cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aruakai
Aruakai gyvena 22 išsibarsčiusiose bendruomenėse, jų populiacija yra ~27 tūkst. žmonių. Įsikūrę Arigvani, Guatapuri, Čičikvos, Piedraso, San Sebastiano upių slėniuose. Svarbiausia gyvenvietė – Nabusimakė. Joje indėnai susiburia švenčių metu.
Aruakai verčiasi žemės ūkiu – augina bulves, kukurūzus, pupeles, manijoką, moliūgus, salotas, kviečius, įvairias daržoves ir vaisius. Įkūrę kavos plantacijas. Namų ūkiuose laiko vištas, galvijus, avis, ožkas. Išvystas tekstilės amatas, arahvakai garsėja tutu iku krepšių audimu.
Šių indėnų pasaulėvaizdyje svarbiausias yra visuotinis Kunsamü dėsnis – pusiausvyra, tvarka, santarvė. Šį dėsnį atstovauja Mamo Niankua – žynių parenkamas berniukas, kuris vėliau 9–15 gyvena atskirai, yra mokomas žynių, o po to tampa genties valdytoju. Aruakai pasaulio tverėju laiko Kakü Serankua, kuris sukūręs pasaulį ir kitus dievus, kurie įkūnyti viršukalnėse, dangaus kūnuose, žemėje. Aruakai turi daug šventviečių – dalis jų, buvusių žemumose, sunaikinta kolonizatorių statinių ir pasėlių.
XX a. vid. vyko susirėmimai tarp aruakų, ir Kolumbijos vyriausybės, kalnyne stačiusios karinius bei ryšių perdavos statinius, taip pat čia nusiųstų kapucinų vienuolių. Indėnų veikla ilgą laiką laikyta kriminaline, bet 1972 m. jie sukūrė savivaldos organą, o 1982 m. privertė kapucinus apleisti jų žemes. Indėnai taip pat turėjo problemų dėl čia apsigyvenusių narkotikų gamintojų ir platintojų bei vyriausybinių planų tvenkti upes.
Urlija
Urlija (Bixa) – urlijinių (Bixaceae) šeimai priklausanti augalų gentis. Sudaro 4 medžių ar krūmų rūšys, augančios tropinėje Amerikoje. Dažinė urlija auga nuo pat Meksikos iki Argentinos bei auginama Pietryčių Azijoje, o kitos rūšys endeminės Amazonijoje.
Grondas
Grondas – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Radziluvo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Gianluigi Buffon
Džianluidžis Bufonas (g. 1978 m. sausio 28 d.) – buvęs profesionalus Italijos futbolininkas, žaidęs vartininko pozicijoje. 2003 metais išrinktas Europos geriausiu vartininku. Dž. Bufonas nuo 2009 m. tapo 9 kartus geriausiu Serie A vartininku žaisdamas Juventus FC klube. Vartininkas yra daugiausiai rungtynių sužaidęs žaidėjas Italijos rinktinės istorijoje (176) ir ketvirtas žaidėjas pasaulyje. 2016 m. kovo 20 d. Dž. Bufonas pasiekė daugiausiai rungtynių nepraleidus įvarčių rekordą Serie A istorijoje – tą sezoną jis įvarčio nepraleido 974 minutes.
Dž. Bufonas laikomas vienas iš geriausių visų laikų vartininkų futbolo istorijoje. Per savo karjerą italas yra sužaidęs daugiau nei 1 100 rungtynių su klubu ir nacionaline rinktine.
Karjera
2013 m. sausį vartininkas pratęsė savo sutartį su „Juventus“ klubu iki 2015 m.
2014 m. lapkričio 1 d. vartininkas sužaidė savo 400-ąsias rungtynes „Juventus“ ekipoje (iš jų 37 sužaistos Serie B, 363 – Serie A). Lapkričio 24 d. vartininkas buvo nominuotas į geriausių 2014 m. FIFPro žaidėjų komandą. Italas tapo pirmuoju žaidėju, kuris nominuotas kiekvienais metais nuo 2005 m. FIFPro įkūrimo. Šį apdovanojimą Dž. Bufonas laimėjo 2006 ir 2007 m.
2014 m. gruodžio 15 d. Dž. Bufonas buvo paskelbtas geriausiu lygos vartininku – tai atsitiko 9 kartą žaidėjo karjeroje.
2016 m. vasario 28 d. vartininkas pasiekė naują Italijos Serie A lygos rekordą nepraleidęs įvarčio 929 minutes.
2017 m. lapkričio 13 d. po nacionalinės rinktinės pralaimėjimo Švedijai ir nepatekus į 2018 m. pasaulio futbolo čempionatą, italas baigė karjerą nacionalinėje rinktinėje. . 2018 m. vasario 9 d. jis sužaidė 500 rungtynes Juventus komandoje. Kovo 23 dieną jis sugrįžo į Italijos rinktinę, kaip pagrindinę priežastį nurodydamas komandos draugo Davide Astori mirtį. Jis sužaidė 176 rungtynes rinktinėje ir tapo daugiausiai rungtynių Italijos rinktinėje sužaidusiu žaidėju kaip kapitonas, pralenkdamas F. Kanavarą.
Juškevičiūtė
Juškevičiūtė - lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Juškevičienė (ištekėjusi moteris).
Gianluigi Buffon
Karjera
Po metų Prancūzijos klube vartininkas vėl sugrįžo į Juventus klubą.
2019 m. gruodžio 18 d. rungtynėse su Sampdoria vartininkas pasirodė 479 kartą Serie A rungtynėse Juventus gretose bei 647 kartą Serie A bendrai – šie abu rodikliai tapo lygos rekordais.
Juškevičiūtė
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Juškevičius.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Gianluigi Buffon
Karjera
2020 m. liepos 4 d. rungtynėse su „Torino“ vartininkas aikštėje pasirodė 648 kartą Serie A ir pagal šį rodiklį aplenkė Paolo Maldini, taip pat Bufonas tapo daugiausiai rungtynių sužaidusiu TOP 5 Europos lygų futbolininku su 665 rungtynėmis.
2021 m. gegužės 11 d. vartininkas paskelbė, kad po šio sezono paliks „Juventus“ ekipą. Šio sezono metu italas laimėjo Italijos futbolo supertaurę ir Italijos futbolo taurę.
2021 m. birželio 17 d. italas pasirašė dvejų metų sutartį su Serie B žaidžiančiu „Parma“ klubu. Į jį D. Bufonas sugrįžo po 20 metų pertraukos.
Bandžulio tarptautinis oro uostas
Bandžulio tarptautinis oro uostas (IATA kodas: BJL, ICAO kodas: GBYD) – pagrindinis Gambijos sostinės Bandžulio tarptautinis oro uostas.
Gianluigi Buffon
Karjera
2022 m. vasario 5 d. rungtynėse su „Benevento“ nepraleidęs įvarčio D. Bufonas tapo pirmuoju vartininku futbolo istorijoje, nepraleidusiu įvarčio 500 rungtynėse karjeroje (322 su „Juventus“, 92 su „Parma“, 9 su „PSG“ ir 77 su Italijos rinktine). 2022 m. vasarį komanda pratęsė sutartį su vartininku iki 2024 m. Tačiau 2023 m. rugpjūčio 2 d. italas paskelbė baigiantis profesionalaus futbolininko karjerą.
Bandžulio tarptautinis oro uostas
2004 m. oro uostas aptarnavo 967 719 keleivius.
Virginijus Gaivenis
Virginijus Gaivenis (g. 1966 m. kovo 31 d. Užpaliai, Utenos rajonas) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.
Biografija
1991 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę.
1987–1990 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ korespondentas, 1991–1995 m. dienraščio „Respublika“ Teisėsaugos skyriaus redaktorius. 1995–1997 m. savaitraščio „Verslo žinios“ reporteris. Daugiausia rašė teisėtvarkos ir teisėsaugos temomis. Nuo 1996 m. LNK televizijos laidos „Abipus sienos“ žurnalistas. Nuo 2002 m. prodiuserinės kompanijos „Virginijaus studija“ vadovas, LNK laidos „Abipus sienos“ prodiuseris.
Politika
Politika ― tai bendro žmonių gyvenimo visuomenėje organizavimo ir nuolatinio reguliavimo veikla.
Terminas „politika“ nurodo valstybės gyvenimą. Senovės graikų kalbos žodis 'polis' reiškia miestą – valstybę, o iš šio žodžio sudarytas būdvardis 'politikos' reiškia visa tai, kas susiję su valstybe ir jos gyvenimu.
Vieno žymiausių senovės graikų mąstytojų Aristotelio traktatas, skirtas valstybei, valstybės valdymui, skirtingoms to valdymo formoms, vadinasi „Politika“.
Politikos apibrėžimo būdai
Politiką nagrinėja politologijos mokslas.
Araratas
thumb|300px|Ararato kalnas iš Igdyro
Araratas  – užgesęs bazaltinis ugnikalnis, stūksantis Armėnijos kalnyne, aukščiausias kalnas Turkijoje, 32 km į pietus nuo sienos su Armėnija. Sudarytas iš dviejų kūgių, skiriamų Sardar Bulako duburio (2540 m): vakarinio Didžiojo Ararato (5165 m) ir rytinio Mažojo Ararato (3925 m).
Tradiciškai Araratas siejamas su Pradžios knygoje minimu kalnu, kur, baigiantis tvanui, sustojęs Nojaus laivas. Kalno pavadinimas kildinamas nuo Urartu valstybės vardo.
Mikalojus Firlejus
Mikalojus Firlejus (apie 1460–1526) – Lenkijos karinis ir valstybinis veikėjas.
Sergejus Lingas
Sergejus Lingas (, g. 1937 m. gegužės 7 d. Minske) – baltarusių politikas, buvęs Baltarusijos Ministras pirmininkas (1996–2000 m.).
Mikalojus Firlejus
Biografija
Lenkijos bajorų Firlejų giminės atstovas, herbo „Lewart“ savininkas. Liublino žemės teisėjo ir raštininko Petro Forlejaus iš Dombrovicos (m. 1499) ir Jadvygos Osmuskos vienintelis sūnus.
Užėmė Karūnos didžiojo etmono pareigybę nuo 1515 iki 1526 metų. Buvo taip pat: Krokuvos vėliavininkas ir Liublino seniūnas, Liublino kaštelionas 1502–1520 metais, Krokuvos kaštelionas nuo 1520 metų, Liublino vaivada 1507–1514 metais ir vėliau Sandomiro vaivada (1514–1526).
Sergejus Lingas
Biografija
1972–1982 m. – TSKP Smolevičių rajono komiteto pirmasis sekretorius, TSKP Minsko srities komiteto žemės ūkio skyriaus vedėjas, srities komiteto sekretorius.
Mikalojus Firlejus
Biografija
1485 metais Mikalojus Firlejus buvo Kazimiero Jogailaičo rūmų dvariškis. Sekančiais 1486 metais dalyvavo pasiuntinybėje pas vokiečių imperatorių Frydrichą III. 1487 metais dalyvavo karalaičio Jono I Albrechto žygyje prieš totorius ir Koperstino mūšyje. 1489 ir 1502 m. – pasiuntinys pas Osmanų sultoną. 1497 metais dalyvavo nepavykusiame Jono Albrechto kariniame žygyje į Bukoviną. 1499 metais Mikalojus Firlejus dalyvavo naujos unijos pasirašyme tarp Lenkijos ir Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės.
Šeima ir vaikai
Vedė Aną Melecką, Zavichvosto kašteliono Stanislovo Meleckio (m. 1532) dukterį, nuo santuokos su kuria turėjo su sūnus ir tris dukteris:
Sergejus Lingas
Biografija
1982–1986 m. – Minsko srities vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas, pirmininkas. 1986 m. paskirtas Baltarusijos TSR kainų komiteto pirmininku.
Nuo 1991 iki 1994 m. buvo Baltarusijos ekonomikos ministras. 1994 m. prezidentu tapus A.Lukašenkai, paskirtas vicepremjeru. Nuo 1996 m. lapkričio 11 d. iki 2000 m. vasario 18 d. buvo Baltarusijos ministras pirmininkas.
2000–2002 m. – Baltarusijos Respublikos atstovas Jungtinių Tautų organizacijoje.
Hartlepool United FC
Hartlepool United FC – Anglijos futbolo klubas iš Hartlepulo, 2009-2010 m. sezone žaidžiantis Anglijos Pirmojoje futbolo lygoje.
Araratas (reikšmės)
Araratu vadinama:
Egidijus Klumbys
Egidijus Klumbys (g. 1952 m. rugsėjo 2 d. Kaune) – Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.
Biografija
1959–1967 m. mokėsi Kauno S. Nėries vidurinėje mokykloje, 1967–1970 m. – Kauno J. Aleksonio vidurinėje mokykloje, 1970–1976 studijavo Kauno medicinos instituto Medicinos fakultete, 1979–1982 m. – TSRS Medicinos mokslų akademijos akademiko N. Burdenkos neurochirurgijos mokslinio tyrimo instituto aspirantūroje, 1992–1996 m. – Vilniaus universiteto Teisės fakultete. 1983 m. suteiktas biomedicinos, medicinos mokslų daktaro laipsnis.
Vytautas Stanislovas Sviderskis
Biografija
1957 m. baigė Deglėnų septynmetę mokyklą, mokėsi vidurinėje mokykloje. 1963–1968 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete.
Egidijus Klumbys
Biografija
1976–1978 m. Respublikinės Kauno klinikinės ligoninės gydytojas neurochirurgas, 1978–1979 m. LTSR Onkologijos mokslinio tyrimo instituto Nervų sistemos chirurgijos skyriaus vedėjas, 1982–1990 m. Kauno medicinos instituto Centrinės mokslo tiriamosios laboratorijos Neurochirurgijos laboratorijos vedėjas. 1993–1997 m. Globos ir rūpybos fondo valdybos prie Globos ir rūpybos tarybos prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės direktorius. 1993–1998 m. Vilniaus Šv. Jokūbo ligoninės gydytojas neurochirurgas, 1994–1998 m. Vilniaus krašto neurochirurgijos centro vadovas, 1998–2001 m. Lietuvos teisės universiteto docentas.
Vytautas Stanislovas Sviderskis
Biografija
1968–1974 m. LLKJS Centro Komiteto Studentų skyriaus vedėjas. 1974–1988 m. Lietuvos TSR Teisingumo ministerijos skyriaus viršininkas, kolegijos narys.
Egidijus Klumbys
Politinė veikla
1988–1989 m. Sąjūdžio Kauno miesto iniciatyvinės grupės narys, tarybos pirmininko pavaduotojas, 1988–1990 m. Sąjūdžio seimo narys, 1989–1990 m. TSRS liaudies deputatas, išrinktas Kauno teritorinėje apygardoje kaip Sąjūdžio remtas kandidatas. TSRS I liaudies deputatų suvažiavime 1989 m. gegužės 31 d., protestuodamas, kad jame dalyvauja Tarybinės armijos generolas I. Rodionovas, 1989 m. balandžio mėn. Tbilisyje vadovavęs Tarybinės armijos veiksmams, kurių metu žuvo daug taikių gyventojų, viešai grąžino TSRS liaudies deputato mandatą TSRS prezidentui M. Gorbačiovui. 1989 m. LTSR Aukščiausios Tarybos nutarimu įtrauktas į komisiją Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo planui parengti ir į Mažosios Lietuvos reikalų tarybą.
1990–1992 m. Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos deputatas, išrinktas Obelių rinkimų apygardoje Nr. 103, Lietuvos Nepriklausomos Valstybės Atstatymo Akto signataras, Užsienio reikalų komisijos pirmininko pavaduotojas, 1991–1992 m. Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministro pirmasis pavaduotojas, 1991–1992 m. Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto atstovas Lietuvos Respublikos Aukščiausioje Taryboje, 1992 m. Lietuvos Respublikos susisiekimo ministro pirmasis pavaduotojas. Pirmosios Aukščiausiosios Tarybos delegacijos, 1990 m. gegužės mėn. aplankiusios Europos Parlamentą, narys. Po šio vizito, Lietuvos Respublikos vadovybės įpareigotas, liko Briuselyje, kur, padedant Tarptautiniam krikščionių demokratų internacionalui bei vienam iš Lietuvos krikščionių demokratų partijos išeivijoje vadovų A. Venckui, įkūrė Lietuvos krikščionių demokratų partijos atstovybę Briuselyje, tapusia neoficialia Lietuvos atstovybe Belgijoje ir prie Europos Parlamento. 1991 m. dalyvavo pasirašant pirmuosius Lietuvos Respublikos tarptautinio pripažinimo dokumentus su Islandija, Norvegija, Vokietija, Danija, Švedija, Suomija.
Vytautas Stanislovas Sviderskis
Biografija
Nuo 1988 m. vertėsi advokato praktika, buvo advokatų kolegijos narys, teisės portalo „INFOLEX“ redkolegijos narys. 1993 m. įrašytas į LR advokatų sąrašą. Vilniaus advokatų kontoros SPES advokatas. Pagrindinės veiklos sritis – baudžiamoji teisė.
Vedęs; dukra Gražina Sviderskytė, žurnalistė.
Egidijus Klumbys
Politinė veikla
2000–2002 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 2000-2004 m., 2004-2008 m. ir nuo 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo narys.
1993–1999 m. dienraščių „Kauno diena“ ir 1999–2000 m. „Respublika“ politikos apžvalgininkas.
Mokslinė veikla
Galvos smegenų kraujagyslių funkcinės būklės įvertinimo būdo išradimo bendraautoris, 40 mokslinių darbų autorius ar bendraautoris.
Šeima
Tėvas neurochirurgas, profesorius Leonas Klumbys, brolis Aleksandras Klumbys. Žmona Jūratė (g. 1952) – biomedicinos mokslų daktarė, profesorė, Kauno medicinos universiteto Biomedicininių tyrimų instituto Profilaktinės medicinos laboratorijos vedėja. Vaikai Skirmantė (g. 1978) – teisininkė advokatė, Raminta (g. 1983) – teisininkė, Vytautas (g. 1985).
Trakų rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.
Trakų rajono savivaldybės taryba – Trakų rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2000 m. kovo 19 d.
Veikla
Rajono meru išrinktas Saulius Raščiauskas.
Dubuvas
Dubuvas  – kaimas Lenkijos rytuose, Lomazų valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurę nuo Lomazų, apie 9 km į pietryčius nuo Palenkės Bialos ir apie 90 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1926-1954 m. kaimas buvo Dubuvo valsčiaus centras.
Juškys
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Juškienė (ištekėjusi moteris) ir Juškytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kuojinis (Zarasų r., Turmanto sen.)
Kuojinis arba Antaniškis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Turmanto seniūnijoje apie 11 km į pietvakarius nuo Turmanto. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,43 km, plotis – iki 0,25 km. Altitudė 183,8 m. Krantai aukštoki, tik pietinis krantas žemas ir pelkėtas. Krantai beveik ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Pietuose išteka upelis link Švento ežero (Šventosios upės baseinas).
Kauno maratono klubas
Kauno maratono klubas – lengvosios atletikos profesionalus ir bėgimo mėgėjus vienijanti draugija. Klubas yra Lietuvos lengvosios atletikos federacijos tikrasis narys ir aktyviai dalyvauja federacijos veikloje. Klubas taip pat yra Lietuvos bėgimo mėgėjų asociacijos narys.
Klubui priklauso ne tik bėgikai, bet ir šuolininkas į tolį Mantas Šilkauskas, šuolių su kartimi Lietuvos jaunimo čempionė ir rekordininkė Miglė Juodeškaitė, olimpietė, Lietuvos čempionė, ieties metikė Indrė Jakubaitytė ir kiti lengvosios atletikos sportininkai. Sportininkus treniruoja olimpietė Inga Juodeškienė ir stajeris Remigijus Kančys.
Nuo 2013 metų organizuoja tradicinį „Kauno maratoną“. 2015 m. į šį renginį susirinko 5 tūkstančiai dalyvių. Prieš renginį rengiamos viešos treniruotės kauniečiams.
Punitakis
thumb|left|150px|Punitakio komunos padėtis Kokimbo regione Punitakis – miestelis Kokimbo regione (Čilė), Limario provincijoje, Punitakio komunos centras.
Miestelis yra 103 km į pietus nuo regiono centro La Serenos.
Punitakio komuna
Punitakio komuna ribojasi:
Demografija
Komunos plotas 1339 km². 2006 m. gyventojų skaičius – 9539 gyv. (gyventojų tankis 7,12 žm./km²), iš jų: Pagal gyvenamą vietą (1995 m.):
Komunos administracinis suskirstymas
Komuną sudaro 6 rajonai:
Šrednica Mačkovienta
Šrednica Mačkovienta  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šepetovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Šalia kaimo teka Miankos upė.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1239 metais. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 16 namų ir 154 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 29 namai ir 171 gyventojas, iš kurių 76 vyrai ir 95 moterys, 168 lenkai ir 3 gudai.
Sibirinis bijūnas
Sibirinis bijūnas (Paeonia anomala) – bijūninių (Paeoniaceae) šeimai priklausanti augalų rūšis. Paplitusi regione tarp Uralo, Pamyro, Tianšanio kalnų bei Gobio dykumos.
Augalas daugiametis, žolinis, 60-100 cm aukščio. Šaknis stora, šakota, skleidžianti specifinį kvapą ir turinti saldų skonį. Stiebas status, plikas, nešakotas, vienažiedis. Lapai iki 30 cm ilgio, dukart trilapiai, lapeliai smulkiai skaldyti. Žydi gegužės-birželio mėnesiais stambiais, penkialapiais, raudonais žiedais. 3-5 sudėtiniai, stambūs vaisiai subręsta rugpjūčio pabaigoje-rugsėjo pradžioje. Sėklos stambios, juodos, elipsiškos.
Auga retuose spygliuočių, mišriuosiuose miškuose, soduose.
Augalas nuodingas. Jo dalys, ypač šaknis nuo seno vartojamos kinų liaudies medicinoje. Vartojamas kaip priešvėžinis preparatas, taip pat skrandžio ligų, podagros, reumato, nemigos gydymui.
Sumgajitas (upė)
Sumgajitas, dar vadinama Gordučajumi, Džangičajumi, Kozlučajumi – upė rytų Azerbaidžane. Prasideda Didžiojo Kaukazo kalnų pietrytiniame šlaite. Teka į rytus stepėmis. Įteka į Kaspijos jūrą ties Sumgajito miestu.
Upės mityba mišri. Poplūdis būna kovo-balandžio mėnesiais. Vasaros-rudens laikotarpiu nusenka, žemupyje išdžiūsta. Žemupyje Sumgajitą kerta Samuro-Apšerono kanalas. Upės vanduo naudojamas drėkinimui.
Janovas (Grajevo apskritis)
Janovas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Radziluvo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į šiaurės vakarus nuo Radziluvo, apie 25 km į pietus nuo Grajevo ir apie 63 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Papa rellena
thumb|250px|Papa rellena
Papa rellena (iš isp. k. „įdaryta bulvė“) – Lotynų Amerikos (ypač Kubos, Peru) patiekalas.
Gaminamas iš bulvių košės, įdarytos mėsa su prieskoniais ir išvirtas karštame aliejuje.
Skirtingose šalyse skiriasi sudėtis ir patiekimas. Peru dažnai patiekiamas su salsa criolla – padažu iš uoginių paprikų ir citrinų sulčių.
Ukmergės rajono Dainavos pagrindinė mokykla
Ukmergės rajono Dainavos pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Ukmergės raj., Dainavoje, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba intelekto sutrikimų, judesio ir padėties sutrikimų, kalbos ir kitų komunikacijos sutrikimų turintiesiems vaikams. Įstaigos kodas 190336254. Steigėjas – Ukmergės rajono savivaldybės taryba. Dabar tai Ukmergės Senamiesčio progimnazijos skyrius.
1968–1993 m. buvo aštuonmetė, devynmetė mokykla, nuo 1993 m. pagrindinė.
Istorija
miniatiūra|left|Vidinis kiemas. 2018 m. miniatiūra|left|Stadionas
1921 m. Užpolevičiaus dvaro pastate įkurta Ratkaučiznos pradinė mokykla. Namas, statytas 1830 metais, 1931 m. buvo perstatytas. Iš Ratkaučiznos dvaro žemės 1925 m. mokyklai perduota 1,9494 ha. 1 ha buvo pirmos rūšies žemės, o 0,9494 ha – antros rūšies. 1922 m. dirbo mokytojas Aleksandras Valančius. Tada mokėsi 30 mokinių. Mokykloje buvo trys klasės, antrokai ir trečiokai mokėsi iš ryto, o pirmokai ateidavo po pietų. 1930 m. dirbo Ona Kadžienė. Tada buvo 45 mokiniai. 1931 m. mokė Konstancija Grinkevičaitė, 1932 m. dirbo Bronė Grinkevičiūtė. 1933 m. Sofija Razumaitė, mokyklos sąraše buvo 83 mokiniai, visi vyresnio amžiaus.
1933 m. spalio 1 d. mokyklos lankymo apyskaitoje rašoma, kad mokykla yra vieno komplekto. Mokykloje apsilankymo dieną III skyriuje buvo 9 mokiniai, II skyriuje – 34 mokiniai, I skyriuje – 11 mokinių. Mokyklai priklausė 2 tvartai ir malkinė. Algoms tais metais išmokėta 3090 litų 84 centai. Beturčiams mokiniams šelpti skirta 25 Lt, remontui sunaudota 529 Lt, švarai palaikyti – 105 Lt, šviesai sunaudota 42 Lt, mokyklos ūkiui – 1026 Lt, smulkiems ūkio reikalams – 48 Lt. Algoms pinigai gauti iš švietimo ministerijos, o kitos išlaidos iš Ukmergės apskrities ar Deltuvos valsčiaus savivaldybių pinigų.
1937 m. gruodžio 15 d. mokyklos lankymo apyskaitoje mokykla jau vadinama Dainavos pradine. Tada vedėja dirbo M. Kavaliauskaitė, o mokytoja – M. Lebedienė. 1939 m. mokyklai vadovavo E. Gvildaitė-Liaudinskienė. Ji rašė Ukmergės apskrities Valdybai ir prašė mokyklą aprūpinti vienu kibiru, vienu skardiniu kubilu virintam vandeniui, dviem skardiniais puodukais, pritaisytais prie kubilo grandinėlėmis, vienu skardiniu praustuvu su mechanišku vandens padavimu ir indu, panaudotam vandeniui nutekėti. 1939 m. sausio 10 d. raštu mokyklos vedėja prašė Dainavos pradinės mokyklos patalpose padaryti remontą, kad naujus mokslo metus galima būtų pradėti tinkamose patalpose, nes žiemą būna labai šalta, ir mokiniai priversti sėdėti su paltais ir pirštinėmis.
1940 m. vasario 27 d. mokyklos lankymo apyskaitoje rašoma, kad mokyklą lanko 91 mokinys. Dirba mokykloje A. Giedraitienė – vedėja, M. Lebedienė - mokytoja. Karo metu mokykloje dirbo mokytoja Ona Pankienė, kuri važinėdavo iš Ukmergės. Ji atleista 1944 m. rugsėjo mėn., kaip neprisiregistravusi. Dirbo Dainavos pradinėje ir Elena Kaselytė. Nuo 1944 m. rugsėjo 1 d. perkelta į Dovydiškių pradinę mokyklą. Nuo 1944 m. rugsėjo 1 d. Ukmergės apskrities švietimo skyriaus vedėjo įsakymu Nr.192 į Dainavos pradinę mokyklą vedėja paskirta Elena Arlickienė, mokytoju – Pranas Arlickas. 1945 m. vasario 1 d. vedėju paskirtas Pranas Arlickas. Ši mokytojų šeima dirbo Dainavos pradinėje mokykloje iki 1962 m., kai Pranas Arlickas gavo paskyrimą Pageležių aštuonmetės mokyklos direktoriumi, o Elena Arlickienė – tos mokyklos mokytoja.
1945 m. Dainavos pradinė mokykla buvo dviejų komplektų, mokėsi 72 mokiniai. Mokyklos vedėjas gavo 450 rub. červoncų atlyginimą. O 1948 m. vedėjo alga buvo jau 125 rub., tų pačių metų balandžio mėn. pakelta iki 140 rub. 1949/1950 m. Dainavos pradinėje mokykloje buvo 2 klasių komplektai. 1951 m. inventorizacijos akte suskaičiuota 26 vienetai mokyklos turto už 11 908,15 rub.
1956 m. mokyklą lankė 33 mokiniai. Pažangumas buvo 84,9 %. 3 mokiniai buvo palikti antriems metams, o dviem atidėtas egzaminų laikymas rudenį. 1961 m. mokykloje mokėsi 28 mokiniai, 19 berniukų ir 9 mergaitės, iš jų – 4 antramečiai. Mokykloje dirbo A. Kuzmickienė.
1966 m. Dainavos pradinė mokykla iš Trainių kaimo perkelta į statomą Dainavos gyvenvietę. Mokykla įkurta buvusiame sandėlyje, o 1967 m. – vaikų darželyje. 1966 m. buvo 2 klasių komplektai, mokėsi 75 mokiniai. Dirbo mokytojos I. Grigienė, V. Keblienė, D. Karsokienė. 1968 m. pastačius naują mokyklą, Dainavos pradinė mokykla buvo perorganizuota į Dainavos aštuonmetę mokyklą. Iki 1987 m. mokykla buvo aštuonmetė, 1987-1988 m. - nepilna vidurinė, 1988-1993 m. - devynmetė mokykla, 1993-2000 m. - pagrindinė mokykla. Nuo 1999 m. rugsėjo 1 d. mokykla perėjo prie dešimtmečio pagrindinio mokymo, atidaryta dešimta klasė.
2018 m. vyko mokyklos reorganizacija, ji priskirta Ukmergės Senamiesčio progimnazijai.
Direktoriai
Pavaduotojai:
Kabaila
Kabaila − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kabailienė (ištekėjusi moteris) ir Kabailaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Drąsos kelias
Drąsos kelias – Lietuvos politinė partija, įsikūrusi Garliavoje (Kauno raj.), 2012 m. kovo 19 d. įregistruota LR teisingumo ministerijos Registrų centre. thumb|right|260px|Judėjimo šalininkų įrengta lauko scena Garliavoje
Istorija
2012 m. sausio 28 d. įvykusio steigiamojo suvažiavimo metu buvo patvirtinta programa ir įstatai, išrinkta šios organizacijos vadovybė, atliktos kitos privalomos procedūros.
Visuomeniniam judėjimui atsirasti postūmį davė Drąsiaus Kedžio baudžiamoji byla. Judėjimas sukurtas po Drąsiaus Kedžio mirties jo artimųjų ir kai kurių visuomenės veikėjų iniciatyva. Apie politinės partijos steigimą prabilta dar 2011 m. rugpjūtį. Tada paskelbtoje deklaracijoje buvo akcentuojama kova su oligarchija, siūloma teisėsaugos pertvarka, griežtesnės bausmės už valstybinio turto grobstymą, korupciją, pedofiliją, narkotikų kontrabandą, iniciatoriai pasisakė už progresinius mokesčius, pridėtinės vertės mokesčio mažinimą, šildymo, elektros kainų reguliavimą, nemokamą mokslą. Kovo 19 d. Registrų centre įregistruota politinė partija „Drąsos kelias“.
2012 m. Seimo rinkimuose turėjo tikslų dalyvauti Nacionalinio susivienijimo „Už Lietuvą Lietuvoje“ sudėtyje, tačiau vėliau šios idėjos atsisakė.
Ideologija
Politinės partijos „Drąsos kelias“ deklaruojama ideologija – alternatyva Lietuvoje paplitusiam neoliberalizmui.
Tikslai
„Drąsos kelio“ partijos deklaracijoje išsakomas jos veiklos pamatinis tikslas  – telkti Tautą, kad būtų atkurta Lietuvos teisinė, demokratinė, konstitucinė valstybė, sutramdyti valstybę griaunančius ir didžiąją dalį visuomenės išnaudojančius bei skurdinančius šešėlinius klanus, puoselėti krikščioniškas, humanistines vertybes, kurti pilietinę visuomenę, išsaugoti unikalią etninę kultūrą.
San Marino ryšiai
San Marino ryšiai ir komunikacijos:
San Marino telefono kodas – 378
1516 m.
1516 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Kadytė
Kadytė - lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Kadienė (ištekėjusi moteris).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Kadis.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Cigonalių senosios kapinės
left|100px Cigonalių kaimo senosios kapinės, vadinamos Marų, Maro kapeliais (regioninio reikšmingumo lygmens valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas –, senas vertybės kodas – L837) – kapinės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Cigonaliuose (Kartenos seniūnija), 1,66 km į šiaurę nuo kelio , Minijos kairiajame krante, Salantų regioniniame parke. left|thumb|200px|Anotacinis kapinių ženklas thumb|300px|rigth|Kapinių vaizdas iš pietų pusės
Vieta
Įrengtos į Minijos ir Dubeikio santakos slėnį įsiterpiančiame kyšulyje, iki 6 m aukščio smėlingoje kalvelėje.
Netaisyklingo stačiakampio plano, pailgos šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 30 m ilgio, 17–27 m pločio, 93 m perimetro, apjuostos grioviu bei 0,4 m aukščio žemių ir akmenų pylimu, apaugusios spygliuočiais medžiais. Paviršius nelygus, žemėja į šiaurės pusę.
Laidojimo žymių ir memorialinių paminklų nėra, tik pietryčių pusėje ant pylimo stovi kryžiaus su dvišlaičiu stogeliu pavidalo anotacinis ženklas.
Teritorijos plotas – 576 m².
Istorija
Kapinės veikė nuo XVII a. iki XVIII a. pab. Jose laidoti Cigonalių ir apylinkės kaimų gyventojai.
Nuo XIX a. pr. iki Pirmojo pasaulinio karo jose buvo pakasami savižudžiai, iš Minijos ištraukti neatpažinti skenduoliai, nekrikštyti mirę kūdikiai. Paskutinės 1917–1920 m. palaidotos dizenterijos ir ispaniškojo gripo aukos.
1920 m. apkastos grioviu ir apjuostos pylimu, pastatyta koplytėlė su Marijos ir kitų šventųjų skulptūromis ir aukštas monumentalus kryžius, kurie XX a. 8 dešimtmetyje sunyko.
1998 m. balandžio 21 d. įrašytos į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą, 2005 m. balandžio 29 d. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe, turinčia memorialinį vertingųjų savybių pobūdį.
Tyrimai
1981 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė), 2000, 2010, 2015 m. – Julius Kanarskas (SRP direkcija), 2015 m. – Loreta Jatulionytė-Brezgienė (KPC).
Los Rokeso salynas
thumb|250px|Gran Rokės sala
Los Rokeso salynas  – salų grupė Karibų jūroje, Pietų Antilų salyne, tarp Las Aveso salyno vakaruose ir La Orčilos salos rytuose. Priklauso Venesuelai, sudaro federalines valdas.
Los Rokeso salyną sudaro ~350 salų, salelių ir seklumų, kurių bendras plotas 40,61 km². Los Rokeso salynas yra didelis atolas, kurio ilgis 40 km, plotis 30 km. Centrinėje dalyje plyti lagūna, o salelės išsidėsčiusios atolo žiede. Svarbiausia sala – Gran Rokė (1,7 km²). Salos apaugusios mangrovėmis, krūmynais, kaktusais. Gausu jūrinių paukščių, driežų, vėžlių. Lagūnoje gyvena delfinai, rajos, įvairūs koralai, jūrų ežiai ir kt. Visas atolas paskelbtas nacionaliniu parku.
2007 m. Los Rokeso salyne gyveno 1700 gyventojų. Dauguma jų susitelkę Gran Rokės saloje. Salos yra svarbus turistinis Venesuelos objektas. Yra oro uostas, kruizinių laivų terminalas. Taip pat verčiamasi žvejyba.
Los Rokeso salos žemėlapiuose žymimos nuo 1529 m., o 1589 m. priskirtos Venesuelos provincijai. Nuo XVIII a. čia pradėjo kurtis žvejai, guano rinkėjai, druskos kasėjai. 1938 m. Los Rokeso salynas oficialiai tapo Venesuelos valda.
Karvovas (Radziluvo valsčius)
Karvovas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Radziluvo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Per kaimą eina vaivadijos kelias Nr. 25px|DW668.
MTV Europos muzikos apdovanojimai 2008
MTV Europos muzikos apdovanojimai 2008 vyko Liverpulyje, Anglijoje 2008 m. lapkričio 6 d. Juos vedė Katy Perry. Nominantai buvo paskelbti rugsėjo 29 d.
Daugiausiai apdovanojimų laimėjo 30 Seconds to Mars ir Britney Spears – po 2.
Nominacijos
Laimėtojai yra paryškinti.
Emanuel Trípodi
Emanuel Trípodi (1983 m. sausio 8 d.) – Argentinos futbolininkas, rungtyniaujantis vartininko pozicijoje. Yra Italijos klubo Boca Juniors žaidėjas.
Karjerą pradėjo 2001 m. Unión klube.
Joseph-Désiré Job
Džosefas-Dezirė Žobas (g. 1977 m. gruodžio 1 d.) – buvęs futbolininkas, Kamerūno rinktinės puolėjas.
Karjera
Rungtyniavo Prancūzijoje, Anglijoje, Saudo Arabijoje, Katare ir Belgijos K. Lierse SK.
Rinktinė
rungtyniavo nuo 1997 m.
Su rinktine dalyvavo 1998 ir 2002 m. pasaulio čempionatuose, 1998, 2000 (tapo čempionu), 2008 m. Afrikos Tautų taurėse, 2001 ir 2003 m. Konfederacijų taurėse.
Kaizerinė Lietuvos okupacija
Kaizerinė Lietuvos okupacija – Pirmojo pasaulinio karo metu (1915–1918 m.) vykusi Lietuvos okupacija.
Istorija
left|thumb|270px|Fronto linijos pokyčiai Lietuvoje 1915–1916 m. (Išspausdinta knygoje R. Schlichting, „Bilder aus Litauen“) 1915 m. liepą Vokietijos kariuomenė užėmė Šiaulius, Panevėžį, vėliau Kauną ir Vilnių ir sudarė Oberostą – karinį administracinį vienetą okupuotoje Rusijos imperijos teritorijoje. Oberosto vadovas – Vokietijos vyriausiasis Rytų fronto vadas. Užimta teritorija buvo suskirstyta į 6 vokiečių karinės valdybos viršininkų valdomas sritis (becirkus):
miniatiūra|left|Vokietijos imperatorius [[Vilhelmas II Vilniuje 1915 m.]] Sritys suskirstytos į apskritis, kurių ribos keliskart keitėsi. Nuo 1916 m. gegužės Suvalkų ir Vilniaus sritys apjungtos, 1917 m. kovo 15 d. ši sritis prijungta prie Lietuvos srities, sudarant Lietuvos karinę valdybą, prie kurios 1918 m. sausį prijungta ir Bialistoko – Gardino sritis. thumb|200px|Trijų kryžių stogastulpis prie [[Karmėlava|Karmėlavos skirtingų tikėjimų aukoms kare atminti, pastatytas 1915 m.]]
Oberoste nuo 1916 m. birželio teismuose vartojama tik vokiečių kalba, vietos gyventojams drausta dalyvauti administracinių įstaigų darbe, atimtos politinės teisės bei laisvės, suvaržyta teisė į nekilnojamąjį turtą. Valstiečiams nustatytos didelės maisto produktų pristatymo normos, įvestas pagalvės mokestis 15–60 metų gyventojams, žemės mokestis valstiečiams, taip pat degtukų, druskos, sacharino, šunų, tiltų ir kiti mokesčiai – netiesioginiai mokesčiai 4 kartus viršijo tiesioginius. Lietuvos ūkiu buvo remiama Vokietijos ekonomika, išlaikoma Rytų fronto kariuomenė.
Okupacinės valdžios pabaiga
Vokietijoje, plintant revoliuciniam judėjimui, kaizerinė valdžia pradėjo silpnėti. Vokiečiai inicijavo Lietuvos krašto tarybos (vėliau – Lietuvos tarybos) rinkimus, lietuviai ėmė siekti savivaldos. 1918 m. vasario 16 d. paskelbtas Lietuvos Nepriklausomybės Aktas.
Po Vokietijoje įvykusios Lapkričio revoliucijos ir Vokietijos kapituliavimo, vokiečių kariuomenės daliniai dar kurį laiką liko Lietuvos teritorijoje. Okupacijos tąsa – bermontininkų avantiūra 1919 m. rudenį.
Hušča Druga
Hušča Druga  – kaimas Lenkijos rytuose, Lomazų valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į pietryčius nuo Lomazų, apie 22 km į pietryčius nuo Palenkės Bialos ir apie 85 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Per kaimą teka Lutnios upė.
Vyriausybės žinios
Vyriausybės žinios – tęstinis leidinys, leistas 1918–1940 m. Kaune,
Istorija
Nr. 1 išėjo Vilniuje. Iki 1920 m. Nr. 37 vadinosi „Laikinosios vyriausybės žinios“. Ėjo 2-3 kartus per mėnesį. Leido Ministrų kabineto kanceliarija, nuo 1940 m. birželio – Liaudies vyriausybė. Spausdino „Spindulio“ akcinė bendrovė, „Valstybės spaustuvė“. Išėjo 730 numerių. Tiražas 7000 egz. (1939 m.). Leido priedus.
Spausdino vyriausybės įstatymus, ministerijų, departamentų įsakymus, užsienio politikos raštus, valstybinių institucijų potvarkius, taisykles, ataskaitas ir kt.
Kaikaris
Kaikaris − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kaikarienė (ištekėjusi moteris) ir Kaikarytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Gilutis (Zarasų r., Turmanto sen., Smalvų km.)
left|120px
Gilutis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Turmanto seniūnijoje, šalia Smalvų kaimo, apie 8,5 km į pietvakarius nuo Turmanto. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,48 km, plotis – iki 0,31 km. Altitudė 145 m. Krantai žemi, vietomis pelkėti, tik vakarinis krantas aukštas. Ežerą supa salų miškas, o į vakarus plyti pievos. Rytuose išteka upelis link Smalvo ežero (Smalvos upės baseinas). Šalia įsikūręs Salos kaimas.
Karibų valstybių asociacija
right|165px Karibų valstybių asociacija (Karibų regiono organizacija, Association of Caribbean States, ACS, taip pat vadinama Asociacion de Estados del Caribe arba Association des Etats de la Caraibe) yra valstybių organizacija sukurta siekiant skatinti bendradarbiavimą, konsultacijas ir veiksmų derinimą tarp visų Karibų regiono šalių. Organizaciją sudaro 25 valstybės narės ir 3 asocijuotos narės. ACS įkurimo konvencija pasirašyta 1994 m. liepos 24 d. Cartagena de Indias, Kolumbijoje.
Organizacijos sekretoriatas yra Port of Speine, Trinidade ir Tobage.
Asociacijos narės: Antigva ir Barbuda, Bahamos, Barbadosas, Belizas, Kolumbija, Kosta Rika, Kuba, Dominika, Salvadoras, Grenada, Gvatemala, Gajana, Haitis, Hondūras, Jamaika, Meksika, Nikaragva, Panama, Dominikos Respublika, Sent Kristoferis ir Nevis, Sent Lusija, Sent Vincentas ir Grenadinai, Surinamas, Trinidadas ir Tobagas ir Venesuela. Asocijuotos narės: Aruba, Prancūzija (atstovauja Prancūzijos Gvianai, Gvadelupei ir Martinikai) ir Nyderlandų Antilai.
Asociacijos generalinis sekretorius yra Rubén Arturo Silié Valdez. Ministrų tarybos sekretorius yra Luis Ernesto Derbez, Meksikos užsienio reikalų sekretorius.
Petras Gembickis
thumb|Petras Gembickis
Petras Gembickis (1585 m. spalio 10 d., Gnieznas – 1657 m. liepos 14 d., Racibužas) – ATR valstybinis ir Romos-katalikų veikėjas, Karūnos didysis sekretorius (nuo 1633 metų), Premyšlio (1635–1642) ir Krokuvos vyskupas (1642–1657), Karūnos pakancleris (1635–1638), Karūnos didysis kancleris (1638–1643).
Biografija
thumb|left|150px|Herbas „[[Nałęcz“]] Lenkijos bajorų Gembinskių giminės atstovas, herbo „Nałęcz“ savininkas. Poznanės pataurininkio Jono Gembinskio (m. 1602) ir Katerinos Celeckos sūnus. Broliai – Lucko vyskupas Andžejus (m. 1654), Chelmo vyskupas Jonas (1602–1675), Lečicko vaivada Steponas (m. 1653) иir Gniezno kaštelionas Kristupas (m. 1659).
Afrikinis kiaulių maras
Ligos sukėlėjo klasifikacija
DNR virusas yra klasifikuojamas kaip Asfarviridae.
Viruso atsparumas fizinėms ir cheminėms priemonėms
Išlieka gyvybingi ilgą laiką kraujyje, išmatose ir audiniuose.
Šeimininkai
Kiaulės, Afrikos tapyrai, krūmynų kiaulės, Europos šernai, Amerikos laukinės kiaulės. Rūšys jautrios šiai ligai: Afrikos laukinės kiaulės (Afrikos tapyrai ir Bušo kiaulės) paprastai neparodo simptomų.
Perdavimas
Tiesioginis perdavimas: kontaktai tarp sergančių ir sveikų gyvūnų. Netiesioginiai perdavimas: šeriant pašarais ar šalutiniais gyvūniniais produktais, kurių sudėtyje yra užkrėsta mėsa. Biologiniai vektoriai: erkių gentis – Ornithodoros. Infekcijos atveju per patalpas, transporto priemones, drabužius.
Viruso šaltiniai
Kraujas, audiniai, sekretai bei išskyros iš sergančių ir nugaišusių gyvūnų. Afrikinės laukinės kiaulės bei naminės kiaulės. Erkių gentis – Ornithodorus.
Pasireiškimas
Afrikinis kiaulių maras yra enzootinė liga. Europoje ji buvo pasireiškusi apie Pirėnų pusiasalį ir Sardiniją. Liga buvo pasireiškusi Pietų Amerikos ir Karibų baseino šalyse, tačiau ji buvo išnaikinta. 2013 m. aptikta Baltarusijoje netoli sienos su Lietuva.
Išsamesnę informaciją apie įvykius, galima rasti Pasaulio gyvūnų sveikatos ir TEB internetinėse svetainėse.
Gruzija Eurovizijoje
thumb||right|200px|[[Sopho Khalvashi 2007 m.]] thumb||right|200px|[[Diana Gurckaja 2008 m.]] thumb||right|200px|[[Sofija Nižaradzė 2010 m.]] thumb||right|200px|[[Eldrine 2011 m.]] thumb||right|200px|[[Sofija Gelovani|Sofija ir Nodis 2013 m.]]
Gruzija Eurovizijos dainų konkurse dalyvavo šešis kartus, debiutavo 2007 m. Nors Gruzija planavo dalyvauti 2009 m. Eurovizijoje, vėliau nusprendė pasitraukti po Europos transliuotojų sąjungos pareikalavimo perrašyti savo dainą, kuri buvo su užuomina į Rusijos premjerą Vladimirą Putiną.
2007 m. debiutas
2006 m. spalio 27 d. Gruzija patvirtino, kad debiutuos 2007 m. Eurovizijoje. Konkurse Gruzija sugebėjo įveikti pusfinalį (užėmė 8 vietą), finale užėmė 12 (iš 24) vietą.
2008 m.
2008 metais Gruzija dalyvavo antrąjį kartą. Šaliai atstovavo Diana Gurckaja su daina „Peace Will Come“. Jai sekėsi šiek tiek geriau nei 2007 metais, finale užima 11 vietą.
Pasitraukimas 2009 m.
Dėl 2008 m. karo Pietų Osetijoje Gruzijos visuomeninis transliuotojas GPB svarstė ar Gruzija galėtų dalyvauti 2009 m. Eurovizijos dainų konkurse Maskvoje. 2008 m. rugpjūčio 28 d. GPB paskelbė, kad Gruzija pasitrauks iš 2009 konkurso. Po pergalės 2008 m. vaikų Eurovizijos, gavusi maksimalius 12 taškų iš Rusijos jie buvo skatinami dalyvauti 2009 metais.
Sugrįžimas 2010 m.
Gruzija grįžo į konkursą 2010 metais, po vienerių metų pertraukos. Šaliai atstovavo 23-erių metų dainininkė Sofija Nižaradzė. Sofija atliko dainą „Shine“. Gruzija dalyvavo antrajame konkurso pusfinalyje ir pateko į finalą. Finale Gruzija užėmė 9 vietą su 136 taškais ir pasiekė iki šiol geriausią rezultatą.
2011 m.
2011 metais Gruzijai atstovavo roko grupė Eldrine. Jie sugebėjo pakartoti prieš metus Sofijos Nižaradzės pasiektą rezultatą – dar kartą finale užėmė 9 vietą.
2012 m.
2012 m. Gruzijai atstovavo Anris Džohadzė su daina „I’m A Joker“, Anris buvo pirmasis dalyvis vaikinas, kada nors atstovavęs Gruzijai Eurovizijoje. 2012 m. gegužės 24 d. jis tapo pirmuoju Gruzijos atstovu, nepatekusiu į Eurovizijos konkurso finalą.
2013 m.
2013 metais Gruzija uždaru būdu pasirinko atstovus. Sophie Gelovani ir Nodi Tatishvili buvo pirmasis duetas, atstovavęs Gruzijai Eurovizijoje. Dainos žodžius parašė 2012 m. laimėtojos Loreen kompozitorius Thomas G:Son. Finale atstovai užėmė 15 vietą su 50 taškų.
Dalyvavimas
Konkurso organizatoriai Gruzijos 2009 m. dainą paskelbė kaip nepriimtiną, nes tekstas „we don’t wanna put in“ yra dviprasmiškas, su užuomina apie Vladimirą Putiną. Pasak Europos transliuotojų sąjungos, Gruzijos atstovai galėjo perrašyti dainos tekstą arba pasirinkti kitą dainą, bet Gruzijos nacionalinė televizija pasitraukė iš konkurso vieneriems metams.
Metraštis
miniatiūra|220px|right|LDK metraščio lapas, 1446 m.
Metraštis – istorinis žanras, reprezentuojantis daugiau ar mažiau detalų viduramžių istorinių įvykių aprašymą pamečiui. Viduramžių istoriniam pasakojimui būdingas pakilus stilius, jame gausu grožinės kūrybos elementų.
Lietuvos metraščiai
Senieji metraščiai – svarbus šaltinis istorijos tyrėjams. Plačiai metraščiais pasinaudojo ir pirmos renesansinės Lietuvos istorijos (Kronika, 1582) autorius Motiejus Strijkovskis. Seniausiu Lietuvoje laikomas Lietuvos didžiųjų kunigaikščių metraštis. Lietuvos metraščiai sukurti nežinomų autorių, rusėnų kalba rašyti XV–XVI a. Dalis jų buvo išversti į lenkų ir lotynų kalbas.
Terminas
Pagal Vakarų istoriografiją, rusų vadinami letopisi pradžioje buvo ne kronikos, o analai, t. y. kasmetiniai neilgi miesto, regiono ar šalies svarbių įvykių aprašymai, išdėstyti chronologine tvarka. O kronikos reiškė ištisinį pasakojimą apie kokius nors įvykius, kurie buvo dėstomi ne trumpai pamečiui, o pasakojami smulkiau ir sistemingiau. Skirtumas tarp analų ir kronikų ėmė mažėti, kai į analus imta terpti platesnius pasakojimus, o kronikose įvykius pradėta žymėti pamečiui. Tuo būdu pradinis analų terminas, rusiškai išverstas letopisi, gavo ir kronikų reikšmę. Vakaruose įsigalėjęs kronikos terminas, reiškiąs taip pat ir išplėstus analus. Kartu dar vartojamas analų pavadinimas apibūdinti raštams, kur prie kiekvienų metų trumpai paminimi kokie svarbesni įvykiai.
Pagal rusišką letopis ar lenkišką latopisiec, lietuvių kalboje įsigalėjo metraščio žodis. Pagal vakarietišką terminologiją, metraštis būtų kronika. Šiuo pavadinimu tituluojami ne tik praeities, bet ir šiuolaikiniai periodiniai metiniai leidiniai: Lietuvos statistikos metraštis, Kauno istorijos metraštis ir kt.
La Orčila
thumb|250px|La Orčilos pakrantė
La Orčila  – sala Karibų jūroje, Pietų Antilų salose, tarp Los Rokeso salyno vakaruose ir Blankilijos rytuose, 160 km į šiaurę nuo Karakaso. Priklauso Venesuelai (Venesuelos federalinės valdos). Plotas – 40 km². Paviršius kalvotas, iškyla iki 139 m. Apaugusi krūmokšniais, mangrovėmis. Aplink La Očilos salą dar yra 10 salelių ir rifų.
Sala negyvenama. Čia įsikūrusi karinė aviacijos ir jūrų bazė, todėl į salą be leidimo patekti draudžiama. La Orčiloje taip pat sezoniškai lankosi žvejai.
La Orčila europiečiams žinoma nuo XVI a. Ji 1589 m. priskirta Venesuelos provincijai. 1870 m. saloje įsikūrė amerikiečių guano kasybos įmonė. 1938 m. oficialiai tapo Venesuelos dalimi.
Jakutai
Dauguma mokslininkų teigia, kad XII amžiuje jakutai atvyko iš Baikalo ežero srities į Lenos, Aldano ir Viliujio baseinus ir išstūmė čia gyvenusias tautas. Šiaurės jakutai vertėsi medžiokle, žvejyba bei šiaurinių elnių auginimu, o pietuose gyvenantys jakutai augino raguočius bei arklius. Visi jakutai gyveno jurtose ir gyveno pusiau klajoklinį gyvenimą, keisdami stovyklas vasarą ir žiemą. Apie 1620 m. rusai aneksavo Jakutiją, apmokestino ir numalšino keletą jakutų sukilimų tarp 1634 ir 1642 m. Atradus auksą ir, vėliau, prasidėjus Transsibiro geležinkelio statybai, į šį regioną ėmė vykti vis daugiau rusų. Apie 1820 m. beveik visi jakutai buvo atversti į rusų ortodoksų bažnyčią, nors jie neatsisakė šamanizmo.
1919 m. naujoji Sovietų Sąjungos valdžia Jakutijos sritį pavadino Autonomine Jakutijos Sovietine Socialistine Respublika.
1991 m. balandžio 15 d. Jakutijos Aukščiausioji Taryba paskelbė Jakutijos Respublikos nepriklausomybę, tačiau iš tikro Jakutija taip ir netapo nepriklausoma valstybe.
Martinikos vyrų futbolo rinktinė
Martinika yra Prancūzijos dalis, todėl nėra FIFA narė, ir nedalyvavo nei viename pasaulio futbolo čempionate, bet dalyvauja CONCACAF taurės varžybose. Ji šešis kartus įveikė CONCACAF taurės atranką, vieną kartą pateko į turnyro ketvirtfinalį (2002 m.). Martinikos futbolo rinktinė taip pat vieną kartą (1993 m.) laimėjo Karibų taurę.
1514 m.
1514 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Marianske Laznės
Marianske Laznės – kurortinis miestas Karlovi Varų krašte, Čekijoje. Įsikūręs kalnų papėdėje. Nutolęs 25 km į pietryčius nuo Chebo. Priklauso Chebo rajonui. 13 337 gyventojai (2013 m. duomenys). Mieste daug parkų bei puošnių namų. Dauguma šių pastatų pastatyti XIX a. antroje pusėje, jų savininkai buvo garsenybės bei Europos šalių valdovai, atvykę mėgautis gydomaisiais anglies dioksido šaltiniais.
2021 m. miestas buvo įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą kaip dalis objekto „Didžiosios Europos spa: Badenas prie Vienos; Spa, Františkovy Laznės, Karlovi Varai, Marianske Laznės, Viši, Bad Emsas, Baden Badenas, Bad Kisingenas, Montecatini Terme ir Batas“ (kartu su kitomis šešiomis valstybėmis).
Istorija
XII a. Bohemijos valdovai iš Pšemislovicų dinastijos kvietė vokiečius apsigyventi regione. Rašytiniuose šaltiniuose miestelis pirmą kartą paminėtas 1273 m., kaip Ušovicės kaimas. Gydomosios versmės, vadintos „Auschowitzer“, pirmą kartą paminėtos 1341 m. Tuomet jos priklausė Teplės vienuolynui. 1808 m. miestelis pervadintas į Marienbad, tapo kurortu. 1868 m. suteiktas miesto statusas. 1872 m. nutiesta geležinkelio linija, sujungusi miestelį su Chebu ir visa Austrijos-Vengrijos imperija bei Europos žemynu.
Miestelis tapo vienu iš geriausių Europos kurortų. Buvo populiarus tarp garsių žmonių bei Europos šalių valdovų, tokių kaip Johanas Volfgangas fon Gėtė, Frederikas Šopenas, Tomas Edisonas, Richardas Vagneris, Eduardas VII, Nikolajus II, Pranciškus Juozapas I bei daugelis kitų. Maždaug 20 000 lankytojų atvykdavo kas metus.