cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Arnoldas Voketaitis
Biografija
Kvinipeko universitete 1954 m. įgijo verslo administravimo ir reklamos bakalauro diplomą. Muzikinio išsilavinimo siekė privačiai: pas Frančeską Ridžį, Džasintą Markosaną ir Eldą Erkolę. Tarnaudamas JAV kariuomenėje laimėjo keletą konkursų, 1955-1956 m. buvo armijos orkestro solistu. New York City Operoje 1957 m. debiutavo kaip operos solistas, 1958 m. sekė sėkmingos gastrolės Ispanijoje – Barselona Gran Teatro del Liceo.
Koncertavo su Čikagos, Bostono, Filadelfijos Pitsburgo, Klivlendo, San Fransisko ir kt. simfoniniais bei su Niujorko filharmonijos orkestrais. Nuo 1984 metų įvairiuose JAV universitetuose dėstė operinį dainavimą.
Žmona Nijolė Lipčiūtė-Voketaitienė – žinoma JAV manekenė ir fotomodelis.
Sekundantas
Sekundantai nustatydavo dvikovos sąlygas ir stebėdavo, kad dvikova vyktų laikantis taisyklių. Paprastai abi puses atstovaudavo vienas arba du sekundantai.
Įspūdis, saulėtekis
Įspūdis, saulėtekis  – impresionisto Klodo Monė paveikslas, nutapytas 1872 m. Iš paveikslo kilo meno judėjimo, impresionizmo, pavadinimas.
Netolviečiai
Netolviečiai, Matoliškiai (, nuo 1938 m. Brämerswalde) – buvęs kaimas, vėliau palivarkas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Lietuvos pasienyje, 25 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 21 km į pietryčius nuo Lazdynų, Šešupės kairiajame krante.
Įspūdis, saulėtekis
Apie paveikslą
Vengdamas konflikto, per Prancūzijos-Prūsijos karą (1870–1871 m.), K. Monė pabėgo į Angliją. Po grįžimo į Prancūziją 1872 m. Monė nutapė paveikslą „Įspūdis, saulėtekis“. Pirmą kartą kūrinys buvo eksponuojamas pirmojoje nepriklausomoje impresionistų parodoje 1874 m. Dailės kritikas Louis Leroy, sužavėtas kūrinio titulo, pavadino parodos dailininkus impresionistais. Dabar paveikslą galima pamatyti Musée Marmottan Monet muziejuje Paryžiuje, Prancūzijoje.
Netolviečiai
Istorija
Minimi nuo 1580 m. Iki 1769 m. vadinti Matoliškiais. 1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas su 3 ugniakurais, 1822 m. – 4 valstiečių sodybos su 35 gyventojais. 1879 m. minimas kaip palivarkas. 1723–1818 m. priklausė Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Visbarynų valsčiui. XIX a. pabaigoje prijungti prie Noviškių, tačiau liko Visbarynų valsčiuje (Noviškiai – Doristalio valsčiuje). 1910 m. palivarke gyveno 6 gyventojai. Tikintieji iki 1793 m. priklausė Lazdynų, vėliau – Šilėnų evangelikų liuteronų parapijai. Po Antrojo pasaulinio karo gyvenvietė išnyko, užaugo mišku.
Įspūdis, saulėtekis
Apie paveikslą
1985 m. paveikslas buvo pavogtas iš Musée Marmottan Monet ir 1990 m. grąžintas, 1991 m. vėl pradėtas eksponuoti muziejuje.
Paveiksle vaizduojamas Havro uosto kraštovaizdis ryte. K. Monė, kaip ir kituose savo darbuose, tapė garų, dūmų, miglos vaizdus. Nėra išryškinama horizonto linija, saulė yra tokio pat ryškumo kaip ir dangus. Įdomu tai, kad paveikslą padarius nespalvotą, saulė beveik išnyksta iš vaizdo. Tai labai prisideda prie paveikslo realistiškos kokybės.
Valstybinė ligonių kasa
thumb|Buveinė
– Lietuvos įstaiga, iš Privalomojo sveikatos draudimo fondo apmokanti ligoninėms už apdraudusių pacientų gydymą.
Sudaryta iš penkių teritorinių ligonių kasų: Vilniaus TLK, Kauno TLK, Klaipėdos TLK, Šiaulių TLK, Panevėžio TLK.
Rucavos valsčius
Rucavos valsčius – viena iš Pietų Kuršo savivaldybės administracinių teritorijų pietvakarių Latvijoje. Centras – Rucava.
Istorija
Valsčius žinomas nuo XX a. pradžios, kai priklausė Kuršo gubernijai. Tuo metu pietinėje valsčiaus dalyje buvo dabartinės Lietuvos žemės – Palangos ir Šventosios apylinkės. 1935 m. valsčiaus plotas buvo 268 ha, jame gyveno 5021 žmonių.
Po II pasaulinio karo 1949 m. valsčius panaikintas, bet 1990 m. atkurtas. 2009 m. atlikus Latvijos administracinę-teritorinę reformą priskirtas Rucavos savivaldybei, o 2021 m. vėl per reformą atsidūrė Pietų Kuršo savivaldybėje.
Nasdaq Tallinn
„Nasdaq Tallinn“ (iki 2015 m. – Nasdaq OMX Tallinn) – vienintelė reguliuojama biržos operatorė Estijoje, teikianti prekybos, listingo ir informacijos paslaugas. Ją valdo JAV VP biržų operatorė „Nasdaq“. „Nasdaq Tallinn“ kartu su „Nasdaq Vilnius“, „Nasdaq Riga“ sudaro bendrą „Nasdaq Baltic“ rinką. 2017 m. „Nasdaq“ Šiaurės šalių ir Pabaltijo biržų apyvarta siekė 704 mln. eurų, „Nasdaq Baltic“ – 259 mln. eurų, „Nasdaq Tallinn“ – 158 mln. eurų.
Prekybos laikas
Prekyba vertybiniais popieriais vyksta darbo dienomis 10:00 - 16:00.
Ovambai
Ovambai (owambo, wambo) - Afrikos tauta, gyvenanti Namibijos ir Angolos pasienyje. Tai - didžiausia Namibijos etninė grupė, sudaranti apie pusę visų šalies gyventojų.
Ovambai giminingi kitoms bantu etninėms grupėms, ypač kultūriškai artimi į rytus nuo jų gyvenantiems kavangams. Kalba ošivambo kalba.
Gyvenamoji vieta ir gentys
Ovambai gyvena palyginti nedidelėje, bet derlingoje teritorijoje, kurią iš pietų supa dykumingos sritys. Regionas maitinamas daugybės ošanų - seklių upelių, kurios lietingojo sezono metu prisipildo vandens ir sukelia potvynius. Ošanos yra vietos ovambų ūkio pagrindas, teikiančios žuvį, drėkinančios žemę ir įgalinančios žemdirbystę. Per lietus jos patvinsta ir gali užtvindyti net tris penktadalius visos ovambų teritorijos. Skirtingai nei jų pietiniai ir vakariniai kaimynai (hererai, koikojai), ovambai yra sėslūs žemdirbiai. Jie augina vietinę soros rūšį - mahangu, kurią papildo kukurūzas, sorgas, pupelė. Ovambai taip pat augina vietinę raguočių veislę, tačiau galvijus mėsai naudoja tik išskirtinėmis progomis.
Visi ovambai skirstomi į 13 genčių, kurių keturios gyvena Angolos teritorijoje, o 9 - Namibijos. Namibijos gentys yra šios (priešdėlis o- ir uu- reiškia daugiskaitą): (o)ndongai, (o)ngandžerai, (uu)kolonkadhi, (uu)kwaluudhi, (uu)kwambi, (uu)kwanyama, (uu)mbalantu, (uu)mbadžai, eunda. Pati didžiausia yra kvanjama gentis. Jau nuo XVII a. šių genčių pagrindu ovambai suformavo primityvias valstybėles, valdomas genčių vadų.
Istorija
Ovambai migravo iš aukštutinės Zambezės ir įsitvirtino šiose derlingose žemėse dykumos šiauriniame pakraštyje. Nuo XVII a. prasidėjo ovambų konsolidacija, formavosi primityvios valstybėlės, vadų dinastijos, vadinamos aakwanekamba. Paveldėjimas jose egzistavo pagal moterišką liniją.
XIX a. pabaigoje ovambų tarpe veikė suomių misionieriai, kurie čia platino krikščionybę. XIX-XX a. sandūroje jų etninės žemės buvo padalintos tarp Portugalijos Vakarų Afrikos ir Vokietijos Pietvakarių Afrikos, tačiau Vokietijoje vadai išlaikė tradicinę valdžią, kadangi kolonistai nesikišo į vidaus reikalus. Nestipriai kontroliuojamos sienos ir dabar leidžia nuolatinę ovambų migraciją tarp Angolos ir Namibijos. thumb|150px|Ovambolendo vėliava I pasaulinio karo metais PAR užėmus vokiečių koloniją, ovambai kovojo su naujais kolonizatoriais, tačiau pralaimėjo, ir jų karališkosios dinastijos buvo panaikintos. Administruojant PAR, ovambų teritorijoje įkurtas bantustanas Ovambolendas. Būtent ovambų tarpe formavosi nepriklausomybės judėjimas, jie sukūrė viešpataujančią šalyje partiją SWAPO, iš jų kilo svarbiausi šalies politikai, prezidentai. Tuo metu ir po nepriklausomybės ovambai paplito visoje Namibijoje, ypač didžiuosiuose miestuose. Pvz., Liuderice jie sudaro 50 proc. gyventojų.
Po Namibijos nepriklausomybės, ovambai vėl atkūrė savo tradicines valstybėles ir sugrąžino karališkas dinastijas.
Pašakarnio apylinkė
Pašakarnio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Tytuvėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Tytuvėnų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Rutelių apylinkės.
Yozgatspor
Yozgatspor, dar žinomas kaip Jozgato „Yimpaş“ – buvęs Turkijos futbolo klubas iš Jozgato.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1959 m. Žaidė Superlygoje.
Pateko į aukščiausią šalies lygą 2000 m., kuriame praleido du sezonus, o paskui sekė kritimas į žemesnius divizionus.
Volfas Sulimas
Volfas Sulimas (1877 m. liepos 19 d. Kaune – 1942 m. Sibire, TSRS) – Lietuvos žydų kilmės Lietuvos verslininkas, politikas. Ilgametis Kauno miesto tarybos narys, vėliau jos pirmininkas, II Lietuvos Respublikos Seimo deputatas.
Biografija
Gimė 1877 m. liepos 19 d. Kaune, Volfas Engelman alaus daryklos savininko Isero Bero Volfo šeimoje. Studijavo gamtos mokslus Sankt Peterburgo universitete, vėliau žemės ūkį Berlyno universitete. 1920, 1924 ir 1931 m. išrinktas į Kauno miesto tarybą, 1921 m. buvo tarybos pirmininkas. 1923 m. išrinktas į LR Antrąjį Seimą. Priklausė Kauno žydų švietimo organizacijai Tarbut. 1927-1930 m. ir 1932-1935 m. vadovavo Lietuvos sionistų tarybai. 1930-1932 m. gyveno Tel Avive, kur dirbo miesto savivaldybėje. Prieš II pasaulinį karą grįžo į Lietuvą. Po tėvo mirties 1935 m. su broliu Grigorijumi valdė Volfas Engelman alaus daryklą. 1941 m. birželį buvo suimtas NKVD ir ištremtas į Sibirą, kur ir mirė 1942 metais.
Milašava
Milašava – kaimas šiaurės Baltarusijoje, 7 km į pietryčius nuo Drujos. Išlikęs Milošų giminės dvaras, šios giminės koplyčia (pastatyta 1862 m.), bažnyčia (pastatyta 1937–1939 m.).
Istorija
Milošų giminės valda. XIX a. buvo Drujos valsčiaus centras.
Forest Green Rovers FC
Forest Green Rovers FC – Anglijos futbolo klubas iš Neilsvorto.
Istorija
Klubas įkurtas 1889 m. Pastaruoju metu žaidė ketvirtos pakopos pirmenybėse (League Two).
Pivašiūnų valsčius
Pivašiūnų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje. Centras – Pivašiūnai.
Istorija
Valsčius įkurtas 1918 m., po Lietuvos nepriklausomybės paskelbimo. 1930 m. Klydžionių kaimas perduotas Butrimonių valsčiui, o 1931 m. Pivašiūnų valsčius panaikintas – didžioji jo dalis atiteko taip pat Butrimonių valsčiui.
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 4 500 žmonės:
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 2006–2007 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 2006–2007 m.
Pereinamosios rungtynės
Kovoje dėl išlikimo 11 vietą užėmusi Glenavon ekipa jėgas išbandė su žemesniojo diviziono Bangor.
2006–2007 m. Šiaurės Airijos futbolo taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Finalo rungtynės
---
Pivoraičių apylinkė
Pivoraičių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Tytuvėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Tytuvėnų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Rutelių apylinkės.
Kozlovka
Kozlovka  – miestas Rusijoje, šiaurės rytų Čiuvašijoje, dešiniajame Volgos krante, paribyje su Tatarstanu ir Marių Respublika. Rajono centras. Netoli miesto praeina Maskvos–Kazanės plentas, Tiurlemos geležinkelio stotis prie linijos Kazanėn. Upinė prieplauka. Autofurgonų gamykla, maisto pramonė.
Istorija
Kozlovka pradėjo plėtotis XIX a. vid., pastačius prieplauką Volgoje. Nuo 1938 m. – miesto tipo gyvenvietė, nuo 1967 m. – miestas. TSRS laikais veikė autofutgonų kombinatas.
Tolučių apylinkė
Tolučių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Tytuvėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Tytuvėnų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Rutelių apylinkės.
Martynas Velyvis
Martynas Velyvis (g. 1998 m. birželio 23 d.) – Lietuvos futbolininkas, žaidžiantis puolėjo pozicijoje.
Karjera
Klaipėdos futbolo mokyklos auklėtinis.
III lyga
2018 m. žaidė Trečioje lygoje ir atstovavo Klaipėdos „EDM Statyba-Sendvaris“ ekipai.
FK Atlantas
Profesionalo karjerą pradėjo Klaipėdos „Atlante“ 2019 m. Pagrindinėje komandoje 2019 m. pasirodė tris kartus. Dažiausiai žaidė Atlantas B ekipoje, kuri dalyvavo Antroje lygoje.
FK Atmosfera
2019 m. vasarą buvo paskolintas Mažeikių „Atmosferai“ ir žaidė Pirmoje lygoje. Debiutavo mažeikiškių ekipoje 2019 m. liepos 28 d., kai Alytuje kovojo prieš DFK Dainava. Mažeikių komanda alytiškiams pralaimėjo 1:9, o Martynas Velyvis pelnė pirmą rungtynių įvartį. (Vėliau varžovai įmušo devynis.)
FK Neptūnas
Nuo 2020 m. atstovavo Klaipėdos „Neptūnui“. 2020 m. šio klubo pagrindinė ekipa žaidė Antroje lygoje, o 2021 m. pateko į Pirmą lygą. 2022 m. toliau atstovavo klubui.
Kita
Aukštasis Tarptautinės prekybos ir muitinės logistikos bakalauras.
2020 m. LFF C licencija
Siirtspor
Sirto SK – Turkijos futbolo klubas iš Sirto.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1969 m. O 2020 m. nutraukė savo veiklą.
Yente Serdatzky
Yente Serdatzky (1877 m. rugsėjo 15 d. Aleksote – 1962 m. gegužės 1 d. Niujorke) – Lietuvos žydų kilmės JAV rašytoja rašiusi jidiš kalba.
Biografija
Gimė 1877 m. rugsėjo 15 d. Aleksote. 1905 m. išvyko gyventi į Varšuvą, kur susipažino su rašytoju Isaac Leib Peretz, kuris jai padėjo debiutuoti su apysaka Mirl, kuri buvo išspausdinta jo redaguojamame laikraštyje Der Veg. 1907 m. emigravo į JAV, kur apsigyveno Niujorke ir rašė trumpas apysakas, kurie buvo spausdinami įvairiuose Niujorko žydų laikraščiuose. 1913 m. buvo išleista vienintelė rašytojos knyga Geklibene shriftn. 1922 m. susipykusi su laikraščio Forverts redaktoriumi Abraham Cahan nustojo rašyti, tačiau 1949-1955 m. laikotarpiu vėl parašė apie 30 apysakų Niujorko Nyu-yorker vokhnblat laikraštyje. Dažniausiai rašė apie moterų, imigrantų gyvenimą. Mirė 1962 m. gegužės 1 d. Niujorke.
Salustijas
Salustijas (🇬🇷, ) – IV a. helenų rašytojas, neoplatonikas.
Salustijas aukština dievus kaip didžiausią gėrį, teigia, kad kosmosas nesunaikinamas (manantys, kad jis gali išnykti (t. y., krikščionys) laikomi ateistais), o dievų garbinimas arba neigimas jiems patiems neturi jokios reikšmės. Mitus Salustijas laiko priemone su dieviškąja tikrove supažindinti nenusimanančius, o filosofija pasak jo – ezoterinė veikla. Pateikė mitų, dievų klasifikacijas, teigė kosmoso šventumą, amžinumą ir nekintamumą.
Andrius Strupinskas
thumb|250px|A.Strupinskas kunigavimo Šenandoa mieste metu Andrius Strupinskas MIC (1829 m. vasario 4 d. – 1892 m. lapkričio 24 d. JAV) – Romos katalikų kunigas, vienuolis Lietuvoje ir JAV.
Biografija
Gyvendamas Lietuvoje įstojo į Marijonų vienuoliją. Matomai buvo prisidėjęs prie 1863 m. sukilimo, nes po numalšinimo suskubo išvažiuoti iš carinės Rusijos. Tuo metu civilinė valdžia skatino katalikų dvasininkus emigruoti iš Imperijos, siekdama taip sumažinti Katalikų bažnyčios įtaką gyventojų tarpe. A. Strupinskui buvo pažadėta mokėti metinę 150 rublių pensija, padengtos kelionės išlaidos iki valstybinės sienos bei suteiktos kt. išvykimo lengvatos. 1866 m. liepos 8 d. Virbalyje jis galutinai atsisveikino su Lietuva.
Zelenogorskas
Zelenogorskas – miestas Rusijoje, Sankt Peterburgo administracinėje teritorijoje (Kurortiniame rajone), į šiaurės vakarus nuo paties Sankt Peterburgo, Suomijos įlankos pakrantėje. Praeina Sankt Peterburgo–Vyborgo geležinkelis ir plentas. Pajūrio klimatinis kurortas – smėlio paplūdimiai, sanatorijos, jachtų klubas, apylinkėse veši pušynai. Yra XIX a. pab. – XX a. pr. vilų, viešbučių, vasarnamių, Kazanės Švč. Dievo Motinos ikonos cerkvė, liuteronų bažnyčia.
Istorija
Suomių žvejų kaimas Terijokis rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1548 m. Vėliau gyvenvietė pateko į Rusijos sudėtį, XIX a. veikė muilo gamykla. 1870 m. nutiesus Suomijos geležinkelį, Terijokyje ėmė kurtis peterburgiečių vasarnamiai. XX a. pr. išaugo į stambią kurortinę gyvenvietę. 1918–1940 m. priklausė Suomijai. Per Suomijos karą Terijokis sugriautas, visi suomiai pasitraukė. 1948 m. Terijokis pervadintas į Zelenogorską, suteiktas miesto statusas, ėmė plėtotis kaip kurortas. 1994 m. iš Leningrado srities Zelenogorskas perduotas Sankt Peterburgui.
Andrius Strupinskas
Biografija
Kelionės tikslas – Bolivija, kurioje A. Strupinskas dirbo sielovados darbą septynerius metus. (Literatūroje kai kur nurodoma, kad 1866 m. kunigas iškart emigravo į JAV). Matyt Bolivijoje gyvenimo sąlygos nebuvo kun. A. Strupinsko sveikatai labai palankios, nes 1873 m. atvyko į Paryžių gydytis. Viešbutyje jį apvogė, dingo ne tik pinigai, bet ir kunigystę patvirtinantis dokumentas.
1873 m. Andrius Strupinskas laivu dar kartą perplaukė Atlantą ir apsigyveno JAV, neoficialia lietuvių emigrantų sostine vadinamame Šenandoa mieste. Išeiviams iš Lietuvos gausiai aukojant, čia 1874 m. buvo pastatyta medinė Šv. Kazimiero bažnyčia, kuri įregistruota kaip lenkų katalikų. Tarp tikinčiųjų dėl šios registracijos prasidėjo trintis, galiausiai teismas šventovę pripažino lenkų parapijiečiams. Nesėkmės kaltininku lietuvių emigrantai įvardijo kun. A. Strupinską ir 1877 m. jis iš Šenandoa buvo iškeltas. Net ir gyvendamas Bronkse ir vėliau pas gimines Nedzinskus Gilbertone, kunigas rūpinosi Pensilvanijos valstijos lietuvių kalnakasių sielovada, lankydavo išeivius Mount Karmelio, Mahanoi Sičio ir regiono kt. miestuose.
Andrius Strupinskas mėgo ir literatūrinę veiklą. Lietuvos nacionalinėje Martyno Mažvydo bibliotekoje saugomas jo 18 psl. rankraštis Iš praeities gyvenimo Tamošiaus Astrausko, gyvenusio Amerikoje nuo 1866 metų. Savo laiškuose į Suvalkiją kunigas palankiai aprašydavo gyvenimo JAV sąlygas, tuo pačiu skatindamas emigruoti. 1874 m. balandžio 30 d. Šenandoa mieste buvo išspausdinta giesmė Wieszpaties sawo szaukiuosi, pirmasis lietuviškas tipografinis tekstas Amerikoje. Šio kūrinio autorystė priskiriama A. Strupinskui arba Augustinui Zaicui.
Absoliuti dauguma tais laikais atvykusių iš Lietuvos buvo menkai sąmoningi, nedaug mokslo teragavę valstiečiai. Kun. A. Strupinskas jų tarpe vystė ne tik pastoracinę veiklą, bet ir patarinėjo medicininiais klausimais – propagavo tuo metu populiarėjančią kun. Sebastijono Kneipo (1821–1897) sukurtą sveikatinimo sistemą.
Palaidotas Šenandoa Šv. Jurgio parapijos lietuviškose kapinėse.
Alytaus apskritis (1915–1950)
Alytaus apskritis – Lietuvos Respublikos administracinis vienetas, egzistavęs 1915–1950 m.
Istorija
Apskritį 1915 m. rugsėjį sudarė vokiečių okupacinė valdžia (pavadino Kreis Alita), čia įsikūrė Kreishauptmann – apskrities viršininko įstaiga ir žandarmerijos nuovada. 1915–1916 m. ji priklausė Oberosto Suvalkų sričiai, 1916–1917 m. Vilniaus-Suvalkų sričiai, 1917–1918 m. Lietuvos sričiai. 1917 m. prijungta Merkinės apskritis. Vokiečių valdžia išsilaikė iki 1918 m. spalio.
1941–1942 m. Alytaus apskritis įėjo į Ostlando Lietuvos generalinės apygardos Vilniaus krašto apygardą, čia buvo 12 valsčių. 1942–1944 m. priklausė Kauno krašto apygardai.
1945 m. Lietuvoje vėl įkurta 41 apskritis, tarp jų ir Alytaus. 1946 m. Birštono, Jiezno ir Stakliškių valsčiai perduoti naujai Prienų apskričiai, o Druskininkų, Marcinkonių, Merkinės, Rudnios ir Varėnos valsčiai – Varėnos apskričiai. 1950 m. birželio 20 d. apskritis per administracinę reformą apskritis pertvarkyta į Alytaus rajoną (23 apylinkės), dalis teritorijos atiteko Daugų rajonui (14 apylinkių), Jiezno rajonui (6 apylinkės), Lazdijų rajonui (8 apylinkės), Simno rajonui (16 apylinkių) ir Veisiejų rajonui (2 apylinkės).
1995 m. apskritis buvo atkurta su kita teritorija kaip Alytaus apskritis.
Suskirstymo raida
(išsamiau) || 2849 || 109 678 || 20 valsčių: Alytaus valsčius, Antnemunio valsčius, Alovės valsčius, Butrimonių valsčius, Daugų valsčius, Jiezno valsčius, Krokialaukio valsčius, Liškiavos valsčius, Merkinės valsčius, Miroslavo valsčius, Metelių valsčius, Nemunaičio valsčius, Nedzingės valsčius, Nemajūnų valsčius, Pivašiūnų valsčius, Seirijų valsčius, Stakliškių valsčius, Simno valsčius, Ūdrijos valsčius, Varėnos valsčius ||
Valsčiai
Apskrityje 1919–1950 m. buvo šie valsčiai:
Tautinė sudėtis
Pagal 1923 m. surašymo duomenis apskrityje gyveno 109 678 žmonės, kurių tautinė sudėtis buvo pasiskirsčiusi taip:
Non parum animus noster
miniatiūra|Popiežius Aleksandras III Non parum animus noster – tai popiežiaus Aleksandro III 1171 m. rugsėjo 11 d. arba 1172 m. rugsėjo 11 d. išleista popiežiaus bulė, skirta kryžiaus žygiams į Pabaltijį prieš pagonius estus ir suomius. Ji buvo adresuota Danijos, Švedijos ir Norvegijos valdovams bei tautoms ir prasideda pagonių estų keliamos grėsmės aprašymu:
"Esame giliai nusiminę ir labai susirūpinę, kai girdime, kad laukiniai estai ir kiti tų kraštų pagonys kyla ir kovoja su Dievo ištikimaisiais ir tais, kurie darbuojasi dėl krikščionių tikėjimo ir kovoja dėl krikščionių vardo dorybės. ... kad apsijuosę dangiškaisiais ginklais ir apaštališkųjų raginimų jėga drąsiai gintumėte krikščionių tikėjimo tiesą ir ryžtingai plėstumėte krikščionių tikėjimą."
Be to, Aleksandras pažadėjo vienerių metų indulgencijas ir nuodėmių atleidimą tiems, kurie kovojo su pagonimis. Žuvusieji šiame kryžiaus žygyje gaus visiškas indulgencijas:
"Pasitikime Dievo gailestingumu ir apaštalų Petro ir Pauliaus nuopelnais, todėl tiems, kurie jėga ir didžiadvasiškai kovoja su šiais dažnai minėtais pagonimis, suteikiame vienerių metų atleidimą nuo nuodėmių, už kurias jie atliko išpažintį ir gavo atgailą, kaip esame įpratę suteikti tiems, kurie eina prie Viešpaties kapo. Mirusiems šioje kovoje suteikiame visų nuodėmių atleidimą, jei jie yra gavę atgailą."
Vienintelė išlikusi bulės kopija yra Petro Celensio laiškų knygoje.
Kumtago dykuma
thumb|right|250px|Kumtago dykuma Kumtago dykuma (Kumutage Shamo, 库姆塔格沙漠, iš tiurk. kum 'smėlis' + tag 'kalnas') – sausringa vietovė šiaurės vakarų Kinijoje, kuri 2002 m. buvo paskelbta nacionaliniu parku. Tai Taklamakano dykumos dalis, esanti į rytus nuo Lobnoro dykumos.
Kumtago dykuma yra kitoje Kara-košuno ežero (Kara-koshun) pusėje ir į šiaurės rytus driekiasi iki Sa-chow miesto apylinkių ir Karanoro ežero (Kara-nor). Rytuose dykumos riba ties Dunhuang miestu, šiaurėje – Tian Šanis. Dykumos plotas yra virš 22,8 tūkst. km².
Pietiniame dykumos pakraštyje yra kalvų labirintas, kur kalvos išsibarsčiusios grupėmis ir netaisyklingais telkiniais. Tarp šių kalvų ir Astin-tagh yra platus platumos kryptimi orientuotas slėnis, išraižytas sausomis vagomis, ateinančiomis iš Astin-tagh kalvų. Tarp vagų varganai auga menki dykumų augalai. Vanduo juos pasiekia retai, kartais kas keleri metai. Ši dykumos dalis yra palinkusi į šiaurės vakarus link Kara-koshun įdubos.
Kumtagui būdingi dideli slenkančio smėlio telkiniai, ypač palei yrančių dykumų keterų papėdes, kur smėlis dažnai susitelkia į kopas, kurių aukštis kartais siekia iki 76 m ir kurios pusiau įkopia į keterų šlaitus.
Administraciškai dykuma yra Ruoqiang (Qakilik) srityje (Sindziangas), Aksajaus Kazachų autonominėje apskrityje (Gansu) ir Dunhuango miesto (Gansu) teritorijoje.
Vykstantis dykumėjimas
Kumtago dykumos plėtimasis yra rezultatas pernelyg intensyvaus nuganymo pasekmė. AFP naujienų pranešimas 2007 m. lapkrityje: „Stūksančios Kumtago dykumos kopos artinasi prie sekovinio kinų miesto Dunhuang.“ „Greitas Kumtago dykumos ir kitų kopų darinių plitimas grasina užpilti Jungangą ir kitas archeologines vietoves“. Kumtago dykumos plitimas yra tik dalis didelės problemos šiaurės Kinijoje, kur dabartinė dykumėjimo sparta viršija 2600 km² per metus.
Siekiant sumažinti dykumėjimą Dunhuang miestas apribojo imigraciją ir apribojo naujų šulinių kasimą bei naujų fermų steigimą.
Lietuvos valstybinis augalų veislių tyrimo centras
Lietuvos valstybinis augalų veislių tyrimo centras – valstybinė institucija, veikusi (1990–2010 m.m.) prie Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos administravimo srityje ir įgyvendinanti valstybinę augalų veislių ūkinio vertingumo ir tinkamumo Lietuvos agroklimato sąlygoms įvertinimo bei teisinės apsaugos naujoms augalų veislėms suteikimo Lietuvje politiką.
Pagrindiniai Lietuvos valstybinio augalų veislių tyrimo centro uždaviniai yra:
Istorija
Lietuvos valstybinis augalų veislių tyrimo centras įsteigtas 1990 m. 2010 m. šį centrą sujungus su Valstybine augalų apsaugos tarnyba ir Valstybine sėklų ir grūdų tarnyba įkurta Valstybinė augalininkystės tarnyba.
Struktūra
Lietuvos valstybinį augalų veislių tyrimo centrą sudaro šie struktūriniai padaliniai:
Prazarokai
Prazaròkai (arba Prozorokai, ) – agromiestelis šiaurės Baltarusijoje, 45 km į šiaurės rytus nuo Gluboko. Yra vidurinė mokykla, ligoninė, ambulatorija, biblioteka, bažnyčia.
Istorija
XIX a. buvo miestelis ir palivarkas, Dysnos apskrities Prazarokų valsčiaus centras.
Plisa
Plisà – bažnytkaimis šiaurės Baltarusijoje, 21 km į šiaurės rytus nuo Gluboko. Yra cerkvė, stovi XIV–XVII a. akmeninis kryžius.
Istorija
XIX–XX a. buvo miestelis, Dysnos apskrities Plisos valsčiaus centras.
Šaukliškių karjerai
Šaukliškių karjerai – 5 karjerų tvenkinių grupė Lietuvoje, Kupiškio rajone, Subačiaus miesto šiaurvakariniame pakraštyje. Sudaryti išeksploatavus žvyro išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkiniai išsidėstę ratu. Vieną nuo kito tvenkinius skiria keliasdešimt metrų atstumai. Krantai žemi, daugiausia apaugę medžiais ir krūmynais, vietomis pelkėti. Iš vakarų prieina Stračnių miškas. Rytinėje pakrantėje įsikūręs Šaukliškių kaimas, nutiestas kelias. Į pietus nuo tvenkinių teka Viešinta. Tvenkiniai pagal lokalizaciją vienas kito atžvilgiu:
Sosipatra
Sosipatra Efesietė (🇬🇷) – IV a. pr. helenų filosofė neoplatonikė, teurgė. Jos gyvenimas žinomas iš Eunapijo „Sofistų gyvenimo“.
Šaukliškių karjerai
Tvenkiniai nenutekantys, priklauso Lėvens upės baseinui.
Sosipatra
Senoliai įšventino mergaitę į „chaldėjų išmintį“, ji gavo aiškiaregystės dovaną. Sosipatra puikiai išmanė poeziją, filosofiją, retoriką, cituodavo klasikinius autorius, lengvai išspręsdavo filosofinius klausimus.
Vėliau ji ištekėjo už Eustatijaus Kapadokiečio. Judviejų sūnus Antoninas taip pat tapo neoplatoniku. Po vyro mirties Sosipatra pasitraukusi į Pergamą, kur mokė filosofijos.
Vainotiškių apylinkė
Vainotiškių apylinkė (arba Vainotiškės apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje.
Erzurumspor
Erzurumo SK – Turkijos futbolo klubas iš Erzurumo.
Istorija
Klubas įkurtas 1968 m.
1998 m. pateko į aukščiausią šalies lygą. Jose žaidė tris sezonus, vėliau sekė kritimas į žemesnes pakopas.
Komanda išformuota 2015 m.
Cason Wallace
Keisonas Volasas (, g. ) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Oklahoma Sičio „Thunder“ komandoje. Žaidė koledžo krepšinį Kentukio „Wildcats“ komandoje.
Oklahoma Sičio „Thunder“ (2023–dabar)
2023 m. NBA naujokų biržoje Dalaso „Mavericks“ pasirinko jį dešimtuoju šaukimu, bet kartu su Daviu Bertaniu iškeitė į Oklahoma Sičio „Thunder“ mainais į 12-ąjį šaukimą, Dereck Lively II.
Zaltanas
Zaltanas arba Zeltenas  – naftos telkinys Libijos šiaurinėje dalyje, į pietus nuo Sirto įlankos, Zaltano kalnų papėdėje. Priklauso Sacharos naftingajam baseinui. Tai vienas didžiausių Libijos naftos telkinių.
Produktyvios naftos sankaupos susitelkusios Sirto įdubos horstiniuose blokuose viršutinės kreidos ir paleogeno (paleoceno, eoceno skyrių) sistemų karbonatinėse uolienose 1100–2500 m gylyje.
Zaltano telkinys nepainiotinas su Zaltano miestu, esančiu šiaurės vakarų Libijoje.
Nijolė Voketaitienė
thumb|250px|Nijolė Voketaitienė su vyru [[Arnoldas Voketaitis|Arnoldu Voketaičiu Prezidentūroje Vilniuje 2009 m.]] Nijolė Lipčiūtė-Voketaitienė,, sceninis vardas Nijole (1935 m. balandžio 9 d. Plungėje) – JAV lietuvė, žinoma manekenė.
Biografija
Artėjant Antrojo pasaulinio karo frontui su motina pasitraukė į vakarinę Vokietijos dalį. Gyveno DP stovykloje Oldenburge, dalyvavo skautų veikloje. 1950 m. šeima persikėlė į JAV. Nijolė Lipčiūtė Čikagoje siekė vidurinio išsilavinimo, kartu mokėsi baleto studijoje. Baigė lituanistinę mokyklą, priklausė skautų ir ateitininkų organizacijoms. 1958 m. Čikagos Šv. Ksavero universitete įgijo biologijos bakalauro diplomą, po to šešerius metus šioje aukštojoje mokykloje dirbo mikrobiologijos asistente.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 2005–2006 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 2005–2006 m.
Nijolė Voketaitienė
Biografija
Apie 1961–62 m. pradėjo dirbti ir kaip manekenė. 1966–69 m. priklausė Čikagos modelių agentūrai A+. 1969–1983 m. buvo sudariusi kontraktą su Shirley Hamilton Talant agentūra. Demonstravo Versace, Fendi, M.Bohan ir kt. žinomų mados namų sukurtą aprangą, buvo modeliu žinomiems mados dizaineriams Valentino, B. Bisoulis, J. ir C. Couture, C. Scott bei kt. 1968 m. ir 1969 m. laikraščio Chicago Tribune buvo įrašyta į geriausių modelių sąrašą.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 2005–2006 m.
2005–2006 m. Šiaurės Airijos futbolo taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Finalo rungtynės
--
Nijolė Voketaitienė
Biografija
Nuo 1983 m. dėstė JAV Tarptautinėje reklamos ir dizaino akademijoje, 1985–89 m. buvo Modelių skyriaus direktore. Pagal kontraktą dirbo su Elite agentūra, buvo American Express, Chicago Place, McDonald’s, United Airlines ir kt. žinomų kompanijų fotomodeliu. Jos demonstruojamų rūbų nuotraukas spausdino Lands End, Sears, Montgomery Ward katalogai.
Nijolė Voketaitienė priklausė Čikagos modelių draugijai, buvo išrinkta valdybos nare bei Standratų ir etikos komiteto pirmininke. Vyras – garsus operos solistas Arnoldas Voketaitis.
Bianca Walkden
Bianca Walkden (g. 1991 m. rugsėjo 29 d. Liverpulyje, Anglijoje) – Jungtinės Karalystės tekvondo sportininkė, olimpinė prizininkė.
Biografija
2007 m. Europos jaunimo čempionate Walkden laimėjo bronzos medalį. 2008 m. britė pasiekė pasaulio jaunimo čempionato finalą ir pelnė sidabro medalį.
Savo debiutinėse 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkė dalyvavo moterų tekvondo sunkiausio svorio kategorijoje. Pirmame etape britė įveikė Papua Naujosios Gvinėjos atstovę Samantha Kassman, o ketvirtfinalyje įveikė serbę Milica Mandić. Pusfinalyje Walkden rezultatu 1-4 pralaimėjo olimpinei čempionei iš Kinijos Zheng Shuyin ir neteko teisės kovoti dėl aukso. Bronziniame paguodos turnyre britė 7-1 įveikė Maroko atstovę Wiam Dislam ir pelnė bronzos medalį.
2017 m. britė antrą kartą tapo pasaulio čempione. 2019 m. pasaulio tekvondo čempionato finale Walkden įveikė kinę Zheng Shuyin ir trečią kartą tapo pasaulio čempione.
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Walkden be kovos pateko į ketvirtfinalio etapą, kuriame įveikė kazachę Cansel Deniz. Pusfinalyje rezultatu 24-25 nusileido Pietų Korėjos atstovei Lee Da-bin ir neteko galimybės kovoti dėl aukso. Paguodos kovoje įveikė lenkę Aleksandra Kowalczuk ir pelnė antrąjį olimpinį bronzos medalį.
2016 m. Lietuvos Seimo rinkimai
'''2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai''' – 2016 m. spalio 9 ir 23 d. vykę septintieji eiliniai Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai, kurių metu 2016–2020 m. kadencijai išrinktas 141 Seimo narys.
Rinkimų sistema
Seimas yra renkamas naudojant mišriąją rinkimų sistemą: 70 narių renkami proporcinio atstovavimo sistema pagal partijų sąrašus, kurie surenka mažiausiai 5 proc. atiduotų balsų (koalicijoms taikomas 7 proc. barjeras), likę 71 Seimo nariai – daugumos atstovavimo sistema (vienmandatėse apygardose) dviem turais. Pirmajame ture kandidatas išrenkamas, jei surenka daugiau nei pusę balsų. Jei rinkimuose dalyvauja mažiau nei 40 proc. rinkėjų, kandidatas turi surinkti bent 20 proc. visų rinkėjų balsų. Jei pirmame ture nei vienas kandidatas nesurenka reikiamo kiekio balsų, antrame ture rinkėjai renkasi iš dviejų, daugiausia balsų pirmajame ture surinkusių kandidatų.
Seimo nariais gali būti renkami Lietuvos Respublikos piliečiai, kurie nesusiję priesaika ar pasižadėjimu užsienio valstybei ir rinkimų dieną yra ne jaunesni kaip 25 metų bei nuolat gyvena Lietuvoje. Jais negali būti renkami asmenys, nebaigę atlikti bausmės pagal teismo paskirtą nuosprendį, taip pat asmenys, teismo pripažinti neveiksniais.
Situacija prieš rinkimus
2012 m. Seimo rinkimai baigėsi Lietuvos socialdemokratų partijos pergale – jie Seime gavo 38 vietas.
Ministrų kabinetui vadovavo socialdemokratų lyderis Algirdas Butkevičius. Prie koalicijos prisijungė Darbo partija, „Tvarka ir teisingumas“ bei Lietuvos lenkų rinkimų akcija – Krikščioniškų šeimų sąjunga. Pastaroji pasišalino 2014 m.
Rinkimuose dalyvaujančios partijos
Daugiamandatėje apygardoje savo kandidatų sąrašus iškėlė 14 partijų, kurioms atsitiktine tvarka rinkimų biuletenyje priskirtas toks eiliškumas:
Pirmumo balsai
Daugiausia pirmumo balsų surinkę kandidatai:
Po rinkimų
Netrukus po to, kai paaiškėjo pirmojo turo rezultatai, Valentinas Mazuronis atsistatydino iš Darbo partijos lyderio pareigų, tą patį padarė ir Paksas, palikęs partijos „Tvarka ir teisingumas“ lyderio poziciją.
Iškart po pergalingo antrojo turo Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjunga pradėjo koalicines konsultacijas su Tėvynės sąjunga – Lietuvos krikščionimis demokratais ir Lietuvos socialdemokratų partija. Jie išreiškė norą sukurti plačią koaliciją, į kurią būtų įtrauktos abi partijos. Visgi, lapkričio 9 d. Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjunga pasirašė koalicijos susitarimą tik su Lietuvos socialdemokratų partija, pagal kurį pastarajai buvo paskirtos 3 iš 14 kabineto vietų.
Naujai išrinktas Seimas susirinko 2016 m. lapkričio 14 d. ir Seimo Pirmininku išrinko Viktorą Pranckietį.
Lapkričio 22 d. Prezidentė Dalia Grybauskaitė Ministru Pirmininku paskyrė Saulių Skvernelį, jo kabinetas darbą pradėjo gruodžio 13 d.
Baltijos taurė (salės futbolas)
Baltijos taurė, Baltijos salės futbolo taurė – kasmetinis salės futbolo turnyras, tradiciškai žaidžiamas tarp Pabaltijo šalių – Lietuvos, Latvijos ir Estijos. Kai kuriais metais buvo kviečiami ir svečiai – 2015 m. dalyvavo Suomija. Pirmą kartą vyko 2008 m., vyksta nereguliariai. Lietuvos vyrų salės futbolo rinktinė nugalėjo du kartus – 2017 ir 2021 m.
Zelenokumskas
Zelenokumskas  – miestas Rusijoje, Stavropolio krašte, 166 km į pietryčius nuo Stavrpolio, prie Kumos upės. Rajono centras. Per Zelenokumską eina Budionovsko–Georgijevsko geležinkelis, Astrachanės–Mineralinių Vandenų plentas. Vystoma statybinių medžiagų, elektronikos, tekstilės, maisto pramonė, mašinų gamyba. Yra Kraštotyros muziejus, Kazanės Dievo Motinos ikonos cerkvė (pastatyta 1980–1990 m.). Veikia karinis dalinys, moterų kolonija.
2010 m. 85 % miesto gyventojų buvo rusai, 2,5 % – armėnai, 2,0 % – čigonai, 1,3 % – tabasaranai, 1,2 % – ukrainiečiai.
Simon Glazer
Simon Glazer (1876 m. Kaune – 1938 m. Niujorke) – Lietuvos žydų kilmės JAV ir Kanados rabinas, visuomenės veikėjas.
Biografija
Gimė 1876 m. Kaune. Siekdamas išvengti nuo šaukimo į Rusijos imperijos kariuomenę pabėgo į Palestiną, 1902 m. emigravo į JAV, kur tapo Ohajo valstijos Toledo miesto rabinu. 1907 m. tapo Montrealio rabinu, vėliau tapo Montrealio ir Kvebeko sinagogų vyriausiuoju rabinu. 1910 m. įkūrė Montrealio žydų prieglaudą, prisidėjo prie jidiš kalba leidžiamo laikraščio Keneder Adler atsiradimo. 1918 m. susipykęs su kitu Montrealio rabinu išvyko į JAV, kur tapo Sietlo rabinu. 1923 m. išvyko į Niujorką, kur tapo Harlemo sinagogos rabinu, 1927 m. Bruklino, o 1930 m. Manhatano rabinu. Dirbdamas Niujorke buvo JAV ir Kanados rabinų ortodoksų tarybos pirmininku. Buvo aktyvus sionistas, šia tema parašė nemažai knygų. Kovojo prieš kvotų žydų imigrantams paskelbimą, tačiau kvotos vistiek buvo paskelbtos, bet už tai šis procesas buvo ilgam užvilkintas, o tai padėjo daug žydų šeimų laisvai imigruoti į JAV.
Zemu
Zemu ledynas palaipsniui traukiasi (po 27 m 1967–1984 m. laikotarpiu). Iš ledyno išteka Brahmaputros intakas Tysta. Zemu patenka į Kančendžangos nacionalinį parką.
Belediye Vanspor
Vano „Belediye“ – Turkijos futbolo klubas iš Vano.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1982 m.
Julius Jewelowski
Julius Jevelovski (1874 m. gegužės 6 d. Vilijampolėje – 1951 m. balandžio 15 d. Londone) – Lietuvos žydų kilmės Laisvojo Dancigo miesto politikas, verslininkas.
Biografija
Gimė 1874 m. gegužės 6 d. Vilijampolėje. 1880 m. su tėvais išvyko gyventi į Dancigą. XX a. pradžioje įkūrė medienos eksporto įmonę S.J. Jewelowski ir ilgainiui tapo vienu iš turtingiausių Dancigo žmonių. Įstojęs į vokiečių liberalų partiją 1920 m. išrinktas į Dancigo laisvojo miesto parlamentą. 1923-1928 m. buvo Dancigo laisvojo miesto konsulu Turkijoje. Į parlamentą perrinktas 1928 metais. 1938 m. prasidėjus žydų persekiojimams emigravo į Londoną, kur ir mirė 1951 m. balandžio 15 dieną.
Stevenage FC
Stevenage Football Club iki 2010 m. žinomas Stevenage Borough Football Club pavadinimu – Anglijos futbolo klubas iš Stivenažo.
Istorija
Klubas įkurtas 1976 m. Pastaruoju metu žaidė ketvirtos pakopos pirmenybėse (League Two).
Sudėtis
Atnaujinta: 2019 m. gegužės 18 d.
Lužkai
Lužkai̇̃  – agromiestelis šiaurės Baltarusijoje, 32 km į rytus nuo Šarkauščinos. Apylinkės centras. Veikia mokykla, darželis, biblioteka, ambulatorija, paštas, kultūros namai. Stovi bažnyčia ir cerkvė.
Józef Urpsza
Juzef Urpša (1880 m. rugpjūčio 10 d. Jokūbave – 1974 m. liepos 14 d. Kališe) – Lietuvos lenkų kilmės Lenkijos dvasininkas, vaistininkas.
Biografija
Gimė 1880 m. rugpjūčio 10 d. Jokūbave. 1909 m. Sankt Peterburge baigė farmacijos studijas, vadovavo Žiemos rūmų sanitariniam skyriui. 1917 m. įstojo į Lenkijos kariuomenę. 1922 m. apsigyveno Varšuvoje, kur dirbo sanitarijos inspekcijoje. Daug laiko skyrė savanoriškai pagalbai skurstantiesiems, buvo Lenkijos Carito organizacijos viceprezidentas. Po Varšuvos sukilimo įstojo į Varšuvos universiteto teologijos fakultetą, 1952 m. tapo jėzuitų vienuoliu ir būdamas garbaus amžiaus savanoriškai rūpinasi Kališo skurstančiais žmonėmis, sergančiaisiais, pensininkais ir kaliniais. Organizuodavo piligriminius žygius į šventas vietas. Mirė 1974 m. liepos 14 d. Kališe.
Naujasis Paguostis
Naujasis Paguostis – kaimas šiaurės Baltarusijoje, 14 km į pietvakarius nuo Miorų. Yra bažnyčia, cerkvė.
Istorija
XIX–XX a. buvo Naujojo Paguosčio valsčiaus centras.
Czesław Kudzinowski
Česlavas Kudzinovskis (, 1908 m. spalio 8 d. Vodziluvka, Gardino gubernija, Rusijos imperija – 1988 m. kovo 2 d. Poznanė, Lenkija) – Lenkijos kalbininkas, suomių kalbos profesorius, didžiausio suomių-lenkų žodyno ir suomių kalbos vadovėlio autorius. Tyrė ir lietuvių kalbą.
Biografija
Gimė Vodziluvkoje netoli Knišino. Pradžioje studijavo teologiją, tačiau šių studijų atsisakė ir 1935 m. Vilniaus universitete baigė indoeuropeistiką. Baigęs universitetą išvyko į Helsinkį. Ten 1935–1937 m. specializavosi studijuoti finougrų kalbas, 1937–1939 m. studijavo Budapešto universitete. 1939 m. Vilniaus universitete dėstė suomių ir vengrų kalbas. Antrojo pasaulinio karo metais Vilniaus universitete slapta organizavo paskaitas. 1944 m. buvo suimtas. Po karo dvejus metus dirbo Lodzėje, vėliau savo gyvenimą susiejo su Poznane, kur parašė savo reikšmingiausius darbus.
Č. Kudzinovskis šeimos nesukūrė. Mirė 1988 m., palaidotas Poznanės Junikovo kapinėse.
Ikaras
thumb|„Ikaro skrydis“ (Jacob Peter Gowy, 1635–1637)
Ikaras (🇬🇷) – graikų mitologijos personažas, Dedalo sūnus.
Ikaras ir Dedalas karaliaus Minojo kalinti Labirinte. Kad galėtų išskristi iš Kretos, tėvas sau ir sūnui padirbęs sparnus iš vaško ir plunksnų. Tėvas Ikarui pritvirtinęs vaškinius sparnus ir pataręs nepakilti pernelyg aukštai, tačiau Ikaras tėvo patarimą pamiršęs ir pakilęs taip aukštai, kad Saulės spinduliai ištirpdinę sparnus ir jis nukritęs jūron. Dėl to ši jūra pavadinta Ikarijos. Pasakojama, kad Ikaro kūnas buvęs išmestas į salos krantą, kur jį palaidojęs Heraklis (sala vadinama Ikarija).
Mitas apie Ikarą ir Dedalą išdėstytas Ovidijaus „Metamorfozėse“.
Çanakkale Dardanelspor
Čanakalės „Dardanel“ – Turkijos futbolo klubas iš Čanakalės.
Stasys Ignatavičius
Stasys Ignatavičius (g. 1958 m. birželio 26 d. Kaune) – Lietuvos šaulių sąjungos (LŠS) veikėjas, jos atkūrimo 1989 m. iniciatyvinės grupės steigėjas, ilgametis LŠS Vlado Putvinskio-Pūtvio klubo prezidentas (nuo 1998).
Biografija
1976 m. baigęs Kauno 5-ąją vidurinę mokyklą, įstojo studijuoti Kauno politechnikos instituto Lengvosios pramonės fakultete. Iš II kurso buvo pašauktas į privalomąją tarnybą Sovietinėje armijoje. Karinės tarnybos Leningrade nebaigė dėl kilusio nestatutinių santykių konflikto, pateko į specialiąją ligoninę. 1978 m. buvo paleistas grįžti į Lietuvą su „vilko bilietu“. Negalėdamas tęsti aukštojo mokslo studijų, toliau mokėsi profesiniuose kursuose, dirbo Kauno lengvosios pramonės įmonėse.
Vedęs, žmona Jūratė - partizanų ryšininko Albino Kęstučio Bersėno duktė. Sūnūs – Darius (1986) ir Žilvinas (1991).
Visuomeninė veikla
Lietuvos Atgimimo pradžioje įsitraukė į Sąjūdžio veiklą. 1989 m. buvo Lietuvos šaulių sąjungos atkūrimo iniciatyvinės grupės steigėjas, LŠS Laikinosios tarybos pirmininko pavaduotojas ir atsakingasis sekretorius.
1990 m. nuo sausio iki vasario 15 d. buvo LŠS Laikinosios tarybos pirmininkas.
Pirmajame LŠS suvažiavime 1990 m. lapkričio mėn. Kaune išrinktas LŠS Centro valdybos atsakinguoju sekretoriumi. Nuo 1992 iki 1997 m. gruodžio 15 d. – LŠS vado pavaduotojas.
1998 m. birželio 13 d. LŠS Centro būstinėje jam patikėta vadovauti įsteigtam Vlado Putvinskio–Pūtvio klubui, apjungusiam LŠS atkūrėjus veteranus.
Įvertinimas, apdovanojimai
S. Ignatavičiui 1997 m. suteiktas LŠS Garbės šaulio vardas, 2019 m. – LŠS Išeivijoje Garbės nario vardas.
Bibliografija
Leidiniai:
Straipsniai:
Aniolitas
right|thumb|250x250px|Nepoliruotas aniolito pavyzdys, taip pat žinomas kaip „[[rubinas zoisite“]] Aniolitas  dažnai traktuojamas kaip mineralo zoisito rūšis iš Kenijos ir Tanzanijos, tačiau tai metamorfinė uoliena, sudaryta iš žalio zoisito, juodo ar tamsaus pargazito ir rubino. Terminas oficialiai nepripažintas metamorfinės uolienos pavadinimu. Pavadinimas kilo iš masajų kalbos žodžio anyoli, reiškiančio „žalias“. Aniolitas dažnai vadinamas rubinu zoisite arba Tanganikos meniniu akmeniu.
2010 m. buvo iškastas akmuo, vadintas „Tanzanijos brankagmeniu“ ir priklausęs neegzistuojančiai kompanijai „Wrekin Construction“. Šis brangakmenis buvo neteisingai įvertintas 11 mln. svarais. Bet iš tikrųjų tai buvo aniolito luitas, kurio vertė apie 100 svarų. Kaip bebūtų galiausiai jis buvo parduotas už 8000 svarų.
Crawley Town FC
Crawley Town Football Club – Anglijos futbolo klubas iš Krolio.
Istorija
Klubas įkurtas 1893 m. Ilgą laiką buvo mėgėjiškame lygyje.
Rutkevičai
Rutkevičai – agromiestelis vakarų Baltarusijoje, 2 km į pietus nuo Ščiutino. Yra biblioteka.
Crawley Town FC
Istorija
Nuo 2005 m. tai profesionalus futbolo klubas. Pastaruoju metu žaidė ketvirtos pakopos pirmenybėse (League Two).
Rutkevičai
Istorija
XIX a. buvo dvaras Lydos apskrities Ražankos valsčiuje.
Happy Birthday, Mr. President
Happy Birthday, Mr. President (Su gimimo diena, pone Prezidente) – aktorės ir dainininkės Merlinos Monro 1962 m. gegužės 19 d. (šeštadienį) prezidentui Džonui F. Kenedžiui jo 45-ojo gimtadienio proga atlikta daina. Merlina Monro ją sudainavo taip jausmingai, kad spaudoje iš karto pasklido gandai apie jos ir prezidento romaną.
Atlikimas
200px|right|thumb|Merlina Monro dainuoja Džonui F. Kenedžiui jo gimtadienio šventėje Monro aistringu, intymiu balsu Kenedžiui sudainavo sveikinamosios dainos „Happy Birthday to You“ (Su gimimo diena) tekstą, pridurdama „Mr. President“ (pone Prezidente). Dainuodama ji panaudojo klasikinės dainos „Thanks for the Memory“ (Ačiū už atsiminimą) ištrauką, ją papildydama specialiai Kenedžiui skirtais naujais žodžiais: Ačiū, pone Prezidente,
Už visa, ką padarėte,
Už mūšius, kuriuos laimėjote,
Už tai, kaip susitvarkote su U.S. Steel
Bei su daugybe mūsų problemų,
Mes Jums labai dėkojame.
Vėliau, kai buvo įneštas milžiniškas gimtadienio tortas, Kenedis užlipo ant scenos ir dėl Monro atliktos dainos versijos pajuokavo: „Dabar po tokio mielo, sveikata trykštančio „Happy Birthday“ atlikimo galiu pasitraukti iš politikos“, tokiu būdu duodamas užuominą apie prigludusią Monro suknelę ir jos seksualią išvaizdą.
Merlinai Monro akomponavo džiazo pianistas Henkas Džonsas.
Istorija
Kenedžio gimtadienis 1962 m. gegužės 19 d. buvo švenčiamas Madison Skver Gardene, iškilmėse dalyvavo 15 000 žmonių, tarp jų – daug įžymybių. Renginys buvo suorganizuotas kaip didelė šventė lėšoms Demokratų partijai rinkti.
Įžymioji Merlinos Monro suknelė buvo pasiūta iš odos spalvos markizeto audinio ir papuošta 2500 netikrų briliantų. Suknelė buvo tokia aptempta, kad Merlinai Monro buvo sunku ją nusivilkti; be to, po suknele ji nebuvo nieko apsirengusi. Suknelės dizaineris – Žanas Lui.
Merliną Monro pristatė Piteris Lofordas. Jis nusprendė apsimesti, kad Monro vėluoja ir visą vakarą linksmino svečius, kol ji pasirodė scenoje. Kai ji galiausiai atėjo ir ją apšvietė prožektoriai, Lofordas paskelbė, kad atvyko „pavėlavusioji Merlina Monro“ (kadangi ji netrukus mirė, išėjo nelemtas sutapimas: 'pavėlavusi (-ęs)' taip pat turi reikšmę 'velionė (-is)'). Monro nusimetė šermuonėlių kailinius, atidengė suknelę ir svečiai tiesiog aiktelėjo.
Šventę suorganizavo ir prodiusavo Brodvėjaus kompozitorius Ričardas Adleris, renginio choreografė – Kerolė Heini, žinoma iš miuziklo „Pižamų žaidimas“ („The Pajama Game“).
Įtaka
Įžymiąją Merlinos Monro suknelę pasiuvo dizaineris Žanas Lui ir ji kainavo 1440,33 dolerio. 1999 m. suknelė buvo parduota už 1,26 mln. dolerių. 2016 m. lapkričio 17 d. aukcione Los Andžele nežinomas žmogus suknelę įsigijo už 4,8 mln. dolerių.
Vieną įžymiausių dainos parodijų atliko Madona, kuri TV laidos „Saturday Night Live“ 18-o sezono 11-ame epizode ją parodijavo dainuodama „Happy Inauguration, Mr. President“ (Su inauguracija, pone Prezidente) ir skyrė neseniai išrinktam prezidentui Bilui Klintonui, kurį vaidino Filas Hartmanas.
Ekscentriškoje 1992 m. komedijoje „Veino pasaulis“ („Wayne’s World“) Maikas Majersas, kaip pagrindinis veikėjas Veinas, telefonu atliko šią dainą filmo veikėjai, Veino draugei Kasandrai (aktorė Tija Karerė).
Serialo „Bręstantis blogis“ 2-o sezono 11-ame epizode veikėja Skailerė (aktorė Ana Gan) savo viršininkui, kompanijos direktoriui Tedui Benekei gimtadienio proga parodijuoja Merlinos Monro dainą.
Merginų popgrupės „Spice Girls“ narė Džerė Halivel princo Karolio 50-mečio proga (1998) atliko dainą, kur vietoj „Happy Birthday, Mr. President“ (Su gimimo diena, pone Prezidente) sudainavo „Happy Birthday, Your Royal Highness“ (Su gimimo diena, Jūsų Karališkoji Aukštybe).