cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Demokratų partija (Japonija)
Partijos platforma įsipareigojo ginti pacifistinę Japonijos konstituciją ir reikšti nepritarimą premjero vykdomai abenomikos politikai.
Hawker Hurricane
Konstrukcija
Lėktuvo konstruktorius Kamas siekė užtikrinti geresnį matomumą pilotui – todėl „harikeino“ piloto kabina buvo iškelta gana aukštai, dėl ko kairėje pusėje teko įrengti papildomą atlenkiamą pakopą. miniatiūra|Hawker Hurricane Mk.IIa, Nr. Z3055 be variklio dangčių Pirmųjų modelių sparno pagrindą sudarė du plieniniai lonžeronai, užtikrinę tvirtumą ir atsparumą. Sparnas buvo vertinamas kaip lengvai gaminamas. Sparno mechanizaciją sudarė hidraulika valdomi užsparniai ir mechaniškai valdomi eleronai. Sparnai, kaip ir fiuzeliažas, buvo dengiami drobe, priekinė sparnų dažnai buvo papildomai sustiprinama lengvo metalo skarda. 1939 m. balandžio mėn. pradėti gaminti modeliai su diuraliuminio skarda dengtais sparnais (DERD specifikacija AA2024). Ši inovacija leido pasiekti 80 mylių per valandą (130 km/h) didesnį pikiravimo greitį nei drobe dengtų orlaivių atveju. Sparnai buvo kiek skirtingos formos, tačiau sukeičiami – lėktuvas Nr. L1877 buvo išbandytas su kairėje sumontuotu skarda, o dešinėje – drobe dengtu sparnu. „Mūšio dėl Britanijos pradžioje dauguma „Harikeinų“ jau buvo su skarda dengtais sparnais. Abejų sparnų pakeitimas reikalavo 3 darbo valandų.
Robert Peary
Pirmoji ekspedicija
Keliaudamas po Nikaragvos džiungles Piris papasakojo Hensonui apie savo svajonę tyrinėti Arktiką. Vėliau Hensonas lydėjo Pirį visose ekspedicijose kaip pirmasis ir nepamainomas jo komandos narys.
Hawker Hurricane
Konstrukcija
Lėktuvo važiuoklė buvo įsitraukianti, valdoma hidrauliškai; buvo numatyta ir atskira nepriklausoma hidraulinė sistema, joms abiem sugedus važiuoklę buvo galima išleisti rankiniu būdu.
Prototipas ir pirmieji modeliai buvo gaminami su dvimenčiu mediniu fiksuoto žingsnio „Watts“ propeleriu. Jis pasirodė neefektyvus skrendant mažais greičiais: lėktuvui reikėjo labai ilgo pakilimo tako įsibėgėjimui. Sumontavus „de Havilland“ gamybos keičiamo žingsnio propelerį pakilimui reikalingas atstumas sumažėjo nuo 1230 iki 750 pėdų (nuo 370 iki 230 m). Lėktuvų su šiais propeleriais gamyba prasidėjo 1939 m. balandį, „mūšio dėl Britanijos“ išvakarėse į „harikeinus“ pradėti montuoti hidrauliškai valdomi „Rotol“ propeleriai.
Trūkumai
miniatiūra|„Harikeino“ piloto kabina Pirmieji mūšiai su Liuftvafe patvirtino, kad „Harikeinas“ yra patikima platforma, bet dvimenčiai propeleriai neleido pilnai išnaudoti planerio ir variklio galimybių. Pilotai teigė, kad tuo metu jau pasenę He 111 sugebėdavo pasprukti nuo „Harikeinų“ Mk. I. Siekiant gerinti techninius parametrus 1940 m. pradžioje vietoje iki to naudoto 87 oktanų aviacinio spirito pradėtas naudoti amerikietiškas 100 oktanų benzinas. 1940 m. vasarį į šiuos lėktuvus pradėti montuoti „Merlin II“ ir „Merlin III“ varikliai su 6 atm (41 kPa) kompresoriais, galėję veikti iki 5 min. (nors yra šaltinių, teigiančių, kad kompresoriai nepertraukiamai veikdavo iki 30 min.). Šis kompresorius padidino variklio galią beveik 250 AG (170 kW) kas reiškė greičio padidėjimą 25-35 myliomis per valandą (40-56 km/h) aukštyje iki 15 tūkst. pėdų (4600 m.) ir geresnius vertikalaus kilimo rodiklius. „Merlin III“ su 12 atm. (83 kPa) avariniu kompresoriumi išvystydavo 1 310 AG (980 kW) galią 9 000 pėdų (2 700 m) aukštyje.
Robert Peary
Antroji ekspedicija į Grenlandiją
1891 m. Piris sugrįžo į Grenlandiją, pasirinkdamas antrąjį sunkesnį maršrutą. Keliaudamas tolyn į šiaurę, jis norėjo sužinoti, ar Grenlandija yra didesnis žemės plotas, nei buvo įsivaizduojama, t. y. ar tęsiasi iki Šiaurės ašigalio. Pirio ekspediciją finansavo kelios institucijos, įskaitant Amerikos geografijos draugiją, Filadelfijos gamtos mokslų akademiją ir Bruklino menų ir mokslų institutą. Šios ekspedicijos nariais buvo Pirio padėjėjas Hensonas, Frederikas A. Kukas, kuris ėjo grupės chirurgo pareigas, ekspedicijos etnologas, norvegų slidininkas Eivindas Astrupas, paukščių ekspertas ir šaulys Langdonas Gibsonas bei Džonas M. Ferhufas, kuris buvo mineralogas bei orų prognozuotojas. Piris į ekspediciją taip pat pasiėmė savo žmoną kaip dietologę, nors ji nebuvo mokiusis dietologijos.
Hawker Hurricane
Trūkumai
1940 m. gegužę į „Harikeinus“ pradėti montuoti trijų menčių pastovaus greičio „Rotol“ propeleriai, lėktuvo skrydžio savybes pagerinę, anot amžininkų, nuo „nuviliančių“ iki „priimtino vidutiniškumo“.
1940 m. rugsėjį pradėti naudoti galingesni Mk. IIa serijos „Harikeinai“, išvystydavę 342 mylių per valandą greitį (550 km/h).
Robert Peary
Antroji ekspedicija į Grenlandiją
Pirį kartu su atsargomis apgyvendino ekspedicijos narių „Raudonąja uola“ pavadintoje stovykloje prie Makormiko fjordo žiočių Inglfildo įlankos šiaurės vakaruose. Piriui buvo pastatytas būstas, kuriame jis gyveno šešis mėnesius, kol sugijo koja. Jo žmona Žozefina liko su juo, kol kiti komandos nariai – Gibsonas, Kukas, Ferhufas ir Astrupas valtimis medžiojo žvėris ir susipažino su apylinkėmis bei inuitais. Skirtingai nuo daugelio ankstesnių tyrinėtojų, Piris buvo nuodugniai susipažinęs su inuitų išgyvenimo būdais. Ekspedicijos metu jis statė iglus ir vietoj drabužių naudojo kailius. Dėvėdamas kailius kūno šilumai išsaugoti ir statydamas iglus, Piris galėjo apsieiti be papildomo palapinių ir miegmaišių svorio. Piris taip pat naudojosi inuitų medžiotojų ir šunų vedlių paslaugomis.
Hawker Hurricane
Trūkumai
Kitas „Harikeino“ trūkumas buvo medinė konstrukcija ir drobinė danga, kurie gaisro atveju leisdavo ugniai greitai plisti galinėje fiuzeliažo dalyje. Be to, centrinis kuro bakas be jokios priešgaisrinės pertvaros buvo montuojamas tiesiai prieš prietaisų skydą. Dėl šios priežasties nemažai pamuštų „Harikeinų“ pilotų apdegė, kas paskatino aviacijos maršalą Hju Daudingą (angl. Hugh Dowding) priversti „Hawker“ montuoti kuro bakus su specialia priešgaisrine išsiplečiančia gumine danga „Linatex“. miniatiūra|„Rolls-Royce Merlin Mk XX“ „Hurricane“ buvo lėtesnis tiek už „Spitfire I“ ir „ Spitfire II“, tiek ir už „Messerschmitt Bf 109E“. Storesnis sparno profilis stabdė įsibėgėjimą. Kitą vertus, dėl šios priežasties „Hareikeinas“ buvo manevringesnis ir nedideliuose aukščiuose nugalėdavo „Bf 109“-uosius.
Robert Peary
Antroji ekspedicija į Grenlandiją
Inuitus domino amerikiečiai, todėl jie lankė Pirio stovyklą. Žozefiną vargino jų kūno kvapas (jie nesimaudė), blusos ir maistas. Tačiau ji ištyrė šių žmonių gyvenimo būdą ir aprašė žurnale. 1891 m. rugsėjo mėn. Pirio ekspedicijos vyrai nusisamdė šunų kinkinius ir rogėmis patraukė ledo skydu pasipildyti maisto atsargų, tačiau nenukeliavo toliau kaip 50 kilometrų nuo „Raudonosios uolos“.
thumb|220 px|right|Eivindas Astrupas su poliariniais drabužiais 1893 m.
Hawker Hurricane
Trūkumai
Avarinio tūpimo į vandenį atveju lėktuvo radiatoriaus konstrukcija veikė kaip stabdis, sparčiai panardindavęs lėktuvo nosį po vandeniu. Dėl šios priežasties pilotai turėjo labai mažai laiko palikti skęstantį orlaivį.
Robert Peary
Antroji ekspedicija į Grenlandiją
Pirio koja sugijo 1892 m. vasario mėn. Iki balandžio jis su žmona inuitų šunų kinkiniu keletą kartų nukeliavo iki inuitų kaimelių pasipildyti maisto atsargų ir įsigyti prekių. 1892 m. balandžio 30 d. Piris kartu su visa ekspedicija pagaliau išvyko į numatytą žygį per Grenlandiją. Po maždaug 250 kilometrų Piris tęsė kelionę dviese su Astrupu. Užsilipę ant 1000 metrų aukščio Laivyno uolos (Navy Cliff) abu pamatė Nepriklausomybės fjordą ir padarė išvadą, kad Grenlandija yra sala. Vyrai apsisuko ir keliavo atgal į „Raudonąją uolą“, kur atvyko rugpjūčio 6 d., nuvažiavę iš viso 2 010 kilometrų.
Hawker Hurricane
Eksploatacija
miniatiūra|Propelerio keitimas. 451-oji eskadrilė, Egiptas, 1943 m. Pirmieji 50 vnt. „Harikeinų“ karinius dalinius pasiekė 1938 m. viduryje. Tuo metu buvo vertinama, jog „Havker“ šiuos lėktuvus gamino greičiau nei britų KOP juos galėjo priimti į rikiuotę, nepaisant pastarojo proceso spartinimo. Dėl šios priežasties britų vyriausybė suteikė „Hawker“ leidimą „harikeinus“ parduoti toms, šalims, kurios rodė norą priešintis nacių ekspansijai. To išdavoje keletas lėktuvų buvo eksportuota: Jugoslavija bandymo tikslais įsigijo vieną „Hurricane I“, po ko – užsakė 24 vnt. ir įsigijo gamybos licenciją; 1939 m. rugpjūčio pabaigoje 14 „harikeinų“ buvo išsiųsta į Lenkiją, tačiau dėl prasidėjusio karo nepasiekė paskirties vietos ir galų gale buvo parduoti Turkijai, 7 – į Pietų Afriką, dar 13 buvo parduoti tiesiogiai Turkijai, 13 – Belgijai, 21 – Kanadai, įskaitant vieną, kuris buvo panaudotas kaip modelis vietinės gamybos organizavimui, 1 – Persijai, 3 – Rumunijai. Visi eksportiniai modeliai buvo iš partijos, skirtos RAF ir turėjo RAF serijos numerius. Eksportas vyko paskutinius keturis 1939 m. mėnesius ir 1940 m. pradžioje.
Robert Peary
Antroji ekspedicija į Grenlandiją
Po pirmosios sėkmingos kelionės per Grenlandiją R.Piris salą sėkmingai kirto dar kartą tarp 1893 ir 1895 m. 1895 m. gegužės 20–25 d. Nepriklausomybės įlankoje, Grenlandijoje, Piris iškėlė masonų vėliavą, nes priklausė šiai organizacijai.
Hawker Hurricane
„Keistasis karas“
Pirmieji „Harikeinai“ kovos veiksmuose dalyvavo 1939 m. spalio 21 d. – pakilę iš Linkolnšyto jie virš Šiaurės jūros atakavo „Heinkel He 115B“ hidroplanus. Pirmasis susirėmimas, kuriame dalyvavo „Harikeinai“ Prancūzijoje įvyko 1939 m. spalio 30 d., jo metu 1-osios eskadrilės pilotas numušė Vokietijos 2(F)/123 eskadrilės žvalgybinį „Dornier Do 17P“.
„Harikeinai“ buvo pagrindiniu Didžiosios Britanijos ekspedicinio korpuso Prancūzijoje naikintuvu. Šie lėktuvai buvo sujungti į du smogiamuosius sparnus – 67 (1 ir 73 eskadrilė) ir 60 (85 ir 87 eskadrilės). Pirmoji eskadrilė, 73-ioji, atvyko rugsėjo 10 d. Po kurio laiko prie šių keturių prisijungė dar dvi – 607-oji ir 615-oji.
Robert Peary
1892–1902 m. ekspedicijos
thumb|200 px|left|Pirio ekspedicijos metu naudotas apleistas fortas
Hawker Hurricane
Mūšis dėl Prancūzijos
Pirmąją Vokietijos invazijos į Prancūziją dieną, 1940 m. gegužės 10 d., Prancūzijoje dislokuotos britų KOP eskadrilės deklaravo atlikusios 208 kovinius skrydžius, numušusios 42 vokiečių lėktuvus ir praradusios 7 savo; pilotų aukų nepatirta. miniatiūra|„Hawker Hurricane“ prie Reimso, 1939-1940 m. Gegužės 17 d. duomenimis tik trys „harikeinų“ eskadrilės turėjo pakankamus operatyvinius pajėgumus; pagal ataskaitas jų pilotai buvo numušę dvigubai daugiau priešo lėktuvų nei praradę savų. Gegužės 18 d. RAF pajėgos paskelbė numušusios 57 vokiečių lėktuvus ir galimai – dar 20; vokiečių duomenimis, jie tą dieną neteko 39 lėktuvų. Du trečdalius visų „harikeinų“ numušė Bf-109 ir Bf 110. Viso, per 11 kovos dienų (gegužės 10-21) britų duomenimis, „harikeinų“ pilotai numušė 499 vokiečių lėktuvus ir dar 123 – galimai. Pokariu paskelbtais vokiečių duomenimis, jų nuostoliai mūšiuose su RAF sudarė 299 numuštus ir 65 stipriai pažeistus orlaivius.
Robert Peary
1892–1902 m. ekspedicijos
R.Piris buvo nusprendęs tapti pirmuoju, kuris pasieks Šiaurės ašigalį. 1898–1902 m. ekspedicijoje Piris teigė atradęs „Džizupo žemę“ (Jesup Land) į vakarus nuo Elsmyro salos. Piris teigė, jog jis pastebėjo Akselio Heibergo salą dar prieš tai, kai ji buvo atrasta norvegų tyrinėtojo Oto Sverdrupo. Šis Pirio teiginys mokslininkų buvo atmestas. Vis dėlto Amerikos geografų draugija ir Londono karališkoji geografijos draugija pagerbė Pirį už atkaklumą, žemėlapių sudarymą anksčiau nepažymėtoms vietovėms ir už tai, kad 1900 m. jis atrado Džizupo kyšulį Grenlandijos šiauriausiame taške.
Hawker Hurricane
Mūšis dėl Prancūzijos
Gegužės 20 d. britų KOP įsakė visiems savo aviacijos dalinimas Šiaurės Prancūzijoje grįžti į Didžiąją Britaniją. Viso „mūšyje dėl Prancūzijos“ dalyvavo 452 britų „harikeinai“, iš jų 178 buvo palikti aerodromuose, Mervilio (pranc. Merville), Abevilio (pranc. Abbeville) ir Lilio (pranc. Lille) apylinkėse.
Robert Peary
1892–1902 m. ekspedicijos
1902 m. Piris taip pat pasiekė „šiauriausią Vakarų pusrutulio tašką“, esantį šiauriau Elsmyro salos Arktiniame salyne. 1901–1902 m. Piris buvo paaukštintas pareigose kariniame jūrų laivyne.
Hawker Hurricane
Operacija „Dynamo“
Britų pajėgų evakuacijos iš Diunkerko metu (operacija „Dinamo“) jas iš oro dengė iš bazių Britanijoje veikę britų naikintuvai. 1940 m. gegužės 26 d. – birželio 3 d. šiose operacijose dalyvavo 14 „Hawker Hurricane“ ginkluotų aviacijos dalinių. Kartu jie pasiekė 108 pergales ore, neteko 22 žuvusių ir 3 į nelaisvę patekusių pilotų. 27 „Harikeinų“ pilotai šios operacijos tapo asais.
Robert Peary
1892–1902 m. ekspedicijos
Šios ekspedicijos metu R.Piris nušalo aštuonis kojų pirštus. Pasiekęs 84°17′ šaiurės platumos jis visgi nenukeliavo toliau į šiaurę nei Fritjofas Nansenas ir Hjalmar Johansen 1895 m. arba Umberto Cagni 1900 m.
Hawker Hurricane
„Mūšis dėl Britanijos“
miniatiūra|„Hawker Hurricane“, 85-oji eskadrilė, 1940 1940 m. birželio pabaigoje „Harikeinais“ buvo ginkluotos 31 iš 61 britų naikintuvų eskadrilių. 1940 m. liepos 10 d. – spalio 31 d. trukusio „Mūšio dėl Britanijos“ metu „Harikeinai“ su „Spitfairais“ dalinosi kovos su Liuftvafe užduotis – greitesni „spitfairai“ kovojo su naikintuvais, labiau ginkluoti „harikeinai“ – su bombonešiais. „Harikeinams“ priskiriama 55 procentai (iš 2739) visų šios operacijos metu numuštų vokiečių lėktuvų; „spitfairams“ – 42 proc.
Robert Peary
1905–1906 m. ekspedicija
thumb|260 px|right|Pirio garlaivis „Ruzveltas“ Hadsono–Fultono parado metu. Kitai ekspedicijai Piris rinko lėšas per jo kelionių rėmimui įkurtą klubą Peary Arctic Club. Buvo gauta dosni 50 000 JAV dolerių dovana iš Džordžo Krokerio, bankininko Čarlzo Krokerio jauniausio sūnaus, ir 25 000 JAV dolerių iš Moriso K. Džizupo, kad Piris galėtų nusipirkti naują laivą. Savo įsigytu laivu „Ruzveltas“ jis išplaukė per neištyrinėtas Arkties vandenyno vietas.
Hawker Hurricane
„Mūšis dėl Britanijos“
Labiausiai pasižymėjusi – daugiausiai priešo orlaivių numušusi ir mažiausiai nuostolių patyrusi lyginant su priešu „Harikeinų“ eskadrilė buvo 303-oji (lenkų).
Robert Peary
1905–1906 m. ekspedicija
1906 m. rugpjūčio 16 d. laivas „Ruzveltas“ atplaukė į Etą, esančią Grenlandijos šiaurėje. Atplaukė ir laivas „Eric“, kuris tiekė anglis. Etoje Piris surinko 67 eskimų ir apie 200 rogių, kinkomų šunimis, ekspediciją ir keliavo laivu toliau per Keino baseiną. Kelionė buvo nepaprastai sunki dėl ledo, tačiau vis tiek pavyko patekti į Šeridano kyšulį Elsmyro saloje 1906 m. rugsėjo 5 d.
Hawker Hurricane
„Mūšis dėl Britanijos“
1940 m. liepos 10 d. – rugpjūčio 11 d. RAF naikintuvai atakavo 114 vokiečių bombonešių ir numušė 80, taip pat atakavo 70 naikintuvų Bf 109 ir numušė 54, t. y. daugiau nei 70 proc. Tokia sėkmė aiškinama „de Wilde“ padegamųjų sviedinių naudojimu.
Robert Peary
1905–1906 m. ekspedicija
Ekspedicija patyrė nuostolių: dėl netinkamos banginių mėsos žuvo apie 80 šunų. Piris įsakė savo žmonėms medžioti baltuosius lokius ir avijaučius prie Heizeno ežero.
Hawker Hurricane
„Mūšis dėl Britanijos“
Rezultatyviausias „harikeinų“ asas buvo 605-osios eskadrilės pilotas Arčibaldas Makkelaras (angl. Archie McKellar), su „Hurricane Mk. I“, Nr. P3308 1940 m. rugpjūčio 15 d. – spalio 7 d. pasiekęs 21 pergalę, iš jų – 19 su „Harikeinu“, iš jų – spalio 7 d. numušęs 5 Bf 109.
Robert Peary
1905–1906 m. ekspedicija
Žiema prabėgo be nuostolių. Žygis į ašigalį prasidėjo nuo Elsmyro salos šiaurinio taško, 83° šiaurės platumos, vasario 21 d. Pagal taip vadinamą „Pirio sistemą“ pirmame etape buvo sudarytos penkios komandos, kiekvienai paskirta po 20 šunų.
Pirmoji, žvalgybinė grupė, išvyko vasario 28 d., jai vadovavo Hensonas. Piris išvyko paskutinis, kovo 6 d. Žygis vyko palankiai iki kovo 20 d., kol kelią užkirto 400 m pločio properša. Bandymas apeiti ją užtruko šešias dienas. Po to kilo smarki pūga, kuri privertė ekspediciją stovėti dar šešias dienas. Visą tą laiką ledas dreifavo į rytus. Piris nusprendė išsiųsti visus atgal, išskyrus Hensoną. Jie pajudėjo toliau į šiaurę, tikėdamiesi, jog, jei nepavyks pasiekti ašigalio, bent pavyks nustatyti naują rekordą.
Hawker Hurricane
Naktiniai naikintuvai
1942 m. buvo pagaminti dvylika „Hurricane II C(NF)“ naktinių naikintuvų su piloto valdomais „Air Interception Mark VI“ radarais. Praktiniai bandymai 245-ojoje ir 247-ojoje eskadrilėse parodė, kad su tokia modifikacija naikintuvai tapo per lėti  mūšiams Europoje ir šie naikintuvai buvo išsiųsti į Indijoje dislokuotą 176-ąją eskadrilę Kalkutos gynybai. Šie lėktuvai buvo nurašyti 1943 m. gruodį.
Robert Peary
1905–1906 m. ekspedicija
Piris pasiekė toliausią savo ekspedicijos tašką, kai jo paties teigimu iki Šiaurės ašigalio buvo likę 320 kilometrų.
Hawker Hurricane
Šiaurės Afrika
miniatiūra|Šaurės Afrikoje pamuštas britų „Harikeinas“, 1942 m. 1939 m. viduryje „Hurricane Mk I“ buvo testuojamas Sudane, o 1940 m. birželį prasidėjus karo veiksmams su Italija, keliolika jau pagamintų „Harikeinų“ buvo sparčiai „tropikalizuoti“ ir išsiųsti į Šiaurės Afrikos frontą, kur jie pakeitė Egipte besibazavusios 80-osios eskadrilės naikintuvus „Gloster Gladiator“. Pirmąją pergalę Šiaurės Afrikoje britų lakūno P.G. Wykeham-Barnes pilotuojamas „Harikeinas“ iškovojo 1940 m. birželio 19 d., numušęs du „Fiat CR.42 Falco“.
Robert Peary
1905–1906 m. ekspedicija
Kelias atgal buvo ypač pavojingas, kadangi Piris buvo prastas navigatorius. Laivą „Ruzveltas“ ekspedicija pasiekė gegužės mėn. Birželį Piris pradėjo ilgą ir sunkią kelionę laivu atgal, laivas keletą kartų stojo ir gedo. Ekspedicija grįžo tik 1906 m. lapkričio mėnesį.
Hawker Hurricane
Šiaurės Afrika
Nors ir manevringesni, „Harikeinai“ nusileido greičiu ir ginkluote naujiems – „E“ ir „G“ serijos BF-109, bei nuo 1941 m. lapkričio – ypač naujiems italų „Macchi C.202 Folgore“. Jau nuo 1941 m. birželio jie buvo pradėti keisti „Curtiss Tomahawk / Kittyhawk“ naikintuvais. Kiek ilgiau išliko naikintuvai-bombonešiai (angl. „Hurribomber“), ginkluoti keturiomis 20 mm (0,79 colio) kalibro patrankomis ir 500 svarų (230 kg) bombomis bei naudoti šturmo operacijose. Pirmųjų penkių Antrojo mūšio dėl El Alameino dienų metu šešios „Harikeinų“ eskadrilės, dalis kurių skraidė su 40 mm kalibro patranka ginkluotais „Hurricane Mk. IID“, atliko 842 skrydžius ir sunaikino 39 italų ir vokiečių tankus, 212 sunkvežimių ir šarvuotų transporterių, 42 patrankas, 200 kitų automobilių bei prarado 11 pilotų. 1943 m. kovo 10 d. britų „Harikeinai“ sunaikino 6 tankus, 13 šarvuočių, 10 sunkvežimių, patranką nepatirdami jokių nuostolių.
Robert Peary
1905–1906 m. ekspedicija
Piriui grįžus, vyko diskusija, kiek toli keliautojas nukeliavo į šiaurę. Savo kelionės ataskaitoje Piris rašė, kad 1906 m. balandžio 21 d. jis nukeliavo iki 87° 06’ šiaurės platumos, tačiau atsirado ginčijančių šį pasiekimą dėl ataskaitos ir dienoraščio įrašų neatitikimo. Po šios ekspedicijos Piris buvo apdovanotas Habardo medaliu kaip žmogus, pabuvojęs arčiausiai Šiaurės ašigalio. R.Piris teigė šiauriau Elsmyro salos matęs žemę, kuri buvo pavadinta Krokerio Žeme.
Hawker Hurricane
Malta
miniatiūra|"Hawker Hurricane Mk II", Ta Kali, Malta, 1941 m. „Harikeinai“ pasižymėjo Maltos gynyboje. 1940 m. birželio 9 d. prasidėjus karo veiksmams salą gynė tik 6 „Gloster Gladiator“, kurių iki mėnesio pabaigos liko 3. Po 17 kovų dienų prie jų prisijungė 4 „Harikeinai“, rugpjūčio 2 d. – buvo permesti dar 12 vnt. ir du „Blackburn Skua“, iki 1941 m. balandžio – dar 23 „Harikeinai“. Šiomis pajėgomis pavyko atsilaikyti prieš italų atakas, kurios buvo naudota iki 200 italų ir vokiečių lėktuvų, kol balandį pastarųjų pajėgos buvo perkeltos į Rytų frontą, nors Ašies pajėgų puolimas dar kartą nesėkmingai atsinaujino 1942 m.
Robert Peary
Kelionė į Šiaurės ašigalį
thumb|200 px|left|Pirio būrys Šiaurės ašigalyje 1909 m. balandžio 6 d.
Hawker Hurricane
Sovietų Sąjunga
miniatiūra|Britų RAF 134-osios eskadrilės „Hawker Hurricane IIB“ (Nr. Z3763) [[Murmanskas|Murmansko – Vaengos aerodromas (~10 km į šiaurės rytus nuo Murmansko), 1941 m. žiema.]] „Harikeinas“ – daugiausiai naudotas britų gamybos lėktuvas SSRS KOP: pagal lendlizo programą D. Britanija Sovietų Sąjungai pateikė 2952 „Harikeinus“. Pirmieji šio lipo lėktuvai SSRS pasiekė jūra 1941 m. rugpjūčio 28 d., tačiau pradžioje jais skraidė Murmanske įsikūrę britų 81-osios ir 134-osios eskadrilės pilotai. Pradžioje šie daliniai buvo naudojami jūrinių konvojų apsaugai; spalio mėnesį sumažėjus vokiečių aktyvumui, britų pilotai apmokė sovietinius kolegas ir, palikę lėktuvus, grįžo namo. Sovietų pilotai neigiamai vertino šį lėktuvą, laikė jį silpnesniu nei sovietiniai ar vokiečių analogai,  nors kai kurie sovietų pilotai, pvz. du kartus SSRS didvyris pulkininkas leitenantas Borisas Safronovas, šiuos orlaivius vertino ypač teigiamai. miniatiūra|134-osios britų KOP eskadrilės „Hawker Hurricane Mk IIB“ prie Murmansko, 1941 m. spalis SSRS KOP pasirinkimas „Harikeinus“ naudoti kaip naikituvus-bombonešius turėjo nemažai trūkumų – šis lėktuvas žemuose ir vidutiniuose aukščiuose buvo 40-50 km/h lėtesnis nei jų pagrindinis oponentas Bf 109E ir išvystydavo mažesnį vertikalų greitį. Dėl siauresnio sparno profilio Bf 109 išvystydavo didesnį pikiravimo greitį. Be to, „Harikeine“ sumontuoti 8 ar 12 šautuvo kalibro kulkosvaidžių padarydavo sąlyginai nedaug žalos tvirtiems „messeršmitams“. Sovietų mechanikai šią problemą sprendė vietoje 4 ar 6 „Browning“ kulkosvaidžių sumontuodami du 12,7 mm kalibro Berezino kulkosvaidžius arba dvi 20 mm kalibro ŠVAK aviacines patrankas, įtaisydami laikiklius dviem FAB-100 aviacinėms bomboms arba šešioms RS-82 nevaldomoms raketoms. Šios modifikacijos padidindavo ugnies galią, tačiau pablogindavo skrydžio charakteristikas.
Robert Peary
Kelionė į Šiaurės ašigalį
Piris ir 23 vyrai, įskaitant Rosą Gilmorą Marviną, išvyko iš Niujorko 1908 m. liepos 6 d. Jie peržiemojo Elsmyro saloje netoli Šeridano kyšulio ir išvyko iš salos 1909 m. vasario 28 d. Keliaujant, kovo mėn. temperatūra nukrito iki -55 °F (−48 °C). Piris turėjo 16 žmonių, dvylika kinkinių ir 100 šunų. Kovo 22 d. ekspedicija nustatė, jog pasiekė 85° 48’ šiaurės platumos.
Hawker Hurricane
Sovietų Sąjunga
SSRS iš viso gavo 3374 „Hawker Hurricane“, iš jų 218 vnt. „Hurricane IIA“ (22 iš jų buvo sunaikinti pakeliui į paskirties vietą), 1884 vnt. „Hurricane IIB“ (278 prarasti), 1182 vnt. „Hurricane IIC“ (46 prarasti, 117 išbrokuoti), 60 vnt. „Hurricane IID“ (14 išbrokuoti) ir 30 „Hurricane IV“.
Robert Peary
Kelionė į Šiaurės ašigalį
Kovo 25 d. Piris susitiko su Bartleto būriu, kuriame buvo ir Hensonas. Buvo nustatyta, kad ekspedicija pasiekė 86° 38′ šiaurės platumos. Kovo 30 d. Bartletas buvo išsiųstas atgal į bazę. Ekspedicijai liko tik 5 rogės ir 40 geriausių šunų. Atsargų turėjo 40 dienų.
Pasak Pirio, jis pasiekė Šiaurės ašigalį 1909 m. balandžio 6 d. 10 val. Astronominiai stebėjimai buvo atlikti balandžio 6 d. 18:00 val. ir balandžio 7 d. 06:00 val.
Hawker Hurricane
Tolimieji Rytai
Prasidėjus Japonijos agresijai prieš britų valdas Tolimuosiuose Rytuose, britams pavyko į Singapūrą išsiųsti 51 vnt. „Hurricane Mk IIB“ bei 24 pilotus. Šie pastiprinimai paskirties vietą pasiekė 1942 m. vasario 13 d. kur jie papildė po Malajos kampanijos išretėjusias britų pajėgas, skraidžiusias „Brewster Buffalo“ naikintuvais. Britų mechanikai per 48 valandas sugebėjo surinkti visus 51 naujai gautą naikintuvą. miniatiūra|„Hawker Hurricane“ liūčių sezono metu Birmoje Nesant efektyvių išankstinio įspėjimo radarų (pirmasis pradėjo veikti 1940 m. vasarį) Japonijos puolimas prieš Sumatrą buvo sėkmingas – vien pirmųjų antskrydžių metu japonams ant žemės pavyko sunaikinti 30 „harikeinų“. Japonams išsilaipinus Singapūre britų 232 ir 488-osios eskadrilių likučiai pasitraukė į Palembangą. Vasario 13 d. prasidėjus Japonijos kariuomenės išsilaipinimui Sumatroje britų „harikeinams“ pavyko sunaikintini 6 desantinius katerius, tačiau kartu buvo prarasti 7 naikintuvai. Po pirmųjų mūšių britų pajėgos pasitraukė į Javą. Iš 99 kovų pradžioje turėtų „harikeinų“ į naują vietą persikėlė 18. Tą patį mėnesį olandų pajėgos Javoje gavo 12 Irakui skirtų „Hurricane Mk IIB“. Išmontavus dulkių filtrus ir per pusę sumažinus šaudmenų atsargas jie pagal manevrines charakteristikas tapdavo lygiais japonų „Nakajima Ki-43 Hayabusa“ (Sąjungininkų kodinis pavadinimas „Oscar“).
Robert Peary
Kelionė į Šiaurės ašigalį
Piris tikėjo, kad jo matavimų paklaida neviršija 10 mylių. Prieš išvykdamas atgal Piris surengė ceremoniją ir nusifotografavo su keturiais eskimais ir Hensonu bei su vėliavomis rankose. Pirio būrys Šiaurės ašigalyje praleido 30 valandų.
Hawker Hurricane
Tolimieji Rytai
1941 m. rugpjūčio mėn. Australija gavo vienintelį Antrojo Pasaulinio karo metu turėtą „harikeiną“ (Nr. V7476).miniatiūra|Žvalgybinis „Hurricane Tac R“ ruošiamas skrydžiui, Tolimieji Rytai, 1943 m. Ceilone dislokuoti britų „harikeinai“ 1942 m. balandžio 5 ir 9 d. atrėmė japonų pajėgų, vadovaujamų admirolo Chūichi Nagumo, atakas. Balandžio 5 d. 53 torpednešiai „Nakajima B5N“ ir 38 pikiruojantys bombonešiai „Aichi D3A", dengiami 36 naikintuvų „Mitsubishi A6M“ (Zero) atakavo Kolombą. Miestą gynė 35 „Hurricane I“ ir „Hurricane IIB“ iš 30-osios ir 258-osios eskadrilių bei 6 „Fairey Fulmar“ iš 803-osios ir 806-osios laivyno eskadrilių. Britai neteko 21 „harikeino“, nors du iš jų pavyko pataisyti, ir 4 „fulmarų“ ir 6 pro šalį skridusių 788-osios laivyno eskadrilės „Fairey Swordfish“. Britų pajėgos deklaravo numušusios 18, galimai numušusios 7 ir apgadinusios 9 japonų lėktuvus, nors realūs japonų nuostoliai siekė 1 „Zero“ ir 6 „D3A“, dar 7 „D3A“, 5 „B5N“ ir 3 „Zero“ buvo apgadinti. Balandžio 9 d. 91 japonų „B5N“, lydimas 41 „Zero“ atakavo rytinį Trikomalio (angl. Trincomalee) uostą ir šalia buvusį Čaina bei (angl. China Bay) aerodromą. Iš salą gynusių 16 „harikeinų“ numušti buvo, dar 3 buvo apgadinti. Britai deklaravo numušę 8 ir galimai numušę dar 4 japonų lėktuvus; tikrieji japonų nuostoliai buvo 3 „A6M“ ir 2 „B5N“ numušti ir 10 „B5N“ apgadintų.
Robert Peary
Kelionė į Šiaurės ašigalį
Šiaurės ašigalį pasiekė tik šeši vyrai: pats Robertas Piris, jo padėjėjas Hensonas ir keturi eskimai – Oatah, Egingwah, Seegloo ir Ookeah.
Hawker Hurricane
Tolimieji Rytai
Paskutinis stambesnio mąsto „harikeinų“, kaip naikintuvų, panaudojimas buvo 1943 m. mūšiuose dėl Arakano. Bombonešių vaidmenyje jie buvo naudojami iki pat karo pabaigos kovose dėl Birmos. 1944 m. vasario 15 d. Karališkųjų Indijos karinių oro pajėgų pilotas Džagadišas Verna (angl. Jagadish Chandra Verma) numušė Japonijos „Ki-43“ ir pasiekė vienintelę karališkųjų Indijos KOP pergalę Antrąjame pasaliniame kare. Antrojoje karo pusėje „harikeinai“ dažniausiai buvo naudojami kaip pagalbiniai lėktuvai arba kaip naikintuvai-bombonešiai.
Robert Peary
Kelionė į Šiaurės ašigalį
Kaip pirmasis žmogus, pasiekęs geografinį Šiaurės ašigalį, Piris buvo apdovanotas įvairių šalių garbės medaliais.
Hawker Hurricane
Eksploatacija lėktuvnešiuose
1941 m. pradėtas eksploatuoti lėktuvnešiams pritaikytas modelis „Sea Hurricane“. Pirma pergalė juo pasiekta 1941 m. liepos 31 d. Šie lėktuvai buvo naudojami tik iš britų lėktuvnešių, į Maltą bei iš JAV plaukusių jūros konvojų apsaugai ir pasižymėjo labai geru numuštų ir prarastų lėktuvų santykiu.
Robert Peary
Ginčas su F. Kuku ir R. Pirio pripažinimas
thumb|260 px|right|Pirio ir Kuko maršruto schema iš knygos „Edwin Swift Balchhe North Pole and Bradley Land. N. Y.“, 1913. p. 83
Hawker Hurricane
Suomija
miniatiūra|Suomijos KOP „Hawker Hurricane Mk I“, Nr. HC-452. Centrinis Suomijos aviacijos muziejus. Žiemos karo metu Suomija įsigijo 12 „Harikeinų“. Lėktuvai buvo pristatyti 1940 m. vasario 2 – kovo 10 d. Pakeliui vienas sudužo Norvegijoje, kitas – Škotijoje. Lėktuvai buvo priskirti 22-ąjai eskadrilei (suom. LLv 22), vėliau – 28-ąjai, dar vėliau – 30-ąjai. Tarpukariu iki naujo SSRS įsiveržimo sudužo dar du orlaiviai.
Suomijos KOP „Harikeinai“ dalyvavo daugumoje Tęstinio karo metu (SSRS įsiveržimas 1941 m. birželio 25 d.) pradžios mūšių ir gerai pasirodė kovose su sovietiniais I-15, I-153, SB-2. Paskutinis kovinis Suomijos „Harrikeinų“ skrydis įvyko 1942 m. sausio 6 d.
Asai
miniatiūra|310-osios (čekoslovakų) eskadrilės prilotai prie „harikeino“ Daugiausiai priešo lėktuvų numušę „Harikeinų“ pilotai:
Robert Peary
Ginčas su F. Kuku ir R. Pirio pripažinimas
Amerikiečių žurnalistas Teonas Vraitas rašė, kad apie Kuko ekspediciją Piris sužinojo tik Labradore, iš banginių medžioklės laivo „Morning Adams“ kapitono.
Hawker Hurricane
Ryšiai su Lietuva
miniatiūra|Romualdas Marcinkus „Hawker Hurricane“ skraidė vienintelis į Didžiąją Britaniją pasitraukęs Lietuvos Karo aviacijos pilotas Romualdas Marcinkus.
Marcinkus 1939 m. spalio 7 d. pačiam prašant paleistas į atsargą ir per Latviją, Švediją išvyko į Paryžių. 1940 m. gegužės 25 d. priimtas į Prancūzijos karo aviaciją. Prancūzijai kapituliavus su kitais svetimšaliais kariais laivu išvyko į Alžyrą, kur mėgino tęsti kovą su vokiečiais. Vokietijai spaudžiant Prancūzijos valdžią demobilizuoti savo kariuomenę 1940 m. rugpjūčio 12 d. paleistas iš Prancūzijos kariuomenės, tų pačių metų spalio 19 d. atvyko į Didžiąją Britaniją. Gruodžio 24 d. priimtas į RAF, suteiktas jaunesniojo leitenanto laipsnis. 1941 m. gegužės 1 d. jis baigė mokytis skraidyti su „Hurricane“ ir buvo paskirtas į 1-ąją eskadrilę. Joje buvo suformuotas specialus dalinys naktiniams reidams virš Lamanšo. Šiose misijose dalyvavo ir Marcinkus.
1941 m. birželio 20 d. R. Marcinkus atakavo Bf 109F; paleidus pora serijų iš kulkosvaidžio vokiečių naikintuvas sprogo ore. Tai yra vienintelė patvirtinta jo pergalė ore.
Robert Peary
Ginčas su F. Kuku ir R. Pirio pripažinimas
Otas Sverdrupas palaikė F.Kuką, teigdamas, kad R. Piris 26 metus veltui ieškojo Šiaurės ašigalio. Roalis Amundsenas, kuris taip pat kūrė planus, kaip pasiekti Šiaurės ašigalį, atvyko į Kopenhagą rugsėjo 8 dieną. Dar rugsėjo 2 d., kai jo paprašė pakomentuoti F.Kuko pareiškimą, jis pasakė, jog F. Kukas žengė lemtingą žingsnį Arktikos tyrinėjimuose. 1909 m. rugsėjo 21 d. F.Kukas grįžo į Niujorką, jį sutiko apie 100 000 žmonių, įskaitant Arktikos klubo narius. F.Kuko šlovės akivaidoje R.Pirio pasiekimai pradžioje buvo menkai įvertinti.
Hawker Hurricane
Ryšiai su Lietuva
1941 m. pabaigoje R. Marcinkui suteiktas vyresniojo leitenanto (angl. Flight Officer), o vėliau, jau nelaisvėje, – kapitono (angl. Flight Lieutenant) laipsnis.
1942 m. vasario 12 d. Lamanšo sąsiauryje vokiečiai vykdė operaciją „Cerberis“. Britų pajėgoms atakuojant vokiečių karo laivų vilkstinę Marcinkaus lėktuvas buvo numuštas. R. Marcinkui pavyko išsigelbėti parašiutu, tačiau sunkiai sužeistas jis pateko į vokiečių nelaisvę ir buvo uždarytas netoli Frankfurto prie Maino buvusioje aviatorių karo belaisvių stovykloje „Dulag Luft“.
Variantai
miniatiūra|85-osios britų KOP eskadrilės „Hawker Hurricane Mk I“, 1940 m. spalio mėn.
Robert Peary
Ginčas su F. Kuku ir R. Pirio pripažinimas
Netrukus buvo nuspręsta suburti vieną komisiją iš Nacionalinės mokslų akademijos, Amerikos geografų draugijos, Gamtos istorijos muziejaus ir Nacionalinės geografijos draugijos atstovų, kurie peržiūrėtų R.Pirio ir F.Kuko medžiagą. Nacionalinė geografijos draugija iš pradžių nenorėjo dalyvauti, tačiau po to, kai R.Piris pateikė savo užrašų originalus, sutiko. F.Kukas pareiškė, jog savo medžiagą pateiks tik Kopenhagos universiteto komisijai.
Hawker Hurricane
Variantai
miniatiūra|768-osios jūrinės eskadrilės „Sea Hurricane“ leidžiasi lėktuvnešyje „Argus“ RAF duomenimis, iki 1944 m. birželio viso 378 vnt. buvo perdaryti į „Sea Hurricane I“, keletas – „jūrinių“ – į „standartinius“ ir nemini jokių perdarymų į „Sea Hurricane II“.
Robert Peary
Ginčas su F. Kuku ir R. Pirio pripažinimas
Nacionalinė geografijos draugija 1909 m. kruopščiai ištyrusi R.Pirio įrašus, patvirtino R.Pirio rezultatus ir paskelbė jį pirmuoju žmogumi, atradusiu Šiaurės ašigalį. Ši draugija buvo pagrindinis jo ekspedicijos rėmėjas. Tai buvo padaryta po kelių savaičių, kai Danijos tyrinėtojų ir navigacijos ekspertų grupė atmetė F.Kuko pretenziją.
Hawker Hurricane
Operatoriai
„Hawker Hurricane“ buvo eksploatuojamas įvairiuose Antrojo Pasaulinio karo frontuose, kur dėl savo patikimumo ir paprastumo greitai užsitarnavo gerą reputaciją. Karo metu „Harikeinus“ eksploatavo tiek Sąjungininkai, tiek Ašies valstybės. Kai kurių valstybių (pvz. Airijos ar Portugalijos) KOP „Harikeinus“ ne įsigijo, o juos rekvizavo po to, kai šie lėktuvai dėl vienokių ar kitokių priežasčių nusileido šiose neutraliose šalyse.
Robert Peary
Ginčas su F. Kuku ir R. Pirio pripažinimas
Nacionalinė geografijos draugija apribojo prieigą prie R.Pirio įrašų.
Hawker Hurricane
Operatoriai
- „Hurricane I" - 11 vnt.; - „Hurricane II" - 8 vnt. - „Hurricane X" - 1 vnt;
- 1940 m.: „Hurricane I" - 1 vnt. - „Hurricane I" - 30 vnt.
- „Hurricane II" - 6 vnt. - 1941 m.: „Hurricane I" - 7 vnt.;
Robert Peary
Ginčas su F. Kuku ir R. Pirio pripažinimas
Londono karališkoji geografijos draugija 1910 m. Piriui įteikė aukso medalį, nepaisant vidinio tarybos susiskaldymo, apie ką tapo žinoma tik aštuntajame XX a. dešimtmetyje. Londono karališkoji geografijos draugija savo sprendimą grindė įsitikinimu, kad Nacionalinė geografijos draugija atliko rimtą „įrodymų“ patikrinimą. Robertas Piris pasirašė kontraktą su Federiko Stokso leidykla dėl ekspedicijos ataskaitos publikavimo.
Hawker Hurricane
Operatoriai
- 1943 m.: „Hurricane II" - 52 vnt. - „Hurricane I" - 30 vnt.
Robert Peary
Ginčas su F. Kuku ir R. Pirio pripažinimas
Rugsėjo mėnesį pasirodė Nacionalinės geografijos draugijos žurnalas su redakcine skiltimi, kurioje pabrėžė, kad abu poliariniai tyrinėtojai pasiekė Šiaurės ašigalį. Tačiau spalio 13 d. „Piri Arctic Club“ daugelyje periodinių leidinių paskelbė pasipiktinimą.
Hawker Hurricane
Operatoriai
- „Hurricane II" - vnt. - ~370 vnt. įvairių modifikacijų, naudotų kovose su Japonija - 1939 m.: „Hurricane I" - 1 vnt.
- 1946 m.: „Hurricane II" - 36 vnt.
Robert Peary
Ginčas su F. Kuku ir R. Pirio pripažinimas
Savo kelionę Robertas Edvinas Piris aprašė knygoje „Šiaurės ašigalis“ (lietuviškas vertimas išleistas 1988 m. Vilniuje, „Vyturio“ leidykloje).
Hawker Hurricane
Operatoriai
- „Hurricane I" - 24 vnt. - „Hurricane I" - 72 vnt.
Robert Peary
Įamžinimas
Pirio vardu pavadinti geografiniai objektai: Pirio Žemė, Pirio ledynas, Pirio nunatakas, Pirio kyšulys Grenlandijoje, Pirio įlanka ir Pirio sąsiauris Kanados arktiniame salyne, Pirio kalnas Antarktidoje. Pirio vardu pavadintas Mėnulio šiaurės ašigaliui artimiausias krateris.
Hawker Hurricane
Operatoriai
- „Hurricane IIc" - 1 vnt.
Robert Peary
Įamžinimas
Pirio vardu pavadinti trys buvę ir vienas esantis Jungtinių Valstijų Karinio jūrų laivyno laivai bei poliariniams regionams skirtas Maersk Peary tanklaivis. Boudino koledžo Arkties muziejus pavadintas Pirio ir kito Arkties tyrinėtojo Donaldo Baksterio Makmilano vardu. Pirio ir Hensono garbei Jungtinėse valstijose išleista pašto ženklų.
Hawker Hurricane
Operatoriai
- „Hurricane XII" - 401 vnt.
- „Hurricane XIIa" - 50 vnt.;
Viltautai
Viltautai (, nuo 1938 m. Schatzhagen) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 5 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 16 km į pietryčius nuo Lazdynų, prie Meškupės.
Hawker Hurricane
Operatoriai
viso 524 vnt.
Viltautai
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Viltautų kaimo bendruomenė 1931–38 m. Minimi nuo 1580 m. Istoriniai pavadinimo rašybos variantai: Willotaiten, Wilthauten, Wiltauken, Willtauten. 1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas su aliejaus spaudykla ir 11 ugniakurų, 1823 m. – valstiečių kaimas su 78 gyventojais. 1847 m. Viltautų kaime buvo 14 gyvenamųjų pastatų ir 110 gyventojų. 1723–1818 m. priklausė Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai. Tikintieji priklausė Pilkalnio evangelikų liuteronų parapijai. 1874 m. apskrityje įsteigtas Rudžių valsčius, kuriam priklausė ir Viltautų kaimo bendruomenė. 1901 m. pro kaimą nutiesta siaurojo geležinkelio linija, įrengta stotelė.
Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Hawker Hurricane
Operatoriai
- 1942 m.: „Hurricane I" - 24 vnt., Indonezijoje - „Hurricane I" - 9 vnt.
- „Hurricane IIb" - 14 vnt. - „Hurricane I" - 31 vnt.
- „Hurricane II" - 43 vnt. - „Hurricane II" - 135 vnt. (1943-1952 m.)miniatiūra|„Hurricane Mk.1“ (Nr. V7670), vokiečių užgrobtas 1941 m. kovo mėn. ir britų atgautas 1942 m. mūšio dėl Gambuto metu.
- „Hurricane I" - 15 vnt. - „Hurricane IIA“ - 18 vnt.
- „Hurricane IIB“ - 1884 vnt. (278 prarasti)
- „Hurricane IIC“ - 1182 vnt. (46 prarasti, 117 išbrokuoti)
- „Hurricane IID“ - 60 vnt. (14 išbrokuoti)
- „Hurricane IV“ - 30 vnt. - „Hurricane I" - 12 vnt.
- „Hurricane IIb" - 1 vnt. - „Hurricane I" - 35 vnt.
- „Hurricane I" - 129 vnt.
Išlikę orlaiviai
2022 m. pabaigoje pasaulyje buvo likę 16, įskaitant „Sea Hurricane“, skraidymui tinkamų „Harikeinų“.
Paskutinysis, 14 583 -asis „Hawker Hurricane Mk IIc“ (s/n PZ865), gavęs pavadinimą „Paskutinis iš daugelio“ (angl. „The Last of the Many“) priklauso „Hawker“ kompanijai, yra tinkamos skrydžiams būklės ir eksploatuojamas organizacijos „Battle of Britain Memorial Flight“.
Techniniai duomenys
Duomenys iš: Jane’s Fighting Aircraft of World War II
Vancouver Whitecaps FC
Vancouver Whitecaps Football Club - Kanados futbolo klubas iš Vankuverio miesto.
Lex retro non agit
Lex retro non agit ('įstatymas atgal negalioja') – teisės principas, pagal kurį teisės aktų galia nukreipta į ateitį, įstatymų ir kitų teisės aktų galiojimas atgal neleidžiamas.
Vancouver Whitecaps FC
Istorija
Įkurtas 2009 m., nuo tada rungtyniavo Major League Soccer.
Lex retro non agit
Vadovaujantis šiuo principu, teisės norminiuose aktuose įtvirtintos teisės normos negali būti taikomos dar iki šio akto įsigaliojimo atsiradusiems juridiniams faktams ir teisinėms pasekmėms. Lex retro non agit principo tikslas – užtikrinti teisinio reguliavimo bei asmenų teisinio statuso aiškumą, stabilumą. Subjektai turi žinoti, kokio elgesio iš jų tikimasi, reikalaujama, ir turi būti tikri, kad elgesys, atitinkantis tuo metu galiojančius teisės aktus, ir vėliau bus laikomas teisėtu ir nesukeliančiu neigiamų teisinių padarinių.
Išimtis daroma tada, kai baudžiamojoje ar administracinėje teisėje panaikinamas veikos baudžiamumas arba švelninama atsakomybė. Tokie įstatymai turi ir atgalinio veikimo galią (tai atitinka teisės doktrinos taisyklę lex benignior retro agit).
Nors pats principas paremtas romėnų teise, lotyniškas jo pavadinimas sugalvotas ne romėnų. Manoma, kad XX a. pradžioje jį galėjo suformuluoti romėnų teisės specialistas Stanisław Wróblewski. Esama teigiančių, kad ši formuluotė neaptinkama jokiame už Lenkijos ribų išleistame teisinės lotynų kalbos žodyne. Įvairiuose 1971–2001 m. Lenkijos teismų, ypač Konstitucinio, nutarimuose lex retro non agit paminėtas 140 kartų. Jį mini ir Lietuvos teismai.
Vancouver Whitecaps FC
Nuorodos
Oficialus tinklapis
NK Kustošija Zagreb
„Kustošijos“ futbolo klubas arba kitaip NK Kustošija – Kroatijos futbolo klubas iš Zagrebo.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1929 m. Buvo žinomas Zagebo „Metalac“ pavadinimu. Kitados Jugoslavijos futbolo sistemoje.
Nuo 2017 m. rungtyniavo Antroje lygoje (antra pakopa). Iki tol žaidė trečioje pakopoje, dar anksčiau – ketvirtoje pakopoje.
2021–2022 m. Antroje lygoje užėmė penktą vietą.
Pirma lyga (II pakopa)
Nuo 2022–2023 m. žaidė Pirmoje lygoje (antra pakopa). Buvo įvykdyta lygų reorganizacija ir Pirmoji lyga tapo SuperSport lyga, o Antroji tapo Pirmąja.
Thomas Burberry
Tomas Berberis (Thomas Burberry; g. 1835 m. rugpjūčio 27 d. – m. 1926 m. balandžio 4 d.) – anglų vyriškos aprangos tiekėjas, Burberry mados namų įkūrėjas, gabardino išradėjas.
Biografija
Gimė 1835 m. rugpjūčio 27 d. Brockham Green kaime netoli Dorkingo. Mokėsi Brockham Green kaimo mokykloje.
Tomas Berberis buvo vietinio manufaktūros prekybininko mokinys parduotuvėje. 1856 m. jis atidarė savo aprangos verslą Beizingstoke.
Berberis suprato viešumo ir reklamos poreikį, tad pasirūpino, kad lordas Kitčeneris ir lordas Bade-Pauelas vilkėtų jo paltus, saugančius nuo blogo oro. Tokiomis priemonėmis jis savo verslą išplėtė į vieną didžiausių aprangos verslų D. Britanijoje.
Jis buvo absoliučios blaivybės šalininkas, kovojo prieš rūkymą. Jis taip pat buvo prisiekęs baptistas, melsdavęsis kiekvieną rytą.
Tomas Berberis mirė 1926 m. savo namuose Hook miestelyje netoli Beizingstoko.
Šeima
Buvo dukart vedęs. Pirmoji žmona buvo Catherine Hannah Newman, antroji Mary Marshall. Turėjo du sūnus.
NATO jūrinių pajėgų Nuolatinės parengties priešmininių laivų grupė
NATO jūrinių pajėgų Nuolatinės parengties priešmininių laivų grupė ( arba sutrumpintai SNMCMG) – NATO nuolatinės parengties junginys veikiantis kaip pagrindinė jūrinių NATO greito reagavimo pajėgų platforma.
Šiai NATO jūrinių pajėgų Nuolatinės parengties priešmininių laivų grupei savo laivus skiria NATO jūrinės valstybės. Grupei rotacijos pagrindu 6-12 mėn. laikotarpiui vadovauja vis kitos NATO valstybės atstovas.
Aktyvavus šias pajėgas sudarantys laivai yra paruošti nedelsiant išvykti į operacijos rajoną, taip užtikrinant greitą ir efektyvų NATO užduočių vykdymą.
Paskirtis
NATO nuolatinės parengties priešmininių laivų junginio paskirtis – aprūpinti aljansą nuolatiniais jūrų pajėgumais pratybų ir realių operacijų atvejais. Junginys veikia šiaurės Europos vandenyse, kur vykdo išminavimo operacijas jūroje, dalyvauja kituose NATO šalių tarptautiniuose mokymuose jūroje ir pratybose su NATO partneriais. Šis junginys taip pat gali būti naudojamas reaguojant į krizes, demonstruojant Aljanso buvimą regione ir solidarumą, lankant NATO šalių ir partnerių uostus.
Istorija
2014 m. antrąjį pusmetį (nuo 2014 m. rugpjūčio mėn. iki 2015 m. sausio mėn.) NATO Nuolatinės parengties priešmininių laivų grupei vadovavo Lietuvos karinių jūrų pajėgų karininkas komandoras Giedrius Premeneckas. Taip pat Lietuva tuo metu šiam junginiui buvo skyrusi vadovavimo ir aprūpinimo laivą N42 Jotvingis bei junginio štabo narius. Nuo 2016 m. liepos 15 d., prie NATO nuolatinės parengties priešmininių laivų 1 grupės (sutr. SNMCMG1) yra prisijungęs Lietuvos kariuomenės Karinių jūrų pajėgų laivas M53 Skalvis. Nuo liepos mėn. laivai aplankė Kylio (Vokietija), Narviko, Hamerfesto, Trondheimo, Bergeno, Trumsės, Bodės, Stavangerio (Norvegija), Kopenhagos, Rionės (Danija), Svinouiscio (Lenkija), Šeburo (Prancūzija), Fasleino ir Aberdino (Jungtinė Karalystė) uostus. Tranzito tarp uostų metu šį NATO laivų grupė nuolat vykdė jungtinius taktinius mokymus. Rugpjūčio mėn. laivai dalyvavo išminavimo operacijoje prie Norvegijos krantų, o rugsėjo mėn. dalyvavo Baltijos jūroje, Danijos, Lenkijos, Švedijos ir Vokietijos vandenyse, vykusiose didelio masto kariniuose mokymuose ,,Northern Coast 2016“ (liet. „Šiaurės krantai 2016„). Spalio 8-20 d. laivai dalyvavo vakarų Škotijos (Jungtinė Karalystė) pakrantėje vykusiuose didelio mąsto jungtinių (jūrų, oro ir sausumos) pajėgų kariniuose mokymuose „Joint Warrior 2016“.
Vaitkutė
Vaitkutė − lietuviška mergautinė moteriškos giminės pavardė.
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra Vaitkienė arba Vaitkuvienė (ištekėjusi moteris), vyriškosios giminės forma - Vaitkus.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Algirdas Vizgirda
Algirdas Vizgirda (g. 1944 m. rugpjūčio 5 d. Vilniuje) – Lietuvos fleitininkas, pedagogas.
Biografija
Tėvai kilę iš Kazlų Rūdos. 1951–1959 m. Vilniaus dešimtmetėje muzikos mokykloje mokėsi fortepijono ir smuiko klasėse, dainavo chore. 1959–1963 m. mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos technikume. 1963–1968 m. studijavo LSSR konservatorijoje (Augustino Armono klasėje).
1966 m. pradėjo groti džiazo pianisto Olego Molokojedovo ansamblyje, kuriame grojo Viačeslavas Ganelinas, Giedrius Balutis, kiti muzikantai. Grojo „Neringos“ kavinėje Vilniuje, tais pačiais metais dalyvavo tarptautiniame Talino džiazo festivalyje. 1967–1977 m. LSSR filharmonijos simfoninio orkestro artistas. 1971 m. pirmajame Lietuvos džiazo festivalyje apdovanotas už meniškiausią kompoziciją „Viskas priklauso nuo nuotaikos“. Nuo 1974 m. ansamblio „Musica humana“ įkūrėjas, meno vadovas ir dirigentas. 1976 m. baigė Maskvos konservatorijos aspirantūrą. 1976–1977 m. stažavo Paryžiaus konservatorijoje pas fleitistus Alainą Marioną ir Christijaną Lardé. Nuo 1977 m. dėsto LSSR konservatorijoje, 1986 m. docentas. Nuo 1988 m. su latvių klavesiniste Aina Kalnciema ir estų violončelistu Teet Järvi groja ansamblyje „Baltic trio“. Nuo 1995 m. Prancūzijos fleitistų asociacijos narys.
Vietnamo futbolo varžybos 2019 m.
Pereinamosios rungtynės
---
Lance Stroll
Lance Stroll (g. 1998 m. spalio 29 d. Monrealyje, Kanadoje) – kanadiečių lenktynininkas, šiuo metu lenktyniaujantis FIA Europos Formulės 1 čempionate. 2016 m. lapkritį paskelbta, kad jis atstovaus Williams komandai 2017 m. Formulės 1 sezone.
2018 m. pasaulio futbolo čempionato atranka/Pietų Amerika
Tvarka
Kaip įprasta, visos CONMEBOL zonos komandos varžosi vienoje grupėje. Pirmas keturias vietas grupėje užėmusios komandos patenka į pasaulio čempionatą tiesiogiai, o užėmusi 5 vietą žaidžia tarpkonfederacines atkrentamąsias varžybas.
Suksė
Suksė – įtakingas XIII a. antros pusės Nalšios žemės kunigaikštis (nobilis de Provincia de Lettowia Nalsen). Apie 1266 m. pabėgo iš Vaišvilko ar Švarno valdžios į Livoniją. Rygoje priėmė krikščionybę (pakrikštytas Mikalojumi) tapo Rygos arkivyskupo vasalu. Dalyvavo kovose prieš Lietuvą. Žuvo 1272 ar 1273 m.
Botanikos parko II tvenkinys
Botanikos parko II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Skuodo rajone, 3 km į šiaurės vakarus nuo Ylakių, Izidoriaus Navidansko parke, Kalnėnų kaime. Sudarytas užtvenkus Spigino upelį (Apšės intakas) 2,9 km nuo jo įtekėjimo į Gėsalų tvenkinį. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,52 km, plotis – iki 0,33 km. Yra 3 a sala. Altitudė 68,1 m. Krantai žemi, apaugę medžiais. Šiaurėje už siauro sausumos ruožo telkšo Botanikos parko I tvenkinys, priešsroviui pietryčiuose už kelio Nr.3719 (Stripiniai – Izidoriaus Navidansko parkas) iškart telkšo Kalnėnų tvenkinys. Šalia įkurtas parkas.
Tvenkinys įrengtas 1968 m.
Šilinis pjūklius
Šilinis pjūklius (Barbitistes constrictus) – Pjūklinių (Phaneropteridae) šeimos vabzdys. Paplitęs Europoje, Lietuvoje nedažnas. Žiogas gyvena daugiausia krūmynuose, pievose, kartais randamas miškuose. Ilgis – 14–20 mm (suaugėlis). Žiogas žalias, sparnai trumpi, kiaušdėtis kardo pavidalo. Vabzdys visaėdis.
Romas Kasparas
Romas Kasparas (1933 m. spalio 17 d. Klaipėdoje – 2012 m. rugpjūčio 23 d. Vilniuje) – Lietuvos inžinierius, spaudos ir radijo darbuotojas.
Biografija
Mokėsi Palangos progimnazijoje, po Antrojo pasaulinio karo – Vokietijoje, Oldenburgo lietuvių gimnazijoje. Nuo 1948 m. gyveno Brazilijoje, kur baigė Belo Horizontės technikos universitetą. 1957 m. persikėlęs į JAV, studijas pagilino Ilinojaus technologijos institute Čikagoje.
1967–1982 m. dirbo Ilinojaus inžinerinių tyrinėjimų instituto Mechaninės inžinerijos departamento skyriuje. 1973 m. išrinktas į Pasaulio lietuvių bendruomenės valdybą. Nuo 1976 m. mėnesinio žurnalo „Pasaulio lietuvis“ bendradarbis, 1978–1980 m. vienas jo redaktorių. Rašė Brazilijos lietuvių leidžiamam žurnalui „Mūsų Lietuva“, bei Čikagos dienraščiui „Draugas“. Nuo 1982 m. radijo „Amerikos balsas“ lietuvių tarnybos Vašingtone bendradarbis. Nuo 1999 m. Lietuvos radijo korespondentas JAV. Palaidotas Antakalnio kapinėse.