cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šienpjoviai
Klasifikacija
Į jį įeina patys primityviausi individai, kurios atsirado dar karbono periode. Jie maži, 2-3 mm ilgio, su pailgu ovaliniu kūnu ir trumpomis kojomis. Galvakrūtinės šonuose yra du kauburėliai su kvapiųjų liaukų išeinančiomis angomis. Akys redukuotos. Danga labai kieta. Gyvena subtropinėse Eurazijos, Afrikos ir Amerikos dalyse. Kai kurios iškastinės rūšys kvėpavo plaučiais. Šiam pobūriui priklauso šienpjoviai su ilgiausiomis kojomis ir minkšta odine danga. Caddidae šeima išsiskiria ir didelėmis akimis. Eupnoi sutinkami beveik visose klimatinėse zonose ir pačiose įvairiausiose vietose; yra nemažai dieninių rūšių. Vidutinių platumų rūšys lengvai pakelia šaltį ir būna aktyvios iki rudens gilumos. Šiam pobūriui priklauso ir įprastos rūšys Phalangium opilio bei Opilio parietinus, kurios sutinkamos ant namų sienų. Dauguma Eupnoi (ypač Phalangiidae) – aktyvūs, greiti padarai, gyvenantys ant augalų. Dypsnoi pobūriui priklauso lėti, dirvožemyje gyvenantys šienpjoviai. Pavyzdžiui, Trogulus genties rūšys tokios lėtos, kad šienpjoviai atrodo beveik negyvi. Kojos trumpesnės nei Eupnoi. Danga elastinga, bet būna ir kieta. Pedipalai ploni, be čiuptuvų. Patelių kiaušintakis paprastai labai ilgas. Šie šienpjoviai paplitę visame pasaulyje, bet ypač jų daug subarktinėje zonoje. Šio pobūrio individai gyvena išskirtinai tropikuose. Pobūris yra pats didžiausias ir mažiausiai ištirtas. Šie šienpjoviai turi naguotus pedipalus ir labai tvirtą kūno dangą. Liemuo kauburiuotas, neretai su neįtikėtinomis ataugomis. Paplitę Centrinėje ir Pietų Amerikoje, pietų Afrikoje, Indijoje, Malaizijos salose, Australijoje. Daugiau ir įvairesnių yra tropinėje Amerikoje. Subarktikoje randama tik keletas Phalangodidae rūšių.
924 m.
Mirtys
Nedatuota
Ludovico Carracci
Biografija
Ludovikas Karačis gimė 1555 m. Bolonijoje. Pakrikštytas balandžio 21 d. Pirmuosius dailės mokslus išėjo pas vietos dailininką-manieristą Prosperą Fontaną. Po pradinių mokslų Ludovikas aplankė Veneciją, Parmą ir Florenciją, kur studijavo Ticiano, Koredžo ir Rafaelio kūrinius. 1589 m. kartu su pusbroliais Anibale Karačiu ir Agostinu Karačiu Ludovikas atidarė Bolonijoje dailės mokyklą Accademia degli Incamminati („Pažengusiųjų mokykla“). Ludovikas kartu su pusbroliais daug prisidėjo prie Italijos dailės perėjimo iš manierizmo į klasikinį baroką ir Bolonijos transformavimo iš provincialaus meno centro į vieną reikšmingiausių Italijos dailės mokyklų, kurios auklėtiniai dominavo Italijoje XVII a. pirmoje pusėje.
1595 m. Karačiai buvo pakviesti dailės darbams į Romą kardinolo Odoardo Farnezės. Ludovikas neišvyko į Romą, kaip Anibalė Karačis ir Agostinas Karačis, o pratęsė jaunųjų dailininkų mokymą Bolonijoje. Ludoviko estetiniams principams susiformuoti padėjo aukštojo renesanso meistrų kūryba, kurios pavyzdį Ludovikas iškėlė prieš manierizmo dailininkų ekscesus. Žymesniais Ludoviko kūriniais minimi: „Bargelinio Madona“, „Čento Madona“ (Čento katedra), „Šv. Petro Tomo mirtis“ (Nacionalinė Bolonijos pinakoteka), „Šv. Sebastijono kūno numetimas į Didįjį kanalą“. Ludovikas Karačis mirė 1619 m. lapkričio 13 d. Bolonijoje.
Moterų rinkimų teisė
thumb|right|300px|Sufražistės 1912 m. JAV. Moterų rinkimų teisė – teisė moterims balsuoti ir kelti savo kandidatūras rinkimuose. Moterys, kovojančios už šią teisę, vadinamos sufražistėmis. Jų judėjimai prasidėjo XIX a. viduryje Europoje ir JAV. Pirmoji valstybė, pripažinusi moterų rinkimų teisę, buvo Naujoji Zelandija, tai padariusi 1893 metais. Šiuo metu moterys dalyvauti rinkimuose gali beveik visose pasaulio šalyse.
Istorija
Pirmieji sufražisčių judėjimai atsirado XIX a. ketvirtame dešimtmetyje Norvegijoje, penktajame dešimtmetyje – Prancūzijoje ir JAV, šeštajame – Anglijoje ir Švedijoje. Tuo metu balsavimo teisė Europoje ir JAV buvo suteikta tam tikrus amžiaus ir turto reikalavimus atitinkantiems vyrams, tuo tarpu moterys, nors ir aktyviai dalyvavusios politinėje veikloje vietiniame lygmenyje, nebuvo pripažįstamos kaip pilnaverčiai piliečiai, galintys balsuoti rinkimuose. Vieni aktyviausių sufražisčių judėjimų egzistavo Anglijoje ir JAV. XIX a. antroje pusėje šiose šalyse jos išsikovojo teisę balsuoti vietiniuose rinkimuose, tačiau universali rinkimų teisė buvo pripažinta tik po Pirmojo pasaulinio karo, atitinkamai 1920 ir 1928 metais. Anksčiausiai rinkimų teisė buvo suteikta Naujojoje Zelandijoje (1893 m.), Australijoje (1902 m.), Rusijos imperijos sudėty esančioje Suomijoje (1906 m.), Norvegijoje (1913 m.), Danijoje ir Islandijoje (1915 m.) Nemažai Europos valstybių, tarp jų ir Lietuva (1918 m.), rinkimų teisę moterims pripažino tarpukario metais. Šią teisę palaikė, o vėliau ir konstitucijose įteisino, daugelis už nepriklausomybę kovojusių judėjimų Afrikoje po Antrojo pasaulinio karo. Paskutinės Europos šalys, suteikusios moterims rinkimų teisę, buvo Šveicarija (1971 m.) ir Lichtenšteinas (1984 m.)
Opozicija
XIX a. sufražistėms oponavusieji teigė, kad moterys ir vyrai yra iš esmės skirtingi, todėl turi užsiimti skirtingomis veiklomis. Buvo manoma, kad moterys neturi reikiamų savybių dalyvauti viešojoje (politinėje) veikloje, arba kad rinkimų teisės suteikimas sugriautų nusistovėjusią tvarką, sukeltų chaosą. Nors šie argumentai laikomi diskredituotais daugumoje šalių, diskusija dėl moterų dalyvavimo rinkimuose tebesitęsia kai kuriose islamiškose valstybėse. XX a. antroje pusėje rinkimų teisė moterims buvo suteikta tokiose šalyse kaip Libanas, Sirija, Jemenas ir Jordanija, o XXI a. – Bahreine, Kuveite ir JAE, tačiau išlieka apribota Saudo Arabijoje.
Lietuvoje
Sufražisčių judėjimas Lietuvoje atsirado XIX a.‌ pab. – XX a. pr. Garsiausios jo atstovės buvo Gabrielė Petkevičaitė-Bitė, Ona Mašiotienė, Felicija Bortkevičienė, nuosekliai kovojusios už lygias teises. Lietuvoje organizuotas moterų judėjimas dėl rinkimų teisės prasidėjo 1905 m., kai Vilniuje susikūrė pirmoji moterų organizacija – Lietuvos moterų susivienijimas moterų teisėms ginti. Susivienijimo tikslas buvo kovoti dėl moterų rinkimų teisės ir galimybės dalyvauti nepriklausomos valstybės atkūrime. Pagrindinis sufražisčių tikslas buvo pasiektas 1918 m. lapkričio 2 d. – moterims buvo suteikta balsavimo teisė, kuri buvo įtraukta ir į laikinąją Konstituciją.
KK230
Kelias prasideda Mauručiuose, kai atsišakoja nuo magistralinio kelio ( dalies). Kelias nutiestas Prienų rajone ir Marijampolės bei Kazlų Rūdos savivaldybėse. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Veiveriai, Skriaudžiai, Didžioji Zariškė, Ąžuolų Būda, Sasnava. Baigiasi Kantališkių kaime, kai kelias viaduku įsilieja į tą pačią magistralę. Kelias kertasi su, ir  krašto keliais.
KK231
KK231 – krašto kelias, jungiantis Vytinę ir Ukmergę. Kelio ilgis – 7,63 kilometro. Šiame krašto kelyje „juodųjų dėmių“ nėra.
Kelias prasideda Vytinėje, kai kelias viaduku atsišakoja nuo automagistralės. Eina Ukmergės rajone. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Slabada, Vaitkuškis, Vaitkūnai. Baigiasi Ukmergėje, Vilniaus gatvėje. Šis kelias yra senoji Vilniaus – Ukmergės plento atkarpa, dabar miestas aplenkiamas iš rytų pusės nutiestu naujuoju keliu – automagistrale A2. miniatiūra|250px|left|Kelias ties [[Pašilė (Ukmergė)|Pašile]]
Kreiserinis tankas
thumb|right|250px|D. Britanijos kreiserinis tankas Mk I (A9) Kreiserinis tankas, kavalerijos tankas – D. Britanijos tankų klasė pagal šioje šalyje prieš Antrąjį pasaulinį karą vyravusią tankų panaudojimo doktriną. Alternatyvi tankų klasė buvo pėstininkų tankas.
Tokių tankų idėją naudojo ir TSRS, kuri XX a. 4-tą dešimtmetį ėmė gaminti BT tankus.
Idėja
Priešo gynyboje pralaužus spragą (pvz., pėstininkų tankais), kreiseriniai tankai turėjo prasiskverbti į priešo užnugarį ir atakuoti priešo tiekimo bei ryšių linijas, pagal Džono Fulerio (John F.C. Fuller), Persio Hobarto (Percy Hobart) ir Bezilo Henrio Lidel Harto (Basil Henry Liddell-Hart) idėjas. Kreiseriniai tankai buvo sukonstruoti taip, kad galėtų veikti kaip kavalerija jos klestėjimo laikais. Jie buvo greiti, lengvai šarvuoti ir ginkluoti. Siekimas išgauti kuo didesnį greitį išderino britų tankų konstrukciją, nes pernelyg didelis dėmesys buvo skirtas tik tanko greičiui. Tuo metu D. Britanijos tankų kariuomenėje vyravo šūkis „greitis yra šarvai“. Tai nestebina, nes šios kariuomenės atsiradimą lėmė D.Britanijos karališkojo laivyno Sausumos laivų komitetas, kuris ir laivyne diegė greitus, bet silpnai šarvuotus kreiserius.
Tuo metu buvo nesuvokta, kad visų svarbiausio judrumo principas buvo nesuderintas su Vokietijos tankų kūrimo tendencijomis kurti gerai šarvuotus ir ginkluotus tankus, aukojant greitį. Vokiečių idėja užtikrino tai, kad vienintelis pataikęs vokiečių vidutinio tanko sviedinys galėjo lengvai sunaikinti kreiserinį tanką. Vokietijos pėstininkai ginkluotėje turėjo daug lengvųjų prieštankinių ginklų, kas viršijo D.Britanijos tikimąsi lygį. Tai smarkiai mažino kreiserinių tankų gebėjimą išlikti veržiantis per pėstininkų pozicijas.
Dar didesnė kreiserinių tankų problema buvo mažas tanko patrankos kalibras. Daugelis kreiserinių tankų buvo ginkluoti 40 mm ( '2 svarų pabūklas QF'). Šiai patrankai pakako galios įveikti karo pradžios tankų šarvus, bet jai niekada negamino fugasinių sviedinių. Dėl tokių savo savybių kreiseriniai tankai buvo labai pažeidžiami velkamosioms prieštankinėms patrankoms.
Ironiška, kreiseriniai tankai buvo kurti dėl greičio, tuo tarpu daugelis kreiserinių tankų kentėjo nuo mechaninio nepatikimumo. Ypač nepatikimi buvo Šiaurės Afrikos karštose dykumose veikę britų kreiseriniai tankai Crusader. Šios problemos priežastis buvo nepakankamas konstrukcijos apgalvotumas, nes daugelis ankstyvųjų kreiserinių tankų būdavo užsakinėjami kariuomenei „tiesiai nuo braižybinės lentos“. Mechaninio patikimumo problema buvo visiškai išspręsta 1944 m. pasirodžius tankui Cromwell su galingu ir patikimu Rolls-Royce Meteor varikliu.
Istorija
1936 m. D.Britanijos Karo biuras numatė ateityje kurti dviejų tipų tankus:
A9 keitė kreiserinis tankas Mk II (A10), kurio konstruktorius irgi buvo Dž. Kardenas. Šis buvo vadinamas sunkiuoju kreiseriniu tanku ir imtas gaminti 1938 m. liepą. Jis priminė ankstesnįjį Mk I, tačiau turėjo storesnius šarvus. Jis buvo vienas pirmųjų britų tankų su prieškumuliaciniais šarvais ir su kulkosvaidžiu Besa. 1940 m rugsėjo mėnesį jau buvo pagaminti 175 tankai Mk II, kurie buvo panaudoti mūšiuose Prancūzijoje, Šiaurės Afrikoje ir Graikijoje.
Tankų Mk I ir Mk II gamyba buvo ribota, nes D.Britanijos armija nutarė gaminti tobulesnius ir greitesnius kreiserinius tankus su Krisčio pakaba, kurią sukonstravo amerikietis išradėjas Džonas Volteris Kristis (J. Walter Christie) ir geresniais šarvais.
1936 m. generolas Žifaras Martelis (Giffard LeQuesne Martel|General Martel), vienas tankų konstravimo pradininkų, darbų apie tankų karą autorius, pasiūlęs lengvai šarvuotas tanketes pėstininkams sustiprinti, tapo Karo biuro Mechanizacijos direktoriaus padėjėju (Assistant Director of Mechanization). 1936 m. pabaigoje Martelis stebėjo tarybinių tankų demonstravimą. Ten jis pamatė tanką BT, kuriame buvo panaudota Krisčio pakaba. Generolas Martelis ėmė spausti kurti tanką su Krisčio pakaba ir su lengvu aviaciniu varikliu (irgi Krisčio idėja), pvz., Liberty L-12 ar Napier Lion. Vyriausybė užsakė nupirkti Krisčio tanką ir licenciją per Nafildo organizaciją (Nuffield Organization).
Tankas buvo per mažas britų poreikiams, tačiau pakaba buvo itin efektyvi, todėl tapo naujo kreiserinio tanko Mk III (A13) pagrindu. Išbandžius du prototipus buvo įsakyta gaminti tankus A13, ir jų buvo pagaminti 65 vienetai. Tankas Mk III svėrė 14,2 tonos, įgula buvo 4 žmonės, 340 AG variklis leido važiuoti iki 48 km/val. greičiu. Buvo ginkluotas 2-jų svarų patranka ir kulkosvaidžiu. 1937 m. šis tankas buvo priimtas į ginkluotę. Tada D.Britanija neturėjo tankų divizijų.
Kreiserinis tankas Mk IV (A13 Mk II) buvo labiau šarvuotas Mk III variantas.
Antrasis pasaulinis karas
Antrojo pasaulinio karo pradžioje kreiserinis tankas Mk VI Crusader buvo, ko gero, žinomiausias. Pirmą kartą jis buvo panaudotas 1941 m. viduryje ir po to gausiai naudotas Dykumų kare. Jo bendraamžis kreiserinis tankas Mk V Covenanter buvo nepatikimas, todėl buvo naudojamas tik pačioje D.Britanijoje kaip mokomasis.
Po šių tankų sekė kreiseriniai tankai Mk VII Cavalier (A24), Mk VIII Centaur ir Mk VIII Cromwell (A27M), turėję pakeisti Covenanter ir Crusader. Jie turėjo būti imti gaminti 1942 m., bet gamybos pradžia užsitęsė. Tobulesnių tankų poreikis spręstas tankus Crusader apginklavus 6 svarų patrankomis. Cavalier buvo tanko Crusader tolesnė versija. Tankai Centaur ir Cromwell buvo alternatyviai konstruotas tankas, tik pirmasis turėjo tokį patį variklį kaip ir Cavalier tankas, o antrasis - naują Rolls-Royce Meteor variklį.
Tankai Centaur ir Cromwell naudoti pradedant Normandijos operacija. Kreiseriniai tankai Comet buvo patobulinta Cromwell versija su modifikuota 17-os svarų patranka (76 mm) ir mūšio lauke pasirodė 1945 m. pradžioje. Tuo metu naujausių kreiserinių tankų šarvuotė ir ginkluotė buvo tokios, kad šie tankai nesiskyrė nuo vidutinių tankų.
Karo metu technologiniai pasiekimai leido sunkesniems tankams pasiekti tokį patį greitį kaip ir kreiserinių tankų, tad skirstymas į kreiserinius tankus ir pėstininkų tankus paseno. Paskutinis šios serijos tankas yra Centurion. Jis buvo konstruojamas, kad tenkintų sunkiojo kreiserinio tanko kriterijus, t. y., jame suderinti kreiserinio tanko greitis ir pėstininkų tanko šarvuotumas. Iš esmės tai buvo universalus tankas, todėl jis tapo pirmuoju D.Britanijos pagrindiniu koviniu tanku.
Darbo raudonosios vėliavos ordinas
Darbo raudonosios vėliavos ordinas  – antrasis pagal amžių ir vienas svarbesnių TSRS valstybinių apdovanojimų, įsteigtas 1928 m. rugsėjo 7 d. bendru Centrinio Vykdomojo komiteto ir TSRS Liaudies komisarų tarybos nutarimu (1980 m. kovo 28 d. TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumas patvirtino naują ordino statuto redakciją).
Ordino statutas
Ordinu apdovanojama už: aktyvią visuomeninę veiklą, valstybingumo ir socialistinės teisėtvarkos stiprinimą
Statute numatyta, kad šis ordinas tvirtinamas kairėje krūtinės pusėje, jo vieta – po Raudonosios vėliavos ordino.
Ordino aprašymas
thumb|left Darbo raudonosios vėliavos ordino ženklas – tai plazdanti raudona vėliava, padengta rubino raudonumo spalvos emale su užrašu „СССР“ (TSRS), kurios apačioje- dantytas ratas, kurio ratlankyje užrašyta „Пролетарии всех стран, соединяйтесь!“ (Visų šalių proletarai, vienykitės!). Ratlankis ir užrašas oksiduoti, užrašas vėliavoje, jos kotas ir kontūras – paauksuoti.
thumb|right|100px|Ordino reversas Dantyto rato viduryje pritvirtintas paauksuotas ąžuolo lapų vainikas, apačioje perrištas dviem juostelėmis. Vainiko centre pavaiduota hidroelektrinės užtvanka, geležinkelis per ją bei upė. Jų fone pritvirtintas paauksuotas pjautuvas ir kūjis. Vaizdas vainiko viduje oksiduotas, upė – padengta mėlyna emale. Fonas tarp ratlankio ir vainiko padengtas balta emale. Ordino apačioje – dvi eilės javų vainikų. Vainikas ir apatinė dantyto rato dalis perrišta aukso spalvos juosta, ant kurios raudona emale padengta penkiakampė žvaigždė paauksuotu kontūru.
Ordinas pagamintas iš sidabro. Bendras ordino svoris – 36,5±1,75 g (sidabro – 33.218±0,385 g).
Ordino aukštis – 44 mm, plotis – 37 mm.
Ordinas žiedeliu sujungtas su muaro juosta aptraukta penkiakampe kaladėle. Juosta – tamsiai žydros spalvos 24 mm pločio juosta, pakraščiuose – 3,5 mm pločio mėlynos juostelės.
Apdovanotieji ordinu
Pirmąjį ordiną gavo TSRS karinių oro pajėgų mechanikai V.Fedotovas, A.Šelaginas ir M.Kviatkovskis už aktyvų dalyvavimą gelbėjant sudužusio dirižablio „Italija“ įgulą Šiaurės poliuje.
Pirmasis kolektyvas, gavęs šį apdovanojimą – Leningrado gamykla „Raudonasis putilovietis“ (vėliau – S.Kirovo) vardo gamykla.
Iki karo buvo virš 8 tūkstančių apdovanojimų šiuo ordinu, karo laikotarpiu apdovanota 21500 užnugaryje dirbusių žmonių. Vėliau šiuo ordinu buvo masiškai apdovanojamos gamyklos, teatrai, aukštosios mokyklos, laikraščių redakcijos, sportininkai, menininkai, partiniai darbuotojai ir kt. Michailas Gorbačiovas šiuo ordinu apdovanotas būdamas šešiolikos metų už darbą kolūkyje.
Trys asmenys šiuo ordinu apdovanoti šešis kartus, septyniolika asmenų – penkiskart, 38 asmenys – keturis kartus (tarp jų ir Aleksandras Drobnys). Jurijus Andropovas ir Viktoras Čebrikovas turėjo keturis šiuos ordinus, Borisas Jelcinas – du.
Paskutinis toks ordinas įteiktas 1991 m. gruodžio 21 d. Jį gavo Rusijos teatro meno akademijos katedros vedėjas Joachimas Šarojevas už nuopelnus vystant tarybinį muzikinį ir estrados meną.
Iš viso įteikta 1 224 590 Darbo raudonosios vėliavos ordinų.
Lietuvoje Darbo raudosios vėliavos ordinu buvo apdovanotas Vilniaus universitetas, Lietuvos žemės ūkio akademija, Joniškėlio I.Mičiurino tarybinis ūkis-technikumas, dainininkas Kipras Petrauskas, Motiejus Šumauskas ir Juozas Maniušis, ekonomistas Ksaveras Kairys, fizikas Henrikas Horodničius, Aleksandras Gudaitis-Guzevičius, medikas Juozas Kupčinskas, Juozas Markulis, Rimantas Karazija, fizikas Aleksandras Lebedevas, technologas Leonas Benešiūnas, Vilniaus skaičiavimo mašinų gamykla, Raseinių kaimo profesinė technikos mokykla Nr. 10, Šilutės melioracijos statybos valdyba, Lietuvos nacionalinis operos ir baleto teatras, Kauno vilnos gamybinis susivienijimas „Drobė“, Akmenės cemento gamykla ir kt.
Feliksas Alimas
Biografija
Baigęs Kulių vidurinės mokyklos dešimt klasių, 1957–1962 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos muzikos technikume (dėst. R. Varnas ir A. Kvedaraitė).
Nuo 1962 m. rudens Kartenos (Kretingos r.) vidurinės mokyklos muzikos mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų vadovas. Vaikų chorą parengė 1964 m. I respublikinei moksleivių dainų šventei Vilniuje.
1965–1997 m. Pagėgių (Šilutės r.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų bei pučiamųjų orkestro vadovas. Chorus lankydavo po 50-70 dainininkų, kurie dalyvaudavo koncertuose, dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose. Ypač skambų išugdė vyresniųjų klasių moksleivių mišrųjį chorą, koncertavusį Pagėgiuose, Šilutėje, Klaipėdoje, Vilniuje, Tilžėje ir Karaliaučiuje, dalyvavusį respublikinėse moksleivių dainų šventėse ir kituose renginiuose.
1980 m. respublikinei dainų šventei parengė Pagėgių kultūros namų mišrųjj chorą. Nuo 1994 m. Pagėgių Šv. Kryžiaus bažnyčios choro vadovas. Buvo Kretingos, Pagėgių ir Šilutės rajonų dainų švenčių dirigentas.
Apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.
Paringio apylinkė
Paringio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Daugėliškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ignalinos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Mikalavo apylinkės ir Rubelninkų apylinkės.
Lietuvos akcinis inovacinis bankas
Lietuvos akcinis inovacinis bankas, LAIB – pirmasis Lietuvos komercinis bankas, įsteigtas Kaune 1988 m. gruodį, vėliau perkeltas į Vilnių. Banko vadovas – Artūras Balkevičius.
Istorija
1995 m. turėjo 30 filialų šalyje, 59 korespondentines sąskaitas užsienyje. Priėmė indėlius, teikė paskolas smulkiajam ir vidutiniam verslui. Rėmė investicinius gamtos apsaugos ir energetikos projektus, būsto ir kt. programas.
Bankroto aplinkybės
1995 m. gruodžio 19 d. Lietuvos banko valdyba paskelbė moratoriumą bankinėms operacijoms. Teisėsaugininkų teigimu, bankas pradangino apie 271 mln. litų. 1995 m. gruodžio 20 d. LAIB valdybos pirmininkui Artūrui Balkevičiui ir viceprezidentui Eugenijui Verbavičiui iškeltos baudžiamosios bylos dėl svetimo turto švaistymo stambiu mastu, A. Balkevičius buvo sulaikytas. 2003 m. byla buvo nutraukta nesurinkus kaltės įrodymų.
1997 m. bankrutuojančio LAIB problemos buvo sprendžiamos valstybiniu lygiu – banko prievoles perėmė valstybė. Likviduojamo banko aktyvai buvo perduoti AB „Turto bankas“. Iš Lietuvos valstybės biudžeto buvo paimta 400 mln. litų atsiskaityti su indėlininkais ir banko sąskaitose pinigus laikiusiais juridiniais asmenimis.
Pasekmės
Banko žlugimas paskatino esmines permainas LR Vyriausybėje. Paskelbus apie banko veiklos sustabdymą, po kelių savaičių paaiškėjo, kad likus dienai iki bankroto tuometinis LR ministras pirmininkas Adolfas Šleževičius galimai pasinaudojo savo tarnybine padėtimi, atsiimdamas iš šio banko terminuotą indėlį. Šį poelgį LDDP partijos prezidiumas įvertino kaip „moralinę ir politinę klaidą“. Dėl premjero elgesio iš vyriausybės pasitraukė ministrai Povilas Gylys ir Linas Linkevičius. Seimo nutarimu A. Šleževičius buvo atleistas iš pareigų.
Po šio bankinės sistemos sukrėtimo Lietuvoje sugriežtėjo bankų priežiūra. Nuo 1996 m. pradėtos įgyvendinti kelios Europos Sąjungos direktyvos. Visi komerciniai bankai privalo vadovautis tarptautiniais apskaitos standartais, kurių vykdymą tikrina tarptautinės pripažintos audito firmos. Nuo 2009 m. Lietuvoje visi indėliai iki 100 tūkst. eurų apdrausti šimtu procentu, kas sudaro didžiąją dalį Lietuvoje laikomų indėlių.
Mišupė
Mišupė – upė Žemaitijoje, Plungės ir Kretingos rajonuose; Minijos dešinysis intakas.
Prasideda 7 km į šiaurės vakarus nuo Plungės, prie Surblių kaimo. Teka į vakarus, prateka Remčio ir Mišės ežerus. Žemupyje pasuka į pietvakarius, įteka į Miniją 103 km nuo jos žiočių, ties Prystovais.
Intakai: Alšupis (dešinysis), Mitupis (kairysis).
Upė leidžiasi nuo Žemaičių aukštumos į Pajūrio žemumą, todėl jos nuolydis labai didelis (iki 900 cm/km), o vaga vingiuota. Patvenkta nedideliu Mišėnų tvenkiniu. Beveik visa upė patenka į Salantų regioninį parką. Prie Mišupės esantys kaimai: Vydeikiai, Mišėnai, Burbaičiai, Sėleniai (Plungės raj.), Prystovai (Kretingos raj.).
Spėjama, kad upėvardis kilo nuo asmenvardžio Mišas.
Druja (reikšmės)
Druja gali reikšti:
Tomas Dimša
Tomas Dimša (g. 1994 m. sausio 2 d. Kaune) – Lietuvos krepšininkas, rungtyniaujantis Kauno „Žalgirio“ klube.
2020 m. rugsėjo pabaigoje iki sezono pabaigos buvo paskolintas Ispanijos Gran Kanarijos „Herbalife“ klubui. 2021 m. liepos pabaigoje paskolintas Italijos Trevizo „NutriBullet“ klubui.
Joseph Massino
Joseph C. „Didysis Joey“ Massino (g. 1943 m. sausio 10 d.), spaudos pakrikštytas „Paskutiniuoju Donu“, buvo Bonanno mafijos šeimos bosas. 2004 metais jis buvo nuteistas už reketą, septynias žmogžudystes ir daug kitų nusikaltimų.
Massino tapo bosu Bonanno šeimai pergyvenant sunkius laikus po Donnie Brasco, FTB agento infiltracijos, ir kuriam laikui vėl sugrąžino jos stiprybę. Dar sykį, beveik galutinai, šeimą sužlugdė kita FTB bylų serija, kurioje liudyti sutiko beprecedentinis skaičius nuo kalėjimo norinčių išsisukti mafijozų, pradedant eiliniais nariais ir baigiant caporegime. Galiausiai su teisėsauga sutiko bendradarbiauti ir pats Massino – tai buvo pirmas atvejis mafijos istorijoje, kai šeimos bosas sulaužo omertos įstatymą.
Kubonys
Kubonys – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Pabarės, kitapus Maltupio ir Pabarės tvenkinio, pamiškėje.
Šikocu
Šikocu telkšo pietvakarinėje Hokaido dalyje, 248 m v. j. l. Vidutinis ežero gylis 265,4 m, o didžiausias gylis 363 m; tai antras pagal gylį ežeras Japonijoje, po Tazavos ežero. 8-as pagal plotą ežeras Japonijoje ir antras pagal dydį Japonijos kraterinės kilmės ežeras. Apsuptas trijų ugnikalnių: Enivos šiaurėje, Fupušio ir Tarumaės pietuose.
Dėl gylio Šikocu ežero tūris sudaro 3/4 Bivos ežero, didžiausio Japonijos ežero, tūrio. Dėl mažo ploto ir gylio santykio, vandens temperatūra išlieka maždaug pastovi visus metus. Jį maitina Bifuės, Okotanpės, Ninaru ir Furenajaus upės. Pagrindinis ištakas yra Čitosės upė.
thumb|left|Šikocu ežeras Vasarą ežere žvejojamos raudonosios lašišos (vietinių vadinamos chippu); tai garsus vietovės virtuvės produktas.
Šlapaberžės Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia
Šlapaberžės Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia – bažnyčia, stovinti Šlapaberžės gyvenvietėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Dotnuvos geležinkelio stoties, Kruosto (Nevėžio dešiniojo intako) dešiniajame krante. Turi neoklasicizmo ir neorenesanso bruožų.
Istorija
Kvintos (Šlapaberžės) dvaro savininkas Tadas Gintautas 1861 m. pastatė mūrinę bažnyčią. Ji buvo Dotnuvos parapijos filija. Dvaro savininko Mykolo Kvintos (1891–1932 m.), Lietuvos kariuomenės savanorio iniciatyva bažnyčioje pamaldos pradėtos laikyti lietuvių kalba (M. Kvinta palaidotas bažnyčios rūsyje). Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia uždaryta. 1990 m. grąžinta tikintiesiems.
Aedesia
Aedesia – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis.
Ažušilės apylinkė
Ažušilės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Ignalinos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ignalinos rajonui. 1954 m. prijungta dalis Senojo Daugėliškio apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Ažušilės apylinkė prijungta prie Naujojo Daugėliškio apylinkės ir Vidiškių apylinkės.
Old Friends from Young Years
Old Friends from Young Years yra debiutinis hard rock grupės Papa Roach albumas, savarankiškai įrašytas ir išleistas 1997-ųjų vasarį. Šio albumo leidėjas yra pačių grupės narių sukurta ir dabar jau nebeegzistuojanti organizacija pavadinimu „Onion Hardcore“.
Rokiškio valsčius
Rokiškio valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Rokiškis.
Istorija
Valsčius minimas nuo 1499 m., kai Ldk Aleksandras savo raštu nustatė valsčiaus ribas. XVI a. pradžioje Rokiškis buvo nedidelio valsčiaus centras, kurio plėtrą skatino Vilniaus–Rygos kelias. Atkurtas XIX a. Kauno gubernijoje. 1947 m. dalis teritorijos perduota naujam Ragelių valsčiui. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Obelių rajonui (2 apylinkės) ir Rokiškio rajonui (4 apylinkės).
Simėnų piliakalnis
Simėnų piliakalnis – piliakalnis Šilalės rajono savivaldybės teritorijoje, Simėnų kaime, dešiniajame Ančios krante, šiauriau santakos su Pela.
Piliakalnis
Simėnų piliakalnio archeologijos paminklų kompleksui priklauso Simėnų piliakalnis su priešpiliu ir papėdės gyvenviete bei Kalniškių piliakalnis (Simėnų piliakalnio papilys), esantis 250 m į pietryčius nuo Simėnų piliakalnio, Tauragės rajone, Skaudvilės seniūnijoje.
Į šiaurę nuo piliakalnio, už griovio yra priešpilis. Jo aikštelė keturkampė, pailga šiaurės pietų kryptimi, 40x17 m dydžio, 2 m iškilusia rytine dalimi. Joje rastas žalvarinis žiedas, lipdytos keramikos. Aikštelės šiauriniame gale supiltas 3 m aukščio ir 19 m pločio pylimas, kurio išorinis 9,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 5 m pločio terasą. Jos išorinis 2,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 22 m pločio ir 3 m gylio griovį 8 m pločio dugnu. Priešpilio vakariniame šlaite, 6 m žemiau yra 3-6 m pločio terasa, išeinanti į terasą aukščiau šiaurinio griovio tarp piliakalnio ir priešpilio.
Beveik visą piliakalnį ir priešpilio rytinę pusę nuplovė Ančia. Jie apaugę lapuočiais, piliakalnio vakarinis šlaitas dirvonuoja.
Etiopijos vyrų futbolo rinktinė
Etiopijos vyrų futbolo rinktinė – Etiopijai atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Etiopijos futbolo federacija. Rinktinė nė karto nedalyvavo pasaulio čempionate, bet dalyvavo 10 žemyno čempionatų.
Rinktinė pajėgi buvo XX a. viduryje, 1962 m. tapo Afrikos čempione, o 1957 ir 1959 m. laimėjo sidabrą bei bronzą, bet vėliau rezultatai suprastėjo.
Aleksander Tammert
Aleksander Tammert (g. 1973 m. vasario 2 d. Tartu) – Estijos lengvaatletis, kuris specializuojasi disko metime. 2004 m. vasaros olimpinių žaidynių bronzos prizininkas.
Biografija
Aleksander Tammert labiau žinomas tapo po 2004 m. Atėnų olimpiados, kuomet sportininkas liko ketvirtas, bet paaiškėjus jog nugalėtojas Robertas Fazekašas vartojo negalimus preparatus, Tamertas pelnė bronzos medalį Estijos rinktinei. 2006 m. Europos čempionate pelnė bronzos medalį.
Esteban Dreer
Estebanas Chavjeras Drejeris (g. 1981 m. lapkričio 11 d.) – buvęs Argentinos ir Ekvadoro futbolininkas, vartininkas.
Karjera
Karjerą pradėjo Arsenal de Sarandí futbolo klube. Buvo atsarginiu vartininku.
Nuo 2007 m. rungtyniavo Kaune, bet 2008 m. lapkričio 28 d. buvo atleistas.
Nuo 2009 m. žaidė Ekvadoro klube Deportivo Cuenca. Gavo šalies pilietybę ir pakviestas į nacionalinę rinktinę.
Rizgūnų apylinkė
Rizgūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Daugėliškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ignalinos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Nevaišių apylinkės.
Ropiškės apylinkė (Ignalina)
Ropiškės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Vokietijos futbolo varžybos 2010–2011 m.
Vokietijos futbolo varžybos 2010–2011 m.
Druja (Virvytė)
Druja (dar žinoma kaip Aušra, Gušra, Gūžra) – upelis Lietuvoje, Telšių rajono pietuose, Virvytės aukštupio baseine; Virvytės dešinysis intakas. Išteka iš Gūšros ežero, telkšančio 5 km į šiaurę nuo Pavandenės. Teka į vakarus, pietvakarius, žemupyje kerta Pabiržulio pelkynus. Įteka į Virvytę 94,6 km nuo jos žiočių, 0,5 km į rytus nuo Daktariškės.
Intakas – Vėsa (dešinysis).
Visa upelio vaga ištiesinta. Prie upelio yra Lingėnų ir Naujųjų Kalniškių kaimai. Drujos žemupio salpoje gausu akmens amžiaus stovyklaviečių, kapinynų, yra alkakalnis.
Upėvardis Drujà laikomas bendrakilmiu su „bėgimas, tekėjimas, skystis“,  „bėga, teka“.
925 m.
925 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Vilius Cibulskas
Vilius Cibulskas (g. 1952 m. liepos 4 d. Šiūlėnuose, Ignalinos rajonas) – inžinierius, Lietuvos ir Ignalinos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
925 m.
Įvykiai
Nedatuoti
Vilius Cibulskas
Biografija
1959–1967 m. mokėsi Šiūlėnų aštuonmetėje mokykloje, 1968 m. Naujojo Daugėliškio vidurinėje mokykloje, 1970 m. baigė Ignalinos 1–ą vidurinę mokyklą, 1975 m. su pagyrimu – Kauno politechnikos institutą, inžinierius elektromechanikas.
1975–1983 m. Kauno politechnikos instituto mokslinio tyrimo sektoriaus mokslinis bendradarbis, studijavo aspirantūroje. 1983–1993 m. Ignalinos valstybinio žuvininkystės ūkio inžinierius, 1993–1995 m. Ignalinos rajono valdytojo pavaduotojas – ekonomikos ir finansų skyriaus viršininkas, 1995–1997 m. Ignalinos rajono žemės ūkio valdybos viršininkas, 1997–2001 m. Ignalinos rajono savivaldybės administratorius, 2001–2004 m. Utenos apskrities viršininkas, 2004 - 2008 m. Utenos apskrities viršininko pavaduotojas, 2009 - 2011m. Ignalinos rajono savivaldybės mero patarėjas, 2011- 2014 m. iki dabar Europos parlamento nario J. Paleckio padėjėjas, dabar Seimo narės Rimantės Šalaševičiūtės padėjėjas - sekretorius.
Žmona - Adelė Cibulskienė. Turi sūnų Vaidotą (g. 1978 m.) ir dukrą Dovilę (g. 1988 m.).
925 m.
Mirtys
Nedatuota
Vilius Cibulskas
Politinė veikla
1990 m. kaip Sąjūdžio remiamas kandidatas išrinktas rajono Tarybos deputatu.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Ignalinos rajono skyriaus narys.
Milo Ventimiglia
Milo Ventimiglia (g. 1977 m. liepos 8 d. Anaheime, Kalifornija, JAV) – amerikiečių aktorius.
Vilius Cibulskas
Politinė veikla
1990–1995 m. Ignalinos rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m., 2000 m. kovo – balandžio mėn. (LDDP sąraše) ir 2003 m. (LSDP sąraše), 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos narys.
1995–2014 m. renkamas Ignalinos rajono savivaldybės tarybos nariu.
1997– 2001 m. Ignalinos rajono savivaldybės administratorius.
2001 – 2004 m. Utenos apskrities viršininkas.
Milo Ventimiglia
Biografija
Ventimiglia lankė El Modenos vidurinę mokyklą, kur užsiėmė imtynėmis ir buvo mokinių prezidentas. 1995 m. baigė mokyklą. Aštuoniolikos metų, Ventimiglia gavo stipendiją mokytis Amerikos teatro konservatorijos vasaros programoje. Mokėsi ketverius metus Kalifornijos universitete (UCLA), kur specializavosi teatro mene.
Vilius Cibulskas
Politinė veikla
2004 - 2008 m. Utenos apskrities viršininko pavaduotojas.
2009 - 2011m. Ignalinos rajono savivaldybės mero patarėjas.
FK Vëllazërimi 77
FK „Vëllazërimi 77“ arba Kičevo „Vlazrimi“ – Makedonijos futbolo klubas iš Kičevo. Komandą įkūrė albanai. Jų kalba pavadinimas būtų KF Vëllazërimi 77.
Vilius Cibulskas
Politinė veikla
Nuo 2009m. Ignalinos rajono LSDP skyriaus pirmininkas.
Milo Ventimiglia
Vaidyba
Milo Ventimiglia seriale Herojai vaidina Peterį Petrelį, kuris dirba slaugytoju ir kuriam naktimis sapnuojasi košmarai, kad jis gali skraidyti.
FK Vëllazërimi 77
Istorija
Klubo ištakos siekia 1977 m.
Vilius Cibulskas
Politinė veikla
2011-2014 m. – EP nario J.Paleckio padėjėjas,dabar Seimo nario padėjėjas – sekretorius.
Milo Ventimiglia
Vaidyba
Milą galima pamatyti seriale „Bedfordo dienoraščiai” („The Bedford Diaries”) apie koledžo jaunuolių grupės gyvenimą, taip pat seriale „Gilmoro merginos” („Gilmore Girls”), „Amerikietiškos svajonės” („American Dreams”) ir prodiuserio Davido E. Kelley dramoje „Bostono visuomenė” („Boston Public”).
Vilius Cibulskas
Politinė veikla
2015 m. savivaldybių tarybų rinkimuose skyriaus iškeltas ir LSDP tarybos patvirtintas kandidatas į Ignalinos merus.
Šaltiniai
""
Milo Ventimiglia
Vaidyba
Milo Ventimiglia taip pat atliko epizodinius vaidmenis serialuose „CSI: Kriminalistai” („C.S.I.“), „Jaunoji ragana Sabrina” („Sabrina the Teenage Witch”), „Pažadėtoji žemė” („Primiseland”).
Asmeninis gyvenimas
Milo Ventimiglia yra vegetaras, nerūko ir nevartoja alkoholio. Los Andžele gyvenantis aktorius laisvalaikiu mėgsta važinėtis riedlente, snieglente bei restauruoti ir remontuoti sportinius automobilius. Ventimiglia yra aistringas britų grupės The Clash gerbėjas.
Gbe kalbos
Seniau šios kalbos buvo vadintos vienos iš kalbų vardu: eve kalbomis ar adžų kalbomis. Nuo 1980 m. priimta jas vadinti terminu gbe, kuris visose šiose kalbose reiškia „kalbą“.
Šiomis kalbomis kalba apie 8 mln. žmonių. Žinomiausios ir daugiausia vartojamos kalbos yra eve kalba, fonų kalba, adžų kalba.
Klasifikacija
Alternatyvi klasifikacija yra pasiūlyta Kluge 2011 m., kuria išskiriamos tik trys grupės:
Kucakiemis
Kucakiemis – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Nedzingės. Šalia telkšo ežeriukas Sidariškė.
Istorija
XIX a. antroje pusėje buvo Kucakiemio kaimas ir okolica Trakų apskrities Nedzingės valsčiuje.
Zličanai
thumbZličanai  – čekų gentis, gyvenusi rytinėje Bohemijos dalyje. Jie buvo antroji pagal jėgą regiono gentis. Po kurio laiko, 995 m. rugsėjo 28 d. juos įveikė Pržemyslidai (Přemyslid) ir išžudė valdančią Slavnikų (Slavník) dinastiją.
Slavnikai valdė ne tik zličanus, bet ir chorvatus ir dulebus, miestą Senasis Kouržimas (Stará Kouřim) ir galbūt Svidnicą (Świdnica).
926 m.
926 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Darginių apylinkė
Darginių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Bučiūnų apylinkės, Nociūnų apylinkės ir Veikšių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Darginių apylinkė prijungta prie Bučiūnų apylinkės.
Iklinas
Iklinas ( arba L-Iklin) – kaimas Maltos centre. 3188 gyventojų (2013 m. duomenys). Ribojasi su Garguro, San Gvano, Birkirkaros, Balzano, Lidžos ir Našaro savivaldybėmis. Ikline yra maža koplyčia skirta Arkangelui Mykolui.
Janionių apylinkė
Janionių apylinkė (arba Jonionių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Greitkelis M0 (Vengrija)
Ne visi ruožai atitinka formalias Automagistralės specifikacijas, todėl turi Automobilių kelio (greitkelio) statusą.
2001-2006 metais vyko archeologiniai kasinejimai pietrytineme „Üllő5“ M0 sektoriuje.
Leonas Strioga
Leonas Vytautas Strioga (1930 m. vasario 1 d. Medžiočiuose, Kurklių valsčiuje – 2022 m. spalio 27 d. Kaune ) – Lietuvos skulptorius.
Biografija
Iki 1940 m. augo ir mokėsi Klaipėdoje. 1940–1942 m. mokėsi Jonavoje, o nuo 1942 m. gyveno Ukmergėje. 1950 m. baigė Ukmergės vakarinę suaugusiųjų gimnaziją. 1950–1952 m. studijavo LSSR valstybinio dailės instituto Skulptūros fakultete. 1952 m. įstojo į I. Repino dailės institutą Leningrade. 1958 m. baigė šį institutą ir įgijo skulptoriaus specialybę. Nuo 1959 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Gyveno Kaune.
Kūryba
Nuo 1958 m. dalyvavo parodose. Kūrė portretus, figūrines kompozicijas, dekoratyvines skulptūras, mažąją plastiką. Kurdamas medžio skulptūras, naudojo unikalią kapotinę techniką. Jo darbų sąraše yra apie 1000 skulptūrų. Kūrinių yra įsigiję Lietuvos, Lenkijos, Latvijos, Estijos, Rusijos dailės muziejai ir privatūs asmenys JAV, Vokietijoje, Prancūzijoje, Danijoje ir kt.
Andoros futbolo varžybos 2007–2008 m.
Andoros futbolo varžybos 2007–2008 m.
Virgin Atlantic GlobalFlyer
thumb|250px|right|GlobalFlyer thumb|250px|right|[[Steve Fossett GlobalFlyer kokpite]]
Scaled Composites Model 311 Virgin Atlantic GlobalFlyer – Scaled Composites lėktuvas, Burt Rutan sukurtas skrydžiui aplink pasaulį niekur nenusileidžiant ir nepasipildant degalų. Šį skrydį 2005 m. vasario 28 – kovo 3 dienomis atliko lakūnas Steve Fossett (užtruko 67 valandas ir 1 minutę). Apskridimo greitis sumušė pasaulio rekordą, pasiektą kito Burt Rutano lėktuvo – Rutan Voyager, kuris pasaulį apskrido per 9 dienas.
2006 m. vasario 8 – vasario 11 dienomis Fossettas šiuo lėktuvu be nusileidimų ir degalų pasipildymo nuskrido 41467 km, tai tapo pasaulio rekordu.
Po rekordinio skrydžio orlaivis buvo perduotas JAV Smitsono instituto Nacionaliniam oro ir kosmoso muziejui (angl. National Air & Space Museum), kur ir yra eksponuojamas Steveno Udvar-Hazy centre (angl. Steven F. Udvar-Hazy Center), įsikūrusiame šalia Vašingtono Daleso oro uosto (angl. Washington Dulles International Airport, IAD / KIAD).
SOLAS
SOLAS – tarptautinė konvencija, sukurta 1912 m., po laivo „Titanikas“ katastrofos, dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje. Numatyta Lietuvos Respublikos Jūrų Statute, kaip papildomas dokumentas eksploatuojant laivą.
Laivų markiravimas pagal SOLAS konvenciją susideda iš laivo komunikacinių (bendravimo) ir signalinių priemonių. Skirstoma į dvi grupes:
Vokietijos lietuvių bendruomenė
thumb|right|[[Vasario 16-osios gimnazija (Renhofo pilis)]] Vokietijos lietuvių bendruomenė, VLB  – Pasaulio lietuvių bendruomenės (turinčios savo padalinius 35 - iose pasaulio kraštuose) dalis. VLB vienija Vokietijoje gyvenančius lietuvius, puoselėja kultūrą, kalbą, siekia atstovauti jų interesams. Vokietijos lietuvių bendruomenė yra viena „stipriausių“, oficialių narių skaičiumi viena gausausių lietuvių bendruomenė Europoje, savotiškas Europos lietuvių bendruomenes vienijantis centras.
SOLAS
Pagal paskirtį
(nustatoma pagal signalo reikšmę)
Vokietijos lietuvių bendruomenė
Būstinė  – Lorscher Str. 1, D-68623 Lampertheim-Hüttenfeld, BRD. .
SOLAS
Pagal signalo charakteristiką
Garsinės komunikavimo priemonės:
Vokietijos lietuvių bendruomenė
Istorija
1946 m. susikūrė Lietuvių Tremtinių Bendruomenė (LTB), vienijusi lietuvių emigrantus, pabėgėlius, kai Antrajam pasauliniam karui artėjant į pabaigą, lietuviai traukėsi į Vakarus, tikėdamiesi, kad išvykę pabus kelias savaites ar kelis mėnesius. Dauguma pasitraukusių lietuvių atsidūrė Vokietijoje. Čia jie pateko į DP (displaced persons – „išvietintieji“ asmenys) stovyklas, kur gyvenimas buvo nelengvas, o ateities perspektyvos neaiškios. Neišsipildžius viltims grįžti į Lietuvą po karo, buvo priversti toliau gyventi svetur. 1947 m. ir vėliau dalis emigravo į (Kanadą, JAV, Australiją, Pietų Amerikos šalis), taip iš Vokietijos pasklisdami po visą pasaulį. Vyresnio amžiaus, ypač silpnesnės sveikatos (apie 8 000 lietuvių) liko Vokietijoje. Po 1957 m. į Vakarų Vokietiją grįžo dalis Lietuvoje gyvenusių Vokietijos piliečių, tarp kurių buvo lietuvių ar prolietuviškai nusiteikusių žmonių. Dalis jų įsiliejo į VLB.
SOLAS
Pagal signalo charakteristiką
Vaizdinės priemonės yra skirstomos į spindulines ir daiktines.
Vokietijos lietuvių bendruomenė
Istorija
Rytų Vokietijoje jokio organizuoto lietuvių gyvenimo ilgą laiką nebuvo, tik 8-ojo dešimtmečio pabaigoje pradėjo burtis iš Lietuvos darbo reikalais atsikėlę lietuviai. Po Vokietijos susivienijimo ten susikūrė 2 regioninės apylinkės.
SOLAS
Pagal signalo charakteristiką
Daiktinės komunikavimo priemonės:
Garsinių ir vaizdinių priemonių reikšmė
Kiekviena garsinė ar vaizdinė priemonė yra skirta tam, kad duotų kažkokį tai signalą. Laivyboje dažniausiai naudojamas TSS (Tarptautinis Signalų Sąvadas), skirtas saugumui užtikrinti ir patvirtintas „SOLAS 72“. Šis TSS naudoja vieno, dviejų ar trijų ženklų sistemą. Vienos raidės signalai skirti trumpoms, labai skubioms žinutėms siųsti. Dviejų raidžių signalai – pokalbiams. Trijų raidžių signalai – medianinių žinučių siuntimui. Tarkim vaizdiniams pokalbiams pagal TSS naudojamos 26 raidinės vėliavėlės (alfa, beta, bravo ir t. t.) ir 14 pagalbinių vydbelio vėliavėlių. Kiekviena vėliavėlė ar garsinis signalas turi sau vieną priskirtą reikšmę. Taip išvengiama klaidų ir bendravimas tarp laivų yra sklandus.
Vokietijos lietuvių bendruomenė
Tikslai
VLB siekia burti po visą Vokietiją pasklidusius lietuvius bendriems užmojams ir bendravimui tarpusavyje. Taip pat išlaikyti tautiškumą, skatinti lietuvių kalbos vartojimą ir jos mokymąsi, puoselėti lietuvišką auklėjimą bei lavinimąsi, nepamiršti tėvynės tradicijų, steigti ir išlaikyti lietuvių chorus bei liaudies šokių grupes, bibliotekas, tėviškės muziejų, kultūros institutą ir savo spaudą; ruošti studijų dienas, parodas ir kitus kultūros renginius vietos, krašto ir visos Vokietijos mastu.
VLB taip siekia atstovauti Vokietijos lietuvių kultūriniams, teisiniams ir socialiniams reikalams viešose ir privačiose įstaigose, rūpintis pagalbos reikalingais tautiečiais, ypač naujai atvykstančiais į Vokietiją; skatinti lietuvių-vokiečių bendradarbiavimą kultūrinėje srityje; skleisti žinias apie Lietuvą ir jos kultūrą gyvenamajame krašte. Taip pat padėti Lietuvai įžengusiai į Europą, atitinkamai įtakojant krašto gyventojų, verslininkų ir politikų nuomonę, elgesį.
Bendradarbiauja su Vokietijos lietuvių jaunimo sąjunga.
Apylinkės
2017 m. veikė 20 apylinkių: Berlyno, Bremeno, Eseno-Miulheimo, Frankfurto prie Maino, Hageno, Hamburgo, Hanoverio, Kelno-Bonos, Liubeko, Memingeno, Miuncheno, Niurnbergo, Raštato, Romuvos, Švetcingeno, Salcgiterio, Sarlando, Štutgarto, Volfsburgo, Lampertheimo ir Centro.
Institucijos
Vokietijos LB valdybą sudaro VLB Tarybos 1 metams renkami 5 nariai. Valdybos nariu gali būti kiekvienas VLB narys, kuriam sukako 18 m.
Aukščiausioji Vokietijos lietuvių bendruomenės patariamoji institucija yra Bendruomenės taryba. Bendruomenės tarybą sudaro 15 narių. Jie renkami tiesioginiu ir slaptu balsavimu 3 metams. Rinkimus organizuoja tam tikslui sudaroma Rinkimų komisija. Jie rengiami pagal Tarybos priimtus nuostatus. Bendruomenės tarybos nariu gali būti kiekvienas VLB narys, kuriam sukako 18 metų.
VLB valdybos nariai (2022 m. kovo mėnuo) - Augustas Šernius (pirmininkas), Asta Korinth (pirmininko pavaduotoja), Kristina Braun (iždininkė), Žanas Kalvaitis (komunikacija), Robertas Lendraitis (administravimas + IT).
VLB valdybos nariai (2017 m. gegužės 6 d.) – Alfredas Hermanas (pirmininkas), Martynas Lipšys (vicepirmininkas), Dr. Sandra Petraškaitė-Pabst (sekretorė ir švietimo reikalai), Kristina Braun (iždininkė), Sergej Sisulin (viešieji ryšiai).
VLB valdybos nariai (2016 m. kovo 19 d.) – Marytė Dambriūnaitė-Šmitienė (pirmininkė), Arentas Keršis (vicepirmininkas), Jurgita Noreikaitė-Pickel (švietimo reikalai),  Stasė Schulz (iždininkė), Gintaras Ručys (kultūra ir sportas).
927 m.
927 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Pontiac LeMans
Pontiac LeMans buvo vidutinės ir kompaktinės klasės automobilis, kurį gamino Pontiac. Pirmą kartą automobilis buvo gaminamas tarp 1962 ir 1981 metų. Vėliau tarp 1988 ir 1994 metų jis buvo gaminamas kaip perdaryta Opel Kadett versija. 1982 metas LeMans buvo pakeistas į Pontiac Bonneville. 250px|thumb|left|Pontiac LeMans iš galo
Valstybinis Vilniaus kvartetas
thumb|350px|Valstybinis Vilniaus kvartetas [[2011 m. koncerto metu Jonavoje.]] Valstybinis Vilniaus kvartetas - styginių kvartetas. Kvarteto debiutas įvyko 1965 m. Po trejų metų, kvarteto nariams baigus Maskvos konservatorijos aspirantūrą prof. V. Gvozdeckio klasėje ir stažuotę Budapešte pas prof. A. Mihaly, prasidėjo intensyvi veikla.
Veikla
Vilniaus kvartetas yra apkeliavęs apie 50 pasaulio šalių, kasmet surengia po 80 koncertų Lietuvoje ir užsienyje. Savo krašto muzikinę kultūrą jis garsina tarptautiniuose festivaliuose ir kituose prestižiniuose renginiuose: „Gruodžio vakarų“ (Rusija), Bregenco (Austrija), Echternacho, Bourlingster (Liuksemburgas), Cervanteso (Meksika), Kuhmo (Suomija), „Liturginio kalendoriaus“ ciklo (Italija), „Schreyahner Herbst“, „Musica viva“, „Kaskados“ (Vokietija), Ohajo (JAV) universiteto, Mill Hill (Didžioji Britanija), „Gaidos“, Vilniaus, Pažaislio, Thomo Manno (Lietuva) festivaliuose, „Rencontres musicales le Pree“, „De Radio et Montpellier“, „H. Berliozo“, „Festival 38e Rugissants“ ir „Vakarų-Rytų“ (Prancūzija), visuose styginių kvartetų Vilniaus festivaliuose. Aukšta atlikimo kultūra pasižymintis Vilniaus kvarteto menas visur sulaukia kritikų ir klausytojų pripažinimo.
Koncertų ciklai
Kvartetas yra atlikęs koncertų ciklus „Jaunieji Lietuvos talentai ir Vilniaus kvartetas“, „Pasaulio meno meistrai ir Vilniaus kvartetas“, „Lietuvos kompozitorių kvartetinė muzika“.
FC Nistru Otaci
Otačio „Nistru“ – Moldavijos futbolo klubas iš Otačio.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1953 m.
Baltieji chorvatai
thumb|left|300px|Slavų žemių žemėlapis. W.Chrobatians – baltieji chorvatai. thumb|left|300px|Lenkijos, valdomos [[Boleslovas I Narsusis|Boleslavo I Narsiojo, žemėlapis (XI a. pradžia). Chrobatia – baltųjų chorvatų žemės]]
Baltieji chorvatai (Byelohravati) – viena iš slavų genčių, kuri vėliau migravo į Dalmatiją.
Edvardas Gibsonas teigė, kad jų tėvynė, vadinta Baltoji Chorvatija, buvo Silezijos ir Mažosios Lenkijos vidiniai rajonai.
X a. antroje pusėje baltieji chorvatai buvo viena iš genčių, valdytų Slavnikų dinastijos. 995 m. Bohemijos kariai įsiveržė į baltųjų chorvatų žemes ir sunaikino jų sostinę Libicę. Netrukus į baltųjų chorvatų žemes įsiveržė lenkų kariuomenė. Paskutinis chorvatų valdovas Sobeboras (Soběbor) buvo 1004 m. lenkų nukautas netoli Prahos.