cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kauno Vyturio gimnazija
Filialas: Kauno „Vyturio“ gimnazijos muzikos skyrius.
Istorija
1962 m. kovo 7 d. Kauno DŽDT Vykdomasis komitetas priėmė sprendimą Nr. 141 „Dėl žemės sklypo skyrimo 1072 vietų mokyklos statybai“. 1968 m. padėti pamatai Kauno 27-osios vidurinės mokyklos pastatui, o pirmieji mokiniai pradėjo mokytis tuo metu jau veikusioje 26-joje vidurinėje mokykloje suburtose klasėse. Jau 1969 m. rugsėjo 1 d. visi persikraustė į ką tik pastatytą mokyklą, statybininkai įteikė raktus pirmajai direktorei P. Šulskaitei. Kartu viename pastate nuo 1972 m. įsikūrė ir Kauno I vaikų muzikos mokyklos filialas.
Padvelkus pertvarkos vėjams, ėmė keistis ir švietimo įstaigos, iškilo tautinės mokyklos idėja, pradėta ieškoti įvairesnių ugdymo būdų, kurie geriau tenkintų mokinių poreikius. Mokyklos mokytojų ir tėvų iniciatyva imta ruošti dokumentus muzikinio ugdymo integracijai su vidurinio ugdymo programomis. Tuometinio direktoriaus R. Lapkaus ir muzikos mokyklos mokytojos I. Žurumskienės pastangų dėka nuo 1989 m. rugsėjo 1 d. vidurinėje mokykloje, pradedant pirmąja klase, pradėta sustiprintai dėstyti muziką. 1991 m. buvusio muzikos mokyklos filialo bazėje įsteigtas instrumentinis skyrius.
1993 m. Kauno 27-ajai vidurinei mokyklai suteiktas „Vyturio“ pavadinimas, pašventinta pirmoji mokyklos vėliava. 2000 m. įvestas profilinis mokymas, 2001 m. pradėta vykdyti kryptingo meninio muzikinio ugdymo programa. Kauno miesto savivaldybės tarybos sprendimu nuo 2009 m. rugpjūčio 15 d. mokykla pertvarkyta į viešąją įstaigą Kauno „Vyturio“ katalikišką vidurinę mokyklą. Nuo 2015 m. Kauno „Vyturio“ katalikiška vidurinė mokykla perorganizuojama į Kauno „Vyturio“ gimnaziją.
Žiliniai
Žiliniai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suvalkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į vakarus nuo Suvalkų ir 109 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Kauno Vyturio gimnazija
Mokiniai
thumb|250px|Žaidimų aikštelė Mokykloje mokėsi garsūs, žinomi visoje Lietuvoje menininkai, mokslininkai, poetai, dvasininkai, gydytojai, mokytojai, sportininkai, televizijos žvaigždės ir kitų profesijų žmonės.
Žiliniai
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Vienybė (Argentina)
Istorija
Leistas dukart per mėnesį. Redaktoriai Danielius Jokubonis ir Jonas Januška. Turėjo skyrių moterims (redaktorė S. Kairienė), leido priedą jaunimui lietuvių ir ispanų kalbomis „Jaunimo vienybė“ (redaktorius J. Dijokas).
Lietuvos nacionalinis radijas ir televizija
Lietuvos nacionalinis radijas ir televizija (LRT) – Lietuvos visuomeninis transliuotojas.
Sudarytas iš trijų radijų („LRT Radijas“, „LRT Klasika“, „LRT Opus“, trijų televizijų („LRT televizija“, „LRT Plius“, „LRT Lituanica“) ir portalo LRT.lt. Tiesioginės transliacijos ir įrašai rodomi internetu (portale ir „Youtube“ kanale). Laidų įrašai pateikiami LRT mediatekoje.
Istorija
miniatiūra|LRT pastatų kompleksas
Radijas
Lietuvos radijas atsirado panašiu metu, kaip ir daugelio kitų Europos šalių nacionaliniai transliuotojai. 1926 m. birželio 12 d. vakare reguliarias transliacijas pradėjo Kauno radijo stotis. Studija buvo įrengta stoties pastate, iš jos buvo skaitomi pranešimai, naujienos bei orų prognozės iš laikraščių, grojama muzika iš plokštelių. Studijos veiklą prižiūrėjo specialiai šiam reikalui sukurta Radijo taryba. 1926 m. pabaigoje radijo studiją sujungus telefono laidais su Valstybės teatru, imtos transliuoti operos. Tuomet Lietuvoje buvo 323 radijo imtuvai.
1929 m. įkurta Švietimo ministrui pavaldi įstaiga „Valstybės radiofonas“. 1939 m. Lietuvai grąžintas Vilnius su miesto radijo stotimi, kurią 1927 m. pastatė lenkai. Ji nuo 1939 m. lapkričio pradėjo veikti kaip Valstybės radiofono Vilniaus skyrius.
1940 m. birželio 15 d. Valstybės radiofoną užėmė Raudonoji armija. 1940 m. spalio 26 d. jis pertvarkytas į Radiofikacijos ir radiofonijos komitetą prie Lietuvos SSR Liaudies komisarų tarybos ir įjungtas į SSRS Visasąjunginio radiofikacijos ir radiofonijos komiteto sudėtį. Įkurtos naujos redakcijos, pradėtos transliuoti rusų kalbos pamokėlės, marksizmo ir leninizmo paskaitos, raudonarmiečių koncertai. Nutraukti ryšiai su Vakarų Europos šalimis, radijas tapo stalinistinės propagandos tribūna.
1941 m. birželį, prasidėjus SSRS-Vokietijos karui, trumpam (maždaug 2 sav.) atkurtas Valstybės radiofonas, po to jo pagrindu sukurtos dvi įstaigos – „Landessender Kauen“ ir „Landessender Wilna“ (abi Vokietijos radijo kompanijos „Reichsrundfunk GmbH“ sudėtyje).
1944 m. Raudonajai armijai besiveržiant į Lietuvą, Kauno, Vilniaus ir Klaipėdos radijo stočių įrengimus vokiečiai išsivežė į Vokietiją, o Kauno radijo stotį susprogdino. 1944 m. liepą, Raudonajai armijai įžengus į Vilnių, atkurtas Lietuvos SSR LKT Radiofikacijos ir radiofonijos komitetas (vėl visasąjunginio komiteto sudėtyje), pradėtas tiesti laidinio radijo tinklas. 1945 m. atstatyta Kauno, paskui ir Vilniaus radijo stotis. 1953 m. birželį vietoj jo įkuriama Kultūros ministerijos Vyriausioji radijo informacijos valdyba, pavaldi SSRS Kultūros ministerijos Vyriausiajai radijo informacijos valdybai. 1956 m. pradėta transliuoti antroji radijo programa.
Radijas ir TV
thumb|right|Vienos pirmųjų TV kameros (dab. muziejuje) thumb|right|Senieji videomagnetofonai (dab. muziejuje)
1957 m. vasario 25 d. LSSR Kultūros ministerijos įsakymu Nr. 71 įkurta Vilniaus televizijos studija, direktore paskirta Stanislava Borisienė, iki tol buvusi Vyriausiosios radijo informacijos valdybos viršininko pavaduotoja. 1957 m. balandžio 30 d. ištransliuota pirmoji Vilniaus televizijos studijos laida. Ši data laikoma Lietuvos TV gimtadieniu.
1957 m. birželį Vyriausioji radijo informacijos valdyba ir Vilniaus televizijos studija sujungtos į vieną įstaigą – Radijo ir televizijos komitetą prie Lietuvos SSR Ministrų tarybos (nuo 1970 m. rugsėjo – Valstybinis televizijos ir radijo komitetas). Vilniaus televizijos studiją Komiteto raštvedyboje imta vadinti „Televizijos studija“. 1957 m. gruodžio 9 d. Radijo ir televizijos komiteto pirmininko pavaduotojas Leonas Mykolaitis paskirtas atsakingu už jos veiklą.
1965 m. pradėtos radijo transliacijos užsieniui angliškai. 1965 m. kovo 16 d. televizijos studijos direktoriumi paskirtas Vladas Leipus.
1975 m. vasario 26 d. ištransliuota pirmoji spalvota Lietuvos TV laida.
thumb|TVR komiteto voko frankavimas, 1987 m. 1990 m. kovą Valstybinis televizijos ir radijo komitetas atskirtas nuo SSRS Valstybinio televizijos ir radijo komiteto bei pertvarkytas, įkuriant Seimui pavaldžią įstaigą „Lietuvos radijas ir televizija“ (LRT). 1993 m. sausio 1 d. LRT tapo Europos transliuotojų sąjungos (EBU) nariu. 1996 m. spalio 8 d. priimtas Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos įstatymas, kuriuo įkuriama valstybei nuosavybės teise priklausanti viešoji įstaiga „Lietuvos nacionalinis radijas ir televizija“, perėmusi visas Lietuvos radijo ir televizijos teises ir pareigas. Nežiūrint pasikeitusio pavadinimo, palikta galioti santrumpa „LRT“. Žiniasklaidoje naudotos ir neoficialios santrumpos „LNRT“ ir „NRTV“.
Radijas, TV ir internetas
1998 m. sukurta svetainė www.lrtv.lt. 1999 m. sausio 1 d. Lietuvos Radijo antroji programa, o liepos 1 d. – ir Pirmoji programa nustotos transliuoti OIRT UTB bangų ruožu (66–74 MHz, vad. „senuoju UTB“).
2000 m. paleista LRT interneto svetainė – lrt.lt, kuri 2006 m. tapo naujienų portalu. 2007 m. atnaujintas internetinis radijo ir televizijos laidų archyvas, pradėtos transliuoti garso ir vaizdo naujienos.
2003 m. rugsėjo 29 d. Lietuvos radijo antroji programa pavadinta „Klasika“ ir paskirta klasikinei muzikai. 2003 m. vasario 16 d. pradėta „LTV2“ transliacija. 2006 m. rugsėjo 1 d. pradėta transliuoti radijo programa jaunimui „Opus 3“. 2007 m. rugsėjį per palydovus pradėta transliuoti televizijos programa užsieniui „LTV World“.
William Dampier
William Dampier (1651-1715) – anglų piratas, rašytojas ir mokslininkas. Pirmasis žmogus, trissyk apiplaukęs aplink pasaulį, taip pat pirmasis sudarė Naujosios Gvinėjos ir Naujosios Olandijos (Australijoje) žemėlapius. Pirmasis aprašė įvairius Australijos gyvūnus, ir jo gamtos stebėjimo darbais vėliau naudojosi Charles Darwin bei Alexander von Humboldt. Taip pat, Dampier raštuose yra pirmą sykį aptinkami užrašyti angliški žodžiai sub-species (porūšis), avocado (avokadas), chopsticks (valgomosios lazdelės) ir kiti. thumb|left|William Dampier kelionės žemėlapis
Lietuvos nacionalinis radijas ir televizija
Radijas, TV ir internetas
2014 m. sausio 20 d. transliacijas pradėjo pirmasis HD kanalas Lietuvoje – „LRT HD“. 2017 m. HD formatu ėmė transliuoti ir LRT Kultūra (nuo 2018 m. vadinasi „LRT Plius“).
2015 m. LRT kanaluose neliko komercinės reklamos.
Cenzūra
Nuo 1940 m. iki ~1989 m. (vokiečių ir sovietų okupacijos metais) Lietuvoje veikė cenzūra.
1948 m. iš Maskvos atsiuntus įrašymo aparatūrą, visą radijo programą imta transliuoti tik iš įrašų. Ši cenzūra tęsėsi iki 1950 m. Nuo 1956 m. atmosfera ėmė švelnėti. Informacinių ir visuomeninių laidų cenzūra liko tokia pati, bet kitos laidos gavo daugiau laisvės. Tais metais radijas sparčiai populiarėjo. Dėl savo masiškumo radijas laikytas svarbia ideologine priemone, todėl nuolat plėstas.
1987 m. buvo grįžta prie gyvo eterio – pradėta transliuoti pirmoji tiesioginė radijo laida „Klausiate – atsakome“. Per Atgimimą panaikinta tiesioginė Valstybinio televizijos ir radijo komiteto priklausomybė nuo valdžios.
Valdymas ir finansavimas
LRT Taryba yra aukščiausioji LRT valdymo institucija, atstovaujanti visuomenės interesams. Sudaroma 6 metams iš 12 žmonių – visuomenės, mokslo ir kultūros veikėjų.
LRT finansuojamas iš valstybės biudžeto, papildomų pajamų užsidirba ir iš reklamos. 1996 m. priimtas LRT įstatymas numatė galimybę LRT įvesti abonentinį mokestį, bet 2005 m. Seimas tokią galimybę panaikino.
Programos
thumb|LRT radijo būstinė, Vilnius thumb|LRT TV būstinė ([[Vilnius)]]
LRT įstatymas numato, kad Radijo dažnių strateginiame plane numatytais antžeminiais analoginiais radijo dažniais LRT gali transliuoti dvi televizijos ir keturias radijo programas. Dabar LRT transliuoja:
Pastabos:
Radijas
LRT transliuoja tris radijo programas per antžemines FM bangų ruožo stotis ir internetu:
LRT generalinio direktoriaus pavaduotoja – radijo direktorė yra Guoda Litvaitienė, radijo naujienų tarnybos direktorius – Audrius Braukyla. Programos „LRT Klasika“ vadovė – Jolanta Kryževičienė, programos „LRT Opus“ vadovas – Darius Užkuraitis.
Televizija
LRT gen. direktoriaus pavaduotojas televizijai yra Gytis Oganauskas, TV programų direkcijos direktorius – Andrius Korenka, TV naujienų tarnybos direktorė – Inga Larionovaitė.
TV korespondentų punktai yra Kaune, Klaipėdoje, Šiauliuose, Panevėžyje ir Alytuje.
Kolonija (Ponapė)
Kolonija – pakrantės miestas Mikronezijoje, šiaurinėje Ponapės salos dalyje, Neto savivaldybėje, Ponapės valstijos administracinis centras. Miesto gyventojų skaičius apytikriai 7000-10000 žmonių. Tai didžiausias pagal gyventojų skaičių miestas Ponapėje ir salos komercinis centras.
Kolonijos užimamas plotas nėra didelis – ~1,5 km² su dideliu kiekiu namų, pastatytų už miesto ribų.
Kolonijos miesto istorija labai įtakota užsieniečių, ilgą laiką buvusių saloje. Ispanija pirmoji pradėjo statyti miestą 1887 m. kaip administracinį ir karinį centrą. Fortas, apie kuri byloja išlikusios ispanų sienos griuvėsiai, buvo pastatytas tam, kad apsaugoti salos kolonijinė vyriausybę nuo vokiečių įsibrovimo ir nuo vietinių. 1899 m., kai Vokietija pareiškė pretenzijas į salą, buvo pastatyti keli keliai ir pastatai, bet miestas vis dar buvo sąlyginai mažas. Valdant vokiečiams, Kolonija buvo sulyginta su žeme 1905 m. praūžusio taifūno. Japonai pradėjo Ponapės okupacija 1914 m. ir pastatė judrų miestą su 900 pastatų labai išplėsta kelių sistema. Antrojo pasaulinio karo metu faktiškais visi pastatai Kolonijoje buvo nuniokoti numestų 118 tonų amerikiečių bombų ir ~600 padegamųjų bombų. Miestas buvo pilnai atstatytas valdant amerikiečiams, kurie užbaigė Mikronezijos Federacinės Valstijos konstitucijos patvirtinimą 1978 metais surengtame referendume. Statybos įvairiuose miesto dalyse vyksta ir mūsų laikais.
Šiandien visi pagrindiniai ir šalutiniai keliai yra išgrįsti, pastatyti kelio ženklai. Kolonijos miestas didžiuojasi savo bakalėjos parduotuvėmis, restoranais, valstybinėmis ir privačiomis mokyklomis, viešbučiais, barais bei bažnyčių įvairove.
Netoli Kolonijos yra Ponapės tarptautinis oro uostas (IATA: PNI), esantis mažoje saloje sujungtoje su miestu supiltu keliu.
Kolonijoje veikia nemažai užsienio savanorių grupių, tokios kaip Taikos korpusas, Japonijos tarptautinės paramos agentūros savanoriai (JICA), Raudonasis Kryžius, Jėzuitų savanorių korpusas, Ponapės gamtosaugos organizacija (CSP), Misionieriškoji Ramiojo vandenyno aviacija (PMA).
Kolonija neturėtų būti painiojama su Japo valstijos administraciniu centru su tuo pačiu pavadinimu – Kolonija.
Masolino da Panicale
Mazolinas da Panikalė, sutrumpintai Mazolinas (it. Masolino da Panicale, tikr. Tommaso di Cristoforo Fini, apie 1383 – po 1435 m.) – italų XV a. renesanso dailininkas, priklausęs Florencijos dailės mokyklai. Geriausiai žinomas dėl bendradarbiavimo su Mazaču ties Brankači koplyčios freskomis.
Biografija
Tommaso di Cristoforo Fini gimė 1383 ar 1384 m. Panikalės miestelyje Umbrijoje, nuo kurio gavo savo pravardę. Masolino reikštų „mažasis Tomas“ (nuo vardo Tommaso). Anot Giorgio Vasari, Mazolinas mokėsi auksakalystės pas Lorenzo Ghiberti Florencijoje, tęsė mokslus pas Gherardo Starnina ir pats buvo tapęs neblogu auksakaliu. Jokių kitų žinių apie jo jaunystę nežinoma. Spėjama, kad laikotarpyje iki 1420 m. jis buvo išvykęs iš Florencijos. 1422 m. Mazolinas išsinuomojo namą Florencijoje, 1423 m. buvo priimtas į vietos dailininkų gildiją. Mazolinas dirbo Santo Stefano bažnyčioje Empolyje. Apie 1422-23 m. jis nutapė Šv. Petro freską Florencijos Santa Maria del Carmine bažnyčioje (neišlikus), po ko vienuoliai patikėjo jam tapyti Brankači koplyčioje. Maždaug tuo metu prasidėjo Mazolino ir Mazačo bendradarbiavimas. Abiejų dailininkų ryšiai neaiškūs. Mazolinas buvo daugiau nei 25 metai vyresnis už Mazačą, bet, tikriausiai, tai Mazačas buvo tas dailininkas, kuris labiau veikė Mazoliną. Mazolino stilistikai būdingas labiau dekoratyvus ir gotikinio stiliaus diktuojamas figūrų traktavimas, tuo tarpu Mazačo dailė rodo renesanso perspektyviojo ir figūrų apimties vaizdavimo bruožus. Būdingu tokio bendradarbiavimo pavyzdžiu laikoma „Madona su Kūdikiu ir Šv. Ona“, kur, tikima, Mergelės Marijos ir kūdikio Kristaus figūros tapytos Mazačo, o Šv. Onos ir daugumos angelų − Mazolino.
Mikaševičai
Mikašèvičai (arba Mikaševičiai) – miestas pietų Baltarusijoje, 100 km į rytus nuo Pinsko. Upių uostas. Išgaunamas granitas (antroji pagal dydį radimvietė pasaulyje), išvystyta maisto pramonė. Yra gimnazija, kultūros rūmai, sanatorija, Šv. Jono cerkvė.
Istorija
Pirmąkart minimi 1785 metais. 2005 m. gavo miesto teises.
Porakas
Porakas  – užgesęs stratovulkanas Mažojo Kaukazo kalnuose, Azerbaidžano ir Armėnijos teritorijose. Stūkso ~20 km į šiaurės rytus nuo Sevano ežero, Vardenizo kalnagūbryje. Aukštis 2800 m. Abipus ugnikalnio driekiasi lavos laukai. Šlaituose yra 10 palydovinių kūgių ir įtrūkimo angų.
Mėlynasis jūrų chirurgas
Mėlynasis jūrų chirurgas (Acanthurus coeruleus) – chirurgžuvinių (Acanthuridae) šeimos žuvis. Kūnas iki 33 cm ilgio, mėlynos spalvos, su daugybe šviesiai melsvų išilginių juostelių, uodega – geltona. Jauniklių kūnas šonuose suplotas, geltonos spalvos, akys mėlynos. Žuvys ištvermingos, akvariumuose taikiai sugyvena su savo gentainėmis.
Paplitę Karibų jūroje ir Atlanto vandenyno atogrąžose.
Nuorodos
thumb|left|210px|Mėlynasis jūrų chirurgas
Klonovnica Placas
Klonovnica Placas  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Januvo valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Europinis omaras
Europinis omaras (Homarus gammarus) – omarų rūšis, paplitusi rytinėje Atlanto vandenyno dalyje, Viduržemio jūroje ir dalyje Juodosios jūros. Artimas amerikiniam omarui (H. americanus). Europinis omaras vertinamas kaip delikatesas, vertingesnis už amerikinį omarą.
Išvaizda
thumb|left|260px|Europinio omaro žnyplių asimetrija Europinis omaras – stambus vėžiagyvis, kurio ilgis gali siekti 60 cm, o svoris – 5-6 kg. Dažniausiai sugaunami 23-38 cm ilgio ir 0,7-2,2 kg svorio individai. Žnyplės asimetriškos – viena didesnė (dažniausiai kairė), su kauburėliais ant vidinio krašto, ir yra skirta grobio traiškymui, kita mažesnė (dažniausiai dešinė), aštriais kraštais, skirta maisto smulkinimui. Egzoskeletas iš viršaus mėlynas, taškuotas, iš apačios geltonas. Nuo labai panašaus amerikinio omaro skiriasi šiais požymiais:
Ekologija
Europiniai omarai gyvena ant žemyninio šelfo iki 150 metrų gylio, bet dažniausiai iki 50 m gylio. Pirmenybę teikia tvirtam substratui – akmenims, tvirtam dumblui. Dienomis slepiasi plyšiuose ir ertmėse, naktimis išlenda maitintis. Maisto pagrindą sudaro dugno bestuburiai – krabai, moliuskai, jūrų ežiai, jūrų žvaigždės, daugiašerės žieduotosios kirmėlės.
Gyvenimo ciklas
thumb|260px|left|Europinio omaro [[zoea]] Omarų patelės lytiškai subręsta, kai karapaksas pasiekia 80-85 mm ilgį, patinai šiek tiek smulkesni. Poravimasis dažniausiai vyksta vasarą, tarp neseniai išsinėrusių patelių su dar nesukietėjusiu šarvu ir patinų kietu šarvu. Patelė kiaušinius nešioja ant pleopodų iki 12 mėnesių. Lervos išsirita naktį ir plaukia į paviršių, kur, nešiojamos vandenyno srovių, maitinasi zooplanktonu. Ši stadija apima 3 nėrimusis ir trunka 15-35 dienas. Po trečiojo nėrimosi jaunikliai tampa panašesni į suaugėlius ir leidžiasi į dugną. Šią stadiją pasiekia tik maždaug 1 lerva iš 20000. Jaunikliai retai aptinkami gamtoje ir yra prastai ištirti, bet žinoma, jog jie kasa urvelius. Pasiekę 15 mm ilgį palieka urvelius ir ima gyventi kaip suaugėliai. Jauni omarai neriasi kelis kartus per metus, didesni – sykį per 1-2 metus.
Paplitimas
Europinis omaras sutinkamas šiaurės-rytų Atlanto vandenyne nuo Norvegijos iki Azorų ir Maroko, išskyrus Baltijos jūrą. Taip pat paplitęs didžiojoje Viduržemio jūros dalyje, išskyrus dalį į rytus nuo Kretos, ir šiaurės-vakarinėje Juodosios jūros pakrantėje. Šiauriausios populiacijos aptinkamos Norvegijos fjorduose už poliarinio rato.
Bandyta europinius omarus introdukuoti Naujojoje Zelandijoje, bet rūšis ten neįsitvirtino.
Kauno Žiburio pagrindinė mokykla
Kauno Žiburio pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kaune, Verkių g. 30, vykdžiusi pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190137640. Šalia pagrindinės mokyklos veikia Kauno Montesori mokykla-darželis Žiburėlis.
Istorija
thumb|left|250px|Mokykla nuo stadiono pusės
1972 m. rugsėjo 1 d. įsteigta Kauno 33–oji vidurinė mokykla. 1978 m. įrengti chemijos, fizikos, darbų kabinetai. 1993 m. įkurtas kraštotyros muziejus. 1994 m. kovo 31 d. suteiktas „Žiburio“ vidurinės mokyklos pavadinimas, pašventintas pastatas. 1995 m. mokykla tapo iniciatyvių Lietuvos mokyklų klubo nare. 1996 m. įsigyti pirmieji kompiuteriai. 1997 m. įkurtas mokyklos muziejus, 1998 m. „Dienos centras“. 2000 m. pradėtas įgyvendinti profilinis mokymas. 2013 m. mokykla tapo pagrindine.
2019 m. Kauno savivaldybės sprendimu mokykla buvo prijungta prie KTU Vaižganto progimnazijos, o pastatas parduotas.
Žydlaukiai
Žydlaukiai arba Belabinas (, 1818 m. Schidlacken, nuo 1936 m. rugsėjo 16 d. Schidlack, nuo 1938 m. birželio 2 d. Schiedelau, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Белабино) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Novostrojevo kaimo gyvenvietės kaimas.
Kalnų gorila
Kalnų gorila (Gorilla beringei) – hominidų (Hominidae) šeimos gorilų (Gorilla) genties rūšis.
Žydlaukiai
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities Adamsheidės valsčiaus kaimas. Priklausė Trempų, nuo 1907 m. Karpavos parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Nekrasovo apylinkės kaimas.
Kalnų gorila
Kalnų gorilą europiečiai aptiko 1901 m. miškinguose kalnuose, belgų Kongo rytuose (Afrika). 1903 m. vokiečių zoologas rūšį pavadino kapitono Beringo garbei, kuris atvežė gorilą iš Kivu ežero apylinkių. Gorila užauga iki 2 metrų ūgio, suaugęs patinas gali žengti iki 2,7 m žingsniu, krūtinės apimtis 1,7 metro, bicepsų apimtis 65 cm. Kalnų gorila gali sverti iki 200–250 kg.
Žydlaukiai
Istorija
Kaimo vienklasėje mokykloje iki 1934 m. dirbo mokytojas Hoffmann, 1934–1944 m. Siegfried Czudnochowski.
Hebrajų kalendorius
Hebrajų kalendorius, žydų kalendorius ( ~ ha-lu’ach ha-iwri) – mėnulio-saulės kalendorius. Mėnesiai kaip ir paprastame mėnulio kalendoriuje yra suderinti su mėnulio fazėmis, tačiau yra ir keliamųjų metų taisyklė, pagal kurią kalendorius suderinamas ir su saulės metais. Naudojamas judaizme nustatyti žydų švenčių datas. Kartu su Grigaliaus kalendoriumi tai yra oficialus Izraelio kalendorius.
Savaitės dienos
Hebrajų kalendoriuje savaitę sudaro septynios dienos:
David Lynch
thumb|300|px|Deividas Linčas [[Kanai|Kanuose, 2001]]
Deividas Linčas (g. 1946 m. sausio 20 d. JAV) – pasaulinio garso kino ir televizijos režisierius, aktorius, menininkas, dizaineris, muzikos kūrėjas. Gimė Misuloje (Missoula, Montanos valstija, JAV).
Jo filmai dažnai apibūdinami kaip siurrealistiniai. Vienas iš skiriamųjų šio režisieriaus kūrybos bruožų – ypatinga muzikos ir vaizdo dermė, kurios poveikis apibūdinamas kaip hipnotinis.
Tarp žymiausių režisieriaus darbų yra serialas Tvin Pykso miestelis (angl. „Twin Peaks“), filmai „Malholando kelias“, „Kopa“ ir kiti.
Gorilos
thumb|upright 1| Lytinis gorilos kaukolės dimorfizmas, kairėje patino, dešinėje – patelės kaukolė Gorilos (Gorilla) – hominidų (Hominidae) šeimos primatų gentis paplitusi centrinės Afrikos miškuose. Ši gentis dalinama į dvi rūšis – kalnų ir lygumų gorilas. Tai yra didžiausi dabar Žemėje gyvenantys primatai. Gorilų DNR yra labai panašus į žmogaus, įvairiais skaičiavimais šis rodiklis siekia 90-95 %. Gorilos yra trečias artimiausias žmogaus giminaitis po šimpanzių ir mažųjų šimpanzių.
Natūraliai gorilos gyvena tropikų ir subtropikų Afrikos miškuose. Dalis jų gyvena ir aukštikalnėse, pvz., 2-4 km aukštyje Virungos kalnuose.
Šių gyvūnų pavadinimas kildinamas nuo Hano Jūrininko istorijų laikų (V amžius pr. m. e.). Per keliones vakariniais Afrikos krantais ties dabartine Siera Leone jis su savo komanda išvydo „laukinius žmones, kurių didžiąją dalį sudarė moterys, šie žmonės buvo visiškai plaukuoti, tad komandos nariai juos pavadino „Gorillae“. Vėliau šiuo terminu buvo pavadinta visa rūšis, nors nėra aišku, ar šie padarai tikrai buvo gorilos, kitos beždžionės ar net žmonės. Pats terminas iš graikų kalbos Γόριλλαι  verčiamas kaip „plaukuotųjų moterų gentis“.
Įprastai gorilos gyvena 35-40 metų, zoologijos soduose – 50 ir daugiau metų. Kolumbo zoologijos sode gyveno seniausia žinoma gorila Colo – 2015 m. gruodžio 22 d. jai suėjo 59 metai. Mirė 2017 m. sausio 17 d. miegodama, sulaukusi 60 metų.
Paprastasis saulešeris
Puiki spindinti mėlynai marga žuvis. Kūnas iki 40 cm. Plačiai paplitusi JAV, Atlanto pakrantėse ir baseine, introdukuota į kitas Šiaurės Amerikos ir Kanados vietoves bei į Europą, kur įsitvirtino daugelyje vietų. Dažniausiai taiki žuvis, bet dauginimosi metu agresyvi ir gina teritoriją.
Pirmą kartą į Europą įvežta 1877 m. Akvariumuose laikoma dažniau už kitas saulešerių rūšis. Nereikli, gerai prisitaikanti, gali įsitvirtinti daugelyje vidutinio klimato juostos buveinių, todėl labai svarbu tyčia ar netyčia jos nepaleisti į naujas vietas. Šis patarimas galioja ir kitoms saulešerių rūšims, kurios irgi sugeba prisitaikyti prie aplinkos. Kadangi išauga gana didelė, dauguma vidutinio dydžio akvariumų jai būna per maži, tai reikia įvertinti dar prieš perkant žuvį. Temperatūros ribos 4-22 °C.
thumb|left|210px|
Ross Brawn
Ross Brawn (g.1954 m. lapkričio 23 d.) – autosporto inžinierius iš Didžiosios Britanijos, Formulės 1 Brawn GP ekipos savininkas.
Didžiąją savo karjeros dalį jis dirbo įvairiose Formulės 1 ekipose. Geriausiai jam sekėsi dirbti Benetton Formula ir Scuderia Ferrari komandose, su kuriomis yra laimėjęs čempionatus. 2007 m. jis pasitraukė iš Formulės 1, tačiau kitais metais grįžo kaip Honda F1 komandos vadovas.
Karjera
Jo karjera autosporte prasidėjo 1976 m., kuomet jis pradėjo dirbti vienoje Formulės 3 ekipoje mechaniku. 1978 m. jis perėjo į naujai suformuotą Formulės 1 Williams F1 ekipą. Vėliau jis trumpai dirbo Haas Lola ir Arrows ekipose, kol perėjo į Jaguar kompaniją, kuriai padėjo sukonstruoti Jaguar XJR-14 automobilį, kuris nugalėjo 1991 m. Pasaulio sportinių automobilių čempionate.
Ferrari
Rossas Brawnas 1996 m. pabaigoje kartu su M. Schumacheriu perėjo į Scuderia Ferrari ekipą. R. Brawnas buvo atsakingas už ekipos strategiją, o kartu su ja pelnė 5 pilotų ir 6 ekipos čempionų titulus. 2006 m. spalio 26 d. Ferrari pranešė, jog ją palieką R. Brawnas, kartu išeinantis ir iš aktyvaus sporto.
Honda
2007 m. lapkričio 12 d. Honda ekipa patvirtino, jog jos vadovu taps R. Brawnas. Nesėkmingai susiklosčius 2008 m. sezonui ekipai iškilo bankroto grėsmė.
Brawn GP
2009 m. kovo 6 d. Rossas Brawnas perpirko visas komandos akcijas ir tapo naujos komandos savininku, ją pervadinęs į Brawn GP.
Prieš pat pirmąjį sezono GP Australijoje buvo pranešta, kad Brawno ekipą sutiko paremti "Virgin" kompanijos vadovas seras Richardas Bransonas. Kiek vėliau komanda susitarė ir su kitu rėmėju – Šveicarijos investavimo kompanija "MIG Investments".
Policija
thumb|120px|Lietuvos policijos ženklas Policija (, kilęs iš  – miesto valdymas) – administracinė institucija viešajai tvarkai prižiūrėti, tos institucijos (dažniausiai ginkluotos) pajėgos bei tos institucijos būstinė.
Specialios viešosios tvarkos priežiūros institucijos atsirado dar Senovės Graikijoje ir Romoje. Pirmą kartą oficialiai įteisinta Prancūzijos 1789 m. „Žmogaus ir piliečio teisių deklaracijos“ 12 straipsnyje: „žmogaus ir piliečio teises užtikrina viešosios pajėgos, šios pajėgos yra steigiamos visų naudai ir jų negalima panaudoti niekam kitam, tik tam, kam jos yra skirtos“.
Rūšys
Pagal paskirtį policija skirstoma į:
thumb|Policijos patrulių automobilis
Pagal tarnybos pobūdį policija skirstoma į:
Pagal administracinę priklausomybę policija gali būti:
thumb|170px|Specialiojo būrio policininkas
Lietuvos policija
thumb|200px|Lietuvos policijos pareigūnai thumb|[[Lietuvos kriminalinės policijos biuras]]
Lietuvoje iki 1924 m. ir 1940–1990 m. buvo vadinama milicija ( – karo tarnyba). 1924 m. sausio 1 d. milicija oficialiai pervardyta į policiją. Jos veiklą reglamentavo to meto įstatymai ir statutai. Pagrindiniai jų: 1920 m. gegužės 14 d. Milicijos įstatymas, 1935 m. gegužės 19 d. – Valstybinio saugumo departamento statutas, Policijos aplinkraščių Sąvadas ir Instrukcija policijos tarnautojams.
Iki 1933 m. viešoji policija buvo pavaldi savivaldybėms ir vidaus reikalų ministerijai, nuo 1933 m. kriminalinė ir valstybės saugumo policija buvo perduotos valstybės saugumo departamentui, kitos policijos rūšys buvo pavaldžios policijos departamentui ir apskričių viršininkams. 1936 m. įsteigta vandens kelių policija prie susisiekimo ministerijos.
1922 m. lapkričio 3 d. Linksmadvaryje įsteigta Aukštesnioji policijos mokykla, o 1923 m. Rokiškyje įkurta Žemesnioji policijos mokykla.
Nuo 1924 m. ėjo Lietuvos policijos dvisavaitinis žurnalas „Policija”, kurį leido Vidaus reikalų ministerijos Piliečių apsaugos departamentas, nuo 1935 m. – Policijos klubas, 1943–1944 m. – Policijos departamentas. 1926–1944 m. Kaune leistas informacinis leidinys „Kriminalinės policijos žinios”. Nuo 1926 m. (Nr. 1) iki 1930 m. (Nr. 19) ėjo kaip žurnalo „Policija” priedas „Kriminalinės žinios policijai”. 1937 m. liepos 27 d. Lietuvos policininkų komanda pasaulio šaudymo pirmenybėse, Suomijoje, laimėjo sidabro ir aukso medalius.
1932 m. spalio 1 d. įkurta nuovada eismo reikalams tvarkyti – Lietuvos kelių policijos gimtadienis.
Atkuriant nepriklausomos Lietuvos valstybės institucijas, 1990 m. gruodžio 11 d. priimtas Lietuvos Respublikos policijos įstatymas, sukurta ir Vilniaus arkikatedroje bazilikoje pašventinta policijos vėliava. 1991 m. sausio 30 d. Vidaus reikalų skyriai Lietuvoje pavadinti miestų ir rajonų policijos komisariatais. 1991 m. balandžio 4 d. įkurta Greitojo reagavimo rinktinė „Aras“. 1991 m. lapkričio 30 d. atkurta Lietuvos narystė tarptautinėje policijos organizacijoje – Interpole. Įkurtas Interpolo Lietuvos nacionalinis biuras (ILNB).
1995 m. IPA Vienos konferencijoje Lietuvos policijos asociacijos skyrius oficialiai priimtas į Tarptautinę policijos asociaciją. 2000 m. spalio 27 d. Priimtas Policijos veiklos įstatymas.
Šiuo metu Lietuvoje yra dvi sudėtinės policijos dalys: kriminalinė ir viešoji. Tai vientisa policijos organizacija, kurios jungiamoji ir vadovaujamoji grandis – Policijos departamentas prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos.
Smilkininis žandikaulio sąnarys
right|250px|thumb Smilkininis žandikaulio sąnarys (articulatio temporomandibularis) – simetriški sąnariai, jungiantys apatinį žandikaulį su smegenine kaukolės dalimi sudaro derintinį sąnarį, nes apatinis žandikaulis visada juda per abu sąnarius, nors ne visada vienodai.
Sandara
Apatinio žandikaulio – smilkinkaulio sąnarį sudaro šeši elementai:
Smilkinkaulio žandikaulinės duobės vietoje kaulas labai plonas. Duobės priekyje yra sąnarinis gumburėlis. Sąnarinis gumburėlis – balno formos masyvus kaulinis velenėlis. Jis susiformuoja 6-7 metų vaikui. Pilną sąnarinį paviršių sudaro gumburėlio užpakalinė ir duobės priekinė pusės. Apatinio žandikaulio galva yra verpstės formos, jos priekinį paviršių dengia sąnarinė kremzlė. Tarp apatinio žandikaulio galvos ir žandikaulinės duobės yra sąnarinis diskas. Tai skaidulinio audinio plokštelė, kompensuojanti duobės ir galvos dydžių skirtumą (galvos sąnarinis paviršius yra 2-3 kartus mažesnis už sąnarinės duobės paviršių). Disko storis viduryje yra apie 1-2 mm, kraštuose – 3-4 mm. Sąnarinis diskas dalija sąnarį į du aukštus: viršutinį, kuriame vyksta disko slenkamieji judesiai sąnarinio gumburėlio paviršiumi, ir apatinį, kuriame vyksta sukamieji sąnario galvos judesiai. Sąnario komponentus gaubia laisva sąnarinė kapsulė. Ją sudaro išorinis fibrozinis ir vidinis endotelio sluoksniai. Kapsulę tvirtina trys raiščiai: šoninis, pleištinis žandikaulio ir ylinis žandikaulio. Pirmasis trukdo žandikauliui slinktis atgal, kiti – žemyn ir į priekį.
Sutrikimai
Odontologai nurodo šiuos dažniausiai pasitaikančius žandikaulio sąnario sutrikimus:
Kali
thumb|230px|Kali thumb|220px|Kali [[jantra]]
Kali  – hinduizme (ypač šaktistinėje atšakoje) tai yra deivė, siejama su visa naikinančiu laiku, kraupiausias ir tuo pačiu galingiausias Devi pavidalas. Jos pavadinimas yra moteriška žodžio kālā, reiškiančio mirtį, laiką ir juodą spalvą, forma. Hinduistinėje mitologijoje Kali laikoma Šivos visa griaunančios formos (Kala, Rudra) antrąja puse.
Šaktiniame tantrizme Kali laikoma aukščiausiąja tikrove (Brahmanu). Kali tapatinama su Didžiąja Naktimi (mahāratrī), Žemės Kerčių valdove (bhūvaneśvari) kuri nugali šviesą, priverčia visus sumigti, jos galiai niekas negali pasipriešinti. Nakties metu pasaulis nebetenka formų, ribų, miego metu išnyksta viskas, išskyrus transcendentinę laiko galią. Amžinosios Nakties pagrindinė savybė yra amžinybė, transcendentinė Laiko galia. Mahakali dar vadinama Pradžia (Ādyā).
Įvaizdis
Deivė Kali vaizduojama kraupaus pavidalo, nuoga, besijuokianti, iškišusi liežuvį, ištaršytais plaukais, keturiomis rankomis, ant kaklo turi nukirstų galvų vėrinį, juosmenį juosia nukirstos rankos, o kojomis ji pamynusi Šivą.
Šiva po Kali kojomis įvardijamas kaip „nebūtis“, sugriautos visatos lavonas. Kol gyvastis teikiama visatai, ji yra maloninga (śiva), tačiau be jos virsta lavonu (śava). Pasaulio sugriovimo metu lieka tik griuvėsiai, kuriuos ir vaizduoja Šivos lavonas. Pagal kitus religinius siužetus, Šiva tyčia gulęs Kali po kojomis, kad ši, jį pamynusi atsitokėtų nuo savo griovimo.
Kali šiurpus pavidalas vaizduoja niokojimą, juokas – jos triumfą. Kali juokiasi iš tų, kurie panirę į tuštybę manosi išsigelbėsiantys. Keturios Kali rankos simbolizuoja pasaulio kryptis, pilną laiko ciklą ir taip pabrėžia jos visagalybę. Rankose ji laiko kardą (naikinimo galios simbolis), nukirstą galvą (įtūžio trofėjus, gyvųjų lemties ženklas), indą (Kali suteikiama palaima, nes visos kitos malonės jos anksčiau ar vėliau atimamos), o ketvirta ranka ištiesta (ji atima baimę. Kali būdama absoliuti ir beribė yra anapus baimės, nors pati yra baimės įsikūnijimas. Įtikėjęs Kali jos pagalba netenka baimės).
Kaukolių vainikas skirtas priminti, kas visa, kas gyva, miršta. Kali nuogumas simbolizuoja jos beribiškumą, jos negali dengti niekas, tik erdvės bekraštybė. Kali tamsiai mėlyna arba juoda spalva rodo jos baisumą, tamsą, tuo pat tai, kad Laiko galioje visos spalvos susilieja it lieka tik amžina tamsa. Kali klajojanti ten, kur palytėjusi mirtis (prie laidojimo laužų).
Mitologija
Sanskrite turi keletą mitologinių ir kitokių reikšmių: dažniausiai vartojama kaip dievo Šivos žmonos vardas, be to, taip vadinama mitinių būtybių, susijusių su gandharvais, klasė; keletas augalų; būtybių vardai. Kartais taip vadinamas ir pats Šiva.
Kali – Šivos žmona, įkūnijanti gimimą ir mirtį. Šivos žmona turi keletą vardų pagal tai, kurį iš jos aspektų norima pabrėžti: Uma, Parvatė, Durga, Kali ir kt. Visų jų vaizdinys siekia seniausią Motinos Deivės kultą, minimą jau Indo slėnio miestų civilizacijų šaltiniuose. Šios deivės garbinimas laikui bėgant tampa pačia didžiausia šaivizmo atšaka, kuri viduramžių Indijoje buvo labai įtakinga.
Štai kaip Kali gimimas apsakomas viename Indijos mitų „Deivė Kali“: „…Dangaus valdovai, išklausę dievų, labai supyko, ir jų pykčio liepsna išsiveržė iš jų lūpų ir susiliejo į kalno dydžio ugnies debesį; tame debesyje susikaupė visų dievų jėgos. Iš šio visą visatą rūsčia šviesa nutvieskusio debesies atsirado moteris. Šivos liepsna tapo jos veidu, Jamos – jos plaukais, Višnaus galia padarė jos rankas, mėnulio dievas sukūrė jos krūtinę, ją apjuosė Indros jėga, Varūnos galia padovanojo jai kojas, žemės deivė Pritvė sukūrė jos klubus, kulnus jai sukūrė Surja, dantis – Brahma, akis – Agnis, antakius – Ašvinai, nosį – Kubera, ausis – Vajus. Taip atsirado galybe ir rūsčiu būdu pranokstanti visus dievus ir asurus Didžioji deivė“.
Toliau tame pačiame mite apsakoma, kaip ji susijusi su deive Parvate ir kaip Deivė šaukiama daugeliu vardų: „… iš švelniosios Šivos žmonos kūno pasirodė rūsčioji Deivė. Ji išėjo iš Parvatės kūno ir tarė: “Tai mane šlovina ir šaukia dievai, kuriuos vėl engia asurai, jie šaukia mane, didžiąją Kali, mane, piktąją ir negailestingąją kovotoją, kurios dvasia lyg antrasis aš uždaryta gailestingosios deivės Parvatės kūne. Rūsčioji Kali ir švelnioji Parvatė, mes – dvi pradžios, sujungtos vienoj dievybėj, du Mahadevės, Didžiosios Deivės, veidai! „ Ir dievai pašlovino didžiąją deivę visais jos vardais: “O Kali, o Uma, o Parvate, pasigailėk, padėk mums! O gražioji Šivos žmona Gaure, o Neįveikiamoji Durga, įveik savo galia mūsų priešus! O Didžioji motina Ambika, apgink mus savo kardu! O Piktoji Čandika, apsaugok mus nuo piktų priešų savo ietimi. O Deive Deve, išgelbėk dievus ir visatą! „ Ir Kali, išklausiusi dangaus gyventojų maldavimus, vėl išvyko į mūšį su asurais“.
Kilmė
thumb|240px|Kali šventykla Bengalijoje
Nakties dievybė (rātrī) minima jau Rigvedoje (10.127), o žodis kālī randamas Atharvavedoje bei Mundaka Upanišadoje (2:4), tačiau ten naudojamas kaip bendrinė sąvoka. Kaip dievybė Kali pirmą kartą paminėta Mahabharatoje (10.8.64), kai pasirodo Pandavų kariams per miegus. Kali skirta literatūra atsiranda nuo VII a., ir susijusi su šaktizmo suklestėjimu. Svarbiausias Kali skirtas kūrinys yra viena iš Upapuranų – Kalika Purana.
Kali atsiradimas hinduistiniame panteone siejamas su nearijiškų Pietų Azijos tautų įtaka. Greičiausiai į Kali vaizdinį susiliejusios kelios vietinės dievybės, kadangi pagrindiniai Kali kulto regionai yra skirtingose Indijos vietose (Kerala, Bengalija, Asamas, Kašmyras).
Su Kali kultu susiję prieštaringi vaizdiniai tiek dėl pačios dievybės įvaizdžio, tiek dėl šaktistinės praktikos Kali garbei aukoti ožius. Britų valdymo laikais buvo populiari legenda, kad kelių plėšikai thugiai Kali garbei aukodavę savo aukas. Su Kali siejama dalies čigonų garbinama Sara Kali.
Black and White America
Black and White America – 9-tas studijinis Lenny Kravitz albumas. Jis buvo išleistas 2011 m. rugpjūčio pabaigoje.
2010 m. gruodžio 13 d. L. Kravitz paskelbė, kad naujasis albumas vadinsis „Black and White America“. Tai bus pirmas kartas, kuomet Lenny albumą išleis „Roadrunner Records“ ir „Atlantic Records“ įrašų kompanijos.
2011 m. gegužės 2 d. Lenny pranešė, kad baigė albumo įrašus.
Albumo dainos
Specialaus leidimo papildomos dainos
Juodėniškis
Juodėniškis – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 8 km į pietus nuo Labanoro, Labanoro girioje, prie Peršokšnos upelio.
Obelynai
Obelynai arba Belinskojė (, nuo 1938 m. Gut Ilmenhagen, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Белинское) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Novostrojevo kaimo gyvenvietės kaimas prie Ilmės upės.
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Girdavos apskrities dvaras, nuo 1874 m. valsčiaus centras. Priklausė Karpavos parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Nekrasovo apylinkės kaimas.
Babu
Kartais pridedama pagarbumą rodanti priesaga „dži“ ir suformuojamas ypač pagarbus kreipinys babudži (babuji). Šiaurinėse ir rytinėse Indijos dalyse „babuji“ naudojamas kaip tėvo titulas. Taip pat gali būti naudojamas kreipiantis į bet kurį gerbiamą vyresnįjį vyrą. Kai kuriose Indijos valstijose „babu“ naudojamas kaip bendrinis kreipinys į vyrą, ypač nepažįstamą, pvz., "Babu, ar galėtume man padėti? " Bengalų kalboje „babu“ naudojamas kaip priesaga nurodanti pagarbą asmeniui, kai į jį kreipiamasi vardu.
Torunė
Torunė  – miestas-apskritis Lenkijos šiaurinėje dalyje, prie Vyslos upės. Tai antroji Kujavijos Pamario vaivadijos sostinė (pirmoji – Bydgoščius). Pramoninis miestas, kur išvystyta chemijos(ypač trąšų), tekstilės, prietaisų, baldų, medienos pramonė. Universitetas įkurtas 1945 m.
Babu
Britų Indijoje „babu“ vadinti vietiniai gyventojai tarnavę klerkais britų administracijoje. Iš pradžių naudotas nurodyti pagarbai ir naudotas kartu su vardu, panašiai kaip „ponas“, vėliau pradėtas naudoti atskirai ir įgavo paniekinamą potekste, nes buvo skirtas apibūdinti pusiauraštingą vietinį gyventoją.
Torunė
Torunės senamiestis yra vienas didžiausių Lenkijoje. Vyslos dešiniajame krante yra taisyklingo vidurinių amžių plano Senamiestis ir Naujamiestis; XIII a. abu apjuosti gynybine siena (su bokštais ir vartais) ir fosa. Architektūros paminklai: Senamiestyje – gotikinė rotušė (XIII-XIV a.), gotikinės bažnyčios, gotikiniai, renesansiniai, barokiniai gyvenamieji namai, puošnūs rūmai; Naujamiestyje – gotikinė bazilikinė šv. Jokūbo bažnyčia (XIV a.). Miestas yra vienas iš Europos plytų gotikos kelio stočių. Vyslos kairiajame krante yra vadinamos Dibovskio pilies (1425 m.) liekanos, barokinės bažnyčios, neorenesansinis vadinamas Artuso kiemas (1891 m.; dabar universitetas), XX a. gyvenamieji namai, visuomeniniai, pramoniniai pastatai. 1997 m. senamiestis buvo įtrauktas į UNESCO pasaulinio kultūros paveldo sąrašą.
Juozas Jakštas
Juozas Jakštas (1900 m. rugsėjo 9 d. Slabada, Ukmergės apskr. – 1989 m. liepos 31 d. Klyvlendas) – Lietuvos istorikas, daktaras.
Torunė
Torunė garsėja N. Koperniko universitetu – šis mokslininkas gimė būtent Torunėje. Keli kilometrai nuo miesto, Pivnicų kaime (Piwnice), yra didžiausias Centrinėje Europoje radioteleskopas.
Juozas Jakštas
Biografija
1928 m. baigė Lietuvos universitetą. 1938 m. daktaras. 1929–1931 m. tobulinosi Berlyno universitete, 1931–1932 m. ir 1934–1936 m. Vienos universitete.
Torunė
Istorija
Miesto pradžia – slavų gyvenvietė. XIII a. jos vietoje kryžiuočiai įkūrė miestą ir pastatė gynybinę pilį. 1233 m. Torunė gavo miesto teises; buvo Hanzos narė, prekybos centras. 1411 m. čia kryžiuočių ordinas pasirašė taiką su LDK ir Lenkijos karalyste (Torūnės taika). 1454 m. Torūnės gyventojai sukilo prieš kryžiuočius. Po Trylikamečio karo (1454–1466 m.), 1466 m. pagal Torūnės taiką Torūnė atiteko Lenkijai. 1793–1807 m. ir 1815–1920 m. valdė Prūsija, Vokietija; 1807–1815 priklausė Varšuvos kunigaikštystei. 1920–1939 m. buvo Pamario vaivadijos centras.
Juozas Jakštas
Biografija
1932–1939 m. Vytauto Didžiojo universiteto, 1940–1943 m. Vilniaus universiteto dėstytojas. Nuo 1940 m. docentas. 1944 pasitraukė į Vakarus. 1949 m. apsigyveno JAV. Nuo 1953 m. Lietuvių enciklopedijos viduramžių istorijos skyriaus, 1971–1982 m. leidinio „Lietuvių tautos praeitis“ redaktorius. 1971–1983 m. Lietuvių istorijos draugijos pirmininkas.
Užlieknė
Užlieknė – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, pusiaukelėje tarp Viekšnių ir Tirkšlių. Seniūnaitijos centras. Kaimas nuo seniūnijos centro Tirkšlių nutolęs 7 km, o nuo rajono centro į pietvakarius – 14 km. Užlieknės kaimas išsidėstęs prie gražaus pušynėlio. Tarp Lėlaičių ir Užlieknės driekiasi didelis Užlieknės miškas, turintis daug savininkų.
Juozas Jakštas
Biografija
Pirmasis lietuvių Gediminaičių dinastiją kildino iš aukštaičių. Sukritikavo vokiečių tyrėjų G. ir H. Mortensenų didžlietuvių antplūdžio į Mažają Lietuvą koncepciją.
Užlieknė
Yra Užlieknės Šv. Marijos Magdalietės bažnyčia, pastatyta 1857 m. Pačiame Užlieknės centre yra visi pagrindiniai žmonėms reikalingi objektai: parduotuvė, Užlieknės pagrindinė mokykla, bažnyčia, paštas (LT-89026), biblioteka, medicinos punktas. Per Užlieknę teka Šventupys.
Užlieknės kolūkio kūrimąsi aprašė rašytojas Jonas Avyžius apysakoje „Žmogus lieka žmogumi”.
right|thumb|230px|Užlieknės pagrindinė mokykla thumb|right|230px|Užlieknės paštas ir medicinos punktas thumb|right|230px|Šv. Marijos Magdalietės bažnyčia
Vasilčikų Gajuvka
Vasilčikų Gajuvka – eigulio namelis Lenkijos šiaurės rytuose, Suvalkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Užlieknė
Istorija
Užlieknės kaimo įkūrimo datos, arba kada čia atsikraustė pirmieji gyventojai rašytiniuose šaltiniuose paminėta nėra. Pagal išlikusį originalų valstybinių valstiečių valdų žemėlapį, sudarytą 1867 metais, Užlieknėje buvo galima suskaičiuoti apie 20 sodybų, o 1923 metais kaime buvo 72 sodybos su 431 gyventoju. Atgavus Lietuvai nepriklausomybę ir iširus kolūkiui, gyventojų skaičius didėjo tik statistiškai.
Vasilčikų Gajuvka
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Kubos provincijos
Kuba administraciškai padalinta į 15 provincijų ir vieną specialiąją savivaldybę (Havaną), nepriklausančią jokiai provincijai.
Provincijų sąrašas
thumb|left|400px|Provincijų žemėlapis
'' Šaltinis: 2002 m. gyventojų surašymas ''
Galaktinė koordinačių sistema
thumb|250px|Dailininko įsivaizduojamas Paukščių Tako galaktikos piešinys, su galaktikos ilgumos pagrindinėmis kryptimis.
Kubos provincijos
Istorinės provincijos
thumb|left|300px
Galaktinė koordinačių sistema
thumb |250px| Galaktinės koordinatės su Saule centre. ℓ yra galaktinė ilguma, b galaktinė platuma
Kubos provincijos
Istorinės provincijos
Iki 1976 m. Kuba buvo padalinta į 6 provincijas:
Galaktinė koordinačių sistema
Galaktinė koordinačių sistema – sferinė koordinačių sistema, kurios centre yra Saulė ir viena iš ašių nukreipta į matomą Paukščių Tako Galaktikos centrą. Galaktikos pusiaujo plokštuma yra tapatinama su Paukščių Tako galaktikos plokštuma, nors Saulė yra kiek pakilusi virš jos ir, griežtai kalbant, regima Paukščių Tako juosta danguje nėra didysis apskritimas.
Panašią į geografinę koordinačių sistemą turi ir galaktika: tai galaktinė platuma ir galaktinė ilguma. Platuma atskaitoma nuo Galaktikos pusiaujo link Galaktikos polių. Ilguma atskaitoma išilgai Galaktikos pusiaujo nuo krypties į Galaktikos centrą.
Tarptautinė astronomų sąjunga 1959 m. patvirtino Paukščių Tako Galaktikos koordinačių sistemą. Šiaurinis Galaktikos polius turi rektascensiją 12h 49 m ir deklinaciją +27,4° (1950 metų epochoje). 2000 metų epocha besiremiančioje atskaitos sistemoje atitinkamos koordinatės yra 12:51:26.282 ir +27°07′42.01″. Dangaus taško, kuriame galaktinė ilguma ir platuma lygios 0, pusiaujinės koordinatės yra 17:45:37.224 −28°56′10.23″ (2000 metų epochoje). Tai truputį nesutampa su radijo šaltinio Šaulio A* padėtimi (žr. Šaulio A), kuris žymi tikrąjį Galaktikos centrą. Šaulio A* padėtis pusiaujinėse koordinatėse yra 17:45:40.04 −29°00′28.1″ (J2000), arba galaktinėse koordinatėse platuma 359°56′39.5″, ilguma −0°2′46.3″.
3 (daina)
„3“ yra 2009 m. singlas iš amerikiečių pop dainininkės Britney Spears antrojo geriausių hitų rinkinio „The Singles Collection“. Daina rugsėjo 23 d. buvo patvirtinta, kaip pirmas ir vienintelis singlas iš albumo oficialioje Spears interneto svetainėje. 2009 m. rugsėjo 29 d. daina debiutavo Niujorko radijo stotyje Z100.