cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Arekipos departamentas
Istorija
Archeologiniai radiniai liudija, kad Arekipos departamentas gyvenamas jau 8000 metų. Pirmoji čia suklestėjo Vario kultūra, vėliau juos pakeitė Čurajono kultūros žmonės, o šiauriniuose slėniuos vykstėsi Čukibambos kultūra. Pasak inkų legendos, Arekipos miestą įkūrė ketvirtasis inka Maita Kapakas. Nors jis su daugeliu žmonių persikėlė į kitą vietą, buvo dalis norėjusių pasilikti. Nuo to kilo miesto pavadinimas – ari qipay kečujų kalba reiškia „taip, pasiliksime“. Konkistos laikotarpiu įkurta daugelis miestų.
Geografija
Didžiąją teritorijos dalį užima Andų kalnai ir vulkaninės plynaukštės, kertamos gilių kanjonų (jų tarpe – giliausias pasaulyje Kolkos kanjonas). Departamente yra keletas ugnikalnių – Misti, Čačanis, Pikču Pikču, Mismi, Solimana ir Koropuna (6305 m – aukščiausia departamento vieta), taip pat iškilusios Ampato, Ualkaualkos viršukalnės. Pakrantėse vyrauja plynaukštės ir kopos, charakteringos Arekipos dykumoms. Netoli kranto yra nedidelės Orniljoso, Blankos, Kaskos ir Saragosos salos. Upės priklauso tiek Ramiojo vandenyno, tiek Amazonės baseinams; svarbiausios – Okonija, Jauka, Kamana, Kilka. Didžiausi ežerai – Mururukos ir Salinaso lagūnos.
Ekonomika
Arekipos departamentas – pietinės Peru ekonominis centras. Auginami apelsinai, ryžiai, svogūnai, alyvuogės, įvairūs vaisiai. Avių, galvijų, alpakų auginimas. Yra svarbūs vario (Sero Verdėje), sidabro (Kailjomoje), geležies (Akari) telkiniai. Maisto (pieno, alaus, šokolado, gėrimų), cemento, tekstilės, odos pramonė. Pagrindinė Čarkani hidroelektrinė yra ant Čili upės.
Turizmas
Arekipos departamentas yra vienas svarbiausių pietinės Peru turistinių centrų. Čia turistus traukia Misti ugnikalnis, senoviniai malūnai (Sabandijoje), terminiai šaltiniai (Juroje), andalūziško tipo alėjos (Janavaroje), Kolkos kanjonas su stulbinančiais kondorų skrydžiais. Taip pat svarbūs turistiniai objektai yra Toro Muerto petroglifai, Kotavasi kanjonas, kolonijinis Arekipos miestas, Ugnikalnių slėnis (Valle de los Volcanes) su 80-čia nedidelių ugnikalnių, sukuriančių Mėnulio peizažą, Lagunas de Mejía nacionalinis draustinis, kurime saugojama vandenyno pakrančių gamta, Sumbajaus urvas su paleolito laikų radiniais, Piedras de Imata suakmenėjęs miškas.
Kabiauodegės beždžionės
Kabiauodegės beždžionės (Cebidae) – primatų (Primates) šeima. Vidutinio didumo, dažniausiai su ilga ir kibia uodega. Uodegos apatinė pusė yra plika, šiurkšti. Turi 36 dantis.
Šeimoje 6 gentys ir 53 rūšys:
Stara Turuvka
Stara Turuvka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suvalkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra šalia Ožio ežero.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Kužių mokykla
Šiaulių rajono Kužių mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šiaulių raj., Kužiuose, Vilties g. 9, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir vidurinio ugdymo programas. Įstaigos kodas 190061598. Filialas Šiaulių raj. Kužių vidurinės mokyklos Gilaičių skyrius.
Istorija
1921 m. spalio 17 d. Amalių kaime įsteigta pradinė – pirmoji mokykla Kužių valsčiuje. Vėliau ji persikėlė į Kužius. 1933–1934 me. pastatyta dviejų aukštų pradinė mokykla. 1940 m. ji reorganizuota į septynmetę. 1963 m. nugriovus senąją, pastatyta didesnė mokykla, dar po šešerių metų šalia jos išaugo triaukštis priestatas. 1994 m. spalį Kužių pagrindinė tapo vidurine. Atlikus mokyklos renovaciją, kainavusią apie 4 milijonus litų, ji dabar – šilta, jauki, moderni. Spalvas mokyklai dažyti rinko patys mokiniai.
Straubliuočiai
Straubliuočiai (Hemiptera) – vabzdžių būrys. Jam priklauso 50-80 tūkst. rūšių. Šio būrio vabzdžius vienija savita burnos aparato sandara.
Ypatybės
Visiems straubliuočių būrio atstovams būdingas siurbiamasis burnos aparatas. Straubliuką sudaro pailgėjusios mandibulės ir maksilės, kurias apsupa pakitusi apatinė lūpa. Toks burnos aparatas pritaikytas pradurti audinius (dažniausiai augalų) ir siurbti skysčius. Panašų burnos aparatą turi straubliuočiams giminingi tripsai ir utėlės, bet šios šeimos lengvai atskiriamos pagal kitus požymius.
Priekiniai sparnai arba plėviški, arba prie pagrindo sukietėję (blakės). Sparnai sudedami stogiškai arba plokščiai. Užpakaliniai sparnai visada plėviški ir dažniausiai trumpesni už priekinius.
Antenos dažniausiai iš 5 segmentų, letenėlės – iš 3 arba mažiau.
Gyvenimo ciklas ir ekologija
Straubliuočių metamorfozė nepilna, t. y. iš kiaušinėlių išsirita į suaugėlius panašūs jaunikliai, nėra lėliukės stadijos. Tai didžiausias nepilnos metamorfozės vabzdžių būrys – kitiems gausiausiems būriams (drugiams, vabalams, dvisparniams ir plėviasparniams) būdinga pilna metamorfozė su kirmėliškomis lervomis ir lėliukės stadija.
Amarams būdinga partenogenezė, kuomet neapvaisintos patelės gimdo savo klonus.
Didžioji dalis straubliuočių – augalėdžiai. Likusios dalies dauguma – plėšrūnai. Yra ir kraujasiurbių parazitų.
Dalis straubliuočių prisitaikė prie vandeninio gyvenimo būdo (vandens skorpionai, nugarplaukos), arba gyvena ant vandens paviršiaus (vandeniniai čiuožikai). Pastarosios šeimos gentis Halobates – vieninteliai jūriniai vabzdžiai.
Sistematika
Seniau straubliuočiai buvo skaidomi į 2 būrius - lygiasparnius (Homoptera) ir blakes (Heteroptera). Vėliau nustatyta, kad kartu su amarais lygiasparniams priskirti cikadiniai iš tiesų giminingesni blakėms, nei amarams, o blakinukės užima tarpinę padėtį tarp jų. Todėl šiuo metu lygiasparniai ir blakės sujungti į vieną būrį su keliais (dažniausiai 4) pobūriais:
UEFA Čempionų lyga
UEFA Čempionų lyga – prestižiškiausias Europos futbolo turnyras, organizuojamas UEFA. Rengiamas nuo 1955 m. (tuomet – Čempionų taurė). Daugiausia kartų nugalėjo: Real Madrid (14), AC Milan (7), Liverpool (6), Bayern Munchen (5), FC Barcelona (5) ir Ajax (4).
Čempionų lyga pritraukia 3,7 mlrd. žiūrovų per sezoną. Finalo rungtynės pasiekia 350 mln. futbolo gerbėjų visame pasaulyje.
Turnyro sistema
Esminiai UEFA turnyrų sistemos pakitimai vyksta ne dažniau nei treji metai.
Tarp 2024–2025 m. ir 2026–2027 m. sezonų
Dideli pokyčiai vyks Čempionų lygos komandų paskirstyme nuo 2024–2025 m. sezono pradžios. UEFA ėmėsi drastiškų pokyčių po 2021 m. bandymo įkurti konkuruojančią Europos super lygą. Grupių etapą pakeis naujas lygos etapas, kuriame, palyginus su grupių etapu komandų skaičius padidės nuo 32 iki 36. Komandos sužais po 8 rungtynes Šveicariškos sistemos pagrindu. Aštuonios aukščiausias vietas užėmusios komandos pateks į aštunfinalį, o 16 komandų nuo 9-os iki 24-os vietų žais pirminiame aštunfinalyje, kurio nugalėtojai pateks į aštunfinalį. Komandos, iškritusios iš UEFA čempionų lygos nebeprisijungs prie Europos lygos.
Tarp 2021–2022 m. ir 2023–2024 m. sezonų
Paskutiniai pakitimai įsigaliojo nuo 2021–2022 m. sezono pradžios, kai buvo įkurta UEFA Europos konferencijų lyga, tačiau Čempionų lygos dalyvių paskirstyme pakitimų nebuvo. Pakito tik iš Čempionų lygos iškritusių komandų paskirstymas Europos ir Konferencijų lygose.
Čempionų lygoje rengiami trys atrankos etapai, vėliau – grupės varžybos (32 komandos suskirstytos į 8 grupes), aštuntfinaliai, ketvirtfinaliai, pusfinaliai ir finalas. Rungtyniauja pajėgiausi Europos klubai. Net silpniausios lygos deleguoja savo atstovus į ankstyvuosius atrankos etapus. Tuo tarpu itin pajėgių lygų čempionai ar vicečempionai patenka tiesiai į grupių etapą.
Grupių etape keturios komandos viena su kita žaidžia po 2 kartus. Į tą pačią grupę negali patekti dvi tos pačios šalies komandos. Į grupių etapą iškart pakliūna praėjusio sezono Čempionų lygos bei Europos lygos nugalėtojai. Aštuntfinalio poros skirstomos iš skirtingų grupių bei ne tos pačios šalies komandų. Pirmas vietas užėmusios komandos žaidžia su antras vietas užėmusiomis komandomis.
Tarp 2018–2019 m. ir 2020–2021 m. sezonų
Jei praeito sezono UEFA lygos čempionai užsitikrina vietą grupių etape pagal nacionalinės lygos rezultatus, nuo grupių etapo pradeda 10 vietoje reitinguojamos lygos čempionai, nuo trečiojo atrankos etapo pradeda 16 vietą užimančios lygos čempionai, nuo antrojo etapo – 26-27 vietą užimančių lygų čempionai.
Komandos, iškritusios iš Čempionų lygos, toliau tęsia europinį pasirodymą Europos lygoje.
Welcome 2 My Nightmare
Welcome 2 My Nightmare – 26-asis studijinis Alice Cooper albumas, išleistas 2011 metais. Billboard 200 sąraše jis buvo pasiekęs 22 vietą. Ši pozicija buvo aukščiausias pasiekimas nuo Hey Stoopid pasirodymo 1991 metais. Albumo idėja buvo kilusi jau anksčiau, norint pažymėti vieno sėkmingiausių atlikėjo albumų Welcome to My Nightmare išleidimo trisdešimtmetį. Šio albumo įrašuose dalyvavo originaliosios Alice Cooper sudėties nariai Michael Bruce, Dennis Dunaway, Neal Smith.
Prūsija
Prūsija – istorinė Europos valstybė pietrytinėje Baltijos jūros pakrantėje. Šiuo metu šiaurinę regiono dalį valdo Rusija (Kaliningrado sritis) ir Lietuva (Klaipėdos kraštas), pietinė dalis priklauso Lenkijai. Šiuo terminu taip pat įvardijamos kelios nebeegzistuojančios istorinės valstybės, pirmiausia Prūsijos kunigaikštystė ir Prūsijos karalystė, susijusios su regionu ir kelis šimtmečius dariusios didelę įtaką Vokietijos ir visos Europos istorijai.
Geografija
Prūsijos regionas užėmė teritoriją, šiuo metu padalintą tarp trijų valstybių. Šiaurėje jis buvo ribojamas Baltijos jūros, ir krantas čia yra labai sudėtingas, turi keletą didelių lagūnų (Kuršių marios, Aistmarės), nerijų. Rytuose Prūsija ribojosi su Lietuva, pietuose – su Mazovija, pietryčiuose – su Palenke, o vakaruose – su Pomerelija (nuo kurios skyrė Vysla). Pastarasis, dar vadinamas Vakarų Prūsija, gali būti laikoma išplėstinio Prūsijos regiono dalimi.
Istorija
Regionas patyrė labai sudėtingą istoriją, čia du kartus visiškai keitėsi etninė sudėtis.
Senovės Prūsija
thumb|250px|Vokiečių ordino plėtra iki 1250 m.
Senovės Prūsija – baltiškos prūsų tautos gyventa teritorija pietryčių Pabaltijyje, tarp Vyslos ir Nemuno upių. Čia konsolidavosi ankstyvosios gentinės žemės. XIII a. Kryžiaus žygių į Prūsiją metu šią teritoriją nukariavo Vokiečių ordinas, krašte įvesta krikščionybė.
Vokiečių valdymas
thumb|Vokiečių ordino plėtra 1309 – 1410 m.
Nuo XIII a. regione viešpatavo Vokiečių ordinas, kuris padarė Prūsiją savo politiniu ir kultūriniu centru. Be Ordino paskiras teritorijas valdė keturios nuo ordino nepriklausomos vyskupijos: Kulmo, Sembos, Varmijos ir Pamedės.
Nuo XIII a. kraštas buvo germanizuojamas, krikščioninamas vietiniai prūsai maišėsi su atsikėlėliais, nyko jų kalba. Tuo pat metu iš rytų vyko ir krašto lituanizacija – iš LDK kėlėsi etniniai lietuviai, kurie apgyvendino rytines regiono dalis, ir dar tapo žinomi kaip lietuvininkai. Jų gyvenama etninė teritorija vadinama Mažoji Lietuva.
Ekonomiškai kraštas įtrauktas į Baltijos jūros prekybinį tinklą – išdygo stiprūs prekybiniai miestai, susijungę į Hanzos lygą. Vokiečių ordinas kovojo su rytuose buvusia LDK, taip pat plėtė teritorijas į vakarus, į buvusių pagonių kašubų žemes Pomerelijoje (1466 m. šis regionas atiteko Lenkijos karalystei ir buvo vadinamas Karališkaisiais Prūsais).
Ordinui silpstant, likusios jo teritorijos buvo sekuliarizuotos. 1525 m. buvusių Vokiečių ordino valdų Prūsijoje vietoje sukurta Prūsijos hercogystė. Ji formaliai egzistavo iki 1701 m., nors jau 1618 m. asmenine unija susijungė su Brandenburgo markgrafyste (pastaroji įkurta 1157 m., nuo 1415 m. markgrafystėje valdė Hohenzollernų dinastija), ir buvo žinoma kaip Brandenburgas-Prūsija.
Prūsijos karalystė, įkurta 1701 m. buvusių Hohenzollernų valdų pagrindu XVIII a. buvo didžiausia vokiečių gyvenama valstybė Europoje. Prūsijos regionas joje apėmė tik labai nedidelę, pačią ryčiausią dalį (įgavusią pavadinimą Rytų Prūsija). Nepaisant to, visa karalystė buvo žinoma būtent šiuo pavadinimu.
XIX a. viduryje Prūsijos karalystės pastangomis vyko Vokietijos suvienijimas. Po suvienijimo 1871 m. Prūsijos karalystė tapo Vokiečių imperatoriškojo reicho autonomine dalimi, turėjusia savą vyriausybę, parlamentą ir vietinius įstatymus. Tuo metu Prūsijos regionas buvo vadinamas Prūsijos provincija ir buvo Prūsijos karalystės sudedamoji dalis (provincija egzistavo 1829–1878 m., kai Rytų Prūsijos ir Vakarų Prūsijos provincijos buvo sujungtos į vieną).
XX amžius
thumb|Rytų Prūsijos provincija tarpukariu Po monarchijos žlugimo Vokietijoje 1918 m. Rytų Prūsija (Prūsijos regionas) išliko autonominė sudėtinė Vokietijos dalis. 1920 m. nuo regiono atskirtos šiauriausios teritorijos (vadinamasis Klaipėdos kraštas), kurios atiduotos Lietuvai. Antrąjį pasaulinį karą laimėjusių valstybių nutarimu 1947 m. vasario 25 d. (kaip esą „vokiškojo militarizmo židinys“), regionas atimtas iš Vokietijos ir padalintas dviem karą laimėjusioms valstybėms. Šiaurinė regiono dalis atiteko Rusijai, kur suformuota Kaliningrado sritis, o pietinė regiono dalis atiteko Lenkijai.
Dviraištis jūrų chirurgas
Dviraištis jūrų chirurgas (Acanthurus tennentii) – chirurgžuvinių (Acanthuridae) šeimos žuvis.
Aukštagiris
Aukštagiris – Vilniaus miesto dalis kairiajame Neries krante, tarp Nemenčinės plento ir Kairėnų gatvės. Vakaruose pereina į Valakampius ir Turniškes, pietuose ribojasi su Saulėtekiu. Yra paštas, klinika, parduotuvė „Maxima“, turgelis. Šiaurinėje mikrorajono dalyje statomi gyvenamieji butai. Rajoną supa Valakampių ir Aukštagirio miškai.
Dauglaukio pagrindinė mokykla
Tauragės rajono Dauglaukio pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Tauragės raj., Dauglaukyje, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190470449. Steigėjas Tauragės rajono savivaldybės taryba.
Aukštagiris
Pagrindinės gatvės: Nugalėtojų, Lauksargio, Aukštagirių, Pasakų. Aukštagirį aptarnauja 17, 39 (prie Nemenčinės pl.), 18 ir 38 (prie Kairėnų g.) autobusai.
Dauglaukio pagrindinė mokykla
Mokyklą rėmė Almos Adamkienės labdaros ir paramos fondas.
Aukštagiris
Istorija
thumb|Nauji namai prie Nemenčinės plento
Dauglaukio pagrindinė mokykla
Istorija
1958–1993 m. Dauglaukyje veikė septynmetė, aštuonmetė, devynmetė mokykla. Nuo 1993 m. – Dauglaukio pagrindinė mokykla.
Aukštagiris
Istorija
XX a. pr. minimas kaip Hohenlohams priklausęs užusienis.
Dauglaukio pagrindinė mokykla
Istorija
2007 m. rugsėjo 1 d. pagrindinė mokykla prijungta prie Tauragės Jovarų vidurinės mokyklos. 2008 m. vasarą buvo uždarytas Dauglaukio pradinių klasių skyrius.
Aukštagiris
Istorija
1905 m. Mickūnų valsčiaus Aukštagirio užusienyje gyveno 17 žmonių. 1931 m. – 37 gyventojai.
Dauglaukio pagrindinė mokykla
Istorija
Po mokyklos uždarymo, pastatas rekonstruotas į gyvenamąjį namą.
Aukštagiris
Istorija
Tarp Aukštagirio ir Kairėnų kelis kilometrus tęsiasi pušynu apaugusi ledynmečiu sustumta reljefo ketera. Ši reljefo ypatybė galimai buvo priežastimi vietovardžiui. Tarpukariu Aukštagiryje pratybas vykdė lenkų Vilniaus įgulos pionierių daliniai. Buvo įkurtas sklandymo aerodromas, esant nepalankiam vėjui, sklandymui naudotas kitapus keteros esantis šlaitas. Starto aikštelės abiejose šlaito pusėse kilo 40 ir 60 metrų, tad nesudėtingi mokomieji sklandytuvai ore laikydavosi maždaug minutę. Pagal vienus šaltinius turėti du Lydoje gaminti sklandytuvai „Wrona“, pagal kitus – po vieną „Vrona“, „Czajka“ ir „Salamandra“. Iki 1940 m. iš viso atlikta per 1000 skrydžių.
1940 m. aerodromas ir sklandytuvai buvo perduoti Šaulių sąjungai, kuri birželio 1 d. Aukštagiryje atidarė sklandymo mokyklą, pavadintą Dariaus ir Girėno vardu. Į ją iš Kauno buvo pergabenti visi Lietuvoje turėti sklandytuvai. Pradžioje šiai mokyklai vadovavo A. Gysas, vėliau – B. Karvelis, po jo – L.Taunys. Be daugiausiai naudotų vienviečių lenkiškų sklandytuvų „Wrona“, „Czajka“ ir „Salamandra“, čia buvo išbandytas B. Karvelio rekordinis sklandytuvas BK-2. Iki 1940 metų pabaigos Aukštagirio mokykloje parengti 115 „A“ klasės ir 42 „B“ klasės pilotai. Prasidėjus sovietinei okupacijai 1940 m. liepos mėn. visi Lietuvos aeroklubo orlaiviai iš Kauno Aleksoto aerodromo buvo nuskraidinti į Aukštagirio aerodromą. Sovietiniams okupantams uždraudus aeroklubo skrydžius, orlaiviai ten stovėjo iki vokiečių okupacijos. 1941 m. liepos mėn. dalį lėktuvų Vokietijos kariuomenė rekvizavo, vėliau leido keletą sklandytuvų naudoti sklandymo mokymams. 1942 m. žiemą per šalčius, vokiečių kareiviams bekuriant krosnį ir ant malkų užpylus benzino, kilęs gaisras sunaikino dviaukštį mokyklos pastatą. Ilgainiui aerodromas sunyko.
Žiedelėtasis baltikas
Žiedelėtasis baltikas  – baltikinių (Tricholomataceae) šeimos, baltikų (Tricholoma) genties grybų rūšis.
Mišrieji, žolėti miškai, krūmokšniai, karklynai. Vasara, ruduo. Kepurėlė pilkos spalvos, kotas su gležnu, nukrentančiu žiedu.
Vaisiakūniai nedideli. Kepurėlė 5–7 cm skersmens, jauna – varpeliška, vėliau – paplokščia, plaušuota, žvynuota, pilkai ruda, pilkai gelsvai rusva. Lakšteliai balsvi, pilkšvi, seni – gelsvi, priaugtiniai. Kotas 4–6×0,5–1 cm, plaušuotas, balsvas, su ryškiu plėvelės pavidalo žiedu. Trama plona, balva, nekarti, miltų kvapo. Sporos 4–5×2,5–3 μm.
Būdingi požymiai: kotas su žiedu, tai nebūdinga pilkos spalvos baltikams, sporos mažos.
Auga pavieniui, po kelis vaisiakūnius. Valgomas, bet menkavertis. Paplitimas neištirtas, rastas Joniškio raj. (1985 m. rugpjūčio 23 d.) vienintelį kartą, neabejotinai auga ir kituose Lietuvos miškuose. Ieškomas kopose, po karklais. Tikriausiai labai retas, nes nei Lenkijoje, nei Latvijoje, nei Estijoje nerastas.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 151 psl.
Smėlinka (Giedraičiai)
Smėlinka – kaimas Molėtų rajono savivaldybės pietvakariuose, 5 km nuo Giedraičių.
Istorija
1781 m. Giedraičių bažnyčios mirusiųjų metrikų knygoje užrašytas Smėlynė (Smielinie) kaimas. 1838 m. – Smėlinkos vienkiemis.
Viduržemio dialogas
Viduržemio dialogas – septynių Viduržemio jūros regiono valstybių bendradarbiavimo su NATO grupė, įsteigta 1994 m. Šio forumo tikslas – regiono saugumas ir stabilumas, tarpusavio bendradarbiavimas ir NATO idėjų skleidimas dialogo dalyvėms. Viduržemio dialogas atspindi NATO požiūrį, kad saugumas Europoje susijęs su stabilumu Viduržemio jūros regiono šalyse ir stiprina Euro-Viduržemio partnerystę bei ESBO (Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacija).
Dialogo nariai
240px|thumb| {{legend|#004990|NATO}} {{legend|#8c9618|„Partnerystės vardan taikos“ šalys}} {{legend|#944918|Viduržemio dialogo grupė}}
Dialogo grupę pradžioje sudarė penkios valstybės, o paskui prisijungė dar dvi valstybės. Artimiausiu metu nežadama priimti naujų narių.
Šalčininkų rajono savivaldybės taryba 1997–2000 m.
Šalčininkų rajono savivaldybės taryba – Šalčininkų rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1997 m. kovo 23 d.
Lietuvos demografija
Lietuvos gyventojai – asmenys, kurių gyvenamoji vieta yra Lietuvos valstybės teritorijoje. Nuo Lietuvos Respublikos piliečių gyventojai skiriasi tuo, kad pirmieji turi pilietybę, kartu ir pilietines teises bei pareigas ir dėl to, pavyzdžiui, gali dalyvauti rinkimuose, o antrieji, pavyzdžiui, apatridai, nebūtinai yra piliečiai.
Teritorija ir gyventojai
thumb|300px|Gyventojų tankumas Lietuvos seniūnijose ir į seniūnijas nepadalintose savivaldybėse (pagal 2021 m. surašymo duomenis Vienas svarbiausių gyventojų skaičių lemiančių veiksnių yra teritorijos, kurioje surašomi ar skaičiuojami gyventojai, plotas. Lietuvos valstybės ar jai galimo prilyginti administracinio darinio plotas per visą krašto istoriją niekada nesutapo su lietuvių etniniu arealu. Pirmojo žinomo 1528 m. Lietuvos Didžiosios kunigaikštijos dūmų surašymo metu į valstybės teritoriją įėjo visa dabartinė Baltarusija, dalis Latvijos, Ukrainos ir Lenkijos, nors lietuviai bei lietuvininkai gyveno ir Prūsijos žemėse.
1897 m. pirmojo visuotinio Rusijos imperijos gyventojų surašyme Lietuvai priskirta žymiausia etninės Lietuvos dalis, bet dabartinės valstybės ribose tada buvo Kauno gubernija, Vilniaus gubernija, Suvalkų gubernija, Gardino gubernija ir Kuršo gubernija, bet nei viena gubernija visa neįėjo į dabartinės Lietuvos ribas.
1923 m. rugsėjo 17 d. pirmojo nepriklausomos Lietuvos Respublikos gyventojų surašymo metu neskaičiuoti Vilniaus krašto gyventojai, bei Klaipėdos kraštas, kuriame surašymas įvyko 1925 m. sausio 25 d., jo duomenimis krašte gyveno 141 645 žmogus. Tik 1959 m. Lietuvos gyventojų surašymas apėmė beveik visą dabartinę valstybės teritoriją. Paskutiniai Lietuvos valstybinės sienos koregavimai įvyko jau po 2001 m. visuotinio gyventojų surašymo, tikslinant sieną su Latvija ir Baltarusija.
Pirmasis ir Antrasis pasaulinis karas bei 1922–1945 m. emigracija ir 1940–1952 m. tremtys taip pat turėjo didelę įtaką gyventojų skaičiui. 1939 m. su Vilniaus kraštu Lietuvoje gyveno tik 52 tūkst. žmonių daugiau, negu 1913 m., nors kasmetinis vidutinis gyventojų prieaugis siekė 27 tūkst. 1940–1952 m. Lietuva neteko apie 850 tūkst., t. y., beveik trečdalio gyventojų. 1959 m. tik Lietuva ir Baltarusija nebuvo pasiekusios prieškarinio gyventojų skaičiaus. Negana to, 1959 m. Lietuvoje gyveno mažiau žmonių, negu 1913 m.
1940 m. pradžios gyventojų skaičių Lietuva pasiekė tik 1964 m. viduryje. 1950–1970 m. pasaulio gyventojų skaičius padidėjo 44%, o Lietuvos – tik 22,1%. 1900–1970 m. pasaulio gyventojų skaičius padvigubėjo, o Lietuvos išaugo tik 13,7%. Lietuva gyventojų skaičiaus augimu žymiai atsilieka ne tik nuo bendro pasaulinio lygio, bet ir nuo daugelio Vakarų Europos šalių, nors gimimų skaičius, tenkantis tūkstančiui gyventojų, Lietuvoje per visą XX a. buvo daug didesnis, negu daugelyje Vakarų Europos šalių.
Gyventojų skaičius
thumb|upright=1.5|right|320px|Lietuvos populiacijos skaičiaus kitimas 1915-2014 m. (gyventojų skaičius pateikiamas milijonais; norėdami padidinti grafiką, paspauskite ant jo kairiu pelės mygtuku)
Pasak Stasio Vaitekūno, XVII a. viduryje Lietuvoje galėjo būti apie 568 000 dūmų, kuriuose gyveno po 7-8 žmones. Tad Lietuvoje tuo metu gyveno apie 4,5 mln. žmonių. Pagal išlikusius 1790 m. surašymo duomenis vertinama, kad LDK gyveno apie 3,6 mln. žmonių. Pagal 1897 m. surašymo geografinį sąlyginį priskyrimą „Lietuvai“, buvo laikoma, kad Lietuvoje gyveno 2,5 mln. žmonių. XX a. po karo, 1950 m. gyveno apie 2,573 mln. gyventojų.
2018 m. sausio 1 d. Lietuvoje gyveno 2,81 mln. nuolatinių gyventojų. Pasak Statistikos departamento, per 27 metus nuo Nepriklausomybės atkūrimo 1990-aisiais gyventojų skaičius Lietuvoje sumažėjo 883 tūkst. arba 24 %. Jų duomenimis, daugiausiai žmonių Lietuvoje gyveno 1992 m. – 3,706 mln. Tai labiausiai skatina ekonominė emigracija. Iki įstojimo į ES 2004 m. daugiausia lietuvių išvykdavo gyventi ir dirbti į JAV, tačiau pastaraisiais metais vis daugiau emigrantų keliauja į ES šalis, beveik pusė jų į JK, nemažai į Airiją, Vokietiją, Norvegiją. Taip pat daugėja ekonominių imigrantų bei emigrantų iš kaimyninių šalių – Rusijos (Kaliningrado srities), Baltarusijos, Ukrainos.
2018 m. rugsėjo mėn. Lietuvoje gyveno 2 799 127 gyv.
Duomenys iš CŽV pasaulio faktų knygos
Gyventojų skaičius: 3 555 179 (2009 m. apskaičiavimai)
Struktūra pagal amžių:
Gyventojų amžiaus mediana:
Metinis populiacijos prieaugis: – 0,279 % (2009 m. apsk.)
Gimstamumas: 10,9 gimimų/1000 gyv. per metus (2010 m. apsk.)
Mirtingumas: 12,8 mirčių/1000 gyv. per metus (2010 m. apsk.)
Migracijos indeksas (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): – 0,72 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procentas: 67 % (2008 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas: – 0,4 % (2005 m. apsk.)
Pasiskirstymas pagal lytis :
Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus: 6,47 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)
Vidutinė gyvenimo trukmė:
Lietuvos gyventojų surašymai
200px|thumb|right|Rusijos imperijos gyventojų surašymas
Kaip teigia Lietuvos statistikos departamentas, Lietuvos istorijoje minimi šie gyventojų surašymai:
Kitų metų duomenys:
2001 m. surašymo duomenys
LR gyventojų visuotinio surašymo duomenimis, 2001 m. balandžio 6 d. Lietuvos Respublikoje gyveno 3 483 972 nuolatiniai gyventojai. Gyventojai – tai nuolatiniai šalies teritorijoje gyvenantys asmenys. Gyventojai skaičiuojami du kartus per metus: sausio ir liepos mėnesio 1 dienai.
„Proporcingai labiausiai Rytų Europoje dėl emigracijos nukentėjo Lietuvos demografija, iš jos apie 100 tūkst. žmonių, arba 3 proc. gyventojų, išvyko Vakarų Europon", – savo skaitytojus 2006 m. rugpjūčio 30 d. informavo verslo dienraštis „Financial Times“.
Gimstamumas, mirtingumas, gyvenimo trukmė
Gyventojų skaičius nuo 1989 m. iki 2001 m. sumažėjo 190,8 tūkstančio (5 %): natūralus prieaugis sudarė 30,7 tūkst. gyventojų (gimė 546,1 tūkst., mirė – 512,4 tūkst.), neigiamas migracijos saldo – 224,5 tūkst. (atvyko 72,2 tūkst., išvyko 296,7 tūkst. gyventojų). Nuo 1989 m. iki 2001 m. Lietuvos gyventojai kiek senstelėjo: 2001 m. vidutinis amžius pasiekė 37 metus, vyrų – 35, moterų – 39 metus (1989 m. atitinkamai 35, 32 ir 37 metai). Vidutinis gyvenimo trukmė – 71,12 metų (moterų – 77,06; vyrų – 65,31). Apie 99,6 % vyresnių nei 15 metų gyventojų yra raštingi.
Suminis gimstamumo rodiklis: 1.47 vaikų gimė/moteriai (2008 m.) Gimstamumas: 10,9 gimimų/1000 gyv. per metus (2010 m. apsk.) Mirtingumas: 12,8 mirčių/1000 gyv. per metus (2010 m. apsk.
Tautinė sudėtis
2001 m. surašymo duomenimis, Lietuvoje gyveno 115 tautybių gyventojai:
Išsilavinimas
2 921 tūkst. asmenų (84,9 % visų 10 metų ir vyresnių gyventojų) nurodė, kad turi aukštąjį, aukštesnįjį, vidurinį, pagrindinį ar pradinį išsilavinimą.
Kalba
Didžioji dauguma lietuvių (96,7 %) kaip gimtąją nurodė lietuvių kalbą. Lietuvių kalbą moka 346 tūkst. ne lietuvių tautybės gyventojų, didžiausią jų dalį sudaro lenkai, rusai ir baltarusiai. Rusų kalbą moka 50 %, anglų – 17 %, lenkų – 15 %, vokiečių – 8 %, prancūzų – 2 % Lietuvos gyventojų. Rusų kalbą moka 64 % lietuvių ir 77 % lenkų. Anglų kalbą moka 21 % miesto ir 9 % kaimo gyventojų.
Gyvenimo vieta
Pagal surašymą, 68,5 % žmonių gyveno miestuose.
Tikyba
Pagal religiją 80 % gyventojų – katalikai, 4,07 % – stačiatikiai (pravoslavai), 14,86 % – netikintys.
Lefaucheux M1858
Lefaucheux M1858 – Prancūzijos karinis revolveris, naudojantis 12 mm smeiginius šovinius, sukurtas Kazimiro Lefoše. Tai pirmas revolveris, naudojantis metalinius šovinius, ir priimtas į kariuomenės ginkluotę.
1858 m. Lefoše revolveris buvo priimtas į Prancūzijos laivyno ginkluotę. Į Prancūzijos armijos ginkluotę jis nebuvo priimtas, tačiau 1862 m. nedaug jų naudojo Prancūzijos kavalerijos daliniai Meksikoje. Šiuos revolverius pirko Ispanija, Švedija, Italija, Rusija, Norvegija, o JAV pilietinio karo metais – tiek pietiečių Konfederacija, tiek šiauriečių Sąjunga.
Konstrukcija
thumb|left|Matyti atviri būgno vartai, o būgne – nevisiškai ištraukta [[tūtelė su styrančia smeige.]] Revolveris yra šešiašūvis, su atviru rėmu. Būgnas užtaisomas per būgno galinėje dalyje dešinėje pusėje esančius „vartelius“ su vyriu. Pro „vartelius“ taip pat išmetamos tuščios tūtelės, kurias išstumia pro vamzdį įkišamas išmetimo strypelis.
JAV pilietinis karas
JAV pilietinio karo metais abi pusės naudojo daug įvairių revolverių, tarp kurių buvo ir Lefaucheux M1858. Federalai (šiauriečiai) buvo nupirkę virš 12 tūkst. Lefaucheux M1858 revolverių, kurie 1862 m. buvo perduoti kavaleristams. Karui tęsiantis, šiuos smeiginius revolverius pakeitė naujai pasirodžiusiais Kolto ir Remingtono revolveriais.
Amerikiečių kareiviai Lefaucheux M1858 revolverius dažnai vadino „French Trantor“ ('prancūziškieji trantoriai'), kur tranteris – Viljamo Tranterio (William Tranter) konstrukcijos revolveris.
Šarnelė
Šarnelė – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Žemaičių Kalvarijos, Žemaitijos nacionaliniame parke. Išlikę daug žemaitiško tipo sodybų. Netoli Šarnelės yra Švedų piliakalnis, Šarnelės ežeras.
Istorija
Šarnelės vietoje rasta IV–II tūkstm. pr. m. e. radinių, čia buvo senovės gyvenvietė. Kaimas minimas nuo 1575 m., XVI a. pabaigoje jau buvo Šarnelės dvaras. 1651–1842 m. čia buvo dominikonų dvarelis. 1902 m. įkurta pradžios mokykla. Antrojo pasaulinio karo metu Kerpauskų sodyboje buvo slepiami žydai.
Žymūs žmonės
Gimė:
Obsesyvi meilė
Į obsesyvią meilę puolusiam žmogui atrodo, kad jo meilės objektas yra vienintelis, galintis padaryti jį laimingu. Tačiau dėl fizinių (pvz., atstumo) ar emocinių (pvz., skirtingo požiūrio į santykius) aplinkybių meilės objektas nėra pasiekiamas, todėl tai įsimylėjusiam sukelia didelį skausmą, blogą savijautą. Panašus jausmas gali kilti ir normaliai įsimylėjusiems žmonėms, tačiau dėl kažkokių aplinkybių negalintiems būti kartu.
Simptomai
Aprašomi tokie šios manijos simptomai:
Atmetimas, nepriklausomybės prašymas priimami labai sunkiai. Kiti, labiau susiję su elgesiu, simptomai yra:
Pasak mokslininko Hodgkinson, į obsesyvią meilę puolęs žmogus nėra iš tikro įsimylėjęs realaus žmogaus, jis įsimylėjęs jo iliuziją (meilės objektas idealizuojamas, apie jį fantazuojama, sutelkiamas dėmesys į išorines, bet ne vidines savybes).
Priežastys
Nurodomos tokios galimos šio reiškinio priežastys:
Fazės
Obsesyvi meilė skirstoma į 4 fazes:
Berutis
Berutis (Teucrium) – notrelinių (Lamiaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso labai kvepiančios žolės su trumpakočiais lapais. Žiedai po 1-3 sutelkti žiedynuose. Vainikėlis iš išorės plaukuotas.
Lietuvoje auga dvi rūšys: thumb|left|250px|Raudonžiedis berutis
Medinai (Giedraičiai)
Medinai – kaimas Molėtų rajono savivaldybės pietvakariuose, 5 km nuo Žalvarių.
Istorija
Kaimas minimas 1781 m. Giedraičių bažnyčios mirusiųjų metrikų knygoje. 1838 m. Medinų dvaras ir kaimas.
Šaudymas
Ugnies (šaudymo) paskirtis
Parengtose operacijose ugnis būna suplanuota, numatytos šaudymo pozicijos ir jų keitimas, apšaudomi taikiniai, šaudmenų rūšys ir panaudojamas jų kiekis. Kitais atvejais (pvz., nelauktai susidūrus su priešu) ugnis būna improvizuota, naudojant turimas priemones ir išnaudojant aplinkybes.
Durklinė ugnis
Priešas nelauktai ir intensyviai apšaudomas iš kulkosvaidžių ir kitų automatinių ginklų ar sutelkta artilerijos ugnimi iš nedidelio nutolio, viena kryptimi
Frontalioji ugnis
Priešas apšaudomas artilerijos ir/ar tankų pabūklais, šaulių ginklais iš priekio, statmenai į priešo kovos rikiuotės frontą
Kryžminė ugnis
Vienas taikinys – pavienis objektas (kareivis, automobilis, tankas ir kt.) ar objektų grupė (pvz., padalinys kovos rikiuotėje) – apšaudomas mažiausiai iš dviejų skirtingų pusių.
Masinė ugnis
Priešą apšaudo visos ar beveik visos turimos junginio artilerijos jėgos. Apšaudoma užklotine ugnimi ar padalijus taikinius artilerijos atskiriems artilerijos daliniams (pulkams, divizionams, baterijoms, pavieniams pabūklams). Siekiama nuslopinti ar sunaikinti priešą per kuo trumpesnį laiką, minimizuojant jo gebėjimą pasipriešinti ar išvengti apšaudymo pasekmių.
Sutelktinė ugnis
Vienu metu panaudojant visas turimas jėgas arba didelę jų dalį apšaudomas vienas taikinys arba taikinių grupė. Jį sunaikinus ar nuslopinus sutelktinė ugnis gali būti perkelta į kitą taikinį (taikinių grupę).
Sutelktinė ugnis būna:
Tankioji ugnis
Šaudoma iš vieno pabūklo ar nedidelės jų grupės išnaudojant didžiausią šaudymo spartą, bet neprarandant taiklumo.
Dmitrijus Jazovas
Dmitrijus Jazovas (1924 m. lapkričio 8 d. Omsko srityje, Rusija – 2020 m. vasario 25 d. Maskvoje ) – sovietinis karinis ir politinis veikėjas, buvęs SSRS gynybos ministras (1987–1991 m.), Sovietų Sąjungos maršalas (1990 m.).
Šaudymas
Trikdomoji ugnis
Priešas apšaudomas retais šūviais ar trumpomis jų serijomis. Apšaudant gali būti keičiami apšaudomi taikiniai ar plotai. Tarpai tarp šūvių ar šūvių serijų paprastai nevienodi. Tokios ugnies paskirtis – varginti priešo kareivius.
Ugnis į sparną
Šaudoma į priešo kovos rikiuotės sparną. Taip apšaudant priešo tankus ir kitas šarvuotas mašinas ar priešo laivus ugnis būna efektyvesnė, kadangi kovos technikos šoninė projekcija didesnė negu frontalioji, o ir patys šonai paprastai menkiau šarvuoti negu priekis.
Dmitrijus Jazovas
Biografija
Gimė valstiečių šeimoje. 1941 m. būdamas 17 m. savanoriškai įstojo į Raudonąją armiją. Karo metais buvo būrio vadu ir kuopos vado pavaduotoju Volchovo bei Leningrado frontuose.
Šaudymas
Ugnis į sparną
Sparninė (flanginė) ugnis prieš priešo kovos rikiuotę paprastai leidžia efektyviau naikinti gyvąją jėgą ir kovos techniką, kadangi puolant stengiamasi išnaudoti vietovėje esančias priedangas, o nuo netikėtos šoninės ugnies nesislepia.
Dmitrijus Jazovas
Biografija
Po karo tarnavo štabuose ir kariniuose junginiuose: buvo kuopos, bataliono, pulko, divizijos, korpuso, SSRS Centrinės kariuomenės grupės vadas.
Šaudymas
Ugnis į sparną
Žygio kolonų apšaudymas iš šonų leidžia vienu metu apšaudyti visus taikinius, mažinant šansus, kad šie suras priedangą ar spės atsisukti priekiu (pvz., tankai).
Dmitrijus Jazovas
Biografija
1956 m. baigė Michailo Frunzės karo akademiją, 1967 m. – Generalinio štabo akademiją.
Šaudymas
Užklotinė ugnis
Sutelktinės artilerijos ugnies atmaina, kai apšaudomas tam tikras didelis plotas, kuriame yra ar spėjamai yra priešas. Norint pasiekti visą plotą, šaudant kas kiek laiko keičiamos taikiklio nuostatos.
Dmitrijus Jazovas
Biografija
Karibų krizės metu jo vadovaujamas pulkas buvo slapta permestas į Kubą. 1979–1980 m. buvo SSRS Vyriausybės įgaliotinis Čekoslovakijoje esančios sovietinės armijos reikalams.
Šaudymas
Draugiška ugnis
Draugiška ugnis – tai nepageidautina ugnis, atvejis, kai saviškiai ar sąjungininkai apšaudo saviškius. Draugiškos ugnies priežastys: Kartais draugiška ugnis būna tyčinė – pvz., beviltiškoji padėtyje atsidūrusi kareivių ar tankų grupė paprašo apšaudyti plotą, kuriame yra jie patys, tikintis, kad priešui bus padaryta didesnė žala, nei jiems.
MATLAB
Nors simbolinėms matematinėms manipuliacijoms geriau tinka Maple ir Mathematica produktai, su MathCad pradedantis vartotojas gali greičiau gauti pirmuosius rezultatus, MATLAB kaip programavimo kalba turi didesnį lankstumą, kuris naudingas įvairiems fizikos, biologijos bei kitiems matematiniams modeliams kurti ir tirti. Svarbus MATLAB trūkumas (palyginus su tradicinėmis programavimo kalbomis) yra reikalavimas visiems naudojantiems turėti įkeltas mokamas MATLAB bei visų reikalingų jo papildomų modulių kopijas. Tradicinės programavimo kalbos šiuo metu turi atviro kodo ar nemokamus kompiliatorius bei pasiekia didesnį vykdymo greitį, tačiau programavimas jomis ilgiau užtrunka. Bioinformatikiniuose tyrimuose MATLAB neretai naudojamas kaip „žvalgybinis“ paketas: pasiteisinę matematiniai modeliai vėliau perrašomi C (neretai generuojant žymias kodo dalis su Maple) lygiagrečiam vykdymui superkompiuteriuose.
Dmitrijus Jazovas
Biografija
D. Jazovas vadovavo Vidurinės Azijos (1980–1984 m.) ir Tolimųjų Rytų (1984–1987 m.) karinėms apygardoms. 1987 m. sausio-gegužės mėn. buvo SSRS Gynybos ministro pavaduotojas – Vyriausiosios kadrų valdybos viršininkas.
1987 m. gegužės mėn. VFR pilietis Matias Rustas lėktuvu „Cessna“ perskrido iš Helsinkio į Maskvą ir nusileido Raudonojoje aikštėje. Po šio įvykio buvo priverstas atsistatydinti SSRS gynybos ministras maršalas Sergejus Sokolovas, o Dmitrijus Jazovas paskirtas ministru. 1987 m. liepos mėn. išrinktas SSKP CK nariu bei kandidatu į SSKP CK Politinio biuro narius. SSRS Aukščiausiosios Tarybos 10-11 šaukimų deputatas (1979–1990 m.), SSRS Liaudies deputatas (1990–1991 m.). Nuo 1990 m. buvo SSRS prezidento Michailo Gorbačiovo Prezidentinės tarybos bei SSRS Saugumo tarybos narys.
D. Jazovas aktyviai dalyvavo rengiant Rugpjūčio pučą, buvo vadinamojo GKČP narys, jo įsakymu į Maskvą buvo įvesti tankai. Supratęs, kad pučas žlugo, vienas pirmųjų paskelbė, kad traukiasi iš GKČP, atšaukė kariuomenę iš Maskvos ir išskrido į Forosą (Krymas), kur buvo izoliuotas M. Gorbačiovas. Grįžęs iškart buvo suimtas, 1991 m. rugpjūčio 22 d. atleistas iš pareigų.
1994 m. vasario mėn. Rusijos Federacijos Valstybės Dūmai paskelbus amnestiją, iš kalėjimo paleistas, buvo kelių karinių struktūrų konsultantas. Nuo 2011 m. iki mirties buvo Rusijos gynybos ministerijos Generalinių inspektorių tarnybos vedantysis analitikas.
Kariniai laipsniai
thumb|150px|D. Jazovas po apdovanojimo 2009 m.
Gruzdžių dvaras
Gruzdžių dvaras – dvaras, buvęs Gruzdžiuose.
Istorija
Įkurtas XVI a. viduryje. Nuo 1793 m. Gruzdžių dvarą valdė grafas Platonas Zubovas ir jo palikuonys. 1810–1812 m. dvaras perstatytas. 1858 m. jį įsigijo Aleksandras Naryškinas, kurio giminės valdymas baigėsi prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui.
1923 m. dvare įsteigta žemesnioji žemės ūkio mokykla, dabartinė Gruzdžių žemės ūkio mokykla.
Šviesioji milžinė
Šviesioji milžinė – žvaigždė, šviesesnė už milžinę žvaigždę. Jos gali būti supermilžinėmis ir hipermilžinėmis. Priskiriamos II šviesio klasei. Jos skirstomos į kelis tipus: B tipas (mėlyna – balta), A tipas (balta), F tipas (geltona – balta), G tipas (geltona), K tipas (oranžinė), M tipas (raudona).
Copa Interamericana
Copa Interamericana („tarpamerikinė taurė“) – klubinės futbolo varžybos, vykusios tarp Libertadores taurės (Pietų Amerika) ir CONCACAF Čempionų taurės (Šiaurės Amerika) nugalėtojų. „Copa Interamericana“ varžybos vykdavo nereguliariai, skirtingais formatais, o po 1998 m. buvo nutrauktos, kai Libertadores taurėje pradėjo žaisti Meksikos klubai.
Daugiausiai kartų (3) „Copa Interamericana“ laimėjo Argentinos klubas „Independiente“.
Alessandro Salvio
Alesandras Salvijo (g. apie 1575 m. Bagnoli Irpino, Avelino provincija – apie 1640 m. Bagnoli Irpino, Avelino provincija, Italija) – italų šachmatininkas ir teoretikas, rašytojas, teisės mokslų daktaras. Apie 1600 m., po pergalės prieš Paulą Boi (1598 m.) buvo laikomas stipriausiu to meto šachmatininku Italijoje. Parašė knygų apie šachmatus.
Gyvenimas ir šachmatai
Jis buvo kilęs iš turtingos šeimos ir tai leido jam leido įgyti gerą išsilavinimą. Pradinių literatūros ir filosofijos studijų sėmėsi Bagnolio Dominikonų vienuolyne. Vėliau, kartu su broliu Antonijumi, išvyko į Neapolį studijuoti teisės, kur įgijo teisės daktaro diplomą. Jis vedė Julia Palatuccio. Po studijų apsigyveno Neapolyje, nors ryšių su gimtuoju Bagnoliu nenutraukė.
Šachmatų žaidimo paslapčių mokėsi pas Mikelę di Maurą (Michele di Mauro) ir Ščipijoną Dženoiną (Scipione Genoino).
Dažnai lankydavosi Neapolio Konstancos Karafo (Constanzo Carafa) šachmatų klube, kur keletą kartų demonstravo savo gebėjimą žaisti, nežiūrint į lentą. Žinia apie tai pasklido plačiai ir jis buvo kviečiamas pademonstruoti tai tuometiniam Neapolio elitui: vicekaraliui Juan Alonso Pimentel de Herrera, grafui Benaventei (Benavente), markizui Korletui (Corleto), grafui Kastrui (Francisco de Castro), Grafui Lemui (Lemos) ir net Romos popiežiui.
A. Salvio 1598 m. nugalėjo Paulą Boi (Paolo Boi), o 1606 m. – Džeronimą Kasčio (Geronimo Cascio).
Be to, jis populiarino šachmatų žaidimą ne tik rašydamas šachmatų vadovėlius ir knygas. 1634 m. Neapolyje jis įkūrė šachmatų akademiją.
Knygos
right|thumb|Salvio knyga 1604 m. Neapolyje išleido šachmatų vadovėlį: „Traktatas apie šachmatų žaidimo meno pasiekimus“, taip pat šachmatų tematika eiliuotą kūrinį „Skakaida“ (1612 m.) bei istorinę apybraižą apie Džiovanį Leonardą da Kutri (Giovanni Leonardo da Cutri) ir Paolą Boi (Paolo Boi) bei kitus šachmatininkus: „Il Putino, arba klajojantis riteris“, kuri buvo atspausdinta 2-ame papildytame traktato leidime (1634 m.). Pirmojoje knygos dalyje pateikiama šachmatų istorija ir žinomų žaidėjų pasisakymų. Antrojoje dalyje pateikta nemaža partijų ir baigmių.
Partijų pradžios
thumb|180px|left |Spąstai iš Salvio knygos „Priimtajame valdovės gambite“ A. Salvio savo knygose pateikė to meto populiarių partijų pradžių: Karaliaus gambito ir Itališkosios partijos galimų variantų. Nors XIX a. pabaigoje paaiškėjo, kad dalį jų jis buvo paėmęs iš Dž. Polerio knygos. A. Salvio detaliai analizavo vieną Karaliaus gambito variantą, kuris vėliau buvo pavadintas jo vardu. Taip pat jo knygoje pirmą kartą pateikiama Atmestojo valdovės gambito bei Slaviškosios gynybos partijų. Jo vardu pavadinta visa eilė partijų pradžių variantų:
Karaliaus gambitas:
Salvio gambitas (C37) 1. e4 e5 2. f4 exf4 3. Žf3 g5 4. Rc4 g4 5. Že5
Kizerickio, Salvio (Rozentalio) gynyba (C39)
1. e4 e5 2. f4 exf4 3. Žf3 g5 4. h4 g4 5. Že5 Ve7
Atmestas valdovės gambitas: Austriškoji Ataka, Salvio kontrgambitas (D06)
1.d4 d5 2.c4 c5 3.dxc d4
Baigmės
Taip pat pateikė ir kitų baigmių analizių. A. Salvio knyga buvo pakartotinai išleista 1723 m. Neapolyje.
Salvio palikimui skirtame skyrelyje be Lucenos pozicijos, pateikta ir daugiau baigmių: bokšto su pėstininku prieš varžovo rikį, pėstininkų baigmės, bei keletas šachmatų uždavinių.
Sungačia
Sungačia  – pasienio upė tarp Kinijos ir Rusijos, vienintelė Chankos ežero ištaka. Upė teka pelkėta lyguma, tėkmė lėta, labai vingiuota, vaga kasmet keičiasi. Atstumas nuo ištakų iki žiočių tik 80 km. Plotis – 30–60 m. Gylis – 3-3,5 m. Užšalusi nuo lapkričio iki kovo, dėl atšiauraus kontinentinio klimato ledo storis gali pasiekti 1 m. Turtinga fauna ir flora, upės baseine auga lotosai Nelumbo nucifera.
Upės farvateris yra Kinijos-Rusijos siena, kasmet keičiantis vagai ji juda tai į vieną, tai į kitą pusę.
Diskrečioji matematika
Diskrečioji matematika – matematikos sritis, tirianti diskrečias matematines struktūras ir realiųjų reiškinių diskrečiuosius matematinius modelius. Didžioji dalis diskrečiosios matematikos tyrimų objektų – skaičios aibės, pavyzdžiui, sveikieji skaičiai.
Diskrečioji matematika plačiai taikoma kompiuterių moksluose – algoritmams bei programavimo kalboms.
Pagrindiniai diskrečiosios matematikos skyriai:
Koo Ja-Cheol
Karjera
2011 m. sausio 31 d. pasirašė trejų metų sutartį su Wolfsburg klubu.
Rinktinė
Su Korėjos jaunimo rinktinėmis dalyvavo Pasaulio U-20 futbolo čempionate bei laimėjo bronzos medalį 2010 m. Azijos žaidynėse.
Ku Džačiolas tapo rezultatyviausiu 2011 m. AFC Azijos taurės žaidėju.
Povilas Butkevičius (1987)
Povilas Butkevičius (g. 1987 m. rugsėjo 26 d.) – buvęs Lietuvos krepšininkas.
Lietuvos nacionalinės jaunimo rinktinės (iki 20-ies m.) lyderis 2007 m., tapęs geriausiu kovotoju dėl atšokusių kamuolių Europos čempionate, žaidžia Lietuvos krepšinio lygoje. Įpusėjus 2008/2009 m. sezonui perėjo į Kauno „Žalgirį“.
2010 m. rugpjūčio 17 d. iki sezono pabaigos buvo paskolintas Prienų "Rūdupio" klubui. 2011 m. rugpjūčio 11 d. vėl išnuomotas Prienų klubui.
2017 m. balandžio pabaigoje nusprendė pabaigti profesionalo karjerą, dėl jį kankinančių traumų.
Hobby Hall
Hobby Hall – Suomijos nuotolinės prekybos bendrovė.
Hobby Hall
„Hobby Hall“ yra AB „Stockmann“ priklausanti nuotolinės prekybos bendrovė, dirbanti Suomijoje, Estijoje ir Latvijoje. „Hobby Hallas“ taip pat veikė Lietuvoje. Tačiau nuo 2009 metų liepos 5 dienos Hoby Hall nutraukė veiklą Pabaltijo šalyse ir susikoncentravo į Skandinaviją. Bendrovė teigia, jog verslas Pabaltijo šalyse buvo nuostolingas.
Didžiąją dalį bendrovės „Hobby Hall“ pasiūlos sudaro prekės namams ir laisvalaikiui, kurias galima užsakyti iš katalogų, internetinėje parduotuvėje bei nusipirkti parduotuvėse „Hobby Hall“. Parduotuvės „Hobby Hall“ yra Helsinkyje, Vantoje (Suomija) ir Taline.
Tžcanė
Tžcanė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Suvalkų valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurės vakarus nuo Suvalkų ir 114 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Skiedinys
Skiedinys būna dvejopas:
Statybiniai skiediniai
Statybinis skiedinys angliškai paprastai vadinamas mortar.
Skiedinio žaliava:
Vanduo su rišamąja medžiaga apgaubia užpildo daleles ir užpildo ertmes. Užpildas, rišamajai medžiagai sustingus, išlaiko skiedinio tūrį nepakitusį, nes kalkės, cementas ir gipsas kietėdami traukiasi. Gamtinių uolienų užpildai – tai smulkūs ir akyti smėliai, o dirbtinių – šlako pemza ar lydymo šlakai. Parenkant užpildus, labai atsižvelgiama į grūdelių formą, sudėtį bei grynumą.
Skiedinį galima pagaminti statybos vietoje ar atsivežti jau paruoštą. Naudojant sumaišytą gamykloje, garantuojama tolygiai gera kokybė, jis atitinka reikalaujamą kokybės klasę pagal DIN normą. Mišinio santykis daug lemia skiedinio tūrinį stabilumą ir tvirtumą.
Iš statybinių kalkių skiedinių gaunamas minkštas, plastiškas, gerai apdorojamas tinkas. Sustingęs kalkių skiedinys yra santykinai elastingas.
Statybinių skiedinių rūšys pagal sudėtį:
Statybinių skiedinių rūšys pagal paskirtį:
Gaurės pagrindinė mokykla
Tauragės rajono Gaurės pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Gaurėje (Tauragės raj.), vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190469475. Steigėjas Tauragės rajono savivaldybės taryba. Dabar Tauragės Jovarų pagrindinės mokyklos skyrius.