cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Internuncijus
Anksčiau taip pat buvo vadinamas Austrijos pasiuntinys Konstantinopolyje, kadangi Austrija ir Osmanų imperija buvo sudariusios paliaubas ir todėl turėjo tik vieną nepaprastąjį pasiuntinį.
Internuncijaus terminas šiuo metu vartojamas itin retai (diplomatijos istorijos kontekste).
Zabielė (reikšmės)
Zabiele vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Kentrių tvenkinys
Kentrių tvenkinys yra Lietuvoje, Pagėgių savivaldybėje, 9 km į šiaurės rytus nuo Pagėgių. Tvenkinys susidarė užtvenkus Žardės upelį aukščiau Kentrių (1,1 km nuo žiočių į Vilkos upę). Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus - 0,68 km, plotis - iki 0,12 km. Altitudė 23,7 m. Krantai aukštoki, daugiausia apaugę medžiais ir krūmynais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Į rytus nuo tvenkinio yra Vėlaičių kaimas. Tvenkinys įtrauktas į Valstybinės reikšmės vidaus vandens telkinių sąrašą.
Nyderlandų vėliava
Nyderlandų vėliava – horizontali trispalvė, kurios juostos raudona, balta ir mėlyna. Oficiali Nyderlandų vėliava nuo 1937 metų vasario 19 d.
Marius Stanaitis
Marius Stanaitis (g. 1987 m. gruodžio 26 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, saugas.
Biografija
Profesionalo karjerą pradėjo 2004 m., kai atstovavo FC Vilnius.
Vėliau žaidė įvairiose Lietuvos komandose (Vilniaus, Ukmergės, Pakruojo, Visagino, Tauragės). 2011 m. išvyko metams žaisti Graikijoje.
Grįžo į Lietuvą ir A lygoje žaidė „Tauro“ ir REO.
2014–2015 m. žaidė Lenkijoje.
Baigęs profesionalo karjerą žaidė mėgėjų klube Fakyrai Vilnius.
Ts
TS gali reikšti:
ts gali reikšti:
Cimšų kalbos
thumb|225px|Cimšų kalbų paplitimas iki kontaktų su baltaisiais
Cimšų kalbos yra kalbų šeima, kuriai priklausančiomis kalbomis kalbama šiaurės vakarų Britų Kolumbijoje, pietų Aliaskoje Anetės saloje ir Kečikane. Apie 750 cimšų Kanadoje tebenaudoja cimšų kalbas; apie 50 iš 1 300 cimšų Aliaskoje tebekalba Pakrantės cimšų kalba Cimšų kalbas daugelis lingvistų laiko izoliuota kalbų grupe, kuriai priklauso keturios kalbos: Pakrantės cimšų, pietų cimšų, nisga'a ir gitksan.
Edward Sapir įtraukė cimšų kalbas į savo penučių hipotezę, kuri šiuo metu nėra plačiai priimta, tačiau ją tebetiria M.-L. Tarpent.
Kitas kalbininkas, John A. Dunn, iškėlė hipotezę, kad cimšų kalbų šeima yra indoeuropiečių kalbų šaka.
Vladimiras Raikovas
Vladimiras Leonidovičius Raikovas (g. 1933) – psichoterapeutas, hipnologas ir psichoterapeutas (hipnoterapeutas), mokslininkas, dailininkas, poetas.
V. Raikovas Valstybinio Maskvos Lomonosovo universiteto Psichologijos fakultete dėsto speckursą „Psichologija ir hipnologija“.
Valstybinio mokslinių profilaktinės medicinos tyrimų centro (Maskvoje) vedėjas, Nacionalinės kūrybinės ir gydomosios hipozės asociacijos prezidentas, Tarptautinės teorinės ir eksperimentinės hipnozės asociacijos koprezidentas, JAV teorinės ir eksperimentinės hipnozės asociacijos narys, Milano naujosios medicinos universiteto profesorius.
Kajena
thumb|Kajenos kantonai
Kajena  – Prancūzijos užjūrio departamento Prancūzijos Gvianos administracinis centras. Miestas išsidėstęs Atlanto vandenyno pakrantėje prie Kajenos upės žiočių. Miestas suskirstytas į 6 kantonus.
Istorija
Nors dabartinio miesto apylinkėse daug anksčiau už prancūzus lankėsi ispanai, tačiau šios žemės jiems pasirodė per daug atgrasios ir skurdžios. 1643 m. Prancūzijos Gvianoje išsilaipino prancūzai, o 1664 m. įkūrė gyvenvietę, kuri vadinta La Ravardjeru ( La Ravardière). Miesto teisės ir dabartinis pavadinimas suteiktas 1777 m. Atskirais laikotarpiais miestą buvo užėmę brazilai, olandai, britai. 1854–1938 m. miestas naudotas kaip įkalinimo vieta.
Kajenos pavadinimas, kaip ir visas Gvianos regiono vardas, kilęs nuo indėnų vajanų.
Būlio algebra
Matematikoje bei informatikoje Būlio algebra (arba Logikos algebra) – sritis, tirianti loginius kintamuosius bei funkcijas. Loginės algebros svarbiausias taikymas – elektroninėse schemose.
Kajena
Ekonomika
Kajena – svarbus krevečių žvejybos centras. Svarbus jūrų uostas. Eksportuojami bananai, auksas, romas, kailiai, prieskoniai, žuvis, mediena. Yra Kajenos-Rošambė oro uostas.
Būlio algebra
Istorija
Būlio algebra pavadinta anglų matematiko Džordžo Būlio (1815-1864 m.) vardu, nes jis pirmasis ją apibrėžė kaip loginės sistemos dalį, bandant panaudoti algebrines technikas loginiams skaičiavimams.
Kajena
Turizmas
thumb|left|250px|Botanikos sodas Kajenos svarbiausia gatvė – Generolo De Golio aveniu (Avenue Général de Gaulle). Ši gatvė rytuose siekia pakrantę, kur įsikūrę Palmių aikštė (Place de Palmistes) ir Grenoblio aikštė (Place de Grenoble). Čia išsidėsčiusios ir svarbiausios miesto įstaigos: Hôtel de Ville (miesto rotušė) įkurta 1890 m. jėzuitų, paštas, prefektūros centras, Prancūzijos Gvianos prefekto rezidencija ir Frankonijos Departamento muziejus. Į vakarus yra Seperu forto, statyto XVII a. griuvėsiai. Pietuose yra turgus ir Viktoro Šleicherio aikštė. Pietinė miesto dalis, atskirta kanalu, vadinama kinų rajonu (Chinois), žinoma kaip nesaugus rajonas. Kiti svarbesni miesto pastatai yra katedra, savivaldybės biblioteka, keli muziejai, mokslo tyrimų institutas. Pajūryje yra keli paplūdimiai, tačiau jūroje dažni rykliai. Kajenoje yra keletas viešbučių.
Būlio algebra
Būlio algebra matematikoje
Šiandien Būlio algebra turi daugybę pritaikymų elektroninėse schemose. Pirmą kartą Klodas Šenonas ją pritaikė XX amžiuje komutatoriuose.
Loginės (Būlio) funkcijos
Logine (Būlio) funkcija vadinama funkcija, kurios argumentai yra Būlio kintamieji ir kuri gali įgyti tik dvi reikšmes – 0 ir 1.
! width="50"|x ! width="50"|f0(x) ! width="50"|f1(x) ! width="50"|f2(x) ! width="50"|f3(x) ! align="center"|0 ! align="center"|1
Funkcijos f0(x)  ir  f3(x)   vadinamos išsigimusiomis, nes nepriklauso nuo kintamojo reikšmės
Loginės operacijos
Pagrindinės operacijos yra:
Galimų dviejų kintamųjų Būlio operacijų rezultatų lentelė:
Počkūnai
Počkūnai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietryčius nuo Seinų ir apie 111 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Valsčiaus keliai: Počkūnai – Kreiviniai, Počkūnai – krašto kelias Nr. 27px|DK16 Dolna Grupa – Aradnykai, vaivadijos kelias Nr.25px|DW653..
Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Sudavskiai
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Apaštališkoji nunciatūra
Terminas Apaštališkoji nunciatūra žymi apaštališkojo nuncijaus būstinę tam tikroje valstybėje. Ji veikia kaip Šventojo Sosto pasiuntinybė užsienyje.
Funkcijos
Popiežiškasis pasiuntinys, kuris kartu yra ir Vatikano valstybės atstovas pagal tarptautinę teisę, turi ypatingas funkcijas:
Tarnyba
Popiežiškasis pasiuntinys pagal rangą yra vyskupas, skiriamas popiežiaus. Jis negali būti vyresnis nei 75 metų amžiaus. Apaštališkasis nuncijus yra diplomatinio korpuso duajenas „iš prigimties“ (ex nature). Jis naudojasi politiniu imunitetu užsienyje. Į nuncijų kreipiamasi „Jūsų ekscelencija“.
Nuncijui pavaldus diplomatas vadinamas delegatu.
Kundūzas
Kundūzas ( = Qundūz) – miestas Afganistano šiaurės rytuose, prie sienos su Tadžikija; provincijos sostinė. Išsidėstęs prie Kundūzo upės, kuri drėkina oazę, kurioje įsikūręs miestas. Yra oro uostas, keliai į šiaurę link sienos su Tadžikija ir į pietus, link Kabulo. Svarbus ekonomikos centras, išvystyta tekstilės (ypač šilko ir medvilnės), maisto pramonė.
Istorija
Senovėje miestas buvo žinomas kaip Drapsaka, jame lankėsi Aleksandras Makedonietis. XX a. valdant Sher Khan Nasher tapo viena turtingiausių visos šalies provincijų, kadangi sparčiai išvystė medvilnės sektorių. Kundūzas buvo paskutinis didesnis miestas, iš kurio JAV kariuomenė 2001 m. išvijo talibus. 2015 m. vasarą vyko kovos dėl miesto su talibais.
Andrušaičiai
Andrušaičiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Raseinių, prie Gintaro upelio. Praeina keliukas Norgėlai–Laužai. Yra vilnonių verpalų gamykla „Danspin“.
Istorija
XX a. pr. – kaimas ir palivarkas Raseinių valsčiuje.
Narčiai
Narčiai – kaimas šiaurės rytinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, 12 km į pietryčius nuo Naujosios Akmenės.
Mykolas I Rangabėjus
Mykolas Rangabėjus (, m. 844 m. sausio 11 d.) – Bizantijos imperatorius 811–813 m.
Biografija
Admirolo Teofilakto Rangabėjaus sūnus. Imperatoriaus Nikiforo I žentas. Nikiforui I žuvus per karą su Bulgarija jėga privertė jo sunkiai sužeistą sūnų Staurakijų atsisakyti sosto. Tapęs imperatoriumi pertvarkė mokesčių sistemą, pinigais stipriai rėmė kariuomenę, biurokratiją ir Bažnyčią, ypač ikonoklastų priešininką įtakingo Konstantinopolio Studiono vienuolyno vyresnįjį Teodorą Studioną. 812 m. pripažino frankų valdovą Karolį Didįjį imperatoriumi mainais už Venecijos ir Istrijos sugrąžinimą Bizantijai. 813 m. prie Adrianopolio Bizantijos kariuomenė pralaimėjo Bulgarijai ir buvo priversta bėgti. Iškilus grėsmei būti nuverstam atsisakė sosto karvedžio Leono Armėno naudai ir pasitraukė į vienuolyną.
TY
t. y. gali reikšti:
ty gali reikšti:
Rusų kalbos gramatika
Rusų kalbos gramatika – taisyklių visuma, apibrėžianti žodžių ir sakinių darybą rusų kalboje.
Morfologinės kategorijos, kalbos dalys
Kalbos dalys – ча́сти ре́чи:
Linksniai ir linksniavimas
Linksniuojamosios kalbos dalys yra daiktavardis, būdvardis, skaitvardis ir įvardis.
Be šešių pagrindinių linksnių kai kurie žodžiai dar turi vietininko (ме́стный паде́ж) linksnį, kuris yra visada kirčiuotos galūnės -у ir vartojamas su dviem atitinkamais prielinksniais: на ir в (nevartojamas su обо / об / о); pvz., в лесу́ – miške, на берегу́ – ant kranto, на виду́ – akivaizdoje; в виду́ – vaizde, įsivaizdavime, pvz., иметь в виду́ – turėti galvoje, ketinti (вид – pavidalas, išorė, vaizdas). Yra kelios šauksmininko (зва́тельный) formos, pvz.: бо́же, го́споди.
Linksniuojant reikia atsižvelgti į gyvumo kategoriją: ar žodis žymi gyvą, ar negyvą dalyką. Nuo to priklauso galininko linksnis:
Šita galininko priklausomybė nuo gyvumo negyvumo galioja vienaskaitos vyriškos giminės ir daugiskaitos visų giminių vardažodžiams, skaitvardžiams ir įvardžiams. Asmeninių įvardžių ir abiejų skaičių visų trijų giminių daiktavardžių galininkas būna tik kilmininko formos.
Daiktavardžiai skirstomi į tris linksniuotes. Pirmąja linksniuote linksniuojami vyriškos giminės ir dauguma bevardės giminės daiktavardžių, antrąja – dauguma moteriškos giminės daiktavardžių, trečiąja – moteriškos giminės daiktavardžiai, kurie baigiasi ь (minkštumo ženklu), ir tie bevardės giminės daiktavardžiai, kurių dauguma baigiasi мя (rusiškose mokyklinėse gramatikose pirmąja linksniuote vadinamoji čia pateikiama kaip antroji, o antroji – čia pateikiama kaip pirmoji).
Daiktavardis
Rusų kalbos daiktavardžių morfologiniai tipai rusų kalbos vikižodyne nurodomi kategorijoje русские существительные, prie raidės с, kur yra žodis существительные:,.
Linksniavimas
Rašybos taisyklės:
Rašybos taisyklių lentelė:
Pirma linksniuotė
Vyriškosios giminės pavyzdžiai: вид – išvaizda, vaizdas; стол (-а́) – stalas; бе́рег – krantas; лёд (льда) – ledas; ров (рва) – griovys; каранда́ш (-а́) – pieštukas; душ (-a) – dušas; паде́ж – linksnis, падёж – (gyvulių) kritimas, gaišimas, перёд – priešakys, образе́ц (-зца́, įn. -зцо́м) – pavyzdys; мяч (-а́) – kamuolys; день (дня) – diena; по́лдень (полу́дня ir по́лдня) – vidurdienis; ка́мень (-мня, dgs. ка́мни, -мне́й) – akmuo; дёготь (дёгтя) – degutas; апре́ль – balandis (mėnuo); поцелу́й (-я) – bučinys, pabučiavimas; руче́й (-чья́, dgs. -чьи́, -чьёв) – upelis; воробе́й (-бья́) – žvirblis; геро́й (-о́я) – herojus; слой (сло́я, dgs. слои́, слоёв) – sluoksnis; зной (-я) – kaitra, karštis; край (-я, dgs. края́, краёв) – kraštas; слу́чай – atvejis, atsitikimas.
Bevardės giminės: oкно́ (-а́, dgs. о́кна, о́кон) – langas; письмо́ (-а́, dgs. пи́сьма, пи́сем) – laiškas; кольцо́ (-а́ dgs. ко́льца, коле́ц) – žiedas; число́ (-а́, dgs. чи́сла, чи́сел) – skaičius; блю́до – dubuo; де́ло – reikalas, dalykas; жили́ще – būstas, butas; звено́ – grandis; по́ле – laukas; мо́ре (-я, dgs. -я́, -е́й) – jūra; житьё (-я́) – gyvenimas; питьё (-я́) – gėrìmas, gė́rimas; уще́лье (-я, dgs. kilm. -лий) – kalnų tarpeklis; разви́тие – plėtra, vystymasis; де́йствие – veiksmas, veikimas, įtaka; собы́тие – įvykis.
Antra linksniuotė
Pavyzdžiai: сестра́ (-ы́, dgs. сёстры, сестёр, сёстрам) – sesuo; звезда́ (dgs. звёзды, звёзд) – žvaigždė; игла́ (-ы́; dgs. и́глы, игл) – adata, spyglys (pušies); газе́та – laikraštis; кни́га – knyga; лазе́йка (-и, dgs. kilm. -е́ек) – landa, spraga; неде́ля – savaitė; я́блоня (-и, dgs. kilm. -онь) – obelis; зе́мля – žemė (л čia atsiradusi dėl garsų minkštumo); се́мья (-и́, dgs. се́мьи, семе́й, се́мьям) – šeima; де́бри dgs. (де́брей) – tankumynas; labirintas; де́ньги dgs. (де́нег, деньга́м) – pinigai; струя́ (-и́, dgs. стру́и) – srovė, čiurkšlė; хво́я – spyglys; зме́я (-и́, dgs. зме́и, змей) – gyvatė; зате́я – sumanymas; ше́я – kaklas; мо́лния – žaibas.
Yra moteriškos gramatinės formos vyriškos giminės daiktavardžių: судья́ (įn. судьёй) – teisėjas. Plg., pvz., lie. naktibalda, mėmė, kurie yra moteriškos gramatinės formos, bet bendrosios giminės.
Trečia linksniuotė
Moteriškos giminės pavyzdžiai: дверь – durys; часть – dalis; цель – taikinys, tikslas; о́трасль – atžala, šaka (ekonomikos); быль – įvykis; прыть – greitumas; о́чередь – eilė; дочь (до́чери, dgs. до́чери, -е́й) – duktė (kilm. dukters); мать (ма́тери, dgs. ма́тери, -е́й) – motina.
Bevardės giminės pavyzdžiai: и́мя – vardas; се́мя – sėkla; пла́мя – liepsna; вре́мя – laikas; зна́мя – vėliava; пле́мя – gentis; бре́мя – našta, sunkumas; вы́мя – tešmuo; стре́мя – balnakilpė; те́мя – viršugalvis. Tarp šios linksniuotės bevardės giminės žodžių yra ne tik žodžiai su priesaga -м-ен- / -м-я, bet ir, pvz., -ят- / -я: tai žodžio ребёнок (-нка) – vaikas, daugiskaita ребя́та (kilm. ребя́т) – vaikai; vaikinai; žodžio де́ти – vaikai, vienaskaita дитя́  – vaikas, kuri šiuolakinėje kalboje nenaudojama. Šiam tipui priklauso gyvūnų jauniklių pavadinimų daugiskaita: щено́к (-нка́, dgs. -нки́, -нко́в ir -ня́та, -ня́т) – šuniukas; цыплёнок (-нка, dgs. -ля́та, -ля́т) – viščiukas; ягнёнок (-нка, dgs. ягня́та, -ня́т) – ėriukas, телёнок (-нка, dgs. теля́та, -я́т) – veršis.
Būdvardis
Būdvardis gali būti ilgosios ir trumposios formos:
Trumpoji forma, kaip ir būtojo laiko neveikiamosios rūšies dalyvių, turi būti vartojama tada, kai būdvardis yra tarinio dalis, pvz., зто ясно – šitai yra aišku.
Rusų kalbos vikižodyne būdvardžių morfologinis skirstymas nurodomas čia.
Kai kuriems būdvardžiams, pvz., pavadintiems 2*a- linksniavimo tipu, kaip крайний, trumpoji vyriškoji forma nevartojama. Dalis būdvardžių, kurių visos formos kirčiuotos gale (vyr. g. -ой) trumpųjų formų neturi nė viena giminė (pvz., pavadintieji 1bX linksniavimo tipu), dalis jas turi (pvz., pavadintieji 1b/c' linksniavimo tipu).
Linksniavimas gali būti kitoks skiriant prasmę, pvz., būdvardis общий (-ая, -ее; общ, обща́, о́бще) reiškia 'bendras', kai vartojamas abstraktumo, nekonkretumo reikšme (o ne bendrumui su kuo nors nurodyti), trumposios formos yra 4a/b linksniavimo tipo: общ, обща́, общо́ – kaip, pvz., хороший (-ая, -ее; -о́ш, -оша́, -ошо́; II laipsn. лучше, III laipsn. лучший) – geras; gražus.
Būdvardžiai, taip pat dalyviai, gali sudaiktavardėti, pvz., рулево́й (-о́го) – vairo, vairavimo (nuo руль, -я – vairas) yra ir daiktavardis – laivo vairininkas; горю́чий (-ая, -ее; -ю́ч, -ю́ча, -ю́чее) (dabar nebevartojama dalyvio forma su ч) – degus, degamas; горю́чее (-его) – degalai; сказу́емое (-ого) – tarinys. Plg., pvz., lie. miškinis – miško, susijęs su mišku; (daiktavardis) žmogus gyvenantis, būnantis miške. Būdvardinių daiktavardžių morfologinių tipų rusų kalbos vikižodyne yra pateikta kategorijoje существительные, адъективное склонение, prie raidės с, kur yra žodis существительные
Linksniavimas
Būdvardžiai yra kietojo (kaip pateikti lentelėje) ir minkštojo kamienų :
Įvardis
Žmogaus įvardžių linksniavimas:
FK Mladost Apatin
Apatino „Mladost“ – Serbijos futbolo klubas iš Apatino.
Rusų kalbos gramatika
Įvardis
Daikto įvardžių linksniavimas:
Juodoji arbata
thumb|right|250px|Juodosios arbatos puodelis. Juodoji arbata – arbatos rūšis, kurią gaminant oksidacijos procesas yra ilgesnis už kitas rūšis – žaliąją, baltąją ir Ulongą. Visos šios rūšys gaminamos iš kininio arbatmedžio krūmo lapų. Laikoma, kad juodoji arbata yra stipresnė ir joje yra daugiau kofeino nei kitų rūšių arbatoje. Tradiciškai naudojami du juodosios arbatos gamybos principai – iš smulkių ir iš stambių lapų.
Rusų kalbos gramatika
Įvardis
чей, чья, чьё – I. (klausiamasis ir santykinis) kieno II. (santykinis; knyginis, psn.) kurio, kurios, kurių. Pvz., pirma prasme: чей э́тот дом? – kieno šis namas? Чья э́та кни́га? – kieno ši knyga? Чьи э́ти де́ньги? – kieno šie pinigai? Antra prasme: студе́нта, чью кни́гу вы нашли, ещё нет дома – studento, kurio knygą radote, dar nėra namie (чью книгу – vns. gal.).
FK Mladost Apatin
Istorija
Klubo ištakos siekia 1928 m. Kitados rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
Rusų kalbos gramatika
Įvardis
Moteriškosios giminės vns. galininkui rašto kalboje naudojama ir самоё, padaryta pagal её.
Veiksmažodis
Rusų kalbos veiksmažodžiai asmenuojami dviem asmenuotėmis, kaitant trimis asmenimis dviejuose skaičiuose, turi du gramatinius laikus – esamąjį/būsimąjį (asmenuojamos formos) ir būtąjį. Eigos veikslo veiksmažodžių esamasis laikas neturi būsimojo laiko reikšmės, būsimasis laikas reiškiamas įvykio veikslo veiksmažodžių esamuoju laiku, o įvykio veikslas sudaromas prie eigos veikslo veiksmažodžio pridėjus reikiamą priešdėlį (я делаю 'aš darau' – я сделаю 'aš padarysiu'; я пишу 'aš rašau' – я напишу 'aš parašysiu'; я иду 'aš einu' – я пойду 'aš eisiu'). Eigos veikslo veiksmažodžių būsimasis laikas gramatiškai yra sudėtinis, sudaromas su veiksmažodžio būti asmenuojamomis būsimojo laiko formomis ir atitinkamo veiksmažodžio bendratimi. Tariamoji nuosaka yra sudėtinė forma su бы. Yra dvi gramatinės rūšys – veikiamoji ir neveikiamoji, o ši reiškiama sangrąžiniais veiksmažodžiais. Yra keturi dalyviai, du prieveiksminiai dalyviai.
Juodoji arbata
Kinų kalbose juodosios arbatos pavadinimas reiškia „raudonąją arbatą“, pagal jau padarytos arbatos spalvą. Terminu juodoji arbata vadinami arbatos lapeliai.
Žalioji arbata savo skonį išlaiko iki metų, o juodoji gali neprarasti savo skonio kelerius metus. Būtent dėl šios savybės juodoji arbata dažnai būdavo naudojama mainuose. O XIX a. buvo naudojama kaip de facto valiuta Mongolijoje, Tibete ir Sibire. Skaičiuojama, kad apie 90 % visos parduodamos arbatos vakarų pasaulyje sudaro juodosios arbatos pardavimas.
Grynoje juodojoje arbatoje yra nedidelis kiekis kalorijų, riebalų, natrio ir baltymų. Kai kurių rūšių juodojoje arbatoje yra mažiau nei 1 gramas angliavandenių. Visose kininio arbatmedžio arbatose yra daug fenolio, kuris yra antioksidantas.
3DO Interactive Multiplayer
3DO Interactive Multiplayer (kartais pavadinama tiesiog 3DO) – kompiuterinių žaidimų konsolė, sukurta įmonės „The 3DO Company“. Sukurti konsolę sumastė verslininkas ir „Electronic Arts“ įkūrėjas Trip Hawkins. 3DO buvo sukurta ne pačios įmonės, bet keleto trečiųjų šalių. „Panasonic“ 1993 m. pristatė pirmuosius modelius, kitas techninės įrangos dalis 1994 m. patiekė „Sanyo“ ir „GoldStar“ (dab. „LG Corp“).
Nepaisant didžiulio reklamavimo prieš konsolės išleidimą (įskaitant ir tai, kad žurnalas „Time“ ją pavadino „Metų produktu 1994“) ir naujausių technologijų, didelė 3DO kaina ir persotinta konsolių rinka neleido šiai sistemai pasiekti tokios sėkmės, kokią buvo pasiekę veteranų varžovų „Sega“ ir „Nintendo“ gaminiai.
Jurgis Dominykas Liubomirskis
Kunigaikštis Jurgis Dominykas Liubomirskis (, apie 1664–1727 m. liepos 28 d., Janovecas) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, Karūnos didysis pastalininkis (nuo 1695 metų), Karūnos dvaro pakamaris (nuo 1702 metų), Karūnos pėstininkų generolas-leitenantas, Krokuvos vaivada (1726–1727), Kazimežsko, Olštyno, Riksko, Lipnovo seniūnas. Polono, Janovco ir Liubomlio valdytojas.
Biografija
Lenkijos žymios magnatų Liubomirskių giminės atstovas, herbo „Šreniawa“ savininkas. Karūnos lauko etmono Jurgio Sebastijono Liubomirskio (1616–1667) jaunesnysis sūnus nuo antros santuokos su Barbora Tarlaite (m. 1689). Broliai – Stanislovas Iraklijus, Aleksandras Mikalojus, Augustinas Jeronimas ir Pranciškus Sebastijonas.
Išsilavinimą gavo jėzuitų mokyklose. 1684 metais Jurgis Dominykas Liubomirskis dalyvavo Šventosios Lygos kare prieš Osmanų imperiją. 1685 metais dalyvavo Karūnos didžiojo etmono Stanislovo Jana Jablonovskio kampanijoje, Bukovinoje. 1693 ir 1695 metais dalyvavo mūšiuose su Krymo totoriais. 1695 metais gavo Karūnos didžiojo pastalininkio pareigybę.
Buvo renkamas pasiuntiniu (deputatu) nuo Liublino vaivadijos į 1693, 1701, 1718, 1720 ir 1722 metų seimus.
1697 metais elekciniame seime Jurgis Dominykas Liubomirskis palaikė Francua Lui de Burbono-Konti kandidatūrą į Lenkijos karaliaus sostą. Vėliau ATR karalių pripažino Saksonijos kurfiurstą Augustą Stiprujį ir 1698 metais dalyvavo karinėje ekspedicijoje prieš Krymo totorius. Po to dalyvavo kazokų sukilimo, vadovaujant Semiono Palijos Ukrainoje numalšinime.
1712 metais Jurgis Dominykas Liubomirskis kovėsi prieš kazokų sukilėlius, vadovaujamus Filipo Orliko. 1716 metais tapo tarpininku derybose tarp Tarnogrado konfederacijos ir Lenkijos karaliaus Augusto Stipriojo. 1718 metais seime pareikalavo Rusijos armijos išvedimo iš ATR teritorijos. 1726 metais gavo Krokuvos vaivados pareigybę.
1715 metais Jurgis Dominykas Liubomirskis tapo Baltojo erelio ordino kavalieriumi.
Šeima
1695 metais pirma santuoka buvo su Uršule Katerina Bokum (1680–1743), tapusia naujo Lenkijos karaliaus Augusto Stipriojo meiluže. Sutuoktiniai vaikų neturėjo ir netrukus išsiskyrė. Antrą kartą vedė Magdaleną Tarlaitę (m. 1732), Liublino vaivados Stanislavo Tarlos (m. 1705) ir Terezos Dunin-Borkovskos dukterį, Krokuvos stalininko Pranciškaus Šembeko (apie 1667–1712) našlę. Vaikai:
Šadžiūnai (Šalčininkai)
Šadžiūnai – kaimas Šalčininkų rajone, Dieveniškių sen. Rudnios seniūnaitijoje, už 4 km nuo Milkūnų ir 6 km nuo Dieveniškių. Tipiškas Rytų Lietuvos gatvinis kaimas.
Istorija
Apie 1905–1906 m. kaime dar vyravo lietuvių ir gudų dvikalbystė, o 1938 m. lietuvių kalba buvo jau išnykusi.
Šaltiniai
2. http://www.voruta.lt/kova-uz-salcininku-krasta-ir-jo-lietuvybes-issaugojima/
Baubliai
Baubliai – kaimas Kretingos rajono savivaldybės pietryčiuose, 13 km į pietus nuo Kartenos ir 12 km į pietryčius nuo Kretingos, kairiajame Minijos krante. Seniūnaitijos centras. Yra paštas (LT-97005), Baublių mokykla-daugiafunkcis centras (1926–1980 m. pradinė, 1980–1995 m. aštuonmetė, devynmetė), veikia vaikų darželis, Kretingos rajono savivaldybės M. Valančiaus viešosios bibliotekos filialas (nuo 1949 m.), medicinos punktas, Baublių Šv. Kazimiero koplyčia, priešgaisrinė tarnyba. 1988 m. pastatytame dideliame prekybos centre įsikūrė Kretingos rajono kultūros centro filialas (veikia nuo 1961 m.), parduotuvė, Baublių kaimo bendruomenės centras.
Mohuras
thumb|right|300px|Mogolų imperatoriaus Farrukh Siyar (1683-1719) moguras Mohuras, muchras – auksinė moneta, anksčiau kaldinta Indijos regione (Britų Indija, Mogolų imperija, Nepalas, Afganistanas), kuri paprastai būdavo lygi 15 sidabrinių rupijų.
Baubliai
thumb|400px|left|Baublių panorama thumb|240px|right|Paminklas 1940-1990 m. okupacijos kančioms atminti miniatiūra|240px|right|Seniausias Baublių kryžius (Slėnio g.), atstatytas ir pašventintas 1993 m. miniatiūra|240px|right|Akmuo su kaltiniu kaimo pavadinimu (aut. baubliškis Macius)
Istorija
Kaime pirmieji žmonės pasirodė neolite. Apie tai liudija rūsį kasant rastas laivinis kovos kirvis. III–II a. pr. m. e. čia gyveno nedidelė bendruomenė, kuri mirusius gentainius laidojo sudegintus prie Minijos supiltuose pilkapiuose.
Mohuras
Britų Indijoje paskutinį kartą kaldinta 1918 m., bet kai kurios kunigaikštystės juos kaldino, kol buvo įjungtos į Indijos sudėtį.
Britų Indijoje buvo kaldinamo 2/3 mohuro (10 rupijų) ir 1/3 mohuro (5 rupijų) monetos, o kai kurios kunigaikštystės kaldino ir 1/2 mohuro (7 rupijos ir 8 anos) monetas.
Baubliai
Istorija
Baublių kaimas susiformavo XVI a. valakų reformos metu. Jo žemės priklausė Kartenos, o nuo XIX a. – Mišučių dvarui. Baubliškiai palaikė tamprius prekybinius ryšius su artimiausiais prekybos centrais. Apie tai byloja XVII a. pab. – XVIII a. pr. sidabro monetų lobis, rastas 1937 m. buvusios karčemos vietoje.
Botas
Botas gali reikšti:
Mohuras
Žodį mohuras savo trumpo valdymo metu (1540–1545 m.) įvedė Šir Šahas Sūris, šiuo žodžiu vadino 169 granų masės aukso monetas. Jis taip pat ėmė leisti varines monetas damus ir sidabrines rupijas, kurios svėrė 178 granus.
Maroni
Maroni arba Maroveinė  – upė Pietų Amerikoje. Prasideda keliomis ištakomis Tumuk Humako kalnuose pietų Suriname. Teka į šiaurę Surinamo – Prancūzijos Gvianos siena. Įteka į Atlanto vandenyną ties Sen Loren du Maroni.
Didžiausias intakas: Tapanahonis.
Prie upės įsikūrusios indėnų ir maronų gyvenvietės. Pagrindinis upės transportas – pirogos.
Mohuras
Didžiųjų mogolų mohurai
Pirmuosius mohurus išleido Akbaras 1562 m. Mohurų auksas būdavo 980 prabos ar geresnis, masė buvo apie 11 g. Mohurai paprastai buvo skritulio formos, rečiau – keturkampiai. Dalis mohurų buvo musulmoniški – juose nebuvo vaizdų, jie buvo tik su ornamentais ir užrašais. Nuo Aurangzebo laikų (1658–1707) mohuruose būdavo iškalama išleidimo data.
Kaldino ir kitokio nominalo mohurus, pvz., 100, 50, 25, 20, 12, 10, 5, 4, 2, 1 mohurų monetas., taip pat 1/2, 1/4, 1/5, 1/8, 1/16, 1/32 mohurai. Rupijos su nominalais nuo 10 iki 100 rupijų buvo pašvenčiami įvairiems įvykiams.
Tuo metu mohuras buvo lygus 10 rupijų.
Nusmukus Didžiųjų mogolų valstybės galiai daug Indijos valdovų ėmė kaldinti nuosavus mohurus. Pvz., Asamas XVI–XIX a. kaldino savu aštuonkampio formos mohurus.
Nepalo mohurai
Nepalo mohurai buvo kaldinami iš sidabro, pirmieji (1566 m.) svėrė apie 5,6 g.
Nuo 1750 m. ėmė kaldinti ir auksinius mohurus, kurių masė irgi buvo 5,6 g. Nominalai buvo 1/128, 1/64, 1/32, 1/16, 1/8, 1/4 ir 1/2 mohuro bei 1,5 ir 2 mohurų.
Britų Indijos mohurai
1765 m. Britų Rytų Indijos kompanija ėmė kaldinti nuosavus auksinius mohurus. 1835 m. mohurai buvo suvienodinti, jų averse imtas kaldinti Anglijos karaliaus portretas. Tuometinis mohuras svėrė 11,664 g, jame buvo 10,692 g gryno aukso – tai yra, jis mase atitiko rupiją, todėl jį dažnai vadino auksine rupija. 1 auksinė rupija buvo prilyginta 15 sidabrinių rupijų.
Nuo 1870 m. ėmė kaldinti auksines monetas, kurių nominalai buvo 30, 15, 10 ir 5 rupijos (t. y., 2, 1, 2/3 ir 1/3 mohuro). Paskutinės auksinės monetos Britų Indijoje buvo nukaldintos 1918 m.
Etimologija
Žodis mohur ar mohor kilęs iš sanskrito 'simbolis; antspaudas; žiedas (piršto)'. Senovėje dokumentus ir aktus užantspauduodavo žiedo atspaudu vaške ar rašaliniu atspaudu.
Baubliai
Istorija
XIX a. kaimo šiauriniame pakraštyje įkurtas Baublių palivarkas. 1846 m. Kartenos parapijos Baublių kaime buvo 34 dūmai. XIX a. pab. – XX a. pr. Baubliai buvo vienas iš didžiausių Kartenos valsčiaus kaimų. 1900–1904 m. jame buvo 485–503 gyventojai, tačiau vėliau jų skaičius ėmė mažėti ir 1913 m. buvo belikę tik 229 žmonės. Iš jų ūkininkas Juozapas Drungilas mėgo auginti arklius. Jo užaugintas eržiliukas 1910 m. rugpjūčio 12 d. Kretingoje vykusioje gyvulininkystės pasiekimų parodoje gavo apdovanojimą.
Nuo XIX a. kaimas priklausė Mišučių seniūnijai, o 1919 m. tapo Baublių seniūnijos centru. 1932 m. seniūnas buvo Ignas Miltakis, o padėjėjas – Kazys Macius. 1919 m. dalis kaimo vyrų stojo savanoriais ginti Lietuvos nepriklausomybės. 1923 m. Baubliuose buvo 60 ūkių, kurie 1931 m. išskaidyti į vienkiemius. Tarpukariu Antano Lukausko ir Kartenos valsčiaus savivaldybės rūpesčiu duris atvėrė pradinė mokykla, kurioje veikė jaunųjų ūkininkų ratelis.
thumb|200px|left|Paminklas 1944 m. žuvusioms rusų lakūnėms
Prasidėjus sovietų okupacijai, 1940 m. vietoje Baublių seniūnijos buvo įkurta apylinkė, kurios pirmininku paskirtas Juozas Končius. Vokiečių okupacijos pradžioje jis buvo suimtas, tardomas Kartenoje, kalinamas Kretingos areštinėje, o vėliau uždarytas į Dimitravo priverčiamųjų darbų stovyklą, iš kurios pasisekė pabėgti. Baigiantis II pasauliniam karui, 1944 m. gruodžio 22-gruodžio 23 d. naktį kaime nukrito vokiečių zenitinės artilerijos ir naikintuvų pašautas rusų bombonešis, kurio ekipažą sudarė moterys. Žuvusias lakūnes Valentiną Matiuchiną ir Aną Keziną kaimo gyventojai palaidojo toje pačioje vietoje, kur nukrito lėktuvas. Vėliau jų palaikai buvo perkelti į Kartenos karių kapines, o žuvimo vietoje pastatytas paminklinis akmuo.
Po karo dalis kaimo vyrų patraukė į apylinkės miškus ir tapo Kardo rinktinės Buganto kuopos partizanais. Kuopai nuo 1946 m. vasaros vadovavo baubliškis Stasys Lukas-Vytautas, žuvęs 1947 m. Kuopos kovotojai buvo Angelina Maciūtė, žuvusi 1949 m. pavasarį, Kretingos gimnazijos gimnazistas Vincas Slušnys, Aniceta Lukauskaitė-Žilienė ir kiti. Nuo partizanų rankų kaime krito Baublių apylinkės pirmininkas Juozas Končius ir Pranas Drungilas.
1949 m. kaime įkurtas „Jaunosios gvardijos“ kolūkis, į kurį buvo suvaryti visi ūkininkai su šeimomis. 1955 m. kolūkio pirmininku paskirtas Mečislovas Navajauskas. Jam vadovaujant ūkis tapo pirmaujančiu Kretingos rajono savivaldybės kolūkiu, o Baubliai virto stambia gyvenviete, kuri pirmoji rajone buvo telefonizuota ir radiofonizuota. Gyvenvietėje įsteigtas ryšių skyrius, medicinos punktas, biblioteka, pastatyta kolūkio kontora su kultūros namais, pirtis, prekybos centras, aštuonmetė (pagrindinė) mokykla, vaikų darželis, keletas daugiabučių namų, valymo įrenginiai. M. Navajauskui mirus, nuo 1983 m. iki kolūkių iširimo pirmininkas buvo Antanas Narvydas. Atgimimo laikais ūkis pasivadino Žemaitijos kolūkiu. Be tradicinės žemdirbiams produkcijos auginimo, jis užsiminėjo bitininkyste. Daug metų bitininku dirbo P. Palenskis.
Atgimimo metais atidaryti Baublių maldos namai.
Radijo bangos (reikšmės)
Radijo bangos gali reikšti:
Minkiai
Minkiai – kaimas šiaurės rytinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, 10 km į pietryčius nuo Naujosios Akmenės.
Arvydas Ambrozaitis
Arvydas Ambrozaitis (g. 1948 m. gegužės 16 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytojas infektologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras, Vilniaus universiteto (VU) profesorius.
Biografija
1972 m. baigė VU Medicinos fakultetą, 1995 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Nuo 1976 m. VU Medicinos fakulteto dėstytojas, nuo 1991 m. Infekcinių ligų, dermatovenerologijos ir mikrobiologijos klinikos vedėjas, nuo 1998 m. profesorius. Respublikinės tuberkuliozės ir infekcinių ligų universitetinės ligoninės Infekcinių ligų centro vadovas.
Nuo 1995 m. Lietuvos infektologų draugijos pirmininkas, nuo 1997 m. Europos kepenų tyrimo asociacijos, nuo 1998 m. Tarptautinės infektologų draugijos, nuo 1999 m. Europos AIDS klinikinės draugijos narys.
Mokslinė veikla
Tiria virusinių hepatitų ir gripo diagnostiką, kliniką, gydymą ir profilaktiką. Paskelbė daugiau kaip 100 mokslinių darbų.
Nemakščių seniūnija
Nemakščių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Raseinių rajono savivaldybės vakaruose.
Geografija
Seniūnijos teritorijoje įkurtas Balčios hidrografinis draustinis ir Pašešuvio kraštovaizdžio draustinis.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 6 seniūnaitijos:
Emil Boc
Emilis Bokas (, rumunų k. tarimas [eˈmil ˈbok]; g. 1966 m. rugsėjo 6 d.) – Rumunijos politikas, nuo 2008 m. gruodžio einantis ministro pirmininko pareigas. 2004–2009 m. ėjo Klužo-Napokos, didžiausio Transilvanijos miesto mero pareigas. Priklauso Liberalų demokratų partijai.
Ping-pong diplomatija
Terminas Stalo teniso diplomatija apibūdina Šaltojo karo laikų situaciją. 1950–1960 metais JAV ir Kinija bandė pagerinti santykius „normaliomis“, įprastomis diplomatijoje priemonėmis, tačiau vadinamosios Varšuvos konsultacijos buvo nevaisingos. Į pagalbą atėjo stalo teniso žaidėjai. Pasaulio teniso čempionato 1971 metais Nagojoje (Japonija) metu Kinija pakvietė JAV tenisininkus į Pekiną. Po šio apsilankymo vyko tolesni aukšto rango politikų susitikimai (R. Niksonas 1972 m.), kurių metu atslūgo įtampa ir tarpusavio santykiai pagerėjo. Šiems įvykiams apibūdinti nuo to laiko vartojama sąvoka Ping-pong diplomatija.
JAV atstovų pakvietimas į Pekiną buvo ekranizuotas filme „Forestas Gampas“, kuriame Tomas Henksas kaip vienas teniso žaidėjų vyksta į Pekiną ir sutinka ten R. Niksoną.
Krišjanis Berkis
Krišjanis Berkis (1884 m. balandžio 26 d., Bauskės apskritis, Kurliandijos gubernija, Rusijos Imperija – 1942 m. liepos 26 d., Molotovo sritis, TSRS) – Rusijos imperijos (papulkininkis), vėliau Latvijos Respublikos karininkas (generolas), Latvijos ginkluotųjų pajėgų vadas (1934–1940 m.), Latvijos gynybos ministras (1940 m.).
Biografija
Krišjanis Berkis gimė 1884 m. balandžio 26 d. Bauskės apskrities Yslikio valsčiuje (Kurliandijos gubernija). Baigė Kaucmindės (dabar Saulainės) pagrindinę mokyklą ir Bauskės miesto mokyklą.
Karinės karjeros pradžia – Rusijos imperijos kariuomenė
1903 m. įstojo į karo tarnybą savanoriu. Tų pačių metų rugojūčio 31 d. įstojo į Vilniaus karo mokyklą, kurią baigė 1906 m. balandžio 6 d. Jam suteiktas paporučikio laipsnis, ir jis pasiųstas tolesnei tarnybai į 2-ąjį Suomijos šaulių pulką Helsinkyje.
1909 m. jam suteiktas poručiko laipsnis. 1913 m. suteiktas štabskapitono laipsnis, jis paskirtas kuopos vadu.
Pirmojo pasaulinio karo pradžioje kariavo Rytprūsiuose, vėliau – Karpatuose. 1917 m. perkeltas į latvių šaulių dalinius, kur vadovavo batalionui, o vėliau – 6-ajam Tukumo latvių šaulių pulkui. 1917 m. sausį jam suteiktas kapitono laipsnis, o liepos mėnesį – papulkininkio.
Latvijos nepriklausomybės karas
Po Spalio revoliucijos atleistas ir suimtas. Paleistas 1917 m. gruodį su šeima išvažiavo į Suomiją (tarnaudamas Helsinkyje vedė suomę Hilmą Lechtonen).
Nepriklausoma Latvija
Pasibaigus Latvijos nepriklausomybės kovoms toliau vadovavo 3-jai Latgalos divizijai. 1925 m. jam suteiktas generolo laipsnis. 1930 m. baigė 8 mėnesių akademinius karininkų kursus. 1933–1934 m. tarnavo Ginkluotųjų pajėgų štabe. Nuo 1934 m. balandžio – 2-oji Vidžemės pėstininkų divizijos vadas ir Rygos įgulos viršininkas.
Aktyviai dalyvavo 1934 m. gegužės 15 d. Karlio Ulmanio valstybės perversme, buvo vienu ištikimiausių Ulmanio atstovų kariuomenėje.
Nuo 1934 m. lapkričio 14 d. iki 1940 m. birželio 20 d. – Latvijos kariuomenės vadas. Nuo 1940 m. balandžio – karo ministras. 1940 m. birželį atleistas iš visų pareigų ir paleistas į atsargą. Latvijos kariuomenės vadu tapo Robertas Kliavinis, o karo ministru – R. Dambytis.
1940 m. liepą Berkį suėmė NKVD. Mirė kalėdamas Permės lageryje.
Teisės informatika
Teisės informatika (teisinė informatika) - tarpdisciplinė sritis, apima tokius mokslus bei taikymo sritis kaip teisė, teisės taikymas ir informatika. Kaip taikomoji praktinė disciplina sprendžia teisės realizavimo metu kylančias problemas, palengvinant teisinę ir su ja susijusią veiklą.
Teisės informatika apima informacinių technologijų (informatikos) taikymą teisėje, tokias sritis kaip elektroninės erdvės reguliavimas, teisinių ir technologinių mechanizmų derinimas, teisinės duomenų bazės, elektroninė valdžia, elektroninė demokratija. Teisės informatikai gimininga teisė šaka (ir mokslas) - informacinių technologijų teisė (dar kitaip vad. informatikos teisė).
Lietuvoje
Lietuvoje veikia Lietuvos kompiuterininkų sąjungos Teisinės informatikos sekcija (LIKS TIS) įkurta 1997 m., kuriai priklauso apie 20 narių, dirbančių MRU, Matematikos ir informatikos institute. Teisės informatika dėstoma ir plėtojama universitetuose. Veikia VU Teisės fakulteto Informatikos teisės centras ir MRU Socialinės informatikos fakultetas (anksčiau veikė MRU Informatikos ir statistikos katedra, taip pat MRU Teisinės informatikos katedra).
Rimgaudas Maleckas
Rimgaudas Maleckas (g. 1934 m. sausio 24 d. Kaune) – Lietuvos fotografas.
Kūryba
Nuo 1959 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje; individualios parodos Maskvoje – 1964 m., Kaune – 1968 m., 1991 m., 1997 m., 2000 m., 2004 m., Panevėžyje – 1999 m. Svarbesni kūriniai: „Ranka“ (1960 m.), „Gracija“ (1964 m.), serijos – „Apleistos kapinaitės“ (nuo 1999 m.), „Kauno senamiesčio sienos“ (nuo 2001 m.). Kūrybai būdinga modernizmo formalistinės krypties estetika, toninės dėmės, linijinė kompozicija, real. fragmentai paverčiami abstrakčiais vaizdiniais, teikiama reikšmės formų santykiui.
Kulinarija
Kulinarija ( – virtuvinis) – patrauklios išvaizdos, gero skonio ir maistingų savybių valgio gaminimo technologija; tie valgiai.
Kulinar||as,~ė (lot. culinarius – virėjo padėjėjas, < culina – virtuvė, maistas, valgis)
Bendra prasme – maisto paruošimo įpročiai. Įvairiose šalyse išsivystė skirtingi kulinariniai papročiai, skirtumus labiausiai lėmė pagrindiniai pragyvenimo šaltiniai (žvejyba, medžioklė, žemės ūkis), klimatas ir pan.
Šaltiniai
Tarptautinių žodžių žodynas. V. Vaitkevičiūtė
FK Zvezdara
Belgrado „Zvezdara“ – buvęs Serbijos futbolo klubas iš Belgrado, Zvezdaros mikrorajono.
Pasiekimai
Įkurtas 1951 m. Kitados rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
2002 m. prijungtas prie Srem Beograd klubo.
Dysna (miestas)
Dysnà   – miestas šiaurės Baltarusijoje, prie Dauguvos ir Dysnos upių santakos. Veikia statybinių medžiagų, maisto pramonės įmonės.
Istorija
thumb|left|240px|Katalikų bažnyčia XX a. pradžioje
1301–1793 m. Dysna priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1563 m. karalius Žygimantas Dysnai suteikė miestelio teises, čia buvo pilis ir 7 kiemai. 1569 m. suteikta Magdeburgo teisė. XVI a. Dysnoje buvo 2 stačiatikių ir 1 unitų cerkvė. 1581 m. pastatyta parapinė katalikų bažnyčia, 1630 m. – medinis pranciškonų vienuolynas, kuris 1733 m. perstatytas, tapo mūrinis.
XVII a. Dysna buvo seniūnijos centras. 1632 m. veikė 9 cechai. 1700 m. miestas visiškai sudegė. Nuo 1795 m. priklausė Rusijos imperijai, Vilniaus gubernijos Dysnos apskrities centras. Lenkijos valdymo metais, nuo 1922 m. apskrities centras. Nuo 1939 m. priklauso Baltarusijai. Per Antrąjį pasaulinį karą vokiečiai Dysnoje įkūrė koncentracijos stovyklą, mieste ir apylinkėse nužudyti 4584 žmonės. Karo metu miestas sugriautas, liko tik apie 1200 gyventojų.
Apaščia (Rokiškis)
Apaščia – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, už 2 km į šiaurės vakarus nuo Pandėlio, prie Apaščios upės. Seniūnaitijos centras. Praeina plentas.
Istorija
Seniau būta dvaro. LTSR metais buvo „Pušyno“ kolūkio centrinė gyvenvietė. Veikė pradinė mokykla.
Lucas Di Grassi
Lucas Tucci Di Grassi (g. 1984 m. rugpjūčio 11 d. San Paule) – autosporto lenktynininkas iš Brazilijos. 2010 m. lenktyniavo Formulės 1 Virgin Racing ekipoje. Nuo 2014 m. brazilas yra Audi komandų narys ilgų distancijų lenktynėse, 24 val. Le Mano ir Formulės E čempionatuose.
Karjera
Sportininko karjerą Lucas pradėjo vairuodamas kartingus, o 2000 m. laimėjo 5 vietą Formulės A kartingų pasaulio čempionate.
2002 m. jis laimėjo antrąją vietą Brazilijos Formulės Renault čempionate, kitais metais užėmė tą pačią vietą Formulės 3 Pietų Amerikos čempionate.
Iki 2006 m. jis lenktyniavo įvairiuose čempionatuose, o nuo tų metų iki 2009 m. pabaigos lenktyniavo GP2 serijoje. 2007 m. čia laimėjo antrąją vietą, kitus dvejus metus buvo trečias.
Formulė 1
2008 m. brazilas išbandė Honda ekipos automobilį, o 2009 m. sezoną Lucas praleido Renault ekipos lenktynininko bandytojo vietoje.
2009 m. gruodžio 15 d. Virgin ekipa paskelbė, kad Timo Glocko komandos draugu ekipoje taps brazilas Lucas Di Grassi.
Pirelli
2012 m. kovo 30 d. pasirašė padangų testuotojo sutartį iki sezono pabaigos su Pirelli kompanija.
2014 m.
2014 m. brazilas pelnė keturis podiumus ir FIA ilgų distancijų lenktynių pasaulio čempionato įskaitoje užėmė ketvirtą vietą.
Tais pačiais metais dalyvavo 24 valandų Le Mano lenktynėse, kur su Audi komanda liko antroje vietoje. Taip pat su Audi ekipa jis prisijungė prie debiutinio Formulės E sezono.
Džalalabadas
Džalalabadas (pušt. جلال آباد = Jalālābād) – miestas rytiniame Afganistane, pasienyje su Pakistanu; Nangarharo provincijos centras. Išsidėstęs prie Kabulo ir Kunaro upių, šalia magistralinio kelio Kabulas-Pešavaras. Yra afganų ir mogolų valdovų mauzoliejai.
Istorija
630 m. į Džalalabadą atvyko žymus kinų budistų vienuolis Xuan Zang. Dabartinis miestas įkurtas 1670 m., valdant Mogolų imperatoriui Jalal-uddin Mohammad Akbar. 1989 m. čia vyko įnirtingi mūšiai tarp valdžios ir sukilėlių.
Botas (programa)
Botas (santrumpa nuo žodžio robotas) – kompiuterio programa, automatizuotai atliekanti tam tikrus veiksmus, kuriuos galėtų atlikti su kompiuteriu dirbantis žmogus.
Šadžiūnai (Trakai)
Šadžiūnai – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Aukštadvario.
Beinorava
Beinorava – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 15 km į rytus nuo Šeduvos, 16 km į rytus nuo Raudondvario, prie geležinkelio Šiauliai–Panevėžys (Dapšionių geležinkelio stotis). Seniūnaitijos centras. Yra Labučių pagrindinė mokykla, biblioteka, išlikusi Beinoravos dvaro sodyba ir parkas.
Pro kaimą teka Laba (Šuojos intakas) ir jos intakai Skutiškis, Varliupis, taip pat Šuojos intakas Šakynė. Praeina keliai,.
miniatiūra|left|Kryžius, pastatytas [[1901 m.]]
Etimologija
Kaimas pavadintas pagal vyrišką asmenvardį Beinoras.
Istorija
Minima nuo 1586 m. 1643–1713 m. čia buvo evangelikų reformatų bažnyčia. 1775 m. Upytės pavieto padūmės sąraše minimas Beinoravos dvaras. Sovietinės okupacijos metais buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė. 1964 m. įsteigti kultūros namai, 1970 m. atidaryta biblioteka.
Elektromagnetas
Elektromagnetas – energijos rūšies keitimo įtaisas, išnaudojant elektromagnetizmo principus, elektros energiją verčiantis magnetiniu lauku.
Elementaraus elektromagneto sudedamos dalys yra ritė bei feromagnetikas, apie kurį vyniojami ritės laidai. Rite tekanti elektros srovė sukuria magnetinį lauką. Feromagnetiko šerdis sustiprina kuriamą lauką kelis tūkstančius kartų. Neretai feromagnetinis branduolys kartu su elektromagnetiškai pritraukiama dalimi yra uždaro žiedo ar žiedui artimo pavidalo (uždara magnetinė grandinė).
Nutraukus elektros srovę, prietaisas praranda magneto savybes. Daugelio vijų ritė, kai ja teka elekros srovė, vadinama solenoidu.
Paprastasis klevas
R.Uechtr. & Sint.
Schwer.
thumb|left|200px|Paprastojo klevo požymių iliustracija thumb|left|200px|Jauni [[Lapas|lapeliai ir žiedai]] thumb|left|200px|[[Lapas|Lapai ir sparnavaisiai]] thumb|left|200px|[[Sparnavaisis|Sparnavaisiai]] thumb|left|200px|[[Kamienas|Kamieno žievė]] thumb|left|200px|Nugeltę lapai [[Ruduo|rudenyje]]
Paplitimas
Vakaruose paplitęs Prancūzijos vakaruose, rytuose – europinė Rusijos dalis, šiaurėje – pietų Skandinavijoje, pietryčiuose iki Irano.
Paplitimas Lietuvoje
Nors pačių klevynų Lietuvoje labai mažai, tačiau plačiai paplitęs. Daugiau paplitęs rytų Lietuvoje bei Žemaičių aukštumoje.
Matmenys
Auga gana greitai. Įprastai užauga iki 20-30 m, kartais gali užaugti iki 38 m aukščio. Kamieno skersmuo iki 1-1,5 m ar iki 5,15 m apimties.
Amžius
Išgyvena nuo 150 iki 250 metų.
Morfologija
Medis auga tankia, plačiai ovališka arba pusrutuliška laja. Kamienas tiesus. Žievė tamsiai pilka arba kiek ruda, smulkiai suaižėjusi, jaunų medelių lygi, šviesiai ruda. Pumpurai rausvai violetiniai arba tamsiai rusvi ir žvilgantys, šoniniai pumpurai prigludę prie šakelių, viršūniniai pumpurai dvigubai stambesni ir briaunoti. Lapai su 5-7 smailiaviršūnėmis skiautėmis, širdišku pamatu, stambūs 5-18 cm ilgio ir beveik tokio pat pločio. Lapų viršutinė pusė tamsiai žalia, žvilganti, apatinė šviesiai žalia. Rudenį lapai tampa gelsvos, oranžinės arba rausvos spalvos. Lapkotis su baltomis pieniškomis sultimis. Vidutiniškai žydėti pradeda skleidžiantis lapams balandžio pab., apie balandžio 26 d. Žydi 13 dienų. Nors anksčiausiai pražysta balandžio 11 d., o vėliausiai gegužės mėnesio pabaigoje. Žiedai vienanamiai ar dvinamiai, gelsvai žali, medaus kvapo, nektaringi, susitelkę į skėtiškus žiedynus. Juos apdulkina vabzdžiai. Klevų vaisius – dvisėklis sparnavaisis, kuris gelsvai rudas, maždaug 4-6 cm ilgio, kampas tarp sparnelių apie 130–140 laipsnių. Prinoksta rugsėjo – spalio mėn. ir netrukus pradeda kristi. Sėklos plokščios. Dauginasi sėklomis ir iš kelmo išaugančiomis ataugomis. Šaknų sistema plati ir tvirta. Atviroje vietoje augantys medžiai pradeda derėti 15-30 metų.
Savybės
Medis medingas, žieduose gausu nektaro, o jo lapai gerina dirvožemį. Klevo šaknyse ir žievėje yra alantoino. Šakose aptinkama kaučiuko. Lapuose yra gliukozės, manito, acto ir gintaro rūgščių, kaučiuko, aldehidų, įvairių karotinoidų, vitamino C ir E, apie 18 procentų rauginių medžiagų, lipidų. Paprastojo klevo suloje apie 2,5-4 procentus cukraus, kaučiuko ir kitų medžiagų.
Panaudojimas
Klevo mediena lanksti, kieta, gelsva, žvilganti ir gražios tekstūros. Metinės rievės bei šerdies spinduliai matomi. Vertinga mediena, naudojama baldų, faneros, muzikos instrumentų, parketų, taip pat grėbliakočių, kirvakočių gamybai, drožinėjimo darbams. Sėklas lesa kryžiasnapiai.
Sula, cukrus, medus
Tirpstant sniegui iš klevų pradeda tekėti sula, kuri nustoja tekėjusi 5 savaitės prieš lapų skleidimąsi. Sula saldi, turi apie 4 proc. cukraus, 1,1 proc. kaučiuko. Iš sulos gaminamas sirupas. Sulą taip pat mėgsta geniai.
Pavasarį prileista iš paprastojo klevo sula kaitinama ant nedidelės ugnies ir po kurio laiko ji tampa tąsia, saldžia mase – klevo cukrumi.