cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Piero Fassino
Biografija
1991 m. vienas iš Italijos kairiųjų demokratų (DS) partijos organizatorių, 1991–1996 m. partijos tarptautinis sekretorius, nuo 2001 m. DS Nacionalinis sekretorius.
1993–1999 m. SI Centrinės ir Rytų Europos komiteto pirmininkas, nuo 1999 m. Taikos, demokratijos ir žmogaus teisių komiteto pirmininkas.
1975–1985 m. – Pjemonto tarybos narys, 1985–1990 m. Turino provincijos tarybos narys, nuo 1994 m. Italijos parlamento Deputatų rūmų narys, užsienio reikalų komisijos narys, 1994–1996 m. parlamentinės asamblėjos viceprezidentas, Europos Tarybos narys. 1998 m. prekybos ministras, 2000–2001 teisingumo ministras.
Atbaši
thumb|250px|Atbaši kalnagūbris
Atbaši  – kalnagūbris Kirgizijoje, Naryno srityje, Tianšanio kalnų sistemos vidinėje dalyje. Skiria Atbaši dubumą šiaurėje nuo Čatyr Kiolio dubumos ir Aksajaus syrto pietuose. Ilgis 135 km, aukštis iki 4786 m. Sudarytas iš paleozojaus metamorfinių skalūnų, klinties, smiltainio, granito, sienito. Būdingas aukštikalnių reljefas.
Plyti subalpinės ir alpinės pievos. Yra ledynų (bendras plotas 150 km²).
Cristian Castro
Dainininkės Verónica Castro ir komedianto Manuel Valdés sūnus.
Bagdoniškės (Zujūnai)
Bagdoniškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Sudervės, 1 km į pietus nuo Čekoniškių.
Rebelheart
RebelHeart – viena ryškiausių Lietuvos roko grupių, surengusi daugiau kaip 1000 koncertų Lietuvoje, Baltijos Šalyse bei Vakarų Europoje. Grupė susikūrė 1992 metais, ir jau 1994 metais buvo laikoma vienu įdomiausių roko kolektyvų Lietuvoje, ypač po 1996 metais išleisto albumo „Ko pravirkai“ su tokiomis garsiomis dainomis kaip „Kelias pas tave“, „Ko pravirkai“ ir „Juodas lietus“.
Nariai
Grupės nariai yra: Buvę nariai:
Diskografija
Tikras garsas (1994)
Ko pravirkai (1996)
Kam? (1997)
Tuštuma (1999)
Nuogai (2000, su Vilniaus styginiu kvintetu)
Prie mažo namelio (2002, su Stasiu Povilaičiu)
Vilniškiai
Vilniškiai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Eržvilko, 7 km į šiaurę nuo Žindaičių, prie krašto kelio, dešiniajame Vidaujos krante. Į šiaurę nuo kaimo esančiame miške yra pelkė Balandinė.
Leon Chasanowich
Leonas Chasanovičius (1882 m. spalio 5 d. Širvintose, Rusijos imperija – 1925 m. rugsėjo 17 d. Vulchovcėje, Čekoslovakija) – Lietuvos žydų kilmės žurnalistas, sionistas, visuomenės veikėjas.
Biografija
Gimė 1882 m. spalio 5 d. Širvintose. Po 1905 m. Rusijos revoliucijos įsitraukė į žydų darbininkų judėjimą Poale Zion. Dėl persekiojimo 1906 m. pabėgo į Austrijos-Vengrijos imperiją, kur pradėjo rašyti straipsnius sionistiniame laikraštyje Der jidisher Arbeiter. Nuo 1909 m. dirbo Poale Zion judėjimo atstovu JAV, Kanadoje, Argentinoje ir Jungtinėje Karalystėje. Nuo 1913 m. dirbo Vienoje. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, kaip Rusijos imperijos pilietis buvo internuotas ir išvyko į JAV. Kartu su Ber Borochov rašė straipsnius dėl galimybės įkurti Amerikos žydų kongresą. Nuo 1917 m. iki 1920 m. buvo deleguotas į įvairius sionistinius susirinkimus. Po I pasaulinio karo aprašė apie Lenkijoje ir Ukrainoje vykusius pogromus. Iširus Poale Zion partijai pradėjo dirbti visuomeninėje žydų organizacijoje World ORT. Persikraustęs į rytų Čekoslovakiją įkūrė organizacijos filialą, kur ir mirė 1925 m. rugsėjo 17 d. Vulchovcėje.
Muilinis baltikas
Muilinis baltikas (Tricholoma saponaceum) – baltikinių (Tricholomataceae) šeimos, baltikų (Tricholoma) genties grybų rūšis.
Spygliuočių ir lapuočių miškai. Vasara, ruduo. Kepurėlė lygiu paviršiumi, mėsinga.
Vaisiakūniai vidutiniai, dideli. Kepurėlė 7–10 (12) cm skersmens, mėsinga, pilkšvos metalo, žalsvos, violetiškai juosvos ar net šviesiai rusvai gelsvos spalvos. Lakšteliai balti, seni – žalsvai gelsvi, rausvai dėmėti, priaugtiniai. Kotas 5–10×0,5–3 cm dydžio, balsvas, senas – pilkai rusvas. Trama stora, balta, senesnė – rausva, perlaužta ar perpjauta dar ryškiau parausvėja, nemalonaus kvapo, muilo skonio. Sporos 5–7×3–4μm.
Būdingi požymiai: kepurėlė dažniausiai rausvai dėmėta, ypač sena.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 144 psl.
Kristaps Blanks
Karjerą jis pradėjo savo gimtojo miesto komandoje FK Tukums 2000, o 2003 m. perėjo į Rygos Skonto. Būdamas 17 metų 2003 m. liepą Blankas debiutavo Latvijos rinktinėje Baltijos taurės rungtynėse prieš Estiją.
Gesava
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas Gesaws prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Ylavos apskrities kaimas, nuo 1874 m. Gesavos valsčiaus centras, nuo 1930 m. gegužės 28 d. Vitenbergo valsčiaus kaimas. 1928 m. prijungti Arvaidai ir Marienhohas. 1935 m. į šiaurę nuo kaimo pastatytas karinis aerodromas (dab. Nivenskojės aerodromas), kaime buvo dislokuotas Liuftvafės garnizonas. 1944–1945 m. veikė Štuthofo koncentracijos stovyklos moterų darbo stovykla. 1945 m. sausio mėn. stovykla evakuota į Palmininkus, kur kalinės žuvo Palmininkų žudynėse. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kroicburgo rajono, vėliau Bagrationovsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Nivenskojės apylinkės kaimas.
Atbaši įduba
Atbaši įduba  – tarpukalnių įduba Kirgizijoje, Naryno srityje, Tianšanio kalnuose, į pietus nuo Naryno upės. Ilgis – 120 km, plotis – 20 km. Būdingas aukštis – 2000–2400 m. Iš pietryčių apribota Atbaši, iš šiaurės ir šiaurės vakarų – Baibičetau ir Naryntau kalnagūbrių.
Būdingas lygumų reljefas. Įdubą drėkina Atbaši upė su intaku Karakojunu. Būdingos stepės ir pusdykumės. Vystoma drėkinamoji žemdirbystė.
Klišiai (Rokiškis)
Klišiai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Panemunėlio kaimo.
ROMAR Mažeikiai
Istorija
Mažeikiuose dar nuo XX a. vidurio buvo komanda (FK Atmosfera (1973)), nuolat žaisdavusi aukščiausiojoje lygoje. Ji buvo suburta prie Mažeikių elektrotechnikos gamyklos (įkurta 1959 m., priklausė Vilniaus „Elfos“ gamybiniam susivienijimui).
Po nepriklausomybės atkūrimo FK Atmosferos pagrindu sukurtas klubas „Jovaras“, 1992 m. trumpam pervadintas į FK Mažeikiai. Ieškodami finansinės paramos FK Mažeikiai kreipėsi į Romą Marcinkevičių.
1992 m. ROMAR įkūrimas
1992 m. rudenį buvo įkurtas naujas klubas ir pavadintas pagrindinio rėmėjo, verslininko Romo Marcinkevičiaus garbei ROMAR.
Klubas ėmė pirkti aukšto lygio žaidėjus ir ėmė kilti – 1993 m. užėmė 6-ąją, o 1994 m. tapo šalies čempionu. Su Vilniaus „Žalgiriu“ viso čempionato metu virė atkakli kova dėl čempionų vardo. Lemiamas rungtynes Mažeikiuose stebėjo apie 5000 žiūrovų. Čempionto finiše vieno taško persvarą susikrovę mažeikiškiai iškovojo aukso medalius.
1994/95 m. sezone klubas finišavo trečias.
1995 m. vasarą prasidėjus naujam sezonui vasarą žaidėjai jau nebegaudavo algų. (Į JAV išvyko R. Marcinkevičius ir klubą ištiko finansinė krizė). Galiausiai, komanda iširo. Tai nutiko 1995 m. rugpjūtį. O geriausi žaidėjai perėjo į kitus klubus. ROMAR buvo pašalintas iš aukščiausiosios lygos, o klubas likviduotas.
Nelikus ROMAR, mažeikiškiai atgaivino veiklos nevykdžiusį FK Mažeikiai.
ROMAR lygos, taurės pasiekimai
! Sezonas ! Lyga ! Divizionas ! Vieta ! Ru ! La ! Ly ! Pr ! Įv+ ! Įv- ! Taškai ! Taurės turnyras !colspan=2|Europa ! Pastabos
Nerpičjė (Jakutija)
Nerpičjė  – ežeras Rusijoje, šiaurės rytų Jakutijoje (Žemutinės Kolymos ulusas), Kolymos žemumoje. Telkšo į vakarus nuo Kolymos deltos. Išsitęsęs iš pietryčių į šiaurės vakarus. Krantai žemi. Keliomis protakomis ir ežerais jungiasi su greta telkšančiu Čiukočjės ežeru. Iš Nerpičjės ežero išteka Nerpičia (į Rytų Sibiro jūrą). Vasarą prie ežero peri daugybė ančių ir žąsų.
Ilga kelionė prie jūros
Ilga kelionė prie jūros - 1976 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas. Spalvotas. Filmo trukmė - 66 min.
Dominykas Kodz
Dominykas Kodzis (g. 2000 m. balandžio 25 d. Vilniuje) – Lietuvos futbolininkas,
FK Žalgiris
„Žalgirio“ pagrindinėje ekipoje registruojamas nuo 2018 m.
Iki tol žaidė „Žalgirio“ dublerių ekipoje Pirmoje šalies lygoje.
2018 m. po sezono buvo pranešta, kad sutartis su žaidėju nepratęsta.
2019 m. sezonas
Nuo 2019 m. atstovavo FK Riteriai. Sužaidė 9 rungtynes A lygoje 2019 m.
2020 m. sezonas
2020 m. birželio 14 d. pelnė debiutinį įvartį A lygoje.
2021 m. sezonas
2021 m. pirmą sezono dalį praleido dėl traumos. O pirmąsias A lygos rungtynes sužaidė 2021 m. gegužės 14 d. prieš DFK Dainava. Po sezono sutartis su žaidėju nebuvo pratęsta.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Jaunimo rinktinė
Debiutavo U-21 rinktinėje.
Atstovavo U-19 rinktinei. Rungtynėse prieš estus pasižymėjo įvarčiu.
Persija (regionas)
''Šis straipsnis – apie istorinį regioną Irano pietvakariuose. Apie senovinę civilizaciją, apėmusią visą Iraną, žiūrėkite straipsnyje Senovės Persija''
Islamiškais laikais regionas pavadintas Farsu. Šio metu jame yra Farso provincija.
Geografija
Persijos regionas yra iš vakarų ir šiaurės apsuptas kalnų, tuo tarpu viduriniai regionai garsėja lietingomis švelniomis žiemomis ir sausomis karštomis vasaromis. Šios vietos tinkamos auginti javus, citrusinius, datules.
Ankstyvoji persų valstybė
Senovėje Persijos regionas buvo kontroliuojamas Elamo. Čia stovėjo svarbus miestas Anšanas.
Persų tauta minima kartu su medais 844 m. pr. m. e. Asirų šaltiniuose ji įvardijama parsuaš. Tuo metu jie klajojo šiaurės Irane aplink Urmijos ežerą. Apie 700 m. pr. m. e. legendinis valdovas Achemenes suvienijo persų gentis. Regioną kontroliuojant medams ir skitams, persai, vadovaujami valdovo Teispes (Cišpiš) migravo į pietus ir apsistojo Persijos regione. Čia jie perėmė daug tradicijų ir kultūros iš Elamo.
VII a. pr. m. e. augant Medijos imperijai, Persija tapo viena iš imperijos provincijų. Tačiau vietinė dinastija nebuvo nutraukta.
Achemenidų imperija
550 m. pr. m. e. Persijos valdovas Kyras suvienijo suskaldytą Persiją ir pradėjo sukilimą prieš medus. Sumušęs Medijos valdovo Astijago pajėgas, jis perėmė Imperijos valdžią, tapo šachu ir pradėjo Achemenidų imperijos laikotarpį. Imperijos sostinėmis tapo Pasargadai ir Persepolis Persijos regione.
Achemenidams pavyko dar labiau praplėsti Imperijos teritorijas, užvaldžius visą Mažąją Aziją, įsiveržus į Graikiją.
Tuo metu Persijos regioną pasiekė zoroastrizmas, kuris tapo visos imperijos religija.
Graikų ir partų valdymas
334 m. pr. m. e. Aleksandras Makedonietis įžengė į Achemenidų imperiją ir nugalėjo Persijos valdovą. Jam atiteko visa imperija, taip pat ir Persijos regionas. Po Aleksandro mirties Persiją paveldėjo Seleukidai. Tuo metu imperijos centrai kėlėsi į kitus regionus, ypač į Viduržemio jūros pajūrį. Todėl Persijos regionas prarado savo reikšmę.
170 m. pr. m. e. kiti užkariautojai partai paveldėjo imperiją. Jie valdė iš Ktesifono Mesopotamijoje.
Sasanidų imperija
226 m. Persijos regionas atgimė iš naujo, nes šiose teritorijose sukilo Achemenidų palikuonis, persas Ardašyras. Jis įkūrė Sasanidų dinastiją, kuri dar vadinama Antrąja Persijos imperija.
Islamo įsigalėjimas
Žlugus Sasanidų imperijai, Persija buvo prijungta prie Kalifato ir islamizuota. Ji tapo Farso provincija.
Fars (ostan) Fars Fars
Pranas Skardžius
Pranas Skardžius (1899 m. kovo 26 d. Senasis Subačius – 1975 m. gruodžio 18 d. Hot Springsas, Arkanzaso valstija, JAV) – Lietuvos kalbininkas, kartu su A. Saliu buvo du pirmieji ir žymiausi nepriklausomoje Lietuvoje išaugę kalbininkai.
Biografija
Baigė Panevėžio gimnaziją. Nuo 1923 m. studijavo Kauno universitete, vėliau, prof. K. Būgai mirus – Leipcigo universitete, kur lituanistiką dėstė Jurgis Gerulis.
Studijuodamas Lietuvos universitete buvo J. Jablonskio raštininkas. Nuo 1930 m. Kauno universiteto dėstytojas, docentas, nuo 1939 m. profesorius. Humanitarinių mokslų fakultete dėstė istorinius lietuvių kalbos dalykus – istorinę gramatiką, kalbos istoriją, taip pat dialektologiją, prūsų kalbą, kurie buvo privalomi visiems studentams lituanistams. Be to, dėstė bendrinę kalbą, privalomą visiems to fakulteto studentams, ir kai kuriuos slavistikos dalykus. Kartu jis pradėjo redaguoti fakulteto kalbotyrinį leidinį „Archivum Philologicum“, kurio 1930–1940 m. išėjo aštuonios knygos. Išleidęs disertaciją apie slaviškus skolinius senoje lietuvių kalboje (, 1931 m.), pradėjo ruošti habilitacinį darbą – Daukšos akcentologiją, kuris pasirodė 1935 m. 1930 m. pradėjo redaguoti specialų žurnalą – „Kalba“, kurio išėjo tik trys sąsiuviniai, nuo 1933 m., bendrinės kalbos klausimams nagrinėti bei patarimams visuomenei skelbti buvo leidžiamas mažesnio masto mėnesinis laikraštėlis „Gimtoji kalba“, nemažai rašė abiejuose leidiniuose. Bendradarbiavo leidiniuose „Literatūros naujienos“, „Meno dienos“ ir kt. Be to, praktiškai mokė Kauno Valstybės teatro artistus taisyklingos tarties ir kirčiavimo. 1933 m. vienas Jaunųjų teatro steigėjų.
Nuo 1935 m. Lietuvių kalbos draugijos pirmininkas ir Rašybos komisijos, kuri buvo paruošusi pataisytos rašybos projektą (1933 m.) narys. Netrukus pradėjo ruošti naują mokslo veikalą – „Lietuvių kalbos žodžių darybą“, kuris išėjo 1943 m., nors pačioje knygoje dėl tam tikrų priežasčių, susijusių su vokiečių okupacija, pažymėta 1941 m. Tyrinėjo Lietuvos vandenvardžius. Prigijo ne vienas jo sukurtas žodis. 1941 m. Lietuvių kalbos instituto direktorius, Lietuvos mokslų akademijos narys.
1944 m. su šeima pasitraukė iš Lietuvos ir iš pradžių apsigyveno Getingene, o karui pasibaigus persikėlė į Tiubingeną, kur kartu su A. Saliu kurį laiką dėstė lituanistikos dalykus miesto universitete. 1949 m. persikėlęs į JAV, iš pradžių apsigyveno Klyvlende, kur įsigijo bibliotekininkystės magistro laipsnį ir nuo 1956 m. iki išėjimo į pensiją 1971 m. dirbo Kongreso bibliotekoje Vašingtone.
Pasitraukęs iš Lietuvos, jau neturėjo normalių sąlygų mokslo darbui ir dėl to negalėjo įvykdyti savo užsimotų projektų. Buvo pradėjęs versti į vokiečių kalbą savo žymiausią veikalą – „Lietuvių kalbos žodžių darybą“, bet turėjo tą darbą nutraukti. Parašė eilę straipsnių vokiečių kalbotyros žurnalams, ilgesnį darbą apie „Lietuvių vandenvardžius su -nt-“ „Lituanistikos darbams“ (III t.), bet daugiausia savo straipsnių skelbė „Aiduose“. Taip pat bendradarbiavo Lietuvių enciklopedijoj ir angliškoj „Encyclopedia Lituanica“. Rašė įvairiems laikraščiams praktinės kalbos klausimais – Vokietijoje daugiausia „Mūsų kelyje“, o Amerikoje – „Drauge“. thumb|Pr. Skardžius Lietuvos pašto ženkle
Gravis
Gravis (lietuvių kalboje dar vadinamas kairiniu kirčio ženklu) ( ` ) – diakritinis ženklas, vartojamas daugelyje kalbų.
Vidugiris (Jurbarkas)
Vidugiris – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 12 km nuo Jurbarkų.
Gravis
Kairiniu kirčiu lietuvių kalboje žymimas trumpas kirčiuoto skiemens balsis, pvz., bùvo, kàsti, vìsas, kovà, taip pat tvirtapradė priegaidė mišriuosiuose dvigarsiuose su i, u ir dvibalsyje ui: klùika, pìrmas, šiùrti.
Dominykas Barauskas
Dominykas Barauskas (g. 1997 m. balandžio 18 d. Vilniuje) – Lietuvos futbolininkas, atstovavo Lietuvos nacionalinei rinktinei.
FK Žalgiris
2015 m. debiutavo pagrindinėje FK Žalgiris komandoje. Tiesa, aikštėje pasirodė vienintelį kartą. Paprastai žaidė dublerių komandoje.
2016 m. pagrindinėje komandoje žaidė keturis kartus. Žaidė Pirmoje lygoje už „Žalgirio“ jaunimą.
2017 buvo paskolintas FC Stumbras. Šioje komandoje gavo daugiau žaidybinio laiko. Būtent su kauniečių ekipa iškovojo LFF taurę, žaisdamas prieš savo klubą (FK Žalgiris).
FK Sūduva
2018 m. gruodžio 28 d. pranešta, kad žaidėjas keliasi į FK Sūduva Marijampolė.
2019 m. birželio 20 d. pranešta, kad sutartis su žaidėju nutraukta. Per Sūduvoje praleistą laiką A lygoje sužaidė trejas rungtynes ir du kartus žaidė LFF taurės turnyro rungtynėse.
FK Riteriai
2019 m. liepos 3 d. pranešta, kad atstovaus „Riterių“ klubui. 2019 m. už „riterių“ ekipą sužaidė 14 rungtynių. Gruodžio mėn. pranešta, kad sutartis su futbolininku buvo pratęsta.
2020 m. spalio 6 d. riterių klubas išplatino pranešimą, kad laikinai stabdomos treniruotės, nes vienas iš ekipos narių (Dominykas Barauskas) yra Covid-19 viruso nešiotojas. Pakartotinis testas buvo neigiamas, tačiau komanda izloiuota. Kitiems ekipos nariams ir su žaidėju kontaktavusiems asmenims buvo atliekami testai dėl viruso. Ekipoje užsikrėtusių asmenų nebuvo nustatyta. 2020 m. spalio 28 d. žaidėjas jau žaidė A lygos rungtynėse prieš FK Panevėžys. 2020 m. A lyga pirmenybėse Dominykas Barauskas sužaidė visus 20 susitikimų ir pasižymėjo dviem įvarčiais. (Dėl pandemijos A lygoje komandos sužaidė po 20 rungtynių.) Jis buvo vienas iš trijų žaidėjų A lygoje, kurie sužaidė visas 20 rungtynių ir nebuvo keičiamas.
2021 m. birželio 16 d. pasižymėjo solidžiu žaidimu prieš Gargždų „Bangą“. Žaidėjas surinko 237 „InStat“ naudingumo balus ir buvo išrinktas į simbolinę XVII (17) turo rinktinę.
2021 m. rugpjūčio 1 d. rungtynėse prieš DFK Dainava pelnė įvartį ir išlygino rezultatą (1:1), o galutinis rungtynių rezultatas 2:1 „riterių“ naudai. Tai buvo pirmasis D.Barausko įvartis A lygoje 2021 m. sezone.
2022 m. birželio pradžioje pasirodė pranešimai, kad birželio 30 d. baigs galioti žaidėjo sutartis su „Riterių“ klubu ir jis persikels rungtyniauti į Lenkiją.
Meleco „Stal“
2022 m. liepos 16 d. debiutavo Ekstraklasa rungtynėse prieš Lech Poznan. Pasirodė startinėje sudėtyje ir žaidė iki rungtynių pabaigos, o Mieleco „Stal“ nugalėjo rezultatu 2:0.
2023 m. birželį tapo žinoma, kad paliko klubą.
Rinktinės
Debiutavo U-21 rinktinėje.
2020 m. buvo įtrauktas į nacionalinės rinktinės sąrašą, bet dėl pandemijos ir teigiamo testo dėl viruso į Estiją neišvyko.
230 m.
230 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Liepa
1865 m.
1865 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Rugiaveidė
Gentyje apie 62 rūšys:
Maria Borzobohata-Woźnicka
Biografija
Gimė 1894 m. Širvintose, 1913 m. baigė gimnaziją Vilniuje, vėliau mokėsi dailės Sankt Peterburge. 1916 m. grįžo į Vilnių. 1920 m. ištekėjo už dailininko Stanislovo Vožnickio. 1922 m. pradėjo studijuoti pas dailininką Ludomir Sleńdziński, priklausė Vilniaus dailininkų bendrijai. Eksponavo savo darbus Vilniuje, Varšuvoje ir Poznanėje. II pasaulinio karo metu apsigyveno Varšuvoje. 1942 m. vasario 3 d. buvo suimta ir įkalinta Paviako kalėjime. 1943 m. rugpjūčio 24 d. išvežta į Aušvicą.
VDR futbolo varžybos 1966–1967 m.
VDR futbolo varžybos 1966–1967 m.
Kardigano įlanka
thumb|200px|Įlankos žemėlapis
Kardigano įlanka  – didelė Airijos jūros įlanka, įsiterpianti į Didžiosios Britanijos salos (vakarų Velso) krantus. Šiaurinį kraštą žymi Bardsio sala, pietinį – Strambl Hydo pusiasalis. Žiočių plotis – 100 km, didžiausias gylis – 40 m. Krantai uolėti, vingiuoti, suskaidyti upių, tekančių iš Kambro kalnų (Glaslinas, Teifis, Reidolas, Difis, Eronas, Maudachas). Šiaurėje susidariusi Tremadogo įlankėlė.
Potvyniai keičiasi kas pusę paros, jų aukštis 5–7 m.
Vainių tuopa
miniatiūra|250px|right|Vainių tuopa
Kardigano įlanka
Prie Kardigano įlankos įsikūrę miestai: Portmadogas, Barmutas, Tivinas, Aberistvitas, Fišgardas.
Vainių tuopa
Gam­tos pa­min­klas nuo 1960 m. Pa­kar­to­ti­nai vals­ty­bės sau­go­mu gam­ti­nio kraš­to­vaiz­džio ob­jek­tu pripažin­ta 1999 m.
Duomenys
miniatiūra|left|180px|Takas, vedantis prie tuopos
Chersonas
Chersònas – miestas pietų Ukrainoje, srities centras. 320,5 tūkst. gyventojų (2007). Išsidėstęs Dniepro žemupyje, dešiniajame (vakariniame) jo krante, apie 25 km nuo upės žiočių. Didelis laivų statybos centras. Taip pat išvystyta inžinerijos, naftos perdirbimo, medvilnės, tekstilės pramonė. Yra pedagoginis, žemės ūkio institutai, irigacinio žemės ūkio mokslo institutas.
Istorija
1778 m. miestą carienės Jekaterinos II įsakymu įkūrė rusų generolas Grigorijus Potiomkinas, pastatęs čia Rusijos tvirtovę prie Juodosios jūros. Čia buvo įkurta pirmoji Rusijos karinė bazė ir laivų statykla.
Vykstant Rusijos pilietiniam karui, 1918–1920 m. miestą kontroliavo baltagvardiečių kariuomenė. Chersonas nukentėjo Antrojo pasaulinio karo metu, kai miestą 1941–1944 m. buvo užėmusi hitlerinė Vokietija. 1944 m. Chersonas tapo srities centru.
2022 m. kovo 3 d., vykstant Rusijos invazijai į Ukrainą, Chersoną okupavo Rusijos kariuomenė.
231 m.
231 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
UEFA mugių taurė 1967–1968 m.
UEFA mugių taurė 1967–1968 m. – dešimtasis UEFA mugių taurės turnyras. Prasidėjo 1967 m. rudenį. Taurę laimėjo klubas (žaidė finale antrąkart iš eilės), finale nugalėjęs  klubą. Nors dalyvaujančių komandų skaičius nepakito (48), tačiau pasikeitė turnyro sistema: aštuntfinalyje 8 klubai žaidė tarpusavyje, o 4 pateko į ketvirtfinalį be kovos.
Čiukočjė
Čiukočjė  – ežeras Rusijoje, šiaurės rytų Jakutijoje (Žemutinės Kolymos ulusas), Kolymos žemumoje. Telkšo į vakarus nuo Kolymos deltos. Ežeras seklus, krantai žemi, kranto linija labai vingiuota. Keliomis protakomis ir ežerais jungiasi su greta telkšančiu Nerpičjės ežeru, kairiąja Kolymos protaka, bei greta telkšančiu Mažuoju Čiukočjės ežeru (55 km²). Vanduo patenka lyjant ir tirpstant sniegui. Vasarą prie ežero peri daugybė ančių ir žąsų.
Mindaugas Malinauskas
Mindaugas Malinauskas (g. 1983 m. rugpjūčio 11 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, žaidęs vartininko pozicijoje, treneris.
Žaidėjo karjera
Profesionalią karjerą pradėjo Vilniaus "Žalgirio" komandoje, kurioje 2004 m. sirgalių buvo išrinktas geriausiu sezono "Žalgirio" žaidėju. Vėliau žaidė FBK Kaunas komandoje, iš kurios buvo skolinamas FK Šilutės ekipai. Legionieriaus karjerą pradėjo Latvijoje FC Tranzit komandoje, o 2010 m. išvyko į Vengriją, kur iš pradžių atstovavo Diósgyőri VTK, tačiau šiai iškritus į žemesnį Vengrijos čempionato divizioną, perėjo į Debreceni VSC klubą.
2013 m. rugpjūčio pradžioje pasirašė 1,5 m. sutartį su Klaipėdos "Atlanto" klubu.
2016 m. atstovavo Kazlų Rūdos „Šilą“. Su šia komanda tapo Pirmos lygos nugalėtoju.
2018 m. prisijungė prie Kėdainių „Nevėžio“ komandos.
Po 2019 m. sezono baigė profesionalo karjerą. 2020 m. sausio pabaigoje tapo FK Riteriai vartininkų treneriu.
Bagdoniškiai (reikšmės)
Bagdoniškiais vadinami kaimai:
Adomas Varnas
Adomas Varnas (1879 m. sausio 1 d. Joniškyje – 1979 m. liepos 19 d. Čikagoje, JAV) – dailininkas tapytojas, grafikas, fotografas, liaudies meno rinkėjas, propaguotojas ir puoselėtojas, dailės pedagogas, scenografas.
Biografija
Mokėsi pradžios mokykloje, vėliau – Mintaujos gimnazijoje, 1897–1900 m. – Kauno kunigų seminarijoje. XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje aktyviai reiškėsi lietuvių tautinio atgimimo sąjūdyje, teatrinėje veikloje, kurio centras buvo įsikūręs Medvilionių dvare. 1900 m. išvyko į Sankt Peterburgą, kur studijavo dailę Imperatoriškojoje dailės mokykloje ir Štiglico centrinėje taikomosios dailės mokykloje. Nuo 1903 m. mokėsi Krokuvoje, 1905–1907 m. studijavo Šveicarijoje, Ženevos dailės akademijoje. Baigęs studijas 1908 m. išvyko į Siciliją, tapė kalnų peizažus. 1909 m. grįžo į Lietuvą. Nuo 1910 m. gyveno Zakopanėje. 1913 m. vėl grįžo į Lietuvą, apsistojo Vilniuje. 1917–1918 m. dėstė Voroneže. 1919 m. grįžo į Vilnių, dėstė Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnazijoje 1919 m. įsikūrė Kaune, kur 1920 m. su kitais menininkais įkūrė Lietuvių meno kūrėjų draugiją. 1920–1922 m. šios draugijos pirmininkas. 1923–1939 m. dėstė Kauno meno mokykloje. 1941 m. persikėlė į Vilnių ir dėstė dailę Valstybiniame dailės institute. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. persikelia gyventi į JAV. Buvo lietuvių dailininkų sąjungos garbės pirmininkas, Amerikos lietuvių inžinierių ir architektų sąjungos garbės narys, Amerikos lietuvių bendruomenės Čikagos apygardos kultūros tarybos garbės pirmininkas, Amerikos lietuvių filatelistų draugijos garbės narys. Vienas iš Čikagos Čiurlionio galerijos steigėjų.
Kūryba
Sukūrė apie 1280 aliejinės tapybos darbų, iš jų 170 portretų, 1090 peizažų, apie 470 grafikos darbų. Kūrė dekoracijas Miko Petrausko operai „Birutė“, dalyvavo kortų konkurse (laimėjo I premiją), sukūrė pašto ženklų, litų banknotų projektų. Patvirtinti litų banknotų projektai buvo pradėti spausdinti nuo 1922 m. rugpjūčio 28 d. pasirašytos sutarties su A. Haase litografijos firma.
Alkakalnis
thumb|[[Kražiai|Kražių Medžiokalnio alkakalnis]] Alkakalnis – kalva su alku, paprastai natūralus žemės pakilimas, susijęs su ikikrikščioniškąja (paprastai – baltų) religija ir mitologija.
Madingu
Madingu – Kongo miestas šalies pietvakarinėje dalyje, Buenzos regiono ir Madingu rajono administracinis centras. 17 000 gyventojų (1996 m.).
Alkakalnis
Alkakalnis – viena gausiausių šventviečių rūšių. Šventi kalnai paplitę kalvotuose Aukštaitijos, Dzūkijos ir ypač Žemaitijos rajonuose. Geriausiai pažįstamos Alkos, Perkūno, Saulės, Aušrinės, Laumės bei kai kurios kitos šventų kalnų grupės. Alkakalniams taip pat priskiriami piliakalniai-šventyklos. Dauguma žinomų alkakalnių, manoma, buvo naudojami IX a. – XIV a. Po Lietuvos krikšto 1387 m. ant jų imta statyti krikščionių kulto pastatus, kryžius (iki XVII a.). Dažnai alkakalniai yra šalia kitų archeologijos paminklų (Impilties piliakalnis, Medvėgalio piliakalnis ir kūlgrinda), t. p. šventose giriose, prie šventupių.
UTC+3
thumb|400px|UTC+3 laiko juosta: mėlyna – žiemą, oranžinė – vasarą, geltona – visus metus
Alkakalnis
Žymesni alkakalniai: Alkos kalnas, kurio vaidilutės ilgiausiai Lietuvoje neleido užgesti amžinajai ugniai; Burvelių alkakalnis, Juknaičių Alkos kalnas, Kražių Medžiokalnio šventvietė, Liškiavos alkakalnis, Mikytų alkakalnis
UTC+3
UTC+3 – viena iš pasaulio laiko juostų, einanti trimis valandomis anksčiau už pasaulinį laiką. Driekiasi per Rytų Europą, Vakarų Aziją ir Rytų Afriką. Lietuvoje šis laikas galioja vasaros laikotarpiu.
Išskiriamos šios UTC+3 laiko juostos zonos:
Artimųjų Rytų šalys
Šiose šalyse UTC+3 laikas galioja ištisus metus.
Kaliningrado laikas
Šioje zonoje UTC+3 laikas galioja ištisus metus (nuo 2011 m.).
Rytų Europos vasaros laikas
Šiose šalyse UTC+3 laikas galioja tik vasarą.
Časové pásmo
Žuvitakis
thumb|250px|Žuvitakis [[Viešvilėje]]
Muhamedas Anasyras
Muhamedas Anasyras (arab.: الناصر لدين الله محمد بن المنصور, g. nežinoma – 1213 m. gruodžio 25 d.) – nuo 1199 m. Almochadų dinastijos Maroko kalifas.
Muhamedas Anasyras buvo Almansuro sūnus.
Žuvitakis
Žuvitakis – specialus įrengimas, įrengtas ant arba šalia dirbtinės kliūties vandens telkinyje (pavyzdžiui, užtvankos), kuriuo žuvys įveikia kliūtį migruodamos aukštyn upe. Žuvitakį sudaro neaukšti laiptai, kuriais teka nesmarki srovė, kad žuvys galėtų šokinėdamos įveikti atstumą.
Muhamedas Anasyras
Istorija
Po Abu Jusufo I Jakubo Almansuro mirties prasidėjo greitas Almochadų imperijos nuosmukis. 1199 m. šalį paveldėjo jo sūnus Muhamedas Anasyras. Jis pirmiausiai atnaujino kovą su Maljorkos emyru Banu Ganija (Banu Ghaniya). Almansuro laivynas vėl užėmė Tunisą, o armija įžengė į Gafsą ir Mahdiją. Kalifas Tunise vietininku paskyrė savo vizirį šeichą Abu Muhamedą (Abu Muhammad ben ach-Chaykh Abi Hafs).
Tuo tarpu Ispanijoje Kastilijos karalius Alfonsas VIII ruošėsi atsiimti Alarkos pilį. Į pagalbą pasikvietęs Aragono karalių Petrą II (Peter II of Aragon), Navaros karalių Sančą VII (Sancho VII of Navarre), Portugalijos karalių Alfonsą II (Afonso II of Portugal) ir net popiežių Paskalį II, kuris rėmė kryžiaus žygius prieš Almochadus. Iš visos Europos į Kastiliją suvažiavo riteriai ir nuotykių ieškotojai. 1211 m vasario mėn. Anasyras su didžiulę armija persikėlė į Ispaniją. Ši žygis buvo sunkus ir musulmonams pasibaigė katastrofa. Stipri jungtinė krikščionių armija perėjo Siera Morena kalnus ir 1212 m. liepos 16 d. smogė prie Las Navaso de Toloso lemtingą Almochadams smūgį (Battle of Las Navas de Tolosa). Tik maro epidemija sustabdė tolimesnį kryžiaus žygį į pietus. Muhamedas Anasyras buvo priverstas grįžti atgal į Rabatą, kur 1213 m. gruodžio 25 d. mirė nuo apsinuodijimo. Maroko sostą paveldėjo jo sūnus Abu Jakubas Jusufas II. 300px|thumb|right|[[Las Navas de Tolos mūšis. XIX a., dailininkas F. P. Van Halenas, Senato rūmai, Madridas.]] Muhamedas Anasyras turėjo tris vizirius:
Žagarai (Molėtai)
Žagarai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, prie pietinio Stirnių ežero kranto. Kaimo vardas kilęs iš asmenvardžio Žagaras.
Istorija
1605 m. Svobiškio dvaro inventoriuje yra Žagarėnų kaimas, tapatintinas su dab. Žagarais. Jame gyveno tokie baudžiauninkai: Jonas Žagarėnas su sūnumi Kristupu; Martynas Žagarėnas su sūnumis Grigu ir Adomu; Petras, Čepas ir Adomas Žagarėnai. 1664 iš Žagarų kaimo į Alantos bažnyčią buvo atvykę žmonių, nes visos aplinkinės bažnyčios buvo sunaikintos rusų 1655 metais. 1692 m. Molėtų metrikų knygoje užrašyta lietuviška kaimo lytis de Zagaru.
Šiame kaime gimė Vilniaus krašto visuomenės veikėjas, kunigas Petras Kraujalis, kuriam kaime pastatytas koplytstulpis.
Klyšiai
Klyšiai – kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Palnosų. Piečiau kaimo teka Dabikinė. Į pietvakarius nuo kaimo nutiesta Liepojos–Romnų geležinkelio linija.
Istorija
Anksčiau čia yra buvęs Klyšių dvaras.
Argentinos ralis
thumb|250px|right|[[Sébastien Loeb|Sebastienas Loebas 2008 m. Argentinos ralyje]] Argentinos ralis – automobilių ralio varžybos vykstančios Argentinoje. Jis patenka į Pasaulio ralio čempionatą (WRC) ir Tarpžemyninį ralio iššūkį (IRC). Ralis taip pat patenka į Pietų Amerikos bei Argentinos ralio čempionatus. Varžybos vyksta Vilja Karlos Paso miesto apylinkėse, Kordobos provincijoje, siauruose žvyrkeliuose, kurie gerai žinomi dėl juos kertančių brastų.
Istorija
Pirmą kartą ralis surengtas 1980 m., Tukumano provincijoje, kurį organizavo Automóvil Club Argentino. Pirmieji šio ralio nugalėtojai buvo Valteris Riolis ir Kristianas Geistdiorferis su Fiat 131 Abarth. 1981 m. ralis įvyko toje pačioje provincijoje, o 1982 m. ralis išvis nebuvo surengtas. 1983 m. ralis perkeltas į San Karlos de Bariločę, o 1984 m. perkeltas į Kordobos provinciją, kur vyksta iki šiol.
2006 m. WRC sezone ralis vyko nuo balandžio 28-30 d. Tai buvo penktasis čempionato etapas. 2007 m., norint pritraukti daugiau žiūrovų, viena ralio sekcija buvo surengta Buenos Airėse, El Monumental stadione, o kita sekcija Kordoboje esančiame Estadio Mario Alberto Kempes stadione.
2012 m. ralio maršrutas buvo išplėstas iki 500 km konkurencingų ruožų.
Prostatos adenoma
Prostatos adenoma arba gėrybinė prostatos hiperplazija – vyrų liga, kuriai būdinga padidėjusi prostata. Dažniau šia liga sergama vyresniame amžiuje (histologiškai gėrybinę prostatos hiperplaziją turi iki pusės 51–60 metų amžiaus vyrų, o tarp vyresnių nei 80 metų vyrų ji aptinkama virš 80 %).
Prasideda klimakso metu, sutrikus endokrininės sistemos hormoninei pusiausvyrai. Prostatos adenomos išsivystymui turi reikšmės androgenai, ypač dihidrotestosteronas. Iš smulkių liaukų, kurios yra užpakalinėje šlaplės dalyje ir šlapimo pūslės kaklelyje, susidaro nepiktybinis navikas – adenoma. Šlaplės spindžiui susiaurėjus, sutrinka šlapinimasis, vėliau ir inkstų funkcija. Ligonį troškina, džiūsta burna, padidėja intoksikacija, atsiranda dispepsijos reiškinių.
Atliekant rektalinį tyrimą, nustatomas prostatos dydis, konsistencija, simetrija, vietiniai sukietėjimai ar „mazgeliai”. Kraujo kreatinino ir šlapalo tyrimas atspindi inkstų funkciją. Klinikinis šlapimo tyrimas parodo šlapimo takų infekciją ar hematuriją. Ultragarsu arba kateterizuojant nustatomas liekamasis šlapimo tūris. Atliekant urofloumetriją, nustatomas didžiausias šlapimo tėkmės greitis. Prostatos adenoma gydoma hormonų preparatais, dieta; per operaciją šalinama adenoma.
Hermanas Balkas
Hermanas Balkas (, 1199 m. – 1239 m. kovo 5 d.) – pirmasis Vokiečių ordino Prūsoje ir pirmasis Livonijos ordino krašto magistras.
Biografija
1230 m. su kryžiuočiais atvyko į Prūsos pasienį ir didžiojo magistro Hermano von Salzos paskirtas Vokiečių ordino Prūsijos krašto magistru. Iš Niešavos ir Fogelsango pilių prie Vyslos žemupio pradėjo pulti prūsų žemes. 1231-1237 m. užkariavo Kulmą, Pamedę ir Pagudę, įkūrė Torunės miestą. Į savo pusę paviliojo dalį prūsų diduomenės. Kai Prūsijos vyskupas Kristijonas 1233 m. pateko į prūsų nelaisvę, kryžiuočiai pašalino jį nuo Prūsos užkariavimo kampanijos ir įformino teisę Vokiečių ordinui pasisavinti 2/3 užkariautos teritorijos.
1236 m. Kalavijuočių ordinas žemaičių buvo sumuštas Šiaulių mūšyje. Hermanas Balkas, su 54 kryžiuočių riteriais atvykęs į Livoniją, sujungė juos su kalavijuočiais ir 1237 m. Kalavijuočių ordiną perorganizavo į Vokiečių ordino autonominę šaką – Livonijos ordiną. 1238 m. išvyko į Prūsiją, palikęs vadovavimą Ditrichui fon Griuningenui. Nespėjęs grįžti į Livoniją mirė.
Šaltiniai
Lohmeyer: Hermann von Balk. In: Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bd. 2, S. 20–21.
Baltasis baltikas
Baltasis baltikas (, sin. T. album) – baltikinių (Tricholomataceae) šeimos, baltikų (Tricholoma) genties grybų rūšis.
Miškai, krūmokšniai. Ruduo. Balti, pilkšvi vaisiakūniai, auga grupėmis, ypač po beržais.
Vaisiakūniai dideli. Kepurėlė 8–12 cm skersmens, netaisyklingai paplokščia, matinė, plaušuota, balta, sendama parusvėja ar pagelsvėja, kieta. Lakšteliai balti, tankūs, kieti, trapūs, priaugtiniai. Kotas 7–12×0,5–1,5 cm, kietas, plaušuotas, baltas, sendams rusvėja. Trama kieta, balta, aštraus, supuvusios medienos, dujų kvapo, karti. Sporos 5–7×3,5–4,5 μm.
Būdingi požymiai: vaisiakūniai nemalonaus kvapo, kartaus skonio.
Auga grupėmis, dažnai ratilais aplink beržą, lapuočių, mišriuosiuose miškuose, krūmokšniuose, tarp žolių. Dažnas. Nevalgomas.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 153 psl.
Milano Olimpia
Pavadinimai
Dėl remėjų kaitos, komanda dažnai keitė pavadinimus:
Istorija
1930 m. klubą įkūrė Milano verslininkas Adolfas Bogončelis.
Komanda nuo pat susikūrimo keliavo pergalingu keliu, buvo nuolatiniai Italijos krepšinio čempionato nugalėtojai. 1957 m. į savo gretas klubas ėmė kviestis ir užsienio žaidėjus, tai dar labiau sustiprino jo pozicijas. Septintame dešimtmetyje trys komandos varžėsi dėl pajėgiausio Europos klubo vardo – Milano „Olimpia“, Varezės „Pallacanestro“ ir Madrido „Real“. Nors Milano „Olimpia“ buvo sunkiai pralenkiama Italijoje, Europos taurėse jai sekėsi prasčiau. Aštunto dešimtmečio pradžioje klubas išgyveno krizę, sumažėjo ir pergalių. Tačiau Taurių Laimėtojų taurę jiems iškovoti pavyko.
Aštuntojo dešimtmečio pabaigoje klubas vėl atgimė, prie komandos prisijungė dvyniai Boseliai, Maikas Silvesteris ir Maikas D’Antonis. 1981 m. į komandą atvyko geriausias visų laikų Italijos krepšininkas Dinas Meneginas, bei dar keletas talentingų žaidėjų. Klubas vėl tapo vienu iš žymiausių visoje Europoje. Devintajame dešimtmetyje Milano „Olimpia“ net 9 kartus pasiekė Italijos lygos finalą, ir 5 kartus jame nugalėjo. 1987 m. klubas buvo pirmas ne tik Italijos lygoje, tačiau taip pat laimėjo Italijos taurę, Europos Čempionų taurę, bei Tarpkontinentinę taurę. Europos klubinio krepšinio čempionais Milano „Olimpia“ tapo ir 1988 m., kuomet antrus metus iš eilės įveikė Tel Avivo „Maccabi“.
Vedina įžaidėjo Aleksandro Džordževičiaus, komanda laimėjo 1993 m. Koračo taurę. Jau kitais metais klubą įsigijo Bepį Stefanelį, ir į komandą pakvietė dar daugiau žymių žaidėjų, tokių kaip Dejanas Bodiroga, Gregoras Fučka, Sadro de Polis ir Nando Džentilė. 1996 m. komanda laimėjo Italijos taurę ir Italijos krepšinio čempionatą. Vėliau šalies čempionatą „Olimpia“ laimėjo tik po 18 metų pertraukos.
Nuo 1998 iki 2004 m. klubas išgyveno nuosmukį. Tik 2004 m., kuomet klubo valdyba perėjo į Adriano Gallianio (vadovaujačio futbolo klubo AC Milan direktoriaus), Massimo Moratčio (futbolo klubo „Internazionale“ prezidento), Kobės Brajanto (NBA žvaigždės) ir stilisto Džordžijo Armanio rankas, klubas vėl pradėjo atsigauti. 2007 m. klubas vėl grįžo į tarptautinio krepšinio areną.
2008–2009 m. sezone Milano „Armani Jeans“, laimėjęs penkis iš šešių paskutinių reguliariojo sezono varžybų, pateko į Eurolygos „Top 16“ etapą. Komanda taip pat sugrįžo į Italijos krepšinio lygos finalą, o šį rezultatą pakartojo ir 2010 m. Klubas sugrįžo į Eurolygos „Top 16“ etapą ir 2011–2012 m., o kitus du sezonus ir toliau kopė į viršų. Komanda kelis kartus nuo to laiko laimėjo šalies čempionatą bei taurę, tačiau „Eurolygoje“ į stipriausių komandų gretas nepateko.
Treneriai
Milano „Olimpia“ yra treniravę šie treneriai:
Kepenų cirozė
Kepenų cirozė – lėtinė kepenų liga, kuriai būdingas normalios kepenų skiltelių struktūros suardymas – susidarant mazgams regeneratams ir jungiamojo audinio pertvaroms. Pagrindinės kepenų cirozės priežastys yra ilgalaikis piktnaudžiavimas alkoholiu, lėtinis hepatitas B ir hepatitas C. Sergant šia liga, kepenys sukietėja, jose veša jungiamasis audinys, kepenų ląstelės ima irti joms regeneruojant susidaro mazgai, suardoma normali kepenų struktūra ir kepenys negali vykdyti savo funkcijų. thumb|300px|right|Mikroskopinis kepenų audinio preparatas, dažytas Mallory trichromo dažais. Preparate matome suardytą normalią skiltelių struktūrą, mėlynai besidažančias jungiamojo audinio pertvaras supančias regeneracinius mazgus – kepenų cirozė
Etiologija
Kepenų cirozės priežastis galime suskirstyti į tris grupes:
thumb|500px|Iliustracijoje galima matyti vidinę kepenų sandarą. Užrašai yra lietuviški ir lotyniški.
Simptomai
Netenkama apetito, padidėja pilvas, suintensyvėja niežulys, jaučiamas skausmas dešiniajame šone ir bendras silpnumas. Odos požymiai – „voratinkliniai apgamai“, delnų ir padų paraudimas. Ankstyvosiomis ligos stadijomis simptomų gali nebūti.
Ligos eiga
Kepenų cirozė dažniausiai būna besimptomė, klinikiniai simptomai atsiranda tik prasidėjus portinės hipertenzijos komplikacijoms (sutrikus normaliai kraujotakai per kepenis).
Kepenų cirozės stadijos:
Tyrimas
thumb|500px|Iliustracijoje matomos kepenų cirozės pažeistos kepenys. Užrašai lietuviški ir lotyniški.
Medicininis gydymas
Kepenų cirozę išgydančių vaistų nėra, gydomos tik jos komplikacijos! Visų pirma turi būti gydoma cirozę sukelianti liga. Jei pagrindinė liga vis dėlto progresuoja ir pereina į kepenų cirozę, skiriamas gydymas priklauso nuo atsiradusių komplikacijų. Jei atsirado ascitas, skiriama šlapimo išsiskyrimą skatinančių vaistų diuretikų – spironolaktonas, furozemidas ar torazemidas, rečiau hipotiazidas, ribojamas druskos kiekis maiste ir skysčiai. Chirurginis gydymas taikomas retai, nes galimos didelės komplikacijos. Jei į ascitą patenka bakterijų, kurios sukelia uždegimą, skiriama antibiotikų, dažniausiai priklausančių chinolonų, cefalosporinų grupėms, susidedančių iš penicilinų ir beta laktamazės inhibitorių. Stemplės venų išsiplėtimą mažina beta adrenoblokatoriai, atsiradęs kraujavimas iš stemplės venų stabdomas endoskopiniu būdu – į kraujuojantį mazgą suleidžiama specialių sklerozuojančių vaistų ar mazgas užrišamas. Kad kraujavimas nesikartotų, kartais atliekama speciali šuntavimo operacija – kraujas teka per suformuotą šuntą ir taip sumažinamas stemplės venos krūvis. Jei atsiranda hepatitinės encefalopatijos požymių, skiriama gerti laktuliozę, laktitolį, Hepa-Mer, gali būti atliekamos valomosios klizmos su laktulioze, ribojami maisto baltymai. Jei kraujyje labai sumažėja albuminų kiekis – jų lašinama į veną, sutrikus krešėjimui – leidžiamas vikazolis. Kartais, kai dėl padidėjusios blužnies kraujyje labai sumažėja kraujo ląstelių, šalinama blužnis. Sergant kepenų ciroze dažnai skiriama folinė rūgštis, B grupės vitaminai, kepenų ląsteles apsaugantys preparatai – esencialis, karsilis, hepatofalkas, hepavitas ir kt. Jei vystosi kepenų nepakankamumas ir kitoks gydymas neefektyvus, gali būti atliekama kepenų transplantacija.
Prognozė
Kepenų cirozės prognozė - bloga. Dažniausiai pacientai miršta nuo komplikacijų ar nuo kepenų nepakankamumo. Intensyviai gydant pagrindinę ligą, kai kuriais atvejais galimas pagerėjimas.
Nuorodos
Kepenų cirozė
Kepenų cirozė ir jos simptomai
232 m.
232 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Prancūzijos futbolo supertaurė
Čempionų trofėjus (Prancūzijos Supertaurė; ) – kasmetinės Prancūzijos futbolo federacijos rengiamos rungtynės tarp praeitų metų šalies čempiono ir Prancūzijos taurės laimėtojo. Oficialiai tokios rungtynės organizuojamos nuo 1995 metų, iki tol 1955–1973 ir 1985–1986 metais buvo organizuotos panašios Čempionų Iššūkio (Challenge des Champions) varžybos.
Geltondryžiai geniai
Geltondryžiai geniai (Piculus) – geninių (Picidae) šeimos paukščių gentis.
Švėgždos kriaušė
Švėgždos kriaušė – se­na kriaušė Vidurio Lietuvoje, Mo­ge­nių kai­me (Šilų seniūnija, Jonavos rajonas). Pavadinta Švėgždos vardu. Aukš­tis – 10 m, sker­smuo – 0,5 m. Gam­tos pa­min­klas nuo 1968 m. Nuo 1999 m. vals­ty­bės saugomas gam­ti­nio kraš­to­vaiz­džio ob­jek­tas.
Istorija
Švėgždos kriaušės istoriją užrašė buvusi mokytoja, kraštotyrininkė Vlada Brimerienė. Pagal istorinius pasakojimus, Mogenių kaime (Jonavos raj.), buvusių ūkininkų Švėgždų sodyboje, kriaušė buvo minima nuo XIX a. vidurio. Pasak giminės prisiminimų, ant tos kriaušės kabėjo noragas su kuolu, kuriuos naudojo Milagainių dvaro ūkvedys. Juos mušdamas kviesdavo baudžiauninkus vykti į dvarą lažo. Susirinkusiems žmonėms ūkvedys paskelbdavo datą, kada rinktis į dvarą ir kokius darbus teks nuveikti. Manoma, jau tada kriaušei galėjo būti apie 15 metų – juk negalėjo norago kabinti ant jauno medelio.
Karo metais prie šios kriaušės Švėgždų sodyboje buvo iškastas rūsys, kuriame šeima galėjo pasislėpti nuo fronto veiksmų. Pokaryje šiame rūsyje buvo padedamas maistas netoli Puščios miške veikusiems partizanams.
Kraštotyrininkės V. Brimerienės paskaičiavimu, Švėgždos kriaušei galėjo būti apie 180 metų. Panoterių mokyklos mokiniai ją lankė, stebėjo būklę.
Medžio būklė
Kriaušė stovėjo atviruose Mogenių kaimo laukuose. Nuo jos atsivėrė lygumos į Milagainių, Pasodos kaimus, Panoterių miestelio statinius. Švėgždos (ar Žvėgždos) kriaušė įvardijama kaip paprastoji kriaušė (Pyrus communis). Aplinkos ministras 2002 m. gruodžio 20 d. įsakymu Nr. 652 (Žin., 2003, Nr. 4-146) patvirtino valstybės saugomų gamtos paveldo objektų sąrašą, iš kurio buvo išbraukta Švėgždos kriaušė (nulūžo pusė kamieno, t. y atskilo jo dalis su šaka).
2019 m. duomenimis, kriaušės nebebuvo. 2018 m. vasarą ją nulaužė vėjas, žemės savininkai medieną supjaustė. Medį primena Švėgždų sodybos akmenys, Panoterių bendruomenės „Jaunojo kraštiečio mokyklos“ narių nuotraukos iš žygių, pasakojimai.
Ilirgytkinas
Ilirgytkinas, Pyjyjlinas (Пыыйлин) – ežeras Rusijoje, šiaurės rytų Jakutijoje (Žemutinės Kolymos ulusas), Kolymos žemumos šiauriniame pakraštyje. Ežeru prateka Votapvamo upė, įtekanti į Rytų Sibiro jūrą, taip pat išteka bevardė upė, pratekanti Alkygytgyno ežerą ir įtekanti į Votapvamą.
Rytinėje ežero dalyje yra didelė smėlinga sala. Pavadinimas Ilirgytkinas čiukčių kalba reiškia „ežeras su sala“.
Lauksargių evangelikų liuteronų bažnyčia
Lauksargių evangelikų liuteronų bažnyčia – evangelikų liuteronų bažnyčia Tauragės rajone, Lauksargiuose.
Istorija
Parapija sukurta 1864 m., pradėti bažnyčios statybos darbai. Bažnyčia pašventinta 1887 m. Pastatą sudarė dviejų aukštų bokštas, kelebriaunis stogas. Pirmojo pasaulinio karo metais bažnyčia buvo suniokota, atstatyta 1924 m.
Europos šachmatų sąjunga
Europos šachmatų sąjunga (, sutrump. ECU) – nepriklausoma asociacija, tarnaujanti Europos šachmatų interesams. Jos nariai – Europos šalių, ar teritorijų,  šachmatų federacijos. ECU – asocijuota FIDE narė. Būstinė – Belgrade (Serbija). Sąjungos tikslas: skatinti šachmatų vystymą, atstovauti savo narių interesus FIDE ir kitose tarptautinėse organizacijose, koordinuoti šalių šachmatų federacijų veiklą, bei organizuoti Europos čempionatus. Pagrindiniu valdymo organu yra Generalinė Asamblėja. Ji šaukiama ne rečiau kaip kartą per metus, o kas ketveri metai Generalinė Asamblėja renka valdybą.
Istorija
Po to, kai 1970 m. pasaulio eksčempionas, FIDE prezidentas, Maksas Euvė atvėrė kelią į FIDE Afrikai,  Azijai ir  Lotynų Amerikai, padaugėjo narių. 1982 m. FIDE būstinė paliko Europą ir persikėlė į Aziją. Florencijas Kampomanesas, FIDE prezidentas, pats iš Filipinų, pilnai pasišventė  trečiojo pasaulio šalių šachmatų vystymui ir stiprinimui. Europiečiai pradėjo jausti, kad jų interesai FIDE yra nepakankamai atstovaujami. Todėl 1985 m. Grace vykusiame FIDE suvažiavime buvo įkurta Europos šachmatų sąjunga. Jos pirmasis vadovas buvo švedas Rolfas Litorinas.
Jos statute buvo griežtai nustatyti trys principai:
Šaltojo karo laikotarpiu politikai darė įtaką didžiosioms sporto federacijoms. Tai nulėmė tai, kad Sovietinio bloko šalys, išskyrus Lenkiją, nestojo į naująją Europos šachmatų sąjungą. Be to, FIDE vadovybė nepasitikėjo naujuoju dariniu. Todėl 1986 m. Dubajuje, vykstant FIDE suvažiavimui, atsistatydino Rolfas Litornas. Naujuoju prezidentu tapo Kurtas Jungvirtas iš Austrijos. Tose pareigose jis išdirbo iki 1998 m. ECU uoliai gynė Europos šachmatų interesus FIDE. Buvo pradėtos rengti naujos šachmatų varžybos: 1992 m. Debrecene įvyko pirmas Europos moterų komandinis šachmatų čempionatas. 1996 m. Smederevska Palankoje (Serbija) Verneris Stubenvolas pravedė pirmąsias Europos moterų klubinių komandų taurės varžybas.
Po 1990 metų sumažėjus politinei konfrontacijai Rytų Europos šalys pradėjo stoti į Europos šachmatų sąjungą. Kai 1996 m. Kirsanas Iliumžinovas tapo FIDE prezidentu, santykiai tarp FIDE ir ECU pagerėjo.
Šalių federacijos – ECU narės
2016 m. ECU narėmis buvo 55 šachmatų federacijos:
Federazione Scacchista Svizzera / Federaziun Svizra da Schah / Swiss Chess Federation
ECU turnyrai
ECU vienintelė turi teisę rengti Europos šachmatų čempionatus.
Velėniškiai
Velėniškiai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Žindaičių, į vakarus nuo kelio. Kaime įsikūrusi Balandinės girininkija.
Evas
Evas – gyvenvietė Kongo šalies šiaurės vakaruose, Vakarų Kuvetės regiono ir Evo rajono administracinis centras. 4 200 gyventojų (1996 m.).
Gardis
Gardis ( ar flavor) – tai pojūtis, jaučiamas ragaujant maistą (medžiagas), kuris turi skonį ir kvapą. Tai yra kombinuotas skonio ir kvapo pojūtis.
Gardžio pojūtis yra kompleksinis. Į jį įeina maisto konsistencijos jutimas, šalčio receptorių dirginimas (pvz., mentolas), skausmo receptorių dirginimas (raudonieji pipirai, iš paprikos gaunamas kapsaicinas).