cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ritinės piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Eglynupio kairiojo kranto kyšulyje. Aikštelė apskrita, 22 m skersmens, iš visų pusių apjuosta 0,5-­1,5 m aukščio, 6­-10 m pločio pylimo. Jo išorinis 1,5 m aukščio šlaitas vakarų pusėje leidžiasi į 20 m ilgio, 20 m pločio viršuje, 3 m gylio, 3,5 m pločio dugne griovį. Šlaitai statūs, 5 m aukščio.
Piliakalnis apaugęs lapuočiais ir krūmais. Aikštelę apardė čia stovėjusi liuteronų koplyčia, išlikę jos akmeniniai pamatai, griovio vakarinę pusę ­– duobė.
Piliakalnis datuojamas II tūkstantmečio pradžia.
Karalienės laiptuotasis šulinys
Karalienės laiptuotasis šulinys  – laiptuotasis šulinys vakarų Indijoje, Gudžarate, Patano mieste, ant Sarasvatės upės kranto. Pastatytas XI a., valdant Gudžarato Čalukjams. Jo statyba rūpinosi karaliaus Bhymos I žmona Udajamatė. Apie tai minima XIV a. metraštininko Merutungos veikale Prabandha-cintāmaṇi. Vėliau šulinį užnešė upės dumblas. 1981–1987 m. Karalienės laiptuotasis šulinys buvo atkastas ir restauruotas. 2014 m. paskelbtas pasaulio paveldo objektu kaip puošniausias iš tokio tipo šulinių.
Šarvuotoji strėliukė
Kūno ilgis siekia apie 35 mm, išskleisti sparnai – maždaug 40 mm ilgio. Patinėliai žalsvos, o ne mėlynos spalvos, kaip būdinga kitoms panašioms rūšims, ant pilvelio antrojo narelio esama specifinio juodo rašto, o pilvelio gale – ypač didelių apatinių priedėlių.
Lervos gyvena sekliuose mezotrofiniuose ir eutrofiniuose vandens telkiniuose. Suaugėliai skraido prastai, laikosi virš vandens telkinio, skraidydami augalijos lygyje. Skraido palyginti trumpai – nuo gegužės pradžios iki birželio vidurio. Kiaušinėliai dedami į plūduriuojančius arba panirusius vandens augalus (būna susikabinę poroje). Lervos metus vystosi vandenyje ir peržiemojusios ritasi (anksčiau nei daugelio kitų giminingų rūšių).
Šarvuotosios strėliukės arealas apima Europą (išskyrus pietinius kraštus), Kaukazą, Sibirą, Tolimuosius Rytus. Anksčiau gyveno ir Jungtinėje Karalystėje, tačiau išnyko, nyksta Danijoje, Vokietijoje, Lenkijoje. Randama Lietuvoje, tačiau reta, įtraukta į Raudonąją knygą (radavietės padrikos, tačiau pasiskirsčiusios ganėtinai tolygiai visoje šalyje).
Kazuši Kimura
(g. 1958 m. liepos 19 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1979–1986 m.
Vestvilis
Vestvilis  – gyvenvietė Jungtinėse Amerikos Valstijose, rytų Ilinojuje, į pietus nuo Čikagos, Danvilio priemiesčių srityje. Yra Šv. Marijos bažnyčia.
2000-aisiais metais 97,86 % Vestvilio gyventojų buvo baltieji.
Istorija
XIX a. pab. Vestvilyje apsigyveno lietuvių. 1914 m. jų čia būta ~2200 (daugiau nei pusė visų gyventojų), iš kurių dauguma dirbo anglių kasyklose. Veikė JAV angliakasių profsąjungos lietuvių skyrius, įsteigtas Lietuvių piliečių klubas, kitos draugijos.
Mindaugas Grigaravičius
Mindaugas Grigaravičius (g. 1995 m. liepos 15 d.) – Lietuvos futbolininkas, saugas.
Karjera
Profesionalo karjerą pradėjo FC Klaipėda klube. Vėliau buvo išvykęs į FK Jelgava.
Lietuvoje žaidė už FK Utenis, FC Stumbras ir FK Jonava. Kartas nuo karto vėl grįždavo į FK Jelgava.
FK Riteriai
2019 m. vasarį tapo FK Riteriai nariu.
2021 m. birželio 25 d. rungtynėse prieš FK Sūduva realizavo 11 m. baudinį, kai marijampoliečiai pirmavo 1:0 ir išlygino rezultatą. Rungtynės baigėsi lygiosiomis 1:1.
2021 m. rugpjūčio 1 d. rungtynėse prieš DFK Dainava, esant lygiam rezultatui (1:1), realizavo 11 metrų baudinė ir išvedė „riterius“ į priekį. Galutinis rungtynių rezultatas 2:1 „riterių“ naudai.
2021 m. rugpjūčio 29 d. rungtynėse prieš „Panevėžio“ klubą pelnė pirmą įvartį. O galutinis rungtynių rezultatas 2:0.
2021 m. rugsėjo 19 d. rungtynėse prieš „Nevėžio“ klubą pasižymėjo pelnydamas du įvarčius.
2022 m. vasario 18 d. pratęsta sutartis su klubu.
2023 m. pradžioje žaidėjas ieškojosi naujo klubo, tačiau nesulaukęs dėmesio vertų pasiūlymų sugrįžo į „Riterių“ klubą.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Atstovavimas Lietuvos rinktinei
Kviečiamas į Lietuvos nacionalinę vyrų rinktinę.
Debiutavo 2016 m. rugsėjo 4 d. rungtynėse prieš Slovėnija.
AS SONIDEP
Association Sportive SONIDEP, o trumpiau vadinamas AS SONIDEP – profesionalus Nigerio futbolo klubas, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje. Įsikūręs šalies sostinėje Niamėjuje. Namų rungtynes žaidžia x stadione, talpinančiame 5 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubas įkurtas Rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. Daugkartiniai šalies čempionai ir futbolo taurės laimėtojai.
Atstovavo šaliai Afrikos žemyno turnyruose.
Dalia Triponienė
Biografija
Gimė tarnautojų šeimoje. Baigusi Vilniaus Salomėjos Nėries vidurinę mokyklą sidabro medaliu, 1957–1963 m. studijavo mediciną Vilniaus universitete. 1963–1968 m. dirbo Vilniaus geležinkeliečių ligoninės Chirurgijos skyriuje, taip pat buvo Kraujo perpylimo skyriaus vedėja. 1968 m. įstojo į Vilniaus universiteto Bendrosios chirurgijos katedros aspirantūrą. 1970 m. apgynė medicinos mokslų kandidatės (nostrifikuota 1993 m.) disertaciją „Gydymo metodų parinkimas ligoniams, sergantiems šlaunies ir pakinklio arterijų okliuzine liga“. 1971–2012 m. dirbo Vilniaus universitete, buvo Bendrosios chirurgijos katedros asistentė, vėliau — vyresnioji mokslinė bendradarbė Širdies ir kraujagyslių chirurgijos laboratorijoje, vadovaujamoje profesoriaus Algimanto Marcinkevičiaus. Vyresniojo mokslo darbuotojos vardas suteiktas 1977 m. (nostrifikuota 1997 m.).
Nuo 1990 m. buvo Kraujagyslių chirurgijos klinikos dėstytoja, 1991 m. konkurse išrinkta docente. Dirbo Vilniaus miesto universitetinėje ligoninėje Kraujagyslių chirurgijos centre, Širdies ir kraujagyslių ligų klinikoje. Nuo 1969 m. dirbo pedagoginį darbą – dėstė bendrosios chirurgijos kursą Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto trečiojo kurso studentams. Skaitė paskaitas pediatrijos skyriaus studentams. Nuo 1990 m. skaitė angiochirurgijos ir kraujagyslių chirurgijos paskaitas Medicinos fakulteto baigiamojo kurso studentams ir bendrosios praktikos gydytojams. Nuo 1992 m. buvo Europos kraujagyslių ir endovaskulinės chirurgijos draugijos narė, nuo 1994 m. – Tarptautinės angiologų draugijos nacionalinė delegatė. 2004–2014 m. buvo Vilniaus medicinos draugijos pirmininkė, nuo 2015 m. – draugijos garbės pirmininkė.
Operavo ir gydė ligonius su įvairia arterijų, venų ir limfagyslių patologija. Buvo atlikusi daugiau kaip 500 bendrosios chirurgijos operacijų. Taip pat buvo apibendrinusi 1000 blauzdos arterijų rekonstrukcijų, 170 pėdos arterijų rekonstrukcijų patirtį, recidyvų po venų operacijų duomenis. 1991 m. D. Triponienei pripažinta aukščiausioji kraujagyslių chirurgo kategorija. D. Triponienė tobulinosi Berlyne, Varšuvoje, Prahoje ir Brno, Erfurte ir Greifsvalde, Maskvoje, Amsterdame ir kitur. Skaitė pranešimus Čekijoje, Lenkijoje, Vokietijoje, Anglijoje, Švedijoje, Rusijoje, Slovėnijoje, Prancūzijoje, Kipre.
Mokslinė veikla
D. Triponienė buvo pirmoji chirurgė, 1973 m. Lietuvoje atlikusi eksperimentinę kepenų transplantaciją bei parengusi ekstrakorporalinio kepenų prijungimo modelius ir pritaikiusi kepenų transplantacijos modelį klinikai. Ji specializavosi smulkiųjų arterijų rekonstrukcijų, venų ir limfagyslių ligų gydymo, sergančiųjų cukriniu diabetu pėdos gydymo, medicinos istorijos klausimų srityse. Paskelbė 330 mokslinių straipsnių.
Sedos piliakalnis
Sedos piliakalnis, Pilalė, Kalpės kalnas, Karpos kalnas – piliakalnis Mažeikių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Sedos, Sedos seniūnija. Pasiekiamas keliu Seda – Pašilė, dar neišvažiavus už Sedos pasukus į dešinę šiaurės rytų kryptimi, į kalvą vedančiu keliuku pavažiavus 100 m – yra kairėje pakilus į kalvą.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas masyvios kalvos viršūnėje, kairiajame Varduvos krante, prie ribos su Padvarninkais. Tai apie 40 m skersmens pakilimas, kuris XX a. pradžioje imtas arti. Aikštelė apvali, 6 m skersmens, apjuosta 0,5 m aukščio, 12 m pločio žiediniu pylimu.
Piliakalnis apardytas arimų, šiauriniame pylime įkasto reperio, dirvonuoja. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – XIII a.
Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius tyrimus 1905 m. atlikęs Liudvikas Kšivickis abejojo, ar tai piliakalnis. Apie 1920 m piliakalnio aikštelėje buvo išarta žmogaus kaukolė. 1948 m. ir 1969 m. žvalgomuosius tyrimus atliko Lietuvos istorijos institutas.
Turkijos futbolo varžybos 1993–1994 m.
Turkijos futbolo varžybos 1993–1994 m.
Vesus
Vesus  – miestelis šiaurės Estijoje, Vakarų Viru apskrityje, į šiaurę nuo Rakverės, Suomijos įlankos pakrantėje, Lahemos nacionaliniame parke; Vihulos savivaldybės centras. Veikia polisiavietės, pensionai.
Istorija
XIX a. Vesus tapo pajūrio poilsiaviete. Tarybiniais metais įkurtos pionierių stovyklos. 1971 m. Vesui suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas.
Preidžiai
Preidžiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje. Seniūnaitijos centras.
Koiči Haširatani
Nacionalinėje komandoje žaidė 1981–1986 m.
Belopavličių slėnis
thumb|Belopavličių slėnis tarp Nikšičiaus ir Danilovgrado Belopavličių slėnis (, taip par vadinamas Zetos upės slėniu) – siauras derlingos žemės ruožas Juodkalnijoje. Jis tęsiasi palei Zetos upę, išplatėdamas žemutinėje dalyje, kur Zeta įteka į Moračą, netoli Podgoricos. Iš šios slėnio kilęs Belopavličių klanas. Belopavličiais vadintas gentinis regionas, kuris priklausė Brdos (Kalvų) regionui. Tai buvo viena iš „septynių kalvų“ (ar genčių) kartu su Vasojevičiais, Piperiais, Kučiais, Bratonožičiais, Moračaniais ir Rovčaniais.
Kita svarbi Juodkalnijos lyguma vadinama Zetos lyguma, nors pati Zeta per ją neteka.
Istorija
Belopavličių vardas kilęs nuo Bijeli Pavle („Baltojo Pauliaus“), kuris neva pabėgęs iš Metohijos nuo Osmanų ir įsikūręs Luškos župoje (lotyniškai Lusca, vėliau pavadinta Zeta). Belopavličiai pirmą kartą minimi 1411 m. Ragūzos dokumente, kai jie kartu su Malonšičiais, Ozriničiais ir Mazničiais apiplėšė Ragūzos respublikos laivą. Pasak kai kurių šaltinių jie buvę albanų gentimi. 1496 m. Osmanai užkariavo didžiąją Zetos dalį ir aplinkinę teritoriją, vadinamą „Kalvomis“ (Brda), kurioje gyveno Vasojevičių, Belopavličių, Piperių, Kučių, Bratonožičių, Moračanių ir Rovčanių klanai.
Milas (sala)
thumb|250px|Milas Kikladų salyne
Milas  – sala Egėjo jūroje, Kikladų salyno pietvakariuose, priklauso Graikijai, Pietų Egėjo periferijai. Plotas – 160 km².
Sala netaisyklingo pavidalo, iš šiaurės į pietus driekiasi 23 km, iš rytų į vakarus – 13 km. Milas – vulkaninės kilmės sala, jos paviršius labai kalnuotas. Aukštis iki 748 m (Pranašo Elijo k.). Iš šiaurės į salą įsiterpia gili įlanka – buvusio vulkaninio kraterio dalis. Rytų pakrantėje yra karštųjų versmių. Visiškai šalia Milo krantų prigludusios Kimolo, Poliego ir Antimilo salos. Mile būdingi kultūriniai kraštovaizdžiai (javų pasėliai, vynuogynai, alyvmedžių giriatės), yra subtropinių krūmynų, pušynų.
2011 m. Mile gyveno 4977 žmonės. Pagrindinė gyvenvietė – Plaka (~800 gyv.). Verčiamasi turizmu. Kasamas kaolinas, molis (seniau taip pat marmuras, gipsas, obsidianas, baritas, siera). Auginami vynmedžiai, alyvmedžiai, kviečiai, kukurūzai, medvilnė, vaismedžiai. Laikomos avys, ožkos.
Patmas
thumb|250px|Salos padėtis Dodekanese
Patmas  – sala Egėjo jūros rytuose, Dodekaneso salyno šiaurėje, netoli vakarinių Mažosios Azijos krantų; priklauso Graikijai, Pietų Egėjo periferijai. Plotas – 34 km².
Salos kranto linija labai vingiuota. Šiaurinę ir pietinę salos dalis jungia siaura sąsmauka. Greta yra smulkios Arkų ir Marato salelės. Paviršius kalnuotas, iškyla iki 269 m (Pranašo Elijo k.). Būdingi subtropiniai krūmynai, sukultūrinti kraštovaizdžiai.
2011 m. Patme gyveno 3047 žmonės. Pagrindinė gyvenvietė – Choras, uostamiestis – Skala. Verčiamasi turizmu, žemės ūkiu (alyvuogės, vynuogės, vaisiai). Patmo sala garsi stačiatikių vienuolynų ir šventyklų gausa. Čia yra įtvirtintas Šv. Jono Patmiečio vienuolynas bei Apokalipsės urvas (UNESCO pasaulio paveldo objektai).
Teigiama, kad Patme gyveno Šv. Jonas Patmietis, dažnai tapatinimas su apaštalu Jonu. Ši sala minima Apreiškimo Jonui knygoje, kurios įžangoje teigiama, kad būtent čia autorius patyrė aprašomas vizijas. 1088 m. buvo įsteigtas Šv. Jono vienuolynas. Vienuolių valdžia gerokai sumažėjo salos gyventojams praturtėjus iš laivų statybos ir prekybos, todėl sala 1720 m. buvo padalyta tarp vienuolių ir pasauliečių. Dabartinis Patmas siekia išlikti piligrimų bei turistiniu centru.
2011 m. Ispanijos Grand Prix
Per visą lenktynių šioje trasoje istoriją daugiausiai pergalių (6) yra pelnęs vokietis Michael Schumacher. Scuderia Ferrari ekipa taip pat rekordininkė - jos lenktynininkai čia triumfavo 11 kartų. 2010 m. Ispanijos lenktynes laimėjo australas Mark Webber su Red Bull Racing ekipa.
Kvalifikacija
Pastabos:
Turkijos futbolo varžybos 1992–1993 m.
Turkijos futbolo varžybos 1992–1993 m.
Martin Balluch
Martin Balluch (g. 1964 m. spalio 12 d.) – austrų fizikas ir gyvūnų teisių aktyvistas. 1999 m. jis buvo vienas iš Austrijos veganų asociacijos įkūrėjų, o nuo 2002 m. iki dabar eina nevyriausybinės organizacijos Verein Gegen Tierfabriken prezidento pareigas. Filosofas Peter Singer yra įvardinęs M. Balluch kaip „vieną iš svarbiausių gyvūnų teisių atstovų pasaulyje, siekiantį reformų neprievatiniu, demokratiniu keliu“.
Biografija
Martin Balluch gimė Vienoje. 1986 ir 1987 m. Vienos universitete baigė matematiką ir astronomiją, o 1989 m. įgijo fizikos daktaro laipsnį Heidelbergo universitete, Vokietijoje. 1990–1997 m. dirbo tyrimų asistentu Kembridžo universitete, Anglijoje.
Gyvūnų teisių judėjime pradėjo dalyvauti 1985 m., o 1997 m. nusprendė nutraukti akademinę karjerą ir tam skirti visą savo laiką. 1999 m. jis buvo Austrijos veganų asociacijos bendraįkūrėjas, o 2002 m. tapo nevyriausybinės organizacijos Verein Gegen Tierfabriken (VGT) prezidentu.
Martin Balluch yra žinomas dėl savo vaidmens stiprinant gyvūnų apsaugą Austrijoje. Jo vadovavimo VGT metu buvo pasiektas draudimas Austrijos ribose cirko pasirodymuose naudoti laukinius gyvūnus; įvesta „gyvūnų įgaliotinio“ pareigybė devyniose Austrijos žemėse (pareigūnai rūpinasi teisine gyvūnų gynyba); uždrausta prekiauti šunimis ir katėmis gyvūnų parduotuvėse; nutraukti bandymai su primatais; ir kita.
2008 gegužės 21 d. Balluch kartu su 9 kitais gyvūnų teisių aktyvistais buvo suimtas pagal organizuoto nusikalstamumo įstatymą, įtariant kriminaline veikla. Po daugiau nei trijų mėnesių visi įtariamieji buvo paleisti nepareiškus konkrečių kaltinimų, tačiau tyrimas ir įrodymų rinkimas nebuvo nutrauktas. Anot paties Balluch, tai buvo bandymas susidoroti ir sužlugdyti progresyvų Austrijos gyvūnų apsaugos judėjimą. 2010 kovo 2 d. prasidėjo teismo procesas, Balluch ir dar 12 kitų gyvūnų teisių aktyvistų buvo pareikšti kaltinimai priklausymu nusikalstamai grupuotei. Lygiai po keturiolikos mėnesių, 2011 gegužės 2 d. teismas atmetė visus kaltinimus ir pripažino, kad VGT yra teisėtomis priemonėmis veikianti organizacija.
Požiūris į gyvūnų teisių įgyvendinimą
Martin Balluch teigia, jog gyvūnų teisių tikslai gali būti pasiekti palaipsniui, kovojant už gyvūnų naudojimą ribojančius, draudžiančius arba gyvūninių produktų gamybą apsunkinančius įstatymus. Tuo pačiu turi būti vykdomas visuomenės švietimas, paaiškinant, kodėl tokie įstatymai reikalingi, ir veganiško gyvenimo būdo propagavimas, darant jį prieinamesnį bei patogesnį. Anot jo, tokie žingsniai padėtų žmonėms be didesnių pastangų atsisakyti šiuo metu iš gyvūnų gaunamų produktų ar paslaugų ir privestų prie gyvūnų teisėms palankių socialinių pokyčių.
Jugoslavijos vyrų rankinio rinktinė
Jugoslavijos vyrų rankinio rinktinė – istorinė komanda, atstovavusi Jugoslavijai tarptautinėse varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinavo Jugoslavijosrankinio federacija.
FC Fălești
Istorija
2020–2021 m. žaidė A divizijoje, bet liko trylikti ir iškrito į B diviziją.
Morriston Town AFC
Istorija
Klubas įkurtas Midland Athletic vardu. Žaisdavo regioninėse pirmenybėse. Buvo iškopę į antros pakopos pirmenybes.
Jošinori Išigami
(g. 1957 m. lapkričio 4 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1984–1986 m.
Povilas Rotomskis
Biografija
1926–1928 m. mokėsi Panevėžio mokytojų seminarijoje. 1928 m. Panevėžyje su kitais organizavo Gegužės Pirmosios demonstraciją, 1928–1938 m. kalintas.
1940–1941 m. LTSR Vyriausybės atstovas prie TSRS liaudies komisarų tarybos. 1942–1944 m. TSRS konsulato Niujorke darbuotojas, 1944–1946 m. Lietuvos TSR užsienio reikalų liaudies komisaras, 1946–1948 m. LTSR užsienio reikalų ministras. 1945 m. vadovavo TSRS delegacijai Varšuvos derybose dėl Lenkijos ir TSRS piliečių repatriacijos. 1949–1950 m. Lietuvos rašytojų sąjungos valdybos atsakingasis sekretorius, 1950–1953 m. Vilniaus srities vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas. 1956–1962 m. Lietuvos draugystės su užsienio šalimis draugijos prezidiumo pirmininkas.
1926 m. LKP, nuo 1940 m. TSKP narys. 1947–1951 m. LTSR Aukščiausiosios Tarybos deputatas.
Turkijos futbolo varžybos 1991–1992 m.
Turkijos futbolo varžybos 1991–1992 m.
Pasūduonė (reikšmės)
Pasūduonė (arba Pasūduonys) – taip vadinamos keletas gretimų gyvenviečių Marijampolės ir Kalvarijos savivaldybėse:
Lamija (miestas)
Lamija  – miestas vidurio Graikijoje, 180 km į šiaurės vakarus nuo Atėnų, Sperchijo slėnyje; Centrinės Graikijos periferijos ir Ftiotidės nomo administracinis centras. Transporto mazgas. Apylinkėse verčiamasi žemės ūkiu. Yra tvirtovė (akropolis), katedra. Veikia universitetas.
Istorija
Miesto vardas kildinamas nuo Poseidono dukters Lamijos. Vietovė gyvenama nuo bronzos amžiaus. Antikoje buvo svarbus miestas, nes valdė Termopilų perėją. Lamijos karo metu (323–322 m. pr. m. e.) tarp makedonų ir sukilusių graikų, šiame mieste pasislėpė makedonų regentas Antipatras. V–VI a. miestas nunyko. VII a. miestą užkariavo slavai ir pavadino Zetunijumi (Ζητούνιον). 997 m. šalia miesto įvyko svarbus Sperchijo mūšis tarp Bizantijos ir Bulgarijos. 1204 m. miestą užkariavo frankai, pavadino Girtonu (Girton), atstatė tvirtovę. 1318–1391 m. miestą valdė katalonai ir vadino El Cito. XV a. Lamija užkariauta Osmanų ir vadinta Izedinu (İzzeddin).
Madagaskaras: pabėgimas į Afriką
Madagaskaras: pabėgimas į Afrika  – 2008 m. JAV kompiuterinės animacijos nuotykių komedija. Filmą sukūrė Dreamworks. Filmo Madagaskaras tęsinys.
Caroline Munro
Karolina Manro (, g. 1949 m. sausio 16 d. Vindzoras, Anglija) – buvęs Didžiosios Britanijos modelis ir aktorė, geriausiai žinoma vaidmenimis veiksmo ir siaubo filmuose aštuntame ir devintame praėjusio amžiaus dešimtmetyje.
Biografija
Karolinos karjera prasidėjo 1966 m., kuomet jos motina ir šios draugė fotografė padarė keletą šios nuotraukų ir nusiuntė į laikraščio „Evening News“ surengtą konkursą „Face of the Year“. Šiam teisėjavo mados fotografas Davis Bailey. Karolinos nuotrauka buvo pripažinta nugalėtoja, o netrukus jos nuotrauka atsidūrė ant žurnalo „Vogue“ viršelio.
Mergina persikėlė į Londoną, kur netruko tapti populiariu modeliu; jos nuotraukas spausdino įvairūs leidiniai. Ilgainiui išvaizdi mergina netruko būti pastebėta ir filmų prodiuserių, kurie pradėjo jai siūlyti nedidelius vaidmenis kine. Tai buvo juostos „Casino Royale“ ir „Where‘s Jack?“. 1969 m. ji pasirašė vienerių metų kontraktą su JAV kino studija Paramount Pictures ir tais pačiais metais nusifilmavo komiškame vesterne „A Talent for Loving“.
Tais pačiais metais Karolina pradėjo bendradarbiavimą su kompanija „Lamb“ ir tapo jos reklaminės kampanijos „Navy Rum“ veidu. Šis periodas truko net 10 metų, reklamas su jos atvaizdu buvo galima išvysti visoje šalyje ir tai tapo dar vienu postūmiu jos karjerai. 1971 m. ji pasirodė filme „The Abominable Dr. Phibes“, o po metų – tęsinyje „Dr. Phibes Rises Again“.
Tuo metu kino kompanijos „Hammer Films“ vadovas seras James Carreras, išvydęs Karoliną „Navy Rum“ plakate, panoro pakviesti ją bandomajam filmavimui, po kurio iš karto pasiūlė jai metų kontraktą. „Hammer Films“ kūrė daugiausia siaubo filmus ir Karolina per keletą metų nusifilmavo tokiuose filmuose kaip „Dracula AD 1972“, „Captain Kronos – Vampire Hunter“, o „Dr. Jekyll and Sister Hyde“ ir „Frankenstein and the Monster from Hell“ atliko pagrindinius moters vaidmenius.
Pasibaigus sutarčiai su „Hammer Films“ (ji yra vienintelė aktorė, su šia kompanija turėjusi ilgalaikę sutartį), Karolina gavo progą filmuotis ne tik siaubo, bet ir kitokio žanro filmuose: „Teh Golden Voyage of Sindbad“ (1974), „I Don‘t Want to Be Born“ (1975) ir „At the Earth‘s Core“ (1976).
1977 m. ji atsisakė vaidmens juostoje „Supermenas“, kuriame galėjo vaidinti blogietę Ursą, ir pasirinko dalyvavimą bondiados filme „Šnipas, kuris mane mylėjo“. Neilgame epizode jos sukurtas Naomės personažas persekioja Džeimsą Bondą (akt. Roger Moore) sraigtasparniu, kurį šis galiausiai numuša paleisdamas raketą. Juostos prodiuseris Albertas Broccoli skatino Karoliną persikelti į JAV, kur galėtų siekti sėkmingesnės karjeros, tačiau ši atsisakė, norėdama likti arti savo šeimos bei artimųjų.
Sekantį dešimtmetį ji filmavosi Britanijos bei kitų Europos šalių filmuose: „Starcrash“ (1979), „The Last Horror Film“ (1982), „Don‘t Open Till Christmas“ (1984), „Slaughter High“ (1986) ir „Beveidė“ (1988).
Greta vaidybos, Karolina išmėgino save ir dainininkės amplua. 1984 m. ji pasirašė sutartį su „Numa Records“ ir išleido singlą „Pump Me Up“. Filme „Don‘t Open Till Christmas“ taip pat skamba jos atliekama daina „Warrior of Love“, vėliau ji nusifilmavo atlikėjų Adam Ant ir Meat Loaf vaizdo klipuose.
1984-87 m. ji nuolat filmavosi televizijos žaidime „3-2-1“.
1990 m. Karolina antrą kartą ištekėjo, susilaukė 2 dukterų ir nuo to laiko vis rečiau pasirodo prieš kameras.
Jasutaro Macuki
(g. 1957 m. lapkričio 28 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1984–1986 m.
George Bovell
George Bovell (g. 1983 m. liepos 18 d.) – Trinidado ir Tobago plaukikas. Olimpinis prizininkas ir pasaulio rekordininkas 25 m baseine.
2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse 200 m kompleksinio plaukimo rungtyje pelnė bronzos medalį ir tapo devintuoju šalies olimpiniu prizininku. 2004 m. kovo 23 d. trumpame baseine (25 m) sportininkas pasiekė pasaulio rekordą plaukimo 200 m kompleksiniu būdu. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse buvo Trinidado ir Tobago olimpinės rinktinės vėliavnešys.
Čekonių koplyčia
Čekonių koplyčia – koplyčia, esanti Čekonių kaime, Debeikių seniūnijoje, Anykščių rajone. Stovi kaimo kapinėse, šalia kelio, ties posūkiu į kelią , kairiajame Variaus krante, maždag pusiaukelėje tarp Anykščių ir Svėdasų. Koplyčią supančios kapinės yra veikiančios, aptvertos akmenine tvora, jose laidojama. Priešais koplyčią stovi trijų arkų vartai, išmūryti raudonomis plytomis. Arkų stogeliuose įmontuoti ornamentuoti kaltiniai kryžiai. Vartų nišos papuoštos nedidelėmis šventųjų skulptūromis.
Koplyčia yra Debeikių Šv. Jono Krikštytojo parapijoje. Joje per Vėlines aukojamos Šv. Mišios.
Istorija
Sovietmečiu koplyčia buvo menkai prižiūrima, vartų nišos buvo tuščios, be skulptūrų. Tvarkant Čekonių koplyčią, anykštėnas tautodailininkas Bronius Tvarkūnas (g. 1933 m.) pagamino jai medinį altorių, restauravo mūrinius kapinių vartus, į jų nišas įkėlė šventųjų skulptūrėles. Jas dar pokario metais išniekino šaudydami stribai.
Samė (Verknė)
Samė – upė pietų Lietuvoje, Trakų rajone; Verknės kairysis intakas.
Kvapusis auksabarzdis
Kvapusis auksabarzdis (Chrysopogon zizanioides, seniau – zizaninė vetiverija, Vetiveria zizanoides) – daugiametė miglinių (Poaceae) šeimos augalų rūšis, savaime paplitusi Pietų Azijoje, ekvatorinio ir subekvatorinio klimato juostose. Taip pat augalas auginamas Pietryčių Azijoje, Amerikoje, Šiaurės ir Rytų Afrikoje, Juodosios jūros pakrantėse.
Stiebas iki 2 m aukščio, šaknys ilgos, lapai linijiški. Žiedynas – šluotelė, joje sunoksta grūdiniai vaisiai.
thumb|left|240px|Šakniastiebių ryšuliai
Pembroke Borough AFC
Pembroke Borough – Velso futbolo klubas iš Pembruk Doko.
Kvapusis auksabarzdis
Kvapusis auksabarzdis plačiai naudojamas ūkinėms reikmėms: iš šaknų ir šakniastiebių gaminamas parfumerinis eterinis aliejus, prieskoniai, gaminami šepečiai, dembliai, lapai naudojami stogų dengimui, gyvulių šėrimui, namų apyvokos daiktų pynimui.
Vavelio katedra
thumb|Vavelio katedra thumb|Žygimanto koplyčia thumb|Jadvygos antkapis thumb|Prezidento [[Lech Kaczyński laidojimas katedros kriptoje]] Šventųjų Stanislovo ir Vaclovo katedra – katedra Lenkijoje, Krokuvoje; Krokuvos arkivyskupijos centras.
Samė (Verknė)
Intakas: Mačiula (kairysis).
Pembroke Borough AFC
Istorija
Buvo iškopę į antros pakopos pirmenybes. Vėliau iškrito į žemesnius divizionus. Nuo 2013 m. žaidžia penktos pakopos pirmenybėse.
Vavelio katedra
Altoriaus paveikslas „Kristaus nukryžiavimas“ tapytas XVII a. Žygimanto bokšte kabo pats žinomiausias Lenkijoje Žygimanto varpas su Lietuvos Vytimi ir Lenkijos ereliu.
Žygimanto koplyčia
Viena žymiausių ir išskirtiniausių yra Žygimanto koplyčia (Kaplica Zygmuntowska) prie pietinės katedros sienos, kartais laikoma gryniausiu Renesanso architektūros pavyzdžiu už Italijos ribų. Koplyčią, kurios statymą finansavo Žygimantas Senasis, 1517–1533 m. pastatė Bartolomeo Berrecci. Kvadratinėje koplyčioje, dengtoje auksiniu kupolu palaidotas pats Žygimantas Senasis, Žygimantas Augustas ir Ona Jogailaitė.
Palaidojimai
Katedroje palaidoti šventieji:
Katedroje palaidoti monarchai:
Katedroje palaidoti žymūs žmonės:
Pembroke Borough AFC
Sezonai
Šaltinis:
Kvapusis auksabarzdis
Augalo pavadinimas kilęs iš. Kitur Indijoje dar vadinamas.
Pasūduonė (Liudvinavas)
Pasūduonė – buvęs kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Liudvinavo.
Samė (Vilkokšnis)
Samė – upė pietų Lietuvoje, Trakų rajono savivaldybėje. Upelis teka iš Samio ežero, per Grendavės kaimą į Vilkokšnio ežerą (Verknės baseinas).
Svarbesnės gyvenvietės prie Samės: Grendavė.
Troškūnų kapinių koplyčia
Troškūnų kapinių koplyčia – koplyčia Anykščių rajone, Troškūnuose, pietrytiniame miestelio pakraštyje esančių civilinių kapinių viduryje, šalia kelio. Ji stovi Troškūnų Švč. Trejybės parapijoje.
Istorija
Troškūnuose dabartinė bažnyčia baigus statybas pašventinta 1787 m. Nors vidaus įrengimo darbai dar nebuvo baigti, joje pradėtos pamaldos, po kelių metų konsekruota.
Medinė koplyčia statyta 1790 m. vienuolių bernardinų. 1800–ųjų metų Troškūnų žemėlapyje jau buvo pažymėtas kelias į koplyčią (dabartinėje vietoje). 1892 m. restauruota Šimkausko. Šaltiniuose pateikiama, kad Troškūnų katalikų kapinėse buvo laidojama nuo XIX a. pabaigos.
Sovietiniais metais koplyčia buvo apleista, paversta sandėliu kapinių rakandams. 1989 m. rudenį, pažymint Troškūnų bažnyčios 200–ųjų metinių jubiliejų, koplyčia buvo atnaujinta.
Osamu Taninaka
(g. 1964 m. rugsėjo 24 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1984–1986 m.
Vėzelio-Datelno kanalas
Vėzelio-Datelno kanalas  – laivybinis kanalas Vokietijoje, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje. Eina išilgai Lipės upės ir sujungia Reino upę (ties Vėzeliu) bei Dortmundo-Emso kanalą (ties Datelnu). Ilgis 60 km, gylis 2,7 m. Įrengti 6 šliuzai. Tinkamas iki 1350 t sveriantiems laivams.
Vėzelio-Datelno kanalas iškastas 1929 m.
Turgajaus plynaukštė
Turgajaus plynaukštė arba Turgajaus stalo kraštas – iškilusi lyguma Kazachstane, tarp Pietų Uralo ir Mugodžarų vakaruose bei Kazachijos kalvyno rytuose. Ilgis ~600 km, plotis ~300 km. Paviršius iškyla iki 310 m. Ašine plynaukštės dalimi nusidriekęs Turgajaus lovys.
Tai epihercininis platforminis darinys; atitinka šiaurinį Turgaujaus plokštės iškilimą ir Turgajaus lūžį. Sudarytas iš jūrinių ir žemyninių molingų bei smėlingų nuogulų. Yra mangano (Sokolovskojė, Sarabajus, Kačaras), geležies rūdos, boksito, akmens anglies (Ubagano baseinas) telkinių.
Šiaurinę Turgajaus plynaukštės dalį užima kalvos ir skliautkalvės, paviršius raižytas menkai. Pietuose – atskiri stalkalniai, aukštumos. Gausu druskingų ežerų. Plynaukštės šiaurėje būdingos išdirbtos stepės (kviečiai, soros, miežiai), pietuose – pusdykumės, naudojamos kaip ganyklos.
Vitameras
Vitameras - vitamino atmaina, cheminis junginys, turintis to vitamino veiklumą (aktyvumą). Paprastai vitaminai nėra pavienės medžiagos, o grupė medžiagų (vitamerų), kurios turi tokį patį biologinį poveikį, o jų sandara gali gana smarkiai skirtis.
Paprastai vitamininis vitamerų veiklumas atsiranda dėl organizmo gebėjimo vienus vitamerus transformuoti į kitus (pvz., į tą patį fermentų kofermentą, kuris ir yra būdas kaip vitaminas veikia organizme).
Vitaminas apibrėžiamas kaip metabolizmui būtinas junginys, kurio pakankamo kiekio organizmas negali susintetinti iš paprastų maisto medžiagų, tačiau gali tai padaryti turėdamas minimalų kiekį vitamerų.
Paprastai ne visi to paties vitamino vitamerai vienodai veiklūs, kas matyti perskaičiavus jų veiklumą vienetinei masei. To priežastis yra skirtinga absorbcija, skirtingi įvairių to paties vitamino vitamerų tarpusavio virsmai. Dažnai dėl tų pačių priežasčių skiriasi ir vitamerų toksiškumas (pvz., vitamino E)
Cheminių junginių grupė gali būti (bet ne visada) pavadinta vienu „raidiniu“ pavadinimu, pvz.:
ŽNK Krim
ŽNK „krim“ – Slovėnijos futbolo klubas iš Radomljės. Šis straipsnis apie moterų futbolo ekipą, kuri rungtyniavo aukščiausiame šalies divizione.
Istorija
Klubo ištakos siekia ... m. Rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
2022 m. gegužės 15 d. pralaimėjo Liublianos „Olimpijai“ triuškinančiu rezultatu 0:15.
Sudėtis
Atnaujinta: 2022 m. rugsėjo 2 d. <...>
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Kodeljevo sporto parko stadione
Antanas Rimantas Šakalys
Antanas Rimantas Šakalys (1938 m. spalio 1 d. Pakačinių kaime, Zarasų raj. - 2019 m. spalio 30 d.) – Lietuvos dailininkas, grafikas.
1953–1958 m. mokėsi Kauno taikomosios dailės technikume. 1961–1963 m. studijavo Vilniaus dailės institute (dabar Vilniaus dailės akademija). Po dviejų kursų išvyko mokytis į Maskvos Kinematografijos institutą. Jį baigęs 1968 m. grįžo į Vilnių. 1968–1971 m. buvo Lietuvos televizijos dailininkas-statytojas, Multiplikacijos cecho dailininkas ir tų darbų televizijoje pradininkas. 1971–1978 m. Lietuvos kino studijos meninių filmų dailininkas-statytojas. Kurį laiką dėstė Vilniaus Inžineriniame institute piešimą ir Dailės institute kino bei televizijos dailės pagrindus.
Kūryba
Sukūrė estampų, ekslibrisų, knygų iliustracijų, logotipų, vokų ir kt.
Išleido penkis sukurtų vokų katalogus
HD 5319 b
HD 5319 b – egzoplaneta, skriejanti apie G5IV spektrinės klasės žvaigždę HD 5319, esančią Banginio žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 390,1 šviesmečio (119,6 parseko).
Apie HD 5319 b atradimą pranešta 2007 m. Planeta aptikta Havajuose esančioje W. M. Keck observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. Be HD 5319 b, šioje sistemoje dar atrasta HD 5319 c planeta (taip pat dujinė milžinė).
Turkijos futbolo varžybos 1989–1990 m.
Turkijos futbolo varžybos 1989–1990 m.
Tereza Romanovskaja
Karjera
Iš Zarasų krašto (Turmanto) kilusi futbolininkė persikėlė į Panevėžį 2018 m., kur mokėsi futbolo paslapčių Panevėžio Raimundo Sargūno sporto gimnazijoje. Treniravosi pas garsų Lietuvos futbolo specialistą Virginijų Liubšį.
Žaidėją į kvietėsi Šiaulių ir Vilniaus moterų futbolo klubai, bet Tereza Romanovskaja pasirinko Kauną. Atstovavo Kauno Žalgiriui moterų A lygoje (nuo 2019 m. antros pusės) ir LMFA I lygoje dalyvavusioms panevėžietėms.
2019 m. sezone MFK Kauno Žalgiris Lietuvos moterų futbolo A lygoje iškovojo sidabro medalius, o panevėžietės Lietuvos moterų futbolo asociacijos I lygoje taip pat liko antroje vietoje ir tenkinosi sidabro medaliais.
2020 m. sezone MFK Kauno Žalgiris Lietuvos moterų futbolo A lygoje iškovojo 3-iąją vietą, o panevėžietės Lietuvos moterų futbolo asociacijos I lygoje 5-ąją vietą.
FC Gintra
Nuo 2021 m. rungtyniavo Šiaulių „Gintroje“. Žaidė Lietuvos moterų futbolo A lygoje. Atstovavo ir Šiaulių Futbolo akademijos ekipai.
„Gintros” sudėtyje 2022 m. įvyko milžiniškos permainos: iš 2021 m. sezono liko tik trys futbolininkės – Tereza Romanovskaja, Aušrinė Bikutė ir Trudi Carter. Pagrindinę „Gintros“ komandą papildė būrys legionierių ir merginų iš jaunimo ekipos. Nepaisant šių pokyčių FC Gintra iškovojo LMFA Žiemos taurę.
B. B. King
Riley B. King (1925 m. rugsėjo 16 d. – 2015 m. gegužės 14 d.) – amerikiečių gitaristas, dainininkas, dainų autorius ir prodiuseris, vienas žinomiausių bliuzo stiliaus atlikėjų.
Biografija
Kingas gimė Berklaire, Misisipės valstijoje 1925 m. rugsėjo 16 d.
Karjera
Muzikinis žurnalas „Rolling Stone“ 2003 m. King skyrė trečią vietą 100 geriausių visų laikų gitaristų sąraše. 2011 m. tame pačiame sąraše jis liko šeštas. 1987 m. gitaristas buvo įtrauktas į Rokenrolo šlovės muziejų. 2014 m. jis buvo įrašytas į R&B šlovės galeriją.
Kingas laikomas vienu įtakingiausių visų laikų bliuzo muzikantų, jis pelnė „Bliuzo karaliaus“ ir vieno iš „Trijų bliuzo gitarų karalių“ (kartu su Albert King ir Freddie King) vardus. 1956 m. gitaristas atliko net 342 oficialius pasirodymus.
1990 m. JAV prezidentas Dž. Bušas apdovanojo muzikantą Nacionaliniu meno medaliu, o 2006 m. prezidentas Dž. V. Bušas įteikė jam Prezidento laisvės medalį.
Liga ir mirtis
2014 m. pabaigoje dėl sveikatos sutrikimų Kingas atšaukė suplanuotus koncertus. 2015 m. gegužės 1 d. dėl aukšto kraujo spaudimo ir diabeto atlikėjas buvo hospitalizuotas savo namuose Las Vegase, Nevada. Po dviejų savaičių, 2015 m. gegužės 14 d., atlikėjas mirė savo namuose.
Teodor Tripplin
Teodoras Triplinas (1812 m. sausio 13 d. Kališe, Lenkija – 1881 m. sausio 25 d. Varšuvoje, Lenkija) – gydytojas, keliautojas, apkeliavęs dalį Šiaurės Afrikos, Turkiją, beveik visą Europą, tame tarpe Lietuvą ir Žemaitiją, kurias aprašė knygoje „Kelionės po Lietuvą ir Žemaitiją dienoraštis“.
Teodoras Triplinas gimė Kališe (Lenkija), klasikinės literatūros profesoriaus Frederiko Triplino šeimoje. Dalyvavo 1830 m. sukilime, po pralaimėjimo emigravo į Karaliaučių, pasimokė universitete, po to keliavo po Europą, Monpeljė įstojo į universitetą, baigė medicinos studijas, po to vertėsi medicinos praktika Prancūzijoje, vėliau Krokuvoje. 1849 m. kartu su žmona apsigyveno Varšuvoje. Be kelionės aprašymo apie Lietuvą ir Žemaitiją, T. Triplinas parašė knygas „Gydytojas Šveicarijoje“, „Gydytojo lenko kelionės po savąjį kraštą“, „Sugrįžimas iš Berezinos“, „Kelionė per Sacharą“, „Kelionė po mėnulį“, „Lenkijos higiena“ ir kt. 1856 m. vasarą T. Triplinas keliavo po Lietuvą ir Žemaitiją, 1857 m. išvyko į Egiptą, vėliau į Italiją, kariavo Garibaldžio kariuomenėje, buvo sunkiai sužeistas, 1877 m. grįžo į Varšuvą.
Azijinė šorėja
Azijinė šorėja (Shorea guiso) – sparneninių (Dipterocarpaceae) šeimos medieninis augalas, paplitęs atogrąžų Azijoje. Augalas prie išnykimo ribos.
Valdas Paulauskas
Valdas Paulauskas (g. 2001 m. vasario 4 d.) – Lietuvos futbolininkas, saugas. Atstovavo „Riterių“ klubui ir Lietuvos jaunimo rinktinėms.
Karjera
Nuo 2014 m. žaidė Panevėžio futbolo akademijos ekipose. 2017 m. žaidė FA-PRSSG-FK Panevėžys ekipoje (jaunimo lygoje).
NFA
2018 m. sezone atstovavo FK NFA (Pirmoje lygoje).
FK Trakai, FK Riteriai
Profesionalo karjerą pradėjo, kai 2019 m. vasarį tapo FK Trakai nariu. Žaidė už Riteriai B ekipą Pirmoje lygoje. A lygoje debiutavo 2020 m. rugsėjo 27 d. rungtynėse prieš čempionų titulą ginančią FK Sūduva. Riteriai patyrė triuškinantš pralaimėjimą 1:7. Žaidėjas pasirodė aikštėje 73 minutę, o po jo pasirodymo į „riterių“ vartus krito dar trys įvarčiai.
2021 m. liepos 19 d. rungtynėse prieš Alytaus „Dainavą“ pasirodė po keitimo 46 min. ir 69 min. pelnė garbės įvartį. Galutinis rungtynių rezultatas 2:1 alytiškių naudai.
2021 m. rugpjūčio 29 d. rungtynėse prieš „Panevėžio“ klubą pelnė įvartį. O galutinis rungtynių rezultatas 2:0.
FK Banga
2022 m. kovo 10 d. paskelbta, kad nuomos pagrindais keliasi į FK Banga.
2022 m. spalio 9 d. rungtynėse pelnė įvartį prieš FK Panevėžys. Varžovai piramvo rezultatu 1-0, o po V. Paulausko įvarčio tapo lygus 1-1.
FK Riteriai
2023 m. sausio 4 d. sugrįžo į „Riterių“ klubą. A lygoje sužaidė devynerias rungtynes, o 2023 m. liepos 3 d. tapo žinoma, kad žaidėjas palieka klubą.
FK Banga
2023 m. liepos mėn. tapo žinoma, kad atstovaus „Bangos“ klubui. 2023 m. liepos 2 d. debiutavo klube A lygos rungtynėse prieš FK Žalgiris.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Atstovavimas Lietuvai
Kitados buvo kviečiamas į Lietuvos jaunimo rinktines.
Rogučių ledo ritulys
miniatiūra|250px|right|Kanados ir JAV rogučių ledo ritulininkai (2015 m.)
Rogučių ledo ritulys – neįgaliems sportininkams žaisti pritaikytas ledo ritulys. Sukurtas 1960-ųjų pradžioje Stokholme (Švedija), reabilitacijos centre. Šiuo metu yra viena iš populiariausių sporto šakų žiemos parolimpinių žaidynių programoje.
Istorija
Du vyrai iš Švedijos sukūrė specialias rogutes, skirtas judėti aikštelėje neįgaliems ledo ritulininkams. Pagal projektą dvejos pačiūžų geležtės buvo taip pritvirtintos prie metalinio rėmo, kad po pakelta konstrukcija galėtų laisvai praslysti mušamas ritulys. Žaidėjams buvo pagamintos dvi lenktos lazdos su dviračių rankenomis galuose. Nors šiuolaikinėse parolimpinėse žaidynėse yra įvairių matmenų ir svorio apribojimų neįgalių ritulininkų naudojamai įrangai, tačiau jos konstrukcija ir dizainas mažai pasikeitė nuo švedų sukurtų pirmųjų pavyzdžių. miniatiūra|200px|left|Rogutės miniatiūra|200px|left|Anglies pluošto lazdos: viename gale plokštėjančios ir lenktos, kitame – su dantukais
Nepaisant nuslūgusio pradinio susidomėjimo rogučių ledo rituliu, 1971 m. pradėtos žaisti oficialios varžybos Europoje tarp penkių komandų. 1981 m. Didžiojoje Britanijoje susikūrė pirmoji rogučių ledo ritulio komanda, o netrukus 1982 m. – ir Kanadoje. Nuo 1990 m. pirmoji neįgalių ledo ritulininkų rinktinė suformuota JAV, 1993 m. – Estijoje ir Japonijoje. 1994 m. ši sporto šaka oficialiai pristatyta parolimpinėse žaidynėse Lilehameryje, Norvegijoje, kur Švedija iškovojo pirmąjį aukso medalį neįgaliųjų ledo ritulio varžybose. 1998 m. Nagano (Japonija) žaidynėse aukso medalius laimėjo norvegai, sidabro – kanadiečiai, bronzos – švedai. 2010 m. Vankuverio (Kanada) parolimpinėse žaidynėse pirmą kartą rogučių ledo ritulio nacionalinės rinktinės galėjo būti mišrios, sudarytos iš vyrų ir moterų, nors anksčiau varžėsi tik vyrai.
Taisyklės
Pirmą kartą tarptautinės rogučių ledo ritulio taisyklės sukurtos 1990-aisiais, remiantis kanadietiškomis taisyklėmis. Išskirtinė taisyklė yra galimybė atakuoti priešininką rogučių rėmo priekine dalimi. Ledo ritulio aikštelės šonuose įrengiami patogūs išleidimo vartai su ištisine ledo danga, kad žaidėjai be pašalinių pagalbos galėtų įčiuožti prie savo komandos ar nubaustųjų suolelių. Šiose zonose paklojama šaldyto ledo ar slidaus plastiko danga, kad ji nepažeistų rogučių geležčių.
Visiems žaidėjams privalu naudoti Ledo ritulio sertifikavimo tarybos HECC (Hockey Equipment Certification Council) standartus atitinkantį inventorių ir apsaugos įrangą. Lazdos, kurių pagalba sportininkas remiasi į ledą ir atsispiria, gaminamos iš šiuolaikinių kompozicinių medžiagų, savo forma primena „tikras“ ledo ritulio lazdas. Jos yra trumpos, viename gale plokštėjančios ir lenktos, kitame – su nedideliais dantukais, skirtais kabintis į ledą judant ir manevruojant. Dantukai privalo būti palyginti smulkūs, kad negadintų ledo ir nesužalotų žaidėjų.
Montrezoras
Montrezoras  – komunos teises turintis kaimas Prancūzijos Centro regione. Administraciškai priskirtas Endro ir Luaros departamento Lošo kantonui, įeina į „Prancūzijos gražiausių kaimų susivienijimą“.
Aprašymas
Montrezoras (lietuviškai verčiamas kaip „mano brangenybė“) išsistatęs ant Indros upės krantų, į pietvakarius nuo Paryžiaus. Vietovė priklauso Luaros slėniui ir garsėja savo pilimi bei parku. Pagrindinis gyventojų užsiėmimas – skaitlingų turistų aptarnavimas.
Pilis
Pilis Montrezore atsirado 1005 m. Ją, kaip ir daugelį aplinkinių pilių ir bažnyčių pastatė Anžu grafas Fulko III Nerra (Juodasis). XV a. ir XVI a. sandūroje karaliaus Liudviko XI šambelionas Imbertas de Bastarnay griuvėsių vietoje pastatė naują pilį, dabar vadinamą „Senuoju namu“, taip atskiriant ją nuo naujesnių pastatų šiaurės rytinėje pusėje.
Vėlesniais laikais keitėsi savininkai, pilies būklė vis blogėjo. Ypač ji nukentėjo Didžiosios prancūzų revoliucijos metu ir paskutinis savininkas grafas Lui Fransua Feliksas Louis–François nusprendė valdas parduoti.
1849 m. Rožė Potockaitė–Branickienė nupirko Montrezoro pilį savo sūnui Ksaverui, siekdama jį pripratinti prie sėslaus gyvenimo būdo. Lenkijos grafas Ksaveras Branickis (žinomo ATR didiko Pranciškaus Ksavero Branickio anūkas) per dvidešimt valdymo metu pilį rekonstravo, o interjerą išpuošė Antrosios Prancūzijos imperijos stiliumi.
Menėse atsirado daugybė meno kūrinių iš Italijos, o taip pat iš buvusios ATR atvežtų giminės paveikslų ir kitų vertingų daiktų (pvz.: Tonio Robert–Fleury nutapytą „1861 m. demonstraciją Varšuvoje“). Muziejumi paverstoje reprezentacinėje salėje šiandien galima apžiūrėti istorinius baldus, medžioklės ginklus ir trofėjus bei kt. Vertingų knygų rinkinys saugomas bibliotekoje. Nuo 1979 m. pilis priklauso „Užsienio lenkų muziejų, archyvų ir bibliotekų susivienijimui“.
Vėliau ant kalvos stovintis architektūros paminklas kaip kraitis atiteko Rėjų giminei. Šiandieną dalis pastatų renovuota, dalis išlieka apgriuvusi. Išlaikyti tokį turtą daug kainuoja, todėl patalpos nuomuojamos vestuvėms ar šeimų šventėms.
Višakio Rūdos pradinė mokykla
Kazlų Rūdos savivaldybės Višakio Rūdos pradinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo pradinė mokykla Višakio Rūdoje. Įstaigos kodas 9039399, Steigėjas – Kazlų Rūdos savivaldybė. Reorganizavus veiklą tęsė kaip Kazlų Rūdos pradinės mokyklos Višakio Rūdos skyrius.
Istorija
thumb|left|Paminklas buvusiai mokyklai atminti
Mokykla buvo įsteigta 1891 m. kaip valdiška pradžios mokykla. Ji vykdė pradinio ugdymo programą lietuvių kalba.
Biudžetinė įstaiga (iš savivaldybės biudžeto) buvo įregistruota 1995 metų gegužės 31 d. Prie mokyklos buvo įrengtos smėlio dangos tinklinio ir asfaltuota krepšinio aikštelės. Mokykla organizuodavo įvairius miestelio renginius. 2011 m. rugpjūčio 6 dieną Mokyklos aikštelėje vyko sporto varžybos Višakio Rūdos jubiliejaus (310 metų sukakties) proga.
Pirmoji fitna
Pirmoji fitna – pirmasis pilietinis karas arabų kalifate, vykęs 656–661 m.
Pirmoji fitna kilo 656 m. Medinoje maištaujančiams kareiviams iš Egipto nužudžius kalifą Usmaną, kurio valdymas kėlė nepasitenkinimą dėl nepotizmo, jis buvo kaltinamas dėl Korano reikalavimų pažeidimų. Arabų karai tapo nebetokie pelningi ir įgulos miestų netenkino, kad surinkti mokesčių pinigai išsiunčiami į Mediną, prieš Usmaną atvirai sukilo kufiečiai Irake. Be to, Usmanas įvedė vieningą Korano versiją, kas kėlė kitas versijas palaikiusių nepasitenkinimą. Naujuoju kalifu buvo išrinktas Mahometo žentas Ali ibn Abu Talibas. Usmano, kuris taip pat buvo Mahometo žentas, mirtis buvo sukėlusi kitų frakcijų pasipiktinimą. Tuo tarpu Ali neskubėjo bausti Usmano žudikų, kurie buvo pavirtę jo karščiausiais šalininkais. Jie tvirtino, kad Usmanas valdė neteisingai pagal Koraną, todėl jų veiksmas yra nebaudžiamas. Prieš Ali sukilo Mahometo trečioji žmona Aiša bint Abu Bakr ir įtakingi bendražygiai Zubairas ibn Avamas ir Talha ibn Ubaidula. Taip pat, Ali kalifu nepripažino Sirijos valdytojas Muavija ibn Abu Sufjanas, kuris buvo iš to paties umajų klano kaip Usmanas. Ali pasitraukė į jį remiančią Kufą.
Aišos, Zubairo ir Talhos pajėgos surengė žygį į Iraką ir užėmė Basrą. Ali kariuomenė įveikė juos taip vadinamajame Kupranugario mūšyje prie Basros, nes pagrindinės kovos vyko aplink kupranugarį, ant kurio sėdėjo Aiša. Talha ir Zubairas žuvo. Ali ir Muavijos pajėgos 657 m. susitiko Sifino mūšyje (prie dab. Rakos). Muavijos kariuomenė buvo silpnesnė ir kariai iškėlė Korano lapus ant iečių kviesdami klausimą spręsti pagal Korano nustatymus. Ali su tuo sutiko. Tai sukėlė nepasitenkinimą jo rėmėjų tarpe, kurie laikė, kad Ali valdžia jau yra teisėta. Be to, Ali apdovanojo savo karius, bet nedalino jiems pelningiausių kalifate žemių sklypų aplink Kufą. Radikaliausi laikė Ali derybas jo savo asmeninių interesų siekimu ir Korano reikalavimų išdavimu. Jų grupė ilgainiui tapo žinoma charidžitų (atskilėlių) vardu ir tapo pirmąja, aiškia sekta islame. Tuo tarpu Muavija I pasinaudojo situacija, jo pajėgos užiminėjo provincijas, jis Jeruzalėje pasiskelbė kalifu.
658 m. Ali sumušė charidžitus, bet jų grupės įtaka paplito. Tuo metu Ali pradėjo antrąsias derybas su Muavija ir jo autoritetas dar labiau smuko. Jis prarado Egipto kontrolę Muavijai, nesurinkdavo karių net pačioje Kufoje. Sumaišties metu musulmonai trumpam prarado Chorasano kontrolę Sasanidų imperijos gaivintojams. Didesnioji arabų dalis į vidaus kovas nesikišo. 659 m. kai kurie įtakingi arabų veikėjai buvo susirinkę ir siekė nušalinti abu kalifus, bet sprendimo nepasiekė. 661 m. Ali buvo nužudytas Kufoje charidžitų žudiko. Jo valdžiai ištikimi kufiečiai siekė kalifu paskelbti Ali sūnų Hasaną, bet šis gavo dosnių išmokų iš Muavijos ir nebepretendavo į kalifo vardą. Pirmoji fitna neišsprendė prieštaravimų ir po Muavijos I mirties 680 m. kilo Antroji fitna, kurioje kovojo tos pačios grupės: Mekos ir Medinos diduomenė, Omejadų šalininkai, Alidų šalininkai ir charidžitai.
Jasuhiko Okudera
(g. 1952 m. kovo 12 d.) – buvęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1972–1987 m.
Vezlė
Vezlė  – gyvenvietė Prancūzijoje, Jono departamente, 45 km į šiaurę nuo Osero. Išsidėstęs amfiteatru aplink kalvą, ant kurios stovi IX a. vid. įkurtas benediktinų vienuolynas. Išlikę XII a. gynybinių sienų griuvėsiai, XIV–XVI a. Naujieji vartai, 1096–1140 m. pastatyta romaninė vienuolyno Šv. Magdalenos bažnyčia (restauruota 1840–1859 m.) su itin puošnaus skulptūrinio dekoro portalu (1125–1130 m.), XVII a. laikrodžio bokštas, viduramžių gyvenamieji namai.
Romaniškoji benediktinų Vezlė abatija įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Turkijos futbolo varžybos 1988–1989 m.
Turkijos futbolo varžybos 1988–1989 m.
Nemanja Lakić-Pešić
Karjera
Karjerą pradėjo Serbijoje. Atstovavo gimtosios šalies klubams FK Donji Srem, FK Radnički Niš.
Atstovavo Austrijos (SV Kapfenberg), Indijos (Kerala Blasters) klubams, o 2020 m. rungtyniavo Estijoje, Talino „Levadia“ klube.
Grįžęs į Serbiją atstovavo OFK Bačka, Javor-Matis klubams.
FK Riteriai
2022 m. rugsėjo 7 d. rungtynėse prieš FK Panevėžys pačioje rungtynių pabaigoje pelnė įvartį ir Riteriai nugalėjo panevėžiečius.