cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kepenys
Topografija
Kepenys yra pilvo ertmės viršutinėje pusėje, po diafragma, didesnioji jų dalis yra dešinėje pusėje, o maždaug tik apie šeštadalis – į kairę nuo vidurio linijos. Priekinėje pilvo sienoje jos projektuojasi į dešiniąją pašonę, dalis – į pakrūtinio sritį, kairioji dalis – į kairiąją pašonę. Kepenų viršutinė riba priekinėje krūtinės ląstos sienoje projektuojasi apie VI šonkaulį, tačiau kvėpuojant kinta. Kepenų apatinis kraštas ties dešiniąja speneline linija būna sulig šonkaulių lanku. Kepenų fiksacijai didžiausią reikšmę turi pilvo preso ir kitų organų spaudimas, o raiščių reikšmė yra mažesnė.
Antanas Juozas Gendrolis
Antanas Juozas Gendrolis (g. 1926 m. gegužės 14 d. Taučeliuose, Eržvilko valsčius) – Lietuvos farmakologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Kepenys
Išorinė sandara
Apatiniame kepenų paviršiuje yra tulžies pūslė (joje gali susikaupti iki 50-60 ml tulžies sekreto). Tulžis į dvylikapirštę žarną išteka tulžies lataku. Ji reikalinga riebalams virškinti. Per parą kepenys pagamina 500–700 ml tulžies.
Antanas Juozas Gendrolis
Biografija
1950 m. baigė Kauno medicinos mokyklą, 1959 m. baigė Maskvos I medicinos institutą. 1990 m. medicinos mokslų daktaras.
Kepenys
Išorinė sandara
Kepenis dengia pilvaplėvė, kuri besijungdama su kaimyniniais organais bei dariniai sudaro keletą raiščių:
Antanas Juozas Gendrolis
Biografija
1953–1967 m. Respublikinės Kauno psichoneurologinės ligoninės vaistinės vedėjas, 1968–1988 m. Kauno endokrininių preparatų gamyklos direktorius. 1988–1992 m. Kauno medicinos instituto (dab. Kauno medicinos universitetas) Vaistų technologijos ir farmacijos organizavimo katedros vedėjas. Nuo 1992 m. profesorius. 1995–2003 m. Valstybinės vaistų kontrolės tarnybos prie Sveikatos apsaugos ministerijos Farmakopėjos komisijos pirmininkas.
Kepenys
Vidinė sandara
Smulkiausias kepenų funkcinis vienetas yra skiltelė (lot. lobulus hepatis). Ją sudaro spinduliškai išsidėsčiusios hepatocitų sijos ir per vidurį išilgai einanti centrinė vena. Tarp skiltelių yra tarpskiltelinės venos, tarpskiltelinės arterijos ir tarpskilteliniai tulžies latakėliai. Skiltelėse veninis ir arterinis kraujas maišosi.
Antanas Juozas Gendrolis
Biografija
Lietuvos Apiterapeutų Asociacijos Garbės narys.
Su kitais sukūrė daugiau kaip 30 naujų vaistų. 25 išradimų autorius.
Kepenys
Vidinė sandara
2 lentelė „Vidinė kepenų pusė“
Pžebrutas
Pžebrutas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suvalkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į vakarus nuo Suvalkų ir 110 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Kepenys
Vidinė sandara
Kepenų struktūrinis, morfofunkcinis vienetas yra skiltelė, išskiriamos trys jų rūšys:
Pžebrutas
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Kepenys
Kepenų vartai
Pro juos į kepenis eina vartų vena, kepenų arterija, skylanti čia į kairiąją ir dešinę šakas; pro vartus iš kepenų išeina kairysis ir dešinysis kepenų latakai, kurie tais vartais jungiasi į bendrąjį kepenų lataką. Vartų priekyje susidaro kepenų kvadratinė skiltis, o už vartų uodeginė skiltis.
Vidurių paviršius
Jis yra plokštesnis ir nelygus, nukreiptas apačion ir atgal. Jame susidaro dvi strėline kryptimi einančios vagos, kurias ties viduriu sujungia skersinis gilus plyšys – kepenų vartai. Tai susidaro H raidės pavidalo figūra. Kairįjį strėlinį plyšį sudaro priekyje apvaliojo raiščio plyšys, o užpakalinėje dalyje – veninio raiščio plyšys. Pastarajame plyšyje embriono laikotarpiu eina veninis latakas, jungiantis vartų veną su apatine tuščiąja vena, vėliau užankantis ir tampantis veniniu raiščiu. Dešinįjį strėlinį plyšį priekyje sudaro tulžies pūslės duobė, užpakalinėje dalyje – apatinės tuščiosios venos vaga.
Hipólito Yrigoyen
Ipolitas Irigojenas (Juan Hipólito del Sagrado Corazón de Jesús Yrigoyen Alem; g. 1852 m. liepos 12 d., Buenos Airėse – m. 1933 m. liepos 3 d.) – Argentinos prezidentas (1916–1922 m. ir 1928–1930 m.).
Iki įsitraukiant į politinę veiklą Irigojenas mokykloje dirbo mokytoju. 1891 m. jis kartu su savo dėde Leandru Alemu įkūrė Unión Cívica Radical partiją. 1896 m. mirus Alemui Irigojenas tapo vienvaldžiu partijos lyderiu. Jo valdoma partija užėmė griežtą opoziciją valdančiosios partijos atžvilgiu. 1893 ir 1905 m. partija valdžią bandė užimti jėga. 1916 m. Irigojenas tapo prezidentu. Jam teko susidurti su opozicijos valdomų provincijų nepaklusnumu. Šalis užėmė neutralią poziciją prasidėjus I pasauliniam karui. Jo metu labai padidėjo šalies žemės ūkio produkcijos paklausa, dėl to šoktelėjo BVP ir gyvenimo lygis. Prasidėjo didelė imigracija. Po Irigojeno į valdžią atėjo Marselas Torkuatas de Alvearas. Po pastarojo kadencijos Ipolitas Iriogojenas antrą kartą išrinktas Argentinos prezidentu. Jos metu prezidentas susidūrė su radikalių judėjimu pasipriešinimu. Ne kartą pasikėsinta į jo gyvybę. Galiausiai 1930 m. rugsėjo 6 d. Chosė Felikso Uriburu vadovaujamo karinio perversmo metu Irigojenas nuverstas. Po perversmo buvo įkalintas Martino Garsijos salos kalėjime.
Kepenys
Įspaudai vidurių paviršiuje
Kairiosios skilties užpakalinėje dalyje, prie pat veninio raiščio plyšio užpakalinio galo yra stemplinis įspaudas, toliau jis pereina į beveik visą kairiosios skilties apatinį paviršių užimantį skrandinį į spaudą, kurį liečia skrandžio dugnas ir kūnas. Kvadratinėje skiltyje, į priekį nuo vartų, yra prievarčio įspaudas, dešiniojoje skiltyje, dešiniau nuo vartų – dvylikapirštės žarnos įspaudas. Dešiniosios skilties apatinio paviršiaus priekinę dalį užima gaubtinės žarnos įspaudas, o užpakalinę dalį – inkstinis įspaudas. Visas kepenis supa skaidulinis dangalas, kuriame daug kolageninių ir elastinių skaidulų. Pro vartus šis dangalas eina į vidų su kraujagyslėmis ir latakais, tačiau, priešingai nei kai kurių kitų gyvūnų, pvz., kiaulės, ryškesnių pertvarų tarp atskirų kepenų dalių – skilčių, segmentų – žmogaus organizme jis nesudaro.
Kepenų kraujagyslės ir nervai
Arteriniu krauju kepenis aprūpina savoji kepenų arterija, išeinanti iš bendrosios kepenų arterijos, pilvinio kamieno šakos. Arterija įeina į kepenis pro vartus, vartuose ar dar prieš juos skyla į dešinę ir kairę šakas, kurios toliau kepenyse šakojasi iki galutinių šakų – tarpskiltelinių arterijų. Be to, pro vartus eina vartų vena, surenkanti kraują iš pilvo ertmėje esančių virškinimo sistemoje organų ir blužnies, t. y. atneša veninį kraują, kuriame yra žarnyne rezorbuotos įvairios medžiagos. Vartų vena šakojasi lygegriačiai su kepenų arterija, iki tarpskiltelinių venų. Iš tarpskiltelinių arterijų ir venų kraujas patenka į kepenų skilteles, kuriose arterinis kraujas maišosi su veniniu. Skiltelių centre kraujas suteka į skiltelinę centrinę veną, šios jungdamosios galiausiai suformuoja kepenų venas, kuriose apatinės tuščiosios venos vagoje atsiveria tiesiai į šią veną. Kepenis įnervuoja vegetacinis kepeninis rezginys, kurį sudaro klajoklio nervo parasimpatinės ir pilvo rezginio simpatinės skaidulos
Kepenų ligos
Dažniausi kepenų pažeidimus sukeliantys faktoriai – virusai, alkoholis, įvairūs toksinai, ilgalaikis kai kurių medikamentų vartojimas, medicininės ir buitinės intervencijos, nesaugūs atsitiktiniai lytiniai santykiai.
The Division Bell
The Division Bell – britų progresyviojo roko grupės Pink Floyd albumas, išleistas 1994 metų kovo 30 dieną. Tai antrasis ir paskutinis grupės studijinis albumas be buvusio grupės bosisto Rodžerio Voterso, kuris iš grupės išėjo 1985 m.
Savo koncepcijoje albumas paliečia tarpusavio supratimo ir bendravimo tarp žmonių temas. Dainos daugiausiai parašytos grupės gitaristo Deivido Gilmoro bei klavišininko Ričardo Raito. Albumas buvo kuriamas ir įrašinėjamas penkiose studijose, tarp kurių buvo ir Gilmoro nuosavas laivas Astoria.
„The Division Bell“ buvo palankiai įvertintas kritikų Jungtinėse Amerikos Valstijose bei Europoje. Po albumo išleidimo JAV ir Europoje vyko koncertinis turas, kurio metu buvo įrašytas gyvo garso albumas „Pulse“ bei DVD vaizdo įrašas tuo pačiu pavadinimu (Pulse). Albumas buvo pripažintas auksiniu, platininiu bei 2x platininiu JAV 1994 m., 1999 m. – 3x platininiu. Yra parduota virš 12 milijonų albumo kopijų. 1995 metais kūrinys „Marooned“ laimėjo „Grammy“ apdovanojimą geriausio instrumentinio roko kūrinio kategorijoje.
Pavadinimas ir koncepcija
Albumo pavadinimas buvo pasiūlytas garsaus rašyojo Duglaso Adamso, pavadinimo eilutės randamos ir dainos „High Hopes“ žodžiuose. The Division Bell – elektroninis skambutis, kviečiantis Bendruomenės rūmų narius balsuoti. Albumo tema – bendravimas tarp žmonių bei tarpusavio sutarimas. Dainos „Poles Apart“ bei „Lost for Words“ kartais yra interpretuojamos kaip nuoroda į pašlijusius Voterso ir Gilmoro santykius, nors šis tokias interpretacijas neigia. 1994 metais jis pasakė": „Žmonės gali dainas interpretuoti savaip, tačiau nemanykite, kad mes užsiminėme apie Votersą“. Pasak būgnininko Niko Masono, pavadinimas turi reikšmę: žmonės priima sprendimus „taip“ arba „ne“ – tai alegrija į Bendruomenių rūmų balsavimą.
Viršelis ir įpakavimas
Albumo viršelį sukūrė dizaineris Storm Torgeson. Jis pastatė dvi dviaukščio autobuso (apie 7.5 m) aukščio metalines statulas. Jos buvo sustatytos taip, jog suteiktų ne tik dviejų, tačiau trijų (žiūrėtojo) veidų bendravimo iliuziją. Antrame plane matoma Elio miesto katedra. Šios statulos dabar yra Rokenrolo šlovės muziejuje Klivlende, JAV. Albumas buvo išleistas CD, vinilo ir audiokasetės formatais, ir kiekvienas formatas turėjo savo išskirtinį viršelį. Pavyzdžiui, audiokasetės viršelyje dvi statulos buvo ne metalinės, bet akmeninės. Dviejų galvų motyvas yra ir CD viršelio knygutėje: statulos įvairiose fotografijose yra apsuptos laikraščiais, spalvotu stiklu ar bokso pirštinėmis.
Dainų sąrašas
Pagrindines vokalo partijas atlieka D.Gilmoras, išskyrus "„Wearing the Inside Out“ (atlieka R. Raitas).
Akmenys Mokas ir Mokiukas
left|120px miniatiūra|250px|right|Mokas ir Mokiukas miniatiūra|250px|right|Informacinis stendas
Akmenys „Mokas ir Mokiukas“ – du masyvūs rieduliai Aukštaitijos nacionalinio parko teritorijoje, gulintys prie kelio, Šeimaties kaime. Beje, mokais, mokienėmis ir mokiukais vadinamų riedulių randama ir kitose Lietuvos vietose (žinomiausias – Mokas Ukmergės rajone).
Legenda
Senų senovėje gyvenęs žmogus, vardu Mokas. Turėjęs jis žmoną ir sūnų. Darbšti buvo Moko šeima, dirbusi už visą giminę. Tačiau nusivylęs žmonių tingumu, Mokas nusiminęs ir pats nustojęs dirbti. Žmonės ėmė ant jo pykti, tad teko Mokui keltis kitur. Kartu su žmona ir sūnumi jis iškeliavo šiaurės link. Tačiau kelią pastojo Tauragno ežeras, kurį reikėjo perplaukti. Mokas pamokė žmoną ir sūnų plaukiant nesigręžioti ir nežiūrėti atgal. Sūnus paklausęs, o Mokienė nepaklausiusi ir nuskendusi. Verkęs Mokas, išlipęs ant kranto ir stovėjęs tol, kol suakmenėjęs. Ir dabar jis toje vietoje tebestovi. O Tauragno dugne liko Mokienė – didelis akmuo, į kurį žvejai dažnai tinklus suplėšo.
Ugnies žiedas
thumb|right|250px|[[Ramusis vandenynas|Ramiojo vandenyno ugnies žiedas]] thumb|right|250px|Pasaulio [[tektoninė plokštė|tektoninių plokščių žemėlapis, raudonomis rodyklėmis pažymėta judėjimo kryptis]] Ugnies žiedas - regionas Ramiojo vandenyno pakrantėse, pasižymintis žemės drebėjimų ir ugnikalnių išsiveržimų gausa (geologinis aktyvumas). Šiame regione įvyksta 90 % visų pasaulio žemės drebėjimų bei 81 % pasaulio ugnikalnių išsiveržimų.
Ugnies žiedas susiformavęs dėl tektoninių plokščių judėjimo ir santykio. Rytinėje Ugnies žiedo dalyje Naskos plokštė ir Kokosų plokštė slenka gylyn po į vakarus judančia Pietų Amerikos plokšte (subdukcija). Dalis Ramiojo vandenyno plokštės ir maža Chuano de Fukos plokštė lenda po Šiaurės Amerikos plokšte. Šiaurinėje Ugnies žiedo dalyje į šiaurės vakarus judančios Ramiojo vandenyno plokštės kraštas eina po Aleutų salomis, o vakaruose ties Kamčiatkos pusiasalio ir Kurilų salų sudaroma arka po Ochotsko plokšte. Pietinė Ugnies žiedo dalis sudėtingesnė dėl įvairių mažų tektoninių plokščių susidūrimų su Ramiojo vandenyno plokšte. Piečiausia Ugnies žiedo dalis eina prie Antarktidos, kur yra daug didelių ugnikalnių, įskaitant ir Erebusą, piečiausią aktyvų pasaulio ugnikalnį.
Jurgis Šaulys
thumb|240px|Lietuvių delegacija Berlyne 1918 m. Sėdi, iš kairės: [[Jonas Staugaitis, Antanas Smetona, Konstantinas Olšauskas. Stovi, iš kairės: Jokūbas Šernas, Jurgis Šaulys, Juozas Purickis, Vilius Gaigalaitis, Martynas Yčas, Augustinas Voldemaras.]] 240px|thumb|Jurgis Šaulys, įteikęs įgaliojimus Vokietijos prezidentui. 1931 m. gruodis Jurgis Šaulys (1879 m. gegužės 5 d. Balsėnuose, Švėkšnos valsčius, Raseinių apskritis – 1948 m. spalio 18 d. Lugane, Šveicarija) – Lietuvos valstybės ir visuomenės veikėjas, spaudos darbuotojas, filosofijos daktaras, Nepriklausomybės Akto signataras.
Valstybės ir visuomenės veikėjas
1902 m. dalyvavo varpininkų suvažiavime, 1902–1904 m. Lietuvių demokratų partijos narys ir vienas iš jos programos projekto rengėjų. 1904 m. vasarą pasitraukė iš demokratų partijos ir daugiau jokiai partijai nebepriklausė, liko kairiuoju liberalu.
1912–1915 m. dirbo finansininku Vilniaus žemės banke. 1915–1918 m. dalyvavo įvairiose konferencijose ir pasitarimuose Lietuvos valstybės klausimais. Įsteigė Lietuvos draugijos nukentėjusiems nuo karo, agronomijos teisėms ir pagalbai teikti organizaciją, dalyvavo Vilniaus piliečių komiteto veikloje. 1914–1915 m. dalyvavo Lietuvių politikos centro veikloje, 1916 m. atstovavo Lietuvai Lozanos lietuvių II konferencijoje.
1917 m. rugsėjo 18-22 d. Lietuvių konferencijoje Vilniuje išrinktas į Lietuvos Tarybą, buvo jos generalinis sekretorius ir pirmasis vicepirmininkas. 1918 m. vasario 16 d. su kitais Lietuvos Tarybos nariais pasirašė Lietuvos Nepriklausomybės Aktą.
1918–1923 m. ir 1927–1946 m. laikotarpiais dirbo Lietuvos diplomatinėje tarnyboje. Jis pirmasis Lietuvos valstybės nepaprastasis pasiuntinys ir įgaliotas ministras Vokietijoje (1918–1919 m.), Šveicarijoje (1919 m.), Italijoje (1921–1923 m.), Vatikane (1927–1931 m.), vėl Vokietijoje (1931–1938 m.), Lenkijoje (1938–1939 m.), vėl Šveicarijoje (1939–1946 m.).
1933 m. vedė italų operos dainininkę Mafaldą Salvatini, pora apsigyveno Šveicarijos Suviglianoje (dabar Lugano miesto dalis). Kurį laiką kartu gyveno žmonos sūnūs iš pirmos santuokos Rolfas ir Horstas. Po mirties sutuoktinių amžino poilsio vieta tapo Lugano Kastanjolos kapinių kolumbariumas.
Spaudos darbuotojas
Dar besimokydamas Palangos progimnazijoje, dalyvavo slaptame lietuvių moksleivių būrelyje, kuriame pamilo lietuvių literatūrą, lietuvių kalbą, o mokydamasis Vilniaus kunigų seminarijoje jau pats subūrė lietuvių klierikų būrelį, įkūrė draugiją, kuri slaptai skaitė ir platino rusų uždraustą lietuvišką spaudą, knygas. 1900–1901 m. suorganizavo Vilniuje slaptus lietuvių kalbos kursus, kuriuose pats dėstė.
Rašė į lietuvišką spaudą: „Vienybė Lietuvninkų“ (JAV), „Tėvynės sargas“, „Žinyčia“, „Varpas“, „Ūkininkas“, „Darbininkų balsas“, „Gazeta Wileńska“, „Draugas“, „Lietuvos aidas“, „Mūsų senovė“ ir kt. Redagavo „Varpą“, „Ūkininką“, „Naujienas“ (1903–1904 m.), „Lietuvių žinias“ (1914–1915 m.), „Klaipėdos žinias“ (1924 m.), „Lietuvos keleivį“ (1924 m.), „Memel-Zeitung“ (1924–1925 m.) ir kt.
Spaudoje pasirašinėjo įvairiais slapyvardžiais: Jurgis Baublys, Juozas arba Jurgis Bekampis (J.B., J.B.K., J. Bk., J. Bek. ir pan.), Mažagetas arba Mažagitas, Kadagys, Vaivoras, Šauklys, Špogas, Žabinkštis ir kitais.
Į lietuvių kalbą išvertė Sofoklio „Antigonę“ (1903 m.), V. Krakovskio „Naująją Zelandiją“ (1905 m.), Eschilo dramą „Prikaltas Prometėjas“ (1905 m.), „Kas tie socialdemokratai?“ (1906 m.), „Nihilistai“ (1913 m.). Vertė į lietuvių kalbą lenkų archeologo L. Kšivickio, su kuriuo per vasaros atostogas yra tyrinėjęs Lietuvos piliakalnius, veikalą „Žemaičių senovė“.
Prisidėjo prie pasikalbėjimo knygelės „Kalbėk angliškai“ (1945 m.) sudarymo. Dr. Jurgis Šaulys buvo didelis bibliofilas. Yra tvarkęs rašytojos Gabrielės Petkevičaitės-Bitės tėvo biblioteką (1902–1903 m.). 644 senus spaudinius, susijusius su Lietuvos istorija, jis yra padovanojęs VDU (1938 m.). 1952 m. jo biblioteką ir dalį archyvo įsigijo Pensilvanijos universitetas Filadelfijoje (JAV), kitą dalį archyvo, kuriame daugiausia asmeniniai J. Šaulio dokumentai, 2000 m. jo giminaičiai perdavė Lietuvos Nepriklausomybės Signatarų namų muziejui Vilniuje.
Grincevičius
Grincevičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Grincevičienė (ištekėjusi moteris) ir Grincevičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Daika
thumb|right|150px|Nedidelė daika Baranovo saloje, [[Aliaska|Aliaskoje]] Daika – intrūzinių magminių uolienų kūnas. Tai plokštės formos kūnas, kurio storis daug mažesnis už ilgį ir plotį. Pavadinimas kilo iš škotų kalbos dyke ar dike, reiškiančio sieną ar akmenų užtvarą. Daikos susidaro magmai skverbiantis per žemės plutos plyšius. Daikos būna pavienės, taip pat pasitaiko ir didelės sankaupos.
Didžiausia daika pasaulyje – Didžioji daika, Zimbabvėje.
Prapiestis
Prapiestis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Prapiestienė (ištekėjusi moteris) ir Prapiestytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Vytenis (obelų veislė)
Vytenis – lietuviška obelų veislė, išvesta 1980 m. Vytėnuose.
Vaismedžiai vidutiniai, bet žiemą ne visur ištvermingi. Vainikas vidutinio tankumo, šakos su liemeniu suauga beveik stačiu kampu. Žydi vėlai. Derėti pradeda 3–4-ais metais. Obuoliai ant šakų laikosi tvirtai. Derėti pradeda anksti. Skinami antroje rugsėjo pusėje, vartojami iki sausio–vasario mėn.
Gnetainiai
Gnetainiai (Gnetopsida) – augalų (Plantae) karalystės gnetūnų (Gnetophyta) skyriaus klasė. Priklauso plikasėklių induočių grupei.
Yra žinoma apie 70 rūšių.
Grinienė
Grinienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Griniūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Pirmoji Chunta
Pirmoji Chunta – pirmoji argentiniečių suformuota valdžia po Gegužės Revoliucijos. Valdžia buvo įsikūrusi vadinamajame „forte“ (El Fuerte), kuris iki 1776 m. buvo naudojamas kaip vicekaralių rezidencija. Šioje vietoje iškilo Casa Rosada.
Pirmosios Chuntos nariai
Prezidentas
Balsuotojai
Chunta veikė Ispanijos karaliaus Ferdinando VII vardu, tačiau kai kurie nariai siekė atsiriboti nuo ispanų valdymo ir veikti Argentinos vardu.
Trukmė
Sudaryta 1810 m. gegužės 25 d. Veikė iki tų pačių metų gruodžio 18 d. kai ją pakeitė Didžioji Chunta.
Gytariai
Gytariai – Šiaulių miesto dalis, esanti į pietvakarius nuo miesto centro, prie kelio. Ribojasi šiaurėje su Dainais ir Beržynėliu, rytuose su Lieporiais, pietuose su Lieporių kaimu, vakaruose su Voveriškiais.
Veikia Šiaulių Sandoros progimnazija, Šiaulių Gytarių progimnazija, daržėlis „Eglutė“. Gytarių gatvės: Gegužių, Kosto Korsako, Gytarių, Kviečių, Javų.
Ryugyong viešbutis
Ryugyong viešbutis – nebaigtas statyti dangoraižis Šiaurės Korėjos sostinėje Pchenjane. 105 aukštų 330 metrų aukščio pastatas pradėtas statyti 1987 m. ir turėjo tapti aukščiausiu bei didžiausiu pagal plotą viešbučiu pasaulyje. Pritrūkus lėšų statyba sustojo 1992 m.
Gytariai
Istorija
Gytariuose savo ūkį turėjo Šiaulių kalėjimas. Jame buvo stalių, kalvių, šaltkalvių dirbtuvės, siuvykla, batų siuvykla, knygrišykla. 1929 m. jose dirbo 60 kalinių, kurių vieno išlaikymas kainavo 1,75 Lt per dieną. Antrojo pasaulinio karo metais beveik visas kaimas buvo sudegintas. Kalėjimo dirbtuvėse kurį laiką veikė kolūkio mechaninės dirbtuvės.
Ovča Kupel stadionas
Ovča Kupel stadionas (, taip pat dar vadinamas Slavia stadionu) yra įvairios paskirties stadionas Sofijoje, Bulgarijoje. Daugiausiai naudojamas futbolo varžyboms. Turi 18 000 sėdimų vietų. Namų rungtynes žaidžia PFK Slaviâ Sofiâ. Stadionas yra daugiafunkcinio komplekso dalis. Sporto kompleksas sudarytas iš dviejų futbolo treniruotėms skirtų aikščių, įvairios paskirties salės ir ledo arenos, talpinančios 2000 žiūrovų.
Gytariai
Istorija
Po karo kaimo laukuose buvo įkurtas Šiaulių civilinis aerodromas, 1966 m. pradėta statyti karinės elektronikos gamykla „Nuklonas“. Į ją nutiesta gatvė, atribojusi Gytarius nuo Dainų, o kaimas įjungtas į miesto administracines ribas.
Mikrorajonas
1980 m. pradėtas projektuoti Gytarių gyvenamasis rajonas, jame 1982 m. iškilo pirmasis daugiabutis stambiaplokštis gyvenamasis namas. Mikrorajono statyba pagal projektą nebuvo baigta. 2001 m. nedidelė kaimo dalis buvo Šiaulių rajono savivaldybėje, tačiau beveik visi Gytariai jau buvo prijungti prie miesto.
Ovča Kupel stadionas
Nuo 2009 m. stadione namų rungtynes žaidžia Bulgarijos jaunimo iki 21 m. futbolo rinktinė.
Ryugyong viešbutis
1992 m. dangoraižis pasiekė savo projektinį aukštį ir buvo užbaigta išorinė pastato konstrukcija, tačiau langai nepradėti dėti. 2008 m. darbai buvo atnaujinti ir vėl sustojo 2011 m., per tą laiką pastatas buvo įstiklintas. 2018 m. vienoje pusėje sumontuotas LED ekranas, kuris naudojamas animacijai ir filmų scenoms rodyti. Dėl to, kad pastatas tiek laiko yra neužbaigiamas jis pašaipiai vadinamas „Blogiausiu pasaulio pastatu“ ir „Pasmerktuoju viešbučiu“.
miniatiūra|kairėje|200px|Ryugyong viešbutis 2005 m. Dangoraižio aukštis – 330 m, tai jį daro aiškiai išsiskiriančiu Pchenjano miesto panoramoje simboliu. Jis yra ir aukščiausias Šiaurės Korėjos statinys. Sprendimas statyti didelį viešbutį buvo Šaltojo karo laikų reakcija į 1986 m. Pietų Korėjos bendrovės „SsangYong Group“ pastatytą aukščiausią pasaulyje viešbutį „Westin Stamford“ Singapūre. Pagal pirminį planą Ryugyong statyba turėjo būti baigta iki 1989 m. XIII Pasaulio studentų ir jaunimo festivalio. Ryugyong turėjo tapti aukščiausiu pasaulio viešbučiu. Po to viešbutis planuotas atidaryti 1992 m. prezidento Kim Ir Seno gimtadienio proga, tačiau dėl ekonominės krizės ir bado statybos ilgam sustojo.
2008 m. pastatas vėl pradėtas statyti. Šįkart pastatas buvo numatytas atidaryti 2013 m. 2 ketv., tačiau dėl ekonominės krizės ir naujos branduolinių ginklų programos atidarymas vėl buvo atidėtas.
Wizz Air Ukraine
Wizz Air Ukraine  – buvusi Ukrainos oro linijų bendrovė, priklausiusi Vengrijos mažų sąnaudų oro linijų bendrovei Wizz Air. Savo operacijas bendrovė sustabdė 2015 m. balandžio 20 d.
Savo skrydžius „Wizz Air Ukraine“ pradėjo 2008 m. Iš pradžių skrydžiai buvo vykdomi tik Ukrainoje, vėliau pradėti ir tarptautiniai. Tuo tarpu vietiniai skrydžiai buvo nutraukti.
2013 m. spalį kompanija pradėjo skrydžius į Donecko tarptautinį oro uostą, tačiau dėl Ukrainos krizės 2014 m. juos nutraukė.
Dėl tos pačios šalies krizės 2015 m. buvo pranešta, kad balandžio 20 d. kompanija nutrauks savo veiklą. 8 vykdomas kryptis perėmė motininė „Wizz Air“ kompanija, o likusieji 10 maršrutų nutraukti visiškai.
Abu kompanijos A320 lėktuvai buvo perimti „Wizz Air“ – vienas liko Kijeve, o kitas perkeltas skrydžiams į Košicės oro uostą.
Ezopas
Ezopas arba Aizopas (g. apie 620 m. pr. e. – m. apie 560 m. pr. m. e.) – legendinis graikų pasakėtininkas, pasak padavimo, atleistinis vergas frygas arba trakas iš Samo. Laikomas pasakėčios žanro pradininku. Ezopui priskiriama dauguma graikų pasakėčių, taip pat ir vėlesnės pasakėčios, pasakotos jo vardu.
Apie Ezopą žinoma labai mažai, neaišku, kiek jo asmenybė yra istoriška. Manoma, kad Ezopo biografija išgalvota, perduodama liaudies pasakojimuose; ją žinojo jau Herodotas. Teigiama, kad atgavęs laisvę, Ezopas bendravo su graikų išminčiumi Solonu, Lidijos karaliumi Krezu, keliavo, lankėsi Rytuose. Patekęs į Delfus, Krezo liepiamas dalijęs piliečiams pinigines dovanas. Nesutikdami su padalijimu, delfiečiai nustūmę jį nuo uolos. Pasak Sokrato, laukdamas kalėjime nuosprendžio įvykdymo, jis sueiliavęs dar keletą pasakėčių.
Pasakėčios
Ezopo pasakėčių siužetais naudojosi senovės graikų pasakėtininkas Babrijas, atpasakodamas jas paprasta kalba ir suteikdamas eiliuotą formą, romėnų rašytojas, literatūrinės pasakėčios pradininkas Fedras, Martynas Liuteris, Žanas de La Fontenas, Gotholdas Efraimas Lesingas, Ivanas Krylovas. Jono Šulco 1706 m. išleistas Ezopo pasakėčių vertimas buvo pirmoji pasaulietinio turinio knyga lietuvių kalba. Kitų vertimų į lietuvių kalbą paskelbė Liudvikas Rėza, Simonas Daukantas, sekimų parašė Antanas Savickis, Kiprijonas Juozapas Nezabitauskis-Zabitis, Antanas Tatarė, Juozapas Silvestras Dovydaitis, Stanislovas Dagilis.
Edmundas Gendrolis
Edmundas Gendrolis (1938 m. birželio 28 d. Pašaltuonys, Eržvilko valsčius – 1994 m. sausio 2 d. Kaunas) – Lietuvos filosofas, kultūros antropologas, humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
1962 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą. 1970 m. filosofijos mokslų kandidatas.
1968–1974 m. Vilniaus universiteto Kauno fakulteto dėstytojas, 1973–1974 m. Marksizmo – leninizmo katedros vedėjas, 1974–1994 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, nuo 1977 m. docentas.
Darbai daugiausia iš kultūrinės antropologijos, religijotyros, etikos, paleolito laikotarpio visuomenės dvasinės ir materialinės kultūros. Su V. Vilkončiumi 1998 m. išvertė M. Harriso „Kultūrinė antropologija“.
Belava
miniatiūra|50px|Somalio durklas Belava, bilao  – Somalio durklas ar trumpas kalavijas ragine rankena. Dervišų valstybėje naudotas kaip artimos kovos ginklas.
Belavos geležtė dviašmenė, lapo pavidalo, asimetriška. Buoželė tridantė, nors buvo ir belavų, kurių buoželės buvo su vienu dantimi – kyšančiu įkotės galiuku.
Durklą nešiodavo makštyje ant diržo, juosiančio per taliją. Makštis būdavo daroma iš avies kailio.
Vida Gendvilienė
Vida Gendvilienė (g. 1946 m. kovo 30 d. Vilniuje) – Lietuvos biofizikė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.
Biografija
Nuo 1969 m. dirba Kauno medicinos instituto (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) Kardiologijos instituto Membranų biofizikos laboratorijoje.
Mokslinio darbo svarbiausia kryptis: širdies ląstelių elektromechaninio aktyvumo reguliavimo mechanizmų tyrimai, naujų kardiotropinių medžiagų veikimo tyrimai. Paskelbė daugiau kaip 100 mokslinių straipsnių.
Jonijos jūra
thumb||Jonijos jūra nuo Italijos krantų
Jonijos jūra  – Viduržemio jūros dalis, esanti tarp Graikijos ir pietinės Italijos, iš pietų jūrą riboja menama linija tarp Kretos bei Sicilijos salų. Su Adrijos jūra susijungia Otranto sąsiauriu, su Tirėnų jūra – Mesinos sąsiauriu, su Egėjo jūra – Korinto kanalu. Plotas – 169 000 km². Didžiausias gylis 5121 m (netoli Peloponeso pusiasalio), vidutinis – 2083 m. Pagrindinės įlankos – Taranto, Patrų ir Korinto. Rytiniame jūros pakraštyje yra salų grupė – Jonijos salos.
Etimologija
Etimologija (graikiškai étymos 'tikras, esminis' + lógos 'žodis, mokslas') – mokslas apie žodžių kilmę ir raidą. Etimologija taip pat vadinamas ir konkretaus žodžio kilmės aiškinimas. Moksliškai nepagrįstas, liaudies pasakojimuose susiformavęs etimologinis aiškinimas vadinamas liaudies etimologija.
Jonijos jūra
thumb|left|200px|Jonijos jūra žemėlapyje Jonijos jūros dugno didžioji dalis – plokščia 3000–4000 m gylio dubuma, nuklota terigeninėmis nuosėdomis. Vandens paviršiaus temperatūra vasarį 14 °C, rugpjūtį 25,5 °C; priedugninio vandens sluoksnio temperatūra apie 13 °C. Druskingumas >38 ‰. Potvyniai kyla kas pusė paros, jų aukštis iki 0,4 m.
Etimologija
Etimologija tiria žodžių darybą (pvz., beržas > beržinis), formos keitimus, fonetinius procesus (pvz., dėsningai atsirado iš ide. k' ) ir reikšmės kitimą (pvz., šauti reiškė 'greit pajudinti, mesti'). Žodžiai gali būti kilę iš savos kalbos ir senųjų jos formų, tada kalbama apie paveldėtą leksiką. Kiti buvo paskolinti iš svetimų kalbų ir pritaikyti saviems reikalams, įprastai fonetikai. Dar kiti kuriami dirbtinai – terminologiniams reikalams.
Jonijos jūra
Jonijos jūroje gaudomos skumbrės, raudonieji tunai, plekšnės, kefalės. Pagrindiniai uostai: Kerkyra, Patrai, Katanija, Sirakūzai ir Tarantas. Pakrantėse gausu kurortų.
Etimologija
Pirmąjį lietuvių kalbos etimologinį žodyną parengė vokietis Ernstas Frenkelis – tai buvo „Litauisches etymologisches Wörterbuch“, išleistas 1965 m.
Grinkevičius
Grinkevičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Grinkevičienė (ištekėjusi moteris) ir Grinkevičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Romantizmas
Romantizmas – XVIII a. pab.–XIX a. I pusės Europos meno, filosofijos ir literatūros kryptis. Romantizmas pabrėžė stiprias emocijas, vaizduotę, laisvę nuo antikinių ir klasikinių griežtų meno formų ir maištavo prieš socialines konvencijas.
Romantizmas buvo požiūris arba intelektualinė orientacija, kuri padarė įtaką daugeliui literatūros, dailės, muzikos, architektūros, kritikos ir istoriografijos kūrinių nuo XVIII a. pabaigos iki XIX a. vidurio. Romantizmas gali būti laikomas tvarkos, ramumo, harmonijos, balanso, idealizavimo ir racionalumo, kuris vyravo klasicizme ir ypač XVIII a. pabaigos neoklasicizme, atmetimu. Tam tikra prasme romantizmas buvo taip pat ir reakcija į Švietimą bei bendrai į XVIII amžiaus racionalizmą ir materializmą. Romantizmas pabrėžė individualumą, subjektyvumą, iracionalumą, vaizduotę, spontaniškumą, emocionalumą ir transcendenciją.
Tipiškos romantizmo charakteristikos: žavėjimasis gamtos grožiu; bendras emocijų pakylėjimas virš proto ir jausmų virš intelekto; posūkis į save ir žmogaus asmenybės, jo nuotaikų ir protinių sugebėjimų nagrinėjimas; genijaus, didvyrio ir kitų ypatingų figūrų naudojimas ir dėmesio sutelkimas į jų jausmus ir vidinę kovą; naujas požiūris į menininką kaip individualų kūrėją, kurio kuriančioji dvasia yra svarbesnė nei griežtas formalių taisyklių ir tradicinės tvarkos laikymasis; vaizduotės kaip vartų į transcendencinius potyrius pabrėžimas; ypatingas susidomėjimas liaudies kultūra, tautine ir etnine kilme bei Viduramžiais; potraukis egzotikai, keistenybėms, paslaptims, okultiniams ir šėtoniškiems reiškiniams. Romantizmas kaip literatūros srovė, atsirado Vakarų Europoje XIX amžiaus pradžioje. Reiškėsi tiek poezijoje, tiek prozoje.
Romantizmo rašytojai pabrėžė vaizduotės reikšmę ir teigė, jog turi mažėti literatūros taisyklių reikšmė. Romantizmo herojai siekia vienatvės ir kenčia dėl negalimos meilės. Po 1830-ųjų romantizmas keičiasi (tai aiškiausiai matyti prancūzų romantizme) ir įgauna papildomų socialinių aspektų. Herojai įsitraukia į kovas už laisvę. Romantizmo autoriai ypač puoselėjo kūrėjo literatūrinio herojaus savianalizę, labai vertino rašytojo asmeninį požiūrį į gyvenimo reiškinius.
Romantizmas Lietuvoje
thumb|right|[[Belvederio dvaras|Belvederio dvaro rūmai – romantizmo Lietuvos architektūroje pavyzdys]] Romantizmas Lietuvoje susijęs su XIX a. – 1831 m. ir 1863 m. – sukilimais, nacionalinio išsivadavimo kova. Vilniuje lenkų kalba apie Lietuvos praeitį, jos didvyrius ir valdovus rašė vadinamieji „Vilniaus romantizmo“ atstovai: Adomas Mickevičius, Julijus Slovackis, Juzefas Ignacas Kraševskis, Vladislavas Sirokomlė-Kondratovičius. Žemaičių kultūrinis sąjūdis, kurio svarbiausi veikėjai buvo Simonas Daukantas, Simonas Stanevičius ir Silvestras Valiūnas, taip pat padėjo romantizmui plėtotis Lietuvoje. Ryškus romantinis poetas yra Antanas Baranauskas, sukūręs poemą „Anykščių šilelis“, kurioje poetizavo gamtos ir žmogaus dvasios ryšį. Svarbiausias lietuvių romantizmo atstovas yra Maironis (idėjų poema „Jaunoji Lietuva“, poezijos rinkinys „Pavasario balsai“, istorinės dramos „Kęstučio mirtis“, „Vytautas pas Kryžiuočius“, „Didysis Vytautas – karalius“). Jis savo kūryboje sujungė etninės lietuvių kultūros (liaudies kūrybos) ir europinės (krikščioniškosios) kultūros tradicijas, susiejo praeitį su dabartimi. Jo kūryba padėjo formuotis lietuvių tautinei savimonei, skatino laisvės ir nepriklausomybės siekius.
Anglų romantizmas
Anglų romantizmo literatūroje pradininkais laikomi Viljamas Vordsvortas ir Samuelis Teiloras Kolridžas. Vėliau – Dž. G. Baironas (G. G. Byron), P. B. Šelis (P. B. Shelly), R. Bernsas (R. Burns), Dž. Kytsas (J. Keats). Pereinamojo į simbolizmą stiliaus poetu laikomas romatizmo dailininkas ir poetas Viljamas Bleikas (William Blake).
Vokiečių romantizmas
Romantizmui priskiriamas („audra ir veržimasis“) sąjūdis. Fridrichas Šlėgelis (Friedrich Schlegel) pirmasis pavartojo terminą romantinis pavadinti judėjimui, atsiradusiam kaip prieštara klasicizmui. Rašytojai: G. E. Lesingas (G. E. Lessing), J. G. Herderis, F. Helderlinas (F. Hölderlin), F. Šileris (F. Schiller) ir iš dalies J. V Gėtė (J. W. Goethe).
Prancūzų romantizmas
Prancūzų romantizmo rašytojai: Viktoras Hugo, Fransua Renė Šatobrianas (P. R. Chateaubriand). Prancūzų romantizmo pirmieji žingsniai sutapo su Prancūzų revoliucija. Prancūzų romantizmo dailininkai: Eženas Delakrua. Prancūzų romantizmas darė didelį poveikį ne tik šalies visuomenei, bet ir kitų šalių menininkų kūrybai ir apėmė gana ilgą laikotarpį – nuo XVIII amžiaus iki XIX amžiaus pabaigos.
Galerija
Kai kurie XIX a. romantizmo tapybos pavyzdžiai:
Bartkuškio mokykla-daugiafunkcis centras
Širvintų r. Bartkuškio mokykla-daugiafunkcis centras – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Širvintų raj., Bartkuškyje, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190362181. Steigėjas Širvintų rajono savivaldybės taryba. Dabar tai Musninkų Alfonso Petrulio gimnazijos skyrius.
Istorija
miniatiūra|240px|left|Mokykla nuo stadiono pusės
XIX a. Bartkuškyje mokyklos nebuvo. Po I pasaulinio karo Bartkuškio apylinkėse atsirado dvi pradinės mokyklos – lenkų valdomoje teritorijoje mokykla buvo atidaryta Užublandžių kaime, Lietuvos teritorijoje – Kaimynų kaime. Mokoma buvo lietuvių kalba. Patalpos išnuomotos pas du savininkus: Turbą ir Radžiūną. Mokyklos pastatas Kaimynuose pastatytas tik 1932 m., mokyklą lankė virš 70 mokinių, dirbo 2 mokytojai.
1952 m. įsteigta septynmetė mokykla, vėliau aštuonmetė, devynmetė, nuo 1993 m. Bartkuškio pagrindinė mokykla, nuo 2015 m. Bartkuškio mokykla-daugiafunkcis centras. 2021 m. prijungta prie Musninkų Alfonso Petrulio gimnazijos kaip jos skyrius.
Davosas
Davosas (,, , archajinė ) – miestas rytų Šveicarijoje. Davosas žymus savo Pasauliniu ekonomikos forumu, kuris vyksta kasmet nuo 1971 m. Taip pat Davosas žymus savo slidinėjimo trasomis. Jis yra žiemos sporto kurortas. Dėl savo unikalaus mikroklimato Davosą dar XIX a. pamėgo turistai. Čia pradėjo gydytis plaučių ligomis sergantys žmonės. Vėliau ir slidininkai pamėgo šį kurortą. thumb|left|300px|Davosas žiemą
Gerdučiai
Gerdučiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės rytus nuo Šilalės, kairiajame Noralio krante. Aukščiausiais kaimo taškas – 147,8 m.
Griškonis
Griškonis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Griškonienė (ištekėjusi moteris) ir Griškonytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
George Boole
Džordžas Būlis (, 1815 m. lapkričio 2 d. Linkolnas, Linkolnšyras, Anglija – 1864 m. gruodžio 8 d. Ballintemple, Korkas, Airija) – anglų matematikas, vienas iš matematinės logikos pradininkų. Savarankiškai studijavo įvairius mokslus. Nuo 1849 m. Korko koledžo matematikos profesorius. Jo straipsniai ir monografijos padarė didelę įtaką algebrinėms sistemoms, kurios jo garbei pavadintos Būlio algebra ir dabartiniame moksle bei technikoje įgavę įvairių interpretacijų (informatikoje, elektronikoje). Būlio koncepcijų išeities taškas – algebros ir logikos analogija, aritmetinių veiksmų taikymas log. klasėms.
CM Punk
Phillip Jack Brooks (g. 1978 m. spalio 26 d.), geriau žinomas savo ringo vardu CM Punk – amerikiečių profesionalus imtynininkas, sporto komentatorius, aktorius ir buvęs mišrių kovos menų kovotojas. Šiuo metu jis yra pasirašęs sutartį su „All Elite Wrestling“ (AEW). Imtynėse jis geriausiai žinomas dėl savo darbo WWE, kur jo rankose WWE čempiono titulas išbuvo 434 dienas – tai yra šeštas ilgiausias titulo laikymas per visą titulo istoriją.
Leopoldas II Belgas
thumb|left|120px|Leopoldo II Belgo monograma
Leopoldas II (, 1835 m. rugpjūčio 9 d. Briuselis – 1909 m. gruodžio 17 d. Lakenas prie Briuselio) – 1865–1909 m. antrasis Belgijos karalius.
Biografija
thumb|left|150px|Leopoldas II belgas 1844 metais thumb|left|150px|Leopoldo II Belgo žmona Marija Henrieta Austrė Tėvas Belgijos karalius Leopoldas I Belgas, motina Luiza Marija Orleanietė, sesuo Meksikos imperatorė Šarlotė. Pusseserė Anglijos karalienė Viktorija.
Šeima
Žmona Marija Henrieta Austrė. Vaikai: Luiza Marija (1858–1924 m.), Leopoldas (1859–1869 m.), Stefanija (1864–1945 m.) ir Klementina (1872–1955 m.)
Valdymas
Tarnavo Belgijos kariuomenėje. Pradėjęs valdyti daugiausia rūpinosi šalies gynyba. Manydamas, kad įsigijusi užjūrio kolonijų Belgija taps didžiąja valstybe, jis pradėjo asmeninę kolonijinę politiką: 1876 m. organizavo Vidurio Afrikos tyrinėjimo tarptautinę asociaciją ir finansavo 1879–1884 m. ekspediciją prie Kongo upės. 1884–1885 m. Berlyno konferencijoje 11 Europos valstybių ir JAV pripažino jį Laisvosios Kongo valstybės (76 kartus už Belgiją didesnės teritorijos) suverenu. Dėl nepaprasto vietos gyventojų išnaudojimo kilus tarptautiniams protestams, Belgijos parlamentas privertė jį perleisti Laisvąją Kongo valstybę Belgijai, pastaroji 1908 m. teritoriją aneksavo, vėliau ji pavadinta Belgijos (Belgų) Kongu, dab. Kongo Demokratinė Respublika.
Vaikystėje mirus vieninteliam sūnui Leopoldui, sostą paveldėjo brolio Pilypo sūnus Albertas.
Pūsliniai amarai
Pūsliniai amarai (, sin. Eriosomatidae) – blakių (Hemiptera) būrio vabzdžių šeima. Vasaros pradžioje gyvena medžiuose, vėliau persikrausto ant krūmų ir žolinių augalų šaknų.
Lietuvoje dažnesnės rūšys: ir kt.
Aklė
Aklė (Galeopsis) – notrelinių (Lamiaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso šiurkščiai plaukuotos vienmetės žolės su keturbriauniu stiebu. Lapai kiaušiniški, dantyti. Žiedai susitelkę į menturius lapų pažastyse. Vainikėlis geltonas, raudonas arba violetinis. thumb|left|210px|[[Geltonžiedė aklė]]
Europoje auga 10 rūšių, Lietuvoje – 6 rūšys:
Namibijos regionai
Namibija skirstoma į 13 regionų:
Sobolevas (Suvalkų apskritis)
Sobolevas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suvalkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietryčius nuo Suvalkų ir 107 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
tis
Eugenijus Bartulis
Biografija
Jauniausias iš 10 vaikų šeimoje. 1968 m. baigė Kauno 7-ąją vidurinę mokyklą. 1968-1970 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1971–1976 m. studijavo Kauno kunigų seminarijoje, 1976 m. gegužės 30 d. įšventintas į kunigus.
1976–1986 m. vikaravo Kelmėje, Radviliškyje, Kauno Petrašiūnų parapijoje ir Kauno arkikatedroje bazilikoje. 1986–1989 m. Deltuvos ir Bukonių klebonas, nuo 1989 m. Kauno katedros administratorius, nuo 1990 m. Kauno arkivyskupijos kurijos kancleris. 1995 m. tapęs Kauno Kristaus prisikėlimo parapijos klebonu, sėkmingai rūpinosi bažnyčios atstatymo darbais. 1995 m. Kauno tarpdiecezinės kunigų seminarijos dėstytojas ir dvasios tėvas, 1996 m. birželio 1 d. paskirtas šios seminarijos rektoriumi.
1997 m. gegužės 28 d. nominuotas vyskupu ir paskirtas pirmuoju popiežiaus Jono Pauliaus II naujai įsteigtos Šiaulių vyskupijos vyskupu. Vyskupu Kauno arkikatedroje bazilikoje konsekruotas 1997 m. birželio 29 d. Atnaujino Šiaulių katedrą. Jo iniciatyva įkurti vyskupijos Šeimos, Jaunimo, Katechetikos centrai, praturtinę ir pagyvinę šiauliečių dvasinį gyvenimą. Globoja unikalųjį Kryžių kalną, kasmet surengia jame atlaidus, organizuoja piligriminius žygius pėsčiomis iš Šiaulių į Kryžių kalną, iš Kryžių kalno į Tytuvėnus ir Šiluvą, pats juose dalyvauja ir jiems vadovauja.
1999 m. lapkričio 3 d. išrinktas Lietuvos Vyskupų Konferencijos nuolatinės tarybos nariu. 2000 m. lapkričio 25 d. Šventasis Tėvas jį paskyrė Lietuvos kariuomenės ordinaru. 2003 m. sudarė bendradarbiavimo sutartį su Šiaulių universitetu, jame įteisinta kapeliono pareigybė, pradėta dėstyti nauja studijų programa – meninis ugdymas ir tikyba.
Alpinistas, mėgsta sportą, keliones, fotografiją. 2000 m. išleido savo nuotraukų albumą „Kryžių kalnas“, 2007 m. – fotografijų kalendorių „Kryžiai Europos kalnuose“. 2007 m. rugsėjo 7 d. Šiaulių miesto savivaldybės taryba suteikė Šiaulių miesto Garbės piliečio vardą.
2012 m. spalio 26 d. Šiaulių universiteto bibliotekoje pristatytas Šiaulių vyskupo Eugenijaus Bartulio nuotraukų kalendorius 2013-iesiems metams. Šis, jau septintasis (pirmas išleistas 2007 m. kalendorius „Kryžiai Europos kalnuose“), Šiaulių vyskupo nuotraukų kalendorius skirtas angelams ir vadinasi: „Dievo angelai – mūsų sargai“.
Straipsniai
[http://www.voruta.lt/pristatytas-naujas-vysk-e-bartulio-nuotrauku-kalendorius/ voruta.lt ''Pristatytas naujas vysk. E. Bartulio nuotraukų kalendorius'']
Grosas
Grosas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Grosienė (ištekėjusi moteris) ir Grosaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Liusi (filmas)
Liusi – 2014 m. prancūzų mokslinės fantastikos veiksmo filmas, kuriam scenarijų parašė ir režisavo Luc Besson, o prodiusavo jo žmona Virginie Silla. Filmas filmuotas Taipėjuje, Paryžiuje ir Niujorke. Pagrindinius vaidmenis atliko Scarlett Johansson, Morgan Freeman, Amr Waked ir Choi Min-sik. S. Johansson atliko pagrindinės veikėjos tokiu pat vardu kaip ir filmo pavadinimas, kuri įgauna telekinetinių sugebėjimų nootropiniams narkotikams patekus į jos organizmą, vaidmenį.
Filme daug dėmesio skiriama dešimties procentų mito nagrinėjimui.
Siužetas
Liusi, 25-erių metų amerikietė, gyvena ir studijuoja Taipėjuje, Taivane. Jos vaikinas apgaule priverčia ją atlikto jo darbelį – pristatyti lagaminą su sintetiniais narkotikais, žinomais CPH4 pavadinimu, jo darbdaviui ponui Jangui, korėjiečių mafijos bosui. Sandorio metu nušaunamas Liusės vaikinas, o ji pati priverčiama nugabenti narkotikus į pardavimo taškus Europoje po to, kai į jos pilvo ertmę įsiuvama narkotikų pakuotė. Liusei bebūnant įkalintai, vieno iš jos pagrobėjo smurtinio akto metu prieš ją narkotikų pakuotė praplyštą ir narkotikams patekus į jos organizmą Liusė nepaliaujamu greičiu ima įgauti vis daugiau fizinių ir protinių sugebėjimų, tokių kaip telepatija, telekinezė, mintinės kelionės laiku bei gebėjimas pasirinkti nejausti emocijų ir jutiminių potyrių. Išžudžiusi pagrobėjus ji pasprunka su siekiu surasti kitus asmenis, taip pat gabenančius narkotikus...
Įvertinimas ir atsiliepimai
Filmas susilaukė didžiulio komercinio pasisekimo, tarptautiniu mastu uždirbo per 458 mln. JAV dolerių, tuo tarpu biudžetas tesiekė 40 mln. JAV dol. Iš kritikų daugiausia sulaukė teigiamų atsiliepimų, buvo pagirta Johansson vaidyba, pramoginių ir intriguojančių temų pateikimas bei vizualinis apipavidalinimas, bet kritikos sulaukta dėl absurdiško ir painaus siužeto.
Filmų vertinimo svetainėse Metacritic ir Rotten Tomatoes filmas atitinkamai įvertintas 61 balu ir 66 % iš 100.
Trikrepšis
thumb|right|240px|Trikrepšio žaidimo aikštelė thumb|left|180px|Trikrepšyje naudojamų krepšių išdėstymas ir matmenys Trikrepšis – viena iš krepšinio atmainų, 2002 m. pradėta vystyti Rusijoje Sankt Peterburge. Nuo šio miesto pavadinimo trumpinio Piter prigijo ir naujojo žaidimo pavadinimas. Trikrepšiu taip pat susidomėta Lietuvoje, Latvijoje, Lenkijoje, Moldovoje, Ispanijoje, Švedijoje.
Istorija
Žaidimo sukūrėju laikomas dr. Anatolijus Nesmejanovas. Pirmą kartą žis žaidimas oficialiai pristatytas Sankt Peterburge 9-jame tarptautiniame Aleksandro Belovo ir Vladimiro Kondrašino taurės krepšinio turnyre 2002 m.
Žaidimo taisyklės
Nuo įprasto krepšinio žaidimas skiriasi tuo, kad dalyvauja po tris kiekvienos komandos žaidėjus, žaidimas vyksta apskritoje aikštelėje (diametras – 18 m) su koncentriniais apskritimais, ribojančiais 3 sekundžių, dvitaškių ir tritaškių zonas. Apskritimo centre – stovas su pritvirtintomis trimis standartinėmis krepšinio lentomis, sudarančiomis lygiakraštį trikampį. Žaidžiami 3 kėliniai po 15 min., kuriuos skiria 5 min. pertraukos. Bet kuri komanda gali pelnyti taškus, mėtydama į bet kurį krepšį.
Žaidimo taisyklių paprastumas, galimybė atakuoti bet kurį krepšį, didelis rezultatyvumas, sportinis azartas, mažesnis žaidimo aikštelės plotas – privalumai, kurie gali būti išnaudojami žaidžiant mažesnėse aikštelėse, kiemuose, vaikų ir jaunimo tarpe.
Girsteikiai (Šilalė)
Girsteikiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo kairiojo Akmenos kranto ir 1 km į šiaurę nuo dešiniojo Akmenyno kranto.
Trikrepšis
Trikrepšis Lietuvoje
Lietuvoje šis žaidimas savo istoriją skaičiuoja nuo 2009 m., kada buvo surengtas pirmasis trikrepšio turnyras. 2010 Kauno kolegijoje tarp PiterBasket ir Kauno „Žalgirio“ veteranų vyko trikrepšio rungtynės, skirtos legendinio krepšininko Kazio Petkevičiaus atminimui (dalyvavo buvę 1947–1958 m. SSRS vyrų krepšinio rinktinės žaidėjai). Trikrepšio populiarinimu aktyviai užsiima visuomeninė organizacija „Išeivijos idėjų centras“. Šios krepšinio rūšies propagavimas įtrauktas į Lietuvos sporto muziejaus jaunimo švietimo programą: vykdomi mokymai, seminarai, organizuojama inventoriaus gamyba, vyksta turnyrai, be to, jau kaupiami ir susiję eksponatai. Kaune trikrepšį žaidė ikimokyklinių įstaigų auklėtiniai, moksleiviai, studentai, sporto veteranai, neįgalieji.
Ride the Lightning
Ride the Lightning yra amerikiečių thrash metal grupės Metallica antrasis albumas, išleistas 1984 m.rugpjūtį.
Įspūdis bei pripažinimas
Ride the Lightning atsidūrė 3 vietoje 100 geriausių visų laikų metalo albumų sąraše, kurį sudarė metal-rules.com ir 5 vietoje IGN Music sudarytame 25 geriausių metalo albumų sąraše.
Dainų sąrašas
Tai buvo paskutinis albumas, kuriame dainas kurti padėjo Dave Mustaine, kuris iš grupės buvo išmestas prieš pradedant įrašinėti Kill 'em All.
Grand Theft Auto žaidimo muzika
Pirmasis Grand Theft Auto žaidimas turėjo net 7 radijo stotys ir jose galima buvo išgirsti daug populiarių muzikos žanrų: repas, hip hopas, rokas, retro ir daug kitų. O štai toks Grand Theft Auto žaidimo radijo stočių repertuaras:
N-CT FM
Radio '76 FM
Head Radio FM
The Fix FM
It's Unleashed FM
Brooklyn Underground FM
Coco Chanel
Koko Šanel (Coco Chanel, tikrasis vardas Gabrielle Bonheur Chanel; 1883 m. rugpjūčio 19 d. Somiure – 1971 m. sausio 10 d. Paryžiuje) – prancūzų dizainerė, įkūrusi „Chanel“ mados namus.
Tai prancūzų modeliuotoja, 1926 m. Čarlstono laikais išgarsėjusi savo sukurta „maža juoda suknele“. Koko Šanel pirmoji atskleidė juodos spalvos elegantiškumą, sukūrė nešiojamas permetus per petį rankines, jūreiviškus drabužius pavertė stilingu atostogų atributu. 1954 m. jai pavyko visus nustebinti „Chanel“ stiliaus kostiumėliais, kurie tapo jos mados namų firminiu ženklu. Koko Šanel vardas įamžintas ir ant kvepalų „Chanel N°5“ buteliuko. Nuo 1983 m. „Chanel“ mados namams vadovavo Karlas Lagerfeldas. Po jo mirties 2019 m. mados namų vadovavimą perėmė Virginie Viard.