cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Zurich Insurance Group
„General Insurance“ (ne gyvybės draudimas)
„Zurich’s General Insurance“ fiziniams asmenims, mažoms ir vidutinėms įmonėms bei stambioms tarptautinėms korporacijoms teikia transporto priemonių, pastatų ir komercinių produktų bei paslaugų draudimo paslaugas.
„Global Life“ (gyvybės draudimas)
„Zurich’s Global Life“ siūlo klientams pažangiausius gyvybės draudimo, savings, investment and pension solutions to customers. taupymo, investavimo ir pensijų sprendimus.
„Farmers“ (draudimas ūkininkams)
„Zurich’s Farmers“ segmentas apima ūkininkų valdymo paslaugas – teikiamos su žala nesusijusios valdymo paslaugos Žemės ūkio prekių biržoms (kurios nepriklauso „Zurich“) bei „Farmers RE“, apimančios „Zurich“ grupės iš Žemės ūkio prekių biržos prisiimtą perdraudimą. „Zurich’s Farmers Insurance Group“ yra trečioji pagal dydį draudimo grupė Jungtinėse Amerikos Valstijose.
Produktai
„Zurich Insurance Group Ltd“ fiziniams asmenims, mažoms ir vidutinėms įmonėms bei stambioms tarptautinėms bendrovėms siūlo ne gyvybės ir gyvybės draudimo produktus, tarp kurių galima paminėti transporto priemonių draudimą, turto draudimą, bendrosios civilinės atsakomybės draudimą, gyvybės ir kritinių ligų draudimą, taupymo, investavimo, pensijų bei planavimo išeiti į pensiją sprendimus ir kt.
Veiklos sritys
Bendrovių grupė „Zurich“ žinoma kaip pasaulinis draudikas, kuriam tenka svarbus vaidmuo patraukliausiose pasaulyje draudimo rinkose. Ji aptarnauja klientus daugiau nei 170 šalių. Daugiausia sandorių sudaroma Europoje, Šiaurės Amerikoje, Azijos-Ramiojo vandenyno regione ir Lotynų Amerikoje.
Sutkiškiai (Širvintos)
Sutkiškiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Kernavės.
Zurich Insurance Group
Verslo etika
2009 m. „Zurich“ buvo suteiktas „Charity Times“ apdovanojimas už geriausias draudimo paslaugas, o 2010 m. „Zurich“ buvo atrinkta kaip viena iš kandidatų šiam apdovanojimui.
Bendrovės interneto svetainėje skelbiama, kad nuo 1981 m. „Zurich Community Trust“ (Jungtinėje Karalystėje) paaukojo daugiau nei 60 mln. svarų sterlingų, skirtų svarbiausioms socialinėms problemoms spręsti. Organizacija per metus paremia daugiau nei 600 organizacijų ir daro pastebimą poveikį daugiau nei 80 000 žmonių gyvenimams. „Zurich“ viena iš pirmųjų gavo „Community Mark“ apdovanojimą iš „Business in the Community“, kurį sėkmingai išlaikė trejus metus.
Grupės lygyje „Z Zurich Foundation“ misija yra padėti atskiriems asmenims ir bendruomenėms suprasti ir valdyti riziką, panaudojant „Zurich“, kaip draudimo, stipriąsias puses. Šio tikslo „Zurich“ siekia, palaikydama ilgalaikius partnerystės ryšius su rinktinėmis pelno nesiekiančiomis organizacijomis, tokiomis kaip „Practical Action“, „Rainforest Alliance,“ ir Tarptautinė Raudonojo Kryžiaus ir Raudonojo Pusmėnulio draugijų federacija. . 2012 m. kovo mėn. „Zurich“ sustiprino savo įsipareigojimus „Z Zurich Foundation“, investavusi į fondą reikšmingą sumą – 100 mln. JAV dolerių.
2011 m. „Zurich“ paskelbė nemokamą interneto priemonę „My Community Starter“, kuri skirta tam, kad būtų paprasčiau įsitraukti į bendruomenės veiklą.
Finansiniai rodikliai ir informacija
„Zurich Insurance Group Ltd“ („Zurich“) įtraukta į Šveicarijos vertybinių popierių biržos (SIX) prekybos sąrašus, ir jai suteiktas trumpinys ZURN. 2012 m. gruodžio 1 d. bendrovėje buvo 148,300,123 visiškai apmokėtos vardinės akcijos ir 124,847 akcininkų. 24.7 procentai vardinių akcijų priklausė fiziniams asmenims (15.3 proc. visų išleistų akcijų), 7.2 procentai – fondams ir pensijų fondams (4.5 proc. visų išleistų akcijų), o 68.1 procentų – juridiniams asmenims (42.3 proc. visų išleistų akcijų).
Paskelbusi rezultatus už visus 2012 m., „Zurich“ pranešė, kad grynasis pelnas po apmokestinimo (paskirstytinas akcininkams) sudarė 3,878 mlrd. JAV dolerių, kuris palyginus su ankstesniais metais padidėjo 3 proc., o veiklos pelnas sudarė 4,075 mlrd. JAV dolerių. Paskelbta, kad dividendai už visus metus (lygūs 17,00 Šveicarijos frankų) bus išmokėti 2012 m. balandį.
Bendrovės kapitalo padėtis išlieka tvirta: 2012 m.1-asis mokumo koeficientas buvo lygus 278 proc., o Šveicarijos mokumo patikrinimo koeficientas – 178 proc., tai smarkiai viršijo mažiausius reikalavimus kapitalui. Tvirta „Zurich“ finansinė padėtis atsispindi ir reitingų agentūrų ataskaitose. 2012 m. kovo 21 d. „Zurich Insurance Group Ltd“ buvo suteiktas „Standart and Poor“ reitingas „AA-/stabilus“, „Moody“ reitingas – „Aa3/stabilus“, ir „A.M Best“ reitingas – „A+/stabilus“.
Bašmu
Bašmu – gyvatės pavidalo būtybė Mesopotamijos mitologijoje. Vaizduota su dviem ragais ant galvos.
Raguotoji gyvatė buvo dievo Ningišzidos simbolis. Lagašo valdovo (ensio) Gudėjos cilindriniame antspaude pavaizduotas Ningišzida (Gudėjos asmeninis dievas), iš už kurio pečių kyšo po raguotą gyvatę. Kasitų dinastijos laikais tokia būtybė vaizduota ant kudurru akmenų. Naujosios Asirijos karalystės laikotarpiu Bašmu vaizduota antspauduose, o jos statulėlės atliko apsauginę funkciją.
Bašmu vaidmuo mitologijoje nėra aiškus. Kosmogoniniame babiloniečių epe „Enuma Eliš“ Bašmu – viena iš vienuolikos Tiamat sukurtų pabaisų.
Bašmu yra akadiškasis šios būtybės vardas. Šumerų kalba ji vadinta muš-ša-tur. Akadų kalba bašmu buvo vadinama ir raguota gyvatė su dviem kojomis, tačiau šumerų kalba ši būtybė vadinta ušum. Dar vadinta ušumgallu. Manoma, kad tai gali būti skirtingos būtybės arba skirtingi ikonografiniai tipai.
Theresa May
miniatiūra|T. Mei praneša apie savo atsistatydinimą, 2019 m. gegužė miniatiūra|Su [[Donald Trump|Donaldu Trampu Londone, 10 Downing Street, 2019 m.]]
Tereza Mei (g. 1956 m. spalio 1 d. Istborne, Rytų Sasekse) – Jungtinės Karalystės politikė, 2016–2019 m. buvusi šalies premjerė ir Konservatorių partijos lyderė.
Užėmė moterų reikalų ir lygybės ministrės (2010–2012) ir vidaus reikalų ministrės (2010–2016) pareigas, nuo 1997 m. buvo Bendruomenių rūmų narė. Didžiosios Britanijos istorijoje buvo antra moteris vyriausybės vadovė po Margaret Thatcher. Pagal žurnalą „Forbes“, 2017 m. T. Mei užėmė antrą vietą pasaulio įtakingiausių moterų sąraše.
Biografija
T. Mei buvo vienintelis vaikas Zaidee Mary (1928–1982) ir Hubert Brasier (1917–1981) šeimoje. Tėvas buvo anglikonų bažnyčios dvasininkas. Baigusi Oksfordo universitete geografijos studijas, 1977–1983 m. dirbo Anglijos banke. 1985–1997 m. dirbo finansų konsultante, tarptautinių santykių vyriausiąja patarėja kliringo paslaugų asociacijoje.
1980 m. ištekėjo už finansininko Philip John May, vaikų nesusilaukė.
Vykdoma politika
Kaip vidaus reikalų ministrė, ji buvo viena pirmųjų iš aukščiausių JK pareigūnų, pasisakiusių už tos pačios lyties asmenų sąjungą. Bendruomenių Rūmuose balsavo už įsiveržimą į Iraką, priešinosi įstatymų priėmimui kovai su klimato kaita, prieš JK integraciją į Europos Sąjungą, draudimą rūkyti viešose vietose, galimybės suteikimą įvaikinti vaikus gėjų poroms, bet pritarė dėl tos pačios lyties asmenų santuokos legalizavimo. Gynė vadinamąjį „seklių įstatymą“ (Snoopers' Charter), pagal kurį buvo reikalaujama iš interneto paslaugų teikėjų ir mobiliojo ryšio operatorių kaupti duomenis apie vartotojų veiklą internete, balso skambučius, pranešimus ir kt. Nors liberalai demokratai blokavo įstatymą, tačiau vėliau konservatorių partijai laimėjus daugumą, 2017 m. priimtas įstatymas, panašus į „Communications Data Bill“ projektą.
Prieš 2016 m. referendumą dėl Jungtinės Karalystės narystės Europos Sąjungoje palaikė tuometinį premjerą David Cameron, buvo nusistačiusi prieš „Brexit“. Tačiau euroskeptikams laimėjus referendumą ir atsistatydinus D. Cameron, iškėlė savo kandidatūrą vadovauti vyriausybei ir konservatorių partijai. Rinkimų finale jos konkurente liko kita moteris - konservatorių politikė Andrea Leadsom. 2016 m. liepos 11 d. jai pasitraukus iš rinkiminės kovos, Mei liko vienintelė kandidatė. Po D. Cameron atsistatydinimo Karalienė Elžbieta II pasiūlė T. Mei suformuoti Vyriausybės kabinetą.
Brexit
T. Mei 2017 m. kovo 29 d. laišku kreipėsi į Europos Tarybą oficialiai pradėti derybas dėl „Brexit“. Buvo planuojama per porą metų užbaigti derybas, leisiančias JK išstoti iš Europos Sąjungos (ES) 2019 m. kovą.
2019 m. sausio 15 d. premjerė T. Mei patyrė triuškinantį pralaimėjimą parlamente, kur deputatai atmetė jos pasiektą susitarimą su ES dėl britų pasitraukimo iš sąjungos. 2019 m. kovo 12 d. Britanijos parlamentas atmetė susitarimo dėl išstojimo iš ES projektą. Kovo 29 d. Bendruomenių rūmai trečią kartą atmetė susitarimo dėl atsiskyrimo nuo ES projektą. Balandžio 8 d. parlamentas nedelsdamas priėmė įstatymą, pagal kurį vyriausybė privalėjo susitarti su ES dėl šalies išstojimo iš ES atidėjimo. Balandžio 11 d. suderinta šalies pasitraukimo iš ES data, kuri buvo atidėta iki 2019 m. spalio pabaigos.
2019 m. birželio 7 d. T. Mei paliko konservatorių partijos vadovės postą, bet toliau laikinai vadovavo vyriausybės kabinetui iki naujo konservatorių lyderio išrinkimo. Atsistatydinimo pareiškimą Karalienei ji oficialiai teikė 2019 m. liepos 24 d.
Buivydiškė
Buivydiškė (arba Baivydiškė) – buvęs kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Krūtilių, prie Ežerupio.
Etimologija
Kaimo vardas – asmenvardinis vietovardis, siejamas su asmenvardžiu Buivydas.
Degsnių valsčius
Degsnių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje. Centras – Valkininkai, kurį laiką – Degsnės.
Istorija
Degsnių valsčius įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje, buvo žydų žemdirbių valsčius. Panaikintas 1885 m.
Sutkiškis
Sutkiškis – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Šiaulėnų.
Transporto priemonės numerio ženklas
miniatiūra|300x300px|Didžiosios Britanijos numerio ženklas: • UK – šalies kodas • BD – regiono kodas • 51 – amžius • SMR - atsitiktinės raidės Transporto priemonės numerio ženklas – speciali metalinė ar plastikinė lentelė su transporto priemonės registracijos numeriu, kurį sudaro skaičių, raidžių, kitų simbolių derinys. Lentelė tvirtinama ant transporto priemonės tam skirtose vietose, paprastai gerai matoma dėl šviesą atspindinčio fono.
Istorija
Prancūzija buvo pirmoji šalis, kuri 1893 m. rugpjūčio 14 d. Paryžiaus policijos potvarkiu įvedė numerio ženklus, 1896 m. - Vokietija. 1898 m. Nyderlandai pirmieji įvedė nacionalinį registracijos numerį, vadinamą „vairuotojo pažymėjimu“. Tuomet registracijos lentelės buvo numeruojamos iš eilės, pradedant nuo 1, kol tvarka nebuvo pakeista 1906 m. miniatiūra|220px|left|„Falsifikaciją apsunkinantis“ šriftas
JAV, kur kiekviena valstija išleidžia savus numerio ženklus, Niujorko valstija juos įvedė 1903 m. (juodi skaičiai baltame fone), nors jau 1901 m. pradėjo reikalauti, kad ant automobilio galo būtų gerai matomi savininko inicialai. Automobilių savininkai turėjo pasigaminti ženklus patys. Masačusetsas buvo pirmoji valstija, 1903 m. pradėjusi spausdinti numerio ženklus.
Vokietija įvedė specialų, „falsifikaciją apsunkinantį“ šriftą numeriams, kad nebūtų galima padirbti atskirų ženklų, pvz., pridedant štrichą prie „O“ paversti į „Q“, „P“ į „R“ ir atvirkščiai.
Bendrieji reikalavimai
Visose šalyse reikalaujama, kad motorinės transporto priemonės (automobiliai, sunkvežimiai, motociklai) būtų pažymėti registracijos numerių ženklais. Tai, ar jie reikalingi kitoms transporto priemonėms (dviračiams, laivams, traktoriams, netradicinėms priemonėms, pvz., golfo laukų automobiliams) gali būti nustatoma atskirų šalių įstatymais. Numerio ženkle paprastai atvaizduojami valstybės ar jos regiono kodai, šalies simboliai – tai priklauso nuo ženklus išduodančiosios agentūros. Vienose šalyse numerio ženklas gali būti vienintelis ir unikalus visos valstybės teritorijoje, kitur – konkrečiame regione, pvz., JAV valstijoje.
Įregistruojant transporto priemonę dalyvauti viešajame eisme, paprastai numerio ženklų kombinacijos parenkamos nustatyta eilės tvarka, automatiškai ar pagal klientų pageidavimą išduodami užsakomieji, vardiniai numeriai. Šalyse numerio ženklai gali skirtis savo forma, spalva, pagal transporto priemonės naudojimą, priklausomumą, pvz., karinei žinybai, diplomatiniam korpusui, taksi įmonei, laikinam ar tranzitiniam naudojimui, elektriniams automobiliams ir pan. Be įprastų skaitmenų ir lotyniškos abėcėlės raidžių, kai kuriose šalyse naudojami nacionaliniai rašmenys.
Dauguma vyriausybių reikalauja, kad numerio ženklai būtų tvirtinami ant transporto priemonės vertikalioje plokštumoje, priekyje ir gale, o kai kuriose transporto priemonėse, pavyzdžiui, motoriniuose laivuose, užtenka tik vieno numerio ženklo, tvirtinamo gale. Nacionalinės duomenų bazės šį numerį sieja su kita informacija, apibūdinančia transporto priemonę, pvz., markę, modelį, spalvą, pagaminimo metus, variklio dydį, naudojamo kuro rūšį, užregistruotą kilometražą, transporto priemonės identifikavimo kodą (VIN kodą, kėbulo nr.), techninės patikros duomenis, savininko arba valdytojo duomenis.
Numerio ženklų dydžiai
Numerius pradėta standartizuoti 1957 m., kai didieji automobilių gamintojai ėmė tartis su vyriausybėmis ir tarptautinėmis standartų organizacijomis. Nors egzistuoja vietiniai variantai, pasaulyje priimti trys pagrindiniai standartai:
Lietuvoje
miniatiūra|240px|right|Laikinas Lietuvos numeris
Lietuvoje transporto priemones registruoja valstybės įmonė „Regitra“, išduodanti 10–ties tipų numerio ženklus: Karinėms transporto priemonėms numerio ženklus išduoda Lietuvos kariuomenės MRD registrų centras: lentelėje yra raidės „LK“, trys skaitmenys ir viena raidė (balti rašmenys juodame fone).
SM "Tauras" - VTC
Vilniaus tinklinio centras (VTC) – Vilniaus moterų tinklinio komanda, įregistruota 2004 m. spalio 11d. Centro direktorė – Asta Jansonienė. Vilniaus Moterų tinklinio komanda jau penkiolika metų dalyvauja Lietuvos Moterų Tinklinio Čempionate (nuo 2018 m. TOP SPORT Lietuvos Moterų Tinklinio Čempionatas), Vilniaus miesto tinklinio čempionate, tarptautiniuose turnyruose.
Lietuvos moterų tinklinio lygos čempionatas
2004 m. buvo įkurtas Vilniaus Tinklinio Centras. Tais pačiais metais VTC moterų tinklinio komanda startavo Lietuvos Moterų Tinklinio Lygos Čempionate. 2005 m. balandžio 1-3d. Alytuje vykusiame finale užėmė trečią vietą ir iškovojo bronzos medalius. Iš viso šiame čempionate bronzos medalius laimėjo keturis kartus (2005, 2006, 2009, 2012). Sidabro medalius du kartus (2011, 2013). Aukso medalius VTC moterų tinklinio komanda laimėjo vieną kartą (2010). Taip pat šiame čempionate komanda 4 kartus užėmė ketvirtą vietą (2007, 2015, 2016, 2017) ir du kartus penktą vietą (2018, 2019).
Lietuvos moterų paplūdimio tinklinio lygos čempionatas
Nuo 1996 m. vykstantys Lietuvos Paplūdimio tinklinio čempionatai yra rengiami kiekvienais metais. Atstovauti Vilniaus Tinklinio Centrą buvo užregistruotos dvi moterų komandos žaidėjos Vika Daškevičiūtė ir Diana Šuopytė – Četkauskienė. 2005 m. rugpjūčio 13-14d. Palangoje vykusiame Lietuvos moterų paplūdimio tinklinio lygos čempionate ši pora užėmė antrą vietą. Iš viso Vilniaus Tinklinio Centro atstovaujama pora šiame čempionate tris kartus užėmė antrą vietą (2005, 2006, 2008) ir du kartus iškovojo aukso medalius (2009, 2010).
Vilniaus Tinklinio Lyga
2016 m. VTC moterų tinklinio komanda pirmą kartą užėmė pirmąją vietą miesto lygoje bei tapo čempionėmis. Po metų pertraukos, 2018 m. kovo 10-11d. vykusiame Vilniaus tinklinio čempionate VTC moterų tinklinio komanda užėmė pirmąją vietą ir iškovojo aukso medalius. 2019-2020 m. komanda taip pat dalyvauja miesto lygoje ir šiuo metu turnyrinėje lentelėje užima antrąją vietą.
Tarptautiniai turnyrai
2014 m. Sausio mėnesį VTC moterų tinklinio komanda Sankt – Peterburge vykusiame tarptautiniame turnyre „Winter Volley“ užėmė pirmą vietą.
2015 m. Rygoje vykusiame tarptautiniame turnyre „RIGA KAAUS“ VTC moterų tinklinio komanda iškovojo antrą vietą. 2016 m. tame pačiame tarptautiniame turnyre komanda iškovojo pirmą vietą ir laimėjo aukso medalius.
2015 m. Olandijoje vykusiame tarptautiniame turnyre „Kerst Volleyball“ užėmė antrą vietą.
2016 m. Italijoje vykusiame tarptautiniame turnyre „Nations Volley“ užėmė antrą vietą.
2018 m. Prancūzijoje vykusiame tarptautiniame turnyre „Volley culture“ užėmė trečią vietą. miniatiūra|424x424px|2019-2020 metų SM "Tauras" - VTC komandos sudėtis
Treneriai
Asta Jansonienė - Sporto mokyklos „Tauras“ tinklinio trenerė, Vilniaus tinklinio centro įkūrėja, direktorė, pagrindinė trenerė. Gavusi išsilavinimą Lietuvos Edukologijos Universitete ir pabaigusi pedagogikos studijas, dvidešimt metų dirba trenere.
Kęstutis Galdikas - trenerės asistentas, baigęs Lietuvos Edukologijos Universitetą.
Garsios tinklininkės
Garsios tinklininkės, žaidusios VTC moterų tinklinio komandoje:
Monika Šalkutė – 1993 m. gimimo tinklininkė iš Vilniaus, šiuo metu žaidžianti eilitinėje Prancūzijos lygoje, keletą metų atstovavo VTC moterų tinklinio komandą, 2010 m. iškovojo pirmąją vietą Lietuvos Moterų tinklinioje čempionate.
Margarita Milkoto Stepanovič – 1992 m. gimimo tinklininkė iš Vilniaus, kartu su Monika Šalkute 2010 m. laimėjusi pirmąją vietą Lietuvos moterų tinklinio čempionate. 2018-19 sezoną atstovavusi Alytaus – „Prekyba – Parama“ tinklinio klubui iškovojo pirmąją vietą Baltijos moterų lygos čempionate, užėmė antrąją vietą TOP SPORT moterų tinklinio čempionate. Šių metų sezoną atstovauja VTC moterų tinklinio komandą.
Saulė Grigaitė – 1999 m. tinklininkė iš Vilniaus, šiuo metu žaidžianti Paryžiuje, VTC moterų tinklinio komandoje žaidusi trejus metus ir yra iškovojusi ketvirtą vietą trejus metus iš eilės.
Jekaterija Kovalskaja – 1999 m. gimimo tinklininkė iš Vilniaus, trejus metus atstovavusi VTC moterų tinklinio komandą yra iškovojusi ketvirtą vietą. Nuo 2017 metų ši žaidėja atstovauja Alytaus „Prekyba – Parama“ moterų tinklinio komandą. 2018 m. tapo Baltijos moterų tinklinio lygos vicečempione. 2019 m. iškovojo Baltijos moterų tinklinio lygoje pirmąją vietą ir tapo geriausia čempionato žaidėja. 2018 m. ir 2019 metų TOP SPORT moterų tinklinio čempionato vicečempionė. 2019 m. Nacionalinės studentų lygos čempionė, 2019 m. SELL žaidynių čempionė.
Memories...Do Not Open
Memories...Do Not Open – debiutinis amerikiečių elektroninės šokių muzikos grupės „The Chainsmokers“ albumas, išleistas 2017 m. balandžio 7 d. Albumo singlas „Paris“ sulaukė didelio pasisekimo visame pasaulyje, patekdamas į daugelį dainų dešimtukų, tarp jų – ir penktoji vieta Jungtinėje Karalystėje bei šeštoji JAV. Antrasis singlas „Something Just like This“, įrašytas kartu su britų grupe „Coldplay“, sulaukė dar didesnio pasisekimo ir pasiekė antrąją vietą Jungtinėje Karalystėje bei trečiąją JAV.
Nepaisant to, jog albumas sulaukė prastų kritikų įvertinimų, per pirmąją savaitę JAV buvo parduota 221 tūkstantis kopijų ir jis debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje , tapdamas pirmuoju grupės įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. 2017 m. rugpjūčio mėnesio duomenimis, JAV parduota per milijoną kopijų ir albumas tapęs platininiu.
2018 m. vykusiuose „Grammy“ apdovanojimuose daina „Something Just Like This“ nominuota geriausio grupinio pop atlikimo kategorijoje.
Šarūnas Datenis
Šarūnas Datenis (g. 1986 m. birželio 9 d. Vilniuje) – Lietuvos aktorius ir režisierius.
Biografija
2005 m. baigęs Gabijos gimnaziją, vienerius metus studijavo automatikos specialybę Vilniaus Gedimino technikos universitete.
2006 m. įstojo į Lietuvos muzikos ir teatro akademiją mokytis aktorinio meistriškumo (specializacija – lėlininkas; bakalauro kurso vadovai – Algirdas Latėnas ir Gediminas Storpirštis, magistro – Algirdas Mikutis). 2012 m. apsigynė magistro diplomą. Nuo 2010 m. dirba Vilniaus „Lėlės“ teatre, vaidino Menų spaustuvėje, Lietuvos rusų dramos teatre, Valstybiniame Jaunimo teatre ir kt.
Kristutė
Kristutė – buvęs viensėdis Šilalės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Nuomininkų, į pietryčius nuo Pakarčemio.
Gabriel Fauré
Gabrielis Forė (, 1845 m. gegužės 12 d., Pamjė – 1924 m. lapkričio 4 d., Paryžius) – XIX a. pb. ir XX a. pr. Prancūzijos kompozitorius.
Biografija
1870 m. G. Forė grįžo gyventi į Paryžių. Jis trumpai dirbo vargonininku, susipažino su kompozitoriais E. Lalo, A. Diuparku ir S. Franku. Prasidėjus Prancūzijos-Prūsijos karui G. Forė tarnavo lengvųjų pėstininkų dalinyje. Jis dalyvavo susirėmimuose prie Šampinji, Le Buržė ir Kretėjaus. 1871 m. sausį sudarius paliaubas G. Forė grįžo į Paryžių ir dalyvavo įkuriant Nacionalinę muzikos draugiją. Kovo mėnesį jis išvyko ir kartu su Nydermejerio mokykla viešėjo Šveicarijoje nuo Paryžiaus komunos. Spalį grįžęs į Paryžių užėmė vargonininko postą Šv. Sulpicijaus bažnyčioje. Gruodį leidėjas Ž. Hartmanas publikavo keturių jo dainų rinkinį. 1877 m. jis keletą mėnesių buvo susižadėjęs su Mariana Viardo, garsios dainininkės Polinos Viardo dukterimi, tačiau sužadėtuves mergina nutraukė, kas giliai paveikė G. Forė. 1877−1896 m. G. Forė užėmė kapelmeisterio postą Šv. Madlenos bažnyčioje. Tai buvo nedaug apmokamas, tačiau prestižinis postas. 1883 m. jis vedė Mariją Fremjė, skulptoriaus Emanuelio Fremjė dukterį. Porai gimė du sūnūs: 1883 m. Emanuelis ir 1889 m. Filipas. Ilgainiui G. Forė ir žmonos santykiai tapo formalūs, kompozitorius turėjo romanų su kitomis moterimis ir paskutinius 24 gyvenimo metus beveik atvirai palaikė santykius su Margarita Haselmans.
1892−1905 m. G. Forė užėmė muzikos švietimo inspektoriaus postą. 1896 m. tapo Šv. Madlenos bažnyčios vargonininku pakeitęs poste Teodorą Diubua ir tais pačiais metais T. Diubua parūpino jam kompozicijos dėstytojo postą Paryžiaus konservatorijoje. Nuo 1903 iki 1914 m. jis nuolat publikavo kritikos straipsnius „Le Figaro“ laikraštyje. 1905 m. G. Forė buvo paskirtas Paryžiaus konservatorijos direktoriumi, kuriuo išbuvo iki 1920 m. Tarp jo mokinių konservatorijoje buvo Morisas Ravelis, Džordžė Enesku ir Nadia Bulanžė. Dar iki šio paskyrimo jo klausa pradėjo prastėti, jis kuo toliau, tuo labiau nesuprasdavo skambančių tonų aukščio, kuo toliau natos buvo nutolusios nuo viduriniųjų natų. Savo vėlyvuosius kūrinius kompozitorius galėjo išgirsti nebent vaizduotės pagalba. 1920 m. dėl amžiaus, sveikatos ir kurtumo praradęs direktoriaus postą G. Forė patyrė rimtų materialinių sunkumų. 1922 m. Sorbonoje buvo surengtas „Nacionalinės pagarbos“ renginys kompozitoriui paremti.
Už savo muziką G. Forė buvo ne kartą įvertintas. 1890 m. jam suteiktas Garbės legiono ordinas, 1903 m. jis pakeltas į ordino karininkus, 1910 m. − į komandorus, 1920 m. suteiktas didžiojo karininko rangas ir 1923 m. jis apdovanotas ordino Didžiuoju kryžiumi. 1909 m. G. Forė buvo išrinktas į Prancūzijos Institutą. Gabrielis Forė mirė 1924 m. lapkričio 4 d. Paryžiuje, palaidotas Pasi kapinėse. Gyvenimo metu kompozitorius buvo žinomas saloninės ir kamerinės muzikos žanruose ir šlove net iš toli negalėjo varžytis su savo amžininkais, kurie rašė muziką operoms. G. Forė parašė daugiau nei 100 dainų. Geriausiais jo kūryboje laikomi kūriniai pianinui: 13 noktiurnų, 13 barkarolių ir 5 ekspromtai, taip pat „Elegija“ (1880) violončelei ir pianinui ir „Rekviem“ mišios (1887). 1898 m. jis parašė muziką M. Meterlinko pjesės „Pelėjas ir Melisanda“ pastatymui. 1900 m. sukūrė operą „Prometėjas“ ir 1913 m. − operą „Penelopė“. Tik su pastarąja kompozitorius pradėjo garsėti plačiau. Vėlyviausi jo kūriniai yra menkai žinomi. G. Forė kūryba sunkiai klasifikuojama. Kai kurie tyrinėtojai jį laiko XIX a. muzikos atstovu, kiti − neoromantiku, treti − XX a. prancūzų modernistų pirmtaku. G. Forė aukštai vertino R. Vagnerio muziką, tačiau nepasidavė „vagnerizmui“. Sunkumas vertinant G. Forė muziką priskiriamas kompozitoriaus kūrybos „prancūziškumui“.
Pakadūšis
Pakadūšis – buvęs kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Bijotų.
Aleksandras Holovčinskis
Biografija
Lietuvos kunigaikščių Holovčinskių (Riurikaičiai) giminės atstovas, herbo „Łabędź“ savininkas. Kunigaikščio Jaroslavo Jaroslavičiaus Holovčinskio (?–1622) nuo santuokos su Konstancija Chodkevičiūte sūnus. Brolis – Mstislavlio kaštelionas Konstantinas (?–1620).
Dalyvavo ATR-Maskvos kare, Smolensko kampanijoje 1609 metais, dalyvavo taikos derybose su Maskvos pasiuntiniais 1615 metais. Iš stačiatikybės perėjo į katalikybę.
1602 metais kunigaikštis Aleksandras Holovčinskis gavo valdyti Lydos seniūniją, 1604 metais tapo Žemaitijos kaštelionu.
1614 metais Aleksandras Holovčinskis gavo Mstislavlio vaivados pareigybę, o 1616 metais įsigijo Vilkijos seniūniją.
1617 metų gegužį kunigaikštis Aleksandras Holovčinskis mirė.
Šeima
Nuo 1593 metų buvo vedęs Elžbietą Valavičiūtę, Slanimo seniūno Mykolo Valavičiaus dukterį. Jų vaikai:
Carlos Pavón
Karlosas Pavonas (g. 1973 m. spalio 9 d.) – buvęs Hondūro futbolininkas, rungtyniavęs puolėjo pozicijoje. 1993–2010 m. rungtyniavo nacionalinėje rinktinėje.
Per savo karjerą rungtyniavo įvairių Amerikos šalių lygose: Hondūre, Kolumbijoje, Meksikoje, JAV, Gvatemaloje. Yra neilgai rungtyniavęs ir Europoje: Ispanijoje ir Italijoje.
Lampungai
Lampungai (arba lampongai, abungai; Ulun Lampung) – Azijos tauta, gyvenanti Indonezijoje, Sumatros salos pietuose, Lampungo provincijoje. Populiacija – apie 1,5 mln. žmonių. Vartoja lampungų kalbą, priklausančią malajų–polineziečių kalboms, taip pat daugelis moka indonezietiškai. Tikintieji – musulmonai sunitai.
Lampungai į dabar gyvenamas vietas atsikraustė ~XV a. iš pietų Sumatros vakarinės dalies kalnynų. Lampungų kultūroje ryškų pėdsaką paliko ilgalaikiai ryšiai su pubianais, pietų Sumatros čiabuviais, pamingirais, maringajamais, išeiviais iš vidurio Sumatros ir Javos, Lampunge gyvenančiais javiečiais ir sundais. Medžiaginė lampungų kultūra artima malajams. Madžapahito laikais buvo paveikti hinduizmo, turėjo savo raštą.
Lampungai skirstosi į 19 lokalinių genčių (buvei), susidedančių iš patrilinijinių giminių (suku), vadovaujamų vadų (penimbang) ir sudarančių kaimo gentinius segmentus (ti-uh). Būta vergovės, galvų medžioklės papročio. Santuoka patrilokalinė, būta levirato, poligamijos. Yra iniciacinių apeigų, potlačo elementų.
Hipoaktyvus lytinio potraukio sutrikimas
Hipoaktyvus lytinio potraukio sutrikimas arba hiposeksualumas (buitiškai frigidiškumas) – lytinis sutrikimas, kuriam esant asmuo jaučia silpną seksualinį potraukį ar apskritai jo nejaučia. Pasireiškia ilgalaikiu erotinių fantazijų nebuvimu ir abejingumu lytiniams santykiams. Tai lemia tarpasmeninių santykių kėblumus bei sielvartą. Lytiniai santykiai gali sukelti pasišlykštėjimą, pasibjaurėjimą ar baimę. To priežastis gali būti praeities trauma (išprievartavimas, išžaginimas) ir dėl to ramybės neduodantis potrauminio streso sindromas. Taip pat itin įskaudinę santykiai su buvusiu partneriu, grubus ar pasitikėjimo nekeliantis dabartinio partnerio elgesys, nesugebėjimas rasti tinkamo partnerio, pernelyg didelis stresas ir neturėjimas laiko bei jėgų užsiimti seksu, tėvų neigiamas požiūris į lytinius santykius ar religinės institucijos įskiepytas neigiamas požiūris į pastaruosius santykius ir kitos priežastys. Be to, gali sukelti menopauzė, būti kontraceptinių piliulių, antidepresantų vartojimo padarinys.
Anksčiau hipoaktyvus lytinio potraukio sutrikimas buvo įtrauktas į Amerikos psichiatrų asociacijos Psichikos sutrikimų diagnozavimo ir statistikos sąrašą, tačiau DSM-5 vietoj abiem lytims bendro hipoaktyvaus lytinio potraukio sutrikimo buvo išskirti vyrų hipoaktyvaus lytinio potraukio sutrikimas ir moterų lytinio susidomėjimo / susijaudinimo sutrikimas. Su pastaraisias sunkumais susiduria 8,9 % 18–44 m. ir 12,3 % 45–64 m. moterų.
Pakaltenis
Pakaltenis – buvęs kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Kaltinėnų.
Tarpupio valsčius
Tarpupio valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Senasis Tarpupis, vėliau – Skurbutėnai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. Gyvavo iki I pasaulinio karo.
Mindaugas Suchovejus
Mindaugas Suchovejus (g. 1988 m. balandžio 2 d. Klaipėdoje) – Lietuvos vyrų golbolo rinktinės žaidėjas, 2016 m. Rio de Žaneiro paralimpinių žaidynių čempionas.
Vilniaus aklųjų ir silpnaregių sporto klubo „Šaltinis“ narys. Golbolą nacionalinėje rinktinėje žaidžia nuo 2011 m.
Biografija
Mėgsta užsienio keliones, kurti muziką.
Bulawayo Chiefs FC
Bulawayo Chiefs FC – Zimbabvės futbolo klubas iš Bulavajas, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje, vadinamoje Zimbabwe Premier Soccer League. Namų rungtynes žaidžia „Luvevės“ stadione, talpinančiame 8 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubas įkurtas 2012 m. Nuo 2018 m. rungtyniavo Zimbabwe Premier Soccer League (Zimbabvės aukščiausioje lygoje).
Sudėtis
Atnaujinta: 2022 m. gruodžio 10 d.
Kotlino sala
thumb|[[Nevos įlanka|Nevos įlankos žemėlapis]]
Kotlinas  – sala Suomių įlankoje, 30 km į vakarus nuo Sankt Peterburgo. Ilgis – ~12 km, plotis – 3 km. Plotas – 16 km². Salą su žemynu jungia Sankt Peterburgo užtvanka. Salos rytuose įkurtas Kronštato miestas.
Ištįsus iš rytų į vakarus sala dalija prieigas jūra prie Sankt Peterburgo į dvi dalis. Šiaurinį kanalas seklesnis, jame daug seklumų. Pietinis kanalas gilesnis, pagrindinis laivybos kelias. Laivybą jame palengvina dugne iškastas kanalas. Nuo vakarinio galo tolyn į jūrą nutįsusios seklumos, baigiasi uola ant kurios pastatytas Tolbaakeno švyturys.
Jedžiotų senovės gyvenvietė
Jedžiotų senovės gyvenvietė (regioninio reikšmingumo kultūros paveldo objektas: unikalus kodas 3951, senas registro kodas A1866, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AV1134) – neįtvirtinta senovės gyvenvietė šiaurinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Jedžiotuose (Aleksandrijos seniūnija), 2,5 km į pietvakarius nuo kelių Skuodas – Mažeikiai ir Jedžiotai – Klauseikiai sankryžos, 1,85 km į šiaurę nuo Luobos upės.
Vieta
Įrengta kaimo žemių šiaurės vakariniame pakraštyje, ties riba su Klauseikiais, abipus pelkėtos, numelioruotos luomos, apie 210 m ilgio šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 185 m pločio. Teritorija buvusi ariama, dirvonuoja, centrinė dalis apaugusi lapuočiais medžiais ir krūmais, per luomą iškastas melioracijos kanalas.
Teritorijos plotas – 3,74 ha.
0,75 km į šiaurės rytus yra Klauseikių senovės gyvenvietė, 2,7 km į pietryčius – Jedžiotų piliakalnis, 2,9 km į pietvakarius – Apuolės piliakalnis.
Tyrimai
Aptikta kultūrinio sluoksnio liekanų, spalvoto metalo gargažių, molio tinko gabalėlių. Kultūrinis sluoksnis, ypač šiaurinėje dalyje, smarkiai apnaikintas ariant.
1972 m. senovės gyvenvietė paskelbta vietinės reikšmės archeologijos paminklu (AV1134), 1992 m. įrašyta į Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašą, 2005 m. registruota kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąraše (A1867) ir pripažinta valstybės saugoma kultūros vertybe, kuriai 2006 m. suteiktas regioninio reikšmingumo lygmuo.
Radinius saugo Vytauto Didžiojo karo muziejus.
Sutrukas
Sutrukas – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Lielionių.
Gudų geležinkelio stotelė
Gudų geležinkelio stotis – buvusi stotis Pagėgių savivaldybėje, prie Radviliškio–Tilžės geležinkelio, į šiaurę nuo Gudų kaimo. Iki 1976–1979 m. turėjo atskiros gyvenvietės statusą.
Reddit
„Reddit“ (stilizuotai – reddit; tariama – /ˈrɛdɪt/) – amerikiečių socialinių naujienų tinklas ir internetinių forumų svetainė, įkurta 2005 m. birželio 23 d.
Registruoti nariai dalinasi komentarais, nuotraukomis bei nuorodomis, o vėliau jų paskelbtas įrašas kitų vartotojų įvertinamas teigiamai arba neigiamai. Turinys tvarkomas pagal temą ir talpinamas vartotojų kuriamose platformose (sulietuvintai − „subredditas“). Jose skelbiamos politinės ir sporto aktualijos, filmai, kompiuteriniai žaidimai, muzika, knygos ir kitokio pobūdžio turinys. Dėl galiojančių griežtų taisyklių, draudžiančių priekabiavimą, „Reddit“ administratoriai daug investuoja siekdami užtikrinti tvarką.
2020 m. gegužės mėn. „Reddit“ pelnė 19-tą vietą pagal lankomumą Jungtinėse Valstijose ir pasaulyje. „Alexa Internet“ duomenimis, 55 % viso tinklo vartotojų yra iš Jungtinių Valstijų, 7,4 % iš Jungtinės Karalystės, o 5,8 % – iš Kanados.
Socialinę platformą „Reddit“ 2005 m. sukūrė Virdžinijos universiteto kambario draugai Steve Huffman bei Alexis Ohanian. „Condé Nast Publications“ įsigijo svetainę 2006 m. spalio mėn. 2011 m. socialinių naujienų tinklas atsiskyrė nuo „Condé Nast Publications“ motininės kompanijos „Advance Publications“ ir tapo nepriklausoma dukterine įmone. 2014 m. spalio mėn. „Reddit“ padidino finansavimą iki 50 mln. JAV dolerių, kad pritrauktų Sam Altman ir tokius investuotojus, kaip Marc Andreessen, Peter Thiel, Ron Conway, Snoop Dogg bei Jared Leto. Tuomet investuotojai kompaniją įvertino 500 mln. JAV dolerių.
Anot socialinio tinklo kūrėjų, „Reddit“ pavadinimas kilo iš žodžių žaismo anglų kalboje „I read it on Reddit“.
2023 m. pasaulio sportinio šaudymo čempionatas
2023 m. pasaulio sportinio šaudymo čempionatas – geriausių pasaulio sportinio šaudymo sportininkų čempionatas, kuris vyks rugpjūčio 14 d. – rugsėjo 1 d. Azerbaidžano sostinėje Baku.
Albatros C.III
Albatros C.III buvo Vokietijos imperijoje Pirmojo pasaulinio karo metu gamintas dvivietis bendrosios paskirties biplanas, kurį sukūrė Vokietijos Imperijos įmonė „Albatros Flugzeugwerke“. Albatros C.III buvo labai sėkminga ištobulinta orlaivio Albatros C.I modifikacija; jos buvo pagaminta daugiausiai iš visų C tipo Albatros orlaivių. Po karo orlaivis naudotas ir Lietuvos karo aviacijoje.
2023 m. pasaulio sportinio šaudymo čempionatas
Čempionatas taip pat buvo ir atranka į šaudymo varžybas 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
Albatros C.III
Konstrukcija ir gamyba
miniatiūra|Albatros C.III brėžiniai Kaip ir pirmtakas Albatros C.I, modelis C.III buvo mišrios, daugiausiai medinės konstrukcijos, korpusas dengtas fanera, sparnai aptraukti drobe. Pagrindinis skirtumas nuo pirmtako – pusapvalis vertikalus stabilizatorius, vietoje trikampio C.I. Tokia stabilizatoriaus forma suteikė geresnes valdymo charakteristikas.
2023 m. pasaulio sportinio šaudymo čempionatas
Reaguojant į 2022 m. Rusijos invazija į Ukrainą, čempionate neleista startuoti atletams iš Rusijos ir Baltarusijos.
Albatros C.III
Konstrukcija ir gamyba
Į C.III buvo montuojami 110 kW (150 AG) galios Benz Bz. III arba 120 kW (160 AG) galios Mercedes D.III vienaeiliai 6 cilindrų varikliai. Kaip ir daugelyje to meto dviviečių lėktuvų, cilindrų galvutės išsikišdavo virš lėktuvo fiuzeliažo, o išmetamųjų dujų kolektorius ir išmetimo vamzdis buvo išvesti virš viršutinio sparno, taip smarkiai apribojant matomumą pilotui. miniatiūra|Albatros C.III nosis, su virš sparno iškeltu išmetimo vamzdžiu ir už propelerio montuojamu kulkosvaidžiu Iš pradžių C.III buvo ginkluotas tik žvalgo kulkosvaidžiu, tačiau jau 1916 m. pradžioje buvo nustatyta, kad be ženklaus poveikio skrydžio charakteristikoms jame galima montuoti su propeleriu sinchronizuotą piloto kulkosvaidį. Taip šalia variklio cilindrų galvučių buvo pradėtas montuoti su propeleriu sinchronizuotas vienas 7,92 mm kalibro LMG 08/15 kulkosvaidis. C.III tapo pirmuoju vokišku karo lėktuvu su tokia įranga.
Antroji orlaivio kabina buvo skirta žvalgui-bombarduotojui, ginkluotam ant žiedo sukiojamu vienu 7,92 mm kalibro Parabellum LMG14 kulkosvaidžiu. Lėktuvas taip pat galėjo vežti iki 90 kg aviacinių bombų, sudėtų į keturis vertikalius dėklus fiuzeliaže tarp pilotų kabinų ar pakabintų ant išorinių laikiklių.
2023 m. pasaulio sportinio šaudymo čempionatas
Olimpinės kvotos
2023 m. pasaulio čempionate bus išdalintos olimpinės kvotos į 2024 m. vasaros olimpines žaidynes. Individualiuose rungtyse pakvietimą gaus pirmas keturias vietas užėmę sportininkai.
Kvotų suvestinė:
Albatros C.III
Eksploatacija
Albatros C.III buvo plačios paskirties orlaivis, naudotas žvalgybos ir ugnies koregavimo, fotožvalgybos, bombardavimo ir bombonešių palydos misijose. Pirmieji 12 orlaivių panaudoti fronte 1915 m. gruodžio mėnesį. Vienu metu daugiausiai C.III – 354 vnt. Vokietijos Luftstreitkräfte naudojo 1916 m. rugpjūčio mėn. 1917 m viduryje fronto daliniuose C.III buvo beveik nebelikę, nors orlaiviai buvo gaminami dar ir 1918 m. bei naudojami mokymams. Iš viso buvo užsakytas 2271 orlaivis.
Pirmojo Pasaulinio karo metais Albatros C.III orlaivius gamino Vokietijos įmonės „Albatros Flugzeugwerke“, taip pat „Deutsche Flugzeugwerke“, „Hansa-Brandenburg“, „Linke-Hofmann“, „LVG“ ir „Siemens-Schuckert“.
1916 m. 26 vnt. C.III, įskaitant 8 mokymui skirtus variantus, buvo eksportuoti į Bulgariją. Pagal Neuilly-sur-Seine sutarties sąlygas 1920 m. jie buvo sunaikinti. Keletas orlaivių, naudotų Rytų fronte, buvo užgrobti ir naudoti Rusijos Imperijos armijoje. miniatiūra|Apvirtęs Austrijos-Vengrijos Albatros C. III, apie 1917 m.
Albatros C.III ir jo analogai
1917 m. Vakarų Fronte naudotų moderniausių to meto naikintuvų techniniai duomenys: C.III buvo plačiai naudojamas ir konfliktuose po I Pasaulinio karo – nuo 1920 m. pavasario Nepriklausomybės karuose Lietuva naudojo 12 tokių orlaivių, Lenkija, kovose su Lietuva, bolševikais, Ukraina, nuo 1919 m. – 15 vnt., kai kurių šaltinių teigimu – 49 vnt., iš kurių 38 vnt. buvo įsigyti, kiti – užgrobti iš vokiečių 1918 m. lapkričio 14–15 d. Varšuvoje ir 1919 m. pradžioje Poznanėje Didžiosios Lenkijos sukilimo metu.
Po karo, 1926–1927 m. iš išlikusių dalių Bulgarijos valstybinis aviacijos fabrikas (DAR) pagamino 12 nelicencinių C.III kopijų, kurių indeksas buvo DAR-2. 1927–1928 m. Lietuvos Karo aviacijos dirbtuvėse buvo pagamintos trys nelicencinės Albatros C.III kopijos (1927 m. rugsėjo 6 d. – lietuviškas gamyklinis Nr. 20, 1927 m. rugsėjo 16 d. – Nr. 21, 1928 m. vasario 7 d. – Nr. 25).
Lietuvoje
miniatiūra|Albatros C.III. Ant liemens nupiešta raguota karvės galva, ant albumo lapo, po nuotrauka užrašyta „Ir verkė lakūnas karvę užmušęs“. Tūpdamas šiuo lėktuvu pilotas mirtinai sužeidė karvę. Fotografija iš [[Jurgis Dobkevičius|Jurgiui Dobkevičiui priklausiusio albumo.]] Iš Vokietijos kaip kontribucija gauti pirmieji 11 vnt. Albatros C.III Lietuvą geležinkeliu pasiekė 1920 m. kovo 17 d. Šie orlaiviai buvo nepilnai sukomplektuoti: vokiečiai, perduodami orlaivius, nuėmė kai kuriuos prietaisus, dalis. Vėliau buvo įsigytas dar vienas (gamyklinis Nr. 793), kuris neskraidė, o buvo panaudotas atsarginėms dalims. Apskaitos dokumentuose lėktuvo tipo pvadinimas buvo trumpinamas į "Alb C.III".
Lietuvos karo aviacijoje Albatros C.III buvo padalinti tarp Oro (kovinės) eskadrilės ir Mokomosios eskadrilių. 1921 m. Oro (kovinę) eskadrilę išskaidžius į Pirmąją ir Antrąją, Albatros C.III buvo perduoti Antrajai. miniatiūra|1920 m. tūpimo metu apsivertęs Lietuvos karo aviacijos Albatros C.III (Nr. 15298/17) Nepriklausomybės kovų metu C.III buvo naudojamas žvalgybos ir bombardavimo misijoms, taip pat pradinį apmokymą baigusių pilotų lavinimuisi. Albatros C.III buvo antras gausiausiai Nepriklausomybės kovose naudotas Lietuvos karo aviacijos orlaivis (po LVG C.VI). Iš viso šio karinio konflikto mūšiuose dalyvavo šeši Albatros C.III (gamykliniai Nr. 4171, 5081, 5084, 5086, 15298, 15292).
Nepriklausomybės kovų laikotarpiu karo veiksmų metu buvo sunaikinti du Lietuvos karo aviacijos C.III. Albatros C.III (gamyklinis numeris 4171), 1920 m. spalio 3 d.sugędus varikliui nusileidęs priešo užnugaryje, buvo pačių lakūnų Vytauto Jablonskio ir Juozo Šabanavičiaus sudegintas. 1920 m. spalio 3 d. Antano Gustaičio pilotuojamas Albatros C.III (gamyklinis numeris 5056) perkrautas bombų, sudužo kildamas iš Aleksoto aerodromo; pliotas bei žvagas J. Virbickas atsipirko lengvais sužeidimais.
Vieną Albatros C.III 1921 m. rugpjūčio 27 d. metų pradžioje laisvai samdomas kilmės lakūnas Mickevičius pagrobė ir nuvarė į Lenkijos okupuotą Vilnių; kartu pabėgo ir vienas lenkų kilmės civilis aviacijos tarnautojas.
Pilotų lavinimuisi Albatros C.III buvo naudojamas iki trečiojo dešimtmečio pabaigos. Dėl šios priežasties Albatros C.III tapo vienu daugiausiai avarijų patyrusių Lietuvos karo aviacijos orlaivių – daugiau avarijų atsitiko tik su Halberstadt CL.IV. Priešingai nuo šio modelio, Albatros C.III avarijose žuvusių pilotų skaičius yra mažesnis, nes dėl mažesnio skridimo greičio, mažesnės sparnų apkrovos ir didesnių matmenų, jie buvo lengviau suvaldomi.
Paskutinieji du Karo aviacijos Albatros C.III (Nr. 5081 ir Nr. 5082) buvo nurašyti 1938 m. ir Gaižiūnų poligone panaudoti kaip taikiniai bombonešių pilotų mokymui.
Operatoriai
miniatiūra|Sudužęs Vokietijos Imperijos Albatros C.III
Variantai
miniatiūra|Albatros C.III modifikacija Albatros W.2C
Nerijus Montvydas
Nerijus Montvydas – (g. 1985 m. sausio 21 d. Vilniuje) – Lietuvos vyrų golbolo rinktinės žaidėjas, parolimpietis.
Biografija
Mokėsi Aklųjų ir silpnaregių ugdymo centre.
N. Montvydas yra kvalifikuotas ir LR Sveikatos apsaugos ministerijos licencijuotas masažuotojas, 2007 m. baigęs klasikinio masažo studijas Šiaulių kolegijoje.
Sporto pasiekimai
Vilniaus aklųjų ir silpnaregių sporto klubo „Šaltinis“ narys. Golbolą nacionalinėje rinktinėje žaidžia nuo 2006 m. Paralimpinėse žaidynėse 2008 m. Pekine užėmė 2–ą vietą, 2012 m. Londone – 4–tą vietą, 2016 m. Rio de Žaneire iškovojo aukso medalį.
Gėgininkai
Gėgininkai (Jėgininkai) – buvęs kaimas Pagėgių savivaldybėje, į rytus nuo Nausėdų, dešiniajame Nemuno krante.
Damn
Albumas sulaukė didžiulio kritikų pripažinimo ir, per pirmąją savaitę JAV pardavus 603 tūkstančius kopijų, debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas trečiuoju Lamar įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. 2018 m. gegužės mėnesio duomenimis, JAV parduota per tris milijonus kopijų ir albumas tapęs triskart platininiu.
2018 m. vykusiuose „Grammy“ apdovanojimuose albumas laimėjo apdovanojimą už geriausią repo albumą bei buvo nominuotas metų albumo kategorijoje. Daina „Loyalty“ laimėjo apdovanojimą už geriausią dainuojamojo repo atlikimą, o daina „Humble“ laimėjo apdovanojimus už geriausią repo dainą, geriausią repo atlikimą ir geriausią vaizdo klipą, taip pat buvo nominuota metų įrašo kategorijoje.
Bakanauskų telmologinis draustinis
Bakanauskų telmologinis draustinis – saugoma gamtos teritorija Varėnos rajone, Dzūkijos nacionaliniame parke, 8 km į šiaurės vakarus nuo Marcinkonių, Kapiniškių šiauriniame pakraštyje (Bakanauskuose). Jame saugomas Bakanausko ežeras (4,2 ha) ir jį supanti pelkutė (29,4 ha). Ežeras ir pelkė susidarė termokarstinio duburio vietoje. Pelkę maitina krituliai, požeminiai bei gruntiniai vandenys. Būdinga tarpinių pelkių augalija – spanguolė, balžuva, liūnsargė, snapuotoji viksva, trilapis puplaiškis, patvankinis pataisiukas (reta rūšis, auga klampiuose duburiuose ant juodų durpių), laplandinis karklas (reliktinė rūšis). Tarp kiminų auga vienas rečiausių Lietuvos grybų – kimininis žemlielys. Aptinkama saugoma raudonpilvė kūmutė.
Bakanauskų telmologinis draustinis patenka į Skroblaus pažintinį taką. Per pelkę iki ežero kranto nutiestas medinis takelis.
Klauseikių kadagys
Klauseikių kadagys – paprastasis kadagys (Juniperus communis L.), Skuodo rajono savivaldybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas. Auga Aleksandrijos seniūnijoje, Klauseikių kaime, šalia kelio, 0,5 km į šiaurę (link Gėsalų) nuo kelio , maždaug pusiaukelėje tarp Skuodo ir Ylakių. Kadagys auga atviroje vietovėje, gerai matomas. Anksčiau šalia buvo Buivydo sodyba, kurią nukėlė melioruojant laukus. Medis pakrypęs ir prilaikomas įtemptų metalinių lynų bei medinės atramos, aptvertas, pažymėtas informacine lentele. miniatiūra|220px|left|Svyrantį kadagį prilaiko atrama ir lynai
Klauseikių kadagys paskelbtas rajoninės reikšmės saugomu medžiu 1985 m. Krūmedžio aukštis 5,50 m, kamieno apimtis 1,3 metro aukštyje 1,05 m.
Donatas Brandišauskas
Donatas Brandišauskas (g. 1976 m. balandžio 17 d., Vilniuje) – Lietuvos kultūros antropologas, socialinės antropologijos mokslų daktaras, Vilniaus universiteto Filosofijos fakulteto, Azijos ir transkultūrinių studijų instituto profesorius, Istorijos fakulteto vyriausias mokslo darbuotojas, Vilniaus universiteto Rektoriaus mokslo premijos (2016) laureatas. D. Brandišauskas- pirmas LR pilietis, kuriam suteiktas Nacionalinės Geographic Society Explorer (JAV) vardas (2017m). .
Biografija
1982–1985 m. mokėsi Vilniaus Antano Vienuolio mokykloje; 1990 m. baigė septynmetę 4-tąją muzikos mokyklą smuiko specialybę; 1994 m. baigė Vilniaus Pašilaičių r. 59-vidurinę mokyklą; 1994–1996 m. studijavo Vilniaus universitete (VU) Gamtos fakultete, biologijos specialybėje; 1996–2000 m. studijavo VU kultūros istorijos ir antropologijos bakalaurinėse studijose; 2003 m. apgynė VU kultūros istorijos magistro laipsnį; 2003 m. apgynė viešojo administravimo magistro laipsnį Lietuvos teisės universitete, 2003–2007 m. dirbo mokslo tyrėju Baikalo Archeologijos Projekte (Baikal Achaeological Project BAP, Canada) ir tutoriumi socialinės antropologijos programoje Aberdyno universitete (Škotija); 2004 m. apgynė Aberdyno universitete kultūros istorijos, etnologijos ir antropologijos tyrimų magistro laipsnį (Master of Research with Distinction); 2009 m. Aberdyno universitete apgynė socialinės antropologijos daktaro laipsnį (PhD); 2009–2010 m. Vytauto Didžiojo universitete atliko LMT finansuojamą podoktorantūros stažuotę, Sociologijos katedroje (vadovas prof. Gintautas Mažeikis).
2002 m. rudens semestre stažavosi Danijos Kopenhagos universitete, Socialinės antropologijos institute (Danijos vyriausybės stipendija), 2003 m. vasarą stažavosi Britų Kolumbijos universiteto (Kanada) organizuojamoje doktorantų tyrimų stovykloje; 2004 ir 2005 m. stažavosi Irkutsko politechnikos universitete, archeologijos katedroje, 2005 ir 2010 m. stažavosi Čitos valstybiniame universitete, kultūrinės antropologijos katedroje, 2009 m. stažavosi Feirbankso universiteto (Alaska, JAV) doktorantų vasaros tyrimų stovykloje; 2010 ir 2012 m. Stažavosi Kembridžo universiteto Skoto Poliariniame institute ir MakDonaldso archeologijos ir antropologijos institute, 2011, 2013, 2015, 2018, 2022 m. stažavosi Makso Planko antropologijos ir etnologijos institute Halėje (Vokietija), 2019 m. stažavosi Sendajaus Tohoku universitete, Japonijoje.
2009–2010 m. dėstė VDU Socialinės antropologijos centre ir VU Orientalistikos centre; nuo 2011 m. VU Istorijos fakultete (IF) docentas; nuo 2012 m. VU IF vyresnysis mokslo darbuotojas, antropologijos modulio administratorius; nuo 2018 VU FsF Azijos ir transkultūrinių studijų instituto profesorius ir vyriausias mokslo darbuotojas.
Tyrimai
Nuo 1992 m. dalyvauja turistinėse ekspedicijose Rusijos Federacijos šiauriniuose regionuose (Karelija, Laplandija, Altajaus Respublika). Nuo 2003 m. vykdo ilgalaikius antropologinius lauko tyrimus Rusijos Sibire (Buriatija, Užbaikalė, Amūro sritis ir pietų Jakutija), bei trumpalaikius lauko tyrimus JAV ir Kanadoje.