cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kritinės teisės studijos
Kritinių teisės studijų mokykla – postmodernus analitinis judėjimas, kilęs iš amerikietiškojo teisinio realizmo krypties. Kritinių teisės studijų mokykla kaip teisės analizės krypties ištakos siekia XX a. 7-ąjį dešimtmetį. Pradininkai - Harvardo universiteto profesoriai Duncan Kennedy, Roberto Unger, David Kennedy ir Morton Hortwitz.
Pasak mokyklos atstovų, teisė - socialinės įtakos priemonė, o ne priemonė teisingumui pasiekti. Teisė ir institucijos yra valdžios ir įtakos priemonės atskirų socialinių grupių, sluoksnių, sudarančių visuomenę. Individualų ir visuomeninį požiūrį į teisę ir teisingumą, teisinę sąmonę lemia atitinkama patirtis, statusas. Pasak mokyklos atstovų, neturtingieji, darbininkai, užsieniečiai, kitos rasės asmenys dažnai diskriminuojami.
Piktnaudžiavimas dedukcija (abuse of deduction) teisės taikymo veikloje. Požiūrių skirtumai lemia skirtingą teisės taikymą. Įvairių visuomenės sluoksnių atstovai skirtingai supranta teisines kategorijas (teisingumą ir kt.), ir atitinkamai skirtingai interpretuoja teisės aktus.
Atestuotas vadybos konsultantas
Atestuotas vadybos konsultantas – pasaulyje pripažinta aukščiausio lygio vadybos konsutatntų kvalifikacija. Tarptautinės vadybos konsultavimo institutų tarybos (ICMCI) sukurtas ir apibrėžtas CMC standartas prigijo visame pasaulyje. Sertifikatas yra suteikiamas tik profesionaliems konsultantams, o CMC kvalifikacijos įgijimo tvarką griežtai kontroliuoja ICMCI ir garantuoja, kad jos akredituoti nacionaliniai institutai atitinka tarptautinio standarto reikalavimus.
Kritinės teisės studijos
Kritinės teisės studijų atstovų suformuluotas vad. teisinis ateizmas. Tikėjimas tuo, kad vienoks teisinis aiškinimas, išvestas iš abstrakcijų, yra pranašesnė už kitą, yra religijos rūšis (Duncan Kennedy). Tam tikra prasme Harvardo teisės profesoriai paskelbė konstitucinį ateizmą.
Atestuotas vadybos konsultantas
ICMCI reikalauja, kad vadybos konsultantai, siekiantys CMC turi atitikti šiuos kriterijus: verslo konsultavimo profesiją atitinkantis išsilavinimas, konsultavimo darbo patirtis, nuolatinis darbas verslo konsultavimo srityje bei nešališkumas. Vadybos sertifikatas suteikiamas penkeriems metams, vėliau tenka vėl įrodyti atitikimą standartams, o tai skatina nuolatinį konsultantų tobulėjimą ir žinių atnaujinimą.
Kritinės teisės studijos
2005 m. XXII Pasaulinio jurisprudencijos kongreso metu Ispanijoje pirmą kartą buvo pristatyta Teisminio šamanizmo teorija, gimusi Kritinių teisės studijų tradicijoje. Ji kritikuoja teisminę argumentaciją ir išvedžiojimus teisės neapibrėžtumo srityje. Lietuvių teisėtyrininkas Stanislovas Tomas (Sorbonos universiteto Europos teisės krypties disertantas) Teisminio šamanizmo teoriją savo disertacijoje parėmė, pagrįsdamas Lietuvos teismų sistemos pavyzdžiu, įvardijant konstitucinių teismų teisėjų sprendimus (ir visuomenės tikėjimą jų ypatingumu, taigi savotiška religija) kaip šamanizmą.
Atestuotas vadybos konsultantas
Lietuvoje
Lietuvoje kuriasi stiprus profesionalių verslo konsultantų branduolys. 2011 m. buvo įteikti pirmieji CMC sertifikatai 28 Lietuvos verslo konsultantams.
Vadybos konsultantų profesija Lietuvoje egzistuoja apie 18 metų, taigi yra nemažai tikrų profesionalų. Tačiau reikia pripažinti, kad vadybos konsultavimo niekas sistemiškai nesimokė. O Vakarų Europos šalyse tokie mokymai vyksta jau pora dešimtmečių, todėl jų patirtis mums labai vertinga.
Kolačkai
Kolačkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šniadovo valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Paukštpienė
Lietuvoje darželiuose auginamos šios rūšys:
thumb|left|210px|Skėtinės paukštpienės žiedas
Maroko herbas
Maroko herbas – vienas iš Maroko valstybės simbolių.
Aprašas
Priešais Atlaso kalnus ir tekančią saulę, raudoname fone vaizduojama žalia pentagrama. Viršuje karališkoji karūna. Iš šonų skydą prilaiko du liūtai. Ant kaspino apačioje arabiškai parašyta:  (Koranas, 7 eil., 47 Sura).
Čenstakavos technikos universitetas
Čenstakavos technikos universitetas  – valstybinė aukštoji mokykla Čenstakavoje, Lenkijoje. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinge jis užima 40 vietą, tuo tarpu pasaulio reitinguose – 1765 (pagal pasaulinį Webometrics Ranking of World Universities 2013 m. reitingą).
1494 m. Čenstakavoje buvo įkurta Aukštoji inžinerijos mokykla, kuri 1955 m. buvo pertvarkyta į aukštąją mokyklą, turinčią universiteto statusą.
Jacques Marquette
thumb|250px|Tėvas Žakas Marketas
Žakas Marketas (Jacques Marquette, g. 1637 m. birželio 10 d. – 1675 m. gegužės 15 d.) – prancūzų jėzuitų misionierius. Kartu su Lui Žoljė buvo pirmieji europiečiai, ištyrę šiaurinę Misisipės dalį ir sudarę žemėlapius.
Į Kanadą skleisti krikščionybės Žakas Marketas išvyko 1666 metais. Čia sparčiai mokėsi vietinių gyventojų kalbų, ypač – huronų.
Makoto Shinkai
Makoto Šinkai (g. 1973 m. kovo 9 d.), tikras vardas – Makoto Niicu (新津 誠 Niitsu Makoto) – Japonijos anime filmų režisierius.
Karjera
Makota Šinkai mokėsi Tokijo Čiuo universitete, kur būdamas jaunimo literatūros klubo nariu piešdavo knygas su paveikslėliais. Baigęs universitetą 1994 m., jis gavo darbą kompiuterinių žaidimų įmonėje „Falcom“, kur 5 metus dirbo grafikos dizaineriu, kūrė videoklipus žaidimams ir įvairų internetinių svetainių turinį. Tuo metu jis susipažino su muzikantu Tenmon (Atsushi Shirakawa), kuris vėliau sukūrė muziką visiems Šinkai filmams.
1999 m. Šinkai išleido penkių minučių trumpametražį filmą „Kanojo to Kanojo no Neko“, kuris pelnė keletą apdovanojimą, įskaitant pagrindinį 2000 m. DoGA CG Animation konkurso prizą. Po laimėjimo Šinkai pradėjo galvoti apie kitą projektą. Jis ėmėsi kurti eskizus filmui „Hoshi no Koe“ ir 2001 m. gegužę paliko darbą „Falcom“ įmonėje, kad sutelktų dėmesį į naują kūrinį.
2007 m. svarbiausias Nagano prefektūros laikraštis „Shinano Mainichi Shinbun“ išleido televizijos reklamą, kurią animavo Makoto Šinkai. Be savo projektų, Šinkai taip pat padeda vizualinius romanus kuriančiai bendrovei „Minori“, kurdamas jų vizualiniams romanams animuotus premjerinius filmus.
Kazimieras Motieka
Kazimieras Motieka (1929 m. lapkričio 12 d. Kaune – 2021 m. rugpjūčio 31 d. Vilniuje ) – teisininkas, baudžiamųjų bylų advokatas, politinis veikėjas, Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos Akto Dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo signataras.
Biografija
1936–1937 m. mokėsi Aukštosios Panemunės (Kaunas) 36-ojoje pradinėje mokykloje, 1937–1938 m. – Ukmergės pradinėje mokykloje, 1938–1940 m. – Kauno jėzuitų pradinėje mokykloje, 1940–1941 m. – Vilniaus 1-ojoje berniukų gimnazijoje, 1941–1942 m. – Kauno berniukų progimnazijoje, 1942–1945 m. – Krakių (Kėdainių apskr.) progimnazijoje, 1945–1947 m. – Vilniaus 1-ojoje berniukų gimnazijoje, 1948–1949 m. – Vilniaus suaugusiųjų gimnazijoje, 1949–1950 m. ir 1951–1954 m. studijavo Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultete, 1950–1951 m. – Leningrado (dabartinio Sankt Peterburgo, Rusija) valstybiniame universitete.
1988–1990 m. – aktyvus Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio dalyvis. 1988 m. spalio 22–23 d. – Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Steigiamojo suvažiavimo delegatas, Sąjūdžio Seimo narys, Sąjūdžio Seimo tarybos narys.
1989–1990 m. buvo vienuoliktojo šaukimo Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos deputatas, Lietuvos TSR Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo narys. 1989 m. išrinktas TSRS liaudies deputatu Varėnos nacionalinėje teritorinėje rinkiminėje apygardoje, kaip TSRS Aukščiausiosios Tarybos narys dirbo komisijoje Sovietų Sąjungos ir Vokietijos 1939 metų nepuolimo sutarties politiniam ir teisiniam įvertinimui atlikti.
1989 m. SSRS liaudies deputatų II suvažiavimo dalyvis; Kremliaus suvažiavimų salėje pirmą kartą per visą 50 metų tarybinės okupacijos laikotarpį oficialiai pareikalavo grąžinti Lietuvos valstybės nepriklausomybę.thumb|[[Gotlando komunikatas|kairėje]]
1989 m. rugpjūčio 6 d. Gotlando komunikato signataras.
1990 m. vasario 24 d. Raseinių rinkiminėje apygardoje Nr. 84 išrinktas LTSR Aukščiausiosios Tarybos deputatu. 1990 m. kovo 11 d. balsavo už Lietuvos Nepriklausomos valstybės atkūrimą. Dirbo Laikinojoje komisijoje Konstitucijos projektui parengti, buvo komisijos Rytų Lietuvos problemoms išnagrinėti pirmininko pirmasis pavaduotojas, Valstybinės komisijos TSRS ginkluotųjų pajėgų nusikaltimams, padarytiems 1991 m. sausio 11–13 d. ir toliau tebedaromiems Lietuvoje, pirmininko pavaduotojas, laikinosios tyrimo komisijos Sovietų Sąjungos KGB veiklai Lietuvoje ištirti pirmininko pavaduotojas, į Aukščiausiąją Tarybą išrinktų Sąjūdžio deputatų, rengusių Lietuvos Nepriklausomybės atkūrimo teisinių dokumentų rinkinį, darbo grupės narys. Jokiai frakcijai nepriklausė. Buvo Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos-Atkuriamojo Seimo Pirmininko pavaduotojas.
1993 m. įkūrė savo vardo privačią advokatų kontorą, 2003–2021 m. – advokatų profesinės bendrijos „Motieka ir Audzevičius“ vyresnysis partneris, iki 2019 m. buvo bendrijos seniūnas. 1998–2002 m. – Lietuvos advokatų tarybos pirmininkas, nuo 2002 m. – Vilniaus universiteto Tarybos narys, 2003–2014 m. – Vilniaus universiteto Tarybos pirmininkas.
2000 m. vasario 11 d. apdovanotas Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro didžiuoju kryžiumi. Lietuvos valstybės atkūrimo dešimtmečio proga apdovanotas Lietuvos nepriklausomybės medaliu, 2008 m. gruodžio 10 d. – ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro didžiuoju kryžiumi.
Augustas Vossas
Augustas Vossas (1919 m. spalio 30 d. Saltykovo gyvenvietėje, Omsko gubernija – 1994 m. vasario 10 d. Maskvoje) – latvių sovietinis ir partinis veikėjas.
Biografija
Baigė Tiumenės mokytojų institutą. 1939–1940 m. vidurinės mokyklos mokytojas. Nuo 1940 m. Raudonosios armijos politinis darbuotojas. 1945 m. atsiųstas į Latviją partiniam darbui.
Nuo 1960 m. Latvijos KP sekretorius, nuo 1966 m. I sekretorius, šiame poste pakeitė į Maskvą pervestą Arvydą Pelšę.1984–1989 m. SSRS Aukščiausiosios Tarybos Tautybių tarybos pirmininkas. 1966–1989 m. SSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatas. 1971–1990 m. SSKP CK narys.
Palaidotas Maskvos Trojekurovo kapinėse. Latvijoje Augustas Vossas buvo ypač nemėgstamas, kadangi nemokėjo latvių kalbos ir buvo laikomas svetimu statytiniu.
Konopki Mlodė
Konopki Mlodė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šniadovo valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Lūšys
Lūšys (Lynx) – katinių (Felidae) šeimos, mažųjų kačių (Felinae) pošeimio plėšriųjų žinduolių gentis.
Paplitimas
Paplitę labai plačiam šiaurės pusrutulio areale, kuris tęsiasi per visą vidurio ir šiaurinę Euraziją bei Šiaurės Ameriką, išskyrus žemyno pietus. Abiejuose žemynuose paplitę vidutinių platumų ir iš dalies subtropikų klimatinėse juostose.
Apibūdinimas
Vidutinio dydžio gyvūnai. Patinai stambesni už pateles. Gentyje stambiausia paprastoji lūšis (Lynx lynx), o mažiausia rudoji lūšis (Lynx rufus). Visoms rūšims bendri požymiai išskiriantys nuo kitų katinių – ilgos kojos, trumpa uodega bei smakro abiejuose šonuose neįprastai atrodantys ilgesnių plaukų kuokštai (it barzda).
Lūšių (Lynx) genties rūšys
Išskiriamos 4 lūšių (Lynx) genties rūšys. Žemiau lentelėje pateiktos jų rūšys nuo didžiausios iki mažiausios ir jų trumpi apibūdinimai:
Grabarkos Šv. Mortos ir Marijos vienuolynas
'''Grabarkos Šv. Mortos ir Marijos vienuolynas''' - vienas iš 5 Lenkijos stačiatikių moterų vienuolynų esantis Grabarkos ir Grabarka Klaštoro kaimuose. Vienuolynas priklauso Grabarkos Šv. Mortos ir Marijos parapijai. Vienuolynas įkurtas 1947 metais.
Istorija
Apie 1710 m. šioje vietovėje ant alkakalnio buvo pastatyta pirmoji medinė koplyčia, kurią pašventino Kijevo stačiatikių metropolijos vyskupas Leonas Kiška. Apie 1798 m. buvo pastatyta nauja koplyčia. 1839 m. Rusijos imperijos caro Nikolajaus I dekretu unitų vienuolyną perėmė Rusijos stačiatikių bažnyčia. 1947 m. lapkričio 27 d. buvo įkurtas moterų vienuolynas. 1956 m. šalia cerkvės buvo pastatytas medinis vienuolėms gyventi skirtas pastatas. 1978-1980 m. buvo pastatytas naujas mūrinis vienuolių gyvenamasis pastatas. 1990 m. liepos 12 d. sudegė Viešpaties Apsireiškimo cerkvė, kuri buvo atstatinėjama iki 1998 metų.
Riukiu salos
thumb|Pagrindinių Riukiu salų žemėlapis Riukiu salos, japoniškai kartais vadinamos Nansei salomis (, pažodžiui – Pietvakarių salos) – virtinė Japonijos salų, esančių tarp Ramiojo vandenyno ir Rytų Kinijos jūros, į pietvakarius nuo Kiušiu. Nuo maždaug 1829 m. iki XX a. vidurio salos vadintos Luchu, Loochoo arba Lewchew pagal Liuqiu tarimą mandarinų kalboje.
Šiauriausios salyne esančios salos vadinamos Sacunano salomis ir priklauso Kagošimos prefektūrai, visos kitos salos – Okinavos prefektūrai. Joronas yra piečiausia iš Sacunano salų, Jonagunis – iš pietinių Riukiu salų. Didžiausia sala – Okinava. Salynui priklausančios didžiausios salos paprastai esti vulkaninės kilmės, mažosios – koralinės.
Salose vyrauja subtropinis klimatas su šiltomis žiemomis ir karštomis vasaromis. Salose dažnai lyja, lietūs kartais tęsiasi mėnesiais ir praūžia taifūnai.
Riukiu salose atsirado Riukiu kalbos. Kiekvienoje iš pagrindinių salų susiformavo savita kalba, kuri skiriasi nuo kitų.
Istorija
Riukiu karalystė senovėje buvo nepriklausoma valstybė, besidriekusi nuo Jonagunio pietuose iki Amami Ošimos šiaurėje. 1372 m. ji tapo Ming dinastijos vasale ir pradėjo mokėti duoklę.
1609 m. Šimadzu Tadacune, Sacumos žemės valdytojas, įsiveržė į Riukiu su 13 džonkų ir 2,5 tūkst. samurajų ir primetė savo valdžią. Jiems niekas nesipriešino, nes vietiniai gyventojai nepasižymėjo karingumu ir karalius Šo Nei nusprendė nesipriešinti, kad neprarastų vertingų gyvybių. Nuo tada Riukiu mokėjo duoklę Japonijos šiogūnui ir Kinijos imperatoriui.
1879 m. Meidži vyriausybė oficialiai aneksavo Riukiu. Riukiečių pasiuntiniai praklūpojo prieš Zongli Yamen, užsienio reikalų būstinę Pekine, tris dienas, norėdami, kad Riukiu nebūtų atskirta nuo Kinijos. Kinija, nusilpninta korupcijos ir kolonijinės okupacijos, atsisakė pasiųsti karinę pagalbą. Vietoj to ji ėmėsi diplomatinių priemonių ir paprašė buvusį JAV prezidentą teisėjauti Ulysses S. Grant. Grantas nusprendė, kad Japonijos pretenzijos stipresnės. Riukiečių norų nebuvo paisoma.
Aneksuojant Japonijos armija nužudė Riukiu kariškius ir civilius, kurie priešinosi okupacijai. Riukiu tapo Sacumos hano dalimi. Vėliau buvo sukurta atskira Okinavos prefektūra, kai hanų sistema buvo panaikinta. Riukiečių vaikai prievarta buvo mokinami japonų kultūros, kalbos ir tapatybės, vartoti gimtą kalbą buvo griežtai draudžiama.
Kariniai veiksmai prieš ir per Antrąjį Pasaulinį karą, ypač Okinavos mūšis, nuniokojo salas. Dėl didelio žuvusių civilių skaičiaus, riukiečiai mano, kad japonų ir amerikiečių armijos su jais elgėsi nepagrįstai blogai. Okinava net dabar yra ekonomiškai prasčiausiai išsivysčiusi prefektūra.
Po San Francisko sutarties tarp JAV ir Japonijos, JAV atiteko pietinė Riukiu salų dalis. JAV armija pradėjo valdyti Okinavą 1945 m. įkūrus Okinavos Patariamąją Tarybą. Ši organizacija vėliau pavirto Riukiu salų vyriausybe, kuri egzistavo 1952–1972 m. Japonija salas atgavo 1972 m.
Kai kurie riukiečiai ir japonai mano, kad Riukiu gyventojai skiriasi nuo Jamato žmonių. Okinaviečiai mano, kad centrinė valdžia juos diskriminuoja, leisdama daugybei JAV kareivių būti salose, kai kitur Japonijoje jų kiekis mažas. Nors ne itin populiarus, egzistuoja Riukiu salų nepriklausomybės siekiantis judėjimas.
Pagrindinės salos
Sąrašas pagrįstas šiuolaikiniais japonų geografiniais pavadinimais: |thumb|Vėlyviausias saulėlydis Japonijoje matomas Jonaguni saloje.|right
Pastabos:
Hapoel Ironi Kiryat Shmona FC
Kirjat Šmonos „Hapoel Ironi“ – Izraelio futbolo klubas iš Kirjat Šmonos
Istroija
Klubas įkurtas 2000 m. prie Hapeol Kiryat Shmona prijungus Maccabi Kiryat Shmona klubą.
Regimantas Čiupaila
Regimantas Čiupaila (g. 1956 m. rugpjūčio 20 d. Kaune) – matematikas, inžinierius programuotojas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1979 m. baigė Vilniaus universiteto Matematikos fakultetą ir įgijo matematikos dėstytojo specialybę. 1979-1983 m. mokėsi neakivaizdinėje Vilniaus universiteto ir Mokslų akademijos Matematikos instituto aspirantūroje. 1992 m. matematikos mokslų daktaras. 2004 m. suteiktas pedagoginis docento vardas.
1990-1995 m. Vilniaus miesto tarybos deputatas, 1990-1991 m. Vilniaus miesto tarybos pirmininko pavaduotojas. 1995-1997 m. ir 2010-2011 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 1996-2000 m. Seimo narys.
1993 m. Lietuvos centro sąjungos tarybos ir valdybos narys. Nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos narys.
2014 m. liepos 12 d. jungiamajame politinės partijos "Sąjunga TAIP" ir Liberalų ir centro sąjungos suvažiavime įsteigta Lietuvos laisvės sąjunga (LLS), išrinktas šios organizacijos pirmininko pavaduotoju.
Žmona Dalia, dukterys Gailė Kamilė, Dalia.
Kuolakasių pagrindinė mokykla
Molėtų rajono Kuolakasių pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kuolakasiuose (Molėtų raj.), vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191229643. Steigėjas Molėtų rajono savivaldybės taryba.
Istorija
Kuolakasių pradinė mokykla įkurta 1939 m. Nuo 1951 m. priauganti septynmetė, nuo 1962 m. aštuonmetė, nuo 1988 m. nepilna vidurinė, nuo 1989 m. devynmetė mokykla. 1992 m. mokykla tapo pagrindine. 2010 m. kovo 31 d. priimtas sprendimas nuo 2010 m. rudens uždaryti mokyklą ir perkelti mokinius į Molėtų ir Inturkės pagrindines mokyklas.
Uolinis serbentas
Veislės
Šią rūšį kryžminant su kitomis, sukurtos veislės:
Fondų fondas
Fondų fondas – daugelio investuotojų sutelktos lėšos, kurias profesionalūs fondų valdytojai investuoja į įvairius investicinius fondus. Tokio fondo turtas yra netiesiogiai investuojamas į akcijas, obligacijas, žaliavas, pinigų rinkos priemones ir kitas turto klases įsigyjant kitų fondų vienetų.
Koryta
Korita  – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Šniadovo valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Sofija Daubaraitė
Sofija Daubaraitė (g. 1951 m. sausio 29 d. Telšiuose) – žurnalistė, Lietuvos politinė bei visuomenės veikėja.
Biografija
Nuo 1976 m. dirbo mokytoja Ignalinos rajone. 1977–1980 m. Mokslų akademijos Lietuvių kalbos ir literatūros instituto vyresnioji laborantė. 1982–1991 m. Vilniaus rajono laikraščio „Draugystė“ redakcijos vertėja, žemės ūkio skyriaus vedėja. 1991–1996 m. laikraščio „Vilnia“ redaktorė. Buvo Lietuvos žurnalistų draugijos valdybos narė.
Nuo 1989 m. Sąjūdžio Vilniaus rajono tarybos narė, nuo 1996 m. Lietuvos Sąjūdžio tarybos narė. 1994–1999 m. Tėvynės Sąjungos Vilniaus rajono skyriaus pirmininkė. 1995–1997 m. Vilniaus rajono savivaldybės tarybos narė, Tėvynės Sąjungos frakcijos seniūnė. 1996–2000 m. Seimo narė. Lietuvos Respublikos Pabėgėlių reikalų tarybos narė. 2001 m. Lietuvos teisės universiteto dėstytoja, Lietuvos mokytojų profesinės sąjungos pirmininkės pavaduotoja.
Įvertinimas
1992 m. Sausio 13-osios atminimo medalis.
Balkūnų valsčius
Balkūnų valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje. Centras – Balkūnai, vėliau – Plikakalnis.
Istorija
Valsčius buvo įkurtas XIX a. amžiuje. Nuo 1867 m. iki 1914 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystės, Suvalkų gubernijos, Kalvarijos apskričiai.
Tautinė sudėtis
1888 m.:
Videniškių pagrindinė mokykla
miniatiūra|250px|right|Pradinio ugdymo skyrius, 2014 m.
Molėtų rajono Videniškių pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Videniškiuose (Molėtų raj.), Šilelio g. 6, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Buvęs įstaigos kodas 191228737. Steigėjas Molėtų rajono savivaldybės taryba.
Nuo 2013 m. Molėtų pradinės mokyklos Videniškių pradinio ugdymo skyrius.
Istorija
1896 m. Tilžėje išleistoje „Žemaičių ir Lietuvos apžvalgoje“ rašoma apie Videniškiuose atidarytą parapijinę provoslavišką mokyklą, kurioje dirbo mokytojas Aismuntas. 1907 m. pastatyta nauja medinė mokykla, išlikusi iki šiol. 1949 m. buvusio vienuolyno klebonijos pastate įsikūrė septynmetė mokykla. 1958 m. prie jos pristatytas silikatinių plytų mokyklos priestatas. Nuo 1966 m. mokykla peraugo į vidurinę, kurios pirmoji abiturientų laida pradėjo tradiciją – sodinti abiturientų medelių alėją. 1971–1972 m. pastatytas naujas mokyklos pastatas. 1999 m. Videniškių pagrindinė mokykla tapo dešimtmete. 2013 m. rugpjūčio 31 d. Videniškių pagrindinė mokykla prijungta prie Molėtų pradinės mokyklos, įsteigiant Videniškių pradinio ugdymo skyrių.
Sa'ar 4 klasės raketinis kateris
Sa’ar 4 klasės raketinis kateriai (kitaip Saar 4 klasės arba Reshef klasės) – Izraelio gamybos raketinių katerių klasė. Katerius stato kompanija Israel Shipyards.
Katerių konstrukcija pagrįsta Izraelio laivyno sukaupta patirtimi, gauta eksploatuojant Sa’ar 3 klasės katerius.
Sa’ar 4 kateriai pirmą kartą kovos veiksmuose dalyvavo 1973 m. spalį Jom Kipuro kare. Du šios klasės kateriai dalyvavo raketiniuose susišaudymuose su Egipto ir Sirijos laivais, apšaudė kranto taikinius.
Kateriai Pietų Afrikai
Warrior klasės greitieji atakos kateriai (buvusi Minister klasė), naudojami Pietų Afrikos laivyno, yra modifikuoti Sa’ar 4 klasės raketiniai kateriai.
1974 m. su Israeli Defence Industries buvo pasirašytas kontraktas, kad kompanijos Israeli Shipyards statykloje bus pastatyti trys modifikuoti Sa’ar 4 klasės kateriai. Dar trys buvo pastatyti išsyk po to Sandock Austral kompanijos statykloje Durbane (Pietų Afrikos respublika). Paskutiniai trys buvo pastatyti ten pat dar už keleto metų.
JTO Saugumo tarybos embargas ginklų prekybai su Pietų Afrikos respublika 1977 m. lapkričio 4 d. privertė šių katerių statybos projektą labai įslaptinti.
Rūdė
Rūdė – upė Šiauliuose, kairysis Kulpės intakas Talšos ežere. Vardas kilęs dėl rudo vandens. Vienas iš labiausiai užterštų Šiaulių upelių.
Geografija
Rūdės upelio pradžia yra šaltiniuotoje pievoje netoli Kristijono Donelaičio gatvės kapinių Besarabijos rajone. Aukštupyje esantys balų rūdos sluoksniai vandenį nudažo rudai. Didžioji upelio dalis kanalizuota, jis srovena vamzdžiais po geležinkeliu greta geležinkelio stoties, po Rūdės ir Pakalnės gatvėmis, kerta Ežero gatvę ir Kalniuko rajone pagal ją teka šalia senųjų Šiaulių kapinių. Rūdė įteka į Talšos ežerą už stačiatikių kapinių.
Sa'ar 4 klasės raketinis kateris
Kateriai Šri Lankai
2000 m. du Izraelio kateriai buvo parduoti Šri Lankos laivynui, kur sudarė Nandimithra klasę.
Rūdė
Geografija
Rūdės ir Vilniaus gatvių sankirtoje upelio vanduo maitina fontaną (nuotraukoje).
Sa'ar 4 klasės raketinis kateris
Kateriai Šri Lankai
Nėra žinoma, ar šie laivai tebeturi galimybę naudoti Harpoon raketas. Gabriel raketas naudoti jie gali.
Kateriai Graikijai
Graikijos kranto apsauga turi tris Sa’ar 4 klasės patrulinius katerius, ginkluotus tik 30 mm patrankomis. Denyje, kur turėtų būti raketų leistuvai, įrengtas kranas.
Rudolf Hell
Rudolf Hell (1901 m. gruodžio 19 d. Egmiulis – 2002 m. kovo 11 d. Kylyje) – vienas reikšmingiausių Vokietijos išradėjų.
Rūdė
Istorija
Istoriniais laikais upelis turėjo būti pakankamai vandeningas, nes tapo natūralia apsaugine kliūtimi, juosusia kalvas Talšos ežero krante, ant kurių pastatytose pilyse buvo įsikūrę pirmieji Šiaulių miesto gyventojai.
1831 m. malšinti sukilimo atvykusios Rusijos carinės kariuomenės pulkininkas Kriukovas, norėdamas pasigirti dideliais laimėjimais prieš sukilėlius, savo pranešime rašė: „Tiesiog po žygio forsavome Rudės upę ir sėkmingai užėmėme Šiaulių miestą…“
Rudolf Hell
Išrado faksą (1956), skenerį (1963) ir kt.
Rūdė
Tarša
Į upelį patenka paviršiniai lietaus vandenys, o kartu su jais ir naftos produktai bei kita tarša. Pakalnės gatvėje upelis teršiamas ir buitinėmis nuotekomis. Žemupyje upelį teršia dar ir Kalniuko gyventojų nuotekos bei fekalijos, kurios patenka ir į Talšos ežerą.
Numatoma, įgyvendinant Ventos – Lielupės baseinų aplinkosauginę programa, Kalniuko rajone nutiesti vandentiekio bei nuotekų kanalizacijos vamzdynus, prie kurių prijungus visus gyvenamuosius namus upelio tarša būtų sustabdyta. Tvarkant Talšos ežerą numatyta sutvarkyti ir upelio krantus, kad jis taptų patrauklus miestelėnams ir miesto svečiams.
Rudolf Hell
Citatos
(Hermanas Capfas, savo laudatio, Gutenberg-Preis 1977).
Literatūra
Fuchs, Boris: Dr.-Ing. Rudolf Hell: der Jahrhundert-Ingenieur im Spiegelbild des Zeitgeschehens; sein beispielhaftes Wirken / Boris Fuchs und Christian Onnasch. Heidelberg: Ed. Braus, 2005. 208 S. ISBN 3-89904-163-1
Kiduliai
Kiduliai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, kairiajame Nemuno krante priešais Jurbarką. Seniūnaitijos centras. Veikia Kidulių pagrindinė mokykla, paštas (LT-71081). Kidulių praeitį šiandien mena šimtametis parkas ir XIX a. statytas Kidulių dvaro ansamblis – vietinės reikšmės architektūros paminklas; šiame dvare iki 1807 metų, kol buvo pasirašyta Tilžės taika, gyveno Prūsijos karalius Frydrichas Vilhelmas III. Šiuo metu dvaro pastatas 2013 metais renovuotas. Naudojamas kultūrinei ir turizmo veiklai yra miestelio biblioteka, išlikę ūkiniai pastatai. XIX a. pirmos pusės – XX a. pradžios dvaro sodyboje išliko gyvenamųjų (rūmai, daržininko, račiaus namai, 2 kumetynai), gamybinių (alaus darykla, sūrinė, kalvė, plytų stiliaus grūdų sandėlis), ūkinių (kluonas javams, tvartai) pastatų. Prie Nemuno įkurta stovyklavietė „Prisiminimų parkas“.
thumb|left|Dvaro grūdų sandėlis
Etimologija
Kiduliai – asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo asmenvardžio Kidulỹs. Tokio asmenvardžio buvimą rodo išlikusi pavardė Kidulaitis.
Geografija
Kiduliai įsikūrę kairiajame Nemuno krante, 24 km nuo Šakių. Konurbaciją sudaro susijungę keli kaimai: Kiduliai, Kukarskė, Judriai, Šiaudinė ir Kaimelis. Šios vietovės, besitęsiančios panemune 3 km, yra pačiame Nemuno slėnio pakilime. Iš įdomesnių objektų minėtini senieji dvaro rūmai, raudonplytis senojo sandėlio – „špykerės“ – mūras, 1860 metais pastatyta medinė Kaimelio bažnyčia ir joje esantis M. K. Čiurlionio tapytas paveikslas, Kaimelio parapijos „Pavasarininkų paminklas“ (1938 m.).
Iš miestelio veda keliai į Jurbarką, Šakius, Gelgaudiškį, Sudargą, Slavikus:
Jurbarko tiltas ties Kiduliais jungia Suvalkiją su Žemaitija ir Baltijos pajūriu. Yra smėlio telkinys.
Istorija
thumb|left|Tarybinių karių kapai miniatiūra|left|Kryžius „Nesulaukusiems Atgimimo atminti“, pastatytas [[1988 m.]]
Į vakarus nuo kaimo yra Kukarskės piliakalnis. Kidulių karališkasis kaimas pirmą kartą minimas 1559 m. XVI a. jis atiteko privačiam dvarui, XVIII a. pabaigoje tapo Prūsijos karalystės valdžios nuosavybe. 1636 m. minima koplyčia, 1688 m. – bažnyčia. 1783 m. buvo 5 kiemai. Nuo XIX a. pr. iki 1950 m. Kiduliai buvo valsčiaus, 1963–1968 m. – apylinkės centras, tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė. Nuo XIX a. pradžios Kiduliais vadinamas tik senasis dvaras, naujasis palivarkas ir kaimas vadinamas Kaimeliu. 1837 m. Rusijos imperijos valdžia Kidulius padovanojo generolui leitenantui Ivanui fon Ofenbergui už nuopelnus 1812 m. Prancūzijos–Rusijos kare. Spaudos draudimo metais per Kidulių valsčių knygnešiai nešdavo spaudą iš Prūsijos. XIX a. Kiduliai – kaimas ir palivarkas, valsčiaus centras Naumiesčio apskrityje.
1932 m. įsteigta pradžios mokykla, 1945–1949 m. progimnazija, 1945–1954 m. septynmetė, 1954–2001 m. vidurinė, nuo 2001 m. Kidulių pagrindinė mokykla.
Po II pasaulinio karo Kidulių apylinkėse veikė Tauro apygardos Žalgirio rinktinės Lietuvos partizanai. 1978 m. pastatytas Jurbarką ir Kidulius jungiantis Jurbarko tiltas per Nemuną.
1998 m. patvirtintas Kidulių herbas.
Lietuvos mokslų akademija
thumb|Prezidiumas Vilniuje, [[Gedimino pr. 3, arch. Michailas Prozorovas, 1903-1906 m.]] thumb|2009 m. thumb|Pagrindinis įėjimas iš Gedimino pr. thumb|Kalto metalo tvorelė
Istorija
Lietuvos mokslų akademijos idėja buvo iškelta dar XVIII a. pabaigoje, kai Martynas Počobutas su kitais Vilniaus universiteto darbuotojais parengė jos kūrimo programą. Tačiau jų sumanymas nebuvo įgyvendintas. XIX a. pab. – XX a. pr. šią idėją puoselėjo Lietuvių mokslo draugijos kūrėjai: Jonas Basanavičius, Jonas Šliūpas ir kiti. Projektų įgyvendinimas pradėtas 1939 m., kai Kaune buvo įsteigtas Lituanistikos institutas.
Akademija, kaip mokslinių tyrimų centras, įkurta 1941 m. sausio 16 d. Vilniuje. Ją sudarė Humanitarinių, Socialinių ir Gamtos mokslų skyriai. Prie Humanitarinių mokslų skyriaus buvo įkurti Lietuvių kalbos, Lietuvių literatūros, Lietuvos istorijos ir Etnologijos institutai.
1944 m. viduryje akademija buvo uždaryta, 1945 m. atkurta jau pagal SSRS Mokslų akademijos modelį. Todėl ji priklausė SSRS MA, jos mokslinė veikla buvo reglamentuojama sovietinės valdžios. 1945 m. veikė 9 institutai: Lietuvių kalbos, Lietuvių literatūros, Lietuvos istorijos, Ekonomikos, Teisės, Geologijos ir geografijos, Chemijos ir cheminės technologijos, Biologijos, Eksperimentinės medicinos institutai.
Veikla
thumb|[[Lietuvos mokslų akademijos biblioteka]] LMA veikia vadovaudamasi LR Seimo patvirtintu statutu bei kitais teisės aktais. LMA – biudžetinė įstaiga, nepriklausoma Seimo, Vyriausybės ir jai pavaldžių institucijų ekspertė ir patarėja mokslo bei studijų, kultūros, socialinės raidos, ūkio, gamtosaugos, sveikatos apsaugos, technologijų bei kitais klausimais.
LMA vykdo bendradarbiavimo sutartis su užsienio mokslų akademijomis ir kitais mokslo centrais, kartu su partneriais įgyvendina šalies mokslui ir eksperimentinei plėtrai reikšmingus ES struktūrinių fondų projektus. Ji yra Vrublevskių bibliotekos steigėja, leidžia mokslo darbus, mokslo žurnalus, informacinius leidinius. Akademija rengia šalies bei tarptautines mokslines konferencijas, užsienio mokslininkų seminarus, mokslininkų susitikimus, akademinius skaitymus, parodas.
Vyriausybės pavedimu LMA organizuoja Lietuvos mokslo premijų komisijos veiklą, įsteigė ir teikia 15 vardinių mokslo premijų, skatina jaunųjų mokslininkų ir studentų mokslinę veiklą kasmet skirdama po 10 premijų jauniesiems mokslininkams, 15 – aukštųjų mokyklų studentams. Nuo 2010 m. LMA skiria 15 metinių stipendijų jauniesiems mokslininkams.
Akademija pagal statutą gali turėti 120 tikrųjų narių, renkamų atviro konkurso būdu. Narių emeritų (jais tikrieji nariai tampa sulaukę 75 metų amžiaus) ir užsienio narių skaičius neribojamas.
Otavan iso tietosanakirja
miniatiūra|Otavan Iso Tietosanakirja enciklopedijos V tomas Otavan iso tietosanakirja – Encyclopedia Fennica suomiška enciklopedija, išleista 1960–1965 m. Išleido Ilmari Havu; leidykla Kustannusosakeyhtiö Otava.
Apimtis: 10 tomų. Apie 90 000 straipsnių. Paaiškinta apie 100 000 terminų.
Armaviras (Rusija)
Armaviras – miestas Krasnodaro krašte (Rusija), kairiajame Kubanės krante, netoli Urupo žiočių, 202 km į rytus nuo Krasnodaro. Svarbus susisiekimo mazgas. Išvystyta mašinų, metalo, chemijos, medienos, maisto, lengvoji, statybų pramonė.
Yra lingvistikos universitetas, institutai (pedagogikos, pravoslavų, karinės aviacijos, finansų ir ekonomikos), Kubanės valstybinio technologijos universiteto filialas. Veikia dramos teatras, kraštotyros muziejus, išlikęs armėniškasis soboras (1848 m.).
Istorija
Armavirą 1839 m. įkūrė kalnų armėnai, persikėlę iš musulmoniškių čerkesų kaimų (aūlų) ir ginami rusų krikščionių, ir pavadino Армянский аул. 1848 m. pervadintas į Armavirą taip pagerbiant Didžiosios Armėnijos sostinę IV–II a. pr. m. e. Armavyrą. 1914 m. gavo miesto teises.
Žymūs žmonės
Mieste gimė vienas žymiausių Rusijos futbolininkų Nikita Simonianas (1926–).
Daržinė aguona
Daržinė aguona (Papaver somniferum) – aguoninių (Papaveraceae) šeimos augalų rūšis.
Augalų morfologija
Vienmetis žolinis 60–120 cm aukščio augalas. Lapai stambiai pjūkliškais pakraščiais, apkabinantys stiebą. Žiedai gali būti įvairių spalvų: raudoni, balti, violetiniai ir kt. Žydi liepos mėnesį, o sėklos prinoksta rugpjūčio mėnesį. Vaisius – dėžutė, pripildyta pilkų ar juodų sėklų. Augalas išvagotas daugybe pientakių, kuriais teka baltos, greitai tirštėjančios sultys.
Panaudojimas
thumb|left|140px|Daržinės aguonos vaisius
Įpjovus neprinokusią aguonos galvutę, sultys išteka ir greitai sustingsta – tai opijus, iš kurio gaminami plačiai paplitę vaistai tokie kaip papaverinas, morfinas, kodeinas. Tai nuskausminantys, mažinantys baimės jausmą, skatinantys euforiją, slopinantys sausą ir dažną kosulį, gydantys kraujotakos nepakankamumą, atpalaiduojantys bronchų bei virškinamojo trakto lygiuosius raumenis.
Seniau džiovinti aguonos žiedlapiai buvo vartojami kaip vaistinė žaliava, taip pat kaip natūralūs arbatos ir vyno dažai.
Narkotiniais tikslais vartojamas ne tik opijus, bet ir tiesiog susmulkintos, išdžiovintos aguonų galvutės.
Stirniai
left|120px
Stirniai – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, apie 9 km į šiaurės rytus nuo Molėtų. Ežeras ilgas, vingiuotas, ištįsęs iš vakarų į rytus. Ilgis iš vakarų į pietryčius – 9,7 km, didžiausias plotis – 2,3 km. Altitudė 147,5 m. Gylis siekia 35,1 m. Ežero kranto linija labai vingiuota, gausybė pusiasalių, iškyšulių, įlankų (Šiuškienės ragas, Čiurelio įlanka, Pagojų ragas, Kulinių ragas, Vieštauto pusiasalis, Žvirbliuko pusiasalis ir kt.). Kranto linijos ilgis 35,39 km, su salų krantų linijomis 42,84 km. Krantai aukšti, iki 20–25 m, vietomis pelkėti (Kraujelių, Mindūnų, Pastirnos, Paljūnės, Raisto pelkės). Iš šiaurės ir rytų Stirnius supa Labanoro giria (Labučio, Pandinės, Poviliškio, Pagraužės, Tankumyno, Beržyno miškai). Ežere yra 7 salos: Bakosa 18,89 ha, Baniukų sala 14,16 ha, Blinda 1,12 ha, Kulinių sala 0,51 ha ir 3 bevardės salos (0,3 ha, 0,1 ha ir 0,04 ha). Salose yra retųjų augalų.
Į Stirnius suteka keletas upelių (tame tarpe iš Paščio), pietryčiuose išteka Stirnė (į Tramį, Lakajos baseinas). Ežero pratakumas 31 %.
Vienoje iš salų (Bakosa, seniau – botaninis draustinis) rasta ~200 aukštesniųjų augalų rūšių, tame tarpe plaukuotoji jonažolė, paprastasis žalčialunkis, kvapioji stumbražolė. Visas Stirnių ežeras įtrauktas į Labanoro regioninį parką ir Stirnių hidrografinį draustinį.
Ežero šiauriniame pakraštyje išsidėstę Kulinių, Purvėnų, Giliųjų, kaimai, pietrytiniame pakraštyje išsidėstęs Stirnių kaimas, pietvakariniame – Mindūnai, rytuose – Kraujeliai, pietuose – Žagarai, Gradniškės, Miliai, Strižaučiškė, Paąžuoliai, Stroliškiai, Zamokai. Veikia 3 kaimo turizmo sodybos. Pietrytinėje pakrantėje yra stovyklavietė.
Ežerėvardis kilo nuo gyvūno pavadinimo stirna.
Baltašaknė
Baltašaknė (Polygonatum) – smidrinių (Asparagaceae) šeimos augalų gentis.
Šliaužiančios, mėsingu šakniastiebiu daugiametės žolės. Žiedai nusvirę, po 1-5 sukrauti pažastinėse kekėse. Apyžiedis žalsvai baltas. Vaisius – rutuliška melsva arba juoda uoga.
Gentyje yra apie 30 rūšių. Lietuvoje auga šios: thumb|left|210px|[[Vaistinė baltašaknė (Polygonatum odoratum)]]
Brolis
Brólis – kiekvienas sūnus kitiems tų pačių tėvų vaikams.
Tai pat:
Nykštukiniai gruperiai
Nykštukiniai gruperiai (Pseudochromidae) – ešeržuvių (Perciformes) šeima.
Ekonomikos stebuklas
Terminas atsirado apibūdinant VFR spartų vystymąsi įvykdžius valiutos reformą 1948 vasarą.
Pirmasis Vokietijos ekonomikos stebuklas siejamas su Vokietijos Imperijos laikais (1890-1914).
Antrojo stebuklo pradžia – maždaug 1955 m. Pokario Europoje Maršalo planas padėjo Vokietijai atsistoti ant kojų, bet nebuvo vienintelė ekonomikos stebuklo priežastis. Kitos valstybės gavo nepalyginamai didesnę paramą: Jungtinė Karalystė – 3,6 mlrd., Prancūzija - 3,1 mlrd. ir Nyderlandai - 1,0 mlrd. JAV dolerių. Karo metu sugriauta Vakarų Vokietija gavo tik 1,4 mlrd. JAV dolerių. Ekonomikos stebuklą paskatino ekonomikos liberalizavimas bei kainų politikos atsisakymas.
Bestraigiškės valsčius
Bestraigiškės valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje. Centras – Bestraigiškė.
Istorija
Nuo XIX a. pradžios iki 1868 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystės, Suvalkų gubernijos, Seinų apskričiai. 1868 m. vasario 20 d. valsčius buvo panaikintas ir prijungtas prie Seirijų valsčiaus.
Ekspertas
Ekspèrtas ( – ‘įgudęs‘‚‘prityręs‘) – kurios nors srities (pvz., mokslo, meno ar kt.) žinovas, kviečiamas atsakyti į klausimus, reikalaujančius specialių žinių, (pa)teikti savo išvadą, atlikti ekspertizę, „ekspertuoti“, t. y. ką nors įvertinti, ar koks nors dalykas (pvz., švietimo srityje – studijų programa), sumanymas (pvz., projektas, verslo planas) atitinka jam keliamus dalykinius reikalavimus; specialistas. Asmuo, ką nors puikiai išmanantis, turintis gilias žinias arba specialius gebėjimas arba kuris yra tokiu laikomas (jam priskiriant atitinkamas savybes). Be teorinių (ekspertinių) žinių ekspertui tai pat būtinas kompetentingas jų taikymas, taigi, praktinės žinios bei gebėjimai. Jie įgyjami treningo keliu arba paremti talentu (ypatingais gabumais).
Ekspertais dažnai vadinami mokslininkai, prisaikdinti ekspertai (pvz., teismo ekspertai).
Savybės
Kognityviniai mokslai ir psichologija išskiria ekspertines savybes, žinias bei gebėjimus. Ekspertams būdinga išskirtiniai gebėjimai spręsti problemas ir atitinkami pasiekimai kurioje nors srityje, besiremiantys didele patirtimi. Pagrindinėmis ekspertų savybėmis laikoma tai, kad ekspertai (pagal Chi, Glaser ir Farr, 1988 m.):
Ekspertines žinias padeda įgyti atitinkamas išsilavinimas, studijos, tyrimai ar autodidaktinė veikla. Patvirtinimas, kad asmuo yra ekspertas, gali būti specialus liudijimas, pažymėjimas, valstybinis egzaminas (taip pat kiti jam alternatyvūs patikrinimai). Kadangi šiuo metu žinios yra viešai prieinamos (pvz., bibliotekose, internete), asmuo ekspertinių žinių gali įgyti ir savarankiškai (studijuodamas, mokydamasis), tačiau oficialiam pripažinimui reikalinga speciali procedūra (kvalifikacinis egzaminas ir pan.). Visuomeninė santvarka, kurioje sprendimus priima ekspertai, (juokais) vadinama „Ekspertokratija“.
Tapimas ekspertu
Glaser (1996 m.) skiria 3 stadijas
Taip pat 3 pakopas išskiria ir Schumacher bei Czerwinski (1992) :
Godlevas
Godlevas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grajevo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į pietus nuo Grajevo ir apie 69 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Kozikai
Kozikai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šniadovo valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į šiaurės rytus nuo Šniadovo, apie 6 km į pietus nuo Lomžos ir apie 75 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaime yra Kozikų geležinkelio stotelė.
Mikalojus Kęsgaila
Mikalojus Kęsgaila (m. 1512 m.) – LDK didikas.
Biografija
Pirmąkart minimas 1481 m. kaip valdovo maršalka.
Tėvas – Jonas Kęsgaila. Buvo vedęs dukart: pirma žmona buvo Ona, Alberto Jonaičio Manvydo duktė, antrosios vardas ir kilmė nežinomi. Savo mažamečių vaikų globėju paskyrė brolį Stanislovą.
Dokumentuose savo pagrindine tėvonija laikė Kražius.
Valstybės tarnyba
1481 m. – valdovo maršalka. 1509–1511 m. – žemės maršalka.
Bukmolas
Bukmolas (bokmål – knygų kalba) – oficialus norvegų kalbos registras. Jį vartoja apie 88 % Norvegijos gyventojų.
Lengvoji atletika 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse/100 m moterys
Moterų 100 m bėgimo rungtis 2012 olimpinėse žaidynėse vyko Olimpiniame stadione rugpjūčio 3–4 dienomis.
Bukmolas
Istorija
Kai Norvegija 1814 m. (po daugiau negu 400 metų trukusios sąjungos su Danija) tapo savarankiška, danų kalba buvo oficiali šalies rašytinė kalba. Norvegų tauta norėjo savo, norvegų, kalbos. Vieni norėjo po truputį performuoti danų kalbą ir ją pritaikyti norvegiškam tarimui. Iš to atsirado tai, kas dabar vadinama Bokmål. Kiti norėjo norvegų tarmių pagrindu sukurti visiškai naują rašytinę kalbą. Tai pavyko padarytii Ivar Aasen XIX a. viduryje po daugelio metų trukusių darbų. Jo kalba yra žinoma kaip Nynorsk. Abi šios kalbos nuo 1985 m. turi oficialų statusą.
Lengvoji atletika 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse/100 m moterys
Rungtis prasidėjo preliminarinėmis varžybomis atletėms, nepasiekusioms minimalaus kvalifikacinio normatyvo. 10 greičiausių dalyvių iš preliminarinių varžybų prisijungė prie likusių dalyvių kitame raunde, bėgimuose. 3 greičiausios bėgikės iš kiekvieno bėgimo (viso 7 bėgimai) pateko į pusfinalius kartu su 3 sportininkėmis, kurios atbėgo greičiausiai iš visų nepatekusių pusfinalin. Iš pusfinalių į finalą pateko 8 atletės (dvi iš kiekvieno iš 3 bėgimų ir dvi greičiausios, nepatekusios į finalą).
Rekordai
Pasaulio ir olimpiniai rekordai prieš rungtynes:
Nauji rekordai nebuvo pasiekti.
Grafikas
Laikas surašytas UTC+1 laiko juostoje.
Rezultatai
Legenda
Preliminarinės varžybos
Į kitą raundą patenka: Dvi greičiausios atletės iš kiekvieno bėgimo + dvi su greičiausiais laikais.
Vėjas:
1 bėgimas: +0.9 m/s, 2 bėgimas: −0.2 m/s, 3 bėgimas: +0.2 m/s, 4 bėgimas: −1.6 m/s
Bėgimų raundas
Į pusfinalius patenka: trys greičiausios atletės iš kiekvieno bėgimo + trys su greičiausiais laikais.
Vėjas:
1 bėgimas: +0.4 m/s, 2 bėgimas: +1.5 m/s, 3 bėgimas: +1.5 m/s, 4 bėgimas: +0.7 m/s, 5 bėgimas: +2.2 m/s, 6 bėgimas: +1.5 m/s, 7 bėgimas: +1.3 m/s
Pusfinaliai
Į finalą patenka: dvi greičiausios atletės iš kiekvieno bėgimo + dvi su greičiausiais laikais.
Vėjas:
1 bėgimas: 0.0 m/s, 2 bėgimas: +1.2 m/s, 3 bėgimas: +1.0 m/s
Nuorodos
Londono olimpinių žaidynių moterų 100 metrų bėgimo puslapis
Šratasvydžio ginklai
thumb|right|250px|Kompanijos [[Classic Army gaminamas M15A4 S.P.R. AEG su taikikliu]]
Šratasvydžio ginklai, airsoft ginklai – pramoginiai pneumatiniai šaunamieji ginklai, išvaizda labai panašūs į tikrus šaunamųjų ginklų modelius ir šaudantys 6 mm skersmens lengvais plastikiniais rutuliukais (BB) (kinetinė energija neviršija 6 J). Pataikę rutuliukai gali pakenkti tik pataikę į akis, nuo ko apsaugo prigludę apsauginiai akiniai.
thumb|right|250px|Kompanijos Classic Army lengvasis kulkosvaidis MG36. thumb|right|250px|Airsoft ginklai Scorpion Vz. 61, Glock 17, Beretta M92, G36C
Istorija
XX a. 8-ąjį dešimtmetį Japonijoje buvo nelegalu turėti šaunamuosius ginklus, tačiau buvo didelis domėjimasis jais. Gamintojai, jausdami didelę potencialią rinką, ėmė gaminti realistiškai atrodančius spyruoklinius ginklus, kurie šaudė kelių kalibrų guminiais ar plastikiniais rutuliukais. Vėliau šratasvydžio kulkelių kalibras standartizavosi kaip 6 ir 8 mm. Pirmuosius spyruoklinius šratasvydžio ginklus vėliau ėmė keisti galingesni dujiniai ginklai. 10-ojo dešimtmečio viduryje šis pomėgis persikraustė į Šiaurės Ameriką.
Mažos galios spyruoklinius ginklus keitė klasikiniai šratasvydžio ginklai. Japonija tuomet patyrė ekonominį nuosmukį, o dujinius šratasvydžio ginklus ėmė keisti automatiniai elektriniai ginklai (, iš automatic electric gun).
Daug senųjų šratasvydžio ginklų gamintojų dingo, išliko kompanija Tokyo Marui, kuri sukūrė AEG. Ši kompanija patobulino vadinamąją Hop up sistemą, dėl ko padidėjo ginklų taiklumas ir šūvio tolis. Po 2000 m. rinkoje pasirodė Honkongo kompanija Classic Army, kuri palaipsniui ėmė tobulinti savo gaminamus šratasvydžio ginklus, kol šie ėmė konkuruoti su Tokyo Marui gaminiais. O dar po keleto metų rinką užplūdo gausios Kinijos kompanijos, paleidusios į rinką pigius ginklus, užėmusius pigųjį rinkos segmentą.
Šratasvydžio ginklų tipai
Visi šratasvydžio ginklai rutuliukus iššauna suspaustomis dujomis, bet pagal naudojamus energijos šaltinius būna trijų tipų:
Spyruokliniai ginklai
Spyruokliniai Airsoft ginklai yra vienašūviai. Juose spyruoklės sukaupta potencinė energija naudojama suspausti orą, o šis išsviedžia rutuliuką pro vamzdį.
Prieš kiekvieną šūvį tokį ginklą tenka užtaisyti – užvesti jo spyruoklę. Taip daroma atitraukiant pistoleto vamzdžio gaubtą, šautuvo spynos svirtelę ar vinčesterio tipo šratinio šautuvo rankeną. Dėl tokio užtaisymo būdo spyruokliniai ginklai nebūna savitaisiai ar automatiniai. Paprastai spyruokliniai Airsoft ginklai yra mažiau galingi, negu dujiniai ar elektriniai. Išimtis – kai kurie šratiniai ar snaiperiniai Airsoft šautuvai, kurie gali būti labai galingi.
Daugelis elektrinių Airsoft ginklų irgi naudoja spyruokles rutuliukų išsviedimui, tačiau jie nėra vadinami spyruokliniais, nes elektriniai ginklai energiją iki šūvio „laiko“ elektriniame pavidale, o ne spyruoklėje.
Pigieji spyruokliniai ginklai būna žymiai pigesni už pigiausius elektrinius ginklus, nes yra gerokai paprastesni – neturi elektrinių komponentų (spyruoklių sąrankos, elektros variklio, akumuliatoriaus ir jo kroviklio), todėl labiausiai prieinami. Spyruokliniai ginklai mažiau tinka varžyboms, nes tiek artimesniuose, tiek tolimesniuose susišaudymuose jiems trūksta šaudymo spartos, o didesniuose nuotoliuose jiems trūksta galios ir taiklumo.
Išimtis yra brangūs spyruokliniai Airsoft šautuvai, paprastai skirti naudoti kaip snaiperiniai taiklumo rungtyse. Jais iššauti rutuliukai turi pakankamai didelį pradinį greitį.
Artimose kautynėse kartais naudojami „pompiniai“ šratiniai. Šaltu oru spyruokliniai pistoletai yra patikimesni už dujinius bei elektrinius ginklus, kadangi tiek suspaustas dujas, tiek akumuliatorius veikia šaltis.
Vienas spyruoklinių Airsoft ginklų privalumas yra tai, kad jiems nereikia išorinių energijos šaltinių – nei elektros, nei suspaustų dujų. Dėl to dalis Airsoft ginklų mėgėjų labiaui vertina spyruoklinius ginklus. Spyruokliniai ginklai mažiau bijo drėgmės, negu elektriniai ginklai, kurie nuo drėgmės gali sugesti.
Dave Matthews
David John Matthews-Dave (g. 1967 m. sausio 9 d.) – PAR–JAV muzikantas ir aktorius. Labiausiai žinomas kaip grupės Dave Matthews Band vokalistas, dainų autorius ir gitaristas.