cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Honkongo ir Lietuvos santykiai
Santykių istorija
2022 m. rugpjūčio 25 d. Lietuvos Seimo rūmuose Vilniuje atidaryta fotografijų paroda, kurioje prisiminta apie prieš trejus metus Honkonge vykusius protestus ir Honkongo kelią. Taip pat 2022 m. birželį trys Seimo nariai ragino Seimą pasmerkti „represijas Honkonge“ ir nepripažinti naujo išrinktojo lyderio, o Lietuvos Prezidentą ir Vyriausybę „sukurti mechanizmą, palengvinantį sąlygas Honkongo disidentams, siekiantiems politinio prieglobsčio“.
Išdagų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Sintautų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šakių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Šakių apylinkės.
Honkongo ir Lietuvos santykiai
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Lietuvoje populiarus ir žinomas Honkongo kinas, ypač kino filmai, kuriuose vaidino Džekis Čanas ir Briusas Li. Taip pat Latvijos, Lietuvos ir Honkongo kine yra buvęs vienas bendras projektas - 2010 m. pasirodęs filmas Amaya, kuriame vaidino Andrius Mamontovas, japonų aktorė ir honkongiečių aktoriai ir kurį režisavo Maris Martinsons.
2010 m. sausio 28 d. Honkonge iškilmingai paminėtas Lietuvos valstybės atkūrimo dvidešimtmetis. Renginyje dalyvavo Lietuvos ambasadorius Kinijoje Rokas Bernotas ir komercijos atašė Gvidas Kerušauskas, aukšti Honkongo ir Makao administracijų pareigūnai, Generalinių prekybos rūmų atstovai, verslininkai, kitų valstybių konsulinių įstaigų Honkonge vadovai ir pavaduotojai. Priėmimą organizavo Lietuvos garbės konsulas Honkongo ir Makao Ypatinguosiuose Administraciniuose Kinijos regionuose Radžas Sitalas Motvanis.
Tarp Lietuvos ir Honkongo plėtojami akademiniai mainai – 2015 m. lapkričio 27 d. Vytauto Didžiojo universitetas pasirašė sutartį su Lingnano universitetu Honkonge.
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Honkongo siekė 49,39 mln. eurų.
Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Honkongą.
2019 m. birželio 11 d. Vilniuje organizuotas renginys, kuriame pristatytos investavimo Honkonge galimybės.
Sciapų valsčius
Sciapų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietryčių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Sciapai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. Apie 1870 m. prie jo prijungtas Plesavičų valsčius (ar jo dalis).
Darginai
Darginai (sav. дарган, даркан) – Kaukazo tauta. Gyvena Rusijoje, pietiniame Dagestane, tai antra pagal gausumą šios respublikos tauta (po avarų, 16,5 %). Gausiausiai gyvena Dachadajevo, Sergokalos, Akušos, Kaitago, Levašio rajonuose. Taip pat nemaža darginų įsikūrę kituose Dagestano rajonuose, Stavropolio krašte, Rostovo, Astrachanės srityse, Kalmukijoje, keli šimtai gyvena Ukrainoje, Vidurinėje Azijoje. Bendra populiacija – ~600 tūkst. žmonių. Šneka darginų kalba, priklausančia šiaurės rytų Kaukazo kalbų šeimai. Ji turi daug tarmių: Akušo (literatūrinė), Cudacharo, Uracho, Sirchio, Mekegino, Chaidako, Muerino, Gubdeno, Kadaros, Kubačo, Čirago, Megebio ir kt. Išpažįsta islamą (sunitai).
Pakeleiviai
Pakeleiviai – 2016 m. JAV sukurta mokslinės fantastikos drama, kurios režisierius Morten Tyldum. Pagrindinius vaidmenis atliko Jennifer Lawrence ir Chris Pratt.
Siužetas
Kosminis laivas „Avalonas“ su 5000 kolonistų ir 258 įgulos nariais skrenda į būsimą naują koloniją „Sodyba 2“. Kadangi kelionė trunka 120 metų, visi jie yra užmigdyti, tačiau įvyksta klaida ir vienas iš keleivių, inžinierius Džimas Prestonas nubunda 90 metų anksčiau. Metus laiko jis gyvena laive vienas, bendraudamas tik su androidu – barmenu, kol vieną dieną atkreipia dėmesį į vieną iš keleivių, Aurorą Lein. Ilgai kovojęs su savimi, jis nusprendžia ją pažadinti, nors ir supranta kad nei jis, nei ji kelionės galo nesulauks.
Aurora susitaiko su situacija, tačiau kuomet sužino, jog buvo pažadinta specialiai, nustoja bendrauti su Prestonu. Po kurio laiko laive prasideda gedimai, po kurių pabunda ir laivo kapitonas. Paaiškėja, kad laivas patyrė avariją ir vienas po kito įrengimai išeina iš rikiuotės. Laivo kapitonas dėl patirtų miego sutrikimų netrukus miršta ir Džimui su Aurora tenka bandyti patiems rasti laivo gedimą ir jį pašalinti...
Darginai
Verslai
Nuo XVI a. susiklostė trys skirtingi ūkiniai–kultūriniai arealai:
Tarp avių augintojų paplitę vilnos apdirbimo amatai (gelumbės, kilimų, palasų, mezginių gamyba). Taip pat apdirba metalą, medį, odą, akmenį. Darginai garsėja puošnių ginklų, juvelyrikos dirbinių gamyba, keramika, apdirbtais akmenimis, rakandais (amatininkystės centrai – Kubačis, Charbukas, Amuzgas, Sulevkentas, Gubdenas, Kaitagas ir kt.).
Papročiai
Darginų tradicinę savivaldą sudaro kaimo vyresniųjų taryba (джамаат). Būdinga mažoji šeima, nors iki XX a. pr. dar būdavo ir neišskirstytų šeimų. Giminė patrilinijinė, kildinama iš vieno protėvio.
Virtuvei būdingi miltiniai, mėsos, pieno patiekalai. Taip pat naudojami vaisiai, uogos, daržovės.
Išlikę darginų liaudies pasakos, legendos, padavimai, priežodžiai, patarlės, didvyrių dainos, baladės). Yra senosios mitologijos paveiktų kalendorinių ir šeimyninių apeigų.
Turkų valsčius (Babruiskas)
Turkų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietryčių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Turkai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje.
Maratonas (2012 filmas)
Maratonas – 2012 m. Nyderlanduose sukurta komedija.
Turinys
Vienų Roterdamo automobilių dirbtuvei gresia bankrotas – jo šeimininkai skolingi 40 tūkstančių eurų ir neteks verslo, jei laiku nesumokės skolos. Kadangi visi keturi jos bendrasavininkiai žino, kad nesugebės rasti kito darbo, nusprendžia bet kokia kaina išgelbėti dirbtuves. Jie nusprendžia dalyvauti maratone, tačiau tam, kad gautų paramą, jie privalo finišuoti, t. y. įveikti visą distanciją. Jie nusamdo savo treneriu emigrantą egiptietį, taip pat dirbantį su jais, ir pradeda ruoštis maratonui, tačiau be pasiruošimo bėgimui tenka įveikti ir savo asmenines problemas, ypač kai paaiškėja, kad vienas iš jų serga vėžiu...
Mark Lewis-Francis
Mark Lewis-Francis (g. 1981 m. rugsėjo 4 d.) – Jungtinės Karalystės lengvaatletis, kuris specializuojasi sprinto rungtyse. Nacionalinės 4x100 m estafetės rinktinės narys.
Biografija
Mark Lewis-Francis tarptautinę karjerą pradėjo 1999 m. sudalyvaudamas pasaulio jaunių čempionate. Pirmą kartą tokiame organizuotame čempionate sportininkas tapo pirmuoju čempionu. Po metų bėgikas tapo ir jaunimo kategorijos pasaulio čempionu. 2001 m. sprinteris iškovojo ir senojo žemyno jaunimo pirmenybių aukso medalį. Tais pačiais metais Lewis-Francis startavo ir saugusiųjų varžybose. Žiemos sezono metu pasaulio uždarų patalpų čempionate jis iškovojo bronzos medalį, o vasaros sezono metu 2001 m. pasaulio čempionate jis pateko į pusfinalius ir galutinėje įskaitoje liko 9 vietoje. 2002 m. Europos uždarų patalpų čempionate lengvaatletis pelnė sidabro medalį. 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkui individualioje rungtyje pavyko pasiekti pusfinalį, o komandinėje estafetėje iškovojo aukso medalį. 2006 m. Europos čempionatas bėgikui tapo debiutinis. 100 m bėgimo distancijos rungtyje jis pasiekė finalą, kuriame liko penktas. 2005 m. ir 2007 m. pasaulio čempionatuose Lewis-Francis individualiose rungtyse nepasižymėjo, bet kartu su komanda iškovojo po bronzos medalį abiejose varžybose. 2010 m. Europos čempionatas sportininkui buvo antrasis. 100 m individualioje rungtyje jis pateko į finalą tik papildomo kelialapio dėka, bet finaliniame bėgime iškovojo sidabro medalį.
Kermušynų apylinkė
Kermušynų apylinkė (arba Kermušėnų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šakių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šakių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Šakių apylinkės.
Slovakijos futbolo varžybos 2004–2005 m.
Slovakijos futbolo varžybos 2004–2005 m.
Finalo rungtynės
---
Smūginis
Smūginis  – sporto šaka, paremta paplūdimio tinklinio principais. Žaidime dalyvauja dvi komandos po du žaidėjus, taip pat yra galimi variantai, kai žaidėjų skaičius yra du arba šeši.
AS Kuya Sport
Kinšasos „Kuya Sport“, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip AS Kuya Sport, o trumpai ASK Sport – Kongo Demokratinės Respublikos futbolo klubas, įsikūręs Kinšasoje.
Smūginis
Istorija
Žaislų gamintojas Džefas Knurekas (Jeff Knurek) smūginį (angl. roundnet) sukūrė 1989 m. Jis buvo pardavinėjamas Japonijoje įsikūrusioje įmonėje „Tomy“, kuri prekiavo prekėmis, skirtomis vaikams. Smūginis nuo 1989 iki 1995 m. neturėjo didelio populiarumo, tačiau praėjus trylikai metų, 2007 m., Krisas Ruderis (Chris Ruder) įkūrė įmonę „Spikeball Inc.“ ir, reklamuodamas šį sportą, padėjo jį atgaivinti. Nuo „Spikeball Inc.“ įkūrimo žaidimas sulaukė didelio žmonių susidomėjimo ir buvo pardavinėjamas gausiais kiekiais.
Smūginio inventorių gaminančio kompanijos
Smūginio inventorių gaminančio kompanijos:
AS Kuya Sport
Pasiekimai
Aukščiausia lyga
Smūginis
Inventorius
Smūginio įranga susideda iš dviejų komponentų, tai yra kamuolio ir tinklo. Nors žaidimas semiasi įkvėpimo iš tinklinio, tačiau šių sporto šakų įranga labai skiriasi.
AS Kuya Sport
Pasiekimai
Futbolo taurė
Smūginis
Kamuolys
Smūginio kamuolys yra lengvas, plastikinis, paprastai geltonos spalvos ir daug mažesnis už tinklinyje naudojamą kamuolį. Oficialios žaidimo taisyklės reikalauja, kad kamuolio apskritimo ilgis turi būti 30 centimetrų. Jis yra šiek tiek didesnis už softbole naudojama kuomoliuką. Dažnai žaidėjai pripučia kamuolį taip, kad jis būtų kietas, tačiau yra patartina kamuoliuką palikti pusiau minkštą, nes tai palengvina kamuolio valdymą žaidimo metu.
AS Kuya Sport
Pasiekimai
Supertaurė
Smūginis
Tinklas
miniatiūra|Trismūgio tinklas ir kamuolys Smūginio žaidime naudojamas tinklas taip pat neturi jokių panašumų su tinklinyje naudojamu tinklu. Tinklas išdėstomas horizontaliai kaip batutas. Smūginio tinklas iškilęs maždaug 20 centimetrų nuo žemės paviršiaus ir dažniausiai yra maždaug 91 centimetro skersmens tuo atveju, kai žaidime dalyvauja keturi žaidėjai.
Žaidimą gaminančios kompanijos taip pat yra sukūrę specialų tinklą, skirtą šešių žaidėjų komandai, kurio skersmuo yra maždaug 114 centimetrai. Smūginio žaidimo metu svarbus faktorius yra tinklo įtempimas, nes būtent tai daro didžiausią įtaką žaidimo kokybei. Tinklas žaidimo metu nuolatos turi būti stipriai įtemptas, kad žaidimas galėtų vykti sklandžiai. Reguliuoti tinklo įtempimą galima tose vietose, kur tinklas atrodo laisvas. Norint patikrinti, ar tinklas tinkamai paruoštas žaidimui, reikia mesti kamuolį iš 90 centimetrų aukščio ir stebėti, kad jis atšoktų ne mažiau kaip į 30 centimetrų aukštį.
Taisyklės
miniatiūra|Smūginio žaidėjų išsidėstymas Smūginio yra komandinis sportas, kurį žaidžia dvi komandos sudarytos iš dviejų žaidėjų. Priešininkų komandos žaidėjai turi būti išsidėstę vienas priešais kitą tinklo atžvilgiu. Žaidimas prasideda nuo kamuoliuko padavimo. Padavimo metu žaidėjęs turi būti nutolęs nuo tinklo ne mažiau kaip 1,8 metrų atstumu ir mušamas kamuoliukas turi skrieti į priešais esantį priešininkų komandos žaidėją. Po padavimo, žaidėjai gali judėti bet kur, kur nori. Žaidimo tikslas yra pataikyti kamuolį į tinklą taip, kad priešingos komandos  žaidėjai negalėtų jo grąžinti atgal į žaidimą (negali per tris lietimus atmušti kamuolio į tinklą). Komandoms leidžiama grąžinti kamuolį panaudojus ne daugiau kaip tris kamuolio lietimus. Žaidimas tęsiasi iki tada, kol kamuolys nėra tinkamai grąžintas į žaidimą.
Taškų rinkimas
Taškai pelnomi šiais atvejais:
Krupnikas
thumb|240px|Butelis lenkiško krupniko
Krupnikas – likeris, gaminamas iš medaus ir žolelių. Stiprumas 35-45 % alkoholio. Gelsvai auksinės spalvos, saldaus aitroko skonio, būdingo medaus prieskonio ir kvapo. Turi apie 38 % cukraus.
Istorija
Krupniką sukūrė 1593 m. vienuoliai benediktinai, apgyvendinti Radvilų dvare Nesvyžiuje. Likeris ilgą laiką buvo populiarus tik Lietuvoje, tačiau XIX a. ėmė plisti Lenkijoje, o vėliau – ir kitose pasaulio šalyse.
XX a. pradžioje Krupnikas tapo populiariausiu Lietuvos likeriu, maždaug tuo pat metu nekokybiškos šio gėrimo imitacijos pradėtos gaminti Lenkijoje. Po Antrojo pasaulinio karo Tarybų Sąjungai okupavus Lietuvą, dauguma krupniką gaminusių gamyklų buvo uždarytos, likusios prarado galimybes gauti kokybiškas žaliavas. Tuo metu jis dideliais kiekiais buvo gaminamas Lenkijoje, kur labai išpopuliarėjo, todėl dabar kartais net laikomas lenkišku gėrimu.
Gamyba
Gaminamas iš maistinio rektifikuoto etilo alkoholio, cukraus sirupo, medaus, prieskonių (cinamono, imbiero, gvazdikėlių, kardamono, kmynų, vanilės, anyžių, kadagių uogų, muskato riešutų ir žiedų, citrinų ir apelsinų žievelių, kalendrų, meškauogių) užpilo ir vandens.
XIX a. pabaigoje, ypač, Tarpukario laikotarpiu buvo sukurta daug naujų krupniko receptūrų. Visoms joms būdingas didelis medaus kiekis bei specifinis gamybos būdas: iš stiprios degtinės gaminamas žolelių antpilas, kuris išlaikomas (neretai – ąžuolinėse statinėse), paskui maišomas su medumi, nukošiamas ir vėl kurį laiką brandinamas.
Vartojimas
Krupnikas geriamas iš mažų taurelių, pašildytas iki 50° temperatūros. Krupnikas geriamas prie juodos kavos su pyragaičiais. Pasaulyje tik du likeriai – krupnikas ir sambuka yra geriami karšti.
Seksualinis priekabiavimas
Seksualinis priekabiavimas – užgauli seksualinio pobūdžio elgsena, besireiškianti nepageidaujamu dėmesiu, prisilietimais, įžeidžiančiais juokeliais, gašliomis užuominomis, patyčiomis, asmens menkinamu dėl jo lyties; gašlaus turinio siuntinėjimu; siūlymais susitikti bendrauti po darbo; spaudimu turėti seksualinių santykių siūlant paaukštinimą pareigose arba grasinimai atleidimu iš darbo; bandoma ir kitais būdais pakenkti asmens orumui, ypač sukuriant bauginančią, priešišką, žeminančią ar įžeidžiančią aplinką. Dažniau pasitaiko darbinėje aplinkoje vyrų priekabiavimas moterų atžvilgiu, tačiau gali būti ir atvirkščiai. Taip pat gali reikštis ir tos pačios lyties asmenų bendravime.
Černino valsčius
Černino valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietryčių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Černinas.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje.
Anton Bruckner
Antonas Brukneris (, 1824 m. rugsėjo 4 d. Ansfeldene – 1896 m. spalio 11 d. Vienoje) – Austrijos kompozitorius, vargonininkas, pedagogas. Vienas žymiausių XIX a. II pusės simfonistų.
Jaunystė ir mokslai
Antonas Jozefas Brukneris gimė 1824 m. rugsėjo 4 d. Ansfeldeno kaime (netoli Linco) Austrijoje kaimo mokytojo šeimoje, augo muzikalioje aplinkoje. Jo tėvas grojo vargonais vietos bažnyčioje bei laisvalaikiu prisidurdavo prie uždarbio grodamas smuiku šokiams kaimo tavernoje. Antonas buvo vyriausiuoju iš 11 šeimos vaikų (tik penki išgyveno vaikystę). Jo tėvas tikėjosi jį tapsiant kaimo parapijos mokytoju, o į mokytojų pareigas įeidavo vargonavimas bažnyčioje, tad Antonas anksti pradėjo muzikinį lavinimąsi. Būdamas 10 metų jau vargonavo per pamaldas. 1835 m. tėvai jį nusiuntė mokytis pas krikštatėvį, kompozitorių Johaną Baptistą Veisą (J. B. Weiß, 1813−1850) į gretimą Hioršingo kaimą. Tikėtina, kad Hioršinge A. Brukneris parašė anksčiausią žinomą jo kūrinį, religinį Pange lingua. 1836 m. gruodį jis turėjo grįžti į namus dėl tėvo ligos.
1837 m. mirus tėvui (nuo alkoholizmo ir persidirbimo, kaip rašoma „nuo plaučių uždegimo ir nusilpimo“) Antono motina nevertė jo prisidėti prie šeimos išlaikymo, bet paprašė netolimo katalikų Šv. Florijono vienuolyno priorą Michaelį Arnetą, kad Antonas būtų priimtas į vienuolyno choristus. Jam tuomet buvo 13 metų ir jo balsas turėjo pasikeisti, bet vienuolynas Antoną priėmė. Vienuolynas pasižymėjo turtinga muzikine kultūra, būtent iš šio laikotarpio kilo ilgalaikis A. Bruknerio susižavėjimas F. Šuberto muzika. Čia jis pradėjo reguliariai mokytis skaitmeninio boso, smuikuoti ir vargonuoti. Smuiko mokėsi pas vietos mokytoją Francą Gruberį, dainavimo − pas Michaelį Bognerį ir vargonavimo − iš vienuolyno vargonininko Antono Katingerio. A. Brukneris pirmą kartą vienuolyne praleido ketverius metus ir vėliau iš vienuolyno aplinkos semdavosi dvasinės stiprybės savo gyvenime.
1840 m. A. Brukneris buvo pasiųstas į Lincą, įstojo į mokytojų seminariją ir kartu mokėsi harmonijos pas A. Durnbergerį (1800−1880). Jo rėmėjams tikriausiai trūko pasitikėjimo A. Bruknerio muzikiniais gabumais. Jis susipažino su L. van Bethoveno, K. M. fon Vėberio muzika, žavėjosi F. Šuberto kūriniais. Baigęs seminariją, 1841 m. 16 mėnesių dirbo mokytojo padėjėju atokiame Vindhago kaime Aukštutinėje Austrijoje. Laisvalaikiu kūrė; papildomai uždarbiavo grodamas smuiku šokių vakaruose (šis kontaktas su buitine muzika vėliau transformavosi į liaudiškuosius A. Brucknerio kūrybos elementus). Su prioro M. Arneto įsikišimu, A. Brukneris buvo perkeltas ir 1843–1845 m. dirbo mokytojo padėjėju Kronstorfo kaime, arčiau Šteiro ir Enso miestų. Jis mokėsi Ense pas vargonininką ir kapelmeisterį L. von Zenetti (1805−1892). Šiuo laikotarpiu sukūrė savo pirmuosius stambius kūrinius: Mišias C-dur altui, dvi valtornoms ir vargonams (1842 m.); „Didžiojo ketvirtadienio mišias“ keturbalsiam chorui (1844 m.).
1845 m. A. Brukneris grįžo į Šv. Florijono vienuolyną prie gimtųjų vietų. Jis jame 10 metų dirbo mokytojo padėjėju ir 1849–1855 m. mokė Šv. Florijono bažnyčios berniukų chorą; studijavo fugos meną, renesanso, baroko kompozitorių, Vienos klasikų kūrybą, susipažino su J. S. Bacho, F. Mendelsono kūriniais vargonams. Jis tobulėjo kaip muzikantas ir 1850 m. pavadavo išvykusį vienuolyno vargonininką. Čia sukūrė savo pirmuosius brandžius kūrinius (Missa solemnis, 1854 m.). 1848–1856 m. vargonavo Šv. Florijono vienuolyne. 1855 m. jis išlaikė aukštosios mokyklos mokytojo kursus Lince ir slaptai pretendavo į laisvą katedros vargonininko vietą Olomouce. Vienuolyno prioras Frydrichas Majeris, tai sužinojęs, buvo labai supykęs, todėl, kai atsirado laisva Linco katedros vargonininko pareigybė, A. Brukneris bijojo į ją kandidatuoti. Tik paskutinėmis akimirkomis jis nuvyko pademonstruoti savo sugebėjimų ir, kai 1855 m. lapkričio 13 d. buvo laikinai priimtas katedros vargonininku, vis dar susitarė su prioru F. Majeriu, kad jis jam išlaikys dvejiems metams buvusią tarnybos vietą vienuolyne.
Kompozitoriaus iškilimas ir vėlyvieji metai
1856 m. sausį A. Brukneris buvo patvirtinas nuolatiniu Linco katedros vargonininku. Po sėkmingo Missa solemnis atlikimo (1854 m.) Vienos rūmų vargonininkas ir konservatorijos profesorius S. Sechteris A. Bruknerį priėmė savo mokiniu. Iki 1861 m. A. Brukneris kasmet po keletą savaičių praleisdavo Vienoje – studijavo pas Simoną Sechterį (1788−1867). Išliko tūkstančiai pratybų laiškų tarp A. Bruknerio ir S. Sechterio. Pastarasis 1860 m. laiške komentavo, kad jis neturėjo tokio produktyvaus mokinio ir perspėjo A. Bruknerį nedirbti taip sunkiai. 1861 m. kovo 26 d. S. Sechteris išdavė sertifikatą, kuriuo patvirtino sėkmingą A. Bruknerio harmonijos ir kontrapunkto mokymo kurso baigimą. Tai matyt paveikė A. Bruknerį kūrybinei veiklai ir jis sukūrė pirmąjį šedevru laikomą savo kūrinį „Ave Maria“ septynių balsų chorui, kuri 1861 m. gegužės 12 d. atlikta Linco katedroje. Tais pačiais metais jis išlaikė jo kvalifikaciją patvirtinantį egzaminą Vienos konservatorijoje; po fugos improvizacijos vargonais kapelmeisteris Johanas fon Herbekas komentavo „Tai jis turėtų mus egzaminuoti“. 1861 m. A. Brukneris pratęsė formos ir orkestruotės studijas pas O. Kiclerį (Otto Kitzler, 1834–1915), Linco teatro dirigentą. Iki to laiko A. Bruknerio kūriniai buvo konservatyvūs, su baroko muzikos formomis. O. Kicleris jį supažindino su savo laikmečio muzika, ypač R. Vagnerio, kurio „Tanhoizerio“ pastatymą dirigavo 1863 m. Lince. Pasak A. Bruknerio, jo kompozitoriaus veikla prasidėjo po studijų su O. Kicleriu. Jis pradėjo numeruoti savo kūrinius, pavyzdžiui, „Simfonija Nr. 1.“ (1865−66 m.).
1868 m. A. Brukneris apsigyveno Vienoje. Dėstė konservatorijoje skaitmeninį bosą ir kontrapunktą, mokė vargonuoti, 1871 m. tapo profesoriumi. Dirbo konservatorijoje iki 1891 m. Grojo vargonais rūmų kapeloje iki 1892 m. Jo vargonininko talentas buvo aukštai vertinamas, 1869 m. jis grojo Nansi ir Paryžiuje, 1871 m. − Londone. 1870−1874 m. buvo pianino instruktoriumi Šv. Onos moterų mokytojų kolegijoje. Nuo 1875 m. skaitė paskaitas Vienos universitete. Tarp jo mokinių – G. Maleris, A. Nikišas. Vienoje A. Brukneris koncentravosi į simfonijų rašymą pradedant „Nuline“ simfonija (baigta 1869 m. Lince ir iš tikro buvo antroji A. Bruknerio parašyta simfonija). Per kiek daugiau nei ketverius metus 1871−1876 m. jis parašė keturias simfonijas (2, 3, 4 ir 5-ąją). Jo antroji (tuomet dar trečioji) simfonija buvo atlikta pilnai 1873 m. Vienoje ir sulaukė nevienareikšmių vertinimų, jai prikištas ilgumas. 1877 m. „Simfonijos Nr. 3“ premjera Vienoje virto nesėkme. Atlikimą dirigavo pats A. Brukneris, bet jis nebuvo patyręs dirigentas, o orkestras pasirodė nepaklusnus. Visgi pasirodymą stebėjęs leidėjas Theodor Rättig sutiko publikuoti simfoniją. 1878 m. kompozitorius parašė vienintelį savo brandžiojo periodo kamerinės muzikos kūrinį „Styginių kvintetą“, po to sekė 6, 7 ir 8-oji simfonijos (baigtos atitinkamai 1881, 1883 ir 1887 m.) bei Te Deum (1884 m.). A. Bruknerio kūryba pradėta pripažinti tik po 1880 m. dirigentų A. Nikišo, F. Schalk, F. Löwe, G. Malerio dėka. „Simfonija Nr. 3“ atlikta Amsterdame, Dresdene, Hagoje, Frankfurte ir Niujorke. 1886 m. su „Simfonijos Nr. 7“ atlikimu kompozitorius galų gale sulaukė pripažinimo Vienoje.
1886 m. A. Brukneris apdovanotas Pranciškaus Juozapo ordinu, 1891 m. jam suteiktas Vienos universiteto garbės daktaro vardas. 1894 m. jam suteiktas kambarys imperatoriškuosiuose Belvederio rūmuose Vienoje, kur jis mirė 1896 m. spalio 11 d. dirbdamas ties „Simfonijos Nr. 9“ pabaiga. Palaidotas Šv. Florijono vienuolyne Lince. A. Brukneris daugiausia kūrė bažnytinę muziką ir simfonijas. Ankstyvuosiuose kūriniuose rėmėsi austrų bažnytinės muzikos, tarp jų ir renesanso bei baroko (Palestrinos ir Venecijos mokyklos) tradicijomis. Kompozitorius smarkiai išplėtė kai kuriuos simfoninio ciklo komponentus, pvz., sonatos formos ekspozicinėms padaloms suteikė labai išplėtotą 3 teminių grupių pavidalą.
Degučių apylinkė (Šakiai)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šakių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šakių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Šakių apylinkės, Valakbūdžio apylinkės ir Valenčiūnų apylinkės.
Tutsiai
Tutsiai (arba abatutsiai) – Centrinės Afrikos tauta. Gyvena Ruandoje, Burundyje bei pasienio srityse Kongo Demokratinėje Respublikoje. Jie yra antra pagal dydį etninė grupė Ruandoje ir Burundyje, po hutų. Vartoja ruandų-rundžių tarmes (kinjaruanda standartą), taip pat – prancūzų bei anglų kalbas.
Tutsiai priskiriami prie ruandų tautos – kartu su Ruandoje gyvenančiais hutais ir tva. Visos šios etninės grupės yra skirtingos kilmės – tutsiai yra atsikėlę iš šiaurės, pasižymi aukštu ūgiu ir šviesesne oda (nilotų bruožais). Tradiciškai vertėsi daugiausia gyvulininkyste, nors vėliau dalis perėjo prie žemdirbystės.
Tarp tutsių ir hutų susiklostė sudėtinga santykių hierarchija. Šios dvi bendruomenės paprastai laikėsi endogamijos, nors tutsiai neretai į žmonas ėmė hutų moteris. Tutsiai pradžioje sudarė aristokratijos sluoksnį, bet netekę gyvulių bandų prarado ir privilegijas.
Prasidėjus Ruandos kolonizacijai, tutsiai ilgą laiką priešinosi kolonistams ir vangiai atsivertinėjo į krikščionybę. Dėl to, aktyviau į krikščionybę vertęsi hutai buvo palankiau vertinami kolonistų, jiems perduotos tutsių žemės.
Varžymasis dėl valdžios tarp tutsių ir hutų XX a. 7-ajame dešimtmetyje peraugo į etninį konfliktą tiek Ruandoje, tiek Burundyje. Savo apogėjų jis pasiekė 1994 m., kai tutsių partizanai numušė lėktuvą, skraidinusį Ruandos ir Burundžio prezidentus (abu hutus). Prasidėjęs pilietinis karas peraugo į Ruandos genocidą, kurio metu nužudyta ~500–800 tūkst. tutsių.
Kiaulupių apylinkė
Kiaulupių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Sintautų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šakių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Šakių apylinkės ir Valakbūdžio apylinkės.
Alberto Braglia
Alberto Braglia (1883 m. kovo 23 d. – 1954 m. vasario 5 d.) – Italijos gimnastas, olimpinis čempionas.
Biografija
1906 m. italas dalyvavo Tarptinėse olimpinėse žaidynėse, kuriose iškovojo du sidabro medalius.
1909 m. kartu su Italijos nacionaline rinktine sportininkas pelnė bronzą.
Vėliau italas tapo nacionaliniu gimnastikos treneriu, ruošė Italijos nacionalinę komandą 1932 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
Mvene Ditu
Mvene Ditu  – miestas vidurio–pietų Kongo Demokratinėje Respublikoje, Lomamio provincijoje.
Istorija
Miesto augimą paskatino kolonijiniais laikais bendrovės „Compagnie du chemin de fer du bas-Congo au Katanga“ (BCK) nutiestas geležinkelis iš Bukamos į Port Frankį.
Miestas smarkiai išaugo 1992 m., atvykus kasajiečiams, išvarytiems iš Katangos.
Chrysler 200
Chrysler 200, tai vidutinės klasės automobilis, pasirodysiantis 2010 metais, kaip 2011 metų modelis. 200, bus atnaujintas šiuo metu gaminamas Chrysler Sebring automobilis nauju pavadinimu.
Manoma, kad automobilis bus parduodamas su 2,4 litrų I4 varikliu galimu su 4-pavarų arba 6-pavarų automatinėmis transmisijomis, arba su naujuoju 3,6 litrų V6 varikliu ir 6-pavarų automatine transmisija, bei 283 arklio galiomis.
José Martí
Gimė Havanoje, Ispanijos imperijoje. Marti įsitraukė į politinį aktyvizmą dar ankstyvame amžiuje. Daug keliavo po Ispaniją, Lotynų Ameriką ir JAV, ten kėlė sąmoningumą Kubos nepriklausomybės klausimu. Kubiečių emigrantų bendruomenių vienijimas, ypač Floridoje, buvo reikšmingas Kubos nepriklausomybės karo prieš Ispaniją sėkmei. Jis buvo pagrindinis veikėjas, planavęs ir vykdęs šį karą, taip pat Kubos revoliucionierių partijos ir jos ideologijos kūrėjas. Žuvo 1895 m. gegužės 19 d. Dos Rios mūšio metu. Marti laikomas vienu didžiausių amžių sandūros Lotynų Amerikos intelektualų. Rašė eilėraščius, esė, laiškus, paskaitas, romanus ir vaikišką literatūrą.
Taip pat rašė į daugelį Lotynų Amerikos ir JAV laikraščių, pats įsteigė kelis. Jo laikraštis Patria buvo svarbi jo kampanijos už Kubos nepriklausomybę priemonė. Po 1959 m. Kubos revoliucijos Marti ideologija tapo milžiniška Kubos politikos varomąja jėga. Jis taip pat laikomas Kubos „kankiniu“.
Kūryba
miniatiūra|300x300px| Paulos gatvė 41 Havanoje, namas, kuriame gimė José Martí Lyriškiems prozos ir poezijos kūriniams būdingi tėvynės meilės, gamtos, laisvės ir nepriklausomybės motyvai. Laisvės ir demokratijos motyvai būdingi visiems jo kūriniams. Marti kūryba stipriai paveikė Nikaragvos poetą Rubeną Darijų ir Čilės poetę Gabrielą Mistral.
Parašė eilėraščių (rinkiniai „Ismaeliljas“ (Ismaelillo, 1882 m.), „Paprastos eilės“ (Versos sencillos, 1891 m.), „Laisvosios eilės“ (Versos libres, išleista 1913 m.), sentimentalų romaną „Pražūtinga draugystė“ (Amistad funesta, 1885 m.), pjeses „Svetimautoja“ (Adúltera, 1874 m.), „Už meilę mokama meile“ (Amor con amor se paga, 1875 m.) Po jo mirties daugelis jo eilių iš rinkinio „Paprastos eilės“ (Versos Sencillos) buvo pritaikyti dainai „Gvantanamera“, tapusiai žymia Kubą reprezantuojančia daina. Išleido publicistikos rinkinius „Katorgiškas kalėjimas Kuboje“ (El presidio político en Cuba, 1871 m.), „Ispanijos Respublika ir Kubos revoliucija“ (La República española ante la revoliución cubana 1873 m.), „Mūsų Amerika“ (Nuestra América, 1891 m.), straipsniuose rėmė demokratinę santvarką, Lotynų Amerikos šalių solidarumą ir švietimo plėtrą.
Lietuvių kalba Marti poezijos išleista meilės lyrikos rinkinyje „Ji spindi žavesiu slaptu…“ (2000 m.)
Slovakijos futbolo varžybos 2003–2004 m.
Slovakijos futbolo varžybos 2003–2004 m.
Finalo rungtynės
-
Arakis
Arrakis  – pramanyta dykumos planeta iš Frenko Herberto romanų serijos „Kopa“. Planetos pavadinimas neoficialiai žinomas kaip Dune ir po to pavadintas Rakis. Frenko Herberto 1965 m. „Kopa“ populiariai laikomas vienu iš geriausių visų laikų mokslinės fantastikos romanų, ir kartais minima, kaip labiausiai parduota mokslinės fantastikos knyga per visą istoriją.
Anne Parillaud
Ana Parijo (, g. 1960 m. gegužės 6 d.) – prancūzų kino aktorė, geriausiai žinoma pagrindiniu vaidmeniu Luc Besson filme „Nikita“.
Ana ketino tapti balerina, tačiau 1977 m. gavo vaidmenį kine ir apsisprendė siekti aktorės karjeros. Vieni pirmųjų jos filmų buvo kartu su garsiu prancūzų aktoriumi Alain Delon, su kuriuo ji turėjo trumpą romaną.
Po savo žymiausio filmo „Nikita“ sukūrė keletą vaidmenų JAV.
1986-91 m. buvo ištekėjusi už Luc Besson, su kuriuo susilaukė dukters.
2005-10 m. buvo ištekėjusi už muzikanto ir kompozitoriaus Jean Michel Jarre.
Apdovanojimai
left|thumb|150px
Plesavičų valsčius
Plesavičų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietryčių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Plesavičai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. Apie 1870 m. panaikintas, jo teritorija priskirta Sciapų valsčiui.
Vidiškių valsčius
Vidiškių valsčius (arba Pšyjaznės valsčius) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Vidiškės.
Istorija
Valsčius minimas XIX a. Jis buvo įkurtas 1861 m., bet jau 1865 m. panaikintas, teritoriją priskiriant Daugėliškio valsčiui.
Endrikių apylinkė
Endrikių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šakių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šakių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Valakbūdžio apylinkės.
Duobiškių apylinkė
Duobiškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Sintautų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šakių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Valakbūdžio apylinkės.
Stavropolis
Stavropolis – miestas Rusijoje, europinės dalies pietuose, 1450 km į pietus nuo Maskvos. Stavropolio krašto centras. Plentai į Čerkeską, Elistą, Rostovą prie Dono, stotis prie Krasnodaro-Elistos geležinkelio. 13 km už miesto yra Stavropolio oro uostas, iš kurio vyksta skrydžiai į Maskvą ir Jerevaną.
Ergas (reljefas)
thumb|250px|Issaouane Ergas [[Alžyras|Alžyre. (31.18°N, 7.93°W)]] Ergas, smėlio jūra  – didelis, palyginti plokščias dykumos plotas, padengtas vėjo pustomu smėliu, galintis turėti šiek tiek augmenijos.
Slovakijos futbolo varžybos 2002–2003 m.
Slovakijos futbolo varžybos 2002–2003 m.
Stavropolis
Mašinų statybos ir metalo apdirbimo pramonė (veikia Kamaz padalinys), taip pat elektronikos, chemijos, naftos ir dujų pramonė, maisto pramonė. Veikia Stavropolio valstybinis, Šiaurės Kaukazo valstybinis technikos, Stavropolio valstybinis agrarinis universitetai, Stavropolio medicinos akademija, keletas institutų ir kitų aukštųjų mokyklų filialų, keli moksliniai institutai, vykdantys agrarinius tyrimus. Veikia apie 20 bibliotekų, 6 muziejai, 2 teatrai, filharmonija, cirkas, šiuolaikinių menų centras ir kt.
Slovakijos futbolo varžybos 2002–2003 m.
Finalo rungtynės
---
Stavropolis
Istorija
Gyvenvietė įkurta 1777 m. kaip rusų-turkų karo karinė bazė ir vadintas Kaukazo Stavropoliu (Ставрополь-Кавказский). 1785 m. suteiktas miesto statusas. Generolas Grigorijus Potiomkinas čia pastatė vieną iš 10 tvirtovių tarp Azovo ir Mozdoko. Stavropolyje ir jo apylinkėse apsigyveno Dono kazokai, tarnavę šalies pasienio gynyboje. Rusijai užkariavus Kaukazą, Stavropolis tapo strateginiu prekybos ir kariuomenės centru. 1847 m. miestas tapo gubernijos centru. Tarybiniais laikais, tarp 1935 ir 1943 m. miestas vadintas Vorošilovsku (Ворошиловск) Klimento Vorošilovo (1881–1969) garbei. 1946 m. miesto apylinkėse rasta dujų, pradėta jų gavyba.
Ergas (reljefas)
Terminas ergas kilęs iš 'kopų laukas'. Pagal griežtą apibrėžimą ergas yra dykumos plotas, kuriame yra daugiau kaip 125 km² vėjo pustomo smėlio, kuris dengia daugiau kaip 20 % paviršiaus. Mažesni plotai vadinami barchanų laukais. Didžiausioje pasaulio karštojoje dykumoje Sacharoje yra keli ergai, pvz., Čečo Ergas (Chech Erg; (24.57°N, -2.59°W) ir Issaouane Ergas (31.18°N, 7.93°W) Alžyre.
Aprašymas
left|thumb|Erg Chebbi Maroke. (31.17°N, -3.98°W) Ergai išsidėstę dviem plačiomis juostomis tarp 20° ir 40° šiaurės bei 20° ir 40° pietų platumų, kur pučia sausi, vėstantys pasatai. Aktyvūs ergai būna srityse, kur per metus išlyja ne daugiau kaip 150 mm kritulių. Didžiausi ergai yra Šiaurės ir Pietų Afrikoje, Centrinėje ir Pietvakarių Azijoje, Centrinėje Australijoje. Pietų Amerikoje ergų yra tik Anduose, bet dalyje Peru pakrantėse ir šiaurės vakarų Argentinoje yra ergų su didžiuliais barchanais. Ergų yra ir kai kur šiaurės rytų Brazilijoje. Vienintelis aktyvus Šiaurės Amerikos ergas yra Gran Desierto de Altar (31.95°N, -114.14°W), besidriekiantis nuo Sonoros dykumos (Sonoros valstija Meksikoje) iki Jumos dykumos Arizonoje (JAV) bei Algodoneso kopų ( pietryčių Kalifornijoje (JAV). Apžėlęs ergas yra Nebraska Sand Hills regionas Nebraskoje (JAV). (42.13°N, -102.19°W). thumb|Rub' al Khali dykuma [[Saudo Arabija|Saudo Arabijoje. (20°N, 50°W)]]
Smėlio jūros ir barchanų laukai daugiausiai būna regionuose, kurie yra pavėjui nuo sauso palaido smėlio telkinių (sausos upių vagos ir upių deltos, užliejamos lygumos, sandurai, sausi ežerai, paplūdimiai). Daug didžiųjų ergų yra pavėjui nuo upių vagų regionuose, kurie per sausringi, kad turėtų gausią augmeniją, todėl patiria smarkią vėjo eroziją. Smėlis iš tokių šaltinių nupučiamas pavėjui ir kaupiasi į didelius barchanus (dykumų kopas) vietose, kur vėjo judėjimas sustabdomas reljefo ar susikertančių vėjo srautų.
Ergai ir barchanų laukai linkę slinkti pavėjui, ir nuo smėlio šaltinių gali nutolti šimtus kilometrų. Kad susikauptų tiek smėlio, reikia labai daug laiko. Tokie dideli ergai su didžiuliais barchanais, kokie yra Arabijos pusiasalyje, Šiaurės Afrikoje ar Centrinėje Azijoje susidaro per milijoną metų ar ilgiau. Smėlio jūros, susikaupusios reljefo žemumose, tokios kaip Murzuko dykuma Libijoje (25.9°N, 13.9°W), gali sukaupti labai storus smėlio klodus (daugiau kaip 1000 m storio) ). Nemažai tokių ergų kaip linijinių kopų ergai Simpsono dykumoje (-24.95°N, 137.42°W) ir Didžioji Smėlio dykuma (-19.7°N, 122.62°W) Australijoje turi ne storiau smėlio, kaip kad yra vienoje kopoje ant aliuvinės lygumos.
Viename smėlio jūros regione barchanai linkę būti vienodi. Pvz., būna ergai ar barchanų laukai, kur barchanai būna linijiniai ar pusmėnuliški, žvaigždiški ar paraboliniai. Jie paprastai būna vienodai orientuoti ir artimo dydžio.
Baltkojų apylinkė
Baltkojų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Aušra Žičkienė
Aušra Žičkienė (g. 1964 m. gegužės 30 d.) – Lietuvos etnomuzikologė, mokslų daktarė.
Baltkojų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šakių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šakių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Valakbūdžio apylinkės.
Aušra Žičkienė
Biografija
1987 m. baigė Lietuvos konservatoriją (L. Burkšaitienės klasę). Nuo 1987 m. dirba Lietuvių literatūros ir tautosakos institute, nuo 2007 m. – vyresnioji mokslo darbuotoja.
1980–1994 m. sutartinių giedotojų grupės „Trys keturiose“ (vadovė Daiva Račiūnaitė‑Vyčinienė) narė. 1987–1998 m. folkloro ansamblio „Dijūta“ vadovė. 2001 m. apgynė humanitarinių mokslų daktarės disertaciją.
Veikla
Aušros Žičkienės tyrimų sritys: muzikinio folkloro istoriniai, tipologiniai, taikomieji, šiuolaikinių formų tyrimai, dabarties bendruomenių muzikinė elgsena.
Aušra Žičkienė yra Europos etnomuzikologijos seminaro narė (nuo 2002 m.).
Bibliografija
Monografijos:
Parengti ir sudaryti leidiniai:
Joe Ingles
Džozefas Havartas Inglsas (, g. 1987 m. spalio 2 d.) – Australijos krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Milvokio „Bucks“ komandoje. D. Inglsas rungtyniavo Jutos „Jazz“ komandoje nuo 2014 iki 2022 m. ir pataikė daugiausiai tritaškių komandos istorijoje.
NBL (2006-2009)
2006 m. kovo 17 d. D. Inglsas prisijungė prie Melburno „South Dragons“ komandos. 2006-2007 m. sezone D. Inglsas vidutiniškai pelnydamas 15,3 taškus, tapo NBL lygos metų naujoku. 2009 m. tapo lygos čempionu.
Eurolyga (2009-2014)
2010 m. lapkritį D. Inglsas prisijungė prie FC Barselonos komandos, su kuria 2011 ir 2012 m. tapo Ispanjijos krepšinio lygos čempionais.
2012 m. liepos 24 d. D. Inglsas pasirašė dviejų metų sutartį su Tel Avivo „Maccabi“ komanda. Rungtyniaujant Tel Avivo „Maccabi“ komandoje, 2014 m. D. Inglsas tapo Izraelio krepšinio lygos, Izraelio krepšinio taurės ir Eurolygos čempionas.
NBA (2014-dabar)
2014 m. spalio 27 d. D. Inglsas prisijungė prie Jutos „Jazz“ komandos.
2017 m. liepos 25 d. D. Inglsas pasirašė kelerių metų sutartį su Jutos „Jazz“.
2020-2021 m. NBA sezone D. Inglsas tapo NBA šešto žaidėjo apdovanojimo finalininkas.
2022 m. vasario 9 d. D. Inglsas buvo išmainytas į Portlando „Trail Blazers“ komandą, tačiau dėl kelio raiščių traumos, nesužaidė nei vienų rungtynių. 2022 m. liepos 6 d. D. Inglsas pasirašė vienerių metų sutartį su Milvokio „Bucks“, kurio vertė siekė 6,5 mln. JAV dolerių.
Šalies rinktinė
D. Inglsas debiutavo Australijos vyrų krepšinio rinktinėje 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. D. Inglsas taip pat atstovavo krepšinio rinktinei 2012, 2016 ir 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse rinktinė iškovojo bronzą.
Bendorėliai
Bendorėliai – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, į pietus nuo Bendorių.
Ambrazevičiškė
Ambrazevičiškė (arba Ambrazeviciškės) – buvusi gyvenvietė Kauno miesto savivaldybės pietrytinėje dalyje, į šiaurės rytus nuo Prendzeliavos, šalia kelio. Priklauso Panemunės parapijai.
Istorija
Minima XIX a. pabaigoje kaip Aukštosios Panemunės palivarkas, buvęs į pietryčius nuo Aukštosios Panemunės miestelio kapinių, viršutinėje šlaito terasoje, tarp dabartinių Kuosų ir Genių gatvių. 1871 m. palivarko sodybą sudarė 6 pastatai.
Elektrėnų Švč. Mergelės Marijos Kankinių Karalienės bažnyčia
'''Elektrėnų Švč. Mergelės Marijos, Kankinių Karalienės bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Elektrėnuose, netoli Elektrėnų marių šiaurinės pakrantės. Joje vykdomos ne tik religinės apeigos, bet ir rengiami atgailos vakarai, religinės muzikos koncertai.
Istorija
Elektrėnų parapija buvo įkurta tik 1989 m. Iki tol miesto tikintieji melstis vyko į kaimynines Vievio, Kietaviškių, Semeliškių parapijas. 1988 m. rudenį Elektrėnuose buvo surinkta apie 2 tūkstančiai tikinčiųjų parašų prašymui leisti Elektrėnuose įkurti parapiją ir pastatyti bažnyčią. 1989 m. vasarą pirmuoju Elektrėnų klebonu paskirtas kunigas Jonas Sabaliauskas. Pirmosios mišios aukotos Elektrėnų valgyklos salėje, vėliau laikinos maldos patalpos įrengtos Komunalinių įmonių kombinato antro aukšto salėje.
1990 m. pradėtos Elektrėnų bažnyčios statybos. Pasirinktas architekto H. K. Šilgalio projektas (konstruktoriai: H. Karvelis, G. Chomičius, V. Zanevičius, A. Glagolevas). 1990 m. birželio 30 d. Kaišiadorių vyskupas Juozapas Matulaitis pašventino būsimos bažnyčios kertinį akmenį. 1996 m. liepos 28 d. šventovė iškilmingai konsekruota, dalyvaujant apaštaliniam nuncijui Lietuvoje arkivyskupui Justo Mulor Garcia.
Netrukus po statybų, 1997 m. rudenį, vėtra nuvertė 2 dekoratyvinius bažnyčios pilonus. 2004 m. pilonai atstatyti.
Architektūra
miniatiūra|250px|left|Šoninis fasadas
Bažnyčia modernios architektūros. Jos eksterjerą juosia puslankiu išlenktas portalas, kurį sudaro stačiakampė arka su kryžiumi ir šeši vertikalūs sudvigubinti kiaurapjūviai kryžiai. Portalas vaizduoja septintą krikščionybės šimtmetį Lietuvoje. Bažnyčios interjeras perdengtas cilindriniu skliautu, kuris pereina stilizuotas trikampes liunetes, remiasi į neorderines kolonas, puskolones su laiptuotais kapiteliais. Apsidė ir šoninės koplyčios – laužytų formų tūriai, apšviesti natūralia, pro langus ir stoglangius sklindančia šviesa. Bažnyčios lubos dekoruotos stačiakampėmis dekoro plokštėmis.
Pastatas suformuotas iš geometrinių tūrių, paįvairintas iškišomis, skydais, dengtas laužytos konfigūracijos stogu. Išskirtinis bažnyčios interjero bruožas – kompleksiškas vidinės erdvės sutvarkymas, architektūros ir dailės idėjinis-teologinis bei plastinis ryšys. Interjeras pasižymi erdviškumu, kurį sustiprina iš viršaus per cilindrinį skliautą bei įspûdingus sietynus krintanti šviesa. Kad pasiektų erdvės dvasingumo, architektas į talką pasikvietë žinomus menininkus. Ryškus religinis ir meninis akcentas – „Priskėlusio Kristaus” bei „Švč. Mergelės Marijos Kankinių Karalienės” skulptūros (aut. Stanislovas Kuzma). Ant abipus centrinės navos suprojektuotų banguotų balkonų sienelių netradiciškai įkomponuotos Kryžiaus kelio stotys, kurtos septynerius metus. Tai vienas reikšmingiausių Lietuvos šiuolaikinės sakralios dailės kūrinių, atliktų sgrafito ir freskos technika (aut. Nijolė Vilutytė). Pats architektas aktyviai kišosi į vidaus erdvės sukûrimą: suprojektavo baldus, sakyklą, tabernakulį, sietynus.
Linklaters
Linklaters LLP – tarptautinė teisinių paslaugų įmonė, vienijanti 2 680 advokatų. „Linklaters“ turi ofisus 26 svarbiausių pasaulio finansų bei verslo centruose, 19 šalyse. Ši bendrovė buvo įsteigta 1838 m. Ji priklauso Magiškajam Ratui ir yra įsikūrusi Londone. „Linklaters“ bendrovė yra viena iš didžiausių teisinių paslaugų įmonių pasaulyje pagal advokatų skaičių ir pajamų srautus. 2009-10 m. jos metinės įplaukos siekė £1,18 mlrd. svarų, o kiekvienam įmonės partneriui tenkantis pelnas buvo £1,2 mln. svarų.
Taro dykuma
thumb|250px|Kupranugarių karavanas Taro dykumoje
Taro dykuma (arba Didžioji Indijos dykuma; ) – dykuma šiaurės vakarų Indijoje ir pietryčių Pakistane. Tęsiasi iš šiaurės į pietus 850 km, užima apie 300 tūkst. km² plotą. Didžioji dykumos dalis yra Indijos Radžastano valstijoje, taip pat užima pietinę Harjanos ir Pendžabo dalį, bei šiaurės Gudžaratą. Pakistane įeina į Sindo ir Pendžabo sritis, kur vadinama Holistano dykuma.
Taro dykuma susiformavo dėl Indo slėnio civilizacijos laikais neracionalia žemdirbyste nuniokotos žemės. Dykumoje yra Džaisalmero, Deravaro tvirtovės, Bikanero miestas.
Madinat aš Šamalis
Madinat aš Šamalis  – miestas rytų Katare; Šiaurės savivaldybės administracinis centras. Nuo šalies sostinės Dohos nutolęs daugiau nei šimto kilometrų atstumu.
Istorija
Didžiąją XX amžiaus dalį Abu Dalufas ir Ruaisas buvo didžiausi šiaurinės pakrantės kaimai. Aštuntojo dešimtmečio pradžioje Kataro vyriausybė įgyvendino planą tarp šių dviejų kaimų įkurti Madinat Aš Šamalį, kuris būtų administracinis centras šiaurėje, laikantis decentralizacijos politikos.
Aštuntajame dešimtmetyje buvo nutiesta kelių sistema jungiantis tris kaimus. Pagal vyriausybės būsto projektą iki 1976 m. buvo pastatyta 50 namų.
Didelio mąsto plėtra tęsėsi 1980-aisiais ir 1990-aisiais. Miestas tapo didžiusiu šiaurinėje Kataro dalyje.
Sportas
thumb|left|„al-Šamal“ klubo stadionas
Dviračių sportas 1908 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
thumb|100 km lenktynės. Dviračių sportas 1908 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyko ketvirtą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Londone vykusiose varžybose dominavo Jungtinės Karalystės sportininkai. Olimpiadoje varžėsi tik vyrai.
Žaidynėse pirmą kartą pristatytos komandinio persekiojimo ir tandemo rungtys.
Individualaus sprinto varžybų finale nei vienas iš dalyvių nekirto finišo linijos per numatytą laiko limitą (1 min 45 s). Todėl medaliai šioje rungtyje neįteikti.
Dalyvavusios šalys
97 dviratininkai iš 11 šalių dalyvavo olimpinėse žaidynėse:
Suešano kalnagūbris
thumb|right|250px|Beičatianšanas (北插天山), viena iš Suešano kalnagūbrio [[Viršūnė|viršūnių]] Suešano kalnagūbris ( 'Sniego kalnai') – kalnų grandinė šiaurės Taivane. Pietryčiuose susiduria su Čungjango kalnagūbriu. Aukščiausia Suešano kalnagūbrio viršukalnė yra Suešanas ('Sniego kalnas'), kurio aukštis siekia 3886 m virš jūros lygio. Aplink Suešano ir Dabadzianšano kalnus eina Šeipos nacionalinio parko teritorija.
Viršukalnės
Suešano kalnagūbryje yra 54 viršukalnės, viršijančios 3000 m aukštį. Žemiau pateikiamos 19 viršūnių, išvardintų Taivano viršukalnių 100-tuke (台灣百岳).
Guostelė
Guostelė – buvęs kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Stakliškių.
Remigijus Audiejaitis
Remigijus Audiejaitis (dar žinomas kaip Remis arba Tanaka, 1972 m. sausio 17 d. Kaune – 2007 m. kovo 11 d. Vilniuje) – poetas, fotografas, muzikantas.
Biografija
Gimė Kaune. Nuo gimimo aklas. Mokėsi Vilniaus Antano Jonyno aklųjų ir silpnaregių internatinėje mokykloje, Vilniaus Balio Dvariono muzikos mokykloje baigė fleitos klasę.
Metus Filadelfijoje studijavo pagal programą, skirtą neregiams. Mokėsi darbo su kompiuteriu pagrindų, anglų kalbos, orientuotis mieste. Ten pat pradėjo fotografuoti ir studijuoti japonų kalbą. Grįžęs įstojo į Vilniaus universitetą. Baigęs anglų filologijos studijas toliau studijavo japonų kalbą ir Azijos kultūrą VU Orientalistikos centre.
1999 m. surengė fotografijos parodą Vilniaus universiteto renginio „Filologijos ruduo“ metu.
2000 m. savo darbus eksponavo sostinės Užupio galerijoje „Galera“.
2003 m. surengė parodą Vilniuje, Fotografijos galerijoje.
Buvo grupės „Madmanmoon“ („Išprotėjusio žmo­­gaus mėnulis“) vokalistas, daug koncertuodavo kartu su dainų autoriumi ir atlikėju Domantu Razausku (projektas „Ganja Ma“). Remigijaus Audiejaičio eilėraščiai skelbti interneto svetainėje www.nevykeliai.lt.
Kino režisierė Dalia Survilaitė 2002 m. apie Remigijų Audiejaitį sukūrė dokumentinį filmą „Kurmis“. 2004 m. filmavosi belgų režisieriaus Martin Barnewitz filme „Lost Child“.
2007 m. kovo 11 d. kartu su Mantu Gimžausku-Šamanu žuvo gaisro metu Vilniuje. Palaidotas Kaune, Romainių kapinėse.
2008 m. gegužės mėnesį galerijoje „Kairė-dešinė“ buvo surengta Remigijaus Audiejaičio ir Manto Gimžausko-Šamano kūrybinio palikimo paroda. 2013 m. Remigijaus Audiejaičio atminimui išleista knyga su DVD plokštele „Regėta Lietuva“.
Vituničai
Vituničai – kaimas šiaurės Baltarusijoje, 22 km į pietryčius nuo Dokšicos.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Barysavo apskrities Vituničų valsčiaus centras.