cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vagonų barža
thumb|right|250px|Geležinkelio perkėlos pakyla į vagonų baržą ar kitokį geležinkelio keltą įvažiuoti Vagonų barža  – geležinkelio kelto rūšis, bevariklis laivas (barža) su bėgiais denyje, naudojama geležinkelio vagonams pervežti per vandens kliūtis. Vagonų baržą tempia ar stumia vilkikas.
Šambališkiai (Panevėžys)
Šambališkiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Vadoklių.
Išganos
Išganos – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Maišiagalos.
Vladas Čegis
Vladas Čegis (1888 m. rugpjūčio 13 d. Obeliuose (kitais duomenimis Novoaleksandrovsko apskrities Rakanų (?) kaime ) – 1953 m. kovo 15 d. Filadelfijoje, JAV) – Romos katalikų kunigas Rusijoje, Lietuvoje ir JAV. Disidentas.
Biografija
Rusijoje bolševikų valdžiai vykdant antireliginę politiką, kelis kartus buvo baudžiamas: 1931 m. buvo areštuotas ir apkaltintas antitarybine propaganda, nelegalių katalikų bendruomenių kūrimu bei kontrrevoliucinės literatūros platinimu. Nuteistas dešimčiai metų konclagerių, bausmę turėjo atlikti Višlage Krasnovišersko mieste.
1933 m. Lietuvos Respublikos vyriausybė susitarė su Sovietų Rusija pasikeisti politiniais kaliniais ir tais pačiais metais Vl.Čegis sugrįžo į gimtinę. 1935–1939 m. jis tarnavo Meškuičių Šv. vyskupo Stanislovo parapijos klebonu, vėliau išvyko į JAV. Gyveno Filadelfijoje, buvo Šv.Andriejaus parapijos emeritu. Paskutiniaisiais gyvenimo metais daug bendravo su žinomu rašytoju ir valstybės veikėju Vincu Krėve–Mickevičiumi, kuris pokaryje į šį miestą persikėlė iš Lietuvos. Kunigas Vladas Čegis mirė nuo širdies ligos, palaidotas miesto Šv.Kryžiaus kapinėse.
Drake & Josh
„Dreikas ir Džošas“ (Drake & Josh) – viena labiausiai nusisekusių Nickelodeon kanalo komedijų apie du vaikinus paauglius Džošą ir Dreiką, kurie yra netikri broliai ir labai skirtingų charakterių. Šou rodytas nuo 2004 m. sausio 11 d. iki 2007 m. rugsėjo 16 d. Per keturis sezonus parodyta apie 60 serijų. Yra išleistas serialo garso takelis, keli video žaidimai. Parodyti du televizijos filmai. Serialas buvo gerai įvertintas tarp kritikų, taip pat jis padėjo išgarsėti aktorei Miranda Cosgrove, kuri vėliau gavo vaidmenį seriale „IKarli“ (ICarly).
Lietuvoje šį serialą nuo 2013 metų rodė LNK televizija, vėliau jį kartojo BTV ir TV1 kanalai.
Dvigubas meilužis
Turinys
Buvusį modelį Kloją jau ilgą laiką kankina pilvo skausmai. Nerasdamas priežasties, ginekologas nukreipia ją pas psichiatrą. Ši pradeda lankytis pas gydytoją Lui, kurį po keleto susitikimų įsimyli. Jiedu apsigyvena kartu ir netrukus Lui jai pasiperša.
Kartą mieste Kloja sutinka Polį, identišką Lui dvynį, taip pat psichoanalitiką. Ji užsirašo į jo priėmimą svetimu vardu ir sužino, jog jie su Lui tikrai yra dvyniai, nors pats Polis tvirtina, kad brolio neturi. Kloja toliau lanko jo seansus ir taip pat tampa meilužiais.
Kloja taip pat sužino, kad anksčiau Polis turėjo merginą vardu Sandra ir nusprendžia sužinoti daugiau apie ją. Aplankiusi šios motiną, ji sužino, kad Lui, apsimetęs Poliu, išprievartavo Sandrą. Supratusi esanti neščia, ji megino nusižudyti, tačiau liko neįgalia, o Polis pasistengė daugiau neturėti jokių ryšių su broliu ir buvusia mergina. Grįžusi namo ginčo metu Kloja nužudo Lui ir pati netenka sąmonės.
Atsigavusi ligoninėje ji sužino, kad jos pilvo skausmus kėlė joje esanti cista – parazitas dvynys, sukeliantis jai haliucinacijas: Pilis neturi brolio, o Klojos ir Sandros motina yra tas pats žmogus. Iš tiesų Sandra – tai jos pačios sesuo dvynė, kurią motinos nėštumo metu „prarijo“ pati Kloja...
Viliujaus plynaukštė
Viliujaus plynaukštė  – Vidurio Sibiro plokščiakalnio dalis Jakutijos, Krasnojarsko krašto ir Irkutsko srities sienų sandūroje, Viliujaus upės aukštupio baseine. Matmenys: 400 x 200 km.
Aukštis iki 962 m, vidutinis aukštis 700–900 m. Sudaryta iš upinio bazalto, dolomito, klinties.
Viliujaus plynaukštėje prasideda Viliujaus, Marchos, Olenioko, Ygyatos upės. Išplitęs amžinasis įšalas. Jo gylis iki 1,5 km (giliausias pasaulyje).
Egliniškės (Vilnius)
Egliniškės – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Radžiulių.
Šankiai
Šankiai – buvęs kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Maironių. Šankių piliakalnis.
Vladimiras Oriolas
Vladimiras Oriolas (, 1952 m. vasario 9 d. Maskva, Rusijos TFSR – 2007 m. rugpjūčio 5 d. Izraelis) – rusų, žydų ir kanadiečių kalbininkas, vertėjas, filologijos daktaras.
Biografija
V. Oriolas Maskvos universitete studijavo teorinę ir struktūrinę kalbotyrą. 1981 m. apgynė kandidato disertaciją, 1989 m. – daktaro. V. Oriolas vertė grožinę literatūrą: P. Ronsaro, Ž. Prevero, F. Vijono, V. Šekspyro ir kitų anglų bei prancūzų poetų kūrinius. 1980 m. buvo išleistas L. Kerolio vertimas „Alisa Veidrodžio karalystėje“, o 1988 m. – „Alisa stebuklų šalyje“.
1989–1990 m. Maskvos universitete dėstė istorinę kalbotyrą, emigravęs Izraelin dėstė Jeruzalėje ir Tel Avive. 2001–2002 m. dėstė Prinstono universitete JAV, vėliau – keliuose Kanados universitetuose Albertos provincijoje.
Skatoniškės
Skatoniškės – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Visalaukės.
Vladimiras Oriolas
Mokslinė veikla
V. Oriolo mokslinės veiklos kryptys įvairios: slavų, balkanų ir paleobalkanų, semitų–chamitų kalbos, indoeuropiečių prokalbė, biblinė hebrajų kalba, Senojo Testamento tyrimai. V. Oriolas parašė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių ir 7 monografijas (taip pat ir trijų tomų „Rusų kalbos etimologinį žodyną“), su O. Stolbova išleido „Semitų–chamitų etimologinį žodyną“.
Pietro Zorutti
Pjetras Corutis (,, 1792 m. gruodžio 27 d. Lonzano del Koljas – 1867 m. vasario 23 d., Udinė) – Italijos poetas. Jis labiausiai žinomas dėl poezijos friulų kalba, kūrinius publikuodavo kasmet nuo 1821 iki 1867 m. Dauguma jo eilėraščių parašyti Udinės viduriniojo sluoksnio tarme, Udinėje jis išgyveno didžiąją savo gyvenimo dalį.
Žinomiausias Pjetro Coručio eilėraštis, parašytas 1831 m., vadinasi „Plovisine“. P. Corutis buvo susižavėjęs romantizmo poezija, todėl jį gyrė tokie rašytojai kaip N. Tomazejas ir Dž. Kardučis, tačiau po Antrojo pasaulinio karo jį aštriai ktritikavo naujieji friulų poetai, taip pat ir P. P. Pazolinis, kuris jį laikė pasenusiu, nepoetišku kūrėju.
Samhano legenda
Samhano legenda – Kanadoje sukurtas siaubo filmas. Juosta buvo nufilmuota 2003 m., tačiau išleista DVD formatu tik 2005-2006 m., prieš tai iš jos pašalinus didelį dalį smurto, juodojo humoro ir erotinių scenų.
Filme pasakojama apie amerikiečių studentus, kurie, stovyklaudami Airijos miškuose, tampa į kanibalus mutavusių druidų aukomis.
Pagrindinius merginų vaidmenis filme atlieka populiarios to laikotarpio pornografinių filmų aktorės.
Dani Pedrosa
Daniel „Dani“ Pedrosa Ramal (g. 1985 m. rugsėjo 29 d.) – ispanų Grand Prix motociklų klasės lenktynininkas. 2003 m. jis tapo 125cc klasės, o 2004 ir 2005 m. – 250cc motociklų klasės čempionu. Pedrosa yra 1,60m ūgio ir sveria 51kg.
Sezonai
* Sezonas vis dar tęsiasi.
Lenktynės
(legenda) (Bold – pole pozicija, italics - greičiausias ratas) * Sezonas vis dar tęsiasi.
Šapalai (Kupiškis)
Šapalai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 12 km nuo Šimonių.
Steponas Umbrasas
Steponas Umbrasas (1878 m. gruodžio 25 d. Miškiškiai (dabar Bajorai) – 1925 m. lapkričio 12 d. Vilniuje) – Romos katalikų kunigas, visuomenės veikėjas.
Biografija
Šeimoje buvo vyriausias sūnus. Mokėsi Vilniuje privačiai. 1897 m. Oriolo mieste išlaikė egzaminą vaistininko mokinio kvalifikacijai gauti. Įstojo į Vilniaus kunigų seminariją, kurią baigė 1903 m. Tų pačių metų liepos 1 d. įšventintas kunigu. Pirmąsias mišias aukojo Vilniaus Šv. Apaštalų Petro ir Povilo bažnyčioje. Trejus metus tarnavo vikaru Dysnos Švč. M. Marijos Nekalto Prasidėjimo bažnyčioje.
1906 m. liepos 28 d. paskirtas naujai įkurtos Dieveniškių parapijos klebonu. Tuo metu tarp tikinčiųjų lenkų ir lietuvių vyko nesutarimai dėl pamaldų kalbos. St.Urbonas pradėjo skelbti pamokslus lietuviškai, aplinkiniuose kaimuose įsteigė mokyklėles, kuriose lietuvių kalba buvo mokoma maldų ir tikėjimo pagrindų. 1909 m. parengtas miestelio naujos mūrinės bažnyčios projektas, surinkti pinigai statybų pradžiai. Dėl nuolatinių intrigų 1911 m. prašė vyskupo perkelti jį į kitą parapiją, bet po tikinčiųjų prašymų liko Dieveniškėse. 1917 m. dalyvavo Lietuvių Vilniaus konferencijoje, joje atstovaudamas kraštą.
1921 m. staiga susirgo, Vilniaus lietuvių ligoninėje padaryta apendicito operacija buvo pavėluota ir gyvybės neišgelbėjo. Palaidotas Vilniaus Bernardinų kapinėse.
Plaukų tinklelis
thumb|right|250px|Moteris su snood tipo plaukų tinkleliu XIX a. paveiksle (autorius [[Adolph Menzel).]] Plaukų tinklelis  – mažas, dažnai elastingas plonas tinklelis, kuriuo apgobiami ilgi plaukai, kad nesitaršytų. Plaukų tinklelius dažnai dėvi su maistu dirbantys žmonės (virėjai, padavėjai ir pan.), kad plaukai nepatektų į maistą.
Snood tipo tinkleliai
Kitas plaukų tinklelių variantas yra grubesni ir mažiau priglundantys tinkleliai. Juos taip pat nešiodavo moterys su ilgais plaukais. Tinklelis buvo tinklelinis maišelis, į kurį sudedami ilgi link pakaušio sušukuoti ar subraukti plaukai, o patį maišelį laiko juosta, einanti virš ausų per kaktą (žiūrėkite šios straipsnio iliustraciją). Maišelis dažniausiai būdavo būtent tinklelis, kad ir grubus. Retkarčiais – iš audinio.
Plaukų tinkleliai senovėje
Buvo daromi ir auksiniai plaukų tinkleliai
Plaukų tinklelius nuo XIII a. naudojo Vokietijoje ir Anglijoje. To meto iliustracijose matyti, kad moterys plaukų tinklelius naudojo su kitais galvos apdangalais, kurie vadinosi. Juos darydavo iš itin plono šilko, o kraštus – iš austų juostelių.
Papilėnai (Vilnius)
Papilėnai – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Grigaičių, prie kelio.
Gerbiami žmonės
Gerbiami žmonės – 1975 m. sukurtas filmas.
Turinys
Į mažą Sicilijos miestelį dirbti atvyksta mokytoja Elena Bardi, jau ne kartą keitusi savo vietą dėl aikštingo charakterio ir nepagarbaus elgesio su vadovais. Kartą ją miesto turgavietėje įžeidžia vienas prekiautojas, kuris kitą dieną randamas negyvas su gėle burnoje, kas pagal vietinius papročius reiškia, jog jis buvo įžeidęs moterį. Vėliau ją mėgina užpulti du motociklininkai, kurie vėliau taip pat randami negyvi su gėlėmis burnoje, tačiau policijai nepavyksta atskleisti nusikaltimų.
Tuo metu Elena vis aktyviau reiškiasi miestelio veikloje ir politikoje, jos žodis įgyja svorį po to, kai jos pastangomis į atokius miestelio rajonus nutiesiamas vandentiekis. Elena įgyja ryšių, tačiau nežinomas žudikas ir toliau ją „saugo“. Kuomet vietinis policijos komisaras pradeda įtarti Eleną, jis paaukštinamas ir išsiunčiamas į kitą miestą. Netrukus ji pati pradeda suprasti, kad visa sėkmė tėra tik didesnio plano dalis, ir kad viskam vadovauja ir viską planuoja gerokai įtakingesni žmonės...
Typhoons
Typhoons – trečiasis anglų roko grupės „Royal Blood“ studijinis albumas, išleistas 2021 m. balandžio 30 d. Albumui pristatyti išleisti trys singlai: „Trouble's Coming“, „Typhoons“ ir „Limbo“, o jame skambanti muzika jungia grupei įprasta alternatyviojo ir sunkiojo roko skambesį su dance-rock ir disko elementais.
Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir buvo komerciškai sėkmingas. Jungtinėje Karalystėje albumas pasiekė pirmąją albumų reitingo vietą ir tapo trečiuoju grupės įrašu, pasiekusiu šią viršūnę.
Dainų sąrašas
Visų žodžių autorius Mike Kerr, visą muziką sukūrė „Royal Blood“, išskyrus, kur išskirta.
Kūrybinė grupė
Royal Blood
Papildomi muzikantai
Techninis personalas
Judėja (regionas)
Judėja  – istorinė sritis Palestinos teritorijos Vakarų kranto pietinėje dalyje ir gretimose Izraelio dalyse.
Kartais šiuo terminu senovėje buvo vadinama visas Palestinos regionas.
Geografija
Judėjos regionas yra Izraelio kontroliuojamo Vakarų kranto pietinėje dalyje bei gretimose teritorijose Izraelyje.
Tai yra kalvotų aukštumų kraštas. Į šiaurę nuo Judėjos yra Samarija. Nors aiškios geografinės ribos tarp šių dviejų regionų nėra, Ramala arba Hacoro kalnas laikomi simboline riba. Į pietus nuo regiono plyti dykumingas Negevas. Rytiniame Judėjos pakraštyje yra retai gyvenama Judėjos dykuma, kuri leidžiasi į Negyvąją jūrą, už kurios yra Moabas.
Pagrindinė regiono upė – Sorekas. Aukščiausia vieta – Hebrono kalnas (1020 m). Didžiausi regiono miestai yra Jeruzalė, Jerichonas, Hebronas, Betliejus, Beit Šemešas, Rehovotas, Beer Ševa.
Istorija
Regionas nuo seno buvo tankiai apgyvendintas žemdirbystės židinys. Nuo X tūkst. pr. m. e. čia klestėjo seniausia žinoma vietovės gyvenvietė Jerichonas, ilgainiui išaugusi į didelį miestą. III tūkstm. pr. m. e. Judėjos regionas buvo istorino Kanaano sudedamoji dalis, apgyvendinta vakarų semitų genčių, vadinamųjų kanaanitų. Jie gyveno pasidalinę į miestus valstybes, kurių didžiausi šiame regione buvo Jeruzalė, Lachišas, Jerichonas, Bethelis, Ai ir kt. Tarp vietos kananitų genčių minimi jebusitai, hivitai. II tūkstm. pr. m. e. pabaigoje regioną užvaldė izraelitai, ir jis pateko į Izraelio karalystę. Biblioje detaliai aprašomas krašto užkariavimas, Jerichono sugriovimas ir Jeruzalės paėmimas. Judėjos didžioji dalis buvo atiduota valdyti Judo genčiai, iš ko ilgainiui ir kilo jo pavadinimas. Tiesa, šiaurinę regiono dalį valdė Benjamino gentis, o pietinį pakraštį – Simeono gentis. Senieji vietos gyventojai buvo priversti priimti judaizmą ir asmiliavosi su izraelitais.
Po karaliaus Saliamono mirties 931 m. pr. m. e. Judėjos regiono gentys atskilo nuo Izraelio ir susiformavo Judėjos karalystė su sostine Jeruzalėje. Šioje valstybėje formavosi atskira žydų tapatybė ir kultūra. Nors 722 m. pr. m. e. gretimą Izraelį užkariavo Asirijos imperija, Judėjos karalystė išlaikė nepriklausomybę iki pat 586 m., kuomet ją nukariavo Naujoji Babilono karalystė. Tuo metu daug vietos gyventojų buvo ištremti, bet sugrįžo į tėvynę kraštą užvaldžius persams. Tiek babiloniečiai, tiek persai, Judėją administravo kaip atskirą provinciją (Jehud Medinata).
333 m. pr. m. e. Judėją užkariavo Aleksandras Makedonietis, čia pradėjo keltis atvykėliai iš Graikijos, Makedonijos. Vėliau čia valdė Seleukidai, Ptolemėjai. 140 m. pr. m. e. susidarė prielaidos atsirasti nepriklausomai žydų Hasmonėjų karalystei, kuri sustiprėjusi tapo hegemone ir prisijungė aplinkinius regionus, tokius kaip Samarija, Galilėja, Filistija, Gileadas ir Moabas.
Nuo 37 m. pr. m. e. Hasmonėjų karalystė tapo Romos kliente, ir čia valdė Erodas Didysis. 44 m. Judėja kartu su visa Palestina tapo Judėjos provincijos dalimi. 135 m. įvykus Bar Kochbos sukilimui žydai pradėti persekioti ir ėmė migruoti iš regiono Palestinos. Kad ištrinti senąją tapatybę, Judėjos provincija buvo pervardinta kaip Sirija Palestina.
Nuo VII a. Judėją valdė musulmoniškos valstybės, tarp kurių buvo Arabų kalifatas, Osmanų imperija. Jų valdymo metu kraštas arabizuotas, susiformavo palestiniečių etnosas. 1918 m. Britai pradėjo administruoti Judėją kaip vieną iš Palestinos mandato rajonų. Po II Pasaulinio karo čia suformuotas Vakarų krantas, priskirtas administruoti Jordanijai. 1967 m. regione kontrolę paėmė Izraelis.
Šapalai (Rokiškis)
Šapalai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 14 km nuo Obelių.
Teliakovskio užutėkis
miniatiūra|Teliakovskio užutekis Teliakovskio užutėkis  – maža įlanka (plotas 1,57 km², kranto linijos ilgis – 4,1 km) vakariniame Japonijos jūros krante tarp Gamovo ir Teliakovskio kyšulių (Primorės kraštas, Rusija).
Vasarą vaizdinga užutėkio pakrantė labai populiari Primorės miestų gyventojų poilsio vieta. Užutėkio krantai yra Juodųjų kalnų atšakos, apaugusios pušynais. Nors užutėkis nedidelis, jis gilus, siekia iki 38 m gylio. Vanduo švarus ir ramus. Dėl šių sąlygų užutėkyje gyvena daug ryklių. 4 jų rūšys čia gyvena nuolatos, o 10 rūšių atstovai čionai atvyksta vasarą. Vanduo užutėkyje šilčiausias pirmą rugpjūčio pusę.
Darius Semaška
Darius Semaška (g. 1967 m.  birželio 8 d. Kaune) – lietuvių diplomatas.
Išsilavinimas
1985 m. baigė Kauno J. Jablonskio vidurinę mokyklą, 1992 m. – Vilniaus universiteto matematikos specialybę. Politikos mokslus studijavo Orhuso (Danija) universitete bei Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute.
Karjera
1994 m. pradėjo dirbti Užsienio reikalų ministerijos Šiaurės Europos departamente. 1996 m. dirbo ESBO misijoje Bosnijoje ir Hercegovinoje. 1996 m. tapo URM Šiaurės Europos skyriaus vadovu.
1997–1999 m. patarėjas Lietuvos ambasadoje Vašingtone. Joje dirbo su D. Grybauskaite.
1999–2001 m. URM skyriaus vedėjas. 2001–2004 m. Vyriausybės patarėjas tarptautinių santykių klausimais. 2004 m. lapkritį paskirtas Lietuvos ambasadoriumi Vengrijoje, Serbijoje ir Juodkalnijoje, Bosnijoje ir Hercegovinoje, o 2007 m. ir Makedonijoje. 2009–2010 m. ambasadorius ypatingiems pavedimams Lietuvos nuolatinėje atstovybėje prie ES.
2010 m. liepos mėn. – 2012 m. rugpjūčio 27 d. prezidentės D. Grybauskaitės vyriausiasis patarėjas, Užsienio politikos grupės vadovas.
2012 m. rugpjūčio 31 d. prezidentė suteikė Nepaprastojo ir įgaliotojo ambasadoriaus diplomatinį rangą.
Nuo 2012 m. spalio 2 d. – Lietuvos ambasadorius Nyderlanduose.
Manon 70
Manon 70 – 1968 m. sukurtas filmas.
Turinys
Manon – laisva moteris, išnaudojanti sutiktus vyrus savo tikslams pasiekti ir susikurti patogų bei prašmatnų gyvenimą. Žurnalistas Fransua, išvydęs ją oro uoste, iš karto įsimylėjo ir visomis išgalėmis ėmė siekti jos dėmesio. Jiedu pradeda susitikinėti, tačiau Manon brolis Žanas Polas nepatenkintas šia draugyste ir visaip stengiasi jai sutrukdyti. Norėdama patenkinti savo poreikius, Manon mėgina slapta susitikinėti ne tik su Fransua, bet ir su kitu turtingu vyru. Sužinojęs apie neištikimybę, Fransua taip pat randa kitą moterį, tačiau nei vienas iš jų nėra laimingas su kitu.
Buluno ulusas
Buluno ulusas  – ulusas šiaurės Jakutijoje, Arktyje. Administracinis centras – Tiksis.
Geografija
Teritorija išsidėsčiusi Laptevų jūros pakrantėje, ribojasi su Ust Janos, Verchojansko, Evenų-Bytantajaus, Žigansko, Olenioko, Anabaro ulusais. Ulusui pavaldžios Naujojo Sibiro salos. Teritorija yra Šiaurės Sibiro žemumoje, išraižytoje upių slėnių ir kalvagūbrių. Svarbiausios upės – Lena, Oleniokas, Omolojus, Chara Ulachas. Ulusui priklauso viena didžiausių pasaulyje, pelkėta Lenos delta. Šiaurėje būdinga tundra, kuri pietuose palaipsniui pereina į maumedžių retmiškius.
Gyventojai
Tautinė sudėtis (2002 m.):
Jevgenij Terzi
Jevgenijus Terzis (Євгеній Ігорович Терзі; g. 1997 m. liepos 27 d.) – futbolininkas iš Ukrainos, saugas.
Karjera
Profesionalo kelias prasidėjo 2017 m., kai priklausė PFK Sumy klubui.
2017 m. lapkričio mėn. prisijungė prie FC Žemčužyna Odesa.
2018 m. perėjo į Metalist 1925.
2019−2020 m. sezone rungtyniavo Žitomiro "Polissja“.
Paskutinis klubas, prieš atvykstant į Lietuvą, buvo Pirmos lygos Chersono „Kristal“. jame žaidė 2020 m.
DFK Dainava
2021 m. pradžioje atvyko į Lietuvą ir tapo Alytaus „Dainavos“ nariu. 2021 m. kovo 6 d. debiutavo A lygoje.
2021 m. rugpjūčio 1 d. rungtynėse prieš FK Riteriai gavo geltoną kortelę, vėliau užsidirbo ir antrą geltoną, kuri virto raudona. Likę mažumoje alytiškiai pralaimėjo „riteriams“ rezultatu 1:2.
2021 m. rugsėjo 12 d. rungtynėse prieš FK Banga pasižymėjo įvarčiu.
FK Podgorica (OFK Mladost Lješkopolje)
2022 m. persikėlė į Juodkalniją ir atstovavo „Podgoricos“ klubui.
SK Super Nova
2022 m. liepos mėn. persikėlė į Latviją. Atstovavo Super Novos klubui.
Gruzijos geografija
Gruzija – šalis Kaukazo regione, Juodosios jūros pakrantėje. Kartais laikoma tarpkontinentine šalimi, nes yra Rytų Europos ir Vakarų Azijos sankirtoje ir šiandien paprastai laikoma Europos dalimi. Šiaurėje ir šiaurės rytuose šalis ribojasi su Rusija, pietuose – su Turkija ir Armėnija, o pietryčiuose – su Azerbaidžanu.
Geografinė padėtis
Gruziją iš esmės supa Didžiojo ir Mažojo Kaukazo kalnai, kurie yra natūrali riba tarp Rytų Europos ir Vakarų Azijos. Kadangi Europos ir Azijos riba iš esmės yra „istorinis ir kultūrinis konstruktas“, Gruzijos padėtis žemyne buvo labai įvairi. Anaksimandras ribą tarp Europos ir Azijos nustatė palei Fazio upę (dabartinę Rionio upę), todėl šiaurinė Gruzijos dalis buvo priskirta Europai, o pietinė – Azijai. Šios nuostatos laikėsi ir Herodotas. Pagal vieną XVIII a. apibrėžimą, pagal kurį žemyno riba buvo nustatyta Kumos–Manyčiaus įduba, Gruzija ir visas Kaukazas buvo priskirti Azijai. Tačiau pagal kitą apibrėžimą riba buvo nubrėžta ties Arakso upe, taigi visa Gruzija atsidūrė Europoje.
Paviršius
left|thumb|Gruzijos topografija left|thumb|Vėlyvo pavasario Gruzijos palydovinė nuotrauka Nepaisant nedidelio ploto, Gruzijos reljefas yra vienas įvairiausių tarp buvusių sovietinių respublikų. Tai viena kalnuočiausių Europos šalių, kurios didžioji dalis yra Kaukazo kalnuose, o jos šiaurinę ribą iš dalies apibrėžia Didžiojo Kaukazo kalnų grandinė. Mažojo Kaukazo kalnagūbris, einantis lygiagrečiai Turkijos ir Armėnijos sienoms, ir Lichio kalnagūbris, jungiantis Didįjį ir Mažąjį Kaukazą, sukuria natūralius barjerus, kurie iš dalies lemia kultūrinius ir kalbinius regionų skirtumus. Dėl savo aukščio ir menkai išvystytos transporto infrastruktūros daugelis kalnų kaimų žiemą yra praktiškai atskirti nuo išorinio pasaulio. Žemės drebėjimai ir nuošliaužos kalnuotose vietovėse kelia didelę grėsmę gyvybei ir turtui. Pastarojo meto stichinės nelaimės buvo didžiulės uolienų ir purvo nuošliaužos Adžarijoje 1989 m., dėl kurių pietvakarių Gruzijoje tūkstančiai žmonių buvo priversti palikti namus, ir du žemės drebėjimai 1991 m., sugriovę kelis kaimus Račoje, Aukštutinėje Imeretijoje ir Pietų Osetijoje.
Hidrografija
Gruzijoje yra apie 25 000 upių, ant daugelio jų yra pastatytos nedidelės hidroelektrinės. Vakaruose jos įteka į Juodąją jūrą, o rytuose – tekėdamos per Azerbaidžaną į Kaspijos jūrą. Didžiausia upė yra Kura, tekanti 1364 km iš šiaurės rytų Turkijos per rytų Gruzijos lygumas, sostinę Tbilisį ir Kaspijos jūrą. Rionis, didžiausia Vakarų Gruzijos upė, išteka Didžiajame Kaukaze ir įteka į Juodąją jūrą Počio uoste. Sovietų inžinieriai Juodosios jūros pakrantėje esančias upių žemumas pavertė svarbiausiomis subtropinėmis žemės ūkio dirvomis, išplatino ir ištiesino daugelį upės ruožų, nutiesė plačią kanalų sistemą. Gilūs kalnų tarpekliai sudaro Didžiojo Kaukazo topografines juostas.
Pakrantė
thumb|[[Svanetija|Svanetijos regionas, šiaurės vakarų Gruzija]] thumb|Vakarų Gruzijos [[Juodoji jūra|Juodosios jūros pakrantė su Batumio panorama horizonte.]] Gruzijos pakrantės ilgis – 310 km. Iš Gruzijos pakrantės 57 km sudaro Adžarijos pakrantė, o 200 km – Abchazijos pakrantė. Gruzija turi 21 946 km² dydžio išskirtinę ekonominę zoną.
Klimatas
thumb|„Köppen“ klimato klasifikacijos regionai. Gruzijos klimatui įtakos turi vidutinio drėgnumo klimatas vakaruose ir žemyninis klimatas rytuose. Didysis Kaukazo kalnagūbris švelnina vietos klimatą, saugodamas nuo šalto oro iš šiaurės. Šiltas ir drėgnas oras nuo Juodosios jūros iš vakarų lengvai patenka į pajūrio žemumas. Klimato zonos nustatomos pagal atstumą nuo Juodosios jūros ir aukštį virš jūros lygio. Juodosios jūros pakrantėje, nuo Abchazijos iki Turkijos sienos, ir regione, vadinamame Kolchidės žemuma, esančiame toliau nuo pakrantės, vyrauja subtropinis klimatas, pasižymintis didele drėgme ir gausiais krituliais (1 000-2 000 mm per metus; tuo tarpu Juodosios jūros uoste Batumyje iškrenta 2 500 mm per metus). Šiuose regionuose, kur vidutinė vidutinė žiemos temperatūra yra 5 °C, o vidutinė vasaros temperatūra – 22 °C, auga kelios palmių rūšys.
Rytinio Gruzijos lygumas nuo Juodosios jūros poveikio saugo kalnai, todėl čia vyrauja žemyninis klimatas. Čia vidutinė vasaros temperatūra yra nuo 20 °C iki 24 °C, žiemos – nuo 2 °C iki 4 °C. Drėgmė mažesnė, o per metus iškrenta vidutiniškai 500–800 mm kritulių. Rytuose ir vakaruose esantys alpinio ir aukštikalnių klimato regionai, taip pat pietryčiuose esantis pusdykumės Jorio plokščiakalnio regionas pasižymi skirtingu mikroklimatu.
Aukštesnėse vietovėse kritulių kiekis kartais būna dvigubai didesnis nei rytinėse lygumose. Vakaruose, maždaug iki 650 m aukščio, vyrauja subtropinis klimatas. Tuo tarpu aukščiau (bei į šiaurę ir rytus) vyrauja drėgni ir vidutiniškai šilti orai, vėliau – vėsūs ir drėgni orai. Alpinio klimato sąlygos prasideda maždaug 2100 m aukštyje, o aukščiau nei 3600 m sniego ir ledo būna ištisus metus.
Aplinkosaugos problemos
Nuo devintojo dešimtmečio Juodosios jūros tarša labai pakenkė Gruzijos turizmui. Pagrindinė šios būklės priežastis – netinkamas nuotekų valymas. Pavyzdžiui, Batumyje 1990-ųjų pradžioje tik 18 proc. nuotekų buvo išvaloma prieš išleidžiant jas į jūrą. Dešimtojo dešimtmečio pradžioje apytikriai 70 proc. paviršinio vandens buvo sveikatai kenksmingų bakterijų, dėl kurių Gruzijoje kilo daug žarnyno ligų.
Karas Abchazijoje padarė didelę žalą šiam regionui būdingoms ekologinėms buveinėms. Kitais atžvilgiais ekspertai manė, kad Gruzijos aplinkosaugos problemos nėra tokios rimtos kaip labiau industrializuotų buvusių sovietinių respublikų. Tačiau posovietiniais metais Gruzijos aplinkosaugos problemų sprendimas nebuvo vienas iš svarbiausių šalies vyriausybės prioritetų. 1993 m. protestuodamas prieš tokį neveiklumą atsistatydino aplinkos apsaugos ministras. 1994 m. sausį Gruzijos Ministrų kabinetas paskelbė apie naują tarpžinybinę aplinkos monitoringo sistemą, kurios tikslas – sutelkti atskiras programas ir pavesti jas valdyti Aplinkos apsaugos ministerijai. Sistema turėtų apimti centrinę aplinkosaugos, informacijos ir mokslinių tyrimų agentūrą. 1993 m. Gruzijos Žaliųjų partija pasinaudojo savo nedideliu kontingentu parlamente, kad iškeltų aplinkosaugos klausimus.
Kazimieras Kudirka
Kazimieras Kudirka ( OFM Cap.; 1871–1941 m.) – pirmasis lietuvių kapucinų vienuolis, literatas.
Biografija
Buvo žinomo kapucinų vienuolio Honorato Kozminskio, vėliau paskelbto palaimintuoju, mokinys. Norėjo įsikurti Ukmergėje, kur statė vienuolyną ir remontavo bažnyčią. Garsėjo kaip geras pamokslininkas. Vyriausioji ordino valdžia atsiuntė jam pagalbininką brolį Benigną iš Binsvageno. Vėliau abu iš vienuolyno pasitraukė.
Turėjo literato talentą. Net ir sirgdamas akių liga paruošė knygutę apie Šv. Mariją, kuri išbuvo rankraščiu apie šimtą metų – išleista tik 2007 m.
Surrounded by Time
Surrounded by Time – 41–asis Velso atlikėjo Tom Jones studijinis albumas, išleistas 2021 m. balandžio 23 d. Albumui pristatyti išleisti keturi singlai: „Talking Reality Television Blues“, „No Hole in My Head“, „One More Cup of Coffee“ ir „Pop Star“, o jame skamba atlikėjo atliekami kitų daininikų ar grupių koveriai.
Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir buvo komerciškai sėkmingas. Jungtinėje Karalystėje per pirmąją savaitę parduota virš 14 tūkstančių kopijų ir jis debiutavo pirmojoje albumų reitingo vietoje, tapdamas ketvirtuoju atlikėjo įrašu, pasiekusiu šią viršūnę.
Tešlos teptukas
Tešlos teptukas, dar vadinamas konditeriniu teptuku – virtuvės įrankis, naudojamas tešlai aptepti, pvz., kiaušinio plakiniu, aliejumi, sviestu, kitų maisto produktų paviršiams padengti glajais, padažais ar marinatais, užtepti piešinių ant patiekalo paviršiaus formavimui.
Savybės
Tešlos teptukas panašus į dažymo teptuką, su ilga, patogia laikymui rankena. Šiuolaikinis teptukas paprastai gaminamas iš silikono, būna įvairių spalvų, yra patvarus ir atsparus karščiui (iki 280°C), juo galima saugiai tepti karštus kepinius, įkaitusias keptuves, kepimo skardas. Toks teptukas nesugeria kvapų, lengvai valomas, prie jo nelimpa produktai. Pranoksta savo savybėmis tradicinius medinius teptukus su šereliais.
NGC 5822
thumb|NGC 5822 padrikasis spiečius
NGC 5822 – padrikasis spiečius, esantis Vilko žvaigždyne. Šį spiečių 1836 m. liepos 3 d. atrado anglų astronomas John Herschel. Netoliese esama kito spiečiaus – NGC 5823. Tai rodytų, kad tarp šių spiečių gali būti fizinis ryšys.
NGC 5822 amžius siekia apytikriai 900 mln. metų, nuo Saulės nutolęs apie 2700 šviesmečių. NGC 5822 spiečius priklauso III 2 m Tramplerio klasei.
NGC 5822 metališkumas labai artimas Saulės. Spiečiuje aptiktos dvi barinės žvaigždės, 2013 m. duomenimis, tai buvo antrasis spiečius, kur aptikta šio tipo žvaigždžių.
Rahus
Rahus  – indų mitologijos demonas (asura), per saulės užtemimus praryjąs saulę, ir ją po dieviško įsikišimo, paleidžiąs.
Indų astrologijoje nelaimios dienos atkarpos vadinamos Rāhu kāla, nes veikiamos demono Rahaus.
Rahus pateko ir į budistinės mitologijos pandemoniumą. Ypač jo mitologija išplėtota mongolų. Pasak jų, Rahu pasiverčia mėnuliu ir patekęs į dangų (Tengri), kuriam saulės dievas (arba Chormusta) grąžino seniau asurų pavogtą nemirtingumo gėrimą (aršaną). Rahui pavyksta tapti nemirtingu anksčiau, nei Chormustos nurodymu Očirvanis spėja jį sukapoti. Dėl to, Rahus vis keršija saulei ir mėnuliui, juos prarydamas.
Kalmukų ir chalcha mongolų tautosakoje Rahus (Aracha) tapatinamas su gyvate. Apie jį pasakojama, kad jis išgėręs dievybės (Avalokitešvaros – Burchanbakšio, Očirvanio, Arja Bulos) paruoštą aršaną ir šlapinasi į jo indą (arba išgeria su visu indu). Aršano pakeitimas šlapimu, pasak mongolų, gresia gyvybės žemėje sunaikinimu. Dėl to, griausmavaldis Očirvanis išgeria aršaną, nuo kurio pajuoduoja. Jis perskelia Rahų į dvi dalis – apačia nukrenta žemėn, kur pavirsta ugnikalniais arba tuntais vabzdžių ir nariuotakojų. Demono galva slapstosi už mėnulio (medžio, lietaus debesų), bet pastebėta, dievybės įkinkoma į mėnulio priekabą. Buriatai Rahų laiko degtinės išradėju, dėl jo taip pat žmogus netekęs kailio. Kai kurie buriatai išskiria Alchą ir Archanšuchterą – vienas ryja mėnulį, kitas saulę.
Trapėnai
Trapėnai (arba Nemanskojė;, nuo 1938 m. liepos 16 d. Trappen, Böttchershof, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – miestelis Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, Krasnoznamensko rajone, Nemuno kairiajame krante (kitame krante – Viešvilė), nuo 2008 m. birželio 30 d. Aleksejevkos kaimo gyvenvietės gyvenvietė.
Istorija
1736–1818 m. Prūsijos karalystės Lietuvos departamento, 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Pilkalnio apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Pilkalnio rajono (Пиллькалленский район), vėliau Krasnoznamensko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. birželio 30 d. Nemanskojės apylinkės (Неманский cовет) centras.
Iki 1902 m. kaimas priklausė Viešvilės ir Lazdynų parapijoms. Įsteigus savarankišką parapiją iki 1904 m. kaimą aptarnavo Viešvilės kunigas, o 1905–1908 m. pastatyta neogotikinė raudonų plytų Trapėnų bažnyčia. Bažnyčia ir vakarų bokštas dvišlaičiu stogu. 1934 m. pastatytos dvi geležinės krosnys oro šildymui. Bažnyčia turėjo tris varpus. 1944–1945 m. bažnyčią nugriovė Raudonoji armija, jos likučiai buvo pašalinti ir toje pačioje vietoje pastatytas administracinis pastatas.
Šaltiniai
6.   Alfonsas Čepauskas, N. Nevčesauskienė, A. Nikžentaitis. Trapėnų kronikos. Grafikos darbų aplankas // Red. J. Misevičius -- UAB Petro ofsetas. Vilnius --2009. Губин А.Б. Топонимика Калининграда. Реки и водоемы // Калининградские архивы. – Калининград, 2007. – Вып. 7. – С. 197–228.
Lietuvos Davis Cup rinktinė
Lietuvos Davis Cup rinktinė atstovauja Lietuvai kasmetiniame vyrų teniso Davis Cup turnyre. Komandai vadovauja Lietuvos teniso sąjunga.
Pirmą kartą rinktinė Davis Cup pasirodė 1994 m. 3 grupėje. Po metų ji buvo paaukštinta į 2 grupę. Iš viso Lietuvos rinktinė žaidė 7 kartus 2 grupėje ir 13 – trečiojoje.
2014 m. nugalėjusi PAR, Norvegiją ir Bosniją ir Hercegoviną pirmą kartą istorijoje Lietuvos komanda buvo paaukštinta į Europos/Afrikos 1 grupę.
Komandai vadovauja Remigijus Balžekas ir Rimvydas Mugevičius. Rinktinė reitinge užima 54 vietą (2014 m.), o aukščiausiai yra pakilusi iki 50 vietos (2010 m.). Iki 2015 m. rinktinės rekordas yra 48 pergalės ir 34 pralaimėjimai.
Dabartinė komanda
Žaidėjų informacija ir reitingas 2015 m.
Paskutiniai rezultatai
2012 m., 3 grupė
Maksimilijonas Juozas Taraiva
Maksimilijonas (Maksimas) Juozas Taraiva, (1832 m. kovo 13 d. Prienai – 1864 m. liepos 19 d. Koninas) – vienuolis kapucinas, 1863 m. sukilėlių kapelionas.
Lietuvos Davis Cup rinktinė
Paskutiniai rezultatai
2013 m., 2 grupė
Maksimilijonas Juozas Taraiva
Biografija
Vaikystėje buvo šaukiamas Juozo vardu. Suvalkų mokykloje baigė tris klases, po to Varšuvoje prekiavo prieskoniais, dirbo pašte. 1854 m. birželio 9 d. įstojo į Kapucinų ordiną, 1860 m. Varšuvoje įšventintas kunigu. Išgarsėjo kaip patriotinius pamokslus skelbiantis pamokslininkas. Tarnavo kapelionu Varšuvos citadelės ir Modlino kalėjimuose. 1862 m. už užsienio spaudos perdavimą kaliniams perkeltas į Cisteriečių vienuolyną Londe.
Lietuvos Davis Cup rinktinė
Paskutiniai rezultatai
2014 m., 2 grupė
2015 m., 1 grupė
Maksimilijonas Juozas Taraiva
Biografija
Kilus 1863 m. sukilimui, prisijungė prie Edmundo Tačanovskio ir Kazimiero Mielenckio vadovaujamų būrių. Tarnavo kapelionu, prisaikdindavo sukilėlius. Buvo sužeistas mūšyje prie Ignacevo kaimo, gydėsi Šremo mieste. Naktį iš 1864 m. birželio 15 į 16 areštuotas Liondo vienuolyne. Konine įvyko teismas, kurio metu M. Tareiva už iš sakyklos skelbtą agitaciją sukilti buvo nuteistas mirti ir Rusijos caro kareivių liepos 19 d. buvo pakartas. Užkastas egzikucijos vietoje, kuri buvo sutrypta žirgais ir savaitę po to saugoma. Tikinčiųjų buvo perlaidotas Konino kapinėse, vėliau – prie Londo vienuolyno bažnyčios.
Kunigo mirties vietoje įrengtas simbolnis kapas, jo vardu Konine pavadinta gatvė.
Jenny Agutter
Dženė Aguter (g. 1952 m. gruodžio 20 d. Somersetas) – britų aktorė, pelniusi Emmy, BAFTA apdovanojimus, taip pat Britanijos imperijos ordiną už labdaros pastangas.
Biografija
Dženė gimė Tauntone, Somersete, britų armijos karininko šeimoje. Vaikystėje jiems teko gyventi Singapūre, Kipre ir Kvala Lumpūre. Lankydama baleto pamokas Elmhursto mokykloje, ji buvo pastebėta kino prodiuserių, ieškančių mergaitės vaidmeniui kine. Nors vaidmens gauti nepavyko, netrukus ji sulaukė kvietimo į kitą juostą, „East of Sudan“ (1964).
Dženė ėmė nuolat filmuotis, o 1970 m. juosta „The Railway Children“, kuriame ji atliko pagrindinį vaidmenį, atnešė jai populiarumą visoje šalyje. Dėl užimtumo jai teko atsisakyti šokių ir mokslų teatro mokykloje. 1971 m. pasirodė juosta „Walkabout“, vaidmuo kurioje žymėjo jos perėjimą nuo vaikiškų–paaugliškų prie suaugusiųjų vaidmenų.
1971 m. Dženė debiutavo Holivude, juostoje „The Snow Goose“, už kurią pelnė Emmy apdovanojimą. Tuo laikotarpiu ji daugiausia dėmesio skyrė Amerikos kinui, tuo tarpu Britanijoje dažniausiai vaidino teatro scenoje. Dešimtmečio pabaigoje buvo jos karjeros kine pikas – filmai „Logan‘s Run“ (1976), „The Eagle Has Landed“ (1976), „Equus“ (1977), „An American Werewolf in London“ (1981).
8 dešimtmetyje vaidmenų kine ženkliai sumažėjo ir Dženė nuolat vaidino „Royal Shakespeare“ teatre Stratforde. Vėliau ją dar buvo galima pamatyti ir televizijoje.
Aktorė ištekėjusi už švedo Johan Tham, viešbučio savininko. Jiedu turi sūnų.
right|thumb|170px
Kareiviškiai (Biržai)
Kareiviškiai – buvęs kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Parovėjos.
Akim Sairinen
Akimas Saidas Sairinenas (Akim Saeed Sairinen; g. 1994 m. gegužės 22 d.) – futbolininkas iš Suomijos, rungtyniaujantis gynėjo pozicijoje.
Karjera
Futbolininko karjerą pradėjo Suomijoje. Žaidė Mikkelin Palloilijat, Ekenäs IF klubuose.
2018 m. persikėlė į Estiją ir atstovavo JK Tammeka, kuris dalyvavo Meistriliiga pirmenybėse. 2019 m. sezoną tęsė estų klube.
2020 m. žaidė norvegų Florø SK, kuris dalyvavo 2. division pirmenybėse.
Atvyko į Lietuvą. 2021 m. buvo paskelbta, kad tapo Alytaus „Dainavos“ nariu. 2021 m. kovo 26 d. debiutavo A lygoje. Žaidžia ir Alytaus klubo dublerių komandoje. Suomis buvo išrinktas į simbolinę XII (12) turo rinktinę, kai rungtynėse prieš FC Hegelmann Litauen laimėjo visas 9 dvikovas ir 4 dvikovas „antrame aukšte“. Pasižymėjo rezultatyviu perdavimu, po kurio buvo pelnytas pergalingas įvartis.
2022 m. pirmoje pusėje rungtyniavo Pargas Idrottsförening, kuris dalyvavo Ykkonen (II pakopa).
Statistika
Spalvų reikšmės:
Medinėliai
Medinėliai – buvęs kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Pačeriaukštės I.
Bildiškės
Bildiškės – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Lavoriškių, prie Bildiškio ežero, prie Aleksandriškių.
Caterina Percoto
Katerina Perkoto (,, 1812 m. vasario 19 d. San Lorenco di Soleskjanas, Friulis – 1887 m. rugpjūčio 15 d. San Lorenco di Soleskjanas, Friulis) – Italijos rašytoja ir poetė.
Biografija
Po tėvo mirties 1821 m. jos šeima išsikėlė į Udinę ir Kateriną Perkoto išsiuntė į Santa Kjaros vienuolių internatinę mokyklą. Nuo tol rašytoja ėmė bjaurėtis vienuolišku moterų auklėjimu – šią savo nuomonę ji gynė visą gyvenimą.
K. Perkoto literatūrinė karjera prasidėjo 1839 m., nuo to laiko jos vadovu tapo leidėjas Frančeskas Dal’Ongaras. Panirusi į Friulio kraštovaizdžius, stebėdama laukų darbus ir šilkaverpių auginimą, ji savo darbuose vaizdavo sustingusį, Austrijos valdomą Friulio skurdo pasaulį. Tačiau po 1848 m., kai Austrijos valdomos Italijos žemės sukilo ir buvo žiauriai Austrijos malšinamos, K. Perkoto kūryba tapo politiškai angažuota ir sulaukė Italijos patriotų palaikymo. XIX a. šeštajame dešimtmetyje ji pradėjo rašyti friuliškai, o 1863 m. išleido du apsakymų tomus ir „Racconti“ – friulų pasakėčių rinkinį.
Paskutiniai rašytojos ir poetės gyvenimo metai buvo sunkūs dėl prastos sveikatos, bet drauge kupini svarbių susitikimų, pavyzdžiui, 1867 m. Udinėje ji susitiko su pačiu Džuzepe Garibaldžiu, taip pat Florencijoje, Frančesko Dal’Ongaro namuose susitikdavo su to meto pradedančiaisiais rašytojais ir politikais. Ji atsisakė Santa Kjaros internatinės mokyklos direktoriaus pareigų, o 1871 m. Italijos ministras Čezarė Korentis ją paskyrė dirbti Venecijos internatinių mokyklų direktore. 1878 ir 1883 m. išleido po apsakymų rinkinį.
Šapauka
Šapauka – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Magučių.
Liepą
Liepą – 2000 m. sukurta romantinė komedija.
Turinys
Matematikos mokytojas Danielis vasaros atostogų pradžioje iš merginos gatvėje įsigija žiedą. Ji taip pat pakviečia Danielį į vakarėlį, kuriame šis neva turi sutikti savo gyvenimo merginą, turinčią tokį pat simbolį. Mergina, pardavusi jam žiedą, yra slapta įsimylėjusi Danielį, tačiau tą vakarą jis sutinka turkę Melek, vilkinčią marškinėliais su „reikalingu“ simboliu. Praleidęs kartu vakarą, Danielis įsitikinęs, kad Melek yra kaip tik ta mergina, tačiau kitą rytą ji išvyksta į Stambulą. Danielis leidžiasi iš paskos, tačiau vėl susiduria su žiedą pardavusia Juli. Mergina apsimeta taip pat traukianti į Stambulą.
Kairėnų Šilėnai
Kairėnų Šilėnai – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Buivydžių.
Pier Paolo Pasolini
Pjeras Pãolas Pazolinis (, 1922 m. kovo 5 d. Bolonija, Italijos karalystė – 1975 m. lapkričio 2 d. Ostija, Italija)  – italų poetas, scenaristas, aktorius, kino režisierius, rašytojas, žurnalistas ir dramaturgas. Kultūriškai įvairiapusis, pasireiškė skirtingose srityse, taip pat įnešė savo indėlį kaip menininkas, romanų rašytojas, kalbininkas, vertėjas ir eseistas.
Nuo Antrojo pasaulinio karo pabaigos iki XX a. 8–ojo dešimtmečio vidurio atidžiai sekė italų gyvenimo pokyčius. Kartais buvo prieštaringa figūra, dėl savo radikalių samprotavimų dažnai sukeldavo karštus ginčus ir diskusijas, buvo itin kritiškas buržuazijai ir besusidarančios vartotojiškosios visuomenės įpročiams, taip pat priešiškai žvelgė į 1968 m. pasaulinius protestus dėl karo Vietname, žmogaus teisių, rasizmo, ekologijos ir feminizmo. Kaip viešojo asmens, jo homoseksualumas buvo visuomenės dėmesio centre.
Pjeras Paolas Pazolinis yra kino klasika tapusių pasaulinio garso filmų „Kabirijos naktys“ („Le notti di Cabiria“, 1957), „Saldus gyvenimas“ („La dolce vita“, 1960) vienas iš scenarijaus autorių, filmo „Evangelija pagal Matą“ („Il vangelo secondo Matteo“, 1964) režisierius ir scenarijaus autorius. Jo filmas „Kenterberio pasakos“ („I racconti di Canterbury“, 1972) Tarptautiniame Berlyno filmų festivalyje 1972 m. laimėjo aukščiausiąjį, Auksinio lokio, apdovanojimą.
Padliaudanka
Padliaudanka – buvęs kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, netoli nuo Dūkšto miesto.
Šaparnė (Švenčionys)
Šaparnė – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 9 km į pietus nuo Labanoro, Labanoro girioje, prie Rašios ir Duobulio ežerų. Toliau rytuose telkšo Ešerinio ežeras. Eina kelias.
Arlinė
Arlinė – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Maišiagalos.
Klepė
Klepė – Klepės savivaldybės administracinis centras Rogalando apskrityje, Norvegijoje. Kaimas yra maždaug pusiaukelėje tarp dviejų ežerų. Briunės miestas yra maždaug 5 kilometrai į pietus, o Saneso miestas yra maždaug 12 kilometrai į šiaurės rytus.
Gyventojų skaičius aplink Klepę sparčiai auga, daugiausia – priemiesčių vienkiemiuose, bet kuriasi ir daugiabučiuose. Klepės kaime gyvena apie tris tūkstančius žmonių, o savivaldybėje, įskaitant Verdaleno miestą, 2019 m. gyveno 9 245 gyventojai, o gyventojų tankis – 2 898 gyventojai kvadratiniame kilometre.
Prostitučių žudikas
Prostitučių žudikas – 2018 m. sukurtas trileris.
Turinys
Jaunas vyras Rydas turi žmoną ir naujagimę dukterį, tačiau jį nuolat persekioja troškimas įvykdyti žmogžudystę. Galiausiai jis pasiryžta įgyvendinti planą: pareiškęs, kad išvyksta verslo reikalais, jis išsinuomoja viešbutyje kambarį ir užsisako prostitutę, kuri ir turi tapti jo auka.
Atvykus Džekei, Rydas kiek sutrinka ir nesugeba padaryti tai, ką planavo. Negana to, mergina pasirodo esanti keistoka, o galiausiai ji užsidaro vonios kambaryje ir pradeda žaloti save nedideliu peiliu. Išsigandęs Rydas nekviečia policijos, bet parveža Džekę į jos namus. Atsigavusi mergina pakviečia jį į vidų ir pavaišina gėrimu, nuo kurio Rydas apsvaigsta. Dabar jau Džekė tampa padėties šeimininke ir turi panašių ketinimų, kaip ir Rydas...
Fokker F27 Friendship
F27 buvo kuriamas siekiant išnaudoti naujai pasirodžiusių turbosraigtinių variklių galimybes vietoje stūmokliniais varikliais varomų lėktuvų pasiūlyti ekonomiškesnį ir galingesnį turbosraigtinį variantą. Į F27 montuotas „Rolls-Royce Dart" turborosraigtinis variklis kėlė žymiai mažiau vibracijos ir triukšmo, kas užtikrino didesnį keleivių komfortą. Kitas svarbus komforto elementas buvo hermetizuojamas keleivių salonas, leidęs skristi aukščiau kartu palaikant komfortiškas sąlygas. Orlaivio konstrukcijoje taip pat buvo panaudotos naujoviškos gamybos technologijos.
Pirmasis skrydis šio tipo orlaiviu įvykdytas 1955 m. lapkričio 24 d.; 1958 m. lapkričio 19 d. juo pradėti komerciniai pervežimai. Lėktuvas buvo gaminamas Nyderlanduose bei, pagal licencinę sutartį su JAV orlaivių gamintoju Fairchild, – Jungtinėse Amerikos Valstijose. Fairchild gamino kiek prailgintą lėktuvo versiją, gavusią pavadinimą Fairchild FH-227.
Devintajame dešimtmetyje F27 pagrindu Fokker sukūrė modernizuotą modelį Fokker 50.
Konstrukcija ir gamyba
miniatiūra|Ankstyvoji F27 koncepcija Šeštojo dešimtmečio pradžioje orlaivių gamintojai pradėjo ieškoti galimybių pakeisti karo metais sukurtus keleivinius lėktuvus modernesniais ir ekonomiškesniais, atitinkančiais naujus rinkos poreikius. Nyderlandų įmonė „Fokker“ buvo viena iš įmonių, siekiančių kurti tokį orlaivį. Apie 1951 m. „Fokker“ pradėjo ieškoti galimybių pasiūlyti maždaug 32 vietų lėktuvą, galintį pakeisti populiarųjį „Douglas DC-3". „Fokker“ apklausė „DC-3" operatorius apie jų lūkesčius dėl būsimo orlaivio parametrų ir šių duomenų pagrindu pradėjo kurti „F27.
Įvertinus keletą galimų variantų, vienas kurių numatė net ir radialinių variklių „Wright Cyclone“ naudojimą, buvo apsistota prie 28 keleivius talpinančio aukštasparnio su hermetizuojamu salonu, varomo dviem turbosraigtiniais varikliais „Rolls-Royce Dart“. „Dart“ variklis jau buvo pasiteisinęs ankstyvuosiuose „Vickers Viscount“ modeliuose, o aukštasparnė konfigūracija buvo pasirinkta dėl didesnės keliamosios galios, paprastesnio antžeminio aptarnavimo ir geresnio vaizdo keleiviams. Lėktuvo konstrukcijoje Fokker naudojo naują metalo ir metalo sujungimo techniką „Redux“, leidusią sumažinti metalo nuovargį, pagerinti aerodinamiką ir sumažinti konstrukcijos svorį. „Fokker“ tapo pirmąja įmone po „de Havilland“, panaudojusią šią technologiją. dešinėje|miniatiūra| Antrasis F27 prototipas, 1956 m. 1953 m. lėktuvo prodjektas gavo pavadinimą „Friendship“ (liet.draugystė).
Bandymų etapo metu buvo pagaminti keturi prototipai, du iš jų – skraidantys orlaiviai, naudojami skrydžio bandymų programai (už juos sumokėjo Nyderlandų orlaivių kūrimo institutas) ir du prototipai, statiniams ir konstrukcijos nuovargio bandymams.
1955 m. lapkričio 24 d. pirmasis prototipas, registruotas numeriu PH-NIV, atliko pirmąjį skrydį. Antrasis prototipas ir pirmosios serijos mašinos buvo 0,9 m (3 pėdų) ilgesni nei pirmasis prototipas. Taip buvo siekiama sumažinti sunkios uodegos efektą bei suteikti vietos dar keturiems keleiviams.
Tolimesnis vystymas
miniatiūra|Fairchild Hiller FH-227B Gamybos proceso metu F27 buvo ne kartą modifikuotas, konstrukciją pritaikant įvairiems tikslams. Dažniausiai keisti varikliai, pakrovimo durys, ilgintas fiuzeliažas, orlaivį pritaikant krovinių pervežimui ir karinėms reikmėms. Fokker sukūrė specialų modelį, skirtą jūrų patruliavimo misijoms.
1952 m. „Fokker“ užmezgė ryšius su JAV lėktuvų gamintoju „Fairchild“, kuris domėjosi būsimu F27. 1956 m. abi įmonės pasirašė licencijos sutartį, pagal kurią „Fairchild“ buvo įgaliota gaminti F27 JAV. Pirmasis amerikiečių pagamintas F27 į orą pakilo 1958 m. balandžio 12 d. „Fairchild“ šiuos orlaivius gamino iki 1973 m. liepos mėn. „Fairchild“ savarankiškai sukūrė prailginto fiuzeliažo modelį, pavadintą „FH-227". Įmonės susitarė nekonkuruoti ir pasidalijo pasaulio rinkas.
Devintojo dešimtmečio pradžioje „Fokker“ pradėjo kurti modernizuotą „F27 Friendship“ įpėdinį, gavusį pavadinimą „F27 Mark 050“ bei komercinį pavadinimą „Fokker 50“. Nors „Fokker 50“ buvo sukurtas F27-500 modelio pagrindu, tai buvo iš esmės naujas orlaivis su „Pratt & Whitney Canada" 100-osios serijos varikliais ir modernia avionika. Bendri orlaivio parametrai ir keleivių komfortas pastebimai pagerėjo palyginti su F27.