cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Daugirdavos dvaras
Istorija
1952 m. pastato likučius įvertino iš Kauno atvykusi paveldo saugojimo komisija. Šiuo metu nei dvaro, nei ūkinių pastatų neišlikę.
Bičių duonelė
Bičių duona – saldžiarūgščio skonio naminių bičių suneštos žiedadulkės, kurios koriuose suraugiamos pieno rūgšties bakterijų. Šia bičių duona minta bičių perai bei jaunos bitės.
Bitės neša į avilius ir meta į korių akeles. Aviliuose jaunesnės bitės priekiniais žandais žiedadulkių rutulėlius sutrupina ir galvomis gerai suspaudžia. Taip bitės dirba, kol žiedadulkėmis užlipdo du trečdalius akutės tūrio. Į tą pačią akutę dėdamos įvairių augalų žiedadulkes, bitės jų nerūšiuoja. Kai akutės pripildomos, bitės jų viršų užpila medumi, užlipdo vašku – tokį mišinį palieka subręsti.
Veikiant įvairiems mikroorganizmams, fermentams, esant didelei drėgmei ir šilumai (34–36 °C), maždaug per dvi savaites iš mišinio susiformuoja bičių duonelė. Bitėms tai – pagrindinis baltymų, riebalų, angliavandenių, mikroelementų ir vitaminų šaltinis. Per metus vidutinė bičių šeima suvartoja apie 25 kg bičių duonos (iš šeimos bitininkai jos paima 2–3 kg). Vienoje korio akelėje būna 140–180 mg bičių duonos. Geriausia bičių duona būna surinkta iš dobilų, sodo augalų, viržių, rapsų žiedadulkių.
Duonele maitinami bičių perai, kuriems augant reikia labai daug baltyminės medžiagos. Daug duonelės bitės vartoja pieneliui, vaškui gaminti, tranams maitinti, nes ir jie be baltyminio maisto greitai nusilpsta, o tokius tranus bitės išmeta lauk.
Medijų teisė
Medijų teisė apima tiek viešosios, tiek ir civilinės teisės normas; tiek valstybės, tiek ir privačių, viešųjų organizacijų priimtas imperatyvines ar dispozityvines taisykles informacijos perdavimo priemonių srityje.
Sritys
Medijų teisės sritys:
Rega
Rega – pojūtis, kurio pagalba galima suvokti šviesą, spalvas, daiktų išsidėstymą erdvėje. Dažniausiai regima akimis, kurių tinklainėje susidaręs vaizdas regos nervu perduodamas į smegenų regos sritį.
Žmogaus regos mechanizmas
Atvaizdas žmogaus akyje formuojamas taip : optinė spinduliuotė, atsispindėjusi nuo bet kurio daikto, į kurį žiūrime, taško, yra laužiama akies lęšiuko, akies optinių terpių: ragenos, kamerų skysčių ir stiklakūnio. Lūžę spinduliai susikerta tinklainėje, ir susidaro tikras, bet sumažintas ir apverstas daikto atvaizdas.
Kietaodis vėžlys
Kietaodis vėžlys (Dermochelys coriacea) – kietaodžių vėžlių (Dermochelyidae) šeimos roplys.
Rega
Žmogaus regos mechanizmas
Toliau tinklainėje, kuri sudaryta iš keleto sluoksnių, vyksta šviesos signalų registracija: šviesa, veikdama jai jautrių ląstelių receptorius, sukelia juose fotochemines, reakcijas; tada ląstelėje generuojamas veikimo potencialas, kuris nervinėmis skaidulomis perduodamas į smegenų žievės regos centrus ir čia virsta regos pojūčiu (šviesos pojūčiu).
Kietaodis vėžlys
Paplitęs viso pasaulio tropinės, subtropinės ir vidutinės juostos vandenyse. Arealas siekia šaltus šiaurinių platumų vandenis, nes jis sugeba kūno viduje pagaminti šiek tiek šilumos. Tai vienas geriausių vandenynų keliautojų iš visų gyvūnų. Sužymėti vėžliai yra perplaukę Atlantą. Kietaodis vėžlys yra sparčiai nykstantis gyvūnas.
Rega
Žmogaus regos mechanizmas
Akies tinklainėje yra dviejų tipų fotoreceptoriai: kūgeliai ir stiebeliai. Beveik visi kūgeliai išsidėstę centrinėje tinklainės dalyje ir sudaro vadinamąją geltonąją dėmę. Jie yra jautrūs spektro regimosios dalies optinei spinduliuotei, tačiau sugeria šviesą tiktai esant pakankamai dideliam tinklainės apšviestumui, taip pat garantuoja spalvinę regą.
Kietaodis vėžlys
Kietaodis vėžlys yra didžiausias tarp jūrinių vėžlių: siekia 1,3–1,8 m. ilgio ir 800 kg svorio. Skiriasi fiziniais bruožais: šarvas siauras ir odiškas, plaukmenys be nagų.
Rega
Žmogaus regos mechanizmas
Žmogaus akies tinklainėje yra trijų rūšių skirtingo jautrumo kūgeliai, kurie atsakingi už vienos iš trijų spalvų jutimą, t. y. jie skirtingai reaguoja į įvairios spektrinės sudėties šviesą, kurioje pačiomis įvairiausiomis proporcijomis susimaišiusios trys pagrindinės spalvos: žalia, raudona ir mėlyna. Akis yra jautriausia 555 nm optinei spinduliuotei, t, y. geltonai-žaliai šviesai. Stiebeliai yra išsidėstę periferinėse tinklainės srityse, labiau jautrūs šviesai ir garantuoja periferinį bei achromatinį regėjimą tamsoje.
Kietaodis vėžlys
Minta dažniausiai medūzomis. Ryklėje atgal nukreipti dygliai neleidžia ištrūkti slidžiam grobiui. Paprastai maitinasi netoli vandens paviršiaus, bet gali pasinerti į 400–1000 m gylį ir sulaikyti kvėpavimą iki pusės valandos.
Rega
Regos aštrumas
Akies gebėjimą atskirti du taškus, esančius vienas nuo kito tam tikru mažu atstumu, apibūdina regos aštrumas. Jis charakterizuojamas mažiausiu kampiniu nuotoliu (regos kampu) tarp dviejų šviečiančių taškų, kuriuos akis dar išskiria. Normali akis, esant pakankamam objekto apšvietimui, skiria maždaug vienos kampinės minutės (ԑ= 1') dydžio objektus, pavyzdžiui, tokiu kampu matoma 1 cento moneta, esanti 7 m atstumu. Šis kampas yra paaiškinamas akies anatomine sandara.
Kietaodis vėžlys
Paprastai šie vėžliai sutinkami vandenyje, tačiau dauginimosi sezono metu renkasi pakrantėje, nes patinai grumiasi dėl patelių, kurios atplaukia dėti kiaušinių. Kaip ir kitų jūrinių vėžlių patelių homingo instinktas labai stiprus ir atveda jas į tam tikrą paplūdimio ruožą. Kiaušinius deda tamsią be mėnulio naktį, taip išvengdamos stebėtojų. Išsiritusių vėžliukų šarvus dengia maži perliniai žvynai, kurie greit nukrinta.
Rega
Regos aštrumas
Kadangi tinklainėje yra kūgeliai, kurių skersmuo yra 2-4 µm, o vienos minutės kampą atitinka 4-5 µm dydžio atvaizdas tinklainėje, todėl du artimiausius daikto taškus galima matyti atskirai tik tada, kai jų atvaizdas patenka į du skirtingus kūgelius, tarp kurių yra nors vienas nesudirgintas kūgelis. Jei dviejų taškų vaizdai yra vienas šalia kito esančiuose kūgeliuose, tai jie užsikloja ir susilieja, taip matyti tik vienas taškas. Normalus regos aštrumas lygus 1‘ tačiau jis gali būti ir geresnis ir tai nereiškia, jog akis turi ydą. Realus normalios akies regos aštrumas yra nuo 2‘ iki 4‘.
Trumparegystė
Akių gebėjimo laužti šviesos spindulius yda, kai žmogus blogai mato tolimus daiktus, nes jų vaizdas susidaro prieš tinklainę. Esant trumparegystei, akies laužiamoji galia per stipri palyginus su akies ašies ilgiu, taigi vaizdas gaunamas neryškus.
Toliaregystė
Akių gebėjimo laužti šviesos spindulius yda, kai matomų objektų vaizdas susidaro už tinklainės, todėl žmogus geriau mato toli esančius daiktus, ir blogai – esančius arti.
Katarakta
Akių liga, kai lęšiukas pamažu netenka skaidrumo, formuojasi drumstys, kurios trukdo gerai matyti. Tai viena iš pagrindinių aklumo priežasčių. Pagrindinis simptomas - neryški rega.
Daltonizmas
Įgimtas nesugebėjimas skirti kai kurių spalvų (dažniausiai žalios ir raudonos). Pasitaiko daugiausia vyrams, perduodamas paveldėjimo keliu. Yda susijusi su tinklainės receptorių (kūgelių) nevisavertiškumu.
Astigmatizmas
Regėjimo sutrikimas, lemiantis neryškų matymą. Esant astigmatistiniams pakitimams, akies ragena yra netaisyklingos formos ir tai sukelia regėjimo problemų. Ši liga dažniausiai yra paveldima, o kai kuriems gali atsirasti po akių ligos, traumos ar operacijos.
Kavalos Panorama GS
Kavalos Panorama GS – krepšinio klubas Kavalos mieste Graikijoje. Klubas dalyvauja ESAKE varžybose.
2008 metais, Kavalos EEK krepšinio klubas susijungė su Panoramos BC klubu ir sudarė Kavalos Panorama GS.
Augustavo Šv. Jono Teologo parapija
'''Augustovo Šv. Jono Teologo parapija'''  – viena iš Bielsk Podlasko stačiatikių dekanato parapijų, Augustovo kaime. Parapija įkurta 1982 metais. Parapijoje yra 1876 m. pastatyta Augustovo Šv. Jono Teologo cerkvė ir 1816 m. pastatyta Strikų Šv. Anupro cerkvė.
Skiemonių herbas
Skiemonių herbas – Skiemonių miestelio heraldinis atributas.
Aprašas
Žaliame lauke auksinis banguotas S raidę primenantis stulpas.
Auksinis stulpas simbolizuoja vingiuotus Skiemonių kelius.
Istorija
Herbą 2011 m. gegužės 17 d. patvirtinto Lietuvos Respublikos Prezidentė dekretu Nr. 1K-696. Herbo etaloną sukūrė dailininkas Rimantas Tumasonis.
Šilo ežeras
Šilo ežeras tai:
Monte Kaserosas
Monte Kaserosas  – miestas Argentinoje, Korjenteso provincijos pietryčiuose, Urugvajaus upės dešiniajame krante, priešais Urugvajaus miestą Belja Unioną. Departamento centras.
Miestas įkurtas 1855 m. vasario 2 d. Paso de los Higos pavadinimu. 1858 m. pervadintas į Monte Kaserosą. Yra senovinių bažnyčių; vyksta įvairūs karnavalai ir šventės; vandens pramogos.
Seimas (reikšmės)
Seimas gali reikšti:
Kokainas
Kokainmedis
Kokainmedis yra vienas seniausių kultūrinių augalų Pietų Amerikoje. Botanikai mano, kad jo auginimas galėjo prasidėti Amazonės atogrąžų miškuose ir išplisti į Andų kalnus. Kadangi vartotojai pajuto jaudinantį pojūtį ir energijos padidėjimą, vietiniai gyventojai kokos lapus kramtė šimtmečius. Kokainmedis buvo įtrauktas į inkų kultūrines ir religines ceremonijas. Katalikų bažnyčia kolonijinėje Pietų Amerikoje matė, kad kokainmedžio lapų naudojimas kenkia krikščionybės plitimui. 1551 m. katalikų vyskupai paragino Peru vyriausybę uždrausti kokos naudojimą. Tai nebuvo uždrausta, tačiau buvo apribotas kokos auginimui naudojamos žemės kiekis.
Kokainas medicinoje
Vokiečių chemikas Albertas Niemanas (angl. Albert Niemann) 1860 m. išskyrė kokainą iš kokainmedžio lapų. Jis pastebėjo, kad nuo baltos miltelių pavidalo medžiagos nutirpsta liežuvis.
1863-1868 m. prancūzų chemikas Anžas Fransua Marianis (angl. Ange-François Mariani) sukūrė toniką iš Bordo vyno ir kokainmedžio lapų. Jis pavadino jį Vin Mariani. Reklamose teigta, kad populiarus gėrimas galėjo „sugrąžinti sveikatą ir gyvybingumą“.
Po daugiau nei dviejų dešimtmečių austrų oftalmologas Karlas Koleris eksperimentavo su kokainu kaip chirurginiu anestetiku, nes kataraktos operacija paprastai buvo atliekama be anestezijos. Eteris ir chloroformas negalėjo būti naudojami, nes jie privertė pacientus vemti – tai problema atliekant subtilias akių operacijas. Dėl to dauguma pacientų, sergančių katarakta, patyrė nepakeliamą skausmą. Kokaino tirpalą įlašinęs į akį, Koleris pastebėjo, kad pacientai nebesikratė skalpeliui palietus akį.
Noriūnų Jono Černiaus pagrindinė mokykla
Kupiškio rajono Noriūnų Jono Černiaus pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kupiškio rajone, Noriūnuose, Melioratorių g. 5, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 290051480. Steigėjas Kupiškio rajono savivaldybės taryba. Dabar tai Subačiaus gimnazijos skyrius.
Kokainas
Kokainas medicinoje
Farmacijos įmonės netrukus pradėjo prekiauti kokainu. Tačiau anestezijos kokaino entuziazmas medikų bendruomenėje greitai išblėso, nes išaugo pacientų, mirusių nuo atsitiktinio perdozavimo operacijos metu, skaičius.
Noriūnų Jono Černiaus pagrindinė mokykla
Pavadinta generolo, politiko Jono Černiaus (1898–1977) vardu.
Istorija
2020 m. mokykla tapo Subačiaus gimnazijos skyriumi.
Kokainas
Kokainas medicinoje
Jungtinių Amerikos Valstijų Narkotikų kontrolės administracija (, DEA) kokainą įtraukė į II kontroliuojamų medžiagų sąrašą. Į šią kategoriją įeina vaistai, kurie pripažinti medicininiais tikslais, tačiau taip pat kelia didelę piktnaudžiavimo riziką. Kiti vaistai, išvardyti II sąraše, yra:
DEA nustato metines gamybos kvotas, kad apribotų I ir II sąrašo vaistų, kurie gali būti teisėtai gaminami arba importuojami teisėtais moksliniais tyrimais ir medicinos tikslais, kiekį. Nors būta tam tikrų skirtumų, kokaino kvota per pastarąjį dešimtmetį niekada neviršijo 290 kilogramų per metus. Šis kiekis yra mažesnis nei 0,2 % 145 metrinių tonų kokaino, suvartotų JAV 2010 m.
Šiais laikais kokainas ir jo produktai vis dar yra populiarūs vietiniai anestetikai ausų, nosies ir gerklės operacijoms, taip pat naudojami preparatuose, skirtuose skausmui malšinti nepagydomų ligų atveju. Nors kokainas yra plačiai žinomas kaip narkotikas, galintis sukelti priklausomybę, šis narkotikas taip pat turi ilgą ir išskirtinę istoriją kaip vaistas ir vietinis anestetikas. Teisėtas kokaino vartojimas apsunkina piktnaudžiavimo šia medžiaga kontrolę.
Froidas ir priklausomybė nuo kokaino
1884 m., būdamas 28 metų, Froidas parašė straipsnį pavadinimu „Über Coca“, kurį apibūdino kaip „šlovinimo dainą šiai stebuklingai medžiagai“. Jis nepastebėjo pagrindinio kokaino trūkumo: priklausomybės. Froidas kitus 12 metų stengėsi atsikratyti kokaino vartojimo.
Kokainas ir „Coca-Cola“
Amerikiečių vaistininkas Džonas Stitas Pembertonas (angl. John Stith Pemberton) 1886 m. įkūrė „Coca-Cola“, gaminusią gėrimą iš kokaino ir saldaus sirupo.
„Coca-Cola“ iš pradžių buvo parduodama tik rasiškai atskirtuose gazuotų gėrimų baruose ir išpopuliarėjo tarp viduriniosios klasės baltųjų.
Bendrovė kokainą iš savo gaminių pašalino 1903 m. – šį žingsnį labiau motyvavo rasinis šališkumas ir griežtėjantys įstatymai, o ne klientų sveikatos problemos.
Harisono narkotikų įstatymas
1912 m. Jungtinių Amerikos Valstijų vyriausybė pranešė apie 5000 su kokainu susijusių mirčių per vienerius metus.
1914 m. „Harisono narkotikų mokesčių įstatymas“ tapo vienu iš pirmųjų šalies žingsnių į nacionalinį narkotikų reglamentavimą. Įstatymas, kurį pristatė Niujorko atstovas Frencis Burtonas Harisonas, veiksmingai uždraudė kokaino ir opijaus produktų pardavimą ir naudojimą.
Kreko kokainas
Kreko kokainas – kristalizuota narkotikų forma – išpopuliarėjo devintajame dešimtmetyje.
JAV Narkotikų kontrolės administracijos duomenimis, aštuntojo dešimtmečio pabaigoje nelegalaus kokaino kaina nukrito net 80%, nes JAV rinką užplūdo narkotinės medžiagos perteklius. Prekiautojai, ieškantys naujų būdų parduoti savo gaminius, pradėjo kreko gamybą. Krekas išgaunamas ištirpinant kokaino miltelius vandens ir amoniako mišinyje ir virinant, kol susidarys kieta medžiaga. Suskaidyta į mažesnius gabalėlius, vadinamus „akmenukais“, ši kieta forma gali būti rūkoma. Kreko rūkymas sukelia trumpą, intensyvų apsvaigimą, todėl medžiaga sukelia didesnę priklausomybę nei kokaino milteliai. Krekas buvo daug pigesnis nei kokaino milteliai. 1985 m. krekas daugelyje miestų buvo parduotas už maždaug penkis dolerius už akmenuką. Kai 1982 m. Majamyje buvo aptiktas pirmasis kreko pardavimo punktas. Narkotikų kontrolės agentūra manė, kad tai lokalizuotas reiškinys. Tačiau 1983 m. krekas pasirodė Niujorke ir netrukus išplito į kitus didžiuosius miestus.
1980 m. kreko epidemija
Kreko naudojimas pradėjo plisti devintajame dešimtmetyje. 1985–1989 m. nuolatinių kokainą vartojančių žmonių skaičius šoktelėjo nuo 4,2 mln. iki 5,8 mln. Maždaug tuo pačiu metu kai kuriuose didžiuosiuose miestuose išaugo nusikalstamumas. 1988 m. Teisingumo statistikos biuro atliktas tyrimas parodė, kad kreko vartojimas buvo susijęs su 32 % visų žmogžudysčių ir 60% visų su narkotikais susijusių žmogžudysčių Niujorke. Visuomenės susirūpinimas dėl neteisėtų narkotikų vartojimo augo 1980 m., o politinė įtampa kilo, kai šalį apėmė „kreko epidemija“.
Kokaino reglamentavimas
1986 m. federalinis Įstatymas prieš piktnaudžiavimą vaistais nustatė skirtingus kreko ir kokaino miltelių kiekius, reikalingus tam tikroms baudžiamosioms bausmėms taikyti. Taip pat nustatyta minimali penkerių metų bausmė už bet kokį kreko kokaino laikymą. Pavyzdžiui, už 1 gramą kreko buvo skirta tokia pati minimali penkerių metų bausmė kaip ir už 100 gramų kokaino miltelių. Oponentai teigė, kad įstatymas rasistiškas, nes kreko vartotojai dažniau buvo afroamerikiečiai. Atsižvelgus į šią kritiką, 2010 m. panaikinta penkerių metų bausmė už kreko turėjimą.
„Kokaino karalius“
239x239px|Pablo Eskobaras 1989 m.|alt=Pablo Escobar|miniatiūra Pablo Eskobaras – Kolumbijos nusikaltėlis, kuris, būdamas Medeljino kartelio vadovas, buvo įtakingiausias narkotikų prekeivis pasaulyje devintame ir dešimtame dešimtmečiuose.
Dar būdamas paauglys pradėjo nusikalstamą gyvenimą. Jo ankstyvoji neteisėta veikla buvo: netikrų diplomų pardavinėjimas, stereofoninės įrangos kontrabanda ir antkapių vagystė. Pablo Eskobaras taip pat vogė automobilius, būtent dėl šio nusikaltimo jis buvo pirmą kartą sulaikytas 1974 m. Kokaino pramonei augant Kolumbijoje, Ekvadore ir Bolivijoje (pagrindinių kokaino augintojų) – Eskobaras įsitraukė į narkotikų kontrabandą. Aštuntojo dešimtmečio viduryje jis padėjo įkurti nusikalstamą organizaciją, kuri vėliau tapo žinoma kaip Medeljino kartelis. Eskobaras vadovavo organizacijai, daugiausia laiko skyrusiai kokaino gamybai, transportavimui ir pardavimui.
Devintojo dešimtmečio viduryje Eskobaro kartelis uždirbo 420 mln. JAV dolerių per savaitę, o tai sudaro beveik 22 mlrd. JAV dolerių per metus. Kokaino prekyboje dominavo Medeljino kartelis, o Eskobaras turėjo neįtikėtiną galią ir turtus.
Iki devintojo dešimtmečio pabaigos jis tiekė 80 % pasaulio kokaino ir kasdien į JAV įveždavo apie 15 tonų kokaino.
Eskobaras susidūrė su Kolumbijos policijos, JAV vyriausybės, Kalio kartelio ir kitų konkurentų grasinimais. 1993 m. gruodžio 2 d. Kolumbijos specialiosios pajėgos, naudodamos JAV suteiktas technologijas, Eskobarą aptiko name Medeljino rajone. Policija bandė suimti Eskobarą, tačiau situacija greitai išaugo į susišaudymą, Eskobaras buvo nušautas ir žuvo bandydamas pabėgti.
Poveikis
Paprastai kokainas uostomas, kartais švirkščiamas. Poveikis pavartojus: padidėja energingumas, budrumas, sumažėja miego, maitinimosi poreikiai, nejaučiamas nuovargis. Poveikis panašus į amfetamino, bet yra daug stipresnis ir trumpesnis (trunka apie 30 – 60 minučių). Jei kokainas vartojamas kartu su alkoholiu ar heroinu, itin padidėja perdozavimo rizika. Didelė mirties rizika dėl širdies nepakankamumo. Greitai išsivysto stipri psichologinė priklausomybė. Reguliariai vartojant kokainą nervinėje sistemoje įvyksta ilgalaikiai pokyčiai, neretai susergama depresija, prarandamas apetitas, krenta svoris, užkietėja viduriai, sunku šlapintis, pasireiškia impotencija. Daugelis ilgalaikio kokaino vartojimo padarinių yra tokie pat, kaip ir trumpalaikio, pavyzdžiui, apetito praradimas ir svorio sumažėjimas. Abstinencijos sindromas – alkis, nuovargis, depresija, sutrikęs miegas, irzlumas, nerimas. Gali prasidėti „baltoji karštinė“, haliucinacijos.
Krekas, kita populiari kokaino forma, randama krištolinės uolienos pavidalu ir dažniausiai rūkoma. Tai gali pakenkti plaučiams. Vartojant kokainą įsišvirkščiant į veną, padidėja rizika užsikrėsti ligomis, paprastai susijusiomis su dalijimosi adatomis, tokiomis kaip hepatitas C ir ŽIV. Vidiniai pažeidimai taip pat galimi ilgai vartojant kokainą. Virškinimo traktas gali būti pažeistas dėl kraujotakos stokos, širdies audinių uždegimas arba jie gali plyšti.
Smegenys taip pat labai jautrios kokaino poveikiui. Smegenų kraujagyslių išsiplėtimas ir kraujavimas iš smegenų yra kai kurios neurologinės problemos, kylančios dėl ilgalaikio piktnaudžiavimo. Parkinsono liga, būklė, paveikianti judėjimą ir galinti sukelti drebulį, taip pat gali būti kokaino vartojimo pasekmė. Laikui bėgant kokaino vartojimas gali turėti neigiamą poveikį pagrindinėms smegenų funkcijoms, tokioms kaip sprendimų priėmimas, atmintis ir motorinės funkcijos. Jei vartotojas išgyvena ilgalaikį piktnaudžiavimą kokainu, gali iškilti ir kitų didelių sveikatos problemų.
Perdozavimas
Perdozavimui būdingi traukuliai, sutrinka širdies veikla ir kvėpavimas. Galimos haliucinacijos ir nerimo jausmas. Galima mirtis sustojus širdies darbui.
Fiziniai ir psichologiniai kokaino perdozavimo simptomai:
Pasak Nacionalinio piktnaudžiavimo narkotikais instituto (ang. “National Institute of Drug Abuse”), kokaino perdozavimą sukelia žmogus, vartojantis pakankamai narkotikų, kad jis pasiektų toksišką lygį jų sistemoje ir taip sukelia rimtą organizmo reakciją. Kokainas gali apnuodyti sistemą, o toksiškumo lygis nėra visiškai priklausomas nuo dozės. Arizonos universiteto duomenimis, buvo perdozavimo atvejų nuo kelių šimtų miligramų, o kai kurie vartotojai gali nuryti kelis gramus kokaino neperdozuodami. Tai rodo, kad perdozavimo toksiškumas gali labai priklausyti nuo individualaus vartotojo ir jo specifinio jautrumo toksinams.
Kokaino žala nėščiai moteriai ir kūdikiui
Kokainas prasiskverbia per placentą ir patenka į kūdikį. Besivystančiam kūdikiui ar naujagimiui, kokainą pašalinti iš organizmo reikia ilgiau nei suaugusiam žmogui. Kokaino vartojimas nėštumo metu gali sukelti rimtų problemų kūdikiui prieš ir po gimdymo. Šios problemos gali būti:
Kokaino vartojimas taip pat gali sukelti ilgalaikių sveikatos problemų kūdikiui, įskaitant :
Vartojimas
thumb|right|250px|20 populiariausių rekreacijoje naudojamų narkotinių medžiagų poveikio įvertinimas. Apibendrinus priklausomybės ligų, chemikų, farmakologų bei policijos duomenis ir įvertinus galimą priklausomybę, fizinę ir socialinę žalą, kokainui skirta 2 vieta.
Kaip teigiama Europos narkotikų ir narkomanijos stebėsenos centro ataskaitoje dėl narkotikų paplitimo Europoje, dabar kokainas Europoje prieinamas dviem pavidalais, iš kurių labiausiai paplitęs – kokaino milteliai (hidrochlorido druska), o mažiau paplitęs yra krekas – rūkomoji („free base“) šio narkotiko forma. Apytikriai apskaičiuota, kad per pastaruosius 12 mėnesių kokainą vartojo maždaug 2,4 mln. jaunų 15–34 m. suaugusiųjų (1,9 % šios amžiaus grupės asmenų). Ataskaitos rengėjai teigia, kad daugelis kokaino vartotojų šį narkotiką vartoja pramoginiais tikslais, daugiausia savaitgaliais ir per atostogas. Reguliarius vartotojus galima suskirstyti į dvi grupes: labiau socialiai integruotus narkotikų vartotojus, kurie dažnai uosto kokainą, ir marginalizuotus vartotojus, kurie švirkščiasi kokainą arba rūko kreką, kartais kartu vartodami opioidus.
Apytikriai apskaičiuota, kad daugiau kaip 88 mln. suaugusiųjų arba šiek tiek daugiau nei ketvirtadalis Europos Sąjungos gyventojų nuo 15 iki 64 m. nors kartą gyvenime yra bandę neteisėtų narkotikų. Vyrai (54,3 mln.) vartoja narkotikus dažniau nei moterys (34,8 mln.). Dažniausiai vartojamas narkotikas yra kanapės (51,5 mln. vyrų ir 32,4 mln. moterų), daug mažiau asmenų teigia bent kartą gyvenime vartoję kokainą (11,9 mln. vyrų ir 5,3 mln. moterų). 2012 m.
Lietuvoje
Kokaino vartojimo bent kartą gyvenime rodiklio reikšmė, teigia Narkotikų, tabako ir alkoholio kontrolės departamentas (NTAKD), Lietuvoje yra net 5 kartus mažesnė nei Europos vidurkis: 2012 m. bent kartą gyvenime kokainą nurodė vartoję 0,9 % Lietuvos gyventojų (Europos vidurkis – 4,6 %).
Kokaino rinka
Vakarų ir Vidurio Europa yra antra pagal dydį kokaino vartotojų rinka pasaulyje po Šiaurės Amerikos (remiantis 2021m. duomenimis). 2010–2019 m. pasauliniai paplitimo rodikliai išliko stabilūs ir yra ypač dideli Okeanijoje (ypač Australijoje ir Naujojoje Zelandijoje), Šiaurės Amerikoje ir Vakarų bei Vidurio Europoje. Su kokaino vartojimu susijusiomis problemomis besigydantys asmenys dažniausiai yra vyresni nei besigydantys nuo sintetinių stimuliatorių.
Trijose šalyse, kuriose sutelktas kokos auginimas – Bolivijoje, Kolumbijoje ir Peru, kokos lapai vaidina svarbų kultūrinį vaidmenį. Bolivijoje ir Peru kai kuriems kokos augintojams leidžiama tiekti tarptautinius gaiviųjų gėrimų gamintojus teisėtoms vietinėms vartotojų rinkoms lapais ir kvapiosiomis medžiagomis be kokaino, o tai apsunkina pastangas kontroliuoti kokaino gamybą.
Kontrolė
Ispanijoje, Belgijoje, Nyderlanduose (remiantis 2012 m. duomenimis), Prancūzijoje ir Italijoje konfiskuotas kokaino kiekis sudaro 84 % apytikriai apskaičiuoto 2014 m. visų narkotinių medžiagų konfiskuoto kiekio (61,6 tonos). 2014 m. Europos Sąjungoje užregistruota maždaug 78 000 kokaino konfiskavimo atvejų. Nors Ispanija ir toliau pirmauja kaip šalis, kurioje konfiskuojama daugiausiai kokaino, esama ženklų, kad šiuo metu stengiamasi diversifikuoti kontrabandos kelius į Europą: neseniai pranešta apie šio narkotiko konfiskavimo atvejus rytinės Viduržemio jūros pakrantės, taip pat Baltijos ir Juodosios jūros uostuose. Atliekant naujausias apklausas, kokaino vartojimo mažėjimo, apie kurį buvo pranešama ankstesniais metais, neužfiksuota. Iš šalių, rengusių apklausas nuo 2013 m., šešios pateikė didesnius įverčius, dvi pranešė apie nepakitusias tendencijas ir keturios nurodė mažesnius įverčius, palyginti su ankstesnės panašios apklausos duomenimis. 2014 m. beveik 5 500 Europoje nuo narkomanijos gydytis pradėjusių asmenų nurodė kreką kaip pagrindinį vartojamą narkotiką; daugiau kaip pusė jų buvo Jungtinėje Karalystėje (3 000), o didžioji likusi dalis (2 000) – Ispanijoje, Prancūzijoje ir Nyderlanduose.
Lemonade
„Lemonade“ buvo išleistas balandžio 23 d. internete, „Tidal“ muzikos transliavimo platformoje. Kitą dieną albumas buvo išleistas ir muzikinėse parduotuvėse „iTunes“, o gegužės 6 d. albumas buvo išleistas ir CD/DVD pavidalu. Prieš albumo išleidimą, vasario 6 d. buvo išleistas singlas „Formation“, o balandžio 27 d. atlikėja pradėjo pasaulinį „The Formation World Tour“ turą.
Albumas sulaukė didelio kritikų pripažinimo ir pasiekė pirmąją vietą JAV, Jungtinėje Karalystėje , Australijoje , Kanadoje , Airijoje bei pateko į daugelio šalių dešimtukus. 2017 m. duomenimis, visame pasaulyje parduota virš 2,5 milijono albumo kopijų.
2017 m. vykusiuose „Grammy“ apdovanijimuose albumas laimėjo geriausio šiuolikinio „urban“ albumo bei nominuotas metų albumo ir geriausio muzikinio filmo kategorijose. Daina „Formation“ laimėjo geriausio vaizdo klipo kategorijoje, taip pat nominuota metų įrašo ir metų dainos kategorijose. Daina „Hold Up“ nominuota geriausio solinio pop atlikimo katgegorijoje, „Don't Hurt Yourself“ – geriausio roko atlikimo, o „Freedom“ – geriausio repo atlikimo. 2020 m. žurnalas „Rolling Stone“ albumui skyrė 32–ąją vietą savo visų laikų geriausių albumų sąraše.
Vladas Tarasonis
Vladas Tarasonis (1902 m. balandžio 14 d. Šiaudiniškiuose, Kybartų valsčius – 1977 m. birželio 22 d. Mažeikiuose) – Lietuvos kariuomenės kūrėjas-savanoris, kapi­to­nas.
Biografija
Gimė malūnininko šeimoje. Mokėsi Alvito pradžios mokykloje, Kybartų gimnazijoje. 1919 m. kartu su kitais Vilkaviškio apskrities vyrais išėjo savanoriu. Savanorių registracijos biure buvo nukreiptas į Kauno komendantūros artilerijos skyrių. Iš ten tais pačiais metais įstojo į Karo mokyklą.
1920 m. spalio 17 d. paskirtas į 10-ąjį pėstininkų Marijampolės pulką 1-os kulkosvaidžių kuopos jaunesniuoju karininku. Dalyvavo kovos veiksmuose su lenkais, vėliau saugojo sieną Vištyčio-Kalvarijos ruože. 1924 m. pulkas išformuotas, V. Tarasonis perkeltas į Kauną, į 5-ąjį pėstininkų LDK Kęstučio pulką, kulkosvaidžių kuopos vado pavaduotoju, suteiktas vyr. leitenanto laipsnis. Čia pasinėrė į kultūrinę veiklą, tapo pulko švenčių organizatoriumi, redagavo pulko laikraštį „Kęstutietis“, parašė pulko istoriją, įkūrė pulko muziejų. Buvo pulko švietimo komisijos, garbės teismo, Karininkų ramovės komiteto narys. 1928 m. suteiktas kapitono laipsnis.
1931 m. spalio 26 d. perkeltas į Vilkaviškį, į 4-ąjį artilerijos pulką. V. Tarasonis ir 4-ajame artilerijos pulke užsiiminėjo visuomenine veikla, vadovavo pulko chorui, dėstė karo mokslus Vilkaviškio gimnazijoje. Buvo Vilkaviškio apskrities šaulių bataliono Alvito šaulių būrio vadas. 1936 m. jo iniciatyva įsteigti Alvito karių kapai, perlaidoti 14 savanorių palaikai.
1934 m. 4-ąjį artilerijos pulką iškėlus iš Vilkaviškio, perėjo dirbti į Vilkaviškio karo komendantūrą naujokų šaukimo ir mobilizacijos skyriaus viršininku. Kęstutiečiai, išlydėdami kapitoną, įteikė jam vardinį pistoletą, fotoaparatą, didelį gipsinį Kęstučio bareljefą. Likus vyriausiu karininku Vilkaviškyje, 1940 m. birželį teko sutikti įžengiančią Raudonąją armiją. 1941 m. birželio 14 d. šeima suimta ir nuvežta į Vilkaviškio geležinkelio stotį, ten V. Tarasonis buvo atskirtas nuo šeimos, liepos 10 d. atgabentas į Krasnojarsko krašto Rešiotų lagerį Nr. 7.
Kęstutiečių dovanos žuvo okupavus Lietuvą. 1940 m. kapitonas ginklą užkasė savo sode, o po 30 metų darbininkai, kasdami tranšėją, atrado ir perdavė saugumiečiams. Fotoaparatą šeima Sibire iškeitė į kibirą bulvių. Gipsinis Kęstučio bareljefas puošė Alvito šaulių namus, jo likimas nežinomas. 1956 m. su šeima grįžo į Lietuvą, apsigyveno Mažeikiuose.
Mockėnų apylinkė
Mockėnų apylinkė (iki 1971 m. Mackėnų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Utenos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Utenos rajonui. 1954 m. prijungta dalis Medenių apylinkės, dalis Utenos apylinkės, dalis Šnieriškių apylinkės ir dalis Paneveržio apylinkės, o dalis Mockėnų apylinkės prijungta prie Spitrėnų apylinkės. 1963 m. prijungta dalis Avižienių apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas. 1977 m. prijungta didžioji dalis Spitrėnų apylinkės. 1988 m. birželio 22 d. perkeltas apylinkės centras ir Mockėnų apylinkė performuota į Utenos apylinkę.
Juozapava
Juozapava vadinami kaimai:
Emre Aydın
Emre Aydın (g. 1981 m. vasario 2 d.) – turkų roko dainininkas, dainų autorius. Savo oficialioje svetainėje vadinamas emreaydın norint įtvirtinti šį prekinį ženklą. 2008 m. MTV Europos muzikos apdovanojimuose jis laimėjo Geriausio Europos atlikėjo titulą. Jis taip pat buvo pagrindinis turkų roko grupės 6. Cadde atlikėjas.
Biografija
Emre Aydın gimė 1981 m. vasario 2 d. Ispartoje, pirmasis Şaban ir Nermin Aydın vaikas. Abu jo tėvai yra farmacininkai. Jis turi jaunesnį brolį vardu Yiğit. Vaikystėje jo šeima persikėlė gyventi į Antaliją. Emre pradėjo groti baglama, o vėliau pasirinko gitarą. Jis baigė Antalijos Anadolu vidurinę mokyklą ir tėvų noru studijavo ekonomiką Dokuz Eylül universitete Izmire. 2009 m. interviu Emre prisipažino, kad niekada nesimokė konservatorijoje, nes nenorėjo, kad jo muzikinė patirtis transformuotųsi į mokyklos pamokas ir egzaminų sesijas, kurios, jo nuomone, atimtų iš jo domėjimąsi muzika.
Liberty City
250px|thumb|right|Liberty City žaidime [[Grand Theft Auto IV]] Liberty City (liet. Laisvės miestas) – fiktyvus miestas naudotas Rockstar Games žaidimų serijoje Grand Theft Auto. Miestas yra virtualusis Niujorko prototipas. Buvo sukurtos trys skirtingos miesto versijos nuo serijos pasirodymo 1998 metais:
Grand Theft Auto
Liberty City pirmą kartą buvo pristatytas žaidime Grand Theft Auto. Miesto geografija ir išdėstymas labai priminė Niujorką. Žaidimą sudarė du žemynai, kuriuos skyrė sala panaši i Manhataną, bei dar kelios salos, kurias su žemynais jungė tiltai.
Žaidime buvo dublikuojami skirtingi Niujorko ir Naujojo Džersio rajonai, kurie buvo vadinami panašiais į tikrovėje egzistuojančių rajonų pavadinimais.
Grand Theft Auto III
250px|thumb|right|Grand Theft Auto III Antrą kartą Liberty City pasirodė žaidime Grand Theft Auto III. Miestas buvo visiškai nepanašus į savo pirmtaką. Veiksmas vyko 2001 metų rudenį. Miestas buvo dažnai cituojamas kaip baisiausia vieta Amerikoje dėl savo nenuvaldomo nusikalstamumo, korupcijos, gaujų karų, vagysčių, žmogžudysčių ir kasdienio gyvenimo, kuriame policijos intervencija tapo beveik nereikšminga. Žaidime Grand Theft Auto: Liberty City Stories buvo teigiama, kad miestas 1998 metais atšventė savo 200 metų jubiliejų, tai leidžia suprasti, kad miestas buvo įkurtas 1798 metais.
Grand Theft Auto IV
250px|thumb|right|Grand Theft Auto IV Trečioji miesto versija pasirodė kartu su žaidimu Grand Theft Auto IV, kuris pasirodė 2008 metais. Miestas vėl gerokai skiriasi nuo savo pirmtakų ir yra gerokai panašesnis į tikrajį Niujorką.
Pidgin
Pidgin (anksčiau vadintas Gaim) – daugiaplatformė internetinių pokalbių programa, paremta libpurple biblioteka. Libpurple palaiko daugelį internetinių pokalbių programų protokolų, naudojamas leidžiama prisijungti prie skirtingų susirašinėjimo paslaugų iš vienos programos. Paprastai tariant naudojant vieną programą galite susirašinėti ir su ICQ ir su MSN Messenger ir su Yahoo! Messenger ir kitų programų naudotojais.
2007 m. Pidgin naudotojų buvo virš 3 milijonų. Ir Pidgin ir libpurple yra laisvoji programinė įranga, licencija GNU GPL.
Janas Vielopolskis
Buvo Stanislovo Augusto Pniatovskio elektorius nuo Sandomiro vaivadijos 1764 metais.
Terespolis (Lenkija)
thumb|right|250px|Švč. Trejybės bažnyčia Terespolis  – miestas ir miesto tipo valsčius Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Miestas įsikūręs ant kairiojo Vakarinio Bugo upės kranto, kitoje upės pusėje įsikūręs Baltarusijos miestas Brestas. Miestas išsidėstęs Bresto Polesės geografiniame regione. Mieste veikia Terespolio-Bresto geležinkelio pasienio punktas ir Terespolio-Bresto kelių pasienio punktas. Mieste įsikūręs Terespolio katalikų dekanatas ir Terespolio stačiatikių dekanatas. Per miestą eina greitkelis Europos kelias 25px|E30.
Istorija
Miestas įkurtas XIII amžiuje. Nuo XIV a. iki 1566 m. miestas priklausė priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, o nuo 1566 m. iki 1795 m. Bresto vaivadijai. XVI a. įkurta Terespolio Šv. Apaštalo Jono Teologo parapija. 1607 m. įkurta Terespolio Švč. Trejybės parapija. Miestas priklausė Čartoriskių, Sluškų ir Flemingų giminėms. Vilniaus kaštelionas Juozapas Boguslavas Sluška suteikė miestui Terespolio pavadinimą savo žmonos Teresos garbei. 1697 m. gyvenvietei suteiktos miesto teisės.
1745 m. pastatyta Terespolio Šv. Apaštalo Jono Teologo cerkvė. 1794 m. mieste įvyko Terespolio mūšis. Nuo 1795 m. iki 1809 m. miestas priklausė Austrijos karalystės Vakarų Galicijai. 1809–1816 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Sedlcų departamentui. 1816–1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Palenkės vaivadijai. 1837–1844 m. priklausė Palenkės gubernijai, kuri 1844 m. prijungta prie Liublino gubernijos. 1867 m. miestas prijungtas prie naujai sukurtos Sedlcų gubernijos, kuriai priklausė iki 1912 metų.
XIX a. mieste buvo vykdomos Bresto tvirtovės įrengimų statybos. 1871 m. atidaryta Terespolio geležinkelio stotis. 1892 m. pastatyta Terespolio Dievo Prisikėlimo koplyčia. 1912–1915 m. priklausė Chelmo gubernijai. 1915–1919 m. priklausė Oberostui. 1919–1939 m. priklausė II Lenkijos Respublikos Liublino vaivadijai. Iki II pasaulinio karo mieste veikė Terespolio žydų kapinės. 1939–1945 m. priklausė Trečiojo Reicho Generalgubernijai. 1945–1975 m. priklausė Lenkijos Liaudies Respublikos Liublino vaivadijai. 1975–1998 m. priklausė Palenkės Bialos vaivadijai. Nuo 2003 m. naudojamas Terespolio miesto herbas.
Paviršiaus struktūra
Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 10,2 km², iš kurių: Valsčius sudaro 5,13 % apskrities teritorijos.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:
Boldenonas
Boldenonas – veterinarinėms paskirtims sukurtas anabolinis steroidas, kuris sportininkų naudojamas kaip dopingas.
Dažniausiai naudojamas arkliams gydyti.
Dopingas
Boldenonas kaip anabolinis steroidas spartina anabolinius procesus todėl sportininkų naudojamas kaip dopingas.
1993 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionato metu Štutgarte paimtas Romo Ubarto dopingo mėginys buvo teigiamas. Nustatyta jog spotininkas naudojo boldenoną. R. Ubartas diskvalifikuotas 4 metams. Tai pirmasis šio preparato dopingo skandalas Lietuvoje.
FC Chanthabouly
FC Chanthabouly, ankstesniai metais žinomas kaip „Lao Toyota FC“ – Laoso futbolo klubas iš Vientiano.
Lao Toyota FC
Klubo ištakos siekia 2013 m. Klubo rėmėjais tuo metu buvo Toyota bendrovė. 2014 m. debiutavo elito divizione.
FC Chanthabouly
2021 m. pasikeitė klubo pavadinimą ir tapo FC Chanthabouly.
Mansteris
Mansteris  – provincija Airijos pietuose, priklausanti Airijos Respublikai ir sudaryta iš – Kerio grafystės, Klario grafystės, Korko grafystės, Limeriko grafystės, Tiperario grafystės, Voterfordo grafystės. Didžiausias regiono miestas – Korkas.
Kairių uosis
miniatiūra|250px|right|Kairių uosis auga šalia senos sodybos
Mansteris
Istorija
Pavadinimas kilęs iš keltų deivės Muma. Anksčiau provincija buvo suskirstyta į šešis regionus. Viduramžiais regionai susijungė į trys karalystes. Trys karūnos simbolizuoja šias karalystes. XVI a. pirmoji anglų kolonija buvo įkurta netoli Korko. Anglijos vyriausybei XVI a. viduryje numalšinus airių sukilimus, sukilėlių žemės buvo konfiskuojamos ir perduodamos anglų kareiviams, pirkliams, valdžios pareigūnams. 1641 m. kilo naujas airių sukilimas, kurį 1652 m. Anglija numalšino, o Mansteryje įsitvirtino anglų protestantų dominuojama administracija.
Kairių uosis
Kairių uosis – išskirtinis uosis, savivaldybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas, esantis Šiaulių rajone, Kairių miestelyje, ties Salduvės g. 18, apie 1,8 km į šiaurės rytus nuo kelio. Informacine lentele nepažymėtas.
Mansteris
Istorija
1841 m. teritorijoje gyveno apie tris milijonus gyventojų. Nuo 1845 m. iki 1849 m. Airijoje išplitusio Bulvių bado metu ir, po jo sekusios emigracijos bangos, provincijos gyventojų skaičius sumažėjo per pusę.
Kairių uosis
Kairių uosis paskelbtas saugomu Šiaulių rajono savivaldybės tarybos 2012 m. Pagal amžių ir dydį šis uosis retas Šiaulių rajone, seniausias medis Kairių miestelyje. Uosis reikšmingas dėl amžiaus, matmenų, estetiškumo, pažintinės vertės.
Mansteris
Istorija
Trisdešimčiai dienų, per Airijos pilietinį karą Mansteris buvo suformavęs nepriklausomą Mansterio respubliką, bet vėliau Airija ją vėl prisijungė.
Kairių uosis
Objekto aplinka
Medis auga Kairių gyventojos Marijonos Petraitienės žemėje. Aplinka sukultūrinta. Auga pievoje, 80 m nuo kelio. Į šiaurės rytus už 30 m stovi sena etnografinė sodyba su rąstine dviejų galų troba, svirneliu ir moliniu tvartu. Į rytus už 100 m yra naujas namas. Vakarų pusėje ošia gojelis, kuriame auga gluosniai, beržai, uosiai, ąžuolai. Už 15 m nuo uosio arimai. Uosis yra aukštos įtampos elektros linijos apsaugos juostoje. 6,0 m į vakarus nuo kamieno praeina aukštos įtampos elektros linija, kuri yra po uosio laja.
Duomenys
Uosio būklė gera. Yra kelios sausos šakos. Nulūžusios šakos vietoje formuojasi nedidelė drevė. Laja rutuliška.
Mansteris
Ekonomika
Provincija į Airijos biudžetą įneša 40 milijardų eurų. Svarbi bio-farmacinė pramonė.
Janusz Iwaszkiewicz
Janušas Ivaškevičius (, 1879 m. vasario 16 d. Holčycas prie Slucko – 1944 m. rugpjūčio 6 d. Varšuva) – lenkų istorikas, archyvaras.
Biografija
Studijavo Varšuvos ir Lvovo universitetuose. Simono Aškenazio mokinys. 1906–1918 dirbo Varšuvos priv. gimnazijose, įstaigose, 1918–1930 m. – Senųjų aktų archyve Varšuvoje, 1922–1943 m. su pertraukomis, 1939–1943 m. – slapta – Vilniaus universiteto dėstytojas. Gestapo sušaudytas per Varšuvos sukilimą.
Mokslinė veikla
Tyrimų pagrindinės kryptys – XVIII a. pab.- XIX a. Lietuvos istorija, taip pat Abiejų Tautų Respublikos rytinių žemių privatūs archyvai. Tyrimus skelbė žurnaluose „Biblioteka Warszawska“, „Ateneum Wileńskie“, „Przegląd Wspólczesny“, „Archeion“ ir kituose. Leido J. Lelevelio (1924 m.), H. Klimaševskio (1929 m.), E. Voinitovičiaus (1931 m.), J. U. Nemcevičiaus (1939 m., tiražą sunaikino naciai) ir kitų atsiminimus. Dauguma jo veikalų vertingi ir dėl to, kad juose panaudota dokumentų, kurie vėliau, per Pirmąjį ir Antrąjį pasaulinį karus, buvo sunaikinti ar dingo.
Šilo ežeras (Pasvalio r.)
Šilo ežeras – ežeras šiaurės Lietuvoje, Pasvalio rajone, apie 2 km į pietvakarius nuo Pasvalio centro, Pasvalio kultūros ir poilsio parke. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,35 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 34 m. Yra 2 salos (11 a ir 2,5 a). Krantai žemi, daugiausia apaugę medžiais. Kranto linija labai vingiuota. Yra maudykla. Ežeras nenutekantis, priklauso Lėvens upės baseinui.
Lolita Jablonskienė
Biografija
Tėvas Henrikas Zabulis. 1985 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1995 m. humanitarinių mokslų daktarė.
Nuo 1993 m. Vilniaus dailės akademijos dėstytoja. 1985–2002 m. Kultūros ir meno instituto, 2002–2004 m. Kultūros, filosofijos ir meno instituto Dailės istorijos skyriaus mokslo darbuotoja. 1993–1999 m. Dž. Soroso šiuolaikinio meno centro direktoriaus pavaduotoja. Nuo 2000 m. Lietuvos dailės muziejaus Šiuolaikinės dailės informacijos centro, nuo 2002 m. Lietuvos nacionalinės dailės galerijos vedėja. Dailės parodų „Po tapybos“, 1998 m., „Nekaltas gyvenimas“, 2000 m., abi Vilniuje, Lietuvos dailės ekspozicijos Venecijos bienalėje 1999 m., 2005 m. ir kitų kuratorė. 2004–2007 m. Lietuvos kultūros ir meno tarybos vicepirmininkė, ekspertų, rengusių projekto „Vilnius – Europos kultūros sostinė 2009“ paraišką Europos Sąjungai, narė.
Tarptautinis sporto arbitražo teismas
miniatiūra|Įėjimas į Tarptautinio sporto arbitražo teismo būstinę [[Lozana|Lozanoje (Šveicarija).]] Tarptautinis sporto arbitražo teismas (, Court Of Arbitration For Sport, ) – aukščiausios ir galutinės instancijos teisminė institucija sporto srityje. Jurisdikcija ir kompetencija apima sporto organizacijų sprendimų teisėtumą, Nacionalinių olimpinių komitetų ginčus sporto teisėje. Teismo būstinė Lozanoje (Šveicarija).
Akademija (Kėdainiai)
Akademi­ja – miestelis Kėdainių rajono savivaldybėje, Dotnuvėlės kairiajame krante, prie plento. Akademijos seniūnaitija. Yra Lietuvos žemdirbystės institutas, žemės ūkio konsultavimo tarnyba, Akademijos gimnazija, biblioteka, paštas (LT-58053), mokykla-darželis „Kaštonas“, koplyčia (priklauso Dotnuvos parapijai).
Akademijoje yra profesoriaus D. Rudzinsko ir Lietuvos žemdirbystės istorijos muziejai. Stovi paminklai D. Rudzinskui, tremtiniams agronomams, dekoratyvinis „Žiedas“ (skulptorius Robertas Antinis jaunesnysis). Vietos kultūros centre gyvuoja liaudiška kapela, folkloro ansamblis „Seklyčia“, tautinių ir šiuolaikinių šokių kolektyvai.
XIX a. įkurtas 14 ha parkas, saugomas valstybės. Dvaro parke yra grafo H. Kreico kapas ir paminklas. 1968 m. užtvenkus upės vagą susidarė Akademijos tvenkinys.
Etimologija
1924–1945 m. Dotnuvos dvare veikė Žemės ūkio akademija, todėl prie jos išaugusią gyvenvietę imta vadinti Akademija. Gyvenvietė taip vadinama iki šiol, nors 1945 m. žemės ūkio akademija buvo perkelta prie Kauno, kur vėliau įkurtas dar vienas Akademijos miestelis.
Istorija
thumb|left|250px|[[Dotnuvos dvaras]] thumb|250px|Dvaro parkas
Nuo XVI a. žinomas Dotnuvos dvaras, priklausęs Izakovskiams. 1911 m. P. Stolypino dvare įsteigta vidurinė žemės ūkio mokykla, 1911–1914 m. pastatyti centriniai mokyklos rūmai, mokytojų ir studentų gyvenamieji namai. 1919 m. dvare atidaryta žemės ūkio ir miškų mokykla, 1922–1927 m. žemės ūkio technikumas. 1922 m. čia įkurta pirmoji Lietuvoje augalų selekcijos stotis (įkūrėjas Dionizas Rudzinskas). 1924–1945 m. veikė Žemės ūkio akademija, prie jos išaugusią gyvenvietę imta vadinti Akademija. 1923 m. greta selekcijos stoties įkurta lauko bandymų, 1927–1939 m. augalų apsaugos stotis. 1938–1940 m. veikė sodininkystės ir daržininkystės stotis. 1944 m. vokiečiai susprogdino akademijos rūmus. 1946 m. akademija perkelta į Kauną, bet miestelio vardas išliko.
1923 m. 49 technikumo šaulių būrio nariai dalyvavo išvaduojant Klaipėdą. Šiam žygiui atminti 1928 m. parke pastatytas paminklas, išlikęs iki šiol. 1925 m. katalikams atiduota stačiatikių cerkvė, statyta Rusijos imperijos laikais, sovietinės okupacijos metais (1963) bažnyčia nugriauta.
2020 m. prijungta Dotnuvos GS gyvenvietė.
Vilkduobė
float|right|360px|Vilkduobės schema
Vilkduobė – viduramžių fortifikacijoje kaip spąstai ar kliūtis naudota duobė su nusmailintais kuolais dugne, į kurią įkritęs priešininkas susižalodavo arba žūdavo. Paprastai tai būdavo apie 2 m gylio ir apie 1,5–2,0 m pločio duobė. Viršus paprastai būdavo pridengtas vytelių pinučiais ir dirvožemio sluoksniu.
Dažnai kuolų smaigalius ištepdavo pūvančia mėsa, išmatomis ir kitokiomis medžiagomis, nuo kurių net menkos žaizdos būdavo užkrečiamos ir keldavo didelį pavojų sveikatai ir gyvybei.
Žardininkai (Geldapė)
Žardininkai (rus. Belinskojė;, nuo 1936 m. rugsėjo 16 d. Schardeningken, nuo 1938 m. liepos 17 d. Schardingen, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Gavrilovo kaimo gyvenvietės teritorija Romintos girios šiaurės vakaruose, prie Romintos upės.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. Kitame upės krante yra nadruvių Degesų piliakalnis. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Geldapės apskrities Gavaičių valsčiaus kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono, 1947–1980 m. Gavrilovo apylinkės kaimas.
Kaitnas
thumb|200px|Kaitno sritis 1890 m. thumb|200px|[[Hailandas|Hailando sritis nuo 1996 m.]]
Kaitnas  – istorinė Škotijos sritis. Dabar teritorija įeina į Hailando sritį. Administracinis ir kultūrinis centras – Vikas.
Teritorijoje gyveno keltai, vėliau piktai, kurie prijungė šią teritoriją į savo karalystę. X amžiuje gyventa norvegų.
Andžejus Firlejus (1649)
Andžejus Firlejus  (apie 1586–1649) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, karaliaus rotmistras (1611), Belzo kaštelionas (1640–1649), Sandomiro vaivada (1649).
Čilės laivyno hidrogeografinė ir okeanografinė tarnyba
Čilės laivyno hidrogeografinė ir okeanografinė tarnyba, SHOA - Čilės laivyno padalinys, laivyno interesais tiriantis hidrografines ir okeanografines problemas, taip pat užsiimantis potvynių ir cunamių problemomis.
Po 2010 m. Čilės žemės drebėjimo (smarkiausias žemės drebėjimas Čilėje po 1960 m. Valdivijos žemės drebėjimo) SHOA buvo rimtai kritikuota. Vienas iš kritiko punktų buvo suderintumo su ONEMI (Čilės ekstremalių situacijų biuras) ir kitomis valdžios institucijomis trūkumas. ONEMI, SHOA ir vyriausybė buvo kaltinami, kad pradžioje nekreipė dėmesio į cunamio perspėjimą, atsiųstą Ramiojo vandenyno cunamių perspėjimo centro, dėl ko žuvo šimtai žmonių. SHOA direktorius Mariano Rojas buvo atleistas, jį pakeitė Patricio Carrasco.
Andžejus Firlejus (1649)
Biografija
1649 metais Andžejus Firlejus Karūnos senato buvo paskirtas vienu iš trijų Lenkijos bajorų armijos regimentarijų (vadų) kovoje prieš sukilusius Ukrainos kazokus. Tais pačiais 1649 metais dalyvavo Zbaražo pilies, apgultos Bogdano Chmelnickio ir Krymo chano Islamo III Girejaus kazokų-totorių armijos, gynyboje.
Alachuelos provincija
Alachuelos provincija  – viena iš 7 Kosta Rikos provincijų, išsidėsčiusi šalies šiaurinėje dalyje. Administracinis centras – Alachuela.
Juozapavas (reikšmės)
Juozapavu vadinami kaimai:
Alachuelos provincija
Geografija
Provincija ribojasi su Heredijos provincija rytuose, su San Chosė provincija – pietuose, su Puntarenaso – pietvakariuose, su Gvanakastės provincija – vakaruose ir su Nikaragva – šiaurėje. Per provinciją driekiasi Centrinė Kordiljera bei Tilarano, Gvanakastės, San Karloso kalnagūbriai. Tarp jų plyti kelios derlingos lygumos bei Kosta Rikos centrinis slėnis. Alachuelos provincijoje stūkso du aktyviausi šalies ugnikalniai – Poasas ir Arenalis. Yra keletas nacionalinių parkų.
Administracinis suskirstymas
Alachuelos provincija padalinta į 15 kantonų (skliaustuose – administracinis centras, jei jo pavadinimas nesutampa su kantono): thumb|left|240px|Kantonų žemėlapis
Brunėjaus–Muaros rajonas
thumb|240pc|Brunėjaus–Muaros rajono mukimai