cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pagramdinė
Pagramdinė – kaimas Prienų rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Veiverių, su Pažėrais ir Kazlų Rūda jį jungia rajoninis kelias. Kaimą sudaro 7 sodybos. Šalia prateka upė Pilvė ir jos intakas Didžiupis. Kaimelis apjuostas Kazlų Rūdos miškų masyvų.
Gintaras Dikčius
Mokslinė veikla
Sudėtingų molekulių spektroskopija, lazerinės spinduliuotės ir audinių sąveika, fizikos studijų kokybė. Paskelbė per 80 mokslinių darbų.
Pagramdinė
Gyventojai
miniatiūra|240px|left|Riboženklis
Skarmalotasis vėžlys
Aprašymas
Galva neįprastos trikampės ir paplokščios formos su ilgu vamzdiniu nosimi. Ilgas kaklas šonuose turi eiles odinių išaugų – festonų. Panašios išaugos yra ir ant smakro bei nasruose. Tokia išvaizda suteikia gerą maskuotę ir natūralioj aplinkoj vėžlys tampa panašus į gulintį medžio rąstą, galva – į nukritusius medžio lapus. Suaugusių vėžlių svoris siekia iki 15 kg.
Paplitimas
Gyvena lėtos tėkmės ar stovinčio vandens telkiniuose Pietų Amerikoje nuo Orinoko iki Amazonės upių baseino centriniuose ir šiaurės Brazilijos rajonuose, Venesueloje, rytinėje Kolumbijos, Ekvadoro ir Peru dalyje, šiaurės Bolivijoje, Prancūzijos Gvianoje, Gajanoje, Suriname ir Trinidade. Introdukuota Floridoje. Tai išskirtinai vandeniniai gyvūnai, bet mėgsta negilius vandenis, kur nosis gali lengvai pasiekti vandens paviršių. Vietomis nyksta dėl gyvenamųjų vietų naikinimo.
Mityba
Skarmalotasis vėžlys yra plėšrūnas. Gamtoje daugiausia minta gyva žuvimi, kartais papuola buožgalviai, varlės, moliuskai ir plaukiojantys vandens paukščiai. Medžioja iš pasalų, staigiai įtraukdami gyvą auką įsiurbimo būdu. Dėl burnos sandaros kramtyti negali, tad praryja maistą visą.
Dauginimasis
Patinai vilioja pateles ištiesdami galūnes bei galvą su pražiotais nasrais link patelės bei judindami šonines odos išaugas. Nuo spalio iki gruodžio patelės padeda po 12 iki 28 trapių, apvalių 35 mm kiaušinių. Inkubacinis periodas priklauso nuo temperatūros ir varijuoja nuo 60 iki 311 dienų.
Auginimas nelaisvėje
Skarmalotąjį vėžlį laiko erdviuose akvaterariumuose, kuriuose yra užtamsintų plotų, nes vėžlys nemėgsta ryškios šviesos. Mėgsta šilumą, tad vandens temperatūra turėtų būti 28 – 30 °C laipsnių šilumos, oras 28 – 31 °C laipsnių šilumos. 24 °C laipsnių temperatūroje jau gali atsisakyt maitintis. Nelaisvėje vėžlys maitinamas žuvimi, varlėmis, esant aukštai temperatūrai ir pelėmis bei vištos mėsa. Maži vėžliukai maitinami mailiumi.
Padniestrės rublis
Padniestrės rublis – Padniestrės piniginis vienetas. Neturi ISO 4217 kodo, nes Padniestrė de jure - Moldovos dalis. Neoficialiai naudojama PRB. Padniestės rublis nėra laisvai konvertuojamas ir keičiamas tik pačioje Padniestrėje. Padniestrėje itin keblu atsiskaityti Moldovos lėjomis.
Puodžiai (Pasvalys)
Puodžiai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Skrebotiškio.
Biržų Saulės gimnazija
Biržų Saulės gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Biržuose, Vytauto g. 62, vykdanti vidurinio ugdymo programas. Įstaigos kodas 190546110.
Istorija
„Saulės“ gimnazija įkurta 1917 m. lapkričio 20 d. „Saulės“ draugijos rūpesčiu. Patalpos buvo nuomojamos, nepritaikytos mokymui. Dauguma jų buvo Dirvono (dabar Vytauto) gatvėje. 1931 m. pastatyti nauji gimnazijos rūmai (architektas Vytautas Landsbergis-Žemkalnis). Gimnazijoje veikė skautų, ateitininkų, literatūros mėgėjų, fizikų elektronikų lavinimosi kuopelės. Kasmet gimnazija surengdavo po 2-3 viešus vakarus, pavasariais rengė sporto šventes, šeštadieniais – literatūrinius vakarus, atskirų klasių pasilinksminimus su meninėmis programomis, turėjo dūdų orkestrą, žiemomis įsirengdavo savo čiuožyklą.
1960 m. prie mokomojo pastato buvo pastatytas mūrinis 3 aukštų 300 vietų bendrabutis, o 1974 m. – priestatas, sujungęs mokomąjį ir gyvenamąjį pastatus.
1992–1993 m. mokykla pradėta reorganizuoti į gimnaziją: įdiegta kabinetinė sistema, švietimo ir mokslo ministerijoje patvirtinti profilinio mokymo ir sustiprinto dalykų mokymo planai, įrengta skaitykla, išplėsti ryšiai su šalies aukštosiomis mokyklomis, atskirtos 5-8 klasės. 1998 m. mokyklai vėl suteiktas gimnazijos statusas. Tai buvo pirmoji keturmetė gimnazija Lietuvoje. 2001 m. vasarą renovuotas visas pastatas – pakeisti langai, stogas, šilumos mazgas, apšiltintas pastatas, perdažytas fasadas.
Mokiniai
Buvę mokyklos mokiniai – garsūs, žinomi visoje Lietuvoje menininkai, mokslininkai, poetai, dvasininkai, gydytojai, mokytojai, sportininkai ir kitų profesijų žmonės:
Bedfordas
Bedfordas  – miestas Jungtinėje Karalystėje, Anglijoje, prie Didžiojo Uzo upės; Bedfordširo grafystės administracinis centras. Yra geležinkelio stotis, praeina plentas A6 (Lutonas–Karlailas). Mašinų gamybos, elektrotechnikos, poligrafijos, maisto pramonė. Yra XIII a. gotikinė Šv. Pauliaus bažnyčia, kelios katalikų bažnyčios, 3 mečetės, didžiausia Anglijoje (už Londono ribų) sikhų šventykla. Išlikęs Bedfordo piliakalnis.
Istorija
Miesto pavadinimas kilo nuo saksų karvedžio Bedos ir žodžio ford, reiškiančio brastą. 796 m. čia palaidotas Mersijos karalius Ofa. 919 m. pastatyta tvirtovė, 1224 m. perstatyta į Bedfordo pilį. Nuo XVI iki XX a. pr. Bedfordas buvo svarbus nėrinių gamybos centras, vystyta alaus pramonė. 1846 m. miestą pasiekė geležinkelis.
Saulė
Saulė (simbolis: ) – artimiausia Žemei pagrindinės sekos geltonoji nykštukė žvaigždė, ryškiausias mūsų dangaus objektas. Žemė ir kitos Saulės sistemos planetos, tiek sudarytos iš kietos medžiagos, tiek dujų milžinai skrieja aplink Saulę. Kiti kūnai, skriejantys aplink Saulę dėl jos gravitacinės traukos, yra asteroidai, kometos ir kometoidai, transneptūniniai objektai ir dulkės.
thumb|280px|right|Saulės sandara: Core ([[Žvaigždės branduolys|branduolys), Radiative zone (spindulinė zona), Tachocline (tachoklinas), Convective zone (konvekcinė zona), Photosphere (fotosfera), Sunspot (Saulės dėmės), Granule (granulės), Penumbra (spikulės), Chromosphere (chromosfera), Prominence (Protuberantas), Flare (Saulės žybsnis), Corona (Saulės vainikas), Solar wind (Saulės vėjas)]] thumb|280px|right|Saulės ir [[Saulės sistema|Saulės sistemos planetų dydžio palyginimai]] thumb|280px|right|Paveiksliuke pavaizduota Saulės dabartinė evoliucijos stadija ir jos palyginimas kaip ji atrodys ateityje po 5 milijardų metų, išsiplėtusi į [[Raudonoji milžinė|raudonąją milžinę]]
Fizinės ir kitos charakteristikos
Saulė yra G2 spektrinės klasės pagrindinės sekos žvaigždė. G2 spektrinė klasė yra geltonųjų nykštukių tipas, o tai reiškia, kad ji yra mažesnė ir už vidutines žvaigždes, ir net šimtus kartų mažesnė už žydrąsias ar raudonąsias milžines. Tokio tipo žvaigždžių gyvavimo ciklas yra apie 10 milijardų metų, o Saulei šiuo metu yra apie 4,57 mlrd. metų.
Saulė maždaug 220 km/s greičiu skrieja aplink mūsų (Paukščių Tako) galaktikos centrą, nuo kurio nutolusi maždaug 28 000 šm.
Saulė – nevienalytis karštos plazmos rutulys, kurį sudaro šios dalys:
\odot – tai simbolinis Saulės žymėjimas, R_\odot reiškia Saulės spindulį.
Viršutinis Saulės atmosferos sluoksnis vadinamas Saulės vainiku, kuriame galima stebėti įdomius reiškinius – Saulės dėmes, chromosferinius žybsnius, protuberantus, Saulės fakelus ir su jais susijusius chromosferos darinius flokulus.
Spinduliavimo metu Saulė netenka ~4,5 mln. tonų per 1 s, maždaug tiek pat prarandama ir dėl Saulės vėjo veiklos (žr. taip pat Saulės spinduliuotė).
Nuo Saulės sklindanti šviesa Žemę pasiekia per 8,3 min.
Temperatūra
Žemiausiame Saulės atmosferos sluoksnyje – chromosferoje temperatūra įkaista iki 20 255,3 kelvinų arba 19 982,2 celsijaus, virš jo esančiame pereinamajame sluoksnyje temperatūra dar labiau pakyla nuo 23 588,7 K arba 23 315,5 °C ir iki 278 033,1 K arba 277 760 °C. Saulės vainikas karščiausia Saulės atmosferos dalis, kurio temperatūra įkaitusi iki 1 111 366,4 K arba 1 111 093,3 °C.
Vidutinė Saulės branduolio temperatūra apie 15 000 255,3 K arba 14 999 982,2 °C, o maksimali 16 666 922,0 K arba 16 666 648,8 °C.
Saulės judėjimas žiūrint iš Žemės
Nors Žemė skrieja aplink Saulę, stebėtojas, esantis Žemėje, mato priešingą vaizdą – dangaus skliaute Saulė juda iš vieno žvaigždyno į kitą ir taip per metus apeina 13 žvaigždynų (Žuvys, Avinas, Tauras, Dvyniai, Vėžys, Liūtas, Mergelė, Svarstyklės, Skorpionas, Gyvatnešis, Šaulys, Ožiaragis, Vandenis), iš kurių 12 vadinami Zodiako žvaigždynais (Gyvatnešis – ne Zodiako žvaigždynas). Kadangi Žemės pusiaujas yra pasviręs į orbitos aplink Saulę plokštumą 23° 27′ kampu, šis Saulės kelias dangaus skliautu nesutampa su dangaus pusiauju ir yra pasviręs lygiai tokiu pačiu kampu. Šis Saulės kelias vadinamas ekliptika. Ekliptika kerta dangaus pusiaują dviejuose taškuose: pavasario lygiadienio taške (kovo 21 d.) ir rudens lygiadienio taške (rugsėjo 23 d.) – kai Saulė patenka į tuos taškus, dienos ilgumas yra lygus nakties ilgumui, visur Žemėje.
Dėl Žemės susiplojimo svyruoja jos sukimosi ašis – du jos sankirtos su dangaus sfera taškai (dangaus poliai) keliauja dangaus skliautu, vienas, matomas Šiaurės pusrutulyje – prieš laikrodžio rodyklę, kitas, matomas Pietų pusrutulyje – pagal laikrodžio rodyklę, ir per 26000 metų kiekvienas iš jų nubrėžia 23,5° spindulio apskritimą su centru ekliptikos poliuje, kuris yra Slibino žvaigždyne ir Aukso Žuvies žvaigždyne atitinkamai. Šis svyravimas vadinamas precesija. Dėl šio reiškinio nuolat reikia patikslinti žvaigždžių koordinates, kinta ekliptika.
Kartais, judėdami savomis orbitomis, trys dangaus kūnai – Saulė, Mėnulis ir Žemė, – išsirikiuoja vienoje linijoje. Tuomet stebėtojas iš Žemės mato reiškinį, vadinamą Saulės užtemimu. Mėnulis uždengia Saulės diską, o tuo metu Žemė patenka į Mėnulio šešėlį. Per metus įvairiose Žemės vietose būna 2-5 Saulės užtemimai: daliniai arba visiški.
Ali ibn Jusufas
thumb|Almoravidų denaras Ali ibn Jusufas (g. 1084 m. – 1142 m.) – Almoravidų dinastijos Maroko sultonas, valdęs nuo 1106 m. iki mirties 1142 m.
Lietuvos futbolo varžybos 2003 m.
Lietuvos futbolo varžybos 2003 m.
Ali ibn Jusufas
Ali ibn Jusufas buvo Jusufo ibn Tašmino sūnus.
Lietuvos futbolo varžybos 2003 m.
A lyga
2:0 || 0:0 1:1 || 3:0 1:0 || 0:1 1:0 || 3:3 4:1 || 1:0 1:0 || 3:1 2:1 || 28 || 21 || 5 || 2 || 64 || -20 || 68 2:2 || bgcolor="#abc" | || 3:1 2:3 || 1:1 3:0 || 3:1 1:0 || 3:1 2:2 || 3:0 2:1 || 1:0 2:1 || 28 || 18 || 8 || 2 || 50 || -19 || 62 1:2 || 0:2 0:0 || bgcolor="#abc" | || 0:0 4:1 || 0:0 1:0 || 1:0 2:1 || 1:0 1:0 || 1:1 9:0 || 28 || 13 || 8 || 7 || 42 || -22 || 47 0:2 || 0:0 0:2 || 1:3 0:0 || bgcolor="#abc" | || 2:1 1:2 || 0:1 5:1 || 2:2 0:3 || 2:0 7:0 || 28 || 9 || 7 || 12 || 37 || -37 || 34 1:3 || 0:1 0:1 || 1:0 2:1 || 2:1 0:1 || bgcolor="#abc" | || 1:1 3:3 || 1:0 0:0 || 6:1 4:0 || 28 || 9 || 6 || 13 || 27 || -30 || 33 2:5 || 0:0 0:0 || 0:2 1:0 || 2:2 1:2 || 1:0 3:0 || bgcolor="#abc" | || 0:1 3:1 || 0:1 2:1 || 28 || 8 || 8 || 12 || 39 || -45 || 32 0:3 || 0:2 1:3 || 0:5 1:2 || 0:0 0:1 || 0:2 3:0 || 2:1 1:1 || bgcolor="#abc" | || 3:0 2:0 || 28 || 7 || 5 || 16 || 25 || -38 || 26 0:10 || 0:3 0:4 || 0:1 1:1 || 1:2 0:4 || 0:0 0:0 || 1:2 0:4 || 0:0 1:4 || bgcolor="#abc" | || 28 || 1 || 5 || 22 || 13 || -86 || 8
Ali ibn Jusufas
Istorija
Ali ibn Jusufas sostą paveldėjo sulaukęs 23 metų. Jis didžiąją dali savo jaunystės buvo praleidęs Ispanijoje ir auklėtas vietos musulmonų dvasia. Jį tenkino minimali valdžia, gaunami mokesčiai ir daugiausiai dėmesio skyrė religiniams dalykams. Ali pasitikėjo savo dvasiniais patarėjais, kurie iš tikrųjų ir valdė šalį. Jo valdymo metais smarkiai krito Almoravidų galybė. 1110 m. Ali brolis Temimas užėmė Saragosą. Tais pačiais metais Ali vadovavo žygiui į Toledą, bet miesto užimti nepavyko. 1118 m. Aragono karalius Alfonsas I (Alfonso the Battler) atsėmė Saragosą ir iki 1126 m. pasiekė Viduržemio jūrą piečiau Grenados.
Lietuvos futbolo varžybos 2003 m.
A lyga
Iš lygos iškrito paskutinę vietą užėmęs Šiaulių „Sakalas“.
Ali ibn Jusufas
Istorija
1122 m. Maroko centrinėje dalyje prasidėjo Almochadų sukilimas prieš Almoravidus, o 1128 m. sukilėliai net keturiasdešimt dienų laikė apsupę sostinę Marakešą. Neramumų šalyje Ali taip ir nesugebėjo numalšinti iki pat savo mirties 1142 m.
Lietuvos futbolo varžybos 2003 m.
Moterų futbolo A lyga
Pastaba. HFTC-Aliejus Vilnius po pusės sezono tapo Širvintų komanda ir pasikeitė pavadinimą į "Saldava".
Finalas
Pirmą kartą lygos istorijoje vyko finalinis turnyras, kuriame dalyvavo stipriausios 4 zonų komandos. Turnyras vyko Alytuje spalio 17–19 dienomis vieno rato sistema.
Obera
Obera  – miestas Argentinoje, Misjoneso provincijoje, 96 km į rytus nuo Posadaso. Departamento centras. 55 tūkst. gyventojų.
Istorija
Pirmieji Oberos apylinkių gyventojai buvo indėnai. 1913 m. pradėjo kurtis pirmieji kolonizatoriai – daugiausia išeiviai iš Prancūzijos, Švedijos ir Vokietijos. 1928 m. liepos 9 d. Obera įkurta oficialiai.
Kultūra
Obera – antras pagal dydį Misjoneso ir svarbiausias Centrinio Kalnų regiono (Región de las Sierras Centrales) miestas. Jį supa vešli augmenija, upeliai, kriokliai ir kalnai. Moderniame mieste vystoma ekonomika ir paslaugos, yra daug restoranų ir viešbučių. Didelė imigrantų iš įvairių Europos šalių dalis suteikia miestui originalumo ir savitumo.
Urviniai šamukai
thumb|right|260px|Luciopimelodus pati thumb|right|260px|[[Plokščiagalvis šamelis (Phractocephalus hemioliopterus)]] Urviniai šamukai (Pimelodidae) – šamažuvių (Siluriformes) šeima. Kelios labai populiarios rūšys auginamos akvariumuose. Paplitę Centrinėje ir Pietų Amerikoje.
Ploskai
Ploskai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bielsko valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 14 km į šiaurę nuo Bielsko ir apie 27 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1536 metais. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1943 m. įkurta Ploskų Viešpaties Apsireiškimo parapija, kurios cerkvė pastatyta XVIII a. ir yra įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Urviniai šamukai
Šeimoje yra 32 gentys, 89 rūšys.
Paprastoji urvinė antis
Paprastoji urvinė antis (Tadorna tadorna) – žąsinių paukščių (Anseriformes) būrio, Tadorninae pošeimio vandens paukščių rūšis.
Išvaizda
Didesnė už didžiąją antį (Anas platyrhynchos). Paprastųjų urvinių ančių kūno ilgis 58-67 cm, atstumas tarp išskleistų abiejų sparnų galų 110-135 cm, patinų svoris 830–1500 g, patelių - 562–1250 g.
Plunksnų apdaras ryškių spalvų, baltame fone išsiskiria juoda galva ir rudai rausva juosta, nusidriekusi nuo krūtinės iki pečių.
Patino galva ir viršutinė kaklo dalis juodi su žalsvu atspalviu. Per krūtinę, kūno šonus ir priekinę nugaros dalį eina ryškiai ruda juosta. Viršutinė kūno dalis balta. Dalis pečių plunksnų juodos, kitos – baltos. Sparnų veidrodėlis žalias. Pagurklis ir dalis krūtinės balti. Išilgai krūtinės ir pilvo vidurio eina plati juoda juosta. Snapas raudonas, pamatas su gumbu. Kojos rausvos. Patinas poilsio apdaru panašus į patelę: gumbas snapo pamatinėje dalyje vos žymus.
Patelės apdaras blankesnis (vietoj juodos spalvos – juodai ruda). Snapas be gumbo.
Jauniklių kakta ir galvos šonai balti. Galvos viršus ir kaklas rudi. Ruda spalva kūno šonuose vos pastebima. Krūtinės apatinė dalis ir pilvas balti. Pūkinis apdaras gana margas. Viršutinės kūno dalies pagrindinė spalva juodai ruda, apatinės – balta. Kakta, skruostai, dėmės ant nugaros bei antuodegio – baltos. Snapas ir kojos pilki.
Paplitimas
Gyvena Vakarų Europos ir Baltijos jūros pakrantėse. Žemyninėje Eurazijoje paplitusi į šiaurę nuo Azovo jūros, Volgos žemupio, Aralo jūros, šiaurinio Kazachstano. Jenisejaus aukštupio, Užbaikalės, šiaurės vakarų Kinijos. Pietuose arealas siekia Mongoliją, pietinį Afganistaną, Iraką, Mažąją Aziją, Balkanų pusiasalį, Ronos deltą.
Žiemoja Vakarų Europoje, Viduržemio, Juodosios, Kaspijos jūrų, Persų įlankos pakrantėse, Indijoje, pietinėje Kinijoje.
Paplitimas Lietuvoje
Lietuvoje peri apie 30-50 porų, bet vidaus vandenyse gana retos. Dažniau aptinkamos Kuršių mariose ir Nemuno deltoje. Šiose vietose kartais pastebimi būriai iki kelių dešimčių paukščių. Įrašytos į Lietuvos raudonąją knygą.
Kuršių mariose paprastosios urvinės antys aptinkamos balandžio - rugsėjo mėn.
Biologija
Aktyvesnės tamsiu paros metu. Paprastai labai tylus paukštis, tik patelė veisimosi periodu dusliai kreksi. Pora pastovi išlieka ir išsiritus jaunikliams. Ančiukus augina abu tėvai. Lytiškai subręsta antraisiais gyvenimo metais. Monogamės. Dėtyje paprastai būna 8–12 kiaušinių, kurie sveria maždaug po 80 gramų. Patelė kasdien padeda po kiaušinį ir perėti pradeda tik sudėjusi visus kiaušinius. Perėjimo trukmė – apie 28 dienos. Tik išsiritę jaunikliai sveria po 55 gramus. Paskui tėvus seka iki artimiausio vandens telkinio. Dažnai vados susijungia ir gausus jauniklių būrys laikosi prie vienos suaugusių poros. Ančiukai užauga maždaug per 2 mėnesius.
Fulgencio Batista
Fulgencio Batista y Zaldivar (Rubenas Fulchensijus Batista i Saldivaras; 1901 m. sausio 16 d. Bane – 1973 m. rugpjūčio 6 d.) – Kubos vadovas, politinis veikėjas, diktatorius, generolas.
F. Batista tapo Kubos de facto vadovu 1933 m. ir valdė iki 1940 m., kadangi vadovavo maištui prieš buvusį vadovą Ch. Mačado. 1940 m. buvo išrinktas de jure Kubos prezidentu ir valdė iki 1944 metų. Nuo 1944 metų gyveno JAV. 1947 metais grįžo į Kubą. 1952 metais vėl įvykdė perversmą. 1954 metais laimėjo rinkimus, kuriuose jam nebuvo opozicijos. 1959 metais Fidelio Kastro vadovaujamos revoliucijos metu buvo nuverstas.
Kauno autobusų stotis
thumb|right|240px|Autobusų stotis po rekonstrukcijos, 2017 m. thumb|right|240px|Senoji autobusų stotis, 2011 m.
Kauno tarpmiestinė autobusų stotis – pirmoji autobusų stotis Lietuvoje. Įsikūrusi Kaune, Vytauto pr. 24, LT-44355. Administruojama UAB „Kautra“.
Istorija
XIX a. antroje pusėje keleivius Kaune vežė tik Kauno arklinis tramvajus, 1919 m. pradėjo kursuoti ir Kauno siaurukas. Ilgainiui juos išstūmė nauja viešojo transporto rūšis – miesto autobusai. Pirmoji Kauno autobusų stotis įkurta 1928 m. Senamiestyje, siauroje ir ankštoje D. Poškos gatvelėje. Todėl buvo nutarta statyti naują – didesnę, erdvesnę. Tai daryti paskatino ir pasikeitusi užmiesčio autobusų priklausomybė. Iki to laiko autobusų stotis tvarkė miestų savivaldybės, o 1935 m. tą funkciją perėmė Susisiekimo ministerijos Kelių valdyba. Ji savo lėšomis ir pastatė Autobusų stotį Kaune, Vytauto prospekte, šalia „Minervos“ ketaus liejyklos. 1936 m. rugpjūčio 1 d. pradėjo veikti moderni autobusų stotis. Joje tuo metu buvo du keleivių peronai, prie kurių galėjo sustoti po dvylika autobusų.
Vilniaus apskritis
Vilniaus apskritis – valstybinio lygmens administracinis teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje, aplink Vilniaus miestą, tiek pagal teritoriją, tiek ir pagal gyventojų skaičių didžiausia iš dešimties Lietuvos apskričių.
Kauno autobusų stotis
Istorija
1937 m. Kauno autobusų parkas turėjo 44 keleivinio transporto priemones. 1938 m. Šančiuose pastatytas garažas, kuriame įsikūrė ir remonto dirbtuvės. 1939 m. keleivius vežiojo 70 autobusų, dauguma vokiečių „Mercedes-Benz“ firmos. 1939 m. pabaigoje keleiviai iš Kauno autobusais galėjo vykti į Marijampolę, Alytų, Kybartus, Šakius, Šiaulius, Biržus, Raseinius, Zarasus, Palangą, kitus miestus. 1939 m. Kauno autobusų parkas mieste ir užmiestyje pervežė 35,5 mln. keleivių.
Vilniaus apskritis
Istorija
Istorinė Vilniaus apskritis (skirtingais laikais dar žinoma kaip Vilniaus pavietas, Vilniaus ujezdas) egzistavo nuo 1566 m. (su pertraukomis 1925–1939 m. ir 1950–1994 m.) tačiau jos teritorija daug kartų keitėsi. Dabartinė Vilniaus apskritis įkurta 1994 m. gruodžio 30 d., Vilniaus apskrities herbas patvirtintas 1999 metais. 2010 m. liepos 1 d. panaikinta apskrities administracija, jos funkcijos perduotos savivaldybėms ir ministerijoms, o pati apskritis liko kaip teritorinis vienetas.
Kauno autobusų stotis
Istorija
1978 m. lapkričio mėn. įvyko atviras konkursas, skirtas parengti Kauno autobusų stoties plano ir užstatymo projektą. Konkurso nugalėtojais tapo architektai Algimantas Alekna, Gintautas Telksnys, Leonardas Vaitys, tačiau autorių siūlytos idėjos taip ir nebuvo realizuotos.
Vilniaus apskritis
Suskirstymas
Apskrityje yra 8 savivaldybės:
Kauno autobusų stotis
Stoties rekonstrukcija
Ryšium su rekonstrukcijos darbais, nuo 2015 m. rugpjūčio mėn. stotis buvo uždaryta. Įrengta laikinoji autobusų stotis prie gretimo „Akropolio“ prekybos centro. Tarpmiestiniai autobusai stojo Gedimino g. atkarpoje tarp Griunvaldo ir Kaunakiemio g., priemiestiniai – Griunvaldo g., o tarptautiniai autobusai – prie Karmelitų bažnyčios esančioje stovėjimo aikštelėje. Autobusų bilietus buvo galima kasose pačiame „Akropolyje“. Buvo numatyta darbus baigti 2016 m. pabaigoje.
2017 m. sausio 24 d., po pusantrų metų statybų, atidaryta už 9 mln. EUR rekonstruota autobusų stotis – didžiausia ir moderniausia Lietuvoje. Bendras stoties pastato plotas tapo 13 000 m², įrengtos 21 išvykimo bei 3 autobusų atvykimo aikštelės. Per parą Kauno autobusų stotyje apsilanko per dešimt tūkstančių žmonių. Tai pat vidutiniškai 700 tarpmiestinių ir tarptautinių autobusų per parą užsuka į stotį.
Vilniaus apskritis
Turizmas
Taip pat apskrityje yra vienas iš apskaičiuotų Europos centrų, pritraukiantis turistus. Netoli Europos centro įsikūręs Europos parkas – skulptūrų muziejus po atviru dangumi.
Kauno autobusų stotis
Stoties rekonstrukcija
Be įprastų bilietų pardavimo kasų veikia ir savitarnos terminalas. Jame keleiviai banko kortele gali įsigyti autobusų bilietus. Keleiviams informuoti naujoje stotyje įrengta daug informacinių ekranų. Siūloma naujovė – siuntos „drive“ paslauga. Siuntas autobusais atiduoti ar pasiimti galima neišlipant iš savo automobilio. Po atnaujinta stotimi įrengta viešoji požeminė aikštelė, kurioje telpa 187 automobiliai ir 100 dviračių. Taip pat įsikūrė prekybos centras, įvairios parduotuvėlės, knygynas, kavinės.
Vilniaus apskritis
Turizmas
Neries krante yra nemažai šventųjų pagonių vietų – ąžuolų girelių, pilkapių.
Kauno autobusų stotis
Maršrutai
thumb|Kauno autobusų stotis
Vilniaus apskritis
Pramonė
Apskrityje išplėtota mašinų gamybos ir metalo apdirbimo, chemijos ir farmacijos, elektronikos, energetikos, statybinių medžiagų, baldų ir popieriaus, lengvoji ir maisto, kitos pramonės šakos.
Miestai
Apskrityje yra 16 miestų, iš kurių didžiausi:
Kauno autobusų stotis
Maršrutai
Maršrutus aptarnauja daugelis Lietuvos keleivinių autobusų įmonių (Kautra, Busturas, Eurolines, Toks, Panevėžio autobusai, Transrevis, Klaipėdos autobusų parkas ir kt.).
Aptarnauja Eurolines ir Ecolines tinklai.
Huankajaus provincija
Huankajaus provincija  – provincija Peru, Chunino departamento pietinėje dalyje. Provincija padalinta į 28 apygardas. Sostinė – Huankajus.
Apygardos
thumb|left|250px|Huankajus
Nacionaldemokratų partija
Lietuvos nacionaldemokratų partija buvo Lietuvos nacionalistinė partija. Pirmininkas – Žilvinas Razminas. Formaliai deklaravo esanti „dešinioji“, labai skeptiška Europos Sąjungos ir NATO atžvilgiu, prieš „pasaulinį žydų sąmokslą“ kovojanti antisionistinė partija.
2004 metų Seimo rinkimuose partija neiškovojo mandatų Seime, tačiau gavo keturis mandatus Šiaulių miesto savivaldybės taryboje. Lietuvos visuomenėje pagarsėjo po antisemitinių išpuolių Šiauliuose. Leido laikraštį „Tautos kelias“.
LNDP skyriai veikė Šiauliuose, Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje ir kituose rajonuose.
Istorija
Įkurta 1999 m. iš Lietuvių tautininkų sąjungos pasitraukusio buvusio jos pirmininko Rimanto Smetonos. 2001 m. Nacionaldemokratų partijos pirmininku tapo Nepriklausomybės akto signataras Kazimieras Uoka, 2002 m. – Mindaugas Murza, iki tol nesėkmingai mėginęs įteisinti savo vadovaujamas politines nacionalistines organizacijas įvairiais pavadinimais: Lietuvių nacionalsocialinės vienybės sąjungą bei Lietuvių nacionalsocialinę partiją.
Abu ankstesnieji jos vadovai, R. Smetona ir K. Uoka, iš šios partijos – pasitraukė: R. Smetona – į Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungą bei vėliau - į TT, K. Uoka – į Lietuvių tautininkų sąjungą.
Dera Gazi Chanas
Dera Gazi Chanas  – miestas centriniame Pakistane, Pandžabe, Indo upės slėnyje, vakarinėje upės pakrantėje. Yra tarptautinis oro uostas. Maisto, tekstilės (medvilnės) pramonė. Tradiciniai amatai (kilimų audimas, šilko, medžio, dramblio kaulo dirbinių gamyba). Apylinkėse auginami javai (mieste – svarbus grūdų turgus), medvilnė, verčiamasi avininkyste. Prie Dera Gazi Chano kasama urano rūda. Veikia Lahoro universiteto filialas, vaizduojamojo meno mokykla.
Nacionaldemokratų partija
Istorija
Nacionaldemokratų partija pasižymėjo viešomis antisemitinėmis akcijomis - pvz., 2002 m. rugsėjo 26 d. Panevėžyje vykusiame mitinge, į kurį susirinko daugiau 50 partijos narių ir šalininkų, buvo skanduojami prieš žydus nukreipti šūkiai. Turtinių skirtumų mažinimą siūlė spręsti ne per mokesčių politiką, bet ragindama skurdesniuosius Lietuvos visuomenės sluoksnius tapti aktyvesniais, skatinant jų verslumą, tokiu būdu pritraukiant marginalizuotus visuomenės sluoksnius.
Dera Gazi Chanas
Istorija
Miestas įkurtas XV a. ir pavadintas jo įkūrėjo, beludžių genties vado Gazi Chano garbei. Kartu su keliais kitais beludžių miestais sudarė Deradžato regioną. 1911 m. nukentėjo nuo potvynio, buvo perkeltas 15 km į vakarus.
Nacionaldemokratų partija
Istorija
2006 m. gruodžio 21 d. atsistatydinus iš LNDP pirmininko pareigų Mindaugui Murzai, laikinai einančiu LNDP pirmininko pareigas tapo Andrius Račkauskas.
2007 m. birželio mėn. 17 d. įvykusiame partijos suvažiavime buvo išrinkta nauja vadovybė. Partijos pirmininku tapo Žilvinas Razminas.
Po Šiauliuose 2008-12-06 įvykusios Tautinių jėgų konferencijos "Tautos jėga vienybėje" ir po 2009-01-03 įvykusios LNDP konferencijos, 2009-01-24 įvykusiame LNDP suvažiavime, siekiant, kad Tautinė Vienybė būtų ne tik simboliškai deklaruojama ir propaguojama, o realiai įgyvendinama darbais, balsų dauguma priimtas galutinis sprendimas susijungti su Vieninguoju Lietuvių Nacionaldarbininkų Sąjūdžiu (VLNDS) bei vadovautis VLNDS parengta programa ir įstatais.
2011 m. kovo 20 d. Šiauliuose buvo įkurta Lietuvių Tautos Sąjunga (LITAS), kurios pagrindą sudarė VLNDS.
Dharma
Dharma ( < धर्मन् = dhárman,, , ) – iš Indijos kilusioje dvasinėje tradicijose pačia bendriausia prasme reiškia savaiminę tikrovės tvarką. Ši sąvoka yra plačiai naudojama Indijos filosofinėse ir religinėse sistemose ir turi savitų prasmių pagal naudojimo sritį ir konkretų kontekstą. Dharmos sąvoka yra pamatinė tokioms religijoms kaip budizmas, džainizmas, hinduizmas, sikhizmas. Hinduizmas dabar vadinamas sanātana dharma, t. y. „praamžė tvarka“. Budizme visas Budos mokymas dažnai vadinamas dharma. Panašiai ir džainizme, Mahavyros mokymas vadinamas Dharma. Dėl išimtinio dharmos vaidmens šiose religijose jos dažnai vadinamos bendru „dharminių religijų“ vardu. Bendrai dharmos sąvoką galima sutikti naudojamą tokiomis reikšmėmis: tiesiogine prigimtine reikšme – tiesa, [natūralus] dėsnis, tvarka; kaip religijos doktrina – mokymas, [išsilaisvinimo] dėsnis; kaip religinė tiesa – teisingumas, pareigų laikymasis, jų vykdymas; dar gali būti – visuomenės tvarka ar jos sąranga, teisingas elgesys, tiesiog dorybė. Žodis dharma dažnai naudojamas kaip indiškas atitikmuo vakarietiškam žodžiui religija.
Hinduizme dharma laikomos bendrosios brahmanų, kšatrijų (karių), vaišijų (žemdirbių ir amatininkų) ir šudrų (tarnų) dorinės nuostatos (tvirtumas, atlaidumas, dosnumas, tyrumas, nevogimas, susivaldymas, supratingumas, išmintis, teisingumas, pykčio nelaikymas) ir atskiro luomo ypatingosios taisyklės.
Pats žodis yra kilęs iš veiksmažodžio dhr̥- – „palaikyti, suturėti, tverti“. Jau nuo „Rigvedos“ sutinkamas žodis dharman, kuris pirmine prasme reiškia „pamatą, pagrindą“, bet įgija perkeltines „tradicijos, tvarkos, papročio“ reikšmes.
Dharma budizme
Dharmos sąvoka budizme yra labai daugiareikšmė. Ji perimta iš bendrosios Indijos pažiūrų sistemos, kurioje budizmas buvo natūrali visos sistemos raidos dalis. Budizmas ėmė naudoti žodį „dharma“ tokį, kokia reikšme jis tuo metu buvo naudojamas Indijoje: kiek neapibrėžtą, terminologiškai nenusistovėjusį, tačiau plačiai naudojamą, tokį kaip jis naudojamas tuo metu susiformavusiose Upanišadose. Jis reiškė tiesą, tvarką, aukščiausiąją tvarką, aukščiausiąją moralinę tvarką. Todėl labai tiko Budos mokymui vadinti ir plačiai prigijo budizme kaip Budos Dharma (skr. buddhadharma) arba tiesiog – Dharma.
Greta šios reikšmės buvo ir bendresnė. Dharma buvo laikoma kiekvieno žmogaus individualios prigimties „įpareigojimu gyventi dorai“, arba pagal dharmą. Taigi dharma dar buvo vadinama asmenine dorove.
Tik budizmui būdinga dar viena dharmos reikšmė, su kuria susiduriame jau vėlesniuose budizmo veikaluose, ypač mahajanos (pradžniaparamitos bei abhidharmos) kūriniuose. Šita reikšmė – būties elementas. Tokia reikšme „dharma“ naudojama pradžniaparamitos sūtrose (pvz., Širdies sūtroje). Būtimi yra laikoma daugybės neapčiuopiamai smulkių, nebedalomų materijos, proto ir jėgų elementų samplaika. Kaip tik šitie elementai ir yra vienintelė tikrovė, t. y. dharmos. Šių elementų dariniai yra tiktai pavadinimai (nama), kuriais apjungiamos tos dharmų aibės. Iš šių dharmų yra sudaryti penki skandhos, arba penkios kiekvieną individą ar asmenį sudarančios dalys.
Nūdienos budizme sutinkamas toks apibendrintas dharmos, kaip Budos mokymo esmės, supratimas: tiesa apie tai, kaip visa kas yra; (arba dorovinis variantas) tiesa apie tai, kaip mes turime gyventi, remdamiesi pažinimu, kaip visa kas yra.
Jonas Aistis
Jonas Aistis-Aleksandravičius (1904 m. liepos 7 d. Kampiškėse, Panemunės valsčiuje, Kauno apskrityje – 1973 m. birželio 13 d. Vašingtone, 2000 m. birželio 29 d. perlaidotas Rumšiškių kapinėse) – lietuvių lyrikas, eseistas.
thumb|Poeto Jono Aisčio muziejus [[Rumšiškėse]]
Biografija
Gimė 1904 m. liepos 7 d. Kampiškėse, netoli Rumšiškių, tuometinėje Kauno apskrityje. Augo kalvio šeimoje.
Mokėsi Rumšiškių pradžios mokykloje, vėliau Kauno „Aušros“ gimnazijoje. Rumšiškių mokytojų buvo vertinamas kaip gabus vaikas, tačiau gimnazijos mokslus krimto gana sunkiai (trečioje klasėje net buvo paliktas antriems metams).
1926 m. „Ateities“ žurnale išspausdino pirmąjį eilėraštį „Gegutėlė“. Pirmuosius poetinius bandymus palaikė Jono klasės draugai - būsimasis „Pjūvio“ redaktorius Petras Juodelis ir Antanas Miškinis. Poeto eilėraščius gerai įvertino ir Kazys Binkis. Tai buvo didelis padrąsinimas droviam, užsisklendusiam jaunuoliui.
1936 m. poetui skiriama Švietimo ministerijos stipendija ir jis išvyksta į Prancūziją, Grenobilio universitetą studijuoti prancūzų kalbos ir literatūros. Nuo to laiko į Lietuvą jis nebegrįžo.
Prancūzijoje uoliai kibo į mokslus, 1940 m. gavo Prancūzijos užsienio reikalų ministerijos stipendiją tęsti studijas, 1944 m. apgynė disertaciją „Lingvistinis etiudas apie Evangelijos tekstų vertimus į senąją provansalų kalbą“. Kurį laiką dirbo Nicos archyve, Paryžiaus nacionalinėje bibliotekoje. thumb|left|200px|Kryžius poeto sodybos vietoje (aut. L.Juozonis, V. Markevičius) Iki 1940 m. pasirašinėjo kaip Kossu-Aleksandravičius, Aleksandriškis, Kuosa-Aleksandriškis, nuo 1952 m. oficiali pavardė Aistis.
1946 m. persikėlė gyventi į JAV. Iš pradžių dirbo Marianapolio kolegijoje, dėstė lietuvių, prancūzų ir ispanų kalbas. 1952 m. persikėlė į Niujorką ir dirbo Laisvosios Europos komitete, rengė okupuotos Lietuvos laikraščių ir knygų analitines apžvalgas. Nuo 1958 m. dirbo JAV Kongreso bibliotekoje Vašingtone. 1973 m. birželio 13 d. mirė Vašingtone.
2000 m. birželio 29 d. perlaidotas Rumšiškių kapinėse. 1994 m. minint 90-ąsias poeto gimimo metines Rumšiškėse pastatytas paminklinis biustas. 1997 m. atidarytas poeto vardo muziejus Rumšiškėse. 2004 m. švenčiant 100-ąsias poeto gimimo metines sugrąžino Jono Aisčio literatūros premija (buvo įsteigta sovietmečiu). Ji skiriama už Jono Aisčio kūrybos tyrinėjimą ir sklaidą, už aistiškos lyrizmo dvasios puoselėjimą poetinėje kūryboje.
Kūryba
Populiariausias savo kartos lietuvių poetas: besimokantis jaunimas atmintinai mokėjo kone visą jo kūrybą.
Aisčio eleginių eilėraščių subjektas – nusivylęs, pavargęs žmogus, pasmerktas pralaimėti.
Poetas rėmėsi romantizmo atgaivinta katarsio teorija: lyrika gimsta iš kančios, liūdesys ir grožis – neatskiriamos lyrikos vertės sąvokos („Daina graudyn ir įstabyn“).
Poetinį išgyvenimą, vaizdinę medžiagą ir kompoziciją sieti su judriu vidiniu muzikalumu – esminis Aisčio kūrybos principas. Aisčio eilėraštis – pustonių ir punktyrinių linijų žaismė, subtiliai derinanti gamtos vaizdo detalę su emociniu šūksniu, elegišką deminutyvą su ritmikos pianissimo, ištirpydama garsų sraute fizinius žodžio kontūrus. Žmogaus ir gamtos paralelizmą, būdingą lietuvių lyrikai, Aistis glaudžia į kanoniškas soneto ir rondo formas, nusižiūrėtas iš prancūzų senosios poezijos.
Putriai (Biržai)
Putriai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 17 km į šiaurės vakarus nuo Biržų, Čeriaukštės kairiajame krante.
Istorija
1958-1992 m. kolūkio „Pergalė“ gyvenvietė.
Byliškės
Byliškės – kaimas Prienų rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Veiverių.
miniatiūra|240px|left|Pakelės kryžius
Dera Ismail Chanas
Dera Ismail Chanas  – miestas centriniame Pakistane, Chaiber Pachtunchvoje, Indo dešiniajame krante, 190 km į šiaurės vakarus nuo Multano. Yra tiltas per Indą, oro uostas. Tekstilės (medvilnės), maisto pramonė. Verčiamasi amatine stiklo, medžio dirbinių gamyba. Veikia Pešavaro universiteto filialas.
Istorija
Miestas įkurtas XV a. pab. Ismailo Chano. 1823 m. Dera Ismail Chaną suniokojo Indo potvynis, naujas miestas pastatytas 6 km į vakarus nuo buvusios vietos.
Plutičė
Plutičė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bielsko valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 14 km į šiaurę nuo Bielsko ir apie 26 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaime gyvena apie 150 žmonių. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Alseta (reikšmės)
Alseta vadinami objektai Rokiškio rajone:
Miloš Forman
Janas Tomašas Formanas (, plačiau žinomas kaip Milošas Formanas,, g. 1932 m. vasario 18 d. − 2018 m. balandžio 13 d.) – čekų kino režisierius, aktorius ir scenaristas. Garsus filmais „Skrydis virš gegutės lizdo“ ir „Amadėjus“, kuriuos režisavo persikėlęs gyventi į JAV. Už abu įvertintas „Oskarais“ metų režisieriaus kategorijoje.
Biografija
Gimė Časlave (tuometinė Čekoslovakija, dabar – Čekija). Tėvas buvo žydas, profesorius Rudolfas Formanas. Vėliau Milošas sužinojo, kad jo biologinis tėvas buvo kitas žydas, architektas. Anksti tapo našlaičiu, kai tėvai mirė Osvencimo koncentracijos stovykloje dėl dalyvavimo Čekijos pasipriešinimo judėjime. Po karo Milošas lankė Karaliaus Jiržio Podiebradiečio Koledžą kartu su Vaclavu Havelu. Vėliau studijavo režisūrą Kino mokykloje Prahoje. Pasaulyje išgarsėjo savo filmu „Juodasis Petras“, sukurtu 1964 m., kuris laimėjo pagrindinį kino festivalio Lokarne prizą. Čekiškuoju periodu filmavo satyrines komedijas, kuriose vaizduojami paprasti žmonės jų kasdienybėje, ironiškai parodant jų keistumus. Ankstyvieji filmai vis dar populiarūs Čekijoje ir Slovakijoje. Kai kurios jų frazės ir situacijos jau įsiliejusios į kasdieninį gyvenimą ir tapusios kultūros dalimi.
1968 metais, kai Tarybų Sąjunga ir kitos Varšuvos pakto šalys įsiveržė į Čekoslovakiją, Formanas buvo Paryžiuje, kur tarėsi dėl filmavimo. Čekų kino studija jį atleido, motyvuodama tuo, kad nelegaliai išvyko iš šalies. Režisierius persikėlė į Niujorką.
Nepaisant įvairių sunkumų, iškilusių naujoje šalyje, Milošas Formanas tęsė režisieriaus darbą. 1971 m. režisuotas filmas „Atotrūkis“ (Take Off) laimėjo Kanų kino festivalio žiuri Didįjį prizą. 1975 metais jo „Skrydis virš gegutės lizdo“ (Keno Kizio novelės One Flew Over the Cuckoo’s Nest ekranizacija) susilaukė milžiniško pasisekimo, laimėjo penkis „Oskarų“ apdovanojimus, tarp jų vieną už režisūrą. 1977 m. režisieriui buvo suteikta JAV pilietybė. Kitas didžiulio pasisekimo sulaukęs jo filmas – „Amadėjus“ – aštuoniskart apdovanotas „Oskarais“.
1977 metais Milošas Formanas įvertintas Krištolinio Gaublio apdovanojimu už nuopelnus kinui.
Mirė 2018 m. balandžio 13 d. Hartfordo mieste, Konektikuto valstijoje JAV.
Filmografija
M. Forman režisuoti filmai:
Aleksandras Grynas
Aleksandras Grynas:
Komercinė bankininkystė
Tipiškas komercinio banko klientas, jei tik bankas nesiorientuoja į mažmeninę bankininkystę, yra ne pavienis fizinis asmuo, o įmonės – juridiniai asmenys. Priimami ir gyventojų indėliai, bet jie svarbūs tik kaip stabilus finansavimo šaltinis. Stambiems bankams taip pat vienodai svarbūs įmonių indėliai, kurie dažniausiai būna daug didesni.
Klasikinių komercinių bankų ne tik Lietuvoje, bet ir pasaulyje lieka vis mažiau. Bankai visuose kraštuose užsiima vis įvairiapusiškesne veikla. Jie teikia ir taupomųjų bankų ir finansų patarėjų paslaugas. Šie bankai turi antrines draudimo, finansų maklerio, išperkamosios nuomos įmones. Tai patys stambiausi ir skaitlingiausi finansiniai tarpininkai. Jie sudaro finansinį pagrindą visose šalyse.
Runkelinis skydinukas
Runkelinis skydinukas (Cassida nebulosa) – lapgraužių (Chrysomelidae) šeimos skydinukų genties vabalas.
Vabalai ovalūs, plokšti, 5 - 8 mm ilgio, rudos spalvos, apatinė vabalo pusė juoda. Antsparniais eina juodų taškų eilės.
Pavasarį patelės, dažniausiai ant balandūnių (Atriplex sp.), lapų vidinės pusės krūvelėmis deda kiaušinėlius, kiekviena krūvelė pridengiama savotišku pusiau permatomu, gelsvo atspalvio skydeliu iš vabalų išskyrų. Lervos gelsvai žalsvos, 7 - 9 mm ilgio, apaugusios spygliškomis ataugomis, pilvelio gale yra dvi ataugos, nukreiptos aukštyn. Iš pradžių lervos maitinasi apatinėje lapo pusėje, o jau paaugusios- išgraužia lapuose kiaurymes. Lėliukėmis virsta ant mitybinių augalų lapų. Šiauriniuose regionuose per metus išsivysto viena generacija, o pietiniuose regionuose išsivysto dvi vabalų kartos. Vabalai žiemoja dirvoje, po nukritusiais lapais, sunykusios augmenijos liekanomis.
Kenkėjas. Pažeidžia cukrinius ir pašarinius runkelius, burokėlius.
Paplitimas: Europa, Azija, Šiaurės Amerika.
[[Runkelinis skydinukas, lerva|thumb|240px|left]]
Puponys
Puponys – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Kupiškio, prie Panevėžio–Daugpilio geležinkelio. Praeina kelias.
Istorija
XIX a. minimas valstybinis Puponių dvaras.
Gernsio svaras
Gernsio svaras – Gernsio piniginis vienetas. Tai nėra atskira valiuta, ji atitinka JK svarą. Neturi ISO 4217 kodo.
Stanislovas Goštautas
Stanislovas Goštautas (, 1507 m. Vilnius – 1542 m. gruodžio 18 d. Geranainys) – Lietuvos didikas iš Goštautų giminės, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valstybės ir karinis veikėjas, Naugarduko vaivada, Trakų vaivada.
Biografija
thumb|left|150px|[[Barbora Radvilaitė, apie 1553 m., aut. Lukas Kranachas Jaunesnysis]] Didikas, grafas, kilęs iš Goštautų giminės. Tėvas Albertas Goštautas, motina kunigaikštytė Sofija Verejskaja, žmona Barbora Radvilaitė. Vaikų neturėjo ir jam mirus didikų Goštautų giminė baigėsi.
Iš tėvo ir senelio paveldėjo daug valdų. Jam priklausė giminės tėvonija Geranainys, Petrylovičiai, Medininkai, Tikocinas, Darsūniškis, Kėdainiai, Liubčiai, Mėguva, Alšėnai, Dargiškiai, Biržai, Trakai, Dieveniškės, Radoškovičiai, Kotlovas, dvarai prie Lucko, Horodlės ir kiti.
Valstybės tarnyba
1522 m. gruodžio 8 d. Lietuvos didžiosios Kunigaikštystės seimas jį (15 metų amžiaus) paskyrė Naugarduko vaivada, bet 1530 m. paskyrimą anuliavo. Nuo 1530 m. Naugarduko vietininkas, Ponų tarybos narys, 1542 m. Trakų vaivada.
1537 m. gegužės 18 d. vedė Barborą Radvilaitę, kurią po jo mirties vedė Lietuvos didysis kunigaikštis Žygimantas Augustas. Iš jos gautą 8000 lietuvių kapų grašių kraitį, už kuriuos įsigijo Sidorovo pilį. Žygimanto Augusto nurodymu iš valstybės iždo kasmet gaudavo po 600 kapų grašių už Upytės valsčių, kurį valdovas prisijungė prie savo valdų.
Rezidavo Geranainyse. Jam mirus be įpėdinių, turtai pagal to meto įstatymus kaip išmara atiteko didžiajam kunigaikščiui Žygimantui Senajam. Šis juos 1543 m. perleido sūnui Žygimantui Augustui, kuris tais turtais iki gyvos galvos (m. 1549 m.) leido naudotis Stanislovo motinai Sofijai. Palikimo didžioji dalis per varžytines atiteko Radviloms ir šie tapo įtakingiausiais Lietuvos didžiosios Kunigaikštystės didikais.
Konsepsjono provincija
Konsepsjono provincija  – provincija Peru, Chunino departamento centrinėje dalyje. Provincija padalinta į 17 apygardų. Sostinė – Konsepsjonas.
Bezengio ledynas
Bezengio ledynas arba Ulučyranas  – slėninis ledynas Didžiojo Kaukazo kalnuose, Bezengio kalnų rajone (Rusija, Kabardos Balkarija). Ilgis iki 9 km. Apsuptas „Bezengio Sienos“. Duoda pradžią Chulamo Čereko upei (Baksano baseinas).
Bežeckas
Bežeckas  – miestas Rusijoje, Tverės srityje, prie Mologos upės (ir jos intako Ostrečinos), 126 km nuo Tverės. Rajono centras. Stotis prie Bologojės–Rybinsko geležinkelio linijos, plentai į Tverę, Vesjegonską, Vyšnij Voločioką, Sonkovą. Žemės ūkio įrengimų (linų kombainų, presavimo mašinų), mašinų (kompresorių, džiovintuvų), tekstilės (linų), maisto (pieno, spirito), statybinių medžiagų (gelžbetonio konstrukcijų) pramonė.
Veikia Bežecko literatūros memorialinis ir krašto muziejus, Kryžiaus Išstatymo cerkvė (1690 m.), Persimainymo cerkvė (1772 m.), Kazanės cerkvė (1775 m.), vienuolyno varpinė (1682 m.), moterų vienuolynas.
Istorija
1137 m. minima Bežeckij Vercho (Бежецкий Верх) gyvenvietė, buvusi 20 km į šiaurę nuo dabartinio miesto. Buvo Naugardo žemės piatinos centru.
1272 m. gyvenvietę užpuolė ir visiškai sunaikino Tverės kunigaikštis Jaroslavas. Vėlesniais metais šalia Gorodecko pilies ir įtvirtinimų, dabartinio miesto vietoje, ėmė kurtis gyvenvietė, kuri buvo žinoma kaip Gorodeckas (Городецк). XIV a. tapo Maskvos kunigaikštystės valda. 1775 m. suteiktas miesto statusas, 1766 m. grąžintas Bežecko vardas. 1796 m. tapo Tverės gubernijos apskrities centru. 1876 m. miestą pasiekė geležinkelis, Bežeckas tapo svarbiu linų auginimo ir apdirbimo centru.
Tėvynės sąjunga – Lietuvos krikščionys demokratai
thumb|220px|Būstinė (nuo 2018 m.)
Tėvynės sąjunga – Lietuvos krikščionys demokratai (konservatoriai, politiniai kaliniai ir tremtiniai, tautininkai), 2004–2008 m. vadinosi Tėvynės sąjunga (konservatoriai, politiniai kaliniai ir tremtiniai, krikščioniškieji demokratai), iki 2004 m. – Tėvynės sąjunga (Lietuvos konservatoriai) – Lietuvos centro dešinės politinė partija, kuriai būdinga liberalioji konservatizmo politika. Partija yra Europos liaudies partijos narė.
1993–2008 m.
thumb|220px|1993–2004 m. būstinė thumb|left|150px|1993–2004 m. [[logo]]
Tėvynės sąjunga (Lietuvos konservatoriai) įkurta 1993 m. gegužės 1 d., kaip Sąjūdžio politinės veiklos tęsėja. Dalyvaudama pirmuose rinkimuose 1996 m. partija laimėjo 70 mandatų ir sudarė valdančiąją koaliciją su Lietuvos krikščionių demokratų partija. Tuometinis partijos įkūrėjas ir pirmininkas Vytautas Landsbergis tapo Seimo Pirmininku.
1999 m. spalio 23 d. iš Tėvynės sąjungos pasitraukė Laima Andrikienė, Irena Andriukaitienė ir Vidmantas Žiemelis, kurie vėliau įkūrė Tėvynės liaudies partiją, kuri 2001 m. su trimis kitomis dešiniosiomis partijomis susijungė į Lietuvos dešiniųjų sąjungą.
2000 m. liepos 2 d. iš Tėvynės sąjungos pasitraukusio buvusio partijos valdybos pirmininko Gedimino Vagnoriaus ir jo šalininkų iniciatyva įkurta Nuosaikiųjų konservatorių sąjunga (2004 m. reorganizuota į Krikščionių konservatorių socialinę sąjungą). Tų pačių metų spalį vykusiuose Seimo rinkimuose partija patyrė pralaimėjimą ir surinko tik 9 mandatus.
2003 m. lapkričio 8 d. Tėvynės sąjungos ir Lietuvos dešiniųjų sąjungos suvažiavimai pritarė nutarimams dėl partijų jungimosi. 2004 m. vasario 7 d. Tėvynės Sąjungai susijungus su Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjunga, ji tapo didžiausia Lietuvoje politine partija.
Nuo 2008 m.
2008 m. vasario 24 d. Lietuvių tautininkų sąjungos ir kovo 11 d. Tėvynės sąjungos suvažiavimai patvirtino Lietuvių tautininkų sąjungos prisijungimą prie Tėvynės sąjungos. Tų pačių metų gegužės 17 d. partijų suvažiavime Tėvynės sąjunga ir Lietuvos krikščionių demokratų partijos susijungė į politinę partiją „Tėvynės sąjunga – Lietuvos krikščionys demokratai“. Naujuosiuose partijos įstatuose įteisintas ir ilgasis pavadinimas „Tėvynės sąjunga – Lietuvos krikščionys demokratai (konservatoriai, politiniai kaliniai ir tremtiniai, tautininkai)“, kuris atspindi visas Tėvynės sąjungos atstovaujamas idėjines kryptis ir atsižvelgia į anksčiau įvykusį Lietuvių tautininkų sąjungos prisijungimą prie Tėvynės sąjungos. Tėvynės sąjungos – Lietuvos krikščionių demokratų pirmininku patvirtintas Tėvynės sąjungos pirmininkas Andrius Kubilius, o jo pirmuoju pavaduotoju – Lietuvos krikščionių demokratų pirmininkas Valentinas Stundys. Tais pačiais metais vykusiuose Seimo rinkimuose partija laimėjo 45 mandatus ir suformavo koaliciją su Tautos prisikėlimo partija, Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžiu ir Liberalų ir centro sąjunga. 2011 m. dalis frakcijos narių paliko partiją ir atkūrė Tautininkų sąjungą. Likusi Tautininkų frakcijos dalis toliau veikė Tėvynės sąjungos sudėtyje.
2015 m. kovą tuometinis partijos pirmininkas Andrius Kubilius, kuris partijai vadovavo nuo 2003 metų, paskelbė, jog nebesieks būti perrinktas. Balandžio 17–25 d. vykusiuose rinkimuose partijos pirmininku tapo Europos Parlamento narys Gabrielius Landsbergis, partijos įkūrėjo anūkas. Antrajai ir paskutinei kadencijai jis perrinktas 2021 m.
2016 m. Seimo rinkimų pirmame ture partija surinko 21,66 % dalyvavusių rinkėjų balsų ir užėmė pirmą vietą bei gavo 20 mandatų. Į antrąjį turą pateko 42 partijos nariai. Antrame ture partija nusileido Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungai, laimėjo 11 mandatų ir iš viso rinkimuose gavo 31 mandatą, taip likdami didžiausia opozicine jėga.