cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vladimír Weiss
Karjera
Persikėlė į Angliją ir žaidė Mancherter City akademijos ir rezervo ekipose. Pagrindinės komandos sudėtyje sužaidė tik kartą. Buvo skolinamas Bolton Wanderers FC, Rangers FC ir RCD Espanyol klubams.
Vėlesniais metais rungtyniavo Delfino Pescara 1936, Olympiakós SFP, Lekhwiya SC klubuose.
Tarptautinė karjera
2007 m. buvo pakviestas atstovauti Slovakijos U-19 rinktinei. 2008 m. debiutavo jaunimo iki 21 metų rinktinėje. Nuo 2009 m. žaidžia Slovakijos rinktinėje. Pagrindinės komandos sudėtyje debiutavo draugiškose rungtynėse prieš Islandiją. Buvo vienas iš 23 rinktinės žaidėjų, atstovavusių Slovakijai 2010 m. pasaulio čempionate. Iš ketverių rungtynių žaidė tik trijose. Viso sužaidė 270 minučių.
Euro 2016 m. čempionato Slovakijos pirmose rungtynėse prieš Rusiją pelnė pirmąjį įvartį. Rungtynės baigėsi 2–1 slovakų naudai.
Pietinė Raudonoji Jūra
Geografija
Teritorijos ilgis ~500 km, plotis iki 50 km. Beveik visą teritoriją užima labai nesvetinga Danakilių dykuma. Gyvenviečių yra tik jūros pakrantėje (Asebas, Beilulas, Tijas). Aukščiausia regiono vieta – Ramlu k. (2248 m).
Vyraujanti tauta – afarai.
Administracinis suskirstymas
Regionas padalintas į šias apygardas:
Lauko Sodos botaninis-zoologinis draustinis
Lauko Sodos botaninis-zoologinis draustinis – saugoma gamtos teritorija (savivaldybės draustinis) Telšių rajone, 1 km į pietryčius nuo Lauko Sodos, apima Užrio ežerą ir jo pelkėtą apyežerę.
Įsteigtas 2000 m., siekiant išsaugoti natūralią pelkę su ežeru ir šiam kompleksui būdingus biotopus, augalijos ir gyvūnijos bendrijas, retų ir saugomų rūšių buveines, biologinę įvairovę. Saugomos europinės svarbos buveinės: tarpinės pelkės ir liūnai, natūralūs distrofiniai ežerai, pelkiniai miškai.
Naftali Bennett
Naftalis Benetas (g. 1972 m. kovo 25 d. Haifoje) – Izraelio politinis veikėjas, ministras pirmininkas (2021–2022 m.).
Biografija
N. Benetas gimė imigrantų iš JAV, į Izraelį atvykusių 1967 m., šeimoje, turi du vyresnius brolius – Ašerą ir Daną. Seneliai buvo kilę iš Vokietijos, Nyderlandų, Lenkijos, Rusijos. 1990–1996 m. tarnavo Izraelio kariuomenėje, prisidėjo malšinant pirmąją palestiniečių intifadą, taip pat konflikte Pietų Libane. Kaip atsargos majoras, 2002 m. buvo pašauktas dalyvauti operacijoje „Gynybos siena“. Po kelerių metų dalyvavo 2006 m. Izraelio ir Libano kare (konflikte su „Hezbollah“ organizacija).
Jeruzalės hebrajų universitete studijavo teisę (teisės bakalauras). 1999–2005 m. buvo Niujorke įsikūrusios įmonės „Cyota“ vadovas. Ši įmonė kūrė programinę įrangą, skirtą kovai su kibernetiniu sukčiavimu. 2005 m. už 145 mln. dolerių pardavęs verslą, įsitraukė į politiką.
Politinė karjera
2005 m. N. Benetas įstojo į „Likud“ partiją. Iš pradžių buvo laikomas B. Netanjahu protežė, 2006–2008 m. buvo jo štabo viršininkas. Visgi tarp politikų kilo nesutarimų ir N. Benetas paliko „Likud“ partiją, prisijungdamas prie nacionalistinės-religinės pakraipos partijos „Žydų namai“. Su šia partija 2013 m. buvo išrinktas į Knesetą. Nuo tada iki 2019 m. ėjo ministro pareigas įvairiose koalicinėse vyriausybėse, vadovaujamose B. Netanjahu (2013–2015 m. ekonomikos bei religijos reikalų, 2013–2019 m. – diasporos reikalų, 2015–2019 m. – švietimo, o 2019–2020 m. – gynybos ministras). 2019 m. dalyvavo rinkimuose su naujai suformuota „Naujosios dešinės“ politine jėga, tačiau į Knesetą nepateko. Visgi per kitus rinkimus, įvykusius po 11 mėnesių, N. Benetas vėl buvo išrinktas į šalies parlamentą, šįkart – su „Jamina“.
Naujuoju Izraelio premjeru tapo 2021 m. birželio 13 d. ir pagal susitarimą šias pareigas turėjo eiti iki 2023 m. rugsėjo, kai, kaip buvo planuota, jį turėjo pakeisti Jairas Lapidas. Valdančioji koalicija ideologiniu požiūriu buvo labai nevienalytė, ją sudarė dešiniosios nacionalistinės, centristinės ir kairiosios partijos, taip pat islamiškoji arabų partija „Raam“.
2022 m. birželio 20 d. N. Benetas pranešė, kad bus skelbiamas balsavimas dėl Kneseto paleidimo, netrukus po to jis pasitrauksiąs iš premjero pareigų, jas užleisdamas J. Lapidui. 2022 m. birželio 29 d. N. Benetas paskelbė nedalyvausiąs 2022 m. Kneseto rinkimuose.
Politinės pažiūros
N. Benetas save įvardija dešinesniu už B. Netanjahu, neretai laikomas ultranacionalistu. Anot N. Beneto, Izraelis – žydų tautos valstybė; jis palaiko istorines ir religines pretenzijas į Vakarų Krantą, Rytų Jeruzalę ir Golano aukštumas, pasisako už žydų teisę apsigyventi gyvenvietėse Vakarų Krante, didžiumos jo aneksiją, nepritaria, kad būtų įkurta Palestinos valstybė.
Apžarniai
Apžarniai – buvęs viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Pačeriaukštės.
Raimundas Eimontas
Biografija
1983 - 1988 m. mokėsi Kauno J.Gruodžio konservatorijoje, lankė kompozicijos fakultatyvą pas kompozitorių A.Kubiliūną ir konsultacijas pas kompozitorių G.Kuprevičių. 1988 m. vadovaujamas kariljonieriaus Viktoro Kuprevičiaus (1901-1992) pradėjo skambinti ir reguliariai koncertuoti Kauno kariljonu. 1989 – 1991 m. studijavo VDU Humanitarinių mokslų fakultete, 2004 m. studijavo lietuvių filologiją VU Kauno fakultete, 2005 – 2006 m. tobulinosi Nyderlandų Kariljonų Institute Dordrechte pas vieną žymiausių pasaulio kariljonierių – Boudewijn Zwart. miniatiūra|Prie olandų kariljonieriaus Boudewijno Zwarto privataus mobiliojo kariliono klaviatūros autorinės kompaktinės plokštelės „Chime's Changes“ pristatymo metu Dordrechte (Olandija). M. Palilionytės nuotr. 1990 m. Raimundas Eimontas kartu su soliste Skaidra Jančaite įkūrė senosios muzikos/perfomansų ansamblį „AB Antiquo“, su kuriuo intensyviai koncertavo šalyje ir 1991 m. Vienoje (Austrija). 1993 m. ansamblis reformavosi į laisvosios improvizacinės muzikos grupę RAA (vėliau – N!N!N!), koncertavusią tarptautiniuose festivaliuose Lietuvoje ir užsienyje.
1991 m. kartu su lietuviais kariljonieriais ir H.Mollerup įkūrė „Lietuvos kariljonierių gildiją“, inicijavo oficialių Kauno miesto municipalinių kariljonierių pareigybių įsteigimą.
1992 m. su J.Vilnoniu surengė pirmąjį „Tarptautinį kariljono muzikos festivalį“ Kaune. “Kaunas Jazz” organizatoriui J.Jučui pasiūlė rengti festivalio atidarymo koncertus Kauno kariljonu – “Carillon Jazz” ir juose skambino. Su kompozitorium A.Jasenka inicijavo festivalio “Jauna muzika” įkurimą. Tapo jaunųjų kompozitorių sekcijos „Jauna muzika“ (prie Lietuvos kompozitorių sąjungos) nariu.
1995 – 1996 m. dirbo „Kauno menininkų namuose“ vyr. metodininko pareigose. Rengė koncertus, poezijos vakarus, parodas, susitikimus su iškiliais Lietuvos menininkais.
1996 m. dalyvavo “Eurocarillon” asociacijos (jungusios Berlyno, Amsterdamo, Lyon‘o, Barselonos, Prahos, Mafros (Portugalija), Cork (Airija), Birmingham‘o (DB), Kopenhagos ir Kauno kariljonus) kongrese Lyon’e (Prancūzija).
1997 m. “Eurocarillon” kongrese Barselonoje (Katalonija, Ispanija) buvo pasirinktas asociacijos atstovu Kaunui.
1998 m. nominuotas „Įsimintiniausio Kauno menininko“ kategorijoje.
Raimundo Eimonto kūryba apima kompozicinę, eksperimentinę, elektroninę, improvizacinę, džiazo, roko bei kitą alternatyvią muziką. Svarbią dalį užima ir kūriniai, įkvėpti lietuviškų sutartinių, baltiškosios muzikinės pasaulėjautos. Raimundas Eimontas surengė šimtus kariljono ir šiuolaikinės muzikos koncertų, sukūrė dešimtis originalių autorinių kompozicijų, projektų/perfomansų/akcijų, daugybę kartų koncertavo (ir koncertuoja) Lietuvoje, Vokietijoje, Danijoje, Prancūzijoje, Šveicarijoje, Nyderlanduose, Belgijoje, Anglijoje, Latvijoje, Suomijoje, Norvegijoje, kūrė muziką teatrui ir kino filmams, dokumentikai, skaitė paskaitas, publikavo straipsnius spaudoje, rengė informacines-muzikines radijo laidas. Daugelį metų yra vienas aktyviausių kūrėjų Kaune.
Dalyvavo festivaliuose: „Jauna muzika“, „Muzikinis vyksmas“, „Akustinės spalvos“, „Didysis pasaulis“, „Nova musica-95“, „Kaunas Jazz“, „Sumirimas“, „Ar-Mada“, „Kultūros naktis“, „Pažaislio festivalis“ (Lietuvoje), „Eurocarillon“ (Nyderlanduose, Belgijoje, Anglijoje), „Monmartras Europoje“ (Prancūzijoje), „Ifem“ (Suomijoje), „Tarptautiniame Dižono kariljono muzikos festivalyje“ (Prancūzijoje), „Penktajame kariljono vasaros festivalyje“ (Prancūzijoje), „Rostock Sommer‘93“ (Vokietijoje), „Festival International du Cinema Campanaire“ (Prancūzijoje), Roterdamo kino festivalyje (Nyderlanduose) ir t. t.
Kartu su kt. pradėjo rengti multimedijos menų renginius „E-xpansija“ (nuo 2003), avangardinės muzikos, poezijos, filmų ir performansų ciklą „A hard day’s night“ (nuo 2006), kasmetinį vienos dienos festivalį „AlfaBosas“ (nuo 2006), tradicinius netradicinės varpų muzikos koncertus rugsėjo pradžioje. Bendradarbiavo su iškiliais Lietuvos ir užsienio menininkais: V.Šeriu, R.Antiniu ir grupe „Post-Ars“, perfomansų grupe S.E.L., S.Jančaite, A.Jasenka, M.Litvinskiu, I.Paliulyte, V.Jasevičiūte, A.Andriuškevičium, Č.Lukensku, B.Letukaite ir šokio teatru „Aura“, kompozitoriumi H. Skempton (D.Britanija), kariljonieriumi ir pianistu B.Zwart (Olandija) ir kt. Taip pat yra vienas iš kūrybinių iniciatyvų grupės „Sinkretiniai rakursai“ (2003), muzikinių inovacijų grupės MIG (2013), lietuviškos improvizacinės muzikos grupės „LT“ (2014), „Ana-logika“ (2016) įkūrėjų. miniatiūra|kairėje|Festivalio „Gitaros E-XPANSIJA“ metu su grupės „Rebelheart“ lyderiu Dainiumi Urbanavičiumi. Vytenio Šlajaus nuotr. miniatiūra|kairėje|Raimundo Eimonto poezijos pristatymas "EilėGrakščiai" menų klube "Raudona ZOOna" Kaune, 2017 m. 2015 m. Lietuvoje, Kaune įkūrė laisvojo meno buveinę „Raudonas namas“, 2016 m. Kauno Tado Ivanausko Zoologijos muziejaus patalpose - menų klubą „Raudona ZOOna“ (renginys „Laisvės laužas“ nominuotas „Įsimintiniausios 2018 m. Kauno miesto kultūros iniciatyvos“ rinkimuose).
2016 m. dirbo Kauno miesto kariljonieriumi.
2017 m. tapo vienu iš Lietuvos kampanologų draugijos „Societas campanarum Lituaniae“ įkūrėjų ir šios draugijos nariu. Įkūrė autorinį Garso/Žodžio teatrą „Poetos“.
Veikla radijuje, televizijoje ir spaudoje
1990 m. radiofone „Vilniaus Varpas“ pradėjo rengti informacines-muzikines radijo laidas. Šį darbą eilę metų tęsė radijo stotyse „Titanika“ ir „Kauno fonas“. Radiostudijoje kurdavo koncertus ir improvizacines akcijas, kurioms suteikė ‚radio-art‘o‘ pavadinimą. 1992 m. kartu su E Dzežulskiu-Duoniu inicijavo ir išleido kultūrinį almanachą „Salos“. 2001 m. dirbo televizijos TV3 laidos apie futbolą „Trečias Kėlinys“ redaktorium ir rungtynių komentatorium. 2002 m. kūrė TV laidą apie šiuolaikinį meną „Poligonas“ televizijoje AR TV, kuri ilgainiui išaugo į savotišką TV art‘o formą.
Paskaitos:
2008 m. -surengė paskaitą-koncertą apie varpus ir jų muzika Kauno miesto muziejuje; 2011 m. -surengė paskaitą "Multimedija(arba Naujos Technologijos) - Pražūtis ir Išganymas" VI Tarptautiniame multimedia meno ir muzikos festivalyje „Centras 11“ metu, VDU Multimedijų centre 2013-2014 m. -Kauno menų svetainėje „Largo“ surengė muzikos filosofijos paskaitų ciklą „Muzika-būtis“: „Įvadas“, „Improvizacija – akistata su realybe“, „Improvizacija – meilės raiška“, „Sava ir svetima“, „Apie profesionalumą“; 2014 m. -„Sotu“ festivalyje surengė paskaitas „Triukšmas ir/ar muzika“ Jonavos Viešojoje bibliotekoje ir „Garsas-dieviškoji vibracija“ Ukmergės Kraštotyros muziejuje.
Literatūra
miniatiūra|Raimundas Eimontas ir sutartinių giedotojų grupė "Kadujo" Kauno miesto muziejaus Tautinės muzikos skyriuje 2019 m. Jurgitos Treinytės nuotr. miniatiūra|dešinėje|Raimundas Eimontas ir mitologas, religijotyrininkas Dainius Razauskas laisvojo meno buveinėje „Raudonas namas“ Kaune, 2016 m. Diskografija
Kasetės: Kompaktinės plokštelės: http://www.mic.lt/lt/baze/elektronine/kompozitoriai-atlikejai/eimontas/ https://www.youtube.com/watch?v=i9KKOTL-S9A https://www.discogs.com/artist/75392-Raimundas-Eimontas https://ana-logika.bandcamp.com/ http://bellmoods.com/webshop/eurocarillon-folk-songs-popular-tunes/ https://www.youtube.com/watch?v=CWw063zCXgg
Pernaravos valsčius
Pernaravos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Pernarava.
Raimundas Eimontas
Nuorodos
http://www.mic.lt/lt/baze/elektronine/kompozitoriai-atlikejai/eimontas/ http://www.ramuno-atelje.lt/index.php/filmografija2/pagalves-mokescio-rinkejas http://www.bernardinai.lt/straipsnis/2016-04-15-raimundas-eimontas-eksperimentuoti-man-lyg-kvepuoti/143098 https://www.youtube.com/watch?v=sfAjvOzwC6E http://www.radikaliai.lt/be-problemu/2456-kultura-zmogaus-ekonomika-video https://kultura.lrytas.lt/meno-pulsas/2016/02/29/news/nekomercinio-meno-aistruoliai-isikure-raudoname-name--822309/ http://www.xxiamzius.lt/numeriai/2017/03/10/liet_03.html https://www.lrt.lt/mediateka/irasas/1013688833/muzikinis-pastisas-2018-04-11-12-12 http://www.radikaliai.lt/radikaliai/2466-vibruojancio-metalo-metamorfizmai-eskizai-varpo-portretui http://alkas.lt/2018/07/24/v-arbas-dovana-kuri-ir-toliau-dovanoja-lietuvos-laisves-varpas-video/#more-352375 https://www.scanorama.lt/filmas/panspermija https://www.imdb.com/title/tt9565950/?ref_=nm_knf_t1 https://www.beiaardcentrum.com/en/news/1057-eurocarillon-festival-report http://carillon.atspace.org/eurocarillon/2006/people.htm https://www.youtube.com/watch?v=m5OpQ1dI_Ck
Pernaravos valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas po I pasaulinio karo, panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Ariogalos rajonui (6 apylinkės).
Senhit (dainininkė)
Senhit Zadik Zadik, geriau žinoma sceniniu vardu Senhit (anksčiau Senit, g. 1979 m. spalio 1 d. Bolonijoje) – eritrėjiečių kilmės Italijos dainininkė.
Biografija
Gimė 1979 metais Italijos mieste Bolonijoje eritrėjiečių šeimoje. Savo karjerą pradėjo užsienyje. Senhit debiutavo Šveicarijoje bei Vokietijoje, kur atliko vaidmenis keliuose miuzikluose, tačiau tapo plačiai žinoma tik 2006 metais, kuomet pasitraukusi iš teatro scenos sugrįžo į Italiją ir pradėjo dainininkės karjerą.
Nuo to laiko atlikėja išleido tris albumus ir keletą singlų, vedė laidą muzikiniame televizijos kanale „Hip Hop TV“.
2011 m. atstovavo San Marinui Eurovizijos dainų konkurse su daina „Stand By“.
Nelson Rockefeller
Nelsonas Aldrikas Rokfeleris (, 1908 m. liepos 8 d. – 1979 m. sausio 26 d.) – amerikiečių verslininkas ir politikas, nuo 1974 iki 1977 metų ėjęs JAV viceprezidento pareigas. Respublikonų partijos narys. Įtakingos Rokfelerių šeimos narys.
Zorūbėlių botaninis-zoologinis draustinis
Įsteigtas 1990 m., siekiant išsaugoti retųjų ir nykstančių gyvūnų buveines bei retųjų augalų augimvietes. Gyvena Raudonosios knygos paukštis – mažasis baublys, mažasis kragas, antys, ondatros, varliagyviai.
Nelson Rockefeller
Rockefeller buvo laikomas liberaliu, progresyviu ir nuosaikiu politiku. Jo politinės veiklos metais liberalai respublikonų partijoje buvo vadinami „Rokfelerio respublikonais”.
1960, 1964 ir 1968 metais nesėkmingai siekė savo kandidatūros į JAV prezidento postą iškėlimo respublikonų partijoje. 1974 metais po Richard Nixon atsistatydinimo buvo paskirtas į JAV viceprezidento postą. Rockeller buvo antrasis viceprezidentas, kuris buvo paskirtas į pareigas, remiantis 25-osis JAV Konstitucijos pataisos nuostatomis. 1976 m. jis atsisakė dalyvauti rinkimuose dėl perrinkimo į šį postą. 1977 metais pasitraukė iš politikos.
Širvintų apylinkė
Širvintų apylinkė (iki 1949 m. Širvintų I apylinkė ir Širvintų II apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Dvi apylinkės įkurtos užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje – Širvintų I ir Širvintų II. 1949 m. jos buvo Širvintų valsčiuje, iki 1950 m. sujungtos į vieną Širvintų apylinkę, kuri tais metais priskirta naujam Širvintų rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. Širvintų apylinkė panaikinta prijungiant prie Kielių apylinkės ir Viesų apylinkės. Atkurta 1977 m. balandžio 4 d. iš Kielių apylinkės ir Viesų apylinkės.
Veiverių Skausmo kalnelio koplyčia
Skausmo kalnelio koplyčia – koplyčia, esanti Veiverių k., Prienų rajone. Pasiekiama iš Veiverių miestelio išvažiuojant Marijampolės kryptimi. Ji stovi šalia kelio įrengtame  Lietuvos partizanų atminties memoriale – „Skausmo kalnelyje“ (unik. kodas ). Čia palaidota apie 80 partizanų, kurių atminimui pastatyti kryžiai, koplytstulpiai, akmens paminklai, koplyčia su imitaciniu partizanų bunkeriu rūsyje. Koplyčia su nedideliu altorėliu, kad šioje vietoje būtų galima laikyti šv. Mišias.
Veiverių herbe, be pelėdos, pavaizduotas ir skausmo kalnelis. 2018 m. rudenį buvo iškilmingai paminėta Veiverių skausmo kalnelio 30 metų sukaktis, pašventinta memorialinė lenta Tauro apygardos partizanams.
Partizanų bunkeris
Po visu pastatu yra rūsys. Jis įrengtas ir sutvarkytas pagal istorinį partizanų Birutės rinktinės štabo bunkerį, kurį prieš išvykdamas į Vakarus įkūrė partizanų vadas Juozas Lukša-Daumantas. Jame įrengta nedidelė ekspozicija, atspindinti pokario partizanų ir jų ryšininkų veiklą: keli suolai pasieniuose, stalas, karo metų rašomoji mašinėlė, žibalinė lempa (originalūs daiktai buvo sunaikinti susprogdinus bunkerį). Patekimui į patalpą įrengta anga su atveriamu dangčiu koplyčios grindyse, nusileidžiama stačiais mediniais laiptais.
Bunkerį ir koplytėlę 2008 m. liepos mėn. pašventino kapelionas Alfonsas Bulotas. Objektas pritaikytas lankymui.
Tauro apygardos Birutės rinktinės štabas buvo įsikūręs Veiverių kaime, apie 0,8 km į šiaurės vakarus nuo „Skausmo kalnelio“. Tai buvo partizanų rėmėjo Kazimiero Daunoro sodyboje, po lauko virtuve įrengtas bunkeris, sunaikintas su štabo pareigūnais 1947 m. rugsėjo 24 d. (u. k. )
Pazūkai
Pazūkai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Skaistgirių. Yra Pazūkų koplyčia.
miniatiūra|250px|left|Paminklinis kryžius Barisų giminei
Dimitrų tvenkinys
Dimitrų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 5 km į šiaurės rytus nuo Eišiškių, Dimitrų kaime. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Nezdilės intakas, Versekos baseinas) jo aukštupyje 2,6 km nuo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,24 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 160,9 m. Krantai žemi, šiaurinis apaugęs krūmais. Aplinkui plyti pievos. Į pietus stūkso Žemaitėlių miškas.
Upelinė veronika
Upelinė veronika (Veronica beccabunga) – gyslotinių (Plantaginaceae) šeimos daugiametis žolinis augalas.
Natūraliai paplitusi beveik visoje Eurazijoje (išskyrus Rytų ir Pietų Aziją), vietomis Šiaurės Afrikoje, Etiopijoje, Sudane, dabar auga ir Šiaurės Amerikoje, Pietų Afrikos Respublikoje.
Upelinė veronika auga grioviuose, negiliuose upeliuose, senvagėse, šaltiniuotose arba šlapiose pievose, pakrantėse. Lietuvoje gana dažna.
Jekaterina Fiodorova
Jekaterina Fiodorova (g. 1987 m. kovo 26 d. Vilniuje) – Lietuvos dainininkė ir dainų autorė. Vokalo trenerė. Dalyvavo Eurovizijos atrankoje 2016 m. Dalyvė ir pusfinalininkė Lietuvos balso 2-ame sezone. Šiuo metu atlikėja kuria ir koncertuoja sceniniu vardu Aika.
Biografija
Jekaterina pradėjo dainuoti nuo šešerių metų amžiaus. Mokėsi Vilniaus Balio Dvariono dešimtmetėje mokykloje ir Vilniaus “Juventos” gimnazijoje. Po baigimo, 2006 m. įstojo į Lietuvos muzikos ir teatro akademiją, džiazo vokalo specialybę. 2012 m. įgijo džiazo atlikimo ir pedagogikos magistro laipsnius.
Asmeninis gyvenimas
Jekaterinos tėvai buvo aktoriai rusų dramos teatre Vilniuje. Jekaterina Pranevič susituokė 2018 m. Spalio 13d. ir pakeitė pavardę į Jekaterina Fiodorova.
Karjera
2003m. ir 2005m. metais laimėjo „Grand Prix“ Baltijos šalių jaunųjų atlikėjų konkurse „Mūza“.
2011m. Jekaterinos Fiodorovos ir Anos Polukord dueto Volumetears kūrinys „She“ pasirinktas Audriaus Mickevičiaus trumpametražiame filme „2 indeliai jogurto” (2 cups off yoghurt). Filmas buvo nominuotas Sidabrinės gervės apdovanojomuose. Daina „She“ buvo įtraukta į lietuviškos muzikos eksportui skirtą rinkinį „Note Lithuania 2013".
2012m. kartu su grupe “Singaz” laimėjo Grand Prix Vilnius Jazz Youngpower konkurse. .
2013m. Pasirinktas sceninis vardas „Catrinah“.
2013m. dalyvavo Lietuvos balso antrajame sezone.
2016m. dalyvavo Eurovizijos atrankose su autorine daina “Be Free”.
2017m. kartu su grupe "Fusedmarc" atstovavo Lietuvai Eurovizijoje Kijeve kaip pritariamasis vokalas.
2018 m. pakeitė sceninį vardą į Aika. ​
Eurovizijos dainų konkursas
2016 m. dalyvavo Eurovizios atrankose su daina „Be Free“, pateko į pusfinalį.
Atrankose išsiskyrė ryškiais įvaizdžiais ir dramaturginiais sprendimais.
Šaltiniai
​
Vincentavo botaninis-zoologinis draustinis
Vincentavo botaninis-zoologinis draustinis – saugoma gamtos teritorija (savivaldybės draustinis) Rietavo savivaldybėje, 3,5 km į pietvakarius nuo Tverų, 1 km į vakarus nuo Vincentavo kaimo. Apima nedidelę pelkutę.
Zibalų apylinkė
Zibalų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Širvintų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Širvintų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Gavėnių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Zibalų apylinkė prijungta prie Šešuolėlių apylinkės, tačiau pastarosios centrą 1970 m. rugpjūčio 27 d. perkėlus į Zibalus vėl atkurta.
Aukštuoliškiai
Aukštuoliškiai – buvęs kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Suosto.
Jean-Paul Mauric
Jean-Paul Mauric (1933 m. birželio 17 d. Hyères, Varas – 1971 m. sausio 5 d. Marselyje) buvo Prancūzijos dainininkas.
Mokėsi konservatorijoje Tulone. 1958 metais įrašė debiutinį albumą „On m'a dit“ su dainomis „Toi, moi, nous“, „Ami, où t'en vas-tu?“, „Parcqu'en valsant“. Iš viso jis per savo karjerą išleido keturiolika tokių plokšelių. 1961 m. išrinktas Prancūzijos atstovu „Eurovizijoje“, su daina „Printemps, avril carillonne“ užėmęs 4-ą vietą.
Aleksandras Jegorovas
Biografija
Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakultete studijavo filosofiją. Buvo politikos mokslų magistrantas.
Šachmatais žaidžia nuo 4-erių, šachmatų turnyruose dalyvauja nuo 13 metų. Jaunimo Baltijos šalių šachmatų turnyre Marijampolėje laimėjo 538.26 Eur (1750 Lt) prizą. Per visą savo šachmatų žaidimo karjerą yra laimėjęs 10–13 tūkst. Lt sumą. Siekdamas finansinių laimėjimų, pradėjo žaisti pokerį. Nuo 1996 metų žaidžia šachmatais susirašinėjant. Nuo 2005 metų šachmatų-bridžo klubo „NSEL 30“ narys. Lietuvos korespondencinių šachmatų federacijos Viceprezidentas.
Velniškai tavo
Velniškai tavo  – 1967 m. režisieriaus Julieno Duvivier sukurtas kriminalinis filmas pagal Louiso C. Thomaso knygą, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko prancūzų aktorius Alenas Delonas. 1968 m. aktorė Senta Berger už vaidmenį šioje juostoje pelnė „Bambi“ kino apdovanojimą.
Turinys
Po avarijos iš komos nubudęs Žoržas Kampo miglotai prisimena praeitį. Išleistą iš ligoninės, žmona Kristiana parsiveža jį į dvarą užmiestyje, kur šie persikėlė prieš įvykstant avarijai. Žoržą prižiūri šeimos draugas gydytojas Fredis, tačiau šio grįžtančios atminties nuotrupos ir kitų žmonių elgesys kelia nerimą, kad jis nėra tas, kuo visi laiko. Jo nepripažįsta šuo, nemėgsta korėjietis tarnas Kimas, dirbantis pas juos jau 7 metus bei neprisileidžia žmona, o nakties sapnuose jis regi karą, kuriame dalyvavo ir prisimena kitą savo vardą – Pjeras Lagranžas. Be to, prasideda keisti dalykai, panašūs į pasikėsinimus: jis vos nenukrenta nuo stogo pro neužvertą liuką, per vakarienę ant stalo nukrinta šviestuvas, o galiausiai užpuola jo paties šuo. Besislėpdamas nuo jo oranžerijoje, Žoržas pamato, kad šis kažką lauke kasa, o vėliau pasišalina. Likęs vienas, jis netrunka aptikti lauke užkastą vyro lavoną.
Vakare jis nori parodyti radinį Kristianai, tačiau kūno nebėra, o žmona tikina, kad šiam pasirodė. Žoržas, nebesuprasdamas kur tiesa, ima galvoti apie savižudybę, tačiau netikėtai savo kambaryje aptinka magnetofoną, kurio įrašas kiekvieną naktį jį ragina nusižudyti.
Rudi Vata
(g. 1970 m. vasario 13 d.) – buvęs Albanijos futbolininkas, rungtyniavęs Albanijos rinktinėje.
Karjera
Karjereą pradėjo Albanijoje. Rungtyniavo Škotijoje, Kipre, Vokietijoje.
Gotardo bazės tunelis
Gotardo bazės tunelis  – 2016 m. birželio 1 d. atidarytas traukinių tunelis Alpėse Šveicarijoje. Visu pajėgumu tunelis pradėjo veikti 2016 m. gruodį. Šis tunelis yra didžiausias ir giliausias transporto tunelis pasaulyje. Jis yra 57,09 km ilgio.
Pagrindinė tunelio paskirtis yra palengvinti transporto srautų judėjimą per Alpes, ypatingai Roterdamo-Bazelio-Genujos koridoriumi, taip pat perkelti krovinių judėjimą iš sunkvežimių į traukinius.
Šio tunelio statyba dar 1992 m. buvo patvirtinta Šveicarijos gyventojų referendume, o statybos pradėtos 1996 m. Pradinis biudžetas siekė 10,3 milijardus JAV dolerių, tačiau bendras biudžetas pakilo iki 12 milijardų JAV dolerių. Statybų metu žuvo 9 darbuotojai.
Put (grupė)
Grupę sudarė Vivien Galletta, Anđela Jeličić, Melita Sedić, Naim Ajra, Petar Čučak Migliaccio ir Olja Dešić.
1993 m. tapo pirmaisiais nepriklausomos Kroatijos atstovais „Eurovizijos“ dainų konkurse. Su dalyvavusia daina „Don't Ever Cry“ grupė užėmė 15-ą vietą, surinkusi 31 tašką.
Ažugariniškis
Ažugariniškis – buvęs kaimas Biržų rajono savivaldybėje, Dirvoniškių miško pašonėje, 5 km į vakarus nuo Papilio.
Minimas 1802 m. Papilio dvaro inventoriaus suvestinėje. 1923 m. buvo 2 ūkiai.
Maršaliečiai
Maršaliečiai – Mikronezijos tauta, daugiausiai gyvenanti Maršalo Salose. Maršaliečiai kalba maršaliečių kalba. Dauguma šių gyventojų yra protestantai ir katalikai. Geografiškai gyventojų paplitimas skirstomas į dvi dalis – Raliko salų ir Ratako salų.
Maršaliečiai užsiima žemdirbyste, žuvininkyste, audimu, pynimu, rankdarbiais.
Samanis (Švenčionių r., Labanoro sen.)
left|120px
Samanis – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 6,5 km į pietvakarius nuo Labanoro, Čiulų miške. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,26 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 152,8 m. Krantai ištisai apaugę medžiais ir krūmais, žemi ir pelkėti – ežeras telkšo Samanio pelkėje. Ežeras nenutekantis, priklauso Rašios ežero baseinui (Žeimenos upės intako Lakajos baseinas).
Parnamirinas
Istorija
Vietovardis tupių kalbomis (Paranãmirim) reiškia „nedidelė srauni upė“. Gyvenvietė pradėjo kurtis XIX a., o savivaldą gavo 1958 m.
Silebebas
250px|miniatiūra|dešinėje|Silebebas (iš grietinėlės, ožkos sūrio, citrinos žievelių ir sulčių, medaus, mėtos lapelių) Silebebas  – angliškas saldusis gėrimas ar patiekalas, pagamintas iš pieno (dažnai – iš ką tik pamelžto) ar grietinėlės, sutraukintos įmaišant vyno, sidro ar kitokios rūgšties, o po to pasaldintas ir pagardintas.
Sakoma, kad labiausiai tradicinis silebebas gaunamas, kai melžėja melžia karvę tiesiai į ąsotį su sidru.
Kitas variantas – desertas, gaminamas suplakant pasaldintą pieną ar grietinėlę, kartais pridėjus kiaušinio baltymų, pagardinamas vynu ar likeriu. Patiekiamas kaip gėrimas jei skystas. Tirštas užpilamas ant pyragaičių ar vaisių.
Rade Bogdanović
(g. 1970 m. gegužės 21 d.) – buvęs Serbijos futbolininkas, rungtyniavęs Serbijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1997 m.
Ąžuolytė (Širvėna)
Ąžuolytė – buvęs kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės vakarus nuo Kratiškių.
Pažalvaičiai
Pažalvaičiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 15 km nuo Skaistgirių. Rytinė kaimo dalis prijungta prie Panevėžio miesto.
Serhijus Kalantajus
Serhijus Kalantajus (, g. 1964 m. gegužės 31 d., Kijeve) – Vokietijos-Ukrainos aktorius.
Biografija
Nuo 1982 m. pradėjo vaidinti filmuose, debiutavo B. I. Savčenkos filme „Dar prieš karą“. Nuo 1985 m. dirbo Kijevo estradiniame ir Jaunimo teatre, bet buvo pašauktas į kariuomenę. 1987 m. buvo demobilizuotas, gavęs vyresniojo seržanto laipsnį.
1992 m. persikėlė į nuolatinę gyvenamąją vietą Vokietijoje (Miunchene). Nuo 1996 m. dirbo „Fisch und Plastik“ teatre Miunchene.
1997–1999 m. dėstė vaidybą Otto Falkenberg Schule valstybinėje Miuncheno teatro mokykloje, dirbo teatre.
Filmavosi Vokietijos, Austrijos, Šveicarijos televizijos ir kino projektuose.
Vėlesniais metais grįžo į Ukrainą, dirbo Kijeve. Aktyviai filmavosi serialuose, kartais tapdavo kviestine žvaigžde.
Šiaurinis auksaspalvis kirtiklis
Šiaurinis auksaspalvis kirtiklis (Sabanejewia baltica) – karpžuvių (Cypriniformes) būrio, vijūninių (Cobitidae) šeimos gėlavandenė žuvis.
Paplitimas
Šiauriniai auksaspalviai kirtikliai savaime paplitę Dauguvos, Nemuno, Desnos, Vyslos, Odros, Dniestro, Dniepro, Dono upėse ir jų baseinuose. Kaimyninėje Latvijoje nuo 2008 m. aptinkami Ventos, Dauguvos ir Gaujos upių baseinuose.
Šalys ar jų dalys kur rūšis yra savaiminė: Lietuva, Latvija, Lenkija, Vokietija, Baltarusija, Rusija (europinės dalies vakaruose), Ukraina, Moldova, Slovakija.
Gyvenamas biotopas
Suaugę šiauriniai auksaspalviai kirtikliai gyventi pasirenka nedideles lygumų upes ir upelius. Kalvotame regione gyvena upėse ir su didesne srove. Gyvena skaidraus, švaraus vandens upėse su smėlingu ar žvyro dugnu, bet vengia klampaus, dumblingo upių dugno. Kaip įprasta, jie vengia didelių, lygumų reljefo upių.
Paplitimas Lietuvoje
Lietuvoje šiauriniai auksaspalviai kirtikliai klasifikuojami kaip savaiminė rūšis, pirmą kartą buvo pagauti Ventos upės baseine. Jie įrašyti į Lietuvos raudonosios knygos 4 (I) kategoriją. Tai naujas rūšies arealui baseinas, atskiras, nesusijęs su kitais rūšies apgyventais baseinais. Per visą 2002-2008 metų tyrimo laikotarpį šiaurinis auksaspalvis kirtiklis sugautas 5 upėse iš dviejų atskirų baseinų – Ventos ir Nemuno, viso buvo sugauta 130 individų. Ventos baseine šiaurinių auksaspalvių kirtiklių populiacijų tankis yra didžiausias, jos stabilios ir pastovios. Šventosios baseine (Neries) auksaspalvio kirtiklio populiacijos negausios, tačiau rūšis plačiai paplitusi ir populiacijos stabilios.
Lietuvoje šiauriniams auksaspalviams kirtikliams renkantis gyvenamas buveines lemiantis veiksnys yra vandens temperatūra. Jie renkasi buveines su žymiai labiau apibrėžtais fizikiniais parametrais, jis sutinkamas tik švariose, neeutrofikuotose, srauniose upėse su švariu smėlio ir žvyro gruntu bei pakankamai, ne mažiau +20C įšylančiu vandeniu. Šis rodiklis svarbesnis nei paprastajam kirtikliui, kadangi Lietuvoje yra žymiai mažiau upių įšylančių iki nerštui reikalingos +20C temperatūros, o dauguma tokių upių visiškai netinka pagal kitus faktorius, kaip kad srovės greitį, gruntą ir panašiai. Upėse, kur aptinkamas šiaurinis auksaspalvis kirtiklis, aukščiausia metinė temperatūra patikimai aukštesnė nei tose, kur ši rūšis nesutinkama (+21 +23,8C). Itin svarbus fizikinis rodiklis yra vandens srovės greitis. Nors kitose arealo vietose šiaurinis auksaspalvis kirtiklis gyvena gana įvairiuose pagal srovės greitį biotopuose, Lietuvoje jis aptinkamas tik srauniose upėse. Vidutinis srovės greitis šios rūšies buveinėse buvo nuo 0,3 iki 1,2 m/s ir patikimai skyrėsi nuo stočių, kur šiaurinis auksaspalvis kirtiklis nesutinkamas. Šiaurinių auksaspalvių kirtiklių buveinėse buvo stipriai apibrėžtas pH rodiklis: 8,1-8,34. Auksaspalvio kirtiklio buveinių lemiantys veiksniai (p<0,02) yra aukšta vandens temperatūra, didelis srovės greitis bei deguonies kiekis, aukštas ir apibrėžtas siaurose ribose pH rodiklis. .
Kūno matmenys
Šiaurinis auksaspalvis kirtiklis auga lėtai. Jo kūno ilgis 5-9 cm, dažniausiai 6-8 cm, kūno masė dažniausiai 3-5 g.
Nerštas
Šiauriniai auksaspalviai kirtikliai pavasarį, gegužės-birželio mėnesiais, esant nežemesniai kaip +20C vandens temperatūrai neršia upės dugne tarp vandens augalijos ant smėlio, žvyro, akmenukų, išleisdami apie 900 lipnių 1,1-1,2 mm skersmens ikrelių. Esant +22°C vandens temperatūrai, iš ikrelių mailius išlenda po išneršimo praėjus 50-60 valandų. Mailius 3,1-4,2 mm ilgio ir maitintis pradeda praėjus 6 paroms ir minta zooplanktonu.
Elgsena
Šiauriniai auksaspalviai kirtikliai gyvena pavieniui. Aktyviausi vakare ir naktį. Jie slėpdamiesi nuo priešų, upės dugne įsirausia po smėliu, rečiau po žvyru.
Amžius
Šiauriniai auksaspalviai kirtikliai gyvena iki 4-5 metų.
Nykimo ir apsaugos priemonės
Šiauriniai auksaspalviai kirtikliai dažniausiai nyksta dėl vandens telkinių taršos.
Lietuvoje imantis šiaurinių auksaspalvių kirtiklių apsaugos priemonių, jie įrašyti į Lietuvos raudonosios knygos 4 (I) kategoriją, o nuo 2017 m. už nelegaliai sugautą šią rūšį bus skiriama 145 eurų bauda.
Šiaurinio auksaspalvio kirtiklio pavadinimas ir sinonimai
Anksčiau buvo manyta, kad šiaurinis auksaspalvis kirtiklis (Sabanejewia baltica) yra auksaspalvio kirtiklio (Sabanejewia aurata) porūšis ir mokslinėje literatūroje lotyniškai buvo vadinamas Sabanejewia aurata baltica. Šis pavadinimas dabar išlikęs kaip šiaurinio auksaspalvio kirtiklio sinonimas.
Boksas 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
'''Boksas 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse''' vyks 27-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje.
Pasikeitimai
Bokso kvotų skaičius sumažintas nuo 286 dalyvių (2021 m.) iki 248 dalyvių. Vyrų programa sumažinta nuo 8 svorio kategorijų iki 7, o moterų varžybose padidintas rungčių skaičius nuo 5 svorio kategorijų iki 6.
Aduvikas
Aduvikas  – gyvenvietė pietinėje Eisturojaus salos dalyje, Farerų salose. 100 gyventojų (2007 m. sausio 1 d. duomenys). Gyvenvietė įkurta 1897 m. Kaimo pavadinimas reiškia "Gagų įlanka" ( - paprastoji gaga, - įlanka). Netoli gyvenvietės buvo senovinė tingų vieta Tinghella. Ši vieta matoma ir iki šiol - šiauriau nuo kaimo prie pat jūros ir pasiekiama tik vandeniu.
Boksas 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Pasikeitimai
2022 m. birželį tarptautinis olimpinis komitetas nušalino tarptautinę bokso asociaciją ir uždraudė asociacijai prisidėti prie olimpinio bokso turnyro organizavimo. Bokso kvotų kvalifikacija bus vykdoma kontinentinėse žaidynėse ir dviejuose specialiuose bokso kvalifikaciniuose turnyruose.
Adutiškio apylinkė
Adutiškio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje, pasienyje su Baltarusija.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Adutiškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Švenčionių rajonui. 1954 m. prijungta dalis Jakelių apylinkės ir dalis Kackonių apylinkės, 1963 m. – Kavaltiškės apylinkė ir Vosiūnų apylinkė.
Dmitrijus Chocenka
Dmitrijus Chocenka (g. 1983 m. spalio 4 d. Vilniuje) – Lietuvos šachmatininkas, FIDE meistras, FM (nuo 2009 m.), tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras, ICM (nuo 2011 m.).
Biografija
2005–2010 m. UAB „Informacinių projektų sistemos“ vyresnysis programuotojas, 2010–2013 m. UAB „Sintagma“ vyresnysis programuotojas, nuo 2013 m. kovo mėn. UAB „Tree Finance“ konsultantas. Nuo 2009 m. Lietuvos korespondencinių šachmatų federacijos generalinis sekretorius.
Šachmatais pradėjo žaisti būdamas 12 metų, jais susidomėjęs Sporto šventėje Vingio parke, pamatęs  didelius demonstracinius šachmatus (šachmatų lentos dydis: 4x4 metrų). Nuo 1995 rugsėjo mėn. pradėjo lankyti Vilniaus šachmatų ir šaškių sporto mokyklą. Pirmasis treneris - Pavelas Rubinas. Vėliau apie 1 metus treniravo Donatas Lapienis. Vilniaus universiteto šachmatų rinktinės narys, nuo 2001 m. dalyvavo Lietuvos studentų aukštųjų mokyklų čempionatuose, Lietuvos šachmatų lygoje bei kituose turnyruose.
Nuo 2005 metų žaidžia korespondenciniais šachmatais (sudomino Virginijus Grabliauskas). Pirmajį tarptautinio korespondencinių šachmatų meistro normatyvą įvykdė atrankoje į 17-ąją pasaulio korespondencinių šachmatų olimpiadą (2006-2008 m.). Žaisdamas prie paskutinės (6-osios) lentos, surinko 7,5 taško iš 11 ir taip įvykdė tartautinio meistro normą. Kitą tarptautinio meistro susirašinėjant normą įvykdė Europos 7-ajame komandiniame čempionate. Žaisdamas 5-oje lentoje iš 8, surinko 7 iš 14 taškų. 2011 metais ICCF kongresas Suomijoje suteikė korespondencinių šachmatų meistro titulą.
Ąžuolytė (Pačeriaukštė)
Ąžuolytė – buvęs viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Juostaviečių, pasienyje su Latvija.
Operacija Osen
Operacija „Osen“  – Lietuvos TSR 1951 m. rudenį įvykdyta trėmimo operacija, per kurią į atokius TSRS rajonus ištremtos 5,139 šeimos (20,357 žmonės).
Pasiruošimas
Kadangi nuo sąrašų patvirtinimo rugsėjo 29 d. iki trėmimo pradžios spalio 2 d. tepraėjo kelios dienos trėmimai pradėti nesudarius formalių trėmimo bylų. Trėmimo bylos sudarytos jau po ištrėmimo.
Trėmimai
Deportacija 1951 m. rudenį vyko keliais etapais:
Operacijai vadovavo LTSR valstybės saugumo ministras Piotras Kapralovas ir TSRS MGB įgaliotinis Jakovas Jedunovas. Vykdė 3818 MGB pareigūnų, 11270 MGB vidaus kariuomenės kariškių, stribų, milicininkų bei 8000 sovietų partinių aktyvistų. Vykdytojai buvo suskirstyti į per 3000 operatyvinių grupių (MGB operatyvinis darbuotojas, du stribai, du MGB kariai bei partiniai aktyvistai), tiesiogiai vykdžiusių trėmimus. Operatyvinė grupė buvo atsakinga už 1-3 šeimų trėmimą: pakelti šeimą (trėmimai vyko naktį), surašyti asmenis, patikrinti jų duomenis, neleisti pabėgti, pristatyti į geležinkelio stotyse įrengtus surinkimo taškus bei perduoti ešelono viršininkui, atsakingam už tremiamųjų pristatymą į paskirties vietą. Partiniai aktyvistai likdavo ūkiuose ir surašinėjo ištremtųjų paliktą turtą, kuris tapdavo kolūkine nuosavybe.
Jurokai
Jurokai (sav. Olekwo’l, karukų k. yurúkvaarar „žemupio žmonės“) – indėnų tauta, gyvenanti šiaurės vakarų Kalifornijoje, netoli Klamato upės žiočių. Populiacija – apie 4000 žmonių. Jurokų kalba (algonkinų-ritvanų antšeimio narė) kaip gimtoji išnykusi (nuo 2013 m.), kalba angliškai. Tikintieji – krikščionys (šeikeriai), yra tradicinės tikybos puoselėtojų.
Jurokai seniau gyveno palei Klamato žemupį ir Ramiojo vandenyno pakrantę iki Trindado įlankos pietuose. Tradicinė kultūra panaši į kitų Kalifornijos indėnų (ypač hupų, karokų, iš dalies – tolovų ir vijotų). Vertėsi žvejyba, medžiokle, rankiojimu, augino tabaką. Surinkdavo vandenyno išplautų banginių mėsą. Keliaudavo skobtinėmis valtimis iš sekvojų medienos. Būstas stačiakampis, suręstas iš sekvojų lentų. Statydavosi garines pirtis.
Buvo paplitusi turtinė nelygybė. Socialinė padėtis būdavo išreiškiama dentalijų kriauklių, obsiadiano ir silicio ašmenų, genių skalpų, elnių retais kailiais (pvz., albinosų) turtu. Šie daiktai būdavo perduodami iš kartos į kartą, naudojami kaip mainų, išpirkų priemonė. Aukštasis genties sluoksnis skyrėsi savo kalbos stiliumi, praeidavo tam skirtus perėjimo ritualus. Elito atstovai (pegerk) valdė savo gimininę grupę ar nedidelę gyvenvietę. Būta papročio išpirkti padarytą žalą, skolininkai būdavo imami vergovėn. Giminė daugiausia vesta pagal tėvo liniją. Po santuokos jaunieji keldavosi į vyro šeimą, bet būta papročio laikinai gyventi žmonos namuose ir už ją atidirbti.
Jurokai turėjo „pasaulio atkūrimo“ apeigas, apeiginius šokius, turtų demonstravimo ritualus. Tikybai būdingas šamanizmas (šamanėmis tapdavo daugiausia moterys), magija.
Su europiečiais jurokai susidūrė 1775 m., o 1850 m. į jų žemes plūstelėjo aukso ieškotojai. Dėl ligų ir atėjūnų smurto dauguma indėnų žuvo. 1855 m. jurokų žemėse sudaryta rezervacija.
Dabartiniai jurokai smarkiai asimiliuoti ir rasiškai sumišę. Verčiasi gyvulininkyste, miškų ūkiu, amatais (pynimas, medžio drožyba), kiti uždarbiauja miestuose. Išlaikę tradicinės kultūros bruožų. Dabar jurokai gyvena Jurokų indėnų rezervacijoje (Del Nortės ir Humbolto apygardos), Tolovų tautos žemėje bei dar kelete atskirų kaimų (rančerijų).
Šiaurinė Raudonoji Jūra
Geografija
Vakariniu teritorijos pakraščiu driekiasi kalnai, rytiniu – dykumos. Pietuose yra žemiausias šalies taškas – Kululo ežeras (-75 m). Į regiono sudėtį patenka Dahlako salynas.
Vyraujančios tautos: rašaidai, tigriai, sahai, afarai.
Administracinis suskirstymas
Regionas padalintas į šias apygardas:
Pažambė
Pažambė – viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Karsakiškio.
Panamiečiai
Panamiečiai  – lotynoamerikiečių tauta, susiklosčiusi Panamoje. Taip pat gyvena išeivijoje JAV, Kolumbijoje, Kosta Rikoje, Nikaragvoje. Populiacija – virš 4 mln. žmonių. Vartoja ispanų kalbos atmainą. Tikinčiųjų dauguma – Romos katalikai, yra ženkli (15–25 %) dalis protestantų (sekmininkai, Septintosios dienos adventistai, anglikonai, baptistai ir kt.), palyginti gana daug (~2 %) bahajų.
Pagal kilmę dauguma panamiečių (~65 %) – metisai, 9 % – juodaodžiai, po beveik 7 % – mulatai ir baltieji. Be to, dar 12 % panamiečių yra indėnai, iš kurių dauguma perėmę ispanų kalbą ir kultūrą (vadinamieji „čolo“).
Panamiečiai susidarė maišantis čiabuvių indėnų tautoms (čibčams, karibams), atvykėliams iš Europos (daugiausia Ispanijos, nuo XVI a. pr.) ir vergijai atgabentiems afrikiečiams (XVII–XVIII a.). Nuo XIX a. į Panamą ėmė keltis juodaodžiai iš Karibų salų (antilenjosai). Jie išlaikė kultūrinę savimonę, dauguma išpažįsta protestantizmą. Įsikūrė daugiausia Panamos ir Kolono miestuose, dirba bananų plantacijose. Ties Panamos–Kolumbijos sieną išlikę vadinamųjų maronų – juodaodžių, pabėgusių iš vergijos. Jų kultūra išlaikiusi daug afrikietiškų bruožų.
Daugelių kultūrinių bruožų panamiečiai panašūs į kitas aplinkines tautas – dirba daugiausia žemės ūkyje, plantacijose, dabar plėtojamos paslaugos, verslas.
Tradiciniai rūbai – platūs balti marškiniai (kamisilija), kišami į kelnes. Per šventes dėvimi glaustesni marškiniai (koletas).
Pasižymi turtingu muzikiniu folkloru, kaimuose paplitęs šokis tamborito. Paplitusi pramoga – gaidžių peštynės.
Bagdoniškis (Biržai)
Bagdoniškis – buvęs viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Germaniškio.
Mosto rajonas
Mosto rajonas  – vienas iš septynių Ūsčio krašto rajonų. Administracinis centras – Mostas. 113 371 gyventojas (2016 m. duomenys).
Svarbesnės gyvenvietės
Žemiau yra pateikiami didžiausi rajono miestai ir miesteliai:
Virginijus Dambrauskas
Virginijus Dambrauskas (g. 1962 m. balandžio 23 d. Panevėžio rajonas) – Lietuvos šachmatininkas, tarptautinis meistras, nuo 2002 metų vyresnysis tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras, nuo 2018 m. tarptautinis korespondencinių šachmatų didmeistris.
Biografija
Korespondenciniais šachmatais žaidžia nuo 1978 metų. Nuo 1993 metų tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras (ICM). Lietuvos korespondencinių šachmatų federacijos Viceprezidentas.
Vedęs. Turi dvi dukras. Abi šachmatininkės: Vilma Dambrauskaitė (g. 1985 m., moterų tarptautinė korespondencinių šachmatų didmeistrė), Jurgita Dambrauskaitė (g. 1990 m., moterų tarptautinė korespondencinių šachmatų meistrė).
Aniras
Aniras arba Anirnaras  – gyvenvietė Borojaus saloje, Farerų salose. 55 gyventojai (2013 m. duomenys).
Farerų kalboje žodis Ánir yra reta žodžio vánir forma, reiškianti „prognozes, viltis, pespektyvas“.
Anirnaras yra šiauriau nuo šiaurinių salų didžiausios gyvenvietės Klaksviko, vakarinėje Borojaus pakrantėje. Gyvenvietė įkurta 1840 m., kai augant gyventojų skaičiui teko plėstis į naujas žemes. Priešais gyvenvietę yra pietinis Kunojaus salos kyšulys.
Anire yra modernus uostas, kuris praplečia Klaksviko uostą. Be krovinių pervežimo ir žvejybos naudojamas ir Norröna užjūrio keltų. Nuo 2007 m. spalio 3 d. uostas vadinamas Norðhavnin ("šiaurinis uostas").
Kumpis
thumb|Kumpis. Kumpis – sūdytos mėsos gaminys iš kiaulės šlaunies (rečiau – mentės). Gali būti sūdytas, sūdytas rūkytas, sūdytas virtas, sūdytas rūkytas virtas ar sūdytas vytintas. „Kumpio“ terminas apima ir iš visos skerdenos, ir mechaniškai iš mėsos suformuotus charakteringos formos mėsos gaminius.
Kumpiai gaminamas visame pasaulyje, yra laikomi tradiciniais patiekalais įvairiuose regionuose. Kai kurie kumpio gaminiai turi specifinių pavadinimų apsaugą, pvz., Prosciutto di Parma Europoje ir Smithfield kumpis JAV.
Istorija
Kumpio paruošimas iš kiaulės kojos turi ilgą istoriją. Sūdyto kumpio gamybos ištakos siekia VI ar V a. pr. m. e. ir etruskų civilizaciją. O romėnų istorikas ir senatorius Katonas Vyresnysis savo 160 m. pr. m. e. veikale De Agri Cultura rašė apie „sūdomus kumpius“.
Apie Lietuvoje gaminamus kumpius pirmąkart paminima 1503 m. – jie buvo sūdomi ir rūkomi. Feodalizmo laikais kumpis dažnai buvo priklausomo valstiečio bajorui ar kitam feodaliniam savininkui duodamos duoklės dalis. Valstiečiai rūkytus kumpius kabino svirnuose, laikė kubiluose (Žemaitijoje), loviuose (Dzūkijoje). Kumpis buvo iškilmių, svečių ir vasaros darbymečio valgis.
Gamybos būdai
Kumpis gaminamas žalią kiaulieną apdorojant (vytinant) sūdymo būdu. Vytinimas gali būti sausas arba šlapias (sūrymas). Taip pat kumpiai gali būti rūkomi ar į juos pridedama prieskonių.
Sūdymas
Tradiciniu būdu gaminamuose kumpiuose žalios mėsos apdorojimui naudojama tik valgomoji druska. Skoniui pagerinti gali būti papildomai pridedama žolelių ar prieskonių. Tuomet kumpiai nuplaunami ir pakabinami tamsioje, šiltoje vietoje, kol išdžius.
Kumpio sūdymas sausuoju būdu apima daugybę fermentinių reakcijų, kuriuose dalyvauja fermentai proteinazės (katepsinai – B, D, H, L ir kalpainai) ir egzopeptidazės (peptidazė ir aminopeptidazė). Šie fermentai sukelia raumenų audinio proteolizę, susidarant daug mažų peptidų ir laisvųjų aminorūgščių, o riebaliniame audinyje vyksta lipolizė ir susidaro laisvos riebiosios rūgštys. Druska ir fosfatai veikia kaip stiprūs proteolitinio aktyvumo inhibitoriai. Paskersto gyvūno savybės, turinčios įtakos fermentų aktyvumui, yra amžius, svoris ir veislė. Paties proceso metu mėsai įtakos turi tokios sąlygos kaip temperatūra, trukmė, vandens kiekis, oksidatoriaus-reduktoriaus potencialas ir druskos kiekis.
Sausu būdu sūdytas kumpis dažniausiai valgomas nevirtas.
Sūrymas
Kumpius gaminant šlapiuoju būdu, mėsa užpilama sūrymu, kartais dėl skonio įdedant kitų ingredientų, pavyzdžiui, cukraus. Mėsa paprastai laikoma sūryme maždaug 3–14 dienų. Šlapiojo sūdymo būdu apdorotas kumpis paprastai būna maždaug 4 % didesnio tūrio ir svorio, lyginant su pradiniu produktu. Šlapiu būdu sūdomas kumpis verdamas gaminimo metu arba po brandinimo.
Rūkymas
Kumpis taip pat gali būti papildomai konservuojamas rūkant, mėsą dedant į rūkyklą, taip ją vytinant dūmais.
Pagrindiniai rūkyto kumpio skonio junginiai yra gvajakolis ir jo 4-, 5- ir 6-metilo dariniai bei 2,6-dimetilfenolis. Šie junginiai išsiskiria deginant ligniną, pagrindinę rūkyklose naudojamos medienos sudedamąją medžiagą.
Poveikis sveikatai
thumb|Suomiškas kumpis. 2012 m. atliktas tyrimas parodė statistiškai reikšmingą ryšį tarp perdirbtos mėsos vartojimo ir kasos vėžio rizikos. Vartotojui suvalgant 50 gramų produkto per dieną rizika išauga 19 %.