cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kapa
Kapomis skaičiuodavo pinigus (pvz., kapa grašių), kiaušinius ir kt.
A. Baltrūnas teigia, kad sąvoka kapa buvo išrasta Lietuvoje, nors čekai nuo seno naudoja kopa '60 vienetų'. Čekijoje kopomis skaičiuodavo Prahos grašius.
thumb|right|Senovinė graikų raidė koppa Senojoje graikų kalboje egzistavo raidė koppa, kuri reiškė ir skaičių (tiesa, ne 60, o 90).
Kinderiai
Kinderiai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Šepetos, šalia kelio.
Gvatemalos kecalis
Kecalis (quetzal, ISO 4217 kodas: GTQ) – Gvatemalos valiuta. Paprastai žymima Q. Kecalis padalintas į 100 sentavų.
Antarktinės bepelekės plekšnės
Antarktinės bepelekės plekšnės (Achiropsettidae) – plekšniažuvių (Pleuronectiformes) būrio žuvų šeima. Paplitusios Antarktyje. Kūnas labai suplotas. Abi akys išsidėsčiusios galvos kairėje pusėje.
Šeimoje 3 gentys, 6 rūšys.
Gusinojės ežeras
Gusinojės ežeras  – ežeras Rusijoje, Užbaikalėje, pietų Buriatijoje, Gusinooziorsko dubumoje. Ilgis 24 km, plotis 8 km. Gylis iki 28 m. Į Gusinojės ežerą įteka Cagan Golas, išteka Bain Golas (Selengos intakas). Ežero paviršius užšąla spalį, atitirpsta gegužę.
Žvejyba (ešeriai, kuojos, lydekos, karosai, meknės). Tarp nepramoninių žuvų sutinkami kirtikliai, rainės. Gausu vandens paukščių, Oseredišo saloje lankosi žąsys (nuo to ir ežero pavadinimas).
Turkai
Turkai (turkiškai: Türkler) – tauta, turinti turkų kultūrą ir šnekanti turkų kalba.
Pilotas (kalnas)
Vasaros metu turistams siūlomas „Didysis Aplinkinis turas“: iš Liucernos valtimi per Liucernos ežerą į Alpnachstad, iš ten į viršų funikulieriumi, po to žemyn platforminiais liftais ir autobusu atgal į Liucerną.
Kineliai
Kineliais vadinamos gyvenvietės:
Pilotas (kalnas)
Piloto kalno pavadinimas kilo iš vietinės legendos, kad čia palaidotas Poncijus Pilotas.
Tarp įžymybių, pasiekusių viršūnę yra Conrad Gessner, karalienė Viktorija, Leninas, Steven Callister ir Ferrante.
Jesse Walter Fewkes
Džesas Volteris Fiuksas (, 1850 m. lapkričio 14 d. Niutonas, Masačiusetso valstija – 1930 m. gegužės 31 d. ten pat) – JAV zoologas, etnografas ir archeologas.
Biografija
1871–1875 m. Harvardo universitete studijavo gamtos mokslus, vėliau Leipcigo universitete – jūrų zoologiją. 1877 m. daktaras.
1881–1891 m. dirbo Harvardo universiteto Lyginamosios zoologijos muziejuje, tyrė medūzas. 1889–1891 m. Bostono gamtos mokslų draugijos sekretorius, 1911–1912 m. Amerikos antropologų asociacijos prezidentas, 1918–1928 m. Smitsono muziejaus (Vašingtonas) Etnologijos komisijos pirmininkas.
Mokslinė veikla
1888 m. keliaudamas po Kaliforniją susidomėjo indėnų gyvenimu, tyrė jų istoriją ir kultūrą; aprašė tradicines šventes, ritualinius šokius, užrašė daug apeiginių dainų; dalį jų įrašė fonografu. 1895–1928 m. vykdė archeologijos kasinėjimus. Tyrinėjo Vest Indijos (Puerto Rikas, Haitis, Kuba, Trinidadas ir kt. salų) salyno priešistorę. XIX a. ir XX a. sandūroje sukūrė etnoarcheologijos terminą ir aprašė jos metodus. Jo knyga „Puerto Riko ir gretimų salų aborigenai“ laikomas klasikiniu ankstyvosios archeologijos veikalu.
Angys (gentis)
Angys (Vipera) – angių (Viperidae) šeimos gyvačių gentis, priklausanti tikrųjų angių (Viperinae) pošeimiui.
Gentytje yra šios rūšys:
Kamanos provincija
Kamanos provincija  – provincija Peru, Arekipos departamento centrinėje dalyje. Provincija padalinta į 8 apygardas. Sostinė – Kamana.
Užpakalinės smegenys
Užpakalinės smegenys – galvos smegenų dalis. Susiformuoja iš galvinio vamzdelio rombinės pūslelės apatinės dalies. Embriogenezės metu formuojantis galvinis vamzdelis nežymiomis vagelėmis padalintas į tris pūsleles: priekines smegenis, vidurines smegenis ir rombines smegenis. Iš užpakalinių smegenų užpakalinės, arba dorsalinės, sienos išsivysto smegenėlės, o iš pilvinės, arba ventralinės, – tiltas.
Calo
Calo (orig. Zincalo) – kalba, kuria kalba čigonai (Gitanos arba Zincarli) kilę iš Ispanijos. Kartu su portugališkuoju – braziliškuoju calao, kataloniškuoju romanó ir braziliškuoju errumantxela sudaro iberišką čigonų kalbų grupę.
Kalba calo atsirado čigonų žodžiams taikant ispanų kalbos gramatiką ir palaipsniui išstūmė senąją čigonų kalbą. Ispanijos čigonai šią kalbą naudojo tarpusavio bendravimui, siekdami išlikti nesuprasti aplinkinių.
Kastilijoje rasti XVI a. ir XVII a. dokumentai rodo, kad čigonų kalba sutikta priešiškai ir vadinta nesuprantamu čigonų žargonu (cingerionza). Ispanų literatūroje Cervantes ir Luiso de Gongoro i Argotas kūriniuose vaizduojami čigonai, kurie dar nenaudoja calo kalbos. Iš to galima spręsti, kad calo dar nebuvo susiformavęs. Pirmi calo tekstai atsirado tik XVIII amžiuje.
Pagal Marcėlio Kaurthalio pasiūlytą sistemą, tai yra pogadialektas.
Nežiūrint čigonų kultūros uždarumo, calo žodžiai pateko į ispanų kalbą per flamenco dainas, Andalūzijos dialektą ir kalinių kalbą. XVII a. kastilietiška kalba naudojosi čigonų kalbos skoliniais.
Skolinių pavyzdžiai: gacho (žmogus iš romiško gadjo), chaval (vaikinas, anksčiau „sūnus“), parnė („pinigai“), currelar arba currar („darbininkas“), fetén („nuostabus“), pinreles („pėda“), biruji („šalta“), churumbel („vaikas“).
Dabar calo kalba domisi kalbos žinovai. Bandyta net išversti čigonų leksiką ir ispanų kalbos posakius pakeisti posakiais iš kitų čigonų dialektų.
Atiškiai
Atiškiai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Skrebotiškio.
E018
Europos kelias E018 – ~1130 km ilgio greitkelis Kazachijoje, jungiantis Žezkazganą ir Uspenką. Kelias visiškai nesusijęs su keliu E18.
Girnius
Girnius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Girnienė (ištekėjusi moteris) ir Girniūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Janas Filipas
Janas Filipas (, 1900 m. gruodžio 25 d. Chocnėjovicė, Libereco kraštas – 1981 m. balandžio 30 d. Praha) – čekų archeologas.
Biografija
Nuo 1945 m. Prahos universiteto profesorius. 1952 m. Čekoslovakijos mokslų akademijos narys, nuo 1957 m. viceprezidentas. Nuo 1963 m. Čekoslovakijos archeologijos instituto direktorius. 1949 m. įkūrė ir redagavo periodinį leidinį „Archeologické rozhledy“.
Akanai
Akanai – etnolingvistinė tautų grupė (kartais laikoma viena tauta), gyvenanti Vakarų Afrikoje (Gvinėjos įlankos regione). Populiacija – virš 20 mln. žmonių. Kalba akanų kalbomis, priklausančiomis Atlanto-Kongo kalbų grupei. Pagrindinės akanus sudarančios tautos yra ašančiai, akvamu, nzemai, akjemai, denkirai, fančiai ir kt.
Akanai Gvinėjos įlankos regione buvo dominuojanti grupė, jie įkūrė ten savarankiškas valstybes. Kolonijiniais laikais daug akanų išvežta vergijon į Ameriką. Dalis tų vergų atokesnėse teritorijose (Jamaikoje, Suriname, Karibuose) išsilaisvino ir sudarė maronų bendruomenes, kuriose išliko daug akanų tradicijų. XX a. vid. kelios akanų tautos sudarė atskiras monarchines valdas. Jos valdovą rinko iš giminės, turinčios valdovų giminės palikuonių, ir laikė jį šventu.
Dauguma akanų yra krikščionys (daugiausia protestantai), nors dalis tautų yra priėmusios islamą (sunitai), ar išpažįsta tradicinius tikėjimus. Tradicinėje mitologijoje vyrauja pasakojimai apie vorą Anansį. Akanai verčiasi žemdirbyste (augina batatus, įvairias palmės, kakavamedžius). Garsėja medvilnės ir šilko audiniais, medžio raižyba, aukso ir kitų brangiųjų metalų gaminiais. Dauguma akanų gyvena kaimuose, kurie padalyti į dalis, kur gyvena giminė pagal motinos liniją. Kaimą valdo genties vadas ir renkama seniūnų taryba. Akanai yra dominuojanti Ganos etninė grupė.
Amerikinis baublys
Amerikinis baublys arba Šiaurės Amerikos baublys (Botaurus lentiginosa) – garninių (Ardeidae) šeimos paukščių gentis.
Kūnas 59-70 cm aukščio. Atstumas tarp išskleistų sparnų viršūnių – 95-115 cm.
Gyvena aukštapelkėse, liūnuose, šlapynėse.
Minta žuvimis, varliagyviais, vabzdžiais, ropliais.
Serebrianskas
Serebrianskas  – miestas šiaurės rytų Kazachstane, Rytų Kazachstano srityje, Zyrianovsko rajone, Irtyšiaus dešiniajame krante, 120 km į rytus nuo Oskemeno. Yra Serebriankos geležinkelio stotis. Netoliese veikia Buchtarmos hidroelektrinė.
Istorija
Serebrianskui miesto statusas suteiktas 1962 m.
Zurabas Džavachišvilis
Zurabas Džavachišvilis (g. 1960 m. balandžio 12 d. Javengoje, Vologdos srityje, Rusijoje) – literatas, rašytojas, žurnalistas, vertėjas, VRM sistemos darbuotojas.
Biografija
1987 m. baigė Tbilisio valstybinio universiteto Filologijos fakultetą. 1987–1989 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa“ korespondentas, atsakingojo sekretoriaus pavaduotojas. 1989–1991 m. – VRM žinybinio savaitraščio „Liaudies sargyboje“ redaktoriaus pavaduotojas.
1991–1994 m. Vidaus reikalų ministerijos Profesinės etikos skyriaus inspektorius, VRM spaudos atstovas. 1994–1995 m. – laikraščio „Sargyba“ korespondentas, 1995–1998 m. – redaktoriaus pavaduotojas, šio laikraščio redaktorius, VRM vidaus tarnybos majoras.
Ardėja
Ardėja  – Italijos miestas Romos provincijoje, Lacijuje.
Istorija
left|150px|Ardėjos miesto vartai|thumb Antikoje Ardėja dažniausiai minima kalbant apie Via Ardeatina, į Ardėją vedantį kelią. Apie žemės ūkį rašęs Kolumela čia turėjo fermą.
Ardėja buvo rutulių, kuriuos mini Eneida, sostinė. Miestą užėmė Romos karalius Lucijus Tarkvinijus Išdidusis. 509 m. pr. m. e. Ardėja minima kaip Romos sąjungininkė. 443 m. pr. m. e. volskai apgulė Ardėją. Apgultį nutraukė Marko Geganijus Macerino vadovaujami romėnai.
Per Antrąjį pūnų karą Ardėja buvo vienas iš kelių sąjungininkų, kurie atsisakė kariniu požiūriu padėti Romai, tad po karo neteko savivaldos. III–II a. pr. m. e. miestas po truputį smuko ir Romos imperijos laikais jame buvo labai mažai gyventojų.
Ardėja pradėjo augti tik po IX a. Popiežius Gelasijus II buvo apsistojęs Ardėjos pilyje 1118 m., o vėliau dėl jos varžėsi įvairūs didikai. 1419 m. popiežius Martynas V paskyrė pilį savo Kolonų šeimai, kuri 1564 m. ją pardavė Cezariniams.
1816 m. Ardėja buvo prijungta prie Genzano miesto. 1932 m. buvo nusausintos miesto apylinkės ir miestas vėl suklestėjo. Ardėja tapo Pomecijos dalimi 1948 m. ir nepriklausoma savivaldybe 1970 m.
Sitkai
Sitkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Drohičino valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurės rytus nuo Drohičino, apie 10 km į vakarus nuo Semiatičės ir apie 82 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Linux-VServer
Linux-VServer – atvirojo kodo sistema, skirta Linux branduoliui. Naudojama kurti virtualius, serverius, veikiančius viename fiziniame kompiuteryje (serveryje).
Linux-VServer naudojimui reikalingas Linux branduolys palaikantis VServer, t. y., galintis izoliuoti atskirus virtualių serverių branduolius, kurie veiktų nepriklausomai vienas nuo kito. Linux branduoliai su pataisymais, tinkantys VServer, nurodyti čia: Linux-VServer.org.
Miškiniai tulžiai
Miškiniai tulžiai (Halcyonidae) – žalvarninių paukščių (Coraciiformes) šeima.
Šeimoje 12 genčių, 56-61 rūšis.
Gentys
Alcedinidae
E019
Europos kelias E019 – ~270 km ilgio greitkelis Kazachijoje, jungiantis Petropavlą ir Zapadnus. Kelias visiškai nesusijęs su keliu E19.
Venus Express
Venus Express – bepilotis Europos kosmoso agentūros erdvėlaivis, 2006–2015 m. tyrinėjęs Veneros atmosferą.
Istorija
Numatyta „Venus Express“ paleidimo data buvo 2005 m. spalio 26 d., bet dėl techninių kliūčių startas įvyko 2005 m. lapkričio 9 d. Į orbitą erdvėlaivį iškėlė „Soyuz-Fregat“ raketa iš Baikonuro kosmodromo Kazachstane. Po 155 dienų trukusios kelionės, 2006 m. balandį „Venus Express“ pasiekė savo kelionės tikslą – Venerą.
Misijos trukmė buvo numatyta 2 metams, tačiau erdvėlaivis sugebėjo tinkamai savo veiklą vykdyti iki 2015 m.
Tikslai
Pagrindinis misijos tikslas buvo rinkti duomenis apie Veneros atmosferą. Pagal sukauptus duomenis buvo siekiama atsakyti į klausimus, dėl kokių priežasčių vyksta stipri atmosferos cirkuliacija, kaip susidaro debesys, kokia reikšmę atmosferos evoliucijai turėjo šiltnamio efektas, ir kt. Be to, erdvėlaivis tyrinėjo atmosferos sąveiką su paviršiumi.
Farerų futbolo varžybos 1979 m.
Farerų futbolo varžybos 1979 m.
Stone Gossard
Stone Carpenter Gossard (g. 1966 m. liepos 20 d.) – amerikiečių kilmės muzikantas, geriausiai žinomas kaip alternatyvaus roko grupės „Pearl Jam“ gitaristas. Šią grupę jis įkūrė kartu su Jeff Ament, Mike McCready ir Eddie Vedder. Prieš tai jis grojo su tokiomis grupėmis, kaip „Green River“ bei „Mother Love Bone“, kurios davė pradžią grunge judėjimui. Muzikantas taip pat užsiima prodiusavimu ir turi savo studiją, priklauso grupei „Brad“ ir 2001 m. išleido savo solinį albumą „Bayleaf“, 2013 m. – „Moonlander“.
2017 m. balandį, kartu su „Pearl Jam“, buvo įtrauktas į „Rokenrolo šlovės muziejų“.
Kineliai (Juodšiliai)
Kineliai – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Juodšilių.
Istorija
Šiaurinė viensėdžio dalis XXI a. pr. prijungta prie Vilniaus.
Skrumbainys
Skrumbainys, Šrombėnai arba Moskovskojė (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Московское) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Bagrationovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Gvardeiskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas Skrumbainīs prūsiškos kilmės. 1419 m. minimi Scrumbayn. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Ylavos apskrities kaimas, nuo 1874 m. gegužės 7 d. valsčiaus centras. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kroicburgo rajono, vėliau Bagrationovsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Gvardeiskojės apylinkės kaimas.
Atlaužai
Atlaužai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Platelių.
Verpimas
Verpimas – technologinių procesų visuma, leidžianti iš pluošto pagaminti verpalus. Verpimo technologiją sudaro mechaninė technologija ir cheminė technologija.
Mechaninė technologija – tai pluošto apdorojimas kedenimo, tempimo, karšimo, verpimo ir kitomis operacijomis.
Cheminė technologija – tai dažymas, balinimas, skalbimas ir kiti cheminiai procesai.
Lietuvoje
thumb|AB „Vernitas“ pastatas (2016 m., Marijampolė) Lietuvoje kočiotinius verpalus gamina keturios įmonės: UAB „Lietvilna“, AB „Vernitas“, UAB „Baltic Mills“ ir UAB „Lama“. Didžiausia kočiotinių verpalų gamintoja yra „Lietvilna“, kuri per metus pagamina 15 mln. kilogramų verpalų.
Atogrąža
Atogrąža (dar kartais vadinama tropikai) – Žemės geografinės lygiagretės – yra tolimiausia nuo pusiaujo vieta, kurioje Saulė vieną kartą per metus pasiekia zenitą (šiauriniame pusrutulyje tai vyksta vasaros saulėgrįžos, o pietiniame – žiemos saulėgrįžos metu). Ties atogrąža tai atsitinka vieną dieną per metus, artėjant prie pusiaujo tai atsitinka du kartus per metus. Pačiame pusiaujyje saulė zenite būna du kartus per metus – pavasario ir rudens lygiadienių metu. Tarp atogrąžų plyti tropikų zona.
Atogrąžų geografinės koordinatės (platuma) yra:
Kolumbijos vėliava
thumb|250px|[[Vaizdas:FIAV 111010.svg|23px Valstybinė vėliava. Pločio ir ilgio santykis: 2:3]]
thumb|250px|[[Vaizdas:FIAV 000100.svg|23px Tautinė vėliava. Pločio ir ilgio santykis: 2:3]]
Kolumbijos vėliavą sudaro trys horizontalios juostos: geltona, mėlyna ir raudona. Ši vėliava oficialiai naudojama nuo 1861 metų lapkričio 26 dienos. Tuomet tai buvo Didžiosios Kolumbijos Konfederacijos, į kurią be dabartinės Kolumbijos dar įėjo Ekvadoras, Venesuela ir Panama, vėliava.
Nėra jokio oficialaus aprašymo, ką reiškia Kolumbijos vėliavos spalvos. Tačiau egzistuoja trys spalvų aiškinimo versijos:
Geisčiūnai
Geisčiūnai – kaimas Alytaus rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Nemunaičio. Kaimas žymus gamtos paminklais – čia auga Senoji kriaušė, Senoji guoba ir Geisčiūnų ąžuolas. Rytuose plyti Einorų miškas.
Gravel
Muzikinė biografija
Gravel formaliai susikūrė 2003 m., o ją nuo pradžių sudaro 4 muzikantai: du broliai Sinickiai – vokalistas ir gitaristas Tomas, gitaristas Miroslavas, bosistas Vladas ir būgnininkas Erikas, kurie jau bendravo nuo vaikystės.
2005 m. Gravel pirmą kartą bandė sėkmę lietuviškoje „Eurovizijos“ atrankoje su daina „Girlfriend“, tačiau laurų nenuskynė. Kur kas sėkmingesnis buvo 2006 m. bandymas, kuriame Gravel pasiekė 4 vietą finale.
2006 m. buvo išleistas pirmasis studijinis albumas „Pockets Full of Fun“.
2007 m. alternatyviosios muzikos apdovanojimuose A.Lt Gravel buvo pripažinta geriausia roko grupe. „Pravda“ apdovanojimai pripažino juos geriausiu metu debiutu. Tokio paties pripažinimo sulaukė ir „Bravo“ muzikiniuose apdovanojimuose.
Tais pačiais metais už 20 tūkst. litų Gravel sukūrė pirmąjį vaizdo klipą dainai „Easter Song“, kurį režisavo Emilis Vėlyvis. Klipas transliuojamas lietuviškame MTV kanale. Gegužės 31 d. Gravel apšildė roko grupę iš Anglijos – Placebo.
Žurnalo „MES“ interviu, Sinickis atskleidė, kad ateinantis albumas vadinsis „Dirty Beauty“, kurio reikšmė – pusė albumo bus apie purvą, kita dalis – apie grožį. Taip pat Gravel lyderis prasitarė, kad po šio albumo išleidimo, grupė ketina išsiskirstyti. 2008 m. balandžio 1 d. albumas „Dirty Beauty” buvo nemokamai išplatintas internetu. Balandžio 19 d. Kauno klube „Siena“ grupė sugrojo savo atsisveikinimo koncertą.
Kamana
Kamana  – miestas Peru, Arekipos departamente, Ramiojo vandenyno pakrantėje, prie Kamanos upės žiočių. Provincijos centras.
Miestą įkūrė Garcí Manuel de Carbajal ekspedicija, čia sustojusi pakeliui į Arekipą. Kamaną smarkiai nuniokojo 2001 m. birželio 23 d. žemės drebėjimas.
Kineliai (Rudamina)
Kineliai – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Rudaminos.
Atmainai
Atmainai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Vilūnų.
Lietuvos TSR valstybinė premija
LTSR valstybinė premija – Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos aukščiausias įvertinimas už Lietuvoje atliktus žymius mokslo ir technikos darbus, socialistinio lenktyniavimo laimėjimus, literatūros ir meno kūrinius.
Premija
LTSR valstybinė premija buvo teikiama kasmet, liepos 21 d. spaudoje (laikraščiuose „Tiesa“, „Sovetskaja Litva“ ir „Komjaunimo tiesa“) paskelbus nutarimą dėl premijų skyrimo. Darbus, teikiamus LTSR valstybinei premijai skirti, galėjo pristatyti mokslo, kūrybinės organizacijos ir valstybinės institucijos. Valstybinėms premijoms skirti galėjo būti teikiami idėjiškai ir moksliškai labai vertingi mokslo darbai, padėję plėtoti mokslą, prisidėję prie gamybos efektyvinimo, taip pat idėjiški ir meniški literatūros, muzikos, teatro bei kinematografijos kūriniai, kuriuos visuomenė gerai įvertino. Mokslo darbai galėjo būti patekti tik praėjus metams nuo jų paskelbimo spaudoje. Pateikti darbai svarstomi spaudoje, specialistų pasitarimuose ir konferencijose, darbo kolektyvų susirinkimuose. Teikiamus darbus kasmet iki balandžio 1 d. priimdavo atskiri LTSR valstybinių mokslo ir technikos premijų komitetas ir LTSR valstybinių literatūros ir meno premijų komitetas. Šių komitetų sprendimai dėl premijų skyrimo įsigaliojo tik juos patvirtinus LKP CK ir LTSR Ministrų Tarybai.
Kasmet už žymius mokslo ir technikos darbus buvo skiriama vienuolika LTSR valstybinių premijų (iš jų 2 už vadovėlius). Už socialistinio lenktyniavimo laimėjimus – 2 premijos, už literatūros ir meno kūrinius – iki 8, iš jų viena už literatūros ir meno kūrinius vaikams ir viena už literatūros ir meno kritiką. LTSR valstybinės premijos dydis – 1500 rublių. Su premija suteikiamas laureato vardas, įteikiamas diplomas ir laureato ženklas.
Nuo 1989 m. Lietuvoje vietoje LTSR valstybinės premijos skiriamos valstybinės Lietuvos mokslo premija ir Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija.
Europos kelias E3
Europos kelias E3 – 459 km ilgio greitkelis Prancūzijoje, jungiantis Čerburgą ir La Rošelį.
Sparnapelekinės
Sparnapelekinės (Dactylopteridae) – skorpenžuvių (Scorpaeniformes) būrio žuvų šeima.
Šeimoje 2 gentys, 7 rūšys.
Šemonaicha
Šemonaicha  – miestas šiaurės rytų Kazachstane, Rytų Kazachstano srityje, prie Ubos upės, 130 km į šiaurės vakarus nuo Oskemeno. Rajono centras. Geležinkelio stotis, eina Oskemeno-Semėjaus kelias. Baldų, statybinių medžiagų, geležinkelio įrengimų gamyba, pieno pramonė.
Istorija
Šemonaicha rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1766 m., o miesto statusą gavo 1961 m.
Skiervinai
Skiervinai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Drohičino valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į šiaurę nuo Drohičino, apie 18 km į vakarus nuo Semiatičės ir apie 80 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
QF
Dviraidė santrumpa QF gali reikšti:
Farerų futbolo varžybos 1980 m.
Farerų futbolo varžybos 1980 m.
Ernest Bai Koroma
Ernestas Bajus Koroma (g. 1953 m. spalio 2 d.) – buvęs Siera Leonės prezidentas.
Vėliau J. Koroma buvo išrinktas į parlamentą ir 2002-2007 m. atstovavo savo gimtajam Bombalio rajonui. 2005 m. jis buvo išrinktas parlamento mažumos lyderiu ir šias pareigas ėjo iki pat išrinkimo prezidentu 2007 m. Eiti savo pareigas jis pradėjo 2007 m. rugsėjo 17 d. po tais metais laimėtų rinkimų, kai surinko 54,6 % rinkėjų balsų. Koroma šiuo metu yra valdančios APC (Visų žmonių kongresas) partijos lyderis.
Mazda 6
Mazda 6, kitaip Mazda Atenza yra Japonijos kompanijos Mazda gaminamas automobilis, kuris pradėtas gaminti 2002 m.
Apibūdinimas
Automobilis būna trijų tipų : sedanas, hečbekas bei universalas.
Varikliai: 1,8 2,0 2,3 bei 3 litrų benzininiai variantai, bei 2,0 Dyzelinis agregatas, 3,0 variklis yra tik Amerikietiskose Mazda 6 automobiliuose, tai yra modifikuotas Ford Mondeo variklis. Pavarų dėžė būna 4, 5, 6 pavarų automatinė bei 5, 6 pavarų mechanine.
Automobilis buvo atnaujintas 2006 metais: atnaujintas variklis, pavarų dėžė, vidaus apdaila ir išorės elementai (bamperiai, žibintai, grotelės).
Nuo 2008 metų buvo visiškai atnaujintas modelis, skirtas Europai, o nuo 2009 m. atnaujinti variantai JAV rinkai.
Paskelbtas „Lietuvos metų automobiliu 2003“.
Viktoras Uspaskich
Viktoras Uspaskichas (rus. Виктор Викторович Успасских, g. 1959 m. liepos 24 d.) – verslininkas, Lietuvos ir Vilniaus miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas, buvęs Darbo partijos lyderis ir esamas narys, buvęs Seimo narys, Europos Parlamento narys 2009–2012 m., ir nuo 2014 m.
Biografija
Gimė Rusijos šiaurėje, nedidelėje Archangelsko srities Urdomos gyvenvietėje, miško darbininko šeimoje. 1976 m. baigė Urdomos vidurinę mokyklą.
Baigęs Ufos suvirintojų mokyklą dirbo naftos ir dujų pramonės srityje brigadininku meistru, vadovavo suvirintojų brigadai. Kaip specialistas 1985 m. buvo komandiruotas dirbti į Suomiją. Įvertinus jo darbo rezultatus buvo pasiūlyta dirbti toliau. Dirbdamas suvirintoju studijavo Maskvos Plechanovo akademijoje, kur 1993 m. baigė ekonomiką. 1999 m. Kauno technologijos universitete studijavo ekonomikos magistrantūrą. Nuo 2000 m. Kauno technologijos universiteto doktorantas.
Nuo 1987 m. dirbo suvirintoju tiesiant dujotiekį Kėdainiuose. 1990 m. Kėdainiuose įregistravo pirmąją būsimojo koncerno įmonę UAB „Efektas“. 1993–1996 m. buvo UAB „Vikonda“ direktorius, 1996–2000 m. – koncerno UAB „Vikonda“ prezidentas. 1997–2003 m. Lietuvos darbdavių asociacijos pirmininkas.
Politinė veikla
Į Lietuvą pirmą kartą atvyko 1985 m, o Lietuvai atgavus nepriklausomybę, 1991 m. tapo Lietuvos piliečiu. 2000 m. Kėdainių vienmandatėje apygardoje išrinktas LR Seimo nariu kaip nepartinis Naujosios sąjungos kandidatas. Nuo 2000 m. ėjo LR Seimo Ekonomikos komiteto pirmininko pareigas, iš kurių 2003 m. atsistatydino ir ėmėsi kurti naują Darbo partiją.
Bandė rinkti parašus referendumui, kad visi Seimo nariai būtų renkami vienmandatėse apygardose. VRK nustatė, kad nemažai pateiktų parašų suklastoti, todėl referendumas neįvyko.
V. Uspaskicho įkurta Darbo partija 2004 m. Seime gavo daugiausiai vietų (39). Sudarė koaliciją su socialdemokratais, socialliberalais (Naująja Sąjunga) bei Valstiečių ir naujosios demokratijos partijų sąjunga. Ši koalicija sudarė vyriausybę, kurioje Darbo partija gavo penkis ministrų portfelius, o V. Uspaskichas tapo ūkio ministru. Vyriausiosios tarnybinės etikos komisijai priėmus sprendimą, kad jis supainiojo viešuosius ir privačius interesus, 2005 m. birželio mėn. atsistatydino iš ūkio ministro pareigų ir atsisakė LR Seimo nario mandato. Netrukus koalicija subyra.
2008–2009 m. Seimo narys, opozicinės Darbo partijos frakcijos pirmininkas. 2009 m. birželį atsisakė mandato, nes buvo išrinktas į Europos Parlamentą. 2011 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys, mandato atsisakė.
2012–2014 m. LR Seimo narys, Darbo partijos frakcijos seniūnas. 2014 m. išrinktas į Europos Parlamentą, atsisakė Seimo nario mandato (jo vietą užėmė Gintaras Tamošiūnas). 2019 m. vėl išrinktas į Europos Parlamentą.
Kaltinimai neteisėtu buhalterinės apskaitos tvarkymu
2007 m. rugsėjo 21 d. Viktoras Uspaskichas Maskvoje organizavo spaudos konferenciją „Žmogaus ir piliečių teisių pažeidimai Europoje – pasikėsinimas pagrobti ir nužudyti kandidatą į LR Seimo narius. Viktorą Uspaskich viešai kaltino Lietuvos teisėsaugą neva pažeidinėjant žmogaus teises, nepagrįstai jį persekiojant.
2011 m. generalinės prokuratūros atstovai mokesčių slėpimo byloje kaltino Viktorą Uspaskich dalyvavus nusikalstamos organizuotos grupės veikloje. Pagal prokuroro Sauliaus Versecko iškeltus kaltinimus, 2004–2006 metais jis, siekdamas neteisėto partijos finansavimo ir norėdamas išvengti finansavimo kontrolės, organizavo neteisėtą buhalterinės apskaitos tvarkymą, todėl negalima iš dalies nustatyti 2004–2006 m. įsipareigojimų vykdymo ir struktūros. 2004–2006 metų laikotarpiu Darbo partijos dokumentuose nefiksuota apie 25 mln. litų pajamų ir apie 23 mln. išlaidų, susijusių su turtu, įsipareigojimais ar struktūros pasikeitimais.
2013 m. liepos 12 d. Vilniaus apygardos teismas Darbo partijos lyderius pripažino kaltais – Viktorui Uspaskich skirta 4 metų laisvės atėmimo bausmė, Vitalijai Vonžutaitei – 3 metų, buhalterei Marinai Liutkevičienei – 1 metų. Vytautui Gapšiui skirta 35 tūkst. 750 litų bauda. Darbo partijai nebeegzistuojant kaip juridiniam asmeniui kaltinimai jai nutraukti.
Šeima
1991 m. rugpjūčio 21 d. susituokė su Jolanta Blažyte (g. 1965 m.), verslo vadybininke, UAB „Vikonda“ bendraturte. Su žmona Jolanta Blažyte augino dukteris Laurą ir Justę. Iš pirmosios santuokos turi du vaikus – dukterį Juliją ir sūnų Eduardą, kurie šiuo metu mokosi JAV. Išsiskyrė 2017 m. vasario 3d. abipusiu sutarimu. Prašymą išsiskirti pateikė dar 2016 m. sausio 27 d.
Leo Frobenius
Leo Frobenijus (, 1873 m. birželio 29 d. Berlynas – 1938 m. rugpjūčio 9 d. Bigancola, Pjemontas, Italija) – vokiečių archeologas, etnografas.
Jiesios tiltas
Jiesios tiltas – automobilių tiltas Kaune per Jiesios upę, prie santakos su Nemunu, Jiesios kraštovaizdžio draustinio teritorijoje. Tiltas jungia Panemunę, Rokus su miesto centru.
Leo Frobenius
Biografija
1922 m. Frankfurte prie Maino įsteigė Kultūrmorfologijos institutą (dab. Frankfurto universiteto Frobenijaus institutas), vėliau jam perdavė savo rinkinius. Nuo 1932 m. dėstė Frankfurto universitete, nuo 1934 m. Etnografijos muziejaus direktorius.
Jiesios tiltas
Istorija
Tiltą statė Lietuvos kariuomenė medinio tilto vietoje (jo poliai upės vagoje buvo išlikę iki pat rekonstrukcijos 2011 m.). Naujojo gelžbetoninio tilto atramoms polius pradėta kalti 1930 m., baigtas statyti 1936 m. Per tiltą buvo nutiestas siaurasis geležinkelis.
Leo Frobenius
Mokslinė veikla
1904–1935 m. surengė 12 ekspedicijų į Afriką, surinko daug etnografinių, archeologinių ir istorinių duomenų. Išplėtojo difuzionizmo teoriją, kultūros ciklų teoriją. Nurodė Okeanijos ir Afrikos tautų kultūrų bendrumus; juos aiškino bendra tų tautų kilme.
Leo Frobenijus bandė jungti evoliucionizmą su difuzionizmu. Pirmasis suformulavo kultūros ratų koncepciją. Kultūros ratus jis suvokė ne kaip paprastą kultūros elementų rinkinį, o kaip holistinį objektų, idėjų ir elgesio būdų kompleksą, kuris susidaro tam tikromis gamtinėmis-geografinėmis sąlygomis ir migruoja, sklisdamas į kitas gamtines-geografines sąlygas ir ten prigydamas. Analizuodamas panašumus tarp Okeanijos ir Rytų Afrikos kaukių, namų, būgnų, drabužių ir skydų, ėjo toliau nei Frydrichas Racelis ir teigė, kad ne tik atskiri kultūros elementai ar bruožai, bet ištisos kultūros ir net kultūrų grupės (kultūros ratai) yra panašūs.
Jiesios tiltas
Rekonstrukcija
Jiesios tilto remontas atliktas 2011 m. ir buvo susijęs su A. Juozapavičiaus prospekto bei Panemunės tilto rekonstrukcija. Praplatintas iki 2 pilnų eismo juostų, nes iki tol prasilenkiančių automobilių eismą reguliavo kelio ženklai, suteikiantys pirmenybę važiuojantiems link Panemunės. Jiesios tiltas praplatintas nuo 7,2 m iki 14 m, nes esamo tilto plotis neužtikrino saugaus eismo, atitinkamai rekonstruotos atramos. Uždarius eismą tiltu per Jiesios upę, automobilių srautai buvo nukreipti į atnaujinimo laukiančius A.Juozapavičiaus prospektą bei Panemunės tiltą. Praplatintas Jiesios tiltas tapo svarbiu miesto susisiekimo sistemoje, nes leido nukreipti transporto srautą nuo 2012 m. pradėto rekonstruoti Panemunės tilto.
Kiniūnai
Kiniūnai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Paringio.
Japonų raštas
thumb|Hiraganos ženklas skiemeniui mu thumb|Katakanos ženklas skiemeniui mu
Šiuolaikinės japonų kalbos rašto sistema yra sudėtinė, joje tampriai tarpusavyje susipynusios trys atskiros sistemos: iš kinų kalbos perimtos ideogramos hanzi (japoniškai 漢字 kandži) ir vietoje sukurtos dvi skiemeninės kana abėcėlės: hiragana (平仮名 arba ひらがな) ir katakana (片仮名 arba カタカナ). Jos turi tam tikras specifines funkcijas ir kasdieniniame gyvenime vartojamos paraleliai. Be jų dar egzistuoja lotyniška abėcėle paremta rašto sistema.
Standartinė transliteracija į lotynų rašmenis yra ISO 3602.
Rašymo būdas ir kryptis
Skirtingai nuo lotyniškos abėcėlės, kurioje „i“ raidė užima mažiau vietos nei kitos raidės, visiems japonų rašto sistemos ženklams skiriama tiek pat vietos.
Galimos rašymo kryptys yra dvi: iš kairės į dešinę, arba iš viršaus į apačią (eilutės tokiu atveju slenka iš dešinės į kairę). Prieš Antrąjį pasaulinį karą buvo paplitęs rašymas iš dešinės į kairę.
Kiniškų ideogramų atėjimas
Iki pat kinų kultūros invazijos VI-VII a., vietinės kilmės rašto japonai neturėjo.
Nėra tiksliai žinoma ir tai, kada tiksliai kinų rašto tradicijos pasiekė Japoniją, nes iki VI a santykiai su Kinija ir Korėja buvo gana sporadiški. Gali būti, kad pirmieji šaltiniai atkeliavo jau III ar V a., tačiau aišku, kad valstybiniu mastu kinų raštas pradėtas naudoti VI a. pabaigoje, kuomet Yamato šalyje (Japonijoje) vyko didelės valstybinės reformos.
Kinų rašmenys yra pritaikyti išimtinai kinų kalbai, ir tas faktas gerokai sunkino jų adaptaciją skirtingų kalbų tautose. Tai anksčiau jau buvo patyrę ir vietnamiečiai, ir korėjiečiai. Tačiau svarbu pažymėti, kad kinų raštas ir visa kultūra plito neatsiejamas nuo literatūrinės kinų kalbos wenyu, todėl to meto inteligentija visoje Rytų Azijoje privalėjo mokėti šią kalbą. Tai šiek tiek panašu į lotynų kalbos įsigalėjimą viduramžių Europoje.
Kadangi pačioje japonų kalboje dar nebuvo daugybės mokslo ir filosofijos terminų, kuriomis laisvai operavo Kinija, ši terminologija buvo pasiskolinta tiesiogiai, pasisavinant tiek užrašymą, tiek kinišką tarimą. Tačiau kadangi pilnai išlaikyti tarimą autentišką japonai negalėjo, jis pamažu buvo sujaponintas. To pavyzdžiai pateikiami: Tokiu būdu į japonų kalbą atėjo daugybė skolinių iš kinų kalbos, o sykiu ir tuos skolinius užrašantys hieroglifai, kurie buvo tariami pagal modifikuotą kinišką tarimą. Tas modifikuotas kiniškas ideogramos tarimas japoniškai vadinamas on-jomi
Rašto pritaikymas japonų kalbai
Galima sakyti, kad ankstyvojoje rašto priėmimo stadijoje daugiau keitėsi pati japonų kalba, o ne raštas. Tačiau ilgainiui, vystantis vietinei kultūrai, ypač suklestėjus literatūrai, radosi būtinybė rašyti japonų kalba.
Čia buvo susidurta su dviem pagrindinėmis problemomis:
Rašto komplikuotumas
Japonų raštas, priskiriamas ideografiniam-skiemeniniam tipui, gali būti laikomas vienu komplikuočiausių pasaulio raštų, kadangi čia ne tik naudojamos trys atskiros sistemos (kandži, hiragana ir katakana), kurių vartojimo ribos nėra tiksliai apibrėžtos, bet ir pačios ideogramos turi komplikuotą dviejų tarimų (on-jomi ir kun-jomi) sistemą (ko nėra nei kinų, nei korėjiečių, nei vietnamiečių rašto sistemose).
Reformos
Japonų raštas lengvai transkribuojamas (dėl kalbos fonetinės sistemos paprastumo), ir jo transkribavimo sistema į lotyniškus rašmenis buvo kuriama dar XVI a. Šiuo metu naudojamos transkribavimo sistemos vadinamos bendrai rōmadži (lotyniški rašmenys), kurios užsienyje naudojamos užrašyti japonų vardams ir pavardėms, pavadinimams ir etnonimams.
Nors buvo projektų pakeisti komplikuotą japonų raštą paprastesniu lotynišku, arba bent jau rašyti viską viena kuria nors kana, jie nebuvo priimti. Kana įprastame tekste negali būti vartojama savarankiškai. Vien tik kana būna parašytos knygos mažiems vaikams.
Viena reforma, kuri buvo padaryta, siekiant supaprastinti japonų raštą, buvo atlikta 1946 m., kuri nustatė 1829 naudojamų hieroglifų skaičių. Kiti seniau naudoti hieroglifai nebėra mokomi, o žodžiai, kuriais jie seniau rašyti, rašomi katakana.
Atuoniai
Atuoniai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Raudėnų.
ANBO-III
ANBO-III (ANBO 'Antanas Nori Būti Ore') – dvivietis, parasolio tipo aukštasparnis, mišrios konstrukcijos monoplanas. Tinkamas mokymui ir aukštajam pilotažui. Tai trečioji Antano Gustaičio konstrukcija, ir pirmoji, kaip diplomuoto aviacijos inžinieriaus; pirmasis serijinis lietuviškos konstrukcijos lėktuvas, gamintas Karo aviacijos dirbtuvėse.
Konstrukcija
ANBO-III – aukštasparnis parasolio tipo spyrinis monoplanas. Konstrukcija mišri – iš plieninių vamzdelių suvirintas liemens karkasas, dengtas audiniu ir duraliuminio skarda.
Važiuoklę sudarė pora ratų su 700x100 mm padangomis ir amortizantis uodegos ramstis. Ratai užmaunami ant pusašių ir kiekvienas fiksuojamas trijų profiliuotų spyrių sistema (vienas iš spyrių – su guminių susispaudžiančių plokštelių amortizatoriais).
Eksploatacija
miniatiūra|Pirmosios serijos ANBO III Pirmasis bandomasis skrydis atliktas 1929 m. spalio 5 d. Iš viso buvo pagaminti 9 lėktuvai ANBO-III (gamykliniai ir Karo aviacijos Nr. 33, 39, 40, 41, 42, 44, 45, 47, 48). 1930 m. pagaminti pirmosios serijos (Nr. 33, 39, 40, 41, 42) lėktuvai buvo varomi čekoslovakiškais 145 AG (107 kW) galios varikliais "Walter Mars". Paaiškėjus šių variklių trūkumams, į 1931 m. pagamintus antrosios serijos ANBO III (Nr. 44, 45, 47, 48) buvo montuojami 1930 m. pradėti gaminti angliški 155 AG (115 kW) galios „Armstrong Siddeley Mongoose II“. Abejų serijų ANBO III buvo komplektuojami su Karo aviacijos dirbtuvėse gamintais dvimenčiais mediniais fiksuoto žingsnio propeleriais.
Naudotas lakūnų mokinių lavinimuisi, taikinių vilkimui, ryšiams, treniruotėms.
1930 m. rugsėjo mėnesį pirmieji trys lėktuvai ANBO-III (Nr. 39, 41 ir 42) su įrengtais kulkosvaidžio ratilais virš antrųjų (žvalgo) kabinų buvo perduoti 2-ajai eskadrilei. Po metų – 1931 m. rugsėjo mėnesį – dar du – Nr.44 ir 45 (likusieji 4 buvo eksploatuojami Mokomojoje eskadrilėje). Kaip žvalgybos lėktuvai ANBO-III 2-oje eskadrilėje buvo eksploatuojami iki 1934 m. gegužės, kuomet ji buvo perginkluota pirmaisiais trimis ANBO-IV (1934 m. balandį 2-oje eskadrilėje buvo eksploatuojami trys ANBO-III (Nr. 42, 44, 45), taip pat – vienas Ansalso A.120 (Nr. 30) ir du ANBO-VI (Nr. 54 ir 56)). Vėliau visi ANBO-III buvo perkelti į Mokomąją eskadrilę.
ANBO-III po ANBO-V buvo antras labiausiai naudojamas Lietuvos karo aviacijos orlaivis: ANBO-V iki 1940 m. birželio išskraidė po 1800-2000 val., ANBO-III – po 1100-1300 val., ANBO-VI per 7 metus – 800-930 val., LVG C.VI per 11 – 800-900 val., Ansaldo A.120 per 11 metų – 550-700 val., FIAT CR.20 per 12 metų – 500-680 val., ANBO-IV per 6 – 500-600 val.
Ore sugędus čekoslovakiškiems varikliams įvykusiose avarijose buvo sudaužyti du ANBO III (Nr. 33 ir Nr. 39). Kiti sulaukė sovietinės okupacijos.
Kaina ir derybos dėl eksporto
miniatiūra|ANBO III 1930 metų Estijos karo aviacijos atstovai domėjosi galimybe įsigyti ANBO-III. Rengiantis sandoriui A. Gustaitis paarengė ir kariuomenės vadovybei pateikė ANBO III gamybos sąnaudų įvertinimą (Gamybos išlaidų nuošimčio apskaičiavimo lentelė, LCVA F. 1323 ap.2 b.1). Skaičiavimai rėmėsi 1929 m. spalio mėn. Aviacijos dirbtuvių ir viso Aviacijos parko sąnaudomis ir ANBO III detalių kaina. 1930 m, kovo 3 d. raporte Aviacijos viršininkui A. Gustaitis deklaravo ANBO-III prototipo kainą:
Skaičiavimuose buvo numatyta, kad statant 4 lėktuvų seriją dėl to darbo sąnaudos sumažės 20%, todėl vieno lėktuvo kaina sumažės iki 48 380 Lt. Palyginimui, panašios paskirties „Udet U 12 „Flamingo“ su 120 AG galios varikliu "Siemens-Halske 12" kaina siekė 65 000 Lt. Latvijos kariuomenei, įsigijusiai šio lėktuvo gamybos licenciją, ir stačiusiai jį privačiose dirbtuvėse, vieneto gamyba kainavo 50 000 Lt. be variklio.
Lietuvos karo aviacija vieną ANBO III pasiūlė parduoti už 50 000 Lt, dar 10% (5 000 Lt.) turėjo sudaryti mokestis tarpininkui (karo avacijos viršininko J. Kraucevičiaus įmonei). Tačiau Estijos kariškiai pasirinko kitą lėktuvo tipą ir ANBO-III nebuvo eksportui nebuvo pradėtas gaminti.
Replikos kūrimas
2015 m. aviakonstruktoriai Rolandas Kalinauskas ir Arvydas Šabrinskas paskelbė planus atkurti ANBO III. Iki 2020 m. buvo parengti ANBO III brėžiniai, tačiau statybos darbus nutraukė A. Šabrinsko žūtis ANBO II replikos avarijoje 2021 m. rugpjūčio 8 d.
Techniniai duomenys
miniatiūra|ANBO III brėžinys
Agridžento provincija
Agridžento provincija – Italijos provincija Sicilijoje. Provincijos sostinė yra Agridžentas.
Karaveli provincija
Karaveli provincija  – provincija Peru, Arekipos departamento vakarinėje dalyje. Provincija padalinta į 13 apygardų. Sostinė – Karaveli.
Mažosios velvetės
Mažosios velvetės (Caracanthidae) – skorpenžuvių (Scorpaeniformes) būrio žuvų šeima, kurioje 1 gentis ir 4 rūšys. Paplitusios Ramiojo vandenyno atogražų srityse, prie koralinių rifų.
Ašigalis
miniatiūra|Šiaurės ašigalio vaizdas Ašigalis – žemės taškas, kur baigiasi menama ašis, aplink kurią sukasi Žemė. Ties Šiaurės ašigaliu pusę metų būna diena, o kitą pusę – naktis (nuo pavasario lygiadienio iki rudens lygiadienio būna diena). Ties Pietų ašigaliu – atvirkščiai – nuo pavasario lygiadienio iki rudens lygiadienio būna naktis. Yra du ašigaliai: Šiaurės ašigalis (geografinė platuma +90°) ir Pietų ašigalis (geografinė platuma -90°).
Kvyklių apylinkė
Kvyklių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Skudutiškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Utenos rajonui. 1954 m. prijungta Degulių apylinkė, dalis Šnieriškių apylinkės ir dalis Prūsokiškių apylinkės, o dalis Kvyklių apylinkės prijungta prie Pakalnių apylinkės. 1973 m. kovo 28 d. Kvyklių apylinkė prijungta prie Kuktiškių apylinkės.
Antanas Česnys
Antanas Česnys (1938 m. sausio 18 d. Marijampolėje - 2020 m. vasario 26 d. Vilniuje ) – Lietuvos fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Biografija
1961 m. baigė Vilniaus universiteto Fizikos fakultetą. 1961–1963 m. Fizikos ir matematikos instituto aspirantas. 1990 m. fizikos ir matematikos mokslų daktaras.
1963–1967 m. Fizikos ir matematikos instituto mokslo darbuotojas. 1967–1999 m. Puslaidininkių fizikos instituto mokslo darbuotojas, 1982–1990 m. sektoriaus vedėjas. 1993–1994 m. dar Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, nuo 1995 m. dėsto Vilniaus Gedimino technikos universitete, nuo 1995 m. Fizikos katedros vedėjas, nuo 1994 m. profesorius.
Mokslinė veikla
Išplėtojo naują mokslinių darbų kryptį: elektros nestabilumo reiškiniai chalkogenidiniuose puslaidininkiuose vykstant elektroniniams faziniams virsmams ir difuziniams procesams. Svarbiausi darbai iš puslaidininkių plonųjų sluoksnių bei plonasluoksnių barjerinių darinių tyrimų metodikos, technologijos, struktūros, elektrolizinių savybių ir taikymo. 36 išradimų autorius.
Poliaratis
miniatiūra|Šiaurės poliaratis Poliaratis (dar yra vadinamas poliarinis ratas arba speigratis) – Žemės geografinės lygiagretės – yra tolimiausia vieta nuo ašigalio, kurioje bent kartą per metus žiemą saulė nepakyla, o kartą vasarą – nenusileidžia (šiauriniame pusrutulyje tai vyksta vasaros saulėgrįžos, o pietiniame – žiemos saulėgrįžos metu). Ties poliaračiu taip nutinka tik kartą per metus, o nuo poliaračio iki ašigalio tokių dienų skaičius didėja. Ties šiaurės ašigaliu pusę metų būna diena, o kitą pusę – naktis (nuo pavasario lygiadienio iki rudens lygiadienio būna diena). Ties pietų ašigaliu – atvirkščiai – nuo pavasario lygiadienio iki rudens lygiadienio būna naktis. Poliaračiai kaip ir atogrąžos yra du.
Poliaračių geografinės koordinatės (platuma) yra:
Šiaurės poliarinis ratas eina per Rusiją, Aliaską (JAV), Kanadą, Grenlandiją, Suomiją, Norvegiją, Švediją, ir labai mažą salą į šiaurę nuo Islandijos. Islandijos šiaurės krantas prieina labai arti prie Šiaurės poliarinio rato.
Pietų poliarinis ratas eina aplink arba kai kur per Antarktidą.
Antanas Merkys
Antanas Merkys (1887 m. sausio 20 ar vasario 1 d. Bajoruose, Skapiškio valsčius – 1955 m. kovo 5 d. Malenkuose, Vladimiro sritis, palaidotas Petrašiūnų kapinėse) – teisininkas, politikas, paskutinis tarpukario Lietuvos Ministras pirmininkas.
Biografija
miniatiūra|160px|left|Atminimo lenta Kaune, [[Laisvės alėja|Laisvės al. 30]] miniatiūra|160px|left|Antanas Merkys. 1921 m.
Gimė mažažemių valstiečių šeimoje. Baigė Rygos Aleksandro gimnaziją, studijavo teisę Tartu universitete. Pirmojo pasaulinio karo metais mobilizuotas į Rusijos kariuomenę. 1915 m. buvo Kauno, Kaišiadorių, Kėdainių geležinkelio komendantas, vėliau tarnavo Rumunų fronte. 1918 m. baigė Kijevo universiteto Teisės fakultetą.
1919 m. Lietuvos kariuomenės savanoris, Krašto apsaugos ministerijos juridinio skyriaus vedėjas. Krašto apsaugos ministras trijuose kabinetuose – Prano Dovydaičio (1919 m. kovo 12 d. – 1919 m. balandžio 12 d.), Mykolo Sleževičiaus (1919 m. balandžio 12 d. – 1919 m. rugpjūčio 21 d.), Augustino Voldemaro (1926 m. gruodžio 17 d. – 1927 m. rugpjūčio 9 d.).
Įsteigė Varnių koncentracijos stovyklą. 1922 m. išėjo į atsargą pulkininko leitenanto laipsniu. 1927–1932 m. Klaipėdos gubernatorius, vėliau advokatas. Nuo 1934 m. sausio 2 d. iki 1939 m. Kauno burmistras (pakeitė liaudininką Joną Vileišį). 1934–1940 m. Miestų sąjungos pirmininkas.
1936–1940 m. Seimo narys. 1939 m. rudenį – Vyriausybės įgaliotinis Vilniui ir Vilniaus sričiai. 1939 m. lapkričio 21 d. – 1940 m. birželio 17 d. paskutinis tarpukario Lietuvos ministras pirmininkas. Prezidentui Antanui Smetonai pasitraukus iš Lietuvos, ėjo prezidento pareigas (1940 m. birželio 15 d. – 1940 m. birželio 17 d.).
Sovietams užėmus Lietuvą, bandė bėgti į Švediją, bet Rygos oro uoste sulaikytas NKVD, suimtas, liepos 17 d. su šeima ištremtas. Vežiotas po įvairius kalėjimus. 1952 m. gavo 25 metus kalėjimo Vladimire. Kartu su kitais Pabaltijo politikais kalėjime jo pavardė laikyta paslaptimi, vadintas numeriu (nr. 1, jo žmona – nr. 2, Juozas Urbšys nr. 5, Aleksandras Stulginskis nr. 30 ir kt.). 1954 m. A. Merkiui suteikta malonė ir jis paleistas, bet 1955 m. Malenkų invalidų namuose Vladimiro srityje jis mirė.
miniatiūra|dešinėje|A. Merkio [[kenotafas Petrašiūnų kapinėse ]]
Atminimo įamžinimas
Antano Merkio gimtinės vieta Bajorų kaime (Skapiškio sen., dab. Kupiškio r.) 1995 m. įrašyta į Kultūros vertybių registrą (u. k. 21539 ), 2005 m. LR kultūros ministro įsakymu pripažinta valstybės saugoma. 2018 m. įtraukta į Kupiškio rajono lankytinų vietų sąrašą.
Thom Yorke
Thomas Edward Yorke (g. 1968 m. spalio 7 d.) – Anglijos muzikantas, geriausiai žinomas kaip grupės Radiohead vokalistas. Taip pat yra įrašinėjęs muziką kaip solo atlikėjas, dirbo su daugybe kitų muzikantų, o 2006 metų liepą išleido savo pirmąjį solo albumą „The Eraser“. Yorke daugiausia groja gitara ir pianinu, yra grojęs ir būgnais bei bosine gitara. Thom Yorke taip pat kuria ir elektroninę muziką (albumas „The Eraser“ buvo įkvėptas elektroninės muzikos). 2021 m. Yorke'as su Radiohead gitaristu Jonny Greenwoodu ir būgnininku Tomu Skinneriu įkūrė naują grupę „The Smile“, taip pat buvo įkūręs grupę „Atoms for Peace“. Šiuo metu yra išleidęs tris studijinius albumus bei garso takelius keletui filmų.
Diskografija
Albumai
Garso takeliai
Singlai
Klaipėdos apygardos administracinis teismas
Klaipėdos apygardos administracinis teismas – vienas iš 5 apygardų administracinių teismų Lietuvoje. Adresas - Galinio Pylimo g. 9, Klaipėda, LT-91230.
Nagrinėja administracines bylas, kuriose bent viena iš šalių yra valstybė, savivaldybė arba valstybės ar savivaldybės institucija, įstaiga, tarnyba, tarnautojas. Taip pat bylas dėl administracinių teisės pažeidimų, kuriose nutarimus yra priėmę valstybės įgaliotų institucijų pareigūnai. Įkurtas 1999 m. (kaip ir kiti administraciniai teismai Lietuvoje).
1999 m. išnagrinėjo 516, 2007 m. - 3 789, iš viso nuo teismo įkūrimo iki 2008 m. pabaigos - 17 567 administracines bylas.
Teisėjai, tarnautojai
Nuo 1999 m. balandžio 27 d. teismo pirmininkė - Alona Romanovienė (g. 1953 m.). Dirba 8 teisėjai, 6 teisėjų padėjėjai, 8 teismo posėdžių sekretorės, 5 darbuotojai raštinėje (raštinės vedėja, 1 vyr. specialistė, 3 specialistės).
Peribsenas
thumb|right|200px| Peribseno kapo stela Peribsenas (Setas-Peribsenas) – antrosios Egipto dinastijos faraonas. Valdė 17 metų. Vardas reiškia „širdžių viltis“. Palaidotas Um el Kaabe (Umm el-Qa’ab) Abydose. Jo laidotovių stela (esanti Britanijos muziejuje) vaizduoja greičiau būtybę, panašią į Setą, nei Horą. Todėl manoma, kad jis galėjo valdyti ne visą Egipto teritoriją, tik Aukštutinį Egiptą, o Žemutinį valdė Sechemibas.