cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Astronomo Koperniko pokalbis su Dievu
Aprašymas
Paveiksle pavaizduotas įkvėptas Mikalojus Kopernikas, kuris atlieka astronominį dangaus stebėjimą, prieš auštant. Mokslininkas yra pastato, stovinčio šalia Fromborko katedros, balkone apsuptas įvairių astronominių prietaisų. Šalia Koperniko ant plokščios lentos nubraižytas heliocentrinio pasaulio modelio vaizdas (sukurtas remiantis iliustracija iš pagrindinio Koperniko darbo „Dėl dangaus sferų sukimosi“).
Vieta, kur vaizduojamas Kopernikas, yra išgalvota: žinoma, kad Kopernikas neturėjo observatorijos bokšte Fromborke (galbūt jis stebėjo dangų iš pirmo aukšto ar iš savo namo esančio sodo), todėl vaizdas paveiksle yra simbolinis.
Paveikslas sukomponuotas simetriškai, su centrine herojaus figūra. Jame ryškus šviesos kontrastas centre su tamsiomis spalvomis periferijoje. Įkvėpta Koperniko būklė (ekstazė) išreikšta per subtilų šviesos žaismą. Kaip Koperniko įvaizdžio modelius Mateika pasitelkė daktarą Henriką Levitą ir jo sūnėną Antonijų Serafinskį.
1964 m. Formulės 1 sezonas
1964 m. Formulės 1 sezonas buvo 15-tas Formulės 1 sezonas, kuris prasidėjo gegužės 10 dieną ir baigėsi spalio 25 dieną. Iš viso čempionatą sudarė 10 lenktynių. Sezone vyko ir 8 neįskaitinės lenktynės.
Čempionato apžvalga
Viso sezono metu tarpusavyje konkuravo trys britai – John Surtees, Graham Hill ir Jim Clark. Pirmieji du pelnė po dvi pergales, o Clark – tris. Sezono nugalėtojas išaiškėjo paskutinėse lenktynėse Meksikoje. Iki tol sezone lyderiavęs Graham Hill finišavo tik 11-tas, o John Surtees praleido į antrąją vietą jo komandos draugas Lorenzo Bandini. To užteko, kad čempionu taptų britas John Surtees – tai buvo vienintelė jo čempionato pergalė karjeroje.
Tarp konstruktorių nugalėjo italų Scuderia Ferrari ekipa, antroje vietoje likusią BRM aplenkusi 3 taškais.
Vokietijos GP debiutavo Honda ekipa. Lenktynėse jos automobilis nefinišavo dėl avarijos.
Soba
miniatiūra|250px|right|Soba miniatiūra|250px|right|Sausi soba makaronai
Soba (そば arba 蕎麦) – japoniškas grikių pavadinimas, taikomas ir pilkšvai rudos spalvos ploniems makaronams, gaminamiems iš grikių miltų arba grikių ir kviečių miltų mišinio. Soba valgymo tradicija atsirado Edo laikotarpiu.
Japoniškoje virtuvėje panašūs stori makaronai vadinami udon. Soba makaronai yra universalus maistas, kurį galima valgyti bet kuriuo metų laiku, vartojami šalti su papildomu padažu, arba kaip karšta makaronų sriuba. Patiekiami kaip papildomas arba pagrindinis patiekalas, dedami į sriubas, salotas. Soba makaronų patiekalai ruošiami tiek greito maisto, tiek brangiuose restoranuose. Rinkoje parduodami džiovinti makaronai ir men-tsuyu, arba greitai paruošiami. Ruošiant šiuos makaronus, naudojami įvairūs paruošimo metodai – virimas, kepimas. Soba makaronams pagaminti naudojami dažniausiai trys komponentai: grikių miltai, šiek tiek kviečių miltų (dėl geresnio sukibimo) ir šiltas vanduo. Sumaišomi į elastinę būseną, iškočiojami į didelį ploną blyną, kuris supjaustomas specialiu peiliu į plonas juosteles, po to verdama.
Soba gali papildyti maistinėmis medžiagomis kitų grūdų miltus, pavyzdžiui, ryžių ir kviečių. Tiaminas, kurio trūksta baltuose ryžiuose, yra soba miltuose. Soba turi visas aštuonias esmines aminorūgštis, įskaitant liziną, kurio trūksta kvietiniuose miltuose. Soba laikoma mitybos pasirinkimu, kuris yra naudingesnis už baltųjų miltų analogus. 100 g virtos soba duoda 99 kcal (410 kJ) energijos. Be to, tai lengvai virškinamas polisacharidas. Šie makaronai taip pat turtingi antioksidantų, įskaitant rutiną ir kvercetiną, kitas esmines maistines medžiagas, įskaitant choliną, tiaminą ir riboflaviną.
Isabel Albert
Izabelė Albert (Isabel Albert; g. 1995 m. gegužės 10 d.) – Liuksemburgo futbolininkė, gynėja, saugė. Atstovavo Liuksemburgo rinktinei.
Karjera
Profesionalės karjerą pradėjo 2018 m. Munsbach klube. Pastaruoju metu Dames Ligue 1 rungtyniavo jungtinė trijų klubų ekipa, kuri žinoma Entente Wormeldingen/Munsbach/CSG pavadinimu.
Rinktinė
Liuksemburgo rinktinėje žaidė nuo 2020 m.
2020 m. rugsėjo 20 d. įvyko draugiškos rungtynės tarp Liuksemburgo ir Bulgarijos rinktinių. Jose bulgarėės rezultatu 3-0 sutriuškino liuksemburgietes.
Lauryšavos vienuolyno antspaudas
thumb|Lauryšavos vienuolyno antspaudas. "Belarus 1" televizijos kanalas, [[Rugsėjo 11|11.09.2015. ]]
thumb|Lauryšava archeologų ekspedicija, 2015.
Kasinėjimus atliko Lauryšava archeologų ekspedicija, kurią sudarė savanoriai (jaunimas, studentai ir moksleiviai), o jai vadovavo istorijos mokslų daktaras, profesorius Siarhej Rassadzin (Minskas). Antspaudas pagamintas iš skalūno akmens ir yra stačiakampio formos. Vienoje jo briaunoje išraižytas užrašas «Šventoji dykuma» (brus. „Святая пустынь“). Užraše naudojamos graikų kalba ir rytų slavų kirilica: Ά(για) Пꙋ[С]ТІN.
Radinys papildė ankstyvųjų antspaudų, priklausiusių Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei, rinkinį.
Avininkystė
Tarpukariu Lietuvoje auginta apie 1,5 mln. avių, 2016 m. – 180 tūkstančių, prieš daugiau nei dešimtmetį – 11 tūkst. avių. Lietuvoje auginamos 35 veislių avys, pasaulyje jų priskaičiuojama apie 600. Populiariausios Lietuvos juodgalvės, nemažai Vokietijos juodgalvių, Sufolkų, Romanovų, viltšyrhornų, ostfryzų veislių avių. Lietuvoje avininkyste daugiausia užsiimama Aukštaitijoje, regiono kalvotose ir nederlingose žemėse. Daugiausia avienos suvartojama Islandijoje ir Farerų salose – 10–15 kg per metus, Europos Sąjungoje – 3,5 kg, Lietuvoje – 300 gramų.
Botswana Defence Force XI FC
„Botswana Defence Force XI“ futbolo klubas arba tiesiog „BDF XI“ – Botsvanos futbolo klubas iš Mogodičanės, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje. Namų rungtynes žaidžia SSKB stadione, talpinančiame 5 tūkst. žiūrovų.
Varškės sūris
Tradiciškai pasižymi rūgštumu ir trapumu. Būna ir salstelėjusio skonio, gaminamas is natūraliai saldaus pieno.
Gamyboje, skirtingai nuo kitų sūrių, nereikia šliužo fermento.
Botswana Defence Force XI FC
Istorija
1978 m. įkurtas klubas. Atstovavo Botsvanos gynybos pajėgoms (kariuomenei). Rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
Varškės sūris
Dažniausiai naudojamas sumuštiniams, salotoms, pyragams, taip pat valgomas ir su medumi. Lietuviškoje virtuvėje dažnai gaminamas su kmynais.
Istorija
Lietuvoje nuo seno gaminamas nebrandintas varškės sūris iš karvės pieno. Šaltiniuose minimas nuo XVI a. Žemaitijoje ir Užnemunėje dažniausiai gaminamas saldus sūris (į pakaitintą saldų pieną dedama anksčiau pagamintos varškės, gauta masė slegiama; kartais dar įdedama kiaušinių, grietinėlės, prieskonių). Aukštaitijoje paplitęs rūgštus sūris, daromas iš surauginto pieno varškės, sunkiamas sūrmaišyje ir slegiamas sūrspaudžiu. Į jį dar gali būti dedama grietinės, kmynų. Toks sūris vėliau dar gali būti džiovinamas.
Pramoniniu būdu gaminamas nuo XIX a. pab.
Botswana Defence Force XI FC
Istorija
Daugkartiniai šalies čempionai ir Botsvanos futbolo taurės laimėtojai. Atstovavo šaliai Afrikos žemyno turnyruose.
Topulynė
Topulynė – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Liolių, netoli kelio, tuoj į pietus nuo Gailių (atskirtas tvenkinėlio).
Vermišeliai
miniatiūra|Vermišeliai miniatiūra|250px|right|Vermišelių gniūžtės
Variantai
XIV a. Italijoje ilgų makaronų formų vietiniai pavadinimai buvo skirtingi: Toskanoje – vermicelli, Bolonijoje – orati, Venecijoje –  minutelli, Redže –  fermentini, Mantujoje – pancardelle.
Italijoje priimta klasifikacija pagal makaronų diametrą:
JAV makaronų asociacija (neturinti nieko bendro su panašia organizacija Italijoje) vermišeliais laiko makaronus, kurie pagal savo diametrą yra plonesni už spagečius:
Lemantaučiznos dvaras
Lemantaučiznos dvaras yra Širvintų rajone, Gelvonų seniūnijoje. Dvaro sodybos fragmentai atokiau nuo pagrindinių kelių, apie 2 km į pietus nuo Bagaslaviškio. Išlikę rūmų griuvėsiai.
Totorėnai
Totorėnai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 8 km nuo Sužionių.
Alšios hidrografinis draustinis
Saugoma Alšios slėnio atkarpa, turinti Dzūkų aukštumai būdingų hidrografijos bruožų, taip pat vingiuota upės vaga. Alšios slėnio šlaitai statūs, nusileidžia tiesiai į vagą (be salpos). Ties didesniais vagos vingiais kai kur auga pievos.
Chabarovsko SKA
Chabarovsko SKA – Rusijos futbolo klubas, įkurtas Chabarovske.
Istorija
Klubas įkurtas 1946 m. Labiau žinomas kaip SKA-Energia (1999–2016).
Nuo 2016 m. vadinamas Chabarovsko SKA.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Chabarovske, „Lenino“ stadione.
Sezonai
Šaltiniai:
Peter Behrens
Pėteris Bėrensas (, 1868 m. balandžio 14 d. Hamburge – 1940 m. vasario 27 d. Berlyne) – vokiečių architektas, dailininkas ir dizaineris. Pramoninio dizaino pradininkas, grupuotės „Münchener Secession“ (1892 m.) ir susivienijimo „Werkbund“ (1907 m.) vienas įkūrėjų. Žymus savo įtaka modernizmo architektūros raidai Vokietijoje.
Biografija ir kūryba
1885–1891 m. mokėsi tapybos Hamburge, Karlsrūjėje, Diuseldorfe ir Miunchene, nuo 1891 m. Miunchene dirbo dailininku, iliustratoriumi ir knygryšiu. 1899 m. pakviestas Heseno didžiojo kunigaikščio Ernsto Liudvigo II į Darmštato dailininkų koloniją, kur suprojektavo nuosavą gyvenamąjį namą (taip pat ir interjerą bei baldus).
1903–1907 m. dirbo Diuseldorfo taikomosios dekoratyvinės dailės mokyklos direktoriumi, nuo 1907 m. gyveno Berlyne. 1907–1914 m. dirbo meniniu konsultantu AEG bendrovėje, sukūrė AEG prekės ženklo grafinį dizainą, bendrovės katalogų, gaminių dizainus, suprojektavo bendrovės pastatus – gamyklas, parduotuves. Tuo metu turėjo ir savo biurą, kuriame P. Bėrenso asistentais dirbo modernizmo architektūros pionieriai architektai Valteris Gropijus, Liudvigas Mysas van der Rohė ir Le Korbiuzjė. 1909 m. suprojektavo funkcionalių, racionalių formų AEG turbinų gamyklos pastatą Berlyne – turėjusį įtakos V. Gropijaus suprojektuotos Fagus gamyklos Alfelde dizainui ir modernizmo architektūros raidai.
1911–1912 m. suprojektavo masyvių klasikinių formų Vokietijos ambasadą Sankt Peterburge, bendrovės Mannesmannröhren-Werke administracinį pastatą Diuseldorfe. Po Pirmojo pasaulinio karo sukūrė modernistinės stilistikos pastatų: ekspresionistinį bendrovės Farbwerke Hoechst AG administracinį pastatą Frankfurto prie Maino priemiestyje (1920–1924 m.), „New Ways“ gyvenamąjį namą Nortamptone (1926 m.), tabako fabriką Lince (1930 m.). 1922–1936 m. gyveno Vienoje, dirbo Vienos dailės akademijoje (1922–1927 m. Architektūros mokyklos direktorius, 1933–1935 m. – akademijos rektorius). Nuo 1936 m. gyveno Berlyne, dėstė Prūsijos dailės akademijoje.
Tapičė
Tapičė  – upė Peru, Loreto departamentente; Ukajalio dešinysis intakas (Amazonės baseinas). Prasideda Divisoro kalnuose (Sierra del Divisor) šalia Brazilijos sienos. Teka į šiaurės vakarus šių kalnų pašlaitėmis, toliau – per žemumą, kur smarkiai vinguriuoja. Įteka Ukajalin ties Rekena.
Didžiausias intakas – Blankas (dešinysis).
Aukštupyje teka retai gyvenamomis vietovėmis, kur įsteigtas Javari Tapičės indėnų rezervatas, Siera del Divisoro nacionalinis parkas, Matseso nacionalinis gamtos rezervatas. Žemiau yra keletas kiek didesnių gyvenviečių: Santa Elena, San Visentė, Rekena.
Temnikas
Temnikas, tumenbašis – Aukso Ordos karo vado titulas. Temnikai vadovaudavo 10 000 karių. Kai kurie temnikai buvo svarbūs Aukso Ordos veikėjai – pvz., Nogajus, Edigėjus, Mamajus.
Žodis temnikas yra rusiškos kilmės, kilęs iš  'tamsa; 10 000 karių dalinys'. Angliškai terminą temnikas dažnai keičia terminais generolas, emyras.
Totoriai (Kupiškis)
Totoriai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Skapiškio.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Pompa (grupė)
„Pompa“ – lietuviška hip hopo ir šokių muzikos grupė, įkurta 1992 m. Vilniuje.
Visą laikotarpį buvo Justo Mamontovo kartu su Sauliumi Sventicku vykdytas projektas. Dainų tekstus rašė J. Mamontovas, muziką kūrė įvairūs prodiuseriai, koncertuose ant scenos pagal fonogramą pasirodydavo tikslingai parinkti atlikėjai. Pats projektas buvo pradėtas kaip Andriaus Mamontovo aplinkos pokštas ir iki pat veiklos pabaigos balansavo ant parodijos ribos: jį buvo galima vertinti tiek rimtai, tiek – kaip surežisuotą muzikinį šou.
Pirmuose koncertuose ant scenos stovėjo Baby UAB (Justas Mamontovas), Swonas (Saulius Sventickas) ir Aurora MC (Aurelija Markulytė, kuri mokėsi toje pačioje mokykloje, kaip ir J .Mamontovas bei S. Sventickas). Vėliau Baby UAB ir Swoną pakeitė Thermo J. (S. Sventicko kaimynas Povilas). Prieš filmuojant pirmąjį vaizdo klipą „Viskas tavo bosui“ prie „Pompos“ prisijungė P. J.’s Coke (S. Sventicko bendrakursis Dovydas) ir D. Ace D. (buvęs Dovydo bendraklasis Saulius), o dar vėliau – Amigo MC (Raivydas). 1995 m. pradžioje iš projekto veiklos pasitraukė D. Ace D., Amigo MC ir P. J.’s Coke, kuriuos pakeitė J. Mamontovo bendrakursiai Mišionis (Jūras) ir Pinokis (Tomas). 1995 m. antroje pusėje Aurorą MC, Mišionį ir Pinokį scenoje pakeitė Tania ir nuo to laiko „Pompa“ koncertavo kaip duetas.
A. Mamontovas prodiusavo tik pirmąjį albumą „Mallonu“. Kitą – „Kriminalinė romantika“ prodiusavo Algirdas Ramanauskas, o paskutinį – „Blatnos dainos“ – Žeraldas Povilaitis.
Ištakos, pradinė sudėtis ir pirmieji hitai (1992)
Prieš „Pompos“ įkūrimą Justas Mamontovas (jaunesnysis Andriaus Mamontovo brolis) ir Saulius Sventickas kūrė įvairias pankroko, gotikinio roko, alternatyvaus roko stiliaus dainas bei sunkiojo metalo ir pop muzikos parodijas, kurias įrašydavo į vienetines audiokasetes su fiktyviomis radijo laidomis. Iš Andriaus Mamontovo apie šiuos muzikinius eksperimentus žinojo įvairią muzikinę veiklą Vilniuje vykdęs Nėrius Pečiūra (Atsuktuvas).
1992 m. balandį, sulaukęs kvietimo pristatyti Vilniaus alternatyvios muzikos sceną „Pop Centro“ filmuotoje TV laidoje „Piramidė“, N. Pečiūra pasiūlė joje dalyvauti kažkuriam iš Justo Mamontovo ir Sauliaus Sventicko muzikinių projektų. Tą patį vakarą Andrius Mamontovas ir jo jaunesnysis brolis spontaniškai sugalvojo įrašyti tuomet ypač populiarios Lietuvos pop grupės „Casino“ dainos „Mama, mano mama“ parodiją, panaudodami hip hopo ir eurodance muzikos elementus.
Šiam sprendimui didelę įtaką padarė Lietuvoje prasidėjusios muzikinio kanalo „MTV“ transliacijos, o ypač programoje „Yo! MTV Raps“ rodyti vaizdo klipai, bei tokių užsienio atlikėjų kaip „EMF“, „Snap!“ ir „Technotronic“ pirmieji hitai. Panašaus stiliaus muzikos atlikėjų tuo metu Lietuvoje nebuvo, tad Andriaus Mamontovo suprodiusuotas įrašas „Mama“, kuriam tekstą parašė Justas Mamontovas, ryškiai skyrėsi nuo įprastinės to laikmečio lietuviškos pop muzikos. Taip vieno vakaro muzikinis pokštas padėjo pagrindus visiškai naujam muzikiniam projektui „Pompa“ (jo pavadinimą įkvėpė populiarios belgų elektroninės muzikos grupės „Technotronic“ daina „Pump Up the Jam“ ).
Leridos provincija
Leridos provincija  – viena iš keturių Katalonijos provincijų, esanti šiaurės rytinėje Ispanijos dalyje. Ribojasi su Žironos, Barselonos, Taragonos ir Hueskos provincijomis. Taip pat turi pasienio ruožus su Prancūzija ir Andora.
Pompa (grupė)
Ištakos, pradinė sudėtis ir pirmieji hitai (1992)
Kitą dieną, atvykę į TV laidos „Piramidė“ filmavimą Kaune, Justas Mamontovas ir Saulius Sventickas ant scenos pakvietė pastovėt Aureliją Markulytę, dar vienos tame pačiame filmavime dalyvavusios grupės „Hidroelektra“ narę, kuri mokėsi toje pačioje Vilniaus 22-oje vidurinėje mokykloje, kaip ir jie. Grįždami į Vilnių J. Mamontovas ir S. Sventickas pasiūlė šiai atlikėjai prisijungti prie „Pompos“ ir sugalvojo jos būsimąjį sceninį pseudonimą Aurora MC. Po to, vos per kelias dienas, su Andriaus Mamontovo pagalba buvo įrašytos dar keturios dainos „Pats suteik sau malonumą“, „Tu ne jam“, „Pompa“ ir „2mblas“, kuri vėliau tapo žinomiausiu grupės hitu.
Leridos provincija
2012 m. duomenimis, provincijoje gyveno 443 032 gyventojai. Administracinis centras – Lerida. Provincija sudaryta iš 231-os savivaldybės.
Miestai
Didžiausi provincijos miestai (2014 m.):
Pompa (grupė)
Ištakos, pradinė sudėtis ir pirmieji hitai (1992)
Grupei pasirodžius televizijoje ir į radijo stoties „Radiocentras“ skelbiamą „Lietuvos top 20“ įsiveržus dainai „Mama“ prasidėjo pirmieji „Pompos“ koncertai, kurių metu ant scenos lipo Justas Mamontovas (Baby UAB), Saulius Sventickas (Swonas) ir Aurelija Markulytė (Aurora MC). Dėl naujoviško skambesio, originalaus įvaizdžio ir šokiruojančių tekstų grupė greitai sulaukė didelio populiarumo Lietuvoje, itin didelį dėmesį jai skyrė tuometinė žiniasklaida. 1992 m. pavasarį „Pompa“ apšildė vokiečių pop grupės „Bad Boys Blue“ koncertą Kauno S. Dariaus ir S. Girėno stadione.
Nauja sudėtis ir albumų „Mallonu“ bei „Mallonu Menthol“ išleidimas (1992–1994)
Įvertinę atsiradusį projekto komercinį potencialą Justas Mamontovas ir Saulius Sventickas nutarė užsiimti tik jo vadyba ir prodiusavimu. Formuodami naują „Pompos“ sceninį įvaizdį, prie pabrėžtinai seksualiai atrodančios Auroros MC jie pasiūlė prisijungti Thermo J. – S. Sventicko vaikystės draugui Povilui, kuris dėl įspūdingo stoto ir plikai nuskustos galvos puikiai galėjo būti tapatinamas su grupės dainų lyriniu herojumi. Jis tapo atnaujintos sudėties lyderiu.
Filmuojant pirmąjį vaizdo klipą „Viskas tavo bosui“ grupę papildė dar du chuliganiškai atrodantys atlikėjai – P. J.’s Coke (S. Sventicko bendrakursis Dovydas) ir D. Ace D. (buvęs Dovydo bendraklasis Saulius). Jų neįprastus sceninius pseudonimus Justas Mamontovas ir Saulius Sventickas parinko, nagrindėdami amerikietiško slengo žodyną, kurį parsivežė Andrius Mamontovas po grupės „Foje“ koncertų JAV.
Ekspresyvaus montažo ir iki tol nematytų specialiųjų efektų dėka debiutinis „Pompos“ vaizdo klipas „Viskas tavo bosui“ tapo vienu iš reikšmingiausių vaizdo klipų Lietuvos pop muzikos istorijoje ir 1992 m. populiarios TV laidos „Studija MT“ metiniame tope tik keliais balsais nusileido „Foje“ vaizdo klipui „Amžinas judesys“. „Viskas tavo bosui“ filmavo Aurelijus Teisutis, kuriam asistavo vėliau žinomu žurnalistu ir režisieriumi tapęs Audrius Lelkaitis.
1992 m. rugsėjį Šiaulių „Tango“ įrašų studijoje įrašiusi dar kelias naujas dainas „Mes jau nebe vaikai“, „Turtuoliai irgi verkia“, „Mano pana“, „Balius“ ir „Rankos ant vairo“ grupė „Pompa“ spalį išleido pirmąjį albumą „Mallonu“. Jį reklamuojant buvo surengtas koncertinis turą po Lietuvą ir nufilmuotas dar vienas vaizdo klipas dainai „Mes jau nebe vaikai“. Pažymėtina, kad net penkios dainos pasiekė pirmąsias vietas šalies radijo stočių topuose ir tik viena daina („Balius“) iš albumo „Mallonu“ nebuvo patekusi į jokius topus.
1992–1993 metais buvo pradėta prekiauti „Pompos“ atributika: grupės gerbėjai galėjo įsigyti trijų skirtingų rūšių marškinėlius, kuriuose buvo naudojami dainų tekstų fragmentai. Prie „Pompos“ atributikos sukūrimo bei platinimo prisidėjo ir Giedrius Drukteinis, šiuo metu žinomas etiketo specialistas, rašytojas ir žurnalistas.
Aktyviai koncertavusios grupės sudėtį papildė Amigo MC (Raivydas), kuris skandalingai pasižymėjo, kai po koncerto Radviliškyje pakliuvo į blaivyklą ir policijos areštinę bei teismo sprendimu joje atsėdėjo penkias paras. Taip pat epizodiškai koncertinėje veikloje dalyvavo ir grupės narius šokti mokęs Rinaldas Ziborovas.
1993–1994 m. „Pompos“ prodiuseriai Justas Mamontovas ir Saulius Sventickas išplėtė veiklą: jie ėmėsi prodiusuoti karjerą pradedančią Egidijaus Dragūno grupę „SEL“ – tuo laikotarpiu pasirodė jos pirmieji albumai „Kaip ir tu“ bei „Paskutinį kartą“, prie kurių įrašymo prisidėjo ir Andrius Mamontovas.
Vincas Čižauskas
Vincas (Joachimas) Čižauskas (g. 1938 m. lapkričio 15 d.) – Lietuvos operos dainininkas, tenoras, Kauno valstybinio muzikinio teatro solistas.
Pompa (grupė)
Nauja sudėtis ir albumų „Mallonu“ bei „Mallonu Menthol“ išleidimas (1992–1994)
1994 m. „Bomba Records“ iniciatyva buvo išleistas naujas pirmojo Pompos albumo „Mallonu“ leidimas, pavadintas „Mallonu Menthol“. Jame buvo pridėtos trys anksčiau neišleistos dainos: „Pompa“ bei rusų kalba atliktos „Baby“ ir „Na chaliavu i uksus sladkij“.
Vincas Čižauskas
Biografija
Vincas Čižauskas baigė Kauno valstybinio muzikinio teatro aktorinio meitriškumo studiją pas aktorius Antaną Gabrėną ir Vytautą Eidukaitį. Dirbo Antano Gimžausko tarybiniame dainos ansamblyje.
Pompa (grupė)
Albumo „Kriminalinė romantika“ era (1995–1996)
1995 m. „Pompa“ išleido antrąjį albumą „Kriminalinė romantika“, kurį įrašė Kauno radijo stoties „Ultra vires“ įrašų studijoje. Jį prodiusavo Algirdas Ramanauskas (Ramanas), kurio balsas girdimas kai kuriose dainose. Moteriškas vokalo partijas įdainavo Violeta Mackevičiūtė, Lietuvos muzikiniame pasaulyje žinoma Crazy Violette ir Sati pseudonimais. Į šį albumą buvo įtraukta ir viena anksčiau įrašyta daina „Aš sugrįžau“, kurios prodiuseris buvo Andrius Mamontovas. Nors dainų tekstų tematika išliko nepakitusi, albume „Kriminalinė romantika" dominavo tuo metu išpopuliarėjusi eurodance stiliaus muzika.
Vincas Čižauskas
Darbas teatre
Kauno valstybiniame muzikiniame teatre dirbo nuo 1958 m. Per darbo teatre laikotarpį dainininkas sukūrė 75, daugiausia antraeilius, vaidmenis. Įsimintiniausi darbai teatre - Muzikos mokytojo vaidmuo Benjamino Gorbulskio operoje "Frankas Krukas", Siomka Eugenijaus Ptičkino "Bobų maište", bei Grafo Orlovskio vaidmuo Johano Štrauso operetėje "Vienos kraujas". Pastarąjį Vincas Čižauskas vaidino keturis dešimtmečius.
Kita veikla
Vincas Čižauskas buvo gabus improvizatorius pianinu. Nuo vaikystės draugavęs su poetės Salomėjos Neries sūnumi, ir nusprendęs pastatyti poetei paminklą, Vincas Čižauskas nupiešė eskizą ir surado skulptorių, kuris iš ąžuolo nudrožė skulptūrą, kurią pavadino "Moteris ir paukštis". Skulptūra stovi Alvito kaime (Vilkaviškio rajone) prie centrinės magistralės.
Apdovanojimai
2019 metais Vincui Čižauskui už ilgalaikę aktyvią ir reikšmingą kultūrinę veiklą įteikta Kauno miesto kultūros premija.
Pompa (grupė)
Albumo „Kriminalinė romantika“ era (1995–1996)
Įsitvirtinusi populiariausių ir skandalingiausių šalies grupių tarpe „Pompa“ sulaukė kvietimo dalyvauti koncertiniame ture „Kažkas atsitiko“ kartu su kitomis žvaigždėmis „Bix“, „Foje“, „Airija“ ir Vytautu Kernagiu. Jam pasibaigus iš grupės pasitraukė Aurora MC (vėliau emigravusi į JAV ). Neilgai trukus jos pavyzdžiu pasekė ir Pinokis (prisijungęs prie prodiuserio Algirdo Drėmos eurodance projekto „Figaro“) bei Mišionis (įkūręs savo grupę „Gorijo“).
1995 m. Justas Mamontovas ir Saulius Sventickas nusprendė atsisakyti „Pompos“ ir „SEL“ prodiusavimo bei vadybos ir pradėjo dirbti šokių muzikos įrašų kompanijoje „Koja Records“.
Kuriam laikui pritilusi „Pompa“ koncertinę veiklą vėl atnaujino, kai prie Thermo J. prisijungė top modelį primenanti atlikėja Tania, kurią Justas Mamontovas ir Saulius Sventickas sutiko tuomet populiariame sostinės klube „Argus“. 1995 m. „Koja Records“ išleistame įvairių atlikėjų rinktiniame albume „Muzika kojoms“ buvo ir visiškai nauja, šokių muzikos stiliuje atlikta „Pompos“ daina „Širdžių vagis“, kurią prodiusavo Algirdas Ramanauskas (Ramanas).
Paskutinis albumas „Blatnos dainos“ ir pabaiga (1996–1997)
Nuo 1996 m. „Pompa“ koncertavo retai, o paskutinis grupės albumas „Blatnos dainos“ buvo išleistas 1997 m. Jis buvo įrašytas studijose „Tamsta“, „Yamaha sound“ ir „Lituanus“, prodiusuojant Žeraldui Povilaičiui, kuris išgarsėjo padėdamas įrašyti debiutinį „Žas“ albumą „Ū-žas“ ir debiutinį Luko albumą „Nekaltas kraujas“.
Į albumą „Blatnos dainos“ pateko septynios naujos dainos, kita hito „Širdžių vagis“ versija" ir trys perdainuoti kūriniai: “Apie Jus” („Bix“), “Vieną Kartą Paryžiuj” („Foje“) ir “Išeinu” (Vytauto Kernagio). Muzikine prasme būtent šis albumas iš visų „Pompos“ studijinių darbų labiausiai primena hip hopo ar net gangsta repo stilių.
Po šio albumo išleidimo jokios veiklos „Pompa“ jau nebevykdė, nes dar iki jo pasirodymo pagrindinis grupės narys – Thermo J. – galutinai apsisprendė ją nutraukti.
Kapo kalnai
thumb|260px|Kapo kalnai
Kapo kalnai – kalnai pačiuose Afrikos pietuose, Pietų Afrikos Respublikoje, tarp Port Elizabeto rytuose ir Olifantso upės žiočių vakaruose. Ilgis ~800 km, didžiausias plotis ~100 km, didžiausias aukštis 2325 m. Sudaryti iš smiltainio ir kvarcito. Kalnus sudaro keletas lygiagrečių kalnagūbrių: Svartbergas, Langebergas, Sederbergas, Otenika, Kogelbergas ir kt. Vidutinis kalnų aukštis 1500 m, didžiausias – 2326 m (Sevevyksportpykas).
Pavėjiniuose šlaituose auga visžalių krūmų sąžalynai ir mišrieji miškai, priešvėjiniuose šlaituose ir tarpukalnių slėniuose – pusdykumių augmenija. Klimatas subtropinis. Žiemą aukščiausiose kalnų vietose sninga. Kalnų slėniuose auginami kviečiai, citrinmedžiai, vynmedžiai.
Totoriškė
Totoriškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Ceikinių.
Noémie Tiberi
Noemė Tiberi (Noémie Tiberi; g. 1991 m. rugpjūčio 13 d.) – Liuksemburgo futbolininkė, saugė. Atstovavo Liuksemburgo rinktinei.
Karjera
Nuo 2017 m. atstovavo Jeunesse Junglinster. 2017/2018 m. sezone ši ekipa iškovojo Dames Ligue 1 čempionių titulą.
Rinktinė
Liuksemburgo rinktinėje žaidė nuo 2011 m.
2011 m. kovo 8 d. įvyko rungtynės tarp Liuksemburgo ir Lietuvos rinktinių. Šiose rungtynėse rezultatu 4-1 nugalėjo lietuvaitės.
2011 m. balandžio 20 d. atstovavo savo šaliai draugiškose rungtynėse prieš Velsą, kurias liuksemburgietės pralaimėjo rezultatu 1:5.
Vėliau dešimtmetį į riktinę nebuvo kviečiama. Pradėta kviesti tik nuo 2021 m. rudens.
Apuolės kraštovaizdžio draustinis
Apuolės valstybinis kraštovaizdžio draustinis – saugoma gamtos sritis Lietuvoje, Skuodo rajone, tuoj į šiaurę nuo Apuolės, Vakarų Kuršo aukštumos pakraštyje. Įsteigtas 1992 m.
Draustinis įsteigtas siekiant išsaugoti vaizdingą Luobos upės slėnio kraštovaizdis su Luobos ir Brukio santakoje stūksančiu Apuolės piliakalniu, senovinės gyvenvietės ir kapinyno liekanomis.
Belgijos ginkluotosios pajėgos
Belgijos ginkluotosios pajėgos – Belgijos karinių pajėgų visuma. Nuo 2002 m. Belgijos karaliaus Alberto II įsaku trys nepriklausomos karinės pajėgos buvo sujungtos į vieną struktūrą, kurią sudaro keturi komponentai ir kurioje tarnauja apie 47 tūkst. karių.
Dabartines šalies ginkluotąsias pajėgas sudaro:
Ginkluotųjų pajėgų biudžetas yra 3,4 milijardų eurų, padalintas taip: : Operatyvinės vadovybės (COMOPSLAND, COMOPSAIR, COMOPSNAV ir COMOPSMED) yra pavaldžios Belgijos gynybos ministerijos Operacijų ir apmokymo štabo departamentui (jam vadovauja Operacijų ir apmokymo štabo viršininko pavaduotojas) ir Gynybos vadui.
Antrojo pasaulinio karo pamoka Belgijos gynybinės politikos pagrindu padarė kolektyvinį saugumą. 1948 m. kovą Belgija pasirašė Briuselio sutartį, o vėliau tais pačiais 1948 m. įstojo į NATO. Šalies ginkluotosios pajėgos integruotis į NATO ėmė tik po Korėjos karo. Išlaidos gynybai augo kartu su ginkluotųjų pajėgų dydžiu. Kaip rezervas Belgijos okupacijos atveju Belgijos Konge buvo įkurtos dvi stambios karinės bazės Kitona ir Kamina. Jos buvo laikomos „nacionalinėmis tvirtovėmis“, kuriose galės būtų atkurtos okupuotos Belgijos ginkluotosios pajėgos.
Belgijos sausumos, oro ir medicininio komponentų kariniai laipsniai yra vienodi. Jūrų komponento kariniai laipsniai skirtingi.
Atleti Azzurri d'Italia
Atleti Azzurri d'Italia (iki 1945 m. Stadio Mario Brumana, taip pat vadinamas Gewiss Stadium) – futbolo stadionas Bergame, Italijoje.
Stadionas pradėtas statyti 1927 m., atidarytas po metų. Stadionas renovuotas kelis kartus – 1949, 1984 ir 2015 m.
2017 m. stadioną oficialiai įsigijo Atalanta BC klubas.
2019 m. balandžio 30 d. prasidėjo nauji stadiono renovacijos darbai, kuriuos planuota užbaigti 2021 m.; darbų kaina – apie 40 milijonų eurų.
Martine Schon
Martinė Šon (Martine Schon; g. 1992 m. gruodžio 7 d.) – Liuksemburgo futbolininkė, saugė, puolėja. Atstovavo Liuksemburgo rinktinei.
Rinktinė
Liuksemburgo rinktinėje žaidė nuo 2020 m.
2020 m. rugsėjo 20 d. įvyko draugiškos rungtynės tarp Liuksemburgo ir Bulgarijos rinktinių. Jose bulgarėės rezultatu 3-0 sutriuškino liuksemburgietes.
Sparneniniai
Sparneniniai (Dipterocarpaceae) – dedešviečių (Malvales) eilės žiedinių augalų šeima. Ją sudaro 17 genčių ir apie 500 rūšių, paplitusių daugiausia pasaulio tropikuose (Pietryčių Azija, Pietų Amerika, Indija, Centrinė Afrika). Daugiausia tai įvairūs 40-70 m aukščio medžiai, pasižymintys vertinga mediena, aromatiniais aliejais, balzamu, dervomis. Sparneninių šeimos medžiai yra itin svarbūs tropinės medienos prekyboje, jų miškai sparčiai kertami. Kai kurios rūšys dėl nepakankamos apsaugos yra tapusios nykstančiomis.
Ešerinis (Molėtų r., Čiulėnų sen., Poviliškio km.)
left|120px
Ešerinis – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 6 km į šiaurės rytus nuo Toliejų, Poviliškio miške. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,88 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 157,1 m. Krantai aukštoki, ištisai apaugę medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Stirnių ežero intako S-1 baseinui (Žeimenos upės baseinas). Pietrytinėje pakrantėje įsikūręs Poviliškio kaimas, veikia poilsio namai.
Pehoės ežeras
Pehoės ežeras – ežeras pietinėje Čilėje, Magelano ir Čilės Antarktidos regione, Tores del Painės nacionaliniame parke. Maitinamas Painės upės. Šalimais aptinkami Guanakai.
Julijona Alšėniškė
Julijona Alšėniškė (, ; m. 1448 m.) – Olšanskių giminės didikė, antroji Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto žmona. Jiedu neturėjo palikuonių. Apie Julijonos gyvenimą žinoma labai nedaug.
Pirmasis jos vyras buvo Ivanas Karačevskis. Vokiečių kronikininkas Johanas fon Pozilgė ir lenkų istorikas Janas Dlugošas tvirtino, kad Ivanas buvo nužudytas, kad našlė Julijona galėtų ištekėti už Vytauto.
Po pirmosios žmonos Onos mirties 1418 m. liepos 31 d. Vytautas norėjo vesti Julijoną, vieno artimiausių savo sąjungininkų Jono Alšėniškio (Ivano Olšanskio) dukterį. Tačiau Ana buvo Agripinos, kuri buvo Ivano žmona ir Julijonos motina, sesuo, taigi, Vytautas tapo Julijonos dėde. Vilniaus vyskupas Piotras Krakovčikas atsisakė atlikti vestuvių ceremoniją dėl šios giminystės ir pareikalavo, kad jie prašytų popiežiaus pritarimo. Vloclaveko vyskupas Janas Kropidlas (Jan Kropidło) prieš 1418 m. Kalėdas atliko ceremoniją ir galiausiai Vytautas gavo popiežiaus Martyno V leidimą tuoktis.
Sutuoktiniai vaikų nesusilaukė. Vytautas mirė 1430 m. spalį. Julijona mirė 1448 m.
Totoriškės (Kaišiadorys)
Totoriškės – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Stabintiškių. Stūkso Totoriškių akmuo.
Ešerinis (Molėtų r., Čiulėnų sen., Kėvelių km.)
left|120px
Ešerinis – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 2 km į rytus nuo Toliejų. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,51 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 160,1 m. Šiaurinis ir pietinis krantai aukšti, rytinis ir pietvakarinis – žemi ir pelkėti, apaugę medžiais ir krūmynais. Pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Pietvakariuose išteka upelis link Jaurio ežero (Stirnių ežero intako S-1 baseinas). Prie ežero įsikūrę Kėvelių ir Gaidžių kaimai.
Marisa Soares Marques
Marisa Suareš Markeš (Marisa Soares Marques; g. 1993 m. rugpjūčio 13 d.) – Liuksemburgo futbolininkė, saugė. Atstovavo Liuksemburgo rinktinei.
Karjera
Profesionalės karjerą pradėjo 2018 m. „Mamer 32“ klube.
Pastaruoju metu rungtyniavo Dames Ligue 1. Atstovavo „Differdange/Luna“ ekipai.
Rinktinė
Liuksemburgo rinktinėje žaidė nuo 2018 m.
2018 m. lapkričio 10 d. įvyko draugiškos rungtynės tarp Liuksemburgo ir Andoros rinktinių. Jose liuksemburgietės nugalejo varžoves rezultatu 2:0.
Kliuzijiniai
Tai įvairūs medžiai ir krūmai, pasižymintys pieninga sula ir vaisiais ar sėklų dėžutėmis. Dauguma šios šeimos augalų apdulkintojus pritraukia ne žiedadulkėmis ar nektaru, o sakais.
Dalies genčių (pvz., jonažolės) priskyrimas šiai šeimai ginčytinas.
Ilis (reikšmės)
Ilis gali reikšti:
Kremas (reikšmės)
miniatiūra|250px|right|Kremu puoštas tortas Kremas – sąvoka, turinti įvairias reikšmes:
Panašūs:
Žvyriai (reikšmės)
Žvyriais vadinami kaimai:
Totoriškės (Vilnius)
Totoriškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Rudaminos.
Hypnales
Hypnales – žaliųjų samanų (Bryidae) poklasio samanų eilė. Ją sudaro ~4200 samanų rūšių, paplitusių po visą pasaulį.
Europoje paplitusios hypnales šeimos:
Krupoviesai
Krupoviesai – LDK bajorų giminė, gyvavusi nuo XV amžiaus iki šių dienų.
Kilmė
Krupoviesai- Lietuvos bajorai. Krupoviesų giminės protoplastas prūsų karys Kruposas (Krupos) gavęs bajoro titulą už dalyvavimą LDK didžiojo kunigaikščio Vytauto karių gretose kovojant su kryžiuočiais. (Lietuvos Metrika (1540-1543) 12-oji Teismų knyga, Parengė I.Valikonytė ir kiti, Vilnius, LII leidykla, 2007, 396, XXXVI p., ISBN 978-9986-780-94-6, 220 psl. No.141.-1560) Iš prūso Kruposo savo gimines kildina Krupovičiai, Krupavičiai, Krupoviesai, Jamontovičiai, Paškovičiai, Felkovičiai ir kiti. Ši kilmės versija išdėstyta 1444 metų Krupovičių byloje dėl teisių ir titulo su Bastūnais, kurioje Trakų vaivada Jonas Manvydas atstovaudamas Lietuvos Didžiajam Kunigaikščiui Kazimierui Jogailaičiui patvirtino visas Krupovičių teises. Apie šią bylą dar kartą kalbama ir ji įtraukta į Lietuvos Metrikos 12 Teismų bylų knygą (Lietuvos Metrika (1540–1543). 1566 metais gruodžio 25 dieną Abiejų Tautų Respublikos karalius Žygimantas Augustas Gardine patvirtina bajorystę kai kuriems Eisiškių bajorams. (Lietuvos Metrika knyga 50, l. 77-80). Tame patvirtinime tarp kitų bajorų minimi ne tik Krupovičiai, bet ir Krupoviesai. Tai ne pirmas tiesioginis Krupoviesų paminėjimas. 1528 metais vykdant Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės karių bajorų surašymą yra įrašytas ir Eisiškių pavieto bajoras Jonas Krupoviesas (Jan Krupovies, originale rusėnų kalba Янъ Круповесъ).
Pavardė
Pavardė KRUPOVIES,as – yra keli pavardės kilmės aiškinimai: 1- tai gali būti pravardė, 2- tai gali būti veiklą, užsiėmimą nurodanti pavardė, 3- tai pavardė, kurios šaknis paveldėta iš protėvio. Pavardės studijos leidžia teigti, kad tai sudurtinė pavardė KRUPO + VIES: pavardės šaknis KRUP yra paveldėta iš protėvio Krupos, o, o pavardės antra dalis- tai senąja rusų ar senąja lenkų kalba analogišką reikšmę turintis žodis WIES arba senąja rusų VIES (originalo kalba ВЕСЪ) reiškiantis kaimą. Tai yra tas tokią pavardę turintis žmogus yra iš Kruposo kaimo. (ВЕСЬ ж. новг. сельцо, селение, деревня, умалит. весца, сиб. веслина. Весняк м. веснянка ж. стар. крестьяне, поселяне, селянин, уроженец или житель веси.Толковый словарь живого великорусского языка В. Даля XIX века ). Ir toks kaimas (bajorkaimis, akalyca) Eisiškių paviete – KRUPOVIESAI (lenkiškai KRUPOWIESY) iš tiesų tuo laikotarpiu egzistavo ir ten gyveno ir Krupovičiai, ir Krupoviesai ir dar kitas pavardes turintys asmenys. Kai Kruposui buvo suteiktas bajoro titulas jis gavo žemės, ta žemė buvo šalia ypatingai svarbaus strateginio kelio iš Vilniaus į Krokuvą ir jo pareiga buvo esant reikalui tą kelią ginti. Taip susiformavo Krupoviesų bajorkaimis. Šiuo metu Krupoviesų (Krupaviesų) kaimas Lietuvos registre išlikęs, nors jame nėra nei vieno gyventojo.
Šaltiniai: Словарь древнего славянского языка. СПб 1899. EBook 2007 ; Ефремова Т. Ф. Новый словарь русского языка. Толково-словообразовательный. – М.: Русский язык, 2000 ; Словарь русских историзмов: Учеб. пособие / Т.Г. Аркадьева, М.И. Васильева, В.П. Проничев и др. – М.: Высшая школа, 2005 ; Толковый словарь живого великорусского языка В. Даля XIX века; Słownik staropolski, red. S. Urbańczyk i in., t. I-XI, Kraków 1953-2003; Słownik staropolskich nazw osobowych, red. W. Taszycki, t. 1-6, Wrocław 1965-1983; t. 7: Suplement, red. M. Malec, Wrocław 1984-1987; Słownik polszczyzny XVI wieku, red. M.R. Mayenowa i in., t. I-XXX, Wrocław-Warszawa 1966-2002.
Herbas
Istorikai, heraldikos specialistai, herbynų autoriai tokie kaip Adam Boniecki, Seweryn Uruski ir kiti nurodo, kad Krupoviesų bajoriška giminė turi Lubičiaus (LUBICZ) ir atskirais atvejais (susijusiais su paveldėjimo teise) Kirvio (TOPOR) herbą. Lubičiaus herbą Krupoviesai gavo po Harodlės unijos. miniatiūra|LVIA byla Nr.391-1-490
Privilegijos ir archyvai
Krupoviesai yra gavę bent 2 žinomas Abiejų Tautų Respublikos karalių privilegijas. Jos abi yra susiję su žemės gavimu ar leidimu pirkti žemę. Tai 1600 metų Abiejų Tautų Respublikos karaliaus Zigmanto Vazos privilegija leidžianti bajorui, Trakų žemės teismo įgaliotąjam (advokatui) Augustinui Krupoviesui įsigyti Trakuose totorių žemes. Kita privilegija yra 1620 metais, kuria Abiejų Tautų Respublikos karalius Zigmantas Vaza suteikia žemės valdą Stanislovui Krupoviesui.
Krupoviesai, kaip rodo studijos, kaupė ir asmeninius archyvus, bet jie Tvano metu žuvo. Palyginti daug archyvinės medžiagos išliko ir yra sukaupta Lietuvos valstybės istorijos archyve, Rusijos valstybiniame istorijos archyve. Lietuvos valstybės istorijos archyve yra saugomos 3 bajorų luomo patvirtinimo bylos, kelios statistinės ūkio bylos, privilegijų, surašymų kopijos. Tai bylos: 391-1-490 ; 391-4-865 ; 391-4-1523; 394-7-164; 394-7-165 ir kitos.
Giminės raida
Krupoviesai buvo gan neturtingi bajorai tarnybininkai, bet jų šeimos buvo gausios ir gyvybingos. Todėl vaikams suaugus buvo ieškoma kur juos, nepažeidžiant bajoriško luomo garbės, apgyvendinti, ištekinti, surasti tinkamą bajoriškam luomui tarnybą. Iš giminės lizdo Krupoviesų bajorkaimio Eisiškių paviete Krupoviesai apsigyveno keliolikoje Radunės, Valkininkų, Onuškio, Lydos, Trakų, Vilniaus vietovių pradėdami, sudarydami atskiras tų vietovių vardais pavadintas šakas. Apie Krupoviesų gyvenamas vietoves savo knygose rašo daktaras, geneologas Česlovas Malevskis. Nuo XIX amžiaus vidurio Krupoviesai pradeda kurtis Vilnijoje ir Vilniaus mieste. XIX amžiaus paskutiniais dešimtmečiais prasideda Krupoviesų mokslo ir ekonominė emigracija į Rusijos imperijos sostinę Sankt Peterburgą, kiek vėliau į kitus Rusijos miestus. XX amžiaus pradžioje prasideda Krupoviesų emigracija į Jungtines Amerikos Valstijas.
Krupoviesai, priklausomai nuo gyvenamos valstybės (kaip gimtąją kalbą), vartoja 6 kalbas. Daktaras Arnoldas Janavičius, mokytojas Vytautas Krupoviesas yra sudarę Krupoviesų ir jų palikuonių genealoginį medį.
Žymesni Krupoviesų giminės atstovai:
Literatūra
Lietuvos Metrika (1528), knyga Nr. 523, V, 2006;
Lietuvos Metrika (1540–1543), Teismų knyga Nr.12, V, 2007;
Jan Ciechanowicz ,,Rody rycerskie Wielkiego Ksiestwa Litewskiego“, V, 2006;
Czeslaw Malewski ,,Rodziny szlaheckie na Litwie w XIX wieku“, Warszawa, 2016;
Черных П.Я. (1999) Историко-этимологический словарь современного русского языка. т.1. p.106;
Bernardinai“, 2013-01-28 ,,Marija Krupoves atsako į Vilniaus šv. Kristoforo gimnazijos moksleivių klausimyną“ ;
Jūratė Čirūnaitė, Bajorų pavadinimai- Lietuvos pavardžių šaltinis, VDU, Baltistica XXXVII(2), 2002;
Rimvydas Petrauskas, ,,Vytauto laikų didikų kilmė“, VU, ISSN U235-716X, LITUANISTICA, 2000 Nr.1./2(41/42)
Atvira skaitmeninė biblioteka ,, Runivers“
,,Onuškis“ – monografija, Vilnius, Versmė, 2017, Lietuvos valsčiai, ISSN 1822-489X, kn.34
Lietuvos Valstybės Istorijos Archyvas, Byla 391-4- 1523
Lietuvos Valstybės Istorijos Archyvas, Byla 394-7-164
Lietuvos Valstybės Istorijos Archyvas, Byla 394-7-165
Miškinė gudobelė
Miškinė gudobelė (Crataegus rhipidophylla) – erškėtinių (Rosaceae) šeimos gudobelės (Crataegus) genties augalas dažniausiai augantis iki 2-8 m aukščio kaip krūmas arba nedidelis medelis. Auga pietų Skandinavijoje, Baltijos šalyse, Ukrainoje, Balkanuose, Vidurio ir Vakarų Europoje.
Miškinės gudobelės kaip ir kitų gudobelių uogos naudojamos maistui, turi vaistinių savybių.
Šaltiniai
thumb|left|250px|Žiedynas
Nordenšeldo ežeras
Nordenšeldo ežeras – ežeras pietinėje Čilėje, Magelano ir Čilės Antarktidos regione, Tores del Painės nacionaliniame parke. Maitinamas Painės upės. Šalimais aptinkami Guanakai.
Jessica Berscheid
Džesika Beršaid (Jessica Berscheid; g. 1997 m. liepos 30 d.) – Liuksemburgo futbolininkė, gynėja. Atstovavo Liuksemburgo rinktinei.
Karjera
Profesionalės karjerą pradėjo 2014 m. Bitburg Ekipoje. Nuo 2020 m. „Mamer 32“ klube. Pastaruoju metu rungtyniavo Dames Ligue 1.
Rinktinė
Liuksemburgo rinktinėje žaidė nuo 2014 m.
2014 m. vasario 14 d. įvyko draugiškos rungtynės tarp Liuksemburgo ir Lenkijos rinktinių. Jose liuksemburgietės patyrė triuškinantį pralaimėjimą rezultatu 0:12.
Klondaiko aukso karštinė
Klondaiko aukso karštine vadinamas apie 100 tūkstančių aukso ieškotojų antplūdis į Klondaiko regioną Kanados Jukono teritorijoje 1896–1899 m., paskutinė iš didžiųjų XIX a. aukso karštligių.
„Aukso karštinė“ prasidėjo 1897 m., kai Sietle ir San Franciske pasklido žinia apie vietinių Jukono aukso ieškotojų 1896 m. rugpjūčio 16 d. rastą auksą. Dauguma aukso ieškotojų vyko į Klondaiką per Pietryčių Aliaskos Dajos ir Skagvėjaus uostus, toliau tęsdami kelią Čilkuto arba Baltosios perėjos takais iki Jukono aukštupio, paskutinę atkarpą iki Klondaiko įveikdami laivu Jukono upe. Kad išvengti galimo bado, Kanados vyriausybė reikalavo kiekvienam keliautojui neštis maisto atsargų vieneriems metams. Vieno keliautojo nešuliai sverdavo beveik toną, dauguma juos nešėsi patys, etapais. Įveikę visus ilgos kelionės sunkumus, pirmieji iš keliavusiųjų pasiekė Klondaiką tik 1898 m. vasarą.
Išilgai keliautojų maršruto sparčiai kūrėsi gyvenvietės jų aptarnavimui, o prie kasyklų, Jukono ir Klondaiko upių santakoje, įsikūrė Dosono gyvenvietė. Jos gyventojų skaičius aukso karštligės metu šoktelėjo nuo 500 1896 m. iki 30 000 1898 m. vasarą. Dėl medinių pastatų joje dažnai kildavo gaisrai, dėl antisanitarinių sąlygų – epidemijos, o izoliacija nuo išorinio pasaulio lėmė aukštas pragyvenimo kainas. Tik nedidelė atvykusiųjų dalis praturtėjo, dauguma grįžo namo tuščiomis. Sumažėjus laikraščių dėmesiui bei 1899 m. vasarą radus aukso Nome, Aliaskoje, daugelis aukso ieškotojų persikėlė iš Klondaiko į Aliaską, Klondaiko aukso karštinė baigėsi.
Klondaiko aukso karštinė buvo įamžinta filmuose, žaidimuose, literatūroje ir fotografijose.
Aukso juosta, kurios plotis siekia apie porą šimtų kilometrų, tęsiasi iš rytų į vakarus nuo Jukono Kanadoje per centrinę Aliaską, iki pat Beringo sąsiaurio.
Aukso atradimas Klondaike
1896 m. rugpjūčio mėn. trys žmonės, vadovaujami Tagišų genties čiabuvio Džimo Skukumo, išvyko iš Karkroso gyvenvietės į šiaurę, žemyn pagal Jukono upę ieškoti Skukumo sesers Keitės (Shaaw Tláa) ir jos vyro Džordžo Karmako. Be Skukumo, grupelėje buvo jo pusbrolis Čarlis Dosonas, taip pat jo gentainis Petsis Hendersonas. Suradę Keitę ir Karmaką žvejojančius lašišas, būrelis žmonių patraukė prie Indėnų upės piečiau Klondaiko pas Robertą Hendersoną, aukso ieškotoją iš Škotijos. Hendersonas papasakojo Karmakui apie savo paieškų vietą. Tuomet Džordžas Karmakas, Keitė Karmak, Skukumas Džimas ir Dosonas Čarlis, remdamiesi Roberto Hendersono pasakojimu, pradėjo aukso paieškas Klondaiko intake Bonanzos upėje.
Rugpjūčio 16 d. ieškotojai surado gausius aukso išteklius. Neaišku, kas aptiko auksą: Džordžas Karmakas ar Skukumas Džimas, tačiau oficialiai aukso atradėju buvo pripažintas Džordžas Karmakas, nes paraiška buvo užregistruota būtent jo vardu. Ieškotojai baiminosi, kad valdžia gali nepripažinti vietos indėno aukso atradėju.
Prie Bonanzos upės ėmė plaukti aukso ieškotojų būriai, kurie prieš tai ieškojo aukso Fortimailo ir Stiuarto upėse. Atvykėliai greit sužymėjo kuoliukais visą žemę aplink Bonanzos, Eldorado ir Hankerio upokšnius, aplink kuriuos taip pat buvo rasti aukso klodai. Prasidėjo sklypų pirkimo ir pardavimo bumas už didelius pinigus. Prieš pat 1896 m. Kalėdas žinios apie auksą pasiekė Serkl Sitį gretimoje Aliaskoje. Iki tol klestėjęs miestelis su 1200 gyventojų, salionais, operomis, mokyklomis ir bibliotekomis, staiga ištuštėjo. Nepaisant žiemos, daugelis ieškotojų šunų rogėmis atvyko į Klondaiką, skubėdami išpirkti geriausias licencijas. Nors valdžios atstovai spėjo pasiųsti žinią į sostinę Otavą apie rastą auksą ir aukso ieškotojų antplūdį, Kanados vyriausybė į tai didelio dėmesio nekreipė. Išorinis pasaulis sužinojo apie tai tik 1897 m. birželį, kai Jukono upėje išėjo ledas, ir pirmi laivai su iškastu auksu išplaukė iš Klondaiko apylinkių.
Aukso karštinės pradžia
Per aukso karštinę apie 100 tūkstančių žmonių bandė pasiekti Klondaiką, ir tik 30–40 tūkstančių tai pavyko. Karštinė prasidėjo 1897 m. liepos 15 d. San Franciske ir po 2 dienų Sietle, kai pirmieji aukso ieškotojai Excelsior ir Portland laivais grįžo iš Klondaiko su dideliu aukso kiekiu. Spauda pranešė, kad viso šiais laivais atgabenta 1 139 000 JAV dolerių vertės aukso (apie 1 milijardą dolerių 2010 m. kainomis). Kaip vėliau paaiškėjo, jo vertė netgi buvo didesnė.
Aukso karštinė sukėlė visuomenėje tokį didžiulį ažiotažą, jog prie aukso ieškotojų srauto prisijungė rašytojai, fotografai, žurnalistai. Tokį didelį žmonių susidomėjimą rastu auksu lėmė keletas faktorių: JAV finansinio sektoriaus nuosmūkis tuo metu, didelė aukso paklausa pasaulyje bei JAV vakarinės pakrantės uostų suinteresuotumas uostų paklausos padidinimu. Be to, buvo ir psichologinis faktorius: pasak kanadiečių istoriko Pjero Bertono, to meto žmonėms Klondaikas buvo „pakankamai toli, kad būtų romantiškas, ir pakankamai arti, kad būtų prieinamas“.
Du Amerikos miestai Sietlas ir San Franciskas įnirtingai varžėsi ir stengėsi gauti kuo daugiau naudos iš karštinės. Kiek geriau šioje kovoje sekėsi Sietlui. Vienas iš pirmųjų, pasidavusių aukso karštinei, buvo Sietlo meras Viljamas D. Vudas, kuris atsistatydino ir įsteigė įmonę, gabenusią aukso ieškotojus į Klondaiką. Aukso karštinė skatino ir kitą su Klondaiku susijusią komercinę veiklą. Buvo gaminamos „Klondaiko” prekės – drabužiai, įranga, maistas, vaistai. Išleistos knygos su maršruto, įrangos naudojimo, kasybos metodų ir įmonių steigimo patarimais. To meto laikraščiai šį reiškinį pavadino „Klondicitu“.
Keliai į Klondaiką
Klondaikas buvo pasiekiamas tik per Jukono upę arba jos intakais. Upiniai laivai galėjo plaukti Jukonu vasarą nuo deltos iki Vaithorso, esančio aukščiau Klondaiko. Kelionė buvo sudėtinga dėl klimato ir maršrutų geografijos – kalnuotas reljefas, vingiuotos, vietomis slenkstėtos upės, trumpos, karštos vasaros ir ilgos, šaltos (iki -50°) žiemos.