cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Thin Lizzy
Projektai po Thin Lizzy ir grupei atminti skirti (tribute) projektai (1985–1996)
1994 m. buvo išleistas BBC Radio 1 įrašytų Thin Lizzy kompozicijų rinkinys, pavadintas Peel Sessions, o 1996 m. pasirodė dar vienas rinktinis albumas — Wild One: The Very Best Of Thin Lizzy. Jis susilaukė nemažos sėkmės, nors, kaip nebūtų keista, į albumą nebuvo įtraukta titulinė kompozicija „Wild One“.
Thin Lizzy be Phil Lynott (nuo 1996 m. iki dabar)
|thumb|240px|Atnaujintos sudėties Thin Lizzy koncertuoja festivalyje [[Gods of Metal 2007 m.]] 1996 m. John Sykes nusprendė atgaivinti Thin Lizzy kaip Phil Lynott gyvenimui ir darbams atminti suburtą grupę. Jis apsisprendė pats vietoj Lynott atlikti pagrindines vokalo partijas ir įtikino Scott Gorham, Brian Downey ir Darren Wharton sugrįžti į grupę. Lynott kaip bosininko vaidmenį šios sudėties grupėje apsiėmė atlikti Marco Mendoza. Jie buvo kritikuojami, kad nesant Lynott naudoja Thin Lizzy pavadinimą, tačiau grupė atliko tik hitus iš senojo Thin Lizzy repertuaro ir nesukūrė naujų kompozicijų.
1997 m. Tommy Aldridge laikinai pakeitė grupės veikloje negalėjusį dalyvauti būgnininką Brian Downey, o vėliau ir tapo pilnateisiu grupės nariu, kai Downey netrukus pasitraukė. Ši grupės sudėtis išliko nepakitusi iki 2000 m., kai Thin Lizzy įrašė koncertinį albumą One Night Only. 2001 m. pradžioje grupė išvyko į koncertinį turą po JAV, kurio metu grojo klubuose, bet Wharton jau prieš šį turą iš grupės pasitraukė. 2002–2003 m. Sykes išleido du solinius albumus, o Gorham dirbo su savo grupe 21 Guns.
Wharton vėliau pareiškė, kad Thin Lizzy būtų geriau tikę sugroti mažiau koncertų, bet didesnėse arenose. Be to, turėdamas savo grupės Dare lyderio patirtį, jis jau nebuvo visiškai patenkintas grojimu klavišiniais už Gorham ir Sykes pečių. O Sykes pasakė, kad visi ankstesnieji grupės nariai visuomet kviečiami groti kartu su Thin Lizzy.
thumb|250px|Vivian Campbell ir Brian Downey su Thin Lizzy 2011 m. sausio 6 d.
Buvo pranešta, kad Thin Lizzy kartu The Answer 2009 m. birželio pabaigoje „apšildys“ AC/DC Anglijos, Airijos ir Škotijos stadionuose vyksiančiuose koncertuose, tačiau šie pasirodymai buvo atšaukti, kai įvykus nelaimingam atsitikimui būgnininkas Aldridge susilaužė raktikaulį. Birželio 30 d. grupės tinklalapyje buvo pranešta, kad Sykes pasitraukė iš Thin Lizzy, ir visi pasirodymai iki 2009 m. pabaigos buvo atšaukti arba atidėti. Gorham pareiškė, kad jis greitai praneš apie Thin Lizzy ateities planus. Savo pareiškime jis pažymėjo, kad „pastarasis laikotarpis buvo labai sunkus ir man, ir grupei pirmiausia dėl būgnininko Tommy Aldridge susižeidimo, o dabar ir dėl Johno bei likusių grupės narių sprendimo eiti savais keliais. Galiu tik atsiprašyti kiekvieno, kuris mus palaikė per ilgus metus, bet greitai mes sugrįšime ir vėl judėsime visu greičiu."
2009 m. rugsėjo mėn. Gorham pradėjo rinkti naują Thin Lizzy sudėtį, apie kurią pranešta 2010 m. gegužės mėn. Prie Gorham prisijungė grupės pirmosios sudėties būgnininkas Brian Downey, ilgą laiką grupės sudėtyje buvęs klavišininkas Darren Wharton, Def Leppard gitaristas Vivian Campbell ir vokalistas Ricky Warwick iš The Almighty, o Marco Mendoza sugrįžo į boso gitaristo vietą. Buvęs Thin Lizzy gitaristas Brian Robertson taip pat buvo kviečiamas prisidėti, bet jis jau buvo prisiėmęs įsipareigojimų, susijusių su savo solo karjera.
Be koncertinio turo Jungtinėje Karalystėje ir Europoje, prasidėjusio 2011 m. sausio mėn., grupė paskelbė apie sausio 4 d. vyksiantį koncertą Dublino O2 Arenoje, kuris sutapo su 2011 m. „Vibe for Philo“ koncertu. Turas prasidėjo Aberdine (Jungtinė Karalystė), Music Hall Aberdeen arenoje, sausio 6 d., o baigėsi Olimpijos arenoje Dubline 2011 m. vasario 17 d., atšaukus O2 Arenoje planuotą surengti pasirodymą.
2011 m. balandžio mėn. buvo pranešta, kad Vivian Campbell turės palikti Thin Lizzy po paskutinio koncerto gegužės 28 d., kad galėtų grįžti į Def Leppard. Jį pakeitė Guns N' Roses gitaristas Richard Fortus. Tokios sudėties grupė pasirodė 2011 m. liepos 5 d. surengtame koncerte Vilniuje. Rugpjūčio 28 d. buvo pranešta, kad Damon Johnson iš Alice Cooper grupės pakeis Fortus Thin Lizzy koncertiniame ture JAV kartu su Judas Priest. Fortus apsisprendė iki 2011 m. pabaigos koncertuoti su Guns N' Roses, todėl jį nuolatinai pakeitė Johnson.
left|thumb|[[Ricky Warwick (pirmame plane) ir Brian Downey 2011 m. birželio mėn. Download festivalyje]] 2011 m. kovo mėn. Gorham pranešė Billboard.com, kad ateityje Thin Lizzy gali įrašyti naują albumą, pareiškęs: "Tai dažniausias klausimas, kurį žmonės mums uždavinėja, – ar mes planuojame įrašyti ką nors naujo? Atrodo, kad fanai tiki šios sudėties galimybėmis, ir aš jiems nepriekaištauju. Mes tarsi peršokome šią jausmų kliūtį kartu. Ricky kuria velniškai pritrenkiančius dainų žodžius, o su tokiais talentais, kuriuos Thin Lizzy dabar turi, aš manau, mes tikrai galim sudėlioti visai kietą gabalų rinkinuką. Tai bent jau kažkas tokio, apie ką dabar galime pagalvoti, nes anksčiau nieko tokio padėti ant stalo negalėjom." 2012 m. birželio 25 d. Thin Lizzy dirbo studijoje, įrašinėdami naujus kūrinius, nors dar nebuvo aišku, kiek dainų bus įrašyta ar išleista.
2012 m. spalio 10 d. Thin Lizzy paskelbė, kad nauji įrašai bus išleisti po kurio laiko, naudojant ne Thin Lizzy, o kitą pavadinimą. Pasak Gorham, tai buvo "mūsų pagarbos Phil Lynott ir jo kūrybiniam palikimui apraiška", tačiau jis patvirtino, kad naujuosiuose įrašuose bus išlaikytas klasikinis Thin Lizzy skambesys. Ricky Warwick pranešė, kad 2012 m. pabaigoje grupė nutrauks reguliarius koncertinius turus Thin Lizzy pavadinimu, bet tai nebūtinai reiškia, kad jie jau niekada nebegros kaip Thin Lizzy.
2012 m. gruodžio 20 d. Gorham pranešė, kad naujieji įrašai bus išleisti Black Star Riders pavadinimu bei kad Downey ir Wharton nusprendė nedalyvauti naujos grupės projekte. Downey apsisprendė padaryti pertrauką ir pailsėti nuo koncertinių turų, o Wharton pasirinko darbą su savo grupe Dare ir dalyvavimą filmo kūrimo projekte. Taip pat buvo pranešta, kad 2013 m. kovo mėn. grupė kartu su Downey ir Wharton išvyks į koncertinį turą Australijoje Thin Lizzy pavadinimu ir dalyvaus trijų dalių koncertuose su Mötley Crüe ir Kiss, grodami pirmojoje tų koncertų dalyje. Gorham pažymėjo, kad Thin Lizzy ir toliau laikas nuo laiko koncertuos kartu: „Mes ir toliau vyksime koncertuoti kaip Thin Lizzy. Vyksta tam tikri dideli festivaliai, kuriuose mes dalyvausime. Thin Lizzy neišnyko už horizonto ir mes koncertuosime, tačiau šiuo metu mes turime Black Star Riders ir tam taip pat skirsime dėmesio."
Kiti Thin Lizzy įrašai ir atminties renginiai
2001 m. gruodžio mėn. išleistas kompaktinių diskų rinkinys dėžutėje su Thin Lizzy kompozicijomis, pavadintas Vagabonds, Kings, Warriors, Angels. Jame sudėti svarbiausi grupės hitai, taip pat kai kurios mažiau žinomos dainos kaip pirmasis singlas „The Farmer“ ir įvairių singlų B pusės. 2004 ir 2006 m. buvo išleisti dar du rinktiniai albumai, o 2004 m. išleistas dvigubas CD Thin Lizzy Greatest Hits netgi pasiekė 3-ią vietą Jungtinės Karalystės albumų sąraše.
2005 m. rugpjūčio 19 d. Gary Moore dalyvavo koncerte, vykusiame Dublino Point Theatre, kuris buvo pavadintas „The Boy Is Back in Town“. Šis koncertas buvo surengtas Lynott bronzinės skulptūros, pastatytos Dublino centre, Harry gatvėje, atidengimui pažymėti. Šiame renginyje taip pat dalyvavo Brian Downey, Eric Bell, Brian Robertson ir Scott Gorham. Vėliau išleistas DVD su šio koncerto įrašu, kuris pavadintas One Night in Dublin: A Tribute to Phil Lynott.
2011 m. sausio 24 d. Universal Music perleido atnaujintus (remastered) ir papildytus albumus Jailbreak, Johnny the Fox ir Live and Dangerous. Jailbreak ir Johnny the Fox išleisti kaip dvigubi CD, kurių antruosiuose diskuose įrašytos kupiūruotos kompozicijos, BBC įrašų sesijų metu įrašyti kompozicijų variantai ir kai kurių kompozicijų remiksuoti variantai. Live and Dangerous taip pat išleistas kaip dvigubas CD, papildytas dviem anksčiau neskelbtais koncertiniais įrašais (anksčiau Live and Dangerous buvo išleistas kaip viengubas CD).
Vėliau Universal perleido atnaujintus albumus Bad Reputation, Black Rose ir Chinatown, o 2012 m. pradžioje - taip pat ir Nightlife bei Fighting.
Grupės pavadinimo kilmė
Grupės pirminės sudėties gitaristas Eric Bell, kuris buvo grupės John Mayall & the Bluesbreakers gerbėjas, nusipirko The Dandy komiksų leidinį, kai tos grupės 1966 m. albumo Bluesbreakers with Eric Clapton viršelyje pamatė jame pavaizduotą Eric Clapton, skaitantį giminingą leidinį The Beano. Jis pasiūlė grupės pavadinimui panaudoti komiksų herojaus – roboto Tin Lizzy - vardą, kuris savo ruožtu pavadintas taip, kaip buvo pravardžiuojamas populiarus Ford T modelio automobilis. Bell taip pat pasiūlė pakeisti „Tin“ į „Thin“, taip norėdamas sužaisti su airiško akcento polinkiu praleisti „h“. Po kurio laiko Lynott ir Downey šiai minčiai pritarė ir pavadinimas prilipo, nes jiems ši painiava atrodė žaisminga ir galinti sukelti įvairių spėliojimų. Rengiant kai kuriuos ankstyvuosius grupės pasirodymus ji kartais buvo klaidingai pristatoma kaip „Tin Lizzy“ arba „Tin Lizzie“.
Stilius ir palikimas
thumb|220px|right|Klasikinės sudėties grupė demonstruoja firminį „dviejų suderintų gitarų garsą“. Iš kairės į dešinę: Brian Robertson (gitara), Phil Lynott (bosinė gitara) ir Scott Gorham (gitara) Nuo 1974 m. Thin Lizzy grojo ne vienas o du solo gitara grojantys gitaristai. Nors kai kurios kitos grupės anksčiau ir naudojo panašius grojimo būdus, Thin Lizzy daugelio laikoma viena iš pirmųjų sunkiojo roko grupių, naudojusių suderintą dviejų solinių gitarų skambesį – grojimo būdą, kurį pirmieji panaudojo Peter Green's Fleetwood Mac ir Wishbone Ash Jungtinėje Karalystėje bei Lynyrd Skynyrd ir The Allman Brothers Band JAV. Šį stilių vėliau ištobulino ir išpopuliarino XX amžiaus 8-jo dešimtmečio vidurio grupės, kaip antai, Thin Lizzy ir Judas Priest, bei po jų susikūrusios Naujosios britų sunkiojo metalo bangos grupės – Iron Maiden ir Def Leppard. Iron Maiden pergrojo Thin Lizzy albumo Johnny the Fox dainą „Massacre“ ir išleido ją savo 1988 m. single Can I Play with Madness. Grupės Anthrax Japonijoje išleistame albume Sound of White Noise kaip papildoma (bonus) kompozicija įrašyta pergrota Thin Lizzy daina „Cowboy Song“.
Thin Lizzy taip pat padarė didelę įtaką šių laikų sunkiojo metalo grupėms, visų pirma, – Metallica ir Mastodon. Mastodon pergrojo klasikinę Thin Lizzy kompoziciją „Emerald“, kuri kaip papildoma (bonus) kompozicija buvo įrašyta grupės Japonijoje išleistame albume Remission. Grupė kelis kartus gyvai atliko šią dainą, taip pat akustinę jos versiją kartu su gitara grojusiu Scott Gorham. Henry Rollins žodžiu pareiškė apie savo meilę Thin Lizzy, o Rollins Band pergrojo Thin Lizzy dainą „Are You Ready?“ savo 2000 m. albume Get Some Go Again. Grupės The Great Divide 2005 m. albume įrašyta pergrota „Cowboy Song“ (dviejų dalių kompozicija), o Megadeth savo 2013 m. albume Super Collider pergrojo Thin Lizzy dainą „Cold Sweat“.
1983 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
'''1983 m. Lietuvos šachmatų čempionatas''' – tai 50-asis Lietuvos vyrų ir 36-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
50-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1983 m. kovo 1 – kovo 24 d.
Čempionate žaidė 16 dalyvių: devyni vilniečiai, trys kauniečiai ir po vieną žaidėją iš Klaipėdos ir Plungės bei 5 kviestiniai meistrai. Taip pat buvo leista tarptautinei moterų meistrei klaipėdietei E. Epštein išbandyti jėgas vyrų turnyre. Iš 1982 m. Lietuvos čempionato prizininkų dalyvavo tik praėjusių metų bronzinis prizininkas klaipėdietis Aleksandras Ivanovas.
Po keturių ratų
Jau nuo pat turnyro pradžios įvyko netikėtumų. Praėjus tik trims ratams nesėkmes jau buvo patyrę: SSRS jaunųjų meistrų pirmenybių nugalėtojas V. Gavrikovas, Pabaltijo čempionas A. Ivanovas, daugkartinis Lietuvos čempionas G. Piešina. Ramybės drumstėjai – tai patys jauniausieji dalyviai – Maskvos kūno kultūros instituto III kurso studentas Aloyzas Kveinys ir Vilniaus universiteto Chemijos fakulteto antrakursis Vidmantas Mališauskas.
Sužaidus 4 ratus, priekyje buvo V. Mališauskas, surinkęs 2,5 tšk. iš 3, A. Kveinys (2 tšk. iš 2), A. Čerepkovas ir B. Itkis (po 2 tšk. iš 3). E. Epštein vyrų kompanijoje jautėsi neblogai ir po 4 partijų turėjo 2 taškus.
Po devynių ratų
Po 9 ratų J. Močalovas turėjo puikų rezultatą – 7 taškus iš 8. Po jo sekė V. Mališauskas (6 iš 9), A. Kveinys (5,5 iš 8), A. Čerepkovas (5,5 iš 9) A. Ivanovas, G. Rastenis ir B. Itkis turėjo po 5 iš 9.
Po dvylikos ratų
Dešimtame, vienuoliktame ir dvyliktame ratuose daug lyderių grupės narių žaidė tarpusavyje. Šie išbandymai pareikalavo daug jėgų ir kai kam iš pirmaujančių brangiai kainavo. Štai dešimtame rate pirmą kartą pralaimėjimus patyrė J. Močalovas ir V. Mališauskas, kuriuos nugalėjo V. Gavrikovas ir E. Rozentalis. Toks pat likimas, žaidžiant su B. Itkiu, ištiko ir A. Čerepkovą. Tą dieną Aloyzui Kveiniui nepavyko iškovoti pergalės – jis turėjo tenkintis lygiosiomis su Kęstučiu Kaunu.
Vienuoliktame rate V. Mališauskas sumaniai išnaudojo J. Močalovo klaidaceitnote ir šventė pergalę. Atkakliai ir permainingai vyko G. Rastenio ir A. Kveinio dvikova. Partija buvo atidėta.
Dvyliktame rate energingai žaidęs A. Kveinys nugalėjo B. Itkį. A. Čerepkovas efektinga ataka užbaigė partiją prieš J. Močalovą, kuris pralaimėjo trečią partiją iš eilės. Pergales taip pat iškovojo G. Piešina prieš K. Kauną ir A. Ivanovas prieš G. Rastenį.
Po 12 ratų čempionato lyderiu tapo A. Kveinys, surinkęs 8 taškus iš 11. Po jo sekė J. Močalovas (7,5 tšk.), V. Mališauskas (7 tšk.), A. Čerepkovas ir A. Ivanovas (po 7,5 tšk.), G. Rastenis ir B. Itkis (po 6 tšk.).
Baigiamieji ratai
Paskutiniuosiuose ratuose vyko atkakli ir permaininga kova. Tryliktame rate G. Rastenis įveikė G. Piešiną, o A. Kveinys – patyrė pralaimėjimąːjį nugalėjo E. Rozentalis. Nežiūrint nesėkmės, kitame rate A. Kveinys gražiu stiliumi įveikė J. Močalovą, o audringai finišavęs E. Rozentalis – A. Ivanovą. Kiek pavėluotai ėmęs vytis lyderius, V. Gavrikovas laimėjo prieš A. Čerepkovą.
Viską turėjo lemti paskutinis ratas. Nepasisekė V. Mališauskui – pralaimėjimas A. Čerepkovui neleido jam įvykdyti meistro normos. Abu lyderiai – A. Kveinys ir E. Rozentalis – atkakliai siekė pergalės, kuri galėjo atverti jiems kelią į čempiono titulą. Tačiau nemažiau ryžtingai buvo nusiteikę ir jų varžovai. Per 7 valandas A. Kveiniui nepavyko palaužti E. Epštein pasipriešinimo ir partija baigėsi taikiai. Dar ilgiau užtruko E. Rozentalio susitikimas su G. Piešina. Tačiau ir čia po 10 valandų žaidimo buvo užfiksuotos lygiosios. Tad teisėjams reikėjo skaičiuoti koeficientus – mat A. Kveinys ir E. Rozentalis buvo surinkę po 9,5 taško iš 15. Lietuvos čempiono vardas atiteko Aloizui Kveiniui, antras – Eduardas Rozentalis. Trečias – Gediminas Rastenis, sužaidęs vieną iš geriausių savo turnyrų Lietuvos čempionatuose (9 tšk.).
Lietuvos moterų šachmatų čempionatas
36-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1983 m. vasario 8 – vasario 28 d.
Jame žaidė 14 šachmatininkių: Iš 1982 m. čempionato prizininkių dalyvavo tik R. Kartanaitė.
Moterų čempionato eiga
Burtai dalyves surikiavo taip: 1. M. Arlauskaitė, 2. V. Kutavičienė, 3.I. Ignatavičiūtė, 4. R. Kartanaitė 5. L. Domarkaitė, 6. G. Gineikaitė 7. D. Januševičiūtė, 8. V. Domkutė, 9. R. Kaunaitė, 10. L. Žemaitytė, 11.M. Kurkul, 12. J. Kličiūtė, 13. J. Važnevičiūtė, 14. R. Rugytė.
Po penkių ratų
Po penkių ratų pirmavo Vilniaus universiteto studentė R. Kaunaitė ir jaunoji plungietė L. Domarkaitė, surinkusios po 3,5 taško. Tašku buvo atsilikusi L. Žemaitytė.
Rezultatai
Praėjusių metų čempionato bronzinė prizininkė vilnietė R. Kartanaitė Lietuvos moterų šachmatų čempionate iškovojo savo 3-ią aukso medalį (9,5 tšk. iš 13). Marina Kurkul iš Panevėžio pirmą kartą laimėjo Lietuvos moterų šachmatų čempionato sidabro medalį (8,5 tšk.). Šiaulietė G. Gineikaitė (8 tšk.) už trečią vietą buvo apdovanota bronzos medaliu. Ketvirtoje vietoje – Rina Kaunaitė (7,5 tšk.), su tiek pat taškų plungietė L. Domarkaitė – 5-oje.
M1 automagistralė
Istorija
Pirmasis automagistralės ruožas atidarytas 1959 m., bet visos kelio atkarpos užbaigtos tik 1999 m. Atidarymo metu tai buvo pirmoji automagistralė kertanti didmiesčius Jungtinės Karalystės teritorijoje. 1973 m. pradėti apsauginių barjerų statybos darbai.
Jungtys
M1 automagistralė turi jungtis su šiomis automagistralėmis:
Juozas Kybartas
Juozas Kybartas (1894 m. lapkričio 30 d. Kaune – 1937 m. Jaltoje, TSRS) – TSRS revoliucionierius, karininkas, Ukrainos TSR čekistas.
Biografija
Gimė 1894 m. lapkričio 30 d. Kaune. 1909 m. išvyko dirbti į Maskvos metalo apdirbimo gamyklą Tilmans. 1915 m. pašauktas į Rusijos imperijos kariuomenę. 1917 m. prisijungė prie TSKP. Rusijos revoliucijos metu buvo išrinktas į Maskvos Presnos rajono bolševikų tarybą, paskirtas revoliucinio komiteto pirmininku. Kovojo Rusijos pilietiniame kare, 1921 m. paskirtas specialiojo pasienio apsaugos dalinio viršininku atsakingu už sienos apsaugą su Rumunija. 1924 m. tapo Podolės Kameneco pasienio būrio vadu. 1929 m. susirgo plaučių liga ir buvo priverstas dirbti administracinį darbą Maskvoje ir Jaltoje. Mirė 1937 m. nuo plaučių ligos komplikacijų. J. Kybartas minimas Vladimiro Beliajevo knygoje Старая крепость.
Retorinė figūra
Retorinės figūros (stilistinės figūros, kalbos figūros) – įvairios žodžių, pasakymų reikšmės ir kalbos konstrukcijos, išsiskiriančios iš įprastinių reikšmių bei konstrukcijų ir turinčios specialią ekspresyvinę paskirtį.
Retorinė figūra - tam tikras pasakymas, išreikštas ne vienu žodžiu, o žodžių junginiu, sakiniu ar keliais sakiniais, nutolusiais nuo įprasto minčių reiškimo. Juose perkeltinės žodžių reikšmės gali ir nebūti, tačiau jų paskirtis yra tokia pat kaip tropų: išraiškingai išreikšti mintį. Tai kalbos dailumo, puošnumo, įtaigumo priemonės. Tropus kai kurie autoriai skiria prie retorinių figūrų.
Klasifikacija
Retorinių figūrų klasifikacija nėra galutinai nusistovėjusi. Skiriamos sintaksinės ir minties figūros.
Retorinės figūros dar vadinamos stiliaus figūromis, kalbos figūromis. Kartais retorinėmis figūromis vadinamos tik retorinio klausimo, retorinio kreipinio ir retorinio sušukimo figūros.
Išnašos
Фигура (риторика)
Sen Morisas (upė)
Sen Morisas arba 'Šv. Mauricijaus upė' (, atik. Tapiskwan sipi) – upė Kanados rytuose, Kvebeke; Šv. Lauryno upės kairysis intakas. Išteka iš Gueno tvenkinio, kuris sudarytas 1918 m. užtvenkus ežeryną. Upė vinguriuoja į pietryčius. Įteka į Šv. Lauryno upę ties Trua Rivjeru.
Didžiausi intakai: Manuanas, Vermiljonas, Matavinas (dešinieji), Trenšas, Krošas (kairieji).
Ant Sen Moriso upės įrengta vandens jėgainių kaskada. Iki 1996 m. upė naudota miško plukdymui. Didžiausi miestai prie upės: La Tiukas, Šaviniganas, Trua Rivjeras.
Upės baseine nuo seno gyveno algonkinai (abenakiai), kurie upę vadino Métabéroutin („vėjo šuoras“), taip pat aukštupyje gyvena atikamekai. 1535 m. Žakas Kartjė upę pavadino River Fouez (pagal Fua grafus), bet XVII a. prigijo Trois-Rivières („trys upės“) vardas. Galiausiai nuo XVIII a. paplito Sen Moriso vardas, pagal žemvaldžio Moriso Pulino valdą upės pakrantėje. XVIII a. upės baseine plėtota prekyba kailiais, XIX–XX a. – miškų kirtimas.
Selioviškės
Selioviškės – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Kariotiškių.
Voznesenė
Pradžioje gyvenvietė vadinosi Namoinyje Peski ( 'išplautas smiltynas'). Dabartinis gyvenvietės pavadinimas kilęs iš dešiniajame Svirės krante stovėjusio Dangun žengimo vienuolyno ( 'dangun žengimas'). Šis vienuolynas veikė nuo 1563 iki 1764 m.
Sapotekų civilizacija
Sapotekų civilizacija (sapotekų k. Be’ena’a) – Amerikos vietinė ikikolumbinė civilizacija, klestėjusi Oachakos slėnyje Mezoamerikoje. Archeologiniai duomenys rodo, kad jų kultūra atsirado mažiausiai prieš 2500 metų. Senovinio Monte Albano miesto sapotekų archeologinėje vietovėje yra monumentalių pastatų, žaidimų aikštelių, didingų kapaviečių ir kapų dirbinių, tarp jų – dailiai apdirbtų aukso papuošalų. Monte Albanas buvo vienas iš pirmųjų didžiųjų Mezoamerikos miestų. Jis buvo sapotekų valstybės, kuri valdė didžiąją dalį teritorijos, šiandien žinomos kaip Meksikos Oachakos valstija, centras.
Raštas
Monte Albane archeologai rado išplėstinį tekstą, parašytą glifiniu raštu. Kai kuriuos ženklus galima atpažinti kaip kalendoriaus informaciją, tačiau pats raštas liko neiššifruotas. Jis skaitomas stulpeliais iš viršaus į apačią, jo parašymas yra šiek tiek grubesnis nei vėlesnių klasikinių majų, ir tai leido epigrafams manyti, kad šis raštas taip pat buvo mažiau fonetiškas nei, daugiausia skiemeninis, majų raštas.
Ankstyviausias žinomas artefaktas su sapotekų raštu yra Danzante („šokėjo“) akmuo, rastas San Chosė Mogote, Oachakoje. Jame pavaizduotas reljefas, vaizduojantis, atrodo, negyvą ir kruviną belaisvį, o tarp jo kojų – du glifiniai ženklai, galbūt jo vardas. Pirmą kartą datuotas 500–600 m. pr. m. e., iš pradžių jis buvo laikomas ankstyviausiu raštu Mezoamerikoje. Tačiau buvo išreikštos abejonės dėl šio datavimo, nes paminklas galėjo būti naudojamas pakartotinai. Atrodo, kad sapotekų raštas nustojo būti naudojamas maždaug VIII-IX a.
Ašbornas
Ašbornas (istoriškai Kileglanas arba Kildeglanas,, ) – miestelis Mido grafystėje, rytų Airijoje. Nutolęs apie 20 km į šiaurę nuo Dublino centro. 14 019 gyventojai (2011 m. duomenys).
Vietovėje žmonių gyvenama nuo neolito laikų. Iki 1970 m. buvo nedidelė gyvenvietė, kurioje gyveno maždaug 400 žmonių. Besiplečiant Dublinui, Ašborne pradėta statyti gyvenamus namus. 2006 m. miestelyje gyveno 8 528 gyventojai, iš kurių 12 % sudarė užsieniečiai. Gyvena daug lietuvių.
Miestelyje su šeima gyvena Johnny Logan – airių dainininkas ir kompozitorius.
Kalbos filosofija
Kalbos filosofija – filosofijos šaka, nagrinėjanti kalbą ir reikšmę. Pagrindinės jos problemos – ryšys tarp kalbos ir tikrovės bei ryšys tarp kalbos ir mąstymo. Kalbos filosofija taip pat yra bendrosios kalbotyros atšaka, be to, ją galima laikyti ir semiotikos dalimi. Kalbos filosofija yra glaudžiai susijusi su logika, nes joje taip pat nagrinėjamos loginės kalbos struktūros. Prie kalbos filosofijos kartais priskiriama į kalbą orientuota filosofija, kurioje žmogus antropologiškai apmąstomas kaip kalbinė būtybė. Kalbos filosofijos dalimi kartais taip pat laikoma kalbos kritika. Kalbos analizę galima išskirti kaip filosofinį kalbos filosofijos metodą, skirtą šiai sričiai tirti. Kalbos filosofijos klausimai nagrinėjami jau nuo Antikos laikų, tačiau tik nuo XIX a. vidurio imta juos apibrėžti kaip „kalbos filosofiją“ (nors šią sąvoką dar 1748 m. pavartojo prancūzų filosofas Pjeras Lui de Mopertiui).
Kalbos analizė kaip filosofinis metodas
Kalbos analizė kaip filosofinis metodas naudojamas dar nuo Antikos laikų. Didelę svarbą jai suteikė XX a. analitinė filosofija, kurios skirtingų srovių atstovai, sekdami vėlyvojo Liudvigo Vitgenšteino ar Viljamo Van Ormano Kvaino tradicija, nagrinėjo įvairius filosofinius klausimus, pvz., pažinimo teoriją ar sąmonės filosofiją, remdamiesi pirmiausia kalbos filosofijos metodais. Kalbos filosofiją imta laikyti pamatine filosofijos šaka.
Šveicarų filosofas Peteris Bieri į šį reiškinį žiūrėjo kritiškai: Požiūris, kad kalbos kalbos filosofija yra pamatinė disciplina, vadinamas lingvistiniu posūkiu. Ričardas Rortis jį apibūdina kaip „požiūrį, kad filosofinės problemos gali būti išspręstos arba neišspręstos, arba reformuojant kalbą, arba geriau suprantant dabar vartojamą kalbą“. Taip R. Rorti išskiria du skirtingus požiūrius – vadinamąją idealiosios kalbos filosofiją ir normaliosios kalbos filosofiją.
Idealiosios kalbos filosofija
Idealiosios kalbos filosofijos šalininkai natūraliąsias kalbas laiko netobulomis, kadangi dėl tam tikrų netikslumų jos neatitinka griežtosios logikos reikalavimų. Todėl šios filosofijos krypties tikslas yra peržiūrėti ar apskritai pakeisti natūraliąją kalbą mokslo sumetimais į idealiąją, formaliąją kalbą.
Paaiškėjo, kad šį projektą įgyvendinti yra sudėtinga. Pagrindinė problema yra ta, kad kiekviena kalba, net ir formali, turi būti interpretuojama, o interpretacijos kalba paprastai yra natūrali. Šią sritį vis dėlto būtų galima laikyti vaisinga, kadangi analizuojant loginius ir sąvokinius sąryšius, įgauta svarių žinių apie formaliosios kalbos sandarą.
Idealiosios kalbos kalbos filosofijos pradininku galima laikyti matematiką, logiką ir kalbos filosofą Gotlobą Frėgę, norėjusiu įgyvendinti šį projektą savo knygoje Begriffsschrift. Tarp kitų svarbių autorių – Bertranas Raselas, kartu su Alfredu Nortu Vaithedu parašęs knygą Principia Matematica; ankstyvasis L. Vitgenšteinas, „Loginio filosofinio traktato“ autorius; Rudolfas Karnapas ir kiti ankstyvosios analitinės filosofijos atstovai; taip pat Vilhelmas Kamlahas ir Polis Lorencenas, Erlangerio mokyklos įkūrėjai.
Normaliosios kalbos filosofija
Normaliosios kalbos filosofijoje į natūraliąją kalbą žiūrima ne kaip į netobulą, o kaip į visiškai tinkamą tikslui, kuriam yra vartojama, ypač komunikacijai socialiniame gyvenime. Šios filosofijos tikslas yra ne peržiūrėti ar pakeisti kalbą, bet, pavyzdžiui, aprašyti, stebint sąvokinius ir reguliatyviuosius sąryšius, ar, kaip kai kurie autoriai pareikštų, paaiškinti.
Ši srovė prisidėjo prie kalbos aktų teorijos, vieno iš svarbiausių lingvistinės pragmatikos aspektų, vystymosi. Normaliosios kalbos metodų produktyvumą galima įžvelgti ir gausybėje filosofinių ginčų, tarp kurių – ginčai dėl sąmonės ir materijos santykio (įprastas šio klausimo traktavimas, anot G. Railo, veda į iliuzijas).
Kai kuriems kritikams toks esamos kalbos vartosenos laikymasis atrodo problematiškas dėl kelių priežasčių. Priekaištaujama, kad, remiantis normaliosios kalbos metodais, paaiškinimai ir pateisinimai vis grįžtų į tą patį tašką ar būtų pritaikomi tik tam tikrų kalbos sistemų srityje. Kartais tvirtinama, kad, sprendžiant normatyvines problemas, kalbos filosofija tik veda į natūralistines klaidas.
Požiūriai į kalbą
Skiriami šie požiūriai į kalbą: analitinė filosofija, filosofinė antropologija, kalbos kritika ir struktūralizmas.
Analitinė filosofija
Analitinėje filosofijoje kalba kaip objektas tiriamas, naudojant analitinius kalbos metodus. Vienais iš analitinės filosofijos pradininkų laikomi G. Frėgė, B. Raselas ir L. Vitgenšteinas.
Filosofinė antropologija
Filosofinėje antropologijoje tiriama žmogaus prigimtis, žmogaus gebėjimas vartoti kalbą laikomas esminiu bruožu, skiriančiu jį nuo gyvūnų. Vieni iš šios srities atstovų – Johanas Gotfrydas Herderis ir Vilhelmas fon Humboltas. Pastarasis iškėlė hipotezę, kad kalbiniai sąvokų kūrimo skirtumai tarp tautų paaiškinami ne bendru suvokimu, bet kalbų tyrinėjimais. Šios nuostatos vėliau laikėsi Ernstas Kasireris, ją išreiškęs savo darbe Versuch über den Menschen („Esė apie žmogų“).
Kalbos kritika
Kalba gali būti kritikuojama kaip visuomeninė priemonė galiai panaudoti. Remiantis Mišelio Fuko diskurso teorija, nėra tokio diskurso, kurio nenulemtų galios santykiai. Diskurso taisyklės tam tikram kontekstui nustato, kas turėtų ir kas neturėtų būti pasakyta ir kurie kalbėtojai turėtų ką ir kada pasakyti.
Jurgenas Habermasas kaip priešpriešą pasiūlė diskurso be galios idealą. Komunikaciją jis sieja su normatyviniais visuomenės pagrindais ir savo pagrindiniame darbe „Komunikacinio veiksmo teorija“ pateikia sociologiškai pagrįstą analizę, skirtą komunikacijos reikšmei socialiniam gyvenimui demokratinėje visuomenėje.
Diskriminaciją dėl lyties ir moterų priespaudą naudojant kalbą, pvz., stereotipus ar užgauliojimus, nagrinėja feministinė lingvistika. Feministinės filosofijos atstovus domina lyties ir giminės perskyra ir (taip pat kalbinės) lyties konstrukcija.
Struktūralizmas ir semiotika
Struktūralizme kalba tyrinėjama kaip ženklų sistema. Struktūralizmo pradininku laikomas Ferdinandas de Sosiūras. Svarų indelį šioje srityje įnešė Romanas Jakobsonas ir Klodas Levi-Strosas. Iš struktūralizmo išsivystė poststruktūralizmas. Svarbiausi poststruktūralistai – M. Fuko, Žakas Derida, Žilis Deliozas, Rolanas Bartas, Žakas Lakanas ir Judit Butler. Ž. Derida išvystė dekonstrukcijos teoriją. Tuo tarpu biosemiotika, semiotikos atšaka, tiria ženklų naudojimą žmonių negyvenamoje gamtoje.
Kalba ir realybė
Nėra jokios abejonės, kad egzistuoja referentiniai (nurodomieji) simboliai, pvz., vardas „Sokratas“ reiškia graikų filosofą. Palaikant referentinę reikšmės teoriją, t. y. tvirtinant, kad pasakymo reikšmė glūdi jo referente, susiduriama su šia problema: du pasakymai, nurodantys tą patį dalyką, nebūtinai gali būti tokios pačios vertės suvokimo atžvilgiu. Žymus yra G. Frėgės pavyzdys: Pasakymų „Vakarinė žvaigždė“ ir „Rytinė žvaigždė“ referentas yra tas pats (Veneros planeta), tačiau pirmasis pasakymas nurodo ryškiausią vakaro žvaigždę, o antrasis – ryto. Naudojant deskripcijas, sakinį galima suformuluoti taip: Tačiau taip problema dar nėra išspręsta, nes pirmosios deskripcijos referentas yra tas pats kaip ir pirmosios ir turėtų turėti tą pačią reikšmę, jei referencinė reikšmės teorija yra teisinga. Tačiau taip nėra, nes galima žinoti, kad Venera yra ryškiausia žvaigždė vakare, nežinant, jog ryškiausia žvaigždė ryte taip pat yra Venera. Taigi, kyla klausimas, kaip išspręsti šią problemą. Esama dviejų pagrindinių požiūrių – G. Frėgės ir B. Raselo.
Pyteris Strosonas kritikavo abu požiūrius, kritiškos nuomonės buvo ir Kytas Donelanas, bandęs spręsti šią problemą, išskirdamas atributyvinę ir referentinę vartoseną.
Reikšmė
Tradicinėse reikšmės teorijose laikoma, kad reikšmė apibrėžia objektą. Tačiau problemų šioje teorijoje kelia sakiniai, kuriuose pasitaiko jokio realaus objekto nenurodančių pasakymų. Pavyzdžiui, remiantis šia teorija, sakinys „Pegasas yra skraidantis arklys“ neturi jokios reikšmės, t. y. jei siekiant išspręsti šią problemą įvedami fiktyvūs objektai, kyla naujų problemų. Be to, esama daugybės iš pažiūros nieko nenurodančių pasakymų, pvz., konjunkcijų ir prielinksnių.
Kalba ir veiksmai
Kai kurie pasakymai yra vadinamieji eksplicitiškai performatyvūs pasakymai. Tai reiškia, kad kalbėtojas savo pasakymui atvirai suteikia ilokucinę rolę, pvz., „Įspėju tave!“ Performatyvus pasakymas nėra nei teisingas, nei klaidingas – jis gali būti tik sėkmingas arba nesėkmingas. Pasakymų analizės kriterijais laikomos vadinamosios performatyvių pasakymų sėkmingumo sąlygos.
Džonas Sirlas bandė susisteminti Dž. L. Ostino teiginius kaip kalbos aktų teoriją ir sukūrė šnekos aktų klasifikaciją. Skiriami šie penki šnekos aktų tipai: asertyvai (pvz., kažką teigti), direktyvai (pvz., kažkieno prašyti), komisyvai (pvz., kažkam kažką prižaidėti), ekspresyvai (pvz., kažkam padėkoti) ir deklaratyvai (pvz., kažką pakrikštyti). Vis dėlto nesutariama, kiek naudingas yra šis skirstymas.
Implikatūra
Kartais omenyje turima tai, kas yra sakoma, tačiau dažnai omenyje turima kažkas kita ar kažkas daugiau, nei yra sakoma – tai yra implikuojama. Pavyzdžiui, į klausimą, kur galima įsipilti benzino, atsakoma, kad už kampo yra degalinė. Šiuo atveju nebuvo pasakyta, kad ten galima įsipilti benzino, tik implikuota.
P. Graisas bandė suprasti šį reikšmės aspektą kaip implikatūrą. Terminas „implikatūra“ yra dirbtinis žodis, kuris aiškią reikšmę turi P. Graiso teorijoje ir vėlesniuose jos vediniuose. Pagrindinė P. Graiso idėja yra žiūrėti į kalbinį supratimą kaip į racionalų veiksmą, paremtą vadinamuoju bendradarbiavimo principu. Šiam principui yra pavaldžios skirtingos pokalbio maksimos, pvz., kad kalbėtojas turėtų suformuluoti pranešimą kuo aiškiau. Jei kalbėtojas pasako daugiau ar kažką kita, nei turima omenyje, bet yra linkęs bendradarbiauti, taip nutinka todėl, kad viena iš maksimų yra pažeidžiama ar jos nėra laikomasi.
Metafora
Pasak D. Deividsono, klaidinga kalbėti apie metaforinę reikšmę – žodžiai turi tiesiogines reikšmes ir gali būti vartojami metaforiškai. Dž. Sirlas, remdamasis P. Graisu, siūlo šią vartoseną aiškinti kaip implikatūrą – kalbėtojas, pasakęs „tu esi mano saulė“, implikuoja, kad asmuo primena saulę kažkokiu dominuojančiu aspektu. Vis dėlto taip nėra paaiškinama, kaip reikėtų suprasti „primena“.
Kalbinis reliatyvizmas
Kalbininkai Edvardas Sepiras ir Bendžaminas Vorfas, kaip ir prieš juos gyvenęs V. fon Humboltas, kėlė kalbinio reliatyvumo teoriją. E. Sepiro ir B. Vorfo teigimu, mintys yra priklausomos nuo kalbos, nes nes tam tikras mintis galima suformuluoti ir suprasti tik tam tikra kalba. Anot jų, tai galima patvirtinti ir empiriniais eskimų ir indėnų kalbų tyrimais. D. Deividsonas šiai minčiai nepritaria ir teigia, kad visi žmonės komunikuodami tarpusavyje naudoja tą pačią konceptualinę schemą, nes fundamentaliai skirtinga konceptualinė schema žmonėms nebūtų suprantama.
Hermeneutika
Kalba taip pat yra ir priemonė ką nors suprasti. Hermeneutika yra supratimo ir kartu kalbos kaip supratimo priemonės tyrinėjimas. Hermeneutikos pradininkas – Frydrichas Šlejermacheris. Hermeneutikos atsinaujinimą XX a. paskatino Vilhelmas Diltis, Martinas Haidegeris ir Hansas Georgas Gadameris.
Komunikacija
Kalba taip pat yra komunikacijos priemonė. Ypač žymus yra Karlo Biulerio 1933 m. sukurtas organono modelis, kuriame skiriama ženklo ekspresyvinė, reprezentatyvinė ir apeliatyvinė funkcijos. R. Jakobsonas išplėtė šį modelį iki šešių funkcijų.
Informacijos teorijoje standartiniu pranešimo perdavimo modeliu laikomas Klodo Šenono ir Voreno Vyverio 1949 m. sukurtas siuntėjo–gavėjo modelis. Danas Sperbė ir Deirdrė Vilson pademonstravo, kad šis žmonių komunikacijos paaiškinimo modelis nėra pakankamai išsamus ir turi būti išplėstas naudojant inferencialistinį modelį.
D. Sperbė ir D. Vilson knygoje Relevance (1986 m.) išvystyta relevancijos teorija susieja Džerio Fodoro moduliarinę sąmonės teoriją su P. Graiso samprotavimais, teoriją iš esmės sudaro du relevancijos principai. Pirmuoju teigiama, kad žmogaus sąmonė linksta maksimizuoti priimamos informacijos relevanciją. Antruoju – kad kiekvienas komunikacinis pasakymas  savyje turi optimalios relevancijos prielaidą. Taip galima paaiškinti kalbinę komunikaciją.
Kalbos filosofijos istorija
Kalbos filosofijos ištakos siekia Antikos laikus. Iš Platono idėjų teorijos kyla predikacijos problema – kaip atskiri objektai siejasi su universalijomis? Aristotelis tęsė kalbos filosofijos tyrinėjimus ir išvystė teiginių logiką. Viduramžiuose logikos ir kalbos filosofijos tyrinėjimais užsiėmė tokie filosofai kaip P. Abelaras ir Jonas Dunsas Škotas, V. Okamas išvystė nominalizmo kryptį. Siekiant atsiriboti nuo kitų filosofijos šakų, buvo apsvarstyti ir atmesti skirtingi aspektai, pvz., metodologinis nominalizmas ir priešprieša psichologizmui, tačiau nė vienas kriterijus nelaikomas visiškai įsigalėjusiu.
Šiuolaikinė kalbos filosofija kaip savarankiška disciplina įsitvirtino dėl moderniosios logikos vystymosi, kuriam impulsą suteikė G. Frėgės darbas Begriffsschrift, atstovaujantis idealiosios kalbos filosofijai. L. Vitgenšteino „Filosofiniais tyrinėjimais“ prasidėjo normaliosios kalbos filosofija. Abi šios tradicijos prisidėjo prie naujų įžvalgų vystymo ir naujų sričių tyrinėjimo.
Semeniškės
Semeniškėmis vadinami kaimai:
Lietuvos ir Zambijos santykiai
Diplomatiniai santykiai užmegzti 2001 m. liepos 13 d.
Zambija yra akreditavusi ambasadą Lietuvai (ambasadoriai reziduoja Švedijoje).
Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno vienas Zambijos pilietis. Yra Zambijoje gyvenančių lietuvių.
Zambijoje gyveno šiek tiek litvakų palikuonių. Žymiausias – iš Ukmergės kilęs Simon Zukas, vietinių juodaodžių teisių aktyvistas, ėjęs Zambijos ministro pareigas.
Santykių istorija
Kontaktai tarp Lietuvos ir Zambijos siekia pačią XX a. pradžią. 1901 m. iš Lietuvos į Zambiją emigravo broliai litvakai Susmanai ir čia labai sėkmingai užsiėmė verslu. Dar daugiau žydų atvyko Tarpukariu, tarp jų – garsaus juodaodžių teisių aktyvisto Simono Zuko tėvas, 1936 m. į Zambiją emigravęs ir čia atidaręs parduotuvę.
Lietuva ir Zambija diplomatinius santykius užmezgė 2001 m. liepos 13 d. Dar tą patį mėnesį Zambija Lietuvai akreditavo ambasadorę, kuri liepos 25 d. įteikė skiriamuosius raštus Lietuvos prezidentui Valdui Adamkui.
2014 m. gruodį Lietuvoje lankėsi Zambijos parlamento nariai Katuka Stefanas ir Nkombo Garis Galis, viešėjo Lietuvos žemės ūkio ministerijoje.
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Zambijos siekė 1,01 mln. eurų.
Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Zambiją.
Pilietiniai mainai
Yra šalyje gyvenančių lietuvių. Lietuviška spauda yra rašiusi apie Zambijoje gyvenančią verslo analitikę, Zambijoje sulaikytus lietuvių pramogų pasaulio atstovus.
Zambijos ambasadoriai Lietuvai
Sąrašas nėra pilnas
Prancūzijos parlamentas
Prancūzijos parlamentas – aukščiausioji Prancūzijos atstovaujamoji institucija, kurią sudaro dveji rūmai: Nacionalinė Asamblėja ir Senatas. Kiekvienų rūmų vieta ir vaidmuo valstybės valdžios institucijų sistemoje yra nustatyta Konstitucijoje, organiniuose įstatymuose ir jų reglamentuose. Abu parlamento rūmai rengia teisėkūros sesijas atskirose Paryžiaus vietose: Senatas renkasi Liuksemburgo rūmuose, o Nacionalinė Asamblėja – Burbonų rūmuose.
Kiekvieni rūmai turi savo nuostatus ir darbo tvarkos taisykles. Tačiau kartais jie gali susirinkti kaip vieni rūmai, kurie yra vadinami Kongresu. Tokiu atveju Kongresas sušaukiamas Versalio rūmuose, siekiant peržiūrėti ir pakeisti Prancūzijos Konstituciją ar išklausyti prezidento kalbų.
Nacionalinė Asamblėja turi daugiau galių nei Senatas.
Istorija
Prancūzijos parlamento, kaip įstatymų leidžiamosios institucijos, nereikėtų painioti su įvairiais Senojo režimo parlamentais Prancūzijoje, kurie buvo teisingumo teismai ir tribunolai, atliekantys tam tikras politines funkcijas.
Žodis „parlamentas“ šiuolaikine šio termino reikšme atsirado Prancūzijoje XIX a., konstitucinės monarchijos laikais. Jis nebuvo paminėtas jokiame konstituciniame tekste iki 1948 m. Ketvirtosios Respublikos Konstitucijos. Jo forma – vienerių, dvejų ar daugiau rūmų – ir funkcijos skyrėsi įvairiuose politiniuose režimuose ir pagal įvairias Prancūzijos konstitucijas:
XVI amžius pr. m. e.
thumb|200px|XVIII dinastijos egiptiečių faraonė Hatčepsut, gyvenusi XVI a. pr. m. e.
Šešioliktasis amžius prieš mūsų erą – šimto metų laikotarpis, prasidėjęs 1600 m. pr. m. e. sausio 1 dieną ir pasibaigęs 1501 m. pr. m. e. gruodžio 31 dieną.
Tūkstantmečiai: 3 tūkstantmetis pr. m. e. – 2 tūkstantmetis pr. m. e. – 1 tūkstantmetis pr. m. e.
Carl Bonde
Carl Bonde (1872 m. balandžio 28 d. – 1957 m. birželio 13 d.) – Švedijos sportinis raitelis ir karininkas. Pirmasis šalies olimpinis išjodinėjimo čempionas.
Biografija
Stokholme vykusiose penktose moderniose 1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Bonde dalyvavo žirgų sporto varžybose. Išjodinėjimo varžybose su žirgu Emperor tapo pirmuoju šios rungties olimpiniu čempionu.
1928 m. vasaros olimpinėse žaidynėse švedas varžėsi išjodinėjimo rungtyje. Su žirgu Ingo sportininkas individualioje rungtyje užėmė 19-ą vietą, o komandinėje įskaitoje pelnė sidabro medalį.
Tarnavo Švedijos armijoje, karinės kavalerijos kapitonas.
Prancūzijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Prancūzijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Pereinamosios rungtynės
--
Pusfinalio rungtynės
--
Finalo rungtynės
-
Katiliukas
thumb|right|Vyriškis su katiliuku Katiliukas  – kieta fetrinė skrybėlė su aptakiu viršumi.
Istorija
thumb|left|250px|Prekystalis su katiliukais Katiliukas buvo sukurtas 1849 m. Londono skrybėlininkų Tomo ir Viljamo Boulerių (Thomas and William Bowler), gavusių užsakymą iš skrybėlių prekybos firmos Lock & Co. of St. James’s, kuri buvo įkurta 1676 m. ir veikia iki dabar. Lock & Co turėjo užsakymą sukurti klientui prie galvos priglundančią skrybėlę žemu viršumi, kad apsaugotų jodinėjančių jėgerių galvas nuo žemai augančių medžių šakų. Iki tol jie dėvėjo cilindrus, kuriuos lengvai numušdavo ir sugadindavo. Buvo tikimasi, kad naujosios skrybėlės apsaugos jėgerius, jei šiuos užpuls brakonieriai.
Afrikos plokštė
Afrikos plokštė – didžioji tektoninė plokštė, išsidėsčiusi išilgai pusiaujo ir nulinio dienovidinio. Plokštė apima didžiąją dalį Afrikos žemyno, taip pat vandenynų plutą. Rytinis Afrikos pakraštys yra ant Somalio plokštės, dėl to Afrikos plokštė kartais vadinama Nubijos plokšte, siekiant pabrėžti, kad ji nesutampa su Afrikos žemyno ribomis. Afrikos plokštė juda maždaug 2 cm per metus greičiu.
Rebecka Blomqvist
Rebeka Blomkvist (Rebecka Blomqvist, g. 1997 m. liepos 24 d., Upsaloje, Švedijoje) – Švedijos futbolininkė, puolėja.
Karjera
Futbolą žaisti pradėjo Švedijoje. Pirmuoju profesionaliu klubu tapo Kopparbergs/Göteborg Fotboll Club (dabartinis Häcken).
O 2021 m. sausio mėn. persikėlė į Wolfsburg (Vokietija).
Rinktinės
Nuo 2019 m. kviečiama į nacionalinę rinktinę.
Vandensvydis 1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Vandensvydis 1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyko trečią kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Jungtinė Karalystė trečią kartą iš eilės apgynė čempionų titulą.
Lietuvos ir Žaliojo Kyšulio santykiai
Lietuvos ir Žaliojo Kyšulio santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Žaliojo Kyšulio.
Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1991 m. rugsėjo 9 d. Diplomatiniai santykiai užmegzti 1992 m. gegužės 28 d.
2021 m. duomenimis, Lietuvoje negyveno nė vienas Žaliojo Kyšulio salų pilietis. 2022 m. duomenimis, Žaliojo Kyšulio diplomatinių atstovybių, akredituotų Lietuvos Respublikai ir Lietuvos diplomatinių atstovybių, akredituotų Žaliajam Kyšuliui, nėra. Abi valstybės yra JTO, kitų tarptautinių organizacijų narės, vyksta bendradarbiavimas Demokratijų bendrijoje.
Santykių istorija
Žaliasis Kyšulys Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1991 m. rugsėjo 9 d., o diplomatiniai santykiai buvo užmegzti 1992 m. gegužės 28 d.
1999 m. Lietuva, Žaliasis Kyšulys ir dar 15 pasaulio valstybių buvo įkūrusi Demokratijų bendriją, besiremiančia JT chartija ir Visuotine žmogaus teisių deklaracija. Šios organizacijos tikslas buvo pasauliniu mastu stiprinti ir gilinti demokratiją.
Semeniškės (Trakai)
Semeniškės – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Antakalnio, prie kelio. miniatiūra|220px|left|Buvusi mokykla
Lietuvos ir Žaliojo Kyšulio santykiai
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
thumb|[[Sezarija Evora, dainininkė iš Žaliojo Kyšulio, ne kartą koncertavusi Lietuvoje.]] Lietuvoje ne kartą yra koncertavusios dvi žymios dainininkės iš Žaliojo Kyšulio – Sezarija Evora ir Nensi Vieira.
Lietuvos paminėjimo tūkstantmečiui skirtos „Tūkstantmečio odisėjos“ maršrutas ėjo ir per Žaliąjį Kyšulį.
2013 m. Vilniuje vyko Tarptautinis folkloro festivalis, kuriame dalyvavo ir kolektyvas iš Žaliojo Kyšulio „BeloFreire&BailarinosFunamba“.
Lietuvos futbolo klubuose yra žaidusių legionierių iš Žaliojo Kyšulio – Ronis Santosas 2018 m. žaidė Jonavos futbolo klube, Serdžijus Semedas 2017 m. žaidė Marijampolės „Sūduvos“ klube.
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Žaliojo Kyšulio siekė 8,1 tūkst. eurų. Eksporto apimtys gan smarkiai svyruoja, priklausomai nuo metų, o iš Žaliojo Kyšulio importuotų produktų nėra.
Ambasadorių sąrašas
Šalys nėra viena kitai akreditavusi ambasadorių.
Austurlandas
Austurlandas (, „Rytų kraštas“) – rytų Islandijos regionas. Plotas – 22 721 km². Gyventojų – 12 882 (2008 m.). Didžiausias regiono miestas yra Ejilstadiras, su 2300 gyventojų.
Jolanta Verseckaitė
Jolanta Verseckaitė (g. 1988 m. vasario 9 d. Lietuvoje) – Lietuvos lengvaatletė, kuri specializuojasi trišuolio rungtyje. Daugkartinė Lietuvos čempionė.
Pasiekimai
Jolanta Verseckaitė 5 kartus iškovojo pirmąją vietą Lietuvos lengvosios atletikos čempionate ir 3 kartus tapo čempione Lietuvos lengvosios atletikos uždarų patalpų čempionate. 2009 m. pasiekė trečią geriausią rezultatą per visą tuometinę Lietuvos istoriją – 13,72 m.
Dzmitrovičų valsčius
Dzmitrovičų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Dzmitrovičai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1928 m. balandžio 18 d. prijungta dalis Voiskajos valsčiaus.
2016 m. pasaulio lėkščiasvydžio ir guts čempionatas
thumb|right|250px|2016 m. Pasaulio lėkščiasvydžio ir guts čempionato logotipas Pasaulio lėkščiasvydžio ir guts čempionatas (WUGC) pasaulinės skraidančiojo disko federacijos 2016 metų birželio 18-25 dienomis Didžiojoje Britanijoje, Londone.
Turnyre dalyvavo 115 komandų suskirstytos į šešis divizionus: vyrų (31), moterų (26), mišrusis (30), vyrų meistrų (17), moterų meistrų (11).
Dėl netikėtai iškritusio gausaus kritulių kiekio kai kurios rungtynės buvo atšauktos ir neįvyko, arba buvo pakeistos prisitaikant pagal turėtas galimybes.
Formatas
Vyrų ir mišrusis divizionai buvo suskirstyti į 8-ios grupes po 3-is arba 4-ias komandas. Pasibaigus rato varžyboms komandos pagal rezultatus suskirstomos į naujas 8-as grupes. Vėliau kryžminės rungtynės ir atkrintamosios su pozicionavimo rungtynės.