cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lietuvos ir Vokietijos santykiai
Nors iki Antrojo pasaulinio karo Lietuvoje, daugiausia Klaipėdos krašte, gyveno apie 100 000 vokiečių, 2011 m. Lietuvos vokiečių skaičius tebuvo 2418. . 2022 m. pradžioje Lietuvoje gyveno 1074 Vokietijos pilietybę turintys asmenys. Lietuvių bendruomenė Vokietijoje daug gausesnė - 2020 m. gyveno 58 730 Lietuvos piliečių.
Abi šalys yra ES, NATO, OECD ir kitų organizacijų narės.
Pirmieji kontaktai XI a. ir kovos
Spėjama, kad prekybiniai mainai tarp lietuvių ir kitų dabartinėse Lietuvos žemėse gyvenusių baltų genčių ir vokiečių protėvių germanų genčių siekia pirmuosius amžius po Kristaus. 1009 m. Lietuvos teritorijoje buvo nužudytas vokiečių misionierius Brunonas, dėl ko pirmąkart buvo paminėtas Lietuvos vardas. XII a. kryžiaus žygius į Baltijos regioną rengė vokiečių kariniai vienuolių riterių ordinai. Vien 1345–70 m. laikotarpiu surengta ape 100 niokojamų žygių Lietuvos teritorijoje. Kovos tęsėsi iki pat taikos sutarties su vokiečių (kryžiuočių) ordinu pasirašymu XV a.
Kontaktai XV–XVIII a.
Nuo XV a. vid. Vokietijos valdančiąsias dinastijas ir Jogailaičius siejo vedybiniai ryšiai. XVII a. pab. Abiejų Tautų Respublika asmenine unija buvo susijungusi su Saksonija.
XVIII a. pab. Prūsijos karalystė buvo viena ATR padalijimų iniciatorių.
Kontaktai 1915–1933 m.
Prasidėjus I Pasauliniam karui Vokietijos imperija užėmė Lietuvos žemes, tuomet priklausiusias Rusijos imperijai. 1917 m. siekiant paskelbti nepriklausomybę, Lietuvos Taryboje buvo iniciatyva skelbti Lietuvą ūkiškai ir kariškai glaudžiai susietą su Vokietija. Idėjai žlugus, jau po nepriklausomybės paskelbimo, liepos mėnesį, Lietuvos Taryba, siekdama išvengti Lietuvos aneksijos, paskelbė Lietuvą monarchija ir pakvietė karaliumi Mindaugu II tapti Viurtembergo hercogą Vilhelmą Karlą fon Urachą. Šis sprendimas atšauktas Vokietijai pralaimint karą tų pačių metų lapkričio mėnesį.
1918–1933 m. Vokietija buvo pagrindinė Lietuvos prekybos partnerė. 1923 m. Lietuvos eksportas į Vokietiją sudarė 43,3 % (tuo tarpu 1925 m. – net 50,74 %) viso eksporto, importas iš Vokietijos – 80,9 % viso Lietuvos importo. Pagal 1923 m. pasirašytą prekybos sutartį kitos susitariančios šalies piliečiams pradėtas taikyti didžiausio palankumo principas laivininkystės, pramonės ir prekybos srityse.
Lietuvos santykiai su Nacių Vokietija valstybingumo laikotarpiu
Lietuvos ir Vokietijos santykiai smarkiai pašlijo Vokietijos vadovu tapus Hitleriui. Po Noimano-Zaso bylos, per kurią nuteisti pronacistiniai veikėjai Klaipėdos krašte, Nacių Vokietijos iniciatyva beveik visiškai buvo įšaldyta prekyba. 1939 m. kovo 20 d. Trečiasis Reichas ultimatumu pareikalavo, kad Lietuva atiduotų Klaipėdos kraštą. Lietuvos Vyriausybė buvo priversta kovo 22 d. pasirašyti Klaipėdos krašto perdavimo Vokietijai sutartį. Po Klaipėdos aneksijos 1939–1940 m. laikotarpiu veikė generalinis konsulatas, kuriame darbavosi konsulas Antanas Kalvaitis.
Lietuvos santykiai su Nacistine Vokietija po sovietinės okupacijos ir nacistinės okupacijos metais
Kadangi Lietuvos priskyrimas TSRS įtakos sferai buvo sudėtinė Molotovo-Ribentropo pakto dalis, Vokietija pripažino Lietuvos inkorporaciją į TSRS teisėta, 1940 m. rugpjūčio 14 d. reikalavimu uždarė Lietuvos pasiuntinybę Kaune. Vis dėlto tuomečiam pasiuntiniui K. Škirpai buvo palikta diplomatinio korpuso nario kortelė ir diplomatinis pasas. Dar pirmosios sovietinės okupacijos metais dalis lietuvių, dažnai trumpam laikui, pasitraukė į Nacių Vokietiją.
1941 m. birželį Lietuvą okupavo Nacių Vokietija. Pradžioje Lietuvą valdė karinė, nuo liepos mėnesio – civilinė administracija. Okupacijos laikotarpiu valdžia ėmėsi germanizacijos politikos, prieš žydus ir romus vykdė genocidą.
Santykiai atkūrus nepriklausomybę
Atkūrus nepriklausomybę būta ne vieno aukščiausio lygio vizitų tarp šalių. Vokietijoje yra lankęsi prezidentai Valdas Adamkus ir Dalia Grybauskaitė, Lietuvoje – kanclerė Angela Merkel, keturi skirtingi Vokietijos prezidentai.
Seime veikia Tarpparlamentinių ryšių su Vokietijos Federacine Respublika grupė (pirmininkas – Kęstutis Masiulis).
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai
Vyksta aktyvūs mokslo ir technologiniai mainai tarp abiejų šalių aukštojo mokslo institucijų bei tyrimo institutų.
Lietuvoje tarpukariu veikė keletas vokiečių mokyklų. Vokietijoje veikia lietuviška Vasario 16-osios gimnazija. Tuo tarpu Lietuvoje vokiečių kalba yra trečia populiariausia užsienio kalba po anglų ir rusų. Yra bendro lavinimo mokyklų, kuriose sustiprintai mokoma vokiečių kalbos. Klaipėdos Hermano Zudermano gimnazija ugdymo programas vykdo ne tik lietuvių, bet ir vokiečių kalbomis.
Ekonominiai santykiai
Prekybos balanse vyrauja importas iš Vokietijos į Lietuvą.
Pagal tiesioginių užsienio investicijų Lietuvoje dydį Vokietija yra 4-a (investicijos siekia 1,4 mlrd. eurų). Savo ruožtu Lietuvos tiesioginių investicijų užsienyje dydis Vokietijoje 2020 m. buvo 63,5 mln. eurų (10-a vieta pagal apimtį).
Pasiuntiniai Lietuvoje
Po nepriklausomybės atkūrimo Vokietijai atstovavo šie diplomatai:
Petras Tryzna
Petras Tryzna (? – 1633) – LDK valstybinis veikėjas.
Biografija
Smolensko kašteliono Grigaliaus Tryznos sūnus, Brolis – Valkavisko maršalka Grigalius Tryzna.
Pernu vaivada nuo 1628 m., Babruisko seniūnas.
Babruiske įkūrė jėzuitų rezidenciją.
Valdė Zonkų, Andrejevičių (Valkavisko pavietas), Demitkovičių, Kolčicų, Miškavičių, Ceikavičių, Chomičių, Glibokavičių, Paulavičių, Dvaraninavičių, Michaliovo, Pliosų, Kovaliovo, Ausimavičių, Varatinų, Kačerinų, Vitlinų (Babruisko seniūnija) kaimus.
Šeima
Buvo vedęs Haną Masalskytę, Gardino pakamario Grigaliaus Masalskio dukterį. Turėjo dukterį Petronėlę, kuri ištekėjo už Lietuvos didžiojo vėliavininko Samuelio Paco.
Inga Timinskienė
Inga Kizeliauskaitė-Timinskienė (g. 1988 m. spalio 29 d.) – Lietuvos šaulė iš lanko. Beveik visų Lietuvos nacionalinių rekordų olimpiniu lanku savininkė.
Dirba Alytaus sporto ir rekreacijos centre šaudymo iš lanko trenere. Treniruoja Lietuvos paralimpinės rinktinės kandidatą Rolandą Baranauską.
Biografija
Sportininkė pradėjo aktyviai sportuoti nuo 2006 m.
2010 m. pagerino visus Lietuvos olimpinių lankų rekordus. 2011 m. pasaulio čempionate užimta 146-a vieta. 2013 m. ir 2015 m. pasaulio čempionatuose užimtos 57-os vietos.
2018 m. Europos šaudymo iš lanko čempionate užimta 57-a vieta. 2019 m. pasaulio šaudymo iš lanko čempionate komandinėje rungtyje kartu su Lietuvos nacionaline komanda pagerino šalies rekordą. Individualioje rungtyje sportininkė užėmė 110-ą vietą. 2019 m. atstovavo Lietuvai antrosiose 2019 m. Europos žaidynėse.
Subiškis
Subiškis – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Linkmenų.
Biniūnai (Ukmergė)
Biniūnai – buvęs kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, į šiaurės vakarus nuo Ukmergės.
Klaipėdos kalėjimas
thumb|300px|Klaipėdos kalėjimas apie [[1930 m.]]
Klaipėdos kalėjimas – istorinis kalėjimas Klaipėdoje, vakarų Lietuvoje. Išlikęs kalėjimo pastatų kompleksas Jūros gatvėje.
Istorija
Pirmasis Klaipėdoje teismas ir kalėjimas buvo įkurti Klaipėdos pilyje.
Klaipėdos kalėjimo pastatų kompleksas pastatytas 1862 m. Nuo 1885 m. jame veikė Karališkosios apygardos teismas ir kalėjimo įstaiga. Vėliau 1889 m. ir 1915 m. praplėstas. 1945 m. pradžioje kalėjimą perėmė Sovietų Sąjungos valdžia, veikė LSSR MGB kalėjimas Nr. 2.
1945 – 1953 m. buvo kalinami ir tardomi suimti partizanai, jų ryšininkai ar rėmėjai, civiliai gyventojai.
1960 m. kalėjimas buvo uždarytas, o pastatų komplekse įsikūrė Lietuvos SSR vidaus reikalų ministerijos Klaipėdos miesto vidaus reikalų valdyba, o vėliau pastate buvo įsikūrusi milicija. 2015 m. Klaipėdos vyriausiasis komisariatas išsikėlė iš pastatų komplekso, o kalėjimo pastatas liko apleistas.
Architektūra
1862 m. pastatytas dabartinis raudonų plytų U raidės konfigūracijos pastatas esantis Jūros g. 1 (buv. Malkų g. 2). Fasade vyrauja griežti ir oficialūs elementai, akmeninis cokolis, langai su grotomis ir pastatą juosianti plytų bei kaltinio metalo tvora. Pagrindinį neogotikos stiliaus bruožų turintį fasadą įrėmina laiptuotas frontonas su apskritu raštuotu langeliu. Pastatą horizontaliai į dvi dalis dalina puošnus karnizas tarp pirmo ir antro aukštų.
Pastato rūsių, koridorių ir kabinetų lubos dengtos metalinėmis sijomis, laikančiomis mūrinius segmentinius skliautus.
1898 m. kompleksas išplėstas pristatant priestatą, kuriame buvo įrengti butai prižiūrėtojams su kanalizacija ir kitais patogumais, atskiras sektorius moterims, aikštelė kaliniams pasivaikščioti, pastatytos dirbtuvės.
Kalėjimo kompleksas dabar
2018 m. beveik 7000 m2 kompleksą bandė parduoti Turto bankas, bet investuotojų neatsirado. Vėliau Turto bankas gavo Vyriausybės pavedimą nutraukti pastatų aukcioną ir ieškoti galimybių jį pritaikyti valstybės funkcijoms, bet nustatytą jog restauravimo ir panaudojimo kaštai būti per dideli ir nuspręsta pakartotinai rengti komplekso pardavimo aukcioną.
2023 m. rugsėjo 11 d. vyks komplekso aukcionas.
Atminimas
2017 m. ant pastato atidengta memorialinė lenta Jurgiui Arnašiui (1872–1934) pagerbti. Jis buvo Tilžės akto signataras, lietuviškos spaudos platintojas, leidinių redaktorius. 1924 – 1934 m. Jurgis Arnašius dirbo Klaipėdos teismo vertėju.
Okpilakas
Okpilakas (, inuitų k. Uqpiiḷaq) – upė JAV, Aliaskoje, Šiaurės Nuokalnių regione. Ilgis siekia apytikriai 113 km.
Okpilako ištakos yra Brukso kalnagūbryje, ties Okpilako ledynu. Upė teka šiaurėn, kol įteka į Kamdeno įlanką (rytinę jos pusę) netoliese vakarinio Arėjaus salos pakraščio. Čia Okpilakas sudaro bendrą deltą su Hulahulos upe, kuri teka vakariau.
E. de K. Leffingwell savo pranešime nurodė, kad upės pavadinimas inuitų kalba reiškia „jokių gluosnių“. 1907 m. gegužę E. de K. Leffingwell drauge su H. T. Arey upę ištyrinėjo iki jos ištakų.
Palei upės krantus esama urano ir molibdeno klodų.
Choinicės
Choinicės  – miestas šiaurės Lenkijoje, Pamario vaivadijoje, 70 km į šiaurės vakarus nuo Bydgoščiaus. Pavieto centras. Netoli miesto dunkso Tucholos miškas, yra tvenkinių kaskada.
Yra XIII–XIV a. gotikinė Šv. Jono Krikštytojo bazilika, XIV a. miesto sienos ir vartai, XIX a. sinagoga, XX a. modernistinė rotušė.
Istorija
Choinicės rašytiniuose šaltiniuose minimos nuo 1275 m. Nuo 1309 m. miestas įėjo į Teutonų ordino valdą. Įrengtos gynybinės sienos, 24 bokštai, pastatyta bažnyčia. XV a. Choinicėse suklestėjo tekstilės pramonė.
Josu
Josu  – miestas Pietų Korėjos pietuose, Josu pusiasalyje, Korėjos sąsiaurio pakrantėje. Prekybinis jūrų uostas (įvežama nafta, išvežami naftos produktai, šilkas, ryžiai, jūros kopūstai) ir žvejybos uostas. Vystoma naftos perdirbimo, chemijos ir naftos chemijos, tekstilės (šilko), maisto (ryžių valymo) pramonė, valčių gamyba, laivų statyba.
Istorija
Josu XV a. tapo svarbiu uostu ir laivų statykla. Miesto statusas suteiktas 1998 m., gyvenvietė sujungta su apskritimi.
Stamfordo Visų Šventųjų bažnyčia
Stamfordo Visų Šventųjų bažnyčia – anglikonų bažnyčia Stamforde, Jungtinėje Karalystėje.
Istorija
Bažnyčia įsikūrusi Stamfordo Raudonojo Liūto aikštėje, centrinėje miesto dalyje. Dabartinis bažnyčios pastatas atidarytas XIII a. pradžioje.
1461 m. Rožių karų metu bažnyčios architektūra smarkiai apgadinta. Nuo 1470 m. vyko maldos namų restauracijos darbai, kuriuos finansavo vietinių vilnos pirklių šeima. Jų atminimui rytinėje bažnyčios sienoje įtvirtinos memorialinės skulptūros.
1954 m. gegužės 22 d. bažnyčia įtraukta į Anglijos saugomų architektūros paminklų sąrašą.
Antininkų ąžuolas
Antininkų ąžuolas – išskirtinis ąžuolas, valstybės saugomas Šilalės rajono savivaldybėje, Bijotų seniūnijoje, augantis Antininkų ir Košių kaimų paribyje, 2,5 km į šiaurės rytus nuo Žemaičių plento. Medis žaliuoja atokiai nuo sodybų, prie miško, šiauriniame Juodgirio pakraštyje. Įrašytas į saugomų gamtos paveldo objektų sąrašą. miniatiūra|160px|left|Kamienas su krentančia žieve
Į ąžuolo pusę veda lauko kelias, atsišakojantis nuo Košių pagrindinės gatvės (kelio Bijotai–Kražiai). Paminklinis medis pasiekiamas už riboženklio „Košiai“ Kražių pusėje pasukus į rytus, į laukus. Pavažiavus apie 0,8 km, nusileidus į pakalnę, einama apie 350 m į dešinę per elektriniais piemenimis užtvertas ganyklas, melioracijos griovį iki pamiškės, kur iš toliau matomas ąžuolas.
Ąžuolo aukštis – 25 m, apimtis – 5,9 m, medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (Quercus robur L.). Kamienas nuo miško pusės netekęs vienos didelės atšakos, atsivėrusi nemaža drevė, galinti sutalpinti kelis žmones. Ne kartą paveiktas žaibo iškrovos. Nuo kamieno slenka atšokusi žievė.
Istorija
Pasakojama, jog kadaise Antininkuose buvo apsistojusi švedų kariuomenė. Medis jau tuo metu buvęs didelis, ir kariai ant jo kabinę savo kalavijus. Apylinkėse yra Antininkų kapinynas, vadinamas Kapinukais.
Paminklinį medį 1960 m. paskelbė saugomu Lietuvos TSR Gamtos apsaugos komitetas.
Stantien & Becker
Stantien & Becker – gintaro gavybos bendrovė, įkurta 1857 m. Klaipėdoje. Didžiausia to meto Rytų Prusijos industrinės gamybos įmonė.
thumb|250px|Bendrovės darbuotojai, barakai, dirbtuvės, garlaivis ir kt. uosto įrenginiai Gintaro įlankoje
thumb|left|250px|Palmininkų gintaro kasykla
Bendrovės veikla persikėlė į Sembą, kur dar 1867 m. pradėjo kontroliuoti garsiąją Palvininkų gintaro radimvietę. Po 1870 m. įmonės būstinė jau buvo perkelta į Karaliaučių. 1899 m. V. Štantienas pardavė visą savo verslą ir nuosavybę Prūsijos valstybei už 8 mln. markių. Įmonės rankose tuomet liko tik Bohemijoje 1893 m. įsteigta aukso kasykla, veikusi gerokai menkesniu mastu.
Graženiškiai
Graženiškiai – buvęs kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, netoli Pabaisko.
Plungės rajono savivaldybės viešoji biblioteka
Plungės rajono savivaldybės viešoji biblioteka – pagrindinė biblioteka Plungės rajono savivaldybėje. Įsikūrusi buvusioje Plungės dvaro laikrodinėje-oranžerijoje, adresu Parko g. 7, Plungė.
Istorija
Pirmoji biblioteka Plungėje minima 1906 m. kaip parapijos knygynas-skaitykla. 1926 m. Plungėje prie Plungės valsčiaus savivaldybės įsteigtas knygynas-biblioteka. 1937 m. įsteigta Plungės valstybinė viešoji biblioteka. Vokietijai užėmus Klaipėdos kraštą, buvo evakuotos kultūrinės įstaigos, tarp jų ir bibliotekos, o į Plungę buvo perkelta Pagėgių valstybinė viešoji biblioteka, kuri tapo Plungės valstybine viešąją biblioteka. 1943 m. duomenimis, buvo 5700 tomų.
Pasibaigus II pasauliniam karui, ieškant erdvesnių patalpų biblioteka buvo perkeliama iš vienos vietos į kitą. 1949 m. įsikūrė Vytauto gatvėje, labai ankštose patalpose, kuriose tais metais įkurtas ir vaikų skyrius. 1950 m. biblioteka tapo rajonine, ji perkelta į pastatą Žemaitės alėjoje (dabar Laisvės al. 6), o 1953 m. – į Komunarų g. 8 (dabar Vytauto g.). 1954 m. vaikų bibliotekai suteiktos atskiros patalpos Plungės parke esančioje laikrodinėje. Biblioteka laikrodinėje uždaryta apie 1963 m., jos fondą perkeliant į Vytauto g. 8., kur šalia suaugusiųjų bibliotekos atidarytas vaikų literatūros skyrius.
1977 m. vykdant masinę bibliotekų centralizaciją Lietuvoje, rajoninė biblioteka tapo centrine biblioteka. 1978–1979 m. jai perduoti du pastatai Žemaitės alėjoje (dabar – Laisvės al. 19 ir Laisvės al. 17). 1995 m. spalio 9 d. biblioteka tapo Plungės rajono savivaldybės viešąją biblioteką.
2002 m. LR Vyriausybės nutarimu Plungės bibliotekai numatyta pritaikyti laikrodinę su atkuriama oranžerija, kuri 2006 m. buvo viešai atidaryta. 2009 m. pradėti pirmieji laikrodinės restauravimo darbai, o 2012 m. spalio 13 d. biblioteka persikėlė į naujas patalpas. Biblioteka įsikuria seniausiame miesto pastate, istorine ir kultūrine prasme viename svarbiausių kultūros paveldo objektų – buvusioje Oginskių dvaro laikrodinėje-oranžerijoje. Į buvusias bibliotekos patalpas (Laisvės al. 19) iš medinio advokato Skladovskio namelio (Laisvės al. 17) buvo perkeltas Plungės viešosios bibliotekos vaikų literatūros skyrius. 2015 m. į laikrodinės bokštą buvo įkeltas naujas varpas.
Filialai
2012 m. gegužę bibliotekoje buvo 17 padalinių:
Casey Stoner
Keisis Stoneris (g. 1985 m. spalio 16 d. Sautporte, Kvinslande, Australijoje) – buvęs profesionalus australų motociklų lenktynininkas, 2007 ir 2011 m. tapęs MotoGP motociklų klasės pasaulio čempionu. Stoneris laikomas vienu greičiausių ir talentingiausių lenktynininkų, kada nors lenktyniavusių MotoGP. Šiuo metu jis yra motociklų testuotojas „Ducati“ komandoje.
Lenktynių
(legenda) (Bold – pole pozicija, italics – greičiausias ratas)
Sūdalaukis
Sūdalaukis – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 7 km nuo Saldutiškio.
Didysis Klaipėdos gaisras
Didysis Klaipėdos gaisras – gaisras, kilęs 1854 m. spalio 4 d. vakare užsidegus šiukšlių krūvai ir lajaus sandėliui prie Balasto aikštės. Būta versijų, kad jį sukėlė padegėjai, norėję iš pavydo supleškinti konkurentų sandėlį, bet tiksli gaisro priežastis neįvardinta.
Gaisras
Šaltiniuose minima, jog pūtė šiaurės vakarų vėjas. Nepaisant visų bandymų gesinti, ugnis persimetė į netoliese esančią medienos aikštę, tuomet gaisro sustabdyti nebebuvo galima. Ugnis plito iš vienos medienos aikštės į kitą bei iš gatvės į gatvę, ir per trumpą laiką ugnis pasiekė didesniąją šiaurinę miesto dalį. Ugnis vėliau paplito į pietinį Dangės krantą. Gaisro metu užsiliepsnojo bažnyčios, teatrai ir mokyklos.
Žala
Sudegė apie 500 įvairių pastatų: 330 gyvenamųjų namų, 83 sandėliai, 133 tvartai, 49 daržinės, 3 bažnyčios, 5 mokyklos ir 9 svečių namai. Žuvo žmonių, galvijų.
Tarp sudegusių pastatų buvo Klaipėdos dramos teatras, Naujamiesčio pradinė mergaičių mokykla, Horcho spaustuvė, Klaipėdos vokiečių teatras, Klaipėdos šv. Jono bažnyčia.
Praradę savo turtą pastogės neteko 2784 miesto gyventojai. Iš paaukotų lėšų miestas Vitėje jiems pastatė prieglaudą, o vėliau iš Juliaus Liudviko Vynerio palikimo buvo nupirkti sklypai kitoms prieglaudoms statyti.
Po gaisro
Po gaisro įvyko vagysčių banga. Suniokotos parduotuvės, iš gyvenamųjų namų vogtos įvairios vertybės. Vėliau priemiesčiuose atlikta daugybė kratų, ieškota pagrobtų vertybių.
Atstatyti pastatus leista tik ant senųjų statinių pamatų, taip išlaikyta senoji miesto struktūra. Senamiestyje buvo uždrausta statyti medinius pastatus.
Po gaisro miesto centras iš senamiesčio kairiajame Dangės upės krante buvo perkeltas į naujamiestį dešiniajame krante. 1846 m. čia įsikūrė miesto rotušė, 1856 m. pirkliai pasistatė naują biržos pastatą, 1862 m. šioje miesto dalyje buvo atidaryti teismo rūmai, o 1893 m. pastatyti nauji Karališkojo pašto rūmai.
Sudeikiai (reikšmės)
Sudeikiais vadinamos gyvenvietės:
Clarence Pinkston
Clarence Pinkston (1900 m. vasario 1 d. – 1961 m. lapkričio 18 d.) – JAV šuolininkas į vandenį, olimpinis čempionas.
Biografija
Antverpene vykusiose šeštose moderniose 1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse amerikietis dalyvavo šuolių į vandenį varžybose. Sportininkas laimėjo auksą šuolių nuo platformos rungtyje ir liko antras šuoliuose nuo spyruoklinės lentos.
Jastrovė
Jastrovė  – miestas šiaurinėje Lenkijoje, Didžiosios Lenkijos vaivadijoje, Gvdos upės slėnyje. Plentai į Elblongą, Pilą, Gožuvą, Košaliną. Medienos, dviračių gamybos pramonė. Yra XVIII a. miesto turgus, XVI a. pastatai, Šv. Marijos Lenkijos Karalienės bažnyčia (pastatyta 1882 m.), Arkangelo Mykolo bažnyčia (1913 m.).
Clarence Pinkston
Biografija
Nuo 1927 m. iki 1961 m. šuolių į vandenį treneri Detroito sporto klube.
Pensas
Pensas (, dgs. ) – Britanijos salose nuo viduramžių naudota moneta, pradėta kaldinti VIII a., buvo Frankų denaro atitikmuo anglosaksiškose šalyse, Škotijoje ir Airijoje, o nuo XIX a. – įvairiose britų kolonijose.
Tradiciškai pensas sudarė 1/12 šilingo, arba 1/240 svaro. Po decimalizacijos 1971 m. pensas yra 1/100 svaro dalis.
Raida
Pensas, kaip ir pfeningas, peningas ar peinjė germaniškai kalbančiuose viduramžių Europos kraštuose, atsirado VIII a. diegiant karolingų pinigų sistemą. Pensas atitiko 1 Frankų sidabrinį denjė (denarą), tik buvo vadinamas kitaip, nors žymimas tuo pačiu sutrumpinimu – t. y. d. Iki tol anglosaksų karalystėse buvo naudojamos įvairios monetos, tarp kurių svarbiausios buvo skatikai.
Pirmasis Anglijoje pensą pradėjo kaldinti Mersijos karalius Ofa. Pirmieji pensai, kaip ir denarai, sudarė 1/240 svaro sidabro, tačiau anglosaksai skaičiuodami naudojo ne Karolingų svarą (408,25 g), bet anglosaksiškąjį, arba Tauerio svarą (349,914 g). Ilgainiui iš penso svorio atsirado ir svorio matas, taip pat vadinamas pensu. Škotija savus pinigus, tarp jų ir pensą, pradėjo kaldinti tik XII a.
Iki 1343 m. pensas buvo svarbiausia Anglijos moneta, ir buvo kaldinami įvairūs pensų nominalai: 1/4 (fartingas), 1/2 (puspensis), 1, 3 (tripensis), 6 (šešiapensis). Henrikas III 1257 m. pradėjo kaldinti 20 pensų nominalo monetą, kuri buvo auksinė. Taip pat buvo naudojamas groutas (Angliškas grašis), kuris atitiko 4 pensus. Ilgą laiką gana uždarai Anglijos ekonomikai pavyko išlaikyti sidabro kiekį pensuose.
1343 m. Anglijoje pradėjus kaldinti auksinį florintą, pensas tapo smulkesne moneta. Nuo XIV a. pradžios jo sidabro vertė menkėjo, ką lėmė Šimtametis karas, kokybiškų monetų nutekėjimas į žemyną. 1412 m. pensų svoris sumažėjo, o 1464 visų Anglijos monetų svoris sumažintas 20 procentų. 1528 m. oficialiai pakeistas Anglijos monetų svorio standartas: nuo Tauerio svaro pereita prie Trojos svaro (373,242 g). Tokiu būdu vienas pensas turėjo sverti apie 1,555 g. Nepaisant to, jis tapo labai smulkia bilonine moneta, kurioje sidabro praba buvo apie 333. thumb|265px|Pensas 1858, Jungtinė Karalystė, karalienė [[Viktorija (karalienė)|Viktorija. Varis.]]
Karalienė Elžbieta (1558–1603) bandė pagerinti sidabro kokybę, tačiau XVII a. II pusėje ir XVIII a. I pusėje biloninis pensas tesvėrė 0,5 g, o 1750-58 m. sidabro iš viso atsisakyta. 1797–1860 m. nereguliariai kaldintas varinis pensas. Iš pradžių jo svoris prilygo 1 uncijai (28,3 g), bet vėliau jis krito iki 18,8 g. 1860–1970 m. 9,4 g bronzinis pensas, kurio skersmuo buvo 30,8 cm.
Paplitimas
Britų imperijai vykdant kolonizaciją, nuo XVIII a. jos piniginė sistema, t. y. svaras, šilingas ir pensas, įdiegta daugybėje šalių. Atskiros svaro ir pensų rūšys buvo kaldinamos Amerikos kolonijose, Karibuose, vėliau – Afrikoje. Netgi po dekolonizacijos kai kurios buvusios britų kolonijos išlaikė valiutas, vadintas svaru ir pensu.
Po 1971 m. pasaulyje teliko tik 2 valstybės, kurios naudojo svarą ir pensą kaip piniginius vienetus. Tai buvo Didžioji Britanija ir Airija.
Decimalizacija
1971 m. Didžioji Britanija ir Airija vienos iš paskutiniųjų pasaulio šalių decimalizavo savo piniginį vienetą, atsisakydamos nuo VIII a. išlikusios Svaro-šilingo-penso (Karolingų) sistemos. Pensas tapo 1/100 svaro sterlingų ar Airijos svaro dalimi. Kad atskirtų nuo senųjų pensų, šiuos vadino „naujaisiais“.
Nuo pradžių Britanijoje kaldintos 1/2, 1, 2, 5, 10 ir 50 pensų monetos. 25 pensų nominalo monetos kaldintos kaip jubiliejinės 972, 1977, 1980, 1981 m. Nuo 1982 m. pradėtas kaldinti 20 pensų nominalas, o 1984 m. atsisakyta 1/2 nominalo. Nuo 1992 m. 1 ir 2 pensų monetos kaldinamos iš plieno ir padengiamos variu.
Antaduobis
Antaduobis – buvęs viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Kvyklių.
Louis Kuehn
Louis Kuehn (1901 m. balandžio 2 d. – 1981 m. kovo 30 d.) – JAV šuolininkas į vandenį, olimpinis čempionas.
Biografija
1919 m. Kuehn laimėjo JAV jaunimo nacionalinį čempionatą.
Antverpene vykusiose šeštose moderniose 1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse amerikietis dalyvavo šuolių į vandenį varžybose. Sportininkas laimėjo auksą šuolių nuo 3 m spyruoklinės lentos rungtyje. Kuehn yra pirmasis JAV atstovas pelnęs auksą šioje rungtyje.
Po olimpiados dirbo šuolių į vandenį treneriu Oregano sporto klube.
International Opera Awards
Tarptautiniai operos apdovanojimai – tarptautiniai sceninės muzikos apdovanojimai už pasiekimus operos mene visame pasaulyje, kasmet nuo 2013 m. teikiami iškilmingose ceremonijose Londone.
Tarptautinius operos apdovanojimus 2012 m. įsteigė britų verslininkas, filantropas ir operos rėmėjas Harry Hyman bei žurnalo „Opera“ leidėjas ir redaktorius John Allison. Renginio tikslas - pažymėti operos menininkų meistriškumą, kelti operos, kaip meno šakos, profilį tarptautiniu mastu.
Apdovanojimai apima apie 20 kategorijų kiekvienais metais. Visų kategorijų kandidatūros iš anksto pristatomos plačiajai visuomenei, kuri savo pasirinkimą pateikia internetu. Kandidatų sąrašus nagrinėja kompetetinga operos kritikų ir administratorių komisija, kuri išrenka ir paskelbia nominantus prieš ceremoniją. Nugalėtojai nustatomi slaptu balsavimu, išskyrus žurnalo „Opera“ skaitytojų apdovanojimą, kuris skiriamas viešu balsavimu.
Ceremonija
2013 m. balandžio 22 d. Londono „Hilton“ viešbutyje vyko pirmieji Tarptautiniai operos apdovanojimai. Vėlesnės ceremonijos vyko kiekvienais metais balandžio arba gegužės mėn. 2015 m. per Apdovanojimus pradėti rengti teatriniai šou, kuriuose pasirodė praeities nugalėtojai, finalininkai ir kiti žymūs operos atlikėjai. 2015 ir 2016 m. ceremonijos vyko „Savoy“ teatre Londone. Nuo 2017 m. Apdovanojimų renginiai organizuojami Londono „Koliziejaus“ teatre, dalyvaujant orkestrui „Orpheus Sinfonia“.
„The Opera Awards“ labdaros fondas teikia stipendijas įvairių šalių operos menininkams: dainininkams, dirigentams, režisieriams, ansambliams.
Vilniaus miesto savivaldybės centrinė biblioteka
Vilniaus miesto savivaldybės centrinė biblioteka – pagrindinė biblioteka Vilniaus miesto savivaldybėje. Veikia Žirmūnuose, Žirmūnų g. 6, šalia Tuskulėnų parko.
Istorija
1940 m. Vilniaus mieste įkurtos 3 viešosios bibliotekos (I, II, III), 1941 m. dar ir IV biblioteka.
Dabartinė miesto biblioteka įkurta 1976 m. gruodžio 14 d. Lietuvos TSR bibliotekų centralizavimo reformos metu. 2015 m. duris atvėrė naujasis bibliotekos pastatas Žirmūnų g. 6, kuriame įsikūrė skaitytojų aptarnavimo skyrius ir administracija.
Nuo 2008 m. partnerystės principu su Vilniaus apskrities Adomo Mickevičiaus viešąja biblioteka teikia kraštotyros medžiagą į „Vilnijos vartų“ internetinę svetainę.
Filialai
Uždaryti filialai:
Telšių KK Telšiai
Istorija
2018–2019 m. sezone ko­man­da pelnė bron­zos ap­do­va­no­jimą. 2019–2020 m. NKL se­zone Tel­šių „Tel­šiai“ užėmė antrąją vietą (iškovojo 31 per­ga­lę ir patyrė 8 ne­sėkmes), tuo metu tai buvo aukš­čiau­sias pasiekimas per klubo gyvavimo laikotarpį.
Sudeikiai (kaimas)
Sudeikiai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, prie Sudeikių miestelio.
Pirio Žemė
thumb|300px|Pirio Žemės padėtis Grenlandijoje
Pirio Žemė – Grenlandijos pusiasalis, skalaujamas Arkties vandenyno. Šiame pusiasalyje yra šiauriausias Grenlandijos taškas – Moriso Džezupo kyšulys.
Geografinė padėtis
Pirio Žemę vakaruose nuo Grenlandijos atskiria Viktorijos fjordas, o pietuose ir pietryčiuose – Nepriklausomybės fjordas. Šiaurėje pusiasalį skalauja Arkties vandenynui priklausančios Linkolno ir Vandelio jūros. Frederiko E. Hydo fjordas, įsirėžęs į rytinę pusiasalio dalį 150 km, dalina Pirio Žemę į dvi dalis – šiaurinę ir pietinę. Pusiasalio pakrantės gausiai išraižytos fjordų.
Pirio Žemė nepriklauso jokiai Grenlandijos savivaldybei, ji įeina į Šiaurės Rytų Grenlandijos nacionalinio parko sudėtį. Pusiasalio plotas yra apie 57 000 km², ilgis iš rytų į vakarus apie 375 km, o iš šiaurės į pietus – apie 200 km. Jo šiauriausias taškas (Moriso Džezupo kyšulys) nutolęs nuo Šiaurės ašigalio 711,8 km. Vietovė kalnuota, Ruzvelto kalnuose ir mažai ištirtuose H. H. Benedikto kalnuose viršūnių aukštis siekia 1 950 m.
Pusiasalis nėra padengtas ledu. Jis laikomas šiauriausiu žemės tašku, kurio nekausto amžinasis įšalas, ypač pietinė Pirio Žemės dalis (pvz., Melvilio Žemė kiek šiauriau Nepriklausomybės kyšulio). Kritulių kiekis čia toks mažas (tik 25 – 200 mm sniego per metus), kad pusiasalis kartais vadinamas arktine dykuma. Ledu jis nebuvo padengtas nuo tada, kai baigėsi paskutinis ledynmetis. Visgi vakarinėje pusiasalio dalyje yra Hanso Tauseno apledėjimas – ten ledo storis yra apie 344 m.
Anksčiau Pirio Žemė buvo laikoma sala. Manyta, kad ją nuo Grenlandijos skiria Pirio kanalas, jungiantis Viktorijos ir Nepriklausomybės fjordus. Visgi ši teorija vėliau buvo paneigta.
Istorija
thumb|200px|Pirio Žemės atradėjas Robertas Piris
Pirio Žemė anksčiau buvo apgyvendinta inuitų genčių, kurios gyveno tuomet, kai klimatas buvo šiltesnis nei dabar. Išskiriamos 3 kultūros:
Pirio Žemė pavadinta tyrinėtojo Roberto Pirio garbei, kuris atrado šią teritoriją per savo tyrinėjimus 1891 m.- 1892 m.
Gyvūnija ir augmenija
Pusiasalyje gyvena avijaučiai, poliarinės lapės, baltieji lokiai ir arktiniai kiškiai. Augmenija labai skurdi, ji dengia vos 5 % pusiasalio. Iš viso Pirio Žemėje auga 33 rūšys augalų.
Prieš porą milijonų metų klimatas Žemėje buvo šiltesnis, todėl čia net ir šiaurinėje dalyje augo maumedžiai, juodosios eglės, beržai, kukmedžiai ir tujos.
Vurcenas
Vurcenas – miestas Vokietijoje, Saksonijos žemėje, 25 km į rytus nuo Leipcigo, Muldės dešiniajame krante. Vystoma mašinų, chemijos, maisto pramonė, plieninių lynų gamyba, ketaus liejimas. Yra XII–XV a. architektūrinių paminklų: Šv. Martyno katedra (1114 m.), vėlyvosios gotikos Vurceno pilis, miesto rotušė ir kt.
Pirio Žemė
Tyrimų stotys
Pietinėje pusiasalio dalyje esančiame Jorgeno Bronlundo fjorde yra įsikūrusios dvi arktinės tyrimų stotys – Bronlundhuso (pastatyta 1948 m.) ir Kapitono Haraldo Moltkės (įkurta 1972 m.) Abi stotys pastatytos danų tyrinėtojo Eigilio Knuto iniciatyva ir tapo daugybės pusiasalyje atliekamų tyrimų centrais.
Abi stotys yra nutolusios 10 km viena nuo kitos. Bronlundhuso stotis yra fjordo vakaruose, o Kapitono Haraldo Moltkės – rytuose. Susisiekimas tarp jų įmanomas tik vasarą, plaukiant valtimi.
Vurcenas
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 961 m. kaip Burgvaldas.
Negratino tvenkinys
thumb|left|200px|[[Chabalkonas|Chabalkono kalnas prie Negratino tvenkinio]] thumb|left|200px|Poilsio namai prie Negratino tvenkinio Negratino tvenkinys – vandens saugykla Ispanijos pietuose, Andalūsijoje, Granados provincijoje, Basos komarkoje. Tvenkinio pakrantėmis išsidėstę savivaldybės: Basa, Benamaurelis, Freila, Kortes de Basa, Kuevas del Kampo, Sucharas.
Istorija
Tvenkinys atiduotas naudojimui 1984 m. gruodžio 31 d. Jis tapo trečiuoju Andalūsijoje pagal tūrį (567 hm³) gėlo vandens rezervuaru po Isnacharo (981 hm³) ir Gvadalkacino (800 hm³). Užtvanka pastatyta iš mišrių birių uolienų su asfaltu, nes gruntas nebuvo pakankamai stabilus atramai, kad galima būtų statyti betono užtvanką. Tvenkinys užliejo nuo romėnų laikų poilsiui ir gydymui naudotus terminius sieringus vandenis bei atskyrė aplinkines savivaldybes. Užtvankos viršumi nutiestas kelias A315. Prie užtvankos pastatyta ir nedidelė hidroelektrinė.
Panaudojimas
Pagrindinis tvenkinio vaidmuo - sukaupti aplinkinių kalnų upelių ir lietaus vandenį žemės ūkio tikslams - drėkinti migdolais ir alyvmedžiais apsodintus aplinkinius laukus bei tiekti vandenį pomidorų, braškių ir kitų daržovių šiltnaminėms plantacijoms.
Tvenkinį ir jo apylinkes pamėgo sportininkai ir turistai (baidarės, kalnų dviračiai, žygiai pėsčiomis ir parasparniais, žvejyba), Freilos paplūdimyje galima rengti piknikus, Kuevas del Kampo paplūdimyje yra nudistų pliažas.
Naz Reid
Nazreonas Hiltonas Rydas (, g. ) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Minesotos „Timberwolves“ komandoje.
Sudeniai
Sudeniai – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km nuo Skirlėnų.
Naz Reid
2019 m. NBA naujokų biržoje nebuvo pašauktas, tačiau 2019 m. liepos 5 d. Rydas pasirašė kontraktą su Minesotos „Timberwolves“ komanda, su kuria sudarė dvipusę sutartį su „Timberwolves“ NBA G-lygos filialu Ajovos „Wolves“. Pagal sutarties sąlygas jis dalijosi laiką tarp „Timberwolves“ ir „Wolves“. Jis taip pat žaidė Minesotos komandoje 2019 m. NBA vasaros lygoje. 2019 m. liepos 17 d. jis pasirašė daugiametę sutartį su „Timberwolves“.
Kalveliai (Utena)
Kalveliai – buvęs viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Leliūnų.
Hipervitaminozė
Hipervitaminozė – organizmo apsinuodijimas, kurį sukelia tam tikrų vitaminų perteklius. Išskiriama ūminė ir lėtinė hipervitaminozė. Pirmąją sukelia stiprus vitaminų perdozavimas vieną kartą, o antroji atsiranda, kuomet vitaminai susikaupia organizme, juos ilgą laiką vartojant didelėmis dozėmis. Specifiniai medicininiai įvairių būklių pavadinimai yra kilę iš atitinkamo vitamino: pavyzdžiui, vitamino A perteklius vadinamas hipervitaminoze A. Hipervitaminozes pirmiausia sukelia riebaluose tirpūs vitaminai (D ir A), nes juos organizmas saugo ilgiau nei vandenyje tirpius vitaminus.
Paprastai toksinis vitaminų kiekis atsiranda dėl didelio papildų kiekio vartojimo, o ne dėl natūralaus maisto. Riebaluose tirpių vitaminų toksiškumą gali sukelti ir didelis stipriai praturtinto maisto kiekis, tačiau natūraliame maiste retai būna pavojingų riebaluose tirpių vitaminų kiekių.
Vitaminų perdozavimo galima išvengti nevartojant didesnio nei ant buteliuko nurodyto normalaus ar rekomenduojamo daugiakomponenčių vitaminų papildų kiekio ir nevartojant kelių vitaminų turinčių papildų vienu metu.
Požymiai ir simptomai
Išskiriami šie požymiai ir simptomai:
Pundžių ąžuolas
Pundžių ąžuolas – išskirtinis ąžuolas, Šilalės rajono savivaldybės saugomas gamtos paveldo objektas. Medis auga Kaltinėnų seniūnijoje, Rietavo miškų urėdijos valstybinės reikšmės miškų teritorijoje, Pundžių miške, Kaltinėnų girininkijoje (24 kv. 15 skl.), 3 km į vakarus nuo Kaltinėnų, 50 m į pietus nuo Žemaičių plento.
Paminklinis medis pirmą kartą paskelbtas saugomu 1989 m.
Aukštas Pundžių ąžuolas auga miško proskynoje, matomas nuo plento. 2020 m duomenimis, priėjimą sunkino tankiai sužėlę krūmokšniai, buvo išlikęs senasis aptvėrimas, paminklo ženklo liekanos. Po šaknimis išrausti gyvūnų urvai.
Zindelfingenas
Zindelfingenas  – miestas pietvakarių Vokietijoje, Badeno-Viurtembergo žemėje, į pietvakarius nuo Štutgarto. Vystoma automobilių („Mercedes-Benz“), elektronikos, tiksliųjų prietaisų pramonė. Yra XI–XII a. Šv. Martyno bažnyčia, rotušė.
Istorija
Zindelfingenas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1155 m.
Raudondvario dvaras (Nemenčinė)
Istorija
XVIII a. Raudondvario dvaras turėjo didelį bravorą, jam priklausė 4 karčemos, plytinė, kalkių deginimo krosnis, 2 vandens malūnai, vandens energija varoma lentpjūvė. XIX a. minima stipri alaus pramonė:
XIX a. 2-ojoje pusėje Parčevskiai pasistatė naujus dvaro rūmus ir daug ūkinių pastatų.
Seni žmonės mena, kad medinio bokšto viršūnėje budėdavo dvaro prievaizdas ir mušdamas pakabintą geležį skelbdavo darbo laukuose pradžią ir pabaigą, pro žiūroną stebėdavo dirbančius, ar kas nepoilsiauja.
1939 m. dvaras su bravoru buvo nacionalizuotas, sovietmečiu čia įrengta „Vilniaus tauro“ alaus darykla.
Gedeonas Tryzna
Biografija
Gardino horodničius nuo 1637 metų, Lietuvos pastalininkis 1631 metais, Lietuvos didysis stalininkas 1631–1638 m., Lietuvos raikytojas 1638–1642 m., Lietuvos didysis taurininkas 1642–1644 m., Lietuvos didysis iždininkas nuo 1644 metų, Bresto nuo 1642 metų, Suražo ir Mstislavlio seniūnas, Gardino ir Mogiliovo ekonomijos administratorius.
Trubakalnis
Trubakalnis – buvęs kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Nemeikščių.
Sūdintai
Sūdintai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Ukrinų.
Zimentalis
thumb|250px|Aukštutinis Zimentalis
Zimentalis  – kalnų slėnis Šveicarijoje, Berno Alpėse, pietvakarius nuo Tūno ežero. Tęsiasi ~50 km – nuo Lenko iki Boltigeno. Slėniu į Tūno ežerą srūva Zimė. Zimentalis skirstomas į Aukštutinį ir Žemutinį.
Slėnyje verčiamasi gyvulininkyste (auginami Zimentalių veislės galvijai), žemdirbyste, sūrių gamyba.
FK Novaci
FK „Novaci“ – Makedonijos futbolo klubas iš Nòvacų kaimo, netoli Bitolos miesto
Istorija
Klubas įkurtas 1956 m. 2005 m. įkurtas naujasis klubas. Ilgą laiką rungtyniavo žemesniuosiuose divizionuose.
Valčas
Valčas  – miestas šiaurės vakarų Lenkijoje, Vakarų Pamario vaivadijoje, 115 km į vakarus nuo Bydgoščiaus, 120 km į šiaurę nuo Poznanės. Įsikūręs miškingame ežeryne, prie Radunio ir Zamkovės ežerų. Pavieto centras. Pro miestą eina Varšuvos-Ščecino plentas, keliai į Elblongą, Gožuvą, Karliną. Geležinkelio stotis.
Yra viduramžiška turgaus aikštė, neorenesansinė rotušė, XIX a. klasicistiniai teismo rūmai.
Istorija
Miesto teisės Valčui suteiktos 1303 m.
FK Novaci
Istorija
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Trečioje lygoje ir tapo Pietvakarių grupės nugalėtojais.
2023–2024 m. sezone rungtyniavo Antroje lygoje. Pirmose sezono rungtynėse rezultatu 2-0 įveikė KF Arsimi.
KF Shkupi
Skopjės „Shkupi“ – Makedonijos futbolo klubas iš Skopjės, Čairo mikrorajono.
Istorija
Klubas įkurtas 2012 m., o iki tol Čairo rajone gyvavo kitas klubas – Sloga Jugomagnat, iš kurio „kildinamas“ dabartinis klubas.
2009–2010 m. Makedonijoje net trys klubai buvo pašalinti iš Pirmos lygos (I pakopa) už papirkinėjimus ir rezultatų įtakojimus. Vienas iš jų buvo FK Sloga Jugomagnat Skopje. Kai FK Sloga Jugomagnat Skopje 2012 m. susijungė su kitu klubu FC Albarca, tada FK Sloga Jugomagnat Skopje nustojo gyvuoti. Susikūrė naujas klubas su „švaria“ istorija.
Teisiškai FK Sloga Jugomagnat Skopje ir FK Shkupi neturi jokių sąsajų. Jų pasiekimai ir trofėjai nelaikomi to paties klubo pasiekimais.
2020–2021 m. klubas užėmė antrą vietą Makedonijos čempionate. Pateko į 2021–2022 m. Konferencijų lygos atrankos turnyrą.
2021–2022 m. sezone tapo šalies čempionais. Pateko į 2022–2023 m. Čempionų lygos atrankos turnyrą.
2022–2023 m. sezone liko antroje vietoje. Pateko į 2023–2024 m. Konferencijų lygos atrankos turnyrą. Burtai lėmė, kad „Shkupi“ klubo varžovais tapo Kauno rajono FC Hegelmann. Pirmame atrankos etape pirmosios komandų rungtynės vyko 2023 m. liepos 13 d. Kaune, o liepos 20 d. atsakomosios rungtynės numatytos Šiaurės Makedonijoje. Kaune Shupi sutriuškino varžovus rezultatu 5:0. Net keturis įvarčius pelnė jamaitietis Renaldo Cephas.
Copy1
Copy1 – Lietuvos įmonė teikianti kanceliarines paslaugas ir produktus.
KF Shkupi
Istorija
Atsakomosios rungtynės įvyko 2023 m. liepos 20 d. Makedonijoje ir baigėsi nulinėmis lygiosiomis. Bendras dviejų rungtynių rezultatas buvo 5:0 „Shkupi“ naudai, tad jie pateko į kitą etapą, o FC Hegelmann baigė pasirodymą Europoje.
Sudėtis
Atnaujinta: 2023 m. liepos 13 d.
Copy1
Istorija
„Copy1“ tinklas įkurtas Kaune 2002 m. įsteigus įmonę UAB „Skaitmeninis amžius“. Tinklui priklauso 22 parduotuvės pagrindiniuose Lietuvos miestuose – Kaune, Vilniuje, Šiauliuose, Klaipėdoje ir Alytuje. 2011 m. įmonės apyvarta siekė 1,68 mln. eurų. 2015 m. pradžioje įmonėje dirbo 48 darbuotojai.
Vampyro dienoraščiai
„Vampyro dienoraščiai“ yra amerikiečių draminis, fantastinis, antgamtinės tematikos televizijos serialas, kuris sukurtas pagal to paties pavadinimo knygas, kurių autorė yra L. J. Smith. Serialo pirma serija buvo parodyta 2009 m. rugsėjo 10 per „The CW“ televizijos kanalą. Pagrindinius serialo herojus vaidina Nina Dobrev, Paul Wesley ir Ian Somerhalder.
Serialas Lietuvoje yra rodomas per televiziją „Sony Entertainment Television“, serialas taip pat trumpą laiką buvo rodomas per LNK televiziją. Pirma serialo serija pritraukė daugiausia žiūrovų per visą „The CW“ kanalo istoriją. Pirmąjį sezoną iš viso peržiūrėjo 3,5 milijono žmonių, sekantys sezonai turi daugiau negu 2 milijonai peržiūrų. Šiuo metu tai populiariausias serialas „The CW“ kanale. Pirmosios serialo serijos buvo labai kritikuojamos, bet pasirodžius daugiau serijų atsiliepimai pagerėjo. Serialas turi gavęs begalybę apdovanojimų iš „People's Choice Award“ ir „Teen Choice Awards“.
Serialo apžvalga
Praėjus keleriems mėnesiams po septyniolikmetės Elenos Gilbert ir jos penkiolikmečio brolio Džeremio tėvų žūties automobilio avarijoje, paaugliai vis dar stengiasi priprasti prie naujosios gyvenimo realybės. Elena visada buvo pavyzdinga mergina: graži, stropi, mokyklos socialinio gyvenimo aktyvistė, tačiau dabar ji užsisklendusi savyje, bandydama nuslėpti savo sielvartą. Vienintelę paguodą ji randa savo tarp draugų – geriausios draugės Bonės, draugės ir priešės viename – Karolinos ir buvusio vaikino Meto. Tuo tarpu Džeremis pasirenka kur kas pavojingesnį kelią: norėdamas numalšinti skausmą, jis svaiginasi narkotikais. Taip pat jam ramybės neduoda klausimas, kodėl Meto sesuo Vikė staiga jį atstumia ir pradeda draugauti su didžiausiu Džeremio varžovu Taileriu.
Prasidėjus mokslo metams, Elena su draugėmis susižavi gražiu ir paslaptingu naujoku, vardu Stefanas Salvatorė. Stefanas ir Elena iškart pajaučia abipusę trauką nepaisant to, jog Eleną glumina keistas Stefano elgesys. Tačiau ji nežino didelės Stefano paslapties – jis yra vampyras. Antrąjį jų pažinties vakarą nutinka nelaimė, kai Vikei miške įkanda paslaptingas gyvūnas. Nujausdamas, kieno tai galėjo būti darbas, Stefanas parskuba namo ir ten randa savo 15 metų nematytą vyresnįjį brolį Deimoną. Deimonas taip pat vampyras ir šie broliai turi ilgą ir nelabai gražią praeitį. Deimonas tyčiojasi iš Stefano dėl to, jog jis pasirinko gyvenimą be smurto ir žiaurumo, tačiau tuo pačiu supranta jo pamišimą dėl Elenos – juk ji be galo panaši į moterį, kurią Stefanas mylėjo daugiau nei prieš šimtą metų. Dabar šie du broliai vampyrai, geras ir blogas, kausis dėl Elenos, jos draugų, šeimos narių ir viso miestelio sielų.
Raudondvario dvaras (Kaunas)
Dvaro mūrų spalva suteikė pavadinimą ir visai gyvenvietei. Nors rūmai vadinami pilimi ir turi pilies bruožų (bokštas, šaudymo angos), tačiau gynybinės reikšmės neturėjo, sienas būtų nesunkiai įveikusios to meto patrankos. Tai buvo reprezentaciniai rūmai.
Istorija
1615 m. rugsėjo 2 dieną Kauno vėliavininkas Jonas Dziavialtauskas laiške LDK dvarionui Mykolui Kiškai užsimena apie pilį. 1652 m. dvarą iš Jono Eustachijaus Kosakovskio įsigijo J. Radvila. Pasakojama, kad pilies pamatus padėti įsakiusi pati Barbora Radvilaitė. 1662 m. iš Radvilų jį įsigijo Vorlovskiai, XVIII a. 2-ojoje pusėje Zabielos, o 1819 m. dvarą įsigijo Tiškevičiai, kurie suremontavo dvaro rūmus, pastatydino papildomų pastatų (oranžeriją, svirnus, arklides ir kt.), įrengė parką.
1831 m. sukilimo metu rūmai apdegė, todėl 1832–1840 m. Tiškevičiai juos atstatė ir šiek tiek rekonstravo, buvo pertvarkyti ir papildomai pastatyti kiti mūriniai dvaro pastatai: oranžerija (1837–1839 m.), pietinės oficinos antrasis aukštas (1839 m.), šiaurinė oficina (1840 m.), XIX a. viduryje – arklidės ir ratinė. Po 1855 m. rekonstrukcijos jie tapo dar puošnesni ir įgijo neogotikos bruožų. Darbams vadovavo Cezaris Anikinis. Valdant Tiškevičiams (iki 1915 m.) dvaras garsėjo kaip kultūros ir meno centras. Rūmuose buvo dailės galerija, biblioteka (apie 10–20 tūkst. knygų ir rankraščių, siekiančių XVI–XVII amžių).
I pasaulinio karo metais dvaro rūmuose buvo įsikūrusi vokiečių Oberosto štabas, jame tarnavo garsus rašytojas Arnoldas Cveigas. Apie tuos laikus jis parašė ir 1937 m. išleido istorinį romaną (lietuvių kalba: „Mindaugas II“ /vertė K. Urbonavičius/ – Vilnius: Valst. grož. lit. l–kla, 1955).
1927–1942 m. rūmuose Lietuvos moterų globos komitetas įsteigė vaikų namus. 1944 m. besitraukdami vokiečiai sunaikino rūmus ir oranžeriją, juos sudegino.
2018 m. į kompleksą persikėlė Kauno rajono savivaldybės administracijos Civilinės metrikacijos skyrius.
Parkas
thumb|290px|Buvusioje dvaro oranžerijoje įrengtas restoranas
Šalia dvaro 1834 m. buvo įkurtas pilies parkas, rekonstruotas XX amžiuje. Šiaurinis parko pakraštys pereina į mišką. Čia auga raudonasis klevas, veimutinė pušis, kryminė liepa, pavasarį pražystantys edelveisai. Parko takeliai veda link Nevėžio kraštovaizdžio draustinio. Senasis („vestuvinis“) takas veda link Raudondvario medelyno, kur gausu dekoratyvinių medžių ir krūmų. Draustinis apima Nevėžio slėnį (kylant aukštyn nuo tilto ties Raudondvariu), įkurtas siekiant išsaugoti Nevėžio erozinį senslėnį ir jo kraštovaizdį bei retųjų augalų bendrijas.
Užvareikiai
Užvareikiai – buvęs kaimas Utenos rajono savivaldybėje, šalia Vareikių.
Rūdninkų-Žygmantiškių kopynas
thumb|250px|Smėlio kopos Rūdninkų poligone Rūdninkų-Žygmantiškių kopynas – vėjo supustyta smėlio kalvynas (kopynas), esantis Rūdninkų girioje ( Šalčininkų rajono savivaldybė). Jis susijęs su senoviniu Švenčionėlių-Vilniaus-Varšuvos proslėniu, kurio plotis siekia nuo 2,5 km iki 10-18 km. Kontinentinės kopos ties Žygmantiškėmis iškyla iki 30 metrų aukščio, o vietomis yra 150−160 metrų absoliutaus aukščio.
Rūdninkų kopa
Rūdninkų kopa yra 40 km atstumu nuo Vilniaus. Tai atvira žemyninė kopa, viena iš nedaugelio tokių geomorfologinių darinių kontinentinėje Lietuvos dalyje. Ji eina Rūdninkų girios viduriu iš šiaurės rytų į pietvakarius. Tai yra atvira smėlio plynė, suformuota nuo nuolat mėtomų bombų sukeltų gaisrų, unikalus kontinentinių smėlynų darinys. Sovietų Sąjungos laikais čia buvo karinis poligonas. Jame daugybė keliukų, vedančių minkštu, biriu ir klampiu smėliu.
Artimiausi objektai – Rūdninkų girios biosferos poligonas, Rūdninkų kraštovaizdžio draustinis, Kernavo telmologinis draustinis, Rūdninkų šaudykla, ežeras Kernavas. Artimiausia didesnė gyvenvietė – Rūdninkai.
Gubinas
Gubinas  – miestas vakarų Lenkijoje, Liubušo vaivadijoje, Odros Krosno paviete, Lužicos Nisos dešiniajame krante, priešais Vokietijos miestą Gubeną. Tiltas į Gubeną, plentas į Zeliona Gurą. Miestas yra istoriniame Lužicos regione.
Yra miesto sienos, vartai, bokštai, XVII a. renesansinė rotušė, XIV–XVI a. bažnyčios griuvėsiai.
Gyvačiapievis
Gyvačiapievis – buvęs viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, netoli Pakalnių.
Andoros futbolo varžybos 2013–2014 m.
Andoros futbolo varžybos 2013–2014 m.
Antrosios rungtynės
--