cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lichtenšteinas
Istorija
Šiandieninė kunigaikštystės teritorija 15 m. pr. m. e. buvo užimta Romos imperijos, kaip Retijos provincijos dalis. Tuo metu vietinių gyventojų kalba susimaišė su romėnų kalba, lotynų. Taip atsirado romanšių kalba. IV a. Churrätien provincijoje prasidėjo šalies vertimas į krikščionybę. Yra išlikusių vėlyvosios Romos imperijos žymių – tai rodo išlikusios romėnų stovyklos, kuri buvo pastatyta dabartiniame Šane gynybai nuo alemanų, liekanos. thumb|left|220px|[[Vaduco pilis]]
Lichtenšteino kunigaikštystė įsikūrė Šventojoje Romos imperijoje 1719 m. sausio 23 d. 1806 m. liepos 12 d. Lichtenšteinas tapo nepriklausoma valstybe.
1868 m. dėl išlaidų buvo panaikinta kariuomenė.
Po Austrijos imperijos žlugimo 1919 m. Pasienio sutartis su ja buvo nutraukta. 1923 m. Lichtenšteinas sudarė Pasienio sutartį su Šveicarija. Kitais dešimtmečiais buvo sudaryta dar daugiau sutarčių su Šveicarija ir jos kantonais. Tarp šių šalių vyrauja labai artima dvišalė partnerystė.
Balsavimo teisė moterims buvo suteikta tik 1984 m. 1990 m. maža valstybė tapo pilnateise Jungtinių Tautų Organizacijos nare.
Politinė sistema
thumb|200px|Valdžios kvartalas [[Vaducas|Vaduce]]
Dabartinė Lichtenšteino konstitucija priimta 1921 m. spalio mėn. Ji nustatė, kad Lichtenšteinas yra konstitucinė monarchija, valdoma Lichtenšteino kunigaikščio. Įtvirtinta parlamentinė sistema, tačiau kunigaikštis lieka valstybės vadovu. Kaip valstybės vadovas, Lichtenšteino kunigaikštis atstovauja Lichtenšteinui tarptautiniuose santykiuose (tačiau už daugelį Lichtenšteino diplomatinių ryšių atsakomybę prisiėmusi Šveicarija). Kunigaikštis gali vetuoti parlamento priimtus įstatymus, skelbti referendumus, siūlyti teisės aktų projektus, paleisti parlamentą, nors parlamento paleidimas gali būti ir referendumu sprendžiamas klausimas.
Vykdomoji valdžia pavesta kolegialiai dirbančiai vyriausybei, susidedančiai iš ministro pirmininko ir keturių ministrų. Ministrą pirmininką ir ministrus skiria kunigaikštis parlamento teikimu. Konstitucija nustato, kad bent po du vyriausybės nariai būtų iš kiekvieno iš dviejų regionų. Vyriausybės nariai yra kolektyviai ir individualiai atskaitingi parlamentui. Parlamentas gali prašyti kunigaikščio atstatydinti kurį nors ministrą arba visą vyriausybę.
thumb|left|180px|[[2008 m. atidarytas Lichtenšteino Landtagas Vaduce]] Įstatymų leidžiamoji valdžia pavesta Landtagui (parlamentui), sudarytam iš 25 narių, išrinktų daugiausiai ketverių metų terminui pagal proporcinio atstovavimo sistemą. Penkiolika narių yra išrinkti iš „Oberland“ (aukštutinio šalies regiono), dešimt narių – iš „Unterland“ (žemutinio regiono). Partijos turi gauti bent 8 procentus rinkimuose, kad užsitikrintų vietą parlamente. Parlamentas siūlo ir tvirtina vyriausybės sudėtį, kuri yra formaliai skiriama kunigaikščio. Parlamentas taip pat gali balsuoti dėl nepasitikėjimo kuriuo nors ministru arba visa vyriausybe. Iš savo tarpo parlamentas renka „Landesausschuss“ (Nacionalinį komitetą), kuris užsiima funkcijomis, nepatenkančiomis į parlamento akiratį. Parlamentas gali skelbti referendumus, turi įstatymų iniciatyvos teisę.
ES parama Lietuvos transporto sektoriui
Šalies ūkio augimas, keliantis gyvenimo lygį, ir naujų darbo vietų kūrimas būtų neįmanomi be efektyvios transporto sistemos ir tinkamos jo infrastruktūros. Lietuvai 2004 metais tapus Europos Sąjungos nare, šalį pasiekė struktūrinių fondų parama.
Lichtenšteinas
Politinė sistema
Teisminei valdžiai atstovauja Vaduco regioninis teismas, Kunigaikščio aukštesnysis apeliacinis Vaduco teismas, Kunigaikščio aukščiausiasis teismas, Administracinis teismas ir Valstybės teismas, kuris atlieka teisės aktų konstitucingumo priežiūrą. Penki šio teismo nariai renkami parlamento.
1992 m. plebiscitu pritarta konstitucijos reformai. 1993 m. sudarytas komitetas šalies konstitucijai rengti. 2003 m. įsigaliojo 1921 metų Konstitucijos pataisos.
ES parama Lietuvos transporto sektoriui
Sanglaudos skatinimo programa
Sanglaudos skatinimo prioritetas yra aplinka ir darnus vystymasis, kuris yra įgyvendinamas modernizuojant didmiesčių viešojo transporto paslaugų sistemą, įsigyjant ekologiškus autobusus ir troleibusus, atnaujinant dviračių infrastruktūrą. thumb|Vilniaus geležinkelio stotyje – nauji RA2 traukiniai
Lichtenšteinas
Administracinis suskirstymas
thumb|140px|right|Lichtenšteino administracinis suskirstymas
ES parama Lietuvos transporto sektoriui
Ekonomikos augimo veiksmų programa
Ekonomikos augimo veiksmų programa skirstoma į „Esminės ekonominės infrastruktūros“ ir „Transeuropinių transporto tinklų plėtros“ prioritetus. Esminės ekonominės infrastruktūros gerinimas įgyvendinamas gerinant vidaus ir regioninį susisiekimą, tobulinant saugų eismą ir mažinant neigiamą poveikį aplinkai. Transeuropinių transporto tinklų plėtra skirta transeuropinės reikšmės automobilių kelių infrastruktūros pralaidumo didinimui, techninių sąlygų gerinimui, transeuropinės reikšmės geležinkelio linijų modernizavimui ir plėtrai, Klaipėdos valstybinio jūrų uosto ir tarptautinių oro uostų plėtrai, saugaus eismo gerinimui. thumb|Europinėje magistralėje esančios ir šešis kelius jungiančios Jakų žiedinės sankryžos rekonstrukcija
Esminės ekonominės infrastruktūros įgyvendinimas
Esminės ekonominės infrastruktūros įgyvendinimas vykdomas atliekant šiuos darbus: rekonstruojant pavojingas sankryžas, tiesiant pėsčiųjų ir dviratininkų takus. Asfaltuojant žvyrkelius, rekonstruojant gatves, krašto ir rajoninius kelius, modernizuojant esančius automobilių ir geležinkelių kelius. thumb|Vilniaus Oro uostas
Lichtenšteinas
Administracinis suskirstymas
Lichtenšteinas suskirstytas į 11 apskričių (Gemeinden – vns. Gemeinde), kurių daugumą tesudaro vienas miestas:
ES parama Lietuvos transporto sektoriui
Svarbiausi transporto ir ryšių infrastruktūros plėtros projektai
thumb|Nutiesti pirmieji Rail Baltica bėgiai. 2010 gegužė
Lichtenšteinas
Geografija
thumb|left|180px|Lichtenšteinas palydovinėje NASA nuotraukoje Lichtenšteinas yra Alpėse įsikūrusi valstybė. Visa vakarinė jo siena yra suformuota Reino upės. Lichtenšteino ilgis matuojant nuo Šiaurės į Pietus tesudaro vos 24 km. Aukščiausias šalies taškas – Graušpicė – 2 599 m aukščio viršukalnė – yra rytinėje Lichtenšteino dalyje, Alpių kalnyne, taip pat aukštos viršukalnės – Natkopfas (2 570 m) ir Falknis (2 561 m). Žemiausias taškas yra 430 m. Rugelije.
ES parama Lietuvos transporto sektoriui
Svarbiausi transporto ir ryšių infrastruktūros plėtros projektai
„Rail Baltica“ – europinės vėžės geležinkelis, sujungsiantis Helsinkį, Taliną, Rygą, Kauną ir Varšuvą. Projektas finansuojamas Europos sąjungos TEN-T, Sanglaudos fondų ir Lietuvos valstybės lėšomis, pradėtas įgyvendinti 2010 m.
Lichtenšteinas
Geografija
Lichtenšteinas yra sausumos valstybė, neturinti tiesioginio priėjimo prie jūros. Jį supa trys žymiai didesnės šalys – Šveicarija, Vokietija ir Austrija.
ES parama Lietuvos transporto sektoriui
Svarbiausi transporto ir ryšių infrastruktūros plėtros projektai
„Via Baltica“ (tarptautinis greitkelis, einantis nuo Prahos per Varšuvą, Marijampolę, Kauną, Rygą, Taliną ir keltu iki Helsinkio. Ruožas nuo Varšuvos iki Talino dar vadinamas „Via Baltica“, Lietuvoje įgyvendinti 2 šios magistralės plėtros etapai).
Vilniaus pietinis aplinkkelis (2008 m.), tiesiamas Vilniaus vakarinis aplinkkelis, rengiamasi pradėti tiesti Vilniaus išorinį pietinį aplinkkelį, nutiesti Panevėžio, Marijampolės bei kitų miestų aplinkkeliai.
Lichtenšteinas
Geografija
Saugomos teritorijos 1997 m. sudarė 38 %, 2004 m. – 40 % šalies ploto (daugiausia Europoje). thumb|right|220px|[[Reinas Lichtenšteine]]
Nėrenis
Nėrenis (Semecarpus) – anakardinių (Anacardiaceae) šeimos augalų gentis.
ES parama Lietuvos transporto sektoriui
Svarbiausi transporto ir ryšių infrastruktūros plėtros projektai
Jakų žiedinės sankryžos rekonstrukcija – sankryža, kurioje susijungia magistralės A1 (Vilnius-Kaunas-Klaipėda), A13 (Klaipėda-Palanga-Liepoja), krašto kelias 141 (Kaunas-Jurbarkas-Šilutė-Klaipėda), krašto kelias 227 (Jakai – Dovilai – Laugaliai), Klaipėdos miesto Tilžės gatvė bei Vilniaus plentas. Jakų žiedas – intensyviausiai šalyje naudojama užmiesčio žiedinė sankryža. Dėl didelių eismo pralaidumo problemų žiedas yra rekonstruojamas į trijų lygių sankryžą.
„RAIN“ – plačiajuosčio interneto plėtra visose šalies kaimiškose vietovėse, projektas bus baigtas 2013 m. Projekto tikslas yra suteikti plačiajuosčio duomenų perdavimo prieigą visoms kaimiškųjų seniūnijų viešojo sektoriaus administravimo institucijoms, ligoninėms, laboratorijoms, mokykloms, muziejams, bibliotekoms, viešosios prieigos prie interneto taškams, taip pat gyventojams bei verslo įmonėms.
Eismo saugos ir aplinkosaugos priemonių diegimas – didinant eismo saugumą ir mažinant neigiamą poveikį aplinkai siekiama sumažinti eismo įvykių metu nukentėjusių asmenų skaičių. Kadangi eismas Lietuvos keliuose nuo 2000 metų išaugo 50 proc., šalyje sėkmingai įgyvendinamos saugaus eismo priemonės. Pasinaudojant ES parama, pavojingos sankryžos rekonstruojamos į apšviestas žiedines sankryžas, įrengiamos saugos salelės, apsauginiai atitvarai, tiesiami pėsčiųjų ir dviratininkų takai. Šios priemonės ne tik didina eismo saugą, mažina eismo įvykių skaičių, bet ir skatina didesnį žmonių fizinį aktyvumą, bei sumažina neigiamą poveikį aplinkai. Įrengti dviračių ir pėsčiųjų takai leidžia ekologiškiausia transporto priemone – dviračiais – saugiai keliauti. Tobulinant kelius, tobulinami ir eismo dalyviai – vykdomas eismo dalyvių švietimas, gerinama vairuotojų mokymo kokybė, eismo dalyvių kontrolė. Europos regioninės plėtros fondo parama – 87,55 mln. Lt.
Nauji oro uostų terminalai – siekiant atitikti Šengeno sutarties reikalavimus, buvo atidaryti nauji terminalai tarptautiniuose šalies oro uostuose. Naujieji terminalai pritaikyti didėjančiam keleivių skaičiui, juose įrengtos Labai svarbių asmenų salės, mokamos automobilių stovėjimo aikštelės, pagerintas susisiekimas. Modernizuota terminaluose naudojama įranga, įrengti rentgeno spindulių įrenginiai galintys aptikti sprogmenis, sumontuota moderni pasienio kontrolės ir aviacinio saugumo tikrinimo įranga. Oro uoste atnaujinti inžineriniai tinklai, įrengtos automobilių stovėjimo aikštelės, rekonstruota perono danga.
Lichtenšteinas
Geografija
Pagal naujus apskaičiavimus, 2006 m. Lichtenšteino plotas patikslintas ir dabar sudaro 146 kvadratinius kilometrus. Taigi, nustatyta, jog šalies sienos yra ilgesnės 1,9 km negu manyta anksčiau. Paklaida patikslinta naudojantis naujais matavimo metodais, o padaryta dėl kalnų regiono aukščių nevienodumo.
Kitos valstybės, mažesnės už Lichtenšteiną yra Vatikanas, Monakas, San Marinas, Nauru ir Tuvalu. Taigi, Lichtenšteinas yra 6 pagal mažumą valstybė pasaulyje.
Klimatas
Klimatas tipiškas Alpių regiono valstybėms – ganėtinai švelnus. Klimatas yra stipriai veikiamas Feno vėjų, kuris pavasarį ir rudenį prailgina vegetacijos laiką. Vidutinis metinių kritulių kiekis sudaro apytiksliai nuo 900 iki 1200 milimetrų. Pačiose Alpėse kritulių kiekis būna dažniausiai ganėtinai didesnis ir sudaro iki 1900 milimetrų. Žiema temperatūra retai nukrenta žemiau 15 °C šilumos, o vasara temperatūra svyruoja nuo 20 °C iki 28 °C šilumos.
Ekonomika
thumb|left|200px|Liechtensteinische Landesbank Vaduce
Nors būdamas mažo ploto ir turėdamas ribotus gamtinius išteklius, Lichtenšteinas šiuo metu yra viena iš keleto valstybių pasaulyje, kur registruotų kompanijų yra daugiau, negu piliečių. Tai išsivysčiusi, labai industrializuota, laisvųjų įmonių ekonomika, išvystytas finansinių paslaugų sektorius, aukšti gyvenimo standartai. Palyginti neaukšti mokesčiai – maksimaliai 18 % – ir Inkorporacijos taisyklės lėmė, kad Lichtenšteine apie 73 700 holdingo (vadinamųjų „pašto dėžučių“) kompanijų turi centrinius biurus. Tai duoda valstybei apie 30 % įplaukų. Valstybė gauna pajamų ir leisdama registruoti įvairius finansinius fondus, kurie saugo savo privatumą.
Pastaruoju metu Lichtenšteinas ryžtingai siekia persekioti tarptautinį pinigų plovimą ir turi tikslą formuoti šalies kaip legalių finansinių operacijų centro įvaizdį. Žinomiausia Lichtenšteino kompanija yra Hilti, gaminanti elektrinius įrankius ir tvirtinimo elementus. Iš Lichtenšteino kilę Curta kalkuliatoriai.
Lichtenšteinas sudaręs muitinių sąjungą su Šveicarija ir naudojasi Šveicarijos franku kaip nacionaline valiuta. Šalis importuoja apie 90 % energijos. thumb|220px|Hilti gaminys
Valstybės biudžeto išlaidos 2008 m. sudarė 820 mln. JAV dolerių, o biudžeto pajamos buvo 943 mln. JAV dolerių. Pagal BVP 2,6 %, tai sudaro valstybės biudžeto perteklių. Lichtenšteino kunigaikštystė neturi skolų.
Pramonė
Nuo 1960 m. Lichtenšteinas sparčiai virto iš agrarinės valstybės į labai stipriai industrializuotą valstybę. Apie pusę visų darbuotojų dirba šiame sektoriuje. Be to, kad pramonės sektorius yra vienas svarbiausių darbdavių visoje šalyje, jis taip pat įneša 40% į Bendrąjį vidaus produktą.
Pagrindinės pramonės šakos − inžinerija ir maisto gamyba. Šane įsikūrusi kompanija Hilti įgijo geros įrankių gamintojos vardą. Maisto pramonėje veikia paprastai eksportuojančios bendrovės Ospelt-Gruppe ir Ospelt Hilcona. Neutrik ir OC Oerlikon, jos įsikūrusios Balcerse, gamina elektros technikos ir elektronikos gaminius.
Demografija
thumb|200px|Vaduco centras
Lichtenšteinas yra ketvirta pagal mažumą valstybė Europoje (po Vatikano, Monako ir San Marino). Etniniai gyventojai – alemaniškai kalbantys vokiečiai (65,8 %), tačiau maždaug trečdalis dabartinių gyventojų yra gimę užsienyje, dažniausiai vokiškai kalbančiose šalyse (20,1 %): Vokietijoje (3,4 %), Austrijoje (5,9 %), Šveicarijoje (10,8 %), taip pat yra italų (3,3 %), turkų (3,6 %), kilusiųjų iš buvusios Jugoslavijos (3,3 %) ir iš kitų šalių (4,8 %). Užsienyje gimę žmonės sudaro du trečdalius šalies darbuotojų.
Kalbos
Oficiali šalies kalba − vokiečių. Dauguma kalba alemaniškai – vokiečių kalbos dialektu, gana nutolusiu nuo bendrinės vokiečių kalbos. Žiniasklaidoje naudojama tik bendrinė vokiečių kalba. Lichtenšteinas − vienintelė vokiškai kalbanti šalis, kurioje vokiečių yra vienintelė valstybinė kalba. Kitose vokiškai kalbančiose šalyse šalia vokiečių kaip regioninės ar valstybinės kalbos pripažįstamos taip pat ir romanų, kitos germanų, slavų ar vengrų kalbos.
Religija
2000 m. surašymo duomenimis, 78,4 % buvo katalikai, 7,9 % evangelikai reformatai, 1,1 % stačiatikiai, 0,4 % kiti krikščionys, 4,8 % musulmonai, 0,1 judėjai, 0,3 % kitų religijų ir 7 % netikinčiųjų.
Kultūra
thumb|right|220px|Nacionalinis meno muziejus
Šalia vienas kito įsikūrusiu kaimų tradicijos ir intensyvus kaimyninių šalių poveikis, daugiausiai – vokiškai kalbančių Europos regionų, tokių kaip Austrija, Bavarija, Šveicarija, Tirolis, kuo Lichtenšteinas pasižymi, sukūrė įvairiapusišką ir savotišką Lichtenšteino kultūrą. Koncertai, teatrai, muziejai, galerijos ir studijos traukia meno ir kultūros mylėtojus iš visų regionų.
Lichtenšteine yra daug garsių istorinių vietų, kurios buvo svarbios šalies istorijai. Žinomiausios istorinės vietos yra Vaduco pilis, Gutenbergo pilis, Raudonasis namas, Šelenbergo griuvėsiai.
Svarbi kultūros dalis yra muzika ir teatras. Yra daug muzikų organizacijų, tokių kaip Lichtenšteino Muzikos draugija, kasmetinės Gitaros dienos, tarptautinė Jozefo Gabrieliaus Reinbergerio draugija. Du pagrindiniai teatrai Theater am Kirchplatz (Šane) ir Schlösslekeller (Vaduce), bei daugelis kitų.
Lichtenšteino nacionalinė šventė – rugpjūčio 15 d., švenčiausiosios Mergelės Marijos paėmimo į dangų diena (Žolinė).
Muziejai
Lichtenšteino Kunigaikštystės istorikų draugija rūpinasi šalies kultūros ir istorijos išsaugojimu. Yra keletas meno muziejų, iš kurių didžiausias – Kunigaikščio kolekcija, taip pat Nacionalinis meno muziejus, Pašto ženklų muziejus ir keletas kitų. Lichtenšteino Nacionalinis meno muziejus yra naujosios Lichtenšteino architektūros pavyzdys. Sukurtas šveicarų architektų Morger, Degelo ir Kerez, buvo atidarytas 2000 m. Kaip modernaus ir šiuolaikinio meno muziejus priglaudė valstybinę meno kolekciją ir yra žymus besikeičiančiomis parodomis. Taip pat labai svarbus yra Lichtenšteino Valstybinis muziejus, kuris 2003 m. po renovacijos naujai atvėrė duris. Kiti muziejai yra Slidinėjimo muziejus bei daugelis kitų vietinių muziejų.
Tarptautiniai santykiai
Lietuva ir Lichtenšteinas diplomatinius santykius užmezgę yra nuo 2001 m.
Nuorodos
Vyriausybė:
Bendros nuorodos:
Žemėlapiai:
Brindizio provincija
Brindizio provincija – Italijos provincija Apulijoje. Provincijos sostinė – Brindizis. Apsuptas vynuogynų ir artišokų laukų Brindizis yra vienas didžiausių Pietų Italijos uostų.
Provincijoje yra 20 savivaldybių. Svarbiausios iš jų:
Niutao
thumb|240px|Salos palydovinė nuotrauka
2002 m. Niutao gyveno 663 žmonės. Yra du kaimai – Kulia ir Teava (abu salos vakaruose). Veikia bažnyčia, paštas, mokykla. Pietuose yra kapinės.
thumb|left|240px|Krovinių perkėla iš laivo į salą per rifą Pasak mito, XII-XIII a. Niutao apgyvendino atvykėliai iš Samoa. XV–XVI a. salą nesėkmingai puolė tongiečiai, o XVII a. – atėjūnai iš Kiribačio. 1781 m. greta Niutao praplaukė ispanų laivas, vedamas Francisco Antonio Mourelle. Ispanai salą pavadino El Gran Cocal. Vėliau europiečiai čia pasirodė tik 1825 m. – saloje besilankęs Obed Starbuck ją pavadino Loper Island. 1861 m. prasidėjo Niutao gyventojų krikštas.
Šigejoši Suzuki
(g. 1902 m. spalio 13 d. - m. 1971 m. gruodžio 20 d.) – karjerą baigęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1927 m.
Šeduvos dvaras
Istorija
Šeduva buvo Lietuvos didžiojo kunigaikščio dvaras, vėliau tapęs privačia valda. 1792 m. paskutinis Šeduvos seniūnijos valdytojas Stanislovas Poniatovskis su Šeduvos miestiečiais pasirašė sutartį, pagal kurią miestiečiai mokėjo dvarui 3579 auksinų činšo mokestį.
1798 m. iš S.Poniatovskio dvarą ir žemes nupirko baronas Teodoras fon Ropas. Jis nepripažino Šeduvos miesto gyventojų teisės mokėti mokestį ir pareikalavo, kad miesto gyventojai dvare eitų lažą. Miestiečiai nusprendė ginti savo teises teisme. Po ilgo bylinėjimosi Upytės pavieto žemės teisme ir Vyriausiajame teisme byla pateko į Rusijos valstybės Senatą. 1812 m. Senate buvo priimtas sprendimas pripažinti anksčiau Šeduvos miestui suteiktas privilegijas. Pralošęs bylą, baronas T.Ropas, negalėdamas pakęsti miesto kaimynystės, Šeduvoje buvusio dvaro pastatus nugriovė.
Naujojo dvaro pastatus T.Ropas pastatė apie 2 km nuo miestelio, prie Daugyvenės upės. Naujoje vietoje įkurtą dvarą pavadino Raudondvariu. Pastatų išsidėstymą dvaro teritorijoje lėmė dvaro kelių bei vandens telkinių išsidėstymas.
1820 m. dvarui priklausė šios gyvenvietės (skliausteliuose – lenkiški pavadinimai):
Kafuė (reikšmės)
Kafuė gali reikšti šiuos objektus Zambijoje:
Šeduvos dvaras
Istorija
Dvaro užribyje 1820 m. buvo šios gyvenvietės:
Nuo 1854 m. dvarą valdė baronas Otonas fon Ropas. Dvare buvo Ropų giminės archyvas, XVIII a. surinktų paveikslų galerija (net Ticiano kūrinių).
1940 m. dvaras buvo nacionalizuotas, jį suniokojo sovietinė kariuomenė, karo metais nukentėjo meno vertybės.
Nuorodos
2005 m
Jonas Valentas Čepulis
Jonas Valentas Čepulis (g. 1935 m. sausio 20 d. Ruponiuose, Pakruojo rajonas) – Lietuvos ir Pakruojo rajono savivaldybės partinis, politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1955 m. baigė Joniškėlio žemės ūkio technikumą. 1955–1973 m. žemės ūkio, komjaunimo ir liaudies kontrolės darbuotojas Pakruojo rajone. 1960 m. baigė tris kursus Lietuvos žemės ūkio akademijoje. 1973 m. Maskvoje baigė Neakivaizdinę aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK. 1973–1975 m. dirbo LKP CK. Nuo 1975 m. LKP Pakruojo rajono komiteto I sekretorius. 1976–1981 m. LKP Revizijos komisijos narys. Pensininkas, LR Seimo nario Jono Juozapaičio padėjėjas-sekretorius.
1959–1989 m. Pakruojo rajono Liaudies deputatų tarybos deputatas. 1980–1985 m. LSSR AT deputatas. Nuo 1981 m. kandidatas į LKP CK narius. Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Pakruojo rajono skyriaus narys. 2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narys. 2003–2007 m. Sveikatos apsaugos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas. „Vairo“ ir „Berželio“ sodininkų bendrijų, Butų savininkų bendrijos pirmininkas.
Našlys, vaikai Rita, Gintaras.
La Libertadas (Salvadoras)
La Libertadas  – miestas centriniame Salvadore, Ramiojo vandenyno pakrantėje, 30 km į pietus nuo San Salvadoro. 13,3 tūkst. gyventojų (1992 m.).
La Libertadas – trečias pagal apyvartą šalies uostas (po Akachutlos ir La Uniono). Svarbus turistinis ir poilsinis šalies centras.
Geležinė
Geležinė – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Skiemonių.
Mandiorės ežeras
Mandiorės ežeras  – ežeras Pantanalio pelkynuose, Bolivijos ir Brazilijos pasienyje. Įeina į Santa Kruso departamentą ir Pietų Mato Groso valstiją. Ilgis 25 km, plotis 10,5 km. Ežero plotas 152 km²; iš jo 90 km² priklauso Bolivijai ir 62 km². Pasižymi balto smėlio paplūdimiais. Yra 3 salos. Mandiorės kanalu jungiasi su Paragvajaus upe. Bolivijos dalis įeina į San Matijaso gamtos teritoriją.
Skrebiškis (Rokiškis)
Skrebiškis – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km į pietus nuo Rokiškio, prie kelio.
Istorija
1810 m. minimas Skrebiškio palivarkas, priklausęs Rokiškio grafystei Vilkmergės paviete. Jo savininkas buvo grafas Ignacas Tyzenhauzas.
Palivarkui tuo metu priklausę kaimai:
Palivarko žemės ribojosi su šiais kaimais:
Iš Skrebiškių dvaro žeme buvo aprūpintos šešios 1863 m. sukilimo tremtinių šeimos, grįžusios 1922 m. iš Čiornaja Padinos kaimo. Tai Alfonso, Jono, Juozo, Petro ir Vlado Baukių bei Petro Galvydžio.
La Libertadas
La Libertadas ( – „laisvė“) gali reikšti:
Pasertupis
Pasertupis – kaimas Kretingos rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 1 km į pietvakarius nuo Darbėnų.
UEFA Europos lyga 2012–2013 m.
UEFA Europos lyga 2012–2013 m. – 4-asis UEFA Europos lygos taurės turnyras (55-asis įskaitant UEFA ir Mugių taurę). Prasidėjęs 2012 m. liepos 3 d. ir pasibaigęs 2013 m. gegužės 15 d. Turnyro finalas vyko Amsterdam Arena stadione (Amsterdamas, Nyderlandai). Čempionais tapo Chelsea FC futbolininkai.
Pasertupis
Istorija
1915 m. kaime įkurta Darbėnų geležinkelio stotis.
UEFA Europos lyga 2012–2013 m.
Šešioliktfinalis
Iš UEFA Čempionų Lygos pateko:
Brindizis
Istorija
Yra daug mitų apie Brindizio įkūrimą. Vienas jų teigia, kad įkūrėjas buvo Diomedas.
Brindizis buvo senovės graikų miestas įkurtas prieš romėnų ekspansiją. Lotyniškas pavadinimas Brundisium kilo nuo graikiško Brentesion (Βρεντήσιον), kuris reiškia „elnio galva“, nes miesto uostas panašios formos į gyvūno galvą. 267 m. pr. m. e. (245 m. pr. m. e. pagal kitus šaltinius) Brindizį užėmė romėnai. Puntos kyšulyje, kuris yra už uosto, rastas Bronzos amžiaus kaimo (XVI a. pr. m. e.) liekanos su mikėniškos keramikos likučiais. Herodotas mini vietinių gyventojų mikėnišką kilmę. Tor Pisanos nekropolis (į pietus nuo Brindizio senamiesčio) grąžino korintietiškus ąsočius VII a. pr. m. e. pirmoje pusėje. Brindizio mesapiai palaikė tvirtus ryšius su Egėjo jūros graikais.
Po Pūnų karų miestas tapo romėnų karinio laivyno ir jūrinės prekybos centru. Per Sąjungininkų karą miestiečiams buvo suteikta romėnų pilietybė, o Sula paskelbė Brindizį laisvu uostu. Tačiau jis nukentėjo nuo Cezario apgulties 49 m. pr. m. e. ir vėl buvo užpultas 42 m. pr. m. e. ir 40 m. pr. m. e.
Čia gimė poetas Pacuvijus 220 m. pr. m. e. ir mirė poetas Vergilijus 19 m. pr. m. e. Romėnams valdant tai buvo svarbus uostas su 100 tūkst. gyventojų, per kurį buvo keliaujama į Graikiją per Dyrachiumą ar Kerkyrą. Uostą su Roma jungė Via Appia ir Via Traiana. Via Appia kelio pabaigą prie jūros žymėjo dvi kolonos, kurių viena išliko, o kita perkelta į Lečę.
Vėliau miestą užėmė ostgotai ir atkariavo Bizantija VI a. 674 m. miestą sugriovė Romualdo I vadovaujami lombardai iš Benevento, bet Brindizį greitai atstatė. IX a. netoliese buvo saracėnų gyvenvietė, piratai miestą užpuolė 836 m.
Siksaola
Siksaola  – upė Kosta Rikoje ir Panamoje. Prasideda Limono provincijos pietryčiuose, Talamankos Kordiljeroje. Pradžioje teka rytų kryptimi tarpukalnių slėniu. Žemupyje teka į rytus ir šiaurės rytus per lygumą, smarkiai vingiuoja. Šiame ruože upė sudaro Panamos–Kosta Rikos valstybinę sieną. Įteka į Karibų jūrą.
Brindizis
Istorija
1070 m. miestą užėmė normanai, jis tapo Taranto ir Apulijos kunigaikštysčių dalimi, o valdė Konversano grafai. Po baronų sukilimo 1132 m. Brindizį valdė Sicilijos karalius Rodžeris II. Kryžiuočių laikais miestas vėl suklestėjo, kai vėl tapo archivyskupystės centru, buvo pastatyta katedra ir pilis su svarbiu nauju arsenalu, o uostas tapo pageidautinu tarpiniu punktu kelyje į Šventąją žemę. Šioje katedroje vedė Sicilijos princas Rodžeris III. Imperatorius Frydrichas II iš čia pradėjo Šeštąjį kryžiaus žygį 1227 m. Kaip kitus Apulijos uostus Brindizį trumpai valdė Venecijos respublika, kol jį užėmė Ispanija.
Kafuė
Kafuė  – upė vidurio Zambijoje; Zambezės kairysis intakas. Prasideda Vario Juostos provincijoje, netoli Kongo DR sienos, 1350 m aukštyje. Aukštupyje meandruoja, teka pelkėtomis vietovėmis, vėliau slėnis susiaurėja, upė teka pro Zambijos varingąją sritį. Vidurupis 26 km teka giliu tarpekliu. Už Kitvės Kafuė suka į pietvakarius, smarkiai meandruoja, sudaro daug senvagių bei iki 6000 km² išsiplečiančią Lukangos pelkę. Žemupyje upė teka lygumomis į rytus, prateka 60 km gylio tarpeklį. Įteka į Zambezę 20 km nuo Čirundu.
Brindizis
Istorija
1707–1734 m. Brindizį valdė Austrijos imperija, o po to Burbonai. Tarp 1943 m. rugsėjo ir 1944 m. vasario miestas buvo laikinoji Italijos sostinė.
Siksaola
Intakai:
Kafuė
Didžiausi intakai: Lunga, Lufupa.
Siksaola
Tarp Gubaito ir Siksaolos gyvenviečių yra neveikiantis geležinkelio tiltas ties kuriuo yra sienos perėjimo postas.
Kafuė
Upėje įrengtos dvi užtvankos – Iteži Težio ir Kafuė tarpeklio. Aukštupys kenčia nuo pramoninės (vario nuotėkų) ir buitinės taršos. Kafuė vanduo naudojamas pasėlių drėkinimui. Upės vidurupis yra svarbi laukinės gamtos sritis, čia įsteigti Kafuė, Ločinvaro ir Mėlynosios Lagūnos nacionaliniai parkai. Svarbiausi miestai prie upės yra Kitvė ir Kafuė.
Siksaola
1540 m. dešiniajame Siksaolos krante konkistadorai įkūrė Badachoso miestą, iš jo vykdė ekspedicijas po regioną. 1610 m. miestas sugriautas indėnų antpuolio.
Mis Pasaulis 2008
Mis Pasaulis 2008 – 58 konkurso Mis Pasaulis ceremonija vykusi Johanesburge. Konkursą buvo numatyta rengti Ukrainoje (Kijeve), bet dėl regione kilusio Pietų Osetijos karo konkursas buvo surengtas Johanesburge. Ceremonijos nugalėtoja antrą kartą tapo atstovė iš Rusijos.
Gražuolė su tikslu
Šioje kategorijoje yra renkama dalyvė, labiausiai prisidedančią prie labdaringos veiklos.
Eduardas Eismuntas
Eduardas Eismuntas ( 1932 m. kovo 15 d. Kaune – 2019 m.) Lietuvos sovietinio saugumo veikėjas, generolas majoras.
Biografija
Nuo 1953 m. TSKP narys. MGB dirbo nuo 1950 m., 1952–1964 m. LTSR MGB ir KGB operatyvinis įgaliotinis Vilniuje ir Kaune, 1964–1965 m. ir 1971–1974 m. LTSR KGB poskyrio viršininkas, 1965–1966 m. ir 1974–1978 m. skyriaus viršininko pavaduotojas. 1978–1987 m. Maskvoje TSRS KGB valdybos skyriaus viršininko pavaduotojas, viršininkas. 1987 m. generolas majoras. 1987 m. gegužės mėn. – 1990 m. vasario mėn. LTSR valstybės saugumo komiteto pirmininkas.
Veikla
Prisidėjo prie Lietuvos katalikų bažnyčios kronikos persekiojimo. Nuo 1988 m. rudens jo vadovaujamas LTSR KGB siekė Sąjūdžiui neleisti radikalėti, Lietuvai atkurti nepriklausomybės, prisidėjo steigiant antilietuviškas ir komunistines organizacijas „Jedinstvo“ ir kitas, bandė skaldyti lietuvių organizacijas Lietuvoje ir užsienyje, diskredituoti jų veikėjus. Kreipėsi į TSRS KGB vadovybę Maskvoje, kad LTSR būtų daroma išimtis ir leista neatskleisti pasipriešinimo kovotojų palaidojimo vietų. Jo vadovavimo laikotarpiu dalis LTSR KGB archyvo dokumentų buvo sunaikinta arba išvežta į Maskvą. 2012 metais duotame interviu pripažino, jog nesugebėjo kontroliuoti situacijos tuometinėje LTSR ir todėl atsistatydino pasipiktinęs Lietuvos Nepriklausomybės paskelbimu.
Juozas Bartašiūnas
Juozas (Josifas) Bartašiūnas (1895 m. liepos 12 d. Diržiai, Šiaulių apskr. – 1972 m. rugpjūčio 25 d. Vilnius) – TSRS administracinis ir saugumo veikėjas, TSRS generolas majoras.
Biografija
1921–1938 m. sovietinio saugumo karininkas, 1932–1937 m. pasienio kariuomenės brigados vadas ir komisaras. 1934 m. eksternu baigė vidurinę mokyklą. 1940 m. Raudonosios armijos 3-osios armijos, okupavusios Lietuvą ir Latviją, politinės valdybos viršininkas ir Pabaltijo ypatingosios karinės apygardos politinio skyriaus viršininkas. 1940–1941 m. Raudonosios armijos 29-ojo teritorinio šaulių korpuso, 1942–1944 m. 16-osios lietuviškosios divizijos ypatingojo skyriaus (SMERŠ) viršininkas. 1944–1946 m. LTSR vidaus reikalų liaudies komisaras, 1946–1953 m. vidaus reikalų ministras. 1945 m. generolas majoras.
Vienas svarbesnių Lietuvos pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui slopinimo, gyventojų trėmimų ir sovietinio genocido organizatorių. 1944–1946 m. jo vadovaujama NKVD surengė 25 500 karinių operacijų, nužudė 14 400 ir suėmė apie 35 000 žmonių, be teismo sprendimo ištrėmė daugiau, kaip 9000 partizanų šeimų narių. „Bartašiūno vilos“ vardu buvo vadinamas Tuskulėnų dvaras, kuriame NKVD-KGB laidojo nužudytus pasipriešinimo veikėjus.
QNX
QNX – realaus laiko operacinė sistema (RTOS). Naudojama realaus laiko ir integruotoms sistemoms valdyti – aviacinėje, medicininėje ir buitinėje elektroninėje technikoje, kur svarbu laiku sureaguoti į visus įvykius bei sugebėti atsakyti į užklausas per tam tikrą apibrėžtą laiką. XX amžiaus dešimto dešimtmečio pabaigoje galimybių demonstracijai buvo išleista minimali QNX 4 versijos pagrindu paremta sistemos versija su grafine aplinka ir naršykle, tilpusi į 1,44 MB lankstųjį diskelį.
Juozas Bartašiūnas
Biografija
1944–1954 m. LKP CK, 1944–1949 m. CK biuro narys, 1949–1952 m. kandidatas į CK biuro narius. 1946–1950 m. TSRS Aukščiausiosios Tarybos, 1951–1963 m. LTSR Aukščiausiosios Tarybos deputatas. Parašė politinių brošiūrų.
Fenerbahçe SK
Stambulo „Fenerbahçe“ – seniausias Turkijos futbolo klubas, iš Stambulo.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1907 m. daugkartiniai šalies čempionai ir Turkijos futbolo taurės laimėtojai.
Imunai
Imunai (, iš 'ne' +  'statyti įtvirtinimus, iš  'sienos') – specializuoti Senovės Romos kariuomenės kareiviai. Imunai turėdavo specializuotų įgūdžių, leisdavusių atlikti užduotis, netipiškas Romos kareiviams. Dėl savo specialiųjų gebėjimų imunai būdavo atleidžiami nuo paprastų ir nekvalifikuotų darbų, tokių kaip įtvirtinimų griovių kasimas, stovyklų ribų patruliavimas ir pan.
Tapimas imunu
Prieš tapdamas imunu kareivis turėdavo atitarnauti militu (militai kitaip dar buvo vadinami ) – paprastu nespecializuotu kareiviu, kurie sudarydavo didžiąją dalį legionierių ir kurie atlikdavo didžiąją dalį būtinų darbų (eidavo sargybą, statydavo lauko įtvirtinimus ir kt.). Tik kareiviai, kelerius metus atitarnavę militais galėjo pretenduoti tapti imunais.
Kareivius, galinčius tapti imunais, atrinkdavo, dažnai kaip paskatinimą. Jei atrinktas legionierius neturėdavo reikiamų įgūdžių, bet norėdavo tapti imunu, jis būdavo apmokomas. Apmokymo metu būsimi imunai vadinosi discentai. Discentai gaudavo tą pačią algą ir tokį patį aprūpinimą kaip militai, kol gaudavo imuno statusą.
Tipiškos pareigos
Imunai buvo kariuomenei reikalingi inžinieriai (statydavo įtvirtinimus, tiltus, apgulties mašinas), mūrininkai, račiai, kalviai, dažytojai, artileristai, muzikantai, rikiuotės ir ginklų instruktoriai, karo policininkai, dailidės, ginklininkai, strėlininkai, mėsininkai, medžiotojai, veterinarai ir medikai, pranašautojai, žyniai.
Imunai gaudavo didesnę algą nei paprasti Romos kareiviai.
Šilkmediniai
Šilkmediniai (Moraceae) – magnolijūnų (Magnoliophyta) šeima, kuriai priklauso vienanamiai arba dvinamiai medžiai, krūmai ir žolės. Vaisius – kaulavaisis arba riešutėlis.
Lietuvoje auginamos šios gentys:
Alijošiškės
Alijošiškės – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Pagramančio, prie kelio, Akmenos dešiniajame krante. Šiaurėje ir rytuose plyti Pagramančio miškas. Alijošiškėse įsikūrusi Pagramančio girininkija, kaimo turizmo sodyba.
miniatiūra|200px|left|Girininkijos būstinė
Lakštingalų slėnis
Tai rekreacinė zona, įkurta Akmenos upės kilpoje. Čia nutiesti asfaltuoti takai, apjuosti gyvatvorėmis, yra tvenkinys su salele, pavėsinės ir estrada. Lakštingalų slėnyje kasmet vyksta įvairūs kultūriniai Tauragės ir Šilalės rajonų renginiai.
Varlaukio Juozapo Gudavičiaus pagrindinė mokykla
Jurbarko rajono Varlaukio Juozapo Gudavičiaus pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Varlaukyje (Jurbarko raj.), vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Buvęs įstaigos kodas 190919940. Steigėjas Jurbarko rajono savivaldybės taryba.
Aukštasis karalius
Aukštasis karalius – karalius, kuris valdo ir kitų karalių valdomas žemes, tačiau neturi imperatoriaus titulo. Šis titulas paprastai naudojamas kalbant apie senovės karalius iki ankstyvųjų viduramžių. Jiems pavaldžios teritorijos paprastai buvo ne didesnės už vėlesnių laikų paprastų karalių valdas.
Varlaukio Juozapo Gudavičiaus pagrindinė mokykla
Nuo 2012 m. Jurbarko rajono Eržvilko gimnazijos Varlaukio skyrius.
Aukštasis karalius
Artimi titulai – karalių karalius ir didysis karalius.
Varlaukio Juozapo Gudavičiaus pagrindinė mokykla
Istorija
1922 m. vasario 16 d. atidaryta Varlaukio pradžios mokykla. Nuo 1944 m. progimnazija (5 klasės), nuo 1949 m. septynmetė mokykla, nuo 1962 m. aštuonmetė. 1965 m. pastatytas dviaukštis mūrinis mokyklos pastatas. 1999 m. mokyklai suteiktas kompozitoriaus Juozapo Gudavičiaus (1873–1939) vardas. 2000 m. mokyklą baigė pirmoji dešimtokų laida. 2012 m. rugsėjo 1 d. Varlaukio Juozapo Gudavičiaus pagrindinė mokykla prijungta prie Eržvilko gimnazijos.
Aukštasis karalius
Aukštaisiais karaliais (pagal amžininkų ar šiuolaikinį įvertinimą) buvo:
Vielos vyniojimas
thumb|220px|Įvairiaspalvės šiuo metodu montuoti skirtos vielos ir jų vyniojimo įrankis thumb|220px|Montažo pavyzdys Vielos vyniojimas - litavimo nenaudojantis, tačiau labai patikimas elektronikos montavimo būdas užvyniojant ant elementų išvadų plonas vielas. Jis tinka tiek bandomiesiems modeliams, tiek ir nedidelių serijų pramoninei gamybai. Panaudojus tinkamas medžiagas ir metodus, taip pagaminta schema yra atsparesnė vibracijai nei lituota, o vynioti sujungimai turi net ir didesnį elektrinį laidumą.
Šis metodas buvo naudojamas telefonų stotims, kompiuteriams, radijo įrengimams, radarams bei specializuotiems valdymo įtaisams surinkti. Taip buvo pagamintas ir amerikiečių Apollo kosminių laivų tūpimą į Mėnulį valdantis kompiuteris. Šis metodas laikomas patikimesniu už spausdintas schemas, sujungimai atsparesni vibracijai. Prireikus jį galima ir automatizuoti.
Montuojant šiuo būdu, detalės dažniausiai nejudamai įtvirtinamos specialiuose lizduose (paprastai klijuojamuose prie didesnės plokštės). Lizdų kontaktai yra kvadratinio skerspjūvio itin kieto berilio-vario lydinio paauksuoti (pigesniuose variantuose – bronziniai su lydmetalio danga) strypeliai.
Montavimui naudojama plona varinė sidabruota viela, prieš vyniojant sukarpoma reikiamo ilgio atkarpomis. Didžioji vielos dalis turi elektrinę izoliaciją kuri ties prijungiamu kontaktu nuvaloma. Specialiu į pieštuką panašiu įrankiu iš pradžių aplink kontaktą apsukamos dvi vijos izoliuotos vielos, paskui užsukama (nuo septynių iki devynių vijų) neizoliuota jos viršūninė dalis. Viela įsispaudžia į kvadratinio strypelio briaunas net kelių tonų į kvadratinį colį jėga. 28 tokie kontaktai (septynios vijos aplink keturbriaunį strypelį) užtikrina patikimą sujungimą. Užvyniota izoliuotos vielos dalis saugo ją nuo susidėvėjimo ties jos susijungimo su kontaktu riba. Paprastai vienas kontaktas turi tris kontaktinius strypelius.
Profesionaliam montavimui naudojami elektriniai ar pneumatiniai vielų vyniojimo įrankiai. Tai vienas patogiausių būdų, jei surinktą schemą vėliau tenka ardyti ir taisyti.
Šigemaru Takenokoši
(g. 1906 m. vasario 15 d. - m. 1980 m. spalio 6 d.) – karjerą baigęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1925-1930 m.
Miliauskas
Miliauskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Miliauskienė (ištekėjusi moteris) ir Miliauskaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Džela
Džela yra miestas Italijoje, Sicilijos pietinėje dalyje, Kaltanisetos provincijoje, prie Viduržemio jūros. 2001 m. duomenimis, joje gyvena 77 260 gyventojai.
Gailiušiai (Kaunas)
Gailiušiai – kaimas Kauno rajono savivaldybės šiaurėje, prie magistralės, kairiajame Nevėžio krante. 2006 m. čia pastatyti daugiau nei 10 m aukščio Gedimino stulpai, kuriems buvo panaudota 225 šiaudų ryšuliai, sudėlioti aplink įgręžtus keturis elektros stulpus. Originalaus statinio autorius – vietinis ūkininkas Antanas Tamulis.
Kombinuotieji pašarai
Kombinuotieji pašarai – pašarinių žaliavų mišiniai su pašarų priedais ar be jų, naudojami kaip visaverčiai pašarai ar pašarų papildai gyvūnams. Kombinuotieji pašarai skirstomi pagal maistinę vertę, paskirtį, specifines savybes:
Kuko Salų herbas
Kuko Salų herbas – herbas, oficialiai įteisintas naudoti Kuko salose (1980 m.). Herbą sukūrė Papa Motu Kora, žinomas ilgametis Ariki (didžiųjų genčių vadų) tarybos narys, kilęs iš Rarotongos salos Mataveros kaimo.
Kuko Salų herbe pagrindinė figūra – mėlynos spalvos skydas. Mėlyna spalva reiškia vandenyną ir čia gyvenančių žmonių taikų būdą. Jame vaizduojami sekantys elementai:
Auksūdys (Kretinga)
Auksūdys (arba Auksūdis) – kaimas Kretingos rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Darbėnų, prie kelio ir Darbos upės. Vakariniu pakraščiu teka Kulšės upelis.
FK Radnički Beograd
Belgrado „Radnički“ – Serbijos futbolo klubas iš Belgrado.
Auksūdys (Kretinga)
Istorija
Ignas Jablonskis teigia, kad prie Darbos upelio Auksūdyje žmonės gyvena nuo neolito ir žalvario amžių. Apie tai liudija K. Grabio rasti akmeninis kirvelis ir kaplio dalis. II tūkstantmečio pradžioje auksūdiškiai ant Darbos statė ąžuolinių rąstų tiltus ant polių, važinėjo ratais ir rogėmis. Prie Kulšės upelio I tūkstantmetyje buvusi įrengta įtvirtinta senovės gyvenvietė – piliakalnis, šalia kurios iki XIII a. veikė pagoniškos kapinės. Kita senovės gyvenvietė, apjuosta iš akmenų sukrautos sienos, stūksojo kairiajame Darbos krante. Tarp upės ir gyvenvietės plytėjo senovės žemdirbystės laukai. left|thumb|300px|Baigiantis sunykti 1816-1825 m. statytas valstybės saugomas svirnas XVI a. II pusėje valakų reformos metu buvo suformuotas gatvinis kaimas, kurio visos sodybos stovėjo prie gatvės, kuria ėjo senasis kelias iš Darbėnų link Skuodo. Jis pirmąkart paminėtas 1756 m. Palangos dvaro inventoriuje.
FK Radnički Beograd
Istorija
1920 m. balandžio 20 d. laikoma klubo įkūrimo data. Kitados rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
Auksūdys (Kretinga)
Istorija
1756 m. kaime gyveno 14, o 1780 m. – 31 valstiečių šeima. XVIII a. kaimo žemėje susikūrė Gegužavo, Ilginių, Jurgutiškių, Kudiškių ir Maloniškių vienkiemiai. Iki 1861 m. Auksūdys priklausė Palangos dvaro ūkiniam–administraciniam padaliniui – Darbėnų dvarui.
1846 m. kaime gyveno 36 šeimos, o 1870 m. grafui J. Tiškevičiui dirbo 158 valstiečiai. XIX a. kaimo žemėje išnyko Kudiškių, Jurgutiškių, o greta Gegužavo, Ilginių ir Maloniškių atsirado Ežkepių, Panariškių ir Smaldegių vienkiemiai. 1861 m. buvo įkurta Auksūdžio seniūnija, kuriai priklausė Auksūdžio, Nausėdų ir Latvelių kaimų bendruomenės. Auksūdžio bendruomenę 1870 m. sudarė Auksūdis bei Auksūdžio, Gegužavo Panariškių, Smaldegių vienkiemiai.
FK Radnički Beograd
Pirma lyga
Nuo 2022–2023 m. sezone žaidė Pirmoje lygoje (II). Debiutiniame sezone užėmė aštuntą vietą.
2023–2024 m. sezone rungtyniavo Pirmoje lygoje.
Auksūdys (Kretinga)
Istorija
1923 m. Auksūdyje buvo 58 ūkiai. Vykdant Lietuvos žemės reformą, 1935 m. Auksūdys išskirstytas į vienkieminius ūkius. Į pakraščius išsikėlę naujakuriai savo gyvenvietes neoficialiai pavadino Plėšimais, Kalnalaukiu, Laukininkais, Margaliais.
Tarpukariu veikė Auksūdžio pradinė mokykla, kurioje iki 1930 m. vedėjavo Juozas Asiukaitis. 1931 m. pavasarininkai kaimo gyventojams surengė gegužinę, kurios metu suvaidino spektaklį „Bajoras Gaidys“, o vėliau parodė vaidinimą „Jurgis Šmikė“.
Geležinėlė
Geležinėlė – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Skiemonių.
Auksūdys (Kretinga)
Istorija
1921 m. vaikinų lėšomis kaimo kryžkelėje buvo pastatytas kryžius su 2 kryžmomis, vadinamas Karavyko (Benediktiniu, Pavietriniu, Vaikių, Vyrų) kryžiumi. Jam padaryti iš Grūšlaukės bažnytkaimio buvo pakviestas meistras Juozapas Paulauskas. Po karo kryžius nugriautas, o 1989 m. vėl papuošė kryžkelę.
Prasidėjus kolektyvizacijai, Auksūdys buvo paskelbtas Liudo Giros kolūkiu, kuris vėliau prijungtas prie Darbėnų kolūkio.
1996 m. Europos moterų rankinio čempionatas
1996 m. Europos moterų rankinio čempionatas – 2-asis Europos moterų rankinio čempionatas, kuris vyko 1996 m. gruodžio 6 - gruodžio 1 dienomis Danijoje. Čempionate pirmą kartą debiutavo Lietuvos moterų rinktinė.
2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionatas/20 km ėjimas vyrai
Vyrų 20 km ėjimo rungtis tradiciškai buvo pirmoji 2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionate. Varžybos vyko liepos 27 d. Barselonoje.
Rezultatai
SG - sezono geriausias rezultatas, NBG - sportininkas nebaigė trasos, DSQ - sportininkas diskvalifikuotas
Kafuė (miestas)
Kafuė  – miestas vidurio Zambijoje, Lusakos provincijoje, 44 km į pietus nuo Lusakos, prie Kafuė upės ir tvenkinio. Pro miestą eina Lusakos-Livingstono geležinkelio linija. Ties Kafuė yra vienintelė vieta, kur galima kirsti platų ir pelkėtą Kafuė upės slėnį, skiriantį pietų ir šiaurės Zambiją.
Centrinė Java
Centrinė Java  – provincija Indonezijoje, centrinėje Javos dalyje. Provincijos administracinis centras yra Semarangas.
Provincijos plotas yra 39800,69 km², tai sudaro apie ketvirtį salos. Joje gyvena 30 380 687 žmonės (2010 m.), tai trečia pagal gausumą provincija po Vakarų Javos ir Rytų Javos.
Centrinė Java taip pat yra kultūrinis regionas, kuriam priklauso Džokjakarta. Tačiau Džokjakarta ir aplinkinės sritys priklauso specialiam regionui, sudarytam po Indonezijos nepriklausomybės.
Istorija
Java apgyvendinta nuo priešistorinių laikų. Olandų anatomas ir geologas Eugène Dubois XIX a. pabaigoje atrado Javos žmogų, kuris priklauso Homo erectus rūšiai. Manoma, kad jis yra 1,7 mln. metų senumo.
Rašytinė istorija Centrinėje Javoje prasidėjo VII a. Raštą, hinduizmą ir budizmą atgabeno indai iš Pietų Indijos. Centrinė Java buvo politinis salos centras.
Po 820 m. kinai nebemini Hēlíng. Tuo metu Sailendras nuvertė Sandžajos, kurios atstatė šaivizmą kaip dominuojančią religiją. X a. vidury dėl neaiškios priežasties politinis centras persikėlė į Rytų Javą.
Demako sultonatui sugriovus hinduistinį Madžapahitą XVI–XVII a. politinis centras grįžo į Centrinę Javą. Tuo metu europiečiai pradėjo prekiauti su Javos uostais, olandai veikė per Olandų Rytų Indijos bendrovę.
Žlugus Demakui Kedu lygumose iškilo Mataramo sultonatas. XVII a. valdant sultonui Agungui jis nukariavo beveik visą salą. Dėl vidinių nesutarimų ir olandų spaudimo, sulotonatas jiems perleido vis daugiau žemių. 1755 m. po Gijančio sutarties sultonatas buvo padalintas į Surakartos ir Džokjakartos sultonatus. Po kielių metų Surakartos sultonatas vėl buvo padalintas po Salatigos sutarties 1757 m. kovo 17 d.
Per Napoleono karus Java atiteko britams, kurie 1813 m. padalino Džokjakartos sultonatą. Vienos kongresas gražino Javą olandams. Jie įtvirtino savo valdžią per Javos karą 1825–1830 m.
Po 1965 m. perversmo Centrinėje Javoje vyko antikomunistinis valymas, per kurį armija ir savanoriai žudė komunistus, daug jų ištrėmė į Buru salą Molukuose. Kai kurie buvo nužudyti po kelerių metų, dauguma paleisti 1979 m.
1998 m. Surakartoje įvyko prieš kinus nukreiptos riaušės. Daug pastatų buvo sudeginta. 1999 m. Megawati Soekarnoputri rėmėjai ten degino pastatus, kai Indonezijos parlamentas prezidentu išrinko Abdurrahman Wahid. Užsieniečiai buvo užpulti po Rugsėjo 11 d. atakos.
Chris Wolstenholme
Christopher Tony Wolstenholme (g. 1978 m. gruodžio 2 d. Roterdame, Anglijoje) – roko grupės Muse narys. Chris grupėje dainuoja pritariamuoju vokalu ir groja bosine gitara.
Biografija
C. Wolstenholme gimė ir užaugo Roterdame. 1989 m. su tėvais persikraustė gyventi į Teignmouth, Devoną. Pradžioje grojo būgnais post – punk grupėje, vėliau prisijungė prie Matthew ir Dom atsisakė būgnų, vietoje jų ėmė groti bosine gitara. Tuo metu jų grupė vadinosi „Rocket Baby Dolls“, kuri vėliau pervadinta į Muse.
Šiuo metu Chris gyvena Airijoje su savo žmona Kelly ir šešiais vaikais: Alfie, Ava-Jo, Frankie, Ernie, Buster ir Teddi.
Bokas del Toras
Bokas del Toras  – miestelis šiaurės vakarų Panamoje, Bokas del Toro salyne, siaurame pusiasalyje Kolono salos pietryčiuose. Bokas del Toro provincijos administracinis centras. Beveik pačioje gyvenvietėje yra tarptautinis oro uostas, į kurį skrenda lėktuvai iš kitų Panamos miestų bei Kosta Rikos. Yra jūrų uostas, kuriame švartuojasi keltai, vandens taksi, per jį eksportuojami bananai.
Didelė dalis Bokas del Toro namų pastatyta ant polių.
VxWorks
VxWorks – realaus laiko operacinė sistema, turinti daugiaprograminio režimo branduolį, įvairių užduočių pirmumą, greitą reagavimą į procesų pertraukimus, paprastą naudojimą bei modernią failų sistemą. Pirmasis leidimas pasirodė 1985 m. Kuriant operacinę sistemą naudojamos Ada, C, C++, Java programavimo kalbos. VxWorks palaiko x86, MIPS, PowerPC, SH-4, ARM, StrongARM, xScale architektūrų kompiuterius.
Lietuvos jaunimo dienos
Lietuvos jaunimo dienos (LJD) - katalikiškas renginys Lietuvoje, skirtas jaunimui, organizuojamas kas 2 metus. Rengėjai - Lietuvos jaunimo pastoracijos centras ir vyskupijų jaunimo centrai. Inicijavo Lietuvos vyskupų konferencija.
Istorija
Pirmą kartą LJD įvyko 1997 m. Jos buvo skirtos paminėti bei pasiruošti Pasaulio jaunimo dienoms „Mokytojau, kur gyveni? Ateikite ir pamatysite", kurios po mėnesio vyko Paryžiuje. Pirmosios jaunimo dienos buvo piligriminė kelionė iš Vilniaus Aušros Vartų į Trakus. Pirmosiose LJD dalyvavo keli šimtai jaunų žmonių.
2000 Jubiliejiniais metais vyko antrosios Jaunimo dienos „Tarp Dangaus ir Žemės". Jos vyko tris dienas Vilniuje. Jose dalyvavo apie 5000 jaunuolių iš visos Lietuvos.