cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Srovės tankis
Srovės tankis – vektorinis, fizikinis dydis skaitine verte lygus elektros krūviui, pratekančiam per laiko vienetą pro vienetinį plotą. Kai nuolatinė srovė I teka pakankamai ilgai plonu laidu, galima sakyti, kad išilgai jo judantys krūvininkai statmename ploto S skerspjūvyje pasiskirsto tolygiai. Tuomet srovės tankis bus lygus:
Pavyzdžiui, srovės tankis įprasto laido skersine kryptimi lygus nuliui, nesvarbu kokia srovė tekėtų išilgai.
Šią lygybę galime užrašyti kaip dviejų vektorių skaliarinę sandaugą: Matematinė srovės tankio išraiška:
kur
Nusirenk prieš žudiką
Nusirenk prieš žudiką  – 1975 m. italų kriminalinis nuotykių filmas, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko aktorė Edwige Fenech.
Filmas, sulaukęs daug kritikos dėl perdėto žiaurumo ir kai kuriose šalyse cenzūruotas, pasakoja apie intrigas ir žmogžudystes, vykstančias apie modelių agentūrą.
Vidurio Europa
thumb|250px|Kultūriniai Europos regionai. Vidurio Europa – mėlyna Centrinė Europa, arba Vidurio Europa – regionas, užimantis ne visuomet taip pat nusakomą teritoriją Europos centrinėje dalyje. Šis terminas sugrįžo į madą besibaigiant Šaltajam karui, kuris Europą buvo griežtai padalinęs į Rytų ir Vakarų. Termino supratimas keičiasi priklausomai nuo tautos ir laiko.
Kaip nurodoma naujame politiniame-ekonominiame Jungtinių Tautų Organizacijos skirstyme, Vidurio Europą sudaro:
Marčiano stebuklai
Marčiano stebuklai – 2000 m. sukurta drama, kurioje pagrindinį vaidmenį atliko aktorė Nastassja Kinski.
Turinys
Dešimtmetis Džeimsas gyvena kartu su psichiškai nestabilia motina Keite ir jos meilužiu Kurtu. Po to, kai šis pakelia prieš vaiką ranką, Keitė jį išvaro iš namų. Džeimsas, klajodamas po uostą, susipažįsta su Henriu – pagyvenusiu vyriškiu, turinčiu nuosavą jachtą. Berniukas padeda jam dažyti laivą ir ima svajoti, kad jo motina ir Henris galėtų tapti pora. Jam net pavyksta juos supažindinti, tačiau jo svajonėms nelemta išsipildyti: Henris, baigęs tvarkyti laivą, ketina išplaukti, o Keitė vėl apsigyvena su Kurtu.
Vorsai
Vorsai  – kaimas Lenkijos rytuose, Dreluvo valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į pietvakarius nuo Dreluvo, apie 32 km į pietvakarius nuo Palenkės Bialos ir apie 69 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Marčiano stebuklai
Turinys
Atsidūręs kitame mieste, Henris išgirsta, kad Keitė, sužinojusi apie Kurto meilužę, suniokojo jo automobilį ir atsidūrė psichiatrijos ligoninėje, o Džeimsą ketinama atiduoti įvaikinti. Jis grįžta ir ima pats globoti berniuką, laukdamas, kol Keitė baigs gydymą, tačiau ši miršta ir Henris su Džeimsu lieka vieni...
Asteriksas Olimpinėse žaidynėse
Asteriksas Olimpinėse žaidynėse  – trečiasis Asterikso nuotykių vaidybinis filmas (pirmieji du: „Asteriksas ir Obeliksas prieš Cezarį“, „Asteriksas ir Obeliksas: misija Kleopatra“). Išleidimo metu (2008 metų pradžioje) tai buvo pats brangiausias prancūzų filmas per visą Prancūzijos kino istoriją. Kritikai šią Asterikso nuotykių dalį įvertino prastai, tačiau kai kuriose Europos šalyse – Lenkijoje, Ispanijoje, Prancūzijoje – filmas buvo populiarus pagal žiūrimumą. 2008 m. gegužę „Asteriksas Olimpinėse žaidynėse“ gavo „Gérard du cinéma“ apdovanojimą kategorijoje „Blogiausias 2007 metų prancūzų filmas“.
Siužetas
Asteriksas ir Obeliksas turi laimėti Olimpines žaidynes, kad padėtų draugui Meilistoriksui vesti princesę Iriną. Tačiau tam trukdo Brutas – jis taip pat nori vesti princesę, tačiau ne iš meilės. Tuo pačiu metu jis bando atsikratyti savo tėvo Julijaus Cezario.
Aktoriai
Epizodinius vaidmenis atliko: Adriana Karembeu, Jamel Debbouze, Michael Bully Herbig.
Filme pasirodė ir būrys sporto įžymybių: Michael Schumacher, Jean Todt, Zinedine Zidane, Tony Parker, Amélie Mauresmo, Jérôme Le Banner.
Moldavijos sportas
Pati populiariausia sporto šaka – futbolas. Nacionalinė Moldavijos vyrų futbolo rinktinė pagal FIFA reitingą yra 87 vietoje (2010 m.). Aukščiausioje šalies lygoje Divizia Nationala žaidžia 12 komandų.
Asteriksas Olimpinėse žaidynėse
Pelnas
Per premjerinį savaitgalį filmas Prancūzijoje uždirbo apie 23 400 000 JAV dolerių, per premjerinę savaitę – apie 38 700 000 JAV dolerių.
Moldavijos sportas
Regbis taip pat yra populiarus šalyje. Nacionalinė šalies rinktinė dalyvauja Europos tautų taurės varžybose.
Asteriksas Olimpinėse žaidynėse
Pelnas
Lietuvoje filmas kėlė problemų – buvo tikėtasi surinkti 700–800 tūkt. litų, tačiau „Forum Cinemas“ atšaukė premjerą trijuose didžiausiuose savo kino teatruose Vilniuje ir Kaune. Tik kovo pradžioje Vilniaus kino teatre „Skalvija“ šis filmas buvo įtrauktas į repertuarą.
Saulius Atmanavičius
Saulius Atmanavičius (g. 1970 m. sausio 8 d.) – Lietuvos futbolininkas, gynėjas.
Biografija
F. Finkelio auklėtinis. Baigęs karjerą pradėjo dirbti teisėju.
Šveicarijos futbolo lygos taurė
Šveicarijos futbolo lygos taurė – 10 metų gyvavęs taurės turnyras Šveicarijoje, kuriame dalyvaudavo dviejų stipriausių futbolo divizionų komandos. Pirmieji du turnyrai vyko vasarą prieš prasidedant naujajam sezonui, paskesni vyko sistema ruduo - pavasaris. Turnyras panaikintas 1982 metais.
Šaukliškė
Šaukliškė – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Žadeikių, Šventų miške.
Akmenės dekanatas
thumb|[[Naujosios Akmenės Šv. Dvasios Atsiuntimo bažnyčia – pagrindinė Akmenės dekanato bažnyčia]]
Akmenės dekanatas priklauso Telšių vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:
Suomijos futbolo varžybos 1926 m.
Suomijos futbolo varžybos 1926 m.
Formulė 3
thumb|right|[[Sebastian Vettel|Sebastianas Vettelis su Europos Formulės 3 automobiliu 2006 m.]] Formulė 3 (taip pat vadinama F3) – autosporto lenktynių klasė, kurioje varžomasi atvirų ratų vienviečiais lenktyniniais automobiliais. Formulė 3 yra dalinama į daugelį skirtingų atskirų čempionatų, tad jų surengiama Europoje, Azijoje, Australijoje ir Pietų Amerikoje. Formulė 3 dažnai vadinama kaip pirmasis svarbus žingsnis link Formulės 1 čempionato. Daugumai Formulės 3 čempionatų nugalėtojų FIA metams suteikia superlicenciją. Formulės 3 lenktynės nėra pigios, pvz., norint lenktyniauti stiprioje Didžiosios Britanijos Formulės 3 komandoje, reikėtų sumokėti apie 400 000 svarų sterlingų. Nepaisant tokių kainų, tai laikoma gera investicija į lenktynininko ateitį. Gerai pasirodę lenktynininkai dažniausiai kyla į tokius čempionatus kaip Formulė 2, GP2, A1 Grand Prix ar pretenduoja net į Formulės 1 bandytojo ar lenktynininko vietą.
Formulės 3 lenktynes po II pasaulinio karo išvystė automobilių entuziastai, norėję automobilių lenktynes padaryti kuo pigesnes. FIA šį čempionatą oficialiai patvirtino 1950 m.
Vieno Formulės 3 čempionato niekada nebuvo. Nuo pat įkūrimo pradžios pagrindiniai buvo Europos ir Didžiosios Britanijos čempionatai. Šiuo metu stipriais čempionatais laikomi Italijos, Vokietijos, Prancūzijos ir kt. Formulės 3 čempionatai.
Šiuo metu FIA superlicencijas vieneriems metams gauna šių čempionatų nugalėtojai:
Stephen Darby
Stefenas Darbis (g. 1988 m. spalio 6 d. Liverpulyje) yra anglų futbolininkas, žaidžiantis gynėjo pozicijoje Liverpulio klube.
Darby žaidė Liverpulio akademijoje, FA jaunimo taurėje, 2006 m. ir 2007 m. finale nugalėjus Manchester City ir Manchester United FC akademijas.
Šešupka
Pavadinimo kilmė
Tikėtina, kad kaimo pavadinimas kilęs nuo netoliese tekančios Šešupės upės pavadinimo.
Stephen Darby
Pagrindinėje sudėtyje pirmą kartą žaidė lygos taurėje prieš Spurs.
2008 m. gruodžio 9 d. žaidė Čempionų lygos metu prieš PSV Eindhoven.
Tarptautinė karjera
Darby žaidė 2007 m. gegužę UEFA Europos U-19 čempionato kvalifikacinėse varžybose kartu su Jack Hobbs, Craig Lindfield ir Adam Hammill.
Žiogiškis
Žiogiškis – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Juodupės.
Hipnas
thumb|left|Hipnas Hipnas – miego personifikacija senovės graikų mitologijoje. Dažnai vaizduojamas kartu su savo dvyniu broliu mirties dievu Tanatu. Jų motina buvo Niktė, nakties personifikacija.
Endimionas gavo iš Hipno galią miegoti atviromis akimis, tam kad visada galėtų prižiūrėti savo mylimąją Selenę.
Mene Hipnas buvo vaizduojamas kaip jaunatviškas vyriškis, kartais su barzda, ir su pritvirtintais prie galvos sparnais. Jis kartais vaizduojamas kaip miegantis vyras ant plunksnų lovos ir juodomis užuolaidomis aplink jį. Morfėjus saugojo jo miegą, kad jokie garsai nesutrugdytų Hipnui miegoti. Spartoje Hipno atvaizdas visada yra dedamas šalia Tanatano, mirties personifikacijos, atvaizdo.
Clackmannan FC
„Clackmannan FC“ – Škotijos futbolo klubas iš Klakmanano.
Istorija
Klubas įkurtas 1885 m.
Klubas išformuotas 1931 m.
Stadionas
„Chapelhill Park“ stadionas.
Zahaikai (reikšmės)
Zahaikais vadinami kaimai Lenkijoje:
Mažieji Užbrasčiai
Mažieji Užbrasčiai arba Obilnojė (, nuo 1946 m. Обильное) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Železnodorožno miesto gyvenvietės teritorija.
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės asmenvardis. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Girdavos apskrities Didžiųjų Užbrasčių valsčiaus dvaras. Priklausė Asūnų parapijai. 1910 m. buvo 154 gyventojai. 1933 m. sujungtas su Papaukomis, Šarlotenburgu ir Valdeku.
1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Krylovo apylinkės teritorija.
Hugenotai
thumb|101px|right|Hugenotų kryžius
Hugenotai – XVI-XVIII a. Prancūzijos kalvinistai. Šį tikėjimą praktikavo pietų Prancūzijos kilmingoji dvasininkija ir feodalai didikai bei nemažai miestiečių. Dalis miestų buržuazijos ir amatininkų tapo hugenotais ir šiaurės Prancūzijoje. Kova tarp jų ir katalikų virto karais, kurių metu 1572 m. įvyko didelės hugenotų žudynės, vadinamos Baltramiejaus naktimi. Hugenotų ir katalikų teises sulygino Didžioji Prancūzų revoliucija.
Arnas Balsevičius
Arnas Balsevičius (g. 1975 m. balandžio 17 d.) – Lietuvos futbolininkas.
Klaipėdos dekanatas
thumb|[[Klaipėdos Marijos Taikos Karalienės bažnyčia – pagrindinė Klaipėdos dekanato bažnyčia]]
Klaipėdos dekanatas priklauso Telšių vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:
Moldavijos ginkluotosios pajėgos
thumb|right|200px|Nacionalinių karinių pajėgų herbas. Moldavijos ginkluotąsias pajėgas sudaro sausumos ir Moldavijos karinės oro pajėgos. Kariuomenė buvo sukurta atgavus nepriklausomybę po Tarybų Sąjungos 1991 m. 1994 m. Moldavija pasirašė branduolinio ginklo nenaudojimo sutartį.
2006 m. nacionalinėse pajėgose buvo daugiau nei 11 000 karių. 2005 m. šalies vyriausybė ginkluotosioms pajėgoms skyrė 0,4 % BVP.
Zahaikai (Palenkės Bialos apskritis)
Zahaikai  – kaimas Lenkijos rytuose, Dreluvo valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į vakarus nuo Dreluvo, apie 24 km į pietvakarius nuo Palenkės Bialos ir apie 78 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1919-1954 m. kaimas buvo Zahaikų valsčiaus centras.
Žiopeliai
Žiopeliai – buvęs kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 17 km nuo Klykolių.
Akmena (Suosa)
Akmena – upelis Kupiškio rajone, dešinysis Suosos intakas, iš dalies kanalizuotas. 6,9 km ilgio Akmena prasideda Medinų miške, teka Akmenių, Plotelių, Karaliūnų, Liutynės laukais. Į Suosą įteka 2,8 km nuo jos žiočių.
Etimologija
Upėvardis kilęs nuo žodžio akmuo, akmenas.
Šveicarijos futbolo supertaurė
Šveicarijos futbolo supertaurė – 1986–1990 m. gyvavęs trofėjus, dėl kurio varžydavosi Šveicarijos futbolo čempionai ir taurės laimėtojai.
Airynė
Airynė arba Ajarynė – upelis Kupiškio rajone ir Seniūnijoje. Didžprūdžio kairysis intakas, įteka ties Didžprūdėliais.
Upėvardis kilęs nuo žodžio airas (ajeras).
Kazimieras Kognovickis
Kazimieras Kognovickis (1746 m. vasario 10 d. Lančiūnavoje, ATR – 1825 m. kovo 22 d. Haliče, Austrija-Vengrija) – istorikas, pedagogas.
Biografija
Gimė 1746 m. vasario 10 d. Lančiūnavos dvare. 1764 m. tapo jėzuitų vienuoliu. 1767-1770 m. mokėsi filosofijos Vilniaus jėzuitų akademijoje. 1772-1773 m. studijavo teologiją Gardino jėzuitų kolegijoje. 1774 m. tapo kunigu. Nuo 1781 m. dirbo mokytoju Gardino mokykloje. Nuo 1789 m. rašė Sapiegų šeimos istoriją jų dvare Ružanuose. 1805-1809 m. dirbo vicerektoriumi Daugpilio akademijoje, vėliau Polocke ir nuo 1811 m. Haliče. 1814 m. tapo Mogiliavo akademijos rektoriaus padėjėju. 1820 m. carinei valdžiai ištrėmus jėzuitų vienuolius išvyko į Ferarą, vėliau apsigyveno Haliče, kur ir mirė 1825 m. kovo 22 dieną.
Eurovizijos dainų konkursas 1978
'''1978 m. Eurovizijos dainų konkursas''' – dvidešimt trečiasis Eurovizijos dainų konkursas, vykęs 1978 m. balandžio 22 d. Prancūzijos sostinėje Paryžiuje. Konkurso nugalėtojais tapo Izraelio atstovai Yizhar Cohen & Alpha Beta su daina „A-Ba-Ni-Bi“.
Žalia: 1978 m. konkurse dalyvavusios šalys. Geltona: šalys, 1978 m. Eurovizijos dalyvavime padariusios pertrauką.|thumb|450px|left thumb|300px|1978 m. Eurovizijos albumo viršelis
Lipliūnai (Druskininkai)
Lipliūnai – kaimas pietinėje Druskininkų savivaldybės dalyje, 6 km į pietvakarius nuo Druskininkų, kairiajame Nemuno krante priešais Raigardo slėnį. Šiaurės vakaruose plyti Leipalingio giria. Praeina kelias. Yra Švendubrės sezoninis upių pasienio kontrolės punktas.
thumb|left|240px|Lipliūnų kaimo gyvenvietės kryžius, pastatytas [[1998 m.]] thumb|left|240px|Lipliūnų sodybos prie kelio Gerdašiuosna
Etimologija
Vietovardis kildinamas iš spėjamo asmenvardžio *Lipniū́nas (plg. pavardės Lipnỹs, Li̇̀pnius, Lipni̇̀ckas).
Istorija
1775 m. Gardino pavieto surašymo metu Lipliūnuose buvo 8 dūmai. Nuo XIX a. kaimas priklausė Leipalingio parapijai, vėliau priskirti Gerdašių parapijai.
1884 m. Geografiniame Lenkijos ir Lenkijos Karalystės žodyne Lipliūnuose užrašyti 26 dūmai ir 274 gyventojai.
Gyventojai
thumb|240px|Paminklas Žalgirio mūšyje kovojusiems Vaišnorams, kilusiems iš Lipliūnų
Protestas
thumb|250px|Protestas Kijeve, palaikantis prezdentą V. Juščenką ([[Oranžinė revoliucija)]]
Protestas – išskirtinai atvira reakcija į susidariusią visuomenės situaciją: kartais rengiamas protestai siekiant ją palaikyti, bet dažniausiai – jai oponuojant. Priklausomai nuo santykio su situacija ir valstybės režimo protestai gali būti sankcijonuoti arba nesankcionuoti. Kraštutinė socialinio protesto forma – revoliucija.
Protestai paprastai vyksta miestų centruose, kur protestuotojai gali sulaukti daugiausia dėmesio, naudojama įvairi simbolika, vėliavos, protesto šūkiai. Protestai prieš valdžios veiksmus renkiami prie valdžios įstaigų: parlamento, vyriausybės, prezidentūros. Protestuojant prieš užsienio valstybių veiksmus, protestuotojų taikiniais tampa tų šalių ambasados, kitos atstovybės. Dažnai aktyvių protestų metu kyla riaušės tarp protestuotojų ir saugumą palaikančių tarnybų (policijos, spec. pajėgų, armijos).
Formos
thumb|250px|Antiamerikietiškas protestas Brazilijoje
Politinis protestas
Protestas, nukreiptas prieš valdžios institucijas, siekiant pakeisti politinę situaciją: nuo tam tikrų politinių įsipareigojimų iki visiško esamo politinio kurso ir režimo pašalinimo.
Kultūrinis protestas
Protestas, nukreiptas prieš kokias nors kultūrines normas, palaikiant ar protestuojant prieš kokius nors visuomenės reiškinius, subkultūras. Pavyzdžiui, gėjų paradai, protestai prieš homoseksualus, protestai prieš kontroversiškus filmus, knygas ir t. t.
Justin Trudeau
Džastinas Triudo, g. 1971 m. gruodžio 25 d. Otavoje) – Kanados politikas, Kanados ministras pirmininkas (nuo 2015 m. lapkričio 4 d.). Kanados liberalų partijos pirmininkas (nuo 2013 m.)., vienas jauniausių premjerų Kanados istorijoje.
Biografija
D.Triudo – penkioliktojo Kanados premjero Pjero Triudo vyresnysis sūnus. Baigęs anglų literatūrą Makgilio universitete ir pedagogiką Britanijos Kolumbijos universitete dėstė prancūzų kalbą bei matematiką mokykloje, dirbo radijo laidų vedėju. Viešoje erdvėje išgarsėjo po emocingos kalbos per savo tėvo laidotuves 2000 m.
2007 m. išrinktas Bendruomenių rūmų deputatu nuo Kvebeko. 2011 m. ten pat išrinktas pakartotinai, nors jo partija tuose parlamento rinkimuose neteko pusės turėtų vietų.
2013 m. balandžio 14 d. D.Triudo tapo Kanados liberalų partijos pirmininku, gavęs virš 80 % partijos narių paramą. Jo vadovaujama partija triuškinamai laimėjo parlamento rinkimus (188 vietos iš 338), nutraukdama devynerius metus trukusį S.Harperio vadovaujamų konservatorių valdymą.
San Chosės departamentas
San Chosės departamentas  – departamentas pietų Urugvajuje. Administracinis centras – San Chosė.
Ekonomika
Viena svarbiausių ūkio šakų – pienininkystė. Taip pat javų, vaisių, bulvių, kukurūzų, vynuogių, linų, saulėgrąžų auginimas. Chemijos pramonė.
Didžiausi miestai
thumb|left|250px|La Platos pakrantė šalia Kiju miestelio
Vladimiras Sorokinas
Vladimiras Sorokinas (, 1955 m. rugpjūčio 7 d. Maskvoje) – šiuolaikinis postmodernios kūrybos rusų autorius, dramaturgas, vienas žymiausių modernios rusų literatūros atstovų.
Biografija
1977 m. Sorokinas įgijo inžinieriaus diplomą Gubkino naftos ir dujų institute Maskvoje. Tada metus dirbo „Pokyčio“ («Смена») žurnale, kurį turėjo palikti dėl atsisakymo tapti komjaunuoliu. 8-tą praėjusio amžiaus dešimtmetį V. Sorokinas dalyvavo daugelyje meno parodų bei iliustravo beveik 50 knygų. Sorokinas kaip rašytojas formavosi 9-to to amžiaus dešimtmečio pogrindinėje Maskvos dailininkų ir rašytojų scenoje. 1985 m. 6 Sorokino istorijos buvo išspausdinots Paryžiaus „A-Ya“ žurnale. Tais pačiais metais prancūzų leidėjas „Syntaxe“ išspausdino jo novelę „Ochered“ (eilė). V. Sorokino darbai – ryškūs pogrindinės kultūros pavyzdžiai – sovietmečiu buvo uždrausti. Jo pirmoji publikacija Sovietų Sąjungoje pasirodė 1989 m. lapkritį Latvijos žurnale „Rodnik“ (pavasaris). Neilgai trukus jo istorijos pasirodė rusų literatūros almanachuose ir žurnaluose: „Tretya Modernizatsiya“ (Trečioji modernizacija), „Mitin Zhurnal“ (Mitino žurnalas), „Konets Veka“ (Šimtmečio pabaiga) ir „Vestnik Novoy Literatury“ (Naujosios literatūros). 1992 m. rusų leidykla „Russlit“ išleido „Sbornik Rasskazov“ (Rinktinės istorijos) – pirmąją V. Sorokino knygą nominuotą Rusijos Bukerio premijai. 2001 m. rugsėjį Sorokinas gavo Žmonių knygos apdovanojimą; po dviejų mėnesių gavo Andrėjaus Belio apdovanojimą už išskirtinius nuopelnus Rusijos literatūrai. V. Sorokino knygos buvo išverstos ne tik į anglų, prancūzų, vokiečių, italų kalbas, bet ir lietuvių, danų, suomių, švedų, norvegų, olandų, lenkų, japonų, serbų, kroatų, rumunų, estų, slovakų, čekų, vengrų ir korėjiečių kalbas. Vienas iš jo paskutinių romanų, „Opričniko diena“, aprašo Rusiją 2028 m. su caru Kremliuje, rusų kalba su kiniškais posakiais ir „Didžiąja Rusijos siena“, skiriančia šalį nuo kaimynų.
Šventai
Šventai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Žadeikių. Aplink plyti Šventų miškas.
Suomijos futbolo varžybos 1927 m.
Suomijos futbolo varžybos 1927 m.
Salomon Brothers
Salomon Brothers – buvęs JAV investicinis bankas. Šis bankas klestėjimo metu buvo įgijęs paties pelningiausio volstryto banko vardą. „Salomon Brothers“ (Salomon Smith Barney) galiausiai įsigijo „Citigroup“ komercinis bankas.
Banko įnašas
„Salomon Brothers“ buvo pirmasis, praėjusio amžiaus devintojo dešimtmečio pradžioje sukūręs atskirą prekybos vertybiniais popieriais savo sąskaita padalinį ir pasiūlęs obligacijas susietas su nekilnojamo turto paskolomis. Kadangi tai buvo naujas produktas ir „Salomon Brothers“ bankas šioje rinkoje buvo monopolininkas, jis tuo gana sėkmingai pasinaudojo ir uždirbo krūvas pinigų.
Radimičiai
thumbRadimičiai  – rytų slavų kilmės genčių, gyvenusių tarp Dniepro aukštupio ir Sožo upės (dabartinės Gomelio ir Briansko sritys), sąjunga. Giminingi viatičiams, spėjama, kad gali būti kilę iš vakarų slavų (dabartinės Lenkijos teritorijos).
Radimičių palikuonys tapo būsimos baltarusių tautos branduoliu.
Šiaurėje radimičiai ribojosi su krivičiais. Manoma, kad pavadinimas radimičiai atsirado iš legendinio vado Radimo, kuris vadovavo radimičių atsikraustymui iš būsimos Lenkijos teritorijos, vardo.
Radimičių pirmtakai buvo Koločino archeologinės kultūros nešėjai. Jie užsiiminėjo žemdirbyste ir gyvulininkyste, amatais (geležies ir medžio apdirbimu, papuošalų gamyba, puodininkyste, odininkyste, verpimu ir audimu), medžiokle, žvejyba, bitininkyste.
Radimičių archeologija
Labiausia ištyrinėti radimičių archeologiniai paminklai yra X–XII a. kurganiniai pilkapynai – Abidovičiai (Абидовичи), Vetačka (Ветачка), Višanka (Вишанька), Gadilavičiai (Гадилавичи), Kalasai (Каласы), Madora (Мадора), Nisimkavičiai (Нисимкавичи), Chodasavičiai (Ходасавичи), Esmonai (Эсьмоны) ir kt. VIII–X a. laidodavo sudegintus kūnus, X a. pab. – XII a. pr. laidojamus lavonus guldydavo popilkapinėje duobėje. Būdingas tų kapų ypatumas – „ugninis ratas“ (grunto sluoksnis su pelenais ir medžio anglimi), kurio centre guldydavo laidojamą kūną.
Laidojant į kapą dėdavo daug papuošalų, buities reikmenų, rečiau – ūkinių įnagių. Vyrų kapuose aptinkami būdingi juosmens diržų žiedai, kitos metalinės diržų apkaustų dalys, rečiau – ginklai. Radimičiams būdingi bronziniai ar sidabriniai smilkinių žiedai (septynių spindulių ir septynių kyšulių), bielipsoidiniai, liežuviški, kilpuoti ir kekiniai pakabukai, plokštelinės antkaklės.
Moteriškam kostiumui būdingi 7-spinduliai, paprastus žiedus primenantys smilkininiai žiedai, žvaigždės pavidalo diržų sagtys, smulkūs karoliukai, auksaspalviai stiklo karoliai, pakabukai, simbolizuojantys daugaus šviesulius.
Osvencimo kunigaikštystė
Osvencimo kunigaikštystė  – viena iš keleto Silezijos kunigaikštysčių, 1315 m. atskilusi nuo Ciešino kunigaikštystės. Vakarų Europoje buvo vadinama hercogyste, kadangi kunigaikščiai buvo laikomi hercogais.
Radimičiai
Radimičių archeologija
Radimičių kurganuose randami radiniai tyrinėtojų dalinami į 22 kategorijas: darbo įrankiai, apie 15 rūšių papuošalų, buitiniai ir ūkiniai reikmenys, pakinktų dalys, ginklai, žaislai, indai. Rasta monetų, kurias radimičiai naudojo kaip pakabukus vėriniuose – dirhamus, Vladimiro srebrenikus ir kt.
Osvencimo kunigaikštystė
Kunigaikštystė susiformavo 1315 m., kai atsiskyrė nuo Ciešino kunigaikštystės. Pirmasis kunigaikštis buvo Vladislovas I (Władysław I Oświęcimski) iš Piastų dinastijos. Sostinė buvo Osvencimas.
XVI a. kunigaikštystė buvo prijungta prie Lenkijos karalystės. 1772 m. buvo aneksuota Habsburgų imperijos. Visiškai panaikinta 1918 m., kai tapo Lenkijos respublikos dalis.
Radimičiai
Radimičių istorija
Pirmojo tūkstantmečio pabaigoje radimičių visuomenėje formavosi klasiniai santykiai, juos valdė kunigaikščiai, seniūnai. IX a. jie mokėjo duoklę chazarams, bet jau 885 m. juos prie Kijevo Rusios prisijungė kunigaikštis Olegas. 907 m. radimičiai kartu su Olego kariauna dalyvavo žygyje į Bizantiją. Po 970 m. jie atgavo nepriklausomybę nuo Kijevo kunigaikščių. 984 m. radimičius mūšyje prie Pesčianės (Песчань) upės (netoli Slavgorodo ar Gomelio) sumušė kunigaikščio Vladimiro Sviatoslavičiaus vaivada Vilko Uodega (Волчий хвост), radimičių žemės vėl tapo Kijevo Rusios dalimi.
Osvencimo kunigaikštystė
1445 m. iš Osvencimo kunigaikštystės atsiskyrė Zatoro ir Tošeko kunigaikštystės. Pradžioje Osvencimo kunigaikštystė buvo Bohemijos karalystės įtakos sferoje, bet 1454 m. vėl prisijungė prie Lenkijos, kai paskutinis Osvencimo kunigaikštis Janas IV (Jan IV Oświęcimski) pasiskelbė esąs Lenkijos karaliaus Kazimiero IV Jogailaičio vasalu. Trimis metais vėliau jis pardavė savo hercogystę Kazimierui.
Radimičiai
Radimičių istorija
Nuo XI a. radimičių žemės priklausė Černigovo kunigaikštystei, o nuo XII a. pradžios pietinės žemės ėmė priklausyti Smolensko kunigaikštystei. Išlikę XII a. rašytiniai šaltiniai mini radimičių miestus Krečiutą (Кречют, 1136 m.; dabar – Kričevas (Кричев)), Prapoiską (Прапойск, 1136 m.; dabar Slavgorodas (Славгород)), Gomijų (Гомий, 1142 m.; dabar Gomelis (Гомель)), Rogačiovą (Рогачёв, 1142 m.), Čečerską (Чечерск; 1159 m.). Stambiausias miestas buvo Gomelis.
Paskutinį kartą radimičius metraštyje minėjo 1169 m.
Baltų įtaka
Baltų (Juchnovo kultūros) įtaką radimičių susidaryme liudija būdingi papuošalai – antkaklės, kurios X–XII a. nebuvo paplitę rytų slavų papuošalai. Tuo metu jos buvo paplitusios tik dviejų rytų slavų grupių – radimičių ir krivičių – kultūroje. Radimičių antkaklių tyrimai parodė, kad jų prototipai kilę iš baltų kultūros, o platus jų naudojimas rodo, kad į radimičius įsiliejo dalis vietinių gyventojų baltų.
Archeologiniai tyrimai patvirtina, kad radimičių susidarymas buvo tuose kraštuose gyvenusių rytų baltų suslavėjimo formuojantis Kijevo Rusiai, pabaiga
Osvencimo kunigaikštystė
1564 m. Seime karalius Žygimantas Augustas paskelbė Osvencimo ir Zatoro kunigaikštystes Lenkijos karūnos valdomis, priklausančioms Krokuvos vaivadijai, tačiau abi teritorijos išlaikė kunigaikštysčių statusą.
1772 m. Pirmojo ATR padalijimo metu Osvencimo kunigaikštystės teritorija tapo Austrijos imperijos dalimi. Austrijos imperatorių didžiajame titule ėmė naudoti ir titulą Aušvico hercogas.
Kordoba (Ispanija)
Kordoba  – miestas Andalūzijoje (pietų Ispanija), prie Gvadalkiviro upės; provincijos centras. Vienas žymiausių Ispanijos miestų. Yra išlikę daug senovės elementų: miesto sienos, siauros gatvelės, maurų architektūra. Svarbi prekyba alyvuogėmis ir citrusiniais, kurie auginami apylinkėse. Išvystyta maisto, odos, tekstilės, vario apdirbimo pramonė. Gajos amatų tradicijos (ypač aukso ir odos dirbinių), atvyksta daug turistų. thumb|left|240px|Kordobos mečetė
Architektūra
Žymiausias miesto pastatas – didžioji katedra, kurią VIII–X amžiuje pastatė maurai romėnų šventyklos vietoje (kurį laiką čia buvo ir vizigotų bažnyčia). Kordobos mečetė (Mezquita) prieš tapdama krikščionių bažnyčia (1236 m.) garsėjo kaip didžiausia ir gražiausia mečetė Europoje. Išlikę Alkasaro rūmų (pastatyti maurų), kuriuose viduramžiais vyko inkvizijos, griuvėsiai, taip pat 16 arkų tiltas (pastatytas romėnų, rekonstruotas maurų) Kalahoros pilis. 1972 m. mieste įkurtas universitetas.
Istorija
thumb|left|150px|Kalahoros pilies vartai
Vietovė gyvenama nuo finikiečių laikų.
Kordoba buvo vienas svarbiausių miestų Iberijoje Romos imperijos laikotarpiu. 716 m. Kordobą paėmė musulmonai, kuomet kūrė savo Kalifato provinciją Al Andalusiją. Žlugus centrinei Kalifato valdžiai, Andalūzijoje valdžią paėmė Omejadų dinastijos atšaka, kuri įkūrė Kordobos kalifatą su sostine Kordoboje. Šis kalifatas kontroliavo visą Al-Andalus.
1031 m. Kalifatui suirus, Kordoboje susiformavo nepriklausoma valstybė (taifa). Ji egzistavo iki 1091 m., kol buvo prijungta prie stiprėjančios Sevilijos, vėliau čia valdė Almoravidai, Almohadai, o 1236 m. Kordobą paėmė Kastilija.
Sportas
Córdoba CF – futbolo klubas iš Kordobos.
Suomijos futbolo varžybos 1928 m.
Suomijos futbolo varžybos 1928 m.
Palangos dekanatas
thumb|[[Palangos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia – pagrindinė Palangos dekanato bažnyčia]]
Palangos dekanatas – dekanatas, priklausantis Telšių vyskupijai. Dekanato centras ir pagrindinė parapija yra Palangos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų parapija. Dekanatui priklauso šios parapijos ir bažnyčios:
Deivydas Lunskis
Deivydas Lunskis (g. 1977 m. liepos 12 d.) – Lietuvos futbolininkas, gynėjas.
Biografija
Daug kartų atstovavo jaunimo rinktinėm, tapo A lygos čempionu, LFF taurės čempionu, daugkartinis tarptautinių turnyrų nugalėtojas. Per karjerą žaidė A lyga, I lyga, UEFA, europos lyga. Daugiausiai laiko praleidęs Šiaulių klube žaidėjas buvo komponuojamas su komandos simboliu.
Žaidė Logika-Klevas Šiauliai (1994–1995), Kauno Kareda (FBK Kaunas) (1995; 2001), Avakona Visaginas (1996), Klevas Šiauliai (1996–1997), Kareda Šiauliai (1997–2000; tapo čempionu), Atlantas Klaipėda (1999; 2003), FK Šilutė (2004), FK Šiauliai (2005–2012) Pakruojo „Kruoja“ (2013-2014).
Vėliau žaidė FK Juventa-99 Šiauliai, Kelmės FK-VJSM (2016), SANED Joniškis (2018, 2019) ekipose.
Šeručiai
Šeručiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Žadeikių, kairiajame Paros upės krante, 1 km į vakarus nuo jos ir Lokystos santakos.
Jobbik
Jobbik – judėjimas už geresnę Vengriją  – kraštutinių dešiniųjų antisemitinė antiziganistinė Vengrijos partija. Partija save pristato kaip „principinę, konservatyvią ir radikaliai patriotinę krikščionišką partiją“, kurios „pamatiniai tikslai“ yra „Vengrijos labo ir vertybių“ saugojimas. Partijos lyderis – Péter Jakab.
Bongo masyvas
Bongo masyvas (Tondu masyvas) – kalnagūbris šiaurės rytinėje CAR dalyje, prie Sudano sienos. Bongo masyve yra Bahr Al Arabo ištakos. Pietinė masyvo dalis vadinama Kuados plynaukšte.
Vis
Vis  – Lenkijos gamybos 9×19mm kalibro savitaisis pistoletas.
Bongo masyvas
Viršūnės
Višūnės esančios Bongo masyve:
Vis
Pistoletą 1930 m. sukonstravo Piotr Wilniewczyc ir Jan Skrzypiński, dirbę Radomo Ginklų gamykloje, kurios direktorius buvo Kazimierz Ołdakowski. 1935 m. šis pistoletas buvo priimtas į Lenkijos kariuomenės ginkluotę. Vis pistoletas vertinamas ginklų kolekcinininkų.
Jobbik
2009 m. Europos parlamento rinkimuose Jobbik laimėjo 3 vietas, 2010 m. Vengrijos parlamento rinkimuose – 47. Pagal atstovavimą tai yra trečia didžiausia šalies partija.
Vis
Istorija
thumb|left|300px|Vis pistoleto konstrukcija Ginklo konstrukcija sukurta panaudojant amerikiečių išradėjo Džono Brauningo sukurtą pistoletą Colt M1911A1, taip pat kai kuriais bruožais primena Brauningo FN Hi-Power pistoletą bei ispanišką Ruby 0.45 ACP. Vis nuo M1911A1 skiriasi kai kuriomis konstrukcijos detalėmis. Būdingas šio pistoleto bruožas yra trikampė rankenos forma, ji platesnė apačioje, dėl ko pasižymi gera ergonomika, leidžia tvirtai laikyti pistoletą. Dešinės rankenos pusės šonelis turi trikampyje įrašytas raides VIS, o kairėje pusėje – raides FB ( 'ginklų fabrikas').
Jobbik
Yra Europos Tautinių Judėjimų Aljanso narė nuo pat jo įkūrimo 2009 m. Nuo 2011 m. bendradarbiauja su Mindaugo Gervaldo įkurta Lietuvių Tautos Sąjunga.
Vis
Istorija
Pistoletas buvo sukonstruotas 1930 m. antroje pusėje, o 1931 m. pusėje buvo pagamintas pirmas egzempliorius bandymams. Pistoletas pradžioje buvo vadinamas WiS (Wilniewczyc i Skrzypiński), vėliau pavadinimas pakeistas į Vis ( 'jėga'). Raidės wz. yra sutrumpintas 'modelis'.
Panemunėlio GS
Panemunėlio geležinkelio stotis – gyvenvietė Rokiškio rajono savivaldybėje, į vakarus nuo Panemunėlio miestelio, prie geležinkelio Radviliškis–Daugpilis. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Gyvenvietėje stovi koplyčia, veikia Panemunėlio pagrindinė mokykla, darželis, biblioteka, paštas (LT-42031), universalus daugiafunkcis centras, ambulatorija, medienos perdirbimo įmonė. Gyvenvietės planas stačiakampis.
Vis
Istorija
Bandymai parodė, kad pistoletas labai taiklus ir stabilus, išlieka patikimas ir po 6000 šūvių. Vis laikomas vienu geriausių to meto armijos pistoletų. Vis pistoletus ėmė gaminti 1935 m. antroje pusėje Radome, valstybiniame ginklų fabrike Fabryka Broni. Kitais metais šis pistoletas jau tapo standartiniu Lenkijos pėstininkų ir kavaleristų karininkų ginklu. Vėliau juo buvo aprūpinti ir kiti daliniai. 1938 m. viduryje jais buvo apginkluoti šarvuočių ir aviacijos daliniai. Buvo planuojama, kad kitų markių pistoletai 1942 m. bus išimti iš ginkluotės.
Panemunėlio GS
thumb|left|Ūkiniai statiniai prie geležinkelio
Vis
Istorija
Prieš Vokietijai užpuolant Lenkiją kariuomenei buvo pateikta maždaug 49 400 Vis pistoletų (iš 90 000 užsakytų). Buvo pagamintos kelios mažos bandomosios serijos Vis pistoletų su kalibru .45 ACP, turėjusių 7 šovinių dėtuves. Egzistavo ir variantas, naudojęs .22 LR šovinius, bet tai buvoi labai maža serija, apie tą variantą mažai kas žinoma.
Panemunėlio GS
Istorija
Gyvenvietė pradėjo kurtis XIX a. pabaigoje aplink Panemunėlio stotį, kuri buvo Zarasų apskrityje, Liepojos–Romnų geležinkelio atkarpoje Radviliškis–Kalkūnai. XX a. pradžioje – Panemunėlio valsčiaus centras. 1937 m. įkurta biblioteka. Stoties gyvenvietė garsėjo linų fabriku, kuris čia veikė nuo 1937 m.
Vis
Istorija
Lenkijai pralaimėjus karą Vokietija perėmė Radomo ginklų fabriką ir toliau gamino Vis pistoletus, kurie buvo pavadinti 9 mm Pistole 645(p) arba P 35(p), kur p yra sutrumpintas 'lenkiškas'. . Pirmųjų vokiečiams gamintų serijų pistoletai kairėje pusėje turėjo įrašus VIS Mod.35 ir P.35(p) ). Iki 1945 m. jų buvo pagaminta nuo 312 iki 380 tūkst., juos daugiausia naudojo vokiečių parašiutininkai ir lauko žandarmerija.
Panemunėlio GS
Istorija
2011 m. rugsėjo 1 d. gyvenvietėje pradėjo veikti Panemunėlio universalus daugiafunkcis centras.
Vis
Istorija
Bijodami, kad Radomo ginklų gamykloje dirbantys specialistai gali aprūpinti AK pistoletais, vokiečiai vamzdžių gamybą ir pistoletų surinkimą perkėlė į Steyr Mannlicher gamyklą Austrijoje. Tačiau Vis pistoletams skirtus vamzdžius ėmė gaminti Varšuvoje, tad kelis šimtus Vis pistoletų surinko Varšuvoje iš Radome vogtų detalių. Dalis šių pistoletų buvo panaudoti Varšuvos sukilime.
Panemunėlio GS
Stotis
Geležinkelio stotis čia buvo įkurta 1873 m. prie Radviliškio–Kalkūnų geležinkelio. Nuo tada gyvenvietė ėmė greitai augti ir jau XX a. pranoko Panemunėlio miestelį, kurio vardu buvo pavadinta. 2003 m. stotis buvo uždaryta.
Vis
Istorija
1944 m. visą Vis pistoletų gamyba buvo perkelta į Steyr gamyklą Austrijoje. Čia gaminta Vis serija neturėjo jokių įrašų, tik kodą bnz. Austrijoje Vis gaminti iki 1945 m. balandžio. Karo metų gamybos Vis buvo daug prastesnės kokybės už ikikarinius, ir kuo arčiau karo pabaigos buvo pagaminti, tuo buvo prastesni.
Po karo šių pistoletų daugiau nebegamino, Lenkijos liaudies respublikos kariuomenė naudojo tarybinį TT-33 pistoletą, kurį ir gamino buvusi Fabryka Broni Radome. Perėjimas prie TT buvo susijęs su Varšuvos sutarties valstybių kariuomenių ginkluotės standartizavimu. TT buvo laikomi žymiai prastesniais už Vis, ypač ergonomikos ir patikimumo požiūriu. TT pasirinkimą lėmė politiniai sumetimai ir TSRS įtaka.
1992 m. rugpjūtį gamykla Łucznik Arms Factory Radome mažą seriją iš 27 Vis pistoletų, skirtą kolekcininkams. Jie buvo pagaminti naudojant originalius brėžinius ir specifikacijas.
Korubai
Korubai (Korubo, Corubo, savivardis – Dslala) – indėnų gentis gyvenanti Amazonijos džiunglėse, Brazilijoje, Žavari slėnyje ir jo apylinkėse. Tiksli populiacija nėra žinoma (150–500). Kalba korubų kalba, kuri, kaip manoma, priklauso pano kalbų grupei.
Korubai yra viena iš vėliausiai kontaktus su išoriniu pasauliu užmezgusių tautų. FUNAI, indėnus tyrinėjanti ir ginanti Brazilijos asociacija su korubais kontaktus užmezgė 1996 m., nors pavieniai susidūrimai su jais įvykę ir anksčiau. Dar 1928 m. jie buvo nufotografuoti iš plaukiančios valties, aprašyti leidinyje Polvos Indígenas no Brasil, Javari, Volume 5. Korubai brazilų vadinami caceteiros dėl įpročio gintis kuokomis. Nuo šių indėnų nukentėjo regione dirbę medkirčiai, iškasenų ieškotojai, taip pat ir FUNAI nariai. Vėliau kontaktai su korubų gentimi pagerėjo, jie buvo filmuojami Discovery Channel laidai, aprašyti National Geographic ir Smithsonian Magazine straipsniuose. Tačiau tik dalis korubų genties yra kontakte su šiuolaikine civilizacija, kur kas didesnė dalis tebegyvena izoliuotai. Dažnai įsivelia į konfliktus gindami savo žemes nuo miškų kirtimo ar mineralų gavybos, FUNAI organizavo ginklų tiekimą „kontakte esantiems“ korubams. Toks jų poelgis vertintas kontroversiškai.
Apie korubų gyvenimo būdą žinoma mažai. Kaip ginklus dažniausiai naudoja kuokas ir užnuodytas strėles, gyvena bendruomeniniuose būstuose malokose. Verčiasi žvejyba, medžiokle (pekariai, koatos, paukščiai), renka vaisius, augina manijoką, kukurūzus. Tikėjimas animistinis, tiki Didžiąja Dvasia.
Vanas
Vanas gali reikšti:
Žerocinas
Žerocinas  – kaimas Lenkijos rytuose, Dreluvo valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurės rytus nuo Dreluvo, apie 17 km į pietvakarius nuo Palenkės Bialos ir apie 82 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1919-1954 m. kaimas buvo Žerocino valsčiaus centras.
Rodrigo Millar
Rodrigas Chavjeras Miljaras Karvachalis (Rodrigo Javier Millar Carvajal; g. 1981 m. lapkričio 3 d.) – buvęs Čilės futbolininkas, saugas.
Karjera
Karjeros pradžioje 7 metus praleido Talkahuano klube „Huachipato“.
2007 m. buvo pakviestas į vieną šalies lyderių Colo-Colo klubą, bet pradžioje skolintas Kolumbijos klubui Once Caldas.
2008 m. grįžęs į Čilės klubą tapo pagrindinės sudėties žaidėju.
Rinktinė
2002 m. debiutavo Čilės nacionalinėje rinktinėje.
2010 m. pasaulio čempionate tuoj pasirodęs po keitimo įmušė įvartį į Ispanijos vartus.
Lietuvių nacionalistų partija
Lietuvių nacionalistų partija – voldemarininkų vadovauta radikali Lietuvos nacionalistinės krypties politinė partija. Ji vienintelė iš Lietuvos partijų legaliai veikė nacių okupuotoje Lietuvoje. Įregistruota 1941 m. birželio sukilimo metu ir nacių uždrausta 1941 m. gruodžio 17 d.
Partijos ištakos nepriklausomoje Lietuvoje
1934 m. gegužės 6 d. Kaune slaptos sukarintos Geležinio Vilko organizacijos nariai įsteigė Lietuvių nacionalistų partiją. Jie priešinosi Lietuvos prezidento Antano Smetonos valdžiai ir dalyvavo 1934 m. birželio 6 d.–7 d. nesėkmingame kariniame perversme.
Legali veikla nacių okupuotoje Lietuvoje
1941 m. birželio 22 d., nacių Vokietijai užpuolus Sovietų Sąjungą, Lietuvoje prasidėjo 1941 m. birželio sukilimas. Birželio 28 d. Lietuvių nacionalistų partija įregistruota viešais įstatais su centru Kaune ir skyriais provincijoje. Jos vadovybę sudarė Jonas Karutis (laikinasis vadas), Klemensas Brunius, Zenonas Blynas (generalinis sekretorius), Stasys Puodžius, Leonas Virbickas, Izidorius Taunys, Jonas Vokietaitis, Vytautas Stanevičius ir Ignas Vylius-Velavičius.
Lietuvių nacionalistų partija atkūrė „Geležinį vilką“ kaip atskirą padalinį. Jis turėjo tapti panašiu į vokiečių nacių SA (Sturmabteilung) ar SS (Schutzstaffel). Jo štabas įsikūrė Karo muziejaus patalpose. Iš pradžių „Geležinio vilko“ vadas buvo pulkininkas Antanas Gaušas. Vėliau jam vadovavo kapitonas Ignas Vylius-Velavičius, kuris nuo maždaug 1941 m. birželio 29 d. vadovavo Kauno sunkiųjų darbų kalėjimui. Didelę voldemarininkų dalį sudarė Lietuvos kariuomenės karininkai. Veikė leitenantai Kazys Matulevičius, Vytautas Stanevičius, Petras Skurauskas, kapitonai Vladas Ivanauskas, Stasys Kviecinskas, Ignas Vylius-Velavičius, majorai Jonas Pyragius, Stasys Puodžius, Juozas Matulevičius, pulkininkai Antanas Gaušas, Mykolas Kalmantas, Jonas Navakas, generolai Petras Kubiliūnas, Teodoras Daukantas, taip pat buvęs Policijos departamento direktorius atsargos kapitonas Povilas Dirkis ir kiti.
Voldemarininkai veikė išvien su nacių Vokietijos saugumu SS, jo 3/A operatyviniu būriu. Dalyvavo Tautos darbo apsaugos bataliono organizavime, jo kuopų vadovų skyrime, jų pajungimą žydų šaudyme Kauno VII forte. Sutiko nekelti Lietuvos nepriklausomybės klausimo iki karo pabaigos.
Vokietija nepripažino Lietuvos nepriklausomybės, nė Lietuvos laikinosios vyriausybės. Voldemarininkai manė, jog buvo klaida veikti nesusitarus su vokiečiais, kad turi būti „lojalus lietuviškojo nacionalizmo bendradarbiavimas su Vokietija nepriklausomos Lietuvos pagrinde“ ir skelbė, kad jie priešingi Laikinajai vyriausybei ir laikas jiems vadovauti lietuvių tautai.
Voldemarininkų pučas
1941 m. liepos 23-24 d. naktį, SS pritariant, voldemarininkai rengė pučą prieš Lietuvos laikinąją vyriausybę ir Kauno karo komendatūrą. Laikinoji vyriausybė išsilaikė, tačiau kapitonas Stasys Kviecinskas išleido įsakymą Nr.9 Kauno karo komendatūrai, jog Voldemarininkų Organizacijos Tarybos nutarimu, jis skiriamas Kauno komendantu vietoj Jurgio Bobelio, ir majoras Kazys Šimkus skiriamas Tautos Darbo Apsaugos bataliono vadu vietoj pulkininko  Andriaus Butkūno. Netrukus Vytautas Reivytis buvo paskirtas Lietuvos saugumo policijos vadovu. Taip lietuvių nacionalistų partija perėmė lietuviškas karines institucijas, vėliau – Lietuvių aktyvistų frontui priklausančią spaudą. Po pučo žymiai paspartėjo žydų išžudymas. Batalionas ir policija talkininkavo Hamano skrajojančiam būriui išžudant Lietuvos provincijos žydus. Prieš pučą per vieną dieną sušaudydavo dešimtis Lietuvos provincijos žydų, o iškart po pučo ėmė per vieną dieną šaudyti šimtus ir tūkstančius, išžudyti ištisas žydų bendruomenes.
Liepos 25 d. naujai sudaryta Kauno miesto valdžia, daugiausia iš voldemarininkų: Kauno komendantas kapitonas Stasys Kviecinskas, jo pavaduotojas pulkininkas Mykolas Kalmantas, burmistras Kazimieras Palčiauskas, Kauno policijos vadas Kęstutis Renigeris, komendantūros organizacinio skyriaus viršininkas majoras Antanas Biknaitis, Saugumo departamento direktorius Vytautas Reivytis ir Policijos departamento direktorius Ignas Taunys. Valdžia, su vokiečiais patikslinusi Kauno žydų geto kūrimą, nusprendė leisti jiems pasiimti tik profesijos įrankius ir naujoms gyvenimo sąlygoms būtiną mantą. Visą kitą jų turtą pasisavino Kauno miesto savivaldybė.
Nesutarimas partijoje
Liepos 26 d. Zenonas Blynas atvyko iš Vilniaus į Kauną ir iškart buvo paskirtas partijos generaliniu sekretoriumi. Jis kovojo su Lietuvių aktyvistų frontu dėl pirmavimo, taip pat su vokiečiais dėl Lietuvos valstybės pripažinimo. Zenonas Blynas, Ignas Vylius, Klemensas Brunius ir kiti „nepriklausomybininkai“ susikirto su Jonu Pyragiumi, Ignu Tauniu ir Jonu Vokietaičiu, karo metu nenorinčiais kelti Lietuvos nepriklausomybės klausimo.
Rugpjūčio 4 d. Zenonas Blynas, Ignas Taunys, Stasys Puodžius ir Klemensas Brunius lydėjo generolą Petrą Kubiliūną pas generalinį komisarą  von Rentelną. Petras Kubiliūnas perskaitė kalbą, kuria dėkojo Adolfui Hitleriui už Lietuvos išlaisvinimą iš žydiškojo komunizmo teroro. Lietuvių Nacionalistų Partija siekia pertvarkyti Lietuvą pilna Ašies ideologine linkme, nacionalsocializmo ir fašizmo pagrindais…
Po audringų diskusijų nepriklausomybininkų požiūris įsitvirtino partijos programoje ir kituose dokumentuose. 1941 m. rugpjūčio 10 d. savo dienoraštyje Zenonas Blynas rašė, „…jeigu manęs nebūtų, tai toji LNP būtų tikra oficiali gestapo filija. Aš gi dar turiu čia likti, kad nebūtų blogiau …“
Zenonas Blynas buvo itališko fašizmo šalininkas, jo mokėsi  Italijoje. Jis išvertė Musulinio „Fašizmo doktrina“ ir ją Lietuvoje išleido. Skirtingai nuo daugelio voldemarininkų, jis priešinosi nacių Vokietijos „rasizmui“ prieš lietuvius. Tuo tarpu jis „nesijaudino kad Lietuvoje neliks žydų, jam tik buvo svarbu, kad karo audroje žūtų kuo mažiau lietuvių.“ Jis atmetė rašytojo Kazio Borutos pasipiktinimą žydų naikinimu: „Geriau lai šaudo žydus, nei lietuvius, manau!“ Jį pykino ne žydų žudynės, o tai, kad vokiečiai patys nežudo „savo“ žydų, o įtraukia į tai lietuvius. „Negaliu pakęsti fakto, kad Lietuva paverčiama lavonine, kapinynu, kad verčia šaudyti reguliariai iš Vokietijos su vizom išvykusius žydus, kad šaudom kitus, kad tampam tik apmokamais budeliais; kad mus filmuoja, o savęs vokiečiai – ne.“
1941 m. spalio mėn. majoras Leonas Virbickas tapo Lietuvių nacionalistų partijos vadu. Generalinio štabo pulkininkas leitenantas Juozas Jankauskas, 1953 m. KGB tardomas, kokia antisovietinė organizacija formavo savisaugos batalionus, aiškino, kad jam ''žinoma, jog Lietuvos nacionalistų partija (LNP), kuriai tuo metu vadovavo buvęs Lietuvos kariuomenės majoras Valerijonas Verbickas (Leonas Verbickas), suformavo tris batalionus, kuriuos daugiausia sudarė LNP nariai. Šie batalionai nuo kitų skyrėsi tuo, jog jie skaitėsi Ypatingos paskirties batalionais. Šiems trims batalionams vadovavo buvęs aviacijos majoras Kazys Šimkus. Ypatingos paskirties batalionai, vadovaujami mjr. K. Šimkaus, masiškai šaudė sovietinius piliečius Lietuvos teritorijoje. Be šių trijų batalionų, buvo suformuota dar 10 kitų, tačiau su šiais nei V. Verbickas, nei K. Šimkus nieko bendra neturėjo''.
Partijos uždraudimas ir pavienių veikėjų veikla
1941 m. gruodžio 17 d. ėmus kelti lietuvių diskriminavimo, stiprėjančios cenzūros, Lietuvos nepriklausomybės klausimus Lietuvių nacionalistų partija uždrausta. Po partijos uždraudimo, dalis narių pasitraukė į antinacinį pogrindį, į Vyriausią lietuvių komitetą, dalis - talkininkavo nacių valdžiai. Klemensas Brunius, Stasys Puodžius už savo veiklą buvo gestapo suimti ir kalinami.
Po karo
Klemensas Brunius atstovavo Lietuvių nacionalistų partijai Vyriausiajame Lietuvos Išlaisvinimo Komitete iki 1946 m. vasario mėn. Niurnbergo procese iškilus dokumentui apie voldemarininkų ryšį su naciais 1939 m., anglų žvalgybos pageidavimu partija pašalinta iš VLIK.
Po karo, JAV, Vincas Misiulis pirmininkavo Lietuvių nacionalistiniam komitetui.
Tulžiniai
Tulžiniai (Alcedinidae) – paukščių šeima, kuriai priklauso maži ir vidutinio dydžio paukščiai. Galva didelė. Snapas tiesus, ilgas ir stiprus. Kaklas trumpas. Sparnai trumpi, apvalūs. Labai ryškių spalvų.
Lizdą įsirengia urvuose, kuriuos išsirausia stačiose pakrantėse. Deda 2-7 baltus kiaušinius. Gyvena prie įvairių vandenų. Minta smulkia žuvimi bei vandens bestuburiais.
Paplitę visame pasaulyje, bet daugiausia rūšių yra tropikuose. Iš viso yra 22-24 rūšys, priklausančios 2-4 gentims.
Lietuvoje gyvena viena rūšis – tulžys (Alcedo atthis).
Audrius Ambrasas
Audrius Ambrasas (g. 1962 m. spalio 20 d. Vilniuje) – Lietuvos architektas.
Biografija
1985 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą (dabar Vilniaus Gedimino technikos universitetas), nuo 2004 m. jame dėsto; docentas (2010); profesorius. 1985–94 m. dirbo Paminklų restauravimo projektavimo institute. 1991 m. įsteigė A. Ambraso projektavimo bendrovę (nuo 2009 m. Ambraso architektų biuras).
Lukomlio elektrinė
Lukomlio elektrinė – gamtinėmis dujomis kūrenama šiluminė jėgainė Novalukomlyje, Baltarusijoje.
Istorija
1964 m. pradėti elektrinės statybos darbai. Pirmojo etapo metu pastatyti keturi dvigubi katilai ir turbina, kurių visų pajėgumas buvo 300 MW. Visi pirmojo etapo objektai paleisti veikti iki 1971 m. 1969–1973 m. laikotarpiu pastatyti trys 250 m aukščio kaminai. Antrojo etapo metu pastatyti keturi katilai, kurie pradėjo veikti iki 1974 m. XXI a. pradžioje elektrinė atnaujinta, bendroji elektrinės galia išaugo iki 2640 MW.
Natali (2003 filmas)
Natali – 2003 m. prancūzų režisierės Anne Fontaine sukurta drama.
Juosta interneto svetainės „Rotten Tomatoes“ vertinama 73% teigiamų atsiliepimų. 2009 m. JAV buvo sukurtas šio filmo perdirbinys „Chloe“, kuriame vaidino Julianne Moore, Liam Neeson ir Amanda Seyfried.
Turinys
Ketrina ir Bernardas jau seniai vedę ir jų aistra vienas kitam atrodo atvėsusi. Kadangi vyras kartais vyksta į komandiruotes, žmona pradeda įtarinėti jį neištikimybe. Netyčia užsukusi į netoliese esantį viešnamį, Ketrina susipažįsta su ten dirbančia Natali. Ketrina nusamdo merginą, kad ši susipažintų su Bernardu.