cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Čartizmas
Tiesioginė čartizmo susikūrimo priežastis buvo 1825 ir 1836 m. ekonominės krizės ir 1825–1830 bei 1836–1840 m. šių krizių sukeltas nedarbas, labiausiai išplitęs Lankašyre, tačiau apėmęs ir kitas Anglijos dalis ir išmetęs iš darbo dešimtis tūkstančių darbo rankų, žymiai sumažinęs darbą išlaikiusiųjų algas. Nedarbas dar 3-ajame dešimtmetyje įvairiuose Lankašyro miestuose buvo sukėlęs daugybę darbininkų maištų, kuriuos lydėjo kepyklų ir maisto parduotuvių plėšimai.
Buržuazijos judėjimas, atvedęs prie 1832 m. rinkimų reformos, sulaukė karšto darbininkijos palaikymo, tačiau darbininkų šio judėjimo sėkmė iki galo netenkino. Čartistai tikėjosi, kad pagal jų pageidavimus reformuotas parlamentas įstengs rasti tinkamų būdų pašalinti socialines bėdas, prieš kurias jie protestavo. Darbininkams visuotiniu balsavimu grįstas parlamentas turėjo tapti jų ekonominius interesus ginančia darbininkijos organizacija. Čartizmas Anglijoje buvo judėjimas, siekiantis politinių teisių.
Pirmąją, 1838 m. priimtą čartistų chartiją sudarė šeši pagrindiniai reikalavimai. Čartistai siekė: visuotinės rinkimų teisės vyrams, sulaukusiems 21 m., kasmetinių parlamento rinkimų, slapto balsavimo, panaikinti turto cenzą kandidatams į parlamentą, įvesti algas parlamentarams, suvienodinti rinkimų apygardas. Antroji chartija buvo priimta 1842 m. Joje buvo ne tik politinių, bet ir socialinių reikalavimų, pavyzdžiui, sutrumpinti darbo dieną, sumažinti mokesčius ir kitų. Čartizmas neturėjo visą šalį apimančios organizacijos, čartistų judėjimai buvo išsisklaidę po visus regionus. Nuo 1837 m. čartistai leido laikraštį „The Northern Star“ („Šiaurinė žvaigždė“).
Laukeliškiai
Laukeliškiai (, nuo 1928 m. Cäsarsruhe, ) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 14 km į šiaurės vakarus nuo Pilkalnio, 6 km į pietvakarius nuo Lazdynų, abipus Įsruties, Šorelių girios pakraštyje.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Laukeliškių kaimo bendruomenė 1927/1937 m. (1927 m. žemėlapio fragmente kartu su Trakinių dvaro apygarda) Vienas senesnių kaimų Pilkalnio apskrityje. 1580 m. minimas naujakurys Laukelis (Laucallis). Po 1709–1710 m. maro kaimas išliko lietuviškas, 1728 m. tarp valstiečių lažininkų šeimų minimos vien lietuviškos pavardės: Titnacks, Mauritzatis, Popelatis, Klonutzus, Powillatis. 1785 m. Laukeliškiai buvo karališkųjų valstiečių kaimas su 8 ugniakurais (gyvenamaisiais pastatais), 1822 m. – kaimas su 54 gyventojais. 1854 m. Laukeliškiuose buvo vėjo malūnas, girininkijos sodyba, 11 gyvenamųjų pastatų ir 130 gyventojų. Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Liepgalio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Liepgalio valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai. 1928 m. prie kaimo prijungtas Trakinių dvaras. Kaime veikė mokykla.
Po Antrojo pasaulinio karo ar vėliau sovietmečiu išnyko. Nuo 2008 m. kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Vesnovo kaimo gyvenvietei.
Gyventojai
Be to, Trakinių dvare 1905 m. buvo 14, 1910 m. – 15 gyventojų.
Miciūnų apylinkė
Miciūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
1990–1991 m. Lietuvos pasienio kontrolės punktų puolimai
1990–1991 m. Lietuvos pasienio kontrolės punktų puolimai – 1990–1991 m. TSRS pajėgų vykdyti Lietuvos Respublikos valstybinių sienų kontrolės punktų puldinėjimai.
Istorija
1990 m. kovo 11 d. Lietuva paskelbė atstatanti savo nepriklausomybę. Nepaisydama TSRS nepripažinimo, netrukus Aukščiausioji Taryba – Atkuriamasis Seimas ėmėsi spręsti klausimus, susijusius su valstybine siena. Jau kovo 15 d. priimtas nutarimas „Dėl Lietuvos Respublikos valstybės sienos kontrolės postų įsteigimo“, kovo 20 d. – „Dėl Lietuvos Respublikos valstybės sienos ženklinimo“. Spalio 1 d. pradėta Lietuvos muitinės veikla, o lapkričio mėnesį veikė jau daugiau kaip 50 pasienio kontrolės postų, patruliavo užkardų tarnybos.
TSRS požiūriu didžioji Lietuvos sienų dalis buvo vidinės, o siena su Lenkija – išorinė TSRS siena. Vos pradėję valstybinių sienų apsaugą Lietuvos pasieniečiai turėjo spręsti konfliktines situacijas su būsimais OMON kariškiais, milicininkais (ypač Šalčininkų rajone) bei kolaborantais, taip pat kriminalais ir kontrabandininkais. Trinčiai su TSRS sumažinti pasienio kontrolės postams buvo nurodyta netikrinti iš Lietuvos išvykstančio TSRS ginkluotų pajėgų transporto ir jo krovinių.
TSRS pajėgos Lietuvos pasienio kontrolės punktus pradėjo puldinėti netrukus po 1991 m. Sausio įvykių. Dažniausiai užpuolimų metu būdavo sumušami pasieniečiai, atimami jų asmeniniai daiktai, o pati pasieniečių būstinė – dažniausiai vagonėlis – būdavo sunaikinamas. Puldinėjimai itin suintensyvėjo po to, kai gegužės 18 d. atsakomąja ugnimi nukautas Šalčininkų pasienio kontrolės postą apšaudęs Baltarusijos TSR Varanavo rajono Benekainių apylinkės inspektorius milicijos kapitonas A. Fijazis. Lietuvos vyriausybė dėl puolimų kreipėsi į TSRS prezidentą Michailą Gorbačiovą, vidaus reikalų ministrą Borisą Pugo, gynybos ministrą Dmitrijų Jazovą bei TSRS Ministrų Tarybos Pirmininko pavaduotoją V. Dogužijevą. TSRS vadovybė tvirtino, kad puolimai vykdomi ne jos įsakymu, arba išvis neigė ką nors apie incidentus žinanti. Gegužės pabaigoje B. Pugo TSRS Aukščiausiajai Tarybai pripažino, kad puolimus vykdo jam pavaldi OMON, ir jos veiksmus pateisino, tačiau žadėjo asmeniškai kontroliuoti OMON veiksmus. Puolimams nesiliaujant birželio 28 d. TSRS Vidaus reikalų ministerija ėmėsi veiksmų: Vilniaus karinės įgulos viršininkas generolas majoras Vladimiras Uschopčikas perkeltas į Brestą, į kitas pareigas perkeltas OMON dalinių Lietuvoje vadas generolas A. Žitnikovas, sudrausminti Vilniaus OMON vadai. Po TSRS Vidaus reikalų ministerijos įsikišimo puolimai nurimo iki liepos 31 d., kai OMON pajėgos įvykdė daugiausiai aukų pareikalavusį antpuolį – Medininkų žudynes. Po šio įvykio pasienio incidentai pasikartojo tik Rugpjūčio pučo metu. Pučui žlugus išformuotas Lietuvoje veikęs TSRS OMON būrys, ir pasienio incidentai baigėsi.
Kiti incidentai
1991 m. lapkričio 6 d. apie 21:30 Šumsko PKP sustabdytas iš Baltarusijos pusės privažiavęs VAZ-21011 automobilis su trimis vyrais. Dokumentus tikrinęs šaulys Aleksiejus Blistivas pastebėjo, jog vairuotojas po civiliniais rūbais vilkėjo tarybinę karinę uniformą, priekinio keleivio kuprinėje rasta RS-5 radijo stotis. Prie A. Blistivo priėjus kitiems dviem šauliams ir pamainos viršininkui (kuris buvo vienintelis ginkluotas pamainos pareigūnas), vienas iš keleivių mėgino išsitraukti paslėptą automatą, tačiau A. Blistivas jį sulaikė. Prasidėjo grumtynės, pasieniečiai du pažeidėjus paguldė ant žemės, tačiau trečiasis pasieniečių link metė dvi granatas, kurių antroji apakino A. Blistivą ir suplėšė pasieniečio striukę. Trečiąjį pažeidėją galiausiai pavyko sulaikyti.
Vaikštenių apylinkė
Vaikštenių apylinkė (arba Vaikštelionių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Rūdiškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Trakų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Grendavės apylinkės ir Rūdiškių apylinkės.
Slabada (Astravas)
Slabada  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Varnionių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 14 km į šiaurės rytus nuo Astravo, 1,5 km į rytus nuo Varnionių, šalia Gožės upelio ir Gervėčių–Varnionių plento.
Plotnicos valsčius
Plotnicos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Plotnica, kurį laiką – Dubenecas.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. Po I pasaulinio karo perėjo Lenkijai. 1928 m. balandžio 18 d. prijungta dalis Radčycko valsčiaus, o dalis Plotnicos valsčiaus perduota Chorsko valsčiui ir Stolino valsčiui.
Čorčių kalba
Čorčių kalba (sav. Ch’orti ' ) – majų kalbų šeimai priklausanti kalba, vartojama indėnų čorčių. Plačiausiai vartojama pietryčių-rytų Gvatemaloje. Hondūre bebaigia išnykti (~10 ja kalbančių žmonių iš 4200 čorčių), Salvadore išnykusi. Seniau kalbos arealas driekėsi visame Kopano regione.
Mikaël Kingsbury
Mikaël Kingsbury (g. 1992 m. liepos 24 d.) – Kanados akrobatinio slidinėjimo sportininkas, kuris specializuojasi gūbrinio slidinėjimo rungtyse. Olimpinis ir pasaulio čempionas.
Biografija
2011 m. pasaulio čempionate pelnė savo pirmuosius medalius - sidabrą dvikovos varžybose ir bronzą gūbrinio slidinėjimo varžybose. 2013 m. pirmą kartą tapo pasaulio čempionu. Savo debiutinėse 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse kanadietis gūbrinio slidinėjimo varžybose iškovojo sidabro medalį.
2015 m. pasaulio čempionate pirmą kartą iškovojo gūbrinės dvikovos rungties aukso medalį. 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse sportininkas dalyvavo gūbrinio slidinėjimo varžybose. Finale kanadietis aplenkė visus varžovus ir tapo olimpiniu čempionu.
2022 m. žiemos olimpiadoje Kingsbury atrankos etape užėmė 1-ą vietą ir pateko į finalinį etapą. Finale kanadietis nusileido tik švedui Walter Wallberg ir iškovojo sidabro medalį.
Parafjanavos valsčius
Parafjanavos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Parafjanava.
Gyvenvietės
Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):
Freya (laivas)
Istorija
Pastatytas 1904 m. Hamburgo Štainverderio rajone veikusioje Janssen & Schmilinsky laivų statykloje ir tų pačių metų gegužės 20 d. pakrikštytas „Freya“ vardu (Freja – meilės ir šeimos deivė šiaurės germanų mitologijoje). Buvo numatyta, kad jis tarnaus pervežant žmones ir krovinius į Vokietijos Ziulto salą Šiaurės jūroje ir pakeis toje linijoje nuvargintą veteraną garlaivį „Westerland“. Pastarojo laivo kapitonas Karlas Nikolais Kristiansenas paliko tarnybą ir pats asmeniškai prižiūrėjo naujojo ratinio garlaivio statybą.
Nuo pat 1904 m. „Freya“ pradėjo plaukioti tarp Ziulto saloje išsistačiusios Munkmaršo gyvenvietės ir kontinentinio Hojeršloizės  miestelio. Kartu su tokios pat konstrukcijos nuo 1900 m. šioje linijoje kursavusia „Frisia“ garlaivis „Freya“ darbavosi aprūpinant salą būtinomis prekėmis ir pervežant keleivius. Abu mažos grimzlės garlaiviai itin tiko sekliuose Šiaurės jūros pakrantės vandenyse ir, išskyrus dienas su ekstremaliomis gamtinėmis sąlygomis, buvo eksploatuojami kone ištisus metus.
Po Pirmojo pasaulinio karo tarpvalstybinės sienos Europoje kiek pasikeitė ir Hojeršloizė uostas po įvykusio referendumo tapo danišku Hojer Sogn, o jo lankymą ėmė kontroliuoti pasieniečiai bei muitininkai. 1927 m. birželio 1 d. buvo užbaigtas gruntinis pylimas bei paleistas ilgai lauktas traukinių eismas tarp Ziulto ir kontinento, tą pačią dieną buvo uždarytas ir aukščiau minėtas laivybos maršrutas. „Freya“ kartu su porininke „Frisia“ neteko užsakymų ir ilgam išmetė inkarus prieplaukoje. Su kapitono pareigomis atsisveikino darbo netekęs Karlas Nikolais Kristiansenas.
Metų pabaigoje abu laivus nupirko Liubeko–Biucheno geležinkelio kompanija, nusprendusi kaip šalutinį verslą plėtoti vandens turizmą Baltijos jūros vakarinėje pakrantėje. 1928 m. birželio 5 d. „Freya“ buvo pervadinta į „Adam“, o „Frisia“ į „Eva“ , abu iškylų garlaiviai Travės upe plukdydavo keliautojus tarp Liubeko ir Travemiundės.
1928 m. liepos pradžioje laivas „Adam“ Liubeko uoste prie Pasukamo tilto sukėlė incidentą, kurio metu neapsieita be aukų. Žmonės garlaivį ėmė pravardžiuoti Adomu–budeliu (aliuzija į XVII a. krašte liūdnai pagarsėjusį budelį Hansą Adamą), į ką nervingai sureagavo jo įgula, pagal senas jūreivių tradicijas giliai įtikėjusi įvairiais prietarais. Nuspręsta laivo pavadinimą skubiai pakeisti į „Eva“, o garlaiviui–partneriui sutekti „Adam“ vardą. Net ir sukeitus pavadinimus, Didžiosios depresijos metu užsidirbti pragyvenimui nesisekė. 1933 m. abu laivai buvo parduoti į Rytprūsius: „Adam“ nupirko Augusto Cedlerio laivininkystė Elbinge, o „Eva“ (buv. „Freya“) įsigijo Tilžės verslininkas ir kapitonas Vilhelmas Skorlofas.
Tilžėje laivas 1933 m. balandžio 22 d. įgavo naują vardą – „Grenzland“, jis buvo vienas didžiausių ne tik Nemuno laivyboje, bet ir visuose Rytprūsiuose. Iš Rusnės kilęs laivininkas V. Skorlofas išrankiems tilžiečiams ėmė siūlyti ilgalaikes iškylas į Giliją, Nidą, Juodkrantę arba trumpesnes – prie Rambyno, į Eisulius. Į Lietuvai priklausantį krantą ekskursantai dažniausiai nelipdavo (nes reikėjo turėti vizą) ir pasitenkindavo vaizdais iš laivo. Vakarais nuo krantinės prie Karalienės Luizės tilto „Grenzland“ su keleiviais išplaukdavo pasigrožėti mėnesiena virš Nemuno.
Antrojo pasaulinio karo pradžioje lėtaeigis „Grenzland“ dar plukdydavo pramogautojus, o priartėjus fronto linijai, veždavo pabėgėlius tolyn į Vakarus. 1944 m. vasarą buvo evakuojami klaipėdiečiai – pirmiau į Krancbeko uostą Kršių mariose, vėliau iš ten į Tolkiemį Aistmarėse. 1945 m. gegužės pradžioje, bene paskutinio reiso karo metu, į Kopenhagą buvo nuplukdyti karo pabėgėliai iš Helo nerijos.
Pokaryje „Grenzland“ darbavosi Hamburge, Travemiundėje ir Liubeke. 1955 m. buvo išmestas inkaras kanale prie Emdeno rotušės ir ten laivą eksploatavo kaip restoranėlį. 1966 m. savininkas jį pardavė į Nyderlandus, kur, dėl žmonių aplaidumo, dar tais pačiais metais Valo deltos atšakoje jis nuskendo.
Antroji „Freya“
1999 m. Kylyje buvo naujai užregistruotas istorinis laivas pavadinimu „Freya“. Kaip ir jo pirmtakas šis garlaivis su didžiuliais šoniniais varomaisiais ratais naudojamas iškyloms ir neretai painiojamas su nebeegzistuojančiu.
Glamorganas
Glamorganas ribojosi su Velso grafystėmis Karmartenšyru vakaruose, Breknokšyru šiaurėje ir Monmutšyru rytuose, pietuose buvo skalaujamas Bristolio įlankos.
Tradiciškai grafystei priskiriama teritorija buvo suformuota ankstyvaisiais viduramžiais, ji įėjo į Morganugo karalystės ribas, šią karalystę 1091 m. užkariavo anglų-normanų feodalai ir jos teritorijoje susidarė valų markos viešpatystė Glamorganas. Kai Velsą užkariavo Eduardas I, 1284 m. Glamorgano teritorijoje buvo keletas viešpatysčių ir dvarų, kurie pagal Rudlano statutą už nuopelnus markos valdovams išlaikė nepriklausomybę. Valdant Henrikui VII didžioji valdų dalis Glamorgane jau priklausė karaliaus domenui. Pati Glamorgano grafystė buvo sudaryta 1533 m. Velso įstatymų aktu.
1888 m. aktu dėl vietinės valdžios grafystė buvo pertvarkyta į administracinę Glamorgano grafystę, drauge kaip savarankiški valdymo vienetai iš jos sudėties buvo atskirti Kardifas ir Svonsis, gavę miestų-grafysčių statusą. Po to Velso teritorinis suskirstymas buvo pakeistas 1972 m. Vietinės valdžios aktu, kuris sukūrė dviejų lygių administracinę sistemą, pagal kurią Glamorgano žemės ėmė priklausyti trijų pirmojo lygio teritorinių vienetų sudėčiai – Vakarų, Vidurio ir Pietų Glamorganui.
Nuo 1994 m. iki šiol tradicinės Glamorgano grafystės žemės padalytos į tokias teritorijas: Kardifo ir Svonsio miestų, Merter Tidvilio, Kairfilio, Rondos-Kinono-Tafo, Glamorgano slėnio, Bridžendo ir Nit Port Talboto miestų-grafysčių.
Babrauninkai (Astravas)
Babraunykai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Varnionių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 15 km į šiaurės rytus nuo Astravo, 3,5 km į rytus nuo Varnionių, netoli Ašmenos–Gožės plento.
thumb|left|160px|Paminklas II pasaulinio karo kariams
Yra biblioteka, muziejus, parduotuvė, XIX a. koplyčia, paminklas II pasaulinio karo kariams.
Aleksandro Nevskio tiltas
Aleksandro Nevskio tiltas  – varstomasis tiltas per Nevos upę Sankt Peterburge, pavadintas rusų kunigaikščio Aleksandro Nevskio vardu.
Bendrieji duomenys
Tiltas jungia Aleksandro Nevskio aikštę ir Zanevskio prospektą. Šalia yra metro stotis „Aleksandro Nevskio aikštė“.
Iki 2004 m. tai buvo ilgiausias tiltas mieste – 905,7 (per upę – 629) m, plotis – 35 m. Tiltas – gelžbetoninis, septynių angų, penkios iš jų yra virš upės vandens, centrinė 50 metrų ilgio anga – varstoma. Tilto konstrukcijoje panaudoti vantai – 70 mm storio legiruoto plieno lynai, prakišti per technologines kiaurymes ir standinantys atskiras tilto dalis. Lynų įtempimas reguliuojamas specialiomis gervėmis, atsižvelgiant į lauko temperatūrą – šaltu oru atleidžiama, atšilus – įtempiama. Centrinė tilto anga – dvisparnė, metalinė. 25 metrų sparnus hidraulinis keltuvas pakelia per dvi minutes. Tiltu gali eiti pėstieji, yra 6 eismo juostos bei dveji tramvajaus bėgiai.
Tilto istorija
thumb|left|200px|Naktį pakeltas Aleksandro Nevskio tiltas 1959 m. šalia statomo viešbučio „Maskva“ pradėtas projektuoti tiltas, turėjęs sujungti Nevos prospektą su kitoje upės pusėje esančiu nauju mikrorajonu. Tiltą projektavo architekto A.Žuko vadovaujama grupė. 1960 m. pradėti statybos darbai, 1965 m. lapkričio 1 d. vyko bandymai – tiltu pravažiavo tankų kolona. Lapkričio 5 d. tiltas iškilmingai atidarytas, minint eilines Spalio perversmo metines.
Tilto statyba vyko nesilaikant technologinių procesų, dėl prastos hidroizoliacijos lynai greitai surūdijo. 1967 m. jau 56 lynai buvo nutrūkę, todėl tiltu buvo leidžiama važiuoti tik troleibusams. 1982 m., kai į vandenį įkrito atitrūkęs 700 tonų sveriantis kairiojo pakeliamojo sparno atsvaras, eismas tiltu uždraustas, šalia pradėjo veikti keltas. Po remonto transportas tiltu vėl pradėjo važiuoti, tačiau konstrukciniai defektai ištaisyti tik 2000–2001 m. vykusios rekonstrukcijos metu.
Šulininkų apylinkė
Šulininkų apylinkė (arba Šulnikų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Trakų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Trakų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kariotiškių apylinkės.
Čiklana de la Frontera
Čiklana arba Čiklana de la Frontera  – miestas Ispanijos pietvakariuose, Andalūzijoje, Kadiso provincijoje, 20 km į pietryčius nuo Kadiso, prie Iro upės ir Šv. Petro (Sancti Petri) užutėkio šlapynių (Kadiso įlanka), priešais San Fernandą. Šalia eina Puerto Realio–Alchesiraso plentas. Plėtojama vyno gamyba (Čiklanos apylinkėse plyti vynuogynai), turizmas (8 km ilgio La Barosos smėlio paplūdimys). Apylinkėse kasama druska. Veikia tarptautinė teniso mokykla, miesto, Fransisko Monteso bulių kautynių muziejai.
Radčyckas
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Pinsko apskrities Radčycko valsčiaus centras.
Čiklana de la Frontera
Tarp Čiklanos ir San Fernando tyvuliuojančioje šlapynėje yra Šv. Petro sala su XVIII a. tvirtove (manoma, pastatyta senovinės Heraklio šventyklos vietoje). Taip pat Čiklanoje yra XVIII a. laikrodžio bokštas, XVI–XVIII a. bažnyčios. Yra apleistas Sankti Petrio žvejų kaimelis.
Istorija
Vietovė gyvenama nuo priešistorių laikų. Dabartinį miestą įkūrė Alonsas Peresas de Gusmanas, 1303 m. įsiveržęs į maurų apleistas žemes. 1811 m. kovo 5 d. Čiklanos apylinkėse įvyko didelis Čiklanos mūšis tarp Napoleono Prancūzijos ir jungtinių britų-ispanų pajėgų. 1876 m. Čiklanai suteiktas miesto statusas.
Sauliaus Mykolaičio vardo premija
Sauliaus Mykolaičio vardo premija – piniginė premija ir statulėlė teikiama už ryškiausią dainuojamosios poezijos debiutą. Pavadinta atlikėjo, dainų autoriaus Sauliaus Mykolaičio (1966–2006) atminimui.
Iki 2013 m. premija teikta tarptautinio dainuojamosios poezijos festivalio „Tai – aš“ metu. Nuo 2013 m. iki 2018 metų premija teikta Dainuojamosios poezijos festivalio Sauliui Mykolaičiui atminti metu. Nuo 2020 metų premija teikiama Kultūros festivalio ,,Purpurinis vakaras" Anykščiuose metu. Premiją teikia geros muzikos ekspertai ,,Bardai LT" ir UAB “Statybų lyga”. Nuo 2022 metų prie premijos teikimo prisideda Asociacija AGATA, apdovanojimui skirdama ukulėlę.
Premija teikiama kas dvejus metus.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1993–1994 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1993–1994 m.
Ipalos ugnikalnis
Ipalos ugnikalnis  – užgesęs ugnikalnis pietrytinėje Gvatemaloje, Čikimulos departamente, į pietus nuo Ipalos miesto. Aukštis 1650 m (santykinis aukštis – 700 m). Krateris 1 km skersmens. Jame telkšo Ipalos ežeras. Kraterio sienų aukštis virš ežero vandens lygio – 150 m. Pietiniame šlaite yra parazitinis krateris Monte Rikas.
Qu Chunyu
Biografija
2012 m. jaunimo žiemos olimpinėse žaidynėse Kinijos atstovė iškovojo sidabro medalį. 2016 m. pasaulio čempionate iškovota bronza 500 m čiuožimo distancijoje. Savo debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Kinijos sportininkė dalyvavo trijose rungtyse. Moterų estafetėje kartu su Kinijos Liaudies Respublikos rinktine užimta 7-oji vieta, o moterų 500 m ir 1000 m distancijose patekta į geriausiųjų aštuntukus.
2022 m. žiemos olimpiadoje Chunyu kartu su Fan Kexin, Wu Dajing ir Ren Ziwei finale iškovojo aukso medalius mišrios estafetės varžybose. Su moterų estafetės komanda laimėjo bronzos medalį.
Miciūnai (Astravas)
Miciūnai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gervėčių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 14 km į šiaurės rytus nuo Astravo, prie šiaurinio Gervėčių miestelio pakraščio ir Gervėčių–Mikailiškių kelio.
Gustavas Kreidtneris
Gustavas Kreidtneris (1869 m. balandžio 9 d. Kaune – 1919 m. Penzoje) – Lietuvos vokiečių kilmės Rusijos imperijos ir Sovietų Rusijos karininkas, Generolas majoras,
Biografija
Gimė 1869 m. balandžio 9 d. Kaune. Baigė Kauno gimnaziją. 1892 m. baigė Vilniaus karo mokyklą. Vėliau baigė Sankt Peterburgo Nikolajevo generalinio štabo akademiją. 1900 m. suteiktas štabo kapitono laipsnis, 1912 m. vasario 26 d. pulkininko leitenanto, 1912 m. rugpjūčio 29 d. pulkininko, 1914 m. kapitono. I pasaulinio karo pradžioje buvo dislokuotas Liepojoje. 1917 m. suetiktas generolo majoro laipsnis. 1917 m. persikėlė į Penzą, įstojo į Raudonąją armiją. 1918 m. tapo pirmuoju Penzos automatinių ginklų kursų mokytoju. Žuvo 1919 m. Rusijos pilietinio karo metu prie Penzos.
Magnezitas
miniatiūra|Magnezitas Magnezitas – karbonatų klasės mineralas, kurio cheminė formulė yra MgCO₃. Gali būti geležies, magnio ir kobalto priemaišų, bet tik nedideliais kiekiais. Pavadinimą gavo iš senovės Graikijos vietovės Magnezijos, kur pirmąkart aptiktas.
Tai ugniai atspari medžiaga. Kietumas – 4–7, tankis – 3000 kg/m³. Baltos arba gelsvai pilkos spalvos, rečiau – rausvos. Skirstomas į kristalinį ir amorfinį. Yra trigoninės singonijos, romboedrų arba prizmių formos. Aptinkamas Austrijoje (Štirija), Slovakijoje, Lenkijoje (Silezija), Graikijoje (Euboja), JAV, Rusijoje (Čeliabinsko ir Orenburgo sritys, Krasnojarsko kraštas), Kinijoje, Indijoje, Vokietijoje, Italijoje ir Šiaurės Korėjoje.
Papilio valsčius
Papilio valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje, pasienyje su Latvija. Centras – Papilys.
Xian MA60
Xian MA60 (, 'Šiuolaikinė arka 60') – keleivinis turobsraigtinis trumpų nuotolių avialaineris, kurį gamina Kinijos įmonė Xi'an Aircraft Industrial Corporation (XAC), priklausanti Kinijos aviacijos pramonės korporacijai (AVIC). MA60 yra prailginta Xian Y7-200A versija, kuri, savo ruožtu buvo sukurta An-24 pagrindu ir skirta operacijoms atšiauriomis sąlygomis, nuo trumpų pakilimo takų (STOL) su minimaliu antžeminio aptarnavimo poreikiu.
Papilio valsčius
Istorija
Minimas XVI a. Carmečiu įkurtas 1861 m. Kauno gubernijoje. 1934 m. sausio 1 d. 21 gyvenvietė (tarp jų Kvetkai) buvo perduota iš Panemunio valsčiaus Papilio valsčiui. Papilio valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Pandėlio rajonui (8 apylinkės).
Xian MA60
Orlaivio kūrimui vadovavo vyriausias konstruktorius Lü Hai (吕海).
Papilio valsčius
Suskirstymas
1922 m. buvo 8 seniūnijos.
Xian MA60
Orlaivio tipo sertifikatą Kinijos civilinės aviacijos administracija patvirtino 2000 m. birželį. MA60 nėra sertifikuotas pagal FAA (JAV) ir EASA (Europos Sąjunga) reikalavimus ir nėra sertifikuotas naudoti Europos Sąjungoje ar JAV.
Papilio valsčius
Gyvenvietės
1923 m. surašytos gyvenvietės:
Xian MA60
Per pirmus penketą gamybos metų (iki 2006 m. spalio mėn.) XAC buvo gavusi daugiau nei 90 užsakymų pagaminti MA60. Iki 2006 m. pabaigos XAC buvo pagaminusi 23 MA60; iki 2016 m. – dar 165.
Variantai
miniatiūra| MA60 keleivių salonas
Ipalos ežeras
Ipalos ežeras  – kraterio ežeras Gvatemaloje, Čikimulos departamente, Ipalos ugnikalnio krateryje. Skersmuo – 1 km. Telkšo 150 m žemiau kraterio krašto, 1493 m aukštyje virš jūros lygio.
Xian MA60
Civiliniai
🇧🇴 Bolivia
miniatiūra| Aviakompanijos „[[Transporte Aéreo Militar" MA60 Kočabambos oro uoste, Bolivija]]
🇪🇷 Eritrea
🇮🇩 Indonesia
🇨🇲 Cameroon
PRC
🇱🇦 LAOminiatiūra| „Lao Airlines" Xian MA60 [[Pakse oro uostas|Pakse oro uoste 2009 m.]]
🇲🇲 Myanmar
🇿🇼 Zimbabwe
Nelaimingi atsitikimai ir incidentai
Iki 2015 m. lapkričio 13 d. įvyko 14 avarijų, susijusių su MA60. Viena iš jų buvo mirtina (MZ8968), jos metu žuvo 21 keleivis ir 4 įgulos nariai. Po šios avarijos Naujoji Zelandija sustabdė turizmo pagalbos teikimą Tongai ir perspėjo turistus dėl su skrydžiais šiuo Kinijos Tongai padovanotu orlaiviu susijusios grėsmės.
Eksploatacijos problemos
miniatiūra| Aviakompanijos „Real Tonga“ MA60, 2014 m Po to, kai 2013 m. liepos mėn. Kinijos vyriausybės dovanotas MA60 buvo pristatytas oro linijų bendrovei „Real Tonga“, Naujosios Zelandijos vyriausybė sustabdė savo vystymosi pagalbos Tongos turizmo pramonei programą. 2013 m. rugpjūčio mėn. Naujosios Zelandijos vyriausybė paskelbė pareiškimą, kuriame patarė turistams nekeliauti „Real Tonga“ MA60, motyduodama tuo, kad „šio tipo orlaiviao per pastaruosius kelerius metus pateko į daug avarijų“, o pats tipas yra „nesertifikuotas“ skraidyti Naujojoje Zelandijoje ar kitose panašiose jurisdikcijose“.
„Real Tonga“ nustojo eksploatuoti MA60 2015 m. pradžioje, kai Tongos vyriausybė priėmė įstatymą, patvirtinantį Naujosios Zelandijos civilinės aviacijos taisyklių galiojimą Tongoje. Vėliau tais pačiais metais metais buvo pranešta apie pasiūlymą atkurti aviakompaniją „Royal Tongan Airlines“, kuri eksploatuotų MA60.
Iš 57 vnt. MA60, eksportuotų 2016 m. sausio mėn., tais pačiais metais mažiausiai 26 buvo nebeksploatuojami dėl saugos, techninės priežiūros ar eksploatacinių problemų; dar šeši buvo sugadinti nepataisomai.
Tenchniniai duomenys (MA60)
Duomenys iš Jane's All The World's Aircraft 2003–2004
Skrydžio duomenys
Taip pat žr
Susiję projektai
Panašaus laikotarpio, paskirties ir konstrukcijos orlaiviai
Burbiškių apylinkė
Burbiškių apylinkė (arba Barbiškių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Trakų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Trakų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kariotiškių apylinkės ir Lazdėnų apylinkės.
Svierionys
Svironys (arba Svierionys, Svyronys, Svyrionys) gali reikšti:
Radčycko valsčius
Radčycko valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Radčyckas.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje, XIX a. pabaigoje panaikintas. Po I pasaulinio karo atkurtas. 1927 m. balandžio 1 d. prie valsčiaus prijungta Haradnaja, netekusi miesto teisių. 1928 m. balandžio 18 d. valsčius panaikintas, jo teritorija perduota Plotnicos valsčiui ir Stolino valsčiui.
Pušaloto valsčius
Pušaloto valsčius (iki I pasaulinio karo Maldučionių valsčius, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Pušalotas, kurį laiką – Maldučioniai.
Istorija
Įkurtas XIX a. Kauno gubernijoje Maldučionių vardu, valsčiaus būstinė buvo Pušalote. 1918 m. įkurtas Pušaloto valsčius. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Joniškėlio rajonui (10 apylinkių).
Kisucke Nove Mestas
Kisucke Nove Mestas  – miestelis Žilinos krašte, Slovakijoje. Kisucke Nove Mesto apygardos administracinis centras. 15 324 gyventojai (2015 m. duomenys). Įsikūręs Kisucos upės slėnyje, tarp Javornikų ir Kisuckės kalnų, 358 m aukštyje virš jūros lygio. Nutolęs maždaug 10 km į šiaurę nuo Žilinos.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose, negyvenamas Kisucke regionas buvo paminėtas 1244 m., pats miestelis – 1325 m., kaip Congsberg. Pagrindinis gyventojų pragyvenimo šaltinis buvo žemės ūkis, įvairūs amatai bei prekyba.
Komptonas (Kalifornija)
Komptonas  – miestas pietinėje Los Andželo apygardos dalyje, Kalifornijoje, JAV, išsidėstęs į pietus nuo Los Andželo centro. Komptonas yra vienas seniausių apygardos miestų, 1888 m. gegužės 11 d. jis tapo aštuntuoju į Los Andželo apygardos sudėtį įtrauktu miestu. 2021 m. duomenimis, Komptone gyveno 93 584 žmonės. Dėl savo geografinės padėties Los Andželo apygardoje Komptonas žinomas kaip „centrinis miestas“. Komptone aukštas skurdo lygis, miesto daugumą sudaro darbininkija. Be to, Komptonas yra pagarsėjęs dėl didelio nusikalstamumo. Miestas taip pat žinomas dėl iš jo kilusių, visoje hiphopo istorijoje garsių reperių, pavyzdžiui, Eazy-E, Dr. Dre ir Kendrick Lamar.
Istorija
Po 1846–1848 m. Meksikos ir Amerikos karo ši teritorija buvo perduota Jungtinėms Amerikos Valstijoms. 1866 m. gruodį du amerikiečiai, Fransis Templas (Francis Temple) ir Fildingas Gibsonas (Fielding Gibson), gavo nuosavybės teisę į maždaug 18,6 km² žemės sklypą. 1867 m. gruodį grupė naujakurių, vadovaujamų Grifito Komptono (Griffith Compton) ir Viljamo Mortono (William Morton), įkūrė bendruomenę ant Los Andželo upės krantų. Pradžioje žemės savininko garbei gyvenvietė buvo vadinama Gibsonviliu, bet netrukus buvo pervadinta į Komptonvilį, o 1869 m. – į Komptoną, kad būtų išvengta painiavos su to paties pavadinimo miestu, esančiu į šiaurę nuo Sakramento. 1888 m. gegužės 11 d. Komptono gyvenvietė gavo miesto statusą.
XX a. antroje pusėje kelis dešimtmečius mieste vyravo aukštas nusikalstamumo lygis, dažnai kildavo kruvinų gaujų susirėmimų. 1988 m. hiphopo grupė N.W.A. savo albume „Straight Outta Compton“ atkreipė visuomenės dėmesį į mieste tarpstantį beribį nusikalstamumą.
Mikmakai
Mikmakai (sav. Mi’kmaq, Mi’gmaq, L’nu) – indėnų tauta, priklausanti algonkinams. Gyvena Kanados rytuose – Šv. Lauryno įlankos pakrantėse, Naujosios Škotijos pusiasalyje, Princo Edvardo bei Keip Bretono salose, Niufaundlando vakaruose ir pietvakariuose. Populiacija – 13–14 tūkst. žmonių. Gimtoji kalba – mikmakų (priklauso algonkinų šeimai, kalbančiųjų ~8300 žm.), bet dauguma kalba angliškai ir prancūziškai. Tikintieji daugiausia katalikai, yra protestantų.
Ikikolonijiniu laikmečiu mikmakai gyveno Šv. Lauryno įlankos pakrantėse bei salose, Naujosios Škotijos pusiasalyje, vėliau ėmė keltis į Niufaundlandą. XIX a. kartu su giminingomis malesitų, pasamkvodžių, penobskotų tautomis sudarė Vabanakio konfederaciją. Kariavo su kaimyniniais irokėzais, iš jų perėmė kultūrinių bruožų. Mikmakai su europiečiais susidūrė XVI a., nuo XVIII a. perkelti į rezervacijas.
thumb|left|220px|Tradicinės mikmakų žemės
Mikmakų tradicinė kultūra panaši į kitų subarktikos indėnų – vertėsi medžiokle, žvejyba, jūrinių žinduolių gaudymu, rankiojimu, augino tabaką. 2-3 giminingų šeimų būriai vasaromis susiburdavo į gyvenvietes (po 200 ir daugiau žmonių), turėdavo savo vadą. Nuo XVIII a. perėjo prie samdomųjų darbų (daugiausia medkirtystės), prekinės žvejybos, amatų, bulvių auginimo, uogų rinkimo. XX a. susiklostė atskirų rezervacijų specializacija – omarų ir austrių gaudymas, krepšių pynimas, medienos apdirbimas, turistų aptarnavimas ir kt.
Mikmakų valdos dalijosi į 7 žemes, iš kurių svarbiausia laikytas Onamagas (Keip Bretono sala), kur gyvendavo dvasinis mikmakų vadas.
Cerabiažovas
Cerabiažovu vadinamos gretimos gyvenvietės Baltarusijoje, Bresto srityje:
Klisas
Klisas − miestas Kroatijoje, netoli Splito, prie Adrijos jūros, istoriniame Dalmatijos regione.
Istorija
Miestas žinomas nuo senovės. Pirmą kartą minimas kaip Uskosas. Čia buvo pastatyta pilis, iki mūsų dienų išliko tik jos liekanos. Dėl miestelio kontrolės vyko kova tarp įvairių valstybių. Varžėsi ir venecijiečiai, ir bosniai, serbai. Po mongolų invazijos į Vengriją šiuose kraštuose įsikūrė Vengrijos karalius. Osmanams užkariaujant Balkanų regioną, pilis tapo prieglobsčiu nuo turkų ir jų sąjungininkų išpuolių. Išaugus Habsburgų imperijai, kaip ir visas Dalmatijos regionas, Klisas perėjo į jų valdžią. Po Pirmojo pasaulinio karo teritorija atiteko naujai sukurtai Serbų, kroatų ir slovėnų karalystei, o vėliau valdė komunistinė Jugoslavija. Žlugus sovietinei sistemai, atiteko Kroatijai.
Kino debiutantas (filmas)
Kino debiutantas – 1976 m. Prancūzijoje sukurta komiška drama.
Turinys
Fransua svajoja tapti režisieriumi, tačiau yra priverstas dirbti reklamų fotografu. Jo draugas, dirbantis makaronų fabrike, sukuria scenarijų, pagal kurį Fransua nori sukurti filmą. Susidomėjimą istorija parodo prodiuseris Morlokas, tačiau šis nori sukurti ne dramą, o pornografinę juostą. Nenorėdamas prarasti savo šanso, Fransua sutinka, tačiau apie pakeistą scenarijų nepraneša draugui. Situacija vis labiau komplikuojasi, kuomet jo mergina Kristina, perskaičiusi scenarijų, pareiškia norą vaidinti filme, o jo draugas, tikėdamasis paaukštinimo, vaidmenį filme pažada ir savo darbdavio dukrai Klod. Negana to, šis pažada leisti naudotis savo užmiesčio vila. Kristina, atėjusi į kino bandymus ir pareikalavusi Fransua neprasižioti apie judviejų ryšį, sužavi prodiuserį ir gauna pagrindinį vaidmenį, o Morlokas įpareigoja Fransua išrinkti jai partnerį. Režisierius visais būdais stengiasi atmesti bet kokią kandidatūrą, todėl Kristina nusprendžia laikinai jį palikti.
Fransua bando sušvelninti scenarijų, tačiau nepavykus viską papasakoja draugui. Jiedu abu vyksta pas Morloką, bet šis neperkalbamas ir pareikalauja rasti kitą vilą filmavimui arba sumokėti didžiulę kontrakte numatytą baudą.
Nematydami išeities ir nežinodami kuo viskas gali baigtis, draugai nusprendžia pradėti filmavimą, o tuo metu namo grįžta ir šeimininkė madam Feroni. Pradžioje naujiena apie pakeistą filmo pobūdį ją šokiruoja, tačiau Morlokas pažada jai pusę būsimo pelno ir tokiu būdu randa naują finansuotoją. Kai atrodo, kad filmo kūrimui nebeliko kliūčių, į vilą atvyksta Kristina, norėdama įtikinti Fransua, kad jis vertas geresnio užsiėmimo negu pornografijos kūrimas...
Maži Račiūnai
Maži Račiūnai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Smurgainių rajone, Salų kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 17 km į šiaurės vakarus nuo Smurgainių, 8,5 km į šiaurę nuo Salų, šalia Ašmenos upės. Yra užtvanka, piečiau kaimo telkšo Račiūnų tvenkinys. Pro kaimą eina Salų–Gervėčių plentas, atsišakoja kelias į Žadiškes.
Svierionys (Pastovys)
Svieriónys – kaimas vakarų Baltarusijoje, 27 km į pietvakarius nuo Pastovių.
Istorija
XIX a. buvo seniūnijos centras Kabilninko valsčiuje.
Milcėjos
Milcėjos  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Gervėčių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 15 km į rytus nuo Astravo, 8 km į pietryčius nuo Gervėčių miestelio, prie Gervėčių–Salų kelio.
1992 m. 87 % šeimų buvo lietuvių.
Dukano tvenkinys
Dukano tvenkinys  – yra didžiausias Kurdistano tvenkinys, esantis šiaurės rytų Irake. Tai dirbtinis vandens rezervuaras, susidaręs hidroelektrinės užtvanka patvenkus Mažojo Zabo upę ties Dukanu, ~220 km nuo šios upės santakos su Tigru. Dukanas ir Derbandikanas, turinčios 400 MW ir 249 MW pajėgumą atitinkamai yra dvi didžiausios elektrinės Kurdistane.
Kiemeliškių apylinkė
Kiemeliškių apylinkė (arba Kameliškių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Lentvario valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Trakų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kariotiškių apylinkės ir Kauno Vokės apylinkės.
Palmarija
Palmarija  – Italijos sala Ligūrijos jūroje. 1,89 km² ploto sala yra didžiausia salyne, kitos dvi salos yra Tinas ir Tinetas. Salynas išsidėstęs greta Porto Venerės miesto.
Sala yra trikampio formos: Porto Venerės ir Specijos įlankos salos pusės yra labiausiai apgyvendintos su nuožulniais krantais. Čia auga tipiška Viduržemio jūros augmenija. Tuo tarpu vakarinė salos dalis yra su stačiais šlaitais, daug uolų.
1997 m. ši sala kartu su Porto Venerės miestu dvejomis salomis bei Činkve Tere buvo įrašyta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Jasukavizna
Jasukavizna (Jezukavizna) – buvęs kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 6 km į rytus nuo Liubavo.
Padumblės apylinkė (Trakai)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Lentvario valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Trakų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kariotiškių apylinkės ir Senųjų Trakų apylinkės.
Bruoželiai
Bruoželiai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Benekainių apylinkėje. Įsikūręs 11 km į šiaurę nuo Varanavo, 3 km į vakarus nuo Benekainių, Lietuvos pasienyje, prie Šalčios ir Balotinkos santakos. Yra ferma.
Istorija
Bruoželiai minimi nuo XVI a. 1560 m. kaimas pateko į Lydos pavieto Eišiškių valsčių, buvo 10 valakų žemės.
XIX a. pab. buvo kaimas Lydos apskrities Benekainių valsčiuje, 1865 m. pateko į Balčininkų dvaro valdas.
NK Slavonija Požega
Požegos „Slavonija“ arba NK Slavonija – Kroatijos futbolo klubas iš Požega.
Istorija
1946 m. įkurtas SD Jedinstvo. Nuo 1959 m. žinomas Zvečevo.
1964 m. susijungė du klubai NK Zvečevo Slavonska Požega ir NK Radnički Slavonska Požega ir buvo suformuotas naujas klubas NK Slavonija.
Atkūrus šalies nepriklausomybę yra žaidę Prva B lygoje, ir eilę metų Druga (Antroje) lygoje.
Pastaruoju metu buvo iškritę į regioninę lygą ir žaidė Slavonijos regiono lygoje.
Timo Werner
Timo Verneris (g. 1996 m. kovo 6 d. Štutgarte) – vokiečių futbolininkas, žaidžiantis puolėjo pozicijoje Anglijos Premier League klube „Chelsea FC“ bei Vokietijos rinktinėje.
Tarptautinė karjera
Atstovavo Vokietijos U-17 2012 m. UEFA Europos jaunimo iki 17 m. čempionate.
2017 m. Vokietijos rinktinės treneris Joachim Löw pakvietė atstovauti nacionalinę rinktinę draugiškoms varžyboms prieš Angliją. Žaidė tų pačių metų kovo 26 d., 2018 m. pasaulio futbolo čempionato atrankos rungtynėse prieš Azerbaidžaną. 2017 m. FIFA konfederacijų taurės metu, rungtynėse prieš Kamerūną, pelnė du įvarčius.
Bieliūnai (Smurgainys)
Bieliūnai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Smurgainių rajone, Salų kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 17 km į šiaurės vakarus nuo Smurgainių, 8,5 km į šiaurę nuo Salų. Šalia kaimo eina Salų–Gervėčių plentas.
Trakiniai (Pilkalnio apskritis)
Trakiniai – buvęs dvaras Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 15 km į šiaurės vakarus nuo Pilkalnio, 7 km į pietvakarius nuo Lazdynų, Įsruties dešiniajame krante, Šorelių girios pakraštyje.
Istorija
1683 m. šatulinės kolonizacijos metu valstybinio miško (Šorelių girios) žemėse įkurtas nedidelis kulmiškasis dvaras. 1785 m. dvare buvo 2 ugniakurai (gyvenamieji pastatai), 1822 m. – 15 gyventojų. 1854 m. Trakiniai minimi kaip kaimas su 3 gyvenamaisiais pastatais ir 35 gyventojais. Iki 1714 m. buvo pavaldūs miškų ūkiui, 1714–1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Liepgalio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Liepgalio valsčiaus dvaras. Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai.
Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio dvaro teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Vesnovo kaimo gyvenvietei.
Zhang Yuting
Zhang Yuting (g. 1999 m. rugpjūčio 4 d.) – Kinijos greitojo čiuožimo trumpuoju taku sportininkė, olimpinė čempionė.
Biografija
Savo debiutinėse 2022 m. žiemos olimpiadoje Yuting kartu su Fan Kexin, Qu Chunyu, Wu Dajing ir Ren Ziwei mišrios estafetės finale iškovojo aukso medalius. Su moterų estafetės komanda laimėjo bronzos medalį. Moterų 500 m individualių varžybų atrankoje užėmė antrą vietą ir pateko į ketvirtfinalį.
Fan Kexin
Fan Kexin (g. 1993 m. rugsėjo 19 d.) – Kinijos greitojo čiuožimo trumpuoju taku sportininkė, pasaulio ir olimpinė čempionė.
Stolino valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. Po I pasaulinio karo perėjo Lenkijai. 1928 m. balandžio 18 d. prijungtos 3 valsčių dalys – Plotnicos valsčiaus, Radčycko valsčiaus ir Cerabiažovo valsčiaus. 1934 m. kovo 30 d. dalis valsčiaus perduota Stolino miestui.
Fan Kexin
Biografija
2010 m. pasaulio jaunimo čempionate iškovoti du sidabro medaliai. 2011 m. Azijos žaidynėse pelnytas auksas estafetės rungtyje ir sidabras 500 m čiuožime. 2011 m. pasaulio čempionate Kinijos atstovė pelnė du aukso medalius - 500 m individualiame čiuožime ir 3000 m moterų estafetės rungtyje. 2012 m. pasaulio čempionate sportininkė vėl iškovojo du aukso medalius.
Savo debiutinėse 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Kexin iškovjo sidabrą 1000 m distancijoje. 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Kinijos sportininkė dalyvavo estafetinėje rungtyje, kurioje liko 7-a ir 500 m varžybose, kuriose finišavo 8-oje vietoje.
2022 m. žiemos olimpiadoje Kexin kartu su Qu Chunyu, Wu Dajing ir Ren Ziwei mišrios estafetės finale iškovojo aukso medalius. Su moterų estafetės komanda laimėjo bronzos medalį.
Eskipulasas
Eskipulasas  – miestelis ir savivaldybė pietryčių Gvatemaloje, Čikimulos departamente, netoli Salvadoro ir Hondūro sienų. Eina kelias tarp Nueva Okotepekės ir Čikimulos.
Eskipulasas žymus savo bazilika su Juodojo Kristaus šventykla viduje (joje saugomas medinis paveikslas su tamsia Nukryžiuotojo figūra). Kasmetinių atlaidų metu į baziliką atvyksta tūkstančiai piligrimų ne tik iš Gvatemalos, bet ir kitų Centrinės Amerikos šalių, Meksikos. Vyksta spalvingos mugės.
Apylinkių gamta saugoma Trifinijo biosferos rezervate.
Istorija
Miestas įkurtas tarp 1560–1570 m. ir pavadintas Santiago de Esquipulas. Juodojo Kristaus paveikslą nutapė portugalų skulptorius Quirio Cataño ir 1595 m. įteikė miestelio merui.
Vienas (albumas)
„Vienas“ – debiutinis Lietuvos dainuojamosios poezijos kūrėjos ir atlikėjos Ievos Narkutės albumas.
Apžvalgose kritikai Justinas Žilinskas ir Ramūnas Zilnys albumo skambesį lygina su Alinos Orlovos ir Jurgos Šeduikytės kūryba. Pasak J. Žilinsko, albume jaučiama prodiuserio Stanislavo Stavickio-Stano įtaka, pakreipusi atlikėją pop muzikos link.
Saločių valsčius
Saločių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės Lietuvos teritorijoje. Centras – Saločiai.
Notiškė
Notiškė – buvęs kaimas pietrytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 9 km į pietus nuo Kartenos (Žalgirio seniūnija), Kartenalės ir Kartenalės II dešiniajame krante.
Saločių valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas 1918 m. Saločių valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Pasvalio rajonui (9 apylinkės).
Notiškė
Istorija
Apie XVIII a. Kačaičių kaimo žemių šiaurės vakariniame pakraštyje dešiniajame Kartenalės upelio krante susiformavo vienkieminis Mažųjų Kačaičių kaimas, kuriame 1846 m. buvo 2 valstiečių sodybos. Jame prie upės buvo pastatytas Kačaičių vandens malūnas, priklausęs Mišučių dvarui.
Po baudžiavos panaikinimo, XIX a. antroje pusėje Mišučių dvarininkai Mongirdai kaimo žemėje įkūrė Notiškės palivarką – Mišučių dvaro ūkinį padalinį, kuris dar buvęs vadinamas Nataniškiais.
Palivarko sodyba buvo medinė. Joje stovėjo administracinis pastatas, du nedideli gyvenamieji namai kumečiams ir keli ūkiniai pastatai, o prie upelio – vandens malūnas. Viename iš namų nuolatos gyveno samdinys, kuris prižiūrėjo sodybą.
1919 m. palivarką kaip nuotakos kraitį Jonas Mongirdas atidavė savo jaunesniajai dukrai, ištekėjusiai už teisininko, Lietuvos kariuomenės generolo leitenanto Petro Šniukštos.
1940 m. didesnioji dalis žemės nacionalizuota, o savininkei palikta tik 30 ha. Po karo valstybė nusavino ir pačią sodybą su likusia žeme, įkūrė čia Kretingos tarybinio ūkio skyrių, vadinamą dar Notiškės tarybiniu ūkiu, kuris vėliau buvo prijungtas prie Aušros kolūkio. Kolūkio laikais palivarko sodyba sunaikinta. Ją mena tik betoninės malūno užtvankos liekanos.
Sovietmečiu kaimas buvo nušluotas nuo žemės paviršiaus ir išbrauktas iš gyvenviečių sąrašų.
Žymūs žmonės
Palivarke vasarodavo Lietuvos kariuomenės teismo pirmininkas, generolas leitenantas Petras Šniukšta.
Porpliščos valsčius
Porpliščos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Porplišča, kurį laiką – Šantarai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1929 m. balandžio 11 d. apsikeista žemių dalimis su Dokšicos valsčiumi, Gluboko valsčiumi ir Parafjanavos valsčiumi.
Gyvenvietės
Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):
Mitchell Mann
Mičelas Manas (g. 1991 m. gruodžio 26 d. Birmingame) – profesionalus anglų snukerio žaidėjas.
Snukerį pradėjo žaisti būdamas devynerių. Taip pat lankė futbolo treniruotes, bet dėl ligos šį sportą metė ir atsidėjo tik snukeriui. Profesionalu tapo 2014 metais. Laikomas vienu iš geriausių žaidėjų snukerio istorijoje.
2021 m. per vieną interviu prisipažino kentėjęs nuo depresijos, taip pat priklausomybės nuo narkotikų bei alkoholio. Tai vos nekainavo jam vietos ture.
Vaikystėje jam diagnozuota Lego Perteso Kalvės liga.
Žemutinis Cerabiažovas
Žemutinis Cerabiažovas – kaimas pietų Baltarusijoje, 10 km į pietvakarius nuo Stolino, pasienyje su Ukraina. Šiaurėje yra Aukštutinis Cerabiažovas.
Istorija
XIX a. buvo kaimas Pinsko apskrities Cerabiažovo valsčiuje.
Cher (1987 albumas)
„Cher“ – 19-asis amerikiečių dainininkės ir aktorės Cher studijinis albumas, išleistas įrašų kompanijos „Geffen Records“ 1987 m. lapkričio 10 d. 1992 m. liepą RIAA pripažino jį platininiu.
Albumo informacija
Po eilės pop ir disko įrašų, Cher perėjo prie roko garsų, kurie padėjo jai sugrįžti į topus. Albume yra nauja jos 1966 metų hito „Bang Bang (My Baby Shot Me Down)“ versija, Michael’o Bolton’o „I Found Someone“ (originalas įrašytas Laura’os Branigan), kelias dainas parašė Desmond Child ir dvi Diane Warren, kuri parašė ir daugelį vėlesnių Cher dainų.
Albumas pasiekė 26-ąją vietą Jungtinėje Karalystėje ir 32-ąją Billboard albumų tope JAV. Pirmasis albumo singlas ir vienintelis Top 10 hitas Jungtinėje Karalystėje buvo „I Found Someone“, kuris pasiekė 5-ąją vietą JK ir 10-ąją – JAV. Antrasis singlas „We All Sleep Alone“ pasiekė 14-ąją vietą Billboard Hot 100 tope ir 11-ąją Adult Contemporary tope JAV. Jungtinėje Karalystėje singlas sulaukė mažiau pasisekimo ir užėmė 47-ąją vietą. Kiti albumo singlai „Skin Deep“, „Bang-Bang“ ir „Main Man“ buvo išleisti tik Šiaurės Amerikoje.
FK Makslaijn
„Makslajno“ futbolo klubas, Rohočovo „Makslaijn“ („Makslajn“) – Baltarusijos futbolo klubas iš Rahačovo. Namų rungtynes žaidžia Rohočovo miesto stadione, kuris atitinka licencijavimui keliamus reikalavimus.
Istorija
Klubas ištakos siekia 1983 m. Nuo to laiko ne kartą kleitėsi klubinė priklausomybė. Būdavo susietas su vaikų ir jaunimo sporto mokykla. Vėlesniais metais visi šie dariniai buvo išfomuoti.