cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kerpės
Kerpių gamtinė ir praktinė reikšmė
Kerpės – geri indikatoriniai augalai oro užterštumui nustatyti, bent kiek užterštame ore jos neišgyvena. Iš Lietuvoje augančių šiek tiek atsparesnė yra tik sieninė geltonkerpė (Xantoria parietina). Jei nebeauga nė ji – visai blogai.
Iš kai kurių kerpių rūšių yra gaminamas lakmusas.
Kai kurios kerpės (pvz., briedragė) naudojamos kvepalų gamyboje.
Kerpės yra kai kurių gyvūnų maisto šaltinis (pvz., elninė šiurė – šiaurės elnių maistas).
Sistematika
Keletas rūšių, augančių Lietuvoje: Mažai žmogaus paveiktose upeliuose auga įvairios vandeninės kerpės: Mechaniškai pažeistuose molinguose ir žvyringuose dirvožemiuose aptinkamos trumpaamžės kerpės ir jas parazituojantys grybai:
Lietuvos kerpės
Dabartinė Lietuvos kerpių flora pradėjo formuotis pasibaigus paskutiniam ledynmečiui, jos įvairovei ir būklei turėjo įtakos žmonių veikla. Lietuvoje nustatyta ~630 kerpių rūšių (kartu su kerpes parazituojančiais grybais).
Lietuvos raudonosios knygos kerpės
Pirmajame Lietuvos raudonosios knygos (LRK) leidime (1984 m.) kerpės nebuvo įtrauktos.
1992 metų leidime įrašyta 13 kerpių rūšių.
2007 metų Lietuvos raudonojoje knygoje įrašytos 63 kerpių rūšys.
Į naujausio leidimo (2021 m.) LRK įtrauktos 44 kerpių rūšys:
Pagal Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos (angl. IUCN) išskiriamas grėsmių kategorijas 24 kerpių rūšys yra priskiriamos kritiškai grėsmingos būklės (angl. critically endangered - CR) taksonams, 16 - grėsmingos būklės (angl. endangered - EN) taksonams, 3 - pažeidžiamiems (angl. vulnerable - VU) taksonams bei 1 kerpių rūšis priskirta arti grėsmės (angl. near threatened - NT) esantiems taksonams.
Pagrindinės kerpių nykimo priežastys yra plynieji miškų kirtimai, tradicinis miško naudojimo būdas, kai pašalinami seni džiūstantys medžiai, ir nelieka pakankamo kiekio negyvos medienos, taip pat aplinkos tarša, klimato kaita, medžių ligos, upių vagų reguliavimas, pelkių sausinimas, miško, kopų užžėlimas, akmenų užpavėsinimas riedulynui apaugant krūmais ir medžiais, riedulių valymas ir apaugimas samanomis. Kerpes neigiamai gali veikti ir vandens kiekio svyravimas, pavasarinių potvynių ir ledonešių stiprumas, bebrų patvankos.
Europos Sąjungos istorija
Europos Sąjungos istorijos pradžia sietina su trimis Europos Bendrijomis:
Europos Bendrija oficialiai tapo Europos Sąjunga po 1993 m. lapkričio 1 d., kai įsigaliojo Mastrichto sutartis (pasirašyta 1992 m. vasario 7 d.).
Pagal Mastrichto sutartį, Europos Sąjungos trys sudedamosios dalys (ramsčiai):
Grigorianas
Grigorianas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Grigorianienė (ištekėjusi moteris) ir Grigorianaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Junonys
Junonys – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Alytaus.
Vladas Jakovickas
Vladas Jakovickas (1898 m. lapkričio 26 d. Virbalis – 1949 m. kovo 16 d. Oberamergau, Bavarija) – Lietuvos inžinierius elektrotechnikas, inžinerijos daktaras.
Saliamonas Banaitis
Biografija
Gimė valstiečių šeimoje. Baigęs Sintautų pradžios mokyklą, dar kiek pamokytas daraktorių, 1880 m. įstojo į Marijampolės gimnaziją. 1890 m. padėjo laikraščių „Varpas“ ir „Ūkininkas“ redakcijoms tvarkyti jų administracinius ir redakcinius reikalus. 1883 m. turėjo nutraukti mokslus, kad galėtų padėti šeimai ūkyje. Baigęs buhalterijos ir komercijos kursus Peterburge, 1902 m. grįžo į Lietuvą.
Vladas Jakovickas
Biografija
1925 m. baigė Berlyno aukštąją technikos mokyklą. 1925-1943 m. dėstė Vytauto Didžiojo universiteto (iki 1930 m. Lietuvos universitetas), 1940-1941 m. prorektorius. 1939 m. inžinerijos daktaras, nuo 1941 m. profesorius. 1927-1943 m. dar dėstė Kauno aukštesniojoje technikos mokykloje. Daug prisidėjo rengiant Lietuvos elektrotechnikos specialistus. Nuo 1944 m. gyveno Vokietijoje, nuo 1946 m. – JAV. Nuo 1946 m. dėstė JAV kariuomenės kursuose Oberamergau.
Saliamonas Banaitis
Biografija
1904 m. iš gimtinės persikėlė į Kauną, dirbo kooperatyve „Nemunas“, bendradarbiavo savaitraštyje „Žvaigždė“. Dažnai lankydavosi Ragainės ir Tilžės spaustuvėse, kaupė žinias apie jų įrengimą ir darbą. 1905 m. rudenį Kaune įsteigė spaustuvę. Tai buvo pirmoji spaustuvė mieste, kurioje panaikinus spaudos draudimą buvo spausdinami periodiniai leidiniai ir knygos lietuviškais rašmenimis. 1905–1914 m. išspausdino ir savo lėšomis išleido 1,3 mln. egzempliorių knygų ir per 1,7 mln. egzempliorių laikraščių numerių. Daugiausia spausdino Šv. Kazimiero draugijos leidinius.
1905 m. gruodžio 4–5 d. dalyvavo Didžiajame Vilniaus Seime. Kartu su kitais įkūrė Draugiją lietuvių kalbos teisėms Lietuvos bažnyčiose ginti. 1907 m. išvertė ir išleido „Japonų pasakas“. 1909 m. bendradarbiavo dienraštyje „Vilniaus žinios“.
Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, spausdino slaptus atsišaukimus, nukreiptus prieš vokiečių okupaciją, talkino steigiant Lietuvių draugijos nukentėjusiems dėl karo šelpti skyrių Kaune, buvo vienas iš jo vadovų. Iš okupacinės vokiečių valdžios išsirūpino leidimą pirmajai lietuviškai Kauno „Saulės“ gimnazijai kurti, įsteigė 12 pradžios mokyklų, kurias pats inspektavo, rūpinosi patalpomis ir mokytojais. Vienas iš buhalterijos kursų, išlaikomų jo šeimos lėšomis, steigėjų, pats dėstė kursų lankytojams.
1915–1917 m. lietuvių, lenkų ir vokiečių kalba leido laikraštį „Kauno žinios“. Spausdino Šv. Kazimiero draugijos leidžiamas knygas ir periodinius leidinius. Iki 1914 m. išspausdino apie 1,3 mln. egz. knygų bei brošiūrų ir 1,7 mln. egz. laikraščių. 1918 m. lapkričio 1 d. perdavė spaustuvę Šv. Kazimiero draugijai. S. Banaičio spaustuvės veiklos tesėja – spaustuvė „Šviesa“.
Buvo romantinių monarchistinių pažiūrų, planavo Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės pavyzdžiu atkurti Lietuvos valstybę. 1915 m. pabaigoje su kitais parašė „Didžiosios Lietuvos Kunigaikštijos konfederacijos atsišaukimą“, 1916 m. pradžioje – kunigaikštystės konstitucijos projektą (jie išspausdinti, išversti į užsienio kalbas, paskelbti Šveicarijos, JAV spaudoje). 1916 m. vasario mėnesį slaptame lietuvių susibūrime ragino paskelbti krašto nepriklausomybę vadovaujantis šiais dokumentais.
1917 m. Vilniaus konferencija S. Banaitį išrinko Lietuvos Tarybos nariu. 1918 m. vasario 16 d. jis kartu su kitais Tarybos nariais pasirašė nepriklausomos Lietuvos valstybės atkūrimo aktą.
miniatiūra|200px|Atminimo lenta Kaune, Rotušės a. miniatiūra|200px|Atminimo akmuo tėviškėje Vaitiekupiuose thumb|200px|Namas Kauno senamiestyje, kuriame veikė [[Banaičio spaustuvė]]
1918 m. vienas iš Lietuvos prekybos ir pramonės banko steigėjų, jo valdybos narys. 1919 m. Šakių apskrities viršininkas. 1919 m. gimtinėje suorganizuotų 120 vyrų savanorių būrį atvedė į Kauną ir įjungė į Lietuvos kariuomenę. 1919 m. įkūrė Lietuvos žemdirbių sąjungą, 1919–1923 m. leido ir redagavo sąjungos savaitraštį „Žemdirbių balsas“.
1920 m. grįžo į Kauną. Prisidėjo kuriant Lietuvos garlaivių bendrovę, jo pastangomis atidaryta Kauno užmiesčio autobusų stotis. Paskutiniais gyvenimo metais dirbo Kauno užmiesčio autobusų stoties viršininku. Jau senatvėje, 1926 m., turėdamas 60 metų, įstojo į Lietuvos universiteto Teisės fakultetą, bet studijų nebaigė – 1933 m. mirė. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Buvo vedęs kunigo Justino Boneventūro Pranaičio seserį Marijoną Pranaitytę (1872–1931). Duktė Salomėja Banaitytė-Nasvytienė (1892–1971), sūnūs: Justinas Saliamonas (1894–1948), Kazimieras Viktoras (1896–1963), Bronius (1898–1967) ir Vytautas (1900–1980).
Leopoldo Galtieri
Leopoldas Galtjeris (1926 m. liepos 15 d. Buenos Airėse – 2003 m. sausio 12 d. ten pat) – buvęs Argentinos generolas ir de facto šalies prezidentas (1981 m. gruodžio 22 d. – 1982 m. birželio 18 d.).
Biografija
Gimė neturtingoje italų imigrantų šeimoje. 17 metų įstojo į Argentinos karo akademiją. Studijavo inžineriją. 1975 m. tapo Argentinos inžinerinių karo pajėgų vadu. 1976 m. aktyviai rėmė karinį perversmą. 1980 m. tapo vyriausiuoju kariuomenės vadu ir gavo generolo – letenanto laipsnį. Valdant chuntai parlamentas buvo suspenduotas, politinės partijos uždraustos. Prasidėjo vadinamasis „Purvinasis karas“, kai „dingo be žinios“ tūkstančiai politinių oponentų.
1981 m. lankėsi JAV, kur buvo šiltai sutiktas prezidento R. Reigano, kuris rėmė karinį režimą Argentinoje, neleidusį įsigalėti komunizmui. Netrukus tapo faktiniu šalies vadovu pasitraukus laikinajam vadovui Karlosui Lakostei. Jis neskyrė naujo kariuomenės vado, taip dar labiau didindamas savo valdžią. Organizavo ekonomines ir politines pertvarkas. Prasidėjo antikarinės demonstracijos.
Po 4 mėnesių valdymo, 1982 m. balandį, jo įsakymu karinės pajėgos įsiveržė į menkai saugomas, britų kontroliuojamas Folklando salas ir paskelbė jas Argentinos teritorija (Malvinų salomis), kurios iš tikrųjų priklausė jai 1820–1833 m. Daugelis pasaulio valstybių pasmerkė tokius veiksmus. Nors buvo tikimasi, kad Jungtinė Karalystė neeikvos savo išteklių ir kariuomenės apginti tolimas valdas, tačiau ji vis dėlto perėjo į kontrpuolimą, tuo pradėdama Folklando karą. Po intensyvių mūšių, 1982 m. birželį britai susigrąžino valdžią salose, o L. Galtjeris buvo pašalintas iš valdžios. 1983 m. įsivyravus demokratijai, jis buvo suimtas ir teisiamas už žmogaus teisių pažeidimus bei karo sukėlimą. 1986 m. pasodintas į kalėjimą, kuriame išbuvo iki 1991 m. 2002 m. vėl pradėtas teismo procesas pateikus naujus kaltinimus, paskirtas namų areštas. Netrukus dėl ligų paūmėjimo nugabentas į ligoninę, kur netrukus mirė.
FK Transmaš Mogilëv
FK Transmaš Mogilëv – buvęs Baltarusijos futbolo klubas iš Mogiliavo.
Povilas Reklaitis
Povilas Viktoras Reklaitis (Rėklaitis) (1922 m. gegužės 20 d. Kaune – 1999 m. sausio 4 d. Nydervalgerno kaime (prie Marburgo), Vokietija) – menotyrininkas, meno istorikas, filosofijos mokslų daktaras, Lietuvių katalikų mokslo akademijos akademikas (nuo 1970 m.).
Biografija
Gimė ir augo žinomoje inžinieriaus Viktoro Rėklaičio ir visuomenės aktyvistės Betty Valnerytės-Rėklaitienės šeimoje. 1931–1939 m. mokėsi Kauno jėzuitų gimnazijoje. 1939–1949 m. studijavo Kauno, Vilniaus, Poznanės, Bambergo ir Tiubingeno universitetuose filosofiją, psichologiją, meno istoriją ir bibliotekininkystę.
FK Transmaš Mogilëv
Istorija
1997 m. žaidė Aukščiausioje lygoje. 1997 m. pasibaigus sezonui prisijungė prie Dnepr Mogilev klubo.
Sezonai
Šaltinis:
Povilas Reklaitis
Biografija
1949 m. Tiubingeno universiteto Filosofijos fakultete pas meno istoriką prof. G. Weise'ą parašė ir apgynė daktaro disertaciją. Gyvendamas Štutgarte, 1954 m. remiamas Baltų mokslo instituto ir 1955–1958 m. – J. H. Herderio instituto, rinko medžiagą apie LDK meno paminklus. Nuo V tomo yra Lietuvių enciklopedijos bendradarbis, Vokietijoje reiškėsi Vokietijos lietuvių bendruomenės veikloje.
Su žmona Astrida užaugino dukras Aldoną ir Lietą.
Kiti
Lietuvos ir Europos meno istorijos temomis spausdino straipsnius Aiduose.
Plungės apskritis
Plungės apskritis buvo Lietuvos šiaurės vakaruose. Centras – Plungė.
Istorija
Apskritis sudaryta 1915 m. rugsėjo 23 d. vokiečių valdžios, priklausė Oberosto Lietuvos sričiai. 1915 m. lapkričio 15 d. panaikinta.
Plungės apskritis vėl sudaryta 1947 m. spalio 21 d. iš Telšių apskrities Alsėdžių, Plungės, Rietavo valsčių ir Plungės miesto bei Kretingos apskrities Kulių ir Platelių valsčių. 1948 m. gruodžio 17 d. Rietavo valsčius perduotas Rietavo apskričiai. 1950 m. birželio 20 d. pertvarkyta į Plungės rajoną (30 apylinkių), dalis teritorijos perduota Klaipėdos (2 apylinkės), Salantų (7 apylinkės), Sedos (5 apylinkės), Telšių (2 apylinkės) rajonams.
Atmosfera Mažeikiai
Atmosfera Mažeikiai reikšmės:
Vytautas Simelis
Vytautas Simelis (g. 1957 m. rugsėjo 28 d. Radviliškyje) – fizikos ir matematikos mokytojas, savivaldybininkas, Lietuvos ir Radviliškio rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1975 m. baigė Radviliškio vidurinę mokyklą, 1980 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą (matematikos-fizikos mokytojas), 1999 m. baigė Kauno technologijos universiteto Mokymo centro visuomenės institucijų valdymo programą, 2010 m. – KTU SMC Valstybės ir savivaldybių vadovų mokymo programą. 2013 m. Šiaulių universitete baigė vadybos (specializacija – viešasis administravimas) studijų programą, suteiktas vadybos magistro laipsnis.
1980–1985 m. Aukštelkų devynmetės mokyklos direktoriaus pavaduotojas. 1985 m. Radviliškio rajono Švietimo skyriaus inspektorius. 1986–1987 m. Aukštelkų aštuonmetės mokyklos direktorius, 1987–1990 m. Radviliškio 3-os vidurinės mokyklos direktorius.
Grikevičius
Grikevičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Grikevičienė (ištekėjusi moteris) ir Grikevičiūtė (mergautinė pavardė).
Vytautas Simelis
Biografija
1990–1994 m. Radviliškio rajono valdytojo pavaduotojas, 1994–1995 m. l. e. p. rajono valdytojas. 1995–2004 m. (trys kadencijos) ir nuo 2021 m. iki 2023 m. Radviliškio rajono savivaldybės meras.
2003–2010 m. Šiaulių apskrities sekretorius. 2010 m. liepos 1 d. – gruodžio 31 d. LR Vidaus reikalų ministerijos Regionų plėtros skyriaus Šiaulių apskrities poskyrio vyriausias specialistas. 2011 m. sausio 1 d. – rugpjūčio 31 d. Regioninės plėtros departamento prie Vidaus reikalų ministerijos Šiaulių apskrities skyriaus vyriausiasis specialistas. 2011–2016 m. Radviliškio rajono savivaldybės administracijos Paveldosaugos skyriaus vedėjas, 2017–2018 m. šio rajono savivaldybės administracijos Paveldosaugos ir turizmo skyriaus vedėjas. 2019–2021 m. Radviliškio rajono savivaldybės administracijos Švietimo, kultūros ir sporto skyriaus Paveldosaugos ir turizmo poskyrio vedėjas.
1997–2003 m. Lietuvos savivaldybių asociacijos tarybos ir valdybos narys,
1998–2010 m. Europos Tarybos Vietos ir regionų valdžių kongreso nuolatinis narys.
2005–2011 m. ir 2021-2023 m. Šiaulių apskrities Regiono plėtros tarybos narys, 2010 m. Šiaulių apskrities Regiono plėtros tarybos pirmininko pavaduotojas.
1995–1997 m. atstovavo TSLK, LPKTS ir LTS koalicijai, 1996 - 2020 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Radviliškio skyriaus narys. Radviliškio skyriaus Garbės pirmininkas.
Nuo 2018 m. rugpjūčio 21 d. Nepriklausomybės gynėjų sąjungos narys.
Grodzisk Mazoviecki (Lenkija) miesto Garbės pilietis.
Suteiktas Lietuvos meno saviveiklos žymūno vardas
2005–2015 m. Lietuvos – Švedijos draugijų sąjungos pirmininkas.
Radviliškis – Skara (Švedija) draugystės klubo pirmininkas.
Radviliškio ir Umanės (Ukraina) draugystės klubo pirmininkas.
Lietuvai pagražinti draugijos Radviliškio skyriaus narys.
Futbolo sporto klubo „Radviliškis“ vienas iš steigėjų, prezidentas.
Dukterys Kristina ir Ieva, sūnus Tadas.
Žaidė futbolą Radviliškio miesto, Šiaulių pedagoginio instituto komandose. Šoko Radviliškio miesto mokyklų ir Šiaulių pedagoginio instituto liaudies šokių kolektyvuose. Mėgsta sportuoti, slidinėti, važinėti dviračiu.
Vidurio Lietuvos žemuma
thumb|300px|[[Lietuva|Lietuvos fizinės geografijos žemėlapis]] Lietuvos Vidurio žemuma – žemuma Lietuvoje lanku nutįsusi nuo Latvijos (šiaurėje) iki Kaliningrado srities (pietvakariuose).
Šiaurės vakaruose žemuma siekia Linkuvos kalvagūbrį, Ventos vidurio žemumą, Rytų Žemaičių plynaukštę, Vilkyškių kalvagūbrį, pietryčiuose – Sūduvos, Dzūkų ir Aukštaičių aukštumas.
Didžiausias žemumos plotis apie 100 km, absoliutus aukštis viduryje 80-90 m, šiaurėje 50-60 m, vakaruose 35-40 m.
Lietuvos Vidurio žemumos vakarinę dalį sudaro Nemuno žemupio žemuma. Šiaurinė dalis apima Nevėžio ir Mūšos-Nemunėlio žemumas, Linkuvos kalvagūbrio atskirtas nuo Žiemgalos lygumos. Šiaurinės dalies atodangose į paviršių atsidengia dolomitingi, gipsingi viršutinio devono sluoksniai.
Lietuvos Vidurio žemumos šiaurėje iškrinta 500-600 mm kritulių (mažiausiai Lietuvoje).
Per Lietuvos Vidurio žemumą teka Mūša, Nemunėlis, Nevėžis, Šešupė, Mituva, Nemuno, Neries, Dubysos, Jūros žemupiai.
Miškų didžiausi masyvai Lietuvos Vidurio žemumoje yra Kazlų Rūdos, Karšuvos giria, Taujėnų, Biržų giria, Žalioji giria.
Nepaprastos lenktynės
Nepaprastos lenktynės yra amerikiečių realybės šou, kuriame paprastai dalyvauja 11 komandų, kurias sudaro du žaidėjai, lenktyniaujantys aplink pasaulį.
Pirmoji serija CBS televizijoje pasirodė 2001 m. rugsėjį. Tai ilgiausias Amerikoje rodomas realybės šou.
Projekte yra 12 etapų, kuriuose žaidėjai turi įveikti tiek fiziškai, tiek protiškai sunkius iššūkius. Komandos turi atlikinėti užduotys, bendrauti su vietos gyventojais, siekdami įveikti iššūkius ar judėti viešuoju transportu – lėktuvu, laivu, ir kt. Į stotelę paskutinė atvykusi komanda būna pašalinama arba komandai skiriama papildoma rungtis, tačiau pirma atvykusi komanda laimi prizą. Finale kaunasi trys komandos dėl 1 mln. JAV $ piniginio prizo.
Lietuvoje šią laidą rodė Lietuvos televizija (LTV) ir TV6 kanalas.
Maršruto žymekliai
left|50px|Taip atrodo standartinis maršruto žymeklis
Maršruto žymeklis yra dvispalvė vėliavėlė, kuri nurodo kur yra kitas vokas, pažymi automobilius, kuriais dalyviai turi važiuoti, nurodo kryptį ir kt.
Žymekliai yra naudojami nuo pirmojo sezono, tačiau pirmajame sezone jie buvo geltoni su balta juosta. Antrajame sezone baltą spalvą pakeitė raudona, vėliau spalvos nekito.
Užuominos
Užuominos tai yra vokas, kuriame yra informacija, kuri nurodo, ką toliau daryti. Užuominos būna kelių rūšių:
Route Information (Nurodymai)
50 px|left|Nurodymai yra mėlynos spalvos
Vakarai (dienraštis)
Vakarai – dienraštis, ėjęs 1936–1939 m. Klaipėdoje.
Nepaprastos lenktynės
Route Information (Nurodymai)
Šioje užuominoje yra nurodoma, kur vykti, arba ką daryti toliau.
Vakarai (dienraštis)
Istorija
Leido akcinė bendrovė „Rytas“. Spausdino akcinės bendrovės „Rytas“ spaustuvė. Išėjo 979 numeriai. Leido priedus „Ryto Vakarai naktį“, „Vaikų vakarai“.
Informavo apie Klaipėdos krašto įvykius, spausdino žinias iš Žemaitijos, Aukštaitijos regionų, rašė apie Lietuvos problemas, pasaulio įvykius, nagrinėjo ekonominius, socialinius, švietimo, kultūros ir kt. klausimus.
Nepaprastos lenktynės
Detour (Pasirinkimas)
50px|left|Pasirinkimas yra geltonos spalvos
Vakarai (dienraštis)
Istorija
Bendradarbiavo A. Ašmontas, J. Gintautas, J. Greičius, V. Miciukevičius, A. Paškevičius, Juras Arnas Šaltenis, Jonas Vilkaitis, J. Zanaitis ir kt.
Nepaprastos lenktynės
Detour (Pasirinkimas)
Šioje užuominoje reikia pasirinkti iš dviejų rungčių, ir vieną atlikti. Rungtį atlieka abu komandos nariai.
Roadblock (Rungtis)
50px|left|Rungtis yra raudonos spalvos
Rungtis yra užduotis, kurią vienas komandos narys turi kuo greičiau ir tiksliau atlikti.
Fast Forward (Šuolis)
50px|left|Šuolis yra žalios spalvos
Šuolis yra rungtis, kurią įvykdžiusi komanda iškart gali važiuoti į stotelę ir pralesti kitas rungtis. Šuolį vykdo abu komandos nariai, ir šią rungtį gali įvykdyti viena komanda, o kitos komandos turi grįžti ir įvykdyti visas likusias užduotis
U-Turn (Sulėtinimas)
50px|left|Sulėtinimas yra geltonas
Sulėtinimas, įvestas nuo 12 sezono. Viena komanda gali sulėtinti kitą. Per žaidimą galima lėtinti tik vieną kartą. Sulėtinta komanda artimiausioje pasirinkimo rungtyje turi atlikti abi rungtis.
Speed Bump (Papildoma rungtis)
100px|left
Tai rungtis, kurią turi vykdyti komanda, kuri anksčiau atvyko paskutinė ir nebuvo pašalinta bei gavo šią rungtį.
Express Pass (Specialus leidimas)
100px|left
Specialus leidimas įvestas 17 sezone. Jis skiriamas kaip dovana pirmai į stotelę atvykusiai komandai. Specialus leidimas dažniausiai skiriamas pirmame etape. Su juo galima praleisti bet kokią rungtį iki 8 etapo.
miniatiūra|center|700 px|Šalys, kuriose vyko Nepaprastos lenktynės
Pientki Šeligai
Pientki Šeligai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kliukovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1921 m. kaime buvo 15 namų ir 99 gyventojai.
Amerikiniai trumpauodegiai kirstukai
Paplitę Šiaurės Amerikos rytinėje dalyje. Gentyje 3 rūšys: ir kt.
Brianskas
Brianskas – Rusijos miestas, esantis 379 km į pietvakarius nuo Maskvos, prie Desnos ir Bolvos santakos; srities centras. Geležinkelio mazgas, oro uostas. Išvystyta mašinų, metalo apdirbimo, elektrotechnikos, chemijos, medienos, statybinių medžiagų pramonė. Apylinkėse išgaunami fosforitai, kvarcinis smėlis, kreida, cementinė žaliava.
Inžinerijos ir technologijos akademija, pedagoginis universitetas, daug institutų, teatrų, filharmonija, cirkas, planetariumas, kraštotyros ir dailės muziejai. Miestas turi gerai išlaikytą senamiestį, senąjį ąžuolinių sienų kremlių.
Istorija
Įkurtas 985 m. kaip tvirtovė dešiniajame Desnos krante. 1146 m. minimas Ipatijaus metraštyje kaip Добряньск. 1356–1500 m. priklausė Lietuvai, vėliau atiteko Maskvos kunigaikštystei.
1356 metais Lietuvos valdovas Algirdas užėmė Brianską ir prijungė jį ir Briansko žemės prie Lietuvos valstybės.
1500 metais Briansko miestas buvo užimtas Maskvos didžiojo kunigaikščio Ivano III karių ir prijungtas prie Maskvos didžiosios kunigaikštystės (MDK). XVI amžiaus pradžioje kilo naujas karas su Lietuva, kuriame Brianskas veikė kaip Maskvos pajėgų tvirtovė. Daug metų Brianskas buvo nesutarimų tarp Lietuvos, Lenkijos ir Maskvos (vėliau Rusijos) valstybių priežastimi.
Krkonošiai
Krkonošiai arba Karkonošiai  – kalnagūbris Sudetų kalnų sistemoje, eina ties Čekijos ir Lenkijos siena ir sudaro gamtinę ribą tarp Silezijos ir Bohemijos. Aukščiausia vieta – Snežkos kalnas (1603 m). Kalnai nuožulnūs, šiauriniai šlaitai statūs, pietiniai – lėkšti. Apačioje auga bukų ir pušų miškai, aukščiau – eglių ir kėnių giraitės, o viršūnėse – alpinės pievos ir viržynai. Yra geležies, vario rūdų, akmens anglių telkinių. Krkonošėje išteka Elbės upė.
Krkonošiai yra svarbus turistinis objektas, yra nemažai kalnų kurortų (Špindleruv Mlynas, Janske Laznė, Harachovas ir kt.). Čekijos pusėje yra 1963 m. įsteigtas Krkonošo nacionalinis parkas (549 km²), o Lenkijos pusėje – 1959 m. įsteigtas Karkonošių nacionalinis parkas (55 km²).
Brianskas
Istorija
1607 m. miestas buvo užpultas du kartus Dmitrijaus II „Apsišaukėlio“. Pirmą kartą miestas buvo sudegintas, kad „Apsišaukėlis“ jo neužgrobtų, o metų pabaigoje buvo atstatytas beveik nuo nulio ir sėkmingai atlaikė „Apsišaukėlio“ karių apgultį. Nepaisant nuolatinės karinės grėsmės miestas augo, gyventojų pagausėjo. 1616 miesto gyventojų buvo 497 žmonių, o 1622 gubernatorius kunigaikštis Dolgorukovas tvirtino, kad miestas turi 1069 gyventojus, kurie pajėgūs laikyti ginklą.
XVI a. Briansko kremlius tapo svarbia Maskvos didžiosios kunigaikštystės pietvakarinio pakraščio tvirtove. XIX a. pabaigoje stipriai išvystyta pramonė, ypač susijusi su geležinkeliais. II pasaulinio karo metu okupavo vokiečiai, sugriauta 92 proc. miesto pastatų. Apylinkėse veikė apie 60 tūkst. partizanų. 1943 m. rugsėjo 17 d. išvaduotas SSSR.
Agos Buriatų autonominė apygarda
right|thumb|250px Agos Buriatų autonominė apygarda  – buvusi Rusijos apygarda Pietų Sibire, Užbaikalės krašte. Administracinis centras – Aginskojė.
Teisės psichologija
Teisės psichologija - taikomosios bei socialinės psichologijos šaka, tirianti psichologinius teisinės sistemos aspektus, jos subjektus, joje veikiančius, sąveikaujančius bei veikiamus asmenis, taikanti psichologijos teorijas, metodus bei žinias.
Šakos
Pagrindinės teisės psichologijos šakos:
Literatūra
Rechtspsychologie
Agos Buriatų autonominė apygarda
Istorija
Apygarda sudarta 1937 m. rugsėjo 26 d. 2008 m. kovo 1 d. Agos Buriatų autonominę apygardą sujungta su Čitos sritimi į Užbaikalės kraštą.
Gyventojai
Tautinė sudėtis (2002 m. duomenys):
Geografija
Apygarda išsidėsčiusi pietų Užbaikalėje, kalnuose (aukštis iki 1663 m). Klimatas vidutinių platumų, ryškiai kontinentinis. Vidutinė sausio temperatūra -24 °C, liepos 18 °C. Kritulių iškrenta ~400 mm per metus. Didžiausios upės – Ononas ir Aga. Žemumose vyrauja stepės, aukščiau 1000 m – maumedžių miškai (dengia trečdalį apygardos ploto).
Ekonomika
Kalnakasyba, miškininkystė. Ganyklinė gyvulininkystė. Grūdinių kultūrų (kviečių, avižų, miežių) pasėliai.
Administracinis skirstymas
Agos Buriatų autonominė apygarda administraciškai skirstyta į 3 rajonus:
Kostas Simitis
Kostas Simitis ( g. 1936 birželio 23 d. Pirėjuje, Atėnai) – teisėtyrininkas (civilistas), profesorius, publicistas, Graikijos politinis veikėjas. 1996–2004 m. Graikijos ministras pirmininkas.
Biografija
1959 m. baigė Marburgo universitetą Vokietijoje, 1963 m. Londono ekonomikos mokyklą.
Dirbo teisės mokytoju, po 1967 m. karinio perversmo emigravo, dirbo Laisvosios Europos radijo laidų vedėju, 1969 m. Vokietijoje organizavo Demokratijos gynimo bendriją. 1970 m. Graikijos visuotinio socialistų judėjimo, PASOK vadovaujamo Angreas Papandreu, narys, 1974 m. vienas iš atnaujinto PASOK steigėjų.
1971–1977 m. Konstancos ir Gyseno Justaus Lybigo universitetų privatinės teisės, prekybos teisės profesorius, nuo 1977 m. Atėnų universiteto docentas.
1981 m. Graikijos parlamento narys, 1981–1985 – žemės ūkio ministras, 1985–1989 m. ekonomikos ministras, 1989–1993 m. švietimo ministras, 1993–1996 m. pramonės, energetikos, technologijos ir prekybos ministras, 1996–2004 m. Graikijos ministras pirmininkas. Su jo veikla siejamas Graikijos įstojimas į Europos Sąjungą.
1996–2004 m. PASOK pirmininkas, 2003 m. Socialistų Internacionalo pirmininko pavaduotojas.
Vaikų žodis
Vaikų žodis – mėnesinis iliustruotas žurnalas vaikams, ėjęs 1930–1933 m. Kaune, Kalnų g. 15, vėliau V. Putvinskio g. 15.
Istorija
Leido „Vaikų namelio“ kultūros draugija. 1930 m. – mėnesinis, 1931–1933 m. – dvisavaitis. „Vaikų žodis“ išsiskyrė formatu (32x24 cm), spausdino daug įvairiausių praktiškų patarimų. Spausdino Meno spaustuvė. Išėjo 70 numerių.
Redagavo Nina Butkienė-Zapolskaitė. Ji daugiausia rašė į žurnalą.
Japoniškas vorinis krabas
Japoniškas vorinis krabas (Macrocheira kaempferi, ) yra vandenyse aplink Japoniją gyvenantis krabas. Jo kojos gali driektis iki 3,8 m, daugiau nei bet kurio kito nariuotakojo. Krabo svoris būna iki 19 kg, kūno skersmuo - iki 37 cm. Jis žvejojamas, tačiau mažais kiekiais (24,7 t 1976 m. bet tik 3,2 t 1985 m.). Populiarus didelių akvariumų gyvūnas.
Krabas yra oranžinis, su baltomis dėmėmis. Minta kriauklėmis, dvėseliena (jei randa). Randami nuo 50 iki 600 metrų gylyje, ieškodami maisto savo ilgomis kojomis labai lėtai žingsniuoja dugnu. Gali gyventi iki 100 metų. Nors ir grėsmingos išvaizdos, jis aprašomas kaip nelabai agresyvus, nors savo žnyplėmis gali rimtai sužaloti žmogų. Krabo lervos palyginus su kitais krabais gana primityvios. Išsiritusi Zoea yra mažas, apvalus, permatomas, bekojis, laisvai plaukiojantis organizmas. Krabo taksonomija nelabai aiški, diskutuojama jog Inachidae šeimai kur dabar priskirtas jis nelabai tinka. Šiuo metu tai vienintelė tokia rūšis, tačiau praeityje būta daugiau panašių rūšių, kurios priskiriamos Macrocheira genčiai.
Valentinas Gelgotas
Valentinas Gelgotas (g. 1953 m. liepos 31 d. Kaune) – Lietuvos fleitininkas.
Biografija
1971 m. Baigė Kauno J. Naujalio meno mokyklą, 1976 m. baigė Lietuvos konservatorijos L. Survilos klasę. 1977–1980 m. studijavo Maskvos konservatorijos asistentūroje stažuotėje.
Nuo 1988 m. Lietuvos konservatorijos (dab. Lietuvos muzikos ir teatro akademija dėstytojas; nuo 1998 m. docentas, nuo 2009 m. profesorius. Groja solo ir kameriniuose ansambliuose: 1975–1990 m. Lietuvos kompozitorių sąjungos kamerinis ansamblis, nuo 1975 m. Lietuvos nacionalinis simfoninis orkestras, nuo 1980 m. orkestro fleitų grupės koncertmeisteris.
Kūryba
Koncertavo kaip solistas, su ansambliais, orkestrais Lietuvoje ir užsienyje. Parengė solinių programų, kuriose dalyvavo pianistai Audronė Kisieliūtė, Mūza Rubackytė, Povilas Stravinskas, Andrius Vasiliauskas, Lietuvos kamerinis orkestras, Šv. Kristoforo orkestras, Vilniaus kvartetas, ansamblis „Vilniaus mušamieji“, vokiečių gitaristas R. Eversas, dainininkės Asta Krikščiūnaitė, Sigutė Trimakaitė, vargonininkės Jūratė Landsbergytė, Virginija Survilaitė.
Pirmas Lietuvoje atliko kūrinių fleitai ir simfoniniam orkestrui (Juozas Pakalnis. „Kapričio“, Vladas Švedas. „Koncertas“, A. Ceninas. „Venecijos karnavalas“), kūrinių fleitai ir kameriniam orkestrui (Osvaldas Balakauskas. „Bachjahr“, Algirdas Martinaitis. „Brandenburgo vartai“, A. Doppleris „Parafrazės“, Džiuzepė Verdis. „Rigoleto“ tema), daugelį kūrinių, kuriuos parašė Ona Narbutaitė, Osvaldas Balakauskas, Jurgis Juozapaitis, Justinas Bašinskas, Vidmantas Bartulis, Algirdas Klova, Vladas Švedas, Vytautas Barkauskas, Audronė Žigaitytė. Aranžavo pjesių fleitai ir fortepijonui (Mikalojus Konstantinas Čiurlionis. „Humoreska“ ir „Noktiurnas“, Osvaldas Balakauskas. Šokių siuita), fleitų kvartetui (Jonas Tamulionis. „Jūra“)
Agilo ragas
Agilo ragas arba Senųjų Naglių ragas – smėlio pusiasalis Kuršių nerijoje, 4 km į pietus nuo Juodkrantės.
Istorija
XIX a. ilgėjo po 13 m per metus. Slenkant kopų gūbriui Kuršių marių link, smėlis užpylė abipus pusiasalio esančias įlankas, todėl ragas sumažėjo, o kranto linija išsilygino.
FK Dainava Alytus
Alytaus „Dainava“ – Lietuvos futbolo klubas iš Alytaus.
1935 – 1944 m.
Pirmoji komanda Alytuje, kuri buvo žinoma „Dainavos“ pavadinimu, veikė prie Alytaus šaulių sąjungos. LŠS Alytaus skyrius buvo subūręs komandą, kuri dalyvavo Alytaus, bei Alytaus–Marijampolės pirmenybėse.
Komanda nuo 1935 m. buvo žinoma „Dainavos“ pavadinimu. Tuo metu žaidė pirmos pakopos pirmenybėse. Dideliais pasiekimais pasigirti negali.
Po sovietų invazijos (1944 m.) LŠS nutraukė savo veiklą.
Sovietmetis: veikla iki 1990 m.
Vėlesniais laikotarpiais radosi eilė komandų tuo pačiu Alytaus „Dainavos“ pavadinimu. 1975 m. ekipa tokiu pavadinimu tapo Sovietų Lietuvos čempionais.
1990 – 2003 m.
Iki 1990 m. „Dainava“ vadinosi klubas, vėliau tapęs dukterine klubo komanda Dainava-2 Alytus, ir sovietmečiu tai buvo stipriausia miesto komanda. Tuo tarpu „Snaigė“, įsikūrusi XX a. pabaigoje, po Nepriklausomybės atgavimo pranoko sovietmečio „Dainavą“, 1994 m. pradžioje pagal rėmėjus buvo pavadinta „Daisotra“, o buvusi „Dainava“ tapo dukterine komanda Daisotra-2 Alytus. 1996 m. klubas pasivadino „Dainava“. Po 2003 m. sezono klubas iširo.
2011 – 2014 m.
2010 m. pabaigoje buvo pradėtos derybos tarp Alyčio ir Vidzgirio klubų dėl galimo susijungimo ir bendro klubo įsteigimo, kuris dalyvautų A lyga čempionate. 2011 m. suburta nauja ekipa, kuri subūrė stipriausius to meto Alytaus miesto žaidėjus iš Alytis Alytus ir Vidzgiris Alytus. Naujoji komanda gavo teisę žaisti aukščiausiojoje lygoje. Be to, buvo susitarta dėl „Dainavos“ pavadinimo naudojimo su brendo savininku.
2011, 2012, 2013, 2014 m. praleisti A lyga pirmenybėse, bet paskutinius gyvavimo metus klubą lydėjo skandalai dėl finansinių įsipareigojimų nevykdymo bei galimo dalyvavimo sutartose rungtynėse. Po 2014 m. sezono komanda išformuota, paskelbta apie klubo likvidavimą.
2016 m. – dabar
„Dainava“ vėl atkurta buvo 2016 m. pradžioje. Susijungė FM „Auska“ bei ištikimiausi „Dainavos“ gerbėjai – „Dzūkų tankai“ – ir įkūrė bendrą projektą, kurį pavadino Dzūkijos futbolo klubu „Dainava“.
2016 m. pradžioje buvo leista „Auskai“ persivadinti į DFK „Dainavą“. Klubas gavo LFF I lygos licenciją.
Dan Brown
thumb|Dan Brown Dan Brown (Denas Braunas, gimė 1964 m. birželio 22 d. Ekseteryje, Niuhemšyre) – JAV rašytojas, detektyvinių trilerių autorius.
Biografija
Denas Braunas baigė Filipo Ekseterio akademiją (Phillips Exeter Academy), kur jo tėvas buvo matematikos mokytojas, vėliau studijavo Amfersteno koledže (Amherst College). Dabar gyvena Naujojoje Anglijoje. Jo žmona Blaitė (Blythe) yra istorikė ir tapytoja. Ji turėjo daug įtakos jo darbams, ypač Da Vinčio kodui.
Kūriniai
Knygas lietuvių kalba išleido leidykla Jotema.
Skaitmeninė tvirtovė
JAV Nacionalinė saugumo tarnybos (NSA) aptinka labai sudėtingą kodą, kurio niekaip nepajėgia apeiti. Kodą, kurį sukurė japonas kriptografas Tankada, bando „nulaužti“ pagrindinė NSA kriptografė Suzana Flečer, padedama profesoriaus Deivido Bekerio. Veiksmas vyksta slapčiausiuose NSA būstinės kampeliuose, Ispanijos viešbučiuose, bažnyčiose ir kitose vietose.
Angelai ir Demonai
Knygos pradžioje Robertas Lengdonas, pagrindinis romano veikėjas, simbolių tyrinėtojas, iškviečiamas tirti žiaurios mokslininko žmogžudystės į Šveicarijos CERN mokslinių tyrimų institutą. Vėliau veiksmas persikelia į Vatikaną. Lengdonui tenka įminti daug mįslių, susijusių su architektūra ir slapta iliuminatų brolija.
Meteoritas
NASA palydovas aptinka giliai Arkties ledynuose įšalusį meteoritą. JAV prezidentas ten pasiunčia saugumo tarnybos analitikę Rachelę Sikston. Kūrinyje vėl persikelsite į NSA, Baltuosius rūmus, Arkties ledynus. Pažodinis knygos pavadinimo vertimas būtų Išdavystės taškas. Rachelės Sikston tėvas – senatorius. Tai apsunkina jos darbą. Knygoje taip pat didelis dėmesys skiriamas politikai – rinkimai į prezidento sostą, įvairios intrigos ir didžiulė meteorito paslaptis, ar tai išties meteoritas?
Da Vinčio kodas
Ši knyga yra 2-oji serijos dalis apie simbologą Robertą Lengdoną. Šią seriją vienija pagrindinis veikėjas Robertas Lengdonas. Pačioje pradžioje Lengdonas vėlgi iškviečiamas tirti žmogžudystės į Luvrą, bet šį kartą be galo mistiškos jos aplinkybės. Kūrinio eigoje jam tenka bėgti nuo policijos ir netgi sprukti į Angliją. Lengdonui tenka įminti daugybę mįslių susijusių su Siono vienuolynu, tamplieriais, meno kūriniais.
Inferno
Ši knyga yra 4-oji serijos dalis apie Robertą Lengdoną.
Vilijampolės FK Kaunas
Kauno „Vilijampolė“ – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Vilijampolės mikrorajono (Kaunas).
Giršas Gelmanas
Giršas Gelmanas (1947 m. sausio 6 d. Kaune – 2000 m. sausio 14 d. ten pat) – Lietuvos biofizikas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
Baigė Kauno medicinos institutą. 1992 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.
1970–1972 m. dirbo Širdies ir kraujagyslių fiziologijos ir patologijos mokslo tyrimų instituto medicinos kibernetikos laboratorijoje, 1972–2000 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) Kardiologinių tyrimų automatizacijos laboratorijoje.
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritys: multidipolinio miokardo modelio kūrimas ir elektrokardiografijos (diagnostikos) uždavinio sprendimas. Sukūrė supaprastintą multidipolinį miokardo modelį ir originalų derivacijų vektoriaus skaičiavimo algoritmą, naują metodą širdies vainikinių kraujagyslių nepralaidumo laipsniui ir išplitimui įvertinti pagal elektrokardiogramos biofizinės analizės duomenis, išradimo autorius.
Slovėnijos regionai
Slovėnija yra padalinta į 12 statistinių regionų (vienetų), sudarytų 2000 m.
Istorija
Iki 2000 m. Slovėnija buvo padalinta į 12 statistinių regionų (NUTS 3-io lygmens), kurie priklausė dviem NUTS 2 lygmens regionams.
Statistiniai regionai buvo suskirstyti į Rytų Slovėniją ( – SI01) ir Vakarų Slovėnija ( – SI02).
thumb|450px|Slovėnijos regionai
Širvintų rajono savivaldybės taryba 2011–2015 m.
Širvintų rajono savivaldybės taryba – Lietuvos Respublikos Širvintų rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta ketveriems metams savivaldybių rinkimuose, vykusiuose 2011 m. vasario 27 d. 1994 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo Nr. I-532 2010 m. liepos 20 d. redakcijos nustatyta tvarka daugiamandatėje rinkimų apygardoje, remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema, pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus bei iš išsikėlusių kandidatų, jeigu jų išsikėlimą parašais parėmė ne mažiau kaip dešimt procentų skaičiuojant vienam savivaldybės tarybos nario mandatui, bet ne mažiau kaip 100 tos savivaldybės rinkėjų.
Rinkimų rezultatai
Rinkimuose dalyviai gavo vietų:
Veikla
Pirmasis savivaldybės tarybos posėdis įvyko 2011 m. balandžio 7 d. Širvintų rajono savivaldybės meru 20 balsų išrinktas Vincas Jasiukevičius.
Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras
miniatiūra|2007
– tarpžinybinė valstybės institucija, tirianti genocido bei nusikaltimų žmonijai ir žmoniškumui apraiškas, Lietuvos gyventojų persekiojimą okupacijų metais.
Nuo 1992 m. veikiantis Centras užsiima rezistencinio judėjimo tyrimais, inicijuoja genocido organizatorių ir vykdytojų teisinį įvertinimą. Taip pat rūpinasi laisvės kovotojų ir genocido aukų atminimo įamžinimu, studijuoja ir skelbia buvusios SSRS specialiųjų tarnybų dokumentus.
Mango (grupė)
„Mango“ – Lietuvos merginų pop muzikos grupė, kilusi iš Klaipėdos. Susikūrė 1998 m. sausį. Išpopuliarėjo 1998 m. singlu „Pavasariniai žiedai“. 2008 m. kovo 9 d. įvyko paskutinis koncertas Šiaulių arenoje.
2004 m. gruodį Astą Bridikytę pakeitė Lina Kaklytė.
2014 m. liepos mėnesį grupė vėl sugrįžo į lietuviškos muzikos padangę, tačiau kitokia sudėtimi ir kitokiu pavadinimu – „Man-go“. 2016 m. grupę paliko Justina Jančiauskaitė, ją pakeitė narė Justina Dovydenė. Grupė su nauja nare 2016 m. rudenį pristatė singlą „Suskaičiuok“.
Sura (upė)
Didesni intakai:
Upė būna užšalusi nuo lapkričio ar gruodžio iki kovo pabaigos ar balandžio pradžios. Žemupyje (394 km) laivuojama. Prie Suros įsikūrę miestai: Surskas, Penza, Alatyris, Šumerlia, Jadrinas.
Jonas Šeikus
Jonas Šeikus (1895 m. balandžio 19 d. Meilūnuose, Rusijos imperija – 1976 m. liepos 22 d. Varšuvoje, Lenkijos Liaudies Respublika) – politikas, agronomas, Lenkijos Seimo narys 1938-1939 metais.
Bošo reakcija
Bošo reakcija yra anglies dvideginio ir vandenilio cheminė reakcija, kurios metu gaunama atominė anglis (grafitas), vanduo ir 10 % reakcijai sunaudotos šilumos. Reakcijai vykti kaip katalizatorius reikalinga geležis ir 530–730 laipsnių pagal Celsijų temperatūra.
Reakcija užrašoma taip:
CO2(d) + 2 H2(d) → C(k) + 2 H2O(d)
Ši reakcija iš tikrųjų yra dviejų reakcijų gavinys. Pirmoji vyksta greičiausiai:
CO2 + H2 → CO + H2O
Sekanti reakcija nulemia cheminės Bošo reakcijos greitį:
CO + H2 → C + H2O
Pilnos reakcijos metu išsiskiria 2,3×103 džaulių kiekvienam gramui anglies dvideginio, sureagavusio 650 °C temperatūroje. Reakcija vyksta temperatūrų ruože tarp 450 ir 600 °C.
Reakciją galima paspartinti naudojant geležies, kobalto ar nikelio katalizatorių. Rutenis taip pat spartina reakciją.
Kartu su Sabatjė reakcija, Bošo cheminė reakcija nagrinėjama kaip vienas iš būdų šalinti anglies dvideginį ir gaminti gryną vandenį kosminėse stotyse
Reakcija taip pat naudojama gaminti grafitui radioaktyviosios anglies datavimo masės spektrometru metu.
Reakcija pavadinta vokiečių chemiko Karlo Bošo vardu.
Tiriamas Bošo reakcijos panaudojimas kosminių stočių gyvybės palaikymo sistemose. Nors šios reakcijos panaudojimas įgalina gauti visiškai uždarą deguonies ir vandenilio apykaitos ratą, kurio metu kaip atliekos gaminama anglis, iškylantys sunkumai reiškia, kad reikalingi išsamesni moksliniai tyrimai, kol Bošo reaktorius taps tikrove. Pagrindiniai sunkumai yra aukštos reakcijos temperatūros palaikymas ir susidariusiais anglies suodžiais teršiamas katalizatoriaus paviršius, žalingai veikiantis reakcijos našumą.
Juočiai (Varėna)
Juočiai – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 9 km į pietvakarius nuo Vydenių, Dainavos girios apsuptyje. Keliukai į Barčius, Noškūnus, Dainavą, Palkabalį.
Istorija
XIX a. pab. buvo šlėktų okolica Lydos apskrityje.
Gyventojai
Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 86 žmonės, iš kurių visi buvo užrašyti lenkais.
Ñ
thumb|250px
Ñ ir ñ (n su tilde) – modifikuota lotyniškos abėcėlės raidė N.
Žymi nosinį garsą [ɲ]. Tai dvidešimt penktoji raidė ispanų kalbos abėcėlėje ir yra vadinama eñe (tariama enje). Taip pat naudojama kitose su ispanų kalba ar kultūra susijusiose kalbose: galisų, baskų, filipiniečių, čamorų, gvaranių, mapudungunų, kečujų, aimarų ir daug kitų (ypač Lotynų Amerikoje, Filipinuose). Dar naudojama bretonų, Krymo totorių, mandinkų kalbose.
Raidė Ñ išsivystė iš lotynų nn: pvz., lotynų ANNVS tapo ispanų año. Kitose romanų kalbose nosinė n žymima raidžių junginiais – portugalų kalboje nh, katalonų ny, prancūzų ir italų gn. Lenkų kalboje šį garsą atitinka raidė ń, čekų ir slovakų – ň, vengrų – ny.
Ñ yra tapusi ispanų kalbos simboliu, ispaniško identiteto dalimi, ši raidė yra žodyje Español, reiškiančiame ispanų kalbą.
Higo žemė
thumb|300px|Higo žemė Japonijos žemėlapyje
Higas (肥後国; Higo no kuni) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra Kumamoto prefektūra. Higas ribojosi su Čikugo, Bungo, Hiūgos, Osumio, ir Sacumos žemėmis.
Õ
thumb|250px
Õ ir õ (o su tilde) – modifikuota lotyniškos abėcėlės raidė O.
Estų, veru, lyvių kalbose ši raidė žymi garsą [ɤ], kuris atitinka uždarą gerklinį balsį (kaip rusų ы). Portugalų, gvaranių bei kai kuriose kitose tupių-gvaranių kalbose raidė õ žymi nosinį garsą [õ], kuris tariamas panašiai kaip dvigarsis on. Vietnamiečių kalboje ši raidė žymi garsą [ɔ].
Raide Õ neretai klaidingai atvaizduojama vengrų raidė Ő.
Fedora
left|thumb|Fedora logotipas Fedora (anksčiau Fedora Core) – bendros paskirties operacinė sistema, naudojanti Linux branduolį, o programinei įrangai – RPM technologiją. „Fedora“ buvo sukurta „Fedora Project“ bendruomenės, pasinaudojus ankstesniu „Red Hat Linux“ platinamojo paketo pagrindu.
„Fedora Project“ misija yra tobulinti nemokamą atviro kodo programinę įrangą įtraukiant bendruomenę.
Vienas iš pagrindinių Fedora uždavinių yra ne tik platinti nemokamą atviro kodo programinę įrangą, bet ir pristatyti naujas technologijas. Fedora kūrėjai operacinės sistemos komponentes tobulina taip, kad kitų platinamųjų paketų kūrėjai nesunkiai galėtų pagerinimus prisitaikyti savo kuriamoms sistemoms.
Lyginant su kitomis ne Linux operacinėmis sistemomis Fedora versijų gyvavimo ciklai gana trumpi. Versija X yra palaikoma mėnesį, iki tol, kol išeina dvi vėlesnės versijos (X+2). Versijos leidžiamos maždaug kas 6 mėnesius, taigi yra skiriama apie 13 mėnesių kiekvienai versijai palaikyti. Tai gali sukelti nepatogumų vartotojams, kuriems svarbus ilgalaikis sistemos palaikymas.
Fedora bendruomenė mėgsta naujoves ir stengiasi jas pristatyti pirmieji. Todėl daugelis šios operacinės sistemos komponenčių būna naujesnės versijos nei daugelis kitų platinamųjų paketų. Tai turi savų privalumų bei trūkumų. Su naujomis versijomis vartotojai gali išmėginti naujas galimybes, bet kartu jos nusileidžia ilgai testuotų senųjų versijų stabilumui. Dėl savo pomėgio į naujoves ir gana trumpo versijų gyvavimo laiko, Fedora nėra orientuota į serverių rinką.
Istorija
„Fedora Project“ įkurta 2003-jų pabaigoje, kai projektas Red Hat Linux buvo nutrauktas. Red Hat Enterprise Linux tapo vienintelis platinamasis paketas, kurį oficialiai rėmė kompanija Red Hat, kaip tik tuo tarpu Fedora tapo remiama šios bendruomenės. Red Hat Enterprise Linux tolimesnės laidos remdavosi Fedora platinamuoju paketu.
Varenas Togamis (Warren Togami) pradėjo Fedora Linux 2002 m. kaip diplominį darbą, kurio tikslas buvo teikti duomenų saugyklą su gerai ištestuota trečiųjų šalių programine įranga. Taigi ne Red Hat kompanijos kurtą programinę įrangą buvo lengviau rasti, tobulinti ir naudotis. Esminis Fedora Linux skirtumas nuo Red Hat Linux buvo tai, kad jos duomenų saugykla buvo kuriama atsidavusių entuziastų iš viso pasaulio. Ilgainiui Fedora Linux tapo Fedora Project dalis kartu atsinešusi bendradarbiavimo su bendruomene tradicijas.
Fedora Project valdymo sistema paremta lentą. Joje bendruomenė priima svarbiausius sprendimus, renka lyderius.
Klitemnestra
thumb|220px|right| „Po nužudymo“ (1882) Paveikslas, vaizduojantis Klitemnestrą po Agamemnono nužudymo Klitemnestra – graikų mitologijos veikėja, graikų achajų armijos vado Trojos kare, Mikėnų ir Argo karaliaus Agamemnono žmona, Ifigenijos, Kasandros ir Oresto motina, Tindarėjo ir Ledos dukra.
Prašydamas palankaus vėjo plaukti į Troją, Agamemnonas paaukojo deivei Artemidei dukrą Ifigeniją. Kai Agamemnonas išplaukė į Troją, Aigistas privertė Klitemnestrą būti jo meiluže. Keršydama už dukros paaukojimą, Klitemnestra nužudė iš karo grįžusį Agamemnoną. Su Aigistu valdė Mikėnus, kol juodu nužudė Orestas – svetur užaugęs jos ir Agamemnono sūnus, keršydamas už tėvo mirtį.
Tarnica
Tarnica  – kalnas pačiuose Lenkijos pietryčiuose, Beščiadų masyve. Aukštis – 1346 m. Kalnas iškilęs 500 m virš Volosatkos slėnio. Turi dvi viršūnes – 1339 ir 1346 m aukščio. Pietinis šlaitas status, šiaurinis – nuožulnus.
Rokiškio šv. Aleksandro Neviškio cerkvė
'''Rokiškio Šv. Aleksandro Neviškio cerkvė''' stovi Rokiškyje.
Istorija
Pirmoji medinė cerkvutė Rokiškyje pastatyta 1895 m. valdžios lėšomis. Parapija įkurta 1903 m. I pasaulinio karo metu vokiečiai cerkvėje įkūrė ligoninę. 1921 m. vidaus reikalų ministerija perdavė cerkvę katalikams ir ji rekonstruota į Šv. Augustino bažnyčią.
Stačiatikiai reikalavo grąžinti cerkvę. Nuo 1933 m. šventikas Grigorijus Vysockis pamaldas laikė savo namuose. 1937 m. buvo 264 parapijiečiai. 1939 m. gegužę šventiko namo dalyje įrengta nedidelė šventykla (parapija gavo kompensaciją už senąją cerkvę). 1946 m. parapijoje buvo 90 tikinčiųjų. 1947 m. tarybų valdžia parapiją įregistravo. Šv. Augustino bažnyčioje įrengta sporto salė, o 1957 m. ji išvis nugriauta.
Elektroforezė
Elektroforezė – krūvį turinčių (įkrautų) molekulių judėjimas elektriniame lauke. Elektroforezinis baltymų judrumas priklauso nuo molekulės krūvio, masės ir formos. Izoelektriniame taške baltymų molekulės yra nejudrios, nes neturi krūvio. Kai terpės pH didesnis už izoelektrinį tašką, baltymai įgauna neigiamą krūvį ir juda link anodo, o kai mažesnis - įgauna teigiamą krūvį ir juda link katodo. Kuo terpės pH yra labiau nutolęs nuo izolelektrinio taško, tuo baltymai judresni elektriniame lauke.