cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jonavos žydų genocido vieta
Istorija
Vėliau buvo įrengtas atminimas, kasmet rengiami minėjimai, mitingai (pvz., 2004 m. rugsėjo 23 d. Girelėje vyko mitingas, skirtas žydų genocido dienai atminti, į kurį atvyko kraštiečiai žydai).
Enrico Letta
Biografija
1994 m. baigė politologijos studijas Pizos universitete. Jau 1998 m. paskirtas Europos reikalų ministru Massimo d’Alemos vyriausybėje, 1999–2001 m. – Italijos pramonės, prekybos ir turizmo ministras. 2001 m. išrinktas Italijos parlamento nariu. 2004–2006 m. – Europos parlamento narys. Europos parlamentą paliko tapęs Romano Prodi vyriausybės sekretoriumi (2006–2008 m.).
Po 2013 m. Italijos parlamento rinkimų susiklosčius krizinei situacijai, Italijos prezidentas Giorgio Napolitano pavedė E. Letai suformuoti vyriausybę. Vyriausybės nariai prisiekė 2013 m. balandžio 28 d.
2013 m. spalio 2 d. E. Letai buvo paskelbtas nepasitikėjimas, tačiau parlamente jam pavyko sulaukti teigiamo balsavimo.
Augant įtampai, kritikai dėl lėtos šalies ekonominės pertvarkos, E. Leta vyriausybė tapo izoliuota. 2014 m. vasario 13 d. po konfliktų su pagrindiniu kritiku Matteo Renzi premjeras pranešė apie savo pasitraukimą iš šių pareigų. Šalies demokratų partija palaikė premjero atsistatydinimą ir palaikė M. Renzi kandidatūrą.
Žygaičių gimnazija
Žygaičių gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Tauragės raj., Žygaičiuose, Žygaičių g. 17, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190469660.
Filialai:
Istorija
Žygaičių pradinė mokykla įkurta 1907-1908 m. Ji savo pastato neturėjo. Patalpos buvo nuomojamos pas privačius asmenis: Antaną Juciką, Joną Genį, Julių Olberkį, Praną Gečą. Caro laikais mokiniai buvo mokomi rusiškai, o vokiečių okupacijos metais – vokiškai.
II pasaulinio karo metais mokykla buvo paversta grūdų sandėliu, o kai vokiečių armija 1944 m. spalio mėnesį traukėsi iš Žygaičių, sudeginta. Mokykla, netekusi savo pastato, vėl turėjo nuomotis patalpas pas privačius asmenis. Gaisro metu ji prarado ne tik savo materialinę bazę, bet buvo sunaikintos ir vaizdinės priemonės bei dokumentai. 1945 m. mokykla pradėjo atkuriamąjį darbą.
Nuo 1959/1960 mokslo metų Žygaičių septynmetė mokykla pertvarkyta į vidurinę mokyklą. Mokykloje dirbo 18 mokytojų, mokėsi 257 mokiniai. Veikė choro, sporto, jaunųjų technikų būreliai. 1964 m. Žygaičių vidurinė mokykla išleido pirmąją abiturientų laidą. Vienuoliktosios klasės baigimo pažymėjimus įsigijo 18 abiturientų. Direktoriui Algirdui Raudomanskiui mirus, nuo 1971 m. mokyklai vadovavo Aldona Žąsytienė, jai išvykus iš Žygaičių, mokyklos direktoriumi tapo Vincentas Lukošius. Jo rūpesčiu pastatyti dabartiniai mokyklos korpusai, mokinių bendrabutis, mokytojų daugiabutis, pradėtas rengti stadionas, įrengta šaudykla. 1991-1995 m. perstatytas mokyklos stogas, sutvirtinta fasadinė siena, įrengta aktų salė, kuri kartu su mokyklos fojė buvo papuošta medžio apdaila. Nuo 2001 m. mokyklai vadovauja Daiva Gabietaitė. Jos iniciatyva mokykla sėkmingai pasiruošė akreditacijai ir tapo gimnazija. Iki 2005 m. mokyklą baigė 42 abiturientų laidos.
2005-2006 m. m. mokykla akredituota, o nuo 2006 m. birželio 20 d. tapo gimnazija. 2006 m. išleista pirmoji gimnazistų laida.
Himnas
Priedainis
Radžastanas
Radžasthanas arba Radžastanas  – didžiausia plotu Indijos valstija (10,4% valstybės ploto). Pagal gyventojų skaičių tai aštunta pagal dydį Indijos valstija. Dauguma gyventojų – radžastaniečiai (tame tarpe ir radžputai).
Radžastano sostinė – Džaipuras, esantis rytinėje valstijos dalyje.
Istorija
Indo slėnio civilizacija apėmė šiauriausią valstijos dalį (dabartinės Kalibangano ir Hanumangarcho apskritys). 35-405 m.e.m. Vakarų Indiją (tame tarpe ir Radžastaną) valdė Vakarų satrapai.
Valstija įkurta 1949 m. kovo 30 d., kai istorinis Radžputanos regionas (taip vadintas pagal jame dominavusią Radžputų dinastiją) buvo prijungtas prie Indijos dominijos. Kraštas, kuris anksčiau buvo padalintas tarp tarpusavyje kovojančių radžų valstybėlių, su savo klajokliais piemenimis, tvirtovėmis, senovinėmis tradicijomis išlieka Indijos tradicionalizmos ir konservatizmo bastionu. Valstijoje valdo Indijos Nacionalinis Kongresas.
Geografija
miniatiūra|kairėje|250px|[[Taro dykuma]] miniatiūra|kairėje|250px|Vėjo rūmai Džaipure
Radžastanas yra Indijos vakaruose, ribojasi su Pakistanu (Sindo ir Pandžabo provincijos) bei Gudžarato, Madhja Pradešo, Utar Pradešo, Harjanos ir Pandžabo valstijomis.
Pagrindiniai geografiniai valstijos regionai yra Taro dykuma (arba Didžioji Indijos dykuma) ir Aravalio kalnagūbris, besitęsiantis daugiau nei 850 km iš valstijos pietvakarių į šiaurės rytus. Šiaurės rytinė valstijos dalis smėlėta ir sausringa. Didžiąją dalį šio regiono užima Taro dykuma, kuri tęsiasi ir Pakistano teritorijoje. Aravalio kalnagūbris nesustabdo Arabijos jūros musonų, nes tęsiasi paraleliai šiems vėjams. Dykumos apgyvendintos retai, didžiausias miestas čia – Binakeras. Erdvė tarp Taro dykumos ir Aravalio kalnagūbrio padengta dygiųjų krūmynų sąžalynais. Regione iškrenta mažiau nei 400 mm kritulių per metus, temperatūra vasarą gali siekti +45 °С, o žiemą nukristi žemiau 0 °С.
Žemės esančios į rytus ir pietryčius nuo Aravalio kalnagūbrio daugiausia derlingesnės ir mažiau sausringos. Šiame regione auga tropiniai plačialapiai miškai su akacijomis, tikmedžiais ir kt. medžiais. Kalvotas Vagado regionas yra pačiuose Radžastano pietuose, prie sienos su Gudžaratu. Tai drėgniausia ir miškingiausia valstijos dalis, pagrindiniai šios vietovės miestai – Udaipuras ir Čitorgarchas. Valstijos rytuose yra Mevato regionas, kuris ribojasi su Utar Pradešo ir Harjanos valstijomis. Čia yra Radžastano sostinė Džaipūras. Pietrytinė Radžastano dalis palaipsniui pereina į Dekano plokščiakalnį.
Radžastano rytuose ir pietryčiuose teka Gango baseino upės Banasas ir Čambalas.
Aukščiausias valstijos taškas – Abu kalnas (1722 m). Aravalio kalnynas valstiją padalina taip, kad 60 proc. jos yra į šiaurės vakarus, o 40 proc. į pietryčius nuo kalnyno.
Didžiausi miestai
Didžiausi miestai pagal 2011 m. gyventojų surašymą:
Stafordšyro bulterjeras
Priskiriamas agresyvių šunų veislei. Europoje ši šunų veislė vis daugiau naudojama kaip gelbėjimo šunys.
Veislės istorija
Stafordšyro Bulterjero veislė kilusi iš Stafordšyro grafystės, Anglijoje. Veislės ištakos siekia keletą šimtmečių. Šios veislės pirmtakai buvo išvesti 17 amžiuje Anglijoje, kryžminant Anglų buldogą su įvairiais vietiniais terjerais (panašiais į Mančesterio terjerus). Veislės protėviai buvo skirti tuo metu populiariam sportui – šunų kovoms su buliais ir žiurkių pjudymui. Šioms sportinėms pramogoms reikėjo mažo, greito ir ištvermingo šuns, kuris tuo pačiu nekeltų grėsmės žmonėms.
19 amžiaus viduryje Anglijoje uždraudus kovas su šunimis, tolimesnė šios veislės šunų selekcija buvo vykdoma gryninant šuns-kompaniono (šeimos šuns) savybes. Ilgainiui dėl savo pozityvaus temperamento ir lengvo dresavimo ši veislė įgijo didelį populiarumą ir pasaulinį pripažinimą.
Išvaizda
Vidutinio dydžio, raumeningas, tvirtas, nepaprastai stiprus (atsižvelgiant į savo dydį). Galva plati ir trumpa. Ausys mažos ir pusapvalės. Akys tamsios ir apvalios. Labai ryškūs skruostų raumenys. Būdingas žirklinis sąkandis. Lūpos standžios ir glotniai prigludusios. Kaklas gana trumpas, tačiau raumeningas, pečių link platėja. Kūno viršutinė linija lygi. Krūtinė, ypač priekinėje dalyje, plati ir gili. Uodega vidutinio ilgio, paliekama natūrali, netrumpinama ir yra laikoma žemai. Priekinės kojos turi būti tiesios, masyvių kaulų, gana toli viena nuo kitos. Užpakalinės kojos turi būti tvirtos ir labai raumeningos. Letenos vidutinio dydžio, tvirtos. Eisena laisva, tvirta, nereikalaujanti daug pastangų. Kailis trumpas, vienasluoksnis, be povilnio, lygus, prigludęs, rudos, pilkšvos, tigrinės, baltos arbajuodos spalvos, dėmėtas (baltos arba juodos dėmės).
Patinų ūgis 35-42 cm, kalių – 32-37 cm. Patinų svoris 13-17 kg., kalių – 11-16 kg.
Charakteris ir temperamentas
Stafordšyro bulterjerai yra žaismingi ir impulsyvūs, tačiau pasižymi paklusnumu bei kantrybe. Dėl bendros išvaizdos ir impulsyvumo šie šunys iš pirmo žvilgsnio gali pasirodyti grėsmingi. Žmonių aplinkoje stafordšyro bulterjerai yra itin patikimi, meilūs ir inteligentiški, jų temperamentas ramus ir stabilus. Didžiosios Britanijos kinologų klubas šią veislę įvardija kaip viena iš trijų (šalia Labradoro ir Bokserio), labiausiai tinkančią šeimai auginančiai vaikus. Šeimai, auginančiai kūdikius reikėtų tinkamai įvertinti judrų šuns būdą.
Stafordšyrų bulterjerų judrumas yra itin gerai suderintas su paklusnumo savybėmis. Jie lengvai dresuojami, turi įgimtą norą įtikti žmonėms, ypatingai – šeimininkui. Dėl įgimto pasitikėjimo žmonėmis ir lengvo, betarpiško bendravimo stafordšyro bulterjerai nelabai tinka apsaugai.
Loja mažai.
Yra bebaimiai ir smalsūs. Šunų šeimininkai turėtų atkreipti dėmesį, kad šie šunys nesužalotų patys savęs (aukštos sienos, sraunus vanduo, aštri kelio danga ir pan.). Tai sveikos fizinės ir psichologinės būsenos veislė, nereikalaujanti daug priežiūros ir išsiskirianti draugiškumu ir ilgaamžiškumu. Tai šuo – kompanionas.
Pabrėžiame, kad kiekvienas šuo turi savo individualias charakterio ir temperamento savybes, tačiau aukščiau aptarti šios veislės bruožai yra būdingi visiems šios veislės šunims.
Temperamento testai. Amerikos temperamento patikrinimų draugija (The American Temperament Test Society), veikianti nuo 1977 metų, atlieka testus šunų temperamentui įvertinti (tai plataus pobūdžio testas, apimantis neįprastas ir stresines situacijas (reakcija į draugišką ir nedraugišką svetimą žmogų, reakcija į staigų triukšmą, reakcija į staigius regimuosius dirgiklius ir staiga besikeičiančias sąlygas, reakcija į grasinimą, komandų vykdymas, agresyvumo vertinimas). Per 34 draugijos veikimo metus testą išlaikė virš 25 000 šunų, arba 83 proc. iš visų testuotų šunų. Kelios veislės palyginimui (duomenys pateikti 2013 m vasario 14 d. , procentai nurodo, kokia dalis tos veislės atstovų išlaikė testą):
Labradoro retriveriai – 92,0 %,
Stafordšyro bulterjerai – 90,7 %
Sibiro haskiai- 87,0 %
Standartiniai pudeliai – 86,6 %
Auksaspalviai retriveriai – 85,2 %
Vokiečių aviganiai – 84,8 %
Jorkšyro terjerai- 82,9 %
Čihuahua – 69,8 %.
Stafordšyrų bulterjerų temperamentą iliustruojantis BBC reportažas
Priežiūra
Stafordšyro bulterjeras gali gyventi mieste, tačiau kenčia nuo per didelio karščio. Priežiūra minimali.
Dresavimas ir panaudojimas
Stafordšyro bulterjerai itin tinkami dresuoti. Rekomenduojami patirties turintiems augintojams, gebantiems dresuoti tvirtai, bet švelniai. Rekomenduojama taikyti išskirtinai tik skatinimo, o ne bausmių metodiką.
Siekiant išlavinti gerus bendravimo su kitais šunimis įgūdžius, Stafordšyro bulterjerams rekomenduojama nuo mažens praleisti kuo daugiau laiko kitų šunų draugijoje. Tinkami laikyti vienoje patalpoje su kitų veislių šunimis ir katėmis. Ypatingai gerai sutaria su tos pačios veislės šunimis, tačiau iškilus būtinybei nepraleis progos pakovoti už save.
Šios veislės šunys yra tinkami kompanjonai važinėjant dviračiu ar riedučiais, bėgiojant, slidinėjant ir pan. Lengvai susitvarko su daug ištvermės reikalaujančia veikla. Puikiai pasirodo paklusnumo varžybose ir vikrumo rungtyse (adžiliti).
Sveikata
Stafordšyro bulterjerų veislė pasižymi itin gera sveikata.
Veislei būdingi šie tipiniai, paveldimi susirgimai:
a) epilepsija: pasireiškia nuo 3 iki 5 metų amžiuje, gali būti tiek įgimta tiek ir įgyta traumų pasekoje;
b) katarakta: nors šis susirgimas labiau būdingas pagyvenusiems šunims, tačiau kai kurie Stafordšyro bulterjerų šuniukai kenčia nuo šio susirgimo;
c) displazija: pasireiškia nuo 8 mėnesių iki 1,5 metų amžiuje, gali būti tiek įgimta tiek ir įgyta traumų pasakoje;
d) brachicefalija (brachycephalic): kaip ir kiti trumpo snukio, plačios galvos (buldogo tipo) šunys kenčia nuo apsunkinto kvėpavimo dėl siauro nosies kanalo. Įprastiniais atvejais toks sutrikimas niekaip neįtakoja šuns sveikatos būklės. Ypatingai sunkiais atvejais, toks sutrikimas gali būti pašalintas chirurginiu būdu.
Būtina žinoti ir atkreipti dėmesį, kad Staforšyro bulterjerai aktyviai judėdami karštomis dienomis greitai perkaista. Vienas iš perkaitimo požymių – švilpiantis ir apsunkintas kvėpavimas.
Incidentai ir statistika
2012 m. Australijos Naujojo Pietų Velso savivaldos administracija paskelbė atlikto tyrimo medžiagą apie šunų užpuolimus NSW. Tyrimo metu buvo nustatyta:
• NSW yra 1.562.140 šunų, iš kurių 61 % yra registruoti ir 65 % yra grynaveisliai;
• grynaveisliai Stafordšyro bulterjerai (74.567 vnt.) yra antri pagal populiarumą, juos lenkia tik Labradoro Retriveriai (75.851 vnt.);
• grynaveisliai Stafordšyro bulterjerai pagal santykinį (įvertinus veislės populiarumą) dalyvavimą užpuolimuose yra 19 vietoje (0,9 %), o t. y. žemiau nei tokios populiarios ir žinomos veislės kaip Toy Fox Terrier (18 vieta, 0,9 %), Sibiro Haskiai (15 vieta, 1,1 %), Koliai (12 vieta, 1,2 %), Kerry Blue Terrier (7 vieta, 1,7 %);
• negrynaveisliai Stafordšyro bulterjerai pagal santykinį (įvertinus veislės populiarumą) dalyvavimą užpuolimuose yra 11 vietoje (1,4 %), o t. y. yra žemiau už tokių populiarių ir žinomų veislių mišrūnus kaip Tenterfield Terrier (6 vieta, 2,1 %), Anglų buldogai (2 vieta, 5,9 %) ir daugiausiai apkandžiojantys Senbernarai (1 vieta, 6,9 %);
• 2010/2011 m. iš 3.026 įvykių, kurių metu buvo užpulti žmonės, 53 % atvejų jokios žalos nebuvo padaryta, 25 % – žala minimali, 18 % – reikėjo ambulatorinio gydymo, 4 % – stacionaraus gydymo, mirtinų atvejų nebuvo.
Įdomūs faktai
• Anglijos žemės ūkio ministras ir parlamento narys Džeimsas Paisas (en:James Paice), reikšmingai prisidėjęs prie agresyvių ir pavojingų šunų teisinio reglamentavimo Anglijoje, pats nuo mažens augęs su Stafordšyro bulterjerais, 2011-11-24 savo interviu yra pasakęs, kad „absoliuti dauguma šios veislės šunų yra visiškai nepavojingi“.
• 2012 Londono olimpinių žaidynių deglo nešimo ceremonijoje dalyvavo Stafordsyro bulterjeras vardu Rory su savo šeimininku – buvusiu Anglijos nacionalinės rinktinės ir „Manchester United“ futbolininku Michael Owen. Maiklas Owenas augina tris šios veislės šunis.
• Stafordšyro bulterjeras vardu Kos tarnauja Didžiosios Britanijos policijoje. Jis apmokytas ieškoti narkotikų ir ginklų. Policijos pareigūnas savo intervių teigė, kad ši veislė visiškai nepagrįstai turi blogą reputaciją.
• Stafordšyro bulterjeras nuo 1882 metų yra vieno iš Didžiosios Britanijos armijos pulko talismanas. 2006 m. šio pulko Stafordšyro bulterjeras dalyvavo susitikime su Didžiosios Britanijos karaliene.
He Got Game
He Got Game – 1998 m. JAV sukurtas draminis filmas sporto tematika, kurio prodiuseris ir režisierius Spike Lee. Pagrindinius vaidmenis atliko Denzel Washington ir Ray Allen.
Siužetas
Džizesas Šatlsvortas yra vienas iš geriausių krepšininkų šalyje, todėl jį į savo gretas siekia patraukti daugelis koledžų. Jo tėvas Džeikas Šatlsvortas buvo apkaltintas savo žmonos nužudymu, kai sūnui buvo tik 12 metų, ir už tai bausmę atlieka kalėjime. Džeikas vietos viršininko laikinai paleidžiamas iš kalėjimo, šiam manant, kad Džeikas galbūt padės įtikinti sūnų prisijungti prie Didžiosios Valstijos koledžo, kuriame viršininkas buvo vienas iš buvusių įtakingiausių narių, ir į kurį besirinkdamas iš kelių koledžų Džeiko sūnus Džizesas svarsto įstoti ir atstovauti krepšinio komandai. Jei tai įvyks, Džeikas greičiau galės išeiti iš kalėjimo ir džiaugtis laisve, nors santykiai su sūnumi yra įtempti ir pašliję.
Pagrindiniai aktoriai
left|thumb|270px|Kadras iš filmo
Abista
Abista − upė pietų Lietuvoje, Alytaus ir Varėnos rajonuose, Varėnės dešinysis intakas.
Abista prasideda Čižiūnų apylinkėse, 7 km į šiaurės vakarus nuo Daugų. Upė teka į pietryčius per Noso, Neveiglo, Gilūšio, Daugų, Savisto ežerus ir įteka į Varėnę 17 km nuo jos žiočių, ties Geidukonimis.
Prie Abistos yra du vandens malūnai − Dauguose ir Geidukonyse. Netoli žiočių Abistos upę kerta Vilniaus−Alytaus plentas.
Upėvardis laikomas priesagos -ist- vediniu (plg. Savistas) iš šaknies ab-. Ši šaknis kildintina iš „upė“ (plg. ta pačia reikšme, dak. aba,  < *abnis).
Tamperės stadionas
Tamperės stadionas (, arba Ratinos stadionas ) – įvairių paskirčių stadionas Tamperėje, Suomijoje. Suprojektuotas architekto Timo Penttilä. Baigtas statyti 1965 m. Stadione yra 16 800 sėdimų vietų. Koncertų metu talpina 32 000 žmonių.
Stadione namų rungtynes žaidžia Tampere United, kartais – Suomijos vyrų futbolo rinktinė.
Muzikos renginiai
Stadione vyksta ne tik sporto, bet ir muzikos renginiai. Savo pasirodymus jame surengė tokie atlikėjai kaip:
Knygotyra (žurnalas)
Knygotyra – žurnalo tipo tęstinis mokslinis leidinys, einantis nuo 1961 m. Vilniuje, Saulėtekio al. 9, I rūmai, 503 kab.
Istorija
1961–1969 m. vadinosi „Bibliotekininkystės ir bibliografijos klausimai“. Priklausė Lietuvos Respublikos aukštųjų mokyklų mokslo darbų serijai. Leidžia Vilniaus universiteto leidykla ir Vilniaus universiteto Komunikacijos fakultetas. Tiražas 1000–2200 egz., 1996 m. – 500 egz. 2010 m. išėjo 55 tomas.
Redaguoja tarptautinis redaktorių kolektyvas, sudarytas iš mokslininkų, atstovaujančių Estijai, Latvijai, Lenkijai, Rusijai, Suomijai, Vokietijai ir Lietuvai, siekiančių leidinį priartinti prie pasaulinio lygio. Leidinys aprėpia knygos istoriografiją, šaltiniotyrą, knygotyros teoriją ir metodologiją, knygos meną, bibliografiją, kai kuriuos tarpdisciplininius dalykus, fiksuoja mokslo ir studijų kroniką, mokslo mokyklų ir mokslininkų ryšius. Jo tyrimo objektas yra ir modernioji skaitmeninė knyga.
Pabambiai
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose minima, kad prie Pabambių ir Margynės kaimo ribos, kairiajame Alkos upės krante, buvo senovės lietuvių alka. Čia stovėjo koplyčia. Ant kalvelės buvo pastatyta daugiau nei 100 kryžių, tai būtų kaip Tauragės krašto Kryžių kalnas. Dabar nėra nieko išlikę.
Gruodžio 13
Gruodžio 13 yra 347-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 348-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 18 dienų.
Vardadieniai
Eiviltė – Kastautas – Kastautė – Kastė – Kastytis – Liucė – Liucija – Lucė – Lucija – Otilija
Ernst Röhm
Ernstas Remas (, 1887 m. lapkričio 28 d. Miunchene – 1934 m. liepos 1 d. Miunchene) – vienas iš nacistų lyderių, SA organizacijos vadovas.
Biografija
Dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare, buvo tris kartus sužeistas, apdovanotas „Geležiniu kryžiumi“. 1919 m., būdamas reichsvero karininku, pradėjo bendradarbiauti su A.Hitleriu. Vienas pirmųjų VNSDP narių, buvo atsakingas už šturmuotojų karinį parengimą. Už dalyvavimą 1923 m. „Alaus puče“ suimtas ir kalintas. 1925–1931 m. buvo Bolivijos kariuomenės instruktorius.
1931 m. balandžio 1 d. paskirtas SA štabo vadu. E.Remas neslėpė savo homoseksualumo, į aukštas pareigas SA skirdavo savo seksualinius partnerius, dėl ko konfliktuodavo su kitais nacių vadovais.
1933 m. nacistams atėjus į valdžią buvo paskirtas reichsministru be portfelio. A.Hitleris apkaltino E. Remą sąmokslu ir per „Ilgųjų peilių naktį“ dalyvavo jį suimant. E. Remui buvo pasiūlyta nusišauti pačiam. Nesutikus kitą dieną kalėjimo kameroje buvo nužudytas.
Liuksemburgo futbolo varžybos 1981–1982 m.
Liuksemburgo futbolo varžybos 1981–1982 m.
Gulbinis (Ignalinos r., Rimšės sen., Pociūnų km.)
Gulbinis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, Rimšės seniūnijoje, šalia Pociūnų kaimo, apie 10,5 km į pietryčius nuo Rimšės, 0,07 km į vakarus nuo sienos su Baltarusija. Kranto linija vingiuota. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,37 km, plotis – iki 0,35 km. Altitudė 149,9 m. Apsuptas ~ 15 ha dydžio Ažubalio pelkės. Pakrantės miškingos, tik į pietus plyti pievos. Rytuose išteka upelis link Raukėtos ežero (Dysnos intako Raukėtos baseinas).
Paprastasis rėžiukas
Paprastasis rėžiukas (Nasturtium officinale) – bastutinių (Brassicaceae) šeimos daugiametis, sparčiai augantis vandens augalas. Paplitęs didžiojoje Europos dalyje, Šiaurės Afrikoje, Artimuosiuose Rytuose, Vidurinėje Azijoje, Kaukaze, Pakistane, daug kur įveistas.
Sandara
Tai daugiametis žolinis vandens augalas. Stiebas 50–60 cm ilgio, storas. Lapai žali, sudėtiniai, išsidėstę ant ilgų lapkočių, sudaryti iš 2–7 lapelių, kurie išsidėstę poromis, o lapą užbaigia vienas stambesnis lapelis. Žiedai smulkūs, balti, susitelkę žiedynuose stiebų galuose. Žiedus sudaro 4 taurėlapiai ir 4 vainiklapiai. Žiedai susitelkę kekėse, žiedyno ašis žydėjimo pradžioje trumpa, vėliau, vaisiams bręstant, pailgėja. Subrandina pailgas ankšteles, atsiveriančias dviem sąvaromis. Antrųjų augimo metų pavasarį pasirodo nauji lapai, o balandžio mėnesį išauga ir žiedynstiebiai. Paprastasis rėžiukas pradeda žydėti gegužės mėnesio viduryje, o baigia – gegužės mėnesio pabaigoje ar birželio mėnesio pradžioje. Rėžiuko sėklos bręsta birželio mėnesio pabaigoje ar liepos mėnesio pradžioje. Subrendusios sėklos greitai išbyra, todėl dauguma sėklų, nesuspėjus laiku nupjauti sėklojus, išsisėja ir po 10–15 dienų sudygsta naujas pasėlis.
Vartojimas
Paprastasis rėžiukas nuo seno vartojamas kaip maistinis, prieskoninis, vaistinis augalas. Jo sudėtyje gausu vitaminų A, B, C, D, E ir K. Be to, šiuose augaluose yra jodo, geležies, kalio, fosforo, fitoncidų. Liaudies medicinoje naudojamas šlapimo varymui, atsikosėjimo lengvinimui, kraujo valymui, kūno tonizavimui. Augalo lapų skonis aitrokas, primena garstyčias. Švieži rėžiuko lapai tinka salotoms arba kaip priedas sumuštiniams paskaninti, juo gardinamos sriubos, mėsos, žuvies patiekalai, garnyrai, dedama į prieskonių mišinius.
Ekologija
Paprastasis rėžiukas auga upių ir upelių krantuose, grioviuose, kartais tekančiuose vandenyse. Lietuvoje labai retas, žinoma tik viena jo augavietė Aukštadvario regioniniame parke, Verknės upės senvagėje bei apleistuose upėtakių tvenkiniuose. Senvagės pakrantėje rėžiukas sudaro kelis sąžalynus, vietomis uždengiančius upelio vagą. Nepalankiai veikia vandens lygio svyravimas dėl bebrų statomų užtvankų bei tai, kad augavietes užtamsina medžiai ir krūmai. Tiesa, rėžiuką galima užsiauginti namuose.
Janyčarų maištai
Janyčarų maištai (turkų kalba: Kazan Kaldırma) buvo Osmanų imperijos kariuomenės janyčarų dalinių maištai. Visi maištai prasidėdavo nuo to, kad janyčarų virtuvė atveždavo į rūmus (milžiniškus) maisto puodus ir pareikalaudavo pripildyti juos auksu. Maištai paprastai baigdavosi algų pakėlimu ir piniginiu atlyginimu.
Poveikis
Kai janyčarai ėmė suvokti savo svarbą, jie pradėjo siekti geresnio gyvenimo. XVIII a. pradžioje janyčarai turėjo tokį prestižą ir įtaką, kad vyravo vyriausybėje. Jie galėjo diktuoti politiką bei trukdyti vykdyti armijos struktūros modernizavimą. Panorėję jie galėjo nuversti sultonus organizuodami rūmų perversmus. Janyčarai tapo žemvaldžiais ir prekybininkais.
Kai janyčarai įgavo galimybę gauti daugiau pinigų iš Sultono ir verslo, o šeimyninis gyvenimas pakeitė kovinį pasirengimą, janyčarų kaip karinių junginių efektyvumas sumažėjo. Šiaurinės Osmanų imperijos sienos po antrojo Vienos mūšio 1683 m. ėmė pamažu trauktis į pietus.
1449
1449 m. janyčarai sukilo pirmą kartą reikalaudami padidinti algas, kas ir buvo padaryta. Taip buvo sukurtas precedentas ir janyčarų įtaka ėmė didėti. Po 1451 m. kiekvienas naujas sultonas jautėsi įpareigotu išmokėti kiekvienam janyčarui papildomą atlyginimą ir pakelti algas. 1566 m. sultonas Selimas II leido janyčarams vesti, taip nutraukdamas jų išskirtinio lojalumo dinastijai tradiciją.
1622
Po Moldavijos didikų karų (1595-1621 m.) su Abiejų Tautų Respublika ir Habsburgais, kurių kulminacija buvo Cecoros mūšis ir Osmanų pralaimėjimas Chotyno mūšyje, janyčarai pasipriešino pastangoms reorganizuoti armiją. 1622 m. jie nužudė sultoną Osmaną II, kuris bandė pakeisti armijos struktūrą. Janyčarus palaikė ir bektašių sekta.
1807-1810
1807 m. janyčarų maišto metu buvo nuverstas sultonas Selimas III, kuris bandė pagal Vakarų Europos pavyzdį modernizuoti armiją. Po perversmo sultonu tapo vienas iš sąmokslininkų Mustafa IV. Ankstesnio sultono šalininkai 1808 m. į sostą iškėlė Mahmudą II. Jam pavyko pašalinti Mustafą ir rasti kompromisą su janyčarais. Dar apie dešimtmetį jam užtruko galutinai užsitikrinti savo padėtį.
1810 m. balandžio mėn. janyčarai sudegino 2 000 namų Galatoje; 1811 m. pavasarį du daliniai pradėjo susišaudymą Stambule. Šie daliniai kovojo Graikijos nepriklausomybės kare.
Galiausiai Mahmudas II ėmė siekti visai atsikratyti janyčarų. Jų piktnaudžiavimas valdžia, kovinis neefektyvumas, priešinimasis reformoms ir atlyginimų mokėjimo 135 000 karių armijai, kurių daugelis net netarnavo kariuomenėje arba buvo žuvę (tai leido jų atlyginimus pasiimti jų karininkams, pristatantiems suklastotus atlyginimų lapus), našta tapo nebepakeliama.
1826
1826 m. janyčarai pastebėjo, kad sultonas formuoja naują armiją. Kai kuriems pasirodė, kad taip sultonas skatina juos sukilti. 1826 m. birželį janyčarai Stambule sukilo, tačiau šį kartą didžioji armijos ir gyventojų dalis buvo nusistatę prieš juos. Sipahiai ir sultonui lojali kavalerija privertė juos atsitraukti į kareivines. Kareivinės buvo apšaudytos artilerijos ir daugybė janyčarų žuvo. Likę gyvi buvo nužudyti arba ištremti, o po dvejų metų Mahmudas II konfiskavo paskutines janyčarų valdas.
Janissary
Slabadų šv. Jono Krikštytojo koplyčia
miniatiūra|250px|right
'''Slabadų šv. Jono Krikštytojo koplyčia''' – medinė koplyčia, stovinti Slabaduose, Vilkaviškio rajone, kaimo kapinėse. Priklauso Šakių dekanato Kudirkos Naumiesčio Šv. Kryžiaus Atradimo parapijai. mišios aukojamos pirmais ir trečiais mėnesio sekmadieniais. Apylinkėse garsėja šv. Jono Krikštytojo atlaidais, vykstančiais birželio 24 d.
Primera División (Bolivija)
Mėgėjų lyga pradėta žaisti 1914 m. La Pase. LPFA (Asociacion de Futbol de La Paz 'La Paso futbolo asociacija') buvo pirmosios asocijuotos futbolo varžybos šalyje.
Slabadų šv. Jono Krikštytojo koplyčia
Istorija
Slabaduose koplyčia nuo seno priklausiusi Kudirkos Naumiesčio parapijai. Prie jos visą laiką gyveno kunigas, kuris aptarnavo apylinkės tikinčiuosius. Pokario metais dėl kunigų trūkumo Slabadus aptarnaudavo Kudirkos Naumiesčio kunigai.
Telšių Vincento Borisevičiaus gimnazija
Viešoji įstaiga Telšių Vincento Borisevičiaus gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Telšiuose, Džiugo g. 6, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190556414. Steigėjai: Telšių rajono savivaldybės taryba ir Telšių vyskupijos kurija. Pavadinta vyskupo Vincento Borisevičiaus (1887–1946) vardu.
Slabadų šv. Jono Krikštytojo koplyčia
Istorija
Sovietmečiu tikintiesiems buvo sunku išsikovoti savo koplyčioje laikyti pamaldas. Dėl sovietų valdžios trukdymų kunigas į Slabadus atvažiuodavo tik laidotuvių proga. Slabadus prijungus prie Vilkaviškio rajono, gyventojus aptarnaudavo Didvyžių parapijos klebonas, kuris retkarčiais atlaikydavo pamaldas už mirusius. Tačiau Šakių vicedekano perspėtas, kad taip elgdamasis galįs pabloginti padėtį ir valdžia neleisianti net palaidoti mirusius, nustojo laikyti. Atvykus į Didvyžius naujam klebonui kun. Antanui Lukošaičiui, Vilkaviškio rajono valdžia 1976 m. spalio mėn. uždraudė Slabaduose laikyti mišias net laidotuvių metu. Priežastimi buvo tai, kad vietos tikintieji neturėjo savo išrinkto bažnyčios komiteto. Tai sužinoję, Slabadų tikintieji tuojau išsirinko parapijos vykdomąjį komitetą ir pasiuntė į Religijų reikalų tarybą patvirtinti. Tačiau tikintieji nelengvai gavo leidimą pamaldoms – neva parapijos vykdomąjį komitetą sudarant, nebuvę viešo susirinkimo, todėl komiteto išrinkimas buvo neteisėtas. Rajono ir partinė valdžia visaip stengėsi išardyti Slabadų bažnytinį komitetą, siekė jog vietos kolūkiečiai nepriklausytų parapijos komitetui. Žmonės gynė savo teisę melstis ne kur kitur, bet savoje koplyčioje. Valdžios pareigūnai priekaištavo Didvyžių klebonui už norą sukurti naują oficialią religinę bendruomenę, bandė įtikinti, kad Slabadams komiteto nereikią, jų reikalus galįs tvarkyti ir Didvyžių parapijos vykdomasis organas. Nors 1976 m. lapkričio 23 d. gautas leidimas klebonui visais advento sekmadieniais laikyti pamaldas, tačiau uždrausta kviestis talkai kunigus iš kitų rajonų, buvo reikalaujama kiekvienu atveju pateikti iš anksto raštiškus prašymus.
Telšių Vincento Borisevičiaus gimnazija
Istorija
1990 m. rugsėjo 1 d. po šv. Mišių aukos Katedroje duris atvėrė pirmoji Lietuvoje katalikiška vidurinė mokykla. Mokyklos slenkstį peržengė 368 mokiniai ir 30 mokytojų, vadovaujami mokyklos direktorės ir jos įkūrėjos A. Raudienės. Mokyklos kapeleonu vyskupas paskyrė kunigą, dabar vyskupą Joną Kaunecką. Nuo pat mokyklos atidarymo puoselėjama humaniška, demokratinė dvasia, skatinama mokinių savivalda.
Virginijus Praškevičius
Virginijus Praškevičius (g. 1974 m. kovo 4 d. Kaune) – Lietuvos krepšininkas, buvęs nacionalinės rinktinės narys. 2011 m. baigė profesionalaus krepšininko karjerą.
Ūgis 206 cm, svoris 112 kg, žaidė sunkiojo krašto puolėjo pozicijoje.
V. Praškevičius yra vienas iš nedaugelio Lietuvos krepšininkų, kurie turėjo sutartį su NBA komanda: 1996–1997 m. turėjo sutartį su Minesotos „Timberwolves“, tačiau nesužaidė nė vienerių rungtynių, o sezono viduryje buvo paskolintas vienai žemesnės lygos CBA komandai. 2002–2003 m. Praškevičius žaidė Lietuvos krepšinio rinktinėje. 2008 m. sausio mėn. sudarė sutartį su Šiaulių komanda, kurią pasibaigus sezonui pratęsė dar vienam bei tapo jos kapitonu. 2009 m. rugpjūčio 31 d. pasirašė sutartį su Kinijoje žaidžiančia Sianjango „Tan Tan“ komanda. 2010 m. vasario 25 d. pasirašė sutartį iki sezono pabaigos su Utenos „Juventus“ klubu.
Telšių Vincento Borisevičiaus gimnazija
Istorija
Nuo mokyklos gyvavimo pradžios palaikomi ryšiai su katalikiškomis mokyklomis, su Austrijos Švarco miesto Pauliaus gimnazijos ir Zalcburgo Boromėjaus katalikiškos berniukų gimnazijos mokiniais ir mokytojais. Mokykla bendradarbiauja su Dormageno Norberto katalikiška gimnazija, su Noimarkto Nyderborno seserų vienuolynu Vokietijoje. Mokyklos aktyvus rėmėjas – bankininkas iš Vokietijos I. Dick.
Grenlandijos jūra
thumb thumb|right|260px|[[Ledkalnis Grenlandijos jūroje]]
Lipuvka
Lipuvka – viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Peliškių. Pastatyta Jauniūnų dujų kompresorių stotis.
Telšių Vincento Borisevičiaus gimnazija
Istorija
Kunigų iš Arnsbergo (Vokietija) suteiktos finansinės paramos dėka 1993 m. pradėtas statyti mokyklos priestatas. Statybos darbus organizavo Vaclovas Vaičekauskas. Lėšomis prisidėjo Austrijos katalikiškųjų mokyklų bendrija, Zalcburgo Boromėjaus gimnazija, katalikiško fondo „Renovabis“, Diuseldorfo šv. Pauliaus katalikų parapija, Lietuvių religinė šalpa iš JAV ir kt. Priestatas duris atvėrė 1995 m. spalio 28 d., minint mokyklos 5 metų sukaktį.
2008 m. mokykla tapo Vincento Borisevičiaus gimnazija.
Grenlandijos jūra
Grenlandijos jūra – Arkties vandenynui priklausanti jūra. Teritorija yra tarp Grenlandijos, Svalbardo, Jan Majeno ir Islandijos. Plotas – 1 205 000 km². Vidutinis gylis – apie 1450 m, didžiausias – 5600 m. Temperatūra vasarą nuo 0 °C iki +6 °C, žiemą nuo −2 °C iki +1 °C. Druskingumas siekia 32-34‰. Didžiausi uostai Akureiris, Longjyrbienas, Pyramidenas, Ny-Alesundas.
Kvaga
Kvaga (Equus quagga quagga) – arklinių (Equidae) šeimos neporakanopis žinduolis. Laikomas stepinio zebro (Equus burchelli) porūšiu. Buvo itin gausi Pietų Afrikoje, tačiau XIX a. II pusėje visai išnaikinta.
Grenlandijos jūra
Geografija ir geologija
Pietuose ir pietryčiuose Grenlandijos jūra jungiasi su Norvegijos jūra. Grenlandijos jūros dubumą iš šios pusės riboja povandeniniai Islandijos – Jan Majeno, Mohno ir Knipovičiaus kalnagūbriai, iš pietvakarių – Grenlandijos – Islandijos slenkstis. Krantai fiordiniai, Grenlandijos salos šiaurės rytuose – ledyniniai. Grenlandijos jūros dugno reljefas pietuose kalvotas, šiaurėje – plokščia abisalinė lyguma. Jūros rytiniu pakraščiu šiaurės kryptimi teka šiltoji Vakarų Špicbergeno srovė, vakariniu pietų kryptimi – šaltoji Rytų Grenlandijos srovė.
Klimatas
Grenlandijos jūra yra arktinio ir subarktinio klimato juostose. Rudenį ir žiemą nereti dideli štormai. Vyrauja šiaurės vėjai. Žiemą ir pavasarį 85‰ jūros paviršiaus dengia ledas. Rugpjūčio ir rugsėjo mėnesiais ledas lieka tik prie Grenlandijos krantų.
Primera División (Bolivija)
1925 m. buvo įkurta Bolivijos futbolo federacija, kuri nevykdė jokių nacionalinių varžybų iki 1960 m. Sukūrus aukščiausią lygą (Liga de Fútbol Profesional Boliviano), atsirado trys subjektai: FBF, kurios tikslas buvo apriboti Bolivijos tarptautinį sportą; LBFB, kuri padėjo pamatus pirmojo diviziono varžybų organizavimui; LPFA, kuri, kartu su kitomis regioninėmis asociacijomis, pradėjo organizuoti antrojo ir žemesniojo diviziono ir lygų varžybas. 2005 m. buvo adaptuotas FIFA kalendorius, o tai reiškė, kad sezonas bus žaidžiamas nuo rugpjūčio iki birželio mėn., vietoje ankstesnio vasario–gruodžio mėn. kalendoriaus.
Iki 2017 m. vadinosi  Liga de Fútbol Profesional Boliviano ('Bolivijos profesionali futbolo lyga').
Knygų biuletenis
Knygų biuletenis – informacinis reklaminis knygų naujienų leidinys, ėjęs 1937–1940 m. Kaune.
Istorija
Leido kooperatinė bendrovė „Spaudos fondas“. Per metus išleisdavo po vieną, du leidinius. Išėjo 6 numeriai.
Norguva
Norguva arba Medvedevas (, nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, Sembos pusiasalyje, nuo 2006 m. balandžio 3 d. Krasnotorovkos kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Nōrjavs prūsiškos kilmės. 1310 m. minimas Noriow. 1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities dvaras ir kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2006 m. balandžio 3 d. Šatrovo apylinkės kaimas.
Chinedu Obasi
Činedu Obasis (Chinedu Obasi; 1986 m. birželio 1 d.) – Nigerijos futbolininkas, puolėjas. Atstovavo Nigerijos rinktinei.
Čekijos futbolo varžybos 2004–2005 m.
Čekijos futbolo varžybos 2004–2005 m.
Chinedu Obasi
Pasiekimai
Treniruotis pradėjo Enugu jaunimo klube (Nigerija), o profesionalią karjerą 2005 m. pradėjo Norvegijos klube FC Lyn Oslo, kur žaidė su savo tautiečiu Mikel John Obi. 2007 m. ruošėsi persikelti į Maskvos Lokomotiv, bet dėl vidinių klubo problemų susitarimas atšauktas. Tuomet Obasi persikėlė į Vokietiją.
Chinedu Obasi su Nigerijos jaunimo rinktine žaidė 2005 m. pasaulio čempionate, buvo rezultatyvus.
Nuo 2005 m. rungtyniavo nacionalinėje rinktinėje, dalyvavo 2010 m. Afrikos Tautų taurėje, kur įmušė įvartį į Egipto rinktinės vartus.
Paverkalnis
Paverkalnis – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurę nuo Skaudvilės.
Istorija
Kaime buvęs Paverkalnio palivarkas, bet palivarko centro pastatai nugriauti, dabar ten yra ariami laukai.
Tabletė
thumb|350px|Įvairių formų ir spalvų tabletės Tabletė  – kietoji dozuota vaistų forma – suslėgtos kietos birios vaistinės, indiferentinės ir jas rišančios medžiagos. Tabletės gali būti įvairios spalvos ir pavidalo (apvali, ovali), paprasta (iš vienos vaistinės medžiagos) arba sudėtinė (iš keleto vaistinių medžiagų). Nuryti skirtos tabletės masė būna mažesnė negu 0,5 g, tirpalui gaminti – ir didesnė kaip 0,5 g. Tabletės patogios laikyti ir vartoti, bet, ilgiau pastovėjusios, sukietėja ir skrandyje sunkiai tirpsta arba visai nebetirpsta. Gaminamos farmacijos fabrikuose.
Tabletes reikia nuryti, užgeriant grynu vandeniu. Negalima gydytis aptrupėjusiomis, sulūžinėjusiomis arba pakitusios spalvos tabletėmis. Tinkama vartoti tabletė, numesta iš 1-1,5 m aukščio ant medinio paviršiaus, turi nesutrupėti, o panardinta į 36-38 °C temperatūros vandenį – per 10 min suirti arba ištirpti. Geriausia tabletes laikyti sausoje ir vėsioje vietoje.
Santa Ana de Koras
Istorija
Santa Ana de Koras įkurtas ispanų kolonistų 1527 m. Vėliau gyvenvietę užėmė vokiečiai, paskelbę Mažosios Venecijos sostine, ir bandė pradėti Amerikos kolonizaciją, bet apie 1550 m. buvo išvyti ispanų. 1806 m. miestą užėmė Amerikos nepriklausomybės kovų didvyris Fransiskas de Miranda.
Paveldas
Santa Ana de Koras pasižymi savo vertinga architektūra. Miestui būdingas kolonijinės architektūros stilius, daliai pastatų būdingas pusiau arabiškas mudecharo stilius. Gatvės grįstos akmenų skalda. Yra keletas bažnyčių, nedidelė sinagoga, senos žydų kapinės. 1993 m. Koro senamiestis bei gretimas La Vela de Koro uostamiestis įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą, tačiau 2005 m. pateko į rizikos objektų grupę, kadangi daug senųjų miesto pastatų pastatyti iš plaučplyčių ir yra jautrūs lietui todėl nukentėjo nuo praūžusių smarkių liūčių. Be to, pavojų kelia kai kurie miesto plėtros planai.
Tuoj į šiaurę nuo miesto yra Medanos de Koro nacionalinis parkas, kuriame saugoma unikali kopų zona. Į vakarus nuo Koro yra Urmako fosilijų kasyklos, o į pietus – Falkono kalnagūbris.
Lydau ežeras
Lydau ežeras  – kalnų ežeras Velse, Snaudonijos nacionalinio parko teritorijoje, Snoudono kalno papėdėje, 435 m aukštyje. Šalia telkšo mažesnis Glaslino ežeras. Ežeras ilgas, stačių krantų. Per jį 1853 m. vario rūdos kasėjai įrengė brastą.
Heidelbergas
Heidelbergas – miestas pietvakarių Vokietijoje, Badeno-Viurtembergo žemėje. Pro miestą teka Nekaras, prie kurio įrengta nemažai kanalų. Apylinkėse yra Reino lyguma ir Odenwald kalvoti miškai. Išvystyta mašinų, vaistų, tabako, odos, medienos pramonė. Stipriai išvystytas turizmo sektorius.
Heidelberge yra seniausias Vokietijos universitetas, įkurtas 1386 m. (popiežiaus Urbono VI chartija kunigaikščio Ruperto I iniciatyva). Žymus Geologijos-paleontologijos institutas (nuo 1907 m.). Yra kunigaikščių pilis (XIII–XVII a.), Kurpfalz muziejus, miesto rotušė (1701–1703 m.), jėzuitų bažnyčia (1712 m.).
Istorija
Pirmą kartą paminėtas 1196 m. Viduramžiais čia buvo Reino Pfalco kunigaikščių rezidencija. Heidelbergo universitetas buvo įkurtas 1386 m. ir yra seniausias Vokietijoje.
Miestų parnerystė
Heidelbergo miestai-partneriai:
Jokanga
Jokanga  – upė Rusijoje, Murmansko srityje, Kolos pusiasalyje. Prasideda Keivų aukštumoje, Alo ežere. Teka į rytus, prateka keletą ežerų. Įteka į Barenco jūros Sviatonoso įlanką.
Didžiausi intakai: Suchaja, Rova, Pulonga.
Žemupyje Jokanga teka giliu tarpekliu, vagoje gausu slenksčių ir krioklių. Greta Jokangos žiočių įsikūręs Ostrovnojaus miestas.
Istorika
Terminas nuo XVIII a. vidurio paplito Vokietijoje kaip istorijos mokslo sinonimas. Istorika buvo suvokiama kaip jo sritis, nagrinėjanti specialiuosius mokslo pagrindus: metodiką, šaltinių kritiką, teksto kritiką, hermeneutiką, euristiką ir pan. Plg., retorika, poetika. Pirmąsyk istorikos kaip istoriografijos teorijos koncepcija Vokietijoje fiksuojama Erlangeno teologijos, poetikos ir retorikos profesoriaus Johanno Martino Chladeniuso (1710–1759) paskaitose (1749/50 m.). Tačiau istorikos pagrindus pirmąkart aiškiausiai išdėstė Johann Gustav Droysen. Anglosaksų šalyse istorika vadinama istoriografija.
Per vokiečių istoriografiją XX a. pabaigoje terminas plinta ir Lietuvoje.
Raukėta
Raukėta  – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 12,5 km į pietryčius nuo Rimšės, 6 km į šiaurės vakarus nuo Vidžių, ir Gudijoje (Breslaujos rajonas). Lietuvoje yra 21,6 ha ežero, Baltarusijoje – 7,5 ha. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 0,84 km, plotis iki 0,59 km. Altitudė 145,7 m. Pietrytiniai ir vakariniai krantai statūs, skardingi, ardomi, o šiauriniai ir pietvakariniai – žemi, pelkėti. Pakrantėse daugiausia plyti pievos ir dirbami laukai. Vakaruose išteka Dysnos intakas Raukėta.
Netoliese įsikūrę Smilginiškės ir Gakėnų kaimai Lietuvoje ir Eitmėnų kaimas Baltarusijoje.
Ežerėvardis Raukėtà kildinamas nuo žodžio raukti („raukšlėti; dengtis, trauktis“).
GM V platforma
GM V platforma gali reikšti dvi visiškai skirtingas platforma, kurias General Motors gamino skirtingais metais:
Lisagurka
Istorija
Panaikintas 1972 m.
Graikijos Superlyga
Alpha Ethniki (nuo 2006 m. – Graikijos Super lyga; ) – aukščiausioji Graikijos futbolo lyga. 2006 metais lygoje varžėsi 16 klubų, kurie sezono metu tarpusavyje sužaidžia po dvejas rungtynes.
Istorija
Graikijos futbolo pirmenybės kaip vientisa lyga organizuojamas nuo 1959 metų.
Komandos
<...>
Prizininkai
PAOK Thessaloniki || John Vazos (11) Aris Thessaloniki || Kleanthis Maropoulos, John Vazos (po 18) Filippoi Kavala || Kleanthis Maropoulos (19)
Klimovsko specializuotoji šovinių gamykla
Klimovsko specializuotoji šovinių gamykla  – Maskvos srities Klimovsko mieste veikianti įmonė, gaminanti šaudmenis ir ginklus.
Istorija
1936 m. netoli Podolsko pradėtos šovinių gamyklos statybos. Gamykla buvo pavadinta Novopodolsko šovinių gamykla, o tų pačių metų gruodžio 30 d. gavo oficialų numerį – tapo gamykla Nr. 188.
4-to dešimtmečio pabaigoje gamykla jau gamino tuo metu kariuomenei reikalingiausius šovinius – šautuvų 7,62×54 mm R ir pistoletų 7,62×25 mm TT. 1941 m. pradžioje jau gamino ir pirotechninius mišinius, dar 6 tipus 7,62 mm šovinių bei 12,7×108 mm šovinius.
1943 m. gamyklos bazėje buvo įkurtas Šovinių projektavimo mokslo tiriamasis institutas (Научно-исследовательский институт проектирования патронов), kitaip NII-44 (НИИ-44).
Karo metais šovinių gamyba gamykloje padidėjo 19 kartų. Už nuopelnus karo metais gamykla buvo apdovanota 1 laipsnio Tėvynės karo ordinu ir Raudonąja vėliava. Novopodolsko gamykla tapo pagrindine šovinių 7,62×39 mm gamintoja, joje ėmė veikti eksperimentinės automatizuotos automatų šovinių gamybos linijos. Gamyklos pajėgumas pasiekė iki 1 mlrd. šovinių per metus.
1960 m. gamykla buvo pervadinta, tapo Klimovsko štampavimo gamykla (Климовский штамповочный завод, КШЗ).
2000 m. gamyklos šoviniai su nikeliuotomis tūtelėmis buvo eksponuojami tarptautinėje Niurnbergo ginklų parodoje IWA, po kurios buvo pasirašytas kontraktas šių šovinių tiekimui eksportui. Vėliau gamykla ėmė gaminti 6 modifikacijas 7,62×39 mm šovinių su bimetalinėmis tūtelėmis.
Tada ėmė gaminti KŠZ (КШЗ) markės šovinius:
2001 m. atviroji akcinė bendrovė KŠZ buvo performuota į UAB „Klimovsko specializuotoji šovinių gamykla“. Rusijos vyriausybės nutarimu Didžiojo Tėvynės karo ordinas ir Raudonoji vėliavai perduoti naujai suformuotai įmonei.
2006 m. gamykla pardavė produkcijos už daugiau kaip 1 mlrd. rublių. Gamykla modernizavo savo įrangą. Gamykloje įkurtas mokslinis konstravimo techninis centras.
2008 m. gamyklai suteiktas Jurijaus Andropovo vardas.
Klimovsko specializuotoji šovinių gamykla yra strategiškai svarbi Rusijos Federacijos gynybos pramonės gamykla.
Produkcija
Dabartiniai gamyklos gaminiai:
Šturmmanas
thumb|right|150px|Šturmmano apykaklės antsiuvai Šturmmanas ( 'šturmo vyras') – SA laipsnis nuo 1921 m., o vėliau – ir SS laipsnis.
Pirmojo pasaulinio karo metais žodžiu buvo vadinami Vokietijos šturmo pionierių kuopų (šturmo dalinių) kareiviai.
1918 m. Vokietijai pralaimėjus Pirmąjį pasaulinį karą šturmmano laipsnį ėmė naudoti Savanorių korpusas  – karo veteranų sukarinta organizacija, kovojusi su revoliuciniu judėjimu Vokietijoje.
SA
1921 m. šturmmano laipsnį ėmė naudoti NSDAP sukarinta šaka SA. Vėliau šturmmano laipsnį ėmė naudoti ir daugiau NSDAP sukarintų organizacijų, pvz., SS. Šturmmano laipsnį gaudavo tie SA ir SS nariai, kurie jau būdavo ištarnavę toje organizacijoje nuo pusės metų iki metų ir pademonstravę savo gebėjimus ir kompetenciją.
SA organizacijoje šturmmanas buvo vyresnis už maną.
SS
Organizacijose, kuriose nebuvo mano laipsnio, pvz., Nacionalsocialistų motorų korpuse, šturmmano laipsnis buvo eilinio analogas, jį turintys nešiojo antsiuvus be skiriamųjų ženklų.
SS kariuomenėje šturmmanai buvo vyresni už SS oberšiuces, bet jaunesni už rotenfiurerius.
Šturmmano skiriamasis ženklas buvo kairysis apykaklės antsiuvas su viena sidabrine juostele. Jų lauko uniformos buvo su jefreitoriaus antpečiais.
Klaipėdos krašto spauda
Klaipėdos krašto spauda – periodiniai leidiniai, leisti Klaipėdoje bei kituose šio regiono miestuose 1919–1939 m. ir skirti Klaipėdos krašto gyventojams.
Istorija
Klaipėdos kraštas kaip istorinė sritis atsirado 1919 m., kai pagal Versalio taikos sutartį buvo numatyta jį atskirti nuo Vokietijos ir laikinai perduoti Antantės didžiųjų valstybių (Didžioji Britanija, Prancūzija, Italija ir Japonija) žinion. 1920 m. vasario mėn. į Klaipėdą buvo įvesti Prancūzijos okupacinės kariuomenės daliniai ir kraštą Antantės vardu ėmė administruoti Prancūzija. 1923 m. vasario mėn. tarptautinių organizacijų nutarimu išvedus Antantės okupacinę kariuomenę, Klaipėda ir Klaipėdos kraštas buvo prijungta prie Lietuvos Respublikos ir jai priklause iki vokiečių okupacijos 1939 m. kovo mėn.