelbti saugomais gamtos, archeologijos paminklais.
Didžiausias upių akmuo – Gaidelis.
Nuorodos
Geröll
Makuhari konferencijų centras
Makuhari konferencijų centras  – konferencijų centras ir koncertų salė Čiboje, Japonijoje.
Istorija
1989 m. spalio 9 d. centro statybos užbaigtos. 1997 m. centras išplėstas.
2020 m. centre vyks 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių fechtavimo, tekvondo ir imtynių varžybos.
Meirūnas Stankevičius
Meirūnas Stankevičius (g. 1985 m. birželio 23 d.) – Lietuvos futbolo žaidėjas, žaidžiantis puolėjo pozicijoje.
Nuo 2003 m. kovo mėn. Iki 2008 m. žiemos atstovavo FK Alytis Alytus. Padarė pertrauką ir nuo 2009 m. sezono vėl atstovavo FK Alytis Alytus. 2011 m. pradėjo FK Mažeikiai. Nuo 2011 m. liepos mėn atstovavo FK Atlantas Klaipėda.
Vėžaičių dvaras
Vėžaičių dvaras – dvaras, buvęs Vėžaičiuose (Klaipėdos rajonas).
Istorija
Minimas nuo 1567 m. Dvaras priklausė Volmerams, kurių vienas – Kazimieras – buvo Gardininko pilininkas. Volmerių dinastija Vėžaičių dvarą išlaikė iki XX a. 4-ojo dešimtmečio vidurio.
Abotabadas
Abotabadas  – miestas šiaurės Pakistane, Chaiber Pachtunchvos provincijoje, Orašo slėnyje, 50 km į šiaurės rytus nuo Islamabado. Miestas įsikūręs kalnų apsuptyje, pasižymi maloniu klimatu. Netoli Abotabado prasideda Karakorumo plentas į Kiniją. Verčiamasi maisto, lengvąja pramone, apylinkėse yra kurortų. Veikia Hazaros universitetas, karo akademija, medicinos, technologijų kolegijos.
Pasvalio šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
'''Pasvalio šv. Jono Krikštytojo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Pasvalyje, prie Lėvens ir Svalios santakos. Turi baroko ir istoristinių bruožų.
Abotabadas
Istorija
Abotabadas pavadintas Britų Indijos armijos generolo Džeimso Aboto (James Abbott) garbei, kuris miestą įkūrė 1853 m. Britų valdymo laikais Abotabadas buvo Hazaros rajono centru. Miestas tapo svarbiu kariniu centru bei kurortu, tapo prestižiniu miestu. 2005 m. miestas apgriautas žemės drebėjimo. 2011 m. Abotabade rastas ir JAV specialiųjų pajėgų karių nukautas teroristinės grupuotės Al-Qaeda vadovas Osama bin Ladenas.
Pasvalio šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
Istorija
Ldk Aleksandras Jogailaitis 1497 m. dovanojo kunigo Jono Groto pradėtai statyti bažnyčiai žemės ir leido kurti miestą. 1498 m. J. Grotas paskirtas pirmuoju Pasvalio klebonu. 1580 m. dvaro valdos skirtos Vilniaus kapitulai. Bažnyčia turėjo jurisdiką miestelyje ir 2 kaimus. Vilniaus kapitula bažnyčią perstatė. Jai 1775 m. priklausė Karkliškių ir Šlamu kaimai.
1776 m. sudegė. Nuo 1773 m. veikė parapinė mokykla. 1779–1787 m. pastatyta nauja mūrinė bažnyčia. Ji buvo stačiakampio plano (34 × 17 m), be bokštų. 1851 m. bažnyčią konsekravo vyskupas Motiejus Valančius. Klebono prelato Vlado Dambrausko rūpesčiu 1885–1887 m. bažnyčia padidinta, pristatyti bokštai. Buvusi bažnyčia paversta vidurine nava su presbiterija. 1902 m. įsigyta naujų Kryžiaus kelio stočių paveikslų.
1904 m. klebono J. Banevičiaus iniciatyva išmūryta prieglauda. Tarp bažnyčios ir klebonijos nutiestas tiltas per Lėvenį. Pastatyta mūrinė varpinė (joje 3 varpai), įsteigta parapijos bibliotekėlė. 1911–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Jam valdžia 1911 m. neleido įsteigti bibliotekos - skaityklos. 1926–1929 m. ištiesinta, paaukštinta šventoriaus tvora. Po 1933 m. gaisro bažnyčia suremontuota. 1933 m. įsteigta altarija.
1954–1976 m. Pasvalyje kaip altarista gyveno ir čia mirė iš Vladimiro kalėjimo grįžęs visuomenė veikėjas, filosofijos daktaras kunigas Juozapas Čepėnas (1880–1976). Nuo 1981 m. klebonavo Alfonsas Jančys (1921–1992), palaidotas šventoriuje.
Architektūra
Bažnyčia turi baroko ir istoristinių bruožų, stačiakampio plano (40 × 30 m), su 5 priestatais, dvibokštė. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais. Yra 5 altoriai. Šventoriaus tvora tinkuoto mūro.
Kelė
Kelė  – upė Rusijoje, Jakutijoje (Kobiajaus ulusas ir Ust Aldano ulusas); Aldano dešinysis intakas. Prasideda Verchojansko kalnagūbryje (išteka iš Čagdajaus ežero), teka į pietus, pietvakarius, kerta Vidurio Jakutijos lygumą. Įteka į Aldaną 56 km nuo jo žiočių, priešais Dygdalą.
Didžiausi intakai – Ejegesas, Čeberekė (dešinieji).
Upė būna užšalusi nuo spalio iki gegužės. Kelės baseine yra ~900 ežerų ir 7 ampalai, kurių bendras plotas 28 km².
Xandros Desktop
Xandros Desktop (arba tiesiog Xandros) – Linux platinamasis paketas, kurį nuo 2001 m. kuria „Xandros Corporation“. Labiausiai žinoma kaip standartinė Asus eee PC operacinė sistema.
Leidimai
Ji, panašiai kaip ir Microsoft Windows operacinės sistemos, leidžiama keliomis versijomis. Tai Desktop Home Edition, Desktop Home Edition Premium ir Desktop Professional. Be to, dėl susitarimų su „Microsoft“ nebus jokių galimybių distribuciją adaptuoti vėlesnei „GPL 3“ licencijai.
Xandros Desktop buvo kritikuojama už tai, kad kūrėjai bandė kopijuoti technologijas, kurias naudoja „Microsoft“ kompanija „Windows Service Pack“ ir „Genuine Validation“ programose. Naudotojų bendruomenės visa tai buvo plačiai sukritikuota, o į kritiką buvo atsižvelgta tik iš dalies. Dauguma Xandros naudotojų perėjo prie kitų platinamųjų paketų 2006 ir 2007 m. pradžioje.
Nyderlandų Antilų herbas
Nyderlandų Antilų herbas – Nyderlandų Antilų heraldinis valstybės simbolis, sudarytas iš skydo, karūnos ir šūkio.
Auksiniame skyde su raudonu bordiūru penkios mėlynos žvaigždės. Žvaigždės kaip ir vėliavoje atstovauja Nyderlandų Antilų saloms. Vaizduojama karūna yra Nyderlandų Karalystės. Juostelėje, skydo apačioje yra užrašytas devizas „Libertate Unanimus“.
Šis herbas buvo priimtas 1986 m. sausio 1 d., kai Aruba atsiskyrė nuo Nyderlandų Antilų ir įgavo ypatingą statusą Nyderlandų Karalystėje. Jis pakeitė senesnę herbo versiją su šešiomis žvaigždėmis, kuri buvo naudojama nuo 1964 m. spalio 23 d. herbe nebėra žvaigždės, simbolizavusios Arubą.
Nuo 2010 m. spalio 10 d., išformavus Nyderlandų Antilus, herbas nebenaudojamas.
thumb|right|Nyderlandų Antilų herbas 1986 – 2010
thumb|right|Nyderlandų Antilų herbas 1964–1986
Evaldas Pašilis
Evaldas Pašilis (g. 1973 m. Telšių rajone) – teisininkas.
Biografija
1994 m. baigė Lietuvos policijos akademiją, 1998 m. – Vilniaus universitetą.
1994–1997 m. Ukmergės rajono policijos komisariato jaunesnysis inspektorius. 1997–1999 m. Mokesčių policijos departamento prie LR Vidaus reikalų ministerijos inspektorius. 1999–2000 m. Ukmergės rajono apylinkės teisme kandidatas į teisėjus. 2000–2015 m. šio teismo teisėjas, 2007–2012 m. teismo pirmininkas.
Nuo 2015 iki 2020 m. buvo Lietuvos Respublikos generalinis prokuroras.
Pašaltuonio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
Istorija
1755 m. Labaukštus (Pašaltuonį) Andrius ir Felicija Jasenskiai dovanojo Senųjų Trakų benediktinų vienuolynui. 1756 m. dvarininkas Janavičius pastatydino bažnyčią. 1805 m. ji sudegė. Dėl 1806 m. nederliaus atstatinėti nepradėta. 1832 m. vienuolynas ir bažnyčia uždaryti.
Vyskupas Motiejus Valančius, sužinojęs, kad bažnyčia neįrašyta į valstybės turtų inventorius, 1858 m. paskyrė kunigą. Bažnyčia suremontuota. 1840 m. buvusi vienuolyno žemė išdalinta valstiečiams. Vieną sklypą valstiečiai skyrė kunigui ir už jį iki 1858 m. mokėjo mokesčius. 1890 m. kunigo Vrublevskio ir parapijiečių rūpesčiu pastatyta dabartinė medinė bažnyčia (buvo Gaurės parapijos filija). Parapija garsėja Žolinės atlaidais.
Architektūra
Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, su 2 bokšteliais. Joje yra 3 altoriai. Šventoriuje stovi dviaukštė medinė varpinė, yra kapinės.
Bažnyčioje stovi nežinomo meistro sumontuoti istoriniai vargonai.
AGM-88 HARM
Aprašas
AGM-88 gali aptikti, atakuoti ir sunaikinti radaro anteną ar siųstuvą su minimaliu lėktuvo įgulos įsikišimu. Raketos priekyje yra nusitaikymo sistema, turinti nejudamą anteną ir ieškiklį. Dvejopos traukos raketos variklis naudoja kietą bedūmį kurą ir raketai suteikia viršgarsinį greitį (virš 2 Machų). JAV laivynas HARM pradžioje naudojo lėktuvuose A-6E, A-7 ir F/A-18, vėliau – EA-6B. JAV oro pajėgos HARM naudojo lėktuvuose F-4G Wild Weasel, vėliau specializuotuose F-16, kurie turėjo specialią taikymosi sistemą.
Istorija
Raketų HARM serijinė gamyba patvirtinta 1983 m. kovą. 1985 m. antroje pusėje šiomis raketomis apginkluotos 72-oji ir 46-oji atakos eskadrilės, besibazavusios lėktuvnešyje USS „America“ (CV-66).
1986 m. kovą raketos HARM buvo panaudotos prieš Libijos oro gynybos įrenginius S-200 Angara/Vega/Dubna Sirto įlankos rajone, jas naudojo ir 1986 m. balandį bombarduojant Libiją. Raketas HARM JAV jūrų ir oro pajėgos plačiai naudojo ir 1991 m. Persijos įlankos kare.
Persijos įlankos karo metu JAV kariškiai HARM raketa apšaudė savus. Lėktuvo F-4G Wild Weasel, lydėjusio strateginį bombonešį B-52, pilotas bombonešio uodegos patrankos radarą palaikė Irako priešlėktuvinės artilerijos radaru. B-52 uodegos šaulys nusitaikė į F-4G, palaikęs jį Irako MiG naikintuvu. F-4G pilotas paleido raketą, ir tik tada pamatė, kad taikinys yra B-52, į kurį raketa ir pataikė. Bombonešis atlaikė skeveldrų žalą, niekas nežuvo.
2013 m. prezidentas Obama pirmą kartą pasiūlė Izraeliui raketas AGM-88.
AGM-88E AARGM
Naujausias HARM variantas yra bendras Italijos gynybos ministerijos ir JAV gynybos departamento projektas. Raketas AGM-88E Advanced Anti-Radiation Guided Missile (AARGM) gamina kompanija „Alliant Techsystems“.
2005 m. lapkritį Italijos gynybos ministerija ir JAV gynybos departamentas pasirašė memorandumą kartu kurti AGM-88E AARGM raketą. Italija suteikė 20 mln. USD finansavimą bei kelių milijonų vertės medžiagų, įrangos ir paslaugų. Buvo numatyta, kad Italijos oro pajėgos įsigis iki 250 raketų, skirtų lėktuvams Tornado ECR, todėl buvo planuoti AARGM suderinimo su likusia Tornado ECR ginkluote darbai.
JAV jūrų pajėgos pademonstravo raketų efektyvumą 2012 m. pavasarį atliktuose bandymuose (Initial Operational Test and Evaluation, IOT&E), kai buvo paleistos 12 raketų HARM. Įgulų ir technikų apmokymas baigtas birželį. Laivynas pritarė serijinei AARGM gamybai 2012 m. rugpjūtį. Buvo numatyta, kad 2013 m. 72 raketos bus perduotos JAV laivynui, o 9 – Italijos oro pajėgoms. Numatyta raketomis AGM-88E apginkluoti jūrų pėstininkų naikintuvų F/A-18 Hornet eskadrilę.
Raketos pradžioje bus naudojamos lėktuvuose FA-18C/D, FA-18E/F, EA-18G ir Tornado ECR, o vėliau ir F-35.
2013 m. rugsėjį JAV jūrų pajėgos gavo 100-ąją AARGM. Numatyta, kad JAV AGM-88E programa bus visiškai įgyvendinta 2014 m. rugsėjį.
Kiauliasnukinės
Kiauliasnukinės (Congiopodidae) – skorpenžuvių (Scorpaeniformes) būrio žuvų šeima. Paplitusios pietų pusrutulio vandenyse.
Šeimoje 4 gentys, 8 rūšys.
Jonas Januškis
Jonas Januškis (1900 m. vasario 9 d. Čekuose, Viekšnių valsčius, Mažeikių apskritis – 1963 m. liepos 1 d. Bostone ) – Lietuvos redaktorius, ekonomistas, kooperatininkas, žurnalistas, politinis veikėjas.
Biografija
Mokėsi Viekšnių keturklasėje mokykloje, nuo 1917 m. – Šiaulių gimnazijoje. 1919–1920 m. Lietuvos kariuomenės savanoris. 1919–1925 m. Šiaulių bibliotekos vedėjas. 1921 m. baigė Šiaulių gimnaziją ir įstojo į Leipcigo ekonomikos universitetą, kurį baigė 1925 m., įsigydamas ekonomisto specialybę.
1925–1926 m. dirbo Šiaulių kooperatyvų sąjungoje. Bendradarbiavo „Žiežirboje“, „Socialdemokrate“, „Profesinėse žiniose“. 1926 m. – „Darbininkų balso“ redaktorius Šiauliuose. Nuo 1926 m. gegužės 10 d. iki 1926 m. gruodžio 30 d. – III Seimo narys. 1926–1927 m. „Naujosios gadynės“ redaktorius Kaune, Kooperatyvų sąjungos instruktorius, „Socialdemokrato“ redakcinės kolegijos narys. 1927 m. rugsėjo mėn. areštuotas, kalintas Bajorų kalėjime Klaipėdoje, Varnių koncentracijos stovykloje. 1928 m. vasario mėn. paleistas, bet tų pačių metų birželio mėn. vėl suimtas.
1928 m. spalio mėn. paleistas iš kalėjimo emigravo į Latviją, gyveno Lenkijoje, Vokietijoje, Prancūzijoje. Vilniuje bendradarbiavo plečkaitininkų laikraštyje „Pirmyn“. 1929–1931 m. Rygoje leido „Darbininkų balsą“, 1930–1934 m. Berlyne ir Paryžiuje, padedamas vieno iš Darbininkų Internacionalo vadovų Reino Abramovičiaus, redagavo „Kovą“. 1929 m. – II Lietuvos socialdemokratų organizacijos užsienyje konferencijos Vilniuje dalyvis, 1930 m. – III LSDOU konferencijos Berlyne pirmininkas, organizacijos Vykdomojo komiteto pirmininkas. 1937–1940 m. „Lietuvos žinių“ korespondentas Paryžiuje. 1941 m. atvyko į JAV, 1942–1943 m. „Naujos Gadynės“ redaktorius. 1945–1953 m. „Keleivio“ redaktorius, vėliau – reikalų vedėjas, redkolegijos narys.
Joana Narutavičienė
Joana Bilevičiūtė-Narutavičienė (1868 m. kovo 21 d. Klyšiuose, Rusijos imperija – 1948 m. vasario 19 d. Varšuvoje, Lenkijos Liaudies Respublika) – mokytoja, visuomenės veikėja, pirmoji Lietuvos moteris įgijusi aukštąjį išsilavinimą Vakaruose – Ciuriche (Šveicarija), nepriklausomybės akto signataro Stanislovo Narutavičiaus žmona.
Biografija
Gimė 1868 m. kovo 21 d. Klyšiuose. Tėvas Ipolitas Bilevičius, motina Elena Daugirdaitė. J. Bilevičiūtė per tėvo liniją buvo Juzefo Pilsudskio pirmos eilės pusseserė. Baigė filosofijos studijas Ciuricho universitete. 1889 m. Ciuriche buvo įregistruota civilinė Stanislovo Narutavičiaus ir Joanos Bilevičiūtės santuoka, o 1890 m. Vilniaus šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčioje ir bažnytinė santuoka. Po studijų ir santuokos su vyru trumpai gyveno Varšuvoje, 1891 m. grįžo į Lietuvą, kur trumpai apsistojo Vilniuje, po to išvyko į vyro dvarą Brėvikiuose, kur 1891–1899 m. ir 1904–1907 m. dirbo mokytoja, kur mokytojavo lietuvių kalba. Su vyru susilaukė 4 vaikų: Sofijos (1893), Jono (1896), Elenos (1899) ir Kazimiero (1904).
1907 m. išvyko į Telšius, kur savo įsteigtoje privačioje mergaičių progimnazijoje mokė aritmetikos ir lenkų kalbos. I pasaulinio karo metu pasitraukė į Smolensko guberniją, Roslavlį, kur taip pat dirbo mokytoja. 1918 m. kartu su vyru grįžo į Lietuvą ir toliau mokė kaimo vaikus Brėvikiuose bei Alsėdžiuose. Nuo 1926 m. gyveno Kaune, kur iš pradžių dirbo lenkų kultūros ir švietimo organizacijoje ,,Žibintas”, po to mokytojavo lenkiškoje Kauno Adomo Mickevičiaus gimnazijoje, nuo 1929 m. iki 1934 m. buvo šios gimnazijos vicedirektore, laikinai pavaduodavo ir gimnazijos direktorių. Nuo 1930 m. priklausė Kauno lenkių moterų akademiniam klubui Znicz. 1932 m. po tragiškos vyro mirties (jam nusižudžius), metė pedagoginį darbą ir grįžo į Brėvikius, kur tvarkė apleistą dvarą. II pasaulinio karo metu gyveno Kaune, slėpė žydus. 1945 m. persikėlė gyventi į Varšuvą, kur ir mirė 1948 m. vasario 19 d., palaidota Povonzkų kapinėse.
IV Kauno fortas
IV Kauno fortas – Kauno tvirtovės dalis miesto pietuose, Rokuose, Plytinės g. 15. Fortas plyti Nemuno kairiojo slėnio viršutinėje terasoje, prie Linksmės upelio ištakų. Įtrauktas į Kultūros vertybių registrą 2002 m., unikalus kodas –.
Aprašymas
Forto teritorija tankiai apaugusi neaukštais želdiniais, perimetrą juosia gynybinio griovio siena, stambių medžių eilės. Asimetrinio plano, netaisyklingo keturkampio formos forto teritorijos reljefas mažai pažeistas. Šiaurinėje pusėje išlikę įvažiavimo į teritoriją vartai, už kurių – kareivinių kompleksas, įvairios paskirties gynybiniai įtvirtinimai. Fortas susideda iš kazematinės dalies su flangais, sudėtingų centrinės ir užnugario poternų, kampinių kaponierių, gynybinių griovių ir nepakitusios esplanados.
Istorija
Fortas buvo pastatytas 1883–1889 m. laikotarpyje. Čia įsikūrusi carinės Rusijos kariuomenė gaudavo naujausių ginklų. Rusijai įsigijus 12 „Maxim-Nordenfelt“ penkiavamzdžių kulkosvaidžių, keletas jų buvo perduoti tvirtovės įgulai. 1894 m. trys tokie kulkosvaidžiai, kaip galimi ginklų variantai, buvo išbandyti IV forto kaponieriuje. Šaudant 4 min. visiems vienu metu, buvo stebimi artileristų veiksmai, susikaupusių dujų poveikis jų kvėpavimo takams. Kaponieriuje buvo gera ventiliacija, todėl dujos nesikaupdavo ir artileristai dėl to nesiskųsdavo. Šie kulkosvaidžiai buvo pirmieji Lietuvoje išbandyti automatiniai ginklai (Rusijoje – vieni pirmųjų). 1893 m. pagal tvirtovės karo inžinieriaus Lichačiovo brėžinius gamykloje pagamintas prieššturminio pabūklo keliamasis mechanizmas 1894 m. liepą buvo sumontuotas ir išbandytas taip pat IV forte. Kol nebuvo šio mechanizmo, artileristai prieššturminius pabūklus iš forto apatinės dalies į viršuje esančias pozicijas užtempdavo rankomis. Jį sumontavus, pabūklus buvo galima greitai užkelti į viršų ir parengti šaudyti. Bandymai buvo sėkmingi, tačiau šis geras, tam laikotarpiui tikęs išradimas, tvirtovėje taip ir liko vienintelis.
1941 m. užėjus vokiečiams, forte nuo rugpjūčio mėnesio pradėti naikinti žydai. Didžioji dalis čia atvesti iš Kauno geto. 1941 m. naciai ir jų vietiniai talkininkai nužudė apie 4000 žydų, vien rugpjūčio 8 d. – 500 Kauno geto inteligentų.
Forto tvarkymas
1998–1999 m. IV fortas buvo valomas, atlikti ištisinio išminavimo darbai, sutvarkyta drenažo sistema, tačiau, nutrūkus finansavimui, darbai sustojo. Bėgant metams neprižiūrima teritorija vėl pasidengė tankiais krūmais, kita augmenija. Be to, informacija apie atliktas standartinių sprogmenų neutralizavimo operacijas šiame forte dingo.
IV forto teritorijos ribos sutampa su valstybinio Kauno teriologinio draustinio ribomis. Šiame forte aptinkamos 7 šikšnosparnių rūšys, įtrauktos į Lietuvos Respublikos saugomų gyvūnų sąrašą. Kad gyvūnai lengvai pasiektų žiemojimo vietas atskirose forto dalyse, 2012 m. forto teritorija buvo vėl valoma, pašalinti želdiniai. Taip siekiama palaikyti retų šikšnosparnių rūšių individų žiemojančias populiacijas. Vykdydami kirtimo ir teritorijos švarinimo darbus, darbininkai kelis kartus turėjo nutraukti darbus, nes aptiko sprogmenų, teko kviesti policijos pareigūnus ir išminuotojus. Kelios minos buvo saugiai susprogdintos pačiame forte.
Kurminiai
thumb|right|260px|Kurmiarausiai thumb|right|260px|Kurmio sudėtinga tunelių sistema Kurminiai (Talpidae) – smulkių žinduolių šeima, kurioje labai specializuoti, po žeme gyvenantys vabzdžiaėdžiai. Galūnės trumpos, priekinės su stipriais nagais. Jais rausia žemę. Akys labai mažos arba visai sunykusios. Turi iki 44 dantų.
Šeimoje yra apie 40 rūšių, paplitusių Eurazijoje ir Šiaurės Amerikoje. Lietuvoje gyvena europinis kurmis (Talpa europaea).
Šeima skirstoma į tris pošeimius:
'''Pošeimis. Desmaninae''' '''Pošeimis. Talpinae''' '''Pošeimis. Uropsilinae'''
Tai, kas svarbiausia
Tai, kas svarbiausia  – 1998 m. drama apie moterį, priverstą paaukoti savo karjerą, kad galėtų rūpintis nuo vėžio mirštančia motina.
Ausianka
Ausianka – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Žaslių.
Rimas Stankūnas
Rimas Stankūnas (g. 1970 m. balandžio 30 d.) – Lietuvos ir Raseinių rajono politinis veikėjas.
Biografija
1988 m. baigė Raseinių rajono Betygalos Maironio vidurinę mokyklą. 1993 m. baigė Kauno technologijos universiteto Mechanikos fakultetą, inžinierius mechanikas, įgijo bakalauro laipsnį. 1999–2001 m. studijavo Kauno technologijos universiteto Socialinių mokslų fakultete, įgijo viešojo administravimo magistro laipsnį. 2003 m. tobulinosi Danijos energetikos agentūroje.
1994–1997 m. – Raseinių rajono Betygalos seniūnijos seniūnas. 1997–2000 m. – Raseinių rajono savivaldybės meras. 2001 m. Energetikos mokymo centre buvo atsakingas už katilinių šilumos ūkį. Nuo 2001 m. – UAB „Raseinių šilumos tinklai“ Gamybinio techninio skyriaus inžinierius.
1996 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių), nuo 2002 m. Krikščionių konservatorių socialinės sąjungos narys.
1997–2003 m. Raseinių rajono savivaldybės tarybos narys.
Boro ežerai
Boro ežerai  – nenuotakių druskingų ežerų grupė Rusijoje, Altajaus krašte, Kulundos lygumos pietuose. Sudaro 94 vandens telkiniai. Žymiausi ežerai: Malinovojės (plotas 11,4 km²), Dlinojės (5,3 km²), Všivka (5,8 km²). Dalyje ežerų išgaunamos druskos.
Alsa (reikšmės)
Alsa gali reikšti:
Adamų stilius
thumb|Osterlio parkas thumb|Osterlio parko interjero dizainas Adamų stilius  – XVIII a. antrosios pusės – XIX a. pradžios Didžiosios Britanijos architektūros ir interjerų įrangos stilius, neoklasicizmo atmaina.
Pradininkai – broliai Robertas Adamas ir Džeimsas Adamas, naująjį stilių priešpriešinę tuo metu architektūroje vyravusiam paladianizmui. Adamų statiniai dekoratyvūs, darnių proporcijų, puošnaus interjero, puošti antikinių motyvų stiuko lipdiniais, sienų tapyba, ornamentika, baldais. Broliai romaniškąją klasiką pagyvino senosios etruskų ir Egipto dailės elementais, Graikijos, Bizantijos, neogotikos ir baroko architektūros detalėmis. Jų darbuose galėjo atsirasti ir sfinksas ar grifonas, arabeska ir medalionas, pieštos vazos ir urnos, ornamentas ir piliastras. Buvo naudojamos suderintos spalvų schemos.
Žymiausi pastatai – brolių R. ir D. Adamų suprojektuoti gyvenamieji namai Londone, Midlesekse. Vėliau Adamų stilių panaudojo ir JAV architektai.
Tanda
Tanda  – upė Rusijoje, Jakutijoje (daugiausia Ust Aldano ulusas); Aldano kairysis intakas. Prasideda Lenos plynaukštėje, teka į šiaurę, kerta Vidurio Jakutijos lygumą. Įteka į Aldaną 144 km nuo jo žiočių, į vakarus nuo Kylajo.
Didžiausias intakas – Chatania (dešinysis).
Upė būna užšalusi nuo spalio iki gegužės. Tandos baseine yra ~800 ežerų. Prie upės yra Tandos, Tit Ario, Biarijės gyvenvietės.
BAE Corax
thumb|250px|right|BAE Corax BAE Corax, dar žinomas kaip Raven – prototipinis bepilotis kovos lėktuvas, kurį britų oro pajėgoms kuria kompanija „BAE Systems“. Jo pirmasis skrydis įvyko 2004 m. Visuomenei pristatytas 2006 m. sausį.