cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vienybės statula
Vienybės statula (ang. Statue of Unity) – ypač didelė skulptūra, esanti Indijoje, Gudžarate. Skulptūra yra Indijos politiko, vieno įtakingiausių Indijos nacionalinio kongreso vadovų bei kovotojų dėl Indijos nepriklausomybės Valabhbhajaus Patelio atvaizdas.
Vienybės skulptūra pradėta statyti 2013 m. ir baigta 2018 m. Pačios skulptūros aukštis yra 182 m ir ji yra didžiausia pasaulyje. Visas aukštis su pjedestalu sudaro 240 m.
Vienybės statulos projektas buvo pradėtas 2010 m., o statybas vykdė įmonė Larsen & Toubro. Visų darbų biudžetas sudarė 420 mln. JAV dolerių, iš kurių 92 proc. sudarė Gudžarato savivaldybės biudžeto lėšos. Statulos dizainą sukūrė šalies dizaineris Ramas V. Sutaras, o atidarymui vadovavo šalies ministras pirmininkas Narendra Modis.
Sūdninkai
Sūdninkai – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Šumsko.
Istorija
Kaimas panaikintas XX a. 9-ajame dešimtmetyje, jo vietoje įrengti Kenos tvenkiniai.
Juodpurvis (Utena)
Juodpurvis – buvęs viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, netoli Pakalnių.
Kupertinas
Kupertinas – miestas JAV Kalifornijos valstijoje, apie 20 km į vakarus nuo San Chozės, Šventojo Kryžiaus kalnų (Santa Cruz Mountains) papėdėje. Vienas Silicio slėnio miestų. Turi 60,6 tūkst. gyventojų (2016 m.). miniatiūra|250px|left|„[[Apple“ parkas iš paukščio skrydžio]]
Pagal 2015 m. „Forbes“ reitingą, Kupertinas išsiskyrė JAV kaip vienas labiausiai išsilavinusių miestų pagal gyventojų su aukštuoju išsilavinimu skaičių. Be to, Kupertinas yra vienuoliktas turtingiausias miestas tarp miestų, turinčių daugiau nei 50 000 gyventojų. Mieste įsikūrusios žinomų IT kompanijų būstinės, tarp jų „Apple“ su mokymų centru ir kt. Mieste yra geriausios San Francisko įlankos regiono mokyklos (pvz., „Monta Vista“, „Lynbrook“, „Homestead“ ir „Cupertino High“ - pirmosios dvi yra tarp geriausių Kalifornijos mokyklų), kurios pritraukia dideles pajamas gaunančias šeimas, siekiančias suteikti geresnį išsilavinimą savo vaikams.
Istorija
XIX a. tai buvo nedidelis kaimas kelių kryžkelėje, vadintas Vest Saidu. Čia buvo išvystyta sodininkystė, slėnio prieigose iki XIX a. pabaigos veikė vynininkystės ūkis. Dabartinėje miesto teritorijoje derėjo slyvų, abrikosų ir vyšnių sodai. Šiuolaikinį Kupertino vardą gavo XX a. pradžioje. Nutiesus geležinkelį, elektros linijas, pradėjo kurtis miestas. XX a. viduryje elektrifikavus geležinkelio liniją, ėmė statytis dabartinis Kupertino priemiestis Monta Vista.
Pagėgių savivaldybės Vydūno viešoji biblioteka
Pagėgių savivaldybės Vydūno viešoji biblioteka – pagrindinė biblioteka Pagėgių savivaldybėje.
Kupertinas
Istorija
Istoriškai Kupertine, kaip ir San Francisko kinų kvartale, apsistojo daug išeivių iš Kinijos, todėl dabar azijiečiai sudaro daugiau kaip 60 proc. miesto gyventojų.
Pagėgių savivaldybės Vydūno viešoji biblioteka
thumb|left|150px|[[Vydūnas (1868–1953), Mažosios Lietuvos filosofas, mąstytojas, rašytojas]]
Agrokoncerno grūdai
Agrokoncerno grūdai – Lietuvos įmonė priklausanti Agrokoncerno grupei, superkanti Lietuvos žemdirbių išaugintus grūdus, rapsus ir eksportuojanti juos į Europos Sąjungos, Azijos, Afrikos šalis.
Pagėgių savivaldybės Vydūno viešoji biblioteka
Istorija
1937 m. Pagėgiuose buvo įkurta valstybinė II eilės viešoji biblioteka. Ji buvo vienintelė Klaipėdos krašte valstybinė viešoji biblioteka su skaitykla. Vokietijai okupavus Klaipėdos kraštą, Pagėgių valstybinė viešoji biblioteka buvo perkelta į Plungę ir tapo Plungės biblioteka.
Agrokoncerno grūdai
Istorija
Įmonė įkurta 2001 metais. Bendrovė per vieną sezoną vidutiniškai superka po 800-900 tūkst. tonų grūdų ir rapsų. 2013 m. įmonės apyvarta siekė 232 mln. eurų, о 2021 m. - 362,5 mln. eurų.
Pagėgių savivaldybės Vydūno viešoji biblioteka
Istorija
Po II pasaulinio karo, 1946 m. rugpjūtį Jaunimo gatvėje vėl atidaryta Pagėgių viešoji biblioteka. Jau 1948 m. biblioteka sugebėjo įsteigti 12 kilnojamų bibliotekėlių, aptarnavusių aplinkinius kaimus. 1963 m. biblioteka buvo perkelta į suremontuotas, erdvias patalpas, kuriose yra ligi šiol. Įkūrus savivaldybę, 2000 m. rugpjūtį Pagėgių biblioteka įgijo viešosios bibliotekos statusą, kuriai priklausė 9 filialai. 2018 m. bibliotekai suteiktas Vydūno vardas.
Filialai
2022 m. gegužę bibliotekoje buvo 8 filialai:
Zostas
Zostas  – miestas Vokietijoje, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje, 50 km į rytus nuo Dortmundo. Rajono centras. Vystoma žemės ūkio mašinų gamybos, chemijos, maisto pramonė. Yra XIII–XVII a. architektūrinių paminklų: romaniška Šv. Patroklo bažnyčia (IX a.), miesto vartai ir sienos, Šv. Mykolo koplyčia, fachverkiniai namai ir kt.
Istorija
Zostas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 836 m. Miestas nuo XIII a. iki 1622 m. priklausė Hanzai.
Gytis Vasylius
Gytis Vasylius (g. 1999 m. rugpjūčio 12 d.) – Lietuvos futbolininkas, saugas.
Karjera
Futbolo paslapčių sėmėsi Jonavos sporto mokykloje. Rungtyniavo Jonavos KKSC ekipose nuo 2014 m. Vėliau – „Lietavos“ klubo jaunimo ekipose.
FK „Lietava“
2016 m. debiutavo Lietava B ekipoje. Antros lygos rungtynėse.
2016 m. rugsėjo 20 d. įvyko žaidėjo debiutas A lygoje. Debiutavo prieš FK Žalgiris. Šiose rungtynėse pasirodė po keitimo ir sužaidė šešiolika minučių (oficialiai).
FK „Jonava“
Nuo 2017 m. vasario „Lietava“ vadinama „Jonavos“ klubu. Gytis Vasylius tais metais atstovavo klubo pagrindinei ekipai, dublerių komandai ir Jonavos KKSC.
2022 m. „Jonavos“ klubas pateko į A lygą. Debiutavo aukščiausioje šalies lygoje 2022 m. balandžio 16 d. rungtynėse prieš „Džiugoo“ klubą. Šiose rungtynėse žemaičiai nugalėjo jonaviškius minimaliu rezultatu 1:0.
2022 m. liepą paliko klubą, tapo FK Vikingai futsal komandos nariu.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Liucionys
Liucionys – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, į šiaurės rytus nuo Nemenčinės, dešiniajame Neries krante. Kaimo gatvė atkartoja upės tėkmę, ryški erdvinė rėžinio kaimo struktūra, aukšti medžiai prie tradicinių sodybų su kluonais. Tolėliau yra Skališkių ola (geologijos paminklas, 3 m aukščio, 15 m pločio, 6 m gylio), nuo kurios laša vanduo (gyventojai sako, kad turintis gydomųjų savybių, ypač gydant akių ligas; aprašyta K. Tiškevičiaus).
Yra kaimo turizmo sodyba. Buvo per Nerį vedantis siauras kabantis tiltas, jungiantis kaimą su kairiuoju krantu, kur yra Skersabalių geležinkelio stotelė; 2020 m. tiltas išardytas (buvo avarinės būklės). Kaimą dažnai lanko turistai. Apie 3 km į vakarus yra Raudondvario dvarvietė ir buvusi garsi alaus darykla.
Gyventojai
Seni gyventojai kalba lenkiškai. 2011 m. surašymo duomenimis Liucionyse buvo 11 gyventojų.
Sudvariškės
Sudvariškėmis vadinami kaimai:
Waggon Union/BBC GT8-EP
GT8-EP – Rytų Vokietijos gamyklos „Waggon Union“ 1975 m. gamintas tramvajų modelis.
Tramvajus yra 27720 mm ilgio, 2200 mm pločio, 3100 mm aukščio ir 20300 kg svorio. Būdingas kampuotas, „gabaritinis“ dizainas. Turi keturias duris, sudarytas iš dviejų dalių, atsidarančių į salono pusę. GT8-EP turi 300 kW elektrinį variklį, gali išvystyti 70 km/h greitį. Tramvajus turi 83 sėdimas vietas, gali sutalpinti 337 keleivių. Karlsrūjės gatvėse jie dar važinėjo apytiksliai iki 2014 m.
Iš viso buvo pagaminti 4 GT8-EP tramvajai.
Sudokiai
Sudokiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Zibalų.
Viešvilės-Kaskalnio kopynas
Viešvilės-Kaskalnio kopynas – smėlio kalvynas (kopynas), esantis prie Viešvilės (Jurbarko rajono savivaldybė, Tauragės apskritis). Jo atsiradimo veiksniai buvo slūgstančio baseino nuogulos ir stiprūs vakariniai vėjai. Remiantis prof. Alfonso Basalyko geomorfologiniu rajonavimu, kopynas priklauso Nemuno žemupio lygumos rajono Smalininkų-Eičių senovinei aliuvinei lygumai.
1988 m. buvo įsteigtas 905 ha ploto Kaskalnio geomorfologinis draustinis. Saugomas žemyninių parabolinių kopų masyvas. Karšuvos girios glūdumoje, šalia Viešvilės valstybinio rezervato, yra taisyklingų formų parabolinės kopos. Jos yra apaugusios mišku. Smėlio masyvas morfometriniu ir morfografiniu požiūriu Lietuvoje neturi sau lygių. Žemyninė kopa siekia 58 metrus (absoliutinis aukštis), santykinai – apie 30 metrų.
Varniškės IV
Varniškės IV – buvęs kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Stripeikių.
ISPE FC
Institute of Sports and Physical Education Football Club, o trumpiau vadinamas ISPE FC – Mianmaro futbolo klubas iš Jangono.
Istorija
2019 m. Antrame divizione buvo antri ir pateko į aukščiausią lygą. Nuo 2020 m. rungtyniavo stipriausioje šalies lygoje.
2021 m. dėl pandemijos čempionatas nevyko. 2022 m. čempionate iškovojo septintą vietą.
Didžiųjų Vankių akmuo
left|150px
Didžiųjų Vankių akmuo (Didžiųjų Vankių kūlis) – stambus riedulys, stūksantis Didžiuosiuose Vankiuose, Laukuvos seniūnijoje, Šilalės rajone, 2,5 km į rytus nuo kelio, patenkantis į Varnių regioninio parko teritoriją. Kelyje, už Požerės riboženklio link Medvėgalio, pastatyta lankytino objekto rodyklė „1,5 km“. Akmuo yra gamtinio kraštovaizdžio ir geologinio paveldo objektas, paskelbtas valstybės saugomu 2005 m.
Vietovės reljefas banguotas, todėl palyginti netoli kelio, nuokalnėje, gulintis riedulys nematomas. Jį žymi aukštai iškelta vėliava. Pastatyta informacinė lenta. Tai vienas iš šiuo metu Lietuvoje žinomų didžiausių penkiolikos riedulių pagal savo tūrį. Jo aukštis – 3,30 m, ilgis – 6,70 m, plotis – 4,50 m, perimetras – 15,40 m.
Pašiliniai
Pašiliniai – buvęs kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 3 km nuo Užpalių.
Veitelių kapinynas
Istorija
XX a. pirmoje pusėje į rytus nuo piliakalnio, netoli sodybos esančioje Veretos plaunamoje aukštumoje buvo randama žmonių griaučių ir įvairių senienų: žalvarinių dirbinių, kaulinių ir stiklinių kaklo papuošalų, dalis kurių pateko į Vyrauto Didžiojo kultūros muziejų. Aukštuma vadinama Milžinkapiais. Pasakojama, kad joje supiltuose pilkapiuose palaidoti Veitelių pilies gynėjai. Dalis radinių datuojama XVI - XVII a.
Kapinynas ir kapinės neišliko. Jas XVIII - XX a. I pusėje nuplovė Vereta.
Sudvariškės (Alytus)
Sudvariškės – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Pivašiūnų.
Vaismedis
thumb|right|250 px|Abrikosas Vaismedis – medis, paprastai kultūrinis, duodantis vaisių, išvestas iš laukinių jų rūšių. Visi vaismedžiai yra žiediniai augalai. Vaismedžiai neturėtų būti painiojami su riešutmedžiais ir su uoginiais augalais.
Mario Gavranović
Marijus Gavranovičius (g. 1989 m. lapkričio 24 d.) – futbolininkas, Šveicarijos rinktinės ir Kayserispor klubo puolėjas. Kroatų kilmės žaidėjo giminė kilusi iš Bosnijos ir Hercogovinos. Atstovavo šveicarų, kroatų, vokiečių klubams ir Šveicarijos nacionalinei rinktinei.
FC Lugano
Kroatų kilmės žaidėjas profesionalo karjerą pradėjo Šveicarijoje.
Žaidė FC Lugano nuo 2006 m. pagrindinėje sudėtyje.
Yverdon-Sport
Nuo 2008 m. priklausė Yverdon-Sport FC. 2009 m. paskolintas Neuchâtel Xamax klubui.
Schalke 04
Vėliau persikėlė į Vokietiją ir priklausė (2010–2012 m.)Schalke 04 klubui. Atstovavo šio klubo jaunimo ekipai ir sužaidė penkerias rungtynes pagrindinėje ekipoje. Buvo skolinamas Mainz 05 klubui.
FC Zürich
Nuo 2012 m. priklausė FC Zürich.
Rijeka
2016 m. sausio 18 d. Gavranovićius persikėlė į Kroatiją ir atstovavo HNK Rijeka.
Zagrebo „Dinamo“
2018 m. perėjo į kitą Kroatijos klubą. Su „Dinamo“ klubu šalies tapo čempionu (keturis kartus).
Vienybės medis
Išvaizda
Pagrindinis iš akmens iškaltos skulptūros motyvas – 9 metrai aukščio verpstė. Monumento centre – saulę primenančiame apskritime – šimto iškiliausių Lietuvos asmenybių pavardės:
Mario Gavranović
Kayserispor
Nuo 2021 m. atstovauja Kayserispor.
Pasiekimai
Schalke 04
Zürich
Rijeka
Dinamo Zagreb
Šveicarijos U-21 rinktinė
Individualūs
Rinktinės
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2011 m.
Rumunijos karalystė
Rumunijos karalystė – valstybė Europoje. Rumunija nuo įsikūrimo iki 1913 m. buvo nedidelė, bet per Antrąjį Balkanų karą ji aneksavo pietų Dobrudžą, tuo metu priklausiusią Bulgarijai, o per Pirmąjį pasaulinį karą, kovodama su Austrija-Vengrija, prisijungė Transilvaniją, Bukoviną, dalį Banato, Krišanos ir Maramurešo, o žlugus Rusijos imperijai - ir Besarabiją, taip per karus padidindama savo plotą dvigubai. Per Antrąjį pasaulinį karą Sovietų Sąjunga okupavo Besarabiją ir šiaurės Bukoviną, o Bulgarija susigrąžino pietų Dobrudžą.
1881–1947 m. šalį valdė 5 karaliai, pirmasis – Karolis I (1881–1914) ir paskutinis – Mykolas I (1940–1947). Šalis buvo įvedusi konstitucinę monarchiją, todėl valstybė turėjo senatą ir ministrą pirmininką. miniatiūra|kairėje|Rumunijos karalystės teritorijos kaita. Karalystės raida turėjo 2 etapus:
AB Drobė
Drobė – buvusi Lietuvos įmonė, veikusi Kaune ir gaminusi vilnonius audinius. Gyvavo nuo 1920 m. iki 2008 m. bankroto. Jos palikimą perėmusi UAB „Drobė LT“ 2010 m. taip pat bankrutavo. Prekės ženklą įsigijo UAB „Drobė Co“.
Istorija
Įmonė įkurta 1920 m. ir tuomet vadinta „Drobės audimo ir prekybos įmonė“. 1922 m. pervadinta į „Drobė“. 1976 m. įmonėje dirbo 3900 darbuotojų, jai priklausė Kauno audimo ir taurinimo fabrikas („Lima“), Viečiūnų verpimo fabrikas ir Šilutės audimo fabrikas. Įmonės pagrindu sovietmečiu gyvavo futbolo klubas FK Drobė Kaunas. 2006 m. dirbo 850 darbuotojai, 2008 m. įmonė tapo nemoki. 2008 m. įmonę nusipirko UAB „Ruslana“ ir pervadino į „Drobė LT“. Pasitraukus pagrindiniam investuotojui iš Rusijos 2010 m. įmonė vėl tapo nemoki ir pradėta bankroto byla, 2013 m. įmonė likviduota. „Drobės“ įmonės prekės ženklą nusipirko įmonė „Tekstilės era“ (vėliau UAB „Drobė Co“), kuri šiuo metu 95 % pagamintos produkcijos parduoda į užsienio šalis.
Sudvariškės (Prienai)
Sudvariškės – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Stakliškių.
Jojimas 1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Žirgų sportas 1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyko trečią kartą olimpinių žaidynių istorijoje. 89 raiteliai iš aštuonių valstybių varžėsi septyniose rungtyse. Pirmą kartą olimpinių žaidynių istorijoje vyko voltižiravimo varžybos. Švedijos rinktinė pelnė daugiausiai medalių.
Dalyvavusios šalys
Olimpiadoje pirmą kartą pasirodė raiteliai iš Nyderlandų ir Suomijos
Bosumtvio ežeras
Bosumtvio ežeras – ežeras Ganoje, apie 30 km į pietryčius nuo Kumasio miesto. Susidaręs meteorito krateryje, vienintelis natūralus Ganos ežeras.
Dugno nuosėdos leidžia spręsti apie klimato istoriją. 2004 m. išgręžta keletas iki 540 m gylio grežinių. Ežero istorijoje buvo periodų kai jis pripildydavo ežerą ir tekėdavo per kraštus, ar susitraukdavo iki nedidelės kūdros ir į kraterį įžengdavo miškas. Paskutinis sausasis periodas pasibaigė prieš 300 m. Tai, kad netolimoje praeityje ežeras buvo seklesnis, liudija ir vandens apsemti medžiai.
Ašančiai laiko ežerą šventu. Manoma kad čia mirusieji atsisveikina su dievu Tvi.
Nuorodos
www.worldlakes.org
Sorbų kalbos
Sorbų kalbos – vakarų slavų kalbų grupė, kuriai priklausančios kalbos, vartojamos Lužicos regione rytų Vokietijoje. Šias kalbas vartoja sorbai. Seniau sorbų kalbos dar įvardintos kaip vendų, lužitėnų, Lužicos serbų kalbos.
Sorbų kalbos skirstomos į dvi kalbas (kartais laikomas tarmėmis):
Sorbų kalbos išlaikiusios daiktavardžių, įvardžių, būdvardžių, veiksmažodžių dviskaitą – tokia forma išlikusi nedaugelyje gyvų indoeuropiečių kalbų (slovėnų, žemaičių, škotų gėlų).
Gubenas
Gubenas  – miestas rytų Vokietijoje, Brandenburgo žemėje, Neisės kairiajame krante, priešais Lenkijos miestą Gubiną. Keliai į Frankfurtą, Kotbusą, Zeliona Gurą, Forstą. Miestas yra istoriniame Lužicos regione, čia greta vokiečių kalbos vartojamos ir sorbų kalbos.
Istorija
Miestas susikūrė XIII a. ant prekybinio kelio tarp Leipcigo ir Poznanės. Miesto teisės suteiktos 1235 m. Vakariniame krante pastatyta bažnyčia ir benediktinų vienuolynas. XIV–XVI a. miestas įtvirtintas. XVI a. pradėjo vystytis tekstilės pramonė. Čia gamintos pirštinės, skrybėlės. XIX a. vid. pradėta lignito gavyba. 1846 m. Gubeną pasiekė geležinkelis. Po II pasaulinio karo rytinė miesto dalis priskirta Lenkijai ir tapo Gubino miestu. VDR laikais vokiškoji miesto dalis vadinta Vilhelm Pik Štat Gubenu (Wilhelm-Pieck-Stadt Guben), čia gimusio VDR prezidento Vilhelmo Piko garbei.
Malšė
Malšė  – upė, tekanti Austrijoje ir Čekijoje; kairysis Vltavos intakas. Ištakos – šiauriniai Viehbergo šlaitai, netoli Sandlo gyvenvietės, esančios Freištato rajone, Aukštutinės Austrijos žemėje. Teka šiaurės kryptimi. Pasienyje tarp Austijos ir Čekijos teka 22 km. Čekijoje pradeda tekėti Česky Krumlovo rajone, Pietų Čekijos krašte, netoli Dolni Dvoržištės kaimo. Česke Budejovicuose įteka į Vltavos upę.
Mattia Binotto
Matija Binoto (g. 1969 m. lapkričio 3 d.) – buvęs Formulės-1 Ferrari komandos vadovas.
Karjera
1995 m. pradėjo dirbti „Ferrari“ komandoje. 2013 m. pradėjo vadovauti variklių departamentui. 2016 m. pradėjo vadovauti technikos skyriui.
2019 m. sausį, vietoj Mauricijaus Arivabenės, tapo komandos vadovu. 2022 m. pabaigoje pasitraukė iš pareigų. Jį pakeitė prancūzas Frederikas Vasioras.
AB Koton
AB Koton – buvusi Lietuvos įmonė veikusi Kaune ir gaminusi trikotažo gaminius.
Makedonijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Makedonijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Shkëndija – Renova
---
- -
Pelister – Akademija Pandev
-
--- ---
Finalas
---
Liudvika Meškauskaitė
Liudvika Meškauskaitė (g. 1956 m. balandžio 27 d. Marijampolėje ) – teisininkė, advokatė, Lietuvos advokatūros savivaldos veikėja, žiniasklaidos teisės specialistė, Vilniaus universiteto (VU) ir Mykolo Romerio universiteto (MRU) docentė, visuomenės veikėja.
Biografija
1974 m. aukso medaliu baigė Kalvarijos vidurinę mokyklą, 1979 m. su pagyrimu – teisę VU Teisės fakultete, įgijo teisininkės kvalifikaciją. 1994 m. stažavosi Vokietijos advokatų kontoroje „Brandenburg-Wilhelm-Warrelmann“ Hamburge. 2004 m. birželio 30 d. apgynė disertaciją tema „Žiniasklaidos teisė: visuomenės informavimo teisė, teoriniai ir praktiniai aspektai", socialinių mokslų (teisės krypties) daktarė.
1979 m. Vilniaus 2-osios juridinės konsultacijos stažuotoja, 1980-1989 m. Varėnos rajono advokatų kontoros vedėja, advokatė, 1989-1995 m. Vilniaus miesto 1-osios advokatų kontoros advokatė, nuo 1997 m. Austrijos ambasados Lietuvoje advokatė patikėtinė, nuo 1995 m. advokatės Liudvikos Meškauskaitės kontoros vadovė, advokatė. Nuo 2003 m. Vilniaus komercinio arbitražo teismo arbitrė. Specializacija – Žiniasklaidos teisė, Baudžiamoji teisė, Žmogaus teisės, Atstovavimas civilinėse bylose, Civilinė teisė (Prievolinė teisė).
1999-2005 m. Lietuvos teisės universiteto Konstitucinės teisės katedros lektorė, žiniasklaidos teisės dėstytoja, nuo 2005 m. docentė. 2001-2002 m. VU Žurnalistikos instituto ir Kauno Vytauto Didžiojo universiteto dėstytoja. Nuo 2006 m. VU Teisės fakulteto docentė. Paskelbė mokslinių ir publicistinių straipsnių. Skaitė pranešimus konferencijose, dalyvavo diskusijose. Teikia komentarus žiniasklaidai teisės temomis.
Nuo 2002 m. Teisinio darbo stažo pripažinimo komisijos narė, 1999-2000 m. Lietuvos Respublikos baudžiamojo kodekso projekto rengimo darbo grupės, 2000 m. darbo grupės, rengusios Visuomenės informavimo įstatymo naują redakciją, narė; 2001–2001 m. Seimo ir Jungtinių Tautų Vystymo programos Žmogaus teisių veiksmų plano projekto (HURIST) pranešimo apie žmogaus teisių padėtį Lietuvoje bendraautorė (autorė temų – „Nusikaltimų aukų teisinė padėtis" ir „Teisės į privatų gyvenimą apsauga").
1999-2000 m. Lietuvos radijo ir televizijos komisijos narė, nuo 2005 m. Lietuvos radijo ir televizijos komisijos narė. Lietuvos teisininkų draugijos (LTD) tarybos narė, LTD valdybos narė, nuo 2002 m. kovo 15 d. iki 2008 m. balandžio 18 d Lietuvos advokatų tarybos narė, Lietuvos advokatūros Tarybos pirmininko pavaduotoja (nuo 2011 m. gegužės 11 d.).
Nuo 1997 m. Lietuvos žmogaus teisių centro tarybos narė, 1998–1999 m. Atviros Lietuvos fondo ekspertė, 2004 m. Žmogaus teisių stebėjimo instituto prie Atviros Lietuvos fondo ekspertė, parengė apžvalgos „Žmogaus teisės Lietuvoje 2003 metais" skyrių „Teisė į informaciją Lietuvoje", nuo 2004 m. Spaudos, radijo ir televizijos rėmimo fondo tarybos narė.
Oibino kalnas
Oibino kalnas  – kalnas Citau kalnuose (Sudetų kalnų dalis), rytų Vokietijoje, į pietvakarius nuo Citau, prie Oibino miestelio. Aukštis – 514 m.
Renato Steffen
Renatas Štefenas (g. 1991 m. lapkričio 3 d.) – futbolininkas, saugas (vingeris). Atstovavo Šveicarijos rinktinei.
Oibino kalnas
Kalno viršūnėje yra Karolio IV Liuksemburgiečio pilies griuvėsiai bei 1369 m. pastatyto celestinų vienuolyno liekanos. 1311–1316 m. Oibino kalne pradėtos įtvirtinimų, skirtų prekybinių kelių gynybai, statybos. Pastatytas kaizerio namas, kuriame ilsėjosi Karolis IV, 1366–1384 m. pastatyta gotikinė bažnyčia. Husitų karų metu Oibino kalnas buvo neįveikiamas priešų. Reformacijos metais vienuolynas nustojo veikti, o 1577 m. žaibas sudegino bažnyčią.
Renato Steffen
FC Solothurn
Profesionalo karjerą pradėjo Šveicarijoje. 2011–2012 m. žaidė FC Solothurn.
Young Boys
Vėliau persikėlė į BSC Young Boys. Šiame klube žaidė 2013–2016 m.
FC Basel
Nuo 2016 m. žaidė FC Basel.
Wolfsburg
Persikėlė į Vokietiją. Nuo 2018 m. atstovauja VfL Wolfsburg.
Pasiekimai
su FC Basel
Rinktinės
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2015 m. Pirmą įvartį atstovaudamas nacionalinei rinktinei pelnė žaisdamas prieš lietuvius.
Rungtynės prieš Lietuvą
--
Saksunas
Saksunas  – kaimas Fareruose, šiaurės vakarinėje Streimojaus salos pakrantėje. Priklauso Sundos savivaldybei. Apsuptas kalnų. Gyvenvietėje yra bažnyčia, kuri buvo pastatyta Tjornuvike. 1858 m. išardyta ir perkelta į Saksuną. Saksuno muziejus įsikūręs XVII a. būvusiame ūkiniame pastate.
Taurean Prince
2016 m. NBA naujokų biržoje 12-uoju šaukimu jį pasirinko Jutos „Jazz“, tačiau jis buvo išmainytas į Atlantos „Hawks“, kur žaidė tris sezonus, o 2019 m. tarpsezonyje buvo išmainytas į Bruklino „Nets“. 2021 m. sausį jis buvo išmainytas į Klivlando „Cavaliers“. 2021 m. rugpjūčio 3 d. T. Princas kartu su 2022 m. antrojo rato šaukimu ir pinigais buvo iškeistas į Minesotos „Timberwolves“ mainais į Ricky Rubio.
Lukrecija Sabaitytė
Lukrecija Sabaitytė (g. 2002 m. balandžio 8 d.) – Lietuvos lengvaatletė, kuri specializuojasi sprinto ir estafetiniuose bėgimuose, daugkartinė Lietuvos čempionatų medalininkė.
Biografija
2023 m. Europos iki 23 metų lengvosios atletikos čempionate Sabaitytė dalyvavo moterų 200 m bėgimo rungtyje. Atrankoje sportininkė užfiksavo 23.84 rezultatą ir su 16-u geriausiu rezultatu pateko į pusfinalio etapą. Pusfinalyje sportininkė distanciją įveikė per 24.40 ir galutinėje rikiuotėje užėmė 12-ą vietą.
Paulius Čižinauskas
miniatiūra Paulius Čižinauskas (g. 1977 m.) – lietuvių teatro ir kino aktorius. Daugiausia vaidina teatro „cezario grupė“ spektakliuose. Kuria vaidmenis ir kituose Lietuvos teatruose. Taip pat vaidina lietuvių bei užsienio kūrėjų filmuose. Pastaruoju metu pastebėtas miniserialo „Černobylis“ (2019) epizodiniame vaidmenyje.
Aktorystės mokslus baigė 2001 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje. Dramos aktorių kurso vadovas Vladas Bagdonas.
Du kartus drauge su kitais teatro „cezario grupė“ aktoriais pelnė Auksinį scenos kryžių – 2003 ir 2010 m. teatro apdovanojimuose.
Sugaudžiai
Sugaudžiai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Židikų, prie kelio. Išlikę Sugaudžių dvaro pastatų, neveikiančios kaimo kapinaitės.
Etimologija
Kaimas pavadintas pagal dvarininkų Sugaudžių pavardę (dvarininkinis vietovardis).
Allison Reed
thumb|Ambrulevičius ir Reed 2019 m.
Elison Rid (Allison Reed, g. 1994 m. birželio 8 d. Kalamazu) – JAV dailiojo čiuožimo sportininkė. Daugkartinė Lietuvos čempionato nugalėtoja. Nuo 2017 m. varžosi šokių ant ledo disciplinoje po Lietuvos vėliava su partneriu Sauliumi Ambrulevičiumi.
Gimė japonės ir amerikiečio šeimoje.
2010 m. kartu su Otaru Japaridze dalyvavo 2010 m. žiemos olimpiadoje po Gruzijos vėliava ir užėmė 22-ą vietą.
2014 m. Kandidatų turnyras
'''2014 m. Kandidatų turnyras''' – finalinis atrankos turnyras, kuris išaiškino šachmatininką, 2014 metais žaisiantį mačą dėl pasaulio šachmatų čempiono vardo su Magnusu Karlsenu. Turnyras vyko 2014 m. kovo 13–31 d. Chanty Mansijske. Nugalėjo Višvanatanas Anandas, surinkęs 8½ taško iš 14 galimų. Jis iškovojo teisę žaisti 2014 m. pasaulio šachmatų čempionato mačą su pasaulio čempionu.
Dalyvių atranka
Kandidatų turnyre dalyvauja aštuoni žaidėjai, kurie atrenkami laikantis šių taisyklių:
1. Paskutiniojo pasaulio čempionato mačą pralaimėjęs žaidėjas
2. Du 2013 m. pasaulio šachmatų taurės varžybų finalininkai.
3. Du žaidėjai, kurių priešpaskutinių metų iki turnyro antrojo pusmečio vidutinis reitingas geriausias (išskyrus žaidėjus, kurie patenka pagal 1. ir 2. punktus) Vidutinis reitingas apskaičiuojamas priešpaskutinių metų liepos mėn reitingą sudedant su paskutinių metų sausio mėn. reitingu ir dalijant iš dviejų. Jei reitingai vienodi reitingai apskaičiuojami dviejų ženklų po kablelio tikslumu. Jei vis dar lygu žiūrima, kiek žaidėjai per dvylika priešpaskutinių metų mėnesių yra sužaidę reitinguojamų partijų. Patenka žaidėjas sužaidęs didesnį partijų skaičių.
4. Du geriausi 2012-13 m. FIDE Didžiojo prizo varžybų žaidėjai.
5. Vienas organizatorių pakviestas žaidėjas, kurio reitingas praėjusių metų sausio mėn ne mažesnis kaip 2700.
'''2014 m. Kandidatų turnyro dalyvių sąrašas.'''
Žaidėjo sutikimas
FIDE svetainėje paskelbus patenkančių į Kandidatų turnyrą žaidėjų sąrašą, žaidėjai per mėnesį, po to, kai gavo iš FIDE nutarimo kopiją turi pasirašyti atitinkamą sutartį ir faksu ir registruotu laišku. Žaidėjas neatsiuntęs laiku pasirašytos sutarties pakeičiamas žaidėju iš aukščiausiąją reitingą turinčių žaidėjų sąrašo. Tik dėl rimtų priežasčių FIDE gali priimti ne daugiau, kaip 10 dienų pavėluotą sutartį. Žaidėjai, kurie nebuvo patekę į kandidatų turnyrą, dėl keitimų įgiję teisę žaisti Kandidatų turnyre skelbiami FIDE svetainėje. Šie žaidėjai turi per vieną savaitę pasirašytą sutartį pasiųsti į FIDE sekretoriatą.
Žaidėjų pakeitimas
Tuo atveju, kai žaidėjas negali dalyvauti, jis pakeičiamas iš geriausių žaidėjų 2011 m. liepos – 2012 m. sausio mėn Elo reitingo sąrašo. Žaidėjas, kuris atsisako dalyvauti likus daugiau, kaip mėnesiui iki pirmojo rato, jis keičiamas žaidėju iš geriausių žaidėjų 2011 m. liepos – 2012 m. sausio Elo reitingo sąrašo. Žaidėjas, kuris atsisako dalyvauti likus mažiau, kaip mėnesiui iki pirmojo rato kitu žaidėju nekeičiamas.
Turnyro formatas
Turnyre 8 žaidėjai žaidžia du ratus ratų sistemos turnyrą (14 turų). Jei dalyviai yra iš vienos šalies federacijos, tarpusavyje jie žaidžia 1 ir 8 ratuose. Jei tokių daugiau (iki keturių) jie tarpusavyje žaidžia 1, 2, 3 ir 8, 9, 10 ratuose.
Kai žaidėjas pasitraukia iš turnyro nesužaidęs 50 ٪, visi jo rezultatai yra anuliuojami.
Laiko kontrolė
Kiekvienam žaidėjui partijai skiriama laiko: 120 min. pirmiesiems 40 ėjimų, 60 min sekantiems 20 ėjimų ir po antros laiko kontrolės 15 min kur nuo 61 ėjimo pridedama po kiekvieno ėjimo po 30 sek.
Kandidatų turnyro nugalėtojo nustatymas
1. Tarpusavio susitikimo rezultatas. Jei lygu, tai
2. Pergalių skaičius turnyre. Jei vis dar lygu, tai
3. Soneborno – Bergerio koeficientas
Jei pritaikius visas tris sąlygas, vis dar lygu, tai rengiamos varžybos tarp žaidėjų, kurių rezultatai vis dar lygūs. Traukiami burtai dėl spalvų ir žaidžiamos dvi greitosios partijos, po 25 min, pridedant po kiekvieno ėjimo po 10 sek.
Jei pabaigus dvi partijas vis dar lygu, dėl spalvų traukiami burtai ir žaidžiamos dvi žaibo partijos po 5 min., pridedant po kiekvieno ėjimo po 3 sek. Jei pasibaigus dviem žaibo partijoms – lygu, tai dar kartą, bet ne daugiau, kaip du kartus, tomis pat sąlygomis, žaidžiamos dvi žaibo partijos.
Jei ir vėl mačas baigiasi lygiosiomis, tai žaidžiama paskutinė žaibo partija. Traukiami burtai ir žaidėjas, kuris laimėjo burtų traukimą, gali pasirinkti figūrų spalvą. Baltieji žaidimui gauna – 5 min, juodieji – 4 min, be to, nuo 61 ėjimo, po kiekvieno ėjimo, abiem žaidėjams pridedama po 3 sek. Jei partija baigiasi lygiosiomis, mačo nugalėtoju skelbiami juodieji.
Paskutinės žaibo partijos nugalėtojas galutinėje lentelės rikiuotėje užima pirmąją vietą, o jo varžovas – antrąją vietą.
Pirmoji pusė
Po trečio turo Višvanatanas Anandas, nugalėjęs Šakhrijarą Mamedjarovą, o kitoms partijoms pasibaigus lygiosiomis. tampa vienvaldžiu lyderiu. Antra – trečia vieta dalijasi P. Svidleris ir V. Kramnikas – po 2 taškus.
Ketvirtajame ture V. Anandas po debiuto pozicinės persvaros neįgijo, tad partija netrukus baigėsi lygiosiomis. Kituose mačuose L. Aronianas apžaidė P. Svidlerį. Likusios partijos baigėsi lygiosiomis. V. Anandas, kaip ir anksčiau – pirmas (3 iš 4), o netoliese – V. Kramnikas ir L. Aronianas (po 2½ iš 4). V. Topalovas ir P. Svidleris dalijasi 4-5 vietas (2 iš 4).
Penktajame ture P. Svidleris, nugalėjęs V. Topalovą, grįžta į persekiotojų grupę, bet V. Anandas, baigęs lygiosiomis su D. Andreikinu, išlieka lyderiu (3½ iš 5). Persekiotojų grupė padidėjo: V. Kramnikas, L. Atronianas ir P. Svidleris turi po 3 taškus iš 5 galimų.
Šeštajame ture Š. Mamedjarovas laimi prieš P. Svidlerį, V. Topalovas – prieš V. Kramniką. Likusios dvi partijos baigėsi lygiosiomis: vienoje jų, L. Aronianas išleido pergalę prieš D. Andreikiną. Tad V. Anandas išliko vienvaldžiu lyderiu (4 iš 6). Už jo – L. Aronianas (3½ iš 6), toliau seka 4-ių žaidėjų grupė: V. Kramnikas, P. Svidleris, Š. Mamedjarovas ir V. Topalovas (po 3 iš 6).
Septintame ture L. Aronianas, nugalėjęs S. Karjakiną paveja V. Anandą. Gi buvęs pasaulio čempionas, nors ir turėjęs nežymią persvarą prieš P. Svidlerį, nieko daugiau, kaip lygiųjų, neišspaudė. D. Andreikinas, nubaudęs V. Topalovą už per daug ambicingą žaidimą, pakilo iš paskutinės vietos. Po septynių turų lyderiai V. Anandas ir L. Aronianas turi po 4½ taško, V. Kramnikas – 4, o P. Svidleris – 3½ taško.
Turnyro lentelė
Antroji pusė
Aštuntas turas. Abu lyderiai L. Aronianas ir V. Anandas žaidė tarpusavyje ir pasidalino po pustaškį. Šis rezultatas, jei varžybų pabaigoje abu turėtų po lygiai taškų, naudingesnis V. Anandui (tarpusavio santykis 1½ : ½). V. Kramnikas turėjo šansų pavyti lyderius, bet D. Andreikinas, gynėsi nepriekaištingai. S. Karjakinas, po ilgos kovos, įveikė P. Svidlerį. Tad, po 8-turų priekyje V. Anandas ir L. Aronianas – po 5 taškus, po jų V. Kramnikas – 4½. Toliau seka penkių žaidėjų grupė, turinčių po 3½ taško.
Devintajame ture vyko mūšis tarp dviejų buvusių pasaulio čempionų. Jame V. Anandas įveikė V. Topalovą ir vėl tapo vienvaldžiu lyderiu, nes L. Aronianas pralaimėjo Š. Mamedjarovui. S. Karjakinas nugalėjo V. Kramniką, o D. Andreikinas su P. Svidleriu baigė lygiosiomis. Po 9 turų pirmauja Anandas – 6 taškai, lenkdamas tašku antroje vietoje esantį L. Aronianą, toliau seka V. Kramnikas, S. Karjakinas ir Š. Mamedjarovas – po 4½ taško.
10-ajame ture, V. Anandas baigė lygiosiomis su Š. Mamedjarovu. Artimiausias jo varžovas L.Aronianas taip pat sužaidė lygiosiomis su V. Topalovu. Tik P. Svidleris gavo tašką, laimėjęs prieš V. Kramniką po varžovo grubios klaidos. Lygiosios S. Karjakino – D. Andreikino partijoje. V. Anandas su 6½ taško antroje vietoje esantį L. Aronianą lenkia tašku. Toliau seka Š. Mamedjarovas, S. Karjakinas ir P. Svidleris turintys po 5 taškus.
11-asis turas. Visos partijos baigėsi lygiosiomis. V. Anandas žaidė juodaisiais prieš V. Kramniką, kuris pasirinko Kataloniškąją partiją. V. Anandas, stumdamas pirmyn c pėstininką, išlaisvino vertikales ir, suteikęs erdvės sunkiosioms figūroms, įgijo kontržaidimą. Po to, laikinai paaukojęs pėstininką, nesunkiai pasiekė lygiąsias. V. Anandas prieš artimiausią varžovą tebepirmauja tašku (7 iš 11), L. Aronianas- 2-as (6), P. Svidleris, Š. Mamedjarovas ir S. Karjakinas dalijasi 3-5 vietas (po 5½).
12-asis turas. V. Anandas priima praktinį sprendimą, sutikdamas baigti lygiosiomis su D. Andreikinu, nors ir geresnėje, bet sudėtingoje pozicijoje. Tai, atsižvelgus į kitus turo rezultatus, jį priartino link mačo su pasaulio čempionu M. Karlsenu. Partijos L. Aronianas – V. Kramnikas ir Š. Mamedjarovas – S. Karjakinas baigėsi lygiosiomis, o V. Topalovas laimėjo prieš P. Svidlerį. Po 12 turų V. Anandas tebepirmauja tašku – 7½ taško, L. Aronianas -6½, Š. Mamedjarovas ir S. Karjakinas dalijasi 3-ą vietą – po 6 taškus.
14-ame ture sprendėsi, kas užims 2-3 vietas. Partija tarp L. Aroniano ir S. Karjakino tesėsi septynias valandas ir baigėsi S. Karjakino pergale. Jis ir užėmė 2-ąją vietą. 3-5 vietoje pagal surinktus taškus – V. Kramnikas, Š. Mamedjarovas, D. Andreikinas. Pagal papildomus rodiklius V. Kramnikui – 3-ioji vieta. L. Aronianas 6-as, P. Svidleris pasidalijo 7-as vietas, o V. Topalovas – 8-tas.
Turnyre pelnytai nugalėjo Višvanatanas Anandas, kuris visą turnyrą buvo lyderis, arba trumpam dalijosi pirmą vietą su L. Aronianu (7-8 turai), o nuo 9-to turo iki pabaigos pirmavo tašku prieš antroje vietoje, iki 13-ojo turo, buvusį L. Aronianą. Jis tolygiai žaidė abu ratus: 1-ame surinko 4½ taško, 2-ame – 4.
L. Aronianui, lyderio persekiotojui, nesėkmingai susiklostė turnyro pabaiga: jis po 1-o rato, kartu su V. Anandu, dalijosi 1-ąją vietą (po 4½ iš 7), ilgą laiką buvo 2-oje vietoje (iki 13-ojo turo), bet pralaimėjęs paskutiniąsias dvi partijas D. Andreikinui ir S. Karjakinui, nukrito į 6-ąją vietą.
Lazdynai (Naudvaris)
Lazdynai arba Naudvaris (, nuo 1938 m. Altbaum) – buvęs dvaras ir seniūnija Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Lazdynų, Šešupės dešiniajame krante.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Lazdynų kaimo bendruomenė 1936 m. Lazdynai įkurti po 1709–1710 m. maro ištuštėjusio kaimo žemėse, arba atėmus žemes iš valstiečių ir juos perkėlus kitur. Nuo 1723 m. buvo valstybinis Liepgalių domeno palivarkas. 1782 m. perduotas paveldimon nuomon, 1834 m. galutinai išpirktas privačion nuosavybėn. 1822 m. buvo kulmiškasis dvaras su 45 gyventojais, 1854 m. – laisvai paveldimas dvaras su 4 gyvenamaisiais pastatais ir 50 gyventojų. 1879 m. valdė 200 ha žemės, iš jų 128 ha ariamos, 35 ha pievų ir ganyklų, 29 ha miško, augino darbinius arklius ir žirgus, mėsinius gyvulius.
Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Liepgalio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Lazdynų valsčiaus dvaras. Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai. 1905 m. Lazdynuose buvo 4 sodybos, 54 gyventojai. 1928 m. sujungus su Juknaičių valsčiaus Niekelstanaičių ir Užšešupių kaimais, Lazdynų dvaro apygarda pertvarkyta į kaimo bendruomenę ir priskirta Juknaičių valsčiui.
Tarpukariu buvo vidutinė dvaro sodyba su dideliais ūkiniais trobesiais ir keliomis darbininkų sodybėlėmis. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko.
Citau
Citau, Žitava (, sorb. Žitawa) – miestas rytų Vokietijoje, Saksonijoje, Sudetų priekalnėse, prie Neisės upės, šalia Vokietijos, Lenkijos ir Čekijos sienų sandūros. Keliai į Liberecą, Gerlicą, Zgoželecą, Bauceną. Geležinkelio stotis.
Yra itališko stiliaus rotušė, Šv. Jono bažnyčia. Netoli miesto iškilęs Oibino kalnas su viduramžių pilies ir vienuolyno griuvėsiais.
Ekskursija
thumb|250px|Senoliai vaikšo [[Salduvės parku nuo piliakalnio link Talšos ežero]] Ekskursija ( 'pasivaikščiojimas, pasivažinėjimas', iš 'išbėgti', excursus 'išvykęs, nukrypęs') – kolektyvinė išvyka pažintiniais tikslais kaip pramoga, poilsio forma arba mokymo (mokymosi) forma. Ekskursijų metu lankomasi muziejuose, įstaigose, įmonėse, žymiose ar kuo nors ypatingose vietose (mūšių vietose ir kt.), renginiuose (sporto varžybose, parodose ir kt.). Ekskursijos būna atskiri renginiai arba didesnio veiklos komplekso dalis (turistinė ekskursija gali būti kruizo dalis, mokomoji ekskursija - mokykloje ar universitete dėstomo kurso dalis).
Paprastai eksursijas veda tam pasiruošęs asmuo - ekskursijų vadovas ar gidas arba mokytojas ar dėstytojas (mokomąsias ekskursijas). Gidas ar kitoks vadovas parodo dėmesio vertus objektus ar vietas, papasakoja apie svarbius ar įdomius, faktus, susijusius su ekskursijoje matomais objektais, atsako į klausimus.
Eksursijos mokyme
Ekskursijos būna:
Ekskursijų klasifikacija
Ekskursijų gali būti labai įvairios, tad jos kasifikuojamos į tam tikras grupes :
Pagal ekskursantų kiekį:
Pagal ekskursantų pobūdį:
Pagal ekskursantų amžių:
Pagal vedimo būdą: ir kt.
Pagal ekskursijos vietą - miesto, užmiesčio, muziejaus, gamybinės įmonės, kompleksinės (apima kelias vietas)
Pagal judėjimo būdą - pėsčiosios, transportinės. Transportinėse naudojama kokia nors transporto priemonė - autobusas, dviračiai, arklinis transportas, laivas ir pan. Naudojant transporto priemones ekskursijos laikas paprastai dalinamas į dvi dalis - sustojimuose apžiūrinėjami ekskursiniai objektai, kelionės metu pasakojama papildoma medžiaga apie matytus ar matysimus objektus arba pasakojama apie objektus, pro kuriuos keliaujama.
Pagal trukmę - vienos valandos, kelių valandų, vienos dienos ir t. t.
Metatezė
Metatèzė ( 'su(si)keitimas vietomis') – garsų sukeitimas vietomis. Atsitiktinė metatezė dažniausiai pasitaiko tarminiuose lietuvių kalbos žodžiuose primdėlė 'pirmdėlė', simplas 'silpnas', levorvelis 'revolveris'. Lietuvių kalboje metatezę patiria prieš bet kokį priebalsį atsidūrusios vidinės sk tipo (‑sk‑, ‑šk‑, ‑zg‑) priebalsių grupės (drėskė : drėksti, čirškia : čirkšlỹs, mezgė : mègzti).
Romos katalikų bažnyčia Lenkijoje
miniatiūra|220px|right|Gniezno arkivyskupas, primas [[Wojciech Polak]]
Metatezė
Metatezė skirstoma į artimąją ir tolimąją. Artimosios metatezės atveju vietomis susikeitę garsai lieka vienas greta kito (mezgė : megzti), o patiriantys tolimąją metatezę po šio virsmo atskiriami kitų garsų (mezgė : smegenys < *mezgenys).
Romos katalikų bažnyčia Lenkijoje
Romos katalikų bažnyčia Lenkijoje – Romos katalikų tikinčiųjų bendruomenė Lenkijoje, didžiausia ir įtakingiausia krikščionių bendruomenė šalyje. Ji suskirstyta į 14 arkivyskupijų ir 27 vyskupijas bei karinį ordinariatą (Ordynariat Polowy Wojska Polskiego). Šalyje, be 41 lotyniškosios bažnyčios katalikų vyskupijos, yra dvi Rytų Katalikų bažnyčios eparchijos. Joms priklauso apie 10 000 parapijų ir religinių bendrijų. Yra 33 milijonai katalikų (įskaitant krikštytų kūdikių skaičių). Bažnyčios primas yra Gniezno arkivyskupas Wojciech Polak. Pagal 2014 m. Statistikos metraštį, 85,8 proc. Lenkijos gyventojų buvo katalikai.
Konkordatas tarp valstybės ir Bažnyčios leidžia vykdyti religinį švietimą mokykloje. Yra 31 000 valstybės apmokamų religinio ugdymo mokytojų. Vyriausybė iš dalies subsidijuoja Bažnyčios katalikiškas mokyklas, istorinių pastatų priežiūrą.
Istorija
Nuo to laiko, kai Lenkija oficialiai priėmė lotynų krikščionybę 966 m., katalikų bažnyčia atliko svarbų religinį, kultūrinį ir politinį vaidmenį šalyje. Lenkija savo katalikiška kultūra skyrėsi nuo kaimyninės Vokietijos, ypač rytų ir šiaurės Vokietijos, kur buvo daugiausia liuteronų, ir Rytų kraštų su stačiatikių tikėjimu. Užsienio priespaudos metais katalikų bažnyčia buvo ramstis kovoje už nepriklausomybę ir nacionalinį išlikimą. Pavyzdžiui, Lenkijos vienuolynas Čenstakavoje, sėkmingai pasipriešinęs Švedijos invazijai į Lenkiją XVII amžiuje, tapo nacionalinio pasipriešinimo okupacijai simboliu. Po Antrojo pasaulinio karo Sovietų Sąjungos kontroliuojamo komunistinio režimo sukūrimas leido Bažnyčiai tęsti šį vaidmenį, nors neseniai pateikta įrodymų apie dalies Lenkijos dvasininkų koloboravimą su svetima ideologija.
1978 m. Lenkijos kardinolo Karolio Vojtylos išrinkimas popiežiumi Jonu Pauliumi II sustiprino tapatybės ryšius. Jono Pauliaus II vizitai į Lenkiją telkė opoziciją sovietiniam režimui. Jo beatifikacija 2011 m. ir kanonizacija po trejų metų dar labiau įkvėpė Lenkijos žmones. 2013 m. jo antrasis įpėdinis popiežius Pranciškus (jį lenkas popiežius buvo pakėlęs į kardinolus) paskelbė apie 2016 m. Pasaulio jaunimo dienų renginio vietą Krokuvą.
Bažnyčios struktūra
thumb|right|300px|Lenkijos katalikų vyskupijų žemėlapis
Sukarepka
Sukarepka – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Nedzingės, 1 km į pietus nuo Pilvingių, šalia kelio (ir jo atšakos į Pilvingius). Šalia telkšo ežeras Pilvingis.
Istorija
XIX a. pab. Rudnia pateko į Trakų apskrities Nedzingės valsčių, Pilvingių apylinkę, priklausė Merkinės dvarui. 1865 m. kaime gyveno rusai.
Tingmerkpukas
Tingmerkpukas – upė JAV, Aliaskoje, Šiaurės Nuokalnių regione; Kokoliko intakas. Ilgis siekia apytikriai 44 km.
Tingmerkpuko ištakos yra De Longo kalnuose. Upė teka į šiaurės rytus, kol įteka į Kokoliko upę į rytus nuo Tingmerkpuko kalno, apie 13 km į rytus nuo Poko kalno ir apie 72 km į šiaurės rytus nuo Kelio kalno (priklauso Brukso kalnagūbriui).
Upės pavadinimą inuitų kalba 1926 m. paminėjo Gerald FitzGerald iš JAV geologijos tarnybos. Upėvardis kildinamas iš žodžio, reiškiančio „didžiausias paukštis“ (inuitų k. tingmiakpak); taip įvardijamas kilnusis erelis (porūšis Aquila chrysaetos canadensi).
Lietuvos lengvosios atletikos čempionatas
Dalyvavimas
Čempionate dalyvauja miestų, rajonų, savivaldybių ir sporto klubų komandų sportininkai, įvykdę kvalifikacinius normatyvus. Lietuvos nacionalinės rinktinės nariams normatyvas nebūtinas. Jei 12 sportininkų (bėgimų rungtyse – 16 sportininkų) rungtyje neįvykdo kvalifikacinio normatyvo, į čempionatą patenkama eiliškumo tvarka pagal geriausius sezono rezultatus. Lietuvos nacionalinės rinktinės narių dalyvavimas būtinas.
Varžybos
Čempionate sportininkai rungiasi šiose rungtyse:
Anksčiau čempionate buvo vykdomos 10000 m bėgimo, 20 km sportinio ėjimo, 2000 m kliūtinio bėgimo ir daugiakovių rungtys.
Čempionato rengimas
44 čempionatus rengė Vilnius (pirmas: 1948- paskutinis: 1996), 37 - Kaunas (pirmas: 1921- paskutinis: 2014), 7 - Klaipėda (pirmas: 1927- paskutinis: 1984), 2 - Panevėžys (1966-1967), 1 - Šiauliai (2013), 2 - Palanga (2015-2016).
Kolomyja
Kolomyja  – miestas pietvakarių Ukrainoje, Ivano Frankivsko srityje, Pruto kairiajame krante, 70 km į šiaurės vakarus nuo Černivcų. Rajono centras. Praeina Ivano Frankivsko–Černivcų geležinkelis ir plentas. Žemės ūkio mašinų gamyba, metalo ir medienos apdirbimo, tekstilės, siuvimo, avalynės, maisto (mėsos, duonos, sūrių, konservų, sulčių), popieriaus, statybinių medžiagų pramonė.
Kolomyja garsėja kaip huculų liaudies meno centras: raižybos, metalo, keramikos dirbinių, kilimų audimo, siuvinėjimo dailieji amatai. Turizmas. Stovi Viešpaties Apreiškimo cerkvė (1587 m.), Huculų liaudies meno muziejus (1926 m.).
Istorija
Kolomyja šaltiniuose minima nuo XIII a. (Danieliaus Haličiečio „pelno miestas“). Buvo svarbus prekybinis miestas prie kelių į Europos miestus. Nuo XIII a. garsėjo druskos kasyklomis. 1405 m. Kolomyjai suteiktos Magdeburgo teisės. XVI a. pab. – XVII a. miestą nuolat siaubė turkai ir valachai.
Užšešupiai
Istorija
1580 m. minima vietovė „Alksnupėnuose už Šešupės” (Alxnüppenen auf jenseits der Scheschuppe). 1660 m. pirmąkart minimas Užšešupių (Uscheschuppen) pavadinimas. Iki XIX a. vadinti ir Pukšiais (Puckschen). 1736 m. Užšešupiuose gyveno 1 vokiečių ir 3 lietuvių šeimos (Tischkaties, Brunies ir Gilligaties 1728 m. ). 1785 m. buvo karališkųjų valstiečių kaimas su 4 ugniakurais (gyvenamaisiais pastatais), 1823 m. – 4 sodybų kaimas su 28 gyventojais. 1854 m. Užšešupiuose buvo 5 gyvenamieji pastatai ir 50 gyventojų.
Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Liepgalio domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Juknaičių valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Lazdynų evangelikų liuteronų parapijai. 1905 m. Užšešupiuose buvo 10 sodybų, 61 gyventojas, iš jų – 12 lietuvių (20 %). 1928 m. kartu su Niekelstanaičių kaimu ir Lazdynų dvaru sujungtas į naują Lazdynų kaimo bendruomenę.
Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Aleksejevkos kaimo gyvenvietei.
Antanas Žukauskas (1939)
thumb|1 litas thumb|2 litai thumb|5 litai Antanas Žukauskas (1939 m. kovo 9 d. Pienionyse, Anykščių valsčiuje – 2022 m. balandžio 27 d. Vilniuje ) – Lietuvos dailininkas, skulptorius, kultūros ir meno veikėjas.
Biografija
Gimė 1939 m. kovo 9 d. Pienionyse. 1948–1959 m. mokėsi Anykščių Jono Biliūno vidurinėje mokykloje. 1960–1966 m. studijavo Valstybiniame dailės institute skulptūrą pas profesorių Juozą Kėdainį. 1966–1970 m. A. Žukauskas ėjo Lietuvos Kultūros ministerijos Meno reikalų kolegijos nario – eksperto pareigas. Nuo 1970 m. – laisvas menininkas. 1974 m. įstojo į Lietuvos dailininkų sąjungą. Nuo 1976 m. buvo Respublikinės monumentaliosios dailės meno tarybos narys, 1991–1995 metų laikotarpiu ėjo šios tarybos pirmininko pareigas. Buvo LR Seimo, Kultūros ministerijos, Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimų centro, Vilniaus savivaldybės, Lietuvos banko, Lietuvos autorinių teisių sąjungos tarybų ir meno komisijų narys-ekspertas.
Kūryba
Antanas Žukauskas buvo įvairių žanrų kūrėjas, reikšmingų monumentų, paminklų, dekoratyvinių skulptūrų, interjerų, mažosios plastikos, skulptūrinių portretų, koliažų, instaliacijų, LR apyvartinių (litų ir centų) ir ES apyvartinių nacionalinės pusės (eurų ir euro centų), kolekcinių monetų autorius. Nuo 1964 m. kūrė ir nuolat dalyvavo parodose, projektuose, konkursuose, simpoziumuose Lietuvoje ir svetur.