cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Didžioji šeicho Zaido mečetė
Kompleksas užima 22 412 m² plotą. Statyboms sunaudota 33 000 tonų plieno ir 250 000 m³ betono. Įleista 6500 pamatų polių. Mečetės minaretai į dangų stiebiasi per 107 m į viršų, o pats pastatas turi 1 048 kolonas. Mečetei priklauso 82 kupolai. Pagrindinis kupolas yra 85 m aukščio ir 32,8 m skersmens. Mečetėje vienu metu gali melstis maždaug 41 000 maldininkų, pagrindinėje maldų salėje telpa apie 7 000 maldininkų. Pastato kaina – apie 545 mln. JAV dolerių.
Gintama
Jump Festa
„Sunrise“ sukūrė du animacinius „Gintama“ filmus, parodytus „Jump Festa“ anime turo metu 2005 ir 2008 m. Į pirmą (filmo pavadinimas sutampa su komikso pavadinimu) įeina įvairios istorijos, skirtos pristatyti serialo veikėjus. Antrasis animacinis filmas, pavadintas Širojaša Kotan (jap., 白夜叉降誕 Shiroyasha Kotan), iš pradžių vyksta karo tarp ateivių ir samurajų metu, vėliau paaiškėjant, jog tai nėra tikrovė. 2009 m. rugsėjo 30 d. Aniplex išleido DVD pavadinimu „Gintama Jump Anime Tour 2008 & 2005“. Šiame yra ne tik 2005 ir 2008 m. specialieji animaciniai filmai, bet ir jų įgarsinimas. Specialusis anime DVD išleistas kartu su ribotu 58-ojo mangos tomo leidimu 2015 m. balandžio 3 d. Ketvirtasis specialusis leidinys buvo išleistas 2015 m.
Gintama
2008 m. lapkritį TV Tokyo ir vaizdo įrašų transliavimo platforma Crunchyroll susitarė, jog pastaroji serialus su angliškais subtitrais transliuos nemokamai praėjus savaitei po jų pasirodymo Japonijos televizijos ekranuose. Platformą prenumeruojantys naudotojai gali žiūrėti naujas serijas praėjus valandai po jų pasirodymo Japonijoje. Ši platforma transliuoja ne tik kiekvieną savaitę išleidžiamas, bet ir senąsias „Gintama“ anime serijas. Anime licencijuota Šiaurės Amerikoje įsikūrusios „Sentai Filmworks“ ir platinama „Section23 Films“. 2010 m. balandžio 27 d. DVD formatu išleista pirmoji „Gintama“ trylikos epizodų kolekcija su angliškais subtitrais. Angliškus subtitrus turinčių serijų buvo išleista tik keturiasdešimt devynios. Tačiau, netrukus po „Gintama“ filmo licencijavimo, „Sentai Filmworks“ paskelbė, kad, priklausomai nuo šio populiarumo, bus svarstoma galimybė transliuoti daugiau „Gintama“ anime serijų Šiaurės Amerikoje (galimai dubliuotų anglų kalba). Anime versija su subtitrais pradėta rodyti „Shorts HD“ platformoje 2015 m. liepos 12 d. 2016 m. liepos 1 d. Crunchyroll paskelbė, jog „Gintama“ bus iš naujo transliuojama Blu-ray ir DVD formatais bei dubliuojama anglų kalba.
Vaidybiniai
2016 m. birželį „Shueisha“ paskelbė, kad pagal anime bus sukurtas vaidybinis filmas. Jo premjera įvyko 2017 m. liepos 14 d. Yūichi Fukuda buvo atsakingas už filmo režisavimą bei scenarijų. Filme Gintoki Sakata vaidina Shun Oguri, Kaguros vaidmenį atlieka Kanna Hashimoto, o Masaki Suda vaidina Šinpachi Šimura. Filme rodoma ištrauka iš Benizakura epizodo, kur Kotaro Katsurą užpuola armijos Kiheitai narys, o Gintoki pradeda jo ieškoti. 2017 m. lapkritį Shun Oguri ir režisierius Yuichi Fukuda paskelbė apie filmo tęsinio kūrimą, planuojamą išleisti 2018 m. vasarą 2018 m. balandžio mėn. buvo paskelbta, jog Shun Oguri, Kanna Hashimoto ir Masaki Suda atitinkamai atliks Gintokio, Kaguros ir Šinpači vaidmenis. Filmui taip pat buvo suteiktas laikinas pavadinimas „Gintama 2“, kuris galiausiai buvo pavadintas „Gintama 2: Okite wa Yaburu tame ni koso Aru“. (liet. „Gintama 2: taisyklės sukurtos tam, kad būtų laužomos“). Filmo premjera įvyko 2018 m. rugpjūčio 17 d., surenkant 280 milijonų jenų dienos bėgyje. Vos per 7 dienas buvo parduota milijonas šio filmo bilietų.
Teltonika
Parama savivaldybėms
„Teltonika“ skyrė finansinę paramą Prienų, Molėtų ir Vilkaviškio rajonų savivaldybėms, kad jos galėtų įsigyti apsauginių priemonių gydytojams ir ligoniams COVID-19 pandemijos metu. Iš viso buvo paaukota 150 tūkstančių eurų.
Parama bažnyčioms
„Teltonikos“ įmonių grupės įkūrėjas ir prezidentas Arvydas Paukštys 2019 metais buvo pripažintas pirmuoju Lietuvos nacionaliniu mecenatu. Toks statutas jam buvo suteiktas už 1 mln. Eur paramą 2013 metais sudegusios Balbieriškio Švč. M. Marijos Rožančinės bažnyčios atstatymui. A. Paukščio kandidatūrą pateikė Vilkaviškio vyskupija ir Prienų rajono meras Alvydas Vaicekauskas, atrinko Mecenavimo taryba.
Kapitelis
thumb|Kapitelis Kroatijos nacionalinio teatro rūmuose [[Zagrebas|Zagrebe, XIX a. pab., neoklasicizmas]] Kapitelis ( – galvutė) – kolonos, pilioriaus arba piliastro viršutinė dalis, remianti arką arba antablementą; vienas iš skiriamųjų antikinių architektūrinių orderių požymių. Kapiteliu perduodama antablemento (arba arkos) apkrova kolonos liemeniui bei sukuriamas šių dviejų architektūrinių elementų estetinis ryšys. Dauguma kapitelių gausiai dekoruojami skulptūriniais, kartais tapytais ornamentais.
Teltonika
Parama bažnyčioms
Arvydas Paukštys taip pat finansavo Alvito bažnyčios statybas, kurios iki tol tęsėsi 14 metų, paaukodamas apie 2 mln. eurų.
Kapitelis
Istorija
Naudotas įvairių laikų ir stilių architektūroje. Senovės Egipte vyravo stilizuotų lotoso, papiruso ir palmės žiedo arba pumpuro pavidalo kapiteliai, vartotos ir kitų vandens augalų formos, antropomorfiniai (deivės Hator kapitelis) bei simboliniai motyvai (skarabėjai, saulė, maitvanagiai). Kai kurie kapiteliai buvo išdažyti ryškiomis spalvomis. Mesopotamijoje vyravo geometrinių formų, Persijoje – zoomorfinių būtybių (dažniausiai jaučių, rečiau – liūtų, grifonų) pavidalo kapiteliai.
thumb|left|Dorėninis kapitelis [[Partenonas|Partenone, Atėnuose]] Senovės graikų orderinėje architektūroje susiklostė trijų rūšių kapiteliai: dorėninis, jonėninis ir korintinis. Dorėninį kapitelį sudaro kvadratinė plokštė – abakas ir po juo esanti apvali profiliuota plokštė – echinas. Po echinu yra keletas siaurų, briaunuotų juostelių, jungiančiu jį su kolonos liemeniu. Jonėninį kapitelį sudaro horizontaliai sujungtų, išsikišusių voliutų pora, patalpinta tarp abako ir echino. Korintinis kapitelis taurės formos, apsuptas dviem eilėmis akanto lapų su 4 abaką laikančiomis voliutomis kampuose. Romėnai naudojo šiek tiek modifikuotus graikiškuosius kapitelius bei sukūrė du savo: toskaninį (pagal dorėninį) ir kompozitinį (jonėninio ir korintinio kapitelio kombinacija).
Teltonika
Akademijos
Vilniuje ir Kaune veikia „Teltonikos“ įmonių grupės akademijos, kurios siūlo studentams galimybę rinktis iš daugiau nei 10 programų ir įgyti profesinių įgūdžių. Per visą akademijų gyvavimo laiką jas baigė daugiau nei 500 studentų.
Golfas 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
'''Golfas 2024 m. vasaros olimpinėse žaidynėse''' vyks 5-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Varžybos vyks 2024 m. rugpjūčio 1–10 d. Il de Franso regione įkurtame Le Golf National golfo aikštyne.
Teltonika
Vaidoto Žalos rėmimas
„Teltonikos“ įmonių grupė tapo generaliniu lenktynininko Vaidoto Žalos rėmėju 2022 metų Dakaro ralyje. Šiame Dakaro ralyje „Teltonika Racing“ komanda (Vaidotas Žala ir šturmanas Paulo Fiuza) bendroje įskaitoje užėmė 11 vietą.
Apdovanojimai
2007 m. „Teltonika“ apdovanota ūkio ministerijos medaliu „Už nuopelnus verslui“ nominacijos „Smulkiojo ir vidutinio verslo plėtra apskrityse“.
Kapitelis
Istorija
Islamo architektūrai būdingi stalaktitiniai kapiteliai su abstrakčių formų ornamentais, Bizantijos – trapecijos pavidalo kapiteliai, remiantys trapecinio skerspjūvio arkų impostus. Išsikišusių formų ar lotoso motyvais dekoruoti taurės pavidalo kapiteliai naudoti Indijoje, Kinijoje, Japonijoje.
Teltonika
Apdovanojimai
2007 metų lapkričio mėnesį įmonė laimėjo Lietuvos inovacijų centro ir Lietuvos pramonininkų konfederacijos organizuojamą konkursą „Inovacijų prizas“. „Teltonika“ taip pat laimėjo aukso medalį konkurse „Lietuvos metų gaminys” už pristatytą pirmąjį lietuvišką mobilųjį telefoną TEL202.
Kapitelis
Istorija
Romaniniai kapiteliai iš pradžių buvo paprastų geometrinių formų: apačioje pagal kolonos liemenį aptašytas kubas, kuriuo buvo sukuriama perėja nuo briaunuoto skliauto į apvalią koloną. Vėliau vyravo taurės pavidalo kapiteliai su geometrinių, augalinių, gyvūninių, žmogaus figūros motyvų ornamentais. Gotikinėje architektūroje paplito daugiausia paprastų stilizuotų augalinių motyvų (žiedų, pumpurų, lapų) ornamentais dekoruoti kapiteliai.
Renesanso ir vėlesnių laikų architektūroje buvo vartojami savitai interpretuoti antikinių kapitelių variantai.
Teltonika
Apdovanojimai
Tais pačiais metais įmonė antrą kartą pateko į 500 sparčiausiai augusių Europos smulkių ir vidutinių bendrovių sąrašą užimdama 73 vietą.
2012 m. pabaigoje „Teltonika“ buvo pagerbta „Inovatyvios įmonės nominacija“.
Tais pačiais metais „Teltonika“ tapo trečiuoju didžiausiu darbdaviu Lietuvoje pagal CV.lt sudarytą TOP10 darbdavių sąrašą.
2016 m. „CV-Online“ portalas paskelbė 2016 metų TOP darbdavių sąrašą Lietuvoje. „Teltonikai“ atiteko antra vieta.
K.A.V.A. 2018 apdovanojimuose bendrovė laimėjo nominaciją „Plėtra Kaune“. Apdovanojimas buvo skirtas už ypač aukštą įmonės veiklos efektyvumą, konkurencingą darbo užmokestį ir solidžius plėtros planus.
2018 metais „Teltonika“ taip pat pateko tarp geriausių įmonių apdirbamosios pramonės sektoriuje „Sektorių lyderiai 2018“ konkurse.
K.A.V.A 2019 apdovanojimuose „Teltonika“ tapo kategorijos „Plėtra Kaune“ nugalėtoja antrus metus iš eilės.
Įmonė laimėjo 2020 metais tarptautinėje konferencijoje „Pramonė 4.0“ didelių gamybos įmonių kategorijoje.
2020 metais „Teltonika“ pateko tarp stipriausių Lietuvos apdirbamosios pramonės ir energetikos įmonių ir pelnė 4 vietą.
„Teltonikos“ įmonių grupė laimėjo LRT Metų apdovanojimus 2021 kategorijoje Metų verslo lyderystė. Apdovanojimas buvo įteiktas už ambicingus ateities planus, už socialinę atsakomybę šiandien.
Kidulių dvaras
Kidulių dvaras – dvaras Kidulių kaime (Šakių rajonas). Dvaro sodybai, užimančiai apie 25 ha plotą, priklauso daugiau nei dvidešimt pastatų ir pastatų liekanų, parkas. 2013 m. dvaro rūmai restauruoti, juose įsikūrė biblioteka, patalpos pritaikytos vietos bendruomenės veiklai, kultūrai ir turizmui.
Istorija
180px|thumb|left|Kidulių dvaro rūmų veranda 200px|thumb|Kidulių dvaro svirnas 200px|thumb|Svirno pietinio fasado fragmentas Kidulių dvaras rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1583 m. Tuomet jis priklausė Jonui Lenartavičiui, iš kurio jį 1584 m. nusipirko iš Prūsijos atsikėlęs pirklys Krišpinas Kiršenšteinas. 1636 m. dvare jau stovėjo medinė koplyčia. Vienas iš Kiršenšteinų – Jonas Jeronimas Kiršenšteinas – 1695 metais tapo Žemaičių vyskupu ir neretai čia gyveno. Po vyskupo mirties 1708 m. dvaras atiteko Karpiams. Garsiausias iš jų – Žemaičių vyskupas Juozapas Mikalojus Karpis čia gyveno apie dvejus metus ir mirė 1739 m. XVIII a. 6-ame dešimtmetyje dvare gyveno vyskupas Antanas Domininkas Tiškevičius. 1809 m. Ignotas Karpis dvarą paskyrė savo seseriai Marijai Pliaterienei.
Kidulių dvare viešėjo Prūsijos karalius Frydrichas Vilhelmas III, ruošdamasis Tilžėje pasirašyti pralaimėjimo sutartį su Prancūzijos imperatoriumi Napoleonu. Kartais jį aplankydavo prabangiu keltu atplaukiantis Rusijos caras Aleksandras I. 1812 m. birželį pro Kidulius praėjo Napoleono kariuomenė, o 1813 m. pradžioje jau priešinga kryptimi žygiavo caro armijos generolo leitenanto Piotro Vitgenšteino korpusas. Keliolika metų po karo dvaras veikiausiai neturėjo individualaus šeimininko, o nuo 1837 m. ši valda su aplinkiniais kaimais atiteko rusų armijos generolui leitenantui, baronui Ivanui fon Ofenbergui. Naujasis Kidulių dvaro šeimininkas sutvarkė parką, iki amžiaus vidurio gerokai perstatė pagrindinį gyvenamąjį namą, pastatė oficiną ir svarbiausius ūkinius pastatus. 1870 m. jam mirus ūkį perėmė jo sūnus Petras Ofenbergas. 1878 metais dvaro sodyboje (9 statiniuose) gyveno 144 gyventojai. 1884 m. Ofenbergai pastatė alaus daryklą. Turbūt tuomet buvo įrengta ir rūkykla. 1888 m. dvare gyveno 179 žmonės, 1901 m. – 331 žmogus. Dvarui priklausė 2983 margai žemės, iš jų 982 dirbamos ir 610 miško. Stovėjo 6 mediniai ir 8 mūriniai namai. Kitais 1901 m. duomenimis nurodyta, kad dvare yra 11 „kiemų”, kuriuose gyvena 211 žmonių. 1909 m. dvaras turėjo 2369 margus žemės, jame laikė 115 arklių ir 190 stambių gyvulių.
Pirmojo pasaulinio karo metais Kidulių dvare šeimininkavo abiejų kariaujančių pusių kariai. Laimei, dvaras beveik nenukentėjo. 1922 metais iš dvaro, kuriam priklausė net 27 pastatai, išsikėlė paskutinis kilmingas savininkas Otas Ofenbergas. 1923 m. surašant gyventojus dvare aptikti 6 žmonės. Po žemės reformos dvarui buvo palikta 300 ha žemės. 1923 m. dalyje statinių veikė Lorenco alaus darykla. 1929 m. vienas Šveicarijos pilietis dvare įsteigė olandiškų sūrių gamyklą, kuri produkciją siųsdavo į Kauną. Per metus pagamindavo 15000–18000 kg sūrio. Po II pasaulinio karo dvaro rūmuose įsikūrė tarybinio ūkio kontora, kino salė, vėliau veikė ambulatorija ir biblioteka. 2013 m. lapkritį baigta rūmų rekonstrukcija.
Kersnuvka
Kersnuvka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suchovolios valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurės rytus nuo Suchovolios, apie 35 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 58 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Paminklinis akmuo Lietuvos karaliui Mindaugui
Paminklinis akmuo Lietuvos karaliui Mindaugui stovi ant Juozapinės kalno, Vilniaus rajone, apie 2 km į pietvakarius nuo Medininkų, 0,8 km į šiaurės vakarus nuo kelio. Pirmasis paminklas, skirtas atminti karaliui Mindaugui.
Akmuo slūgso Juozapinės geomorfologiniame draustinyje, išsidėsčiusiame Medininkų aukštumoje. Aplinka pritaikyta turistų lankymui: įrengta automobilių stovėjimo aikštelė, mažosios architektūros elementai (informacinės rodyklės, suoliukai, dviračių stovai), išgrįstas akmenimis takas link akmens, pasodintas ąžuolynas.
Akmuo yra nacionalinės reikšmės istorinis ir memorialinis paminklas, įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ).
Istorija
miniatiūra|250px|left|Akmens aplinka, 2016 m. 1989 m. rugsėjo 22 d. išvykos metu į Medininkus, į aukščiausiąją Lietuvoje Juozapinės kalvą, Vytautui Baškiui (g. 1938 m., istorijos klubo „Karaliaus Mindaugo Kolegija“ kūrėjui) kilo idėja viršukalnėje pastatyti paminklinį akmenį karaliui Mindaugui. Surengtame Saulės mūšio pergalės minėjime buvo prisimintas Mindaugas ir nuo šios pergalės iškilusi jo valdžia.
1990 m. gegužės mėn. ant akmens buvo iškalta karūna, karaliaus Mindaugo ženklas ir 1253 m. data (skulpt. Pranas Murauskas). 1990 m. liepos 6 d. surengus karaliaus Mindaugo vainikavimo dienos 737-ųjų metinių minėjimą – atgimė sena ir reikšminga tautos istorijoje šventė. Viršukalnėje plazdėjo vėliavos, sklido „Armonikos” ansamblio atliekami šlovės maršai ir patriotinės dainos.
1990 m. rugsėjo mėnesį Mindaugo akmuo buvo traktoriumi nuverstas, bandyta jį nustumti žemyn. Su melioratorių pagalba paminklas buvo atstatytas. Skubiai organizavus paminklinio akmens atstatymą, 1990 m. spalio 14 d. surengtas karaliaus Mindaugo vardadienio minėjimas.
Id al Adcha
Id al Adcha (, „aukojimo šventė“) arba Kurban bairamas  – musulmonų šventė, kuri pažymi hadžo ceremonijos (t. y. šventos piligrimų kelionės į Kaabą, Meką) pabaigą. Trunka 3 dienas. Prasideda Dhul Hidžos 10-tą dieną (pagal musulmonų kalendorių). Tie, kurie negali atlikti šventosios kelionės, dalyvauja Id al Adcha šventėje savo gyvenamoje vietoje. Šventės dieną musulmonai susirenka didelėse miestų mečetėse šventinei maldai. Po maldų Imamas sako pamokslą apie Abraomo, jo žmonos Hadžros ir jų sūnaus Izmaelio siūlomus aukojimo būdus.
thumb|left|250px|Masinė malda [[Pakistanas|Pakistane, Lahoro mieste, Badšahio mečetėje šventės metu.]]
Po to atliekama kruvinoji auka (aukojama avis, ožka, karvė, kupranugaris). Asmeniui, kuris atlieka aukojimą, yra leidžiama pasiimti tam tikrą dalį paaukoto gyvulio mėsos, o kas lieka, yra padalinama giminėms, draugams, kaimynams ir vargšams. Gyvuliai gali būti aukojami šventės dieną ir dar dvi dienas po to. Milijonai gyvulių yra paskerdžiami šios šventės metu visame pasaulyje. Paskerstų gyvulių odos yra parduodamos, o gautos pajamos atiduodamos labdarai.
Didelė mažytė aš
Didelė mažytė aš – 2010 m. sukurtas filmas, kuriame pagrindinį vaidmenį atlieka Sophie Marceau.
Turinys
Margareta – sėkmingą karjerą padariusi moteris, dirbanti atsakingose pareigose didelėje kompanijoje ir sudaranti milijonų vertės kontraktus. Jos dienotvarkė suplanuota minučių tikslumu keletą mėnesių į priekį ir net su savo vaikinu iš Anglijos Malkolmu ji gali sau leisti praleisti mažai laiko.
Toks gyvenimas ją visiškai tenkina, tačiau kartą ją aplanko pagyvenęs notaras Merinjakas, kuris perduoda Margaretai laišką, kurį ji pati parašė sau, būdama 7-erių, norėdama priminti sau ateityje, kuo ji norėjo būti. Pamažu Margaretai grįžta prisiminimai apie vaikystę, savo svajones, apie viską, ką ji vėliau pasistengė užmiršti vardan karjeros...
Ulinzi Stars FC
Istorija
Klubas buvo suformuotas 1995 m. Ekipa žaidė aukščiausioje Kenijos lygoje. Yra tapę Premjer lygos čempionais.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Afrahos stadione, kuris talpina 8,2 tūkst. žiūrovų.
Hansi Kürsch
Hans Jürgen Kürsch (g. 1966 m. rugpjūčio 10 d.) – Vokietijos muzikantas, geriausiai žinomas kaip progresyviojo power metalo muzikos grupės Blind Guardian vokalistas ir buvęs bosistas. Kartu su gitaristu André Olbrich, jis taip pat yra pagrindinis grupės dainų kūrėjas.
Kita veikla
Hansi Kürsch buvo vienas iš kviestinių vokalistų Ayreon albume 01011001 (2008).
Le Golf National
Le Golf National – profesionalus golfo aikštynas Prancūzijoje, Il de Franso regione netoli Paryžiaus. Aikštynas atidarytas 1990 m., jį suprojektavo Hubert Chesneau ir Robert Von Hagge.
Aikštynas pritaikytas 80 000 žiūrovų. Pagrindinė aikštyno 18 duobučių trasa vadinama Albatros, kurios ilgis siekia 6 703 m.
Šiame aikštyne kasmet vyksta European Tour turnyras Open de France. 2018 m. čia vyko Ryder taurės varžybos.
2024 m. rugpjūtį čia vyks 2024 m. vasaros olimpinių žaidynių golfo varžybos.
Lyties disforija
Kai kurie tyrėjai ir translyčiai asmenys palaiko siekį disforiją deklasifikuoti, nes mano, kad ši diagnozė palaiko dvinarės lyties – vyro ir moters – modelį. Tačiau nustojus klasifikuoti lyties disforiją kaip medicininį sutrikimą, hormonų terapija bei kitos su lyties keitimu susijusios procedūros būtų laikomos nebūtinomis kosmetinėmis paslaugomis, kurių išlaidos nebūtų padengtos.
Požymiai ir simptomai
Nepasitenkinimas, kylantis dėl jaučiamo neatitikimo tarp asmens socialinės ir biologinės lyties, yra pagrindinis lyties disforijos simptomas. Lyties disforija gali pasireikšti ir vaikystėje, ir vėlesniame amžiaus tarpsnyje. Kai kuriais atvejais tam tikri lyties disforijos simptomai kurį laiką išnyksta: asmuo gali iki galo nesuvokti savo problemos priežasties, save laikyti homoseksualiu. Nors vėlyvoji lyties disforija įprastai pasižymi simptomų nebuvimu ankstyvoje vaikystėje, kai kurie tikina, slapta norėję būti priešingos lyties atstovais. Asmenys, kenčiantys nuo vėlyvos ir ankstyvos lyties disforijos, dažnai jaučia seksualinį potraukį skirtingai lyčiai. Vėlyvąsias translytes, kurios gimė būdamos vyrais, įprastai traukia moterys, o ankstyvąsias – vyrai. Ši tendencija pastebima ir su translyčiais, kurie gimė būdami moterimis: vėlyvuosius traukia vyrai, o ankstyvuosius – moterys.
Vaikai, kenčiantys nuo lyties disforijos, dažnai nori žaisti įprastai priešingai lyčiai priskirtinais žaislais ar užsiimti jai kita būdinga veikla; jaučia diskomfortą dėl savo lytinių organų; teikia pirmenybę žaidimams su priešinga lytimi. Kai kurie vaikai dėl bendraamžių pašaipų išgyvena socialinę atstumtį, nerimą, vienatvę bei depresiją. Tuo tarpu paaugliai ir suaugusieji, kurie rodo norą būti laikomi priešingos atstovais, susiduria su padidėjusia streso, izoliacijos, nerimo, depresijos, menkos savivertės bei noro nusižudyti rizika. Translyčiams asmenims taip pat būdingi valgymo sutrikimai bei žalingi įpročiai.
Diagnozė
Pagal Amerikos psichiatrijos asociaciją, lyties disforija diagnozuojama tik paaugliams bei suaugusiems, kurie pasižymi ne mažiau nei dviem žemiau išvardytais kriterijais, kurių trukmė ne trumpesnė nei šeši mėnesiai:
Teigiamai diagnozei taip pat būtinas kliniškai ryškus nepasitenkinimas.
Kizelas
Kizelas  – miestas Rusijoje, Permės krašte, 244 km į šiaurės rytus nuo Permės, prie Kizelo upės. Turi krašto svarbos miesto statusą. Geležinkelio stotis, praeina Čusovojaus–Bereznikų plentas.
Rumpler B.I
Rumpler B.I (gamyklinis indeksas „4A“) – Pirmojo pasaulinio karo metu Vokietijos imperijos įmonės „Rumpler Fluzeugwerke“ sukurtas neginkluotas (Idflieg „B“ klasės) karinis žvalgybinis lėktuvas, naudotas Vokietijos ir keleto kitų šalių karinėse oro pajėgose.
FC Machida Zelvia
„Machida Zelvia“ – Japonijos futbolo klubas iš Mačidos miesto, esančio Tokijo megapolyje.
Rumpler B.I
Konstrukcija ir gamyba
„Rumpler B.I“ buvo tradicinės konstrukcijos medinis, drobe dengtas biplanas su dvejomis poromis spyrių paremtais nevienodo tarpatramio sparnais ir fiksuota važiuokle. Iš piloto ir stebėtojo sudarytos įgulos darbo vietos buvo įrengtos dvejose atskirose atvirose kabinose. Orlaivio viršutinio sparno forma šiek tiek kartojo tuo metu „Rumpler“ gaminto „Etrich Taube“ monoplano sparno formą.
FC Machida Zelvia
Istorija
Klubo ištakos siekia 1989 m., bet didelių laimėjimų neiškovojo.
Nuo 2016 m. rungtyniavo J2 lygoje.
Sezonai
Šaltiniai:
Rumpler B.I
Techniniai duomenys
Bendrieji duomenys
FC Machida Zelvia
Sudėtis
Atnaujinta; 2019 m. rugsėjo 7 d.
Rumpler B.I
Techniniai duomenys
Skrydžio duomenys
Kopciuvka
Kopciuvka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suchovolios valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į rytus nuo Suchovolios, apie 25 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 51 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Karo šunys (2016 filmas)
Karo šunys – 2016 m. JAV sukurtas filmas, paremtas žurnale „Rolling Stone“ išspausdintu straipsniu „Arms and the Dudes“.
Turinys
Deividas Pakouzas gyvena ramų šeimos gyvenimą, kol vieną dieną sutinka savo bendramokslį Efraimą. Nors jiedu nebuvo dideli draugai, Efraimas pasiūlo jam prisidėti prie jo verslo. Kadangi senas pažįstamas akivaizdžiai turi daug pinigų, Deividas susivilioja pasiūlymu. Efraimas tarpininkauja valstybei įsigijant ginklus, kuomet užsakymai nėra dideli ir nedomina didžiųjų tiekėjų. Po kelių sėkmingų sandėrių Deivido gyvenimas apsiverčia aukštyn kojomis, atsiranda daug pinigų, tačiau kartą bičiuliams pavyksta laimėti daugiamilijoninį kontraktą tiekti ginklus į Iraką. Nors Efraimas tikina, kad tai nebus sudėtinga, tačiau dėl Italijos taikomo prekybos ginklais aprobojimo jie negali pateikti krovinio tiesiogiai. Ginklai atsiduria Jordanijoje ir Efraimas su Deividu vyksta ten, kad asmeniškai kontrabanda juos pristatytų.
Pavykęs sandėris užtikrina jiems didžiules pajamas, tačiau netrukus Efraimas praneša apie dar vieną, 300 milijonų dolerių vertės kontraktą. Ginklus reikia iš Albanijos pristatyti į Afganistaną, tačiau šį kartą jie susiduria su dar didesnėmis problemomis ir Deividas supranta, kad Efraimas ketina juo atsikratyti, susižerdamas sau gautą avansą, o jam suversdamas visą atsakomybę...
Unapologetic
Unapologetic – septintasis studijinis Barbadoso kilmės atlikėjos Rihanna albumas, išleistas 2012 m. lapkričio 19 d. Albumas savo skambesiu primena atlikėjos ankstesniuosius albumus „Talk That Talk“ bei „Rated R“ – pagrindą sudaro pop ir R&B, tačiau nemažai dubstep, hiphopo, EDM ir regio elementų.
„Unapologetic“ suslaukė skirtingų kritikų įvertinimų. Vieni gyrė jį dėl įdomios muzikos, tačiau kiti peikė dainų žodžius bei skubotą darbą. Nepaisant to, albumas debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju Rihanna albumu, pasiekusiu pirmąją vietą JAV. Taip pat albumas laimėjo „Grammy“ apdovanojimą už geriausią urban muzikos albumą. Singlas „Diamonds“ pasiekė pirmją vietą Jungtinėje Karalystėje ir JAV, tapdamas dvyliktuoju atlikėjos singlu, pasiekusiu pirmąją vietą.
Dzeldos piliakalnis
Dzeldos piliakalnis – piliakalnis Latvijoje, Kurše, Kuldygos savivaldybės teritorijoje, Nykracės valsčiuje, 1 km į pietus nuo Dzeldos prie buvusio Pilskalnių kaimo. Pasiekiamas keliu link Nykracės.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Škervelio intako Dzeldos upės dešiniajame krante. Iš šiaurės ir rytų piliakalnį supa Dzelda, iš pietų Krasuvalko upelis, iš vakarų saugojo pelkės. Saugomas valstybės, VKPAI Nr. 1243.
Žagarės sinagogos
Žagarės sinagogos – buvę judėjų maldos namai, išlikę Žagarės mieste. Šiuo metu mieste yra išlikę trys buvusių sinagogų pastatai – viena Senojoje Žagarėje (Trumpoji g. 31) ir dvi Naujoje Žagarėje (P. Avižonio g. 5a ir 7a, buvusi Pirties gatvė).
Antroji žmona (filmas)
Turinys
Šeštojo dešimtmečio Italija. Ana, vieniša motina, auginanti mažametę dukterį Santiną, išteka už vyresnio sunkvežimio vairuotojo Fosko, turinčio 16-metį sūnų Livijų. Mokykloje besimokantis vaikinas netrunka įsimylėti savo pamotės, nekreipdamas dėmesio į aplink besisukančią bendraamžes.
Žagarės sinagogos
Istorija
thumb|left|Senosios Žagarės žydų sinagogos ~[[1920 m. (nuotraukoje – kairėje pusėje tolesniame plane)]]
Antroji žmona (filmas)
Turinys
Po kurio laiko Fosko suimamas, apkaltinus jį su draugais plėšiant apleistus kapus. Tėvui atsidūrus kalėjime, tarp Livijo ir Anos užsimezga laimingos pabaigos negalintis turėti romanas, apie kurį jis sužino atsidūręs laisvėje. Filmo pabaigoje, praėjus keliolikai metų, Livijus veda Santiną...
Ināra Mūrniece
Inara Mūrniecė (g. 1970 m. gruodžio 30 d. Rygoje) – Latvijos politikė, žurnalistė, gynybos ministrė (nuo 2022 m.), buvusi Saeimos pirmininkė.
Žagarės sinagogos
Istorija
Naujojoje Žagarėje esantys sinagogų pastatai buvo pastatyti XIX a. 1-ojoje pusėje, prie pat senosios turgaus aikštės. Dvi mūrinės sinagogos sudarė kompleksą: didesnė ir gražesnė buvo vasarinė (P. Avižonio 7a), mažesnė, bet su įrengta šildymo sistema naudota šaltuoju metų laikotarpiu (P. Avižonio 5a).
Ināra Mūrniece
Biografija
I. Mūrniecė studijavo Aukštojoje ekonomikos ir kultūros mokykloje, kur 2007 m. įgijo vertėjo specialybę. 2009 m. baigė Latvijos universiteto Šiuolaikinių kalbų fakultetą. Iki 2011 m. – žurnalistė laikraščio „Latvijas Avīze“ redakcijoje.
Gypsy
„Gypsy“ – amerikiečių atlikėjos Lady Gaga daina iš trečiojo studijinio albumo „Artpop“ (2013). Dainos „Gypsy“ išleista tą pačią dieną, kaip ir pats albumas – 2013 m. lapkričio 11 d. Dainą parašė Lady Gaga, RedOne, Hugo Leclercq ir Paul „DJ White Shadow“ Blair.
Žagarės sinagogos
Istorija
Sovietmečiu abi sinagogos perstatytos, pakeistas jų išplanavimas, visiškai sunaikintas interjeras. Labiausiai nukentėjo vasarinė sinagoga, rekonstrukcijos metu nugriautas antrasis jos aukštas, perdarytas fasadas. Pakeistos ir abiejų sinagogų funkcijos: žieminėje įrengta iki šiol veikia sporto salė ir amatininkų dirbtuvės, o vasarinėje įsikūrusi Žagarės priešgaisrinės saugos tarnyba.
Ināra Mūrniece
Biografija
2011 m., kaip Nacionalinio susivienijimo atstovė, pirmąsyk išrinkta į Saeimą, į šalies parlamentą išrinkta ir 2014, 2018 bei 2022 m. 2011–2014 m. pirmininkavo Saeimos Žmogaus teisių ir visuomenės reikalų komitetui. 2014 m. lapkričio 4 d. išrinkta Saeimos pirmininke, į šias pareigas perrinkta 2018 m.
Gypsy
Kompozicija
„Gypsy“ yra Europop ir electropop žanrų daina. Taip pat yra klasikinio roko ir house muzikos žanrų motyvų. Adam Markovitz ir „Entertainment Weekly“ sakė, kad „Gypsy“ yra labai „kabinanti“ daina. „Rolling Stone“ dainą aprašė, kaip aštuoniasdešimtųjų metų himną.
Ināra Mūrniece
Biografija
Nuo 2022 m. gruodžio 14 d. Latvijos gynybos ministrė.
Gypsy
Prdavimai
Markovitz teigia, kad ši daina yra geriausia albume.
Pietų Korėjoje daina debiutavo 35 vietoje, pardavus 4768 skaitmeninių kopijų.
Johnny Leoni
(g. 1984 m. birželio 30 d.) – buvęs Šveicarijos futbolininkas, rungtyniavęs Šveicarijos rinktinėje.
Karjera
Karjerą pradėjo Sion, o vėliau rungtyniavo Zürich.
Išbandė save užsienyje: Omonia (Kipras), Neftçi (Azerbaidžanas), Marítimo Madeira (Portugalija), AC Nagano Parceiro (Japonija).
Rinktinė
Nacionalinėje komandoje žaidė 2011 m.
Izraelio futbolo varžybos 2012–2013 m.
Izraelio futbolo varžybos 2012–2013 m.
Turnyrinė lentelė po 26 turų
Legenda:
Stipriųjų grupė
Silpnųjų grupė
Dėl čempionų vardo
Legenda:
Pateko į UEFA Europa League 2013-2014
Pirmenybių lyderystė turas po turo
Antrame etape (atkrintamosiose) nė vienai komandai nepavyko pasivyti Tel Avivo „Makabio“, kuris nuo 15–ojo turo neužleido lyderių pozicijos.
Kova dėl išlikimo
Legenda:
Iškrito į Liga Leumit 2013-2014
Pateko į UEFA Europa League 2013-2014
Finalo rungtynės
Hapoel Ramat Gan nugalėjo tik po pratęsimo ir baudinių serijos bei iškovojo šalies futbolo taurę. -
Pusfinalio rungtynės
Hapoel Ironi Kiryat Shmona pateko į finalą.
Jostein Gaarder
Justeinas Gorderis (Jostein Gaarder, g. 1952 m. rugpjūčio 8 d. Osle, Norvegijoje) – norvegų rašytojas ir socialinis aktyvistas. Žinomiausias kūrinys – „Sofijos pasaulis“. Tai romanas apie filosofijos istoriją, išverstas daugiau nei į 60 pasaulio kalbų. Justeinas Gorderis dažniausiai rašo iš vaiko arba paauglio pozicijų.
Biografija
Gorderis gimė Osle. Motina buvo mokytoja ir vaikiškų knygų autorė, tėvas – mokyklos direktorius. 1974 m. rašytojas vedė Siri Dannevig, po penkerių metų su žmona persikėlė gyventi į Bergeną. Studijavo Oslo universitete skandinavų kalbas ir teologiją.
Kživa (Sokulkos apskritis)
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Jostein Gaarder
Biografija
1997 m. su žmona įsteigė vadinamąjį Sofijos apdovanojimą, kuris buvo teiktas iki 2013 m. už ekologijos sklaidą.
Justeinas Gorderis parašė beveik 20 knygų, iš jų kelios išverstos į lietuvių kalbą: „Sofijos pasaulis“ (Sofies verden, vert. Eglė Išganaitytė, 1995), „Ei! Ar čia kas nors yra?“ (Hallo? Er det noen her?, vert. Eglė Išganaitytė, 1996), „Maja“ (Maya, vert. Leonas Petravičius, 2002), „Mergaitė su apelsinais“ (Appelsinpiken, vert. Leonas Petravičius, 2006), „Cirko direktoriaus duktė“ (Sirkusdirektørens datter, vert. Eglė Išganaitytė, 2007), „Kortų paslaptis“ (Kabalmysteriet, vert. Eglė Išganaitytė, 2012), „Kalėdų paslaptis“ (Julemysteriet, vert. Justė Nepaitė, 2014).
2010 m. rašytojas lankėsi Lietuvoje.
Jonas Juodišius
Jonas Juodišius:
Zetos lyguma
Zetos lyguma – derlinga žemuma Juodkalnijoje, besitęsianti nuo Podgoricos į pietus iki Skadaro ežero. Tai didžiausia Juodkalnijos lyguma. Jos vidutinis aukštis yra 40 m virš jūros lygio.
Zertos lyguma yra viena tankiausiai gyvenamų Juodkalnijos dalių. Didžiausia gyvenvietė yra Golubovcai  – Golubovcų miesto opštinos, užimančios didelę lygumos dalį, sostinė. Lygumoje yra Plantažės vynuogynai, kuriuose gaminami elitiniai Juodkalnijos vynai. Lyguma puikiai tinka Viduržemio jūros regiono vaisiams ir daržovėms auginti.
Zeto lygumoje yra Podgoricos oro uostas ir Podgoricos aliuminio gamykla, kuri laikoma didžiausiu teršalų šaltiniu lygumoje.
Pavadinimas
Pavadinimas kilęs iš senos šaknies, reiškiančios 'derlius; grūdai', Dabar šias prasmes perduoda žodžiai žetva ir žito.
Per Zetos lygumą neteka Zetos upė. Palei Zetos upė yra Bjelopavličių lyguma.
Domas Jankevičius
Domas Jankevičius (g. 2006 m. rugsėjo 14 d.) – Lietuvos futbolininkas, saugas. Atstovauja „Džiugo“ klubui.
Džiugas
Nuo 2018 m. rungtyniavo FC Džiugas jaunimo ekipose. Atstovavo Džiugas B komandai.
2022 m. birželio 22 d. debiutavo FC Džiugas pagrindinėje ekipoje, A lygos rungtynėse prieš FK Žalgiris.
2022 m. rugsėjo 7 d. rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris pelnė įvartį, tačiau žemaičiai pralaimėjo rezultatu 1:5. Tuo metu futbolininkui buvo penkiolika metų (savaitė iki šešioliktojo gimtadienio). Tapo vienu jauniausių futbolininkų, kada nors pelniusių įvartį A lygos rungtynėse.
2023 m. gegužės 9 d. pasižymėjo įvarčiu LFF taurės turnyro antrojo turo rungtynėse prieš „Šilutės“ klubą. Po žaidėjo tikslaus smūgio rezultatas tapo 5:0, kuris nebepakito iki rungtynių pabaigos. Mačas baigėsi triuškinančia „Džiugo“ klubas pergale rezultatu 5:0.
2023 m. gegužės 30 d. pasižymėjo įvarčiu LFF taurės turnyro trečiojo etapo rungtynėse prieš „Vilties“ klubą. Po žaidėjo tikslaus smūgio rezultatas tapo 6:1 ir nebepakito iki rungtynių pabaigos.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Besart Abdurahimi
Besartas Abdurahimis (g. 1990 m. liepos 31 d.) – Makedonijos futbolininkas, rungtyniavęs Makedonijos rinktinėje.
Karjera
Karjeros pradžioje atstovavo Zagreb. Vėliau išvyko į Izraelį ir žaidė Hapoel Tel Aviv, belgų Lokeren, kazachų Astana ir japonų Cerezo Osaka.
Persikėlė į Makedoniją ir atstovavo Shkëndija, o vėliau perėjo į albanų Partizani Tirana, rumunų Hermannstadt ir slovėnų Bravo.
Rinktinė
Nacionalinei rinktinei atstovavo 2014–2015 m.
Laudanščizna
Laudanščizna – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suchovolios valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į šiaurės rytus nuo Suchovolios, apie 33 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 56 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Trumano šou
Trumano šou  – 1998 m. amerikiečių psichologinė komedija-drama, režisuota Peter Weir, prodiusuota Scott Rudin, Andrew Niccol, Edward S. Feldman ir Adam Schroeder, scenarijaus autorius – Andrew Niccol. Filme pagrindinį vaidmenį atlieka Jim Carrey, vaidinantis Trumeną Burbanką, žmogų, užaugusį ir gyvenantį įprastą gyvenimą, kuris, jam nežinant, vyksta didelėje filmavimo aikštelėje, apgyvendintoje televizijos laidos apie jį aktorių.
Siužetas
„Trumano šou“ – realybės šou, kuris filmuojamas 24 valandas per parą, 7 dienas per savaitę tūkstančiais paslėptų kamerų ir transliuojamas viso pasaulio auditorijai. Kristofas, laidos kūrėjas ir vykdomasis prodiuseris, siekia užfiksuoti autentiškas Trumeno emocijas ir suteikti žiūrovams visą informaciją apie šį žmogų. Kadangi Trumenas buvo pasirinktas nuo gimimo po nepageidaujamo nėštumo, Kristofas teigia, kad Trumaną įsivaikino ne tik šou, bet ir „pasaulis“. Trumeno gimtasis miestas Seahaven Island yra ištisa didžiuliame kupole pastatyta scenografija, kurioje gyvena įgulos nariai ir aktoriai, pabrėžiantys produktų reklamą, iš kurios šou gauna pajamas. Sudėtinga scenografija leidžia Kristofui kontroliuoti beveik kiekvieną Trumeno gyvenimo aspektą, įskaitant orą.
Kad Trumenas nesuprastų, jog jį supantis pasaulis netikras, Kristofas sukuria scenarijus, kurie atbaido Trumeną nuo troškimo tyrinėti, pavyzdžiui, jo tėvo mirtis per audrą jūroje, kad įskiepytų akvafobiją, taip pat nuolat transliuoja ir spausdina pranešimus apie kelionių pavojus ir privalumus likti namuose. Tačiau Kristofas negali numatyti visų Trumeno veiksmų. Studijų metais Trumenas ketino įsimylėti ir vesti bendrakursę Merilę, bet įsimylėjo Silviją. Nors Silvija buvo greitai pašalinta iš spektaklio, Trumenui dar nespėjus atskleisti jo esmės, jis slapta svajoja apie gyvenimą su Silvija. Šiuo tikslu jis siekia nukeliauti į Fidžį, kur, kaip jam buvo pasakyta, persikėlė Silvijos šeima. Realiame pasaulyje Silvija dalyvauja kampanijoje „Išlaisvink Trumeną“, kuri kovoja už Trumeno paleidimą iš programos.
Porkunis (ežeras)
Porkunis  – ežeras šiaurės Estijoje, Pandiverės aukštumoje, Vakarų Viru apskrityje, šalia Porkunio gyvenvietės. Ilgis 2 km, plotis iki 0,43 km. Pro šį ežerą teka Valgejegio upė.
Leščanai (Suchovolos valsčius)
Leščanai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suchovolios valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Kišiniovo pogromas
Kišiniovo pogromas – prieš žydus nukreiptos riaušės, įvykusios 1903 m. balandžio 19–21 d. Kišiniove, tuometinėje Rusijos imperijoje. Antrasis pogromas mieste kilo 1905 m. spalį. Per 1903 m. pogromą, prasidėjusį Velykų dieną, žuvo 49 žydai, 92 buvo sunkiai sužeisti, išprievartautos kelios žydų moterys, daugiau kaip 500 buvo lengvai sužeisti, apgadinta 1 500 namų. Amerikos žydai ėmė organizuoti plataus masto finansinę pagalbą ir padėjo emigruoti. Šis incidentas atkreipė viso pasaulio dėmesį į žydų persekiojimą Rusijoje ir paskatino Teodorą Herclį pasiūlyti Ugandos programą kaip laikiną prieglobstį žydams.
Istorija
miniatiūra|Penkios aukos
Populiariausiame Kišiniovo laikraštyje, rusų kalba leidžiamame antisemitiniame dienraštyje „Бессарабец“, kurį leido Pavelas Kruševanas, nuolat buvo spausdinami straipsniai su tokiomis antraštėmis kaip „Mirtis žydams!“ ir „Kryžiaus žygis prieš nekenčiamą rasę!“. Kai Dubesario mieste, maždaug už 40 km į šiaurę nuo Kišiniovo, buvo rastas nužudytas ukrainiečių berniukas Michailas Rybačenka, o mergaitė, kuri nusižudė apsinuodijusi, buvo pripažinta mirusia žydų ligoninėje, laikraštis „Бессарабец“ apkaltino žydų bendruomenę nužudžius abu vaikus tam, kad panaudotų jų kraują ruošiant macus Pesachui. Panašų šmeižtą paskelbė ir kitas laikraštis „Свет“. Šie kaltinimai išprovokavo pogromą.
Per dvi riaušių dienas žuvo 47 (kai kuriais duomenimis, 49) žydai, 92 buvo sunkiai sužeisti, 500 – lengvai sužeisti, sugriauta 700 namų ir apiplėšta 600 parduotuvių. „The Times“ paskelbė suklastotą vidaus reikalų ministro Viačeslavo fon Plehvės depešą Besarabijos gubernatoriui, kurioje neva duodamas įsakymas nestabdyti riaušininkų. Yra įrodymų, kad priešingai nei atsakingesnės Dubesario valdžios institucijos, kurios ėmėsi veiksmų, kad užkirstų kelią pogromui, Kišiniovo pareigūnai veikė aplaidžiai, nekreipdami dėmesio į artėjantį pogromą.
miniatiūra|Sugadintų [[Tora|Toros ritinių laidojimas po Kišiniovo pogromo]] Balandžio 28 d. laikraštis „The New York Times“ perspausdino iš Rusijos slapta atgabentą „Yiddish Daily News“ pranešimą: "Miniai vadovavo kunigai, o bendras šauksmas „Žudykime žydus“ nuskambėjo visame mieste. Žydai užklupti jiems netikėtai ir išžudyti kaip avys. Žuvo 120 žmonių, sužeista apie 500. Šių žudynių siaubo scenų neįmanoma aprašyti. Įsiutusi ir kraujo ištroškusi minia tiesiog suplėšė kūdikius. Vietos policija nesistengė sustabdyti teroro siautėjimo. Į saulėlydį gatvės buvo užverstos lavonais ir sužeistaisiais. Tie, kuriems pavyko išvengti teroro, išsigandę pabėgo, ir dabar mieste beveik nėra žydų."
1903 m. Kišiniovo pogromas patraukė tarptautinės visuomenės dėmesį ir buvo paminėtas Ruzvelto Monro doktrinos papildyme kaip žmogaus teisių pažeidimo pavyzdys, pateisinantis Jungtinių Valstijų politiką Lotynų Amerikoje.
Rusijos atsakas
1903 m. gegužės 18 d. interviu Rusijos ambasadorius Jungtinėse Valstijose grafas Arthur Cassini 1903 m. pogromą apibūdino kaip sunkiai finansiškai besiverčiančių valstiečių reakciją į žydų kreditorius: "Žydų padėtis Rusijoje yra tokia: Tai yra valstietis prieš skolintoją, o ne rusai prieš žydus. Rusijoje nėra jokio nusistatymo prieš žydus dėl religijos. Kaip jau sakiau, žydas žlugdo valstiečius, todėl konfliktai kyla tada, kai pastarieji netenka viso savo žemiškojo turto ir neturi iš ko gyventi. Rusijoje yra daug gerų žydų, ir jie yra gerbiami. Rusijoje vertinamas žydų genijus ir pagerbiamas žydų menininkas. Žydai taip pat veikia Rusijos finansų pasaulyje. Rusijos vyriausybė žydus gina taip pat, kaip ir kitus savo piliečius, o kilus riaušėms ir užpuolus žydus, pareigūnai nedelsdami imasi priemonių sulaikyti riaušes sukėlusius asmenis ir juos griežtai nubaudžia."
Pasekmės
dešinėje|miniatiūra|200x200px|Kišiniove pastatytas paminklas pogromo aukoms atminti Dėl dalyvavimo pogrome du vyrai buvo nuteisti kalėti atitinkamai septynerius ir penkerius metus, o dar dvidešimt du – vienerius arba dvejus metus.
Šiuolaikiniame Kišiniove yra paminklas 1903 m. pogromui atminti.
Povandeninių laivų tenderis
thumb|right|250px|JAV povandeninių laivų tenderis USS „Frank Cable“, vienas iš dviejų dabartinių JAV karinio laivyno tenderių. Priešais – povandeninis laivas USS „Salt Lake City“ (SSN-716) thumb|right|250px|D. Britanijos povandeninių laivų tenderis HMS „Maidstone“ Alžyro uoste 1943 m. Povandeninių laivų tenderis, plaukiojamoji povandeninių laivų bazė – pagalbinis karo laivas tenderis, užtikrinantis povandeninių laivų veikimą.
Povandeniniai laivai, lyginant su kitais okeaniniais laivais, yra maži, juose telpa nedaug degalų, maisto, torpedų ir kitų šaudmenų bei kitų atsargų. Jų įgulose paprastai nėra visų reikalingų remonto ir techninės priežiūros specialistų, o pats laivas neturi visos galinčios prireikti remonto įrangos. Visa tai gabena povandeninių laivų tenderis. Prireikus tenderis jūroje sutinka povandeninį laivą ir papildo jo atsargas. Arba tenderis laukia netoli povandeninių laivų veikimo zonos uoste, kuris šiaip nėra pritaikytas povandeninių laivų bazavimuisi. Kai kurių laivynų povandeninių laivų tenderiai turi dirbtuves, kuriose atlieka reikiamus techninius darbus, ir patalpas, kuriose ilsisi povandeninių laivų įgulos arba kuriose laukia pakaitinės povandeninių laivų įgulos. thumb|left|250px|Branduolinės raketos Polaris perkeliamos iš tenderio USS „Proteus“ (AS-19) į povandeninį laivą USS „Patrick Henry“ (SSBN-599) (Škotija, 1961 m.) Antrojo pasaulinio karo metais Vokietijos karo laivynas negalėjo naudoti antvandeninių povandeninių laivų tenderių, tad vietoj jų naudojo XIV tipo povandeninius laivus, vadinamąsias „pienines karves“.
D. Britanijos karališkajame karo laivyne povandeninių laivų tenderius vadina 'povandeninių laivų depinis laivas', tokie buvo HMS „Medway“ (F25) (nuskandintas 1942 m.) ir HMS „Maidstone“ (nuleistas 1937 m., supjaustytas 1978 m.).
Povandeniniams laivams didėjant, vis labiau automatizuojant jų įrangą, ėmus naudoti branduolinę energiją poreikis povandeninių laivų tenderiams ėmė mažėti.
JAV kariniame laivyne povandeninių laivų tenderiai priskiriami pagalbiniams laivams, jų korpuso kodas – AS. 2006 m. JAV turėjo tik du tokius tenderius – USS „Emory S. Land“ (AS-39) ir USS Frank Cable (AS-40).
Rusijos Federacijos karinis jūrų laivynas 2001 m. jau turėjo išbraukęs iš laivyno sąrašų visus Don klasės ir Ugra klasės povandeninių laivų tenderius, kuriuos turėjo paveldėjęs iš TSRS karinio jūrų laivyno. Paskutinis Ugra klasės laivas buvo Indijai 1968 m. parduotas INS „Amba“ (A54), kuris buvo naudojamas su TSRS gamybos Foxtrot klasės povandeniniais laivais. „Amba“ iš Indijos laivyno išbraukta 2006 m. liepos mėn.
Angolos istorija
Angolos istorija – Angolos teritorijoje egzistavusių etninių grupių ir valstybių istorija nuo seniausių laikų iki dabarties.
Angola iki XIII a.
Seniausiais Angolos teritorijos gyventojais yra laikomi bušmenai ir pigmėjai.
Šie bantai išstūmė arba asimiliavo vietos gyventojus. Dalis senųjų bušmenų išliko pietinėje Angoloje.
Ikikolonijinė Angola
thumb|250px|Ikilonijinės Angolos istoriniai regionai
Nuo XIII a. vakarinė Angolos teritorija vystėsi veikiama Kongo civilizacijos, kurią sukūrė bantu. Civilizacijos židinys buvo šiaurinėje Angoloje, kur susiformavo didelė Kongo imperija, egzistavo imperijos sostinė Mbanza Kongo. Didžiausio klestėjimo laikais imperija valdė ne tik šiaurinę Angolą (į šiaurę nuo Bijės plynaukštės), bet ir vakarinę KDR dalį ir pietinę Kongo Respublikos dalį.
XV a. portugalai pasiekė šias Afrikos pakrantes, užmezgė ryšius su Kongo imperija. Portugalai siekė skleisti krikščionybę. Iš pradžių Kongo ir Portugalijos santykiai buvo labai draugiški: valdovai apsikeisdavo diplomatiniais atstovais, laiškais. Kongas siekė priimti pažangesnę vakarų kultūrą, dėl ko ilgainiui valdovai (manikongai) ėmė vadintis portugališkais vardais, priėmė krikščionybę, kuri ilgainiui sumišo su vietinėmis afrikinėmis religijomis.
Nuo XVI a. II pusės Kongo ir Portugalijos santykiai įgijo vis didesnę įtampą. Augant Afrikos vergų prekybai, portugalai ėmė masiškai gabenti vietos gyventojus kaip vergus į Brazilijos koloniją, o manikongams atsisakant pildyti Portugalijos norus, prasidėjo atviri susidūrimai. Portugalai kišosi į valstybės reikalus, siekdami ją suskaldyti, naudojosi laukinėmis gentimis, gyvenusiomis Kongo imperijos pietiniame bei rytiniame pasieniuose.
XVI a. pradžioje Kongo pietinės provincijos, apgyvendintos mbundu etninės grupės, atskilo ir įkūrė savo valstybes Matambą ir Ndongą. Amžiaus pabaigoje mbundu pakrantėje portugalai įkūrė Luandos miestą, kuris ilgainiui tapo svarbiausiu atsparos tašku vykdant portugalų kolonijinę ekspansiją. Kitas svarbus portugalų pajūrio miestas piečiau buvo Bengela. thumb|200px|Karalienė Nzinga taikos derybose su Portugalais XVII a. portugalai plėtė interesus Ndongo karalystėje ir pradėjo su šia valstybe atvirą karą. Vienu metu Ndongo karalienei Nzingai pavyko suvienyti mbundu į bendrą kovą prieš portugalus, tačiau nepaisant to, 1670 m. portugalai užėmė Ndongą, ir jis tapo pirmąja Vakarų kolonizatorių užgrobta didele valstybe Afrikoje. Kadangi šios valstybės valdovai tituluodavosi ngola, ilgainiui šis žodis prigijo visai šaliai, virsdamas Angola.
Per XVII-XVIII a. portugalai skverbėsi vis giliau į žemyną, prekiaudami su ovimbundais, kurie įkūrė valstybes centrinėje Angoloje ir tapo tarpininkais tarp europiečių ir valstybių žemyno gilumoje, ypač Lundos, Alujanos imperijų.
Nors iki XIX a. pabaigos portugalai neturėjo politinės įtakos didžiojoje Angolos dalyje (išskyrus pajūrio teritorijas ir senąsias Ndongo žemes), jų kultūrinė įtaka buvo stipri, ir įtakojo vietos gyventojų papročius, religiją, kalbą. Luandos miestas buvo vienas labiausiai klestinčių Portugalijos imperijos miestų, kuris sėkmingai eksportavo afrikines prekes: palmių aliejų, vašką, juodmedį, dramblio kaulą, medvilnę, kavą, kakavą.
Kolonijinė Angola
thumb|Kolonijinis herbas
Nuo XIX a. vidurio stipriai keitėsi nusistovėjęs Afrikos ekonomikos pagrindas: uždraudus vergų prekybą, tradicinės visuomenės prarado svarbiausią pajamų šaltinį. Nors kai kurios etninės grupės bandė persiorientuoti, perimdamos kaučiuko, kavos prekybą, pokyčiai buvo labai stiprūs. 1855 m. prasidėjus Kongo įpėdinystės karui, portugalai kišosi į šios valstybės vidaus reikalus, galiausiai paversdami Kongą savo vasalu.