cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tikinčiųjų teisėms ginti katalikų komitetas
Istorija
1978 m. lapkričio 13 d. įkurtas Lietuvos katalikų komitetas, kurio tikslas buvo atkreipti visuomenės dėmesį į tikinčiųjų diskriminavimą. Į komitetą įėjo kunigai Jonas Kauneckas, Alfonsas Svarinskas, Sigitas Tamkevičius, Vincentas Vėlavičius ir Juozas Zdebskis, vėliau prisijungė Leonas Kalinauskas, Vaclovas Stakėnas, Algimantas Keina ir Kazimieras Žilys. Apie komiteto įkūrimą buvo pranešta užsienio žurnalistams lapkričio 22 d. Maskvoje, privačiame bute, vykusioje spaudos konferencijoje. Komitetas bendradarbiavo su Maskvoje įkurtu Krikščionių komitetu tikinčiųjų teisėms ginti, jo dokumentai buvo skelbiami „Lietuvos Katalikų Bažnyčios Kronikoje“.
1983 m. kunigai A. Svarinskas ir S. Tamkevičius buvo suimti, tačiau komitetas buvo atkurtas pogrindyje. Jo nariais buvo kunigai Juozas Zdebskis, Jonas Boruta, Petras Dumbliauskas, Gvidonas Dovidaitis ir Antanas Gražulis.
Ford Granada (Šiaurės Amerikos)
Ford Granada buvo vidutinės klasės automobilis, kurį gamino Ford. Granada kartu su savo dvyniu Mercury Monarch buvo pristatyti 1975 metais ir buvo skirti Šiaurės Amerikos rinkai. Automobiliai turėjo pakeisti Ford Maverick ir Mercury Comet, tačiau pasirodė prekyboje trim sezonais anksčiau. Granada ir Monarch gamyba baigėsi 1982 metais, juos pakeitė Ford LTD ir Mercury Marquis.
Sraiginiai
Sraiginiai arba Helicidai (Helicidae) – kartais vadinamos tipiškomis sraigėmis – taksonominė mažų ir didelių oru kvėpuojančių sausumos sraigių šeima. Kitais žodžiais tai antžeminiai plautiniai pilvakojai moliuskai. Gyvena paprastai ant augalų, rečiau miško paklotėje. Nemažai rūšių šeimoje laikomos vertingu maisto šaltiniu. Tai tokios sraigės kaip raiboji sraigenė ir vynuoginė sraigė. Šių dviejų rūšių biologija yra gerai ištyrinėta.
Seredžiaus apylinkė
Seredžiaus apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Sraiginiai
Kriauklė
Šios šeimos sraigių kriauklės dažniausiai yra sferiškos. Kai kurių genčių, pvz., Cepaea, kriauklės labai spalvingos ir raštuotos. Pati kriauklė vidutinio dydžio, storomis sienelėmis. Bamba pakankamai ryški. Anga daugiau ar mažiau apvali ar ovalinė, jos pakraščiai paprasti. Sraigės gali pilnai susitraukti į kriauklę. Kriauklė labai įvairi ir tiksliam šios šeimos sraigių apibūdinimui būtina pažinti jų vidinę kūno sandarą.
Seredžiaus apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Seredžiaus valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilkijos rajonui. 1954 m. prijungta dalis Klausučių apylinkės, Motiškių apylinkė, dalis Padubysio apylinkės, dalis Pašilių apylinkės ir dalis Aukštrakio apylinkės, 1977 m. – Armeniškių apylinkė.
Sraiginiai
Sandara
Sraiginiai turi kopuliacijos organą (penį), kuris išverčiamas ir iškišamas į lauką meilikavimosi metu prieš kopuliaciją.
Paplitimas
Šeimos atstovai kilę iš Pietų Europos ir Viduržemės jūros regiono, dabar paplitę visoje Vakarų Palearktikoje. Žmonių introdukuota ir kituose regionuose, kai kurios rūšys aptinkamos Amerikos žemynuose, Australijoje, Naujojoje Zelandijoje. Sraigės kiaušinius deda dirvoje, todėl dažnai būna pergabenamos iš vieno regiono į kitą kartu kultūriniais augalais. Viena labiausiai pasaulyje žmonių išplatintų sraignių – raiboji sraigenė.
Lietuvoje
Remiantis klasikine sistematika tai yra :
Pagal šiuolaikinę klasifikaciją (Bouchet ir Rocroi pilvakojų taksonomija, 2005) Lietuvoje aptinkamos šios sraiginiams priskiriamos rūšys :
Sistematika
Pagal šiuolaikinę klasifikaciją (Bouchet ir Rocroi pilvakojų taksonomija, 2005) šeimoje išskiriamos dvi pošeimės, kurioms priskiriama 30-a genčių ir 2 gentys nepriskirtos jokiam pošeimiui, tik šeimai (pagal „Fauna Europaea“ ir „Taxonomy Browser“ )).
Liepos 18
Liepos 18 yra 199-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 200-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 166 dienos.
Šventės
(kol kas neįvestos)
Tarptautinė aludarių diena
Vardadieniai
Arnoldas – Eimantė – Ervinas – Fridrikas – Kamilis – Tautvilas
Kasparas Bekešas
Kasparas Bekešas (1520 m. Transilvanija - 1579 m. Gardinas) – Abiejų Tautų Respublikos politinis ir karinis veikėjas.
Biografija
Bekešas buvo vengrų didikas, Transilvanijos krašto vyriausiasis iždininkas, faktiškasis jo valdytojas, sosto įpėdinis. 1571 m. Steponui Batorui tapus krašto vaivada, ėmė su juo kariauti, bet pralaimėjo ir neteko visų valdų.
Kai Batoras 1576 m. tapo Abiejų Tautų Respublikos valdovu, su juo susitaikė ir jį rėmė. Vadovavo Abiejų Tautų Respublikos pagalbinei vengrų kariuomenei, pasižymėjo karuose, ypač Livonijos karo (1558-1583) metu, 1579 m. užimant Polocką. Gyvenimo pabaigoje tapo ateistu.
Kaip arijono, jo neleista laidoti kapinėse. Palaidotas Vilniuje ant kalvos, vėliau pavadintos Bekešo kalnu. Jo antkapyje pagal testamentą buvo iškaltas įrašas, neigiantis Dievą, sielos nemarumą, pomirtinį gyvenimą. Paminklas, aštuoniakampis bokštas, nugarmėjo į Vilnelę, vandeniui paplovus kalno šlaitą.
Antkapinis užrašas
thumb|250px|left|Liekanos Békés kalno (dešinėje), Ant Kasparo Bekešo antkapio buvo iškaltas toks ateistinis užrašas (kurį greičiausiai padarė bendraminčiai):
…Viską iš savęs turiu: nenoriu pripažinti Dievo,
Netrokštu Jo dangaus, pragaro nebebijau,
Gailestingumo neprašau, neginu nė kiek teismo paskutinio,
Nuodėmės nepažįstu ir nežinau, kuo būčiau kam prasikaltęs.
Visuomet pasitikėjau savimi ir buvau stropus.
Nesijaudinu dėl kūno, dar mažiau – dėl sielos,
Drąsiai turiu pripažinti, kad drauge su manim ji mirė,
Triūso ano neturėsiu, kurį turi kiti –
Gintarė Scheidt
Gintarė Volungevičiūtė-Scheidt (g. 1982 m. lapkričio 12 d. Kaune) – Lietuvos buriuotoja, pirmoji Lietuvai iškovojusi olimpinį medalį (sidabras) buriavime, pasaulio ir daugkartinė šalies čempionė.
Lietuvos olimpinės rinktinės vėliavnešė 2016 m. Rio de Žaneiro vasaros olimpinėse žaidynėse.
Biografija
Baigė Kauno Vyturio vidurinę mokyklą, Lietuvos kūno kultūros akademijos turizmo ir sporto vadybos 2 kurso magistrantė. 2012 m. tapo pasaulio čempione.
Sportiniai pasiekimai
Sportuoja nuo 1991 m., pirmasis treneris Raimondas Komskis, treniruoja Linas Eidukevičius.
Jokūbaičių apylinkė
Jokūbaičių apylinkė (arba Jokubaičių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Jurbarko valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jurbarko rajonui. 1954 m. prijungta dalis Paantvardžio apylinkės. 1962 m. rugsėjo 26 d. Jokūbaičių apylinkė prijungta prie Girdžių apylinkės ir Skirsnemunės apylinkės.
Alan Rickman
Alan Sidney Patrick Rickman (1946 m. vasario 21 d. – 2016 m. sausio 14 d.) – anglų kino, televizijos ir teatro aktorius.
Tarptautinio pripažinimo sulaukė atlikęs vokiečių teroristo Hanso Gruberio vaidmenį filme „Kietas riešutėlis“ (Die Hard, 1988). 1996 m. gavo „Auksinio gaublio“ ir „Emmy“ apdovanojimus už pagrindinį vaidmenį istorinėje dramoje „Rasputinas“ (Rasputin: Dark Servant of Destiny, 1996). Taip pat suvaidino angelą Metatroną daug prieštaringų diskusijų sulaukusioje fantastinėje komedijoje „Dogma“ (Dogma, 1999) ir profesorių Severą Sneipą J. K. Rowling knygų apie „Harį Poterį“ ekranizacijose.
Vokiškos enciklopedijos
Vokiškos enciklopedijos turi gana ilgą ir turtingą istoriją. Pirmąją enciklopediją išleido Michaelis Baumanas. Tai buvo buch von der natür vnd eÿgenschafft der dingk, die got der herre schüff, 1478 metais.
Sistematiškai struktūruotos enciklopedijos
Jau XVIII-XIX a. vokiečių kalba buvo išleistos įvairios enciklopedijos, kuriose žinios buvo išdėstytos pagal mokslo sritis.
Visuotinės enciklopedijos
Švietimo laikais ir XVIII a,. enciklopedijos atrado savo skaitytojų ratą, misiją ir galutinai susiformavo bei buvo išbaigta žinių pateikimo forma. XIX a. buvo išleistas Konversacinis leksikonas, kurį skaitė besišviečiantis biurgerių sluoksnis. Taip pat Meyers, Brockhaus – enciklopedijos vardas buvo vienaip ar kitaip susietas su žodyno sąvoka.
Enciklopedija iš dalies buvo laikoma kaip pirminis bendrojo išsilavinimo kūrinys, iš kurio semiamasi žinių. To laikmečio žodynai (Dudenas) pabrėžė daugiau kalbos reikšmę. Konversacinis leksikonas apjungė ir atliko tuo pačiu keletą funkcijų..
Išsilavinę biurgeriai norėjo turėti tik pokalbiui reikalingą žinių fundamentą, daugelis – taip pat laikė žinias savo socialino statuso ir išsilavinimo ženklais, o literatūrinės kalbos mokėjimas (raštu) buvo taip pat svarbus dalykas.
Čičiriai
Čičiriais vadinami kaimai Zarasų rajone:
Čibirikai
Čibirikai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Raudėnų.
Istorija
Ardomame senkapyje rasta Marko Aurelijaus sestercija. 1962 m. moneta pateko į Telšių Kraštotyros muziejų. Moneta neskelbta.
Nepilnavertiškumo kompleksas
Nevisavertiškumo komplekso simptomai būna tokie: siekimas kitų žmonių dėmesio įvairiais emociniais signalais, žmonių baimė, draugų trūkumas, baimė suklysti, pastovus nerimas, negatyvus aplinkos suvokimas, perdėtas pareigingumas. Dažnai nevisavertiškumo kompleksą turintys žmonės bando jį kompensuoti agresija, alkoholizmu ir kitomis priklausomybėmis, socialinio statuso simboliais (brangiais automobiliais, pastatais ir pan.).
Priežastys
Nevisavertiškumo kompleksą išsamiai tyrinėjo Alfredas Adleris.
Šaminis (Švenčionių r.)
Šaminis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, 9 km į šiaurę nuo Švenčionių, 3 km į pietryčius nuo Kretuono. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 0,74 km, plotis iki 0,26 km. Altitudė 156,1 m. Pietryčiuose yra didelė įlanka. Krantai žemi, daug kur supelkėję, šiaurvakarinė ežero įlanka gausiai užžėlusi vandens augalais, užpelkėjusi. Šiaurinė apyežerė miškinga, kitur plyti dirbami laukai, pievos.
Šaminio ežeru iš rytų į vakarus (iš į pietryčius telkšančio Šaminėlio) prateka Šventelės-Dėmės intakas (Žeimenos baseinas) Šaminė
Ežero rytinėje pakrantėje yra kaimas Seni Šaminiai. Rytine pakrante eina kelias.
Pavadinimas kilo nuo žuvies pavadinimo šamas.
Italijos futbolo varžybos 1953–1954 m.
Italijos futbolo varžybos 1953–1954 m.
Didysis Nefudas
Didysis Nefudas  – dykuma šiaurinėje Arabijos pusiasalio dalyje, Saudo Arabijoje. Plotas ~70 tūkst. km². Ilgis 500 km, plotis iki 300 km. Dykuma yra ant 600–1000 m aukštyje esančio plokščiakalnio. Šiaurėje pereina į Sirijos dykumą, pietryčiuose – į Dechną.
Dideli barchniniai ir kalvagūbriniai smėlio masyvai, akmeningosios dykumos (hamados). Didįjį Nefudą vagoja vadės. Vyrauja efemerinė augalija. Verčiamasi gyvulininkyste (avys, kupranugariai).
Violeta Laužonytė
Violeta Laužonytė (g. 1955 m. lapkričio 20 d. Vilnius) – Lietuvos tekstilininkė.
Biografija
1978 baigė Šiaulių pedagoginį institutą. Nuo 1978 m. dėsto J. Vienožinskio dailės mokykloje Vilniuje.
Kūryba
Kuria abstrakčius, tapybiškus gobelenus („Tarp dviejų vandenų“ 1998 m., „27 lašai Pekine“ 2002 m., „Upė teka žemai“ 2003 m., „Povandeninė melodija“ 2005 m., „Trasa“ 2006 m.), mažąją tekstilę (miniatiūrų ciklas „Kelionė“ 2005 m.), konceptualias erdvines kompozicijas („Pilkasis kardinolas“ 2005 m.), objektus, tapo ant šilko, siuvinėja. Tradicinius audimo būdus savitai interpretuoja, papildo reljefu, aplikacija, būdinga netikėti medžiagų deriniai.
Pelnė apdovanojimų Lietuvos ir užsienio parodose. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Mikalojaus Konstantino Čiurlionio dailės muziejus, Lietuvos nacionalinis muziejus.
Homo habilis
Sumanusis žmogus (Homo habilis) – dvikojis primatas, priklausantis hominidų šeimai ir žinduolių klasei.
Jie buvo vadinami žmonėmis, nes gaminosi primityvius darbo įrankius – kirstukus. Nuo kitų australopitekų Homo habilis skyrėsi didesnėmis smegenimis. Sumanieji žmonės vėliau plačiai išplito, sudarydami keletą atšakų, iš kurių vėliau išsivystė vadinamieji statieji žmonės (Homo erectus). Rūšis surasta 1961 m. Tanzanijoje. Homo habilis buvo aprašytas Mary ir Louis Leakey 1964 m. Vėliau daugiau rūšies liekanų aptikta rytinėje ir pietinėje Afrikoje.
Homo habilis gyveno prieš 2,2 iki 1,6 mln. metų, pleistoceno pradžioje.
Juodasis nykštukinis tokas
Paplitęs Angoloje, Kamerūne, Centrinės Afrikos respublikoje, Konge, Gabone, Liberijoje, Ganoje, Nigerijoje, Sudane, Toge, Ugandoje ir kt.
Lėteniai
Lėteniai (arba Leteniai) – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Tirkšlių. Kaimo centre išlikusios 3 senovinės klėtys, kurių viena pastatyta 1820 metais.
Gyventojai
thumb|none|230px|Klėtis (past. XIX a. pab.) Letenių k. thumb|none|230px|Letenių kaimo kapeliai
Prelomčiškės piliakalnis
Prelomčiškių piliakalnis su gyvenviete, Eglynai – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas ) Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, Prelomčiškės kaime, Teizų seniūnija. Pasiekiamas važiuojant keliu Metelytė – Zebrėnai, Dusios ežero pietvakariniu krantu – yra kairėje, pervažiavus upelį ties sodyba dešinėje.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Dusios ežero vakariniame krante, ties bevardžio upelio žiotimis esančioje kalvoje. Aikštelė ovali, orientuota šiaurės – pietų kryptimi, 16,5 m ilgio, 35 m pločio. Jos pietiniame krašte supiltas 40 m ilgio, 4 m aukščio, 15 m pločio pylimas, kurio išorinis 7 m aukščio šlaitas leidžiasi į 3 m pločio, 0,5 m gylio griovį, už kurio yra antras 1 m aukščio, 6 m pločio pylimas. Jo išorėje iškastas antras 3 m pločio griovys. Šlaitai statūs, 9­-10 m aukščio.
Piliakalnis apardytas ariant, išorinis pylimas ir grioviai beveik sunaikinti. Dabar jis dirvonuoja, parengtas lankymui: iš šiaurinės pusės per upelį padarytas tiltelis, šalia jo pastatytos skulptūros, toliau į šiaurę ­- automobilių stovėjimo aikštelė, stendas.
Pietinėje, vakarinėje ir šiaurinėje papėdėse, 3 ha plote, yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta grublėtos keramikos.
Tyrimai
1954 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - XIII a. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 4,16 ha. Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 1 049 000 m².
Bernardo Rodríguez
Bernardo „Berni" Rodriguez (g. 1980 m. birželio 7 d. Malagoje) – buvęs Ispanijos krepšininkas, olimpietis.
Karjera
B. Rodriguezas visą savo karjerą rungtyniauja „Unicaja“ klube. 1997–1999 m. žaidė šios komandos dublerių ekipoje, o nuo 1999 m. žaidžia pagrindinėje klubo sudėtyje. 2011-2012 m. sezono pabaigoje paskelbė baigiantis profesionalo karjerą.
2006 m. su Ispanijos nacionaline komanda laimėjo Pasaulio čempionatą.
Atom Heart Mother
„Atom Heart Mother“ – penktas grupės Pink Floyd progresyvaus roko albumas, išleistas 1970 m. spalio 10 d. Albumas pasiekė pirmąją vietą angliškame dainų dešimtuke ir 55 vietą JAV.
Kilmė
Pink Floyd albumas, įrašytas „EMI“ garso įrašų studijoje Abbey Road Studios, vadovaujant garso inžinieriaus A. Parsonso ir „prastumto“ į vadovaujančio prodiuserio pareigas N. Smito, „Atom Heart Mother“ pirmą kartą įrašų studijos „Harvest“ istorijoje užėmė pirmą vietą angliškame dainų dešimtuke. „Atom Heart Mother“ (Harvest Q4SHVL 781) tapo pirmu grupės albumu, įrašytu nauja keturių kanalų garso sistema. Tai buvo savalaikis žingsnis, nes Pink Floyd jau nuo 1969 m. savo koncertuose naudojo keturių ir net šešių garso kanalų sistemas. Šio albumo išskirtinis kūrinys: „Alan's Psychedelic Breakfast" – trylika minučių kvailysčių. Kūrinys pavadintas Pink Floyd scenos darbininko Alano Stailso garbei, kurio balsas girdimas, kai jis atlieka savo nesudėtingą rytinį ritualą. Viduryje instrumentinių melodijų Alanas prausiasi ir kepa bekoną. Tokie nemuzikiniai triukai tapo firminiais Pink Floyd albumų ženklais, tiesa ne taip gausiai, kaip šiame kūrinyje. 1970 m. vieninteliame koncerte Šefilde, kur buvo atliekamas šis kūrinys, muzikantai ruošė maistą ir virė arbatą tiesiog scenoje. Vandens, lašančio iš krano, garsas baigia šį kūrinį.
Albumo viršelis
Albumo viršelis iki šiol labiau žinomas nei jo muzika. Viršelio pagrindinė žvaigždė – nustebusi karvė pravarde Lalabelė III. Nuotrauka padaryta „Hipgnosis“ dėl vienintelio tikslo – gauti viršelį, neturintį prasmės ir niekaip nesusijusį su muzika. 1994 m. pakartotiniame albumo leidinyje žymiai pagerėjo garso kokybė, o viršelis papildytas dar keliomis raguočių nuotraukomis.
Antanas Daukša
Antanas Daukša (1904 m. sausio 11 d. Grumbliai, Alsėdžių valsčius – 1974 m. vasario 8 d. Vilnius) – Lietuvos ekonomistas.
Biografija
1929 m. baigė Lietuvos universiteto Teisės fakulteto Ekonomikos, 1931 m. – Vytauto Didžiojo universiteto Teisės skyrių.
1932–1940 m. dirbo Lietuvos banko įstaigose. Vienas Ekonomistų draugijos steigėjų. 1940–1941 m. TSRS valstybinio banko Mažeikių skyriaus valdytojas. 1944–1974 m. dėstė Vilniaus universitete, nuo 1968 m. docentas. Parengė mokymo priemonių.
Italijos futbolo varžybos 1954–1955 m.
Italijos futbolo varžybos 1954–1955 m.
Sudanas
Sudano Respublika (Sudanas) – valstybė šiaurės rytų Afrikoje, viena didžiausių žemyne. Ribojasi su Egiptu šiaurėje, Eritrėja bei Etiopija rytuose, Pietų Sudanu pietuose, Centrinės Afrikos Respublika pietvakariuose, Čadu vakaruose ir Libija šiaurės vakaruose. Šiaurės rytuose prieina prie Raudonosios jūros.
Istorija
Derlingiausios sritys prie Nilo upės šiaurės ir centriniame Sudane (vadinamoji Nubija) jau II tūkst. pr. m. e. sukūrė brandžią civilizaciją, kurios didelę dalį kultūros elementų perėmė iš savo šiaurino kaimyno Egipto. Senovėje čia klestėjo Kermos karalystė (II tūkst. pr. m. e.), Kušas (I tūkst. pr. m. e.). Pirmaisiais mūsų eros amžiais krašte plito krikščionybė. Apie III a. Kušo karalystė žlugo dėl klajoklių bedžų, nubų antpuolių.
Viduramžiais Nubijoje klestėjo krikščioniškos Makuros, Alodijos karalystės. Tuo pat metu vakariniame Sudane (Darfūre) susiformavo dar vienas civilizacijos židinys, inspiruotas Transsacharinės prekybos su šiaure. Ten pagoniškos gentys dadžiu sukūrė savo valstybę.
XIX a. II pusėje sustiprėjęs Egiptas šiaurėje vykdė ekspansiją į Sudano teritoriją, Egipto chedivai nukariavo istorinę Nubiją (Senarą), o pačioje amžiaus pabaigoje – ir Darfūrą. Tuo pat metu nukariautos ir dar piečiau gyvenusios (daugiausia nilotinės) gentys dab. Pietų Sudano teritorijoje. Nuo 1898 m. Sudanas tapo kondominiumu, valdomu bendrai britų ir egiptiečių.
Britų politika neskatino kultūrinio ir ekonominio teritorijos vieningumo, o atvirkščiai, didino atskirtį tarp skirtingų teritorijų. Ypač ši atskirtis išryškėjo tarp pietinio ir šiaurinio Sudano. Šiaurės Sudane buvo didžioji dalis valstybės miestų, o pietinėje dalyje vyravo kaimai. Daugelis šiaurinės Sudano dalies gyventojų buvo arabiškai kalbantys musulmonai (daugiausiai sunitai), o šalies pietuose vyravo juodaodžių tradiciniai vietiniai tikėjimai, nors buvo ir nemažai krikščionių. Sudane tuo metu buvo 597 gentys, kalbančios daugiau nei keturiais šimtais skirtingų kalbų ir dialektų,.
Politinė sistema
thumb|right|200px|Šalies prezidentas nuo 1989 m. [[Omar al-Bashir|Omaras al-Baširas]]
Pagal Konstituciją, Sudanas yra federacinė prezidentinė respublika. Prezidentas yra šalies ir vyriausybės vadovas bei vyriausiasis ginkluotojų pajėgų vadas. Įstatymų leidžiamoji valdžia priklauso dviejų rūmų parlamentui. Šalyje veikia multipartinė sistema. Nepaisant to, praktikoje didžiausią galią savo rankose yra sutelkęs prezidentas Omaras al-Baširas ir jo vadovaujama Nacionalinio kongreso partija. Baširas Sudaną valdo nuo 1989 m. birželio 30 d. įvykdyto perversmo. Jo iniciatyva šalies šiaurėje buvo įvestas šariatas, suvaržyta visuomeninė ir politinė gyventojų veikla, žodžio laisvė, pradėtas režimui prieštaraujančių asmenų persekiojimas.
2010 m. Sudane po 24 metų pertraukos įvyko parlamento rinkimai, kuriuos laimėjo Baširo atstovai. Tarptautinių stebėtojų nuomone, rinkimuose užfiksuota daug trūkumų, opozicijos atstovai teigė, kad jiems grasinta susidorojimu.
Pagal 2012 m. Demokratijos indeksą, Sudanas priskiriamas autoritarinių režimų kategorijai.
Administracinis suskirstymas
Po Pietų Sudano (10 valstijų) atsiskyrimo 2011 m. liepos 11 d., Sudaną sudaro 17 valstijų (vilajetų), kurios grupuojamos į 6 didesnius regionus, egzistavusius iki 1994 m.:
Geografija
thumb|right|250px|Sudano palydovinė nuotrauka
Sudanas – šešiolikta pagal dydį valstybė pasaulyje (iki Pietų Sudano atsiskyrimo buvo didžiausia Afrikoje), įvairi savo geografinėmis ypatumais. Ją galima skirstyti į kelis geografinius regionus. Šalies šiaurinėje dalyje vyrauja dykuminis klimatas: šiaurės vakaruose yra beveik negyvenama Libijos dykuma, o šiaurės rytuose – Nubijos dykuma. Jas skiria siaura ir vingiuota Nilo juosta – Aukštutinė Nubija. Ji yra derlinga, ir gana tankiai gyvenama.
Pietinėje Sudano dalyje didelį plotą užima sahelis ir savana. Šią zoną priimta dalinti į tris geografinius regionus. Pietvakarinėje Sudano dalyje yra Darfūras (Vakarų Sudanas), nuo jo į rytus driekiasi Kordofanas, o pietrytinį Sudaną užima Pietinė Nubija (kitaip Butana, arba Centrinis Sudanas). Pastaroji yra tankiausiai gyvenama Sudano dalis. Per ją teka Baltasis Nilas, Mėlynasis Nilas, Atbara.
Klimatas
Sudane vyrauja dykumų klimatas su aukšta temperatūra ir dideliu dienos ir nakties temperatūrų skirtumu. Pietinė šalies dalis patenka į tropinį savanų klimatą su aukšta vidutine temperatūra ir ilgu sausuoju bei trumpu lietingu periodu. Vidutinė vasaros temperatūra Sudane siekia 30-35 °C, žiemos – 24-26 °C. Daugiausiai kritulių iškrenta liepos-rugsėjo mėnesiais.
Ekonomika
Sudanas yra žemės ūkio valstybė. Žemės ūkyje dirba apie 80 % šalies darbo jėgos, bet pajamos sudaro tik 35 % BVP. Vyriausybė turi didelį vaidmenį planuojant šalies ekonomiką. Eksportui auginama medvilnė, sezamai, riešutai, cukranendrės. Kiti žemės ūkio produktai yra sorgai, soros, kviečiai, manijokai, tropiniai vaisiai ir saldžiosios bulvės. Auginamos avys, ožkos, galvijai, kupranugariai. Sudanas tiekia įvairius miško produktus, labiausiai iš jų gumiarabiką, pagal kurį šalis yra viena didžiausių gamintojų.
Šalies pramonė yra apribota žemės ūkio produktų apdirbimu ir lengvosios pramonės produktų gaminimu. Pagrindiniai gamybos produktai yra valyta medvilnė, tekstilės gaminiai, alkoholiniai gėrimai, muilas, avalynė, medikamentai, ginkluotė. Sudane yra lengvųjų ir sunkiųjų automobilių surinkimo linijos. Šalyje randama geležies, chromo rūdos, vario. Šalyje naftos telkiniai buvo atrasti 7-ajame dešimtmetyje, bet tik 1999 m. žaliavinė nafta buvo pradėta eksportuoti.
Šalis importuoja žemės ūkio produktus, plataus vartojimo prekes, naftos perdirbimo ir transporto įrangą, medikamentus, chemikalus, tekstilės produktus, kviečius. Eksportuojama nafta ir jos produktai, medvilnė, sezamas, gyvuliai, riešutai, gumiarabikas, cukrus. Pagrindiniai šalies mainų partneriai yra Kinija, Japonija, Saudo Arabija.
Demografija
Sudano gyventojų skaičius sparčiai auga: 1993 m. šalyje gyveno 25 milijonai žmonių, o 2009 m. – 41 milijonas. Pasak 2009 m. apskaičiavimų, gyventojų skaičius per metus užauga 2,15 %. . Atsiskyrus Pietų Sudanui, Sudane gyvena apie 34 mln. gyventojų.
Pasak 2003 m. apskaičiavimų, vyresnių nei 15 m. žmonių raštingumas šalyje yra 61,1 % (vyrų – 71,8 %, moterų – 50,5 %). Anot 2009 m. apskaičiavimų, vidutinė numatomo gyvenimo trukmė skaičiuojant nuo gimimo Sudane yra 51,42 metų (vyrų – 50,49 m., moterų – 52,4 m.). Gyventojų amžiaus struktūra:
Nuorodos
Bendros nuorodos ir žinių portalai: Žemėlapiai: Laikas ir orai:
Kalnijų apylinkė
Kalnijų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Sedos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Sedos rajonui. 1954 m. prijungta dalis Pabradumės apylinkės. 1962 m. spalio 17 d. Kalnijų apylinkė prijungta prie Užežerės apylinkės (didžioji dalis) ir Renavo apylinkės.
Čičiriai (Antazavė)
Čičiriai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Antazavės, prie Čičirio ežero.
Skirsnemunės apylinkė
Skirsnemunės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Motiejus Valančius
Motiejus Kazimieras Valančius (1801 m. vasario 16 d. – 1875 m. gegužės 17 d.) (datos nurodytos pagal senąjį, Julijaus kalendorių) – Žemaičių vyskupas (1849–1875 m.), švietėjas, rašytojas, istorikas, blaivybės sąjūdžio organizatorius.
M. Valančius padėjo pagrindus aukštesnio meninio lygio lietuvių realistinei prozai, kuri paskutiniajame XIX a. dešimtmetyje užėmė pirmaujančią vietą lietuvių literatūroje.
Biografija
Gimė gausioje turtingo valstiečio šeimoje, kurioje buvo ketvirtas vaikas. Pakrikštytas buvo Kalnalio Šv. Lauryno bažnyčioje Motiejaus Kazimiero vardu. Tėvas Mykolas papildomai vertėsi kalvio amatu, buvo įtakingas bendruomenės narys. left|thumb|250px|Vyskupo Motiejaus Kazimiero Valančiaus paminklas gimtajame [[Nasrėnai|Nasrėnų kaime]] 1816–1821 m. mokėsi Žemaičių Kalvarijos domininkonų šešiaklasėje gimnazijoje. 1822 m. įstojo į Varnių kunigų seminariją, o po dvejų metų kaip gabus klierikas pasiųstas tęsti studijas Vyriausioje Vilniaus kunigų seminarijoje, kurią baigė 1828 m. teologijos kandidato laipsniu. 1828 m. rugsėjo 1 d. Vilniaus katedroje įšventintas kunigu. Tų pačių metų gegužės 27 d. universiteto Šv. Jono bažnyčioje laikė iškilmingas pirmąsias savo Šv. Mišias.
Iki 1854 m. gyveno vyskupijos centre Varniuose. Nepasitikėdama vyskupu ir norėdama kontroliuoti jo veiklą, valdžia 1864 m. vyskupijos centrą perkelė į Kauną. Čia reziduojantį vyskupą nuolat sekė policija, baudė gubernatoriaus administracija. thumb|200px|Kauno arkikatedros bazilikos [[kripta]] Netekęs galimybės tiesiogiai bendrauti su tikinčiaisiais, ėmėsi plunksnos – prasidėjo intensyviausias literatūrinės veiklos tarpsnis. Gyvendamas Kaune spaudos draudimo laikais parašė ir Prūsijoje išspausdino labiausiai mėgiamas ir skaitomas „Vaikų knygelę“, „Paaugusių žmonių knygelę“, „Pasakojimus Antano tretininko“, „Palangos Juzę“. Iš viso parašė apie 70 įvairaus didaktinio pobūdžio pasakojimų, apsakymų. Jie visi parašyti žemaičių tarme, kuria liaudis ir jis pats mėgo kalbėti. Mirė 1875 m. gegužės 17 d. Kaune nuo cukraligės, palaidotas Arkikatedros bazilikos kriptoje.
Blaivybės sąjūdžio organizatorius
Motiejus Valančius yra laikomas blaivybės sąjūdžio Lietuvoje pradininku ir puoselėtoju. Judėjimo pradžia laikomi 1858 m., kai lankydamasis Kupiškyje, paragino užsirašyti į blaivybės broliją ir pats užrašė daugiau nei šimtą pasižadėjusių negerti.
Blaivybės draugijų tikslas – atpratinti valstiečius nuo degtinės vartojimo. Blaivybė nebuvo suprantama kaip visiška abstinencija – net davę priesaikas ir įšventinti blaivininkai galėjo saikingai gerti alų, midų ir vyną. Girtavimas XIX a. buvo rimta problema, nes bajorai iš grūdų ir bulvių pertekliaus pagamintą degtinę stengėsi bet kokiais būdais parduoti, girdė savo valstiečius. Iš girtuokliavimo uždarbiavo ir karčemų savininkai. Girtavimas buvo itin paplitęs ir skaudžiai veikė ūkį. Todėl M. Valančiaus propaguojama blaivybė buvo sutikta su dideliu valstiečių džiaugsmu.
Vis dėlto blaivybės draugijos buvo persekiojamos visus šešerius egzistavimo metus, o 1864 m. jas uždraudė Michailas Muravjovas. Dideli blaivybės draugijų priešininkai buvo dvarininkai ir visi, uždarbiavusieji iš degtinės. Blaivybei išplitus, akcizus išsipirkusieji patyrė milžiniškus nuostolius.
Kita kliūtis draugijoms organizuoti – carinės Rusijos įstatymai, draudę steigti bet kokias draugijas ar brolijas be atskiro leidimo. Blaivybę tiek metų gelbėjo tai, kad idėjai pritarė pats caras. Vis dėlto kunigai buvo nuolat persekiojami ir skundžiami, kad taiko fizines bausmes girtaujantiems – dauguma skundų buvo melagingi arba kalti būdavo patys valstiečiai, ne kunigai. Draudžiama buvo surašinėti žmones į blaivybės knygas, juos prisaikdinti.
Blaivybės sąjūdis ne tik skatino žmones negerti, bet juos suvienijo, padėjo pamatus tautinei savimonei ugdyti.
Atminimo įamžinimas
alt=|miniatiūra|300x300px|Paminklas Varniuose thumb|150px|50 litų proginė moneta thumb|200px|Paminklas M.Valančiui Kauno senamiestyje
Kūriniai
Keliolika religinės paskirties knygų.
Freightliner LLC
Freightliner LLC – JAV sunkiųjų sunkvežimių, balninių vilkikų, bei šasi gamintojas, priklausantis Vokietijos koncernui „Daimler Truck“. Kompanija yra geriausiai žinoma dėl 8-5 klasės sunkvežimių gamybos. „Freightliner“ yra didžiausias sunkvežimių gamintojas Šiaurės Amerikoje.
Istorija
250px|thumb|left|SNC Cuntury
Ali Mohammed Mujur
Ali Mohammed Mujur (g. 1953 m.) – buvęs 6-tasis Jemeno premjeras, ėjęs šias pareigas nuo 2007 m. kovo 31 d. iki 2011 m. Prieš tai jis ėjo žvejybos bei energetikos ministro pareigas.
Pilzenas (alus)
Pilzenas (, Pilsener ar tiesiog Pils) – tai šviesiojo lagero tipo alus, sukurtas XIX a. viduryje Pilzeno mieste (dabartinėje Čekijoje).
Pagal standartą LST 1394:2009 „Alaus pramonė. Aiškinamasis žodynas“ pilzenas yra šviesusis žemutinės fermentacijos nestiprus alus, pasižymintis aiškiai juntamu apynių kartumu ir aromatu.
Istorija
Iki XIX a. vidurio Čekijoje tradiciškai buvo gaminamas viršutinės fermentacijos alus elis, jis buvo tamsus ir drumstas. Tuo tarpu kai kurie Bavarijos aludariai savo alų, gamintą su apatinės fermentacijos mielėmis, saugodavo vėsiai, nuo ko alus tapdavo skaidresnis, gaivesnio skonio, ilgiau išsilaikydavo.
Pilzeno miesto alaus darykla „Mešťanský Pivovar“ (dabar vadinasi „Pilsner Urquell“) nusisamdė bavarą Josef Groll, kuris, panaudodamas bavarišką alaus išlaikymo (lagern) būdą ir naują šviesų salyklą, 1842 m. sukūrė pirmąjį pilzeno tipo alų (pilsner). Ši šviesiųjų apynių, minkšto Pilzeno apylinkių vandens, apynių ir bavariško brandinimų būdo kombinacija sukūrė skaidrų, auksinės spalvos alų, kuris sparčiai išplito po Europą. Šiam alui plisti po Centrinę Europą padėjo ir gerėjantis to metu susisiekimas, šis alaus gamybos būdas buvo plačiai imituojamas.
Šiuolaikinis pilzenas
Išradus modernias šaldymo sistemas, alui gaminti lagero būdu nebebūtini šalti urvai ar rūsiai, kuriuose būtų laikomas alus. Kai kurios daryklos (pvz., Pilsner Urquell) dalį alaus saugo tradiciniu būdu.
Pilzeno tipo alų gamino beveik visos didesniosios Lietuvos alaus daryklos. Lietuvoje pilzenais („pilsneris“) paprastai būna silpniausia daryklos gaminama šviesiojo alaus rūšis (pvz., Utenos ir Kalnapilio Pilsner, Tauro Pilzneris, Švyturio Gintarinis).
Šamokinas
Šamokinas  – miestelis Jungtinėse Amerikos Valstijose, Pensilvanijoje, į šiaurę nuo Harisburgo. Buvusi angliakasių gyvenvietė. Greta yra didžiausias pasaulyje dirbtinis kalnas Glen Burn Colliery Cameron Culm Bank, susidaręs iš kasybos bergždo.
Vietovės pavadinimas algonkinų saponių kalba reiškia „ungurių vieta“ (Schahamokink).
thumb|left|200px|Lietuvių bažnyčia 1899 m.
Lietuviai
XIX a. antroje pusėje Šamokine apsigyveno lietuvių, kurie dirbo anglies kasyklose. 1871 m. įkurta JAV lietuvių ir lenkų Šv. Vaitiekaus draugija, 1877 m. – lieuvių šalpos Šv. Jurgio draugija. Veikė Šv.Mykolo arkangelo katalikų misija, vėliau įsteigta parapija. Kurį laiką Šamokine pastoracinį darbą dirbo kun. Antanas Staniukynas, vargoninkavo ir vadovavo chorui Marijona Paleckaitė-Čižauskienė. 1874 m. Mykolas Tvarauskas įkūrė spaustuvę, joje išspausdino anglų–lietuvių žodyną (Tlumočius, arba Slovnikas angielckai-lietuviškas ir lietuviškai-angielckas). XX a. pr. pradėjus uždarinėti kasyklas, dauguma lietuvių Šamokiną paliko.
Grupinis greitis
frame|[[Šviesos dispersija|Dispersija vandenyno paviršinių gravitacinių bangų grupėje, sudarytoje iš dviejų skirtingo dažnio bangų. Raudonas taškas juda faziniu greičiu, o žalias taškas, gulintis bangų gaubtinės pradžioje, juda grupiniu greičiu. Šiuo atveju, fazinis greitis yra du kartus didesnis nei grupinis greitis. Raudonas taškas, judėdamas iš kairės į dešinę, aplenkia du žalius taškus.]] Grupinis greitis – greitis, kuriuo juda bangos amplitudės pokyčiai. Šie amplitudės pokyčiai dar yra vadinami bangos amplitudine moduliacija arba bangos gaubtinės sklidimu. Pavyzdžiui, įsivaizduokime, kas atsitinka įmetus akmenį į ramų tvenkinį. Kuomet akmuo paliečia vandens paviršių, atsiranda apskritiminių bangų grupė. Greitai toje vietoje, kur akmuo sužadino bangas, nebeatsiras naujos bangos. Sužadintų bangų grupė plisdama judės tolyn nuo žiedo centro. Ši grupė yra sudaryta iš atskirų bangelių, turinčių skirtingus bangos ilgius bei judančių skirtingais faziniais greičiais. Greitesnės atskiros bangos keliauja greičiau nei grupė, bet dėl destruktyvios interferencijos su kitomis bangomis jos nuslopsta, kai tik pasiekia grupės pradžią. Lėtesnės bangos atsilieka nuo grupės ir nuslopsta, pasiekusios grupės pabaigą.
Grupinis greitis vg yra apibrėžtas
kur:
Pastaba: Aukščiau pateiktas grupinio greičio apibrėžimas yra naudingas tik bangų paketams, kurie yra impulsai apriboti tiek erdvėje, tiek spektre. Kadangi dispersinėje terpėje skirtingų dažnių bangos sklinda skirtingais faziniais greičiais, plataus spektro (mažos trukmės) impulsas pakeis savo pradinę formą, tuo būdu darydamas grupinio greičio sąvoką neapibrėžtu arba nenaudingu dydžiu.
Grupinis greitis yra dažnai siejamas su greičiu, su kuriuo bangos perneša energiją arba informaciją. Daugeliu atvejų tai yra teisinga, ir apie grupinį greitį galima kalbėti kaip apie bangos signalinį greitį. Vis dėlto, jei banga sklinda per sugeriančią terpę, tai nėra tiesa. Nuo 1980 metų, daugelyje eksperimentų buvo pademonstruota, kad grupiniam greičiui yra įmanoma, nukreipus lazerio šviesos impulsą į specialiai paruoštą medžiagą, žymiai viršyti šviesos greitį vakuume. Nepaisant to, superluminarus ryšis šiuo atveju yra neįmanomas, kadangi signalo greitis lieka mažesnis nei c. Taip pat yra įmanoma sumažinti grupinį greitį iki nulinės vertės, taip sustabdant impulsą, arba pasiekti neigiamą grupinį greitį, tuo būdu sudarant įspūdį, kad impulsas juda galine kryptimi. Visais šiais atvejais individualūs fotonai tebejuda terpėje šviesos greičiu.
Funkcija ω(k), apibrėžianti dažnio ω priklausomybę nuo bangos vektoriaus k, yra vadinama dispersiniu sąryšiu. Jei dažnis ω yra proporcingas bangos vektoriui k, tuomet grupinis greitis yra lygus faziniam greičiui. Priešingu atveju, bangų gaubtinė sklidimo metu kinta. Šis reiškinys yra vadinamas grupinių greičių dispersija ir yra svarbus veiksnys signalams sklindant bangolaidžiais ir šviesolaidžiais.
Anomali dispersija būdinga toms spektro sritims, kur padidėja sugertis ir lūžio rodiklio išvestinė pakeičia ženklą. Dėl šios priežasties grupinis greitis tokio dažnio bangoms yra neigiamas.
Medžiagos bangų grupinis greitis
Albertas Einšteinas pirmas pateikė šviesos dvilypiškumo idėją 1905 m. De Broilio hipotezė teigia tą patį apie medžiagos daleles. Dalelės greitis, anot hipotezės, turėtų visuomet būti lygus ją atitinkančios bangos grupiniam greičiui. Tai reiškia, kad
kur
Laisvai nereliatyvistinei dalelei galioja
Specialioji reliatyvumo teorija teigia, kad
Tuo būdu, tiek reliatyvistinėje, tiek nereliatyvistinėje kvantinėje fizikoje yra galima sieti dalelės banginės funkcijos grupinį greitį su dalelės korpuskuliniu greičiu.
Nuorodos
Vitesse d'une onde Voortplantingssnelheid
Buknaičių apylinkė
Buknaičių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Mažeikių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Mažeikių rajonui. 1954 m. prijungta Knabikų apylinkė. 1962 m. spalio 17 d. Buknaičių apylinkė prijungta prie Leckavos apylinkės.
Karolis VII
Karolis VII Nugalėtojas (1403 m. vasario 22 d. Paryžiuje – 1461 m. liepos 23 d.) – Prancūzijos karalius nuo 1422 m. iki pat savo mirties.
Biografija
Kilęs iš Valua dinastijos. Karolio VI Pamišėlio sūnus.
Valdymas
Nepakluso tėvo sutarčiai su anglais perleisti sostą Anglijos karaliui Henrikui V ir 1422 m. pasiskelbė karaliumi. Iš pradžių valdė žemes į pietus nuo Luaros. Likusi Prancūzijos teritorija priklausė anglams ir jų sąjungininkams burgundams. Po Žanos d’Ark vadovaujamo išsivadavimo karo Karolis VII 1429 m. vainikavosi Reimse ir 1437 m. įžengė į Paryžių. Karolio VII reformos sustiprino karaliaus valdžią; jis įkūrė nuolatinę kariuomenę, įvedė taljos mokestį. Pagal jo išleistą pragmatinę sankciją (1438) galikonų Bažnyčia tapo labiau priklausoma nuo Prancūzijos karaliaus valdžios.
Kily González
Kristianas Albertas Gonsalesas Peretas (Cristian Alberto González Peret; 1974 m. rugpjūčio 4 d.), dar žinomas kaip Kily González – buvęs Argentinos futbolininkas, rungtyniavęs kairiojo krašto saugo pozicijoje.
Argentinos rinktinėje žaidė 1995–2005 m. Dalyvavo 2002 m. pasaulio čempionate ir dvejuose Copa America čempionatuose. Laimėjo aukso medalį 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
Irena Balčiūnienė
Irena Balčiūnienė (g. 1941 m. balandžio 29 d. Šiauliai) – Lietuvos gydytoja stomatologė, antropologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.
Biografija
1964 m. baigė Kauno medicinos institutą, 1987 m. biologijos mokslų kandidatė.
Nuo 1964 m. gydytoja stomatologė Kelmės centrinėje, nuo 1969 m. Vilniaus III klinikinėje ligoninėje. Nuo 1973 m. Vilniaus universiteto Gydytojų tobulinimosi fakulteto dėstytoja, nuo 1990 m. Stomatologijos klinikos vadovė; 1989 m. profesorė. Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto Odontologijos instituto direktorė.
Joneikiškė
Joneikiškė, oficialiai Timiriazevas (,, nuo 1895 m. , 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Slavsko rajone, 7 km į vakarus nuo Slavsko, prie kelio R 513, nuo 2008 m. birželio 30 d. Timiriazevo kaimo gyvenvietės centras.
Istorija
Skalvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. Pirmą kartą Joneikiškiai paminėti 1650 m., kai pastatyta medinė bažnyčia, po kelerių metų sudegusi trenkus žaibui. Prie bažnyčios atidaryta mokykla. 1709–1710 m. du trečdaliai gyventojų mirė nuo maro. 1740 m. senosios vietoje pastatyta mūrinė bažnyčia, joje 1757 m. įrengti vargonai. 1946 m. bažnyčioje įrengtas kolūkio grūdų sandėlis, 1995 m. ji sudegė. 1903 m. kaimo gatvėse įrengtas dujinis apšvietimas. 1914 m. kaimą apgriovė Rusijos imperijos kariuomenė.
1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Lankos apskrities miestelis. 1947–2008 m. Timiriazevo apylinkės centras.
Apylinkė
Timiriazevo apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:
Henrikas Kęstutis Šilgalis
miniatiūra|250px|right|Atminimo lenta prie [[Elektrėnų Švč. Mergelės Marijos Kankinių Karalienės bažnyčia|Elektrėnų bažnyčios]]
Henrikas Kęstutis Šilgalis (1944 m. liepos 16 d. Kašučiuose, Darbėnų valsč. – 2007 m. vasario 13 d. Vilniuje) – Lietuvos architektas.
Biografija
1961–1967 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Statybos fakultete. 1967–1968 m. ir nuo 1979 m. (grupės vadovas) dirbo Komunalinio ūkio projektavimo institute Vilniuje, 1968–1979 m. buvo Nākotne kolūkio (Jelgavos rajonas, Latvija) architektas. 1979–1980 m. dėstė Vilniaus inžinerinis statybos institute. 1988–1989 m. buvo bendrovės Archprojektas Vilniuje direktorius. Vėliau vertėsi privačia praktika.
Paša
Suteikti pašos titulą turėjo teisę tik sultonas bei Egipto gubernatorius (khedive). Iš pradžių jis būdavo suteikiamas tik karvedžiams, vėliau praktiškai bet kokiems aukšto rango valdininkams. Paša galėdavo tapti tiek krikščionys, tiek musulmonai. Kartais kaip garbės titulas jis būdavo suteikiamas ir kažkuo imperijai labai nusipelniusiems užsieniečiams. Jis paprastai būdavo naudojamas iškart po pavardės ir neatsiejamai nuo jos, tarsi būtų vardo dalis, pavyzdžiui, Mehmetas Eminas Paša.
Titulas skirstomas į tris laipsnius, jie būdavo atskiriami pagal tris, dvi arba vieną papuošimus, padarytus iš arklio (povo, jako) uodegos. Keturis šiuos papuošimus turėjo teisę nešioti tik pats sultonas.
Pašų sūnūs turėdavo titulą Pašazada (pažodžiui ir reiškia „Pašos sūnus“).
Tom Cleverley
Tomas Kleverlis (g. 1989 m. rugpjūčio 12 d. Basingstoke) – Anglijos nacionalinės rinktinės ir „Everton FC“ klubo saugas.
Klubinė karjera
Kleverlis gimė Basingstoke, tačiau vėlia šeima persiklaustė į Bredfordą, kur sulaukęs 11 jis ėmė lankyti Bradford City AFC jaunimo komandos treniruotes. Dar po 2 metų jis persikėlė į Manchester United FC futbolo akademiją.
2009 m. sausį Kleverlis buvo išnuomotas Leicester City FC klubui, su kuriuo laimėjo Pirmosios lygos pirmenybes.
Tų pačių metų rugpjūtį jis visam sezonui buvo išnuomotas į Watford FC komandą, kuriai per 35 rungtynes pelnė 11 įvarčių (nuo balandžio mėnesio jis negalėjo rungtyniauti dėl patirtos traumos).
2010-11 m. sezoną Kleverlis praleido Wigan Athletic FC klube.
2011-2014 m. jis rungtyniavo pagrindinėje Mančesterio klubo sudėtyje, tačiau dėl dažnų traumų 2011-12 m. sezone sužaidė tik 15 rungtynių. 2014 m. klube pasikeitus treneriui ir atvykus naujiems žaidėjams, Kleverlis tapo nereikalingas ir buvo išnuomotas Aston Villa FC klubui, kuriame sužaidė 31 rungtynes ir pelnė 3 įvarčius.
2015 m. vasarą pasibaigus sutarčiai su Manchester United FC, Kleverlis be perėjimo mokesčio persikėlė į Everton FC klubą, su kuriuo pasirašė 5 metų trukmės sutartį.
Tarptautinė karjera
Kleverlis žaidė U-20 (1 rungtynės, 2 įvarčiai) ir U-21 (16 rungtynių) rinktinėse. 2012 m. jis rungtyniavo Didžiosios Britanijos rinktinėje olimpinėse žaidynėse (5 rungtynės).
2012 m. rugpjūčio 15 d. Kleverlis debiutavo nacionalinėje rinktinėje rungtynėse su Italija (pergalė 2-1).
Kalusha Bwalya
Kaluša Bvalija (Kalusha Bwalya; g. 1963 m. rugpjūčio 16 d.) – žymus buvęs Zambijos futbolininkas, rungtyniavęs puolėjo arba krašto saugo pozicijoje. Dabar – Zambijos futbolo federacijos prezidentas. Visų laikų rezultatyviausias ir daugiausiai rungtynių rinktinėje sužaidęs Zambijos futbolininkas, 1988 m. išrinktas Afrikos metų futbolininku, o 1996 m. nominuotas FIFA geriausio pasaulyje žaidėjo apdovanojimui.
Karjerą pradėjo gimtajame Mufuliros mieste, „Mufulira Blackpool“ klube. 1985 m. išvyko į Belgiją, prisijungė prie „Cercle Brugge“ ir greitai tapo pagrindiniu jo puolėju. Po tokio sėkmingo žaidimo Bvalija 1989 m. pakviestas į „PSV Eindhoven“, su kuriuo 2 kartus laimėjo šalies čempionatą. Vėliau likusią karjeros dalį praleido Meksikoje.
2008 m. Kaluša Bvalija išrinktas Zambijos futbolo federacijos prezidentu ir vienu iš CAF tarybos narių.
Braižyba
thumb|280px|right|Braižybos stalas Braižyba – disciplina, nagrinėjanti brėžinių braižymo ir jų skaitymo taisykles, viena iš vaizduojamojo meno rūšių. Objekto vaizdas, nubrėžtas pagal tam tikras taisykles braižybos įrankiais, pasirinktu masteliu vad. brėžiniu. Pagal brėžinį galima spręsti apie daikto ar jo dalies sandarą, matmenis bei formą. Be brėžinių negalėtų išsiversti inžinieriai, įv. technikos kūrėjai ir konstruotojai, architektai. Brėžiniu galima vadinti ne tik tam tikrą daikto vaizdą, bet ir kai kurias schemas, vietovių ar patalpų planus ir pan.
Istorija
Brėžinių atsiradimas susijęs su tvirtovių, miestų, šventyklų statyba. Iš pradžių jie buvo braižomi ant žemės, prie statybų vietos. Vėliau imta braižyti ant akmens, granito, molinių plokščių.
Pagrindiniai braižybos reikmenys
thumb|200px|right|Skriestuvas
Dechna
miniatiūra|Dechnos dykumos vaizdas iš kosmoso Dechna arba Mažasis Nefudas – dykuma Arabijos pusiasalio centrinėje dalyje, Saudo Arabijoje, tarp Didžiojo Nefudo šiaurėje ir Rub el Halio pietuose. Rytuose pereina į El Hasos dykumą, vakaruose remiasi į Tuvaiko kalnus. Ilgis iki 1200 km. Vyraujantis aukštis 400–500 m.
Vytautas Bendoravičius
Vytautas Bendoravičius (1891 m. lapkričio 12 d. Kučiūnai, Beržininkų valsčius, Seinų apskritis – 1958 m. balandžio 11 d. Los Andželas) – Lietuvos karo gydytojas, pulkininkas leitenantas.
Biografija
1917 m. baigė Kijevo universitetą. Per Pirmąjį pasaulinį karą tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje.
1919 m. Lietuvos kariuomenės savanoris, nepriklausomybės kovų dalyvis. 1919–1920 m. Antrojo pėstininkų pulko, 1920 m. lapkričio mėn. – 1923 m. vasario mėn. Ketvirtosios pėstininkų divizijos gydytojas. 1922 m. pulkininkas leitenantas.
1923–1925 m. ir 1927–1940 m. dirbo Karo ligoninėje, nuo 1927 m. Nervų ir psichikos ligų skyriuje. 1925–1926 m. Šeštojo pėstininkų pulko vyr. gydytojas. 1927–1939 m. dirbo Vytauto Didžiojo universiteto medicinos fakulteto Nervų ir psichikos ligų klinikoje, 1939–1941 m. universiteto dėstytojas. 1934–1936 m. dar ir sanitarijos puskarininkių mokyklos vedėjas. 1936–1937 m. tobulinosi Vienoje.
Populiarino psichinę higieną. TSRS okupavus Lietuvą, 1940 m. liepos mėn. išleistas į dimisiją. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, dirbo Rostoko universitete, vėliau Hanau karo pabėgėlių stovykloje. 1948 m. persikėlė į JAV.
Įvertinimas
1930 m. Vytauto Didžiojo 4 laipsnio ordinas
Čičykiai
Čičykiai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 8 km nuo Linkuvos.
Vytautas Matulevičius
Vytautas Antanas Matulevičius (g. 1952 m. liepos 31 d. Šilavote, Prienų rajonas) – Lietuvos televizijos žurnalistas, publicistas, politinis veikėjas, Seimo narys.
Biografija
Brolis Algimantas Matulevičius. 1970 m. baigė Vilniaus 22-ąją vidurinę mokyklą, 1975 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete – žurnalistikos specialybę. Studijavo Visuomenės mokslų akademijos kultūros katedros aspirantūroje, 1989 m. apgynė disertaciją „Visuomenės gyvenimo prieštaravimai ir meninis konfliktas“.
Laikraščio „Komjaunimo tiesa“ redakcijos korespondentas, atsakingasis sekretorius. Vėliau – Maskvoje ėjusio leidinio „Molodiožnaja pečat“ (rus. Jaunimo spauda) atsakingasis sekretorius, literatūrinio žurnalo „Družba“ (rus. Draugystė) darbuotojas. 1989 m. grįžo į Lietuvą kaip laikraščio „Pravda“ (rus. Tiesa) korespondentas. Tačiau 1990 m. balandžio mėn. dienraštyje „Respublika“ paskelbė viešą pareiškimą laikraščio „Pravda“ vyr. redaktoriui dėl priešiško Lietuvos laisvėjimo procesų vertinimo laikraštyje, atsisakė bendradarbiauti šiame leidinyje.
Nuo 1990 m. dirbo Lietuvos televizijoje. Debiutavo laidoje „Veidrodis“. 1991 m. rusų desantininkams užgrobus Lietuvos televiziją, dalyvavo atkuriant televizijos programas kaip žurnalistas ir kaip Visuomeninių laidų redakcijos vyriausiasis redaktorius. Tuo metu iš Lietuvos Aukščiausiosios Tarybos pastate įrengtos laikinos studijos buvo pradėtos transliuoti publicistinės laidos, tarp kurių ir jo rengiamas „Krantas“, iš pradžių ėjęs kas savaitę, vėliau – kas dvi savaitės. 1992–1997 m. šią laidą transliavo Lietuvos televizija, 1997–2001 m. – Baltijos TV. 2002 m. BTV transliuota „Vytauto Matulevičiaus laida“.