cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Georgi Parvanov
Biografija
1975 m. baigė Perniko vidurinę mokyklą ir 1981 m. Sofijos universiteto istorijos fakultete „Bulgarijos komunistų partijos istorija“ specialybę. 1988 m. apgynė istorijos daktarinę disertaciją „Dimitar Blagoev ir Bulgarijos nacionalinis klausimas 1879–1917“.
Red Dead Redemption 2
„Red Dead Redemption 2“ yra vieno žaidėjo žaidžiamas žaidimas su atskiru „Read Dead Online“ daugelio žaidėjų praplėtimu (2018 m. pabaiga). Žaidimas sulaukė aukšto kritikų įvertinimo. Metacritic.com duomenimis, žaidimas įvertintas 97 balų iš 100 vidurkiu.
Dominikos herbas
Centrinę herbo dalį užima skydas, padalintas į keturias dalis. Jose pavaizduoti šalies simboliai – kokospalmė, bananų augalas, varlė (endeminė Leptodactylus fallax) ir kanoja. Skydą laiko du skydininkai – imperatoriškosios amazonės, o virš skydo, šalmo vietoje pavaizduotas liūtas. Po skydu yra prancūziškas motto – Après Bondie C’est La Ter („Po Dievo yra Žemė“).
Georgi Parvanov
Biografija
1981 m. pradėjo dirbti tyrėju Bulgarijos komunistų partijos istorijos institute. Nuo 1989 m. vyriausiasis mokslinis bendradarbis. Nuo 2001 m. gegužės mėn. Bulgarijos interneto bendruomenės narys.
Red Dead Redemption 2
Leidėjas paskelbė, kad per pirmas 3 pardavimo dienas žaidimas uždirbo 725 mln. JAV dolerių pajamų tapdamas antru sėkmingiausiu debiutu pramogų versle (nusileidęs „GTA V“ žaidimui, 1 mlrd. dolerių pajamų). Pasak kūrėjų, kuriant žaidimą pasamdyti 1200 aktorių, įrašytos 500 000 veikėjų dialogų eilučių, sukurtos 300 000 veikėjų animacijų. Vieno iš įmonės įkūrėjų Dan Houser teigimu, pagrindinės istorijos trukmė – 60 valandų. Žaidimo kūrimas truko daugiau nei aštuonerius metus, prasidėjęs netrukus po Red Dead Redemption išleidimo, ir tapo vienu brangiausių kada nors sukurtų vaizdo žaidimų. „Rockstar“ sujungė visas savo studijas į vieną didelę komandą, kad būtų lengviau kurti. Jie darė įtaką tikroms vietoms, o ne filmams ar menui, sutelkdami dėmesį į tikslaus laiko atspindį su žaidimo veikėjais ir pasauliu. Žaidimas buvo pirmasis „Rockstar“ sukurtas specialiai aštuntos kartos konsolėms, išbandęs jų technines galimybes perkeldamas „Grand Theft Auto V“ į platformas. Žaidimo garso takelyje yra originali Woody Jackson sukurta partitūra ir keli vokaliniai takeliai, kuriuos prodiusavo Daniel Lanois. Vystymas apėmė 100 valandų savaitės grafiką, dėl kurio buvo pranešama apie privalomus ir neapmokamus viršvalandžius. Red Dead Online, žaidimo internetinis kelių žaidėjų režimas, leidžia iki 32 žaidėjų įsitraukti į įvairius bendradarbiavimo ir konkurencinio žaidimo režimus
Georgi Parvanov
Biografija
Nuo 1981 m. Bulgarijos komunistų partijos narys. (1990 m. ši partija pakeitė pavadinimą į Bulgarijos socialistų partiją – BSP.) Nuo 1994 m. – BSP aukščiausiosios tarybos pirmininko pavaduotojas. Nuo 1996 m. – BSP aukščiausiosios tarybos pirmininkas. 2000 m. perrinktas BSP aukščiausiosios tarybos pirmininku.
1994–2001 m. Bulgarijos parlamento narys. 2001 m. lapkričio mėn. išrinktas Bulgarijos prezidentu. Šias pareigas pradėjo eiti nuo 2002 m. sausio 22 d.
Dalyvavo 2006 m. prezidento rinkimuose. Pirmajame ture, vykusiame spalio 22 d., gavo 65 % rinkėjų balsų. Kadangi išviso rinkėjų dalyvavo mažiau kaip 50 %, tai išėjo į antrąjį turą kartu su savo priešininku ultranacionalistu Volen Siderov. Antrajame ture, vykusiame spalio 29 d., surinkęs virš 75 % rinkėjų balsų antrą kartą laimėjo Bulgarijos prezidento rinkimus.
Red Dead Redemption 2
Siužetas
Po nesėkmingo kelto vagystės 1899 m. Van der Linde gauja yra priversta palikti savo nemažus pinigus ir pabėgti iš Blackwater. Supratę, kad civilizacijos pažanga baigiasi už įstatymo ribų, jie nusprendžia uždirbti pakankamai pinigų, kad išvengtų įstatymų ir išeitų į pensiją. Jie apiplėšia Kornvaliui priklausantį traukinį, kuris pasamdo Pinkertonus, kad juos sulaikytų. Gauja atlieka darbus, kad užsidirbtų pinigų, nes olandai nuolat žada, kad kitas apiplėšimas bus paskutinis. Po susišaudymo su Kornvalio vyrais Valentine, gauja persikelia į Lemoyne, kur vienu metu dirba Grėjų ir Braithwaites, bandydami juos nukreipti vienas prieš kitą. Tačiau šeimos susikerta: pilkieji pasaloje nužudo gaujos narį, o Braithwaites pagrobia ir parduoda Džeką Brontei. Gauja keršija ir sunaikina abi šeimas, kol atgauna Džeką iš Brontės, kuris pasiūlo jiems vadovus dirbti, bet galiausiai jas kerta. Olandas pagrobia ir paduoda jį aligatoriui kaip kerštą, o tai sutrikdo Artūrą.
Georgi Parvanov
Publikacijos
Tuzinas mokslinių straipsnių, monografijų ir knygų, tarp jų:
Red Dead Redemption 2
Siužetas
Olandas yra apsėstas dėl paskutinio apiplėšimo ir abejoja Artūro ištikimybe po to, kai jis nepaklūsta jam, išlaisvindamas Džoną anksčiau nei planuota ir pavadinęs Michą savo vyriausiuoju leitenantu Artūro vietoje. Artūras susirūpinęs Olandas nebėra tas žmogus, kurį pažinojo, nes jis tampa izoliuotas, atsisako jų idealų ir nužudo Kornvalį. Jis susiduria su savo mirtingumu, kai jam diagnozuojama tuberkuliozė. Artūras apmąsto savo veiksmus ir kaip apsaugoti gaują, liepdamas Džonui bėgti kartu su Abigail ir Džeku ir atvirai nepaisydamas olandų, padėdamas vietiniams Amerikos indėnams. Kai Pinkertonai užpuola stovyklą, Olandas tampa paranojiškas, gaujos narys dirba informatoriumi. Keli gaujos nariai nusivilia ir pasitraukia, o Olandas ir Micah surengia vieną paskutinę armijos darbo užmokesčio traukinio vagystę. Artūro tikėjimas olandų kalba žlunga, kai jis palieka Artūrą armijąi, palieka Džoną mirčiai ir atsisako išgelbėti pagrobtą Abigailą. Artūras ir Sadie išgelbėja Abigail iš Miltono, kuris įvardija Micą Pinkertonų informatoriumi prieš Abigail jį nužudant. Artūras grįžta į stovyklą ir atvirai kaltina Michą išdavyste. Olandas, Billas, Javieras ir Micahas įjungia Arthurą ir ką tik grįžusį Džoną, tačiau priešprieša nutrūksta, kai Pinkertonai užpuola. Žaidėjas gali pasirinkti, kad Arturas padėtų Džonui pabėgti uždelsdamas Pinkertonus arba grįžti į stovyklą atgauti gaujos pinigų. Michas užpuola Arthurą, o Olandas įsikiša į jų kovą. Artūras įtikina Olandą palikti Michą ir išvykti. Jei žaidėjas turi didelę garbę, Artūras pasiduoda nuo traumų ir ligų ir miršta žiūrėdamas saulėtekį; jei žaidėjas turi žemą garbę, Micah jį įvykdo.
Po aštuonerių metų, 1907 m., Džonas ir jo šeima bando gyventi sąžiningai. Jie susiranda darbą rančoje, kur Džonas kovoja su jo darbdaviui grasinančiomis už įstatymo ribų. Tikėdamasi, kad Džonas nenori atsisakyti savo senų įpročių, Abigail išvyksta su Džeku. Jonas ima paskolą iš banko, kad įsigytų rančą. Jis dirba su dėde, Sadie ir Charlesu kurdamas naujus namus ir pasiūlo Abigailą, kai ji grįžo. Po to sužinojęs, kad Micah vis dar gyvas ir subūrė savo gaują, Džonas, Sadie ir Charlesas užpuola jo stovyklą ir suranda neseniai atvykusį olandą, kuris po įtemptos priešpriešos nušauna Micą ir tylėdamas išeina, leisdamas Džonui nužudyti Micą ir prisiteisti gaują. „Blackwater“ pasilieka sumokėti skolą. Tada Džonas veda Abigail ir jie pradeda naują gyvenimą savo rančoje kartu su Džeku ir dėde, o Sadie ir Charlesas išvyksta kitų užsiėmimų.
Vidutinės kreditų scenos rodo, kad Edgaras Rossas suseko Mikėjos žudiką ir suranda Džono rančą, numatant Red Dead Redemption įvykius po ketverių metų.
Mechanika
Žaidimo veiksmas vyksta 3D kompiuterinės grafikos aplinkoje valdant pagrindinį herojų A. Morganą iš trečiojo asmens perspektyvos. Įvesta galimybė vykdyti kovas iš pirmojo asmens perspektyvos. Po Laukinius vakarus herojus daugiausiai juda žirgu. Žaidimo eigoje šaudomasi su banditas, agentais, veikia priedangos sistema, kai herojus gali slapstytis už tvorų, akmenų nuo priešiškos ugnies. Daugelis ypatybių perkeltos iš pirmtako, „Red Dead Redemption“ žaidimo: yra laiko sulėtinimo galimybė (Dead-Eye), kai A. Morganas gali tiksliau nusitaikyti į priešininkų kūno dalis. Už įvykdytas misijas suteikiami pinigai, auga herojaus garbės (Honor) ir šlovės (Fame) statistiniai duomenys, kurie lemia, kaip su herojumi elgiasi kiti veikėjai. Pagrindiniam veikėjui suteiktos pasirinkimo galimybės santykiuose su kitais veikėjais, pvz., sugautą kitą banditą jis gali paleisti arba nušauti. Praplėstos medžioklės ir žvejybos galimybės. Herojus gali naudotis lanku ir strėlėmis tyliam šūviui. Herojaus ginklai rūdija, jam auga barzda ir pan. Žaidėjas turi galimybę aktyvuoti papildomus dialogus tarp veikėjų, perjungti veiksmą į „kino“ režimą, kai scenos sekamos tarsi filmuojant iš šalies kameromis.
Red Dead Online
„Red Dead Redemption 2“ internetinis kelių žaidėjų komponentas, pavadintas „Red Dead Online“, buvo išleistas kaip vieša beta versija 2018 m. lapkričio 27 d. žaidėjams, kuriems priklausė specialus pagrindinio žaidimo leidimas, o po to palaipsniui atidarytas visiems savininkams. Žaidėjai pritaiko personažą ir gali laisvai tyrinėti aplinką vieni arba grupėje. Žaidimų pasaulyje yra įvykių, kuriuose gali dalyvauti iki 32 žaidėjų individualiai arba su grupe. Kai žaidėjai atlieka veiklą visame žaidimo pasaulyje, jie gauna patirties taškų, kad padidintų savo veikėjų reitingą ir gautų premijas, taip progresuodami žaidime. Nors „Red Dead Online“ ir „Red Dead Redemption 2“ dalijasi turtu ir žaidimu, „Rockstar“ juos vertino kaip atskirus produktus su nepriklausomomis trajektorijomis, o tai atsispindėjo jos sprendime išleisti kelių žaidėjų žaidimą atskirai. Žaidėjo progresas viešoje beta versijoje buvo perkeltas, kai beta versija baigėsi 2019 m. gegužės 15 d.. 2020 m. gruodžio 1 d. buvo išleistas atskiras „Red Dead Online“ klientas, skirtas „PlayStation 4“, „Windows“ ir „Xbox One“. Turinys po išleidimo į žaidimą buvo įtrauktas per nemokamus pavadinimo atnaujinimus. 2022 m. liepos mėn. „Rockstar“ paskelbė, kad „Red Dead Online“ negaus daugiau svarbių atnaujinimų, o sutelks dėmesį į mažesnes misijas ir esamų režimų išplėtimą, nes plėtros ištekliai buvo atšaukti, siekiant sutelkti dėmesį į kitą „Grand Theft Auto“ serijos įrašą.
605 m. pr. m. e.
'''605 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Artha
Artha – (hinduizmo sąvoka) materialus klestėjimas, šlovė, aukšta visuomeninė padėtis, gerbūvis, aktyvi veikla, valdymas. Svarbu, kad tik siekiant šių tikslų nedaroma žala kitiems.
Hinduizme
Hinduizme artha priskiriama vienam iš keturių žmogaus gyvenimo tikslų (artha, kama, dharma, mokša), kuriuos aprėpia pagrindinis Purušarthos siekis. Jis yra laikomas kilniu tikslu iki tol kol hinduizmo pasekėjas remiasi vedose aprašytomis moralės normomis. Artha yra viena iš dharmos pareigybių, kurios hinduistas turi paisyti tapdamas šeimos aprūpintoju. Šio gyvenimo tarpsniu hinduizmo išpažintojas turi sukaupti tiek turto kiek tik pajėgia be jokio gobšumo ir šį turtą skirti aukoms bei šeimos išlaikymui.
Aldona Kisielienė
Biografija
1968 m. baigė Lietuvos konservatorijos V. Adamkevičiaus, E. Čiudakovos solinio dainavimo, A. Armino chorinio dirigavimo klases. 1968–1971 m. stažavo Leningrado konservatorijos K. Izotovos kamerinio dainavimo klasėje, 1972–1975 m. – Operos dainininkų studijoje prie Sofijos operos teatro, 1981 m. Maskvos P. Čaikovskio konservatorijoje pas I. Archipovą. 1970 m. menotyros kandidatė.
1968–1991 m. mokė solinio dainavimo Lietuvos konservatorijoje, nuo 1982 m. docentė. Nuo 1991 m. gyvena Niujorke, dėsto Karaliaus koledžo Šiaurės Vestčesterio menų centre, rengia solo koncertus.
Mokiniai: Asta Krikščiūnaitė, Vladimiras Prudnikovas, Aušra Stasiūnaitė, Sigutė Trimakaitė.
Kūryba
Koncertavo su Lietuvos kameriniu orkestru, Lietuvos Radijo ir televizijos lengvosios muzikos orkestru, simfoniniu orkestru „Vilnius“ ir pučiamųjų orkestru „Trimitas“. Gastroliavo Europoje, Kanadoje, JAV.
Žymesni vaidmenys:
Teodoras Narbutas
thumb|200px|right|Aušros vartai – iliustracija iš Pomniki do dziejów litewskich Teodoras Narbutas (1784 m. lapkričio 8 d. Šiauriuose prie Gardino – 1864 m. lapkričio 27 d. Vilniuje) – lietuvių istorikas romantikas, tautosakos ir kultūros tyrinėtojas, archeologas, inžinierius architektas.
T. Narbutas kolekcionavo istorinius dokumentus bei jų kopijas, ypač – įvairius dokumentus, susijusius su Lietuvos istorija. Studijavo tautosaką, panaudodamas liaudies pasakojimus savo darbuose, nuo 1813 m. organizavo archeologinius kasinėjimus. 1846 m. išspausdino Bychovco kroniką (išsamiausią Lietuvos metraščių versiją).
Pagrindinis darbas – 9 tomų „Lietuvių tautos istorija“ (1835–1841), parašyta lenkų kalba, atspausdinta Vilniuje. Tai pirmas istorinis veikalas parašytas išimtinai iš Lietuvos perspektyvos, atskiriant LDK istoriją nuo Abiejų Tautų Respublikos istorijos. Darbas baigiasi ties Liublino Unijos pasirašymu (1569). T. Narbutas susirašinėjo su Simonu Daukantu, pirmosios Lietuvos istorijos lietuvių kalba autoriumi, jo knygos turėjo nemažą įtaką Lietuvos tautiniam atgimimui XX amžiaus pradžioje. Jonas Basanavičius į lietuvių kalbą išvertė T. Narbuto Grovo Kyburg'o kelionė Lietuvona 1397 m.
Teodoro Narbuto „Lietuvių tautos istorija“ šiuo metu vertinama gana prieštaringai: viena vertus, čia pateikiama daugybė unikalios, šiuo metu neprieinamos informacijos, įskaitant ir XIX a. pradžios tautosaką bei šiuo metu dingusius dokumentus, kita vertus, didelė šios informacijos dalis neparemta nuorodomis, todėl dažnai neįmanoma nustatyti, kur remtasi kitais dokumentais, o kur – tautosaka ar paties T. Narbuto spėlionėmis. Daugelis tyrinėtojų itin nepatikima laiko T. Narbuto surinktą etnografinę medžiagą, į kurią įterpta daug romėnų ir graikų kilmės legendų.miniatiūra|201x201px|Teodoro Narbuto "Lietuvių tautos istorija", 7 tomas|none
NKL 2011–2012 m. sezonas
NKL 2011–2012 metų sezonas – 7-as lygos sezonas, kuriame dalyvavo 16 klubų. Lygoje triumfavo Kauno „LSU-Atletas“.
Petrašiūnai (Jonava)
Petrašiūnai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Bukonių, prie kelio. Turi seniūnaitijos statusą. Pro kaimą teka Lankesos kairysis intakas Petrašiunka.
Pakriokiai
Pakriokiai (arba ''Leninskojė;, nuo 1938 m. liepos 16 d. , 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Slavsko rajone, 8 km į šiaurę nuo Slavsko, nuo 2008 m. birželio 30 d. Timiriazevo kaimo gyvenvietės kaimas.
Vodų vėliava
thumb|right|300px|Vodų etninė vėliava Vodų vėliava - neoficiali vodų etnoso vėliava:
Pakriokiai
Istorija
Skalvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Tilžės apskrities (1922–1945 m. Tilžės-Ragainės apskrities) dvaras. 1947–2008 m. Timiriazevo apylinkės gyvenvietė.
Spalio 31
Vardadieniai
Alfonsas-Liucile-Tanvile-Vygandas-Volfgangas
1820 m.
1820 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Kazachai
Kazachai - viena iš tiurkų tautų, daugiausia gyvenanti Kazachijoje ir aplinkinėse teritorijose.
Maišiagalos Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo gimnazija
miniatiūra|250px|left|Įėjimas iš Vilniaus g. miniatiūra|250px|left|Įėjimas iš Algirdo g.
Vilniaus rajono Maišiagalos Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Algirdo gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Maišiagaloje (Vilniaus rajonas), Vilniaus g. 15A, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191315633.
Istorija
1992 m. iki tol Maišiagalos miestelyje buvusi mišri kalbiniu požiūriu vidurinė mokykla suskilo į dvi dalis. Mokyklos tipiniame pastate liko lenkų ir rusų dėstomosiomis kalbomis dirbanti mokykla, pasivadinusi Maišiagalos 1-ąja vidurine, o lietuviškos klasės persikėlė į XIX a. pr. Hauvaltų giminės statytų dvaro rūmų pastatą. Kurį laiką mokykla vadinosi Maišiagalos 2-ąja vidurine mokykla, o 1996 m. gegužės 10 d. mokyklai suteiktas Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo vardas. Šio Lietuvos valdovo vardu mokykla pavadinta neatsitiktinai, ji įsikūrusi greta kunigaikščio Algirdo piliakalnio. 1992 m. mokyklos direktoriumi tapo Valdas Kuzelis, nuo 2006 m. direktoriaus pareigas eina Kristina Bajevienė. 1992–1993 m. m. Maišiagalos 2-ojoje vidurinėje mokykloje mokėsi 151 mokinys. Laikui bėgant mokinių skaičius klasėse augo, nepritaikytame ugdymo procesui pastate darėsi ankšta. 1997 m. pradinės klasės įkurdintos netoliese esančio vaikų darželio laisvose patalpose. 1998–1999 m. m. mokyklos mokinių skaičius perkopė 200, o 2004–2005 m. m. mokykloje mokėsi jau 281 mokinys. 2008 m. pradėtos naujojo mokyklos pastato statybos. 2010 m. žiemą viename iš keturių mokyklos korpusų įkurdintos pradinės klasės. 2010 m. reorganizuotos Airėnų pagrindinės mokyklos lietuviškos pradinės klasės tapo Maišiagalos Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo vidurinės mokyklos Airėnų pradinio ugdymo skyriumi. 2011 m. 2-is keturių mokyklos korpusų įkurdintos pagrindinio ir vidurinio ugdymo klasės.
2013 m. mokykla veikė adresu Algirdo g. 4, 2014 m. gegužės 30 d. mokykla pertvarkyta į gimnaziją.
Ayreon
Ayreon – olandų kompozitoriaus ir muzikanto Arjen Anthony Lucassen muzikinis projektas. Ayreon paprastai laikomas progresyviojo roko arba progresyviojo metalo atstovu, tačiau be šių žanrų savo muzikoje taip pat jungia klasikinę, folklorinę ir elektroninę muzikos atmainas.
Vodai
Vodai (vod. vadjalain (vns.), vadjalaizõt (dgs.); ) – praktiškai išnykusi finų tauta, gyvenanti Ingrijoje, žemėse į pietvakarius nuo Sankt Peterburgo ir į rytus nuo Narvos (Estija).
Vodai kalbėjo vodų kalba, kuri yra praktiškai išnykusi, ja kalbančiųjų 2011 m. buvo 6 – 10 žmonių. 1848 m. buvo užregistruota 5 148 vodai.
Vodai, kaip ir ižorai, yra stačiatikiai, o kiti ten gyvenantys finai yra liuteronai.
Vodams būdingi šviesūs plaukai ir mėlynos akys. Išvaizda nesiskiria nuo ižorų ir suomių, elgesiu artimesni estams.
Istorija
Vodų arealas yra į rytus, šiaurės rytus nuo Peipaus ir Pskovo ežerų, dabartinės Rusijos Leningrado srities vakarinėje dalyje, Pskovo srities šiaurinėje dalyje, Novgorodo srities vakarinėje dalyje. Atsikrausčius į šį regioną rytų slavų gentims, vodų gentys ėmė pamažu slavėti, ypač po Didžiojo Naugardo kunigaikštystės susikūrimo. Jos dalyvaudavo Ilmenio slavų pusėje kariniuose žygiuose į kitų genčių bei valstybių teritorijas.
Kadangi vodai visą laiką buvo besikuriančios Rusios valstybės sudėtyje, jie priėmė stačiatikybę, o jiems artimi estai, patekę į Livonijos ordino sukurtą valstybę, tapo katalikais, vėliau, per reformaciją, – protestantais liuteronais.
Vodų kalba beveik išnyko, nors daug minėtame regione gyvenančių rusų yra vodų kilmės. Jaunesnieji, save priskiriantys vodams, gimtąja kalba laiko rusų kalbą.
Vodai Latvijoje (krieviniai)
Istoriniuose šaltiniuose aprašyta, kad 1445 m. Livonijos ordinas Ingermanlandijoje (kitaip Ingrija, dabartinės Leningrado srities teritorija) į nelaisvę paėmė daug žmonių, kuriuos išsivarė prie Bauskės, kur reikėjo darbo jėgos statomai piliai. Latviai juos praminė krieviniais ( 'ruselis'), ilgainiui susidarė atskira krievinių tarmė. Pastačius pilį, vodus apgyvendino Bauskės apylinkėse, kur jie užsiėmė žemės ūkiu. Jų asimiliacija, manoma, buvo lėta, ir XIX a. viduryje ten dar gyveno apie 1000 vodų.
Chris Mullin
Christopher Paul Mullin (g. 1963 m. liepos 30) – buvęs NBA krepšininkas. 1992 m. jis buvo Svajonių komandos, kuri laimėjo 1992 m. olimpinių žaidynių auksą Barselonoje, narys.
Nuo 1985 iki karjeros pabaigos 2000 žaidė jis už dvi komandas – Golden State Warriors ir Indiana Pacers. Per tą laikotarpį jis įmetė 17 911 taškų į varžovų krepšį. Nuo 2004 m. jis dirba Warriors klubo vadovybėje.
Verškainių–Kertušos pelkė
Verškainių–Kertušos pelkė – pelkė (raistas) Lietuvoje, Ukmergės rajone, 4 km į pietvakarius nuo Šešuolių, Šešuolių girioje. Nusidriekusi iš šiaurės į pietus per 5 km ir užima ~6 km² plotą. Pietrytiniu pelkės pakraščiu teka Kertuša (Širvintos intakas), vakariniu – Kertušos baseino upės Parija ir Ąžuoluona. Rytuose telkšo Kertušo ežeras. Didesniąją, pietinę pelkės dalį sudaro raistinė aukštapelkė, mažesniąją, šiaurės rytinę dalį – tarpinė raistinė pelkė.
Pelkėje slūgso ~3,2 mln. m³ daugiausia kimininių durpių, kurių sluoksnio storis siekia iki 2 m. Durpių vidutinis drėgnumas 87 %, peleningumas 6,5 %, susiskaidymas 25 %. Po durpėmis driekiasi iki 0,8 m storio sapropelio sluoksnis, giliau – smėlis ir molis.
Šalia pelkės įsikūręs Kertušo kaimas.
Justas Česnavičius
Justas Česnavičius (g. 1979 m. lapkričio 28 d. Kaune) – Lietuvos krepšininkas, šiuo metu esantis laisvuoju agentu.
Karjera
Karjerą pradėjo gimtojo Kauno „LKKI-Atleto“ komandoje iš LKAL lygos. Šioje ekipoje žaidė tris sezonus, o 2000 m. tapo Vilniaus „Sakalų“ klubo nariu, bet jau po sezono perėjo į Rusijos II lygos Magnogorsko komandą. Joje praleidęs vos metus grįžo į Lietuvą ir tapo „Šiaulių“ ekipos nariu.
Šiauliuose J. Česnavičius pradėjo ir kitą sezoną, tačiau jo viduryje perėjo į Valmieros „Lāčplēša Alus“ komandą. 2006 m. iš Latvijos grįžo į LKL] ir tapo Marijampolės „Sūduvos“ klubo nariu. 2007 m. sezoną J. Česnavičius žaidė Ispanijos LEB Bronze lygos komandoje "CB Grupo Promobys Tijola". 2008 m. krepšininkas atstovavo "DneproAzot" komandą Ukrainoje.
Wilt Chamberlain
Viltonas Normanas „Viltas“ Čiamberlainas (1936 m. rugpjūčio 21 d. – 1999 m. spalio 12 d.) buvo profesionalus amerikiečių krepšininkas, laikomas vienu iš geriausių ir labiausiai dominavusių krepšininkų NBA istorijoje.
Čamberlainas pelnė daugybę oficialių NBA rekordų daugiausiai pelnytų taškų, atkovotų kamuolių ir žaistų minučių kategorijose. Pavyzdžiui, jis yra vienintelis žaidėjas NBA istorijoje per vienerias rungtynes pelnęs 100 taškų bei pasiekęs didesnį sezono taškų vidurkį nei 50 taškų per rungtynes. Per 14 NBA sezonų jis 2 kartus tapo NBA čempionu, keturis kartus buvo pripažintas naudingiausiu reguliaraus sezono žaidėju, vieną kartą pripažintas naudingiausiu NBA finalo žaidėju ir 13 kartų žaidė NBA visų žvaigždžių rungtynėse. 1978 m. Chamberlainas buvo įtrauktas į krepšinio šlovės muziejų, o 1996 m. buvo išrinktas į NBA 50-mečio visų laikų komandą.
Po krepšinio karjeros
Baigęs krepšinio karjerą, Čamberlainas kurį laiką žaidė tinklinį trumpai egzistavusioje Tarptautinėje tinklinio asociacijoje ir buvo šios lygos prezidentas. Tinklinis jau iki tol ilgą laiką buvo krepšininko hobiu ir jis buvo talentingas žaidėjas. Internacionalinės Tinklinio Lygos visų žvaigždžių varžybos buvo rodomos per televiziją vien dėl to, kad jose žaidė ir Čamberlainas. Jis buvo pripažintas tų rungtynių naudingiausiu žaidėju. Čamberlainas taip efektyviai reklamavo šį sportą, kad buvo įtrauktas ir į tinklinio šlovės muziejų, tapdamas vienu iš nedaugelio atletų, kurie pateko į kelių skirtingų sporto šakų šlovės muziejus.
Jaunimas (žurnalas)
Jaunimas – žurnalas jaunuomenei, leistas 1910–1914 m., 1918 m. Vilniuje, o 1921–1936 m. Kaune.
Wilt Chamberlain
Po krepšinio karjeros
Čamberlainas buvo labai geros sportinės formos ir daug metų po savo karjeros baigimo. Būdamas 45 metų jis gavo pasiūlymą iš Klivlando „Cavaliers“ komandos grįžti į NBA, bet pasiūlymas buvo atmestas. Dar po penkerių metų tą patį pasiūlė Naujojo Džersio „Nets“ komanda, bet Čamberlainas vėl atsisakė. Vietoje to jis dalyvavo maratonuose. Čamberlainas išliko sportiškas iki pat 1999 m., kai jo sveikata smarkiai suprastėjo.
Jaunimas (žurnalas)
Istorija
Leido Lietuvos jaunimo sąjunga kartą per mėnesį. 1910 m. rugpjūčio 18 d. – gruodžio 9 d. spausdintas „Lietuvos ūkininko“ puslapiuose su antrašte „Jaunimo skyrius“. Vėliau, 1910–1914 m., 1918 m., 1921–1925 m. bei 1932–1934 m. iki gegužės 24 d. ėjo kaip „Lietuvos ūkininko“ priedas. Nuo 1936 m. lapkričio vietoj „Jaunimo“ leistas „Mūsų jaunimas“. Bendradarbiavo rašytojai, Jaunimo sąjungos nariai. 1936 m. balandžio mėn. valdžios sustabdytas.
Wilt Chamberlain
Po krepšinio karjeros
Taip pat Čamberlainas buvo sėkmingas verslininkas bei kelių knygų autorius. Be to, jis atliko svarbų vaidmenį filme Konanas Naikintojas ir pasirodė keliose reklamose. Visą gyvenimą Čamberlainas buvo viengungis. 1991 m. savo biografijoje jis teigė, kad per gyvenimą yra permiegojęs su maždaug 20 000 moterų.
Jaunimas (žurnalas)
Istorija
Svarstė įvairius jaunimo gyvenimo klausimus, nagrinėjo švietimo, kultūros problemas, spausdino populiarius mokslo straipsnius, grožinės literatūros kūrinius, analizavo šalies gyvenimo aktualijas.
Redaktoriai
Juozas Kazys Beleckas, Julius Būtėnas, K. Kesiūnas, Petras Kežinaitis, Kazimieras Ralys, Petras Ruseckas, Albinas Rimka, Vincas Oškinis, Jonas Strimaitis,
Viktoras Estrovičius
Viktoras Estrovičius (1881 m. Raseiniuose, Rusijos imperija – 1941 m. Charkove, Trečiasis Reichas ) – Lietuvos žydų kilmės architektas.
Biografija
Gimė 1881 m. Raseiniuose. 1907 m. baigė Sankt Peterburgo inžinerijos institutą. Nuo 1912 m. dirbo Charkove, projektavo neorenesansinio ir konstruktyvaus Art Deco stiliaus pastatus. Specializavosi gyvenamųjų namų ir gydymo įstaigų projektavime. Suprojektavo poliklinikas Donecke, Dnipre ir Mykolajive. Daugiau nei 10 įvairaus tipo pastatų Charkove autorius. 1941 m. kartu su kitais miesto žydais nužudytas Drobickij Jaro gyvenvietėje šalia Charkovo.
Lenartuva
Lenartuva – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Šiaulėnų.
Jaunimas (Tilžė)
Jaunimas – mėnesinis laikraštis jauniesiems, leistas 1911–1914 m. Tilžėje.
Istorija
Leido ir redagavo Martynas Ašmutaitis, faktiškasis leidėjas ir redaktorius Vydūnas ir leidykla „Rūta“. Informavo apie lietuviškųjų draugijų veiklą, rašė apie lietuvių padėtį Prūsijoje, gilinosi į jaunimo dvasinio gyvenimo dalykus, svarstė asmenybės ugdymo klausimus, spausdino poezijos ir prozos kūrinėlius, užsienio rašytojų kūrinius, lietuvių dailininkų piešinius. Daugiausia rašė Vydūnas, bendradarbiavo Marta Augusta Raišukytė. Išspausdinti P. Rimšos, P. Galaunės piešiniai. Nuo 1915 m. vietoj „Jaunimo“ leista „Naujovė“.
Juozas Žuronas
Juozas Žuronas (1889 m. balandžio 1 d. Kybarčių k., Gruzdžių valsč., Šiaulių apskr. – 1971 m. balandžio 15 d. Čikagoje, Ilinojuje, JAV) – pedagogas, dainininkas (baritonas) ir chorvedys.
Biografija
Dar vaikystėje pradėjo dainuoti ir giedoti choruose. 1908 m. atvykęs į JAV, apsigyveno Filadelfijoje (Pensilvanija) ir ėmė mokytis muzikos. Smuikuoti mokėsi pas J. Jurčikonį, o dainuoti ir skambinti fortepijonu pas V. Grigaitį. Dar studijavo Pealio konservatorijoje ir Binghamtono konservatorijoje Niujorke, o 1918–1922 m. muzikos žinias gilino M. Petrausko konservatorijoje Bostone (Masačusetsas). Įsigijo muzikos mokytojo ir chorvedžio diplomą. Mokydamasis pradėjo vadovauti Tėvynės Mylėtojų draugijos chorui, vėliau vadovavo „Aido“ ir „Birutės" chorams. Su chorais dirbo Lorense (Masačusetsas), Našua, (Niū Hempšyras), Filadelfijoje, Čikagoje, Sisere (Ilinojus), ir Detroite (Mičiganas). Apie trejus metus vadovavo lietuviškai radijo programai. Čikagoje įkūrė muzikos studiją (dainavimo, smuiko ir fortepijono), rengė mokinių koncertus. Yra sukūręs dainų chorams, duetams ir solistams. 1932 m. K. Budrys išleido šešias plokšteles su J. Žurono parašytomis ir įdainuotomis dainomis.
Suvalkų Bliuzo festivaliai
thumb|right|250px|Suvalkų bliuzo festvalis Suvalkų bliuzo festivaliai - bliuzo, bliuzroko ir roko muzikos festivaliai rengiami nuo 2008 m. Suvalkų mieste, šiaurės rytų Lenkijoje. Festivalis vyksta kiekvienų metų trečiajį liepos mėnesio savaitgalį. Festivalį organizuoja Suvalkų kultūros namai. Festivalyje koncertuoja bliuzo atlikėjai iš Lenkijos ir kitų šalių.
Respublikos gvardija
thumb|right|200px|Prancūzijos respublikos gvardijos raiteliai 2007 m. kariniame parade Eliziejaus laukuose. thumb|350px|1-asis pėstininkų pulkas (respublikos gvardija) Bastilijos dienos kariniame parade.
Respublikos gvardija  – Prancūzijos nacionalinės žandarmerijos dalis, atsakinga už saugumą Paryžiuje bei garbės sargybos funkcijas.
Jos funkcijos:
Respublikos gvardija taip pat atlieka svarbų diplomatinį vaidmenį, atstovauja Prancūzijai tarptautiniuose renginiuose užsienyje ir priimant Prancūzijoje svarbius užsienio valstybių atstovus. Tokiuose renginiuose respublikos gvardija paprastai savo garbės simboliais (garsiaisiais pentinais) apdovanoja užsienio šalių karališkųjų giminių atstovus ar aukštus valdininkus.
Istorija
Dabartinė Respublikos gvardija yra įpėdinė dalinių, kurie užtikrindavo valstybės ir Paryžiaus miesto valdžios saugumą. Ji tiesiogiai susijusi su Paryžiaus municipaline gvardija, kurią 1802 m. spalio 4 d. (12 Vendémiaire XI) įkūrė Napoleonas Bonapartas. Ji pasižymėjo dideliuose mūšiuose (Dancigo apgultis ir Frydlando mūšis 1807 m., Alkolėjos mūšis 1808 m., Burgoso mūšis 1812 m.).
1813 m. ji buvo paleista po nesėkmingo 1812 m. generolo Malet perversmo ir pakeista Imperiškąja Paryžiaus žandarmerija, o po Burbonų restauracijos – Karališkąja Paryžiaus gvardija bei Karališkąja raitąja Paryžiaus policija.
1830 m. ji buvo atkurta ir vėl panaikinta po 1848 m. revoliucijos ir pakeista trumpai gyvavusia Piliečių gvardija.
1848 m. birželį buvo sukurta Paryžiaus Respublikos gvardija, kurią sudarė pėstininkų pulkas ir kavalerijos pulkas. Savo skiriamuosius ženklus gavo 1880 m. liepos 14 d. Ji dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare, jos vėliava buvo papuošta Garbės legiono Riterio kryžiumi.
Antrojo pasaulinio karo metais tapo pavaldžia policijos štabui ir ėmė vadintis Paryžiaus gvardija. Dalis jos personalo perėjo į generolo de Golio pusę, tad gvardija dalyvavo ir Paryžiaus išlaisvinime kartu su FFI ( 'Prancūzijos vidaus pajėgos').
1952 m. gvardija buvo pervadinta į Paryžiaus Respublikos gvardijos legioną, dalyvavo Indokinijos kare, kur uždirbo Karo kryžių (Croix de Guerre).
1978 m. gvardija gavo dabartinį savo pavadinimą - Respublikos gvardija. Prezidentas Valeri Žiskar Destenas 1979 m. lapkričio 11 d. suteikė dabartinius skiriamuosius ženklus.
Struktūra
Respublikos gvardija priklauso Prancūzijos nacionalinei žandarmerijai. Gvardiją sudaro 3200 žmonių (viso žandarmerijoje jų yra 105 tūkst.). Gvardija yra glaudžiai susijusi su Paryžiumi, gvardiečiai ant uniformų turi miesto herbinius simbolius.
Respublikos gvardiją sudaro: Pulkams vadovauja pulkininkai.
Gvardija turi specialias grupes, kurios demonstruoja jojimo ir motociklų vairavimo meistriškumą.
Garbės sargybos funkcijos
thumb|right|Respublikos gvardijos gvardietis prie [[Eliziejaus rūmai|Eliziejaus rūmų.]] Garbės sargybos funkcijas daugiausia atlieka 1-asis pėstininkų pulkas ir kavalerijos pulkas, retkarčiais – 2-asis pėstininkų pulkas.
Kavalerijos pulko padaliniai sustiprina pėstininkų pulkus atliekant ceremonines ir saugumo funkcijas valstybiniuose pastatuose ir apie juos. Gvardiečiai kavaleristai sudaro gvardiečių rikiuotes abipus įėjimo laiptų į Eliziejaus rūmus ar Matignon rūmus. Gvardiečiai pėstininkai užtikrina saugumą pastatų viduje ir saugo vyriausiuosius valstybės veikėjus. Garbės sargyba panaudojama ir užsienio šalių atstovams valstybinių vizitų metų lankantis Paryžiaus muziejuose ar Operoje.
Anksčiau Respublikos gvardijos gvardiečius būdavo galima nusamdyti ir kai kuriems privatiems renginiams, bet šią galimybę uždraudė prezidentas Ž. d’Estenas.
Liūnas (Biržų r.)
Liūnas – ežeras šiaurės Lietuvoje, Biržų rajone, apie 7,5 km į rytus nuo Biržų, Medžvalakių miške. Ežeriukas beveik apvalus, jo skersmuo ~ 0,06 km. Altitudė 61,7 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Ežeriukas nenutekantis, priklauso Rovėjos upės intako Gylės baseinui.
Į vakarus nuo ežeriuko įsikūręs Medžvalakių kaimas.
Anaphalioides
Anaphalioides – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis.
Apvalainis
Apvalainis – ežeras Lietuvoje, Anykščių rajone, 6 km į pietvakarius nuo Svėdasų, Šimonių girioje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,3 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 102,5 m. Krantai žemi, pelkėti, tik šiaurrytinis krantas aukštesnis ir sausas. Į pietryčius toje pačioje pelkėje už 0,2 km telkšo Ilginio ežeras. Vakaruose išteka upeliukas link Denionių ežero (Šventosios baseinas).
Sala (reikšmės)
Sala vadinama:
Little Mix
Little Mix - Didžiosios Britanijos merginų grupė, suformuota 2011 metais. Grupė buvo specialiai suformuota aštuntajame realybės šou „X Factor UK“ sezone ir tapo pirma konkursą laimėjusia grupe. Po pergalės, jos pasirašė kontraktą su Simon Cowell įrašų kompanija „Syco Records“ ir išleido šešis albumus iki išsiskiriant 2022 m.
Travians
Travians – nemokamas, daug apdovanojimų laimėjęs naršyklinis žaidimas, sukurtas Vokietijos kompanijos „Travian Games GmbH“. Pirmoji stabili versija buvo išleista 2008 m. vasario 19 d.
Žaidimas laimėjo „Geriausio 2007 žaidimo“ apdovanojimą. 2008 metais žaidimas vėl buvo nominuotas, bet jokio apdovanojimo nelaimėjo.
Žaidimo eiga
Žaidime „Travians“, ne taip, kaip „Traviane“ yra labiau koncentruojamasi į bendravimą tarp žaidėjų, o ne karą. Todėl, pokalbių kambariai yra visada pateikti puslapio dešiniojoje pusėje. Tačiau kaip ir žaidimo pirmtake, vartotojai gali pasirinkti vieną iš trijų genčių: romėnus, germanus arba galus. Atsižvelgiant į gentį, keisis iš vartotojo personažas. Kiekvienas žaidėjas gauna savo personažą ir kiaulę iš dėdės Horacijaus. Kai vartotojas atlieka atitinkamą skaičių užduočių, gauną priėjimą prie miesto. Žaidėjai išgauna pirminius arba antrinius resursus, kuriuos vėliau parduoda žaidėjų arba NPC turguje. Taip jie gauna aukso ir sidabro – žaidime naudojamos valiutos.
Priedų ciklas
Bendravimo taškai (SP arba ) yra įteikiami žaidėjams kad 15 minučių periodą atliktus tam tikrus veiksmus. Tai yra svarbu žaidėjams, siekiantiems užsidirbti kiek galima daugiau SP. Didesnis efektas yra pasiekiamas tada, kai dalyvauja daugiau žmonių.
Paveikslėlis viršutiniame kairiajame ekrano kampe parodo dabar galiojantį priedą.
Valiuta ir taškai
Žaidime naudojama valiuta gali būti naudojama nusipirkti šarvams arba ginklams, naudojamiems arenoje. Taip pat yra įrankiai, kurie pagreitina ir/arba padidina resursų gavybą. Renkant resursus yra sunaudojami darbo taškai (OP arba ), bet tuo pačiu metu atsiranda veiksmų taškai (AP arba ). Tai reiškia, kad kiekvienas išnaudotas OP yra paverčiamas į AP. Veiksmų taškai gali būti išnaudoti žaidžiant minižaidimus, renkant žoleles (iš jų galima pasigamini stebuklingus eliksyrus), grybus (galima gamintis maistą) arba kovojant arenoje. Taip pat už AP galima mokytis bibliotekoje arba dirbti smuklėje. Kiekvienas iš šių užsiėmimų duoda SP arba patirties. Už bendravimo taškus (SP) galima dekoruoti savo arba gildijos namus.
Pirkta valiuta
Papildoma valiuta – deimantai. Jie gali būti nusipirkti vadinamajame banke. Už deimantus galima nusipirkti papildomų paslaugų, kurios pagerina vartotojo sąsają.
Deimantus galima naudoti vienkartiniams dalykams, kaip:
Deimantus galima išnaudoti daugybe būdų. Žaidime jie nėra būtini, bet kiekvienas žaidėjas pradeda žaidimą su 35 deimantais savo sąskaitoje.
Skirtumas tarp Travian ir Travians
Šie du žaidimai skiriasi keliais labai svarbiais aspektais. „Travians“ turi istoriją, kuri kas mėnesį prasitęsia. Žaidimas vyksta judančioje vietovėje, kurioje reikia bendrauti su serverio valdomais veikėjais. Tiek pasaulio žemėlapis, tiek galimybės plečiasi, kai žaidėjas vykdo užduotis. Konkursai tarp tikrų žaidėjų potencialios įtakos žaidimui neturi.
Generacijos (kartos)
Kai žaidėjo amžius kerta naktį iš 111 dienos į 112, jis yra persikeliamas į kitą generaciją. Ten jo lauks naujos užduotis. Šiuo metu yra 6 generacijos, bet naujos yra be perstojo kuriamos. Kertant generacijas, žaidėjas praranda viską išskyrus SP, namus ir jame esančius baldus, gildiją bei deimantus.
Travians Lietuvoje
Buvo oficialiai patvirtinta, kad artimiausiu metu žaidimą lietuvių kalba išleisti neplanuojama. Tačiau domenas travians.lt buvo užimtas dar 2007 m. „Travian Games GmbH“ kompanijos vardu.
Petrašiūnų šiluminė elektrinė
Petrašiūnų šiluminė elektrinė – viešoji elektrinė, nuo 1930 m. veikianti Kauno Petrašiūnų priemiestyje, Lietuvos energetinės sistemos dalis.
Nuo 1955 m. Petrašiūnų Valstybinė rajoninė elektrinė (VRE), 1973 m. prijungta prie Kauno termofikacinės elektrinės, nuo 1992 m. „Kauno elektrinė“. 1997 m. rugpjūčio 15 d. reorganizavus AB „Lietuvos energija“ jos filialų „Kauno elektrinė“ ir „Kauno šilumos tinklai“ pagrindu įsteigta specialios paskirties akcinė bendrovė „Kauno energija“, nuo 2000 m. AB „Kauno energija“. 2003 m. kovo 31 d. Kauno miesto savivaldybės tarybos sprendimu pasirašius pirkimo – pardavimo sutartį su UAB „Kauno termofikacijos elektrinė“ dėl „Kauno energija“ filialo „Kauno elektrinė“ pardavimo, Petrašiūnų elektrinė liko AB „Kauno energija“ padaliniu. 2004 m. pagamino 12,2 GWh, 2005 m. – 14,3 GWh elektros energijos.
Situacija iki elektrinės atsiradimo
Lenkijai 1920 m. užgrobus Vilnių, Kaunas tapo laikinąja Lietuvos sostine, politiniu, ekonominiu bei kultūriniu krašto centru. Mieste ėmė sparčiai augti tos pramonės šakos, kurios vartojo vietinę žaliavą arba tiekė produkciją vietinei rinkai. Pramonės augimas buvo pagrindinė prielaida elektros energetikai plėtoti.
1898 m. pastatyta Tilmansų pramoninė elektrinė po Pirmojo pasaulinio karo tenkino tik geležies fabriko poreikius, jos vaidmuo miesto ekonomikoje vis mažėjo. Be to, 1929 m. buvo nutarta ją uždaryti.
Belgo R. F. Smatcerio 1900 m. pastatyta Kauno centrinė elektrinė, 1921 m. perėjo į „Elektros šviesos gaminimo Kauno miestui apšviesti“ akcinės bendrovės rankas. 3-iojo dešimtmečio pradžioje ši elektrinė pradėta rekonstruoti ir moderninti. 1921–1923 m. rekonstruotas ir išplėstas skirstomasis tinklas, nutiesta 20 km kintamosios srovės 6 kV elektros tiekimo linijų bei įrengta 11 transformatorinių pastočių. Panemunės, Šančių, Aleksoto ir Vilijampolės gyventojams buvo tiekiama 6 kV įtampos kintamoji elektros srovė, transformuojama į 380/220 V įtampą. Elektra naudojosi 6000 abonentų. 1924–1925 m. pastatyti du nauji 780 AG dyzeliniai varikliai ir galingi kintamosios srovės generatoriai. 1925 m. elektrinė, pasiekusi savo galios apogėjų – 3000 AG, daugiau neaugo.
Moderninti ir plėsti centrinę elektrinę, kuri, pasibaigus koncesijos laikui, turėjo atitekti miesto savivaldybei, Belgijos kapitalistams buvo nenaudinga, o didėjant miesto elektros energijos poreikiams, reikėjo naujų pajėgumų. 1923 m. susikūrė „Lietuvos rajoninių elektros stočių akcinė bendrovė“, kurioje šeimininkavo tie patys Belgijos kapitalistai. Bendrovė nutarė statyti naują šiluminę elektrinę Petrašiūnuose.
Statyba
Pramonės įmonių Petrašiūnuose beveik nebuvo, tik kalkių degykla, stiklo fabrikėlis (vėliau Gelžbetoninių atramų gamykla), Berčiko malūnas, Ratmano lentpjūvė. Elektrinės statybai bendrovė pasirinko šį kaimelį todėl, kad žemė čia buvo nederlinga ir pigi. 1922 m. vykdant žemės reformą ji buvo išdalyta bežemiams. Slaptai atlikus grunto tyrimus, imta supirkinėti vietinių gyventojų sklypus. Kad neiškiltų bendrovės planai ir sklypų savininkai neimtų kelti kainos, griebtasi gudrybių – patikimiems savo tarnautojams bendrovė duodavo pinigų ir šie savo vardu pirkdavo sklypą. Taip palyginti už nedidelę kainą bendrovė įsigijo žemės statybai.
Dėl elektrinės statybos buvo daug polemizuojama. Inžinierius Jonas Smilgevičius ir kiti pažangieji to meto žmonės įrodinėjo, kad kraštui naudingiau statyti hidroelektrinę prie Nemuno, tačiau buržuazinė Lietuvos vyriausybė jų balso „neišgirdo“. 1928 m. pavasarį prasidėjo belgų suprojektuotos Petrašiūnų elektrinės statyba. Statybai ir įrengimams Lietuvos rajoninių elektros stočių akcinė bendrovė skyrė 7 mln. litų. Statyboje buvo dirbama 2-3 pamainomis. Iš viso dirbo 430 darbininkų: 350 statybininkų ir 80 montuotojų. Beveik visi jie buvo vietiniai gyventojai. Sparčiai vykstant elektrinės statybai, augo ir Petrašiūnų gyvenvietė. Prisidėjo ir čia nutiesta geležinkelio atšaka. Šiems darbams vadovavo inžinierius Kiškinas, o darbų vykdytojas rangovas buvo Petrašiūnų valsčiaus sekretorius Ambrazas. Šitaip bendrovė pastarajam atsilygino už tai, kad jis padėjo pigiai supirkti petrašiūniečių sklypus elektrinės statybai.
Elektrinės statybos darbininkai dirbo sunkiai: jokios technikos bei mechanizmų nebuvo; reikėjo pasitenkinti kastuvais, laužtuvais ir svertais. Daug statybinių medžiagų atplukdydavo Nemunu burinėmis baržomis. Nemažai prakaito išsunkė cirkuliacinės siurblinės bei jos kanalų statyba – betonavimo ir montavimo darbai giliai žemėje tais laikais buvo neįprastas dalykas.
Katilinėje pastatyti trys 7,5 t/h našumo, 425 °C, 29 at slėgio garo katilai. Du iš jų buvo kūrenami gabalinėmis durpėmis, vienas – anglimis. Durpės gabentos geležinkeliu iš Kauno apylinkių durpynų. Katilinės pastato aukštis – 26 metrai. Mašinų salėje sumontuotos dvi 3200 kW galios garo turbinos, du 4000 kVA, 6,4. kV įtampos trifaziai generatoriai. Valdymo centras – skirstomieji skydai ir pultai – buvo gretimoje patalpoje. Elektrinėje buvo sumontuoti du 500 kVA aukštinantieji (6,3/16 kV) transformatoriai ir du 320 kVA transformatoriai elektrinės poreikiams. Remonto darbams atlikti įrengtas 30 t kėlimo galios tiltinis kranas. Elektrinėje buvo įrengti 28 fideriai, kuriais buvo tiekiama energija miestui ir elektrinės reikalams.
Drauge su elektrine pradėtos statyti ir aukštosios 6 ir 15 kV įtampos elektros tiekimo linijos, kuriomis buvo prijungti Prienai, Birštonas, Raudondvaris, Palemonas, Jonava, Kulautuva, Karmėlava, Pakuonis, Panemunė, Garliava ir kiti Kauno apylinkių miesteliai. Pirmoji 15 kV linija 1930 m. kovo mėn. nutiesta į Jonavą. Visus skirstomuosius įrenginius elektrinėje sumontavo Siemenso-Schuckerto firma. Elektrinės statybos darbams vadovavo šveicarų inžinierius Kornus, o vyriausiasis statybos tvarkytojas buvo belgų inžinierius K. Hunebelas; jo pagalbininkai – inžinierius Eduardas Zubavičius ir Pranas Drąsutis.
Veikla
1930 m. lapkričio 11 d. Petrašiūnų šiluminė elektrinė pradėjo veikti. Tai buvo didžiausia viešoji elektrinė to meto Lietuvoje. Vėliau elektrinė išplėsta: 1938 m. joje pradėjo veikti ketvirtas – 14,5 t/h našumo garo katilas, trečiasis – 10 tūkst. kW galios turbogeneratorius, 2000 ir 4000 kVA, 6/15 kV transformatoriai. Planuota 1940 m. sumontuoti naują 32 t/h našumo garo katilą, Parsonso firmos ketvirtąjį (10 tūkst. fcW galios) turboagregatą, nutiesti aukštosios įtampos elektros tiekimo linijas Petrašiūnai-Panemunė - „Maistas“ - Marva (su perspektyva jas rekonstruoti į 30 kV). Tačiau tai nebuvo įvykdyta, 16,4 tūkst. kW elektrinės galia nepakito iki galo.
626 m. pr. m. e.
'''626 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Petrašiūnų šiluminė elektrinė
Veikla
Be šių pagrindinių įrenginių, elektrinėje veikė 3 cirkuliaciniai siurbliai su elektros pavara ir vienas su garine, kuro ūkis bei 6 kV pagrindinė elektros skirstykla. Cheminio vandens valymo nebuvo, vanduo minkštintas kalkėmis. To meto spaudoje stebimasi, kad elektrinė per valandą suvartoja 1800 m³ vandens, t. y. du kartus daugiau negu Kauno vandentiekis. Relinė apsauga buvo sumontuota pagrindinėje skirstykloje.
Marlène Jobert
Marlena Žober (g. 1940 m. lapkričio 4 d. Alžyras) – prancūzų aktorė, dainininkė bei rašytoja.
Petrašiūnų šiluminė elektrinė
Veikla
Elektrinės darbuotojai eksploatavo elektrinės įrenginius, elektros tiekimo linijas ir tvarkė energijos realizavimą. Pirmasis generalinis direktorius buvo Artūras Langė, o pirmasis vyriausiasis inžinierius – Pranas Drąsutis. Vėliau P. Drąsutį pakeitė E. Zubavičius, kuris šias pareigas ėjo iki 1940 m.
Marlène Jobert
Biografija
Marlena gimė 1940 m. Alžyre, kuris tuo metu priklausė Prancūzijai, o jos tėvas tuo metu čia tarnavo karinėse oro pajėgose. Po 8 metų jie persikėlė į Prancūziją, o vėliau įstojo į Paryžiaus dramos mokyklą. Debiutavusi teatre 1963 m., o kine 1965 m., Marlena filmavosi iki 1998 m. ir kūrė vaidmenis pas daugelį žymiausių šalies režisierių. Be šios veiklos ji taip pat garsino (dažniausiai vaikiškas) knygas bei pati parašė keletą apie klasikinės muzikos kūrėjus – Mocartą, Šopeną ir Čaikovskį. Ji yra ištekėjusi už švedų stomatologo Walterio Greeno, su kuriuo 1980 m. susilaukė dvynių dukterų: Joy ir Evos Green.
Petrašiūnų šiluminė elektrinė
Veikla
Petrašiūnų šiluminė elektrinė buvo techniškai gerai įrengta, moderni įmonė. Faktinė joje pagamintos kilovatvalandės savikaina to meto sąlygomis neaukšta – jos eksploatacijos išlaidos 1939 m. sudarė 12,82 cento, tačiau dividendų ir kitų mokesčių pavidalu ji padidėdavo iki 19,17 cento. Apie 40 % visų eksploatacijos išlaidų sudarydavo kuras. Ypač brangios buvo akmens anglys: 1933/1934 m. žiemą tona akmens anglių Petrašiūnų elektrinėje kainavo 48 Lt, kai Klaipėdoje tik 32,03 Lt. Pačioje elektrinėje dirbo 60 žmonių. Kapitalistai iš elektrinės gaudavo milžinišką pelną tiek keldami elektros energijos kainą, tiek didindami darbo našumą. Darbo užmokestis elektrinėje buvo didesnis negu kitose pramonės įmonėse.
Pradėjus veikti Petrašiūnų šiluminei elektrinei, Kauno centrinė elektrinė savo gamybą ėmė mažinti, nes jos elektros energijos savikaina buvo aukštesnė. Kauno aprūpinimo elektros energija koncesija buvo suteikta Kauno dyzelinės elektrinės šeimininkei – „Elektros šviesos gaminimo Kauno miestui apšviesti akcinei bendrovei“. Naudodamasi su miesto savivaldybe sudarytos sutarties 5 paragrafu, kuris suteikė bendrovei teisę pirkti arba gaminti elektros energiją bet kurioje kitoje vietoje, ši bendrovė elektros energiją pirkdavo iš Petrašiūnų elektrinės, mokėdama jai po 0,13-0,19 lt už kilovatvalandę, o Kauno gyventojams ją pardavinėdavo po 1,35 Lt Kauno dyzelinės elektrinės vardu. Taip bendrovė gaudavo ne tik didžiulį pelną, bet ir dirbtinai didino elektrinės išperkamąją vertę.
Petrašiūnų šiluminė elektrinė tapo pagrindiniu elektros energijos tiekėju Kaunui, jo priemiesčiams bei aplinkiniams rajonams. Jau 1931 m. Kauno centrinė elektrinė vartotojams patiekė elektros energijos 28 kartus mažiau negu Petrašiūnų elektrinė, o 1932 m.- net 60 kartų mažiau. Išsiplėtus elektros tiekimo tinklui bei pradėjus veikti Petrašiūnų elektrinei, smarkiai ūgtelėjo ir Kauno elektrinių gamyba.
Elektros energijos gamyba
1924-1940 m. Kauno centrinėje ir Petrašiūnų šiluminėje elektrinėse (mln. kWh)
Elektrinės susprogdinimas
Artėjant prie Lietuvos tarybinei armijai, vokiečiai įsakė didesnes elektrines demontuoti ir išgabenti į Vokietiją. Petrašiūnų elektrinėje okupantams pavyko du turbogeneratorius (3200 kW galios) demontuoti ir išplukdyti Nemunu. Pradėjus demontuoti elektrinę, jos darbininkai kiek įmanydami slėpė įrankius, montavimo prietaisus, kitą smulkią įrangą, tikėdamiesi, kad elektrinė bus išgelbėta ir galėsią juos grąžinti. Tačiau 1944 m. liepos 29 d. į elektrinę prigužėjo kareivių. Devintą valandą pradėta išjunginėti elektros tiekimo linijas, o 13 val. 15 min. sustojo paskutinioji turbina. Kareiviai darbininkams pranešė, kad 19 val. elektrinė bus susprogdinta ir įsakė visiems ją apleisti. Paskutinis išeidamas iš elektrinės Vytautas Paškevičius suskato užrakinti cirkuliacinių siurblių patalpos duris. Taip buvo išgelbėta cirkuliacinė. Vakarop Kauną sudrebino galingas sprogimas – elektrinės vietoje liko griuvėsiai. Griuvėsiais virto ir seniausioji Lietuvos centrinė elektrinė – Kauno dyzelinė elektrinė. Buvo sunaikintas ir miesto elektros skirstymo tinklas.