cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Doll Domination
Albumo dainos
Ši „Doll Domination“ versija, yra albumo perleidimas su naujomis dainomis. Ši versija buvo išleista, kai kuriose Europos šalyse, kaip kad Vokietijoje (2009 m. balandžio 24 d.), Prancūzijoje (2009 m. balandžio 14 d.) ir Suomijoje.
Doll Domination 2.0
„Doll Domination 2.0“ yra alternatyvi kolekcija, sudaryta iš „Doll Domination“ perleidimų dainų. Albume iš viso yra 10 dainų, 6 iš organalios versijos, o kitos naujos dainos: „Hush Hush“ ir „Jai Ho! (You Are My Destiny)“, „Top of the World“ bei „Painted Windows“. Kol kas šis kompiliacinis albumas išleistas tik Australijoje 2009 m. balandžio 24 d., paskui albumas bus išleistas Jungtinėse Amerikos Valstijose 2009 m. rugpjūčio 28 d. „Doll Domination 2.0“ debiutavo #18 vietoje Australijoje, paskui pasiekė #8 vietą.
Doll Domination: The Mini Collection
„Doll Domination: The Mini Collection“  – EP, išleistas JAV merginų grupės „Pussycat Dolls“ tiktai Jungtinėje Karalystėje 2009 m. balandžio 27 d.
Tirpumas
Tirpumas - medžiagos (dujų, skysčio ar kieto kūno), vadinamos tirpiniu, savybė ištirpti skystame tirpiklyje, sudarant vientisą tirpalą. Tirpumas stipriai priklauso nuo tirpiklio, temperatūros ir slėgio. Medžiagos tirpumas matuojamas prisotinimo koncentracija, kuomet dar pridedant tirpinio jis nebeištirpsta.
Tam tikromis sąlygomis įmanoma ištirpinti daugiau tirpinio nei iki prisotinimo koncentracijos, gaunant persotintą tirpalą, kuris yra nestabilus - medžiagos perteklius nuo bet kokio poveikio išsikristalizuoja.
Temperatūra
Daugelis kietų tirpinių vandenyje tirpsta geriau, kai temperatūra aukštesnė. Joninių tirpinių tirpumas labai karštame vandenyje gali sumažėti, kadangi sumažėja vandens poliškumas.
Dujiniai tirpiniai kylant temperatūrai prasčiau tirpsta vandenyje, bet geriau - organiniuose tirpikliuose.
Organiniai junginiai beveik visada geriau tirpsta aukštesnėje temperatūroje.
Slėgis
Skystiems ir kietiems tirpiniams slėgis turi mažai įtakos. Dujų tirpumas yra tiesiogiai proporcingas tų dujų parcialiniam slėgiui virš tirpiklio. Ryšys išreiškiamas taip:
Poliškumas
Poliniai junginiai geriau tirpsta poliniuose tirpikliuose (pvz., vandenyje), tuo tarpu nepoliniai - nepoliniuose. Pavyzdžiui, labai polinis (hidrofilinis) junginys šlapalas puikiai tirpsta labai poliniame vandenyje, sunkiau - mažiau poliškame metanolyje, ir praktiškai netirpsta nepoliniame benzene. Tuo tarpu nepolinis (hidrofobinis) junginys naftalenas netirpsta vandenyje, blogai tirpsta metanolyje, bet puikiai tirpsta benzene.
Vanderbeilparkas
Vanderbeilparkas  – miestas Pietų Afrikos Respublikoje, Gautenge, Valio upės krante, į pietus nuo Johanesburgo. Juodosios metalurgijos, mašinų gamybos pramonė. Apylinkėse kasamos rusvosios anglys.
Etninė sudėtis (2011 m.): baltieji – 54,44 %, juodaodžiai – 42,52 %, spalvotieji – 1,27 %, azijiečiai – 0,89 %.
Istorija
Gyvenvietė įkurta 1949 m., o 1952 m. tapo miestu. Pavadintas PAR pramonininko Hendriko van der Beilo (Hendrik van der Bijl) garbei.
Itelmenų kalba
Itelmenų kalba, dar vadinama kamčiadalų kalba – kalba, priklausanti čiukčių-kamčiadalų kalbų šeimai, vartojama Kamčiatkos pusiasalyje. 1993 m. šia kalba kaip gimtąja kalbėjo mažiau nei 100 gyventojų, o didžioji dauguma jų buvo vyresni nei 60 m. Šiai kalbai gresia išnykimas.
Raštas
Itelmenai naudoja kirilicą.
Pilkasis melsvys
Pilkasis melsvys (Polyommatus semiargus) – melsvių (Lycaenidae) šeimos drugys. Lietuvoje žinoma daug radviečių. Skraido miško pievutėse, pakelėse, upių slėnių šlaituose. thumb|210px|Pilkasis melsvys
Teroristinė ataka prieš Irako parlamentą (2007 m.)
Aukos
Pagal pirmuosius pranešimus sprogimo metu žuvo 8 žmonės ir mažiausiai 23 buvo sužeisti. Tarp aukų buvo ir du parlamento nariai: sunitų Nacionalinio dialogo tarybos narys Mohammedas Hasanas Avadas ir Taha al-Liheibi, priklausantis Irako Susitarimo frontui.
Balandžio 13 d. JAV kariuomenė pranešė, kad žuvo tik Mohamedas Avadas ir sužeisti 22 žmonės.
Atsakomybė
Įtariama, kad prie išpuolio galėjo prisidėti vienas iš žuvusių parlamentarų asmens sargybinių.
Balandžio 13 d. sukilėlių grupė Islamo valstybė Irake islamistų interneto svetainėje paskelbė, kad ataką organizavo jie. Nėra tikrai aišku, ar tai tikrai šios organizacijos darbas ar tik prisiimami nuopelnai.
Veliakiemiai
Veliakiemiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Pakalniškių.
Terviurenas
thumb|right|250px|Terviurenas
Terviurenas - bandšunis, sargšunis kilęs iš Belgijos, vienas iš keturių belgų aviganio tipų. Terviurenai yra grakštūs, elegantiški, liekni, raumenys tvirti, bet nėra dideli. Patino aukštis ties gogu 62 cm, kalės - 58 cm. Gali būti ne daugiau kaip 2 cm žemesnis ar ne daugiau kaip 4 cm aukštesnis. Plaukai ilgi, su pavilne. Raudo, pilko, rusvo atspalvio. Snukis juodas.
Priežiūra
Per dažnai šukuojant šunį galima sugadinti pavilnę. Besišeriantį šunį patartina šukuoti retomis šukomis, kad kailis atrodytų dailiau.
Charakteris
Šie šunys energingi, budrūs, sumanūs, guvūs.
Dresūra
Dar mažas terviurenas turi išmokti pasitikėti savimi. Patartina vestis jį į naujas vietas ir pratinti prie kitų žmonių bei gyvūnų. Reikia saugoti, kad jo niekas negąsdintų ir neskriaustų. Greitai išmoksta komandų ir puikiai suvokia šeimininko balso intonacijas. Mušti šunį ir rėkti ant jo nereikia, tai neduoda norimo efekto. Terviureną reikia auklėti švelniai, bet ryžtingai. Tinka įvairioms šunų sporto rungtims, ypač vikrumo kamuoliuko gaudymo varžyboms.
Elgesys su kitais gyvūnais ir žmonėmis
Sutaria su kitais šunimis, katėmis ir kitais naminiais gyvūnais, ypač jei prie jų buvo pratinamas iš mažens. Sutaria ir su vaikais, jei šie jo neskriaudžia. Nepažįstamų žmonių vengia.
Mankšta
Kad terviurenas būtų ramus, jam reikia pakankamai mankštintis. Mėgsta žaisti kamuoliuku ir atnešti daiktus.
Pastabos
Griunendalis ir Terviurenas – tai belgų aviganio veislės. Kanadoje ir JAV jos dar nepripažintos kaip atskiros veislės. Amerikos veislynų klubas, kartu su savo atšakomis Australijoje ir Naujojoje Zelandijoje, terviurenus laiko atskira veisle.
Lūšna
Lūšna – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, apie 5 km į pietus nuo Rokiškio. Apsuptas apie 29 ha dydžio Natkuškių Šilo pelkės. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,27 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 126,8 m. Aplinkui stūkso Raisto miškas. Vakaruose išteka Nemunėlis. Ežeras užankantis. Į rytus įsikūrusi Laibgalių gyvenvietė.
Jagintai
Jagintai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Naujadvario valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 2 km į šiaurę nuo Naujadvario, apie 32 km į šiaurę nuo Sokulkos ir 69 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Naletalė
Naletalė (Naletale, Nalatale) – istoriniai griuvėsiai, apie 25 km į rytus nuo Šanganio (Šiaurės Matabelelandas, Zimbabvė) ir šiauriau Dhlo Dhlo griuvėsių. Griuvėsiai priskiriami kalangų Torvų valstybei ir spėjamai datuojami XVII a. Ryškiausias išlikęs statinys yra didžiulė akmenų mūro siena. Joje aptinkami visi Zimbabvės architektūrinės tradicijos ornamentai – ševronai, žuvies nugarkaulio pavidalo bei šachmatiškai languoti elementai ir kt. Pradžioje sienos viršus buvo padengtas plokštėmis. Komplekse išlikę ir pagrindinio pastato likučiai. Manoma, kad tai buvo karalių Torvų rezidencija.
Griuvėsius apardė ankstyvieji lobių ieškotojai, ieškoję aukso, tačiau kompleksas išliko vienu geriausiai išlikusių ir įspūdingiausių senovinių Zimbabvės paminklų.
The Stig
The Stig – britų „BBC“ televizijos laidos apie automobilius „Aukščiausia pavara“ veikėjas, įvairių automobilių bandytojas, laidos svečių vairavimo mokytojas. Veikėjas visada yra su baltu šalmu bei apranga, tad niekada nėra žinoma jo tapatybė.
Nuo 2002 iki 2003 m. pirmąjį Stigą (tuomet apsirengusį juodai) vaidino buvęs Formulės 1 lenktynininkas Perry McCarthy. Po to, kai „Sunday“ dienraštis atskleidė jo tapatybę, juodasis Stigas buvo panaikintas ir 3 sezone buvo pristatytas naujasis baltas Stigas.
Vienoje 13 sezono serijoje buvo bandyta atskleisti baltojo Stigo tapatybę kaip daugkartinį Fomulės 1 čempioną Michael Schumacher. 15 sezone buvo atskleista tikroji Stigo tapatybė – jį iki 2010 m. vaidino Anglijos lenktynininkas Ben Collins. Šis faktas buvo atskleistas lenktynininko autobiografijos knygoje „The Man in the White Suit“. Vėliau buvo pradėti teisiniai ginčai dėl šio fakto atskleidimo.
Prasidėjus 16 sezonui jame vaidinantis baltąjį Stigą žmogus iki šiol nėra žinomas.
Bang Bang (My Baby Shot Me Down)
„Bang Bang (My Baby Shot Me Down)“ – antrasis amerikiečių dainininkės Cher singlas iš jos antrojo studijinio albumo „The Sonny Side of Cher“. Daina parašyta Sonny Bono ir išleista 1966 m. Daina užėmė 3-ią vietą UK Singles Chart ir 2-ą JAV Billboard Hot 100. Tais pačiais metais dainą perdainavo Nancy Sinatra.
Gyvi pasirodymai
Cher atliko dainą šiuose koncertiniuose turuose:
Pozicijos
Cher versija
Medicina (Čikaga)
Medicina – Amerikos lietuvių gydytojų sąjungos žurnalas, leidžiamas nuo 1960 m. spalio Čikagoje.
Istorija
Iki 1970 m. vadinosi „Lietuvių gydytojų biuletenis“. Jo vyriausias redaktorius buvo Steponas Biežis, faktiškoji redaktorė M. Budrienė; ėjo 4 kartus per metus. Nuo 1970 m. žurnalas leidžiamas dukart per metus. Tiražas 1985 m. – 850 egz.
Mafrako muchafaza
Mafrako muchafaza yra antra pagal dydį šayje (po Maano muchafazos).
Geografija
Praktiškai visą teritoriją užima Sirijos dykuma.
Administracinis suskirstymas
thumb|left|250px|Nahijų žemėlapis Muchafaza padalinta į 4 nahijas (skliaustuose – administracinis centras).
Maželiai (Kavarskas)
Maželiai – kaimas pietvakarinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurę nuo Kavarsko, tarp Šventosios intakų Pienios, Lašišos ir Šunykštos. Yra sunykusios kapinės. Pro kaimą eina kelias. Greta prisiglaudęs architektūros paminklas – Pakalnių kaimas.
thumb|left|240px|Kaimo kryžius
Istorija
XIX a. pab. kaimas priklausė Pienionių dvarui. XIX a. pabaigoje šio kaimo ūkininko Maželio sodyboje dirbo daraktorius, kuris slapčia mokė vaikus lietuviškai. 1923 m. kaime buvo 47 sodybos. 1934 m. išskirstytas į vienkiemius.
Gyventojai
Maželiuose 1890 m. gimė pedagogas ir politinis kalinys Kazys Šablevičius, 1955 m. – vaistininkas verslininkas Rimantas Žemaitis.
thumb|left|240px|Maželių fermos
San Luis Potosi (valstija)
San Luis Potosi  – valstija centrinėje Meksikoje. Ribojasi šiaurėje su Nuevo Leonu ir Tamaulipasu, rytuose – su Verakrusu, pietuose – su Idalgu, Keretaru, Guanachuatu, vakaruose – su Sakateku. Valstijos sostinė – San Luis Potosi.
Geografija
Valstija išsidėsčiusi daugiausia Meksikos kalnyne. Rytinį pakraštį kerta Rytų Siera Madrė. Aukščiausia vieta – Cerro Grande, 3180 m. Pagrindinė upė – Panukas.
Didžiausi miestai
thumb|250px|left|Media Lunos lagūna San Luis Potosi valstijoje
Jonas II Gerasis
Jonas II Gerasis (1319 m. balandžio 16 d. Le Manas – 1364 m. balandžio 8 d. Londonas) – Prancūzijos karalius (1350–1364 m.).
Biografija
Kilęs iš Valua dinastijos. Pilypo VI sūnus.
Valdymas
Per Šimtametį karą (1337–1453) 1356 m. pralaimėjo anglams Puatjė mūšį, buvo paimtas į nelaisvę ir įkalintas Londone. Pagal 1360 m. Bretigny ir Calais taikos sutartis, Prancūzija įsipareigojo sumokėti 3 mln. aukso ekių išpirką. Anglijai atiteko beveik visa pietvakarių Prancūzija. Jonas grįžo į Prancūziją, bet nesugebėjo surinkti reikalaujamos sumos; vietoj jos į Angliją buvo išsiųsti įkaitai. Kai 1363 m. liepą vienas jų (antrasis Jono sūnus Liudvikas Anžu) pabėgo iš nelaisvės, laikydamasis riterių garbės kodekso Jonas savanoriškai kaip kalinys 1364 m. grįžo į Angliją, kur netrukus ir mirė. Jo kūnas buvo pervežtas į Prancūziją ir palaidotas Sen Deni abatijoje.
Medicina (žurnalas)
Medicina – medicinos teorijos ir praktikos mėnesinis žurnalas, ėjęs 1920–1944 m. ir nuo 1990 m. leidžiamas Kaune, A. Mickevičiaus 9.
Istorija
Leido Kauno medikų draugija ir Kauno universiteto Medicinos fakultetas. Nuo 1929 m. rašė apie gydytojų profesinius reikalus. Tiražas 1920 m. – 1000 egz., 1940 m. – 1400 egz. 1940–1941 m. vadinosi „LTSR medicina“, nuo 1941 m. – „Lietuviškoji medicina“.
Bendradarbiavo Petras Avižonis, Jonas Kairiūkštis, Vladas Kuzma, Vladas Lašas, Pranas Mažylis, kiti žinomi medicinos specialistai, gydytojai.
1990 m. atkurtas Kaune kaip 1920–1944 m. ėjęs to paties pavadinimo leidinys Lietuvos gydytojų sąjungos žurnalas. Steigėjai Lietuvos gydytojų sąjunga, Lietuvos sveikatos mokslų universitetas, Vilniaus universitetas. Tiražas 1990 m. – 10 000 egz., 1996 m. – 2000 egz.
Teikia informaciją gydytojams, nagrinėja jų darbo ir gyvenimo problemas.
Inara
Inara – hetitų ir huritų mitologijoje stepių laukinių gyvūnų deivė, audrų dievo Tešubo/Tarhunto duktė. Graikų mitologijoje ji atitinka 'žvėrių šeimininkė', kuri graikų mituose yra Artemidė. Inaros motina, spėjama, buvo Hebatė, o jos brolis – Saruma.
Mitai
Inara ant uolos pastatė namą ir atidavė jį Hupasijui. Ji vienai dievai išvyko, paliepusi jam nežiūrėti pro langus, nes jis gali pamatyti savo šeimą. Tačiau Hupasijas pro langą pažiūrėjo ir pamatęs savo šeimą ėmė prašyti leisti jam grįžti namo. Nėra žinoma, kas nutiko po to. Vienas spėjimas yra kad Inara užmušė Hupasiją už nepaklusimą jai ar už išpuikimą, kitas, kad jam buvo leista grįžti pas savo šeimą.
Deivė motina Hanahana buvo pažadėjusi Inarai žemės ir vyriškį. Bet po to Inara dingo. Jos tėvas, padedamas Hanahanos su bite, jos ieškojo. Ši istorija primena Demetros ir jos dukros Persefonės istoriją graikų mituose.
Aliutorų kalba
Aliutorų kalba – kalba, priklausanti čiukčių-kamčiadalų kalbų šeimai, vartojama Kamčiatkos pusiasalyje gyvenančių aliutorų. Kalbai gresia išnykimas.
Žalvarinis
Žalvarinis – ekspresyvios folkroko muzikos grupė. Susilaukė nemažai dėmesio dėl to, kad čia roko grupės „Ugnėlakis“ muzikantai ir apeiginio folkloro grupės „Kūlgrinda“ dainininkai muzikuoja kartu. Jų atliekamos lietuvių liaudies dainų interpretacijos skamba naujai ir neįprastai. Derinami įvairūs muzikos stiliai: nuo lengvo iki sunkaus roko, naudojami bliuzo, džiazo elementai. Vienas svarbiausių grupės tikslų – atgaivinti jau nykstančias lietuvių liaudies dainas.
Grupės repertuare įvairių Lietuvos regionų liaudies dainos: „Dijūta“, „Aš kanapį sėjau“, „Sauliutė“, „Sūnus naktojo“, „Bitela“, „Želektelis“, „Skauda galvelį“, rekonstruota prūsų kalba atliekama „Zallis warris“ ir kt. Prie pavadinimo „priderintas“ ir sceninis grupės įvaizdis – autentiški žalvariniai papuošalai ir ryškiaspalviai lininiai drabužiai.
„Žalvarinis“ susikūrė 2001 m. vasarą. Tuo metu ir buvo pradėti pirmojo grupės albumo įrašai („Žalvarinis“ CD, UAB „Bomba“). Grupė koncertavo įvairiuose renginiuose, festivaliuose, miesto šventėse: „Mėnuo Juodaragis“, „Suklegos“, „Sutemos“, „Regioo“ (moderniosios muzikos festivalis, Estija 2003 m.), „Baltijas saule“ (Ryga 2002, 2003). Nacionalinėje televizijoje gavo geriausio metų atradimo apdovanojimą (2004). Žalvarinis buvo pakviestas garso ir vaizdo įrašams filme apie Lietuvą (pažintinis filmas turistams, kurio užsakovai – Austrijos kino studija).
2005 m. vasarą pasirodė naujas albumas „Žalio vario“ digipack formatu („Prio rec“, BOD).
2008 m. pasirodė trečiasis Žalvarinio albumas – „Folk n’Rock“. 10-ties kompozicijų albume toliau plėtojamos sunkiojo roko ir folkloro sintezės idėjos. Albumo branduolį sudaro dzūkų kalėdinės dainos („Šermuonėlis“, „O kas sodely pamigo“) ir aukštaičių sutartinės („Oi sesylio“, „Ožys“, „Krapas“, „Čiūtyta“). Muzika pasižymi savitu „žalvariniu“ skambesiu, kompozicijos ir improvizacijos pusiausvyra, folkloro ir roko darna, sudėtingomis instrumentinėmis partijomis, „kietoka“ kampuota ritmika.
Miškų konduktorius
Miškų konduktorius  – laipsnis/pareigybė Rusijos imperijos Girininkų korpuse, egzistavęs 1845–1917 m.
Įvestas 1845 m. balandžio 2 d. Rusijos imperijos valstybės turto ministro raštu „Apie miškų valdymo pertvarką“ (О преобразовании лесного управления), patvirtintu imperatoriaus. Miškų konduktorius skirdavo gubernijos girininkas (губернский лесничий) iš asmenų, baigusių Jėgerių mokyklą. Pagal tai laipsnis ir pavadintas, nes konduktorių laipsnius galėjo gauti specialistai, baigę inžinerines, miškų ir pan. profesines mokyklas, bet konduktorių laipsniai nesiekė rangų lentelės klasių lygio.
Miškų konduktoriai būdavo girininko padėjėjais. Jų pareigos: Dalis miškų konduktorių tarnavo:
Girininkų korpusas pradžioje buvo karinė organizacija, ir miškų konduktoriai atitiko kuopos vado lygį. 1869 m. organizacija buvo pervesta į civilines, tad miškų konduktoriai, tarnavę valstybės tarnyboje ar užėmę miškų ūkio pareigas pas privačius miškų savininkus, ištarnavę konduktoriais 4 (1 laipsnio konduktoriai) ar 6 metus (2 laipsnio konduktoriai), turėjo teisę pretenduoti į kolegijos registratoriaus laipsnį.
Pagal 1912 m. birželio 25 d. etatinius sąrašus miškų konduktorius priskirtas XIV rangų lentelės klasei.
Ąžuolinis uodeguotis
Ąžuolinis uodeguotis (Satyrium ilicis) – melsvių (Lycaenidae) šeimos drugys. Lietuvoje rastas nedaugelyje vietų. Skraido birželio – liepos mėn. ąžuolynuose, taip pat saulėtose pamiškėse.
Sporto rinkodara
Sporto rinkodara – sporto kaip kultūros dalies, jo rūšių, sportininkų „įvedimas“ į rinką, naudojant ekonomikos mokslo metodus, siekiant patenkinti klientų poreikius; rinkodara sporto dėka arba per sportą, t. y. naudojant sportą kaip komunikacijos priemonę, siekiant pasiekti klientus ir kt. Antruoju atveju, pvz., vykdoma reklama, siekiama prekės žinomumo, paplitimo, įvaizdžio kėlimo bei gerinimo, į rinkodarą įtraukiant, pvz., žymius sportininkus.
Olegas Penkovskis
miniatiūra Olegas Vladimirovičius Penkovskis (1919 m. balandžio 23 d. Vladikaukaze – 1963 m. gegužės 16 d. Maskvoje) – TSRS žvalgybininkas, GRU karininkas, dvigubas agentas, bendradarbiavęs su JAV ir Didžiosios Britanijos slaptosiomis tarnybomis. Galimai svarbiausias visų laikų sovietų šnipas kada užverbuotas Vakarų valstybių.
Olegas Penkovskis Šaltojo Karo metu pateikė esminę informaciją apie TSRS ketinimus Berlyno krizės bei Kubos krizės metais. Ši informacija padėjo išvengti globalaus karo ir atominės katastrofos.
1963 m. gegužės 7 d. Sovietų Sąjunga Penkovskį apkaltino Tėvynės išdavimu. Jis nuteistas mirties bausme ir vėliau sušaudytas.
Argonautai
Graikų mitologijoje argonautai buvo grupė didvyrių, kurie dar prieš Trojos karą lydėjo Jasoną į Kolchidę, siekdami pagrobti Aukso vilną. Kartu su Jasonu keliavo Boreidai, Heraklis, Filoktetas, Pelėjas, Telamonas, Orfėjas, Kastoras ir Polideukas, Atalanta ir Eufemas. Vėlesnės mito versijos nurodė kitus – ilgesnius argonautų grįžimo maršrutus. Tai atspindi ir besiplėtusias helėnų žinias apie Europą. Argonautų pavadinimas kilo nuo laivo Argo.
Argonautai
Pilnas sąrašas pagal Higino „Fabula“ 14 :
Trijų argonautų vardai yra nežinomi, kadangi neįskaitomi.
Lemno sala
Argonautai sustojo Lemno saloje, kur juos svetingai priėmė Lemno moterys, gyvenusios be vyrų, nes nubaustos dievų iš pykčio savuosius išžudė. Lemno moterų karalienė – Hipsipilė. Argonautai su šiomis moterimis turėjo daugybę meilės nuotykių. Karalienei nuo Jasono gimė dvyniai, vaikų susilaukė ir kiti argonautai. Tokiu būdu buvo atstatyta vyrų populiacija ir lyčių pusiausvyra Lemno saloje. Heraklis neturėjo meilės nuotykių ir laikėsi nuomonės, kad reikia keliauti toliau. Argonautai nusprendė, kad svečiuodamiesi Lemno saloje sugaišo daug laiko, todėl iškeliavo toliau.
Misia
Kai argonautai pasiekė Misia, buvo išsiųsta grupė vyrų ieškoti vandens ir maisto. Tarp jų buvo Heraklis ir jo tarnas Hilas. Šaltinių nimfos įtraukė Hilą į šaltinį. Kai Heraklis pasigedo draugo, išėjo jo ieškoti, o argonautai išvyko jų nesulaukę.
Finėjas
Argonautai suvaidino lemiamą vaidmenį gelbėdami Finėją nuo harpijų. Jie nuvijo harpijas, bet jų neužmušė, kadangi vaivorykštės deivė Iridė, harpijų sesuo, pažadėjo, kad jos daugiau netrukdys Finėjui. Atsidėkodamas Finėjas pasakė argonautams, kaip išvengti Simplegadžių, besidaužančių salų.
Simplegedės
Vienintelis kelias pasiekti Kolchidę buvo praplaukti tarp Simplegdžių, milžiniškų uolų, kurios sutraiškydavo viską, kas mėgindavo pro jas praplaukti. Finėjas patarė argonautams paleisti pirmiau balandį praskristi tarp uolų. Jei balandis praskris, jiems reikia iš visų jėgų irkluoti ir kuo greičiau praplaukti tarp uolų. Argas buvo pirmasis laivas, praplaukęs tarp Simplegedžių.
Kolchidė ir Medėja
Jasono vadovaujami argonautai atvyko į Kolchidę. Jasoną sergėję dievai sužadino Medėjos meilę Jasonui, todėl ji padėjo Jasonui įveikti išbandymus, kuriuos jam skyrė karalius Ajetas. Medėja padėjo Jasonui pagrobti aukso vilną, stebuklingomis žolelėmis užmigdydama drakoną, kuris vilną saugojo. Pagal senesnį variantą, Jasonas užmušė drakoną ir kartu su Medėja pabėgo iš Kolchidės. Medėja nužudė jaunesnįjį brolį Apsirtą, kad sulaikytų bėglius persekiojusį Ajetą. Ji žinojo, kad Ajetas nutrauks persekiojimą, kadangi jam reiks surinkti sūnaus kūno dalis ir palaidoti. Kitame variante Apsirtas nebėgo kartu su Medėja, o vadovavo kolchidiečiams, kurie vijosi bėglius. Medėja įviliojo brolį į spąstus, ir jį nužudė Jasonas. Kai argonautai pasiekė fajakų salą, Ajeto siųsti kolchidiečiai pareikalavo išduoti Medėją. Fajakų valdovas Alkinojas atsakė, kad išduos Medėją, jei ši dar nebus tapusi Jasono žmona. Alkinojo žmona perspėjo Jasoną ir Medėją, todėl šie skubiai susituokė.
Sugrįžimas
Keliaujant į Jolką Medėja išpranašavo Eufemui, kad vieną dieną jis (jo palikuonis) valdys Libiją. Pranašystė išsipildė – Eufemo palikuonis Batas tapo Libijos valdovu. Dievas Dzeusas, keršydamas Medėjai už brolio nužudymą, pasiuntė audras, kurios nukreipė laivą nuo kurso. Argas pasakė jiems, kad reikia apsivalyti, ir kad tai jie galintys padaryti pas Kirkę. Apsivalę argonautai tęsė kelionę namo.
Sirenos
Chironas pasakė Jasonui, kad be Orfėjo pagalbos jie niekaip neparplauks namo, kadangi neįveiks sirenų kliūties. Sirenos savo dainomis vilioja jūreivius ir šie apakinti nuostabios muzikos sudaužo savo laivus į uolas. Kai tik Orfėjas išgirdo sirenų balsus, pasiėmė lyrą ir ėmė groti. Jo giesmės gražumas nustelbė sirenų balsus.
Talas
Argonautai prisiartino prie Kretos. Čia varinis milžinas Talas, saugojęs salą, mėtė akmens luitus į Argą ir neleido prisiartinti prie salos. Talą sunaikino Medėja, apsvaiginusi narkotiniais augalais. Milžinas užkliudė aštrų akmenį ir nukraujavo. Tuo tarpu Apolodoras rašo, kad Medėja apgavo Talą sakydama, kad ištraukęs bronzinę vinį jis taps nemirtingas. O Apolonijaus Rodiečio epe „Argonautika“ Medėja užhipnotizuoja milžiną iš Argo, ir vinį jis išsitraukia ištiktas pamišimo. Pasak kitos istorijos, Talą užmušė Filokteto tėvas argonautas Pojantas, šovęs į Talą Heraklio lanku, pataikęs į kulkšnį ir mirtinai sužeidęs. Po Talo mirties Argas galėjo saugiai priplaukti prie Kretos kranto.
Jolkas
Kai argonautai su aukso vilna grįžo į Jolką, Medėja padėjo Jasonui atkeršyti valdžią užėmusiam Pelijui, kuris buvo nužudęs Jasono tėvus. Medėja klasta nužudė Peliją, įtikinusi jo dukteris, kad seną tėvo kūną galima atjauninti. Ji pasakiusi, kad joms reikia sukapoti Pelijo kūną į gabalus, vėliau išvirti puode, o tada Medėja stebuklingomis žolelėmis grąžinsianti jam jaunystę.
Tremtis
Po to Jasonas ir Medėja buvo ištremti į Korintą, kur Medėja pagimdė du sūnus – Mermerą ir Feretą. Kai Jasonas nusprendė vesti Korinto valdovo Kreonto dukterį Glaukę, Medėja prakeikė ją išdavusį Jasoną ir nutarė atkeršyti. Ji nusiuntė Jasono sužadėtinei nuodais išmirkytą apdarą, kurį apsivilkusi Glaukė sudegė gyva kartu su tėvu (arba Jasonu), mėginusiu ją gelbėti. Vėliau ji užmušė abu savo vaikus ir pabėgo kovos vežimu, pakinkytu sparnuotais arkliais (arba drakonais).
Martynas Dapkus
Martynas Dapkus (g. 1993 m. vasario 16 d.) – Lietuvos futbolininkas, gynėjas.
Žaidimas klubuose
Nacionalinės futbolo akademijos auklėtinis 2011 m. sezoną baigė Kauno „Atleto“ komandoje, kuri tuo metu žaidė I Lietuvos lygoje.
Po sezono išvyko į Izraelio aukščiausios lygos čempionų Haifos „Maccabi“ klubą. 2012 m. sezonui buvo išnuomotas antrosios Izraelio futbolo lygos klubui – Hapoel Nazareth Illit FC.
2016 m. žaidė „Trakų“ klube, bet patyrė traumą ir sezono nebaigė.
FK Kauno Žalgiris
2019 m. pradžioje pranešta, kad žaidėjas atstovaus „Kauno Žalgirio“ klubui. 2019 m. sezone A lygoje Dapkus sužaidė 27 rungtynes, pasižymėjo dviem rezultatyviais perdavimais ir buvo vienas pagrindinių komandos žaidėjų. 2019 m. gruodžio mėn. pranešta, kad sutartis su žaidėju pratęsta ir galios iki 2021 m. sezono pabaigos. 2021 m. gegužės 9 d. rungtynėse prieš FK Riteriai Martynas Dapkus po grubios varžovų klaidos pelnė įvartį. Tai buvo pirmasis įvartis kauniečių klube per tris sezonus.
2021 m. liepos 2 d. rungtynėse prieš Kėdainių „Nevėžį“ pelnė įvartį, kuris lėmė lygiąsias 1:1. Įvartį kėdainiečiai įmušė 9 rungtynių minutę, o kauniečiai išlygino rezultatą 51 min. po tolimo M.Dapkaus smūgio.
2021 m. lapkričio 6 d. rungtynėse prieš FC Džiugas pelnė įvartį, ir žemaičiai pralaimėjo kauniečiams rezultatu 1:5.
2021 m. gruodžio 30 d. pranešta, kad sudaryta nauja ilgalaikė sutartis tarp žaidėjo ir FK Kauno Žalgiris.
2023 m. liepos 22 d. A lygos rungtynėse prie DFK Dainava pelnė įvartį paskutinės atakos metu ir išplėšė lygiąsias (1:1).
Žaidimas rinktinėje
Žaidė už Lietuvos U–17 ir U–19 rinktines. 2011 m. rugsėjo mėnesį debiutavo Lietuvos jaunimo iki 21 rinktinėje 2013 m. Europos jaunimo čempionato atrankos 2 pogrupyje rungtynėse su Švedijos bendraamžiais, tų pačių metų spalį įmušė savo pirmąjį įvartį Maltos U–21 rinktinei. 2013 m. spalį debiutavo nacionalinėje rinktinėje rungtynės prieš Albanijos vienuolikę.
Aglaja
Aglaja reiškia:
Konstantinas Rokosovskis
Konstantinas Konstantinovičius Rokosovskis (, ; 1896 m. gruodžio 21 d. Varšuvoje – 1968 m. rugpjūčio 3 d. Maskvoje) – lenkas, TSRS bei Lenkijos karininkas, karinis veikėjas, Tarybų Sąjungos maršalas, TSRS gynybos ministro pavaduotojas (1956–1957, 1958–1962 m.), Lenkijos gynybos ministras, Lenkijos maršalas.
Biografija
Prasidėjus Pirmajam Pasauliniam karui 18-metis įstojo į Rusijos imperijos kariuomenės Kargopolio dragūnų pulką savanoriu. Jau po keleto dienų tarnybos pasižymėjo drąsa, apdovanotas ketvirtojo laipsnio šv. Georgijaus kryžiumi, po 3 metų tapo puskarininkiu, apdovanotas 3 Šv. Georgijaus medaliais.
thumb|left|150px|K. Rokosovskis (1976) 1917 m. įstojo į Raudonąją gvardiją, vėliau tarnavo Raudonojoje Armijoje. Rusijos pilietinio karo metais tapo eskadrono, vėliau – atskirojo diviziono, kavalerijos pulko vadu.
Pasibaigus pilietiniam karui tarnavo Užbaikalėje, 1931–1936 m. – Tolimuosiuose Rytuose, daliniuose, saugojusiuose TSRS priklausiusį Kinijos Rytų geležinkelį (Китайско-Восточная железная дорога), kol šį 1935 m. pardavė Mančžou-Go (kitaip – Manchukuo). 1936 m. Rokosovskis tapo kavalerijos korpuso vadu.
1937 m. melagingai apkaltintas ryšiais su Lenkijos ir Japonijos žvalgybomis, represuotas. Trejus metus praleido kalėjime. 1940 m. paleistas iš kalėjimo, nes jam padėjo buvęs jo vadas maršalas Simonas Timošenka, vėl grąžintas į Raudonąją Armiją. 1940 m. TSRS buvo įvesti generolų laipsniai, ir Rokosovskiui suteiktas generolo majoro laipsnis. Iš kavalerijos perėjo į mechanizuotuosius dalinius.
1941 m. Vokietijai užpuolus TSRS Rokosovskis vadovavo korpusui. 1941 m. rugsėjį paskirtas Vakarų fronto 16-osios armijos, gynusios Maskvą, vadu. 1942 m. kovą buvo sunkiai sužeistas. 1942 m. rugsėjį Rokosovskis paskirtas Stalingrado fronto vadu. Jo vadovaujami daliniai sutriuškino vokiečių Stalingrado grupuotę. 1943 m. vasarį paskirtas Centrinio fronto vadu, Rokosovskio strateginiu sumanymu buvo suplanuotas Kursko mūšis. Po Kursko mūšio Rokosovskiui suteiktas generolo pulkininko laipsnis. 1944 m. birželį prasidėjo labai sėkminga Baltarusijos išlaisvinimo operacija „Bagrationas“, paremta irgi Rokosovskio sumanymu (tuo metu Rokosovskis vadovavo 1-ajam Baltarusijos frontui). 1944 m. birželio 29 d. Rokosovskis tapo Tarybų Sąjungos maršalu, o birželio 30 d. tapo Tarybų Sąjungos Didvyriu (apdovanotas pirmąja Aukso Žvaigžde). 1944 m. lapkritį paskirtas 2-ojo Baltarusijos fronto vadu. 1945 m. birželio 24 d., Rokosovskis kartu su Žukovu vadovavo Pergalės paradui Maskvoje.
1945–1949 m. vadovavo Šiaurinei kariuomenės grupei Lenkijoje. 1949 m. Lenkijos prezidento Boleslavo Bieruto prašymu paskirtas Lenkijos gynybos ministru, kuriuo buvo iki 1956 m.
1956–1957 ir 1958–1962 m. buvo TSRS gynybos ministro pavaduotoju.
Saruma (dievas)
thumb|right|450px|Audrų dievas nukauna drakoną [[Ilujanka|Ilujanką. Už jo stovi jo sūnus Saruma. (Anatolijos civilizacijų muziejus, Ankara, Turkija)]] Saruma, Šaruma – audrų dievo Tešubo ir deivės Hebatės sūnus, deivės Inaros brolis. Saruma pradžioje buvo huritų dievas, kurį vėliau į savo panteoną perėmė hetitai.
Šio dievo vardu buvo pavadintas ir vienas hetitų princas Ašmi-Šarruma, karaliaus Arnuvando I (Arnuwanda I) sūnus.
Vardas
Žodis Sarruma reiškia 'kalnų karalius'.
Mitai
Saruma buvo audrų dievo Tešubo ir deivės Hebatės sūnus. Jis dažnai buvo vaizduojamas jodinėjantis ant tigro, ginkluotas kovos kirviu. Ilujankos bareljefe, rastame Malatijoje ir datuojamame 1050-850 m. pr. m. e. (eksponuojamas Anatlijos civilizacijų muziejuje Ankaroje) jis pavaizduotas už tėvo nugaros. Jo žmona buvo drakono Ilujankos duktė.
Medicina ir dar kai kas visiems
Medicina ir dar kai kas visiems – dvisavaitis laikraštis, einantis nuo 1995 m. kovo 1 d. Kaune.
Istorija
Steigėja ir leidėja G. Ligeikienės įmonė „Prologo“ leidykla, vėliau UAB „Medicina visiems“. Tiražas 1995 m. – 11 600 egz., 1997 m. – 20 500 egz.
Redaktorė Gailina Kavaliauskienė-Ligeikienė.
Kauno rajono savivaldybės taryba 2003–2007 m.
Kauno rajono savivaldybės taryba – Kauno rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2002 m. gruodžio 22 d.
Partijos
Rinkimai įvyko 2002 m. gruodžio 22 d. Rinkimuose gavo vietų:
Nuorodos
Oficiali svetainė
Hutenos
Hutenos (Huten) huritų mitologijoje, Gulsesos (Gul Ses, Gul-Shesh, Gulshesh, Gul-ashshesh) hetitų mitologijoje – likimo deivės.
Rėzeknės apskritis
Rėzeknės apskritis – buvęs administracinis vienetas Rusijos imperijos Vitebsko gubernijoje, vėliau – Latvijos Latgaloje.
Istorija
Apskritis sudaryta 1773 m. Nuo 1802 m. priklausė Vitebsko gubernijai.
XX a. tarpukariu plotas buvo 4253,1 km². Apskrityje buvo 1 miestas ir 19 valsčių. Ji ribojosi su Abrenės apskritimi, Ludzos apskritimi, Maduonos apskritimi ir Daugpilio apskritimi ir kelis kilometrus su Rusija. Stambesnį miestai ir gyvenvietės: Rėzeknė, Varaklianai, Vilianai, Barkava, Malta, Atašienė, Bikava ir Sakstagalas.
Suskirstymas
1913 m. apskrityje buvo 18 valsčių.
Varlių ežeras
Varlių ežeras – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, apie 13 km į šiaurės vakarus nuo Rokiškio, Paliepio miško rytinėje dalyje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,15 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 89 m. Krantai žemi, pelkėti, rytuose išteka upeliukas į Beržienos upę (Nemunėlio upės baseinas). Šiaurės rytuose yra Gužų viensėdis.
Narbutai
Narbutai – kaimas pietvakarinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Kavarsko.
Tarpeklis
thumb|250px|Kurtatų tarpeklis Kaukaze
Tarpeklis – siauras gilus stačiašlaitis slėnis, būdingas kalnuotiems kraštams. Susidaro upei pragraužus kalnų uolienas. Gylis paprastai viršija plotį. Nuo kanjono skiriasi tuo, kad slėnį sudariusi upė užima tik dalį tarpeklio (kitą dugno dalį užima miškas ar pievos), tuo tarpu kanjone uolos leidžiasi tiesiai į upės vagą.
Tarpekliais dažnai driekiasi prekybiniai maršrutai, keliai.
Koniuškai
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Katrinka Lešničuvka
Katrinka Lešničuvka  – eigulio būdelė Lenkijos šiaurės rytuose, Vasilkuvo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Infront
Infront Sports & Media AG - Šveicarijos sporto teisių agentūra. Bendrovė platina didelių renginių sporto teises. Greta Sportfive - didžiausia šios srities įmonė pasaulyje. Adidas akcininko Robert Louis-Dreyfus iki jo mirties 2009 m. bei buvusio futbolininko ir TV komentatoriaus Günter Netzer vadovauta įmonė už 1,5 mlrd. frankų įgijo teises dėl 2006 m. pasaulio futbolo čempionato Vokietijoje. Per savo dukterinę įmonę taip pat platina Bundesligos transliavimo teises.
Žydrataškis uodeguotis
Žydrataškis uodeguotis (Satyrium spini) – melsvių (Lycaenidae) šeimos drugys. Lietuvoje reta rūšis. Dažniausiai randamas didelių upių slėniuose.
Minsko gubernija
Minsko gubernija – Rusijos imperijos adminitracinis-teritorinis vienetas 1793–1917 m. Centras – Minskas. XX a. pradžioje plotas buvo 91 213 km², gyveno 2,54 mln. žmonių.
Istorija
Gubernija įkurta 1793 m. balandžio 29 d. 1834–1856 ir 1862–1870 m. priklausė Vilniaus generalgubernatorijai. 1843 m. Vilniaus gubernijai perduotos Dysnos ir Vileikos apskritys.
Suskirstymas
1913 m. buvo 9 apskritys, 203 valsčiai, 1680 seniūnijų, 11 miestų, 13 607 kitos gyvenvietės.
Adolfas Šapoka
Adolfas Šapoka (1906 m. vasario 13 d. Grybeliuose, Utenos valsčius – 1961 m. kovo 9 d. Toronte, Kanada) – Lietuvos istorikas, pedagogas, vienas iš 1936 m. veikalo „Lietuvos istorija“ autorių ir redaktorius.
Biografija
Mokėsi Utenos progimnazijoje, 1925 m. baigė Panevėžio gimnaziją. Įstojo į Lietuvos universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto istorijos skyrių. Istoriją jam dėstė profesoriai Jonas Yčas, Ignas Jonynas, Augustinas Janulaitis, Povilas Gronskis, Levas Karsavinas. 1929 m. spalio 1 d. baigė universitetą. Diplominio darbo tema – „Naminės kovos Lietuvoje XVII a. gale“. Atlikęs karinę tarnybą aspirantu, 1930 m. išėjo į atsargą turėdamas jaunesniojo leitenanto laipsnį. Gavęs Švietimo ministerijos stipendiją, 1930–1931 m. istorijos žinias gilino Prahoje, Karolio IV universitete.
1932–1940 m. dirbo Vytauto Didžiojo universitete Istorijos katedros dėstytoju. 1933 m. vasarą buvo nuvykęs į Stokholmo universitete užsienio istorikams suorganizuotus specialius kursus, dirbo Baltų institute. Nuo 1934 m. dalyvavo Lietuvos istorijos draugijos veikloje. Tuo pat metu su kitais parengė ir 1936 m. išleido „Lietuvos istoriją“. Taip pat redagavo ir kitą jaunų istorikų darbą „Jogaila“ (1935 m.), skaitė paskaitas, vadovavo seminarams ir kursiniams darbams. Publikavo straipsnius žurnaluose „Praeitis“, „Senovė“, „Vairas“, „Židinys“ ir kt. 1937 m. vedė stomatologę Adelę Stanionytę.
1938 m. birželio 13 d. apgynė disertaciją „Lietuva ir Lenkija po 1569 m. Liublino unijos“, suteiktas istorijos mokslų daktaro laipsnis. 1939 m. vasarą apgynė habilitacinį darbą „1655 m. Kėdainių sutartis arba švedai Lietuvoje 1655–1656 m.“, suteiktas docento vardas.
1940 m. Istorijos fakultetą perkėlus į Vilnių, važinėjo skaityti paskaitų, bet tų pačių metų vasarą sovietų valdžia pašalino jį iš VDU. Šeimą išlaikė žmona, turėjusi Kaune dantų gydymo kabinetą. 1940–1941 m. Vaclovo Biržiškos kvietimu dirbo „Lietuviškos enciklopedijos“ redakcijoje, dėstė istoriją Kauno aukštesniojoje technikos mokykloje. Vokiečių okupacijos metais, nuo 1941 m. rugpjūčio 1 d. iki uždarymo 1943 m. kovo mėn. – Vilniaus universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto docentas.
1944 m. liepos mėn. su šeima pasitraukė į Vokietiją, gyveno Neumarkte, o vėliau Hechfeldo stovykloje. Čia dirbo pedagoginį darbą lietuvių gimnazijoje ir technikos mokykloje, rašė straipsnius, redagavo knygas, rūpinosi nauju „Lietuvos istorijos“ (1950 m.) leidimu.
1948 m. emigravo į Kanadą. Gyveno Monrealyje, dirbo vielų įmonėje, vėliau kailių dirbtuvėje. Nuo 1949 m. gyveno Toronte, 1949–1961 m. redagavo katalikų savaitraštį „Tėviškės žiburiai“, buvo jo vyriausiasis redaktorius. Bendradarbiavo Bostone leidžiamoje „Lietuvių enciklopedijoje“. Pasirašinėjo Stanio, Mikulėno, Grybo ir kitais slapyvardžiais.
A. Šapoka pasižymėjo ir kaip aktyvus visuomenininkas, buvo renkamas į Kanados lietuvių bendruomenės tarybą, pirmininkavo Kanados lietuvių katalikų federacijai, priklausė Lietuvių katalikų kultūros draugijai, buvo Ateitininkų federacijos tarybos narys.
Sunkios darbo sąlygos pakirto Adolfo Šapokos sveikatą. 1961 m. kovo 9 d. jis mirė kasdamas sniegą prie savo namų. Palaidotas Park Lawen kapinėse. Mirus jo dukrai Aldonai ir žmonai, A. Šapokos palaikai perkelti į Šv. Jono lietuvių kapines Anapilyje, Toronto mieste.
Lietuvos istorija
Jo redaguotos „Lietuvos istorijos“ pirmasis leidimas 1936 m. išėjo 17 050 egzempliorių tiražu. Tai buvo rekordinis Lietuvoje leistos knygos tiražas – tiek buvo spausdinama tik maldaknygių. Leidinys išliko svarbiu veikalu keletui dešimčių metų į priekį studijuojantiems Lietuvos istoriją.
Laisvoji rinka
Laisvoji rinka – rinkos modelis, kuriame prekių ir paslaugų kainas nustato rinkos dalyviai ir vartotojai. Teoriškai laisvoje rinkoje pasiūlos ir paklausos jėgos turėtų nekliudomai veikti be valdžios įsikišimo. Tobulosios laisvosios rinkos koncepcijos šalininkai ją priešpastato tam tikru mastu reguliuojamai rinkai, kurioje vyriausybė kišasi į pasiūlą ir paklausą įvairiais metodais, pavyzdžiui, muitais, eksporto subsidijomis, naudojamais prekybai apriboti ir vietos ekonomikai apsaugoti. Praktiškai veikiančiose rinkose pasireiškia iškreipta konkurencija, gali susidaryti monopolijos, oligopolijos. Rinkos veiklą tam tikru mastu turi reguliuoti valstybė. Reguliavimas gali būti liberalus arba socialiai orientuotas. Pastarasis būdingas Vokietijai, Prancūzijai, Skandinavijos šalims, pirmasis – JK, JAV.
Tony Benn
Tonis Benas (Anthony Neil Wedgwood Benn, g. 1925 m. balandžio 3 d. Londone – m. 2014 m. kovo 14 d. Londone) – žurnalistas, Didžiosios Britanijos politinis veikėjas.
Biografija
Mokėsi Vestminsterio mokykloje, 1949 m. baigė Oksfordo Naująjį koledžą. 1942–1946 m. tarnavo Britanijos kariniame oro laivyne. 1946–1950 m. dirbo žiniasklaidoje.
Nuo 1943 m. Leiboristų partijos narys. Nuo 1950 m. parlamento narys nuo Leiboristų partijos. 1959–1994 m. partijos Nacionalinio vykdomojo komiteto narys.
1960–1963 m. mirus tėvui, užėmė jo vietą Perų rūmuose. 1964–1966 m. ryšių ministras, 1966–1970 m. technologijų ministras, 1974–1979 m. pramonės valstybės sekretorius, ryšių ministras.
Nuo 1970 m. neoficialus Kairiųjų radikalų populistų lyderis, 1971–1972 m. Leiboristų partijos pirmininkas.
Transporto darbininkų profsąjungos ir žurnalistų sąjungos narys, kalnakasių profsąjungos garbės narys. 7 universitetų Garbės daktaras.
Kosmosas
Kosmosas gali reikšti:
Francesco Salviati
Frančeskas Salviatis (it. Francesco Salviati, tikr. Francesco de’ Rossi, apie 1510 m. – 1563 m. lapkričio 11 d.) – italų XVI a. vėlyvojo renesanso dailininkas-manieristas iš Florencijos. Tapė alegorines, istorines freskas, portretus, religinius paveikslus.
Biografija
Frančeskas de Rosis gimė apie 1510 m. Florencijoje, aksomo audėjo Michelagnolo de' Rossi šeimoje. Tėvas jį tikėjosi taip pat tapsiant šeimos amato meistru, tačiau Frančeską traukė piešimas ir meniškų metalo dirbinių kalimas. Vaikas parodė sugebėjimų auksakalystėje ir buvo pradėjo mokintis dėdės auksakalio dirbtuvėje. Vėliau mokėsi tapybos pas Giuliano Bugiardini ir Roberto Marone. Susipažino su Giorgio Vasari, kuris jam parūpindavo Andrea del Sarto piešinių, kurio dirbtuvėje mokėsi. 1529 m. Frančeskas pats įstojo mokintis pas Andrea del Sartą.
1530 m. Frančeskas, kaip jaunas perspektyvus dailininkas, buvo finansuotas Romos kardinolo Giovanni Salviati, kurio garbei prisiėmė pravardę Salviati. Dar Frančeskas buvo žinomas pravarde Cecchino del Salviati. Romoje Frančeskas studijavo skulptūrą pas Baccio Bandinelli, ėmė pavyzdžio iš Mikelandželo ir Rafaelio freskų. Dar labiau suartėjo su Giorgio Vasari, su kuriuo dirbo ties freskomis kardinolo Salviati rūmuose. Romoje 1533-35 m. Frančeskas dirbo San Francesco a Ripa bažnyčioje ir, su Jacopino del Conte, 1538 m. − San Giovanni Decollato oratorijoje. 1540 m. kartu su Giorgio Vasari jis dirbo Bolonijoje, po to persikėlė į Veneciją, kur atliko dekoravimo darbų Grimani rūmuose.
Frančeskas Salviatis mirė 1563 m. lapkričio 11 d. Romoje, palaidotas San Gieronimo bažnyčioje. Didelės apimties biografiją 1568 m. apie jį parašė dailininką gerai pažinojęs Giorgio Vasari. Frančeskas Salviatis stilistiškai priklausė manieristinei Florencijos-Romos mokyklai. Jo darbuose jaučiama Giulio Romano ir Parmigianino įtakos. Portretai bendrai panašūs į Bronzino. Gyvenimo metu Frančeskas Salviatis kūrė gobelenus.
Biržų apskritis
Biržų apskritis (1919 m. Pasvalio apskritis, 1919–1924 m. Biržų-Pasvalio apskritis) – buvusi apskritis šiaurės Lietuvoje. Gyvavo 1915–1950 m. Centras – Biržai, 1919–1924 m. – Pasvalys.
Istorija
thumb|left|Biržų apskritis ir 11 valsčių 1933 m. 1915 m. pabaigoje apskritį sudarė vokiečių okupacinė valdžia. 1916–1918 m. apskritis priklausė Oberosto Lietuvos sričiai. 1919 m. prijungta Joniškėlio apskritis, taip pat atiteko dalis buvusios Panevėžio apskrities. Pagal 1919 m. liepos 1 d. įstatymą apskrities centras buvo Pasvalys ir apskritis įvardinta kaip Pasvalio, tačiau jau lapkričio 1 d. apskrities centras perkeltas į Biržus ir ji pervadinta Biržų apskritimi. 1919–1940 m. buvo Lietuvos Respublikos, nuo 1940 m. – LTSR administracinis - teritorinis vienetas. 1941–1944 m. įėjo į Ostlando Lietuvos generalinės srities Panevėžio krašto apygardą.
1950 m. birželio 20 d. Biržų apskritis pertvarkyta į Biržų rajoną (31 apylinkė), dalis teritorijos perduota Pandėlio (7 apylinkės), Pasvalio (9 apylinkės) ir Vabalninko (15 apylinkių) rajonams.
Valsčiai
Biržų apskrities valsčiai (1919–1950 m.):
Medicina ir gamta
Medicina ir gamta – pirmasis medicinos, veterinarijos, farmacijos ir gamtos dvimėnesis žurnalas lietuvių kalba, leistas 1913 m. Vilniuje.
Istorija
Leido ir redagavo Stasys Matulaitis. Išspausdinti straipsniai medicinos, farmakologijos klausimais. Spausdino K. Strazdo spaustuvė ir A. Vėgelės spaustuvė Vilniuje. Išėjo 2 numeriai.
Bendradarbiavo Petras Avižonis, Jonas Basanavičius, Domininkas Bukantas, Andrius Domaševičius.
Laisvamanių etinės kultūros draugija
Lietuvos laisvamanių etinės kultūros draugija – Lietuvos ateistų ir laisvamanių organizacija, veikusi 1923–1941 m.
Istorija
Įkurta Šiauliuose 1923 m., įregistruota 1924 m. birželio mėn. Steigėjai: Jonas Šliūpas, Jonas Kairiūkštis, Ignas Protas, Matas Untulis, Karolis Valašinas, Alfonsas Žukauskas ir kiti. Nuo 1936 m. draugija vienijo dalį uždarytų opozicinių politinių partijų – Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos, Lietuvos socialdemokratų partijos, nelegalios Lietuvos komunistų partijos narių.
1937 m. draugijos skyrių valdybose buvo 49 komunistai, 14 socialdemokratų, 34 valstiečiai liaudininkai. 1938 m. pabaigoje draugija turėjo 150 skyrių, 1940 m. – 2143 narius. 1939–1940 m. draugijos vadovybė ėmė pasisakyti už glaudžius ryšius su LKP. 1940 m. kairieji perėmė vadovavimą draugijai, Kauno ir kt. skyriams.
Melionmediniai
Melionmediniai (Caricaceae) – magnolijūnų (Magnoliophyta) šeima, kuriai priklauso krūmai ir neaukšti 5-10 m aukščio medžiai.
Paplitę Centrinės ir Pietų Amerikos bei Afrikos tropinio klimato regionuose.
Šeimoje yra 5 gentys, 34 rūšys.
Laisvamanių etinės kultūros draugija
Veikla
Draugijos tikslas: vienyti Lietuvos piliečius, nutraukusius ryšius su bet kuria tikyba, bei gerinti jų teisinę ir dorinę padėtį. Lietuvos laisvamanių etinės kultūros draugija reikalavo įgyvendinti civilinę metrikaciją, atskirti Bažnyčią nuo valstybės ir mokyklos, rengė paskaitas, steigė laisvamanių kapines. Draugija nuo 1933 m. leido laikraštį „Laisvoji mintis“, steigė knygynėlius, skaityklas, platino laisvamanybės idėjas propaguojančius leidinius.
Antarktidos oazės
Antarktidos oazės – teritorijos Antarktidos žemyne, nepadengtos nuolatine sniego ir ledo danga. Užima nuo keliasdešimt iki šimtų km² (didžiausia – Bangero oazė, 952 km²). Nuo kitų Antarktidos teritorijų išsiskiria ne tokiu rūsčiu klimatu, arktinių dykumų kraštovaizdžiais, ištisus metus egzistuojančiais skysto vandens telkiniais, primityviais kriogeniniais dirvožemiais bei organine gyvybe. Antarktidos oazės skirstomos į tipines (priešelfines), tarpukalnių ir kalnų. Šiose oazėse įsikūrę dauguma antarktinių stočių.
Terminas oazė tokioms vietovėms naudojamas nuo 1938 m. (suteikė kanadiečių ekspedicija) kaip analogija į dykumų oazes.
Seraja Šapšalas
thumb|Seraja Šapšalas kariška uniforma (portretas, XX a. pr.) Seraja Šapšalas ar Jo Ekscelencija Hadži Seraja Chanas Šapšalas ( «Jego Exellencja Szapszał Hadży Seraja Han») (g. 1873 m. – m. 1961 m.) – filologas, orientalistas, Krymo, vėliau – Lenkijos (kartu ir Lietuvos) karaimų vyriausiasis dvasininkas (hachanas), žymus Lietuvos karaimų dvasinis ir kultūros veikėjas.
Visą gyvenimą rinko karaimiškas knygas, rankraščius, senuosius dokumentus, etnografinius daiktus, 1916–1929 m. Kryme, Eupatorijoje, veikė jo įkurtas karaimų muziejus. Persikėlęs gyventi į Lietuvą, S. Šapšalas 1938 m. organizavo karaimų muziejaus statybą Trakuose.
Serajaus Šapšalo teorija apie tiurkiškai-altajišką karaimų kilmę bei pagoniškas karaizmo šaknis (šventų ąžuolų garbinimas, politeizmas, kuriame svarbiausia - dievas Tengri, aukojimas)  tapo reikšminga formuojant Rytų Europos karaimų identitetą XX a., bei tebelieka aštrių mokslinių bei visuomeninių ginčų tema.
Lietuvai atgavus Vilniaus kraštą, S. Šapšalo įkurtas karaimų muziejus buvo priskirtas Lituanistikos institutui. 1940 m. birželio 14 d. Sovietų Sąjungai aneksavus Lietuvą, Lituanistikos institutas buvo panaikintas, o 1941 m. sausio 16 d. S. Šapšalo rinkinys suvalstybintas. Įkurtas Karaimų istorijos ir etnografijos muziejus veikė kaip LTSR mokslų akademijos padalinys, S. Šapšalas buvo paskirtas jo direktoriumi. Kartu MA buvo perduota ir S. Šapšalo surinkta karaimų muziejaus kolekcija: 1141 eksponatas, 1039 knygos, apie 200 įvairių rankraščių hebrajų, turkų, persų ir karaimų kalbomis.
1967 m. vasarą Karaimų muziejaus pastate Trakuose buvo atidaryta pirmoji karaimų etnografinė paroda, kurios pagrindą sudarė S. Šapšalo sukauptos kolekcijos eksponatai (iš tuometinio Istorijos ir etnografijos muziejaus bei Trakų istorijos muziejaus fondų). 1997 m. ši paroda atnaujinta minint karaimų ir totorių įsikūrimo Lietuvoje 600-ąsias metines.