cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mykolas Brundza
Biografija
Mokėsi Marijampolės gimnazijoje ir Seinų kunigų seminarijoje, kur 1902–1905 m. buvo neoficialaus klierikų choro vadovas. 1903 m. seminarijos koplyčioje būsimieji kunigai pirmą kartą lietuviškai užgiedojo žinomą religinę giesmę „Pulkim ant kelių“. Kunigu įšventintas 1907 m. lapkričio 17 d. Vikaravo Avižainyje, Plokščiuose, Ilguvoje, Šunskuose. Pirmojo pasaulinio karo metais už parapijiečių gynimą vokiečių okupacinės valdžios buvo 2 mėn. kalintas Įsrūtyje (Rytprūsiai) ir 10 mėn. Guterslo, (Vestfalija). Grįžęs tarnavo vikaru Simne, 1917 metais buvo Paežerėlių bažnyčios rektoriumi, 1923 m. – Sudargo klebonu, su parapijiečiais pradėjo statyti naują mūrinę bažnyčią. 1931 m. už pernelyg aštrius pamokslus jam buvo iškeltos trys bylos. 1935 m. išvyko į JAV ir Pensilvanijos valstijoje tarnavo Niutono kazimieriečių akademijos kapelionu.
Dar besimokydamas redagavo klierikų laikraštėlį „Jaunuomenės Draugas“, vėliau Bijūno ir Pabalinio slapyvardžiais bendradarbiavo „Vadove“, „Šaltinyje“, „Viltyje“.
Hardapo regionas
Hardapo regionas – vienas iš 13-os Namibijos regionų, esantis šalies centrinėje dalyje, prie Atlanto vandenyno. Administracinis centras – Marientalis. Plotas 109 888 km². Gyventojų – 67 998 (2001 m. duomenys). Gyventojų tankumas – 1,7/km².
Sausaraistis (Elektrėnai)
Sausaraistis – viensėdis Elektrėnų savivaldybėje, 9 km nuo Balceriškių.
Hardapo regionas
Regionas skirstomas į 6-ias apygardas. Vakaruose Hardapo regionas ribojasi su Atlanto vandenynu, šiaurėje – Chomaso, šiaurės rytuose – Omahekės, šiaurės vakaruose – Erongo, pietuose – Karaso regionais.
Tokelaujiečiai
Tokelaujiečiai arba tokelau – polineziečių tauta, gyvenanti Tokelau salyne (Naujosios Zelandijos valda) bei Sveino saloje (Amerikos Samoa, JAV). Be to, gyvena išeivijoje daugiausia Naujojoje Zelandijoje. Populiacija – ~2,5 tūkst. žmonių. Kalba austroneziečių kalbų šeimos, rytų austroneziečių šakos tokelau kalba. Taip pat vartoja anglų, samojiečių kalbas. Tikintieji – krikščionys (daugiausia protestantai).
Tokelau salos nuolat apgyvendintos XVIII a., kai čia atvyko samojiečiai. Nuo 1949 m. Tokelau tapo Britanijos valda. XX a. tokelaujiečių etnogenezėje dalyvavo ir portugalų atvykėliai. XX a. pab. tokelaujiečiai užmezgė ryšius su samojiečiais, iškilo tautinio-kalbinio savitumo savivoka.
Tradiciniai verslai – rankinė žemdirbystė (pandanai, kolokazija, bananai, papajos), gyvulininkystė ir žvejyba. Pagrindiniai amatai – medžio drožyba ir audimas.
Tokelaujiečių tradicinė kultūra mažai skiriasi nuo samojiečių. Iki XX a. vid. kiekviena Tokelau sala sudarydavo atskirą didžiosios šeimos bendruomenę, kuriai vadovaudavo seniūnai (matai).
Sausaraistis (Trakai)
Sausaraistis – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Ubiškių.
Marcelo
Marselas Vieira da Silva Žunioras (Marcelo Vieira da Silva Júnior; g. 1988 m. gegužės 12 d.) arba tiesiog Marselo – Brazilijos futbolininkas, žaidžiantis Ispanijos klube „Real Madrid“ ir Brazilijos futbolo rinktinėje. Jis daugiausia rungtyniauja gynėjo pozicijoje, bet taip pat gali žaisti ir saugu.
Kustynas
Kustynas – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 27 km į šiaurės vakarus nuo Bresto.
Istorija
XIX a. kaimas buvo Brastos apskrities Lyščycų valsčiuje.
FK Spišská Nová Ves
FK Spišská Nová Ves – Slovakijos futbolo klubas iš Spišska Nova Vesės.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1914 m. 2022–2023 m. sezone rungtyniavo Trečioje lygoje ir tapo nugalėtojais Rytų grupėje. Po sezono buvo perkelti į aukštesnę pakopą.
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Viandenas
Viandenas – komuna šiaurės rytų Liuksemburge, turi miesto statusą. Priklauso Eslingo regionui. 1918 gyventojų (2016 m. duomenys). Viandeno kantono centras. Įsikūręs netoli pasienio su Vokietija, Ūro upės slėnyje. 47 km nuo Liuksemburgo miesto.
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 698 m., kaip Viennensis.
Laiko tiltas
Laiko tiltas  – britų romantinė drama, kurios veiksmas sukasi apie jaunuolį, gebantį keliauti laiku į praeitį ir taip pakeisti savo ateitį į geresnę. Filmui scenarijų parašė ir jį režisavo Richard Curtis, pagrindinius vaidmenis atliko Domhnall Gleeson, Rachel McAdams ir Bill Nighy. Jungtinėje Karalystėje filmas pasirodė 2013 m. rugsėjo 4 d., JAV – lapkričio 1 d.
Siužetas
Sulaukęs 21-erių, Timas Leikas (akt. Domhnall Gleeson) iš savo tėvo (akt. Bill Nighy) sužino, kad jis, kaip ir kiti šios šeimos vyrai, geba keliauti laiku. Timas nusprendžia pagerinti savo gyvenimą, pirmiausia ketindamas susirasti antrąją pusę. Tačiau po nesėkmingų bandymų jis greitai suvokia, kad keliavimas laiku niekaip nepadės jam įtikti merginai, kurios jis paprasčiausia netraukia.
Vėliau Timas išvyksta į Londoną siekti teisininko karjeros. Viename restorane jis susipažįsta su Mere (akt. Rachel McAdams) ir ją pamilsta. Kiek vėliau, nukeliaudamas laiku atgal, kad pagelbėtų vieno rašytojo pjesės pristatyme, Timas sužino, kad vienas sugrįžimas atgal anuliuoja prieš tai ateityje įvykusius įvykius. Taigi jam vėl tenka iš naujo susipažinti su Mere.
Jau laimingai vedęs Merę, Timas susiduria su šeimoje iškilusiomis problemomis. Jo sesuo smarkiai susižaloja avarijoje. Bandydamas pakeisti šių įvykių eigą, jis susiduria su dar vienu jo gebėjimo trūkumu, t. y. vadinamuoju drugio efektu – pakeitęs praeitį ir sugrįžęs atgal namuose jis randa kitą vaiką, kas reiškia, kad jis niekada su savo žmona nesusilaukė dukrelės.
Vieną dieną Timo šeima sužino, kad Timo tėvas serga vėžiu, kurio neįmano pagydyti nukeliaujant laiku į praeitį. Tėvui mirus, Timas bet kuomet gali su juo susitikti nukeliavęs į praeitį, tad dėl to per daug nesikremta. Tačiau vieną dieną jo žmona pasiūlo susilaukti antro vaiko, kas reikštų, kad Timas amžiams prarastų galimybę pasimatyti su tėvu. Timas nusprendžia kuo daugiau laiko praleisti su tėvu, prieš priimdamas lemtingą sprendimą…
Šiurkštusis saulakis
Šiurkštusis saulakis (Heliopsis helianthoides), kartais vadinamas netikrąja saulėgrąža – astrinių (Asteraceae) šeimos saulakių (Heliopsis) genties rūšis. Auga šiaurės ir centrinėje Amerikoje, nuo Saskačevano, Niufaundlando iki pietinių JAV valstijų (Teksaso, Naujosios Meksikos, Džordžijos).
Aprašymas
Užauga 40–150 cm ilgio. Žydi antroje vasaros pusėje – liepos pabaigoje ir rugpjūtį. Auga sausoje dirvoje. Žiedyne yra nuo vieno iki daugelio sudėtinių gėlių galvučių. Kiekvienoje galvutėje yra geltonos spalvos žiedlapiai, kurie paprastai būna 2–4 ​​cm ilgio. Centre – graižas, sudarytas iš daugybės gelsvai raudonų žiedų. Vaisiai yra maždaug 5 mm ilgio ūgliai.
Šiurkštieji saulakiai gamtoje randami miškingose vietovėse, aukštų žolių prerijose, kartais netoli šalikelių. Dažnai auginami soduose, tinkamiausias derlingas, drėgnokas dirvožemis. Kadangi šiurkštieji saulakiai užauga gana aukšti, todėl dažnai turi būti paramstomi. Išvestos kelios veislės, kurios šiek tiek skiriasi forma bei spalva.
Tondela
Tondela – miestas šiaurės Portugalijoje.
Albert Kesselring
Albertas Keselringas (, 1885 m. lapkričio 30 d. Marktštefte – 1960 m. liepos 16 d. Bad Naucheime) – vokiečių karinis veikėjas, Vermachto feldmaršalas (1940 m.).
Biografija
Gimė mokytojo šeimoje mažame Bavarijos šiaurės vakarų miestelyje. 1904 m. baigęs Bairoito gimnaziją, pradėjo fanenjunkerio karo tarnybą Vokietijos imperijos 2-ajame Bavarijos artilerijos pulke. Nuo 1905 m. iki 1906 m. mokėsi karo akademijoje, kurią baigęs gavo leitenanto laipsnį. Nuo 1909 m. iki 1910 m. mokėsi Miuncheno artilerijos ir inžinerijos mokykloje. 1912 m. baigė aerostatų, turėjusių stebėti dirižablių judėjimą, kursą.
Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, iki 1914 m. pabaigos tarnavo tam pačiam pulke Lotaringijoje, kai buvo paskirtas 1-ojo Bavarijos artilerijos pulko vado adjutantu. 1916 m. gegužę pakeltas į kapitonus. Tais pačiais metais perkeltas tarnauti į 3-iąjį Bavarijos artilerijos pulką. 1917 m. pasižymėjo Vakarų fronto Araso mūšyje. 1917 m. perkeltas į Generalinį štabą, vėliau tais pačiais metais tarnavo 1-osios Bavarijos pėstininkų divizijos, kovojusios Rytų fronte, štabą. 1918 m. sausį vėl buvo perkeltas į Vakarų fronte veikusių Bavarijos 2-ojo ir 3-ojo korpusų štabus. Nuo 1919 m. iki 1922 m. tarnavo 24-ojo artilerijos pulko baterijos vadu. Po karo liko tarnauti Reichsvere. Nuo 1922 m. iki 1929 m. dirbo Karo ministerijos Mokymo departamente. Prisidėjo prie Vokietijos kariuomenės slapto perginklavimo. 1930 m. pakeltas į pulkininkus leitenantus. 1933 m. paleistas į atsargą ir paskirtas Aviacijos komisariato administracinio departamento viršininku. Turėjo pulkininko rangą. Buvo atsakingas už Vokietijos aviacijos pramonės atkūrimą. 1934 m. pakeltas į generolus majorus. Nuo 1936 m. liuftvafės štabo viršininkas. Tais pat metais pakeltas į generolus leitenantus. 1937 m. birželį paskirtas 3-osios oro apygardos vadu, o 1938 m. spalį pakeltas į aviacijos generolus ir paskirtas vadovauti 1-ajai oro armijai, dislokuotai Berlyne.
Antrojo pasaulinio karo pradžioje vadovavo Vokietijos pajėgų oro atakoms prieš Lenkiją ir Prancūziją. 1940 m. liepos 19 d. jam, kaip ir dar 11 Vermachto aukščiausio rango generolų, buvo suteiktas feldmaršalo laipsnis už jų veiksmus žaibiškai nugalint Prancūziją. 1940–1941 m. vadovavo 2-osios oro armijos atakoms prieš Jungtinę Karalystę. Siūlė intensyviai bombarduoti Londoną. 1941 m. birželį Barbarosos operacijos metu vadovavo 2-ajai oro armijai, iš oro dengusiai puolančią armijų grupę Centras. 1941 m. lapkritį paskirtas vadovauti Pietų krypties armijoms. Vadovavo Liuftvafės oro atakoms prieš Maltą. Sėkmingai priešinosi Sąjungininkų puolimui Italijoje. 1944 m. kovo 24 d. A. Hitlerio įsakymu ir A. Keselringui pritariant, Romoje buvo sušaudyti atsitiktinai atrinkti 335 italai, atkeršijant už tai, kad išvakarėse, kovo 23 d., italų partizanai Romoje susprogdino bombą ir nužudė 33 vokiečių policininkus. 1945 m. kovą Vakarų fronto vado pareigose pakeitė G. fon Rundštetą. 1945 m. gegužės 9 d. amerikiečių paimtas į nelaisvę.
1947 m. už Jungtinės Karalystės karo tribunolo Venecijoje už karo nusikaltimus nuteistas mirti, tačiau bausmė vėliau pakeista įkalinimu iki gyvos galvos. 1952 m. dėl pablogėjusios sveikatos paleistas. 1953 m. parašė atsiminimų knygą.
Joe Biden
Džozefas Robinetas „Džo“ Baidenas (g. 1942 m. lapkričio 20 d.) – JAV politikas, 46-asis JAV prezidentas. Buvęs JAV viceprezidentas. Nuo 1973 m. sausio 3 d. iki 2009 m. sausio 15 d., prieš tapdamas viceprezidentu, Dž. Baidenas buvo Delavero valstijos senatorius.
Biografija
Dž. Baidenas gimė Skrantone, Pensilvanijoje, ir gyveno ten 10 metų, prieš išsikraustydamas į Delaverą. 1969 m. tapo advokatu, 1970 m. buvo išrinktas į apygardos tarybą.
Dž. Baidenas buvo ilgametis Užsienio reikalų komiteto narys, ir buvęs pirmininkas. 1991 metais jis pasisakė prieš Įlankos karą. Dž. Baidenas 2002 m. balsavo už Irako karo rezoliuciją, bet vėliau pasiūlė pakeitimus JAV strategijoje Irake.
Dž. Baidenas nesėkmingai siekė jo kandidatūros iškėlimo į JAV prezidento postą 1988 ir 2008 m., bet abu kartus pasitraukė. Barakas Obama pasirinko Džo Baideną naujuoju viceprezidentu. Dž. Baidenas – pirmasis viceprezidentas iš Delavero valstijos ir pirmasis katalikas, užėmęs šį postą.
2014 m. kovo 19 d. JAV viceprezidentas J. Baidenas su darbo vizitu lankėsi Lietuvoje ir susitiko su Lietuvos prezidente D. Grybauskaite bei Latvijos prezidentu A. Bėrziniu.
2019 m. balandžio 25 d. Dž. Baidenas paskelbė trečiąkart sieksiantis JAV prezidento posto.
2020 m. birželį Dž. Baidenas užsitikrino reikiamą skaičių delegatų balsų (1991), kad taptų Demokratų partijos kandidatu į prezidentus 2020 metų JAV prezidento rinkimuose.
2020 m. rugpjūčio 11 d. pranešta, kad Demokratų partijos kandidate į viceprezidentes Dž. Baidenas pasirinko senatorę iš Kalifornijos Kamalą Haris.
2020 m. lapkričio 7 d., suskaičiavus daugumą 2020 metų JAV prezidento rinkimuose atiduotų balsų, paaiškėjo, kad Dž. Baidenas juos laimėjo ir tapo 46-tuoju išrinktu šalies prezidentu. 2020 m. gruodžio 14 d. JAV rinkikų kolegija oficialiai patvirtino jo pergalę.
Prezidentavimas
Dž. Baideno inauguracija įvyko 2021 m. sausio 20 d. Dž. Baidenas JAV prezidento pareigas pradėjo eiti būdamas 78–erių metų ir yra vyriausias šias pareigas pradėjęs eiti asmuo. Dž. Baidenas – antrasis prezidentas katalikas (po Dž. F. Kenedžio) ir pirmasis prezidentas iš Delavero valstijos. Kitaip nei įprasta, inauguracijoje nedalyvavo Dž. Baideno pirmtakas D. Trampas (pirmas toks atvejis nuo 1869 m.).
Pirmąją prezidentavimo dieną Dž. Baidenas pasirašė 17 įsakų, memorandumų ir pareiškimų, tarp jų įsakus dėl planuoto JAV sugrįžimo į Paryžiaus klimato susitarimą, kovos su COVID-19 priemonių, be to, atšauktas pirmtako D. Trampo įvestas draudimas į JAV atvykti kelių valstybių, kuriose daugiausia gyvena musulmonai, piliečiams, sustabdytas finansavimas sienos Meksikos pasienyje statyboms, taip pat sugrąžintos gamtos draustinių apsaugos taisyklės.
CD Tondela
Tondelos CD – Portugalijos futbolo klubas iš Tondelos.
Istorija
Ilgus metus klubas žaidė žemesniuose divizionuose, o 2014–2015 m. sezone tapo antros pakopos nugalėtojais ir pateko į aukščiausią lygą.
2015–2016 m. sezone debiutavo elito divizione. Užėmė 16 vietą, kuri garantavo išlikimą tarp stipriausių ekipų.
2016–2017 m. sezone vėl užėmė 16 vietą ir išliko elite. 2017–2018 m. sezone pasiekė vienuoliktą vietą, tapusia geriausiu rezultatu klubo istorijoje.
2021–2022 m. sezone liko septynioliktoje vietoje ir iškrito į žemesnį divizioną.
2022–2023 m. rungtyniavo Antroje lygoje.
Sausdravėnai
Sausdravėnai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Žlibinų, prie Sausdravo upės.
Sauselis
Sauselis – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 7 km nuo Liubavo.
Siaubingai laimingas
Siaubingai laimingas – 2008 m. Danijoje sukurta kriminalinė drama pagal to paties pavadinimo Erling Jepsen romaną. Interneto svetainėje „Rotten Tomatoes“ juosta vertinama 88 % teigiamų atsiliepimų.
Turinys
Kopenhagos policininką Robertą Hanseną jo kuratorius, Tonderio policijos viršininkas, laikinai paskiria dirbti vieninteliu policininku Skarildo kaime, esančiame pelkėtoje Jutlando žemumoje. Robertas ką tik baigė terapijos kursą ir vos išvengė pašalinimo iš tarnybos, nes grasino ginklu savo žmonai ir jos meilužiui. Dabar jis trokšta, kad viešnagė atkampioje šalies vietoje greičiau pasibaigtų ir jis galėtų grįžti į Kopenhagą bei vėl pamatytų dukrą Džozefiną.
Skarilde Robertas sutinka neįprastus vietinius gyventojus: gydytoją Zerlengą ir du jo bičiulius, kunigą bei parduotuvės savininką, nuolat žaidžiančius kortomis ir ieškančius ketvirtojo kompaniono; Ingelizę Bul, atvykėlę, ištekėjusią už smurtauti linkusio Jorgeno ir kitus. Miestelyje esanti dviračių parduotuvė tuščia, nes jos savininkas, taip pat atvykėlis, prieš kurį laiką dingo, kaip ir ankstesnis policininkas. Po keleto nedidelių incidentų tampa aišku, kad vietiniai gyventojai savaip žiūri į teisingumą ir nepainioja į tai Tonderio policijos.
Tarp Roberto ir Ingelizės prasideda romanas, tačiau moteris neapsisprendžia palikti vyro. Sužinojęs, kad ji vėl buvo sumušta, Robertas vyksta į jų namus, kur randa miegantį girtą Jorgeną ir lovoje gulinčią Ingelizę. Ši pradeda jį vilioti ir Robertas galiausiai pasiduoda, tačiau išsigandęs, kad jos dejonės pažadins Jorgeną, netyčia uždusina ją pagalve. Išsigandęs Robertas pabėga, o ryte, gavęs iškvietimą, pats atvyksta tirti nusikaltimo. Zerlengas pareiškia, kad mirtis įvyko sustojus širdžiai, mat pats turi priežasčių, kodėl tyrimo neturi imtis Tonderio policija. Robertas abejoja, tačiau jį įtikina, kad taip bus geriau Ingelizės dukrai Dorotei.
Laidotuvių dieną Robertas pastebi, kad lemtingą vakarą pametė uniformos sagą, o vietiniai jį perspėja nenuleisti akių nuo Jorgeno, mat čionykščiai laiko jį žudiku ir to neatleis. Netrukus Robertas sutrukdo Jorgeno egzekucijai, tačiau šio duktė Dorotė pasako mačiusi jį tą naktį išeinantį iš tėvų namų. Jorgenas taip pat nejaučia Robertui dėkingumo, o pareiškia pats kreipsiąs į Tonderio policiją, kad būtų rastas tikrasis žudikas. Po bendrų išgertuvių Jorgenas parodo Robertui jo uniformos sagą, kurią jo namuose rado Dorotė. Bijodamas, kad yra demaskuotas, Robertas nušauna Jorgeną, o jo kūnu atsikrato pelkėje.
Arepičai
Arepičai – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 12 km į šiaurę nuo Žabinkos.
Istorija
XIX a. kaimas buvo Brastos apskrities Žycino valsčiuje.
Barry Town United (moterys)
„Barry Town United“ – Velso futbolo klubas iš |. Šis straipsnis apie klubo moterų ekipą, rungtyniavusią Velso moterų futbolo lygoje.
Istorija
Moterų ekipa rungtyniavo stipriausioje Velso moterų futbolo lygoje.
2021–2022 m. sezone debiutavo Ardan Premier ir liko galutinėje ekipų rikiuotėje liko septinttoje vietoje.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Ardan Premier ir liko septintoje vietoje.
2023–2024 m. sezone rungtyniavo aukščiausiame divizione – Ardan Premier.
Sezonai
Šaltinis:
Vialiki Lesas (Kamianecas)
Vialiki Lesas – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 10 km į šiaurės rytus nuo Kamianeco.
Istorija
XIX a. buvo kaimas Brastos apskrities Dvarcų valsčiuje.
Nelaboji svidrė
Nelaboji svidrė (Lolium temulentum, kur  – girtas, apsvaigęs), taip pat kaladirsė, ašutis  – miglinių (Poaceae) šeimos augalų genčiai priklausanti daugiametės žolės rūšis, turinti į tikrąją varpą panašų žiedyną. Žinoma kaip vasarojaus piktžolė, anksčiau buvusi dažna rugių, kviečių ir kitų javų pasėliuose, konkuravusi su javais dėl maisto medžiagų, vandens, erdvės. miniatiūra|180px|left|Augančios nelabosios svidrės miniatiūra|180px|left|Žiedynas
Aprašymas
Nelaboji svidrė paprastai augdavo tuose pačiuose laukuose kaip ir kviečiai, todėl buvo rimtu iššūkiu naikinant piktžoles, kol neatsirado šiuolaikinės rūšiavimo mašinos, leidžiančios atskirti šios svidrės sėklas nuo kviečių. Dabar pasėliuose retai sutinkama. Šių dviejų augalų panašumas yra toks didelis, kad kai kuriuose regionuose nelaboji svidrė vadinama „netikru kviečiu“. Šis panašumas akivaizdus, kol nesusiformuoja sudėtinės varpos pavidalo kekės. L. temulentum kekių smaigaliai yra laibesni nei kviečių. Šoninių ašių varputės yra nukreiptos į kraštus nuo žiedkočio ir turi tik vieną žiedažvynį, o kviečių – plokščiąja puse nukreiptos į varpos ašį ir turi du žiedažvynius. Kviečių grūdai prinokę tampa gelsvi ar rusvi, o svidrių – juodi.
Augalo grūdeliuose randama grybelio Stromatinia temulenta, gaminančio alkaloidinį tiamuliną. Užkrėstose grūdinėse kultūrose jis žmonėms gali sukelti rimtus apsinuodijimus (galvos svaigimą, mieguistumą, sąmonės praradimą, traukulius).
Literatūroje
Senovės graikų botanikas Teoprastas tvirtino savo De causis plantarum (8:7 §1), kad kviečiai gali taip transformuotis, kad kviečiais užsėtuose laukuose dažnai sunokinamas ir nupjaunamas piktžolių derlius.
Surengęs žudynes šv. Braiso dieną Anglijos karalius Etelredas II Neprotingasis pažymėjo: Visi šią salą užplūdę danai, sudygę kaip piktžolės tarp kviečių, turėjo būti sunaikinti teisingiausiu būdu.
Nelaboji svidrė yra vienas iš daugelio ingredientų mitridate, kurį kasdien vartojo senovės Ponto karalius Mitridatas, tikėjęs tokiu būdu įgyjamu imunitetu nuodams.
Pelkinis pelėžirnis
Pelkinis pelėžirnis (Lathyrus palustris) – pupinių (Fabaceae) šeimos pelėžirnių genties rūšis. Auga šlapiose pievose, geras pašarinis augalas. Žydi violetiškai melsvais žiedais. Sparnuoti stiebai ir lapai (iš 2–4 porų lapelių).
Aprašymas
Pelkinis pelėžirnis yra daugiametis, 30–80 cm aukščio, pilkai žalias augalas su plonu, šliaužiančiu, šakotu šakniastiebiu ir pavieniu stiebu. Žydi birželio–liepos mėnesiais. Hemikriptofitas. Auga žemesnėse, apaugusiose krūmais, šlapiose paežerių pievose bei upių salpose. Aptinkamas tiek durpiniuose, tiek mineraliniuose dirvožemiuose. Geras pašarinis augalas. Skirtingai nuo kitų pelėžirnio rūšių neturi karčiųjų medžiagų. Sėklos nuodingos.
Paplitimas
Savaime auga Europoje, Azijoje ir Šiaurės Amerikoje. Lietuvoje apyretis. Šiek tiek dažnesnis vakarinėje dalyje. Paplitęs beveik visoje Europoje (išskyrus Rusijos europinės dalies pietrytinius rajonus, Krymą), Šiaurės Kaukaze, Sibire, Vidurinėje Azijoje, Šiaurės Vakarų Kinijoje, Šiaurės Amerikoje.
Konstal N
Konstal N – tramvajų modelis, 1948–1956 m. gamintas Lenkijos bendrovės „Konstal“. Tai buvo pirmasis Konstal gamyklos pradėtas leisti tramvajų modelis. Jis rėmėsi KSW tramvajų pagrindu. Per gaminimo laikotarpį išleistos 8 modifikacijos.
Tramvajus yra 10400 mm ilgio, 2173 mm pločio, 3145 mm aukščio ir 12000 kg svorio. Būdingas kampuotas, „gabaritinis“ dizainas. Turi keturias duris. Konstal N turi 60 kW elektrinį variklį. Tramvajus turi 16 sėdimas vietas, gali sutalpinti 96 keleivių.
Iš viso buvo pagaminti 516 Konstal N, 642 Konstal ND, 198 Konstal 2N ir 15 Konstal 2ND tramvajai.
Hyakkai Zukan
Hyakkai-Zukan (, „Šimto Demonų iliustracijų knyga“) – iliustracijų rinkinys, Edo laikotarpio japonų menininko Savaki Suuši kūrinys, baigtas 1737 m. Tai antgamtiškų būtybių bestiarumas – vaizduojantis vaiduoklius, dvasias ir pabaisas. Iliustracijas Savaki piešė remdamasis japonų literatūra, folkloru bei kitų menininkų kūriniais. Šis rinkinys tapo pagrindu tolimesnėms, vėlesnių kartų menininkų yōkai iliustracijoms.
Guelio parkas
Guelio parkas – parkas, įsikūręs aukštutinėje Barselonoje, Ispanijoje. Parką sudarantis sodų ir gyvenamųjų zonų derinys užima 17,18 ha. Sukurtas 1900–1914 m. garsaus katalonų architekto Antoni Gaudi. Parkas pavadintas jo sumanytojo, turtingo vietos pramonininko Eusebi Güell vardu. Oficialiai atvertas viešam naudojimui 1926 m. Guelio parkas yra UNESCO pasaulio paveldo objektas pagal Antoni Gaudí statinių Barselonoje sąrašą. miniatiūra|240px|left|Pagrindiniai laiptai
Istorija
E. Guelis savo parką matė kaip miestą–sodą su įvairiais architektūriniais statiniais pagal Anglijoje tuo metu populiarią tokių parkų kūrimo koncepciją. Savo projekto įgyvendinimui 1901 m. įsigijo 15 ha žemės, kurią padalijo į 62 sklypus privačių namų statyboms. Sklypai su panoraminiu vaizdu į žemiau plytintį miestą buvo siūlomi pardavimui, tačiau dykvietė, esanti kalvų šlaituose toliau nuo miesto centro, nebuvo patraukli, todėl pavyko parduoti tik du. Projektas buvo vystomas trimis etapais. Pradžioje buvo tvirtinami ir tvarkomi šlaitai „Plikojo kalno“ viršutinėje dalyje. Antrajame etape nutiesti privažiavimo keliai, įrengti įėjimo paviljonai, pastatyta apsauginė siena. Būsimų gyventojų gyvenimui ir poilsiui sukurta turgaus kolonada su viršutine centrine esplanada, pastatytas parodomasis gyvenamasis namas.
Baigiamajame etape 1910–1913 m. sukurtas žymusis lenktas suolas, suplanuota kelių vilų statyba parduotuose sklypuose. Tuo metu jau stovėjo du namai, kurių vienas pastatytas pagal architekto Juli Batllevell i Arús projektą ir priklausė Gaudi bičiuliui advokatui, kitas suprojektuotas Francesc d'Assís Berenguer i Mestres ir pasiūlytas pardavimui. Kadangi pirkėjų neatsirado, E. Guelio patartas Gaudi 1906 m. pats įsigijo šį namą ir jame su šeima gyveno iki 1925 m. Parke trečiąjį namą kaip pavyzdį potencialiems pirkėjams nusipirko E. Guelis, po kurio laiko jį pertvarkęs į savo rezidenciją. Visi namai išliko iki šių dienų. Laikui bėgant, Guelio viloje įkurta viena iš miesto mokyklų, buvusiame Gaudi name įkurtas jo vardo muziejus. Trečiasis nuo pat pradžių priklauso pirmųjų šeimininkų giminei. Ekonominė projekto nesėkmė privertė E. Guelio paveldėtojus parduoti šią teritoriją Barselonos merijai, kuri ją pavertė miesto parku.
Architektūra
Kitas įspūdingas parko objektas yra Šimto kolonų kambarys. Iš tikrųjų čia stovi 86 dorėninės kolonos, kurios remia keistų formų lubas su daugybe įdubimų, įmantria keramine puošyba. Erdvė pasižymi gera akustika, todėl čia renkasi muzikos atlikėjai. Virš šios salės įrengti spalvingų keraminių gyvūnų statulomis apstatyti laiptai. Jais patenkama į apžvalgos aikštelę – atvirą erdvę su spalvingomis mozaikomis puoštu vingiuotu balkonu. Apatinėje laiptų aikštelėje įsikūręs mėgstamas Gaudi personažas – mozaikinė salamandra.
Ilgą lenktąjį, gyvatės formos suolą Gaudi kūrė su vienu iš savo mokinių Josep Maria Jujol i Gibert. Pastarajam priklauso garsieji koliažai iš keraminių plytelių, stiklo duženų ir kitų statybinių atliekų, aplenkę daugelį abstrakcionizmo ir siurrealizmo kūrinių. Suolo formai suteikta sėdinčio žmogaus kūno linija. Tam tikslui Gaudi į stingstantį molį buvo pasodinęs darbininką, taip „išmatavęs“ nugaros linkį ir išgaudamas reikiamas formas.
MFK Tatran Liptovský Mikuláš
Istorija
Klubo ištakos siekia 1934 m. Rungtyniavo žemesniuose divizionuose.
2020–2021 m. sezone tapo Antros lygos nugalėtojais ir pateko į stipriausią lygą.
2021–2022 m. sezone žaidė Superlygoje ir užėmė aštuntą vietą.
2022–2023 m. sezone liko dvylikti (paskutiniai) ir iškrito į žemesnį divizioną.
Fort Smitas
Fort Smitas  – miestas šiaurinėje Kanadoje, Šiaurės Vakarų teritorijoje, prie Vergų upės, šalia Albertos sienos. 2,5 tūkst. gyventojų (2016 m.). Yra Vud Bafalo nacionalinio parko direkcija.
Uždraviai
Uždraviai (, nuo 1938 m. Beutnerwalde) – buvęs dvaras ir kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 23 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 13 km į rytus nuo Lazdynų, Vieškalnių girios rytiniame pakraštyje.
Fort Smitas
2016 m. dauguma miesto gyventojų buvo indėnai (čipevainai, kri, tličai, sleiviai) ir inuitai.
Uždraviai
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Uždravių kaimo bendruomenė 1927 m. Įkurti 1672 m. 1785 m. buvo šatulinių kulmiškių gyvenvietė su 2 ugniakurais, 1821 m. – dvaras su 3 ugniakurais ir 11 gyventojų. 1723-1818 m. priklausė Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Visbarynų valsčiui. Tikintieji iki 1793 m. priklausė Lazdynų, vėliau – Šilėnų evangelikų liuteronų parapijai. Tarpukariu kaime buvo 3 sodybos, apsuptos iš 3 pusių Vieškalnių girios. Su 22 gyventojais 1939 m. Uždraviai buvo viena mažiausių kaimo bendruomenių apskrityje. Po Antrojo pasaulinio karo kaimui kartu su kitais aplinkiniais kaimais suteiktas vienas pavadinimas, bet paties kaimo neišliko. Nuo 2008 m. jo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Fort Smitas
Istorija
1876 m. įsikūrė katalikų misija.
1966 m. tapo miestu.
Wincenty Kwiatkowski
Vincentas Kviatkovskis (1892 m. sausio 1 d. Skapiškyje, Rusijos imperija – 1972 m. vasario 20 d. Varšuvoje, Lenkijos Liaudies Respublika) – kunigas, teologas, apologetikas, profesorius.
Inuvikas
Inuvikas  – miestelis šiaurinėje Kanadoje, Šiaurės Vakarų teritorijoje, prie Makenzio deltos. 3,2 tūkst. gyventojų (2016 m.).
Istorija
1953 m. Kanados valdžia suplanavo perkelti Aklaviko gyventojus į naują gyvenvietę. 1954 m. lapkritį parinkta vieta naujam miestui įkurti. Statybos prasidėjo 1955 m., jas užbaigti planuota iki 1961–1962 m. Makenzio deltoje atradus naftos ir gamtinių dujų, Inuvikas išsiplėtė.
1967 m. balandžio 1 d. suteiktas kaimo statusas. 1970 m. sausio 1 d. tapo miesteliu.
Pavadinimo kilmė
Iš pradžių gyvenvietė vadinosi Naujuoju Aklaviku. 1958 m. pervadinta į Inuviką. Inuvialuktunų kalboje tai reiškia „žmonių vieta“.
Demografija
2016 m. gyveno 3243 žmonės. 63,2 % gyventojų buvo inuitai, 31,0 % – indėnai (daugiausia atabaskai kučinai), 5,3 % – metisai, 36,7 % – kiti (daugiausia baltieji).
Vialiki Lesas
Vialiki Lesas gali reikšti:
Sauseriai (Klaipėda)
Sauseriai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 6 km nuo Lapių.
Simokai (Pilkalnio apskritis)
Simokai (, nuo 1938 m. Hintertannen) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 23 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 14 km į rytus nuo Lazdynų, prie Alksnupės.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Simokų kaimo bendruomenė 1927 m. Nuo 1517 m. minimas Dewintin, Derwinthin kaimas – bendru vardu vadinamos atskiros sodybos didelėje miškingoje teritorijoje. Nuo jo XVI a. atskilo Simokų kaimas, iš pradžių vadintas Waischwill vardu (1560 m.), vėliau – Simokais pagal 1580 m. minimo naujakurio Simon Cwyttaytis vardą. Po 1709-11 m. maro abi kaime buvusios sodybos stovėjo tuščios, tačiau 1728 m. vėl minima Simokaičių (Johns Siemockatis) šeima, vienintelė, gyvenusi kaime tuo metu. 1781 m. kaime gyveno dvi lietuvninkų šeimos (Pelludatis, Siemockatis), viso buvo 13 gyventojų. 1823 m. Simokuose buvo 2 valstiečių ūkiai ir vėjo malūnas, gyveno 10 gyventojų. Iki 1723 m. kaimas priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Lazdynų seniūnijai, 1723-1818 m. – Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Visbarynų valsčiui. Tikintieji iki 1793 m. priklausė Lazdynų, vėliau – Šilėnų evangelikų liuteronų parapijai.
Tarpukariu kaime buvo 6 sodybos, žemdirbiai pagrinde augino rugius, bulves, miežius, avižas ir runkelius. Vaikai lankė Visbarynų pradinė mokyklą. Kaimo šiaurėje ir vakaruose buvo Vieškalnių giria, kaimiečiai gaudavo papildomas pajamas, dirbdami girininkijoje. 1944 m. vasarą, artėjant Raudonajai armijai, gyventojai evakuoti. Kaimas okupuotas 1944 m. spalio 10 d. Po karo kaimui kartu su kitais aplinkiniais kaimais suteiktas vienas pavadinimas, bet paties kaimo neišliko. Buvusių gyventojų teigimu, kaimo pastatai nuo karo veiksmų nenukentėjo ir stovėjo iki 1955 m. Vėliau okupacinės valdžios išardyti, jų medžiagos išvežtos ir panaudotos naujų pastatų statybai. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Simokų girininko namai
Šalia kaimo, Vieškalnių girioje, Alksnupės dešiniajame krante buvo Vieškalnių girininkijos Simokų girininko namai, įkurti 1827-45 m. Girininko namų pastatai išlikę iki šių laikų.
Zakumos nacionalinis parkas
Zakumos nacionalinis parkas – nacionalinis parkas Čade, tarp Am Timano ir Saro miestų pietinėje šalies dalyje. Jis sukurtas 1963 m. ir buvo pirmasis Čado nacionalinis parkas. Jo plotas 3 000 km². Iš visų pusių jį supa Bahr Salamato faunos rezervatas.
Per pilietinį karą Zakumos parkas buvo apleistas, bet 1989 m. prasidėjo ES remiama rekonstrukcijos programa. Per pastaruosius kelis dešimtmečius parke ir jo apylinkėse labai sumažėjo kai kurių rūšių gyvūnų skaičius. 1970 m. parke buvo 300 tūkst. dramblių, o 2007 m. 10 tūkst. Nors jie saugomi vyriausybė nepajėgi sutramdyti brakonierių. Nepaisant to Zakumoje yra didžiausia dramblių populiacija pasaulyje, kurią 2006 m. įamžino gamtosaugininkas J. Michael Fay ir fotografas Michael 'Nick' Nichols filme „Dramblio kaulo karai“.
Be dramblių parke yra 43 rūšys žinduolių ir daug paukščių rūšių. 2005 m. parke buvo suskaičiuota 120 liūtų.
Geltonasis vingiris
Geltonasis vingiris (Thalictrum flavum) – vėdryninių (Ranunculaceae) šeimai priklausanti augalų rūšis. Savaime paplitęs Šiaurės Afrikoje, beveik visoje Europoje (išskyrus Britanijos salas), Kaukaze, Azijoje.
Aprašymas
Geltonasis vingiris yra vienas aukščiausių genties atstovų – žiedynai kartais ištįsta į 2 m aukštį. Žiedai sutelkti į smulkiai šakotus, šluotelės formos žiedynus. Auga derlinguose, puriuose, priemolinguose dirvožemiuose. Mėgsta drėgnas vietas, gamtoje auga pelkėtose pievose ar upelių pakrantėse. Lengvose, greitai išdžiūstančiose žemėse skursta, dažnai užsikrečia miltlige, galiausiai išnyksta. Žydi birželio, liepos ir rugpjūčio mėnesiais, stiebai pasipuošia citrininės-geltonos spalvos žiedais.
Amerikiniai grifai
thumb|left|200px|Tokia [[Nosis|nosies šoninė ertmė, būdinga visoms amerikinių grifų šeimos rūšims]] thumb|left|200px|[[Karališkasis grifas (Sarcoramphus papa)]] thumb|left|200px|[[Siono nacionalinis parkas|Siono nacionaliniame parke, Jutos valstijoje, skrendantis kaliforninis kondoras (Gymnogyps californianus). Kadangi ši rūšis labai reta ir saugoma, šių paukščių populiacija nuolat stebima. Šiam tikslui ant sparnų pritaisomi atpažinimo ženklai, kartais sekimo siųstuvai, kad būtų galima atpažinti individualų paukštį ir turėti apie jį informaciją. ]]
Amerikiniai grifai (Cathartidae) – naujojo pasaulio grifų (Cathartiformes) būrio plėšriųjų paukščių šeima.
Paplitimas
Savaime paplitę Amerikos žemynuose – visame Pietų Amerikos žemyne bei Šiaurės Amerikos žemyno pietinėje dalyje.
Apibūdinimas
Amerikinių grifų (Cathartidae) šeimos paukščiai yra vidutinio dydžio ir labai dideli, iš kurių andinis bei kaliforninis kondorai yra stambiausi iki šių laikų išlikę plėšrieji paukščiai. Smulkiausia rūšis yra mažasis kalakutinis grifas (Cathartes burrovianus), jo kūno ilgis 56–61 cm, svoris 0,95–1,55 kg bei abiejų išskleistų sparnų tarpugaliai iki 150–165 cm. Būryje esantis andinis kondoras (Vultur gryphus) yra stambiausias dabar pasaulyje gyvenantis plėšrusis paukštis, kurio svoris 8–15 kg, kūno ilgis 100–142 cm, išskleistų abiejų sparų tarpugaliai 270–330 cm. Kaliforninis kondoras (Gymnogyps californianus) savo matmenimis beveik identiškas andiniam kondorui.
Palyginus su kitais plėšriaisiais vanaginių ir sakalinių būrių paukščiais, jų snapas tik lengvai lenktas ir gana silpnas – kadangi prisitaikęs doroti jau papuvusią dvėselieną. Amerikos grifų sparnai platūs ir ilgi – iš visų paukščių rūšių, šalia albatrosinių paukščių, geriausiai prisitaikę ilgam sklandymui ore.
Mityba
Šios rūšys minta daugiausia tik dvėseliena ir gerokai rečiau kitų paukščių kiaušiniais ir jaunikliais.
Elgsena
Gali pakilti į 5500 m aukštį.
Amžius
Andiniai kondorai natūraliai laisvėje išgyvena apie 50 metų, ilgiausiai iki 60, o nelaisvėje yra žinomas atvėjis, kada andinis kondoras išgyveno maždaug iki 75 metų.
Amerikinių grifų (Cathartidae) šeimos rūšys
Amerikinių grifų (Cathartidae) šeimoje išskiriama 5 gentys, 7 rūšys ir 9 porūšiai:
Mario Kart
thumb|right|240px| „Mario Kart“ serijos žaidimuose lenktynės vyksta animacinėje aplinkoje valdant „Nintendo“ žaidimų frančizių herojus: [[Mario, Luidži, Donki Kongą, Joši ir kt. Vėlesniuosiuose serijos žaidimuose galima lenktyniauti keliems žaidėjams susijungus interneto tinklu.]] Mario Kart – lenktynių kompiuterinių žaidimų serija, kuriama ir leidžiama Japonijos „Nintendo“ kompanijos nuo 1992 m. Tai „Super Mario“ žaidimų serijos subserija. Viena populiariausių žaidimų serijų „Nintendo“ žaidimų platformoms su daugiau nei 100 mln. parduotų kopijų.
Žaidimai
Pirmasis „Mario Kart“ serijos žaidimas buvo išleistas 1992 m. „SNES“ žaidimų kompiuteriui ir po to serijos žaidimai išleisti beveik visoms „Nintendo“ žaidimų platformoms. Ankstyvieji žaidimai yra adaptuoti vėlesnėms „Nintendo“ žaidimų konsolėms. Yra serijos arkadinių žaidimų ir interneto naršyklės pagrindu veikiančių versijų. Pagrindinių žaidimų serija: Pastaba. * − 2016 m. I ketvirčio duomenys, dar parduodama rinkoje, skaičiai gali ženkliai pasikeisti.
Loris Karius
Loris Kariusas (g. 1993 m. birželio 22 d.) – Vokietijos futbolininkas žaidžiantis „Premier League“ lygoje „Liverpool“ klube, vartininko pozicijoje. Rungtyniavo Vokietijos jaunimo nacionalinėse rinktinėse.
Kariusas karjerą pradėjo VfB Stuttgart jaunimo komandoje, 2009 m. perėjo į Manchester City klubą. 2011 m. pradėjo žaisti už Mainz 05 komandą, tačiau įsitvirtino tik 2014 m., kuomet tapo šio klubo pagrindiniu vartininku. 2016 m. už 4,7 mln. svarų sterlingų nupirktas „Liverpool“ komandai kaip atsarginis vartininkas.
Robert apdovanojimas
Robert apdovanojimas – Danijos kino apdovanojimas, kurį kiekvienais metais skiria Danijos kino akademija ir šalyje yra prilyginamas Oskarui arba BAFTA premijoms.
Apdovanojimas teikiamas nuo 1984 m., nugalėtojus sprendžia kino akademijos nariai (vėliau atsirado 2 kategorijos, kurių nugalėtojus lemia žiūrovai). Nuo 2013 m. į apdovanojimus pretenduoja ir televizijos aktoriai.
Premija pavadinta danų skulptoriaus Robert Jacobsen garbei.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Abergavenny Town (moterys)
Istorija
2014 m. įkurtas klubas. Suformuotos vyrų ir moterų ekipos. Moterų ekipa rungtyniavo stipriausioje Velso moterų futbolo lygoje.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Ardan Premier ir liko aštuntoje vietoje. Po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną.
2023–2024 m. sezone rungtyniavo Pirmamame divizione (antra pakopa).
Nuorodos
facebook paskyra
Urmahlulu
Urmahlulu – pusiau liūto, pusiau žmogaus pavidalo būtybė asirų mitologijoje. Literatūroje dar įvardijamas liūtu-kentauru. Apatinė Urmahlulu kūno dalis buvo liūto pavidalo (įskaitant keturias kojas), o viršutinė – žmogaus (galva, liemuo, rankos). Tokia būtybė buvo vaizduojama Vidurinės ir Naujosios Asirijos karalysčių laikotarpio mene. Urmahlulu neretai vaizduotas dėvintis galvos apdangalą su ragais – dieviškumo simbolį. Dar vaizduotas laikantis lazdą.
Manyta, kad Urmahlulu galįs apginti nuo sparnuoto mirties demono Mukil-reš-lemutti, todėl jo atvaizdai būdavo statomi prie apsiplovimų kambarių, pvz., Ninevijos Šiauriniuose rūmuose. Tikėta, kad galįs apginti ir nuo kitų demonų, kaip antai Šulako.
Žalioji mylia (knyga)
Žalioji Mylia – Stephen'o King'o romanas išleistas 1996 m. Autorius šią istoriją publikavo kaip šešių dalių serijinį kūrinį.
1996 m. knyga laimėjo Bramo Stokerio apdovanojimą, kaip geriausias metų romanas.
Pagal šią knygą 1999 m. pastatytas to paties pavadinimo filmas (rež. Frank Darabont), kuriame pagrindinius vaidmenis atliko Tom Hanks ir Michael Clarke Duncan.
Siužetas
Polas Edžkombas dirba kalėjime ypatingojo bloko prižiūrėtoju. Kaliniai šį bloką vadina „Žaliąja mylia“ – dėl kitokių – žaliai dažytų grindų. Šiame bloke paskutines dienas gyvena myriop nuteisti nusikaltėliai.
Gyvenimas čia lekia greitai, tačiau tvarkingai, kaip ir pridera kalėjime. Viskas pasikeičia, kai į „Žaliąją mylią“ laukti mirties bausmės atvyksta naujas kalinys – Džonas.
Jis nuteistas už siaubingą dalyką – dviejų mažų mergyčių išniekinimą. Tačiau netrukus Polas Edžkombas pradeda nujausti, kad jo naujasis „auklėtinis“ – nepaprastas žmogus, kad jį į šią Žemę siuntė pats Dievas…
FC Arouca
Istorija
Klubas įkurtas 1951 m. Ilgus metus klubas žaidė žemesniuose divizionuose.
2013 m. debiutavo elito divizione. Užėmė 12 vietą 2013/2014 m. sezone, kuri garantavo išlikimą tarp stipriausių ekipų.
2015–2016 m. klubas užėmė penktą vietą ir dalyvavo Europos turnyre.
2017/2018 m. sezonas Primeira Liga nesusiklostė. Klubas užėmė 17 vietą ir iškrito iš elito diviziono.
Širdžių dama (filmas)
Širdžių dama – 2019 m. Danijoje sukurta drama, deleguota atstovauti šalį Oskaro apdovanojimuose geriausio užsienio filmo kategorijoje.
Interneto svetainėje „Rotten Tomatoes“ juosta vertinama 97 % teigiamų atsiliepimų.
Turinys
Ana yra sėkminga teisininkė, dirbanti su vaikų ir jaunimo bylomis. Laimingoje santuokoje su Peteriu jie augina dvynes dukras. Tačiau šeimos gyvenimas apsiverčia aukštyn kojom, kai pas juos atsikrausto nerūpestingas Peterio sūnus iš ankstesnės santuokos. Kol Peteriui sunku atkurti santykį su ilgai nematytu Gustavu, Anai, įpratusiai dirbti su probleminiais jaunuoliais, pavyksta su juo užmegzti ryšį. Kai palengva stiprėjanti draugystė perauga į moters aistrą, ant kortos pastatoma jos karjera ir šeimos gerovė.
Sausiai (Veiviržėnai)
Sausiai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 3 km nuo Veiviržėnų.
Antonina Mahari
Antonina Povilaitytė–Mahari (, ; 1923 m. gruodžio 29 d. Vilniuje – 2018 m. spalio 1 d. Jerevane) – iš Lietuvos kilusi Armėnijos rašytoja.
Biografija
Vilniaus universitete studijavo teisę, už priklausymą antisovietinei organizacijai 1944 m. buvo suimta ir kalinta. Vėliau ištremta į Krasnojarsko krašto Dzeržinsko kaimą (90 km nuo Kansko). Susipažino su ten tremtyje buvusiu armėnų rašytoju Gurgenu Ačemianu (literatūrinis slapyvardis Gurgenas Mahari) ir ištekėjo už jo. Gimė duktė Rūta–Nazik.
1954 m. tremtis baigėsi ir sutuoktiniai persikėlė gyventi į Jerevaną. Mirė duktė. Vyrą reabilitavo ir rašytojų name šeimai buvo skirtas butas. 1955 m. gimė sūnus Gurgenas. 1969 m. poilsio Palangoje metu sutuoktinis mirė, palaidotas Jerevane. 1997 m. neteko sūnaus Gurgeno.
Pakutinius gyvenimo dešimtmečius A. Mahari praleido vargingose gyvenimo sąlygose, materialiai jai padėdavo Armėnijos rašytojų sąjunga.
Kurti Antonina Mahari pradėjo paskatinta savo vyro. Pirmasis kūrinys apie gyvenimą Sibire buvo išspausdintas 1970 m. Beirute, Libano armėnų diasporos leidžiamame žurnale „Nairi“. 1994 m. Antelio mieste (Libanas) pasirodė ir pirmoji jos knyga – „Mano Odisėja“ (2003 m. išversta į rusų kalbą). Dar dvi knygos išleistos jau po Armėnijos nepriklausomybės paskelbimo, nemažai kūrybos išspausdinta žurnale „Literaturnaja Armenija“. Nuo 1997 m. priklausė Armėnijos rašytojų sąjungai.
Mingėlos ąžuolas
Mingėlos ąžuolas – botaninis gamtos paminklas, vienas iš kelių išskirtinių ąžuolų Lietuvoje, turintis daugiau kaip 7 m apimties kamieną, augantis Vieštovėnų kaime (Nausodžio sen.), Plungės rajone, 8 km į pietvakarius nuo Plungės, šalia plento. Ąžuolas stūkso šalikelėje, prie įvažiavimo į sodybą, netoli Vieštovės žiočių. Aptvertas medine tvorele, toje pačioje kryžkelėje stovi medinis kryžius.
Medis paskelbtas saugomu 1960 m., gamtos paminklu – 2000 m.
Istorija
Senolis ąžuolas vadinamas Mingėlos ąžuolu, nes šalia ąžuolo tebegyvena žmonės Mingėlos pavarde. Jų penkios kartos rūpinasi šiuo medžiu. Manoma, kad Mingėlos ąžuolui gali būti 600-700 metų. Aukštis – 13 m, apimtis – 8,1 m. Viršūnės nėra. Pasakojama, jog, krikštijant žemaičius, būdavo išniekinamos ir jų šventovės, kertami panašūs šventmedžiai. Šiam irgi nukirtę viršūnę, ten įkėlę krikščionišką koplytėlę. Ji seniai sudūlėjo, o ąžuolas išleido atžalas, išsiaugino stiprias šakas, sustambėjo, toliau žaliuoja. Tačiau sendamas medis galėjo ir savaime prarasti viršutinę stiebo dalį ir ant jo esančias šakas.
Pasak vietos gyventojo Stasio Mingėlos, „anam kuningaa viršūnę nurentė... O mon bočius išėmė anam [ąžuolui] širdį... Nuo to medžiui pasidarė geriau... Bergs lonką uždėjo... Peri uoksoj pelėda...“.
2010 m. VSTT planavimo ir kadastro skyriaus specialistams apžiūrėjus Mingėlos ąžuolą nutarta, kad būtina pašalinti jo kamieną bjaurojančias ir mažai naudos teturinčias betonines plombas bei žiedus, kuriais kadaise buvo suveržtas kamienas. Ąžuolas buvo sutvarkytas, apgenėtas, aptvertas nauja tvorele, o šalia jo įrengtas stendas su informacija lankytojams. Surinkta ąžuolo gilių sudaiginti sodinukų – pamainą šiam galiūnui. Darbus finansavo Aplinkos apsaugos rėmimo programa, o vykdė VšĮ „Lietuvos arboristikos centras.
Legendos
Pasakojama, kad senovėje tose vietose gyvenęs išmintingas senolis. Vieną kartą jam pasidarė silpna ir anūkėlis, nenorėjęs, kad senelis numirtų, sugalvojo nueiti į mišką ir atnešęs gilių išvirti arbatos, kad senelis sustiprėtų. Jam beeinant užėjo naktis ir vilkai užpuolė berniuką. Rytą žmonės rado sudraskytą berniuką, o jo saujoje buvo sugniaužta viena ąžuolo gilė. Tą gilę žmonės pasodinę toje vietoje, kur rado sudraskytą berniuką ir iš jos išaugęs didžiulis ąžuolas.
Pasakojama, kad jau žemaičių krikšto metu šis medis buvęs senas ir laikomas šventu. Tuo metu neatsirado nė vieno, kuris būtų išdrįsęs ąžuolą nukirsti, ir tik kai už šį darbą buvo pažadėta 10 metrų audeklo ir muškieta, Mingėla sutikęs (kartais teigiama, kad į minią buvo sviesta kepurė, ir medį kirsti turėjęs tas, į kurį ji pataikiusi). Vis dėlto Mingėla įstengęs nukirsti tik ąžuolo viršūnę ir vėliau už tai sumokėjęs gyvybe – kaimynai jį paskandinę Minijoje.
Minėtus pasakojimus iš dalies patvirtina istorikai. Šventų ąžuolų kirtimą lydėjo keli kronikininko Jano Dlugošo išryškinti motyvai: didysis kunigaikštis naikinęs senąsias kulto vietas. Ąžuolo viršūnę galėjo nupjauti jo savininkai Mingėlos ir ten aukštai, tarp medžio šakų suformuotoje aikštelėje, pastatyti nedidelę koplytėlę. Tačiau kalbama ne apie XV a. pradžią, o veikiausiai apie kelių paskutinių šimtmečių laikotarpį. Gali būti, kad Mingėlos ąžuolo pašventinimas buvo susijęs su Jėzuitų ordino įsikūrimu netoli esančiame Kulių miestelyje XVIII a. arba su siekiu prie svarbaus kelio paženklinti vieną iš Kulių parapijos ribų – šioje vietoje Minija skiria Kulius nuo Plungės. Yra pagrindas manyti, kad tai galėjo būti padaryta kovojant su senosios religijos apraiškomis po krikščionybės įvedimo.
Pociejų rūmai
Pociejų rūmai – renesanso, klasicizmo ir istorizmo stilių rūmai.
Istorija
XVII a. rūmų vietoje stovėjo trys namai. XVII a. pab. jie buvo sujungti. Po 1748 m. gaisro rūmai buvo atstatyti, o prie M. Antakolskio g. pristatytas dviaukštis priestatas. XVIII a. pab. ir XIX a. antroje pusėje rūmai buvo perstatyti.
1906–1944 m. čia veikė Jurgio ir Marijos Šlapelių knygynas, 1944–1968 m. – pirčių-skalbyklų trestas. 1968–1973 m. pastatas buvo rekonstruotas (projekto autorius – Antanas Kunigėlis). 1973–1993 m. čia veikė Vilniaus teritorinė vandentiekio ir kanalizacijos valdyba. 1993–2018 m. pastate veikia „Vilniaus vandenys“.
Aroka
Aroka – miestas šiaurės Portugalijoje, Gamarano aukštumose, į rytus nuo Porto.
Serbentai (Pilkalnio apskritis)
Serbentai – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Lietuvos pasienyje, 25 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 14 km į rytus nuo Lazdynų, Šešupės kairiajame krante, Vieškalnių girios rytiniame pakraštyje.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Serbentų kaimo bendruomenė 1927 m. 1539 m. minimi Serpentuasail vardu, nuo 1556 m. vadinti Serbentiškiais, nuo 1728 m. – Serbentais. 1785 m. buvo karališkasis kaimas ir pasienio gyvenvietė su 6 ugniakurais, 1821 m. – kaimas su 6 ugniakurais ir 22 gyventojais. 1723-1818 m. priklausė Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Visbarynų valsčiui. Tikintieji iki 1793 m. priklausė Lazdynų, vėliau – Šilėnų evangelikų liuteronų parapijai. Tarpukariu kaime buvo 3–4 sodybos tarp Šešupės ir Vieškalnių girios. Po Antrojo pasaulinio karo kaimas išnyko, užaugo mišku. Nuo 2008 m. jo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Paonegės rajonas
Paonegės rajonas – administracinis vienetas Karelijos Respublikoje, Rusijos Federacijoje, vienas iš penkiolikos Karelijos administracinių darinių. Išsidėstęs respublikos pietryčiuose. Vakaruose Paonegės rajonas ribojasi su Karelijos Respublikos Priažos rajonu, šiaurėje – su Kondopogos rajonu bei Petrozavodsko miestu, kuris į Paonegės rajoną neįeina, pietuose – su Leningrado srities Podporožės rajonu, o rytuose Paonegės rajoną skalauja Onegos ežeras. Administracinis centras – Petrozavodskas.
Tarptautinė Amerikos mokykla Vilniuje
Didžioji dalis mokyklos auklėtinių gyvena migruojančiose šeimose. Tai – diplomatų ar Užsienio reikalų ministerijos darbuotojų vaikai, daug keliaujančių verslininkų atžalos. Dalis šeimų, leidžiančių vaikus į TAMV, neslepia ketinimų darbo reikalais ilgesniam laikui išvykti į užsienį ar visai emigruoti.