Kandidatų_mačai
Kandidatų mačų nugalėtojo nustatymas
Ši tvarka labiausiai keitėsi. 1965, 1968, 1971 m. mačo partijų skaičius buvo apribotas; ketvirtfinalio mačai – 10 partijų, pusfinalio – 12 partijų, finalo – 16 partijų. Nugalėtoju tapdavo žaidėjas surinkęs daugiau taškų už varžovą. Nuo 1974 R. Fišerio ir JAV šachmatų federacijos siūlymu buvo pradėta rengti mačus iki nustatyto laimėtų partijų skaičiaus. 1971 m. FIDE priėmė sprendimą, kad ketvirtfinalyje turi būti žaidžiama iki 3 laimėtų partijų, pusfinalyje – iki 4-ių, finale – iki 5-ių. FIDE kongresas Helsinkyje (1973) apribojo mačų partijų skaičių; ketvirtfinalis – 16, pusfinalis – 20, finalas – 24. Pasibaigus mačo partijų limitui ir neišaiškinus nugalėtojo turėjo būti traukiami burtai. 1976 m. FIDE grįžo prie ankstesnės tvarkos: mačų nugalėtojai nustatomi pagal didesnį pergalių skaičių – ketvirtfinalių ir pusfinalių dalyviai 12 partijų mačą, finalo -16. 1977 ketvirtfinalio mačų partijų skaičius buvo sumažintas iki 10. 1980 FIDE priėmė Kandidatų mačų taisyklių papildymą; pasibaigus mačui ir esant lygiam taškų skaičiui traukiami burtai ir žaidžiamas papildomas 4 partijų mačas. Jei lygu, pirmenybę įgyja žaidėjas laimėjęs juodaisiais daugiau partijų. Jei ir tai niekam nedavė pirmenybės, nugalėtojo nustatymui traukiami burtai. 1988 m. aštuntfinalio ir ketvirtfinalio mačai po 6 partijas, pusfinalio – 10, finalo 12. Nugalėtojas – pagal didesnį taškų skaičių. Mačui pasibaigus lygiomis, buvo skiriamos papildomos dvi partijos, jei vis dar lygu – sutrumpintos laiko kontrolės (po 1 val, po 30 ir po 15 min) dvi partijos. 1991 m. – aštuntfinalio ir ketvirtfinalio mačai žaidžiami po 8 partijas, pusfinalio – po 10, finalo – po 14. Lygiųjų atveju, skiriamos dvi papildomos partijos su sutrumpinta laiko kontrole (po 1 val, po 30 ir po 15 min). 1994-95 m. aštuntfinalio, ketvirtfinalio ir pusfinalio pusfinalio mačai žaidžiami po 8 partijas, finalo – po 10. ŠPA 1994-95 kandidatų mačai. Ketvirtfinalio mačo nugalėtoju laikomas tas žaidėjas, kuris surinko daugiau taškų žaidžiant 8-ias partijas, pusfinalio nugalėtoju – žaidžiant 10 partijų, finalo nugalėtoju –žaidžiant 12-ką partijų. Jei sužaidus nustatytą partijų skaičių rezultatas yra lygus, žaidžiamos papildomos dvi partijos. Jei joms pasibaigus rezultatas yra lygus, žaidžiamos 4-ios sutrumpinto laiko kontrolės partijos (kiekvienam dalyviui po 30 min. iki partijos pabaigos). Jei vis dar lygu, žaidžiamos partijos po 15 min. 2007 m. buvo 16 dalyvių ir žaidžiami mačai po 6 partijas. 2011 m. nuostatuose buvo: ketvirtfinalio ir pusfinalio mačai žaidžiami po 4 partijas, finalo – 6. Mačui pasibaigus lygiosiomis, žaidžiamos 4 papildomos partijos. Kiekvienas žaidėjas gauna po 25 min. iki partijos pabaigos +10 sek. po kiekvieno ėjimo. Jei pabaigus keturias partijas vis dar lygu, žaidžiamas dviejų žaibo partijų mikromačas, kiekvienai partijai skiriant po 5 min, pridedant po kiekvieno ėjimo po 3 sek. Jei pasibaigus dviem žaibo partijoms – lygu, tai dar kartą tomis pat sąlygomis, žaidžiamos dvi žaibo partijos. Jei nugalėtojo, sužaidus 5 tokius mikromačus, vis dar nėra, žaidžiama Armagedono partija, kur baltieji gauna 5 min, juodieji – 4 min. Baltiesiems reikia laimėti, jei juodieji pasieka lygiąsias, jie skelbiami mačo nugalėtoju.