cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šatrijos Ragana
Biografija
Su namų mokytojų Juzefos Sumorok ir Cecilijos Sondeckos pagalba išėjusi pradžios mokyklos kursą, su guvernante, atvykusia iš Varšuvos, Sofija Sventožečka, Marija 1891 m. pradėjo ruoštis egzaminams į Sankt Peterburgo Šv. Kotrynos gimnaziją. 1892 m. egzaminus išlaikė į trečiąją klasę, tačiau drėgnas Petrapilio oras pakenkė jos sveikatai ir po pusės metų ji grįžo namo, kur gimnazijos kursą tęsė privačiai.
Pizarro
Pizarro − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Šatrijos Ragana
Biografija
Dar 1891 m. į namus buvo pakviestas Povilas Višinskis padėti pasirengti į gimnaziją Marijos broliui Steponui. Povilas Višinskis jau tuo metu buvo įsitraukęs į judėjimą už tautinį atgimimą. Didele savo dvasinio poveikio galia į savo idealų erdvę jis įtraukė ir Mariją. Povilo Višinskio paskatinta prisidėti prie lietuvybės puoselėjimo Marija su dideliu entuziazmu mokėsi lietuvių kalbos ir pramokusi kalbą, ja toliau kalbėjo.
1894 m. vėlų rudenį į Užventį, kur tada gyveno Marijos šeima, atvyko jaunas kunigas Kazimieras Bukantas. Pečkauskų ir Bukantų šeimos seniai buvo pažįstamos, ir sūnui Kazimierui atvykus į Užventį senoji bičiulystė buvo atnaujinta. Marijai ji buvo lemtinga. Pamilusi kunigą, ji savo meilę išsaugojo iki gyvenimo pabaigos.
Paskatinta bičiulio Povilo Višinskio, Marija Pečkauskaitė nuo 1896 m. Lietuvos periodinėje spaudoje pradėjo spausdinti apsakymus – įvairius kaimo gyvenimo vaizdelius, kuriuose buvo aukštinami kilnieji žmogaus dvasiniai pradai, smerkiamos moralinės ydos.
1896 m. Marija išvažiavo į Varšuvą, į bitininkų kursus. Šios žinios vėliau jai pravertė ūkyje Židikuose. 1898 m. mirus tėvui Anuprui Pečkauskui, šeima liko be lėšų pragyvenimui. Labūnavos dvaras buvo praskolintas, įkeistas bankui. Apie tą skaudų laikotarpį Marija rašė: „Apskritai sakant, visa mūsų šeimyna netikusi praktiškam gyvenimui… Materializmas mums visiems buvo tolimas ir koktus“. Marija mokytojavo dvaruose, kiti vaikai irgi ėmėsi darbo.
1905–1907 m. Marija išvažiavo į Šveicariją, Ciuricho ir Friburgo universitetuose klausė etikos ir pedagogikos paskaitų, žavėjosi V. Fersterio paskaitomis apie jaunuomenės auklėjimą.
1907 m. Marija Pečkauskaitė atsikraustė į Pavandenės dvarą (Telšių apskrityje), į lenkiškos orientacijos dvarininkų Sakelių šeimą, mokyti devynių jų vaikų. Mokytojos įtaka greitai pakeitė Gabrielės Sakelytės mąstyseną. Ši mokytojos ir mokinės draugystė tęsėsi visą gyvenimą. Tapusi gydytoja, Gabrielė stengėsi būti panaši į mokytoją – platino lietuviškas knygas, būdama atokių miestelių gydytoja užsiėmė labdara, 1930 m., prieš pat mirtį, slaugė Mariją. O pačią Mariją ši mokinės ištikimybė sustiprino ir tikriausiai lėmė jos mokytojos profesijos pasirinkimą.
1909 m. Marija Pečkauskaitė pakviesta mokytojauti į Marijampolės „Žiburio“ mergaičių progimnaziją. Jai tuo metu vadovavo kunigas Motiejus Gustaitis. Tačiau jis, pajutęs tvirtą šeimininkišką Marijos ranką, jai mielai patikėjo tą darbą. Ji ir buvo faktinė „Žiburio“ progimnazijos vedėja.
Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui ir artėjant frontui, „Žiburio“ progimnazija persikėlė į Trakus, o 1915 m. gegužę evakavosi į Voronežą. Marija nesiryžo dėl sveikatos būklės evakuotis kartu su mokykla. Ji pasuko į Židikus. Tais pačiais metais čia atsikėlė jos motina ir sesuo Sofija bei kunigas Kazimieras Bukantas. Klebono kun. K. Bukanto remiama materialiai, ji galėjo atsidėti literatūrinei veiklai.
Paskutiniaisiais savo gyvenimo metais ji vėl grįžo prie didžiosios meilės – pedagogikos. Beviltiškai kovodama su sunkia liga, ji dar stengėsi praskaidrinti savo gyvenimą aktyviausia filantropine ir švietėjiška veikla, nuvyko ekskursijon į Rygą, dažnai būdavo gamtoje ir rašė svarbiausią pedagoginį veikalą „Motina – auklėtoja“.
1927 m. Marijai Pečkauskaitei – Šatrijos Raganai už pedagoginius tyrinėjimus buvo suteiktas Vytauto Didžiojo universiteto Garbės daktarės vardas.
Sunkiai ligai sparčiai progresuojant, Marija šešias savaites išgulėjo didelių skausmų kamuojama Kauno karo ligoninėje. 1930 m. liepos 24 d. Marija Pečkauskaitė – Šatrijos Ragana mirė. Ji palaidota Židikų kapinaitėse. Prie jos kapo Pikelių klebonas kanauninkas Morkys, jos nuodėmklausys, pasakė: „Šiandien mes čia laidojom šventąją…“.
Slapyvardis
Rašytojos bičiulis Povilas Višinskis ją praminė raganėlės vardu dėl juodų plaukų ir juodų didelių akių. Kitų teigimu, pravardę sugalvojo Židikų gyventojai, mat tik ragana mokėjo šnekėti keturiomis kalbomis ir gydyti medicina. Po vienos išvykos į Šatrijos kalną, kurioje dalyvavo ir Vaižgantas, jai prigijo ir Šatrijos epitetas. Taip atsirado Šatrijos Raganos slapyvardis.
Lenkčiai II
Lenkčiai II – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Eržvilko, prie Upės upelio, į vakarus nuo kelio, netoli jo sankirtos su.
Istorija
XIX a. pab. minimos dvi Lenkčių valdos (Lenkčiai Pociškė ir Lenkčiai Gėtiškė) Raseinių apskrities Eržvilko valsčiuje (žemes čia valdė Kačiušiai, Krasauskai, Vaičiaičiai, Davėtai). Taip pat minimas Lenkčių kaimas.
Čičiraitis
Čičiraitis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 3,5 km į pietus nuo Suvieko, prie rytinės Čičirio įlankos kranto, Sviriškių miško apsuptyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus - 0,3 km, plotis - iki 0,14 km. Altitudė 142,4 m. Krantai daugiausia aukšti, ištisai apaugę medžiais. Iš pietų į šiaurę prateka Č-2 upelis, tekantis iš Ilgio ežero į Čičirį (Raudos upės baseinas). Netoliese yra Sviriškių kaimas.
Darius Dikčius
Darius Dikčius (g. 1975 m. lapkričio 18 d. Panevėžyje) – Lietuvos krepšinio treneris.
Karjerą pradėjo 1998 m. Kauno „Viktorija“ komandoje. Kalba lietuvių, rusų ir anglų.
Laimėjimai
2009m. Europos jaunuciu vicecempionas
Kapitono tiltelis
right|thumb|200px|[[Portugalija|Portugalijos vilkiko Leao Dos Mares tiltelis]]
Kapitono tiltelis – laivo dalis (aikštelė ar patalpa) laivo viršuje, kurioje yra laivo valdymo prietaisai ir iš kurios valdomas laivas. Kai laivas jūroje, kapitono tiltelyje nuolat turi būti laivo kapitonas ar vienas iš vyresniųjų laivo karininkų.
Piétrus
Piétrus − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Bankas
Istorija
Seniausius modernios bankininkystės pirmtakus galima rasti senovės Mesopotamijoje. Buvo skolinama užstatant derlių, priimami indėliai, už kuriuos buvo mokamos palūkanos. Romoje pinigų keitėjai vadinti argentariae. Romos imperijai žlugus ir Europoje įsigalėjus natūriniam ūkiui, bankininkystė faktiškai išnyko. Bankų atgimimas susijęs su prekybinių santykių augimu vėlyvaisiais Viduramžiais.
Šiuolaikinių bankų šaknis galima rasti Viduramžių Italijoje, kurioje iš pinigų keitėjų XII-XIII a. atsirado pirmieji bankininkai, kurie kartu su pinigų keitimu priiminėjo saugojimui indėlius, užsiėmė pinigų persiuntimu ir skolino pinigus kitiems. Terminas „banca“ kilo Šiaurės Italijos skolintojams dirbant lauke ar dideliuose kambariuose, kur kiekvienas skolintojas turėjo savo suolą ar stalą. Iš pradžių indėliai buvo priimami tik saugojimui, o už tai buvo imamas mokestis.
Pirmieji bankai atsirado Florencijoje, kuri buvo tapusi stambiu prekybos centru. Pirmosios stambiausios bankininkų šeimos Florencijoje buvo Bardi, Peruzzi ir Acciaiuoli. šios šeimos XIV a. pradžioje atsidarė savo filialus praktiškai visuose svarbesniuose Europos miestuose ir faktiškai valdė popiežiaus finansus. 1345 m. Anglijos karaliui Eduardui III vengiant grąžinti per Šimtametį karą susikaupusias skolas, stambiausios bankininkų šeimos patyrė didelius sunkumus ir galiausiai prarado savo įtaką. Po to meto stambiausių bankininkų bankroto tarp 1348 ir 1392 m. didelį banką su gausybe filialų sukūrė Vieri di Cambio de' Medici. Beje, XIII a. Italijos regione Lombardijoje nuo bankininkystės verslo atskilo ir ilgainiui atskiromis kreditavimo institucijomis tapo lombardai, teikiantys lombardinius kreditus.
1406 metais Italijos Genojos mieste įkurtas Banco di San Giorgio.
XVII a. didesni bankai ėmė kurtis ir kitose Europos valstybėse. Prekyboje iškilus Olandijos reikšmei 1609 m. įsikūrė Amsterdamo bankas, kuris turėjo didelį autoritetą iki XVIII a. pabaigos, kai paaiškėjo, kad gautus indėlius daugiausia yra išskolinęs miestui ir Olandų Rytų Indijos bendrovei. Žlugus pasitikėjimui, bankas buvo likviduotas.
Tipiškos bankų paslaugos
Kiekvienas bankas teikia skirtingas paslaugas, priklausomai nuo banko tipo bei šalies, bet paprastai visi bankai teikia šias paslaugas:
Bankų tipai
Bankai būna kelių rūšių:
Bankai Lietuvoje
Lietuvoje veikia:
Taip pat Lietuvoje veikia 191 bankas iš ES valstybių (veikia LR neįsteigus filialo ).
Mekiai
Mekiai – kaimas pietinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, 5 km į šiaurės rytus nuo Meškuičių, prie Šiaulių–Rygos geležinkelio. Seniūnaitijos centras. Yra Gataučių mokyklos skyrius. Išlikę mūrinio malūno griuvėsiai.
IATA oro uosto kodas
thumb|right|250px|Keleivio, vykstančio į [[Oralas|Uralsko oro uostą, bagažas pažymėtas URA IATA kodu.]] IATA oro uosto kodas (angl. International Air Transport Association airport code) – kodas, sudaromas iš trijų raidžių ir Tarptautinės oro transporto asociacijos naudojamas žymėti daugeliui pasaulio oro uostų. Oficialiuose leidiniuose oro uostai save žymi Tarptautinė civilinės aviacijos organizacijos kodu, o ne IATA kodu.
IATA kodas įprastai žymimas ant keleivių bagažo.
Šių kodų naudojimas apibrėžtas 769 rezoliucijoje, šiuos kodus IATA peržiūri kas pusę metų.
IATA kodu taip pat žymimos ir geležinkelių stotys.
Julius Šmulkštys
Julius Šmulkštys (1930 m. gegužės 27 d. Kaune – 2010 m. balandžio 12 d. JAV) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, sociologas, politologas, profesorius, JAV lietuvių bendruomenės veikėjas.
Biografija
1949 m. baigė Tiubingeno-Pfulingeno lietuvių gimnaziją. Atvykęs į JAV, studijavo politinius ir socialinius mokslus Ilinojaus universitete, kur 1953 m. apgynė bakalauro ir 1955 m. magistro laipsnius. 1963 m. Indianos universitete suteiktas filosofijos daktaro laipsnis.
Nuo 1958 m. dėstė politinius mokslus Indianos universitete. 1951-1953 m. Lietuvių studentų sąjungos vicepirmininkas, 1954-1956 m. – Lietuvių studentų organizacijos „Santara“ pirmininkas, 1958-1959 m. – „Santaros“ filisterių organizacijos pirmininkas. 1998-2003 m. prezidento Valdo Adamkaus patarėjas, Prezidento tarptautinės komisijos nacių ir sovietinio okupacinių režimų nusikaltimams Lietuvoje įvertinti narys.
Bendradarbiavo lietuvių leidiniuose „Naujienos“, „Dirva“, „Lituanus“, „Metmenys“, Varpas. Laikraščio „Naujienos“ studentų skyriaus redaktorius, mėnraščio „Akiračiai“ korespondentas.
Posadasas
Posadasas  – miestas šiaurės rytų Argentinoje, Tarpupio regione, Paranos kairiajame krante, priešais Paragvajaus miestą Enkarnasjoną. Misjoneso provincijos administracinis centras. 312,1 tūkst. gyventojų (2007).
Istorija
1615 m. kovo 25 d. tėvas Roque Gonzáles de Santa Cruz įkūrė Anunciación de Itapúa gyvenvietę, kuri laikui bėgant persikėlė į kitą Paranos krantą ir suformavo dabartinį Enkarnasjono miestą. Gyvenvietė dabartinėje vietoje atsikūrė 1628 m. Trigubo Aljanso karo metu 1867 m. brazilai įkūrė Trinchera de San José karinę bazę. Karo pabaigoje 1879 m. miestas pavadintas Argentinos konfedreacijos vyriausiojo valdytojo Gervasio Antonio de Posadas garbei. 1884 m. liepos 30 d. Posadasas tapo Misjoneso provincijos sostine.
Susisiekimas
thumb|left|220px|Paranos krantinė thumb|left|220px|Tiltas, jungiantis su Enkarnasjonu
San Roque González de Santa Cruz tiltas per Paranos upę jungia su Enkarnasjonu. Keliai į Puerto Igvasu, Korjentesą ir Santo Tomę. Geležinkelis į Konkordiją. 7 km nuo miesto yra General José de San Martín oro uostas, iš kurio vyksta reguliarūs reisai į Buenos Aires. Be to, yra svarbus uostas prie Paranos upės, kuria gabenami kroviniai į La Platos regioną.
Ekonomika ir švietimas
Baldų, tabako, maisto, tekstilės, metalo apdirbimo pramonė. Turizmas. Posadase yra Misjoneso nacionalinis universitetas, Almirante Storni karinės jūrų laivininkystės licėjus.
PFK Vidima-Rakovski Sevlievo
Sevlijevo „Vidima-Rakovski“ – Bulgarijos futbolo klubas iš Sevlijevo.
Istorija
Išformuotas. Paskelbta apie bankrotą 2015 m. sausio 29 d.
Aliaksandras Liaudanskis
Aliaksandras Liaudanskis (, 1893 m. rugpjūčio 29 d, Jurovas, Minsko sritis – 1937 m. rugpjūčio 27 d. Minskas) – Baltarusijos archeologas, baltų materialiosios kultūros tyrėjas.
Biografija
1922 m. baigė Maskvos Archeologijos instituto Smolensko skyrių. 1922–1927 m. dirbo Smolensko muziejuje ir 1922–1925 m. studijavo Smolensko universitete, 1925–1927 m. jame dėstė (privatdocentas). Nuo 1927 m. Baltarusijos mokslų akademijos istorijos instituto mokslinis sekretorius, nuo 1931 m. archeologijos sekcijos vadovas. Per 1937 m. vykdytas stalinines represijas sušaudytas. Kartu sušaudyti archeologai Sergejus Dubinskis ir Aleksandras Kavalenia. 1958 m. reabilituotas.
Mokslinė veikla
Surinko ir paskelbė akmens, bronzos ir geležies amžių archeologinės medžiagos. Surengė daug žvalgomųjų ir tiriamųjų ekspedicijų; tyrė neolito laikiną gyvenvietę Nižnije Nemykariai, piliakalnius Smolenske. Išsamiai aprašė archeologinių paminklų kompleksus Gnezdove, kasinėjo pilkapius. Tyrė senuosius Rusios miestus (Polockas, Vitebskas, Orša, Zaslavlis, Borisovas). Suklasifikavo, datavo ir nurodė piliakalnių etninę priklausomybę, brūkšniuotosios keramikos kultūros piliakalnius priskyrė baltų gentims. Nustatė geležies amžiaus kapinynų datavimą. Parašė daugiau kaip 40 veikalų.
Jonas Laimutis Martinkėnas
Biografija
Tėvas Vincas Martinkėnas. 1962 m. baigė Vilniaus universitetą. 1988 m. medicinos mokslų daktaras.
1962–1973 m. Anykščių ir Vilniaus ligoninių gydytojas. 1973–2005 m. Vilniaus miesto II (vėliau Misionierių) ligoninės gydytojas, 1988–1994 m. Ausų, nosies ir gerklės ligų skyriaus vedėjas, 1994–2005 m. Rinologijos centro vadovas. Nuo 2005 m. Vilniaus greitosios pagalbos universitetinės ligoninės Ausų, nosies ir gerklės ligų skyriaus vedėjas.
Mokslinė veikla
Mokslinio darbo pagrindinė sritis – nosies traumų, deformacijų chirurginis gydymas, naujų septoplastikos metodų taikymas, autotransplantantų naudojimas atkuriamojoje nosies chirurgijoje. Patobulino kai kuriuos diagnostikos metodus (rinometriją, nosies aerodinamikos, nosies vožtuvo rentgenokontrastinį tyrimą) ir chirurginius instrumentus (nosies osteotomus, prietaisus nosies kaulinei kuprelei šalinti). 1991 m. pirmasis Baltijos šalyse atliko funkcinę endoskopinę ančių operaciją. Paskelbė daugiau kaip 100 mokslinių straipsnių. 1991–2000 m. Lietuvos otorinolaringologų draugijos pirmininkas. Keturių išradimų autorius.
Poravimasis
thumb|right|260px|Drugių kopuliacija thumb|right|260px|Vilkų kopuliacija
Poravimasis – dviejų biologinių individų susijungimas lytinio akto metu, kuris reikalingas dauginimuisi. Kopuliacija (, nuo copula – „pora“) yra poravimosi aspektas. Poravimasis būna ir be individų susijungimo.
Kai kurios gyvūnų rūšys (migruojantys paukščiai) poruojasi tik sulaukus poravimosi sezono. Daugelio žinduolių rūšių (išskyrus primatus) patelės ruja periodiškai pasikartojanti ir yra nuo hormonų bei aplinkos sąlygų priklausoma. Poravimosi sezono arba rujos metu tiek patino, tiek patelės organizmas pasirengia dauginimuisi.
Poravimosi metu patino spermatozoidai perduodami patelei. Apvaisinimas gali būti tiek vidinis (ropliai, paukščiai), tiek išorinis (varliagyviai, žuvys). Spermatozoidai perduodami tiesiai į patelės lytinius takus (vyksta tiesioginis apvaisinimas, būdinga žinduoliams, paukščiams, vabzdžiams, daugeliui kitų gyvūnų) arba per aplinką (netiesioginis apvaisinimas, būdingas tritonams – patinai tvenkinio dugne deda spermatoforą, kurį pasiima patelė, žuvims – neršto metu pienius ir ikrus paskleidžia į vandenį).
Gali būti tarp priešingų lyčių, arba tarp hermafroditų, kaip yra daugelio sraigių atveju. Sliekai kopuliacijos organo neturi, tačiau kiti gyvūnai turi ir kopuliacijai skirtą organą. Omarai ir vėžiai turi pakitusias plaukiojamąsias kojas, sepijos ir aštuonkojai naudoja čiuptuvą, rykliai turi modifikuotą pilvo peleką, kuriuo perduoda patelei paketą su sėkla. Paukščiai neturi nei varpos, nei makšties; jiems būdinga kloaka, į kurią suteka virškinimo, šlapimo ir dauginimosi sistemų produktai, todėl patinas perduoda sėklą patelei prispausdamas savo kloakos angą prie jos angos. Tarp aukštesniųjų gyvūnų poravimasis vyksta patinui įvedant lyties organą į patelės lytinius organus.
Ameboidai (RPG)
Ameboidai  – didžiules amebas primenančių fantastinių būtybių klasė. Pats terminas ameboidai naudojamas kai kuriuose vaidmenų žaidimuose (Dungeons & Dragons, Kariai ir Magai), tačiau tokie padarai sutinkami daugelyje įvairių žaidimų, taip pat ir kompiuteriniuose (World of Warcraft, Minecraft ir kituose).
Jai priklauso organizmai, pasižymintys:
Šiai klasei priskiriamos šios fantastinės būtybės:
Vaidmenų žaidimuose D&D ir ADD ameboidinių būtybių yra daugiau rūšių, negu pateikta šioje lentelėje.
Lentinė (Jurbarkas)
Lentinė – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Eržvilko.
FK Širvėna Biržai
thumb|right|300px|[[Biržų centrinis stadionas]] thumb|right|300px|[[Širvėnos ežeras žiemą.]] Biržų „Širvėna“ – Lietuvos futbolo klubas iš Biržų. Sovietmečiu reprezentacinė futbolo ekipa iš Biržų žaidė Pirmoje lygoje. Atkūrus šalies Nepriklausomybę biržiečiai dažniausiai žaisdavo Antroje lygoje.
Istorija
Nuo 1922 m. mieste kūrėsi įvairių draugijų skyriai: LŠS (Šaulių sąjungos skyrius), LFLS skyrius, žydų bendruomenė turėjo „Maccabio“, bei „Hapoelio“ skyrius. Tarp įvairių sporto šakų paplito futbolas. Tais laikais vykdavo apskrities derbiai tarp Biržų ir Pasvalio futbolininkų. Biržų rinktinė vykdavo į Pasvalį, o pasvaliečiai atvykdavo į apskrities centrą Biržus. Biržų rinktinės ir Pasvalio rinktinės susitikimai pasižymėdavo nuožmumu. Šykštumu pasižymintys šiauriečiai neturėjo vieningos komandos, kuri dalyvautų respublikos pirmenybėse, bet derbiai buvo šventas dalykas ir kiekvieno miesto geriausieji išmėgindavo jėgas apskrities derbyje. Apie vieną tokį derbį rašė 1937 m. rugsėjo 1-osios žurnale „Lietuvos sportas“. Pasvalyje biržiečių „Darbo Rūmų“ komanda laimėjo 2-0, o revanšo rungtynes Biržuose žaidė būdami neblaivūs. Šias rungtynes laimėjo biržiečiai 3-1, bet susilaukė plataus atgarsio to meto spaudoje. Ši nešlovė teko 1935 m. Biržuose įsikūrusiai komandai „Darbo Rūmai“.
Klubo įkūrimas 1948 m.
Po Antrojo pasaulinio karo (1948 m.) Biržuose suburta futbolo komanda priklausiusi respublikinei „Žalgirio“ sporto draugijai.
„Sidabrinis“ laikotarpis Biržų komandai buvo penkis sezonus iš eilės, kai 1953, 1954, 1955, 1956, 1957 „B“ klasės pirmenybėse užimdavo antrą vietą.
1990 m. šalį sudrebino permainų metas. Nuo 1991 m. komanda vadinosi vadinosi Biržų „Širvėna“. (Iki tol vadinosi Sporto klubu „Rovėja“, o sovietmečiu Pirmoje lygoje žaidė Biržų „Medis“).
1994 m. oficialiai įregistruotas Futbolo klubas „Širvėna“.
2003 m. pasivadino pagal UAB „Rinkuškiai“ gėrimų bendrovę, kadangi alaus darykla buvo pagrindinis komandos rėmėjas.
Biržų vaikų komanda būdavo nuolatinė Lietuvos vaikų ir jaunių futbolo Pirmos lygos dalyvė.
Iki 2006 m. klubas žaidė Lietuvos futbolo čempionato II lygos Šiaurės zonoje.
Nuo 2007 m. dalyvavo Panevėžio apskrities pirmenybėse, taip pat salės futbolo varžybose.
Nuo 2013 m. grįžo į Antros lygos pirmenybes. 2015 m. tapo jų nugalėtojais ir turėjo teisę dalyvauti Pirmos lygos pirmenybėse, bet šia galimybe nepasinaudojo.
2019 m., sužaidę 26 sezonus be pertraukų, pasitraukė iš didžiojo futbolo ir dalyvavo 8x8 pirmenybėse. 2021 m. vėl sugrįžo į III lygą.
Lygos pasiekimai
🇱🇹 B klasė:
🇱🇹 II lyga, Vakarų zona
Salės futbolas
2021-2022 m. žaidė LFF organizuotose PAFF futsal I lygos pirmenybėse, ir užėmė 5-ą vietą.
2022-2023 m. žaidė LFF futsal taurės turnyre, iškrito I etape.
Dalyvavo Panevėžio apskrities salės futbolo varžybose ir ankstesniais metais.
Sudėtis (2018)
Sudėtis: 2018 m. rugpjūčio 2 d.
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
(Kapitonas)
Plater
Plater − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Žmogus aukštoje pilyje
Pasaulis
„Žmogus aukštoje pilyje“ aprašomame alternatyviame pasaulyje Giuseppe Zangara 1933 m. sėkmingai pasikėsina ir nužudo JAV prezidentą Franklin D. Roosevelt. Prezidentu tampa John Nance Garner ir po jo 1941 m. – John W. Bricker. Jų vyriausybės yra silpnos ir neryžtingos, nesikiša į karą. 1941 m. Fašistinė Vokietija užkariauja Sovietų Sąjungą ir išnaikina beveik visus slavus, likę gyvi nubloškiami į akmens amžiaus gyvenimo sąlygas specialiai tam skirtuose rezervatuose. Ramiajame vandenyne Japonijos imperija Perl Harboro ataka sunaikina JAV laivyną ir vėliau okupuoja Havajus, Australiją, Naująją Zelandiją. Vokiečių ir japonų iš dviejų pusių puolamos JAV 1947 m. kapituliuoja.
Dalis JAV tampa marionetinėmis Ramiojo Vandenyno Valstijomis, valdomomis Japonijos. Kita dalis tampa Vokietijos imperijos dalimi, o tarp jų – Uolinių Kalnų valstijos, buferinė valstybė tarp Japonijos ir Vokietijos įtakos zonų. Adolfas Hitleris po karo pačių nacių pripažįstamas psichiškai nesveiku ir uždaromas į ligoninę, fiureriu tampa Martinas Bormanas. Vokietijos okupuotoje Afrikoje žmonės išžudomi siekiant daugiau gyvybinės erdvės vokiečiams, ir kol kas negyvenamoje teritorijoje robotai įrenginėja miestus. Viduržemio jūra išdžiovinama ir žemė naudojama javams auginti.
Knyga prasideda Bormano mirtimi ir politine kova dėl fiurerio posto tarp Gebelso, Heidricho, Gėringo ir kitų aukštas pareigas užimančių nacių. Lygiagrečiai Vokietijos kariuomenė planuoja netikėtą smūgį vandenilinėmis bombomis Japonijos imperijai, po kurio vokiečiai liktų vienintelė pasaulio supervalstybė. Didžioji knygos veiksmo dalis vyksta Ramiojo Vandenyno Valstijose.
Siužeto linijos
Knygoje egzistuoja kelios lygiagrečios, beveik nesusijusios siužeto linijos. Svarbią vietą daugumoje iš jų užima dvi knygos. Viena jų yra „I Ching“, Permainų knyga – kinų filosofijos, kosmologijos ir būrimų (pranašysčių) knyga. Kita – „Grasshopper lies heavy“, fiktyvi alternatyviosios istorijos knyga, kurioje aprašomame pasaulyje Ašis pralaimėjo Pasaulinį karą. Ši knyga yra uždrausta visoje Vokietijos imperijoje, tačiau platinama ir populiari Japonijoje bei likusiose neokupuotose neutraliose šalyse (Kanada, Uolinių Kalnų valstijos ir kt.).
Rudolfas Wegeneris, Reicho kontražvalgybos kapitonas, apsimetęs švedų verslininku, ponu Baynes, atvyksta į Ameriką įspėti japonų dėl ruošiamos „Pienės“ operacijos – branduolinio smūgio Japonijai. Frankas Frinkas, po svetimu vardu besislapstantis žydas, kartu su draugu Ed McCarthy pradeda juvelyrikos verslą. Juliana Frink, buvusi Franko žmona, perskaito „Grasshopper lies heavy“ ir keliauja susitikti su jos autoriumi, Hawthorne Abendsen, žinomu kaip „žmogus aukštoje pilyje“. Robert Childan, „Amerikos meninių rankdarbių“ įmonės savininkas, pardavinėja antikvarinius Amerikos dirbinius (pvz., prieškarinius laikrodžius su Peliuku Mikiu) japonų turtingiesiems ir kovoja su kritusia saviverte.
Temos
Knygos pagrindinė tema yra įprasta Philip K. Dick kūryboje: painiava tarp tikros ir netikros realybių, siekis išsiaiškinti kas yra tikra – realu, kas apskritai yra tikrovė (realybė).
Adaptacijos
1997 m. buvo išleista audioknyga, užimanti septynias kasetes. 2008 m. „Blackstone Audio“ taip pat išleido audioknygą, kuri užėmė 7 CD ir trunka 8 su puse valandos.
Tęsinys
Interviu 1976 m. Philip K. Dick teigė, kad knygos pabaiga yra atvira, kadangi jis ketino rašyti tęsinį. Kelis kartus pradėjęs, vis nebaigdavo, kadangi nacių studijavimas jam buvo labai atstumiantis užsiėmimas. Rašytojas mirė 1985 m. ir tęsinys liko nebaigtas. 1996 m. esė rinkinyje „The Shifting Realities of Philip K. Dick“ („Besikeičiančios Philip K. Dick tikrovės“) buvo išspausdinti keli tęsinio skyriai, kiek Dick iki mirties spėjo parašyti.
Kitas Dicko romanas, „Radio Free Albemuth“, buvo pradėtas rašyti kaip „Žmogaus aukštoje pilyje“ tęsinys, tačiau berašant išsivystė į atskirą istoriją, ir galiausiai Dickas jį atsiejo nuo „Žmogaus aukštoje pilyje“ siužeto.
Pranciškus Alfredas Šliužas
Pranciškus Alfredas Šliužas (1952 m. gegužės 28 d. Dainiuose, Kaišiadorių rajonas – 2017 m. rugsėjo 24 d. ten pat) – Lietuvos žemės ūkio specialistas, radijo ir televizijos žurnalistas.
Drėgmė
Drėgmė paprastai reiškia vandenį mažais kiekiais.
Drėgmės kiekis (drėgnumas) labai svarbus įvairiuose maisto produktuose, tokiuose kaip sūris, bei džiovintuose produktuose, pvz., arbatoje. Per didelė drėgmė gali pagreitinti bakterijų dauginimąsi, maisto gedimą, pelyjimą, puvimą.
Gyventojai ir verslininkai įdeda daug pastangų apsisaugojimui nuo drėgmės poveikio, parduodama daug nuo drėgmės apsaugančių produktų. Daugelis prekių pakuojamos su išdžiovinančiais agentais, dažniausiai pagamintais iš silicio oksido.
Drėgmės sąvoka gali būti naudojama apibūdinti ir kitiems skystiems tirpikliams, ypač esantiems kietose medžiagose.
Pranciškus Alfredas Šliužas
Biografija
Mokėsi Dainių kaimo pradinėje mokykloje, nuo penktos klasės – Žiežmarių vidurinėje, kurią baigė 1970 m. Dirbo kaimo kultūros namų vadovu, apylinkės Vykdomojo komiteto tarnautoju, bandė studijuoti miškininkystę. 1976 m. Lietuvos veterinarijos akademijoje baigė zooinžinerijos specialybę.
Nuo 1976 m. Lietuvos radijuje rengė laidą „Kolūkietiška radijo stotis“. Nuo 1983 m. dirbo zootechniku Kretingos rajono Jokūbavo kolūkyje. Po metų buvo pakviestas į LSSR žemės ūkio ministeriją vadovauti vieno susivienijimo gamybos skyriui. Įsikūrus Valstybiniam agropramoniniam komitetui ėjo jo pirmininko padėjėjo pareigas. Kai šis darinys buvo perorganizuotas į LSSR žemės ūkio ministeriją, dirbo žemės ūkio ministrų padėjėju, atstovu spaudai.
Nuo 1990 m. Lietuvos televizijoje rengė laidas kaimui „Sodyba“ („Po savo stogu“). 1993–1994 m. kas savaitę rengė informacines žemės ūkio laidas. 1996–1999 m. rengė televizijos laidą „Pyragų nebus be noragų“. Nuo 2000 m. ūkininkauja tėvų žemėje, Dainiuose.
2011–2015 m. Kaišiadorių rajono savivaldybės tarybos narys, Lietuvos centro partijos Kaišiadorių skyriaus pirmininkas.
ELISA
thumb|300px|ELISA „sumuštinio“ metodas. (1) Indelis padengiamas „jauku“ antikūnu; (2) pridedamas pavyzdys (mėginėlis), ir esant antigenui, pastarasis prisijungia prie antikūno; (3) pridedamas atpažįstantis antikūnas, kuris prisijungia prie antigeno; (4) pridedamas dar vienas antikūnas su prijungtu [[fermentas|fermentu, prisijungia prie atpažįstančio antikūno; (5) papildomas substratu, kuris paveiktas fermento, gali būti interpretuojamas.]] ELISA (Enzyme-Linked ImmunoSorbent Assay) – biocheminis metodas, dažniausiai naudojamas imunologijos srityje, siekiant nustatyti antikūnų ar antigeno buvimą mėginėlyje. ELISA buvo naudojama kaip diagnostinė priemonė medicinoje, augalų patologijos studijose bei įvairių pramonės sektorių kokybės kontrolės procesuose.
Supaprastintas proceso aprašymas: nežinomas antigeno kiekis pritvirtinamas prie paviršiaus, tada paviršius praplaunamas atitinkamais antikūnais, kurie prisijungia prie antigeno. Prie naudojamo antikūno prijungiamas fermentas, kuris chemiškai paveikia vėliau pridedamą medžiagą, kurios pokytis gali būti atitinkamai interpretuojamas. Pvz., fluorescentinio ELISA atveju, apšvietus mėginėlį, antigeno/antikūno kompleksai švyti, kas suteikia galimybę pamatuoti antigeno kiekį.
Aleksandravas (Vilnius)
Aleksandravas – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 8 km nuo Sudervės.
Marija Jurgelevičienė
Marija Jurgelevičienė-Lukoševičiūtė (slap. Mari Poisson, g. 1948 m. rugsėjo 22 d. Dirgėluose, Šilalės raj.) – prozininkė, poetė, eseistė, fotografė.
== Biografija 1966 m. baigė Kaltinėnų vidurinę mokyklą. 1972 m. baigė lituanistikos studijas Šiaulių pedagoginio instituto Klaipėdos muzikos fakultete. ==
Nuo 1973 m. Šiaulių 9-osios vidurinės mokyklos, po to Suaugusiųjų aklųjų vidurinės mokyklos Šiaulių skyriaus, III vakarinės vidurinės mokyklos, Šilėnų aštuonmetės mokyklos, vėl Suaugusiųjų aklųjų vidurinės mokyklos mokytoja. 1980 m. Šiaulių Povilo Višinskio Viešosios bibliotekos vyr. bibliotekininkė. 1989–1991 m. Suaugusiųjų aklųjų vidurinės mokyklos mokytoja. 1991–1992 m. dviračių ir variklių gamyklos „Vairas“ savaitraščio redaktorė. 1991–1999 m. Šiaulių pedagoginio instituto, nuo 1996 m. Šiaulių universiteto Lietuvių literatūros katedros asistentė. Šiuo metu laisva menininkė. Nuo 2006 m. gyveno ir kūrė Londone, 2015 m. grįžo į Lietuvą.
1999 m. įkūrė humanitarinę kūrybinio rašymo studiją „Plėviasparniai“, kuri padėjo atsiskleisti ne vienam talentui. 2001 m. surengta pirmoji fotografijų paroda „Skiriu draugams“ Maironio muziejuje Kaune. 2002 m. Šiaulių P. Višinskio bibliotekoje eksponuota antroji paroda „Šoku ir rašau“.
1987 m. pasirodė pirmoji poezijos knyga „Dvišalis eismas“, už kurią skirta Zigmo Gėlės literatūrinė premija. 1998 m. išėjo poezijos knyga „Plėviasparnis“, o 2004 m. novelių knyga „Tikra mergaitė“, pasirašyta Mari Poisson slapyvardžiu. Ši knyga 2010 m. išleista JAV anglų kalba (išversta Gražinos Nemunienės). 2011 m. pasirodė su Sara Poisson parašytas romanas „Šabaš“. 2021 m. išleista esė knyga „Dienoraštis apie Laiką“.
Aelia fieberi
Aelia fieberi (sin. Aelia nasuta Wagner) – skydblakių (Pentatomidae) šeimos blakių rūšis.
Randamos balandžio – rugpjūčio mėnesiais pievose, kuriose gausu varpinių augalų.
Žemės ūkio kenkėja, randama kviečių, miežių, rečiau avižų, ryžių laukuose. Tiek suaugę individai, tiek lervos siurbia sultis iš mitybinių augalų lapų ir varpų. Augalas, ant kurio maitinasi ši blakė, pagelsta, neužsimezga vaisiai (varpos).
Per metus būna 2 generacijos.
Žvaguičiai
Žvaguičiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Kupreliškio, Apaščios dešiniajame krante. Yra kapinės.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Plimuto koledžas
Plimuto koledžas - 1877 m. įkurtas koledžas Anglijoje, Plimute. Itin gabiems sportininkams (Elito programos grupei) suteikiama stipendija. Koledžas turi specialiai plaukikams pritaikytą treniruočių ir mokslo programą. Ją vykdo bendradarbiaudamas su plaukimo klubu „Plymouth Leander”, vienu geriausių Didžiojoje Britanijoje. Mokslo kaina apie 24 tūkst. svarų (daugiau nei 104 tūkst. litų) per metus.
Bogna Koreng
Bogna Koreng (sorbų k. Bogna Korjenkowa; g. 1965 m. Bautzen, Rytų Vokietija) – sorbų TV laidų vedėja Vokietijoje.
Dūburaitis
Dūburaitis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, Šventosios baseine, 3 km į rytus nuo Antazavės, apie 8,5 km į šiaurės vakarus nuo Imbrado.
Linus Pauling
thumb|180px|Linus Pauling Linus Carl Pauling (1901 m. sausio 28 d. – 1994 m. rugpjūčio 19 d.) – amerikiečių kvantinės chemijos mokslininkas ir biochemikas. Taip pat plačiai pripažintas kristalografas, molekulinės biologijos mokslininkas ir medicinos tyrėjas.
Dūburaitis
Geografija
Plotas 53,2 ha. Ilgis iš šiaurės į pietus rytinės ežero dalies 1,3 km, ilgis vakarinės ežero dalies iš šiaurės į pietus 0,92 km, didžiausias plotis 0,92 km. Paviršiaus altitudė – 118,9 m. Didžiausias gylis 12,3 m, vidutinis gylis 4,0 m. Baseino plotas 10,9 km². Ežeras susidaręs dviejuose lygiagrečiai iš šiaurės į pietus nutįsusiose rinose. Ežero forma panaši į U raidę. Kranto linija labai vingiuota, jos ilgis 5,9 km. Krantai aukšti, beveik ištisai apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai.
Iš šiaurės į pietus ežerą prateka Rūra (Duburė) į Duburio ežerą (Zalvės upės baseinas). Atabrade iki 1 m gylio smėlis, įlankose molingas dumblas, kitur sapropelingas molis. Pratakumas 130 %. Prie ežero įsikūrę Bakučių ir Šniukštų kaimai.
Bogna Koreng
Bogna Koreng augo Radibor (sorb. Radwor) vietovėje, į šiaurę nuo Bautzen miestelio(sorb. Budyšin). Po abitūros egzaminų studijavo germanistiką.
1992 m. pradėjo veiklą sorbų TV kaip laisvai samdoma darbuotoja. 2003 m. tapo TV studijos Bautzene vedėja, nuo 2001 m. – sorbų aukštaičių TV laidos wuhladko vedėja. 2003 m. jos laida tarptautinio nacionalinių mažumų radijo ir TV laidų festivalio metu 3 vietą (atrankoje dalyvavo per 60 Eeuropos nacionalinių grupių). Bogna Koreng apdovanojimas įteiktas Užgorod mieste (Ukraina). Bogna Koreng su savo šeima gyvena Panschwitz-Kuckau vietovėje, Vokietijoje.
Holografinis principas
Holografinis principas – kvantinės gravitacijos ir stygų teorijos principas, teigiantis, kad norint išnagrinėti bet kokius uždarame tūryje vykstančius procesus užtenka aprašyti tik tą tūrį ribojantį paviršių. Pirmą kartą šį principą 1993 m. suformulavo Gerard 't Hooft, o jo interpretaciją stygų teorijoje 1995 m. pateikė Leonard Susskind.
Platesne prasme, šis principas teigia, kad visa mūsų trimatė Visata gali būti traktuojama kaip dvimatė informacinė struktūra, nupiešta ant stebimojo kosmologinio horizonto. Mūsų stebimi trys matmenys tėra tam tikras efektinis makroskopinių mastelių ir žemų energijų fizikos pasireiškimas. Tačiau kosmologinė holografijos teorija dar nėra matematiškai aprašyta.
Juodųjų bedugnių entropija
Objektas, aprašomas entropijos terminais turi turėti mikroskopinio atsitiktinumo dedamąją, kaip ir karštos dujos. Klasikiniai laukai (Elektrinis, magnetinis, gravitacinis) turi nulinę entropiją – jų aprašyme nėra atsitiktinių komponenčių. Kadangi juodosios bedugnės yra Einšteino lygčių sprendiniai, atrodytų, kad jos neturi entropijos taip pat. Tačiau Jacob Bekenstein nurodė, kad tai pažeistų antrąjį termodinamikos dėsnį. Karštoms dujoms kirtus horizontą, jų entropija ir atsitiktinis judėjimas tarsi išnyks, kadangi viskas atsidurs juodosios bedugnės centre – singuliariame taške. Antrasis termodinamikos dėsnis gali būti išsaugotas tik tuo atveju, jei juodosios bedugnės irgi yra atsitiktiniai objektai su didele entropija.
Yra žinoma, kad sistemai pridedant vidinės energijos (tarkim šildant ją), entropija irgi padidėja: Hokingas suprato, kad jei juodosios bedugnės turi baigtinę energiją, vadinasi jos turėtų turėti ir baigtinę temperatūrą. Vadinasi jos turėtų pasiekti termodinaminę pusiausvyrą su aplinka. Tai reiškia, kad juodosios bedugnės turėtų ne tik absorbuoti fotonus, bet ir gebėti spinduliuoti juos (kitaip nebus pasiekta pusiausvyra).
Juodųjų bedugnių informacinis paradoksas
Mėgindamas paaiškinti informacinį paradoksą Gerard 't Hooft pastebėjo, kad įkrentančios dalelės deformuos juodosios bedugnės horizontą. O deformuotas horizontas turėtų spinduliuoti skirtingai, nei nedeformuotas. Tokiu būdu išeinančioje spinduliuotėje yra koduojama informacija apie įkrentančią medžiagą. Jei entropiją traktuoti informacijos terminais, jos kiekis bus matuojamas bitais. Ribotame tūryje gali tilpti baigtinis informacijos kiekis (Bekenšteino riba), reiškiantis, kad medžiagos negalima dalyti be galo daug kartų – vienąkart bus pasiekta smulkiausio dalinimo riba (fundamentali dalelė, kuri bus vienas informacijos bitas)
Holografinis principas teigia, kad bet kokio uždaro paviršiaus ribojamos erdvės entropija bus proporcinga paviršiaus plotui, o ne tūriui. Tuo būdu tūris yra tik iliuzija, ir Visata yra tarsi holograma, užrašyta ant ją ribojančio horizonto (Matematiniais terminais kalbant Visata yra holograma, kuri izomorfiška informacijai, užkoduotai Visatą ribojančiame horizonte).
Gravitacijos bangų (ne)aptikimo paaiškinimas
Fermilab fizikas Craig Hogan teigia, kad gravitacinių detektorių registruojamas triukšmas iš tiesų gali būti informacijos ant Visatos horizonto granuliacijos efektas
Ventspilis
thumb|right|260px|Lietuvos delegacija, vadovaujama Seimo pirmininkės [[Irena Degutienė|Irenos Degutienės, 2010 m. lankėsi moderniausioje Latvijoje Ventspilio bibliotekoje]] Ventspilis (arba Ventpilis;, ) – miestas Latvijos šiaurės vakarinėje dalyje prie Baltijos jūros. Pavadinimas kilo nuo per miestą tekančios Ventos upės pavadinimo. 33,3 tūkst. gyventojų (2021).
Ventspilis pirmą kartą kronikose paminėtas 1290 metais, ten įkūrus Livonijos ordino pilį. Šiuo metu Ventspilyje veikia svarbus neužšąlantis jūrų uostas ir vienas iš trijų Latvijos oro uostų.
2002 m. Ventspilis prisijungė prie tarptautinės meno programos Karvių paradas (angl. Cow parade). Visame mieste viešose erdvėse buvo pastatytos 25 naujai sukurtos karvių skulptūros. Vėliau jos buvo parduodamos aukcione, o žymiausios iki šiol stovi miesto aikštėse.
Žymūs žmonės
Ventspilyje gimė:
Oliver Cromwell
Oliveris Kromvelis (, 1599 m. balandžio 25 d. – 1658 m. rugsėjo 3 d.) – britų politikas, tapęs Anglijos, Škotijos ir Airijos respublikos, sukurtos nukirsdinus Karolį I, vadovu – lordu protektoriumi.
Pliateris
Pliateris − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Pliaterienė (ištekėjusi moteris) ir Pliaterytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Skrandėnai
Skrandėnai – kaimas pietinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 6 km į pietus nuo Varnių.
Marija Miliuvienė
Marija Miliuvienė (1931 m. gruodžio 8 d. – 2018 m. rugpjūčio 29 d. ) – Lietuvos etnologė, humanitarinių mokslų daktarė.
Biografija
Vyras Vacys Milius. 1954 m. baigė Vilniaus universitetą. 1967 m. istorijos mokslų kandidatė.
1957–1988 m. dirbo Istorijos institute (nuo 1990 m. Lietuvos istorijos institutas). Tyrinėjimų sritis – lietuvių tautinis kostiumas, tradicinė apranga, valstiečių mityba.
Lyros choras
Lyros choras – Kauno vaikų ir moksleivių laisvalaikio rūmų merginų choras.
Istorija
Choras „Lyra“ įkurtas 1974 metais. Jame dainuoja mergaitės iš įvairių Kauno miesto mokyklų ir gimnazijų. „Lyra“ – aktyviai koncertuojantis choras, nuolatinis miesto ir respublikinių dainų švenčių dalyvis, parengęs bendrus projektus su berniukų ir jaunuolių choru „Varpelis“. Nuo 1997 m. choras kasmet vyksta į respublikinį chorų festivalį „Baltijos bangelės“ Palangoje, dalyvauja festivaliuose „Vilties daina“, „Cantate Domino“ Kaune. 2001 m. respublikiniame moksleiviškų chorų konkurse „Mes Lietuvos vaikai“ užėmė trečią vietą, o tarptautiniame konkurse „Juventus Mundi Cantat“ Čekijoje laimėjo aukso medalį ir Grand Prix.
Ford Fiesta
„Ford Fiesta“ – nedidelis automobilis priekiniais varomaisiais ratais, kurį sukūrė „Ford Motor Company“. Jis yra surenkamas Europoje, Brazilijoje, Argentinoje, Meksikoje, Venesueloje, Kinijoje, Indijoje bei Pietų Afrikoje. Šiuo modeliu prekiaujama visame pasaulyje, įskaitant Japoniją bei Australaziją.
Tai vienas sėkmingiausių „Ford“ modelių – nuo 1976-ųjų parduota daugiau kaip dvylika milijonų šešių kartų automobilių.
Istorija
Aštunto dešimtmečio pradžioje tarp Europos vartotojų augo mažalitražių automobilių paklausa. Net ir mažiausias „Ford“ automobilis – „Escort“ modelis – tradiciškai variklį turėjo priekyje bei buvo varomas užpakaliniais ratais; tačiau konkurentai leido mažesnius, priekiniais ratais varomus automobilius, tokius kaip „Fiat 127“ ar „Renault 5“. 1973 m. naftos krizės padariniai taip pat skatino mažesnių automobilių paklausą. 1959 m. „British Motor Corporation“ kompanija (vėliau susijungusi su „British Leyland“) įsitraukė į mažalitražių automobilių rinką savuoju Mini, o 1963-iaisiais „Rootes Group“ savo ruožtu išleido „Hillman Imp“, kuris galiausiai nebuvo toks sėkmingas, tačiau laikai keitėsi, ir žmonės, ieškantys nedidelių automobilių, norėjo praktiškų hečbekų, o ne įprastų sedanų. 1975 m. pradžioje „General Motors“ įsiliejo į šiuolaikinių mažalitražių automobilių rinką, pasiūlydama tradicinius dvynius – „Opel Kadett City/Chevette“.
Pradiniuose „Bobcat“ planuose buvo išreikštas noras, kad pagaminti naująjį automobilį reikėtų 100 JAV dolerių mažiau nei „Ford Escort“ modeliui. Be to, buvo planuojamas automobilis su ilgesne važiuoklės baze negu „Fiat 127“ automobilio, tačiau „Fiesta“ turėjo būti trumpesnis už „Ford Escort“. Paskutinį pasiūlymą pateikė Tomas Tjaarda, dirbęs „Carrozzeria Ghia“ automobilių kėbulų gamykloje.
Paberžiai (Jurbarkas)
Paberžiai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Pašaltuonio.
Ford Fiesta
Istorija
Bendradarbiaujant „Ford“ automobilių gamybos centrams Kelne ir Dantone (Esekse), 1973-iųjų rudenį „Bobcat“ buvo pritarta. Visoje Europoje buvo rengiami seminarai pirkėjams, ypač moterims.
Ford numatė, jog per metus bus pagaminta 500 000 „Fiesta“ automobilių, bei pastatė visiškai naują variklių gamyklą šalia Valensijos (Ispanija); transašių gamyklą netoli Bordo (Prancūzija); išplėtė surinkimo fabrikus Degeneme (Esekse) ir Zarlujyje (Vokietija). Galutinis surinkimas taip pat vyko ir Valensijoje.
Kodiniai pavadinimai
Naujojo automobilio, kurį projektavo „Bobcat“ projekto komanda (vadovaujama p. Trevoro Erskaino), galutinis vardų sąrašas buvo toks: „Amigo“, „Bambi“, „Bebe“, „Bravo“, „Bolero“, „Cherie“, „Tempo“, „Chico“, „Fiesta“, „Forito“, „Metro“, „Pony“ ir „Sierra“. Nors dauguma tarybos narių balsavo už „Bravo“, pats Henris Fordas II atmetė jų sprendimą ir automobilį pavadino „Fiesta“. Keli galutinio sąrašo pavadinimai vėliau buvo panaudoti kitiems automobiliams, pvz., „Sierra“, 1982-aisiais pristatytam „Ford Cortina“ modelio pakaitui, bei „Tempo“, mažam automobiliui, skirtam JAV rinkai. Ironiška, bet 1980-aisiais pavadinimą „Metro“ panaudojo konkurentė gamintoja „British Leyland“ panašaus dydžio automobiliui „Austin Metro“.
I-as tipas (1976–1983 m.): „Fiesta“ atsiradimas
Mechaniniu požiūriu „Ford Fiesta“ tęsė tradicijas: prie naujos „Ford Kent“ variklio versijos, pavadintos „Valencia“ (pagal naujutėlę gamyklą Almusafėje, Valensijos regione (Ispanija), didžiąja dalimi pastatytą naujojo automobilio gamybai) galu į priekį buvo įtaisyta 4-ių pavarų mechaninė pavarų dėžė. „Fiesta“ automobilius taip pat gamino „Ford“ gamyklos Degeneme (Anglija), bei Zarlujyje ir, nuo 1979-ųjų, Kelne (Vokietija). Tam, kad sumažėtų išlaidos bei paspartėtų tyrimai ir gamyba, daug modfikuotų „Kent“ variklių, numatytų „Fiesta“ modeliams, buvo bandomi „Fiat 127“ automobiliuose. Tai taip pat suteikė galimybę slapta bandyti automobilius Europos keliuose. Milijoninis „Fiesta“ buvo pagamintas 1979-ųjų sausio 9-ąją.
Juozapas Petras Pacas
Juozapas Petras Pacas (1736 m., Vilnius – 1797 m. kovo 13 d., Vilnius) – LDK valstybinis ir karinis veikėjas, Lietuvos armijos generolas-majoras (1757), nuo 1758 metų arba anksčiau – Lietuvos didžiosios buožės generolas-adjutantas. Vileikos seniūnas.
Biografija
Lietuvos magnatų Pacų giminės atstovas, herbo „Gozdawa“ savininkas. Tėvas – Petras Pacas (m. 1756), Pinsko ir Vilkijos seniūnas, motina – kunigaikštytė Efrosinija Oginskaitė (m. apie. 1765). Seserys – Benedikta ir Elžbieta.
1776 metais buvo renkamas deputatu nuo Lydos pavieto į konfederacinį seimą. Čartoriskių partijos priešininkas.
1792 metų kovo 16 d. apdovanotas Baltojo erelio ordinu.
1794 metų balandžio 24 d. Vilniaus rotušės aikštėje buvo iškilmingai paskelbtas „Lietuvos liaudies sukilimo aktas“, kuris patvirtino vienybę tarp Vilniaus insurgentų ir Tado Kostiuškos sukilėlių. Tą pačią dieną buvo sudaryta sukilėlių Laikinoji Aukščiausioji Taryba, kuriai vadovauti pradėjo Juozapas Nesiolovskis. Į Tarybos sudėtį įėjo 29 nusipelnę Lietuvos sostinės piliečiai, tarp jų ir Vileikos seniūnas Juozapas Pacas.
1794 metų vasarą išvyko į Galiciją, iš kur grįžo į tėvynę po Kostiuškos sukilimo pralaimėjimo.
Škotijos futbolo varžybos 1974–1975 m.
Škotijos futbolo varžybos 1974–1975 m.
Finalo rungtynės
-
Toni Kroos
Tonis Krosas (g. 1990 m. sausio 4 d. Greifsvalde) – Vokietijos futbolininkas, rungtyniaujantis saugo pozicijoje. Žaidžia „Real Madrid“ klube ir yra Vokietijos nacionalinės futbolo rinktinės narys.
Karjerą pradėjo 2007 m. Bayern München rezervinėje komandoje. 18-kai mėnesių buvo skolinamas Bayer Leverkusen klubui. Yra laimėjęs tris Bundeslygos čempionatus, taip pat 2013 m. UEFA čempionų lygą.
Rinktinėje debiutavo 2010 m. Su ja pasiekė 2010 m. FIFA pasaulio futbolo čempionato ir Euro 2012 m. pusfinalius.
2014 m. FIFA pasaulio futbolo čempionatas
2014 m. pasaulio futbolo čempionato atrankoje Krosas pelnė pirmuosius savo du įvarčius 6–1 rungtynėse prieš Airijos rinktinę. 2013 m. rugsėjo 6 d. vokiečiams laimėjus 3–0, įmušė antrą įvartį į Austrijos vartus.
Pasaulio čempionate žaidė pirmose varžybose prieš Portugaliją. Rungtynėse prieš Braziliją pelnė du įvarčius. Vokiečiai brazilus sutriuškino rezultatu 7–1. Kroos buvo pripažintas rungtynių žaidėju.
Plioplys
Plioplys − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Plioplienė (ištekėjusi moteris) ir Plioplytė (mergautinė pavardė).
Meldikviršiai
Istorija
Kaimas pirmą kartą rašytiniuose šaltinuose minimas 1642 m. Požerūnų, Meldikviršių, Visbutų, Pavilkio kaimų inventoriuje. Tada kaimui priklausė 20 valakų žemės. Vėliau kaimas minimas Tauragės dvaro inventoriuje, jam priklauso jau tik 5 valakai. 1795 m. padalinus Lietuvos-Lenkijos valstybę, Meldikviršiai pateko Rusijos valdžion. 1971 m. knygnešių veiklai įamžinti Tauragės – Tilžės plento pakraštyje pastatytas bareljefinis stogastulpis.
Aleksandravėlė (Anykščiai)
Aleksandravėlė – viensėdis Anykščių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Troškūnų.
Riobamba
Riobamba (arba San Pedro de Riobamba) – miestas centriniame Ekvadore, Čambo upės slėnyje, ~200 km į pietus nuo Kito, 2700 m aukštyje virš jūros lygio. Čimboraso provincijos centras. Žemdirbystės regiono centras. Maisto, tekstilės, keramikos, statybinių medžiagų pramonė. Yra Čimboraso nacionalinis universitetas.
Istorija
1534 m. miestą Ciudad de Liribamba pavadinimu įkūrė ispanų konkistadoras Diegas de Almagras. Tai pirmasis ispanų įkurtas miestas dabartinio Ekvadoro teritorijoje. Riobamba buvo vienas iš labiausiai klestinčių Ispanijos imperijos miestų Amerikoje, tačiau 1645 ir 1797 m. jį sugriovė žemės drebėjimas. 1830 m. Riobamboje suburta Nacionalinė asamblėja, priimta pirmoji Ekvadoro konstitucija, o Juan José Flores paskirtas pirmuoju prezidentu.
Melekonys
Melekonys – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje. Melekonių seniūnaitija.
Pociūtė
Pociūtė - lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Pocienė (ištekėjusi moteris).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Jobokis
Jobokis  – miestelis vakarų Džibutyje, Dikilio regione, 40 km į šiaurės vakarus nuo Dikilio. Rajono centras. Pro Jobokį eina kelias iš Džibučio per Dikilį į Etiopiją. Gretimoje Hanlė druskynėje įsteigtas Jobokio nacionalinis parkas.
Dauguma gyventojų – afarai.
Istorija
Jobokis įkurtas 1946 m. kaip prancūzų karinis postas netoliese šulinio. 1958 m. buvo atidaryta mokykla, skirta afarų klajokliams. 1992 m. Jobokį buvo užėmę sukilėliai, o 1998 m. – Etiopijos armija.
Miežeiniai
Miežeiniai – kaimas pietinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Varnių.
Ponomariovas
Ponomariovas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Ponomariovienė (ištekėjusi moteris) ir Ponomariovaitė (mergautinė pavardė).