cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Akmenų kalnelis
Istorija
Galutinai ištirpus ledo luistui susidarė Pašvinės ežeras. Jo lygis ankstyvoje stadijoje buvo 4-5 metrais aukštesnis už dabartinį. Akmenų kalnelyje pastebima ežero bangų kadaise nuardyta nuožulni aikštelė. Vėliau vandens ežere vis mažėjo – kalnelyje aiškiai matomos keturios pakopos iki dabartinio vandens lygio.
Senieji vietos gyventojai kalbėjo, kad Akmenų kalnelyje kadaise buvusi pagonių kulto vieta, o ant Maldokalnio stovėjusi bažnyčia. Šiauriniame Pašvinio ežero krante nuo seno buvo aptinkama žmonių kaulų. Praėjusio amžiaus pabaigoje vienas Pašvinės kaimo gyventojas savo darže iškasė keramikos šukių ir titnago gabalėlių. 1998-aisiais tirta, ar apyežerėje yra archeologinių paminklų. Archeologai, atliko vietovės žvalgomuosius tyrimus, bet senesnio kultūrinio sluoksnio nerado. Aptikta tik XVIII–XIX a. puodų šukių ir koklių fragmentų.
Išsamiau ši įdomi vietovė nėra tyrinėta, todėl negalima teigti, kad čia nebūta akmens amžiaus ar vėlesnio laikotarpio gyvenviečių. Be to, šimtmečiais dirbant žemę, senovės gyvenviečių liekanos galėjo būti sunaikintos.
Motiejus Mycielskis
Motiejus Mycielskis (g. 1690 m. – m. 1747 m.) – Poznanės 1737-1747, Kališo kaštelionas 1732-1737, Karūnos tribunolo maršalka 1728 metais, Karūnos dvaro vėliavininkas 1717-1732.
Komisaras nuo Senato į Karūnos Iždo tribunolą Radome 1742 metais.
1742 metais apdovanotas Baltojo erelio ordinu.
Tomas Srėbalius
Tomas Srėbalius (g. 1966 m. spalio 26 d.) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.
Biografija
1989 m. baigė Vilniaus universitetą, įgijo žurnalisto specialybę.
1989–1990 m. žurnalo „Šeima“, korespondentas, 1990–1993 m. dienraščio „Lietuvos aidas“ korespondentas, informacijos skyriaus redaktorius, 1996–2003 m. verslo dienraščio UAB „Verslo žinios“, korespondentas, 2003–2008 m. UAB „Knauf“ statybinių medžiagų gamintojo atstovybės viešųjų ryšių ir sertifikavimo vadybininkas, 2008–2009 m. UAB „Lemora“ statybinių medžiagų didmeninės prekybos įmonės projektų vadovas. 2009–2011 m. žurnalo „Statyba ir architektūra“ vyriausiasis redaktorius. Nuo 2011 – komunikacijos agentūros „Bosanova“ projektų vadovas.
Kažemėkai (Geldapė)
Kažemėkai arba Belinskojė (, nuo 1936 m. Kaschemeken, nuo 1938 m. liepos 17 d. Kaschen, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Gavrilovo kaimo gyvenvietės teritorija.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Geldapės apskrities Gavaičių valsčiaus kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono, 1947–1993 m. Gavrilovo apylinkės kaimas.
Keiptaunas (stadionas)
Cape Town stadionas – futbolo stadionas Keiptauno mieste PAR. Šis stadionas buvo pastatytas specialiai 2010 m. vykusiam XIX pasaulio futbolo čempionatui. Naujasis stadionas gali talpinti apie 69 000 žiūrovų.
Elpida (dainininkė)
Elpida Karayiannopoulou (g. 1950 m. spalio 1 d. Spercheiada) – graikų dainininkė.
Irano kalnynas
Irano kalnynas tęsiasi į rytus, Centrinės Azijos link. Jame plokščiakalniai kaitaliojasi su kalnagūbriais. Irano kalnyno šiaurės rytuose dunkso aukštas Hindukušo kalnagūbris (aukščiausias taškas − Tirič Miras, 7699 m). Irano kalnyne vyrauja pusdykumės. Šiaurės rytuose ir rytuose driekiasi dvi dykumos: Dešte Keviras ir Dešte Lutas. Jos užima beveik visus vidinių Irano kalnynų rajonų šiaurės rytus ir rytus. Dykumos mažai apgyvendintos. Irano kalnyne, kur vėsiau ir daugiau drėgmės, iki šiol gilias tradicijas išlaikė klajoklinė gyvulininkystė.
Keiptaunas (stadionas)
Istorija
Stadionas buvo pastatytas nugriovus toje pačioje vietoje stovėjusį Green Point stadioną.
Elpida (dainininkė)
Biografija
Elpida gimė 1950 metais spalio 1 d. Spercheiada mieste. Būdama keturiolikos metų, kartu su dviem savo vyresniais broliais persikėlė į Graikijos sostinę Atėnus. Baigusi mokyklą, Elpida norėjo būti architekte, bet vietoj to pradėjo mokytis topografijos.
Irano kalnynas
Irano kalnyno šiaurėje yra Elburso kalnai (aukščiausias taškas − Demavendas, 5610 m). Nuo Kaspijos jūros, juos skiria Pietų Kaspijos žemuma. Šiaurės Rytuose − Turkmėnijos−Chorasano kalnai, rytuose − Rytų Irano kalnai. Pietvakariuose ir pietuose yra Zagro ir Pietų Irano kalnai, kurie skiria vidinius rajonus nuo Mesopotamijos žemumos.
Civilizacijos gyvenusios kalnyne
Seniausia civilizacija Irano kalnyne buvo Elamo, kuri klestėjo III−II tūkstantmetyje pr. m. e. Svarbiausias miestas buvo Sūzai. Vėliau įsigalėjo Džirofto civilizacija centriniame Irane. Irano kalnyno civilizacija apsiribojo palyginti nedidele teritorija kalnyno pietvakarinėje dalyje, kur egzistavo Elamo valstybė. Tuo pat metu įvairios iranėnų gentys II tūkstantmetyje pr. m. e. apsigyveno Irano kalnyne. Jos apgyvendino tinkamiausias žmonėms sritis, kurios dažnai buvo atskirtos sunkiai įveikiamų kalnų ir pasižymėjo skirtingomis gyvenimo sąlygomis. Taip formavosi skirtingi Senovės Persijos regionai, įvairios iranėnų tautos bei kalbos.
Elpida (dainininkė)
Biografija
Dainininkės karjerą pradėjo 1970 metais, kai ji tapo orkestro atlikėja, vėliau su jais įrašė albumą. 1972 m. kaip solo dainininkė debiutavo muzikos festivalyje Salonikuose su daina „Den Ton Eida“, kuri sulaukė didelio dėmesio. Tais pačiais metais įrašė pirmąjį solinį albumą. Per ateinančius trejus metus atlikėja dalyvavo 13 tarptautinių dainų konkursuose, o 1975 metais Viña del Mar festivalyje Čilėje užėmė pirmą vietą.
1979 metais Elpida pasirinkta atstovauti Graikijai 1979 m. „Eurovizijos“ konkurse. Atlikusi dainą „Sokrati“, su 69 taškais užėmė aštuntą vietą iš 19 dalyvių. Po dalyvavimo atlikėja išleido albumą Izraelyje, kuris tapo auksiniu, o Portugalijoje albumų topuose pasiekė 6 vietą. 1986 metais antrą kartą pasirodė „Eurovizijos“ konkurse, šį kartą kaip Kipro atstovė. Su daina „Tora Zo“ Elpida surinko tik 4 taškus ir užėmė paskutinę – 20 vietą.
Kurmis (ežeras)
Kurmis – ežeras vakarų Lietuvoje, Telšių rajone, apie 7 km į pietvakarius nuo Gadūnavo, Buožėnų geomorfologiniame draustinyje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,54 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 169,7 m. Pietrytinis krantas aukštas. Ežerą supa Kalnėnų miškas. Rytuose išteka upelis link Alkupio upelio (Sruojos intakas). Šiauriau įsikūręs Eidintaičių kaimas.
Varna (luomas)
Varna – ( – spalva) luomas Indijoje. Tradicinė hinduistinės Indijos visuomenė yra skirstoma į keturias varnas: brahmanus, kšatrijus, vaišijus ir šudras. Taip pat egzistuoja ir žmonių grupės, nepatenkančios į jokį luomą – neliečiamieji. Jos pirmą kartą buvo paminėtos Rigvedoje. Nepaisant to, kad šiuolaikinėje Indijoje skirstymas varnomis yra draudžiamas, kasdieniame gyvenime tai vis dar lieka itin gaji realija.
Ištakos
Tikėtina, kad nuo paties jų atsiradimo praėjo apie tris su puse tūkstančio metų. Maždaug 1500 m. pr. m. e. Klajokliai arijai prasiveržė per kalnus į šiaurinę Indijos subkontinento periferiją. Šitaip prasidėjo ilgas karinis ir politinis valstiečių žemdirbių įsikūrusių Indijos upių slėniuose, pavergimas. Vietiniai žemdirbiai, žinomi dravidu vardu, buvo sukūrę pažangią civilizaciją, kurią arijai perėmė ir iš kurios gavo naudos jau tada, kai dar tik plėtė savo galią šiame krašte. Atvykusieji arijai buvo baltieji. Vietinių dravidų ir kitų tautų gyventojų oda buvo tamsiai rudos spalvos. Atsiradus mišrioms santuokoms, užkariautojai ėmė netekti savo spalvos, nes mišrių šeimų vaikai buvo visokių rudos spalvos atspalvių. Rasių grynumui išsaugoti buvo sukurtos tam tikros taisyklės, kuriomis santuoka tarp arijų ir dravidų buvo uždrausta. Praėjus penkiems šimtmečiams nuo arijų invazijos kastų sistema jau buvo gerai išplėtota. Kastos buvo vadinamos varnomis (spalva). Arijai užėmė aukštesnes kastas, dravidai – žemesniąsias. Susidarė keturios pagrindinės kastos, einančios tokia tvarka; 1. brahmanai, dvasininkų kasta; 2. kšatrijai, karių ir valdovų kasta; 3. vaišijai, pirklių ir ūkininkų kasta; 4. šudrai, tarnų kasta. Bekasčiai galėtų būti laikomi penktąją pagrindine kasta. Kastų sistema reiškė, jog kiekvienas žmogus turi savo vietą. Tačiau visi vaikai, gimę iš dviejų skirtingų kastų sąjungos, tapdavo atstumtaisiais kuriems šioje sistemoje nebuvo vietos.
Socialiniai papročiai kastose
Kastų sistemoje atsispindi socialinė santvarka yra antokratinė. Dievybė ir į kastas suskirstyta visuomenė sudaro vienovę. Tad kastos kritikuoti negalima – ji dieviška. Savosios kastos tyrumo išlaikymas Indijoje tapo manija. Aukštoji kasta, brahmanai, šiai sistemai paremti ir paaiškinti pasitelkė religiją ir filosofiją, išreikšta tikėjimu tokiais dalykais kaip karma ir reinkarnacija. Siekiant garantuoti kastų grynumą, susiformavo tam tikri socialiniai papročiai. Tėvai sužieduodavo savo vaikus, kol jie dar nesugalvojo susituokti su kuo nors iš kitos kastos. Mergaites buvo galima atiduoti į žmonas dar joms nesubrendus. Tėvai santuoką neretai laikydavo kontraktu vaikų labui, kuris juos apsaugo nuo pasibaisėtinos galimybės susituokti ne su savo kastos atstovu ir tokiu būdu tapti atstumtaisiais.
Lieporių liepos
thumb|right|250px|Lieporių liepos
Lieporių liepos – trys išskirtinės liepos, valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas, esantis Šiaulių miesto pietvakariuose, Lieporių kaime, apie 0,4 km į pietvakarius nuo kelio. Medžiai stovi atvirame lauke, pastebimi iš toli. Liepos saugotinos kaip išskirtinių matmenų ir amžiaus medžiai, pažinimui reikšminga kraštovaizdžio puošmena. Lieporių liepos paskelbtos saugomomis Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1971 m. birželio 23 d. įsakymu Nr. 140. Prie liepų įrengtas informacinis stendas, liepų apsaugos teritorija pažymėta riboženkliais.
Istorija
Kaimo apylinkėse liepų augta nuo seno. Į šiaurės vakarus nuo liepų yra saugoma Lieporių senovės gyvenvietė. Archeologai čia buvusio IV a. šulinio dugne yra atradę iš liepos žievės padarytą kibirėlį. Kalbininkas Kazimieras Būga kaimo pavadinimą kildino nuo žodžio liepa. Vietiniai žmonės mena, kad liepas pasodino Tarasiukas (Tarasevičius) ant savo sodybinės žemės rėžio ribos. Liepos ribojosi ir su Urbonų ūkiu. Seniau prie liepų buvo kūdra, naudota linams merkti, ir jauja linams džiovinti.
Daugelį metų liepų aplinka buvo apleista, aplink jas buvo verčiami iš laukų atgabenti akmenys, aplink augo krūmai. 2010 m. vandalams padegus vienos iš liepų drevę, dėl saugumo buvo nupjautas vienas liepos kamienas. 2014 m. gamtos ir kultūros paveldo klubas „Aukuras“ ėmėsi iniciatyvos įprasminti Lieporių liepas. Birželio 6 d. minint Pasaulinę aplinkos apsaugos dieną, buvo suorganizuotas renginys „Susitikime po Lieporių liepomis“. Buvo tvarkoma liepų aplinka, šienaujama, šalinamos atžalos, surinktos šiukšlės, pastatyta informacinė lenta, pažymėta apsaugos teritorija.
Neuroendokrininės neoplazijos
Neuroendokrininės neoplazijos, arba neuroendokrininiai navikai – didelė retų navikų grupė, kurių bendra kilmė yra nervinio vamzdelio neuroektoderma. Iš jo kilusios ląstelės randamos įvairiuose organuose ir priklauso endokrininei sistemai. Neuroendokrininės neoplazijos kyla iš šių ląstelių ir dažniausiai randamos virškinimo trakte, kasoje ir bronchuose.
Epidemiologija
Pagal JAV pateikiamus epidemiologinius duomenis per paskutinius 30 metų sergamumas neuroendokrininiais navikais padidėjo apie penkis kartus. Šios tendencijos priežastys neaiškios, turbūt esminį vaidmenį vaidina pagerėjusi diagnostika ir tobulesnės klasifikacijos sistemos.
Klasifikacija
Iki 2010 metų neuroendokrininių navikų klasifikacija buvo gana chaotiška ir sunkiai suprantama. Pagal naujai sukurtą WHO klasifikaciją visi neuroendokrininės kilmės vėžiai buvo priskirti neuroendokrininėms neoplazijoms, o po to smulkiau suskirstyti į neuroendokrininius navikus (NET) ir neuroendokrinines karcinomas (NEC). Esminis skirstymo kriterijus yra naviko diferenciacijos laipsnis, kurį nulemia mitozių skaičius ir proliferacijos indeksas. Diferenciacijos laipsnis nustatomas pagal lentelėje nurodytus kriterijus. Pagal WHO klasifikaciją išskiriamos tokios pagrindinės neuroendokrininių neoplazijų (NEN) grupės : NET būdingas lėtas augimas ir neagresyvus biologinis elgesys, tuo tarpu NEC grupės navikai labai agresyvūs, greitai auga ir metastazuoja į kitus organus. Smulkių ląstelių plaučių vėžys – vienas agresyviausių iš visų žinomų navikų – yra taip pat priskiriamas G3 neuroendokrininėms neoplazijoms.
NEN skirstomos pagal embrioninio vamzdelio anatomiją, nors ši klasifikacija pamažu praranda reikšmę, kadangi neturi jokio ryšio su klinikine ligos eiga ir prognoze.
Simptomai
NEN sukelia simptomus, kurie priklauso nuo pirminio naviko ir jo metastazių lokalizacijos. Kartais mažo agresyvumo navikai diagnozuojami atsitiktinai, pavyzdžiui atlikus apendektomiją dėl apendicito operaciniame preparate randamas neuroendokrininis navikas. Plonosios žarnos navikai gali sukelti pilvo skausmus, žarnyno nepraeinamumą. Neagresyvūs navikai esantys skrandyje, tiesiojoje žarnoje dažnai atsitiktinai aptinkami endoskopinių tyrimų metu. Bronchuose esantys navikai gali sukelti kosulį, nuolat atsinaujinantį plaučių uždegimą. Esant metastazėms kepenyse pacientas gali skųstis pilvo skausmais, vėlyvose stadijose gali išsivystyti gelta.
Funkciškai aktyvios NEN gali pasireikšti hormonų sukeliamais paraneoplastiniais sindromais dar ankstyvose stadijose, kai pirminis navikas mažas.
Endokrininiai sindromai
Kasoje nustatomi navikai kiek dažniau būna funkciškai aktyvūs:
Gastrinoma
Navikas, išskiriantis hormoną gastriną, todėl išskiriama neadekvačiai daug skrandžio rūgšties ir pacientui vystosi opos, suaktyvėja žarnyno peristaltika ir gali būti viduriavimas. Šis simptomų kompleksas vadinamas Zollinger-Ellison sindromu.
VIPoma
Dėl naviko išskiriamo vazoaktyvaus intestinalinio peptido aktyvėja žarnyno peristaltika ir atsiranda viduriavimas, dėl ko dažnai nustatoma hipokalemija ir achlorhidrija.
Gliukagonoma
Dėl gliukagono išskyrimo nustatomas padidėjęs gliukozės kiekis kraujyje, dažnai atsiranda odos bėrimai, polinkis trombozėms.
Karcinoido sindromas
Kitose lokalizacijose (dažniau plonojoje žarnoje) diagnozuojamos funkciškai aktyvios NEN gali išskirti serotoniną, substanciją P ir sukelti karcinoido sindromą. Išreikštas sindromas pasitaiko tik esant išplitusiam navikui (dažniausiai su metastazėmis kepenyse), kadangi aktyvių hormonų kiekis, kurio reikia sukelti stiprius simptomus yra didelis. Karcinoido sindromui būdinga:
Gydymas
Lemiami gydymo taktikos pasirinkimui yra NEN histologinis tipas, diferenciacijos laipsnis ir išplitimas.
Chirurginis ir minimaliai invazyvus gydymas
Išgydyti ligą galima tik radikaliai pašalinant neišplitusį naviką operacija. Operacija gali būti atliekama ir esant pažengusiai ligai, jei siekiama užkirsti kelią komplikacijoms (pavyzdžiui, išvengti žarnyno nepraeinamumo esant plonosios žarnos navikui). Kepenų metastazės gali būti gydomos minimaliai invazyviais metodais, pavyzdžiui krioabliacija, radiodažnumine abliacija.
Chemoterapija
Išplitusiam G2, retai G1 NEN (gerai diferencijuotiems navikams) galima skirti gydymą streptozotocinu ir 5-fluoruracilu, tačiau stebimas atsako dažnis nėra didelis, kiek geriau į šį gydymą reaguoja kasos navikai, galimos ilgalaikės remisijos. Neblogus rezultatus retrospektyviniuose ir antros fazės tyrimuose parodė temozolamidas kombinacijoje su kapecitabinu.
Blogai diferencijuotos neuroendokrininės karcinomos (G3) efektyviai gydomos cisplatina ir etopozidu. Atsakas į gydymą pasiekiamas 70 % pacientų, tačiau jo trukmė iki ligos progresavimo yra tik 8–9 mėnesiai, o 2 metų išgyvenamumas siekia tik 20 %. Esant sutrikusiai inkstų funkcijai cisplatiną galima pakeisti karboplatina. Antros eilės gydymui efektyvus docetakselis, trečiajai eilei galima skirti topotekaną, irinotekaną. Po radikalios G3 naviko operacijos indikuotina adjuvantinė chemoterapija.
Somatostatino agonistai
Šie medikamentai sudaro gydymo pagrindą hormoniškai aktyviems NEN, ypač esant karcinoido sindromui. Oktreotidas ir lanreotidas prisijungia prie naviko ląstelių ir blokuoja serotonino išskyrimą. Klinikiniuose tyrimuose pateikiamas visiško atsako dažnis yra 50 %, o kitiems ligoniams taip pat nustatomas ryškus simptomų sumažėjimas.
Kiti efektyvūs medikamentai
Karcinoido sindromo gydymui efektyvus alfa interferonas, klinikinis atsakas stebimas 70 % ligonių. Taip pat efektyvi alfa interferono kombinacija su somatostatino agonistais.
Tirozinkinazės inhibitorius sunitinibas prailgina laiką iki ligos progresavimo nuo 5,5 iki 11,1 mėnesio lyginant su placebu ligoniams sergantiems gerai diferencijuotais kasos neuroendokrininiais navikais.
Everolimusas, m-Tor inhibitorius skiriamas neuroendokrininiams navikams gydyti pailgina laiką iki ligos progresvimo nuo 4,6 iki 11 mėnesių, parodė RADIANT-III klinikinis tyrimas.
Peptidų receptorių radioterapija
Kadangi beveik 90 % gerai diferencijuotų NEN ląstelių paviršiuje turi somatostatino receptorius, gydymui skiriami prie šių receptorių prisijungiantys somatostatino analogai sujungti su radionuklidais (Itris 90 arba Lutecis 177), šitaip pasiekiamas radioterapijos efektas apšvitinant naviką ir aplinkinius audinius 1–4 mm spinduliu. Gydymo metodas efetyvus, tik 20 % ligonių nesulaukiama atsako į šį gydymo metodą, o medianinis laikas iki ligos progresavimo po gydymo siekia 40 mėnesių.
Indikacijos peptido receptorių radioterapijai yra: Kontraindikacijos peptidų receptorių radioterapijai:
Krosna
Krosna – miestelis Lazdijų rajono savivaldybėje, prie kelio, 8 km į vakarus nuo Simno. Seniūnijos centras. Stovi Krosnos Šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia (pastatyta 1842 m.), veikia vaikų darželis „Eglutė“, paštas (LT-67071), medicinos punktas, žirgynas, kuriame veisiami Trakėnų veislės žirgai, nuo 1997 m. rengiamos kasmetinės konkūrų varžybos. Rugsėjo 21 d. parapija švenčia savo globėjo šv. Mato atlaidus.
thumb|left|Krosna prie Alytaus gatvės
Etimologija
Kaimo pavadinimas – vandenvardinis vietovardis, kildinamas iš upėvardžio Krosnà.
Geografija
Netoliese yra Žuvinto draustinis, 4 km į šiaurę nuo Krosnos yra Žuvinto biosferos rezervatas. Į pietryčius nuo Krosnos yra Kalniškės miškas, jame nuo 1974 m. aptvertoje teritorijoje apgyvendinti muflonai. Per miestelį teka Sūrava, įteka į Buktos pelkę. Per Krosną eina Užnemunės geležinkelis, plentai į Alytų, Marijampolę, Kalvariją, kaimo vakaruose buvo Krosnos II geležinkelio stotelė, rytuose – Krosnos geležinkelio stotelė.
Istorija
XX a. pradžioje daug vietos gyventojų dalyvavo nepriklausomybės kovose. Po II pasaulinio karo apylinkėse veikė Tauro apygardos Vytauto rinktinės Lietuvos partizanai. 1945 m. gegužės 16 d. prie Krosnos įvyko mūšis, kuriame dalyvavo 80 Lietuvos laisvės gynėjų ir virš 400 enkavedistų. Nemažai partizanų (tarp jų ir moterų) žuvo, kitiems pavyko prasiveržti iš apsupties ir pasitraukti į miškus.
Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. 1947 m. įkurta biblioteka. 1950 m. įsteigta septynmetė mokykla, vėliau aštuonmetė, 1969–1996 m. vidurinė, 1996–2001 m. progimnazija, nuo 2001 m. Krosnos pagrindinė mokykla.
2002 m. patvirtintas Krosnos herbas.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Ragotinė
thumb|Boriso Alekandrovičiaus laikų ragorinė
Medžioklinė ragotinė. Tai labai stambi ietis, skirta stambių žvėrių (lokių, šernų) medžioklei (bet prireikus jas naudodavo ir raitelių atakoms atremti).
Manoma, kad ragotinės atsirado vėlai, prieš keletą tūkstančių metų, kai žmonės tapo sėslūs. Pirmieji ragotinės analogai buvo iki 2 m ilgio basliai, stori, bet kad būtų galima apimti pirštais. Jų paskirtis buvo atremti ir nukauti puolantį žvėrį. Ragotinę atremdavo antruoju galu į žemę, jį primindavo koja, o smailųjį galą nukreipdavo į puolantį žvėrį.
Ankstyvosios ragotinės dažniausiai būdavo vien iš medžio, bet galėjo turėti raginį antgalį (o vėliau antgalį iš minkštos geležies). Valstiečiai naudodavo pigiausias medžiagas, kadangi tokiai ragotinei svarbiausia buvo tvirtas kotas, o ne antgalio aštrumas.
Kovinė ragotinė. Šios ragotinės turėdavo platų lapo formos antgalį, paprastai ant koto tvirtinamą vamzdiška mova. Kotas dažniausiai būdavo uosinis. Dažnai irgi turėdavo apsauginį skersinį (jį naudodavo smūgiams atremti). Kai kurių ragotinių antgaliai būdavo iki 60 cm ilgio (juos jau galima vadinti ir geležtėmis), 5-6,5 cm pločio. Jais buvo galima ir kirsti, nors daugiausia naudodavo duriamosioms atakoms. Ragotinių durtinės žaizdos būdavo pakankamai plačios ir gilios. Ragotinės pagal savo antgalius priešingos pikoms, kurios turėdavo siaurus ar išvis yliškus antgalius, gerai pramušančius šarvus. Tuo tarpu ragotinės šarvus pramušdavo prasčiau dėl antgalio didesnio skerspjūvio.
Lengvos vėlesnės ragotinės Rusijoje tapo pėstininkų (nuo XII a.) ar net bajorų kavalerijos (nuo XVI a.) ginklu. XVIII a. pradžioje ragotines nustojo naudoti kaip karių ginklus, o medžioklinės ragotinės ir toliau buvo naudojamos lokių medžioklei. Tų laikų kovinės ragotinės iš esmės buvo ietys plačiu lapišku antgaliu (partizanai nuo ragotinių skiriasi tuo, kad partizanų antgaliai turi šoninius „sparnus“). Todėl lietuviškai ragotinė seniau reiškė ir tiesiog ietį (pvz., „Lietuvių kalbos žodynas“, ragotinė http://www.lkz.lt/dzl.php ).
Kare medžioklinio tipo ragotines naudojo įremtas prieš kavaleriją. Naudodavo jas ir kaip kirstynių ginklus dūrimui ar net svaidymui, nors tam jos mažai tiko dėl storo koto, didelės masės ir nesubalansuotumo. Pataikius smūgis būdavo efektyvus, kadangi ragotinės masė neretai viršydavo 2 kg. Kaunantis prieš kavaleriją ragotinės nebuvo pats efektyviausias ginklas. Daug kur tam naudojo ilgas (3-5 m. ilgio) pikas.
V. Europoje naudojo šernines ietis, labai panašias į ragotines. Pagrindinis skirtumas – jų skersinis būdavo ne pritvirtintas prie ieties koto, o antgalio apatinės dalies elementas.
Kūlupėnų Motiejaus Valančiaus pagrindinė mokykla
Kretingos rajono Kūlupėnų Motiejaus Valančiaus pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kūlupėnuose (Kretingos raj.), Mokyklos g. 2, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190282326. Steigėjas Kretingos rajono savivaldybės taryba. miniatiūra|240px|left|Mokykla 2016 m.
Istorija
1904 m. Kūlupėnuose įsteigta pradžios mokykla, 1946 m. veikė keturios klasės. Mokėsi apie 70 mokinių, dirbo 2 mokytojai. 1949 m. mokykla perorganizuota į septynmetę, 1961 m. tapo aštuonmetė mokykla. 1977 m. apylinkės centre duris atvėrė nauja mūrinė mokykla, kuri 1995 m. tapo pagrindine. 1998 m. rugsėjo 1 d. jai suteiktas žemaičių vyskupo Motiejaus Valančiaus (1801–1875) vardas.
1999 m. mokykla tapo dešimtmete, atlikta nedidelė rekonstrukcija, po kurios papildomai įrengti informatikos ir muzikos kabinetai, klasė pradinukams. 2000 m. pavasarį Kūlupėnų Motiejaus Valančiaus pagrindinė mokykla išleido pirmąją dešimtokų laidą.
Kauno Aitvaro mokykla
Kauno „Aitvaro“ mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kaune, Technikos g. 34, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 195094214. Steigėjas Kauno apskrities viršininko administracija. Tai bendrojo lavinimo biudžetinė mokymo įstaiga, kuri laisvės atėmimu nuteistiesiems asmenims nuo 14 metų teikia bendrąjį išsilavinimą. Įsikūrusi Kauno nepilnamečių tardymo izoliatoriuje-pataisos namų teritorijoje ir Pravieniškių pataisos namuose.
Mokykla sudaro sąlygas šiose įkalinimo įstaigose esantiems nepilnamečiams ir suaugusiems mokytis siekiant įgyti pradinį, pagrindinį ir vidurinį išsilavinimą. Pasibaigus mokslo metams mokiniams sudaromos sąlygos dalyvauti žinių patikroje ir brandos egzaminuose. Mokykloje į bendrojo lavinimo klases integruojami mokiniai, kurie yra mokomis pagal adaptuoto ugdymo programas. Mokiniai mokomi lietuvių ir rusų kalbomis. Ugdymo procesas organizuojamas atsižvelgiant į mokinių išsilavinimo lygį.
Čakinis šarvuotis
Čakinis šarvuotis (Cabassous chacoensis) – šarvuočių (Dasypodidae) rūšis paplitusi Pietų Amerikoje, Gran Čake. Sutinkama šiaurės Argentinoje, Paragvajuje, gali būti ir Brazilijoje.
Kauno Aitvaro mokykla
Istorija
Mokykla įsteigta 1968 m. rugsėjo 6 d. vadovaujantis LTSR Vidaus reikalų ministerijos įsakymu Nr. 0121 „Dėl darbo Kolonijos nepilnamečių atidarymo Lietuvos TSR Kauno centre“. 1996 m. pakeistas mokyklos pavadinimas, ji pavadinta Kauno 11-ąja suaugusiųjų bendrojo lavinimo mokykla, 1998 m. mokykla pavadinta Kauno apskrities 1-ąja vidurine mokykla, kai jos steigėju tapo Kauno apskrities viršininko administracija. Nuo 2000 m. vasario 1 d. pagrindinio ir vidurinio ugdymo programa nuteistiesiems vykdoma Kauno nepilnamečių tardymo izoliatoriuje-pataisos namuose. 2003 m. buvo pradėtas mokymas Pravieniškėse įsikūrusiuose keturiuose pataisos namuose kalintiems nuteistiesiems. 2010 m. mokyklai suteiktas Kauno „Aitvaro“ vidurinės mokyklos pavadinimas ir mokyklos steigėju tapo Kauno miesto savivaldybė. 2014 m. akredituota Kauno „Aitvaro“ vidurinės mokyklos vykdoma vidurinio ugdymo programa. 2015 m. sausio 8 d. pakeisti mokyklos nuostatai ir pavadinimas – Kauno „Aitvaro“ mokykla.
Čakinis šarvuotis
Gyvena sausuose tropiniuose ir subtropiniuose miškuose bei krūmynuose.
Žiliškių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo koplyčia
Priklauso Subačiaus šv. Pranciškaus Asyžiečio parapijai. Rugsėjo viduryje Žiliškių koplyčioje vyksta tradiciniai Kryžiaus išaukštinimo atlaidai.
Istorija
Koplyčia pastatyta 1851 m., rekonstruota 1899 m. Po 2000 m. atnaujinta.
1935 m. „Panevėžio garse“ apie ją buvo rašoma:
Madalena
Madalena  – miestelis Portugalijoje, Azorų salose, Piko salos vakaruose; didžiausias salos miestas. Į rytus nuo miesto iškilęs Piko ugnikalnis. Yra uostas Fajalo sąsiaurio pakrantėje, taip pat bažnyčia, švyturys. Madalenos apylinkės patenka į Piko salos kultūrinius vynuogynus – UNESCO pasaulio paveldo objektą.
Istorija
Madalena įkurta 1483 m., o savivaldybės statusą įgijo 1723 m.
Raisko Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija
'''Raisko Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija''' - viena iš Bielsk Podlasko stačiatikių dekanato parapijų, Raisko kaime. Parapija įkurta apie 1578 metus.
Solihalas
Solihalas – miestas vidurio Anglijoje, pietrytiniame Birmingamo pakraštyje, įeina į Vakarų Midlandso konurbaciją. Metalo apdirbimo, automobilių (Land Rover) pramonė. Prekyba. Solihale įsikūręs nacionalinis parodų centras ir Birmingamo tarptautinis oro uostas. Veikia kolegija, Šv. Alfego bažnyčia.
Skaitvardis
Skaitvardis − savarankiška kalbos dalis, kuri nurodo patį skaičių, daiktų skaičių arba vietą skaičiuojamoje eilėje. Atsako į klausimus: „'''kiek? kelintas? kelinta?'''“. Pavyzdžiai: trys, aštuoni, trečias, aštuntas, devyneri, dvejetas, trisdešimt, aštuoniasdešimt.
Skaitvardžių skirstymas
Skaitvardžių reikšminiai skyriai ir poskyriai:
Pagal sandarą skaitvardžiai gali būti:
Skaitvardžių kaityba
Skaitvardžiai gali būti kaitomi:
Taip pat skaitvardžiai kaitomi giminėmis (ne visi), skaičiais, linksniais.
Pavyzdys: ''Įn. kuo?'' dviem draugais, bet – trims draugams, trimis draugais. Trys – skaitvardis, bet trise (trise ėjome namo – prieveiksmis, nes atsako į klausimą keliese?).
Nosinės
Nuo 11 iki 19 ir įvardyje keliolika galininko linksnyje nerašome nosinės. Pvz.: Pirkau trylika knygų, devyniolika sąsiuvinių ir keliolika pieštukų.
Andalūzijos šuo
Andalūzijos šuo  – šešiolikos minučių trukmės siurrealistinis filmas, sukurtas Luiso Bunjuelio ir Salvadoro Dali 1928 m. (pristatytas 1929 m. Paryžiuje). Vienas garsiausių ir svarbiausių avangardinių siurrealistinių filmų trečiajame dešimtmetyje.
Filmas neturi įprasto siužeto, chronologija sumaišyta, viskas pagrįsta sapnų logika. Gausu šokiruojančių, neįprastų vaizdų: skustuvu perpjaunamas moters akies obuolys, iš delno lendančios skruzdėlės, negyvas asilas ant fortepijono.
Zamburakas
Zamburakas - mažo kalibro patranka, įtaisyta ant kupranugario. Zamburakčis - zamburako kareivis, šaudantis iš zamburako.
Pavadinimas gali būti kilęs iš 'vapsva, širšė', kas galbūt susijęs su garsu, kuris pasigirsdavo iššaunant ant kupranugario įtaisytą arbaletą.
Manoma, kad zamburakus sugalvojo Egipte, kur ant kupranugarių įtaisydavo didelius arbaletus. Po to zamburakus perėmė arabų, afganų, indų ir ypač persų safavidų kariuomenės.
Zamburako kovinis vienetas buvo kupranugaris, ant kurio nugaros buvo nešulys su maža sukiojama patranka (falkonetas). Patranka būdavo įtvirtinta metaliniame dvišakyje, pritaisytame prie balno. Prieš iššaunant patranką kupranugaris turėdavo atsiklaupti.
Kupranugarių dalinių judrumas, gana didelė zambarakų ugnies galia darė šiuos dalinius vertais dėmesio, nors zambarakų falkonetų taiklumas, šaudymo nuotolis, sviedinių galia buvo prasti. Lengvos patrankėlės buvo bevertės prieš stacionarius įtvirtinimus.
Paskutinis zambarako variantas buvo po 1850 m. ant kupranugarių įtaisyti gatlingai.
Stiklasparniai
Stiklasparniai (Sesiidae) – drugių (Lepidoptera) šeima, kuriai priklauso smulkūs ir vidutiniai drugiai. Jų sparnai yra siauri ir skaidrūs, tik vietomis padengti žvyneliais. Pilvelis storokas. Šie drugiai iš dalies primena kai kuriuos plėviasparnius (pvz., vapsvas, sfeksus ir kt.). Kojos ilgos, turi stambius pentinus. Skraido dieną. Aptinkami ant žiedų, medžių kamienų ir šakų. Vikšrai gyvena medienoje. Generacija dažnai dvimetė. Kenkia sodams.
Pasaulyje 1123 rūšys, 123 gentys. Lietuvoje rasta 19 rūšių, iš jų 3 įrašytos į Lietuvos raudonąją knygą:
Augustinas Dzialynskis
Augustinas Dzialynskis (g. 1715, m. 1759 m. gegužės 13 d.) – Kališo vaivada nuo1750, Baltojo erelio ordino kavalierius 1753.
Biografija
Jozefo Dzilynskio ir Marianos Potulickos sūnus, Zigmanto Dzialynskio proanūkis. Pakoščio, Korniko, Kosceleco, Dzialyno, Konarževo, Sokolovo dvarų paveldėtojas, Zakševo palivarko valdytojas. Nakielsko seniūnas nuo 1735, Vschovo pakamaris 1742–1743, Kališo vaivada nuo 1750 iki 1758. Už nuopelnus tėvynei 1753 metų rugpjūčio 3 d. Drezne buvo apdovanotas Baltojo erelio ordinu.
Šeima
Augustinas Dzialynskis su žmona Ana Radomnicka turėjo 4 dukteris ir 2 sūnus: Ignotą ir Ksaverą.
Gudonas
Gudonas – ežeras vakarų Lietuvoje, Telšių rajono šiaurės vakaruose, apie 4 km į šiaurės vakarus nuo Gadūnavo, 0,3 km į pietus nuo Plinkšių ežero. Ištįsęs šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi 1,3 km, plotis iki 0,18 km. Altitudė 111,5 m. Giliausia vieta – 2,8 m. Ežeras susidarė rininiame duburyje. Krantai labai statūs, aukšti (10 m), o galai pelkėti (šiaurėje Juodės pelkė). Iš rytų supa Pamarkijos miškas, iš vakarų – Gedrimų miškas. Šiaurėje į Plinkšių ežerą išteka Tarpijos (Gudono) upelis.
Prie Gudono ežero buvo įsikūręs Pagudonės viensėdis.
Statybų pastoliuose
Statybų pastoliuose – susivienijimo „Statyba“ laikraštis, leistas 1975–1990 m. Kaune.
Istorija
Iki 1990 m. Nr. 9 ėjo kaip statybos ir montavimo tresto „Kauno statyba“ savaitraštis. Tiražas 1975 m. – 2000 egz., 1983 m. – 1700 egz., 1990 m. – 1500 egz.
Statybų žinios
Statybų žinios – statybų verslo žinios profesionalams, mėnesinis laikraštis statybininkams, projektuotojams, leistas 1991–1993 m. ir nuo 2007 m. balandžio 25 d. leidžiamas Vilniuje.
Istorija
Leido žurnalo „Statyba ir architektūra“ redakcija. Pirmaisiais metais ėjo kaip šio žurnalo priedas visiems, kas statosi, projektuoja, gamina statybines medžiagas pavadinimu „Statyba ir architektūra visiems“. Vėliau vadintas „Statybos žinios“.
Nuo 2007 m. laikraštį „Statybų žinios“ kartą per mėnesį leidžia UAB „Farba Vita“ bei Lietuvos statybininkų asociacija. Tiražas 1991 m. 1000 egz., 1993 m. – 500 egz., 2010 m. – 4000-7000 egz.
JMX
Java Management Extensions (JMX) – Java technologija, kuri aprūpina komponentais, skirtais valdyti bei stebėti Java paremtomis technologijomis sukurtą programinę įrangą, sistemų objektus, periferinius įrenginius (pvz., spausdintuvus) bei į paslaugas orientuotus tinklus. Šiuos resursus atvaizduoja objektai, kurie vadinami MBeans (nuo Managed Bean termino). Naudojant API klasės gali būti dinamiškai įkraunamos ir realizuojamos. Valdymo bei stebėjimo programinės įrangos projektavimui bei kūrimui naudojamas Java Dynamic Management Kit įrankis.
Tipiniai JMX naudojimo pavyzdžiai:
JMX API taip pat palaiko nuotolinį prisijungimą kuris įgalina nutolusią valdymo programą prisijungti prie valdomo įrenginio, naudojant viešuosius bei privačiuosius interneto tinklus.
JMX yra patentuotas kaip Sun Microsystems, Inc prekinis ženklas.
JMX 1.0, 1.1 ir 1.2 buvo aprašyti JSR 003 Java Community Process. Nuo 2006, JMX 2.0 yra tobulinamas pagal JSR 255. Nuotoliniam valdymui bei stebėjimui naudojama JMX Remote API 1.0 yra aprašyta JSR 160. JMX Remote API plėtinys web tarnyboms yra kuriamas pagal JSR 262.
Architektūra
JMX yra pagrįsta 3-jų lygių architektūra:
Programine įranga gali būti standartinės konsolės (pvz JConsole ir MC4J ) bei kitos specifinės stebėjimo aplikacijos. Kita programinė įranga gali bendrauti su MBeans JMX konektoriais ir protokolo adapteris. Konektoriai naudojami agento prijungimui prie nutolusios valdymo programinės įrangos kuri turi JMX palaikymą. Tokia bendravimo forma naudoja JMX agento konektorių bei konektoriaus "klientą" valdymo aplikacijoje.
Protokolo adapteriai transoformuoja valdymo aplinką kitu protokolu. Dažniausiai tai yra reikalinga tuomet, kai naudojama valdymo programinė įranga palaiko tik specifinį valdymo protokolą (pvz SNMP).
Ellis Park stadionas
Ellis Park stadionas (dar vadinamas Coca-Cola Park dėl pagrindinio rėmėjo The Coca-Cola Company) – futbolo stadionas Johanesburgo mieste PAR. Tai antrasis šio miesto stadionas, kuriame žaistos 2010 m. XIX pasaulio futbolo čempionato rungtynės. Stadione futbolo ir regbio runtynių metu gali tilpti apie 60 000 žiūrovų.
Argentininis šarvuotis
Argentininis šarvuotis (Chlamyphorus truncatus) – mažiausia šarvuočių (Dasypodidae) rūšis. Gyvena centrinėje Argentinoje, daugiausia pampose.
Ilgis (be uodegos) 90-115 mm. Kūnas rausvos spalvos, šarvuota tik nugara ir viršugalvis. Gyvena pievose, smėlingose lygumose, apaugusiose kaktusais ir krūmais. Gyvena po žeme iškastame urve. Minta lervomis, vabzdžiais, sraigėms, augalų šaknimis.
Kauno specialioji mokykla
'''Kauno Šv. Roko mokykla''' - gimnazijos tipo specialioji mokykla, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas judesio ir padėties bei kitokių sutrikimų turintiems mokiniams.
Mokykloje taip pat teikiamos dienos socialinės globos, medicininės paslaugos, veikia bendrabutis.
Istorija
thumb|left|250px|Iš kiemo pusės 1924 m. Kauno VIII forte įkuriama Vaikelio Jėzaus draugijos defektyvių vaikų prieglauda „Izoliatorius“, kuri 1940 m. pertvarkyta į Vaikų namus Nr. 31. 1944 m. Vaikų namai reorganizuojami į Vilijampolės vaikų invalidų namus.
1966 m. spalio 25 d. naujuose pastatuose Apuolės g. 11 įkuriama Kauno specialioji mokykla-internatas. 1990 m. jis pavadinamas Kauno vaikų pensionatu, nuo 2001 m. – Kauno apskrities specialiąja internatine mokykla. 2010 m. mokykla tapo Kauno specialiąja mokykla. 2022 m. mokykla tapo Kauno Šv. Roko mokykla.
Nikarao
Nikarao  – XVI a. indėnų vadas, kurio vardu vadinama ir valstybė istoriniame Centroamerikos regione, dabartinėje pietvakarių Nikaragvoje. Valstybę sukūrusi etninė grupė buvo šiuo metu visiškai išnykę indėnai nikiranai, kalbėję nahuatlių kalba.
Loftus Versfeld stadionas
Loftus Versfeld stadionas – futbolo stadionas Pretorijos mieste PAR. Jis buvo atidarytas 2007 m.
Nikarao
Istorija
Nikiranai, kaip ir jiems giminingi pipiliai Salvadore, į šias teritorijas migravo XII a. iš dabartinės Meksikos teritorijų. Jie iš čia išstūmė vietinius gyventojus čorotegus, kurie piečiau įkūrė Nikojos karalystę. Nikiranai buvo piečiausia nahuatliškai kalbanti kolonija. Tyrimai patvirtino, kad jie su Centrine Meksika turėjo ne tik lingvistinius, bet ir kultūrinius panašumus. Garbino plunksnuotąją gyvatę Kecalkoatlį, taip pat vadino mėnesio dienas ir pan. Nikiranų valstybė buvo galingiausia ir didžiausia visoje dabartinėje Nikaragvoje ir Kosta Rikoje. Jos teritorija driekėsi į vakarus nuo Kocibolkos ežero iki pat Ramiojo vandenyno ir apėmė visą dabartinį Rivaso departamentą bei aplinkines sritis. Priskaičiuojama, kad XVI a. čia gyveno apie 70 tūkst. gyventojų. Į pietus nuo jų buvo čorotegų Nikojos karalystė. Svarbiausias Nikarao miestas buvo Nicaraocallí (dabartinė San Chorchės gyvenvietė). Svarbios archeologinės vietovės, kurių tyrimai leidžia daugiau sužinoti apie karalystės gyvenimą yra dvi Nikaragvos ežero salos Ometepė ir Sapatera.
1522 m. karalystės žemes pasiekė ispanų konkistadoras Gil González Dávila, kuris keliavo iš Auksinės Kastilijos per Čorotegų žemes. Nikarao buvo paskutinis indėnų vadas, kurį jis aplankė prieš grįždamas atgal. Davila pažymėjo, kad Nikarao žemės buvo labiausiai klestinčios. Jo užrašuose užfiksuotas pokalbis su vadu, kuriame buvo aptariami svarbūs religiniai bei būties klausimai. Nikarao įteikė ispanams dovanų (aukso), o iš Davilos gavo šilo drabužių ir kitų prabangos prekių. Dabartiniai istorikai abejoja dėl Nikarao vado istoriškumo, o kai kurie jį tapatina su indėnų legendose minimu vadu Macuil Miquiztli („penkios mirtys“).
Po Davilos grįžimo į Panamą, Nikarao karalystė buvo užpulta net trijų konistadorų iš trijų skirtingų pusių. Iki 1529 m. ji visiškai nukariauta, indėnai pavergti, o žemės padalintos tarp baltųjų užkariautojų. Ji tapo Nikaragvos provincijos dalimi.
4G
4G arba fourth generation  – už 3G (UMTS) pažangesnė mobiliojo ryšio technologija, sukurta 2009 m. Jai priskiriamos dvi technologijų pošeimės: LTE ir WiMAX. LTE pritaikyta mobiliųjų telefonų, o WiMAX – belaidžiams duomenų perdavimo tinklams. 4G ryšį palaikantys įrenginiai – išmanieji telefonai, planšetiniai kompiuteriai, mobiliojo interneto modemai. 4G reikšmingas vaizdo žiūrėjimui, kadangi vaizdo turiniui ypač svarbi didelė interneto greitaveika bei mažas vėlinimo parametras. 4G technologija greta įprastinių mobiliojo ryšio paslaugų leidžia naudotis didelės mobiliojo interneto spartos reikalaujančiomis paslaugomis (tiesioginės transliacijos, vaizdo konferencijos ir vaizdo skambučiai, aukštos kokybės vaizdo medžiagos peržiūra), nešiojamu kompiuteriu naršyti internete didele sparta. Pažymėtina, kad nors 4G ryšys yra vis labiau plėtojamas, tačiau šiuo metu dar ir 3G galimybės (paslaugų skvarba, greitis, turinio įvairovė) nėra pilnai išnaudojamos.
Manoma kad nuo 2020 metų 4G pradės keisti 5G ryšio technologija.
Greitis
LTE greičiu prilygsta vielinėmis ryšio technologijomis – kai kuriems šviesolaidinio interneto planams. Teoriškai LTE interneto greitis siekia apie 100 megabitų per sekundę. Tikrovėje jis yra 2–3 kartus mažesnis ir priklauso nuo paros meto bei tinklo apkrovimo. LTE-Advanced teorinis greitis siekia 1 gigabitą per sekundę (tokia sparta pasižymi tik patys brangiausi optiniais kabeliais tiekiami planai).
Lietuva
LTE ryšio paslaugas Lietuvoje tiekia keturi operatoriai – „Bitė Lietuva“, „Telia“, „Tele2“ ir tik Interneto prieiga – „Telecentras“ (Mezon). 2011 m. balandžio mėnesį 4G ryšį Lietuvoje teikti pradėjo „Omnitel“ (dabar „Telia“), 2014 m. gruodžio mėn. – „Tele2“, o 2015 m. balandžio mėn. – „Bitė Lietuva“. Pastaroji bendrovė tuo pačiu metu taip pat pradėjo teikti ir 4G+ arba LTE-Advanced ryšio paslaugas.
„Telia“ ketvirtosios kartos ryšiu gali naudotis 80 % Lietuvos gyventojų: 4G ryšiu jau yra visiškai padengti Vilnius ir Kaunas; taip pat ryšys veikia Vilniaus priemiesčiuose, Klaipėdoje, Šiauliuose, Panevėžyje, Palangoje, Nidoje, Švenčionyse, Švenčionėliuose, Molėtuose, Jonavoje, Širvintose, Elektrėnuose, Kaišiadoryse, Šilalėje, Jurbarke, Tauragėje, Šakiuose, Kybartuose ir Pilviškiuose. „Tele2“ – Alytuje, Marijampolėje, Jonavoje, Mažeikiuose ir Utenoje. „Bitė Lietuva“ 4G/4G+ ryšiu gali naudotis iki 75 % Lietuvos gyventojų: penkiuose didžiuosiuose šalies miestuose (Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, Panevėžyje ir Šiauliuose) bei Alytuje, Anykščiuose, Birštone, Biržuose, Druskininkuose, Elektrėnuose, Jonavoje, Joniškyje, Jurbarke, Kaišiadoryse, Kalvarijoje, Kėdainiuose, Kretingoje, Marijampolėje, Mažeikiuose, Molėtuose, Nidoje, Pagėgiuose, Palangoje, Plungėje, Prienuose, Radviliškyje, Raseiniuose, Rokiškyje, Tauragėje, Telšiuose, Trakuose, Ukmergėje, Utenoje, Varėnoje, Vilkaviškyje, Visagine, Šilalėje, Šilutėje.
Laukžemės pagrindinė mokykla
Kretingos rajono Laukžemės pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kretingos raj. Laukžemėje, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190281181. Steigėjas Kretingos rajono savivaldybės taryba.
Istorija
1853 m. Laukžemėje veikė parapinė mokykla (lankė 31 vaikas). Uždaryta po 1863 m. sukilimo. Tarpukariu kaime veikė pradinė mokykla.
1952–1999 m. Laukžemės kaime veikė septynmetė, aštuonmetė, devynmetė, o 1999–2009 m. – pagrindinė mokyklos. 2010 m. rugsėjo 1 d. mokykla tapo Kretingos r. Darbėnų gimnazijos filialu. Vėliau sumažėjus mokinių skaičiui uždaryta.
1958–1982 m. Laukžemės pagrindinė mokykla buvo įsikūrusi Laukžemės dvare.
Kataro istorija
Kataro istorija – Kataro teritorijos istorija. Iki XVIII a. pabaigos šios teritorijos istorija buvo neatsiejama nuo didesnio Bachreino regiono, o atskiras valstybinis darinys susiformavo tik XIX a.
Istorija iki 1783 m
Islamo eros metu Kataras buvo viena pirmųjų vietų, kur buvo įvestas Islamo tikėjimas. Viduramžiais Kataras buvo daugiau nei priklausomas, mat buvo svarbus centras Persijos įlankos – Indijos vandenyno prekyboje. Čia keitėsi įvairios vietinės ir okupantų dinastijos.
Algirdas Sadkauskas
Algirdas Sadkauskas (1947 m. sausio 3 d. Semeliškėse, Trakų apskritis – 2013 m. gruodžio 13 d.) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1967 m. baigė Vilniaus automokyklą, dirbo vairuotoju Trakų melioracijos statybos valdyboje. 1971 m. baigė Ukmergės žemės ūkio mechanizacijos technikumą. 1971 m. kolūkio dirbtuvių vedėjas, 1972–1979 m. inžinierius mechanikas, 1974–1985 m. Semeliškių kolūkio pirmininko pavaduotojas gamybos reikalams. 1974 m. neakivaizdžiai pradėjo studijuoti LŽŪA Mechanikos fakultete. 1985–1989 m. Beižionių kolūkio valdybos pirmininkas. 1989 m. Trakų rajono žemės ūkio valdybos Žemės ūkio skyriaus viršininko pirmasis pavaduotojas. Nuo 1989 m. ūkininkas, įrengė Semeliškių HE.
1990–1992 m. Trakų rajono tarybos deputatas, rajono valdytojas. 1992–1996 m. LR Seimo narys, 1993–1996 m. Savivaldybių komiteto pirmininkas. 2000–2004 m. Valstybinės sienos apsaugos tarnybos prie VRM Vilniaus rinktinės vadas, 2004–2007 m. Varėnos rinktinės vadas, pulkininkas. Dėl piktnaudžiavimo tarnybine padėtimi 2009 m. nuteistas kalėti 3 metams, bausmės vykdymą atidedant 2 metams.
Kataro istorija
Istorija iki 1783 m
1783 m., pasibaigus Bani chalidų karui su okupantais persais, persai buvo išvyti, o Zubara tapo Bani chalidų centriniu miestu. Tokiu būdu Kataro teritorija kurį laiką buvo įgijusi svarbiausią padėtį Bachreino regione. PO keliolikos metų, 1797 m., Bani chalidų sostinė buvo perkelta į kitas vietas.
Barjerinis bėgimas
thumb|400 m barjerinis bėgimas. thumb|Barjerai Barjerinis bėgimas – lengvosios atletikos rungčių grupė, kurioje sportininkai bėgdami turi šokinėti per barjerus.
Kataro istorija
Kataras po 1970 m
1968 m. britai paskelbė, kad ketina panaikinti savo karinius įsipareigojimus į rytus nuo Sueco kanalo, įskaitant ir tuos, kurie buvo sudaryti su Kataru, iki 1971 m. Kurį laiką Bachreino, Paliaubų Kranto (dabar JAE) ir Kataro valdovai planavo sudaryti federaciją. Tačiau iškilo nesutarimai tarp Ahmad ibn Ali ir Khalifa ibn Hamad, nes pastarasis priešinosi Bachreino pastangoms tapti vyresniuoju partneriu federacijoje. Vis dar viešai remdamas federacijos įdėją, Ahmad ibn Ali sukūrė laikiną komstituciją 1970 m. balandį, kuri paskelbė Katarą nepriklausoma arabų islamistine valstybe, o šariato įstatymai tapo teisės pagrindu. Khalifa bin Hamad buvo paskirtas ministru pirmininku gegužės mėn. Pirmoji ministrų taryba prisiekė 1970 m. sausio 1 d., septyni iš dešimt narių buvo al Taniai. Khalifa bin Hamad argumentai buvo išklausyti ir Kataras tapo nepriklausoma valstybe 1971 rugsėjo 3 d. Ahmad ibn Ali tai formaliai paskelbė iš savo vilos Šveicarijoje, o ne iš Doha rūmų, tad katariečiai nusprendė, kad reikia permainų. 1972 m. vasario 22 d. Khalifa ibn Hamad nuvertė Ahmad ibn Ali, kai šis su sakalais medžiojo Irane. Perversmą tyliai rėmė al Taniai ir Didžioji Britanija, o Saudo Arabija teikė karinę, financinę ir politinę paramą.
Barjerinis bėgimas
Distancijos
Barjerinis bėgimas klasifikuojamas į sprinto ir ilgo nuotolio distancijas. Standartinė sprinto distancija vyrams yra 110 m, o moterims 100 m. Ilgo nuotolio barjerinio bėgimo distancija yra 400 m abiem lytims. Visos šios lenktynės vykdomos pasaulio čempionate ir olimpinėse žaidynėse.
Algirdas Sadkauskas
Biografija
2010–2011 m. UAB „Alsakis“ direktorius, 2011 m. UAB „Ekopada“ direktorius. 2011–2012 m. Elektrėnų komunalinio ūkio Teisės ir personalo administravimo skyriaus vyr. specialistas, 2013 m. Elektrėnų komunalinio ūkio direktorius infrastruktūrai.
Barjerinis bėgimas
Distancijos
Alternatyviuose renginiuose ir žiemos sezono metu vykdomos kitokių distancijų varžybos. pasaulio uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionate vyksta 60 m barjerinio bėgimo rungtis. Tokiose lenktynėse sportininkams reikia įveikti tik penkis barjerus. Taip pat paplitusios alternatyvios 50 m ir 55 m rungtys. Ilgo nuotolio barjerinis bėgimas kartais sutrumpinamas iki 300 m ar 200 m. Tokios distancijos dažniausiai naudojamos mokyklose.
Kataro istorija
Kataras po 1970 m
Priešingai nei Ahmad ibn Ali, įpėdinis apribojo šeimos narių išlaidas ir padidino socialines išlaidas pencijoms, apgyvendinimui, švietimui. Be to daugelį aukštų valstybės postų užėmė artimi šeimos nariai.
Algirdas Sadkauskas
Biografija
Su žmona Valerija užaugino sūnų ir dvi dukras. Palaidotas Semeliškių kapinėse.
Barjerinis bėgimas
Distancijos
Barjerų aukštis klasifikuojamas į dvi grupes: aukštus ir vidutinio dydžio. Sprinto rungtyse (60, 100, 110) naudojami aukšti barjerai: 106.7 cm vyrams ir 83.8 cm moterims. Ilgo nuotolio bėgime naudojami vidutinio dydžio barjerai, kurie siekia 91.4 cm vyrams ir 76.2 cm moterims. Taip pat naudojami ir žemesni barjerai pasaulio jaunimo čempionatuose ir kituose jaunimo, vaikų ar senjorų lygio varžybose.
Kataro istorija
Kataras po 1970 m
1993 m. Khalifa ibn Hamad liko emyru, bet jo sūnus Hamad ibn Khalifa, įpėdinis ir gynybos ministras, perėmė kasdienį šalies valdymą. Jie tarėsi svarbiais klausimais.
Algirdas Sadkauskas
Biografija
Buvo SSKP narys, 1990–2001 m. LDDP narys.
Barjerinis bėgimas
Distancijos
Vyrų 110 m distancijoje pirmasis barjeras stovi 13.72 m nuo starto linijos. Kiekviena sekanti kliūtis pastatyta 9.14 m atstumu vienas nuo kitos. Moterų rungtyje pirmasis barjeras stovi už 13 m nuo starto ir kiekvienas nutolęs po 8.5 m. Ilgo nuotolio barjeriniame bėgime naudojami tokie patys atstumai abiem lytims. Pirmoji kliūtinis stovi 45 m nuo starto linijos ir visi 10 barjerų nutolę vienas nuo kito kas 35 m. Trumpesnėse distancijose (pavyzdžiui, uždarų patalpų čempionatuose) atstumai išlaikomi tokie patys, tad skiriasi tik barjerų skaičius.