cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vitantonio Liuzzi
Karjera
2011 m. kovo 9 d. iki sezono pabaigos sutarė vairuoti Hispania Racing bolidą. Sezono pabaigoje italas pasitraukė iš Formulės 1 lenktynių.
Lengvasis kulkosvaidis
Lengvasis kulkosvaidis, rankinis kulkosvaidis  – kulkosvaidis, skirtas šaudyti nuo atramos (pvz., kojelių) ir įremiant buožę į petį. Karys gali pernešti lengvąjį kulkosvaidį vienas, taip pat šaudyti juo stovėdamas, priklaupęs ar eidamas. Lengvojo kulkosvaidžio kulkosvaidininkas veikia vienas arba gali turėti padėjėją. Pėstininkų daliniuose dažnai naudojami kaip skyriaus automatinis ginklas.
Charakteristikos
Šiuolaikiniai lengvieji kulkosvaidžiai paprastai šaudo mažesnio kalibro šoviniais, nei vidutiniai kulkosvaidžiai, yra lengvesni ir kompaktiškesni. Lengvieji kulkosvaidžiai gali būti apibrėžiami tiek pagal vartojimą, tiek pagal technines charakteristikas. Pvz., universalieji kulkosvaidžiai, šaudantys nuo kojelių, trumpomis serijomis, naudojami kaip lengvieji kulkosvaidžiai. Tuo tarpu šaudantys nuo trikojo stovo ilgomis serijomis – kaip vidutiniai kulkosvaidžiai.
Lengvuoju kulkosvaidžiu paprastai galima šaudyti nuo juosmens stovint ar judant, tai paprastai naudojama kaip slopinamoji ugnis, verčianti priešą spaustis prie žemės ar slėptis apkasuose ir panašiose priedangose. Įprastinis lengvųjų kulkosvaidžių naudojimo būdas – šaudymas nuo dvikojų kojelių gulint ar iš apkaso.
Šovinių tiekimas
Daugelis lengvųjų kulkosvaidžių (pvz., Bren ar BAR kulkosvaidžiai) naudojo šovinius iš dėtuvių. Kiti, pvz., MG 34, galėjo šaudyti tiek naudodami juostas, tiek dėtuves.
Daug šiuolaikinių lengvųjų kulkosvaidžių suprojektuoti šaudyti mažesnio kalibro šoviniais, tiekiamais iš juostos.
Nors, pvz., rusiškas kulkosvaidis RPK yra šturmo šautuvo modifikacija. Adaptuojant kulkosvaidžio vaidmeniui:
Tokie šiuolaikiniai lengvieji kulkosvaidžiai kaip FN Minimi šaudo tiek iš juostų, tiek iš dėtuvių.
Istorija
Lengvieji kulkosvaidžiai buvo imti naudoti Pirmojo pasaulinio karo metais kaip priemonė pėstininkų ugniai sustiprinti. Antrojo pasaulinio karo pabaigoje dažnai pėstininkų skyriui suteikdavo po lengvąjį kulkosvaidį. Šiuolaikinių pėstininkų skyrių taktika dažniausiai irgi pagrįsta galimybe pasinaudoti slopinamąja skyriaus lengvojo kulkosvaidžio ugnimi.
Vilniaus miesto psichikos sveikatos centras
Vilniaus miesto psichikos sveikatos centras (VMPSC) – Vilniaus miesto savivaldybės įsteigta Viešoji įstaiga, teikianti antrinio lygio psichiatrijos stacionarines, dienos stacionaro ir ambulatorines paslaugas. Taip pat veikia vienintelės ne tik Lietuvoje, bet aplinkinėse šalyse Valgymo sutrikimų, Krizių intervencijos tarnybos, Psichoterapijos dienos stacionaras.
Bazėje yra įsikūrusi Vilniaus universiteto Psichiatrijos klinika (vadovė doc. dr. Vita Danilevičiūtė). kur vyksta Universiteto klinikos darbuotojų konsultacijos, taip pat mokslinis ir pedagoginis darbas.
VMPSC įsikūręs Antakalnyje, greta Petro ir Povilo bažnyčios. Adresas: Vasaros g. 5, LT-10309 Vilnius.
Dienos stacionaras
Nuo 2003 iki 2006 m. vykdytas Nyderlandų vyriausybės finansuojamą projektą „Šiuolaikinių psichikos sveikatos paslaugų nuoseklios grandinės sukūrimas Vilniuje“ (sutr. „Vasaros MATRA“; finansuotas per MATRA programą). Kryptys – gerontopsichiatrija, krizių intervencija ir ūmios būklės psichiatrija bei Dienos stacionaras (DS; 60 vietų, didžiausias Lietuvoje).
Iš viso – 140 vietų. DS Į Dienos stacionarą ligoniai siunčiami iš poliklinikų. Čia jiems taikomas 30 darbo dienų (6 savaičių, 9.00-13.00 val.) trukmės psichoterapinis gydymas – grupinė terapija (Didžioji ir mažosios grupės), individuali psichoterapija, muzikos terapija, filmų, meno terapija, psichogimnastika, jeigu reikia – skiriama vaistų.
Daujotiškės
Daujotiškės – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Balbieriškio.
Carlos Alberto Fernandes
Karlušas Albertas Fernandešas (Carlos Alberto Fernandes; 1979 m. gruodžio 18 d.) – portugalų kilmės Angolos futbolininkas, rungtyniaujantis vartininko pozicijoje.
Karlušas karjerą pradėjo kaip puolėjas, tačiau pakeitęs sužeistą komandos vartininką perėjo prie šios pozicijos. Karjeros pradžioje žaidė įvairiuose regioniniuose Portugalijos klubuose, kol 2004 m. tapo vieno stipresnių šalies klubų Boavista FC vartininku. 2006 m. išvyko į Rumunijos klubą FC Steaua Bucureşti, tačiau ten neįsitvirtino ir grįžo atgal į Boavista FC, bet ten prarado pagrindinio vartininko poziciją lichtenšteiniečiui Peter Jehle. Karlušas taip pat rungtyniavo Irano klube Foolad FC, o nuo 2009 m. vėl žaidė Portugalijoje.
Nors Karlušas Fernandešas yra portugalas, o su Angola susijęs tik per savo senelę, 2009 m. jis debiutavo šios šalies rinktinėje, o 2010 m. kaip pagrindinis vartininkas dalyvavo Afrikos Tautų taurės čempionate.
1622 m.
1622 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Privalomojo sveikatos draudimo fondas
Privalomojo sveikatos draudimo fondas (PSDF) - sveikatos draudimo fondas, disponuojantis valstybės biudžeto lėšomis, skirtomis asmenų privalomajam sveikatos draudimui ir asmenų sveikatos priežiūros paslaugoms apmokėti.
1622 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
Privalomojo sveikatos draudimo fondas
Privalomojo sveikatos draudimo fondo biudžetas
Kasmet yra sudaromas Privalomojo sveikatos draudimo fondo biudžetas – LR sveikatos draudimo įstatyme nustatytų pajamų ir išlaidų planas biudžetiniams metams.
Apmokamos paslaugos
Iš Privalomojo sveikatos draudimo fondo biudžeto apmokamos šios asmens sveikatos priežiūros paslaugos: prevencinė medicinos pagalba, medicinos pagalba, medicininė reabilitacija, slauga, socialinės paslaugos bei patarnavimai, priskirti asmens sveikatos priežiūrai, ir asmens sveikatos ekspertizė.
Iš Privalomojo sveikatos draudimo fondo apmokama ši prevencinė medicinos pagalba:
Mercury
thumb|160px|Mercury programos logotipas Mercury – vienviečių erdvėlaivių NASA programa, paskelbta 1958 m. spalio 7 d.
1958 m. spalio 7 d. buvo pradėta pirmoji JAV kosminių aparatų programa, turėjusi iškelti į kosmosą pirmąjį amerikietį. Programa įvykdė devynis skrydžius, iš kurių 3 buvo automatiniai ir šeši pilotuojami. Pagrindiniai programos uždaviniai buvo:
Latvijos futbolo varžybos 2005 m.
Latvijos futbolo varžybos 2005 m.
Hakų kalba
Hakų kalba (客家話 = Hak-kâ-fa) – kinų kalbos tarmių grupė (gali būti laikoma atskira kalba), vartojama hakų subetnoso. Paplitusi Kinijos pietrytinėje dalyje – daugiausia Guangdongo provincijoje, taip pat plačiai vartojama kinų, gyvenančių Tailande, Malaizijoje, Indonezijoje, Singapūre, Suriname, Filipinuose, Taivane, Pietų Afrikoje ir kt. Išskiriamos 10 hakų tarmių:
thumb|left|240px|Hakų kalbos tradicinio paplitimo regionas Kaip ir kitos pietinės Kinijos dalies tarmės, hakų kalba yra išsaugojusi daug fonologinių senosios kinų kalbos elementų. Nors vartojama daugiausia kaip šnekamoji kalba, hakų kalba dar XIX a. lotynišku raidynu buvo išversta Biblija. Taip pat šiai kalbai pritaikytas ir kinų raštas (su papildomais ženklais). Taivane ši kalba dažnai naudojama viešuose užrašuose, spaudoje.
Seinų Baltoji sinagoga
Seinų Baltoji sinagoga  – sinagoga esanti Seinų mieste, Józefa Piłsudskiego 41 gatvėje prieš Seinų sinagogą. Pirmoji medinė sinagoga šioje vietoje buvo pastatyta XVIII a. 8 dešimtmetyje. Leidimą statyti sinagogą davė domininkonų klebonas Bartkevičius (Bortkiewicz). Vienas iš sinagogos steigėjų buvo Mozė Becalelas Luris, buvęs Mozės Icchako Avigdoro mokiniu. Per Antrąjį pasaulinį karą sinagoga buvo stipriai nuniokota. Po karo sinagogoje įsikūrė gaisrinė, vėliau čia buvo trąšų saugojimo patalpos. Šiuo laikotarpiu sinagoga buvo labai apgadinta. Sinagogos restauravimo darbai prasidėjo 1978 m. ir tęsėsi iki 1987 m. 1988 m. pastate buvo įrengtos bendruomenės centro patalpos, kuriose šiuo metu įsikūręs Pasienio centras - menai, kultūros, tautos. Pastate organizuojami spektakliai, parodos ir koncertai. Mūrinis pastatas yra stačiakampio formos, kurio ilgis 25,8 m. ir plotis 19 metrų. Pastatas yra neoklasicizmo ir neogotikos architektūros stilių mišinys. Prie rytinės pastato vidaus sienos stovi Aron hakodešas.
Privalomasis sveikatos draudimas
Privalomasis sveikatos draudimas – valstybės nustatyta asmens sveikatos priežiūros ir ekonominių priemonių sistema, įstatymo nustatytais pagrindais ir sąlygomis garantuojanti privalomuoju sveikatos draudimu draudžiamiems asmenims, įvykus draudiminiam įvykiui, sveikatos priežiūros paslaugų teikimą bei išlaidų už suteiktas paslaugas, vaistus ir medicinos pagalbos priemones kompensavimą.
Lietuva
Privalomuoju sveikatos draudimu yra draudžiami:
235 m. pr. m. e.
'''235 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Rasa'il ichwan as-safa' wa chillan al-wafa
Rasa'il ichwan as-safa' wa chillan al-wafa – X a. antroje pusėje pasirodžiusi enciklopedija arabų kalba Bagdade. Ji iki šiol yra vertinama kontroversiškai ir nevienareikšmiškai.
Apimtis
Visuotinę enciklopediją sudaro net 52 skyriai (episteliai). Platus tematikos ratas – nuo muzikos iki magijos. Pagal pasaulėžiūrą negali būti priskirta kokia nors filosofijos ar religijos krypčiai.
Autoriai – Ichwan as-Safa („grynumo broliai“), manoma, kilę iš Basros.
Pelicans Lahti
Pelicans Lahti – Suomijos ledo ritulio klubas, įkurtas 1992 m. Lahtyje. Klubo komanda žaidžia SM Liiga.
Zlín Z 42
Zlín Z 42 – vieno variklio dvivietis Čekoslovakijos gamybos mokomasis lėktuvas, gamintas kompanijos Moravan Otrokovice (dabar – Zlin Aircraft a.s. Otrokovice). Modernizuota versija Z 142 yra populiariausias šios serijos lėktuvas.
Konstrukcija ir istorija
Zlín Z 42 mokomųjų lėktuvų serija buvo kuriama kaip pakaitalas sėkmingai tandeminių mokomųjų lėktuvų serijai Zlín Z 26 (kitaip Zlin Trener). Zlín Z 42 lėktuvai irgi dviviečiai, bet vietos greta viena kitos. Tuo pačiu metu buvo sukonstruotas ir imtas gaminti keturvietis mokomasis ir turistinis lėktuvas Zlín Z 43. Zlín Z 42 pirmą kartą pakilo 1967 m. spalio 17 d. Leidimą skraidyti šie lėktuvai gavo 1970 m. rugsėjo 7 d.
Centrinė lėktuvo fiuzeliažo sekcija yra suvirintas plieninis vamzdis, padengtas skardos ir stiklaplastikio plokštėmis. Galinė fiuzeliažo dalis yra monokoko tipo. Kilis ir stabilizatorius iš lakštinio metalo. Sparnų konstrukcija – aliumininė. Važiuoklė - triratė, fiksuota, su vairuojamu nosiniu ratu. Sukurtas oro akrobatikos mokymui, pagal išduotą sertifikatą manevruodamas turi atlaikyti nuo +6,0 iki -4,0 apkrovas. Degalų ir alyvos tiekimo sistemos užtikrina ilgalaikį skrydį aukštyn ratais.
Zlín Z 42 varomas Walter gamybos 6 cilindrų vienaeiliu varikliu Avia M 337, išvystančiu 134 kW (180 AG) galią.
Modifikuotas Zlín Z 42M pakilo 1972 m. lapkritį. Jo uodeginė dalis paimta iš Z 43, pradiniame variante naudotas kintamo žingsnio propeleris pakeistas į nekintamo žingsnio propelerį. Ankstyvieji Z 42, kuriems pakeitė sraigtus, vadinami Z 42 MU. thumb|Zlin Z-142 Vėliau sukurtas variantas Zlin Z 142, kurios kabina šiek tiek padidinta, panaudotas galingesnis 157 kW (210 AG) variklis Avia M 337. Zlín Z 142 prototipas pakilo 1978 m. gruodžio 29 d.
9-to dešimtmečio pabaigoje lėktuvas buvo dar sykį patobulintas. Paskutinis variantas Zlín Z 242 turi 4 cilindrų variklį Lycoming IO-360
Kovinio panaudojimo istorija
Du lėktuvus Z-142 2007 m. Šri Lankoje panaudojo „Tamil Elamo išlaisvinimo tigrai“, surengę Šri Lankos vyriausybės aviacijos bazių bombardavimo antskrydžius. 2008 m. spalį Z-142 buvo panaudoti šturmuoti Šri Lankos armijos bazę ir elektrinę Kolombo apylinkėse.
Variantai
thumb|A ZLIN Z-242L
Civiliniai
Šie lėktuvai populiarūs lakūnų mokymo organizacijose. Vienas didžiausių šių lėktuvų naudotojų yra Sault College Ontarijuje (Kanada), eksploatuojantis 10 Zlin Z 242L.
Kariniai
Separatistų organizacijos:
Autizmas
Tiksli autizmo priežastis nenustatyta. Spėjama, kad tam tikri genetiniai ir aplinkos veiksniai nulemia sutrikimą. Statistiškai autizmo sindromą turi apie 1 % populiacijos, berniukams sutrikimas nustatomas iki 5 kartų dažniau negu mergaitėms.
Autizmui būdingi pakitimai įvairiose smegenų zonose. Jei autizmas ar autizmo spektro raidos sutrikimas negydomas, daugelis vaikų neišvysto pakankamų socialinių įgūdžių: jie gali neišmokti kalbėti ir deramai elgtis, tik labai maža dalis visiškai atsistato savaime. Yra įvairių efektyvios pagalbos būdų, tačiau jų poveikis kiekvienam skirtingas, nėra universalaus gydymo metodo. Kuo anksčiau pradedama teikti efektyvi pagalba ir ugdymas, tuo geresnė prognozė ir didesnė atsistatymo tikimybė.
Autizmas pirmą kartą aprašytas 1943 metais JAV gydytojo Leo Kanerio Baltimorės Johns Hopkins vardo universitete ir beveik tuo pat metu Austrijos gydytojo Hanso Aspergerio. Pagal naują klasifikaciją tarp autizmo ir Aspergerio sindromo skirtis nedaroma.
Simptomai
thumb|150px|left|Autizmui būdingi daugelio smegenų dalių pakitimai. Autizmas yra įvairaus laipsnio nervų sistemos vystymosi nukrypimas, pasireiškiantis kūdikystėje ar vaikystėje, kuriam nebūdinga savaiminė remisija. Simptomai išlieka ir sulaukus pilnametystės, tačiau būna nebe tokie akivaizdūs. Vaikui vystantis nuo kūdikystės iki brandos, autizmas pasireiškia skirtingai. Autizmo raida taip pat priklauso nuo vaiko patiriamų išgyvenimų. Autistiškas vaikas mokosi ir keičiasi, tačiau ne visada norima kryptimi.
Autizmui diagnozuoti būtini šie požymiai:
Spalvingasis ąsotenis
Spalvingasis ąsotenis (Nepenthes northiana) – ąsoteninių (Nepenthaceae) šeimos vabzdžiaėdis augalas.
Ąsotėlis baltai žalias su raudonomis dėmėmis, kiaušinio formos, iki 40 cm aukščio ir 15 cm pločio.
Paplitęs Malaizijoje.
Autizmas
Socialinis vystymasis
thumb|150px|right|Autistai judesio atlikimui naudoja kitas smegenų sritis (geltona) nei šio sindromo neturintys (mėlyna) Socialinio bendravimo trūkumai skiria autizmo sindromą nuo kitų vystymosi sutrikimų.
Aleksvangis
Aleksvangis arba Aralskojė (, nuo 1938 m. Alexwangen, nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, nuo 2006 m. gruodžio 28 d. Kovrovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Autizmas
Socialinis vystymasis
Autistams pasireiškiantys kokybiniai socialinio bendravimo sutrikimai:
Priešingai paplitusiam įsitikinimui, autisto sindromą turintys vaikai nenori būti vieniši, tačiau draugystės užmezgimas ir plėtojimas jiems yra itin sudėtingi. Vienišumo jausmo stiprumas autistams vaikams priklauso nuo draugysčių kokybės, o ne draugų skaičiaus.
Dažnai laikoma, kad autistai yra agresyvūs ir linkę smurtauti, tačiau tai mažai sistemiškai tyrinėta. Riboti tyrimų duomenys rodo, kad protiškai atsilikusių vaikų autizmas yra susijęs su agresija, turto niokojimu ir įniršio priepuoliais. Kiti tyrimai parodė, jog į sunkius nusikaltimus labiau linkę papildomų psichopatologijų (pavyzdžiui, psichozių) turintys asmenys.
Komunikacija
Maždaug nuo trečdalio iki pusės autistų neišvysto natūralios kalbos, kuri patenkintų jų kasdieninius bendravimo poreikius. Autistams būdingas blogas sinchroniškumas ir subtilaus sugebėjimo bendrauti trūkumas pokalbio metu, nelanksti kalbos išraiška ir kūrybingumo bei vaizduotės stoka mąstymo procesuose. Jie stokoja gestų, kurie padeda kitiems suvokti kalbėjimo mintį. Šiems vaikams būna pažeista balso moduliacija. Jų emocinė reakcija į kitų žmonių bandymus užmegzti kontaktą nepakankama.
Bendravimo skirtumai gali pasireikšti nuo pirmųjų gyvenimo metų: ankstyvoje vaikystėje pradeda vėliau guguoti ir eksperimentuoti su garsais, būdingi neįprasti bendravimo gestai, susilpnėjusi atsakomoji reakcija, kitokia balso struktūra. Dvejų, trejų metų amžiaus autizmo sindromą turintiems vaikams būdinga mažiau įvairi kalba (įskaitant priebalses, žodžius, ir žodžių junginius); jų gestai dažnai nėra suderinti su žodžiais. Šie vaikai rečiau ko nors prašo, dalinasi įspūdžiais ar išmėgina ką naujo, būdinga echolalija – kitų kalbėjimo atkartojimas. Asociacijų kūrimas, jungimas bei dėmesys yra būtinas žmogaus suvokimui bei kalbai ir šių savybių neturėjimas yra vienas iš autizmo sindromo skiriamųjų bruožų. Pavyzdžiui, vaikas gali pažiūrėti į rodančią ranką vietoj rodomo objekto ir pats nepajėgti nurodyti objektų, siejamų su kalba ar kalbančiojo patirtimi. Turintys autizmo sindromą gali turėti sunkumų su vaizduotės reikalaujančiais užsiėmimais bei minčių vaizdinių išreiškimu kalba.
Pasikartojantis elgesys
Autizmo sindromą turintys žmonės dažnai pasižymi ribotu, stereotipiniu bei pasikartojančiu elgesiu, kurio formos yra:
Nėra specifinio elgesio, kuris būtų būdingas tik autizmui – šiam sindromui būdinga požymių visuma, kuri lemia pasikartojančio elgesio sunkumą.
Kiti simptomai
Autistams gali būti būdingi papildomi simptomai. Jie nebūtini diagnozei ir nėra išskirtinai būdingi tik autistams, tačiau gali paveikti asmenį ir šeimą:
Hipotezės
Nėra žinoma, kas sukelia autizmą. Manoma, kad tai yra genetinio paveldėjimo ir aplinkos veiksnių derinys. Paveldėjimo reikšmę įrodo tai, kad šis sutrikimas labiau paplitęs tarp berniukų, bei monozigotinių dvynių tyrimai. Pradžioje, pagal Leo Kanerio hipotezę, buvo manoma, kad autizmą nulemia tėvų socialinė padėtis ir emancipuotos, pernelyg į darbus panirusios ir mažai emocinio dėmesio rodančios mamos. Ši hipotezė jau seniai paneigta, tačiau kaip prietaras ji vis dar gaji ir galima ją išgirsti net iš specialistų.
Daug kalbama apie skiepų poveikį, mat gana dažnai autizmas pasireiškia būtent po skiepijimo, tačiau tai yra ne daugiau nei sutapimas, tarp vaikų skiepijimo amžiaus ir pirmųjų autizmo apraiškų. Tai yra koreliacija tarp dviejų įvykių vykstančių tuo pačiu metu, o ne priežastinis ryšys, kai vienas įvykis (vakcinos) turi įtaką kitam (autizmas). Dešimties skirtingų tyrimų, kuriuose dalyvavo daugiau nei 1 milijonas vaikų, analizė patvirtino, kad nėra ryšio tarp skiepų ir autizmo. „Išanalizavome duomenis ir juose sąsajų nėra, ką platesnė sveikatos priežiūros bendruomenė suprato jau tam tikrą laiką“ sako Sidnėjaus medicinos mokyklos asocijuotasis profesorius Guy Eslick.
Tyrinėjant autistiškus vaikus pastebima visa eilė šį sutrikimą lydinčių problemų. Dažni miego sutrikimai, epilepsija, alergijos, rezorbcijos sutrikimai (sutrikusi plonųjų žarnų veikla), dėl kurių jie nesugeba pasisavinti reikalingų medžiagų, autoimuninės ligos. Jie dažnai turi suvokimo sutrikimų – neteisingai suvokiama informacija, ateinanti iš juslių (problemos su klausa, rega, lietimu ir pan.). Tiriant modernia aparatūra pastebimi pilkosios ir baltosios medžiagų santykio skirtumai galvos smegenyse – būdingi menkesni ryšiai tarp atskirų smegenų sričių.
Elgesio terapija
Nėra universalaus gydymo tinkamo visiems autistams. Gydymas parenkamas pagal vyraujančius simptomus ir nukreiptas į normalaus vystymosi skatinimą ir savarankiškos asmenybės ugdymą. Pagrindiniai gydymo metodai yra kalbos ir kalbėjimo mokymas, bei socialinių įgūdžių formavimas. Autistai vaikai dažnai mokomi grupėse, retais atvejais įtraukiant į mokymo procesą sveikus vaikus.
Terapijos rūšių grupės:
Gydymas medikamentais
Apie 23% 3−14 metų vaikų JAV yra gydomi medikamentais (1995 m. duomenimis). Jie parenkami pagal simptomus. Vengiama kelių vaistų skyrimo vienu metu siekiant išvengti nepageidaujamų poveikių.
Autizmo simptomams gydyti naudojami medikamentai:
Šeimos gydymas
Šeima, turinti vaiką autistą, dažniausiai yra atsakinga už jo auklėjimą ir gydymą. Tokiu būdu šeimos nariai patiria poveikį savo sveikatai, kuris pats savaime gali pareikalauti gydymo. Tėvai patiria didesnę psichikos sutrikimų riziką, ypač nerimo ir depresijos. Tėvai, ar dėl aplinkinių požiūrio, ar dėl savo tikėjimo, gali ilgą laiką jausti kaltę dėl vaiko autisto gimimo. Tėvams gali būti reikalinga bendruomenės, psichoterapinė ir medikamentinė pagalba.
Autistinių vaikų broliai ir seserys, ar kiti artimi giminaičiai gali išgyventi liūdesį, pyktį. Pavyzdžiui, gali gėdytis kviestis pažįstamus į namus svečiuotis. Nenormalus elgesys ir reakcija, padiktuota autistinio giminaičio, turėtų būti taisoma bendromis pamokomis, terapijos užsiėmimais.
thumb|250px|left|Autizmo juostelė.
Autizmo simbolis
Dėlionės raštas juostelėje simbolizuoja autizmo sutrikimo keliamą problemą. Skirtingos spalvos ir formos reiškia skirtingus žmones, susiduriančius su šiuo sutrikimu, ir paties sutrikimo sudėtingumą. Juostelės spalvų ryškumas yra vilties šviesa.
Seinų miesto rotušė
thumb|right|250px|Seinų miesto rotušė ([[2009 m. liepos mėn.)]]
Seinų miesto rotušė - mūrinė neoklasikos architektūros stiliaus miesto rotušė pastatyta 1846 metais, Seinų mieste. Stačiakampio formos pastatas. Vidurinė pastato dalis yra šiek tiek platesnė ir aukštesnė. Rotušės fasade yra timpanas. Šoniniuose korpusuose yra arkos. Šiuo metu čia įsikūrę Seinų miesto ir Seinų valsčiaus vadovybės.
Aleksičė
Aleksičė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zabluduvo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietus nuo Zabluduvo ir apie 21 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Būda III
Būda III – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Bražuolės, 9 km į šiaurės vakarus nuo Grigiškių. Aplink nemažai ežerų (Mencas, Čiukiškių ežeras, Dvarčių ežeras) ir raistų. Praeina kelias. Kolektyviniai sodai.
Putėsiai
thumb|right|180px|Trys [[Šokoladas|šokoladiniai putėsių desertai]] thumb|right|180px|Baltieji putėsiai
Putėsiai (ntk. musas < „puta“) – saldus desertinis patiekalas.
Tradicinis prancūziškos virtuvės patiekalas. Kai kuriose šalyse putėsiai yra kūčių valgis.
Gaminami iš vaisių ir uogų sulčių, vynuogių vyno, šokolado, kavos, kakavos ir kitų komponentų. Dėl putų susidarymo ir fiksavimo dedami kiaušiniai, želatinas, agaras. Dėl patiekalo skonio ir aromato pagerinimo dedamas cukrus, sacharinas, medus. Kartais vietoje kiaušinių ar želatinos pilamos manų kruopos, kurios gerai brinksta ir turi lipinančių savybių, dėl kurių produktas įgauna reikalingą konsistenciją ir formą.
Gali būti patiekiami su saldžia vyšnių uogiene.
Jurgis Kiakštas
Jurgis Kėkštas, Kiakštas (, 1873 m. vasario 7 d. Kaune, Vilijampolėje – 1936 m. kovo 19 d. ar 22 d. Kaune) – baleto artistas, baletmeisteris, pedagogas.
FK Darida
FK Darida – buvęs Baltarusijos futbolo klubas, įkurtas Stolpcuose, 2002 m. persikėlęs į Ždanovičus (Minsko sritis), o 2005 m. į Minską (Kuncovščinos mikrorajonas).
Jurgis Kiakštas
Biografija
Baigęs Teatro mokyklą Sankt Peterburge 1891-1910 m. šoko Marijos teatre. 1909-1911 m. dalyvavo S. Diagilevo „Rusų sezonuose“. Nuo 1910 m. šoko užsienyje. 1919 m. grįžo į Lietuvą, nuo 1920 m. vadovavo Vienos valstybės operos teatrui ir jo baleto mokyklai. 1925-1930 m. teatro „Colon“ Buenos Airėse baletmeisteris. 1930 m. Kaune įsteigė baleto studiją, dirbo baletmeisteriu Valstybės teatre, atnaujino Čaikovskio „Gulbių ežerą“. Vienas geriausių XIX a. pab.- XX a. pr. klasikinių vaidmenų atlikėjų.
Bobrova
Bobrova  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zabluduvo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Čaplikas
Čaplikas:
Chaim Weizmann
Chaimas Veicmanas ( 1874 m. lapkričio 27 d. – 1952 m. lapkričio 9 d.) – chemikas, pirmasis Izraelio prezidentas (išrinktas 1948 m. gegužės 16 d., prezidentas 1949–1952 m.), Pasaulinė Sionistų organizacijos prezidentas, mokslo tyrimų instituto įkūrėjas.
Vaikystės metai
Gimė Motele, 40 km į šiaurės vakarus nuo Pinsko, Rusijos imperija, dabar Baltarusija. Jis buvo trečias vaikas iš penkiolikos Evzoro ir Rahel–Leijos Veicmanų šeimoje. Tuo metu Motelis buvo maža gyvenvietė su 200 žydų šeimų. Tėvas prekiavo kirsta mediena.
Iki 11 metų mokėsi Chedere, studijavo Torą ir ivritą. 1885 m. pradėjo mokytis Pinsko realinėje mokykloje. Rusijoje žydų tarpe pradėjus plisti sionistų idėjos, Ch. Veicmanas pirmą kartą pareiškė savo palankumą sionizmui. Pinske Ch. Veicmanas praleido 7 metus, mokėsi gerai, domėjosi tiksliaisiais mokslais, o ypač chemija. Pinske tuo metu gyveno labai daug žydų ir daugelis priklausė Chovevei Cion judėjimui. Jaunas Ch. Veicmanas taip pat užsiėmė sionistine veikla, kuri apsprendė tolimesnį jo gyvenimą.
Studijos ir darbas užsienyje
1892 m. su pagyrimu išlaikė baigiamuosius egzaminus ir įstojo į Vokietijos Darmštato aukštąją technikos mokyklą. Po 2 semestrų perėjo studijuoti biochemiją į Berlyno aukštąją technikos mokyklą.
1896 m. pasirodė Teodoro Herclio knyga „Žydų valstybė“. Vėliau Ch. Veicmanas rašė savo prisiminimuose: tai buvo kaip žaibas iš giedro dangaus. T. Herclio idėjos nebuvo naujiena Ch. Veicmanui, bet jį žavėjo pati autoriaus asmenybė.
1904 m. atvyko į D. Britaniją, dėstė ir dirbo Mančesterio universitete. Čia jis praleido 10 metų, dirbo mokslinį darbą, publikavo savo tyrimus ir dalyvavo sionistiniame judėjime. 1906 m. vedė Rostovo medicinos instituto studentę Verą Kac.
1906 m. Ch. Veicmanas pirmą kartą susitiko Artūrą Džeimsą Balfūrą ir po pokalbio su juo, suprato, kad reikia įkurti grupę, kuri galėtų įtikinamai išdėstyti britų vyriausybei samprotavimus, dėl žydų valstybės sukūrimo ir būtų užtikrinta D. Britanijos parama. Po kelerių metų tokia grupė buvo įkurta. Grupės paruoštas ir paskelbtas dokumentas, į istoriją įėjęs Balfūro deklaracijos pavadinimu, buvo lemtingas žydų tautai.
1907 m. Ch. Veicmanas, Vienos žydų pramonininko prašymu, pirmą kartą aplankė Palestiną, kad išsiaiškinti chemijos pramonės perspektyvas. Žydų jišuvai tuo metu Palestinoje buvo maži, bet ir tada išdidi vietos naujakurių dvasia Ch. Veicmanui padarė didelį įspūdį.
1910 m. Ch. Veicmanas gavo D. Britanijos pilietybę, o 1913 m. tapo Mančesterio universiteto docentu.
Balfūro deklaracija
Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui Turkija ir D. Britanija atsidūrė skirtingose priešininkų pusėse ir sionistų lyderiams atsirado viltis, kuri prieš keletą metų buvo absoliučiai nereali. Ch. Veicmanas suprato, kad Turkijos pralaimėjimas gali suteikti galimybę, kad būtų pripažinta Palestinoje žydų valstybė. Po trejų metų įtempto diplomatinio darbo, 1917 m. buvo priimta Balfūro deklaracija. Ch. Veicmanas ir jo šalininkai savo reikalavimuose vadovavosi dviem principais:
Morkūnas
Morkūnas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Chaim Weizmann
Balfūro deklaracija
1914–1917 m. Ch. Veicmanas turėjo daugiau nei tris tūkstančius susitikimų ir pokalbių su valstybės ir karo veikėjais, rašytojais, mokslininkais, Europos inteligencijos elitu.
Morkūnas
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Morkūnienė (ištekėjusi moteris) ir Morkūnaitė (mergautinė pavardė).
Chaim Weizmann
Balfūro deklaracija
Jo nuopelnai vystant D. Britanijos karinį potencialą suvaidino nemažą vaidmenį palankiems britų valdžios santykiams. 1915 m. atsiradus acetono deficitui, naudojamo sprogstamosios medžiagos gamyboje, Ch. Veicmanui pavyko savo laboratorijoje acetoną išgauti iš kukurūzų. Jis buvo pakviestas į Londoną ir paskirtas acetono gamybos konsultantu prie Jūrų ministerijos, vadovaujamos Vinstono Čerčilio ir Gynybos ministerijos, vadovaujamos Loido Džordžo. left|thumb|200px|Emyras Feisalis I–is ir Ch. Veicmanas (kairėje su arbiškais drabužiais) 1918 m. 1917 m. lapkričio 2 d. paskelbus Balfūro deklaraciją buvo padarytas didelis žingsnis šiuolaikinėje žydų istorijoje. Apie deklaracijos reikšmę Ch. Veicmanas 1921 m. Karlsbado konferencijoje sakė: –''Balfūro deklaracija – tai atviras mūsų istorinių reikalavimų pripažinimas, tai įstatymu garantuotas mūsų veiklos pagrindas. Mes pripažįstame, kad ji pati dar nėra mūsų problemų sprendimas, bet duoda mums galimybę jas spręsti; ji ne namas, bet namo pamatas''.
Ch. Veicmanas labai daug prisidėjo prie šios deklaracijos. Karo metu jis buvo D. Britanijos Sionistų federacijos pirmininko pavaduotojas, 1917 m. – jos pirmininkas. 1921 m. buvo išrinktas Pasaulinė Sionistų organizacijos pirmininku. Visą savo energiją Ch. Veicmanas skyrė tam, kad Balfūro deklaraciją pripažintų pasaulis.
Sionistinio judėjimo priešakyje
Nuo 1920 m. iki 1923 m. Palestinoje viešpatavo netikrumo atmosfera, San Remo konferencijos nutarimai vėlavo, arabų atstovai tarptautinėse organizacijose siūlė britų mandatui Palestinoje pakeitimus ir norėjo mandatą atšaukti.
Ch. Veicmanas į britų mandatą žiūrėjo su pagarba. Mandatas buvo tarptautinis juridinius dokumentas, o ne britų geros valios išraiška. Jis suprato, kad sionizmo ateitis priklauso nuo žydų kiekio, kurie apsigyvena Palestinoje, o ne politinės deklaracijos ar kitų išorės faktorių. Žydams reikėjo užsiimti apgyvendinimo veikla, o ne politika.
1925 m. Sionistų kongrese Vienoje Ch. Veicmanas pažymėjo, kad Palestina yra pats ramiausias Viduržemio jūros rajonas.
1925 m. balandžio 1 d. iškilmingai atidarytas Jeruzalės Hebrajų universitetas. Atidarymui vadovavo Ch. Veicmanas.
1929 m. Sionistų kongrese Ciuriche buvo priimtas Ch. Veicmano pasiūlymas įsteigti Žydų Agentūrą. Pasibaigus konferencijai, iškilmingame posėdyje dalyvavo tokie įžymus pasaulio veikėjai, kaip: Albertas Einšteinas, Leonas Bliumas, Davidas Ben Gurionas ir kt., Ch. Veicmanas buvo išrinktas agentūros pirmininku.
1931–1935 m. Ch. Veicmanas daug keliavo po pasaulį, rūpinosi žydų pabėgėliais iš Vokietijos.
Po 1936 m. neramumų Palestinoje buvo įsteigta Pylio komisija. Viename iš šios komisijos posėdžių, Ch. Veicmanas kalbėjo apie sunkią žydų padėtį Europoje: prievarta laikomi ten kur jų neturėtų būti, žmonės, kuriems visas pasaulis skirstomas į dvi dalis: vieną – kur jie negali gyventi, ir antrą – kur jiems gyventi neleidžiama. 1937 m. liepos 7 d. paskelbtose išvadose pirmą kartą buvo paminėtą, kad reikia atšaukti britų mandatą, o Palestinos teritoriją padalinti tarp žydų ir arabų.
Nuo 1934 m. rūpinosi mokslo instituto statybomis Palestinoje, Rechovote, iš kurio išaugo vienas autoritetingiausių mokslo pasaulyje chemijos institutas, kuriam suteiktas Ch. Veicmano vardas.
Antrojo pasaulinio karo pradžioje Ch. Veicmanas vadovavo žydų ginkluotųjų pajėgų sukūrimu antihitlerinių pajėgų sudėtyje. Bet „Žydų Brigada“ buvo suformuota tik 1944 m. rugsėjį. Pirmus karo metus Ch. Veicmanas praleido Londone, paskui išvyko į JAV, kur tuo metu buvo pasaulinis sionistų judėjimo centras.
1946 m. kovo mėn. Ch. Veicmanas britų–amerikiečių komisijoje dar kartą pasisakė už žydų valstybės sukūrimą Palestinoje, bet jo reikalavimai apie 100 000 pabėgėlių aliją iš Vokietijos paskirstymo stovyklų nesulaukė palaikymo iš sionistų vadovų. Bet 1946 m. balandį komisija išspausdino pranešimą: leisti atvykti į Palestiną pabėgėliams ir pratęsti britų mandatą, kol JTO bus pasirašytas atskiras susitarimas.
1947 m. Ch. Veicmanas atvyko į JAV ir JTO pasakė kalbą. Jam pavyko pasiekti, kad Negevas nebūtų įtrauktas į žydams paskirtas teritorijas ir įtikinti JAV, pripažinti Izraelio valstybę iš karto po jos paskelbimo. 1947 m. lapkričio 29 d. JTO priėmė nutarimą, pagal kurį Palestiną buvo padalyti į dvi valstybes – žydų ir arabų.
Pirmasis Izraelio prezidentas
1948 m. gegužės 14 d., kai buvo paskelbta Izraelio valstybė, Ch. Veicmanas ilsėjosi Niujorko viešbutyje. Jis buvo nustebęs, kai pasiuntinys atnešė telegramą nuo jišuvo vadovų: ''žydų valstybės paskelbimo proga siunčiame Jums sveikinimus, žmogui, kuris šiam reikalui padarė daugiau, nei kas kitas. Jūsų stiprybė ir drąsa buvo mums parama. Laukiame tos dienos, kai Jūs pradėsite vadovauti valstybei ir vesit ją taikos keliu''. Po dviejų dienų paaiškėjo, kad Ch. Veicmanas yra išrinktas valstybės Laikinosios Tarybos pirmininku.
Pablogėjusi sveikata neleido jam iš karto atvykti į šalį. 1948 m. rugpjūtį Ch. Veicmanui buvo atlikta sudėtinga akies operacija ir tik rugsėjo 30 d. jis pasakė pirmą kalbą Laikinojoje Taryboje. 1949 m. sausį įvyko rinkimai į Knesetą, o vasario 16 d. Ch. Veicmanas buvo išrinktas Izraelio prezidentu ir prisiekė šaliai.
1949 m. lapkričio 2 d. Rechovote iškilmingai atidarytas Veicmano institutas.
1952 m. lapkričio 9 d. Ch. Veicmanas mirė savo namuose Rechovote.
Pranciškus Juozapas I
thumb|left|100px|Pranciškaus Juozapo I [[monograma]]
Pranciškus Juozapas I (1830 m. rugpjūčio 18 d. Šionbrune prie Vienos – 1916 m. lapkričio 20 d. Šionbrune prie Vienos) – Austrijos imperatorius.
Valdymas
Austrijos imperatoriaus Ferdinando I įpėdinis; šis atsistatydino 1848 m., per Austrijos revoliuciją. Revoliuciją numalšinti pavedė kunigaikščiui Švarcenbergui, kuris sukilimą slopino padedamas Rusijos kariuomenės. 1851 m. atšaukė Kovo konstituciją ir ėmė valdyti pagal atnaujintą absoliutinio centralizmo sistemą. Užsienio politika taip pat nebuvo sėkminga. Krymo karu (1853–1856 m.) pablogino santykius su Rusijos imperija. Dėl didėjančio nacionalistų spaudimo prarado Lombardiją (1856 m. mūšis prie Zolferino), o 1866 m. – Veneciją. Pralaimėjęs Prūsijai (1866 m. prie Kionigreco), buvo pašalintas iš Vokietijos sąjungos. 1867 m. susvyravus centralizuotam valdymui, buvo priverstas taikytis su Vengrija ir sukurti dvigubą Austrijos – Vengrijos monarchiją. Vėliau glaudžiau bendravo su Vokietija (Trijų imperijų sąjunga) ir vykdė aktyvią prieš Rusijos bei Serbijos interesus nukreiptą Balkanų politiką (1908 m. įvykdyta Bosnijos ir Hercegovinos aneksija). Tai kėlė įtampą ir galiausiai išprovokavo Pirmąjį pasaulinį karą.
1623 m.
1623 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Esaias van de Velde
Esajas van de Veldė (, apie 1587 m., Amsterdamas, Nyderlandai – 1630 m. spalio 18 d.(?), Haga) – XVII a. pradžios Nyderlandų tapytojas-peizažistas, grafikas.
Biografija
Esajas van de Veldė gimė Amsterdame apie 1587 m. Pirmuosius dailės mokslus išėjo pas tėvą Hansą, kuris buvo tapytoju ir tikriausiai pas Antverpeno dailininką Gillis van Coninxloo, kuris tuo metu gyveno Amsterdame. Gali būti, kad mokėsi pas dailininką David Vinckboons. 1610 m. Esajas van de Veldė persikėlė į Harlemą, kur 1612 m. įstojo į vietos Šv. Luko vardo tapytojų gildiją. Harleme Esajo mokiniais buvo Janas van Gojenas ir Pieter de Neijn (1597–1639). Harleme Esajas bendradarbiavo su architektūriniu tapytoju Bartholomeus van Bassen (1590–1652). 1618 m. Esajas van de Veldė kartu su šeima persikėlė į Hagą, kur prisijungė prie vietos tapytojų gildijos. Esajas van de Veldė mirė 1630 m. Palaidotas spalio 18 d.
Garis
Garis  – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Indianoje, Mičigano ežero pietiniame krante, pietrytinis Čikagos priemiestis. Vidaus vandenų uostas. Vystoma juodoji metalurgija („United States Steel Corporation“ koncerno įmonės), mašinų gamyba, metalo apdirbimas, chemijos pramonė. Veikia 1933 m. įsteigtas universitetas.
Istorija
Garis pradėjo kurtis 1906 m. (tada buvo „Gary Land Company“ bendrovės gyvenvietė). Pavadintas verslininko Elberto Henrio Gario (Elbert Henry Gary) garbei. Miesto teisės suteiktos 1909 m. XX a. 3–4 dešimtmečiais buvo sparčiai augantis plieno pramonės centras. Tuo tarpu XX a. antroje pusėje dėl mažėjančios plieno paklausos Garis patyrė ekonominį nuosmukį.
Lietuviai
XX a. pr. sparčiai plėtojantis pramonei Garyje pradėjo kurtis lietuviai. Dauguma lietuvių (~1500) atsikėlė 1908–1918 m. iš Čikagos, Pitsburgo, taip pat Ilinojaus ir Vakarų Virdžinijos anglies kasyklų (~10 % atvyko iš Lietuvos). 1916 m. mieste įsteigta lietuvių Šv. Kazimiero parapija. 1918 m. įrengta laikina, o 1927 m. pastatyta nauja bažnyčia. Nuo 1928 m. veikė lietuviška pradinė mokykla (vadovavo lietuvės seserys kazimierietės). XX a. 1-oje pusėje veikė liet. vyrų Mokslo brolių draugystė, moterų draugija „Šviesi žvaigždė“, „Darbininkų draugystė“ (vėliau – Lietuvių politikos ir pašalpos klubas), Lietuvių tremtinių draugija, Šv. Mykolo draugija. XX a. 6 dešimtmetyje dar veikė Amerikos lietuvių taryba, Bendrasis Amerikos lietuvių fondas, Čikagos lietuvių kultūros ir kitų draugijų skyriai, Susivienijimo lietuvių Amerikoje, Lietuvių Romos katalikų sandaros kuopos, kitos organizacijos.
Gemini
thumb|160px|Gemini programos logotipas Gemini – dviviečių erdvėlaivių NASA programa, kuri buvo paskelbta 1962 m. sausio 3 d.
1961 m. gruodžio 7 d. NASA paskelbė planus išplėsti tada buvusius žmonių pilotuojamus kosminius skrydžius. Buvo paskelbti planai sukurti dviviečius erdvėlaivius. Programos pavadinimas kilo iš Zodiako ženklo „Dvynys“. Programa ivykdė 12 skrydžių, iš kurių 2 buvo automatiniai ir 10 pilotuojamų. Pagrindiniai šios programos uždaviniai:
GEMINI III
Paleidimas/Nusileidimas – 3.23.1965/3.23.1965
Orbitos – 3
Trukmė – 4 valandos 53 minutės 31 sekundė
GEMINI IV
Dalyviai – James A. McDivitt, Edward H. White II
Paleidimas/Nusileidimas – 3.03.1965/3.07.1965
Orbitos – 62
Trukmė – 97 valandos 56 minutės 12 sekundžių
GEMINI V
Dalyviai – L. Gordon Cooper, Jr., Charles „Pete“ Conrad, Jr.
Paleidimas/Nusileidimas – 8.21.1965/8.29.1965
Orbitos – 120
Trukmė – 190 valandos 55 minutės 14 sekundžių
GEMINI VI
Dalyviai – Walter M. Schirra, Jr., Thomas P. Stafford
Paleidimas/Nusileidimas – 12.15.1965/12.16.1965
Trukmė – 25 valandos 51 minutė 24 sekundės
GEMINI VII
Dalyviai – Frank Borman, James A. Lovell, Jr.
Paleidimas/Nusileidimas – 12.04.1965/12.18.1965
Trukmė – 330 valandų 35 minutės 31 sekundė
GEMINI VIII
Dalyviai – Neil A. Armstrong, David R. Scott
Orbitos – 6.5
Trukmė – 10 valandų 41 minutė 26 sekundės
GEMINI IX-A
Dalyviai – Thomas P. Stafford, Eugene A. Cernan
Paleidimas/Nusileidimas – 6.03.1966/6.03.1966
Orbitos – 45
Trukmė – 70 valandų 46 minutės 39 sekundės
GEMINI X
Orbitos – 43
Trukmė – 70 valandų 46 minutė 39 sekundės
GEMINI XI
Dalyviai – Charles „Pete“ Conrad, Jr., Richard F. Gordon, Jr.
Paleidimas/Nusileidimas – 9.12.1966/9.15.1966
Orbitos – 44
Trukmė – 71 valandų 17 minučių 8 sekundės
Dalyviai – James A. Lovell, Jr., Edwin E. „Buzz“ Aldrin, Jr
Paleidimas/Nusileidimas – 11.11.1966/11.15.1966
Orbitos – 59
Trukmė – 94 valandų 34 minutės 31 sekundė
Futa Džalonas
''Šis straipsnis yra apie Afrikos geografinį regioną. Apie to paties pavadinimo valstybę žr. Futa Džalonas (istorinė valstybė)''
Kartu tai yra ir istorinis Sahelio civilizacijos regionas, nuo XVI a. gyvenamas daugiausia fulbių tautybės atstovų.
Geografija
Futa Džalono Vyraujantis aukštis 900 m. Aukščiausia vieta – 1573 m aukščio Luros kalnas. Futa Džalonas sudarytas iš smiltainio, smarkiai suskaidytas upių slėnių (sudaro džiunglių slėnius ir kanjonus). Aukštumose prasideda dauguma didžiųjų Vakarų Afrikos upių: Nigeris, Senegalas, Gambija. Vyrauja pievų augalija bei džiunglės.
Istorija
Manoma, kad senieji Futa Džalono regiono gyventojai buvo mande kilmės, giminingi mandingams, soninkiams, vėliau atėjusių fulbių pavadinti apibendrinančiu terminu „džalonke“. II tūkst. pradžioje jie aukštumose sukūrė hipotetinę Džalunkandu valstybę. Manoma, kad XIII–XIV a. teritoriją kontroliavo Malio imperija.
Nuo XIII a. į regioną iš šiaurės migravo gyvulių augintojai fulbiai, kurių užkariavimai vertė vietos tautas migruoti į vakarus ir pietus, apgyvendinant miškingas tropikų teritorijas. Iš šių migravusių tautų vėliau susiformavo susu, temne, jalunka, kuranko ir kitos etninės grupės.
Fulbių tarpe plintant islamui, ėmė plisti džihado idėjos. XVIII a. fulbiai konsolidavo teokratinę Futa Džalono valstybę, valdomą dvasinių lyderių. Valstybės ekonominis pagrindas buvo vergų prekyba su pakrantėmis, kur jau buvo įsitvirtinę europiečių kolonijos.
Senoji Būda (Elektrėnai)
Senoji Būda – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 12 km nuo Laičių.
Leonas Ulevičius
Leonas Ulevičius (1935 m. rugsėjo 21 d. Kazlų Rūdoje – 2000 m. spalio 7 d.) – pedagogas, choro dirigentas.
Biografija
1944–1945 m. mokėsi Kazlų Rūdos vidurinėje mokykloje, 1962–1967 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno Juozo Gruodžio muzikos technikume (dėst. Vladas Balsys ir Jonas Januškevičius). 1981–1986 m. neakivaizdiniu būdu muziką studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (dirigavimą dėstė Genovaitė Maironienė-Gokaitė).
1960–1962 m. – Kauno valstybinio muzikinio teatro choro artistas, miesto 7-osios vidurinės mokyklos muzikos mokytojas, akordeonistų orkestro vadovas. 1960–1963 m. – Kauno dailės ir baldų kombinato vyrų choro ir moterų vokalinio ansamblio vadovas. 1962–1972 m. Kauno miesto kultūros namų direktorius. 1965–1971 m. Rokų (Kauno raj.) aštuonmetės mokyklos vaikų choro, 1964–1967 m. 22-osios Kauno profesinės technikos mokyklos moksleivių chorų vadovas.
1980–1985 m. ir 1991–1994 m. buvo vaikų folklorinio ansamblio „Tututis“ vokalo vadovas. Yra parengęs per 50 įvairių muzikos mokymo priemonių, vadovauja seminarams, veda atviras muzikos pamokas Lietuvos ir užsienio pedagogams, dalyvauja mokslinėse konferencijose, rašo spaudoje ir recenzuoja muzikos vadovėlius.
Nuo 1982 m. – Kauno miesto muzikos mokytojų metodinės tarybos pirmininkas; 1986 m. suteiktas muzikos mokytojo eksperto vardas. Nuo 1989 m. – Lietuvos chorų sąjungos narys, nuo 1995 m. – Kauno miesto choro meno tarybos narys ir muzikos mokytojų kvalifikacinės komisijos įgaliotinis Lietuvos rajonams ir miestams, nuo 1996 m. – Lietuvos muzikos mokytojų asociacijos tarybos ir Lietuvos muzikų draugijos narys. Respublikinių dainų švenčių konsultantas, chorų apžiūrų ir konkursų žiuri pirmininkas arba narys.
Nuo 1970 m. – Kauno miesto dainų švenčių organizatorius, dirigentas ir vyr. dirigentas, 1990 m. – Lietuvos vaikų ir jaunimo festivalio „Dainuok, jaunoji Lietuva“ meno vadovas ir vyr. dirigentas. Dirigavo 1992 m. Norvegijoje (Bergeno mieste) vykusiame vaikų meno festivalyje, 1993 m. – Lietuvos jaunimo mažojoje dainų šventėje Vilniuje, 1994 m. – Vilkaviškio rajono dainų šventėje, 1994 m. – I Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje, 1997 m. – respublikiniame moksleivių festivalyje „Baltijos bangelės“ Palangoje ir 1997 m. – Lietuvos moksleivių dainų šventėse Vilniuje. 1997 m. pedagogas apdovanotas Gedimino 1-ojo laipsnio medaliu.
Mirė 2000 m. spalio 7 d. Palaidotas Kauno Petrašiūnų kapinėse.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Gedziu
Gedziu  – miestas Kinijos Liaudies Respublikos pietuose, Junano provincijoje, Honghos upės slėnyje, ~190 km į pietus nuo Kunmingo, netoli Vietnamo sienos. Patenka į Honghos hani ir i autonominę prefektūrą. Tai didžiausias Kinijoje alavo gavybos ir apdirbimo centras. Taip pat kasamos švino, cinko, vario, volframo, bismuto rūdos. Plėtojama spalvotoji metalurgija, kasybos įrangos, elektrovežių gamyba, chemijos, siuvimo, statybinių medžiagų, baldų, maisto pramonė.
Istorija
Gezdiu apylinkėse nuo seno kastas sidabras. XX a. pr. prancūzams nutiesus Kunmingo–Haifongo geležinkelį, suklestėjo kalnakasyba. XX a. vid. pastatytas metalurgijos kombinatas.
Gimnastika 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Gimnastikos varžybos 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Pekine vyko nuo rugpjūčio 9 iki rugpjūčio 24 d. Pekino nacionaliniame vidaus stadione.
Pagrybio kapinynas
Kapinyne rasta 217 griautinių kapų (1 degintinis – vaiko), datuojamų V–VI a. Mirusieji laidoti po vieną, kartais – po 2–4. Gausu įkapių: žalvarinių, gintarinių, sidabrinių papuošalų, amuletų, darbo reikmenų, aprangos dalelių, ginklų, žirgo pakinktų dalių. 38 kapuose rastos žirgų galvos ir kojų apačios (su kanopomis).
Pagrybio kapinyną 1980–1982 m. tyrinėjo Lietuvos istorijos instituto tyrėjai, vadovaujami Laimos Vaitkunskienės. Radiniai saugomi Lietuvos nacionaliniame, vietiniuose muziejuose.
Daujotiškės (Alytus)
Daujotiškės – buvęs kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Alytaus.
Istorija
Alytaus apylinkės Daujotiškių kaimas 1987 m. kovo 25 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.
1624 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Vila Emo
Vila Emo (it. Villa Emo) – XVI a. Andrea Palladio projektuota vila Trevizo apylinkėse, Fancolo gyvenvietėje. Vila 1996 m. įtraukta į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą, kaip objekto „Vičencos miestas ir Paladijo Veneto vilos“ dalis.
Istorija
Vila sukurta Venecijos aristokratų Emo šeimo užsakymu. Vila suprojektavo Andrea Palladio ir ji buvo pastatyta apie 1557-61 m. Nuo 1561 iki 1564 m. ją vidaus freskomis dekoravo Giovanni Battista Zelotti.
Vilos architektūra glaudžiai susieta su aplinkiniu gamtovaizdžiu ir jos paskirtimi - vila turėjo būti ne tik aristokratų gyvenamasis namas, bet ir stambaus ūkio aplink dvaras, taip kaip sumanė statybų užsakovas Leonardo Emo. Vilos pagrindinio įėjimo rampa padaryta be laiptelių, kad fermos darbuotojai galetu laisvai ridenti statines ar užvežti maišus gėrybių. Vila suplanuota suspaustos T raidės formos, jos ilgi sparnai, manoma, galėjo tarnauti fermos gėrybių saugojimui nuo lietaus derliaus nuėmimo metu, o kitu laikotarpiu - kaip atviros laisvalaikio lodžijos. Anot Andrea Palladio, jomis vaikščiodamas šeimininkas galėdavo visuomet apžiūrėti savo ūkį.
Freskos viloje vaizduoja to meto žemės ūkio fermų gyvenimo aplinką su perpintomis antikos mitologijos siužetų linijomis ir herojais.
Iki pat 2004 m. vila priklausė Emo šeimai, kuomet ji parduota vietos bankui Credito Trevigiano Cooperative Bank. 2005 m. vilos valdymui buvo suformuota ne pelno organizacija Vila Emo fondas (it. Fondazione Villa Emo). Dėl vilos išsaugojimo fondą konsultuoja Italijos kultūros ministerija.
Semih Şentürk
Semihas Šentiurkas (g. 1983 m. balandžio 29 d.) – futbolininkas, Turkijos rinktinės ir Fenerbahçe klubo puolėjas.
Karjerą pradėjo Fenerbahçe jaunimo komandoje. 1999 m. pakviestas į pagrindinę komandą, tačiau ten žaidė nedaug ir paskolintas İzmirspor klubui. 2003 m. vėl grįžo į Fenerbahçe ir tapo vienu pagrindinių klubo puolėjų.
2001–2005 m. Semih žaidė Turkijos jaunimo rinktinėje. žaidžia nuo 2006 m. Su rinktine dalyvavo 2008 m. Europos futbolo čempionate. Šiame turnyre įmušė įvartį į Šveicarijos rinktinės vartus, bei lyginamąjį įvartį antro pratęsimo pridėto laiko 2 minutę ketvirtfinalio varžybose su Kroatija. Taip pat 11 m baudinių serijoje sėkmingai realizavo baudinį. Pusfinalio varžybų su Vokietija pabaigoje, Semih vėl įmušė lyginamąjį įvartį, tačiau vokiečiai spėjo persverti rezultatą savo naudai, ir Turkija pralaimėjo.
FC Lokomotíva Košice
Košicės „Lokomotíva“ – Slovakijos futbolo klubas iš Košicės.
Istorija
2018/19 m. sezone žaidė Antroje lygoje, bet turėjo finansinių problemų. Po sezono pasitraukė į 5. Liga pirmenybes.