cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gelonai
Gelonai – gentis, kuri Herodoto laikais (V a. pr. m. e.) gyveno į šiaurę nuo Skitijos. Pagal Herodoto informaciją, Gelono miestas buvo budynų krašte, o jo pavadinimas neatskiriamas nuo gelonų genties vardo. Herodotas „Istorijoje“ rašo: „Bet kai persai įsiveržė į budynų kraštą, užtiko medinę tvirtovę, iš kurios budynai buvo pasitraukę, ir ją padegė“. Manoma, kad persų sugriautoji tvirtovė ir buvęs Gelono miestas, kuris galimai lokalizuojamas Desnos, kairiojo Dniepro upyne (Bilsko piliakalnis), kartais dar toliau į rytus, Dono ir Volgos tarpupyje. Per jį ėjo prekybos kelias.
Daugelis tyrinėtojų, remdamiesi Herodoto informacija, yra linkę gelonus laikyti helenais (graikais) ar bent jau helenizuota skitų gentimi. Tada atitinkamai manoma, kad Gelono miestas buvo graikų įkurta fraktorija budynų žemėse. Kadangi budynai buvo klajokliai, tarp jų apsigyvenę gelonai lokalizuojami gana dideliame plote. Mat šių vietų archeologinės kultūros esančios vietinių kultūrų, skitų ir graikų importo sintezė. Sprendžiant iš Herodoto duomenų, atrodytų, kad senovėje gelonai buvo graikai: gelonai kilę iš helenų – išvyti iš pajūrio prekybos vietų, jų šventovės su graikų dievais, apeigos panašios į Dioniso kultą; jų kalba – skitų ir helenų kalbų mišinys. Simas Karaliūnas ir kiti teigė, kad jie buvo baltai, kuriuos tapatino su gyvatės totemu.
Sprendžiant pagal Juchnovo kultūros pakraštyje esanti Bilsko piliakalnį, kuris galutinai buvo apleistas apie I a. Gali būti, kad prasidėjus aorsų ekspansijai gelonai pasitraukė į šiaurę (dalis budynų vakariau), kur ir yra lokalizuojami Ptolomėjaus, o dar vėliau paminėti ir helespontiečiai. Ir vėlesni senovės istorikai, įskaitant Amianą Marceliną, pateikia žinių apie gelonus ir jų lokalizacijas.
Immanuel Kant
Imanuelis Kantas (1724 m. balandžio 22 d. – 1804 m. vasario 12 d.) buvo Prūsijos apšvietos filosofas, klasikinės vokiečių filosofijos pradininkas, tyrinėjęs, dėstęs ir rašęs apie filosofiją, antropologiją ir epistelomogiją. Jo veikalai „Grynojo proto kritika“ ir „Praktinio proto kritika“ buvo filosofijos istorijos lūžio taškas, pereinant į moderniąją filosofiją. Kanto veikalai daro įtaką ir XXI amžiaus filosofinei diskusijai. Autoriaus ir jo sekėjų plėtota filosofijos kryptis – kantizmas.
Naujoji Kamena
Naujoji Kamena – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Dambravos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė LDK. XIX a. buvo Sokulkos apskrities Kamenos valsčius.
Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Šlivnas
Šlivnas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Choroščiaus valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į pietvakarius nuo Choroščo ir apie 23 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas yra Narevo nacionaliniame parke. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Džunija
Istorija
Džunija buvo sujungta su gretimomis vietomis keliais, kuriomis važinėdavo karietos. Tarp tų vietovių buvo Bkerké, kai Dawud Basha valdė Libano kalnus. Jis buvo sujungtas ir su Gaziru 1867–1868 m., nepaisant vietinių pasipriešinimo. Valdant Rustum Basha Džunija sujungta keliu su Beiruto tiltu. Valdant Wasa Basha (1883–1892 m.) kelias ėjo į šiaurę iki Batruno. 1892 m. Džunija geležinkeliu sujungta su Beirutu. 1876 m. mieste buvo virš 300 parduotuvių, 5 šilko fabrikai, 3 viešbučiai, 3 sulčių fabrikai, dirbtinio ledo fabrikas, „Baghos“ bankas, kelios burlaivių statyklos.
1906 m. Ibrahim Beik Al-Soud Libano gidas teigė, kad Džunijoje gyveno 2400 žmonių. Prancūzai ir maronitų patriarchas rėmė uosto atidarymą komerciniams laivams. Džunija suklestėjo, kai ji tapo oficialiu Libano kalnų uostu.
Žemės kaina pakilo penkis kartus 1960–1965 m.
Džunijoje išsiplėtė statybų sektorius, miestas tapo komerciniu ir turizmo centru.
1980–1990 m. Džunijoje apsigyveno daug Beiruto pirklių. Pasibaigus kovoms Libane, Džunija tapo sausakimšomis cemento džiunglėmis, pajūris ir žalios zonos buvo užstatytos.
Di Moinas
Di Moinas  – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų centrinėje salyje, Ajovos valstijos sostinė. Įsikūręs prie Di Moino ir Rakūno upių santakos. Metropolijoje – virš 560 tūkst. gyventojų.
Egidijus Mensevičius
Egidijus Mensevičius (g. 1967 m. gegužės 3 d. Kaune) – Lietuvos ir Alytaus miesto savivaldybės sporto, politinis bei visuomenės veikėjas.
Di Moinas
Di Moinas – svarbus žemdirbystės, žemės ūkio technikos gamybos centras. Žemės ūkio mašinų gamyba, chemijos (automobilių padangų), maisto, poligrafijos pramonė. Žemės ūkio regiono (auginami kukurūzai, sojos) prekybos centras. Yra 5 universitetai: Di Moino universitetas, Dreiko universitetas, Aukštutinės Ajovos universitetas, Finikso universitetas, William Penn universitetas.
Egidijus Mensevičius
Biografija
1985 m. baigė Alytaus 6-ąją vidurinę mokyklą, o 1996 m. baigė Lietuvos Žemės ūkio universitetą, miškotyros bakalauras. 2005 m. baigė Kauno technologijos universitetą, vadybos ir verslo administravimo magistras.
Tamara Lochankina
Tamara Lochankina (g. 1950 m. sausio 6 d. Irkutske, Rusija) – Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.
Egidijus Mensevičius
Biografija
Iki 1992 m. dirbo Alytaus eksperimentiniame namų statybos kombinate, Valkininkų miškų ūkyje. Iki 2014 m. Alytaus sporto ir rekreacijos centro direktoriaus pavaduotojas bazėms ir ūkiui, inžinerinės tarnybos vadovas. 2014–2017 m. Lietuvos olimpinio sporto centro vyriausiasis specialistas. 2017 m. Alytaus miškų urėdijos, 2018 m. – Valstybinės miškų urėdijos Alytaus padalinio miš­ko ap­sau­gos ir miš­ko žel­di­ni­mo inžinierius.
2003–2007 m. ir 2008–2015 m. Alytaus miesto savivaldybės tarybos narys.
Tamara Lochankina
Biografija
1974–1991 m. Klaipėdos Maksimo Gorkio vidurinės mokyklos anglų ir vokiečių kalbų mokytoja. 1991 m. nevalstybinės specialiosios pagrindinės mokyklos „Svetliačiok“ steigėja ir buvusi direktorė (iki 2012 m.).
Egidijus Mensevičius
Biografija
2000–2011 m. Naujosios sąjungos, o nuo 2011 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos narys.
Tamara Lochankina
Biografija
Politinės partijos Rusų aljansas valdybos pirmininkė.
Di Moinas
Istorija
Di Moinas įkurtas 1851 m. kaip karinis fortas, o 1857 m. tapo miestu ir valstijos sostine. Kelis kartus nukentėjo nuo potvynių.
Tamara Lochankina
Biografija
2000–2003 m., 2003–2007 m., 2007–2011 m. ir 2011 m. (atsistatydino) Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narė.
1989 m. Rusų kultūros draugijos „Otečestvo“ pirmininkė. Vaikas Aleksandras.
Kolvilis
Kolvilis  – upė JAV, šiaurės Aliaskoje. Prasideda Brukso kalnagūbrio šiauriniuose šlaituose. Teka į rytus, šiaurės rytus tundros platybėmis. Įteka į Boforto jūros Harisono įlanką ties Nuiksutu, sudaro plačią deltą.
1837 m. upei pavadinimą suteikė britų tyrinėtojai P. W. Dease bei Thomas Simpson (pavadinta Andrew Colvile garbei).
thumb|left|230px|Upė Aliaskos žemėlapyje
Vesnovas (Vasarlaukiai)
Vesnovas (,, nuo 1938 m. liepos 16 d. Wasserlacken, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Slavsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Bolšakovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Arvadas
Arvadas  – sala ir joje esantis miestas Viduržemio jūroje, 3 km į vakarus nuo Tartuso. Priklauso Sirijai, Tartuso muchafazai. Verčiamasi žvejyba, turizmu.
Istorija
Sala buvo apgyvendinta II tūkstantmetyje pr. m. e. finikiečių ir greičiausiai vadinta Ajnuku (𐤀𐤉𐤍𐤊). Čia bazavosi galingas finikiečių jūrų laivynas. Graikai salą vadino Aradu (🇬🇷) arba Arfadu. Seleukidų laikais, valdant Antiochui I Soterui, sala pervadinta į Pierijos Antiochiją (Αντιόχεια της Πιερίας). Sala buvo įtvirtinta masyvia siena, sudaryta dirbtinė krantinė. Kryžiaus žygių metu, Arvadas (tada vadintas Ruado sala) tapo svarbiu kryžiuočių fortu. 1291 m. žlugus Jeruzalės karalystei, kryžiuočiai pasitraukė į Kiprą, tačiau 1300 m. prasidėjus mongolų antpuoliams Sirijoje, vėl užėmė salą. Popiežius Klementas V paskyrė salą tamplieriams: jie laikė 120 riterių, 500 lankininkų ir 400 sirų pagalbininkų garnizoną. Vėliau mameliukai atkovojo teritorijas iš mongolų, o 1302 m. apgulė Ruadą. Po ilgo priešinimosi kryžiuočiai pasidavė. Lankininkai ir sirai nužudyti, o riteriai išsiųsti į Kairo kalėjimą.
Vašingtono Capitals
Vašingtono „Capitals“ – NHL Rytų konferencijos Pietryčių pogrupio ledo ritulio komanda iš Vašingtono, JAV.
Istorija
1974 m. Vašingtono „Capitals“ prisijungė prie NHL, nes ji plėtė savo lygą.
Elektroencefalografija
Elektroencefalografija (elektro… + – smegenys + …grafija; EEG) – metodas, kuriuo matuojama smegenų biosrovė, fiksuojant elektrinius virpesius. Iš gautų signalų sprendžiama apie smegenų aktyvumą bei sąmonės būklę.
Srovės virpesių priežastys – fiziologiniai procesai, vykstantys tarp atskirų ląstelių smegenyse, kurių elektrinės būklės (pa)kitimai padeda smegenims perdirbti informaciją. Dėl specifinės erdvinės struktūros generuotos atskirų neuronų (mini) srovės susijungia taip, kad virš jų esančius įtampos pakitimus galima išmatuoti.
EEG naudojama tiriant miegą bei kitas sąmonės būsenas. Šiuo metu kuriama programinė įranga, kuria atliekama automatizuota signalų analizė.
right|frame|Pirmieji EEG matavimai, atliko [[Hansas Bergeris, 1929 m.]]
Istorija
1924 m. Hansas Bergeris užrašė žmogaus elektroencefalogramą, o savo rezultatus publikavo 1929 m. Jis taip pat atrado Alfa bangų blokus. Buvo pastebėti žymūs EEG pakitimai, kai bandomasis atsimerkdavo arba buvo skatinamas išlaikyti protinės veiklos aktyvumą.
Medicinoje smegenų biosrovė kartais generuojama ir tiesiogiai pačių smegenų paviršiaus (elektrokortikograma).Jei ši srovė matuojama elektrodų, esančių smegenų skystyje, pagalba, tokie rezultatai vadinami lokaliais laukų potencialų skirtumais.
Giminingi metodai
Vienas labiausiai paplitusių būdų, skirtų EEG analizei – duomenų transformacija iš įprasto periodinių įtampos skirtumų atvaizdavimo pavertimas į dažnio virpesius (spektrograma). Tokiu būdu gauti duomenys leidžia greitai nustatyti ritminį aktyvumą.
Paguodos kvantas
Filmas uždirbo daugiau kaip 586 milijonus dolerių ir yra vienas finansiškai sėkmingiausių serijos darbų, tačiau, kritikų nuomone, ne toks įspūdingas kaip ankstesnis „Kazino Royale“.
Aktoriai
Danielio Craigo įtakos dėka filmo režisieriumi tapo Marcas Forseteris, o Paulas Haggis – vienu iš scenarijaus autorių
Olga Kurylenko buvo atrinkta vaidmeniui iš 400 pretendenčių, o Gemma Arterton – iš daugiau kaip 7000.
Jeffrey Wrightas tapo pirmuoju aktoriumi, sukūrusiu Felixo Leiterio vaidmenį dvejuose filmuose iš eilės. Aktorius David Hedison Leiterį taip pat vaidino du kartus: filmuose „Gyvenk ir leisk mirti“ (1973 m.) ir „Leidimas žudyti“ (1989 m.).
Filmavimas
Filmavimo darbai buvo vykdomi Panamoje, Čilėje, Italijoje, Austrijoje bei „Pinewood Studios“ (Anglija) studijoje.
Muzika
Davidas Arnoldas sukūrė muziką jau ketvirtam iš eilės filmui apie agentą 007. Pagrindinę dainą „Another Way to Die“ įrašė Alicia Keys ir Jackas White iš grupės The White Stripes. Tai pirmoji filmų serijos daina, atliekama ne solo atlikėjo ar grupės, o dueto.
Zviagelis
Miestas garsus, kaip ukrainiečių poetės Lesios Ukrainkos gimtinė. Gyventojų: 56 tūkst. (2001).
Huandojus
Huandojus  – viršukalnė Anduose, Baltojoje Kordiljeroje, Peru Ankašo regione, į šiaurę nuo Huaskarano kalno. Aukštis 6360 m. Turi keturias snieguotas viršūnes, kurios panašios į krosnies žiedą.
Kalno pavadinimas kečujų kalba Tuljparachu (Tullparaju), reiškia „ledinį krosnies žiedo formos kalną“.
Verksnionys
Verksnionys – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 8 km į pietvakarius nuo Kamajų, Dviragio ežero pietrytiniame krante. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka.
Maidonys
Maidonys – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Bražuolės.
Maputu provincija
Maputu provincija  – nedidelė provincija pačiuose Mozambiko pietuose, tarp Indijos vandenyno ir Pietų Afrikos Respublikos, aplink Maputu miestą (turi atskirą statusą). Administracinis centras – Matola.
Demografinė prognozė
thumb|Pasaulio gyventojų skaičiaus prognozė thumb|[[Miunchenas|Miuncheno gyventojų struktūros pagal amžių prognozė 2010 m.]] Demografinė prognozė, gyventojų prognozė – demografijos mokslo veikla, būsimųjų gyventojų skaičiaus ir struktūros pagal amžių, lytį, teritorinį pasiskirstymą, kartais – namų ūkio, išsimokslinimo ir kiti skaičiavimai.
Klasifikacija
Demografinė prognozė gali būti trumpalaikė – artimai, 5- 10 metų ateičiai ir ilgalaikė – tolimai, 25-30 metų ateičiai nusakyti. Pagal prognozuojamų objektų kiekį prognozė gali būti vienetinė, su vienu kintamuoju ir kompleksinė, įvertinant daugelį kriterijų.
Prognozavimas
Demografinės prognozės atliekamos remiantis prielaidomis apie galimus demografinius procesus (gimstamumas, mirtingumas, migracija, vedybos ir kt.) pokyčius tam tikromis socialinėmis, ekonominėmis sąlygomis. Derinant įvairias prielaidas rengiami keli demografinės prognozės variantai. Prognozuojama remiantis komponentų, amžiaus slinkties bei tikimybinio modeliavimo metodais. Demografinės prognozės naudojamos rengiant socialinės ekonominės raidos prognozes.
Aukštaičių tarmė
Aukštaičių tarmė – lietuvių kalbos tarmė, kuria šnekama etnografinėje Aukštaitijoje (Vidurio ir Rytų Lietuva), Dzūkijoje (Pietų Lietuva) ir Suvalkijoje (Sūduvoje) (pietvakarinė Lietuva kairiajame Nemuno krante, dar vadinama Užnemune). Aukštaitiškai kalbančiųjų skaičius yra ~2,5 mln.
Aukštaičių tarmė, ypač jos pietvakarinė ir pietinė dalis, yra gerokai archajiškesnė už žemaičių. Minėtąją dalį archaizuojamai veikė senųjų prūsų ir jotvingių kalbų kaimynystė; dėl šios priežasties archajiškos buvo ir Prūsijos lietuvių tarmės. Juo toliau nuo prūsų kalbos arealo, juo daugiau naujovių aukštaičių tarmėje: šiaurėje naujoves skatino žiemgalių ir sėlių kalbų substratai, pačias šias kalbas buvo paveikę kelis tūkstantmečius trukę kontaktai su finų kalbomis.
Lietuvių bendrinės kalbos pagrindu paimta Suvalkijos krašto šnekta, artima dabar jau išnykusiai Prūsijos lietuvių kalbai.
Patarmės ir šnektos
Aukštaičių tarmė skirstoma į patarmes pagal dvigarsių am, an, em, en ir balsių ą, ę tarimą. Skiriamos trys aukštaičių patarmės: a) afrikatų č, dž tarimas c, dz, pvz., ca „čia“, dzaugsmas „džiaugsmas“; b) t, d ir tv, dv tarimas c, dz ir cv, dzv prieš i tipo vokalizmą (i, y, ie), pvz., ciltas „tiltas“, dziena „diena“, cvinkc „tvinkti“, dzvi „dvi“. Tačiau prieš i, kilusį iš ę, nedzūkuojama, plg., dangcį „dangtį“, bet katį „katę“. Rytinė pietų aukštaičių dalis yra suslavėjusi. Be to, dalis pietų aukštaičių gyvena Lenkijos Respublikoje apie Punską, Seinus ir Baltarusijos Respublikoje apie Varanavą, Rodūnę, Pelesą. Vakarinė dalis skirstoma į širvintiškius (Širvintos, pietinė patarmės dalis) ir panevėžiškius (Panevėžys, vakarinė ir šiaurvakarinė patarmės dalis) pagal nekirčiuotų galūnių trumpinimą ar nykimą. Panevėžiškiai dar dalijami į dvi pašnektes: šiaurės panevėžiškius (visiška trumpųjų galūnių redukcija, plg.: ger valdž', gers vyrs ‘gera valdžia, geras vyras‘, bei visuotinis kirčio atitraukimas, išskyrus Biržų kampą) ir pietų panevėžiškius, kur galūnių redukcija silpnesnė, plg.: geru valdži, gerus vyrus ‘gera valdžia, geras vyras‘, o kirčio atitraukimas ne toks stiprus. Į rytus nuo panevėžiškių yra anykštėnai su kupiškėnais, iš kitų aukštaičių išsiskiriantys rotininkavimu, t. y. kirčiuoto trumpojo a siaurinimu: vosara „vasara“, vokar „vakar“; kupiškėnai dar ir dadininkuoja, t. y. balsius e, ė prieš kietą priebalsį ir galūnėje verčia a: margoita „mergaitė“. Dar toliau į rytus yra uteniškiai ir vilniškiai – šnektos, išlaikiusios senąjį baltiškąjį balsį ā: braliukas „broliukas“, brālis „brolis“. Nekirčiuotasis ā išlaikytas didesniame plote (žaliniñkai), kirčiuotojo ā arealai (žãdininkai) sudaro tik salas žaliniñkų plote. Tarpusavyje uteniškiai ir vilniškiai skiriasi tuo, kad vilniškiai dzūkuoja; dėl šios ypatybės K. Jauniaus-A. Salio klasifikacijoje vilniškiai buvo vadinami rytiniais dzūkais. Patys Švenčionių ar Ignalinos krašto gyventojai savęs dzūkais nelaiko. Pietinė vilniškių dalis suslavėjusi. Dalis vilniškių gyvena Baltarusijos Respublikoje apie Gervėčius, Apsą, Lazūnus.
Loti
Loti (daugiskaita maloti) – Lesoto Karalystės valiuta. 1/100 loti – sente (daugiskaita lisente). Susietas su PAR randu santykiu 1:1 ir abu yra priimti kaip teisėta atsiskaitymo priemonė Lesote. Loti buvo iš pradžių išleistas 1966 m., nors ir kaip necirkuliuojanti valiuta. 1980 m. Lesotas išleido savo pirmas monetas, išreikštas abiejuose loti ir lisente, kad pakeistų Pietų Afrikos randą kaip teisėtą atsiskaitymo priemonę.
Monetos
Šiuo metu cirkuliuoja šios monetos:
Banknotai
1980 m. banknotai buvo datuojami, 1979 m. buvo įvesti 2, 5 ir 10 maloti banknotai. 1981 m. buvo įvestos 20 ir 50 maloti monetos, vėliau (1994 m.) – 100 ir 200 maloti.
Šiuo metu cirkuliuoja šie banknotai:
Dvarykščius (Dūkštas)
Dvarykščius – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 1 km nuo Dūkštelių.
Lulėjo samių kalba
Lulėjo samių kalba (julevsámegiella) – samių kalbų grupės kalba, vartojama Švedijoje (aplink Lulėjo miestą) ir Norvegijoje (Nordlando apskrityje) gyvenančių samių. Šiuo metu Lulėjo samių kalba, kalba 1500–2000 žmonių, ir tai reiškia, kad ši kalba yra antra labiausiai vartojama samių kalba. Lulėjo samių kalba naudoja lotynų raštą. left|thumb|200px|Lulėjo samių kalba pažymėta 4 numeriu.
Zimbabvės Rodezijos herbas
Zimbabvės Rodezijos herbas – 1979 m. nuo birželio 1 d. iki gruodžio 12 d. egzistavusi valstybė Zimbabvė Rodezija naudojo Rodezijos herbą. Tuo tarpu vėliava buvo priimta sava, besiskirianti tiek nuo Pietų Rodezijos, tiek nuo Rodezijos respublikos, tiek nuo dabartinės Zimbabvės vėliavų.
Navojo vilajetas
Navojo vilajetas, kitaip Navojo sritis − Uzbekijos vilajetas, esantis šalies šiauriniame krašte.
Vilajeto centras − Navojis (125 800 gyv. 2007 m.). Vilajeto plotas − 110 800 km², gyventojų skaičius − 757,5 tūkst. (2005 m. sausio 1 d.). 60% gyventojų yra kaimo gyventojai.
Navojo sritis buvo įkurta 1982 m. balandžio 20 d. 1988 m. liepos 6 d. sritis buvo panaikinta, o 1992 m. sausio 27 d. − atkurta. Vėliau Navojo sritis sritis imta vadinti vilajetu.
Geografija
Šiaurės vakarų dalyje yra Kyzylkumo plynaukštė, rytuose − Nurato kalnagūbriai, pietinėje dalyje teka Zeravšanas, pagrindinė vilajeto upė.
Ribos
Su Navojio vilajetu ribojasi:
Administracinis suskirstymas
Vilajeto centras − Navojo miestas.
Ekonomika
Vilajeto teritorijoje yra daug naudingųjų iškasenų − aukso, urano, volframo, fosforitų, kvarcinio smėlio, cemento žaliavos, kalkakmenių. Labai svarbūs aukso telkiniai ir ten veikianti aukso gavybos pramonė (Zarafšane). Taip pat eksploatuojami urano telkiniai.
Vilajete veikia energetikos, kalnakasybos metalurgijos, cheminė, medvilnės valymo, maisto, statybinių medžiagų gamybos įmonės. Stambiausios pramonės įmonės − Navojo metalurgijos kombinatas, Navojo šiluminė elektrinė, Navojo azoto trašų ir cemento gamyklos ir kt.
Aukso gavybai iš atliekinių metalurgijos kombinato uolienų buvo sukurta bendra uzbekų-amerikiečių įmonė „Zeravšan-Newmont“, veikusi iki 2006 m.
Augalininkystės šakos − medvilnės ir grūdinių javų auginimas, daržininkystė, vynuogininkystė. Vilajetas specializuojasi karakulinėje avininkystėje (antra vieta po Bucharos vilajeto, kasmet gauna virš 500 tūkst. karakulinių kailiukų). Taip pat auginami šilkverpiai ir gaunamas šilkas.
Geležinkelio linijų ilgis − 390,7 km, automobilinių kelių − 4,1 tūkst. kilometrų (iš jų 3,3 tūkst. km − asfaltuoti). Per vilajeto teritoriją eina geležinkelio linijos Taškentas−Turkmėnija, Taškentas−Učkudukas.
Vilajete veikia 362 bendrojo lavinimo mokyklos, kuriose mokosi 168,2 tūkst. vaikų. Taip pat veikia sporto ir muzikos mokyklos, Taškento valstybinio pedagoginio universiteto ir Taškento techninio universiteto filialai. Vilajete yra virš 120 kultūros klubų, 73 kino teatrai, 291 viešoji biblioteka, 2 muziejai.
62 ligoninėje dirba 2,4 tūkst. gydytojų, vidurinio medicininio personalo skaičius − 8,3 tūkst. žmonių.
Maltos futbolo varžybos 1993–1994 m.
Maltos futbolo varžybos 1993–1994 m.
Puplaiškiniai
Šeimoje 5 gentys, daugiausia paplitusios tropikuose ir Pietų pusrutulyje; iš viso apie 70 rūšių. Lietuvoje auga dviejų genčių 2 rūšys:
Turčinas (Choroščo valsčius)
Turčinas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Choroščiaus valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Turbulencija
thumb|right|Vandens srautui tekant aplink kliūtis susidaro turbulencija Turbulencija – skysčių ir dujų tekėjimo/judėjimo būdas, kuriam yra būdingas chaotiškumas, sūkurių buvimas. Kitas skysčių ir dujų tekėjimo būdas yra vadinamas sluoksniniu tekėjimu (arba laminariuoju tekėjimu). Perėjimą tarp šių dviejų tekėjimo būdų nusako bedimensinis dydis Reinoldso skaičius. Eksperimentai rodo, kad laminarusis tekėjimas vamzdyje būna, kuomet Reinoldso skaičius yra mažesnis nei 2100, o tekėjimas vamzdyje taps pilnai turbulentiniu, kai Reinoldso skaičius viršys vertę 4000. Žinoma, šios vertės dar priklauso ir nuo vamzdžio geometrijos bei pradinių sąlygų. Šilumos pernešime konvekcijos būdu paprastai visada pasireiškia turbulencija.
thumb|left|180px|Povandeniniam laivui skrodžiant vandens paviršiumi atsiranda sluoksninis ir sūkurinis vandens srautai
Turbulencija astronomijoje
Turbulencija žvaigždžių fizikoje vadinami žvaigždės fotosferos medžiagos (dujų masių) kolektyviniai judėjimai. Fotosfera išskiriama todėl, kad joje formuojasi mūsų stebimas ištisinis spektras ir spektrinės linijos. Konvekcija šiuo atveju astronomams yra globališkesnis reiškinys, kuris gali apimti ir gilesnius žvaigždės atmosferos sluoksnius.
Vykstant turbulencijai pasireiškia Doplerio efektas, dėl kurio išplinta sugerties linijos žvaigždės spektre. Astronomai išskiria dvi turbulencijos rūšis, skirtingai veikiančias sugerties linijų išplitimą:
George Lazenby
Džordžas Lazenbis (, g. 1939 m. rugsėjo 5 d. Goulburne, Naujasis Pietų Velsas) – Australijos aktorius, 1969 m. sukūręs Džeimso Bondo vaidmenį filme „Jos Didenybės slaptojoje tarnyboje“.
Biografija
Vaikystėje Džordžas lankė Bourke Street pradinę mokyklą ir Goulburno vidurinę. Sulaukus 13, šeima persikėlė į Queanbeyan, kur tėvas atidarė parduotuvę. Džordžas dirbo mechaniku, mašinų pardavėju, kol išėjo tarnauti į kariuomenę. Dar jaunystėje susidomėjęs Rytų kovos menais, Lazenbis tapo kovos menų instruktoriumi ir užsitarnavo seržanto laipsnį.
Palikęs armiją, 1963 m. jis persikėlė į Londoną. Pradžioje jis čia taip pat vertėsi mašinų pardavimu, kol buvo pastebėtas talentų medžiotojo. Netrukus Džordžas tapo vienu geriausiai apmokamu vyru modeliu Europoje.
Jo posūkis į kiną buvo atsitiktinai susiklosčiusių aplinkybių rezultatas. 1966 m. jis ir filmų apie Bondą prodiuseris Arbert R. Broccoli lankėsi pas tą patį kirpėją ir šis atkreipė dėmesį į išvaizdų, 188 cm ūgio vyrą, įvertindamas jį kaip potencialų agentą 007.
1968 m. aktorius Šonas Koneris nusprendė atsisakyti Bondo vaidmens ir Broccoli prisiminė Lazenbį. Dar vėliau prodiuseris pamatė jo reklamą televizijoje („Big Fry Chocolate“) ir, pamanęs, kad jis gali tikti pagrindiniam vaidmeniui, pakvietė Džordžą bandomajam filmavimui. Būsimojo filmo kūrėjams įspūdį padarė ne tik Džordžo vaidybiniai sugebėjimai, bet ir kovų įgūdžiai, todėl vaidmuo atiteko jam. Dėl specifinės tarties Lazenbio balsą filme buvo nutarta dubliuoti, kas gana neįprasta, nes šio gimtoji kalba taip pat buvo anglų (Bondo balsą filme įgarsino aktorius George Baker). Vis tik juostos filmavimas nebuvo sklandus: Lazenbiui sunkiai sekėsi rasti bendrą kalbą su režisieriumi, prodiuseriais ir 1969 m. lapkritį, dar prieš ekranuose pasirodant filmui „Jos Didenybės slaptojoje tarnyboje“, jis pareiškė, kad neketina daugiau vaidinti Bondo. Tai buvo netikėtas sprendimas, nes Lazenbis buvo pasirašęs sutartį net 7 filmams ir prodiuseriai bei bondiados gerbėjai buvo patenkinti rezultatu. Manoma, kad įtakos tokiam sprendimui turėjo ir Džordžo agentai, įtikinę jį, kad Bondo vaidmuo yra pernelyg archajiškas liberaliam aštuntajam dešimtmečiui. Aktorė Diana Rig, kartu su juo vaidinusi filme, taip pat kritikavo tokį sprendimą: „- Vaidmuo padarė Šoną Konerį milijonieriumi. Jis sukūrė Šoną Konerį… Tikrai nežinau kas dedasi Džordžo galvoje, todėl galiu kalbėti tik apie savo reakciją. Manau, kad tai gana kvailas sprendimas“.
Nepaisant aplinkinių reakcijos, Lazenbis sprendimo nepakeitė. Nenorėdamas daugiau būti tapatinamas su agentu 007, jis užsiaugino barzdą ir ilgus plaukus. „- Bondas brutalus“, – pareiškė jis. „- Man jis jau yra praeitis, neketinu daugiau jo vaidinti. Taika – tokia dabartinė žinia“.
Iki šiol jis yra jauniausias aktorius, vaidinęs Bondą (tuo metu jam buvo 30) ir vienintelis iš agento vaidmens atlikėjų, gimęs ne Didžiojoje Britanijoje.
Antrasis jo filmas buvo „Universal Soldier“, sukurtas 1971 m. Dar po metų Lazenbis nusifilmavo giallo stiliaus filme „Kas matė jos mirtį?“, po kurio nusprendė padaryti pertrauką ir sekančius 15 mėnesių praleido buriuodamas aplink pasaulį.
Grįžęs Džordžas pasirodė BBC seriale „Play For Today“. Albertas Broccoli vėliau tvirtino, kad 1971 m. Lazenbis norėjo grįžti į bondiadą, tačiau jam buvo atsakyta, nors, prodiuserio nuomone, šis galėjo tapti geriausiu visų laikų Bondu, jeigu nebūtų nusprendęs pasitraukti vos po vieno filmo. Pats aktorius vėliau yra pripažinęs, kad palikti seriją jį paskatino „netinkamas patarimas“.
1972 m. Lazenbis susipažino su Rytų kovos menų ir kino žvaigžde Briusu Ly, kurio kovos metodus jis pats savarankiškai studijavo ir tobulino. Džordžas, turintis juodą karate diržą, pasirašė sutartį 4 filmams su prodiuseriu Raymond Chow ir kompanija „Golden Harvest Productions“. 1973 m. jis nuvyko į Honkongą, kur turėjo susitikti su Ly ir aptarti būsimą savo vaidmenį filme „Game of Death“. Jiedu kartu turėjo vakarieniauti, tačiau kaip tik tą vakarą Ly netikėtai mirė. Lazenbis dalyvavo aktoriaus laidotuvėse, o vėliau nusifilmavo 3 „Golden Harvest“ juostose: „Stoner“ („The Shrine of Ultimate Bliss“) (1974 m.), „Dragon Flies“ (1975 m.) ir „International Assassin“ („A Queen’s Ransom“) (1976 m.). „Stoner“ turėjo būti brangiausias tuo metu kovos menų filmas ir įspūdingas Lazenbio sugrįžimas į didįjį ekraną, tačiau po Ly mirties vaidmuo atiteko kitam aktoriui ir filmo biudžetas buvo gerokai sumažintas.
1970-ųjų viduryje Lazenbis filmavosi Australijos televizijos serialuose, vėliau persikėlė į Holivudą, kur toliau tęsė karjerą.
1979 m. John Cleese ir komikų trupė „Monty Python“ trupė kvietė Lazenbį Jėzaus Kristaus vaidmeniui komedijoje „The Life of Brian“, tačiau dėl užimtumo kituose projektuose šis pasiūlymo atsisakė.
1983 m. prodiuseriui Kevin McClory nusprendus kurti alternatyvią juostą apie Džeimsą Bondą „Niekada nesakyk niekada“, Lazenbis buvo pagrindinis kandidatas agento 007 vaidmeniui, tačiau jo kandidatūra atkrito vos tik Šonas Koneris išreiškė susidomėjimą vaidmeniu.
1984 m. kanalas ABC pradėjo rodyti muilo operą „Rituals“, kuri, kaip buvo tikimasi, bus populiari, tačiau laukto rezultato nepavyko pasiekti ir šou buvo nutrauktas vos po vieno sezono.
1993 m. filme „Gettysburg“ jis suvaidino Konfederatų generolą Johnston Pettigrew.
Po šio filmo jis vis rečiau pasirodydavo ekrane, kol 2003 m. galutinai atsisveikino su aktoriaus karjera.
Asmeninis gyvenimas
1971 m. Lazenbis vedė Christiną Gannett, su kurie kartu pragyveno iki 1995 m. Jie susilaukė sūnaus Zachary (šis mirė nuo smegenų vėžio 1994 m., sulaukęs 20) ir dukters Melanie Andrea, vienos žinomiausių Manheteno nekilnojamojo turto agenčių.
2002 m. Lazenbis susituokė su karjerą baigusia tenisininke Pam Shriver. 2004 m. jiems gimė sūnus George Samuel, o 2005 m. – dvyniai Samuel Robert ir Kaitlin Elizabeth. Šiuo metu Džordžas ir Pam yra padavę prašymą skirtis.
Aktoriui priklauso nekilnojamasis turtas Havajuose, Brentvude, Australijoje ir ranča Pietų Kalifornijoje. Vienas jo namų Holivude yra NBA žvaigždės Kobe Bryant kaimynystėje.
Saulius Ritter
Saulius Ritter (g. 1988 m. rugpjūčio 23 d. Vilniuje) – Lietuvos irkluotojas. Daugkartinis Lietuvos bei dukart Europos čempionas, Rio 2016 m vasaros olimpinių žaidynių sidabro medalio laimėtojas. 300px|miniatiūra|dešinėje|Saulius Ritter (kairėje) su savo porininku Rolandu Maščinsku Londono olimpinėse žaidynėse 2012m.
Biografija
Studijuoja Mykolo Romerio universitete viešąjį administravimą. Sportuoja nuo 2002 m. Pirmieji treneriai – Aldona Tamulevičienė ir Vytautas Milius, dabar – Vladislavas Sokolinskis ir Mykolas Masilionis
2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užėmė 6-ą vietą dviviečių porinių valčių klasės finale.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užėmė 2-ą vietą dviviečių porinių valčių klasės finale.
2021 m. sportininkas paskelbė apie karjeros pabaigą. 2023 m. balandžio 21 d. Lietuvos tautiniame olimpiniame komitete vykusiame Lietuvos olimpiečių asociacijos (LAO) rinkimuose Saulius Ritter išrinktas ir paskelbtas LAO prezidentu.
Klaipėdos universitetas
Klaipėdos universitetas – Klaipėdoje nuo 1991 m. veikianti valstybinė aukštoji mokykla, viešoji įstaiga. Vienintelis klasikinis universitetas Vakarų Lietuvoje. Siūlo trijų pakopų – bakalauro, magistrantūros ir doktorantūros – studijas, plėtoja įvairių sričių mokslinį pažinimą, vykdo mokslinius tyrimus ir eksperimentinę plėtrą, rengia mokslininkus.
Nuo pat universiteto įkūrimo jo mokslinės veiklos kryptys buvo daugiausia susijusios su Vakarų Lietuvos bei pajūrio regiono ūkio, kultūros ir meno aktualijomis. Šiuo metu universitetas orientuojasi į mokslinės veiklos galimybes, atsiveriančias platesniame Baltijos regiono kontekste.
Istorija
1956 m. uždarius mokytojus pagreitintu būdu nuo 1946 m. rengusį mokytojų institutą, Klaipėda liko be aukštojo mokslo židinio. Inicijavus tuometiniams miesto vadovams, 1959 m. rudenį Klaipėdoje buvo įsteigtas Kauno Politechnikos instituto (KPI) vakarinis skyrius, 1961 m. reorganizuotas į vakarinį fakultetą. 1965 m. fakultetas išleido pirmąją daugiau kaip 50 diplomuotų inžinierių laidą. 1977 m. fakultete pradėjo veikti ir dieninis skyrius, todėl 1978 m. vakarinis fakultetas ir dieninis skyrius buvo pavadinti KPI Klaipėdos fakultetu. Fakulteto dekanu iki reorganizacijos 1991 m. buvo Adolfas Brėskis.
Klaipėdos miesto vadovų iniciatyva, 1971 m. uostamiestyje pradėjo veikti ir Šiaulių Pedagoginio instituto (ŠPI) Klaipėdos muzikos fakultetas, kurį sudarė iš Šiaulių ir Vilniaus pedagoginių institutų atkeltos katedros. Pirmuoju fakulteto dekanu buvo paskirtas Vytautas Jakavičius, nuo 1973 m. jam vadovavo Vytautas Jakelaitis. 1974 m. fakultetas suskaidytas į du fakultetus: Pedagogikos ir Kultūros, o 1979 m. vietoje dviejų sudaryti trys: Kultūros, Muzikos mokytojų ir Teatro meno. Nuo 1975 m. sausio 1 d. fakultetai prijungiami prie Lietuvos TSR valstybinės konservatorijos ir pavadinami Valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetais.
1975 m. Klaipėdoje buvo įkurtas ŠPI Ikimokyklinio auklėjimo fakultetas. 1975–1980 m. jo dekanu buvo A. Milinauskis, 1980–1991 m. Juozas Rauckis.
Klaipėdos universitetas oficialiai įkurtas nuo 1991 m. sausio 1 d. Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos 1990 m. spalio 5 d. nutarimu Klaipėdoje veikusių KPI ir ŠPI fakultetų bazėje, miesto visuomenės iniciatyva. 1991 m. vasario 12 d. įvyko pirmas universiteto senato posėdis. 1995 m. į universiteto struktūrą įsijungė Lietuvos muzikos akademijos Klaipėdos fakultetas.
1995 m. gruodžio 14 d. Lietuvos Respublikos Seimas patvirtino universiteto statutą (aktuali 2010 m. birželio 22 d. redakcija).
2013 m. birželio mėn. Klaipėdos universitetą baigė trisdešimt tūkstantoji absolventė.
Studijos
1991 m. universitetas pradėjo veiklą, turėdamas 16 studijų programų ir 3067 studentus. 2009 m. Klaipėdos universitetas turėjo 67 bakalauro, 46 magistro ir 3 laipsnio neteikiančias studijų programas. Bendras studentų skaičius (neįskaitant doktorantų), 2005 m. buvo 9151, 2006 m. – 9367, 2007 m. – 9223, 2008 m. – 9219, 2009 m. – 8438, 2011 m. – 7500 studentų, 2012 m. – 6050, 2013 m. – 5280, 2015 m. – 4320, 2017 m. – 3600. 2014 m. Klaipėdos universitete buvo 50 bakalauro studijų programų, 53 magistrantūros studijų programų, 10 doktorantūros studijų programų.
Universitete kasmet studijuoja per 100 užsienio studentų, kurie atvyksta pagal mainų programas, į lietuvių kalbos kursus bei intensyvias programas. Kasmet per 120 Universiteto studentų išvyksta semestro ar vienerių studijų metų studijoms į užsienio universitetus bei praktikai užsienio įmonėse. Veikia studentų mokslinės draugijos, rengiamos studentų mokslinės konferencijos; dalis jų nacionalinės ir tarptautinės. Universiteto absolventų skaičius – daugiau kaip 30 000.
Struktūra
thumb|Klaipėdos universiteto rektoratas thumb||Mokslo ir technologijų parkas thumb|Klaipėdos universiteto Jūros tyrimų institutas thumb|Naujas bendrabutis thumb|Verslo inkubatorius
Įsteigus Klaipėdos universitetą, iš pradžių jis buvo sudarytas iš trijų fakultetų: Humanitarinių ir Gamtos mokslų (išskaidytas 1992 m., nuo 1994 m. veikia Humanitarinių mokslų fakultetas ir Gamtos mokslų fakultetas), Technikos (nuo 1994 m. Jūrų technikos), Pedagogikos. 1994 m. įkurtas Socialinių mokslų fakultetas, 1995 m., prie universiteto prisijungus Lietuvos muzikos akademijos Klaipėdos fakultetui, buvo įsteigtas Menų fakultetas, 1999 m. – Sveikatos mokslų fakultetas. 2000 m. Gamtos mokslų fakultetas pavadintas Gamtos ir matematikos mokslų fakultetu. 1996–2015 m. veikė Jūreivystės institutas. Šiuo metu universitete yra penki fakultetai ir du institutai: Baltijos regiono istorijos ir archeologijos institutas ir Tęstinių studijų institutas (įkurtas 1995 m. kaip Kvalifikacijos kėlimo institutas, reorganizuotas 2003 m.).
Be to, į universiteto struktūrą įeina mokslinių tyrimų padaliniai: 1. Jūros mokslų ir technologijų centras, į kurio struktūrą įeina Baltijos pajūrio aplinkos tyrimų ir planavimo institutas (įkurtas 1998 m. vietoj buvusio Sistemų analizės mokslo centro, veikusio nuo 1991 m., iki 2004 m. priklausė Gamtos ir matematikos mokslų fakultetui), Oro taršos iš laivų tyrimų laboratorija, Mechatronikos mokslų institutas; 2. Medžiagų ir konstrukcijų tyrimų centas. 3. Baltijos regiono istorijos ir archeologijos institutas (įkurtas 2003 m. buvusio Vakarų Lietuvos ir Prūsijos istorijos centro, veikusio nuo 1992 m., bazėje).
1991 m. įkurta universiteto biblioteka, 1992 m. – Klaipėdos universiteto leidykla, 1993 m. – Botanikos sodas, 1995 m. – Klaipėdos universiteto studentų sąjunga. 2002 m. rugsėjo 6 d., bendradarbiaujant Klaipėdos universitetui ir Lietuvos Respublikos ūkio ministerijai, įsteigtas Klaipėdos mokslo ir technologijų parkas. 2008 m. KU Senato sprendimu įsteigtas Jūros mokslų ir technologijų centras, koordinuojantis Integruoto mokslo, studijų ir verslo centro (Jūrinio slėnio) Lietuvos jūrinio sektoriaus plėtrai plėtros programos projektų vykdymą, Slėnio branduolio laboratorijų kūrimą ir mokslinio–techninio potencialo koncentravimą. 2016 m. gegužės 19 d. atidarytas pirmasis Lietuvoje modernus 170 vietų bendrabutis studentams
2018 m. vasario 14 d. Klaipėdos universitete atidarytas Jūros tyrimų instituto mokslinių laboratorijų pastatas.
Fakultetai ir studijų institutai
2015 m. Universiteto taryba nusprendė sujungti Gamtos ir matematikos mokslų fakultetą ir Jūrų technikos fakultetą ir įsteigti Jūros technologijų ir gamtos mokslų fakultetą. Menų fakulteto pavadinimą nuo 2015 m. rugsėjo mėn. nutarta pakeisti į Menų akademiją. Remiantis 2015 m. lapkričio 16 d. Klaipėdos universiteto rektoriaus įsakymu „Dėl Klaipėdos universiteto akademinės struktūros“ (Nr. 1-035), nuo 2016 m. sausio 1 d. buvo sujungti Humanitarinių mokslų bei Pedagogikos fakultetai į naują Humanitarinių ir ugdymo mokslų fakultetą. 2016 m. Klaipėdos universiteto miestelyje užbaigtas statyti ir pradėjo veikti verslo inkubatorius. 2017 m. lapkričio 6 d. universiteto taryba pritarė sprendimui universiteto Menų akademiją integruoti į Lietuvos muzikos ir teatro akademiją. 2018 m. sujungti Socialinių mokslų, Humanitarinių ir ugdymo mokslų fakultetai, Tęstinių studijų institutas prijungtas prie Socialinių ir humanitarinių mokslų fakulteto.
Nuo 2023 m. rugsėjo laisvalaikio sporto studijų programa turės dvi naujas, pasirenkamas specializacijas – futbolo bei krepšinio. Absolventai įgis sporto bakalauro kvalifikacinį laipsnį bei pedagogo profesinę kvalifikaciją. Futbolo trenerių ruošimui bus naudojama FC Barcelona programa, su klubu pasirašyta sutartis.
Infrastruktūra
1993 m. pasitraukus iš Lietuvos buvusios TSRS kariuomenei, universitetas perėmė buvusios Klaipėdos įgulos kareivinių teritoriją kartu su šešių 1904–1907 m. statytų neogotikinių pastatų kompleksu (adresas: Herkaus Manto g. 84). Pastatai valstybės, rėmėjų ir kitų finansinių šaltinių lėšomis baigti restauruoti 2009 m. Juose yra įsikūrę šie universiteto padaliniai: rektoratas, senatas, administracija, leidykla, Baltijos regiono istorijos ir archeologijos institutas, Baltijos pajūrio aplinkos tyrimų ir planavimo institutas, Evangeliškosios teologijos centras, Humanitarinių mokslų fakultetas, Gamtos ir matematikos mokslų fakultetas, Sveikatos mokslų fakultetas.
Be to, universitetui priklauso ne universiteto miestelyje esančių padalinių pastatai ir teritorijos:
2009 m. universitetas panaudos teise valdė 45,37 ha valstybės žemės plotą (iš jų 23,58 ha Universiteto miestelyje)
Liaudies sveikata
Liaudies sveikata – mėnesinis darbo žmonių sveikatos žurnalas, leistas 1940–1941 m. Kaune.
Istorija
1940 m. Nr. 1-5 išiėjo kaip nemokamas mėnesinis liaudies sveikatos laikraštis. Leido Sveikatos ir socialinės apsaugos ministerijos sanitarinės propagandos skyrius, Nr.2-4 – Sveikatos apsaugos liaudies komisariato sanitarinės propagandos skyrius, kitus – Lietuvos TSR Sveikatos apsaugos komisariato Sanitarinio švietimo skyrius. Spausdino „Žaibo“ spaustuvė Kaune. Išėjo 10 numerių. Tiražas 1940 m. – 400 000 egz., 1941 m. – 20 000 egz.
Karl-Heinz Ruffmann
Karl-Heinz Ruffmann (1922 m. kovo 7 d. Klaipėdoje – 1996 m. gruodžio 17 d. Rūpoldinge, Vokietija) – istorikas.
Biografija
Gimė 1922 m. kovo 7 d. Klaipėdoje. Mokėsi Klaipėdos Luizės gimnazijoje, 1939-1941 m. studijavo filosofiją Jėnos universitete. 1944 m. būdamas karininku studijas tęsė Karaliaučiaus universitete. 1945 m. pabėgo į Kopenhagą. 1946-1950 m. tęsė studijas Getingeno universitete, tapo istorijos mokslų daktaru. Dirbo istorinių tyrimų asistentu Getingeno universitete. Nuo 1957 m. dirbo Rytų Europos istorinių tyrimų institute Kelne. Nuo 1962 m. dėstė Rytų Europos istoriją Erlangeno-Niurnbergo universitete. Mirė 1996 m. gruodžio 17 d. Rūpoldinge.
Graikijos futbolo supertaurė
Graikijos futbolo supertaurė – trofėjus, dėl kurio kasmet nuo 1980 m. varžosi ir.
Teisinis vertimas
Teisinis vertimas – vertimas tekstų, priskiriamų teisės sričiai ar naudojamų teisinėje komunikacijoje žmonių, kalbančių skirtingomis kalbomis; dalykinis vertimas. Kadangi teisė - dalykinė sritis, susijusi su socialiniais bei politiniais ar kultūriniais valstybės ypatumais, teisinis vertimas nėra lengva kalbinė užduotis.
Teisės vertimus dažnai atlieka teisės srityje besispecializuojantys kalbininkai (vertėjai) arba profesionalūs teisininkai. ES vertimų tarnyboje ES teisės aktus verčia juristai-lingvistai. Klaidos privačiuose santykiuose neretai gali sukelti žalą ir net privesti prie teisminio ieškinio.
Rūšys
Teisinis vertimas dažniausiai būna:
Bagdadas
Bagdadas  – Irako sostinė ir didžiausias miestas. 9 mln. gyventojų (2015 m.). Tai uostamiestis, išsidėstęs vakariniame Tigro krante. Vienos kartos laikotarpyje miestas tapo pagrindiniu mokslo ir prekybos centru. Yra tarptautinis oro uostas. Išvystyta naftos ir lengvoji pramonė. Keli universitetai.
Mieste yra Zubaidos mauzoliejus (XIII a. pradžia), Dustansirijos medresė (XIII a.), Bab al Vastanio vartai (XIII a.), Musos al Kadimo mauzoliejus (dar vadinamas Auksine mečete; XVI a.), Irako muziejus ir kt.
Istorija
Bagdadą 762 m. įkūrė Abasidų dinastijos antrasis kalifas Al Mansura kaip Abasidų sostinę. IX–X a. miestas buvo pagrindinis Artimųjų Rytų ekonomikos ir kultūros centras. Nuo XVII a. iki 1917 m. priklausė Osmanų imperijai, vėliau užėmė britų kariuomenė, 1920–1921 m. buvo britų mandatinės teritorijos administracinis centras. 1921–1958 m. Irako karalystės, o nuo 1958 m. – respublikos sostinė. 2003 m. miestą užėmė JAV kariuomenė.
Pavadinimo kilmė
Miesto pavadinimas persiškai reiškia „dievo duotas“, „dievo dovana“ (bagh – dievas + dad – duotas).
Batrunas
Batrunas (finikiečių k.: בתרון Bitron) – Šiaurės Libano miestas, vienas seniausių pasaulio miestų. Tai Batruno rajono centras.
Istorija
Batruną mini Amarnos laiškai XIV a. pr. m. e., taip pat Strabonas, Plinijus Vyresnysis, Klaudijus Ptolemėjus, Steponas Bizantietis, Hieroklis. Teofano raštuose Batrunas minimas kaip Bostrys.
Finikiečiai įkūrė Batruną pietinėje Teoprosopono kyšulio pusėje. Teigiama, kad Batruną įkūrė Tyro karalius Itobalas I, kurio duktė Jezabelė (897–866 m. pr. m. e.) ištekėjo už Ahabo.
Romėnų laikais miestas priklausė Phoenicia Prima provincijai, o paplitus krikščionybei – Antiochijos patriarchui.
551 m. Batruną sugriovė žemės drebėjimas, Teoprosopono kyšulys įskilo. Istorikai mano, kad tuomet atsirado natūralus Batruno uostas.
Batrune gimė šie graikų ortodoksų vyskupai: Porfyrijus 451 m., Elijas apie 512 m. ir Steponas 553 m. Miestas buvo graikų ortodoksų vyskupystės centras nuo X a. ir vadinamas Petrounion. Po musulmonų užkariavimų miesto pavadinimas arabizuotas į Batruną.
Viduramžiais kryžiuočiai pastatė Mseilha pilį ant lygumoje esančios stačios kalvos.
Valdant turkams, Batrunas buvo kazos centras, maronitų vyskupystės centras. Nuo 1999 m. Batrunas yra eparchijos centras.
Atskyriklis
Atskyriklis – maisto priedas, skirtas pagerinti maisto produktų kokybę ir stabilumą. Atskyrikliai sudaro chelatinius kompleksus su daugiavalenčių metalų jonais, ypač vario, geležies ir nikelio, kurie katalizuoja maisto riebalų oksidaciją, ir juos tarsi izoliuoja. Todėl atskyrikliai yra specifinės rūšies konservantai. Etiketėse atskyrikliai paprastai nurodomi E numeriais.
Keletas atskyriklių:
Natrio ir kalcio EDTA plačiai naudojamas įvairių maisto produktų ir gėrimų gamyboje.
Susiję temos:
Karsakiškio seniūnija
Karsakiškio seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Panevėžio rajono savivaldybės šiaurės rytuose.
Geografija
Seniūnijos plotas – 30 555,38 ha, kurių 55,5 proc. užima miškai. Per seniūnijos teritoriją teka Lėvens, Pyvesos, Marnako upės, Žaliosios girioje Įstros ir Svalios upių ištakos, tyvuliuoja 2 ežerai, seniūnijoje yra Vosniūnų ir Linkiamiškio spanguolynai, Gailių ir Klimbalės durpynai, 99 kaimai, apie 2800 gyventojų, įsikūrusios 5 gyvenvietės (Karsakiškio, Geležių, Tiltagalių, Paliūniškio, Sodelių). Gyvenvietės turi paminklinius akmenis ir medinę iškaba su jų pavadinimais.
Maigiai
Maigiai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Kurklių.
Karsakiškio seniūnija
Istorija
2008 m. rugpjūčio 28 d. savivaldybės tarybos [http://www.panrs.lt/t20080828/2008t159.doc nutarimu Nr. T-159] Bobkalnio, Katininės, Paežerio I, Vaivadų, Samanynės, Vabalų kaimai perduoti Panevėžio seniūnijai.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 5 seniūnaitijos:
Wilhelm Ostwald
Frydrichas Vilhelmas Ostvaldas (1853 m. rugsėjo 2 d. – 1932 m. balandžio 4 d.) – Baltijos vokiečių tautybės chemikas. Nobelio chemijos premijos laureatas. Vienas fizikinės chemijos pradininkų.
Darbininkų kova
Darbininkų kova – Latvijos socialdemokratijos lietuvių sekcijos laikraštis, ėjęs 1919 m. sausio 11 d. – gegužės 11 d. Rygoje.
Istorija
Išėjo 45 numeriai. Redagavo E. Jablonskytė-Dirikienė.
Dvarykščius (Daugėliškis)
Dvarykščius – viensėdis Ignalinos rajono savivaldybėje, 16 km nuo Naujojo Daugėliškio.
Viršuliškės
Viršuliškės – Vilniaus miesto dalis, esanti į šiaurės vakarus nuo miesto centro, prie vakarinio aplinkkelio. Sudaro Viršuliškių seniūniją. Ribojasi su Karoliniškėmis pietuose, Justiniškėmis šiaurės vakaruose, Pašilaičiais šiaurėje, Šeškine rytuose. Vakaruose Vilniaus vakarinis aplinkkelis skiria nuo Pilaitės ir Buivydiškių.
Yra Vilniaus pal. Jurgio Matulaičio bažnyčia (1996 m.), mokykla, Spaudos rūmai (1986 m.), Tarptautinė teisės ir verslo aukštoji mokykla, jaunimo, specialiosios mokyklos, Vilniaus statybininkų rengimo centras Viršuliškių (Sudervės) kapinės (katalikų ir žydų), 2-asis troleibusų parkas, Grožio terapijos ir chirurgijos klinika „Sugihara“, prekybos centras „Mada“, Lietuvos kariuomenės Sausumos pajėgų būstinė.
Pro Viršuliškes važiuoja daug troleibusų (7, 13, 16, 18, 19) ir autobusų (2G, 4G, 7, 30, 32, 54, 55, 63, 75) maršrutų. Svarbiausios stotelės: Viršuliškės, Sietyno st., Piliakalnio st., Spaudos rūmai.
Istorija
250px|thumb|left|[[1934 m. Vilniaus žemėlapis su Viršuliškėmis (Wierszuliszki)]]
Anksčiau šioje vietoje buvo Viršuliškių kaimas (šaltiniuose minimas nuo XVI a.), kuris prie Vilniaus miesto buvo prijungtas 1969 m. Gyventojai pradėjo keltis į naujai pastatytus gyvenamuosius daugiaaukščius namus 1977 m. Viršuliškių statybos projektą 1973 m. parengė Birutė Kasperavičienė ir J. Zinkevičius.
XIX a. pab. Viršuliškių kaimas buvo Riešės valsčiuje, Fričinskių valda (1865 m.).
Dar iki XX a. pab. vakarinė dalis sudarė Viršuliškių kaimą, įeinantį į Buivydiškių apylinkę (1979 m. jame gyveno 27 žmonės).
Liaudies tribūna
Liaudies tribūna – JAV lietuvių tautinės krypties mėnesinis laikraštis, ėjęs 1929–1931 m. Čikagoje.
Istorija
Iš pradžių leistas nereguliariai. Leido B. Simokaitis, Amerikos lietuvių liaudies sąjunga. 1931 m. prijungtas prie Klyvlende leidžiamo savaitraščio „Dirva“.
Plaumuonė
Plaumuonė (Nymphoides) – puplaiškinių (Menyanthaceae) šeimos augalų gentis.
Genties pavadinimas iš graikų k. Nymphaea – augalo vardas, eidos – panašus; augalas vegetatyviniais organais primena vandens lelijų (Nymphaea) genties augalus. Tai daugiamečiai vandens augalai su ilgais šakniastiebiais ir plūduriuojančiais lapais.
Gentyje yra apie 50 rūšių, kurių dauguma auga tropikuose. Lietuvoje auga vandeninė plaumuonė (Nymphoides peltata).