cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Logonė
Logonė  – upė Kamerūne ir Čade; didžiausias, kairysis Šario intakas (Čado ežero baseinas). Susidaro susiliejus Mberės ir Pendės upėms, prasidedančioms Mbakanos kalnuose ir Centrinės Afrikos Respublikoje. Teka daugiausia šiaurės kryptimi, sudaro Kamerūno-Čado sieną. Įteka į Šarį šalia Čado sostinės Ndžamenos.
Esant stipriems poplūdžiams Logonės vandenys nuteka į Nigerio baseiną (per Benuė intaką Majo Kebį). Laivuojama lietinguoju sezonu (birželį-rugpjūtį) žemiau Bongoro. Prie Logonės įsikūrę miestai: Mundu, Bongoras, Lajus, Ndžamena.
Fields of the Nephilim
Fields of the Nephilim – gotikinio roko grupė, 1984 metais susikūrusi Anglijoje, Stevenage mieste. Tuo metu grupę sudarė vokalistas Carl McCoy, gitaristas Paul Wright, bosininkas Tony Pettitt, būgnininkas Andrew „Nod“ Wright ir saksofonininkas Gary Whisker. Gary Whisker neilgai trukus paliko grupę, o jo vietą užėmė antrasis gitaristas Peter Yates. Fields of the Nephilim niekada nesulaukė didelio pripažinimo, tačiau originalus jų muzikos skambesys, apjungęs sunkiojo ir psichodelinio roko elementus, padarė nemažą įtaką gotikinio roko ir gotikinio metalo muzikos žanrams.
Grupės veikla originalia sudėtimi
Debiutinis Fields of the Nephilim EP Burning the Fields buvo išleistas 1985 metais. Po metų pasirodė singlas Power, 1987 metais du singlai – Preacher Man, Blue Water bei debiutinis albumas Dawnrazor. Dar po metų grupė išleido antrąjį albumą The Nephilim, singlą Moonchild. 1989 metais pasirodęs singlas Psychonaut skambėjo labiau eksperimentiškai negu ankstesni Fields of the Nephilim darbai. Tai patvirtino ir trečiasis albumas Elizium, prodiusuotas buvusio Pink Floyd prodiuserio Andy Jackson. Elizium daugelio gerbėjų ir kritikų laikomas geriausiai pavykusiu grupės darbu.
Fields of the Nephilim muzika savo skambesiu, kurio pagrindas – elektrinės ir bosinė gitaros bei riaumojantis vokalisto Carl McCoy balsas, išsiskyrė iš daugumos tuometinių gotikinio roko grupių. Dainų tekstuose dominuoja mistinės temos, gausu užuominų į Šumerų mitologiją, taip pat H. P. Lovekraft sukurtą Chtulhu mitologiją, Chaoso magiją bei Aleister Crowley. Grupės įvaizdį galima susieti su vadinamųjų „spageti vesternų“ filmų herojų įvaizdžiu. Nariai dėvėjo kaubojiškus drabužius, plačias skrybėles. Tiek muzikos skambesys, tiek įvaizdis buvo ir tebėra kopijuojamas daugelio kitų gotikinio roko grupių.
Grupės iširimas ir tolesnė Carl McCoy veikla
1991 metais grupė iširo, dar spėjusi išleisti koncertinį albumą Earth Inferno ir koncertinį vaizdo įrašą Visionary Heads. Grupės pavadinimo teisės atiteko vokalistui Carl McCoy, kuris kartu su gitaristu Paul Miles, būgnininku Simon Rippin ir boso gitaristu Cian Houchin įkūrė grupę, pavadinimu Nefilim. Nefilim surengė keletą koncertų dar 1993-iais, tačiau vienintelį albumą Zoon išleido tik 1996 metais. Zoon savo sunkiu skambesiu smarkiai išsiskyrė iš ankstesnių Carl McCoy darbų. Koncertinis turas, skirtas albumo reklamai, taip ir neįvyko, tad šis albumas didelio populiarumo nusulaukė.
1998 metais Carl McCoy ir Tony Pettitt surengė spaudos konferenciją, kurioje paskelbė apie ateities planus atkurti Fields of the Nephilim. McCoy taip pat norėjo tęsti ir solinę karjerą, šį projektą pavadinęs The Nephilim. 2000 metais pasirodė singlas One More Nightmare, kurį sudarė naujos dainų Trees Come Down ir Darkcell iš Burning the Fields EP, versijos. Taip pat buvo surengti keli grupės pasirodymai tokiuose festivaliuose, kaip Woodstage, Eurorock, Roskilde ir M‘era Luna. Kitais metais, Tony Pettit, kaip sesijiniam muzikantui prisijungus prie gotikinio roko / metalo grupės NFD, bendra kūryba su Carl McCoy visiškai sustojo. Internete pasirodė dvi naujos The Nephilim dainos – Dead to the World – The Way That We Were – Thirst ir Sensorium / Subsanity, tariamai išplatintos paties Carl McCoy.
2002 pasirodė pirmas Fields of the Nephilim albumas nuo Elizium laikų, pavadintas Fallen. McCoy paneigė, jog šio albumo išleidimas buvo suderintas su pačiais muzikantais.
Mourning Sun pasirodymas, grupės veiklos atnaujinimas
2005 metais Carl McCoy pagaliau išleido ketvirtą studijinį Fields of the Nephilim albumą Mourning Sun, nors nei vienas muzikantas iš pradinės grupės sudėties, be paties McCoy, albumo įrašyme ir nedalyvavo. Albume galima įžvelgti melodingo Elizium skambesio ir Zoon agresijos sintezę. Mourning Sun sudaro septynios dainos bei Zager & Evans koveris In the Year 2525.
2006 metais buvo paskelbta apie keletą Europoje neva įvyksiančių grupės koncertų. Pati grupė to oficialiai nepatvirtino. Nepaisant to, kad nemažai gerbėjų įsigijo bilietus, nei vienas koncertas taip ir neįvyko.
Tolesnė kitų narių veikla
Po Fields of the Nephilim iširimo, likę nariai subūrė grupę Rubicon, išleidusią du albumus – What Starts, Ends (1992) ir Room 101 (1995). Tony Pettitt prisijungė prie grupės NFD, kol kas išleidusios albumus No Love Lost (2005), Dead Pool Rising (2006) bei Deeper Visions (2008). Nod ir Paul Wright 2001 metais sukūrė Last Rites. Last Rites kol kas taip pat išleido du albumus – Guided by the Light(2001) ir The Many Forms(2005). Cian Houchin prisijungė prie Saints of Eden, o Paul Miles ir Simon Rippin subūrė dar vieną grupę – Sensorium, kurios pavadinimui pasirinko neišleistos Nefilim dainos pavadinimą. Peter Yates, po gana ilgos tylos, taip pat atgaivino savo muzikinę veiklą ir šiuo metu dirba prie debiutinio albumo kartu su Evi Vine.
Liverpulis
Liverpulis (arba Liverpūlis) – miestas šiaurės vakarų Anglijoje, prie Airijos jūros. Yra daug muziejų ir istorinių vietų. Kartu su Stavangeriu 2008 metais Europos kultūros sostinė. Antrasis pagal svarbą jūrų uostas šalyje, Liverpulio Džono Lenono oro uostas. Neogotikinė anglikonų katedra su 100 m aukščio varpine), dailės galerija.
Miestas ir jo jūrų uostas 2004 m. buvo įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą, tačiau 2021 m. dėl čia vykstančių didelių statybų buvo išbrauktas iš šio sąrašo.
Istorija
Miesto įkūrimo data yra laikomi 1207 m.
Kultūra
thumb|left|[[Europos kultūros sostinė]]
Liverpulis žinomas kaip tarptautinis kultūros centras. Jame susikūrė legendinė britų pop muzikos grupė The Beatles. Liverpulis žinomas ir vizualiųjų menų srityje. 2003 m. kartu su Norvegijos miestu Stavangeriu Liverpulis buvo paskelbtas 2008 m. kultūros sostinėmis. Miestas garsus savo teatrais tokiais kaip Empire, Everyman, Neptune, Royal Court, Unity ir Liverpool Playhouse. Taip pat mieste yra karališkasis Liverpulio filharmoninis orkestras (Royal Liverpool Philharmonic Orchestra).
2008 m. Liverpulyje įvyko 15 MTV EMA ceremonija.
Sportas
Mieste žaidžia du Anglijos Priemier lygos klubai – Liverpool FC ir Everton FC. Liverpool FC žaidžia Anfield stadione, o Everton FC Goodison Parke. Pietinėje miesto dalyje įsikūręs South Liverpool FC klubas. Mieste 1966 m. vyko VIII pasaulio futbolo čempionatas, o 1996 m. – X Europos futbolo čempionatas.
Tadas Kocielas
Tadas Kocielas (1736 m. – m. 1799 m.) – Ašmenos seniūnas 1772 metais, Markučių seniūnas 1764 metais, Liaudies Kavalerijos pulkininkas.
Biografija
Markovo seniūno Kazimiero Kocielos ir Barboros Chominskos sūnus.
Buvo Stanislovo Augusto Poniatovskio elektorius nuo Ašmenos pavieto 1764 metais.
Šeima
Vedė Aną Tiškevičiūtę, Lietuvos didžiojo raštininko Juozapo Skumino Tiškevičiaus ir Terezės Nevirovič (Smolensko kašteliono Kristupo Benedikto Nemirovičiaus duktė) dukterį. Nuo santuokos su ja turėjo tris vaikus:
Antulis Donaldas
Antulis Donaldas  – komiksų ir animacinių filmų herojus, vienas populiariausių Volto Disnėjaus sukurtų veikėjų. Pirmą kartą pasirodė 1934 m. trumpametražiame animaciniame filme „The wise little hen“.
Donaldas yra sužmogintas baltas antinas su geltonai oranžiniu snapu, kojomis ir pėdomis. Paprastai jis vilki jūreivio kostiumą su kepure ir juoda arba raudona peteliške. Donaldas yra garsiausias dėl savo pusiau suprantamos šnekos ir piktos bei irzlios asmenybės.
Lietuvoje Donaldas pasirodė „Mickey Mouse“ komiksų žurnale 1993 m.
Istorija
Gimė 1920 m., išgalvotame pasaulyje, kaip vienas iš dvynių. Apie jo jaunystę yra žinoma labai nedaug. Donaldas užaugo su Močiute Antimi jos fermoje, šalia Ančiogalos. Vėliau jis persikėlė gyventi į Ančiogalą. 1940 m. su juo apsigyveno sūnėnai Bilis, Dilis ir Vilis.
Antulis Donaldas dažnai vaizduojamas kaip bedarbis. Kartais dirba pas savo dėdę Skrudžą Makdaką už labai mažą atlyginimą. Retkarčiais dirba margarino fabrike. Vieną kartą, Donaldas iš atskirų detalių pasigamino automobilį, kurio valstybiniai numeriai yra „313“. Jį vairuoja iki šiol.
Otava
Otava, – Kanados sostinė ir ketvirtas pagal dydį miestas. 874,4 tūkst. gyventojų (2007). Išsidėsčiusi prie Otavos upės, Ontarijo provincijoje. Yra tarptautinis oro uostas. Išvystyta popieriaus, celiuliozės, poligrafijos, radioelektronikos, prietaisų gamybos pramonė. Du universitetai (prancūziškas ir angliškas). Otavoje įsikūrusi Kanados karališkoji mokslų draugija, atominės energetikos mokslinių tyrimų institutas.
Antulis Donaldas
Savybės
thumb|right|„Orphans' Benefit“ (1941), Donaldas labiausiai garsėja dėl savo sprogstančio temperamento.
Asmenybė
Donaldas turi du dominuojančius asmenybės bruožus, tai jo menkas susivaldymas ir teigiamas požiūris į gyvenimą. Daugybė Donaldo trumpų istorijų prasideda, kai jis yra geros nuotaikos ir keliauja sau kol, staiga, kažkas atsitinka, ir jo diena sugadinta. Jo pyktis kelia jam gyvenime problemų. Daugeliu atveju, Donaldas dėl to pralaimėdavo varžybas. Kartais jis gali susivaldyti, bet tai jam sekasi daryti labai sunkiai, ir įprastai, pabaigoje, jis yra koks yra.
Otava
Istorija
Pirmoji europiečių gyvenvietė regione įkurta apie 1820-uosius metus, vadinosi Baitaunu (Bytown). 1854 m. pervadinta Otava. 1857 m. gruodžio 31 d. karalienė Viktorija turėjo išrinkti bendrą sostinę Rytinei ir Vakarinei Kanadai (tuo metu sostinės buvo dabartiniai Kvebekas ir Ontarijas) ir ji išrinko Otavą, nors tuo metu tai tebuvo nedidelis miestelis, esantis toli nuo didelių miestų. Nuo 1867 m. Otava – nepriklausomos Kanados sostinė.
Antulis Donaldas
Pradžia
miniatiūra|dešinėje|150px|Lietuviška komiksų knyga skirta Donaldo 70-mečiui Nors 1931 m. Disney leidinys „Mickey Mouse Annual“ ir paminėjo veikėją vardu Antulis Donaldas, veikėjas pirmą kartą pasirodė 1934 m. piešinių serijoje, laikraštyje, kuri buvo paremta „The Wise Little Hen“ istorija. Einant metams, Donaldas pasirodė kitose „Disney“ serijose ir iki 1936 m. tapo vienu iš populiariausių veikėjų „Silly Symphonies“ piešinių serijoje. Tedas Osbornas buvo pagrindinis šių serijų rašytojas, o Al Taliaferro buvo jo dailininkas. Osbornas ir Taliaferro taip pat pristatė ir kelis naujus veikėjus šalia Donaldo, tarp jų, sūnėnus Bilį, Vilį ir Dilį.
1937-aisiais Italijos leidėjas „Mondadori“ sukūrė pirmąją Antulio Donaldo istoriją skirtą komiksų knygoms. Aštuoniolikos puslapių istoriją parašė Federico Pedorocchi.
Taliaferro kūryba
Kasdieninė piešinių serija Antulis Donaldas, piešiama Taliaferro ir rašoma Bobo Karpo pasirodė JAV 1938 m. vasario 2 d., sekmadienio serijos pasirodė kitais metais. Taliaferro ir Karpas sukūrė dar daugiau veikėjų Donaldo pasaulyje. Donaldas gavo naują šunį Bolivarą ir jo šeima pagausėjo: jis gavo pusbrolį Pilypą ir Močiutę Antį. Donaldo naujos konkuruojančios merginos buvo Dona ir Antytė Rožė. Toliaferro taip pat davė Donaldui jo nuosavą automobilį.
Barkso kūryba
thumb|[[Karlas Barksas, 1994 m.]]
1942-aisiais „Western Publishing“ pradėjo kurti naujas komiksų knygų istorijas apie Donaldą ir kitus Disney veikėjus. Bobas Karpas dirbo su anksčiausiomis, pvz., „Antulis Donaldas randa piratų auksą“, po jo istorijas piešė Karlas Barksas ir Džekas Hanajus. Barksas lobio ieškojimo motyvą kartojo dar ne vieną kartą.
Barksas greitai perėmė pagrindinį komiksų knygų kūrimą ir kaip rašytojas, ir kaip iliustruotojas. Donaldas tapo labiau nuotykių ieškotoju ir mažiau temperamentingas, negu jo kopija animacijoje. Pitas buvo vienintelis pagrindinis veikėjas iš Mickey Mouse piešinių serijos, kuris žymėjo Barkso naują Antulio Donaldo visatą.
Barksas apgyvendino Donaldą Ančiogaloje, kuriame apgyvendino ir pagalbinius veikėjus, tokius kaip kaimynas Džounsas (1944), dėdė Skrudžas Makdas (1947), Žąsinas Pilypas (1948), Broliai Grybšt (1951), Sriegas Bevarštis (1952), Gilė, Bilė ir Tilė (1953), Šykštūnas Titnagas (1956), Magika Keryča (1961) ir Džonas Rokeris (1961). Daug Taliaferro veikėjų taip pat pasirodė Barkso pasaulyje, įskaitant Bilį, Vilį ir Dilį. Barksas Donaldui kūrė ir šeimynines ir nuotykines istorijas, o dėdulė Skrudžas tapo jo mėgstamiausiu veikėju, kartu su Donaldu. Skrudžo populiarumas augo ir iki 1952 m. šis veikėjas turėjo savo komiksų knygą. Tada Barksas savo pastangas dėjo į Skrudžo istorijas, o Donaldo pasirodymai buvo komedija arba jis ateidavo padėti Skrudžui keliauti po pasaulį.
Tolimesnė kūryba
Daugybė rašytojų pasaulyje tęsė Donaldo istorijų kūrimą. Pavyzdžiui, Disney studijos dailininkai, kurie piešė komiksus Europos rinkai. Du iš jų, Dikas Kinis ir Al Hubbard sukūrė Donaldo pusbrolį Antiną Fetrį.
Amerikiečių dailininkai Vikas Lokmanas ir Tonis Stroblas, kurie piešė amerikiečių komiksų knygas, sukūrė Antiną Mobį. Stroblas buvo vienas iš visų laikų produktyviausių „Disney“ dailininkų ir nupiešė daug daugiau istorijų, kurias Barksas parašė ir eskizavo, po savo pasitraukimo.
Romano Scarpa, kuris buvo labai svarbus ir įtakingas italų Disney dailininkas, sukūrė Bridžitą MakBridž, antytę, kuri beprotiškai įsimylėjo Skrudžą, tačiau į jos jausmus Skrudžras niekada neatsakė. Scarpa taip pat sukūrė Antytę Dikę, Žvilgančios Auksės, Skrudžo mylimosios iš Klondaikų laikų, anūkę ir Kildarė Laukį , Močiutės Antulės sūnėną.
Italų dailininkas Corrado Mastantuono sukūrė Bum-Bum Giną, cinišką, piktą ir ne per geriausiai atrodantį antiną, kuris dažnai susiburia kartu su Donaldu ir Sriegu.
Amerikiečių dailininkas William van Horn taip pat pristatė naują veikėją Rampą Makfaulą, kuris yra senas ir gana apkūnus antinas su dideliu tingumu ir apetitu. Iš pradžių jis minimas kaip Skrudžo pusbrolis, tik vėliau Skrudžas atskleidžia, jog Rampas yra jo netikras brolis. O vėliau ir pats Rampas tai sužino.
Lietuvos socialdemokratų sąjunga
Lietuvos socialdemokratų sąjunga, LSDS – Lietuvos politinė partija, egzistavusi 1999–2014 m. Iki 2003 m. Lietuvos partija „Socialdemokratija 2000“.
Istorija
Įkurta 1999 m., įregistruota Teisingumo ministerijoje 1999 m. gruodžio 27 d. (kodas 291984130, registracijos adresas Vilnius, Vilniaus g. 22).
2003 metais Lietuvos partija „Socialdemokratija 2000“ persitvarkė ir gruodžio 6 d. vykusiame suvažiavime reorganizavosi į Lietuvos socialdemokratų sąjungą.
2014 m. lapkričio 29 d. partijos vadovas Arvydas Akstinavičius suvažiavime nusprendė nutraukti LSDS veiklą. Savo žingsnį motyvavo tuo, kad, anot jo, Lietuvoje prastėja demokratijos situacija. Spaudos konferencijoje išsakyta A. Akstinavičiaus pozicija:
„LSDS veiklos nutraukimas – tarsi Kalantos susideginimas. Mes norime savo veiklos nutraukimu atkreipti dėmesį, kad padėtis yra bloga, ir duok, Dieve, kad mūsų šitas susideginimas būtų toks pats prasmingas, kaip ir Kalantos, ir kad po 15 metų Lietuvoje prasidėtų naujas atgimimas, nauja laisvėjimo banga. Manau, tada prognozės, kad lietuvių liks 2 milijonai, nebeturės pagrindo“
Veikla
Dalyvavimas Lietuvos politiniame gyvenime partijai nebuvo labai sėkmingas. Negauta vietų nei 2000 m., nei 2004 m. Seimo rinkimuose ir laimėta tik po vieną vietą į Mažeikių ir Marijampolės savivaldybių tarybas 2000 m. bei viena vieta į Mažeikių rajono savivaldybės tarybą 2003 m. 2007 m. savivaldybių tarybų rinkimuose laimėti 6 mandatai: po dvi vietas Mažeikių, Plungės, Marijampolės savivaldybėse.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Garavimas
thumb|250px|GaravimasGaravimas – medžiagos virsmas iš skystos į dujinę agregatinę būseną. Tai paviršinis procesas. Garavimui priešingas procesas yra kondensacija. Garai yra iš skysčio išlėkusios molekulės: jei atomo (molekulės) kinetinė energija viršija skysčio paviršinę atomų (molekulių) ryšio energiją, jis palieka skystį. Didėjant temperatūrai, garavimas intensyvėja, nors garavimas vyksta nuolat ir bet kokioje temperatūroje (aukštesnėje nei 0 Kelvinų). Kai kurie metalai, garuoja ne iš skystos fazės, t. y. garavimas vyksta tiesiogiai iš kietos fazės, pastarasis procesas vadinamas sublimacija.
Kiekybiškai perėjimą iš skystos į dujinę būseną apibūdinantis dydis yra garavimo šiluma.
Guanozinas
Guanozinas – nukleozidas, sudarytas iš glikozidiniu ryšiu (β-N9) sujungtų heterociklinės bazės guanino ir cukraus ribozės.
Kai guaninas prijungiamas ne prie ribozės, o prie deoksiribozės, toks deoksinukleozidas vadinamas deoksiguanozinu.
JAV politinė sistema
Jungtinės Amerikos Valstijos yra federacinė demokratinė respublika. JAV sudėtyje yra 50 valstijų ir Kolumbijos federacinė apygarda, kurioje yra sostinė Vašingtonas.
Tiek federaliniame lygmenyje, tiek valstijose pagal valdžių atskyrimo principą skiriamos įstatymų leidžiamoji, vykdomoji ir teisminė valdžios šakos.
Federalinė vyriausybė
Federalinei vykdomajai valdžiai atstovauja Prezidentas ir jo sudaroma vyriausybė (administracija). Prezidentas yra valstybės ir vyriausybės galva, ginkluotųjų pajėgų vadas.
Federalinė įstatymų leidžiamoji valdžia – dviejų rūmų Kongresas, susidedantis iš Atstovų rūmų ir Senato.
Federalinė teisminė valdžia susideda iš Aukščiausiojo teismo ir žemesnių federalinių teismų.
Prezidento rinkimai
JAV prezidentą renka rinkikų kolegija. Rinkikai į šią kolegiją renkami kiekvienoje valstijoje – valstija išrenka tiek rinkikų kiek turi atstovų Senate (po 2) ir kiek turi vietų Atstovų rūmuose (priklauso nuo gyventojų skaičiaus).
Visose valstijose, išskyrus Meiną ir Nebraską, visi kolegijos narių balsai tenka daugiausia šioje valstijoje balsų gavusiam kandidatui. Nei vienam kandidatui nesurinkus daugumos rinkikų balsų, prezidentą renka Atstovų Rūmai.
Valstijų vyriausybės
Kiekviena valstija turi savo konstituciją, įstatymų leidžiamąjį susirinkimą, gubernatorių.
Politinės partijos
JAV politiniame gyvenime dalyvauja Respublikonų, Demokratų ir kitos (smulkios) partijos.
Yhdysvallat
Romualdas Visokavičius
Romualdas Visokavičius (g. 1943 m.) – lietuvių finansistas, bankininkas, diplomatas, vadovavęs Lietuvos bankui lito įvedimo laikotarpiu ir dėl to kartais vadinamas lito tėvu.
Biografija
Sovietiniu laikotarpiu R. Visokavičius vadovavo Statybos bei Pramonės ir statybos bankams. Po nepriklausomybės paskelbimo vadovavo keliems komerciniams bankams: „Litimpeks“, Lietuvos akciniam inovaciniam bei bankui „Lituanus“. R. Visokavičiaus veikla šioje srityje vertinama nevienareikšmiškai, nes dalis jo vadovautų bankų bankrutavo. .
Nuo 1993 m. kovo 23 d. iki spalio 21 d. vadovavo Lietuvos bankui. Paskui dirbo Lietuvos taupomojo banko valdybos pirmininku.
2003 – 2007 m. buvo Lietuvos ambasadorius Kazachstane. .
Žmona – Birutė Teodora Visokavičienė.
CMYK
200px|thumb|[[Žydris (pigmentas)|žydrio (C), purpurio (M), geltonos (Y) ir juodos (K) spalvų persidengimas tarpusavyje.]] thumb|200px|Vaizdo spalvų skaidymas į žydrą (C arba Ž), purpurinę (M arba P), geltoną (Y arba G) ir juodą (K arba J) spalvas.
CMYK (ŽPGJ) – patobulintas CMY (ŽPG) spalvų modelis. Naudojamas šviesumą/tamsumą koreguojantis parametras (raktas, angliškai „key“). Šis kodavimas dažniausiai naudojamas spaudos darbams, priešingai nei RGB (RŽM), naudojama skaitmeninių vaizdams.
Spaudoje sumaišius žydrą, purpurinę ir geltoną spalvas, dėl dažuose esančių pigmentų gaunama tamsi (purvina) ruda, o ne gryna juoda spalva. Todėl tamsiausiems vaizdo elementams pakoreguoti naudojami papildomi juodi dažai.
KK165
KK165 – krašto kelias, jungiantis Šilalę ir Šilutę. Kelio ilgis – 58,32 kilometro. Šiame krašto kelyje yra 3 „juodosios dėmės“. miniatiūra|240px|left|Ties Šilute
Maršrutas
Kelias prasideda Šilalėje, žiedinėje sankryžoje su krašto keliu, jungiančiu Mažeikius su Taurage. Eina per Šilalės ir Šilutės rajonus. Prie kelio yra šie miestai ir gyvenvietės: Pajūris, Bikavėnai, Gorainiai, Vainutas, Žemaičių Naumiestis, Laučiai, Jonaičiai, Armalėnai ir Macikai. Baigiasi Šilutėje, Žemaičių Naumiesčio gatvėje, kuri įsilieja į Tilžės gatvę. Į vakarus nuo Pajūrio kerta Jūros upę, prie Bikavėnų yra kaimo apylanka, Žemaičių Naumiestyje kerta Šusties upę, prie Jonaičių kerta Šyšos upę.
Istorinė geografija
Istorinė geografija – gretima istorijos ir geografijos mokslams disciplina, tirianti šalių, regionų praeities fizinę, ekonominę ir politinę geografiją. Remiasi aktualizmo (lyginimo) metodu. Objekto pobūdis glaudžiai sieja ją su gyventojų geografija. Žinių apie baltus, lietuvius, Lietuvą yra Europos keliautojų aprašymuose, archyvuose, archeologiniuose radiniuose, kartografiniuose dokumentuose, istoriniuose mokslo veikaluose, istoriniame šaltinyje Kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymai, XIX a. ir XX a. pradžios mokslininkų Simono Daukanto, Stanislovo Čerškio, Liudviko Adomo Jucevičiaus, Kazimiero Būgos, Jono Basanavičiaus raštuose. Pradininkas Lietuvoje – Povilas Matulionis. Istorinę kartografiją vystė Joachimas Lelevelis. Problemas tiria istorikai, archeologai, geografai, etnografai, lingvistai. Lietuvoje dėstoma Vilniaus ir pedagoginiame universitetuose.
Gytagovinda
thumb|400px|right|Gytagovindos rankraštis, apie 1550 m. Gytagovinda ( – 'Apgiedotasis Govinda') – XII a. indų poeto Džajadevos sanskrito kalba parašyta poema apie dievo Krišnos meilės nuotykius su gopėmis (karves ganusiomis moterims), iš jų tarpo išskiriant Radhą. Šis kūrinys labai svarbus Bhakti tradicijai hinduizme.
2012 m. šio kūrinio vertimą į lietuvių kalbą pristatė Valdas Jaskūnas.
Mitkūnai (Joniškis)
Mitkūnai – kaimas šiaurinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Linkaičių.
Baranovas (Palenkės vaivadija)
Baranovas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Rūtelės valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 2 km į pietus nuo Rūtelės, apie 27 km į šiaurę nuo Suvalkų ir 134 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime gyveno 89 žmonės, iš kurių 84 lenkai ir 5 lietuviai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Rotavirusinė infekcija
miniatiūra|Rotovirusas Rotavirusinė infekcija – ūmi virusinė žarnyno infekcija, pasireiškianti gastroenterito sindromu, trumpalaikiu karščiavimu.
Etiologija
RNR turintis virusas, priklausantis Reoviridae šeimai, Rotavirus genčiai. Aptinkamas žmoguje ir dar 50 rūšių gyvūnų ir paukščių, bet ar nuo jų gali apsikrėsti žmogus, neaišku.
Epidemiologija
Kasmet pasaulyje serga apie 18 mln., Lietuvoje – 350 žmonių per metus, tačiau ne visi atvejai diagnozuojami.
Infekcijos šaltinis – žmogus, sergantis aktyvia ligos forma, ar viruso nešiotojas. Protrūkio metu nešiotojų išaiškinama 30-35 %. Daugiausia sukėlėjų išskiriama per pirmąsias 5 d., nebeišskiriama po 7-10 d. nuo ligos pradžios.
Užsikrėtimo būdai:
Perdavimo veiksniai – užkrėstas vanduo, užkrėstas maistas.
Sezoniškumas – sergama šaltuoju metų laiku (žiemą vaikų iki 2 m. sergamumas padidėja iki 60 %).
Imlumas visuotinis, bet daugiau serga vaikai nuo 9 mėn. iki 2 m. (besivystančiose šalyse 6-9 mėn.). 2–3 mėn. kūdikiai serga retai dėl transplacentinio pasyvaus imuniteto. Būna sporadiniai atvejai, t. p. epideminiai protrūkiai.
Klinika
Inkubacinis periodas 1-3 d. Pradžia ūmi. Pasireiškia:
Pavojingumas naujagimiams
Rotavirusu gali užsikrėsti bet kas, tačiau didžiausias pavojus kyla kūdikiams ir vaikams iki penkerių metų. Vyresniems vaikams ar suaugusiems užsikrėsti šia liga galimybė išlieka, tačiau yra nedidelė. Be to, net ir užsikrėtus šia liga, ji dažniausiai praeina be simptomų.
Gydymas
Esmė – atstatyti prarastą skysčių kiekį rehidratuojant (Gastrolit, Rehidron, vanduo su druska), maitinimas lengai virškinamu maistu, kartais skiriama Smecta. Nevartoti antibiotikų. Liga paprastai praeina be sunkesnių padarinių.
Skiepijimas nuo rotaviruso
Sukūrus vakcinas nuo rotaviruso ir pradėjus jas skiepyti vaikams, ženkliai sumažėjo hospitalizavimų bei skubių vizitų pas gydytojus. Šios vakcinos yra gerai toleruojamos, gali būti skiriamos su kitomis vakcinomis ir efektyviai apsaugo vaikus nuo sunkių rotaviruso formų. Rotaviruso vakcinos imituoja natūralią sąveiką tarp infekcijos ir paskiepytojo imuninės sistemos. Šie skiepai nesukelia reikšmingesnių klinikinių simptomų.
Vakcinos nuo rotaviruso gali būti sukurtos keliais būdais: a) išskiriant gyvus žmogaus rotavirusus, b) gyvus rotavirusus išskiriant iš gyvūnų, c) pergrupuojant gyvūnų gyvus rotavirusus, turinčius žmogaus rotavirusų komponentų, taip pat iš negyvų rotavirusų.
Gyvosios susilpnintos žmogaus rotaviruso vakcinos dauginasi paskiepyto žmogaus organizme ir sukuria natūralaus infekcinio proceso ir imuninės reakcijos imitaciją. Įskiepijus vakciną, organizme ima daugintis rotavirusai, tačiau sužadinta imuninė reakcija sustabdo šį procesą ir paskiepytas asmuo įgauna imuninę apsaugą. Nors kartais manoma, kad vakcinos apsaugo tik nuo vieno genotipo sukeliamų ligų, nes jų veiklioji medžiaga yra  vienas žmogaus kilmės rotaviruso genotipas, toks požiūris nėra teisingas. Šio tipo vakcinos garantuoja ne tik homotipinę apsaugą (persirgus vieno genotipo sukeltu susirgimu susidaro tam tipui specifinis imunitetas), bet ir heterotipinę apsaugą (persirgus vieno genotipo sukeltu susirgimu susidaro imunitetas ir kitiems rotavirusų tipams), tad jos apsaugo nuo keleto visuomenėje cirkuliuojančių rotaviruso genotipų.
Žmogaus-galvijų rotavirusų vakcinoms priskiriama Landzhou vakcina, skiepijama Kinijoje. Jos veiklioji dalis – iš ėriukų išskirtas rotavirusas. Vykdomi tyrimai, kurių metu stengiamasi ir iš kitų gyvūnų išskirtų rotavirusų pagrindu sukurtas vakcinas, galinčias apsaugoti žmones. Kuriant šią vakciną remiamasi rotavirusų gebėjimu keistis genetine ir antigenine informacija. Šios vakcinos yra sukurtos ne žmogaus rotavirusų pagrindu, nesidaugina ir neišsiskiria iš paskiepytojo organizmo. Tokiose vakcinose yra keletas gyvūnų kilmės rotavirusų ir jos veikia kaip negyvosios vakcinos.
Lietuvoje yra užregistruotos dvi rotaviruso profilaktikai skirtos geriamosios vakcinos: gyva susilpninta žmogaus rotaviruso vakcina ir gyva žmogaus-galvijų rotavirusų vakcina. Klinikiniais tyrimais įrodyta, kad abi vakcinos yra efektyvios, gerai toleruojamos, gali būti skiriamos su kitomis kūdikiams skirtomis vakcinomis ir saugios skiepyti vaikus nuo šešių savaičių.
Rotarix
Viena iš šiuo metu Lietuvoje, kaip ir visame pasaulyje, užregistruotų gyvųjų susilpnintų vakcinų. Vakcina yra geriamoji, skiepijama per burną.
Vakciną sudaro dvi dozės. Pirmoji turėtų būti skiepijama 6-14 savaičių kūdikiams, antroji – 14 – 24 savaičių kūdikiams. Tarp dozių būtina padaryti mėnesio pertrauką, paskutinis skiepas turi būti atliktas iki kūdikiui sukanka 24 savaitės.
Tyrimai patvirtina, kad vakcina beveik 100 proc. apsaugo vaikus nuo sunkaus rotavirusinio gastroenterito (citata), ir iki 79 proc. nuo bet kokio rotavirusinio gastroenterito. Vakcina gerai toleruojama ir gali būti skiepijama su kitomis vakcinomis, įskaitant konjuguotą meningokoko C vakciną.
Mastaičiai
Mastaičiai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Garliavos. Alšėnų seniūnijos centras. Veikia Mastaičių pagrindinė mokykla, paštas (LT-53056), baseinas (nuo 1991 m., 25 m ilgio 6 takelių).
Mastaičiai įsikūrę prie Via Baltica magistralės, 5 km į pietvakarius nuo Kauno, į vakarus nuo vakarinio Kauno lanksto.
thumb|left|Gyvenamasis kvartalas thumb|left|[[Lietuvos policijos mokykla]]
Istorija
XIX a. Mastaičiai – kaimas Marijampolės apskrities Fredos valsčiuje, priklausė Garliavos parapijai.
1990–2000 m. čia buvo Kauno aukštesnioji žemės ūkio mokykla, 2001–2002 m. Kauno aukštesnioji kraštotvarkos ir verslo mokykla. Šią mokyklą sujungus su Kauno kolegija, 2002–2013 m. veikė Kauno kolegijos Kraštotvarkos fakultetas.
Nuo 2013 m. čia veikia Lietuvos policijos mokykla. 2015 m. liepos 16 d. Prezidentės dekretu patvirtintas Mastaičių herbas.
Juodžalė markata
Juodžalė markata (Allenopithecus nigroviridis) – šunbeždžionių (Cercopithecidae) šeimos beždžionių rūšis, priklausanti juodžalių markatų (Allenopithecus) genčiai. Tai tvirto sudėjimo beždžionė, kurios šonai pilkai žalios spalvos. Gyvena Kongo upės baseine, Kongo Demokratinėje Respublikoje ir Kongo vakaruose. Maisto ieško ant žemės. Minta vaisiais, lapais, vabzdžiais ir kirmėlėmis.
Maltos ryšiai
Maltos ryšiai ir komunikacijos:
Sparta Praha (moterys)
Prahos „Sparta“ (moterys) – Čekijos futbolo komanda iš Prahos. Moterų komanda AC Slavia Praha Ženy dalyvauja 1. diviziono pirmenybėse.
Istorija
Nuolatinės UEFA čempionių lygos dalyvės.
Sudėtis
Atnaujinta: 2018 m. rugpjūčio 23 d.
(kapitonė)
Mažasis auksinukas
Mažasis auksinukas (Lycaena phlaeas) – melsvių (Lycaenidae) šeimos drugys, kuris paplitęs visoje Lietuvos teritorijoje.
Andrea Orcagna
right|thumb|180px| Orkanjos portretas, iliustracija 1568 m. [[Giorgio Vasari|Dž. Vazario „Le Vite“ biografijose]] Andrėja di Čionis, pramintas Orkanja (, apie 1308–1368 m.) – italų XIV a. protorenesanso dailininkas, skulptorius, architektas iš Florencijos.
Biografija
1357 m. ir vėliau, 1364–67 m., Orkanja dirbo Santa Maria del Fiore katedros architektu. 1358–1362 m. Orkanja dirbo Orvjete, kartu su broliu Mateju prižiūrėjo vietos katedros fasado dekoravimo mozaikomis darbus. Jo paskutiniuoju darbu buvo Šv. Mato altorinis paveikslas (Uficių galerijoje), užsakytas Arte di Cambio pinigų keitėjų gildijos ir įstatytas į vieną Orsanmichele bažnyčios pilorių. Užsakymo atlikimo metu Orkanja sunkiai susirgo ir mirė, manoma, 1368 m. Jo brolis Jakopas vėliau baigė šį paveikslą.
Mačiūkiai (Skuodas)
Mačiūkiai – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Šliktinės. Tai šiaurės vakarinė Mačiūkių kaimo dalis. Stūkso Mačiūkių akmuo su „laumės pėda“.
Juodežeris (Radviliškio r.)
left|120px
Juodežeris – ežeras vidurio Lietuvoje, Radviliškio rajone, apie 1,5 km į šiaurės vakarus nuo Šaukoto, Dirželiškių miško rytiniame pakraštyje, prie Tamošiškių kaimo. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,32 km, plotis – iki 0,27 km. Altitudė 149,4 m. Krantai vietomis užpelkėję, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Į pietus plyti dirbami laukai. Ežeras nenutekantis, priklauso Šušvės upės intako Upytės baseinui. Anksčiau buvo žinomas kaip Tamošiškių ežeras.
Sasnava (reikšmės)
Sasnava yra vadinama:
Agnė Zuokienė
Agnė Andriulytė (buv. Zuokienė) (g. 1971 m. liepos 31 d., Vilniuje) – Lietuvos visuomenės veikėja.
Timidinas
(Deoksi)timidinas – nukleozidas, sudarytas iš glikozidiniu ryšiu (β-N1) sujungtų heterociklinės bazės timino ir cukraus deoksiribozės. Kadangi timinas randamas tik DNR sudėtyje (su deoksiriboze), o darinys su riboze nėra sutinkamas, tai deoksitimidinas vadinamas timidinu.
Agnė Zuokienė
Biografija
1994 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistikos studijas. Jas pasirinko, nes jau nuo 13 metų bendradarbiavo su Lietuvos radiju, skaitė ir rengė laidas moksleiviams. Lietuvos radijo Jaunimo laidų redakcijoje dirbo iki 1999 m.
Nuo 1998 m. dirbo ir vadovavo bendrovėms BNA ir BNA ERGO. Nuo 1997 m. rengė projektus, o nuo 2005 m. vadovavo viešajai įstaigai „Azzara“. Nuo 2003 m. – Almos Adamkienės labdaros ir paramos fondo valdybos narė. 2008 m. išrinkta atstovauti Europos moters rinkimuose.
2008 m. išrinkta į Seimą, priklausė Mišriai Seimo narių grupei. Į Seimą siekė patekti ir 2012 metais. A. Zuokienė buvo įrašyta politinės partijos „Sąjunga Taip“ rinkimų sąraše (trečiu numeriu), be to, ji kandidatavo Vilniaus miesto vienmandatėje Senamiesčio apygardoje. Visgi A. Zuokienė į Seimą nepateko: vienmandatėje apygardoje liko trečia, 5 proc. barjero neperžengė ir „Sąjunga Taip“.
2013 m. tapo Socialdemokratų partijos nare, tačiau 2015 m. iš jos pasitraukė.
2019–2023 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė.
Nuo 2023 m. Vilniaus rajono mero padėjėja.
Jeremijo knyga
Jeremijo knyga – viena iš Senojo Testamento knygų, priskiriama pranašų knygų grupei.
Jeremijas pranašavo penkių paskutinių Judėjos karalių valdymo dienomis. Jis tvirtino, kad Dievas teis tautą, todėl žmonės jo nemėgo. Kaip teigiama Jeremijo knygoje, daugelį Jeremijo pranašysčių užrašė raštininkas Baruchas.
Kai kurios pranašystės išreikštos eilėmis, kai kurios proza, kitos alegorijomis ar simboliniais vaizdais.
Kastiljo de Aras
Kastiljo de Aras  – elitinis kurortinis miestelis Ispanijoje, Katalonijos regione, Žeronos provincijoje, Bais Empordos apskrityje, 35 km nuo Žeronos, prie Viduržemio jūros. Kasmet aplanko apie 100 tūkst. turistų.
Istorija
Vietovė apgyvendinta III tūkstm. pr. m. e.
Ferenc Münnich
Ferencas Miunichas (, g. 1886 lapkričio 18 d. Šeregeješe – 1967 m. lapkričio 29 d. Budapešte) – Vengrijos ir tarptautinio komunistinio judėjimo veikėjas, buvęs VLR Ministrų tarybos pirmininkas.
Biografija
1914 m. pašauktas į Austrijos-Vengrijos kariuomenę, 1915 m. pakliuvo į rusų nelaisvę. Kalėjo Tomske, kur 1917 m. įstojo į RKP(b) ir buvo vienas iš partijos vengrų grupės organizatorių. Permėje sukūrė įkūrė vengrų internacionalinį būrį, kuris Raudonosios Armijos sudėtyje Urale kovojo prieš baltagvardiečius.
1945 m. grįžo į Vengriją, buvo Budapešto policijos viršininkas. Vėliau perėjo į diplomatinį darbą: 1949–1951 m. buvo VLR ambasadorius Suomijoje, 1951–1954 m. – Bulgarijoje, 1954–1956 m. – TSRS, o 1956 m. rugpjūčio-lapkričio mėn. – Jugoslavijoje.
1956 m. lapkričio 1 d. vakarą kartu su J.Kadaru slapta išvyko į TSRS ir čia dalyvavo kuriant „revoliucinę darbininkų ir valstiečių vyriausybę“, kurioje buvo premjero pavaduotojas ir Vidaus reikalų ministras, o 1957–1958 m. Gynybos ministras.
1958–1961 m. buvo Vengrijos Liaudies Respublikos Ministrų tarybos pirmininkas, 1961–1965 m. – Valstybės ministras. 1957–1965 m. buvo VSDP Politinio biuro narys.
Liudvikas Mieroslavskis
Liudvikas Mieroslavskis (, (1814 m. sausio 17 d. Nemuras, Prancūzija – 1878 m. lapkričio 22 d. Paryžius) – Lenkijos politikas, generolas, rašytojas, poetas.
Biografija
1830–1831 metų sukilimo dalyvis. Jį numalšinus emigravo. 1834–1835 m. organizacijos „Jaunoji Lenkija“, nuo 1837 m. – Lenkijos emigracijos susivienijimo veikėjas, nuo 1843 m. – vienas Lenkijos demokratinės draugijos vadovų. 1845 m. paskirtas visoje Lenkijoje rengiamo sukilimo vadovu, 1846 m. grįžo į Lenkiją. Iškart suimtas Prūsijos policijos, 1847 m. nuteistas mirti, bet bausmė pakeista kalėjimu iki gyvos galvos. Per Tautų pavasarį 1848 m. kovo mėn. Berlyne kilus revoliucijai paleistas. Per 1848 m. kovo mėn. Poznanės sukilimą vadovavo Poznanės didžiosios kunigaikštystės kariuomenei, generolas. Vokiečiams ją nuginklavus ištremtas. 1848 m. gruodžio – 1849 m. balandžio mėn. vadovavo Sicilijos revoliucijos ginkluotosioms pajėgoms, kovojo su Neapolio Burbonais, 1849 m. birželio mėn. – respublikonų sukilimui Badene ir Pfalce.
Gyvendamas Prancūzijoje nuo šešto dešimtmečio pab. propagavo Lenkijos sukilimo idėją, jos likimu bandė sudominti Napoleoną III. Vienas vadinamųjų raudonųjų vadovų, prasidėjus 1863 m. sukilimui grįžo į Lenkiją. 1863 m. vasario mėn. sukilimo diktatorius. Rusijos kariuomenei sumušus jo sukilėlių būrį grįžo į Paryžių.
Buick LaCrosse
Buick LaCrosse yra vidutinės klasės sedanas, kurį gamina koncerno General Motors dukterinė markė Buick. Automobilis buvo pradėtas gaminti 2004 metais, kaip 2005 metų modelis. LaCrosse yra parduodamas tik 4-durų sedano kėbulu, prekyboje automobilis pakeitė Buick Century, Buick Regal ir nuo 2004 metų nebeegzistuojančios Oldsmobile markės Intrigue modelį. LaCrosse vardą pirmą kartą naudojo 2000 metais pristatytas koncepcinis automobilis.
Automobilis yra parduodamas 3 versijomis: Nebeparduodamos versijos:
Antroji karta (nuo 2010)
Antrosios kartos LaCrosse modelis buvo pristatytas 2009 metų sausio mėnesį vykusioje Šiaurės Amerikos tarptautinėje automobilių parodoje, kaip 2010 metų modelis. Naujasis LaCrosse bus gaminamas ant naujosios Epsilon II platformos, automobilio dizainas buvo paremtas 2008 metų Buick Invicta koncepciniu automobiliu.
Narevkos sinagoga
Narevkos sinagoga  – sinagoga, stovėjusi Narevkos kaime ''ul. Szkolna'' gatvėje.
Istorija
Sinagoga buvo pastatyta XIX a. viduryje. Per II pasaulinį karą 1939 m. Raudonoji armija sinagogoje įkūrė javų sandėlį. Tai labai papiktino vietinę žydų bendruomenę ir jie patys padegė sinagogą. Po karo vietoje sinagogos buvo pastatytas gyvenamasis namas.
NUTS:NL
NUTS:NL – Nyderlandų suskirstymo į teritorinius statistinius vienetus sistema.
NUTS, pranc. Nomenclature des Unités Territoriales Statistiques, Teritorinių statistinių vienetų nomenklatūra – Europos Sąjungos unifikuota teritorijų skirstymo į regionus sistema, patvirtinta 2003 m. gegužės mėn. Europos Parlamento ir Tarybos Reglamentu (EB) Nr. 1059/2003, galiojančiu nuo 2003 m. liepos 1 d.
NUTS 3 į smulkesnius administracinius vienetus toliau klasifikuojama pagal Bendrijos Vietinių administracinių vienetų sistemą LAU.
Karpytūnė
Karpytūnė (Polygonia c-album) – pleštekių (Nymphalidae) šeimos drugys. Lietuvoje dažna rūšis. Drugiai VI–VII mėn. skraido lapuočių ir mišrių miškų pakraščiuose, parkuose, paupiuose, senuose soduose ir kt. Dydis 45-55 mm. Sparnai raudoni su gausiomis įvairaus dydžio juodomis dėmėmis. Priekinių sparnų užpakalinis kraštas su lanko pavidalo iškarpa, išorinis kraštas dantytas. Užpakalinių sparnų apačia tamsiai rusva su balta C raidės formos dėme.
thumb|left|210px|Lerva thumb|left|210px|Apatinė sparnų pusė su C formos dėme
Bulgarijos futbolo varžybos 1934 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 1934 m.
1934 m.
Finaliniame turnyre varžėsi 14 komandų-apygardų nugalėtojų.
Jungtinių Arabų Emyratų istorija
Jungtiniai Arabų Emyratai – valstybė susiformavusi XIX a. kaip britų kolonijinės politikos pasekmė. Iki tol ši teritorija buvo neatsiejama istorinio Omano regiono dalis, ją valdė Omano dinastijos.
Senovės Omanas
Civilizacija šiame krašte klestėjo jau prieš 5000 metų. Migravusios arabų gentys apsigyveno pietiniame Persijos įlankos krante ir šiaurės vakariniame Omano įlankos krante ir sudarė šeichų valdomas gentines organizacijas. VII a. į šį regioną buvo atneštas islamas. Šimtmečiais šis regionas buvo įsitraukęs į dinastinius konfliktus. Viduramžiais Arabijos įlanka vaidino svarbų vaidmenį, nes ji buvo kryžkelėje tarp Europos ir Rytų Azijos, iš kur europiečiams buvo gabenamas šilkas ir prieskoniai.
Piratų krantas
Nuo XVI a. šis regionas tapo žinomas Piratų Kranto vardu, nes tapo piratų, puldinėjančių laivus, baze.
Portugalai siekė užimti šią strategiškai gerą vietą ir pasiuntė savo karinius laivus. Jie užgrobė Sukatrą, Muskatą, Saharą, Khor Fakkaną, Ras-Al-Khaimahą ir Hormuz sąsiaurį. Portugalai buvo priversti pasitraukti tik po 100 metų.
Tada kiti kolonistai pradėjo tarpusavyje varžytis dėl šios vietovės. Britai irgi siekė kontroliuoti jūros kelius tam, kad nuo piratų apsaugotų savo prekybą su Indija. 1819 m. jie pradėjo rengti žygius, bet Qawasimų gentis pasipriešino ir pradėjo puldinėti britų laivus. Britai atsakė tuo pačiu sudegindami pakrantės miestus. Sekančiais metais buvo pasirašyta taika, kurios laikėsi visi pagrindiniai šeichai. Bet užpuldinėjimai tęsėsi iki 1835 m., kol šeichai sutarė nebevykdyti karo veiksmų jūroje.
Sutartinis Omanas
1853 m. septyni pakrantės emyrai galiausiai pasirašė paliaubų sutartį su Britanija, po kurios teritorija tapo žinoma kaip Sutartinis krantas, arba Sutartinis Omanas. Ši amžina jūrų taikos sutartis buvo vienintelė iš tokio pobūdžio sutarčių pasaulyje. Sutartis britams leido kontroliuoti Sutartinių Valstybių tiek užsienio reikalus, tiek gynybą be jokio kišimosi į emyratų vidinius reikalus.
Tam, kad užbėgtų už akių kitų ambicingų Europos valstybių veiksmams, 1892 m. Britanija su Sutartinių Valstybių šeichais pasirašė dar vieną sutartį. Pagal šią sutartį šeichai sutiko niekam, išskyrus Didžiąją Britaniją, neperleisti jokių teritorijų ir neturėti jokių ryšių su kitomis užsienio valstybėmis, išskyrus Didžiąją Britaniją be jos sutikimo. Už tai britai pasižadėjo ginti Sutartines Valstybes nuo bet kokių užpuolikų iš jūros, taip pat padėti ir užpuolimo atveju sausumoje.
Vitkuškės
Vitkuškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Bikėnų.
Butaučiai
Butaučiai – kaimas šiaurinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Linkaičių.
Gaboninė nykštukinė markata
Gaboninė nykštukinė markata (Miopithecus ogouensis) – šunbeždžionių (Cercopithecidae) šeimos primatas, priklausantis markatų pošeimiui.
Paežerių ežeriukas
left|120px
Paežerių ežeriukas – ežeras vidurio Lietuvoje, Radviliškio rajone, apie 5,5 km į šiaurę nuo Šaukoto. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,18 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 137,6 m. Krantai žemi, apaugę mišku. Pakrantės kalvotos, į šiaurę plyti pievos ir dirbami laukai. Ežeras nenutekantis, priklauso Šušvės upės intako Upytės baseinui. Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Paežerių kaimas.
Benevento provincija
Benevento provincija – Italijos provincija Kampanijoje.
Provincijos plotas yra 2071,2 km², gyvena 287 330 gyventojų. Joje yra 78 savivaldybės. Provincijos plotas panašus į Benevento kunigaikštystės XI a. antroje pusėje.
Reventadoras
Pagrindinis ugnikalnio kūgis yra U formos kalderoje, atgręžtoje link Amazonijos. Ugnikalnio lava andezitinė. Reventadoras labai aktyvus, nuo 1541 m. užfiksuoti 25 jo išsiveržimai, nors matyt jų buvę daugiau, tačiau dėl kalno atokumo neužfiksuoti. Ypač smarkūs išsiveržimai vyko 2002 m. (dalelės pasekė 17 km aukštį, piroklastų srautai nusidriekė per 7 km, vulkaniniai pelenai krito net Kite) bei 2007 m. (dalelės pasiekė 3 km aukštį). thumb|left|240px|Pelenų lietus Kite po 2002 m. Reventadoro išsiveržimo
Lozva
Lozva  – upė Rusijoje, Sverdlovsko srities šiaurėje, kairioji Tavdą (Obės baseinas) sudaranti ištaka. Prasideda Šiauriniame Urale, Juostinio Akmens kalnagūbrio rytiniame šlaite. Teka į pietryčius Vakarų Sibiro lyguma. Aukštupyje slenkstėta, žemupyje sudaro meandras. Susilieja su Sosva ir sudaro Tavdą.
Didžiausieji intakai – Pynovka, Didžioji Jeva, Popilas (kairieji), Ivdelis (dešinysis). Upė užšąla spalį arba lapkričio pradžioje, o atitirpsta gegužės pradžioje. Lozva laivuojama 328 km nuo žiočių ruože.
Upėje sugaunamos šios žuvys: kiršliai, upinės lašišos, vėgėlės, lydekos, strepečiai, ešeriai, sykai.
Bongani Khumalo
Bonganis Sandilė Kumalas (Bongani Sandile Khumalo; g. 1987 m. sausio 6 d.) – Pietų Afrikos Respublikos futbolininkas, rungtyniaujantis vidurio gynėjo pozicijoje, Anglijos klubo Tottenham „Hotspur“ žaidėjas.
Gimė Svazilande, bet dar ankstyvoje vaikystėje su tėvais perskėlė į Pietų Afriką. Karjerą pradėjo 2005 m. Pretorijos universiteto futbolo komandoje.
Bantengas
Bantengas (Bos javanicus) – dykaraginių šeimos laukinis porakanopis žinduolis. Paplitęs Mianmare, Indokinijoje, Indonezijoje.
Bantengas turi 3 porūšius:
Prienai
Prienai – miestas Lietuvos pietuose, Kauno apskrityje, abipus Nemuno. Prienų rajono savivaldybės ir Prienų seniūnijos centras. Didžioji Prienų dalis yra išsidėsčiusi kairiajame Nemuno krante – dešiniajame yra tik Paprienės mikrorajonas, kuriame yra centrinė ligoninė. Taip pat yra senelių globos namai. Per Nemuną Prienuose nutiestas vienas tiltas – Greimų tiltas. Miesto centre yra Laisvės aikštė, medinė Prienų Kristaus Apsireiškimo bažnyčia (pastatyta 1750 m.), krašto muziejus, kultūros centras, paštas, Ldk Kęstučio paminklas (pastatytas iš bronzos 1937 m., skulptorius K. Ausiejus; atstatytas 1990 m., skulptorius G. Kamarauskas, architektas K. Lupeikis), Prienų piliavietė (arba Butlerio pilis) ir Revuonos parkas (miesto parkas), link šiaurės – miesto kapinės.
Prie Drubengio kranto išlikę vienos didžiausių Lietuvoje buvusių popieriaus dirbtuvių (XVIII–XIX a.) pastatai. Išlikęs vandens malūnas, pastatytas XIX a. Prienų piliavietės ir Prienų dvaro vietoje.
thumb|left|[[Prienų bažnyčia]]
Etimologija
Miesto vardas tikriausiai yra asmenvardinis vietovardis – dar ir dabar yra tokia pavardė. Viena legenda pasakoja, kad vietovė pavadinta čia medžiojusio kunigaikščio Prienio vardu. Esą šis legendinis kunigaikštis, sužavėtas apylinkių grožio, pastatė čia pilį ir davė jai savo vardą. Pagal kitą padavimą, senovėje į Prienus siųsdavo nusikaltėlius, kurių vienas (pavarde Prienas) prie Mielupio upelio pasistatęs sodybą, gavusią savininko pavardę.
Geografija
thumb|Vytauto gatvė
Miestas yra 39 km į pietus nuo Kauno, 100 km į vakarus nuo Vilniaus, 30 km į šiaurę nuo Alytaus ir 40 km į rytus nuo Marijampolės. Šiaurės vakariniame Prienų pakraštyje yra kolektyvinių sodų, pietvakariuose plyti Prienų šilas. Miesto pakraščiai prie Nemuno kranto priklauso Nemuno kilpų regioniniam parkui. Link Birštono kurorto veda asfaltuotas takas pėstiesiems ir dviratininkams. Miesto prieigose prie kelio į Kauną stūkso Mačiūnų (Prienų) piliakalnis.
Per Prienus eina magistralinis kelias: Krašto keliai:
Istorija
Istoriniai šaltiniai apie Prienus rašo nuo 1502 m., kai Ldk Aleksandras Prienų dvarą ir aplinkines žemes padovanojo didikui Mykolui Glinskiui. 1604 m. pastatyta pirmoji Prienų bažnyčia. Vėliau Lietuvos valdžia jo visus turtus konfiskavo.
Prienų miestas pradėjo augti XVII a. prie dvaro. 1609 m. jam buvo suteiktos Magdeburgo teisės, šalia senosios gyvenvietės (matyt, linijinio plano) išmatuota naujoji (įprastinio stačiakampio plano). XVII a. 1-ojoje pusėje miestas padidėjo, bet per kartus keliskart degė. 1782 m. Prienų rakto inventoriuje aprašyta kvadratinė miesto aikštė, prie kurios buvo 27 žydų kiemai ir sinagoga. Prie Dvaro, Žaliosios, Kauno, Bažnyčios, Birštono, Balbieriškio gatvių buvo 95 kiemai. 1785 m. įkurta popieriaus dirbtuvė, viena didžiausių to meto Lietuvoje (išlikęs pastatas prie Popierinės tvenkinio). Joje savo veiklą pradėjo vokietis G. Thierbach, gaminęs aukštos kokybės popierių. 1791 m. Seimas atnaujino savivaldos teises, suteikė antspaudą ir herbą.