cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Petrašiūnų II karjeras
Petrašiūnų II karjeras – karjero tvenkinys Lietuvoje, Pakruojo rajone, 5 km į šiaurės rytus nuo Pakruojo, Petrašiūnų gyvenvietės pietiniame pakraštyje. Sudarytas išeksploatavus dolomito išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 1,26 km, plotis – iki 0,42 km. Altitudė 45,3 m. Vakarinis ir rytinis krantai aukšti, apaugę medžiais ir krūmais. Tvenkinys nenutekantis, priklauso Kruojos upės baseinui. Į pietvakarius už 0,12 km telkšo mažesnis Petrašiūnų I karjeras, į pietus – tebeeksploatuojamas dolomito karjeras, rytinėje pakrantėje auga Paežerių miškas, vakarinėje pakrantėje įsikūręs Akmenėlių kaimas (kolektyvinių sodų bendrija), yra įrengtas paplūdimys pietvakarinėje pakrantėje.
Hartfordas (Anglija)
Hartfordas  – miestas Anglijoje, Jungtinėje Karalystėje. Grafystės administracinis centras.
Istorija
673 m. pirmą kartą paminėtas rašytiniuose šaltiniuose.
Būdai III
Būdai III – buvęs kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Grinkiškio.
Čiriki lagūna
Čiriki lagūna  – Karibų jūrai priklausanti lagūna, įsiterpianti į šiaurės vakarinius Panamos krantus. Apsupta Bokas del Toro provincijos ir Ngobė Buglės komarkos. Nuo jūros lagūną skiria Valientės pusiasalis ir Bokas del Toro salynas. Kranto linija labai raižyta, gausu įlankų ir užutėkių (didžiausia – Almirantės įlanka šiaurės vakaruose). Pietuose įteka Krikamolos upė.
Skynimai (Radviliškis)
Skynimai – buvęs kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 1 km į pietvakarius nuo Daugėlaičių.
2022 m. pasaulio futbolo čempionato atranka/Okeanija
A grupė
Saliamono Salos rezultatu 2:0 nugalėjo Kuko Salas, tačiau šiai rinktinei pasitraukus dėl pandemijos, rezultatas anuliuotas.
Dukstynos entomologinis draustinis
Dukstynos entomologinis draustinis – valstybinis gamtinis draustinis Lietuvoje, Ukmergės rajone, 5 km į šiaurės rytus nuo Ukmergės centro, Dukstynos miške, Šventosios dešiniajame krante, šalia Zujų. Įsteigtas 1979 m.
Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti reliktinio drugio – stepinio perlinuko populiaciją. Jo išsaugojimui reikalinga palaikyti šienaujamų pievų kompleksus, riboti automobilių eismą, rekreaciją. Taip pat saugomi kiti reti drugiai (kraujalakinis melsvys, baltajuostis juodsprindis). Auga kelios retųjų augalų rūšys. Miškai yra Pašilės girininkijoje.
Micunori Fudžiguči
(g. 1949 m. rugpjūčio 17 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1972–1978 m.
Novičiok
thumb|right|250px|„Novičiok“ dujų darinių pavyzdžiai Novičiok (rus. Новичо́к) – nervus paralyžiuojančių dujų tipai, iš kurių dalis priklauso cheminio ginklo klasei. Šios dujos buvo kuriamos valstybiniame cheminių tyrimų institute Sovietų Sąjungoje ir Rusijoje tarp 1971 ir 1993 m.
„Novičiok“ dujų tipui priklauso daugiau nei 100 struktūrinių variantų. Kaip ir kitos nervus paralyžiuojančios dujos, „Novičiok“ sukelia daug skirtingų simptomų. Paveiktiems šių dujų asmenims vyzdžiai gali susitraukti iki aguonos grūdo dydžio, jiems gali sutrikti virškinimas, prasidėti seilėtekis ir ašarojimas. Paprastai prasideda raumenų spazmai ir traukuliai, vėliau sustoja širdis. Įkvėpus šių dujų simptomai gali pasireikšti per 0,5-2 minutes.
Šis dujų tipas gali būti naudojamas tiek kietoje, tiek skysčių stadijoje.
Rusų mokslininkų teigimu, šis ginklas yra pats galingiausias cheminis ginklas istorijoje ir 10 kartų stipresnis nei zomanas. Be Rusijos, šis cheminis darinys buvo tiriamas „keliose NATO šalyse“ ir Irane.
2019 m. lapkritį Cheminio ginklo draudimo organizacija uždraudė „Novičiok“ naudojimą.
XXI a. šios nuodingos dujos buvo plačiai aptarinėjamos, kai jos buvo panaudotos prieš Rusijos opozicionierius – 2018 m. kovą Anglijos Solsberio mieste buvo mėginta nužudyti buvusį Rusijos šnipą Sergejų Skripalį, o 2020 m. šiais nuodais buvo apnuodytas vienas žinomesnių V. Putino kritikų Aleksejus Navalnas.
Konstantino Ostragiškio antkapinis paminklas
thumb|праворуч|300px|Konstantino Ostragiškio antkapinis paminklas thumb|праворуч|200px|Konstantino Ostrogiškio antkapinio paminklo fragmentas. XX a. pr. nuotrauka Konstantino Ostrogiškio antkapinis paminklas – reikšminga renesansinė skulptūra Kijevo Pečioros lauros Uspenijos sobore (Ukraina).
Novičiok
2020 m. rugsėjį Vokietijos kanclerė Angela Merkel teigė, kad Vokietija pranešė Cheminio ginklo draudimo organizacijai apie šio ginklo panaudojimą prieš A. Navalną ir kartu su sąjungininkais spręs apie „atitinkamas atsakomąsias priemones“.
Konstantino Ostragiškio antkapinis paminklas
Istorija
Lietuvos didysis etmonas, Trakų vaivada ir Vilniaus kaštelionas kunigaikštis Konstantinas Ostrogiškis buvo palaidotas 1530 m. rugsėjo 24 d. Uspenijos soboras Kijeve buvo pasirinktas neatsitiktinai – šiai cerkvei kunigaikštis dosniai aukojo, ypač ženklus buvo jo indelis į ikonostaso įrengimą. Beveik penkiasdešimt metų jo amžino poilsio vieta buvo uždengta auksu ataustu brokatu, papuoštu perliniu kryžiumi.
Antkapinį paminklą K. Ostrogiškui užsakė jo sūnus Kijevo vaivada Konstantinas Vosylius. Kiek apnykęs antkapinis paminklas buvo rekonstruotas Josifo Bilinskio 1722 – 1729 m., tada paminklas įgijo itin turtingą, altorių primenantį, baroko stiliaus aprėminimą, papuoštą užuolaidą laikančiomis angelų figūromis bei karines pergales primenančiomis panoplijomis. Aprėminimo centre buvo įkomponuota autentiško, greičiausiai dar XVI a. ketvirtajame dešimtmetyje pagaminto paminklo dalis vaizduojanti ant trijų liūtų laikomo sarkofago gulintį Konstantiną Ostrogiškį. Mirusysis buvo pavaizduotas snaudžiantis, nerūpestingai sukryžiavęs kojas, lengvai besiremiantis dešine ranka, o kairę pakišęs po galva. Veidas panašus į to meto kunigaikščio portretus. Galvą puošia kunigaikščio mitra, taip pabrėžiant palaidotojo aukštą kilmę. Skulptūra buvo iškalta iš raudono marmuro, renesanso stiliaus. Spėjama, kad tai Lvovo skulptoriaus Sebatijono Češeko kūrinys. Kaip atrodė autentiškas XVI a. sukurto paminklo aprėminimas duomenų nėra, tik žinoma, kad jis turėjo epitafiją, pašalintą jau Kijevą prijungus prie Rusijos imperijos, dėl tuometinei valdžiai nemalonaus jos teksto. Seniausias išlikęs epitafijos nuorašas liudijo, kad Konstantinas Ostrogiškis … pasiekęs šešiasdešimt tris pergales prieš Maskvą ir totorius; krauju nudažęs Rošės, Dniepro, Olšankos upes; pastatęs daug pilių, daug vienuolynų, daug šventų cerkvių tiek Ostrogiškių kunigaikštystėje, tiek ir Lietuvos didžiosios kunigaikštijos sostinėje Vilniuje išmūrijęs... (Atanasas Kalnafojietis „Teraturgima“, 1638 m.)
1830 m. Maskvoje buvo pagaminta paminklo kopija, kuri išliko iki šių dienų ir yra saugoma Kijevo Pečioros lauros muziejaus saugykloje. 1898 m. remontuojant cerkvę netikėtai buvo rastas auksinis medalionas su itin tiksliu K. Ostrogiškio portretu. XIX a. pab. – XX a. pr. buvo kilusi diskusija: ar neverta perkelti skulptūrinę kompoziciją į muziejų. Mėginant ją išgabenti buvo nudaužti skeptras ir vienos rankos pirštas, vėliau perkėlimo atsisakyta. 1931–1932 m. antkapinį paminklą vėl restauravo: buvo išlietos trūkstamos detalės. Siekiant sudaryti panašumą į marmurą, jos buvo nudažytos.
1941 m. lapkričio 3 d. Uspenijos soboras buvo sugriautas, negrįžtamai sudaužytas ir K. Ostrogiškio antkapinis paminklas.
Povilas Naruševičius
Povilas Naruševičius (, m. 1544 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valstybės veikėjas.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajorų Naruševičių giminės. Tėvas Vaitiekus Naruševičius, sūnūs Stanislovas Naruševičius (m. 1589 m.) ir Mikalojus Jonas Naruševičius (m. 1575 m.).
Valdė Onuškį, nuo 1522 m. Vydžius (Breslaujos apskritis), nuo 1524 m. Žiežmarius. Nuo 1632 m. Skirsnemunės valdytojas, nuo 1536 m. Raseinių valsčiaus tijūnas.
1516–1524 m. ir 1532–1544 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio kanceliarijos sekretorius. 1532 m. su I. Sapiega buvo tarp valdovo pasiuntinių į Maskvą.
Stanislovas Naruševičius
Stanislovas Naruševičius (, m. 1589 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir Abiejų Tautų Respublikos karinis, religinis ir valstybės veikėjas.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajorų Naruševičių giminės. Tėvas Povilas Naruševičius (m. 1544 m.), brolis Mikalojus Jonas Naruševičius. Pirmoji žmona Vilniaus vaivados Jono Hlebavičiaus (1480–1549 m.) dukterėčia, antoji žmona – maršalkos Aleksandro Sanguškos (1508–1565 m.) duktė. Žentas vaivada Jonas Pacas (m. 1610 m.).
Evangelikas reformatas. Globojo Horodiščės (Brastos apskritis), kurią valdė nuo 1563 m. ir Vydžių evangelikų reformatų bendruomenes. 1585 m. dalyvavo Kristupo Radvilos Perkūno surengtame Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kalvinistų ir liuteronų teologų susirinkime.
Géraldine Nakache
Džeraldina Nakačė (g. 1980 m. vasario 16 d. Puteaux) – prancūzų kino aktorė, režisierė ir scenarijų autorė.
Biografija
Džeraldina gimė Aukštutinės Senos departamente esnačiame Puteaux miestelyje, Alžyro žydų šeimoje. Baigusi kino studijas, dirbo režisieriaus asistente „Canal +“ televizijoje ir prodiusere „Comédie+“. Jos brolis Olivier Nakache yra kino režisierius.
Kine Džeraldina vaidina nuo 2006 m., pati taip pat yra režisavusi du filmus, kuriems parašė ir scenarijus.
2009-11 m. buvo ištekėjusi už komiko Manu Payet.
Apdovanojimai
right|thumb|160px|2013 m. right|thumb|160px|2014 m.
Gibraltaro futbolo varžybos 2010–2011 m.
Gibraltaro futbolo varžybos 2010–2011 m.
Dvyliai (Radviliškis)
Dvyliai – buvęs kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Grinkiškio.
Belizo ir Lietuvos santykiai
Belizo ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Belizo ir Lietuvos.
Skynimai
Skynimai (arba Pasiekai, Pasekai; ) gali reikšti:
Belizo ir Lietuvos santykiai
Diplomatiniai santykiai užmegzti 2004 m. gruodžio 30 d. Lietuvos ir Belizo santykiai išskirtiniai tuo, kad jį kaip „Atsarginės Lietuvos“ (Dausuvos) variantą siūlė lietuvių geografas ir keliautojas prof. Kazys Pakštas.
Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno vienas Belizo pilietis.
Abi šalys yra Jungtinių Tautų, kitų tarptautinių organizacijų narės.
Šalys nėra viena kitai akreditavusios ambasadorių ar reikalų patikėtinių. Belizo mieste veikia Lietuvos garbės konsulatas.
Santykių istorija
thumb|150px|[[Kazys Pakštas, po Lietuvos okupacijos siūlęs įsteigti „Atsarginę Lietuvą“ Belize.]]
Pirmieji kontaktai
Lietuvą okupavus SSRS, lietuvių mąstytojas Kazys Pakštas buvo siūlęs kurti „Atsarginę Lietuvą“ Belize, kuris tuo metu vadinosi Britų Hondūru. Kazys Pakštas 1958 m. birželio-rugpjūčio mėn. viešėjo Britų Hondūre. Liepos 1 d. buvo susitikęs su tuometiniu Britų Hondūro generalgubernatoriumi ir pasiteiravo apie lietuvių kolonijų kūrimo šioje šalyje galimybes. Po susitikimo rašė: „Liepos 1 d. mano gyvenimo didžiausia diena, nes, bent principiniai, pasitvirtino mano ilgametė brangiausia svajonė rasti galimybių sukurti mažą autonominį lietuvybės židinį toli nuo karo laukų ir grubijoniškų valstybių“. Viešnagės Belize metu taip pat susitiko su lietuviais aeronautikos inžinieriumi Pranu Baltakiu ir pedagogu Aleksu Krapu. Prisijungė prie ekspedicijos ir savo įspūdžius vaizdžia kalba rašė ir siuntė lietuvių išeivių laikraščiui „Draugas“.
Santykiai po 2004 m.
Santykiai tarp Belizo ir Lietuvos užmegzti 2004 m. gruodžio 30 d., o 2005 m. vasario 1 d. tarp Lietuvos ambasadoriaus Austrijoje Jono Rudalevičiaus ir Belizo ambasadoriaus Aleksandro Piletskio įvyko pasikeitimas verbalinėmis notomis dėl diplomatinių santykių tarp Lietuvos ir Belizo užmezgimo. Belizas tapo 138-a valstybe, su kuria Lietuva užmezgė diplomatinius santykius.
Lietuvos užsienio reikalų ministras Linas Linkevičius 2013 m. sausio 25–27 dienomis dalyvavo Santjage (Čilė) vykusiame Europos Sąjungos, Lotynų Amerikos ir Karibų jūros regiono šalių bendrijos (CELAC) vadovų susitikime, kur susitiko su Belizo užsienio reikalų ministru. Susitikimo metu aptartos bendradarbiavimo galimybės verslo, švietimo ir mokslo, kultūros bei kitose srityse.
Po 2015 m. Belize įsteigtas Lietuvos garbės konsulatas.
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
2003 m. sausio 30 d. URM buvo eksponuojama trijų lietuvių ir lenko Didžiojo tūkstantmečio taikos žygio (“The Great Millennium Peace Ride”) dviračiais aplink pasaulį fotografijų paroda “Taikos spalvos: Amerika, Afrika, Europa, Azija” su nuotraukomis iš Belizo.
2010 m. lietuvių fotografas Marius Jovaiša išleido fotografijų albumą apie Belizą pavadinimu „Heavenly Belize“.
Surengta pora ekspedicijų. 2015 m. lapkričio mėn. Lietuvos žurnalistų sąjungos Kelionių ir pramogų klubas bei Lietuvos geografų draugija surengė ekspediciją į Meksiką, Belizą ir Gvatemalą pavadinimu „Kazio Pakšto „Dausuva“ – Belizas‘15“. Dalyviai apsilankė Belize esančiame Belmopano universitete, pristatė Lietuvą, papasakodami apie ekspedicijos tikslus ir profesoriaus Kazio Pakšto „Atsarginės Lietuvos“ idėją. Belmopano universiteto akademinei bendruomenei pasiūlyta kurti bendrus projektus geografijos ir kitų gamtos mokslų srityje, taip pat dalyvauti aplinkosaugos ir ekologinės kaitos tyrimuose. Dalyviams lapkričio 9 d. buvo suteikta audienciją pas Belizo generalgubernatorių serą Kolvilį Jangą. Generalgubernatorius buvo apdovanotas prof. Kazio Pakšto vardo medaliu, įsteigtu Klaipėdos universiteto profesoriaus Stasio Vaitiekūno.
2016 m. Belize apsilankė lietuvių kelionių žurnalistai Martynas Starkus ir Vytaras Radzevičius ir įspūdžius nufilmavo „Starkaus ir Radzevičiaus kelionės“ dokumentikos vienuoliktajame sezone pavadinimu „Karibų ratai“.
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Belizo siekė 711,7 tūkst.
Prekybos balanse vyrauja importas iš Belizo į Lietuvą.
Pasiuntinių ir ambasadorių sąrašas
2022 m. duomenimis, šalys nėra viena kitai akreditavusios ambasadorių.
Ičiro Hosotani
(g. 1946 m. sausio 21 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1978 m.
Gudiškis (Papilys)
Gudiškis – buvęs kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Papilio, prie kelio.
1923 m. buvo 5 ūkiai.
Lemsteris
Lemsteris  – miestelis Anglijoje, Jungtinėje Karalystėje. Antra didžiausia gyvenvietė Herefirdšyro grafystėje.
Istorija
1052 m. paminėtas rašytiniuose šaltiniuose.
1974 m. - 1996 m. rajono administracinis centras.
Beverlis
Beverlis  – miestas Anglijoje, Jungtinėje Karalystėje. Grafystės administracinis centras.
Istorija
Miestas įkurtas apie 700 m. Nortumbrijos laikotarpiu, įkūrėjas - Šv. Jonas Beverlis. XIII a. atidaryta garsioji Beverlio katedra, kuri išliko iki šių dienų.
Vidgirių apylinkė
Vidgirių apylinkė sovietmečiu buvo:
Karalinė
Karalinė – buvęs kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Grinkiškio.
Tigrė (Argentina)
Tigrė  – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, Didžiųjų Buenos Airių aglomeracijoje, 28 km į šiaurės vakarus nuo Buenos Airių centro. Įsikūręs Paranos deltos pakraštyje, netoli La Platos pakrantės. Partido centras. Į miestą veda du geležinkeliai iš Buenos Airių, praeina plentas į Rosarijų. Svarbus turistinis centras – Tigrę lanko daugiausia poilsiautojai iš Buenos Airių. Miesto apylinkės pasižymi pirmykšte gamta, gausybe Paranos protakų ir užutėkių. Veikia keletas irklavimo klubų, vystomas vandens turizmas. Veikia jūreivystės, matės, meno muziejai, didelis vaisių turgus. Stovi buv. prezidento Domingo Faustino Sarmiento namas, keletas XX a. pr. viešbučių ir vilų.
Istorija
Nuo XVIII a. vid. vietovė buvo žinoma kaip Pago de las Conchas. 1806 m. dabartinės Tigrės vietoje išsilaipino Santjago de Linjerso pajėgos, kurios toliau keliavo link Buenos Airių, kad jas išvaduotų nuo britų. 1865 m. vietovę pasiekė geležinkelis. Maždaug XX a. vid. miestas pervadintas į Tigrę, pagal vienos iš Paranos protakų pavadinimą. Tokį vardą jį gavo dėl Paranos deltoje iki pat XIX a. pab. gyvenusių jaguarų, kuriuos ispanai vadino „tigrais“.
Vilūniškių ežeras
left|120px
Vilūniškių ežeras arba Gudžionių ežeras – ežeras Lietuvoje, Trakų rajone, 4 km į pietvakarius nuo Aukštadvario. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,43 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 106,7 m. Šiaurvakarinis ir pietrytinis krantai aukštoki, pietvakarinis ir šiaurrytinis – žemi ir pelkėti. Pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai, iš pietvakarių prieina Šilelio miškas. Šiaurės rytuose išteka upelis link netoliese tekančios Verknės upės. Šalia įsikūręs Gudžionių kaimas.
Tigrė
Tigrė ( – „tigras“) gali reikšti:
Futbolo klubai:
.ru
.ru – interneto šalies kodo aukščiausio lygio domenas (ccTLD) Rusijos interneto domenų vardų sistemoje. Jį administruoja cctld.ru. Įsigaliojo nuo 1994 m. Tai yra septintas aukščiausio lygio domenas pagal populiarumą.
Eskudo de Veragvasas
thumb|245px|Salos pakrantė
Eskudo de Veragvasas ( – „Veragvos skydas“) – sala Karibų jūroje, Moskitų įlankoje, 32 km nuo Panamos krantų. Priklauso Ngobė Buglės komarkai. Plotas – 3,4 km².
Nors sala labai nedidelė, joje gyvena endeminių ir labai jautrių išnykimui rūšių – vienišasis amerikinis vaisėdis lapanosis (Artibeus incomitatus) ir pigmėjinis tripirštis tinginys (Bradypus pygmaeus). Taip pat sutinkami kirstukinis ilgaliežuvis lapanosis (Glossophaga soricina), mažasis didžiaausis lapanosis (Micronycteris megalotis), trumpauodegė karolija (Carollia brevicauda), pakrantinis pelėausis (Myotis riparius), baltajuostis maišasparnis šikšnosparnis (Saccopteryx leptura), storaspyglė žiurkė (Hoplomys gymnurus), Centrinės Amerikos švelniaplaukis oposumas (Caluromys derbianus).
Sala negyvenama, yra kelios sezoninės žvejų stovyklavietės.
Padvariškių apylinkė
Padvariškių apylinkė sovietmečiu buvo:
Laukeliai (Radviliškis)
Laukeliai – buvęs kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Šašių.
Dmitrijus Guščinas
Dmitrijus Guščinas (g. 1975 m. gruodžio 12 d. Vilnius) – Lietuvos futbolininkas, puolėjas. Beveik visą karjerą praleido regioniniuose Vokietijos klubuose.
Hisao Sekiguči
(g. 1954 m. spalio 29 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1978 m.
.rw
.rw – interneto šalies kodo aukščiausio lygio domenas (ccTLD) Ruandos interneto domenų vardų sistemoje. Jį administruoja RICTA, tačiau domeno registraciją teikia NIC Congo. Įsigaliojo nuo 1996 m.
Aleksandras Halietis
thumb|Aleksandras Halietis Aleksandras Halietis (1170 m. arba 1185 m. – 1245 m.) – katalikų teologas, filosofas, vienuolis pranciškonas.
Biografija
Gimė Oveno Halėje Glosesterio grafystėje. Aleksandras studijavo Paryžiaus universitete, Menų ir teologijos fakultete. 1220 m. jis tapo magistru regentu. Aleksandras Halietis tapo jaunųjų pranciškonų, atvykusių į Paryžių studijuoti, pagrindiniu mokytoju. 1236/1237 m. jis tapo pranciškonu. Savo paskaitose jis derino pranciškonišką dvasingumo viziją ir akademinę teologiją. Padėjo pirmajai pranciškonų magistrų grupei sudaryti „Summa theologie“. Nors jis buvo ne vienintelis „Sentencijų“ komentaro autorius, bet darbas gavo „Summa Alexandri“ pavadinimą. 1241–1245 m. Aleksandras buvo dekanu teologijos fakultete. Jis taip pat buvo Šv. Tomo Akviniečio ir Šv. Bonaventūros mokytojas.
Pilaras
Pilaras ( – „piliorius“) gali reikšti:
Glenfildas
Glenfildas  – miestelis Anglijoje, Jungtinėje Karalystėje. Grafystės administracinis centras.
Truras
Truras  – miestas Anglijoje, Jungtinėje Karalystėje. Grafystės administracinis centras.
Istorija
XII a. pastatyta Truro pilis.
Claudia Gerini
Klaudija Gerini (, g. 1971 m. gruodžio 18 d. Roma) – italų aktorė.
Biografija
1985 m. Gerini laimėjo konkursą „Mis paauglė“, 1987 m. atliko pirmą vaidmenį kine. Būdama 19, dalyvavo televizijos programoje „Non è la Rai“.
Norėdama pagerinti prancūzų kalbos žinias, kurį laiką gyveno Paryžiuje, bet sulaukusi 22 grįžo į Italiją. Vėliau dėl tos pačios priežasties kurį laiką gyveno Ispanijoje ir JAV, kas padėjo gauti vaidmenis įvairių šalių filmuose, taip pat ir Holivude.
2003 m. buvo viena iš Sanremo muzikos festivalio vedėjų.
2002-04 m. buvo ištekėjusi už Alessandro Enginoli, su kuriuo susilaukė dukters.
2005-16 m. buvo susižadėjusi su grupės „Tiromancino“ atlikėju Federico Zampaglione, su juo taip pat turi dukterį.
Nataičiai
Nataičiai – buvęs kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Grinkiškio.
Claudia Gerini
Biografija
Aktorė domisi kovos menais, turi juodą taekvondo diržą.
Lietuvos TSR istorijos šaltiniai
thumb|right|250px|Ketvirtas leidinio tomas Lietuvos TSR istorijos šaltiniai – rašytinių Lietuvos istorijos šaltinių publikacija, 1955–1965 m. išėjo 4 tomai.
Leidinyje pateikta dokumentų nuo seniausių laikų iki 1940 m. vidurio. Parengė Lietuvos mokslų akademijos Istorijos institutas. Sudarytojai: Povilas Pakarklis, Konstantinas Jablonskis, Juozas Jurginis, Valentinas Neupokojevas, Leonas Mulevičius, Emilija Griškūnaitė, Antanas Tyla, Ona Adomonienė, Aldona Gaigalaitė, Juozas Marcinkevičius. Vyr. redaktorius – Juozas Žiugžda; pirmojo tomo atsakingasis redaktorius K. Jablonskis, antrojo – Vytautas Merkys.
Leidinyje kitomis kalbomis rašyti istorijos šaltiniai (kronikos, metraščiai, aktai ir kt.) ar jų ištraukos, pateikiančios Lietuvos istorijos žinių, skelbiami tik lietuvių kalba, nurodoma originalo publikacija ar saugojimo vieta. Kiekvieno tomo pabaigoje yra chronologinis publikuojamų šaltinių sąrašas, geografinė ir vardų rodyklės, be to, t. 3 ir 4 – svarbiausiųjų 1917–1940 m. Lietuvos istorijos įvykių, t. 4 – ir panaudotų archyvinių fondų sąrašas. Publikacijoje skelbiami istorijos šaltiniai parinkti pagal oficialų tų laikų Lietuvos istorijos modelį, dažnai tendencingai kupiūruoti, neįtraukta daugelis Lietuvos ir Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės santykių su Rusija svarbių dokumentų, parodančių šių valstybių konfrontaciją. Šaltinių atranka menkina Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės istorijos reikšmę, lietuvių tautinį judėjimą, labiausiai – Nepriklausomybės kovas ir 1918–1940 m. Lietuvos Respubliką. Lietuvos TSR istorijos šaltiniai prisidėjo prie Lietuvos istorijos tarybinės koncepcijos diegimo. Vis dėlto XX a. šeštame – devintame dešimtmetyje ir tokia Lietuvos istorijos šaltinių publikacija buvo reikšminga – priminė senas Lietuvos valstybingumo tradicijas, prisidėjo prie Lietuvos istorijos žinių skleidimo.
Jordanas (žvaigždynas)
Jordanas (, taip pat Jordanus Fluvius, Jordanis) – buvęs žvaigždynas, simbolizavęs Jordano upę. Šį žvaigždyną 1612 m. ant savo gaublio pirmasis pavaizdavo Petrus Plancius. Jordano žvaigždynui priskirtos žvaigždės į rytus, pietus bei vakarus nuo Didžiųjų Grįžulo Ratų.
Jordano „ištakos“ buvo dabartinio Skalikų žvaigždyno vietoje. Jordanas „tekėjo“ tarp Didžiųjų Grįžulo Ratų ir Liūto žvaigždynų ir užsibaigė ties Žirafos žvaigždynu.
Kai kada klaidingai tvirtinta, kad šį žvaigždyną įvedęs vokiečių astronomas Jacob Bartsch. Taip nutiko dėl to, kad Jordano žvaigždynas spausdintiniu pavidalu pirmą kartą pavaizduotas šio astronomo knygoje Usus Astronomicus Planisphaerii Stellati (1624 m.). Anot Jacob Bartsch, Jordanas turėjęs dvi „ištakas“ – Jor ir Dan. Su dviem „ištakomis“ Jordaną 1628 m. pavaizdavo Isaac Habrecht (kiek anksčiau, 1621 m., šį ir kitus Petrus Plancius žvaigždynus jis pavaizdavo ant dangaus gaublio). Visgi Jordanas buvo vaizduojamas ne tik su dviem ištakomis.
XVIII a. šis žvaigždynas buvo pamirštas. Nei Johannes Hevelius, nei Johann Elert Bode Jordano žvaigždyno nevaizdavo. Johannes Hevelius ten, kur vaizduotas Jordanas, išskyrė Skalikų, Mažojo Liūto ir Lūšies žvaigždynus.
Happy Valley AA
„Happy Valley Athletic Association“, o trumpai tiesiog Happy Valley arba HVAA – Honkongo futbolo klubas.
Ridikiai
Ridikiai – buvęs kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Ažytėnų.
Happy Valley AA
Istorija
Klubas įkurtas 1950 m. 2018/19 m. tapo Pirmojo diviziono nugalėtojais ir pateko į Premjer lygą.
Sezonai
Šaltiniai:
Sudėtis (2020)
''Atnaujinta; 2020 m. spalio 9 d.''
FP
LP
FP FP
Neringa Vaitkutė
Neringa Vaitkutė (g. 1974 m. vasario 22 d. Trakuose) – lietuvių rašytoja, kurianti vaikams ir paaugliams, biologijos mokytoja. Neringa Vaitkutė yra rašytojos kūrybinis slapyvardis. Tikroji rašytojos pavardė yra Borovikė.
Biografija
Kaip vaikų rašytoja, debiutavo knyga „Vaivorykščių arkos“ (2013 m.); tai pirmoji maginės fantastikos nuotykinės trilogijos apie pasaulio gelbėjimą dalis.
Tojohito Močizuki
(g. 1953 m. rugsėjo 18 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1978 m.
.rs
.rs – interneto šalies kodo aukščiausio lygio domenas (ccTLD) Serbijos interneto domenų vardų sistemoje. Jį administruoja RNIDS. Įsigaliojo nuo 2007 m. Raidės rs yra sutrumpintas šalies pavadinimas (Republika Srbija/Република Србија).
Moussa Baba Sangare
Karjera
Žaidėjas kilęs iš Dramblio Kaulo Kranto. Futbolą žaidė gimtinėje, o 2014 m. persikėlė į „Right to Dream“ akademiją Ganoje.
2020 m. persikėlė į Danijos „Nordsjælland“ ir žaidė šio klubo jaunimo komandose. Pagrindinės ekipos sudėtyje yra sužaidęs tik draugiškose rungtynėse, o oficialių rungtynių nebuvo žaidęs.
FK Kauno Žalgiris
2022 m. kovo mėn. persikėlė į FK Kauno Žalgiris.
2022 m. balandžio 2 d. oficialiai debiutavo A lygos rungtynėse prieš FK Žalgiris.
2022 m. balandžio 15 d. rungtynėse prieš „Bangos“ klubą teisėjas užfiksavo Musos Sangarės pražangą baudos aikštelėje ir skyrė vienuolikos metrų baudinį į kauniečių vartus. Netrukus (28 min.) žaidėjui buvo parodyta dar viena geltona kortelė, kuri virto raudona. Kauniečiai tęsė susitikimą mažumoje. Galutinė mačo baigtis – 3:1 gargždiškių naudai.
2022 m. gegužės 22 d. pasižymėjo įvarčiu prieš FK Žalgiris.
2022 m. rugpjūčio pabaigoje sutartis nutraukta. Buvo nuomos pagrindais paskolintas Naestved BK.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Čoei Sato
(g. 1951 m. balandžio 15 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1978 m.
Gvaimių kalba
Gvaimių kalba (Ngäbere) – indėnų kalba, priklausanti čibčų kalbų šeimai. Vartojama indėnų gvaimių, gyvenančių šiaurės vakarų Panamoje bei emigravusių į Kosta Riką. Kalbančiųjų skaičius – apie 130 tūkst. žmonių.
Naudoja lotynų raštą. Yra išleistas Naujasis Testamentas, rengiamos radijo laidos.
Mārtiņš Laksa
Karjera
Karjerą Laksa pradėjo Rygos „ASK“ dublerių komandoje. Iki 2017 m. žaidė tik Latvijoje, tačiau 2017 m. prisijungė prie Obradoiro CAB klubo Ispanijoje.
2017–2019 m. rungtyniavo Lenkijoje, o 2021–2022 m. Vengrijoje.
2022 m. sausio 22 d. Laksa pasirašė sutartį su Vokietijos krepšinio lygos Gyseno „46ers“.
2022 m. rugsėjo 14 d. pranešta, kad krepšininkas prisijungė prie LKL lygoje rungtyniaujančios Jonavos „CBet“.
Stankis
left|120px
Stankis arba Gudžionių ežeras (Stankis) – ežeras Lietuvoje, Trakų rajone, 4,5 km į pietvakarius nuo Aukštadvario. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,23 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 109 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę krūmais. Iš šiaurės ir vakarų prieina Šilelio miškas. Šiaurės rytuose išteka upelis link netoliese telkšančio Vilūniškių ežero (Verknės baseinas). Šalia įsikūręs Gudžionių kaimas.
Šarkučiai (Radviliškis)
Šarkučiai – buvęs kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Kubiliūnų.
Pilaras (Buenos Airės)
Pilaras  – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, Didžiųjų Buenos Airių aglomeracijoje, 54 km į vakarus nuo Buenos Airių centro. Partido centras. Geležinkelių mazgas. Greta miesto eina plentas Buenos Airės–Vilja Mersedesas. Yra Šv. Pilaro Mergelės bažnyčia, istorijos muziejus. Pilaro partide esančioje Selajos gyvenvietėje yra Švč. Luchano Dievo Motinos Stebuklo koplyčia. Įsteigtas Pilaro gamtos rezervatas.
Istorija
Pilaras ėmė kurtis XVIII a. vid. Čia 1820 m. pasirašyta Pilaro sutartis, kuria Argentina paskelbta esant federacine respublika. XIX a. pab. miestą pasiekė geležinkelis, sąlygojęs jo augimą. Dar labiau Pilaras išaugo kai 1934 m. pro jį nutiestas plentas.
Neapsaugota
Neapsaugota (SV Exponerad) – 1971 m. Švedijoje sukurtas erotinis filmas.
Turinys
Jauna mergina Lena susipažįsta su paprastu vaikinu ir jį įsimyli, tačiau tuo pačiu metu priversta saugoti paslaptį: ją persekioja fotografas, kažkada fotografavęs jos aktus ir dabar šantažo keliu verčiantis tenkinti jo seksualines užgaidas. Nematydama kitos išeities, ji sutinka su juo pasimatyti dar kartą tam, kad nužudytų...
Špigulė
Neaišku, kuris vandenvardis yra ankstyvesnis. Apylinkių lietuviai vartoja pavadinimą Špyguitis, kiti pavadinimai gali būti vėlesni perdirbiniai. Pavadinimas, matyt, kilęs iš žodžio špyga.
Švetpolės palivarkas (alaus darykla)
Švetpolės palivarkas (dar kitaip vadinamas Švėtpolio, Švedpolės, Švedpuolio, Švedlaukio,, Шведполъ, , Szwedpoł, vok. Swetopol, Swetpol, ) – palivarkas Šiaurės Lietuvoje, Joniškio r., Žagarės sen., Švedlaukio kaime, 2,3 km į šiaurės rytus nuo Žagarės, 25,3 km į šiaurės vakarus nuo Joniškio, dešiniajame Švėtės krante. Palivarke buvo XIX a. įvairiu laikotarpiu statyti moliniai gyvenamieji ir ūkiniai pastatai. Pavadinimas sudurtinis iš 2 žodžių — Švėtė (upė) ir pole (laukas), kuris ilgainiui transformavosi į Švedpolė, o dabar naudojama Švedlaukio (kaimas) versija.
Švetpolės atvejis vienas iš nedaugelio Lietuvoje, kai dvaro alaus darykla (bravoras) XIX a. transformavosi į garsią alaus daryklą (apyvarta lyginant 1880 ir 1910 m. padidėjo 72 kartus). Vėliau, dvarą po grafo Aleksandro 1894 m. mirties, paveldėjus 1895 m. broliui Georgijui Naryškinui, Švetpolė išgarsėjo kaip alaus darykla, kurios produkcijos realizacija siekė Kauno (Šiaurės Lietuvoje) ir Kuršo gubernijas, Rygą, Sankt Peterburgą, Kaukazą, buvo apdovanota medaliais įvairiose parodose (1897 m.). Švetpolė vėliau pateko į Antrojo pasaulinio karo negandų verpetus – palivarke 1940 m. buvo įkurta lenkų pabėgėlių stovykla. Savo kūryboje Švetpolės alų (įvairių švenčių progomis) mini latvių rašytojas Robertas Sėlis (Vasjulis-Hermanis-Erkmanis, 1884–1975) (romanas „Silainės dvaras“, 1948 m.).
Istorija
1804 m., pasak Šiaulių archyvaro Mauricijaus Griškevičiaus, buvo įkurtas Švėtės – Švetpolės palivarkas (priklausęs Žagarės dvarui): „Žagarės dalyje tvėrėsi Švetos raktas paskiaus Švetpoliškiu vadinamas“.
1815 m. palivarke pastatyta alaus darykla.
1836 m. Švetpolės palivarke minima veikianti alaus darykla, o 1859 m. degtinės-vyno-alaus darykla. Tais metais Žagarės gubernijoje yra minimi 3 apynynai: Naujosios Žagarės dvare, Montoriškių, Petraičių palivarkuose, o vyšnių: Žagarės sode – 417, Montoriškių – 46, Žadeikių – 32, Petraičių – 300.
Nuo 1857 m. veikė spirito varykla. Mirus Platonui Zubovui Žagarė 1857 m. atiteko broliui Aleksandrui, kuris 1858-05-14(26) valdą pardavė Rusijos imperijos kariuomenės pulkininkui Dimitrijui Naryškinui (Ivano, 1812–1866).
1859 m. dokumentacijoje minimas jos nuomininkas degtindaris (vyndaris) Frydmanas (Friedmann), taip pat architektas Vasiliauskas (Wasilewski) įrengęs kubilą fermentacijai, pristatytas ledas, rugiai (po 200 pūrų).
1881 m. Kauno gubernijos žemvaldžių sąraše nurodoma, kad Aleksandras Naryškinas (Dimitrijaus, 1851–1894) 1877 m. paveldėjo (pagal 1872 m. pasirašytą susitarimą su broliu Georgijum) Žagarės dvarą su 8704,5 dešimtinių žemės, su malūnu (duoda 2700 rub. metinių pajamų) ir alaus daryklą (550 rub. metinių pajamų), valdą prižiūri ekonomas, o pats gyvena Sankt Peterburge.
1886 m. Rusijos didysis kunigaikštis Aleksejus Aleksandrovičius (imperatoriaus Aleksandro II sūnus, 1850–1909 m.) svečiavosi pas Aleksandrą Naryškiną Žagarėje. Kunigaikštį iškilmingai išlydėjo sustoję miestelėnai alėjoje tarp rūmų ir Švedpolės. miniatiūra|Georgijus Naryškinas (1848–1924)
1899 m. (nurodoma ir kita data − 1897 m. ) Georgijus Naryškinas Švetpolės alaus daryklą išnuomavo Robertui Kunstmanui Andriaus (Robert Kunstmann).
1904 m. darykla per metus išvarė 50,000 kibirų alaus, minimas aludaris Oswald Tenzel.
1910 m. nurodoma, kad pagaminta 60 tonų „Pilzeno“ alaus, pajamos siekė 39.000 rublių, dirbo 14 darbininkų, 6 arkliai. Palyginimui, 1910 m. tuometinėje Šiaulių apskr. veikė 2 alaus daryklos – Gubernijos ir Švetpolės, Kaune – 3 (viena jų AB „Engelman“), Kauno apskr. – 2 (Kėdainiuose), Panevėžyje – 1, Panevėžio apskr. – 2 (Pakruojyje ir Biržuose), Vilkmergės apskr. – 1, Raseinių apskr. – 2.
1911 m. Žagarės dvare vykusioje žemės ūkio parodoje Prekybos ministerijos pirma vieta buvo apdovanoti Švedpolės garinės daryklos aludaris Robertas Kunstmanas ir gretimos Augstkalnės Obuolių, uogų vyno daryklos, šampano iš agrastų daryklos vyndarys August Brandt. .
1920 m. žemės reformos metu iš Georgijaus Naryškino (Dimitrijaus, 1848–1924) Švetpolės dvaro paimta 243 ha žemės ir išdalinta naujakuriams, pastatai parduoti varžytinėse, įkurtas Švedlaukio kaimas. Dvarui palikta nenusavinama 80 ha norma, o įmonei palikta 5,6309 ha.
1923 m. nurodoma, kad Švetpolio alaus bravoras kasmet išnaudoja 3000 pūdų miežių (buvo galima pagaminti apie 192 t alaus), kuriems užauginti reikia ne mažiau 20 ha.
1926–1930 m. Švetpolės alaus darykla, pasak vienų, neatlaikiusi konkurencijos su Šiaulių „Gubernijos“ alaus darykla buvo uždaryta. Tačiau labiau tikėtina kita bravoro uždarymo priežastis – savininkai Naryškinai pasitraukė į Angliją, jų didžiuliai Žagarės–Gruzdžių valdos dvarai buvo nusavinti, todėl ir buvo užleista ir alaus darykla.
1927 m. žemės reformos komisija išskirtoje pramonės įmonės „Švetpolio alaus bravoras“ teritorijoje nustatė, kad įmonė trobesius (tie kurie jai buvo palikti) naudoja pagal paskirtį ir jai yra reikalingi, todėl paliekami Georgijaus Naryškino įpėdinių nuosavybe.
1940 m. Žagarėje (taip pat ir Švetpolės palivarke) buvo įkurta stambiausia Lietuvoje, 2000 vietų lenkų civilių pabėgėlių stovykla. Čia jau sausio 15 d. įkurdinti Vilniaus Stepono Batoro universiteto 600 studentų (nesutikusių išsikelti iš bendrabučių). Iki balandžio 20 d. į Žagarę buvo perkelti 233 pabėgėliai, vėliau jų perkelta iš Vaitkuškio dvaro, buvo įdarbinti dolomito kasykloje, laukuose rinko akmenis, taisė kelius ir kt.
2019 m. šio alaus gamybą atnaujino „Dundulio“ aludariai.
2019 m. vykdomas projektas „Švedpolio šaltinių sutvarkymas ir pritaikymas lankymui“.
Sodyba ir pastatai
Išliko kunigaikščių Zubovų laikotarpiu XIX a. pirmojoje pusėje sodintos liepų alėjos, vedusios iš Žagarės dvaro ir toliau per Švėtės upės akmeninį tiltą link Bėnės geležinkelio stoties.
alt=|kairėje|miniatiūra|Švetpolės palivarko griuvėsiai 1949 m. plane
1834 m. Žagarės gubernijos žemėlapyje, Švetpolės palivarke, pavaizduoti kvadratu išdėstyti 5 pastatai (su diendaržiu). 1949 m. plane pažymėtas kvadratinis kiemas, prie jo prigludę 2 „L“ formos gamybiniai pastatai, atokiau kiti 3 – gyvenamasis (link upės) ir „U“ formos, kiemą supo sodas, taip pat šiaurinėje dalyje pažymėtas ir tvenkinukas su patvanka (vanduo naudotas alaus gamybai). Juos lyginant matyti, kad sodybos pastatai XIX a. antrojoje pusėje buvo perstatyti, tačiau kiemo struktūra išliko nepakitusi. Dar vieno sodo būta tarp Žagarės dvaro ir Švetpolės palivarko.
Šiaulių archyvaras M. Griškevičius nurodo Švetpolės palivarko 6 pastatų statybos datas – 1803–1818 m.: gyvenamasis namas (1803 m.), klojimas (1804 m.), diendaržis (1805 m.), svirnas (1809 m.), alaus bravoras (1815 m.), salyklinė (1818 m.).
1836 m. Žagarės dvaro inventoriuje, Švetpolės palivarke, surašyti 11 pastatų: 1) gyvenamasis namas (molinis kalkėmis tinkuotas, gontais dengtas, su akmenų ir plytų mūro kaminu), 2) molinis svirnas (molinis kalkėmis tinkuotas, šiaudais dengtas), 3) kluonas su 2 daržinėmis (molinis, šiaudais dengtas), 4) diendaržis gyvuliams laikyti (molinis kalkėmis tinkuotas, šiaudais dengtas), 5) alaus darykla, 6) salyklinė (molinė, šiaudais dengta), 7) ledainė (akmeninė, iš 3 pusių apipilta žeme, dengta šiaudais), 8) daržinė už klojimo (eglių rąstų), 9–10) 2 daržinės javams laikyti (eglių rąstų), 11) sena daržinė ant stulpų šienui laikyti.
Alaus daryklos pastatas – molinis, išorėje ir viduje kalkėmis tinkuotas, šiaudais dengtas, 10 sieksnių ilgio ir 5 sieksnių pločio, su 2 kaminais (kurių vienas – akmenų ir plytų mūro, o kitas – virš katilų eglinių lentų), su 2 gyvenamaisiais kambariais, židiniais ir kaminais, patalpa alui virti, sandėlis jam laikyti, vienodų dvigubų durų – 7, su dideliais ir mažais langais (vienas – su grotomis), kambaryje – plytų mūro balinta krosnis, kitos 2 plytinės krosnys – alui virti, kambaryje, sandėliuke, priemenėse – lentinės lubos, o grindys – plūkto molio. Su laiptais į palėpę, kuri padengta lentomis. Abiejuose varyklos galuose yra akmeniniai užvažiavimai. Inventoriuje minimos 60 alaus statinių, 2 varinių didelių katilų, ir kt.
Salyklinė – molinė, šiaudais dengta, 10 sieksnių ilgio ir 5 sieksnių pločio, su kaminu, patalpa salyklo daiginimui, geležimi kaustytos didelės girnos miežių malimui, 2 akmenų ir plytų mūro krosnys. Priemenėje buvo laiptai į palėpę, kur 2 lentinėse dėžėse džiovintas salyklas. Grindys – plūkto molio, lubos – lentinės.
Vaidilai (Radviliškis)
Vaidilai – buvęs kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Grinkiškio.
Švetpolės palivarkas (alaus darykla)
Sodyba ir pastatai
Taip pat surašytas ir sodas, kuriame augo 10 obelų, 5 kriaušės, 10 skiepytų obelų, 4 skiepytos kriaušės, 15 slyvų, 244 vyšnios, o taip pat ir daržas šakniavaisiams.
1925 m. paveldėtojų skunde nurodoma, kad Švetpolės dvare "nėra nė vieno akmeninio trobesio ir nėra šiek tiek atitinkamo gyvenamo namo".
1940 m., pasak pateikėjų, įkurdinti lenkų pabėgėliai netyčia padegė Švetpolės pastatus, o 1947 m. šie griuvėsiai nulyginti.
1987 m. dar buvo 4 buv. dvaro pastatai - 1 ir 2 aukštų gyvenamieji ir 2 mūriniai ūkiniai pastatai.
Greta palivarko yra 2 geologiniai paminklai – Švėtės atodanga ir Švedpolio šaltinis. Žagarės dvaro sodyboje (unikalus kodas ), link Švetpolės, yra išlikęs neogotikinis aludarių namas (unikalus kodas ), kuris kaip ir kiti šio ansamblio statiniai statytas apie 1900 m. pagal Didžiosios Britanijos F.R.I.B.A nario airių kilmės architekto Edward Arden Minty (1857–1936) parengtą projektą.
Alus Žagarės karčemose
kairėje|miniatiūra|Žagarės Baltoji karčema (2019 m.) Pasak Juozo Šliavo, karčemų Žagarėje buvę beveik kas antrame name prie turgavietės ir po 1-2 dar kiekvienoje gatvėje. Priemiesčių karčemos beveik visos būdavę su stadalomis. Didižiausia iš tokių buvo dabartinės Vilniaus gatvės gale, pakėlėje į Mintaują ir Rygą.
Žagarės karčemas laikė arba nuomodavo žydai. Išilgai Didysai Kruogas medinės karčemos menės stovėjo didelis stalas: už to paties stalo ir prekiavo, ir lankytojai susėdę gerdavo. Suolai buvo ilgi, platūs. Kitose karčemose, pvz., Baltajame kruoge, buvo 3 staliukai - ant storų aukštų kaladžių prikaltos lentos. Atsisėsti - irgi buvo tokios pat kaladės. Bufetas buvo įtaisytas ant ožių, už jo stovėjo surikiuotos statinės (bačkos) alaus ir degtinės, lentynose - buteliai.
Alaus atsiveždavo iš čia pat Švedpolėje buvusios Kunstmano alaus daryklos; jį vadino Kunsmano alumi. Veždavo didelėmis bačkomis, po 10 kibirų talpos, vadinamomis dubulčkėmis, kai kada samdyti žmonės, bet dažniausiai tos daryklos agentai.
Alų parduodavo pusštuopėmis ir štuopomis - tokio dydžio butelaisi, o jei leisdavo iš bačkos, tai prileisdavo štuopos ąsotį - ir neškis: dėl puodelio (krūziuko) alaus niekas į karčemą nelįsdavo, - jei norėdavo gerti, susidarydavo kompaniją ir eidavo.
Sapnų gaudyklė (reikšmės)
Sapnų gaudyklė – Amerikos čiabuvių kultūroje, specialūs daiktai, skirti pritraukti gerus sapnus ir nuvyti blogus.
Generalizuotas nerimo sutrikimas
Žmonės su šiuo sutrikimu linkę nerimauti dėl įvairių kasdienių rūpesčių ar ateities, netoleruoti nežinomybės ir tikisi, kad nuolatinis galvojimas padės užkirsti kelią problemų atsiradimui. Būdingas problemų išpūtimas. Dažnas mąstymas apie tai, kas gali blogiausio nutikti. Įvairių (net ir nepagrįstų) grėsmių apgalvojimas. Tokį asmenį apima neryžtingumas, kurį lydi baimė priimti blogus sprendimus. Būdingas nemokėjimas atsipalaiduoti, paleisti rūpesčius, keliančių minčių iš galvos, taip pat nerimastingumas, dirglumas, negebėjimas susikaupti.
Galiausiai tai pradeda trukdyti kasdienei veiklai, darbui, mokslui, socialinei veiklai ar santykiams.
Sutrikimą lydi šie simptomai: drebėjimas, raumenų įsitempimas, viduriavimas, prakaitavimas, galvos svaigimas ar skausmas (migrena), širdies permušimai, nuovargis, taip pat miego problemos (nemiga).
Nėra vienos konkrečios šį sutrikimą sukeliančios priežasties, veikiausiai jis išsivysto sąveikaujant biologiniams ir aplinkos faktoriams.
Naftos gavyba Lietuvoje
thumb|300px|Lietuvos metinė naftos gavyba (nuo 1990 m. iki 2021 m.) thumb|Naftos gavybos aikštelė [[Svencelės naftos telkinys|Svencelės naftos telkinyje.]] thumb|Naftos gavybos aikštelė [[Šilalės naftos telkinys|Šilalės naftos telkinyje.]] Naftos gavyba Lietuvoje aktyviai prasidėjo 1990 m., bet nuo 2001 m. palaipsniui mažėjo. Lietuvos geologijos tarnybos skaičiavimais 2021 m. Lietuvos sausumos teritorijose slėpėsi 2,49 mln. tonų naftos, bei dar 81 mln. t naftos buvo Lietuvos teritoriniuose vandenyse Baltijos jūroje.
Istorija
Naftos Lietuvoje imtasi aktyviai ieškoti nuo 1958 m. Pirmieji naftos pėdsakai atrasti šalia Kybartų, o 1968 m. Šiūparių gręžinyje, netoli Gargždų, ištryško pirmasis naftos fontanas. 1964 m. įkurta valstybinė įmonė Naftos žvalgybos ekspedicija. Nuo 1966 m. iki 1969 m. atrasti keturi dideli naftos telkiniai: Šiūparių, Plungės, Pietų Šiūparių ir Vilkyčių.
Gibraltar Phoenix FC
Gibraltar Phoenix Football Club – buvęs futbolo klubas iš Gibraltaro, įkurtas 2011 m.
Christina Lindberg
Kristina Lindberg (g. 1950 m. gruodžio 6 d. Geteborgas) – švedų žurnalistė, buvusi aktorė ir modelis.
Naftos gavyba Lietuvoje
Istorija
2001 m. Lietuvoje išgautas rekordinis kiekis naftos - 471 tūkstančiai tonų.
Christina Lindberg
Biografija
Ji gimė Geteborge ir baigusi mokyklą ketino studijuoti archeologija, tačiau būdama 18 ėmė pozuoti nuoga vyrų žurnalams (buvo „Penthouse“ birželio mergina 1970 m.) ir netrukus tapo žinomu šalyje erotikos modeliu. Tais pačiais metais debiutavo kine ir dešimtmetį buvo ryški savo šalies eksploatacinių bei erotinių filmų žvaigždė. Prie to daug prisidėjo filmas „Neapsaugota“, 1971 m. demonstruotas Kanų kino festivalyje.
Tapusi žinoma, Lindberg sulaukė kvietimo filmuotis Japonijoje (filmas „Seksas ir įniršis“ (1973)), o Švedijoje filmas „Trileris: žiaurus filmas“ netgi buvo uždraustas dėl pornografinių elementų (Lindberg scenose buvo naudojama dublerė). 1974 m. ji pasitraukė iš juostos „Flossie“ filmavimo dėl režisieriaus Gerard Damiano (sukūrusio filmą „Gili gerklė“) siekio filmuoti pernelyg atviras scenas (filmas vėliau nebuvo baigtas). 1975 m. mėgino įstoti į teatro mokyklą, tačiau neišlaikė testo.
Naftos gavyba Lietuvoje
Istorija
2015 m. naftos telkiniai atrasti Raseinių rajono savivaldybėje.
Christina Lindberg
Biografija
Pasitraukusi iš kino, Lindberg ėmė darbuotis jos draugo Bo Sehlberg aviacijos žurnale „Flygrevyn“, o po jo mirties 2006 m. perėmė šio kontrolę.
Naftos gavyba Lietuvoje
Istorija
2021 m. Lietuvos aplinkos ministras Simonas Gentvilas patvirtino jog Lietuva neskatins naujų naftos gavybos aikštelių vystomo ir atsiradimo, o išsekus dabartiniams eksploatuojamiems telkiniams naftos gavyba Lietuvos sausumos teritorijose gali būti ir uždrausta. Pagal dabartinius naftos pumpavimo skaičius, eksplotuojamos naftos telkiniai Lietuvoje gali išsekti iki 2026 m.
Geologija
Nafta Lietuvoje aptinkama 1850–2000 metrų gylyje, daugiausiai kambro sluoksniuose. Dėl didelio slėgio iš gręžinio ji kyla pati ir ištrykšta. Kai po tam tikro eksploatavimo laiko nustoja trykšti, verslovėje pastatomi siurbliai.
Naftos gavybos pramonė
Lietuvos įstatymai neleidžia naftos gavybos jūroje. Lietuvos teigimu Rusijos povandeninis naftos gręžinys D6 galimai siurbą naftą ir iš Lietuvos teritorijos.
Licencijos
Visi Lietuvos naftos telkiniai suskirstyti į 10 naftos gavybos blokų, kuriuos administruoja Lietuvos geologijos tarnyba. Naftos gavyba ir įrengimų plėtojimas priklauso įvairioms privačioms kompanijoms:
Naujoji upė (Koranteinas)
Pagrindiniai intakai: Amingė, Maipuris, Oronokė (dešinieji), Ibivara (kairysis).
Baseinas apaugęs džiunglėmis, retai gyvenamas (keli indėnų kaimai).
Anita (filmas)
Anita – 1973 m. Švedijoje sukurtas erotinis filmas.
Aukštakalnis (Radviliškis)
Aukštakalnis – buvęs viensėdis Radviliškio rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Pociūnų.
Gudžionių ežeras (Dailydukas)
left|120px
Gudžionių ežeras (Dailydukas) – ežeras Lietuvoje, Trakų rajone, 4,5 km į pietvakarius nuo Aukštadvario, Gudžionių kaime. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,18 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 103,1 m. Krantai žemi, pelkėti, tik pietinis krantas aukštesnis. Iš rytų prieina Šlaitų miškas, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai, pievos. Rytuose išteka upelis link Verknės upės. Ežeras užankantis.
Graužupis (Nemunas)
Graužupis – upelis, tekantis Jurbarko rajone, Raudonės seniūnijoje, Nemuno intakas. Įteka dešiniajame krante, 154,5 km atstumu nuo pastarojo žiočių. Vandentakio kodas LR upių klasifikatoriuje – 10011960. Upelio ilgis – 1,9 km, baseino plotas 1,5 m².
Prasideda dirbamuose laukuose Nemuno viršutinėje terasoje. Aukštupyje jo vaga sureguliuota, toliau prateka šlaitu į Nemuno slėnį, turi bevardį dešinįjį intaką. Upelio krantai apaugę krūmais ir medžiais. Kirtęs kelią, per lygumą pasiekia žiotis.