cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Julian Tuwim
Kūryba
Kaip rašytojas debiutavo 1911 m., kai išvertė į esperanto kalbą Leopoldo Staffo eilėraščius, kuriuos publikavo laikraštis „Pola espe­ran­ti­si­mio“. 1913 m. laikraštyje „Kurier Warszawski“ pasirodė jo pirmas eilėraštis „Prośba“ (liet. „Prašymas“). Kūrinį rašytojas pasirašė „St. M.“ – savo būsimos žmonos Stefanijos Marchviuvnos inicialais.
1919 m. su bendraminčiais įsteigė poetų grupę „Skamander“.
Poezijai būdingas subtilus jumoras. J.Tuvimas yra lyriškų eilėraščių (rink. „Siódma jesień“ (liet. „Septintasis ruduo“), „Sokrates tańczący“ (liet. „Šokantis Sokratas“) ir kt.) ir satyrinių kūrinių autorius. Poezija suaugusiems nėra vienareikšmiška bei lengvai suprantama. Juos sunku suprasti dėl poeto įžvalgaus ir gilaus požiūrio į kalbą: J. Tuvimas savo eilėraščiuose naudojo daugybę skirtingų žodžių virsmų bei reikšmių. Julianas Tuvimas rašė ne tik grožiu ir kultūra pasižyminčius kūrinius, tačiau sukūrė eilėraščių paprasta, šnekamąja kalba („Į paprastą žmogų“ (lenk. Do prostego czlowieka)).
Literatūrinių žurnalų „Skamander“, „Wiadomości Literackie“ (liet. „Literatūros žinios“), „Cyrulik Warszawski“ bendraautorius ir redaktorius.
Vertė poeziją iš prancūzų, vokiečių ir lotynų kalbų. Taip pat vertė iš rusų kalbos – Aleksandro Puškino, Michailo Lermontovo, Nikolajaus Gogolio, Boriso Pasternako kūrinius.
Populiariausia poeto kūrybos dalis yra eilėraščiai vaikams: „Lokomotywa“ (liet. „Lokomotyvas“), „Pan Hilary“ (liet. „Ponas Hilaris“), „Ptasie radio“ (liet. „Paukščių radijas“), „Bambo“ (liet. „Bembis“), „Słoń Trąbalski“ ir kt. Onomatopėjos meistras (geriausias pavyzdys - eilėraštis "Lokomotyvas").
Antrojo pasaulinio karo metu tremtyje J.Tuvimas parašė savo svarbiausią kūrinį - epą "Lenkiškos gėlės". Po grįžimo iš Amerikos į pokarinę Lenkiją dėjo dideles viltis, tačiau po valstybinės cenzūros išpuolių užsidegimas priblėso. Susidūręs su pirmųjų pokario metų realybe rašė mažai. Palinko į literatūrinių įdomybių ir įvairenybių, kurias spausdino mėnraštyje "Problemy" ir išleido tritomiu Cicer cum Caule.
Kastelas
thumb|200px|Žmonių bokštas [[Taragona|Taragonoje.]]
Kastelas – „pilininkų“ tradicija, atsiradusi Ispanijoje, Katalonijoje, Valso mieste XIX a. „Pilininkų“ varžytuvės vyksta visame regione. Bene svarbiausios vyksta Taragonoje kas dvejus metus lyginiais metais.
Žmonių bokštai yra kilę iš tradicinių valensijietiškų šokių (Ball dels Valencians), kai šokėjai vainikuodami savo pasirodymą lipdavo vienas kitam ant pečių. Šie bokštai tapo pagrindine pasirodymo dalimi pietinėje Katalonijos dalyje. Laikui bėgant žmonių bokštai tapo vis sudėtingesni, dabar sudaromi ir iš 1 000 žmonių. Jie gali siekti 10 aukštų ir stovėti nuo keleto sekundžių iki keleto minučių. Seniau juos statydavo tik vyrai, dabar leidžiama dalyvauti renginiuose ir moterimis, vaikiams. Tai populiari šių dienų pramoga Katalonijoje, kurioje neišvengiama ir įvairių lūžių, susižeidimų, kartais mirčių, tačiau ja užsiima ir vaikai, lipantys į aukščiausius aukštus.
2010 m. gyvieji žmonių bokštai buvo įtraukti į UNESCO sąrašą kaip saugotinas nematerialaus paveldo objektas.
Raseinių banko rūmai
Istorija
Pagal architekto Mykolo Songailos projektą, 1933 m. gegužės 8 d. patvirtintą VRM Statybos inspekcijos, buvo statomi Lietuvos banko Raseinių skyriaus rūmai. Funkcinė statinio paskirtis buvo įprastinė – pirmas aukštas skirtas operacijų salei ir kitoms bankinės paskirties patalpoms, antrajame numatyta įrengti gyvenamąsias patalpas banko valdytojui ir aptarnaujančiam personalui. Dviejų aukštų, klasikinės architektūros formų, stačiakampio tūrio pastatas Vytauto Didžiojo ir Ančakių (dab. Vaižganto) gatvių sankirtoje pastatytas greitai, per vienerius metus nuo projekto patvirtinimo – užbaigtas 1934 m. Vienas iš nedaugelio Raseinių pastatų, atlaikiusių Antrąjį pasaulinį karą, nors ir buvo smarkiai apgriautas – išliko tik dalis pastato. Rūmai atstatyti 1957 m., rekonstruoti 1996 m. Pastaraisiais metais čia buvo įsikūręs komercinio DNB banko padalinys, biurai, medicinos įstaiga. miniatiūra|220px|left|Kiemo pusė, galinis fasadas su pusapskritime [[laiptinė|laiptine]]
Senieji Maceliai
Senieji Maceliai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Baltosios Vokės, prie kelio. Kaimą supa Rūdninkų giria, prateka kairysis Merkio intakas Špigulė. Piečiau kaimo 1960 m. įsteigtas Rūdninkų kraštovaizdžio draustinis su tarybinių partizanų žeminėmis. Prie kaimo aptiktas Senųjų Macelių pilkapynas, 1863 m. liepos 13 d. žuvusių sukilėlių kapai.
Raseinių banko rūmai
Architektūra
Funkcionalizmo stiliaus pastatas dviaukštis, su pastoge ir rūsiu, kompaktinis, stačiakampio plano, su rizalitais skirtinguose fasaduose. Pagrindiniame fasade rizalitas – su šešių stačiakampių piliastrų portiku, kituose fasaduose – per abu aukštus kylantys piliastrai su stambiais kapiteliais. Uždengtas valminiu stogu, kurį pagyvina ryški danga (originalios lietuviškos čerpės neišlikusios) ir stačiakampiai tūriniai švieslangiai, bokštelis vidurinėje dalyje. Centrinėje pastato dalyje įrengti stačiakampio formos vestibiulis ir operacijų salė.
Plytų mūro sienos padengtos granitiniu tinku. Įrengtas profiliuotas frizas pastato perimetru. Pastate į antrą aukštą veda gelžbetoniniai laiptai su teracinėmis pakopomis. Laiptų turėklų sienelė tinkuota, su metaliniu ažūru, pritaisytais profiliuotais mediniais porankiais. Pastatas aptvertas tinkuoto plytų mūro su ažūrinėmis metalinėmis dalimis tvora.
Senieji Maceliai
Istorija
Kaimas minimas nuo 1641 m.
Armėnijos futbolo taurė 2017–2018 m.
Ketvirtfinalio rungtynės
-
Kapano „Ganjasar“ – Ararat-Moskva
-- --
Giumri „Širak“ – Jerevano „Ararat“
Jerevano „P’yunik“ – Jerevano „Bananc’“
Pusfinalio rungtynės
Jerevano „Bananc’“ – Jerevano „Alaškert“
Kapano „Ganjasar“ – Giumri „Širak“
--
Garmo viršukalnė
Garmo viršukalnė  – viršukalnė Vakarų Pamyre, Tadžikistane, Mokslų Akademijos ir Darvazo kalnagūbrių sandūroje. Aukštis – 6595 m. Šlaituose plyti Garmo ir Geografų Draugijos ledynai.
Senieji Migūčionys
Senieji Migūčionys – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 3 km į šiaurę nuo Elektrėnų.
Blümchen
Jasmin Wagner (g. 1980 m. balandžio 20 d. Hamburge) – '90-ųjų reivo muzikos stiliaus žvaigždė, išgarsėjusi pseudonimu Blümchen.
Blümchen 1990–2000 m. pardavė milijonus įrašų visame pasaulyje. Dainininkė yra pelniusi muzikinius apdovanojimus „Comet“, „Echo“ ir kt. Po savo reivo atlikėjos karjeros, 2003 m. išleido pirmąjį albumą savo tikruoju vardu. Jasmin Wagner šiuo metu vaidina teatre, filmuojasi kine ir veda TV laidas. 2018 m. dainininkė paskelbė, kad grįš Blümchen amplua ir 2019 m. kovo 30 d. įvyko jos sugrįžimo koncertas, kuriame atliko savo praeities hitus ir sugrįžimo dainą "Computerliebe".
Vaikystė ir paauglystė
Blümchen gimė 1980 m. balandžio mėn. 20 d. vokiečio ir kroatės šeimoje. Besimokydama mokykloje ji pradėjo karjerą kaip vaikų modelis kataloguose. Anksti nusprendė lankyti muzikos pamokas ir išmoko groti klavesinu bei fleita.
Jasmin kartu su draugais įkūrė grupę, su kuria pasirodydavo mokyklos šventėse. 14 metų ji pirmą kartą pasirodė prieš didžiąją publiką amerikietiškojo futbolo komandų žaidynėse Hamburge kaip komandos „Blue Angels“ sirgalių šokėja.
Dainavimo besimokydama nuo aštuonerių, Jasmin Wagner buvo pakviesta į buvusio automobilių pardavėjo Stani Djukanovic kuriamą naują muzikinį projektą. Pasirašius sutartį, paauglė mergina išleido singlą-koverį „Herz an Herz“, kuris tapo kultiniu hitu ne tik vokiškai kalbančiose šalyse. Vokietijos TOP 100 daina išbuvo beveik 20 savaičių.
Atlikėja pasirinko pseudonimą „Blümchen“, nes ją taip vaikystėje vadino tėvai (liet. Gėlytė (nuo vardo Jasmin (Jazminas)).
Muzikinė karjera
thumb|Blümchen pasirodymo metu 1999 m. Vienoje thumb|Blümchen (2000, Sangerhausen) thumb|Jasmin Wagner 2002 m. thumb|Wagner [[Tarptautinis Berlyno filmų festivalis|2010 m. Berlinalėje]] 1995 m. rudenį pasirodė singlas „Herz an Herz“. Daina yra grupės „Paso Doble“ koveris. Naujoji dainos versija atlikta su techno ir reivo elementais. Muzikinis TV kanalas „VIVA“ dainos video klipą įtraukė į dažniausiai pasirodančių video klipų grojaraštį. „Paso Doble“ po didelės perdarytos dainos sėkmės leido 16-metei atlikti kitą jų dainą „Kleiner Satellit (Piep, Piep)“ reivo stiliumi. Singlas taip pat pateko į karštąjį Vokietijos TOP 10.
Žiniasklaida skyrė daug dėmesio Blümchen. Ji pradėjo vis dažniau rodytis „VIVA“ kanale, kur dalijo interviu, „BRAVO“ žurnalas spausdino jos plakatus, vis dažniau pasirodydavo TV koncertuose ir TV laidose.
Debiutinis Blümchen albumas „Herzfrequenz“ tapo hitu Vokietijoje, Austrijoje, Šveicarijoje, Nyderlanduose, Norvegijoje, Vengrijoje. Mergina šiose šalyse pasirodydavo vis dažniau. 1996 m. Blümchen Rytų Europoje ir Azijoje prisistatė pseudonimu Blossom. Ten ji dainavo anglų kalba, nors daugelis ją žinojo kaip vokiško „reivo princesę“ Blümchen.
1997 m. Blümchen su Blossom pseudonimu surengė didelį koncertinį turą po Filipinus, Japoniją ir Taivaną. Tuo pačiu metu žiniasklaida spekuliavo, kad Blümchen yra vyresnė nei iš tikrųjų skelbia. Šie gandai jos pačios ir vadybininkų buvo paneigti. Taip pat sklandė gandai, kad dainoje „Herz an Herz“ skamba ne Jasmin Wagner balsas. Beje, šie gandai pasirodė vėl ir po 15 metų. Tais pačiais metais Blümchen išleido naują atlikėjos Nena dainos „Nur geträumt“ koverį. Iš pradžių Blümchen norėjo kūrinį atlikti kartu su Naujosios vokiečių bangos atlikėja, tačiau Nena atsisakė. Blümchen versija taip pat tapo hitu. Vėliau sekė baladė „Gib' mir noch Zeit“. Daina tapo RTL serialo „Geri laikai, blogi laikai“ (Gute Zeiten, schlechte Zeiten) garso takeliu. Taip pat dar tais pačiais metais atlikėja surengė turnė po Vokietiją, Austriją, Šveicariją.
Jamaikos ir Lietuvos santykiai
Jamaikos ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Jamaikos ir Lietuvos. Santykiai siekia 1995 m., kuomet Lietuva ir Jamaika užmezgė diplomatinius santykius.
Blümchen
Muzikinė karjera
1998 m. pasirodė trečiasis dainininkės albumas. Dainos tapo labiau pop/šokių muzikos stiliaus nei reivo. Blümchen labiau dėmesį skyrė į dainų žodžius. „Ideal“ 1980 m. koveris „Blaue Augen“ ir vėl tapo Blümchen hitu. Video klipe ji tapo labiau „suaugusia“ nei ankstesniuose vaizdo klipuose. Tuo metu Jasmin Wagner tapo pilnamete. Blümchen trečiasis albumas nepateko tarp 10 geriausiųjų, tačiau kai kurios dainos tapo sėkmingi singlai. Dainininkė ir vėl surengė turą po vokiškai kalbančias šalis. Vėliau Blümchen trims mėnesiams kartu su kitais studentais apsigyveno viename bute JAV. Ten ji lankė koledžą, kur mokėsi aktorystės.
Jamaikos ir Lietuvos santykiai
Abi šalys yra Jungtinių Tautų, UNESCO, kitų tarptautinių organizacijų narės.
Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno keturi Jamaikos piliečiai.
Blümchen
Muzikinė karjera
1999 m. Švedijoje pasirodė perleistas singlas „Nur geträumt“, kuris pateko į šalies TOP 30. Blümchen dainos pradėjo suktis Švedijos TV kanaluose ir radijo stotyse. Tais pačiais metais Blümchen išleido naują singlą „Heut’ ist mein Tag“. Švedijoje jis pasiekė TOP 10 ir laikėsi kelias savaitės tarp geriausiųjų. Diskas pelnė auksinio disko statusą. Singlas Švedijos tope išbuvo 21 savaitę. Taip pat daina pasiekė 1 vietą ir Norvegijoje.
Jamaikos ir Lietuvos santykiai
Santykių istorija
Jamaikos ir Lietuvos diplomatiniai santykiai užmegzti 1995 m. spalio 20 d. Vyrauja daugiašalis bendradarbiavimas.
Blümchen
Muzikinė karjera
2000 m. Jasmin Wagner išleido paskutinį, ketvirtąjį abumą po Blümchen pseudonimu. „Die Welt gehört dir“ vos keturias savaites išbuvo Vokietijos albumų TOP 100. O singlas „Ist deine Liebe echt?“ iš šio albumo net nepateko į Vokietijos singlų TOP 100. Antrasis singlas „Die Welt gehört dir“ tapo tikra katastrofa. Daina išbuvo vos vieną savaitę – 96 vietoje.
Jamaikos ir Lietuvos santykiai
Santykių istorija
Jamaikoje kurį laiką (bent 2002–2010 m. laikotarpiu) veikė Lietuvos garbės konsulatas.
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Jamaikos kultūra santykinai populiari ir Lietuvoje dėl garsaus jamaikiečių dainininko Bobo Merlio, regio žanro muzikos (žymiausias šio žanro atlikėjas Lietuvoje – Hokshila). Jamaikos, kaip egzotiškos šalies įvaizdį formavo dar sovietmečiu išpopuliarėjusi daina „Aš norėčiau sugrįžt į Jamaiką“, kurią lietuviškai XX a. septintojame ar aštuntajame dešimtmetyje perdainavo estrados artistas Alfonsas Buiša. Ironiška šios dainos versija („Montego bay/Santechnikas iš Ukmergės“) 1994 m. buvo sukurta Vytauto Kernagio. 1996 m. dainą apie Jamaiką sukūrė grupė „Skylė“. 2008 m. rugsėjo 12-16 d. Jamaikos sostinėje Kingstone vyko UNESCO kongresas „Sportas taikai ir plėtrai“, jame Lietuvos delegacijai vadovavo Kūno kultūros ir sporto departamento generalinis direktorius Algirdas Raslanas ir pristatė Lietuvos patirtį ir fizinį lavinimą formalioje ir neformalioje Lietuvos ugdymo sistemoje remdasis naujuoju Kūno kultūros ir sporto įstatymu. Lietuvos futbolo klubuose yra žaidę Alika Kyn, Toriana Paterson, Trudi Karter (FC Gintra, 2021–2022 m.), krepšinio klubuose – Omaris Džonsonas (2016–2017 m. rungtyniavo KK Klaipėdos „Neptūnas“).
Blümchen
Muzikinė karjera
2000 m. lapkritį Blümchen paskelbė apie projekto pabaigą.
Jamaikos ir Lietuvos santykiai
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Jamaikos siekė 984,6 tūkst. eurų.
Blümchen
Muzikinė karjera
2019 m. kovo 30 d. Blümchen surengė sugrįžimo koncertą '90-ųjų šou. Sugrįžimo singlu tapo koveris "Computerliebe"
Jamaikos ir Lietuvos santykiai
Ekonominiai santykiai
Prekybos balanse dominuoja eksportas iš Lietuvos į Jamaiką.
Ambasadorių sąrašas
Šalys nėra viena kitai akreditavusios ambasadorių.
Faisto diskas
thumb|240px|Faisto diskas. A pusė thumb|240px|Faisto diskas. B pusė
Faisto diskas – molinis artefaktas, rastas Kretos saloje, Faisto miestelyje, Mino civilizacijos statinių griuvėsiuose. Datuojamas viduriniuoju arba vėlyvuoju Mino civilizacijos laikotarpiu, bronzos amžiumi (II tūkstm. pr. m. e.). Ant šio ~15 cm skersmens molinio disko abiejų pusių pavaizduoti įvairūs simboliai, dėl kurių reikšmės nėra sutarta.
Faisto diską 1908 m. atrado italų archeologas Luidžis Pernijė, dabar artefaktas saugomas Herakliono archeologijos muziejuje Kretoje. Nors iškelta hipotezių, kad Faisto diskas yra klastotė, visgi, dauguma mokslininkų pripažįsta jį esant tikrų minojiečių kūriniu.
Daugiausia dėmesio susilaukė įrašai ant Faisto disko paviršiaus – tiek įvairūs mokslininkai, tiek mėgėjai yra bandę pateikti iššifruoto teksto versijų. Antspaudais sukurti simboliai įspausti į diską spirališkai, pagal laikrodžio rodyklės kryptį. Nustatyti 242 simboliai, iš kurių 45 yra skirtingi – vaizduojamos žmonių galvos ir figūrėlės, paukščiai, augalai, daiktai. Yra 9 hapaksai (tik sykį pasitaikantys ženklai).
Faisto disko įrašas nežinomos kilmės, nors paprastai manoma, kad jis vietinis. Diske rasta panašių ženklų, į kitų senovės graikų išplėtotų raštų – linijinio A (neiššifruotas) ir linijinio B (naudotas mikėniškajai graikų kalbai užrašyti) – ženklus. Taip pat rasta panašumų į Anatolijos hieroglifus, naudotus luvių kalbos užrašymui. Dėl spėjamai logografinės Faisto disko rašto prigimties, nustatyti užrašo kalbos iš esmės neįmanoma. Dalis šifruotojų buvo linkę skaityti tekstą kaip skiemeninį arba abėcėlinį.
Nuo pat Faisto disko atradimo iki šių laikų pateikiamos vis naujos teksto interpretacijos – labai skirtingos tiek turinio, tiek kalbos atžvilgiu. Nei vienas toks „perskaitymas“ platesniame tyrėjų rate nėra pripažintas kaip įtikinamas. Dalis šifruotojų manė, kad tai graikiškas tekstas (Florence Stawell, Derk Ohlenroth, George Hempl, Jean Faucounau) arba neindoeuropietiškas tekstas minojų kalba (Adam Martin), taip pat tekstą bandyta skaityti kaip hetitišką (Vladimir I. Georgiev), egiptietišką (Albert Cuny) ar parašyta kita semitų kalba (Kjell Aartun), luviškai ir kt. Būta bandymų tekstą perskaityti ir lietuviškai – Vytautas Rimša, remdamasis T. Džounso pasiūlyta perraša, atkūrė tekstą kaip elegiją „Vytelė“.
Bent keletas tyrinėtojų (Hagen, Butler, Reczko ir kt.) bandė įrašą aiškinti kaip kalendorių ar tam tikrus astronominius duomenis (pvz., saulės užtemimų datas) teikiantį įrašą. Iškelta hipotezė, kad tai galėjo būti stalo žaidimo lenta (Aleff, Whittaker).
Kurmių pradinė mokykla
Kurmių pradinė mokykla – buvusi mokykla Kurmių kaime (Klaipėdos rajonas).
Istorija
miniatiūra|left|Atminimo akmuo rašytojui A. Ramonui
1919 m. sausio mėn. Kurmių kaime ūkininko Petro Alminausko gyvenamajame name atidaryta Kurmių pradžios mokykla. Pirmasis mokytojas buvo Antanas Klumbys, 1919–1924 m. – Juozas Rupšys. Ją lankė Kurmių, Jonikaičių, Šalpėnų, Padagų, Karpiškės, Kelvėtų kaimų vaikai.
Sovietmečiu Kurmių pradinėje mokykloje ilgą laiką dirbo mokytoja Rupšytė Ramonienė (trumpai yra mokytojavusi dailininkė Eva Labutytė). Kurmių mokykloje mokėsi prelatas Kazimieras Toliušis, Lietuvos nusipelnęs agronomas Antanas Būdvytis, rašytojas Antanas Ramonas, anglų kalbos mokytoja Rūta Mikužytė-Vaitiekūnienė ir kiti. Sovietmečiu, sumažėjus mokinių skaičiui, mokykla uždaryta.
Senieji Vedegiškiai
Senieji Vedegiškiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Kriūkų.
Biržų banko rūmai
Istorija
Lietuvos banko Biržų skyrius atidarytas 1925 m. Iš pradžių skyrius neturėjo banko veiklai tinkamų patalpų, o darbuotojai – gerų darbo sąlygų, todėl ketvirtajame dešimtmetyje nuspręsta pastatyti naujus banko rūmus. 1935 m. vasario 11 d. patvirtintas architekto Mykolo Songailos parengtas pastato projektas, rūmams skirtas sklypas Kęstučio gatvėje, prie Agluonos upės. Statybos darbai baigti kitais metais, objektą statė Biržų rangovas Pakštys, technine priežiūra rūpinosi apskrities inžinierius P. Viliūnas. Baigtas statinys provincijos miesto aplinkoje buvęs itin modernus, ekstravagantiškas, papuoštas prabangia apdaila. Sovietmečiu pastatas prarado dalį autentikos: 1970 m. čerpių stogo danga pakeista į šiferį, panaikinti trikampiai stoglangiai, 1995 m. – pakeistos pagrindinės įėjimo durys.
Nuo 2016 m. pastate įsikūrusi Krašto apsaugos savanorių kuopa ir Lietuvos kariuomenės Karo prievolės ir komplektavimo tarnybos Panevėžio regioninio karo prievolės ir komplektavimo skyriaus Biržų poskyris.
Architektūra
Rūmai funkcionalizmo stilistikos, vienalyčio tūrio, L raidės plano, dviejų aukštų su rūsiu ir pastoge. Stogas valminis, sienos plytų mūro, tinkuotos. Pagrindiniai fasadai – pietinis ir rytinis – panašūs, su dviem šoniniais rizalitais, padengti tamsiu granitiniu tinku. Pietinis fasadas nukreiptas į gatvės pusę, centrinės dalies langai per du aukštus, vakariniame rizalite įrengtas pagrindinis įėjimas. Šoniniai rizalitai sujungti metaline tvora su „tautinio stiliaus“ dekoru ir varteliais centre. Rytinio fasado centrinėje dalyje, antrame aukšte, įrengtas balkonas, šiaurinėje dalyje – laipteliai ir balkonėlis. Pastato pastogę juosia profiliuotas karnizas.
Pranciškus Ksaveras Liubomirskis
Kunigaikštis Pranciškus Ksaveras Liubomirskis (1747–1819) – Liubomirskių giminės galva, Secechovo seniūnas, Rusijos armijos generolas.
Biografija
Braclavo vaivados Stanislovo Liubomirskio (1704–1793) ir Liudvikos Pociejūtės (m. 1786) vyresnysis sūnus. Jaunesnieji broliai – Lenkijos armijos generolas-leitenantas Juozapas, Prancūzijos armijos generolas Aleksandras, ir Lenkijos armijos generolas-leitenantas Mykolas.
1772 m. gavo paveldėjimą nuo savo tėvo seniūniją Radomo gubernijoje, prie Vyslos upės. Kijevo vaivadijos pietryčių dalies, kuri apėmė 9 miestus, 179 kaimus, didelio turto valdytojas. Gyveno savo rezidencijoje Smelo mieste.
Po pirmo ATR padalijimo 1777 m. įstojo į Rusijos tarnybą generolo-leitenato laipsniu. 1781 m. tapo tapo brigadininku, o po to 1783 m. – generolu-majoru. 1784 m. buvo apdovanotas Rusijos Šventos Anos ordinu.
Šeima ir vaikai
Nuo Pranciškaus Ksavero Liubomirskių eina vyresnioji Liubomirskių liniją, kurios atstovai didele dalimi buvo Rusijos piliečiai. Buvo vedęs tris kartus.
Pirmoji žmona – Antonija Potocka, su kuria turėjo dvi dukteris – Elžbietą ir Klementiną, antroji – (nuo 1786 m.) – Teofilė Rževuska (1762–1831), nuo tos santuokos gimė dvi dukterys – Amelija ir Karolina ir du sūnūs Konstantinas ir Eugenijus. Trečioji žmona – Marija Lvovna Naryškina (1766–1806), L. A. Naryškino duktė, turėjo su sūnus Antonijų (1801–1885) ir Aleksandrą (1802–1893).
Jurbarko senamiestis
Senamiestis – centrinė Jurbarko miesto dalis. Senamiestis (statytas pagal matininkų J. Kuncevičiaus 1540 m. ir V. Janovskio 1906 m. parengtus planus) stačiakampio plano, susiformavo iki XX a. pradžios. Jurbarko senamiestis yra prie Nemuno, Mituvos kairiajame krante, Naujamiestis – į šiaurę nuo senamiesčio.
Biržų banko rūmai
Architektūra
Pagrindinė pastato patalpa – klientų aptarnavimo salė – įrengta per du aukštus, sudalinta į tris navas, kurias skiria arkada. Salės sienos ir kolonos iki 2 m aukščio dengtos rausvu dirbtiniu marmuru, grindys centrinėje dalyje – mozaikiniu betonu. Į salę patenkama per vestibiulį pirmame aukšte, į antrą aukštą – per tris laiptines: abiejuose gatvės fasado rizalituose ir šiaurinėje pastato dalyje. Laiptų pakopos mozaikinio betono, turėklai metaliniai su liaudiškais audinių ornamentais. Kiemo flygelyje abiejuose aukštuose patalpos išdėstytos koridorine sistema, antrame aukšte suprojektuotas banko valdytojo butas.
Į banko kiemą įvažiuojama pro vakarinėje pietinio fasado pusėje esančius metalinius vartus su dviem stačiakampio plano stulpais. Ant kairiojo stulpo išlikęs autentiškas metalinis žibintas. Kieme stovi vienaaukštis ūkinis pastatas dvišlaičiu stogu.
Pamų-njungų kalbos
Pamų-njungų kalbos – labiausiai paplitusi Australijos aborigenų kalbų šeima. Skaičiuojama, kad iš 400 Australijos aborigenų kalbų 306 priklauso būtent šiai kalbų šeimai. Terminas „Pama-Njunga“ yra merizmas, kuriuo apimamas kalbų paplitimo arealas – nuo pamų kalbų šiaurės rytų Australijoje (šiose kalbose žodis pama reiškia žmogų) iki njungų kalbų pietvakarių Australijoje (šiose kalbose žodis njunga reiškia žmogų).
Dėl tos priežasties, kad dauguma Australijos aborigenų kalbų priklauso pamų-njungų kalbų šeimai, likusios paprastumo dėlei neretai vadinamos ne pamų-njungų kalbomis, nors tai nėra taksonominis terminas. Dauguma šeimai priklausančių kalbų šnekančiųjų skaičius yra nedidelis – jas vartoja iš vos kelių šimtų narių sudarytos etninės grupės. Dėl to absoliučiai daugumai šių kalbų arba gresia išnykimas, arba jos jau yra išnykusios. Kita vertus, centrinėje žemyninėje dalyje paplitusios pamų-njungų kalbos išlieka aktyviai vartojamos kalbinių bendruomenių.
Pamų-njungų kalbų terminą pirmas pasiūlė ir aprašė amerikiečių kalbininkas Kenetas L. Heilis. Mokslininkas po savo tyrimų priėjęs išvados, kad tarp visų Australijos aborigenų kalbų viena santykinai tarpusavyje gimiminga kalbų grupė išplito po visą Australijos žemyną, o keliolika kitų mažesnių kalbų šeimų yra aptinkamos išilgai šiaurinio kranto.
Tipologija
Evansas ir Makonvelis yra pastebėję, kad šioms kalboms būdingas žodžių priklausomumo žymėjimas, gramatinės giminės nebuvimas, intensyvus priesagų vartojimas (pvz., varlpirių). Kita vertus, jie pastebėjo, kad nors kai kurioms pamų-njungų kalboms tokia tipologija būdinga (tankių kalbų atveju), kitoms (janjuvų kalbos atveju) būdingi priešdėliai ir sudėtinga gramatinių giminių sistema, o tai apsunkina kalbų klasifikaciją.
Prokalbė
Pamų-njungų prokalbe galėjo būti kalbama prieš 5000 metų, o tai gerokai naujesni laikai nei pirmųjų Australijos gyventojų atsikėlimas prieš 40 000-60 000 metų. Nėra aišku, kaip Pama-Njunga kalbos išplito po visą žemyną, pakeisdamos iki tol egzistavusias kalbas. Tikėtina, kad tai galėjo nutikti, kalbą perduodant iš vienos grupės kitai kartu su kultūra ir ritualais.
thumb|Įlankos lygumos dabartinėje Šiaurinėje Teritorijoje, numanomas Pama-Njunga kalbų lopšys. Bukerto vadovaujama mokslininkų komanda naudodami skaičiavimo filogenetinį metodą apskaičiavo, kad Pama-Njunga kalbos iš šiaurės rytuose esančios Įlankos lygumos po Australiją ėmė plisti pradedant viduriniuoju Holoceno laikotarpiu.
Klasifikacija
Spėjama, kad į Australiją atsikėlus europiečiams, buvę apie 300 pamų-njungų kalbų. Būdingos dvi klasifikacijos – tradicinė ir naujesnė, paremtoji skaičiavimo filogenetika. Tradicinės klasifikacijos, parengtos 2011 m., atveju kai kurioms grupėms priskirtos ir kalbos, kurių priklausomumas kalbų šeimai abejotinas, ir itin tarpusavy panašios kalbos. Skliausteliuose nurodytas kalbų skaičius.
Tradicinė klasifikacija
Skaičiuojant nuo Jorko Kyšulio pusiasalio link Baso sąsiaurio:
Talk Me Down
„Talk Me Down“ (stilizuotai rašoma „TALK ME DOWN“) – australų atlikėjo ir dainų autoriaus Troye Sivan singlas. Daina pirmą kartą buvo išleista kaip reklaminis debiutinio studijinio albumo „Blue Neighbourhood“ singlas, jį gavo visi iš anksto užsisakę albumą. Kaip oficialus albumo singlas buvo išleistas 2016 m. gegužės 26 d.
Pamų-njungų kalbos
Tradicinė klasifikacija
Toliau skaičiuojant išilgai pakrantės, iš Melburno į Pertą:
Talk Me Down
„Talk Me Down“ sulaukė pozityvių kritikų atsiliepimų, anot jų, daina yra dramatiška ir brandi tematine prasme.
Seni Šaminiai
Seni Šaminiai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Reškutėnų.
Talk Me Down
Muzikos vaizdo įrašas
Dainos vaizdo įrašas yra trečioji „Blue Neighbourhood“ trilogijos dalis. Įrašas išleistas 2015 m. spalio 20 d. Jį režisavo Tim Mattia.
Pamų-njungų kalbos
Tradicinė klasifikacija
Iš pietų į šiaurę vakarų krante:
Labiau nuo pakrančių nutolusiose teritorijose, į pietus nuo ne Pama-Njunga kalbų vartojamų žemių esančios kalbos:
Kalbos, apsuptos aukščiau išvardintų kalbų grupių:
Kalbinė salelė šiaurinėje Australijos dalyje:
Kai kurių kalbų priskyrimas grupei yra preliminarus, nes yra išnykusios nespėjus jų užrašyti ir pakankami ištirti. Taip pat sąraše nėra bent keliolikos menkai ištirtų išnykusių kalbų, tokių kaip barabindžia kalba ar Žemutinio burdekino kalbos.
Bauerno ir Atkinson klasifikacija
Kaip alternatyva tradicinei, egzistuoja 2012 m. mokslininkų Bauerno ir Atkinsono klasifikacija, besiremianti skaičiavimo filogenetika:
Giminystė su kitomis kalbomis
Anot kalbininko Nikolo Evanso, artimiausios Pama-Njungų kalbų giminaitės – Garavano kalbų šeima, o po jos seka Tangių kalbų šeima. Kalbininkas siūlė šias kalbas ir Gunviniguano kalbas jungti į makrošeimą, kurią jis vadina Makro Pama-Njunga kalbų šeima, tačiau ši idėja išlieka skeptiškai vertinama aborigenų kalbų kalbininkų bendruomenėje.
Vitalijus Cololo
Vitalijus Cololo (1974 m. rugpjūčio 3 d. Druskininkuose – 2019 m. gruodžio 2 d. Ispanijoje) – graikų kilmės lietuvių humoristas, renginių vedėjas, pedagogas.
Biografija
Baigė Druskininkų 2-ąją vidurinę mokyklą, Šiaulių pedagoginiame institute įgijo pradinių klasių mokytojo specialybę.
Josué Martínez
Chosuė Martinesas Areasas (Josué Martinez Areas; g. 1990 m. kovo 25 d.) – Kosta Rikos futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje. Kosta Rikos klubo „Deportivo Saprissa“ ir šalies nacionalinės rinktinės žaidėjas.
Vitalijus Cololo
Biografija
Studijuodamas Pedagoginiame institute, aktyviai dalyvavo studentų linksmųjų išradingųjų klube, buvo šio klubo kapitonas. Tuo metu Šiaulių LIK-as tarp Lietuvos aukštųjų mokyklų klubų visada užimdavo pirmąsias vietas. Dalyvavo Lietuvos studentų LIK-ų konkursuose. Šiaulių pedagoginio universiteto studentų laisvalaikio centro administratorius-renginių organizatorius.
Vienuolika metų dirbo TV3, vėliau perėjo į LNK televiziją. TV3 humoro laidos “Tegyvuoja karalius!” (su V. Šilansku, Vytautu Šapranausku), „Šeštadienio šou“, „Šapro šou“, „Kioskelis“, „Puikusis šou“, „Dzin“, filmavosi seriale „Grybauskai“; dalyvavo ištvermės realybės šou „Džiunglės“, LNK laidos „Oplia“ ir kt. dalyvis. Renginių ir laidų (Lietuvos talentai), „Vaikų balsas“ apdovanojimų vedėjas. Dalyvavo projekte „Iššūkis žvaigždėms. Lietuvos dainų dešimtukas" (su Rasa Kaušiūte), „Žvaigždžių duetai“ su Natalija Bunke laimėjo 3 vietą. Humoro šou „prajuokink mane“ ir „juoko kovos“ komisijos narys.
Josué Martínez
Karjerą pradėjo „Saprissa“ klube, kurio jaunimo komandoje treniravosi. 2010 m. sezone su klubu laimėjo šalies čempionatą ir buvo vienas rezultatyviausių „Saprissa“ žaidėjų.
Vitalijus Cololo
Biografija
Druskininkų miesto muziejaus filialo (Vaikų dailės galerijos) vadovas.
Josué Martínez
Martinesas Kosta Rikos rinktinėje debiutavo 2010 m.
Vitalijus Cololo
Biografija
Vedė 2000 m.. Žmona – Inga. Dukra – Evita.
2019 m. gruodžio 2 d. mirė Ispanijoje dėl komplikacijų po uždegimo.
Garonos žemuma
thumb|240px|Garonos žemumos kraštovaizdis. [[Žironda (departamentas)|Žironda]]
Garonos žemuma, kitaip Akvitanijos žemuma arba Akvitanijos baseinas  – gamtinė sritis pietvakarių Prancūzijoje, Akvitanijoje, tarp Centrinio masyvo rytuose, Pirėnų pietuose ir Biskajos įlankos vakaruose. Žemumą kerta Garonos upė. Žemumos ilgis apie 200 km. Užima 66 000 km² plotą. Susiklostė iš mezozojaus ir kainozojaus nuogulų.
Būdingi plačialapių medžių miškai ir sodinti pušynai, Viduržemio jūros pobūdžio krūmynai. Didžiuma žemumos sukultūrinta – plyti sodai, vynuogynai, javų pasėliai, tabako plantacijos. Biskajos įlankos pakrantėje yra žemiausia, itin pelkėta žemumos dalis – Landai. Be to, pakrantėje yra aukščiausia Europoje Pilos kopa. Didžiausias miestas – Bordo.
2017 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas
2017 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas – 16-as tarptautinis lengvosios atletikos čempionatas, kuris vyko Jungtinė Karalystės sostinėje Londone, 2017 m. rugpjūčio 4 d. – rugpjūčio 13 d. Pieš čempionatą lengvaatlečiai Usain Bolt ir Mohammed Farah pranešė, kad jis jų karjeroje bus paskutinis.
Čempionate pirmą kartą vyko moterų 50 km sportinio ėjimo rungtis, kurią laimėjo pasaulio rekordą pagerinusi portugalė Inês Henriques.
Miestai kandidatai
2011 m. lapkričio 11 d. Maroke susirinkę Tarptautinės lengvosios atletikos federacijos (IAAF) valdybos nariai rinkosi iš dviejų kandidatų – Londonas arba didžiausias Kataro miestas Doha. Anksčiau buvo pranešta, kad Barselona atsisakė ketinimų surengti Pasaulio lengvosios atletikos čempionatą 2017 m.
Rusijos diskvalifikacija
Rusijos sportininkams buvo neleista dalyvauti šiame čempionate dėl 2015 m. dopingo skandalo šalyje ir jos pašalinimo iš Tarptautinės lengvosios atletikos federacijos narių. 19 šios šalies atletų čempionate dalyvaus kaip patvirtinti neutralūs sportininkai.
Lietuva čempionate
Lietuvai čempionate atstovavo 15 sportininkų:
Moterys: Airinė Palšytė (šuoliai į aukštį), Dovilė Dzindzaletaitė (trišuolis), Eglė Balčiūnaitė (800 m), Liveta Jasiūnaitė (ieties metimas), Zinaida Sendriūtė (disko metimas), Vaida Žūsinaitė (maratonas), Brigita Virbalytė-Dimšienė, Živilė Vaiciukevičiūtė ir Monika Vaiciukevičiūtė (visos trys – 20 km sportinis ėjimas).
Vyrai: Andrius Gudžius (disko metimas), Edis Matusevičius (ieties metimas), Marius Žiūkas (20 km sportinis ėjimas), Arturas Mastianica (50 km sportinis ėjimas), Remigijus Kančys bei Ignas Brasevičius (abu – maratonas).
Medalininkai
Šie sportininkai čempionate laimėjo medalius:
Barbara Chiappini
Barbara Chiappini (g. 1974 m. lapkričio 2 d.) – italų modelis ir aktorė.
Biografija
Barbara gimė Pjačencoje, kur vietinėje konservatorijoje mokėsi groti smuiku.
1993 m. ji laimėjo grožio konkursą „Un'italiana per Miss Mondo“ ir įgijo teisę atstovauti Italiją „Mis pasaulis“ konkurse, kuriame laimėjo „Miss Photogenic“ titulą.
Tais pačiais metais ji debiutavo kine ir tapo nuolatine varjete „Buona Domenica“ pasirodymų atlikėja.
2002-2004 m. buvo išleisti trys erotiniai kalendoriai su Barbaros nuotraukomis.
2011 m. spalį ištekėjo už Carlo Marini Agostini, su kuriuo susilaukė dukters ir sūnaus (2013 ir 2015 m.).
Pelkinis vėdrynas
Pelkinis vėdrynas (Ranunculus lingua) – vėdryninių šeimos augalų rūšis.
Morfologija
Augalas žolinis, 50–115 cm aukščio, stačiastiebis. Lapai išilgai lancetiški, aštriabriauniai, 15–30 cm ilgio, 1–5 cm pločio. Žiedai geltonais vainiklapiais (jų 5), 3–4,5 cm skersmens. Žydi nuo birželio iki rugpjūčio.
Paplitimas
Pelkinis vėdrynas paplitęs Europoje, Vakarų ir Vidurinėje Azijoje, Sibire, Kašmyre. Auga durpynuose, šlapiose pievose, balų, tvenkinių, ežerų pakrantėse, nendrynuose ir meldynuose.
Rojūnų aerodromas
Rojūnų aerodromas – privatus aerodromas, esantis Panevėžio raj., Upytės sen., Ėriškių kaime, apie 16 km į pietvakarius nuo Panevėžio.
Aerodromas įregistruotas 2005 m. Turi 800 m ilgio, 60 m pločio gruntinį taką (su žolės danga). Įsikūręs vaizdingoje Stepononių tvenkinio pakrantėje, yra neatskiriama Rojūnų dvaro ir ekologinio kaimo turizmo komplekso dalis. Šiuo metu Rojūnų aerodrome veikia malūnsparnių pilotų ruošimo mokykla „Žmogus paukštis“. Ji rengia ultralengvųjų orlaivių – malūnsparnių (kitaip dar vadinamų autožyrais) pilotus bei instruktorius. Rojūnų dvaro patalpose organizuojami įvairūs seminarai, kursai, susirinkimai, šventės. Vykę renginiai:
Incidentai
2008 m. sausio 14 d. Rojūnų aerodrome pilotuodamas autožyrą žuvo lakūnas Vytautas Lapėnas. Tais pačiais metais birželio 20 d. šalia aerodromo nukrito ir užsidegė Ispanijos aviacijos klubui priklausantis dvivietis akrobatinis lėktuvas Su-29, žuvo jo keleivis.
Koisanų kalbos
Koisanų kalbos – viena pasaulio kalbų šeimų. Šiomis kalbomis kalbama Pietinėje Afrikoje, daugiausia dabartinėse valstybėse: PAR, Namibijoje, Botsvanoje. Jomis kalbančios tautos vadinamos koisanais
Dauguma šios šeimos kalbų yra išnykę, beveik išnykę arba nykstančios. Didžiausia kalba yra namų kalba, kuria kalba apie 250 tūkst. gyventojų Namibijoje ir PAR. Ji yra viena oficialių Namibijos kalbų. Labai nedidelis koisanų kalbų spiečius yra Tanzanijoje.
Ypatumai
Visų koisanų kalbų išskirtinis, kitur pasaulyje beveik nepasitaikantis, bruožas yra spragsintys priebalsiai, ortografijoje žymimi specialiais ženklais (ʘ, ǀ, ǃ, ǂ, ǁ). Šį kalbinį bruožą iš koisanų kalbų yra perėmusios aplinkinės bantų kalbos: zulų kalba, kosų kalba ir kt. Kai kurios koisanų kalbos pasižymi ypač sudėtinga fonetine struktūra. Jos turi ne tik spragsinčius priebalsius, bet ir tonus.
Klasifikacija
Visos koisanų kalbos skirstomos į penkias grupes:
Seniškis (Švenčionys)
Seniškis – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Kaltanėnų.
Žydroji Atlanto juosta
Žydroji Atlanto juosta – pereinamasis prizas, skiriamas vandenynų laineriams už greičio rekordą perplaukiant šiaurinę Atlanto vandenyno dalį.
Iki 1934 m. prizas buvo sąlyginis. 1934 m. buvo įsteigtas tarptautinis komitetas, kuris turėjo nustatyti sąlygas lemiančias pirmos vietos nugalėtoją tarp konkuruojančių Atlanto laivų. Iki to meto Žydroji Atlanto juosta neegzistavo. Įkūrus tarptautinį Žydrosios juostos komitetą, anglas Haroldas Heilsas savo lėšomis užsakė pagaminti sidabrinę figūrėlę, kuri turėjo simbolizuoti Žydrosios Atlanto juostos prizą. Taurė buvo pagaminta kitais metais.
Naujamiestis (Jurbarkas)
Naujamiestis – Jurbarko miesto šiaurinė dalis. Jurbarko senamiestis yra prie Nemuno, Mituvos kairiajame krante, Naujamiestis – į šiaurę nuo senamiesčio. Yra Vytauto Didžiojo paminklas, Vytauto parkas, Jurbarko miesto stadionas, Bišpilio piliakalnis, Jurbarko Naujamiesčio progimnazija, Jurbarko Vytauto Didžiojo progimnazija. Jurbarko „Ąžuoliuko“ mokykla, televizijos bokštas, Jurbarko autobusų parkas. Priklauso Jurbarko miesto seniūnijos Algirdo-Gedimino, Kęstučio, Naujamiesčio seniūnaitijoms.
Istorija
thumb|left|[[Jurbarko Naujamiesčio progimnazija]]
XX a. tarpukariu pagrindinis Jurbarko miesto kvartalas buvo Kauno gatvės šiaurėje esantis parko rajonas ir Naujamiestis.
Malin Levenstad
Eva Malin Sofija Levenstad (Eva Malin Sofia Levenstad, g. 1988 m. rugsėjo 13 d., Velingė, Švedija) – buvusi Švedijos futbolininkė, gynėja.
Žaidėjos karjera
Futbolą žaisti pradėjo Švedijoje. Pirmuoju profesionaliu klubu tapo tuometinis LdB FC Malmö.
2014 m. nuomos pagrindais rungtyniavo AIK (Švedija).
2016 m. ėmėsi trenerės veiklos ir baigė profesionalios žaidėjos karjerą.
Trenerės karjera
Nuo 2016 m. dirbo FC Rosengård trenerių štabe, buvo asistentė, o 2017 m. tapo vyr. trenere.
2021 m. prisijungė prie Linköpings FC trenerių štabo.
Rinktinės
2008–2013 m. atstovavo Švedijos nacionalinei rinktinei.
Joel Campbell
Džoelis Natanielis Kempbelas Semuelsas (Joel Nathaniel Campbell Samuels; g. 1992 m. birželio 26 d.) – Kosta Rikos futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje.
Karjerą pradėjo „Saprissa“ klube, kurio jaunimo komandoje treniravosi.
Kembelas 2011 m. tapo rezultatyviausiu CONCACAF U-20 čempionato žaidėju. Po tokio sėkmingo pasirodymo jis buvo pakviestas į nacionalinę rinktinę ir mušė įvarčius tiek CONCACAF Aukso taurės, tiek Copa América čempionatuose.
Laimėjimai
Arsenal
León
Gintarinis pajūris
Gintarinis pajūris – Lietuvos dviračių turizmo trasa Baltijos jūros pakrante nuo Klaipėdos iki sienos su Latvija. Europos dviračių takų tinklo EuroVelo maršruto EV 10 – „Hanzos žiedas“ ir Europos dviračių trasos R1 dalis, Lietuvos dviračių takų Pamario dviračių trasa ir Neringos dviračių takas tęsinys. Trasos ilgis 49–52 km.
Seniškis I
Seniškis I – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Naujojo Daugėliškio.
Makranai
Makranai – agromiestelis pietvakarių Baltarusijoje, 29 km į rytus nuo Malarytos.
Istorija
XIX a. buvo Kobryno apskrities Makranų valsčiaus centras.
Karaso regionas
Karaso regionas – vienas iš 13-os Namibijos regionų, esantis šalies pietinėje dalyje, prie Atlanto vandenyno. Administracinis centras – Ketmanshopas. Plotas 161 487 km². Gyventojų – 69 985 (2001). Gyventojų tankumas – 0.4/km².
Regionas skirstomas į 6-ias apygardas. Vakaruose Karaso regionas ribojasi su Atlanto vandenynu, šiaurėje – Hardapo regionu, rytuose – Botsvana, pietuose – Pietų Afrikos Respublika.
Kanados vyrų salės futbolo rinktinė
Kanados vyrų salės futbolo rinktinė – komanda atstovaujanti Kanadai tarptautinėse vyrų salės futbolo varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Kanados futbolo asociacija.
Borisas Akuninas
Borisas Akuninas (tikr. Grigorijus Čchartišvilis, g. 1956 m. gegužės 20 d.) – rašytojas, vertėjas, literatūrologas, japonų kultūros specialistas. Parašė daugiau kaip 25 knygas. Kūriniai išleisti 30 šalių, taip pat – ir Lietuvoje.
Nuo 2014 m. jis su šeima gyvena Jungtinėje Karalystėje, Prancūzijoje arba Ispanijoje, kur turi nekilnojamojo turto.
Japonijos kultūros įtaka
G. Čchartišvili gimė karininko ir rusų literatūros mokytojos šeimoje Gruzijoje, nuo 1958 m. šeima apsigyveno Maskvoje, Rusijoje. Ankstyvoje vaikystėje G. Čchartišvili perskaitė keletą japoniškų knygų, paauglystėje pirmą kartą pamatė japonų teatro „Kabuki“ pasirodymą ir susirgo Japonija.
Tai lėmė studijų pasirinkimą – G. Čchartišvili įstojo į Maskvos valstybinio universiteto Azijos ir Afrikos šalių instituto filologijos skyrių, kur įgijo istoriko japonologo specialybę. Daug vertė iš japonų, iš anglų kalbos Jukio Misimos, Kendzi Marujamos, Masachiko Simados, Takesi Kaiko, Malkolmo Bredberi, Kobo Abės ir kitų autorių veikalus. Publicistinė veikla
Japonijos kultūros ministerija G. Čchartišvili 2009 m. balandžio 29 d. apdovanojo „Tekančios saulės“ ordinu. Įvairiuose žurnaluose buvo spausdinti jo esė, parašė daug literatūrinės kritikos straipsnių. Dirbo Rusijos vertėjų gildijoje, yra vienas jos įkūrėjų. Prieš tapdamas laisvu kūrėju, nuo 1994 m. iki 2000 m. dirbo žurnale „Užsienio literatūra“ (“Иностранная литература”), buvo vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. Taip pat G. Čchartašvili buvo vyriausiuoju redaktoriumi išleidžiant dvidešimties tomų apimties „Japonų literatūros antologijos“ (“Антологии японской литературы”).
Slapyvardžio gimimas
Nuo 1998 m. pradėjo publikuoti kūrinius ne tik savo pavarde, bet ir slapyvardžiu Borisas Akuninas. Dižiausio populiarumo yra sulaukusi istorinių detektyvų serija apie Erastą Fandoriną („Azazelis“, „Lefiafanas“, „Valstybės patarėjas“, „Turkiškas gambitas“ ir kt). Šie kūriniai išleisti Italijoje, Prancūzijoje, Japonijoje, taip pat ir Lietuvoje. Nuo 2000 m.
G. Čchartišvili užsiima tik kūrybine veikla, dirba ir gyvena Maskvoje, Rusijoje. Kai kurie leidiniai ekranizuoti – „Valstybės patarėjas“, „Turkiškas gambitas“. Kritinės ir dokumentinės literatūros kūrinius G. Čchartišvili pasirašo savo tikrąja pavarde. Paties autoriaus teigimu, Borisas Akuninas atsirado atsitiktinai, kaip žaidimas, siekiant atitrūkti nuo rimtosios kūrybos.
Japoniškas žodis „akunin“ tikslaus vertimo neturi. Apytiksliai jį galima versti „piktas žmogus“, plėšikas“, „žmogus, nesilaikaitis įstatymų“, tačiau tai ne smulkus sukčius, bet stipri asmenybė, kurianti savas taisykles. Dauguma kritikų teigia, kad ilgą laiką slėptas tikrasis Boriso Akunino vardas gerai apgalvotas reklaminis žingsnis, komercinis projektas. Tačiau literatūrinis slapyvardis šiuo atveju – pirmiausia yra būtinybė. Juk B. Akuninas – tarsi tai visiškai kitas asmuo, ne G. Čchartišvili.
Detektyvų istorija
G. Čchartišvili niekada nerašė detektyvų. Juos rašė ir rašo B. Akuninas. Slapyvardis – miklus žaidimas, kurį G. Čchartišvili'ui įdomu žaisti. Kaip nurodo pats G. Čchartišvili viename iš interviu, „Man patinka žaisti. Kai buvau jaunesnis, mėgau žaisti kortomis. Vėliau pradėjau žaisti kompiuteriu strateginius žaidimus. O po to pasirodė, kad detektyvų kūrimas dar įdomesnis dalykas, nei visi kiti žaidimai. Kuriant „Rašytojas ir savižudybė“, knygą, kurios pati tema buvo niūri, depresyvi, su laiku pajutau, kad dūstu. Reikėjo daryti pertraukas. Ir aš padariau tris pertraukas, parašydamas tris detektyvinius romanus. Tai buvo tarsi gryno oro gurkšnis. Be to tai man buvo įdomu iš literatūrinės pusės, nes rusų literatūroje visiškai neegzistuoja beletristinis žanras. Yra literatūra, siekianti aukštumų, taip pat yra purve besiknaisiojanti literatūra. O per vidurį tuštuma.“
Zvenyhorodka
Istorija
Zvenyhorodka šaltiniuose minima nuo 1545 m. Magdeburgo teisės suteiktos 1792 m.
Modernas
thumb|250px|right|A. Gaudi architektūra. 1906 m.
Modernas ( – šiuolaikinis), kitaip art nouveau, jugendas – XIX a. pabaigos ir XX a. pradžios architektūros ir dailės stilius, paplitęs Europos ir Jungtinių Amerikos Valstijų mene. Akcentuojama dinamika, stilizuotas dekoratyvumas, asimetrinė kompozicija.
Stiliaus pradžia
Ši meno kryptis populiariausia buvo baigiantis XIX a. ir XX a. pradžioje, jai būdingas tiesių linijų ir kampų atsisakymas, akcentuojant lenktas natūralias gamtos linijas. Moderno laikotarpiu daug dėmesio skirta naujų technologijų, ypač architektūroje, naudojimui.
Įvairiose šalyse ši kryptis vadinta skirtingai. JAV modernas buvo vadinamas „Tiffany“ stiliumi, pagal dailininko L.K. Tiffany pavardę, Prancūzijoje – „art-nouveau“ (naujas menas) ar netgi „fin de siecle“ (pažodžiui „amžiaus pabaiga“), Vokietijoje – jugendu (Jugendstil – „jaunatviškas stilius“), pagal 1896 m. įkurto iliustruoto žurnalo „Die Jugend“ pavadinimą, Austrijoje secesija (Secessionsstil), Anglijoje „modern style“, Italijoje „liberty“ stiliumi ir taip toliau.
1860–1870 m. Europoje vyravo eklektiškas stilius, kuriam buvo būdingas prieš tai vyravusių meno krypčių detalių pakartojimas ir jų jungimas tarpusavyje. 1880 m. menininkų darbuose pradėjo ryškėti naujos krypties požymiai, su eklektika supriešinantys naujas meninės išraiškos priemones. Ryškiausiu moderno bruožu tapo griežtų linijų ir kampų atsisakymas, pirmenybę teikiant švelnioms lenktoms linijoms.
Dažnai šios krypties atstovai naudojo augalinio ornamento formas. Modernas siekė tapti vientisu stiliumi, jungiančiu visus žmogaus aplinkos elementus. Dėl šių priežasčių minėtu laikotarpiu išaugo domėjimasis taikomąja daile: interjero dizainu, keramika, vitražu, knygų grafika. Moderno plitimui daug įtakos turėjo Pasaulinės parodos, kurių metu buvo demonstruojami naujausi pasiekimai technologijų ir taikomosios dailės srityse. Labiausiai modernas išgarsėjo Pasaulinės parodos, vykusios 1900 m. Paryžiuje, metu. Po 1910 m. moderno įtaka ėmė silpti.
Įtaka architektūrai
Moderno architektūroje taip pat atsisakyta stačių kampų ir griežtų linijų, naudota daug metalo ir stiklo, taikytos naujausios to meto technologijos. Moderno stiliaus pastatai išsiskiria įvairių formų ir dydžių langais, puošniomis durimis. Jų dekoravime vyrauja gamtos motyvai, geometriniai ornamentai.
Moderno architektai siekė sukurti ne tik estetiškai patrauklius statinius, bet daug dėmesio skyrė ir funkcionalumui, taip pat – ir interjerui, siekta šių elementų vientisumo. Visi pastato konstrukciniai elementai buvo meniškai apipavidalinami.
thumb|250px|right|Lietuviškas modernas – T. L. S. korporacijos „Neo-Lithuania“ rūmai (dabar – Vaikų ir moksleivių laisvalaikio rūmai) Kaune [[Žaliakalnis|Žaliakalnyje]]
Prancūzijoje moderno atstovu tapo Hektoras Gimaras, sukūręs daug įžymių pastatų, bene labiausiai žinomas jo architektūrinis kūrinys – Paryžiaus metro paviljonai. Vienas žymiausių, ir bene labiausiai nuo klasikinės architektūros sampratos nutolęs architektas, buvo katalonas Antonijus Gaudi. Jo sukurti pastatai Barselonoje (Katalonija, Ispanija) taip organiškai įsilieja į aplinkos peizažą, kad atrodo lyg būtų sukurti gamtos, o ne žmogaus rankų.
Moderno stilius turėjo labai daug įtakos ir individualių gyvenamųjų namų, vilų, verslo ir netgi pramonės pastatų statybai. Bene didžiausia naujovė moderno architektūroje buvo eklektiškų bei klasikinių fasado puošybos elementų atsisakymas. Todėl moderno architektūroje negalima išskirti pastatų konstrukcijų ir pastatų dekoravimo. Moderno puošnumo pagrindas – estetiškos formos, kartais priverčiančios pamiršti apie jų tikrąją paskirtį.
Labai didelę reikšmę namo struktūroje turėjo ir vidinių erdvių sukūrimas, pasireiškęs plastiškomis formomis. Moderno pastatų fasadai pasižymi dinamiškomis ir aptakiomis formomis, kartais labai panašiomis į gamtos reiškinius (pagrindiniai A. Gaudi pastatai Katalonijoje ir keletas žymių Ispanijoje, V. Hortos ir A. K. van de Veldės kūriniai Belgijoje, F. Šechtelio – Rusijoje).
Aniužė
Aniužė (Elzholtzia) – notrelinių (Lamiaceae) šeimos augalų gentis. Paplitusi Rytų ir Vidurinėje Azijoje, arealas driekiasi nuo pietų Sibiro iki Pietryčių Azijos. Tai vienamečiai žoliniai augalai.