cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Miško pažymų patvirtinimo programa
Sertifikavimo procesas
Atskirai nuo miško sertifikavimo taip pat suteikiami kilmės sertifikatai įmonėms, užsiimančioms medienos perdirbimu arba perpardavimu. Jie leidžia atsekti galutinio produkto istoriją: iš kokio miško gauta mediena, kokioje lentpjūvėje perdirbta, kam perparduota ir pan. Tik kilmės sertifikatą turinčios įmonės gali gauti leidimą tiekti į rinką gaminius, pažymėtus PEFC logotipu.
Standartai
PEFC standartai grindžiami tarptautinėmis konvencijomis ir kitomis plačiai pripažintomis praktikomis. Taip siekiama panaudoti geriausią esamą pasaulinę ir regioninę patirtį. Pagrindiniai kriterijai yra:
Vertinimas
PEFC palaiko nemažai aplinkosaugos organizacijų, medienos pramonės atstovų, miškų savininkų. Sertifikatas pripažįstamas valstybių (Vokietijos, Japonijos, Didžiosios Britanijos ir kt.), reikalaujančių, kad viešuosiuose pirkimuose būtų įsigijama legali ir, pageidautina, pagal tvarios miškotvarkos principus tvarkomų miškų mediena.
PEFC yra kritikuojama Greenpeace organizacijos dėl neskaidrumo, nepakankamai aukštų standartų, prasto bendradarbiavimo su suinteresuotomis grupėmis. Teigiama, kad kai kurie PEFC sertifikuoti miškai susiduria su bioįvairovės nykimo, vietinių gyventojų teisių pažeidimų, girių naikinimo ir kitokiomis problemomis. Panašius argumentus yra išsakęs ir Pasaulio gamtos fondas.
Karčrūdė
Karčrūdė – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Jankų, apsuptas Kazlų Rūdos miško. Seniūnaitijos centras.
Tarptautinė savanorių diena
Tarptautinė savanorių diena (pilnas pavadinimas – Tarptautinė savanorių diena už ekonominę ir socialinę plėtrą, kartais dar vadinama Tarptautine savanorystės diena) – kasmet gruodžio 5 d. minima diena, skirta supažindinti visuomenę su savanorių veikla (savanoryste), jų tarnybomis ir skatinti žmonių norą įvairiose srityse pasiūlyti savo paslaugas – ne tik savo šalyje, bet ir užsienyje. Iniciatyvą 1985 m. iškėlė Jungtinių tautų organizacija. Tarptautinė savanorių diena minima nuo 1985 m.
Lietuvos deputacijos kolegija
Lietuvos deputacijos kolegija – 1723–1736 m. Prūsijos karalystės centrinės valdžios Mažojoje Lietuvoje įstaiga. Veikė Gumbinėje.
Istorija
Įsteigta per Mažosios Lietuvos vokiškąją Didžiąją kolonizaciją vietoje buvusių Prūsijos lietuvių valsčių rūmų (centras – Tilžėje). Valdė Lietuvos provinciją, kurią sudarė Įsruties, Klaipėdos, Ragainės ir Tilžės apskritys. Buvo pavaldi Karaliaučiaus karo ir domenų rūmams. Abiem įstaigoms iš Karaliaučiaus vadovavo ministras K. Valdburgas. Baigiantis Didžiosios Prūsijos kolonizacijos pagrindiniam etapui 1736 m. pertvarkyta į Gumbinės karo ir domenų rūmus.
Turizmo horizontai
Turizmo horizontai – mėnesinis laikraštis, leistas 1990–1992 m. Vilniuje.
Istorija
Iki 1991 m. ėjo kaip Lietuvos turizmo tarybos leidinys. Įsteigė ir leido UAB „Pozicija“. Tiražas 1990 m. – 10 000 egz., 1992 m. – 2500 egz.
Redaktoriai Vytas Jonas Greblikas, R. Simanavičienė.
Čandrasekaro riba
Čandrasekaro riba – didžiausia nesisukančios žvaigždės baltosios nykštukės masė. Ši masė priklauso nuo cheminės sudėties. Jei žvaigždę sudaro helis, ji lygi 1,44, jei anglis - 1,40 , jei geležis – 1,11. Žvaigždės masė yra didesnė, jei baltoji nykštukė turi labai greitai besisukančią šerdį.
Plotinas
thumb|230px|Ostijoje (prie Romos) rasta V a. marmurinė galva, paprastai manoma esant Plotino skulptūra
Plotinas (, ; g. apie 205 m. Likopolyje, Romėnų Egiptas – m. apie 270 m. Minturnėje, Italija) – antikos filosofas, neoplatonizmo pradininkas.
Plotinas mokėsi Aleksandrijoje, Romos filosofijos mokykloje pradėjo dėstyti apie 244 m.
Plotinas save laikė Platono mokiniu ir aiškintoju, tačiau iš tiesų sukūrė naują filosofiją, Platono teoriją papildęs Filono Aleksandriečio, neopitagorininkų ir kitų filosofų idėjomis. Anot Plotino, iš begalinio absoliuto (vienovės) emanacijos procese atsirandančios visos kitos būties formos, tokios kaip protas, apimantis idėjas; pasaulinė siela, apimanti individualias sielas; visata (kosmosas), materija, kaip pasyvi amžinųjų idėjų perėmėja. Žmogaus sielos kelias – nuo jutiminio pasaulio iki susiliejimo su absoliutu.
Plotino filosofija paveikė neoplatonikus, viduramžių filosofiją. Plotino mokinys Porfirijas išleido 54 jo traktatus, pagal turinį suskirstęs į 6 dalis ir pavadinęs „Eneadomis“ (devintinėmis).
Biografija
Plotinas gimė Likopolyje, romėnų valdomame Egipte – tikėtina, kad pareigūnų šeimoje, nors faktiškai labai mažai žinoma apie Plotino ankstesnį gyvenimą (pasak Porfirijo, Plotinas, regis, gėdijosi turįs kūną, todėl niekad niekam nepasakojo apie savo tautybę, tėvus, gimtinę). Žinoma tiek kad būdamas 28 m. jis atvyko į Aleksandriją, ten 11 metų studijavo filosofiją pas Amoniją Saką. Baigęs studijas, 243 m. prisijungė prie imperatoriaus Gordijano III ekspedicijos prieš persus, vildamasis geriau susipažinti su persų ir indų filosofija. Tačiau Gordijanas pralaimėjo ir Plotinas išsigelbėjo pasiekęs Antiochiją, iš ten išvyko gyventi į Romą, kur įkūrė savo filosofinę mokyklą ir tapo įtakingu žmogumi imperatoriaus rūmuose.
Plotinas nebuvo žymus Romos filosofas, nes jo mokymas buvo skirtas nedideliam būreliui išrinktųjų, tačiau tarp jo paskaitų klausytojų buvo pats imperatorius Galienas su žmona Salonina, senatoriai, kiti kilmingi romėnai. Pagrindiniais jo mokiniais tapo Porfirijas, Amelijas Gentilijanas, Eustochijas, Kastrikijas. Plotinas traktatus kūrė ne rašydamas, bet diktuodamas mokiniams, jų vėliau neperžiūrėdavo. Skeptiškai atsisakydavo bet kokiems bandymams įamžinti jo kūną (portretams, skulptūroms).
Plotinas studijavo ir komentavo vidurinių platonikų bei peripatetikų veikalus, juos aiškindamas rėmėsi Amonijo metodologija. Nors buvo teoriškai studijavęs mechaniką, optiką, muziką, praktiškai šių mokslų nenaudojo, mažai dėmesio skyrė matematikai.
269 m. Plotinas susirgo raupais ir persikėlė į mirusio draugo arabo Zeto dvarą Kampanijoje. Iki mirties filosofą prižiūrėjo jo mokinys Eustochijas.
Plotino filosofija
Plotino didžiausiu įkvėpėju laikomas Platonas, bet jis rėmėsi ir Aristoteliu, Filonu, stoikais ir neopitagorininkais. Plotinas paliko 54 parašytus traktatus, kuriuos jo mokinys ir dalies gyvenimo palydovas Porfilijus suskirstė ir pavadino „Eneadomis“. Pagal tai Plotino filosofijoje galima išskirti tris etapus:
Plotino filosofijoje derinamas misticizmas ir racionalumas, būdinga metafizinė apologetika. Daug dėmesio skiriama atremiant stoikų ir aristotelininkų kritiką, skirtą Platonui. Iš įvairių platonizmo, aristotelizmo ir netgi kritikuojamo stoicizmo elementų jis kuria integralų mokymą (vėliau tyrinėtojų pavadintą neoplatonizmu). Priešingai nei Platonas, Plotinas filosofijoje nepalieka vietos politikai, pradmenų dualizmą paverčia radikaliu monizmu, „sudvasina sistemą“. Plotinas atmeta Platono sokratiškas aporijas, ironiją, valstybės kūrimo planus, o domisi jo asketine ir metafizine filosofijos puse. Platono tekstus jis skaito ne kontekstualiai, o išrenka atskiras frazes ir žodžius, kurie jam atrodo atskleidžiantys metafizinę platonizmo esmę.
Sielos teorija
Pasak Plotino, tomis akimirkomis, kai siela prabunda iš kūno, ji išvysta neapsakomo grožio ir didingumo tikrovę, kurią ji kontempliuoja. Tačiau taip kontempliuodama siela neišlaiko įtampos ir vėl atkrenta į kūną. Tačiau būdama jame siela negali pamiršti matyto reginio ir klausia savęs, kas vis dėlto buvo toji jos stebėta tikrovė. Tada ji suvokia, kad tai buvo dieviškoji tikrovė. Ši tikrovė tam tikra prasme yra pačioje sieloje, nes ji yra vienas iš sielos lygmenų. Šis lygmuo yra ne kas kita, o tikrasis arba dieviškasis aš, arba kitaip tariant, tobulo „aš“ idėja. Tokiu būdu Plotino sielos teorijos atramos taškas yra kontempliacijos principas, reiškiantis tai, kad siela tampa tuo, ką ji kontempliuoja. Šis principas leidžia Plotinui aprašyti vidinį sielos gyvenimą kaip savotišką sąmoningojo „aš“ judėjimą, kuriam vykstant šis „aš“ laisvai juda tarp įvairių tikrovės lygmenų. Pasak Plotino teorijos, sąmoningasis „aš“ yra savotiška šviesos juosta, esanti tarp 4 tamsos juostų. Dvi iš jų yra žemiau sąmoningojo „aš“ juostos (nesąmoningas daiktų gyvenimas ir neprotingas gyvūniškas buvimas), dvi juostos yra virš sąmoningojo „aš“ (tylus dieviškojo Intelekto gyvenimas ir bežadė Vienio kontempliacija).
Plotino sielos teorija yra jo būties teorijos modelis. Savita Plotino būties teorija yra vadinama emanacine (sklaidmenų) teorija. Žodis emanacija (sklaidmuo) reiškia spinduliavimą, kad, pasak Plotino, visos tikrovės pakopos yra Vienio emanacijos. Be jos egzistuoja 3 tokios pakopos: dieviškasis Intelektas, pasaulio siela ir idealioji materija. Pastaroji yra Vienio spinduliavimo galutinė riba, už kurios prasideda grynosios nebūties arba niekio zona. Tuo tarpu pojūčiais suvokiamas kosmosas tėra veidrodinis pasaulio sielos atvaizdas idealiojoje materijoje. Tai reiškia, kad Plotino požiūriu materiali visata nėra tikrovė. Tai – iliuzija, leidžianti plotiniškąją būties teoriją laikyti fenomenalizmo atmaina. Gamtos pasaulio materija yra kraštutinis dvasios gausos (steresis) ištuštėjimas. Materija yra neesybė, beformė, netvarkinga ir bjauri, tamsi, labiausiai nutolusi nuo vienio šviesos.
Plotino Vienis (to hen) yra anapus diskursyvaus proto, transcenduoja bet kokią žemesniame lygmenyje tarptsančią intelekciją. Mąstymas tik analogijomis leidžia spręsti apie Vienio prigimtį. Vienis Plotinui nėra joks objektas, o savybių neturintis, tobulai paprastas, beformis ir neribotas pradmuo. Jis nukreiptas į save, todėl išsyk esti ir nesti visų daiktų pradmeniu. Jis sklaidmenų pradžia ir jų galutinis siekinys. Vienis tapatus Gėriui, metaforiškai lyginamas su versme ar saule. Vienis išskleidžia viską, kas metafizine prasme įmanoma. Už savo kūriniją jis nėra atsakingas, netgi nežino apie savo spinduliavimo pasekmes. Imanentiškai savimi jis pripildo visą tikrovę.
Plotino gamtos samprata
Nors Plotinas kosmosą laiko iliuzija, tačiau jis – tobulas bei gražus. Plotinui gamta (phusis) yra dieviškasis Intelektas ir jame vykstantis formų gyvenimas, kurį įžvelgti galima tik vieninteliu būdu – kontempliuojant šį gyvenimą. Pasak Plotino, formos yra tobulai perregimos sau pačioms ir kitoms formoms. O jos atsiranda kontempliuojant pačią save. Formų pasaulyje nėra jokio skirtumo tarp kopijos ir originalo. Plotino gamtos teorija skiriasi nuo platoniškosios tuo, kad ji nėra teleologinė, t. y. formų pasaulis neturi jokio tikslo, nes formos egzistuoja tik savaime ir dėl savęs.
Plotino etika
Plotinui laisvė yra daugialypės egzistencijos atsižadėjimas ir sugrįžimas į Vienį. Plotinas netiki maldų ar intencijų pagalba gyvenime. Pačiam reikia tapti dievu ir būti be nuodėmės. Žmogus turi siekti panašumo į transcendentinį Intelektą, o įprasta dorybių praktika čia negelbsti. Tikroji savastis nepavaldi aistroms ir emocijoms – Plotinui artima stoiška etika, nukreipianti žvilgsnį nuo kasdienių vargų, rūpesčių ir buitinių konvencijų. Žmogus turi pats save išganyti nuolat tobulindamasis ir siekdamas išminties. Nutolimas nuo vienio kartu yra ir kilimas link jo: individualios sielos paskirtis yra teoriniu pažinimu (kontempliacija), estetiniu išgyvenimu ir dorybingu praktiniu gyvenimu apsivalyti (katharsis) nuo bet kokio medžiagiškumo (dekonstruoti empirinę savastį, kalbą ir mąstymą) ir ekstazėje mistiškai susijungti su pirminiu pradu. Šį kilimą skatina meilė pirmapradžiam grožiui.
Plotinas, priešingai, nei dauguma neoplatonikų, mažai dėmesio skyrė mitų aiškinimui, atmetė bet kokį ritualizmą. Jis, grįsdamas savo teorijas, neretai „pataiso“ rūpimus mitus.
Plotino įtaka
Neoplatonizmas turėjo įtakos ir krikščioniškajam pasauliui, labiausiai – Pseudodionisijui Areopagitui. Plotino teorijos padarė įtaką ortodoksų bažnyčios teologijai. Rytų ortodoksų bažnyčios požiūris į energiją yra dažnai priešpriešinamas katalikų požiūriui, ir iš dalies paaiškinamas įvairiomis Aristotelio, ar Plotino interpretacijoms.
XI amžiuje Plotino idėjomis susidomėjo Michaelis Pselas, kuris rūpinosi neoplatonizmo tradicijos atkūrimu. Pselas, geras Plotino žinovas, pritaikė „Eneadas“ plačiai savo kūriniuose ir paruošė ištrauką iš Proklo "Eneadų komentaro“. Renesanso laikmečiu Plotino idėjas ir bendrai neoplatoniškąją tradiciją atgaivino Marsilijus Fičinas, išvertęs Porfirijo „Eneadas“, bei jo mokinys Piko dela Mirandola. XVII–XVIII a. susidomėjimas Plotino idėjomis nuslūgo, vėliau Šopenhaueris, kiti vokiečių filosofai „Eneadas“ kritikavo dėl painumo, neaiškios minties, XIX a. pab. – XX a. pr. tyrinėtojai Plotiną kaltino „rytietiška mistika“ ir Platono filosofijos iškraipymu. XX amžiuje Plotiną nagrinėjo Karlas Jaspersas.
Lietuvoje „Eneadų“ fragmentą „V.1. Apie tris pirmines hipostazes“ yra išvertęs Algis Uždavinys, o „Apie Gėrį arba Vienį. Apie tai, kas yra bloga ir iš kur kyla“ – Tatjana Aleknienė.
Lachuvka Mala
Lachuvka Mala  – kaimas Lenkijos rytuose, Zalesių valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į šiaurės rytus nuo Zalesių, apie 19 km į rytus nuo Palenkės Bialos ir apie 106 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
FK Jedinstvo Bijelo Polje
Bijelo Polės „Jedinstvo“ – Juodkalnijos futbolo klubas iš Bijelo Polės.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1922 m. Kitados rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
Sezonai
Šaltiniai:
Žarija (reikšmės)
Žarija gali reikšti:
Taip pat skaitykite:
Bosnijos ir Hercegovinos futbolo varžybos 2011–2012 m.
Pirmos rungtynės
-
Antros rungtynės
Željezničar nugalėjo bendru rezultatu 1–0 ir iškovojo šalies futbolo taurę.
AMC Javelin
AMC Javelin buvo sportinis „pony car“ automobilis, kurį gamino American Motors Corporation (AMC). Automobilis buvo gaminamas nuo 1968 iki 1974 metų. Jis buvo skirtas su konkuruoti panašiais tos eros automobiliais Ford Mustang ir Chevrolet Camaro. Automobiliai taip buvo parduodami Europoje ir Australijoje. 300px|thumb|left|1973 m. AMC Javelin
Malaizijos ryšiai
Malaizijos ryšių sistemą prižiūri šalies komunikacijos ir žiniasklaidos komisija.
Telefonų linijos
Pagrindinės linijos: 4,311 milijono (2009 m.)
Mobilieji telefonai: 28,545 milijonai.
Radijas
Radijo stočių skaičius: AM 56, FM 31, trumpųjų bangų 5 (1999)
Radijų skaičius: 9,1 milijono (1997)
Televizija
Televizijos stočių skaičius: 27 (1999)
Televizorių skaičius: 3,6 milijono (1997)
Nemokamos televizijos sotys:
Internetas
Interneto vartotojų skaičius: 16,902 milijonai (2009)
Tarptautinis interneto kodas: MY
Kazimieras Petrauskas
Kazimieras Petrauskas (1914 m. vasario 6 d. Aukštakalniuose – 2005 m. gruodžio 12 d. Vilniuje) – Lietuvos partinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1930 m. įstojo į LKJS. 1938–1940 m. LKP Panevėžio apskrities komiteto narys. 1940 m. Liaudies Seimo atstovas. 1940–1941 m. LKP(b) Panevėžio apskrities komiteto I sekretorius. 1942–1944 m. 16-osios lietuviškosios divizijos karys.
1944–1946 m. Panevėžio miesto Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas. 1948 m. baigė Respublikinę partinę mokyklą. 1948–1950 m. Jurbarko apskrities, 1950–1954 m. Klaipėdos miesto Vykdomojo komiteto pirmininkas. 1954–1974 m. LKP Klaipėdos rajono komiteto I sekretorius.
1958–1976 m. LKP CK narys. 1940–1971 m. LSSR AT deputatas.
Molėtų rajono savivaldybės taryba 1997–2000 m.
Veikla
Rajono meru išrinktas Valentinas Stundys, jo pavaduotoju Vaclovas Seniūnas. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Saulius Jauneika.
VfB Stuttgart
Sudėtis
Atnaujinta: 2021 m. spalio 25 d.
Zakupai
Zakupai  – senosios Rusios gyventojai, kurie dėl įsiskolinimų patekdavo feodalų priklausomybėn. Jais tapdavo laisvieji gyventojai, iš feodalo paėmę paskolą (kupą). Gaudavo darbo įrankių ir turėjo dirbti feodalo žemę, nors turėdavo ir savo ūkį. Zakupai atidavę paskolą vėl galėdavo tapti laisvais nuo prievolės. Priešingai negu cholopus, zakupų feodalas negalėjo žudyti, o šie reikalui esant galėdavo savo poną paduoti į teismą. Už mėginimą pabėgti zakupą buvo galima paversti vergu.
Santo Domingo de Los Koloradosas
Santo Domingo de Los Koloradosas − Ekvadoro miestas; 133 km į vakarus nuo Kito.
Santo Domingo de Los Koloradosas yra vienas didžiausių Ekvadoro miestų, įsikūręs kalnuotoje vietovėje − Andų vakarinėje papėdėje. Miestas yra 625 m virš jūros lygio.
Santo Domingo de Los Koloradosas yra svarbus sustojimo ir poilsio taškas keliaujant iš Kito link Ramiojo vandenyno pakrantės.
Jūrinis ungurys
Jūrinis ungurys (Conger conger) – jūrinių ungurių (Congridae) šeimos žuvis. Užauga iki 3 m ir iki 65 kg. Žuvis plėšri, paplitusi jūrose prie Europos, taip pat aptinkama ir Baltijos jūroje.
thumb|left|240px|Jūrinis ungurys
Maršalo kosminių skrydžių centras
thumb|right|250px|Džordžo K. Maršalo kosminių skrydžių centras Džordžo K. Maršalo kosminių skrydžių centras – JAV raketų ir kosminių aparatų tyrimų centras, priklausantis NASA agentūrai. Įkurtas 1960 m. liepos 1 d., siekiant sukurti „Saturnas“ šeimos raketas nešėjas, kurios buvo skirtos Apollo programai į Mėnulį. Įsikūręs Redstone Arsenal poligone, netoli Hantsvilio, Alabamoje. MSFC pavadintas JAV armijos generolo Džordžo Maršalo garbei.
Centras atsakingas už Tarptautinės kosminės stoties projekto įgyvendinimą ir priežiūrą bei kompiuterių tinklų ir informacijos valdymą, astronautų apmokymus, kosminių aparatų testavimą, praeityje taip pat rūpinosi daugkartinių erdvėlaivių priežiūra.
Šioje teritorijoje taip pat įsikūręs ir Hantsvilio operacijų pagalbos punktas (Huntsville Operations Support Center), kuris pagelbėja kosminių skrydžių stebėjimuose.
Marantiniai
Marantiniai (Marantaceae) – magnolijūnų (Magnoliophyta) augalų šeima, priklausanti lelijainių klasei.
Polikletas
thumb|200px|„Doriforas“ (romėnų kopija, marmuras, Neapolio nacionalinis archeologijos muziejus)
Polikletas (V a. pr. m. e.) – graikų skulptorius, dailės teoretikas, aukštosios klasikos (Argo mokyklos) atstovas. Polikletas mokėsi pas Ageladą.
Traktate „Kanonas“, kurio išliko 2 fragmentai, išdėstė žmogaus kūno proporcijų matematinio kanono teoriją. Sukūrė atletų statulų („Doriforas“, apie 440 m. pr. m. e.; joje ypač pabrėžtas kontrapostas). Truputį grakštesnės proporcijos ir kontrapostai būdingi vėlesniems Polikleto kūriniams: „Sužeistai amazonei“ (apie 440–430 m.), „Diadumenui“ (apie 420–410 m.). Maždaug 420–417 m. sukūrė chrizoelefantinę Heros statulą.
Polikleto kūrinių nėra išlikę; apie juos žinoma iš antikos rašytojų raštų, romėnų kopijų, monetų.
Centrinės Afrikos Respublikos himnas
Centrinės Afrikos Respublikos himnas yra „La Renaissance“. Himnas priimtas po Centrinės Afrikos Respublikos nepriklausomybės nuo Prancūzijos paskelbimo 1960 m. . Žodžių autorius premjeras Barthélémy Boganda, o kompozitorius Herbert Pepper.
Taip pat yra himno versija sangų kalba pavadinta „E Zingo“.
Jonas Dženkaitis
Jonas Dženkaitis (1906 m. liepos 9 d. Opšrūtuose, Paežerių valsčius – 1941 m. birželio 24 d. Kaune) – Lietuvos karo lakūnas, 1941 m. Birželio sukilimo dalyvis.
Biografija
1925–1928 m. mokėsi Karo mokykloje, suteiktas leitenanto laipsnis. Tarnavo Aštuntajame pėstininkų pulke. 1931 m. jaunesnysis leitenantas. 1931–1932 m. mokėsi Vytauto Didžiojo karininkų kursų aviacijos skyriuje. 1932 m. baigė aukštojo pilotažo kursus, perkeltas į aviaciją. 1932 m. lapkričio 24 d. pakeltas į leitenantus. 1934 m. liepos 11 d. kaip voldemarininkų pučo dalyvis iš kariuomenės atleistas.
Nuo 1934 m. dirbo prie LR Susisiekimo ministerijos įsteigtos Orinio susisiekimo inspekcijos oro stoties viršininku. 1937 m. su Simu Mockūnu Berlyne baigę specialius kursus, tapo pirmaisiais keleivinių lėktuvų pilotais Lietuvoje. Nuo 1938 m. rugsėjo iki 1940 m. birželio mėn. kaip nacionalinės aviakompanijos Lietuvos oro linijų pilotas skraidė reguliariuoju reisu Kaunas-Palanga.
Sovietams okupavus Lietuvą, pasitraukė į Vokietiją. 1940 m. lapkričio mėn. Berlyne vienas Lietuvių aktyvistų fronto steigėjų. 1941 m. birželio 23 d., prieš pat SSRS-Vokietijos karą, grįžo į Lietuvą. Per Birželio sukilimą vadovavo sukilėlių būriui, ginančiam Aleksoto tiltą. Per kautynes su daug gausesniais Raudonosios armijos daliniais buvo sunkiai sužeistas, laiku negavęs medicinos pagalbos mirė.
1959 m. sovietinei valdžiai naikinant karo lakūnų kapus Karmelitų kapinėse Kaune, jo palaikai perlaidoti Tauragės kapinėse.
Virtus Entella
Virtus Entella – Italijos futbolo klubas iš Kiavario miesto.
Istorija
Klubas buvo įkurtas 1914 m. Nuo to laiko komanda žaidė Lega Pro Prima Divisione (tuomet vadintoje Serie C) ar Serie D čempionatuose.
2001 m. klubas bankrutavo, tačiau jau po metų buvo atkurtas.
2013–2014 m. laimėjęs Lega Pro Prima Divisione A grupėje 1 vietą jis perėjo į Serie B lygą.
2013–2014 m. sezone Virtus Entella komanda sugebėjo tapti A grupės čempione ir pirmą kartą istorijoje pakilti į Serie B lygą.
Osvaldas Šarmavičius
Osvaldas Šarmavičius (g. 1955 m. spalio 1 d., Vidiškiai, Ukmergės rajonas) – Lietuvos ir Šilalės rajono savivaldybės visuomenės bei politinis veikėjas, valstybės pareigūnas.
Biografija
1970 m. baigė Ukmergės muzikos mokyklą, 1973 m. – Vidiškių vidurinę mokyklą. 1973–1978 m. studijavo Kauno politechnikos institute, inžinierius technologas. 2006 m. baigė Mykolo Romerio universitetą, teisės magistras.
Dirbo Jonavos baldų kombinate meistru. 1987–1990 m. Lietuvos komunistų partijos Šilalės rajono komiteto antrasis sekretorius, 1990 m. Lietuvos komunistų partijos (savarankiškos) Šilalės rajono organizacijos pirmininkas. 1992–1996 m. Seimo nario padėjėjas. 1992–1999 m. Osvaldo Šarmavičiaus firmos „Varmija“ direktorius. 2000 m. Šilalės rajono savivaldybės meras.
2001–2002 m. dirbo Tauragės apskrities viršininko pavaduotoju, Vyriausybės atstovu Tauragės apskrityje. 2002–2010 m. Valstybės tarnybos departamento prie Vidaus reikalų ministerijos direktorius. 2010–2012 m. Lietuvos pieno ūkių asociacijos administracijos direktorius. 2013–2017 m. Valstybės tarnybos departamento prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės direktorius, 2017–2019 m. direktoriaus pavaduotojas.
2019–2021 m. Šilalės rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas. Nuo 2021 m. Šilalės rajono ligoninės direktorius.
1981–1990 m. Šilalės rajono Darbo žmonių deputatų Tarybos deputatas, 1990–1995 m. Šilalės rajono tarybos narys, 1995–2006 m. Šilalės rajono savivaldybės tarybos narys.
1989 m. LKP (savarankiškos) Centro Komiteto narys. 1992–2000 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos Šilalės skyriaus pirmininkas, respublikinės tarybos narys. 2000 m. LDDP ir LSDP koalicinės tarybos narys, 2000–2002 m. LSDP Šilalės skyriaus pirmininkas. 2003–2005 m. LSDP prezidiumo narys, 2005–2007 m. LSDP Etikos ir Procedūrų komisijos pirmininkas. Nuo 2013 m. LSDP tarybos narys.
Žmona Aldra, vaikai Jurgis ir Vainius.
Vytauto apygarda
Struktūra
Apygardą sudarė 3 rinktinės:
Vadovybė
Vytauto apygardos vadai:
Veikla
miniatiūra|right|Vytauto apygardos partizanai 1947 m. Apygarda įkurta 1945 m. rugpjūčio mėn., štabas nustojo egzistavęs 1952 m. pradžioje.
Apygardoje leisti laikraščiai „Aukštaičių kova“ ir „Laisvės šauklys“.
Juodauodegis rifinis sargas
Juodauodegis rifinis sargas (Dascyllus melanurus) – vienuolžuvinių (Pomacentridae) šeimos žuvis. Kūnas iki 8 cm, baltas, su 3 plačiais juodais dryžiais. Uodega juoda.
Paplitę Ramiojo vandenyno vakarinėje dalyje, nuo Sumatros iki Naujosios kaledonijos. Gyvena iki 60 m gylyje.
Michalovo miesto herbas
right|thumb|200px|Dabartinis miesto herbas Michalovo miesto herbas – tai skydo tipo Michalovo miesto herbas.
Aprašas
Perkirstame skyde su žaliu viršutiniu lauku ir mėlynu apatiniu sidabrinis nuleistus sparnus demonstruojantis erelis.
Herbas vaizduoja miesto apylinkių gamtos įvairovę. thumb|left|250px|Senasis miesto herbas
Istorija
1767 m. sausio 12 d. gyvenvietei buvo suteiktos magdeburgo teisės, prie kurių taip pat buvo suteiktas ir herbas, kuriame buvo vaizduojamas archangelas Mykolas.
XVII pasaulio futbolo čempionato atranka
XVII pasaulio futbolo čempionato atrankos varžybos vyko nuo 2000 m. kovo 4 iki 2001 m. lapkričio 25 dienos. Užsiregistravo 199 rinktinės.
5 grupė
Gvinėja sužaidė trejas rungtynes, tačiau vėliau buvo diskvalifikuota dėl politinių intrigų futbolo federacijoje.
2 grupė
Mianmaras atsisakė vykti į Teheraną, kuriame vyko grupės turnyras.
Finalas
Nugalėtojas įgijo teisę žaisti tarpžemynines rungtynes.
Pietų Amerika
Penktoji komanda įgijo teisę žaisti tarpžemynines rungtynes.
Šiaurės Amerika
I ir II etape žaidė tik Karibų komandos.
2 grupė
Antigva ir Barbuda pateko į kitą etapą, kadangi Gajaną suspendavo FIFA.
Karibai
Laimėjusios komandos pateko į kitą etapą, pralaimėjusios žaidė tarpiniame etape.
Vidurio Amerika
Pirmosios komandos pateko į kitą etapą, antrosios žaidė tarpiniame etape.
Tarpinis etapas
Tarpusavyje susitiko Karibų ir Vidurio Amerikos zonų III etapo nevykėliai.
E grupė
Papildomos rungtynės:
Tvanas (laikraštis)
Tvanas – nepriklausomas studentų (jaunimo) laikraštis, ėjęs nuo 1993 m. balandžio mėn. iki 1995 m. Vilniuje.
Istorija
Leido Vilniaus universiteto Žurnalistikos instituto studentai. Išėjo 6 numeriai. Tiražas 1993 m. – 10 000 egz., 1995 m. – 1000 egz.
Redaktoriai Jurga Piekutė, Giedrius Judickas.
Bangos frontas
thumb|Paviršinės bangos bangos fronto linija parodoma rodykle. right|thumb|[[Plokščia banga|Plokščios bangos bangos frontai yra plokštumos.]] right|frame|[[Lęšis (optika)|Lęšis optikoje naudojamas bangos fronto formos keitimui (duotu atveju plokšti bangos frontai tampa sferiniais bangai perėjus pro lęšį).]]
Bangos frontas – tolydi kreivė (paviršiumi sklindančiai bangai) arba tolydus paviršius (erdvėje sklindančiai bangai), jungianti/jungiantis sklindančios bangos tos pačios fazės taškus. Infraraudonųjų, optinių, ultravioletinių, Rentgeno ir gama spindulių dažniai yra pakankamai dideli, dėl šios priežasties yra įmanoma supaprastintai nagrinėti tik erdvinių svyravimų fazę. Didžioji dalis optinių sistemų ir detektorių yra abejingi bangos poliarizacijai, todėl ši bangų savybė dažnai ignoruojama. Ties radio dažniais, poliarizacija tampa svarbesnė. Signalų detektoriai šiame dažnių ruože taip pat dažniausiai yra jautrūs fazei. Didžioji dalis garso jutiklių taip pat jautrūs bangos fazei.
Paprasčiausi bangos frontai ir jų sklidimas
Bangos frontas yra statmenas bangos sklidimo krypčiai ir dažniausiai matomos formos yra: Pavyzdžiui, įmestas į tvenkinį akmenukas sukelia vandens paviršiuje bangas, kurių bangos frontas yra apskritiminis. Bangos frontas šiuo atveju yra iškylos linija, tačiau jis gali būti ir įdubos arba kuri nors kita linija, atitinkanti tarpinę bangos fazės vertę. Bangos fronto sąvoka yra susieta su fazinio greičio sąvoka - tai yra greitis, kuriuo bangos frontas juda erdvėje.
Optinės sistemos yra aprašomos Maksvelo lygtimis, o tiesinis kitų bangų, tokių kaip garso arba elektronų bangos, sklidimas taip pat paklūsta panašioms bangų lygtims. Tačiau, pritaikius aukščiau paminėtus supaprastinimus, Hiuigenso principas suteikia greitą būdą aprašyti bangos fronto sklidimą per terpę. Šiuo principu besiremiantis bangos elgesio nuspėjimo algoritmas yra toks. Kiekvieną bangos fronto tašką nagrinėja kaip taškinį šaltinį. Skaičiuodami bendrą visų taškinių šaltinių efektą yra gaunama banga naujose erdvės taškuose. Paprasčiausi skaitmeniniai algoritmai yra pagrįsti šiuo algoritmu. Specifiniai aukščiau minėtų formų atvejai gali būti suskaičiuoti ir analitiškai. Pavyzdžiui, sferinis bangos frontas, sklisdamas laisva erdve, visuomet liks sferinis, kadangi bangos energija yra nunešama tolyn nuo šaltinio visomis kryptimis vienodais greičiais ir vienodais kiekiais. Tokios energijos pernašos kryptis, kurios visada yra statmenos bangos frontui, yra vadinamos spinduliais.
Iš aukščiau minėtų formų, paprasčiausia yra plokščia banga, kur spinduliai yra lygiagretūs vieni kitam. Tokio tipo šviesos banga yra vadinama kolimuota. Plokščias bangos frontas yra geras sferinio bangos fronto artinys, kuomet esame toli nuo sferinės bangos šaltinio. Pavyzdžiui, Saulės šviesa pasiekia mūsų planetą kaip sferinis bangos frontas, kurio spindulys yra apie vieną astronominį vienetą (AU). Didžiajai daliai taikymų toks bangos frontas gali būti laikomas plokščiu.
Bangos fronto iškraipymai (aberacijos)
Bangos fronto matavimo arba modeliavimo metodai yra naudingi optinių sistemų nagrinėjimui - lęšiams, veidrodžiams ir kt., kur realus objektas savo savybėmis gali skirtis nuo teorinio. Tarkime, lęšio židinys teoriškai yra nagrinėjamas kaip taškinis, tačiau praktiškai jis yra baigtinių matmenų vieta dėl lęšio storumo arba kitų netobulumų. Taip pat nereikia pamiršti dėl gamybos netobulumų atsirandančių lęšio formos iškraipymų. Idealus lęšis turi sferinį paviršių ir paverčia plokščią bangą į sferinę, sueinančią į židinio tašką. Realaus lęšio paviršius yra asferinis. Tokie sistemą sudarančių dalių netobulumai sąlygoja bangos fronto formos iškraipymų atsiradimą, dar žinomų aberacijų vardu. Geriausiai žinomos aberacijos yra sferinė aberacija ir koma.
Taip pat yra įmanomi ir sudėtingesni, nei paminėti, aberacijų šaltiniai. Pavyzdžiui, stambiame teleskope dėl erdvinių pokyčių atmosferos lūžio rodiklyje yra stebimos sudėtingos aberacijos. Šie nuokrypiai bangos fronto formoje nuo pageidaujamos plokščios yra vadinami bangos fronto aberacijomis.
Korėjietiški siaubo filmai
Korėjietiški siaubo filmai, dar vadinami K-Horror – Pietų Korėjos kino siaubo filmai. Dažniausiai taip vadinamas po 1990 m. susiformavęs korėjietiškas siaubo filmų požanris, tačiau apskritai siaubo filmai Korėjoje buvo kuriami nuo pat kino šalyje atsiradimo.
Korėjietiški siaubo filmai turi daug panašumų su J-Horror – japoniškų siaubo filmų požanriu. Skirtingai nei Vakaruose, čia siaubo atmosfera rečiau kuriama žiauriais žudynių ar kankinimų vaizdas, dažniau - subtilesnėmis psichologinėmis priemonėmis. Tai nereiškia, kad žiaurių vaizdų nebūna, tiesiog jie nėra pagrindinis akcentas.
Kaip ir japoniškuose siaubo filmuose, populiarus moters vaiduoklio motyvas. Jis sutinkamas daugelyje garsių korėjietiškų siaubo filmų: „Šnabždančiuose koridoriuose“ (1998), „Blogojoje dvynėje“, „Dviejų seserų istorijoje“ ir kitur.
Žymesni režisieriai ir filmai
Kartais siaubo filmu laikoma ir Kim Ki-duko „Sala“.
Korėjietiškus siaubo filmus kartais perstato Vakaruose, tačiau ši praktika nėra taip paplitusi, kaip japoniškų siaubo filmų atveju. Tarp tokių yra „Dviejų seserų istorija“, Holivude pastatyta kaip „Uninvited“, „Į veidrodį“ (perstatytas Vakaruose kaip „Veidrodžiai“) ir kiti.
Scarred
Scarred – norvegų aggrotech grupės „Combichrist“ EP, išleistas 2010 m.
Rytų slavų kalbos
Rytų slavų kalbos – viena iš trijų regioninių slavų kalbos šakų, kuria šiuo metu kalbama Rytų Europoje. Ši kalbų grupė turi didžiausią kalbančiųjų skaičių tarp slavų kalbų šakų. Dabartinės rytų slavų kalbos yra baltarusių, rusų, ukrainiečių. Rusinų kalba yra laikoma atskira kalba arba ukrainiečių kalbos tarme. Nuo vakarų ir pietų slavų kalbų skiria ryški fonetinė ypatybė − pleofonija.
Mokrani Novė
Mokrani Novė  – kaimas Lenkijos rytuose, Zalesių valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Rytų slavų kalbos
Rytų slavų kalbos kilo iš bendrojo viduramžių Kijevo Rusios rytų slavų dialekto (vartoto iki XIII – XIV a.) – iš senosios rusų kalbos.
Visos šios kalbos naudoja kirilicą, bet su skirtingais pakeitimais.
Vanagžuvinės
thumb|right|260px|[[Raudondėmė garbanpelekė (Paracirrhites arcatus)]] thumb|right|260px|[[Forsterio garbanpelekė (Paracirrhites forsteri)]] Vanagžuvinės (Cirrhitidae) – ešeržuvių (Perciformes) būrio žuvų šeima. Kūnas 8-25 cm ilgio, labai spalvingas. Paplitusios Atlanto, Indijos ir Ramiojo vandenyno atogrąžų platumų uolingose priekrantėse ir tarp koralinių rifų. Šeimoje yra 12 genčių, 32 rūšys.
Aleksas Ražanauskas
Aleksas Ražanauskas (1915 m. gegužės 21 d. Kedonyse – 1943 m. Rūdninkų girioje) – Lietuvos komunistinio judėjimo veikėjas.
Biografija
1935–1940 m. kalintas. 1940 m. Liaudies Seimo narys. 1940–1941 m. Alytaus apskrities vykdomojo komiteto pirmininkas. Po vokiečių okupacijos, slapstėsi Alytaus rajono miškuose ir sutelkė apie 50 žmonių partizanų būrį, kuris buvo sunaikintas 1942 m. vasarą. Ražanauskas liko gyvas ir ieškojo raudonųjų partizanų Rūdninkų girioje, tačiau partizanai jį palaikė vokiečių siųstu šnipu ir sušaudė.
Polineuritas
Polineuritas (iš poli... ir – nervas) – daugelio periferinių nervų uždegimas. Polineuritą sukelia infekcinė liga (pvz., bruceliozė, sifilis), medžiagų apykaitos sutrikimas, apsinuodijimas švinu, vaistais, alkoholiu, avitaminozė.
Dažniausiai pažeidžiami simetriški abiejų kojų ir rankų nervai.
Svarbiausi polineurito požymiai: rankų, kojų ir nugaros skausmai, jutimo susilpnėjimas, galūnių periferinės parezės ir paralyžiai, kraujotakos ir audinių trofikos sutrikimai. Polineuritas gali trukti keletą mėnesių, kartais ir kelerius metus; persirgus neretai pasitaiko liekamųjų reiškinių.
Liga gydoma skausmo raminamaisiais ir kitokiais vaistais, fizioterapijos priemonėmis.
Ugniagesis (žurnalas)
Ugniagesis – mėnesinis ugniagesių žurnalas, ėjęs 1923–1940 m. ir 1942–1943 m. Kaune, S. Daukanto g. 12.
Istorija
Iki 1932 m. vadinosi „Lietuvos gaisrininkas“. Įsteigė D. Semaška. Nuo 1924 m. leido Lietuvos ugniagesių organizacijų sąjunga. Nuo 1927 m. kurį laiką ėjo kaip žurnalo „Savivaldybė“ priedas.
Kalesninkų Mykolo Rudzio pagrindinė mokykla
Šalčininkų rajono Kalesninkų pagrindinė mokykla – valstybinė dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šalčininkų raj., Kalesninkuose, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191411927. Steigėjas Vilniaus apskrities viršininko administracija.
Borukai
Borukai (Borũca, Brunka) – indėnų tauta, gyvenanti Kosta Rikoje. Gentį sudaro ~2660 žmonių, kurių dauguma gyvena Borukų rezervacijoje Puntarenaso provincijoje, 20 km į pietus nuo Buenos Airių miestelio. Tradiciškai borukai vartojo čibčų kalbų šeimai priklausančią borukų kalbą, tačiau ji dabar praktiškai išnykusi, ir dauguma borukų kalba tik ispaniškai.
Kalesninkų Mykolo Rudzio pagrindinė mokykla
Uždaryti filialai:
Borukai
Ikikolumbiniais laikais borukai gyveno plačioje teritorijoje Kosta Rikos pietvakariuose, iki pat Panamos sienos, ypač Osos pusiasalyje. Konkistos laikais dėl asimiliacijos, karų, enkomjendos borukų populiacija sumažėjo. 1956 m. jiems paskirta rezervacija.
Turi išvystytus amatus, ypač tekstilę bei kaukių gamybą iš balzos. Šias kaukes naudoja metų pabaigos šventėje, šokdami „velniukų“ šokį. Šioje šventėje vaizduojama kova tarp „velniukų“ (borukų) ir ispanų konkistadorų.
Siesartis (Šventoji)
Siesartis – upė Aukštaitijoje, kairysis Šventosios intakas. Upės pradžia yra Siesarties ežere, kiek į rytus nuo Molėtų. Upė visą kelią teka į vakarus ir nežymiai šiaurėn – pro Molėtus, į šiaurę nuo Videniškių, Želvos, Lyduokių, galiausiai kiek piečiau nuo Vidiškių įteka į Šventąją. Savo kelyje prateka Pastovio, Pastovėlio ežerus.
Intakai: Grabuosta, Duobužė, Vardas, Želva, Šešuola, Šaltupis (kairieji), Žežiebra, Triūpelis, Mokia, Plaštaka (dešinieji).
Metinis upės nuotėkis pasiskirsto: pavasarį – 57 %, vasarą – 15 %, rudenį – 13 %, žiemą – 15 %.
Etimologija
Upės pavadinimas yra bendraindoeuropietiškos kilmės ir siejamas su reikšme „sroventi“ (plg.  – „teka, srovena“). Sudvigubinimas sie- siejamas su „liejasi, laistosi, neriasi“ (plg. su tuo pačiu atkartojimu Siesikas, Siesrautas).
Kiavaris
Nuo 1897 m. miesto pakrantė turi mėlynąją vėliavą dėl ypač švaraus vandens. Mieste 2010 m. gyveno apie 28 000 gyventojų.
Energijos skirstymo operatorius
– valstybinė Lietuvos energetikos įmonė.
miniatiūra|left|Buveinė
Istorija
Įkurta sujungus elektros ir dujų skirstomųjų tinklų bendroves – AB LESTO ir AB „Lietuvos dujos“.
Ūkis
Valdo 126 tūkst. km elektros linijų. 78,7% jų sudaro elektros oro linijos, 21,3% – elektros kabeliai. Eksploatuoja 8,4 tūkst. km skirstomųjų dujotiekių.
Aptarnauja 1,8 mln. Lietuvos klientų.
Habib Beye
Habibas Beje (g. 1977 m. spalio 19 d.) – futbolininkas, Senegalo rinktinės ir Aston Villa klubo gynėjas.
2009 m. rugpjūčio 7 d. pasirašė trejų metų sutartį su Aston Villa klubu.
žaidžia nuo 2001 m. Su Senegalo rinktine dalyvavo Korėjoje ir Japonijoje, taip pat 2002, 2004, 2006, 2008 m. Afrikos Tautų taurėse.
The Wall
Dainų sąrašas
Visų kūrinių autorius yra Rodžeris Votersas, išskyrus tuos, kurie pažymėti.
Atlikėjai
su ir kt.
Bosnijos ir Hercegovinos futbolo asociacija
Bosnijos ir Hercegovinos futbolo asociacija – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo vykdomoji institucija, įkurta 1992 m. Sarajeve. Asociacija organizuoja Bosnijos ir Hercegovinos aukščiausią futbolo lygą, Bosnijos ir Hercegovinos vyrų futbolo rinktinę, Bosnijos ir Hercegovinos U-21 futbolo rinktinę, bei kitas varžybas.
Dabartinis federacijos prezidentas yra Iljo Dominković.
Atlantinė skumbrė
Atlantinė skumbrė, Atlanto skumbrė, skumbrė (Scomber scombrus) – skumbrinių (Scombridae) šeimos verslinė žuvis. Kūno ilgis iki 60 cm. Nugara melsvai žalsva su skersinėmis išlinkusiomis juostelėmis. Šonai balkšvai auksiniai, pilvas baltas. Paplitusi šiaurinėje Atlanto vandenyno dalyje. Aptinkama ir Baltijos jūroje. Ties Lietuvos pakrantėmis ji yra reta žuvis.
Mokrani Starė
Mokrani Starė  – kaimas Lenkijos rytuose, Zalesių valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Meriai
Meriai – senovinė finougrų gentis, gyvenusi Zalesėje, toje teritorijoje, kur vėliau susikūrė Rostovo, Kostromos, Jaroslavlio, Vladimiro miestai. Egzistuoja nuomonė, kad meriai galėję būti dabar tebegyvuojančios marių tautos vakarinė atšaka. Daugelis merių toponimų verčiami remiantis marių kalba. Be to, Rusijos kronikoje „Kazanės istorija“ minimi čeremiai arba mariai kaip Rostovo senieji gyventojai. VI a. minimi Jordano kronikose kaip merenai, bei vėlesnėse rusų kronikose. Merų sostine laikoma Saros tvirtovė, stovėjusi netoli Nero ežero. XI a. asimiliuoti rytų slavų.
Kalbėjo merių kalba, gimininga marių, mordvių, muromų kalboms.
Volga Finns
Kaučiukas
thumb|200px|right|Iš kaučiuko medžio išgaunamas lateksas Kaučiukas – elastingas stambiamolekulis junginys. Veikiamas išorinių jėgų, jis įgauna suteikiamą formą, nustojus veikti šioms jėgoms – grįžta į pradinę būklę. Kaučiukas elastingas, nes jo makromolekulės yra spiralės formos. Tempiamos molekulės išsitiesia, o atleistos – susisuka.
Vulkanizacija
Kaučiukai žinomi labai seniai, tačiau ilgai nemokėta pasinaudoti kaučiuko elastingumu – kaučiukiniai dirbiniai greitai netekdavo savo formos ir dalies vertingų savybių. Išmokus kaučiuką vulkanizuoti, buvo pradėta gumos gamyba.
Guma turi kaučiuko elastingumą ir tamprumą, be to, yra mechaniškai stipri, atspari šilumai ir šalčiui, todėl jos dirbiniai plačiai vartojami pramonėje ir buityje.
Spiralės formos kaučiuko makromolekulės, veikiamos išorinių jėgų, gali susispausti ir išsitempti. Tačiau tarp atskirų polimero grandžių veikia labai silpnos molekulinės jėgos, todėl kaučiuko makromolekulės labai lengvai, ypač jeigu yra šildoma, persistumia viena kitos atžvilgiu. Vulkanizuojama tam, kad makromolekulės tvirtai susijungtų ir netektų paslankumo.
Vulkanizuojama ir siera. Ji „tilteliais“ sujungia kaučiuko makromolekulių grandis. Pavyzdžiui, vulkanizuojant linijinės struktūros kaučiuke susidaro tinklinės struktūros makromolekulė su sieros „tilteliais“.
Guma
thumb|Trintukas
Guma skirstoma į:
Kaučiukas
Kaučiukai skirstomi į natūraliuosius ir sintetinius:
Natūralusis kaučiukas (NK) – augalinis gamtinis polimeras. Jį galima gauti iš daugelio augalų, bet pramoninę reikšmę turi tik jo gamyba iš braziliškosios hevėjos. Šiuo metu natūralusis kaučiukas gaunamas iš hevėjų, auginamų Pietryčių Azijos salų plantacijose. Natūralusis kaučiukas išgaunamas, hevėjos žievėje padarius rieves ir surinkus jose tekančias pieno sultis – lateksą, kuriame būna 20–35 % kaučiuko, t. y. gamtinio stambiamolekulinio izopreno polimero. Taigi natūraliojo kaučiuko CH3 makromolekulė esti sudaryta iš tokių elementarių grandžių:
[–CH2–C(CH3)=CH–CH2– ]
Norint išskirti kaučiuką, į lateksą, pridedama koaguliatorų – acto arba skruzdžių rūgšties. Susikoaguliavęs kaučiukas nufiltruojamas, praplaunamas ir valcuojamas rifliuotais valcais. Guma iš natūralaus kaučiuko yra labai stipri ir elastinga plačiame temperatūrų intervale.
Auganti kaučiukų paklausa bei esanti daugelio valstybių priklausomybės nuo natūralųjį kaučiuką gaminančių šalių, skatino ieškoti būdų gaminti sintetinį kaučiuką (SK). Ilgą laiką mokslininkų pastangos susintetinti kaučiuką buvo nesėkmingos. Sintetinių kaučiukų tėvynė – Tarybų Sąjunga. 1928 m. akademikas S. Lebedevas, polimerizuodamas butadieną (divinilą), gavo butadieninį kaučiuką. 1932 m. pagal S. Lebedevo pasiūlytą technologiją pradėjo veikti sintetinio kaučiuko gamykla. Butadieninis kaučiukas (CKB) gaunamas polimerizuojant butadieną. Butadienas CH2=CH–CH = CH2, pradėjus gaminti kaučiukus, buvo gaunamas iš etilo alkoholio, o šis – iš grūdų, bulvių ir kitų maistinių medžiagų. Dabar etilo alkoholis sintetinamas iš metileno. Butadieną galima gauti dehidrinant butaną, kuris, kaip ir etilenas, yra gaunamas naftos perdirbimo metu ir iš gamtinių dujų.
Butadieninis kaučiukas gaunamas periodinio veikimo autoklave. Dujinis arba skystas butadienas supilamas į autoklavą pro jo dangčio atvamzdį 2. Polimerizuojama blokiniu būdu (masėje); temperatūra 30–40 °C, slėgis 0,88–0,98 MPa, katalizatorius – natrio strypai. Polimerizacijai paspartinti, proceso pradžioje pro autoklavo gaubtą 1 leidžiami vandens garai. Procesas egzoterminis, todėl vėliau autoklavui aušinti f gaubtą t leidžiamas šaltas vanduo. Pasibaigus polimerizacijos reakcijai, slėgis autoklave sumažinamas, pašalinamas nesureagavęs butadienas ir kiti dujiniai produktai. Kaučiuko blokas iš autoklavo iškraunamas azoto aplinkoje.
Butadieninio kaučiuko guma ne taip stipri ir elastinga, kaip guma iš natūraliojo kaučiuko, be to, ji greičiau susidėvi. Iš butadieninio kaučiuko gaminamos automobilių padangos, avalynė, gumos pagrindu pagaminti audiniai ir kiti dirbiniai.
Butadieno - stireno kaučiukas, gaunamas polimerizuojant butadieną su stirenu. Šio kaučiuko makromolekulės sudarytos iš tokių elementarių grandžių:
[–CH2–CH =CH–CH2–CH2–CH–] C6H5
Polimerizuojama 5–50 °C temperatūros emulsijoje. Butadienas sumaišomas su stirenu, emulgatoriumi (kanifolijos muilu ir kt.) bei vandeniu tada viskas suplakama. Emulsija kartu su iniciatoriaus tirpalu (izopropilbenzolo hidroperoksidu) prateka per polimerizatorių bateriją, sudarytą iš dvylikos reaktorių. Polimerizatorius – 12–20 m³ talpos maišytuvas, iš vidaus padengtas specialia medžiaga. Kol emulsija prateka visus reaktorius, polimerizuojama apie 60 % monomerų. Gaunamas lateksas. Iš jo atskiriami nesureagavę monomerai ir kitos priemaišos. Kaučiukas koaguliuojamas į lateksą pridedamais NaCl, CaCL2 tirpalais, sieros H2SO4 arba acto CH3COOH rūgštimis, paskui praplaunamas, išdžiovinamas. Suformuota iš jo juosta suvyniojama į ritinį. Kad nesuliptų, juosta apibarstoma talku. Iš butadieno – stireno kaučiuko gaminamos padangos, transporterio juostos. Kai kurių rūšių butadieno – stireno kaučiukas yra atsparus šalčiui, kaip ir natūralusis, todėl iš jo gaminami šalčiui atsparūs guminiai gaminiai.
Butadieno - nitrilo kaučiukas (CKH, Buna-N) – butadieno ir akrilo rūgšties nitrilo (CH2=CHCN) kopolimeras.
[CH2CH=CHCH2CHC=N-] n
Kopolimerizuojamas vandeninėje emulsijoje. Šie kaučiukai atsparūs tepalams ir benzinui. Iš jų gaminama benzinui ir tepalams atsparios žarnos, tarpikliai ir kiti aviacijai, naftos ir kitoms pramonės šakoms reikalingi gaminiai.
Izopreninis kaučiukas (CKH)
[–CH2–C(CH3)=CH–CH2– ] n
Gaunamas polimerizuojant izopreną 30–40 °C temperatūroje. Katalizatorius – litis arba kompleksiniai metalų organiniai junginiai. Sintetinio izopreninio kaučiuko struktūra panaši į natūraliojo kaučiuko, panašios ir daugelis jų savybių.
Chloropreninis kaučiukas – chloropreno polimeras.
[– CH2–C–CH–CH2– ] n      | Cl
Chloropreninio kaučiuko negalima vulkanizuoti siera, todėl, norint gauti tinklinės struktūros makromolekules, pridedama cinko, gyvsidabrio ir kitų metalų oksidų. Chloropreninis kaučiukas, kaip antikorozinė danga, vartojamas kabelių gamybai, iš jo gaminami klijai.
Silicio organinių junginių kaučiukų (siloksaninių) makromolekulės sudarytos iš grandžių, būdingų silicio organinių junginių polimerams.
Silicio organinių junginių kaučiukai labai atsparūs termiškai ir labai elastingi. Jų savybės nesikeičia nuo –60 iki +300 °C temperatūros. Atsparūs vandeniui, geri elektroizoliatoriai, netirpsta tepaluose, benzine ir kituose tirpikliuose.
Iš silicio organinių junginių kaučiukų gaminami tarpikliai, membranos, vožtuvai, elektroizoliacinės ir kitos detalės, kurias veikia aukšta ir žema temperatūra.
Silikoninis kaučiukas, arba tiesiog silikonas, išrastas šeštajame dešimtmetyje, cheminiu požiūriu yra labai inertiškas, atsparus aplinkos poveikiui: deguoniui, ozonui, vandeniui ir šviesai, įvairiems plovikliams. Jis gali būti naudojamas esant ir aukštoms, ir žemoms temperatūroms. Tai labai ekologiška medžiaga, neveltui ji naudojama krūties liaukos protezų gamybai. Šiandien silikonas yra naudojamas ne tik medicinoje, bet ir versle ar buityje. Beje, prie silikoninių ar silikonu dengtų paviršių kepiniai neprisvyla.
Fluoro kaučiukai gaminami iš fluorintų etileno darinių. Labiausiai paplitę kaučiukai, gauti kopolimerizuojant trifluorchloretile n CF2-CFC1 ir vinilideniluoridą CF2-CH2. Fluoro kaučiukai labai atsparus termiškai ir chemiškai, stiprus. Šie kaučiukai labai brangūs, todėl jų gaminama nedaug. Sintetiniuose lateksuose kaučiuko būna 20–33 %. Jais impregnuojamas padangų kordinis audinys, oda, popierius ir kiti techniniai dirbiniai.