cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Valgomoji bulvė
Kenkėjai
thumb|left|230px|[[Kolorado vabalas|Kolorado vabalo lervos]] Kartu su bulvėmis į Europą pateko kolorado vabalas. Jis labai išplito, kadangi naujoje ekosistemoje nebuvo natūralių jo priešų. Iki šiol nedideliuose ūkiuose kolorado vabalai rankomis nurenkami nuo bulvių lapų.
Panaudojimas
Iš bulvių gumbų galima pagaminti virš 200 įvairių produktų: etilo spirito, fotojuostų, klijinių medžiagų, plastmasių, acetono, krakmolo, gliukozės ir kt. Jomis šeriami gyvuliai, lesinami paukščiai.
Mityba
Svarbiausia bulvių paskirtis – maistui. Iš gumbų gaminami įvairiausi labai maistingi patiekalai.
Maistui tinka tik labai geros kokybės bulvės. Vartoti labai sudygusius ir pažaliavusius gumbus pavojinga, nes visose augalo dalyse yra nuodingo glikozido solanino. Ypač jo daug lapuose ir uogose. Suaugusiuose gumbuose solanino yra nedaug ir toks kiekis nepavojingas. Pažaliavusiuose, supuvusiuose ir sudygusiuose gumbuose solanino yra gerokai daugiau. Pavasarį ir vasarą po bulvių odele susikaupia daug solanino, todėl bulves reikia storai lupti. Suvalgius bulvių su dideliu kiekiu solanino, gerklėje darosi kartu ir ją peršti, ima pykinti, pradedama viduriuoti, ima dažniau plakti širdis, atsiranda dusulys, traukuliai, o labai sunkiais atvejais netenkama sąmonės. Dideli solanino kiekiai ardo kraujo eritrocitus ir slopina nervų sistemą. Reikia skubiai kviesti medicininę pagalbą.
Bulves laikant, vitamino C nuolat mažėja. Pavasarį jo lieka ne daugiau kaip trečdalis. Be to, jis ilgiau išlieka sveikuose gumbuose, o sužalotuose ir sušalusiuose suyra daug greičiau. Kad vitamino C išliktų kuo daugiau, reikia ilgai nelaikyti nuskustų bulvių, virti pradėti verdančiame vandenyje. Kuo greičiau bulvės išverda, tuo daugiau jose lieka vitaminų.
Aleksandras IV
Aleksandras IV (, tikroji pavardė Rinaldo di Jenne dei Conti di Segni, 1199 m. Anagni prie Romos – 1261 m. gegužės 25 d. Viterbo, Lacijus) – Romos katalikų bažnyčios popiežius nuo 1254 m. gruodžio 12 d. iki mirties.
Biografija
Motina buvo kilusi iš didikų Conti di Segni šeimos, jos giminaitis – popiežius Grigalius IX. 1227 m. nominuotas Ostijos ir Veletrio kardinolu – diakonu. 1254 m. gruodžio 12 d. Neapolyje išrinktas popiežiumi, konsekruotas gruodžio 20 d.
Stiprino Šv. Sosto įtaką pasaulietinei valdžiai. Rėmė elgetaujančius dominikonus ir pranciškonų ordinus, suteikė pranciškonams naujų privilegijų. 1255 m. kanonizavo Klarą Asyžietę. Kovojo su Italijoje ir Pietų Prancūzijoje plintančiomis erezijomis. 1257 m. patvirtino ir papildė popiežių Grigaliaus IX ir Inocento IV dekretus, stiprinančius inkviziciją Prancūzijoje.
Obelis (upė)
Obelis (dar vadinama Obele) – upė Vidurio Lietuvoje, Ukmergės ir Kėdainių rajonuose; Nevėžio kairysis intakas. Prasideda netoli Siesikų. Teka į pietvakarius ir vakarus Kėdainių rajonu. Įteka į Nevėžį 55,6 km nuo jo žiočių, tarp Kėdainių ir Paobelio.
Intakai:
Upės slėnis 200–220 m pločio, šlaitai 8–14 m aukščio. Krantai 0,2–1,6 m aukščio, atodangose 6–14 m. Vyraujantis vagos plotis 5–12 m. Srovės greitis 0,2–0,3 m/s. Pavasario potvyniai 2–3 m aukščio. Upės debitas ties Taučiūnais (9 km nuo žiočių): vidutinis 2,7 m³/s, didžiausias 227 m³/s, mažiausias vasarą 0,02 m³/s, žiemą 0,001 m³/s.
Prie Obelies yra Paobelys, Šėta, Aukštieji Kapliai, Aristava, Kėdainiai.
Vakajamos prefektūra
Vakajamos prefektūra  – Japonijos prefektūra, įsikūrusi Kiji pusiasalyje, Kansajaus regione, Honšiū saloje. Sostinė – Vakajama.
Geografija
thumb|250px|Vakajamos prefektūros žemėlapis Prefektūra šiaurėje ribojasi su Osakos prefektūra, rytuose – su Naros ir Mijės prefektūromis, o vakarinius prefektūros krantus skalauja Ramusis vandenynas ir Japonų vidinė jūra.
Miestai
Vakajamos prefektūroje yra 9 miestai:
Miesteliai ir kaimai
Miesteliai ir kaimai kiekvienoje apskrityje:
Miestų, miestelių ir kaimų susijungimai
Nuo 2004 m. spalio 1 d. įvykdyta 13 sujungimų. Paskutinysis įvykdytas 2006 m. balandžio 1 d., kai Ivadės miesteliui, buvusiam Nagos apskrityje, buvo suteiktas miesto statusas.
Kultūra
Kojos kalnas (高野山; Kōya-san), esantis Ito apskrityje, yra šingon, budizmo atšakos, būstinė. Čia taip pat yra viena seniausių japoniško stiliaus budistų šventyklų. Kalnas pritraukia daug turistų.
Kumano šventyklos yra pačiuose prefektūros pietuose.
Liteksietis
Liteksietis – Kauno akcinės bendrovės „Liteksas“ kolektyvo dvisavaitis laikraštis, leistas nuo 1982 m. kovo 2 d. iki 2003 m.
Endziuliai
Endziuliai – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 6 km nuo Jankų.
Ryvas
Ryvas - dvaro prievaizdas Anglijoje, kurį kiekvienais metais rinkdavo baudžiauninkai  ir kuris prižiūrėdavo lordo žemes. Ryvas pats būdavo baudžiauninkas. Jo pareigos buvo įvairiapusės, jis turėdavo prižiūrėti, kad valstiečiai laiku išeitų dirbti, kad būtų gerai šeriami, prižiūrimi gyvuliai, kad būtų remontuojami pastatai ir t. t.
Su ryvo pareigybe susijusi ir širo ryvo (shire reeve) pareigybė, iš kurios atsirado šerifai
Tuščioji žarna
Tuščioji žarna  – plonosios žarnos dalis. Ilgis 2-3 m, skersmuo apie 4 cm, sienelė plona. Prasideda nuo dvylikapirštės žarnos, prisitvirtinusi prie užpakalinės pilvo sienos. Tuščiojoje žarnoje maistas visiškai suvirškinamas bei čia prasideda jo įsiurbimas.
Taip pavadinta dėl to, kad skrodžiant lavoną ji visuomet yra tuščia.
Tvarka ir teisingumas
Istorija
LDP Steigiamasis kongresas įvyko 2002 m. kovo 9 d. Akademiniame dramos teatre Vilniuje. 2002 m. birželio 15 d. įvyko reklaminis LDP Šventinis kongresas Kalnų parke Vilniuje. 2002 m. liepos 1 d. – Seimo Nepriklausoma frakcija pakeitė savo pavadinimą ir tapo Seimo Liberalų Demokratų frakcija.
Rengiantis Lietuvos Respublikos prezidento ir savivaldybių rinkimams 2002 m. rugpjūčio 3-4 d. ties Varniais prie Lūksto ežero vyko sąskrydis „Mes nugalėsime!“, o 2002 m. rugpjūčio 16 d. – rugsėjo 26 d. – LDP žygis-desantas po Lietuvą „Išgirsti kiekvieną“. 2002 m. lapkričio 16 d. įvyko iškilminga LDP sueiga Nacionaliniame operos ir baleto teatre Vilniuje.
2002 m. gruodžio 22 d. vykusiuose Prezidento rinkimuose partijos lyderis Rolandas Paksas išėjo į antrąjį rinkimų turą ir jame 2003 m. sausio 5 d. buvo išrinktas Lietuvos Respublikos prezidentu. Savivaldybių tarybų rinkimuose partija laimėjo 115 vietų 44 savivaldybėse.
2003 m. kovo 9 d. Akademiniame Dramos teatre įvyko neeilinis kongresas. Partijos pirmininku išrinktas Valentinas Mazuronis. 2003 m. balandžio 10 d. – gegužės 5 d. vyko LDP akcija referendumui dėl Europos Sąjungos. 2003 m. rugpjūčio 9-10 d. prie Lūksto ežero vyko LDP sąskrydis „Mes vėl nugalėsime!“.
2004 m. balandžio 17 d., vykstant Rolando Pakso apkaltos procesui Profsąjungų rūmuose Vilniuje įvyko trečiasis Kongresas. Nuo 2004 m. gegužės 9 d. prasidėjo R. Pakso ir liberaldemokratų susitikimai su gyventojais „Už tiesą ir viltį“ rinkimams į Europos Parlamentą ir Seimą. Rinkimuose į Europos Parlamentą gauta viena vieta. 2004 m. liepos 31 d. – rugpjūčio 1 d. vyko trečiasis LDP sąskrydis prie Lūksto ežero. 2004 m. Seimo rinkimuose Rolando Pakso koalicija „Už tvarką ir teisingumą“ iškovojo 11 vietų. Liberaldemokratai gavo 4 vietas.
2004 m. sausio 11 d. IV Kongrese Vilniuje viešbutyje „Reval Hotel Lietuva“ Rolandas Paksas išrinktas partijos pirmininku. 2005 m. rugpjūčio 13-14 dienomis Varniuose prie Lūksto ežero įvyko 4-asis LDP sąskrydis. Jo metu posėdžiavusi taryba patvirtino Rezoliuciją, LDP himną ir priesaiką.
2006 m. gegužės 13 d. įvykusiame penktajame kongrese partija pakeitė pavadinimą. Už tai, kad Liberalų Demokratų partija vadintųsi Partija „Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai)“, balsavo beveik 700 delegatų.
2012 m. pab. partija sudarė koaliciją su Lietuvos socialdemokratų partija ir Darbo partija. 2015 m. vasario 17 d. iš partijos išėjo Valentinas Mazuronis. Prieš tai „Tvarką ir teisingumą“ paliko jo sūnus Andrius Mazuronis.
2018 m. rugsėjo 29 d. iš partijos pasitraukė buvęs jos lyderis Rolandas Paksas.
2020 m. birželio pradžioje inicijuotas partijos likvidavimas.
Politika
Pati partija teigė palaikiusi centro kairę, tačiau kai kuri spauda rašė, kad partijos nuostatos linksta į dešinę. „Tvarka ir teisingumas“ pasisakė už naujų naudingų dvišalių santykių su Rusija ir Ukraina stiprinimą ir rėmė šių valstybių dalyvavimą bendruose Europos Sąjungos ir NATO projektuose bei programose. Pasisakė už profesionalios kariuomenės stiprinimą.
Naujienųjų ežeras
left|120px
Naujienųjų ežeras – ežeras vakarų Lietuvoje, Šilutės rajone, apie 10 km į pietvakarius nuo Juknaičių. Ežeras netaisyklingos V raidės formos, ilgis iš šiaurės vakarų į šiaurės rytus – 0,33 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 2 m. Krantai apaugę medžiais ir krūmais, šiaurinėje pakrantėje stūkso miškelis. Šiaurės vakaruose išteka upelis link pasroviui telkšančio senvaginio 0,52 ha ežerėlio (Nemuno baseinas). Aplinkui išsidėstę keleto šimtų metrų spinduliu virš 15 įvairaus dydžio senvaginės kilmės ežerų, plyti pievos ir krūmynai. Į šiaurės rytus įsikūręs Šilininkų kaimas.
Novaja Žizn (Bitkalniai)
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Labguvos apskrities kaimas. Nuo 1947 m. liepos 25 d. Bolšakovo rajono, nuo 1965 m. sausio 12 d. Polesko rajono Zalesjės apylinkės kaimas.
KK229
KK229 – krašto kelias, jungiantis Aristavą ir Cinkiškius. Kelio ilgis – 31,44 kilometro.
Vaitkūnai (Utena)
Vaitkūnai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Leliūnų, prie raistų. Stūkso Vaitkūnų akmuo su dubeniu.
KK229
Kelias prasideda netoli Aristavos, atsišakodamas nuo plento. Eina pietvakarių kryptimi per Kėdainių rajoną. Kėdainius kerta kaip pagrindinė miesto gatvė – J. Basanavičiaus gatvė. Toliau eina pro Josvainių ir Juodkaimių gyvenvietes. Pati kelio pabaiga patenka į Kauno rajoną. Netoli Cinkiškių kaimo praeina po magistrale, kuri laikoma KK229 pabaiga. Toliau KK229 pavirsta rajoniniu keliu ir eina į Vilkiją.
Istorija
Ilgą laiką kelias KK229 buvo kelio dalis. Todėl keliu per patį Kėdainių centrą eidavo gausios sunkiasvorių automobilių kolonos. 2003 m. nutiesus Via Baltica aplinkkelį eismo apimtys keliu sumažėjo, šiam kelio ruožui suteiktas krašto kelio statusas. Už Kėdainių, sankryžoje su keliu įrengtas žiedas.
Dežas
Dežas  – miestas šiaurinėje Rumunijoje, Transilvanijoje, Klužo apskrityje, prie Didžiojo Somešo ir Mažojo Somešo santakos (Somešo pradžios), 60 km į šiaurę nuo Klužo-Napokos. Transporto mazgas: geležinkeliai į Klužą, Brašovą, Satu Marę, plentai į Klužą, Satu Marę, Sučavą, Zaleu.
Malgūžėliai
Malgūžėliai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Kriukų. Yra Malgūžėlių palivarkas.
Dežas
Mašinų (traktorių ir kt.) gamybos, popieriaus ir celiuliozės, medienos apdirbimo, statybinių medžiagų gamybos, siuvimo, maisto (vaisių ir daržovių konservų, pieno) pramonė. Sodininkystė. Dežo apylinkėse kasama akmens druska.
Yra istorijos muziejus, XV a. vengrų reformatų bažnyčia, XVII a. pranciškonų vienuolynas, sinagoga.
Didžioji Smėlio dykuma
Didžioji Smėlio dykuma – 360 000 kvadratinių kilometrų ploto dykuma Australijoje. Šis didžiulis plotas yra retai apgyvendintas, arba iš vis neapgyvendintas. Dykuma yra tarp dviejų kalnų grandinių – Pilbaros ir Kimberlio. Į pietryčius yra Gibsono dykuma, o į rytus – Tanamio dykuma. Pakrantėje yra avių auginimo fermos, bei keletas mažų gyvenviečių. Likęs regionas nėra apgyvendintas.
Audrų per metus būna 20-30 dienų, šiaurėje, ties Kimberliu, 30-40.
Vasaros dienų temperatūra – aukščiausia visoje Australijoje. dykumos šiaurėje yra apie 36-38 °C, piečiau 38-42 °C. Žiemos būna trumpos ir „šiltos“ 25-30 °C. Rugpjūtyje temperatūra vėl pakila iki 35 °C ir daugiau.
Pirmasis europietis kirtęs dykumą 1873 metais buvo Peteris Varburtonas.
Lankstusis plukenis
Lankstusis plukenis (Najas flexilis) – plukeninių (Najadaceae) šeimos plukenių (Najas) genties augalų rūšis.
Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Algirdas Gediminas Šemeta
Algirdas Gediminas Šemeta (g. 1962 m. balandžio 23 d. Vilniuje) – ekonomistas, politinis Lietuvos ir ES veikėjas, buvęs Lietuvos finansų ministras bei Europos Komisijos narys, atsakingas už finansinį programavimą ir biudžetą (2009–2014 m.).
Antis gyva (2005 filmas)
Katalogas ZNVD 069, vaizdo formatas PAL 16:9.
Algirdas Gediminas Šemeta
Biografija
1985 m. Algirdas Gediminas Šemeta baigė Vilniaus universiteto (VU) Ekonominės kibernetikos ir finansų fakultetą, įgijo ekonomisto-matematiko specialybę. Lietuvos ekonomikos instituto ekonomistas, jaunesnysis mokslinis bendradarbis (1985–1990 m.), LR ekonomikos ministerijos Ūkio vystymo strategijos skyriaus poskyrio viršininkas (1990–1991 m.), Vyriausybės kanceliarijos Privatizavimo skyriaus konsultantas, viršininko pavaduotojas (1991–1992 m.).
Vertybinių popierių komisijos (LR VPK) prie LR finansų ministerijos pirmininkas (1992 m. gruodis – 1996 m. birželis), LR VPK pirmininkas (1996 m. birželis – 1997 m. vasaris), AB „Nalšia“ viceprezidentas (nuo 1999 m. birželio iki 1999 m. lapkričio mėn.), LR finansų ministras (1997 m. vasaris – 1999 m. birželis), LRV sekretorius (1999 m. gruodis – 2001 m. rugsėjis); nuo 2001 m. rugsėjo iki 2008 m. gruodžio mėn. – Statistikos departamento prie LRV generalinis direktorius, nuo 2008 m. gruodžio 9 d. iki 2009 m. birželio 29 d. LR finansų ministras.
D. Grybauskaitę išrinkus Lietuvos prezidente, A. Šemeta nuo 2009 liepos 1 d. paskirtas Europos Komisijos nariu, atsakingu už finansinį programavimą ir biudžetą. Formuojant antrąją J.M.Baroso komisiją, A. Šemeta gavo naują portfelį – komisaro, atsakingo už mokesčius ir muitų politiką, auditą bei kovą su sukčiavimu. Juo buvo iki 2014 m. lapkričio 1 d.
2014-2019 m. A. Šemeta dirbo Ukrainos verslo ombudsmenu.
Sergejus Žemaitis
Sergejus Žemaitis (1908 m. rugsėjo 10 d. Nikolajevske – prie-Amūro, Chabarovsko kraštas – 1987 m.) – tarybinis rusų rašytojas fantastas ir redaktorius, parašęs ir keletą kitų žanrų (pvz., marinistikos) kūrinių. Nuo 1966 m. buvo TSRS Rašytojų sąjungos narys.
Algirdas Gediminas Šemeta
Biografija
Vedęs; žmona Ramunė Sotvarienė, žurnalistė, dienraščio „Lietuvos rytas“ apžvalgininkė.
Sergejus Žemaitis
Jo sūnus, irgi Sergejus Žemaitis (Сергей Сергеевич Жемайтис) – rašytojas ir žurnalistas, taip pat išleidęs fantastinę knygą „Abstraktus žmogus“ (Абстрактный человек; 1991).
Biografija
Sergejus Žemaitis gimė 1908 m. rugsėjo 10 d. (23) d. Nikolajevske – prie-Amūro (Chabarovsko kraštas), lietuvio kolonisto šeimoje.
Daugiau kaip 30 metų gyveno Rusijos Tolimuosiuose Rytuose – Amūro srityje, Primorjės krašte, Paamūryje. Dirbti pradėjo mechanizatoriaus mokiniu, vėliau dirbo kolūkio traktoristu. Karinę tarnybą atliko Ramiojo vandenyno laivyne. Atitarnavęs ėmė dirbti korespondentu T. Rytų laikraščiuose.
Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui į frontą išėjo eiliniu, karą 1945 m. baigė kapitonu. 1943 m. tapo komunistų partijos nariu. Karo metu apdovanotas Raudonosios Žvaigždės, Tėvynės karo ordinais, kariniais medaliais.
Demobilizuotas iš Tarybinės Armijos mokėsi Maskvoje literatūriniuose kursuose. S. Žemaičio kūrinius ėmė spausdinti 1950 m. Pirmasis mokslinės fantastikos kūrinys – vaikiška fantastinė apysaka „Alioša Perecas homunkulų šalyje“ (Алёша Перец в стране гомункулусов, 1959).
Fantastinėse apysakose „Amžinasis vėjas“ (Вечный ветер, 1970) ir „Didžioji lagūna“ (Большая лагуна, 1977) aprašė vandenyno įsisavinimą ateityje ir kontaktus su delfinais. Antrojoje apysakoje kalbama ir apie kosmosą.
Romane „Raudonoji planeta“ (Багряная планета, 1973) aprašyta ekspedicija į Marsą, išlikusių robotų aptikimas ir išnykusios civilizacijos tyrinėjimas.
1958–1973 m. vadovavo leidyklos „Jaunoji gvardija“ (Молодая гвардия) redakcijai. Jam vadovaujant ir palaikant buvo išleisti I. Jefremovo, A. ir B. Strugackių, kitų žinomų tarybinių fantastų kūriniai. Jam vadovaujant imta leisti:
Prie leidyklos redakcijos organizavo seminarą, kuriame dalyvavo tokie žinomi fantastai kaip Arkadijus Strugackis, Severas Gansovskis, Anatolijus Dneprovas, Jeremejus Parnovas, Michailas Jemcevas, Dmitrijus Bilenkinas, Ariadna Gromova, Romanas Podolnis, Aleksandras Mireris.
Nefantastinė kūryba
Be fantastikos rašė nuotykinius romanus ir apysakas:
Lietuvių kalba
Lietuvių kalba išleistos šios S. Žemaičio knygos:
Jurbarko apskritis
Istorija
Apskritį 1915 m. rugsėjį sudarė vokiečių valdžia. Iki 1917 m. ji priklausė Oberosto Lietuvos sričiai. 1917 m. vasario 1 d. prijungta prie Raseinių apskrities.
Apskritis atkurta 1947 m. spalio 21 d.: į ją įėjo Raseinių apskrities 2 valsčiai, Pagėgių apskrities 2 valsčiai, Tauragės apskrities 1 valsčius, Kauno apskrities 1 valsčius. 1950 m. birželio 20 d. apskritis pertvarkyta į Jurbarko rajoną (30 apylinkių), dalis perduota Vilkijos rajonui (8 apylinkės) ir Skaudvilės rajonui (7 apylinkės).
Jonas Pranas Banys
Jonas Pranas Banys (1932 m. spalio 10 d. Rimšuose, Eržvilko valsčiuje – 2016 m. birželio 12 d. Vilniuje ) – Lietuvos matematikas, fizinių mokslų daktaras.
Biografija
Nuo 1967 m. Vilniaus pedagoginio instituto (nuo 1992 m. Vilniaus pedagoginis universitetas) dėstytojas, nuo 1976 m. docentas, 1977–1980 m. Algebros ir skaičių teorijos katedros vedėjas, 1983–1990 m. prorektorius, nuo 1992 m. Matematikos fakulteto dekanas.
Mokslinė veikla
Darbai iš tikimybių teorijos ribinių teoremų. Nustatė konvergavimo greičių įverčius ribiniams stabiliesiems dėsniams integralinėse ir lokaliosiose teoremose bei metrikoje.
Karisimbis
Karisimbis  – ugnikalnis Virungos kalnuose, Didžiojo Rifto slėnyje, Ruandos ir Kongo Demokratinės Respublikos pasienyje. Aukštis 4507 m. Tai aukščiausias iš 8 Virungos ugnikalnių. Šiaurėje prieina Mikeno, rytuose – Bisoke, vakaruose – Niragongo kalnus. Pavadinimas Karisimbi kildinamas iš kinjaruanda kalbos žodžio amasimbi, kuris reiškia „sniegas“ (kartais ugnikalnio viršūnėje susidaro sniego kepurė). Karisimbio ir aplinkinių kalnų papėdėse gyvena kalnų gorilos.
Literatūra (žurnalas)
Literatūra – literatūros, meno ir kultūros žurnalas, ėjęs 1936 m. Kaune.
Indija 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Indijos sportininkai dalyvavo 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Atėnuose, Graikija.
Literatūra (žurnalas)
Istorija
Leido Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų draugijos literatūros skyrius „Universitas“. Spausdino Raidės spaustuvė Kaune. Išėjo 2 numeriai. Leidžiant 3-iąjį, žurnalas buvo uždarytas.
Indija 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
1 raundas
Komandos sudėtis: Gagan Ajit Singh, Devesh Chauhan, Adrian D'Souza, Baljit Singh Dhillon, Arjun Halappa, Dhanraj Pillay, Vikram Pillay, Viren Rasquinha, Adam Sinclair, Harpal Singh, Prabjoth Singh, Sandeep Singh, Deepak Thakur, Dilip Tirkey, Ignace Tirkey ir William Xalxo.
Literatūra (žurnalas)
Istorija
Nagrinėjo meno, literatūros ir kultūros problemas, rašė apie kitų šalių kultūros raidą, spausdino lietuvių ir užsienio rašytojų kūrybos apžvalgas, recenzijas.
Indija 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
25px Buriavimas
Malav Shroff ir Sumeet Patel (17 x 19 x 18 x 15 x 18 x 19 x 18 x 19 x 19 x 19 x 18 x 19 x Nestartavo x 19 x 17 x 18) - 19 vieta
Literatūra (žurnalas)
Istorija
Bendradarbiavo Juozas Banaitis, Vaclovas Biržiška, Julius Būtėnas, Salomėja Nėris, Balys Sruoga, Jonas Šimkus, Teofilis Tilvytis, Antanas Venclova, Vincas Žilionis ir kt.
Indija 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
25px Imtynės
Nei vienas Indijos imtynių rinktinės narys nepasiekė medalininkų pozicijų.
Yokosuka MXY-7 Ohka
Vyšnios žiedas (, jap. 桜花) buvo specialiai kamikadzių misijoms sukurtas lėktuvas, Japonijos naudotas Antrojo pasaulinio karo metu. Techniškai tai buvo pilotuojama sparnuotoji raketa. Amerikiečių kariškiai jį dar vadino irgi japonišku žodžiu Baka (kvailys).
Silpnoji vieta buvo būtinybė atakuoti iš labai arti, taigi amerikiečiai gynėsi neprileisdami artyn nešančiųjų bombonešių. Didžioji dauguma kamikadzių žuvo būtent numušus nešantį lėktuvą, taip ir negavę progos atakuoti laivą. Jei amerikiečiams pasisekdavo, gana skubiai ir primityviai pagamintas, dažnai ne itin patyrusio piloto valdomas Ohka taip pat ne visada pataikydavo. Amerikiečiai „Vyšnios žiedo“ bijojo tiek paniškai, jog kai kada apšaudydavo iš Japonijos pusės parskrendančius savo pačių lėktuvus.
thumb|300px|Bombos montavimas|left
Vėlesni Ohka modeliai turėjo ilgiau veikiantį variklį ir būtų galėję patys pakilti nuo kranto ar net iš povandeninių laivų. Apsieidami be bombonešių, jie būtų buvę daug grėsmingesni. Tačiau šie patobulinti variantai taip ir nebuvo panaudoti: karas baigėsi.
Bandant suprasti, kaip tokia mašina galėjo būti naudojama, galbūt reikia prisiminti, jog japonų ir amerikiečių mūšiai tame kare buvo labai nuožmūs; iš jų gana retai tegrįždavo ir paprastų lėktuvų pilotai.
Engelbert Humperdinck
Engelbert Humperdinck (tikrasis vardas Arnold George Dorsey; g. 1936 m. gegužės 2 d.) – britų pop dainininkas, geriausiai žinomas dėl Nr.1 hitų „Release Me“ ir „The Last Waltz“, taip pat „After the Lovin'“ ir „A Man Without Love“.
Nuo tada Humperdinck toliau kuria muziką, skirtingai priimant kritikams. Jis atstovavo Jungtinei Karalystei 2012 m. Eurovizijos dainų konkurse Baku, Azerbaidžane, užėmė 25 vietą iš 26 dalyvių, tesurinkęs 12 taškų.
Jonas Jurgis
Po tėvo kurfiursto Joachimo II Hektoro ir dėdės Johano Kiustrinsko mirties (abu mirė 1571 metais) sujungė į savo rankas visas Brandenburgo žemes.
Šeima
Jonas su žmonomis iš trijų santuokų buvo susilaukęs 23 vaikų; su paveldimu princu Joachimu Frydrichu prasidėjo ginčas, kada jis vaikų nuo paskutinės santuokos interesais norėjo padalinti Brandenburgo valdas prieštaraujant Hohencolernų šeimos teisei.
Pirmoji žmona – Sofija fon Lignic (nuo 1545 iki 1546). Jų sūnus:
Antroji žmona – Sabina Brandenburg-Ansbach (nuo 1548 iki 1575). Jų vaikai:
Sudano herbas
right|220px Sudano herbas – Sudano valstybės simbolis, priimtas 1969 m.
Herbo aprašas
Herbo skydas specifinės formos – pailgas, su nežymiu susiaurėjimu viduryje, apačia dvišaka. Laukas juodas, su plonu raudonu bordiūru. Skydo viršutinėje dalyje raudonas diskas.
Skydininkas – juodai baltas sparnus demonstruojantis paukštis sekretorius, skydas eina nuo apačios iki jo krūtinės.
Virš sekretoriaus galvos – balta juosta su devizu An-nasr lana النصر لنا 'Pergalė bus mūsų', o po skydininku – juosta su šalies pavadinimu جمهورية السودان Jumhuriyat as-Sudan 'Sudano respublika'. Rašmenys žali.
Senasis herbas
200px|thumb|right|Senasis Sudano herbas Senesniame Sudano herbe buvo pavaizduotas hipopotamas, supamas dviejų palmių. Herbe buvo juosta su užrašu Jumhuriyat as-Sudan.
Naujienėlė
Naujienėle vadinami trys kaimai Suvalkijoje:
Justinas Antanas Dobilas
Justinas Antanas Dobilas (g. 1936 m. gruodžio 6 d. Šarabūdė, Mykališkio valsčius, Marijampolės apskr.) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1960 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, nuo 1972 m. joje dirba, nuo 1993 m. Bakteriologijos ir parazitologijos skyriaus vedėjas. 1992 m. veterinarijos mokslų daktaras.
Mokslinio darbo sritys: mikrobiologija, vet. sanitarija, imunologija, biologiniai ir diagnostiniai preparatai naminių gyvulių ir paukščių užkrečiamosioms ligoms gydyti.
12 išradimų autorius.
Ėnikiai
Ėnikiai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Čedasų.
Kadrėnai
Kadrėnai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Vidiškių, Kadrėnų tvenkinio pietiniame pakraštyje, šalia kelio. Yra partizanų parkas (nuo 1996 m.), Dukstynoje yra Kadrėnų pilkapiai (Kapčiai).
miniatiūra|220px|left|Kadrėnų tvenkinys miniatiūra|220px|left|Partizanų parkas miniatiūra|160px|left|[[Vyčio kryžius partizanams]]
Partizanų parkas
Kaime yra Didžiosios kovos apygardos partizanų parkas. 2006 m. rugsėjo 22 d. atidengtas paminklas generolui Povilui Plechavičiui. 2018 m. atidengtas 18–os paminklų (granitinių kryžių) memorialas tarpukario Lietuvos ministrų įamžinimui.
Prie Mūšios įrengto tvenkinio įsikūręs parkas užima beveik 70 ha teritoriją. Jis dar vadinamas Svarinsko vardu – monsinjoro Alfonso Svarinsko (1925–2014) garbei, kuris gimė šiame kaime. Šis kunigas parką įkūrė 1996 m., čia pastatyti keli Kančios kelią žymintys ir partizanų atminimą įamžinantys kryžiai, iškasti tvenkiniai, įrengtos poilsinės su suolais.
Rašytojas Vytautas Žeimantas parašė legendą „Kadrėnai“ („Lietuvos aidas“, 2006 m., sausio 20 d.)
Akmenės valsčius
Akmenės valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Akmenė.
Istorija
Minimas nuo XVII a. Caro laikais valsčius atkurtas 1861 m. Kauno gubernijoje. 1947 m. dalis teritorijos perduota naujam Klykolių valsčiui. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Akmenės rajonui (9 apylinkės).
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 8403 žmonės:
Orija
Orija vadinama:
Čhatisgarhas
Čhatisgarhas (čhatisgarhi, ) – valstija centrinėje Indijoje. Ribojasi su Madhja Pradešu šiaurės vakaruose, Maharaštra vakaruose, Andhra Pradešu pietuose, Orisa rytuose, Džharkandu šiaurės rytuose ir Utar Pradešu šiaurėje.
Čhatisgarhas kaip atskira valstija atsirado tik 2000 metais, kai dalis teritorijos buvo atskirta nuo Madhja Pradešo.
Fredis Kriugeris
Frederikas Čarlsas Kriugeris (Frederick Charles Krueger), trumpiau – Fredis Kriugeris (Freddy Krueger), – išgalvotas veikėjas iš siaubo filmų serijos „Košmaras Guobų gatvėje“. Jo vaidmenį visuose filmuose atliko Robertas Englandas. Jo vaidinamas personažas – serijinis žudikas ir vaikų tvirkintojas, kuris savo aukas užpuola per jų sapnus.
''One, two, Freddy's coming for you.
''Three, four, better lock your door.
''Five, six, grab your crucifix.
''Seven, eight, gonna stay up late.
Nine, ten, never sleep again…
(''Vienas, Du, Fredis ateina pas tave.
''Trys, keturi, geriau užsirakink duris.
''Penki, šeši, griebk savo nukryžiuotąjį.
''Septyni, aštuoni, neišbūsi ilgai.
Devyni, dešimt, niekad daugiau nemiegosi…)
Malgūžiai
Malgūžiai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės rytus nuo Kriukų, prie sienos su Latvija. Išlikę Malgūžių dvario griuvėsiai.
Istorija
Nuo XVIII a. kūrėsi Didžiosios Melgužės dvaras, kuris priklausė Kuršo grafams Kaizerlingams. XIX a. gyvenvietė minima kaip Malguschen, po II pasaulinio karo – Malgūžiai.
Rygos ASK
Rygos ASK – buvęs Latvijos krepšinio klubas iš Rygos, įkurtas 2006 m. Komanda yra „BK Rīga“ įpėdinė. Klubas pavadintas legendinės Sovietų laikų krepšinio komandos ASK garbei (ASK – Armijos Sporto klubas). Ši ekipa nuo 1958 iki 1960 m. tris kartus iš eilės tapo Europos Čempionų taurės laimėtoja. Rygos ASK dalyvavo LBL, BBL ir ULEB taurės varžybose. Klubas bankrutavo ir savo veiklą baigė po 2008/2009 sezono.
Maisto dažiklis
thumb|rigt|220px|Maisto dažikliai, išsisklaidę plonoje vandens plėvelėje, [[Tarptautinė kosminė stotis|Tarptautinėje kosminėje stotyje]] thumb|right|220px|Maisto dažiklių spalvų įvairovė miniatiūra|220px|right|Pridedamas beta-Carotene suteikia margarinui gelsvą spalvą miniatiūra|220px|right|Morka, kaip ir kitos daržovės ar vaisiai, savo spalvą įgyja [[Karotinoidai|karotinoidų dėka]]
Maisto dažiklis – bet kuri maisto produkto ar gėrimo nudažymui dedama medžiaga. Maisto dažikliai kaip maisto priedai naudojami maisto pramonėje ir maistą gaminant namuose. Taip pat maisto dažiklių gali būti dedama į farmacijos, kosmetikos pramonės gaminius, jie gali būti naudojami kaip saugesni dažai švietimo įstaigose ir pan.
Maisto dažiklių panaudojimo tikslai
Žmonėms tam tikros spalvos asocijuojasi su atitinkamu skoniu, kvapu, todėl dažiklis gali pakeisti skonio ar kvapo suvokimą, nesvarbu, koks produktas tai būtų – saldainis ar vynas. Dėl šios priežasties dažikliai naudojami maisto produktų gamyboje. Kartais gamintojai siekia, kad vartotojai produktą suvoktų kaip natūralų, pvz., be dažiklio cukruotos vyšnios būtų šviesiai rusvos spalvos. Tačiau kartais dažikliu siekiama neįprasto įspūdžio, pvz., 2000 m. Heinz’o bendrovė pradėjo gaminti žaliąjį kečupą.
Paprastai vartotojai supranta, kad ryškūs ir nenatūralių spalvų maisto produktai greičiausiai nudažyti maisto dažikliais, tačiau tik nedaugelis žino, kad kartais dažomi ir natūraliai atrodantys maisto produktai, tokie kaip apelsinai ar lašiša, siekiant užmaskuoti jų natūralių spalvų variantus. Kadangi natūrali maisto produktų spalva kinta priklausomai nuo metų laiko, dėl perdirbimo ir laikymo sąlygų, dažiklių panaudojimas dažnai produktams suteikia komercinio pranašumo – produktams suteikiama ta spalva, kurios vartotojas tikisi ir kuriai teikia pirmenybę. Svarbiausios priežastys, dėl kurių naudojami dažikliai: Visgi maisto produkto spalvą sąlygojančios medžiagos turi ne tik signalinį poveikį, susijusį su maisto pasirinkimu ir vartojimu. Kaip ir daugelis kitų medžiagų, jos veikia įvairius medžiagų apykaitos procesus.
Reglamentavimas
Maisto dažiklių saugą pasaulyje tikrina įvairios organizacijos ir kartais jų nuomonė dėl dažiklio saugos išsiskiria. Jungtinėse Amerikos valstijose numeriai paprastai suteikiami leidžiamiems naudoti sintetiniams maisto dažikliams, kurie neegzistuoja gamtoje, tuo tarpu Europos Sąjungoje, E numeriai suteikiami tiek sintetiniams, tiek natūraliems priedams (intervalas E100-E199).
Dauguma šalių turi savus maisto gamyboje, kosmetikoje, farmacijoje leistų naudoti dažiklių sąrašus. Šiuose sąrašuose ar kitokiuose teisės aktuose gali būti nurodyti didžiausi dažiklių kiekiai, kuriuos vartotojas gali gauti per dieną su maistu ir kitais gaminiais.
Daugelis šalių organizacijų, įskaitant JAV Maisto ir vaistų administraciją, nereikalauja, kad būtų atliekami natūralių dažančių medžiagų bandymai ar klinikiniai tyrimai.
Natūralios kilmės maisto dažikliai (maisto dažai)
Rinkoje atsiranda vis daugiau natūralių dažiklių, kadangi auga vartotojų susirūpinimas dėl sintetinių dažiklių poveikio. Pvz.:
Jei dažiklis natūralus, etiketėje dažniausiai reikalaujama nurodyti tik tai, kad produktuose yra maisto dažiklių. Jei dažiklis sintetinis, nurodomas ir konkretus dažiklio pavadinimas, ir E numeris.
Neorganiniai maisto dažikliai
Jie naudojami tik specialiais tikslais, pvz., konditerijoje. Keletas pavyzdžių:
Kitas panaudojimas
Kadangi maisto dažikliai paprastai saugesni nei įprastiniai menininkų naudojami dažai ir pigmentai, kai kurie menininkai juos naudoja kūryboje, ypač kūno piešiniams.
Maisto dažus galima naudoti ir audinių dažymui, jie greitai nenusiskalbia, kai audiniai iš medvilnės ar kanapių pluošto. Kai kuriuos maisto dažiklius galima fiksuoti ir ant nailono ar gyvūninės kilmės pluošto.
Kritika ir poveikis sveikatai
Nors anksčiau atlikti moksliniai tyrimai nerodė, kad egzistuotų koreliacija tarp dėmesio trūkumo – hiperaktyvumo sutrikimo ir maisto dažiklių, naujų tyrimų rezultatuose sintetiniai konservantai ir sintetiniai dažikliai nurodomi kaip medžiagos, apsunkinančios šio neurologinio sutrikimo ir dėmesio trūkumo simptomus; be to, poveikis būdingas tiek sergantiesiems, tiek bendrajai gyventojų populiacijai  ; Gali būti, kad šito nepastebėta ankstesniuose tyrimuose todėl, kad nebuvo tinkamų klinikinių metodų kiekybiškai išmatuoti prasižengėlių elgesį. Tėvų atsiliepimai tiksliau rodė maisto priedų maiste buvimą nei klinikiniai tyrimai. Atliekant tyrimus su keliomis didelėmis mokinių, neturinčių dėmesio sutrikimų, grupėmis, paaiškėjo, kad iš mokyklose tiekiamo maisto pašalinus dirbtinius komponentus, įskaitant dirbtinius dažiklius, pagerėjo mokinių mokymosi rezultatai ir sumažėjo disciplinos nesilaikymo problemų.
Maliancai
Maliancai – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Bagdononių.
Droničėnai
Droničėnai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Utenos, prie plento. Šalia teka Raudesa, telkšo Utenos tvenkinys. Riogso Droničėnų akmuo su dubeniu.
Rumunijos ginkluotosios pajėgos
Rumunijos ginkluotosios pajėgos  – Rumunijos karinės pajėgos, kurias sudaro trys pagrindinės šakos (sausumos pajėgos, oro pajėgos ir jūrų pajėgos).
Dabartinis ginkluotųjų pajėgų vadas yra generolas majoras Ștefan Dănilă. Ginkluotąsias pajėgas tvarko Rumunijos nacionalinės gynybos ministerija. Karo metu vyriausiasis vadas yra Rumunijos prezidentas.
2010 m. ginkluotųjų pajėgų personalas pasiskirstęs taip: Pagal 2011 m. Baltąją knygą ginkluotųjų pajėgų dydis 2011–2014 m. turi sumažėti iki 65 000 (įskaitant aktyviąją tarnybą ir aktyvųjį rezervą.
רומניה
Tanamio dykuma
Tanamio dykuma – dykuma šiaurinės Australijos dalyje. Dykumai būdingas akmeningas sluoksnis ir mažos kalvelės. Tanamio dykuma yra viena iš labiausiai izoliuotų ir sausiausių vietų pasaulyje. Dėl Tanamio dykumos izoliuotumo ji nebuvo ištyrinėta iki XX amžiaus antros pusės. Ją kerta Tanamio kelias, skirtas gabenti galvijams, taip pat pasiekiantis granito kasyklas.
Salsa (šokis)
alt=|miniatiūra|Salsos šokiai [[Havana, Kuboje]] Salsa – muzika ir šokis, gimęs Kuboje iš ispanų, afrikiečių bei indėnų muzikos ir šokio mišinio. Vėliau salsa paplito Šiaurės Amerikoje, kur per paskutinį penkiasdešimtmetį susiformavo net keli šio šokio stiliai: Los Andželo, Niujorko, puertorikietiškas, kubietiškas, kolumbietiškas ir kt.
miniatiūra|kairėje Salsa yra perėmusi kai kurias rumbos, mambo bei ča ča ča šokių savybes. Nors salsos muzika gali labai varijuoti, tačiau šio šokio pagrindinis akcentas visuomet bus greitas ir smarkus judesys.
Taip pat skaitykite
Salsa
Abdonas Korzonas
thumb|Abdonas Korzonas. Vilnius. Lukiškių aikštė, 1860 m. thumb|Zigmantas Sierakauskas Abdonas Korzonas (, apie 1826 m. Raseinių apskr. – apie 1866 m. Suchobuzimskojės valsčius, Jenisiejaus gubernija, dab. Krasnojarsko kraštas) – Lietuvos fotografas, 1863 m. sukilimo dalyvis.
Biografija
Fotografijos mokėsi Paryžiuje. Apie 1859 m. Vilniuje, Didžiojoje gatvėje, įsteigė fotoateljė. Kūrė portretus, erdvines fotografijas (stereofotografijas), gamino tapybos ir dagerotipų reprodukcijas, teikė privačias fotografijos pamokas, prekiavo miestų fotografijomis, žymių veikėjų portretais. Pirmasis apie 1860 m. pradėjo fotografuoti Vilniaus miesto vaizdus, užfiksavo Geležinkelio tunelio statyba Paneriuose. Fotografavo Vilniaus panoramas, gatves („Miesto panorama nuo Pilies kalno“, „Miesto panorama nuo Šnipiškių“, „Pilies kalnas“, „Žvėrynas“), architektūros paminklus („Viešpaties Dangun Žengimo bažnyčia“), kultūros, visuomenės veikėjus (A. H. Kirkoro, V. Sirokomlės portretai). Pagal jo fotografijas sukurtais raižiniais 1861–1864 m. iliustruotas savaitraštis „Tygodnik Illustrowany“.
Priklausė 1863 m. sukilimo Vilniaus miesto organizacijai, fotografavo 1863 m. sukilimo dalyvius (Jokūbas Geištoras, Zigmantas Sierakauskas), platino jų fotografijas. 1863 m. balandžio mėn. suimtas ir ištremtas į Sibirą. Jo fotoateljė uždaryta, įranga ir fotografijos konfiskuotos. Jo fotografijų turi Lietuvos mokslų akademijos biblioteka, Lietuvos nacionalinis muziejus, Valstybės istorijos archyvas, Varšuvos nacionalinis muziejus.
Bibliografija
Abdono Korzono fotografijos publikuotos fotoalbumuose:
Vištytis
Vištyčiu vadinama:
Selangor FC
„Selangoro futbolo klubas“ (MS Kelab Bola Sepak Selangor) – Malaizijos futbolo klubas iš Šah Alamo miesto (Selangoras).
Jagodnojė (Bitėnai)
Jagodnojė (,, nuo 1938 m. liepos 16 d. Biehnendorf, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Polesko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Zalesjės kaimo gyvenvietės kaimas.
Selangor FC
Istorija
Klubo ištakos siekia 1936 m., kai buvo įkurta Selangoro futbolo asociacija.
Jagodnojė (Bitėnai)
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Labguvos apskrities kaimas. Nuo 1947 m. liepos 25 d. Bolšakovo rajono, nuo 1965 m. sausio 12 d. Polesko rajono Zalesjės apylinkės kaimas.
Selangor FC
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Canal viešbučio sprogimai
Tarp šių sprogimų aukų buvo specialusis JT pasiuntinys Irake brazilas Sérgio Vieira de Mello. Praėjus mėnesiui po šių sprogimų įvyko dar vienas išpuolis, o po jo JT paskelbė atšaukiantis visus 600 savo personalo iš Irako.
Atsakomybę už šiuos išpuolius prisiėmė tuometinis al-Qaeda lyderis Abu Musab Zarqawi.
2008 m. gruodžio 11 d. Jungtinių Tautų Generalinė Asamblėja paskelbė rugpjūčio 19 dieną atmintina pasauline humanitarų diena, siekiant pagerbti visus humanitarinę pagalbą teikiančius darbuotojus bei aukas.
Šeduikiai
Šeduikiai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Tauragnų, prie Šeduikių ežero. Stūkso Šeduikių akmuo su dubeniu. Šalia kaimo telkšo Šeduikių ežeras.
Juozapas Rimkevičius
Biografija
Baigė Varnių kunigų seminariją.
1845 m. įšventintas į kunigus ir paskirtas vikaru į Plungę.
1847 m. perkeltas vikaru į Rietavą, 1848 m. perkeltas į Varnius, 1850 m. – į Linkuvą.
1851 m. paskirtas Pakruojo, o 1860 m. – Pašvitinio klebonu.
Rašė eilėraščius. Žinomas vieno pavadinimo eilėraštis „Pagirtinė pakruojiečių“. Iš Pašvitinio 1863 m. pasiuntė Laurynui Ivinskiui, tačiau nebuvo išspausdintas. Siuntė korespondencijas į „Aušrą“.
Tūrinis montažas
250px|thumb|Karinės radijo įrangos tūrinis montažas
Tūrinis montažas – litavimu paremtas elektronikos montavimo būdas, plačiai naudotas iki maždaug 1950 metų. Šis konstrukcijos tipas ir dabar naudojamas gaminant įvairias bandomąsias schemas, ypač jei jos susideda iš palyginus nedaug ir stambių komponentų. Kai kurie muzikos entuziastai įsitikinę jog taip pagaminta muzikinė elektronika skamba geriau, nors didelio pagrindo tam nėra.
Montuojant šiuo būdu, detalių išvadai prilituojami prie eilėmis ar kitaip išdėstytų kontaktinių strypelių arba kilpelių, įtvirtintų elektrą gerai izoliuojančiose, karščiui atspariose plokštelėse. Elektrinė schema sudaroma arba tiesiog dviejų detalių išvadus prilitavus prie tos pačios kilpelės, arba (jei reikia), papildomai sujungus trumpais laidais.
Daugelis tokių plokštelių su pritvirtintais elementais montuojama ant metalinio arba medinio šasi. Prie šasi taip pat tiesiogiai pritvirtinami labai stambūs schemos komponentai (dideli kondensatoriai, transformatoriai ir pan). Saugant nuo aplinkos poveikio (ir vartotojus nuo aukštos įtampos) šasi uždengiamas prietaiso korpusu.
thumb|left|Šiuolaikinė [[integrinė mikroschema, rengiama montuoti į eksperimentinį prietaisą]]
Gaminant serijiniu būdu, buvo naudojamos detalios montažo nuotraukų knygos ir nustatoma griežta montavimo tvarka. Nors vis viena galimos montavimo klaidos ir darbo beveik neįmanoma automatizuoti, tūrinis montažas neblogai tinka gaminti įrenginius mažomis serijomis, ypač jei darbo jėgos kaina nedidelė.
Kai kada detalių išvadai tiesiog sulituojami tarpusavyje, gaunant voratinklio pavidalo konstrukciją. Mikroschemos šiuo atveju tvirtinamos atvirkščia įprastinei padėtimi, išvadais į viršų (prie išvadų lituojami laidai bei kitos detalės). Dėl tokios padėties šis būdas žargonu dar vadinamas „nudvėsusių vabalų“ (angl. dead bug) metodika. Nors taip montuoti be klaidų dar sunkiau ir surinktą schemą labai sunku vėliau taisyti, šiuo būdu pasiekiamas elementų tankis gali būti didesnis nei naudojant bet kuriuos kitus, tarp jų ir šiuolaikinius metodus.
Masiškai gaminamuose įrenginiuose šį montažo tipą pakeitė spausdintos schemos. Bandomiesiems modeliams rinkti taip pat taikoma bandomoji lenta.
Balaídos stadionas
Stadionas sudarytas iš keturių tribūnų: Tribuna (žemutinė ir Preferencia – aukštutinė), Río, Gol ir Marcador. Jame telpa 29 000 žiūrovų. Daugiausiai žiūrovų (45 000) istorijoje susirinko 1982 m., į futbolo rungtynes tarp Celta ir Getafefe klubų.
Istorija
Estadio Balaídos atidarytas 1928 m. gruodžio 30 d. Atidarymo dieną vyko futbolo varžybos tarp Celta Vigo ir Real Unión Club de Irún, kurias 7–0 laimėjo Vigo klubas.
Prieš 1982 m. XII pasaulio futbolo čempionatą stadionas buvo renovuotas. Rio tribūna buvo pilnai perstatyta. Pastatyta Gol tribūna, tuo tarpu Tribuna ir Marcodor buvo renovuotos.
Dusalis
Dusalis ( arba Dusajek Duży) – ežeras šiaurės rytų Lenkijoje: Palenkės vaivadijoje, Seinų apskrityje, Seinų valsčiuje; prie Žagarių kaimo, šalia kelių Žagariai-Aradnykai ir Žagariai-Dusnyčia. 133,5 m virš jūros lygio. Ežeras pailgos formos, pietinėje dalyje – pusiasalis. Rytinė dalis apaugusi krūmais. Netoliese tyvuliuojantis didelis Galadusio ežeras, ypač pietinė jo dalis, vietinių gyventojų neretai vadinamas moterišku vardu Galadusė arba Dusia. Šalia esantys du ežeriukai Dusalis ir Dusaitis yra vadinami Galadusės vaikais. Galadusį su Dusaliu jungė upelis, kurį tiesdami kelią statybininkai užvertė.
Prie Dusalio pokaryje buvo surengtas Lenkijos lietuvių saviveiklininkų susitikimas – Sąskrydis.
Pagraužiai (Anykščiai)
Pagraužiai – kaimas rytinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 6 km į pietryčius nuo Anykščių, prie Anykštos. Molio telkinys.
Ereliškės
Ereliškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Paberžės, prie kelio.
Vaclovas Kosciuška
Vaclovas Kosciuška (1911 m. sausio 11 d. Geranainys, dab. Baltarusija – 1984 m. lapkričio 1 d. Vilnius) – Lietuvos tapytojas, grafikas.
Biografija
1935 m. baigė Kauno meno mokyklą. 1937–1940 m. tobulinosi Paryžiuje. 1947–1953 m. dėstė Vilniaus dailės institute (nuo 1951 m. Lietuvos dailės institutas), 1964–1971 m. Vilniaus universiteto dėstytojas. 1953–1963 m. dirbo „Dailės“ kombinate Vilniuje.
Kūryba
Nutapė batalinių kompozicijų („Vilniaus išvadavimas“ 1949 m.), peizažų („Naujas Vilnius“ 1950 m.). Iliustravo knygų (pasakos „Du gaideliai“ 1949 m., „Katinėlis ir gaidelis“ 1955 m., Petras Cvirka. „Žvėrys muzikantai“ 1950 m., Eduardas Mieželaitis. Zuikis Puikis 1955 m.), plakatų, ekslibrisų, apipavidalino spektaklių. Kūriniai pastelinių spalvų, realistinio piešinio, ryškus siužetiškumas. Nuo 1940 m. dalyvavo parodose.
Aleksandras Burba
Aleksandras Burba (1854 m. spalio 30 d. Pailiuose, Joniškio valsčius – 1898 m. kovo 27 d. Plimute, Pensilvanijos valstija) – Lietuvos rašytojas, visuomenės ir kultūros veikėjas, knygnešys.
Biografija
Dar seminarijoje mokydamasis rašė lietuviškas daineles, eilėraščius, per atostogas žmonėms skaitydavo lietuviškas knygas, pasakodavo Lietuvos istoriją, kunigaudamas rinko tautosaką, bendradarbiavo laikraščiuose „Lietuviškasis balsas“, „Vienybė Lietuvninkų“.
Kunigavo Trakų apskrities parapijose: 1882–1883 m. Žasliuose, 1883–1884 m. Vidiškėse, 1884–1886 m. Labanore. Bažnyčiose pamokslus sakydavo ir Šv. giesmes giedodavo tik lietuviškai, skatino parapijų valstiečius carui rašyti prašymus dėl spaudos draudimo panaikinimo. Rūpinosi lietuvybės atgaivinimu, tautiškos dvasios žadinimu, dalydavo savo parapijiečiams lietuviškas knygeles, laikraščius, maldaknyges. Sužinojęs apie Vilniaus kunigų seminarijos tautiškai nusiteikusius lietuvius klierikus, 1889 m. nuvyko su jais susipažinti. Atvežė jiems keletą „Varpo“ numerių ir savo poemą „Senkaus Jurgis“. Seminarijos rektorius K. Majauskis seminariją lankyti uždraudė.
Parapijų, kuriose dirbo, dvarininkai lenkai, prolenkiškai nusiteikę dvasininkai jį, kaip norintį įvesti stačiatikybę, skundė bažnytinei vyresnybei, o gubernatoriui ir kitiems aukštesniems valdininkams skundė kaip keliantį liaudį prieš ponus. Už pastangas bažnytines pamaldas laikyti lietuvių kalba, už lietuviškos spaudos platinimą prolenkiškos Vilniaus vyskupijos administracijos buvo vis keliamas iš vienos parapijos į kitą.
Elektroniniai pinigai
Elektroniniai pinigai – pinigų vertė, išreikšta kaip pretenzija, emitentui: kuri yra saugoma elektroninėse laikmenose; kuri leidžiama gavus lėšas, kurių suma yra ne mažesnės vertės už išleistą pinigų vertę; kurią įmonės, kurios nėra emitentas, priima kaip mokėjimų priemonę.
Elektroninių pinigų padirbinėjimas
Elektroninių pinigų padirbinėjimas, dar kitaip yra vadinamas Dvigubo išleidimo problema. Skaitmeninė kopija visiškai nesiskiria nuo originalo (nėra nei originalo, nei kopijos). Egzistuojančios elektroninių pinigų sistemos užkerta kelią tokiam dvigubam pinigų leidimui.
Veikiančios internete elektroninių pinigų sistemos užkerta kelią reikalaudamos prisijungti prie centrinio duomenų banko, šiame duomenų banke yra saugoma visa informacija apie galiojančius ir neišleistus elektroninius pinigus. Sistema tiesiogiai pasitikrina ar tokie pinigai nėra buvę išleisti anksčiau ir gavusi patvirtinimą leidžia vykdyti mokėjimą. Šis metodas beveik nesiskiria nuo dabar naudojamo mokėjimo kortelių aptarnavimo metodo, tik čia nėra jungiamasi prie konkrečios sąskaitos ir nėra žiūrimas likutis joje.
Aleksandras Burba
Biografija
„Aušroje“ yra jo išspausdintų eilėraščių ir korespondencijų, taip pat parašė autobiografinę poemą „Senkaus Jurgis“ (1889 m., slapyvardžiu Lakūnas) ir jos tęsinį „Ponas Bartkus“ (1890 m.), knygą „Trumpa peržvalga lietuvystės darbų Amerikoje 1892 metuose“ (1893 m.), didaktinių apsakymų. Išvertė latvių ir lenkų prozos, lenkų rašytojo S. Dobžanskio komediją „Aukso veršis“ (1893 m.). Su J. Paukščiu parengė rinkinio „Lietuviškos dainos“ 2 leidimą (1893 m.).
Elektroniniai pinigai
Problemos sprendimo būdai
Autonominės elektroninių pinigų sistemos dvigubo išleidimo problemą sprendžia skirtingais metodais. Vienas sprendimų būdų:
Elektroninių pinigų plovimas
Pinigų plovimo priežastys ir prielaidos:
Atapaskai
Atapaskai, atabaskai, nadene – Šiaurės Amerikos indėnų genčių grupė, kalbanti atapaskų kalbomis. populiacija – apie 220 tūkst. žmonių (1995 m.), didžioji atapaskų dalis gyvena JAV (~210 000 žm.), kiti – Kanadoje.
Keletui genčių migravus į pietus, XII a. susidarė dvi atapaskų grupės:
Pagal išpažįstamas religijas atapaskai – įvairių krypčių protestantai, yra katalikų, dalis išpažįsta senuosius tradicinius tikėjimus.
Šasu
thumb|180px|Šasu belaisvio atvaizdavimas egiptiečių mene Šasu - semitų, pusiau klajoklių gyvulių augintojų etninė grupė, gyvenusi II tūkst. pr. m. e. II pusėje Sirijoje. Ji žinoma iš Senovės Egipto tekstų.
Pats pavadinimas kildinamas iš egiptiečių žodžių šȝsw, kuri reiškia "klajoti", arba šȝs ("eiti") arba semitų kalbos žodžio reiškiančio "grobti" (pvz., ). Tai greičiausiai nebuvo lingvistiškai apibrėžta grupė, o grupė, įvardinama pagal gyvenimo būdą, kaip beduinai dabartiniame arabų pasaulyje. Kita panaši semitų grupė tuometinėje Sirijoje buvo hapiru.