cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Japonijos istorija
Po karo (1945–1989 m.)
Okupacijos svarbiausias tikslas buvo demilitarizuotos ir demokratinės valstybės sukūrimas, dėl ko pradėtos reformos: demobilizuota armija, uždraustos nacionalistinės organizacijos, militaristinė ir nacionalistinė propaganda, šintoizmas neteko valstybinės religijos statuso. Pagal 1946 m. Konstituciją suverenitetas paskelbtas priklausančiu tautai, imperatoriui paliktas simbolinis vaidmuo, atsisakyta ginkluotųjų pajėgų. Vietoj to JAV įsipareigojo užtikrinti Japonijos saugumą ir tuo tikslu laikyti savo ginkluotąsias pajėgas Japonijos teritorijoje (žr. Saugumo sutartis tarp JAV ir Japonijos bei Jošidos doktrina). Dar kartą, panašiai kaip Meidži laikotarpiu buvo perimamos Vakarų institucijos, normos, vertybės.
Po 1955 m. išryškėjo dvi politinės jėgos: Japonijos socialistinė partija (JSP) ir Liberalų demokratų partija (LDP). Pastaroji tapo dominuojančia jėga. Frakcijų kova liko sunkiai sprendžiama vidaus politikos problema. Per 1972–1962 m. laikotarpį pasikeitė 6 LDP vyriausybės vadovai, nesiliovė skandalai dėl politinės korupcijos.
Dėl okupacijos metu įvykdytų radikalių reformų, šalies augo nepaprastai sparčiai – kasmet 10–15 proc. Industrinė politika stimuliavo aukštos kokybės hi-tech vartojimų prekių gamybą, skirtų vidinei rinkai ir eksportui. Per trumpą laikotarpį Japonija tapo pirmaujančia šalimi. Šioks toks ekonominės plėtros sulėtėjimas jaučiamas 8-ajame dešimtmetyje, kilęs dėl fiksuoto dolerio kurso atsisakymo, energetinės krizės. Japonijos BVP augimas sumažėjo dvigubai – iki 4–5 proc. kasmet, ir dar labiau sulėtėjo 10-ajame dešimtmetyje. Japonijos ekonomika atsidūrė stagnacijos būklėje.
Ekonominiai pokyčiai sąlygojo socialinę kaitą: japonai tapo urbanizuota tauta, išaugo išsilavinimo lygis, stabilizavosi gyventojų skaičius. Išsaugodama daugelį tradicinių bruožų, japonai, ypač jaunoji karta perėmė daug Amerikos kultūros ir gyvenimo būdo elementų. Tačiau Japonijos ekonominis stebuklas turėjo Vakaruose sunkiai įsivaizduojamų pusių: sausakimšas transportas, didelė dalis labai mažų (12 m²) butų, parkų stoka.
Heisei (nuo 1989 m.)
1993 m. po rinkimų pirmą kartą buvo suformuota koalicinė vyriausybė, kurioje nedalyvavo LDP. Tačiau 8 partijų koalicija buvo netvirta, ir nuo 1994 m. LDP dalyvauja koalicinėse vyriausybėse su socialistais ir naujomis partijomis. 2003 m. lapkričio 9 d. rinkimuose LDP surinko 49,38 proc. balsų, Japonijos demokratinė partija – 36,88, atitinkamai šios partijos gavo 237 ir 177 vietų (iš 480) Atstovų rūmuose. Nežiūrint politinių konfliktų, frakcionalizmo, dažnokos ministrų kabineto kaitos ir epizodiškų skandalų, parlamentinė demokratija ir konstitucionalizmas Japonijoje per pokario dešimtmečius tapo esmingiausiais politinės sistemos bruožais.
Japonijos bandymai sutvarkyti karo palikimą pablogino tarptautinius santykius. Korėja ir Kinija nusprendė, kad atsiprašymai (imperatoriaus 1990 m. ir Murajamos pareiškimas 1995 m.) buvo netinkami ir nenuoširdūs. Nankino ir kitų žudynių neigimas bei mokinių vadovėlių perrašymas sukėlė protestus Azijoje. Dažni politikų apsilankymai Jasukuni šventykloje, kur palaidoti karo nusikaltėliai, taip pat sukėlė pasipiktinimą. 2015 m. įsakymas, išplėtęs armijos vaidmenį užsienyje, vadinamas „Karo įstatymu“.
2011 m. kovo 11 d. Japoniją sukrėtė didžiausias jos istorijoje žemės drebėjimas, nusiaubęs Tohoku regioną. Dėl cunamio iš Fukušimos atominės elektrinės pradėjo tekėti radioaktyvios atliekos.
Mureninės
Murenos sutinkamos tropinio klimato juostoje, ypač koraliniuose rifuose. Dažnai slepiasi plyšiuose, iš kurių matyti tik jos galva ir iš ten netikėtai puola priartėjusį grobį.
Pasaulyje yra daugiau kaip 200 rūšių, priklausančių 15 genčių.
Nola
Nola – miestas ir subprefektūra Sanga-Mbaerės ekonominėje prefektūroje, CAR pietvakarinėje dalyje. Ties Nola susilieja Kadėjaus ir Mamberė upės ir susidaro Kongo intakas Sanga.
Gimdos kaklelis
Gimdos kaklelis – siaurasis gimdos dalis, jungianti gimdos ertmę su makštimi. Kaklelis sudaro trečdalį gimdos aukščio (apie 2-3 cm). Ektocerviksas - apatinė gimdos kaklelio dalis esanti makštyje, matoma ginekologinės apžiūros metu, ši dalis yra išklota daugiasluoksniu plokščialąsteliniu neragėjančiu epiteliu. Endocerviksas, kaklelio kanalas, nėra matomas apžiūros metu, ši dalis yra išklota vienasluoksniu stulpiniu epiteliu, sekretuojančiu gleives, saugančias nuo mikroorganizmų patekimo į gimdą (sekretas sudaro savotišką kamštį), kai kurios ląstelės su plaukeliais, virpančiais makšties pusėn. Transformacijos zona – vieta, kurioje susisiekia abu epitelio tipai. Menstruacijų metu kaklelio gleivinė nepasišalina. Menopauzės laikotarpiu kaklelio gleivinė, kaip ir apskritai visa gimdos gleivinė, atrofuojasi, sekrecija silpnėja.
Normaliai gimdos kaklelis sudaro su gimdos kūnu buką kampą, atvirą į priekį (tai – priekinis gimdos pasvirimas). Pasitaiko nukrypimų nuo šios padėties, tuomet kartais vien dėl to moteris negali pastoti, kadangi spermatozoidai neprasiskverbia į gimdos ertmę.
Krupavičius
Krupavičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Krupavičienė (ištekėjusi moteris) ir Krupavičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Raudonasis varis
Raudonasis varis (Varecia rubra) – lemūrinių (Lemuridae) šeimos primatas. Labai sparčiai nykstanti rūšis, paplitusi Madagaskare.
thumb|left|210px|Viršuje raudonojo vario, apačioje – [[varis (primatas)|vario galva]]
Žiebtuvėlis
thumb|right|180px|Žiebtuvėlis Žiebtuvėlis − prietaisas kibirkščiai įžiebti arba liepsnai gauti.
Kibirkštį arba liepsną sukelia trinami kibirkščiuojantys lydiniai, elektra įkaitinta viela arba elektrinis išlydis.
Žiebtuvėliai būna su degalais (benzinu, dujomis) arba be jų (elektrinis žiebtuvėlis).
Pirmasis žiebtuvėlis − Dobereinerio lempa buvo išrastas 1823 m. J. V. Dobereinerio (Johann Wolfgang Döbereiner) ir buvo gaminamas iki 1880 m.
Manevrinis karas
Manevrinis karas – karo rūšis. Jam yra būdingi plataus masto manevriniai veiksmai, nestabili fronto linija, sparčiai kintanti padėtis jūroje, sausumoje bei ore.
Jo pobūdį lemia:
Visi šie požymiai yra būdingi pradiniam Pirmajam pasauliniam karui, visam Antrajam pasauliniam karui, XX a. 2 pusės ir XXI a. pr. karams.
Tarachai
Tarachai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Ščučyno valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Lapų miesto herbas
200px|right|thumb|Lapių miesto herbas
Aprašas
Šviesiai mėlyname skydo lauke vaizduojama sidabrinės spalvos pasaga su auksiniu kryžiumi jos viduje ir vienu virš jos. Tai Lubicz šlėktos herbas, kurie pasak legendos įkūrė gyvenvietę dabartinio miesto vietoje ir dalyvavo jos valdyme.
Stasys Lozoraitis (1924)
Stasys Lozoraitis (1924 m. rugpjūčio 2 d. Berlyne, Vokietija – 1994 m. birželio 13 d. Vašingtone) – lietuvių diplomatas, visuomenės veikėjas, išeivijos aktyvistas JAV ir Italijoje, politikas, „Vilties prezidentas“.
Biografija
Gimė 1924 m. Berlyne, diplomato Stasio Lozoraičio, kuris tuo metu dirbo Lietuvos pasiuntinybėje, ir žymios visuomenės veikėjos bei pedagogės Vincentos Matulaitytės-Lozoraitienės šeimoje. Brolis Kazys Lozoraitis. 1935–1939 m. mokėsi Marijos Pečkauskaitės gimnazijoje Kaune. 1943 m. Romoje baigė vokiečių gimnaziją. 1944–1948 m. studijavo Romos universiteto Teisių fakultete.
1970 m. birželio 15 d. pradėjo eiti Lietuvos atstovo pareigas prie Šventojo Sosto, dirbo Lietuvos atstovybėje Vašingtone (1983 m.), nepaprastasis ir įgaliotasis Lietuvos ambasadorius JAV (1991 m. spalio 2 d. – 1993 m.).
Jusinė (Sužionys)
Jusinė – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Skirlėnų, prie Jusinės upės.
Stasys Lozoraitis (1924)
Biografija
Palaidotas JAV, Konektikuto valstijoje Putnamo miesto kapinėse. 1999 m. birželio 15 d. perlaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Audrius Rakauskas
Audrius Rakauskas (g. 1966 m. birželio 25 d.) – lietuvių žurnalistas, laidos „Gustavo enciklopedija“ autorius bei režisierius.
Dėl laidos „Gustavo enciklopedija“ kūrimo su Audriumi Rakausku LRT yra sudariusi autorinę sutartį.
Anksčiau Audrius Rakauskas yra dirbęs įvairius darbus – nuo apsaugos darbuotojo, aktoriaus, kūrybinio darbuotojo iki žurnalisto. Audrius Rakauskas filmavosi LRT seriale „Tučkus ir viršininkas skuba į pagalbą“ bei filme „Gintaro kambarys“.
Krusas
Krusas − pavardė.
Audrius Rakauskas
Vedęs, sūnus Augustas (g. 1991 m.).
Krusas
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Audrius Rakauskas
Brolis Rimantas Rakauskas, VU GMF profesorius zoologas.
Knygos ir kiti leidiniai:
Apdovanojimai
„Gustavo enciklopedija“ Geriausių laidų konkurse „Pragiedruliai“, kurį organizavo Lietuvos radijo ir televizijos komisija (LRTK) buvo pripažinta Geriausia 2005 metų televizijos laida vaikams, (LTV).
2012 m. Gailių klano premija ir sidabro medalis.
RGB
thumb|right|240px|RGB spalvų maišymas:ant juodo fono užklojus tris spalvas, gaunama balta
RGB – spalvų maišymo sistema, kurioje naudojamos trys, žmogaus akių receptorius atitinkančios spalvos: raudona (Red), žalia (Green) ir Mėlyna (Blue). RGB sistemoje spalva nagrinėjama, kaip spinduliavimas: visų trijų spalvų nulinės reikšmės atitinka juodą spalvą, o visų trijų maksimalios reikšmės – baltą. Maišant RGB spalvų poras, gaunamos CMY sistemos spalvos.
RGB sistemoje spalvos užrašomos procentine dalimi nuo baltos (pvz., 100 %,100 %,0 reikštų purpurinę) arba šešioliktainėje: #00FFFF reikštų cianą.
RGB sistema dažniausiai naudojama elektronikoje, kompiuteriuose. Ja koduojamas vaizdas kineskopų ekranuose, ji patogi naudoti programuojant.
Nuorodos
RGB spalvų modelis
Didžioji Matagalpa
Didžioji Matagalpa arba Matagalpos Grandė (, misk. Awaltara, matag. Ucumulalí) – upė vidurio ir rytų Nikaragvoje, antra pagal ilgį šalyje (po Koko). Prasideda miškingose aukštumose Chinotegos departamente, sutekėjus Molino Nortės ir San Fransisko upėms. Pradžioje teka į pietus tarpukalnių slėniais Matagalpos departamentu, vėliau pasuka į rytus, teka Boako departamento riba. Žemupyje teka džiunglėmis apaugusiomis lygumomis į rytus, daugiausia Pietų Atlantiko regiono teritorija. Įteka į Karibų jūrą į šiaurę nuo Perlų lagūnos.
Didžiausi intakai: Tuma, Mura, Olama.
Upė daugelyje vietų patvenkta (ypač Matagalpos departamente). Daug kur užteršta buitinėmis nuotėkomis. Didesnės gyvenvietės prie Didžiosios Matagalpos: Matagalpa, Sebakas, Siudad Darijas, La Krus de Rio Grandė, Karavala.
Girelė (Andrioniškis)
Girelė – viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje. Viensėdis ribojasi su kaimais: Kaupiniškiai, Karčiai, Palatavys; Andrioniškio seniūnijos kaimais: Latava, Maželiai. Viensėdžio pietuose prateka kanalizuotas Latavos upelis (Šventosios dešinysis intakas). Viensėdį kerta kelias.
Bulgarijos futbolo varžybos 2010–2011 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 2010–2011 m.
Upynos herbas (Šilalė)
Upynos herbas – vienas iš Upynos heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo skydo sidabriniame lauke iš žalios papėdės stilizuotas augantis žalias ąžuolas su lapais ir gilėmis, kamieno šonuose dvi raudonos liepsnos su trimis liežuviais.
Buckingham fontanas
thumb|Buckingham fontanas thumb|Buckingham fontanas vakare
Buckingham fontanas – vienas iš Čikagos simbolių Grant parke.
Upynos herbas (Šilalė)
Istorija
Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 2009 m. balandžio 15 d. patvirtino dekretu Nr. 1K-1788.
Buckingham fontanas
Projekto autorius Edward H. Bennett fontaną sukūrė pagal Latona fontano Versalyje pavyzdį, skulptorius Jacques Lambert. Kate Buckingham padovanojo fontaną miestui kaip savo brolio Clarence Buckingham atminimo įamžinimą. Tai įvyko 1927 m. rugpjūčio 26 d. ir davė pradžią istoriniam Route 66 keliui, kuris driekiasi iki Los Andželo.
Upynos herbas (Šilalė)
Simbolika
Simbolių kalboje ąžuolas - stiprybės, vyriškumo ir narsos išraiška, o liepsnelės primena protėvių garbintą šventąją ugnį.
Buckingham fontanas
Nuo balandžio 1 d. iki lapkričio 1 d. fontanas pratrūksta vandeniu kas 20 minučių, pradedant 10 val. ryte ir baigiant 22 val., ypač gražios įvairiaspalvės šviesos spindi tarp 21 to 22 valandos.
Fontanas turi 5700 milijonų litrų vandens. Pasirodymo metu per sekundę yra išstumiama daugiau kaip 880 litrų vandens per 133 skyles. Buckingham fontanas yra vienas didžiausių fontanų pasaulyje.
Francileudo Santos
Fransileudas Silva dos Santosas (Francileudo Silva dos Santos; g. 1979 m. kovo 20 d.) – iš Brazilijos kilęs Tuniso futbolininkas, buvęs Tuniso rinktinės puolėjas.
Rinktinė
rungtyniavo nuo 2004 m.
Ščučynas
Ščùčynas  – miestas Lenkijos šiaurės rytuose, Ščučyno valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Per miestą teka Visos upė. Mieste įsikūręs Ščučyno dekanatas.
Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Miestas įkurtas apie 1425 metais. 1436 m. spalio 16 d. kunigaikštis Vladislavas I Plockietis suteikė 55 valakų miesto žemės Falislavui ir Marcinui Ščukoms. Nuo 1569 m. iki 1795 m. miestas priklausė Abiejų Tautų respublikai. 1651 m. šių žemių valdytoju tapo Jonas Lavskis. 1683 m. šias žemes nusipirko Lietuvos pakancleris, karaliaus Jono Sobieskio padėjėjas Stanislavas Antanas Ščiuka. 1689–1691 m. mieste prasidėjo sparčios įvairių pastatų statybos. 1692 m. lapkričio 9 d. gyvenvietei suteiktos miesto teisės ir Ščučyno herbas. 1699 m. miestą nusiaubė gaisras. 1700 m. pradėjo veikti pijorų vienuolynas. 1721 m. pradėjo veikti mergaičių mokykla.
1889 m. įkurta Ščučyno Palaimintosios Mergelės Marijos parapija. 1866–1948 m. miestas buvo Ščučyno apskrities centras, priklausė Lomžos gubernijai.
Briansko srities herbas
thumb|right|200px|Briansko srities herbas Briansko srities herbas – oficialus Rusijos Federacijos Briansko srities simbolis, priimtas 1998 m. lapkričio 5 d.
Herbo aprašas
Herbo skydas prancūziškas/rusiškas. Mėlynas laukas su auksiniu siauru bordiūru. Apatiniame lauko trečdalyje auksinis dvišakis. Viršutinėje skydo dalyje stilizuota auksinė eglė su trijų lygių laja. Eglės centre – Briansko miesto herbas.
Virš skydo – sukryžiuoti pjautuvas ir kūjis auksiniais kotais ir žydromis metalinėmis dalimis. Skydą gaubia vainikas iš auksinių ąžuolo lapų ir gilių, dešinėje heraldinėje pusėje perpintas Lenino ordino kaspinu, kairėje pusėje – medalio „Didžiojo Tėvynės karo partizanas“ kaspinu.
Kreivėnai (Seinų apskritis)
Apšakalnis
Kaimo vakarinėje dalyje, tarp kelio Punskas-Senieji Alksnėnai ir Kreivėnų girios plyti moreninė kalva Apšakalnis. 181,2 m virš jūros lygio. Gubrio formos, pasak senesnių kaimo gyventojų seniau buvusi aukštesnė, bet, Pirmojo pasaulinio karo metais iškasus apkasus, viršūnė nugriuvo. Dalis kalvos apžėlusi mišku. Legenda byloja, kad Apšakalnyje yra nugrimzdusi bažnyčia ir jos varpai skamba kaimui svarbiu metu.
Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimas pirmąkart minimas 1596 m. Tarpukaryje veikė lietuviškų organizacijų padaliniai. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 197 žmonės, iš kurių 37 lenkai, 12 vokiečių ir 148 lietuviai.
1944 m. išleistu įsaku kai kurioms lietuvių šeimoms buvo draudžiama gyventi Kreivėnuose. 1958 m. sausio 4 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys, atgaivinta saviveikla: suvaidinta Žemaitės Apsiriko ir Piršlybos; Juozo Grušo Herku Mantas; Antano Vilkutaičio-Keturakio Amerika pirtyje, Kazio Binkio Atžálynas. Į Kreivėnų sudėtį įjungtas buvęs Alksnėnų kaimelis. Kaimo teritorijoje ilgą laiką gulėjo ženklintas Kreivėnų-Alksnėnų akmuo, prieškaryje perkeltas į Lietuvos Respubliką. Sutinkamai su Europos Sąjungos finansuojamu projektu 2005/201 Kreivėnai sujungti asfaltuotu keliu su Radiškės kaimu (Kalvarijos savivaldybė). 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Literatūra
, 758 psl.
Vilūniškės (reikšmės)
Vilūniškėmis vadinamos gyvenvietės:
Krutinis
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Krutinienė (ištekėjusi moteris) ir Krutinytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Nejafu
Nejafu (Neiafu) – antras pagal dydį miestas Tongoje, Vava'u salyne, Vava’u saloje. Svarbiausias salyno miestas ir administracinis centras. Išsidėstęs prie užutėkio, vienos iš patogiausių pasaulyje krantinių. Svarbus uostas. Yra vietinės reikšmės oro uostas. Miesto centras – bažnyčia. Žvejyba, kopros apdirbimas. Auginama vanilė, moliūgai. Turizmas.
Nuorodos
thumb|left|250px|Bažnyčia
Karoliniškių naminių gyvūnų kapinės
thumb|Bendras kapinių vaizdas
Karoliniškių naminių gyvūnų kapinės – nelegalios naminių gyvūnų kapinės, esančios Vilniuje, Karoliniškėse, miškelyje į pietryčius nuo Vilniaus televizijos bokšto.
Istorija
Kapinių atsiradimo istorija nežinoma. Pagal seniausią datuotą antkapį (1970 m.) galima spręsti, kad gyvūnai šioje vietoje laidojami nuo pat Karoliniškių mikrorajono įkūrimo. 2009 m. spaudoje pasirodžius pranešimams apie kapines rausiančias ir nudvėsusių augintinių kūnais mintančias lapes, Vilniaus miesto savivaldybėje svarstyta kapinių legalizavimo galimybė. Tuometinė Karoliniškių seniūnijos seniūnė Violeta Gedminaitė pasisakė prieš legalizavimą. Kapinės legalizuotos nebuvo. 2012 m. skelbta apie kapų iškėlimą į 2011 m. įkurtas Vilniaus miesto gyvūnų kapines bei nelegalių kapinių panaikinimą. 2015 m. spalį Vilniaus meras Remigijus Šimašius patikino sieksiąs kapinių legalizavimo. Šiuo metu už gyvūnų laidojimą kapinėse gali būti skiriama bauda.
Jusiškis (Anykščiai)
Jusiškis – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 10 km nuo Kavarsko.
Vulka (Grajevo apskritis)
Vulka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Ščučyno valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Pušaloto herbas
Pušaloto herbas - vienas iš Pušaloto heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo skydo žaliame lauke, atskirtame nuo sidabrinės skydo papėdės pušų šakelių linija, auksinė Švč. Mergelės Marijos monograma.
Istorija
Pušaloto vietovės pavadinimas kildinamas nuo pušies, nes apylinkės garsėjo savo brandžiais pušynais. Legenda pasakoja, kad kartą karštą vasaros dieną pamiškėje mergina pjautuvu kirtusi rugius. Staiga iššokusi gyvatė apsivijo ranką. Mergina iš baimės sušukusi: „Jėzau, Marija!“ Tuomet pušyje pasirodžiusi Dievo Motina ir nuvijusi gyvatę. Ši legenda tapo Pušaloto herbo sukūrimo dingstimi.
Herbo etalono autorius – dailininkas Juozas Galkus. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 2009 m. kovo 23 d. patvirtino dekretu Nr. 1K-1752.
Aerodromas
thumb|[[Paraparaumu oro uostas Naujojoje Zelandijoje]] right|thumb|Aerodromas su susikertančiais kilimo ir tūpimo takais thumb|Skrydžių valdymo bokštas
Aerodromas (aero + 'bėgimo vieta') – oro uosto dalis arba atskiras žemės arba vandens paviršiaus plotas, skirtas orlaiviams tūpti, kilti, manevruoti, stovėti ir aptarnauti. Aerodromams taip pat priskiriami lėktuvnešių kilimo – tūpimo takai.
Aerodromo dalys
Svarbiausios aerodromo dalys: Taip pat aerodrome gali būti angarai, skrydžių valdymo bokštas ir kita navigacijos įranga. Keleivių ir krovinių terminalai, orlaivių techninio aptarnavimo ir remonto įranga priskiriami oro uosto infrastruktūrai.
Kilimo–tūpimo takas
Kilimo ir tūpimo takas yra nustatytas stačiakampio formos aerodromo plotas, parengtas orlaiviams tūpti ir kilti, kuris paprastai būna 300–5000 m ilgio ir 10–100 m pločio. Pagal dangą kilimo ir tūpimo takai skirstomi į tvirtos dangos (betonas, gelžbetonis, asfaltbetonis, iš surenkamų metalinių plokščių) ir gruntinius (žolė, skalda, žvyras, gruntas, sutvirtintas rišamosiomis medžiagomis).
Klasifikacija
Aerodromai pagal paskirtį skirstomi į:
Vandens lėktuvų (hidroplanų) aerodromas vadinamas vandens aerodromu (hidroaerodromu).
Civiliniai aerodromai
thumb|[[Frankfurtas prie Maino|Frankfurto (Vokietija) oro uostas.]]
Civiliniai aerodromai privalo turėti sertifikatą, kurį vietinio susisiekimo oro uostams išduoda valstybinė aviacijos inspekcija, tarptautiniams – Tarptautinė civilinės aviacijos organizacija (ICAO – International Civil Aviation Organization).
Pagal naudojimo trukmę skirstomi į nuolatinius ir laikinuosius, pagal dangą – į gruntinius ir dirbtinės dangos. Dirbtinės dangos aerodromai skirstomi pagal tūpimo–kilimo tako ilgį į 4 kategorijas nuo 1 iki 4 (1 kategorija – trumpiausias, 4 – ilgiausias), pagal plotį į 5 kategorijas, žymimas raidėmis A, B, C, D, E (A – siauriausias, E – plačiausias).
Pagal skrydžių pobūdį būna pritaikyti tūpti orientuojantis vizualiai ar pagal prietaisų rodmenis. Pagal tūpimą pagal prietaisus dar skirstomi į tris klases – A, B, C: A ir B klasės aerodromuose, atitinkamą įrangą turintys orlaiviai gali tūpti kai matomumas labai blogas, C klasės aerodromuose – visiško nematomumo sąlygomis.
Kariniai aerodromai
Karinis aerodromas yra aerodromas, tinkamas naudoti kariniams orlaiviams, oficialiai pripažintas ginkluotųjų pajėgų institucijų (pvz., turintis tinkamumo naudoti karinei aviacijai pažymėjimą, išduotą kariuomenės vado).
Pagal įrengimą, naudojimo pobūdį skirstomi į:
Pagal techninius rodiklius, kilimo–tūpimo takų ilgį, dangą skirstomi į 3 klases:
CMY
thumb|right|240px|CMY spalvų maišymas: ant balto fono užklojus tris spalvas, gaunama juoda
CMY – spalvų maišymo sistema, kurioje naudojamos trys, plačią spektro juostą atitinkančios spalvos: ciano mėlis (C), purpurinė (M) ir geltona (Y).
CMY sistemoje spalva nagrinėjama, kaip šviesos filtras: visų trijų spalvų nulinės reikšmės atitinka baltą spalvą, o visų trijų maksimalios reikšmės – juodą. Maišant CMY spalvų poras, gaunamos RGB sistemos spalvos.
CMY sistemoje spalvos užrašomos procentine dalimi nuo baltos, pvz., 100 %,100 %,0 reikštų mėlyną.
CMY sistema dažniausiai naudojama spaudoje, nes sukuria spalvas ant balto fono (išfiltruodama iš atspindėtos šviesos tam tikrą spektro dalį). Dažniausiai naudojama modifikuota CMY versija, vadinama CMYK. Pastarojoje įvedama dar ir spalvos korekcija (šviesumas/tamsumas).
Juozas Jankauskas (1931)
Juozas Jankauskas (1931 m. lapkričio 9 d. Kaune – 2014 m. rugsėjo 8 d. Kaune) – Lietuvos ekonomistas, socialinių mokslų daktaras, sporto ir visuomenės veikėjas.
Biografija
1957 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1957–1965 m. dirbo inžinieriumi, 1959–1991 m. LSSR MA Ekonomikos institute Vilniuje, 1973–1979 m. mokslinis sekretorius. 1970 m. ekonomikos mokslų kandidatas. Kartu 1982–1990 m. dėstė Liaudies ūkio specialistų tobulinimosi institute; 1987 m. docentas. 1989 m. Lietuvos ekonominio savarankiškumo koncepcijos vienas autorių. 1991–1993 m. LR Vyriausybės patarėjas sporto ir turizmo klausimais. 1992 m. vadovavo Lietuvos krepšinio rinktinei Barselonos olimpinėse žaidynėse. 1997–1998 m. Valstybinio turizmo departamento direktorius.
1959–1992 m. Lietuvos krepšinio teisėjų kolegijos pirmininkas. 1970–1986 m. FIBA teisėjas, 1986–2002 m. techninis komisaras. 1993–1996 m. vienas Lietuvos krepšinio lygos (LKL) steigėjų, patarėjas, direktorato vadovas. 1998–2006 m. Lietuvos studentų krepšinio lygos (LSKL) prezidentas.
Ivoškiai
Ivoškiai – kaimas pietinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, 1 km į pietryčius nuo Gataučių, prie geležinkelio Šiauliai–Ryga. Kaimo kapinaitėse stovi medinė Šv. Jono Nepomuko koplyčia (pastatyta XVIII a.) su vietinio dievdirbio Lengvenio skulptūromis.
Kružinauskas
Kružinauskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kružinauskienė (ištekėjusi moteris) ir Kružinauskaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Pogoń Łapy
Lapų „Pogoń“ - Lenkijos futbolo klubas iš Lapų miesto.
Istorija
Įkurtas 1927 metais. Žaidė žemesniuose divizionuose.
2007/2008 m. sezone pateko į III lygą, Palenkės-Varmijos Mozūrijos pirmenybes.
Vilūniškės
Vilūniškės – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 4 km nuo Balceriškių. XIX a. per jį ėjo, o dabar kaimas likęs dešinėje kelio pusėje.
Istorija
thumb|left|Vilūniškių km. apie 1865-1872 m.
Anksčiau šiaurės rytinė kaimo dalis vadinosi Vilūniškės I, pietvakarinė – Vilūniškės II.
Pagal 1766 m. iždo sąrašus kartu su Miciūnų kaimu sudarė nemiestietiškąją Miciūnų seniūniją, kuri priklausė Trakų pavietui. Tuo metu juos valdė Petras ir Ona Petruševičiai.
XVIII a. pabaigoje LDK ir Lenkijoje panaikinus Jėzuitų ordiną jo valdas – Vilūniškių palivarką (Trakų vaivadijoje) ir Mezdžičius, netoli nuo Lepelio miesto (Polocko vaivadijoje) – įsigijo Kazimieras Kolbas-Seleckis. Jis buvo vedęs Liudviką Tomeševič, nuo 1777 m. lapkričio 11 d. iki 1792 m. ėjo Pinsko sargybinio pareigas. Mezdžičiai XIX a. pradžioje atiteko giminaičiui Jonui Kolbui, 1822 m. mirusiam Sankt-Peterburge.
1850 m. du Vilūniškių palivarkai, buvę šalia Bražuolės upės, priklausė Zajančkauskams.
Maželiai (Andrioniškis)
Maželiai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, prie kelio. Ribojasi su kaimais: Girelė, Latava, Krepšiagalys, Pasmodai. Pietuose Maželius nuo Peniankų skiria Biebė (dešinysis Šventosios intakas).
VII Europos futbolo čempionatas
VII Europos futbolo čempionatas vyko 1984 m. birželio 12 d.–27 d. Prancūzijoje (Lansas, Lionas, Marselis, Nantas, Paryžius, Sent Etjenas, Strasbūras). Turnyre dalyvavo 8 rinktinės, teisę dalyvauti finaliniame turnyre įgijusios po atrankos varžybų (prancūzai pateko be atrankos). Pirmąkart čempionais tapo prancūzai. Nuo šio turnyro Europos čempionatuose nevyksta rungtynės dėl III vietos.
7 grupė
Šioje grupėje užfiksuotas visų laikų Europos čempionatų rekordas: vieneriose rungtynėse įmušta 13 įvarčių. Tai buvo paskutinės rungtynės grupėje. Padėtis buvo tokia: grupėje pirmavo olandai, o ispanai atsiliko dviem taškais, tačiau turėjo atsargoje rungtynes su Malta. Siekiant pralenkti olandus, ispanams reikėjo įveikti maltiečius bent 11 įvarčių skirtumu ir įmušti bent 12 įvarčių. Būtent toks rezultatas pasibaigus rungtynėms ir buvo švieslentėje: 12:1 Ispanijos naudai.
1 grupė
Grupėje aiškiais autsaideriais pasirodė jugoslavai. Dėl antrosios vietos grupėje paskutiniame ture įnirtingai kovėsi belgai ir danai. Nors belgai pirmavo 2:0, tačiau buvo priversti nusileisti 2:3.
Galutinė rikiuotė:
2 grupė
Galutinė rikiuotė:
Horodiščė (Palenkės Bialos apskritis)
Horodiščė  – kaimas Lenkijos rytuose, Višnicės valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietvakarius nuo Višnicės, apie 32 km į pietus nuo Palenkės Bialos ir apie 71 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino.
Istorija
Nuo XIV a. iki 1616 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės, Bresto apskričiai. 1558-1870 m. turėjo miesto teises. 1867-1928 m. kaimas buvo Horodiščės valsčiaus centras. 1919 m. įkurta Horodiščės Švč. Jėzaus Širdies parapija. 1986-1990 m. kaime pastatyta mūrinė bažnyčia.
Krylovas (reikšmės)
Krylovas:
Krylovas − pavardė.
Vroclavo universitetas
Vroclavo universitetas – universitetas Lenkijoje, Vroclave. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinguose ji užima 7-ąją vietą (2012 m. duomenimis).
Aukštojo mokslo įstaiga buvo įkurta 1702 m. spalio 21 d. ir pavadinta Leopoldino akademija Leopoldo I garbei. Nuo 1945 m. rugpjūčio 24 d. pervadintas į Vroclavo universitetą.
Šiuo metu jame studijuoja per 34 tūkst. studentų. Universitete studentai gali mokytis bakalauro, magistro ir doktorantūros studijose. Studijų formos – dieninės, vakarinės ir neakivaizdinės. Universitete vykdomi įvairūs moksliniai tyrimai naudojant pažangiausias technologijas. Jis dalyvauja tarptautinėse studentų mainų programose.
Labirintitas
Labirintitas – vidinės ausies labirinto plėvinių struktūrų ir skysčių ūminis ar lėtinis uždegimas.
Suaugusiems žmonėms dažniausiai diagnozuojamas virusinės kilmės labirintitas, o labai mažiems vaikams dažniau pasitaiko bakterinės kilmės vidinės ausies uždegimas. Uždegimas gali kilti ir dėl kitų priežasčių.
Kaip rizikos faktoriai, išskiriami neseniai persirgta virusinė ausies ar viršutinių kvėpavimo takų infekcija, piktnaudžiavimas alkoholiu, kai kurių vaistų vartojimas, stresas.
Sergant labirintitu, būdingi šie simptomai: galvos svaigimas, suprastėjusi klausa, jos netekimas ligos paveiktoje ausyje, ausyse ūžia, gali pykinti (iki vėmimo), sutrikti koordinacija ir kt.
Neretai liga per keletą savaičių praeina savaime, esant sunkesniems atvejams, gali būti taikomas stacionarinis gydymas.
Jusiškis (Širvintos)
Jusiškis – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 11 km nuo Zibalų.
Gustavas
Gustavas yra švediškos kilmės vyriškas vardas (SV Gustav − „Dievo atrama“).
Asmenys, turintys Gustavo vardą:
Meniniai personažai:
Pseudonimas:
Sergio Goycochea
Serchijas Chavjeras Goikočėja (Sergio Javier Goycochea; g. 1963 m. spalio 17 d.) – buvęs Argentinos futbolininkas, rungtyniavęs vartininko pozicijoje. Pasižymėjo savo sugebėjimu dažnai atremti 11 m baudinius. Jo pavardė – baskų kilmės.
Karjerą pradėjo tiek „River Plate“ klube, tiek vėliau Argentinos rinktinėje kaip atsarginis vartininkas vietoje Nery Pumpido. 1990 m. pasaulio futbolo čempionate Pumpido gavus traumą, Goikočėja tapo pagrindiniu Argentinos vartininku. Jis sėkmingai atlaikė jugoslavų ir italų baudinius 11 m baudinių serijose atkrentamųjų varžybų metu ir buvo įtrauktas į čempionato geriausių žaidėjų vienuolikę.
1992 m. Goikočėja atvyko į Prancūzijos klubą „Stade Brestois 29“, bet šis netrukus bankrutavo ir argentinietis vėl grįžo į Pietų Ameriką. 1993 m. su šalies rinktine laimėjo Copa America taurę.
Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro choras
Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro choras – profesionalus Lietuvos choras, veikiantis nuo 1920 m.
Istorija
Lietuvos operos ir baleto teatro choras savo gyvavimą pradėjo kartu su šiuo teatru – 1920 m. Kaune, Operos vaidyklos pirmuoju spektakliu Giuseppe Verdi „Traviata“, ir tapo pirmuoju profesionaliu choru Lietuvoje. Pirmuoju Lietuvos operos choro vadovu buvo Julius Štarka. Šiuo metu Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro operos chore dainuoja 81 dainininkas (43 moterų ir 38 vyrų balsai). Choras dalyvauja visuose operų pastatymuose, jo repertuare apie 80 operos partitūrų: Modesto Musorgskio „Borisas Godunovas“, Giuseppe Verdi „Kaukių balius“, „Aida“, „Don Karlas“, „Ernani“, „Otelas“, Georges Bizet „Karmen“, Vytauto Klovos „Pilėnai“, Richard’o Wagner’io „Skrajojantis Olandas“, „Lohengrinas“, Giacomo Puccini „Turandot“, „Bohema“, ir daugelis kitų. Operos choras yra paruošęs 18 simfoninio – vokalinio žanro veikalų, jų tarpe W. A. Mozart Requiem, Giuseppe Verdi Requiem, Antonin’o Dvorak’o Requiem (pirmasis atlikimas Lietuvoje), Giacomo Puccini Messa di Gloria, Johann Sebastian Bach Pasija pagal Morkų (pirmasis atlikimas Lietuvoje), Franz Schubert Stabat Mater, Sergejaus Rachmaninovo Nakties vigilija (pirmasis atlikimas Lietuvoje), Ludwig van Beethoven Missa solemnis, Hector Berlioz „Fausto pasmerkimas“, Requiem ir kt. Operos choras dalyvavo Joseph’o Haydn’o – F.Schubert’o festivalyje, bendrame Čikagos lietuvių operos ir LNOBT Amilcare Ponchielli operos „Lietuviai“ pastatyme. Dainuoja ir baletų pastatymuose: „Barbora Radvilaitė“, Maurice Ravel „Dafnis ir Chloja“, Mikio Theodoraki’o „Graikas Zorba“, Felix Mendelssohn „Vasarvidžio nakties sapnas“, Carl Orff „Carmina burana“, Giedriaus Kuprevičiaus „Čiurlionis“. LNOBT gastrolių metu Čikagoje ir Vokietijoje Operos choras surengė savarankiškus chorinės muzikos koncertus. Minėtini choro koncertai Pažaislio vienuolyne bei Vilniuje Katedros aikštėje, koncertinis G.Verdi operos „Nabucco“ atlikimas, G. Puccini „Turandot“ Trakų festivalyje, LNOBT 80-mečiui skirtas G. Verdi Requiem atlikimas, įrašytas į kompaktinę plokštelę, ir kt. Su LNOBT choras gastroliavo Vokietijoje, Nyderlanduose, JAV, Taivane, tarptautiniuose operos festivaliuose Suomijoje, Lenkijoje, Italijoje, Jungtinėje Karalystėje, Lietuvoje – Trakų, Pažaislio ir kituose festivaliuose. 2011 m. LNOBT choras dalyvavo 25-ajame tarptautiniame Makao muzikos festivalyje Kinijoje, kur dalyvavo festivalio statomoje Carl Maria von Weber operoje „Laisvasis šaulys“, Franz Liszt simfonijos „Faustas“ atlikime su Makao simfoniniu orkestru, surengė atskirą koncertą. 2012 m. rugsėjį LNOBT choras antrą kartą gastroliavo Kinijoje, Guangdžou menų festivalyje, kur Guangdžou operos teatre kartu su solistais Vytautu Juozapaičiu (Šarplesas), Laima Jonutyte (Suzuki), Arūnu Malikėnu (Jamadoris), Rafailu Karpiu (Goras), Egidijumi Daskurdžiu (Bonza) pristatė vieną gražiausių LNOBT pastatymų – G. Puccini operą „Madama Butterfly".
Mano kaimynė porno žvaigždė
Mano kaimynė porno žvaigždė (originalus pavadinimas The Girl Next Door) – 2004 m. sukurtas JAV filmas, pasakojantis apie vieną ambicingą vaikiną.
Siužetas
Vestport Vidurinėje mokykloje (Westport High School) mokosi Metju Kidmanas. Vaikinas tuoj baigs mokslus ir jau svajoja kaip mokysis Džordžtauno universitete, o ateityje taps netgi JAV prezidentu. Bet staiga prie vaikino namų apsigyvena jo amžiaus gražuolė Danielė. Mergina Metju labai patinka. Jiedu pradeda draugauti, bet vieną dieną Metju draugas Ilajus, kuris kiekvieną dieną kalba kaip jis „išdulkins“ kokią kekšę, parodo Metju pornografinę juostą kurioje filmuojasi jo svajonių mergina – Danielė. Čia pat Ilajus klasiokui pataria nusivesti draugę į kokį nors motelį ir ją pamylėti. Taip jaunasis Kidmanas ir padaro, nusiveža, bet ši įsižeidžia ir pabėga. Po pamokų Metju ateina atsiprašo, bet pasirodo, kas pas jo draugę jau atvažiaves buvęs jos vaikinas ir bendradarbis. Jis buvo prodiuseris, o ji aktorė. Netrukus jiedu išvažiuoja į Las Vegasą, į pornografinių filmų aktorių ir kūrėjų susitikimą. Čia atvyksta ir Metju su draugais Ilajumi ir Klitcu. Metju susitinka Daniele ir įkalbina grįžti atgal. Kitą dieną Kidmanas turi sakyti kalbą Džordžtauno universitete, bet supykęs prodiuseris Kelis primuša vaikiną ir prigirdo narkotikų, nepaisant to, jis sugeba pasakyti įspūdingą kalbą, deja jam nepavyksta. Tada Metju nueina į banką kuriame yra surinkti pinigai, kad į Vestporto mokyklą galėtų atvykti mokytis talentas Sam-jangas. Bet pasirodo pinigų saskaitoje nebėra – juos nušvilpęs Kelis. Netrukus Metju su draugais sugalvoja sukurti filmą apie lytinį švietimą. Jiems pavyksta ir viskas baigiasi sėkmingai.
Mongas
Mongas (Eulemur mongoz) – lemūrinių (Lemuridae) šeimos primatas. Gyvena Madagaskare ir Komorų salose, lapuočių miškuose. Minta daugiausiai vaisiais, taip pat jų racioną sudaro žiedai, lapai ir nektaru. Gyvena medžiuose nedidelis grupėmis, kurias sudaro suaugę šeimos nariai ir 1-4 jaunikliai.
Kolonija Višnicė
Kolonija Višnicė  – kaimas Lenkijos rytuose, Višnicės valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į šiaurės rytus nuo Višnicės, apie 28 km į pietus nuo Palenkės Bialos ir apie 77 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Ivanovo srities herbas
thumb|right|200px|Ivanovo srities herbas Amūro srities herbas - oficialus Rusijos Federacijos Ivanovo srities simbolis, priimtas 1997 m. gruodžio 31 d.
Herbo aprašas
Herbo skydas prancūziškas/rusiškas, perskeltas. Heraldiškai dešinysis laukas raudonas, kairysis - mėlynas. Apatiniame trečdalyje skydą kerta trys sidabrinės siauros banguotos juostelės. Dešiniajame lauke auksinė šaudyklė su sidabriniu vidumi, kairiajame lauke - sidabrinis deglas.
Virš skydo - pilka geležinė karūna. Dešinysis skydininkas - auksinis liūtas, kairysis - auksinis erelis. Skydo ir skydininkų postamentas - vainikas iš žalių stiebų su lapais ir žydrais linų žiedais bei baltomis medvilnės dėžutėmis, perpintas raudonu ir mėlynu kaspinas sidabrine išvirkščia puse.
Strepkai
Strepkai arba Ušakovas (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Oziorsko miesto gyvenvietės dalis.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities Vėdarų kaimas. Priklausė Darkiemio parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Bagrationovo apylinkės kaimas.
Pievagrybiniai
Pievagrybiniai (Agaricaceae) – agarikiečių (Agaricales) eilės grybų šeima.
Grybai išaugina gana nevienodo dydžio vaisiakūnius. Kepurėlės įvairios formos, jos paviršius žvynuotas, plaušuotas ar lygus. Lakšteliai ploni. Auga miškuose, parkuose, pievose, ganyklose ir kitose vietose. Mėgsta derlingą dirvą, rečiau aptinkami ant supuvusios medienos.
Pasaulyje priskaičiuojama apie 500 rūšių. Lietuvoje auga šių genčių grybai:
Taip pat – anksčiau į pumpotaukšlinių šeimą išskirtos gentys:
Antanavo herbas
Antanavo herbas – vienas iš Antanavo heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo skydo žaliame lauke auksinė Antanavo koplyčia.
Justinava (Anykščiai)
Justinava – viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Troškūnų.
Antanavo herbas
Istorija
Antanavo dvaro parke išlikęs retas Lietuvoje tokio pobūdžio liaudies architektūros kūrinys - medinė šešiakampė koplyčia. Kadangi savo herbo Antanavas nėra turėjęs, herbe pasirinkta vaizduoti šią koplyčią.
Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 2009 m. kovo 23 d. patvirtino dekretu Nr. 1K-1749.
Vilviškiai
Vilviškiai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 13 km nuo Šimonių.
Zacečkai
Zacečkai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Ščučyno valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurę nuo Ščučyno, apie 12 km į vakarus nuo Grajevo ir apie 81 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Tavo sielos vagiz
„Tavo sielos vagiz“ – pirmasis hip hopo grupės G&G Sindikatas albumas.
Antanas Verbyla
Antanas Verbyla (pagal kitą šaltinį, Andrius Verbyla, ta pati biografija ir nuotrauka) (1879 m. lapkričio 1 d. Tabariškėse, Marijampolės rajonas – 1941 m. liepos 4 d. hitlerininkų sušaudytas Rudžių giraitėje prie Marijampolės) – knygnešys.
Biografija
Augo gausioje dvaro kumečių šeimoje. Dešimties metų jau buvo išleistas tarnauti pas ūkininkus, taip ištarnavo dešimtį metų. Kartu tarnavęs vyresnis bernas pamokė skaityti ir rašyti, pramokęs perskaitė visas lietuviškas knygas, kurias sugebėjo gauti kaime. 1899 m. pradėjo mokytis kalviauti.
Nuo 1901 m. iš Tilžės gabeno draudžiamą lietuvišką spaudą. Susipažinęs su Jurgiu Lapinu, Morta Zauniūte ir tuo metu pas ją gyvenusiu Vincu Kapsuku, vėliau ir su Augustinu Janulaičiu, kuris pasiūlė platinti socialdemokratų laikraštį „Darbininkų balsas“ nemokamai.
Kriptografinė santraukos funkcija
Kontrolinis parašas – kriptografinės funkcijos rezultatas, naudojamas informacijos autentiškumui ir integralumui nustatyti. Maišos (hash) funkcija 'apdorojama' informacija (dokumentas / byla / tekstas) ir apskaičiuojama fiksuoto ilgio santrumpa (digest). Šią santrumpą užšifravus privačiu raktu gaunamas kontrolinis parašas.
Šakniagumbis
thumb|right|250px|[[Batatas|Batato šakniagumbiai]]
Kriptografinė santraukos funkcija
Kriptografinės savybės
Kontrolinio parašo kriptografinės funkcijos turi šias savybes:
Šakniagumbis
Šakniagumbius turi jurginai, batatai, švitriešis.
Kriptografinė santraukos funkcija
Algoritmai
Populiariausi kontrolinio parašo algoritmai:
Šakniagumbis
Šakniagumbius primena bulvės, topinambo gumbai, bet jie yra pakitę stiebai - stiebagumbiai.
Kriptografinė santraukos funkcija
Algoritmai
Visi kontrolinio parašo algoritmai turi baigtinį galimų parašų skaičių, todėl yra pažeidžiami grubios jėgos atakoms. Buvo manoma, jog su dabartinių pajėgumų kompiuteriais, tokios atakos įgyvendinimas gali užtrukti labai daug metų (pvz., buvo manoma, jog MD5 sudėtingumas yra 264, o SHA-1, RIPMD-160–280).
2004 m. buvo atrasti analitiniai būdai visų šių algoritmų nulaužimui. MD5, RIPEMD-160, HAVAL-128 algoritmų sugeneruotoms reikšmėms galima rasti kolizijas per valandas. Detaliau skaitykite čia. T. y. jas galima nesunkiai „nulaužti“. Kurį laiką saugiu laikytam SHA-1 algoritmui taip pat rasti kriptoanalitiniai būdai, leidžiantys sumažinti sudėtingumą tiek, kad koliziją galima rasti priimtino laiko ribose. Todėl specialistai ragina pereiti prie SHA-2 versijos. Kol kas didesnės praktinės naudos įsilaužėliams iš to nėra, tačiau manoma, jog artimoje ateityje bus galima panaudoti šiuos atradimus kenkėjiškų programų plitimui (t. y. panaudojant pre-image ataką).
Susiję algoritmai
Kontrolinių sumų algoritmai yra panašūs i kontrolinio parašo, tačiau nėra naudojami duomenų apsaugos tikslams dėl įvairių pažeidžiamumų.
Petrašiūnai
Etimologija
Lietuvoje yra ir daugiau kaimų, turinčių pavadinimą Petrašiūnai (Jonavos, Pakruojo, Rokiškio ir Ukmergės raj.). Tokio pavadinimo kilmė, kaip ir Berčiūnai, Tamošiūnai ir pan., yra pavardinė, o pavardė Petrašiūnas kilusi iš vardo Petrašius (lenkiškas vardo Petras variantas Pietrasz) + tėvavardinė lietuviška priesaga -ūnas.
Liaudies etimologija minima Broniaus Kviklio, neva XVIII a. pradžioje caras Petras I čia įsteigęs šunidę, kurioje laikęs skalikus, su kuriais medžiodavęs Lietuvos miškuose. Tie šunys buvę Petro šunes. Petras Kežinaitis šią etimologiją iš dalies argumentavo ir istoriniais faktais, kad nuo senų laikų čia veikė šunų gaudykla, kurion būdavo atvežami benamiai šunys iš Kauno miesto.
Geografija
Pietinė gyvenvietės dalis anksčiau buvo vadinama Žemieji Petrašiūnai, šiaurinė – Aukštieji Petrašiūnai. Žemieji Petrašiūnai buvo įsikūrę žemutinėje Nemuno terasoje, o Aukštieji Petrašiūnai – ties VI fortu aukštutinėje terasoje. Dalis Petrašiūnų priklauso Kauno marių regioniniam parkui.
Istorija
Petrašiūnai minimi nuo 1601 m., Petrašiūnų dvaras – nuo XVIII a. pradžios. 1920–1941 m. Žemųjų Petrašiūnų archeologinę gyvenvietę tyrinėjo K. Jablonskis.
Per II pasaulinį karą Petrašiūnuose nužudyti 125 vietos žydai. Holokausto vieta pažymėta atminties paminklu.
1946 m. Petrašiūnai prijungti prie Kauno. Rajonas išaugo po 1959 m. pastačius Kauno hidroelektrinę. Sovietmečiu Petrašiūnuose veikė Juliaus Janonio popieriaus fabrikas, silikatinių plytų gamykla „Bitukas“, šiluminė elektrinė, metalo dirbinių gamykla „Nemunas“, 1962 m. atidaryta Kauno ketaus liejykla.
1994 m. įsteigtas pirmasis Lietuvoje Petrašiūnų bendruomenės centras. 2008 m. atidaryta laikinoji Kauno geležinkelio stotis, veikusi iki 2010 m. pradžios.
Gyventojai
1902 m. Aukštuosiuose Petrašiūnuose gyveno 132, Žemuosiuose Petrašiūnuose – 206 gyventojai. 1923 m. buvo kaimas Pažaislio valsčiuje su 181 gyventoju ir miestelis su 605 gyventojais.
Šilutės herbas
Šilutės herbas – skydas perskeltas į žalią ir juodą laukus. Juose stilizuotas sidabrinis burlaivis su Pamario krašto senųjų žvejų naudota sidabrine vėtrunge. Laivo korpusas - senoviškas sidabrinis pašto trimitas, bangelės burėse vaizduoja marias. Herbo motyvai, spalvos simbolizuoja Kuršių marias, žvejybą, Šilutę, kaip senąjį uostą, žinomą istorinį pašto kelią, žaliąsias šių apylinkių lankas.
Istorija
130px|thumb|left|Šilutės herbas apie [[1941. (Mažoji Lietuva XVII a., žemėlapis) ]]
Šilutė miesto teises ir pirmąjį herbą gavo po Klaipėdos krašto prijungimo prie Vokietijos 1939 m., manoma, kad 1941 m.
Po karo herbas buvo pamirštas. Manoma, kad Respublikinė heraldikos komisija (RHK) apie tokį herbą nežinojo. 1968 m. Šilutei buvo sukurtas naujas herbas. Jis sudarytas iš dviejų burių su viršuje esančia stilizuota Kuršių marių žvejų laivų vėtrunge ir pašto ragu apačioje. Simboliai rodo vietos gyventojų verslą – žvejyba, o pašto ragas – senąjį pašto kelią (Pirmoji pašto stotis buvo atidaryta 1718 m.). 1970 m. herbas buvo panaikintas. Respublikinei heraldikos komisijai apsvarsčius naujai sukurtą ir senesnį 1941 m. herbus, buvo nuspręsta palikti naująjį, nes jis geriau atspindi miesto istoriją ir tradicijas.
Šilutės herbą Lietuvos Respublikos prezidentas patvirtino 1995 m. spalio 5 d.
Agarikiečiai
thumb|Didysis kukurdvelkis
Agarikiečiai (Agaricales) – papėdgrybių (Basidomycetes) eilė. Grybai išaugina įvairius vaisiakūnius, kepurėlės forma įvairi (kūgio, varpelio, šalmo). Himenoforas lakštelinis.
Lietuvoje auga 19 šeimų:
'''Šeima. Pievagrybiniai (Agaricaceae)'''
'''Šeima. Kiškiabudiniai (Bolbitiaceae)'''
'''Šeima. Žagarūniniai (Clavariaceae)'''
'''Šeima. Nuosėdiniai (Cortinariaceae)'''
'''Šeima. Klumpiaausiniai (Crepidotaceae)'''
'''Šeima. Gijabudiniai (Entolomataceae)'''
'''Šeima. Kepenaininiai (Fistulinaceae)'''
'''Šeima. Guoteniniai (Hygrophoraceae)'''
'''Šeima. Pumpotaukšliniai (Lycoperdaceae)'''
'''Šeima. Kupstabudiniai (Lyophyllaceae)'''
'''Šeima. Mažūniniai (Marasmiaceae)'''
'''Šeima. Žvaigždėgrybiniai (Mycenastraceae)'''
'''Šeima. Lizdeniniai (Nidulariaceae)'''
'''Šeima. (Omphalotaceae)
'''Šeima. Skydabudiniai (Pluteaceae)'''
'''Šeima. (Psathyrellaceae)'''
'''Šeima. (Pterulaceae)'''
'''Šeima. Gleiviabudiniai (Strophariaceae)'''
'''Šeima. Baltikiniai (Tricholomataceae)'''
'''Šeima. Vertininiai (Tulostomataceae)'''
Indijos istorija
Kadangi Indija, kaip valstybė, susiformavo tik po 1947 m., padalijus Britų Indijos valdas, Indijos istorija siaurąja prasme galima laikyti tik Indijos Respublikos istoriją. Tačiau plačiąja prasme tai yra viso Indijos subkontinento istorija (Pietų Azijos istorija) nuo seniausių laikų iki dabarties.
Šiame straipsnyje pateikiama sutraukta Pietų Azijos istorija
Periodizacija
Vieninga Indijos istorija kaip tokia neegzistuoja, taip, kaip neegzistuoja vieninga Europos istorija. Tai yra dėl regioninių skirtumų (ypač tarp šiaurinės Indo-Gango lygumos ir kalnais atskirtos pietų Indijos), kadangi nuo seniausių laikų iki pat 1947 m. atskiros Indijos subkontinento tautos bei regionai vystėsi savarankiškai.
Dėl tradicinių institucijų gyvybingumo Indijos istorijai sunku pritaikyti tradicinę eurocentristinę periodizaciją į senovės, viduramžių ir naujųjų laikų periodus. Daugelis istorikų laikosi britų istoriko ir filosofo Jameso Millio (1773–1836) skirstymo į hindų, musulmonų ir britų periodus, tačiau šią periodizaciją dėl aukščiau minėtųjų priežasčių gana sunku taikyti viso subkontinento mastu.
Akmens amžius
thumb|left|200px|Bhimbetka uolų piešiniai Atskiros Homo erectus liekanos Centrinėje Indijoje rodo, kad Indija galėjo būti apgyvendinta mažiausiai nuo viduriniojo pleistoceno. Seniausieji primityvūs akmeniniai kirvukai, rasti vakarinėje subkontinento dalyje (Šivaliko kalnuose dab. Pakistane, Radžastane), buvo gaminami prieš 500–400 tūkst. metų, Karnatakoje – 300 tūkst. metų. Organinių liekanų (pvz., kaulų) iš to laikotarpio išlikę labai mažai, todėl sunku spręsti apie žmonių mitybą ir gyvenimo būdą.
Neolito židiniai vakarinėje Indijoje pradėjo formuotis prieš 8 tūkst. metų, vėliau atsiranda nuolatinės gyvenvietės ir keramika.