cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pietų Amerika
Flora ir fauna
Pusiaujo miškai Pietų Amerikoje vadinami selva. Juose klesti daugybė gyvūnų ir augalų rūšių. Čia auga įvairiausios palmės, amerikinės papajos, kakavmedžiai, hevėjos, tarp jų raizgosi daugybė lianų. Ant medžių kybo daug augalų, galinčių augti be dirvožemio (vadinamų epifitais). Žinomiausi epifitai – gražiai žydinčios orchidėjos. Daugelis augalų teikia vertingą medieną, vaisius, sultis, žieves, naudojamas technikoje ir medicinoje. Amazonijoje augalai auga keliais aukštais, arba ardais. Aukščiausiame arde kyšo šviesiamėgiai medžiai, kurių viršūnės nedaug iškilusios virš šakų. Jų lapai kieti ir standūs, lyg padengti vašku; silpnus ir gležnus lapus lengvai nuniokotų gausios liūtys bei vėjai, nudegintų aštrūs Saulės spinduliai. Žemesniuose arduose auga kiti medžiai, pakenčiantys šešėlių prietemą. Jų lapai jau gležnesni ir švelnesni. Tarp medžių gausiai išsiraizgiusios lianos. Jų stiebai ploni ir labai ilgi (iki 300 m). Toks stiebas savo svorio išlaikyti negali, todėl vyniojasi apie medžius. Keliauti tokiu mišku be kirvio neįmanoma. Medžiai nemeta lapų vienu metu. Vienos medžio šakos puošiasi sunokusiais vaisiais, kitos šakos žydi. Pomiškio beveik nėra, nes žemai miške tvyro prietema. Nukritę lapai, šakelės, žuvę gyvūnai labai greit supūna. Mineralinės medžiagos dirvožemyje nesusikaupia, todėl jis nėra derlingas. Tačiau didelis drėgmės ir šilumos kiekis sudaro palankias sąlygas augalijai vešėti. Dirvožemiuose daug geležies ir aliuminio junginių, todėl jie yra geltonos ar raudonos spalvos. Gyvūnija labai įvairi ir gausi. Čia gyvūnai prisitaikę gyventi medžiuose. Yra daug beždžionių, tinginių. Gausu roplių, vabzdžių, varliagyvių, daugybė skruzdėlių rūšių (kai kurios jų 3 cm ilgio). Prie upių ir pelkėtose vietose šliejasi tapyrai ir didžiausi Žemėje graužikai – kapibaros. Iš paukščių paplitę jau minėti kolibriai, mintantys žiedų nektaru, tukanai, papūgos ir kt.
Pietų Amerikos savanos išplitusios į šiaurę ir į pietus nuo pusiaujo miškų. Savanų yra ir žemumose, ir plokščiakalniuose. Gausi žolinė augalija. Tarp žolių auga reti medžiai. Brazilijos plokščiakalnio centre veši žemaūgiai medžiai, mediniai kaktusai. Iš gyvūnų savanoms būdingi smulkūs elniai, laukinės kiaulės pekariai, šarvuočiai, skruzdėdos. Būdingiausias paukščių atstovas – strutis nandu.
Įpiečiau savanų plyti subtropinės stepės, vadinamos pampa (indėnų kečujų kalba – „bemiškė lyguma“). Drėgno subtropinio klimato sąlygomis susidarė derlingi raudonieji dirvožemiai. Augalija – žolinė. Vyrauja ašuotės, laukinės soros. Pampoje, kaip ir vidutinių platumų stepėse, gyvena rausiantieji urvus labai greiti gyvūnai: pampos elniai, pampos katės, iš kanopinių – lamos. Veisiasi stručiai nandu.
Patagonijoje iškrinta mažai kritulių, todėl susidarė pusdykumių zona. Dirvožemiai – nederlingi pilkžemiai, augalija skurdi. Veši varpinių žolių ir dygių krūmų sąžalynai. Gyvūnams atstovauja graužikai ir rausiantieji urvus, tarp jų: viskašos, nutrijos (prie vandens telkinių), šarvuočiai. Anduose ryškus vertikalusis zoniškumas.
Pietų Amerika yra daugelio kultūrinių augalų tėvynė. Iš jos yra kilę ananasai, žemės riešutai, pomidorai, medvilnė, bulvės, kukurūzai. Pietų Amerikoje buvo prijaukintos lamos, alpakos, šinšilos ir nutrijos.
Pietų Amerikos šalys
Į lentelę neįtrauktos Pietų Džordžijos ir Pietų Sandvičo Salos (Jungtinė Karalystė), kadangi jose nėra nuolatinių gyventojų, išskyrus gyvenančius mokslinių tyrimų stotyse.
Žvingių herbas
Žvingių herbas – vienas iš Žvingių heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo skydo raudoname lauke auksinė ietis su sidabriniu ietigaliu, virš kurio įžambiu kryžiumi gulsčiai sukryžiuoti sidabriniai kardas ir kalavijas su auksiniais efesais. Ginklų rankenos kairėje skydo pusėje. Ginklai apjuosti žaliu laurų vainiku su auksinėmis uogomis.
Istorija
Žvingiai buvo valsčiaus ir didelio dvaro centras, pro jį ėjo pasienio prekybos keliai. 1744 m. Zigmantas Vaza valdovo dekretu leido ketvirtadieniais rengti turgus, o 1792 m. gegužės 15 d. Stanislovas Augustas Žvingiams suteikė Liustracijos privilegiją. Joje rašoma: „kad tas miestas tiek teismo, tiek miesto valdymo reikaluose, tvirtindamas išrašus ir kitus raštus, patirtų tikrą garbę ir didžiuotųsi atskiru nuo kitų miestų herbu, jam suteikiame tokį herbą, kaip čia yra nupieštas, tai yra lauro vainiku apjuostus kalaviją, ietį ir kardą.“ Raudoname lauke buvo pavaizduota ietis ietigaliu aukštyn su dviem gulsčiai sukryžiuotais kardais smaigaliais į heraldinę dešinę pusę.
Tačiau jau po LDK ir Lenkijos padalijimo jis buvo pamirštas. Tik 1912 m. istorikas Janas Obstas, tyrinėdamas Lietuvos metriką, aptiko Žvingių herbo piešinį.
Istorinį herbą atkūrė dailininkas Arvydas Každailis. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 2009 m. kovo 23 d. patvirtino dekretu Nr. 1K-1751.
Ilganosė raganosė
Ilganosė raganosė (Naso brevirostris) – chirurgžuvinių (Acanthuridae) šeimos žuvis.
thumb|left|210px|Ilganosė raganosė
Armėnijos centrinis bankas
Armėnijos centrinis bankas yra Armėnijos sostinėje Jerevane. Bankas yra nepriklausoma institucija ir atsakinga už banknotų ir monetų išleidimą šalyje, prižiūrėjimą ir reguliavimą bankų sektoriuje bei valdžios valiutos rezervų laikymą. Bankas taip pat yra vienintelis Armėnijos monetų kalyklos savininkas.
Italijos Respublikos pilietybė
Italijos Respublikos pilietybė – Italijos nacionalinė pilietybė. Reglamentuoja Italijos Respublikos Konstitucija, Italijos pilietybės įstatymas ir tarptautiniai susitarimai pilietybės klausimais. Italijos pilietybės įstatymas nustato šalies pilietybės įgijimo, netekimo bei grąžinimo sąlygas ir tvarką.
Pagrindiniai Italijos pilietybės politikos principai:
Įgijimas
Kraujo arba kilmės principas (ius sanguinis):
Ius sanguinis gimimo metu: pilietybė suteikiama vaikui, kuris gimė Italijos šalies piliečiams (automatiškai).
Teritorijos arba saulės principas (ius soli):
Italijoje pilietybė automatiškai suteikiama ne tik gimus Italijos teritorijoje ir pagal kilmę, bet taip pat šeimos ryšių pagrindu šiais atvejais:
Italijos pilietybė gali būti suteikiama asmenims deklaracijos būdu šeimos ryšių pagrindu ir giminingumo/panašumo pagrindais:
Apsistojimo principas (ius domicilli), siejamas su natūralizacija:
== Dviguba pilietybė ==
Nuo 1912 m. dviguba pilietybė buvo leidžiama nepilnamečiams. Siekdama išlaikyti stipresnius ryšius su užsieniu, Italijos vyriausybė toleravo dvigubą pilietybę ekspatriantams, kai antros pilietybės įgijimas buvo automatinis ir neišvengiamas, nes imigracijos valstybės taikė ius soli nuo gimimo.
Be suvaržymų dviguba pilietybė buvo leista nuo 1986 m., bet principas aiškiai nebuvo suformuluotas iki 1992 m.
1992 m. įstatymas numatė pilietybės atgavimo programas ekspatriantams ir jų palikuonims, kurie prarado Italijos pilietybę neapgalvotai. Įstatymo 13 straipsnis numato, jog Italijos pilietybės atgavimas paprastai priklauso nuo individualios iniciatyvos arba nuo būdų, kai tai įvyksta automatiškai. Pirma, pateikus prašymą: pasirinkimas gyventi Italijoj per vienerius metus po prašymo atgauti pilietybę pateikimo. Antra, automatiškai: per vienerius metus, pradėjus gyventi Italijoj, jei suinteresuotas asmuo neatsisako.
Call of Duty: World at War
Call of Duty: World at War − pirmojo asmens šaudyklė ir penktoji „Call of Duty“ serijos dalis. Žaidimą sukūrė „Treyarch“, o 2008 m. lapkričio 11 d. išleido „Activision“.
Italijos Respublikos pilietybė
Įgijimas
Pagal 1992 m. įstatymą buvo nustatyta, jog atgauti pilietybę galima iki 1994 m., bet terminas buvo nukeltas iki 1995 m., ir dar kartą iki 1997 m. 2000 m. sudaryta galimybė atgauti Italijos pilietybę italų kilmės svetimšaliam, gyvenantiem teritorijose, kurios prieš Pirmojo pasaulinio karo pabaigą priklausė Austrijos-Vengrijos imperijai, o po Antrojo Pasaulinio karo perduotos ankstesnei Jugoslavijai. Atgavimo sąlygos, numatytos 2000 m. įstatyme, charakterizuotos laiko „langu“, t. y. 5 metų legalaus rezidavimo terminu. Priešingai, 2006 m. programoje, kuri numato pilietybės atgavimą etniniams italams, gyvenantiems teritorijose, paskirtose ankstesnei Jugoslavijai po 1947 m. sutarties, bei jų palikuonims, nėra nustatytos laiko ribos. Tačiau 2006 m. atgavimo programa pirmą kartą įdiegė reikalavimą paliudyti etninius ryšius, t. y. būtinas kalbos ir kultūros žinių patikrinimas.
2000 m. ir 2001 m. konstitucinės reformos italų piliečiams, gyvenantiems užsienyje suteikė teisę balsuoti Italijos Parlamento rinkimuose ir  išsirinkti savo atstovą. Nuo 1998 m. iki 2007 m. apie 786000 italų, gyvenančių užsienyje, išsaugojo Italijos pilietybės statusą. Sunki fiskalinė situacija apribojo kai kurias piliečių, gyvenančių užsienyje, socialines teises. 2008 m. Finansinis Aktas įdiegė 10 metų nuolatinio gyvenimo reikalavimą, norint gauti socialinę pensiją.
== Netekimas ==
Call of Duty: World at War
Vyksmo vieta sugrįžta į Antrojo pasaulinio karo laikus, prieš tai buvusioje dalyje, „Call of Duty 4: Modern Warfare“, veiksmas vyko šiuolaikiniais laikais. Buvo išleistos Windows, PlayStation 3, Wii, Xbox 360, Windows Mobile bei taip pat ir PlayStation 2, Nintendo DS versijos, tačiau pastarųjų istorija buvo kitokia.
Italijos Respublikos pilietybė
Įgijimas
Italijos pilietybė prarandama remiantis 1992 m. Pilietybės įstatymo nustatytais atvejais. Atsižvelgiant į 1992 m. Italijos Pilietybės įstatymo 12 straipsnio 1 ir 2 dalies išimtis, niekas negali likti be pilietybės, todėl Italijos pilietybės praradimas yra galimas, tik jeigu asmuo turi kitą pilietybę. Pagal šeimos modelį Italijos pilietybė pagal kilmę negali būti prarandama dėl to, jog asmuo gyvena užsienyje. Italijos pilietybės netekimas paprastai kyla iš formalaus atsisakymo.
Call of Duty: World at War
Žaidime perteikiami mūšiai, vykę Ramiajame vandenyne, kur kovojo JAV ir Japonijos imperijos ginkluotosios pajėgos, bei Rytų frontas, kuriame kovėsi Sovietų Sąjunga ir Nacistinė Vokietija. Visa tai žaidėjas mato iš JAV jūrų pėstininko, eilinio C. Milerio ir Raudonosios armijos kareivio, Dimitrijaus Petrenko perspektyvos.
Italijos Respublikos pilietybė
Įgijimas
Pilietybės atsisakoma šiais atvejais:
Call of Duty: World at War
2010 m. lapkričio mėn. Jungtinėse Valstijose buvo parduota per 1,41 mln. žaidimo vienetų. Jungtinėje Karalystėje per pirmąją savaitę žaidimo vienetų buvo parduota dvigubai tiek, kiek „Call of Duty 4“. 2009 m. duomenimis, visų versijų iš viso yra parduota jau apie 11 mln. vnt. Kritikai iš GameRankings ir Metacritic žaidimą įvertino 85 % iš 100.
Italijos Respublikos pilietybė
Įgijimas
Be atsisakymo, Italijos įstatymai nurodo tik du kitus atvejus, automatiškai prarandant pilietybę, kai automatinis pilietybės praradimas taikomas kaip bausmė.
Automatiškai pilietybė prarandama šiais atvejais:
Plokščiagalviai smėlešeriai
Plokščiagalviai smėlešeriai (Percophidae) – ešeržuvių (Perciformes) būrio žuvų šeima. Paplitusios Atlanto ir Indijos vandenynų tropiniuose ir subtropiniuose vandenyse, taip pat Ramiojo vandenyno pietvakarinėje ir pietrytinėje dalyje. Dydis 10-20 (50) cm. Kelios rūšys žvejojamos.
Šeimoje yra 13 genčių, 45 rūšys.
Levas Danilovičius
Levas Danilovičius (, 1226 m. – 1300 m.) – 1245–1269 m. Belzo kunigaikštis, 1264–1269 m. Cholmo kunigaikštis, 1264–1300 m. Haličo-Voluinės kunigaikštystės kunigaikštis.
Biografija
thumb|250px|left|Haličo-Voluinė 1245-1349 metais Kilęs iš Riurikaičių. Tėvas Danielius Haličietis, motina Ona Naugardietė, jos sesers sūnus – Aleksandras Neviškis. Broliai Švarnas ir Mstislavas. Žmona Konstancija, Vengrijos karaliaus Belos IV duktė. Vaikai Jurijus Haličietis, Anastasija ir Sviatoslava.
Po Danieliaus Haličiečio mirties 1264 m. Haličo–Voluinės kunigaikštystė buvo padalyta Levui ir jo broliams Švarnui ir Mstislavui. Kerštaudamas dėl to, kad Lietuvos didysis kunigaikštis Vaišelga (Vaišvilkas), pasitraukdamas į vienuolyną, ne jam, o savo sesers vyrui Švarnui perdavė valdyti Lietuvą, 1268 m. pasikvietęs į vaišes, jį nužudė. Po Švarno mirties 1269 m. (kai kurių nuomone, jį irgi nužudė Levas) užvaldė visą Haličo–Voluinės kunigaikštę, bet ne Lietuvą, kurios soste įsitvirtino Traidenis. 1272 m. perkėlė valstybės sostinę iš mongolų – totorių sugriauto Haličo į Lvovą. Šis Danieliaus Haličiečio 1250 m. įkurtas miestas pavadintas jo vardu.
Levas buvo priklausomas nuo Aukso ordos, dalyvavo mongolų – totorių žygiuose į Lenkiją, Lietuvą ir jotvingių žemes. Siekė užkariauti gretimas Lenkijos žemes, 1288 m. su Čekijos karaliumi Vaclovu II nesėkmingai bandė užimti Krokuvą, vėliau suvienytos Lenkijos karaliaus Vladislovo I Lokietkos sąjungininkas. Iš Vengrijos atgavo Užkarpatės Rusią.
Algis Uzdila
Algis Uzdila (g. 1937 m. balandžio 25 d. Kreivėnų k., Lenkijoje) – mokytojas ir poetas, Lenkijos lietuvių visuomenės veikėjas.
Biografija
Gimė ir augo ūkininko šeimoje. Baigęs Suvalkų bendrojo lavinimo licėjų studijavo Vilniaus universitete lietuvių kalbą ir literatūrą. Mokytojavo Seinų ir Punsko licėjuose, kurį laiką – Punsko licėjaus direktorius. Trisdešimt metų vadovavo Punsko lietuvių kultūros namų „Jotvos“. šokių ansambliui. Paskelbė straipsnių Lenkijos lietuvių dvisavaitiniame žurnale „Aušra“, apie trisdešimt metų buvo jos korektoriumi. Sudarė penkis lietuvių kalbos vadovėlius pagrindinei mokyklai. Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjungos narys (2015 m.).
A. Uzdila siekė reformuoti lietuvių kalbos rašybą ir atsisakyti „kepurėlių“ virš raidžių č, š, ž, taip pat nosinių ir kitų diakritinių ženklų. Vietoj to siūlė plačiau naudoti raidę h – taip lietuviams supaprastėtų naudojimasis kompiuteriu. Kartu mokytojas diegė naujadarus: pvz., vietoj kompiuterijoje naudojamo anglizmo „skaneris“ rekomendavo vartoti lietuvišką „skleislis“ ir t. t.
Juozas Vilčinskas
Juozas Vilčinskas (1909 m. liepos 29 d. Vilniuje – 1992 m. birželio 9 d. Londone; palaidotas Lietuvoje) – totorių kilmės lietuvių inžinierius, išeivijos visuomenės ir politinis veikėjas.
Biografija
Gimė rumšiškėno totoriaus Žaslių geležinkelio stoties viršininko Samuelio Vilčinsko šeimoje.
Pirmojo pasaulinio karo metais su tėvais gyveno Rusijoje. 1919 m. grįžo į Lietuvą. 1930 m. baigė Kauno aukštesniąją technikos mokyklą, 1942 m. – Vytauto Didžiojo universiteto Technikos fakultetą, tapo statybos inžinieriumi.
Rinko istorinę-kraštotyrinę medžiagą apie Lietuvos totorius – rankraštines knygas, nuotraukas, buities daiktus – visa tai, kas rodo praeitį, papročius, religinius ritualus. Visos tos veiklos tikslas – įkurti prie mečetės nedidelį muziejų. Surinko ištisą knygų apie totorius biblioteką.
Trumpai dirbo Joniškio geležinkelio stotyje, 1931–1940 m. – Kauno miesto savivaldybės vandentiekio ir kanalizacijos skyriuje, kuriam vadovavo Steponas Kairys.
1944 m. pasitraukė į Austriją, vėliau – į Italiją, 1946 m. – į Angliją. Čia iš pradžių dirbo fabrike, o nuo 1957 m. iki pensijos – statybos projektavimo biure.
1951 m. balandžio 7 d. gavo S. Kairio įgaliojimus atstovauti LSDP Londone vykusiame Vidurio ir Rytų Europos socialistų Unijos konferencijoje. 1951 m. rugsėjo 7 d. LSDP organizacijos komiteto Didžiojoje Britanijoje steigiamojoje konferencijoje išrinktas šio komiteto pirmininku.
1975–1991 m. buvo visų trijų LSDP Užsienio delegatūros skyrių generalinis sekretorius. Nuo 1952 m. Socialistų Internacionalo II kongreso Milane iki 1989 m. SI XVIII kongreso Stokholme atstovavo LSDP visuose Socinterno renginiuose.
1989 m. Stokholme kartu su SI kongresu vykusiame Vidurio ir Rytų Europos Socialistų Unijos suvažiavime buvo išrinktas sąjungos iždininku. 1990 m. SI tarybos posėdyje Kaire padėjo LSDP pirmininkui prof. Kazimierui Antanavičiui atkurti LSDP tikrąją narystę Socialistų Internacionale.
1953 m. išrinktas DB Lietuvių sąjungos valdybos nariu, nuo 1956 m. – DBLS pirmininkas, nuo 1975 m. – garbės narys. 1963 m. išrinktas Londono lietuvių diskusijų klubo pirmininku. Aktyviai dirbo ir kitose visuomeninėse organizacijose bei profsąjungose.
Nuo 16 metų bendradarbiavo „Lietuvos žiniose“, „Darbe“, „Europos Lietuvyje“, „Keleivyje“ (slapyvardis J. Rudokas), 1956–1966 m. redagavo „Darbininkų balsą“, 1971–1972 m. – LSDOU žurnalą „Mintis“, 1981–1987 m. laikraščio „Europos lietuvis“ redaktorius. Tyrinėjo Lietuvos ir D. Britanijos diplomatinių santykių istoriją, parašė LSDP istoriją.
Algimantas Norvilas
Algimantas Norvilas (g. 1953 m. lapkričio 4 d. Šiauliuose) – Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos akto dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras, aktorius, režisierius.
Maršrutinis taksi
thumb|250px|Maršrutiniai taksi [[Rostovas prie Dono|Rostove prie Dono]]
Algimantas Norvilas
Biografija
1972 m. baigė Šiaulių 9-ąją vidurinę mokyklą, 1972-1976 m. studijavo Lietuvos konservatorijos Aktoriaus meistriškumo fakultete, 1984-1989 m. – Maskvos valstybinio A. Lunačiarskio teatro meno institute (GITIS), dramos teatro režisūros specialybę.
Valakampių tiltas
Valakampių tiltas (arba Valakupių tiltas) – gelžbetoninis tiltas per Nerį Vilniuje, pastatytas 1972 m. Tai ilgiausias (341,5 m) tiltas Vilniuje.
Tiltas turi 6 tarpatramius. Ilgiausias jų, siekiantis 100 m, eina virš upės, antrasis yra kairiajame krante, likę keturi – dešiniajame.
Algimantas Norvilas
Biografija
1976-1986 m. – Kauno valstybinio akademinio dramos teatro aktorius ir režisieriaus padėjėjas, 1986-1987 m. – Kauno valstybinio dramos treatro režisierius, 1987-1990 m. – Kauno menininkų namų direktorius, 1990-1992 m. – LR Aukščiausiosios Tarybos-Atkuriamojo Seimo deputatas, 1993-1995 m.- LR Prezidento referentas, nuo 1996 m. – Lietuvos žvejybos ir žuvies perdirbimo įmonių asociacijos prezidentas.
Valakampių tiltas
Aukščiau, prieš srovę, susiformavusi Valakampių atodanga.
thumb|left|250px|Vaizdas į Nerį (šiaurėn) nuo Valakampių tilto
Česlovas Gerliakas
Česlovas Gerliakas (g. 1927 m. liepos 20 d. Kelmėje) – Lietuvos statybos inžinierius konstruktorius.
Biografija
1950 m. baigė Kauno universitetą. 1955–1992 m. dirbo Miestų statybos projektavimo institute Vilniuje, nuo 1974 m. projektų vyriausiasis inžinierius. 1992–2000 m. dirbo bendrovėje „Viltekta“. Nuo 1960 m. Lietuvos architektų sąjungos narys.
Maršrutinis taksi
Maršrutinis taksi – privačiai įmonei priklausanti keleivių pervežimo priemonė (taksi), gabenanti keleivius nustatytais maršrutais. Keleivių pervežimui naudojami specialiai tam pritaikyti keleiviniai mikroautobusai. Tokios transporto priemonės populiarios Bulgarijoje, buvusiose TSRS valstybėse, tame tarpe daugumoje didesnių Lietuvos miestų. Dažniausiai maršrutiniai taksi naudojami miestuose, kur paprastai kursuoja tais pačiais maršrutais, kaip ir autobusai ar troleibusai (dalyje miestų maršrutinio taksi numeris sutampa su tuo maršrutu kursuojančio autobuso numeriu). Nors maršrutinio taksi bilieto kaina paprastai didesnė, nei autobuso ar troleibuso, tačiau šios transporto priemonės keleivių vertinamos dėl didesnio greičio, lankstesnio grafiko, galimybės sustoti netik autobusų stotelėse. Kartais maršrutiniai taksi vyksta ir užmiesčio maršrutais.
Česlovas Gerliakas
Darbai
Parengė daugelio svarbių Lietuvos pastatų konstrukcijų projektus:
Vadovavo projektavimui:
Maršrutinis taksi
Maršrutiniai taksi išpopuliarėjo dar TSRS laikais, kuomet buvo naudojami ne tik miestuose, bet ir tolimiems reisams (pvz., Maskva-Jalta). Praktiškai visi to meto maršrutiniai taksi buvo mikroautobusai RAF-2203 „Latvija“. Po TSRS žlugimo susikūrus laisvajai rinkai bei atsiradus galimybei steigti individualias įmones, maršrutinių taksi skaičius smarkiai išaugo, kadangi buvo didelis poreikis mobilesniam transportui. Maršrutiniams taksi pradėti naudoti iš Vakarų Europos atgabenti padėvėti mikroautobusai, ypač Mercedes-Benz TN. Rusijoje taip pat naudoti vietinės gamybos „GAZelle“. Maršrutiniai taksi dažnai susilaukia kritikos iš miestų valdžios dėl pavojingo vairavimo, eismo taisyklių pažeidimų, autobusų linijos užėmimo, neskaidrios mokesčių politikos, tuo pačiu, maršrutiniai taksi sumažina miesto viešojo transporto pajamas.
Rigobert Song
Rigoberas Bahanagas Songas (g. 1976 m. liepos 1 d.) – buvęs futbolininkas, Kamerūno rinktinės žaidėjas, rungtyniavęs kaip gynėjas; futbolo treneris.
Rigobero sūnėnas – Alex Song taip pat žymus futbolininkas, rinktinės narys.
Rinktinė
rungtyniavo nuo 1993 m.
Su rinktine dalyvavo 1994, 1998 ir 2002 m. pasaulio futbolo čempionatuose, taip pat 2 kart laimėjo Afrikos Tautų taurę (2000 ir 2002 m.). 2010 m. rugpjūčio 1 d. paskelbė baigiantis karjerą rinktinėje.
Maršrutinis taksi
Maršrutiniai taksi būna ne tik privatieji – dalis autobusų parkų taip pat naudoja mikroautobusus užmiesčio ar tarpmiestiniams maršrutams, kuriuose pervežama nedaug keleivių.
Grybų grupavimas
Grupuoti grybus galima pagal kelis skirtingus kriterijus. Dažniausiai jie skirstomi pagal mitybos arba pagal dauginimosi būdus.
Pagal mitybos būdus
Sudarant grybų ekologinių grupių terminus pagal mitybinius ryšius vartojama galūnė „trof“:
grybai, mintantys augalais, vadinami fitotrofais, dumbliais – fikotrofais, kerpėmis – lichenotrofais, samanomis – briotrofais, augantys ant ekskrementų – koprotrofais, ant vabzdžių ir kitų gyvūnų lavonų – nekrotrofais, ant medienos – ksilotrofais, ant gyvos medienos – ksilobiotrofais, ant negyvos – ksilosaprotrofais, ant grybų – biomikotrofais.
Pagal mitybos būdą grybai skirstomi į saprotrofinius, parazitinius ir mikorizinius.
Saprotrofiniai grybai
thumb|200px|Valgomasis tampriukas (Strobilurus esculentus)
Jų maistas: nukritę lapai, spygliai, kelmai, nudžiūvę medžiai, išvartos, negyva žolinė danga, ekskrementai.
Saprotrofai, būdami aktyvūs aplinkos sanitarai, tas medžiagas skaido, paversdami jas puria miško dirva. Skirtingos grybų rūšys ardo skirtingas augalo dalis: paprastasis ausiadyglis (Auriscalpium vulgare) pušies, eglės kankorėžius, pušinis tampriukas (Strobilurus esculentus) - pušies konkorėžius, o valgomasis tampriukas (S.esculentus) – tik eglės. Kai kurių rūšių grybai, ypač pelėsiniai, skaido net sintetines medžiagas: kaproną, nailoną, pramoninius gaminius.
Saprotrofų koto pagrindas plaukuotas, apaugęs grybienos gijelėmis. Saprotrofai labiausiai paplitusi grybų grupė. Tai pirmieji grybai žemėje. Iš jų nemažai yra valgomų.
Parazitiniai grybai
Gyvena gyvuose organizmuose, bei maitinasi gyvų augalų ir gyvūnų syvais. Gyvena augalų, įvairių gyvūnų, net žmogaus gyvuose organizmuose. Tai rūdys, kūlės, rauplės, daugelis kempininių. Šie kenkėjai dažnai pūkeliu aptraukia baravykus, ūmėdes ir kitus grybus.
Nuoroda: Augalus parazituojantys grybai
Mikoriziniai grybai
thumb|200px|[[Tikrinis baravykas - mikorizinis grybas]]
Dar vadinami mikosimbiotrofais. Tai grybai kurie su aukštesniaisiais augalais sudaro mikorizę.
Medžių šaknys, absorbuodamos maisto medžiagas, rizosferoje išskiria toksinus, kurie yra žalingi aplinkiniam dirvožemiui ir net pačiam medžiui. O mikorizinių grybų pagrindinis maistas ir yra toksinai, todėl savo šeimininkui jie teikia paslaugą.
Mikorizinio grybo koto pamatinė dalis lygi, be grybienos likučių.
Griežtai neapibrėžta mityba
Daugelio grybų mitybos būdas nėra griežtai apibrėžtas. Pvz., raibasis baltikas (Tricholorria terreum), augantis po lapuočiais medžiais, minta kaip saprotrofas, o po spygliuočiais – kaip mikorizinis grybas. Gluosninė kreivabudė (Pleurotus ostreatus), kupetomis apgula kelmus, pūvančius kamienus ir išvartas, bet, progai pasitaikius, apninka ir gyvų medžių medieną. Paprastasis kelmutis (Armillaria mellea) dažniausiai būna saprotrofas, o soduose, parkuose virsta parazitu – jaunus medelius numarina per 1-3 metus, senus – per 10 metų, kartu apninka ir kiti grybai, kol buvusio medžio vietoje suželia žolė.
Pagal dauginimosi būdus
Pagal dauginimosi būdą grybai skirstomi į dvi grupes: homotalinius ir heterotalinius.
Homotaliniai grybai
Homotaliniai grybai iš vienintelės sporos išaugina grybieną, iš kurios ilgainiui formuojasi vaisiakūniai, paskleidžiantys sporas (pvz., kai kurie mėšlagrybiai).
Heterotaliniai grybai
Šių grybų yra sudėtingesnis gyvenimo būdas. Heterotaliniai grybai subrandina skirtalytes sporas. Tarp jų beveik visi valgomieji ir nuodingieji. Pvz., baravyko dalis subrandintų sporų yra vyriškos kilmės, kita dalis – moteriškos. Grybienai, augančiai iš vyriškos sporos, būtinas kontaktas su grybiena, augančia iš moteriškos. Tada išauga nauja grybiena, galinti suformuoti vaisiakūnių užuomazgas.
Pagal palankią aplinkos terpę
Sudarant terminus, apibūdinančius grybų ir aplinkos santykį, pridedama galūnė „fil“:
Pagal panaudojimą
Pagal panaudojimą buityje grybai skirstomi:
Aerogeodezijos institutas
UAB „Aerogeodezijos institutas“, AGI – pagrindinė Lietuvos Respublikos kartografavimo įmonė, veikianti Kaune. Viena moderniausių kartografijos įmonių Baltijos valstybėse, teikianti vartotojams kartografinius produktus ir paslaugas, turėjusi apie 50 darbuotojų.
Veikla
Pagal valstybės institucijų užsakymus AGI atlieka įvairiapusį Lietuvos bazinį kartografavimą, taip pat Lietuvos ir užsienio kompanijų užsakytus kartografavimo ir fotogrametrijos, kadastrinių matavimų darbus, ruošia įvairius žemėlapius.
Institutas, nors ir nebūdamas mokymo ar mokslo tyrimų organizacija, atlieka specialistų ruošimo funkciją. Studentai atlieka pažintinę ir gamybinę praktiką. Jiems taip pat skaitomos paskaitos, supažindinama su praktine instituto veikla. AGI specialistai vadovauja daktaro disertacijoms, magistro tezėms ir diplominiams darbams. Siekiama plačiąją visuomenę supažindinti su Geografinės informacinės sistemos (GIS) programinėmis priemonėmis, duomenų bazių sudarymu. Instituto specialistai kaip ekspertai, konsultantai ar vykdytojai dalyvauja Valstybės sienos komisijų darbe bei įvairiuose Lietuvoje vykdomuose tarptautiniuose projektuose, susijusiuose su kartografija.
Įmonės privatizavimas
2017 m. priimtas sprendimas privatizuoti nuostolingai dirbusią įmonę, nes ji nepateisino keltų uždavinių – verslo vertės augimo ir dividendų ar pelno įmokos pajamingumo. Bendrovė daugelį metų buvo laikoma pagrindine Lietuvos kartografavimo įmone. Naujasis šios įmonės šeimininkas neprivalės tęsti instituto veiklos. Valstybei priklausė 99,82 proc. šios bendrovės akcijų paketo (akcijų turėtoja – Žemės ūkio ministerija). Valstybės valdoma bendrovė vykdė panašią veiklą kaip ir privačios įmonės.
2018 m. lapkričio 29 d. viešame aukcione Turto bankas pardavė „Aerogeodezijos institutą“: pirkėjui atiteko valstybei priklausantis 99,82 proc. akcijų paketas ir įmonei priklausantis 4100,60 m² ploto administracinis pastatas su garažu, dirbtuvėmis bei kiti statiniai.
Plimutas (reikšmės)
Žodis Plymouth gali reikšti:
Spora
thumb|250px|[[Oranžinis lekščiagrybis išleidžia debesėlį sporų.]] Sporos ( 'sėkla') – dauginimosi ar išlikimo nepalankioje aplinkoje stadija ir darinys. Sporos sudaro stadiją daugelio augalų, bakterijų, grybų, protistų dauginimosi cikle. Sporos nuo sėklų skiriasi tuo, kad turi labai mažą maisto medžiagų atsargą.
Sporos paprastai būna haploidinės ir vienaląstės. Augaluose jos susidaro sporofituose mejozės metu. Iš sporų susidaro gametofitai:
Grybų sporos
Iš grybų sporų išauga grybiena. Kepurėtųjų grybų sporos susidaro apatinėje grybo kepurėlės pusėje, apsaugotoje nuo saulės, vėjo, lietaus, įvairių mechaninių pažeidimų. Pirmą kartą sporos buvo aptiktos 1725 m. Sporos neilgaamžės, bet kai kurių grybų rūšių gyvybingos išlieka keliasdešimt metų. Apatinėje kepurėlės pusėje sporas gaminantis himenoforas, ilgainiui keitėsi: vienų grybų jis susiraukšlėjo į lakštelius, kitų susisuko į vamzdelius, o dar kitų suskilo į dygliukus ar net karpeles. Lakštelių, vamzdelių, dygliukų paviršius pasidengia tam tikru sluoksniu, vadinamu himeniu, kuriame ir susidaro sporos. Iškritus sporai, jos vietoj susidaro kita. Grybų kepurėlėse yra milijardai baltų ar spalvotų sporų, krintančių ant žemės kelias dienas, kartais net savaites. Oro srovės, vanduo, paukščiai, vabzdžiai, žvėrys ir žmogus jas išplatina. Toliau jų likimą lemia dirvožemis, klimatas, metų laikas, todėl sudygsta tik nedidelė dalis sporų.
Augalų sporos
Augalų sporos turi išorinį apvalkalą, kuris vadinamas sporoderma. Sporoderma yra sudaryta iš trijų sluoksnių: 1) Perina arba perisporis; 2) Egzina arba egzosporis; 3) Intina arba endosporis. Sporoderma atlieka šias funkcijas: 1) apsaugo sporas nuo išdžiūvimo, 2) padeda platinti sporas, 3) pasisavina tam tikras medžiagas iš sporangės.
Kai aplinkos sąlygos tinkamos, sporos sudygsta be ramybės laikotarpio. Iš jų išauga augalų lytinė karta – gametofitas. Esant heterosporoms, iš mikrosporų išauga vyriškas funkcijas atliekantys gametofitai, o iš makrosporų – moteriškas.
Šertvūnams būdingi sporangių telkiniai vadinami sorais (pavyzdžiui, Dryopteris filix-mas), pataisūnams ir asiūklūnams – sporinės varputės arba strobilai. Pliasėkliams būdingi vyriškieji ir moteriškieji strobilai arba kankorėžiai
Pataisūnų (Lycopodiophyta) sporos – labai smulkios, tetraedriškos, gelsvos izosporos. Jos turi aiškiai akytą dangalą ir trispindulę vagelę, vadinama ketera. Pataisų sporos turi daug panaudojimo būdų: naudojamos odos pažeidimams gydyti, kūdikiams iššutinti, pirotechnikos gamyboje, pasižymi imuninės sistemos reguliacinėmis ir antihepatoksinėmis savybėmis.
Asiukliūnų (Equisetophyta) sporos – pilkšvai žalsvos spalvos, rutuliškos izosporos. Jos pasižymi keturiomis pailgomis elateromis, kurių galai yra išplatėję. Kai asiukliūnų sporos sudrėksta, elateros labai greitai susupa sporą į kokoną ir sporos atsiskiria viena nuo kitos. Kai oras sausas elateros lieka išsitiesusios ir taip užtikrina efektyvų sporų platinimą. Asiukliūnų sporos randamos anaptropinėse sporangėse, kurios yra sporangioforuose.
Sporų tetrados yra seniausias augalų egzistavimo įrodymas iš ankstyvojo Ordoviko periodo laikų.
Kazimieras Antanavičius (1937)
Kazimieras Antanavičius (1937 m. lapkričio 25 d. Balsėnuose, Veiviržėnų valsčius – 1998 m. balandžio 16 d. Vilniuje) – Lietuvos ekonomistas, visuomenės bei politinis veikėjas.
Biografija
Gimė ūkininkų šeimoje. Lankė Balsėnų pradžios mokyklą. 1948 m. tėvus ištrėmus į Sibirą, mokėsi Švėkšnos, Tauragės, Šilalės vidurinėse mokyklose. 1955 m., aukso medaliu baigęs Šilalės vidurinę mokyklą, įstojo į Kauno politechnikos instituto (KPI) Statybos fakultetą. Už išaiškintą 1952–1954 m. antisovietinę veiklą 1959 m. suimtas, tardytas, pašalintas iš komjaunimo ir instituto, bet 1960 m. KPI baigė eksternu.
1960–1965 m. dirbo Vilniaus statybos treste meistru, darbų vykdytoju, aikštelės viršininku. 1964–1965 m. KPI aspirantas. 1967–1988 m. dirbo Vilniaus inžineriniame statybos institute dėstytoju, docentu, laboratorijos vadovu. 1968 m. apgynė technikos mokslų kandidato (vėliau nostrifikuotą į daktaro) disertaciją. 1977 m. apgynė ekonomikos mokslų daktaro disertaciją, ekonomikos mokslų daktaras (laipsnis nostrifikuotas į habilituoto ekonomikos daktaro laipsnį). 1982 m. profesorius, katedros vedėjas.
Nuo 1986 m. Lietuvos mokslų akademijos (LMA) Ekonomikos instituto Ūkio mechanizmo skyriaus vedėjas, rengė perėjimo į rinkos ekonomiką teorinius pagrindus. 1970–1989 m. mokslinių tarybų, ekonominių komisijų, ekspertų tarybų narys bei vadovas.
1988–1989 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) iniciatyvinės grupės narys, LSDP XIV suvažiavimo organizacinio komiteto vadovas, 1989–1991 m. pirmasis veiklą Lietuvoje atnaujinusios LSDP pirmininkas, nuo 1991 m. LSDP garbės pirmininkas. 1993 m. pasitraukė iš LSDP.
1988–1990 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio iniciatyvinės grupės narys, tarybos narys, Sąjūdžio Seimo narys. 1989–1990 m. SSRS liaudies deputatas. 1990–1992 m. Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos deputatas, Ekonomikos komiteto pirmininkas. 1992–1996 m. Seimo narys, iki 1994 m. Ekonomikos komiteto pirmininkas. 1996 m. nesėkmingai kandidatavo į Seimą.
Fiat 501
thumb|Fiat 501
Kazimieras Antanavičius (1937)
Biografija
1996–1998 m. dirbo LMA Ekonomikos institute. 1997–1998 m. dėstė Kauno Vytauto Didžiojo universiteto Biznio ir vadybos fakultete, išrinktas VDU Senato nariu.
Fiat 501
Fiat 501 – automobilis, leistas „Fiat“ kompanijos nuo 1919 iki 1926 metų.
Kazimieras Antanavičius (1937)
Biografija
Vienas ir kartu su kitais autoriais yra parašęs knygų ekonomikos, valdymo sprendimų parengimo technologijos klausimais, taip pat paskelbęs straipsnių bei išleidęs leidinių ekonomikos ir politikos klausimais. 1985 m. Valstybinės premijos laureatas. 2001 m. prezidentas Valdas Adamkus apdovanojo Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro kryžiumi. Palaidotas Antakalnio kapinėse.
Fiat 501
1919 metais pakeičiant Fiat Zero buvo išleistas 501 modelis – pirmas Fiat modelis po Pirmojo pasaulinio karo.
1921 metais atsirado sportinė modifikacija su S ir SS indeksais. Viso buvo pagaminta 47 600 egzempliorių.
1926 metais 501 pakeitė Fiat 503 modelis.
Gencijoniniai
Gencijoniniai (Gentianaceae) – magnolijūnų (Magnoliophyta) augalų šeima. Jai priklauso vienametės ar daugiametės žolės, labai retai sumedėję augalai. Šeimoje yra apie 70 genčių ir 1100 rūšių.
Augaluose yra gliukozidų, todėl nemaža jų naudojama medicinoje. Kai kurios rūšys auginamos kaip dekoratyviniai augalai, tačiau jos labai sunkiai sukultūrinamos.
Lietuvoje auga šių genčių augalai:
Jankevičienė
Jankevičienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Jankevičiūtė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Jankevičius.
Žeimantas
Žeimantas:
Petorkos provincija
Petorkos provincija  – viena iš Čilės provincijų, sudarančių Valparaiso regioną. Administracinis centras – La Ligva.
Geografija
Provincija yra Kokimbo regiono centrinėje dalyje. Ji ribojasi:
Administracinis suskirstymas
Provinciją sudaro 5 komunos:
Kamfa
Kamfa  – miestas šiaurės Vietname, Kvangninio provincijoje, Bakbo įlankos pakrantėje, ~70 km į šiaurės rytus nuo Haifongo. Yra svarbus jūrų uostas, per kurį išvežamos akmens anglys (daugiausia į Japoniją). Kamfos apylinkėse kasamos akmens anglys bei antracitas, vykdomas šių iškasenų briketavimas.
Fiat 20–30 HP
Fiat 20-30 HP – lengvasis automobilis, leistas „Fiat“ kompanijos nuo 1908 iki 1910 metų.
Automobilyje buvo įrengtas 4-ių cilindrų, 4939 kub.cm apimties, 35 a.j. galingumo variklis prie 1400 aps/min. Didžiausias greitis buvo nuo 70 iki 75 km/val.
Nuorodos
Foto modelio Fiat 20-30
Kanela Bacha
thumb|left|150px|Kanelos komunos padėtis Kokimbo regione Kanela Bacha – miestelis Kokimbo regione (Čilė), Čoapos provincijoje, Kanelos komunos centras.
Miestelis yra 168 km į pietus nuo regiono centro La Serenos.
Komunos administracinis suskirstymas
Komuną sudaro 14 rajonų:
Jankevičius
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Jankevičienė (ištekėjusi moteris) ir Jankevičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Donativas
Donativas (, dgs. donativa) – Romos imperatoriaus piniginė dovana legionų ar pretorionų gvardijos kareiviams.
Respublikos laikais donativus dalindavo triumfo proga, o dalinamus pinigus gaudavo iš parduoto karo grobio.
Donativų dalinimo tikslai būdavo įvairūs. Donativais dėkodavo už pagalbą, jais užprašydavo paslaugų ateityje. Donativus paprastai dalindavo imperatoriaus valdymo pradžioje. II–III a. ši papirkimo forma tapo būtina norint sėkmingai valdyti Romoje. Juos naudojo visi kareiviai imperatoriai 235–248 m. Pretorionų gvardija, visada buvusi netoli imperatorių, visada buvo grėsmė saugumui. Romoje besibazavusios kohortos būdavo sunkiai nuraminamos ir greitos nužudyti nepatikusį imperatorių. Dalinamas donativas būdavo patogi priemonė pretorionų palankumui įgyti.
Imperatorius Augustas pretorionams suteikė didelį donativą savo testamentu. O pradedant Tiberijaus valdymu donativų dalijimas pasidarė praktiškai privalomas.
Donativą gavę pretorionai nekreipė dėmesio į tai, kad jų prefektas Sejanas (Sejanus) prarado valdžią. Kiekvienas pretorionas gavo po 10 auksinių už tai, kad negins Sejano. 41 m., po Kaligulos nužudymo, pretorionų gvardija palaikė Klaudijų, ir netrukus Senatas sužinojo, kad gvardija pasodino Klaudijų į sostą. Klaudijus pretorionams davė po 150 auksinių. Donativų tradicijai įsigalėjus 193 m. pretorionai surengė aukcioną Romos imperatoriaus vietai užimti, kurį laimėjo Didijus Julianas.
Chechui Gvasu
Chechui Gvasu  – upė rytų Paragvajuje; Paragvajaus upės kairysis intakas. Prasideda Kanindeju departamente, Mbarakuju Kordiljeroje. Teka į vakarus, kerta San Pedro departamentą. Įteka į Paragvajų ties Antekera.
Didžiausi intakai: Chehui Mi, Agvarai Gvasu.
Prie Chechui Gvasu įsikūręs San Pedro de Ikvamandiju miestas.
Jankevičiūtė
Jankevičiūtė - lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Jankevičienė (ištekėjusi moteris).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Jankevičius.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Angilijos vyrų futbolo rinktinė
Angilijos vyrų futbolo rinktinė – Angilijai atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Angilijos futbolo asociacija. Rinktinė nedalyvavo nė viename pasaulio ar žemyno čempionate. Viena silpniausių pasaulio rinktinių.
FIFA ir CONCACAF narė nuo 1996 m.
Geltondyglė raganosė
Gentondyglė raganosė (Naso lituratus) – chirurgžuvinių (Acanthuridae) šeimos žuvis.
thumb|left|210px|Geltondyglės raganosės dyglys
T-40 (traktorius)
thumb|250px|Traktorius T-40 T-40 – ratinių traktorių markė, 1961–1995 m. gaminta Rusijoje, Lipecko traktorių gamykloje (LTZ). Traktorius skirtas lengvų dirvų arimui, grūdinių kultūrų apdirbimui, sniego valymui, transportavimui. Traktoriuje sumontotas keturių cilindrų, keturtaktis, oru aušinamas dyzelinis variklis D-37 ar D-144, gamintas Vladimiro traktorių gamykloje. D-37 variklio galia 37 AG, o D-144 – 50 AG. Variklis užkuriamas elektrostarteriu arba paleidžiamuoju benzininiu varikliu PD8. Transmisija mechaninė.
Kapitolijaus muziejai
thumb|280px| Kampidoljo aikštė ir Senatorių rūmai
Kapitolijaus muziejai – Romos meno muziejus, įsikūręs ant Kapitolijaus kalvos. Muziejus išsidėstęs trijuose pastatuose, kurie supa Kampidoljo aikštę. Ekspozicijoje yra reikšminga Sen. Romos skulptūrų ir italų renesanso bei baroko dailės darbų kolekcija. Adresas: Piazza del Campidoglio 1. Į muziejaus kompleksą įeina istorinės Sen. Romos architektūrinės liekanos.
Istorija
Mikelandželo projektui pilnai įgyvendinti prireikė apie 100 metų. Prieš laiptus yra centrinis pastatas Senatorių rūmai, senovinis pastatas, kurio fasadą suprojektavo Mikelandželas. Senatorių rūmams iš dešinės yra Konservatorių rūmai, pastatyti XVI a. Priešais Konservatorių rūmus XVII a. buvo pastatyti Naujieji rūmai su identišku fasadu. Kapitolijaus muziejai dar praplėsti į XVI a. Kafarelio-Klementino rūmus už Konservatorių rūmų. 1997 m. aikštėje buvo pastatyta Marko Aurelijo statulos kopija, o originalas perkeltas į muziejus.
Kolekcijos
Muziejuose yra daug istorinių Sen. Romos statulų. Be raito Marko Aurelijaus statulos, yra kitos garsios skulptūros: „Mirštantis galas“, „Kapitolijaus vilkė“, imperatoriaus Komodo biustas, „Kapitolijaus Venera“. Iš dailės darbų dominuoja Italijos renesanso ir baroko menas. Muziejuose yra monetų, brangakmenių ekspozicijos.
Paulius Ivanauskas
Paulius Ivanauskas (g. 1987 m. balandžio 24 d. Prienuose) – buvęs Lietuvos krepšininkas, treneris.
2006 m. lapkričio mėn. Paulius Ivanauskas iš Vilniaus "Sakalų" buvo paskolintas Prienų "Rūdupiui" (NKL), bet jie žaidėją susigrąžino 2007–2008 m. LKL sezonui. 2008 m. rugpjūčio mėn. jis pasirašė vienerių metų sutartį su Alytaus "Alytus" klubu. 2010 m. lapkričio 3 d. persikėlė į Prienų "Rūdupio" klubą.
Plimutas (Montseratas)
Plimutas  – miestas-vaiduoklis Karibų jūroje, Montserato saloje. Faktinis salos administracinis centras. Buvo jūrų uostas, vystyta medvilnės, cukraus, baldų pramonė.
Istorija
1985 m. čia gyveno 3,5 tūkst. žmonių. 1996 m. įvyko Sufriero kalvų ugnikalnio išsiveržimas, po kurio miestas buvo nusiaubtas ir apleistas. Po išsiveržimo Vyriausybė persikėlė į Bradą, nors formaliai jis vis dar vadinamas salos sostine.
thumb|left|240px|Plimuto liekanos 2011 m.
Algirdas Gineitis
Algirdas Gineitis (g. 1938 m. balandžio 28 d. Jiezne) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.
Biografija
Nuo 1961 m. studijavo žurnalistiką Vilniaus universitete. 1962–1964 m. Vilniaus rajono laikraščio „Draugystė“ redakcijos literatūrinis darbuotojas, Nemenčinės rajono laikraščio „Lenino priesakai“ žemės ūkio skyriaus vedėjas, Molėtų rajono laikraščio „Pirmyn“ redakcijos darbuotojas. Nuo 1964 m. Lietuvos televizijos informacijos, sveikatos, žemės ūkio redakcijų redaktorius, 1975–1986 m. laikraščio „Vakarinės naujienos“ korespondentas, 1987–1992 m. – žurnalo „Mūsų žodis“ redakcijos skyriaus redaktorius, redkolegijos narys. Nuo 1992 m. savaitraščio „Litas“, 1994–1995 m. dienraščio „Lietuva“ redakcijų darbuotojas, 1995–1996 m. dienraščio „Diena“ budintis redaktorius.
Paskelbė straipsnių pramonės, statybos, gamtosaugos klausimais, dokuntentinių apybraižų, vaizdelių. Išspausdino apybraižų teminiuose rinkiniuose.
Pernu apskritis
Pernu apskritis, Pernuma (Pärnumaa) – viena iš 15 Estijos apskričių, esanti šalies pietvakariuose. Vakaruose skalauja Rygos įlanka. Šiaurėje ribojasi su Lenės ir Raplos apskritimis, šiaurės rytuose – su Jervos, rytuose – su Viljandžio apskritimis. Pietuose turi sieną su Latvija. Administracinis centras – Pernu.
Geografija
Apskritis išsidėsčiusi labai pelkėtoje ir miškingoje Pernu žemumoje, prie Rygos įlankos. Svarbiausia upė – Pernu. Apskričiai priklauso Kihnu ir kitos mažesnės salos jūroje.
Gyventojai
Apskritis užima 4 vietą pagal gyventojų skaičių Estijoje. Tačiau tankiau gyvenama tik šiaurinė dalis. Pietūs gyvenami retai. Miestai: Pernu, Sindis.
Administracinis skirstymas
Po 2017 m. valdymo reformos apskrityje yra vienas miestas ir 6 kaimiškosios savivaldybės.
Miestų savivaldybės:
Kaimų savivaldybės (valsčiai):
Janonienė
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Janonytė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Janonis.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Šventybrasčio kraštovaizdžio draustinis
Draustinis įkurtas 1992 m. Draustinis užima 774 ha plotą ir yra didžiausias rajone. Jame saugomi istorinė vietovė – buvusi pagoniška šventvietė su Šventybrasčio ąžuolais, sukilėlių kapai, nepriklausomybės paminklas. Taip pat svarbūs gamtos objektai – pušynėlis, Brastos upelis, Nevėžio slėnio pievos, Kelmynės pelkė. Draustinyje randami Lietuvos Raudonosios knygos augalai – tamsialapis skiautalūpis, mažoji gegužraibė, paprastasis kardelis.
Draustinis pasiekiamas keliu Kėdainiai-Krekenava.
James Garfield
Džeimsas Abramas Garfyldas (1831 m. lapkričio 19 d. – 1881 m. rugsėjo 19 d.) buvo 20-asis Jungtinių Amerikos Valstijų prezidentas. Žudiko kulka nutraukė Garfyldo kadenciją praėjo tik 200 dienų po jo inauguracijos.
Garfyldas tarnavo JAV armijoje kaip vienas pagrindinių generolų. Prieš prezidento rinkimus jis taip pat buvo JAV Atstovų rūmų narys. Džeimsas Garfyldas taip pat buvo labai prieštaringos 1876 metų rinkimų komisijos narys. Jis buvo antrasis nužudytas JAV prezidentas.
Garfyldas yra vienintelis pareigas einantis JAV Atstovų Rūmų narys išrinktas į JAV prezidentus.
Aghvan Mkrtchyan
Aghvanas Varazdatis Mkrtčjanas  – buvęs Armėnijos futbolininkas, gynėjas.
Karjera
Karjerą pradėjo 1999 m. Žaidė įvairiuose klubuose.
Paskutine karjeros stotele tapo tuo metu žaidęs Armėnijos aukščiausioje futbolo lygoje FA Mika Erewan klubas.
Nacionalinės rinktinės statistika
Armėnijos vyrų futbolo rinktinėje sužaidė 44 tarptautines rungtynes.
Debiutavo nacionalinėje rinktinėje draugiškose rungtynėse su Andora 2002 m. birželio 7 d.
Mina Levitan-Babenskienė
Biografija
1959 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokytojai Juozas Balčikonis, Sofija Veiverytė. 1959–1967 m. dirbo kombinate „Audėjas“ Vilniuje.
Urgenčas
Urgenčas − miestas vakarų Uzbekistane, 720 km į vakarus nuo Taškento, 12 km nuo kairiojo Amudarjos kranto, prie Šavato kanalo. Chorezmo vilajeto centras. Pro miestą eina Turkmenabato−Marato geležinkelis bei Turkmenabato−Dašoguzo plentas. Yra tarptautinis oro uostas. Nutiesta 35 km ilgio troleibusų linija iki Chivos.
Žemės ūkio mašinų, medvilnės valymo, aliejaus spaudimo, siuvimo, mašinų remonto, statybinių medžiagų gamybos pramonė.
Istorija
Urgenčas įkurtas XVIII a. kuomet pasikeitus Amudarjos vagai daugelis Kunja Urgenčo (dab. Turkmėnistane) gyventojų persikėlė prie naujos Amudarjos vagos. Naujasis Urgenčas tapo svarbiu Chivos chanato prekybiniu centru. Tarybiniais laikais suklestėjo medvilnės pramonė.
Šveicarijos federalinis technologijos institutas Ciuriche
Šveicarijos federalinis technologijos institutas Ciuriche, arba ETH Zurich – mokslo, technologijų, inžinerijos ir matematikos universitetas Ciuricho mieste, Šveicarijoje. Priklauso federalinių universitetų ir tyrimo institutų ETH grupei, kuri pavaldi Šveicarijos ekonomikos, švietimo ir mokslo ministerijai. Geriausių Europos technologijos universitetų IDEA Lygos, Tarptautinio tyrimų universitetų aljanso (IARU) vienas steigėjų, asociacijos CESAER narys.
Mokyklą 1854 m. įkūrė Šveicarijos federalinė vyriausybė, siekdama, kad ji tarnautų kaip nacionalinis mokslo ir technologijų kompetencijos centras, ugdytų inžinierius ir mokslininkus, būtų sukurtas mokslo bendruomenės ir pramonės sąveikos centras.
Pagal 2019 m. „QS World“ klasifikaciją, ETH Zurich skirta 7-oji vieta pasaulyje (3–ia Europoje). 2018 m. „QS World“ sąrašuose pagal atskirus dalykus įvertintas 4–uoju pasaulyje (2-uoju Europoje) inžinerijos ir technologijų srityje, 1-uoju – žemės ir jūrų mokslo srityje. 2018 m. rugpjūčio mėn. duomenimis, mokslo įstaigoje buvo studijavę ar dirbę 32 Nobelio premijos laureatai (Vilhelmas Rentgenas, Albertas Einšteinas ir kt.), 4 Fildso medalių, 1 Tiuringo apdovanojimo laureatas.
Chimkai
Maskvos valstybinis kultūros ir menų universitetas, aukštoji kultūrologijos mokykla. Stovi Vladimiro cerkvė (1678 m., Kurkino kaimo vietoje), Kozmos ir Damijono cerkvė (1730 m., Kozmodemjanskojės kaimo vietoje).