cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kazys Sleževičius
Kazys Sleževičius (1890 m. kovo 18 d. Daugėliai, Tauragės apskritis, Eržvilko valsčius – 1953 m. sausio 15 d. Vilnius) – žymus mokslininkas ir pedagogas, meteorologijos ir geofizikos mokslo ir mokymo pradininkas Lietuvoje, ilgametis Kauno, o vėliau ir Vilniaus universitetų meteorologijos krypties katedrų steigėjas ir vedėjas. Unikalių Lietuvoje mokslinių darbų iš gravimetrijos (sunkio jėgos) ir magnetizmo sričių pirmasis organizatorius ir atlikėjas. Gabus mokslo ir mokymo organizatorius, žinomas pedagogas ir mokslo populiarintojas.
Biografija
Kazys Sleževičius 1902 m. rugpjūčio 10 d. priimtas į Rygos Nikolajaus I imperatorinę gimnaziją, kurios visą aštuonmetį kursą baigė 1910 m. birželio 5 d. Baigęs gimnaziją nuvyko į Odesą ir įstojo į Imperatorinį Novorosijsko universitetą, kurį prieš keletą metų baigė jo brolis Mykolas. Iš brolio Kazys sužinojo ir apie geras gyvenimo sąlygas, demokratišką aplinką ir ten gyvavusią lietuvių bendruomenę. Čia buvo nemažai K. Sleževičiaus pažįstamų, organizuotai veikė lietuvių draugija „Rūta“. Universitete Kazys Sleževičius pasirinko fizikos–matematikos skyrių. Pagal universiteto baigimo diplomą jis įgijo dar ir meteorologo kvalifikaciją. Bebaigdamas universitetą K. Sleževičius papildomai lankė metinius mokytojų fizikos ir matematikos kursus. Kursuose buvo mokoma logikos, pedagogikos, fizikos ir matematikos dėstymo metodikos bei mokyklinės higienos dalykų.
Visuomeninė veikla
Po atleidimo iš kariuomenės, į kurią buvo mobilizuotas 1917 m. K. Sleževičius grįžo i Odesą mokytojauti, kartu dirbo vidurinės mokyklos vedėju, nes už studijų metais gautą stipendiją buvo įsipareigojęs porą metų atidirbti pagal valdžios paskyrimą. Atvykęs į Odesą, nuo pat studijų pradžios aktyviai įsitraukė į Odesos lietuvių bendruomenės veiklą. Toji bendruomenė čia pradėjo kurtis nuo 1903 m. Joje dalyvavo studentai bei dirbantys žmonės. Pradžioje daugiausiai dirbo ir bendruomenę kūrė Zigmas Žemaitis bei Kazio brolis Mykolas.
Baigus mokslus ir išvykus Z. Žemaičiui bei M. Sleževičiui lietuvių bendruomenės veikla kiek apsilpo, bet atvykus studijuoti Kaziui Sleževičiui vėl gerokai pagyvėjo. 1915–1917 m. jis Odesos komiteto narys, 1918–1921 m. Odesos lietuvių tautinės tarybos narys, lietuvių mokyklos konsultantas, taip pat tapo pagrindiniu scenos mėgėjų režisieriumi, dažnai pats vaidino.
Šeima
Odesoje vedė, jo žodžiais tariant, kilmingą ir gražią ukrainietę, Odesos gydytoją Eleną Džigurdą. Sutuoktuvės po trijų užsakų skelbimų įvyko 1918 m. liepos 1 d. Odesos lietuvių bendruomenės Romos katalikų Šv. Klementino bažnyčioje. Elena Sleževičienė baigė Kijevo medicinos fakultetą, tapo gydytoja. 1921 m. šeima atvyko gyventi į Kauną. Po metų Lietuvoje jiems gimė dukrelė Aldona Danutė ir jie išsikraustė į erdvesnį butą, praėjus dar kiek laiko Kazys pašauktas dirbti į Lietuvos karo tarnybą, paskirtas dirbti Krašto apsaugos ministerijos Karo mokslo skyriaus reikalų vedėju, be to, mokytojavo mokytojų seminarijoje bei suaugusiųjų gimnazijoje.
Mokslinė veikla
Lemtingas K. Sleževičiaus gyvenimo posūkis įvyko 1922 m. pabaigoje, kai jis buvo pakviestas dirbti į Lietuvos universiteto Matematikos-gamtos fakultetą. Iš pradžių jis dirbo vyr. asistentu bei geofizikos ir meteorologijos lektoriumi Eksperimentinės fizikos katedroje. Vėliau išrinktas geofizikos docentu, jam pavestos atsakingos pareigos organizuoti gerai įrengtą Geofizikos kabinetą. K. Sleževičius palaikė plačius ryšius su kaimyninių šalių firmomis ir mokslininkais, su jais susirašinėjo, vyko pas juos į pasitarimus, priiminėjo juos pas save. 1924 m. sudaryta doc. K. Sleževičiaus vadovaujama Lietuvos universiteto meteorologinė komisija, kuri vėliau nutarė metodiškai vadovauti Lietuvos meteorologijos stotims, doroti ir rengti spaudai stebėjimo duomenų medžiagą. Taip pat nutarta skirti vieną darbuotoją sudarinėti sinoptinį žemėlapį. Lietuvoje, be Vilniaus krašto, veikė 20 įvairių kategorijų meteorologinių stočių. 1925 m. pabaigoje K. Sleževičiaus iniciatyva universiteto meteorologinė komisija pasiūlė Švietimo ministerijai, kad šioji leistų įsteigti meteorologinį biurą, kuriam priklausytų šalies meteorologinės stotys ir sinoptinis skyrius orams prognozuoti.
Trūkstant mokymo priemonių, doc. K. Sleževičius ranka parašė 5 geofizikos paskaitų sąsiuvinius, kurie ilgus metus buvo pagrindinė šio kurso literatūra. Jis ruošė ir leido mokymo programas, rašė į „Kosmosą“, „Gamtą“ ir kitus žurnalus klimato, jo reiškinių klausimais. Aktyviai bendradarbiavo Kauno radiofone – reguliariai skaitė paskaitas apie meteorologinius ir kitus gamtos reiškinius. 1927 m. gavo Lietuvos universiteto Matematikos-gamtos fakulteto dekano leidimą nuo rugsėjo mėnesio skaityti universitete.
1930 m. birželį K. Sleževičius Kauno centrinėje gravimetrijos stotyje (Pirmojo forto pusrūsyje) pradėjo pirmuosius gravimetrijos stebėjimus. Vėliau apytikriai kas savaitę tie matavimai buvo tęsiami. Gravimetriniams matavimams atlikti visoje šalyje 35 punktuose profesoriui prireikė dar dviejų 1931-1932 m. vasarų dirbant nuo birželio iki rugpjūčio mėnesio.
1930 m. doc. K. Sleževičiui suteiktas ekstraordinarinio profesoriaus vardas. Iki tol buvęs Geofizikos kabinetas perorganizuotas į Geofizikos ir meteorologijos katedrą, kuriai ėmė vadovauti prof. K. Sleževičius.
Bene produktyviausi prof. K. Sleževičiui buvo 1931-1940 m. Sekėsi plėsti ir tobulinti mokomąją ir mokslinę vadovaujamos katedros veiklą. Profesorius atlieka du didžiulius unikalius geofizinius (gravimetrijos ir magnetizmo) Lietuvos teritorijos tyrimus. Remiantis jo darbais buvo sudaryti ir paskelbti gravitacinio bei magnetinio lauko žemėlapiai. Šiame dešimtmetyje katedroje paruošti pirmieji Lietuvos ir Pabaltijo istorijoje meteorologijos specialistai, visų jų darbams vadovavo prof. K. Sleževičius.
Prieškariniame dešimtmetyje be minėtų darbų profesorius parengė ir spausdino daug populiarių straipsnių į mokslinius žurnalus. Jis rašė apie Lietuvos klimato ypatumus, jų įtaką žmogaus organizmui, apie meteorologinius stebėjimus mokyklose, nukritusius Lietuvoje meteoritus, meteorologinio tinklo tobulinimą ir kitomis temomis, dalyvauja daugelio draugijų, mokslinių tarybų ir komisijų darbe. Po Vilniaus susigrąžinimo buvo nutarta, kad Matematikos-gamtos fakultetas iš Kauno turės keltis į Vilnių. 1940 m. vasarą profesoriaus K. Sleževičiaus vadovaujama Geofizikos ir meteorologijos katedra perkelta į Vilniaus universiteto Gamtos fakultetą.
Po sovietinės aneksijos, atkūrus Vilniaus universiteto veiklą, profesorius K. Sleževičius toliau vadovauja Meteorologijos ir klimatologijos katedrai. Trūkstant specialistų jis pats skaitė studentams geografams meteorologijos, klimatologijos, prietaisų ir kitus kursus, o geologams – geofizikos kursą. Profesorius aktyviai dalyvauja ir studentų praktikose. Jose organizuoja mikroklimato bei Saulės radiacijos balansinius stebėjimus.
Pokario metais profesorius visą laiką dirbo ir Kauno Vytauto Didžiojo universitete. Prof K. Sleževičiui priklauso 23 spausdinti moksliniai ir apie 150 mokslo populiarinimo darbų. Daug jų liko rankraščiuose. Tarp jų pažymėtinas 1947 m. specialistams rašytas vadovėlis „Meteorologija“.
Įdomūs faktai
1936 m. K. Sleževičius, atlikdamas tyrimus Tumasonių kaimo apylinkėje (Rokiškio raj.) aptiko didžiausią Pabaltijyje magnetinę anomaliją, kurią sukelia apie 1200 m gylyje esantys geležies rūdos sluoksniai.
Tabaliukas (10030655)
left|120px
Tabaliukas – 2,4 ha ploto glaciokarstinės (termokarstinės) kilmės ežeras Dzūkų aukštumoje, Trakų rajone, 3 km į rytus nuo Aukštadvario. Saugomas Aukštadvario regioniniame parke, Tabaliukų hidrografiniame draustinyje. Ežeras eutrofinis, telkšo glaciokarstinėje dubėje, yra gan taisyklingos apskritos formos. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,2 km, plotis – iki 0,17 km, altitudė 122,8 m v.j.l. (Lietuvos aukščių sistemoje), didžiausias gylis 18,5 m, vidutinis gylis 7,1 m, tūris 169,7 tūkst. m3. Šiaurrytinis krantas aukštas, čia prie ežero prieina Ubiškių (Gubiškių) miškas. Vakariniame ežero krante įsikūrusi viena Tabaliukų kaimo sodyba. Piečiau ežero eina kelias. Ežeras nenuotakus, priklauso Verknės upės baseinui. Į šiaurės vakarus už 40 m telkšo dar vienas, mažesnis, Tabaliuko ežeras. Abu Tabaliukų ežerus skiria tik tarpuežerio pelkė, drėgnesniais laikotarpiais jie susisieja per pelkės lagą.
Satoru Močizuki
(g. 1964 m. gegužės 18 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1988–1989 m.
Acuši Natori
(g. 1961 m. lapkričio 12 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1988–1989 m.
Didieji Bortnikai
Didieji Bortnikai  – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 25 km į rytus nuo Babruisko. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Babruisko apskrities Bortnikų valsčiaus centras.
Rietavo tvenkinys
Rietavo tvenkinys arba Rietavo parko tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Rietavo mieste. Sudarytas užtvenkus Jaujupio upelį (Jūros intakas) 1,05 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,25 km, plotis – iki 0,17 km. Yra 4 medžiais apaugusios salos (10 a, 6 a, 6 a ir 4 a). Altitudė 105,6 m. Krantai aukštoki. Į šiaurę ir rytus įsikūrusi buvusio Rietavo dvaro sodyba ir parkas. Vakarine pakrante nutiestas kelias.
Veiksmas (filmas)
Veiksmas – režisieriaus Tinto Brass sukurtas filmas.
Turinys
Pradedantysis aktorius Bruno svajoja apie herojų vaidmenis, tačiau sulaukia tik pasiūlymo filmuotis pornografiniame filme. Priėmęs pasiūlymą, jis susipažįsta su aktore Doris, kuri yra apsėsta minties sukurti Ofelijos vaidmenį. Vieną dieną, susipykę su režisieriumi, jie pasprunka iš filmavimo aikštelės ir, susipažinę su kvaištelėjusiu anarchistu, laikančiu save Garibaldžiu, leidžiasi į kelionę po šalį, atsidurdami pačiose absurdiškiausiose situacijose...
Stig Rästa
Raul-Stig Rästa (g. 1980 m. vasario 24 d. Taline) – Estijos dainininkas, dainų autorius ir gitaristas.
2001–2006 metais muzikantas buvo grupės „Slobodan River“ narys, o vėliau įkūrė kolektyvą „Traffic“, kuriame iki šiol atlieka dažniausiai paties parašytus kūrinius.
2015 metais dalyvavo Estijos nacionalinės atrankos finale, kuriame dėl šanso vykti į „Eurovizijos“ konkursą Vienoje varžėsi dešimt dalyvių. Renginio pabaigoje paaiškėjo, jog pergalę iškovojo ir gegužę 2015 m. „Eurovizijoje“ pasirodė Elina Born ir Stig Rästa su kūriniu „Goodbye to Yesterday“. Už šį duetą galutiniame balsavime balsavo 79 procentai žiūrovų.
Paluobiai (Kriūkai)
Paluobiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Kriūkų.
Lietuvos vadybos draugija
thumb| Lietuvos vadybos draugija – Lietuvos vadybos mokslininkų ir praktikų visuomeninė organizacija, 1938–1940 m. veikusi Kaune pavadinimu Mokslinės vadybos draugija (steigėjas Pranas Lesauskis, pirmininkas Vytautas Andrius Graičiūnas), 1989 m. atkurta Vilniuje. 2007 m. turėjo daugiau kaip 100 narių.
Veikla
Propaguoja užsienio valstybių ir Lietuvos vadybos mokslų ir praktikos laimėjimus, rengia mokslines praktines konferencijas, seminarus, diskusijas, palaiko ryšius su tarptautinėmis organizacijomis. Valdymo institucijos – visuotinė narių konferencija, taryba, pirmininkas. Draugija yra Baltijos vadybos fondo ir Lietuvos mokslo ir technikos draugijų asociacijos steigėja.
Sadist Erotica
Sadist Erotica – režisieriaus Jesus Franco filmas.
Turinys
Dvi detektyvės Diana ir Regina, tirdamos dingusios merginos bylą, apsilanko parodoje, kurioje eksponuojami paveikslai, rodantys įvairias mistines mirties scenas. Viename iš paveikslų jos atpažįsta savo ieškomą merginą, todėl susidomi paveikslų autoriumi. Kuo toliau jos tęsia tyrimą, tuo daugiau žmogžudysčių pradeda įvykti apie jas...
Karaliaučiaus Šv. Elžbietos bažnyčia
'''Šv. Elžbietos bažnyčia arba Lietuvių bažnyčia' (Litauische Kirche) – liuteronų bažnyčia Karaliaučiaus Sakaimio (Sackheim'') rajone.
Istorija
Bažnyčia pirmą kartą paminėta 1420 m. kaip Sakaimio Šventosios Elžbietos ligoninės koplyčia, administruojama katalikų vienuolyno.
Lietuviška bažnyčia tapo jėzuitams pastebėjus konfliktą tarp lietuvių ir lenkų Steindamo Šv. Mikalojaus bažnyčioje (seniausioje Karaliaučiuje) ir liuteronų vadovybei suskubus pasiūlyti lietuviams protestantišką pasirinkimą. 1602 m. mirus Jonui Bretkūnui lenkai pradėjo dėti didesnes pastangas kontroliuoti bendrus maldos namus. Šv. Elžbietos bažnyčioje pamaldos lietuviškai buvo laikomos nuo 1603 m. iki 1807 m., kai dėl sumažėjusio lankytojų skaičiaus pastatas atiduotas kariuomenės reikmėms.
Šaltiniai teigia, kad skirtingai nuo kitų Karaliaučiaus bažnyčių, lietuviškoji buvo per daug neturtinga turėti savo mokyklą, nes dauguma lankytojų buvo darbininkai arba nepasiturintys.
Kacujoši Šinto
(g. 1960 m. rugsėjo 15 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1987–1990 m.
Milda Dargužaitė
Milda Dargužaitė (g. 1976 m. rugpjūčio 10 d. Kaune ) – Lietuvos finansų analitikė, valstybės tarnautoja, nuo 2016 - 2017 m. – Vyriausybės kanclerė.
Biografija
Baigė Kauno Jono Jablonskio vidurinę mokyklą.
1995–1999 m. studijavo JAV, Vermonto valstijoje, Midilburio koledže (Middlebury College), kur baigė matematikos ir ekonomikos bakalauro programą bei 2002–2004 m. studijavo Naujojo Džersio valstijoje, Prinstono universitete (Princeton University), įgydama optimalios veiklos tyrimų ir finansų inžinerijos magistro laipsnį.
Nuo 2011 m. birželio mėn. buvo ūkio ministro Rimanto Žyliaus patarėja ir kuravo valstybės valdomų įmonių efektyvumo didinimo, rizikos kapitalo ir finansų inžinerijos sritis, taip pat patarė ekonomikos ir finansų klausimais. 2012 m. sausio mėn. – 2014 m. vasario mėn. dirbo investicijų plėtros agentūroje „Investuok Lietuvoje" (generalinė direktorė).
2015 m. sausio mėn. pradėjo dirbti „Barclays“ centrinėje būstinėje Londone, kur užėmė Globalių technologijų infrastruktūros paslaugų direktorės pareigas. 2015 m. kovo–lapkričio mėn. buvo „Barclays“ technologijų centro Lietuvoje vadovė.
2016 m. buvo investicijų valdymo kompanijos „Northern Horizon“ (Kopenhaga, Danija) valdybos narė.
2016 m. gruodžio mėn. paskirta Vyriausybės kanclere premjero Sauliaus Skvernelio kabinete.
Lietuvos futbolo taurė 2022 m.
Lietuvos futbolo taurė 2022 m. – 34–asis nepriklausomos Lietuvos futbolo taurės turnyras.
Pagal turnyro generalinį rėmėją, oficialus 2022 m. turnyro pavadinimas – Hegelmann LFF Taurė.
Turnyro dalyviai
Šių metų turnyre viso dalyvauja 54 komandos. Privalomi 32 dalyviai: 10 A lygos dalyvių, 11 I lygos dalyviai ir 11 II lygos dalyvių. Norą dalyvauti turnyre taip pat išreiškė 17 III lygos bei 5 SFL dalyviai.
Turnyro formatas
Iš viso dalyvavo 54 ekipos.
Antrame etape prie 22 pirmojo etapo laimėtojų prisijungė ir A lygos ekipos. 32 komandos burtų keliu buvo suskirstytos į poras.
Po antrojo etapo sužaistas aštuntfinalis, ketvirtfinalis, pusfinalis ir finalo rungtynės.
Visuose taurės etapuose žemesniame divizione žaidžianti komanda turėjo namų pranašumą; jeigu ištraukiamos dvi tos pačios lygos komandos – namuose žais ištraukta pirmoji.
Pirmojo etapo burtai ištraukti 2022 m. balandžio 15 d. 11 valandą. Tiesioginė traukimo ceremonija buvo rodoma „Lietuvos futbolas“ YouTube kanalu.
Turnyro tvarkaraštis
Registracija vyko iki 2022 m. balandžio 8 d.
Šešioliktfinalis
Į šį etapą vietas iškovojo 9 Pirmos lygos, 6 II lygos, 6 III lygos bei 1 SFL komanda. Šiame etape prisijungia 10 A lygos komandų.
Aštuntfinalis
Į šį etapą vietas iškovojo 8 A lygos, 4 Pirmos lygos, 2 II lygos, 1 III lygos bei 1 SFL komanda.
Ketvirtfinalis
Septyni Optibet A lygos klubai (Vilniaus „Žalgiris“, FK „Panevėžys“, „Kauno Žalgiris“, Marijampolės „Sūduva“, Kauno raj. „Hegelmann“, Vilniaus „Riteriai“ bei FK „Jonava“) bei Pirmos lygos atstovai – „Marijampolė City“.
Pusfinalis
Į pusfinalį pateko: Vilniaus „Žalgiris“, „Kauno Žalgiris“, Kauno raj. „Hegelmann“, bei „Panevėžio“ – „Marijampolė City“ poros nugalėtojai. Burtai buvo ištraukti rugsėjo 8 d., rungtynės vyks spalio 1–5 d.
Finalas
2022 m. spalio 16 d. Kauno S. Dariaus ir S. Girėno stadione įvyko finalo rungtynės. Tai buvo inauguracinės rungtynės šiame stadione po 4 metus trukusios rekonstrukcijos.
Juozas Kačergius (1967)
Juozas Kačergius (g. 1967 m. rugpjūčio 12 d. Marijampolėje) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas, Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademijos viršininkas.
Biografija
1985 m. baigė Marijampolės 6-ąją vidurinę mokyklą (dab. Marijampolės Sūduvos gimnazija). 1985-1987 m. šauktinis Sovietų sąjungos kariuomenėje. 1992 m. Lietuvos žemės ūkio akademija (dabar – Vytauto Didžiojo universiteto Žemės ūkio akademija) įgijo inžinieriaus elektriko specialybę.
Juozas Kačergius tarnybą Krašto apsaugos sistemoje pradėjo 1992 m. Krašto apsaugos savanorių pajėgose Marijampolės rinktinėje. 1994 m. išvyko su pirmuoju LITPLA-1 būriu (angl. Lithuanian Platoon) į Jungtinių Tautų vadovaujamą tarptautinės taikos palaikymo operaciją Kroatijoje. Grįžęs 1995–1999 m. tarnybą tęsė Gynybos štabe. 1999–2001 m. Krašto apsaugos ministro adjutanto pareigose. 2001–2002 m. dirbo Krašto apsaugos ministerijoje.
1998 m. baigta Danijos karališkoji karo akademija, 2002 m. Vadų ir generalinio štabo koledžas (Kanzase, JAV), 2010 m. Nacionalinio gynybos universiteto Eisenhowerio koledžas (Vašingtone, JAV).
Tabaliukas (10030654)
left|120px
Juozas Kačergius (1967)
Biografija
2002–2003 dirbo m. Ryšio karininku JAV centrinėje vadavietėje (CENTCOM) Tampoje, JAV. Grįžęs vadovavo Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino štabo batalionui, o nuo 2003 m. rudens paskirtas Antrojo operatyvinių tarnybų departamento prie KAM direktoriaus pavaduotoju. Nuo 2005 iki 2007 m. ėjo Respublikos Prezidento patarėjo gynybos klausimais pareigas. 2007-2012 m. buvo Antrojo operatyvinių tarnybų departamento prie KAM direktorius.
2009 m. suteiktas Lietuvos kariuomenės pulkininko laipsnis. 2012-2016 m. Lietuvos gynybos atašė JAV ir Kanadai. 2016-2019 m. Krašto apsaugos ministerijos Generalinės inspekcijos Inspekcijos skyriaus viršininkas, 2017-2019 m. vykdė generalinio inspektoriaus pareigas. Nuo 2019 m. sausio 25 d. iki 2022 m. Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademijos viršininkas.
Tabaliukas (10030654)
Tabaliukas – 1,7 ha ploto glaciokarstinės (termokarstinės) kilmės ežeras Dzūkų aukštumoje, Trakų rajone, 3 km į rytus nuo Aukštadvario. Saugomas Aukštadvario regioniniame parke, Tabaliukų hidrografiniame draustinyje. Ežeras distrofinis, telkšo glaciokarstinėje dubėje, yra gan taisyklingos apskritos formos. Didžiausias ilgis (0,16 km) tik šiek tiek didesnis už didžiausią plotį (0,15 km). Altitudė 122,8 m v.j.l. (Lietuvos aukščių sistemoje), didžiausias gylis 9,8 m, vidutinis gylis 4,7 m, tūris 77,8 tūkst. m3. Rytinis ir šiaurinis krantai aukšti, čia prie ežero prieina Ubiškių (Gubiškių) miškas. Pietinė ir vakarinė pakrantės užpelkėję. Pietiniame ežero krante įsikūrusi viena Tabaliukų kaimo sodyba. Ežeras nenuotakus, priklauso Verknės upės baseinui. Į pietryčius už 40 m telkšo dar vienas, didesnis, Tabaliuko ežeras. Abu Tabaliukų ežerus skiria tik tarpuežerio pelkė, drėgnesniais laikotarpiais jie susisieja per pelkės lagą.
Palšiai (Skuodas)
Palšiai – kaimas pietvakariniame Skuodo rajono savivaldybės pakraštyje, 5 km nuo Mosėdžio, Erlos kairiajame krante, Salantų regioninaime parke.
Etimologija
Vietorvardis kilo iš asmenvardžio Palšys daugiskaitos. Rašytiniuose šaltiniuose rašomas, , ,. Tarmiškai vadinamas 🇬🇸.
Geografija
Kaimas įsikūręs Erlos kairiajame krante, Mosėdžio seniūnijos pietvakariniame pakraštyje, ties Skuodo ir Kretingos rajonų savivaldybių riba. Šiaurėje ir vakaruose ribojasi su Šatraminiais, rytuose – su Šaučikiais I, pietryčiuose – su Šaučikiais II ir Erlėnais, pietuose – su Juodupėnais.
Palšiams priklauso apie 240 ha žemės. Rytuose plyti Erlos slėnis, šiaurės vakariniame pakraštyje auga Kaipošiaus, pietinėje – Palšių, o šiaurinėje – Galdiko Pušynalio miškai. Išilgai kaimo eina kelias Juodupėnai–Palšiai–Šatraminiai, abipus kurio stovi 11 sodybų. Ties viduriu atsišakoja kelias į Šaučikius, o ties kryžkele stūkso mūrinis ūkinis pastatas. Už jo telkšo iš miškų kaimo žemėmis atitekančio bevardžio upelio žemupyje užtvenktas Palšių tvenkinys.
Rytinė kaimo dalis iki pagrindinės gatvės patenka į valstybės saugomą teritoriją – Salantų regioninį parką.
thumb|300px|right|Palšių (Пальча) kaimo 1868 m. planas. Ištrauka iš Rusijos generalinio štabo parengto Kretingos apylinkių žemėlapio thumb|300px|right|Palšių (Palsze) kaimo 1915 m. planas. Ištrauka iš Prūsijos karalystės karo kartografų parengto Salantų apylinkių topografinio žemėlapio
Istorija
Palšiai įsikūrė XVII a. antroje pusėje – XVIII a. pr. anksčiau čia plytėjusio Ermonaičių (dab. Šaučikių) kaimo žemių pietinėje dalyje. Pirmąkart paminėti 1750 m. Priklausė Salantų, nuo 1675 m. – Grūšlaukės dvarui. Dvasiniais gyventojų reikalais rūpinosi Salantų, nuo XIX a. – Mosėdžio bažnyčios dvasininkai.
thumb|left|Pasas Nr. 7895, kaizerinės Vokietijos karinės okupacinės valdžios Lenkimų valsčiaus šaltyšiaus išduotas 1916-08-17 Magdalenai Jasienei iš Palšių kaimo. Kretingos muziejus, KM-D137 thumb|left|Palšių gyventojų Jasų šeima (iš dešinės): tėvas Juozapas, sūnūs Pranas ir Kazimieras (sėdi), duktė Magdalena. Nežinomas fotografas. XX a. 3 dešimtmetis. Kretingos muziejus, KM-IF9322
1750–1866 m. kaime buvo 3 sodybos. Jose 1845 m. gyveno katalikų Kajetono Veito, Juozapo Simučio ir Pranciškaus Ramono šeimynos, kurias sudarė 19 vyrų ir 12 moterų (17 suaugusių ir 14 vaikų). Minėtose trijose šeimose buvo 16 narių, su kuriais gyveno 5 samdiniai ir 10 įnamių.
Pravedus pobaudžiavinę žemės reformą, 1872 m. kaime buvo 6 sodybos. Visos jos stovėjo abipus gatvės, buvusios pietrytinėje kaimo dalyje, tarp kelio į Juodupėnus, per kaimą tekančio upelio ir Erlos slėnio. Nuo gyvenvietės į šiaurę ir pietus ėjo keliai į Šatraminius ir Juodupėnus, o į vakarus per mišką einantis kelias jungė su Jakštaičiais.
Įsisavinus naujus plėšininės ganyklų ir miško žemės plotus, 1905–1915 m. buvo jau 13 sodybų, išskaidytų vienkiemiais. Prie senosios gatvės tebestovėjo 5 sodybos, o į vakarus nuo jų, pamiškėje buvo susiformavusi nauja kryžkelė. Dar 3 sodybos stovėjo šiauriniame pakraštyje, prie Lieknų miško ir Galdiko pušynėlio, šalia kelio į Medininkus. Kitos sodybos buvo išsimėčiusios pamiškėse vakarinėje kaimo dalyje.
Sodybos buvo tipinės, būdingos šiam Žemaičiui kraštui. Jas sudarė mediniai, vienaukščiai gyvenamosios ir ūkinės paskirties statiniai: troba, klėtis, tvartas (🇬🇸), jauja, ubladė, žardas ir kt. Prie kelių, kryžkelės ir sodybų stūksojo monumentalūs mediniai kryžiai, koplytėlės su šventųjų skulptūromis, sergėjusiomis kaimo gyventojus ir keleivius nuo nelaimių ir bėdų. Sodybose 1902 m. gyveno 64 valstiečiai ir valstiečių luomui nepriklausanti 4 asmenų valstybinio miško sargo (eigulio) šeima.
1923 m. buvo 15 ūkių. Tarpukariu pravesta Lietuvos žemės reforma, kurios metu į vienkieminius ūkius buvo išskaidyta ne tik dirbama žemė, bet ir bendrosios ganyklos bei miškas.
Nuo 1944 m. spalio mėn. šalia esančiuose miškuose telkėsi Lietuvos laisvės armijos partizanai, o nuo 1945 m. pab. iki 1953 m. veikė Kardo rinktinės Maumedžio-Tautvaišo (Mosėdžio) ir Slyvos-Tauragio (Salantų) kuopos.
Turkijos futbolo varžybos 1965–1966 m.
Turkijos futbolo varžybos 1965–1966 m.
Palšiai (Skuodas)
Istorija
Per 1950 m. administracinio-teritorinio suskirstymo reformą Palšiai buvo priskirti Salantų, o 1959 m. – Skuodo rajonui.
Tetrachordas
Tetrachordu vadinama kvartos intervalo apimties keturių sekundomis išdėstytų garsų eilė ( – keturi + chordē – styga). Pagal tonų ir pustonių išdėstymą skiriami penkių rūšių tetrachordai:
Palšiai (Skuodas)
Istorija
Sovietmečio kolektyvizacija ir melioracija sunaikino didelę dalį kaimo sodybų ir neigiamai paveikė demografiją.
Tetrachordas
Visų tetrachordų apimtis - grynoji kvarta, tik lydinio - padidintoji kvarta (3 tonai). Iš šių tetrachordų sudaromos įvairių dermių gamos.
Krasnalukai
Krasnalùkai  – agromiestelis šiaurės Baltarusijoje, 49 km į šiaurės vakarus nuo Čašnikų. Buvęs apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo miestelis ir dvaras Barysavo apskrityje.
Zembinas
Zem̃binas  – agromiestelis šiaurės Baltarusijoje, 29 km į šiaurės vakarus nuo Barysavo. Apylinkės centras.
thumb|left|240px|Švč. Mergelės Marijos bažnyčios griuvėsiai
Istorija
XIX a. buvo miestelis, Barysavo apskrities Zembino valsčiaus centras.
Liaoning FC
Liaoning Football Club, o ankstesniais metais žinomi kaip Liaoning Hongyun – Kinijos futbolo klubas iš Šenjango, Liaoningo provincijoje.
Istorija
Ilgą laiką klubas rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje, bet dėl finansinių sunkumų iš elito pirmenybių turėjo pasitraukti.
Tilžės Lietuvių bažnyčia
thumb|Bažnyčia Tilžėje, Reichsstraße 138 Tilžės Lietuvių bažnyčia – liuteronų bažnyčia Tilžėje, pastatyta 1757 m. ir veikusi iki 1945 m. Ji aptarnavo tiek Tilžės, tiek dar 30 parapijų lietuvius abiejuose Nemuno krantuose. Ji taip pat buvo vadinama „kaimo bažnyčia“ (Landkirche), o Tilžės Vokiečių bažnyčia dar buvo vadinama „miesto bažnyčia“ (Stadtkirche).
Nugriauta 1951-52 m.
Quercus sapotifolia
Quercus sapotifolia – bukinių (Fagaceae) šeimos, ąžuolų (Quercus) genties medžių rūšis.
Neaukšti arba aukšti, tiesaus kamieno medžiai. Dažniausiai auga iki 4–20, rečiau iki 30 m aukščio, nors pasitaiko ir gerokai aukštesnių individų. Vienas iš tokių auga Kosta Rikoje, pramintas „Ąžuolu senoliu“. Šis medis buvo išmatuotas 2014 m. gegužę. Jo aukštis 60,40 m, kamieno apimtis 1,37 m aukštyje – 14,20 m, kamieno apimtis 4,3 m aukštyje aukščiau kamieno praplatėjimo – 5,8 m.
Lapai siaurai arba plačiai elipsiškos formos, bet kartais lancetiški, kiaušiniški arba ovalūs, nuo 3 cm (vidutiniškai 5–12 cm) iki 16,5 cm ilgio ir 1,2 cm (vidutiniškai 2–5 cm) 6 cm pločio.
Lietuvos vaikas
thumb|right|150px|Draugijos iniciatyva 1933 metais išleistas pašto ženklas. Šie ženklai Lietuvoje buvo platinami tik septynias dienas, todėl vadinami septyndieniais. Vėliau likęs tiražas parduotas JAV filatelistams, o gautas pelnas panaudotas labdarai. Lietuvos vaikas – Lietuvos ikimokyklinio auklėjimo draugija, veikusi 1924–1940 m. Būstinė Kaune.
Istorija
Rūpinosi vaikų fiziniu ir doriniu auklėjimu. Steigė vaikų darželius, kolonijas, vasaros aikšteles, stovyklas, klubus, rengė vaikų šventes, spektaklius, paskaitas, leido knygas. Neturtingų tėvų vaikai buvo auklėjami ir maitinami nemokamai. Rengdama auklėtojas draugija steigė kursus, organizavo paskaitas, knygynėlius, pasitarimus. Vaikų darželiams ir kitoms įstaigoms išlaikyti apie 60 % lėšų gaudavo iš valstybės ir savivaldybių, kitas surinkdavo pati draugija.
1940 m. draugija turėjo 58 skyrius. 1938 m. turėjo 95 vaikų darželius, 1940 m. – 116 vaikų darželių, 14 skaityklų, 2 kolonijas. Leido pedagoginį žurnalą „Motina ir vaikas“, vaikų žurnalą „Vyturys“.
Pirmininkė Jadvyga Tūbelienė.
Bakšala
Bakšala – upė Ukrainoje, Mykolajivo srityje; dešinysis Pietinio Bugo intakas. Ilgis siekia 57 km, baseino plotas – 766 km².
Bakšalos ištakos yra netoliese Poltavkos gyvenvietės. Upės gylis siekia iki 2,2 m. Mityba daugiausia pagrįsta lietaus vandeniu. Užšąla gruodį, atitirpsta kovo pradžioje.
Turkijos futbolo varžybos 1964–1965 m.
Turkijos futbolo varžybos 1964–1965 m.
Akalova
Istorija
XIX a. buvo miestelis ir dvaras Barysavo apskrityje.
Toru Sano
(g. 1963 m. lapkričio 15 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Širo Kikuhara
(g. 1969 m. liepos 7 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1990 m.
Tverų tvenkinys
Tverų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Rietavo savivaldybėje, 13,5 km į rytus nuo Rietavo, 1 km į šiaurę nuo Tverų miestelio. Sudarytas užtvenkus Sartupio upelį (Aitros intakas, Jūros upės baseinas) 1,8 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 1,03 km, plotis – iki 0,3 km. Altitudė 152 m. Krantai daugiausia aukštoki. Aplinkui plyti kalvotos pievos ir dirbami laukai. Į šiaurę stūkso miškas. Į rytus už kelio telkšo Varleisčio ežeras. Šalia įsikūrę Lopaičių ir Zorūbų kaimai.
Tvenkinys įrengtas 1988 m.
Panamos himnas
Panamos Respublikos valstybinis himnas  – oficialus Panamos valstybės simbolis. Muzikos autorius – Santosas Chorchė Amatrianas, žodžių autorius – Cheronimas de la Osa.
Istrija
1889 m. iš Ispanijos atvykęs Santosas Chorchė Amatrianas įsidarbino katedros vargonininku ir muzikos mokytoju. Vėliau jis tapo šalies karinio bataliono muzikos kolektyvo vadovu. 1897 m. jis sukūrė muziką dainai Himno Patriótico Istmeño (žodžių autorius Chuanas Augustas Toresas), kuri buvo atliekama mokyklose, išpopuliarėjo ir tarp kitų panamiečių.
1903 m. vykstant susitikimui su JAV ambasadoriumi nebuvo žinoma, kokį himną turėtų atlikti Panama. Amatrianas pasiūlė panaudoti jo dainą vietoje himno. Vėliau kompozitorius paprašė savo draugo Cheronimo de la Osos sukurti naujas eiles.
1906 m. himnas buvo oficialiai patvirtintas.
Eilės
Priedainis
Alcanzamos por fin la victoria
en el campo feliz de la unión;
con ardientes fulgores de gloria
se ilumina la nueva nación.
Es preciso cubrir con un velo
del pasado el calvario y la cruz;
de concordia la espléndida luz.
El progreso acaricia tus lares
al compás de sublime canción;
ves rugir a tus pies ambos mares
que dan rumbo a tu noble misión.
En tu suelo cubierto de flores,
a los besos del tibio terral,
terminaron guerreros fragores;
solo reina el amor fraternal.
Adelante la pica y la pala,
al trabajo sin mas dilación;
y seremos así prez y gala,
de este mundo feraz de Colón.
Dagbanių kalba
Dagbanių kalba (Dagbanli) – Nigerio ir Kongo kalbų makrošeimai, gurų kalbų grupei priklausanti kalba, vartojama Ganoje, ten gyvenančių dagbanių (dagbambų). Kalbančiųjų skaičius – 3,16 mln. žmonių (2013 m.). Šios kalbos arealas sutampa su istorine Dagbono karalyste, esančia Ganos šiaurinėje dalyje (pagr. miestas – Tamalė). Labai gimininga taip pat šiaurės Ganoje vartojamoms mamprusių, dagarų, valų kalboms. Pagrindinės dvi tarmės – rytų (apie Jendį) ir vakarų (apie Tamalę).
Kalba agliutincinė, toninė. Sakinio tvarka – agentas-tarinys-pažyminys.
Dagbanių kalba užrašoma lotynišku raštu, Dabartinė ortografija patvirtinta 1998 m. Raštingumas nedidelis (siekė 2–3 %), bet didėja įvedus privalomą kalbos kursą Dagbono mokyklose. Pirmas išsamus žodynas sudarytas 1934 m.
Sveiki, pone prezidente!
Sveiki, pone Prezidente! – 2013 m. sukurta komedija.
Turinys
Italijoje – politinė krizė, nes parlamentas niekaip negali išrinkti prezidento. Galiausiai nusivylę politikai protestuodami balsuoja už valstybės įkūrėją Dž. Garibaldį, tačiau paaiškėja, kad šalyje iš tiesų gyvena 4 žmonės su tokiu vardu ir pavarde, vadinasi, vienas jų tapo prezidentu. Trys įtakingi politikai išsirenka vieną iš kandidatų, kalnuose gyvenantį žveją Pepo, ir nuvyksta pas jį, norėdami pranešti naujieną ir pasiūlyti atsisakyti posto. Atvežtas į Romą, Pepo su viskuo sutinka, tačiau pamatęs politikos užkulisius, nusprendžia, kad neatsisakys posto, o pamėgins valdyti šalį. Kyla sumaištis, tačiau nuoširdus ir sąžiningas žvejys netrunka užkariauti ne tik žmonių, bet ir kitų šalių vadovų simpatijas. Nepatenkinti politikai niekaip negali rasti kompromituojančios medžiagos, todėl galiausiai ją dirbtinai sukuria...
Lietuvos laisvės ir nepriklausomybės paminklai
Lietuvos laisvės ir nepriklausomybės paminklai – tai paminklai, pastatyti pagerbiant Lietuvos valstybės laisvę, nepriklausomybės gavimą, išsilaisvinimo jubiliejų. Lietuvoje yra daug miestų ir miestelių, kuriuose yra laisvės ir nepriklausomybės paminklų. Dauguma jų pastatyti 1928 m. minint Lietuvos valstybės atkūrimo dešimtmetį.
Valstybės atkūrimo paminklai
Šie paminklai pastatyti paminint 1918 m. vasario 16-ąją.
Dešimtmečio paminklai
1928 m. švenčiant Lietuvos valstybės atkūrimo dešimtmetį, Lietuvoje pastatyta daug laisvės ir nepriklausomybės paminklų:
15-mečio paminklai
1933 m. švenčiant Lietuvos valstybės atkūrimo 15 metų, Lietuvoje pastatyti pavieniai nepriklausomybės paminklai:
Šimtmečio paminklai
2018 m. švenčiant Lietuvos valstybės atkūrimo šimtmetį, Lietuvoje pastatyta naujų laisvės ir nepriklausomybės paminklų:
Lietuvos tūkstantmečio paminklai
2009 m. minint Lietuvos paminėjimo istoriniuose šaltiniuose tūkstantmetį, taip pat pastatyta paminklų:
Naft Masjed Soleyman FC
Namų rungtynes žaidžia „Behnam Mohammadi“ stadione, kuris talpina 8 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubas įkurtas 1965 m. Kitados rungtyniavo aukščiausiame šalies divizione.
Sezonai
Šaltiniai:
Paluodė
Paluodė – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Salako, prie pietrytinės Luodžio įlankos, Gražutės regioniniame parke. Praeina kelias, atšaka į Tetervinius. Yra pavasarininkų kryžius.
Istorija
XX a. pr. pateko į Novoaleksandrovsko apskritį, Salako valsčių.
Gyventojai
thumb|left|250px|Paluodės kaimo sodyba
Mihaela Ciolacu
Mihaela Kiolaku (Mihaela Ciolacu, g. 1998 m. rugpjūčio 12 d., Rumunija) – Rumunijos futbolininkė, saugė.
Buvo kviečiama į Rumunijos nacionalinę rinktinę.
Turkijos futbolo varžybos 1963–1964 m.
Turkijos futbolo varžybos 1963–1964 m.
Mihaela Ciolacu
Karjera
Šis klubas dominavo Rumunijos moterų futbole ir eilę metų iš eilės iškovodavo Rumunijos čempionių titulą.
Atstovavo Rumunijai UEFA moterų čempionių lygos turnyruose.
Rinktinės
Kitados atstovavo Rumunijos jaunimo rinktinėms. Nuo 2017 m. kviečiama į nacionalinę rinktinę.
2022 m. rugsėjo 2 d. LFF stadione, Vilniuje vykusiose rungtynėse tarp Lietuvos ir Rumunijos rinktinių pasižymėjo įvarčiu. Mihaela Ciolacu antrą rungtynių minutę pasiuntė kamuolį į vartus ir rezultatas tapo 1:0 rumunių naudai. Šios rungtynės baigėsi lietuvaičių sutriuškinimu; Rumunijos atstovės nugalėjo rezultatu 7:1.
Paluokė
Paluokė – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Grumblių. Kaimelis netoli kelio.
Palūščiai
Palūščiai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Šateikių.
Gibraltaro vėliava
thumb|250px|Gibraltaro vėliava Gibraltaro vėliava – Gibraltaro simbolis. Viršuje – didelė balta, apačioje – maža raudona juostos. Centre pavaizduota raudona pilis su trimis bokštais, taip pat esanti Gibraltaro herbe, žemiau jos auksinis raktas. miniatiūra Vėliava pradėta naudoti 1982 m.
TSRS Sunkiosios pramonės liaudies komisariatas
TSRS Sunkiosios pramonės liaudies komisariatas – vienas iš centrinių TSRS valdymo organų, valdęs sunkiąją pramonę, veikęs nuo 1932 m. sausio iki 1939 m. sausio.
Istorija
Įkurtas 1932 m. sausio 5 d. pertvarkant TSRS Aukščiausiąją liaudies ūkio tarybą.
1936 m. gruodžio 8 d. iš TSRS Sunkiosios pramonės liaudies komisariato buvo išskirtas TSRS Gynybos pramonės liaudies komisariatas.
1937 m. rugsėjo 22 d. iš TSRS Sunkiosios pramonės liaudies komisariato buvo išskirtas TSRS Mašinų gamybos liaudies komisariatas.
1939 m. sausio 24 d. TSRS Sunkiosios pramonės liaudies komisariatas buvo panaikintas. Iš jo sukurti šie liaudies komisariatai:
Liaudies komisarai
! Data ! Pavardė ! Pavardė rusiškai
Anulėnų tvenkinys
Anulėnų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Telšių rajone, 3 km į šiaurės rytus nuo Telšių miesto centro, Degaičių gyvenvietės šiaurvakarinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (S-2 intakas, Pateklos baseinas) 2,2 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,37 km, plotis – iki 0,23 km. Altitudė 135,7 m. Krantai neaukšti, vietomis apaugę medžiais. Pietinėje dalyje yra 0,29 ha sala, tilteliu sujungta su pietiniu krantu. Šiaurinėje pakrantėje plyti dirbami laukai, pietinėje – pasodintas Degaičių parkas.
Tamsusis kiškis
Tamsusis kiškis (Lepus insularis) – kiškinių šeimos žinduolis, gyvenantis tik Espiritu Santo saloje, Meksikoje.
Fizinės savybės
Užauga maždaug 57 cm ilgio. Tamsiojo kiškio galva juoda, žvilganti, su keliais baltais plaukeliais pačiame viršugalvyje. Prie ausų ir akių – pilkšvi plaukeliai. Viršutinė kūno dalis tamsi, su cinamoniniu atspalviu. Patelės paprastai šiek tiek didesnės už patinus.
Buveinė
Gyvena slėniuose, žemesnėse kalnų atšlaitėse. Espiritu Santo sala yra vulkaninės kilmės, joje gausu žemų kalnų, todėl tamsieji kiškiai laikosi arčiau sausų krūmynų, kaktusynų.
Dauginimasis
Dauginimosi sezonas trunka sausio–rugpjūčio mėn. Per vieną sezoną patelė išveda 3–4 vadas, kuriose būna po 3–4 kiškiukus. Nėštumas trunka apie 42 dienas. Kiškeliai gimsta plaukuoti, atmerktomis akimis, beveik iškart po gimimo gali judėti.
Mityba
Tamsusis kiškis yra žolėdis. Mėgsta žoles, medžių žievę. Espiritu Santo saloje beveik nėra vandens, todėl šių kiškių troškulį malšina augaluose esantis vanduo.
TSRS Gynybos pramonės liaudies komisariatas
TSRS Gynybos pramonės liaudies komisariatas – vienas iš centrinių TSRS valdymo organų, valdęs gynybinės paskirties įmones, veikęs nuo 1936 m. gruodžio iki 1939 m. sausio.
Istorija
Įsteigtas 1936 m. gruodžio 8 d. atskiriant iš TSRS Sunkiosios pramonės liaudies komisariato.
1939 m. sausio 11 d. TSRS Aukščiausiosios Tarybos prezidiumo įsaku TSRS Gynybos pramonės liaudies komisariatas buvo padalintas, dalinant sukurti:
Visuose šiuose liaudies komisariatuose buvo įkurti kariniai mobilizaciniai skyriai. .
Austin Reaves
Los Andželo „Lakers“ (2021–dabar)
2022 m. balandžio 10 d. „Lakers“ sezono pabaigoje, pergalėje 146:141 po pratęsimo prieš Denverio „Nuggets“, Ryvsas pirmą kartą karjeroje surinko trigubą dublį ir per 42 minutes pelnė 31 tašką, atkovojo 16 kamuolių ir atliko 10 rezultatyvių perdavimų. 2023 m. balandžio 16 d. atkrintamųjų pirmojo etapo pirmosiose rungtynėse su Memfio „Grizzlies“, Ryvsas pelnė 23 taškus ir iškovojo pergalę 128:112.
Asmeninis gyvenimas
Ostino Ryvso močiutė yra vokietė, todėl 2022 m. jis gavo vokišką pasą. Jis išreiškė norą žaisti Vokietijos nacionalinėje rinktinėje.
Turkijos futbolo varžybos 1962–1963 m.
Turkijos futbolo varžybos 1962–1963 m.
Turnyro lentelė
Silpnųjų grupė: Likusios komandos:
Palūšnės
Palūšnės – viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Debeikių.
Marija Ivaškevičiūtė
Biografija
Marija Ivaškevičiūtė gimė ir augo Šiauliuose. Vaikystėje šoko „showdance“ šokio klube „Flamingas“. Jame rengė solo numerius, duetus, dalyvavo šokio stovyklose, varžybose, čempionatuose, juose pelnė prizinių vietų. Nebelikus jos amžiaus merginų, „showdance“ šokio grupė išsiskirstė. Į šiuolaikinį šokį 9–10 metų amžiaus Mariją patraukė choreografė Rūta Butkus, Šiauliuose vedusi seminarą. Būdama 16 metų, 10 klasėje Marija įstojo į M. K. Čiurlionio menų mokyklą ir nuo to laiko gyveno Vilniuje.
2018 m. baigė Nacionalinę M. K. Čiurlionio menų mokyklą, modernaus (šiuolaikinio) šokio specialybę. Po to pradėjo dirbti Klaipėdoje, Šeiko šokio teatre. Sukūrė vaidmenų Lietuvos ir užsienio choreografų šokio spektakliuose (juos režisavo Agnija Šeiko, Vilma Pitrinaitė, Dalija Acin Thelander Murphy, Ugnė Dievaitė, Palle Granhoj, Daphnis Kokkinos ir kt.). Šoko įvairiuose festivaliuose, pasirodė ir užsienio šalyse (Vokietijoje, Norvegijoje, Ispanijoje, Maltoje).
Charles Joseph Kersten
Čarlzas Džozefas Kerstenas (g. 1902 m. gegužės 26 d. Čikagoje, JAV – 1972 m. spalio 31 d. Milvokyje, JAV) – JAV politikas, teisininkas, nuo 1947 m. iki 1949 m. ir nuo 1951 m. iki 1955 m. Jungtinių Valstijų Atstovų rūmų narys.
Biografija
Gimė 1902 m. gegužės 26 d. Čikagoje. 1925 m. baigė Marketo universiteto (Marquette university) Milvokio teisės koledžą. Nuo 1928 m. vertėsi advokato praktika. Nuo 1937 m. iki 1943 m. – Milvokio apskrities prokuroro pavaduotojas. 1947 m. kaip JAV respublikonų partijos atstovas išrinktas į JAV Atstovų rūmus. Antrą kartą į Atstovų rūmus išrinktas 1951 m. Tais pačiais metais parengė Abipusio saugumo akto (Mutual Security Act of 1951) priedą, pagal kurį JAV Kongresas skyrė 100 mln. JAV dolerių komunistų pavergtų tautų laisvoms kariuomenėms organizuoti. Amerikos lietuvių tarybos prašymu 1953 m. pasiūlė JAV Kongresui įkurti Komitetą komunistų agresijai tirti. Nuo 1955 m. iki 1956 m. dirbo Baltųjų rūmų psichologinio karo konsultantu. 1954 m. ir 1956 m. nesėkmingai kandidatavo į JAV Kongresą. Vėliau dirbo teisininko darbą. Mirė 1972 m. spalio 31 d. Milvokyje.
Cristina Carp
Kristina Karp (Cristina Carp, g. 1997 m. liepos 28 d., Rumunija) – Rumunijos futbolininkė, puolėja.
Karjera
Šis klubas dominavo Rumunijos moterų futbole ir eilę metų iš eilės iškovodavo Rumunijos čempionių titulą.
Atstovavo Rumunijai UEFA moterų čempionių lygos turnyruose.
Vėlesniais metais puolėja bandė įsitvirtinti Italijoje, rungtyniavo Danijoje, Šveicarijoje.
Sandra Jablonskytė
Sandra Jablonskytė (g. 1992 m. gegužės 8 d.) – Lietuvos dziudo imtynininkė, olimpietė.
Cristina Carp
Karjera
Nuo 2021 m. priklausė Sampdoria klubui.
Sandra Jablonskytė
Biografija
2009 m. pasaulio U21 čempionate iškovotas bronzos medalis.
Cristina Carp
Rinktinės
Kitados atstovavo Rumunijos jaunimo rinktinėms. Nuo 2016 m. kviečiama į nacionalinę rinktinę.
Sandra Jablonskytė
Biografija
Trenerė – Danguolė Novikovienė.
Cristina Carp
Rinktinės
2022 m. rugsėjo 2 d. LFF stadione, Vilniuje vykusiose rungtynėse tarp Lietuvos ir Rumunijos rinktinių pasižymėjo įvarčiu. Kristina Karp trečią rungtynių minutę pasiuntė kamuolį į vartus ir rezultatas tapo 2:0 rumunių naudai. Šios rungtynės baigėsi lietuvaičių sutriuškinimu; Rumunijos atstovės nugalėjo rezultatu 7:1.
Sandra Jablonskytė
Biografija
2021 m. pasaulio olimpiniame dziudo reitinge iškovojo kelialapį į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes. Sportininkė buvo šalies vėliavnešė olimpinėje atidarymo ceremonijoje. Lietuvė pirmoje kovoje įveikė Kroatijos atstovę Ivana Maranić, bet antrame etape nusileido prancūzei Romane Dicko ir galutinėje rikiuotėje liko 9-oje vietoje.
2023 m. vasarį Jablonskytė išrinkta Lietuvos dziudo federacijos prezidente.
Narvikas
Istorija
1887 m. įkurtas uostas transportuoti Kirunos ir Jelivarės kasyklų geležies rūdai. Ofotfjordeno įlanka neužšąla dėl Norvegijos jūra tekančios šiltos srovės. Uostas iš pradžių vadintas Viktoriahevnu, 1898 m. pavadintas Narviku, 1902 m. sutektos miesto teisės.
Ekonomika
Uostą geležinkelis jungia su Lulėju (Švedija), praeina plentas Oslas – Tromsė. Keltų linija į Svolvaerą (Lofoteno salos). Yra Narviko oro uostas.
Veikia geležinkelio riedmenų, laivų remonto, metalo apdirbimo, maisto (žuvų) pramonės įmonės. Yra universitetinė kolegija, Karo memorialinis muziejus. Miestas, ypač žiemą, traukia turistus – yra keltuvai į aplinkinius kalnus, tarp jų į 656 m. Fegernesfjeleto kalną, kai kurios slidinėjimo trasos apšviečiamos.
20-oji JAV Konstitucijos pataisa
thumb|right|200px|Pataisos teksto originalo pirmasis puslapis.
20-oji JAV Konstitucijos pataisa – Jungtinių Amerikos Valstijų Konstitucijos pakeitimas, pakoregavęs JAV prezidento ir viceprezidento kadencijų pradžios ir pabaigos datą iš kovo 4 dienos į sausio 20 dieną, o Kongreso narių kadencijų pradžią ir pabaigą – iš kovo 4 dienos į sausio 3 dieną. Taip pat pataisos numatė, kas turi būti daroma, jei išrinktasis prezidentas inauguracijos negali prisiekti. Jei iki inauguracijos išrinktasis prezidentas miršta, prezidentu tampa išrinktasis JAV viceprezidentas.
Šia pataisa buvo sutrumpintas pereinamasis laikotarpis nuo JAV prezidento ir Kongreso rinkimų pabaigos iki kandencijų pradžios („šlubosios anties” periodas). Pataisa nustatė ankstesnę naujai išrinktų Kongreso narių kadencijos pradžią tam atvejui, kad jau naujasis kongresas spręstų prezidento rinkimų baigtį, jei kandidatai į JAV prezidentus rinkimuose surinktų po lygiai JAV rinkikų kolegijos balsų.
Kyrylo Budanov
Kyrylas Budanovas (g. 1986 m. sausio 4 d., Kyjive) – Ukrainos karininkas, žvalgybininkas.
Nuo 2020 m. rugpjūčio vadovauja Ukrainos gynybos ministerijos Vyriausiąjai žvalgybos valdybai.
Biografija
miniatiūra|left|Su [[Ukrainos prezidentas|prezidentu Zelenskiu ir generolu Zalužnu (2022 rugsėjis)]]
2007 m. baigęs Odesos karo akademiją, tarnavo Ukrainos gynybos ministerijos Vyriausiosios žvalgybos valdybos specialiosiose pajėgose.
2014 m. dalyvavo Rusijos-Ukrainos kare, keliskart sužeistas. 2018–2020 m. dalyvavo slaptose karinėse operacijose. .
Upytės pavieto teismo archyvo pastatas
Upytės pavieto teismo archyvo pastatas – valstybės saugomas kultūros paveldo objektas (nuo 1993 m.) Panevėžyje, Kranto g. 21. Seniausias Panevėžio namas ir vienintelis išlikęs tokios paskirties Renesanso laikotarpio pastatas Lietuvoje.
Kyrylo Budanov
Biografija
2019 m. balandžio 4 d. jo automobilį Chevrolet Evanda susprogdino rusas, turėjęs Aleksejaus Lomakos vardu išduotus dokumentus. Jis padėjo miną, kuri sprogo per anksti. Užpuolikas ir diversinė grupė, turėjusi susprogdinti Ukrainos kariuomenės žvalgybininkų vadą, sulaikyti.