cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Amga (gyvenvietė)
Istorija
Gyvenvietė įkurta 1652 m. Bogdanovo karių dalinio ir pavadinta Amga-Sloboda. Tai viena seniausių rusų gyvenviečių Rytų Sibire. Pavadinimas kilo nuo evenkų k. žodžio amnga, reiškiančio tarpeklį. 1680 m. pastatyta cerkvė, kuri vėliau keletą kartų buvo sudeginta, bet vėl atstatyta. 1695 m. įkurtas žemdirbystės ūkis (pirmasis Jakutijoje). XIX a. čia buvo siunčiami politiniai tremtiniai, tarp jų ir rašytojas Vladimiras Korolenko.
Žymūs žmonės
1909 m. Amgoje gimė tarybinis fizikas Leonidas Kirenskis.
Paparčių seniūnija
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. vasario 1 d. (remiantis savivaldybės tarybos sausio 29 d. nutarimu Nr. 2009 V17-10) įsteigtos 3 seniūnaitijos:
Atrakcionizmas
Atrakcionizmas  – diskriminacija ar išankstinis priešiškas nusistatymas prieš asmenis vertinant jų išvaizdą. Žmonės dažnai stereotipiškai vertinami vien pagal jų išvaizdą, o neatitinkantys priimto grožio ir patrauklumo standarto dažnai stigmatizuojami. Nepatrauklios išvaizdos asmenims daug sunkiau konkuruoti darbo rinkoje, nepaisant jų gebėjimų. Tai itin pasakytina apie socialinės sferos darbus (turizmas, žiniasklaida, prekyba, aptarnavimas). Neigiama kitų asmenų reakcija į ne tokius patrauklius asmenis gali šiems kelti stresą, psichinius sutrikimus ar fizinius sutrikimus bandant pagerinti išvaizdą (pvz., anoreksija).
Priešingai nei dauguma diskriminacijos rūšių, atrakcionizmas paprastai nėra ribojamas įstatymiškai. Be to, diskriminaciją dėl išvaizdos įrodyti labai sunku, kadangi grožis – labai subjektyvi sąvoka.
Vionckuvo geležinkelio stotis
Vionckuvo geležinkelio stotis  – geležinkelio stotis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Hainuvkos apskrityje, Narevkos valsčiuje. Per stotį eina Narevka-Vionckuvas geležinkelio linija ir Siemianuvka-Vionckuvas geležinkelio linija.
Siemianuvka-Vionckuvas geležinkelio linija
Nuo stoties iki Siemianuvkos geležinkelio stoties yra 3,8 km.
Automatinis pistoletas
Automatinis pistoletas – pistoletas, kuris šūvio parako dujų energiją panaudoja iššautai tūtelei pašalinti, naujam šoviniui įstumti į lizdą ir iššauti, jei gaidukas (nuleistukas) nuspaustas. Šoviniai laikomi rankenoje įstatomose dėtuvėse kaip ir savitaisiuose pistoletuose.
Automatiniu pistoletu galima šaudyti serijomis. Kai kurie automatiniai pistoletai gali šaudyti trumpomis fiksuotomis serijomis (pvz., rusiškas OC-23 Drotik – serijomis po 3 šūvius). Šaudant serijomis automatinio pistoleto taiklumas mažėja, kadangi pistoletas vibruoja, o vamzdis kyla aukštyn. Šie neigiami efektai mažinami naudojant prie pistoleto pritvirtinamą sulankstomą petinę atramą ar kietą pistoleto dėklą, kuris panaudojamas kaip petinė atrama.
Angliakalbėje literatūroje automatiniais pistoletais (automatic pistol) dažnai vadina savitaisius pistoletus. Savitaisis pistoletas irgi užsitaiso automatiškai, bet iššauna tik dar kartą nuspaudus gaiduką. Tikrieji automatiniai pistoletai angliškai paprastai vadinami machine pistol. Šis žodis analogiškas vokiškam terminui Maschinenpistole, kuris reiškia pistoletą-kulkosvaidį.
Riba tarp automatinių pistoletų ir pistoletų – kulkosvaidžių
Riba tarp automatinių pistoletų ir kompaktiškų pistoletų-kulkosvaidžių yra nelabai aiški. Pistoletai-kulkosvaidžiai dažnai turi dvi rankenas, gali turėti medinę ar kitokia tvirtą buožę. Automatiniai pistoletai savo konstrukcija ir išvaizda artimi savitaisiams pistoletams, jie dažniausiai nešiojami dėkluose, kas nėra būdinga pistoletams-kulkosvaidžiams.
Kai kurie ginklai gali būti priskiriami abiem kategorijoms iš karto. Pvz., Izraelio Micro-Uzi ar Čekijos Škorpion vz. 61, tiesa, pastarasis daugiau skiriasi nuo pistoletų, nes jo dėtuvė įstatoma ne į rankeną.
Naudojimas
Automatinius pistoletus naudoja:
Vilniaus Šaltinio pagrindinė mokykla
Vilniaus „Šaltinio“ pagrindinė mokykla – buvusi dieninė bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, Nemenčinės pl. 16, vykdžiusi ikimokyklinio, priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir neformaliojo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190982862. Steigėjas – Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerija, nuo 2020 m. – Vilniaus miesto savivaldybė.
Istorija
Vilniaus miesto savivaldybei „Šaltinio“ pagrindinė mokykla perduota 2020 m. rugsėjo 1 d. Iki tol savininko teisės ir pareigos priklausė Švietimo, mokslo ir sporto ministerijai. 2020 m. duomenimis, mokėsi apie 150 mokinių. Mokyklos patalpose įsikūrusios ir VGTU inžinerinio licėjaus pradinio ugdymo klasės.
2021 m. mokykla uždaryta, tada ji veikė adresu Kareivių g. 2.
Tooji
Touraj Keshtkar (, žinomas kaip Tooji; g. 1987 m. gegužės 26 d.) – Norvegijos ir Irano dainininkas, modelis ir televizijos laidų vedėjas.
Atlikėjas yra gimęs Širaze, Irane, tačiau vienerių persikėlė į Norvegiją. Būdamas 16 metų pradėjo modelio karjerą, o vėliau dirbo MTV kanale Norvegijoje. 2008 metais Tooji įrašė pirmąją dainą „Swan Song“, kurį atnešė jam populiarumą Norvegijoje.
Jis laimėjo Melodi Grand Prix 2012 konkursą ir buvo išrinktas atstovauti Norvegijai 2012 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Stay“. Konkurso finale Tooji užėmė paskutinę vietą su 7 taškais.
2012 metais Melodifestivalen 2012 finale paskelbė Norvegijos žiuri balsus. Per 2013 m. Eurovizijos finalą pristatė Norvegijos balsus.
Teisės magistras
Teisės magistras ( – teisių meistras, teisių mokytojas,  – teisių (pažodžiui – įstatymų) magistras, magister – mokytojas + lex, dgs. vard. leges, dgs. kilm. legum; santrumpa LL.M., legum daugiskaitos f. sutrumpinimas LL. – „teisių" + M.) – kvalifikacinis teisės krypties akademinis laipsnis, suteikiamas baigus podiplomines teisės studijas. Laipsnis gali būti suteikiamas tiek teisės krypties, tiek ir kitų sričių aukštosios mokyklos absolventams (pvz., bakalaurams ir kt.).
Teisės magistro studijos (LL.M.) labiausiai paplitusios anglosaksų teisės šeimos valstybėse, pamažu plinta ir Vakarų bei Rytų Europoje. Tarp teisininkų paplitusi kaip populiari stažuotės užsienyje forma, kai įvaldoma dalykinė užsienio kalba, įgyjama specializacija, kryptingai tęsiama po kelerių metų teisinio darbo patirties. Analogiškos podiplominės studijos ekonomikos srityje – MBA.
LL.M. studijų trukmė – nuo 2 iki 4 semestrų (išimtinais atvejais privaloma reguliariųjų podiplominių studijų trukmė – iki 6 semestrų). Studijų programos, reikalavimai kandidatams, studijų struktūra, privalomi ir pasirenkamieji moduliai, baigiamieji egzaminai skiriasi, būdinga specializacija. Dažniausios – verslo teisė, tarptautinė teisė, lyginamoji teisė (nacionalinė teisė).
Esant oficialiai patvirtintai tam tikrai studijų krypčiai, gali būti įgyjami tokie laipsniai kaip Europos teisės magistras, verslo teisės magistras, lyginamosios teisės magistras, tarptautinės verslo teisės magistras, tarptautinės teisės magistras, teisės studijų magistras (paprastai ne teisės bakalaurams), religinės teisėtyros srityje – kanonų teisės magistras (kanonų teisės licenciatas).
Lietuvoje
MRU, VDU Teisės institute į teisės magistro studijas priimami asmenys, turintys bakalauro akademinį kvalifikacinį laipsnį. VU Teisės fakultete, Vilniaus verslo teisės akademijoje – įgiję vidurinį (į vientisąsias, vienpakopes teisės magistro studijas VU TF Dieniniame skyriuje) arba aukštąjį išsilavinimą (VU TF Neakivaizdiniame skyriuje).
Podiplominės (LL.M.) studijos anglų kalba rengiamos VDU, MRU bei EHU. Jas gali baigti ir užsienio studentai.
Altorius (katalikybėje)
thumb|250px|Romos katalikų bažnyčios altorius Altorius – šventa katalikų bažnyčios vieta su tam tikros formos stalu. Prie altoriaus kunigas Šv. Mišių metu meldžiasi ir aukoja Šv. Mišių auką. Svarbiausia bažnyčios dalis. Anksčiau altorius buvo statomas bažnyčios arba presbiterijos viduryje, dabar katalikų bažnyčios didysis altorius yra prie galinės presbiterijos sienos, atitvertas nuo navos baliustrada, prie kurios dalijama komunija. Šoniniai altoriai statomi koplyčiose arba šoninėse navose. Nuo VII a. taip pat naudojami nešiojamieji altoriai, vadinami portatiliai.
Altorius nėra išimtinai krikščionybės atributas. Panašų stalą turi ir kai kurios kitos religijos. Judaizme judėjai altorių naudojo deginamoms aukoms (korbanas).
Altar (religión) Altar (religie) Олтарски простор у хришћанској цркви Altar
William Makepeace Thackeray
Viljamas Meikpisas Tekerėjus (, 1811 m. liepos 18 d. – 1863 m. gruodžio 24 d.) – anglų ir pasaulinės literatūros satyrikas. Jo vardas minimas su Juvenalio, Fr. Rablė, Dž. Svifto, M. Saltykovo-Ščedrino, B. Šo ir kitais vardais. V. M. Tekerėjus buvo ne tik satyrikas, bet ir rašytojas, publicistas, eseistas, poetas, grafikas, karikatūristas, literatūros kritikas – vienas ryškiausių Viktorijos epochos menininkų intelektualų.
Betygalos valsčius
Istorija
Betygalos valsčius minimas nuo XIII a. 1253 m. pusę Betygalos valsčiaus karalius Mindaugas siekdamas taikos atidavė Livonijos ordinui. Carmečiu valsčius atkurtas 1861 m. Kauno gubernijoje. XX a. tarpukariu Betygalos valsčiuje buvo 5 vandens malūnai, 2 vėjo malūnai, 1 garo malūnas, veikė 14 pradinių mokyklų, minima nemažai piliakalnių ir milžinkapių, archeologinių radinių. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Ariogalos rajonui (10 apylinkių).
William Makepeace Thackeray
„Viktorianizmo“ atstovas
thumb|left|Tekerėjaus portretas, nutapytas 1845 m. Eyre Crowe „Viktorianizmas“ – tai ne tik karalienės Viktorijos valdymo laikotarpis (1837–1901), bet ir politinė, ekonominė, visuomeninė ir kultūrinė sąvoka. Po pramonės revoliucijos XVIII a. antrojoje pusėje, po Napoleono karų Britanija iškilo kaip ekonomiškai stipriausia, labiausiai urbanizuota, didžiausia ir turtingiausia kolonijinė pasaulio valstybė. Viktorijos valdymo laikotarpis – labai spartaus technikos progreso, gamtos, politinės ekonomijos, sociologijos, istorijos ir kitų mokslų raidos, kultūros, literatūros (realizmo, neoromantizmo) – ypač romano – klestėjimo epocha.
Betygalos valsčius
Gyvenvietės
Dvarai:
William Makepeace Thackeray
„Viktorianizmo“ atstovas
Gyvas būdamas ir dar kokius tris ar keturis dešimtmečius po savo mirties „Viktorijos romano“ imperiją Tekerėjus buvo pasidalijęs su Čarlzu Dikensu. Šios „dalybos“ įvyko 1848 m., išėjus romanui „Tuštybės mugė“, kuris Tekerėjų išgarsino abiejose Atlanto pusėse, padarė jį turtingu žmogumi. Tekerėjaus vardas automatiškai asocijuojasi su dviem garsiausiais jo romanais – „Snobų knyga“ ir „Tuštybės mugė“, tačiau tai tik dalinis šio autoriaus talento atspindys.
Betygalos valsčius
Gyvenvietės
Palivarkai:
NK Ljubljana
NK Ljubljana – buvęs Slovėnijos futbolo klubas iš Liublianos.
Istorija
Atkūrus Slovėnijos nepriklausomybę žaidė elito divizione, bet turėjo finansinių problemų ir bankrutavo.
Išformuotas 2005 m.
Remas
Remas  – miestelis vidurio vakarų Albanijoje, Fierio apskrityje, Liušnės apygardoje. 2001 m. miestelis turėjo 5 739 gyventojus.
William Makepeace Thackeray
Asmeninis gyvenimas
thumb|right|V.M.Tekerėjus Viljamas Tekerėjus gimė Kalkutoje, Indijoje anglų kolonijinio tarnautojo šeimoje. Šešerių metų Viljamas buvo atvežtas į Angliją. Čarterhauze, uždaroje Londono mokykloje, skirtoje privilegijuotiesiems, pradėjo piešti, rašyti eilėraščius. 1828–1830 m. studijavo Kembridže, tačiau bodėjosi universiteto rutina, matematikos, antikos klasikų bei mirusių kalbų mokymusi. 1830 m. praleido Vokietijoje, Veimare, lankėsi aristokratų salonuose, teatre, Gėtės šeimoje. Grįžęs namo, dar tris ar keturis semestrus mokėsi Kembridže. 1832 m. išvyko į Paryžių, po to į Romą, studijuoti meno, piešimo. Tekerėjus tapo puikiu grafiku, karikatūristu, savo paties knygų iliustratoriumi. Piešiniai yra savitai ironiški ir psichologiniai jo literatūrinių tekstų paaiškinimai. Šiandien žinoma apie du tūkstančius V. M. Tekerėjaus piešinių, kurie yra vieni ryškiausių XIX a. anglų grafikos bei knygų iliustravimo meno pavyzdžių.
Paryžiuje Tekerėjus išgyveno iki 1837 m., bet ir vėliau labai dažnai, gan ilgam atvykdavo vienas ar su šeima. 1836 m. Tekerėjus vedė, tačiau po ketverių metų jo žmona išprotėjo. Rašytojas nuoširdžiai rūpinosi ligone, kuri tapo daugelio gerų, silpnų ir bejėgių Tekerėjaus herojų prototipu.
Kūrybos bruožai
thumb|left|Tekerėjaus autokarikatūra Satyrikas, parodistas, karikatūristas, pesimistas, kartais savo kūriniuose cinikas. Tekerėjus buvo liberalių respublikoniškų pažiūrų, pakantus, kantrus, taktiškas, kolegiškas, aukštos vidinės kultūros, intelektualus žmogus. Jis padėjo jauniems menininkams, globojo senus aktorius ir dailininkus. Savo išsilavinimu, gyvensena, kultūra atitiko Viktorijos epochos džentelmeno etaloną. Tačiau šis Viktorijos epochos džentelmenas buvo ir griežčiausias tos epochos visuomenės moralės kritikas bei teisėjas.
Tekerėjaus laiškai, dienoraščiai, kritikos straipsniai, paskaitos apie literatūrą, atskiri apmąstymai romanuose, pagaliau įvairiažanrė kūryba – proza, poezija, grafika – leidžia susidaryti gan vientisą jo estetinių, etinių bei filosofinių pažiūrų vaizdą. Autorius savo kūryboje vaizdavo Anglijos visuomenės viduriniąsias klases bei aukštuomenę, kritikavo Anglijos kastų sistemą, brutalumą, vulgarumą, dažnai slepiamus po didinga išore ar kitokia kauke. Jį buvo užvaldžiusi snobizmo tema, kaip sakė pats rašytojas. Tekerėjus įtvirtino Europos kalbose sąvokas „snobas“, „snobizmas“ tokia prasme, kokia mes vartojame jas šiandien, nors žodis „snobas“ buvo žinomas dar prieš Tekerėjų. Apnuoginti snobizmą, veidmainiavimą, parodyti jų priežastis – beveik visų jo brandžiųjų kūrinių tikslas. Gyvenimo, kaip tuštybės mugės, loterijos, gyvenimo, kaip lėlių teatro vaidinimo, žmogaus, kaip marionetės, ir kitos metaforos į mūsų vartoseną yra atėjusios ir per W. M. Tekerėjų, ir iš jo pasekėjų.
Žymiausi kūriniai
thumb|right|upright|Knygos „Tuštybės mugė“ viršelis, nupieštas paties autoriaus „Snobų knyga“ (The book of Snobs, 1846–1847) – vienintelė snobizmo „enciklopedija“ Europos literatūroje, anglų papročių, politinio, prekybinio, akademinio, karinio, šeimyninio, asmeninio ir kt. gyvenimo satyra, puikiai nupieštų satyrinių tipų ir portretų knyga. Rašytojas apžvelgia anglų visuomenę nuo viršūnių iki apačių, aprėpdamas luomus, klases, profesijas, partijas, bažnyčios atstovus, įvairių polinkių bei įpročių asmenis, apibendrina tikro gyvenimo aktus, reiškinius. Visur jis mato snobizmo epidemijos požymių. „Snobas – tai tas, kas niekingai žavisi niekingais dalykais“, – rašo Tekerėjus savo kūrinyje. Sąvoka „snobas“ autoriaus kūryboje yra ne tik dorovinės, bet ir socialinės bei istorinės sąvokos.
„Snobų knygos“ svarbiausios metaforos išplėtotos romane „Tuštybės mugė“ (Vanity fair, A novel without a hero, 1847–1848), viename didžiausių Europos realizmo kūrinių, kuriame anglų buržuazinės aristokratinės visuomenės ydos, snobizmas, parazitizmas yra aštrios Tekerėjaus kritikos, ironijos, sarkazmo objektas. Pats autorius įvardija, jog knyga „Tuštybės mugė“ neturi herojaus, taip yra dėl to, kad tuštybės mugėje jo negali būti, nes čia visi – aplinkybių vergai. Kūrinio pavadinimas ir paantraštė išreiškia šališką ir pesimistišką autoriaus požiūrį į visuomenę ir gyvenimą.
Lietuvos krepšinio federacija
250px|thumb|Buveinė
– nevyriausybinė organizacija, reguliuojanti Lietuvos krepšinį.
Istorija
1936 m. Lietuvos kamuolio žaidimo sąjungos krepšinio komitetas patvirtintas FIBA nariu.
1991 m. FIBA atkūrė LKF teises tarptautinėje federacijoje.
Simbolis
2010 m. LKF konferencija nusprendė, kad naujuoju LKF logotipu bus Tado Gutausko skulptūros krepšiniui pagrindu sukurtas ženklas. 2014 m. logotipas atnaujintas.
Sudėtis
2021 m. vienijo ~136 narius, ~18 tūkst. licencijuotų krepšininkų.
Rinktinės
thumb|Vyrų rinktinė (2010)
Luís Carlos Almada Soares
Luišas Karlošas Almada Soresas, dar žinomas kaip Platini (Luís Carlos Almada Soares; g. 1986 m. balandžio 16 d.) – Žaliojo Kyšulio futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje. Bulgarijos klubo „CSKA Sofia“ žaidėjas.
Karjerą pradėjo Žaliajame Kyšulyje, 2008 m. išvyko į Portugaliją, kur žaidė trečiojo diviziono klubuose.
2012 m. debiutavo Žaliojo Kyšulio rinktinėje. 2013 m. Afrikos Tautų taurės varžybose prieš Maroką įmušė pirmą šalies istorijoje įvartį Afrikos čempionate.
Komodo sala
thumb|250px|Komodo džiunglės thumb|250px|Pakrantės
Matansaso provincija
Matansaso provincija  – provincija vidurio Kuboje, driekiasi tarp šiaurinės ir pietinės pakrančių. Ribojasi su Vilja Klaros provincija ir Sjenfuegoso provincija rytuose bei Majabekės provincija vakaruose. Administracinis centras – Matansasas.
Komodo sala
Komodo sala yra maža sala (35 km ilgio ir 15 km pločio), plotas ~280 km², gyvena ~2000 gyventojų. Sala priklauso Mažųjų Sundos salų grupei, Rytų Nusa Tengaros provincijai (Indonezija). Sala išsidėsčiusi tarp Sumbavos ir Floreso salų, 200 km į rytus nuo Balio. Komodo sala kalvota, šiaurinėje jos dalyje yra aukščiausias salos taškas – Satalibo viršukalnė (735 m). Salai būdingas palmių savanos peizažas, kai kur želia tropiniai miškai, o aukštikalnėse – bambukų giraitės.
Matansaso provincija
Geografija
Šiaurinis krantas uolingas, pakrantėje yra salų (Sabanos-Kamagvėjaus salynas), išsikiša Hikakoso pusiasalis (toliausiai į šiaurę nutolusi Kubos vieta). Pietinis krantas pelkėtas, Sapatos pusiasalyje tyvuliuoja didelė Sapatos pelkė, toliau rytuose įsiterpia Kiaulių įlanka, žymi dėl amerikiečių antpuolio. Būdingas lygumų reljefas, aukščiausia vieta siekia 308 m.
Administracinis suskirstymas
Provincija padalinta į 13 savivaldybių:
Komodo sala
Saloje gyvena didžiausias pasaulyje driežas, garsusis Komodo varanas (varanus komodoensis). Dar čia galima sutikti elnių (Cervus timorensis), laukinių buivolų (Bubalus bubalis), šernų (Sus scrofa), beždžionių (Macaca fascicularis), laukinių arklių (Equus qaballus). Visus stambiuosius žinduolius čia apgyvendino žmonės, o tikrieji salos šeimininkai yra varlės, gyvatės ir driežai. Čiabuvėmis galima laikyti ir Komodo žiurkes. Saloje suka lizdus per 150 paukščių rūšių. Jie čia atskrenda iš Azijos ir Australijos. Tipiškais vietiniais paukščiais laikytini karūnuotieji karveliai, erelis žuvininkas ir maleo. Parko teritoriją juosiančiuose vandenyse veisiasi per 1000 žuvų ir jūrų žinduolių rūšių.
Komodo saloje iškrenta mažiausiai kritulių visoje Indonezijoje. Lietaus sezonas čia tęsiasi vieną mėnesį – sausį. Kitu metų laiku parke sausa ir šilta. Temperatūra gali pakilti iki 43 °C, o žemiausia temperatūra būna rugpjūčio mėnesį, tada gali atvėsti iki 17 °C.
Angrapė
Angrapė arba Ungura  – upė Lenkijoje, Varmijos Mozūrų vaivadijoje ir Rusijoje, Kaliningrado srityje. Upės ilgis 172 km iš jų 120 – Kaliningrado srityje.
Pavadinimas kilęs iš prūsiškų žodžių anguris (ungurys) ir apis (upė). Notangų dar vadinta Vingrupė.
Geografija
Išteka iš Mozūrų ežerų, teka į šiaurės vakarus, Černiachovske susilieja su Įsručiu ir suformuoja Prieglių.
Kauno Vinco Kudirkos progimnazija
miniatiūra|250px|right|Progimnazija 2014 m.
Kauno Vinco Kudirkos progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kaune, Trakų g. 39, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190134345.
Mokykloje veikia Kudirkaičių organizacija, šokio, teatro, dailės, literatų, muziejininkų, debatų, techninės kūrybos, dailaus pjaustymo būreliai, vokalinė, tekstilės dizaino studijos. Mokiniai sportinius gebėjimus ugdo krepšinio, tinklinio, dviračių būreliuose.
Istorija
miniatiūra|250px|left|V. Kudirkos progimnazija iki renovacijos (2012 m.) 1929 metais Trakų g. 39 atidaryta Vinco Kudirkos pradinė mokykla. 1937 m. Vytauto pr. 30 įkurta 5-oji valstybinė gimnazija, joje buvo 4 klasės, vaikus mokė 13 pedagogų. 1940 m. tapo 5-ąja vidurine mokykla. 1945–1950 m. mokykla dirbo kartu su 4-ąja vidurine mokykla Miško g. 1. 1950 m. mokykla sujungta su pradine mokykla, iki 1940 m. vadinta Vinco Kudirkos vardu ir tapo mišria pilna vidurine mokykla. 1965 m. pristatytas pirmasis priestatas, 1974 m. antrasis priestatas. 1965 m. Švietimo ministro įsakymu mokykloje įvestas sustiprintas lietuvių kalbos ir literatūros mokymas, pradėta dėstyti lotynų kalba. 1988 m. gruodžio 17 d. Švietimo ministro įsakymu buvo grąžintas Vinco Kudirkos vardas, nišoje prie mokyklos pastatytas Vinco Kudirkos biustas. 1997 m. nuo antros klasės sustiprintai pradėta mokyti anglų kalbos. 2011 m. suteiktas progimnazijos statusas.
Mokiniai
Mokyklą baigė poetai: Judita Vaičiūnaitė, Tautvyda Marcinkevičiūtė, S. Bartaška; aktoriai: Inga Jankauskaitė, Aldona Jodkaitė, Kristina Kazlauskaitė, muzikė Margarita Dvarionaitė, krepšininkai Arvydas Sabonis, Anatolijus Čupkovas, mokslininkai O. Pranevičius, M. Pranevičius, Liudas Mažylis, Saulius Čeplinskas, G. Vekteris, Antanas Šurna, V. Lesauskaitė, A. Vitkus, gydytojai Algirdas Rizvanavičius, R. Rimdeika, žurnalistas Vidmantas Valiušaitis, juvelyras Aleksandras Šepkus.
Vytėnai (Kaunas)
Istorija
1940–1960 m. kaime nacionalizuotame Vytėnų dvare veikė Vytėnų sodininkystės ir daržininkystės bandymų stotis (1938–1940 m. veikusi Dotnuvoje), vėliau perkelta į Babtus.
Sovietmečiu Vytėnuose veikė I. Mičiurino sodininkystės-daržininkystės bandymų stotis, buvusi prie Neries kranto (didelis sodas su moksliniams bandymams skirtais pastatais ir patalpomis). XX a. 2-ojoje pusėje didžioji dalis kaimo prijungta prie Kauno. 2016 m. kaimas galutinai panaikintas.
Panemunis
Panemunis – miestelis Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Pandėlio. Seniūnaitijos centras. Miestelis radialinio plano. Stovi Panemunio Švč. Trejybės bažnyčia (pastatyta 1936 m.), veikia Panemunio pagrindinė mokykla, biblioteka, kultūros namai (nuo 1957 m.), medicinos punktas, Panemunio krašto kultūros paveldo muziejus (nuo 2008 m.), išlikę dvaro rūmai ir parkas, senovės gynybiniai įtvirtinimai, stūkso piliakalnis. Miestelyje pastatytas kryžius „Tremtinys“ (atstatytas 1989 m.), stogastulpiai Panemunyje gimusiems choro dirigentui, muzikos veikėjui Nikodemui Martinoniui (pastatytas 1997 m.) ir dainininkui J. Byrai (2002 m.). Taip pat yra akmuo Panemuniui – 400 (atidengtas 1998 m.), paminklas „Angelas“ pokario metais žuvusiems laisvės kovotojams atminti (pastatytas 2003 m.).
Istorija
XV a. pab. – XVI a. pr. įkurtas Panemunio dvaras buvo valsčiaus centras. 1598 m. pirmą kartą paminėtas Panemunio miestelis. 1620–1832 m. Panemunyje veikė Augustinų reguliariųjų atgailos kanauninkų vienuolynas. XVII a. pastatyta Panemunio bažnyčia. 1625 ir 1915 m. Panemunį siaubė gaisrai. 1687 m. buvo Panemunio dvaras, palivarkas ir miestelis, jame – 19 dūmų, karčema, iždo namai ir maža muitinė. Nuo 1777 m. minima parapinė mokykla. XIX a. viduryje dvarą įsigijo Komarai, perstatė rūmus, išplėtojo pavyzdinį ūkį. XIX a. pabaigoje Panemunis – Zarasų apskrities miestelis, valsčiaus centras.
Per 1905–1907 m. Rusijos revoliuciją vietos gyventojai rengė mitingus, sugriovė dvaro užtvanką, rudenį siautė Rusijos kariuomenės baudžiamasis būrys, turintis artilerijos pabūklų. 1908–1914 m. veikė Blaivybės draugijos skyrius. 1916 m. pro Panemunį nutiestas Skapiškio–Suvainiškio siaurasis geležinkelis (veikė iki 1960 m.).
Tarpukariu Panemunyje veikė spirito varykla, malūnas, smulkaus kredito draugija, kooperatyvas, keletas parduotuvių ir amatininkų dirbtuvių. 1930 m. pradinėje mokykloje veikė vakariniai žemės ūkio kursai. 1944 m. gruodžio 12 d. miestelį buvo užėmęs apie 300 Lietuvos partizanų jungtinis būrys.
1946 m. įkurta biblioteka. LTSR metais Panemunis buvo „Nemunėlio“ tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė. Veikė malūnas, vilnų karšykla, felčerių ir akušerių punktas, nepilnoji vidurinė mokykla, kultūros namai, biblioteka.
2016 m. liepos 10 d. Panemunėlio miestelyje kunigo J. Katelės labdaros ir paramos fondo patalpose atidarytas kunigo J. Katelės muziejus, kuriame eksponuojami švietėjo, kunigo Jono Katelės asmeniniai daiktai, maldaknygės, nuotraukos.
Elektrėnų savivaldybės literatūros ir meno muziejus
thumb|right|450px|[[Poezijos pavasaris muziejaus kiemelyje]] Elektrėnų savivaldybės literatūros ir meno muziejus buvo įkurtas 1977 m. gegužės mėnesį. Elektrėnų I vidurinėje mokykloje (šiuo metu Elektrėnų „Ąžuolyno“ progimnazija) atidarytas Literatūrinis kiemelis.
Muziejaus istorija
Muziejaus kiemelį puošia fontanas „Žilvinas“ (archit. R. Palukaitis).
Nuo 1983 m. skulptorius, tautodailininkas Ipolitas Užkurnys muziejui sukūrė virš 40 lietuvių literatūros klasikų ir jų kūrinių personažų skulptūrų. Tai vienintelė tokia unikali kolekcija lietuvių tautodailėje. Rašytojų bareljefai ir skulptūros – muziejaus pasididžiavimas.
1986 m. muziejus atidarė trečiąjį skyrių – Vaikų pasaulį, 1993 m. ketvirtą – Parodų salę, 1994 m. įkurtas Egzodo skyrius. 2003 m. gruodžio 17 d. Elektrėnų savivaldybės tarybos sprendimu muziejus tapo savarankiška įstaiga ir dabar vadinasi Elektrėnų savivaldybės literatūros ir meno muziejumi. 2005 m. muziejuje pradėjus dirbti etnologei Onutei Šakienei, 2006 m. buvo atidarytas Etnografijos skyrius.
Ketvirtį amžiaus literatūros ir meno muziejus tarnavo kaip sustiprinto lietuvių kalbos mokymo vidurinėje mokykloje ramstis ir meno šaltinis, jos literatūros puoselėtojas, jaunų talentų ugdytojas, humanizmo idėjų gynėjas, tautiškumo ir pilietiškumo žadintojas.
Muziejaus įkūrėjas ir ilgalaikis direktorius – mokytojas ir rašytojas Vytautas Mizeras. Šiuo metu muziejui vadovauja Jurgita Chmieliauskienė.
Grožis
thumb|250px|Paryžiaus katedros vitražas. Šviesa laikoma gražiausia iš Dievo manifestacijų Grožis – asmens, objekto, vietovės, idėjos savybė, sukelianti subjektyvų estetinio malonumo, reikšmingumo, pasitenkinimo jausmą. Grožį nagrinėja estetika, sociologija, socialinė psichologija, kultūra. Visuomenėje yra iškeliami grožio etalonai, o pati grožio sąvoka dažnai iškeliama kaip siekiamybė.
Gražiais ar negražiais dalykais gali būti įvardinti tiek bet kokie materialūs daiktai, būtybės, tiek nematerialūs dalykai (idėjos, muzika, vaizdai, vidinės žmogaus savybės).
Kadmis
Kadmis – antros grupės Periodinės elementų lentelės elementas, minkštas ir tąsus sunkusis metalas, lengvai tirpstantis azoto rūgštyje ir kiek sunkiau sieros ir druskos rūgštyje.
Grožis
Žmogaus grožis
Žmogaus grožis dažnai siejamas su jaunyste, seksualumu, elegancija, šarmu, grakštumu, sveikumu. Be to, grožis siejamas ir su asmens išvaizdos harmonija ir vidutiniškumu (arba koinofilija). Rengiami grožio konkursai kuriuose vertinamas dalyvių išorinis grožis (pvz., Mis Visata, Mis Pasaulis).
Kadmis
Iki 1975 m. buvo laikytas tik nuodingu elementu.
Grožis
Žmogaus grožis
Vidinio grožio sąvoka naudojama apibūdinti teigiamas asmens savybes, kurios nėra pastebimos iš išorės, pavyzdžiui, jausmingumas, jautrumas, nuoširdumas, išmintis, kūrybiškumas.
Žmones, neatitinkantys grožio ir patrauklumo normų dažnai yra diskriminuojami, nuvertinami (žr. atrakcionizmas). Tačiau taip pat itin gražūs asmenys stereotipiškai vertinami kaip ne tokie protingi, susiduria su pavydu ir apkalbomis.
Kadmis
Naudojimas
Tai vienas plačiausiai naudojamų metalų. Jis naudojamas atominėje pramonėje, šarminių akumuliatorių gamyboje, įvairių lydinių, dažų, liuminoforų gamyboje, galvaniniuose padengimuose. Ypatingai paplitę švino ir kadmio lydiniai, kurie plačiai naudojami automobilių pramonėje, taip pat alavo ir berilio lydiniai su kadmiu, kurių lydymosi temperatūra labai maža bei nepaprastai patvarūs kadmio ir vario lydiniai.
Kadmio poveikis žmogaus organizmui
Kadmis priskiriamas mikroelementams, kurie pastoviai randami gyvūnų bei žmogaus organizmuose. Manoma, kad kadmio kaupimasis tam tikruose organuose yra susijęs su jų funkcijomis. Kadmis neturi jokios metabolinės reikšmės žinduoliuose, todėl bet kokia šio elemento dozė yra nuodinga.
Kadmis ir jo oksidai yra labai toksiškos medžiagos, todėl jų aukščiausia leistina koncentracija jokiu būdu negali viršyti:
Ilgalaikis kadmio ir jo junginių patekimas į organizmą per kvėpavimo takus gali sukelti galvos skausmus, svaigulį, susierzinimą, nemigą, blogą apetitą, pykinimą bei vėmimą, uoslės jautrumo sutrikimus, nosies kraujagyslių trūkinėjimus (kraujavimą), rečiau, sunkų kvėpavimą, kosulį bei skausmus krūtinės srityje.
Kadmio kaupimosi organizme įrodymu galima laikyti kadmio vainikėlius aplink dantų kakliukus – dantys nudažyti šviesiai geltona arba ruda spalva. Tai taip pat gali rodyti lėtinį apsinuodijimą kadmiu.
Forintas
Forintas (pagal ISO 4217 standartą – HUF) – oficiali Vengrijos valiuta. Dalijamas į 100 filerių.
Kadmis
Pavadinimo kilmė
Kadmis yra dažnai sutinkamas kartu su cinku rūdose, todėl pagal tai ir pavadintas: graikiškai cadmeia – cinko špatas (ZnCO3).
Forintas
Istorija
Tarp 1857 ir 1892 metų forintais Vengrijoje buvo vadinami Austrijos – Vengrijos Imperijos pinigai – guldenai.
Dėl per didelės infliacijos pagal ERM II kriterijus forintą pakeisti euru numatoma ne anksčiau, kaip 2010–2012 metais.
Banknotai
Naujausia serija
Naujausia banknotų serija išleista 1997–2001 metais. Kiekvieno banknoto averse pavaizduotas žymus Vengrijos valdovas ar politikas, o reversas – su juo susijęs pastatas ar vieta. Visi banknotai yra vienodo dydžio, 154 x 70 mm.
Valiutos kursas
2006.07.15. dieną Vengrijos Nacionalinio Banko nustatytas valiutos kursas buvo:
1 EUR = Ft 282,62
1 USD = Ft 222,92
1 GBP = Ft 410,17}}
Sen Martenas
thumb|290px|Šv. Martyno sala thumb|250px|Rytinis paplūdimys Sen Martenas, Sen Marteno bendrija (Collectivité de Saint-Martin) – Prancūzijos užjūrio bendrija, esanti Šv. Martyno salos šiaurinėje dalyje, Mažųjų Antilų salyne, Karibų jūroje, Atlanto vandenyne. Iki 2007 m. komunos teisėmis kartu su Šv. Bartolomėjaus komuna priklausė Gvadalupos užjūrio departamentui, tačiau dabar jau yra suteiktas užjūrio bendrijos statusas.
Administracinis centras yra Marigo (Marigot) miestelyje.
Istorija
''Žiūrėti: Karibų jūros regiono istorija, Prancūzijos Vakarų Indijos
Triatlonas
Triatlonas – sporto šaka, apjungianti tris rungtis: plaukimą, važiavimą dviračiu bei bėgimą. Tarp rungčių pertraukos nedaromos, laimima trumpiausiai užtrukus trasoje. Į Vasaros Olimpines žaidynes įeina tik Olimpinė triatlono rungtis. Triatlonas, kaip olimpinė sporto šaka, startavo 2000 m., Sidnėjuje.
Sen Martenas
Istorija
Sala nuo pačios Amerikos kolonizavimo pradžios tapo vienu iš prekybinių centrų, dėl jos nuolat kovojo olandai ir prancūzai, o 1672–1679 m. ją buvo užėmę anglai. 1689 m. anglai visus prancūzus ištrėmė į Sen Kristoferio salą, jiems buvo leista grįžti tik po Risviko taikos 1697 m. 1750 m. pastatytas Marigo fortas. Anglai buvo užėmę salą 1756–1763 m., 1781–1783 m. ir kai vyko Prancūzijos Didžioji revoliucija. Jie buvo okupavę salas ir 1810–1815 m., kai Napoleonas buvo užsiėmęs karais Europoje.
Balbieriškio dvaro parkas
miniatiūra|right|250px|Medžių alėja miniatiūra|250px|right|Renginių vieta
Balbieriškio dvaro parkas – dendrologinę vertę turintis parkas, valstybinis gamtos paveldo objektas, esantis Prienų rajone, Balbieriškyje. Parkas užima 10,42 ha plotą. Išsidėstęs Peršekės vingyje ir apribotas pagrindinių miestelio gatvių ir jų sankryžos. Parkas yra pačiame miestelio centre. Į parką veda Mykolo Krupavičiaus vardu pavadinta medžių alėja, paženklinta originaliu stogastulpiu.
Istorija
Balbieriškio dvarui XIX a. priklausė Balbieriškio miestelis ir 29 aplinkiniai kaimai. Dvarą supo 8 ha ploto angliškojo stiliaus parkas, įkurtas Peršėkės upelio kilpoje, jame suformuota amerikietiškųjų liepų alėja, auga totoriniai ir ginaliniai klevai, europiniai maumedžiai, uosiai. Tarpukariu ir vėliau tai buvo miestelio kultūrinių renginių vieta, čia atgaivą teikė ne tik upelis, bet ir iš jo suformuotas tvenkinys, vadinamoji senvagė, akmenimis grįstu dugnu.
Triatlonas
Istorija
Pirmasis modernus triatlonas įvyko San Diege, Kalifornijoje 1974 m. Pirmosios „Geležinio žmogaus“ triatlono varžybos įvyko Havajuose 1978 m. Pirmosios triatlono varžybos Lietuvoje ir buvusioje Tarybų Sąjungoje bei penktosios pasaulyje buvo surengtos Panevėžyje 1983 metais. 1987 m. susikūrė Lietuvos Triatlono federacija. Nuo to laiko kasmet (išskyrus 2008 m.) vyksta Lietuvos čempionatai. 2013 m. pradėtas rengti didžiausias renginys Lietuvoje – Trakų triatlonas. Augant triatlono sporto populiarumui, 2016 m. startavo pirmosios etapinės triatlono varžybos Baltijos šalyse - Lietuvos triatlono taurė.
Sen Martenas
Istorija
1839 m. sudaryta Prancūzijos ir Nyderlandų sutartis dėl salų ir veiklos jų teritorijose pasidalijimo.
Balbieriškio dvaro parkas
Istorija
Ilgą laiką Balbieriškio miestelio vaizdą gadino apleistas Balbieriškio dvaro parkas, dėl avarinės būklės čia stovintis nenaudojamas seklyčios pastatas (sovietmečiu – kultūros namai). Nesant miestelyje patrauklios vietos laisvalaikiui ir poilsiui organizuoti, 2013 m. rekonstruotas nenaudojamas dvaro seklyčios pastatas, įsigyti nauji baldai, sutvarkytos seklyčios prieigos – įrengtas privažiavimas prie pastato, mašinų stovėjimo aikštelė, teritorijos apšvietimas. Sutvarkyta ir dvaro parko aplinka – įrengta vasaros estrada su scena ir sėdėjimo vietomis, apšvietimas, pėsčiųjų takai, tiltelis per upės senvagę, sutvarkyti upės senvagės krantai. Be to, žemyn nuo seklyčios įtaisyti laiptai, vedantys į stataus šlaito apačioje slūgsančią senvagę. Ši vieta svarbi tolimesniems vietos bendruomenės planams pritaikyti vietovę turizmo reikmėms. Planuojama išvalyti akmenimis grįstą tvenkinį, įrengti jame sistemą, leidžiančią reguliuoti vandens lygį, o visa tai – baidarininkų, vandens sporto mėgėjų patogumui.
Triatlonas
Varžybos
Triatlono varžybas rengia įvairios įstaigos:
Sen Martenas
Istorija
1963 m. sala gavo subprefektūros teises. 1965 m. – turizmo industrijos salose pradžia. 1972 m. atidarytas Grand Kaso oro uostas, kuriame 1981 m. nusileido pirmasis viršgarsinis keleivinis lėktuvas Concord.
1989 m. gruodžio 16 d. saloje susitiko Prancūzijos prezidentas Fransua Miteranas ir JAV prezidentas Džordžas H. Bušas (vyresnysis).
Cheminis ginklas
Cheminis ginklas buvo uždraustas 1925 m., bet daug kovinių cheminių medžiagų naudojama ūkyje, dalis pesticidų ir panašių medžiagų savo savybėmis prilygsta joms, o dirginančiosios (ašarinės) dujos naudojamos net buityje, savigynai.
Sen Martenas
Geografija
Sala Angilijos sąsiauriu atskirta nuo šiaurėje esančios Angilijos.
Balbieriškio dvaro parkas
Istorija
Sutvarkius ir išplėtus dvaro parko infrastruktūrą, čia organizuojamos šventės, koncertai, kiti renginiai.
Vincas Daukšys
Biografija
Mokėsi Suvalkų gimnazijoje. 1887 m. išvyko į JAV. Nuo 1887 m. bendradarbiavo leidiniuose „Lietuviškasis balsas“, „Vienybė Lietuvninkų“, „Apšvieta“, kituose JAV lietuvių laikraščiuose ir žurnaluose. 1899 m. ir 1902 m. laikraščio „Vienybė Lietuvninkų“ antrasis redaktorius. 1901–1902 m. redagavo laikraštį „Lietuvis“, 1910 m. – „Progresas“, 1911 m. – Amerikos lietuvių socialistų sąjungos leidinį „Kova“. 1901–1902 m. ir 1902–1913 m. buvo JAV lietuvių knygų leidimo draugijos „Tėvynės mylėtojų draugija“ pirmininkas.
Cheminis ginklas
Cheminių ginklų grupės
Nervus paralyžiuojantys. Sutrikdo nervinių impulsų perdavimą iš smegenų ląstelėms. Ankstyvieji apsinuodijimo simptomai: lipni oda, pamėlynavusios lūpos, smarkus drebulys. Medžiagos gali būti vaisių, kamparo arba sieros kvapo. Jos yra patvarios.
Sen Martenas
Geografija
Sen Marteno vidurinė dalis kalvota. Aukščiausia vieta – Paradiso kalnas (Pic Paradis, 414 m). Pietvakariuose yra Simpsono lagūna. Aplink yra keletas smulkių salelių (iš jų didžiausia – Tintamatė). Salos Kanonierių ragas yra labiausiai į vakarus nutolęs Europos Sąjungos taškas.
Klimatas tropinis. Temperatūra laikosi tarp 24–30 °C, vidutinis metinis kritulių kiekis – 1000 mm. Pasitaiko uraganų.
Pagrindinės gyvenvietės – Marigo, Gran Kasas.
Ekonomika
Svarbiausia ūkio šaka – turizmas (85 % dirbančiųjų). Dėl ribotų galimybių žemės ūkiui ir žvejybai, dauguma maisto produktų įvežama.
Sen Marteną aptarnauja Princesės Julianos tarptautinis oro uostas, esantis olandų Sint Martene. Taip pat yra vietinis L'Esperansos oro uostas. Iš Marigo veikia keltas į Angiliją.
Demografija
Dauguma tikinčiųjų – Romos katalikai. Yra protestantų, Jehovos liudytojų, hinduistų.
Vincas Daukšys
Biografija
Išvertė iš anglų kalbos amerikiečių rašytojų kūrinių.
Europos Taryba
thumb|275px|Europos Taryba: {{legend|#e4e454|Šalys steigėjos}}{{legend|#2b42a3|Vėliau įstojusios šalys}}{{legend|#ff0000|Buvusios narės}} thumb|275px|Europos Taryba, „Agora“ pastatas Strasbūre
Europos Taryba (ET; ; ) – 46 Europos demokratinių valstybių tarptautinė organizacija, seniausia Europos valstybes vienijanti organizacija, įsteigta 1949 m. gegužės 5 d. Londono sutartimi, kurią pasirašė dešimt valstybių: Airija, Belgija, Danija, Italija, Jungtinė Karalystė, Liuksemburgas, Norvegija, Nyderlandai, Prancūzija ir Švedija. Iš visų Europos valstybių tik Baltarusija (1993–1997 m. turėjo stebėtojo statusą ir iki šiol išlieka oficiali kandidatė tapti Europos Tarybos nare), Vatikanas (teokratija), Kosovas (ribotas pripažinimas), Kazachstanas (žmogaus teisių pažeidimai) ir Rusija (narystė suspenduota dėl 2022 m. invazijos į Ukrainą; pati pradėjo išstojimo procesą 2022 m. kovo 15 d., o kovo 16 d. – pašalinta ) nepriklauso Europos Tarybai.
Cheminis ginklas
Cheminių ginklų grupės
Bendrojo poveikio. Trukdo perduoti deguonį raudoniesiems kraujo kūneliams. Apsinuodijimo simptomas – pamėlynuoja oda. Medžiagos gali būti karčiųjų migdolų arba persikų sėklų kvapo. Jos yra nepatvarios.
Europos Taryba
Tikslai ir veikla
Europos Taryba apima visas pagrindines visuomenės gyvenimo sritis, išskyrus gynybą. Jos veiklos programoje yra žmogaus teisės, žiniasklaida, teisinis bendradarbiavimas, socialinė sanglauda, sveikatos apsauga, švietimas, kultūra, paveldas, sportas, jaunimo problemos, vietų demokratija ir tarptautinis bendradarbiavimas, aplinkos apsauga ir regionų planavimas.
Pagrindinė Europos Tarybos veiklos sritis – Europos konvencijų ir sutarčių rengimas. Šie dokumentai padeda valstybėms, Europos Tarybos narėms, atitinkamai derinti ir keisti savo vidaus įstatymus. Prie kai kurių konvencijų ir sutarčių gali prisijungti valstybės, nesančios Europos Tarybos narėmis. Vyriausybės gali naudotis atliktų tyrimų medžiaga ir darbo rezultatais, kurie padeda plėsti bendradarbiavimą ir skatinti socialinę pažangą Europoje.
Europos Tarybos būstinė yra Europos Rūmai Strasbūre, Prancūzijoje. Juose dirbantys 1800 Organizacijos sekretoriato darbuotojų yra visų valstybių narių piliečiai. Personalui vadovauja Generalinis sekretorius.
Oficialios Europos Tarybos kalbos yra anglų ir prancūzų. Parlamentinė Asamblėja taip pat naudoja vokiečių, italų ir rusų kalbas. Esant tam tikroms aplinkybėms debatų metu gali būti verčiama ir į kitas kalbas.
Cheminis ginklas
Cheminių ginklų grupės
Sukeliantys pūliavimą. Sukelia odos bėrimus, žaizdas ir didelius pūlinius. Medžiagos gali būti česnako, garstyčių arba pelargonijų kvapo. Jos yra patvarios.
Europos Taryba
Tikslai ir veikla
Europos Tarybos narės, finansuoja Organizaciją proporcingai savo gyventojų skaičiui ir turimiems resursams. Pagrindinis Europos Tarybos 2005 m. biudžetas buvo 186 milijonai eurų.
Cheminis ginklas
Cheminių ginklų grupės
Dusinantys. Paveikia nosies ir gerklės gleivinę, plaučius, pažeidžiami audiniai, pasireiškia dusimas, žmogus gargaliuoja, šniokščia. Medžiagos gali būti džiūvančios žolės, suplėkusio šieno, supuvusių obuolių kvapo. Jos yra nepatvarios.
Ašariniai. Dirgina akis, sukelia ašarų tekėjimą, akių skausmą ar net laikiną apakimą.
Europos Taryba
Europos Tarybos narės
1949 m. gegužės 5 d. Europos Tarybą įkūrė 10 valstybių (Airija, Belgija, Danija, Italija, Jungtinė Karalystė, Liuksemburgas, Norvegija, Nyderlandai, Prancūzija, Švedija). Prie jų prisijungė Graikija ir Turkija (1949 m.), Islandija ir Vokietija (1950 m.), Austrija (1956 m.), Kipras (1961 m.), Šveicarija (1963 m.), Malta (1965 m.), Portugalija (1976 m.), Ispanija (1977 m.), Lichtenšteinas (1978 m.), San Marinas (1988 m.), Suomija (1989 m.), Vengrija (1990 m.), Lenkija (1991 m.), Bulgarija (1992 m.), Čekija, Estija, Lietuva, Rumunija, Slovakija ir Slovėnija (1993 m.), Andora (1994 m.), Albanija, Makedonija, Latvija, Moldova ir Ukraina (1995 m.), Rusija (1996–2022 m.), Kroatija (1996 m.), Gruzija (1999 m.), Armėnija ir Azerbaidžanas (2001 m.), Bosnija ir Hercegovina (2002 m.), Serbija (įstojo kaip Serbija ir Juodkalnija) (2003 m.), Monakas (2004 m.), Juodkalnija (2007 m.).
Iš pradžių Europos tarybai priklausė tik Vakarų Europos valstybės, bet po SSRS suirimo buvo priimtos ir buvusios SSRS šalys. 2004 m. spalį 46-ąja Europos Tarybos nare tapo Monakas. Europos Tarybai priklausančiose šalyse gyvena daugiau kaip 676 milijonų žmonių.
Japonija, Jungtinės Amerikos Valstijos, Kanada, Meksika ir Šventasis Sostas turi stebėtojo statusą įvairiose Europos Tarybos tarpvyriausybinėse institucijose.
Europos Tarybos institucijos
Generalinis sekretorius, renkamas penkerių metų kadencijai, vadovauja Organizacijos veiklai bei koordinuoja ją. Sekretorius atsako už Europos Tarybos veiklos strateginį planavimą bei biudžeto vykdymą ir vadovauja kasdieniam Organizacijos ir Sekretoriato darbui.
Ministrų Komitetas
Ministrų Komitetas – tai sprendimus priimanti Europos Tarybos institucija. Ministrų Komiteto nariai yra visų valstybių narių užsienio reikalų ministrai arba jų nuolatiniai diplomatiniai atstovai Strasbūre. Tai yra vyriausybinė institucija, kurioje aptariami nacionaliniai požiūriai į bendras Europos problemas, ir kolektyvinis forumas, kuriame formuluojami atsakymai į šiuos klausimus Europos mastu. Kartu su Parlamentine Asamblėja Komitetas gina pagrindines Tarybos vertybes ir kontroliuoja, kaip valstybės narės vykdo savo įsipareigojimus.
Ministrų Komiteto sprendimai yra perduodami valstybių narių vyriausybėms rekomendacijų forma arba įtraukiami į Europos konvencijas bei sutartis, kurių nuostatos yra teisiškai privalomos jas ratifikavusioms valstybėms. Be to, Komitetas priima deklaracijas arba rezoliucijas aktualiais politikos klausimais.
Buvo parengta daugiau kaip 190 konvencijų. Dauguma iš jų yra skirtos žmogaus teisių klausimams. Be to, konvencijos reguliuoja tas sritis, kurios yra svarbios Europos Tarybos narių demokratinės, socialinės ir kultūrinės sanglaudos įtvirtinimui ir stiprinimui. Dauguma nutarimų turi būti priimta dviem trečdaliais visų balsų. Svarstant procedūrinio pobūdžio klausimus užtenka paprastos balsų daugumos.
Į Tarybą stojančios valstybės įsipareigoja pripažinti įstatymo viršenybės principą ir savo piliečių pagrindines žmogaus teises ir laisves. Be to, jos įsipareigoja nuoširdžiai ir efektyviai bendradarbiauti didesnės vienybės ir ekonominio bei socialinio progreso vardan. Kiekviena valstybė narė atsako už šių įsipareigojimų vykdymą, o Ministrų Komitetas kontroliuoja, kaip jos tai įgyvendina. Rimtų pažeidimų atveju Ministrų Komitetas gali sustabdyti valstybės narės atstovavimo teisę, pasiūlyti jai pačiai išstoti iš Organizacijos arba nuspręsti, kad ji neteko teisės būti Tarybos nare.
Ministrų Komitetas prižiūri konvencijų ir valstybių narių susitarimų įgyvendinimą. Tai ypač svarbu kalbant apie dokumentus, užtikrinančius pagrindines žmogaus teises ir laisves. Svarbiausiuose iš jų (Europos žmogaus teisių konvencijoje (EŽTK), Europos socialinėje chartijoje, Konvencijoje prieš kankinimą ir nežmonišką bei žeminantį elgesį ir Tautinių mažumų apsaugos pagrindų konvencijoje) yra numatytas įgyvendinimo priežiūros mechanizmas. Europos Žmogaus Teisių Teismas užtikrina EŽTK laikymąsi sutartį pasirašiusiose valstybėse, nagrinėdamas prieš valstybes signatares iškeltas bylas remiantis EŽTK ir jos papildomais protokolais.
Parlamentinė Asamblėja
thumb|250px|Europos Tarybos posėdžių sale [[Strasbūras|Strasbūre]]
Europos Tarybos Parlamentinė Asamblėja buvo pirmoji bendra asamblėja Europos istorijoje. Turėdama delegatus iš 46 nacionalinių parlamentų, ji yra plačiausiai atstovaujama asamblėja Europoje. Asamblėja savarankiškai sudaro savo darbotvarkę. Ji nagrinėja įvairias aktualias ir svarbias šiuolaikinės visuomenės problemas ir tarptautinės politikos klausimus.
Parlamentinę Asamblėją sudaro 315 narių ir 315 jų pavaduotojų, kuriuos nacionaliniai parlamentai renka arba skiria iš savo narių. Priklausomai nuo gyventojų skaičiaus kiekviena šalis turi nuo 2 iki 18 atstovų. Nacionalinės delegacijos į Asamblėją yra sudaromos taip, kad proporcingai atstovautų visas nacionalinio parlamento politines partijas ir grupes. Asamblėjoje yra penkios politinės grupės:
Kasmet Europos Rūmuose, Strasbūre, vyksta keturios Asamblėjos sesijos, kurios trunka po vieną savaitę. Posėdžiai yra vieši. Kiekviena pavasario sesija vyksta vienoje iš valstybių, Europos Tarybos narių. Asamblėjos nariai iš savo narių renka prezidentą, tradiciškai trims vienerių metų kadencijoms. Prezidentas, jo pavaduotojai (dabar jų yra 18) ir penkių politinių grupių vadovai sudaro Asamblėjos Biurą.
Parlamentinės Asamblėjos nariai
Parlamentinę Asamblėją sudaro visų valstybių, Europos Tarybos narių, atstovai, kuriuos renka arba skiria nacionaliniai parlamentai – Airija (4), Albanija (4), Andora (2), Armėnija (4), Austrija (6), Azerbaidžanas (6), Belgija (7), Bosnija ir Hercegovina (5), Bulgarija (6), Čekija (7), Danija (5), Estija (3), Graikija (7), Gruzija (5), Islandija (3), Ispanija (12), Italija (18), Jungtinė Karalystė (18), Kipras (3), Kroatija (5), Latvija (3), Lenkija (12), Lichtenšteinas (2), Lietuva (4), Liuksemburgas (3), buvusi Jugoslavijos Respublika Makedonija (3), Malta (3), Moldova (5), Monakas (2), Norvegija (5), Nyderlandai (7), Portugalija (7), Prancūzija (18), Rumunija (10), Rusija (18), San Marinas (2), Serbija ir Juodkalnija (7), Slovakija (5), Slovėnija (3), Suomija (5), Švedija (6), Šveicarija (6), Turkija (12), Ukraina (12), Vengrija (7), Vokietija (18).
Parlamentinėje Asamblėjoje stebėtojo statusą turi Izraelio, Kanados ir Meksikos parlamentarai. 1997 m. sausio 13 d. Baltarusijai buvo sustabdytas Parlamento specialaus svečio statusas.
Europos vietų ir regionų valdžių kongresas
1957 m. įkurta nuolatinė Europos vietų ir regionų valdžių nuolatinės konferencija. 1994 m. vietoje jos įsteigtas Europos vietų ir regionų valdžių kongresas (CLRAE). Kongresas:
CLRAE tikslai:
Kongresas turi Vietų valdžių rūmus ir Regionų valdžių rūmus. Dvejų rūmų asamblėją sudaro 315 tikrųjų narių ir 315 pavaduotojų. Kiekvienas iš jų yra išrinktas valstybėse, Europos Tarybos narėse. Kongreso prezidentas renkamas dvejiems metams paeiliui iš kiekvienų rūmų.