cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Teheranas
Istorija
Įkurtas apie IX a., greta žymaus tuomet miesto Rėjaus (dabar Rėjus yra Teherano dalis). Ibn Haukalas 924 m. apie tuometinį Teheraną rašė: „Gyventojai daugiausia laiko praleidžia požeminėse uolose, o jų pagrindinis užsiėmimas – praeinančių karavanų užpuolimai ir plėšimai“.
Kaip miestas minimas nuo XII a. Vėlesnės kronikos mini, kad čia, kaip į vasaros rezidenciją atvykdavo kunigaikščių šeima. Kai 1221 m. mongolai sugriovė Rėjų, jo gyventojai persikėlė į Teheraną ir nuo to laiko miestas pradėjo smarkiai plėstis. Gyvenvietė virto klestinčiu prekybos miestu.
Kai 1789 m. kadžarų valdovas Aga Mohamedas Chanas suvienijo Persiją, Teheraną pasirinko sostine, o 1796 m. jame karūnavosi šachu. Nuo tada Teheranas buvo karališku miestu iki 1979 m., kai Mohamedas Reza Pehlevis pabėgo į užsienį.
Keletą metų prieš nuvertimą iš sosto šachas Reza Pehlevis įsakė miesto centre pastatyti 45 m aukščio karališkąjį bokštą, skirtą persų monarchijos 2500 metų jubiliejui.
Tarptautiniai santykiai
Kai Teherane grupė fanatiškai nusiteikusių jaunuolių paėmė įkaitais JAV ambasados Teherane personalą, prasidėjo konfliktas su JAV. 66 JAV piliečiai nelaisvėje buvo laikomi 444 dienas (1989 m. lapkritį – 1991 m. sausį). XX a. dešimtojo dešimtmečio viduryje Iranas atnaujino santykius su JAV ir Vakarų pasauliu.
Miestai partneriai
thumb|left|500px|Teherano panorama
Jurbarkų apylinkė
Jurbarkų apylinkė (1954–1968 m. Dainių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Dainių apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Pašvenčio apylinkės, Smukučių apylinkės, Žiobrininkų apylinkės ir dalies Meškininkų apylinkės. 1963 m. prijungtos Rotulių apylinkė ir Lukšių apylinkė. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras į Jurbarkus ir atitinkamai pakeistas jos pavadinimas. 1988 m. prijungta Žindaičių apylinkė.
Navikas
Navikas gali reikšti:
Vilniaus Trakų Vokės gimnazija
Vilniaus Trakų Vokės gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, Trampolio g. 5, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 191317260.
Skruzdlesiniai
Skruzdlesiniai (Formicariidae) – žvirblinių (Passeriformes) būrio paukščių šeima. Tai smulkūs, vidutinio dydžio paukščiai nuo 10 iki 35 cm ilgio. Jų spalvos nėra ryškios – pilkos arba rusvos su juoda priemaiša. Gyvena miškų pavėsiuose. Šeima nėra dar pakankamai ištirta, nes gyvena slapukiškai, sunkiai prieinamose tankynėse. Daugelis šios šeimos paukščių seka Eciton genties skruzdėles, tačiau retai jas lesa, o gaudo skruzdėlių pabaidytus vabzdžius ir smulkius gyvūnus.
Dauguma skruzdlesių sudaro poras visam gyvenimui ir kartu stato paprastą puoduko formos lizdą. Patelė deda 2, kartais 3 kiaušinius. Peri ir jauniklius maitina abu porelės nariai.
Šeimoje apie 236 rūšys, paplitusios Pietų ir Centrinėje Amerikoje.
Tamsusis kuoduotasis ragasnapis
Tamsusis kuoduotasis ragasnapis (Anorrhinus galeritus) – ragasnapinių paukščių (Bucerotiformes) būrio, ragasnapinių (Bucerotidae) šeimos paukščių rūšis.
Paplitę Pietryčių Azijos Sumatros ir Borneo salose bei Malakos pusiasalio pietinėje dalyje. Gyvena natūraliuose pusiaujo, ir iš dalies subekvatorinio klimato juostų žemumų miškuose.
Romanas Vilkauskas
Romanas Vilkauskas (g. 1949 m. gegužės 7 d. Ylakiuose, Mažeikių apskritis) – Lietuvos dailininkas tapytojas.
Biografija
1976 m. baigė Vilniaus dailės institutą. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) Menų fakulteto Tapybos katedros dėstytojas, nuo 1993 m. docentas.
Nuo 1990 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys.
Kūryba
Dalyvavo parodose Lietuvoje, Latvijoje, Švedijoje, Olandijoje, JAV, Kanadoje. 1989 ir 1999 m. surengė personalines kūrybos parodas. Tapybos darbų yra įsigiję Lietuvos dailės muziejus, Kauno M. K.Čiurlionio dailės muziejus, Zimerli meno muziejus (JAV), Šiaulių Aušros muziejus, kolekcininkai iš užsienio šalių.
Svarbesni darbai: „Natiurmortas su obuoliais“ (1980, 2009 m.), „Kompozicija su bulvėmis ir vabalu“ (1981 m.), „Natiurmortas su laikraščiu“ (1981 m.), „Siena“ (1983), „Bočių daiktas“ (1984 m.), „1949 metų interjeras“ (1987 m.), „Giminės“ (1988 m.), „Šviesos interjeras“ (1992 m.), „Absurdiška idėja“ (1994 m.), „Karūnos ratas“ (1994 m.), „Interjeras XI“ (1998 m.), „Raudonasis archyvas“ (1999 m.) ir kt.
Italijos futbolo varžybos 1945–1946 m.
Italijos futbolo varžybos 1945–1946 m.
Greiti ir įsiutę
Greiti ir įsiutę – 2001 JAV veiksmo filmas. Filmas pasakoja apie nelegalias lenktynes bei su jomis susijusius nusikaltimus. Filmas turi tęsinį Greiti ir įsiutę 2.
Čerkosai
Čerkosai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Pašušvio, Šušvės kairiajame krante, priešais Mėnaičius. Praeina kelias, atšaka į Paberžius. Iš šiaurės prieina Legečių ir Paberžių miškai. Stovi pakelės koplytėlė.
Biliūniškių apylinkė
Biliūniškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Papilės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kuršėnų rajonui. 1954 m. prijungta Mickiškės apylinkė. 1962 m. kovo 22 d. Biliūniškių apylinkė prijungta prie Urbonaičių apylinkės ir Tryškių apylinkės.
Mėčiūnų piliakalnis
Mėčiūnų piliakalnis – piliakalnis Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, į rytus nuo Mėčiūnų kaimo, Kapčiamiesčio seniūnija. Pasiekiamas nuo Vainežerio važiuojant į rytus keliuku 1 km į mišką, miške keliukų sankryžoje pasukus į dešinę pietų kryptimi, už 350 m ­- į kairę rytų kryptimi, pavažiavus iki keliuko galo 1 km, paėjus 200 m į kairę šiaurės rytų kryptimi nuo jo mišku.
Karolis Pukevičius
Karolis Pukevičius (1885 m. sausio 12 d. Pakalniškių vienkiemyje, Anykščių apskr. – 1957 m. gruodžio 27 d. Mažeikiuose), vargonininkas, chorvedys, muzikos mokytojas, visuomenės veikėjas.
Mėčiūnų piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Ančios ežero vakariniame krante esančioje didelėje kalvoje. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 25x16 m dydžio, 1 m aukštesniu pietiniu galu. Vakariniame šlaite, 2,5­-3 m žemiau aikštelės, yra 40 m pločio natūrali terasa. Šlaitai statūs, 15­­-25 m aukščio. Piliakalnis apaugęs pušimis.
Tyrimai
1965 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Įtvirtinimų pėdsakų ir kultūrinio sluoksnio nepastebėta. 2001 m. Eugenijus Ivanauskas piliakalnyje ištyrė 8 m² plotą, aptiko židinį ir piliakalnio vietoje buvusios ankstesnės akmens amžiaus gyvenvietės kultūrinį sluoksnį su titnaginiais dirbiniais. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 15700 m².
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Karolis Pukevičius
Biografija
Be muzikinio darbo, K. Pukevičius aktyviai dalyvavo visuomeninėje veikloje. Dirbo komitete, teikusiame Mažeikių miesto gatvėms lietuviškus pavadinimus, padėjo rengti įstatus 1925 Šiauliuose įkurtai Lietuvos chorvedžių draugijai, buvo Sąjungos Vilniui vaduoti Mažeikių skyriaus vykdomojo komiteto pirmininkas, Mažeikių apskrities valdybos narys, Lietuvos prekybininkų ir amatininkų sąjungos Mažeikių skyriaus pirmininkas, gimnazijos komiteto narys, uolus lietuviško žodžio ir muzikos propaguotojas.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Černakiškė
Černakiškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 10 km nuo Tverečiaus.
1982 m. Formulės 1 sezonas
'''1982 m. Formulės 1 sezonas''' – 33-tas FIA organizuotas Formulės 1 sezonas, kuris prasidėjo sausio 23 ir baigėsi rugsėjo 25 dieną. Sezoną sudarė 16 lenktynių. Šių metų čempionu tapo suomis Keke Rosberg, o komanda čempione tapo Scuderia Ferrari.
K. Rosberg tapo čempionu vos su viena pergale sezone, taip pakartodamas 1958 m. Mike Hawthorn pasiekimą. Šiame sezone pergalę šventė net 11 skirtingų lenktynininkų, įskaitant 9 skirtingus nugalėtojus 9 lenktynėse iš eilės.
Lenktynininkų įskaita
Lenktynininkams skirti taškai tokia sistema – 9-6-4-3-2-1.
Liepos 17
Liepos 17 yra 198-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 199-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 167 dienos.
Vardadieniai
Aleksas – Darius – Darutis – Girėnas – Narimantas
Petras Kačinskas
Petras Kačinskas (1908 m. sausio 1 d. Daukučiuose, Radviliškio rajone – 1967 m. rugpjūčio 27 d. Kaune) – Biržų burmistras, studentų korporacijos Neo-Lithuania pirmininkas.
Jaunystė
Petro Kačinsko tėvai ūkininkavo 43 ha žemės. Kačinskų šeima buvo gausi – jaunėlis Petras turėjo dar tris brolius ir dvi seseris. P.Kačinsko sūnėnas Vitas Kačinskas pasakojo, kad senelis, nenorėdamas, kad ūkis labai sumenktų, vyriausiems savo vaikams padalijo žemę ir įpareigojo juos, kai sesės tekės, duoti joms kraičio – nurodė konkrečius skaičius gyvulių, inventoriaus, pinigų ir kitų gėrybių, o jauniausią brolį visi jie turėjo visiškai išlaikyti, kol šis baigs mokslus. Dar Petro tėvui gyvam esant visi jo nurodymai buvo įvykdyti.
Baigęs mokslus gimtinėje, Petras ekonomikos mokslų įstojo mokytis į Vytauto Didžiojo universitetą Kaune. Mokydamasis universitete jis buvo aktyvus studentas, netgi 1934–1935 metais pirmininkavo studentų korporacijai „Neo-Lithuania“.
1940 m. okupavus Lietuvą, Kauno universitetas buvo perkeltas į Vilnių, tad diplomą 1942 m. jis gavo jau Vilniuje. Kačinsko diplominis darbas – „Turtų nacionalizacija Lietuvoje bolševikų valdymo metais“, diplomas patvirtintas Vilniaus universiteto rektoriaus M.Biržiškos parašu.
Veikla Biržuose
Baigęs universitetą, Petras dirbo Alytaus apskrityje, o 1943 m. tapo Biržų miesto burmistru. Į Biržus atvyko neseniai sukūręs šeimą, 1942 m. vedęs Oną Žvirblytę.
Onos tėvas Lazdijų rajone prie Rimiečio ežero turėjo dvarelį ir nemažai žemės. Baigusi universitetą, Ona mokytojavo Seirijuose. Per 1941 m. trėmimus ją suėmė ir ruošėsi išvežti, bet grąžino į kalėjimą, iš kurio išlaisvino Lietuvą okupavusi vokiečių kariuomenė. Onos tėtis buvo išvežtas į Krasnojarsko kraštą, ten jo gyvenimas ir dingo be pėdsakų.
Apie paskutinio Biržų burmistro P.Kačinsko veiklą žinios, palyginti, negausios ir fragmentiškos.
Rėjus
Rėjus (lot. ir, ) – senovės miestas Irane, dabartinė Teherano miesto dalis. Klestėjo nuo VI a. pr. m. e. iki XIII a. IX–XIII a. buvo dailės ir keramikos centras. 1139 m. čia pastatytas Togrulbeko bokštas – mauzoliejus.
Petras Kačinskas
Veikla Biržuose
1943 m. Biržuose buvo įkurtas teatras. Remiantis spaudos duomenimis, jį įkurti burmistras P.Kačinskas labai skatino.
Liudas Vilimas
Liudas Vilimas (1912 m. rugsėjo 15 d. Kušlėnuose, Mažeikių valsčius – 1966 m. rugpjūčio 22 d. JAV) – lietuvių dailininkas.
Petras Kačinskas
Veikla Biržuose
Labai aktyvią veiklą 1941–1944 m. vykdė sporto klubas „Vilkas“, rengęs krepšinio, futbolo, lengvosios atletikos, plaukimo, žiemos sporto varžybas. Biržų miesto burmistras 1944 m. birželio 20 d. „Vilko“ klubo narių susirinkime, visai prieš pat antrą tarybinę okupaciją, buvo išrinktas klubo vadu.
Liudas Vilimas
Biografija
1935 m. baigė Kauno meno mokyklą. Nuo 1938 m. studijavo Vienos dekoratyvinės dailės akademijoje. 1940 m. pirmasis Panevėžio teatro dailininkas. Nuo 1949 m. gyveno JAV. Dirbo vitrinų dekoravimo srityje. Sukūrė knygų iliustracijų, teatro dekoracijų, tapybos darbų, pašto ženklų.
Petras Kačinskas
Veikla Biržuose
Biržuose Petro žmona O.Kačinskienė dirbo mokykloje. Tuo neramiu laikotarpiu jiems 1944 m. gimė duktė Jūratė. Artėjant 1944 m. Raudonajai armijai, Kačinskai nesiryžo pasitraukti į Vakarus dėl dukters ir nutarę išsiskirstyti liko Lietuvoje.
Šaudymo glaustumas
Šaudymo glaustumas, šaudymo glaudumas – statistinė šaudymo ypatybė, kai pataikymo taškai (kur pataiko kulkos, krenta sviediniai ar raketos ir pan.) grupuojasi nedideliame plote. Kuo šis plotas mažesnis, tuo šaudymas glaustesnis (pataikymai glaustesni). Ši ypatybė yra ir viena svarbiausių šaunamojo ginklo charakteristikų. .
Rėjus
Čia taip pat yra šventykla paskutinio Sasanidų imperijos valdovo dukrai, princesei Šar Banu, atminti. Ji pagimdė Ali Zayn al Abidin, ketvirtąjį šventą Šiizmo imamą. Taip atsitiko dėl to, kad ji ištekėjo už Husayn ibn Ali, Islamo pranašo Mahometo anūko. Netoli esantys kalnai irgi pavadinti jos vardu. Bet kai kurie šaltiniai šventyklą priskiria vandens ir derlingumo deivei Anahitai ir tvirtina, kad ji buvo pervadinta atverčiant Persiją į Islamą, kad arabai jos nesugriautų.
Šaudymo glaustumas
Terminas šaudymo glaustumas naudojamas kalbant apie šaulių ginklus, artileriją, raketinius ginklus. Šaudymo glaustumas yra ir svarbi šaudmenų charakteristika.
Rėjus
thumb|200px|left|Togrolo bokštas Rėjuje, [[XII amžius|XII a.]]
Šaudymo glaustumas
Glaustumą lemiantys veiksniai
Šaudymo glaustumas šaudant šaulių ginklu ar patranka priklauso nuo:
FK Viltis Tytuvėnai
Tytuvėnų „Viltis“ – Lietuvos futbolo klubas iš Tytuvėnų.
VILTIS, Tytuvėnų žemės ūkio mokyklos kūno kultūros-sveikatingumo klubas. dalyvauja įvairiuose mėgėjų renginiuose ir turnyruose.
2015
Futbolo turnyras Lietuvos valstybės atkūrimo dienai paminėti- Tytuvėnų Fk „Viltis“ liko trečioje vietoje.
Treti Tytuvėnų „Viltis“ (vad. Jonas Lebedžinskas) laimėjo prieš „Verpeną" 5:1.
2016
2016 metais sausio mėnesį Tytuvėnų FK „Viltis“ dalyvavo 16-ame a.a Lazaro Jafimovo futbolo taurės turnyre.
Per penkias valandas sužaistos šešerios rungtynės, įmušta 50 įvarčių. Po trejų metų pertraukos L. Jafimovo futbolo taurę laimėjo Šiaulių „Logika“ (trečią kartą šių varžybų istorijoje).
Šiauliečiai 7:2 nugalėjo antrąją vietą užėmusius Kelmės „Senjorus“, 9:1 – trečioje vietoje likusią Tytuvėnų „Viltį“, 9:3 – ketvirtoje vietoje likusį Šiaulių „Aitvarą“. Antrąją vietą užėmė Kelmės „Senjorai“ 6:1 nugalėjo „Aitvarą“ ir 3:6 pralaimėjo „Vilčiai“. Trečioji vieta atiteko Tytuvėnų „Vilties“ žaidėjams, kurie 0:3 pralaimėjo „Aitvaro“ futbolininkams, kurie liko ketvirti.
Varžybų organizatoriai apdovanojo keturių komandų naudingiausius žaidėjus: R. Mikočionį („Logika“), Kęs. Špuką („Senjorai“), A. Katkauskį („Viltis“), M. Morkų („Aitvaras“). Rezultatyviausiai žaidė P. Aukštikalnis, pelnęs 11 įvarčių, geriausias vartininkas- R. Klimas.
Adresas
Budraičių k., Tytuvėnų apylinkių sen., Kelmės r. sav., LT-86462
Michał Żewłakow
Michalas Ževlakovas (g. 1976 m. balandžio 22 d.) – buvęs futbolininkas, gynėjas.
žaidžia nuo 1999 m. Su rinktine dalyvavo 2002 ir 2006 m. pasaulio bei 2008 m. Europos futbolo čempionatuose.
Italijos futbolo varžybos 1946–1947 m.
Italijos futbolo varžybos 1946–1947 m.
Graikiška virtuvė
Graikiška virtuvė  – Graikijoje paplitusios kulinarinės tradicijos, graikų nacionalinė virtuvė. Ją galima priskirti Viduržemio jūros virtuvėms ir Balkanų virtuvėms.
Raida ir įtakos
Graikų nacionalinė virtuvė savo ištakomis siekia Senovės Graikiją ir tuo metu paplitusią mitybą. Jau tuomet buvo apspręsti pagrindiniai virtuvėje naudojami produktai, atsirado patiekalai, kurių tradicijos išliko iki dabar. Pvz., vynai (pvz., retsina), atskiros duonos rūšys, lęšių sriuba, fasolada) buvo gaminami jau prieš mūsų erą, kuomet Archestratas 320 m. pr. m. e. parašė pirmąjį pasaulyje kulinarijos vadovėlį. Šios tradicijos buvo išplatintos į kitas senovės tautas ir davė pagrindą kitoms Viduržemio jūros virtuvėms.
Vėlesniais, Helenizmo ir Bizantijos laikais atsirado ir naujų patiekalų: vietos dešros (pvz., lukaniko), sūriai (pvz., feta), košės ir pan. Bizantijos imperijos įtaka ir tarptautinė prekyba nulėmė, kad į virtuvę atėjo daug naujų produktų, neprieinamų anksčiau: ikrai, muskatas, citrina ir pan.
Produktai
Svarbiausios daržovės yra pomidoras, baklažanas, bulvė, paprika, pupa, okra, svogūnas, kopūstas , špinatas. Tradiciškai labai nedaug naudota mėsa (jei naudota, daugiausia aviena ir ožkiena), o pagrindinis baltymų šaltinis buvo pienas ir žuvis. Virtuvei būdingi gausūs pieno produktai, ypač sūris.
Kaip ir kitos Viduržemio jūros virtuvės, graikų virtuvė naudoja prieskonines žoles, kaip mairūnas, mėta, česnakas, krapas, lauras, bazilikas, čiobrelis, pankolis. Jie čia naudojami gausiau nei kitur. Specifinis pagardas yra petražolių padažas persiladas. Tradiciškai svarbiausias saldiklis buvo medus. Išimtinai graikiškas prieskonis yra iš Pistacia lentiscus medžio gaunami sakai.
Patiekalai
thumb|Taramosalata thumb|Spanokopita thumb|Meze rinkinys: [[pita duona, skordalija, humusas, daržovės]] thumb|Subproduktų sriuba [[patsas]]
Šaltieji užkandžiai
Kaip ir islamo virtuvėse, graikų virtuvėje gana įvairus šaltųjų užkandžių pasirinkimas. Jie čia vadinami meze ir patiekiami prieš valgį arba prie alkoholinių gėrimų. Taip atsiranda vyno meze (krasomezédhes), ouzo meze (ouzomezédhes) ir kitos rūšys. Meze rinkiniai vadinami pikillia. Svarbiausi patiekalai, patiekiami kaip meze, gali būti:
Sriubos
Graikijoje populiarios ir sriubos bei troškiniai, tarp kurių garsiausios yra šios: augolemono  – kiaušinių ir citrinos sriuba, fakes – lęšių sriuba, fasolada  – ankštinių sriuba su pomidorais, morkomis, petražolėmis ir alyvuogėmis, patsas  – subproduktų sriuba, psarosoupa  – pačios įvairiausios žuvienės, trahana  – jogurtinė sriuba su grūdais.
Šinbujanas
Šinbujanas miestas Mianmaro šiaurėje, Sagaino provincijoje, į šiaurės vakarus nuo Mjičinos, netoli Čindvino upės. Per miestą eina Ledo kelias, jungintis Indijos Asamo valstiją ir Kinijos Junano provinciją.
Graikiška virtuvė
Sriubos
Magiritsa yra specifinė sriuba, valgoma per Velykas.
Pagrindiniai patiekalai
thumb|left|Suvlaki, paruošti išsinešimui thumb|Pastitsio Graikų virtuvei būdinga daug vegetariškų patiekalų, ką nulėmė gausus daržovių pasirinkimas ir ilgalaikės pasniko tradicijos. Tarp jų populiarios ryžiais įdarytos daržovės (jemista), daržovių troškiniai su ryžiais (lachanorizo, prassorizo, spanakorizo), taip pat kitokie daržovių troškiniai, kaip kad bamies (okra su pomidorais), briám (įvairių daržovių), fasolakia (ankštinių) ir pan.
Žuvis ir jūros gėrybės gausiai valgomos jūrų pakrantėse. Jų paruošimas labai įvairus. Labai paplitęs aštuonkojis, krevetės, geldelės.
Mėsos patiekalai turi daugiausiai turkiškos virtuvės įtakos. Čia žinomos vietinės kebabo variacijos: gyras – ant vertikalaus iešmo besisukantis kebabas, kleftiko – ant laužo kepama mėsa su kaulu, suvlaki  – graikiškas šašlykas. Žinomi ir maltos mėsos patiekalai: keftedes, smirnietiškos sucukakia, juvarlakija. Gaminami įvairūs plovai, musaka.
Itališkos virtuvės įtaka nulėmė įvairių makaronų naudojimą. Žymiausias italų virtuvės įtaką turintis graikų maistas yra pastitsijo.
Gėrimai
Nuo senovės svarbiausias graikų gėrimas buvo vynas, kurio rūšys įvairuoja atskiruose regionuose. Specifinės vyno rūšys yra retsina, paskaninama pušies sakais, ir saldus maurodafni, kilęs iš Achajos.
Nuo Bizantijos imperijos laikų paplito ir distiliuoti alkoholiniai gėrimai. Graikijoje tai yra tsipuro, gaminamas iš vynuogių išspaudų, kurio atmaina, skaninama anyžiumi, žinoma kaip ouzo. Vienas iš pasaulyje žinomų graikiškų distiliuotų gėrimų yra XIX a. atrasta Metaksa.
Regioninė įvairovė
Dėl ypač didelės gamtinės-geografinės įvairovės, Graikijos virtuvė irgi išsaugojo įvairovę. Svarbesnės jos tradicijos yra kretietiška (kritiki), makedoniška (macedonitiki), Konstantinopolio (politiki), Ponto (pontiaki) ir kt. Šios tradicijos skiriasi vynais, sūriais, taip pat ir kai kuriais produktais bei patiekalais.
Studzieničnos Šv. Mergelės Marijos koplyčia
'''Studzieničnos Šv. Mergelės Marijos koplyčia'''  – koplyčia, esanti šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Augustavo apskrityje, Studzieničnos gyvenvietėje, Augustavo mieste. Koplyčia yra vienoje iš Studzieničnės ežero salų ir sudaro Studzieničnos Dievo Motinos sanktuariumą. Koplyčia priklauso Studzieničnos Škaplierių parapijai.
1700 metų dokumentuose ši vieta minima kaip vieta kurioje vyksta stebuklai. 1740 m. Vygrių kamendulų vienuoliai savo laiškuose patvirtino, kad saloje vyksta stebuklai. 1741 m. saloje apsigyveno atsiskyrėlis, buvęs karininkas Vincentas Moravskis (Wincent Morawski), kuris čia pastatė medinę koplyčią. 1777 m. Augustavo seniūnas Stanislavas Karvovskis (Stanisław Karwowski) renovavo ir praplėtė koplyčią, kuri turėjo tris altorius ir joje buvo gausu įvairių šventųjų paveikslų, kaip Jono Nepomuko. XIX a. koplyčia pradėjo traukti piligrimus. 1871 m. pradėta koplyčios rekonstrukcija, sudėti akmeniniai pastoliai ir pradėta statyti plytinė koplyčia, kurios statybai vadovavo vienas iš Augustavo kanalo statybos vadovų Liudvikas Jeziorkovskis (Ludwik Jeziorkowski). Statyba baigta 1872 m. ir tada nuspręsta salą sujungti pylimu su ežero krantu. Dabartinė koplyčia yra aštuonkampio formos ir šalia stovi nedidelė medinė varpinė. Netoli koplyčios stovi Studzieničnos Škaplierių Dievo Motinos bažnyčia. 1999 m. šiame sanktuariume lankėsi popiežius Jonas Paulius II, kuriam vėliau šioje vietoje buvo pastatytas paminklas, autorius Czesław Dźwigaj.
Jolanta Liubeckaitė
Jolanta Liubeckaitė (g. 1965 m. lapkričio 26 d. Vėdarų kaime, Molėtų raj.) – Molėtų rajono politinė bei visuomenės veikėja.
Biografija
1984–1988 m. studijavo VVPI ir įgijo lietuvių kalbos ir literatūros mokytojo specialybę.
2004–2007 m. buvo Molėtų rajono savivaldybės tarybos narė.
Windows 7
Windows 7 (ankstesni kodiniai pavadinimai Blackcomb ir Viena) – Microsoft kompanijos sukurta operacinė sistema, pakeitusi savo pirmtakę Windows Vista operacinę sistemą. Windows 7 skirta asmeniniams kompiuteriams, įskaitant namų ir verslo stalinius kompiuterius, nešiojamus kompiuterius, planšetinius kompiuterius ir kt. Ši operacinė sistema buvo sutvarkyta ir modernizuota, siekiant visiško suderinamumo su esamomis įrangos tvarkyklėmis, programomis ir aparatine įranga. Taip pat įdiegta galimybė naudoti lietimui jautrius ekranus, galinčius pakeisti tradicines klaviatūras ir peles.
Windows 7 operacinėje sistemoje pertvarkyta užduočių juosta, namų tinklo sistema (Home Group). Skirtingai nei ankstesnėse Windows versijose, į Windows 7 neįtrauktos Windows Mail, Windows Movie Maker ir Windows Photo Gallery programos. Jos siūlomos atskirai kaip „Windows Live Essentials“ komplekto komponentai.
Viena iš naujovių – „Jump Lists“ sąrašai, į kuriuos įtraukiami dažnai naudojami ir šiuo metu tvarkomi dokumentai, pvz., „Start“ meniu paspaudus Internet Explorer piktogramą, bus parodytas neseniai aplankytų tinklalapių sąrašas.
„Home Group“ funkcija supaprastino tinklo jungčių ir keitimosi failais konfigūravimą, prisijungimą prie Wi-Fi ar 3G tinklų. Visų prieigos taškų sąrašas rodomas užduočių juostoje.
2020 m. sausio 14 d. kompanija oficialiai sustabdė Windows 7 sistemos atnaujinimus. Šią dieną baigėsi sistemos tobulinimas ir saugos atnaujinimai.
Reikalavimai kompiuteriui
Microsoft paskelbė minimalius reikalavimus Windows 7 veikimui. Reikalavimai 32 bitų versijai yra beveik tokie patys kaip rekomendacijos Vista premium leidimams, bet 64 bitų versijos reikalavimai yra pastebimai didesni.
Papildomi reikalavimai tam tikroms papildomoms funkcijoms:
Raudonės apylinkė
Raudonės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Raudonės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jurbarko rajonui. 1954 m. prijungta Pupkaimio apylinkė, 1963 m. – Kybartų apylinkės, 1979 m. – dalis Stakių apylinkės.
Jungaso kelias
thumb|right|200px|Yungas kelias virš bedugnės krašto
Jungaso kelias, Mirties kelias (El Camino de la Muerte) – 61 km ilgio kelias Bolivijoje, Los Yungas regione, jungiantis šalies sostinę La Pasą ir Koroiko miestelį. Kelias garsėja savo pavojingumu ir dažnai vadinamas pavojingiausiu pasaulio keliu. Kasmet šiame kelyje žūdavo 200-300 keliautojų. Kelio pakraščiai nužymėti kryžiais, žymi žūties vietas. 1983 m. liepos 24 d. autobusui nuriedėjus į bedugnę žuvo daugiau nei 100 žmonių.
Kelias nutiestas 1930 m. Čiako karo metu paragvajiečių kalinių. Tai viena iš arterijų, jungiančių La Pasą su Amazonija. Kelio vyraujantis plotis 3,2 m, skardžių aukštis siekia 600 m.
Kelio pavojingumą ir didelį avarijų skaičių lemia keletas priežasčių:
Nepaisant savo pavojingumo, Jungaso kelias yra turistų mėgiamas objektas. Ypač populiaru leistis keliu žemyn su kalnų dviračiu, tačiau kadangi automobilių eismas keliu tebevyksta, pasitaiko skaudžių eismo įvykių.
2006 m. baigtas statyti alternatyvus, saugus kelias į Koroiką.
Utenio akmuo
Utenio akmuo – masyvus riedulys, valstybinis gamtos paveldo objektas (nuo 1964 m.), esantis Utenos rajone, Leliūnų seniūnijoje, Viskėnų kaime. Akmuo tamsiai pilkas, pailgas. miniatiūra|220px|left|Akmuo iš arti
Akmuo stūkso apie 1,8 km į rytus nuo Pakalnių, pasiekiamas pasukus iš kelio į rytus apie 0,4 km. Riedulys guli atviroje vietovėje prie pat žvyrkelio, tarp pakelės krūmokšnių. Pažymėtas informacine lenta.
1989 m. liepos mėn. Geologijos tarnybos duomenimis, Utenio akmens būklė buvo įvertinta kaip palyginti gera, jo paviršius apkerpėjęs, šiaurinis šonas apsamanojęs. Riedulys gulėjo prie kaimo keliuko (3 m į pietus nuo jo), kalvos lėkšto šlaito apačioje, pievos pakraštyje. Prie pat riedulio augo apie 4 m aukščio laukinė kriaušė su nugenėtomis apatinėmis šakomis, kurios gožtų akmenį. Už 1-2 m nuo paminklinio riedulio, pievos žolėse, skendėjo apie 15 vidutinio dydžio riedulių ir dar kažkiek smulkesnių akmenų, matyt, surinktų iš aplinkinių dirvų.
Riedulys paskelbtas valstybės saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1964 m. kovo 27 d. įsakymu Nr. 76. Pagrindiniai duomenys:
Greiti ir įsiutę 2
Greiti ir įsiutę 2 – 2003 veiksmo filmas, filmo Greiti ir įsiutę tęsinys. Visame pasaulyje uždirbo 247 mln. dolerių.
Ūdrijos pagrindinė mokykla
Alytaus rajono Ūdrijos pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Ūdrijoje (Krokialaukio seniūnija, Alytaus raj.), Vytauto g. 24, vykdžiusi pradinio ir pagrindinio ugdymo programas. Įstaigos kodas 190241653. Steigėjas – Alytaus rajono savivaldybė.
Istorija
Pradinė mokykla Ūdrijos kaime atsirado 1904 m. panaikinus spaudos draudimą. Buvo atsiųsti du mokytojai, Antanas Užupis ir Petras Bendorius. Tačiau mokyklą lankė nedaug vaikų. Mokymo turinys buvo labai primityvus, vaikai išmokdavo katekizmo ir aritmetikos. Mokytojai viską aiškino rusiškai, o lietuvių kalbai buvo skirta labai mažai valandų. Daugelis tėvų savo vaikus mokydavo savo namuose, pasamdydavo jiems žmogų, mokantį skaityti ir rašyti, vadinamą daraktorių.
1906 m. mokykloje pradėjo dirbti Antanas Daugirda. Pagal 1906–1907 m. mokymo planus buvo 3 pradžios mokyklos skyriai, kuriuose buvo dėstomi 5 dalykai: tikyba, rusų kalba, lietuvių kalba, aritmetika, dainavimas. Mokoma daugiausia irgi rusų kalba. Mokykla buvo mediniame pastate. Vėliau mokykloje jau buvo įsteigti 4 skyriai. 1913 m. 6 mėn. mokytojavo mokytojas Žalionis, o po jo Mikas Židanavičius. Šiais metais, prasidėjus I-am pasauliniam karui ir vokiečiams okupavus Lietuvą, mokykloje visi dalykai buvo pradėti dėstyti lietuvių kalba.
1918 m. Lietuva tapo nepriklausoma valstybe, buvo sudarytas Ūdrijos valsčius. 1921–1922 mokslo metais į mokyklą susirinko net 18 kaimų vaikai, daugiausia iš Ūdrijos (13), Čižikų (11), Pakašavo (18), Jackonių (12). Daugiausia mokėsi berniukų – 76. Nuo 1920/1921 m. m. mokykloje pradėjo dirbti mokytojai Lagunavičius, Julija Lagunavičienė. Tikybą dėstė kunigas P. Krūvelis. Tačiau, net augant mokinių skaičiui, mokykla neturėjo savų patalpų ir visą laiką iki 1935 m. kilnojosi iš vienos vietos į kitą, arba dirbo iš karto keliose vietose.
1934 m. senojo medinio mokyklos pastato vietoje pradėta statyti mūrinė mokykla. Lėšas jos statybai skyrė valdžia, visus reikalus tvarkė valsčiaus viršaitis. Mokyklą statė rangovas iš Balbieriškio – žydas Kadišius. Statyba pradėta labai iškilmingai: susirinko visi ūdrijiškiai, viršaitis pasakė iškilmingą kalbą, į pamatus žmonės metė litus. 1935 m. mokyklos statyba baigta, įvyko iškilmingas jos įšventinimas. Įšventino kunigas Mykolas Brunza. Į naująją mokyklą mokytis susirinko apie 120 vaikų, padaugėjo ir mokytojų. Čia pradėjo dirbti trečias mokytojas Kazimieras Plečkaitis, po to ir Ješkevičienė.
1936 m. Lietuvoje įvesta 6 metų pradinė mokykla. Buvo peržiūrėti ir pakeisti senieji mokymo planai bei programos. 1938/1939 m. m. mokykloje jau mokėsi 208 mokiniai. Pagyvėjo užklasinė veikla. Po 1938 m. mokykloje susikūrė „angelaičių“ sąjunga, kuriai vadovavo kunigas Stasys Račkauskas. Ji organizuodavo visas religines šventes. Mokykloje organizuotas ir jaunųjų ūkininkų ratelis, kuriam vadovavo mokytojas Kazimieras Plečkaitis. Nuo 1941 m. vedėju pradėjo dirbti Reklaitis, mokytojai A. Reklaitienė, St. Šimkevičius, Šukevičiūtė. 1946 m. rugsėjo 1 d. vietoj pradžios mokyklos įkurta progimnazija. Baigę pradžios mokyklos 4 skyrius, mokiniai mokydavosi dar 4 progimnazijos klasėse.
1949–1950 m. m. mokykla perorganizuota, ji tapo Ūdrijos septynmete mokykla. Mokyklai vadovavo direktorius Alfonsas Gasparaitis ir mokymo dalies vedėjas Jaciūnas. 1949 m. įkurta pionierių organizacija. Mokinių žinias pagilinti ir praplėsti stengėsi įsteigti 4 būreliai. 1952–1953 m. m. mokykloje mokėsi 198 mokiniai. 1955 m. rugsėjo 1 d. mokyklai pradėjo vadovauti naujas direktorius J. Mikelionis. Mokymo dalies vedėjo pareigas ėjo J. Muraška, mokykloje dirbo mokytojai M. Mikelionienė, B. Muraškienė, M. Laučytė, Ž. Zagorskytė, I. Zailskienė, A. Petraška, Matulionytė, Vytautas Tamulynas. Mokykloje mokėsi 191 mokinys. 1956–1957 m. m. sudaryta ir VIII klasė. Mokinių skaičius pasiekė 218. Darbo sąlygos mokykloje nebuvo patogios, nes buvo dirbama dviem pamainom. Materialinė mokyklos bazė truputį sustiprėjo. Mokyklos pažangumo vidurkis buvo 70,1 proc. 1957–1958 m. septynmetė mokykla pertvarkyta į vidurinę. Mokykloje dirbo 15 mokytojų. 1960–1961 m. mokėsi 232 mokiniai. 1972 m. sumažėjus mokinių, mokykla reorganizuota į aštuonmetę mokyklą, nuo 1986 m. mokykla vadinama nepilna vidurine. 1987 m. mokykla tapo devynmete, nuo 1993 m. pagrindine mokykla.
2017 m. mokykla uždaryta.
Černiškės
Černiškės – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Peliškių, prie magistralės.
Baikalas (gėrimas)
Baikalas – nealkoholinis, stipriai gazuotas, tonizuojantis gėrimas, tamsiai rudos spalvos. Gėrimą sudaro vanduo, citrinos rūgštis, angliarūgštė ir kt.
Ekstraktai ir gardikliai
Gerą skonį ir tonizuojančių gėrimo savybių suteikia ekstraktai ir gardikliai:
Savininkas
Savininko teises į šio gėrimo koncentrato gamybos technologiją turi Rusijos valstybinė įmonė „Всероссийский НИИ пивоваренной, безалкогольной и винодельческой промышленности“.
Čindvinas
Čindvinas (MY ချင်းတွင်းမြစ်) – upė vakarų Mianmare; didžiausias dešinysis Ajejarvadžio (Iravadžio) intakas. Prasideda Kačinų valstijoje, Kumuno kalnų Hukaungo slėnyje, sutekėjus Tainaichos, Tabijos, Tavano ir Tarono upėms. Padžioje teka į šiaurės vakarus, paskui pasuka į pietus ir teka tarpukalnių dubuma. Prateka Sagaino ir Magvajaus provincijas, įteka į Ajejarvadį tarp Bagano ir Mjindžano.
Didžiausias intakas – Uju (kairysis).
Čindvinas vasaromis patvinsta. Žemupys laivuojamas. Čindvino vanduo naudojamas drėkinimui.
Paprastasis skirpstas
(Weston) Melville Weston (C.K.Schneid.) Rehder ' Simon-Louis (Weston) Rehder (Loudon) Rehder (Aiton) Rehder (Simon-Louis) Rehder (Weston) Richens (Druce) Richens (Loudon) Stace (Loudon) Richens (Moench) Soó (Moench) Dostál (Simon-Louis) A.Henry (Loudon) Moss (Simon-Louis) Bean
Paprastasis skirpstas (Ulmus minor) – guobinių (Ulmaceae) šeimos, guobų (Ulmus) genties medžių rūšis.
thumb|left|200px|Paprastojo skirpsto iliustracija thumb|left|200px|[[Lapas|Lapai]] thumb|left|200px|Paprastojo skirpsto Ulmus minor suberosa [[Kamienas|kamieno žievė]] thumb|left|200px|Paprastojo skirpsto medžiai [[Ispanija|Ispanijoje]] thumb|left|200px|Ulmus minor
Paplitimas
Auga Vidurio Europoje, nors daugiau vyrauja Europos pietuose. Šiauriausias jų išplitimo arealas Švedijos Elando ir Gotlando salos, nors manoma kad šiose salose juos išplatino žmonės. Savaime išplitęs ir Mažojoje Azijoje.
Paplitimas ir augavietės Lietuvoje
Savaime paplitusi, bet apyretė Lietuvoje vietinių medžių rūšis, paplitusi daugiausia centrinėse lygumose. Auga miškuose, upių pakrantėse, aliuvio sąnašose su daugeliu lapuočių, taip pat su paprastąja egle, kartais su kadagiu ir paprastąja pušimi. Neretai auginamas parkuose. Mėgsta derlingus vidutinio drėgnumo priesmėlius ir priemolius ir nepakenčia rūgštaus dirvožemio. Pakenčia unksmę.
Matmenys
Paprastai užauga iki 20-30, kartais iki 40 m aukščio, bei iki 1,5-2 m skersmens kamienu (seniausi turi storiausius kamienus). Dabar užregistruotas aukštas skirpstas auga Olandijoje (Utrechte), jo aukštis 33,60 m (2011 metais). Užregistruotas su didžiausia kamieno apimtimi buvo Belgijoje, siekė 6 m apimtį.
Amžius
Gyvena iki 300 metų ar dar ilgiau. Pats seniausias žinomas augantis Graikijai priklausančioje Kerkyros saloje, jo amžius 360 metų. Slovakijoje žinomas vienas seniausių paprastųjų skirpstų, jo amžius su ± 10 metų paklaida apie 262 metai.
Morfologija
Tai lapus metantis medis. Kamieno žievė pilkšvai ruda, išilgai suaižėjusi. Ūgliai ploni, truputį žvilgantys, rausvai rudi ir pilki, dažnai su išilginėmis juostelėmis, arba retkarčiais su kamštinėmis išaugomis. Pumpurai smulkūs, 2-4, kartais 6 mm ilgio, smailūs ir kiaušiniški, jusovai rudi ir švelniai plaukuoti. Lapai ovalūs, kastais beveik rombiški, 5-8, kartais 10 cm ilgio bei 5-8 cm pločio su ryškiomis gyslomis, nusmailėję, dvigubai pjūkliški, žali apaugę šiurkščiais plaukeliais, o jų pamatas nesimetriškas. Lapkotis plonas, 5-12 mm ilgio ir abiejose jo pusėse šakojasi daugiau kaip po dvi šonines gyslas. Žiedai nedideli ir su trumpu 1-2 mm ilgio koteliu, kuokštuose, lapinių pumpurų pažastyse. Apyžiedis geležies rūdžio spalvos su baltomis blakstienėlėmis. Turi 4-5 kuokelius su rūdžio spalvos dulkinėmis. Piestelės už apyžiedį trumpesnės ir baltos. Žydi balandžio pabaigoje – gegužės pradžioje. Žiedai apdulkinami vėjo. Sparnavaisis nedidelis ovalus arba atvirkščiai kiaušiniškas, šviesiai gelsvai rudas bei neplaukuotas, apie 11-16 mm ilgio riešutas. Riešutėlis viršutinėje sparnelio dalyje, siekia įkarpą. 1000 sparnavaisių sveria 8-10 g. Sparnavaisiai subręsta gegužės pabaigoje – birželio pradžioje ir netrukus nukrinta. Paprastasis skripstas derėti pradeda 15-20 metų amžiaus. Išvesta daug paprastojo skirpsto hibridų.
Generolas krygskomisaras
Generolas krygskomisaras  – karinis generolo laipsnis carinės Rusijos kariuomenėje, rangų lentelėje priskirtas III-jai klasei. Jis buvo lygus armijos generolui leitenantui ir laivyno viceadmirolui.
Šį laipsnį gaudavo generolai, atliekantys vyriausio karinio įgaliotinio, atsakingo už kariuomenės aprūpinimą, pareigas. Generolai krygskomisarai atsakydavo už tiekimą, kariškių aprūpinimą amunicija, algų mokėjimą ir kt.
Pagal 1713 m. Karių statutą buvo komisarų valdybos viršininku, vėliau – komisarų departamento viršininku. 1800 m. buvo įvesta generolo intendanto pareigybė, generolas intendantas tapo vyriausiu vadu, užsiimančiu kariuomenės aprūpinimu. Generolas krygskomisaras tapo antraeiliu vadovu.
1812 m., kai kampanijoje veikė kelios savarankiškos armijos, buvo sukurtos lauko generolų krygskomisarų pareigybės. Pagal 1812 m. „Didelės veikiančios armijos valdymo nuostatus“ (Учреждене для управления большой действующей армией) ir 1846 m. „Armijų valdymo statutą“ (Устав для управления армиями) lauko krygskomisaras būdavo atsakingas už atskiros armijos tiekimo klausimus.
1864 m. komisarų departamentas tapo Vyriausiosios intendanto valdybos dalimi, o 1868 m. generolo krygskomisaro pareigybė buvo panaikinta.
Paprastasis skirpstas
Paprastojo skirpsto ligos
Paprastasis skirpstas nukenčia nuo guobų maro.
Panaudojimas
Viduramžiais paprastojo skirpsto lapai buvo naudojami kaip pašaras avims. Medžio žievė anksčiau buvo naudojama medicinoje.
Pavadinimas
Mokslinio, lotynų kalba šios medžių rūšies pavadinimo autorius Philip Miller, gyvenęs 1691–1771 metais.
Rasa Drazdauskaitė
Rasa Drazdauskaitė (g. 1981 m. kovo 20 d. Šiauliai) – Lietuvos ilgų nuotolių ir maratono bėgikė.
Biografija
Šiaulių universiteto Edukologijos fakultete baigė kūno kultūros ir sporto pedagogikos bakalauro bei kūno kultūros ir sporto edukologijos magistrantūros studijas.
Šiaulių sporto mokyklos trenerė, Krašto apsaugos savanorių pajėgų Dragūnų mokomojo bataliono tarnautoja.
Sportiniai pasiekimai
Sportuoja nuo 1992 m. Pirmoji trenerė Vida Povilaitienė, treniruoja Česlovas Kundrotas. 2003 m. diskvalifikuota dvejiems metams, įtarus stanozololo vartojimu.
Laimėjimai:
Brestas (Prancūzija)
Brestas – miestas šiaurės vakarų Prancūzijoje, Bretanės pusiasalyje, didžiausias Finistero departamento miestas. Stambus karinis, prekybos ir žvejybos uostas, jūrų arsenalas. Svarbus transporto centras, veikia oro uostas, geležinkeliai jungia su Paryžiumi ir Renu. Išplėtota laivų statybos, chemijos, elektrotechnikos, elektronikos, popieriaus, naftos perdirbimo, maisto pramonė.
Veikia Vakarų Bretanės universitetas, karinės jūrų mokyklos, vaizduojamojo meno, istorijos, okeanografijos muziejai, Europos okeanografijos mokslinių tyrimų centras. Miesto įžymybė – „Recouvrance“ tiltas – aukščiausias pakeliamasis tiltas Europoje.
Istorija
Romėnų laikais buvo stovykla-tvirtovė. XII a. jos vietoje pastatyta pilis. 1611 m. kardinolas Rišeljė nusprendė įsteigti Prancūzijos karinį jūrų laivyną, kurio pagrindinė bazė buvo įkurta Breste. Antrojo pasaulinio karo metu Vermachtas Breste įrengė didelę povandeninių laivų bazę. Miestas buvo stipriai sugriautas 1944 m. Bresto mūšio metu. Nuo 1972 m. svarbi Prancūzijos atominių povandeninių laivų bazė.
Italijos futbolo varžybos 1947–1948 m.
Italijos futbolo varžybos 1947–1948 m.
Savoja (departamentas)
Savoja  – Prancūzijos departamentas šalies rytuose, Overnės-Ronos-Alpių regione. Pavadinimas kilęs iš lotynų kalbos žodžio Sapaudia arba Sabaudia – 'kraštas, apžėlęs pušimis'. Administracinis centras – Šamberi.
Departamentą sudaro 3 apskritys, 19 kantonų, 27 municipaliniai susivienijimaai ir 273 komunos. Plotas – 6 028 km².
Istorija
879–1032 m. dabartinio teritorija buvo Burgundijos karalystės Savojos grafystės dalis, 1034–1416 m. kraštą valdė Šventoji Romos imperija, 1416–1720 m. Savojos kunigaikštystės dalis, nuo 1720 iki Italijos susivienijimo 1860 m. Sardinijos karalystės dalis. 1792–1815 m. dalis dabartinio departamento teritorijos priklausė Prancūzijos Monblano departamentui ir vėl buvo Prancūzijos aneksuota 1860 m. pagal Turino sutartį. Buvusioje Savojos kunigaikštystėje sudaryti du departamentai – Savoja ir Aukštutinė Savoja.
1992 m. Savoja ir Albervilis organizavo XVI žiemos olimpines žaidynes.
Geografija
Savojos departamentas ribojasi su Eno, Izero, Ronos, Aukštutinių Alpių, Aukštutinės Savojos departamentais ir Italija.
Rinkon de los Sausesas
Rinkon de los Sausesas  – miestas Argentinoje, Neukeno provincijoje, Kolorado dešiniajame krante, 206 km į šiaurės vakarus nuo Neukeno. Įsikūręs labai retai gyvenamose dykynėse. Svarbus naftos ir gamtinių dujų gavybos centras. Čia yra apie pusė visos Argentinos gamtinių dujų telkinių.
Savoja (departamentas)
Geografija
Apskritys
Gintarinė deklaracija
Gintarinė deklaracija – 1914 m. rugpjūčio 17 d. Vilniaus lietuvių draugijų ir spaudos atstovų susirinkime priimta deklaracija.
Savoja (departamentas)
Geografija
Pagrindiniai miestai
Evaldas Matviekas
Evaldas Matviekas (1939 m. balandžio 19 d. Vileišiuose, Žeimelio valsčius, Šiaulių apskritis – 2007 m. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, vertėjas.
Savoja (departamentas)
Geografija
Kalnynai
Evaldas Matviekas
Biografija
1957–1961 m. Vilniaus universitete studijavo žurnalistiką.
1960–1969 m. laikraščio „Tiesa“ redakcijoje žemės ūkio ir kultūros skyrių korespondentas, 1969–1986 m. savaitraščio „Literatūra ir menas“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1987–1988 m. – žurnalo „Litva literaturnaja“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, 1989–2003 m. – žurnalo „Vilnius“ vyriausiasis redaktorius. Daugiausia rašė kultūros klausimais. Iš latvių kalbos išvertė keletą knygų.
Gintarinė deklaracija
Istorija
Deklaracijos autoriai buvo Jonas Basanavičius, Stasys Šilingas ir Donatas Malinauskas. Deklaracijoje buvo išreikštas lietuvių tautos lojalumas Rusijos imperijai prasidėjusiame kare bei reiškiamos viltys, kad Rusijai laimėjus karą Rusijos imperijos sudėtyje bus sujungtos Didžioji ir Mažoji Lietuva, suteikiant autonomiją Rusijos sudėtyje.
Deklaracijoje apie Mažosios ir Didžiosios Lietuvos suvienijimo viltis poetiškai buvo sakoma, kad vokiečių Drang nach Osten išbarstė gintarinius karolius, o dabar atėjo laikas vėl juos surinkti į vieną visumą. Deklaracijoje taip pat pabrėžtas etninis slavų ir baltų skirtingumas, Rusija raginama remtis net mažiausiais etnografiniais vienetais kovoje su Vokietija.
Apskritai, tokia deklaratyviai lojali pozicija vyriausybės atžvilgiu karo pradžioje buvo būdinga ir kitoms pavergtoms tautoms, tiek Rusijos, tiek Austrijos-Vengrijos imperijose.
Rinkon de los Sausesas
Istorija
Gyvenvietė pradėjo kurtis XIX a. pab., bet vėliau nuniokota Barankaso upės potvynio. Atsikūrė 1970 m., pradėjus naftos ir dujų gavybą. Vietovės pavadinimas ispanų kalba reiškia „gluosnių pakampė“.
Valdomas smūgis
thumb|Priartėjimas thumb|Smūgis thumb|Vertikalūs dryžiai deformacijoms stebėti Valdomas smūgis (Controlled Impact Demonstration, CID) – 1984 metais įvykdytas bendras NASA ir FAA projektas sudaužyti distanciniu būdu valdomą Boeing 720 keleivinį lėktuvą.
Savoja (departamentas)
Ekonomika
Pagrindinė ekonomikos šaka – turizmas. Kasmet registruojama daugiau, kaip 30 mln. nakvynių. Pramonės šakų gamybos eksportas 2005 m. siekė 1,77 mlrd. eurų. Gaminamos staklės, laikrodžiai, popierius, medienos gaminiai, plienas, aliuminis, elektronika, elektros įranga. Pramonės specifiką diktuoja pigi elektros energija, kurią gamina hidroelektrinės.
Valdomas smūgis
Dirbtinės katastrofos metu buvo surinkti duomenys apie įvykius katastrofą patiriančio lėktuvo viduje bei išbandyti nauji degalų priedai, kurie turėjo neleisti degalams užsidegti arba užtikrinti spartų liepsnos nuslopinimą. Didelės masės polimerų pagrindu sukurti priedai turėjo sudaryti nedegią plėvelę. Lėktuve buvo sumontuota speciali įranga, pašalinanti šiuos priedus iš degalų prieš pat jiems patenkant į variklius.
Savoja (departamentas)
Ekonomika
Iš viso Savojos ploto 90 028 hektarų užima ariama žemė, 65 033 ha – dirbtinės pievos, 55 482 ha – natūralios pievos, 122 615 ha – miškai, 9912 ha – vynuogynai. Dėl to žemės ūkis orientuojasi į gyvulininkystę ir vyno gamybą. Auginamos daržovės, bulvės, tabakas. Taip pat gaminama daugybė sūrio rūšių:
Valdomas smūgis
Pasirengimas ir bandymas
1960 metais pagamintas Boeing 720 ilgai tarnavo mokomuoju lėktuvu, buvo jau atskraidęs daugiau kaip 20 000 valandų (54,000 skrydžių) ir galutinai susidėvėjęs. 1981 metais lėktuvas buvo perduotas CID programai. Rengiantis bandymui, prieš tai šiuo nuotoliniu būdu valdomu lėktuvu buvo atlikti 9 pakilimai, 13 nutūpimų ir apie 69 priartėjimų. Jų metu taip pat buvo tikrinama, kaip veikia degalų priedus šalinanti sistema.
Savoja (departamentas)
Turizmas
Nemažai dėmesio skiriama sporto ir turizmo infrastruktūrai.
Valdomas smūgis
Pasirengimas ir bandymas
Kad būtų lengviau stebėti deformacijas, lėktuvo šonai buvo nudažyti vertikalias dryžiais. Jo vidus buvo prisodintas keleivius imituojančių manekenų, įrengtos dideliu greičiu filmuojančios kameros.
Savoja (departamentas)
Turizmas
Kurortai
Valdomas smūgis
Pasirengimas ir bandymas
Bandomasis lėktuvas pakilo nuo tako, apskrido ratą ir po devynių minučių buvo sudaužytas kitame, specialiai tam parengtame take. Sudužimui skirtame take buvo pristatyta betoninių polių ir kitų kliūčių. Visi kuro bakai buvo pripildyti iki viršaus, ir visi varikliai veikė nuo pakilimo iki sudužimo. Lėktuvo šasi buvo įtraukta.
Savoja (departamentas)
Politika
V Respublikoje iš Savojos į ministrų pareigas deleguoti:
Valdomas smūgis
Rezultatai
Ekspertai nustatė, jog tokią avariją būtų išgyvenę maždaug ketvirtis lėktuve buvusių keleivių. Priekinės kabinos keleiviai evakuacijai turėjo 15, užpakalinės – 33 sekundes, nors dalį to laiko saloną buvo užpildę nepermatomi tiršti dūmai.
Vėlesni bandymai
2012 metais pažintines laidas kurianti firma Discovery channel Meksikos dykumoje panašiai sudaužė už 450 000 dolerių nusipirktą atitarnavusį Boeing 727. Meksikos valdžia reikalavo, jog dalį kelio lėktuvą pilotuotų žmogus, nes jis pakilo iš įprastinio oro uosto ir kurį laiką skrido virš apgyvendintų vietų. Lėktuvą į orą pakėlęs pilotas bei keli jį lydintys keleiviai vėliau iššoko su parašiutais. Buvo nufilmuota daug leidėjui svarbių vaizdo įrašų. Filmavo tiek kameros lėktuvo viduje, tiek ir lydintys sraigtasparniai iš išorės. Šios avarijos metu būtų išlikę daugiau keleivių, saugiausios vietos būtų buvę lėktuvo gale.
Jovita Laurušaitė
Jovita Laurušaitė-Navakienė (g. 1956 m. gruodžio 12 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkė keramikė.
Biografija
Vyras Mindaugas Navakas. 1979 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1979–1997 m. dirbo Vilniaus „Dailės“ kombinate.
Kūryba
Kuria unikalius figūrinius indus – daugiausia moters pavidalo vazas, puodus. Ankstyviesiems kūriniams iš paprasto ir šamotinio molio („Puodas“, „Dvi draugės“, abu 1979 m., „Dubuo su dangčiu“ 1980 m., „Besikalbančios“ 1981 m., „Moterys“ 1980–1990 m.) būdinga savita senovės kultūrų, egzotiškų kraštų dailės, architektūros interpretacija, raiškūs kresnų formų tipažai, prislopintos tamsios spalvos, reljefinis figūrinis ir ornamentinis dekoras, išryškintos detalės – labai kruopščiai modeliuotų įmantriausių formų šukuosenos.
Vėlesni kūriniai – vazos – moterys – minkštų, laisvų, kartais asimetriškų formų, detalės (kūno dalys) dažnai niveliuojamos, paliekamos ryškios lipdymo žymės; naudojamas baltas šamotinis molis, akmens masė. Indų paviršius gausiai dekoruotas ryškių spalvų poglazūriniais piešiniais baltame fone (buitinio žanro vaizdeliais, ornamentais) ir reljefu („Katinėlis ir angelas“ 1999 m., „Moteris su ožiais“, „Vakarienės metas“, abu 2002 m., „Mama su vaiku“ 2003 m., „Su prijuoste“ 2004 m., „Su papais“ 2005 m., „Su ąsomis“ 2006 m.).
Nuo 1980 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje (Estija, Latvija, Suomija, Didžioji Britanija, JAV), nuo 1995 m. – tarptautiniuose keramikos ir porceliano simpoziumuose.
Spynos stabdis
thumb|Pistoletas Ruger P89, kurio spyna sustabdyta galinėje padėtyje. Spynos stabdžio svirtelė matyti virš [[nuleistukas|nuleistuko.]] thumb|Pistoletas Beretta M9, kurio spyna sustabdyta galinėje padėtyje. Spynos stabdis  – šaunamojo ginklo mechanizmas, sulaikantis spyną galinėje padėtyje, kai ginkle baigiasi šoviniai. Būdingas savitaisiams pistoletams, taip pat kai kuriems automatiniams šautuvams (pvz., M-16), pistoletams kulkosvaidžiams (pvz., Cz Scorpion EVO 3 A1).
Sustojusi spyna: