cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jonas Juozas Burba
Kūryba
Apipavidalino ir iliustravo knygų (Antanas Smetona. Raštai t. 1-2 ir 4, 1930 m.; Juozas Lazauskas (1892). Pelėda, norim skaitom, norim rašom, 1933 m.), žurnalų („Naujasis žodis“, „Gaisai“, „Jaunoji Lietuva“, „Spaudos menas“). Sukūrė Vytauto Didžiojo ordino penkių laipsnių ženklus (1930 m.), Kauno herbą ir vėliavą (1935 m.), Pirmosios tautinės olimpiados medalį, ženklelį, plakatą (1938 m.), III Europos krepšinio čempionato varžybų Kaune plakatą ir prezidento prizą (1939 m.), pašto ženklų (1938–1940 m.). 1932 m. Lėno Šv. Antano Paduviečio bažnyčiai (Taujėnų valsčius) nutapė altoriaus paveikslą „Šv. Antanas su Kūdikėliu Jėzumi“.
Įvertinimas
1934 m. Vytauto Didžiojo ordinas.
Dalykinis žinynas
Dalykinis žinynas, enciklopedinis žinynas – toks žinynas, kuriuo siekiama pateikti tam tikros srities žinias.
Skirtingai nuo visuotinių (dalykinių) enciklopedijų, aiškinamuosiuose žodynuose nesiekiama totalumo ir visapusiškumo, paaiškinant kurios nors srities terminiją arba jai svarbius žodžius.
Anne Bonny
thumb|Anne Bonny
Anne Bonny (g. 1702 m. kovo 8 d. – 1782 m. balandžio 22 d.) – airių kilmės amierikiečių piratė, persirengdavusi vyriškais rūbais.
Biografija
Buvo ištekėjusi už neturtingo jūreivio pirato Džeimso Bonny. Pirate tapo įsimylėjusi piratą Džeką Rekamą. Persirengusi vyriškais drabužiais ji kovojo laivo piratų gretose. Nežinoma, ar kas nors iš įgulos žinojo, kokia tikroji jos prigimtis. Kai piratai buvo sugauti, Ana išvengė mirties bausmės, teigdama, jog laukiasi kūdikio.
Literatūra
Bonny, Anne. Encyclopædia Britannica Online, Encyclopædia Britannica
Bailey Olter
Bailey Olter (g. 1932 m. kovo 27 d. Mwoakilloa atole, Ponapėje – m. 1999 m. vasario 16 d.) – buvo Mikronezijos Federacinių Valstijų politiku. Ėjo Mikronezijos viceprezidento pareigas nuo 1983 m. iki 1987 m. Buvo trečiasis Mikronezijos Federacinių Valstijų prezidentas. Prezidento pareigas ėjo nuo 1991 m. iki 1996 m. 1996 m. gale, baigiantis kadencijai, patirė insultą. Likusius 2 jo prezidentavimo metus jo pareigas ėjo viceprezidentas Jacob Nena.
Mundangai
Mundangai (moundang) – etninė grupė, gyvenanti daugiausia Čade (pietvakaruose) ir Kamerūne (šiaurės rytuose).
Kalba mundangų kalba, kuri priklauso Adamavos-Ubangio kalbų grupei.
Istorija
Mundangai gyvena istoriniame Adamavos regione, į pietryčius nuo Mandaros kalnų. Kartu su kitomis pagoniškomis tautomis fulbių buvo vadinama kirdi.
Spėjama, kad mundangai į dabartines vietas atsikėlė IX a. iš šiaurės vakarų, iš kur juos stūmė stiprėjanti Kanemo valstybė šiaurėje. XVIII a. jie sukūrė nedidelę valstybėlę Lere. Tai buvo viena pirmųjų vietinių kirdi sukurtų valstybių.
Ši valstybė nebuvo sunaikinta ir XIX a., regioną užkariavus fulbių Adamavos emyratui. Lerė buvo traktuojama kaip vienas iš autonomiškų emyrato lamidatų. Tuo metu mudangai perėmė daug fulbų kultūros bruožų.
1894 m. mbumų teritorijos buvo padalintos tarp Vokietijos (tapo Kamerūno dalimi) ir Prancūzijos (tapo Prancūzų Kongo dalimi). Oficialiai Lerės lamidatas nebuvo panaikintas, ir jo lamidų dinastija tęsiama iki šiol.
Vaurutė
Vaurutė (Brassavola) – gegužraibinių (Ochidaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso epifitinės ir litofitinės orchidėjos. Iš pailgėjusio šakniastiebio išauga vienas viršūninis lapas. Žiedai balti ar gelsvai balti.
Augalai paplitę Centrinės Amerikos ir tropikinės Pietų Amerikos žemumose.
Rūšys
Gentyje yra apie 20 rūšių: ir kt.
Nuorodos
thumb|left|210px|[[Brassavola flagellaris]]
Kūras
thumb|180px|Marmurinė kūro statula (590–580 m. pr. m. e.)
Kai kada kūrai vaizduoti kaip Apolonas ar kitos dievybės, dievų garbintojai, aukotojai; statulos buvo statomos šventyklose, kaip votai aukojamos dievams. Be to, kūrai statyti žymių žmonių kapavietėse.
Salakotas
300px|miniatiūra|dešinėje|Sidabru puoštas salakotas (XIX a.) Salakotas – Filipinams būdinga plačiabrylė skrybėlė. Salakotai dažniausiai gaminami iš rotangų ar nendrių. Tai tradicinė azijinė skrybėlė, tokia pat būdinga Pietryčių Azijai kaip ir kūginė azijinė skrybėlė.
Istorija
Senovinė tradicija mini, kad pirmieji į Filipinus atsikėlę malajai išmainė Panajaus salos slėnius ir lygumas iš vietinių aėtų už auksinį salakotą ir labai ilgą perlų vėrinį manangyad, kuris liesdavo žemę, kai juo pasipuošdavo aėtų vado žmona.
Visgirdai (Trakai)
Visgirdai – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Ismonių, 5 km į šiaurės vakarus nuo Rūdiškių, prie kelio, tarp Rūdiškių miškų.
Salakotas
Istorija
Paprotys puošti salakotus Filipinuose atsirado ispanų valdymo laikais. Salakotai buvo tradicinė valstiečių skrybėlė, tačiau juos dėvėdavo ir turtingi krikščionys filipiniečiai bei metisai, ypač kilmingųjų, vadintų principalía, atstovai. Jų salakotai būdavo puošiami iškalinėtu sidabru, kartais sidabro monetomis ir pakabukais, karodavusiais nuo skrybėlės kraštų. To meto atvaizduose daug kolonijinių valdininkų (gobernadorcillos ir cabezas de barangay) būdavo vaizduojami su puošniais salakotais. Gana dažnai šių sluoksnių atstovai nešiodavo salakotus iš vėžlių šarvų ir brangiųjų metalų.
Kultūrinė reikšmė
Salakotas yra įprastinis Filipinų tapatybės simbolis. Su salakotu paprastai vaizduojamas filipiniečių nacionalinė personifikacija Chuanas dela Kruzas (Juan dela Cruz).
Kalviai (Prienai)
Kalviai – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 8 km į pietryčius nuo Ašmintos, kairiajame Nemuno krante.
Pasiekai (Ukmergė)
Pasiekai – buvęs viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Ukmergės.
Adamas
Adamas – pavardė.
Šią pavardę turi šie garsesni asmenys:
Adamas – vardas.
Šį vardą turi šie garsesni asmenys:
Ñuflo de Chaves
Njuflo de Čiavesas ( arba ; 1518–1568 m.) – ispanų keliautojas ir konkistadoras, Santa Krus de la Sieros miesto įkūrėjas.
Biografija
Njuflo de Čiavesas gimė ir augo mažame Santa Krus de la Sieros kaimelyje Estremaduroje, 12 km nuo Truchilijo. Įstojo į karinę tarnybą ir siekė išvykti į Ameriką.
1542 m. išvyko į dabartinį Paragvajų kaip Naujosios Andalūzijos adelantado Alvar Núñez Cabeza de Vaca armijos narys. Tyrinėjo Paragvajaus upės maršrutą, pasiekė Igvasu krioklį. 1546 m. vėl krašto valdytoju tapusio Domingo Martínez de Irala išsiųstas į San Fernandą rasti kelią į Sidabro kalnus. Kitais metais Njuflo de Čiavesas iš ten suformavo ekspediciją Pilkomajo upe link Andų. Jis tapo pirmuoju europiečiu Pilkomajo baseino tyrinėtoju. 1548 m. Čiavesas kartu su keturiais ispanais ir dešimt indėnų patraukė į Limą, kur Peru gubernatoriaus Pedro de la Gasca turėjo paprašyti pagalbos Iralai. Tačiau parama nebuvo suteikta ir konkistadorai grįžo atgal į Asunsjoną.
1553 m. Paragvajaus upe pasiekė Čikitanijos regioną, tačiau Iralos nurodymu sustabdė tolimesnius žygius. 1556 m. mirus Iralai naujo valdytojo Hernando de Mendoza nurodymu Čiavesas išvyko į šiaurę su tikslu gubernijos paribyje įkurti miestą, tuo atsakant į portugalų ir Peru vicekaralystės pretenzijas toje teritorijoje. Atvykęs susidūrė su iš Limos atsiųstu Andrés Manso, kuris taip pat šiose žemėse siekė įkurti miestą. Tuomet Niuflo de Čiavesas iškeliavo į Limą pas vicekaralių Andrés Hurtado de Mendoza pareikšti savo teises į Paragvajaus aukštupio žemes.
1560 m. vicekaralius paskyrė savo sūnų García Hurtado de Mendoza naujųjų žemių valdytoju, bet kadangi tuo metu valdė ir Čilę, savo vietininku paskyrė Njuflo de Čiavesą. Šis 1561 m. vasario 26 d. regione įkūrė miestą, kurį pavadino savo gimtojo kaimo vardu – Santa Krus de la Siera. 1568 m. konkistadoras žuvo kelionėje iš Asunsjono užpultas Čiako indėnų. Po kelerių metų dėl nuolatinių indėnų antpuolių Santa Krusas perkeltas 220 km į vakarus.
Njuflo de Čiaveso garbei pavadinta Njuflo de Čaveso provincija Bolivijoje.
Medeljino kartelis
Medeljino kartelis - gerai organizuotas narkotikų kartelis su štabu Medeljine (Kolumbija), veikęs 1970–1993 metais. Jis buvo įkurtas ir vadovaujamas vieno žinomiausių narkobaronų - P. Eskobaro. Sėkmingu laikotarpiu kartelis uždirbdavo apie 60 milijonų dolerių per mėnesį ir kontroliavo apie 80 procentų pasaulio kokaino rinkos. Visą gyvavimo laikotarpį Medelino kartelis kariavo su Kali karteliu, o nuo 1980 m. stipriai konfliktavo ir su Kolumbijos vyriausybe.
Pastarojo konflikto kulminacija buvo 1985 metų teismo rūmų ataka, kurios metu užimtas aukščiausiojo teismo pastatas ir ten buvę žmonės paimti įkaitais. Jų išvadavimo operacija baigėsi nesėkmingai, dauguma įkaitų buvo nužudyti. Tarp jų - maždaug pusė aukščiausiojo teismo teisėjų. Tačiau nėra tvirtai sutinkama, ar tikrai už šias žudynes atsakingas kartelis.
Po P. Eskobaro žūties ir kitų aukštų narių areštų bei mirčių kartelis prarado savo įtaką ir praktiškai iširo. Kai kurios buvusios svarbios jo figūros tęsia narkotikų verslą kitose sąjungose.
Gruzijos karo kelias
Gruzijos karo kelias  – istorinis kelio per Didžiojo Kaukazo kalnus, jungiančio Vladikaukazą ir Tbilisį, pavadinimas. Ilgis – 208 km. Kalnus kerta per Kryžiaus perėją (2379 m).
Dabar visas Gruzijos karo kelias asfaltuotas. Rusijai priklausanti dalis yra krašto kelias A161 „Vladikaukazas–Žemutinis Larsas“. Kelias eina Šiaurės Osetijos teritorija, pro Tereko upės slėnį. Darjalo tarpekliu kerta Uolinį kalnagūbrį; ten kerta Rusijos–Gruzijos sieną. Toliau Gruzijoje kerta Pagrindinį kalnagūbrį ir Kazbeko pašlaitėmis Aragvio slėniu per Stepanacmindą, Gudaurį, Ananurį, Žinvalį ir Mcchetą pasiekia Tbilisį.
Gruzijos karo kelias eina itin vaizdingomis vietovėmis: aplink jį atsiveria vaizdingi tarpekliai, kalnų upės, viršukalnės, senovinės bažnyčios, tvirtovės.
Istorija
Kelias žinomas nuo Antikos laikų, minimas Plinijaus ir Strabono „Geografijoje“. 1769 m. keliu pirmą kartą pasinaudojo Rusijos kariuomenė kare prieš Turkiją. XVIII a. pab. Pavelas Potiomkinas pasiuntė 800 žmonių kelio atnaujinimui. 1783 m. jis jau galėjo šiuo keliu nuvažiuoti iki Tbilisio aštuonių žirgų traukiama karieta.
Po to, kai 1801 m. Gruzijos karalystė oficialiai buvo aneksuota ir įjungta į Rusijos imperiją caras Aleksandras I nurodė Rusijos pajėgų Kaukaze vadui generolui Aleksėjui Jermolovui pagerinti kelią, kad būtų palengvintas kariuomenės judėjimas ir komunikacijos. Darbai vyko iki 1863 m. ir kelias buvo paverstas plentu. Vėliau keletą kartų taisytas, gerintas.
Gruzijos karo kelias turėjo svarbų vaidmenį Užkaukazės ekonominiam vystymuisi bei Rusijos-Čerkesijos kare.
Nepaisant įvairių kliūčių sienos kirtimui, ypač Gruzijos piliečiams, 2013 m. Rusijos atstovas teigė, kad per pasienio patikros punktą praleisti 3 mln. žmonių.
Šiuo metu (2015 m.) Gruzijos pusėje kelias dažnai yra užkimštas vilkikų, nes tranzitu per Gruziją vykstančios transporto priemonės ilgai laukia kol bus įleistos į Rusiją.
William Kidd
thumb|William Kidd
Viljamas Kidas (apie 1645 sausio –1701 gegužės 23 d., gimė Dundee, Škotijoje), pirklys, vėliau tapęs piratu. Jo tėvas kapitonas Džonas Kidas dingo jūroje.
Biografija
Po tėvo mirties vietinė bendruomenė finansiškai palaikė V.Kido šeimą. Jaunystėje jis tarnavo laivuose, kurie, kovodami su piratais, neretai ir patys plėšikaudami, plaukiojo Vakarų Afrikos ir Šiaurės Amerikos pakrantėmis. Vėliau V.Kidas persikėlė į Niujorką, kur vedė turtingą našlę, įsigijo keletą nedidelių laivų ir tapo pirkliu. Kovai su piratais buvo įkurtas sindikatas, kurį sudarė Anglijos finansų ir užsienio reikalų ministrai, karališkojo antspaudo saugotojas, Admiraliteto pirmasis lordas, karališkosios artilerijos vadas ir ką tik naujuoju Niujorko gubernatoriumi paskirtas lordas Ričardas Belomontas. Sindikatas paskyrė V.Kidą kovoti su piratais. V. Kidas gavo specialų raštą “Letter of marque“. Tai buvo kaperio licencija, kuri suteikė teisę bet kurioje pasaulio vietoje sulaikyti piratus, flibustjerus ir jūrų valkatas kartu su jų laivais. V.Kidui buvo įteiktas ir dar vienas oficialus dokumentas, kuris leido jam užgrobti „visus karinius ir prekybos laivus, taip pat ir prekes, priklausančias Prancūzijos karaliui ir jo pavaldiniams“. Abu šie dokumentai buvo patvirtinti didžiuoju karališkuoju antspaudu. Pasiųstas į Indijos vandenyną gaudyti ten plėšikaujančių piratų, garbingas Niujorko pirklys kolonistas beveik per prievartą tapo jūrų policininku. Ši misija buvo nesėkminga. Paskatintas savo maištingos įgulos, jis pats tapo piratu. Grįžęs į Ameriką, V.Kidas buvo suimtas ir išsiųstas į Angliją nuteisti. Teismas pripažino jį kaltu, ir V.Kidas buvo pakartas.
Laivas
V.Kidui buvo paskirtas laivas „Adventure Galley“. Tai buvo 34 patrankomis ginkluotas tristiebis burlaivis. Be burių jis dar turėjo ir 46 irklus, kurie užtikrindavo pranašumą manevruojant mūšio metu nurimus vėjui. Įgula sudarė apie 80 jūreivių.
Antis (anatomija)
Antis  – tai maišas arba ertmė organe, kaule ar audinyje. Ryškiausi yra prienosiniai ančiai, esantys kaukolės kauluose, susisiekiantys su nosies ertme. Antis dar būna: čiurnoje, inkste, priešinis, sėklidės prielipo, šlapimo ir lyties organų, urogenitalinis, veninis.
Jurijus Zacharkivas
Jurijus Zacharkivas (Юрій Романович Захарків; g. 1996 m. kovo 21 d.) – Ukrainos futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje.
Karjera
Gimė ir sportuoti pradėjo gimtame Ternopilyje.
FK Karpati
Vėliau persikėlė į Karpati Lʹvìv. Šiame klube pradėjo savo profesionalo karjerą, bet pagrindinėje komandoje neįsitvirtino.
FK Atlantas
2018 m. rugpjūtį tapo Klaipėdos „Atlanto“ nariu. A lygoje sužaidė aštuonerias rungtynes.
Chudžando klubas
2019 m. vasarą pasirašė sutartį su Tadžikijos aukščiausioje lygoje rungtyniaujančiu Chudžando klubu.
FK Jelgava
2020 m. persikėlė į Latviją. Atstovavo „Jelgavos“ klubui.
FK Lviv
Atstovavo „Lviv“ klubui.
FK Žetysu
2021 m. persikėlė į Kazachstaną ir priklausė FK Žetysu. Premjer lygoje nesužaidė nei vienerių rungtynių.
FK Ahrobiznes
Tais pačias metais sugrįžo į Ukrainą ir atstovavo FK Ahrobiznes.
KamAZ-6522
thumb|250px|KamAZ-6522
KamAZ-6522 – savivartis Kamos automobilių gamykloje (KamAZ) Tatarstane (Rusija).
IRNR
thumb|300px|iRNR gyvavimo ciklas eukariotinėje ląstelėje. Branduolyje vyksta iRNR transkripcija nuo DNR, vėliau subrendusi iRNR transportuojama į citoplazmą, kur tarnauja matrica baltymų sintezei. Po to iRNR degraduojama.
Informacinė RNR ar matricinė RNR (iRNR ar mRNR) – tai RNR, kurioje užkoduota informacija apie pirminę baltymo struktūrą. Ji perneša genetinę informaciją iš ląstelės branduolyje esančios DNR į baltymų sintezės vietą – ribosomas.
Transkripcija
iRNR sintetinama bazių komplementarumo principu nuo vienos iš dviejų DNR grandinių. Šį procesą vykdo fermentas RNR polimerazė. DNR grandinė, nuo kurios nurašoma RNR seka, vadinama matricine (matricinė grandinė skirtingiems genams gali būti skirtinga). RNR grandinės sintezė prasideda nuo specifinės nukleotidų sekos – promotoriaus, kurį atpažįsta RNR polimerazė. Sintezė vyksta 5'→ 3' kryptimi. Transkripcija baigiasi RNR polimerazei pasiekus geno pabaigą žyminčią DNR seką.
iRNR brendimas eukariotuose
Skirtingai nei prokariotiniuose organizmuose, eukariotinėse ląstelėse iRNR po transkripcijos dar nėra paruošta baltymų sintezei. Susidariusio iRNR pirmtako (pre-iRNR) brendimas vyksta branduolyje, į citoplazmą patenka jau subrendusi iRNR.
Kepurės uždėjimas ant 5' galo
Prie RNR grandinės 5' galo prijungiamas 7-metilguanozin-5'-trifosfatas. Taip užtikrinamas iRNR atpažinimas ribosomose bei apsaugoma nuo ribonukleazių poveikio.
Splaisingas
Splaisingo metu iškerpamos nekoduojančios nukleotidų sekos – intronai, o koduojančios sekos – egzonai – iš naujo sujungiamos. To paties iRNR pirmtako splaisingas gali vykti keletu būdų, tuomet iš susidariusių iRNR sintetinami skirtingi baltymai. Tai leidžia vienam genui koduoti kelis baltymus.
Redagavimas
Kartais vyksta iRNR redagavimas, kuomet pakeičiama nukleotidų seka.
Poliadenilinimas
Prie 3' iRNR galo prijungiama poli(A) uodega – ilga (dažnai kelių šimtų) adenino nukleotidų seka. Tai neleidžia fermentams egzonukleazėms suskaidyti iRNR, be to, poliadenilinimas svarbus transkripcijos terminacijai, iRNR transportui ir transliacijai.
Transportavimas
Subrendusi iRNR atpažįstama ir perkeliama iš branduolio į šiurkštujį endoplazminį tinklą, kartais į citoplazmą per branduolio poras.
Transliacija
''Pagrindinis straipsnis – Transliacija (biologija)
Transliacija – tai iRNR nukleotidų sekos vertimas į baltymo aminorūgščių seką. Prokariotiniuose organizmuose, kuriuose nereikalingas iRNR brendimas ir transportavimas, transliacija gali prasidėti dar nepasibaigus transkripcijai. Eukariotuose transliuojama subrendusi iRNR.
Degradacija
Skirtingų iRNR molekulių gyvavimo trukmė toje pačioje ląstelėje įvairi. Prokariotuose iRNR egzistuoja nuo kelių sekundžių iki daugiau nei valandos, žinduolių ląstelėse – nuo kelių minučių iki dienų. Kuo ilgiau iRNR gyvuoja, tuo daugiau baltymo galima nuo jos susintetinti. Ribota iRNR gyvavimo trukmė leidžia organizmams reaguoti į aplinkos pokyčius ir priklausomai nuo jų keisti baltymų sintezės pobūdį.
Juozas Burba
Juozas Burba (apie 1856 m. – 1916 m., palaidotas Keturvalakiuose) – Lietuvos knygnešys.
Biografija
Darbininkas. Gyveno Pašeimeniuose. Apie 1899 m. pradėjo platinti draudžiamąją lietuvišką spaudą. Veikė Vilkaviškio, Marijampolės ir Kalvarijos apskrityse. Platino daugiausia katalikų leidinius – „Tėvynės sargas“. „Kryžius“, kartais – „Ūkininką“, „Varpą“, „Naujienas“, maldaknyges ir pasaulietinio turinio knygas. Keletą kartų buvo įkliuvęs. 1899 m. sulaikytas gabenant 36 lietuvių brošiūras. Dar 48 rastos jo namuose per kratą. 1900 m. atiduotas metams policijos priežiūron.
Wild Orchid (albumas)
„Wild Orchid“ – amerikiečių Pop/R&B merginų grupės Wild Orchid debiutinis studijinis albumas. Grupės narės Stacy Ferguson, Stefanie Ridel ir Renee Sandstrom išleido jį 1996 m. Micki Duran buvo grupės narė, parašiusi žodžius dainai „At Night I Pray“, tačiau ji paliko grupę 1994 m. ir todėl grupė išleido albumą vėliau.
Albumo kopijų JAV buvo parduota apie 350 000, o pasauliniu mastu susidarė daugiau nei milijonas.
Singlo turinys
JAV 12" reklaminė vinilinė plokštelė
Talk to Me
„Talk to Me“ – antrasis singlas iš amerikiečių pop grupės „Wild Orchid“ debiutinio studijinio albumo „Wild Orchid“. „Talk to Me“ buvo pirmasis merginų grupės singlas, patekęs Hot Dance/Maxi Single Sales topą istorijoje. Po pasisekimo šokių topuose daina gavo didesnę paklausą radijo stotyse. Daina JAV pasiekė #48 vietą ir tai yra jų sėkmingiausias singlas. Japonijoje daina pasiekė Top 10-tuką. Europoje daina buvo išleista, bet buvo ne tokia populiari. Daina buvo panaudota filme „Skuba tik kvailiai“.
Singlo turinys
JAV CD Maxi-Single
Supernatural
„Supernatural“ – trečiasis singlas iš amerikiečių pop grupės „Wild Orchid“ debiutinio studijinio albumo „Wild Orchid“. Nors „Supernatural“ buvo sėkmingai leidžiamas per MTV ir VH-1 kanalus, singlas nebuvo toks populiarus kaip ankstesnieji. Daina debiutavo #10 vietoje laidoje TRL, o aukščiausioji pasiekta šios dainos vieta buvo #5. Hot 100 tope daina pasiekė tik #70 vietą.
Follow Me”/“I Won’t Play the Fool
„Follow Me“/„I Won’t Play the Fool“ – paskutinis, ketvirtasis singlas iš amerikiečių pop grupės „Wild Orchid“ debiutinio studijinio albumo „Wild Orchid“. Singlas nebuvo išleistas parduotuvėse, bet išsiųstas po JAV klubus, ir pasiekė JAV šokių tope #5 vietą.
Topai
Albumas – Billboard (Šiaurės Amerika)
Singlai – Billboard (Šiaurės Amerika)
Ikrai (maistas)
Ikrai - žuvų ikrai vartojami maistui. Ikrų kokybę lemia ne tik žuvies rūšis, bet jos sugavimo vieta ir technologija.
Kai kurių žuvų rūšių, ypač eršketo, ikrai laikomi delikatesu. Geriausiais delikatesiniais ikrais laikomi ikrai iš Kaspijos jūroje Rusijoje, Irane ir Azerbaidžane gaudomų eršketų. Brangiausiai kainuoja didžiojo eršketo (belugos), žvaigždėtojo eršketo ikrai. Reti auksiniai sterlės ikrai anksčiau laikyti carų, šachų ir imperatorių delikatesu, tačiau dabar ši rūšis yra praktiškai išnykusi. Ikrų kaina didėja dėl mažėjančių eršketų išteklių, kurie priklauso nuo pernelyg intensyvios žvejybos ir taršos, dėl to eršketiniams ikrams atsirado ir alternatyvų – sykų ir Šiaurės Atlanto lašišų ikrai. Paruoštuose ikruose paprastai yra 4–8 % druskos, į geresnes rūšis druskos dedama mažiau.
Klasifikavimas
thumb|170px|Raudonieji ikrai
Raudonieji ikrai
Lašišinių žuvų ikrai. Juose yra daugiau pilnaverčių baltymų, bet truputį blogesnio skonio, jaučiamas kartokas prieskonis. Spalva šviesiai oranžinė, raudona.
Raudonieji lašišinių žuvų ikrai vartotojams prieinamesni. Jie nėra taip griežtai skirstomi pagal kilmę kaip juodieji. Populiariausi yra kuprės ikrai.
Jie – vidutinio dydžio, oranžinės spalvos. Ketos ikrai didesni ir tamsesni.
Juodieji ikrai
thumb|170px|Juodieji ikrai
Eršketinių žuvų ikrai. Geriausios kokybės, spalva juoda, pilka. Būna tik grūdėtieji. Ikreliai sūdomi prisotintame druskos tirpale.
Didžiausią vertę pasaulinėje rinkoje turi grūdėtieji didžiojo eršketo (beluga) ikrai. Jie rinkoje sudaro tik 5 proc. visų ikrų. Šie ikrai stambūs, pilki, o labiausiai vertinami yra pilkai žydri. Didžiuosiuose užsienio restoranuose šių ikrų kaina gali viršyti 3000 JAV dolerių.
Antroje vietoje pagal vertę yra rusiškojo eršketo ikrai, gelsvai rudos arba žalsvos spalvos. Jie kainuoja maždaug 40 proc. pigiau negu didžiojo eršketo ikrai, bet vertinami žinovų už tik jiems būdingą dumblo ir žolės prieskonį.
Yra dar viena, nepaprastai reta rūšis – Golden caviar (Auksiniai ikrai). Tai – gamtos kazusas, genetinio nukrypimo pasekmė, nes priklauso didžiajam eršketui albinosui. Ikrų spalva – nuostabi: gintarinė su aukso tonais. Ženevos „Caviar House“ ekspertai mano, kad ši reta rūšis niekada nepatenka į rinką.
Dirbtiniai ikrai
Surogatinis produktas, savo išvaizda ir skoniu imituojantis žuvies ikrus. Gaminamas iš grynų pilnaverčių baltymų. Jie ištirpinami vandenyje, pridedama maisto priedų, valgomųjų dažų, druskos, vitaminų, aromatinių ir skonio medžiagų. Dirbtinių ikrų išvaizda - standūs želatininiai rutulėliai.
Psichopatas (1960 filmas)
thumb|right|360px|Beitso motelis, kuriame vyko „Psichopato“ filmavimas „[[Universal“ studijose]] Psichopatas – JAV 1960 m. siaubo psichologinis trileris, režisuotas Alfredo Hičkoko. Filme pasakojama apie savo darbdavį apvogusią darbuotoją, kuri bėgdama pakeliui apsistoja psichopato prižiūrimame motelyje.
Istorija
Filmas susilaukė didelės komercinės sėkmės ir kritikų pripažinimo. Vėliau pasirodė trys tęsiniai, „Psichopatas II“ (1983 m.), „Psichopatas III“ (1986 m.), „Psichopatas IV: Pradžia“ (1990 m.) ir beveik tikslus perdirbinys „Psichopatas“ (1998 m.). Nuo pat filmo pasirodymo ekranuose jis buvo pripažintas kaip vienas geriausių visų laikų filmų ir šiuo metu dažnai patenka į geriausių filmų sąrašus. 2007 m. Amerikos filmų institutas įvertino jį 14-a vieta JAV sukurtų geriausių visų laikų filmų sąraše. IMDB svetainės skaitytojai vertina jį kaip 27-ą geriausią visų laikų. Filmas įtrauktas tarp geriausio šimto visų laikų svetainėse ranker.com, filmsite.org , totalfilm.com. Amerikos filmų institutas Anthony Perkins suvaidintą Normaną Beitsą išrinko kaip antrą didžiausią antiherojų JAV kino istorijoje.
Siužetas
Veiksmas prasideda Fynikse penktadienį. Marion Krein yra nekilnojamo turto agento biuro darbuotoja, kuri naktį praleido su mylimuoju Semu Lumisu. Pora yra nevedusi, ir turi slėptis nuo kitų akių pigiame viešbutyje. Scena prasideda mažame viešbučio kambarėlyje iš ryto. Semas Lumisas yra nepasiturintis mechanikas, atvykstąs lankyti Marion iš Kalifornijos, kur dirba prie Los Andželo. Pora nevaizduojama laiminga, Marion dirba jau 10 metų, bet beveik nieko nesusitaupiusi. Jinai išgyvena dėl to, kad turi slapstytis su Semu nuo kitų. Semas, savo ruožtu, turi mokėti alimentus buvusiai žmonai, kas suryja jo pajamas. Marion svajoja kaip gera būtų pasirodyti su Semu kaip su vyru, tačiau pastarasis atmeta tokią galimybę motyvuodamas tuo, kad nenori jos vedybomis įtraukti į bendrą skurdą.
Išsiskyrusi su Semu Marion skuba į darbą, kur viršininkas Džordžas Lauveris taip pat vėluoja. Čia ji susitinka nesenai ištekėjusią bendradarbę Karoliną, kuri vaizduoja savo, ištekėjusios moters, laimingumą. Biure apsilanko vienas klientų, spekuliantas Tomas Kasidis. Šis yra visiška priešingybė Semui, be saiko juokauja ir mėto įvairias užuominas Marion, kuri apsirengusi iššaukiančia suknele, pro kurią matosi balta liemenėlė. Kasidis rodo savo atsainumą ir cinišką požiūrį į gyvenimą. Nesivaržydamas jis numeta ant stalo lagaminą, kuriame, anot jo, yra 40 000 dolerių grynais - fantastiška suma Marion. Kasidis paniekinamai atsiliepia apie pinigus ir duoda suprasti, kad ši suma uždirbta nesąžiningais metodais. Tuo tarpu grįžęs biuro vadovas Džordžas Lauveris nesiryžta laikyti tokios sumos ir paveda Marion nuvežti pinigus į banką, bei leidžia Marion nebegrįžti į darbą, kadangi jai labai skauda galvą ir jinai pažada savaitgalį praleisti lovoje.
Marion pasiima pinigus, tačiau nuvažiuoja ne į banką, o į savo namus. Čia, numetusi lagaminą ant lovos, ji apsisprendžia, greitai susikrauna būtiniausius daiktus ir skuba išvažiuoti iš miesto. Pasigirdęs Semo balsas jos vaizduotėje tarsi nusako jos mintis. Jinai tiki, kad ši suma padės jai susitvarkyti gyvenimą. Netikėtai prie pėsčiųjų perėjos ji sustojusi pamato einančius savo viršininką ir Kasidį, kurie ją atpažysta. Dirbtinai pamojavusi ir nusišypsojusi, akimirką sudvejojusi, Marion visgi tęsia savo pabėgimą su baimingomis mintimis. Naktį ji praleidžia miegodama automobilyje, kur ją užtinka policininkas. Skubiai įtikinusi policininką, kad viskas tvarkoje Marion važiuodama pakeliui pamato automobilių prekyvietę, kurioje jinai skuba pasikeisti automobilį, bijodama, kad šis ją išduos. Ji labai išsigąsta pamačiusi, kad jos sutiktas policininkas ją atsekė. Pasimetusi Marion skuba pakeisti automobilius ir, pliaupiant lietui, naktį nusprendžia praleisti atokiai nuo kelio esančiame motelyje, kuriame ją pasitinka Normanas Beitsas ...
Osetijos karo kelias
Osetijos karo kelias  – istorinis kelias per Didžiojo Kaukazo kalnus, jungiantis Kardžiką ir Kutaisį. Ilgis – 275 km. Kalnus kerta per Mamisono perėją (2911 m).
Kelias 1897 m. nutiestas Rusijos imperijos. Prasideda ties Darg Kocho geležinkelio stotimi šalia Kardžiko. Dabar tai plento M29 „Kaukazas“ atšaka. Eina į pietus Ardono upės slėniu pro Ardono ir Alagiro miestus. Ties Mamisono perėja kerta Rusijos–Gruzijos/Pietų Osetijos sieną ir toliau eina Rionio slėniu iki Kutaisio pro Onį, Ambrolaurį, Tkibulį.
Nutiesus Transkaukazo greitkelį „Alagiras–Cchinvalis–Goris“ (pro Rokio tunelį), Osetijos karo kelias neteko savo reikšmės. Pro Mamisono perėją eismas nebevyksta.
Andrzej Strumiłło
Andžej Strumilo (1927 m. spalio 23 d. Vilniuje, II Lenkijos Respublikoje) – lenkų, baltarusių ir lietuvių kilmės dailininkas, grafikas, fotografas, poetas, skulptorius ir scenografas.
Biografija
Gimė 1927 m. spalio 23 d. Vilniuje Rafał Strumiłło-Pietraszkiewicz ir Kazimiera Jurszanówna šeimoje. Vaikystę praleido prie Žeimenos upės, netoli Švenčionių, iš kur kilusi jo mama. Prieš II pasaulinį karą buvo ministrantas Vilniaus Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčioje. Per karą pasitraukė į Lenkiją, studijavo Lodzės Aukštojoje Valstybinėje Meno Mokykloje, vėliau Krokuvos dailės akademijoje. Tarp 1949-1953 m. ėjo asistento pareigas šiose mokyklose. 1977-1980 m. buvo Krokuvos Dailės Akademijos profesoriumi, 1987-1988 m. buvo katalikų Teologijos Akademijos Suvalkų filijalo dėstytoju. 1982-1984 m. vadovavo Jungtinių Tautų Organizacijos Niujorke – Graphic Presentation Unit leidinio grafinei programai.
2002 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
'''2002 m. Lietuvos šachmatų čempionatas''' – tai 69-asis Lietuvos vyrų ir 55-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
69-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 2002 m. gegužės 17 – gegužės 25 d.
Dalyviai
Čempionatate žaidė to meto visi penki Lietuvos tarptautiniai didmeistriai (DM): Eduardas Rozentalis, Aloyzas Kveinys, Darius Ruželė ir Vidmantas Mališauskas (visi iš Vilniaus, praėjusių metų nugalėtojas kaunietis Šarūnas Šulskis.
Kiti dalyviai:TM Darius Zagorskis, Tomas Samulevičius, TM Antanas Zapolskis, TM Vaidas Sakalauskas, kaunietis Henrikas Asauskas į čempionatą pateko per 2002 m Lietuvos vyrų šachmatų čempionato atrankinį turnyrą.
Tad čempionate žaidė 12 žaidėjų: devyni vilniečiai, du kauniečiai ir vienas iš Radviliškio. Iš 2001 m. čempionato dalyvavo visi prizininkai.
Po trijų ratų
Antrame rate permainingai vyko kova tarp E. Rozentalio ir Vilniaus universiteto studento Tomo Samulevičiaus, žaidusio baltosiomis figūromis. Po baltųjų klaidos partijos pradžioje persvarą galėjo įgyti juodieji, kurie taip pat suklydo ir pranašumo jau galėjo siekti jaunasis šachmatininkas, bet ta galimybe jis nepasinaudojo ir po ilgos kovos pergalę šventė didmeistris. Pergales šiame rate pasiekė: V. Mališauskas, Š. Šulskis, D. Ruželė.
Po šešerių ratų
Penktajame rate pirmavusį, aukščiausią reitingą turintį, vilnietį DM E. Rozentalį pasivijo DM V. Mališauskas: jis iš eilės įveikė du didmeistrius: praėjusių metų čempioną kaunietį Š. Šulskį ir vilnietį D. Ruželę.
Šeštajame rate po atkaklios kovos V. Mališauskas įveikė TM A. Zapolskį ir pustaškiu aplenkė E. Rozentalį, kuris savo partiją su TM V. Sakalausku baigė lygiosiomis. Pirmą pergalę iškovojo TM Gediminas Šarakauskas nugalėjęs TM Gintautą Piešiną. Atkakliai vyko kova tarp Š. Šulskio ir D. Zagorskio. Praėjusių metų čempionui tik dėka kovingumo ir išradingumo pavyko išgelbėti pusę taško. Taikiai pasibaigė partijos tarp D. Ruželės ir A. Kveinio bei T. Samulevičiaus ir H. Asausko.
Po aštuonerių ratų
Daug lėmė aštuntojo rato partija tarp abiejų pirmaujančių šachmatininkų. Baltaisias žaidęs E. Rozentalis visą partiją išlaikė inciatyvą savo rankose ir privertė varžovą pasiduoti.
Sužaidus 8 partijas vėl pasikeitė lyderis – į priekį vėl išsiveržė DM Eduardas Rozentalis, antras DM Vidmantas Mališauskas. Trečiąją vietą (5 tšk.) dalijosi praėjusių metų čempionas Šarūnas Šulskis, ir vilnietis TM Darius Zagorskis. Penktoje vietoje DM Aloyzas Kveinys (4,5 tšk.), o šeštąją dalinosi DM D. Ruželė ir V. Sakalauskas, turėję po 4 taškus.
Paskutinis ratas
Nors paskutiniame rate E. Rozentalis, kuris čempionate dalyvavo po 19 metų pertraukos, juodaisiais pralaimėjo, prieš aštriai jo karalių atakavusį 20-metį kaunietį Henriką Asauską, bet tai jam nepakenkė – pergalę čempionate jis buvo užsitikrinęs dar prieš paskutinį ratą (8 tšk.).
Atkakliai vyko kova dėl antros ir trečios vietos, į kurią pretendavo praėjusių metų čempionas kaunietis Šarūnas Šulskis, Vidmantas Mališauskas (po 6,5 tšk.) ir Darius Zagorskis (6 tšk.). Pastarieji du šachmatininkai žaidė tarpusavyje. Baltosioms figūroms vadovavęs D. Zagorskis turėjo persvarą, tačiau V. Mališauskas gynėsi labai tiksliai ir iškovojo lygiąsias bei antrąją vietą (7 tšk.) čempionate.
Galimybe pavyti bei aplenkti V. Mališauską turėjęs kaunietis Š. Šulskis, (6,5 tšk.) ir žaidęs su DM iš Vilniaus D. Ružele ja nepasinaudojo. Turėdamas pranašumą partijoje, kaunietis persistengė ir pralaimėjo. Tad du dalyviai surinko po 6,5 taško. Papildomi rodikliai buvo palankesni Dariui Zagorskiui, kuriam atiteko trečioji vieta, o ketvirtas liko Šarūnas Šulskis.
Nemažiau atkakli kova vyko ir dėl 5 ir 6 vietų, kurios leido patekti į Lietuvos rinktinę, rungtiniausiančią šachmatų olimpiadoje Slovėnijoje. Po 6 taškus surinko radviliškietis TM Vaidas Sakalauskas ir vilnietis DM Aloyzas Kveinys. Papildomi rodikliai buvo vienodi, tad nutarta, jog sportininkai pasidalijo 5-6 vietas. Pirmasias 6 vietas užėmę šachmatininkai pateko į sekančių metų Lietuvos vyrų šachmatų čempionatą.
Vyrų čempionato lentelė
2002 m. Lietuvos šachmatų čempionato partijos.
Lietuvos moterų šachmatų čempionatas
55-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 2002 m. balandžio 20 – balandžio 28 d. Vilniaus šachmatų ir šaškių sporto mokykloje šveicariškąja sistema (9 ratai) varžėsi 30 šachmatininkių. . Iš praėjusių metų prizininkių nedalyvavo tik 2-os vietos laimėtoja Eglė Morkūnaitė. Čempionate nedalyvavo ir aukščiausią reitingą, tarp Lietuvos moterų, turėjusi Viktorija Čmilytė.
Moterų čempionato eiga
Viską lėmė paskutinės partijos, kuriose Živilė Šarakauskienė susitiko su Rita Varniene, o Renata Turauskienė – su Laima Domarkaite. Pirmoje partijoje buvo užfiksuotos greitos lygiosios. O antrojoje partijoje dvikova vyko permainingai – galimybių turėjo abi varžovės. R. Turauskienė, pergalės atveju, būtų užėmusi pirmąją vietą, tačiau partija pasibaigė lygiosiomis ir Viniaus universiteto psichologijos magistrantė Živilė Šarakauskienė, surinkusi 7 taškus iš 9 galimų tapo Lietuvos čempione. Antroji vieta dėl aukštesnių papildomų rodiklių atiteko Renatai Turauskienei (6,5 tšk.), o trečioji – Ritai Varnienei, taip pat surinkusiai 6,5 taško. Toliau sekė trys žaidėjos surinkusios po 6 taškus. Papildomi rodikliai lėmė: ketvirtąją vietą kaunietei Salomėjai Zaksaitei, penktąją – Dagnei Čiukšytei, šeštąją – Laimai Domarkaitei.
Vytautas Pakštas (1922)
Vytautas Pakštas (žinomas slapyvardžiais Naras bei Vaidotas; 1922 m. Obeliai, Rokiškio apskritis – 1951 m. kovo 19 d. Alguva, Utenos apskritis) – Lietuvos partizanas, Liūto rinktinės vadas.
Biografija
Gimė geležinkelio tarnautojo šeimoje. 1941 m. baigė Utenos gimnaziją, dirbo spaustuvėje. 1944 m. buvo įstojęs į Vietinę rinktinę. Antrosios sovietinės okupacijos metu dirbo mokytoju Utenos gimnazijoje. Slapta suimtas, KGB kapitono Chazovo verčiamas dirbti agentu sutiko, bet įsitraukė į rezistencinę veiklą. 1945 m. gruodžio 1 d. žuvus Šarūno rinktinės vadui Vladui Mikulėnui-Lubinui paskirtas rinktinės vadu. Tėvai ir brolis Balys 1948 m. gegužės 22 d. buvo ištremti. Brolis Mykolas 1944 m. metais pasitraukė į vakarus, vėliau emigravo į Australiją, ten ir mirė. Vytautas Pakštas persikėlė į Labanoro girią, netoli Šnieriškių. Buvo Vytauto apygardos ir Šiaurės Rytų srities visuomeninio skyriaus viršininkas, „Aukštaičių kovos“ redaktorius. 1951 m. kovo 19 d. išduotas MGB agento žuvo Alguvos kaime kartu su žmona Natalija Deveikyte-Vaidilute ir dar aštuoniais partizanais. Vėliau perlaidotas naujosiose Utenos kapines prie Garnelių.
Pavydžiai
Pavydžiai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje. Vakaruose stūkso Pavydžių piliakalnis (Parijos piliakalnis).
Klevinis žvynokas
Nors klevinis žvynokas gali augti ant įvairių rūšių medžių lapų, tačiau dažniausiai – ant klevų (Acer), ypač paprastojo klevo (Acer platanoides), sidabrinio klevo (Acer saccharinum) bei platanalapio klevo (Acer pseudoplatanus).
Askosporos susidaro pavasarį rudenį nukritusių lapų juoduliuose; ant jaunų lapų jas perneša oro srovės.
Kruonio seniūnija
Kruonio seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kaišiadorių rajono savivaldybės pietvakariuose.
Seniūnijoje yra įregistruotos 6 bendruomenės: Anglininkų kaimo bendruomenė, Darsūniškio kaimo bendruomenė, Kalvių kaimo bendruomenė, Kruonio miestelio bendruomenė, Vilūnų kaimo bendruomenė ir Palimšių kaimo bendruomenė.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. vasario 1 d. (remiantis savivaldybės tarybos sausio 29 d. nutarimu Nr. 2009 V17-5) įsteigtos 6 seniūnaitijos:
Kristina (1983 filmas)
Kristina – amerikiečių siaubo filmas, režisuotas Džono Karpenterio (John Carpenter) pagal to paties pavadinimo Stiveno Kingo romaną. Filme pasakojama istorija apie nevykėlį paauglį, kuris įsigijo savo pirmą automobilį, tačiau šis automobilis pasirodo beturįs demoniškų savybių.
Istorija
Filmas oficialiai kino teatruose pradėtas rodyti 1983 m. gruodžio 11 d. ir sulaukė komercinės sėkmės, bei kritikų neblogo įvertinimo. Filmo biudžetas buvo apie 9,7 mln USD, o uždirbo jis apie 21 mln USD. Demoniškajį automobilį įkūnijo Plymouth automobilių markės „Fury“ modelis, tačiau filmuojant buvo panaudodoti tos pačios markės „Savoy“ ir „Belvedere“ modeliai, tik nudažyti ir perdirbti panašiai kaip „Fury“.
Siužetas
Filmas prasideda 1957 m. Detroito automobilių gamykloje. Čia vienam darbuotojų automobilis sužaloja ranką, o kitas randamas negyvai jame uždusęs. Po to veiksmas persikelia 20 metų į ateitį. 1978 -ieji. Arnoldas Kuningemas (akt. Keith Gordon), apie 17 m jaunuolis, yra mokyklos nevykėlis, iš jo visi juokiasi ir šaiposi, nesiseka jam netgi buityje. Jo draugas Denis Gilderis (akt. John Stockwell), atvirkščiai, yra mokyklos šaunuolis, sportininkas ir merginų numylėtinis. Denis paveža Arnoldą, gina jį nuo mokyklos blogiukų ir padeda.
Kartą, draugams važiuojant iš mokyklos, Arnoldas akies krašteliu pamato kieme esantį seną raudoną automobilį. Draugai nueina jo apžiūrėti ir Arnoldas susižavi. Senas, apdaužytas ir parūdyjęs automobilis, vardu Kristina, parduodamas ir Arnoldas jį perka už 250 JAV dolerių. Grįžęs į namus jis susipyksta su tėvais, kurie nesupranta, kaip jis galėjo išleisti savo santaupas tokiam metalo laužui. Galų gale tėvai pareiškia, kad jie neleis jam laikyt automobilio prie savų namų ir Arnoldas jį nugabena į automobilių rinkimo garažą, kurį valdo despotiškas Vilas Darnelas (akt. Robert Prosky).
Taisydamas ir rūpindamasis Kristina Arnoldas ja be galo susižavi. Šis darbas jį pakeičia, iš nevykėlio jis tampa šauniu ir pasitikinčiu savimi jaunuoliu. Tuo tarpu Denis susižavi ir bando merginti mokyklos grąžuolę Leig (akt. Alexandra Paul). Nerimą kelia jam ir Arnoldo susižavėjimas Kristina. Iš automobilio pardavėjo jis sužino, kad buvęs savininkas žuvo šiame automobilyje, bei dar keletą gąsdinančių faktų. Vienose amerikietiško futbolo rungtynėse Denis pamato, kaip Arnoldas atvažiuoja su sutvarkyta Kristina ir atsiveža Leig, bei su ja bučiuojasi. Tuo metu varžovo smūgis jį partrenkia ir Denis prikaustomas prie lovos su sulaužytais kaulais. Tačiau tose runtynėse Arnoldą ir Kristiną pamato mokyklos blogiukų grupė, kurie ypač niekina Arnoldą. Jie sugalvoja patekti į garažą, kuriame laikoma Kristina ir ją sunaikinti.
Kamenkos rajonas
Kamenkos rajonas  – administracinis vienetas Padniestrėje, Moldavijoje. Administracinis centras – Kamenka. Rajonas įsikūręs išilgai Dniestro upės, Padniestrės šiaurinėje dalyje. Sudarytas iš Kamenkos miesto ir 12-os savivaldybių (iš viso 23 gyvenvietės, įskaitant ir kaimus). 24 363 gyventojai (2010 m. duomenys).
Tautinė sudėtis
2004 m. duomenimis, rajone gyveno 27 284 gyventojai.
Vilniaus elektros skaitiklių gamykla
Istorija
Gamykla įkurta amatų mokyklos vietoje. Seniau šioje vietoje buvo Lipskio alaus ir spirito gamykla, tarpukariu – technikos gimnazija. Gamykla savo darbą pradėjo 1948 m. spalio 14 d. Pagrindinė produkcija – buitiniai elektros skaitikliai, eksportuoti į 50 šalių. 1964 m. gamykloje pradėta gaminti klavišinė skaičiavimo mašina „Vilnius“, 1966 m. gamykloje suprojektuota elektroninė skaičiavimo mašina „Rasa“ (gaminama nuo 1968 m.). 1973 m. pradėta gaminti trečios kartos elektroninė skaičiavimo mašina „Iskra 1122“ su mikrointegralinėmis schemomis, skaičiavimo rezultatus išvedanti į elektroninį vamzdį, bei informacinė-kontrolinė sistema pramoninei elektros energijos apskaitai ir valdymui. Be skaitiklių ir skaičiavimo mašinų gamykloje buvo gaminami virtuvės rinkiniai, šviestuvai ir automobiliniai posūkių signalizatoriai.
1995 m. pradėta įmonės privatizacija, pasibaigusi 2001 m. 2002 m. įmonė reorganizuota į bendrovę „Vilskaitas“, kuri bankrutavo 2009 m. 2012 m. Vilniaus miesto savivaldybės taryba patvirtino projekto, pagal kurį buvusioje gamyklos teritorijoje bus pastatytas gyvenamųjų namų kvartalas, nuostatas.
Gamyklos darbuotojų patogumui 1962 m. buvo atidarytas 8 troleibusų maršrutas Černiachovskio aikštė (dabar – Vilniaus ir Tilto gatvių sankryža) – Vilniaus elektros skaitiklių gamykla. 2000 m. linija tarp Katedros aikštės ir gamyklos likviduota.
Visinčia (reikšmės)
Visinčia gali reikšti:
Romanuvas (reikšmės)
Romanuvu vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Palermo FC
Palermo Football Club – Italijos futbolo klubas iš Palermo.
Primera Divisió
Andoros lygos čempionatas (Campionat de Lliga) – nuo 1995 metų organizuojamos pagrindinės Andoros futbolo klubų varžybos. Čempionatą organizuoja Andoros futbolo federacija, čempionas iškovoja teisę atstovauti Andorą UEFA taurės varžybose, kur dėl žemo valstybės reitingo pradeda kovas nuo pirmojo atrankinio etapo.
Kalviai (Rokiškis)
Istorija
Kalviai šaltiniuose minimi nuo 1744 m.
LTSR laikais buvo „Gegužės pirmosios“ kolūkio centrinė gyvenvietė. Veikė felčerių ir akušerių punktas (įkurtas 1970 m.), pradinė mokykla (1964 m.), kultūros namai (1977 m.). 1954–1963 m. Kalviai buvo Verksnionių apylinkės centras.
Tauragnų Eugenijos Šimkūnaitės pagrindinė mokykla
miniatiūra|250px|right
Utenos rajono Tauragnų Eugenijos Šimkūnaitės pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Tauragnuose (Utenos raj.), A. Musteikio g. 58, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Buvęs įstaigos kodas 290183980. Steigėjas Utenos rajono savivaldybės taryba.
Nuo 2010 m. Utenos Krašuonos progimnazijos Tauragnų Eugenijos Šimkūnaitės skyrius.
Istorija
1777 m. Tauragnų parapijinėje pradinėje mokykloje mokėsi 15, 1782 m. – 26, 1804 m. – 10, 1805 m. – 11, 1826 m. ir XIX a. viduryje apie 10 mokinių, tačiau vėliau uždaryta. 1870 m. įsteigtą rusišką trijų skyrių pradinę mokyklą lankė du mokiniai. Mokytojas – buvęs „ispravnikas“. 1872 m. mokėsi 10 mokinių. Iki 1905 m. lietuviškai buvo leidžiama kalbėti tik pirmame ir antrame skyriuose. Atgavus lietuvišką spaudą 1905–1906 m. mokytojavo Jakučionis, Kudirka ir kt.
1935 m. pastatyta nauja mokykla, veikė penkta, 1936 m. – šešta klasė. 1940 m. mokyklos vedėjas J. Mikšys su žmona ištremtas į Sibirą. 1941–1944 m. mokyklos vedėja dirbo V. Valytė. 1944 m. mokykla tapo progimnazija, dirbo 8 mokytojai, 1949 m. – septynmetė, 1953 m. – vidurinė. 1964 m. pastatyti dviejų, 1974 m. – trijų aukštų mokyklos pastatai ir bendrabutis su valgykla. Nuo 1998 m. kovo 11 d. Eugenijos Šimkūnaitės vidurinė, nuo 2000 m. E. Šimkūnaitės pagrindinė mokykla. 2010 m. rugsėjo 1 d. Tauragnų Eugenijos Šimkūnaitės pagrindinė mokykla reorganizuota į Utenos Krašuonos progimnazijos Tauragnų Eugenijos Šimkūnaitės skyrių.
Vitalijus Gailius
Biografija
1987 m. baigė Kriukų vidurinę mokyklą. 1994 m. baigė Lietuvos policijos akademijos teisininko specialybės pagrindines studijas, teisės bakalauras jam suteikta policijos ir vidaus reikalų įstaigų valdininko kvalifikacija. 2006 m. baigė Mykolo Romerio universiteto teisės ir policijos veiklos programos magistrantūros studijas, teisės magistras.
1990–2000 m. ėjo įvairias pareigas Joniškio rajono policijos komisariato viešosios ir kriminalinės policijos padaliniuose. 2000–2007 m. dirbo Panevėžio m. vyriausiojo policijos komisariato Kriminalinės policijos vyresniuoju komisaru, vėliau – vyriausiojo komisaro pavaduotoju. 2007–2010 m. dirbo Lietuvos kriminalinės policijos biuro viršininko pavaduotoju. Nuo 2010 m. liepos 14 d. paskirtas Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnybos prie VRM direktoriumi. 2011 m. spalio 26 d. ministro pirmininko potvarkiu V. Gailiui suteiktas vidaus tarnybos generolo laipsnis.
2012 m. vasario 15 d. ministro R. Palaičio įsakymu Vitalijus Gailius atleistas iš vadovo pareigų dėl galimo slaptos valstybinės informacijos nutekinimo tretiesiems asmenims, susijusiems su AB Bankas Snoras bankrotu. Ministras tokį sprendimą priėmė remdamasis iš Valstybės saugumo departamento (VSD) gauta pažyma apie nepalankų V. Gailiui tyrimą poligrafu. Seimo Antikorupcijos komisija aiškinosi, ar FNTT vadovai (taip pat ir V. Gailiaus pavaduotojas V. Giržadas) buvo atleisti teisėtai, tačiau vėliau paaiškėjo, kad tuo užsiimdama viršijo savo įgaliojimus.
2012 m. kovo 27 d. pradėjo dirbti Vakarų laivų gamyklos įmonių grupės valdybos pirmininko vyriausiuoju patarėju verslo rizikų valdymo klausimais.
2012-2019 m. Seimo narys.
Apdovanojimai
Už sąžiningą ir pavyzdingą tarnybą ne kartą skatintas. 1998 m. ir 2001 m. apdovanotas antrojo ir pirmojo laipsnių Vidaus reikalų ministerijos atminimo ženklais „Tėvynės labui“, 2003 m. – trečiojo laipsnio policijos pasižymėjimo ženklu „Angelas Sargas“, 2006 m. – vardiniu ginklu, 2007 m. – vardine dovana, 2009 m. – Lietuvos Respublikos Prezidentas apdovanojo ordinu „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi.
Šlavantai
Šlavantai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 12 km į pietvakarius nuo Seirijų. Seniūnaitijos centras. Šlavantų bažnyčia yra Gegutės kaime, kiek į vakarus nuo Šlavantų, šiaurinėje Šlavanto ežero pakrantėje. Šlavantų paštas yra Avižieniuose. Žvyro telkinys. Į vakarus nuo kaimo stūkso Šlavantų piliakalnis.
Istorija
XIX a. pabaigoje Šlavantų palivarkas ir dvaras pateko į Seinų apskrities Šventežerio valsčių ir parapiją. Dvarui priklausė Šlavantų, Naujasodžio, Bajoriškių, Aleksiejiškės kaimai.
Hanto medžioklė
Hanto medžioklė (, gamybinis pavadinimas Spring Break in Bosnia) – 2007 m. JAV režisieriaus Ričardo Šepardo drama pasakojanti apie karą Balkanuose.
Filmo premjera įvyko 2007 m. rugsėjo 3 d. Venecijos filmų festivalyje.
Siužetas
Televizijos žinių žurnalistas Saimonas Hantas ir operatorius Dakas kartu buvo įvairiuose planetos karštuose taškuose: nuo Bosnijos iki Irako, nuo Somalio iki Salvadoro. Kartu jie nukrypdavo nuo redakcijos užduoto kelio, įrašydavo įspūdingus reportažus ir iškovojo EMI apdovanojimą. Bet kartą viskas pasikeitė. Tiesioginio eterio metu iš Bosnijos kaimo Saimoną ištinka nervinis priepuolis, po kurio Dakas paaukštinamas pareigose, o Saimonas kažkur dingsta.
Po penkerių metų Dakas sugrįžta į Sarajevą su jaunu žurnalistu Bendžeminu sukurti reportažo – „Penkeri metai po karo“. Bet netikėtai atsiranda Saimonas ir pažada jiems sensacingą išimtinį reportažą. Saimonas įtikiną Daką, kad žino kur surasti „Lapę“ – Bosnijos karo nusikaltėlį Nr. 1, kurio ieško viso pasaulio specialiosios tarnybos.
Šioje pavojingoje misijoje trys žurnalistai, apsiginklavę tik nepatikima informacija, išsiruošia į priešų teritorijos gilumą.
Infliacija
thumb|350px|Pasaulinis infliacijos lygis (2019 m.)