cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mickevičius
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Mickevičienė (ištekėjusi moteris) ir Mickevičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Česlovas Juršėnas
thumb|240px|Česlovas Juršėnas – LSDP kandidatas į LR prezidentus (2004 m.)
Česlovas Juršėnas (g. 1938 m. gegužės 18 d. Panižiškėje, Švenčionių apskritis, Vilniaus vaivadija) – Lietuvos žurnalistas, partinis bei politinis veikėjas, iki 2012 m. vienintelis visų kadencijų LR Seimo narys, signataras, laisvamanis.
Biografija
1955 m. aukso medaliu baigė Ignalinos vidurinę mokyklą. 1955–1960 m. Vilniaus universitete studijavo žurnalistiką. 1958–1960 m. žinybinio savaitraščio „Statyba“ korespondentas. 1960–1964 m. laikraščio „Tiesa“ darbuotojas. 1964–1971 m. LSSR MT Televizijos ir radijo komiteto darbuotojas, tarptautinis apžvalgininkas, nuo 1968 m. televizijos informacijos redakcijos vyr. redaktorius.
1973 m. baigė Leningrado aukštąją partinę mokyklą. 1973–1975 m. LKP CK instruktorius. 1975–1978 m. LTSR MT Kultūros skyriaus vedėjo pavaduotojas. 1978–1983 m. laikraščio „Vakarinės naujienos“ vyriausiasis redaktorius. 1983–1988 m. LKP CK Propagandos ir agitacijos skyriaus spaudos, televizijos ir radijo sektoriaus vedėjas, nuo 1982 m. dar ir LTSR žurnalistų sąjungos valdybos sekretorius. 1988 m. Televizijos ir radijo komiteto kolegijos narys, politikos apžvalgininkas. 1988–1989 m. TV laidos „Atgimimo banga“ vedėjas. 1989–1990 m. vyriausybės informacijos atstovas, pirmasis persitvarkančios Lietuvos valdžios spaudos atstovas.
1990–1992 m. Vyriausybės patarėjas informacijai. 1990–1992 m. LR Aukščiausiosios Tarybos deputatas (iškėlė LKP), signataras. 1992–2012 m. LR Seimo narys. 1996–2000 m. LDDP frakcijos seniūnas.
1993–1996 m. Seimo pirmininkas, vėliau – Seimo pirmininko pavaduotojas. 2004 m. balandžio-liepos mėn. laikinasis Seimo pirmininkas. 2004 m. birželio mėn. nesėkmingai kandidatavo LR Prezidento rinkimuose (pirmajame rate surinko 11,49 % balsų). 2004–2008 m. Seimo pirmininko pavaduotojas. 2008 m. balandžio 1 d., atsistatydinus Viktorui Muntianui, išrinktas Seimo pirmininku, kurio pareigas ėjo iki Seimo kadencijos pabaigos – lapkričio 14 d. 2009–2012 m. vėl Seimo pirmininko pavaduotojas. 2012–2017 m. LRT tarybos narys.
1990–1995 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos (LDDP) pirmininko pavaduotojas, 1995–2001 m. LDDP pirmininkas, nuo 2001 m. sausio mėn. – Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) narys, LSDP tarybos narys, LSDP pirmininko pirmasis pavaduotojas, nuo 2004 m. pirmininko pavaduotojas.
1997–2000 m. Švenčionių rajono savivaldybės tarybos narys.
Lietuvos žurnalistų sąjungos narys, Visuotinės lietuvių enciklopedijos mokslinės redakcijos tarybos bei Teismų tarybos narys. 1999–2002 m. Lietuvos šachmatų federacijos prezidentas. Nuo 2004 m. Lituanistikos tradicijų ir paveldo įprasminimo komisijos pirmininkas. 2005 m. Ignalinos krašto vilniečių klubo steigėjas.
Parengė ir išleido pirmuosius Lietuvoje žinynus tarptautine tematika: „Pasaulio šalys“ (1978 m., 1991 m.), „1000 pasaulio veikėjų“ (1982 m.), „Tarptautininko žinynas“ (1983 m.). Kolekcionuoja žymiausių dabarties politikų raštus ir karikatūras, taip pat ir apie save. Moka rusų, lenkų, vokiečių kalbas. Žmona Jadvyga – žurnalistė, sūnus Saulius – fizikas, VU profesorius.
Rešica
Rešica – miestas vakarų Rumunijoje; apskrities centras. Išvystyta metalurgijos, sunkioji mašinų, chemijos pramonė.
Šelfinė jūra
Šelfinė jūra – jūra esanti virš žemyninio šelfo. Šelfinėms jūroms būdingas nedidelis gylis ir santykinai plokščias dugnas. Tipiški šelfinių jūrų pavyzdžiai – Šiaurės jūra, Baltijos jūra.
Šiaurės jūra
Šiaurės jūra – šelfinė jūra prie Europos, Atlanto vandenyno dalis.
Šiaurės jūra yra tarp Danijos, Švedijos ir Norvegijos rytuose, Britanijos salų vakaruose ir Vokietijos, Belgijos, Nyderlandų ir Prancūzijos pietuose. Su Baltijos jūra jungiasi per Kategato, Zundo, Didžiojo Belto ir Mažojo Belto sąsiaurius.
Apolonas (asteroidas)
Apolonas – asteroidas. Jis yra artimų Žemės orbitai asteroidas, ir priklauso Žemei pavojingų asteroidų grupei. Apolono skersmuo yra 1,6 km. Aplink ašį apsisuka per 3,1 valandos. Asteroidas prasibrauna iki Veneros orbitos. Tai yra jo arčiausiais taškas prie Saulės – 0,65 av. Jis labiausiai nutolsta už 2,29 av ties asteroidų žiedu. Iki 2001 m. yra atrasta 650 šio tipo asteroidų.
Atradimas
Apoloną atrado K. Reinmutas iš Vokietijos 1932 m.
Tiesioginis mokestis
Tiesioginis mokestis – mokestis, kuris imamams tiesiogiai nuo mokesčio mokėtojo pajamų ar turto.
Tiesioginiai mokesčiai mokami kaip dalis nuo gautų pajamų (pajamų mokestis, pelno mokestis, paveldėjimo mokestis) ar nuo turimo turto (turto mokestis). Įstatymuose nurodoma, nuo kokios sumos mokesčių mokėtojas turi mokėti tiesioginius mokesčius ir kurie asmenys išvis atleidžiami nuo šių mokesčių. Kartais tokie mokesčiai apskaičiuojami ir sumokami pajamas teikiančio asmens (Pajamų mokestis), kartais - paties pajamų gavėjo (Pelno mokestis).
Reagentas
thumb|Sieros reagentas Reagentas – pradinė medžiaga vykstant cheminėms reakcijoms. Reagentai – reaguojančios medžiagos, iš kurių vykstant reakcijai susidaro produktai.
Tirpikliai ir katalizatoriai dalyvauja reakcijose, tačiau jų metu nėra sunaudojami, todėl reagentais nelaikomi.
Suwon Samsung Bluewings
„Suwon Samsung Bluewings“ – Pietų Korėjos futbolo klubas iš Suvono.
Reagentas
Nemažai cheminių reakcijų yra grįžtamos, todėl tos pačios medžiagos kartais gali būti laikomos tiek reagentais, tiek produktais – priklausomai nuo ko, kuria kryptimi vyksta reakcija.
Suwon Samsung Bluewings
Istorija
Klubo ištakos siekia 1995 m.
Reagentas
Kita prasme reagentais vadinamos medžiagos, eksperimentiškai įdedamos į mišinį su tikslu išsiaiškinti, kokios jis sudėties ir pan. (pvz., Felingo (Fehling), Toleno (Tollens) reagentai). Organiniais reagentais kartais laikomos neorganinės ar smulkios organinės medžiagos, įdedamos į mišinį, kad pakeistų organinių medžiagų struktūrą (pvz., Kolino (Collin), Fentono (Fenton) ar Grignardo (Grignard) reagentai).
Suwon Samsung Bluewings
Sezonai
Šaltiniai:
Spalvinė gama
Mėlyna spalva.
Zebžydovskio rokošas
thumb|right|Zigmanto Vazos detronizacijos aktas, pasirašytas rokošo dalyvių [[1607 m. birželio 24 d. netoli Varšuvos]] Zebžydovskio rokošas (kartais vadinamas Sandomiro rokošu) – nuo 1606 m. iki 1607 m. veikusi ATR bajorų karinė sąjunga (konfederacija), sudaryta Sandomiere ir kovojusi prieš karalių Zigmantą Vazą.
Priežastys
thumb|left|150px|[[Mikalojus Zebžydovskis]] Konfliktas kilo dėl nesutarimų tarp karaliaus užsienio politikos (ATR karo prieš Švediją) ir vidaus politikos siekių stiprinti karaliaus valdžią, besirėmusią magnatų ir vyskupų parama. Rokošo priežastimi tapo asmeninis karaliaus ir Nikolajaus Zebžydovskio ginčas, dėl kurio šis buvo nuteistas mirties bausme, vėliau pakeista tremtimi.
Koncentracijos gradientas
thumb|right|250px|Medžiagų sklidimas paviršiumi - dalelės juda iš ten, kur jų tankumas didesnis, į ten, kur jų yra mažiau. Tolygiai pasiskirčiusios dalelės savo tankumo iš esmės nekeičia
Alaninas
Alaninas (Ala) – viena iš dvidešimties dažniausių aminorūgščių. Jos kodonai yra GCU, GCC, GCA ir GCG. Gamtoje yra paplitę du izomerai: α-alaninas (randamas laisvas kraujo plazmoje ir baltymų sudėtyje ir β-alaninas (randamas smegenų audinyje ir raumenyse).
Zebžydovskio rokošas
Priežastys
thumb|left|„Zebžydovskio rokošas“, nežinomas [[XVII a. dailininkas]]
Eiga
Ilgą laiką ginčas vyko propagandinėmis priemonėmis, kurių pagalba abi pusės telkė šalininkus. Toks Rašalinių karas baigėsi 1607 m. Guzovo mūšyje, kuriame karaliaus šalininkai nugalėjo priešininkus.
Koncentracijos gradientas
Visos ląstelės palaiko tam tikrą jonų ir kitų medžiagų koncentracijos gradientą abipus membranos. Jonai, net ir esant koncentracijų skirtumams, laisvai pereiti per membraną negali, tačiau gabenant juos per baltyminius nešiklius pagal koncentracijos gradientą energijos indėlis taip pat nėra reikalingas. Jei jonai ar bet kokios kitos medžiagos gabenamos per pusiau pralaidžią membraną prieš jų koncentracijos gradientą, būtina suteikti papildomos energijos (vykdomas aktyvus transportas).
Zebžydovskio rokošas
Eiga
Visgi, brolžudiškas konfliktas sustabdė absoliutizmo ir valdžios centralizacijos plėtrą, priešininkai susitaikė ir karalius atleido visiems dalyviams, kartu sustiprindamas privilegijuotą bajorijos padėtį.
Vienas iš rokošo vadų LDK – LDK taurininkas Jonušas Radvila I. 1607 m. liepos 6 d. karaliaus šalininkams pralaimėjus mūšį prie Guzovo pasitraukė iš politinės kovos, tačiau liko opozicijos rėmėjas. Išvykęs į užsienį gyveno Prancūzijoje ir Šveicarijoje, grįžo tik 1610 m.
Elmininkai II
Elmininkai II – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Naujųjų Elmininkų.
Marek Zub
Marek Zub (g. 1964 m. rugpjūčio 24 d. Liublino Tomašuve) – buvęs Lenkijos futbolininkas, dabar treneris.
Futbolininko karjera
Karjerą pradėjo 1980 m. Hetmanie Zamość klube. Yra žaidęs AZS AWF Warszawa, LKS Igloopol Dębica. Taip pat belgų Lorrain Arlon klube, bei FC Piaseczno, KS Polonia Warszawa. Baigė karjerą 2000 m. FC Piaseczno klube.
Vilniaus Žalgiris
Nuo 2012 m. rugpjūčio 8 d. treniravo Vilniaus Žalgirio klubą. 2012 m. pabaigoje pratęsė kontraktą su „Žalgiriu“ dar vienam sezonui. Buvo išrinktas geriausius 2014 m. A lygos treneriu. 2014 m., nepratęsus sutarties, paliko klubą. Su Žalgiriu iškovojo septynis titulus – dukart laimėjo A lygos čempionatą, tiek pat kartų LFF taurę bei tris sykius Supertaurę.
Karjera po Žalgirio
Vėliau treniravo GKS Bełchatów klubą Lenkijoje, Šenjango "Urban" klubą Kinijoje, Jūrmalos "Spartaką" Latvijoje ir Kazachstano FC Tobol komandą. Tiek Baltarusijos aukščiausioje lygoje, tiek Kazachstano futbolo čempionate laimėjo bronzos medalius.
Vilniaus Žalgiris (antras kartas)
2019 m. vasario 13 d. antrą kartą tapo Vilniaus "Žalgirio" vyr. treneriu.
2019 m. liepos 15 d. pranešta, kad sutartis nutraukta apipusiu susitarimu.
FK Tukums
2020 m. dirbo Latvijos Tukums klube, kuris debiutavo Virsliga pirmenybęse. Debiutantams sunkiai sekėsi rinkti taškus ir liko paskutinėje vietoje (dešimti).
Lengai (Liublino vaivadija)
Lengai  – kaimas Lenkijos rytuose, Terespolio valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į šiaurės vakarus nuo Terespolio, apie 29 km į šiaurės rytus nuo Palenkės Bialos ir apie 120 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Glavlitas
Glavlitas (, ГУОГТП (ГУОТ)) – cenzūros įstaiga, Vyriausioji valdyba literatūros ir meno reikalams, įsteigta 1922 m. Rusijoje, kontroliavo ir cenzūravo beveik visas Rusijos, o vėliau ir TSRS kultūrinio gyvenimo sritis.
Veikla
Glavlito veikla buvo aktyviausia 4-ąjį dešimtmetį. Bibliotekoms Glavlitas išsiuntė raštus, kuriuose nurodyta, jog būtina iš bibliotekų fondų pašalinti politiškai kenksmingą literatūrą. Pradėta aktyviai šalinti literatūrą, kurioje minimi „liaudies priešai“ – Levas Trockis, Grigorijus Zinovjevas, Levas Kamenevas. 1937 m. iš bibliotekų fondų išimami Nikolajaus Gogolio, Fiodoro Dostojevskio, Nikolajaus Leskovo, Levo Tolstojaus, Michailo Lermontovo kūriniai. Cenzūros persekiojimai neaplenkė ir religijos srities. Viešųjų bibliotekų fondai buvo „valomi“ nuo religinio turinio knygų ir žurnalų.
1937–1938 m. iš 144 centriniame Glavlito aparate dirbusių žmonių buvo areštuoti 44 darbuotojai. 1938–1939 m. Glavlitas išleido 199 įsakus, kuriais buvo uždrausti 1860 autorių veikalai. Visoje šalyje iš knygų prekybos tinklo ir bibliotekų fondų išimti 24 138 799 leidinių egzemplioriai.
4-to dešimtmečio pabaigoje represijos, kurias vykdė Glavlitas, susilpnėjo. Iš pradžių patriotizmą žadinę rašytojai buvo persekiojami, o Antrojo pasaulinio karo išvakarėse patriotizmas tapo pripažinta ideologija. 4-ajame dešimtmetyje Glavlitas turėjo didžiulę įtaką ne tik bibliotekų fondų komplektavimo politikai, bet ir visam kultūriniam Rusijos gyvenimui.
Emmanuel Le Roy Ladurie
Biografija
Studijavo Aukštojoje normalinėje mokykloje ir Sorbonoje. 1953–1957 m. dėstė Monpeljė licėjuje, 1957–1960 m. dirbo Mokslinių tyrimų nacionaliniame centre. 1960–1965 m. Monpeljė universiteto, 1965–1969 m. Praktinės aukštųjų studijų mokyklos, 1970–1971 m. Sorbonos, 1971–1973 m. Paryžiaus VII universiteto, nuo 1973 m. – Prancūzijos kolegijos dėstytojas, Šiuolaikinės istorijos katedros vedėjas. Nuo 1969 m. vienas žurnalo „Annales. Economies. Sociėtės. Civilisations“ redaktorių, neformalus „Annales“ mokyklos trečiosios kartos lyderis, 1987–1994 m. Prancūzijos nacionalinės bibliotekos direktorius.
Nuo 1993 m. Prancūzijos instituto Moralinių ir politinių mokslų akademijos narys, Europos akademijos narys. Prancūzijos komunistų partijos narys, 1956 m. po TSRS invazijos į Vengriją išstojo, 1960–1989 m. Prancūzijos jungtinės socialistų partijos narys.
Mokslinė veikla
Tyrė klimato kaitą ir jos poveikį žmonių gyvenimui, Prancūzijos pietinių regionų socialinę ekonominę, valstiečių mentaliteto ir kasdieninio gyvenimo lokalinę istoriją. Le Rua Ladiuri atmetė tiek marksistinį socialinių prieštaravimų reikšmės istorijos procesui suabsoliutinimą, tiek tradicinį požiūrį, kad dvasiniam praeities gyvenimui pažinti užtenka tuometinės visuomenės elito tikėjimo bei įvaizdžių nagrinėjimo. Novatoriškai rėmėsi šaltiniais, parašė vadinamosios mikroistorijos veikalų, juose panaudojo inkvizicijos tardymo protokolus, detaliai atsispindinčius visuomenės gyvenimą.
Sodžius (žurnalas)
Istorija
Leido Valstybinis leidybos centras. Išėjo 3 numeriai. Tiražas 15 000 egz.
Vyriausias redaktorius Antanas Drilinga.
Fagibinė
Iki XX a. vid. ežeras potvynių metu neretai užsipildydavo visiškai, bet po 1970 m. prasidėjusios Sahelio sausros Fagbinė dažnai būna be vandens. Tą didžiąja dalimi nulėmė užtvankų statyba Nigerio baseine, ženkliai sumažinanti potvynio mastus. Buvo pradėti kanalo, jungiančio Nigerį ir ežerą gilinimo darbai, bet dėl ginkluotų konfliktų regione nutraukti. Ežerui pavojų kelia smėlio kopos, užpilančios kanalus.
Kobuletis
Kobuletis – miestas pietvakarių Gruzijoje, Adžarijos šiaurėje (antras pagal dydį jos miestas), Juodosios jūros pakrantėje. Keliai ir geležinkeliai į Batumį, Tbilisį, Samtrediją. Arbatos, trikotažo pramonė. Svarbus pajūrio kurortas. Miesto statusą gavo 1944 m.
Kristos
thumb|right|280px|[[žinduoliai|Žinduolio plaučių ląstelėse esančios mitochondrijos; kristos – tamsūs dryželiai organoido viduje.]]
Kristos – mitochondrijų vidinės membranos išlinkimai. Šie membraniniai vingiai labai padidina vidinės membranos paviršiaus plotą, reikalingą svarbioms cheminėms reakcijoms vykti.
Mitochondrijos ląstelėje sintetina ATP, būtiną ląstelės gyvybinėms reakcijoms palaikyti. Vidinė membrana – svarbi energinių molekulių sintezės vieta, kur įsitvirtinę elektronų pernašos baltymai ir ATP’azės kompleksai, kurie sintetina ATP.
Dėl kristų vidinės membranos mitochondrijoje yra daug, joje telpa daug elektronų pernašos ir ATP sintazės kompleksų bei kitų svarbių struktūrų, todėl bendras mitochondrijos pajėgumas yra gerokai didesnis, nei būtų, jei vidinė mitochondrijos membrana būtų be kristų.
Majamis
Majamis  – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Floridos valstijoje, prie Atlanto vandenyno Biskeino įlankos. 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, turėjo 399 tūkst. gyventojų. Majamio aglomeracijoje, užimančioje 3208 km² plotą, gyveno 5,5 mln. gyventojų (2018).
Svarbus prekybos ir finansų centras. Mieste veikia keli universitetai, dailės muziejus, operos teatras, okeanariumas. Vyksta tarptautinis Karibų muzikos festivalis.
Istorija
Senovėje Floridoje gyveno kelios Amerikos indėnų gentys. Pietvakarinėje pakrantėje, kur yra įsikūręs miestas, gyveno Callos vadinami indėnai. Jie įkūrė kelis kaimelius prie Okičobio ežero pietinėje Floridoje. Manoma, kad žodis mayami reiškia „didelis vanduo“.
Majamis yra vienintelis didelis JAV miestas, įkurtas moters. Džulija Tatl (Julia Tuttle) buvo iš Klyvlendo kilusi pasiturinti vietinė citrinų augintoja. Majamio sritis pirmaisiais savo gyvavimo metais buvo geriau žinoma kaip Biskeino Įlankos Šalis. 1894–1895 m. didysis šaltis paspartino Majamio augimą, kadangi srities pasėliai buvo vieninteliai išlikę visoje Floridoje. Džulija Tatl įtikino Henrį Flaglerį, geležinkelių magnatą, išplėsti Floridos rytinės pakrantės geležinkelio liniją regione. Dėl to ji vėliau praminta Majamio motina. 2010 m. Majamyje Džulijai Tatl atidengta 3 metrų aukščio statula.
Majamis, turėjęs apie 300 gyventojų, 1896 m. liepos 28 d. buvo oficialiai įregistruotas miestu.
Majamis klestėjo XX a. trečiajame dešimtmetyje: augo gyventojų skaičius, vystyta infrastruktūra. Miestas susilpnėjo po Floridos kraštą nuniokojusio 1926 m. Majamio uragano ir Didžiosios ekonominės krizės ketvirtajame dešimtmetyje. 1940 m. mieste gyveno 172 tūkstančiai žmonių. Kai prasidėjo Antrasis pasaulinis karas, Majamis, būdamas geroje padėtyje pietiniame Floridos krante, atliko svarbų vaidmenį kovoje prieš vokiečių povandeninius laivus.
Karo metu išaugo Majamio gyventojų skaičius. Po 1959 m. įvykusios Kubos revoliucijos, daug kubiečių ieškojo prieglobsčio Majamyje, taip dar labiau padidinami miesto populiaciją. Devintajame bei dešimtajame dešimtmetyje Pietinę Floridą ištiko daug krizių: Artūro Makdafio (Arthur McDuffie) sumušimas bei vėlesnės riaušės, karai dėl narkotikų, uraganas Endriu, Eliano Gonsaleso (Elián González) skandalas. Nepaisant to, antrojoje XX a. pusėje Majamis tapo dideliu tarptautiniu, finansiniu ir kultūros centru.
Klimatas
Majamis pasižymi tropinio musono klimatu: karštos, drėgnos vasaros ir šiltos, trumpos, drėgnos žiemos. Jūros lygis, atstumas nuo Vėžio atogrąžos taip pat formuoja miesto klimatą. Drėgnasis sezonas prasideda gegužę ir baigiasi spalio viduryje.
Majamis nuolat kenčia nuo tropinių ciklonų ir uraganų.
3 Junona
3 Junona (simbolis: ) – asteroidas. Jis skrieja asteroidų žiede. Junonos skersmuo yra 240 km. Apie savo ašį apsisuka per 7,2 valandos. Jis yra nutolęs nuos Saulės 2,66 av. Asteroidas atspindi 16 % į jį krentančios Saulės šviesos. Jo regimasis ryškis yra 8,7.
Majamis
Ekonomika
Išvystyta radijo, elektronikos, aviacijos, poligrafijos, siuvimo, juvelyrinių dirbinių, maisto pramonė.
3 Junona
Atradimas
Junoną atrado K. Hardingas Lilientalyje iš Vokietijos 1804 m.
Julio Lamas
Chulijus Sesaras Lamasas (Julio César Lamas; g. 1964 m. birželio 9 d. Buenos Airėse) – Argentinos krepšinio treneris.
Karjerą pradėjo „Sport Club Cañada Gómez“ klube kaip trenerio Leono Nachnudelio asistentas. Vėliau 5 sezonus buvo vyriausiuoju šiuo klubo treneriu ir dar 3 sezonus dirbo „Olimpia“ klube. Lamasas užsitarnavo aukštą įvertinimą ir 1997 m. pakviestas treniruoti Argentinos rinktinę. 1999 m. išvyko į Europą, treniravo „TAU Cerámica“ klubą, bet vėliau grįžo į Argentiną. 2001 m. vėl dirbo Ispanijoje, Alikantės „Lucentum“ klube, o vėliau pačiame „Real Madrid“. Lamasas po kelių sezonų Ispanijoje grįžo į Argentiną, ten treniravo vietinius klubus, su „Ben Hur“ 2 kartus laimėjo Pietų Amerikos čempionatą, dar su keliais klubais ne kartą laimėjo šalies čempionatą.
2008 m. olimpinėse žaidynėse Lamasas buvo Argentinos rinktinės trenerio Serchijo Ernandeso asistentu. 2010 m. Lamasas pakeitė šį trenerį vyriausiojo rinktinės stratego pozicijoje, bet 2012 m. olimpinėms žaidynėms pasikvietė dirbti savo asistentu.
Alėjus
Alėjus  – upė Rusijoje, Pietų Sibire, Altajaus krašte; Obės kairysis intakas. Prasideda Rūdiniame Altajuje, Kazachstane (Rytų Kazachstano sr.), kurio teritorija teka vos 5 km. Teka daugiausia Obės plynaukštės stepėmis. Iki Lokotės gyvenvietės teka į vakarus, toliau – į šiaurės rytus. Įteka į Obę netoli Kalmankos.
Lapkričio – balandžio mėnesiais upė užšalusi. Laivuojama 94 km nuo žiočių. Naudojama drėkinimui. Prie Alėjaus įsikūrę Rubcovsko ir Alėjsko miestai.
Lobačev Dužai
Lobačev Dužai  – kaimas Lenkijos rytuose, Terespolio valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Pievinis mėšlagrybis
Pievinis mėšlagrybis (Coprinus plicatilis) – pievagrybinių (Agaricaceae) šeimos, mėšlagrybių (Coprinus) genties grybų rūšis.
Pievos, pamiškės, dirvonai, ganyklos. Vasara, ruduo. Neištyžtantis į gėlytę panašus grybas.
Vaisiakūniai smulkūs. Kepurėlė 0,5–1,5 cm skersmens, jauna – kūgiška, galiausiai – išskleisto skėčio formos, plonytė, persišviečianti, gofruotai rievėta, pilka, centre geltonai ruda, be autolizės požymių (neišlaša). Lakšteliai balsvi, seni – juodi, reti, siauri. Kotas 3–5×0,1–0,2 cm, trapus, baltas. Trama membraninė, be kvapo ir skonio. Sporos 9–13 (14)×10–8 μm.
Būdingi požymiai: gležni vaisiakūniai, kepurėlė išskleisto skėčio formos, išdžiūsta pievoje.
Auga pavieniui, rečiau po kelis vaisiakūnius ar grupelėmis, tarp žolių. Dažnas. Nevalgomas.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 226 psl.
Skersabalių GS
Skersabalių geležinkelio stotis – gyvenvietė Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurę nuo Bezdonių, netoli Neries kairiojo kranto, Lavoriškių girios apsuptyje. Yra didelis žvyro ir smėlio telkinys. Aptiktas Skersabalių pilkapynas. Šalimais, ties Papune, buvo nutiestas kabantis tiltas per Nerį į Liucionis ir Skališkių uolą (2020 m. dėl avarinės būklės išardytas).
Stotelė
Stotelė yra prie Vilniaus–Turmanto geležinkelio, stoja traukiniai Vilnius–Turmantas. 1995 m. stotyje buvo vagonų plovykla. 2003 m. stotelė buvo uždaryta 2003 m., tačiau vėliau joje keleivinis eismas buvo atnaujintas.
Tymų vakcina
Tymų vakcina – tai skiepas, skirtas apsisaugoti nuo susirgimo tymais. Po vienos dozės 85 % devynių mėnesių kūdikių ir 95 % vyresnių nei dvylikos mėnesių vaikų būna įgiję imunitetą šiai ligai. Beveik visi, neįgiję imuniteto po vienos dozės, įgyja jį po antrosios dozės. Kai populiaciją sudaro daugiau nei 93 % paskiepytųjų, tymų protrūkių paprastai daugiau nebūna, tačiau jų gali vėl atsirasti sumažėjus paskiepytųjų skaičiui. Vakcina išlieka veiksminga daugelį metų. Nežinoma, ar jos veiksmingumas su laiku mažėja. Vakcina taip pat gali apsaugoti nuo ligos, jeigu pasiskiepijama kelias dienas prieš užsikrėtimą.
Saugumas
Vakcina iš esmės saugi, taip asmenims, užsikrėtusiems ŽIV. Šalutinis poveikis paprastai lengvas ir trumpalaikis. Tai gali būti injekcijos vietos skausmas arba lengvas karščiavimas. Anafilaksinis šokas dokumentuotas maždaug vienam iš šimto tūkstančių žmonių. Gijeno-Bare (Guillain-Barré) sindromo, autizmo ir uždegiminių kraujo ligų padažnėjimas pasiskiepijus neįrodytas.
Tiekimo forma
Vakcina tiekiama kaip atskiras preparatas arba kartu su kitomis vakcinomis, pvz., su raudonukės vakcina ir kiaulytės vakcina (MMR vakcina arba dar papildomai su vėjaraupių vakcina (MMRV vakcina). Visų formų vakcinos veikia vienodai gerai. Pasaulio sveikatos organizacija rekomenduoja šia vakcina skiepyti devynių mėnesių kūdikius srityse, kuriose liga pasitaiko dažnai. Srityse, kuriose liga reta, patartina vakcinuoti dvylikos mėnesių amžiaus vaikus. Tai gyvoji vakcina. Ji tiekiama džiovintų miltelių, kuriuos prieš injekciją reikia ištirpyti, pavidalu. Vakcina leidžiama po oda arba į raumenis. Patikrinti, ar suveikė vakcina, galima ištyrus kraują.
Naudojimas, istorija, visuomenė ir kultūra
2013 m. duomenimis šia vakcina visame pasaulyje paskiepyta apie 85 % vaikų. 2008 m. ne mažiau nei 192 šalyje skiepyta dvejomis dozėmis. Vakcina pirmą kartą pateikta į rinką 1963 m. Sudėtinė tymų, kiaulytės ir raudonukės (MMR) vakcina pirmą kartą registruota 1971 m. Šių trijų vakcinų derinys 2005 m. papildytas vėjaraupių vakcina ir sukurta sudėtinė MMRV vakcina. Ši vakcina įtraukta į Pasaulio sveikatos organizacijos būtinųjų vaistų sąrašą, kurį sudaro svarbiausi pagrindinės sveikatos priežiūros vaistai. Vakcina nėra labai brangi.
Batumis
Batumis – miestas pietvakarių Gruzijoje, Adžarijoje, apie 20 km nuo Turkijos sienos, Adžarijos sostinė. Miestas yra ant Juodosios jūros kranto.
Batumis – svarbus naftos, mašinų gamybos, maisto pramonės centras. Fasuojama apylinkėse užauginta arbata. Vaisių eksportas ir sulčių gamyba. Svarbus Gruzijos transporto centras. Veikia oro uostas, jūrų uostas, per kurį eksportuojama nafta. Plentas ir geležinkelis jungia su Samtredija, kiti plentai – su Achalciche, Poti, Trabzonu. Išvystyta naftos perdirbimo, laivų statybos, medžio apdirbimo, baldų, avalynės, siuvimo, poligrafijos, maisto pramonė. Svarbus mokslo ir švietimo centras – veikia Gruzijos Mokslų akademijos centras, universitetas, jūrų ir policijos akademijos, keli institutai, konservatorija. Yra Adžarijos muziejus, delfinariumas, operos ir baleto, dramos teatrai, cirkas, į šiaurę nuo miesto – didelis botanikos sodas, įkurtas 1912 m. Batumis nuo seno garsėja kaip klimatinis kurortas prie Juodosios jūros. Šiauriau miesto veikia dar keli kurortai – Machindžauri, Čakvi, Cichisdziri, Kobuletis, piečiau – antikinio miesto Apsaro tvirtovės muziejus rezervatas.
thumb|left|250px|Gatvė Batumyje
Istorija
Dar Senovės Graikijos laikais Batumio vietoje buvo graikų kolonija – Batis. Miestas išaugo iš XI a. Tamariscichės tvirtovės, XI a. pavadintos Batumiu. XVI – XIX a. miestą valdė Osmanų imperija. 1878 m. prijungtas prie Rusijos. Nuo 1900 m., nutiesus naftotiekį iš Baku, tapo svarbiausiu Rusijos naftos eksporto uostu prie Juodosios jūros. 1918–1920 m. miestą buvo užėmę turkai, britai, gruzinai. Nuo 1921 m. kovo – Adžarijos sostinė.
Maroko transportas
thumb|250px|Modernus traukinys Maroke thumb|250px|Kelias tarp Tamtatušto ir Imilčilo thumb|250px|Brasta per upę thumb|250px|Esauros uostas
Maroko transporto sistema
Geležinkeliai
Bendras Maroko geležinkelio tinklo ilgis yra 1 907 km (standartinis bėgių plotis), iš jų – 1003 km elektrifikuoti (3 kV nuolatinė srovė). Visas geležinkelių tinklas buvo pastatytas 1930-taisiais metais (Prancūzijos protektorato palikimas). Nuo 1963 m. geležinkeliai priklauso Valstybinei Maroko Geležinkelių Valdybai (ONCFM). Geležinkelio linija jungianti Maroką su Alžyru ir Tunisu nuo 1990 m. laikinai uždaryta. 2007 m. ONCFM priėmė sprendimą modernizuoti 1 500 km ilgio geležinkelio atkarpas: Tanžeras-Marakešas-Agadiras ir Kasablanka-Rabatas-Udžda, į greitąjį geležinkelį. Darbus numatyta baigti iki 2030 m. kurie kainuos apie 25 milijardus dirhamų. Pastačius greitąjį geležinkelį, kelionės laikas iš Kasablankos į Marakešą sutrumpės nuo 3 val. dabar iki 1 val. 20 min., o iš Rabato į Tanžerą – nuo 4 val. 30 min. dabar iki 1 val. 30 min. Iki 2025 m. planuojama pastatyti po Gibraltaro sąsiauriu geležinkelio ir automobilių tunelį, jungiantį Maroką ir Ispaniją.
Pagrindinės kryptys
Per Maroką praeina ir Trans–Afrikos greitkelių tinklo kelias Nr. 1 iš Kairo į Dakarą.
Oro uostai
Visus oro uostus aptarnauja 1989 m. įkurta Valstybinė Oro uostų Valdyba ONDA.
Pagrindiniai oro uostai
Agadiro oro uostas (Al Massira oro uostas): (AGA) Vykdo vietinius ir tarptautinius skrydžius į Europos miestus. Į Agadiro oro uostą užsakomuosius skrydžius atlieka ir Lietuvos oro kompanijos, skraidinančios turistus į Maroką iš Lietuvos.
Alhoseimos oro uostas (Cherif Al Idrissi oro uostas): (AHU) Vykdo vietinius ir tarptautinius skrydžius į Amsterdamą, Kasablanką ir Tetuaną.
Mahometo V tarptautinis oro uostas (Kasablankos oro uostas): (CMN) Vykdo vietinius ir tarptautinius skrydžius į Europos, Azijos, Afrikos ir JAV miestus.
Feso oro uostas (Saïss oro uostas): (FEZ) Vykdo vietinius ir tarptautinius skrydžius į Europos miestus.
Alujuno oro uostas (Hasano I oro uostas): (EUN) Vykdo vietinius ir tarptautinius skrydžius į Europos miestus.
Marakešo oro uostas (Menara tarptautinis oro uostas): (RAK) Vykdo vietinius ir tarptautinius skrydžius į Europos miestus.
Nadoro oro uostas: (NDR) Vykdo vietinius ir tarptautinius skrydžius į Europos miestus.
Udždos oro uostas (Angado oro uostas): (OUD) Vykdo vietinius ir tarptautinius skrydžius į Europos miestus.
Uarzazato oro uostas (Uarzazato oro uostas): (OZZ) Vykdo vietinius ir tarptautinius skrydžius į Europos miestus.
Rabato oro uostas (Salė oro uostas): (RBA) Vykdo tarptautinį skrydžius į Paryžių ir Tripolį.
Tanžero oro uostas (Ibn Batouto tarptautinis oro uostas): (TNG) Vykdo vietinius ir tarptautinius skrydžius į Europos miestus.
Tetuano oro uostas (Sania Ramel oro uostas): (TTU) Vykdo vietinius skrydžius.
Pleiskanotasis mėšlagrybis
Pleiskanotasis mėšlagrybis (Coprinus saccharinus) – pievagrybinių (Agaricaceae) šeimos, mėšlagrybių (Coprinus) genties grybų rūšis.
Miškai, parkai. Vasara, ruduo. Panašus į kelminį mėšlagrybį, kepurėlė buka, su „pudros“ sluoksniu.
Būdingi požymiai: kepurėlė geltonai ruda, baltai „papudruota“, sporos beveik apvalios.
Auga ant senų kelmų, išvartų, kupstais. Retas. Medienos saprotrofas, mitybinė vertė nežinoma. Kelminis ir šis mėšlagrybiai lengvai supainiojami, ypač kai jie yra brandžios stadijos, pasenę.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 225 psl.
Balzako nusidėjėlės
Balzako nusidėjėlės – 1969 m. Vakarų Vokietijoje sukurta erotinė komedija.
Marija Dilon
Marija Dilon (1858 m. spalio 27 d. Panevėžyje, Rusijos imperija – 1932 m. spalio 14 d. Leningrade, TSRS) – Lietuvos žydų kilmės skulptorė, laikoma pirmąja profesionalia Rusijos imperijos skulptore.
Biografija
Gimė 1858 m. spalio 27 d. Panevėžyje. Vaikystėje su tėvais išvyko gyventi į Sankt Peterburgą. 1879-1888 m. mokėsi dailės mokykloje. Baigusi mokslus kasmet su savo darbais dalyvavo įvairiose parodose. Daugiausiai kurdavo elegantiškas nuogų moterų skulptūras. Sukūrė paminklą Nikolajui Lobačevskiui Kazanėje, carui Aleksandrui II Černigove. Ištekėjo už dailininko Teodor Buchholz (1857-1942). Mirė 1932 m. spalio 14 d. Leningrade.
Direktorių taryba
thumb|Šv. Juozapo ligoninės [[Čathamas|Čathame (Ontarijas) valdytojų taryba 1974 m.]] thumb|Kvinslendo nacionalinio banko direktorių taryba (ir banko vadovas – priekyje kairėje) 1932 m. birželio 3 d. Direktorių taryba – organizacijos kolegialus valdymo organas, skirtas jos veiklai kontroliuoti iš išorės. Ji gali būti vadinama ir kitaip, pavyzdžiui, „patikėtinių taryba“, „valdytojų taryba“.
Sudėtis
Direktorių tarybos nariais paprastai būna tiek dirbantys organizacijoje, tiek išorinių suinteresuotų grupių atstovai.
Direktorių tarybos narių, kurie nepriklauso organizacijai, galia yra ribojama to, kad jie, negalėdami savo pareigoms skirti daug laiko, yra mažai informuoti apie organizacijos padėtį, dažniausiai turėdami tik informaciją, kurią jiems pateikia organizacijos vadovybė.
Funkcijos
Henris Mintsbergas išskiria tris pagrindines galimas direktorių tarybos funkcijas, leidžiančias kontroliuoti organizaciją:
Faktiškai, Mintsbergo nuomone, net aktyvios direktorių tarybos valdžia organizacijoje faktiškai pasireiškia tik organizacijos vadovo parinkimu, o jo sprendimus ji paprastai visada paremia.
Mintsbergas išskiria keturias pagrindines galimas direktorių tarybos funkcijas, padedančias organizacijai:
Be to, Mintsbergo nuomone, jau pati narystė direktorių taryboje kartais veikia organizacijos sprendimus: pavyzdžiui, pastebėta, kad jei bendrovės direktorių taryboje yra bankininkas, ta įmonė nuolat naudojasi būtent to banko paslaugomis.
Danidinas
Danidinas  – miestas N. Zelandijoje, Pietų salos pietuose. 114,3 tūkst. gyventojų (2007). Svarbus uostas, geležinkelio mazgas. Išvystyta mašinų, chemijos, tekstilės, maisto pramonė. Yra Otago universitetas, botanikos sodas.
Istorija
Miestas pastatytas pagal Edinburgo (Škotija) pavyzdį, pavadintas šio miesto gėliškuoju vardu.
Pierre Leroux
Pjeras Leru (, 1797 m. balandžio 6 d. Bersi prie Paryžiaus – 1871 m. balandžio 12 d. Paryžius) – Prancūzijos filosofas, socialistas utopistas. Vienas krikščioniškojo socializmo pradininkų.
Tirgovištė
Tirgovištė – miestas pietų Rumunijoje, prie Jalomicos upės; apskrities centras. Išvystyta juodoji metalurgija, mašinų, medienos, maisto pramonė, žemės ūkis.
Pierre Leroux
Biografija
1832 m. pirmasis ėmė vartoti socializmo terminą. 1848–1849 m. Steigiamojo susirinkimo, 1849 m. – Įstatymų leidžiamojo susirinkimo narys, oponavo Napoleonui III Bonapartui. 1851–1869 m. dėl politinės veiklos buvo priverstas gyventi Džersio saloje, kur jo kaimynas buvo Viktoras Hugo.
Mokslinė veikla
Filosofijoje taikė triados principą – visą pasaulį apima trys pradai: jėga, protas ir meilė. Pritarė panteizmui, plėtojo budizmo ir pitagorizmo idėjas. Socialinės pažangos svarbiausia sąlyga laikė visuomenės dorovingumą, kurį įgyvendinti leis sinkretinė žmonijos religija. Teigė, kad ateityje bus pasiekta visiška moterų emancipacija, bendruomenių savivalda, išnyks despotizmas, varguomenė.
Elmininkai I
Elmininkai I (arba Senieji Elmininkai) – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 7 km iaurės rytus nuo Anykščių. Seniūnaitijos centras. Ribojasi su Bikūnų, Peliuškų, Koldūniškių, Vajėšių, Navariškių, Vosgėlių, Jokūbėliškio, Čekonių, Šlapių ir Ilgabrados kaimais.
Yra biblioteka (nuo 1954 m.). Šiauriniu pakraščiu glaudžiasi prie krašto kelio, vakariniu pakraščiu teka upelis Elmė – Šventosios kairysis intakas, čia jis užtvenktas ir išlietas Elmės tvenkinys.
thumb|180px|Stogastulpis nupjauto ąžuolo vietoje
Yra 45 sodybos – 177 gyventojai (2001 m.). Kaimas yra Senųjų Elmininkų seniūnaitijos centras (nuo 2009 m.). Nuo 2011 m. Elmininkų I kaime yra Kaštonų, Kranto, Tilto ir Žvejų gatvės.
Istorija
1598 m. Alantos dvaro inventoriuje minimi Elmininkai kaip valsčiaus centrinis kaimas ir dvaras. XVIII a. Elmininkai (Elminiki, Eliminiki) minimi Ukmergės apskrities seniūnijų 1765 m. inventoriuose. Priklausė Lietuvos didžiajam kunigaikščiui ir Anykščių dvarui. Po baudžiavos panaikinimo 1861 m. Elmininkų valstiečiai gavo teisę per 49 metus išsipirkti žemę. Tuo metu kaime gyveno 77 suaugę žmonės.
1922 m. kaimas buvo išskirstytas į vienkiemius, tuomet 526,94 ha žemės padalinta 36 savininkams. 1923 m. kaime buvo 30 sodybų – 180 gyventojų. 1923 m. taip pat minimi Elmininkų IV vienkiemiai – 6 sodybos, 32 gyventojai.
1949 m. liepos 16 d. kaime buvo sukurtas „Darbo didvyrio“ kolūkis. 1952 m. jį sujungus su kitais mažais ūkiais, kaimas priklausė „Bolševiko“ kolūkiui, o 1976 m. buvo įjungtas į Elmininkų bandymų stoties eksperimentinį ūkį ir jam priklausė iki 1992 m., kol šis ūkis buvo likviduotas. Nuo 1949 m. liepos iki 1976 m. kovo 5 d. Elmininkai buvo „Darbo didvyrio“ ir „Bolševiko“ kolūkių centrinė gyvenvietė. 1968–1976 m. „Bolševiko“ kolūkiui vadovavo paskutinis šio ūkio pirmininkas Jonas Cilcius.
1953 m. į kaimą iš Bikūnų buvo nutiesta pirmoji elektros linija, kaime buvo pradėti naudoti elektros prietaisai. 1970 m. žvyrkelis į kaimą nuo Vosgėlių buvo padengtas asfaltu. 1973 m. užtvenkus Elmės upelį, kaime buvo įrengtas 9,9 hektaro ploto tvenkinys, įžuvintas lydekomis, naudojamas mėgėjiškai žūklei.
Nuo 1992 m. kaime veikia žemės ūkio bendrovė „Elma“, priklausanti „Jaros“ įmonių grupei, jos ūkininkavimo kryptis – augalininkystė, gyvulininkystė. Šiai bendrovei priklauso ir Naujųjų Elmininkų kaimo gamybinių pastatų kompleksai.
Nuo XX a. vidurio kaime veikė pradinė mokykla. 2004 m. ji buvo pertvarkyta į Anykščių A. Baranausko vidurinės mokyklos pradinio ugdymo skyrių, bet 2009 m., kai neliko vaikų, ir šis buvo uždarytas.
2007 m. kaime susibūrė Elmininkų bendruomenė.
Priklauso Anykščių parapijai. Senos kapinaitės buvo išlikę kairėje tvenkinio pusėje prie pat buvusios suomiškos pirties. Kas palaidota žinių neišlikę. Senais laikais per kaimą ėjo akmenų grįstas dviejų metrų pločio kelias. Kažkada buvusi kalvė. Prie kelio randama Jono Kazimiero, Švedijos karalienės Kristinos Rygos šilingų, Stanislovo Poniatovskio šilingų, taip pat carinių monetų.
Lobačev Malai
Lobačev Malai  – kaimas Lenkijos rytuose, Terespolio valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Alach Junis
Alach Junis  – upė Rusijoje, Jakutijoje; dešinysis Aldano intakas. Prasideda Verchojansko kalnagūbryje, teka pietvakariniu Judomos-Majos kalnyno pakraščiu, giliu siauru slėniu. Žemupyje pasuka į vakarus ir teka lyguma. Mityba pagrįsta lietaus ir sniego tirpsmo vandeniu. Pavasarį vandens lygis pakyla 3–5 m. Alach Junis išsilaiko užšalęs ~200 dienų.
Didžiausi intakai: Anča (kairysis), Sachara (dešinysis).
Upės baseine – aukso telkiniai, šalia yra Alach Junio gyvenvietė.
Meningokokų vakcina
Meningokokų vakcina – tai bet kuris skiepas, skirtas išvengti Neisseria meningitidis bakterijų (dar vadinamų meningokokais) sukeliamos infekcijos. Skirtingų rūšių vakcinos veiksmingos nuo tam tikrų arba visų toliau išvardytų meningokokų padermių: A, C, W135 ir Y. Vakcinos veiksmingos 85–100 % paskiepytųjų ir veikia ne trumpiau nei dvejus metus. Rezultatas – meningito ir sepsio atvejų sumažėjimas populiacijose, kuriose vakcina plačiai naudojama. Vakcina leidžiama į raumenis arba po oda.
Rekomendacijos
Pasaulio sveikatos organizacija rekomenduoja įtraukti šią vakciną į profilaktinių skiepų kalendorių šalyse, kuriose liga pasitaiko dažnai arba vidutiniškai dažnai, arba kuriose dažni ligos protrūkiai. Šalyse, kuriose ligos rizika maža, rekomenduojama skiepyti didelės rizikos grupių asmenis. Afrikos meningito ruože vykdomas pilnutinis visų gyventojų nuo vienų iki trisdešimties metų amžiaus skiepijimas konjuguotąja meningokokų A vakcina. Kanadoje ir JAV paauglius ir kitus priklausančiuosius didelės rizikos grupei rekomenduojama profilaktiškai skiepyti vakcina nuo visų keturių padermių meningokokų. Ši vakcina taip pat rekomenduojama keliaujantiesiems į Meką arba Hadžą.
Saugumas ir tiekimo forma
Vakcina gana saugi. Kai kuriems paskiepytiesiems gali skaudėti injekcijos vietą arba ji parausti. Atrodo, kad vakciną saugu naudoti nėštumo metu. Sunkių alerginių reakcijų pasireiškia mažiau nei vienu atveju iš milijono dozių.
Istorija ir kultūra
Pirmoji meningokokų vakcina į rinką pateikta apie 1970 m. Ši vakcina įtraukta į Pasaulio sveikatos organizacijos būtinųjų vaistų sąrašą, kurį sudaro svarbiausi pagrindinės sveikatos priežiūros vaistai. 2014 m. duomenimis vienos dozės didmeninė kaina buvo 3,23–10,77 JAV dolerių. Jungtinėse Amerikos Valstijose vienas skiepijimo šia vakcina kursas kainuoja 100–200 JAV dolerių.
Pašilės pagrindinė mokykla
Kelmės rajono Pašilės pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Pašilėje (Kelmės raj.), Šilo g. 48, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Buvęs įstaigos kodas 290097990. Steigėjas Kelmės rajono savivaldybės taryba.
Istorija
2008 m. rugsėjo 1 d. Pašilės pagrindinė mokykla prijungta prie Kražių gimnazijos. 2009 m. Kelmės rajono Kražių gimnazijos Pašilės pradinio ugdymo skyrius reorganizuotas į Kražių gimnazijos Pašilės universalų daugiafunkcį centrą.
Nikola Vujčić
Nikola Vujčić (1978 m. birželio 14 d., Vrgorace) – buvęs Kroatijos krepšininkas. Žaisdavo vidurio puolėjo ir sunkiojo krašto puolėjo pozicijose. Šiuo dirba sporto direktoriumi Tel Avivo Maccabi klube su kuriuo du kartus laimėjo Eurolygą.
Profesionali karjera
Pirmą kartą profesionalioje komandoje Nikola Vujčić debiutavo 1995–1996 m. sezone su KK Split komanda. 2000 m. krepšininkas pasirašė kontraktą su Maccabi Tel Aviv BC, tačiau tais pačiais metais buvo išnuomuotas Vilerbano ASVEL komandai. Su šia komanda jis laimėjo Prancūzijos pirmenybes bei sužaidė 14 rungtynių Eurolygoje, vidutiniškai rinkdamas po 15,7 taško ir atkovodamas po 6,4 atšokusio kamuolio. Nuo 2002–2003 m. iki 2007–2008 m. sezono žaidė Tel Avivo Maccabi klube. Su šia komanda krepšininkas 2 kartus triumfavo Eurolygoje (2004 m. ir 2005 m.), 5 kartus laimėjo Izraelio pirmenybes ir 4 kartus iškovojo Izraelio taurę. 2008 m. liepos 18 d. pasirašė 4,5 milijonų eurų vertės kontraktą su Pirėjo „Olympiacos“ klubu.
2010 m. spalio 25 d. pasirašė kontraktą iki sezono pabaigos, su Stambulo „Efes Pilsen“ klubu.
2011 m. Sudarė sutartį su pirmuoju savo klubu KK Split.
2013 m. Baigė karjerą ir pradėjo sporto direktoriaus karjerą Tel Avivo Maccabi.
Žaidėjo pasiekimai
Nikola Vujcic tris kartus buvo išrinktas į pirmąją Eurolygos komandą (2005 m., 2006 m., 2007 m.), du kartus pateko i antrąją simbolinę komandą (2003 m. ir 2004 m.). Taip pat buvo išrinktas į Eurolygos dešimtmečio komandą, kartu su Ramūnu Šiškausku ir Šarūnu Jasikevičiumi. Krepšinkas yra tapęs Kroatijos, Prancūzijos ir Izraelio čempionu bei laimėjo Graikijos taurę.
Adrastėja (palydovas)
Adrastėja – antras pagal atstumą prie Jupiterio ir mažiausias iš keturių vidinių palydovų.
Ją atrado Voyager 2 ir padarė keletą nuotraukų (1979) m. Atradus, buvo suteiktas pavadinimas S/1979 J 1 (IAUC 3454). 1983 m. oficialiai pavadinta nimfos Adrastėjos, globojusios Dzeusą, vardu. Adrastėja yra pirmasis natūralus palydovas, atrastas naudojantis tarpplanetinių erdvėlaivių padarytomis nuotraukomis.
Tai vienas nedaugelio palydovų Saulės sistemoje, aplink planetą apskriejantis greičiau (tik per septynias valandas), nei trunka tos planetos diena. Kiti du tokia savybe pasižymintys palydovai – Jupiterio Metidė ir Marso Fobas. Nepaisant Galileo misijos, apie Adrastėjos fizines charakteristikas žinoma labai nedaug – tik dydis ir tai, kad palydovas yra pilnai sinchronizavęsis su Jupiteriu.
Atradimas
thumb|300px|left|Nuotrauka, daryta 1979 liepos 8 dieną Voyager 2 zondo. Joje pirmą kartą buvo pastebėta Adrastėja. Adrastėja yra taškas nuotraukos viduryje, šalia Jupiterio žiedo linijos. Adrastėjos atradėjai yra David C. Jewitt ir G. Edward Danielson. Jie naudojosi Voyager 2 zondo 1979 m. liepos 8 d. darytomis nuotraukomis. Nors nuotraukoje Adrastėja atrodė kaip paprastas taškas, tai buvo pirmasis palydovas, atrastas tarpplanetinės misijos metu. Tuoj po šio atradimo kitu du Jupiterio mėnuliai (Tebė ir Metidė) buvo pastebėti pora savaičių anksčiau darytose Voyager 1 nuotraukose. Galileo misija 1998 m. sugebėjo nustatyti Adrastėjos dydį.
Orbita
Adrastėja yra antras palydovas pagal nuotolį nuo Jupiterio. Nuo planetos ji yra nutolusi 129 000 km. Orbitos ekscentricitetas ir polinkis į Jupiterio pusiaujo plokštumą labai nedideli – atitinkamai 0,0015 ir 0,03°. Dėl potvyninių jėgų palydovas su planeta yra pilnai sinchronizavęsi – Adrastėjos apskriejimo aplink Jupiterį ir apsisukimo apie savo ašį periodai sutampa (ji visada atsisukusi į Jupiterį ta pačia puse).
Adrastėjos, kaip ir Metidės, orbitos yra sinchroninės Jupiterio orbitos viduje. Palydovas palengva artėja prie planetos ir teoriškai galbūt į ją kada galėtų nukristi, tačiau tas laikas viršija tikėtiną Saulės sistemos amžių. Tačiau šiuo metu žiede esančios dulkės gali nukristi ir anksčiau.
Sąveika su Jupiterio žiedais
Adrastėja yra didžiausias Jupiterio žiedų medžiagos šaltinis. Meteoritų smūgių metu nuo vidinių Jupiterio palydovų gali atitrūkti dulkės, kurios ir formuoja Jupiterio žiedus.
Medžiaga iš Adrastėjos pašalinama labai produktyviai – tankiausias (pagrindinis) žiedas yra šio palydovo orbitoje. Tiksliau – Adrastėjos orbita yra netoli išorinio pagrindinio Jupiterio žiedo krašto.
Maironių pagrindinė mokykla
Kelmės rajono Maironių pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Maironiuose (Kelmės raj.), Maironio g. 10, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190097313. Steigėjas Kelmės rajono savivaldybės taryba. Dabar tai Liolių pagrindinės mokyklos skyrius.
Istorija
miniatiūra|250px|left
Argininas
Arginino preparatų vartojimas žinomai padeda nuo kai kurių širdies ligų, sumažina kraujo spaudimą, kiek tai apsaugo nuo rūkymo žalos.
Maironių pagrindinė mokykla
Istorija
1920 m. Saudininkų bažnytkaimyje dvarininko Marcinkaus iniciatyva pas Praną Urboną atidaryta privati vienkomplektinė pradžios mokykla. Joje tebuvo du skyriai. Pirmasis mokytojas buvo zakristijonas Antanas Gutauskas. Po metų mokykla iškelta pas Pranciškų Jungbliutą, dar po metų mokykla įsikūrė parapijos name – špitolėje. 1926 m. mokykla išsikėlė pas Tomavičių. Mokykloje buvo trys skyriai. Vėliau mokyklai ėmė vadovauti mokytojas Juozas Bapkaitis. 1930 m. mokykla įsikūrė pas G. Barakauską. Atsirado ir ketvirtoji klasė. Tuomet mokėsi 65 mokiniai. 1931 m. pastatyta Saudininkų mokykla, kurios senasis pastatas išliko iki šių dienų.
Michalkuvas
Michalkuvas  – kaimas Lenkijos rytuose, Terespolio valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Argininas
Argininą pirmasis išskyrė vokiečių biochemikas Ernst Schulze, 1886 m., iš lubino (Lupinus luteus) sėklų. Jis pavadintas pagal sidabrinę arginino miltelių spalvą.
Rock im Park 2001
Rock im Park 2001 pirmasis gyvo garso albumas Jungtinių Amerikos Valstijų nu metal grupės Limp Bizkit, įrašų kompanijos Liberation Entertainment išleistas DVD/CD formatu 2008 m. kovo 31 d. Jungtinėje Karalystėje. JAV albumas išleistas 2008 m. liepos 8 d.
Maironių pagrindinė mokykla
Istorija
2017 m. Maironių mokykla prie Liolių pagrindinės mokyklos kaip skyrius.
Jonas Frederikas Sapiega
Jonas Frydrichas Sapiega (1680 m. spalio 18 d. – 1751 m. liepos 6 d.) – ATR valstybinis veikėjas ir rašytojas. Nuo 1698 metų – Bresto seniūnas, 1711–1712 m. – Minsko kaštelionas, 1716–1735 m. – Trakų kaštelionas, nuo 1735 m. – Lietuvos didysis kancleris, nuo 1739 metų taip pat Propoisko seniūnas.
Biografija
thumb|left|Jonas Frederikas Sapiega 1750 metais Lietuvos magnatų kilmingos Sapiegų giminės, Kodenio linijos atstovas, herbo „Lis“ savininkas. Trakų vaivados Kazimieros Vladislovo Sapiegos (1650–1703) ir Pranciškos Kopecaitės (1659–1690) vyresnysis sūnus.
Mokėsi jėzuitų kolegiume, Breste, tęsė savo mokslus Liubline ir Varšuvoje. 1697 metais gavo Bresto seniūno pareigybę. 1700–1702 metais keliavo po užsienį, aplankė Prūsiją, Saksoniją, Austriją, Prancūziją, Olandiją ir Angliją. thumb|left|Sapiegų rūmai Varšuvoje Šiaurės karo metu Jonas Frederikas Sapiega iš pradžių buvo Lenkijos karaliaus Augusto Stipriojo pusėje ir prisijungė prie Sandomiro konfederacijos. 1706 metais perėjo į Švedijos statytinio Stanislovo Leščinskio, nuo kurio gavo Lietuvos didžiojo kunigaikščio referento pareigybę (1706–1709), pusę. 1709 metais po Augusto Stipriojo sugrįžimo į Lenkijos sostą gavo amnestiją. 1711–1712 metais – Minsko kaštelionas. 1716 metais gavo Trakų kašteliono pareigybę. 1717 metais aktyviai pasisakė prieš rusų karių buvimą ATR teritorijoje ir prisijungė prie Augusto Stipriojo priešininkų.
Buvo renkamas pasiuntiniu į seimus, buvo Lietuvos Tribunolo deputatu. Seimuose pasisakė prieš Rusijos kišimąsi į ATR vidaus reikalus per provoslavų palaikymą ir už ATR neutraliteto išsaugojimą tarptautinėje politikoje. 1726 metais tapo Baltojo erelio ordino kavalierius, 1729 metais – Lietuvos Tribunolo maršalka.