cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pryšmančių I kapinynas
Tyrimai
Žvalgė: 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Kultūros paveldo centras (ekspedicijos vadovas Vilnius Morkūnas).
Iš viso ištirtas 160 m² plotas, rasta 10 žmonių ir 1 žirgo kapas, apjuosti akmenų vainikų, datuojami I – V a. Mirusieji laidoti nesudeginti, skobtiniuose karstuose, su gausiomis įkapėmis: geležiniais įmoviniais kirviais, peiliais, ietimis, akmeniniais galąstuvais, žalvariniais papuošalais (antkaklėmis kūginiais galais, laiptelinėmis, apskritinėmis ir lankinėmis segėmis), vario lydinio Romos imperijos monetomis.
Radinius saugo Kretingos, Vytauto Didžiojo karo ir Lietuvos nacionaliniame muziejuose.
Vz. 52 (šautuvas)
'''Vz. 52''' ( '7,62 mm savitaisis šautuvas, 1952 m. modelis' ) – čekoslovakiškas savitaisis šautuvas, sukurtas 1952 m. Šautuvas naudoja unikalius 7,62×45 mm vz. 52 šovinius. Laikomas patikimu ir tiksliu. Ilgesnis ir sunkesnis už tokius vėlesnius šturmo šautuvus kaip vz. 58. Pirmuosius 5000 šių šautuvų pagamino Považská strojárne Považská Bystrica, o vėliau dėl gamybos sunkumų jų gamyba buvo perimta kompanijos Česká zbrojovka Uherský Brod.
Šį šautuvą kartais neteisingai vadina CZ 52, nors šis pavadinimas reiškia pistoletą ČZ 52.
Konstrukcija
Vz. 52 yra savitaisis šautuvas su skersuojančiu spynos rakinimo mechanizmu, varomu žiedinio trumpos eigos dujų stūmoklio. Spyna užsirakina dviem kyšuliais, įeinančiais į išpjovas uokse. Stūmoklį stumia likutinės parako dujos, kurios iš vamzdžio spindžio patenka į vamzdį supančią movą, ir stūmoklis įveikia spynos su spynos rėmu inerciją bei grąžinamosios spyruoklės pasipriešinimą. Judėdama spyna atrakina šovinio lizdą, išmeta tuščią tūtelę, o grįždama įstumia į lizdą naują šovinį.
FK Čukarički
Belgrado „Čukarički“ – Serbijos futbolo klubas iš Čukaricos (Belgradas).
Vz. 52 (šautuvas)
Konstrukcija
Vamzdis yra įpresuotas į uoksą ir fiksuotas kaiščiu. Saugiklis įtaisytas nuleistuko lankelio viduje ir valdomas šaulio smiliumi. Nuleistuko mechanizmas labai panašus į analogišką amerikietiško savitaisio šautuvo M1 Garand mechanizmą. Užtaisymo rankenėlė yra integruota su spynos rėmu, kyšo dešinėje šautuvo pusėje. Tokia konstrukcija šauliui leidžia pertaisyti šautuvą nepametant taikinio.
FK Čukarički
Istorija
Klubo ištakos siekia 1926 m. Nuo 2006 m., kai galutinai subyrėjo Jugoslavija, rungtyniavo Serbijos čempionatuose.
Vz. 52 (šautuvas)
Konstrukcija
Šautuvo taikiklis atviras: kryptukas su gaubu, užpakalinis taikiklis su V pavidalo išpjova, reguliuojamas keliama plokštele nuo 100 iki 950 m. Ant šautuvo gali būti tvirtinami dieninis ir naktinis optiniai taikikliai, kurie tvirtinami prie uokso per papildomą šone montuojamą pamatėlį.
FK Čukarički
Istorija
2006–2007 m. sezone rungtyniavo Pirmoje lygoje (II pakopa) ir liko antroje vietoje. Po sezono buvo perkelti į Superlygą.
Vz. 52 (šautuvas)
Konstrukcija
Vientisa pusiau pistoletinė buožės rankena medinė, iš buko arba riešutmedžio, gelsvai rudai beicuota. Buožės galinė dalis su ertme, kur laikomi grūstuvas, alyvos buteliukas ir valymo reikmenys. Šautuvas turi integruotą peilinį durtuvą, kuris atsilenkia į šoną, į dešiniame šone esančią išdrožą.
FK Čukarički
Istorija
Nuo 2007–2008 m. rungtyniavo Superlygoje. 2010–2011 m. liko šešioliktoje vietoje ir po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną.
Vz. 52 (šautuvas)
Konstrukcija
Šautuve vz. 52 šoviniai tiekiami iš nuimamos 10 šovinių talpos dėžutinės dėtuvės, bet gali būti greitai užtaisytas šoviniais iš perkėlinių apkabų pro atitrauktą spyną. Tam perkėlinei apkabai įstatyti uokso viršuje už išmestuko angos išfrezuotos kreipiamosios apkabai. Tai buvo pagrindinis būdas šautuvui užtaisyti, nes pėstininkas turėdavo tik dvi dėtuves. Šaunant tūtelės energingai išmetamos pirmyn ir į kairę.
Modifikacija
Tarybų Sąjunga spaudė Čekoslovakiją priimti ginkluotėn tarybinį tarpinį šovinį 7,62×39 mm M43. Naudoti čekiški šautuvai buvo perdaryti šiems tarybiniams šoviniams. Vėliau gaminti šautuvai išsyk to tipo šoviniams vadinami ''vz. 52/57''. Modelis vz. 52/57 nuo vz. 52 skiriasi tik vamzdžiu ir dėtuve. Modifikuoto modelio šautuvai dabar rinkoje retesni, bet paprastai techniškai geresnės kokybės, nes vz. 52/57 turi chromuotą vamzdžio vidų ir šovinio lizdą. Šautuvo vz. 52 dėtuves galima naudoti vz. 52/57 šautuvuose, bet jos šovinius tiekia mažiau patikimai.
FK Čukarički
Istorija
2011–2012 m. sezone liko dvyliktoje vietoje Antroje lygoje. 2012–2013 m. sezone užėmė antrąją vietą ir pateko į stipriausią divizioną.
Nuo 2013–2014 m. sezono rungtyniavo Superlygoje. 2015 m. iškovojo šalies futbolo taurę.
Vz. 52 (šautuvas)
Išėmimas iš ginkluotės
Čekijoje Prahos pilies sargybiniai kaip ceremoninius ginklus naudoja chromuotus deaktyvuotus vz. 52 šautuvus su patamsintomis medinėmis dalimis.
Naudotojai
Vz. 52 šautuvai šaltojo karo metais buvo tiekiami TSRS sąjungininkams, juos ginkluotėn priėmė tokios šalys kaip Grenada, Somalis, Kuba ir Afganistanas, daug jų pateko į įvairių sukilėlių rankas.
Kazachstano futbolo varžybos 1999–2000 m.
Kazachijos futbolo varžybos 1999–2000 m.
Rugpjūčio 14
Rugpjūčio 14 yra 226-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 227-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 139 dienos.
Šventės
(kol kas neįvestos)
Vardadieniai
Euzebijus – Maksimilijonas – Grintautas – Guostė
Stabilumo ir augimo paktas
Stabilumo ir augimo paktas – remiantis stabilumo ir augimo paktu yra koordinuojama fiskalinė politika tarp ES valstybių narių. Stabilumo ir augimo paktas – tai valstybių narių fiskalinės politikos taisyklės, numatančios ir valstybės biudžeto deficito bei skolos ribas, siekiant užtikrinti patikimus viešuosius finansus. Tai svarbi Ekonominės ir pinigų sąjungos dalis.
Liopleurodonai
Liopleurodonai buvo apie 5-7 m ilgio, nors neatmetama, kad galėję užaugti ir iki 10 m. Turėjo keturis pelekus. Turėjo galingus nasrus, kurių ilgis siekė apie 3 m. Jakobsono organu užuosdavo auką. Maitinosi rykliais, oftalmozaurais, smulkesniais pleziozaurais.
Rūšys
Žinomos 3 rūšys:
thumb|left|250px|Galvos griaučiai
1742 m.
1742 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Skafačio Basket
Skafačio Basket – Italijos krepšinio klubas, žaidžiantis Serie A lygoje, dar žinomas Skafačio „Legea“ pavadinimu – generalinio remėjo vardu. Klubas įkurtas 1955 m. Namų rungtynes ekipa žaidžia PalaMangana arenoje, pavadintoje buvusio trenerio Massimo Mangano garbei. Arena talpina 3700 žiūrovų.
Lazdynai (Elektrėnai)
Lazdynai – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Vievio, šiauriau Pakalniškių, tarp raistų.
Kavos pakaitalas
thumb|right|200px|XX a. vidurio Vokietijoje gamintas kavos pakaitalas Kavos pakaitalas  – gėrimas, į kurio sudėtį neįeina kava, tačiau jis savo išvaizda arba ir skoniu primena kavą ir naudojamas vietoje kavos. Pakaitalai naudojami dėl ekonominių (pigu, prieinama), medicininių (neturi kofeino), religinių priežasčių.
66 m. pr. m. e.
'''66 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Kavos pakaitalas
Dažniausi kavos pakaitalai gaminami iš skrudintų grūdų. Antrojo pasaulinio karo metais daug kur kavos pakaitalai buvo gaminami iš ąžuolo gilių. Kitas dažnas pakaitalas yra cikorija.
Žaliava
Kavos pakaitalų pagrindinė žaliava paprastai būna kai kurios skrudintos augalinės maisto medžiagos – grūdai (rugiai, miežiai, kukurūzai), migdolai, gilės, buko riešutai, runkeliai, morkų šakniavaisiai, trūkažolė, vilnamedžio sėklos, kiaulpienių šaknys, figos, sutirštinta melasa, ybiškės sėklos, žirniai, persimonų sėklos, bulvių lupenos, sasafro kauliukai, saldžiosios bulvės, sėlenos.
Dabartinių pietryčių JAV indėnų gentys gamindavo ritualinį gėrimą asi, kitaip „juodasis gėrimas“, kuris turėjo kofeino. Jis gaminamas iš skrudintų nuodingojo bugienio lapų ir stiebų. Europiečiai kolonistai šį gėrimą ėmė naudoti kaip kavos pakaitalą, kurį ėmė vadinti cassina.
Labai paplitęs kavos pakaitalas yra cikorija – skrudintos ir maltos trūkažolės šaknys. Gėrimai gaminami vien iš cikorijos, iš cikorijos ir kavos arba cikorijos ir kitų ingredientų. Tokie cikorijos gėrimai komerciškai parduodami daugelyje šalių. Cikorijos gėrimai buvo labai paplitę JAV Pilietinio karo metais abiejose kariaujančiose pusėse. Jie populiarumą ilgai išlaikė Naujajame Orleane, kur žinomiausia cikorijos gėrimo markė buvo Luzianne. Cikorijos mišiniai su kava populiarūs Pietų Indijoje.
Antrojo pasaulinio karo metais JAV labai populiarus kavos pakaitalas buvo Postum. Tai tirpus gėrimas. gamintas iš kviečių sėlenų, kviečių, melasos or kukurūzų maltodekstrino. Jo populiarumą rėmė tai, kad karo metais stigo natūralios kavos.
Pievinė kartenė
Daugiametis iki 70 cm aukščio augalas. Stiebas stačias, lapai su poriniais lapeliais. Vainiklapiai balsvi, rausvi su gyslomis.
Auga drėgnose pievose, upelių pakraščiuose.
thumb|left|Pievinė kartenė su [[puriena]] thumb|left|Žiedai
Ramūnas Kamaitis
Ramūnas Kamaitis (g. 1938 m. liepos 24 d. Raudondvaryje, Kauno apskritis) – Lietuvos inžinierius architektas.
Biografija
1962 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1962–1965 m. Žemės ūkio statybos projektavimo instituto architektas. 1965–1967 m. dirbo Specialiajame orgtechnikos konstravimo biure, Techninės estetikos skyriaus viršininkas. 1967–1993 m. Miestų statybos projektavimo instituto Kauno filialo projektų vyr. architektas. 1993–2009 m. Kauno miesto savivaldybės Urbanistikos skyriaus vyriausiasis specialistas.
Kita veikla
Pirmojo Lietuvos ir Japonijos architektūros forumo „Rytai-Rytai“ organizacinio komiteto pirmininko pavaduotojas.
Lenkijos lietuvių draugija
Struktūra
Draugijos valdyba ir jos prezidiumas įsikūrę Seinuose. Veiklos centras – Punske, kur veikia lietuvių kultūros namai, keli meno saviveiklos kolektyvai. 1992 m. turėjo 49 skyrius, daugiausia Suvalkų vaivadijoje, t. p. Balstogėje, Gdanske, Slupske, Ščecine, Varšuvoje, Vroclave. Draugijos narių skaičius svyruoja: 1988 m. buvo 1466, 1992 m. – 1600, 1994 m. – 2556, 1999 m. – 1577 nariai.
Veikla
Lenkijos lietuvių draugija organizuoja Lenkijos lietuvių kultūrinę veiklą, kasmet rengia tradicinį lietuvių ansamblių sąskrydį prie Galadusio ežero Burbiškių kaime, steigia bibliotekas, lietuvių kalbos konkursus mokiniams, rūpinasi lietuvių švietimu, stengiasi atstovauti Lietuvos interesams Lenkijoje. Lenkijos lietuvių draugija rūpinasi lietuvių kultūros paminklais Lenkijoje: jos dėka iš surinktų aukų 1983 m. rekonstruotas lakūnų S. Dariaus ir S. Girėno paminklas jų žuvimo vietoje. Nuo 1960 m. leidžia žurnalą „Aušra“. 1988–1990 m. rėmė Lietuvos Nepriklausomybės atkūrimą: organizavo pagalbą Lietuvai per 1990 m. TSRS vykdytą blokadą ir 1991 m. karinę agresiją Lietuvoje.
Daumantiškių koplyčia
Klasicizmo bruožų turinti koplyčia pastatyta 1812 m., remontuota 1992 m. (uždengtas stogas), XX a. pabaigoje vykdyti archeologiniai tyrimai, architektūriniai-fotogrametriniai matavimai, likviduota avarinė būklė, atstatytos dvi laikančios fasado kolonos. Ji stūkso ant nedidelės kalvelės, neveikiančiose Daumantiškių kapinėse, medžiais apsodintos aikštelės viduryje. Išlikę du antkapiai, akmenų mūro tvoros ir plytų mūro vartų fragmentai. miniatiūra|250px|left|Koplyčios viduje
Istorija
Kaime yra buvusio Daumantiškių dvaro pastatai. Apie šį dvarą žinoma labai mažai, nors senųjų šeimininkų palikuonys gyvena iki šiol. Dvaras minimas nuo 1654 m. Žinoma, kad tuo metu ten gyvenęs dvarininkas Gružauskas vedė Daumantaitę. Yra išlikęs Gružauskų giminės herbas. Apie dvaro koplyčią pasakojamos įvairios istorijos ir padavimai.
Nuo XVIII a. mirę dvarininkų šeimos nariai pradėti laidoti nuosavose dvaro kapinaitėse, po mūrine koplyčia įrengtame rūsyje.
Daubariškė (Ignalina)
Daubariškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Naujojo Daugėliškio. Šiaurėje plyti nedidelis Moliakalnio miškas.
Etimologija
Manoma, kad Daubariškė yra asmenvardinis vietovardis, pavadintas pagal asmenvardį Daubaras.
Lenkijos lietuvių etninės kultūros draugija
Lenkijos lietuvių etninės kultūros draugija  – Lenkijos lietuvių kultūrinė ir visuomeninė organizacija, įkurta 1997 m., Lenkijos lietuvių bendruomenės konfederuota narė. Centras Punske.
Veikla
Draugijos steigėja ir pirmininkė nuo 1997 m. Aldona Vaicekauskienė.
Kunaro provincija
Kunaro provincija  – provincija Afganistano šiaurės rytinėje dalyje, turi sieną su Pakistanu. Tai 28-a pagal plotą ir 24-a pagal gyventojų skaičių šalies provincija. Administracinis centras – Asadabadas.
Geografija
Provincija yra Hindukušo kalnuose, teritoriją kerta svarbus Kunaro slėnis, kuriuo teka Kunaro upė (su intaku Peču).
Gyventojai
Absoliuti dauguma gyventojų (95 %) yra puštūnai. Taip pat yra gudžarų ir nuristaniečių.
Administracinis suskirstymas
thumb|220px|Kunaro rajonai
Provincija padalinta į 15 rajonų.
Svarbiausios gyvenvietės:
Sia
Sia Kate Isobelle Furler (g. 1975 m. gruodžio 18 d.), geriau žinoma kaip tiesiog Sia – australų dainininkė ir dainų autorė, kuri muziką atlieka tiek viena, tiek su įvairiais kitais atlikėjais. Nors karjerą pradėjo 1993 m., tačiau išgarsėjo tik 2000 m., kai jos daina „Taken for Granted“ pateko į Jungtinės Karalystės singlų dešimtuką. Didesnė pasaulinė šlovė atėjo, kai 2011 m. kartu su David Guetta įrašė dainą „Titanium“, o su reperiu Flo Rida – „Wild Ones“. Abi šios dainos susilaukė tarptautinio pasisekimo. 2014 m. Sia išleido solinį singlą „Chandelier“, kuris nominuotas keturiems „Grammy“ apdovanojimams. Tais pačiais metais išleistas albumas „1000 Forms of Fear“ buvo pirmasis atlikėjos darbas, pasiekęs pirmąją vietą JAV „Billboard 200“ reitinge.
Kacina
Kacina  – miestas šiaurinėje Nigerijoje, Kacinos valstijos sostinė. Kartu tai – istorinis hausų miestas-valstybė.
Tai – žemės ūkio centras, kuriame perdirbami žemės riešutai, medvilnė, soros ir kt. Prekyba odomis, kailiais. Amatai.
Istorija
Kacina – viena iš stipriausių hausų miestų valstybių, klestėjusi Sahelio civilizacijoje. Buvo įkurtas XII a pradžioje. Jis priklausė septynių svarbiausių miestų grupei – Hausa Bakvai ir kontroliavo taip pat ir dalį pietų Nigerio teritorijos. Jo valdovai, kaip ir kituose hausų miestuose, titulavosi sarkin.
Ypač Kacina suklestėjo XVII–XVIII a., kuomet nukonkuravo Kaną, Gobirą ir kitus hausų miestus, tapdamas stipriausiu visame regione. Jis įgijo hegemoniją ir kontroliavo klestinčią transsacharinę prekybą.
Havajinis ruonis vienuolis
Havajinis ruonis vienuolis (Monachus schauinslandi) – šie ruoniai paplitę šiaurės vakarų Havajų negyvenamose salose. Minta priedugnės ir rifuose gyvenančiomis žuvimis. Patinai sveria nuo 180 kg iki 270 kg, o patelės būna šiek tiek didesnės.
Kacina
Istorija
Kacinos valstija Nigerijoje išlaikė vietinę dinastiją.
Gran Kanarija
thumb|right|240px|Maspalomas kopos Gran Kanarija yra trečia pagal dydį sala Ispanijai priklausančiame Kanarų salyne, kuris yra Atlanto vandenyne, 210 km nuo šiaurės vakarų Afrikos. Plotas 1560 km². Gyvena 807 tūkst. gyventojų (2006 m.). Svarbiausias miestas – Las Palmas de Gran Kanarija.
Kiekvienam salos regionui ar miesteliui būdingas savitas mikroklimatas ir kultūrinės tradicijos. Ne veltui Gran Kanarija kartais pavadinama „didžiuliu teminiu parku“. Salos buities ir amatų tradicijos Ingenio miestelyje, vaismedžių sodų supama Teldė, gražiausias Gran Kanarijos miestelis – Teroras, garsėjantis įspūdinga architektūra ir Mergelės Marijos Pušies bažnyčia, panoraminis Bandamos kraterio vaizdas nuo aukščiausio salos taško, bei salos simbolis – Roque Nublo, „rūko uolos“ viršukalnė, nuo kurios atsiveria kaimyninė Tenerifės sala bei panoraminiai apylinkių vaizdai.
Salos sostinė – Las Palmas – kas ketveri metai, pakaitomis su Santa Kruzo miestu (Tenerifės sostine), tampa Kanarų salyno sostine. Las Palmas – didžiausias salyno miestas – garsus tradiciniais karnavalais. Ištisą mėnesį, kol vyksta karnavalas, gatves užtvindo šokiai ir muzikiniai pasirodymai.
Puerto Moganas arba „mažoji Venecija“ – tai mažytis žvejybinis uostas išaugęs į jaukų kurortinį centrą salos pietuose. Uostą supa pakrantės promenada ir šarmingas autentiškas miestelis, paskendęs gėlynuose.
Geografija
Nedideliame salos plote telpa smėlio paplūdimiai ir dykumą primenančios kopos, tropiniai miškai ir pušynai, lygumos, kanjonai ir kalnai (43 % salos yra saugoma, čia įkurti 8 draustiniai). Per patį vidurį Gran Kanariją perpus dalija El Cumbre kalnų grandinė (aukščiausia viršūnė Pico de Las Nieves iškilusi 1949 m virš jūros lygio), sulaikanti iš vienos pusės Sacharos vėjus (todėl pietinė salos dalis sausa, oro temperatūra aukštesnė, joje yra visiems žinomi smėlio paplūdimiai Maspalomas ir Playa del Ingles), iš kitos – lietaus debesis (šiaurėje puošnesnė augalija, bet vėsiau ir drėgniau, čia įsikūręs Las Palmas miestas). Žiemą oro temperatūra nenusileidžia žemiau 20 °C, vasarą retai viršija 30 °C. Vandens temperatūra svyruoja tarp 18 °C žiemą ir 22 °C vasarą.
Žydų vidurinė mokykla Menachemo namai
Žydų vidurinė mokykla „VšĮ Menachemo gimnazija“ – buvusi nevalstybinė dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, vykdžiusi pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas rusų ir lietuvių kalbomis. Įstaigos kodas 304711088. Steigėjas – Vilniaus Žydų religinė bendruomenė „Chassidie Chabad Lubavitch“.
Istorija
Įkurta 1996 m.
Vokietijos notarų žurnalas
Vokietijos notarų žurnalas (, DNotZ) – kasmėnesinis teisės mokslo dalykinis žurnalas apie notariatą. Vokietijos notariato įstatymas (Bundesnotarordnung) jį nurodo kaip oficialų bei Vokietijos notarams privalomą leidinį.
Turinys – moksliniai straipsniai, teismo sprendimai ir nutartys iš notariato teisės, Notarų rūmų oficialūs pranešimai.
Leidyba
Leidykla – Verlag C. H. Beck (Miunchenas, Bavarija), Vokietija.
Leidėjas – Vokietijos notarų rūmai (Bundesnotarkammer).
Išleidžiama apie 9 000 egzempliorių.
Jonas Nagurskis
Jonas Nagurskis (g. apie 1755 m. Kurtuvėnai – m. 1796 m. spalio 25 d. Viena) – Žemaitijos ir Lietuvos Didžiosios kunigaikštijos politinis, karinis ir visuomenės veikėjas.
Giminė
Kilęs iš Žemaitijos bajorų, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės politinių ir visuomenės veikėjų Nagurskių giminės. Tėvas Jokūbas Ignotas Nagurskis, motina Upytės apskrities seniūno duktė Mariana Puzinaitė. Brolis Kajetonas Nagurskis.
Veikla
1775–1780 m. mokėsi Vilniaus universitete. 1782 m., 1783 m. 1790 m., 1791 m. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės pasiuntinys Abiejų Tautų Respublikos seimuose. Nuo 1791 m. kavalerijos rotmistras. Nusižudė.
67 m. pr. m. e.
'''67 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Daukšių senosios kapinės
Daukšių senosios kapinės, Marų kapaliai, Markapiai, Senkapiai – neveikiančios kapinės pietvakarinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Daukšiuose (Skuodo seniūnija), 0,51 km į šiaurės vakarus nuo kaimo kryžkelės, 0,12 km į šiaurę nuo kelio Mosėdis–Lenkimai.
left|thumb|200px|Kapinių vartai
Kapinės
Įrengtos aukštumos viršūnėje, netaisyklingos trapecijos plano, pailgos šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, apjuostos palaidų akmenų pylimo ir pavienių lapuočių medžių. Ties aptvaro pietiniu kampu įrengtas įėjimas, kurį iš šonų rėmina du stambūs statmeni akmenys. Centrinėje dalyje stovi metalinis kryžius, įtvirtintas į stačiakampį tašyto akmens postamentą. Abipus jo auga tujos.
Iš šiaurės ir rytų pusių kapines juosia apleista žvyrduobė.
Mindaugas Dumčius
Mindaugas Dumčius (g. 1995 m. liepos 6 d. Klaipėdoje) – Lietuvos rankininkas, nacionalinės rinktinės žaidėjas.
Daukšių senosios kapinės
Kapinės
Teritorijos plotas – 0,02 ha.
Mindaugas Dumčius
Šiuo metu priklauso vokiečių klubui EHV Aue, kuris rungtyniauja antroje pagal stiprumą Rankinio bundeslyga 2. 2019 m. išrinktas geriausiu Lietuvos metų rankininku.
Daukšių senosios kapinės
Kapinės
left|thumb|200px|Kapinių kryžius
Istorija
Kapines uždarius, XIX a. – XX a. pr. jose buvo užkasami nekrikštyti gimę kūdikiai, savižudžiai.
Galapaginis jūrų lokys
Galapaginis jūrų lokys – ausytųjų ruonių (Otariidae) šeimai priskiriami plėšrūs žinduoliai (Carnivora). Šie ruoniai aptinkami tik Galapagų salose.
Aprašymas
Galapaginis jūrų lokiai yra mažiausi iš visų ausytųjų ruonių. Suaugusių patinų vidutinis kūno ilgis apie 150 cm, svoris apie 64 kg. Patelių vidutinis ilgis 120 cm, svoris – 28 kg. Minta daugiausia žuvimi ir galvakojais. Daugiau nei 70 % laiko praleidžia sausumoje, ilgiau nei bet kuri kita ruonių rūšis. Išgyvena apie 20 metų.
Paplitimas, gausumas
Tai yra endeminė Galapagų salų rūšis, neaptinkama niekur kitur pasaulyje. Laikosi ant uolingų salų pakrančių, kurios yra vakarinėje salų pusėje, niekur nemigruoja.
Nuo XIX a. galapaginių jūrų lokių populiacija ėmė nykti. Dėl kailių buvo išžudyti tūkstančiai ruonių. Nuo 1959 m., siekiant apsaugoti šiuos ir kitus Galapagų salų gyvūnus, Ekvadoras Galapagų salas paskelbė nacionaliniu parku. Nuo tada rimtesnių ruonių brakonieriavimo atvejų neužfiksuota.
Tačiau, nepaisant apsaugos įstatymų, tragišku smūgiu ruonių populiacijai tapo 1982 – 1983 El Ninjo sukelti klimato pasikeitimai. Mirė beveik visi ruoniukai ir apie 30% suaugusių.
2006 m. ruonių populiaciją sudarė tik 10 000 – 15 000 gyvūnų.
Nuo 1982 m įrašytas į Tarptautinę raudonąją knygą. 1996 m. statusas pakeistas į Pažeidžiamų (Vulnerable, VU) kategoriją. Nuo 2008 m. į Nykstančių (Endangered, EN) kategoriją
Kazachstano futbolo varžybos 2000–2001 m.
Kazachijos futbolo varžybos 2000–2001 m.
Gelminės stintos
Gelminės stintos (Bathylagidae) – stintžuvių (Osmeriformes) šeima. Dydis 9-25 cm. Paplitusios vandenynuose iki 1500 m gylyje. Maitinasi planktonu, ypač kriliumi.
Šeimoje yra 8 gentys, 22 rūšys.
Gentys
thumb|left|210px|[[Tamsioji gelminė stinta (Bathylagus euryops)]]
Vladas Sorys
Vladas Sorys (1874 m. rugpjūčio 10 d. Ilgučių k., Kupiškio r. –1950 ? ? Girardville, PA – JAV), vargonininkas ir chorvedys.
Biografija
1892 vasarą atvyko į JAV ir apsigyveno Albany, NY. Mokėsi skambinti fortepijonu pas Springerį, vėliau fortepijono, vargonų ir muzikos teorijos mokėsi pas Emmą Willard Conservatory of Music Troy, NY. Vargonavimą dar studijavo pas Emilį Keucheną Buffalo, NY, o bažnytinio giedojimo mokėsi pas Hametreet Niujorke.
Nuo 1894 V. Sorys pradėjo vargonininkauti ir vadovauti chorams. Pirmoji darbo vieta buvo Šv. Stanislovo lenkų parapijoje Amsterdame, NY. Netrukus gavo vargonininko ir chorvedžio vietą Šv. Juozapo lietuvių parapijoje Mahanoi Sityje, PA. Čia dirbęs apie trejus metus, su choru surengė keletą koncertų ir pastatė vaidinimą „Amerika pirtyje“. Daug metų dirbo kitose lenkų parapijose: Švč. Marijos Schenectady, NY, Šv. Kazimiero Albany, NY, Švč. Trejybės Niagara Falls, NY, Šv. Stanislaus Buffalo, NY, Švč. Marijos N. Tonowande, NY, Šv. Stanislovo Hazeltone, PA. Taip pat vadovavo „Liberty Bell" orkestrui ir moterų chorui, S.
Moniuszkos mišriajam chorui ir vargonininkų vyrų chorui, „Echo“ ir „Ariono" chorams bei orkestrams.
Nuo 1935 iki mirties V. Sorys vargonininkavo ir vadovavo chorui Šv. Vincento lietuvių parapijoje Girardville. Chorą išmokė daug giesmių ir dainų, giedojo pamaldose, organizavo viešus koncertus, dalyvavo 1939 Pasaulinės parodos Lietuvių dienoje Niujorke ir kituose tautiniuose renginiuose. 1944 rugpjūčio mėn. koncertu pažymėjo choro muzikinės veiklos 50-metį. V. Sorys vargonininkavo ir vadovavo chorams bei orkestrams 56 metus.
Nuo 1916 priklausė ALRK Vargonininkų sąjungai.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Georgios Samaras
Georgijas Samaras (Γιώργος Σαμαράς; g. 1985 m. vasario 21 d.) – buvęs futbolininkas, puolėjas; atstovavo Graikijos rinktinei.
Karjera
Karjerą pradėjo Nyderlanduose, tęsė Manchester City FC (Anglija) ir Glasgow Celtic (Škotija).
Karjera riktinėje
rungtyniavo nuo 2006 m.
Su rinktine dalyvavo 2008 m. Europos futbolo čempionate.
Windows RT
„Windows RT“ – speciali „Microsoft Windows“ versija planšetiniams kompiuteriams su ARM architektūra, kurios dėl architektūros nesuderinamumo nepalaiko standartinių „Windows“ versijų ir standartinių „Windows“ programų. Operacinė sistema paremta „Windows 8“, kuri išleista 2012 m. spalio 26 d., o atnaujinimas paremtas „Windows 8.1“, išleistu 2013 m. spalio 17 d.
Svilė
Svilė – kaimas šiaurinėje Kelmės rajono savivaldybės dalyje, 4 km į rytus nuo Šaukėnų. Kaime yra valstybinis gamtos paminklas – Svilės šaltiniai. Šiaurėje eina Ventos perkasas.
Etimologija
Vietovardis siejamas su veiksmažodžiu svilti („degti“). Manoma, kad seniau šiose apylinkėse būta sudegusio miško ar gyvenvietės.
Martha Graham
Marta Grejam (, 1894 m. gegužės 11 d. Pitsburge – 1991 m. balandžio 1 d. Niujorke) – amerikiečių moderniojo šokio šokėja bei choreografė, kurios įtaka šokio pasauliui lyginama su Picasso įtaką vizualiesiems menams, Stravinskio įtaka muzikai ir Frenko Loido Raito įtaka architektūrai.
Marta Grejem šoko ir kūrė spektaklius daugiau nei 70 metų. Grejem buvo pirmoji šokėja, pasirodžiusi Baltuosiuose rūmuose, išvykusi svetur kaip kultūros ambasadorė ir gavusi aukščiausio laipsnio civilinį apdovanojimą JAV – Prezidento laisvės medalį. Per savo gyvenimą ji gavo daugybę kitų apdovanojimų, nuo Paryžiaus miesto rakto iki Japonijos imperatoriškojo Brangiosios karūnos ordino. 1994 metų filme „The Dancer Revealed“, ji pasakė: „Visą savo gyvenimą praleidau su šokiu ir būdama šokėja. Tai suteikia gyvenimui įgaliojimus išnaudoti tave labai intensyviais būdais. Kartais būna nemalonu. Kartais baugu. Bet, nepaisant to, tai neišvengiama.“
1743 m.
1743 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Gurjevsko miesto gyvenvietė
Gurjevsko miesto gyvenvietė  – miesto gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Gurjevsko municipaliniame rajone. Centras – Gurjevskas. 2010 m. buvo 12 433 gyventojai.
Istorija
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2005 m. gruodžio 15 d. Ribojasi su Dobrino ir Kutuzovo kaimo gyvenvietėmis.
Gyvenvietės taryba renkama 5 metams, ją sudaro 15 deputatų, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką.
Kaliningrado srities įstatymu Gurjevsko miesto gyvenvietę sudaro:
Dziennik Wileński
miniatiūra|200px|right|1827 m. antro tomo viršelis Dziennik Wileński  – kultūros ir literatūros žurnalas, ėjęs 1805–1806 m. ir 1815–1830 m. Vilniuje lenkų kalba.
Istorija
Iš pradžių leido Vilniaus universitetas, 1818–1821 m. – spaustuvininkų draugija, 1822–1830 m. – Antonijus Marcinovskis. Išėjo 64 tomai. 1805–1825 m. spausdino Juozapo Zavadskio spaustuvė.
Žurnalas nemažai vietos skyrė lietuvių tautosakai. Bendradarbiavo Mykolas Balinskis, Mykolas Dluskis, Andrius Matusevičius.
Redagavo Gotfrydas Ernestas Grodekas, Stanislovas Bonifacas Jundzilas, Jonas Kosakovskis, Andrius Sniadeckis, Kazimieras Kontrimas.
FileMaker
FileMaker – reliacinės duomenų bazės programa, kurią sukūrė kompanija „FileMaker Inc.“ (buv. „Apple Inc.“ padalinys „Claris“). Ji įgalina integruoti duomenų bazę su grafine sąsaja, leidžia vartotojui keisti duomenų bazę, perkeliant naujus elementus į schemas, ekranus ar formas. Dabartinės programos versijos: „FileMaker Pro 12“, „FileMaker Pro Advanced 12“, „FileMaker Server 12“, „FileMaker Server Advanced 12“, „FileMaker Go 12“.
FileMaker pradžia laikoma Microsoft kompanijos operacinės sistemos MS-DOS pagrindu paremtos programos „Nutshell“ sukūrimas apie 1982 m. FileMaker kilo iš DOS programos, bet ji buvo sukurta išimtinai dėl „Apple Macintosh“. Po 1992 m. ji tapo prieinama „Microsoft Windows“, taip pat ir „OS X“.
Programos funkcijos
Jeigu įmonės verslo valdymo modelis pagrįstas Oracle Database, Microsoft SQL, MySQL duomenų bazių programų panaudojimu, surinktus duomenis galima perkelti FileMaker Pro pagalba. Prisijungimas prie duomenų galimas per kliento vietinį tinklą, naudojant VPN jungiantis viešoje vietoje, per 3G tinklą. Naudojant tarpinį susijungimą su pagrindine verslo valdymo sistema, galima pasiekti visus ten esančius duomenis ir taip pat pateikti juos kliento „Apple“ planšetėje ar išmaniajame telefone. Surinkti duomenys tiesiai iš iOS įrenginio atspausdinami naudojantis „AirPrint“ funkciją palaikančiu spausdintuvu.
68 m. pr. m. e.
'''68 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Nojendorfas (Karaliaučiaus apskritis)
Nojendorfas arba Uzlovojė (, nuo 1931 m. ''Neuendorf (Kur. Haff)'', nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Chrabrovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kenigsbergo rajono, vėliau Gurjevsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. birželio 30 d. Maršalskojės apylinkės kaimas.
Spagečiai
thumb|250px|right|Verdami spagečiai
Spagečiai (it. Spaghetti) – ilgi ir ploni makaronai, ypač paplitę Europoje. Pavadinimas italų kalba pažodžiui reiškia siauros juostelės.
Yra populiari, tačiau neteisinga legenda, kad spagečius į Italiją iš Kinijos atvežė Markas Polas.
Spagečiai, kaip labai populiarus valgis, dažnai minimi populiariojoje literatūroje. Vienas garsiausių atvejų yra 1957 metų BBC balandžio pirmosios pokštas, kad tais metais makaronai ypač gerai užderėjo, nes beveik nebuvo vabalo-kenkėjo makaroninio straubliuko. Žmonės po to ėmė skambinti į redakciją klausdami, kaip reikia auginti spagečius.
Vartojimas
Spagečiai paprastai parduodami džiovinti, o ruošiant maistui, verdami pasūdytame vandenyje, kol suminkštėja. Kaip pirmasis patiekalas dažnai patiekiami su pomidorų padažu, sūriu. Tai vienas iš žinomiausių itališkos virtuvės patiekalų. Kartais, kaip ir kiti makaronai, jie naudojami vietoje garnyro.
Europoje ir JAV spagečiai dažniausiai valgomi su šaukštu ir šakute. Daugumoje kitų kultūrų – tik su šakute, o rytų šalyse – lazdelėmis. Valgant šaukštu ir šakute, makaronai apvyniojami aplink šakutę, ją sukant. Šaukštas skirtas prilaikymui, į jį atremiama šakutė. Italijoje bei kai kur kitur panašiai apvyniojama ir valgant vien šakute.
Eras (departamentas)
Eras (27)  – Prancūzijos departamentas šalies šiaurės vakaruose, Aukštutinės Normandijos regione, pavadintas pagal to paties pavadinimo upę. Administracinis centras – Evrė (Évreux).
Departamente 3 apskritys, 43 kantonai, 35 municipaliniai susivienijimai ir 675 komunos.
Istorija
Įsteigtas pagal Didžiosios Prancūzijos revoliucijos 1789 m. gruodžio 22 d. įstatymą nuo 1790 m. kovo 4 d. kartu su kitais 82 departamentais, į penkias dalis padalijus Normandijos provinciją. Iki 1800 m. buvo padalytas į 6 apygardas, nuo 1926 m. – į 3 apskritis.
Geografija
thumb|right|250px|Ero keliai Ero departamentas ribojasi su Luaros, Pajūrio Senos, Uazos, Ivlino, bei Ero ir Luaros, Orno ir Kalvadoso departamentais.
Klimatas
Klimatas kontinentinis – okeaninis, su didele Atlanto įtaka.
Balčiai (reikšmės)
Balčiais vadinami kaimai:
Eras (departamentas)
Turizmas
Krašto pasididžiavimas – pilys:
Svarbiausios bažnyčios:
Maksimas Katchė
thumb|right|250px|[[Suvalkų sutartis|Suvalkų derybų metu. Maksimas Katchė – trečias iš dešinės.]] Maksimas Katchė (1879 m. lapkričio 5 d. Joniškis – 1933 m. birželio 10 d. Biržai) – Rusijos imperijos kariuomenės ir Lietuvos karinis veikėjas, generolas leitenantas.
Biografija
1918 m. grįžo į Lietuvą. 1919 m. balandžio mėn. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę. 1919–1920 m. dalyvavo kovose su Raudonąja armija, bermontininkais ir Lenkijos kariuomenės daliniais. Buvo Panevėžio atskirojo bataliono instruktorius. Kaip vienas geriausių karinės taktikos specialistų, parengė Ukmergės, Kurklių-Panevėžio karinių operacijų planus, prisidėjo prie Zarasų operacijos rengimo. 1919 m. lapkričio mėn. Antrosios brigados vadas, ją performavus, Antrosios pėstininkų divizijos vadas. 1920 m. generolas leitenantas. 1920 m. liepos – rugpjūčio mėn. ir 1921 m. gegužės mėn. – 1922 m. spalio mėn. Lietuvos kariuomenės Generalinio štabo viršininkas. 1920 m. rugsėjo mėn. Suvalkų derybų su Lenkija Lietuvos delegacijos karinis atstovas, su kitais pasirašė Suvalkų sutartį. 1921 m. balandžio 1 d. organizavo Aukštuosius karininkų kursus, pirmasis jų viršininkas. Bendradarbiavo leidinyje „Mūsų žinynas“. Gegužės 29 d. paskirtas Generalinio štabo viršininku. 1922 m. spalio 7 d. dėl sveikatos (pačiam prašant) išleistas į atsargą. Gyveno Biržuose, kur mirė 1933 m. birželio 10 d. Palaidotas Biržų senosiose evangelikų liuteronų kapinėse.
Buvo vedęs Bertą Adelaidą Jansonaitę (1876–1951), šeimoje užaugo Peters (1903–1981) ir Paulius (1905–1974). Visi trys 1941 m. reemigravo į Vokietiją.
Dzūkijos statybos
Dzūkijos statybos – įmonės „Alytaus statyba“ kolektyvo laikraštis, leistas 1977–1991 m. Alytuje.
Pilypas II Augustas
Pilypas II Augustas (1165 m. rugpjūčio 21 d. Paryžiuje – 1223 m. liepos 14 d.) – Prancūzijos karalius (nuo 1180 m. iki pat savo mirties).
Dzūkijos statybos
Istorija
Iki 1990 m. Nr. 30 ėjo kaip Alytaus statybos tresto savaitraštis, vėliau – dvisavaitis laikraštis. Tiražas 1977 m. – 1000 egz., 1991 m. – 800 egz.
Pilypas II Augustas
Biografija
Kilęs iš Kapetingų dinastijos. 1189–1191 m. vienas III kryžiaus žygio (1189–1192 m.) vadų. 1202–1204 m. iš Anglijos karaliaus Jono Bežemio atkariavo Normandiją ir kitas valdas. 1214 m. Buvino mūšyje sumušė Jono Bežemio ir Šv. Romos imperijos imperatoriaus Otono IV kariuomenes. Per 1209–1229 m. vykusius karus su albigiečiais prie karaliaus domeno prijungė Viduržemio jūros pakrantės sričių. Domene įvedė naują administracinį suskirstymą, įkūrė Karališkąją tarybą, padidino legistų (viduramžių teisininkų) teises.
Neopagonybė
Terminologija
Žodis pagonis kilęs iš lotyniško paganus, reiškiančio „kaimietį“, „iš kaimo“. Plintant krikščionybei, miestai greičiau perėjo prie šios religijos, tačiau kaimo vietovėse senieji papročiai išsilaikė ilgiau. Todėl „paganus“ įgavo neigiamą reikšmę ir imtas vartoti apibūdinant politeistines religijas, kurių vis dar laikėsi neišsilavinę valstiečiai.
Terminą „neopagonis“ vartoja ir akademikai, ir patys šių religijų išpažinėjai. Žodis „pagonis“ vis dar taikomas „nereligingam“, „nuo tikrojo tikėjimo nukrypusiam“ žmogui įvardyti, tačiau kai kurios neopagonių grupės stengiasi suteikti jam neutralų atspalvį. Įvardijant šiuolaikines religines grupes „neopagoniškomis“, galima atskirti jas nuo istorinių, senųjų grupių. Tačiau šio termino vengia vadinamieji „rekonstrukcionistai“ – tie, kurie stengiasi atkurti ir atgaivinti senąsias istorines religijas. Jie dažniau vartoja žodžius „politeistai“, „gamtameldžiai“, „senojo tikėjimo atstovai“ ir įvairius specifinius tikėjimo išpažinėjus žyminčius terminus. Dalis rekonstrukcionistų nenori būti priskiriami prie neopagonių.
Istorija
Neopagonybės ištakos siekia renesansą, kai buvo iš naujo susidomėta graikų ir romėnų religijomis. XVIII a. pabaigoje prasidėjus romantiniams judėjimams, atgyja susidomėjimas literatūra senosiomis germanų kalbomis, o XIX a. – ir germanų religijomis bei vikingų kultūra (britų salose ir Skandinavijoje). Vokietijoje išaugo tautinis Völkisch judėjimas. Neopagonybės iškilimui įtakos turėjo ir romantikų susidomėjimas folklorine medžiaga bei okultizmu ir nacionalizmo bangos
Kundūzo provincija
Kundūzo provincija  – provincija Afganistano šiaurinėje dalyje, turi sieną su Tadžikistanu. Tai 24-a pagal plotą ir 10-a pagal gyventojų skaičių šalies provincija. Administracinis centras – Kundūzas.
Geografija
Provincija pietuose siekia Hindukušo šlaitus, o visą centrinę ir šiaurinę dalį užima Baktrijos lyguma. Šiaurine riba teka Amudarja, o provinciją kerta jos intakas Kundūzas.
Gyventojai
Kundūzo provincijos tautinė sudėtis yra marga: puštūnai (34 %), uzbekai (27 %), tadžikai (20 %), turkmėnai (9,4 %), arabai (4,6 %), hazarai (3,5 %). Yra pašajų, baludžų, nuristaniečių. Dauguma tikinčiųjų yra musulmonai sunitai.
Administracinis suskirstymas
thumb|220px|Kundūzo rajonai
Provincija padalinta į 7 rajonus.
Svarbiausios gyvenvietės:
Yaffa Eliach
Yaffa Sonenson-Eliach (1937 m. gegužės 31 d. Eišiškėse, Antroji Lenkijos Respublika – 2016 m. lapkričio 8 d., Manhatane) – istorikė, dėstytoja.
Biografija
Gimė 1937 m. gegužės 31 d. Eišiškėse. 1941 m. birželį vokiečiams užėmus Eišiškes, su šeima pasislėpė miestelio apylinkėse. 1944 m. sovietams užėmus Eišiškes šeima grįžo į miestelį ir tėvas prisijungė prie NKVD, tapo leitenantu ir žuvo kovoje su Armijos Krajovos kariais. 1946 m. emigravo į Palestiną, o 1954 m. į JAV. Istorijos bakalauro studijas baigė 1967 m., o magistro 1969 m. Bruklino koledže. 1973 m. Niujorko miesto universitete apsigynė daktaro disertaciją apie Rusijos intelektualų istoriją. Nuo 1969 m. Bruklino koledžo istorijos ir literatūros judaizmo studijų profesorė. 1978–1979 m. buvo JAV prezidento Jimmy Carter suformuotoje komisijoje Holokausto nusikaltimams ištirti. Parašė nemažai straipsnių, dalyvavo dokumentinių filmų kūrime, parašė kelis straipsnius į Encyclopaedia Judaica. 1998 m. parašė knygą Once There Was a World: A 900-Year Chronicle of the Shtetl of Eishyshok apie žydų gyvenimą Eišiškėse. Vašingtone įsikūrusiam Holokausto muziejui padovanojo apie 1,500 nuotraukų iš žydų gyvenimo Eišiškėse. 1953 m. ištekėjo už David Eliach, dukra Smadar Rosensweig istorijos profesorė, sūnus Yotav Eliach mokyklos direktorius.
Dzing
Žodis Dzing gali reikšti:
Ryna (kapela)
Ryna - Tradicinė lietuvių liaudies muzikos kapela, suburta 2018 m. Molėtuose. Pagrindinę repertuaro dalį sudaro Aukštaitijos krašto liaudiškos muzikos kūriniai. Kūrinių atlikimui kapela pasitelkia tradicinius lietuvių liaudies muzikos instrumentus.
Istorija
2018 metų iškilus Aukštaitijos krašto muzikantas ir ilgametis kultūros darbuotojas Kęstutis Kuzmickas subūrė Tradicinę lietuvių liaudies muzikos kapelą Ryna. Pagrindinis kolektyvo tikslas - puoselėti ir populiarinti lietuvių liaudies muziką. 2018 m. liepos mėn. kapela atstovavo Aukštaitijos regioną UNESCO remiamame Tarptautiniame folkloro festivalyje „Parbėg laivelis“, Klaipėdoje.
Čado ežeras
Čado ežeras  – reliktinis, neturintis ištakų ežeras vakarų Afrikos dalyje, esantis 240 m virš jūros lygio. Aplink ežerą yra Čadas, Kamerūnas, Nigerija, Nigeris.
Lietingu sezonu (liepos-lapkričio mėn.) ežeras patvinsta, daugiausia rytų ir šiaurės rytų kryptimis, užimdamas bevei 26 000 km² plotą, o sausringuoju laikotarpiu sumažėja iki 11 000 km².
Per paskutinius XX a. dešimtmečius ežero plotas stipriai sumažėjo. Tai ypač akivaizdu tapo darant palydovines regiono nuotraukas. Nustatyta, kad per paskutinius 1 000 metų ežeras buvo sumažėjęs mažiausiai 7 kartus.
Rytinėje dalyje yra daugiau kaip 100 salų, kuriose nedidelėmis grupėmis (apytiksliai po 30 žmonių) gyvena Buduma, Kuri, Kanemba, Bulala ir Daca genčių žmonės.
Šiaurinėje dalyje rasti sodos telkiniai. thumb|200px|Ežero ploto pokytis nuo 1973 m. iki 1997 m.
Istorija
Manoma, kad apie ežerą žinojo Ptolemėjus kaip periodiškai atsirandančią Nuba pelkę, o Albufeda mini ežerą Kuaro vardu.
Pirmuosius tikslesnius duomenis 1823 m. pateikė H. Klapertonas, 1852 m. tyrinėjo H. Bartas ir 1870–1872 m. G. Nachtigalis.
Dėl Čado ežero įtakos didelėje teritorijoje Sahelio zonoje sukuriama tinkama atmosfera gyventi ir verstis žemdirbyste. Dėl to aplink Čadą susiformavo Sahelio civilizacijos regionas Kanem-Bornu. Nuo I tūkst. pr. m. e. čia klestėjo Sao civilizacija, vėliau susikūrė Kanemas, kurį XIV a. pakeitė Bornu valstybė. XX a. pradžioje ši valstybė buvo padalinta tarp Čado, Nigerijos, Kamerūno ir Nigerio.
Flora
Krantai daugiausia pelkėti ir apaugę papirusu, tik vakarinėje ežero dalyje gausu tropikų augmenijos.
Fauna
Daug vandens ir pelkių paukščių. Yra lamantinų, hipopotamų, krokodilų. Per metus sugaunama apie 100 000 tonų žuvies.
Žaksyalakolis
Žaksyalakolis yra ežeras Kazachstane, šiaurvakarinėje Kustanajaus srities dalyje. Ežeras yra nutolęs apie 45 km nuo Kustanajaus.
Moteriškas aviacijos pulkas
Moteriškas aviacijos pulkas – TSRS Karinių oro pajėgų karinė dalis Antrojo pasaulinio karo metais, kurios visas personalas buvo moterys. Tokie pulkai suformuoti 1941 m. rudenį remiantis TSRS Gynybos liaudies komisariato įsakymu Nr. 0099 „Apie moteriškųjų aviacijos pulkų suformavimą Raudonosios Armijos Karinėse oro pajėgose“.
TSRS KOP sudėtyje buvo trys moteriški aviacijos pulkai:
Mažažiotės argentinos
Mažažiotės argentinos (Microstomatidae) – stintžuvių (Osmeriformes) šeima. Dydis 8-24 cm. Paplitusios Ramiajame, Indijos ir Atlanto vandenynuose.
Šeimoje yra 3 gentys, 20 rūšių.
Lazdinė
Lazdinė – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Tubelių.
Jurgoniškiai
Jurgoniškiai – kaimas šiaurinėje Kelmės rajono savivaldybės dalyje, 6 km į šiaurės rytus nuo Šaukėnų.
Naktinės raganos
Naktinės raganos, 46-asis gvardijos naktinių bombonešių aviacijos pulkas , buvęs 588-asis naktinių bombonešių aviacijos pulkas - Antrojo pasaulinio karo laikų tarybinių karinių oro pajėgų moterų aviacijos pulkas, įkurtas Marinos Raskovos iniciatyva, kurios vadas buvo majorė Jevdokija Beršanskaja. Pavadinimą „Naktinės raganos“ pulkui suteikė naktinių bombardavimų iškamuoti vokiečiai.
Istorija
Pulkas buvo suformuotas 1941 m. spalio mėn. remiantis TSRS Gynybos liaudies komisariato įsakymu Nr. 0099 „Apie moteriškųjų aviacijos pulkų suformavimą Raudonosios Armijos Karinėse oro pajėgose“. Formavimui vadovavo Marina Raskova. Asmeninė sudėtis buvo mokoma Engelso mieste. Pulkas nuo kitų dalinių skyrėsi tuo, kad buvo visiškai moteriškas. Tuo pačiu metu buvo suformuoti dar du moteriški aviacijos pulkai, tačiau po kurio laiko jie tapo mišriais, o 588-asis pulkas visą karą liko moteriškas. Visas pulko personalas buvo moterys - nuo mechanikų ir technikų iki šturmanų ir pilotų.
1942 m. gegužės 23 d. pulkas išskrido į frontą, kur atvyko 27 gegužės. Tuo metu pulką sudarė 115 žmonių, dauguma nuo 17 iki 22 m. amžiaus. Pulkas įėjo į 218-tą naktinių bombonešių aviacijos diviziją. Pirmas kovinis skrydis buvo atliktas 1942 m. birželio 12 d.
1943 m. vasario 6 d. pulkas buvo pervadintas į 46-ąjį gvardijos naktinių bombonešių aviacijos pulką.
Išlaisvinant Krymą 1944 m. gegužės mėn. metu pulkas laikinai įėjo į 2-osios gvardijos naktinių bombonešių aviacijos divizijos sudėtį. Nuo 1944 m. gegužės 15 d. pulkas įėjo į 325-tą naktinių bombonešių aviacijos diviziją.
1945 m. spalio 15 d. pulkas buvo išformuotas, o didžioji dalis lakūnių - demobilizuotos.
Ginkluotė
Pulkas buvo ginkluotas lėktuvais Po-2 (buvusiais U-2). Suformuotas pulkas turėjo 20 lėktuvų Po-2, paskui jų skaičius padidėjo iki 45, o karui baigiantis pulkas rikiuotėje turėjo 26 kovinius Po-2.
Lėktuvas neturėjo radijo ryšio ir šarvuotų sėdynių nugarėlių. Silpnas variklis leido skristi ne greičiau kaip 120 km/val. Nebuvo bombų skyriaus, bombas (nuo 100 iki 300 kg, dažniausiai 150-200 kg) kabindavo po sparnais. Per naktį atlikdavo kelis išskridimus, todėl per naktį išmesdavo tiek bombų, kiek vidutinis bombonešis per vieną skrydį.
1944 m. atsirado pirmieji kulkosvaidžiai lėktuvuose Po-2. Iki tol vieninteliai ginklai lėktuve buvo pistoletai TT.
Jau karo pradžioje šis lėktuvas biplanas buvo pasenęs ir lėtas. Jų lakūnai naudodavosi ypatingu lėktuvo manevringumu ir mažu greičiu. Po-2 didžiausias greitis buvo mažesnis už vokiečių naikintuvų Messerschmitt Bf 109 ir Focke-Wulf Fw 190 minimalų greitį. Todėl vokiečių naikintojams būdavo labai sunku numušti Po-2. Naktinių Po-2 pilotai priartėję prie taikinio ir išjungdavo ir toliau sklęsdavo iki bombų išmetimo taško. Lėktuvo variklis tylėdavo, girdėdavosi tik vėjo šniokštimas.
Kovų kelias
Per tris veiklos metus pulkas nė karto nebuvo atitrauktas performavimui.
Kovinės veiklos apimtys
Dalyvaudamas kovos veiksmuose pulko lakūnės atliko 23 672 kovos skrydžius. Iš jų:
Tarp skrydžių būdavo 5-8 minučių tarpas, o per naktį ekipažas kartais padarydavo 6-8 skrydžius vasarą, 10-12 skrydžių 0 žiemą.
Pulko lėktuvai ore išbuvo 28 676 valandų (1191 parą).
Lenkijos lietuvių Šv. Kazimiero draugija
'''Lenkijos lietuvių Šv. Kazimiero draugija'''  – Lenkijos lietuvių kultūrinė ir visuomeninė organizacija, įkurta 1992 m., Lenkijos lietuvių bendruomenės konfederuota narė. Veikia Seinuose.
Naktinės raganos
Kovinės veiklos apimtys
Lakūnės numetė 2 902 980 kg bombų, 26 000 padegamųjų užtaisų.
Lenkijos lietuvių Šv. Kazimiero draugija
Struktūra
Tęsia 1925–1936 m. Vilniaus krašte veikusios Lietuvių Šv. Kazimiero draugijos tradicijas. 1992 m. draugija turėjo 18 skyrių: Seinai, Burbiškės, Žagariai, Aradnykai, Bubeliai, Dusnyčia, Juodeliškė, Klevai, Krasnavas, Lumbiai, Naujasodė, Radziūčiai, Rakelija, Ramonai, Rimkežeriai, Sankūrai, Skarkiškės, Suvalkai ir vienijo apie 500 narių. 1997 m. Seinuose vykusiame draugijos II suvažiavime buvo likę 13 skyrių.
Naktinės raganos
Kovinės veiklos apimtys
Neišsamiais duomenimis pulkas sunaikino:
Lenkijos lietuvių Šv. Kazimiero draugija
Veikla
1999 draugija padėjo atidaryti Lietuvių namus Seinuose. 2004 įvyko IV draugijos suvažiavimas, jame buvo nutarta atnaujinti prieš Antrąjį pasaulinį karą ėjusio žurnalo „Šaltinis“ leidybą; 2005 m. išleistas pirmas jo numeris.
69 m. pr. m. e.
'''69 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Naktinės raganos
Kovinės veiklos apimtys
Buvo sukelta 811 gaisrų ir 1092 galingi sprogimai. Numesti 155 maišai su šaudmenimis ir maisto produktais apsuptiems tarybiniams kareiviams.
69 m. pr. m. e.
Gimtadieniai
Nedatuota
Klumpakojis
Klumpakojis – lietuvių liaudies šokis, šokamas su klumpėmis, atliekamas mišrių porų. Šokis susideda iš 4 figūrų, jo tempas gyvas, muzikinis metras 2/4. Šokį lydi žaisminga muzikos melodija ir išraiškingas ritmas, sukuriantis linksmą nuotaiką. Kartu gali skambėti ir liaudies dainos „Klumpakojis“ žodžiai. Šokamas įvairiausių tautinių ansamblių šokėjų.
Istorija
Prieš šimtmetį Labdaringoji Petrapilio lietuvių ir žemaičių draugija surengė lietuvišką vakarą, kuriame greta kitų koncertinių numerių pirmą kartą scenoje buvo pašoktas lietuvių liaudies šokis klumpakojis. Tiesa, tada jis sušoktas be klumpių, tačiau muzika buvo ta pati.
Dabartinio klumpakojo premjera įvyko 1951 m. gegužės 12 d. Šio šokio sceninę kompoziciją 1951 m. sukūrė dainų ir šokių ansamblio „Lietuva“ baletmeisteris Juozas Gudavičius. Tada klumpakojį sušoko ansamblis „Lietuva“. O dabar šį labai originalų, teatrališką, veržlų ir linksmą šokį į savo repertuarą stengiasi įtraukti visi tautinių šokių kolektyvai.