cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Melburno tramvajus
Riedmenys
thumb|200px|SW6 serijos (W klasės) tramvajus-restoranas, 2016 m. 2020 m. Melburne buvo virš 500 tramvajų. Visi tramvajai pritaikyti važiuoti abiem kryptimis (kaip traukiniai): turi vairuotojo kabinas ir atitinkamų spalvų žibintus abiejuose vagono galuose, duris abiejuose šonuose ir du skirtingų krypčių strypus elektros srovei tiekti. Tramvajų galinėse stotelėse nėra įrengtų geležinkelio kilpų apsisukimui, tramvajus keičia kryptį, per iešmus pervažiuodamas į kitos krypties kelią. Tramvajai skirstomi į klases pagal „Melburno tramvajų ir omnibusų bendrovės” 1921 m. pradėtą klasifikaciją.
Z klasės tramvajai buvo skirti nusidėvėjusiai W klasei pakeisti. Buvo gaminami Melburne pagal Gioteborgo M28 tramvajaus dizainą nuo 1975 iki 1984 m., iš viso pagaminta 230 tramvajų. Z1 ir Z2 serijų tramvajai buvo nepatogūs keleiviams: turėjo tik po dvi duris, vienas įlipimui, kitas išlipimui. Įlipantys keleiviai laukdavo eilėje prie konduktoriaus, tramvajai stotelėse užtrukdavo ilgiau, nei numatyta. Z3 serijos tramvajams įrengtos papildomos, trečiosios durys. Iki 2016 m. visi Z1 ir Z2 serijos tramvajai pakeisti naujesniais, miesto maršrutais kursuoja 111 Z3 serijos tramvajų. Talpa – 70 keleivių.
A klasės tramvajai gaminti Melburne 1984–1987 m. Iš viso pagaminta 70 A klasės (A1 ir A2 serijų) tramvajų, 69 tebenaudojami. A1 ir A2 serijų tramvajai skiriasi tik techninėmis detalėmis, iš kurių svarbiausia ta, kad A1 tramvajuose elektros srovei perduoti naudojamas strypas, o A2 tramvajuose – pantografas. A klasės tramvajai – mažiausi mieste, talpina iki 65 keleivių.
thumb|200px|D2 klasės tramvajaus interjeras, 2013 m. B klasės tramvajai buvo skirti Melburno pirmosioms greitojo tramvajaus linijoms, įrengtoms, pertvarkius buvusius geležinkelius. Gaminti Melburne 1984–1994 m. Eksperimentinės B1 serijos tramvajų neišliko, B2 serijos tramvajų pagaminta 130, visi šiuo metu tebenaudojami. B klasės tramvajai – pirmieji mieste su oro kondicionieriais ir dviem sekcijomis. Talpina iki 110 keleivių.
C klasės tramvajais pakeista dalis nusidėvėjusių Z klasės tramvajų. C1 serijos žemų grindų, trijų sekcijų „Citadis” tramvajai pagaminti Prancūzijoje 2001–2002 m. „Alstom” bendrovės. Iš viso į Melburną pristatyti 36 tramvajai, visi tebenaudojami. Penki C2 serijos penkių sekcijų „Citadis” tramvajai 2008 m. išnuomoti iš Miulūzo miesto, vėliau Viktorijos vyriausybė juos įsigijo. Visi 5 tebenaudojami. Tramvajų talpa – 180 keleivių.
D klasės žemų grindų „Combino” tramvajai pagaminti Siemens bendrovės Vokietijoje 2002–2004 m. Melburnui buvo pristatyti 38 trijų sekcijų D1 serijos ir 21 penkių sekcijų D2 serijos tramvajai, šiuo metu miesto maršrutuose naudojami 37 D1 ir 20 D2 serijos tramvajai. Tramvajų talpa – 90 (D1) ir 140 (D2) keleivių.
E klasės „Flexity” tramvajai – naujausi, „Bombardier Transportation” gamybos, surinkti Melburne. Trijų sekcijų tramvajai yra 33 m ilgio, 2,65 m pločio, su oro kondicionieriais ir elektronine informacijos sistema, talpina iki 210 keleivių – didžiausi iš visų Melburno tramvajų. Pirmieji du E klasės tramvajai pradėti eksploatuoti 2013 m., paskutiniai iš 50 užsakytųjų – 2017 m. Nuo 2017 iki 2020 m. balandžio pagaminti dar 35 iš 40 užsakytų šiek tiek modifikuotų E2 serijos tramvajų.
Infrastruktūra
thumb|200px|Sautbanko depas, 2008 m. Pagal operatoriaus „Yarra Trams” pateiktus duomenis, Melburno tramvajų tinklas – 250 km ilgio, dvikelis, su 1700 stotelėmis. Apie 75 % tinklo nutiesta gatvėmis, maždaug ketvirtadalis – atskirai nuo kitų transporto rūšių (daugiausia – iš geležinkelių pertvarkytos greitojo tramvajaus linijos). Tramvajai laikomi ir remontuojami 8 depuose Bransvike, Kambervelyje (Camberwell), Esendone (Essendon), Glenhantlyje (Glenhuntly), Kju (Kew), Malverne (Malvern), Prestone ir Sautbanke (Southbank), dar 2 depuose – Rytų Prestone ir Šiaurės Ficrojuje (North Fitzroy) – tik laikomi.
Melburno tramvajų sistema naudoja 600 voltų nuolatinę elektros srovę, tiekiamą kontaktiniu tinklu iš 60 per visą tramvajų tinklą paskirstytų pastočių. Pastotės maitinamos 6 600, 11 000 arba 22 000 voltų kintamąja elektros srove, kuri transformuojama į 600 voltų nuolatinę srovę. Kontaktinis tinklas padalintas į 100 nepriklausomų sektorių tolygiam įtampos palaikymui ir visos sistemos apsaugai nuo galimų gedimų. Dažniausiai kontaktinį tinklą pažeidžia per didelio aukščio automobiliai, nulūžę medžiai, pažeisti atraminiai stulpai ar netoli kontaktinio tinklo kilę gaisrai.
Populiariojoje kultūroje
thumb|200px|“Skrajojantis Melburno tramvajus“ 2006 m. Sandraugos žaidynių atidarymo ceremonijoje Melburno tramvajai, ypač W klasės, laikomi vienu iš miesto simbolių, svarbia jo istorijos ir kultūros dalimi. Nuo pokario metų tramvajai nuolat minimi žiniasklaidoje ir turistiniuose kelionių vadovuose apie Melburną. Tramvajai rodomi 1986 m. australų kultinėje komedijoje „Malcolm” ir viename 1973 m. australų filmo „Alvin Purple” epizode bei Beasty Boy „The Rat Cage” ir AC/DC „It's a Long Way to the Top” dainų vaizdo klipuose.
Gintaras Petrušis
Gintaras Petrušis (g. 1964 m. gegužės 10 d. Kriviliuose, Varėnos raj.) – inžinierius, Lietuvos ir Kaišiadorių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Melburno tramvajus
Populiariojoje kultūroje
180px|thumb|left|“Melburno dailės tramvajus“ prie Flinderso Gatvės geležinkelio stoties, 2017 m. „Theather Works” teatras 1982 m. „Moomba” festivalio metu 109 maršruto tramvajuje rodė spektaklį. 2006 m. Sandraugos žaidynių atidarymo ceremonijoje buvo panaudotas pagal brėžinius ir fotografijas specialiai renginiui pagamintas „skrajojantis” W klasės tramvajaus vagonas. Žaidynių metu miesto centre Žiediniu maršrutu kursavo pakistaniečių dekoratorių Karačio autobusų stiliumi išdekoruotas Z klasės tramvajus.
Gintaras Petrušis
Biografija
1987 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius hidrotechnikas.
Melburno tramvajus
Populiariojoje kultūroje
2006 m. Melburno miesto savivaldybė padovanojo W klasės tramvajų australei Meri Donaldson ir Danijos princui Frederikui jų vedybų proga. Tramvajus šiuo metu naudojamas Danijos tramvajų muziejuje. 2011 m. Z klasės tramvajumi, dekoruotu karališkąja atributika, nuo Federacijos aikštės iki Gubernatūros buvo vežami Anglijos karalienė Elžbieta II ir Princas Filipas, jų vizito Melburne metu. Po vizito „Karališkasis tramvajus” daugiau nei metus buvo naudojamas miesto maršrutuose.
Gintaras Petrušis
Biografija
1996 m. AB „Žiežmarių melioracija“ marketingo direktorius, 1998 m. UAB „Žiežmarių hidrostatyba“ vyr. inžinierius, nuo 2001 m. UAB „Kaišiadorių vandenys“ direktorius.
Melburno tramvajus
Populiariojoje kultūroje
Nuo 1978 iki 1993 m. pagal „Transporting Art” projektą miesto gatvėmis važinėjo vietinių dailininkų išdažyti 36 W klasės tramvajai. Projektas atnaujintas 2013 m. Melburno tarptautinio menų festivalio metu. Kasmet atrenkami 8 Melburno dailininkai, pagal kurių paruoštą dizainą išdekoruojami 8 „Melburno dailės tramvajai” (Melbourne Art Trams), po vieną iš kiekvieno depo.
Gintaras Petrušis
Biografija
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kaišiadorių rajono skyriaus narys, nuo 2005 m. skyriaus pirmininkas.
1997–2000 m., 2000–2003 m. (LDDP sąraše), 2003–2007 m. ir 2007 m. (mandato atsisakė) Kaišiadorių rajono savivaldybės tarybos narys.
Šaltiniai
Gintaras Petrušis laisvoji enciklopedija
DRS
thumb|right|200px|DRS sistmeos veikimas – įjungta viršuje, išjungta apačioje DRS  – galinio sparno sistema, pradėta naudoti 2011 m. Formulės 1 sezone. Ši sistema leidžia lenktynininkui numatytoje lenktynių trasos zonoje pakelti viršutinį galinio sparno elementą. Tokiu būdu sumažinama prispaudžiamoji bolido jėga ir lenktynininkams yra lengviau aplenkti kitus sportininkus.
Naudojimas
Treniruočių ir kvalifikacijos metu DRS sistemą galima naudoti neribotai. DRS sistema išjungiama, kai lenktynininkas paspaudžia stabdžius arba paleidžia DRS sistemos mygtuką. DRS sistemą draudžiama naudoti šlapioje trasoje.
2011 m. Kanados Grand Prix
2011 m. Kanados Grand Prix – septintos 2011 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko birželio 10-12 dienomis Monrealio trasoje Kanadoje.
Šios lenktynės buvo pirmosios sezone, kuriose lenktynininkai galės naudoti DRS sistemą dviejose tiesiosiose.
Pirmose lenktynių treniruotėse greičiausią ratą nuvažiavo vokietis Nico Rosbergas su Mercedes GP ekipa (1:15.591). Jo komandos draugas Michael Schumacher buvo trečias (1:16.549), o tarp jų įsiterpė ispanas Fernando Alonso su Ferrari (1:16.139).
Antrose penktadienio treniruotėse ispanas buvo pirmas, parodęs 1:15.107 laiką. Alonso komandos draugas Felipe Massa liko trečias (1:15.601), o čempionato lyderis Sebastian Vettel - antras (1:15.476).
Šeštadienio treniruotėse greičiausias buvo S. Vettelis (1:13.381), aplenkęs F. Alonso (1:13.701) ir N. Rosbergą (1:13.919). S. Vettelio komandos draugas Mark Webber treniruotėse susidūrė su KERS problemomis ir į trasą neišvažiavo.
Vitebsko apskritis
Vitebsko apskritis – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės Baltarusijos šiaurinėje dalyje. Centras – Vitebskas. Apskritis priklausė Pskovo, vėliau – Polocko, Baltarusijos, Vitebsko (buvo jos pietrytinėje dalyje) gubernijoms. XIX a. apskritis užėmė ~3000 km² plotą.
Suskirstymas
1913 m. apskrityje buvo 15 valsčių.
FK Gorodėja
Haradzejos (Gorodėjos) futbolo klubas arba trumpai FK „Haradzeja“ arba FK „Gorodėja“  – buvęs Baltarusijos futbolo klubas iš Haradzejos (Gorodėjos).
Istorija
Klubas įkurtas 2004 m. Haradzejoje. Nuo 2008 metų žaidė Antrojoje šalies lygoje ir trečią sezoną (2010 m.) tapo šios lygos nugalėtojais.
2016 m. klubas debiutavo Aukščiausioje šalies lygoje ir užėmė devintą poziciją. Tai geriausias komandos pasiekimas klubo istorijoje.
2017 m. klubas dalyvavo Aukščiausiosios lygos pirmenybėse. Užėmė devintąją vietą.
2021 m. sausio mėn. trenerių štabas paliko klubą. Netrukus tapo aišku, kad klubas nebedalyvaus aukščiausios lygos pirmenybėse. Žaidėjai taip pat paliko klubą. .
Klubo spalvos
Namuose klubas žaidžia žalios spalvos sportinėmis aprangomis. Svečiuose gali žaisti baltomis aprangomis.
Taichung Futuro FC
„Taichung Futuro Football Club“, o trumpiau „Futuro“– Taivano futbolo klubas iš Taičungo.
Istorija
Klubas įkurtas 2016 m. 2019 m. debiutavo aukščiausioje šalies lygoje.
2020 m. užėmė trečią vietą ir pirmą kartą iškovojo medalius. 2021 m. pakartojo šį pasiekimą.
Here and There
„Here and There“ – koncertinis britų atlikėjo Elton John albumas, išleistas 1976 m. balandžio 30 d. Oficialiai tai keturioliktas jo išleistas albumas, įskaitant ir ankstesnius nestudijinius albumus. Albumo pavadinimas reiškia du koncertus, "Here" – „Royal Festival Hall“ salėje, 1974 m. (Londone) ir "There" – „Madison Square Garden“ Niujorke, irgi 1974 m. (JAV).
Albumas buvo išleistas siekiant įvykdyti likusius įsipareigojimus su leidybine kompanija „DJM“ prieš Eltonui pradedant leisti albumus per savo paties įkurtą leidėjų kompaniją „Rocket Record Company“. Amerikoje šis albumas 1976 m. tapo auksiniu, o 1998 m. platininiu. CD formato albume taipogi yra įrašai iš koncerto Niujorke, kuriame paskutinį kartą girdimas gyvai ant scenos grojantis Džonas Lenonas.
Konstantinas Tiškevičius (1915)
Biografija
1934–1937 m. Baltarusijos komjaunimo CK skyriaus vedėjas. 1949 m. baigė Vilniaus universitetą. 1959 m. istorijos mokslų kandidatas.
1948–1951 m. dėstė Respublikinėje partinėje mokykloje, 1951–1953 m. jos direktoriaus pavaduotojas, 1953–1978 m. – direktorius, 1978–1983 m. – rektorius.
1954–1956 m. ir 1966–1975 m. kandidatas į LKP CK narius. 1956–1966 m. ir 1975–1985 m. LKP CK narys.
Pinokio nuotykiai
Pinokio nuotykiai (it. Le avventure di Pinocchio arba Pinokis) – 1883 m. italų rašytojo Carlo Collodi sukurta apysaka vaikams. Pradžioje (1881 m.) buvo skelbiama „Vaikų laikraštyje“ (it. Il Giornale dei Bambini) atskiromis dalimis, o 1883 m. išleista kaip atskira knyga.
Knygoje pasakojami medinės lėlės Pinokio, sukurtos medžio drožėjo pono Džapeto, nuotykiai. Veiksmas vyksta viename iš Toskanos kaimų. Pinokis buvo išdrožtas iš medžio, tačiau pats labai norėjo būti gyvas ir dėl to patenka į įvairius nuotykius. Dėl savo pomėgio meluoti jo medinė nosis vis auga.
Nuo pat pradžių Pinokis tapo kultūrine ikona ir žmogaus būsenos metafora, žinoma visame pasaulyje. Tai yra vienas labiausiai atpažįstamų personažų visoje literatūroje ir mene. Ši istorija buvo pritaikyta daugybę kartų, pavyzdžiui, 1940 m. Volto Disnėjaus animacijos studija sukūrė pirmąjį animacinį filmą apie šį personažą. Taip pat Pinokio istorijos sutinkamos teatre, televizijoje, filmuose, žaislų pramonėje ir kitur.
Abdelrahman Al-Masatfa
Abdelrahmanas al-Masatfa (, g. 1996 m. gegužės 26 d.) – Jordanijos karatistas, kuris specializuojasi kumitė rungtyse, olimpinis prizininkas.
Pinokio nuotykiai
XX a. italų filosofas Benedetto Croce įvardijo šią knygą kaip vieną geriausių Italijos literatūros kūrinių.
2018 m. ši knyga buvo išversta į daugiau nei 300 kalbų visame pasaulyje. Dėl to ji laikoma labiausiai verčiama ne religine knyga istorijoje, taip pat viena labiausiai parduodamų knygų pasaulyje – jos parduota virš 80 milijonų.
Abdelrahman Al-Masatfa
Biografija
2014 m. Azijos žaidynėse Jordanijos atstovas iškovojo sidabro medalį. 2018 m. Al-Masatfa pirmą kartą tapo Azijos čempionu.
Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Jordanijos sportininkas dalyvavo vyrų kumitė iki 67 kg svorio kategorijoje. Sportininkas laimėjo grupinį atrankos turnyrą ir pateko į atkrentamąsias varžybas. Pusfinalyje Al-Masatfa pralaimėjo Turkijos atstovui Eray Şamdan ir pelnė bronzos medalį.
Tottenham Hotspur stadionas
– futbolo stadionas Totenhame, šiauriniame Londone, Anglijoje. Namų rungtynes žaidžia Tottenham Hotspur. Stadione telpa 62 062 žiūrovai. Stadionas atidarytas 2019 m. balandžio 3 d. Pakeitė senąjį White Hart Lane stadioną. Šiame stadione taip pat turėtų vykti NFL rungtynės.
Pinokio nuotykiai
Siužeto santrauka
Dailidė randa kalbantį medžio gabalą ir atiduoda jį vargšui kaimynui Džapetui, kuris iš medžio išdrožia lėlę ir pavadina Pinokiu. Šis, vos tik išmokęs vaikščioti, pabėga nuo Džapeto.
Pasirodo, Pinokis svajoja tapti tikru berniuku, tačiau tik krečia pokštus ir kelia baisią sumaištį. Netrukus karabinieriai suima Džapetą, nes įtaria, kad šis netinkamai prižiūri Pinokį. Pinokis grįžta į Džapeto namus ir netyčia pribaigia kalbantį svirplį, kuris nori jam padėti. Tą vakarą Pinokis užmiega kojas užkėlęs ant viryklės ir ryte supranta, kad jos nudegė. Grįžęs iš kalėjimo Džapetas pagamina Pinokiui naujas kojas.
Dėkingas Pinokis pažada eiti į mokyklą ir Džapetas parduoda savo vienintelį paltą, kad nupirktų Pinokiui knygą.
Jei jis elgsis gerai ir bus kilnus, galbūt Pinokio svajonė išsipildys ir jis nebebus tik medinukas.
Pinokis patiria begalę keisčiausių ir įdomiausių nuotykių ir pridaro daug klaidų, nesugebėdamas atskirti, kas jam linki blogo, o kuo iš tiesų galima pasitikėti.
Imbrado apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Imbrado valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Zarasų rajonui. 1954 m. prijungta dalis Grybinės apylinkės, o dalis Imbrado apylinkės prijungta prie Pavidinės apylinkės. 1963 m. prijungta Kiviškių apylinkė, 1977 m. – Avilių apylinkė.
Ežerėnų apylinkė
Ežerėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje, prie Zarasų.
Istorija
Apylinkė įkurta 1966 m. gruodžio 30 d. iš dalies Degučių apylinkės ir Kavoliškių apylinkės, 1976 m. dar prijungta dalis naikinamos Kavoliškių apylinkės. 1981 m. balandžio 29 d. perkeltas Ežerėnų apylinkės centras. 1988 m. birželio 22 d. Ežerėnų apylinkė prijungta prie Zarasų apylinkės.
Medeikiškė
Medeikiškė – buvęs viensėdis Ignalinos rajono savivaldybėje, 3 km nuo Gubavos.
Atkočiškė
Atkočiškė – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Salako.
Jampolis
Jampolis – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Salako.
Marta Rudzīte
Biografija
Mokėsi Mazsalacos gimnazijoje, 1944 m. ją baigusi studijavo Rygos valstybinio pedagogikos instituto Latvių kalbos ir literatūros fakultete. Baigusi studijas nuo 1948 iki 1949 m. dirbo Cėsių mokytojų institute. 1951 m. pradėjo dirbti Latvijos valstybiniame universitete, čia nuo 1949 iki 1951 m. mokėsi aspirantūroje.
Telkė dėmesį į dialektologiją, vėliau – į toponimiją. Tyrė latvių ir finų, ypač lyvių, kalbų kontaktus. Prisidėjo prie Europos kalbų atlaso (Atlas Linguarum Europae) sudarymo. Nuo 1972 m. buvo Latvijos valstybinio universiteto profesorė, Dainuojančiosios revoliucijos laikotarpiu dirbo Latvijos TSR Kalbų įstatymo kūrimo komisijoje. Keleto vadovėlių bendraautorė.
Nuo 1994 m. buvo Latvijos universiteto profesorė emeritė.
Sankt Peterburgo Šv. Kazimiero bažnyčia
Istorija
XIX a. pabaigoje pramoniniame Sankt Peterbugo rajone Už Narvos užkardos apsigyveno nemažai atvykėlių iš šiaurės–vakarinių Rusijos imperijos gubernijų. Administraciškai persikėlėliai–katalikai priskirti Šv.Stanislovo parapijai, ši bažnyčia buvo pakankamai toli nuo jų gyvenamųjų vietų, kas apsunkindavo dalyvavimą pamaldose.
1898 m. buvo gautas leidimas statyti katalikų šventovę rajone Už Narvos užkardos, o 1900 m. bažnyčia buvo pašventinta Šv.Kazimiero vardu. Matyt, šis Lietuvos globėjo vardas buvo pasirinktas atsižvelgiant į parapijiečių tautinę sudėtį. Tai buvo trinavis medinių rąstų pastatas su neaukštu bokšteliu. Ji šliejosi prie nedidelės prieglaudos su mokykla, kurioje 1902 m. buvo įrengta koplyčia. Bažnyčią projektavo inžinierius–architektas Piotras Kupinskis, lėšas statybai suaukojo aplinkinių gatvių darbininkai–katalikai.
1908 m. pastatas buvo išplėstas, įsteigta savarankiška parapija. Savo laiške Mogiliavo arkivyskupijos vyresnybei tikintieji prašė paskirti klebonu dvasininką, mokantį lenkų, lietuvių ir latvių kalbas. Vėliau pamokslai buvo sakomi rusų ir lenkų kalbomis. Matyt, tarp tikinčiųjų buvo nesutarimų nacionaliniu pagrindu, nes išlikusiuose dokumentuose nurodoma, kad 1910 m. vargonininkas Vonsovičius buvo atleistas iš pareigų „už lietuvišką propagandą“. Parapija jungė apie 10 000 tikinčiųjų, net ir po rekonstrukcijos šventovė negalėjo jų visų sutalpinti. Be prieglaudos parapijoje veikė berniukų progimnazija ir mergaičių gimnazija, 1908–1912 m. buvo leidžiamas žurnalas rusų kalba „Vera i žizn“. 1909 m. įsteigta Švč. Jėzaus Širdies vardo draugija.
1910 m. nuspręsta statyti naują, erdvesnę mūrinę bažnyčią, bet parengtas projektas realizuotas nebuvo. 1913 m. suprojektuota kitokio (neogotikinio) stliaus pastatas taip pat neiškilo dėl prasidėjusio Pirmojo pasaulinio karo.
Tarpukariu TSRS įsigalėjo karingasis ateizmas, daug Šv.Kazimiero bažnyčios parapijiečių buvo represuoti, o pati šventovė 1938 m. rugsėjo 7 d. buvo uždaryta. 1956 m. pastatas buvo nugriautas, jo vietoje (dab. Z.Kosmodemjanskos g–vė 22) pastatyta telefonų stotis.
Nedaug žinoma apie šventovėje tarnavusius dvasininkus. Pirmuoju klebonu buvo Andriejus Racevičius, jam talkino vikaras Pranciškus Rutkovskis. Nuo 1915 m. klebonavo Juozapas Skokovskis. Vienu iš paskutiniųjų klebonų, aptarnavusių parapiją, buvo 1916 m. paskirtas kun. Vladas Čegis.
Holbič Sent Džonsas
Holbič Sent Džonsas  – kaimas Jungtinėje Karalystėje, Anglijoje. Šalia įsikūręs Fenlando oro uostas.
Gyvenvietė išsidėsčiusi tarp kelių panašų pavadinimą turinčių miestelių: Holbičas, Holbič Sent Matjusas ir Holbič Sent Markas.
Kiškeliai (Zarasai)
Kiškeliai – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Tiltiškių.
FK Badnjevac
Badnevaco FK – Serbijos futbolo klubas iš Badnevaco.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1922 m. Jugoslavijos laikais (1996 m.) pasiekė futbolo taurės pusfinalį.
Galutinai subyrėjus Jugoslavijai rungtyniavo penktoje, šeštoje ir net septintoje pakopoje.
Žaidė Šumadijos regiono pirmenybėse.
Kseverava (Zarasai)
Kseverava – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Salako.
Medinos (Kačergiškė)
Medinos – buvęs viensėdis Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kačergiškės.
Melukiai
Melukiai – buvęs kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Ceikinių.
Nausodės apylinkė
Nausodės apylinkė sovietmečiu buvo:
Vsevolodas Mejerholdas
Vsevolodas Mejerholdas (, 1874 m. vasario 9 d. – 1940 m. vasario 2 d.) – Rusijos teatro aktorius, režisierius, pedagogas.
Biografija
Darė įtaką XX a. Europos teatrui, kinui, estradai, vaizduojamiesiems menams, S. Eizenšteino kūrybai (daugiausia atrakcionų montažo teoriją).
1939 m. dėl politinių motyvų įkalintas, 1940 m. sušaudytas. 1955 m. reabilituotas.
Maurice Sendak
Morisas Bernardas Sendakas (, 1928 m. birželio 10 d. – 2012 m. gegužės 8 d.) – amerikiečių vaikų rašytojas ir knygų iliustruotojas. Išpopuliarėjo 1963 m., po knygos „Maksas ir maksimonstrai“ pasirodymo. Pelnė ne vieną apdovanojimą, tarp jų – prestižinį Hanso Kristiano Anderseno medalį (1970 m.) ir Astridos Lindgren premiją (2003 m.).
Biografija
Morisas Sendakas gimė Niujorke, žydų kilmės lenkų šeimoje. Rašytojas yra sakęs, jog jo vaikystė buvo tragiška, nes holokausto metu buvo išžudyta dalis giminaičių, o tėvus kankino depresija. Anksti nusprendė tapti knygų iliustruotoju. Pirmoji Sendako iliustruota knyga pasirodė dar 1947 m. Pirmoji autorinė tekstinė knyga – 1956 m. Iš viso parašė keliolika knygų, o iliustravo – net kelias dešimtis.
Viešai pripažino, jog yra homoseksualas ir ateistas. Mirė 2012 m. Konektikute, patyręs insultą.
Mielagėnėliai
Mielagėnėliai – buvęs kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Mielagėnų.
Kevelės šaltiniai
thumb|Kevelės šaltiniai thumb|Kevelės šaltinių upelis thumb|Dar du Kevelės šaltiniai Kevelės šaltiniai, Karališkieji šaltiniai  – šaltiniai Latvijoje, Žiemgaloje, 3 km į šiaurės rytus nuo Kevelės, 4 km į šiaurės vakarus nuo Vecaucės, Vytinių valsčiuje, Duobelės savivaldybėje.
Šaltiniai
Kambaro kalvos šlaite susidariusioje 4 m pločio ir 6 m ilgio duobėje trykšta devyni šaltiniai, septyni iš jų atskirti XVIII a. iš akmenų sumūrytu tilteliu, akmenimis išmūryta ir duobė. Du šaltiniai trykšta žemiau tiltelio, per kurį nusidriekė ir apie 15 cm storio eglės šaknis. Visi šaltiniai susilieja į vieną upelį, kurio vaga taip pat išgrįsta akmenimis, ir nuteka į kalno papėdėje esantį Rūdajų ežerėlį, o iš jo į Vadaksties intaką Lyguotnės upę.
Istorija
Šaltiniai žinomi nuo senų laikų, dar viduramžiais gyventojai jų vandeniu gydė skaudančias vietas, žaizdas, akių ligas.
Legenda pasakoja, kad Kevelės šaltinių vandeniu buvo išgydytas Šiaurės karo mūšyje sužeistas Švedijos karalius Karolis XII, kuriam jo gydytojai jau nebegalėjo padėti. Nuo tada šaltiniai pradėti vadinti Karališkaisiais.
Lelečkos
Lelečkos – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Salako.
Indoneziečiai
Indoneziečiai  – skėtinė sąvoka, kuria nusakomi visi Indonezijos Respublikos piliečiai arba iš Indonezijos kilę asmenys. Indoneziečius sudaro daugiau kaip 300 tautybių atstovai, vartojantys įvairias kalbas ir išpažįstantys įvairias religijas. Nepaisant šios įvairovės, daugelis Indonezijos gyventojų yra labai giminingų tautų atstovai. Tai malajų-indoneziečių tautos, kalbančios įvairiomis indoneziečių kalbomis (austronezinių kalbų šeima). Dauguma gyventojų vartoja valstybinę šalies kalbą – indoneziečių (standartizuota malajų tarmė), bei moka bent vieną iš 700 salyno kalbų (kaip gimtąją arba regioninę lingua franca). Didžioji dauguma (87 %) indoneziečių yra musulmonai (beveik visi sunitai), likusieji daugiausia krikščionys (7 % protestantai, 3 % katalikai), yra hinduistų, budistų. Daug kur tikėjimas sinkretinis, yra senųjų vietinių tikėjimų reliktų (šamanizmo, „protėvių kulto“).
Etninė klasifikacija ir statistika sudėtinga, nes iki 1950 m. šalyje nebuvo leidžiama svarstyti tautiškumo problemos, tautybė nežymėta ir per vėlesnius surašymus. Indonezijoje būta daug etninių konfliktų, todėl valdžia propaguoja (valstybinės indoneziečių kalbos pagrindu) indoneziečių nacijos idėją.
Gausiausios indoneziečius sudarančios tautos yra javiečiai (apie pusė visų Indonezijos gyventojų), sundai, madūriečiai, ačiai, baliečiai, bandžarai, batakai, bugiai, dajakai, makasarai, taradžiai, sasakai ir kiti. Halmaheroje, Rytų Sundos salose bei Naujojoje Gvinėjoje gyvena melaneziečiai ir papuasai, nepriklausantys indoneziečių kalbų grupei. Jie bei didžiųjų salų (Borneo, Sulavesio, Sumatros ir kt.) centrinėse salų dalyse gyvenančios tautos į indoneziečių naciją įtrauktos neseniai, dalis tebesilaiko atskirai ir turi kitonišką gyvenimo būdą. Kiti veikiami malajiškų tautų asimiliavosi, prarado gimtąją kalbą.
Be vietinės kilmės indoneziečių (vadinamų pribumi – čiabuvių), yra didelė kinų, mažesnės indų, arabų bendruomenės, įsiliejusios į indoneziečių visuomenę. Indoneziečiai sudaro didelę diasporą, išsisėjusią po Nyderlandus, Persijos įlankos šalis (Saudo Arabiją, Katarą, JAE), Rytų Aziją (Taivaną, Honkongą, Pietų Korėją, Japoniją), Australiją, JAV, Vokietiją, Kanadą.
Pagrindinis tradicinis verslas – atogrąžų ariamoji (kai kur išlikusi ir lydiminė) žemdirbystė, taip pat verčiamasi medžiokle, rinkimu, jūrų pakrantėse – žvejyba. Auginami ryžiai, kokosai, dioskorėjos, kolokazijos. Iš tradicinių amatų labiausiai paplitę audimas, pynimas, papuošalų gamyba.
Mikailiškė
Mikailiškė – buvęs viensėdis Ignalinos rajono savivaldybėje, 6 km nuo Dūkštelių.
Simona Petravičienė
Karjera
Profesionalią karjerą pradėjo FC Gintra komandoje. 2020 m. čempionių ekipoje nežaidė dėl asmeninių priežasčių (dekretas ir motinystė).
2022 m. perėjo į FK Saned (moterys).
2023 m. kovo 2 d. paskelta, kad atstovaus Hegelmann klubui.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Rinktinės
2015 m. balandžio 4 d. debiutavo nacionalinėje rinktinėje, Europos taurės atrankos varžybose prieš Moldovą.
Pumputiškės
Pumputiškės – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Salako.
Myles Amine
Mailzas Nazemas Aminas (Myles Nazem Amine, g. 1996 m. gruodžio 14 d. Dirborne, JAV) – San Marino imtynininkas, kuris specializuojasi laisvojo stiliaus imtynėse, olimpinis prizininkas.
Biografija
2019 m. Europos žaidynėse Amine laimėjo bronzos medalį. 2020 m. Europos čempionate laimėtas pirmasis medalis – bronza. 2021 m. San Marino atstovas pirmą kartą pateko į Europos čempionato finalą, bet jame pralaimėjo ir pelnė sidabro medalį.
Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Amine buvo San Marini vėliavnešys atidarymo ceremonijoje. Sportininkas dalyvavo vyrų iki 86 kg laisvojo stiliaus imtynių varžybose. Amine iškovojo bronzos medalį.
Kimbartiškės apylinkė
Kimbartiškės apylinkė (iki 1971 m. Kimbartiškių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurės rytuose.
Istorija
Apylinkė įkurta 1962 m. birželio 9 d. iš Tilžės apylinkės, Liaudėnų apylinkės ir dalies Turmanto apylinkės. 1963 m. prijungta dalis Zatokų apylinkės. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas. 1988 m. birželio 22 d. Kimbartiškės apylinkė prijungta prie Turmanto apylinkės.
Laurence Olivier
Lorensas Keris Olivjė (, 1907 m. gegužės 22 d. Dorkingas, Vakarų Saseksas, Jungtinė Karalystė – 1989 m. liepos 11 d. Steningas, Vakarų Saseksas, Jungtinė Karalystė) – Jungtinės Karalystės teatro ir kino aktorius, režisierius, prodiuseris, vienas garsiausių XX a. aktorių.
Biografija
Gimė 1907 m. gegužės 22 d. Dorkinge, Sario grafystėje, Anglijoje, kaimo dvasininko šeimoje. Sulaukęs 17-os įstojo į Centrinę kalbos ir dramos mokyklą Londone ir pradėjo vaidinti teatro „Birmingham Repertory Company“ scenoje, pradžioje čia atliko nedidelius vaidmenis, bet vėliau pradėjo vaidinti pagrindinius (nuo 1927 m. vaidino Hamletą). Žymiausi L. Olivjė filmai yra „Henris V“ (1944), „Hamletas“ (1948) ir „Ričardas III“ (1955). Iš viso L. Olivjė yra vaidinęs daugiau kaip 60-yje įvairaus žanro filmų. Teatre L. Olivjė daugiausia vaidino V. Šekspyro pjesėse (Hamletas, Romeo, Ričardas III). Lorensas Olivjė savo karjerą teatre baigė 1977 m. ir toliau vaidino kine. Aktorius Spenseris Treisis L. Olivjė vadino „geriausiu anglakalbiu aktoriumi.“
1984 m. Vest Endo teatro asociacijos apdovanojimas, įkurtas 1976 m., aktoriaus garbei buvo pavadintas jo vardu. Lorenso Olivjė apdovanojimas yra vienas prestižiškiausių teatro apdovanojimų pasaulyje.
Salakas (viensėdis)
Salakas – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Salako miestelio.
Ming Chuan University FC
„Ming Chuan University Football Club“, o trumpiau „Ming Chuan University“– Taivano futbolo klubas iš Taipėjaus.
Istorija
2019 m. debiutavo aukščiausioje šalies lygoje. Užėmė septintą vietą.
2020 m. Premjer lygoje užėmė paskutinę vietą (liko aštunti) ir po sezono nuspręsta trauktis iš elito diviziono.
2021 m. rungtyniavo antroje pakopoje, kurioje buvo antri. Ši vieta suteikė galimybę grįžti į aukščiausią šalies lygą.
2022 m. sezone vėl grįžo į Premjer lygą.
Miškiniai (Ignalina)
Miškiniai – buvęs viensėdis Ignalinos rajono savivaldybėje, 6 km nuo Kazitiškio.
FK Novi Sad
Novi Sado FK – Serbijos futbolo klubas iš Novi Sado.
Pakniškių apylinkė
Pakniškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Fenlando oro uostas
Fenlando oro uostas – civilinis aerodromas Anglijoje, Jungtinėje Karalystėje. Pagrindinis operatorius – Fenlando aeroklubas. Veikia kaip vienas pagrindinių mokomųjų aerodromų Fenlando, Linkolnšyro ir Kembridžšyro regionuose. Netoliese įkurtas Jungtinės Karalystės karališkųjų oro pajėgų bombonešių bazė – RAF Holbičas.
BC Omega
Kauno r. „Omega“ – tai klubas rungtyniaujantis Kauno rajone įsikūrusiame Ringaudų miestelyje ir rungtyniaujanti RKL pirmenybėse. Komanda įkurta 2009 m.
Istorija
Kauno r. „Omegos“ komanda 2009 m. gimė Kauno mėgėjų lygoje, o nuo 2013 m. tapo pusiau profesionalia ir pradėjo dalyvauti RKL pirmenybėse.
Pirmuosius medalius klubas iškovojo 2016 m. kuomet jungtinė Kauno „Omegos-United“ ekipa iškovojo RKL bronzą. Vėliau dvejus metus iš eilės „BC Omega“ žaidė trečiosios pagal pajėgumą Lietuvos krepšinio lygos finale, 2018-2019 m. sezone ketvirtfinalyje nusileido būsimai čempionei Šilalės „Lūšies“ komandai, o 2019-2020 m. pirmenybėse reguliariajame sezone užėmė ketvirtąją vietą, kurioje ir liko, kuomet sezonas buvo nutraukas dėl COVID-19 pandemijos.
Vaikų Eurovizijos dainų konkursas 2021
'''2021 m. vaikų Eurovizijos dainų konkursas''' – 19-asis vaikų Eurovizijos dainų konkursas, kuris vyko gruodžio 19 dieną Prancūzijos sostinėje Paryžiuje, koncertų salėje „La Seine Musicale“. Tai buvo pirmas kartas, kai Prancūzijos televizija (France Télévisions) organizavo „Vaikų Eurovizijos“ renginį. Konkurse dalyvavo devyniolika šalių. Į konkursą po pertraukos grįžo Airija, Albanija, Armėnija, Azerbaidžanas, Bulgarija, Italija, Portugalija, Šiaurės Makedonija; o Baltarusija nedalyvavo, nes šalies transliuotojui taikoma trejų metų diskvalifikacija iš EBU.‎
Konkursą laimėjo Armėnijos atstovė Maléna‎‎ su daina ‎‎„Qami Qami“.‎‎ Tai buvo antroji Armėnijos pergalė šiame konkurse (pirmoji - 2010 m.).‎‎ ‎‎Lenkija‎‎ liko antra, konkursą organizavusi ‎‎Prancūzija‎‎ - trečia, o Nyderlandai‎‎ finišavo paskutiniai.
Vieta
2020 m. gruodžio 9 d. EBU (Europos transliuotojų sąjunga) paskelbė, kad konkursas vyks Prancūzijoje. 2021 m. gegužės 20 d. buvo paskelbta, kad jaunieji atlikėjai varžysis ‎‎Paryžiuje,‎‎ ‎‎La Seine Musicale (‎‎6000 vietų koncertų salė).
Vedėjai
‎Carla,‎‎ ‎‎Élodie Gossuin‎‎ ir ‎‎Olivier Minne‎‎ buvo konkurso vedėjai. Carla taip pat buvo Prancūzijos atstovė ‎‎2019 m. vaikų Eurovizijos dainų konkurse.‎‎ Apie tai buvo paskelbta lapkričio 17 d. spaudos konferencijoje.
Balsavimo tvarka
Rezultatus lėmė nacionalinės žiuri ir internetinė auditorija. Kiekviena šalis naudojo nacionalinę žiuri, sudarytą iš atstovaujamos šalies piliečių. Pirmasis internetinio balsavimo etapas prasidėjo 2021 m. gruodžio 17 d. Žiūrovai galėjo balsuoti oficialiame tinklalapyje, kuriame buvo parodyta visų šalių repeticijų ištraukos. Šis pirmasis balsavimo turas baigėsi gruodžio 19 d. 16:59 val. Antrasis internetinio balsavimo etapas įvyko renginio metu. Jis prasidėjo po paskutinio pasirodymo ir buvo atidarytas 15 minučių. Tarptautiniai žiūrovai turėjo balsuoti už tris patinkančias dainas (žiūrovai taip pat galėjo balsuoti už savo šalies dainą).
Taškų kiekis buvo nustatytas pagal gautų balsų procentą. Visuomenės nuomonė sudarė 50% galutinio rezultato, o kiti 50% - iš kiekvienos šalies nacionalinės žiūri.
Dalyvaujančios šalys
Konkurse dalyvavo 19 šalių. Informacija pie sugrįžiusias ir pasitraukusias šalis - straipsnio virųuje.
Naujas Paliesius
Naujas Paliesius – buvęs kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 6 km nuo Mielagėnų.
Vokietijos futbolo varžybos 2012–2013 m.
Vokietijos futbolo varžybos 2012–2013 m.
Pereinamosios rungtynės
1899 Hoffenheim užėmė 16 vietą Bundeslygoje ir žaidė dėl išlikimo su Antros Bundeslygos trečios vietos komanda 1. FC Kaiserslautern.
1899 Hoffenheim nugalėjo bendru rezultatu 5–2 ir išliko elito divizione.
FK Isloč Minsk
FK Islač  – Baltarusijos futbolo klubas iš Minsko rajono ir srities. Namų aikštė yra Minske.
Unguriškė
Unguriškė – buvęs kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Tiltiškių.
FK Isloč Minsk
Istorija
Klubas įkurtas 2007 m. Nuo 2012 metų žaidė Baltarusijos II lygoje.
2015 m. I-oje lygoje patyrė vos vieną pralaimėjimą ir užėmė pirmąją vietą.
2016 m. debiutavo šalies Aukščiausioje futbolo lygoje. Šešiolikos komandų turnyre „vilkai“ (kaip save vadina komanda ir jos sirgaliai) užėmė septintąją vietą.
2017 m. klubas vėl dalyvavo Aukščiausiosios lygos pirmenybėse.
Stadionai
Pirmos lygos pirmenybėse klubo namų stadionu buvo „Olimpinis“ stadionas (СОК „Олимпийский“).
Nuo 2016 m. sezono namų rungtynes klubas žaidė Maladečinos miesto stadione „Gorodskoj“. Tai stadionas su natūralia danga. Yra elektroninė švieslentė, o tribūnos talpina 4800 žiūrovų.
Klubo lankomumo rekordas yra 4100 žiūrovų.
Patu
thumb|Patu
FK Isloč Minsk
Stadionai
Nuo 2020 m. klubas persikėlė į FK Minsk stadioną.
Patu
Patu  – maorių (N. Zelandija) trumpų plokščių kuokų tipas. Patu naudoti kaip rankiniai ginklai tarpgentinėse kovose. Patu yra naudojamas kaip smogiamasis ginklas. Patu paprastai primena mentę. Daromi iš medienos, banginio kaulo ar akmens.
Jokūbas Bučackis
Jokūbas Bučackis (1430/1438 – 1501) – Lenkijos valstybinis veikėjas, Haličo kaštelionas (1472–1480), Podolės vaivada (1485–1497), Podolės Kameneco generalinis seniūnas (nuo 1485 metų), Rusios vaivada (1497–1501), Chelmo ir Grubešovo seniūnas (nuo 1497 metų).
Patu
Būdingiausias patu panaudojimo būdas – horizontalus tiesus duriamasis baksnis nuo paties į priešininko galvą. Jei pavykdavo priešininką sugriebti už plaukų, patu smogdavo į šonkaulius ar po žandikauliu.
Jokūbas Bučackis
Biografija
Trylikos metų karo dalyvis (1454–1466).
FK Isloč Minsk
Klubo spalvos
„Vilkai“ (tokia yra klubo pravardė) namuose žaidžia pilkos spalvos aprangomis. Svečiuose kartais žaidžia mėlynomis aprangomis.
Sudėtis
Atnaujinta: 2021 m. rugpjūčio 22 d.
Kirejevskas
Kirejevskas  – miestas Rusijoje, Tulos srityje, 29 km į pietryčius nuo Tulos, prie Olenio upelio; rajono centras. Keliai į Ščekiną, Bogorodicką. Metalo apdirbimo, statybinių medžiagų, baldų pramonė. Veikia krašto muziejus.
Jokūbas Bučackis
Biografija
Savo rezidenciją padarė Podgaicus ir prie savo parašo pridėjo „iš Podgaicų“.
Kirejevskas
Istorija
Kirejevskas minimas nuo XVIII a. Augti pradėjo XX a. pr., apylinkėse kasant geležies rūdą bei akmens anglis. Miestas nuo 1956 m. TSRS laikais veikė žėručio apdirbimo fabrikas.
Jokūbas Bučackis
Biografija
1472 metais Jokūbas Bučackis gavo Haličo kašteliono pareigybę, 1485 metais tapo Podolės vaivada ir Podolės Kameneco generaliniu seniūnu.
1497 metais po Lenkijos armijos sutriuškinimo Bukovine ir žymios dalies bajorų žūties Jokūbas Bučackis gavo Rusios vaivados, Kulmo ir Grubešovo seniūno pareigybes. Atsakant 1498 metais Moldavijos gospodaris Stefanas III Didysis Krymo totoriams palaikant ėmėsi žygio į Lenkijos pasienio valdas ir ištuštino Bučačą ir Podgaicus.
Šeima
Buvo vedę Aną iš Sprovos (m. po 1503), nuo santuokos su kuria turėjo tris sūnus ir dvi dukteris:
Pakalnė (Ignalina)
Pakalnė – buvęs kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Didžiasalio, prie pat sienos su Baltarusija.
ANTI-
ANTI- – JAV įrašų kompanija, įkurta 1999 m., kartu su seserine kompanija „Epitaph Records“. „Epitaph“ daugiausia leidžia pankroko stiliaus albumus, o „ANTI-“ sąrašas įvairesnis. „ANTI-“ albumai apima hiphopą (Sage Francis), regį (Michael Franti), soulą (Bettye LaVette), folką (The Swell Season), indie roką (Islands) bei eksperimentinę muziką (Tom Waits).
„ANTI-“ pirmą kartą išgarsėjo, kai vadovaujant Andy Kaulkin, 1999 m. buvo išleistas Tom Waits albumas „Mule Variations“, pelnęs Grammy apdovanojimą.
Spirakių apylinkė
Spirakių apylinkė (arba Spirakės apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Piniavos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Panevėžio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Berčiūnų apylinkės ir Piniavos apylinkės.
NSTC FC
„Nacionalinio Sporto Treniruočių Centro futbolo komanda“, o trumpiau „NSTC“– Taivano futbolo komanda iš Tainano.
Istorija
Dar žinoma kaip Lukuang FC arba Taivano Armijos futbolo komanda.
2018 m. žaidė aukščiausioje šalies lygoje, liko aštuntoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.
Žalioji Lanka
Žalioji Lanka – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Salako.
Susan Strange
thumb|right|1980 m. Susan Strange portretas Susan Strange (1923 m. birželio 9 d. Dorsete – 1998 m. spalio 25 d. Eilsberyje, Bakingamšyre) – britų mokslininkė ir tarptautinių santykių politinės ekonomijos, kaip atskiros disciplinos, pradininkė. Taip pat mokslininkė išplėtojo struktūrinės galios teoriją.
Catherine Deneuve
Katerina Diuniov (, tikrasis vardas – Catherine Fabienne Dorléac; g. 1943 m. spalio 22 d. Paryžiuje) – prancūzų aktorė, prodiuserė ir buvęs modelis, per savo karjerą pelniusi 14 Cezario nominacijų ir pagal šį skaičių nusileidžia tik Isabelle Huppert (16 nominacijų).
Biografija
1957 m. Katerina kartu su seserimis Sylvie ir Danielle atliko nedidelius vaidmenis filme „Les Collégiennes“. 1960 m. režisierius Roger Vadim pakvietė ją į savo juostą „L'Homme à femmes“, o jos kūrimo metu pažintis su Jacques Demy padėjo gauti vaidmenį miuzikle „Les Parapluies de Cherbourg“, atnešusį pripažinimą visoje šalyje. Vėliau sekė garsių to meto režisierių kvietimai ir Katerina vienas po kito filmavosi juostose, įtvirtinusiose jos, kaip kino žvaigždės, statusą: „Repulsion“ (rež. Roman Polanski, 1965), „Dienos gražuolė“, „Tristana“ (rež. Luis Buñuel, 1967 ir 1970).
1969 m. Katerina sulaukė kvietimo vaidinti filme „Jos Didenybės slaptojoje tarnyboje“, tačiau jo atsisakė ir vaidmuo atiteko Dianai Rigg.
7 ir 8 dešimtmetyje aktorė pasirodė pirmuose filmuose anglų kalba: romantinėje komedijoje „April Fools“ su Jack Lemmon (1969), kriminalinėje dramoje „Hustle“ su Burt Reynolds (1975). 1979 m. ji turėjo vaidinti režisieriaus Alfred Hitchcock filme „The Short Night“, tačiau dėl šio mirties jis taip ir nebuvo sukurtas. 1983 m. Katerina vaidino siaubo filme „Alkis“ kartu su David Bowie ir Susan Sarandon. 1988 m. ji pirmą kartą tapo prodiusere kuriant filmą su Gérard Depardieu „Drôle d'endroit pour une rencontre“.
1993 m. už vaidmenį „Indokinija“ Katerina buvo nominuota Oskarui ir yra viena iš 12 taip įvertintų prancūzių aktorių. 1995 m. ji buvo tarp kandidačių vaidinti filme „Medisono grafystės tiltai“ su Clint Eastwood, bet vaidmuo galiausiai atiteko Meryl Streep.
2000 m. kartu su atlikėja Björk nusifilmavo režisieriaus Lars von Trier filme „Šokėja tamsoje“. 2001 m. Holivude pasirodė nuotykių filmas „Muškietininkas“, kuriame Katerina vaidino Prancūzijos karalienę.
2006 m. aktorė Sharon Stone norėjo, kad Ketrina atliktų vieną iš vaidmenų filme „Esminis instinktas 2“, tačiau ši atsisakė ir vaidmeniui buvo pakviesta Charlotte Rampling.
2006 m. aktorė buvo Venecijos kino festivalio žiuri pirmininkė.
2008 m. pasirodžiusi juosta „Un conte de Noël“ buvo jos 100-asis vaidmuo kine.
Kita veikla
1986 m. aktorė išleido savo pavarde pavadintą kvepalų seriją.
Katerina ilgus metus buvo dizainerio Yves Saint Laurent mūza – pastarasis siuvo jai drabužius filmams „Dienos gražuolė“, „La Chamade“, „La sirène du Mississipi“, „Un flic“, „Liza“ ir „Alkis“.
2001 m. ji tapo kompanijos „L'Oréal Paris“ reklaminiu veidu, o 2007 m. pradėjo bendradarbiauti su „Louis Vuitton“.
Katerina yra aktyvi labdaringų organizacijų narė, taip pat palaiko „Amnesty International“ kovą prieš mirties bausmę.
Asmeninis gyvenimas
Aktorė laisvai kalba prancūziškai, itališkai ir angliškai, šiek tiek ispaniškai.
Oficialiai buvo ištekėjusi vieną kartą, už fotografo David Bailey (1965–1972). Turi du vaikus, kurie tapo aktoriais: Christian Vadim, kurio susilaukė su režisieriumi Roger Vadim ir Chiara Mastroianni, kurios tėvas – italų aktorius Marcello Mastroianni.
Kurį laiką gyveno su airiu kinematografininku Hugh Johnson, su kuriuo susipažino kuriant filmą „Alkis“.
Kita informacija
Rinkinyje „1001 filmas, kurį turite pamatyti iki mirties“ yra 7 jos filmai.
Žurnalas „Empire“ 1995 m. ją išrinko tarp 100 seksualiausių visų laikų kino aktorių (38 vieta).
1995 m. Katerina laimėjo teismo procesą prieš lesbietėms skirtą žurnalą „Deneuve“, leidžiamą San Franciske. Šis vėliau pakeitė pavadinimą į „Curve“.
Atlikėjas Juan Antonio Canta yra įrašęs dainą, pavadintą „Catherine Deneuve“.
Aktorė buvo UNESCO Geros valios ambasadorė, bet atsistatydino 2003 m. protestuodama prieš Angolos verslininko Pierre Falcone nominavimą.
Apdovanojimai ir nominacijos
right |thumb|140px|Su aktoriumi [[Jack Lemmon]] right |thumb|140px right |thumb|140px|1999 m. right |thumb|140px|2000 m. right |thumb|140px|Su aktoriumi [[Clint Eastwood]] right |thumb|140px|2010 m. right |thumb|140px right |thumb|140px right |thumb|140px|2015 m. right |thumb|140px|2017 m.
Genujiečių bokštai
Genujiečių bokštai – genujiečių pastatyti bokštai Korsikoje, pajūrio miesteliuose ir kaimuose.
Istorija
Genujiečių bokštus pastatė genujiečiai, kai jie valdė Korsiką. Kai 1769 metais Genuja pardavė salą Liudvikui XV už 40 milijonų frankų, šie bokštai liko kaip palikimas. Dabar dauguma jų yra muziejai, lankomi turistų.
Genujiečių bokštas Porte
Genujiečių bokštas Porte yra prie Porto įlankos.
Degionių apylinkė
Degionių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurinėje Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Berčiūnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Panevėžio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Berčiūnų apylinkės ir Naujamiesčio apylinkės.
William Boeing
Viljamas Boingas (ang. William Boeing, 1881 m. spalio 1 d. – 1956 m. rugsėjo 28 d.) – JAV aviatorius, 1916 m. įkūręs „Boeing“ kompaniją.
V. Boingas gimė 1881 m. spalio 1 d. Detroite Austrijos ir Vokietijos išeivių šeimoje.
1903 m. V. Boingas baigė Jeilio universitetą, vėliau pradėjo dirbti medienos apdirbimo pramonėje. Įkūręs savo verslą V. Boingas gabeno medienos gaminius tuo metu naujai pastatytu Panamos kanalu ir sukaupė lėšų ateities verslams.
1909 m. V. Boingas dalyvavo Pasaulinėje parodoje Sietle ir pirmą kartą pamatė skraidančius lėktuvus bei taip susižavėjo aviacija. Verslininkas pradėjo mokytis skraidyti ir įsigijo pirmą savo orlaivį.
Netrukus po to 1916 m. V. Boingas kartu su savo kolega George Conrad Westervelt sukūrė pirmą savo lėktuvą Boeing Model 1. Tai buvo vieno propelerinio variklio vandens lėktuvas. V. Boingas po pirmojo lėktuvo komercinės sėkmės nusprendė visą dėmesį skirti lėktuvų kūrimui ir įrengė lėktuvų gamybos fabriką šalia Sietlo.
Kartu su G. Westervelt įkurta įmonė vadinosi „Pacific Aero Products Co“. 1917 m. prasidėjo I pasaulinis karas ir V. Boingas nusprendė pervadinti įmonę į „Boeing Airplane Company“. Karo metu įmonė gavo 50 lėktuvų užsakymą iš Jungtinių Valstijų karinės jūrų pajėgų. Pasibaigus karui V. Boingas dėmesį sutelkė į komercinę aviaciją. Jis išsaugojo oro pašto aptarnavimo sutartis ir sukūrė visą oro pašto tiekimo sistemą. Ja vėliau pradėjo naudotis kompanija „United Airlines“.
1937 m. V. Boingas didelę dalį savo laiko skyrė žirgų veisimui. Vėliau jis pasitraukė iš aviacijos verslo ir su savo žmona Bertha Marie Potter Paschall įsigijo 260 ha nekilnojamo turto už Sietlo, bijodamas likti mieste dėl II pasaulinio karo.
V. Boingas mirė 1956 m. rugsėjo 28 d. atplaukęs su savo jachta į Piudžet įlanką netoli Sietlo.
Koldingas
Koldingas − Danijos uostamiestis Pietų Danijos regione. Yra Jutlandijos pusiasalyje, prie Koldingo fjordo. Septintas pagal dydį Danijos miestas. Vienas svarbiausių uostų Baltijos jūros navigacijoje.
Koldingas yra Baltijos miestų sąjungos narys.
Yra XIII a. pilies griuvėsiai, XIII a. Šv. Mykolo bažnyčia, XVI a. gyvenamieji namai, XIX a. rotušė.
Istorija
Koldingas iškilo XII a. kaip prekybinis miestas. XIII a. atsiskyrus Šlėzvigo kunigaikštystei, miestas įgijo dar didesnę reikšmę, nes tapo pasienio zona. Valdant karaliui Erikui V, buvo pastatyta pilis Koldinghus, kuri 1808 m. sudegė, bet 1990 m. buvo rekonstruota.
1658 m. gruodžio 25 d. prie Koldingo įvyko mūšis tarp švedų ir jų priešininkų danų bei lenkų pajėgų. S. Čarneckis vadovavo jungtinėms pajėgoms ir sumušė švedus.
Ekonomika
Pastačius tiltus per Mažąjį Belto sąsiaurį Koldingas ir du jo kaimynai − Vailė ir Frederisija ėmė sparčiai vystytis ekonomiškai. Šie trys miestai buvo vadinami „Koldingo trikampiu“ ir ekonominiu požiūriu neatsiliko nuo sostinės Kopenhagos.
Prekybos uostas. Mašinų gamyba, laivų statyba, metalo apdirbimo, tekstilės, elektronikos, statybinių medžiagų (cemento), maisto (mėsos) pramonė. Galvijų prekybos mugė.
Pasamanė (Visaginas)
Pasamanė – buvęs kaimas Visagino savivaldybėje, 1 km į pietvakarius Čeberakų, prie Pasamanės ežero. Kaimą mena Pasamanės gatvė ir Pasamanės (arba Čeberakų) piliakalnis.
Pempiškė (Mielagėnai)
Pempiškė – buvęs kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Gilūtų.