cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Voluinės metraštis
Turinys
Voluinės metraštyje pateikta nemažai originalių žinių apie XII–XIII a. Lietuvą ir lietuvius bei su ano meto Lietuva susijusius politinės istorijos įvykius (pvz., apie lietuvių ir Minsko kunigaikščio Volodariaus karinę politinę sąjungą (XII a.), lietuvių ir jotvingių žygius į Pietvakarių Rusią (XIII a.), Voluinės ir Haličo kunigaikščių žygius prieš jotvingius (XIII a.), 1219 m. Lietuvos ir Voluinės taikos sutartį, apie Lietuvos valdovus Mindaugą, Treniotą, Vaišelgą, Švarną, Traidenį, Butigeidį ir Butvydą, apie 1249–1252 m. Lietuvos vidaus karą, 1258–1259 m. Burundajaus žygį į LDK žemes).
Voluinės metraščio įrašuose, kurie yra vienaip ar kitaip susiję su Lietuva, aiškiai juntamas Voluinės metraščio sudarytojų antipagoniškas bei antilietuviškas politinis užsiangažavimas; vis dėlto dauguma istorikų tuose įrašuose aprašytų įvykių tikrumu neabejoja.
Antanas Dibisteris
Antanas Dibisteris (1904 m. birželio 12 d., Gribžėnų k., Gargždų vls., Telšių aps., Kauno gub. – 1941 m. birželio 24 – 25 d., Rainių k., Telšių vls., Telšių aps.) – Lietuvos pedagogas, atsargos karininkas, visuomenės veikėjas, Rainių kankinys.
Biografija
Mokėsi Kvietinių pradžios mokykloje, Kretingos progimnazijoje ir Telšių mokytojų seminarijoje, kurią baigė 1929 m. Nuo 1928 m. mokytojavo Alsėdžių ir Virkšų pradžios mokyklose, tarnavo Lietuvos kariuomenėje, baigė kariūnų aspirantų kursus ir gavo atsargos leitenanto laipsnį.
Nuo 1933 m. rugsėjo 1 d. Kartenos pradžios mokyklos vedėjas. Vyriausybei priėmus nutarimą dėl privalomo šešiamečio pradinio išsilavinimo, jam teko 1937–1938 m. Kartenoje komplektuoti šešių skyrių pradinę mokyklą, imtis metodininko veiklos – kasmet organizuoti Kartenos valsčiaus mokytojų konferencijas, kurių metu pedagogai dalinosi darbo patirtimi, vesdavo parodomąsias pamokas.
1940 m. liepos 12–13 d. naktį suimtas, kalintas NKVD pasienio kariuomenės brigados Kretingos areštinėje, 1941 m. vasario 20 d. perkeltas į Telšių kalėjimą, 1941 m. birželio 24–25 d. naktį nukankintas Rainių miške netoli Telšių.
Šeima
1934 m. vedė mokytoją Pauliną Velžaitę.
Dukros: Nijolė Visockienė (g. 1935 m.); Aldona Leonienė (g. 1939 m.).
Visuomeninė veikla
Vytauto Didžiojo 500-ųjų mirties metinių minėjimo komiteto Alsėdžių skyriaus valdybos pirmininkas (1930 m.), Alsėdžių ir Kartenos valsčių pradinių mokyklų moksleivių sporto ir dainų švenčių ir kitų renginių organizatorius, Kartenos suaugusiųjų saviveiklos vakarų režisierius, Kartenos šaulių būrio vadas, tautininkų sąjungos narys, lietuvių tautinio jaunimo sąjungos „Jaunoji Lietuva“ Kartenos apylinkės vadas.
Janavara
Janavara  – miestas Peru, Arekipos departamente, Arekipos priemiestis.
Būdingi kolonijinio stiliaus pastatai, siauros gatvės, kaip ir Arekipoje daugelis pastatų pastatyti iš balto mūro. Yra 1750 m. pastatyta Šv. Jono Krikštytojo (San Juan Bautista) bažnyčia. Iš Janavaros atsiveria geras vaizdas į 3 ugnikalnius (Misti, Čančani ir Pikču Pikču). Miestas yra svarbus departamento turistinis objektas.
Dešra
thumb|right|250px|Kelių rūšių dešros
Dešra – mėsos gaminys.
Pagal gamybos technologiją ir vartojamą žaliavą dešros skirstomos į įdarytas, virtas, dešreles ir sardeles, pusiau rūkytas, rūkytas, arba kietąsias rūkytas, virtas rūkytas, kepenines, kraujo ir mėsos duoną.
Svarbiausia dešrų gamybos žaliava yra neriebi jautiena, kiauliena, rečiau − aviena ir paukštiena. Kepeninių ir kraujinių dešrų žaliava − kogalviai ir paskerstų gyvulių kraujas. Beveik visų rūšių dešroms daryti vartojami lašiniai. Kad dešrų įdaras turėtų daugiau pilnaverčių baltymų, į jį dedama kraujo plazmos, riebaus ir lieso pieno, pieno baltymų, kiaušinių, o kad pagerėtų skonis − druskos, cukraus, prieskonių ir uždaro (juodųjų, raudonųjų ir kvapiųjų pipirų, muskato riešutų, kardamono, kalendrų, kmynų, svogūnų, česnakų ir kt.). Į kai kurias mėsos duonos ir rūkytų dešrų rūšis dedama konjako arba maderos. Kad dešrų mėsa išliktų raudonos spalvos, į įdarą dedama silpno natrio nitrito tirpalo.
Dešroms tam tikrą formą suteikia ir saugo jas nuo aplinkos poveikio natūralios žarnos arba dirbtiniai apvalkalai (baltyminiai, celiulioziniai, polimerinės plėvelės). Įvairios dešros skiriasi išvaizda (storiu, perrišimo būdais).
Įdarytos, virtos, pusiau rūkytos, rūkytos, kepeninės ir kitokios dešros vartojamos daugiausia tik šaltam užkandžiui ir sumuštiniams daryti. Virtos, pusiau rūkytos dešros bei mėsos duona vartojamos ir karštos − kepamos atskirai ar su kiaušiniene. Kepeninė dešra truputį apkepama orkaitėje.
Dešrų laikymas
Įdarytos, virtos dešros ir mėsos duona laikoma šaldytuve ne ilgiau kaip parą. Šių dešrų supjaustyti griežinėliai šviesoje greitai pabąla, iš rausvų darosi pilki, todėl supjaustytų įdarytų ir virtų dešrų bei mėsos duonos nereikia iš anksto dėti į lėkštes ir palikti šviesoje. Supjaustytą dešrą, kad ir keletą valandų, reikia laikyti šaltai ir tamsiai.
Pusiau rūkytos dešros laikomos ne aukštesnėje kaip 20 °C temperatūroje iki 3 parų, o šaldytuve − iki 15 parų.
Rūkytas dešras galima laikyti ilgiau, bet tik vėsiai ir tamsiai.
Virtos rūkytos dešros ne taip gerai laikosi kaip rūkytos. Rūkytos, virtos rūkytos ir pusiau rūkytos dešros, supjaustytos griežinėliais ir vakuume supakuotos į polimerinę plėvelę, laikomos 15−16 °C temperatūroje iki 4 parų, o šaldytuve − iki 6−7 parų.
Kepenines ir kraujines dešras patartina suvalgyti tą pačią dieną nusipirkus.
John Evans
Džonas Evansas (, 1823 m. lapkričio 17 d. Bernhemas, Bekingemšyras – 1908 m. gegužės 31 d. Berkhamstedas, Hertfordšyras) – anglų antikvaras, numizmatas, archeologas.
Biografija
Seras nuo 1892 m., sūnus Arturas Evansas. Nuo 1874 m. Numizmatikos draugijos, 1877–1879 m. Antropologijos instituto, 1885–1892 m. Antikvarų draugijos, 1897–1898 m. Britų asociacijos prezidentas, 1900–1901 m. Karališkosios menų draugijos pirmininkas.
Mokslinė veikla
Apie 1860 m. pradėjo tyrinėti senovės žmonių gyvenseną, kolekcionuoti akmens ir bronzos amžiaus radinius; surinko senovės romėnų, anglosaksų ir britų monetų kolekcijas.
Sligo Rovers FC
Slaigo „Rovers“ – Airijos futbolo klubas iš Slaigo.
Istorija
Klubas įkurtas 1928 m. susijungus Sligo Town ir Sligo Blues komandoms, nors 1908–1919 m. mieste taip pat būta Sligo Rovers komandos.
Sezonai
Šaltiniai:
Jamchado karalystės karaliai
Jamchado karalystės karaliai – XVIII – XV a. pr. m. e. Jamchado karalystės semitų dinastija.
Egėjo salos
Egėjo salos arba Graikijos salynas – salynas Egėjo jūroje, sudarytas iš keleto salų spiečių tarp Graikijos ir Mažosios Azijos pusiasalio. Plotas ~20 tūkst. km².
Egėjo salas sudaro:
Beveik visos Egėjo salos priklauso Graikijai išskyrus kelias Turkijos salas prie Mažosios Azijos krantų (Giokčeadą ir Bozdžaadą). Salos horstinės, kalnuotos (iki 2456 m aukščio Kretoje). Būdingas seisminis aktyvumas, vulkanizmas. Vyrauja subtropiniai krūmynai.
Verčiamasi daugiausia turizmu, vaisių, alyvuogių auginimu, žvejyba.
Aizkrauklės rajonas
thumb|right|250px|Aizkrauklės rajonas žemėlapyje Aizkrauklės rajonas  – administracinio suskirstymo vienetas Vidžemėje ir Sėlijoje. Ribojasi su Bauskės, Uogrės, Maduonos ir Jekabpilio rajonais, taip pat su Lietuva. Rajono centras – Aizkrauklė. Aizkrauklės rajone yra Pliavinių HE. Rajono plotas 2566,8 km², 41546 gyventojai (2002 m.).
Robert Duvall
Robertas Diuvalis (, g. 1931 m. sausio 5 d. San Diege, Kalifornijoje) – amerikiečių aktorius, režisierius, prodiuseris, Oskaro, Auksinio gaublio ir BAFTA premijų laureatas.
Aizkrauklės rajonas
2009 m. panaikintas (žr. Latvijos administracinis suskirstymas (nuo 2009 m.)).
Robert Duvall
Biografija
Gimė San Diege kariškio, vėliau tapusio JAV karo laivyno admirolu, šeimoje. Vaikystėje gyveno, lankė mokyklas Anapolyje, Merilando ir Misūrio valstijose. Pradėjo aktoriaus karjerą 1952 m. vaidinęs Niujorko valstijos Belporto miesto vasaros teatre. 1953 m. baigęs Ilinojaus valstijos Elsah gyvenvietės Principia koledžą, dvejus metus tarnavo JAV kariuomenėje, buvo apdovanotas Nacionaliniu gynybos tarnybos medaliu. 1954 m. pradėjo studijas Niujorko Neighborhood Playhouse teatro mokykloje. Nuo 1955 m. vėl vaidino Belporto miesto vasaros teatre. Tuo pat metu pradėjo vaidinti Neighborhood Playhouse, taip pat kituose Virdžinijos valstijos bei Vašingtono teatruose. 1957 m. baigė studijas Neighborhood Playhouse mokykloje. Nuo 1958 m. birželio 25 d. pradėjo profesionalią aktoriaus karjerą Niujorko „Gate“ teatre. Nuo 1959 m. pradėjo vaidinti televizijų serialuose, daugiausia detektyvuose ir kriminalinėse dramose. Nuo 1962 m. vaidino Niujorko „Sheridan Square Playhouse“ teatre.
1962 m. debiutavo kine suvaidinęs filme „Nežudyk strazdo giesmininko“. Už šiame filme atliktą pagrindinį advokato vaidmenį aktorius Eldred Gregory Peck buvo apdovanotas Oskaro premija. 1969 m. R. Diuvalis atliko karo gydytojo vaidmenį juodojoje komedijoje „M.A.S.H“. Filmas 1971 m. buvo apdovanotas Oskaro premija už geriausią adaptuotą scenarijų. Pasižymėjo 1972 m. suvaidinęs advokatą T. Heigeną režisieriaus F. F. Kopolos filme „Krikštatėvis“. Už šį vaidmenį buvo pirmą kartą nominuotas Oskaro premijai, geriausios antro plano vyro rolės kategorijoje. Taip pat vaidino ir antrojoje filmo apie mafiją dalyje.
Ypač plačiai tapo žinomas, atlikęs pulkininko leitenanto W. Kilgoro vaidmenį 1979 m. F. F. Kopolos filme „Šių dienų apokalipsė“ apie Vietnamo karą. Už geriausią antro plano vyro rolę šiame filme buvo jau antrą kartą nominuotas Oskaro premijai bei apdovanotas Auksinio gaublio bei BAFTA premijomis. 1983 m. suvaidinęs kantri dainininką M. Sledge filme „Švelnus gailestingumas“ (Tender Mercies) buvo apdovanotas Oskaro premija geriausio aktoriaus kategorijoje bei Auksinio gaublio premija už geriausią vyro rolę dramoje. 1989 m. suvaidinęs buvusį Teksaso reindžerį A. McCrae mini seriale „Vienišas balandis“ (Lonesome Dove) buvo apdovanotas dar viena Auksinio gaublio bei Emmy premijomis.
Vėliau tęsė aktyvią kino bei teatro aktoriaus karjerą. 1999 m. buvo apdovanotas Ekrano aktorių gildijos premija už antro plano vyro vaidmenį dramoje „Civilinis ieškinys“ (A Civil Action). Režisavo ir atliko pagrindinius vaidmenis 1983 m. filme „Andželo, mano meile“ (Angelo, My Love), 1997 m. – „Apaštalas“ (Apostle) bei 2002 m. „Žmogžudystės tango“ (Assassination Tango). Teatre ir kine atliko daug skirtingų vaidmenų, tačiau jo mėgstamu žanru buvo vesternas.
Asmeninis gyvenimas
Nors buvo susituokęs keturis kartus, vaikų neturėjo. Dalyvauja visuomeniniame gyvenime, aktyviai palaiko Respublikonų partiją.
Century Child
Century Child – ketvirtasis suomių simfoninio metalo grupės Nightwish albumas, išleistas 2002 metais.
Suomijoje albumas tapo keturis kartus platininiu, o pasaulyje 2002–2003 metais jo buvo parduota daugiau kaip 350 tūkst. kopijų.
Dainos Ever Dream ir Bless the Child buvo išleistos atskirais singlais. Albume taip pat skambėjo kompozitoriaus Andrew Lloyd Webberio miuziklo Operos fantomas titulinė daina, atliekama vokalistės Tarjos Turunen ir naujojo grupės gitaristo Marco Hietala.
11 (skaičius)
Matematikoje
11 – pirminis skaičius, drauge su 13 sudaro vadinamųjų pirminių dvynių porą. 11 – Čeno pirminis skaičius.
Chemijoje
11 yra natrio atominis skaičius.
Apytikslė boro atominė masė lygi vienuolikai.
Unikodas
Unikodas numato specialius ženklus (Ⅺ, ⅺ) šiam skaičiui žymėti. Į HTML dokumentus jie įterpiami sekomis  &#8554;, &#8570; .
Krikščionybėje
Po Judo Iskarioto išdavystės likę apaštalai kai kada buvo įvardijami „vienuolika“, net ir tada, kai Motiejus buvo išrinktas dvyliktuoju apaštalu (pvz., Apaštalų darbų 2,14.).
Mesopotamijoje
Kosmogoniniame epe Enuma Eliš minima, kad deivė Tiamat sukūrusi vienuolika pabaisų, taip atkeršydama už sutuoktinio Apsu mirtį.
Atesninkai I
Atesninkai I – kaimas Alytaus rajono savivaldybės vakarinėje dalyje, 5 km į pietvakarius vakarus nuo Simno. Stūkso Atesninkų piliakalnis.
Racža
Racža  – miestas Vietnamo pietuose, Siamo įlankos pakrantėje, 250 km į pietvakarius nuo Hošimino, netoli sienos su Kambodža. Kienziango provincijos administracinis centras. Yra jūrų uostas bei oro uostas. Žemdirbystės rajono centras (auginami ryžiai, daržovės, verčiamasi kiaulininkyste). Žemės ūkio produkcijos ir jūrų gėrybių perdirbimas.
Berikas prie Tvido
Berikas prie Tvido  – miestas Jungtinėje Karalystėje, šiaurės Anglijoje (toliausiai į šiaurę nutolęs miestas), Nortamberlando grafystėje, Šiaurės jūros pakrantėje, prie Tvido upės žiočių, 4 km nuo Škotijos sienos. Greta praeina Londono–Edinburgo magistralė (A1), yra geležinkelio stotis. Tekstilės, chemijos pramonė.
Mieste išlikusios XIV a. gynybinės sienos, 3 tiltai per upę (Senasis tiltas, 1624 m.; Karališkosios sienos tiltas, 1847–1850 m. pastatytas išradėjo G. Stefensono sūnaus Roberto, aukštis 38 m, sudarytas iš 28 arkų; Karališkasis Tvido tiltas, 1925 m.), XVIII a. kareivinės, 1625 m. Šv. Trejybės bažnyčia, 1754 m. rotušė.
Istorija
Nuo XI a. pr. Berikas prie Tvido priklausė Škotijai, buvo Lodiano centras. Tuo laikotarpiu tai buvo svarbiausias Škotijos uostas, vienas iš 4 karališkųjų miestų. XII a. Tvido upei tapus Anglijos ir Škotijos siena, nuo XIV a. ėjo 13 kartų iš rankų į rankas, kol 1482 m. atiteko Anglijai. 1302 m. karalius Eduardas I miestui suteikė savivaldos privilegiją. Neretai Berikas buvo laikomas atskiru administraciniu dariniu tarp Škotijos ir Anglijos. XXI a. pr. dalis gyventojų siekia Beriko prisijungimo prie Škotijos.
Arvydas Garbaravičius
Arvydas Garbaravičius (g. 1953 m. kovo 27 d. Kaune) – Lietuvos ir Kauno miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Tėvas – Jonas Garbaravičius, pirmasis diplomuotas energetikas Lietuvoje, Kauno politechnikos instituto dėstytojas, mama – Kaune žinoma pediatrė Gražvyda Sofija Murkaitė-Garbaravičienė, brolis – Ramūnas Garbaravičius, verslininkas, visuomenės veikėjas.
Mokėsi Kauno Juozo Aleksonio vidurinėje mokykloje, 1976 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius mechanikas.
Baigęs studijas pasirinko mokslinį darbą, paskirtas į Fizikinių techninių energetikos problemų institutą, kur dirbo iki nepriklausomybės metų. Nuo 1992 m. užsiėmė verslu. Vadovavo Statybos remonto tresto požeminių darbų statybos remonto valdybai (dab. AB „Požeminiai darbai“). 2000–2001 m. Kauno apskrities viršininko pavaduotojas. 2003–2007 m. Kauno miesto savivaldybės meras.
2000–2019 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys.
Nuo 1998 m. Lietuvos centro sąjungos narys, nuo 2002 m. Kauno skyriaus pirmininkas, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos narys, nuo 2005 m. Liberalų ir centro sąjungos pirmininko pavaduotojas, nuo 2013 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys.
Jaunystėje buvo krepšininkas ir boksininkas. „Sugiharos fondo Diplomatai už gyvybę” valdybos narys, klubo „Santara-Šviesa“ narys, vienas iš „Kauno plėtros forumo“ steigėjų.
Italijos krepšinio lyga
Italijos krepšinio lyga, oficialiai Lega Basket Serie A – aukščiausia profesionali Italijos krepšinio lyga, įkurta 1920 m.
Pirmąjį Serie A čempionų titulą iškovojo Milano „SEF Costanza“, tačiau vėliau jai taip gerai nesisekė. Visgi, sekėsi kitoms komandoms. Nors kartą čempionatą laimėjusios yra 20 ekipų, o dažniausiai čempionų žiedus matuodavosi Milano „Olimpia“ klubo žaidėjai. Ši komanda titulą iškovojo 30 kartų. Keletą sezonų lygoje dominavo nūnai bankrutavusi Sienos „Montepaschi“ ekipa. XX a. pabaigoje – XXI a. pradžioje geriausius rezultatus rodė Bolonijos „Virtus“ klubas, kuris tarp 1993 ir 2001 metų čempionais tapo 5 kartus, Trevizo „Benetton“ ekipa, nuo 1992 metų laimėjusi 5 čempionatus, bei Bolonijos „Fortitudo“, kuriems čempionatą laimėti pavyko vos 2 kartus, tačiau nuo 1996 metų jie finale varžėsi netgi 10 kartų.
Italijos čempionate dvejų ratų sistema žaidžiama 30 rungtynių. Dvi prasčiausiai pasirodžiuisios komandos iškrenta į žemesnę lygą (Serie A2 Basket), o 8 geriausios komandos toliau varžosi atkrentamosiose varžybose. Ketvirtfinaliuose ir pusfinaliuose žaidžiama iki 3 pergalių. Nugalėtojas paaiškėja finaluose, kur žaidžiama iki 4 pergalingų rungtynių.
Iki 2000 metų Italijos čempionatas buvo stipriausias Europoje. Pastaruoju metu jį gerokai lenkia Ispanijos lyga. Visgi Serie A išlieka tarp keturių stipriausių Europoje vykdomų čempionatų.
Jamchadas
Jamchadas, kitaip Halabo karalystė – senovės Sirijos karalystė, viena didžiausių amoritų valstybių, egzistavusi XVIII – XV a. pr. m. e.
Italijos krepšinio lyga
Nugalėtojai pagal metus
Šaltiniai:
Jamchadas
Raida
XIX a. pr. m. e. pabaigoje Jamchado karalystę įkūrė viena iš Sirijos amoritų genčių. Jamchado karalystės centru buvo Halabas (Alepas) ir Alalachas, išsidėstę tarp Amiko ežero ir Eufrato vingio. Jamchado karalystės pirmieji valdovai yra nežinomi.
XVIII a. pr. m. e. pradžioje Jamchado karalystės karalius buvo Sumuepuhas. Karalystė klestėjimo laikotarpiu jos teritorija tęsėsi nuo šiaurinės Sirijos ir Tauro kalnų iki vidurio Eufrato vingio ir Karchemišo, bei Katnos karalystės pietuose. Bet XVIII a. pr. m. e. viduryje Jamchado karalystę pradėjo puldinėti hetitai ir karalystė suskilo į miestus–valstybes. Hetitų karalius Labarnas II (Hatušilis I) užėmė Alalahą ir Jamchadas prarado priėjimą prie Viduržemio jūros.
XVII a. pr. m. e. pabaigoje Muršilis I užėmė ir Halabą, o vietos karalių padarė savo vasalu. Bet senosios hetitų karalystės klestėjimas regione silpo ir Jamchado priešais tapo huritai.
XVI a. pr. m. e. pabaigoje Halabo karalius Idrimis turėjo bėgti iš miesto ir pripažinti Mitanijos karaliaus Paršataro valdžią. Dar didesnę priklausomybę nuo Mitanijos karaliaus Šauštataro patyrė Idrimio sūnus Nikmelis II. Nikmelio II sūnus Ilimilimas II yra paskutinis žinomas Jamchado karalystės karalius. Manoma, kad po jo ši karalystė baigė savo egzistavimą.
Po Mitanijos ir hetitų viešpatavimo, XII a. pr. m. e. Jamhado vietoje susikūrė siro-hetitų valstybė Bit Agusi su sostine Arpade.
Trumpalaitis
Trumpalaitis  – ežeras šiaurės rytų Lenkijoje: Palenkės vaivadijos Seinų apskrityje, Punsko valsčiaus Trumpalio kaime. Prie valsčiaus kelio Trumpalis – Vaičiuliškės. Vakarinė dalis apaugusi mišku.
Jonas Vaidutis
Jonas Vaidutis (, 1365 m. Drohičinas – 1402 m. pavasaris, Krokuva) – lietuvių kunigaikštis, kunigas.
Biografija
Kunigaikščio Butauto sūnus, Lietuvos didžiojo kunigaikščio Kęstučio vaikaitis. Titulavosi Drohičino kunigaikščiu. Butautui 1365 m. pabėgus į Prūsiją pas kryžiuočius, 1381 m. tėvu pasekė ir Vaidutis. Vėliau apsigyveno Prahoje. Manoma, čia pakrikštytas Jono vardu. Studijavo Prahos universitete, buvo įšventintas į kunigus. Vėliau persikėlė į Lenkiją, valdomą Jogailos. 1389 m. minimas kaip Krokuvos pranciškonų kustodas (vyresnysis), Krokuvos ir Sandomiero kanauninkas. 1401-1402 m. antrasis Krokuvos akademijos rektorius. Manoma, palaidotas Krokuvos katedroje.
Graikijos stačiatikių bažnyčia
miniatiūra|dešinėje|Graikijos stačiatikių bažnyčios vėliava miniatiūra|[[Atėnai|Atėnų soboras]] Graikijos stačiatikių bažnyčia (, Hellēnorthódoxē Ekklēsía) – stačiatikių bažnyčia, daugelio stačiatikių bažnyčių dalis , priklausanti didelei stačiatikių bažnyčių bendrijai. Jas sieja kultūrinės tradicijos, o jų liturgija paprastai yra laikoma Koin graikų, originalia Naujojo testamento kalba.
Jotvingių pilkapio draustinis
Jotvingių pilkapio draustinis - draustinis esantis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje ir Prieraslio valsčiuje, netoli Šveicarijos gyvenvietės ir Kživulkos kaimo, apie 5 km į šiaurės vakarus nuo Suvalkų miesto. Ministro įsakymu (MP nr 96 poz.517) draustinis įkurtas 1959 m. spalio 30 dieną. Draustinyje saugomi aplinkiniai mišrieji lygumų miškai, kultūriniai ir istoriniai objektai. Tai senovinės II a.-V a. jotvingių kapinės, dar vadinamos pilkapiu.
Apylinkės
Kapinėse supiltų akmenų diametras yra nuo 6 iki 21 metrų skersmens. Šioje vietovėje būdavo iškilmingai sudeginami mirę žmonės ir jų pelenai paliekami, taip pat būdavo laidojama ir užkasant po žeme. Daugelyje vietų akmenys apaugę žole ar medžiais, aiškiau matosi tik tie kurie iškilę daugiau nei 0,5 m. virš žemės. Draustinis yra 183,5 m. virš jūros lygyje. Pagrindinės draustinyje augančių medžių rūšys yra eglės, ąžuolai ir pušys. Draustinyje auga įvairių rūšių augalai: triskiautė žibuoklė, dvilapė medutė, miškinė zuiksalotė, paprastoji žemuogė, didžialapis šakys, paprastasis kiškiakopūstis, geltonžiedis šalmutis ir paprastoji katuogė. Saugomi yra šie augalai: miškinė lelija (Lilium martagon) paprastasis žalčialunkis (Daphne mezereum), paprastoji pakalnutė (Convalaria majalis).
Eduardas Vilkelis
Eduardas Vilkelis (1953 m. kovo 7 d. Veisiejuose – 2023 m. liepos 22 d. Vilniuje ) – Lietuvos ekonomistas, buvęs finansų ministras.
Biografija
1971 m. baigė Druskininkų 1-ąją vidurinę mokyklą. 1971–1976 m. studijavo Vilniaus universitete.
1975–1977 m. LSSR finansų ministerijos ekonomistas, 1977–1981 m. skyriaus viršininko pavaduotojas, 1981–1990 m. valdybos viršininko pavaduotojas. 1990–1991 m. LR valstybės kontrolės departamento valstybės kontrolieriaus pavaduotojas. 1991–1992 m. UAB „Biocentras“ ekonomikos direktorius.
1992–1995 m. Aleksandro Abišalos, Bronislovo Lubio ir Adolfo Šleževičiaus Vyriausybėse – LR finansų ministras. Šiam laikotarpiui būdingas besikuriančio finansinio kapitalo ir nusikalstamų struktūrų (EBSW ir kt.) interesų suartėjimas. 1995–2004 m. Lietuvos banko valdybos narys. 1995–2005 m. Lietuvos bankų asociacijos prezidentas. 2005–2011 m. banko „Snoras“ prezidento R. Baranausko patarėjas.
Kerotis
Kerotis – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, 7,5 km į šiaurės vakarus nuo Švenčionėlių, Labanoro girioje (Kiškėnų, Žeimenos miškai), Baranavos botaniniame zoologiniame draustinyje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus 0,79 km, plotis iki 0,59 km. Altitudė 141,5 m. Giliausia vieta (7,4 m) yra pietinėje dalyje. Ežeras ledyninės kilmės, termokarstinis. Šiaurinis ir šiaurės vakarinis krantai žemi, pelkėti, kiti sausi, aukštoki. Atabradas gan platus, smėlingas, dugną dengia sapropelis. Ežeras nenutekantis, priklauso Liedelės upės baseinui (Kiaunos upės baseinas).
Ežero pakrantės negyvenamos, kiek toliau pietryčiuose yra Luknos kaimas.
Ežerėvardis Kerõtis kildinamas nuo žodžių keroti („šakotis, plėstis“), kerotas („išsikerojęs, šakotas“).
Bognor Ridžisas
Istorija
Bucgan ora minimas šaltiniuose nuo 680 m. Iki XVIII a. pab. buvo mažas žvejų ir kontrabandininkų kaimas. Valdininkas Richard Hotham čia įsteigė kurortą. 1929 m. Bognore gyveno sergantis karalius Jurgis V. Tuo metu prie pavadinimo pridėtas žodis Regis (iš lotynų k. „karališkasis“).
Kairuanas
Kairuanas  – miestas Tuniso šiaurės rytuose. Tai svarbus religinis islamo centras, laikomas ketvirtuoju pagal šventumą musulmonų miestu. Vilajeto centras. Per miestą eina Tuniso-Gafsos plentas, geležinkelis į Susą. Popieriaus, maisto pramonė. Amatai (daugiausia kilimų audimo, odos dirbinių). Turizmas. Javų auginimo, galvijų veisimo regiono prekybos centras. Veikia kilimų muziejus.
Paveldas
Kairuanas žymus savo religinės architektūros paveldu. Svarbiausias objektas Kairuano didžioji mečetė (arba Sidi Ukba), pastatyta 670 m. (daug kartų perstatyta), su minaretu, keturkampiu kiemu su arkadomis ir kolonų sale. Taip pat yra 866 m. pastatyta Trejų vartų (Tleta Biban) mečetė, Barbero mečetė (Sidi Sahabo mauzoliejus), XVII a. Ansaro mečetė, XVII a. pab. Ali Bėjaus mečetė. Yra išlikusios VIII-XVIII a. gynybinės miesto sienos, citadelė, IX a. Aglabidų dinastijos vandens rezervuarai, taip pat dengti turgūs (souk), seni gyvenamieji namai.
1988 m. Kairuano senamiestis įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Istorija
Kairuaną 670 m. įkūrė arabai, vadovaujami Ukbos ibn Nafio. Netrukus miestą sugriovė berberai, bet juos islamizavus, 694 m. Kairuanas atstatytas. 745 m. miestą vėl užėmė berberai. Kairuanas suklestėjo IX a., valdant Aglabidų dinastijai. Miestas tapo valstybės sostine, čia pastatyta didžioji mečetė, miestas tapo svarbiu religiniu ir švietimo centru. Čia statyti ištaigingi rūmai, fontanai, įveisti sodai. 909 m. miestą užkariavo Fatimidai. 921 m. jie perkėlė sostinę į Mahdiją, o Kairuano reikšmė sumenko. Valdant Ziridams miestas vėl klestėjo, bet 1057 m. buvo sugriautas Fatimidų, dėl to, kad Ziridai paskelbė nepriklausomybę nuo Kairo. Miestas buvo apleistas, žlugo čia vystyta žemdirbystė. XIII a. valdant Hafsidams, Kairuanas atstatytas, bet buvusios reikšmės neatgavo. Nuo XVIII a. vėl tapo religiniu centru. Ne musulmonai į miestą patekti galėjo tik nuo 1881 m., kai jį užėmė prancūzai. Nuo 1956 m. priklauso Tunisui.
Gražuliai
Gražuliai – kaimas Alytaus rajono savivaldybės vakarinėje dalyje, 3 km į pietus vakarus nuo Simno.
Jėkabpilio rajonas
right|250px Jekabpilio rajonas buvo administracinio suskirstymo vienetas Latgaloje ir Sėlijoje. Ribojasi su Aizkrauklės, Maduonos, Preilių ir Daugpilio rajonais, taip pat Lietuva.
2009 m. panaikintas (žr. Latvijos administracinis suskirstymas (nuo 2009 m.)).
Jim Carrey
Jim Carrey (g. 1962 m. sausio 17 d. Niu Marketas, Ontarijas) – Kanados ir JAV aktorius, turintis šių abiejų šalių pilietybes.
Jaunystė
James Eugene Carrey gimė 1962 m. sausio 17 d. Niu Markete, Ontarijoje. Jis yra jauniausias iš keturių vaikų.
Vaikystėje Džimas mėgdavo parodijuoti kino žvaigždes. Būdamas pradinėse klasėse Džimas prašydavo mokytojos, kad leistų parodijuoti klasiokams, todėl auklėtoja jam leido po pamokų surengti keliolikos minučių pasirodymą. Kai Džimas buvo 9 klasėje, jo tėvas buvo išmestas iš darbo ir buvo priverstas parduoti namą bei išsikelti iš Niu Marketo į pramoninį Toronto priemiestį. Po pamokų, kaip ir visa šeima, Džimas dirbo fabrike valytoju ir gyveno vagonėlyje ant ratų. Dėl darbo fabrike jo pažymiai mokykloje nukentėjo, todėl 16 metų jis išėjo iš mokyklos siekdamas komedianto karjeros.
Kino karjera
Iki XX a. 9-ojo dešimtmečio pradžios Džimas vaidino smulkius vaidmenis, dažniausiai Kanadoje. Vėliau persikėlė gyventi į Los Andželą, kuriame dirbo komediantu „The Comedy Store“ klube. 1984 m. jis vaidino trumpai gyvavusioje situacijų komedijoje „Ančių fabrikas“. 1985 m. Džimas vaidino antraplanius vaidmenis komedijose „Įkąstasis“ ir „Pegė Sju vedybos“ bei pagrindinį vaidmenį 1988 m. filme „Žemės merginos lengvai prieinamos“. 1990 m. jis prisijungė prie serialo „In Living Color“. 1994 m. gavo pagrindinį vaidmenį filme „Eisas Ventura: naminių gyvūnėlių detektyvas“, tais pačiais metais spėjo suvaidinti sėkmingose komedijose „Kaukė“ ir „Bukas ir bukesnis“. 1995 m. suvaidino filmuose „Betmenas amžiams“ ir Eiso Venturos filmo tęsinyje „Eisas Ventura: kai gamta šaukia“. 1996 m. jis pakeitė Chris Farley filme „Kabelininkas“ (liet. atitikmuo – „Prielipa“), už kurį gavo 20 mln. JAV dolerių, t. y. didžiausią tuo metu sumą, pasiūlytą komediantui. Nors šis filmas ir nesusilaukė tiek dėmesio, kiek buvo laukiama, tačiau 1997 m. Džimas susigrąžino savo komedianto vardą filme „Melagi, melagi“. 1998 m. suvaidino dramoje „Trumeno šou“, už kurį gavo „Auksinį gaublį“. 1999 m. pasirodė filme „Žmogus mėnulyje“, už kurį antrą kartą savo karjeroje gavo „Auksinio gaublio“ apdovanojimą. 2000 m. suvaidino vaidmenį filme „Aš, kitas aš ir Irena“. Tais pačiais metais gavo žaliojo blogiuko Grinčo vaidmenį filme „Kaip Grinčas Kalėdas vogė“. 2003 m. su serialo „Draugų“ aktore Jennifer Aniston vaidino komedijoje „Briusas Visagalis“. 2004 m. vaidino dramoje „Amžinai tyro proto šviesa“ (liet. atitikmuo – „Jausmų galia“) bei komedijoje „Neįtikėtinos Lemoni Sniketo istorijos“. 2005 m. vaidino detektyvinėje komedijoje „Nuotykiai su Diku ir Džeine“. 2007 m. suvaidino pirmajame per visą savo karjerą trileryje – filme „23“, o 2008 m. įgarsino pagrindinį animacinio filmo „Hortonas“ personažą Hortoną, bei suvaidino itin pasisekusiame filme „Jis sako taip“ ("Yes man! ")
Asmeninis gyvenimas
Džimas dukart buvo vedęs. Su pirmąja žmona Melissa Womer turi dukrą Jane Erin Carrey (g. 1987 m. rugsėjo 6 d.). Jie išsiskyrė 1995 m. Vėliau Džimas vedė aktorę Lauren Holly, bet po mažiau nei metus trukusio vedybinio gyvenimo jie išsiskyrė. Pastaruoju metu Džimas gyvena kartu su aktore bei modeliu Jenny McCarthy, tačiau vedybų neplanuoja, teigdamas, kad atsisako tai daryti vien dėl „popieriaus lapo“.
Apdovanojimai
Auksinis gaublys
MTV kino apdovanojimai
Fuerte Olimpas
Fuerte Olimpas  – miestas šiaurės vakarų Paragvajuje, Brazilijos pasienyje, pelkėtoje Paragvajaus upės pakrantėje, 64 m aukštyje. Aukštutinio Paragvajaus departamento sostinė. 4,5 tūkst. gyventojų (2005 m.).
Miestas įsikūręs Pantanalio pelkyno pakraštyje, Šiauriniame Čiake ir dažnai vadinamas „Vartais į pelkes“. Svarbus upių uostas. Pagrindinis susisiekimas vyksta laivais, taip pat į miestą veda negrįstas kelias. Iš pagrindinių miesto objektų paminėtinas 1792 m. akmeninis fortas, akmeninė María Auxiliadora katedra, pastatyta ant kalvos, Virgen Santísima indėnų muziejus ir bendruomenė. Taip pat rengiamos kelionės į pelkes.
Miestas 1792 m. įkurtas ispanų bei pavadintas Fuerte Borbón. Tai buvo svarbus La Platos vicekaralystės punktas, skirtas gynybai nuo Brazilijos. Gaspar Rodríguez de Francia miestas pervadintas į Fuerte Olimpą. Trigubo Aljanso karo metu buvo kariniu punktu kovojant su Brazilija.
Kosianka Borutai
Kosianka Borutai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grodzisko valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į vakarus nuo Grodzisko, apie 22 km į šiaurės vakarus nuo Semiatičės ir apie 67 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Kerotys
left|120px
Kerotys arba Karotys – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, 7 km į pietus nuo Labanoro, Labanoro girioje (Baranavos miške). Kranto linija vingiuota. Ežero ilgis vakarų-rytų-pietryčių kryptimi 1 km, plotis iki 0,49 km. Altitudė 148,6 m. Ežeras ledyninės kilmės, termokarstinis. Krantai žemi, pelkėti, o pietinis ir šiaurinis – sausi, aukšti. Pakrantės miškingos.
Kerotys upeliu jungiasi su vakaruose telkšančiu Duobulio ežeru. Ežeras nenutekantis, priklauso Lakajos upės intako Peršokšnos baseinui.
Į šiaurę nuo ežero yra Pakerotės kaimas.
Ežerėvardis Kerotỹs kildinamas nuo žodžių keroti („vešėti“), kerotas („šakotas“), keras („medžio kelmas“).
Ad hoc hipotezė
Ad-hoc hipotezė ( – šiam tikslui) – hipotezė, sugalvota norint paaiškinti neigiamus eksperimentų ar stebėjimų rezultatus, kad būtų galima išgelbėti teoriją nuo paneigimo. Ypač dažnai naudojama pseudomoksluose, kartais – religijoje, politikoje.
Tokios hipotezės taip pat naudojamos ir moksle, kai niekaip kitaip neišeina paaiškinti stebėjimų rezultatų. Žinomiausi pavyzdžiai buvo A. Einšteino kosmologinė konstanta ir hipotezė, kad žemynai dreifuoja dėl gravitacijos.
Kiti atvejai
Organizacijoje ad hoc gali reikšti laikinai susikūrusią komandą, kuri išsiskirsto, kai užduotis įvykdyta. Adhokratijos yra laikinos – jos gali greitai persitvarkyti iškilus naujoms sąlygoms. Svarbiausias adhokratijos tikslas – puoselėti adaptyvumą, lankstumą ir kūrybiškumą, ypač susiklosčius aplinkybėms, kurioms būdingas aukštas netikrumo, dviprasmiškumo ir informacijos perkrovimo lygis.
Rausvasis garnys
Rausvasis garnys (Egretta rufescens) – garninių (Ardeidae) šeimos paukštis.
Paplitę Centrinėje Amerikoje, Karibuose, JAV valstijose Meksikos įlankos pakrantėse bei Kalifornijoje, po veisimosi pasklinda šiauriau.
Rausvieji garniai yra apie 65 cm ilgio, išskleistų sparnų ilgis – 115 cm; ilgų kojų, ilgu kaklu, snapas ilgas, pereinantis iš šviesiai rožinio į juodą gale. Patinėlių ir patelių išvaizda vienoda, bet skiriami du išvaizdos tipai. Tamsusis – melsvai pilkos spalvos ir rausva galva, kaklo plunksnos pašiauštos. Baltojo tipo paukščiai visiškai balti. Jaunų paukščių kūnas, galva ir kaklas rudi. Poruojantis, patinėlių galvos, kaklo ir nugaros plunksnos pasišiaušia. Šie paukščiai gali klykauti gan įvairiai.
Veisiasi atogrąžų pelkėse. Lizdus suka kolonijomis, dažnai su kitais balų paukščiais, medžiuose, krūmuose, 3-7 melsvai žalsvi kiaušiniai lizde.
Minta žuvimi, varlėmis, vėžiagyviais, vabzdžiais. Medžioja daug aktyviau nei dauguma panašių paukščių, dažnai energingai bėgdamas sekliame vandenyje, išskleistais sparnais sudarydamas šešėlį, kas pašaliniam stebėtojui gali priminti grakštų šokį.
Čurigereskas
thumb|250px|Santjago de Kompostelos katedra Čurigereskas (pagal ispanų skulptorių ir architektų de Čurigerų pavardę), arba čiurigerizmas – vėlyvojo baroko architektūros dekoro stilius, plitęs 1680–1750 m. Ispanijoje. thumb|left|[[Meksikas|Meksiko metropolinės katedros altorius]] Čurigereskas pakeitė nuo XVI a. antrosios pusės vyravusį rūsčios raiškos dezornamentadą. Iš pradžių plito bažnytinėje, vėliau ir pasaulietinėje architektūroje. Monumentalūs pastatai buvo puošiami įmantriais skulptūriniais ornamentais, italų baroko elementai derinti su ispanų plateresko ir egzotiškais maurų architektūros motyvais.
Čurigeresko centrai buvo Madridas ir Salamanka, jis taip pat plito Portugalijoje, ispanų kolonijose Lotynų Amerikoje, ypač Meksikoje. Šiose šalyse čurigereskas paįvairintas vietinių tautų konstrukcijos ir dekoro elementais.
Žymesni kūrėjai ispanų skulptoriai ir architektai broliai Albertas, Choakinas ir Chosė Benitas de Čurigeros, Pedras de Ribera, Narcisas Tomė.
Čaiteno ugnikalnis
Čaiteno ugnikalnis  – ugnikalnis pietinėje Čilėje, Los Lagoso regione, prie Korkovado įlankos. Tai 3 km skersmens vulkaninė kaldera, dalinai padengta riolito ir obsidiano lavos kupolu ir nedideliu ežerėliu. Aukštis 962 m.
2008 m. išsiveržimas
Čaiteno aktyvumas nuslopo prieš maždaug 7000 tūkst. metų. Tačiau 2008 m. gegužės 2-6 dienomis ugnikalnis atbudo ir išmetė milžinišką kiekį pelenų. Pelenai nugulė aplinkines Čaiteno, Futaleufu, Palenos gyvenvietes, o vyraujantys vakarų vėjai pelenų debesis nunešė per Argentiną iki pat Urugvajaus. Tai sukėlė transporto, žmonių sveikatos problemų.
Džeimso sala
thumb|250px|Džeimso sala ir forto liekanos thumb|300px|Forto liekanos
Istorija
Pirmieji saloje įsikūrė vokiečių kolonistai iš Kuršo hercogystės (buvo pavaldi ATR). Pradžioje sala vadinta Sent Endriusu, šį vardą buvo suteikę anglai. 1651 m. buvo pastatytas Fort Jakobo fortas, pavadintas hercogo Jakobo Ketlerio garbei. 1659 m. salą užėmė olandai, o po dvejų metų – anglai. Oficialiai fortas anglams perduotas 1664 m.
Anglai salą ir fortą pavadinto Jorko kunigaikščio (vėliau tapusio Anglijos karaliumi) Džeimso II garbei. Fortas buvo administruojamas „Royal Adventurers in Africa Company“ kompanijos, kuri vykdė aukso ir dramblio kaulo gavybą bei vergų prekybą Afrikoje. 1684 m. Karališkoji Afrikos kompanija perėmė forto, o tuo pačiu ir Gambijos kontrolę. XVII a. pab. – XVIII a. pr. Džeimso fortą kelis kartus buvo užėmę prancūzai bei piratai. XIX a. uždraudus vergų prekybą forto reikšmė sumažėjo, jis buvo apleistas.
Fortas dabar
2003 m. Džeimso fortas bei kiti aplinkiniai kariniai objektai (Albreda, Džufurė, Buleno fortas) įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Sala labai paveikta erozijos. Joje išlikusios britų administracinio pastato liekanos, celė neklusniems kaliniams, molas, auga keletas baobabų.
1993 m. Australijos Grand Prix
1993 m. Australijos Grand Prix buvo Formulės 1 lenktynės, rengtos Adelaidėje, 1993 metų lapkričio 7 dieną. Tai buvo šešioliktasis bei paskutinis etapas 1993 m. Formulės 1 sezone.
Ayrton Senna baigė šešerių metų trukmės karjerą McLaren komandoje (prieš pereinant į Williams 1994 m.) laimėdamas vienintelę pole poziciją sezone ir penktąją pergalę 1993 metais. Tai buvo paskutinės lenktynės, kurias laimėjo Senna. tai buvo paskutinės lenktynės bolidams su aktyvia pakaba, kuri buvo uždrausta 1994-ųjų sezone. Laimėjęs su Lotus 1987 m. Monako Grand Prix, Senna buvo pirmas ir paskutinis, laimėjęs lenktynes bolidu su aktyvia pakaba.
Tai buvo paskutinės lenktynės keturiskart pasaulio čempionui Alain Prost. Senna buvo pertekęs emocijų, kai sužinojo, kad didysis jo varžovas palieka F1, kad net apkabino Prostą podiumo viršuje. (Prosto sutartis su Williams draudė Sennai prisijungti prie komandos, tačiau ji baigėsi artėjančiame sezone, taigi Prostas nusprendė geriau pasitraukti, nei lenktyniauti kartu su Senna.) Riccardo Patrese taip pat pasitraukė iš Formulės 1, kuris dalyvavo 256-iose Grands Prix: rekordas buvo pagerintas Rubens Barrichello tik po 15 metų.
Po šių lenktynių baigėsi Canon rėmimo sutartis su Williams komanda, taip pat ir Camel su Benetton.
Trumpalių ežeras
thumb|260px|Tarpvalstybinės sienos perkirstas [[Trumpalių ežeras žemėlapyje]] Trumpalių ežeras  – ežeras pietų Lietuvoje ir šiaurės rytų Lenkijoje. Mažesnioji vandens telkinio dalis (0,2 ha) priklauso Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Punsko valsčiui; didesnioji dalis (15,3 ha)  – Marijampolės apskrities Kalvarijos savivaldybės Sangrūdos seniūnijai.
Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,64 km, plotis – iki 0,38 km. Altitudė 179,5 m. Dubens šlaitai daugiausia aukšti, statūs, krantai su terasomis, apaugę miškais. Atabradas siauras, dugną dengia molis. Per ežerą teka Gasdos intakas Vaiponė.
Už kilometro į šiaurę stūkso Pieščiakalnis – aukštoka (210,8 m) kalva, nuo kurios atsiveria gražūs vaizdai į ežerą ir aplinkines vietoves. XX a. pradžioje prie ežero buvo išsidėstęs vienas – Trumpalio – kaimas, vėliau valstybinė siena perkirto kaimą į dvi dalis, o ežeras tapo saugomas pasieniečių. 2009 m. buvusio kaimo lietuviškoje dalyje (Trumpaliai) gyveno 4, o lenkiškoje (Trumpalis) – 53 gyventojai.
Rokiškio Juozo Tumo-Vaižganto gimnazija
Rokiškio Juozo Tumo-Vaižganto gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Rokiškyje, M. Riomerio g. 1, vykdanti vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 302843970. Steigėjas Rokiškio rajono savivaldybės taryba.
Istorija
1918 m. „Saulės“ draugijos iniciatyva Rokiškyje įsteigta vienintelė apskrityje gimnazija. 1933 m. gegužės 12 d. LR vyriausybės nutarimu Rokiškio valstybinė gimnazija pavadinta Juozo Tumo-Vaižganto (1869–1933) vardu. 1940 m. tapo Rokiškio vidurine mokykla. 1958 m. sovietinė valdžia pavadino mokyklą vietinio revkomo (revoliucinio komiteto) pirmininko Edvardo Tičkaus, veikusio 1918 m. prieš Lietuvos valstybę, vardu – Rokiškio Edvardo Tičkaus vidurine mokykla. 1989 m. mokyklai grąžintas Juozo Tumo-Vaižganto vardas.
2012 m. rugpjūčio 22 d. Rokiškio Juozo Tumo-Vaižganto vidurinė mokykla ir Rokiškio „Romuvos“ gimnazija reorganizuotos į Rokiškio Juozo Tumo-Vaižganto gimnaziją, turinčią du struktūrinius padalinius atskiruose pastatuose: M. Riomerio g. 1 ir Taikos g. 17. Mokykloje veikia 25 papildomo ugdymo būreliai. 2021 m. prijungtas Rokiškio suaugusiųjų ir jaunimo mokymo centras.
Verona
Verona – miestas šiaurės Italijoje, Alpių papėdėje, Veneto srityje; provincijos centras. Miestas žavi turistus savo senamiesčiu – siauromis gatvelėmis, viduramžiais susiformavusiomis aikštėmis, puoštomis kolonomis ir fontanais. Miesto Bra aikštėje yra 30 m. e. m. pastatytas amfiteatras – Veronos arena. Miestas išsidėstęs prie Gardos ežero.
Istorija
Verona minima nuo 300 m. prieš Kristų. I a. pr. m. e. Verona buvo vartai į Adrijos jūrą, tapo Romos kolonija. 403 m. vestgotai Veronoje nugalėjo romėnų pajėgas. 489 m. ostgotų karalius Teodorikas nugalėjo Odoakro vadovaujamus germanus. Valdant langobardams (568–774 m.) Verona buvo kunigaikštystės centras. IX–XI a. priklausė frankams, vengrams, bavarams. Nuo XII a. tapo miestu-komuna, vėliau įėjusi į Lombardijos lygą. 1387 m. miestas prisijungė prie Milano, 1405 m. – prie Venecijos, kuri pagal Kampoformijaus taiką 1797 m. atiteko Austrijai. Italijos karalystės dalimi Verona vėl tapo 1866 m.
Futbolas
1990 m. mieste vyko XIV pasaulio futbolo čempionatas.
Stipriausi miesto futbolo klubai:
Andy Warhol muziejus
miniatiūra|thumb|right|220px|Pagrindinis įėjimas į muziejų Andy Warhol muziejus – didžiausias JAV muziejus, skirtas vienam menininkui, įsikūręs Pitsburgo North Shore priemiestyje, vakarų Pensilvanijos valstijoje. Muziejuje saugoma didelė Andy Warhol, gimusio Pitsburge, pop art meno judėjimo asmenybės, meno ir archyvų kolekcija.
Istorija
miniatiūra|thumb|left|250px|Žurnalo  Interview magazine viršelių ekspozicija Apie planus atidaryti muziejų buvo pranešta 1989 m. spalio mėn., praėjus pustrečių metų po Andy Warhol mirties. Tuo metu buvo perduota 80 mln. vertės meno kūrinių kolekcija. Pirmuoju direktoriumi 1993 m. paskirtas Thomas N. Armstrong III, prieš tai 1974-1990 m. vadovavęs Whitney Amerikos meno muziejui (Whitney Museum of American Art). Muziejui paskirtos buvusios gamybinės paskirties patalpos, kurių renovacija ir pritaikymas muziejaus reikmėms kainavo apie 12 mln. dolerių. Muziejus atsidarė 1994 m.
Ekspozicijos
Panašus Andy Warhol moderniojo meno muziejus veikia Medzilaborcėje, Slovakijoje, iš kur kilę žymiojo menininko tėvai.
Pasaulio regbio čempionatas
Pasaulio regbio čempionatas yra kas ketverius metus vykstantis stipriausių pasaulio regbio rinktinių turnyras. Tai trečias didžiausias pasaulyje sporto renginys pagal žiūrovų skaičių po Olimpinių žaidynių ir FIFA Pasaulio taurės. Nugalėtojams yra įteikiama Vebo Eliso taurė, pavadinta Regbio (Anglijos miesto) mokyklos mokinio vardu, kuris, pasak legendos, išrado regbį, per futbolo rungtynes čiupdamas kamuolį į rankas ir leisdamasis su juo bėgti.
Pirmasis Pasaulio taurės turnyras vyko 1987. Devyniuose iki dabar vykusiuose čempionatuose pergales šventė keturios rinktinės: Naujoji Zelandija, Australija, PAR ir Anglija. Prancūzija žaidė trijuose finaluose ir dar tris kartus buvo patekusi į pusfinalį.
Istorija
Pirmasis pasaulio regbio čempiontas buvo surengtas 1987 m. Australijoje ir Naujoje Zelandijoje. Turnyre dalyvavo 16 kviestinių rinktinių. Po demokratinių rinkimų 1992 m. PAR buvo patikėta 1995 m. surengti trečiąjį pasaulio čempionatą. Jame PAR rinktinė ir nugalėjo. Šio turnyro pagrindu 2009 m. buvo sukurtas filmas Nenugalimas. 2003 m. Australijoje vykusį V pasaulio regbio čempionatą pirmą kartą laimėjo Anglijos regbio rinktinė. Ji tapo pirmąja ir iki šiol vienintele Šiaurės pusrutulio rinktine laimėjusia šį turnyrą.
Prancūzijos istorija
Šiame straipsnyje aprašoma Prancūzijos istorija – istorija, apimanti laikotarpį nuo Frankų valstybės padalinimo 843 m. Apie ankstyvesnius dabartinės Prancūzijos teritorijos istorijos laikotarpius skaitykite straipsniuose Prancūzijos priešistorė, keltai, Galija ir frankai.
Prancūzijos valstybės pradžia valdant Karolingams
thumb|Chlodvigo krikštas thumb|Imperijos padalinimas
Pirmoji frankų karalių dinastija buvo Merovingai (V a. pb. – 751 m.). Žymiausias jos atstovas – Chlodvigas I (valdė 481–511 m., nuo 486 m. frankų karalius). Paskutinis Merovingų atstovas buvo Childerikas III (valdė 743–751, mirė 754 m.). Jų sostine nuo 561 m. buvo Mecas.
843 m. sudaryta Verdeno sutartis, pagal kurią frankų valstybė buvo padalinta. Liudviko Pamaldžiojo (814-40) sūnūs padalino valstybę į rytinę, viduriniąją ir vakarinę dalis. Pirmasis Vakarų frankų karalystės, kurios šaknis galima atrasti ankstesnėse frankų valstybės dalyse Neustrijoje ir Austrazijoje, karalius buvo Karolis II Plikagalvis (843-77). Tai galima laikyti Prancūzijos kaip savarankiško politinio vieneto pradžia. Rytinėse žemėse, kuriose vėliau atsirado Vokietija, valdovu buvo išrinktas Henrikas Paukštininkas iš saksų dinastijos (Henrikas I iš Vokietijos).
Kaip ir Rytų frankų karalystėje, taip ir vakaruose susidarė didelės teritorijos: Frankijos, Akvitanės, Gaskonės, Bretanės ir Normandijos hercogystės, Šampanės, Tulūzos, Barselonos, Flandrijos grafystės, Gotijos markgrafystė. Vidurinė karalystė Lotaringija nuo 925 m. buvo visiškai prijungta prie Rytų frankų karalystės. Vakarinėje, rytinėje frankų valstybėse ir Italijoje ėmė rasti valstybinis identitetas.
Iš pradžių Vakarų frankų karalystė turėjo stiprią padėtį tarp frankų karalysčių. Karolis II Plikagalvis sugebėjo užimti Italiją ir 875 m. buvo karūnuotas imperatoriumi. Dėl ankstyvos jo sūnaus ir abiejų vaikaičių mirties ši imperija iširo: 877 m. savarankiška karalyste tapo Žemutinė Burgundija (Arelatas), o 888 m. ir Aukštutinė Burgundija, Italijos valdymas taip pat nebuvo išlaikytas. 880 m. teko atsisakyti pretenzijų į Lotaringiją, kuri atiteko Rytų frankų karalystei.
Valdant Karolingams karalystę niokojo vikingai. 884 m. Rytų frankų karalystės karalius ir imperatorius Karolis III Storasis (881-87) tapo ir Vakarų frankų karalystės valdovu. Dėl savo pasyvumo kovojant su normanų grėsme Karolis buvo priverstas atsisakyti sosto (Tribūro reichstagas). 888 m. pirmuoju antikaraliumi buvo išrinktas Paryžiaus grafas Edas iš Robertenų giminės. Karolingai Vakarų frankų karalystėje išliko dar šimtą metų, tačiau valdžia šiuo laikotarpiu faktiškai buvo Robertenų rankose. Ši trumpa Robertenų dinastija buvo Kapetų dinastijos pirmtakė. Vadovaujami Rolo vikingai įsikūrė Normandijoje ir jiems Karolis III Naivusis suteikė iš pradžių grafų, po to kunigaikščių teises. Žmonės, atsiradę susimaišius vikingams, frankams ir galo-romėnams, buvo pavadinti normanais.
Išmirus Karolingams 987 m. birželio 1 d. Reimso susirinkime karaliumi buvo išrinktas Hugo Kapetas. Prieš tai jis vadinosi „frankų kunigaikščiu“, o po to tapo frankų karaliumi (Rex Francorum). Jis taip pat buvo pripažintas galų, bretonų, danų, akvitaniečių, gotų, ispanų ir gaskonų karaliumi. Minimi danai yra normanai (iš Normandijos), o ispanai paminėti dėl Karolingų užkariautos Ispanijos teritorijos. Hugo Kapeto valdymas buvo svarbus tuo, kad buvo prarastos visos Ispanijos teritorijos, kurios tapo nepriklausomomis. Barselonos grafas Borelis prašė Hugo pagalbos prieš musulmonų išpuolius, bet nors ir būtų norėjęs, Kapetas negalėjo padėti Boreliui, nes buvo užimtas kova su Karoliu, Žemutinės Lotaringijos kunigaikščiu Karoliu (Charles de Basse-Lotharingie). Po to buvo prarastos kitos ispaniškos kunigaikštystės. Hugo sūnus Robertas II Garbingasis sutiko Henriką II, Šventosios Romos imperatorių, 1023 m. prie sienos.
1066 m. hercogas Vilhelmas Užkariautojas užkariavo Angliją. Jis tuo pačiu metu buvo ir Prancūzijos karaliaus vasalas. Anglijos karališkoji šeima per vėlesnius keturis šimtmečius tapo didžiausia grėsme Prancūzijos karūnai.
Karalystės iškilimas valdant Kapetingams ir šimtametis karas
right|thumb|220px|Godefroy de Bouillon, prancūzų [[riteris, Pirmojo kryžiaus žygio lyderis ir Jeruzalės karalystės įkūrėjas.]]
Norint suvienyti Prancūziją, karaliui teko kovoti ne tik su vidaus, bet ir su išorės priešais, nes tuo metu didelę Prancūzijos dalį valdė Anglija. Jie sutiko nebekelti pretenzijų į viens kito žemes ir buvo naujo laikotarpio Kapetingų ir Otonidų santykiuose pradžia.