cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Raimondas Kuodis
Biografija
Europos centrinio banko Pinigų politikos komiteto, nuo 2003 m. jaunimo verslo ir švietimo įstaigos Lietuvos „Junior Achievement“ valdybos, nuo 2005 m. Socialinių mokslų tyrimų ir plėtros organizacijos „Euro Baltic Centres of Excellence“ valdybos narys. 2001–2005 m. žurnalo „Pinigų studijos“ vyr. redaktorius. 2002 m. dalyvavo kuriant ilgalaikę Lietuvos ūkio (ekonomikos) plėtotės iki 2015 m. strategiją, dalies apie valstybės finansų strategiją autorius.
Mokslinė veikla
Mokslinių darbų pagrindinės sritys: pinigų politika, ekonominės ir pinigų sąjungos, euro įvedimo Lietuvoje teigiami ir neigiami aspektai, valiutų krizių prognozės. Paskelbė daugiau kaip 10 straipsnių.
Italinė šerytė
Italinės šerytės sėklos plačiai naudojamos kaip paukščių lesalas bei maistas naminiams gyvūnams. Vietomis skurdžiuose kraštuose tebenaudojamas žmonių maistui. Kinijoje šis augalas domestikuotas Peiligango kultūros laikotarpiu (VII–V tūkst. pr. m. e.), Europoje žinomas nuo II tūkstantmečio pr. m. e., plačiai naudotas tamilų virtuvėje.
Bareikos
Bareikos – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Švėkšnos, 8 km nuo Veiviržėnų, 3 km nuo Šalpėnų, 8 km nuo Judrėnų; trikampyje tarp Šalpės, Graumenos ir Judrės upių. Per kaimą teka Alkupis, o tai rodo čia buvus alką, senovės lietuvių religinio kulto vietą. Kaimas ribojasi su Legučių, Pakapių, Vainotiškės, Pakalniškių, Jurkiškės (Švėkšnos sen.) kaimais. Iš rytų ir pietų kaimą supa Bareikių miškas, žmonių dar vadinamas Dvarkalnio mišku. Vidury kaimo yra nedidelė Bareikių giraitė. Yra išlikusios senos kaimo kapinaitės. Vakariniu pakraščiu eina kelias Legučiai–Pakalniškiai (4235).
Istorija
1553–1555 metais atliekant Švėkšnos dvaro žemių matavimus nustatyta, kad žemė „rubežiuojasi“ su „karališkais“  Bareikų ir Šalpėnų bajorų žemėmis ir Švėkšnos dvarui nepriklauso. 1644 ir 1695 metų Švėkšnos dvaro inventoriuje šie kaimai neminimi.
1737 metų Švėkšnos bažnyčios katalikų registracijos sąrašuose kaimai vadinami „VILLA“, o bajorkaimiai – „REGIO“. Bareikose („REGIO Boreikianis“) surašytos 5 bajorų „GD“ (Generosus dominus 'gimęs ponu, kilmingas') šeimos: 24 katalikai ir 6 vaikai; mažiau kilmingų bajorų „D“ (Dominus 'ponas')  tik viena šeima: atitinkamai 3 katalikai ir 1 vaikas; bei 10 laisvų valstiečių šeimų – 37 katalikai ir 16 vaikų.
1846 m. Bareikų akalicoje surašyti 4 bajorų ūkiai, 3 – laisvų valstiečių. Juose gyveno 49 gyventojų, tame tarpe  22 samdiniai ir keletas kampininkų. 1923 m. buvo 1 palivarkas, kuriame surašyta 26 gyventojai ir 13 sodybų kaime – 65 gyventojai. 2001 m. – 22 gyventojai.
653 m.
653 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Bernotiškis (Panemunėlis)
Bernotiškis – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Panemunėlio GS.
Etimologija
Pavadinimas kilęs nuo vyriško asmenvardžio Bernotas.
Spectrum
Spectrum (Say My Name) – anglų indie rock grupės Florence and the Machine daina. Albumo versija (pavadinta trumpiau – „Spectrum“) pasirodė antrame grupės studijiniame albume Ceremonials 2011 m.. Daina parašyta grupės pegrindinės vokalistės Florence Welch ir Paul Epworth, prodiusuota taip pat Paul Epworth. „Spectrum“, kaip ketvirto albumo singlo, versiją skaitmeniniam parsisiuntimui kompanija Island Records išleido 2012 m. birželio 6 d.. Albuminė dainos versija yra lėto tempo baroque pop ir indie pop stilių.
1995 m. Dakaro ralis
1995 m. Dakaro ralis – 17–asis Dakaro ralis, įvykęs 1995 m. Jis pirmą kartą prasidėjo ne Paryžiuje – maršruto pradžia buvo Granadoje (pietų Ispanijoje), baigėsi Dakare. Lengvųjų automobilių klasėje nugalėjo Pierre Lartigue (antrą kartą iš eilės), motociklų – Stephane Peterhansel (ketvirtą kartą), sunkvežimių – Karel Loprais (su Tatra 815).
Lenktynės vyko sausio 1–15 d. Ispanijos, Maroko, Mauritanijos, Gvinėjos ir Senegalo teritorijose. Trasos ilgis 10 109 km, specialiųjų etapų ilgis 5 728 km.
Rezultatai
Ralyje varžėsi 205 dalyviai. Startavo 95 motociklai, 86 automobiliai, 24 sunkvežimiai. Finišavo 27 motociklai, 58 automobiliai, 18 sunkvežimių.
Balbieriškio lobis
Atradimas
Lobį 1939 m. surado A. Čarnas. Tais pačiais metais 14 monetų jis padovanojo Vytauto Didžiojo karo muziejui, 1940 m. muziejui pardavė dar 1735 monetas, sveriančias 2015 g ir 12 sidabrinių sagų. 5 monetos dingo.
Lobis
Lobį sudaro 1744 monetos, XVI a. – XVII a. kaldintos Brabante, Danijoje, Flandrijoje, Prūsijoje, Livonijoje, Abiejų Tautų Respublikoje, Olandijoje, Oldenburge, Vakarų Fryzijoje ir įvairiuose Europos miestuose – Dancige, Elbinge, Liubeke, Poznanėje, Rygoje, Tešene (dab. Ciešynas), Utrechte.
Lobį saugo Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus.
Obuchovizna
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Berznyko Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į Dangų bažnyčia
Berznyko Švenčiausios Mergelės Marijos Dangun Ėmimo bažnyčia – Romos katalikų bažnyčia Lenkijoje, Berznyko kaime. Bažnyčia priklauso Berznyko Švč. M. Marijos Dangun Ėmimo parapijai.
Architektūra
Bažnyčia vienanavė, su XIX a. viduryje statytomis medinėmis varpinėmis, tuo pačiu metu įrengtas bažnyčios šventorius su vartais ir dviem medžio-mūro koplytėlėmis.
Naujasodžio apylinkė
Naujasodžio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Antalieptės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dusetų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Sadūnų apylinkės.
Bareišiai (Anykščiai)
Bareišiai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 8 km į rytus nuo Troškūnų, prie kelio.
Periskopas
Periskopas (graik. periscopeõ – apžvelgiu) – optinis prietaisas stebėti aplinką iš slėptuvės.
Tai, paprastai, vamzdis su optine sistema (prizmėmis, lęšiais, veidrodžiais), kuri atspindi šviesos spindulius, sklindančius nuo stebimo objekto, ir nukreipia juos į stebėtojo akį.
Daugeliu periskopų galima stebėti aplinką įvairiomis kryptimis, matuoti kampus vertikalioje ir horizontalioje plokštumose, nustatyti atstumą iki stebimo objekto.
Johanas Gutenbergas, daugiau žinomas kaip spausdinimo technologijos išradėjas, 1430 m. aprašė į periskopą panašų prietaisą, kuris buvo naudojamas miesto šventėje Achene, kai žmonės, minioje norėdami matyti vieną ar kitą renginio detalę, naudojosi panašiu prietaisu.
Dažniausiai naudojamas karinėje technikoje: povandeniniuose laivuose, tankuose ir kitur. Plačiai pradėtas naudoti Pirmojo pasaulinio karo metu, apžvelgint priešo pozicijas, pasislėpus tranšėjose. Vėliau pritaikytas povandeniniuose laivuose, kur tapo pagrindiniu vizualinio stebėjimo prietaisu.
Bagojas
Bagojas (m. 336 m. pr. m. e.) – persų valdovų eunuchas, įtakingiausias persų politikas prie Artakserkso Memnono ir ypatingai nuo 358 m. pr. m. e., kai sostą užėmė Ochus, priėmęs Artakserkso III vardą. Diodoras jį vadina svarbiausiu Artakserkso III Ocho patikėtiniu.
Pasak gandų Bagojo motina buvo egiptietė.
Europos kino apdovanojimai
Europos kino apdovanojimai – apdovanojimai, teikiami už pasiekimus Europos kine. Juos rengia Europos kino akademija. Nuo 1988 m. apdovanojimai vyksta kasmet.
Apdovanojimai teikiami virš dešimties kategorijų, iš kurių svarbiausia yra „Metų filmas“. Pretenduoti į apdovanojimų nominacijas gali tik Europos kino filmai, prodiuseriai, režisieriai ir aktoriai. Nominacijos paskelbiamos lapkričio pradžioje Sevilijos kino festivalio metu, o nugalėtojai – gruodį vyksiančios apdovanojimų ceremonijos metu.
Anksčiau apdovanojimai buvo žinomi Felix Awards pavadinimu. Miestai, kuriuose vyksta apdovanojimų ceremonijos, keičiasi. Nuo 1999 m. kas dveji metai apdovanojimai vyksta Berlyne (Vokietija), o tarpiniais metais kuriame nors kitame mieste.
Plaukuotoji ganoma kiaulė
thumb|300px|Plaukuotosios kiaulės
Plaukuotoji ganoma kiaulė buvo nedidelių, plaukuotų kiaulių veislė, kilusi iš Dunojaus regiono. Dėl mažo dydžio ir plaukų ji idealiai tiko ganymui, taip pat buvo vertinama dėl puikios mėsos kokybės. XIX amžiuje ši veislė buvo plačiau auginama Šveicarijoje. Kiaulei būdinga tamsi spalva ir charakteringi ilgi šeriai ant nugaros. Jos "vilną" naudojo balnininkai.
Šiuo metu ši veislė yra praktiškai išnykusi.
Leonas Klumbys
Leonas Klumbys (1921 m. rugpjūčio 10 d. Žygaičiuose, Tauragės raj. – 2010 m. vasario 14 d. Kaune) – Lietuvos neurochirurgas, medicinos mokslų daktaras, profesorius. Neurochirurgijos pradininkas Lietuvoje.
Biografija
Gimė ūkininkų šeimoje. 1940 m. baigė Tauragės valstybinę gimnaziją. 1946 m. baigė mediciną Kauno valstybiniame universitete.
Dirbo gydytoju Pagėgių, Akmenės rajonuose, 1947–1954 m. chirurgu Respublikinėje Kauno klinikinėje ligoninėje. 1951 m. Maskvos neurochirurgijos institute baigė 5 mėn. pirminį neurochirurgijos specializacijos kursą, tapo neurochirurgijos Kauno klinikose pradininku, rūpinosi savarankiško Neurochirurgijos skyriaus organizavimu. 1951–1954 m. Neurochirurgijos skyriaus vedėjas.
Nuo 1954 m. Kauno medicinos instituto Chirurgijos katedros asistentas, nuo 1963 m. docentas, nuo 1968 m. Nervų ir psichikos ligų katedros neurochirurgijos sektoriaus vadovas. 1978–1982 m. vadovavo Onkologijos instituto Nervų sistemos chirurgijos skyriui. 1991–1992 m. Neurochirurgijos klinikos vadovas.
1959 m. apgynė biomedicinos mokslų kandidato disertaciją (tema: Kai kurie ūminių galvos smegenų sužalojimų patogenezės ir klinikos klausimai). 1969 m. habilituotas daktaras, 1973 m. profesorius. Parašė 4 monografijas, vienas ar su bendraautoriais 5 vadovėlius medicinos studentams ir gydytojams. Paskelbė apie 200 straipsnių ar pranešimų tezių. 1965 m. gegužės mėn. Kaune įkūrė Lietuvos neurochirurgų draugiją, iki 2004 m. draugijos pirmininkas.
1996 m. gruodžio 5 d. pasikėsinta į L. Klumbio gyvybę – kulka pataikė į dešinę koją ir ją pusiau paralyžiavo.
Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Baniškių lobis
Baniškių lobis arba Gvazdikų lobis – Vilniuje, Gvazdikų gatvėje, buv. Baniškėse 1994 m. rastas vėlyvųjų viduramžių monetų lobis.
Lobis
Lobis buvo rastas 0,5 m gylyje, suvyniotas į drobę. Lobį sudaro 992 Prahos grašiai, kaldinti Karolio I ir Vaclovo IV laikais.
Lobį saugo Lietuvos Nacionalinis muziejus.
Urbonas VII
Urbonas VII (Giovanni Battista Castagna, 1521 m. rugpjūčio 4 d. Romoje – 1590 m. rugsėjo 27 d. Romoje) – 228-asis popiežius, vadovavęs katalikų bažnyčiai nuo 1590 m. rugsėjo 15 d. iki 27 d. Tai trumpiausiai per visą istoriją pontifikavęs popiežius (jeigu Steponą II laikytume popiežiumi, tai Urbono VII pontifikavimas būtų antras pagal trumpumą, tačiau nuo 1961 m. Steponas II nebelaikomas popiežiumi, nes juo taip ir nebuvo įšventintas).
Urbonas VII yra buvęs Rosano parapijos arkivyskupu, o vėliau daugybę metų Ispanijoje dirbo nuncijumi. Jį rinkimuose į popiežius itin palaikė ispanų dvasininkai.
Nors ir pontifikavo trumpai, bet Urbonas VII spėjo pasižymėti – jis pirmasis istorijoje uždraudė rūkyti. Popiežius teigė, jog tie, kas rūko, uosto ar kramto tabaką bus atskirti nuo bažnyčios.
Urbonas VII mirė nuo maliarijos. Palaidotas Šv. Petro bazilikoje, 1606 m. palaikai perkelti į Santa Maria sopra Minerva baziliką Romoje.
Komacuna
Komacuna arba tamsusis kopūstas  – bastutinių šeimos lapinė daržovė, populiari Japonijoje. Lapai naudojami salotoms, troškiniuose, sriubose, marinuojami. Kartais maistui naudojami ir žiedynai. Skonis primena špinatus ir kopūstus.
Gongola
Gongola  – upė šiaurės rytų Nigerijoje, dešinysis Benuė upės intakas (Nigerio intakas). Upės ilgis siekia 531 km. Jos ištakos yra rytinėje Džoso plynaukštės dalyje.
654 m.
654 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Rugpjūtis
Osovi Grontas
Osovi Grontas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Augustavo valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietus nuo Augustavo ir 75 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Butkelių apylinkė
Butkelių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Dusetų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dusetų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Sadūnų apylinkės ir Žukliškių apylinkės.
Vindeikiai (Skuodas)
Vindeikiai – kaimas pietinėje Skuodo rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurę nuo Notėnų. Seniūnaitijos centras. Veikia Vindeikių pradinė mokykla.
Istorija
Susiformavo XVI a., valakų reformos metu. Vardas kilo iš asmenvardžio Vindeikis daugiskaitinės formos.
XIX a. įdirbtoje plėšininėje kaimo žemėje susiformavo vienkieminis Vindeikių užusienis, priklausęs Vindeikių kaimo bendruomenei. 1870 m. 80 kaimo ir užusienio vyrų valdė 505 rėžius žemės, už kurių atlikinėjo atodirbio prievolę valstybiniame Mosėdžio dvare.
1923 m. buvo 41 ūkis. Lietuvos žemės reformos metu kaimas išskirstytas į vienkieminius ūkius. Stambiausi ūkininkai buvo Šliuožai ir Butavičiai.
1949 m. ūkininkai buvo suvaryti į kolūkį, kurio bazėje vėliau įsteigtas Vindeikių tarybinis ūkis. Melioracijos metu vienkieminės sodybos buvo nugriautos, o gyventojai perkelti į kolūkinę gyvenvietę.
Kisyčiai
Kisyčiai arba Grigorjevas (, nuo 1939 m. Kissitten bei Kreuzburg, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Bagrationovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Dolgorukovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas Kesītjai prūsiškos kilmės. 1342 m. minimi Kessiten. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Ylavos apskrities dvaras. 1910 m. buvo 85 gyventojai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kroicburgo rajono, vėliau Bagrationovsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Slavskojės apylinkės kaimas, 1993 m. prijungtas prie Poberežjės.
Šaltiniai
Pobereschje
Tabuliatorius
thumb|right|250px|Vienas pirmųjų IBM tabuliatorių. Tabuliatorius ( – lenta) – elektromechaninis perforacinis skaičiavimo įrenginys, skirtas skaitmeniniams duomenims iš perforacinių kortų apdoroti, rezultatams popieriuje (tabuliagramai) spausdinti. Tabuliatorius paprastai sudeda ir atima skaičius (daugina sudėdamas, dalija atimdamas), apdoroja informaciją pagal komutacijos lentoje surinktą (laidais su kištukais) programą.
Tabuliatorius sudarytas iš perforacinių kortų įvedimo įtaiso, dešimtainių skaitiklių, valdymo bloko, daugiaskilčio valdymo įrenginio. Prie tabuliatoriaus gali būti prijungtas suminis perforatorius, iš kurio į perforacines kortas perkeliami sprendimai. Skaitant perforacinę kortą, pro jos skylutes pralįsdavo metaliniai strypeliai, liesdavę vonelėje esantį gyvsidabrį. Kiekvienąkart prisilietus imdavo tekėti elektros srovė, atitinkamą skaitiklį pasukdavusi vienetu. Tabuliatoriaus veikimo greitis iki 100 perforacinių kortų per minutę. Jis įeina į perforacinį elektromechaninį skaičiavimo komplektą. Tabuliatorius buvo vienas pagrindinių skaičiavimo stoties ir vienas pagalbinių skaičiavimo centro įrenginių.
Šiais prietaisais apdorojami nedideli informacijos masyvai, kuriems nereikia loginių operacijų.
Tabuliatorių gyventojų surašymo duomenims apdoroti 1888 m. JAV sukūrė A. Holeritas. Prietaisas tapo pirmąja skaičiavimo mašina, kuri veikė ne vien mechaniniu principu. Dėl didelio efektyvumo buvo įsteigta tabuliatorių gamybos firma, nuo 1924 m. pradėta vadinti IBM (International Business Machines).
Tabuliatorių pakeitė tobulesni ir našesni kompiuteriai.
Dvarčionys
Dvarčionys – Vilniaus miesto dalis miesto šiaurės rytuose, netoli Antakalnio, 7 km į šiaurės rytus nuo miesto centro. Pro Dvarčionis prateka Dvarčios upelis, ties juo plyti Dvarčionių geomorfologinis draustinis, aplink plyti miškai, Dvarčionių sveikatingumo pušynas. Veikia parduotuvė, Dvarčionių pradinė mokykla, lopšelis-darželis. Į pietus nuo Dvarčionių yra sodininkų bendrija.
Dvarčionis aptarnauja 18, 38 ir 114 nr. autobusai (Lazerių st., Dvarčionių st., Juodvarnių sodai).
Istorija
thumb|left|350px|Dvarčionys XX a. pr. žemėlapyje
1866 m. Dvarčionių kaime gyveno 64 gyventojai. 1905 m. Mickūnų valsčiaus Dvarčionių kaime gyveno 60 žmonių. 1931 m. – 157 gyv.
Tarybiniais metais Dvarčionys buvo keraminių dirbinių gamyklos darbininkų gyvenvietė. Prie Vilniaus miesto teritorijos prijungti 1959 m. Ilgą laiką Dvarčionyse veikė garsi keraminių plytelių gamintoja AB „Dvarčionių keramika“.
Garso stipris
Garso stipris – fizikinis dydis, lygus energijos kiekiui, kurį garso banga per vienetinį laiką perneša pro vienetinį plotą, statmeną bangos sklidimo krypčiai. Garso stipris žymimas raide I (taip pat žymimas ir elektros srovės stipris, tačiau tai skirtingi fizikiniai dydžiai) ir matuojamas vatais kvadratiniam metrui (W/m²):
Garso stiprio skaičiavimas
Garso stiprį galima apskaičiuoti remiantis šia išraiška:
čia
Poveikis žmogui
Garso stipris priklauso nuo virpesių amplitudės ir dažnio. Žmogaus ausies fiksuojamo garso stiprio sritis yra labai plati. Gerą klausą turintis žmogus dar girdi 1000 Hz dažnio garsus, kurių stipris siekia vos 10-12 W/m². Tai vadinamasis girdos slenkstis (minimali girdimumo intensyvumo vertė). Kai garso stipris padidėja iki 10 W/m², žmogus junta skausmą ausyse. Toks garso stipris vadinamas skausmo slenksčiu.
Palyginę žmogaus suvokiamų garsų didžiausią ir mažiausią stiprį, matome, kad skausmo slenkstį atitinkantis garso stipris yra net 1013 kartų didesnis už atitinkantį girdos slenkstį. Subjektyviai suvokdami garsą, mes nejaučiame, kad vienas jų milijonus ar milijardus kartų stipresnis už kitą. To pagrindas yra taip vadinamasis Vėberio-Fechnerio dėsnis nusako dirginimo ir išgyvenimo intensyvumo priklausomybę: jutimo stiprumas didėja kaip dirginimo stiprumo logaritmas: .
Garso intensyvumo lygis
Pasinaudojant Vėberio-Fechnerio dėsniu yra apibrėžiamas garso intensyvumo lygis kuris paprastai ir yra matuojamas triukšmo matuokliais).
Jei konstanta K Vėberio-Fechnerio dėsnyje parenkama 1, tuomet garso intensyvumo lygis matuojamas belais: jei konstanta K Vėberio-Fechnerio dėsnyje parenkama 10, tuomet garso intensyvumo lygis matuojamas decibelais:
Kaip I_0 parenkamas anksčiau jau minėtas girdos slenkstis W/m². Taigi, vieno belo garso intensyvumo lygio pokytis yra lygus 1 kHz dažnio garso stiprio pokyčiui dešimt kartų.
Garso galios lygis
Konstanta W_0 šiuo atveju parenkama W.
Taigi, garso galios lygis charakterizuoja viso objekto keliamą triukšmą, spinduliuojamą visomis kryptimis, o garso intensyvumo lygis – triukšmas, kuris matuojamas pasirinktame atstume nuo tiriamo objekto. (Tarkime objektas, spinduliuoja 78dB garso galios lygį, tuomet 10 metrų atstumu nuo jo turėsime 50dB garso intensyvumo lygį).
Drydzis
Drydzis  – giliausias (66,2 m) Latvijos ir Baltijos šalių ežeras, esantis Latgaloje, netoli sienos su Baltarusija.
Salos
Ežere yra 9 salos, kurių bendras plotas 18,7 ha.
Atsimainymas (Rafaelis)
Atsimainymas – vienas garsiausių italų renesanso dailininko Rafaelio (1483–1520) paveikslų, esantis Vatikano pinakotekoje Romoje. Tai paskutinis Rafaelio kūrinys.
Istorija
„Atsimainymas“ nutapytas kardinolo Giulio de' Medici (būsimo popiežiaus Klemenso VII) užsakymu Romoje 1518−1520 m. Paveikslas turėjo būti skirtas Prancūzijos Narbonos miesto, kurio vyskupu 1515 m. buvo tapęs Giulio de' Medici, katedrai. Paveikslas užsakytas 1516 m. pabaigoje arba 1517 m. Tuo metu Rafaelis buvo labai užimtas projektais Vatikano stancose ir užsakymo įvykdymą atidėliojo. Norėdamas paskatinti Rafaelį greičiau baigti darbą, kardinolas užsakė kitą religinės temos paveikslą „Lozoriaus prikėlimas“ Sebastianui del Pjombui.
Kardinolas Giulio de' Medici taip ir neišvežė paveikslo į Prancūziją, o pasilaikė sau. Tapęs popiežiumi padovanojo „Atsimainymą“ San Pietro in Montorio bažnyčiai Romoje. Po Tolentino taikos 1797 m. tarp popiežiaus valstybės ir Napoleono, paveikslas buvo priverstinai išgabentas į Paryžių. 1816 m. žlugus Napoleono imperijai, paveikslas, kartu su kitais iš Italijos pagrobtais kūriniais, buvo grąžintas ir pateko į Vatikano pinakoteką. Šv. Petro bazilikoje Romoje yra mozaikinė „Atsimainymo“ kopija, sukurta XVIII a.
Tema ir stilistika
Paveiksle vaizduojamos dvi scenos iš evangelinių pasakojimų. Kartą Kristus nusivedė savo tris mokinius: Šv. Petrą, Šv. Jokūbą ir Šv. Joną į Taboro kalną, kuriame jis apsireiškė dieviškojoje šviesoje savo mokiniams. Kristui iš šonų pasirodė pranašai Mozė ir Elijas. Ši scena vaizduojama paveikslo viršutinėje dalyje. Pačioje scenos kairėje yra Šv. Felicisimas ir Šv. Agapitas, kurių diena yra rugpjūčio 6-oji, Atsimainymo diena.
Paveikslas sulaukė daug interpretacijų dėl aiškiai matomos atskirties tarp apatinių ir viršutinių scenų. Pačiu paprasčiausiu aiškinimu, viršutinė dalis rodo dieviškąją tobulą ir amžiną būtį, rojų, apatinė − realųjį žmogišką pasaulį su žmogaus klaidomis ir klystkeliais. Nyčė šiame dualizme įžvelgė Dioniso ir Apolono principų sintezę scenos dramatiškume. Į sudėtingą paveikslo schemą Rafaelis sugebėjo suvienyti keliolika paplitusių renesanso dailės formų: apatinė scena vyksta uolos šešėlyje, o paveikslą puošia peizažo fragmentas. Apatinės scenos veikėjų gestai primena Mikelandželo figūrų gestūrą Siksto koplyčios lubų freskose. Stilistiškai kūrinys, savo teatrališkomis pozomis, pranašauja manierizmą, o aštriu šviesotamsos kontrastu (ypač berniuko figūroje) − baroką.
Macusaka
Macusaka  – miestas Mijės prefektūroje, Japonijoje. Čia gyvena apie 170 tūkst. gyventojų. Miestas garsėja jautiena.
Macusaka įkurta 1588 m. Gamo Udžisato Isės žemėje.
Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė yra lelija, medis – pušis, paukštis – japoninė četija.
Sūdyta mėsa
thumb|200px|Duona ir sūdyta mėsa Sūdyta mėsa – mėsos produktas, gaunamas ilgai laikant mėsą valgomojoje druskoje ar sūryme. . Šviežios mėsos perdirbimo į sūdytą mėsą procesas vadinamas sūdymas.
Mėsos sūdymas yra vienas iš mėsos konservavimo būdų, po kurio mėsa tinka ilgam laikymui teigiamoje temperatūroje. . Anksčiau mėsos sūdymas buvo labai paplitęs, bet jį išstūmė kiti, efektyvesni, greitai gendančių maisto produktų konservavimo būdai, nes ne visada dideli kiekiai sūdytos mėsos gerai būdavo išlaikomi. .
Angliakalbėse šalyse terminas 'sūdyta kiauliena' reiškia ne sūdytą kiaulės mėsą, o labiau produktą, atitinkantį sūdytus nerūkytus kiaulės lašinius.
Bareišiai (Rokiškis)
Bareišiai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Rokiškio, prie kelio.
Škilietai
Škilietai – kaimas Trakų rajono savivaldybės vakaruose, 4,5 km į šiaurę nuo Aukštadvario, Aukštadvario regioniniame parke. Kaime telkšo du termokarstiniai ežeriukai (Škilietų ežeras I ir Škilietų ežeras II). Piečiau kaimo dūbso Velnio duobė.
Klaus Nomi
Klaus Nomi (tikrasis vardas – Klaus Sperber, 1944 m. sausio 24 d. – 1983 m. rugpjūčio 6 d.) – vokiečių kontertenoras, pasižymėjęs ypatingais vokaliniais sugebėjimais ir neįprasta išvaizda bei elgesiu scenoje.
Atlikėjas buvo žinomas dėl savo keistų, teatrališkų pasirodymų. Jo dainos taip pat buvo neįprastos; aprėpiančios sintezatorių prisotintas klasikinės operos interpretacijas ir 1960-ųjų pop muzikos standartus atitinkančius koverius, tokius kaip Chubby Checker „The Twist“ ir Lou Chirstie „Lightnin' Strikes“. Žinomiausias atlikėjo pasirodymas įvyko 1979 m., kai jis atliko vokalo partiją David Bowie „Saturday Night Live“ pasirodyme.
Klaus Nomi mirė 1983 m. (būdamas 39 metų) nuo AIDS.
Ruklos piliakalnis
Ruklos piliakalnis, Koplyčkalnis – piliakalnis Jonavos rajono savivaldybės teritorijoje, Ruklos miestelio šiauriniame pakraštyje. Pasiekiamas plentu, yra dešinėje, į pietvakarius nuo plento (čia piliakalnio šlaitas nusileidžia į pakelę). Rukloje, Piliakalnio gatvės tęsinyje, patenkama ant piliakalnio viršutinės aikštelės. Šalia išlikę buvusių statinių pamatai. Rytiniame ir vakariniame šlaituose įrengti takai nusileisti į Neries slėnį. miniatiūra|250px|left|Rytinis šlaitas sutvirtintas mediniais poliais, čia įrengtas takas nusileisti link plento
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Neries slėnio ir bevardžio upelio suformuotame aukštumos kyšulyje. Aikštelė trikampė, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 8 m ilgio, 6 m pločio pietvakarių pakraštyje. Čia iš priemolio supiltas 2 m aukščio, 13 m pločio, 5 m pločio viršuje pylimas, už kurio iškastas 10 m pločio, 1 m gylio griovys. Šlaitai statūs, 15 m aukščio.
Piliakalnį labai sužalojo tarybiniai kareiviai, aikštelės centre iškasę didžiulę duobę, o į pylimą įkasę sandėliuką. Archeologinių tyrimų metu jo vieta užpilta, pats piliakalnis intensyviai tvarkomas: sandėliukas demontuotas, duobės užpiltos, pietiniame šlaite ėjusio kelio vietoje įrengti laiptai, aikštelėje pastatyti suoliukai, nukirsta dauguma medžių; nugriauta dalis garažų priešais piliakalnį. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 2400 m².
Archeologinėje literatūroje minima senovės gyvenvietė (į pietvakarius nuo piliakalnio) ir antrasis piliakalnis Rukloje. Šie objektai buvo sunaikinti įrengiant karinę teritoriją.
Tyrimai
1997 m. Gintautas Zabiela ištyrė piliakalnio liekanas: visą aikštelę, padarė pylimo pjūvį. Nustatyta, kad pylimas piltas per vieną kartą, ant jo XIV a. stovėjęs stulpinės konstrukcijos pastatas -­ greičiausiai apžvalgos bokštas, kurio pamatas ir buvo minėtas pylimas – rasta 23 cm skersmens, 2,3 m gylio stulpavietė.
Piliakalnis datuojamas XIV a.
Argentinos moterų krepšinio rinktinė
Argentinos moterų krepšinio rinktinė – tarptautinėse varžybose Argentinai atstovaujanti nacionalinė moterų krepšinio komanda.
Narada
Narada  – vienas iš septynių didžiųjų rišių bei vienas iš pradžapačių. Tradiciškai laikomas „Rigvedos“ giesmių autoriumi. Vertinamas kaip Bhaktisūtros – aforizmų apie Dievo meilę ir garbinimą rinktinės – sudarytojas. Kaip teigiama, sukūrė teisyną Naradja Dharmašastrą.
Laikomas nitjasidha, t. y. patyrusiuoju vienybę su nitja (galutine tikrove), bet apsisprendusiu dar kartą gimti ir padėti žmonėms.
Nemažai pasakojimų ir legendų apie Naradą esama puranose. Jis laikomas gandharvų, „dangiškųjų muzikantų“, valdovu ir žmogumi, pagaminusiu pirmąją liutnią. Puranose Narada dažnai vaizduojamas kaip tarpininkas tarp žmonių ir dievų, dievai jam išdėsto žmonėms skirtą išmintį. „Čhandogja Upanišadoje“ (VII.1) Narada vaizduojamas kaip išmintingas brahmanas, mokantis vedas ir kitus tekstus, bet neturintis savęs pažinimo. Šį mokslą jam išdėsto Sanatkumara. „Mahabharatoje“ minimas drauge su Krišna.
Heraklis
Heraklis (pagal lotynišką tradiciją taip pat vadinamas Herkuliu) graikų mitologijoje – mitinis didvyris ir pusdievis. Heraklis buvo Dzeuso (romėnų Jupiterio) ir mirtingosios Alkmenės (Persėjo anūkės), Tėbų karaliaus Amfitriono žmonos, sūnus. Turėjo netikrą brolį Ifiklą, kuris buvo Alkmenės ir Amfitriono sūnus.
Turėjo sūnų Hilą, kurį išaugino Aigimijus, atsidėkodamas, kad Heraklis įveikė lapitus.
Heraklis buvo garsiausias iš mitinių graikų didvyrių, pasižymėjęs antžmogiška galia, jam buvo skirta nemažai senovės graikų legendų ir pasakojimų. Heraklis išgarsėjo savo 12 žygdarbių, kuriuos atliko vykdydamas Tiro (Mikėnų) karaliaus Euristėjo duotus darbus. Jau kūdikystėje pasižymėjo išskirtine jėga – jis uždusino dvi gyvates, kurios buvo atšliaužusios jį pasmaugti.
Heraklio pradėjimas
Heraklio atsiradimas buvo neatsitiktinis – Dzeusas ruošėsi dievų ir nemirtingųjų gigantų kovai, o pusdievis Heraklis galėjo padėti šioje kovoje su Gajos sūnumis. Kartą Amfitrionas išvyko į žygį prieš leukadiečius. Pasinaudodamas tuo Dzeusas pasirodė Amfitriono pavidalu ir permiegojo su Alkmene. Grįžtančiam Amfitrionui apie tai pranešė pats Dzeusas, kuris pareikalavo susitaikyti su šiuo įvykiu ir nekaltinti žmonos.
Heros prakeikimas
Deivė Hera, nekentusi Dzeuso sūnaus, pasiuntė Herakliui ligą. Jis išprotėjo. Apimtas beprotystės priepuolio, Heraklis užmušė visus savo ir brolio Ifiklo vaikus. Praėjus priepuoliui, jis labai sielvartavo dėl to, kas atsitiko. Apsivalęs nuo netyčinės žmogžudystės, Heraklis iškeliavo į šventuosius Delfus. Čia jis norėjo paklausti dievo Apolono, ką jam daryti. Apolonas liepė Herakliui vykti į jo protėvių gimtinę Tirintą ir dvylika metų tarnauti Euristėjui. Pitijos lūpomis Lėtonės sūnus išpranašavo Herakliui, jog jis taps nemirtingu, jei atliks Euristėjaus įsakymu dvylika žygdarbių. Heraklis nuvyko pas Euristėją – Mikėnų karalių – tarnauti ir turėjo atlikti 12 žygdarbių.
12 žygdarbių
thumb|[[Atėnė sveikinasi su Herakliu. Raižinys ant graikiškos vazos rastos Etruskų Italijoje.]]
Atlikus dvyliktą žygdarbį, Heraklio tarnyba pas Euristėją baigėsi. Kai kur graikų liaudies padavimuose minimas ir tryliktasis Heraklio žygdarbis – per vieną naktį atimti nekaltybę trylikai nekaltų mergelių.
Gigantomachija
Heraklis padėjo Olimpo dievams kovoti su gigantais. Dzeusas pasiuntė Atėnę, kad ši pakviestų Heraklį į sąjungą su dievais. Heraklis pirmasis paleido strėles į Alkionėją, bet šis buvo gimtojoje žemėje, ir Heraklis negalėjo jo nukauti. Tada, Atėnei patarus, Heraklis išviliojo Alkionėją iš Palenės, ten gigantas neteko nemirtingumo, ir Heraklis galėjo jį užmušti. Efialtui vieną akį peršovė Apolonas, kitą – Heraklis. Heraklis taikliom strėlėm nušovė gigantus, likusius po Dzeuso žaibų puolimų.
Heraklio mirtis
Heraklis pamatė kentaurą Nesą mėginantį išprievartauti jo žmoną Dejanirą ir iš kito upės kranto iššovė nuodingą strėlę Nesui į krūtinę. Prieš mirdamas Nesas pasakė Dejanirai, kad jo kraujas užtikrins, jog Heraklis liktų jai amžinai ištikimas. Ji patikėjo Neso melu, suvilgdė Heraklio marškinius ir davė vyrui apsivilkti. Vėliau pamatė, kad kraujas yra nuodai, bet jau buvo per vėlu. Jis krito ant žemės ir raitėsi iš skausmo deginamas nuodų. Po mirties paimtas į dangų už savo gerus darbus tapo žvaigždynu.
Izabelė Jogailaitė
Izabelė Jogailaitė (1519 m. sausio 18 d. – 1559 m. rugsėjo 15 d.) – Lenkijos–Lietuvos princesė, vyriausioji Lenkijos karaliaus Zigmanto Senojo ir Bonos Sforzos duktė. 1539 metais, po santuokos su Jonu Zapojaju, tapo Vengrijos karaliene.
Biografija
thumb|left|150px|Izabelė Jogailaitė jaunystėje Izabelė gimė Krokuvoje, ji buvo vyriausioji karaliaus Žygimanto Senojo ir jo italės žmonės Bonos Sforzos šeimoje. Didžiąją dalį savo vaikystės praleido Vavelio pilyje ir medžioklės pilyje Niepolomicėje. 1527-29 ir 1533-36 m. gyveno Lietuvoje. Pastarojo vizito metu jos trys jaunesniosios seserys liko Krokuvoje. Izabelė gavo gerą išsilavinimą, galėjo kalbėti ir rašyti keturiomis kalbomis: lenkų, lotynų, vokiečių ir italų (motinos gimtąja kalba). Bona Sforza daugiau dėmesio skyrė vyresniajai dukteriai, anksti ją ištekino, o kitomis trijomis jos seserimis mažai rūpinosi ir jos ištekėjo vėlai.
Nors Izabelės santuoka tetruko pusantrų metų ji susilaukė vyriškos lyties palikuonio Jono Zigmanto Zapojajio, gimusio dvi savaitės prieš tėvo mirtį 1540 m. liepą. Likęs Izabelės gyvenimas praėjo bekovojant dėl sūnaus paveldėjimo teisės. Tuo metu dėl Vengrijos varžėsi Austrijos erchercogas Ferdinandas I, kuris norėjo ją prijungti prie Habsburgų valdų (žr. Vengrijos karalystė), vengrų didikai, kurie norėjo Vengriją išlaikyti nepriklausoma (žr. Rytų Vengrijos karalystė), ir Osmanų imperijos sultonas Suleimanas Didysis, kuris norėjo Vengriją paversti vasaline valstybe. 1541 m. užėmęs Budą sultonas Suleimanas ją paskyrė Transilvanijos regente, valdžiusia mažamečio sūnaus vardu. Šis regionas tapo pusiau nepriklausoma pasienio valstybe, pasižymėjusia savo religine laisve. Tikroji valdžia buvo kardinolo Jurgio Martinuzzi rankose. 1549 m. Čekijos ir Vengrijos karaliaus (Austrijos erchercogo) Ferdinando legatai ir Izabelė sutiko grąžinti Transilvaniją į Vengrijos karalystę. 1551 m. Ferdinandas, susitaręs su kardinolu Jurgiu Martinuzzi, privertė Izabelę palikti Transilvaniją, kuri pagal Nirbatoro sutartį perėjo Ferdinandui. Ji grįžo į gimtąją Lenkiją ir gyveno su savo šeima. Sultonas Suleimanas pagrasino įsiveržti į Vengriją ir privertė didikus pakvieti Izabelę atgal į Transilvaniją. Ji grįžo 1556 m. spalį ir valdė kaip sūnaus regentė iki savo mirties 1559 m. rugsėjį Alba Julijoje, kur ir buvo palaidota.
655 m.
655 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gulbinis
Gulbinis tai:
Joe Petrosino
thumb|Joe Petrosino Giuseppe „Joe“ Petrosino (1861 m. rugpjūčio 30 d. Padula, Italija – 1909 m. kovo 12 d. Palerme, Italija) – legendinis italų kilmės Niujorko policininkas, pasižymėjęs kovoje prieš ankstyvąją JAV mafiją. Viena iš jo sėkmės priežasčių buvo italų kalbos mokėjimas ir italų kultūros supratimas – žinios, kurių tuo metu labai trūko JAV policijoje.
Lazdinis
Lazdinis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Zarasų miesto šiaurvakarinėje dalyje, apie 2 km nuo miesto centro. Ilgis iš šiaurės į pietus iki 0,77 km, plotis iki 0,44 km. Altitudė 130,1 m. Krantai daugiausia žemi, pelkėti, tik rytinis aukštesnis. Pietuose yra giliai į sausumą įsiterpusi pelkėta įlanka, apsupta ~ 12 ha dydžio Lazdinėlio pelkės. Iš vakarų prie ežero prieina Bacioniškio miškas. Vakaruose įteka Lazdinio upelis ir iš pietinės įlankos į už 0,3 km telkšantį Zaraso ežerą išteka Lazdinio upelis – Aklė (Laukesos baseinas).
Lazdinis 1967 m. paskelbtas ornitologiniu draustiniu. Greta ežero yra Ditkūnų (sodų bendrijos gyvenvietė), Joniškio, Magutiškių kaimai. Pietine pakrante eina kelias.
Joe Petrosino
Policininko atminimui jo vardu pavadinta viena Niujorko aikštė.
Mikučių apylinkė
Mikučių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Antalieptės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Dusetų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Steponiškių apylinkės.
Jemeno vyrų futbolo rinktinė
Jemeno vyrų futbolo rinktinė (iki 1990 m. Šiaurės Jemeno rinktinė arba Jemeno Arabų Respublikos rinktinė) – Jemenui atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Jemeno futbolo asociacija. Rinktinė nedalyvavo nė viename pasaulio čempionate. 2019 m. debiutavo Azijos čempionate.
1990 m. prijungta Pietų Jemeno vyrų futbolo rinktinė.
San Pedro de Makorisas
San Pedro de Makorisas  – miestas pietryčių Dominikos Respublikoje, Karibų jūros pakrantėje; San Pedro de Makoriso provincijos administracinis centras. Įsikūręs prie Makoriso upės žiočių. Tai trečias pagal gyventojų skaičių miestas šalyje, 2012 m. jame gyveno 293,7 tūkst. žmonių. Apie 80 km į rytus yra šalies sostinė Santo Domingas.
Tai prekybos ir žvejybos uostas, eksportuojamas cukrus. Miesto apylinkėse auginamos cukranendrės, vystoma cukraus, alkoholinių gėrimų pramonė. Mieste veikia universitetas (įkurtas 1970 m.).
Rodopės nomas
Rodopės nomas, Rodopų nomas  – vienas iš Graikijos nomų, Rytų Makedonijos ir Trakijos periferijos dalis. Sostinė – Komotinė (52,7 tūkst. gyv.).
Geografija
Nomas pavadintas pagal Rodopų kalnus, kurie užima nomo šiaurę ir dalį rytinės teritorijos. Likusios dalys – dirbamos žemės, pievos ir miškai.
Didžiausias nomo miestas yra sostinė Komotinė, antras pagal dydį – Sapas.
Dauguma Trakijos musulmonų (tai vienintelė Graikijos tautinė mažuma) gyvena Rodopės nome, kur jie sudaro apie pusę gyventojų.
Ribos
Su Rodopės nomu ribojasi:
Savivaldybės
thumb|center|300px|Rodopės nomo savivaldybės
Bareišiūnai
Bareišiūnai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Magūnų.
Dygliavabaliai
Dygliavabaliai (Mordellidae) – vabalų (Coleoptera) šeima.
Šeimai priklauso smulkūs ir vidutinio dydžio vabalai. Juos nesunku pažinti iš ilgo, tiesaus, smailėjančio, spyglio formos pilvelio, kuris išsikiša toli iš po antsparnių. Galva už akių įsmaugta, platesnė už priešnugarėlės priekinę dalį. Kūnas, žiūrint iš šono, atrodo kuprotas, apaugęs gulsčiais, šilkiniais plaukeliais. Apatinė pusė ryškiai išgaubta, todėl negyvo vabalo paguldyti ant pilvelio negalima, jis virsta ant šono.
Lervos kūnas balsvas, apaugęs retais trumpais šereliais; vystosi sausoje, trūnijančioje medienoje ir žolinių augalų sausose stiebuose.
Vabalai labai vikrūs, ištikus pavojui, jie verčiasi kūlversčiais. Aptinkami pavasarį ant įvairių augalų žiedų, rečiau ant džiūstančių medžių kamienų ar šakų.
Pasaulyje žinoma apie 2000 rūšių.
Bhaktisūtra
Bhaktisūtra, Bhakti-Sūtra – Naradai priskiriamas veikalas apie meilę Dievui ir jo garbinimą.
Bhaktisūtra sudaryta iš 84 sūtrų (kai kurios iš jų yra labai nedidelės apimties), kuriose nekalbama nei apie artimo, nei apie kūniškąją meilę. Pasitelkiant aforizmus, tvirtinama, kad mūsų laikams tinkamiausias kelias esąs bhakčio kelias. Narada teigė, kad gyvenimui pilnatvę galinti suteikti tik Dievo meilė, kad ji esanti svarbiausias žmogaus tikslas.
Didžiojoje dalyje Bhaktisūtros leidimų pateikiami dvasinių mokytojų komentarai, be kurių šios sūtros būtų sunkiai suprantamos.
Šiaurės Pohjanma
Šiaurės Pohjanma (SV Norra Österbotten) – vienas iš 20 Suomijos regionų (, SV landskap). Regiono centras ir didžiausias miestas yra Oulu. Regionas įeina į Oulu provincijos sudėtį.
Savivaldybės
Regionui priklauso 34 savivaldybės:
400px|left
Pabebirvys I
Pabebirvys I (iki 2017 m. Pabebirvys) – kaimas Jurbarko rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Vadžgirio, kairiajame Bebirvos krante. Vakaruose plyti Vadžgirio miškas.
Mikučių seniūnija
Mikučių seniūnija – istorinis teritorinis-administracinis vienetas, buvęs šiaurės rytų Lietuvoje, prie Antalieptės.
Istorija
Įkurta 1919 m., panaikinta 1950 m.
Apmokestinamosios pajamos
Apmokestinamosios pajamos – pajamos, nuo kurių skaičiuojamas pajamų mokestis.
Gyventojų apmokestinamosios pajamos apskaičiuojamos kaip skirtumas tarp bendrųjų (visų) pajamų ir neapmokestinamųjų pajamų (taip pat išimčių) ir leidžiamų atskaitymų (neapmokestinamojo minimumo, atimamų išlaidų ir pan.).
Sebastian Rozwadowski
Sebastian Rozwadowski (g. 1978 m. vasario 5 d.) – automobilių sporto šturmanas iš Lenkijos. S. Rozwadowski lenktyniauja šalies ralio čempionatuose bei Dakaro ralio lenktynėse.
Lenkijos ralio čempionatuose S. Rozwadowski pradėjo dalyvauti 2002 m. Jau po dvejų metų pelnė pirmąją pergalę kartu su pilotu Zbigniew Staniszewski. Nuo 2014 m. lenktyniauja kartu su lenktynininku Wojciech Chuchała.
2015 m. viduryje lenkas prisijungė prie „General Financing − Autopaslauga“ komandos ir tapo lietuvio Benedikto Vanago šturmanu 2016 m. Dakaro ralyje.
Besiruošiant Dakarui lenkas kartu su B. Vanagu startavo penktajame Pasaulio ralio maratono taurės etape – Italian Baja ralyje. Po trijų dienų lenktynių ekipažas užėmė 6 vietą galutinėje 1 grupės įskaitoje. Nuo nugalėtojo Nasser Al-Attiyah ekipos jie atsiliko 15 min. 19 s.
Besiruošiant 2020 m. Dakaro raliui lenkas susirgo virusine liga bei buvo priverstas praleisti šias lenktynes. Vėliau S. Rozwadowski nebeprisijungė prie B. Vanago komandos bei visą dėmesį skyrė Lenkijos ralio čempionatui.
Strėva
thumb|right|250px|Strėva ties [[Ilgis (Elektrėnų sav.)|Ilgio ežeru]] Strėva – upė Trakų rajone, Elektrėnų savivaldybėje ir Kaišiadorių rajone; dešinysis Nemuno intakas. Prasideda Mackantiškių kaime, 5 km į rytus nuo Aukštadvario. Pačiame aukštupyje teka į rytus, prateka ežerų virtinę: Šamuką, Drabužį, Spindžiuką, Spindžių, toliau pasuka į šiaurę ir prateka dar kelis ežerus: Stanką, Gilūšį, Ėglį, Strėvį, Strėvaitį, kiek toliau – Nestrėvantį. Toliau Strėva prateka Elektrėnų marias ir aplinkinius tvenkinius ir teka vakarų kryptimi. Kanalu Strėvos vaga nukreipta palei Ilgio ežerą. Įteka į Kauno marias ties Lašiniais. Ties ta pačia vieta į marias įteka ir vandens vaga iš Kruonio HAE.
Intakai:
Būdingas slėnio plotis 200–400 m, labiausiai išplatėja ties Žiežmariais – 1,5 km. Krantų aukštis: aukštupyje – 0,4-2,0 m, iki Būblių – 2-4 m, žemupyje vietomis iki 40 m. Vagos plotis iki Elektrėnų tvenkinio – 1,5-12 m, žemiau jo – 15-20 m. Žemupyje pasitaiko sėklių.
Vidutinis upės vagos nuolydis – 137 cm/km. Vidutinis srovės greitis – 0,1-0,3 m/s, žemupyje – 0,7-1,0 m/s.
Strėva patvenkta keliose vietose:
Ties Semeliškėmis veikia vandens matavimo stotis. Didesnės gyvenvietės prie Strėvos: Strėvininkai, Strėva, Bagdononys (Trakų raj.), Semeliškės, Pastrėvys, Elektrėnai, Naujosios Kietaviškės (Elektrėnų sav.), Kudonys, Liutonys, Bačkonys, Mūro Strėvininkai, Žiežmariai, Mediniai Strėvininkai, Bijautonys (Kaišiadorių raj.). Upės aukštupys įeina į Aukštadvario, žemupys – į Kauno marių regioninį parką.
1348 m. prie upės įvyko Strėvos mūšis. Prie Strėvos stūkso keletas piliakalnių: Lašinių, Bijautonių, Mūro Strėvininkų, Bagdononių, Strėvos. Netoli Spindžiaus ir Drabužaičio ežerų susiformavusi Strėvos karstinė įgriuva, pasiekiama pažintiniu pėsčiųjų taku. Upė teka ir draustinių teritorijomis: Strėvos aukštupio kraštovaizdžio draustinio ir Strėvos ištakų hidrografinio draustinio, priklausančių Aukštadvario regioniniam parkui ir Strėvos kraštovaizdžio draustinio, priklausančio Kauno marių regioniniam parkui.
Pavadinimo kilmė
Upės pavadinimas kildinamas iš žodžio strėvus („sraunus“), plg. – „teka, plūsta“.
Maserati GranTurismo
thumb|Maserati GranTurismo MC Sport Line
Maserati GranTurismo – GT klasės kupė gaminamas Italijos automobilių gamintojo „Maserati“. Jis buvo pristatytas Ženevos automobilių parodoje 2007 m. kovą, o 2009 m. pasirodė ir kabrioleto versija. Tai keturvietis automobilis. GranTurismo dalijasi ta pačia platforma su Maserati Quattroporte V modeliu.
Savybės
Maserati GranTurismo su „Ferrari/Maserati“ V8 varikliu. GranTurismo dalijasi daugeliu elementų su Ferrari 599 GTB Fiorano modeliu. Automobilis turi 4,2 L (4244 cc) 90° V8 variklį su 405 AG (298 kW)/7100 aps/min. galia ir 460 Nm/4750 aps/min. sukimo momentu, didžiausias greitis yra 285 km/h, nuo 0 iki 100 km/h įsibėgėja per 5 sekundes. 2008 Ženevos automobilių salone „Maserati“ pristatė S versiją, kuri turi naują 4,7 litro V8 variklį su 440 AG (330 kW) galia.
Korektūros ženklas
Paprastai viena pora ženklų žymi vieną taisymą, bet vienas ženklas paraštėje gali reikšti kelis vienodus taisymus eilutėje.
Gulbinis (Zarasų r., Zarasų sen., Sniegiškių km.)
Gulbinis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 5,5 km į vakarus nuo Zarasų, Avilių miške. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,28 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 155,1 m. Yra 0,23 ha sala. Kranto linija labai vingiuota, krantai aukšti, ištisai apaugę medžiais. Ežeras gausiai užžėlęs vandens augalija, užankantis. Šiaurėje išteka upelis link Lazdinio upelio (Zaraso ežero intakas).
Anastasijus II
Anastasijus II (m. 498 m. lapkričio 19 d.) – 50-asis Romos katalikų bažnyčios popiežius buvęs valdęs nuo 496 m. lapkričio 24 iki mirties 498 m.
Jis buvo Romos dvasininko sūnumi. Gana trumpo valdymo laikotarpio metu Frankų karalius Chlodvigas priėmė krikščionybę Romos, o ne arijonizmo forma. Popiežius susirašinėjo su Galijos vyskupais, tačiau nustatyta, kad Anastasijaus II laiškas Chlodvigui tai XVII a. klastotė.
Anastasijus II pontifikatas vyko Konstantinopolio patriarcho Akacijaus schizmos metu. Jis ieškojo susitarimo su jo šalininkais, dėl to tikriausiai nebuvo pripažintas šventuoju ir sulaukė priekaištų iš Liber Pontifikalis autoriaus. Paveiktas šios tradicijos, Dantė jį atvaizdavo pragare knygoje „Dieviškoji komedija“.
Blidinjė
Blidinjė  – ežeras Bosnijos ir Hercegovinos pietvakariuose, Dugogo lauke, 1184 m aukštyje virš jūros lygio. Tai yra didžiausias kalnų ežeras šalyje. Ilgis 2,5 km, plotis iki 2,1 km. Gylis siekia 3 m. Vandens skaidrumas – 1,5 m. Ežerą maitina tirpstantys aplinkinių kalnų (Čvrsnicos, Vranos) sniegynai. Blidinjės ežeras pasiekiamas iš Posušjės arba Jablanicos.
1995 m. ežeras ir jo apylinkės paskelbtos Blidinjės nacionaliniu parku.
Paišlynys
Paišlynys – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Vadžgirio, dešiniuosiuose Šaltuonos ir Šlynos krantuose, prie šių upių santakos.
Barevičiai
Barevičiai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Kruonio.
656 m.
656 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Stakliškių Švč. Trejybės bažnyčia
'''Stakliškių Švč. Trejybės bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Stakliškių kaimo centre, 1 km į šiaurę nuo kelio. Vėlyvojo baroko stiliaus architektūros paminklas (unik. kodas ). thumb|240px thumb|240px|Šventoriaus vartai
656 m.
Mirtys
Nedatuota:
Stakliškių Švč. Trejybės bažnyčia
Istorija
1663 m. nauja bažnyčia pastatyta iki stogo. Užbaigta 1674 m. Parapijai 1744 m. priklausė 31 kaimas. 1770–1776 m. Stakliškių seniūnas Juozapas Teodoras Boufalas-Daraškevičius (lenk. Józef Teodor Bouffał-Doroszkiewicz), herbas Kościesza, pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią, konsekravo Vilniaus pavyskupis Tomas Zenkavičius. 1818 m. audra suardė bažnyčios stogą, apgriovė bokštus. 1828 m. bokštai dar buvo neatstatyti.
1871 m. į Stakliškes iš Pagramančio (Telšių vyskupija) atkeltas klebonas Vincas Butvydas (buvo įkliuvęs Motiejaus Valančiaus knygnešių byloje). Jis Stakliškėse klebonavo 29 metus, kėlė gyventojų tautinį sąmoningumą. 1911–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.
1925–1954 m. Stakliškėse klebonavo (vėliau altarista) Vladas Jezukevičius (1886–1956), lietuvių atgimimo žadintojas ir spaudos bendradarbis, palaidotas šventoriuje.
Architektūra
Bažnyčia vėlyvojo baroko, kryžminio plano, su pusapskrite apside, 2 bokštais. Vienanavė, su transeptu. Virš kryžmos – aklinas žemas kupolas. Pagrindinį fasadą remia du tritarpsniai bokštai. Šoninius fasadus sudaro siaurų bokštų ir plačių koplyčių bei žemų zakristijų kontrastai. Viduje saugomas barokinis interjeras. Vidaus erdvę formuoja trumpa nava, triarkis priebažnytis, dvi šoninės koplyčios ir presbiterija bei chorai. Centrinis altorius – dviejų aukštų, iškeltas ant aukšto cokolio, tradicinės kompozicijos. Dar keturi bažnyčios altoriai išdėstyti transepto koplyčiose.
Yra vertingų objektų: vargonai, sakykla, XVII–XVIII a. dailės ir skulptūros kūriniai, liturginiai reikmenys, tarp kurių – paveikslas „Švč. Trejybė“ ir skulptūra „Nukryžiuotasis“. Altoriaus, krikštyklos ir sakyklos formose įamžinti Boufalų šeimos herbų motyvai. Vienas iš trijų varpinės varpų nulietas 1631 m.
Šventorių juosia mūrinė tinkuota tvora. Šalia bažnyčios XVIII a. buvo įrengta mūrinė koplytėlė, kurioje šiuo metu pastatyta skulptūra Lietuvos nepriklausomybės dešimtmečiui atminti.
Alpha Regio
thumb|Dalis Alfa regiono