cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nandų dinastija
Istorija
Dinastijos įkūrėjas Mahapadma buvo nesantuokinis paskutiniojo Šišunagų dinastijos karaliaus sūnus. Pasinaudodamas valdžios nusilpimu, jis uzurpavo sostą. Nandos buvo viena pirmųjų ne kšatrijų kilmės Indijos dinastijų.
Didžiumą dinastijos laiko valdė Mahapadma, kuris sustiprino Magadhos kariuomenę ir pradėjo užkariavimus. Jis nugalėjo daugumą tuometinių Indijos valstybių (Mahadžanapada). Jo užkariautos buvo Košala, Pančala, Kaši, Haihaja, Kalinga, Ašmaka, Kuru, Šurasena ir kitos. Nandų laikais Magadha suvienijo visą Indijos subkontinento šiaurinę dalį ir padėjo pagrindus vėlesniai Maurjų imperijai.
Tuo metu Magadha buvo tokia stipri, kad Aleksandras Makedonietis, išgirdęs apie jos galią, nesiryžo tęsti užkariavimų toliau į rytus.
Valstybės viduje nandai vykdė pažangią politiką, reformuodami mokesčių, administracijos sistemą, inicijuodami kanalų, irigacijos projektus.
Chrysler Aspen
Chrysler Aspen yra visureigis, kurį gamina DaimlerChrysler. Automobilis buvo pradėtas pardavinėti 2007 metais. Visuregis yra gaminamas pagal Dodge Durnago. Aspen vardą anksčiau naudojo Dodge markė (Plymouth Volare dvyniui) tarp 1976 ir 1980 metų.
Automobilis buvo pristatytas 2006 metų Šiaurės Amerikos tarptautinėje automobilių parodoje. Automobilis gali vežti iki 8 keleivių ir yra varomas visais ratais.
Aspen yra parduodamas su triejais varikliais, su 4,7 litrų V8 (naudojantį E85 kurą), 4,7 l V8 (Kalifornijai ir kitokioms valstijoms, kur E85 neatitinka taršos reikalavimų) ir 5,7 litrų Hemi V8 su MDS.
Graikijos futbolo varžybos 1991–1992 m.
Graikijos futbolo varžybos 1991–1992 m.
FA Community Shield
Futbolo Asociacijos Bendruomenės skydas (FA Community Shield; anksčiau Charity Shield) – kiekvieną sezoną Anglijoje rengiamos futbolo rungtynės tarp Premier lygos nugalėtojo ir FA taurės laimėtojo, panašiai kaip kitose šalyse rengiamos Supertaurės rungtynės. Jei viena komanda praėjusiame sezone laimėjo ir Premier lygą, ir FA taurę, dėl Skydo ši komanda kovoja su antrąją vietą Premier lygoje užėmusia komanda. Jei rungtynės pasibaigia lygiosiomis, žaidžiamas pratęsimas ir mušami 11 m baudiniai, bet 1949-1993 metais rungtynėms pasibaigus lygiosiomis daugeliu atvejų pratęsimas nebuvo žaidžiamas ir trofėjų pasidalindavo abi komandos (kiekviena turėdavo taurė po 6 mėnesius). Per tą laikotarpį lygiosiomis rungtynės pasibaigė 11 kartų.
Iki Charity Shield rengtos varžybos, pavadintos Sheriff of London Charity Shield, kur kasmet varžėsi viena profesionalų ir viena mėgėjų komanda, tokios varžybos pirmą kartą surengtos 1898 metais. 1908 metais surengtos pirmosios Charity Shield rungtynės, kur taip pat varžėsi profesionalai Manchester United ir mėgėjai Queens Park Rangers, palaipsniui profesionalų ir mėgėjų rungtynių tradiciją pakeitė Futbolo lygos nugalėtojo ir FA taurės laimėtojo rungtynės. 1993 metais susiformavus Premier lygai, rungtynės rengiamos tarp Premier lygos nugalėtojo ir FA taurės laimėtojo. 2002 metais rungtynės pervadintos į Community Shield.
Daugiausiai kartų skydą laimėjo Manchester United, iš viso dalyvavę varžybose 24 kartus, jie laimėjo 11 kartų, 4 kartus sužaidė lygiosiomis ir pasidalino skydą su varžovais.
Clint Mansell
Clinton Darryl „Clint“ Mansell (g. 1963 m. sausio 7 d. Konventryje, JK) – anglų muzikantas, kompozitorius ir buvęs grupės „Pop Will Eat Itself“ vokalistas bei gitaristas.
1996 m. iširus grupei „Pop Will Eat Itself“, Mansell su filmų muzika supažindino jo draugas režisierius Darren Aronofsky, kuris Mansell pasamdė sukurti jo debiutiniam filmui „π“ garso takelį. Vėliau Mansell sukurė garso takelį kitam Aronofsky filmui – „Rekviem svajonei“. Pagrindinis muzikos kūrinys „Lux Æterna“ tapo labai populiarus, jį galima buvo girdėti įvairiose reklamose, filmų anonsuose ir pan.
Jo sukurtas garso takelis filmui „Versmė“ buvo nominuotas kaip Geriausia filmo muzika 64-uosiuose Auksinio Gaublio apdovanojimuose. Tarp kitų jo kūrinių yra garso takeliai filmams: „Mėnulis“, „Rūkstantys tūzai“, „Imtynininkas“ ir „Juodoji gulbė“.
1154 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
Čiurlionienė
Čiurlionienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusios moters pavardė).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Čiurlionytė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Čiurlionis.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Bėčiakelniai
Bėčiakelniai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Akmenynės.
Pijus VIII
Pijus VIII (tikrasis vardas – Francesko Saverio Castiglioni, 1761 m. lapkričio 20 d. – 1830 m. lapkričio 30 d.) – 253 – ias Romos katalikų bažnyčios popiežius nuo 1829 m. kovo 31 d. iki mirties.
Gotika
Atsiradimas bei raida
Gotikos stilius susiformavo Prancūzijoje XII amžiaus pirmojoje pusėje. Anksčiau žemyne vyravo romanikos stilius, kuris kai kuriuose regionuose, ypač Italijoje bei Ispanijoje, išliko iki pat Renesanso. Gotika daugiau paplito šiaurės bei vidurio Europoje, ypač Prancūzijoje, Vokietijoje bei Anglijoje. Sąlyginai gotikos stilius skirstomas į tris dalis: ankstyvąją, brandžiąją bei vėlyvąją (kitaip – liepsnojančią) gotiką.
Architektūra
thumb|220px|[[Velso katedra Velso mieste, Somersete (Jungtinė Karalystė). Pradėta statyti XII a.]] thumb|220px|[[Avinjono Popiežių rūmai – didžiausi gotikiniai rūmai pasaulyje]] Kai kurie architektai pastebėjo, jog, norint išlaikyti arkinių konstrukcijų lubas bei stogus, užtenka tvirtų kolonų, o sienos tarp jų gali būti žymiai lengvesnės. Siekiant dar labiau palengvinti pagrindinio pastato tūrio konstrukciją, buvo sukurti konstrukciniai elementai kontraforsai, perimantys didžiąją dalį spaudimo iš pagrindinių kolonų. Šie du išradimai leido gerokai paaukštinti bažnyčias bei smarkiai padidinti langų plotą.
Pagrindiniai gotikinės sakraliosios architektūros bruožai: pastatai ypatingai aukšti, dominuoja vertikalios linijos, pabrėžiančios kilimą į dangų, smailios arkos, gausu bokštelių. Bažnyčios dažniausiai trinavės arba penkianavės, su gerokai aukštesne už šonines centrine nava. Milžiniško ploto langai, dekoruoti rožėmis (tai didelis apvalus langas pastato priekyje ), vitražais, kurie sukuria šviesų mirgesį pastatų viduje. Šiuos bruožus iš dalies perėmė ir pasaulietinė architektūra, nors išskirtinių nesakralių pastatų buvo vos keletas – daugiausia Nyderlandų laisvųjų miestų rotušės.
Sumažinus būtinų konstrukcinių elementų užimamą plotą, atsiradusioje erdvėje pradėta diegti įvairias dekoracijas – langų vitražus, lipdinius ant lubų. Skulptūra beveik nesiskyrė nuo romaniškosios. Pastatų išorė taip pat buvo dekoruojama tiek skulptūromis, tiek architektūriniais elementais – bokšteliais, pilonais ir pan. Architektūroje gotikos etapai skiriami pagal dekoratyvumo pobūdį bei jo kiekį: ankstyvojoje gotikoje dekoratyvumas minimalus, brandžiojoje – gausus, o liepsnojančioje pasiekia tokį mastą, kad pastatai atrodo apgaubti liepsnų, sudarytų iš dekoratyviųjų elementų.
Gynybinių įtvirtinimų architektūra vystėsi gerokai lėčiau bei nuosaikiau – ten išliko masyvios sienos, siauri langai bei šaudymo angos, svarbiausi pakitimai buvo dekoracijos bei smailių arkų atsiradimas.
Žinomiausi gotikos architektūros paminklai – Dievo Motinos katedra Paryžiuje, Reimso katedra, Briugės miesto rotušė ir varpinė, Kelno katedra.
Skulptūra
Gotikinė skulptūra susiformavo XIII a. Ji liko panaši į romaninę, vis dar atliko „vargdienių Biblijos“ funkciją. Tematika tapo įvairesnė: vietoj apokaliptinių vaizdų atsirado Madona su kūdikiu, scenos iš Marijos gyvenimo, pieta. Vaizduojami ne tik šventieji, bet ir paprasti žmonės, dirbantys lauko darbus. Vokietijos gotikinė skulptūra garsėjo istorinių personažų, mecenatų skulptūromis; skulptoriai siekė ne formų tobulumo, o perteikti veikėjų dvasinę būseną.
Miniatiūros
Gotikiniai rankraščiai tapo elegantiškesni, nei romaniniai. XIII a. Prancūzijoje susiformavo savitas miniatiūrų stilius – kaligrafija. Knygų tekstas komponuojamas siaurame plote, apipintame augaliniais motyvais. Daug dėmesio skiriama inicialams, jie itin puošnūs, apipinti augalų ornamentais, drugeliais, paukščiais, išskirti raudona ar žydra spalva, kartais auksu. XIV–XV a. miniatiūros ėmė priminti atskirą paveiksliuką. Ornamentus pakeitė peizažas arba interjeras.
Gotika Lietuvoje
thumb|220 px|Napoleono namas Kaune 220 px|thumb|[[Vilniaus Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia|Pranciškonų bažnyčia Vilniuje su išlikusiais gotikiniais fasadais]]
Architektūra
Lietuvoje gotika ėmė plisti XIV a., o nuo XV a. dominavo pilių, bažnyčių ir gyvenamųjų namų architektūroje (Šv. Onos bažnyčia Vilniuje, Zapyškio bažnyčia, Perkūno namas Kaune).
Jau ankstyvosiose mūro pilyse pradėta vartoti baltišką ir gotikinį plytų rišimą ir gotikines smailiaarkes angų formas. Didžiausias gotikinės gynybinės architektūros paminklas – Trakų salos pilis.
Ankstyvieji gotikiniai kulto pastatai nedideli, haliniai, su penkiabriaune apside. Jų architektūrai būdinga masyvios, lygios, aukštos sienos su laiptuotais kontraforsais, didelės frontonų plokštumos su įvairių dydžių nišomis, aštuonbriauniai pilioriai, kryžminiai ir žvaigždiniai skliautai su nerviūromis. XV-XVI a. pastatyta 1 ar 2 aukštų gotikos stiliaus gyvenamųjų namų su puošniais frontonais, dekoruotais nišomis, profiliuotomis traukomis, kulto pastatų.
Vėlyvajai Lietuvos gotikai būdinga fasadų ir frontonų originalios kompozicijos su dvigubo lenkimo arkomis, sienose – geometriniai juodų plytų raštai. Reikšmingiausias gotikos paminklas – šv. Onos ir Bernardinų bažnyčių ansamblis.
Dailė
Gotikos laikotarpiu Lietuvos tapyboje dominavo savita bizantinės dailės kryptis. Gotikinės dailės paminklų nedaug teišliko. Vilniaus ir Trakų pilių teritorijoje rasta gotikinių ornamentuotų koklių; išliko medinė Veliuonos bažnyčios madonos su kūdikiu ir kitos skulptūros, gotikinėmis miniatiūromis puoštų gradualų, auksakalystės ir kitų taikomosios dekoratyvinės dailės dirbinių.
Žandikaulio sąnario skausmas
Žandikaulio sąnario skausmas – vienas iš simptomų, signalizuojančių apie galimus žandikaulio sąnario sutrikimus. Pasireiškia judinant apatinį žandikaulį.
Priežastys
Dažniausiai atsiranda dėl pakitusios apatinio žandikaulio sąnarinės galvutės padėties ir įtemptų kramtymo raumenų. Sąnarinė galvutė savo padėtį gali pakeisti dėl kelių priežasčių:
Gydymas
Dažnai skausmai būna transliuojamieji, t. y. sunku nustatyti, iš kur jie kilę. Todėl gydytojo konsultacijos metu svarbiausia yra nustatyti, kurios kramtomosios sistemos struktūros yra pažeistos. Pradinę diagnostiką atlieka gydytojas odontologas, kurio specializacija - žandikaulio sąnario sutrikimai. Jis skiria gydymą arba nukreipia pas kitus reikiamus specialistus.
Austrijos nacionalinis bankas
Austrijos nacionalinis bankas  – Austrijos valstybinis centrinis bankas, Europos centrinių bankų sistemos (ECBS), euro zonos narys. Banko prezidentas – Robert Holzmann.
Istorija
miniatiūra|250px|left|Austrijos nacionalinis bankas miniatiūra|250px|left|Austrijos-Vengrijos krona (1912 m.)
Austrijos nacionalinis bankas istoriją skaičiuoja nuo savo įkūrimo 1816 m. birželio 1 d. Po metų, 1817 m. liepos 15 d., bankas gavo išskirtinę teisę leisti banknotus. Pagal Austrijos-Vengrijos susitarimo (1867 m.) sąlygas, centrinio banko funkcijas vykdė Austrijos-Vengrijos bankas. Po imperijos žlugimo bankas, kartu valdomas Austrijos ir Vengrijos, toliau leido Austrijos-Vengrijos kroną, kuri tebebuvo bendra valiuta imperijos sudėtyje buvusiose šalyse: Austrijoje, Vengrijoje, Čekoslovakijoje ir kt. Austrijos-Vengrijos bankas oficialiai nustojo gyvuoti 1924 m. liepos 31 d.
Mykolas Paltanavičius
Mykolas Paltanavičius (1875 m. rugsėjo 15 d. Mozūriškėse, Veiverių valsčius, Marijampolės apskritis – 1936 m. gegužės 4 d. Bostone, JAV) – Lietuvos leidėjas, redaktorius.
Austrijos nacionalinis bankas
Istorija
Austrijos nacionalinio banko įkūrimo įstatymas buvo priimtas 1922 m. lapkričio 14 d. Pirmąsias operacijas bankas pradėjo 1923 m. sausio 1 d.
1938 m. įvykus anšliusui ir Vokietijai okupavus Austriją, bankas buvo įjungtas į Reichsbanką. Išlaisvinus Austriją, bankas nuo 1945 m. liepos mėn. atnaujino savo veiklą.
Mykolas Paltanavičius
Biografija
1892 m. išvyko į JAV. 1905 m. Bostone pradėjo leisti laikraštį „Keleivis“, buvo pirmasis jo redaktorius. 1907 m. leido mėnesinį leidinį „Amerikos lietuvis“, 1912 m. savaitraštį „Kelionės“, prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui nuo 1914 m. – kasdieninį informacinį biuletenį lenkiškai, lietuviškai ir rusiškai. 1914 m. atgaivino „Amerikos lietuvį“, kurį kaip savaitraštį leido iki 1928 m.; 1914-1915 m. buvo ir jo redaktorius, vėliau rengė jame satyrinį pamokslų skyrių „Žmogus po medžiu“. Išleido apie 50 knygų.
Įvertinimas
Už nuopelnus lietuvybei Lietuvos vyriausybė 1933 m. apdovanojo Gedimino ordinu ir skyrė pensiją.
Austrijos nacionalinis bankas
Istorija
2002 m. sausio 1 d. Austrija įsivedė eurą. Nacionalinis bankas pasinaudojo specialiu traukiniu, kuris apvažiavo visą Austriją, kad pakeisti gyventojams 12 mlrd. šilingų į eurus. Valiutos keitimas vykdomas be laiko apribojimų.
Nacionalinis bankas turi 7 filialus, įsteigtus pagrindiniuose Austrijos žemių miestuose, taip pat Filache (Karintijoje).
Albinas Čeičys
Biografija
Privačiai pramokęs muzikos, kurį laiką vargonininkavo ir vadovavo mėgėjų chorams. 1928–1939 m. Kauno muzikos mokykloje ir konservatorijoje studijavo vargonavimą ir lankė Nikodemo Martinonio chorvedybos klasę, dėstė muziką ir dainavimą Marijampolės mergaičių ir Kauno 4-ojoje bei 6-ojoje gimnazijose, vadovavo moksleivių ir suaugusiųjų chorams. 1938 m. dainų šventei Klaipėdoje parengė Šančių šaulių būrio 90 dalyvių chorą.
Pokario metais įsitraukė į dar aktyvesnę muzikinę veiklą. 1945–1948 m. buvo Kauno muzikos mokyklos mokymo dalies vedėjas ir direktorius, 1945–1949 m. – konservatorijos, 1949–1960 m. – Juozo Gruodžio muzikos mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas.
1949–1954 m. – „Kauno audinių“ fabriko mišriojo choro vadovas. Kolektyvą parengė 1952 m. Kauno srities meno mėgėjų apžiūrai ir 1954 m. Lietuvių literatūros ir meno dekadai Maskvoje (dirigavo Antanas Ilčiukas), koncertavo ir Latvijoje.
Kurį laiką vadovavo Kauno fabriko „Inkaras“ ir kojinių fabriko „Cotton“ chorams. Konsultavo Kauno miesto, Prienų ir Raseinių rajonų mėgėjų chorus, padėjo organizuoti chorų apžiūras ir dainų šventes, buvo jų dirigentas. Drauge su V. Žiliumi iš rusų kalbos išvertė Nikolajaus Rimskio-Korsakovo vadovėlį „Harmonija“, redagavo E. Navickaitės-Martinonienės parengtą „Elementariosios muzikos teorijos“ vadovėlį.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Moss FK
Moso FK – Norvegijos futbolo klubas iš Moso.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1906 m.
Chrysler TC
Chrysler TC pagal Maserati buvo GT automobilis, gamintas ant Chrysler Q platformos. Automobilį kūrė „Chrysler Corporation“ ir „Maserati“. Automobilis buvo pristatytas 1986 m. Los Andželo automobilių parodoje, tačiau prekyboje pasirodė tik 1989 metų pabaigoje.
Automobilis buvo gaminamas trejus metus:
Vanta (Suomija)
Vanta – miestas Suomijoje, Pietų Suomijos provincijoje, Usimos regione; prie Vantanijokio upės. Vanta yra sostinės Helsinkio miestas-palydovas, išsidėstęs į šiaurę ir šiaurės rytus nuo jo. Drauge su kitais miestais−palydovais Espu ir Kauniainenu, Vanta sudaro Didžiojo Helsinkio aglomeraciją.
Istorija
Pirmą kartą ši vietovė paminėta 1351 m. kaip Helsingė. 1972 m. pervadinta į Vantą.
Marvelė (reikšmės)
Žodis Marvelė reiškia:
Susiję:
Čiurlionis (pavardė)
Čiurlionis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Čiurlionienė (ištekėjusi moteris) ir Čiurlionytė (mergautinė pavardė).
Pavardę Čiurliónis bandyta kildinti nuo paukščio pavadinimo čiurlỹs.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Rašalinis mėšlagrybis
Rašalinis mėšlagrybis (Coprinus atramentarius, sin. C. atramentaria) – pievagrybinių (Agaricaceae) šeimos, mėšlagrybių (Coprinus) genties grybų rūšis.
Kepurėlė varpelio formos, kotas arti pamato su žiedu.
Vaisiakūniai vidutiniai, rečiau dideli. Kepurėlė iki 7 cm ar net 10 cm skersmens, varpelio formos, pilka, rusvai pilka, žvynuota, rievėta, suskeldėjusi. Lakšteliai iš pradžių pilkšvi, priaugintiniai, vėliau juodi, laisvi. Kotas baltas, vėliau – pilkas, 7–10×1–2 cm. Trama balta, be to, malonaus kvapo ir skonio. Sporos lygios, elipsoidiškos, 7–10×5–6 μm.
Būdingi požymiai: kepurėlė pilkos spalvos, pakraščiai tarsi apšiurę (ištrupėję).
Auga po kelis ar keliolika vaisiakūnių trąšioje dirvoje, ant perpuvusio mėšlo, papuvusios lapuočių medienos. Aptinkamas Šiauriniame pusrutulyje; buvo pranešta, kad aptiktas Pietų Afrikoje (Reid ir Eicker, 1999). Jaunas valgomas, nevartojant alkoholinių gėrimų. Esanti veiklioji medžiaga koprinas, praėjus 1–2 val. po valgio, sąveikaudama su alkoholiu, sukelia kraujo pakitimus, sutrinka širdies, kraujospūdžio ritmas, pykina, vemiama, kūną išberia.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 222 psl.
Abarauskai
Abarauskai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Viktarino, prie kelio. Yra biblioteka. Abarauskų paštas yra Viktarine. Pokario metais veikė Dainavos apygardos, Šarūno partizanų rinktinės partizanai.
Juodupio senosios kapinės
Juodupio senosios kapinės, vadinamos Marų kapeliais (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas – 23090, senas vertybės kodas – L474) – neveikiančios kapinės pietinėje Klaipėdos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Juodupyje (Veiviržėnų seniūnija), 1 km į šiaurę nuo kelio, Juodupio dešiniajame krante.
Kapinės
Įrengtos miške, pakilesnėje vietoje, apie 30 m į vakarus nuo upelio vagos. Stačiakampio plano, pailgos šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 26 m ilgio, 14 m pločio.
Teritorijos plotas – 0,4 ha.
Istorija
Veikė XVII–XVIII a., vadinamos Marų kapeliais (🇬🇸). Laidoti nuo Juodupio kaimo gyventojai. Kapines uždarius, XIX a. retsykiais laidoti apylinkės savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai, užkrečiamų ligų aukos. Nuo seno kapinėse stovėjo koplytėlė ir keli ąžuoliniai monumentalūs kryžiai. Pasakojama, kad kapinėse vaidendavosi: pasirodydavo liepsnelės.
1972 m. paskelbtos vietinės reikšmės archeologijos paminklu (AV482), 1997 m. įrašytos į kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (L474), 2005 m. pripažintos valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.
Herenvenas
Herenvenas – miestas šiaurės Nyderlanduose. Geležinkelio stotis. Išvystyta laivyba, yra dviračių fabrikas. Yra teatras.
Sportas
Mieste veikia greitojo čiuožimo stadionas Thialf. Nuo 1999 m. iki 2023 m. mieste penkis kartus vyko pasaulio greitojo čiuožimo čempionatas atskirose rungtyse.
Kapela (žvaigždė)
thumb|left|250px|Kapelos padėtis Vežėjo žvaigždyne Kapela (Tikutis, Alpha Aurigae, α Aur) – 6-a pagal ryškį naktinio dangaus žvaigždė, Vežėjo žvaigždyne.
Daugianarė sistema
Kapela – spektroskopinė dviejų geltonų milžinių dvinarė sistema (Kapela AB), atstumas tarp komponenčių – apie 0,75-1 a.v., teleskopais neįmanoma išskirti. Apskriejimo periodas – 104 paros.
Aplink šią dviejų pagrindinių žvaigždžių sistemą 1 šm skrieja taip pat dvinarė raudonųjų nykštukių (suminis ryškis – apie 10m) sistema (Kapela HL), periodas – kelios dešimtys tūkstančių metų.
Kiti pavadinimai
Kituose kataloguose – Flamsteed 13 Aurigae; HD 34029; HR 1708.
1155 m.
1155 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Douglasijos
Douglasijos (Douglasiidae) – drugių (Lepidoptera) šeima.
Lietuvoje 5 rūšys:
Vitalij Kozlov
Vitalij Kozlov (g. 1987 m. kovo 5 d. Vilniuje) – Lietuvos lengvaatletis, kuris specializuojasi vidutinių nuotolių bėgime. 800 m bėgimo rungties nacionalinis čempionas ir nacionalinio rekordo savininkas.
Tristan Tzara
thumb|Tristan Tzara Tristanas Cara (Sami Rosenstock pseudonimas; 1896 m. balandžio 16 d. – 1963 m. gruodžio 25 d.) – rumunų kilmės poetas, eseistas, Dadaizmo judėjimo kūrėjas, didžiąją savo gyvenimo dalį praleidęs Prancūzijoje.
T. Cara parašė pirmuosius Dadaizmo tekstus „Pirmasis Misterio Antipirino dangiškasis nuotykis“ (1916), „25 poemos“ (1918) ir dadaizmo judėjimo manifestą: „Septyni Dada manifestai“ (1924).
Šlapaberžės apylinkė
Šlapaberžės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Dotnuvos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dotnuvos rajonui. 1954 m. prijungtos Beržų apylinkė, Naujų Bakainių apylinkė ir Ramėnų apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Šlapaberžės apylinkė prijungta prie Dotnuvos apylinkės.
Lygiažvynis žaltys
thumb|left|200px|Lygiažvynis žaltys turi gerą maskuotę thumb|left|200px|Paėmus į rankas kanda, bet jų kandimas nepavojingas
Lygiažvynis žaltys, lygusis žaltys – žaltinių (Colubridae) šeimos roplys. Kūno viršus pilkas, gelsvai ar pilkai rusvas, kartais rausvai rudas. Nugaros žvynai lygūs, patinėlių ilgis 47-62 cm, patelių – 44-62 cm. Švedijoje buvo pagautas 83 cm ilgio, Ukrainoje netoli Černobylio – 92 cm. Patinėliai paprastai rusvesni patelės – pilkšvos. Išilgai nugaros yra 2-4 tamsių dėmių eilės. Ant kaklo yra 2 rudos ar tamsiai rudos juostelės ar dėmės. Jos susijungia viršugalvyje sudarydamos karūną primenantį raštą. Pilvelis pilkšvai rudas, oranžinis su tamsiomis dėmelėmis bei taškeliais. Apatinė uodegos dalis šviesesnė už pilvelį.
Gyvena sausuose mišriuose ir spygliuočių miškuose. Mėgsta gerai saulės įšildomas vietas: kalvotas miško aikšteles, pamiškes, kirtavietes. Aktyvūs dieną. Esant pavojui slepiasi kelmų tuštumose arba po jais, apleistuose driežų ir smulkiųjų žinduolių urvuose, po nuvirtusiais medžiais, stuobriais. Kartais susisuka į kamuolį, šnypščia ir gąsdina staigiais kūno judesiais. Gąsdinimo poza panaši į nuodingos gyvatės, dėl to žmonės jų bijo ir negailestingai naikina. Paimti į rankas kandžiojasi, tačiau įkandimai žmogui visiškai nepavojingi.
Iš žiemos miego pabunda balandžio mėn. Literatūros duomenimis veisimosi ciklas nereguliarus. Vaikus veda kasmet arba kas 2-3 metus. Poruojasi gegužės mėnesį. Gyvavedžiai. Kiaušiniai vystosi patelių viduje. Jauniklius veda rugpjūčio-rugsėjo mėn., spalio pradžioje. Viena patelė atveda 2-9 jauniklius, kurie subręsta trečiaisiais-ketvirtaisiais gyvenimo metais. Neriasi 2-3 kartus per metus. Išgyvena iki 20 metų amžiaus.
Minta daugiausia gyvavedžiais ir vikriaisiais driežais, smulkiais žinduoliais, gluodenais, gyvatėmis, paukščių jaunikliais, vabzdžiais. Sugautą grobį užsmaugia apsivyniodamas aplink jį savo kūnu. Smulkų grobį ryja gyvą. Lygiažvynių žalčių priešai gamtoje – šeškai, barsukai, ežiai, kai kurie plėšrieji paukščiai.
Lygusis žaltys Eurazijoje paplitęs nuo šiaurinės Pirėnų pusiasalio dalies iki dešiniojo Tobolo upės kranto, šiaurės vakarų Kazachstano. Šiaurėje arealas siekia pietinę Skandinaviją, Suomiją, Ladogos ežerą ir tęsiasi iki Tobolo žemupio, pietuose – Viduržemio jūros pakrantes, šiaurinę Turkiją ir šiaurinį Iraną. Gyvena ir pietinėje Didžiosios Britanijos dalyje.
Lietuvoje labai reta rūšis. Pirmą kartą 1921 m. T.Ivanausko pagautas Rūdininkų girioje, vėliau aptikti Čepkelių rezervate, Molėtų rajone, Rūdininkų girioje, Pirčiupių apylinkėje, Varėnos rajono Musteikos ir Rudnios kaimuose. Paskutinius kartus Lietuvoje pagautas Rūdininkų poligono prieigose. 2008 m. aptiktas Viešvilės rezervate. Gyvenamos vietos panašios į vikriojo driežo ir trapiojo gluodeno. Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Taraka
Taraka (sanskritu: तारक, Târakâ) – keletas vėlyvojo hinduizmo mitologinių personažų:
1937 m.
1937 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Nobelio premijos
Nobelio premijos laureatai:
Borovė
Borovė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Narevkos valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į šiaurės vakarus nuo Narevkos, apie 27 km į šiaurės rytus nuo Hainuvkos ir apie 54 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Baltoji lelija
thumb|Lilium candidum
Baltoji lelija (lelium candidum) – lelijų genčiai priskiriama rūšis. Tai augalas, kuris nuo seno buvo mėgiamas kaimo darželiuose. Tinka skynimui.
Žydi birželį – liepą.
Išvaizda
Užauga iki 100 cm aukščio. Žiedai balti, piltuvėlio pavidalo, stipriai kvepiantys. Ant vieno žiedkočio paprastai būna nuo 5 iki 20 žiedų. Lapai pailgi, smailėjantys. Augalas vienastiebis.
Paplitimas ir augavietės
Baltosios lelijos tėvynė – Viduržemio jūros sritys, Vakarų Azija. Savaime auga akmeningose vietose, pakrūmėse, uolų atšlaitėse. Lietuvoje savaime neauga.
Mėgsta saulėtas, šiltas užuovėjas. Geriausiai auga apydrėgnėje, derlingoje, kalkingoje, priesmėlio ar priemolio dirvoje. Nepakenčia šlapios, pažliugusios žemės.
Bėčionys (Ignalina)
Bėčionys – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 7 km nuo Kazokinės.
Spanėnai
Spanėnai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Šveicarijos, Jonavos paribyje, prie plento.
Gegužinės apylinkė (Joniškėlis)
Gegužinės apylinkė (arba Gegužynės apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pumpėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Joniškėlio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Adomavos apylinkės.
San Chilis
San Chilis  – miestas Kolumbijoje, Santandero departamente, 96 km nuo Bukaramangos, 1100 m aukštyje, prie Fonsės upės. 75 tūkst. gyventojų. Veikia katedra, išlikęs istorinis senamiestis.
Miestas įkurtas 1688 m. Žemdirbystė (pomidorai, pupelės, juka, kava, citrusai).
1156 m.
1156 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Thorbjörn Fälldin
Biografija
1956 m. T. Feldinas su žmona įsigijo nedidelę apleistą fermą. Valdžiai neskyrus subsidijų, pradėjo kovą dėl jų ir įsijungė į politinę veiklą. 1958 m. išrinktas į Riksdagą nuo Centro partijos, 1969 m. išrinktas šios partijos vicepirmininku, o 1971 m. partijos pirmininku. 1971–1976 m. buvo opozicijos lyderiu parlamente.
1976 m. rinkimai į Riksdagą tapo sensacija, nes Švedijos socialdemokratų darbininkų partija po 40-ties metų valdymo prarado daugumą. Centro partija gavo daugiausiai balsų ir kartu su Nuosaikiųjų partija bei Liaudies partija-liberalais suformavo koaliciją, o T.Feldinas tapo ministru pirmininku. Po dvejų metų koalicija žlugo dėl nesutarimų atominės energijos plėtojimo klausimu.
Kinijos Liaudies Respublikos ekonomika
Ekonomikos bruožai
Nors Kinija oficialiai skelbia kurianti socialistinę rinkos ekonomiką, tačiau faktiškai ekonomika remiasi rinka, o per pastaruosius tris dešimtmečius didžioji dalis valstybinių įmonių buvo privatizuotos.
Nuo 1978 m. Kinijos ekonomika iš komandinės (sovietinio modelio), pradėta perorientuoti į rinkos ekonomiką. Nepaisant to, kad Kiniją oficialiai valdo komunistinis režimas, vis didesnę įtaką ekonomikai daro nevyriausybinės organizacijos, bei atskiri šalies piliečiai. Valdžia persiorientavo į sistemą, kurioje vyrauja privatūs namų ūkiai, žemės sklypai, fabrikai, vietoje anksčiau buvusios kolektyvizacijos, suteikė daugiau galių vietiniams valdininkams ir įmonių vadovams pramonėje, sudarė tinkamas sąlygas plėtoti smulkųjį ir vidutinįjį verslą, padarė šalies ekonomiką atvirą prekybai bei užsienio investicijoms. To rezultatas buvo tas, kad Kinijos ekonomika nuo 1978 m. iki 2005 m. išaugo keturis kartus. Skaičiuojant pagal realųjį BVP, Kinija yra antra pagal dydį ekonomika pasaulyje po JAV, nepaisant to, BVP, tenkantis vienam gyventojui, šiuo metu dar yra palyginti mažas (€4480).
Thorbjörn Fälldin
Biografija
Po partijos pralaimėjimo 1985 m. rinkimuose, T. Feldinas grįžo gyventi į savo fermą ir politinėje veikloje nebedalyvavo.
Kinijos Liaudies Respublikos ekonomika
Ekonomikos bruožai
Žemės ūkis ir pramonė geriausiai išplėtoti teritorijose, esančiose arčiausiai Honkongo bei tarp Taivano ir Šanchajaus, kuriose sutelkta daugiausiai užsienio investicijų. Kinijos ekonomika yra tarpinio tipo – tarp socialistinės ir rinkos ekonomikos, todėl susiduria su daugeliu problemų: nuo biurokratijos, kurią sukelia socializmas, iki nedarbo, kurio priežastis – rinkos ekonomika. Vyriausybė turi kovoti su nedarbu, kurį sukelia valstybinės bendrovės, atleidinėdamos milijonus darbininkų; sumažinti korupcijos ir kitokių ekonominių nusikaltimų lygį, ir išlaikyti didžiules valstybines įmones, remiamas subsidijomis.
Nuo 1990 stiprėja ne pelno siekiančių organizacijų veikla – jų skaičius 1980 m. buvo 0, 1999 m. – 6000, 2005 m. – 150000 (pagal Kinijos Liaudies Respublikos socialinių reikalų ministeriją). Jų pagrindinė veikla koncentruojasi į skurdo mažinimą (smulkių ūkių mikrofinansavimas), taip pat pradinio švietimo bei gydymo įstaigų kūrimą – taip siekiant sukurti efektyviau veikiančią socialinę-ekonominę sistemą, galinčią išsilaikyti ir nešti papildomą naudą. Nepaisant to, kad finansavimas teikiamas (2004 m. – apie 60 000 000 JAV dolerių iš tarptautinių organizacijų), dėl kvalifikacijos trūkumo stinga efektyvumo panaudojant gautas lėšas. Problemas kelia ir itin greitas Kinijos augimas, bei spartūs ekonominiai pokyčiai.
Graikijos futbolo varžybos 1992–1993 m.
Graikijos futbolo varžybos 1992–1993 m.
Gegužinės apylinkė
Gegužinės apylinkė sovietmečiu buvo:
Pseudomorfozė
Pseudomorfozė (iš pseudo ir – forma) – mineralo agregatas, kurio forma neatitinka tam mineralui būdingos kristalografinės struktūros. Apibūdinant pseudomorfozę, nurodomas pirminis mineralas arba medžiaga, vietoj kurių naujas mineralas yra susidaręs ir įgavęs jų formą (pvz., limonitas vietoj pirito, chalcedonas vietoj medienos).
Kai kuriais atvejais pseudomorfozė turi savą pavadinimą (pvz., magnetito pseudomorfozė vietoj hematito vadinama mušketovitu).
Pagal sudėtį pseudomorfozė būna paprasta, kai vienas mineralas kristalizuojasi vietoj kito, ir sudėtinga, kai mineralas susidaro iš keleto mineralų agregato, pavyzdžiui, albito ir muskovito agregatai vietoj spodumeno kristalų.
Pagal susidarymo pobūdį išskiriamos kelios pseudomorfozės rūšys:
Pseudomorfozių tyrimai padeda nustatyti naudingųjų iškasenų telkinių kilmę. Jos rodo, kokios cheminės reakcijos ir kitimai vyko, kai formavosi telkinys, kokiomis geocheminėmis sąlygomis jis susidarė. Nuosėdinėse uolienose pseudomorfozės rodo diagenezės procesus.
Šiaurės apygarda (Izraelis)
Šiaurės apygarda  – apygarda Izraelio šiaurės rytuose. Apygarda kontroliuoja ir okupuotas Golano aukštumas. Sudaro 15 miestų, 63 vietinės savivaldybės, 14 regioninių savivaldybių. Be to, Golano aukštumose yra dar 6 vietinės ir 1 regioninė savivaldybės.
Juodupėnų senosios kapinės
Juodupėnų senosios kapinės, vadinamos Markapiais, Kapeliais, Senkapiais (valstybės saugoma regioninio reikšmingumo lygmens kultūros vertybė: unikalus kodas –, senasis kultūros vertybių registro kodas – L565) – neveikiančios kapinės šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, Juodupėnuose (Imbarės seniūnija), 0,39 km į šiaurės rytus nuo kelių ir Narmantai–Juodupėnai kryžkelės, Juodupio kairiajame krante. left|thumb|Kapinių vaizdas iš šiaurės vakarų pusės left|thumb|Kaltiniai kapinių kryžiai rigth|thumb|Kapinių tvoros kertinis akmuo su užrašu: „P / FRAN / 1846“
Kapinės
Įrengtos upelio slėnyje stūksančioje per 3 m aukščio, 46 x 35 m dydžio, ovalo pavidalo, šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi pailgoje kalvoje. Jas juosia akmenų pylimas, kurio aukštis vakarų pusėje siekia 0,8 m, o plotis – 1,10 m. Vakarinėje dalyje, ties viduriu yra apie 1,5 m pločio vartų vieta. Rytų pusėje tvoros akmenyje iškaltas įrašas: „P / FRAN / 1846“.
Kapinių paviršius nelygus, žemėja link kraštų. Laidojimo žymių nėra. Šiaurinėje dalyje stovi masyvus, betoninis, monumentalus kryžius su įrašu: priekyje – „DIEVE, LAIMINK MŪSŲ ŠALĮ!“, nugarinėje pusėje – „1939“.
Centrinėje dalyje pastatyti du metaliniai, kaltiniai, ornamentuoti kryžiai. Prie vieno kryžiaus stiebo pritvirtinta skydo formos plokštė su įrašu: „GERBKIME BOČIŲ KAPINES“, o prie kito kryžiaus – apskrita plokštė su Aušros Vartų Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo motinos bareljefu ir įrašu: „O Marija Dievo Motina, priglausk kūdikėlius kurie žūna negimę / Ir amžinoji šviesa Jiems tešviečia Teilsisi amžinybėje“.
Pseudosoliarizacija
Pseudosoliarizacija naudojama meninėje fotografijoje. Ją atrado P. Sabatjė (Prancūzija) 1905 m.
Ceremkai
Ceremkai  – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Narevkos valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Juodupėnų senosios kapinės
Kapinės
Teritorijos plotas – 0,13 ha, perimetras – 128 m. thumb|300px|left|Pavasarininkų kryžius
Istorija
Įrengtos XVI a., vadinamos Maro kapais, Senkapiais, Kapeliais (🇬🇸). Veikė iki XVIII a. pab. – XX a. pr. Laidoti Juodupėnų gyventojai. Kapines uždarius, XIX a. – XX a. pr. retsykiais laidoti Juodupėnų, Urbaičių, Kirkšių, Palšių kaimų savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai, užkrečiamų ligų aukos.
1846 m. kapinės apjuostos akmenų pylimu, kurio vakarinėje pusėje pastatyti stulpinės konstrukcijos mediniai vartai, o rytų pusėje esančiame pagrindo akmenyje iškalta pylimo įrengimo data.
Nuo seno kapinėse stovėjo koplytėlė ir keli ąžuoliniai monumentalūs kryžiai, kurių paskutiniai nugriuvo 1968 m. Mirusiems atminti kaimo pavasarininkai 1939 m. pastatė masyvų betoninį kryžių, o Petras Giedra 1996 m. – porą metalinių, ornamentuotų kryžių.
Pasakojama, kad kapinėse vaidendavosi: pasirodydavo šmėklos, iš kapinių keliu eidavusios ugnies liepsnelės.
1997 m. įrašytos į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (kodas L565), 2005 m. pripažintos valstybės saugoma vertybe. Memorialinį vertingųjų savybių pobūdį turinti regioninio reikšmingumo lygmens valstybės saugoma kultūros vertybė.
Tyrimai
1989, 2000, 2013 ir 2015 m. kapines žvalgė Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė), 2015 m. – Loreta Jatulionytė-Brezgienė (Kultūros paveldo centras).
Bednia
Bednia  – upė šiaurės Kroatijoje; dešinysis Dravos intakas. Prasideda Kroatijos Užkalnių regione, netoli Trakoščiano. Teka į šiaurės rytus, aukštupyje tėkmė greita, vėliau upė patenka į Panonijos lygumą, kur tėkmė sulėtėja, vaga ima smarkiai vingiuoti. Įteka į Drava ties Mali Bukovecu, žemiau Ludbrego.
Intakai: Crnoglavecas, Trnovčica, Drenovecas, Rakovecas, Liubos upelis, Korunščakas, Bistrica, Marinšekas, Voča, Žarovnica. Prie Bednios įsikūrusios gyvenvietės: Bednia, Beletinecas, Novi Marofas, Varaždino Toplicė, Ludbregas.
Jurgis Talmantas
Jurgis Talmantas (1894 m. spalio 18 d. Stančaičiuose, Endriejavo valsčius – 1955 m. rugpjūčio 18 d. Kaune, palaidotas Petrašiūnų kapinėse) – pedagogas, kalbininkas, vertėjas, vadovėlių autorius.
Biografija
Tėvai buvo ūkininkai: tėvas Rietavo dvaro vežikas, motina turėjo 40 hektarų blogos žemės. Jurgis šeimoje augo vienas. Mokėsi privačiai ir Palangos progimnazijoje, 1919 m. Telšių gimnazijoje (greičiausiai baigė gimnaziją Besarabijoje).
1919–1922 m. dirbo Kražių, 1923–1924 m. Kelmės progimnazijose – dėstė lietuvių kalbą ir literatūrą. 1927 m. Švietimo ministerijos komisijoje išlaikė egzaminus gimnazijos mokytojo teisėms. 1929 m. baigė studijas Lietuvos universitete.
1933–1936 m. žurnalo „Gimtoji kalba“ redaktorius. 1935 m. vienas iš Lietuvių kalbos draugijos steigėjų, terminologijos ir rašybos reformos komisijų narys, Pavardžių lietuvinimo komisijos sekretorius. Bendradarbiavo leidiniuose „Kalba“, „Lietuvos mokykla“, „Pavasaris“, „Švietimo darbas“, „Vienybė“ ir kituose.
1945–1948 m. Kauno jaunimo teatro literatūrines dalies vedėjas, 1948–1949 m. Enciklopedijų, žodynų ir mokslo literatūros leidyklos, nuo 1949 m. Politinės ir mokslinės literatūros leidyklos redaktorius.
Kūryba
Parengė „Visuotinės literatūros chrestomatijos“ l d. (1930 m.) ir 4 d. (su Eduardu Viskanta, 1931 m.), lietuvių kalbos vadovėlių pradžios mokyklai (1932–1937 m.), vokiečių-lietuvių (su A. Šolcu, 1929 m.) ir lenkų-lietuvių (1955 m.) kalbų žodynus. Parašė „Rusų kalbos vadovėlį mokytis pačiam“ (su E. Gediminaičiu, 1933 m.), „Lietuvių kalbos rašybos vadovėlį“ (su kitais, 1938 m.).
Belgijos nacionalinis bankas
Belgijos nacionalinis bankas  – Belgijos valstybinis centrinis bankas, Europos centrinių bankų sistemos (ECBS), euro zonos dalyvis (nuo 1999 m.). Banko prezidentas – Luc Coene, nuo 2011 m. paskirtas 5-rių metų kadencijai.
Nacionalinis bankas, be monetarinės politikos, vykdo eurų banknotų ir monetų leidimą, kontroliuoja jų cirkuliaciją rinkoje, užsienio valiutų rezervus. Renka, analizuoja ir platina ekonominę ir finansinę informaciją, susijusią su Belgijos finansų sektoriaus stabilumu. 50 proc. Nacionalinio banko akcijų laisvai prekiaujama Briuselio Euronext biržoje, kiti 50 proc. akcijų priklauso Belgijos vyriausybei.
Istorija
miniatiūra|250px|left|Belgijos nacionalinis bankas Belgijos nacionalinis bankas buvo įkurtas kaip korporacija (société anonyme) 1850 m. gegužės 5 d. Jo turtą sudarė 100 proc. privatus kapitalas. Iki tol banknotus spausdino pavieniai privatūs bankai, daugiausiai Société Générale, įkurtas oranžistų režimo laikais 1822 m., ir Banque de Belgique, įkurtas 1835 m.
Donatas Strockis
Donatas Strockis (g. 1987 m. kovo 23 d.) – Lietuvos futbolininkas. Žaidžia gynėjo pozicijoje FC Pakruojis.
Klubinė karjera
Nuo 2004 m. priklausė FC Šiauliai. Iš pradžių rungtyniavo dublerių ekipoje, o vėliau debiutavo pagrindinėje komandoje. Nuo 2009 iki 2011 m. buvo skolinamas Baltarusijos FK MTZ-RIPO klubui. 2009 m. rugpjūčio 7 d. debiutavo MTZ-RIPO komandoje. 2011 m. turėjo persikelti į Rusiją, į FC Torpedo Vladimir klubą, tačiau neišvyko į šią šalį. Transferis pavyko, tačiau agentas užsiprašė per daug ir debiutas Rusijos klube neįvyko. Po nevykusio transferio karjera pakrypo svetur, 2011 m. atstovavo Estijos Meistriliiga klubui JK Narva Trans.
2012–2015 m. žaidė Pakruojo „Kruojos“ klube. 2013 sužaidė 30 rungtynių A lyga pirmenybėse ir pelnė du įvarčius, 2014 m. sužaidė 25 rungtynes A lyga pirmenybėse, o 2015 m. 20 rungtynių, pelnė vieną įvartį. A lyga pirmenybėse už klubą sužaidė 75 rungtynes, pelnė tris įvarčius.
Nuo 2016 metų atstovauja FC Pakruojis. Yra vienas svarbiausių komandos žaidėjų.
Trenerio karjera
2020 m. įgijo UEFA B trenerio licenciją.
Karūnavos apylinkė
Karūnavos apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Josvainių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kėdainių rajonui. 1954 m. prijungta Graužų apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Karūnavos apylinkė prijungta prie Josvainių apylinkės.
FK Margveti Zestap'oni
Margveti Zestaponi – Gruzijos futbolo klubas iš Zestaponio.
Chominščizna
Chominščizna  – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Narevkos valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Price Tag
„Price Tag“ – anglų atlikėjos ir dainų autorės Jessie J ir amerikiečių reperio B.o.B drauge atliktas singlas.
Jungtinėje Karalystėje ji buvo išleista 2011 m. sausio 31 d. kaip antrasis singlas iš Jessie J debiutinio studijinio albumo „Who You Are“. „Price Tag“ autoriai yra Jessie J, Dr. Luke, Claude Kelly ir B.o. B, o dainą prodiusavo Dr. Luke. Ši daina yra pagrindinis atlikėjos albumo singlas JAV. Oficialus dainos remiksas atliekamas su britų reperiu Devlin. Kūrinys debiutavo pirmuoju numeriu tiek Jungtinėje Karalystėje, tiek Airijoje ir Naujojoje Zelandijoje ir tapo Jessie J pirmuoju pirmąją vietą užėmusiu singlu visose trijose šalyse. Billboard Hot 100 tope JAV daina užėmė 23-ąją vietą. Kūrinys taip pat pašoko į dešimties kitų šalių topų viršūnes ir „Price Tag“ tapo didžiausiu to meto Jessie J hitu. Daina tapo ir labiausiai parduodamu tų metų duetu Jungtinėje Karalystėje.
Helmondas
Helmondas – miestas pietų Nyderlanduose. Geležinkelio stotis. Išvystyta tekstilės pramonė. Stovi XIV a. pilis.
Istorija
Apie 1000 m. šioje vietovėje radosi gyvenvietė. 1232 m. buvo suteiktos miesto teisės.
Apie 1350 m. miesto centre buvo pastatyta pilis. Jos įkūrėjas – Jan III van Berlaer.
Ndžamena
Ndžamena  – miestas pietvakarių Čade, prie Šario (Chari) upės netoli jos santakos su Logone (Logone). 721 tūkst. gyventojų (2005). Tai šalies sostinė ir didžiausias miestas, pagrindinis ekonomikos, administracinis ir kultūros centras. Išvystyta mėsos pramonė. Yra tarptautinis oro uostas, magistraliniai keliai. 1974–1978 m. čia pastatyta Didžioji mečetė – dauguma gyventojų mieste yra musulmonai. Taip pat yra katedra, pastatyta prancūzų valdymo laikais, muziejus, senovės Sao kultūros liekanos. Ndžamenoje yra Čado universitetas (įkurtas 1971 m.) ir Valstybinė administravimo mokykla (1963 m.).
Istorija
Miestą apie 1900 metus įkūrė prancūzai ir pavadino Fort Lamiu (Fort-Lamy). Miestas vystėsi kaip kolonijos administracinis centras ir Prancūzų Vakarų Afrikos kolonijos karinis centras. 1960 m. tapo nepriklausomo Čado sostine, o 1973 m. jam suteiktas Ndžamenos vardas. Apie 1980 metus miestas nukentėjo dėl politinės suirutės.
Osetija
Osetija  – regionas Šiaurės Kaukaze, abiejose Didžiojo Kaukazo kalnagūbrio pusėse. Apgyvendintas daugiausia osetinų, kalbančių iranėnų grupei priklausančia osetinų kalba.
Geografija
Šiaurinė Osetijos dalis sudaro Rusijos Federacijai priklausančią Šiaurės Osetijos-Alanijos respubliką. Tuo tarpu Pietų Osetija formaliai yra Gruzijos teritorijoje, tačiau de facto kontroliuojama Rusijos ir siekia galimybės susijungti su Šiaurės Osetija.
Paluobė
Paluobė – kaimas Skuodo rajono savivaldybės rytuose, prie Luobos upės. Auga saugoma Paluobės daugiakamienė liepa. Paluobės piliakalnis yra gretimame kaime – Ylakaičiuose.
Osetija
Tautinė sudėtis ir įvairovė
Osetijos gyventojų daugumą sudaro osetinai. Lingvistiniu požiūriu osetinų kalba priskirtina šiaurės Irano kalbų grupei. Ji kilusi iš skitų-sarmatų prokalbės, kuri susiformavo veikiama stepių slavų (skitų) ir Vidurio Azijos kultūrų. Šiuolaikiniai osetinai kalba dviem dialektais: vadinamuoju digoro (daugiausia Šiaurės Osetijoje) ir ironų (jį vartoja kiti osetinai). Literatūrinė kalba paremta ironų dialektu, žymiausias atstovas buvo poetas Kosta Ksetagurovas, kūręs 1859–1906 metais.
Šahri Bahlolas
Šahri Bahlolas – nedidelio įtvirtinto miestelio liekanos šiaurės Pakistane, Chaiber Pachtunchvoje, 70 km nuo Pešavaro, netoli Tacht i Bahio.
Paluobė
miniatiūra|160px|left|Koplytstulpis šalia tilto per Luobą
Kurmaičių III senosios kapinės
Kurmaičių senosios kapinės, vadinamos Švedine (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas 24474, senas registro kodas L843) – neveikiančios kapinės pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Kurmaičiuose (Kretingos seniūnija), 150 m į rytus nuo pagrindinės (Akmenos) gatvės tilto per Pilsupio upelį, dešiniajame jo krante.
Kapinės
Įrengtos pakrantės aukštumoje, apaugusios lapuočiais medžiais ir krūmais. Netaisyklingos trapecijos plano, pailgos šiaurės rytų - pietvakarių kryptimi, 65 m ilgio, 50 m pločio. Šiaurės rytų ir šiaurės vakarų pusėje nuo laukų skiria „L“ raidės plano akmenų aptvaras, kurį sudaro iki 1 m pločio ir 0,5 m aukščio pylimai. Palei pietrytinį pakraštį supiltas tiesus, suplokštėjęs žemių ir akmenų pylimas, kurio išorinėje pusėje buvęs iškastas griovys. Laidojimo žymių, memorialinių paminklų ar anotacinio kultūros paveldo ženklo nėra.
Istorija
Vadinamos Švedine. Pasakojama, kad jose palaidoti XVII–XVIII a. apylinkėje žuvę švedų kariai.
1959 m. žvalgė Juozas Mickevičius, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (istorikės Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė), 2009 m. – Julius Kanarskas.
1998 m. registruotos kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąraše (L843), 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.
Šahri Bahlolas
Tai vėlyvojo I tūkstantmečio kultūrinis-istorinis budizmo paminklas, kartu su Tacht i Bahiu nuo 1980 m. įeinantis į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Čia rastos Budos statulos, apylinkėse – senovinės monetos ir kiti artefaktai. Vietovės pavadinimas kildinamas iš vietinio religinio lyderio Šir Bahlolo.
Dabar gyvenvietėje gyvena virš 5000 žmonių, kurie verčiasi žemės ūkiu, prekyba, turizmu.
Alksnis
Alksnis (Alnus) – bukiečių (Fagales) eilės beržinių (Betulaceae) šeimos augalų gentis.
Medžiai arba krūmai su kotuotais pumpurais. Kuokeliniai ir piesteliniai žirginiai sutelkti po keletą šluotelėse, rečiau pavieniai. Vaisiai – plokšti dvisparniai riešutėliai. Žydi anksti pavasarį. Sėklos išplatinamos vėjo ir vandens. Šaknyse susidaro gumbeliai su azotą kaupiančiomis bakterijomis. Nukritę ir supuvę lapai gerina dirvožemį.
Gentyje apie 30 rūšių, Lietuvoje – dvi:
250px|thumb|left|Baltalksnio, juodalksnio ir [[beržas|beržo kamienai]]
Vaistinės žaliavos rinkimas
Vasario-kovo mėnesiais geriausias laikas rinkti alksnių pumpurus.
Surinkti (baltalksnių, juodalksnių) "kankorėžėliai" (vaisiniai žirginiai) paskleidžiami plonu sluoksniu pastogėje. Išdžiūsta per 1-1,5 mėnesius. Iš 2,3-2,5 kg šviežių "kankorėžėlių" gaunama 1 kg sausos žaliavos.
Gerai išdžiovinti "kankorėžėliai" yra tamsiai rusvos spalvos, sutraukiančio skonio.
Etimologija
Lietuviškas žodis alksnis (bei tarm. elksnis, aliksnis) susijęs su, (baltų prokalbės *e/alisni̯a-), taip pat slavų *jelьxa/*olьxa (, , , , sorb. wólša), , , s. maked. ἄλιζα ir kt. Visi šie žodžiai kildintini iš. Šis žodis yra šaknies *el-/ol- vedinys ir siejamas su ruda/raudona spalva.
Osetija
Tautinė sudėtis ir įvairovė
Tradiciškai visa Osetija yra dalinama į 11 regioninių bendruomenių:
Viduramžiai
thumb|left|X a. Šoanos cerkvė Iki dabartinių osetinų protėvių alanų atsikėlimo Osetija greičiausiai buvo apgyvendinta nachų kalbomis kalbančių genčių, kaip ir gretima Ičkerija. Alanai kartu su jiems giminingais sarmatais čia pasirodė pirmaisiais mūsų eros amžiais ir įsitvirtino šiaurinėje Osetijos dalyje. Dalis alanų (roksolanai ir jazygai) migravo tolyn į vakarus, iki pat Panonijos stepės. Ilgainiui Osetijos alanai asimiliavo vietos gentis ir įtvirtino savo kalbą. Bizantiškąją krikščionybę dauguma jų priėmė dar IV–V šimtmetyje.
V–X a. alanai dažniausiai būdavo priklausomi nuo galingesnių klajoklių imperijų iš Ponto stepės, tokių kaip Hunų imperija, Bolgarų kaganatas ar Chazarų kaganatas. Kai kurių šių imperijų stumiami, dalis alanų buvo priversti migruoti iš savo naujosios tėvynės tolyn į vakarus. Tik X a. nusilpus chazarams, susidarė prielaidos susiformuoti nepriklausomai alanų karalystei – Alanijai. Ji klestėjo iki pat XIII a. ir kontroliavo gerokai didesnes teritorijas nei dabartinė Osetija – taip pat ir Ingušiją bei rytinę Čerkesiją. Karalystė kontroliavo strategiškai svarbų Darialio tarpeklį, o kartu ir vieną nedaugelio prekybinių kelių, kertančių Kaukazo kalnagūbrį.