cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kuveito ir Lietuvos santykiai
Santykiai po 1991 m.
2001 m. birželio 5 d. Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerijoje pasirašyta pirmoji dvišalė sutartis – Lietuvos Respublikos ir Kuveito Valstybės sutartis dėl investicijų skatinimo ir apsaugos. Sutartį pasirašė Lietuvos užsienio reikalų viceministras Oskaras Jusys ir Kuveito ambasadorius Lietuvai Faisalis Rašedas Al Ghajis, reziduojantis Vokietijoje. Kuveitas tapo pirmąja arabų valstybe, su kuria Lietuva pasirašė investicijų skatinimo ir apsaugos sutartį.
Lietuva kurį laiką Kuveite buvo dislokavusi Lietuvos kariuomenės dalinius, kurie dalyvavo tarptautinėje operacijoje Lietuvai įsitraukus i Irako karą. 2003 m. gegužės 29 d. buvo nutarta siųsti iki 130 Lietuvos karių laikotarpiui iki 18 mėnesių „siekiant užtikrinti saugumą ir stabilumą regione“ „kol bus suformuota naujoji Irako Vyriausybė“ (Kuveito kaimyninė valstybė). Taip pat į Kuveitą siųsti karo medikai ir orlaivių krovos operacijų specialistai. Dėl to derintas Lietuvos ir Kuveito Vyriausybių susitarimas dėl Lietuvos ginkluotųjų pajėgų Kuveito teritorijoje statuso, sudarytas pasikeičiant laiškais. Susitarimas abiejų šalių pasirašytas 2005 m.
2007 m. gegužę Saudo Arabijoje įvyko pirmasis dvišalis užsienio ministrų susitikimas – Europos Sąjungos ir Persų įlankos šalių bendradarbiavimo tarybos kasmetiniame ministrų lygio susitikime dalyvaujantis Lietuvos užsienio reikalų ministras Petras Vaitiekūnas susitiko su Kuveito užsienio reikalų ministru.
Dar kartą dviejų šalių ministrų susitikimas vyko 2008 m. kovo mėn., Lietuvos užsienio reikalų ministrui Petrui Vaitiekūnui kovo 17 dieną atvykus oficialaus dviejų dienų vizito į Kuveitą. Vizito metu susitiko su Kuveito ministro pirmininko pavaduotojo ir užsienio reikalų ministro pareigas einančiu šeichu Mohammad Sabah Al Salem Al Sabah, susitikimų metu daug dėmesio skiriant dvišalių ekonominių santykių su Kuveitu plėtojimo galimybėms energetikos sektoriuje, taip pat aptarta situacija Irake, Irane bei Afganistane. Suorganizuotas susitikimas su Kuveito ekonominio vystymo fondo direktoriumi Abdulvahabu Al Badeku ir aptartos Fondo galimybes prisidėti prie kelio tiesimo Afganistano Goro provincijoje, kurios atkūrimui tuo metu vadovavo Lietuva, suteikiant paskolą, ir su Kuveito prekybos ir pramonės rūmų viceprezidentu Hilalu Al Mutairiu. Kartu su ministru vyko Lietuvos verslininkų delegacija, kurioje dalyvavo UAB „Garsų pasaulis“, UAB „Ergolain“, UAB „Traidenis“, UAB „Ūkio banko investicinė grupė“ ir AB „Žemaitijos pienas“ atstovai, o kovo 18 d. atidarytas Lietuvos ir Kuveito verslo seminaras. Vienas Lietuvos delegacijos dalyvių buvo tuomet SEB banko prezidento patarėjo pareigas einantis būsimas Lietuvos prezidentas Gitanas Nausėda. Paskutinę vizito dieną ministras Petras Vaitiekūnas susitiko su Kuveito investicijų agentūros vykdomuoju direktoriumi Baderu M.Al-Sa’adu bei laikinai einančiu Kuveito Ministro Pirmininko pareigas šeichu Naseru Al Mohamedu Al-Ahmadu Al Sabahu. 2013 m. tarp Lietuvos ir Kataro pasirašyta sutartis dėl pajamų dvigubo apmokestinimo išvengimo ir mokesčių slėpimo prevencijos.
2015 m. kovo 31 d. Lietuvos Resublikos užsienio reikalų ministerijos Vystomojo bendradarbiavimo departamento direktorė Laima Jurevičienė dalyvavo Kuveite vykusioje trečioje tarptautinėje humanitarinės pagalbos aukšto lygio donorų konferencijoje, skirtoje Sirijos krizei aptarti.
2017 m. spalio 2 d. Lietuvoje viešėjo Kuveito Valstybės Nacionalinės Asamblėjos Lietuvos ir Kuveito parlamentinių ryšių grupės delegacija, kurią priėmė Lietuvos užsienio reikalų viceministras Neris Germanas. Kuveito delegacijos vadovas buvo Šuaibas Šababas Al Muvaizris. Aptartas valstybių bendradarbiavimas, abipusis palaikymu rinkimuose į Jungtinių Tautų Saugumo Tarybą, iškeltas bevizio režimo su Europos Sąjunga Kuveito piliečiams klausimas. Lietuvos viceministras paragino atidaryti Kuveito ambasadą Vilniuje ir pakartojo kvietimą Kuveito Valstybės užsienio reikalų ministrui apsilankyti Lietuvoje. Vizito metu Kuveito delegacija taip pat lankėsi Kauno mečetėje, susitiko su Kauno meru Visvaldu Matijošaičiu, Seimo pirmininko pavaduotoja Irena Degutiene, Seimo užsienio reikalų komiteto nariais, Vilniaus Universiteto Studijų prorektoriumi doc. dr. Valdu Jaskūnu.
2020 m. vasario 14 dieną ministras Linas Linkevičius dalyvavo Vokietijoje vykstančioje tarptautinėje Miuncheno saugumo konferencijoje, kurios paraštėse planuotas ministro dvišalis susitikimas su Kuveito užsienio reikalų ministru.
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Lietuvos ir Kuveito vyrų futbolo rinktinės iki 2021 m. gruodžio yra tarpusavyje sužaidusios dvejas rungtynes, kurių vienas laimėjo Kuveito rinktinė, o kitos pasibaigė lygiosiomis. 2021 m. jų stebėti buvo atvykęs Kuveito futbolo asociacijos prezidentas.
2010 m. spalio 15 d. Lietuvos užsienio reikalų ministerijoje surengtas seminaras „Persijos įlankos arabiškos šalys: daugialypė sociokultūrinė terpė“, kurio metu susirinkusiems verslininkams, keliautojams ir studentams pasakota apie Arabiškas Persijos įlankos šalis, tarp jų – Iraką.
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Kuveito siekė 21,18 mln. eurų.
Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Kuveitą.
Jaroslavas Olesnickis
Jaroslavas Olesnickis (m. prieš 1635 metus) – Bielsko vėliavininkas 1606-1618, Belzo seniūnas nuo 1621 metų.
Buvo Vladislovo Vazos elektoriumi nuo Bielsko vaivadijos 1632 metais.
Sietinė
Sietinė – viensėdis Ignalinos rajono savivaldybėje, 1 km nuo Gubavos.
Latvių tautinis atgimimas
miniatiūra|220px|right| Krišjanis Valdemaras, vienas jaunalatvių sąjūdžio vadovų ir ideologų
Latvių tautinis atgimimas – tautinio atgimimo judėjimas Latvijoje.
Istorija
Pirmojo latvių tautinio atgimimo pradininkai XIX a. 6–8 dešimtmečiais buvo jaunalatviai, priešinęsi baltvokiečių vyravimui Lifliandijos ir Kuršo gubernijų ūkyje ir kultūroje, politiniame ir bažnytiniame gyvenime. Judėjimas veiklą pradėjo Tartu universitete, dalyvaujant apie 30 etninių latvių studentų. Vieni įtakingiausių narių buvo Krišjanis Valdemaras, Juris Alunanas, Krišjanis Baronas. Jaunalatviai siekė sumenkinti vokiečių kultūros įtaką, stiprinti latvių tautinę savimonę, įteisinti latvių kalbos ir kultūros lygiateisiškumo. Kūrė latvių draugijas, rinko tautosaką, plėtojo latvių literatūrinę kalbą, literatūrą, meną, švietimą, skleidė mokslo žinias.
Judėjimo aktyvistas mokytojas Atis Kronvaldas XIII a. išleistoje Eiliuotoje Livonijos kronikoje aptiko raudonai baltai raudonos vėliavos paminėjimą. Šios spalvos ilgainiui tapo Latvijos vėliava. A. Kronvaldas nenuilstamai stengėsi skatinti latvių švietimą ir modernizavo latvių kalbą, sukurdamas daug naujų žodžių.
1868 m., iš pradžių kaip labdaros organizacija, padedanti nukentėjusiems dėl nederliaus, buvo įkurta Rygos latvių draugija, organizavusi latvių kultūrinį gyvenimą Rygoje ir regionuose. Čia buvo įkurta pirmoji latvių nacionalinio teatro trupė, vadovaujama Adolfo Alunano.
1873 m. Rygoje surengta Dainų ir Šokių šventė. Tarp kitų dainų, joje pirmą kartą nuskambėjo Karlio Baumanio sukurta Dievs, svēti Latviju!, vėliau tapusi Latvijos himnu.
Su jaunalatvių veikla XIX a. pabaigoje plėtojant švietimą ir kultūrą susijusi „Naujosios srovės“ (Jaunā strāva) judėjimo veikla. Jo veikėjai, žymūs latvių inteligentai, būrėsi apie laikraštį Dienas Lapa. Judėjimo pabaiga laikoma 1897 m., kai leidinį uždarė Rusijos imperijos administracija.
Kučionių valsčius
Kučionių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Kučionys, vėliau – Barūnai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1933 m. gruodžio 9 d. prijungta dalis Palionių valsčiaus. II pasaulinio karo metais dalis Kučionių valsčiaus perduota naujam Ašmenos valsčiui.
Gyvenvietės
Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):
Haris Poteris ir Mirties relikvijos. 2 dalis
'''Haris Poteris ir Mirties relikvijos. 2 dalis''' (Harry Potter and the Deathly Hallows – Part 2) – 2011 m. JAV fantastinis filmas; antrasis iš dviejų filmų pagal to paties pavadinimo rašytojos J.K.Rowling romaną. Ši dalis yra jau aštuntasis, o kartu ir paskutinis populiariosios Hario Poterio frančizės filmas. David Heyman ir David Barron yra šio filmo prodiuseriai, o scenarijų parašė Steve Kloves, kuris taip pat parašė scenarijus pirmiems keturiems, šeštam ir septintam filmui. Filme istorija pasakoja apie Hario Poterio paskutinę kelionę sunaikinant Valdovo Voldemorto likusius horokrusus. Hario Poterio personažo vaidmenį atlieka Daniel Radcliffe, kartu su Rupert Grint ir Emma Watson, kurie atlieka geriausių Hario draugų vaidmenis, Ronio Vizlio ir Hermionos Įkyrėlės. Tarp antraeilių aktorių yra tokie aktoriai kaip Ralph Fiennes, Michael Gambon, Alan Rickman, Helena Bonham Carter bei Maggie Smith. Šio filmo filmavimas prasidėjo 2009 m. sausio 19 d. ir buvo baigtas 2010 m. birželio 12 d. Tačiau pasibaigus filmavimui prireikė kai kurias scenas nufilmuoti iš naujo, todėl 2010 m. gruodžio 21 d. įvyko papildomas filmavimas, su kuriuo baigėsi dešimt metų trukęs Hario Poterio serijos filmų filmavimas.
Antroji dalis buvo išleista 2D ir 3D formatais 2011 m. liepos 15 d. Tą pačią dieną filmas pradėtas rodyti ir IMAX kino teatruose. Lietuvos kino teatruose antrosios dalies premjera įvyko 2011 m. liepos 13 d.
Aktoriai
Režisierius David Yates yra pranešęs, kad paskutinei filmo scenai, kurios veiksmas vyksta praėjus devyniolikai metų po pagrindinio siužeto, nebus samdomi vyresni aktoriai, kurie pakeistų pagrindinius. Specialūs efektai bus panaudoti, kad aktorius paverstų vyresniais.
Nuorodos
ハリー・ポッターと死の秘宝
Erich Ludendorff
Ėrichas Frydrichas Vilhelmas Liudendorfas (,  – ) – vokiečių generolas, politikas. Per Pirmąjį pasaulinį karą jis išgarsėjo dėl pagrindinio vaidmens 1914 m. vokiečių pergalėse prie Lježo ir Tanenbergo. 1916 m. paskirtas Vokietijos generalinio štabo pirmuoju generolu kvartirmeisteriu, jis tapo pagrindiniu politikos formuotoju de facto karinėje diktatūroje, dominavusioje Vokietijoje visą likusį karo laikotarpį. Po Vokietijos pralaimėjimo svariai prisidėjo prie nacių atėjimo į valdžią.
Po karo Liudendorfas tapo žymiu nacionalistų lyderiu, teigiančiu, kad Vokietijos pralaimėjimas ir Versalyje pasiektas susitarimas buvo marksistų, masonų ir žydų išdavikiško sąmokslo rezultatas. Jis taip pat dalyvavo nepavykusiame 1920 m. Kapo puče ir 1923 m. Alaus puče, o paskui nesėkmingai kandidatavo į prezidentus prieš feldmaršalą Hindenburgą, savo karo laikų viršininką. Vėliau pasitraukė iš politikos ir paskutiniuosius metus skyrė karo teorijos studijoms.
1937 m. Miunchene Liudendorfas mirė nuo kepenų vėžio.
Tulpiakiemio kapinynas
Tulpiakiemio kapinynas – kapinynas, esantis Ukmergės rajone, Tulpiakiemio kaime (Siesikų sen.). Valstybės saugoma archeologinė vieta yra atokiau nuo pagrindinės gyvenvietės, 0,8 km į pietvakarius, dirbamų laukų apsuptyje, 1,5 m aukščio kalvelėje Obelies upelio kairiajame krante. Užima 16 000 kv. m plotą. Kapinyne nustatyti degintiniai žmonių ir griautiniai žirgų kapai, kurie datuojami XII-XVII a.
Tyrimai
Kapinynas rastas 1924 m., nuniokiotas gyventojų ūkinės veiklos.
Vis dar žinau ką veikei aną vasarą
Vis dar žinau ką veikei aną vasarą – 1998 m. sukurtas slasher žanro siaubo filmas, metais anksčiau pasirodžiusios juostos „Žinau ką veikei aną vasarą“ tęsinys.
Santrauka
Praėjo metai. Džiulė mokosi koledže, tačiau ją vis dar kankina prisiminimai apie ją ir draugus persekiojusį vyrą žvejo kostiumu. Jos kambario draugė Karla siūlo pakeisti aplinką ir tokiu būdu prasiblaškyti. Merginoms paskambina iš radijo stoties ir pasiūlo dalyvauti konkurse, kurio prizas – kelionė į Bahamus. Merginos į pateiktą klausimą atsako neteisingai, tačiau prizą vis tiek laimi. Prie visko jos turi įvykdyti dar vieną sąlygą – į salą pasiimti sau porą. Ketvertas jaunuolių atvyksta į salą Bahamuose, tačiau čia sužino, kad atostogų sezonas jau seniai pasibaigęs ir joje daugiau nėra kitų žmonių. Pakilusi audra sutrukdo jiems išplaukti atgal ir netrukus Džiulė supranta, kad jie pateko į spąstus, kuriuos paspendė vyras žvejo kostiumu...
Aktoriai
Filme skamba Jennifer Love Hewitt atliekama daina „How Do I Deal“, išleista ir atskiru singlu.
Tulpiakiemio kapinynas
Tyrimai
1979-1980 m. Istorijos instituto archeologai, vadovaujami Algirdo Varno, ištyrė 720 kvadratinių metrų plotą. Buvo surasta degintinių žmonių kapų ir 17 nedegintų žirgų kapų, kurie datuojami naujuoju geležies amžiumi. 1984 m. Tulpiakiemio kapinyne lankėsi tyrėjai iš Ukmergės kraštotyros muziejaus. Birutės Puodžiuvytės-Sipavičienės vadovaujami muziejininkai aptiko pavienių radinių iš suardytų degintinių žmonių kapų, 24 žirgų griaučių liekanų, datuojamų X–XIII a., ir 148 griautinių XV–XVII a. žmonių kapų. Dalis jų buvo su įkapėmis.
Radiniai
Tyrimuose nustatytos įkapės: ginklai (ietigalis), darbo įrankiai (peiliai, skiltuvai, sagtys), papuošalai (antkaklės, segės, apyrankės, auskarai, karoliai, žiedai), raitelio ir žirgo aprangos fragmentai (kamanos, žąslai, apkalai, sagtelės, žvangučiai, karoliai, skambalai, balno kilpos), buities daiktai, keramikos dirbinių fragmentai, 96 Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės, Lenkijos, Švedijos monetos ir jų klastotės.
Kapinyno radiniai saugomi Lietuvos nacionaliniame muziejuje, Ukmergės kraštotyros muziejuje.
Krokialaukio valsčius
Krokialaukio valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietų Lietuvos teritorijoje. Centras – Krokialaukis.
Istorija
Minimas XVIII a. pabaigoje. Nuo 1867 m. iki 1914 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystės, Suvalkų gubernijos, Kalvarijos apskričiai. Atkurtas po I pasaulinio karo, 1934 m. panaikintas, vėl atkurtas 1947 m. lapkričio 6 d. iš dalies Simno valsčiaus, dalies Alytaus valsčiaus ir dalies Miroslavo valsčiaus.
Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Simno rajonui (6 apylinkės).
Slovėnijos futbolo varžybos 2022–2023 m.
Slovėnijos futbolo varžybos 2022–2023 m.
Sikariškiai
Sikariškiais vadinami kaimai Molėtų rajone:
Signalai
Signalai – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 14 km nuo Laičių.
Janas Kvileckis
Janas Kvileckis (g. 1729 m. – m. 1789 m.) – Mendzyžeco kaštelionas 1785-1789, Rogozinsko 1781-1785, Biechovsko kaštelionas 1778-1781, Všovo taurininkas 1772-1776.
1786 metais buvo apdovanotas Baltojo erelio ordinu, 1779 metais tapo Švento Stanislovo ordino kavalieriumi.
MFK Dolný Kubín
MFK Dolný Kubín – Slovakijos futbolo klubas iš Dolny Kubyno.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1920 m. Pateko į Antrą lygą, bet 2015–2016 m. sezone 2. Liga Rytų grupėje buvo dvyliktoje vietoje. Pasitraukė iš pirmenybių anksčiau laiko.
Stadionas
Namų stadionas talpina 1 950 žiūrovų (iš jų 730 vietų yra sėdimos).
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
The One (albumas)
„The One“ – dvidešimt trečiasis anglų atlikėjo Eltono Johno albumas, išleistas 1992 m. birželio 22 d. Jis buvo įrašytas „Studio Guillame Tell“ įrašų studijoje Paryžiuje. Albumas buvo skirtas Vance Buck, kuris nemažai dirbo su Eltonu. Jungtinėje Karalystėje albumas 2-oje vietoje pagal pardavimus išbuvo tris savaites. 1993 m. jis tapo dukart platininiu Amerikoje.
Dainų sąrašas
Visas dainas sukūrė Elton John ir Bernie Taupin, išskyrus „Runaway Train“, prie kurio prisidėjo Olle Romo.
Ferma (roko grupė)
Istorija
1987 metų pradžioje Ukmergės moksleiviai žurnale „Jaunimo gretos“ perskaitė straipsnį „Varveklis, Kablys, Peroksidinė kekšė ir kiti“. Tai buvo impulsas veiklai. Ukmergėje pradėjo kurtis pankroko grupės. 1988 metų pradžioje susikūrė grupė „Ferma“. Grupės nariai buvo Ukmergės 5-tos vidurinės mokyklos moksleiviai. Pirmasis grupės vokalistas buvo Artūras Indrišiūnas „Šefas“, jį greitai pakeitė Audrius Mučinskas. 1988 metais lapkričio mėnesį Ukmergės kultūros namuose įvyko koncertas, kuriame dalyvavo grupės „Ferma“, Už Tėvynę", „33 procentai kiaulių pakeliui į Vatikaną“. 1988 metais gruodžio 16 – 17 dienomis „Ferma“ dalyvavo Kaune vykusiame festivalyje „Purvinoji žiema“. 1989 m. rugsėjo 17 dieną metais „Ferma“ dalyvavo „Vilnius Underground“ festivalyje Vilniuje Alumnato kiemelyje. 1989 metų rudenį vokalistas Audrius Mučinskas buvo paimtas į sovietinę armiją ir grupės „Ferma“ veikla nutrūko.
Klemalis
Klemalis (Asclepias) – stepukinių (Apocynaceae) šeimos augalų gentis. Priskaičiuojama apie 120 arba 140 rūšių.
Šios genties rūšys natūraliai paplitusios Šiaurės ir Pietų Amerikoje.
Lietuvoje sulaukėjęs ir natūralizavęsis sirinis klemalis (Asclepias syriaca).
Mikalojus Žolkievskis
Mikalojus Žolkievskis (m. 1596 metais) – Lvovo pakamaris 1583–1596, Lvovo vėliavininkas 1581–1582, Medicko seniūnas 1583 metais.
1589 metais buvo Bytomo-Bendzinskio traktato signataras pacifikaciniame seime.
KKSC Utena
Utenos KKSC – Lietuvos futbolo klubas iš Utenos.
Kundročių karjeras
Kundročių karjeras – karjero tvenkinys Lietuvoje, Pakruojo rajone, 3 km į pietvakarius nuo Pakruojo. Sudarytas išeksploatavus smėlio išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,43 km, plotis – iki 0,38 km. Yra 6 a sala. Altitudė 65,4 m. Krantai žemi, apaugę medžiais ir krūmais. Iš šiaurės, vakarų ir pietų tvenkinį supa miškas, kitose pakrantėse plyti pievos, krūmynai, dirbami laukai. Šalia įsikūręs Kundročių kaimas. Tvenkinys nenutekantis, priklauso Kruojos upės baseinui.
Anatolijus Konevas
Anatolijus Konevas (, 1921 m. sausio 10 d. – 1965 m. lapkričio 9 d.) – Rusijos krepšininkas, rungtyniavęs Maskvos „Dinamo“ ir Maskvos CSKA klubuose bei TSRS rinktinėje.
Kartu su rinktine A. Konevas tris kartus tapo Europos čempionu (1947, 1951 ir 1953 m.) bei vieną kartą iškovojo Europos čempionato bronzos medalį (1955 m.). A. Konevas 1952 m. Helsinkyje pasidabino olimpiniu sidabro medaliu.
2023 m. pasaulio šaudymo iš lanko čempionatas
2023 m. pasaulio šaudymo iš lanko čempionatas – pasaulio šaudymo iš lanko federacijos organizuotas geriausių pasaulio šaudymo iš lanko sportininkų čempionatas, kuris vyko liepos 31 d. – rugpjūčio 6 d. Vokietijos mieste Berlyne.
Pietų Korėja pirmą kartą nuo 1995 m. nelaimėjo pirmos vietos medalių lentelėje, o pirmoji vieta atiteko Indijai, kuri ligi 2023 m. nei sykio nebuvo laimėjusi aukso medalio pasaulio čempionate.
Olimpinė kvalifikacija
Olimpines kvalifikacines kvotas į 2024 m. vasaros olimpines žaidynes iškovojo šios šalys:
AB Šatrija
AB Šatrija – Lietuvos siuvimo įmonė.
Vadovai
Generalinis direktorius Giedrius Grondskis (2015 m. duomenys).
Rozalimo pažintinis miško parko takas
Rozalimo pažintinis miško parko takas - rekreacinis pėsčiųjų takas, įrengtas Pakruojo rajone, Rozalimo miestelio prieigose įkurtame Rozalimo miško gamtos pažinimo ir poilsio parke. Skirtas susipažinti su Rozalimo pušynu, medynų įvairove, mitologine krašto istorija, kitais įdomiais objektais. Pažintinio tako ilgis - apie 4,5 km. Jis driekiasi mišku, kurio masyvas plyti nuo Rozalimo į šiaurę palei kelią. Visame maršrute įrengta reikalinga infrastruktūra: pastatyta 18 informacinių stendų, įrengtos atokvėpiui skirtos vietos, rodyklės. Tako priežiūrai priskirtas žmogus ir reikalinga technika bei įrankiai. miniatiūra|220px|left|Renginių vieta miniatiūra|220px|left|Per šlapynes veda pakeltas lentų takas
Istorija
Gamtos pažinimo ir poilsio parką Rozalime suprojektavo arch. Aurimas Vengras. 2002 m. miško parkas įrengtas visuomenės, savivaldybės ir miškininkų pastangomis 2002 m. Buvo ištirtos parko teritorijoje esančios gamtinės ir kultūrinės vertybės. 2010 m. Lietuvos miškotvarkos instituto specialistai parengė Rozalimo miško parko rekreacinio sutvarkymo projektą. 2013 m. Pakruojo miškų urėdijos Rozalimo girininkijoje atidarytas pažintinis takas.
Pažintinis takas
Miško parke poilsiui ir pramogoms iš 290 ha miško skirta 55 ha. Naujieji rekreaciniai takai nusidriekia nuo Laičių tvenkinio iki Rozalimo miestelio. Prie takų įrengtuose stenduose pateikta visa reikiama informacija. Lankytojai gali susipažinti su parko augmenija ir jos vertingumu, paukščiais, žvėrimis, krašto istorija, atokvėpiui skirtomis vietomis. Rozalimo miško pievose auga į Raudonąją knygą įrašyti augalai: raktažolė pelenėlė, tuklė, įvairių rūšių gegūnės. Drėgnuose eglynuose stiebiasi saugomas statusis atgiris. Čia lizdus suka ir peri reti paukščiai: raudongalvės sniegenos, svilikai, jerubės, perkūno oželiai, raibosios devynbalsės, egliniai kryžiasnapiai, volungės ir kiti. Keliaujantieji taku pamato Lapgirių ozą, Paežerių tvenkinio užutekius, sužino apie Zigmantiškių akmenį su Marijos pėda.
Tako pradžioje, ant pagrindinių vartų, kabo trys varpai, įamžinantys žemės ir dangaus ryšį. Pastatyta lauko scena renginiams. Tako viduryje įrengta prieiga prie Zigmantiškų mitologinio akmens. Pakruojiškių medžio drožėjų Egidijaus Impolio, Eugenijaus Rimdžiaus ir Prano Miežio sukurtos skulptūros primena ne tik garsius Pakruojo krašto menininkus, bet ir literatūrinius personažus bei siužetus. Parke lankytojai gali sutikti Jono Biliūno piemenėlį Jonuką su žąsimi po pažastimi, šunelį iš „Brisiaus galo“, katytę iš apsakymo „Kliudžiau“, prisėsti ant Henriko Radausko suolelio.
Vilniaus miesto savivaldybės administracija
thumb|left|Savivaldybės pastato fasadas
– Vilniaus miesto savivaldybės vykdomoji valdžia.
Vykdo Vilniaus miesto savivaldybės tarybos sprendimus.
GD Lam Pak
Grupo Desportivo de Lam Pak, o trumpiau „G.D. Lam Pak“ – buvęs Makao futbolo klubas. Klubo pavadinimas reiškia mėlynai/balti.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1988 m.
Klubas devynis kartus tapo šalies čempionais: 1992, 1994, 1997, 1998, 1999, 2001, 2006, 2007, 2009
Miroslavo valsčius
Miroslavo valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietų Lietuvos teritorijoje. Centras – Miroslavas.
GD Lam Pak
Istorija
2012 m. iškovota futbolo taurė. 2013 m. komanda nustojo gyvavusi.
Miroslavo valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. pradžioje, vėliau panaikintas, atkurtas 1868 m. vasario 20 d.
1941 m. birželį pražygiuojanti vokiečių kariuomenė nužudė 42 valsčiaus gyventojus. 1945 m. valsčiuje veikė Tauro apygardos Vytauto partizanų rinktinės partizanai. 1947 m. dalis valsčiaus perduota Krokialaukio valsčiui.
Miroslavo valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Alytaus rajonui (5 apylinkės) ir Simno rajonui (1 apylinkė).
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 6684 žmonės:
Songs in the Attic
„Songs in the Attic“ – pirmasis amerikiečių atlikėjo Billy Joel gyvų pasirodymų albumas, išleistas 1981 m. rugsėjo 14 d.
Albume Joelis pateikia dainas naujai auditorijai, kuri nebuvo girdėjusi senų jo dainų, išleistų iki jo garsiausio „The Stranger“ albumo. Atkreiptas ir nemažas dėmesys į jo ankstyvosios karjeros pirmąjį albumą „Cold Spring Harbor“ (1971). Kita priežastis, kodėl jis nusprendė išleisti šį albumą yra ta, kad jo pirmuosius tris albumus padėjo įrašinėti sesijų atlikėjai, tačiau vėliau jis suformavo savo grupę, kurią jis mėgo dėl jos grojimo stiliaus, o šie ant scenos pergrojo kai kurias senesnes Bilio dainas nauju stiliumi. Reikia paminėti, jog albume esantys pasirodymai tapo jų tašku, nuo kurio grojo tuo pačiu stiliumi ateinančiuose pasirodymuose.
Dainų sąrašas
Visas dainas parašė Billy Joel.
Linksmučių I karjeras
Linksmučių I karjeras – karjero tvenkinys Lietuvoje, Pakruojo rajone, 2,5 km į vakarus nuo Pakruojo. Sudarytas išeksploatavus dolomito išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,18 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 59,9 m. Krantai neaukšti, ištisai apaugę medžiais. Tvenkinį supa miškas. Tvenkinys nenutekantis, priklauso Kruojos upės baseinui. Pietinėje pakrantėje yra dalis Linksmučių kaimo, vakarinėje iškart telkšo Linksmučių II karjeras. Šiaurėje lanku teka Kruoja, į rytus prasideda Pakruojo tvenkinys.
Žemės mokslai
Žemės mokslai, dar vadinami geomokslais , – gamtos mokslai, tiriantys Žemės planetą. Ši mokslo šaka nagrinėja keturių Žemės sferų fizines, chemines ir biologines sudėtines struktūras ir sinerginius ryšius. Žemės mokslas gali būti laikomas planetologijos šaka, tačiau jos istorija yra daug senesnė. Žemės mokslas apima keturias pagrindines studijų šakas – biosferą, hidrosferą, atmosferą ir geosferą), kurių kiekviena toliau skirstoma į labiau specializuotas sritis. Egzistuoja redukcionistinis ir holistinis požiūris į Žemės mokslus. Žemės mokslas gali apimti ir artimų Žemei dangaus kūnų tyrimą.
Žemės mokslų pagrindinės sritys – geologija, geofizika, dirvožemio mokslai, hidrologija, glaciologija ir atmosferos mokslai. Glaudžiai siejami ir su kitais mokslais – ekologija, visuomenine geografija, kartografija.
Silgionys
Silgionys – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 12 km nuo Norgeliškių.
Galapagai (reikšmės)
Galapagai gali reikšti:
Viljamas, Velso princas
Viljamas, Velso princas (William Arthur Philip Louis; g. 1982 m. birželio 21 d.) – vyriausias karaliaus Karolio III ir princesės Dianos sūnus, Elžbietos II ir princo Filipo anūkas. Jis pirmasis eilėje į Jungtinės Karalystės ir 15 užjūrio teritorijų sostą. Nuo 2022 m. rugsėjo 9 d. – Velso princas.
Silgiškis
Silgiškis – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 3 km nuo Saldutiškio.
Viljamas, Velso princas
Biografija
Princas Viljamas gimė Švč. Mergelės Marijos ligoninėje Londone, Anglijoje, tapdamas pirmuoju tuometinio Velso princo Čarlzo ir Velso princesės Dianos sūnumi; trečiuoju karalienės Elžbietos II ir Edinburgo hercogo Filipo anūku.
Pakrikštytas Bakingamo rūmų muzikos salėje 1982 m. rugpjūčio 4 d. Kaip vyriškosios linijos monarchas ir Velso princo sūnus, Viljamas įgijo Jo Karališkosios Didenybės ir Velso princo titulą.
Buvo pranešta, kad būdamas septynerių metų amžiaus, princas teigė norintis užaugęs tapti policininku, kad galėtų saugoti savo motiną, tačiau brolis Princas Haris atsakė: „Ne, tu negali juo būti". Tu privalai būti karaliumi“.
Viljamas mokėsi įvairiose Jungtinės Karalystės mokyklose bei koledžuose. Baigęs mokslus Šv. Andriaus universitete, 2006 m. gruodžio 15 d. įstojo į Karališkąją karo akademiją. Vėliau įgijo leitenanto laipsnį, dalyvavo įvairiose karinėse operacijose.
thumb|left|180px|Princo Viljamo ir Kate Middleton vestuvės
Šiuo metu Princas Viljamas kartu su savo broliu Princu Hariu aktyviai dalyvauja įvairiose ŽIV/AIDS prevencijai skirtose akcijose, labdaros renginiuose. Palaiko futbolo klubą „Aston Villa“.
2002 m. vasario 2 d. suteiktas Karalienės Elžbietos II auksinio jubiliejaus medalis. 2011 m. balandžio 29 d. vedė mylimąją Kate Middleton. 2013 m. liepos 22 d. gimė sūnus Kembridžo Princas Džordžas. 2015 m. gegužės 2 d. gimė dukra Kembridžo Princesė Charlotte.
Krūtininis gvardijos ženklas
Krūtininis gvardijos ženklas – krūtininis ženklas, anksčiau teiktas TSRS, dabar Rusijos Federacijos, Ukrainos, Baltarusijos ginkluotųjų pajėgų gvardijos dalinių kariškiams.
TSRS gvardija
1942 m. gegužės 21 d. įsteigtas krūtininis tarybinės gvardijos ženklas, teiktas DVRA (po to – Tarybinės Armijos) gvardijos dalinių, vėliau – ir karinio jūrų laivyno gvardijos dalinių ir laivų kariškiams.
Teisę segėti gvardijos ženklelį turėjo kariškiai, tarnavę daliniuose ir junginiuose, kuriems buvos suteiktas Gvardijos garbės vardas. Pirmi tokie gvardijos junginiai pasirodė 1941 m. rugsėjo 18 d. Gvardijos vardas būdavo suteikiamas už ypatingus kovinius nuopelnus.
Gvardijos dalinių kareiviai krūtininius gvardijos ženklelius turėjo segėti dešinėje krūtinės pusėje pirmą (jei kariškis turi kitų šioje pusėje segimų apdovanojimų), o laivyno gvardijos dalinių ir laivų kariškiai segėdavo specialias plokšteles su muarine oranžine juostele su išilginiais juodais dryžiais (gvardijos juosta).
Nuo 1943 m. gvardijos ženklas būdavo prisegamas ir prie gvardijos dalinių bei junginių vėliavų (1943 m. birželio 11 d. TSRS AT Prezidiumo nutarimas). Po to Gvardijos ženklą ėmė piešti ir ant kovos mašinų.
Gvardijos dalinių, laivų ir junginių vadai krūtininius gvardijos ženklelius kiekvienam kariškiui įteikdavo asmeniškai, prieš iškilmingą dalinio ar laivo personalo rikiuotę. Kariškis gvardijos ženklą turėjo teisę segėti tol, kol tarnavo gvardijos dalinyje (laive ar junginyje).
Gvardijos ženklai būdavo įteikiami iki TSRS subyrėjimo. Į kariškio, kuriam buvo įteiktas gvardijos ženklas, karinį bilietą būdavo įrašomas atitinkamas įrašas, tvirtintas parašu ir antspaudu. Atsargos ir dimisijos kariškiai, tarnavę gvardijos daliniuose, gvardijos ženklus su uniforma nešioja iki šiol.
FK Kvėdarna
Kvėdarnos FK – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Kvėdarnos (Šilalės rajonas).
Mikalojus Olesnickis
thumb|Mikalojaus Olesnickio antkapnis paiminklas Mikalojus Olesnickis (1558 m. liepos 30 d. – 1629 m. gruodžio 13 d.) – ATR valstybinis veikėjas, Malogoščo (1598) ir Radomo seniūnas (1613), Liublino vaivada (1619–1629), Opočno seniūnas.
Biografija
Lenkijos bajorų Olesnickių giminės atstovas, herbo „Dębno“ savininkas. Jano Olesnickio (м. iki 1596 m.) ir Sofijos Spinkovnos sūnus, Lenkijos reformacijos veikėjo Mikalojaus Olesnickio (m. 1566 m.) giminaitis.
Buvo auklėjamas kalvinizmo dvasioje, bet 1598 m. perėjo į Romos katalikų tikybą, kas vėliau palengvino jo karjeros augimą. Tais pačiais 1598 m. Mikalojus Olesnickis gavo Malogoščo kašteliono pareigybę. 1606 m. kartu su Veližo seniūnu Aleksandru Korvinu Gosievskiu vadovavo Lenkijos-Lietuvos pasiuntinybei Maskvoje, kur vedė derybas su Dimitrijumi apsišaukėliu dėl sąjungos sudarymo tarp ATR ir Rusijos valstybės. 1606 m. po apsišaukėlio nuvertimo ir nužudymo Lenkijos pasiuntiniai Mikalojus Olesnickis ir Aleksandras Korvinas Gosievskis buvo areštuoti ir laisvėn paleisti buvo tik 1608 m.
1613 m. Mikalojus Olesnickis buvo paskirtas Radomo kaštelionu ir Opočno seniūnu. 1619 m. tapo Liublino vaivada, užėmė tą pareigybę iki pat mirties.
Pastatė Romos katalikų bažnyčią Lipske, kurią vėliau iš Olesnickių išpirko Denhofai. Taip bandė pastatyti bažnyčią bažnyčią Tarluve.
Buvo palaidotas 1620 m. Olenickių koplyčioje Lysoje goroje.
Šeima
Buvo vedęs keturis kartus. Jo pirmoji žmona tapo Kristina (Katažina) Palecka, nuo santuokos su kuria turėjo tris vaikus:
Antrą kartą vedė Margaritą Tarlo, Andžejaus Tarlo dukterį ir Žarnuvo kašteliono Jano Miškovskio (m. 1591) našlę. 1602 metais trečią kartą vedė Sofiją Liubomirską (apie 1585–1612), Vojnicos kašteliono ir Sandomiro seniūno Sebastijano Liubomirskio (apie 1646–1613) ir Anos Branickos (m. 1639) dukterį. Ketvirtą kartą vedė Sofiją Tarlo (m. po 1634).
Gedrimų apylinkė
Gedrimų apylinkė (arba Giedrimų apylinkė) sovietmečiu buvo:
Metelių valsčius
Metelių valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje. Centras – Meteliai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. 1-ojoje pusėje. Nuo 1867 m. iki 1914 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystės, Suvalkų gubernijos, Seinų apskričiai. Valsčius panaikintas apie 1930–1933 m.
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 2 859 žmonės:
Tiboras Žirošas
Tiboras Žirošas (, g. 1930 m. birželio 8 d.) – praeityje garsus Vengrijos krepšininkas ir treneris, rungtyniavęs Vengrijos rinktinėje.
Šis ilgametis rinktinės vidurio puolėjas per savo karjerą kartą tapo Europos čempionu (1955 m.) ir sykį iškovojo žemyno pirmenybių sidabro apdovanojimą (1953 m.) Be to, T. Žirošas net keturis kartus dalyvavo olimpinėse žaidynėse (1948, 1952, 1960 ir 1964 m.)
Nemunaičio valsčius
Istorija
LDK Nemunaičio valsčius minimas nuo 1387 m. Vėliau atkurtas po I pasaulinio karo 1919 m. ir gyvavo iki 1931 m.
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 3 495 žmonės:
Siliai
Siliai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Dieveniškių, pasienyje su Baltarusija.
Agentes in rebus
Agentes in rebus ('veikiantys reikaluose'; ) – vėlyvosios Romos imperijos kurjerių tarnyba ir centrinės vyriausybės slaptoji policija IV-VII a.
Istorija
Tiksli šios institucijos įkūrimo data nėra žinoma. Pirmą kartą jie paminėti 319 m., tačiau ši tarnyba galėjo būti įkurta III a. pabaigoje. Spėjama, kad vykdant Diokletiano reformas buvo panaikinta frumentarijų institucija. Agentai pakeitė šią anksčiau anksčiau egzistavusią ir labai nemėgtą tarnybą. Centrinei imperijos administracijai reikėjo kurjerių, ir tokiais tapo agentes in rebus. Pradžioje jie veikė tik kaip skubių pranešimų gabentojai, bet palaipsniui įgijo papildomų funkcijų.
Agentes in rebus buvo pavaldūs oficijų magistrams (magister officiorum), todėl graikiškai juos dar vadino ir magistrianoi.
Agentes in rebus išliko ir Bizantijos imperijoje, kur panaikinti buvo VIII a. pradžioje, kai daugelį magister officiorum funkcijų perėmė logothetēs tou dromou. Paskutinį kartą agentes in rebus buvo paminėti Teofano Nuodėmklausio kronikoje, kur magistrianos Paulius paminėtas kaip 678 m. pasiųstas su pasiuntinybe.
Organizacija ir funkcijos
Agentes in rebus sudarė atskirą scholą imperatoriaus dvaro sudėtyje. Kaip ir daug kitų Dominato viešųjų tarnybų ši tarnyba irgi buvo sukarinta ir buvo laikoma militia.
Apie agentų funkcijas VI a. istorikas Prokopijus (Procopius) savo veikale „Historia Arcana“ ('Slaptoji istorija') rašė:
Agentes in rebus tarnybos, palaikiusios ryšius imperijoje, funkcijos buvo:
IV a. filosofas Libanijas kaltino agentus blogu elgesiu, provincialų terorizavimu ir piktnaudžiavimu. Tačiau didžioji dauguma agentų veikė visiškai atvirai, todėl kaltinimai, kad jie buvo slaptoji policija, buvo labai perdėti. Tarnybos agentų skaičius nuolat didėjo, todėl imperatoriai į šią tarnybą žiūrėjo įtariai, vis bandydavo sumažinti jos dydį. 430 m. imperatoriaus Teodosijaus II įstatymas nurodė, kad agentų turi būti ne daugiau 1174, o imperatoriaus Leono I – kad ne daugiau 1248. Imperatorių ediktai reguliavo jų karjerinį kilimą, kuris buvo pagrįstas vien tik vyresnumu. Per metus galėjo būti padaryta išimtis tik dviem agentams, kuriems imperatorius galėjo suteikti aukštesnius laipsnius ar pareigas savo nuožiūra.
Amianas Marcelinas ir Prokopijus minėjo, kad kelis kartus agentai buvo pasiųsti kaip diplomatiniai pasiuntiniai.
FK Bodva Moldava nad Bodvou
Istorija
Klubo ištakos siekia 1919 m. Namų stadionas talpina 1945 žiūrovus.
Komanda išformuota 2016 m.
Hoi Fan
Clube de Natação Hoi Fan, o trumpiau „Hoi Fan“ – buvęs Makao futbolo klubas.
FK Bodva Moldava nad Bodvou
Istoriniai klubo pavadinimai
Vadinosi:
Hoi Fan
Istorija
2008 m. iškovota futbolo taurė. 2009 m. žaidė taurės finale.
Sezonai
Šaltiniai:
Plikių apylinkė
Plikių apylinkė sovietmečiu buvo:
Vidurio Vakarai
thumb|300px|right|Vidurio Vakarų valstijos Vidurio Vakarai (, arba Midwest) – vienas iš keturių geografinių regionų, į kuriuos Jungtinių Valstijų gyventojų surašymo biuras skirsto Jungtines Amerikos Valstijas.
Vidurio Vakarus sudaro dvylika valstijų, išsidėsčiusių centrinėje ir šiaurės rytinėje JAV dalyje: Ilinojus, Indiana, Ajova, Kanzasas, Mičiganas, Minesota, Misūris, Nebraska, Šiaurės Dakota, Pietų Dakota, Ohajas ir Viskonsinas.
Palionių valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1933 m. gruodžio 1 d. dalis valsčiaus perduota Turgelių valsčiui (Masie kaimas), o gruodžio 9 d. – Kučionių valsčiui. II pasaulinio karo metais valsčiaus teritorija priskirta Ašmenos valsčiui.
Gyvenvietės
Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):
Vidurio Vakarai
Vidurio Vakarai – pramoninis regionas, čia susitelkęs trečdalis JAV pramonės darbininkų.
Didžiausi miestai
10 didžiausių Vidurio Vakarų miestų:
Gajanos demografija
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie Gajanos demografiją.
Etninės grupės:
Pasiskirstymas pagal religijas:
Struktūra pagal amžių: Amžiaus mediana:
Metinis populiacijos prieaugis: 0,181 % (2009 m. apsk.)
Gimstamumas: 17,56 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)
Mirtingumas: 8,29 mirčių/1000 gyv. per metus (2008 m. apsk.)
Migracijos indeksas (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): -7,44 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)
Lyčių pasiskirstymas:
Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus: 29,65 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)
Vidutinė gyvenimo trukmė:
Vyresnių nei 15 metų žmonių raštingumas:
Martynas Rimeikis
Mar­ty­nas Ri­mei­kis (g. 1980 m.) – Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro (LNOBT) vedantysis baleto solistas (primarijus), choreografas.
Biografija
1999 m. baigė Nacionalinės M. K. Čiurlionio menų mokyklos Baleto skyrių.
Nuo 1999 metų LNOBT Baleto trupės solistas. Šoko Choreografinių projektų teatre „Vilniaus baletas“ (Teatro meno vadovas Jurijus Smoriginas) – pirmoje spektaklio „Sulamitos“ choreografinėje redakcijoje, Anželikos Cholinos šokio teatre (choreografinė miniatiūra „Bolero“ , „Karmen“, „Meilė“ ir kt.). Gastroliavo Didžiojoje Britanijoje, Italijoje, Ispanijoje, Lenkijoje ir kt. Vieno garsiausių pasaulyje baleto festivalio „Open Dance“ projekto „Neprilygstami baleto talentai“ dalyvis (kartu su Olga Konošenko, Nerijumi Juška).
2013 m. Auksinių scenos kryžių apdovanojimų pretendentas Šokėjo (-s) kategorijoje (už Čiurlionio vaidmenį, „Čiurlionis“, LNOBT).
Silvestriškė
Silvestriške vadinami kaimai:
Antanas Radzinskis
Antanas Radzinskis-Radžiūnas (1849 m. – 1903 m. gegužės 9 d. Varėnoje, palaidotas Miroslave) – Romos katalikų kunigas, Seinų kunigų seminarijos profesorius, Seinų dekanato dekanas.
Kunigavo Krokialaukio Kristaus Atsimainymo bažnyčioje. Nuo 1891 m. Miroslavo Švč. Trejybės bažnyčios klebonas. Jo rūpesčiu pastaroji šventovė perstatyta ir suremontuota.
Eksmutas (Australija)
Eksmutas – miestas Australijos vakaruose, Vakarų Australijos valstijoje. Eksmuto grafystės centras. Įsikūręs valstijos šiaurės vakarinėje dalyje, Šiaurės Vakarų Kyšulio pusiasalyje, Eksmuto įlankos pakrantėje, apie 1130 km į šiaurę nuo Perto ir 310 km į pietvakarius nuo Karatos. 2806 gyventojai (2021 m.).
Netoli miesto veikia Australijos karinio jūrų laivyno ryšių stotis, rezervinė karinių oro pajėgų bazė, saulės observatorija. Yra Lirmonto oro uostas (oro pajėgų bazės teritorijoje; skrydžiai į Pertą, 2022 m. duomenys), jachtų ir žvejybos uostas, eina kelias į Minilją. Pagrindines pajamas miestas gauna iš turizmo: turistų lankomi netoli Eksmuto esantys gamtos objektai, daugiausia – Ningalu rifas (Pasaulio paveldo paminklas) ir Kyšulio Kalnagūbrio nacionalinis parkas; užsiimama žūkle, stebimi bangininiai rykliai ir kiti jūrų gyvūnai.
1963 m. Australijos ir JAV vyriausybės sutarė dėl ryšių stoties statybos JAV kariniam jūrų laivynui Šiaurės Vakarų Kyšulio pusiasalyje. Tais pačiais metais pradėtas statyti ir Eksmuto miestas. Stoties ir miesto statybos baigtos 1967 m.; dešimtmečio pabaigoje Eksmutas turėjo jau 4300 gyventojų. XX a. paskutiniame dešimtmetyje JAV karinis jūrų laivynas iš Eksmuto pasitraukė, ryšių stotimi liko naudotis tik Australijos karinis jūrų laivynas. 1999 m. miestą nusiaubė atogrąžų ciklonas.
Dominika olimpinėse žaidynėse
Dominika olimpinėse žaidynėse pirmą kartą dalyvavo 1996 m. ir nuo to laiko siuntė sportininkus į visas paskesnes vasaros žaidynes. Žiemos olimpinėse žaidynėse Dominika debiutavo 2014 m. Šalis dar nėra iškovojusi olimpinio medalio.
Dominikos olimpinis komitetas įsteigtas 1987 m. ir TOK pripažintas 1993 m.
Silvestriškė (Dūkštas)
Silvestriškė – viensėdis Ignalinos rajono savivaldybėje, 1 km nuo Dūkštelių.
TJ Baník Ružiná
TJ Baník Ružiná – Slovakijos futbolo klubas iš Ružinos.
Istorija
Įkurtas 1951 m. O 2014 m. prisijungė prie MFK Lokomotíva Zvolen.
Namų rungtynes žaidė „Štadión TJ Baník Ružiná“, kuris talpina 1 200 žiūrovų (iš jų 500 sėdimos vietos).
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Uralo fonetinė abėcėlė
Uralo fonetinė abėcėlė (UFA) – fonetinė perraša, arba žymėjimo sistema, daugiausia naudojama Uralo kalboms ir rekonstruotoms prauralietiškoms formoms užrašyti. Pirmą kartą Uralo fonetinė abėcėlė buvo publikuota 1901 m. suomių kalbininko E. Setelės.
Skirtingai nuo tarptautinėje fonetinėje abėcėlėje (TFA) vartojamo standarto, kuris telkiasi į tikslų ir unikalų kalbų fonemų šifravimą, Uralo fonetinė abėcėlė naudojama ir funkcinėms kalbos kategorijoms bei fonetinėms ypatybėms žymėti, todėl UFA perrašos neįmanoma automatiškai paversti TFA perraša.
Pagrindiniai UFA simboliai, kiek įmanoma, grindžiami suomių abėcėle, išplėsta kirilica ir graikų abėcėlės raidėmis. Skiriamąją reikšmę turi didžiosios ir mažosios raidės, vartojami diakritiniai ženklai.
Traversas (reikšmės)
Traversas, traversa – vartojamas kaip vienos giminės (vyriškos arba moteriškos) sąvoka.
Lipniškių valsčius
Lipniškių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Lipniškės.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1929 m. balandžio 11 d. Lipniškių valsčiui priskirta dalis Sedliškės valsčiaus, Lydos valsčiaus ir Žirmūnų valsčiaus.
Gyvenvietės
Valsčiaus gyvenvietės 1870 m. (skliausteliuose – baltarusiškai):
Silvestriškė (Daugėliškis)
Silvestriškė – viensėdis Ignalinos rajono savivaldybėje, 7 km nuo Naujojo Daugėliškio.
Sirinis klemalis
Sirinis klemalis (Asclepias syriaca) – stepukinių (Apocynaceae) šeimos, klemalių (Asclepias) genties augalas.
Apibūdinimas
Daugiametis, iki 200 cm aukščio žolinis augalas, suformuojantis tankius sąžalynus. Stiebai statūs, tvirti, stori, gauruoti. Lapai 10–20 cm ilgio, pailgai elipsiški, trumpakočiai, su ryškiomis gyslomis, trumpai nusmailėjusia viršūne ir apvaliu arba širdišku pamatu. Viršutinė lapo dalis plika, apatinė padengta trumpais baltais plaukeliais. Augalas kryžmadulkis, žydi birželio-rugpjūčio mėnesiais. Žiedai skėtiškoje kekėje, kuri susiformuoja augalo viršutinėje stiebo dalyje arba lapų pažastyse. Viename žiedyne užaugina iki 120 žiedų. Žiedai stambūs, medingi, dėl saldaus kvapo ypač mėgstami vabzdžių apdulkintojų. Vaisius – storas, elipsiškas, 6–10 cm ilgio ir 1,5–2,5 cm pločio, trumpais, švelniais plaukeliais ir dygliukais apaugęs lapavaisis. Sėklos rudos, plokščios, maždaug 1 cm ilgio ir 0,5 cm pločio, apaugusios švelniais baltais plaukeliais. Lengvos, vėjo išnešiojamos sėklos plinta dideliais atstumais.
Dauginasi sėklomis ir vegetatyviškai. Augalai turi stiprią vertikalių šakniastiebių sistemą, kurie į dirvožemį gali įsiskverbti iki 4 m gylyje. Horizontalūs šakniastiebiai driekiasi maždaug 10–40 cm gylyje. Ant šakniastiebių formuojasi pumpurai, iš kurių išauga nauji ūgliai.
Visos augalo dalys nuodingos, išskiriamos sultys gali sukelti dermatitą.
Paplitimas
Rūšis savaime paplitusi Šiaurės Amerikoje ir apima Kanados pietinę dalį. Auga miškuose, pievose, upių pakrantėse, pakelėse, palei geležinkelių linijas, sąvartynuose, pramoniniuose rajonuose, žemdirbystės plotuose. Lengvai nustelbia vietinę augaliją, todėl daugumoje šalių laikomas invaziniu augalu. Ypač išplitęs Europoje. Įtrauktas į Europos Sąjungai susirūpinimą keliančių invazinių svetimų rūšių sąrašą.
Bursos Tofaş
Bursos „Tofaş S.K.“ – Turkijos krepšinio klubas, įsikūręs Bursos mieste. Klubas įkurtas 1974 m. Savo namų rungtynes klubas žaidžia 7500 žiūrovų talpinančioje „Tofaş Nilüfer“ sporto arenoje. Klubo pavadinimas skirtas nuo šalies automobilių gamintojo „Tofaş“ vardo.
Komanda buvo įkurta 1974 m., o 1998-99, 1999-2000 m. sezonuose tapo Turkijos krepšinio lygos nugalėtoja. Po metų krepšinio komanda dėl finansinių sunkumų pasitraukė iš čempionato. Į jį sugrįžo 2003 m., tačiau po sezono buvo pažeminti į žemesnę krepšinio lygą. 2009 m. komanda sugrįžo į aukščiausią šalies lygą.
2017-2018 m. komanda dalyvavo Europos taurės turnyre.
2018 m. „Tofaş S.K.“ pasiekė šalies lygos finalą, tačiau rezultatu 1–4 pralaimėjo „Fenerbahçe“ komandai.
Nuo 2020 m. sezono komanda dalyvauja FIBA Čempionų lygos turnyre.
George P. Shultz
Džordžas Pratas Šulcas (, 1920 m. gruodžio 13 d. – 2021 m. vasario 6 d.) – amerikiečių ekonomistas, verslininkas, diplomatas ir valstybės veikėjas. Jis ėjo įvairias pareigas vadovaujant dviem skirtingiems respublikonų prezidentams ir yra tik vienas dviejų asmenų, užėmusių keturių skirtingų departamentų vadovų pareigas. Šulcas atliko svarbų vaidmenį formuojant Ronaldo Reigano administracijos užsienio politiką. 1974–1982 m. jis buvo inžinerijos ir paslaugų įmonės „Bechtel Group“ vadovas.
Šulcas gimė Niujorke 1920 m. Baigė Prinstono universitetą ir Antrojo pasaulinio karo metu tarnavo Jungtinių Valstijų jūrų pėstininkų korpuse. Po karo Šulcas Masačusetso technologijos institute (MIT) įgijo pramonės ekonomikos mokslų daktaro laipsnį. 1948–1957 m. dėstė MIT. 1955 m. pradėjo eiti pareigas prezidento Dvaito Eizenhauerio ekonomikos patarėjų taryboje. Baigęs Čikagos universiteto verslo mokyklos dekano pareigas, jis priėmė prezidento Ričardo Niksono paskyrimą Jungtinių Valstijų darbo sekretoriumi. Eidamas šias pareigas, jis įgyvendino Filadelfijos planą statybų rangovams, kurie atsisakė priimti juodaodžius. Tai buvo pirmas kartas, kai federalinė vyriausybė pirmą kartą panaudojo rasines kvotas. 1970 m. jis tapo pirmuoju Valdymo ir biudžeto biuro direktoriumi ir ėjo šias pareigas iki 1972 m. paskyrimo Jungtinių Valstijų iždo sekretoriumi. Eidamas šias pareigas, Šulcas palaikė Niksono šoko politiką, kuri iš dalies siekė atgaivinti silpstančią ekonomiką, panaikinant aukso standartą, ir vadovaujant Breton Vudso sistemos galiojimo pabaigai.
1974 m. Šulcas išėjo iš Niksono administracijos ir tapo Bechtel vykdomuoju direktoriumi. Tapęs šios bendrovės prezidentu ir direktoriumi, jis priėmė prezidento Ronaldo Reigano pasiūlymą eiti JAV valstybės sekretoriaus pareigas. Jis šias pareigas ėjo 1982–1989 m. Šulcas ragino Reiganą užmegzti ryšius su Sovietų Sąjungos lyderiu Michailu Gorbačiovu, o tai lėmė tarptautinių santykių atšilimą tarp JAV ir Sovietų Sąjungos. Jis nepritarė, kad JAV padėtų kontrų sukilėlių grupėms, bandančioms nuversti sandinistus, panaudojant lėšas iš neteisėto ginklų pardavimo Iranui. Ši pagalba paskatino Irano ir kontrų skandalą.
1989 m. Šulcas pasitraukė iš valstybinių pareigų, tačiau išliko aktyvus versle ir politikoje. Jis dirbo neoficialiu Džordžo V. Bušo patarėju ir padėjo suformuluoti Bušo prevencinio karo doktriną.