cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alaus tenisas
Žaidimo eiga
Alaus tenisas turi daugybę taisyklių rinkinių. Pastaraisiais metais tokios pasaulinės organizacijos, kaip „The World Series of Beer Pong“, paskelbė „oficialias“ taisykles. Paprastai žaidėjai laikosi „namų taisyklių“, kurios dažnai yra vienodos viename universitete ar šalies regione (pvz., „Vakarų pakrantės taisyklės“). Gali skirtis puodelių skaičius, atšokimas, alkoholio kiekis, atstumas, iš kurio reikia kamuoliuką mesti. Visos taisyklės turi būti paskelbtos arba žodžiu išdėstytos ir abiejų komandų sutartos prieš prasidedant žaidimui. Žaidimo tvarka skiriasi - arba savo metimą išnaudoti gali abu vienos komandos žaidėjai, po to – abu kitos komandos žaidėjai, arba priešingų komandų žaidėjai gali pakaitomis mesti po vieną kamuoliuką. Puodelio, į kurį buvo pataikyta, turinys turi būti nedelsiant išgertas ir pašalintas nuo stalo. Kai kurie taisyklių rinkiniai leidžia „perstatyti“ puodelius, kai būna pašalintas tam tikras kiekis stiklinių. Sudėtis, puodelių skaičius, kada pertvarkyti ir pan. priklauso nuo sutartų taisyklių. Pavyzdžiui, komanda, turinti tris likusias taures, gali paprašyti kitos komandos „sustumdyti“ taures į vieną trikampį. Įprastai taisyklės žaidėjams leidžia išpūsti kamuolį iš puodelio, jei kamuolys sukasi aplink vidinį kraštą. Kita įprasta taisyklė teigia, kad jei abu komandos nariai pataiko į priešininkų puodelius, jie gauna progą mesti dar kartą. Pasaulio alaus teniso serijos taisyklėse leidžiamas tik vienas pakartotinis metimas, kad per vieną kėlinį būtų įmanoma pataikyti tik į tris stiklines. Prieš išmetant kamuoliuką, komandos nariams rekomenduojama panardinti stalo teniso kamuoliukus į vandens puodelius, taip juos nuplaunant. Tačiau tyrimai parodė, kad vandens puodeliai vis dar gali turėti bakterijų. Dėl to žaidėjams rekomenduojama į puodelius pilti vandens, o ne pasirinktą gėrimą, jį laikydami šone, jog būtų galima atsigerti.
Metimo technika
Populiariausia metimo technika yra kamuoliuko metimas lanko trajektorija, kai stalo teniso kamuoliukas suimamas nykščio ir smiliaus galiukais ir išmetamas lanko trajektorija link priešininkų stiklinių. Kita metimo technika yra „fastball“, kuri reikalauja daugiau jėgos, kad kamuoliukas būtų nukreiptas tiesesne trajektorija į priešininkų puodelius. Toks kamuoliuko metimas gali būti palankus, jei namų taisyklės numato, kad numuštas puodelis turi būti nuimamas nuo stalo. Tokiu atveju ši technika gali pašalinti kelis puodelius vienu metimu, jei yra pakankamai stipriai mestas kamuoliukas. Metimas nuo stalo yra atliekamas, kai kamuoliukas į puodelius įkrenta pirma atsimušus į stalą. Priklausomai nuo namų taisyklių, kita komanda turi galimybę atmušti atšokusį kamuoliuką, tačiau jei nepavyksta atmušti ir kamuoliukas įkrenta į puodelį, jis gali būti vertas daugiau nei vieno puodelio.
Teisniai apribojimai
Kai kurios savivaldybės ir valstijos bandė uždrausti alaus tenisą baruose arba apskritai, nes tikima, kad tai skatina besaikį gėrimą (žr. aukščiau esantį skyrių „Poveikis sveikatai“). Oksforde, Ohajo valstijoje, kur yra Majamio universitetas, miesto taryba bandė uždrausti žaidimą žaisti lauke. Arlingtone, Virdžinijoje ir Champaign-Urbana, Ilinojaus valstijoje, barų savininkams buvo liepta neleisti žaisti šio žaidimo savo įstaigose. 2007 m. rudenį Džordžtauno universitetas oficialiai uždraudė visą alaus teniso atributiką, pavyzdžiui, pagal užsakymą pagamintus stalus ir daugybės stalo teniso kamuoliukų turėjimą.
2008 m. liepos 31 d. žurnalas „Time“ paskelbė straipsnį „The War Against Beer Pong“, kuriame atkreipiamas dėmesys į teisinius apribojimus ir draudimus žaisti universitetuose ir kitur. Daugelyje valstijų žaidėjai ėmė pilti vandenį į puodelius, kad galėtų legaliai surengti organizuojamus alaus teniso turnyrus baruose.
Turnyrai ir lygos
Alaus teniso turnyrai vyksta Jungtinėse Amerikos Valstijose vietiniu, regioniniu ir nacionaliniu lygiu. World Series of Beer Pong (WSOBP) yra didžiausias alaus teniso turnyras pasaulyje. WSOBP IV, vykęs 2009 m. sausio mėn. Flamingo viešbutyje ir kazino Las Vegase, Nevadoje, turėjo 50 000 USD didįjį prizą ir daugiau nei 800 dalyvių iš JAV ir Kanados. WSOBP V, vykusiame 2010 m. sausio mėn., dalyvavo daugiau nei 1000 dalyvių, įskaitant komandas iš Airijos, Škotijos, Vokietijos ir Japonijos. Pasaulio alaus teniso turai vyksta įvairiuose miestuose ir turi įvairius piniginius prizus. Populiariausias alaus teniso žaidimų organizavimas yra lygos, veikiančios vietos arba regioniniu lygiu. Paprastai alaus teniso entuziastų grupės kuria komandas ir kas savaitę žaidžia tarpusavyje. Kartais lygos turi internetines svetaines, reitingus ir statistiką. Taip pat universiteto studentai, siekdami vidinės konkurencijos ir paskatinti vidinį socialinį kultūrinį gyvenimą, pavyzdžiui, Kalifornijos universitete Santa Barbaroje su „Isla Vista Beer Pong League“ ir Niujorko universitete, kuria savo lygas.
Dampyras
Dampyras – uostamiestis Australijos vakaruose, Vakarų Australijos valstijoje, Pilbaros regione, Karatos savivaldybėje. Įsikūręs valstijos šiaurės vakarinėje dalyje, Indijos vandenyno pakrantėje, Barapo pusiasalyje, apie 1260 km į šiaurę nuo Perto ir 15 km į šiaurės vakarus nuo Karatos. 1104 gyventojai (2016 m.). Stambus jūrų uostas, pagal krovinių apyvartą – antras Australijoje (daugiau nei 170 mln. t per metus). Geležinkeliais sujungtas su giliau žemyne esančiomis geležies rūdos kasyklomis. Išvežama geležies rūda, suskystintos dujos, druska. Yra suskystintų dujų, mineralinių trąšų ir amoniako gamyklos. Netoli Dampyro veikia Karatos oro uostas. Dampyro apylinkėse gausu aborigenų uolų piešinių, pakrantėje išsibarčiusios turistų lankomos Dampyro salyno salos.
Antipatridų dinastija
Antipatridai – trumpalaikė helenistinė dinastija ir jos sukurta valstybė, atsiradusi padalinus Aleksandro Didžiojo užkariautas žemes. Antipatridų centras buvo Makedonija, bet tam tikru laiku ji valdė ir visą Heladą (dab. Graikija).
Raida
Aleksandras per trumpą laiką užkariavo Achemenidų imperiją, bet mirė jaunas, nepalikęs suaugusio įpėdinio. Imperiją pradėjo valdyti regentas Perdikas, o Aleksandro generolai Babilono padalinimo metu 323 m. pr. m. e. pasidalino imperiją. Vienas karvedžių, Antipatras, gavo valdyti vakariausias imperijos teritorijas, kur buvo Makedonija ir Graikija. Jam šios sritys buvo patvirtintos ir Triparadiso padalinimu (321 m. pr. m. e.).
319 m. pr. m. e. po Antipatro mirties jo valstybę paveldėjo sūnus Kasandras, kuris turėjo nuolat dėl valdžios kovoti su kitu generolu – Antigonu. 301 m. pr. m. e. Ipso mūšyje jam pavyko išlaikyti pozicijas Balkanuose. Tačiau netrukus po jo mirties, teisėtas Makedonijos įpėdinis Filipas IV mirė, o jo broliai Aleksandras ir Antipatras pradėjo tarpusavio rietenas. Tuo pasinaudojo Antigono sūnus Demetrijus I, kuris nugalėjo abu brolius ir perėmė Makedoniją ir Graikiją į savo valdžią.
Išlaisvink save nuo televizijos
Išlaisvink save nuo televizijos  – 2007 m. vokiečių-austrų sukurta drama, kurioje pagrindinį vaidmenį atliko Moritz Bleibtreu.
San Sebastiano filmų festivalyje juostos režisierius Hans Weingartner buvo nominuotas geriausiojo kategorijoje.
Turinys
Televizijos kanalo prodiuseris Raineris gyvenime turėjo viską ir rūpinosi tik savimi, tačiau, patyręs automobilio avariją, susipažįsta su ją sukėlusia mergina Pega, kurios senelis nusižudė po to, kai Rainerio prodiusuota laida parodė jį šmeižiantį reportažą.
Atsitokėjęs Raineris ima suprasti, kad televizija savo prastomis laidomis įtakoja žmonių gyvenimą, todėl nusprendžia pamėginti tai pakeisti. Po ginčo su kanalo vadovu Filipu jis meta darbą ir kartu su Pega nusprendžia rasti būdą kaip klastoti TV programų reitingus, kad televizijos atsisakytų menkaverčių laidų rodymo. Prie jų prisideda Berndas, turinti adresus žmonių, kurių namuose sumontuoti TV metrai, pagal kuriuos nustatomi reitingai. Jų tikslas: kad būtų fiksuojami tik rimtų programų reitingai, tarsi žmonės būtų liovęsi žiūrėti pramogines laidas. Raineris nusamdo penketą bedarbių, kurie padėtų perprogramuoti sistemas, tačiau šie pradžioje kelia daugiau keblumų nei naudos. Pinigai baigiasi ir, nors jiems pavyksta pakeisti reitingus, o televizijų kanalai ima keisti programas intelektualesnėmis, buvęs jo viršininkas Filipas išsiaiškina, kad prie pasikeitusių reitingų nagus gali būti prikišęs Raineris.
Knavų piliakalnis
Knavų piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis Sėloje, Viesytės savivaldybės teritorijoje, Elkšnių valsčius, Latvija. Pasiekiamas keliu P73 Ilūkstė – Vecumniekai, per Drūvinias pasukus į šiaurę, už Cyrulių – rytų kryptimi.
Santa Mustiola
Santa Mustiola – kaimas San Marino valstybėje. Yra centrinėje šalies dalyje. Priklauso San Marino miesto savivaldybės teritorijai.
Pavadinimo kilmė
Mustiola buvo katalikų šventasis, Romos imperatoriaus Klaudijaus II pusbrolis.
Jonathan Brownlee
Jonathan Brownlee (g. 1990 m. balandžio 30 d. Diusberyje) – anglų triatlono sportininkas, pasaulio čempionas ir olimpinis medalininkas.
Biografija
Gimė sportininkų šeimoje. Brolis Alistair Brownlee yra olimpinis triatlono čempionas.
2006 m. tapo Britanijos jaunimo čempionu. 2008 m. pasaulio jaunimo čempionato bronzos medalininkas. 2009 m. tapo Europos jaunimo čempionu. 2012 m. pirmą kartą tapo pasaulio triatlono čempionu. Tais pačiais metais vykusiose 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse finišavo trečias ir pelnė bronzos medalį. 2014 m. atstovaudamas Angliją dalyvavo Sandraugos žaidynėse, kuriose pelnė aukso medalį komandinėje ir sidabrą individualioje rungtyse.
Vicky Holland
Vicky Holland (g. 1986 m. sausio 12 d. Glosteryje) – anglų triatlono sportininkė, pasaulio čempionė ir olimpinė medalininkė.
Biografija
2012 m. dėl aukštos vietos pasaulio reitinge pateko į Jungtinės Karalystės olimpinę rinktinę. 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užėmė 26-ą vietą. 2014 m. atstovaudamas Angliją dalyvavo Sandraugos žaidynėse, kuriose pelnė aukso medalį mišrios estafetės ir bronzą individualioje rungtyse.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Holland užėmė trečią vietą ir tapo pirmąją birtų moterimi pelniusią medalį olimpinėje triatlono distancijoje. 2018 m. pirmą kartą tapo pasaulio čempione.
R. Pakso (II) ministrų kabinetas
Rolando Pakso (II) ministrų kabinetas – 11-asis Lietuvos vyriausybės kabinetas nuo nepriklausomybės atkūrimo 1990 m.
Paskyrimas ir darbo pradžia
Po spalį vykusių rinkimų Lietuvos liberalų sąjungos lyderį Rolandą Paksą prezidentas Valdas Adamkus ministru pirmininku paskyrė 2000 m. spalio 27 d.
R. Paksas į šias pareigas paskirtas ne pirmą kartą – jis vadovavo ir 9-ajam kabinetui. Ši vyriausybė, susidedanti iš Lietuvos liberalų sąjungos ir Naujosios sąjungos (socialliberalų), gavo savo įgaliojimus ir darbą pradėjo 2000 m. lapkričio 9 d., kai Seimas pritarė jos programai. Nuo 1992 m., tai buvo pirmasis kabinetas, suformuotas be Lietuvos demokratinės darbo partijos ar Tėvynės sąjungos.
Pakeitimai
Iki pradedant darbą, Valdymo reformų ir savivaldybių reikalų ministerija buvo sujungta su Vidaus reikalų minsterija.
Atsistatydinimas
Vyriausybė, vadovaujama Rolando Pakso, dirbo mažiau nei metus ir atsistatydino 2001 m. birželio 20 d. dėl nesutarimų koalicijoje. Kol buvo sudarytas naujasis kabinetas, kuriam vadovauti turėjo Algirdas Mykolas Brazauskas, šis pareigas ėjo laikinai, o jam vadovavo ūkio ministras Eugenijus Gentvilas.
Kabinetas
Šie ministrai dirbo vienuoliktajame ministrų kabinete:
Oklelis
Oklelis – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 3,5 km į vakarus nuo Pabradės, Varnėnų miške, 0,1 km į rytus nuo Velniuko ežero. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,12 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 137,1 m. Krantai ištisai apaugę medžiais, žemi, šiaurėje pelkėti. Pietinė pakrantė kalvota. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės intako Mečankos baseinui.
Kapadokijos karalystė
Kapadokijos karalystė, dar žinoma kaip Ariaratidų karalystė – helenistinė valstybė, egzistavusi Mažojoje Azijoje (dab. rytų Turkijos teritorijoje), istoriniame Kapadokijos regione.
Raida
IV a. pr. m. e. Kapadokija buvo valdoma kaip Achemenidų imperijos Kapadokijos satrapija. Paskutinis jos satrapas buvo Ariaratas I. Satrapiją nukariavus Aleksandrui Makedoniečiui, Ariaratui 331 m. pr. m. e. pavyko paskelbti nepriklausomybę ir tituluotis pirmuoju Kapadokijos karaliumi. 323 m. pr. m. e., diadochams dalijantis valdžią, teisę į Kapadokiją gavo Aleksandro karvedys Perdikas. Tačiau kadangi Ariaratas atsisakė paklusti, Perdikas jį užpuolė, nukryžiavo ir jėga pasodino savo vietininką Eumeną.
Ariarato sūnėnas Ariaratas II Armėnijoje išlaukė Eumeno mirties ir su Armėnijos karaliaus Ardoato pagalba atsiėmė Kapadokijos sostą. Tiesa, jis buvo priverstas pripažinti Seleukidų siuzerenitetą. Tačiau jo įpėdinis Ariamnas jau valdė nepriklausomai, o Ariaratas III vėl titulavosi karaliumi.
Valdant Ariaratui IV, Kapadokija užmezgė draugiškus ryšius su kaimynine Pergamo karalyste, o per šią – su Romos Respublika. Didžiausio suklestėjimo karalystė pasiekė valdant karaliui Ariaratui V, kuris tęsė draugišką politiką su Pergamu ir Roma, garsėjo kaip filosofas ir menų globėjas.
Jam mirus įpėdiniu liko mažametis sūnus, kuo pasinaudojo aplinkinių karalysčių valdovai. Pirmiausia Kapadokiją užpuolė Ponto karalystė, o po karaliaus mirties – Bitinijos karalystė. Bitinijos karalius Nikomedas III vedė karaliaus našlę, kad paimtų sostą, tačiau jį išvijo Ponto karalius Mitridatas VI. Šis kėlė valstybėje suirutę, keletą kartų sodindamas sau palankius mažamečius valdovus.
Tam tikrą stabilumą šalyje įnešė Roma, kuri 95 m. pr. m. e. į sostą pasodino Ariobarzaną I. Galutinis Ponto pralaimėjimas 63 m. pr. m. e. vėl sustiprino Kapadokijos pozicijas ir net išplėtė jos žemes Ponto sąskaita. Tačiau Roma nuolat kišosi į valstybės vidaus reikalus, galutinai paverdama ją protektoratu.
Kuomet Marko Antonijaus įsakymu buvo nužudytas Kapadokijos karalius Ariaratas X, 36 m. pr. m. e. į sostą buvo pasodintas Antonijaus kurtizanės sūnus Archelajas. Tuo metu augo Romos imteresai regione ir buvo ieškoma preteksto panaikinti šią tolimą rytų karalystę. Kuomet Archelajas, pakviestas į Romą ir sulaikytas ten, mirė, Kapadokija paversta Kapadokijos provincija.
Paulo Silas
(g. 1965 m. rugpjūčio 27 d.) – buvęs Brazilijos futbolininkas, rungtyniavęs Brazilijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1986–1992 m.
Janka Diagileva
Jana (Janka) Diagileva (, 1966 m. rugsėjo 4 d. – 1991 m. gegužės 9 d.) – Sovietų Sąjungos roko muzikė, dainų autorė ir atlikėja, vadinamojo „Sibiro andergraundo“ atstovė, buvusi rusų poeto ir muzikanto Jegoro Letovo mergina, 1988–1990 – roko grupės „Graždanskaja oborona“ narė, ten grojo gitara, dainavo; taip pat buvo ir kitų roko grupių narė.
Biografija
Janka Diagileva gimė 1966 m. rugsėjo 4 d. Novosibirske, Tarybų Sajungoje. Tėvas – Stanislavas Diagilevas, motina – Galina Diagileva, abu buvo inžinieriai.
Mokėsi Novosibirsko 42-oje vidurinėje mokykloje (dabar – gimnazija), taip pat mokėsi muzikos mokykloje. Jankai blogai sekėsi tikslieji mokslai, labiau rodė polinkį į humanitarinius. Daug skaitydavo.
Su Jegoru Letovu susipažino 1987 metais, jau po metų ji pradėjo atlikėjos karjerą – tapo roko grupės „Graždanskaja oborona“ narė.
Mirė 1991 m. gegužės 9 d. Novosibirsko srityje (galbūt nusižudė).
Spitrėnų tvenkinys
Spitrėnų tvenkinys - tvenkinys Lietuvoje, Utenos rajone, 9 km į pietryčius nuo Sudeikių. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Panolės intakas, Rašės baseinas) jo aukštupyje 1,2 km nuo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius - 0,38 km, plotis - iki 0,15 km. Altitudė 201 m. Kranto linija labai vingiuota - tvenkinys sudarytas iš 4 dalių, sujungtų vienas su kitu sąsiauriais. Pietinė dalis labai užžėlusi vandens augalija. Krantai ištisai apaugę medžiais ir krūmynais, šiaurinis ir pietinis krantai aukštoki. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Šalia įsikūręs Spitrėnų kaimas.
Muhamedas Abdu
Muhamedas Abdu (taip pat Mohamedas Abdo,, ‎1849 m. – 1905 m. liepos 11 d.) – egiptiečių mąstytojas, žurnalistas, Egipto muftijus, religinis reformatorius.
Uodega vizgina šunį
Uodega vizgina šunį – 1997 m. režisieriaus Barry Levinson sukurta politinė satyra, kurioje pagrindinius vaidmenis atliko Dustin Hoffman ir  Robert De Niro. 2 Oskarams nominuotame filme pasakojama apie politikos užkulisius JAV prezidento rinkimų išvakarėse. „Rotten Tomatoes“ jį įvertino 85% teigiamų atsiliepimų.
Muhamedas Abdu
Biografija
Grįžęs į Beirutą M. Abdu dėstė istoriją ir teologiją Suleimanijos mokykloje. Šių paskaitų rinkinys „Vienybės teologija“ (Risalat Al-Tawhid) buvo išleistas ir tapo vienu iš skaitomiausių jo veikalų. M. Abdu dėstė, kad Dievo apreiškimas yra racionalus aktas ir išaiškinamas racionaliais argumentais. Atmetė konservatyviųjų islamo veikėjų mintis, kad racionalumo negalima taikyti socialiniuose santykiuose ir negalima naudotis mokslo pasiekimais, kaip prieštaraujančias Dievo valiai. Tuo metu Egipte valdžią faktiškai įgavo britai. Lordas Evelinas Baringas sudarė sąlygas M. Abdu grįžti, tačiau chedivas Taufikas laikė jį pavojingu ir 1888 m. M. Abdu grįžus jis buvo pasiųstas dirbti teisėjo darbo į mažą Banhos miestelį. 1893 m. paskutinis Egipto chedivas Abasas Hilmis įtraukė M. Abdu į komisiją, kurios uždavinys buvo reformuoti ir praplėsti Al Azhar mečetės mokyklos veiklą.
1899 m. su britų parama M. Abdu buvo paskirtas Egipto muftijumi, rėmė neturtingų vaikų švietimą. Jis patyrė atakas žiniasklaidoje, Al Azhar konservatyvi bendruomenė jo nekentė. M. Abdu įsivėlė į konfliktą ir su chedivu, kai kelis kartus parėmė britų politiką. Jis norėjo uždrausti hadžo kelionę dėl Filipinuose siautusios choleros, tam pasipriešino chedivas. Po to grįžę egiptiečių piligrimai išplatino ligą Egipte, dėl ko mirė kelios dešimtys tūkstančių žmonių. Po viešų chedivo kaltinimų jis prarado ir Al Azhar studentų paramą. 1905 m. M. Abdu atsisakė muftijaus ir visų kitų pareigų, mirė po keturių mėnesių liepos 11 d. prie Aleksandrijos. Po jo mirties greitu laiku buvo įgyvendintos dvi jo iniciatyvos: įsteigta šariato teisėjų mokykla ir Egipto universitetas (Kairo universitetas). Jis laikomas religiniu reformatoriumi, savo veikla siekusiu modernizuoti islamą, priderinti prie naujų laikų.
Uodega vizgina šunį
Juostos pagrindu tapo tuo metu neseniai pasibaigęs su JAV prezidentu Bilu Klintonu ir stažuotoja Monika Levinski susijęs sekso skandalas.
Turinys
Viskas klojasi sėkmingai, kol į netikrą karą ima kištis CŽV ir tenka keisti planus. Be to, iš nelaisvės išlaisvintu kariu jie pasirenka seržantą Šumaną, kuris, kaip paaiškėja, iš tiesų yra nuteistas armijos teismo. Karo planuotojams pavyksta sėkmingai baigti sumanymą, tačiau po to, kai prezidentas perrenkamas antrai kadencijai, Motsas pareiškia ketinantis visuomenei atskleisti visą tiesą.
Kaufland
„Kaufland“ – maisto produktų mažmeninės prekybos tinklas, priklausantis „Schwarz Beteiligungs GmbH“ kompanijai, kuri kartu su „Lidl“ ir „Handelshof“ yra „Schwartz-Gruppe“ grupės dalis.
Centrinė bendrovės būstinė yra Nekarzulme. Kitos būstinės yra Heilbrone ir Veinsberge (IT būstinė).
Istorija
miniatiūra|left|„Kaufland“ Slovakijoje miniatiūra|left|„Kaufland“ [[Mazovijos Tomašuvas|Mazovijos Tomašuve, Lenkijoje]] „Kaufland“ tinklo istorija prasidėjo, kai 1930 m. Joseph Schwarz tapo vienu iš komanditinės bendrovės „Südfrüchte Großhandlung Lidl & Co“ Heilbrone savininkų. Firma buvo pervadinta į „Lidl & Schwarz KG“. Įmonė ėmė sparčiai plėstis ir tapo maisto produktų didmenininku.
Antrojo pasaulinio karo metu 1944 m. įmonė buvo sunaikinta, tačiau per vėlesnius 10 metų atkurta. 1954 m. įmonė Heilbrone vėl įsteigė savo būstinę ir buvo priimta į „A & O Handelskette“ tinklą. Su kompanija „Handels- und Fruchthof Heilbronn GmbH“ buvo atidarytas pirmasis regioninis prekių sandėlis šiaurės Viurtemberge. 1964 m. kompanija išsiplėtė ir atidarė mėsos prekybos padalinį. 1968 m. pirma „Handelshof“ išparduotuvė buvo atidaryta Baknange. Po Joseph Schwarz mirties 1977 metais jo sūnus Dieter Schwarz perėmė kompanijos valdymą. 1984 m. atidarytas pirmasis „Kaufland“ prekybos centras Nekarzulme, mieste, kuriame nuo 1972 metų yra kompanijos būstinė.
Po Vokietijos susivienijimo „Kaufland“ tinklas išplėtė savo veiklą į Rytų Vokietiją ir ten atidarė daugybę parduotuvių. Pirmoji „Kaufland“ tinklo parduotuvė Rytų Vokietijoje buvo atidaryta 1990 metais Meisene, pirmasis „Kaufmarkt SB Warenhaus“ buvo atidarytas Zviske 1994 metais. Pirmasis „Kaufland“ prekybos centras už Vokietijos ribų buvo atidarytas Čekijoje, Kladne. Vėliau „Kaufland“ atidarė savo parduotuves Slovakijoje (nuo 2000 m.), Kroatijoje (nuo 2001 m.), Lenkijoje (nuo 2001 m.), Rumunijoje (nuo 2005 m.) ir Bulgarijoje (nuo 2006 m.).
2006–2007 m. „Kaufland“ toliau atidarinėjo parduotuves Vokietijoje, be to periminėjo ir konkurentų filialus. 2007 m. kompanija pranešė, jog „Kaufland“ tinkle vien Vokietijoje dirba 73 tūkst. darbuotojų.
2009 m. gruodį „Kaufland“ pranešė, jog į naujai statomą mėsos apdirbimo cechą Heiligenštate (Tiuringija) iki 2013 m. investuos 85 milijonus eurų ir įdarbins apie 400 vietinių darbuotojų, kurie pristatys 45 tūkstančius tonų mėsos į 600 „Kaufland“ parduotuvių.
2010 m. sausio 1 d. „Kaufland“ grupė įsigijo visas penkias „Schleckerland“ vaistines Ehingene, Geislingene, Tempėje, Noi Ulme ir Švabijos Gmiunde ir visoms išskyrus Noi Ulmo vaistinėms buvo suteiktas „Kaufland“ prekės ženklas. Vaistinė Noi Ulme buvo uždaryta, kadangi „Kaufland“ ten jau vykdė veiklą.
Veikla
miniatiūra|right|„Kaufland“ tinklo žemėlapis
Chininas
Chinino molekulinė masė yra 324,4, o lydymosi temperatūra – 177,7 °C. Chinino molekulę sudaro 6-metoksichinolino žiedas, kurio ketvirtoje padėtyje per asimetrinį funkcionalizuotą hidroksigrupe anglies atomą jungiasi 3-vinilchinuklidinas (1-azabiciklo[2.2.2]oktanas).
Jėzuitų misionieriai pastebėjo, kad Peru ir Bolivijos indėnai chininmedžio žievę naudoja maliarijai gydyti. 1639 m. jie šią žievę, kaip antimaliarinį preparatą, pirmieji atgabeno į Europą; dėl to preparatas buvo pramintas jėzuitų žieve, o sutrintos formos – jėzuitų milteliais.
1820 m. iš chininmedžio žievės buvo pirmąkart išskirtas grynas chininas; tai padarė prancūzų farmakologai P. Peltjė ir Ž. Kaventu. Vokiečių chemikas P. Rabbe 1907 m. išaiškino šio alkaloido struktūrą. Susintetino R. Vudvordas 1945 m.
Chininas veiksmingai naikina maliarines plazmodijas, kurios dauginasi eritrocituose, jas veikia, slopindamas jų DNR replikaciją bei RNR transkripciją. Be to, kai kada chininas naudojamas širdies ligoms gydyti, akušerijoje. Dėl chinino poveikio slopsta centrinės nervų sistemos veikla, mažėja kūno temperatūra, silpnėja širdies raumens darbas.
Kaip adsorbciniai indikatoriai, medicinoje ir cheminėje analizėje naudojamos chinino druskos.
Plūsčių piliakalnis
Plūsčių piliakalnis, Pilikė (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A1341, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR402) – piliakalnis Kelmės rajono savivaldybės teritorijoje, prie Plūsčių kaimo, Pakražančio seniūnija. Pasiekiamas keliu Valpainiai – Stulgiai Plūsčiuose ties sodyba pasukus per laukus į dešinę vakarų kryptimi, yra už 300 m kairėje.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, aukštumos šiauriniame pakraštyje. Iš r. ir šiaurės rytų jį juosia pelkė, iš pietų – griova, kuria iš pelkės tekėjo vanduo į slėnį. Aikštelė apvali, 8 m skersmens. 1967 m. apraše – 15 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir 10 m pločio. Jos šiaurės vakarų krašte supiltas 0,5 m aukščio, 7 m pločio pylimas. Šlaituose piliakalnis juosiamas dviejų griovių ir pylimų, dabar virtusių terasomis. Šiaurės vakarų šlaite, 2 m žemiau aikštelės yra 3,5 m pločio, 0,2 m gylio griovys ir už jo supiltas 0,2 m aukščio, 4 m pločio pylimas (kituose šlaituose tapę terasomis). 1,5 m žemiau jų yra antra 4 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 8 m aukščio.
Piliakalnis apardytas arimų ir bulviarūsių. Dirvonuoja.
Tyrimai
Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1967 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu.
Marcelinho Carioca
(g. 1971 m. gruodžio 31 d.) – buvęs Brazilijos futbolininkas, rungtyniavęs Brazilijos rinktinėje.
Kaimo kunigo dienoraštis
Kaimo kunigo dienoraštis – 1951 m. Prancūzijoje sukurta drama pagal to paties pavadinimo Georges Bernanos romaną. Filmas nominuotas BAFTA bei pelnė kelis apdovanojimus Venecijos kino festivalyje.
Turinys
Į nedidelį Prancūzijos miestelį atvyksta naujas kunigas (jo vardas filme nėra minimas). Jis jaunas, tik ką baigęs seminariją, be to, turi sveikatos problemų, dėl ko labai mažai valgo. Atvykėlis nuo pat pradžių nekelia didelio pasitikėjimo parapijiečiams, kurie nelinkę keisti savo papročių ir prietarų, tačiau nepaisant to, jis stengiasi bet kokiomis priemonėmis vykdyti savo misiją ir atvesti žmones į tikėjimo kelią...
Činkiai
Istorija
XIX a. pab. priklausė Medekšių dvarui, iki 1863 m. – Geištarų valda. Pelėdnagių apylinkės Činkių kaimas 1971 m. spalio 27 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.
Irako–Irano karas
thumb|150px|Iraniečiai vaikai, kovoję karo metu. Skaičiuojama, kad kare prieš Iraką žuvo 95 000 vaikų karių, daugiausiai 16–17 m. amžiaus. 150px|miniatiūra|Irako–Irano karas, 1980 m. rugsėjo 22, [[Teheranas]] Irano ir Irako karas, rečiau dar vadinamas Pirmuoju Persijos įlankos karu,, ; ) – užsitęsęs ginkluotas konfliktas tarp Irano ir Baatu partijos valdomo Irako, prasidėjęs 1980 m. rugsėjo 22 d. Irakui įsiveržus į Iraną. Karas truko beveik aštuonerius metus ir baigėsi 1988 m. rugpjūčio 20 d., abiem šalims priėmus Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliuciją 598. Pagrindinis Irako išpuolio prieš Iraną motyvas buvo susijęs su būtinybe neleisti Ruholai Chomeiniui, vadovavusiam Irano islamo revoliucijai 1979 m., eksportuoti į Iraką naujosios Irano ideologijos; Irako Sadamo Huseino vadovybė taip pat baiminosi, kad Iranas, teokratinė valstybė, kurioje daugiausia gyventojų sudaro musulmonai šiitai, išnaudos įtampą tarp skirtingų musulmonų konfesijų Irake, sutelkdamas Irako šiitų daugumą prieš Baatų vyriausybę, kuri oficialiai buvo pasaulietinė ir kurioje dominavo sunitai musulmonai. Irakas taip pat norėjo pakeisti Iraną kaip galios žaidėją Persijos įlankoje, o tokia proga pasitaikė tik po Islamo revoliucijos Irane, nes iki tol Iranas turėjo milžinišką ekonominę ir karinę galią bei glaudžius santykius su JAV ir Izraeliu.
Irano ir Irako karas prasidėjo po ilgą laiką tarp šalių buvusių teritorinių ginčų, dėl kurių Irakas planavo atkovoti rytinį Šato al Arabo krantą, kurį 1975 m. Alžyro susitarimu buvo perleidęs Iranui. Irako parama arabų separatistams Irane išaugo prasidėjus karo veiksmams. Nors įtarta, kad Irakas siekia aneksuoti Irano Chuzestano provinciją, Sadamas Huseinas 1980 m. lapkritį viešai pareiškė nesieksiąs aneksuoti jokių Iranui priklausančių žemių. Manoma, kad Irakas siekė Chuzestaną padaryti pavaldžiu sau. Nors Irako vadovybė tikėjosi pasinaudoti porevoliuciniu Irano chaosu ir tikėjosi lemiamos pergalės stipriai susilpnėjusio Irano akivaizdoje, Irako kariuomenė darė pažangą tik tris pirmus invazijos mėnesius, o 1980 m. gruodžio mėn. proveržis sustojo. Prasidėjus įnirtingoms kovoms tarp abiejų pusių Irano kariuomenė perėmė iniciatyvą prieš įsiveržusius irakiečius ir iki 1982 m. birželio kontrpuolimu susigrąžino beveik visą prarastą teritoriją. Irako pajėgas sugrąžinęs į prieškarines sienų linijas, Iranas atmetė Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos rezoliuciją 514 ir pats ėmėsi invazijos į Iraką. Irano puolimas Irako teritorijoje truko penkerius metus, kol 1988 m. viduryje Irakas perėmė iniciatyvą ir vėliau pradėjo eilę didelių atsakomųjų puolimų, dėl kurių karas galiausiai pasiekė aklavietę ir buvo užbaigtas nė vienai pusei nelaimėjus.
Konfliktas kartais lyginamas su Pirmuoju pasauliniu karu dėl panašios abiejų pusių naudojamos taktikos, įskaitant didelio masto apkasų karą su spygliuota viela, ištempta per įtvirtintas gynybos linijas, pilotuojamus kulkosvaidžių postus, durtuvų užtaisus, Irano naudotas žmonių bangos atakas ir Irako plačiai naudotą cheminio ginklo bei tyčines atakas prieš civilius. Išskirtinis karo bruožas buvo Irano valstybės sankcionuotas vaikų kankinystės šlovinimas. Irano šiitų islamizmo kontekste suformuluoti pasakojimai apie kankinystę paskatino platų žmonių bangos atakų taktikos naudojimą, o tai turėjo ilgalaikės įtakos konflikto dinamikai.
Atapuerka
Atapuerkos kalnų urvuose aptikti pirmykščiai žmonės buvo Homo antecessor bei Homo heidelbergensis atstovai. Mokslininkai spėja, kad Homo antecessor buvo paskutinis bendras žmogaus ir neandartaliečio protėvis, o iš Homo heidelbergensis kilo neandartaliečiai.
Šių kalnų urvuose be hominidų ir priešistorinių gyvūnų fosilijų dar buvo rasta urvų piešinių, uolų raižinių bei pirmykščio žmogaus akmens amžiaus titnaginių įrankių. Tarp jų Ašelio kultūros kirvis aptiktas kapinyne. Žinovai teigia, kad pastarasis įrankis neturėjo simbolinės reikšmės laidojimo apeigų metu, todėl urvų piešiniai, aptikti Šovė ir kituose urvuose, tebelaikomi pirmosiomis žmonijos abstraktaus mąstymo ir kūrybos kibirkštimis. Šie radiniai saugomi Burgoso Žmogaus evoliucijos muziejuje.
Vieni iš reikšmingiausių radinių randami Sima urve – jame rasti 28 hominidų palaikų, dešimtys urvinių meškų ir kitų žvėrių griaučių. Mokslininkai mano, kad žmonių palaikai ten buvo palaidoti apgalvotai. 2000 m. pastarieji urvai, kaip reikšminga archeologinė vietovė, buvo įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Milkūnų apylinkė
Milkūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos pietryčiuose.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Dieveniškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šalčininkų rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. prijungta prie Pagaujėnų apylinkės. 1970 m. rugsėjo 30 d. pastarosios apylinkės centras perkeltas į Milkūnus ir taip atkurta Milkūnų apylinkė. 1975 m. prijungta mažoji dalis naikinamos Jurgelionių apylinkės. 1988 m. birželio 22 d. Milkūnų apylinkė prijungta prie Dieveniškių apylinkės.
Kazachstano krepšinio lyga
Kazachstano krepšinio lyga – aukščiausia Kazachstano krepšinio lyga.
Matty Healy
Matty Healy (g. 1989 m. balandžio 8 d. Londone) – Didžiosios Britanijos atlikėjas, dainų autorius, prodiuseris, grupės The 1975 narys/lyderis. Išgarsėjo 2013 m. su D. Britanijoje hitu tapusia daina „Chocolate“. Tais pat metais su grupe išleido savo debiutinį albumą „The 1975“.
Biografija
Matthew Healy gimė žinomų aktorių Denisės Welch ir Timo Healy šeimoje, turi jaunesnį brolį Louisą. Jis augo Niukastle, Nortumberlande, o dešimties jo šeima išsikraustė į Maklsfieldą. Šešiolikos jis nusprendė netęsti mokslų koledže ir dirbo smulkius darbus kavinėse.
2001: Grupės formavimasis
2001 m. Healy savo mokykloje sutiko savo būsimuosius grupės narius Adamą Hanną, Džordžą Danielį ir Rosą Makdonaldą. Vietinės savivaldos darbuotojas rengė koncertus paaugliams, tad Hannas įkalbino Healy ir Makdonaldą įkurti grupę. Vėliau į grupę buvo priimtas Džordžas Danielis ir grupė pradėjo savo kūrybinį procesą. Grupės pavadinimai buvo įvairūs – TALKHOUSE!, Drive Like I Do, The Big Sleep, The Slowdown, kol galiausiai įsitvirtino The 1975 vardas.
2012: „Facedown“, „Sex“, „Music For Cars“ ir „IV EP“
2012 m. grupė išleido savo pirmąjį muzikinį kūrinį – trumpąjį albumą (EP) „Facedown“. Albumas sulaukė netikėtos sėkmės, o pagrindinis singlas buvo grojamas BBC radijuje.
2013 m. grupė išleido trečią EP „Music For Cars“, kurio pagrindinis singlas „Chocolate“ sulaukė didelio pasisekimo.
2013 m. buvo išleistas paskutinis The 1975 EP „IV EP“.
The 1975 sąmoningai iškart neleido pilno albumo LP, bet pilnai siekė atskleisti savo grupės būdą leisdami trumpuosius albumus, kurie leidžia pamatyti grupės visapusiškumą.
2013–2014: „The 1975“
2013 m. rugsėjo 2 d. The 1975 išleido savo debiutinį albumą „The 1975“, kurį prodiusavo jie patys ir Maikas Crossey, kuris prodiusavo albumus „Arctic Monkeys“. Grupė susidūrė su sėkmė- jų koncertų bilietai būdavo išparduodami dar prieš debiutinį albumą, o vos šiam išėjus internete jau pradėjo veikti vadinamieji skalperiai, superkantys bilietus ir vėliau juos pardavinėjantys kelis kart brangiau. Grupė buvo kviečiama į garsiausius pasaulio festivalius, tokius kaip Coachella, Glastonbury, T In The Park ir t. t.
2014 – dabartis: Medicine, antrasis albumas
2014 m. spalio 31 d. grupė paviešino dainą Medicine, parašytą filmo „Drive“ garso takelio naujai versijai.
2015 m. birželio 1 d. grupė paskelbė apie savo atgimimą, nespalvotos estetikos atsisakymą ir paskelbė naujas Britanijos turo datas.
Daruma
miniatiūra|270px|Daruma lėlė Daruma, dar žinoma kaip Dharma lėlė, yra japonų tradicinė lėlė, sukurta remiantis Bodhidharma (jap. 菩提達磨 Bodaidaruma), budizmo dzen atšakos įkūrėju. Ji yra tuščiavidurė, apvalios formos, dažniausiai raudonos spalvos ir vaizduojanti barzdotą vyrą. Tačiau šios detalės gali skirtis, priklausomai nuo autoriaus ir regiono, kuriame buvo pagaminta.
Vladyslavas Chameliukas
Vladyslavas Chameliukas (g. 1998 m. gegužės 4 d.) – Ukrainos futbolininkas.
Karjera
Žaidė įvairiuose klubuose Ukrainoje.
Rungtyniavo Strijaus „Skalos“, Zaparižės „Metalurgo“, Odesos „Černomoreco“ klubų jaunimo komandose.
Nuo 2016 m. atstovavo Odesos „Černomoreco“ klubui. Daugiausiai rungtyniavo dublerių komandoje, 2018 m. kovo 17 d. debiutavo pagrindinėje ekipoje.
2021 m. vasarą persikėlė į „Lvovo“ klubą.
2022 m. vasario 9 d. tapo Brastos „Dinamo“ nariu, tačiau tų pačių metų balandžio 8 d. Dinamo klubas išnuomojo žaidėją „Jonavos“ klubui.
FK Jonava
2022 m. nuomos pagrindais atstovavo „Jonavos“ klubui. Debiutavo jonaviškių gretose A lygoje 2022 m. balandžio 9 d. rungtynėse prieš „Panevėžio“ klubą.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Rinktinės
2017 m. buvo pakviestas į Ukrainos U-19 rinktinę. Atstovavo dviejose rungtynėse.
Vlašimas
Vlašimas  – miestas centrinėje Čekijoje, (Bohemijoje). Žemės ūkis, paslaugų sektorius ir turizmo sfera yra pagrindiniai verslai mieste.
Istorija
Gyvenvietė žinoma nuo XIII a., kuri tapo Vlašimų šeimos nuosavybe. 1303 m. jau būta pilies. 1318 m. Hinerikas Vlašimas dar įrengė papildomus įtvirtinimus.
Gyventojai
Pagal 2019 m. duomenis gyveno 11,5 tūkst. gyventojų. Absoliuti dauguma iš jų čekai.
Medium
„Medium“ – tinklaraščių prieglobos platforma, įkurta Evan Williams, vieno iš „Twitter“ įkūrėjų. Tai socialinio žurnalizmo platforma, kurioje turinį kuria tiek mėgėjai, tiek profesionalai. Pastaruoju metu vis daugiau atsiranda ir masinės žiniasklaidos turinio. Pavyzdžiui, „Financial Times“ skelbia Lunch with the FT skilties straipsnius „Medium“ platformoje.
Tai jau trečioji Evan Williams įsteigta bendrovė (Blogger, „Twitter“). Anot jo, jis sukurė „Medium“ platformą, idant jos vartotojai galėtų pasidalinti reikšmingesniais, ilgesniais įrašais nei tai leidžia padaryti „Twitter“ platforma. Be to, jis neslepia nepasitenkinamo esamais masinės žiniasklaidos rodikliais orentuotais į peržiūrų skaičių, nori atsiseikėti savo įsteigtos platformos kūrėjams pinigais ir apsieit be reklamos, pigaus turinio (masinančių antraščių), kuris šiuo metu pritraukia daugiausiai interneto vartotojų dėmesio.
Džamalas al Dinas al Afganis
Džamalas al Dinas al Afganis (‎, dar žinomas kaip Asadabadis, 1838 ar 1839 m. – 1897 m. kovo 9 d.) – iraniečių politinis aktyvistas, žurnalistas, rašytojas, religinis reformatorius, skleidė islamistinio aktyvizmo, priešinimosi europiečių hegemonijai idėjas.
Biografija
Džamalas al Dinas al Afganis gimė 1838 ar 1839 m. Jis vėliau skelbė, kad kilęs iš Afganistano, tačiau dokumentiniai duomenys rodo jį gimus Asadabado kaime prie Hamadano Irane, kur jis mokėsi. Jis lankėsi šiitų šventose vietose Irake ir išvystė originalią politinės ir religinės pasaulėžiūros sistemą. Savo šiitišką pakraipą jis turėjo slėpti dėl tuomet sunitiškos Persijos šacho politikos. Apie 1857 m. jis lankėsi Indijoje, kur jam neigiamą įspūdį paliko britų kolonijinė politika (tuo metu malšintas sukilimas) ir tikriausiai dėl to jis nuosekliai kritikavo Britanijos politiką Artimuosiuose Rytuose. Apie 1866 m. jis buvo Afganistane, kur pretendentas į emyro sostą Azamas paskyrė jį savo patarėju. Tai sukėlė įtarimų, kad jis buvo Rusijos agentas Afganistano politikoje. 1868 m. Azamo pajėgos buvo sumuštos kito pretendento, britų remiamo Širo Ali. Džamalas al Dinas al Afganis bandė paveikti Širą Ali prieš britus ir galų gale buvo ištremtas iš Afganistano. 1869−1870 m. jis buvo Stambule, kur prisijungė prie moderniųjų reformatorių judėjimo ir tapo Švietimo tarybos nariu prie Stambulo universiteto. Pakviestas kalbėti viešai apie pramonę ir mokslus jis pradėjo lyginti filosofiją su pranašų veikla ir pareiškė, kad pranašų veikla yra profesija. Tai sukėlė ulamų pasipiktinimą, jie privertė nušalinti universiteto direktorių ir ištremti Al Afganį.
1871−1879 m. Al Afganis gyveno Kaire. Jis nusipelnė vietos valdytojų dėmesio, jam buvo skirta mėnesinė stipendija. Nėra tikra, ar jis dėstė Al Azhar mečetės mokykloje, bet tikrai jis priiminėjo mokinius savo namuose. Tarp jų buvo Muhamedas Abdu, kurį jis pakreipė nuo sufizmo link politinių ir filosofinių klausimų. Jo mokiniai pradėjo leisti pirmąjį Egipte politinį laikraštį. Jis padėjo įsteigti „Rytų žvaigždės“ masonų ložę ir tapo jos vadovu. Viešai priešinosi augančiai britų ir prancūzų įtakai Egipte. 1879 m. naujas chedivas Taufikas, kurį Al Afganis, kaip ir prieš tai valdžiusį, laikė užsieniečių marionete, ištrėmė jį iš Egipto į Indiją. Al Afganis paveikė naująją Egipto intelektualų ir politikų kartą, prisidėjo prie visuomenės modernizavimo. Indijoje Al Afganis daugiausiai gyveno Haidarabade, kur buvo žinomas vietos musulmonų bendruomenėje, leido laikraštį. Parašė ilgiausią savo veikalą „Materialistų suklydimai“, kur daugiausiai buvo rašoma ne apie materialistus, o puolamas probritiškas filosofas Sajedas Achmadas Chanas. Po to jis keliavo į Europą, pabuvojo Londone, apsistojo Paryžiuje, rašė straipsnius laikraščiams, kuriuose puolė Britanijos politiką. Pagarsėjo jo religiją nuvertinantis „Atsakymas Renanui“. 1884 m. Paryžiuje prie jo prisijungė Muhamedas Abdu, su kuriuo Al Afganis leido ir redagavo žurnalą, kuriame skleidė panislamistines mintis.
1884−1885 m. vyko britų karas su mahdistais Sudane ir Al Afganis skelbė turįs ryšių su mahdistais (tam nėra patvirtinimų). Jis buvo pakviestas į Londoną susitikti su vyriausybiniais atstovais ir iš to kilo šnekos, kad jis išties yra britų agentas. Iš Anglijos Al Afganis 1886 m. atvyko į Irano Bušehro uostą, kur jo ištikimas tarnas Abu Torabas atsiuntė iš Egipto konfiskuotus rankraščius ir knygas. Iš čia jis tikriausiai ruošėsi keliauti į Rusiją, pakviestas rusų šovinistinio žurnalisto M. Katkovo, kai netikėtai gavo kvietimą iš Irano spaudos ministro apsilankyti Teherane. Al Afganio kalbos neįtiko Persijos šachui Naserui al Dinui ir jis Teherane neužsibuvo. 1887−1889 m. jis gyveno Rusijoje, agitavo už Rusijos ir D. Britanijos karą, pasisakė prieš britų politiką Indijoje. 1889 m. Al Afganis grįžo į Iraną, pritraukė nacionalistinių aktyvistų. Jo veikla sukėlė šacho Nasero al Dino įtarimus ir jis planavo ištremti Al Afganį. Apie tai sužinojęs Al Afganis prisiglaudė šacho Abdul Azimo šventykloje ir toliau priiminėjo aktyvistus. 1891 m. platinti vyriausybės veiksmus, ypač dėl britams palankios prekybos tabaku koncesijos, kritikuojantys lapeliai, kuriuos valdžia tikriausiai pagrįstai priskyrė Al Afganiui ir jo pasekėjams. Jis buvo suimtas šventykloje ir žiemos metu išvarytas pėsčias į Iraką.
1891−1892 m. Al Afganis praleido kelis mėnesius Londone agituodamas prieš šachą. 1892 m. jis, suradęs ryšių su sultono Abdulhamido II aplinka, apsigyveno Stambule, kur toliau vykdė priešišką šachui veiklą. Pas jį atvyko iš kalėjimo Irane išleistas buvęs jo mokinys Mirza Rėza, kurį Al Afganis įtikino pasikėsinti į Naserą al Diną. 1896 m. gegužės 1 d. M. Rėza nušovė šachą. Irano valdžia reikalavo turkus išduoti Al Afganį, bet šie atsisakė tvirtindami, kad Al Afganis nėra iranietis, o esą iš Afganistano. Džamalas al Dinas al Afganis mirė 1897 m. nuo vėžio, kas buvo žinoma. Nepaisant to, buvo skleidžiamos apkalbos, kad jis buvo nunuodytas sultono nurodymu. Jo kapas buvo laikomas paslaptyje. 1944 m. Al Afganio palaikai (kurių tikrumas abejotinas) buvo pergabenti ir palaidoti mauzoliejuje Kabule tikint, kad jis buvo afganistanietis.
Facebook Messenger
„Facebook Messenger“ (dažnai vadinama tiesiog „Messenger“) – nemokama susirašinėjimų ir pokalbių programa, kurią nuo 2011 m. kuria bendrovė „Facebook“. Programėlė leidžia šio socialinio tinklo vartotojams bendrauti tekstinėmis ir garso žinutėmis mobiliajame telefone ir kompiuteryje.
Pasak „Facebook“, kas mėnesį šia programėle naudojasi apie 1 milijardas vartotojų. Programėlei vadovauja buvęs „PayPal“ vadovas David A. Marcus.
„Facebook“ išleido programėlę „iOS“ ir „Android“ operacinėms sistemoms 2011 m. rugpjūčio 9 d. Nuo spalio 11 d. programėlė tapo prieinama „BlackBerry OS“ vartotojams, o nuo 2015 m. liepos 13 d. – „Tizen“ vartotojams.
2014 m. balandį „Facebook“ pranešė, kad „Messenger“ bus pašalintas iš pagrindinės „Facebook“ socialinio tinklo svetainės ir vartotojai nuo šiol turės atsisiųsti atskirą programėlę.
2015 m. kovo 17 d. „Facebook“ leido programos vartotojams vienas kitam siųsti pinigines perlaidas. Kol kas ši funkcija leidžiama tik JAV teritorijoje.
2015 m. balandžio 27 d. „Facebook“ papildė „Messenger“ programą vaizdo pokalbių funkcija. Iš pradžių ji buvo išleista Belgijoje, Kanadoje, Kroatijoje, Danijoje, Prancūzijoje, Graikijoje, Airijoje, Laose, Lietuvoje, Meksikoje, Nigerijoje, Norvegijoje, Omane, Lenkijoje, Portugalijoje, JK, JAV ir Urugvajuje.
2016 m. balandį programa buvo papildyta grupinių pokalbių funkcija. Ji leido bendrauti vienu metu iki 50 asmenų.
Šerida
Šerida arba Aja – šviesos deivė Mesopotamijos mitologijoje. Šumerų kalba deivė buvo vadinama Šerida, o akadų – Aja. Deivės sutuoktinis – saulės dievas Utu (Šamašas).
Funkcijos
Daugiausia tai buvo astralinė dievybė, taip pat sieta su vaisingumu ir kūniška meile. Šios funkcijos atsispindi deivės epitetuose. Žinomas jos epitetas šumerų kalba „dangiškoji šviesa“ (dsud-aga2 =nur šamê) bei epitetai akadų kalba – „nuotaka“ (kallatum) ir „viešpatė, kurią puošia geidulingumas“ (be-let-ulsazu unat). Senosios Babilonijos karalystės laikotarpio administraciniuose dokumentuose, aptiktuose greta Siparo, Aja, kaip ir jos sutuoktinis Šamašas, siejama su teisingumu.
Minima Gilgamešo epe. Trečiojoje standartinės babilonietiškosios šio epo versijos lentelėje ji įvardijama „puikiąja nuotaka“. Pasakojama, kad Gilgamešo motina Ninsunė dėl sūnaus troškimo leistis į nuotykius kaltina saulės dievą Šamašą. Užsilipusi ant šventyklos stogo ji prašo Ają, kad ši maldautų savo vyro Šamašo saugoti Gilgamešą kelionėje, ypač naktį, kai saulės dievas Šamašas negalįs jo matyti.
Šerida taip pat minima šumerų kūrinyje „Nanos-Sino kelionė į Nipūrą“ (datuojamas apie 1800 m. pr. m. e.), kur siejama su Larsos miestu. Šiame pasakojime Šerida yra viena iš keleto deivių, bandančių suvilioti Naną-Siną, kuris valtimi keliauja į Enlilio šventyklą Nipūre. Jam plaukiant pro Larsą, Šerida bando Naną-Siną įtikinti būtent čia palikti vertingą valtimi gabenamą krovinį. Vis dėlto jai to padaryti nepavyksta.
Kultas
Svarbūs deivės kulto centrai buvo Siparas ir Larsa, kur ji garbinta drauge su sutuoktiniu Šamašu šio dievo E-babbar („baltasis namas“) šventyklose.
Žinios apie Šeridos kultą siekia ankstyvąjį dinastinį laikotarpį. Akadiškasis deivės vardas Aja kaip asmenvardžių dėmuo aptinkamas nuo Trečiosios Ūro dinastijos laikų. Deivės kultas didelę svarbą buvo įgavęs Senosios Babilonijos karalystės laikotarpiu. Šiuo laikotarpiu Sipare vardas Aja buvo dažnas vergių, priklausiusių žynėms (nadītu), asmenvardžių dėmuo. Minima ir įvairiuose I tūkst. pr. m. e. įrašuose (iš Asirijos, Achemenidų bei Seleukidų imperijų laikotarpių), kaip antai standartinėje babilonietiškojoje Gilgamešo epo versijoje, ritualiniuose naujųjų metų tekstuose, taip pat ritualiniame tekste (datuojamas Seleukidų imperijos laikais), skirtame nukreipti grėsmingą blogį (namburbû). Ajos kulto reikšmė vėl išaugo Naujosios Babilonijos karalystės laikais. Šiuo laikotarpiu karalius Nabonidas (valdė 556–539 m. pr. m. e.) atstatė Šamašo E-babbar šventyklą Sipare. Senosios ir Naujosios Babilonijos karalysčių laikais daugiausia buvo garbinama kaip deivė, galinti užtarti sutuoktiniui Šamašui.
Deivė pavaizduota drauge su vyru Šamašu ant Senosios Babilonijos karalystės laikotarpiu datuojamų cilindrinių antspaudų (abi dievybes galima nustatyti pagal gretimus įrašus).
Adutiškio telmologinis draustinis
Adutiškio telmologinis draustinis – valstybinis gamtinis draustinis Lietuvoje, Ignalinos ir Švenčionių rajonuose, 12 km į šiaurės rytus nuo Adutiškio, 2,5 km į pietvakarius nuo Lazinkų. Apima Adutiškio miškuose esančią Adutiškio pelkę. Įsteigtas 1974 m.
Draustinyje saugoma plokščiai limnoglacialinei lygumai būdinga Adutiškio pelkė su svarbiomis paukščių buveinėmis.
A. Kubiliaus ministrų kabinetas
Andriaus Kubiliaus ministrų kabinetas – 10-asis Lietuvos vyriausybės kabinetas nuo nepriklausomybės atkūrimo 1990 m.
Paskyrimas ir darbas
1999 m. lapkričio 3 d. prezidentas Valdas Adamkus ministru pirmininku paskyrė Tėvynės sąjungos atstovą Andrių Kubilių. A. Kubilius buvo trečiasis vyriausybės vadovas, kuris buvo deleguotas septintojo Seimo kadencijos metu.
Didelė dalis iš R. Pakso kabineto narių liko ir tęsė darbą, be ministro pirmininko pakito tik trys – Finansų, Ūkio ir Vyriausybės reformų ir savivaldybių ministrai. Vyriausybė gavo savo įgaliojimus ir 1999 m. lapkričio 11 d. pradėjo savo darbą, kai Seimas pritarė jos programai.
Skilimas ir daugumos praradimas
2000 m. pavasarį buvo suformuota nuosaikių konservatorių parlamentinė grupė, kurios gretas papildė prieštaraujantys Tėvynės sąjungai nariai (įskaitant buvusį ministrą pirmininką Gediminą Vagnorių). Dėl to vyriausybė prarado daugumą Seime.
234 Barbara
Barbara – pagrindinio asteroidų žiedo asteroidas, žymimas numeriu 234. Vidutinis skersmuo – 45,6 km. Ryškumas vidutinės opozicijos metu – 11,7. Vidutinis atstumas nuo Saulės – 2,386 a.v. Orbitos inklinacija – 15 laipsnių.
Asteroidas buvo atrastas 1883 m. rugpjūčio 12 d.
Laikinas darbas
= Lietuva =
Laikinoji darbo sutartis
Laikinoji darbo sutartis gali būti sudaroma skubiems ar trumpalaikiams darbams atlikti, laikinai nesantiems (dėl ligos, atostogų ir panašiai) darbuotojams pavaduoti. Laikinoji darbo sutartis taip pat gali būti sudaryta su studentais, moksleiviais jų atostogų metu, vadovaujantis LR DK 277 straipsnio ir kitų teisės aktų nuostatomis dėl saugių ir sveikų darbo sąlygų sudarymo asmenims iki 18 metų.