cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Proceso dalyvis
Dalyvaujantys byloje asmenys
Dalyvaujančiais byloje asmenimis Lietuvoje yra laikomi proceso dalyviai, turintys teisinį suinteresuotumą bylos baigtimi (LR CPK 37 str. 1 d.).
Dalyvaujančiais byloje asmenimis yra šalys, tretieji asmenys, asmenys, pareiškę ieškinį LR CPK Kodekso 49 straipsnio nustatyta tvarka, pareiškėjai, suinteresuoti asmenys Kodekso 442 straipsnyje išvardytose bylose, Kodekso 431 straipsnyje numatyti kreditoriai ir skolininkai, taip pat šių asmenų atstovai.
Kiti proceso dalyviai
Kiti proceso dalyviai (liudytojai, vertėjai, ekspertai) – įstatymų nustatyta tvarka procese dalyvaujantys asmenys, kurie teisiškai nesuinteresuoti bylos baigtimi (LR CPK 61 str.).
Kiti proceso dalyviai turi LR CPK Kodekso nustatytas procesines teises ir pareigas.
Čekija olimpinėse žaidynėse
Čekija olimpinėse žaidynėse reguliariai dalyvauja nuo 1994 m.
Krakavas
Kaimai prie Krakavo: Žaugėdai, Bijūnai. Pietrytine pakrante eina kelias.
Ežerėvardis kildinamas nuo žodžio krakė („karosas“ arba „genys“).
Blantairas
Blantairas  – miestas pietiniame Malavyje, Pietų regiono administracinis centras, išsidėstęs prie Širės upės, netoli Zombos. Tai didžiausias miestas šalyje, Širės plynaukštės regiono prekybos ir transporto centras. Apylinkėse auginamas tabakas, javai, kava, kviečiai. Mieste yra vyriausybės pastatų, keletas technikos mokyklų. 1964 metais čia įkurtas Malavio universitetas.
Istorija
Miestą 1876 m. įkūrė škotų misionieriai ir jį pavadino keliautojo D. Livingstono gimtojo miesto garbei.
1956 m. prie Blantairo prijungta Limbė, todėl kartais miestas vadinamas Blantairu-Limbe.
Gerzos kultūra
Gerzos kultūra – eneolito archeologinė kultūra, pavadinta Gerzos kapinyno (Žemutinis Egiptas) vardu. Dar vadinama Nakados II kultūra.
Kultūra
Gerzos kultūros žmonės gyveno didelėse, apie 2 km² dydžio gyvenvietėse, statėsi stačiakampius 7,5 x 5,5 m dydžio pastatus. Vertėsi gyvulininkyste, amatais, žemdirbyste – 4 tūkstantmečio pr. m. e. pabaigoje pradėjo naudoti arklą, aptikta drėkinimo įrenginių liekanų.
Naudojo akmeninius, titnaginius ir varinius dirbinius (rasta daug durklų), mokėjo pasigaminti gipso ir fajanso. Keramika dažyta raudonai arba tamsiai geltonai su raudonai tapytais žmonių, gyvulių ir valčių piešiniais, gamtos vaizdais. Rasta molinių ir akmeninių moterų figūrėlių.
Mirusiuosius laidojo kapinynuose su gausiomis įkapėmis (indais, titnago ir vario dirbiniais); aptikta gentinės diduomenės kapų. Jie buvo įrengti panašiai kaip gyvenamieji kambariai, su buities reikmenimis. Rasta ritualinių reikmenų: amuletų, figūrėlių, daiktų, puoštų gyvūnų (liūtų, jaučių, galvijų, hipopotamų, sakalų) atvaizdais.
Gerzos kultūros žmonės prekiavo su Pietvakarių ir Vakarų Azijos šalimis. Gerzos kultūros vėlyvuoju laikotarpiu Aukštutiniame ir Žemutiniame Egipte susiklostė du dideli gentiniai junginiai, apie 3000 m. pr. m. e. susikūrė Egipto valstybė.
Vokė (reikšmės)
Voke yra vadinama:
Orlen
thumb|250px|Orlen, Vokietijoje PKN Orlen – Lenkijos energetikos bendrovė, naftos perdirbimo koncernas, valdantis degalinių tinklą Europoje. Tai viena iš didžiausių naftos pramonės korporacijų Vidurio Europoje. Šiuo metu koncerną sudaro 76 bendrovės. Buveinė – Plockas. Prezidentas – Igor Chałupiec.
„PKN Orlen“ valdo didžiausią Lenkijoje degalinių tinklą (1906 degalines), taip pat didžiausią naftos perdirbimo (rafinavimo) ir petrochemijos kompleksą, laikomą vienu iš moderniausių ir efektyviausių šios rūšies objektų Europoje. Pagrindinės PKN Orlen grupės bendrovės yra Basell orlen Polyolefins Sp. z o.o., Orlen Deutschland, ZA Anwil S.A., IKS „Solino“ S.A., Orlen Oil Sp. z o.o. ir rafinavimo fabrikai Trzebinia ir Jedlicze miestuose.
2005 m. 4-o ketvirčio pradžioje PKN Orlen S.A. tiesiogiai priklausė 76-ių bendrovių pajai arba akcijos. Bendroves, sudarančias kapitalo grupę PKN Orlen S.A., galima skirstyti į 2 pagrindines grupes:
Rodikliai
Kapitalo grupė PKN Orlen antrame 2006 m. ketvirtyje pasiekė rekordinį ketvirčio grynąjį pelną – 980 milijonų zlotų. Naudojamo kapitalo grąžos (angl. ROACE) rodiklis buvo 18,3 %, o pelno lygis prieš palūkanas, mokesčius, amortizaciją ir nusidėvėjimą (angl. EBITDA) siekė 1622 milijonus zlotų.
Istorija
PKN Orlen įsteigta 1999 susijungus dviem valstybiniams koncernams Petrochemia Płock S.A. bei Centrala Produktów Naftowych (CPN) ir nuo to laiko yra rinkos lyderis Lenkijoje. Firmos vardas „Orlen“ kilo iš žodžio Orzeł (erelis, firmos simbolis). Koncernas pastaruoju metu sėkmingai plečiasi Europoje.
Nuo 2003 kovo mėn. PKN Orlen įžengė į Vokietijos rinką ir sukūrė ištisą Orlen Deutschland AG (per 500) degalinių tinklą Š. Vokietijoje. Nuo 2005 gegužės 24 d. PKN Orlen valdo degalinių tinklą Unipetrol Čekijoje. Nuo 2006 gruodžio 15 d. PKN Orlen valdo Lietuvos energetikos koncerną „Mažeikių nafta“.
Šaltojo karo muziejus
Šaltojo karo muziejus – muziejus Žemaitijos nacionaliniame parke, už 24 km į šiaurę nuo Plungės. Įrengtas buvusiame Sovietų Sąjungos balistinių raketų šachtiniame paleidimo komplekse, Plokštinės raketų bazėje.
Istorija
Pasibaigus II Pasauliniam karui prasidėjo Šaltasis karas, kurio metu Lietuvos teritorijoje buvo dislokuota ir branduolinė ginkluotė.
Žemaitijos nacionalinio parko direkcija įvykdė projektą „Šaltojo karo muziejaus ir jo aplinkos infrastruktūros įrengimas“. Pirmą kartą Lietuvoje Šaltojo karo epochą pristatanti muziejinė ekspozicija oficialiai atidaryta 2012 m.
Muziejus įsikūrė sovietų kariškių apleistoje raketų bazėje. Nuo 1963 iki 1978 m. čia buvo dislokuotos keturios vidutinio nuotolio balistinės raketos SS-4 Sandal, apginkluotos 2 megatonų galios termobranduolinėmis galvutėmis ir nutaikytos į Vakarų Europą.
Muziejaus įkūrimo tikslas – papasakoti apie penkiasdešimt metų trukusį Šaltajį karą, jo poveikį Europos ir Lietuvos istorijai, branduolinės ginkluotės keliamą grėsmę žmonijai.
Ekspozicija
Lankytojus pasitinka sut­var­ky­ta ap­lin­ka, įreng­ta ap­žval­gos aikš­te­lė. Su­mon­tuo­tos vė­di­ni­mo ir drėg­mės su­rin­ki­mo sis­te­mos. Pas­ta­ty­tas ad­mi­nist­ra­ci­nis pa­sta­tas (lan­ky­to­jų cent­ras). Autentiškos įrangos išlikę palyginti nedaug, nes daug kas po sovietų kariškių pasitraukimo buvo nuniokota vandalų. Projekto, kuris įgyvendintas už Europos Sąjungos lėšas, vertė – 6,4 mln. litų. Muziejaus ekspozicijos koncepcijos autorius bei vienas iš jo kūrėjų – fortifikacijos istorijos tyrinėtojas Vladimiras Orlovas. Specialiai šiam muziejui sukurtas dokumentinis filmas „Šaltasis karas – baimės šešėlis“ (rež. Rimas Bružas). Muziejų suprojektavo Lietuvos bendrovė TAEM Architektai, projekto vadovas Aidas Jastremskas.
Ekspozicijoje lankytojams pristatoma unikali vaizdinė ir grafinė medžiaga, kuri pasakoja apie buvusį visiškai slaptą sovietų branduolinės ginkluotės organizavimą ir veikimo principus. Taip pat demonstruojami kovinių raketų ir kitos Šaltojo karo ginkluotės pavyzdžių maketai, au­ten­tiš­ka to me­to įran­ga, gink­lai. Su­for­muo­tą mi­li­ta­riz­mo eks­po­zi­ci­ją taip pat sudaro nuo­trau­kos, vaiz­do pro­jek­ci­jos, įgar­si­ni­mas.
Samantonys
Samantonys – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, į pietryčius nuo Veprių, Šventosios kairiajame krante, netoli jos santakos su Širvinta. Yra kapinės su jose stovinčia koplyčia, skiriančios kaimą nuo Pauplių. Prie Šventosios aptikta senovinė Samantonių stovyklavietė.
Istorija
1917 m. liepos 25 d. vokiečių kareiviai norėjo atimti iš valstiečių visą metų derlių, tačiau jiems nesutikus buvo nušauti 7 valstiečiai. Jiems atminti pastatytos skulptūros „Motina-duona“ (autorius – mokytojas J. Žentelis), kur vaizduojama moteris, skausmingu veidu žiūrinti į javų pėdą, laikomą rankose, ir „Geldutė“ (autorius – Viktoras Žentelis, J. Žentelio sūnus) vietos legendų motyvais.
Sovietmečiu kaimas priklausė S. Nėries kolūkiui.
Parazitinės blakės
Parazitinės blakės (Cimicidae) blakių pobūrio šeima.
Paplitusios visame pasaulyje – yra apie 110 rūšių; Europoje – 8 rūšys ir porūšiai.
Lietuvoje gyvena tik viena rūšis  – patalinė blakė (Cimex lectularius).
AT225
AT225 – Austrijos Štirijos žemės, Vakarų ir pietų Štirijos vok. West - und Südsteiermark apskričių grupės (Doičlandsbergo, Leibnico ir Foitsbergo apskričių) teritorijos (NUTS:AT) administracinių vienetų suskirstymas pagal LAU, smulkių vietinių administracinių vienetų suskirstymo į teritorinius statistinius vienetus sistemą.
Apskričių centrai – riebiu šriftu.
Žvirgždžiai (Raseiniai)
Žvirgždžiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 1 km nuo Girkalnio.
Algimantas Nasvytis
Algimantas Nasvytis (1928 m. balandžio 8 d. Kaune – 2018 m. liepos 27 d.) – Lietuvos architektas, pedagogas, visuomenės veikėjas.
Biografija
Tėvas Lietuvos kariuomenės gydytojas Kazimieras Nasvytis, brolis architektas Vytautas Nasvytis, sesuo aktorė ir radijo diktorė Undinė Nasvytytė.
1946–1952 m. studijavo LSSR dailės institute, kur įgijo dailininko-architekto diplomą. Nuo 1952 m. dirbo Respublikinėse architektūrinėse dirbtuvėse. 1956–1959 m. Mokslinės restauracinės gamybinės dirbtuvės, 1959–1961 m. Komunalinio ūkio projektavimo instituto architektas. Nuo 1961 m. dirbo Miestų statybos projektavimo institute, nuo 1962 m. projektų vyr. architektas. Nuo 1980 m. dėstė Vilniaus inžineriniame statybos institute (dab. VGTU), Urbanistikos katedroje, 1983 m. docentas, nuo 1993 m. profesorius.
Aktyviai dalyvavo Sąjūdžio veikloje. 1990–1992 m. Lietuvos statybos ir urbanistikos ministras. Nuo 1993 m. dirbo UAB „Jungtinės architektų dirbtuvės“. 1993–1996 m. vadovavo Lietuvos architektų sąjungai.
Projektai
thumb|LSSR Aukščiausioji Taryba thumb|Viešbutis „Lietuva“ thumb|[[Baltasis tiltas Vilniuje]]
Kraštas
Kraštas gali reikšti:
Investicijų valdymas
Investicijų valdymas – kertinė finansinių paslaugų dalis. Jos metu yra valdomas tiek privačių, tiek ir instituticinių, vietos bei užsienio investuotojų turtas, investicijos. Dauguma bankų teikia tokias paslaugas, dalis steigia tam specialias įmones.
Novostrojevas (Pravdinsko rajonas)
Novostrojevas  – gyvenvietė Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Železnodorožno miesto gyvenvietės kaimas pasienyje su Lenkija, 3 km į vakarus nuo Železnodorožno, prie kelio į Novosiolkus.
Istorija
Kaimo pavadinimas rusiškos kilmės. Teritorija priklausė 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Girdavos apskrities Girdavos valsčiui ir parapijai. 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Višniovojės apylinkės kaimas.
Lincoln Continental
Lincoln Continental – JAV automobilių kompanijos Ford Motor Company Lincoln markės automobilis. Su pertraukomis gamintas nuo 1939 iki 2002 m. Išleistos 9 kartos. Dauguma Lincoln Continental automobilių buvo prabangūs 4 durų vidutiniai ir dideli sedanai.
Kalnalis (Šilutė)
Kalnalis – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 1,5 km į šiaurės vakarus nuo Švėkšnos, kelio Švėkšna – Pėžaičiai dešinėje; rytiniu pakraščiu teka upelis Švėkšnalė (Ašvos deš. intakas). Ribojasi su Pavilnučio, Stirpeikų, Alseikų kaimais bei Švėkšnos miesteliu.
Istorija
thumb|left|160px|Šv. Panelės Marijos koplytėlė
1936 m. Kalnalio kaime buvo 11 ūkių, kurie turėjo 134 ha žemės; stambiausias – Šarkos Prano (33 ha); 6 ūkiai – mažiau kaip 5 ha;
Kalnalio kaime gimė parapijų istorijų rašytojas kunigas Kazys Žąsytis, čia gyveno Švėkšnos parapijos vargonininkas ir Švėkšnos gimnazijos mokytojas Kazimieras Žukas, kurio sūnūs Jonas ir Zigmas Žukai tapo žinomais muzikantais.
1923 m. Kalnalio kaime buvo 12 ūkių ir 76 gyventojai, 1997 m. – 15 ūkių ir 37 gyventojai.
Apsėklinimas
Apsėklinimas – biologinis procesas, sąlygojantis gyvūnų moteriškų ir vyriškų gametų susitikimą.
Apsėklinimas gali būti vidinis ir išorinis. Išorinis apsėklinimas būdingas daugeliui vandenyje gyvenančių gyvūnų, kurie kiaušialąstes ir spermatozoidus išskiria į aplinką, kur jie susilieja (apvaisinimas). Sausumos gyventojams daugiau būdingas vidinis apsėklinimas, nes išorinėje aplinkoje nėra sąlygų gametoms išsilaikyti ir susitikti. Tokiu atveju spermatozoidai lytinio akto metu patenka į patelės lytinius takus.
Istorija
Žuvininkystėje ir gyvulininkystėje įdiegtas dirbtinio apsėklinimo metodas. Dar XIX a. vid. rusų mokslininkas V. Vraskis (1829–1862) parengė dirbtinio žuvų apsėklinimo metodą, kurio esmė ta, kad žuvų ikrai išleidžiami plokščiadugniame inde ant sudėtų šapelių ar šakelių ir po to aplaistomi sėkliniu skysčiu (pieniais, dar žr. sperma).
Stižinecas
Stižinecas  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į vakarus nuo Palenkės Bialos ir apie 93 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Dryžieji ešeriai
Dryžieji ešeriai (Moronidae) – ešeržuvių (Perciformes) šeima. Paplitę Šiaurės Amerikos rytinėse ir Europos priekrančių zonoje. Žuvų dydis – 120–180 cm.
Šeimoje yra 6 jūrinės rūšys.
Gentys
thumb|left|210px|Baltasis dryžasis ešerys (Morone chrysops)
Įmonės turto valdymas
Turto valdymas – tikslinga įmonės turimo turto, išteklių valdymo veikla, siekiant užtikrinti ekonomiškai sėkmingą įmonės veiklą, didinti pajamingumą ir pelningumą.
Taip pat siekiama didinti įmonės vertę arba planuojamo vertės padidėjimo pasiekti tam panaudojant kiek įmanoma mažiau kapitalo, įnašų.
Vertės padidėjimas gali būti išmatuojamas, pvz., Economic Value Added (EVA).
Pakos lagūna
Pakos lagūna  – ežeras Peru, Chunino departamente, Mantaro slėnyje. Telkšo 3418 m aukštyje virš jūros lygio, šalia Chauchos miesto. Ežeras yra vaizdingoje vietoje, todėl tai populiari Chauchos gyventojų poilsiavietė, pakrantėje įsikūrę viešbučiai ir restoranai.
Lagūnos krantai apaugę totoromis, tarp kurių veisiasi vandens paukščiai. Apie ežerą sukurta daug legendų. Viena jų byloja, kad po Atahualpos nužudymo inkai į ežerą sumetę auksą ir sidabrą. Taip pat pasakojama, kad ežeras povandeniniu kanalu siejasi su Njahuimpukijo ežeru.
Monospermija
Monospermija (gr. mono – vienas, vienintelis, gr. sperma – sėkla) – apvaisinimo būdas, kai į kiaušinėlį patenka ir jį apvaisina tik vienas spermatozoidas. Susidaręs apvaisinimo dangalas neleidžia prasiskverbti kitiems spermatozoidamas. Monospermija būdinga daugumai gyvūnų. Tačiau į vabzdžių, žuvų, paukščių ir kai kurių kitų gyvūnų kiaušialąstės citoplazmą gali patekti keletas spermatozoidų. Šis reiškinys vadinamas polispermija.
Glinikas
Glinikas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bransko valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į šiaurę nuo Bransko, apie 28 km į vakarus nuo Bielsko ir apie 43 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Svidrė
Svidrė (Lolium) – miglinių (Poaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiametės žolės su tikrosios varpos pavidalo žiedynu. Kai kurios rūšys yra piktžolės, kitos – vertingi pašariniai augalai.
Gentyje apie 20 rūšių, iš jų keturios auga Lietuvoje:
thumb|left|210px|[[Gausiažiedė svidrė (Lolium temulentum)]]
Njahuimpukijo lagūna
Njahuimpukijo lagūna  – nedidelis ežeras Peru, Chunino departamente, Mantaro slėnyje. Telkšo 3400 m aukštyje, 5 km nuo Čiupakos, 11 km nuo Huankajo miestų. Šalia ežero yra Arauaturo archeologinė radimvietė. Lagūnos krantai apaugę totoromis. Vandenyje veisiasi upėtakiai.
Kampiniai (Kalvarija)
Kampiniai – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Kalvarijos, šalia kelio, 5 km nuo Tarprubežių. Stūkso Kampinių piliakalnis.
Trako miškas
thumb|260px|Trako miškas, žvelgiant nuo [[Žagariai (Lazdijai)|Žagarių]] Trako miškas – miškas pietų Lietuvoje, Lazdijų rajone, 2 km į vakarus nuo Seirijų. Įeina į Metelių regioninį parką. Apima ~7 km². Priklauso Veisiejų miškų urėdijai (Seirijų girininkijai).
Miške vyrauja pušynai (34 %), yra eglynų (27 %), beržynų (14 %), juodalksnynų (10 %), ąžuolynų (9 %), uosynų (3 %), drebulynų (2 %), skroblynų (1 %). Dauguma medynų yra pusamžiai (57 %), jaunuolynai sudaro 23 %, pribręstantys medynai 15 %, brandūs medžiai 5 %. Medynų vidutinis amžius – 52 metai.
Miško reljefas kalvotas, aukščiausia kalva – Gaidžiakalnis. Įlomėse yra pelkių, mažų ežerėlių (Jonkiškės, Skuisto). Būdingi vėlėniniai jauriniai dirvožemiai, vietomis yra glėjiškų priemolių ir priesmėlių.
Trako miške gyvena šernai, kiškiai, stirnos, lapės, briedžiai, kiaunės, usūriniai šunys, voverės, jerubės, slankos. 1960 m. miškas paskelbtas Trako botaniniu draustiniu (dabar Metelių regioninio parko Trako botaninis-zoologinis draustinis, plotas 5,49 km²), sudarytas Trako gamtinis rezervatas (nuo 2001 m.). Trako miške yra vienintelė Lietuvoje bekočių ąžuolų natūrali augavietė. Iš viso miške auga 379 aukštesniųjų augalų rūšys, tarp jų saugomi augalai – didžiažiedė rusmenė, miškinė lelija, plačialapis begalis, geltonžiedžis pelėžirnis, plačialapė klumpaitė, ilgagalvis dobilas, kalninė jonažolė.
Greta miško yra Paročkės, Ročkių, Jonkiškės kaimai.
Aleksandrija (Škotija)
Aleksandrija – miestas vidurio vakarų Škotijoje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Dambartono, prie Liveno upės. Geležinkelio stotis.
Žurnalistų akreditacija
Žurnalistų akreditacija ( – išreikšti pasitikėjimą) - suteikimas teisės žiniasklaidos atstovui dalyvauti tam tikrame renginyje arba lankytis tam tikroje įstaigoje (parlamente, vyriausybėje). Ji gali pasireikšti kaip paprastas kortelės, bilieto dalyvauti renginyje išdavimas arba detali registracija, nurodant asmens duomenis, pateikiant rekomendacijas ir nuotraukas. Dažniausiai tiesiog išduodamas specialus pažymėjimas, kuriuo patvirtinama žurnalisto teisė dalyvauti renginiuose.
Aleksandrija (Škotija)
Istorija
XIX a. išvystyta tekstilės ir poligrafijos pramonė XX a. nusilpo, mieste liko daugiausia paslaugų sektorius.
Žurnalistų akreditacija
Literatūra
Tarptautinių žodžių žodynas. Alma littera, 2001, Vilnius 26 psl.
Kankinanti meilė
Kankinanti meilė – 1995 m. Italijoje sukurta drama.
Turinys
Delija, laukianti atvykstant savo motinos į gimtadienį, sulaukia jos keleto keistų skambučių, kurių metu suprantan, kad ši yra su kažkonkiu vyriškiu ir greičiausiai išgėrusi. Dar po dienos jos motina, pagyvenusi moteris, randama negyva pliaže, vilkinti tik liemenėlę. Siekdama išsiaiškinti aplinkybes, Delija nusprendžia grįžti į gimtąjį Neapolį, kur sutinka seniai matytus žmones, kartais žadinančius ne pačius maloniausius atsiminimus…
Sietynai
Sietynai  – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, Veprių seniūnijos vakariniame pakraštyje. Sietynai yra išsidėstę Pageležių raisto pietinėje pusėje esančioje nedidelėje aukštumoje, iš karto į šiaurę nuo Bečių. Kaimą sudaro kelios atskirai nuo viena kitos išsidėsčiusios vienkiemio tipo sodybos.
Į vakarus nuo kaimo, jau Jonavos rajonui priskiriamoje pamiškėje yra šventa vieta, kurioje, kaip liudijama, vietos gyventojai 1960 m. yra apsireiškusi Švč. Mergelė Marija. Apytikrėje apsireiškimo vietoje sovietmečiu pastatytas aukštas geležinis kryžius, dažytas baltai, su šviesiai mėlynais papuošimais. Jo apačioje yra koplytėlė su Marijos skulptūra ir tvorelė. Takas į apsireiškimo vietą pažymėtas tarp pušų įrengta arka su nuoroda „Šv. Marijos apsireiškimo vieta“, o šalia paminklo įrengtas informacinis stendas, suoliukai.
Adomas Jasenauskas
Adomas Jasenauskas ( 1884 m. sausio 13 d. Barglavas, Palenkės vaivadija – 1944 m. vasario 13 d. Vilnius, palaidotas Marijampolėje) – Lietuvos kunigas, spaudos darbuotojas.
Biografija
1909 m. baigęs Seinų kunigų seminariją įšventintas kunigu. Būdamas dar klieriku, rašinėjo į lietuviškus laikraščius, bendradarbiavo leidiniuose „Vairas“, „Šaltinis“ ir kt. 1908 m. seminarijoje redagavo klierikų laikraštį „Jaunuomenės draugas“.
Gegužės Saulė
Gegužės Saulė  – Argentinos ir Urugvajaus tautinis simbolis dažnai sutinkamas šių valstybių vėliavose ir herbuose.
„Gegužės Saulė“ – Inkų valstybės Saulės dievo Inti atvaizdas.
Įprastai „Gegužės Saulė“ turi porinį skaičių spindulių, kurių pusė vaizduojami tiesūs, kita pusė – banguojantys. Argentinos valstybinėje atributikoje „Gegužės Saulė“ vaizduojama su 32 spinduliais, Urugvajaus – 16.
Kaip simbolis 1813 m. panaudotas pirmojoje Argentinos 6 eskudų monetoje.
Adomas Jasenauskas
Biografija
Marijampolėje atkūrė ir 1928–1931 m. redagavo vaikų laikraštį „Šaltinėlis“. Įsteigė ir 1930–1933 m. redagavo laikraštį „Marijampolės parapija“. 1931 m. įkūrė Marijos vaikų sąjungą. 1933 m. leido Marijos vaiko lapelius, vaikų kalendorius, giesmyną. Rašė giesmių tekstus ir muziką.
Žvyriai (Ignalina)
Žvyriai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 2 km nuo Dietkauščiznos.
Totorviečių tvenkinys
Įrengtas 1975 m. Tvenkinys skirtas laukų drėkinimui. Prie jo įsikūrusios gyvenvietės: Totorviečiai, Barandai, Tarpučiai II, Braškiai, Santakai.
Urugvajaus herbas
thumb|200px|Urugvajaus herbas Urugvajaus herbas – oficialus Urugvajaus simbolis.
Pagrindu pasiskolintas Montevidėjaus herbas. Panašus herbas buvo pasiūlytas 1829 m., tačiau galutinai įteisintas tik 1908 m. kovo 19 d.
Viršutiniame mėlynajame skydo lauke – aukso spalvos svarstyklės, simbolizuojančios lygybę ir teisingumą. Viršutiniame baltajame lauke – žalios spalvos Montevidėjaus kalnas, kurio viršūnėje – aukso spalvos pilis, o papėdėje penkios banguotos mėlynos linijos. Šis laukas simbolizuoja valstybės stiprybę ir sugebėjimą apsiginti. Apatiniame baltajame lauke – juodas žirgas, simbolizuojantis laisvę. Apatiniame mėlynajame lauke pavaizduota auksinis jautis – simbolizuojantis turtą ir gerovę.
Androgenezė
Androgenezė – lytinio dauginimosi būdas, kai žūva kiaušialąstės branduolys ir jį pakeičia į kiaušialąstę patekusio spermatozoido branduolys. Iš kiaušialąstės lieka tik citoplazma. Naujas individas vystosi iš ląstelės su tėvo branduoliu ir motinos citoplazma. Palikuonys dažniausiai turi tik tėvo požymius. Kiaušialąstės branduolį galima suardyti jonizuojančiais spinduliais.
Androgenezės būdu tiriama branduolio ir citoplazmos svarba paveldėjimui, reguliuojama lytis, pavyzdžiui, kai norima gauti tik vyriškus šilkverpio individus, nes jie suka didesnius kokonus.
Palangos Vlado Jurgučio progimnazija
miniatiūra|265px|right|Vienas iš mokyklos pastatų
Palangos Vlado Jurgučio progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Palangoje, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 290274750. Steigėjas Palangos savivaldybės taryba.
Istorija
1921 m. įkurta lietuviška Palangos pradžios mokykla, o 1922 m. Palangos inteligentijos rūpesčiu įkurta lietuviška vidurinė mokykla Vytauto g. Nr. 95. Jos pirmąja direktore tapo garsi švietėja, rašytoja Stasė Vaineikienė. Abi mokyklos, pradinė ir vidurinė, veikė buvusios rusiškos gimnazijos patalpose, Vytauto gatvėje, vadinamuose Mokyklų rūmuose.
Mokiniai aktyviai dalyvaudavo miesto šventėse, apie tai byloja nuotraukos, išspausdintos 1936 m. knygoje „Palanga – vaizdų albumas“ ir buvusių mokinių prisiminimai. 1938 m. gegužės 10 d. Palangoje kilęs gaisras sunaikino daugybę pastatų. Sudegė ir Mokyklų rūmai. Vidurinė mokykla įsikūrė apskrities valdybos pastate, Vasario 16-osios gatvėje, pradinė mokykla glaudėsi ankštuose vasarnamių kambarėliuose, o du skyriai dėl patalpų stokos kurį laiką nesimokė. Po gaisro skubiai pradėta statyti naują pradžios mokyklą Kretingos gatvėje. Nauja mokykla atidaryta 1938 m. gruodžio 15 d. Iš pradžių veikė tik pirmojo aukšto klasės, vėliau įruoštos ir likusios. Mokyklos atidarymas buvo iškilmingas, jame dalyvavo miesto burmistras Jonas Šliūpas.
1940 m. birželio mėn. Lietuvą okupavo Raudonoji armija. Prasidėjo suėmimai ir tremtys. Po pasaulinio karo mokykla vadinama Palangos lietuvių pradinė mokykla. 1950 m. rugsėjo 1 d. Palangos lietuvių pradinė mokykla prijungta prie vidurinės mokyklos, kuri tuomet veikė pastate prie Rąžės upės, Pionierių gatvėje Nr. 6, dabartinėje Vasario 16-osios gatvėje, kur vėliau buvo rusų mokykla.
Nuo 1986 m. rugsėjo 1 d. vietoje 11 klasių, įvestas 12 klasių vidurinis mokymas. 1997 m. mokyklai suteiktas lietuviško lito „tėvo“ Vlado Jurgučio vardas.
Nuo 2009 m. rugsėjo 1 d. mokykla tapo Palangos Vlado Jurgučio pagrindine mokykla. Kurį laiką mokykla veikė adresu Kretingos g. 21.
Vykdomi projektai bei programos
Mokykla dalyvauja įvairiose programose:
Melagėnai
Melagėnai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Sarių, Labanoro girioje, prie vieškelio, netoli Vilniaus–Turmanto geležinkelio (prie jo yra Liūlinės pilkapynai).
Istorija
1943 m. minima Melagėnų girininkija, kuri buvo apiplėšta.
Gyventojai
1979 m. gyventojų surašyme Melagėnų girininkija (3 gyv.) nurodyta kaip atskira gyvenvietė nuo Melagėnų kaimo.
Karachodžos karalystė
Karachodžos karalystė, dar vadinta Kočio karalyste – valstybė, egzistavusi IX–XIV a. Turfano įduboje ir teritorijose aplink ją.
Karalystė pavadinimą gavo nuo pagrindinio miesto Karachodžos (senovės Gaočangas), kuris dar buvo vadinamas ir Kočio (Qocho). Ji dar žinoma ir tokiais pavadinimais kaip Turfano uigūrų karalystė, Tianšanio uigūrų karalystė, Idikutų karalystė. Tuometiniuose kinų šaltiniuose valstybė vadinta Veivuer, mongolai ją žinojo kaip Uihur. Pastarieji pavadinimai davė pradžią uigūrų etnonimui.
Žygis į Vašingtoną
thumb|Žygis į Vašingtoną
Karachodžos karalystė
Istorija
Kuomet Uigūrų kaganatą nusiaubė Jenisiejaus kirgizai ir 847 m. įkūrė Mongolų stepėje Kirgizų kaganatą, dalis uigūrų diduomenės masiškai migravo į kirgizų nekontroliuojamas teritorijas pietuose. Viena uigūrų grupė įsikūrė Turfano įduboje ir aplinkinėse teritorijose Tianšanio kalnuose, pietinėje Džungarijoje (su svarbiausiu miestu Bešbaliku) bei šiaurės rytų Altišahre (su svarbiausiu miestu Janči). thumb|left|Bezekliko urvų tapybos fragmentas Pirmuoju valstybės kaganu tapo Ulug Tengrida, kilęs iš Uigūrų kaganų giminės. 856 m. jis gavo kagano titulą iš Tangų imperatoriaus. Vėlesnieji valstybės valdovai atsisakė tradicinio tiurkiško kaganų titulo, ir vietoj jo pasirinko unikalų idikuto (Īdīqūt) titulą. Karalystė klestėjo ekonomiškai prekybinio Šilko kelio dėka. Šiuo keliu į valstybę plūdo ir klestėjo Vidurinės Azijos kultūra.
Žygis į Vašingtoną
Protesto žygis į Vašingtoną buvo didelis politinis mitingas, vykęs Jungtinių Valstijų sostinėje Vašingtone 1963 m. rugpjūčio 28 dieną. Martinas Liuteris Kingas mitingo metu prie Linkolno memorialo pasakė istorinę kalbą „Aš turiu svajonę“, propaguojančią rasinę harmoniją.
Karachodžos karalystė
Istorija
XII a. II pusėje Idikutų valstybė pateko į Karakitajų chanato valdžią, tapdama jo vasale. 1211 m. Karakitajus užkariavus Mongolų imperijai, Karachodžos karalystė išlaikė autonomiją, tapdama mongolų vasale. Idikutai valdė toliau. Jie išsikovojo didelę pagarbą imperijoje, o uigūrai užėmė svarbius postus imperijos visuomenėje. Maždaug tada karalystės užimtas teritorijas pradėta vadinti Uigūristanu.
Žygis į Vašingtoną
Pripažįstama, kad žygis į Vašingtoną paskatino greičiau priimti 1964 m. pilietinių teisių aktą ir 1965 m. balsavimo teisių aktą.
Karachodžos karalystė
Kultūra
Valstybė buvo labai daugiaetniška, nes čia be etninių uigūrų gyveno haniai, sogdai ir kitos etninės grupės. Senajai uigūrų kalbai rašyti naudotas uigūrų raštas.
Žygis į Vašingtoną
Organizavimas
thumb|left|Žygio organizatoriai [[Bayard Rustin|Bajardas Rastinas (kairėje) ir Klyvlendas Robinsonas (dešinėje) 1963 m. rugpjūčio 7 d.]]
Maršo iniciatorius buvo Miegamųjų vagonų patarnautojų brolijos prezidento, Amerikos negrų darbo tarybos prezidento ir Amerikos darbo federacijos ir Pramonės organizacijų kongreso viceprezidentas A. Filipas Randolfas. Randolfas planavo panašią akciją 1941 metais. 1941 m. maršo grėsmė įtikino JAV prezidentą Frankliną Ruzveltą įkurti lygaus įdarbinimo galimybių komitetą ir gynybos pramonėje uždrausti diskriminacinį įdarbinimą. Randolfas pasakė: „Aš įkeičiu savo širdį, protą ir kūną tam kad per socialinį teisingumą būtų pasiekta socialinė taika.” 1963 metų žygis buvo svarbi sparčiai besivystančio pilietinių teisių judėjimo dalis. Iš politinės pusės žygį organizavo organizacijų sąjungos ir jų lyderiai: Randolfas, Džeimsas Farmeris (Rasinės lygybės kongreso prezidentas), Džonas Luisas (Studentų nesmurtinio koordinacinio komiteto prezidentas), Martinas Liuteris Kingas (Pietinės krikščionių vadovybės asociacijos prezidentas), Rojaus Vilkinso (Nacionalinės asociacijos už spalvotųjų žmonių pažangą prezidento), Vitnio Jango (Nacionalinės miestų lygos prezidento).
Paties maršo mobilizacijai ir logistikai vadovavo pilietinių teisių judėjimo veteranas, 1947 m. „Susitaikymo kelionės“ – pirmosios kelionės už laivę išbandyti JAV aukščiausiojo teismo sprendimą, uždraudusį rasinę diskriminaciją visų valstijų keliuose, organizatorius Bajardas Rastinas. Rastinas buvo senas Randolfo ir daktaro Kingo bendražygis. Kol Randolfas buvo užsiėmęs žygio politinės koalicijos organizavimu, Rastinas subūrė ir vadovavo aktyvistų ir organizatorių komandai, kuri užsiėmė žygio reklama ir dalyvių sutelkimu, autobusų ir traukinių koordinavimu. Komanda taip pat buvo atsakinga už maršalų parūpinimą bei logistinių masinio maršo šalies sostinėje detalių administravimą.
Maršo nepalaikė absoliučiai visi afroamerikiečiai. Keletas pilietinių teisų aktyvistų buvo susirūpinę, kad kai kurie maršo dalyviai galėjo imtis smurto, o tai būtų pakenkti nagrinėjamiems įstatymų projektams ir tarptautiniam judėjimo įvaizdžiui. Islamo tautos atstovas Malkolmas X pasmerkė žygį, pavadinęs jį „farsu Vašingtone”.
Maršo organizatoriai tarpusavyje nesutarė dėl žygio tikslų. Nacionalinė asociacija už spalvotųjų žmonių pažangą bei Nacionalinė miestų lyga laikė žygį kaip paramos Džono Kenedžio administracijos pateiktam pilietinių teisių aktui gestą. Randolfas, Kingas bei Pietinė krikščionių vadovybės asociacija laikė šią protesto akciją kaip būdą, atkreipti tautos dėmesį į kylančias tiek pilietinių teisių, tiek ekonomines problemas. Rasinės lygybės kongresas ir Studentų nesmurtinis organizacinis komitetas laikė maršą kaip būdą iššūkio metimą ir prezidento Džono Kenedžio administracijos neveiklumo bei paramos afroamerikiečiams trūkumo pasmerkimą.
Žygis
left|thumb|Demonstrantai maršo į Vašingtoną metu Rugpjūčio 28 d. daugiau nei 2000 autobusų, 21 specialus traukinys, 10 išnuomotų oro lainerių ir nesuskaičiuojama daugybė mašinų susirinko į JAV sostinę Vašingtoną. Visi reguliarieji lėktuvai, traukiniai bei autobusai taip pat buvo perpildyti.
Žygis prasidėjo ties Vašingtono paminklu ir baigėsi prie Linkolno memorialo. Maršas neprasidėjo laiku, nes jo lyderiai turėjo susitikimą su Jungtinių Valstijų Kongreso nariais. Lyderių nuostabai susirinkusi žmonių grupė pradėjo maršą nuo Vašingtono paminklo iki Linkolno memorialo be jų.
Kalbėtojai
thumb|[[Martinas Liuteris Kingas sakantis kalbą „Aš turiu svajonę“]]
Atstovai iš kiekvienos demonstraciją remiančios organizacijos kreipėsi į susirinkusį žmonių būrį iš pakylos prie Linkolno memorialo. Kalbėjo visi šeši pilietinių teisių lyderių iš taip vadinamojo Didžiojo Šešeto, katalikų, protestantų bei žydų religiniai lyderiai, darbininkų lyderis Valteris Reuteris. Vienintelė moteris sakiusi kalbą buvo Džozefin Beiker.
Floidas Makisikas perskaitė Džeimso Fermerio kalbą, nes pastarasis buvo sulaikytas policijos po protesto Luizianos valstijoje. Fermeris rašė, kad protestai nenurims, „kol šunys nebaigs kandžiotis pietuose, o žiurkės nenustos kandžiotis šiaurėje“.
Gospelo legenda Mahalija Džekson atliko kūrinį „How I Got Over”, o muzikantas Bobas Dylanas atliko keletą dainų, įskaitant „Only a Pawn in Their Game”, „When the Ship Comes In“. Vėliau prie Dylano prisijungė Joan Baez.
Martinas Liuteris Kingas pasakė savo garsiąją kalbą „Aš turiu svajonę“, kurią gyvai transliavo televizijos kanalai.
thumb|180px|[[Bobas Dilanas ir Joan Baez atlieka dainas žygio metu.]]
Ginčai dėl Džono Luiso kalbos
thumb|[[Džonas Luisas 1964 m.]] Nors vienas iš oficialiai paskelbtų žygio tikslų buvo pilietinių teisių aktas, išleistas Kenedžio administracijos, keletas kalbas sakiusių asmenų sukritikavo pateiktą įstatymą, pavadindami jį nepakankamu.
Džonas Luisas iš Studentų nesmurtinio organizacinio komiteto buvo jauniausias renginio metu kalbą sakęs asmuo. Jo kalboje, kurią padėjo rašyti kiti minėto komiteto aktyvistai, Kenedžio administracija buvo iškritikuota už tai, kiek ji mažai padarė, kad apsaugotų pietuose gyvenančius ir įvairiai atakuojamus juodaodžius bei pilietinių teisių darbuotojus:
thumb|Aktoriai [[Sidney Poitier|Sidnis Puatjė, Haris Belafontė ir Čarltonas Hestonas maršo metu stovi prie Linkolno memorialo]]
Primygtiniai reikalaujant konservatyvesniems ir labiau Kenedį palaikantiems lyderiams iš Luiso originaliosios kalbos buvo iškirptos tokios frazės:
Daugelis aktyvistų iš SNCC, CORE ir netgi SCLC pyko už tai, ką jie laikę kalbos cenzūra.
Žygio nušvietimas žiniasklaidoje
Žiniasklaidos dėmesys leido maršui būti nušviečiamam nacionaliniu lygiu. Buvo transliuojamos demonstracijos organizatorių kalbos, įvykį komentavo žurnalistai. Savo skyrelyje „Žygis į Vašingtoną ir televizijos naujienos“ Viljamas Tomas pažymi: „Šio įvykio nušvietimui buvo paskirta per 500 operatorių, technikų bei korespondentų iš didžiausių televizijos tinklų. Filmavo daugiau kamerų nei per paskutiniąją JAV prezidento inauguraciją. Viena kamera buvo įstatyta aukštai Vašingtono paminkle, kad būtų parodyta stulbinanti žygiuotojų perspektyva.”
Kritika
Juodaodis nacionalistas Malkolmas X savo kalboje „Message to the Grass Roots” pavadino žygį į Vašingtoną „iškyla” ir „cirku”. Jis sakė, kad pilietinių teisių lyderiai, leisdami baltiesiems žmonėms bei organizacijoms padėti planuoti ir dalyvauti marše, sumenkino pirminį demonstracijos tikslą – pademonstruoti juodaodžių jėgą bei pyktį.
Žabariškės
Žabariškės – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šipliškės valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į pietryčius nuo Šipliškės, apie 20 km į šiaurės rytus nuo Suvalkų ir 124 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1919-1952 m. kaimas priklausė Žabariškės valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Sean Plott
Sean Plott (g. 1986), labiau žinomas pseudonimu Day[9] – profesionalus StarCraft II elektroninio sporto komentatorius, laidos „Day[9] Daily“ vedėjas ir buvęs žinomas StarCraft: BroodWar žaidėjas. Žaisdamas BroodWar, jis 2007 m. laimėjo World Cyber Games Amerikos turnyrą, ir dar tris kartus pateko į finalą. 2010 m. žurnalo PC Gamer išrinktas metų žaidėju. Šiuo metu nereguliariai dirba komentatoriumi daugumoje didelių StarCraft II turnyrų visame pasaulyje (BlizzCon, Major League Gaming ir kituose). 2012 m. žurnalas Forbes jį išrinko į savo „30 under 30“ asmenybių sąrašą, kaip vieną reikšmingiausių žmonių elektroniniame sporte.
Sean Plott gimė ir gyvena Kanzase, JAV. Koledže įgijo matematiko specialybę, o Pietų Kalifornijos universitete – interaktyvios žiniasklaidos magistro laipsnį. Jo brolis Nicolas Plott, žinomas pseudonimu Tasteless, taip pat yra buvęs profesionalus StarCraft: BroodWar žaidėjas ir šiuo metu dirba Pietų Korėjos Global Starcraft II League komentatoriumi.
Day[9] TV
Pradėta 2009 m., „Day[9] Daily“ yra kasdieninė pramoginė – edukacinė laida apie įvairius StarCraft II žaidimo aspektus, nuo mokomųjų laidų pradedantiesiems žaidėjams iki profesionalios scenos apžvalgų ir profesionalių mačų nagrinėjimo. Iki išeinant StarCraft II laida buvo apie BroodWar. Pirmadieninė laida „Funday Monday“ paprastai būna skirta „juokingoms“ strategijoms ir nerimtam žaidimui. Kartais rodomi ir kiti žaidimai: Diablo III beta, Elder Scrolls: Skyrim ar kiti. 404–oji laida buvo skirta dalyvavimui protestuose prieš SOPA ir PIPA, joje tebuvo rodoma tuščia vedėjo kėdė.
Schoklandas
Schoklandas − žvejų kaimelis buvusioje tankiausiai apgyvendintoje saloje, Flevolando provincijoje, Nyderlanduose.
Šiose vietose gausu archeologinių iškasenų, tarp jų ir pirmykščių žmonių pėdsakų.
1859 m. karalius Vilemas III įsakė vietiniams gyventojams dėl padažnėjusių potvynių persikelti į Volendamą, Kampeną ir kitas gyvenvietes. Nusausinus aplinkines vietoves, regionas vėl tapo tinkamas gyventi. Šis nusausinimas tapo puikiu pavyzdžiu, kaip reikia kovoti su vandeniu.
1995 m. Schoklandas įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą − tai buvo pirmasis objektas Nyderlanduose, įtrauktas į šį sąrašą. Apsilankius šiame nedideliame žvejų kaimelyje pamatomi senieji kaimo pastatai, akmeniniai sodai ir kt. Vietos muziejuje galima sužinoti daug įdomių dalykų iš regiono istorijos ir dabarties.
Suomijos futbolo varžybos 2011 m.
Suomijos futbolo varžybos 2011 m.
Bodenas (Švedija)
Bodenas (SV Boden, Šiaurės samių kalba: Suttes) – miestas šiaurės Švedijoje, Norboteno provincijoje. 2005 metais mieste gyveno 18 680 žmonės. Miesto teisės Bodenui buvo suteiktos 1919 m. Bodeno miestą supa iš penkių fortų sudaryta karinė tvirtovė. Ji buvo pastatytas XX amžiaus pradžioje, tarp 1900 – 1908.
Slabada (Vepriai)
Slabada – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, pietrytiniame Veprių pakraštyje, prie Šventosios upės ir kelio tilto. Slabadoje yra kaimo turizmo sodyba, tvenkinys ir vasaros estrada bei dalis hipodromo.
Rimkežeriai
Rimkežeriai, Rimkažeriai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Seinų valsčiuje, Seinų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Į Rimkežerių sudėtį įjungtas Paežerėlių kaimelis. Valsčiaus kelių nėra. Kaime yra medinis raižytas kryžius.
Istorija
Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą kaime buvo 38 gyventojai, iš kurių 6 lenkai, 1 rusas ir 31 lietuvis. Iki 1954 m. kaimas priklausė Krasnavo valsčiui. 1958 m. balandžio 21 d. įsikūrė Lenkijos visuomeninės kultūros draugijos padalinys. Nuo 1960 m. veikė Juodeliškės bibliotekos filialas. Iki 1976 m. liepos 1 d. kaimas priklausė Suvalkų vaivadijos Berznyko valsčiui. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Formozinis himalajinis lokys
Formozinis himalajinis lokys (Ursus thibetanus formosanus), kitaip dar baltagerklis lokys – himalajinio lokio (Ursus thibetanus) porūšis. Formozinis lokys yra endeminis Formozos salos (kitaip – Taivano) gyvūnas.
Kampiniai (Jankai)
Kampiniai – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 9 km į pietvakarius nuo Jankų.
Formozinis himalajinis lokys
2001 m. buvo nubalsuota, kad šis lokys yra nacionalinis Taivano gyvūnas. Formoziniai lokiai yra didžiausi Taivano sausumos gyvūnai ir vieninteliai Taivano lokiai.
Gyvena atokiuose rajonuose su raižytu paviršiumi, 1000-3600 m aukštyje. Dėl intensyvaus buveinių eksploatavimo ir to sukelto nykimo formozinių lokių populiacija mažėja. Šie lokiai 1989 m. Taivano Kultūrinio paveldo ir apsaugo įstatyme buvo priskirti gyvūnams, kuriems kilęs išnykimo pavojus.
Sandara
thumb|200px|left|V pavidalo balta žymė ant lokio krūtinės Formozinis himalajinis lokys yra tvirtai sudėtas, apvalia galva, trumpu kaklu, akys mažos, snukis ilgas. Galvos ilgis 26-35 cm, apimtis – 40-60 cm. Ausys apžėlusios 8-12 cm ilgio plaukais. Snukis primena šuns snukį, todėl formozinį lokį kartais vadina šuniniu lokiu. Uodega trumpa, paprastai trumpesnė kaip 10 cm. Lokio kūnas apaugęs grubiais blizgančiais juodais plaukais, kurių ilgis apie kaklą gali viršyti 10 cm.
Smakro galiukas baltas. Krūtinė turi ryškią gelsvą ir balkšvą V raidės ar pusmėnulio pavidalo dėmę. Dėl šios dėmės dar vadinamas mėnulio lokiu.
Gyvenimo būdas
thumb|left|200px|Lokys ėda vaisius Būdami visaėdžiai formoziniai lokiai daugiausia minta augaliniu maistu – lapais, pumpurais, vaisiais, šaknimis. Taip pat ėda vabzdžius, smulkius žinduolius, dvėselieną. Jušano nacionaliniame parke stebėti lokiai maitinosi taip: pavasarį mito augalais sukulentais, vasarą – daug angliavandenių turinčiais minkštais vaisiais, rudenį ir žiemą – riebalų daug turinčiais gilėmis ir riešutmedžių riešutais.
Formoziniai lokiai gyvena daugiausia kalnuose, pavieniai ir klaidžioja savo teritorijoje, išskyrus rujos ar meškiukų auginimo metą.
Skirtingai negu kiti himalajiniai lokiai, gyvenantys vidutinio klimato zonoje, formoziniai lokiai nemiega žiemos miegu. Jie būna aktyvūs 54-57 % paros, vasarą, žiemą ir rudenį būna aktyvesni 60 %, o pavasarį – 47 % paros. Pavasarį ir vasarą būna aktyvūs dieną, o rudenį ir žiemą padidėja naktinis aktyvumas, kai maitinasi gilėmis.
Formoziniai lokiai plaukioja ir laipioja. Nors atrodo nerangūs ir lėti, gali bėgti 30-40 km/val. greičiu. Gali būti agresyvūs, tačiau retai puola žmones be priežasties. Dėl ilgos medžioklių istorijos lokiai, naudodamiesi aštriomis uosle ir klausa stengiasi pabėgti nuo artėjančių žmonių. Kadangi jie reti, todėl gamtoje jie labai retai matomi. Daugeliu atveju, kai jie pamatomi, jie traukiasi toliau nuo žmonių.
Dauginimasis
Lokių rujos trukmė labai maža. Patinas paskui patelę sekioja kelias dienas. Susiporavę jie grįžta prie pavienio gyvenimo būdo.
Patelės paprastai lytiškai subręsta būdamos 3-4 m., o patinai – 4-5 m. Ruja paprastai vyksta birželio-rugpjūčio mėnesiais, o nėštumas trunka 6-7 mėn. Todėl lokiukai paprastai gimsta gruodžio-vasario mėnesiais.
Marica
Marica arba Evras  – upė Balkanų pusiasalio pietryčiuose.
Marica prasideda Rilos kalnuose (Bulgarija) ir teka per Trakijos žemumą bei Rytų Rodopų kalnus; įteka į Egėjo jūrą. Vasarą upė labai nusenka.
Maricos žemupiu eina Graikijos – Turkijos siena.
Didžiausi Maricos intakai: Tundžia, Ergenė, Arda.
Maricos upė laivuojama nuo Edirnės (Turkija) miesto. Prie upės yra pastatyta hidroelektrinių.
Didžiausi pakrančių miestai:
Lietuvių godos
Lietuvių Godos – mėnraštis, skirtas Baltarusijos etninių žemių lietuviams, leidžiamas nuo 1993 m. gruodžio mėn. Vilniuje.
Leidinys atspindi Gervėčių, Apso, Brėslaujos, Rodūnės, Pelesos, Lydos, Gardino bei kitų etninių žemių lietuvių kultūros, švietimo, lietuvybės saugojimo bei puoselėjimo problemas, kasdienybę.
Istorija
Kurti laikraštį Bernardas Šaknys sugalvojo, kai Bronius Krokys pasiūlė leisti sienlaikraštį Baltarusijos lietuviams. Laikraščio steigėju ir leidėju tapo „Gervėčių klubas“. B. Šaknio žmona Marija Šaknienė nuo 1994 m. perėmė laikraščio redaktorės pareigas. Duodama interviu portalui bernardinai.lt ji pasakojo, kad dėl leidinio pavadinimo buvo tariamasi ilgai. „Kilo mintis laikraštį pavadinti „Lietuvių godos“. Tai tarsi atspindi tų lietuvių, esančių už sienos, gyvenimą: jie godoja, mąsto apie Lietuvą, tėvynę, nuo kurios yra atskirti valstybinės sienos, bet kurios dalimi vis tiek jaučiasi esą.“
Laikraštis nuo pat pradžių buvo dalinamas nemokamai, atsižvelgiant į finansines Baltarusijoje gyvenančių skaitytojų galimybes. Laikraščio leidimas ir platinimas apmokamas įvairių paramos fondų, privačių asmenų, ypač išeivijos lietuvių, aukojamomis lėšomis.
Tiražas 1993 m. – 5000 egz., 1996 m. – 2000 egz.
Arhuaturas
Arhuaturas  – archeologinė radavietė Peru, Chunino departamente, 15 km nuo Huankajo, Njahuimpukijo ežero pakrantėje. Tai huankų palikimas, sukurtas apie IX a. Sudaro 3 km ilgio akmens ir plaušplyčių mūro statinių juosta. Yra 27 statiniai (maisto saugojimo vietos, religinis centras).
El Džemas
Istorija
Miestas pastatytas ant punų gyvenvietės liekanų. III a. čia buvo pastatytas amfiteatras, kuriame galėjo tilpti apie 35000 žiūrovų (Romos Koliziejuje tilpdavo 45000 žiūrovų). Tai buvo trečias pasaulyje pagal dydį amfiteatras. Iki XVII a. amfiteatras išliko beveik nesugriautas, vėliau akmuo buvo naudojamas El Džemo miestui statyti. Amfiteatrui labai pakenkė turkų naudotos patrankos, kai vyko sukilimo malšinimas. 1979 metais amfiteatras paskelbtas pasaulio paveldo objektu.
Minčia
Minčia – kaimas [Utenos rajono savivaldybės pietryčiuose, [Aukštaitijos NP|Aukštaitijos nacionaliniame parke]], iš visų pusių apsuptas Minčios girios vyrauja pušynai). Minčiagirės seniūnaitijos centras. Kaimu teka Minčios upelis (patvenktas), pietuose už 1,5 km telkšo Utenas. Pro kaimą eina kelias.
Yra girininkija, aptiktas IX–XII a. Minčios pilkapynas. Kaimu prateka patvenktas Minčios upelis, ant kurio užtvankos stovi Minčios vandens malūnas (XIX a. technikos paminklas, saugomas valstybės). Miške yra kapinės, kuriose palaidoti 1863 m. sukilėliai.
Istorija
XVIII a. minimas Minčios malūnas, 1792 m. perstatytas iš apipjautų medžio rąstų. Malūne buvo įrengtos ketverios girnos ir vėlykla.
XIX a. buvo palivarkas, priklausęs Tauragnų dvarui. Kaimas garsėjo varinių dirbinių gamyba – varkalyste. 1863 m. sukilėliai šią įmonę pavertė kulkų liejykla. XIX a. pab. Minčia pateko į Novoaleksandrovsko apskritį, Salako valsčių. Buvo karčema. Gyveno 67 gyventojai (23 katalikai, 38 žydai, 6 sentikiai).
Sovietmečiu vandens malūne įkurta Utenos elektros tinklų poilsio bazė.
Holionkai
Holionkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bransko valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Per kaimą teka Čarnos upė.
Istorija
Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XIX a. kaimas buvo Bielsko apskrities Oleksino valsčiuje. 1919–1934 m. kaimas buvo Vidzgovo valsčiaus centras, 1952–1954 m. – Holonkų valsčiaus centras.
Ginogenezė
Ginogenezė būdinga kai kurioms žuvų rūšims (pvz., sidabriniams karosams). Spermatozoidai tik aktyvina kiaušialąstes, bet po apvasinimo branduoliai nesusilieja. Kai nėra tos pačios rūšies patinų, sidabrinio karoso kiaušialąstes aktyvina daugelio kitų žuvų rūšių spermatozoidai. Kai žuvų palikuonys dauginasi ginogenezės būdu, būna tik patelės.
Ginoginezę galima sukelti ir dirbtinu būdu panaudojant rentgeno spindulius, kai kurias chemines medžiagas.
Surmačė
Surmačė  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į vakarus nuo Palenkės Bialos ir apie 90 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Ihaab Boussefi
Ihabas Busefis (g. 1985 m. birželio 23 d.) – Libijos futbolininkas, rungtyniavęs puolėjo pozicijoje.
Žaidėjas nuo pat karjeros pradžios rungtyniauja Libijoje. Ihabas Busefis Libijos rinktinėje debiutavo 2011 m.