cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ingrijos suomiai
Istorija
1917 m. susikūrus TSRS, 1919 m. Ingrijos suomiai sukūrė savo valstybę – Šiaurės Ingrijos respubliką. Jos simbolika iki mūsų dienų laikoma ingrų ir Ingrijos simboliu. 1920 m. respublika prijungta prie TSRS. Nepaisant to, suomiai išsaugojo savo autonomiją, o suomių kalba jų gyvenamuose regionuose buvo oficialiai pripažįstama.
Pradedant 1930 m. TSRS politika suomių atžvilgiu keitėsi, nes jie buvo laikomi nepatikimais. 1929–1931, 1935–36, 1942 m. dauguma jų buvo masiškai tremiami į kitas TSRS vietas, o vietoj jų apgyvendinami rusai. 1937 m. uždarytos suomių mokyklos, uždrausta spauda ir žiniasklaida suomių kalba. Per karą Suomija ir Vokietija kurį laiką kontroliavo Ingriją, iš kurios iškeldino ingrus į Suomiją. Tačiau pasibaigus Tolesniam karui, 1944 m. Suomija grąžino juos atgal į TSRS, kur jie buvo išmėtyti po visą Rusiją.
Ši asimiliacijos ir tremčių politika drastiškai sumažino suomių skaičių: 1989 m. jų tebuvo 67 tūkst., išsisklaidę po visą Tarybų Sąjungą. Po TSRS žlugimo, didelė dalis šių suomių (apie 25 tūkst.) išsikėlė į Suomiją. Nemažai jų jau nemoka suomių kalbos ir susiduria su integracijos problemomis. Mokantieji suomių kalbą, priešingai, netenka savo ingriškosios tapatybės. Rusijoje likusi dalis sudaro apie 20 tūkst.
Asveja
left|120px
Asveja (arba Dubingių ežeras) – ežeras Molėtų, Švenčionių ir Vilniaus rajonų savivaldybėse, 7,5 km į vakarus nuo Pabradės, 8 km į rytus nuo Giedraičių.
thumb|left|250px|Asveja ties [[Alka (Joniškis)|Alkos kaimu]] thumb|left|250px|Asveja ties [[Jonėnai (Sužionys)|Jonėnais]] thumb|left|250px|Asveja nuo [[Žalktynės]] |thumb|right|250px|Vaizdas nuo šiaurinio kranto
Kai kurie ežerotyrininkai mano, kad Asveja yra vadinami du istoriniai ežerai. Vakarinis ežeras kartais vadinamas Dubingių, rytinis – Biliškių vardu. Ežerus jungia sąsiauris – sraunus Stirnos upelis, 200 m ilgio ir 10 m pločio, turintis upeliams būdingus krantus ir augaliją.
Tai didžiausią ilgį turintis Lietuvos ežeras. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 22,1 km. Kartu su visomis atšakomis ilgis siekia 30,5 km. Paviršiaus altitudė 138,3 m. Ežero plotas – 1020,4 ha. Didžiausias plotis – 880 m. Didžiausias gylis – 50,2 m, trečias pagal gylį Lietuvoje. Vidutinis gylis 14,7 m.
Ežero pietrytinę dalį skiria siaura sąsmauka, kuria teka upelis. Yra 3 įlankos:
Kranto linija vingiuota, jos ilgis 71,72 km, su salų krantais 74,72 km. Krantai aukšti, smėlėti, daugiausia apaugę pušynais - ežerą supa Dubingių, Šakimo, Miežonių, Rūdymų, Kryžiokraisčio, Piliakalnio, Blužnėnų miškai. Yra 10 salų: Vainikų sala 1,92 ha, Bieliškių sala 1,62 ha ir 8 bevardės (0,8 ha, 0,47 ha, 0,22 ha, 0,2 ha, 0,19 ha, 0,13 ha, 0,1 ha ir 0,06 ha). Vienoje iš salų (Girnų arba Vainikų saloje) įrengtas Jonėnų piliakalnis. Atabradas siauras, smėlingas ir žvyringas. Ežero guolyje yra 34 duburiai, iš kurių 16 gilesni kaip 35 m, giliausi yra pietryčiuose.
Baseino plotas 230,1 km². Į Asveją įteka Baluoša (iš Baluošų ežero), A-1 upelis iš Viranglio ež., Stirnelė (iš Suoselio ežero), Gracinė, Kirnė ir dar 10 bevardžių upelių. Pietryčiuose išteka Žeimenos dešinysis intakas Dubinga.
Asveja yra rininės kilmės ežeras. Patenka į Asvejos regioninio parko teritoriją. Prie Asvejos ežero įsikūrusios gyvenvietės: Dubingiai, Laumikoniai, Šiupieniškiai, Merionys II, Jurkiškis, Bartkuškiai, Gramiškiai, Gurakalnė, Grinkliškiai, Giraičiai, Žalktynė, Miežoniai, Ciūniškiai, Alka, Jonėnai, Velianka, Jokūbiškės, Šakimas, Blužnėnai, Bekepuriai, Abejučiai, Tarakonys, Bieliškės, Kregžlė, Žingiai. Veikia 8 kaimo turizmo sodybos. Yra įrengta keletas poilsiaviečių, stovyklaviečių. Prie Dubingių miestelio stūkso Dubingių piliakalnis, įrengtas piliavietės pažintinis takas. Ties Dubingiais per Asveją pastatytas medinis Dubingių tiltas, per jį eina kelias. Šio ežero labai skaidrus vanduo.
Ežere sugaunama 14 žuvų rūšių: ešeriai, aukšlės, karosai, lydekos, kuojos, karšiai, lynai, meknės, pūgžliai, seliavos, raudės, šapalai, stintos, vėgėlės, unguriai.
Pavadinimas Asveja neaiškus, galbūt tai tarmybė nuo ašvis, ašvas („arklys“). Pavadinimas Dubingiai kildintinas nuo dauba, duobė, duburys.
Alytaus mūšis
Alytaus mūšis  – II pasaulinio karo tankų mūšis įvykęs 1941 m. birželio 22-23 d. prie Alytaus tarp Trečiojo Reicho ir TSRS kariuomenių.
Mūšio eiga
Trečią karo dieną per pietinį Alytaus Kaniūkų tiltą važiavęs Lietuvos karo žvalgybos karininkas Bronius Aušrotas šitaip aprašė savo regėtą vaizdą: ''Pervažiavus tiltą per Nemuną, teko kopti apie 100 metrų ar daugiau į gana statų kalnelį. Kai pasiekėme to kalnelio plokštumą, pamatėm tikrą tankų kapinyną. Abipus kelio, vedančio į Daugus ir Valkininkus, kitapus kelio griovio stovėjo keli iš šakų padaryti ir į žemę įsmeigti kryžiai su žuvusių karių pavardėmis ir jų turėtais laipsniais. Mūsų automobilis sustojo. Mes išlipę skaičiavome priešų ir savų tankų nuostolius. Kiek pamenu, man pavyko suskaičiuoti apie 30 sovietų T-34 ar panašaus tipo tankų. Vokiškų „Panterų“ ar panašaus modelio tankų buvo apie 12.''
Grand Theft Auto (serija)
thumb|250px|GTA Logotipas naudojamas nuo [[GTA III]] Grand Theft Auto (GTA) – kompiuterinių atviro pasaulio, veiksmo-nuotykių žanro žaidimų serija, sukurta kompanijos „Rockstar North“, leidžiama „Take-Two Interactive“. „Grand Theft Auto“ PlayStation Portable konsolėms kuria „Rockstar Leeds“, padedama „Rockstar North“. Pirmasis serijos žaidimas išleistas 1997 m.
Grand Theft Auto 3
200px|thumb|right|Vice City
Serijos paketai
Šitie paketai yra pataisymas su keliais papildymais ir/arba priedais arba keletas serijos žaidimų surinktų į vieną.
Modifikacijos
Žaidimui yra sukurta įvairių modifikacijų.
Liepinė (Širvintos)
Liepinė – viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje, netoli Širvintų.
Auktuma
Auktuma (prūs. Āuktuma,, m. 1274 m.) – vienas 1260–1274 m. Didžiojo prūsų sukilimo vadų.
Biografija
Krikšto vardas Mikalojus. Pagudėnas. Spėjama, kad karybai buvo parengtas pačių Vokiečių ordino riterių, nes mokėjo apgulti kryžiuočių pilis. 1260 m. vasarą išrinktas sukilusių pagudėnų vadu. 1263 m. su varmių vadu Glapu užėmė Heilsbergo pilį prie Alnos aukštupio. Kryžiuočiai pasitraukė į Elbingo pilį. Auktumos vadovaujami pagudėnai su kitais prūsais sukilėliais 1264 m. puolė Elbingo pilį, bet nesėkmingai. Manoma, Auktumos ir Linkaus vadovaujami sukilėliai buvo išvadavę visą Pagudę. 1274 m. pagudėnai dar kovėsi prie Elbingo, gynėsi Heilsbergo pilyje, bet kryžiuočiai ją užėmė šturmu, per kurį Auktuma žuvo.
Lapkričio 23
Lapkričio 23 yra 327-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 328-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 38 dienos.
Vardadieniai
Adelė – Doviltas – Felicita – Klemensas – Liubartė – Kolumbanas – Kolumbas
GM K platforma (FWD)
GM K platforma – automobilių platforma, skirta priekiniais ratais varomiems didelės klasės automobiliams. Ant platformos buvo gaminami tik sedanai, kupė automobiliai buvo gaminami ant beveik identiškos GM E platformos.
Automobiliai:
Priedainis
Priedainis (arba refrenas) – dainos dalis, atsikartojanti per visą tekstą, turinti apibrėžtą tekstą ir vietą eilutėje arba posme.
Tai labai archajiška dainos struktūrinė dalis, gerai žinoma lietuvių liaudies muzikoje. Priedainiai ypač svarbūs sutartinėse, bet gausūs ir karo, darbo, apeiginėse, vaišių dainose, lopšinėse, dainuojamuosiuose pasakų intarpuose. Priklausomai nuo dainos žanro skiriasi ir priedainiai: pvz., šienapjūtės dainose tai bus valioj, ganymo dainose – rido, ralio, generalio, Kalėdų, Advento dainose – leliumai, leliumoj, kalėda, lopšinėse – liūlio, čiūčia, lioj liuli, rugiapjūtės vakaro dainose – rūta žalioji ir kt. Dažnai tokie priedainiai yra onomatopėjos.
Suomijos futbolo varžybos 2019 m.
Suomijos futbolo varžybos 2019–2020 m.
Pirmosios rungtynės
-
Pintys
Pintys (Porifera) – bestuburių gyvūnų tipas. Aiškių kūno dalių nėra, nebūdinga kūno simetrija. Dydis iki 20 cm skersmens. Jų kūną sudaro organinių kolageno skaidulų tinklas, taip pat neorganiniai dariniai, vadinami spikulėmis. Spikulės sudarytos iš silicio dioksido arba kalcio karbonato. Pagal formą būna uždaro vamzdelio pavidalo, rutuliškos, šakotos, siūlinės. Nejudrios, gyvena prisitvirtinusios prie kietų substratų. Organų neturi, audiniai nediferencijuoti, neturi nervinių ląstelių, tačiau negausiai yra raumeninių ląstelių. Palietus kai kurių rūšių pintis jos tuoj pat subyra, tačiau po kiek laiko regeneruoja ir susidaro sveika pintis. Pintims būdingas tiek lytinis, tiek nelytinis dauginimasis.
Išoriniame kūno paviršiuje yra smulkios poros, pro kurias į pinties centrinę ertmę patenka vanduo su maisto medžiagomis ir išstumiamas pro žiotis (didįjį plyšį). Maitinasi filtruodamos maistą. Kūno vidinį paviršių dengiančios apykaklinės ląstelės dėl savo specifinės sandaros (turi į botagą panašų žiuželį ir apykaklę) sukelia vandens srovės judėjimą. Vandeniui skverbiantis, planktonas ir organinių medžiagų dalelės įstringa apykaklėje.
Pintys paplitusios Atlanto vandenyne, Viduržemio jūroje, Ramiajame vandenyne.
Skirstomos į keletą klasių:
Dirvonai (Pasvalys)
Dirvonai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 10 km nuo Pumpėnų.
Parapiti upės stadionas
Estadio Río Parapití – daugiafunkcis stadionas Paragvajuje, Pedro Chuan Kabaljero mieste. Talpa 25 tūkst. vietų. Stadione žaidžia Club 2 de Mayo futbolo klubas. Reanovuotas 1999 m.
1999 m. Estadio Río Parapití stadione vyko Copa America čempionato varžybos.
Kobryno ekonomija
Kobrino ekonomija – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos valstybinė žemės valda, ekonomija, kurios pajamos priklausė Lenkijos karaliui ir Lietuvos didžiajam kunigaikščiui kaip atlyginimas už Lietuvos didžiojo kunigaikščio pareigas.
Istorija
1518 m. mirė paskutinė dalinės Kobrino kunigaikštystės valdytoja Ana Semionovna Kobrinskaja. Iš Kobrino miesto ir aplinkinių žemių buvo sudaryta Kobrino seniūnija, kuri perduota iki gyvos galvos nuomos teisėmis Anos Semionovnos vyrui Vaclavui Kostevičiui. Po jo mirties 1532 m. seniūnija atiteko karaliui Žygimantui Senajam, kuris seniūniją padovanojo žmonai Bonai Sforcai. .1589 m. sudaryta ekonomija buvo perduota Bonos Sforcos dukteriai, Stepono Batoro našlei, Lenkijos karalienei Onai Jogailaitei.
1549, 1563 ir 1597 metais vykdytos Kobrino ekonomijos revizijos. 1563 m. turėjo apie 85 000 m. ha žemės naudmenų, iš jų 89 valakai buvo palivarko ariamoji žemė, 612 valakų ariamosios žemės naudojosi priklausomi valstiečiai.
Kobrino ekonomijai priklausė Kobrinas, Dabučinas, nuo 1589 m. Pružanai, Horodeco miestelis. Dėl XVI a. antrosios pusės Valakų reformos, miškų kirtimo ir dirbamos žemės plotų plėtimo, melioracijos, reguliaraus trilaukio diegimo, taip pat ir dėl priklausomų valstiečių prievolių bei mokesčių nustatymo nuo naudojamos žemės ploto ir jų didinimo pajamos iš Kobrino ekonomijos iki XVII a. pabaigos padidėjo beveik 8 kartus, XVII a. viduryje jos buvo 31 000 auksinų.
XVII a. Kobrino ir Brastos ekonomijos administraciškai suartėjo, nuo XVIII a. pradžios sujungtos į Brastos-Kobrino ekonomiją su centru Brastoje.
Liepynė (reikšmės)
Liepyne vadinamos gyvenvietės:
Pet Shop Boys
Pet Shop Boys (kartais trumpinama iki PSB) – Anglijos synthpop ir elektroninės muzikos grupė, įžymi savo Nr. 1 hitais „West End Girls“, „It's A Sin“, „Always On My Mind“, „Heart“ bei „Go West“.
Grupę, susikūrusią 1981 m., sudaro duetas – vokalistas Neil Tennant ir klavišininkas Chris Lowe. Išskyrus kelis koverius, šis duetas absoliučiai pats kuria visas savo dainas (kurių skaičius šiuo metu siekia apie 300). Iki šios dienos yra išleidę 10 studijinių albumų, beveik 60 singlų, nemažai kompiliacinių, koncertinių, remiksų bei kitokių rinkinių, sukūrę muziką kino filmui, miuziklui ir baletui, taip pat prodiusuoja ir remiksuoja kitus atlikėjus. Tai – viena iš nedaugelio Europos grupių, kurioms pavyko vienu metu turėti Nr. 1 singlą abiejose Atlanto pusėse – tiek Did. Britanijoje, tiek ir JAV.
Grupė yra pardavusi daugiau kaip 100 mln. įrašų visame pasaulyje, pelniusi daugybę apdovanojimų, auksinių bei ir platininių diskų. Naujausias albumas „Elysium“ išleistas 2012 m. rugsėjo 5 d., o 2013 m. liepos 15 d. dienos šviesą pasieks „Electric“. Pastarojo įvadinis kūrinys „Axis“ sulaukė jau per 700 tūkst. individualių peržiūrų YouTube bei yra teigiamai vertinamas internetinėje spaudoje. Tai bus pirmasis albumas, išleidžiamas atlikėjų nuosavos įrašų kompanijos x2, iškart po pasitraukimo iš Parlophone.
Pradžia
1981 m. rugpjūčio 19 d. būsimieji dueto nariai Neil Tennant ir Chris Lowe susipažino Londono elektronikos parduotuvės muzikos prekių skyriuje, kuriame Neilas ieškojo laido savo pirmajam sintezatoriui. Pasišnekėjęs apie šiuos instrumentus ir supratęs, kad abu turi panašų požiūrį į šokių muziką, Neilas davė Chrisui savo telefono numerį. Susitikę po 3 dienų, jiedu nutarė įkurti grupę. Nors tuo laiku Neilas dirbo populiaraus Anglijos žurnalo „Smash Hits“ naujienų redaktoriumi, o Chrisas studijavo architektūrą, netrukus grupės nariai ėmė kurti pirmąsias dainas – pirma Neilo bute, vėliau – nedidelėje Camden Town studijoje. Pirma pasivadinę West End pagal Londono sritį Vestendą, jie greitai pasikeitė pavadinimą į Pet Shop Boys (Gyvūnėlių krautuvės vaikinai). Šį pavadinimą pasufleravo apsilankymas pas vieną draugą, kuris dirbo gyvūnų ir prekių gyvūnams parduotuvėje.
1983 m. grupės istorijoje įvyko prasilaužimas. Neilas išskrido į Niujorką imti interviu iš grupės „The Police“ narių ir ten susitiko žymų šokių muzikos prodiuserį Bobby Orlando, kurio kūryba Neilas su Chrisu žavėjosi. Neilui perdavus įrašytą demo juostą, prodiuseris pasiūlė jiems bendradarbiauti. Kartu su juo Pet Shop Boys įrašė pirmąją „West End Girls“ versiją, kuri tapo klubiniu hitu Los Andžele ir San Franciske bei pateko į kelių Europos šalių topus, bet didelės sėkmės, o ypač Did. Britanijoje, nesusilaukė.
Sėkmė
1985 m. po ilgų derybų PSB nutraukė visus įsipareigojimus su Bobby Orlando, pasisamdė vadybininką Tom Watkins ir pasirašė kontraktą su stambia muzikos leidybine firma „Parlophone Records“. Metęs darbą „Smash Hits“ žurnale, Tennantas su Lowe pasinėrė į naujų įrašų kūrybą. Netrukus buvo išleistas antrasis grupės singlas „Opportunities (Let's Make Lots Of Money)“, kuris tepasiekė vos 116–ą Did. Britanijos topo vietą. Vaikinai buvo nepatenkinti nesėkme, tačiau nenuleido rankų. Vėliau Neil Tennant pasakys: "Mes visada tikėjome, kad tapsime garsūs. Jei nebūtume tikėję, nė nebūtume visko pradėję".
1985 m. rugpjūčio mėn. su prodiuseriu Stephen Hague buvo įrašyta nauja „West End Girls“ versija. Išleista 1985 m. spalio mėn., ji debiutavo panašioje pozicijoje kaip ir ankstesnė versija, bet palengva ėmė kilti vis aukščiau, ir 1986 m. sausio mėn. pasiekė pačią viršūnę. „West End Girls“ tapo Nr. 1 JAV, Kanadoje, Suomijoje, Honkonge, Airijoje, Libane, Izraelyje, Naujojoje Zelandijoje ir Norvegijoje, o pasaulyje singlo buvo parduota daugiau nei 1,5 milijono kopijų.
Po šios sėkmės buvo išleistas sekantis singlas „Love Comes Quickly“," o vasario mėn. – ir debiutinis grupės albumas „Please“, kuris pradėjo PSB albumų iš vieno pavadinimo žodžio seriją. Tada buvo išleista nauja „Opportunities (Let's Make Lots Of Money)“ versija bei dar vienas singlas „Suburbia“, ir, įsitvirtinusi topuose, 1986 m. lapkričio mėn. grupė išleido remiksų albumą „Disco“, vėliau susilaukusį dar kelių tęsinių.
Aukščiausioji karjeros fazė
thumb|left|180px|Pet Shop Boys – [[1988 m. liepos mėn. žurnalo Star Hits viršelyje]]
1987–ieji metai duetui prasidėjo apdovanojimų ceremonijomis, kuriose jie gavo „Brit Awards“ bei „Ivor Novello Awards“ apdovanojimus už dainos „West End Girls“ pasiekimus. Liepos mėn. PSB išleido singlą „It's A Sin“, kuris tapo jų antruoju Nr. 1. Ši religinio pabūdžio daina sukėlė skandalą: vokalisto Neilo Tennanto lankyta griežto katalikiško auklėjimo mokykla „St. Cuthbert's Grammar School“ pasmerkė ją, o dainų kūrėjas Jonathan King apkaltino grupę nuplagijavus „It's A Sin“ nuo Cat Stevens dainos „Wild World“. Pet Shop Boys padavė į teismą Kingą ir laimėjo ieškinį, o prisiteistą sumą paaukojo labdarai. „It's A Sin“ videoklipas buvo jų pirmasis darbas su režisieriumi Derek Jarman, kuris vėliau sukūrė nemažai grupės videoklipų, jų koncertinių vaizdo projekcijų ir kt.
1987 m. birželio mėn. grupė išleido naują singlą „What Have I Done To Deserve This?“, kuris pasižymėjo pirmuoju bendradarbiavimu su kitu atlikėju – Dusty Springfield, kurios albumą „Reputation“ jie vėliau prodiusavo. Daina tapo Nr. 2 Did. Britanijos bei JAV „Billboard Hot 100“ singlų topuose.
1987 m. rugpjūčio mėn. Pet Shop Boys pasirodė Anglijos TV laidoje „Love Me Tender“, skirtoje Elvio Preslio 10–osioms mirties metinėms pažymėti, kurioje atliko Elvio dainą „Always On My Mind“ (kuri, vėliau išleista singlo pavidalu, per Kalėdas tapo Nr. 1).
Rugsėjo mėn. PSB išleido savo studijinį antrąjį albumą „Actually“, kurį spalio mėn. pristatė dar vienas singlas – "Rent", patekęs į Did. Britanijos topo dešimtuką.
1988 m. kovo mėn. dueto daina „Heart“ tapo dar vienu singlu, pasiekusiu Did. Britanijos (bei Vokietijos ir kt.) topo viršūnę. Tolesni grupės singlai buvo labai sėkmingi, tačiau Nr. 1 pozicijos jau nebepasiekė, o štai JAV „U. S. Dance“ topuose net 8 singlai pasiekė topo viršūnę, tarp jų – ir 1992 m. „Go West“ (kuris taip pat tapo Nr. 1 Vokietijoje ir kitose šalyse).
Skuodo Pranciškaus Žadeikio gimnazija
Skuodo Pranciškaus Žadeikio gimnazija – dieninė, suaugusiųjų savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Skuode, Vytauto g. 14, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir neformaliojo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 195175171. Steigėjas Skuodo rajono savivaldybės taryba.
Pet Shop Boys
Tolesnė karjera
Nuo pat grupės iškilimo 1985 m. beveik nebuvo nei vienerių metų, kuomet Pet Shop Boys nebūtų išleidę bent vieno hito per metus.
Skuodo Pranciškaus Žadeikio gimnazija
Istorija
1918 m. lapkričio mėn. Skuodą pasiekė žinia, jog LR švietimo ministerija patenkino skuodiškių prašymą ir leidžia steigti progimnaziją. Prašymą steigti gimnaziją pasirašė 9 žmonių komitetas: pirmininkas P. Žadeikis,Šačių klebonas A.G.Beržanskis, Mosėdžio klebonas P.Venckevičius, kunigas K.Jadviršis, ūkininkai A.Šilgalis, P.Arlauskas, J.Žiemelis, J.Valiuška, V.Vaitkevičius. 1938 m. sukomplektuota pilna gimnazija. 1939 m. išleista pirmoji gimnazijos abiturientų laida. 1949 m. gimnazija išleido paskutinę gimnazistų laidą. 1950 m. gimnazija pavadinta Skuodo vidurine mokykla. 1975 m. tapo Skuodo 1-ąja vidurine mokykla.
Pet Shop Boys
Tolesnė karjera
Duetas toliau sėkmingai kuria iki šios dienos, vis dar išlikdami populiarūs. Nuo 1990 m. reguliariai maždaug kas 3 metus išleidžia po albumą. Jie pagarsėjo ir kaip videoklipų (ypač albumo „Very“ periodo) novatoriai. Taip pat grupė sulyg kiekvienu nauju savo albumu pateikia naują imidžą – dažnai ekstravagantišką scenos aprangą, kurią kuria garsūs pasaulio teatrinio dizaino profesionalai, o jų koncertai pasižymi įspūdinga, kelerius metus specialiai kuriama scenografija bei choreografija.
Skuodo Pranciškaus Žadeikio gimnazija
Istorija
1992 m. mokyklai suteiktas Pranciškaus Žadeikio (1869–1933) vardas. 1995–1996 m. mokyklai suteikta teisė nuo rugsėjo 1-osios įsteigti gimnazijos humanitarinę klasę. 1996 m. atsirado pirmieji moksleivių savivaldos organai, išrinktas 1-asis moksleivių seimas ir pirmasis moksleivių prezidentas. Juo tapo 11 kl. moksleivis Andrius Mikšta. 1999 m. mokyklai grąžintas gimnazijos statusas. 2009 m. įvykdyta dalinė gimnazijos pastato renovacija.
Pet Shop Boys
Tolesnė karjera
2008 m. PSB atnaujino kontraktą su leidybine muzikos kompanija „Parlophone“, po kurios pasirašymo kompanijos vadovas pasakė: „Mums garbė dirbti su šia grupe.“
Skuodo Pranciškaus Žadeikio gimnazija
Gimnazijos himnas
Giesmė skirta Pranciškui Žadeikiui.
Machedž
Machedž nomas (egip.: mAḥḏ, pasenęs skaitymas – Mech-Machet), Antinopolio nomas  – Senovės Egipto (nuo III tūkst. pr. m. e.), 30 m. pr. m. e.-307 m. ir Romos Egipto provincijos administracinis teritorinis vienetas, priklausęs Aukštutiniam Egiptui ir žymėtas numeriu 16. Jo pavadinimas užrašomas simboliu „oriksas“ (Oryx leucoryx), dėl to nomas dar vadinamas Orikso nomu (žinomas ir kaip Gazelės, Antilopės nomas).
Skuodo Pranciškaus Žadeikio gimnazija
Gimnazijos himnas
Pagal K. Sadausko žodžius, muzika buvusios muzikos mokytojos Daivos Daukantaitės.
Pet Shop Boys
Tolesnė karjera
Iki šios dienos Pet Shop Boys yra viso išleidę: 10 studijinių albumų, beveik 60 singlų, virš 20 įvairaus tipo kompiliacinių – remiksų, rinktinių dainų, EP ir kt. albumų, 1 koncertinį albumą, 1 filmo garso takelio ir 1 spektaklio muzikos albumus bei surengę daugybę pasaulinių koncertinių turų, kurių metu du kartus – 2000 m. bei 2007 m. – koncertavo ir Lietuvoje. Taip pat dalyvavo garsiausiuose muzikos festivaliuose kaip „Glastonbury“, pasaulinio masto renginyje „Live 8“ (2005 m.) ir kt. Pelnė gausybę apdovanojimų bei buvo 6 kartus nominuoti „Grammy“. Naujausią prizą – prestižiskiausią britų muzikos industrijos apdovanojimą „BRIT Awards“ grupė gavo 2009 m. vasario 18 d. Scenoje jie pasirodė kartu su Lady GaGa ir Brandon Flowers iš The Killers, su kuriais atliko popuri iš 14–os savo dainų.
GM K platforma
GM K platforma gali reikšti dvi visiškai skirtingas automobilines platformas, kurias gamino General Motors:
Pet Shop Boys
Tolesnė karjera
Prie 10–ojo grupės studijinio albumo „Yes“, išleisto 2009 m. kovo mėn., duetas dirbo su Anglijos prodiuserių grupe „Xenomania“ bei buvusiu „The Smiths“ gitaristu Johnny Marr. 2011 m. grupė išleido albumą „The Most Incredible Thing“, kuriame yra jų sukurta muzika to paties pavadinimo baletui.
Machedž
Sostinė (niwt) buvo Chebenu (dab. Kom el-Ahmar, spėjamas Ptolemėjų laikų Alabastropolis) rytiniame Nilo krante. Kiti svarbūs miestai buvo Speos Artemidos, Menat-Chufu, Akoris, Beni Hasanas. Pats nomas buvo abipus pagrindinės Nilo upės vagos, ir apėmė dalį dabartinės Minjos muchafazos. Pietuose buvo Unet (15), o šiaurėje – Anpu (17) nomai.
Pet Shop Boys
Tolesnė karjera
2012 m. liepos–rugpjūčio mėn. Pet Shop Boys pasirodė 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Londone kaip viena ryškiausių Did. Britanijos grupių. Per atidarymą liepos 27 d. jų daina „West End Girls“ buvo grojama, įžengiant Čado, Čilės, Kinijos ir Kolumbijos sportininkams. Antrąją žaidynių dieną prieš teniso turnyrą Vimbldono stadione jie atliko „Always on My Mind“, „What Have I Done to Deserve This?“ bei naujausią singlą, neoficialią olimpinių žaidynių dainą „Winner“ ; pastarosios įrašas vėliau buvo grojamas ir per vyrų dešimtkovės rungtį. Rugpjūčio 12 d. vykusioje Olimpinių žaidynių uždarymo ceremonijoje, pavadintoje „Britų muzikos simfonija“ (A Symphony of British Music), reprezentuojančioje pastarojo 50–čio žymiausią Did. Britanijos kultūrinį eksportą, kurioje pasirodė „Madness“, George Michael, Annie Lennox, „Muse“, „The Who“ ir kt., Pet Shop Boys atliko savo didžiausią hitą „West End Girls“, kurio įrašas vėliau dar nuskambėjo ir pakartotinai, kai visi olimpiadoje dalyvavę keli tūkstančiai sportininkų suėjo į Londono olimpinio stadiono vidurį. Renginyje, kurį stebėjo apie 750 mln. žmonių visame pasaulyje, PSB buvo vieni iš nedaugelio atlikėjų, kurie dainavo gyvai, ir vėliau recenzijose buvo paminėti kaip vieni iš geriausių to vakaro pasirodymų. Vėliau, rugsėjo mėn. 10 d., duetas pasirodė ir 2012-ųjų vasaros Parolimpinėse žaidynėse, per atletų paradą prieš Bakingamo rūmus atlikdami „Winner“, „West End Girls“ bei „Go West“.
Machedž
Istorija
Nomas minimas nuo Senosios karalystės. Jo ilgis siekė 4 iteru (apie 42 km), o plotas – apie 7 cha-ta (apie 19 ha). Nuo pat įkūrimo administracinis centras buvo Chebenu miestas, kuriame garbintas Horas, Chnumas, Pachet, Hekat. Pasak mitologijos, būtent čia vyko lemiama kova tarp Horo ir Seto, kurią laimėjo Horas.
Pirmuoju suirutės laikotarpiu nomas pripažino šiauriau buvusio Herakleopolio valdžią. Vidurinės karalystės laikotarpiu vietos nomarchai sudarė atskirą dinastiją, kurios atstovai gerai sutarė su faraonais, ir turėjo nemažą autonomiją. Antruoju tarpuvaldžiu jis pripažino Avario hiksų viešpatavimą.
Ptolemėjų ir romėnų laikais nomo teritorija truputį praplėsta, ir į jį įėjo nauji miestai Antinopolis ir Speos Artemidos. Antinopolis tapo nomo sostine. Nomas panaikintas 307 m., įdiegiant Egipte ir visoje Romos imperijoje administracinių vienetų pagi sistemą.
Pet Shop Boys
Bendradarbiavimas
Sąrašas atlikėjų, kuriuos „Pet Shop Boys“ prodiusavo arba remiksavo (kai kuriuose iš šių darbų girdėti ir Neilo Tennanto vokalas).
Pažymėtinas bendradarbiavimas: Electronic ir Absolutely Fabulous (šalutiniai PSB projektai).
Pasiekimai
thumb|right|180px|Pet Shop Boys – [[1989 m. balandžio mėn. žurnalo Smash Hits viršelyje]]
Karl Jenkins
Gimė Goverio pusiasalyje, Penklaudo kaime, Velse. Karl Jenkins muzikinę karjerą pradėjo Velso nacionaliniame jaunimo orkestre kaip obojininkas. Vėliau studijavo muziką Kardifo universitete, Karališkoje muzikos akademijoje.
Nemažą muzikinės karjeros dalį Jenkins buvo džiazo atlikėjas: grojo obojumi, saksofonu, klavišiniais. Buvo Graham Collier suburtos grupės nariu, 1969 m. su bendraminčiais įkūrė džiazo kolektyvą Nucleus, su kuriuo 1970 m. laimėjo Montrė džiazo festivalį Šveicarijoje. Grojo džiazo/roko grupėje Soft Machine.
Kaip kompozitorius Karl Jenkins pagarsėjo su ambient muzikos projektu (albumų serija) Adiemus.
Rytų Karibų valstybių organizacija
Rytų Karibų valstybių organizacija (angl. Organisation of Eastern Caribbean States (OECS)) - rytų Karibų jūros regiono ekonominės integracijos, žmogaus teisių gynimo bei tarpvyriausybinio bendradarbiavimo organizacija, įkurta 1981 m.
Pagrindinis organizacijos miestas yra Kastris Sent Lusijoje.
Istorija
Viena pagrindinių dabartinės organizacijos tikslų yra šalių narių integraciniai ryšiai. Visos OECS narės yra oficialios arba asocijuotos Karibų sandraugos narės.
Narystė
OECS turi devynias nares rytų Karibuose. Dvi toliausiai esančios šalys - Angilija ir Mergelių Salos yra tik asocijuotos organizacijos narės.
Janionių piliakalnis
Janionių piliakalnis, Pikuolio Kalnas – piliakalnis Širvintų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Janionių Čiobiškio seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Burniškiai – Janionys pasukus į dešinę pietuosna lauko keliuku ir pavažiavus 1 km – yra 200 m į kairę rytuose nuo sodybos, aukštumos kyšulio kampe.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Musės dešiniajame krante, ties jos santaka su bevardžiu upeliu. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 22x10 m dydžio. Jos šiaurės vakarų krašte supiltas 1,2 m aukščio, 15 m pločio pylimas, kurio išorinis 3,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 12 m pločio, 2 m gylio griovį. Pylime yra daug perdegusio molio. Šlaitai statūs, 15-25 m aukščio.
Piliakalnis apardytas duobių (užkastos 1997 m.), pietinis kraštas nugriuvęs į upelį. Jis apaugęs mišriu mišku.
Tyrimai
1971 m. piliakalnį žvalgė Mokslinė metodinė taryba, 1973 m. – Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 12400 m². Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 1700 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 904 000 m².
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Anpu (nomas)
Anpu (Anubio) nomas (egip.: jnpwt), Kinopolio nomas  – Senovės Egipto (nuo III tūkst. pr. m. e.), 30 m. pr. m. e.–307 m. ir Romos Egipto provincijos administracinis teritorinis vienetas, priklausęs Aukštutiniam Egiptui ir žymėtas numeriu 17. Jo pavadinimas užrašomas simboliu, interpretuojamu kaip „šuo“ ar „šakalas“, dėl to nomas dar vadinamas Šakalo nomu.
Istorija
Nomas panaikintas 307 m., įdiegiant Egipte ir visoje Romos imperijoje administracinių vienetų pagi sistemą.
Howard Staunton
Hovardas Stauntonas (1810 m. balandžio mėn. Vestmorlende – 1874 m. birželio 22 d. Londone) – britų šachmatininkas, vienas iš stipriausiųjų XIX a. 5 - 6 dešimtmečių Europos ir pasaulio žaidėjų. Įkūrė pirmą Anglijoje sėkmingą šachmatų žurnalą „The Chess Player’s Chronicle“ (1841 m.), žurnalo „Illustrated London news“ šachmatų skyrelio redaktorius (1845–1874 m.). Šachmatų vadovėlių autorius (1847 ir 1849 m.). 1851 m. organizavo pirmą tarptautinį šachmatų turnyrą Londone, kur užėmė 4-ą vietą. Šachmatų teoretikas. Žaidžiantis, neįprastą tiems laikams, modernųjį pozicinį žaidimą. Populiarino Angliškąjį debiutą ir jo vardu pavadintą Stauntono gambitą. Parašė knygų apie šachmatus. Aktyviai prisidėjo populiarinant Nathanielio Kuko (1849 m.) sukurtą šachmatų figūrų dizainą, kuris dabar vadinamas Stauntono figūromis ir naudojamas oficialiose tarptautinėse varžybose.
Žurnalistas, literatas, V. Šekspyro palikimo tyrinėtojas – redagavo Viljamo Šekspyro veikalus, parašė apie juos straipsnių.
Ankstyvoji jaunystė
Apie ankstyvąją jaunystę žinoma tik iš jo paties pasakojimų. Nebuvo rasta jo gimimo ar krikšto įrašų. Šachmatų istorikas H.J.R. Murėjus (H.J.R. Murray), surinkęs iš įvairių šaltinių duomenis, rašė, kad V. Stauntonas gimė 1810 m. ir, daugumos manymu, buvęs Frederiko Hovardo, 5-ojo Karlislės grafo, nesantuokinis sūnus. Oficialiai jo tėvas buvo Viljamas Stauntonas.
Pirmieji žingsniai šachmatuose
H. Stauntonui buvo beveik 20 metų, kai jis susipažino su šachmatų pradmenimis. Ir tik apie 1835–1836 m., kai atvyksta gyventi į Londoną, kai jau buvo 26 metai, susižavi šachmatais. Jis tuo metu prenumeruoja Dž. Volkerio leidžiamus Aleksandro Makdonelio Londone žaistų šachmatų partijų rinkinius. Jo lygis tada dar nebuvo aukštas: jis pats vėliau pasakojo, kad tuo laiku stipriausi žaidėjai, kuriuos jis matydavo Londone: Seint Amanas ir Džordžas Volkeris, būtų galėję duoti jam bokštą forų, ir jis būtų jiems pralaimėjęs. Bet jis greitai progresavo. Jam padėjo pastovi praktika visur, kur tik Londone buvo žaidžiama šachmatais:
Varžybos
Turint 30 metų jį aplankė sėkmė: laimėjo mačą prieš H.V.Popertą (+10 -5 + =6). Per 1841–1842 metus sužaidė apie 600 partijų su Dž. Kochranu (laimėjo apie 400).
Pirmasis mačas
Pirmasis mačas įvyko kiek netikėtai, kai Pjeras Sent-Amanas su reikalais buvo atvykęs į Londoną. Šis 6-ių partijų H. Stauntonu mačas su juo įvyko 1843 m. vasario mėn. Londone Sent Džordžo šachmatų klube. H. Stauntonas pralaimėjo šį mačą (+2 -3 + =1). Prancūzų meistro sėkmė nustebino anglus: mat prieš metus Sent-Amanas buvo pralaimėjęs Dž. Kochranui, ne tokiam stipriam žaidėjui, kaip H. Stauntonas. Tuo tarpu Prancūzijoje Sent Amano pergalė buvo sutikta su entuziazmu.
Antrasis mačas
H. Stauntonas, pralaimėjęs vienu tašku trumpame 6-ių partijų mače, nemanė, kad yra silpnesnis ir siekė mačo revanšo. Derybos vyko lėtai, bet, galų gale, jis tų pačių lapkričio 14 d. prasidėjo Paryžiuje, stebint rekordiniam žiūrovų skaičiui „Režans“ kavinės salėje. Mačas vyko iki gruodžio 20 d. thumb|right|250px|Jean Henri Marlet, 19-oji [[Šachmatai|šachmatų partija iš mačo Paryžiuje tarp Hovardo Stauntono ir Pjero Sent-Amano 1843 m. gruodžio 16 d.]] Mačas buvo žaidžiamas iki 11-kos laimėtų partijų, be laiko kontrolės (partijos vidutiniškai trukdavo 9 val.) ir po 4-ias partijas per savaitę.
Laikraščiai skelbė, kad „vyksta didysis šachmatų mūšis tarp Prancūzijos ir Anglijos“. Prancūzų šachmatų mėgėjai neabejojo, kad laimėjęs Londone, Sent-Amanas namie irgi nugalės. Žaidynių atmosfera buvo šventinė: prancūzų dailininkas Žanas Onri Marle (Jean Henri Marlet) nutapė žaidžiančius mačo dalyvius, apsuptus geriausiais Prancūzijos šachmatininkais ir visuomenės veikėjais. Prancūzų pasitikėjimas savo numylėtiniu netruko išblėsti, kai H. Stauntonas pradėjo laimėti partiją po partijos.
Pirmosios 8 partijos praėjo su didele H. Stauntono persvara (7½ : ½). Po to P. Sent-Amanas pradėjo žaisti patikimiau (3½ iš 6). Sekančias 6 partijas vėl laimi Sent-Amanas (4 iš 6), bet H. Stauntonas, laimėjęs 21-ąją partiją, pasiekė 11-ąją pergalę ir laimėjo mačą (+11, -6, =4).
Po šio mačo H. Stauntonas buvo pripažintas stipriausiu Europos šachmatininku, kai kurie H. Stauntono gerbėjai skelbė jį stipriausiu pasaulyje. Atrodė, kad taškai sudėti ant „i“, nes H. Stauntonas dideliu skirtumu laimėjo antrąjį mačą, tačiau taip neatrodė prancūzams. Jų laikraščiai abejojo H. Stauntono pergale – atseit, jei neskaityti pirmųjų 7-ių partijų, paskutines 13 partijų, laimėjęs P. Sent-Amanas.
Neįvykęs trečiasis mačas
Prasidėjo derybos dėl dar vieno mačo. Tačiau, kai kalbos užeidavo, kad toks mačas turėtų vykti Londone, Sent Amanas, pareikšdavo kad negali palikti Paryžiaus, kai anglai pasiūlydavo Paryžių, P. Sent-Amanas atsakydavo, kad tuo metu turi būti Pietų Prancūzijoj. Derybos užtruko iki 1944 m. rudens, bet vis tik buvo susitarta, kad H. Stauntonas atvyksta į Paryžių 1844 m. spalio 15 d. Kelionėje H. Stauntonas persišaldė ir susirgo plaučių uždegimu. Keletą dienų jo padėtis buvo kritinė, pagerėjus liga tęsėsi dar 3 mėnesius. Po jos H. Stauntonas buvo išsekęs, jautė silpnumą – tad kalbos apie mačą nebegalėjo būti ir jis grįžo į Angliją. Trečiasis mačas tarp H. Stauntono ir P. Sent-Amano niekados ir neįvyko.
Kiti mačai
1846 m. H. Stauntonas laimėjo mačus prieš B. Horvicą (Bernard Horwitz) ((+14 -7 + =3) ir D. Harvicą (Daniel Harrwitz) (+12 -9 + =1). Pastarajame mače pirmosios 7-ios partijos buvo žaidžiamos lygiomis sąlygomis (+7 -0 + =0), o sekančiose aštuoniose partijose, H. Stauntonas davė forų – f7 pėstininką. Rezultatas buvo H. Stauntonui buvo prastas: (+1 – 6 + =1), tačiau sekančiose 7-iose partijose, kur jis forų davė pėstininką f7 ir ėjimą, rezultatas buvo teigiamas: (+4 -3 + =0).
Pirmasis tarptautinis šachmatų turnyras
Nelengvas H. Stauntono charakteris netrukdė jam organizuoti varžybų. Daug pastangų jis įdėjo, rengdamas 1-ąjį istorijoje tarptautinį šachmatų turnyrą Londone (buvo organizacinio komiteto sekretoriumi). Varžybos įvyko 1851 m. gegužės 26–liepos 15 d. kartu su tarptautine muge Londone. Jose dalyvavo 16 žaidėjų iš 4 šalių. Nugalėtojas turėjo paaiškėti, žaidžiant atkrentamuosius mačus; galvojimo laikas nebuvo ribojamas. Atkrentamojo mačo nugalėtojas pirmajame rate turėjo pasiekti dvi pergales, o tolesniuose ratuose – keturias, lygiosios nebuvo įskaitomos.
H. Stauntono gerbėjai manė, kad jų numylėtinis bus šio turnyro favoritu. Tačiau to neįvyko – turnyro rezultatai nuvylė tiek H. Stauntoną, tiek jo gerbėjus.
Pirmajame rate įveikęs santykinai nestiprų Jungtinės karalystės žaidėją Alfredą Brodie (+2), o antrajame – B. Horvicą (+4, – 2, = 1) iš Vokiečių konfederacijos, trečiajame rate nusileido turnyro nugalėtoju tapusiam Adolfui Andersenui (+1, -4), iš Prūsijos karalystės, o po to kovoje dėl 3–4 vietų, nusileido ir Elijahui Viljamsui (+3, – 4, = 1). Tad tenkinosi tik 4-ąja vieta (po A. Anderseno, M. Vyvilo ir E. Viljamso).
Po tokių rezultatų H. Stauntono reputacija stipriai smuko. Susigrąžinti prestižą galima buvo laimėjus mačą prieš turnyro nugalėtoją. Turnyro taisyklėse buvo numatyta, kad nugalėtojas turi priimti iššūkį sužaisti mačą su bet kuriuo dalyviu. Tad H. Stauntonas, dar nesibaigus turnyrui, iškvietė A. Anderseną dvikovon. Šis sutiko. Mačas turėjo būti žaidžiamas iki 21-os rezultatyvios partijos. Tačiau sėsti prie lentos Stauntonui sutrukdė liga, o A. Andersenas ilgai laukti negalėjo: jo, kaip Breslau gimnazijos mokytojo, vasaros atostogos ėjo į pabaigą. Tad mačas neįvyko.
Vedybos ir šachmatų figūros
1849 m. vasario 23 d. jis Braitone vedė našlę Frances Carpenter Nethersole. >
right|300px|thumb|Stauntono šachmatų figūros, iš kairės į dešinę: pėstininkas, bokštas, žirgas, rikis, valdovė ir karalius. 1849 m. Natanielis Kukas (Nathaniel Cook), „Illustrated London News“ redaktorius, kuriame šachmatų skiltį vedė H. Stauntonas, sukūrė šachmatų figūrų dizainą, ir jį užpatentavo. Figūrų gamybos teisę įsigijo sporto reikmenų gamybos firma „Jaques of London“, kuri jas pradėjo gaminti. Redaktorius paprašė H. Stauntoną reklamuoti figūras jo vedamame šachmatų skyrelyje, ką jis ilgą laiką ir darė. Be to, ant kiekvienos figūrų dėžutės H. Stauntonas dėdavo autografą ir už kiekvieną – gaudavo honorarą. Ilgainiui šios formos šachmatų figūros buvo pradėtos vadinti Stauntono vardu, jos tapo populiarios ir dabar naudojamos tiek mėgėjų, tiek profesionalų varžybose.
Vėlesni metai
1853 m. jis laimėjo mačą prieš K. Janišą (+7 -2 + =1), bet 1853 m. Briuselyje pralaimėjo mačą vokiečių šachmatininkui T. Lazei (Tassilo von Heydebrand und der Lasa) (+4 -5 + =3). Manoma, kad po 1958 m. turnyro Birmingame, kur jis pralaimėjo abi partijas J.Lioventaliui (Johann Jacob Löwenthal), H. Stauntonas galutinai baigė savo šachmatų karjerą. Faktiškai jis iš rimtų varžybų pasitraukė dar po pralaimėto mačo T. Lazei. 1954 m. jis pardavė žurnalą „Chess Player‘s Cronicles“ ir toliau redagavo tik šachmatų skyrelį „Illustrated London News“.
Jo kylanti V. Šekspyro tyrinėtojo reputacija jį tenkino ir likusį savo laiką jis paskyrė literatūrinei veiklai. thumb|left|200px|Horvardas Stauntonas, 1860 m. Po nesėkmės mače su vokiečių šachmatininku T. Laza (Tassilo von Heydebrand und der Lasa), jį buvo užvaldžiusi sena svajonė, pasišvęsti Viljamo Šekspyro dramaturgijos tyrinėjimams. Literatūros tiriamąjį darbą H. Stauntonas nebuvo visai metęs, tačiau šachmatai palikdavo tam per mažai laiko. Brolių Routlige leidykla pasiūlė jam naujai redaguoti V. Šekspyro veikalus – tam Džonas Gilbertas turėjo nupiešti iliustracijų. Tad šiam literatūriniam darbui jis skyrė visas savo jėgas. Redaguoti darbai pasirodė dalimis 1857–1860 m. Pats darbo įkarštis buvo 1858–1859 m., kai P. Morfis buvo atvykęs į Europą ir kvietė su juo sužaisti mačą.
Apie H. Stauntono indėlį, redaguojant veikalus, palankiai atsiliepė kompetetingi specialistai: atlikti teksto pataisymai buvo suprantami ir apsiribojo sveiko proto ribose; jo pastabos buvo labai vietoje ir pagrįstos išsamiais tyrinėjimais.
Nors reikia pažymėti, kad šachmatų dar nebuvo pamiršęs: 1860 m. jis išleido „Šachmatų praktiką“, kuri buvo kaip priedas prie anksčiau išleisto „Šachmatininko žinyno“. Šioje knygoje jis pateikia nemažai P. Morfio partijų ir komentaruose pripažįsta meistrišką talentingo amerikiečio žaidimą.
Rašė ir apie kitas sritis: 1865 m. atliko kruopštų darbą apie Anglijos mokyklas (Great Schools of England). 1866 m. jis panaudojęs litografinio kopijavimo metodą, pertvarkė V. Šekspyro pjesę „Daug triukšmo dėl nieko“ į normalaus formato knygą: vietoj mažo formato (ankstyvieji V. Šekspyro tekstai buvo atspausdinti 1/4 puslapio formatu) knygos, turėjusios net 1600 puslapių.
Nuo 1872 m. iki mirties jis parašė „Athenaeum“ žurnale eilę straipsnių apie „Netikėtus V. Šekspyro tekstų iškraipymus“, taip pat knygą: Šachmatai: teorija ir praktika.
Žaidimo stilius
Pagal žaidimo stilių H. Stauntonas ryškiai skyrėsi nuo daugumos savo amžininkų. Jis nesistengdavo dvikovos baigtį išspręsti ankstyvomis taktinėmis operacijomis, rizikingomis varžovo karaliaus atakomis, kombinacijų škvalais. Jo žaidimo stilius rėmėsi lėtais poziciniais manevrais. H. Stauntono debiutiniame repertuare vyravo uždaros ir pusiau uždaros pradžios. Mielai pereidavo į baigmes, kurias meistriškai žaisdavo. Jį galima laikyti vienu iš V. Šteinico žaidimo stiliaus pirmtakų. Jis paliko pastebimą pėdsaką debiutų teorijoje. Jo išrastas gambitas pavadintas Stauntono gambitu, jo dėka pradžia, prasidedanti ėjimu 1.c4, buvo pradėta vadinti Angliškąja.
Vertinimai
G. Kasparovas savo knygoje „Mano įžymieji pirmtakai“ rašo:
„Stauntonas buvo puikus debiutų tyrinėtojas. Kaip teoretikas jis geresnis nei praktikas, nors savo laiku ir buvo stipriausiu šachmatininku. Jo partijos absoliučiai šiuolaikinės…. Jis labai gerai suprato pozicinio žaidimo principus, todėl kartu su V. Šteinicu turėtų būti priskiriamas prie pirmųjų šiuolaikinių šachmatininkų. Skirtingai nuo P. Morfio ir V. Šteinico, kurie nevystydavo rikių g2, ar g7 laukeliuose, Stauntonas tai darė. Kai jis, juodaisiais, uždarosios siciliškosios ginybos variante, išvystydavo g7 laukelyje rikį, varžovai nesuvokdavo ką toliau daryti ir atsidurdavo prie suskilusios geldos. Ir taip atsitikdavo… su geriausiais to laikotarpio šachmatininkais!…“
Apie šachmatus
H. Stauntonas žinomas ne tik, kaip iškilus šachmatų meistras, bet ir kaip fundamentalių šachmatų veikalų autorius.
Iš šios knygos mokėsi ne viena Anglijos šachmatininkų karta. Ji tebebuvo leidžiama ir XXI a. (2010 m.) – daugiau, kaip šimtą metų po autoriaus mirties.
Netrukus išėjo ir kitos knygos:
Apie V. Šekspyrą
Savo V. Šekspyro kūrybos studijų rezultatus pateikė trijose knygose:
1) Visi Viljamo Šekspyro darbai (The Complete Works of William Shakespeare),
3) Pilnai įliustruotas Šekspyras (Complete Illustrated Shakespeare}
Pirma kartą jos išleistos G. Routledge leidykloje trimis tomais 1858, 1859 ir 1866 m.
Kitos knygos
H. Stauntonas išleido ir kitų veikalų, kaip antai, 1865 m. – 517 psl. knygą apie svarbiausių Anglijos mokyklų istoriją. Knygos pavadinimas – Viktorijos laikų ilgų pavadinimų mados pavyzdys: The Great Schools of England: An Account of the Foundation, Endowments, and Discipline of the Chief Seminaries of Learning in England; Including Eton, Winchester, Westminster, St. Paul’s, Charter-House, Merchant Taylors', Harrow, Rugby, Shrewsbury.
Gifu
Gifu  – miestas Gifu prefektūroje, Japonijoje; prefektūros sostinė. Mieste įsikūrę 4 universitetai ir 1 kolegija, gyvena apie 402,5 tūkst. gyventojų.
Istorija
Dvi archeologinės radymvietės leidžia teigti, kad Gifu apylinkės gyvenamos nuo priešistorinių laikų, nes miestas yra derlingoje Nobi lygumoje. Ryomondži ir Kotozuka radymvietės turi Jajoi laikotarpio, kada buvo pradėti auginti ryžiai, kapų. Vystantis civilizacijai atsirado nuolatinės gyvenvietės ir buvo įkurtas Inokuči kaimas, laikui bėgant tapęs šiuolaikiniu Gifu.
„Valdyk Gifu ir valdysi Japoniją“ buvo populiarus Sengoku laikotarpio posakis, nes miestas yra centrinėje šalies dalyje. 200 metų Mino žemę, kuriai priklauso Gifu, valdė Toki klanas, kuris buvo galingas regioniniu mastu. Sengoku laikotarpiu Toki vasalas Saitō Dōsan sukilo ir užėmė Mino žemę 1542 m. ir pastatė Inabajamos pilį ant Ibajos kalno, iš kurios pradėjo pastangas suvienyti Japoniją.
Dosan duktė Nōhime ištekėjo už Odos Nobunagos, stiprėjančio klano iš Ovario žemės įpėdinio. Saitō Dōsan tikėjosi, kad dvi šeimos taps sąjungininkėmis kovoje su konkurentais, bet Nobunaga XVI a. viduryje prijungė Saito klaną. Oda Nobunaga pasitarė su budistų vienuoliu ir kaimo apylinkes Mino žemėje pervadino Gifu 1567 m. Pirmasis pavadinimo skiemuo (岐 gi) yra iš Gišan (岐山), legendinio kalno nuo kurio Džou dinastija suvienijo kiniją. Antras skiemuo (阜 fu) reiškia „kalno pagrindas“ ir kilo nuo Čiufu (曲阜), Konfucijaus gimtinės. Nors ne vietinis, Oda Nobunaga persikėlė į Dosan pilį, pervadintą |Gifu pilimi ant Ibajos kalno, kuris pervadintas Kinkos kalnu.
Gifu ekonomika smarkiai išaugo, nes buvo Nobunagos imperijos centras. Be to jis įkūrė laisvą turgų Rakuichi Rakuza (楽市楽座) savo piliečiams, kad kovotų su apylinkės šventyklų prekybos monopoliu. Portugalas jėzuitas Louis Frois, aplankęs Gifu, pavadino miestą „judriu Babilonu“.
Edo laikotarpiu Gifu toliau augo nutiesus Nakasendō, vieną iš penkių pagrindinių Tokugavų kelių. Pats kelias nėjo per Gifu, bet pašto stotys Kanō-džuku ir Gōdo-džuku buvo greta ir vėliau buvo prijungtos prie Gifu miesto.
Meidži laikotarpiu Gifu oficialiai tapo miestu 1889 m. liepos 1 d. Tada jame gyveno 25 750 žmonių, o plotas buvo 10 km². Po dvejų metų įvyko 1891 m. spalio 28 d. įvyko Mino–Ovari žemės drebėjimas. Po jo sudegė 37% miesto, žuvo 245 žmonės, sužeista 1260 sužeista. Visai sugriuvo 3993 pastatai. Gifu pirmasis Japonijos miestas, pastatęs Žemės drebėjimo atminimo salę. Kiekvieno mėnesio 28 dieną čia vyksta aukų atminimo ceremonija. Nuo žemės drebėjimo Gifu atsigavo tik Meidži laikotarpio pabaigoje.
1940 m. prie Gifu buvo prijungtas buvęs Kanō-džuku. Tai padidino miesto plotą ir sustiprino pramonę. Kadangi kaimyninis miestas Kakamigahara buvo Japonijos aeronautikos centras, Gifu Antro pasaulinio karo metu buvo svarbus pramonės centras. JAV oro pajėgos dažnai jį bombardavo. Didžiausias antpuolis buvo 1945 m. liepos 9 d. Gifu reidas, kurio metu žuvo 863 žmonės. Šis įvykis atmenamas kiekvienoje miesto šventykloje skambinant taikos varpu liepos 9 d.
1976 m. rugsėjo 12 d. Gifu nusiaubė taifūnas Fran, nužudęs 5 žmones, paveikęs 40 tūkst. šeimų. Gifu atsigavo, pramonė vystėsi ir 1996 m. centinė valdžia suteikė Gifu šerdies miesto titulą. Tokiu būdu Gifu gavo daugiau teisių. Kadangi mieste mados industrija patyrė nuosmukį, jis bandė persiorientuoti į gamybą. Statybų bumas, privačių ir viešų interesų derinimas jose padėjo atsigauti miesto ekonomikai.
Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė – raudonžiedis šalavijas, medis – Castanopsis cuspidata.
Darbėnų paminklas partizanams
Darbėnų paminklas Kardo rinktinės partizanams yra šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Darbėnuose (Darbėnų seniūnija), 0,08 km į pietvakarius nuo Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčios, Palangos gatvės dešinėje pusėje, Dubupio upelio kairiajame krante. thumb|left|200px|Paminklas Kardo rinktinės partizanams. Autorius – skulptorius [[Gintautas Jonkus]]
Atminimo vieta
Atminimo vietą sudaro dirbtinė pakiluma, link kurios nuo Palangos g. (Kretingos, Šventosios ir Skuodo kelių kryžkelės) veda takas. Pakilumoje suformuota 10 m skersmens aikštelė, kurios šiaurės vakarinėje dalyje stovi 3,5 m aukščio granitinis paminklas su stilizuoto kalavijo atvaizdu. Fasadinėje pusėje ąžuolo lapo fone pavaizduotas Vyčio kryžius, o po juo yra užrašas: „ŽEMAIČIŲ APYGARDOS / KARDO RINKTINĖS / PARTIZANAMS / ŽUVUSIEMS UŽ LIETUVĄ / 1945–1965 // RINKTINĖJE ŽUVO APIE 700 PARTIZANŲ“. Paminklą pusračiu supa 11 statmenų, 54×30×14 cm dydžio akmens plokščių su Kardo rinktinės kuopų ir būrių pavadinimais: „SKIRMANTO / KUOPA“, „VIZBUTO / KUOPA“, „TAURO (SLYVOS) / KUOPA“, „DAUGVAIŠO / KUOPA“, „ŠIRVYDO / KUOPA“, „J. ŠLEIDERIO / BŪRYS“, „TAUTVAIŠO / KUOPA“, „NARIMANTO / KUOPA“, „VIDMANTO / KUOPA“, „ŽYGIMANTO / KUOPA“, „BŪGANTO / KUOPA“.
Teritorijos plotas – 0,01 ha, paminklo aukštis – 3,5 m.
Istorija
Darbėnų valsčiaus Vaineikių miškuose 1945–1953 m. veikė Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Kardo rinktinės štabas, kuriam ilgus metus vadovavo iš šio valsčiaus Knėžų kilęs Kazimieras Kontrimas. Štabą saugojo Vizbuto būrys, suburtas iš Darbėnų–Grūšlaukės apylinkių vyrų. Baudžiamųjų karinių operacijų metu žuvę ir sunkiai sužeisti partizanai buvo vežami į Darbėnų NKGB-MGB būstinę. Žuvusiųjų palaikai buvo pametami turgaus aikštėje, o sužeistieji tardomi ir kankinami būstinėje. Po to žuvusiųjų ir nužudytųjų palaikai būdavo užkasami būstinės kieme, sumetami į išviečių duobes, vėliau – išvežami pakasti į Darbėnų durpyną ar kitas vietas. Laisvės kovų metų žuvo apie 700 Kardo rinktinės partizanų, jų tarpe ir štabo viršininkas, rinktinės vadas K. Kontrimas. Paskutinis 1965 m. žuvo Pranas Končius, kurį saugumiečiai nušovė Didžiųjų Žalimų kaime, Kretingos raj.