cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Blusinė viksva
Augavietės
thumb|left|200px| Auga pievose, pamiškėse, šlaituose, pelkių pakraščiuose. Mėgsta saulėtas vietas ar dalinį šešėlį, drėgną ar šlapią, skurdų, silpnai rūgštų dirvožemį. Randama 0-915 m aukštyje.
Gintaras Staučė
Už Lietuvos futbolo rinktinę sužaidė 67 tarptautines rungtynes. Per savo karjerą žaidė tokiuose klubuose kaip Maskvos „Spartakas“, Stambulo „Galatasaray“ ir Bundeslygoje už MSV Duisburg.
2004 m. rugpjūčio 30 d. pasaulio futbolo čempionato kvalifikacinėse atrankos rungtynėse pareiškė pasitraukiantis iš rinktinės.
2007–2009 m. dirbo vartininkų treneriu Maskvos „Spartak“ klube. Nuo 2010 gruodžio pabaigos dirbo FK Žemčužina Soči klubo vartininkų treneriu. 2016 m. tapo Rusijos rinktinės vartininkų treneriu.
Blusinė viksva
Biologija
Tai daugiametis, 5-25 cm aukščio žolinis augalas, augantis mažais, retais kerais. Turi trumpą šakniastiebį su plonomis, tamsiai raudonomis šaknimis, kurios gali siekti iki 10 cm gylį. Stiebas laibas, švelnus. Lapai beveik siūliški, mažiau negu 1 mm pločio, trumpesni už stiebą.
Blusinės viksvos žiedynas paprastas, be žiedynlapio. Tai viena ilgio varputė, iki 2 cm ilgio, laiba ir tanki. Vėliau, kai sunoksta vaisiai, apatinė jos dalis pastorėja, o maišeliai su vaisiais nulinksta žemyn. Varputės viršuje esti kuokeliniai žiedai, turintys po tris kuokelius. Žemiau jų piesteliniai, kuriuose yra po dvi piesteles.
Žydi ir brandina vaisius birželio-liepos mėnesiais. Vaisius – tamsiai rudas, 4-6 mm ilgio riešutėlis. Maišeliai 4-7 mm ilgio, rudai žali, vėliau juodai rudi, su trumpais snapeliais.
Augalo chromosomų rinkinys diploidinis, 2n = 58 ar 60.
Sistematika
Išskiriami du blusinės viksvos varietetai:
Lavrinovičius
Lavrinovičius − lenkų kilmės sulietuvinta vyriška pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Lavrinovičienė (ištekėjusi moteris) ir Lavrinovičiūtė (mergautinė pavardė).
Lenkišką pavardę, kuris sulietuvinus tapati pavardei Lavrinovičius turi šie garsesni asmenys:
Tolerancija
Tolerancija nėra tolygi abejingumui. Ji taip pat nereiškia, kad kitokia pasaulėžiūra ar gyvenimo būdas turi būti perimtas, tolerancija reiškia tik teisės kitiems gyventi pagal savo pasaulėžiūrą suteikimą.
XX a. tolerancijos samprata daugiau imta sieti su skirtingomis etninėmis grupėmis ir rasėmis, įvairiomis mažumomis, pavyzdžiui, tautinėmis, seksualinėmis mažumos (LGBT), subkultūromis (gotais, pankais ir kt.), politinėmis, religinėmis (tam tikrais ritualais) ir kitomis pažiūromis ar ideologijomis.
Istorija
1579 m. sausio 24 d. Utrechto unijoje pirmą kartą Europos istorijoje buvo įteisinta pozicija, kad negalima persekioti žmonių už jų tikėjimą. Šią datą galima vadinti tolerancijos įteisinimo pradžia. Nyderlandai – pirmoji šalis Europoje, kurioje buvo įteisinta kitamanystė: nustoti deginti eretikai ir raganos, liautasi persekioti kitamanius ir žydus.
1689 m. anglų filosofas Džonas Lokas paskelbė „Laišką apie toleranciją“. 1763 m. pasirodė Voltero „Traktatas apie toleranciją“.
1995 m. UNESCO paskelbė lapkričio 16-ąją tarptautine tolerancijos diena.
Muriel Paget
Muriel Evelyn Vernon Paget (1876 m. rugpjūčio 19 d. – 1938 m. birželio 16 d.) – anglų filantropė, labdaros ir humanitarinės pagalbos organizatorė, savo veiklą pradėjusi Didžiojoje Britanijoje, vėliau dirbusi Rusijos imperijoje, daugelyje Centrinės ir Rytų Europos kraštų.
Už savo humanitarinę veiklą filantropė pelnė valstybinius apdovanojimus Baltijos šalyse, Didžiojoje Britanijoje, Belgijoje, Japonijoje, kitose šalyse.
Biografija
M. Paget buvo kilusi iš kilmingos anglų grafo Murray Finch-Hatton šeimos. Išsilavinimą įgijo mokoma namuose. Būdama 21 metų ištekėjo už Richard Arthur Surtees Paget, vėliau tapusio antruoju Cranmore baronetu Paget, ir susilaukė penkių vaikų, iš kurių vienas mirė kūdikystėje.
M. Paget mirė 61 metų nuo vėžio, buvo palaidota Somerseto grafystėje, Cranmore. Jos namai Londone, Regent’s Parke pavadinti Paget namais.
Debora Caprioglio
Debora Caprioglio (g. 1968 m. gegužės 3 d. Venecija) – italų aktorė, labiausiai žinoma vaidmeniu režisieriaus Tinto Brass erotiniame filme „Paprika“.
Alopė
Alopė graikų mitologijoje – Eleusino karaliaus, Kerkiono dukra. Poseidonas mylėjosi su Alope, savo anūke pagal Kerkiono liniją, ir susilaukė Hipotūno. Alopė sūnų liepė auklei palikti miške, tačiau vaiką išpenėjo kumelė. Vėliau vaiką surado piemenys. Iš brangių kūdikio vystyklų Kerkionas suprato, kad tai jo anūkas. Kerkionas uždarė į kalėjimą (ar užkasė savo dukrą gyvą), bet Poseidonas pavertė ją versme netoli Eleusino. Tesėjui nužudžius Kerkioną, Eleusine valdžia atiteko užaugusiam Alopės sūnui.
Muriel Paget
Biografija
Humanitarine veikla M. Paget užsiėmė nuo 1905 m., Londone įkurdama labdaros valgyklas besilaukiančioms ir maitinančioms motinoms, ligoniams vaikams, besigydantiems vargingai gyvenantiems miestiečiams. Šias įstaigas kuravo ir karalienė Marija Teksietė, globodama labdaros pokylius. Labdaros valgyklų skaičius žymiai išaugo prasidėjus I Pasauliniam karui.
Debora Caprioglio
Biografija
left|thumb|150px Debora Caprioglio gimė Mestre, Venecijoje. Būdama aštuoniolikos metų, ji dalyvavo konkurse „Un volto per il cinema“, kuriame ieškoma naujų veidų kinui ir televizijai, bei pateko į finalą. Čia ją pastebėjo žinomas aktorius ir režisierius Klaus Kinski. Pažintis peraugo į asmeninius santykius ir 1987–1989 m. Debora buvo gyvenimo palydovė 42 metais vyresniam K. Kinskiui. Jo dėka aktorė pradėjo vaidinti, o titruose tuo metu pasirašinėdavo kaip „Debora Kinski“. Pirmasis jos vaidmuo kine taip pat buvo su K. Kinskiu filme „Grandi cacciatori“, o po metų, 1989 m., jie kartu vaidino K. Kinskio režisuotame filme „Paganinis“.
Muriel Paget
Labdaros misijos
Sužinojusi apie baisią padėtį Rusijos fronte, 1915 m. M. Paget atvyko į Petrogradą, kur įkūrė angų–rusų ligoninę, skirtą Rytų fronte sužeistiems kareiviams gydyti. Ją finansavo britai bei carienės Aleksandros Fiodorovnos fondas. Sekančiais metais ji steigė karo lauko ligonines ir labdaros valgyklas Ukrainoje. Norėdama rasti daugiau lėšų toms įstaigoms išlaikyti, vienoje Londono galerijoje ji surengė didžiulę parodą „Rusija taikoje ir kare“, kur greta visų rūšių rusų dailės ekspozicijų buvo organizuojami koncertai, pobūviai, klasikų Antono Čechovo ir Levo Tolstojaus kūrinių pastatymai. Artėjant bolševikų perversmui 1917 m. buvo priversta evakuotis per Tolimuosius Rytus, JAV į Angliją.
Debora Caprioglio
Biografija
Pasibaigus ryšiui su K. Kinskiu (šis po 2 metų mirė), 1991 m. režisierius Tinto Brass davė jai pagrindinį vaidmenį erotiniame filme „Paprika“, prisidėjusį prie jos populiarumo. 1992 m. Debora suvaidino dar viename erotiniame filme „Stebint Mariną“, o po jo nusprendė visiškai pakeisti atliekamų vaidmenų pobūdį. 1994 m. ji pasirodė dramoje „Con gli occhi chiusi“, o po 1996 m. juostos „Albergo Roma“ ėmė koncentruotis į vaidmenis teatre ir televizijoje.
Muriel Paget
Labdaros misijos
Po karo, 1920 m. ji buvo trumpam grįžusi į Rusiją, tačiau netrukus su misijomis patraukė į Baltijos ir Centrinės Europos šalis. 1920 m. ji Latvijoje kūrė nemokamas maisto virtuves, teikė medicininę pagalbą ir labdarą drabužiais. Be to, įsteigė ligoninę Daugpilyje. Kitais metais ji darbavosi Estijoje, taip pat keliavo į Lietuvą, Čekoslovakiją, Lenkiją ir Rumuni­ ją. Jos komanda, britės gailestingosios seselės ir savanoriai stengėsi apmokyti vietinius žmones, ypač ligų prevencijos klausimais, prireikus siųsdavo šių šalių personalą į kursus Anglijoje. Jos pradėtą darbą tęsdavo tų šalių vyriausybės, o ji pati kartkartėmis atvykdavo pažiūrėti, kaip šis darbas vyko.
Debora Caprioglio
Biografija
2007 m. Debora dalyvavo realybės šou „L'isola dei famosi“, o 2010 m. išmėgino savo jėgas politikoje, prisijungdama prie partijos „Alliance of the Centre“.
Muriel Paget
Veikla Lietuvoje
miniatiūra|160px|left|Memorialinė lenta Kaune, skirta M. Paget Tarpukario Lietuvoje kūdikių mirtingumas buvo didesnis nei daugelyje Europos šalių. Nors netrūko labdaros organizacijų, kurios rūpinosi vaikais, tačiau daugiausia tai buvo socialinė globa: steigiamos prieglaudos, darželiai, vasaros stovyklos. M. Paget su savo pagalbininkais čia padarė pradžią medicininei vaikų ir besilaukiančių bei maitinančių motinų priežiūrai. Lietuvos Raudonojo kryžiaus draugija davė anglų misijos veiklai patalpas Kaune, Laisvės alėjos 12 (dab. 24). 1922 m. buvo įkurtas pirmasis Lietuvoje Motinos ir vaiko sveikatos centras. Anglų misija rūpinosi nėščiosiomis bei maitinančiomis motinomis ir vaikais nuo gimimo iki šešerių metų. Po metų, 1923 m. Motinos ir vaiko sveikatos centrą Kauno miesto burmistro Jono Vileišio rūpesčiu perėmė miesto savivaldybė, pavadindama jį Muriel Paget vardu. Tuo pat metu buvo įkurta ir „Pieno lašo“ draugija, o Paget centras tapo ir vaikų ambulatorija. Nuo 1932 m. pastate veikė gausiai lankomas Motinos ir vaiko muziejus.
Debora Caprioglio
Asmeninis gyvenimas
Po ryšio su Klausu Kinskiu Debora susitikinėjo su aktoriumi ir režisieriumi Geppy Gleijeses, o 2008 m. ištekėjo už kito aktorius ir režisieriaus Angelo Maresca.
Muriel Paget
Veikla Lietuvoje
M. Paget ir vėliau rūpinosi centro veikla, buvo atvykusi į Lietuvą, bendravo su tuometiniu prezidentu Kaziu Griniumi. Jos darbas buvo aukštai įvertintas dar 1929 m. – buvo apdovanota Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Karininko kryžiumi.
2013 m. Lietuvos gydytojų sąjungos iniciatyva Kaune, ant Laisvės alėjos 24-tojo namo, buvo atidengta memorialinė lenta, skirta anglų filantropei. Būtent šiame name jos pastangomis ir buvo įsikūręs sveikatos centras.
Ežeraitis (Varėnos r.)
Ežeraitis  – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 6 km į šiaurės vakarus nuo Marcinkonių, Ežeraičio miške. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,18 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 107,5 m. Didžioji šio ežero dalis yra užpelkėjusi, todėl ežeras sunkiai prieinamas. Pakrantėje auga nendrės, spanguolės ir kita panaši drėgnų vietų augalija. Ežeras nenutekantis, priklauso Grūdos upės baseinui. Visai netoli į pietus tyvuliuoja Trikampio ežeras.
Piščati Piotrovienta
Piščati Piotrovienta  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kobilino Božimų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Šalia kaimo teka Šlinos upė.
Čekijos herbas
Aprašas
Skydo laukas ketvirčiuotas. Pirmajame ir ketvirtajame raudonuose laukuose šėlstantis sidabrinis liūtas dvišaka uodega auksine karūna ir ginkluotas auksu. Antrajame mėlyname lauke raudonai ir baltai šachmatiškai languotas sparnus demonstruojantis erelis auksine karūna ir ginkluotas auksu. Trečiajame auksiniame lauke juodas sparnus demonstruojantis erelis auksine karūna ir ginkluotas raudonai. Per erelio sparnus ir krūtinę eina siauras sidabrinis pusmėnulis ragais į viršų su dobilo lapais galuose ir įlinkimo centre.
Piščati Piotrovienta
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 13 namų ir 53 gyventojai. 1881 m. kaime pastatytas pakelės kryžius. 1921 m. kaime buvo 17 namų ir 117 gyventojų, iš kurių 58 vyrai ir 59 moterys.
Čekijos herbas
Aprašas
Šis herbas vėl imtas naudoti kaip Čekijos herbas nuo 1993 metų - nuo tada, kai Čekoslovakija skilo į dvi taikias valstybes: Čekiją ir Slovakiją.
Piščati Končanai
Piščati Končanai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kobilino Božimų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietvakarius nuo Kobilin Božimų, apie 17 km į šiaurės rytus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 38 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Šalia kaimo teka Šlinos upė.
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 15 namų ir 82 gyventojai. 1919-1934 m. kaimo pavadinimu vadintas Piščatų valsčius. 1921 m. kaime buvo 22 namai ir 128 gyventojai, iš kurių 64 vyrai ir 64 moterys.
Diuseldorfas
Diuseldorfas – Vokietijos miestas, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemės sostinė, išsidėstęs Žemutinio Reino lygumo viduryje, didžiąja dalimi dešiniajame Reino krante, kur į vieną iš Reino atšakų įteka Diuselio upelis, kuris ir davė miestui vardą. Kairiame Reino krante yra Oberkassel, Niederkassel, Heerdt ir Lörick kvartalai.
Svarbus upinis uostas prie Reino. Yra Lohauzeno oro uostas. Didelis finansinis ir pramoninis centras (automobilių, vagonų, staklių, kitokių įrengimų, elektronikos gamyba, chemijos, siuvimo, tekstilės, stiklo, popieriaus, poligrafijos, maisto pramonė). Veikia universitetas, meno muziejus (grafikos, dailės, skulptūros dirbiniai), šiuolaikinio meno muziejus, menų akademija. Mieste išlikę XII–XVIII a. architektūros paminklų (rotušė, pilis, bažnyčios).
Istorija
thumb|left|200px|Karaliaus alėja yra viena brangiausių apsipirkimo gatvių Vokietijoje Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėtas 1135 m. kaip Dusseldorp. Naujaisiais laikais miestas formavosi kaip sunkiosios pramonės centras, tačiau dabar vyrauja paslaugos.
2011 m. Diuseldorfe buvo surengtas „Eurovizijos“ dainų konkursas.
Pavadinimo kilmė
Gyvenvietė kūrėsi prie Diuselio upės (Reino intakas), todėl ir buvo pavadinta Düsseldorf (vok. „Diuselio kaimas“).
Sportas
Mieste 1974 m. vyko X pasaulio futbolo čempionatas, o 1988 m. – VIII Europos futbolo čempionatas. Stipriausias miesto klubas TSV Fortuna Düsseldorf, taip pat yra VfL Benrath klubas.
Stebint Mariną
Stebint Mariną – 1992 m. Italijoje sukurtas erotinis trileris.
Turinys
Markas Derikas anksčiau buvo policininku Majamyje, tačiau susidėjo su narkotikais platinančiais nusikaltėliais ir turėjo pasirinkti – arba liudyti prieš juos, arba būti įkalintas. Markas pasirinko pirmąjį variantą ir išvengė kalėjimo, tačiau už tai jam buvo atkeršyta – nusikaltėliai susprogdino automobilį, kuriame buvo jo žmona ir sūnus.
Po šio sukrėtimo Markas tapo samdomu žudiku ir vieną diena gavo užsakymą – vykti į Buenos Aires nužudyti vieno iš mafijos vadeivų, kuris, kaip paaiškėja vėliau, ir užsakė Marko automobilio sprogdinimą.
Atvykęs į Argentiną, Markas apsistoja jam iš anksto užsakytame viešbučio kambaryje, kur jo laukia ginklas, drabužiai ir viskas, ko reikia operacijai atlikti. Besiruošdamas užduočiai, jis atkreipia dėmesį į gretimame numeryje gyvenančią merginą Mariną, kurią, pagautas smalsumo, ima stebėti. Jis mato, kad pas ją lankosi skirtingi vyrai, su kuriais mergina mylisi, ir kartą nusprendžia įsmukti į jos kambarį. Jam apžiūrint jos daiktus, pasirodo Marina ir netrukus jiedu atsiduria lovoje.
Nors ir planuodamas žmogžudystę, Markas nori likti kartu su mergina, tačiau tam yra kliūtis – Marinos vaikinas, kuris yra ne tik jos suteneris, bet, kaip paaiškėja, ir Marko taikinys. Jis atskleidžia merginai savo planus ir sulaukia jos pagalbos planuodamas nusikaltimą. Žmogžudystę jis įvykdo aukai žaidžiant polą, kuomet nušauna jį iš šautuvo.
Grįžęs į viešbutį jis skubiai renkasi daiktus, tačiau tuomet pasirodo Marina, kuri paleidžia į jį kulką, o iš paskos – ir jos vaikinas. Manydami, kad Markas negyvas, jie išsiskiria, Marina eina prie automobilio, o vaikinas lieka sutvarkyti kambario, tačiau sužeistas Markas atsigauna ir jį nušauna, o lauke paleidžia mirtiną šūvį ir į mėginančią pabėgti Mariną...
CocoRosie
thumb|240px
CocoRosie – dviejų amerikiečių seserų Sierra Rose Casady (Rosie) ir Bianca Leilani Casady (Coco) muzikinis duetas, susikūręs 2003 m. Jų kūryba priskiriama indie rock arba psych folk žanrams, kartais asocijuojama su New Weird America (arba freak folk) judėjimu; didelę įtaką merginų kūrybai darė hip-hop'as ir operinė muzika.
Grupė aktyvia veikla užsiimti pradėjo 2004 metais, o 2005 ir 2006 metais grojo JAV ir turėjo keletą koncertinių turų Europoje, kur grojo kartu su TV on the Radio, Bright Eyes, Devendra Banhart ir kitais.
Pradžia
Jų motina, mokytoja ir menininkė, dar mažas mergaites - Coco ir Rosie - vežiojosi po JAV, iš vienos valstijos į kitą, o jų tėvas taip pat keliavo, mokydamas Steiner Waldorf mokyklose. Jis buvo įtraukas į šamanizmą, tapo Pejoto kulto nariu. Dėl tėvų gyvenimo būdo Sierra ir Bianca visas vaikystės vasaras praleido keliaudamos pėsčiomis iš vieno rezervato į kitą.
Kai Sierra buvo penkerių, o Bianca trejų metų, tėvai išsiskyrė. Kai Sierrai suėjo keturiolika, motina ją išmetė iš namų. Sierra pateko į tėvo internatinę mokyklą. Į Verde Valley mokyklą Sedonoje, JAV valstijoje Arizonoje, atvyko ir jaunesnioji sesuo Bianca. Sierra keitė mokyklas kasmet, tad prarado ryšį su seserimi.
2000 metais, būdama dvidešimties, Sierra įsikraustė į mažą butą Monmartre, Prancūzijos sostinėje Paryžiuje, ir siekė tapti operos dainininke. Studijavo Paryžiaus konservatorijoje. Tuo metu Bianca studijavo lingvistiką ir sociologiją, o dalį savo laiko skyrė vizualiesiems menams bei rašymui.
CocoRosie susikūrimas
2003 metais Bianca pajuto, jog laikas kažką keisti. Ji paliko savo butą Niujorko rajone Brukline ir keliavo aplink pasaulį. Vieną dieną ji pasibeldė į Sieros namų Paryžiuje duris.
Keletą mėnesių merginos kone kiekvieną valandą praleido Sieros vonioje, ją pasirinkusios kaip geriausią akustiką turintį kambarį, labiausiai izoliuotą vietą bute. Greitai jos sukūrė hip hop'o įrašą, kuris niekada nebuvo išleistas, pavadintą „Word to the crow“, ir savo debiutinį albumą „La maison de mon rêve“.
Buvo planuota, jog šis albumas bus platinamas tik siaurame draugų rate, tačiau diskas su nekokybiškais, pilnais trikdžių įrašais, pateko į „Touch and Go/Quarterstick Records“ įrašų kompanijos rankas. Kai ši kompanija išleido pirmąjį CocoRosie albumą, seserys tapo neišskiriamos.
CocoRosie muzikos panaudojimas kitur
CocoRosie muzika panaudota įvairių kvepalų reklamose. Kenzo kvepalų „Amour“ reklamoje skambėjo CocoRosie daina „Good Friday“, taip pat Escada kvepalus „Into the Blue“ reklamavo daina „Not for Sale“. Abejose reklamose kurti romatiški, lėti filmai.
2005 metais Frederic Sanchez panaudojo „Brazilian Sun“, „Not for Sale“, ir „Good Friday“ kaip garso takelius Muccia Prada 2006 metų pavasario kolekcijos pristatymuose. Kompozicija buvo pavadinta „CocoRosie Through the Looking Glass“.
2008 metais CocoRosie muzika naudota švediškame Šekspyro „Hamleto“ variante, kuris rodytas Karališkajame dramos teatre, kur Jonas Malmsjo vaidino Hamletą. Jis ir Ofelija vis dainuodavo CocoRosie kūrinį „Werewolf“.
Dabartinė veikla
Bianca ir Sierra dabar gyvena Paryžiuje.
Sierra su draugu Matteah Baim sukūrė naują grupę pavadinimu Metallic Falcons, pasirašė kontraktą su Voodoo Eros Records. Šią prodiuserinę kompaniją įkūrė Bianca ir jos verslo partnerė Mellisa Shimkovitz.
2008 metų gegužės 13 dieną CocoRosie išleido singlą „God Has a Voice, She Speaks Through Me“, kuris pasirodys ir jų naujame albume.
Kuokelis
thumb|right|220px|Kuokeliai: 1. Kotelis, 2. Dulkinė thumb|right|230px|Kuokeliai: 3. Pusdulkinės, 4. Jungė
Dulkinė sudaryta iš dviejų pusdulkinių ir jungės. Pusdulkinėse yra po du dulkializdžius, kuriuose išsivysto žiedadulkės. Koteliu pernešamas maistas ir vanduo.
Vieno žiedo kuokelių visuma žiede vadinama kuokelynu.
Ķajrat FK
Almatos „Ķajrat“ – Kazachijos futbolo klubas iš Almatos.
Istorija
2008 m. sezone žaidė Kazachijos Superlygoje, bet 2009 m. pradžioje dėl finansinių sunkumų perkeltas į žemesniąją lygą.
Didysis aštuonetas
Didysis Aštuonetas (G8) – tarptautinė, neturinti įstatų ir sekretoriato, organizacija, kurią sudarė Kanada, Prancūzija, Vokietija, Italija, Japonija, Rusija, Jungtinė Karalystė, ir JAV. Kartu šios šalys sukuria apie 50 % pasaulio produkcijos.
Šis forumas susidarė 1975 m. Prancūzijoje, tuomet susirinkus šešioms pasaulio valstybėms: Prancūzijai, Vakarų Vokietijai, Italijai, Japonijai, Jungtinei Karalystei ir JAV. Po metų organizacija tapo Didžiuoju septynetu prisijungus Kanadai. Nepaisant to, kad 1998 m. buvo prijungta Rusija, G7 veikia iki šiol. ES taip pat priklauso G8 grupei, tačiau ji negali rengti susirinkimų.
G8 kasmetinius susirinkimus rengia narės šalys, o jiems vadovauja šalių vyriausybių vadovai. Susirinkimus rengia vis kita šalis eilės tvarka.
Dėl aktyvaus Rusijos dalyvavimo 2014 m. Krymo krizėje, buvo iškeltos didelės abejonės dėl šios šalies buvimo G8 grupėje. Kai kurie šalių lyderiai pritarė tam, kad Rusija būtų pašalinta iš šios organizacijos. Tuo pačiu pasiruošimas 40-ajam G8 susirinkimui Sočyje buvo sustabdytas. Kovo 24 d. G-8 vadovas Deividas Kameronas pareiškė, kad susitikimas Sočyje neįvyks, ir Rusija nedalyvaus G7 (Rusija lygtinai nėra G8 narė) susitikime Hagoje dėl branduolinio saugumo.
Tartaras
Tartaras (gr. ταρταρος) graikų mitologijoje – kartu dievybė ir vieta požemio pasaulyje, esanti žemiau už Hadą. Senoviniuose atskiruose šaltiniuose ir misterijų mokyklose Tartaras yra nesusietas pirmas egzistuojantis „dalykas“ iš kurio gimė šviesa ir kosmosas.
Dzeusas Iliadoje tvirtina, kad Tartaras yra „taip žemai po Hadu, kaip žemė po dangumi“. Vieta yra taip toli nuo saulės ir taip giliai žemėje, kad Tartaras yra apsuptas trimis nakties sluoksniais, kuriuos supa bronzinė siena, apimanti visą Tartarą. Tai yra drėgna, šalta ir baisi bedugnė, pranykstanti tamsoje. Tartaras yra vienas iš primapradžių objektų, kartu su Chaosu, Gaja (Žemė), Erotu (meilė), kurie atsirado visatoje.
Kai pagal graikų mitologiją Hadas yra mirusiųjų vieta, Tartaras irgi turi daug gyventojų. Kai Kronas (titanų valdymas) atėjo į valdžią, jis įkalino kiklopus Tartare. Dzeusas juos išleido padėti kovoje prieš titanus. Galiausiai po 10 metų titanai buvo įveikti ir nutrenkti į Tartarą. Ten juos saugojo hekatonkheirai, penkiasdešimt galviai, šimtarankiai milžinai. Vėliau Dzeusas įveikė pabaisą Tifona, Tartaro ir Gajos sūnų, kurį taip pat nusviedė į bedugnę.
Tartaras taip pat vieta, kurioje atliekama bausmė. Pavyzdžiui, Sizifas, kuris buvo vagis ir žudikas, pasmerktas amžinai stumti didelį akmenį, kuris vis nurieda žemyn priėjus viršūnę. Ten dar buvo Iksionas, pirmasis žmogus praliejęs giminaičio kraują. Jis padarė taip, kad jo būsimos žmonos tėvas įkristų į degančių anglių duobę, taip norėdamas išvengti nuotakos mokesčio. Atitinkama bausmė buvo amžinai suktis ant degančio rato. Tantalas, kuris norėjo dievams paduoti vietoje maisto savo sūnų. Jis turėjo stovėt vandens baseine, virš jo yra lengvai pasiekiamos medžio šakos pilnos prisirpusių vaisių, kai tik jis siekia vaisiaus, šakos pakelia jo siekiamą valgį neleisdamos paimti. Kai tik Tantalas pasilenkia atsigerti vandens, vanduo nuslūgsta, prieš jam išgeriant bent kiek.
Romėnų mitologijoje Tartaras yra vieta, kur keliauja nusidėjėliai. Aeneidėje Virgilijus aprašė kaip milžinišką vietą, apsupta Flegetono, degančios upės, ir trigubos sienos, kad nusidėjaliai nepabėgtų. Tartarą saugo Hidra su penkiasdešimt juodų nasrų, kuri yra prie spiegiančių vartų saugomų vienalyčių adamanto kolonų, medžiagos panašios į deimantą, tokios tvirtos, kad niekas negali jos prakirsti. Viduje yra pilis su plačiomis sienomis ir aukštais metaliniais bokštais. Tisifonė, viena iš Furijų, atstovaujanti kerštą, nemiegodama stovi sargyboje bokšto viršuje plakdama botagu. Ten, sakoma, yra bedugnė, kurios gylis dvigubai didesnis nei Olimpo aukštis. Bedugnės apačioje guli titanai, Alonėjaus dvyniai sūnus ir daug kitų nusidėjėlių, nubaustų už panašias graikų mituose aprašytas nuodėmes. Trys teisėjai Ajakas, Radamantas ir Minas sprendžia, kurie iš numirusiųjų keliaus į Tartarą. Radamantas teisia azijiečių sielas; Ajakas teisia europiečių sielas; Minas teisia graikus.
Iš graikų žodžio atsirado etnonimas tartarai, atseit, baisūs žmonės lyg iš pelenų.
F1 2009
F1 2009 – kompiuterinis žaidimas, išleistas „Codemasters“ kompanijos. Žaidimas paremtas realiu 2009 m. Formulės 1 sezonu. Tai buvo pirmasis „Codemasters“ išleistas žaidimas apie F-1 lenktynes. Žaidimas buvo išleistas 2009 m. lapkričio 17 d. Wii ir PlayStation Portable konsolėms.
F1 2009 naudoja Codemasters sukurtą „EGO“ variklį, kuris buvo naudojamas kitiems kompanijos gaminiams. „F1 2009“ žaidime yra visos 2009 m. sezono oficialios Formulės 1 trasos, taip pat žaidėjas gali rinktis iš visų 20 sezoną pradėjusių Formulės 1 lenktynininkų. Žaidime pasirodė „slick“ tipo padangos kaip ir dar viena naujovė – KERS sistema. Žaidėjas gali žaisti „Singleplayer“ ir „Multiplayer“ režimais, taip pat rinktis dalyvauti vieneriose lenktynėse ar visame sezone. Kiekvienose lenktynėse žaidėjas gali dalyvauti treniruotėse, kvalifikacijoje ir pačiose lenktynėse.
Pščulčinas
Pščulčinas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kobilino Božimų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 26 km į šiaurės rytus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 28 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 28 namai ir 287 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 47 namai ir 304 gyventojai, iš kurių 162 vyrai ir 142 moterys.
Mokehuės ežeras
Mokehuės ežeras  – ežeras Argentinoje, pačiuose Neukeno provincijos vakaruose, pasienyje su Čile. Telkšo Andų kalnuose, 1090 m aukštyje. Ežeras ledyninės kilmės, nusidriekęs šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi. Rytuose jungiasi su Aluminės ežeru. Pakrantėse auga tipiški Patagonijos Andų miškai (notofagai, araukarijos pušys). Lašišinių žuvų žvejyba. Prie šiaurinio kranto yra Ikalmos kalnų perėja.
Lazdynas (reikšmės)
Lazdynas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Lazdynienė (ištekėjusi moteris) ir Lazdynaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Call of Duty
Call of Duty − pirmojo asmens šaudyklė, sukurta įmonės „Infinity Ward“ ir išleista 2003 m. spalio 29 d. „Activision“. Tai yra to paties pavadinimo žaidimų serijos pirmoji dalis. Žaidime veiksmas vyksta Antrojo pasaulinio karo metais. „Call of Duty“ naudoja „Quake III: Team Arena“ grafinį variklį. Žaidimas yra panašus į kitus šio žanro žaidimus, pvz., „Medal of Honor“, kadangi susideda iš vieno žaidėjo kampanijos ir misijų. Tačiau kitaip nei „Medal of Honor“ žaidime, galima žaisti ne tik už Amerikos kareivį, bet ir už Didžiosios Britanijos ar Sovietų Sąjungos kareivius.
Apžvalga
„Call of Duty“ veiksmas vykta Antrojo pasaulinio karo metu, žaidėjas valdo pėstininkų divizijos kareivį. Kiekviena misija susideda iš kelių objektų, kurie yra pažymėti displėjuje, primenančiame kompasą (heads-up display). Žaidėjas turi įvykdyti visus objektus, kad gautų naują misiją. Žaidimą galima bet kada išsaugoti ir paleisti iš naujo, vėlesniuose „Call of Duty“ serijos žaidimuose šią funkciją atlieka sistema, dėl to misiją galima pradėti tik nuo tam tikros sistemos išsaugotos vietos.
Žaidėjas vienu metu gali neštis du pagrindinius ginklus, pistoletą ir aštuonias granatas (vėlesniuose šios serijos žaidimuose galima neštis tik du ginklus, tačiau taip pat gaunamas peilis, nešiojamas prie perpetės). Ginklus galima keisti į kitus, rastus mūšio lauke. Kitaip nei kituose serijos žaidimuose, šiame galima pasirinkti šaudymo režimą (šaudyti pavieniais šūviais ar serijomis). „Call of Duty“ buvo viena pirmųjų pirmojo asmens šaudyklių pradėjusių naudoti iron sight taikymosi režimą. Žaidime taip pat galima naudotis kitais, įvairiais ginklais, pvz., kulkosvaidžiais, vairuoti tankus, šarvuočius ir kitas transporto priemones.
Žaidimas naudoja tipinę gyvybės taškų sistemą, kur gyvybių skaitiklio limitas pavaizduotas lentelėje. Susižeidus galima pasinaudoti pirmosios pagalbos rinkiniais, kuriuos galima rasti įvairiose žaidimo vietose. Vėlesnėse serijos dalyse gyvybių skaitiklio nebelieka, gyvybės susigrąžinamos pasitraukus iš ugnies lauko.
Žaidimas turi dar vieną ypatingą savybę: šalia nugriaudėjus sprogimui, žaidėjas trumpam patiria imituotą spengimą ausyse, atitinkantį prislopinto garso efektą, taip pat pasireiškia neryškus matymas, veiksmas sukasi lėčiau.
„Call of Duty“ puikiai perteikia tikro mūšio lauko vaizdą. Žaidėjas juda ne vienas kaip daugelyje tokio žanro žaidimuose, o kartu su keliais kitais kareiviais, kurie padeda kovoje, tačiau žaidėjas visada yra atakos smaigalyje ir kai kuriuos objektus turi įvykdyti vienas.
Kritika
Žaidimas susilaukė neeilinio pasisekimo. Kritikai apie jį atsiliepė itin gerai, Metacritic įvertinimas buvo net 91 %, o GameRankings 92 %.
2003 m. „Call of Duty“ pelnė „Metų žaidimo apdovanojimą“ iš kelių kritikų svetainių. 2004 m. Interaktyvių menų ir mokslo akademijos apdovanojimuose laimėjo „Metų žaidimo apdovanojimą“, nurungiant tokius žaidimus, kaip kad „Command & Conquer: Generals“, „Max Payne 2: The Fall of Max Payne“ ir „Rise of Nations“. Žaidimas taip pat pelnė „Metų kompiuterinio žaidimo“, „Metų pirmojo asmens šaudyklės žaidimo“ apdovanojimus ir buvo nominuotas už „Išsiskiriančią inovaciją“ ir „Išsiskiriančius pasiekimus muzikos bei garso kompozicijose“ Interaktyvių pasiekimų apdovanojimuose.
„Call of Duty“ taip pat buvo nominuotas kaip „Geriausias žaidimas“ 2004 m. Žaidimų kūrėjų pasirinkimo apdovanojimuose (Game Developers Choice Awards). Nors žaidimui laimėti apdovanojimo nepavyko, žaidimą kūrusi kompanija „Infinity Ward“ laimėjo „Metų naujokės studijos“ apdovanojimą. Čakas Rusomas pelnė „Meistriškumo muzikoje“ apdovanojimą už savo darbą kuriant žaidimui muziką.
IGN žaidimui davė 9,3 balo iš 10. Denas Adamsas iš IGN priskyrė tik vieną neigiamą kritiką − tai, kad žaidimas buvo per trumpas, ką taip pat teigia ir kiti kritikai.
Piestelė
thumb|right|260px|[[Tulpės žiedo piestelė: 1. Purka, 2. Mezginė]] Piestelė – magnolijūnų augalų žiedo dalis. Jos apatinė paplatėjusi dalis, gaubianti sėklų užuomazgas, vadinama mezgine, viršutinė dalis skirstoma į liemenėlį ir purką. Purka išskiria lipnų skystį, dėl to ant jos patekusios žiedadulkės prilimpa ir sudygsta. Sudygusi žiedadulkė išleidžia dulkiadaigį, kuris skverbiasi liemenėlio tarpuląsčiais į mezginę.
Brynäs IF
Jevlės „Brynäs“ – Švedijos futbolo klubas iš Jevlės.
Istorija
1925 m. tapo Švedijos čempionais.
1979–1981 m. buvo prisijungęs prie Gefle IF klubo.
Pastaruoju metu žaidė šeštos pakopos pirmenybėse.
Adygėja
thumb|250px|right
Adygėjos respublika (Адыгэ Республик) – respublika Rusijos Federacijos sudėtyje.
Geografija
Adygėja išsidėsčiusi Kaukazo kalnų prieškalnėse. Šiaurinėje dalyje plyti lygumos, o pietuose – kalnai. Miškai dengia beveik 40 % respublikos teritorijos. Respublikos plotas – 7600 km². Adygėja ribojasi tik su Krasnodaro kraštu. Aukščiausias Adygėjos taškas – Čugušo kalnas (3238 m). Laiko zona: Maskvos laiko zona (MSK/MSD). UTC pridėtinis laikas +03:00 (MSK)/+0400 (MSD).
Vandens telkiniai
Kubanės upė (870 km) – viena iš didžiausių upių Kaukazo regione, joje vyksta laivyba. Kubanės upė formuoja šiaurinę sienos dalį tarp Adygėjos ir Krasnodaro krašto. Kitos Adygėjos upės:
Respublikoje nėra didelių ežerų. Yra kelios vandens saugyklos:
Kalnai
Respublikos kalnų aukštis svyruoja nuo 2000 iki 3238 m. Didžiausi kalnai respublikoje yra šie:
Naudingosios iškasenos
Respublika turtinga naftos ir gamtinių dujų. Taip pat randama aukso, sidabro, volframo, geležies ir kitų naudingųjų iškasenų.
Klimatas
Vidutinė sausio temperatūra -2 °C. Vidutinė liepos temperatūra +22 °C. Vidutinis kasmetinis kritulių kiekis 700 mm.
Istorija
Adygėja kaip autonominė sritis įsteigta kartu su Tarybų Sąjungos įkūrimu 1922 m. rugpjūčio 24 d. Tuo metu Krasnodaras buvo administracinis srities centras. 1928 m. rugpjūčio 13 d. autonominė Adygėjos respublika buvo atskirta nuo Krasnodaro krašto. Maikopas administraciniu centru tapo 1936 m., kai srities sienos buvo pakeistos. 1991 m. liepos 3 d. srities statutas buvo pakeltas iki respublikos Rusijos Federacijos jurisdikcijoje. Pirmasis Adygėjos respublikos prezidentas Aslanas Alijevičius Džarimovas, išrinktas 1992 m. sausį. 2002 m. respublikos prezidentu tapo Hazretas Sovmenas. Kadangi jis ir didžiuma politinio elito Adygėjoje yra adygai, slavų kilmės politikai susibūrė į organizaciją, save vadinančia Slavų Unija. Ji teigia, kad Adygėjoje etniniai rusai yra diskriminuojami. Organizacija palaikė Adygėjos respublikos susiliejimą su Krasnodaro kraštu, bet Kremlius šio sumanymo neparėmė.
Gyventojai
2022 m. duomenimis respublikoje gyveno 468 340 žmonės. Dauguma gyventojų – rusai, o adygai (čerkesai) sudarė 25 %.
Miestai
Didžiausi miestai 2002 m. (> 10 tūkst. gyventojų):
Ekonomika
thumb|250px|Adygėja
Nors Adygėjos respublika yra viena iš neturtingiausių respublikų Rusijoje, šalyje gausu miškų, o dirvožemis labai derlingas. Šalis eksportuoja grūdus, saulėgrąžas, arbatą, tabaką ir kitus produktus. Išvystyta avininkystė ir kiaulininkystė. Iš pramonės šakų labiausia vystomos maisto, medienos, medžio apdirbimo, popieriaus, sunkiosios technikos ir metalo pramonės šakos.
Transportas
Maikope yra mažas oro uostas (ICAO oro uostų kodas URKM), respublikos teritorija eina kelios geležinkelio linijos.
Kultūra
Adyghabze (adygų kalba) priklauso šiaurės vakarų Kaukazo kalbų grupei. Kartu su rusų, adygų kalba yra valstybinė Adygėjoje. Respublikoje yra 8 valstybiniai ir 23 viešieji muziejai. Didžiausias – Nacionalinis Adygėjos Respublikos muziejus, esantis Maikope. Adygėjos valstybinis universitetas ir Maikopo valstybinis technologinis institutas yra Maikopo mieste. Tai – dvi didžiausios švietimo įstaigos Respublikoje.
NK Lučko Zagreb
Zagrebo „Lučko“ – Kroatijos futbolo klubas iš Zagrebo miesto vakarinio priemiesčio Lučko.
FA
FA gali reikšti:
fa gali reikšti:
Fa gali reikšti:
Alėcka
Istorija
XIV a. minimas kaimas; XVI a. viduryje buvo pilis. 1560 m. gavo miesto teises, priklausė Rytų Prūsijai, Alėckos apskrities centras. 1920–1945 m. priklausė Vokietijai. 1946–1975 m. – pavieto centras.
1861 m. pastatyta evangelikų bažnyčia.
Veikia nedidelės maisto, siuvimo pramonės, statybinių medžiagų gamybos, žaislų gamybos, medžio ir metalo apdirbimo įmonės. Turizmas, vandens sportas.
Šaltiniai
Olecko
Kalamoniškis
Kalamoniškis – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Obelių.
Osvaldas Janonis
Osvaldas Janonis (g. 1948 m. lapkričio 25 d. Netikiškiuose, Svėdasų valsčius – 2020 m. gruodžio 9 d. Kaunas ) - Lietuvos bibliografas, pedagogas, socialinių mokslų daktaras, profesorius.
Biografija
1966 m. baigė Troškūnų vidurinę mokyklą (Anykščių raj.), 1970 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakultetą. 1976–1979 m. Leningrado N. Krupskajos kultūros instituto aspirantas. 1979 m. pedagogikos mokslų kandidatas.
1970–1971 m. dirbo Lietuvos valstybinėje respublikinėje bibliotekoje (nuo 1989 m. Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka), 1993–2000 m. – jos Bibliografijos ir knygotyros centre, 1973–1974 m., 1989–2001 m., 2002–2004 m. – Kauno viešojoje bibliotekoje. 1971–1993 m. Vilniaus universiteto Kauno humanitarinio fakulteto (iki 1989 m. – Kauno vakarinis fakultetas) dėstytojas, 1981–1982 m. – Bibliotekininkystės ir bibliografijos katedros vedėjas, nuo 1993 m. dėstė Komunikacijos fakulteto Knygotyros ir dokumentotyros institute. 2001–2002 m. dirbo moksliniu bendradarbiu docentu Klaipėdos universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto Bibliotekininkystės katedroje. Nuo 2005 m. profesorius. Nuo 2012 m. kovo mėn. Vilniaus universiteto afiliuotasis profesorius.
Mokslinė veikla
Svarbiausios mokslinės veiklos kryptys: bibliografijos mokslo metodologija, bibliografinės apskaitos istorija ir metodika. Lietuvos bibliografijos C serijos „Lietuviškų periodinių leidinių publikacijos 1912-1918“ metraščių vienas sudarytojų, 1891–1892 m. ir 1904–1905 m. metraščių redaktorius, nuo 1999 m. tarptautinio bibliografijos leidinio „ABHB: Annual Bibliograhy of the History of the Printed Book and Libraries“ ir tarptautinės bibliografinės duomenų bazės „BHO: Book History on Line“ vienas sudarytojų, enciklopedinio žodyno „Knygotyra“ (1997 m.) vienas rengėjų. Parengė mokomųjų leidinių. Sudarė 2004 m. A. Šeškevičiaus, kt. personalines bibliografijos rodykles, 2012 m. sudarė istorijos ir kraštotyros žinyną „Сурдегский в честь Сошествия Св. Духа на апостолов мужской монастырь“.
Antėjas
thumb|180px|Heraklis ir Antėjas Antėjas (arba Antis berberų kalboje) graikų ir barberų mitologijoje – Gajos ir Poseidono sūnus. Jo žmona buvo Tinjija. Jis buvo nepaprastai stiprus ant žemės (savo motinos), bet pakeltas į orą pasidarydavo silpnas kaip vanduo. Jis iškviesdavo į imtynių dvikovas visus atvykėlius, sumušdavo ir nužudydavo. Antėjas rinko praeinančių keleivių kaukoles, norėdamas pastatyti savo tėvui Poseidonui šventyklą iš kaukolių. Bet atvyko Heraklis atrado jo paslaptį ir sunaikino jį. Heraklis suprato, kad negali įveikti Antėjo mesdamas žemėn, ir Antėjas suprato, kad negali įveikti Heraklio sutriuškindamas šio kaukolę. Galų gale Heraklis suprato, kad Antėjo galios šaltinis yra žemė, todėl laikė iškėlęs Antėją kol šis mirė. Plinis, kartodamas Euantą, sako, kad žmogus iš Antėjo šeimos buvo atrinktas daugelio ir atvežtas prie Arkadijos ežero, kur jis pasikabino savo drabužius ant pelenų medžio ir perplaukė ežerą. Todėl jis buvo paverstas vilku, ir taip jis klajojo devynerius metus. Tada jei jis neužpuls nė vieno žmogaus, jis bus laisvas perplaukti atgal ir atgaus buvusią formą.
Bolonijos Fortitudo
Komandos pavaidinimų kaita
Klubo pavadinimas keitėsi nuo 1966 m. Pavadinimas pasikeisdavo kartu su klubo rėmėjais.
Antėjas
Oviijus IX, 184.
Dieviškojoje komedijoje, Antėjas yra milžinas saugantis devintą pragaro ratą, ir nuleidžia Dantę ir Vergilijų žemyn prie apledėjusio Kokito.
Čilojės provincija
Čilojės provincija  – provincija Čilėje, Los Lagoso regiono centrinėje dalyje. Administracinis centras – Kastras.
Provincijos apima salinę Los Lagoso dalį – Čilojės salyną su Čilojės sala. Provincijoje yra UNESCO pasaulio paveldo objektas – medinės Čilojės bažnyčios.
Sikori Bartičkai
Sikori Bartičkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kobilino Božimų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 6 namai ir 29 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 6 namai ir 33 gyventojai, iš kurių 17 vyrai ir 16 moterys.
Rudy Rucker
Rudolfas fon Biteris Rukeris (g. 1946 m. kovo 22 d.) – JAV matematikas, informatikas, mokslinės fantastikos rašytojas, filosofas ir vienas kiberpanko literatūros judėjimo pradininkų. Geriausiai žinomas dėl romanų serijos „Ware Tetralogy“, kurios du kūriniai („Software“ ir „Wetware“) pelnė Philip K. Dick apdovanojimą.
Amerikietė žmona
Amerikietė žmona – 1986 m. sukurtas filmas.
Rudy Rucker
Biografija
Rukeris gimė Luisvilyje, Kentukio valstijoje. Jis lankė Šv. Ksaviero vidurinę mokyklą, Svortmoro koledže 1969 m. gavo matematikos bakalauro diplomą, o 1973 m. Rutgerso universitete įgijo daktaro laipsnį.
Nuo 1972 iki 1978 m. Rukeris dėstė Niujorko valstijos universitete Dženesou (Geneseo) miestelyje. Gavęs subsidiją iš Aleksanderio fon Humbolto fondo, 1978–1980 m. dėstė Heidelbergo universitete. Vėliau, 1980–1982 m., dėstė Randolfo Makono moterų koledže Linčburgo mieste, Virdžinijoje. Vėliau ketverius metus rašė kūrinius. Įkvėptas interviu su Stefenu Volframu, Rukeris 1986 m. patapo informatikos profesoriumi San Chosė valstybiniame universitete ir dėstė iki 2004 m.
Amerikietė žmona
Turinys
Laikinai Jungtinėse Valstijose dirbantis dėstytojas iš Italijos Eduardo įsimyli ir veda Editą. Jau vestuvių dieną jam į akis krinta jos draugė Ana, ištekėjusi už Editos brolio Sašos. Abi poros išsirengia į povestuvinę kelionę į Veneciją, kur Eduardo jausmai Anai dar labiau suliepsnoja ir sulaukia atsako. Grįžę į Valstijas, jiedu tampa meilužiais, o Ana prisipažįsta, kad jos santuoka su Saša fiktyvi, nes pastarasis yra gėjus.
Rudy Rucker
Biografija
Rukeris suformavo transrealizmo stilių, kurį apibrėžė savo 1983 m. esėje „The Transrealist Manifesto“: tai mokslinė fantastika, paremta paties autoriaus gyvenimu ir tiesioginiu suvokimu, sumaišyta su fantastikos elementais, kurie simbolizuoja psichologinę kaitą. Šios idėjos pritaikytos daugumoje Rukerio romanų ir apsakymų. Vienas tokių pavyzdžių yra romanas „Saucer Wisdom“, kuriame pagrindinis veikėjas pagrobiamas ateivių. Savo pirmąjį transrealizmo romaną „White Light“ Rukeris parašė būdamas Heidelberge.
Amerikietė žmona
Turinys
Nepaisant meilužės, Eduardo pavydi Editai vyrų dėmesio. Kartą šį išvyksta į komandiruotę ir nors laisvas dienas Eduardo leidžia su Ana, jam kelia nerimą ar žmona taip pat neturi meilužio. Įtarimas dar labiau sustiprėja, kuomet jis, nuvykęs į Editos darbovietę, sužino, kad ši tiesiog pasiėmė atostogų. Kuomet ji, grįžta, Eduardo iškelia sceną ir jį nuramina tik Saša, išvedęs į kitą kambarį ir pasakęs tiesą – jo sesuo serga smegenų vėžiu ir jie kartu lankėsi pas įvairius gydytojus.
Filmo pabaigoje rodomos Editos laidotuvės ir Eduardo, duodantis priesaiką tapti Jungtinių Valstijų piliečiu...
Rudy Rucker
Iškeltos idėjos
Rukeris savo romanuose dažnai tyrinėja mokslines ir matematines idėjas; „White Light“ jis apžvelgia begalybės sąvoką, tuo tarpu kūrinyje „Ware Tetralogy“ paaiškinamas natūraliosios atrankos panaudojimas programinės įrangos kūrime (taip pat aptarta ir 1994 m. kūrinyje „The Hacker and the Ants“). Jo romanuose taip pat iškeliamos mistinės filosofijos idėjos, kurias jis su trupučiu ironijos apibendrino savo darbe „The Central Teachings of Mysticism“ (įtrauktame į „Seek!“, 1999 m.).
Jo negrožinės literatūros kūrinyje „The Lifebox, the Seashell, and the Soul: What Gnarly Computation Taught Me About Ultimate Reality, the Meaning Of Life, and How To Be Happy“ apibendrinamos įvairios filosofijos, kurių jis laikėsi daugelį metų. Kūrinys pasibaigia eksperimentine išvada, kad mes galbūt pelningai pasaulį suvokiame kaip skaičiavimų sistemą, paskutinėje pastaboje teigiama, kad „galbūt ši visata yra tobula“.
Bibliografija
{|
Apykaklėtasis mangabis
Apykaklėtasis mangabis (Cercocebus torquatus) – šunbeždžionių (Cercopithecidae) šeimos primatas, priklausantis markatų pošeimiui.
Ši rūšis daugiausia laiko praleidžia ant žemės. Turi juosvą kailį, rausvai pilką veidą ir duobutes žemiau skruostų. Stipriais žandikauliais ir dantimis sutraiško riešutus, kuriuos laiko rankoje. Mišriuose būriuose būna patinai, patelės ir jaunikliai. Patinai nustato hierarchiją, tačiau poruojasi ir paklūstantys patinai, kartais netgi dažniau negu viršesnieji. Laikosi būriais iki 90 gyvūnų.
Paplitę Vakarų Afrikoje. Sparčiai nykstanti rūšis.
Kiaulė-taupyklė
thumb|Vokiška kiaulė-taupyklė, apie [[1970 m.]] thumb Kiaulė-taupyklė – tradicinės formos taupyklė. Dažniausiai pagaminta iš porceliano arba keramikos, paprastai skirta vaikams, siekiant ugdyti pinigų taupymo savybes. Monetų pripildyta taupyklė paprastai sudaužoma, nors pavienės monetos gali būti iškrapštomos ir nedaužant.
Žodžio kilmė
Viduramžiais anglai žodžiu pygg vadino kokį nors indą, kuriame įdedami smulkūs namų apyvokos daiktai. Kai kuriuose namuose į tokius indus buvo dedamos ir monetos. Ilgainiui šis žodis imtas tapatinti su 'kiaulė', todėl pradėtos gaminti kiaulės formos taupyklės.
Deferribacteres
Deferribacteres – bakterijų (Bacteria) karalystės bakterijų tipas.
Balboa (valiuta)
Istorija
Balboa pakeitė Kolumbijos pesą 1904 m., iš karto po šalies nepriklausomybės paskelbimo. Balboa buvo susieta su JAV doleriu (kuris yra teisėta mokėjimo priemonė Panamoje) santykiu 1:1 nuo jos įvedimo ir cirkuliavo kartu su doleriais.
Monetos
1904 m. buvo išleistos 2½, 5, 10, 25 ir 50 centisimų nominalo sidabrinės monetos. Šios monetos buvo susieti pagal svorį su 25 gramų 50 centisimų moneta, nukaldinant 2½ centisimų monetą 1¼ gramų svorio. Jos mažas dydis paskatino monetą vadinti „Panamos piliulė“ arba „Panamos perlas“. 1907 m. buvo išleistos vario nikelio ½ ir 2½ centisimų monetos, o 1929 m. išleista to paties lydinio 5 centisimų moneta. 1930 m. išleistos 1/10, ¼ ir ½ balboa monetos ir 1931 m. - 1 balboa moneta, kurios buvo identiško dydžio ir sudėties, kaip atitinkamos JAV monetos. 1935 m. išleistos bronzinės 1 centisimo monetos ir 1¼ centisimo monetos, nukaldintos 1940 m.
1966 m. Panama, kaip ir JAV, pakeitė savo sidabrines monetas vario nikelio lydinio dengtomis variu 1/10, ¼ balboa ir .400 grynumo ½ balboa monetomis. Tais metais 1 balboa monetos buvo išleistos pirmą kartą nuo 1947 m. 1973 m. buvo išleistos vario nikelio lydinio dengtos variu ½ balboa monetos. Tolimesni 1 balboa monetų leidimai buvo daromi nuo 1982 m. ir buvo iš vario nikelio lydinio bei nebuvo mažinamas dydis.
Dabartinės 1 ir 5 centisimų bei 1/10, ¼ ir ½ balboa monetos yra tų pačių svorio, matmenų ir sudėties, kaip ir, atitinkamai, 1, 5, 10 ir 25 JAV centų ir 1 JAV dolerio monetos.
Banknotai
Panamos banknotai, pavadinti balboa, buvo atspausdinti 1941 m. prezidento Arnulfo Ariaso. Jie buvo pervadinti po kelių dienų, pavadinus „Septintos dienos doleris“. Tai buvo vieninteliai Panamoje naudoti banknotai, o JAV banknotai cirkuliavo prieš ir po to.
Lazutka
Lazutka − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Lazutkienė (ištekėjusi moteris) ir Lazutkaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Juodkalnija
Juodkalnija (juodk. Црна Гора / Crna Gora – „Juodas kalnas“)  – valstybė Pietryčių Europoje, prie Adrijos jūros. Juodkalnija ribojasi su Serbija ir Kosovu rytuose, Bosnija ir Hercegovina šiaurės vakaruose, Kroatija vakaruose ir Albanija pietuose. Sostinė ir didžiausias miestas – Podgorica. Istorinė ir kultūrinė Juodkalnijos sostinė – Cetinė.
Ankstyvaisiais viduramžiais dabartinės Juodkalnijos teritorijoje buvo trys kunigaikštystės: Duklia, daugmaž pietinėje pusėje; Travunija vakaruose; Raška šiaurėje. 1042 m. archontas Stafanas Vojislavas pradėjo sukilimą ir iškovojo Duklios nepriklausomybę nuo Bizantijos imperijos bei tapo Vojislavjevičių dinastijos pradininku. XIV–XV a. iškilo nepriklausoma Zetos kunigaikštystė, kurią 1356–1421 m. valdė Balšičių dinastija, o 1431–1498 m. – Crnojevičių dinastija. Tuomet pradėtas naudoti ir Juodkalnijos vardas. Patekusi į Osmanų imperiją Juodakalnija 1697 m. faktiškai atgavo nepriklausomybę valdant Petrovič-Njegošo dinastijai. Iš pradžių tai buvo teokratinė valstybė, valdoma valdovų-vyskupų, nuo 1852 m. pradėjo valdyti pasaulietiniai valdovai. Juodkalnijos nepriklausomybę didžiosios valstybės de facto pripažino Berlyno kongrese 1878 m., po Juodkalnijos-Osmanų imperijos karo. 1905 m. šalis tapo karalyste. Po Pirmojo pasaulinio karo tapo Jugoslavijos dalimi. Iširus Jugoslavijai Serbija ir Juodkalnija sudarė Federacinę Jugoslavijos Respubliką, kuri 2003 m. buvo pervadinta į Serbijos ir Juodkalnijos Sąjungą. Juodkalnija šioje sąjungoje užėmė 13,5 % teritorijos. Po nepriklausomybės referendumo 2006 m. gegužę Juodkalnija paskelbė nepriklausomybę ir jos federacija su Serbija tų pačių metų birželio 3 d. buvo panaikinta.
Nuo 1990 m. Juodkalnijoje valdė Demokratinė socialistų partija kartu su mažesnėmis koalicinėmis partijomis. Pasaulio bankas šalį priskiria aukštesnių vidutinių pajamų šalims. Juodkalnija yra JTO, NATO, Pasaulio prekybos organizacijos, Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos, Europos Tarybos ir Centrinės Europos Laisvosios Prekybos sutarties narė. Juodkalnija yra Viduržemio jūros valstybių sąjungos narė įkūrėja. Nuo 2010 m. turi oficialų Europos Sąjungos šalies-kandidatės statusą. Nuo 2017 m. – NATO narė. Kaip valiutą naudoją eurą, nors formaliai eurozonai nepriklauso.
Istorija
Senovėje Juodkalnija sudarė Ilyrijos dalį ir 9 m. buvo užimta romėnų. Valdoma kaip Dalmatijos, vėliau Praevalitanijos provincija. Pagal didžiausią regiono miestą Doklea kraštas romėnų buvo vadinamas Docleata. Kuomet slavai 5-6 a. kolonizavo kraštą ir asimiliavo vietos ilyrus, regiono pavadinimas buvo suslavintas ir tapo Duklja. Iki IX a. regione įtaką turėjo Bizantijos imperija.