cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Loreta Levinskaitė
Biografija
1980 Vilniaus valstybiniame universitete suorganizavo būsimųjų filologių (60-70 merginų) chorą, iki 1990 buvo jo meno vadovė ir dirigentė. Chorą išmokė ir sudėtingų klasikinių kūrinių, surengė nemaža koncertų Lietuvoje ir užsienyje. Merginos parengė G. Pergolesi „Stabat Mater“ (talkino Lietuvos kamerinis orkestras); kūrinys atliktas ne tik Vilniuje, bet ir Tartu, Lvove, Maskvoje, Lenkijoje. Merginos atliko S. Moniuszkos Mišias e – moll, B. Britteno „Missa brevis“ ir kitų autorių kūrinių. 1985 respublikinės dainų šventės konkurse choras pelnė geriausio kolektyvo vardą, 1987 respublikiniame konkurse „Dainuoja darbo Lietuva“ pirmąją vietą. 1988 chorui suteiktas „Virgo“ vardas. Choras yra aukščiausios – I kategorijos mėgėjų meno kolektyvas. Merginos koncertavo Lenkijoje, Vokietijoje, Prancūzijoje ir kitur, dalyvavo 1988 Baltijos respublikų studentų dainų šventėje „Gaudeamus-X" Vilniuje ir kituose kultūros renginiuose.
1993 rudenį Lietuvos policijos (teisės) akademijoje-Lietuvos Teisės universitete- Mykolo Romerio universitete L. Levinskaitė suorganizavo studentų mišrųjį chorą (apie 60 dalyvių) ir yra jo meno vadovė ir dirigentė. Choras yra aukščiausios – I kategorijos meno mėgėjų kolektyvas. (LLKC). Chorą išmokė nemaža įvairių autorių kūrinių, dažnai koncertuoja užsienyje ir su žymiausiais Lietuvos atlikėjais – Čiurlionio kvartetu, L. Digriumi, R. Maciūte, V. Juozapaičiu, V. Noreika, M. Mikutavičiumi, simfoniniais ir kameriniais orkestrais. 2011 m. MRU akademinis choras laimėjo aukso diplomą tarptautinės konkursų organizacijos Musica Mundi organizuotame tarptautiniame R. Shumanno chorų konkurse Zwickau(Vokietijja) ir įgijo teisę konkuruoti tarp geriausių pasaulio chorų. Padarė įrašų Lietuvos radijui, dalyvavo visose Dainų šventėse, 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Vilniuje ir Lietuvos aukštųjų mokyklų studentų chorų festivaliuose. Dirigentė yra Lietuvos chorų sąjungos narė, Studentų festivalių „Gaudeamus“ vyr. dirigentė.
2001–2007 m. Loreta Levinskaitė buvo MRU estetinio ugdymo centro vedėja, suformavo naują meninio ugdymo kryptį, EU centro struktūrą universitete. Yra apdovanota medaliu už pažangių idėjų sklaidą MRU.
2009 m. buvo atrinkta kaip tinkama kandidatė į ES švietimo ir kultūros komisaro postą (Education and Culture Director - General).
2006–2012 m. – MRU filosofijos katedros lektorė, sukūrusi ir skaičiusi estetinio ugdymo ir meno istorijos programą „Menotyros pagrindai“.
Loreta Levinskaitė skaito paskaitas meninio ugdymo ir chorinio meno sklaidos klausimais Lietuvoje ir užsienyje (Vokietija). Rašo publicistinius straipsnius aktualiais kultūros ir meno klausimais Lietuvoje. Dalyvauja profesinio meistriškumo kursuose Lietuvoje ir užsienyje.
Loreta Levinskaitė yra įtraukta į asmenybių knygas „Kas yra kas Lietuvoje“ (Who is Who in Lithuania) bei tarptautinės personalijų knygos „Livings Legends“ leidinį (International Biographical Centre Cambridge CB 2 3 Q P England, 2002).
Būriškių piliakalnis
Būriškių piliakalnis – buvęs piliakalnis Marijampolės savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Želsvos, Liudvinavo seniūnija.
Jonas Damelis
Jonas Kristupas Damelis (, apie 1780 m. Mintauja – 1840 m. rugpjūčio 30 d. Minskas) – Vilniaus universiteto dėstytojas, dailininkas, tapytojas.
Biografija
1799–1809 m. Vilniaus universitete studijavo dailiuosius menus pas Pranciškų Smuglevičių ir Joną Rustemą. Dėstė piešimą Vilniaus gimnazijoje.
Iki 1820 m. dirbo Vilniaus universiteto Tapybos katedros adjunktu.
Būriškių piliakalnis
Tyrimai
1954 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Rasta lipdytinės keramikos grublėtu paviršiumi. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.
Jonas Damelis
Biografija
Damelis priklausė masonų organizacijai. 1820 m. už pinigų padirbinėjimą buvo ištremtas į Sibirą. 1823 m. amnestuotas grįžo į Vilnių, apie 1825 m. apsigyveno Minske.
Būriškių piliakalnis
Tyrimai
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Jonas Damelis
Kūryba
Tapė daugiausia klasicizmo stiliaus portretus (profesorius Jozefas Frankas, 1811 m., A. Giunteris, apie 1812 m., F. N. Golanskis, apie 1812 m., vyskupas P. Rava, 1827 m.), istorines kompozicijas („Grįžtanti Napoleono armija Vilniaus Rotušės aikštėje“, 1814 m., „Tvardauskas rodo Žygimantui Augustui Barboros Radvilaitės šešėlį“), kai kuriuose paveiksluose yra romantizmo apraiškų („Autoportretas“, 1817 m.). Sukūrė religinių paveikslų („Kristus ir samarietė“, „Abraomo auka“), peizažų („Saulėlydis Tobolske“, 1821 m.). Nupiešė daug tikslių piešinių iš natūros.
Buišai
Buišai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 10 km į pietus nuo Tryškių, šalia kelio.
Trys būties požymiai
Trys būties požymiai  – budizmo kategorija, apibendrinanti tris pagrindines gyvenimiškąsias būsenas, kurias įžvelgė Buda: laikinumą, nepasitenkinimą ir nesavastingumą.
Gabono ryšiai
Gabono ryšiai ir komunikacijos:
Lapkalnis (viensėdis)
Lapkalnis – viensėdis Kelmės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Liolių.
Przemysław Tytoń
Pšemyslavas Tytonis (Przemysław Tytoń; g. 1987 m. sausio 4 d.) – Lenkijos futbolininkas, rungtyniaujantis vartininko pozicijoje. Nyderlandų klubo „PSV Eindhoven“ žaidėjas.
Karjerą pradėjo „Górnik Łęczna“ klube, bet vėliau šiam iškritus iš aukščiausios lygos, Tytonis perėjo į „Roda JC“ klubą. Ten buvo atsarginiu vartininku, bet 2010 m. pagrindiniam vartininkui gavus traumą, užėmė jo poziciją. 2011 m. žaidėjas perėjo į „PSV Eindhoven“, kur yra Andreaso Isaksono dubleris.
Pšemyslavas Tytonis Lenkijos rinktinėje debiutavo 2009 m., varžybose prieš Suomiją. 2012 m. Europos čempionate Tytonis pasirodė aikštėje vietoje raudoną kortelę gavusio vartininko Voicecho Ščensno ir atrėmė Giorgo Karagunio smūgiuotą 11 m baudinį.
Daržinis poras
Daržinis poras (Allium porrum) – česnakinių (Alliaceae) šeimos augalas. Išauga iki 40 cm aukščio.
Vertingos medžiagos ir gydomosios savybės
Kvapas švelnesnis, negu valgomojo česnako. 100 g porų tėra 35 kcal. Ląsteliena gerina virškinimą.
Poruose yra vitaminų C, K ir folio rūgšties, mikroelementų kalio, kalcio, magnio, geležies ir mangano. Antibakterinis ir antioksidantinis poveikis atsiranda dėl sieros junginio alicino, jis lemia ir intensyvų poro kvapą bei skonį, kuris, beje, žadina apetitą.
Nuolat valgant porų iš organizmo valomi šlakai ir pasišalina skysčių sankaupos. Senovės Graikijoje porų duodavo apsinuodijus maistu.
Istorija ir tradicijos
Šaltiniai byloja, kad porais buvo maitinami Egipto piramidžių statytojai. Senovės graikai irgi juos augino, pasakojama apie padažą, gamintą iš minkšto sūrio, sutrinto česnako, alyvų aliejaus, porų ir medaus. Graikų dainiai tikėjo, kad nuo porų sėklų gerėja jų balsas. Prisiekusiais porų gerbėjais save laikė Homeras ir romėnų imperatorius Neronas. Į vidurio ir šiaurės Europą porai atkeliavo gerokai vėliau, iš Italijos.
Poras yra Velso simbolis.
Vytmenys
Vytmenys arba abelija (Abelia) – sausmedinių (Caprifoliaceae) šeimos augalų gentis. Gentyje yra apie 30 rūšių ir daugybė hibridų. Tai krūmai, užaugantys 1 – 6 metrų aukščio, natūraliai augantys rytinėje Azijoje (nuo Himalajų iki vakarų Japonijos) ir pietinėje Šiaurės Amerikoje (Meksika).
Tipinė šios genties rūšis yra kininis vytmenys (Abelia chinensis). Gentis pavadinta Clarke Abel garbei.
Homework
Homework – pirmasis studijinis elektroninės muzikos grupės Daft Punk albumas, išleistas 1997 m. sausio 20 d.
Tiek kritikų, tiek klausytojų albumas buvo labai gerai įvertintas. Pats albumas laikomas vienu geriausiu elektroninės muzikos albumų.
Garsiausios albumo dainos – „Da Funk“ ir „Around the world“. Vėliau Daft Punk nariai albume buvusias dainas panaudojo trumpam filmui „D.A.F.T.: A Story About Dogs, Androids, Firemen and Tomatoes“, kurį sudaro 4 dainų vaizdo klipai.
Siera Leonės Tautos Partija
Siera Leonės tautos partija - viena iš dviejų didžiųjų Siera Leonės partijų (Kartu su Visos Tautos Kongresu). Būstinė Fritaune, 15 Wallace Johnson Street.
Virbalio pagrindinė mokykla
Filialas – Vilkaviškio rajono Virbalio pagrindinės mokyklos Šiaudiniškių skyrius.
Istorija
1646 m. minima miestiečio Donelaičio namuose veikusi parapinė mokykla. 1674 m. domininkonai įsteigė šešių skyrių mokyklą. 1819–1870 m. veikė parapinė mokykla. 1861 m. Gedimino gatvėje įsteigta pirmoji valstybinė mokykla. 1880 m. pastatyta dviejų aukštų mūrinė mokykla. 1925 m. Dariaus ir Girėno gatvėje pastatyta nauja mokykla, iki 1937 m. joje buvo 4 skyriai. 1947 m. įkurta septynmetė mokykla. 1956 m. mokykla reorganizuota į aštuonmetę, 1957 m. į vidurinę. 1965 m. pastatytas 3 aukštų priestatas. 1979 m. duris atvėrė dar vienas priestatas. 2021 m. prijungta Pajevonio pagrindinė mokykla.
Juozas Miltinis
Biografija
Gimė netoli Akmenės – Dabikinėje. 1913 m. šeima persikėlė gyventi į motinos gimtinę Ramoniškėje. Vaikystės vasaros prabėgo piemenaujant. 1920 m. Gyvoliuose, Grybauskų dvare įsteigtoje mokykloje pradėjo lankyti ketvirtąjį skyrių. 1922–1925 m. mokėsi Viekšnių progimnazijoje, 1926–1927 m. Kauno jėzuitų gimnazijoje. 1927 m. grįžo į Viekšnius, dirbo Viekšnių valsčiaus raštininku ir privačiai išėjo visą gimnazijos kursą. 1928 m. vėl išvyko į Kauną ir iki 1931 m. lankė Vaidybos mokyklą prie Valstybės teatro. Čia prasidėjo pirmieji aktoriaus bandymai profesionalioje scenoje. 1928 m. pirmą kartą išėjo į sceną: statistas Džiuzepės Verdžio operoje „Aida“. 1931–1932 m. Šiaulių dramos teatro aktorius.
US Pro Vercelli Calcio
US Pro Vercelli Calcio – Italijos futbolo klubas iš Verčelio (Pjemontas). Vienas sėkmingiausių XX a. pradžios Italijos futbolo klubų.
Juozas Miltinis
Biografija
1932 m. birželio mėn. išvyko į Prancūziją. Paryžiuje lankė Luvro meno mokyklą, klausėsi paskaitų Sorbonos universitete, 1933–1936 m. mokėsi Šarlio Diuleno (Charles Dullin) vaidybos studijoje, vaidino Pathé Nathan kino studijos sukurtuose filmuose, taip pat Kapucinų bulvaro teatre. 1937 m. trumpam sugrįžo į Kauną. 1938 m., remiamas privačių asmenų, išvyko į Londoną, kur lankė teatrus, mokėsi kalbos. 1938–1939 m. kaip teatro kritikas bendradarbiavo „Naujojoje Romuvoje“, dirbo mėgėjiškų teatrų konsultantu. 1938 pradėjo dirbti su Kauno Darbo rūmų teatro studiją lankiusiais jaunuoliais: Bronium Babkausku, Vaclovu Blėdžiu, Jonu Alekna, Kaziu Vitkum, Jadvyga Matulyte, Zigmu Lapinsku ir kt.
US Pro Vercelli Calcio
Istorija
Klubas įkurtas 1892 metais.
Juozas Miltinis
Biografija
1940 m. sovietams okupavus Lietuvą, gruodžio mėn. paskirtas naujai įsteigto Panevėžio dramos teatro „aktoriumi, su teise režisuoti“. Panevėžio dramos teatras buvo pirmasis ir vienintelis tokio pobūdžio teatras-studija Lietuvoje. 1940–1954 m. Panevėžio dramos teatro režisierius. 1953–1968 m. nusifilmavo penkiuose Lietuvos kino studijos vaidybiniuose filmuose. 1954 m. vasario mėn. pašalinus iš teatro, iki 1959 m. dirbo Lietuvos kino studijos dubliažo režisieriumi, aktoriumi. 1959–1980 m. Panevėžio dramos teatro vyriausiasis režisierius. Jo mokiniai: Jonas Alekna, Bronius Babkauskas, Donatas Banionis, Gediminas Karka, Algimantas Masiulis, Stasys Petronaitis, Eugenija Šulgaitė, Kazys Vitkus, Regina Zdanavičiūtė ir kt. Buvo vienintelis Lietuvos režisierius, mokęsis Vakarų teatro mokykloje, tad sovietų valdžia ir partinė kritika jį stebėjo itin atidžiai. 1980 m. pastatęs A. de Musse „Žibintą“, Juozas Miltinis atsisveikino su teatru. Palaidotas Panevėžio Ramygalos g. kapinėse. Antkapinis paminklas sukurtas Juozo Šlivinsko ir Algimanto Mikėno.
US Pro Vercelli Calcio
Istorija
Atkurtas 2010 m.
Juozas Miltinis
Biografija
miniatiūra|200px|right thumb|200px|Ramoniškė thumb|160px|Koplytstulpis Ramoniškėje
Atminimo įamžinimas
thumb|160px|Paminklas J. Miltiniui Panevėžyje. Skulptorius [[Regimantas Midvikis, 2007 m. ]]
Petronijus
Petronijus (arba Petronijus Arbitras,, mirė 66 m.) − I amžiaus Romos imperatoriaus Nerono aplinkos patricijus, spėjamas romano „Satyrikonas“ autorius.
Petronijaus vardas yra spėjamas Titas arba Gajus (Kajus). Petronijų mini Tacitas, Plinijus Vyresnysis ir Plutarchas. Tacito liudijimu Petronijus buvo Nerono patarėjas, teisėjas aprangos ir stiliaus klausimais. Iš to kilęs Petronijaus šių laikų apibūdinimas − Arbitras. Žinoma, kad Petronijus 62 m. užėmė konsulo pareigas, o vėliau perėjo į senatorių sluoksnį. Tacito liudijimu, 66 m. Petronijus buvo įtartas dalyvavimu sąmoksle prieš Neroną ir prisiėmė įprastą tiems laikams patricijų bausmę − savižudybę nelaukiant suėmimo. Prieš tai esą Petronijus surašė visas Nerono nedorybes ir sąrašą nusiuntė imperatoriui.
Tacito liudijimas
Anot Tacito, Petronijus iškilo savo tingumo dėka. Dieną miegodavo, o naktimis tvarkydavo reikalus ir linksmindavosi. Tacitas apibūdina Petronijų rafinuotos prabangos mėgėju, kurio laisvi ir neatsakingi poelgiai buvo vertinami geriau dėl jų paprastumo. Būdamas Bitinijos konsulu Petronijus esą parodė sumanaus valdytojo sugebėjimų. Jis tapo Nerono aplinkos vienu artimiausių žmonių. Neronas neapsieidavo be Petronijaus patarimų prabangos ir elegancijos srityse ir pritardavo tik tuomet, kai Petronijus ką nors pagirdavo. Tai sukėlė Nerono pretorionų prefekto Tigelino pavydą dėl įtakos Neronui. Tigelinas per papirktą vergą sugebėjo įrodyti, kad Petronijus turėjo ryšių su sąmokslininkais prieš Neroną. Petronijus pasirinko savižudybę Kumuose Nerono kelionės metu. Mirties dieną jis surengė puotą, kurioje persipjovė venas ir jas surišo. Jo paliepimu buvo dainuojamos dainos ir deklamuojama poezija. Petronijus surašė testamentą, kuriame nieko neskyrė Neronui, bei išvardino Nerono nedorybes, jo artimiausius bendrininkus bei jų ištvirkavimus ir užantspauduotą sąrašą nusiuntė imperatoriui. Po pietų Petronijus užmigo, kad jo mirtis atrodytų natūralia.
„Satyrikono“ autorius
Šiuo metu Petronijus laikomas „Satyrikono“ autoriumi. Viename viduramžių „Satyrikono“ manuskripte tikinama, kad jo autorius yra Titas Petronijus. Paties romano tekstas datuojamas Nerono laikų Roma. Tekste yra aliuzijų į Senekos mintis, o knygos veikėjas Eumolpas savo eilėmis atliepia poeto Lukano kūrybą. Abu buvo žinomi Petronijui, Seneka nusižudė to paties sąmokslo kaip ir Petronijus metu. Kai kurių tyrinėtojų nuomone knygos veikėjas Trimalchionas yra paties Nerono parodija. Visus šiuos spėjimus sunku patvirtinti, nes praktiškai nieko nežinoma apie asmeninius paminėtų asmenybių bruožus.
Lidija Liucija Žilienė
Lidija Liucija Žilienė (g. 1943 metais vasario 10 d., Joniškėlis) – teisininkė, buvusi Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (LAT) teisėja.
Biografija
1963–1967 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą.
1960–1963 – Jurbarko rajono prokuratūros sekretorė–mašininkė, 1967–1968 – Vilniaus miesto Tarybų ir Spalio rajonų teismų stažuotoja, 1968 – Teismo ekspertizės mokslinio tyrimo instituto laborantė, 1968–1969 – Lietuvos Mokslų Akademijos (LMA) Ekonomikos instituto jaunesnioji mokslinė bendradarbė, 1969–1976 – LMA filosofijos, sociologijos ir teisės instituto jaunesnioji mokslinė bendradarbė, 1976–1984 – Lietuvos Respublikos Aukščiausiojo Teismo teisminės praktikos apibendrinimo skyriaus viršininkė, 1984–1990 – Lietuvos Respublikos Aukščiausiojo Teismo teisėja, nuo 1990 iki 2008 m. vasario 10 d. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėja.
Laikinumas
Laikinumas yra artimai susijęs su kita budizmo sąvoka – nesavastingumu, pagal kurią niekas neturi jokios esencijos, amžinos savasties ar nekintančios sielos.
Lietuvos geografų draugija
Istorija
Lietuvos geografų draugija įsteigta 1934 m. Kaune; steigimo iniciatorius ir pirmasis vadovas – Kazys Pakštas. Tuo metu Draugija turėjo apie 100 narių, kurie buvo ne tik geografai, bet ir kariškiai, teisininkai. Iki Antrojo pasaulinio karo draugijos nariai gausino geografijos mokslo žinias, skleidė jas, daugiausia per mokslo leidinį „Kosmos“, skatino tiesiogiai pažinti kraštą per pažintinį turizmą. Geografijos žinias propagavo viešose paskaitose. 1938 m. Lietuvos geografų draugijos iniciatyva surengtas pirmasis Lietuvos geografų kongresas. Užmegzti glaudūs ryšiai su Latvijos, Estijos, Skandinavijos šalių geografais. Per Antrąjį pasaulinį karą ir po jo Draugijos nariai aktyviai veikė užsienyje, daugiausia JAV, skatino poreikį atkurti Lietuvos valstybingumą ir plėtojo lituanistinę veiklą; po karo stengėsi gaivinti ir formaliąją draugijos veiklą (Kazys Pakštas, Antanas Bendorius, Steponas Kolupaila, kt.) JAV.
1955 m. Lietuvos geografų iniciatyva įkurtas TSRS geografijos draugijos padalinys LTSR geografinė draugija, kuri tęsė Lietuvos geografijos pažinimo tradicijas: skatino krašto geografijos tyrimus, būrė lietuvių geografų bendruomenę, organizavo mokslo renginius ir pažintines keliones, plėtojo mokslo ryšius. Nuo 1958 m. su Geologijos ir geografijos institutu leido tęstinį mokslo leidinį „Geografijos metraštį“. 1989 m. neeiliniame suvažiavime buvo atkurta nepriklausoma nuo TSRS Lietuvos geografų draugija, deklaravus pirmosios draugijos tęstinumą. 2010 m. gegužės 14 d. įvykęs Visuotinis Draugijos narių susirinkimas davė naują impulsą atgaivinti kai kurias primirštas veiklas. Atnaujinta draugijos veiklos uždaviniai ir veiklos gairės. Iškelti prioritetiniai uždaviniai, kurie tiesiogiai siejasi su mokslo ir studijų sistemai keliamais tikslais.
Salmanas ibn Abdulazizas Al Saudas
Salmanas ibn Abdulazizas Al Saudas (, g. 1935 m. gruodžio 31 d.) – Saudo Arabijos karalius nuo 2015 metų.
Salmanas gimė 1935 metais. Jis buvo vienas iš septynių pirmojo Saudo Arabijos karaliaus Abdulazizo sūnų su jo mėgstama žmona Hasa bint Achmed Al Sudairi. Tikima, kad jis yra 25-asis iš 45 karaliaus Abdulazizo sūnų. 1955−1960 m. ir 1963−2011 m. jis buvo Rijado valdytoju ir prižiūrėjo miesto virtimą iš 200 000 gyventojų kaimiškos gyvenvietės be vandentiekio į 5 milijonų gyventojų metropolinį centrą. 2011 m. jis paskirtas gynybos ministru, 2012 m. išmirus vyresniems broliams − kronprincu (įpėdiniu). Saudo Arabijos karaliumi Salmanas paskelbtas 2015 m. sausio 23 d., penktadienį, tos dienos rytą mirus jo pusbroliui, karaliui Abdula. Jis tapo septintuoju Saudo Arabijos karaliumi. Pirmojoje savo kalboje Salmanas pažadėjo politikos tęstinumą suiručių arabų valstybėse metu. Tikima jį esant labai konservatyvių pažiūrų ir įžengimo į sostą metu, jam esant 79-erių metų amžiaus, tikima jį buvus silpnos sveikatos. Beveik iškart po to, kai Salmanas tapo karaliumi, Saudo Arabija įsikišo į Jemeno politinę krizę karinėmis priemonėmis. 2017 m. jis patvirtino dekretą, kuriuo nuo 2018 m. vidurio Saudo Arabijoje leista moterims vairuoti automobilius. 2017 m. birželį karalius Salmanas patvirtino kronprincu sūnų Mohamedą bin Salmaną vietoj jo pusbrolio Mohamedo bin Najefo.
Lietuvos geografų draugija
Veikla
1989 m. atkurta Lietuvos geografų draugija įsteigė K. Pakšto medalį, kuriuo nuo 1998 m. apdovanojami labiausiai nusipelnę geografijos mokslui asmenys.
Cinoberis (mineralas)
Cinoberis (graikų kalba κινναβαρι, lotynų kalba cinober) – gyvsidabrio sulfidas (HgS) mineralas. Dar vadinamas cinabaritu. Labiausiai paplitusi gyvsidabrio rūda. Pavadinimas kilo iš persų kalbos žodžio zinjifrah, reiškiančio „dingęs“.
Cinoberis buvo kasamas jau Romos imperijos laikais. Kelios to laikmečio kasyklos dar vis naudojamos. Šis mineralas randamas kaip gyslas užpildantis mineralas, vietose, susijusiose su ugnikalnių aktyvumu ir šarminėmis karštomis versmėmis. Cinoberis panašus į kvarcą, laužia šviesą.
Naudojamas cinoberio dažų gamyboje. Nuo Romos laikų žinoma apie mineralo toksiškumą, kurį lemia gyvsidabris.
Islandijos futbolo varžybos 1968 m.
Islandijos futbolo varžybos 1968 m.
Stebuklų laukas
„Stebuklų laukas“ – lietuviškas gamtininko Mindaugo Survilos per ketverius metus sukurtas dokumentinis filmas (2011 m.), 62 min. trukmės. Filmo premjera įvyko 2011 m. rugsėjo 27 - spalio 9 d. rengtame 5-ajame Tarptautiniame Kauno kino festivalyje. 2012 m. „Sidabrinės gervės“ apdovanojimuose pripažintas geriausiu ilgametražio dokumentinio filmo kategorijoje, taip pat dar kuriamas filmas 2009 m. pelnė geriausiai išvystyto projekto apdovanojimą „Golden Funnel” Rytų Europos Forume Jihlavoje (Čekija). miniatiūra|250px|left|Filmo kadras Filmą sukurti gamtininką paskatino daktarės Donatos Petružytės kuriamas mokslinis projektas. Ji pakvietė režisierių Mindaugą Survilą pafilmuoti žmones, daugiau nei 20 metų gyvenančius Budos miške, netoli Kariotiškių sąvartyno Vilniaus rajone. Medžiaga filmui buvo rinkta ketverius metus, nufilmuota daugiau nei 140 valandų, kurios galiausiai sutilpo į valandos trukmės filmą.
Filmo turinys
„Stebuklų laukas – dokumentinė juosta apie žmones, daug metų gyvenančius savo statytuose nameliuose prie buvusio sąvartyno. Filmas tarsi iš paties sąvartyno gyventojo perspektyvos pasakoja apie nykstančią unikalią bendruomenę, jos dienos ritmą, unikalų gyvenimo būdą, kasdienius džiaugsmus ir rūpesčius. Stengiamasi pavaizduoti žmogaus veidą, besislepiantį už šiukšlių ar sąvartyno dvoko, stengiantis atskleisti unikalią asmenybę. Tam nepakako vos kelių vizitų į sąvartyną. Tai didžiulis filme nematomas darbas. Ilgametė filmo režisieriaus, profesionalaus gamtininko, patirtis padėjo sukurti originalų dokumentikos kūrinį.
Keturvėjininkai
Keturvėjininkai − XX a. 3 dešimtmečio Lietuvos rašytojų avangardistų grupė.
Keturvėjininkams priklausė iniciatorius K. Binkis, S. Šemerys, J. Tysliava, A. Rimvydis, T. Tilvytis, A. Šimėnas, J. Žlabys, P. Tarulis, J. Švaistas, A. Gricius, P. Janeliūnas.
Keturvėjininkų idėjos
Keturvėjininkai save laikė moderniojo meno atstovais, daugiausia rėmėsi futurizmo ir ekspresionizmo estetikos principais.
Keturvėjininkai kritikavo tradicinius literatūros kanonus, tautinį romantizmą, simbolistų bei estetų kūrybą, maištavo prieš savo meto vyresniąją rašytojų kartą. Piktinosi turtingąja miesčionija, išorine prabanga. Keturvėjininkai įvedė į lietuvių poeziją miesto temą, aukštino techniką, didmiesčių buities dinamiką ir gyvenimo tempą. Keturvėjininkams būdingas deromantizuotas, fiziologinis žmogaus traktavimas, sentimentalumo neigimas.
1921 m. keturvėjininkai pradėjo skelbti kūrinius periodinėje spaudoje. 1922 m. jie išleido leidinį „Keturių vėjų pranašas“, 1924−1928 m. leido žurnalą „Keturi vėjai“.
Keturvėjininkų sąjūdis davė stimulą trečiafrontininkų grupės susidarymui.
Eurovizijos dainų konkursas 1998
200px|thumb|right| {{legend|#22B14C|Dalyvaujančios šalys}} {{legend|#FFC20E|Šalys, 1998 m. Eurovizijos dalyvavime padariusios pertrauką.}} thumb|200px|Vokietijos atstovas Guildo Horn thumb|200px|1998 m. Eurovizijos nugalėtoja Dana Internationalthumb|200px|Antrosios vietos laimėtoja – Jungtinės Karalystės atstovė Imaani
'''1998 m. Eurovizijos dainų konkursas''' – keturiasdešimt trečiasis Eurovizijos dainų konkursas, vykęs 1998 m. gegužės 9 d. Jungtinėje Karalystėje, Birmingeme. Konkurso nugalėtoja tapo Izraelio atstovė Dana International su daina „Diva“
Nugalėtojas
Dana International iš Izraelio laimėjo šių metų Euroviziją su daina „Diva“, kurią parašė Svika Pick ir Yoav Ginai. Dainininkė sulaukė daug žiniasklaidos dėmesio tiek Izraelyje, tiek Europoje, nes 1993 metais jai buvo atlikta lyties pakeitimo operacija. Ji yra pirmoji atlikėja-transseksualas, dalyvavusi konkurse.
Makedonija konkurse dalyvavo pirmą kartą. Belgija, Izraelis, Rumunija, Slovakija, Suomija grįžo į konkursą po vienerių metų pertraukos. Austrija, Bosnija ir Hercegovina, Danija, Rusija ir Islandija neteko teisės dalyvauti, nes šios šalys surinko mažiausią balų vidurkį per pastaruosius penkerius metus. Italijos transliuotojas RAI nusprendė pasitraukti iš konkurso.
Balsavimų lentelė
Visos šalys pasirinko žiūrovų balsavimą, išskyrus Turkiją, Rumuniją ir Vengriją. Labiausiai patikusias dešimt dainų skyrė 12, 10, 8, 7, 6 , 5, 4, 3, 2 ir 1 taškų, o išskirtinėmis aplinkybėmis, kai žiūrovų balsavimas nebuvo įmanomas, balsavo tik žiuri komisija.
Gačionių dvaras
Istorija
Dvarą iš Kuršo kilę baronai Rozenai valdė apie tris šimtmečius.
thumb|left|220px|Dvaras iki 1890 m. thumb|left|220px|Dvaras, 1913 m. („[[Sabalas ir panelė“)]] Išlikę neoklasicistiniai mediniai dvaro rūmai buvo pastatyti 1870 metais pagal inžinieriaus Jano Rozeno projektą.
Dvaro baldai ir meno vertybės ypač nukentėjo I pasaulinio karo metais.
Apie 1940-uosius Rozenų šeima ištremta, o dvaras nacionalizuotas.
Tarybiniu laikotarpiu čia buvo kolūkio kontora, biblioteka, kultūros namai, gyvenamieji butai ir sandėliukai. Vienoje patalpų – net vištidė.
Buivėnai (Rokiškis)
Buivėnai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Pandėlio.
Gačionių dvaras
Istorija
1990 metais dvaro rūmus susigrąžino Lietuvos pilietybę išsaugojęs baronas Antonas Rozenas, kuris, pabėgęs iš sovietinių lagerių, gyveno Lenkijoje.
Kartagas
Kartagas reiškia:
Tvenkinys
thumb|250px|Kurobės tvenkinys Japonijoje
Tvenkinys, vandens saugykla – dirbtinis vandens telkinys, susidaręs užtvanka užtvenkus upę. Užtvankomis reguliuojamas vandens lygis tvenkinyje. Tvenkinys tiekia vandenį užtvankoje įrengtai hidroelektrinei, naudojamas laukams drėkinti, tiekia vandenį miestų vandentiekio sistemoms. Dėl didelių tvenkinių pakinta vietovės klimatas, oras pasidaro drėgnas, pasikeičia vėjų kryptis.
Didžiausi pasaulio tvenkiniai: Voltos tvenkinys (8482 km²), Smolvudo tvenkinys (6527 km²), Kuibyševo tvenkinys (6450 km²), Karibos tvenkinys (5580 km²), Buchtarmos tvenkinys (5490 km²), Bratsko tvenkinys (5426 km²), Nasero tvenkinys (5248 km²), Rybinsko tvenkinys (4580 km²), Kaniapisko tvenkinys (4318 km²), Guri tvenkinys (4250 km²).
Lietuvoje
Lietuvoje didžiausi tvenkiniai yra: Kauno marios (63,5 km²), Antalieptės marios (19,11 km²), Elektrėnų marios (12,64 km²), Kupiškio marios (8,28 km²).
Prometėjo draugija
Prometėjo draugija ( arba PS) – tarptautinė visuomeninė intelektualiai gabių žmonių organizacija, skatinanti įvairių visuomenės sluoksnių bendravimą ir pasikeitimą mintimis.
Istorija
Norėdamas finansiškai padėti neturtingiems intelektualiai gabiems studentams, 1982 m. filosofas Ronaldas K. Hioflinas įkūrė draugiją Xeophon Society. Vėliau ji buvo pavadinta Prometėjo – mitologinio didvyrio, kuris dovanojo žmonėms ugnį, vardu. Keitėsi ir tikslai, kurie dabar formuluojami taip:
Draugijos šūkis – Ignus Aurum Probat, kurį iš lotynų kalbos galima versti ir kaip ugnis įvertina ar tai auksas. Tai dalis žinomos Senekos sentencijos ( – . Žmonijai nešamos ugnies simbolis atasispindi ir dešimt kartų per metus leidžiamame žurnale Gift of Fire, jį gali užsiprenumeruoti ir ne draugijos nariai. Redakcijos siekia paversti žurnalą nuomonių ir problemų, būdingų žmonėms su aukštu intelektu, forumu. Skeptikai tvirtina, kad taip nėra: ne visi straipsniai publikuojami, kai kada jie ``apkarpomi``. Iš paskelbtų laiškų aiškėja, kad intelektualai yra gana heterogeniški: kai kurie jų yra priversti apsimesti darbe pilkomis pelytėmis, o grįžę į namus jie sugeba išspręsti sudėtingiausius galvosūkius. Jiems ir yra skirta Prometėjo draugija.
Buiviliškė
Buiviliške vadinami kaimai Ignalinos rajone:
Bėnė
Bėnė  – gyvenvietė Latvijos pietuose, Duobelės savivaldybėje, prie Mažeikių–Rygos geležinkelio.
Amsterdamas (laikraštis)
Amsterdamas – pramoginis (erotinio pobūdžio) laikraštis, leistas 1994–1996 m. Vilniuje.
Istorija
Steigėjas, leidėjas ir vyriausiasis redaktorius Eduardas Platovas. Tiražas 1996 m. – 500 egz.
Jaurelio piliakalnis
Jaurelio piliakalnis (A921 P) – piliakalnis Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Jaurelių kaimo (Utenos seniūnija).
Piliakalnis
Kalvą iš visų pusių supo dabar nusausintos pelkės. Šlaitai statūs, apie 10 m aukščio. Aikštelė ovali, 75x40 m dydžio, jos rytinis galas šiek tiek siauresnis. Aikštelės vakarinis pakraštys apie 0,5 m žemesnis. Piliakalnio aikštelėje ir šlaituose išliko kultūrinis sluoksnis. XX a. ketvirtame dešimtmetyje rasta akmeninių kirvių. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. pab.–I tūkstantmečio m. e. pradžia.
Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1970 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 1985 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.
Didieji Aukštučiai
Didieji Aukštučiai, Aukštučiai (, nuo 1930 m. birželio 6 d. Rehwalde, 1945–1946 m., nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. Losevas, ) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 15 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 11 km į pietryčius nuo Lazdynų, Šorelių girios rytiniame pakraštyje. Nuo 1947 m. – Losevo gyvenvietės dalis Krasnoznamensko rajone.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Didžiųjų Aukštučių kaimo bendruomenė 1938 m. 1610 m. minimi Aukstey vardu. 1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas su 9 ugniakurais, 1821 m. – valstiečių kaimas su 54 gyventojais. 1844 m. kartu su Mažaisiais Aukštučiais turėjo 180 gyventojų. 1723-1818 m. priklausė Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Girėliškių valsčiui valsčiui. Tikintieji iki 1793 m. priklausė Lazdynų, vėliau – Šilėnų evangelikų liuteronų parapijai. 1901 m. per kaimą nutiestas siaurasis geležinkelis, įrengta stotelė. Kaime buvo mokykla. Po Antrojo pasaulinio karo, 1946 m., kartu su Kiaušių kaimu pavadintas Losevu.
Mv
mv – Linux ir Unix komanda failų perkėlimui ir pervadinimui.
Nurodant tą patį aplanką, tačiau kitą failo vardą, failą galima ir pervadinti.
Dažniausiai taikomas komandos variantas yra mv sena_vieta/senas_failo_vardas nauja_vieta/naujas_failo_vardas
Jei pirmasis argumentas yra failo vardas, o antrasis – aplankas, komanda perkelia nurodytą failą į šį aplanką: mv musu_failas /musu/kitas/aplankas
Visi failai bus perkelti į aplanką kur_perkelti.
Kaip ir kitose komandose, galimas santykinis aplanko nurodymas bei vardo kortelės
Kiti dažnai naudojami raktai:
Naudojimo sritis
Šiuo metu failus patogiau perkelti grafinės sąsajos įrankiais, tačiau mv komanda neretai naudinga įvairiuose skriptuose, kurie gali failų tvarkymo operacijas atlikti automatiškai.
Kininis vytmenys
Kininis vytmenys – sausmedinių (Caprifoliaceae) šeimos augalas, paplitęs Kinijoje, Taivane ir Japonijoje. Rusvu stiebu, blizgiais, mažais lapais, kurie rudenį tampa rusvai rudi. Iš vytmenių jis atspariausias šalnoms. Daugelyje šalių auginamas kaip dekoratyvinis krūmas.
John Cleese
thumb|upright|John Cleese, 2014 John Marwood Cleese (gim. 1939 m. spalio 27 d.) - anglų komikas ir aktorius, Monty Python grupės narys.
John Cleese atminimui, kaip ir kitų Monty Python grupės narių, jo vardu yra pavadintas asteroidas 9618 Johncleese.
Izidorius Kraunaitis
Izidorius Eduardas Kraunaitis (1899 m. rugsėjo 25 d. Novosiolka, Širvintų valsčius – 1964 m. birželio 30 d. Andes, Niujorko valstija) – Lietuvos karinis veikėjas, Generalinio štabo pulkininkas.
Biografija
1933–1934 m. ir 1937–1939 m. – Kavalerijos štabo viršininkas, 1934–1935 m. Antrojo ulonų pulko vadas. 1937 m. baigė Prancūzijos Generalinio štabo akademiją. 1938 m. Lietuvos kariuomenės Generalinio štabo pulkininkas. 1939–1940 m. Husarų pulko vadas. Nuo 1938 m. dėstė Karininkų kursuose.
TSRS okupavus Lietuvą nuo 1940 m. birželio mėn. kavalerijos inspektorius, nuo 1940 m. gruodžio – Raudonosios armijos 29-ojo teritorinio šaulių korpuso 179-osios divizijos štabo viršininkas. 1940 pab. nelegaliai pasitraukė į Vokietiją. Prasidėjus TSRS-Vokietijos karui grįžo į Lietuvą. 1941–1942 m. Lietuvos savisaugos dalinių Vilniaus apygardos vadas, Lietuvos aktyvistų fronto ir Lietuvos laisvės armijos veikėjas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, dirbo vokiečių žvalgybos mokyklose Rytų Prūsijoje. 1949 m. išvyko į JAV.
Parašė darbų apie kavaleriją, tarp jų „Kavalerijos taktika“ (1932 m.).
Nemezidė
thumb|left|Nemezidė Graikų mitologijoje Nemezidė – griežto teisingumo, pražuvimo, keršto deivė. Niktės dukra.
Graikų tragedijose Nemezidė pasirodydavo kaip keršytoja ir baudėja už nusikaltimus ir puikybę, panašiai kaip Atė ir erinijos. Kartais ji vadinama Adrastėja („ta, nuo kurios pabėgti neįmanoma“).
Kultas
Jos garbei Atėnuose buvo švenčiamas festivalis Nemezėja (Nemeseia). Juo buvo siekiama išvengti mirtinos Nemezidės. Festivalis turėjo padėti nubausti gyvuosius, jei šie nukrypo nuo teisingo kulto kelio.
Nemezidę garbino nugalėję Romos generolai, imperijos laikais ji buvo laikoma gladiatorių ir kovotojų globėja, kurie kovojo arenoje su laukiniais žvėrimis. III a. rasta įrodymų, kad buvo garbinta visagalė Nemezidė-Fortūna. Ją garbino bendruomenė vadinusi Nemezijakais (Nemesiaci).
Tarptautinė jaunųjų socialistų sąjunga
Tarptautinė jaunųjų socialistų sąjunga (IUSY, ) – tarptautinė socialistų, socialdemokratų ir leiboristų jaunimo organizacija.
Istorija
Socialistinis jaunimo internacionalas, SJI buvo įkurtas 1907 m. rugpjūčio 24 – 26 d. Štutgarte vykusioje tarptautinėje socialistinio jaunimo organizacijų konferencijoje. 1912 m. SJI buvo 17 organizacijų, turėjusių 17 000 narių. Dauguma SJI organizacijų laikėsi kairesnių pažiūrų, negu jų „motininės“ partijos. 1907–1910 m. SJI pirmininku buvo Karlas Lybknechtas. 1915 m. Berno konferencijoje jaunimo organizacijos protestavo prieš karą.
Po karo kai kurios jaunimo organizacijos prisidėjo prie komunistinio judėjimo ir 1919 m. lapkričio mėn. Berlyne įkūrė Komunistinio jaunimo internacionalą. 1923 m. įkūrus Socialistų Darbininkų Internacionalą, kai kurios jų grįžo į SJI.
1923 m. SJI nare tapo Lietuvos socialdemokratinio jaunimo sąjunga „Žiežirba“.
Tarpukariu prie SJI susikūrė Tarptautinė studentų socialdemokratų sąjunga, sporto ir vaikų organizacijos. Jaunieji socialdemokratai aktyviai kovojo su įsigalinčiu fašizmu, rėmė Ispanijos respublikonus. Prasidėjus II pasauliniam karui SJI veikla praktiškai nutrūko.
Struktūra
Jungia 135 jaunimo organizacijas iš 100 šalių. Konsultacinį statusą turi ir organizacijos partijų, neįeinančių į Socialistų Internacionalą.
Kongrese, kuris šaukiamas kas 2 metai, paprastai kartu su SI kongresais, renkami Biuro nariai Biuras arba Kongresas renka pirmininką, jo pavaduotojus ir Generalinį sekretorių. Vykdomąjį komitetą sudaro pirmininkas ir 5 jo pavaduotojai. Pirmininkas nuo 1986 m. yra Socialistų Internacionalo tarybos narys, nuo 1989 m. SI prezidento pavaduotojas.
IUSY turi specialią regioninę Lotynų Amerikos ir Karibų baseino šalių organizaciją. IUSY naudojasi konsultacinio nario statusu UNESCO, EKOSOS, JTO Vaikų fonde, Europos Taryboje.
Veikla
Tarptautinės stovyklos vyksta nuo 1929 m. stovyklos Vienoje, nuo 1985 m. jos vadinamos festivaliais. Paprastai šiose jaunimo šventėse dalyvauja po 30 000–50 000 organizacijų narių.
Prie IUSY veikia vaikų organizacija Falcon movement, kurios nare yra ir Lietuvos sakaliukų organizacija.
Viačeslavas Malafejevas
Viačeslavas Aleksandrovičius Malafejevas (Вячеслав Александрович Малафеев; g. 1979 m. kovo 4 d.) – Rusijos futbolininkas, rungtyniaujantis vartininko pozicijoje. Sankt Peterburgo „Zenit“ klubo žaidėjas.
Tarptautinė jaunųjų socialistų sąjunga
Tarptautinės stovyklos ir festivaliai
Vyksta nuo 1929 m. stovyklos Vienoje.
Nuorodos
Oficiali Tarptautinės jaunųjų socialistų sąjungos svetainė (anglų k.)
Viačeslavas Malafejevas
Viačeslavas Malafejevas Rusijos rinktinėje debiutavo 2003 m., varžybose prieš Velsą. Kaip atsarginis vartininkas dalyvavo 2004 m. Europos čempionate, bet buvo priverstas pasirodyti aikštėje, kuomet raudoną kortelę gavo Sergejus Ovčinikovas. Vėliau dėl pagrindinio vartininko pozicijos Malafejevas konkuravo su Igoriu Akinfejevu.
Islandijos futbolo varžybos 1969 m.
Islandijos futbolo varžybos 1969 m.
Gavaltuva
Gavaltuva – kaimas Marijampolės savivaldybėje, prie kelio, 10 km į pietvakarius nuo Kazlų Rūdos, 3 km į vakarus nuo Purviniškės link Pilviškių. Seniūnaitijos centras.
Kaimas yra 3,5 km į vakarus nuo Vinčų kaimo, nuo kelio Mauručiai–Marijampolė, dešiniajame Šešupės krante.
Istorija
Į šiaurės vakarus nuo kaimo yra Nendrinių kapinynas. 1950–1992 m. buvo Lygumų kolūkio pagalbinė gyvenvietė. 1952 m. įsteigta biblioteka, 1959 m. kultūros namai, medicinos punktas. 1965 m. įsteigta aštuonmetė mokykla, vėliau devynmetė, nuo 1991 m. Lygumų pagrindinė mokykla. 1957 m. ant Šešupės ties Gavaltuva pastatyta 400 kW galios Antanavo hidroelektrinė, veikianti iki šiol. Aukščiau užtvankos susidarė Gavaltuvos tvenkinys.
2003 m. įkurta kaimo bendruomenė, kurios pirmininkas yra Justinas Kailius. Kaimo bendruomenės pastangomis suremontuoti bendruomenei priklausanti susirinkimų salė ir laisvalaikio centras, kuriame vyksta įvairūs renginiai.
Vandens bangų dispersija
Hidrodinamikoje vandens bangų dispersija paprastai remiasi dažnio dispersija. Dažnio dispersija reiškia, kad skirtingo ilgio bangos juda skirtingais fazės greičiais. Vandens bangos, šiame kontekste, yra bangos, susidarančios vandens paviršiuje, jas sukelia gravitacija ir paviršiaus įtempimas. Vanduo su nejudančiu paviršiumi yra laikomas dispersine terpe.
Paviršinės gravitacinės bangos, judančios dėl gravitacijos, susidaro greičiau tam, kad padidintų bangos ilgį. Tam tikro bangos ilgio, gravitacinės bangos gilesniame vandenyje turi didesnį fazės greitį negu seklesniame vandenyje. Skirtingai nuo to, kapiliarinės bangos, sukeltos paviršiaus įtempimo, susidaro greičiau esant trumpesniam bangos ilgiui.
Dažnių dispersijos paviršiaus gravitacijos bangos
Šis skyrius yra apie dažnio dispersiją bangoms susidarančioms skystyje dėl gravitacijos.
Bangos sklidimas ir dispersija
Paprasčiausia banga, kurios forma nekinta, yra sinusinė banga. Sinusinės bangos, kuri susidaro vandens paviršiuje, aukštį η (x, t) galima apskaičiuoti pagal formulę:
kur a- amplitudė (metrais) ir θ = θ (x, t) yra fazės funkcija (radianais), priklauso nuo horizontalios padėties (x, metrais) ir laiko (t, sekundėmis):
kur:
Būdingos vandens bangos fazės: Tam tikra fazė pasikartoja po sveikojo skaičiaus m dauginamo iš 2π: sin(θ) = sin(θ +m • 2 π). Vandens bangoms, ir kitiems bangos reiškiniams fizikoje, yra būdinga tai, kad laisvai sklindančios bangos nenulinė amplitudė egzistuoja tik tada, kai kampinis dažnis ω ir bangų skaičius k (ar ekvivalentiškai bangos ilgis λ ir periodas T) patenkina funkcinį santykį: dažnio dispersijos ryšys
Dispersijos atžvilgiu yra du sprendimai: ω = + Ω (k) ir ω-Ω = (K), atitinkamai su bangomis, judančiomis teigiama ir neigiama x-kryptimi. Be bangų skaičiaus k dispersija priklauso nuo keleto kitų parametrų. Gravitacinėms bangoms, pasak linijinės teorijos, šie parametrai yra gravitacijos pagreitis ir vandens gylis. Pradinę bangos fazę θ = θ 0 galima aprašyti erdvės ir laiko funkcija. Jos vėlesnė pozicija apskaičiuojama pagal formulę:
Tai rodo, kad fazė juda greičiu:
kuris yra vadinamas faziniu greičiu.
Fazinis greitis
Sinusinė banga, mažo paviršinio pakėlimo amplitudės ir su pastoviu bangos ilgiu, juda faziniu greičiu, taip pat vadinamu spartumu ar fazės greičiu. Tuo metu, kai fazės greitis turi kryptį, spartumas ir fazės greitis aprūpina tiktai greičio dydį, o ne jo kryptį. Pagal linijinę teoriją bangoms, sukeltoms gravitacijos, fazės greitis priklauso nuo bangos ilgio ir vandens gylio. Esant pastoviam vandens gyliui, ilgosios bangos (su dideliu bangos ilgiu) susidaro greičiau negu trumpesnės bangos. Iš kairės formulės pusės, matyti, kad seklaus vandens bangos, kurių bangos ilgiai λ daug didesnis už vandens gylį h, juda faziniu greičiu:
Kadangi šis seklaus vandens fazės greitis nepriklauso nuo bangos ilgio, tai seklaus vandens bangos neturi dažnio dispersijos. Giliame vandenyje, kai vandens gylis h didesnis už pusę bangos ilgio λ (taip h / λ> 0.5), fazės greitis nepriklauso nuo vandens gylio:
Grupės greitis
[[Vaizdas:Wave group.gif|thumb|388px|Dažnių dispersija bichromatinėse groupėse, kurioms priklauso gravitacinės bangos gilaus vandens paviršiuje. Raudonas taškas juda pagal fazės greitį, žali taškai juda pagal grupės greitį.
Dviejų sinusinių bangų, su skirtingu bangos ilgiu, bet ta pačia amplitude ir sklidimo kryptimi interferencijos rezultatas yra vadinamas bangos grupe. Sekliame vandenyje, grupės greitis yra lygus seklaus vandens fazės greičiui. Taip yra todėl, kad seklaus vandens bangos negali išsiskaidyti. Giliame vandenyje, grupės greitis yra lygus pusei fazės greičio: cg = ½ cp. Grupės greitis taip pat yra energijos perdavimo greičis. Tai yra greitis, kuriuo yra perduodama bangos energija horizontalia kryptimi. Kitu atveju, kai grupės greitis skiriasi nuo fazės greičio, pasekmė yra ta, kad bangos grupėje esančių bangų skaičius, skiriasi nuo skaičiaus, kuris yra gautas iš kosmoso fotografijų tam tikru momentu. Grupės greitis yra:
Bangos grupėje bangų skaičius, išmatuotoje erdvėje tam tikru momentu, yra: Λg / λ. Išmatuotas pastovioje vietoje laiko atžvilgiu, bangų skaičius grupėje yra: τg / T. Taigi santykis bangų skaičiaus, išmatuotų erdvėje į išmatuotus laiko atžvilgiu, yra:
Taigi giliame vandenyje, su cg = ½ cp, bangos grupė turi dukart daugiau bangų laiko atžvilgiu, nei erdvėje. Vandens paviršiaus pakilimas η (x, t), kaip horizontalios padėties funkcija x ir laikas t, pilnos moduliacijos bangos grupei gali būti matematiškai suformuluotas taip:
kur: ω1 ir k1, kaip ir ω2 ir k2, turi tenkinti dispersijos ryšį:
Naudojant trigonometrines tapatybes, paviršiaus pakilimas gali būti užrašytas taip:
Dalis tarp laužtinių skliaustų yra lėtai kintančios amplitudės grupės, su grupės bangos ½ skaičiumi (k1 – k2) ir grupės kampiniu dažniu ½ (ω1 – ω2). Todėl, grupės greitis yra lygus ribai k1 → k2:
Daugialypiai bangų modeliai
frame|Paviršiaus gravitacijos bangų dažnių dispersija giliame vandenyje. Superpozicija (tamsiai mėlyna linija) susideda iš trijų sinusinių bangų (šviesiai mėlynos linijos). Dažnio dispersijos padarinys yra toks, kad bangos juda kaip bangos ilgio funkcija, kad erdvinės ir laikinos susidarančios bangos fazės ypatybės pastoviai pasikeistų. Pavyzdžiui, po gravitacijos, vandens bangos su ilgesniu bangos ilgiu juda greičiau nei trumpesnės vandens bangos. Jūros valstybė – kuri yra: tikros bangos jūroje ar vandenyne – gali būti apibūdinta kaip superpadėtis daugelio sinusinių bangų su skirtingu bangos ilgiu, amplitudėmis, pradinėmis fazėmis ir sklidimo kryptimis. Kiekvienas iš šitų komponentų juda su savu fazės greičiu, pagal išsklaidymo ryšį. Tokio paviršiaus statistika gali būti apibūdinta jo spektriniu tankiu.
Dispersijos ryšys
Žemiau esančioje lentelėje yra pavaizduotas dispersijos ryšys ω2 = [Ω(k)]2 tarp kampinio dažnio ω = 2 π / T ir bangos skaičiaus k = 2 π / λ, kuris yra duotas, taip pat kaip ir fazė, bei grupės greičiai.
Giliame vandenyje, ilgesnio periodo bangos susidaro greičiau ir perduoda savo energiją greičiau. Giliame vandenyje grupės greitis yra lygus pusei fazės greičio.
Paviršiaus įtempimo įtaka
Esant gravitacijos kapiliarinėms bangoms, kurių paviršių veikia įtempimas, dispersijos ryšys yra:
kur σ yra paviršiaus įtempimas (N/m).
Seklus vanduo
Amplitudės dispersijos padariniai pasirodo, pavyzdžiui, vienišoje bangoje: viena ketera judančio su pastoviu greičiu sekliame vandenyje su horizontalia įduba. Vienišos bangos aukščio H vandens gylyje h toli nuo bangos keteros judėjimo greitį galima rasti iš Korteweg de Vries lygties:
Taigi šiai netiesinei gravitacinei bangai, tai yra visas vandens gylis po bangos ketera, kuri nustato greitį, su aukštesnėmis bangomis, judančiomis greičiau negu žemesnės bangos. Pažymėkite, kad vienišos bangos sprendiniai egzistuoja tiktai su teigiamomis H vertėmis, vienišos gravitacinės bangos neegzistuoja.
Gilus vanduo
Dispersijos ryšys giliai po vandeniu gali būti aprašomas:
Tai leidžia suprasti, kad didelės bangos juda greičiau nei mažos, nors jos yra to paties dažnio.
Bangos: Doplerio poslinkis
Vandens bangos srautas patiria Doplerio poslinkį. Dispersijos ryšys nejudančioje terpėje yra:
kur k bangų skaičius. Tuomet vidutinio greičio vektoriaus V dispersijos santykis su Doplerio poslinkio terpe tampa:
kur k yra bangų skaičiaus vektorius, susietas su k taip: k = |k|. Skailiarinė sandauga K•V yra lygi V=K•kV cos α, kur V vidutinio greičio vektoriaus V ilgis: V = | A |.
Klondaikas
Klondaikas  – upė Kanadoje, Jukono teritorijoje; Jukono dešinysis intakas. Prasideda Makenzio kalnuose, teka į vakarus. Įteka į Jukoną ties Dosonu. Klondaiko baseine 1896 m. atrasti aukso telkiniai sukėlė Klondaiko aukso karštligę. XIX a. pab. vyko intensyvi laivyba tarp aukso telkinių ir Dosono uosto. Aukso gavyba vyksta iki šių dienų.
Gedimino laiškai
thumb|200px|Gediminas, Lietuvos didysis kunigaikštis Yra išlikę 6 iššifruoti Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino laiškai, parašyti 1323–1324 metais. Šie laiškai yra vieni pirmųjų išlikusių Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės dokumentų. Kadangi jie buvo siųsti Vakarų Europai, popiežiui, prekiautojams, ir amatininkams, parašyti lotynų kalba.
Pirmas laiškas buvo parašytas Popiežiui Jonui XXII. Čia Gediminas tvirtino, kad kryžiuočių riteriai puola ne katalikų tikėjimo tikslais. Jie padaro daug žalos žemei ir žmonėms keldami pasipriešinimą. Gediminas mini daug nusikaltimų ir žalos, padarytos riterių: pavyzdžiui, jis tvirtina, kad Vytenis nusiuntė laišką pranciškonų vienuoliams, prašydamas dviejų brolių, kurie galėtų atvykti į Lietuvos Didžiąją Kunigaikštystę ir rūpintis bažnyčia. Kai kryžiuočių riteriai perskaitė laišką, jie nusiuntė savo kariuomenę ir sunaikino bažnyčią. Paskutiniame sakinyje Gediminas užsimena, jog ketina priimti krikščionybę ir paklusti popiežiui, kad riteriai negalėtų daryti daugiau žalos.