cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nervinė reguliacija
Skiriama endogeninė nervinė reguliacija, kurią lemia paveldimumas (pvz., vegetacinių funkcijų reguliacija) ir egzogeninė nervinė reguliacija, susidaranti, nervų sistemai sąveikaujant su aplinka (pvz., sąlyginiai refleksai).
Didžioji dalis nervinės reguliacijos rūšių yra mišrios, susidedančios iš endogeninių ir egzogeninių elementų (pvz., termoreguliacija, budėjimo ir miego kaita).
Rūta (Tilžė)
Rūta – lietuviškų knygų leidykla, veikusi 1904–1938 m. Tilžėje.
Istorija
Įsteigta Vydūno ir L. Smalakytės iniciatyva. Išleido per 50 Vydūno knygų, leido žurnalus Jaunimas (1911–1914 m.), Naujovė (1915 m.) „Darbymetis“ (1921–1925 m.)
Nervinė skaidula
miniatiūra|Nervinės skaidulos, matomos nervinėje šaknelėje Nervinė skaidula – neurono atauga (arba kelių neuronų ataugos) su neuroglijos dangalais, kurie susidarę iš neuroglijos ląstelių – lemocitų.
Paprastai nervinė skaidula būna 0,5–30 μm skersmens. Pagal struktūrą nervinė skaidula būna mielininė ir nemielininė. mielininė balta, storesnė nei nemielininė, nes ją dengia 2 dangalai: baltas vidinis, storesnis – mielininis, sudarytas iš lemocitų citoplazminės membranos įvijų, ir skaidrus išorinis, plonesnis – neurolema (ją sudaro lemocitų citoplazma ir branduoliai). Nemielininė nervinė skaidula pilka. Mielininis dangalas dengia neurono ataugą (ašinį cilindrą) su tarpais. Tarpai, neturintys šio dangalo, vadinami Ranvjė sąsmaukomis. Jose ataugas dengia vien neurolema.
Grietiškės
Grietiškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Kelpšiškių.
Šilainiai (Krakės)
Šilainiai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Pašušvio. Pro kaimą eina kelias, rytuose teka Šušvė, o vakaruose – jos intakas Pečupė. Toliau dunkso Šilainių miškas.
Plungės miesto seniūnija
Plungės miesto seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Plungės rajono savivaldybėje, apimantis Plungės miestą.
Istorija
XVI a. minima Plungės seniūnija, priklausiusi Gandingos valsčiui.
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigta 13 seniūnaitijų:
Sliudianka
Sliudianka – miestas Rusijoje, Irkutsko srityje, Sliudiansko rajone, 126 km į vakarius nuo Irkutsko. 18,6 tūkst. gyventojų (2010 m.). Transsibiro geležinkelis.
Istorija
Miesto statusą turi nuo 1936 m.
Krepšinis 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Krepšinis 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyko 19-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje.
Vyrai
2016 m. kovo 11 d. buvo ištraukti grupių burtai:
Moterys
2016 m. kovo 11 d. buvo ištraukti grupių burtai:
Zadaro Zadar
Zadaro Zadar – Kroatijos krepšinio klubas, dalyvaujantis Kroatijos čempionate, Adrijos lygoje bei ULEB taurėje.
Didieji Sodėnai
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Stalupėnų apskrities kaimas. Priklausė Pilupėnų parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Stalupėnų rajono, vėliau Nesterovo rajono, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Pokryškino apylinkės kaimas.
Lietuvos tinklinio federacija
Lietuvos tinklinio federacija (LTF) – Lietuvos tinklinio vykdomoji institucija (veikianti nuo 1946 m. sausio 5 d.).
Tinklinio Istorija Lietuvoje
Lietuvoje „orasvydžio, „orinio“ (taip anksčiau buvo vadinamas tinklinis) pradžia reikėtų laikyti 1921–1923 metus.
1921 m. išleista knygelė „Kumčiasvydis“ (J. Eretas). 1923 m. Šiauliuose kūno kultūros mokytojų kursuose mokoma žaisti kumščiasvydį, kuris vėliau pavadintas „orasvydžiu“. Pradžioje buvo žaidžiama 15-20 m ilgio, 9-11 m pločio aikštėje, o vietoje tinklo dažnai ištiesiama virvė. Žaidimo technika ir taktika buvo paprasta ir nesudėtinga: kamuolio padavimas iš apačios, pavienė užtvara, stengiamasi kaip galima greičiau kamuolį gražinti į varžovo pusę. Vėliau komandos pradėjo žaisti dviem ir trimis lietimais, kamuolį paduoti „kabliu“. Pasirodė grupiniai, komandiniai veiksmai, galingesniais tapo puolamieji smūgiai. Labiausiai tinklinis paplito Kaune. Didelės įtakos žaidimo populiarinimui turėjo 1934 m. pastatyti Kūno kultūros rūmai.
1929 m. rugpjūčio 15-16 dienomis Kaune įvyko pirmos oficialios rungtynės su Rygoje gyvenusių lietuvių sporto klubo „Vytis“ tinklininkais. Kauną atstovavo Šančių šaulių klubo „Kovas“ moterų ir vyrų komandos. Abejas rungtynes rezultatu 2:0 laimėjo svečiai.
1934 m. į lietuvių kalbą išverstos tarptautinės tinklinio taisyklės ir surengti pirmieji teisėjų kursai, kuriuos lankė 51 dalyviai. 1935 m. Pasaulio lietuvių kongreso sportinės dalies programoje buvo „orasvydis“. Latvijos „Šviesa“ – Kaunas žaistas vienas setas 15:11 svečių naudai. KAŽO vadovybėje už tinklinį atsakingas J. Vencius, už teisėjus – P. Lukošiūnas.
1936 m. vasario 27 d. Kaune sužaistos pirmos tarptautinės rungtynės Lietuva – Estija (vyr.) 0:2 (9: 15, 15:17).
Žymiu įvykiu reikia skaityti 1938 m. liepos 23-27 d. Kaune vykusias pirmos Lietuvos tautinės olimpiados tinklinio varžybas, kuriose dalyvavo 16 moterų ir 16 vyrų komandų. Tais pačiais metais sudarytas atskiras KAŽO tinklinio komitetas. P. Lukošiūnas (CJSO), V. Šodė (LFLS), J. Karazija (Grandis), M. Staškevičius (ASK), S. Staškevičiūtė (Aušros mergaičių gimnazija).
1939 m, Lietuvai atgavus Vilniaus kraštą, įvyksta pirmasis Vilniaus ir Kauno rinktinių susitikimas. Vyrų ir moterų rungtynėse pranašesni buvo vilniečiai laimėję rezultatu 2:0.
1989–1995 m. Lietuvos rinktinėse žaidė geriausi tų metų žaidėjai (D. Vaitulionienė, N. Lokienė, A. Bakšytė, J. Karalevičienė, I. Staniulienė, I. Ratnikaitė, L. Paulauskienė, L. Sušinskytė, V. Rajeckytė, A. Krikščiūnienė, D. Jašinskytė, Ha. ir H. Čyvai, D. Matuševas, T. Donėla, R. Bitinas, M. Vasiliauskas, A. Bučinskas, D. Janbergas, E. Jonaitis, V. Nikiforovas, E. Kalvaitis, R. Barauskis, A. Tarabilda, G. Umantas, J. Kvedaravičius, M. Vasiliauskas, K. Galdikas, V. Dailidė, V. Kireilis).
Nuo 2007 m. Europos veteranų U-50, U-40 čempionatuose pradėjo žaisti Lietuvos vyrai.
2007 m. U-50 vyrų rinktinė laimėjo 3 vietą.
2000–2010 m. išaugo puiki jaunimo-nacionalinių rinktinių kandidatų pamaina. A. Zakarauskaitė, E. Kliokmanaitė, R. ir G. Tarnauskaitės, I. Sorokaitė, V. Petrauskaitė, M. Šalkutė, V. Makauskaitė, N. Gasytė, V. Mišeikis, A. Gudas, J. Rakickas, A. Gaidys, L. Adomovič, M. Kolodavičius. Dalis jų sėkmingai žaidžia užsienio ir Lietuvos komandose.
2009 m. gruodžio 7-8 d. Kaune iškilmingai buvo paminėtas Lietuvos tinklinio 80-metis.
Paplūdimio Tinklinio Istorija Lietuvoje
Lietuvoje pradedama žaisti paplūdimio tinklinį 2x2. Nuo 1992 m. rengiami Lietuvos čempionatai. 1993–1995 m. moterys dar žaidė 3x3. Pirmaisiais Lietuvos čempionais tapo L. Novikova ir K. Straupytė, A. Gargasas ir V. Krivelis. Atsirado didelio meistriškumo žaidėjų – J. Karalevičienė, D. Vaitulionienė, A. Bakšytė, V. Dailidė, M. Vasiliauskas, H. Čyvas, T. Donėla. Šio žaidimo populiarinimui daug pastangų skyrė tokie entuziastai kaip, V. ir K. Dailidės, A. Macius, V. Kirkliauskas, A. Zuoza. V. Jankus, M. Vasiliauskas. 1993 m. įkuriama Lietuvos pliažinio tinklinio draugija. Pirmininkas – A. Macius. Nuo 1992 m. mūsų šalies atstovai pradeda dalyvauti Europos ir Pasaulio atrankos etapuose, bet geresnių rezultatų pasiekė tik jauniai.
Sergio Ramos García
Su rinktine dalyvavo 2008 m. Europos futbolo čempionate, kuriame laimėjo 1 vietą, bei 2010 m. pasaulio čempionate, kur taip pat laimėjo auksą. 2012 m. dar kartą su rinktine tapo Europos čempionu. Jis 16 metų žaidė Madrido Real klube ir 6 metus buvo komandos kapitonas. Karjeros pradžioje žaidė kaip dešinio krašto gynėjas. Su Ispanijos rinktine yra laimėjęs 131 rungtynes, tai rekordas.
2021 m. vasarą Serchijus prisijungė prie PSG ekipos, sudaręs 2 metų trukmės kontraktą. Jis debiutavo 2021 m. lapkričio 28 d. namų rungtynėse, prieš Saint Etienne, kurias PSG laimėjo 3-1.
Per karjerą Ramosas gavo daugiau kaip 300 geltonų kortelių.
Jadvyga Mozūraitė-Klemkienė
Jadvyga Mozūraitė-Klemkienė (1923 m. liepos 14 d. Kaunas – 2009 m. lapkričio 8 d.) – Lietuvos skulptorė, grafikė.
Sergio Ramos García
Karjera rinktinėje
Debiutavo Ispanijos rinktinėje 2005 m.
2019 m. rugsėjo 8 d., Ramosas sužaidė 167 rungtynes už Ispaniją, 4–0 laimint prieš Farerų salas ir pakartojo Iker Casillas sužaistų rungtynių rekordą. Spalio 12 d. Ramosas tapo daugiausiai rungtynių sužaidusiu rinktinės žaidėju.
Jadvyga Mozūraitė-Klemkienė
Biografija
Sutuoktinis Vytautas Klemka. 1950 m. baigė Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institutą, mokytojai Jonas Mikėnas, Vytautas Kairiūkštis.
Sergio Ramos García
Karjera rinktinėje
2020 m. lapkričio 11 d., rungtynėse prieš Šveicariją, kurios baigėsi 1-1, jis 177 kartą pasirodė aikštelėje su nacionalinės ekipos marškinėliais ir pralenkė Gianluigi Buffon, tapdamas daugiausiai tarptautinių mačų sužaidusiu Europos žaidėju.
Jadvyga Mozūraitė-Klemkienė
Biografija
1949–1951 m. dėstė Kauno dailės mokykloje, 1950–1961 m. – Kauno Stepo Žuko taikomosios dailės technikume, 1961–1980 m. – Lietuvos dailės institute, nuo 1973 m. docentė. 1993–2000 m. Nacionalinio Čiurlionio dailės muziejaus restauratorė.
Sergio Ramos García
Karjera rinktinėje
2023 m. vasario 23 d. paskelbė apie karjeros pabaigą rinktinėje.
Jadvyga Mozūraitė-Klemkienė
Kūryba
Sukūrė dekoratyvinių skulptūrų („Motina ir vaikas“ 1973 m., „Kūrėja“, 1989 m., abi Kaune, „Jaunystė“ Druskininkuose, 1979 m.), smulkiosios plastikos kūrinių („Baltija“ 1983 m.), teminių, figūrinių (dažniausiai keraminių) kompozicijų, reljefų („Pajūrio moterys“ 1961 m., „Dvi kartos“ 1964 m., „Motinystė“, „Šeima“, abi 1972 m., „Kardiologija“ 1981 m., „Svajonė“ 1990 m., „Skausmas“ 1992 m.), kultūros, meno ir mokslo veikėjų realistinių skulptūrinių portretų (akademikas Vladas Lašas, 1957 m., Lazdynų Pelėda, 1959 m., aktorius Algimantas Masiulis, 1983 m., režisierius Gytis Padegimas, 1998 m.). Kuria grafikos (monotipija, linoraižinys, medžio raižinys, kartono raižinys) technika įvairios tematikos kūrinius („Žvejo sapnas“ 1965 m., „Darbas“ 1966 m., „Kaimas ir miestas“ 1973 m.), tapybos kompozicijas („Poilsis“, „Motina“, „Mėnesiena“, visi 1967 m.). Kūrybai įtakos turėjo J. Mikėno kūrybos principai, tautodailė, antika, Egipto, Rytų šalių menas. Skulptūroms būdingos apibendrintos stilizuotos formos, kompaktiškas monolitiškas siluetas ir kompozicija, lakoniškumas, harmoninga visuma, grafikos kūriniams – konstruktyvumas, dekoratyvumas.
Nuo 1953 m. dalyvauja parodose; individualios parodos – Vilnius 1983 m., Kaunas 1973 m., 1983 m., 1993 m., 2003 m. Jos kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus.
W.A.S.P. (albumas)
Apžvalga
Populiariausia albumo daina tapo „I Wanna Be Somebody“, kurią muzikos kanalas VH1 įtraukė į „Top 100 Hard Rock Songs of All Time“ sąrašo 84 vietą. .
Dainą „Tormentor“ galima išgirsti filmuose „The Dugeonmaster“ (1984 m.) ir „TerrorVision“ (1986 m.).
Singlai
Viso singlais buvo išleistos 4 šio albumo dainos, visos 1984 m.
Birutė Teresė Lengvenienė
Birutė Teresė Toleikytė-Lengvenienė (1942 m. kovo 7 d. Stemplėse, Švėkšnos valsčius – 2010 m. gruodžio 8 d.) – pedagogė, rašytoja, Lietuvos ir Rietavo savivaldybės kultūros, sporto bei politinė veikėja.
Biografija
1959 m. baigė Švėkšnos vidurinę mokyklą, 1963 m. Lietuvos kūno kultūros institutą.
1963–1976 m. Kvėdarnos vidurinės mokyklos (Šilalės raj.) kūno kultūros mokytoja. 1976–1999 m. Rietavo tarybinio ūkio-technikumo, nuo 1999 m. Rietavo aukštesniosios žemės ūkio mokyklos, nuo 2001 m. Žemaitijos kolegijos kūno kultūros dėstytoja.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Rietavo skyriaus narė. 2000–2003 m. (LDDP sąraše), 2003–2007 m. ir 2007–2010 m. Rietavo savivaldybės tarybos narė.
Kaimo rašytojų sąjungos narė, Lietuvos rašytojų sąjungos narė (nuo 2010 m. rugsėjo 30 d.), „Tėvynės pažinimo“ draugijos narė. 2008 m. Rietavo garbės pilietė. Sutuoktinis Petras, vaikai Petras, Audronė, Giedrė.
.lt
.lt – aukščiausio lygio interneto adresų srities Lietuvos šalies kodas. Įsigaliojęs nuo 1992 m.
Istorija
1992 m. birželio 3 d., padedant Norvegijos vyriausybei, Oslo universiteto prašymu internete buvo įkurtas .lt aukščiausio lygio domenas. Neilgai trukus po aukščiausio lygio .lt domeno įkūrimo 1993 m. užregistruoti pirmieji antrojo lygio domenai mii.lt, ktu.lt, vu.lt. Tuo metu interneto adresus galėjo turėti tik akademinė bendruomenė, valstybės institucijos ir įmonės. 1994 m. domeno administravimas iš Oslo universiteto buvo perduotas Kauno technologijos universitetui.
Ostrogorkos (Šunkariai)
Ostrogorkos (,, nuo 1938 m. liepos 16 d. , 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Černiachovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kamenskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Įsruties apskrities kaimas. 1947–2008 m. Majevkos apylinkės kaimas.
.lt
Istorija
Dėl didėjančio poreikio 2000 m. liberalizuotas .lt domeno registravimo procesas sudarius galimybę įkurti domenus fiziniams asmenims. 2004 m. KTU įdiegė daugiakalbę domenų vardų sistemą, leidusią įkurti .lt domeno vardus su savitosiomis lietuviškos abėcėlės raidėmis. 2007 m. įsigaliojo Lietuvos nacionalinio .lt domeno procedūrinis reglamentas.
2009 m. iš viso buvo registruota 100 000 .lt domenų, o 200 000 domenų riba pasiekta 2020 m.
Nuorodos
Toppdomän
Grėblys
thumb|right|Medinis šiengrėbis grėblys thumb|right|Vėduoklinis grėblys žolei thumb|right|Metalinis grėblys dirvai prižiūrėti Grėblys – žemės ūkio ir sodininkystės įrankis, sudarytas iš galvos su dantimis, įtvirtintos statmenai ant ilgo koto.
Naudojimas
Grėbliai naudojami:
Konstrukcija
Pagrindinės grėblio dalys – grėbliakotis ir grėbliagalvė Papildomos dalys – lankeliai
Grėbliakotis
Grėbliakočius kaime daro iš plonų nužievintų karčių. Atpjaunamas tinkamo storio ir ilgio gabalas, nupoliruojamas, kad nežeistų rankos. Pramoninės gamybos grėbliakočiai būna:
Grėbliagalvė
Grėblių galvų yra du pagrindiniai tipai:
Frazeologizmai
Kai „klasikinis“ grėblys guli ant žemės dantimis į viršų, ant jo užlipti pavojinga: Tokios situacijos gana dažnai panaudojamos karikatūrose, komedijose. Rusų kalboje yra pasakymas „dukart užlipti ant to paties grėblio“, kuris reiškia 'antrąkart padaryti tą pačią žioplą klaidą'.
Šiaulių krašto apygarda
Šiaulių krašto apygarda buvo Ostlando teritorinis vienetas 1941–1944 metais. Centras – Šiauliai. 720,8 tūkst. gyventojų (1942). Apygardai priklausė apskritys:
Komisaras Hans Gewecke.
Aras (reikšmės)
Žodžio aras reikšmės:
Taip pat:
Adadas
Buvo tapatinamas su Baalu (dangaus valdovu). Helenizmo epochoje tapatintas su Dzeusu ir Jupiteriu.
2 tūkstantmečio pr. m. e. pabaigoje pagrindinės Adado kulto vietos buvo Chalebas, Damaskas, vėliau – Dura Europas ir Baalbekas. Kurtos Adado stelos, kuriose būdavo iškalamos trys žvaigždės (vėliau naudotos Vakarų Europos karalių drabužių simbolikoje).
Belgijos futbolo varžybos 1999–2000 m.
Belgijos futbolo varžybos 1999–2000 m.
1999–2000 m. Belgijos futbolo taurė
Belgijos futbolo taurė – pagrindinis Belgijos taurės turnyras.
1999–2000 m. Belgijos futbolo lygos taurė
Belgijos futbolo lygos taurė – trumpalaikis taurės turnyras, vykęs 1997–2000 metais Belgijoje.
Geo Storm
Geo Storm buvo sportinis automobilis, sukurtas Isuzu ir parduodamas kaip Geo Amerikoje. Automobilis buvo gaminamas nuo 1990 iki 1993 metų.
Kariologija
Kariologija (kario + – ištirpimas) tai citologijos šaka, tirianti ląstelės branduolio ir jo struktūrų (chromosomų, branduolėlio, branduolio apvalkalo) sandarą.
Reikšmė
Daugiausia nagrinėja chromosomų morfologiją, mikroskopinę ir submikroskopinę struktūrą ir funkcijas.
Kariosistematikos tyrimų duomenys padeda diagnozuoti chromosominės ligas, nustatyti organizmų rūšis, vartojami selekcijoje.
Kryptys ir tyrimo metodai
Viena kariologijos krypčių – kariosistematika, tirianti rūšių, genčių ir kitų sistematinių organizmų grupių kariotipus, jų giminystės ryšius ir kilmę.
Istorija
Kariologija atsirado XIX a. I pusėje, kai buvo aprašyta branduolio reikšmė ląstelei.
Kariologija itin vystėsi XIX a. pab., kai buvo nustatyta, kad branduolys lemia paveldimumo procesus, ištirtas ląsteles ir branduolio dalijimasis.
2008 metų JAV prezidento rinkimai
2008 metų JAV prezidento rinkimai – 56-ieji šios šalies visuotiniai JAV prezidento rinkimai, kurie įvyko 2008 metų lapkričio 4 dieną. Dvi prezidento kadencijas baigiančio eiti JAV prezidento Džordžo V. Bušo politika ir veiksmai bei amerikiečių permainų troškimas buvo pagrindiniai klausimai, kelti rinkiminės kampanijos metu. Prezidento rinkiminės kampanijos metu didžiųjų partijų kandidatai žadėjo permainas ir reformas JAV politikoje. Likus keliems mėnesiams iki rinkimų, dėl prasidėjusios finansinės krizės pagrindinėmis kampanijos temomis tapo vidaus politika ir ekonomika.
Rinkimuose demokratų partijos kandidatas, jaunesnysis JAV senatorius iš Ilinojaus Barakas Obama sutriuškino respublikonų partijos kandidatą Džoną Makeiną. Nuo praėjusių 2004 metų JAV prezidento rinkimų 9 valstijos pakeitė savo partinę orientaciją ir balsavo už kitos partijos kandidatą. Kiekviena iš devynių valstijų praeituose rinkimuose palaikė respublikonų partijos kandidatą, o šiuose rinkimuose šių valstijų palaikymas leido Obamai pasiekti žymią pergalę JAV rinkikų kolegijos balsavime. 2008 metų gruodžio 15 dieną išrinktieji kolegijos nariai iš kiekvienos iš 50-ies JAV valstijų ir Kolumbijos apygardos balsavo už JAV prezidentą ir viceprezidentą. 2010 metų sausio 8 dieną prieš bendrą JAV Kongreso sesiją tie balsai buvo suskaičiuoti. B. Obama surinko 365 rinkikų kolegijos narių balsus, o Dž. Makeinas - 173 balsus.
Šie rinkimai išsiskiria keliais unikaliais aspektais. Šiuose rinkimuose į JAV prezidento postą pirmą kartą buvo išrinktas afroamerikietis, o į viceprezidentus buvo išrinktas pirmasis Romos katalikybę išpažįstantis žmogus (JAV senatorius iš Delavero Džo Baidenas). Rinkimuose taip pat pirmą kartą susigrūmė du pareigas einantys JAV senatoriai. 2008 metų rinkimai buvo pirmieji per 56-erius metus, kai nei pareigas einantis prezidentas, nei viceprezidentas nesiekė išrinkimo į jokį postą. Bušui kandidatuoti trečiajai kadencijai neleido apribojimai, numatyti 22-ojoje JAV Konstitucijos pataisoje. Dikas Čeinis nepanoro kandidatuoti į prezidentus. Tai taip buvo pirmieji rinkimai, kuriuose respublikonų partija iškėlė moters kandidatūrą į JAV viceprezidento postą (tuometinė Aliaskos gubernatorė Sara Peilin). Be to, rinkimuose pirmą kartą abi partijos iškėlė kandidatus, kurie gimė už kontinentinės Jungtinių Amerikos Valstijų dalies: Makeinas gimė Panamos kanalo zonoje, kai ši buvo kontroliuojama Jungtinių Valstijų, Obama gimė Havajuose. Rinkėjų aktyvumas 2008 metų rinkimuose buvo aukščiausias per mažiausiai 40 metų.
Demokratų partija
Demokratų partijos kandidatas į Prezidentus buvo išrinktas partijos suvažiavime, vykusiame Denveryje, rugpjūčio 25 - rugpjūčio 28 d.d., po pirminių rinkimų. Juo tapo Barack Obama.
thumb|290px|Pirminių Rinkimų rezultatai. [[Barack Obama|Obama - mėlyna, Clinton - žalia spalva.]]
Rugpjūčio 22 d. Obama paskelbė Demokratų kandidatu į Viceprezidentus pasirinkęs senatorių Joseph Robinette Biden, Jr.
Respublikonų partija
Respublikonų partijos kandidatas į Prezidentus buvo išrinktas partijos suvažiavime, vykusiame Sent Polyje, rugsėjo 1 - rugsėjo 4 d.d., po pirminių rinkimų. Juo tapo John McCain.
Rugpjūčio 29 d. McCain paskelbė Respublikonų kandidatu į Viceprezidentus pasirinkęs Aliaskos gubernatorę Sarah Palin.
Rinkimų rezultatai
! Partija ! Kandidatai ! Rinkimų balsai ! Gyventojų balsai ! Procentai
Rezultatai pagal valstijas
! Valstija ! Barack Obama ! John McCain ! Ralph Nader ! Bob Barr ! Chuck Baldwin ! Cynthia McKinney
Šmotiškėliai
Šmotiškėliai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Pajieslio ir 1,5 km nuo Šmotiškių, prie Amalio aukštupio. Dabar plyti dirbami laukai.
Keleriškiai (Pagėgiai)
Keleriškiai – kaimas Pagėgių savivaldybėje, Jūros upės dešiniajame krante. Kaimas yra Rambyno RP paribyje.
Kuliai (reikšmės)
Kuliais vadinamos gyvenvietės:
West Texas Intermediate
West Texas Intermediate (WTI) – naftos rūšis, plačiai naudojama kaip etalonas Šiaurės Amerikos naftos rinkoje. WTI pagrindu sudaromi ateities sandoriais, kuriais prekiaujama NYMEX ir tarpžemyninėje biržoje ICE.
Reikšmė
Naftos perdirbėjai vertina šią WTI naftos rūšį dėl geros jos kokybės (mažo sieros kiekio sudėtyje) ir galimybių išgauti palyginti nemažą pelną duodančių kokybiškų naftos produktų: benziną, dyzelinius degalus bei aviacinį kurą. Dėl WTI naftos populiarumo ir aukšto vertinimo perdirbėjų tarpe, šios naftos rūšies ateities sandoriais yra aktyviai prekiaujama Niujorko prekių biržoje (NYMEX), o šios naftos rūšies ateities sandorių vertė yra naudojama įkainojant kitas naftos rūšis.
Kiti naftos rūšies etalonai - OPEC šalių nafta, Brent nafta ir Dubai nafta.
Vilija Mozūraitytė
Vilija Mozūraitytė (, g. 1962 m. liepos 6 d. Kaunas) – Lietuvos ir Vokietijos dainininkė (mecosopranas, dramatinis sopranas).
Biografija
Sesuo Henrieta Mozūraitytė. Nuo 5 metų mokėsi skambinti fortepijonu. 1977–1981 m. mokėsi Kauno J. Gruodžio muzikos mokykloje, L. Januškienės chorvedybos klasėje. 1981 m. persikėlė į Vokietiją, dainavimą studijavo Hamburgo aukštesniojoje muzikos mokykloje.
Koncertavo Vokietijoje, Prancūzijoje, JAV, Kanadoje. 1987 m. debiutavo Lietuvos operos ir baleto teatre – Karmen, Ž. Bizė operoje „Karmen“, surengė solo koncertų. Nuo 1990 m. Karlsrujės Valstybės teatro solistė. Dainavo ir kituose Vokietijos teatruose, Austrijoje, Šveicarijoje.
Atėnė
Atėnė (gr. Ἀθηνᾶ arba Ἀθήνη, dar žinoma kaip Paladė Atėnė) graikų mitologijoje – išminties, strategijos ir karo deivė. Vėliau meno, amatų, mokslo globėja. Ji – Dzeuso ir Mėtidės duktė. Romėnų mitologijoje Atėnės atitikmuo yra Minerva.
Gimimas
Apie Atėnės gimimą yra keletas versijų. Pagal vieną iš jų Atėnė yra Dzeuso ir Mėtidės duktė. Iškart po sugulimo su ja Dzeusas išsigando, nes buvo išpranašauta, kad Metidė susilauks už jį galingesnių vaikų. Dėl to jis Metidę pavertęs muse ir prarijęs. Kai Dzeusui po kažkiek laiko ėmė siaubingai skaudėti galvą, jis Hefaistui įsakė ją suskaldyti. Netrukus iš jo praskeltos galvos, su kovos šauksmu ir kratydama ietį, išsiveržė Atėnė, kad net dangus ir motina žemė sudrebėjo. Jūros sujudo ir pasišiaušė purpurinėmis bangomis. Visas Olimpas pašiurpo nuo tamsiaakės deivės galios.
Kultas
Atėnė kaip dievybė, dar prieš ateinant į graikų mitologijos panteoną, jau buvo garbinama Egėjo jūros šalių gyventojų. Jos vardo kilmė yra kildinama dar iki graikiškojo varianto ir tikroji reikšmė yra nežinoma. Pagal padavimą ginče dėl teisės suteikti miestui vardą nugalėjusi Poseidoną ir Atėnai gavo savo vardą. Atėnė buvo laikoma Atėnų miesto globėja, čia Atėnės kultas buvo valstybinis. Savo populiarumu net varžėsi su Dzeuso kultu. Jos garbei mieste buvo pastatyta šventykla.
Buvo laikoma valstybės įkūrėja, kariško vežimo ir laivo išradėja. Išmokė graikus verpimo, audimo ir kulinarijos paslapčių. Be to Atėnė įsteigė įstatymus ir Areopagą – aukščiausią teismą Atėnuose.
Mitai
thumb|left|I a. pr. m. e. Atėnės skulptūra Luvre Atėnė globėjiškai padėdavo tik teisingiems kariams. Ji gelbėjo Prometėją ir Heraklį, taip pat globojo argonautus, Odisėją, Achilą ir Persėją.
Pagal mitą Medūza iš pradžių buvusi graži moteris. Poseidonas ją išprievartavo Atėnės šventykloje. Sužinojusi šventyklos išniekinimo įvykį, Atėnė bausdama pakeitė Medūzą, kad jos išvaizda atitiktų jos seserų gorgonių. Medūzos plaukai pavirto gyvatėmis ir nuo jos žvilgsnio visi gyvieji pavirsdavo akmeniu. Ji buvo ištremta už Hiperborėjos žemių. Kai Persėjas nugalėjo gorgonę Medūzą, jos galvą atsidėkodamas padovanojo Atėnei, kuri, ja papuošė savo skydą.
Mite apie Arachnę, moteris vardu Arachnė gyrėsi esanti geriausia audėja, geresnė net už deivę Atėnę. Atėnė jai pasirodžiusi apsimetusi sene ir liepusi gailėtis dėl savo poelgio, bet ši vietoje to metusi iššūkį pačiai Atėnei. Tada Atėnė priėmusi iššūkį ir laimėjusi varžybas. Arachnė slegiama kaltės ir apmaudo mėginusi nusižudyti, bet Atėnė pavertė ją voru.
Klaipėdos kryžių kalnas
Kryžių kalnas Klaipėdoje – pietinėje Klaipėdos miesto dalyje, šalia Ievos Simonaitytės gatvės esantis kalnas.
Istorija
Pirmieji kryžiai atsirado 2009 metų spalio 28 dieną. Pirmieji keliolika kryžių atsirado per vieną naktį, o iš jų išsiskyrė tik vienas didesnis, buvęs kiek daugiau, nei metro dydžio. Ant didžiausio kryžiaus jį pastatę žmonės išraižė du lotyniškus sakinius. Kaip teigė Klaipėdos Marijos Taikos Karalienės bažnyčios kunigas Vilius Viktoravičius, vienas sakinių yra tekstas iš Senojo Testamento Pradžios knygos. Abiejuose sakiniuose, užrašytuose ant didžiausio kryžio pasakojama, kaip Dievas sukūrė pasaulį.
Gorė sala
Gorė sala - viena iš 19 Dakaro, Senegalo sostinės,communes d'arrondissement (miesto suskirstymo vienetas). Salos plotas 0.182 km² (45 akrai). Gorė nutolusi 1 km atstumu nuo pagrindinio Dakaro uosto(14.66667°N, -17.4°W).
2005 m. sausio 31 d. saloje oficialiai gyveno 1,056 žmonės. Gyventojų tankumas - 5,802 žmonės km², o tai pusė Dakaro vidutinio gyventojų tankumo. Gorė sala mažiausia pagal plotą ir gyventojų skaičių Dakaro communes d'arrondissement.
Gorė sala anksčiau buvo garsus transatlantinės vergų prekybos centras, iš kurio daug afrikiečių buvo išgabenta į abi Amerikas.
Vergų prekybos istorija
Gorė yra maža, 900 m ilgio ir 350 m pločio, sala, kurią nuo vandenyno saugo Cape Vert pusiasalis. Dėl geriamo vandens trūkumo sala nebuvo apgyvendinta prieš atvykstant europiečiams. Pirmieji saloje pasirodė portugalai (apie 1450 m.) ir pastatė medinę koplyčią, kurią naudojo kaip kapines.
Gorė labiausiai žinoma dėl Vergų Namų (pranc. Maison des esclaves), kuriuos pastatė metisų šeima apie 1780 - 1784 m., kurie buvo naudojami saugoti pervežant vergus. Vergų Namai yra vienas seniausių salos pastatų. Dabar jis yra populiarus turizmo objektas. Nors gerai žinoma Vakarų pasauliui, Gorė sala iš tiesų buvo tik vienas iš daugelio vergų prekybos centrų ir žymiai mažesnis už Zanzibarą rytinėje Afrikos pakrantėje, kuris buvo didžiausias arabų valdomas vergų prekybos centras. Manoma, kad Zanzibaras buvo didžiausias vergų prekybos centras žmonijos istorijoje. thumb|200px|left|d'Estrées tvirtovė Gorė sala buvo viena pirmųjų europiečių gyvenviečių Afrikoje. 1588 m. ją iš Portugalijos atėmė Nyderlandai. Po to salą susigrąžino portugalai ir ją vėl užėmė olandai, kurie ją pavadino Olandijos salos Goeree vardu. Roberto Holmso vadovaujami britai Gorė užėmė 1664 m., o Prancūzijai ji atiteko 1677 m. Prancūzai ją išlaikė iki 1960 m., kai Senegalas tapo nepriklausomu, išskyrus trumpas anglų okupacijas karuose su Prancūzija tarp 1677 ir 1815 m.
Gorė sala buvo prekybos postas, priskirtas Sen Lui, Senegalo kolonijos sostinei. Be vergų buvo prekiaujama bičių vašku, kailiais ir grūdais. Gyventojų skaičius (neskaitant pervežamų vergų) svyravo nuo kelių šimtų laisvų afrikiečių ir kreolų iki pusantro tūkstančio. Saloje retai pasitaikydavo europiečių. XVIII ir XIX a. Gorė buvo namai prancūzų kilmės kreolams (metisams), pirklių bendruomenei, turėjusiai ryšių su Sen Lui panašia bendruomene ir į pietus nuo Gambijos ir toliau. Metisų moterys, vadinamos signarėmis (signares) nuo portugalų senhora, buvo ypač svarbios miesto verslui. Signarėms priklausė laivai ir jos vadovavo vyrams klerkams. Jos taip pat puoselėjo madą ir pramogas.
Pirmieji vergų namai buvo pastatyti portugalų 1536 m. Prancūzijai užėmus salą 1677 m., vergų prekyba buvo turtingų Bordo ir Nanto šeimų rankose. Šalia prancūzų veikė ir kiti europiečiai, pvz.: olandai. Nanto klestėjimą XVIII a. labiausiai lėmė būtent vergų prekyba. Juodieji vergai iš Gorė buvo gabenami į prancūzų kolonijas Karibuose (Haitis) ir Luizianą, be to į ispanų kolonijas (ypač Kubą) ir portugalų kolonijas Brazilijoje (kai kurias iš jų buvo įkūrę olandai). Labai mažai JAV juodaodžių protėvių buvo atgabenta per Gorė sala, nes anglų kolonistai naudojosi kitais prekybos centrais. Tik pietinės Luizianos juodaodžiai gali manyti, kad jų protėviai buvo laikomi Gorė saloje. thumb|200px|right|Gorė sala 1794 m. vasario mėn. per Prancūzijos revoliuciją, Prancūzija tapo pirmąja valstybe pasaulyje, panaikinusią vergų prekybą (kai kurios JAV valstijos tai padarė anksčiau) ir vergų prekyba iš Gorė salos sustojo. Tačiau 1802 m. gegužės mėn. Napoleonas atnaujino vergų prekybą po intensyvaus cukraus plantacijų savininkų iš prancūzų Karibų spaudimo. Jiems padėjo Napoleono žmonos Žozefinos (Joséphine de Beauharnais), kuri buvo Martinikos plantatoriaus dukra, parama. 1815 m. kovo mėn., Šimto dienų laikotarpiu, Napoleonas galutinai panaikino vergų prekybą norėdamas įgyti Didžiosios Britanijos paramą (Škotija niekada nepripažino vergų prekybos, o Anglija ją panaikino 1807 m.) ir vergų prekyba nebebuvo sugrąžinta. Tad 1815 m. Gorė nustojo oficialiai prekiauti vergais. Iš tiesų, Prancūzijos vyriausybė efektyviai nepanaikino vergų prekybos ir nelegali vergų prekyba vyko iki 1848 m., kai naujai įkurta Antroji Respublika galutinai panaikino vergų prekybą prancūzų valdomose teritorijose.
Išnykus vergų prekybai Gorė sala pradėjo verstis legalia prekyba. Bet mažas miestas ir uostas buvo nepatogioje padėtyje, kad pro jį būtų gabenami milžiniški žemės riešutų kiekiai, atvežami iš žemyno. Tad pirkliai žemyne įkūrė gyvenvietes. Iš pradžių Rufiskę (1840 m.), vėliau Dakarą (1857 m.) ir daugelis šeimų paliko salą.
Nikolajus Kuzietis
thumb|Nikolajus Kuzietis
Nikolajus Kuzietis (Nicolaus von Cues, Nicolai de Cusa, Nicolaus Cusanus, tikroji pavardė – Nikolaus Chrifftz, Krebs g. 1401 m. Kūze Pietų Vokietija – 1464 m. rugpjūčio 11 d. Todžis, Italijoje) – vokiečių mokslininkas universalas (filosofas, matematikas, astronomas), aukšto rango katalikų dvasininkas (kardinolas).
Biografija
Nikolajus Kuzietis gimė žvejo ir vynuogių augintojo šeimoje. Dar vaikas būdamas pabėgo iš namų. Prieglobstį susirado grafo Teodoriko fon Manderšeido rūmuose. Grafas išsiuntė jį mokytis į Nyderlandus. Grįžęs į Vokietiją, Nikolajus studijavo Heidelbergo universitete, kuriame susipažino su nominalistinės viduramžių filosofų koncepcijomis. Vėliau studijavo bažnytinę teisę Paduvoje, garsėjusioje averoistinėmis tradicijomis. Čia Nikolajus pradėjo domėtis gamtos mokslais, matematika, medicina, astronomija. Įgijęs kanonų teisės daktaro laipsnį, grįžo į tėvynę, toliau gilino teologijos žinias Kelne. Įšventintas į dvasininkus, dirbo ganytojo darbą Koblence, tačiau netrukus gavo tarnybą popiežiaus kurijoje. Buvo nuvykęs į Konstantinopolį dalyvauti derybose dėl Rytų ir Vakarų bažnyčių susijungimo.
Konstantinopolyje Nikolajus Kuzietis įsigijo vertingų graikiškų rankraščių, susipažino su garsiais to meto neoplatonikais – Jurgiu Gemistu Pletonu ir Besarionu Nikėjiečiu (1389/95-1472). Tai turėjo lemiamą įtaką Nikolajaus Kuziečio pasaulėžiūros formavimuisi. Po kelionės į Konstantinopolį paskelbė pirmuosius filosofijos traktatus.
1448 m. Popiežius Mikalojus V Nikolajų Kuzietį pakėlė į kardinolus, paskyrė Brikseno vyskupu ir kartu popiežiaus legatu Vokietijoje (1450 m.). Paskirtas generaliniu vikaru (1458 m.) Nikolajus Kuzietis persikėlė gyventi į Romą.
Kūryba
Didelę gausaus kūrybinio palikimo dalį sudaro teologiniai raštai, pamokslų rinkiniai, matematikos traktatai. Iš palyginti negausios kūrybos filosofijoje reikšmingiausias yra 3 knygų traktatas „Apie mokytą nežinojimą“ (De docta ignorantia, 1440 m.), kuriame išdėstytos pagrindinės Nikolajaus Kuziečio idėjos apie visų gamtos reiškinių tarpusavio ryšį, apie žmogų kaip mikrokosmosą.
Iš kitų reikšmingesnių jo filosofinių veikalų paminėtini tokie: traktatas „Apie prielaidas“ (De coniecturis, 1440 m.), kuriame gvildenamos pažinimo, žmogaus ryšio su absoliutu problemos; 4 nedideli traktatai, parašyti 1442–1445 m., apie absoliuto pažinimo galimybes: „Apie paslėptą dievą“ (De Deo abscondito), „Apie dievo ieškojimą“ (De filiatione Dei) ir „Apie šviesybių tėvo dovaną“ (De dato Patris luminum).
Išskirtini traktatai „Apie tapsmą“ („De genesi“, 1447 m.), „Mokyto nežinojimo apologija“ („Apologia doctae ignorantiae“, 1449 m.); 4 knygų ciklas „Nemokša“, kurį sudaro dvi dialogų „Apie išmintį“ knygos ir dialogai „Apie protą“ bei „Apie bandymus su svarstyklėmis“ (Idiota de Sapentia, de Mente, de staticis experiments, 1450 m.), traktatas „Apie dievo regėjimą“ (De visione Dei, 1453 m.), aiškinantis mistinį dievo pažinimą, „Apie būtį kaip galimybę“ (De possest, 1460 m.), dviejų knygų traktatas „Apie rutulio žaismą“ (De lubo globi, 1463 m.), kuriame išdėstyta atomistinė teorija, „Kompendiumas“ (Compendiom, 1463 m.), „Apie išminties vaikymąsi“ (De venatione sapientiae, 1463 m.), kur pateikta visos Nikolajaus Kuziečio filosofijos santrauka, ir paskutinis filosofinis jo veikalas „Apie teorijos viršūnę“ (De apice theoriae, 1464 m.).
Domeikavos Lietuvos kankinių bažnyčia
miniatiūra|250px|right|Šoninis fasadas
Domeikavos Lietuvos kankinių bažnyčia – bažnyčia, stovinti Domeikavoje, Bažnyčios g. 1, šalia kelio. Priklauso Domeikavos Lietuvos kankinių parapijai. Prie bažnyčios įrengtas Lietuvos kankinių memorialas, kur žymūs tautodailininkai kuria Lietuvos kančių kelią, sudarytą iš 14 skulptūrų.
Tilžė (Zarasai)
thumb|left|240px|[[Tilžės Švč. Mergelės Marijos Karalienės bažnyčia|Tilžės bažnyčia]]
Istorija
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvos valsčius).
Domeikavos Lietuvos kankinių bažnyčia
Istorija
Domeikavos apylinkėje išsibarstę kaimai priklausė Lapių parapijai, o vėliau išaugusi gyvenvietė buvo priskirta Vilijampolės šv. Juozapo parapijai. Atkūrus Lietuvos Nepriklausomybę per įvykusį Domeikavos tikinčiųjų susirinkimą 1990 m. gruodžio 2 d. buvo nutarta kurti atskirą parapiją. 1990 m. gruodžio 6 d. kardinolas Vincentas Sladkevičius tikinčiųjų prašymui steigti naują parapiją pritarė ir jį patvirtino. Parapijos įkūrimo iniciatorius ir įkvėpėjas tuometinis Kauno arkivyskupijos kurijos kancleris mons. Alfonsas Svarinskas pasiūlė parapijai bei bažnyčiai suteikti Lietuvos Kankinių titulą. Iš Mašinų bandymo stoties bandymų ūkio buvo išpirktas Plačiojoje gatvėje naujas gyvenamas pastatas ir jame įkurta klebonija, o pagalbiniame pastate – koplyčia. 1991 m. gegužės 1 d. įrengtoje koplyčioje mons. A.Svarinskas Domeikavoje aukojo pirmąsias mišias.
Bažnyčios statybos organizavimu pavesta rūpintis šv. Juozapo parapijos klebonui Lionginui Vaičiulioniui. Ji pradėta statyti 1993 m., kuomet birželio 14 d.- bolševikinio lietuvių tautos genocido dieną kertinį akmenį pašventino vysk. Sigitas Tamkevičius. Taip pat buvo pašventinti Viktoro Žilinsko išdrožta skulptūrinė grupė ir kryžius. Statybos tęsėsi apie 13 metų. Darbai užtruko dėl lėšų stygiaus, be to subankrutavo kai kurie rangovai, tuo apsunkindami statybos darbų tęstinumą. Bažnyčia nėra iki galo pilnai įrengta.
1995 m. gegužės 6 d. Domeikavai paskirtas pirmas klebonas kun. Robertas Skrinskas. Iki tol aptarnavo kunigai iš Vilijampolės. Sustoję statybos darbai R. Skrinsko rūpesčiu buvo vėl tęsiami. Nuo 1997 m. gruodžio 25 d. pamaldos pradėjo vykti pašventintoje koplyčioje, kuri buvo įrengta bažnyčios rūsyje. Nuo šių šv. Kalėdų pamaldos jau vyko nepilnai įrengtoje Domeikavos bažnyčioje.
1999 m. pabaigoje buvo baigta statinio išorė, nutinkuotas bažnyčios vidus, įrengta šarvojimo salė. 2002–2003 m. buvo vykdomi interjero darbai (sienų apdaila, sumontuotos pakabinamos lubos, apšvietimo lempos, vitrina). 2004 m. išasfaltuota aikštelė.
2006 m. liepos 2 d. bažnyčia konsekruota.
2017 m. spalio 22 d. parapijos klebono kunigo Gintaro Pūro rūpesčiu Kaišiadorių vyskupas Jonas Ivanauskas perdavė Domeikavos Lietuvos kankinių parapijai nuolat gerbti pal. Teofiliaus Matulionio pirmojo laipsnio relikviją.
Architektūra
Bažnyčios vyr. architektas – Lietuvos architektų sąjungos pirmininkas Kęstutis Pempė. Bažnyčios projekto autoriai architektai Kęstutis Kisielius, Gytis Ramunis, Artūras Asauskas drauge su „Vilniaus architektūros studija“, lietuvių išeivijos architektas Rimas Mulokas. Konstruktorius – Algis Kaptuleris.
Vekšė
Vekšė – miestas pietų Švedijoje, Smolando provincijoje, Kronobergo lene, Vekšės savivaldybėje prie Vekšės ir Helgos ežerų. Provincijos, lėno ir savivaldybės centras.
Istorija
XI a. ant Vekšės ežero kranto krikščionybės misionierius Šventasis Zigfridas pastatė bažnyčią ir šaltinyje prie katedros pradėjo krikštyti vietos gyventojus. Jis tapo garsiausiu Švedijos šventuoju. Tačiau jo sūnėnai Unaman, Sunaman ir Vinaman už krikščionybės skelbimą sumokėjo gyvybėmis – pagonys jiems nukirto galvas. Jie tapo Vekšės kankiniais.
1342 m. Vekšė gavo miesto teises ir privilegiją rengti kasmetines muges. Nuo tų laikų Vekšė yra garsiausias pietų Švedijos prekybos, kultūros ir švietimo centras. Ties Kronobergu ėjo siena su Danija, todėl mieste vyko intensyvi prekyba kailiais, gyvuliais, geležies, tekstilės dirbiniais, papuošalais. Nuo XV a. vyko tradicinės mugės: Zigfrido mugė vasario viduryje ir Britos mugė spalio pradžioje.
XIV a. Smolande kilo valstiečių sukilimas, kuriam vadovavo Helgos ežero saloje stovėjusios Kronobergo pilies savininkas Nilsas Dakas. Pilį sugriovė danai. 1612 m. danų kariai sudegino ir sugriovė visą Vekšės miestą. 1740 m. žaibas trenkė į Vekšės katedrą, kilo gaisras, sunaikinęs unikalų interjerą. 1838 m. vasario mėn. miesto rotušėje vykusio kaukių baliaus metu kilęs gaisras dėl stipraus vėjo greitai išplito po miestą ir sunaikino daugiau, kaip pusę pastatų. 1843 m. miestas vėl sudegė, o vietinis laikraštis išėjo su antrašte „Vekšės daugiau nebėra“.
1742 m. Kosta Boda pastatyta pirmoji stiklo gamykla, davusi pradžią Stiklo karalystei. Tačiau XIX a. daugiau, kaip 200 000 Smolando gyventojų laimės ieškoti išvyko svetur, daugiausiai į JAV. Emigrantų provaikaičiams, ieškantiems savo šaknų, Vekšėje veikia Emigrantų namai.
Švietimas
Vekšės universitetas turi 14 000 studentų, daugiausiai studijuojančių verslo valdymą. Veikia 27 bendrojo lavinimo mokyklos, 11 gimnazijų bei technikumų ir 5 specialiosios ir aukštesniosios mokyklos suaugusiems.
Kultūra
Miesto centre yra Vekšės teatras, kuriame savo kūrybinį kelią pradėjo daug garsių aktorių ir dainininkų. Koncertai vykta taip pat ir Vekšės katedroje bei Koncertų rūmuose, pastatytuose 1991 m. 1978 m. parke pastatyta stiklinė miesto globėjo Šv. Zigfrido skulptūra.
Turizmas
Miestas garsėja Linėjaus parku, kurį sodinti pradėjo Gėlių karalius Karlas Linėjus. Jame sukaupta unikali kaktusų kolekcija. Turistų mėgstamas Teleborgo vandens bokštas, vadinamas Aido bokštu, po kurio įgaubtu dugnu net mažiausias garsas virsta 50 kartų stipresniu aidu ir kartojasi apie 12 kartų.
Apie 200 apylinkių ežerų tinka žvejybai ir vandens turizmui. Stiklo gamyklose vakarais, dar neataušusiose krosnyse kepamos silkės „hittsill“, kurias, užsigeriant vietoje gaminamais gėrimais, galima valgyti, klausantis švedų liaudies muzikos.
Nuo 1968 m. kasmet antrąjį rugpjūčio savaitgalį Vekšėje vyksta Karlo Oskaro dienos, skirtos atminti didžiajai švedų emigracijai į Ameriką atminti. Renkamas metų švedas-amerikietis.
Muziejai
Vekšėje veikia:
Pilys
thumb|Teleborgo pilis thumb|Kronobergo pilies griuvėsiai
Teleborgo pilis, ant Trumeno ežero kranto pastatyta XIX a. pabaigoje, tačiau savo architektūra primena Viduramžius. Ją, pagautas romantiškos nuotaikos, pastatė grafas Gustavas Frederikas Bondas. Vasarą pilyje veikia kavinė, vyksta iškilmingi Vekšės savivaldybės priėmimai.
Kronogergo pilies griuvėsiai Helgos ežero saloje dabar mėgstama vasaros koncertų ir festivalių vieta. Greta XVIII a. Riterių kiemas, kuriame veikia kavinė. Ant Helgos ežero kranto įsikūrusi Evedalio poilsiavietė su 3 žvaigždučių kempingais, prieplauka, paplūdimiais, baidarių stotimi.
Ekologija
Vekšės ežeras buvo vienas labiausiai užterštų ežerų pasaulyje, kadangi į ežerą sutekėdavo visa miesto buitinė ir pramoninė kanalizacija. Tačiau 1970–1980 m. savivaldybė, pasitelkusi specialistus, ežerą išvalė. Buvusio karinio poligono laukuose buvo įrengti valymo įrenginiai, iš kurių ištekėjęs apvalytas vanduo toliau natūraliai apsivalo tekėdamas buvusių apkasų ir naujai iškastais grioviais-upeliais.
Mažindami miesto oro taršą Viekšio energetikai pirmieji Švedijoje panaudojo naujausias technologijas ir, atsisakę senųjų katilų, kuriuose buvo deginamas mazutas ir durpės, pastatė naujus kogeneracinius įrenginius, kuriuose kūrenamas biokuras. Sandvik II elektrinė pilnai automatizuota, joje gaminamos šilumos ir elektros energijos pakanka visam miestui.
Žmonės
Vekšėje gimė arba dirbo:
Vilniaus krašto apygarda
Vilniaus krašto apygarda buvo Ostlando teritorinis vienetas 1941–1944 metais. 600,2 tūkst. gyventojų (1942). Centras – Vilnius. Apygardai priklausė šios apskritys:
Apygardos komisaras buvo Horstas Vulfas.
Mieleišupis
Mieleišupis – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Naujosios Ūtos, Naujosios Ūtos seniūnijos šiauriniame pakraštyje. Šiaurės vakarų pusėje – Tartupio Mačiuliškių kaimo sodybos, šiaurėje – Šilavoto seniūnijos Mieleiškampio kaimo laukai. Kaimo vakarinį pakraštį supa Palių miškas, viduryje stūkso pušelėmis ir eglynais apaugusios kalvelės. Pietų pusėje – Skuigės kaimas.
Etimologija
Kaimo žmonių pasakojimu, kaimo pavadinimas kilo nuo upelio, tekėjusio per kaimą. Pastarasis susidaręs iš kalvelių šlaituose ištekančių šaltinių. Kaimo pavadinimas Mielaišupis buvo paplitęs vietos žmonių šnekamojoje kalboje ir oficialiuose raštuose. Dabar raštuose randama naujas pavadinimas – Mieleišupis.
Istorija
Bulotų sodyboje XX a. 5-ajame dešimtmetyje veikė Mieleišupio pradinė mokykla.
Čerkasai
Čerkasai  – miestas centrinėje Ukrainoje, srities administracinis centras. Įkurtas 1286 m., miesto statusas nuo – 1795 m.. Išvystyta lengvoji, cheminė, mašinų statymo, statybos pramonė. Miestas išsidėstęs dešiniajame Dniepro krante. 2012 m. duomenimis, mieste gyveno 286 452 gyventojai.
Demografija
1926 m. etninė sudėtis:
1959 m. etninė sudėtis:
Sportas
FK Čerkaščina (buv. "Čerkasų Dnipro", "Slavutič") – futbolo klubas, kuris žaidžia Pirmoje lygoje.
FK "Čerkasy" arba Čerkasų FK "Dnipro" – buvęs futbolo klubas, bankrutavęs, išformuotas 2009 m.
BC Cherkasy - krepšinio klubas.
Miestai partneriai
Čerkasai užmezgę partnerystės ryšius su šiais miestais:
Stefanas Mikalojus Branickis
Stefanas Mikalojus Branickis (apie 1640 m. – 1709 m.) – 1699–1709 m. Palenkės vaivada, Bielsko, Bransko, Stopnicos, Ratnės ir Krosno seniūnas.
Biografija
1683 m. buvo Konstitucinio seimo narys. 1683 m. dalyvavo Vienos mūšyje. 1692 m. buvo tas žmogus, kuris parūpino Balstogės gyvenvietei miesto teises. Buvo Balstogės Branickių rūmų statybos pradininkas. Palaidotas Krokuvos Šv. Petro bažnyčioje.
Šeima
Gimė Jano Klemenso Branickio ir Aleksandros Kotrynos Čarneckos šeimoje. Motina buvo ATR etmono Stefano Čarneckio dukra. 1686 m. vedė Kotryną Scholastiką Sapiegaitę, kurios tėvas buvo Lietuvos didysis etmonas – Kazimieras Jonas Sapiega. Su žmona susilaukė penkių vaikų: Jano Klemenso Branickio, Kristinos, Konstancijos, Elžbietos ir Uršulos.
Svirbeliai
Svirbeliai (Bombycilla) – žvirblinių paukščių (Passeriformes) būrio, svirbelinių (Bombycillidae) šeimos paukščių vienintelė gentis.
Išvaizda
Svirbelių rūšys išvaizda labai panašios. Tai nedideli, kresni paukščiai. Galva palyginti didelė, kaklas trumpas. Snapas trumpesnis už galvą, platus, nedaug išlinkęs, su mažu kabliuku gale. Kojos trumpos, storos, stiprios, nagai stori ir riesti. Plunksnos tankios, minkštos. Spalvos lytinio dimorfizmo beveik nėra.
Rūšys ir paplitimas
Svirbelių gentyje 3 rūšys:
Mburukujos nacionalinis parkas
Mburukujos nacionalinis parkas  – saugoma gamtos teritorija Argentinoje, Korienteso provincijoje, 150 km nuo Korienteso, Iberos pelkynų teritorijoje. Apima 176,6 km² teritoriją.
Parke saugomi svarbūs šlapynių, vandens telkinių plotai bei tipiniai regiono kraštovaizdžiai. Mburukuja skirstoma į 3 gamtinius regionus: rytinį Čiaką, Paranos džiungles ir dygių krūmokšnių sąžalynus. Rytų Čiako dalyje auga miškai, palmių giraitės, plyti pievos ir šlapynės. Būdingi medžiai yra siauralapis raudonmedis, baltasis kvebrachas, astronis (Astronium balansae), ruprechtija (Ruprechtia salicifolia). Žemesnėse vietose auga algarobai ir Trithrinax genties palmės. Paranos džiunglėse auga paprastosios kiaulpalmės, rintausės (Enterolobium contortisiliquum) ir lauramedžiai. Dygių krūmynų srityje plyti miglinių pievos su kserofitų krūmynais.
Svirbeliai
Mityba
Veisimosi periodu pavasarį ir vasarą gaudo vabzdžius, bestuburius, o rudenį ir žiemą minta įvairiais vaisiais, uogomis.
Pašilės senosios kapinės
Pašilės senosios kapinės, vadinamos Maro kapeliais – neveikiančios kapinės rytiniame Skuodo rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, Pašilėje (Ylakių seniūnija), kelio kairėje pusėje.
Baulės kilpos nacionalinis parkas
Pasaulio paveldo statusas
Baulės kilpos nacionalinis parkas 1999 m. rugsėjo 8 d. buvo pridėtas į UNESCO Pasaulio paveldo kandidatų sąrašą kaip kultūrinis objektas.
Pašilės senosios kapinės
Kapinės
Įrengtos kaimo pietvakarinėje dalyje, aukštumos viršūnėje, 10 m į pietus nuo Ylakių–Sedos kelio. Netaisyklingo plano, pailgos šiaurės – pietų kryptimi, 16 m ilgio, 8 m pločio. Jas juosia statinių tvora, kurios šiaurinėje dalyje įrengti kaltiniai vartai. Viduryje stovi Šv. Kazimiero koplyčia, abipus jos ir už tvoros – keletas medinių ir geležinių kryžių.
Teritorijos plotas – 0,01 ha.
Istorija
Kapines išsaugojo tautodailininkas Kazimieras Krapauskas. 1979 m. jas sutvarkė, 1980 m. pastatė pirmąjį kryžių, 1994 m. aptvėrė, padarė nerūdijančio plieno vartus, 2003 m. pastatė Šv. Kazimiero koplyčią. Saugotinas kultūros paveldo objektas.
Griežiai (Akmenė)
Griežiai – kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Papilės.
Mielėnai
Mielėnai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Kriaunų, prie Keležerio.