cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Burundžio karalystė
Valdovai
Burundžio valdovai buvo tituluojami mvami. Jų vardai buvo keturi ir kartodavosi iš eilės, taip sudarydami vieną ciklą. Anot tradicinių pasakojimų, iki Mvambutsos mirties 1966 m. valdovų linija sudarė 4 pilnus ciklus. Tačiau šiuo metu manoma, kad iš tiesų istoriškai egzistavo tik 2 ciklai. Nepaisant to, pirmasis patvirtintas valdovas, sakant tradicija, yra vadinamas Ntare III. Visos valdymo datos iki Mvezi IV yra apytikrės.
The New York Times
„The New York Times“ laimėjo 117 Pulicerio premijų, daugiau nei bet kuri kita žiniasklaidos organizacija. Dienraščio tinklalapis yra populiariausias visose Jungtinėse Valstijose, per mėnesį jame apsilanko daugiau kaip 30 mln. unikalių lankytojų.
200px|thumb|left|1914 m. liepos 29 d. „The New York Times“ numeris, kuriame rašoma, kad [[Austrija-Vengrija skelbia karą Serbijai]] Spausdintinė versija išlieka didžiausiu didmiesčio dienraščiu bei taip pat trečiu didžiausiu apskritai visose Jungtinėse Valstijose, po „The Wall Street Journal“ ir „USA Today“. „The New York Times“ priklauso „The New York Times Company“ įmonei, kuri taip pat leidžia kitus 18 laikraščių, kaip kad „International Herald Tribune“ ir „The Boston Globe“. Įmonės pirmininkas yra Arthur Ochs Sulzberger jaunesnysis, kurio šeima prižiūrėjo dienraščio leidybą nuo 1896 m.
Laikraščio šūkis, pavaizduotas pirmojo puslapio viršutinėje kairėje pusėje, yra „Visos vertingos žinios turi būti išspausdintos“. Laikraštį sudaro keli skyreliai: naujienos, nuomonės, verslas, menai, mokslas, sportas, stilius ir didelis apžvalginis straipsnis. „The New York Times“ išliko leidžiamas 8 skilčių formatu kelerius metus, tuo tarpu dauguma laikraščių perėjo prie 6 skilčių formato, taip pat tai buvo vienas paskutiniųjų laikraščių, pradėjusių naudoti spalvotą fotografiją.
Imažizmas
Imažizmas ( – vaizdas, įvaizdis) – XX a. 2 deš. anglų ir JAV moderniosios poezijos srovė.
Imažizmo idėjų pradininku laikomas Tomas Ernestas Hulmas ragino atmesti romantizmo ir karalienės Viktorijos laikų sentimentalios poezijos tradicijas. Savo poetinėje programoje, kurią suformulavo Ezra Paundas ir Ričardas Oldingtonas, imažistai neigė abstrakcijas, propagavo kenkretumą, detalių preciziškumą, poetinės kalbos taupumą, vaizdingumą, temų įvairovę. Nepritarė poezijos naudojimui didaktiniais tikslais, pavyzdžiu laikė Rytų poeziją. Rusijoje tuo metu gyvavo imažinizmo sąjūdis (taip pavadintas dėl imažistų įtakos), jo garsiausias atstovas – Sergejus Jeseninas.
Veina
Veinà – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 10 km į pietryčius nuo Mogiliavo. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo dvaras ir palivarkas, Mogiliavo apskrities Veinos valsčiaus centras.
Didysis Nežkavas
Didysis Nežkavas – kaimas rytų Baltarusijoje, 20 km į rytus nuo Bialyničų.
Istorija
XIX a. buvo bažnytkaimis, Mogiliavo apskrities Nežkavo valsčiaus centras.
Hispano Aviación
dešinėje|miniatiūra| Hispano HA-200 Saeta prototipas, eksponuotas 1957 m. [[Paryžiaus aviacijos paroda|Paryžiaus aviacijos parodoje ]] „Hispano Aviación“ – Ispanijos orlaivių gamintojas; koncernas. Bendrovė įkurta, kai 1939 m. Ispanijos pilietinio karo metu generolo F. Franco vadovaujamos nacionalistų pajėgos perėmė šalies pietuose veikusią automobilių ir aviacijos dalių gamyklą „Hispano-Suiza“.
miniatiūra|kairėje|200px| Plytelės ant buvusios „Hispano Aviación“ gamyklos sienos Tabladoje, Sevilijos miesto Trianos rajone įsikūrusi „Hispano“ gamykla gamino keletą orlaivių modelių. Vienas jų buvo ispaniška garsiojo Messerschmitt Bf-109 G versija su 1300 AG Hispano-Suiza 12Z varikliu – HA-1109, dar vadinta Me-109J. Taip pat gamintas HA-1112 (HA-1109 su Rolls-Royce Merlin varikliu) ; profesoriaus Willy Messerschmitto suprojektuotas reaktyvinis lavinimosi ir lengvųjų atakų lėktuvas Hispano HA-100 Triana; Hispano HA-200 Saeta.
„Hispano Aviación“ 1972 m. buvo įjungta į „Construcciones Aeronáuticas SA“ (CASA) sudėtį. Pastaroji dabar yra „Airbus“ dalis.
Manisa FK
„Manisos“ futbolo klubas, o trumpai Manisa FK – Turkijos futbolo klubas iš Manisos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1994 m., kai buvo įkurtas Manisa Büyükşehir Belediyespor.
2019 m. pervadintas ir tapo Manisa Futbol Kulübü.
Žaidėjai
Atnaujinta: 2021 m. rugpjūčio 17 d.
Vagitas Alekperovas
Vagitas Alekperovas (,, g. 1950 rugsėjo 1 d. Baku, Azerbaidžanas) – įtakingas azerbaidžaniečių kilmės verslininkas, magnatas, Rusijos LUKoilo tarptautinio naftos koncerno prezidentas.
V. Alekperovo asmeninis turtas – $13,9 mlrd., 2011 m. užėmė 8 vietą tarp Rusijos turtuolių (pagal žurnalo Forbes versiją).
Asmeninis gyvenimas
Vedęs, žmona – Larisa Alekperova, turi sūnų Jusufą (g. 1990 m., studijavo Valstybiniame Gubkino naftos ir dujų universitete). Mėgsta keliauti, žaisti tenisą, poilsiui renkasi Krymą.
V. Alekperovas – ekonomikos mokslų daktaras, Rusijos mokslų akademijos tikrasis narys.
Ryšiai su Lietuva
V. Alekperovas čia yra prabangiai šventęs savo 59-jį gimtadienį (dvare prie Pabradės). Čia jį sieja antrinė įmonė Lukoil Baltija (degalinių tinklas), ankstesniais metais turėjo ketinimų nupirkti „Mažeikių naftą“.
1978 m. pasaulio moterų rankinio čempionatas
1978 m. pasaulio moterų rankinio čempionatas – 7-asis pasaulio moterų rankinio čempionatas, kuris vyko 1978 m. lapkričio 30 - gruodžio 10 dienomis Trnavos, Bratislavos, Zlyno ir Chebo miestuose Čekoslovakijoje.
Čempionato nugalėtoja trečią kartą tapo Rytų Vokietijos rinktinė. Pirmas penkias vietas užėmusios šalys pelnė pakvietimus į 1980 m. vasaros olimpines žaidynes.
Paulavičai (Kruhlajė)
Paulavičai – kaimas rytų Baltarusijoje, 12 km į pietvakarius nuo Kruhlajės.
Istorija
XIX a. buvo bažnytkaimis, Mogiliavo apskrities Paulavičų valsčiaus centras.
Didžioji Tirnava
Tirnava Marė, Didžioji Tirnava  – upė vidurio Rumunijoje; viena ir Tirnavą sudarančių upių (Murešo baseinas). Prasideda Karpatuose, Džurdžiu masyve. Teka pietvakarių, vakarų kryptimi tarpukalnių slėniu. Ties Blažu susilieja su Tirnava Mike ir sudaro Murešo intaką Tirnavą.
Jakabo kalnas
Jakabo kalnas ( – „Jokūbo kalnas“) – kalnas pietvakarių Vengrijoje, Baranios medėje, Mečeko kalnuose. Aukštis – 602 m. Tai ketvirta pagal aukštį Mečeko viršūnė (po Zengės, Tubešo ir Harmašo). Sudarytas iš Permo laikotarpio smiltainio, Jakabo kalnas yra smarkiai paveiktas dūlėjimo. Jam veikiat, susidarė keletas vaizdingų uolų, vadinamų „Žmogiškomis krūsnimis“ (Babás Szerkövek) bei Žongoro uola (Zsongorkő). Kalne yra vienintelis didesnis Vengrijos urano telkinys – XX a. 6-ajame dešimtmetyje su TSRS pagalba kalne vykdyta kasyba, iškastas uranas naudotas Pakšo braduolinės jėgainės ir TSRS kariuomenės reikmėms. Gavyba sustabdyta XX a. pab.
Didžioji Tirnava
Miestai prie Tirnava Marės: Odorheju Sekujeskas, Kristuru Sekujeskas, Sigišoara, Dumbrevenis, Mediašas, Kopša Mikė, Blažas.
Jakabo kalnas
Jakabo kalnas buvo apgyvendintas geležies amžiuje, čia stovėjo keltų (Halštato kultūros) opidumas. Romėnų laikais tvirtovė buvo apleista, bet viduramžiais jos vietoje įsikūrė kaimas su Šv. Jokūbo bažnyčia (nuo jos – ir kalno vardas). 1225 m. įsikūrė Pėčo vyskupijai pavaldus vienuolynas. Osmanų laikais jis buvo apleistas, vėliau atsikūrė, bet galutinai sunyko po 1780 m., kai imperatorius Juozapas II uždraudė pauliečių ordino veiklą.
Intensyvas
Intensyvas – gramatinė lytis, nurodanti stipresnį, smarkesnį, sutelktesnį, kurį laiką trunkantį veiksmą, nei įprasta tos šaknies lytis. Intensyvas buvo indoeuropiečių prokalbėje, naudojamas dalyje semitų kalbų.
Intensyvas plačiai naudojamas lietuvių kalboje, sudaromas su priesagomis -inė-, -io-, -iuo-, pvz.: bėgti – bėgioti arba bėginėti; šokti – šokinėti; eiti – eidinėti. Dažnai taip pat pakinta ir veiksmažodžio šaknies laipsnis (pakeliamas į stiprųjį): šaukti – šūkčioti; riekti – raikyti; lipti – laipioti; bristi – braidžoti.
Intensyvas taip pat paplitęs ir sanskrite, sudaromas repduplikuojant bei pakeliant šaknies laipsnį ir pridedant neveikiamosios rūšies priesagą -yat-, pvz.: dhā-/dádhāti – dedhīyate („duoti – davinėti“), plu-/plávate – poplūyate („plaukti – plaukioti“), vṛ-/vṛṇóti – vevrīyate, vovūryate („verti, dengti – varstyti, dangstyti“), dru-/drávati – dodrūyate („bėgti – bėgioti“).
Kalbų sąjunga
Kalbų sąjunga – kalbų grupė, kuri dėl geografinio artumo ir kalbų kontaktų pasižymi bendrais bruožais. Tokios kalbos gali būti negiminingos arba susijusios tolimos giminystės ryšiais. Kai kalbų giminingumas neaiškus, dėl kalbų sąjungos atsiradusios ypatybės gali klaidinti nustatant kalbų giminingumą. Kalbų sąjungos ypatybės būdingos tam tikro arealo kalboms.
Istorija
1904 m. Janas Boduenas de Kurtenė savo straipsnyje pabrėžė būtinybę skirti dėl kalbų giminingumo turimus panašumus ir atsiradusiuosius dėl kalbų sąveikos, dėl jų kontaktų. 1923 m. Nikolajus Trubeckojus išspausdino straipsnį, kuriame įvedė rusišką terminą языковой союз (jazykovoi sojuz 'kalbų sąjunga'). 1928 m., vykstant pirmajam Tarptautiniam kalbininkų kongresui, jis publikavo straipsnį, kuriame vartojo vokišką rusiško termino vertinį Sprachbund. Terminas apibrėžė kalbų grupę, pasižyminčią sintaksės, morfologinės struktūros, kultūrinės leksikos ir garsų panašumais, tačiau neturinčią sistemingų garsų atitikmenų, bendros bazinės morfologijos arba bendros bazinės leksikos. Vėliau tyrėjai, pradedant Trubeckojaus kolega R. Jakobsonu, sumažino reikalavimus panašumams visose keturiose Trubeckojaus numatytose srityse.
Balkanai
Arealinės sąveikos idėja paprastai priskiriama slovėnų kalbininkui Jernejui Kapitarui, kuris 1830 m. albanų, bulgarų ir rumunų kalbas aprašė kaip darančias „nur eine Sprachform ... mit dreierlei Sprachmaterie“ įspūdį, tai yra, anot V. Frydmano, kaip turinčias „vieną gramatiką su trimis žodynais“. Į Balkanų kalbų sąjungą įeina albanų, rumunų, pietų slavų kalbos (bulgarų, makedonų ir mažesniu mastu serbų-kroatų), graikų, Balkanų turkų ir čigonų. Visos kalbos, išskyrus vieną, priklauso indoeuropiečių kalboms, tačiau labai skirtingoms šakoms; turkų kalba priklauso tiurkų kalboms. Vis dėlto šios kalbos dėl sąveikos pasižymi kai kuriais bendrais bruožais, pavyzdžiui, nėra bendraties, panašiai sudaromas būsimasis laikas ir kt. Šios ypatybės nesutinkamos kitose kalbose, kurios šiaip jau yra artimai giminingos, sakykime, tokių ypatybių nėra rumunų kalbai artimose kitose romanų kalbose arba bulgarų ir makedonų kalbų giminaitėse kitose slavų (lenkų, rusų) kalbose.
Indijos subkontinentas
Klasikiniame 1956 metų straipsnyje „Indija kaip kalbinis arealas“ M. Emeno kalbų sąjungos koncepcijai padėjo pamatus. Šiame straipsnyje M. Emeno pastebi, kad subkontinentinės dravidų ir indoarijų kalbos pasižymi tam tikrais bruožais, kurie yra ne paveldėti iš to paties šaltinio, o priklauso arealinėms ypatybėms, susidariusioms dėl ilgalaikių kontaktų. Tokioms ypatybėms priklauso retrofleksiniai priebalsiai, žodžių „aidas“ (kaip ), SOV (veiksnys – papildinys – tarinys) žodžių tvarka, diskurso žymikliai ir netiesioginė nuosaka.
M. Emeno apibrėžė veiksnius, dėl kurių amžių bėgyje Indijos kalbos ir kultūros liejosi, sudarydamos integruotą keturių skirtingų kalbų šeimų – indoarijų, dravidų, mundų ir tibetiečių-mianmariečių – struktūrinę mozaiką. Ši koncepcija moksliškai pagrindė ir paaiškino Indijos gyventojų, turinčių neabejotinai skirtingas kalbines ir kultūrines ištakas, kilmę. Papildyta tolimesniais jo tyrimais, ši sritis dabar yra tapusi pagrindiniu kalbų kontaktų ir sąveikos tyrimų lauku.
Žemyninė Pietryčių Azija
Žemyninės Pietryčių Azijos lingvistinis arealas paviršutinio kalbų panašumo atžvilgiu yra viena iš dramatiškiausių kalbinių sričių, ankstesni tyrėjai netgi bandė visas šias kalbas jungti į vieną šeimą, nors dabar nustatyta, kad šio regiono kalbos priklauso keletui nesusijusių kalbų šeimų. Arealas driekiasi nuo Tailando iki Kinijos ir jame kalbama kinų-tibetiečių, hmongų-mienų, tajų-kadajų, austronezinėmis (atstovaujamomis čamų kalbos) ir autroazinėmis kalbomis.
Gretimos šių kalbų šeimų kalbos, nors laikomos negiminingomis, dažnai pasižymi panašiomis ypatybėmis, kurios, kaip manoma, persidavė dėl sąveikos. Gerai žinomas pavyzdys yra tonų sistemos kinų (kinų-tibetiečių), hmongų-mienų, tajų (kadajų) ir vietnamiečių (monų-khmerų) kalbose. Daugelis šių kalbų išėjo ankstesnę trijų tonų daugumoje skiemenų stadiją (tačiau neskiriančią tonų uždaruosiuose, besibaigiančiuose sprogstamaisiais priebalsiais, skiemenyse), tada, išnykus skardžiųjų ir dusliųjų priebalsių skirtumui, įvyko tono lūžis, ir kaip kompensacija tonų skaičius padvigubėjo. Šie panašumai klaidino klasifikuojant kalbas, kol 1954 m. A. Ž. Odrikuras atskleidė, kad tonas nėra nekintamas požymis, ir, pavyzdžiui, vietnamiečių tonai kitose monų-khmerų kalbose atitinka tam tikrus galinius priebalsius, tad A. Ž. Odrikuras padarė prielaidą, kad tonai kitose kalbose irgi yra panašios kilmės.
Panašiai negiminingos khmerų (monų-khmerų ), čamų (austronezinė ) ir lao (kadajų) kalbos turi beveik vienodą balsių sistemą. Dauguma šio arealo kalbų yra izoliacinio (arba analitinio) tipo ir pasižymi daugiausia vienskiemenėmis morfemomis, labai ribota kaityba ir menka afiksų vartosena, nors daliai monų-khmerų kalbų būdingi darybiniai afiksai. Iš bendrų sintaksės ypatybių minėtini klasifikatoriai, OV (papildinys – tarinys) žodžių tvarka bei eiliškumas tema-rema, tačiau visais atvejais vienoje ar keliose kalbų šeimose pasitaiko išimčių.
Šiaurės Rytų Azija
Kai kurie kalbininkai, pavyzdžiui, M. Kastrenas, G. J. Ramstedtas, N. Popas ir P. Altas, iškėlė prielaidą, kad mongolų, tiurkų ir tungūzų-mandžiūrų kalbų šeimos, vartojamos Azijoje (ir nedidelė kalbų dalis Europoje), yra genetiškai giminingos ir jas pavadino prieštaringai vertinama Altajaus kalbų šeima. Korėjiečių ir japonų kalbos kai kurių kalbininkų, pavyzdžiui, V. Dž. Astono, Šosaburo Kanazavos, S. Martino bei S. Starostino, hipotetiškai laikomos giminingomis ir kartais taip pat įtraukiamos į vadinamąją Altajaus kalbų šeimą. Pastarąją hipotezę palaikė R. Mileris, Dž. Strytas ir K. Mengesas, o Dž. Klosonas, G. Diorferis, J. Janhunenas, S. Džordžas ir kiti šią idėją ginčijo arba atmetė. Dažnai vadinamųjų Altajaus kalbų panašumai, sakykime, balsių harmonija ir agliutinavimas, aiškinami kaip arealinės sąveikos rezultatas.
Peter Lawford
Piteris Sidnis Ernestas Lofordas (, 1923 m. rugsėjo 7 d. Londonas, Anglija – 1984 m. gruodžio 24 d. Los Andželas, JAV) – anglų ir amerikiečių aktorius, JAV prezidento Dž. F. Kenedžio svainis.
Ankstyvieji metai
Gimęs Londone 1923 m., jis buvo vienintelis generolo leitenanto sero Sidnio Turingo Lofordo (Sydney Turing Lawford) ir Mei Somervil Bani (May Sommerville Bunny) vaikas. Jo gimimo metu abu jo tėvai buvo susituokę su kitomis pusėmis: išsiskyrę su ankstesniais sutuoktiniais abu susituokė tik 1924 m., kai berniukui buvo vieneri. Dėl šeimyninių kivirčų šeima netrukus išsikėlė į Prancūziją, o vėliau – į JAV. Dėl dažno gyvenamosios vietos keitimo Piteris Lofordas niekada negavo formalaus išsilavinimo. Jį mokė guvernantės ir specialiai samdomi namų mokytojai. Būdamas 14–os Lofordas patyrė rimtą rankos traumą, kuri nulėmė jo ateitį: jis turėjo mesti karinę karjerą, kurios norėjo tėvai, ir galiausiai žengė aktorystės keliu.
Karjera
Pirmasis jo vaidmuo nutraukus sutartį su „Metro-Goldwyn-Mayer“ buvo komedijoje „Tai turi nutikti jums“ („It Should Happen to You“, 1954). 1959 m. Sinatros kvietimu jis tapo visateisiu garsiosios „Rat Pack“ komandos nariu, o 1960 m. kartu su likusiais jos nariais vaidino kriminalinėje komedijoje „Oušeno vienuoliktukas“ („Ocean’s 11“). 7–ajame dešimtmetyje P. Lofordas vaidino daugybėje filmų, taip pat serialuose „Alfredas Hičkokas pristato“ („Alfred Hitchcock Presents“), „Apkerėtasis“ („Bewitched“), „Meilės valtis“ („The Love Boat“) ir kt.
Asmeninis gyvenimas
P. Lofordas buvo vedęs keturis kartus. Pirmoji jo žmona buvo Patriša Kenedi (Patricia Kennedy, 1954–1966), Dž. F. Kenedžio sesuo. Pora susilaukė keturių vaikų. Jis taip pat buvo vedęs Meri Rovan (Mary Rowan, 1971–1975), Deborą Gould (Deborah Gould, 1976–1977) ir Patrišą Syton (Patricia Seaton). Su pastarąja aktorius susituokė 1984 m. liepą – likus vos keliems mėnesiams iki mirties.
Tirnava
Upės pavadinimas slaviškos kilmės, kilęs nuo žodžio trn („dyglys“). Vengriškas pavadinimas kilo nuo kökény („dygioji slyva“) ir yra avarų kilmės.
Mečekas
thumb|210px|Mečeko kraštovaizdis Madjaregredžio apylinkėse thumb|210px|Mečeko kalnų padėtis Vengrijoje Mečekas  – kalnagūbris pietvakarių Vengrijoje, Baranios ir Tolnos medėse, į šiaurę nuo Pėčo. Kalnai apima apie 500 km² plotą ir iškyla iki 682 m aukščio. Tai seni, sudūlėję kalnai, sudaryti iš Triaso bei Juros laikotarpių dolomito bei klinties, taip pat Permo smiltainio. Yra urano telkinių. Paplitę karstiniai reiškiniai. Mečeko kalnus daugiausia dengia plačialapių medžių miškai, vietomis – pievos.
Aukščiausios viršūnės:
Mečeke, ant Jakabo kalno, keltai buvo įkūrę savo opidumą. Vėliau kraštą užvaldė romėnai. Viduramžiais Mečekas pateko į Pėčo vyskupiją, kalnuose steigėsi pilys, 1225 m. ant Jakabo kalno įsikūrė vienuolynas. Osmanų laikais dėl savo atokumo krašto kultūra beveik nesikeitė. XIX a. kalnuose kastos akmens anglys ir naudotos Pėčo, Sasvaro, Komlo gamykloms Po I pasaulinio karo Mečekas atiteko Jugoslavijai, bet 1920 m. Trianono sutartimi grąžintas Vengrijai. Šaltojo karo metais Jakabo kalne kasta urano rūda.
Šondongas
Šondongas  – kalnų urvas vidurio Vietname, Kvangbinio provincijoje, Phongnakebango nacionaliniame parke (UNESCO pasaulio paveldo objektas). Vietnamietiškai Hang Sơn Đoòng reiškia „kalnų upės urvas“.
Duomenys
Tai didžiausias pasaulyje grotinis urvas; jame esančios didžiausios erdvės didžiausias ilgis daugiau kaip 5 kilometrai, aukštis – 200 m aukščio, plotis – 150 m. Urve yra bene aukščiausi pasaulyje stalagmitai (iki 70 m aukščio), už kalcito sienos yra apskritimo formos urvinių perlų, kurie sulig teniso kamuoliuku. Teka požeminės upės, auga džiunglės.
Istorija
Šį urvą atrado vietinis gyventojas Hồ-Khanh'as 1991 metais, bet tarptautiniu mastu urvas tapo žinomas tik 2009 m., kada grupė mokslininkų, vedamų Howard'o ir Debės Limbert'ų, iš Britanijos urvų tyrinėtojų bendrijos (British Cave Research Association), 2009 m. balandžio 10–14 d. dirbo Fongniakebango nacionaliame parke. Pilnai apžiūrėti urvą šią mokslininkų grupę sustabdė 60 m aukščio iš kalcito susiformavusi siena, kuri pavadinta „didžiąja Vietnamo siena“. 2010 metais ši siena buvo pereita.
Turizmas Vengrijoje
Turizmas Vengrijoje turi ilga istoriją, 2002 m. Vengrija buvo 13-oji labiausiai lankoma turistų šalis pasaulyje. Turizmas Vengrijoje tarp 2004 m. ir 2005 m. pakilo beveik 7 procentais. Didžiausią dalį Vengrijos turistų (98 %) sudaro turistai iš Europos (daugiausiai iš Austrijos, Vokietijos ir Slovakijos). Dauguma jų atvyksta automobiliais ir šalyje vieši trumpai. Vengrijos turizmo sezonas trunka nuo balandžio iki spalio mėnesių. Liepa ir rugpjūtis yra palankiausi mėnesiai turizmui Vengrijoje. Budapeštas yra populiariausia šalies kelionių kryptis.
Turizmas Budapešte
thumb|right|[[Budapeštas|Budapešto vaizdas]]
Budapeštas tapo Vidurio Europos populiariausia kryptimi 1990-aisiais metais. Lankomos vietos mieste yra Budos pilis, kurioje yra keli muziejai – Vengrijos nacionalinė galerija, Šv. Mato bažnyčia, Vengrijos parlamento pastatas ir Miesto parkas. Miestas turi daug muziejų, tris operos teatrus ir pirtis. Budos pilis, Dunojaus upės pylimai ir visa Andrássy alėja yra įtraukta į Pasaulio paveldo sąrašą.
Vengrijoje esama 1 300 karštųjų versmių. Vengrijos karštosios versmės ir vandens gydyklų kultūra yra svarbi turizmo dalis. Tik Prancūzija, Japonija, Bulgarija, Islandija ir Italija turi panašų karštųjų versmių skaičių. Romėnai buvo pirmieji, kurie naudojo Vengrijos karštąsias versmes (I amžiuje). Budapeštas yra ant sprūdžio, kuris atskiria Budos kalvas nuo lygumų. Budapeštas yra populiari spa kryptis nuo Romos imperijos laikų. Kai kurios pirtys siekia Osmanų imperijos laikus, o kitos yra šiuolaikinės.
Yra žinoma apie 200 urvų po Budapeštu, kai kurie iš jų atviri turistams ir yra populiarūs objektai.
Mažoji Tirnava
Tirnava Mikė, Mažoji Tirnava  – upė vidurio Rumunijoje; viena ir Tirnavą sudarančių upių (Murešo baseinas). Prasideda Karpatuose, Džurdžiu masyve. Teka pietvakarių, vakarų kryptimi tarpukalnių slėniu. Ties Blažu susilieja su Tirnava Mare ir sudaro Murešo intaką Tirnavą.
Turizmas Vengrijoje
Regioninis turizmas
thumb|right|180px|[[Balatonas|Balatono ežeras]] Balatonas yra didžiausias vakarų Vengrijos gėlo vandens ežeras Centrinėje Europoje. Tai yra antra pagal populiarumą tarp turistų vieta Vengrijoje. 1994 m. ežerą aplankė 2,5 mln. turistų. Šalyje yra daugiau kaip 2 500 km dviračių takų. Šalyje yra puikios galimybės stebėti paukščius ir jodinėti arkliais.
Turistų srautai pagal šalis
Dauguma turistų į Vengriją atvyksta trumpam laikui:
Mažoji Tirnava
Miestai prie Tirnava Mikės: Sovata, Tirnevenis, Blažas.
Slovėnijos futbolo varžybos 1996–1997 m.
Slovėnijos futbolo varžybos 1996–1997 m.
Lieke Martens
Lieke Martens (g. 1992 m. gruodžio 16 d.) – Nyderlandų futbolininkė, galinti žaisti saugės, vingerės ir krašto puolėjos pozicijose.
Nuo 2011 m. rungtyniavo Nyderlandų nacionalinėje moterų futbolo rinktinėje. 2017 m. pripažinta UEFA ir FIFA Metų moterų žaidėja.
Klubinė karjera
Lieke Martens profesionali futbolininkės karjera prasidėjo 2009–2010 m. sezone, kuomet ji atstovavo „Heerenveen“ klubo moterų komandai. 2010–2011 m. rungtyniavo „VVV-Venlo“ klube.
Nuo 2011 m. žaidė užsienio klubuose: Lježo „Standart“ (Belgija), „2001 Duisburg“ (Vokietija), „Kopparbergs/Göteborg“ (Švedija) ir „Rosengård“ (Švedija).
2017 m. birželį pasirašė kontraktą su FC „Barcelona“. Žaisdama „Barcelonoje“ iškovojo kelialapį į 2019 m. gegužės 15 d. Budapešte vykusį UEFA Čempionių lygos finalą, kuriame Katalonijos klubas nusileido rezultatu 1:4 Liono „Olympique“. Atstovaudama „Barcelona“ komandai, Lieke Martens 2017 m. lapkričio 8 d. Šiaulių m. sav. centriniame stadione žaidė prieš Lietuvos čempiones „Gintrą-Universitetą“ ir prie savo komandos pergalės 6:0 prisidėjo 2 rezultatyviais perdavimais. .
Pasirodymai rinktinėje
Lieke Martens pelnė 4 įvarčius, atstovaudama Nyderlandų merginų U-19 rinktinei 2010 m. UEFA Europos merginų čempionate Šiaurės Makedonijoje ir pasidalino rezultatyviausios žaidėjos prizu su vokiete Turid Knaak. Jos debiutas nacionalinėje rinktinėje įvyko 2011 m. rugpjūčio 23 d. rungtynėse prieš Kiniją.
Saugė buvo pakviesta į Nyderlandų rinktinės sudėtį 2013 m. Europos moterų futbolo čempionate Švedijoje, kuriame olandės užėmė 4 vietą B grupėje. Lieke Martens įėjo į istoriją pelnydama pirmąjį Nyderlandų įvartį 2015 m. Pasaulio moterų futbolo čempionate į Naujosios Zelandijos rinktinės vartus. Kanadoje vykusiame čempionate olandės neįveikė aštuntfinalio barjero.
Didžiulį futbolo auditorijos dėmesį žaidėja pelnė 2017 metais, kuomet Nyderlanduose vyko 2017 m. Europos moterų futbolo čempionatas. Lieke Martens šiose varžybose įmušė 3 įvarčius ir savo produktyviu žaidimu atakose svariai prisidėjo prie olandžių triumfo. Jos individualus indėlis buvo įvertintas Geriausios čempionato žaidėjos prizu, įtraukimu į simbolinį turnyro vienuoliktuką bei „bronzinio batelio“ prizu už rezultatyvumą.
Nepaisant kojos piršto traumos, Lieke Martens buvo įtraukta į Nyderlandų rinktinės sudėtį 2019 m. FIFA moterų pasaulio taurės varžybas Prancūzijoje. Saugė turnyre pelnė 2 įvarčius į Japonijos rinktinės vartus aštuntfinalyje. Žaidė 70 minučių finalo rungtynėse Lione, kuriose olandės 0:2 pralaimėjo amerikietėms.
Hilda Gobbi
Hilda Gobi (1913 m. birželio 6 d. Budapešte, Vengrijoje – 1988 m. liepos 13 d. Budapešte, Vengrijoje) – Vengrijos aktorė.
Palykavičai
Palýkavičai – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 8 km į šiaurę nuo Mogiliavo. Apylinkės centras.
Ciacerynas
Ciacèrynas – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 15 km į pietus nuo Kruhlajės. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo miestelis ir dvaras, Mogiliavo apskrities Ciaceryno valsčiaus centras. 1955 m. pastatyta vandens jėgainė.
IK Uppsala Fotboll
Uppsala (SV IK Uppsala Fotboll) – Švedijos futbolo klubas iš Upsalos. Šis straipsnis apie Švedijos moterų futbolo ekipą, kuri rungtyniauja moterų futbolo varžybose.
2016 – 2022 m.
Ankstesniais metais Upsaloje būta merginų ekipos prie IK Sirius klubo. Po 2016 m. sezono nuspręsta įkurti atskirą klubą.
Komanda suburta 2017 m. pradžioje. Rungtyniavo Elitettan (II pakopa). 2017 m. liko aštuntoje vietoje, 2018 m. vėl tenkinosi aštunta vieta. 2019 m. iškovojo antrą vietą ir po sezono buvo perkeltos į aukščiausią divizioną (Damallsvenskan).
2020 m. debiutavo stipriausioje šalies lygoje, bet Damallsvenskan liko paskutinėje, dyliktoje vietoje ir po sezono buvo perkeltos į žemesnį divizioną (Elitettan).
Nuo 2023 m.
Nuo 2023 m. žaidė Damallsvenskan.
Sudėtis
Atnaujinta; 2023 m. balandžio 8 d.
Stadionas
Studenternas IP – futbolo stadionas, talpinantis 1,5 tūkst. žiūrovų
Vedeja
Didžiausi intakai:
Miestai greta Vedejos yra Rošiori de Vedė ir Aleksandrija. Manoma, kad upės pavadinimas yra dakų kilmės, o šaknis wed reiškia vandenį.
Buljarica
thumb|right|200px|Vaizdos į Buljaricos ilanką su paplūdimiu iš Petrovaco Buljarica – paplūdimys Budvos opštinoje (vakarų Juodkalnija), už 1 km nuo Petrovaco Baro kryptimi. Paplūdimio ilgis – 2,25 km.
Buljaricos paplūdimys gali būti tiek išvystytas, kad varžysis su garsiu pietų Juodkalnijos paplūdimiu Velika Plaža. Buljaricos pakrantėje ir Dubovicos kalvos šlaituose yra tiek vietos, kad ten tilptų Budvos didumo miestas, tad yra kur vystyti turizmo verslą.
Buljaricos įlanka tęsiasi nuo Resovo brdo įlankos iki Dubovicos ir turi didžiausią paplūdimį visoje Budvos Rivieroje.
Sodeliukai
Sodeliukai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 5 km į pietvakarius nuo Bubių, Paraudžių miške, prie dviračių tako Bubiai–Kurtuvėnai.
Eyüpspor
Žaidėjai
Atnaujinta: 2021 m. rugpjūčio 17 d.
Sodeliukai
Istorija
TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Kurtuvėnų apylinkės Kurtuvėnų žuvininkystės ūkiui.
Moldova (upė)
Moldova  – upė šiaurės rytų Rumunijoje, istoriniame Moldavijos regione; Sireto dešinysis intakas. Prasideda Bukovinos krašte, Karpatuose, Občina Feredelujo masyve, Izvoro kalno papėdėje. Teka į pietryčius daugiausia kalnuotomis ir miškingomis vietovėmis. Įteka į Siretą ties Romano miestu.
Miestai prie Moldovos upės: Kimpulung Moldoveneskas, Gura Humorulujis, Baja, Romanas.
Čarnaruča
Čarnaruča vadinamos Baltarusijos gyvenvietės:
Rahaitos sultonatas
Rahaitos sultonatas – istorinė musulmonų afarų valstybė Afarų įduboje, dab. Eritrėjos Pietinės Raudonosios Jūros pietuose. Jos centras buvo Rahaitos miestas į pietus nuo Asebo. Šiuo metu čia likęs mažas kaimelis, kurį nuo XIX a. užgožė išaugęs Asebas.
Istorija
Laikoma, kad su centru Rahaitoje jau nuo XII a. egzistavo afarų valstybė Ankala, kurią vėliau nukariavo Adalio sultonatas. Šiam žlugus XVI a., atsikūrė Rahaitos sultonatas, kurio valdovai titulavosi derder. Jis buvo vienas iš penkių afarų sultonatų, pripažinęs Ausos viršenybę.
Derderai
Sultonate išlaikyta vietinė dinastija. Šiuo metu valdantis derderis Abdel Kadir Dawud yra laikomas šešioliktuoju sultonų eilėje.
Kalinouka
Kalinouka – kaimas rytų Baltarusijoje, 16 km į pietus nuo Bialyničų.
Istorija
Anksčiau vadinosi Carkovišča. XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Mogiliavo apskrities Carkoviščos valsčiaus centras. 1929 m. pervadinta Kalinouka.
Birladas
Birladas  – upė rytų Rumunijoje; Sireto kairysis intakas. Prasideda Moldovos plynaukštėje, aukštupyje teka į pietryčius. Vėliau teka pietų, pietvakarių kryptimi. Įteka į Siretą netoli jo žiočių, ties Liješčio kaimu.
Didesni intakai:
Miestai prie Birlado upės: Vaslujis, Birladas, Tekučas.
Slovakijos politinė sistema
Slovakijos politinė sistema yra apibrėžta šalies Konstitucijoje ir padalinta į tris valdžios šakas: įstatymų leidžiamąja, vykdomąją ir teisminę. Slovakija yra konstitucinė demokratija ir yra priskiriama prie turinčių parlamentinę sistemą.
Įstatymų leidžiamoji valdžia priklauso 150 vietų parlamentui vadinamam Nacionaline Slovakijos Respublikos Taryba (slov. Národná rada Slovenskej republiky). Vykdomoji valdžia susideda iš prezidento, ministro pirmininko, ministerijų ir kitų institucijų. Teisminei valdžiai priklauso Konstitucinis teismas, Aukščiausiasis teismas, regioniniai, apylinkių ir kariuomenės teismai.
Įstatymų leidžiamoji valdžia
Įstatymų leidžiamoji valdžia priklauso vienų rūmų, 150 vietų parlamentui, vadinamam Nacionaline Slovakijos Respublikos Taryba (slov. Národná rada Slovenskej republiky). Parlamento nariai renkami ketverių metų kadencijai pagal proporcinę rinkimų sistemą. Jais gali tapti visi 21 metų sulaukę Slovakijos piliečiai, kurie nuolat gyvena šalyje.
Pagal Slovakijos Konstituciją, parlamentas atsakingas už įstatymų leidybą; konstitucijos pataisų priėmimą; referendumų skelbimą; vykdomosios valdžios institucijų (ministerijų, administravimo vienetų) kūrimą; Aukščiausiojo teismo teisėjų skyrimą bei Konstitucinio teismo teisėjų nominavimą; karo skelbimą užpuolimo atveju; karinių pajėgų siuntimą į užsienį, bei kt.
Vykdomoji valdžia
Vykdomoji valdžia susideda iš prezidento, ministro pirmininko, ministerijų ir kitų institucijų.
Prezidentas
Penkerių metų kadencijai visuotiniuose rinkimuose renkamas prezidentas yra šalies ir vyriausybės vadovas. Jo galios yra palyginti silpnos.
Šiuo metu prezidento pareigas eina Zuzana Čaputova.
Ministras pirmininkas
Ministras pirmininkas yra skiriamas prezidento, tačiau turi gauti parlamento patvirtinimą. Dažniausiai jo pareigas užima parlamento rinkimus laimėjusios partijos lyderis.
Šiuo metu ministro pirmininko pareigas eina Peter Pellegrini.
Teisminė valdžia
Teisminei valdžiai priklauso Konstitucinis teismas, Aukščiausiasis teismas, regioniniai, apylinkių ir kariuomenės teismai.
Rinkimai
Slovakijoje visuotiniuose rinkimuose renkami parlamento nariai ir prezidentas. Rinkimai į parlamentą vykdomi kas ketverius metus, taikant proporcinę sistemą. Prezidentas renkamas kas penkerius metus, dviejų etapų rinkimuose.
Politinės partijos
Slovakijos partinė sistema pasižymi naujų partijų gausa, fragmentiškumu, griežto kairės ir dešinės pasiskirstymo nebuvimu, stiprių liberalios pakraipos partijų nebuvimu. Partijos skyla bei jungiasi, kuriasi naujos, vienijasi seniau suskilusios, rinkimuose iškyla anksčiau nefigūravusios, neretai populistinės pakraipos grupės. Kaip ir daugumoje postsovietinių šalių, Slovakijoje egzistuoja politinės tradicijos, principingumo trūkumas, o tuo pačiu ir elektorato patiklumas, itin lengvas valdžios atidavimas daug žadančioms, „gelbėtojų“ vaidmenį prisiimančioms politinėms grupėms. Pastebimas partijų su stipriu lyderiu populiarumas.
Šiuo metu pagrindinės Slovakijos partijos yra Kryptis – socialdemokratija (Smer – sociálna demokracia, Smer), Slovakų Demokratų Ir Krikščionių sąjungą - Demokratinė partija (Slovenská demokratická a kresťanská únia - Demokratická strana, SDKÚ–DS), Slovakų nacionalinė partija (Slovenská národná strana, SNS), Vengrų koalicijos partija (Strana maďarskej koalície - Magyar Koalíció Pártja, SMK-MKP), Žmonių partija – judėjimas už demokratinę Slovakiją (Ľudová strana – Hnutie za demokratické Slovensko, LS-HZDS).
Istorija
Nuo pat pirmųjų rinkimų 1992 m. politinės kairės ir dešinės perskyra Slovakijoje nevaidino lemiamo vaidmens ir partijos rėmėsi daugiausiai to laikotarpio aktualiomis temomis. Šie klausimai lemdavo partijų bendradarbiavimą ir sugebėdavo koalicijose išlaikyti iš pirmo žvilgsnio sunkiai suderinamų pakraipų grupes. Iki 1998 metų tokiais buvo nacionalistiniai ir identiteto klausimai, kurie į šalį nustumdavo ekonomines bei socialines reformas, tarptautinio įvaizdžio gerinimą bei integraciją į tarptautines organizacijas. Užsienio politika buvo gana ribota, su prorusiškais elementais, nors tuo pačiu buvo svarstoma ir narystė Europos Sąjungoje bei NATO. Per šį laikotarpį išryškėjo partijų susiskaidymas į du stambesnius blokus: nacionalistines konservatyvias dešinės pakraipos partijas esančias valdžioje ir permainų siekiančią opoziciją.
Po 1998 metų rinkimų sustiprėjo provakarietišką poziciją atstovaujančios partijos, šalis ėmė gana aktyviai dalyvauti eurointegraciniuose procesuose. Partijų programose kaip niekad anksčiau ėmė dominuoti socioekonominiai klausimai. 2006-tųjų rinkimai atnešė šiek tiek sumaišties, nes laimėjusi kairiųjų partija sudarė koaliciją su 1992-1998 metų laikotarpiu valdžiusiais dešiniaisiais. Buvo sunerimta, kad toks prieštaringas susivienijimas gali įvesti nestabilumo ir paveikti ekonominių reformų vykdymą. Visgi pastebima, jog koalicijos dešinieji pritaria kairiųjų požiūriui į socioekonominę politiką ir dėl to nekyla didesnių nesutarimų.
Spaudžiai (Šiauliai)
Spaudžiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 11 km į pietus nuo Bubių, prie kelio Vaikšnėgala–Pašiaušė, Šiaušės dešiniajame krante.
Istorija
Kaimo šiaurinėje dalyje buvusi senovės gyvenvietė. TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.
Čarnaruča (Šklovas)
Čarnaruča – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 23 km į vakarus nuo Šklovo.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Mogiliavo apskrities Čarnaručos valsčiaus centras.
Pošvenčio apylinkė
Pošvenčio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Prienų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Prienų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Alksniakiemio apylinkės.
Navasiolkai (Veina)
Navasiolkai – kaimas rytų Baltarusijoje, 2 km į pietus nuo Veinos.
Istorija
XIX a. buvo kaimas Mogiliavo apskrities Veinos valsčiuje.
Halle Berry
Halle Maria Berry (g. 1966 m. rugpjūčio 14 d.) – amerikiečių aktorė, modelis. 2002 m. ji pelnė „Oskarą“ už savo vaidmenį filme „Monstrų puota“, ji buvo ir lig šiol yra pirmoji ir vienintelė afrikiečių kilmės amerikietė, laimėjusi „Oskarą“ už pagrindinį vaidmenį. Ji yra viena iš geriausiai apmokamų Holivudo aktorių, kuri taip pat dažnai prisideda prie filmų, kuriuose vaidina, prodiusavimo. Halle turi ir sėkmingą modelio karjerą, ji tebėra firmos „Revlon“ veidas.
Prieš tapdama aktore, Berry sudalyvavo grožio konkursuose, kuriuose pelnė kelis apdovanojimus. 1992 m. Halle suvaidino filme „Bumerangas“, kuriame ji buvo pastebėta kaip talentinga jauna aktorė. Po šio vaidmens sekė tokie filmai, kaip „Flinstounai“ (1994), „Bulvortas“ (1998), „Iksmenai“ (2000), „Operacija „Kardžuvė““ (2001), „Pasveikink mirtį kitą dieną“ (2002), kuriame ji suvaidino Bondo merginą Jinx ir „Suvilioti nepažįstamąjį“ (2007). Tolimesnė sėkmė aktorę lydėjo nuo 2010 m., tokiuose filmuose kaip „Debesų žemėlapis“ (2012) ir „Pagalbos šauksmas“ (2013). Aktorė taip pat laimėjo „Auksinę avietę“ už savo vaidmenį filme „Moteris-katė“, kaip blogiausia aktorė ir buvo viena iš nedaugelio aktorių, kuri atsiėmė apdovanojimą asmeniškai.
Biografija
Aktorė gimė kaip Maria Halle Berry, bet jos vardas teisiškai buvo pakeistas į Halle Maria Berry, kai mergaitei buvo penkeri. Halle motina, turinti britų ir vokiečių kraujo, Judith Ann dirbo psichiatrinės sesele, o tėvas, afroamerikietis Jerome Jesse Berry, dirbo toje pačioje įstaigoje porteriu, vėliau dirbo autobuso vairuotoju. Halle tėvai išsiskyrė, kai mergaitei buvo ketveri, ji ir jos vyresnė sesuo Heidi Berry-Henderson buvo užaugintos motinos. Halle yra sakiusi, nuo to laiko, kai jis išėjo nieko apie jį negirdėjusi.
Berry baigė Bedford vidurinę mokyklą. Po mokyklos baigimo, kurį laiką dirbo „Higbee’s“ universalinėje parduotuvėje, vaikų skyriuje. Tada ji įstojo į Cuyahoga Community koledžą. 1980 m. Halle sudalyvavo keliuose grožio konkursuose, ji laimėjo konkursuose Miss Teen All American (1985) ir Miss Ohajas JAV (1986). Po to sekė antra vieta Miss Amerika konkurse ir šešta vieta Miss Pasaulis. Ji buvo pirmoji pasaulyje sudalyvavusi Miss Pasaulis konkurse. Po to Halle išvyko į Čikagą pradėti savo karjeros kaip modelis.
Asmeninis gyvenimas
2000 m. Berry buvo įsipainiojus į autoavariją, kai iš eismo įvykio ji pasišalino. Kai kurie žiniasklaidos šaltiniai teigė, kad bausmė už šį nusikaltimą Berry buvo per lengva – aktorė, sumokėjusi baudą, atliko keletą viešųjų darbų ir gavo trejų metų ligtynumą. Aktorei ši autoavarija nebuvo pirma, prieš trejus metus ji taip pat buvo patekusi į avariją, iš kurios ji pasišalino.
Draugystės ir santuokos
Aktorė susitikinėjo su dantistu iš Čikagos John Ronan, nuo 1989 m. kovo iki 1991 m. spalio. 1993 m. lapkričio mėnesį Ronan padavė Halle į teismą dėl 80 000 JAV dol., kurie, kaip jis teigė, buvo aktorės skola jam. Ronan teigė, jog šiais pinigais jis dengė aktorės išlaidas dėl karjeros, Halle teigė, kad šie pinigai jai buvo dovanoti, byla buvo išnagrinėta jos naudai.
1993 m. sausio 1 d. aktorė ištekėjo už beisbolo žaidėjo David Justice. Jų santykiai nutrūko 1996 m. vasarį, o oficialios skyrybos įvyko 1997 m. birželį. Po išsiskyrimo Halle susirgo depresija, mergina mėgino nusinuodyti smalkėmis.
Halle ištekėjo antrą kartą už Eriko Benét 2001 m. sausį, po dvejų metų trukusios draugystės. Ilgai jų santuoka netruko, Halle sužinojo apie vyro „nuklydimą į kairę“. Apie vyro neištikimybę ji sužinojo iš agento, o netrukus viešbučio tarnautoja aptiko aktorę sukniubusią ant grindų ir raudančią. Aktorė prisipažino prarijusi krūvą migdomųjų ir užgėrusi juos alkoholiu. Ji sakė nebeturinti dėl ko gyventi, nes labiausiai troškusi tobulos santuokos. Berry tvirtino norėjusi nusižudyti, nes labai mylėjusi Eriką, o šis ją išdavęs. Jų oficialios skyrybos įvyko 2005 m. sausį.
Vėliau Halle susitikinėjo su prancūzų-kanadiečių modeliu Gabriel Aubry, su kuriuo susipažino „Versace“ fotosesijoje. Su Gabriel Halle susilaukė dukters Nahla (g. 2008 m. kovo 16 d.). Pora kartu buvo penkerius metus, vėliau pranešė apie skyrybas (2005–2010 m.). Po išsiskyrimo su Gabriel Aubrey, Halle pradėjo bylinėtis dėl dukros globos. Buvusių partnerių teisminė kova truko net dvejus metus, kol galiausiai jiems pavyko suitarti.
Berry pradėjo susitikinėti su prancūzų aktoriumi Olivier Martinez. Apie savo sužadėtuves pranešė 2012 m. kovą, o susituokė 2013 m. liepą Paryžiuje,Prancūzijoje. 2013 m. spalio 5 d. jie susilaukė sūnaus Maceo.
Dauginčių II piliakalnis
Pasiekiamas nuo magistralinio kelio. Dauginčių kryžkelėje pasukus iš plento šiaurės kryptimi į gyvenvietę ir Vyšnių gatve pavažiavus 1,1 km, sukama į kairėje pusėje esančią Kalno gatvę, kuria važiuojama 500 m vakarų kryptimi. Už abipus gatvės stūksančių ūkinių pastatų sukama į dešinę ir toliau važiuojama 1,65 km šiaurės rytų kryptimi iki atokvėpio aikštelės, įrengtos priešais Dauginčių senąsias kapines. Piliakalnis yra kitapus kelio, priešais aikštelę. thumb|left|400px|Pilalė (Mėnulio kalnas) iš pietvakarių pusės
Halle Berry
Filmografija
thumb|185px|2010 m. Niujorko mados savaitėje thumb|185px|Aktorė 2004 m. Hamburge
Dauginčių II piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalniu laikoma slėnyje stūksanti laiptuota, trijų tarpsnių, apie 70 m ilgio šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi ir apie 10–15 m pločio, į pietryčius aukštėjanti ketera. Jos šlaitai nuožulnūs, 3–5 m aukščio. Iš šiaurės rytų, šiaurės vakarų, pietvakarių ir pietų keterą juosia daubos. Tik rytuose siauras ožnugaris jungia ją su greta esančia aukštuma.
Pietrytiniame keteros pakraštyje stūkso pylimą primenantis 3–4 m aukščio ir apie 15 skersmens kauburys išgaubtu viršumi. Į daubą besileidžiantis pietrytinis jo šlaitas siekia iki 16 m aukščio.
Antros terasos viršūnėje iš žemės kyšo pora stambių akmenų, gulinčių vienas šalia kito.
Šiaurės vakarinėje papėdėje prie miško kelio stovi pora anotacinių ženklų. Vienas jų stilizuotų pilies kuorų pavidalo, su užrašu: „DAUGINČIŲ K. KALNAS, VAD. PILALE“ (autorius – Arvydas Klovas, pastatė – Salantų regioninio parko direkcija, 2003 m.). Antrasis – horizontaliai pailgas, ant dviejų atramų, su Salantų regioninio parko ženklu ir užrašu: „DAUGINČIŲ PILIAKALNIS – PILALĖ“.
Teritorijos plotas – 3,0 ha.
500 m į pietvakarius yra Dauginčių piliakalnis, o 370 m į šiaurės vakarus – Sauserių piliakalnis.
Istorija
Ketera yra gamtinės kilmės, nuo seno vadinama Pilale. Jos pietrytinėje dalyje stūksantis kauburys dėl apvalios formos pavadintas Mėnulio kalnu.
1972 m. paskelbtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklu (AR499),
Tyrimai
1966 m. žvalgė Lietuvos mokslų akademijos Istorijos institutas (tyrimų vadovas Adolfas Tautavičius), 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas), 2013 m. – Julius Kanarskas.
Piliakalniui būdingų gynybinių įtvirtinimų ir kultūrinio sluoksnio nepastebėta.
2013 m. kalvos rytinėje papėdėje ištirtas 14 m² plotas, apie 25–40 m į šiaurės rytus nuo piliakalnio teritorijos aptiktas gruntinis pylimas, supiltas XVI–XVII a. ir iki XX a. 3-čio dešimtmečio žymėjęs ribą tarp Grabšyčių (dab. Sauserių) ir Dauginčių kaimų.
Bagrėno apylinkė
Bagrėno apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Prienų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Prienų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Alksniakiemio apylinkės ir Mačiūnų apylinkės.
Jim Parsons
Džimas Parsonsas (g. 1973 m. kovo 24 d.) – JAV aktorius, žymiausias dėl Šeldono Kuperio vaidmens komedijiniame seriale „Didžiojo sprogimo teorija“.
Gimė Hiustone, Teksase, augo Hiustono priemiestyje Springe. Mokyklos metais pradėjo vaidinti teatre. Baigė teatro studijas Hiustono universitete, 2001 m. baigė San Diego universiteto teatro mokyklą. Televizijos aktoriaus karjerą pradėjo nuo vaidmenų reklamose, epizodinių vaidmenų filmuose (School for Scoundrels, Garden State). 2007 m. Parsonas pradėjo vaidinti intelektualą fiziką Šeldoną Kuperį situacijų komedijoje „Didžiojo sporgimo teorija“. Šis vaidmuo susilaukė labai didelio populiarumo – jis ne tik laimėjo virtinę svarbiausių kino apdovanojimų, tačiau šis vaidmuo susilaukė nemažai atgarsio visuomenėje bendrai.
Parsonas taip pat vaidina teatre, yra suvaidinęs kelete komedijinių filmų bei televizijos serialų epizodų.
Pašventupio apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pakuonio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Prienų rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Antakalnio apylinkės ir Pakuonio apylinkės.
Azizas
Azizas (Azizos, Aziz) – Palmyros arabų garbinta dievybė, aušrinės žvaigždės dievas. Vaizduotas jojantis ant kupranugario drauge su broliu Arsu, nors, kaip nurodoma viename šaltinyje, Azizas vaizduotas jojantis ant arklio, o Arsu – kupranugario. Sirijoje Azizas garbintas drauge su astraliniu dievu Monimu (Hesperos) kaip aušrinės žvaigždės dievas (Phosphoros).
Imperatorius Julianas savo tekste „Himnas karaliui Helijui“ Azizą tapatino su Arėju: „Žinau, kad Arėjas, kurį sirai, gyvenantys Emesoje, vadina Azizu…“
Kanados moterų rankinio rinktinė
Kanados moterų rankinio rinktinė – komanda, atstovaujanti Kanadai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Kanados rankinio federacija.
Taboro kalnas
Kalnas yra dažnai minimas objektas Biblijoje. Krikščionybėje tradiciškai laikomas Kristaus atsimainymo vieta (kai kurių tyrėjų versija, Jėzus Kristus atsimainė šiauriau esančiame Hermono kalne).
Kalno papėdė nuo senovės buvo svarbių kelių kryžkelė: prekybinis kelias Via Maris iš Jezreelio slėnio driekėsi į šiaurę link Damasko. Tokia masyvaus ir iškilaus kalno vieta prie kryžkelės turėjo strateginę reikšmę istorijos bėgyje čia kariavusioms armijoms.
IFK Norrköping (moterys)
Norčiopingo ekipa (SV Idrottsföreningen Kamraterna Norrköping Damlag) – Švedijos futbolo klubas iš Norčiopingo. Šis straipsnis apie Švedijos moterų futbolo ekipą, kuri rungtyniauja moterų futbolo varžybose.
2009 – 2022 m.
Komanda suburta 2009 m. pradžioje. Dalyvavo žemesnės pakopos pirmenybėse.
Pradėjo nuo Division 2, galiausiai, buvo perkeltos į Elitettan (II pakopa).
2012 m. Elitettan liko devintoje vietoje ir po sezono iškrito į žemesnį divizioną.
Nuo 2023 m.
Nuo 2023 m. žaidė Damallsvenskan.
Sudėtis
Atnaujinta; 2023 m. balandžio 8 d.
Stadionas
Nya Parken – futbolo stadionas, talpinantis 17,2 tūkst. žiūrovų
Strumica
Strumica − miestas pietryčių Makedonijoje. Vyraujanti makedonų dauguma (90 %). Strumicos miesto vardas kilęs nuo pro ja pratekančios upės Strumicos upės vardu. Strumicos savivaldybės centras.
Pavadinimo kilmė
Miestas pirmą kartą paminėtas II amžiuje prieš mūsų erą, senuoju graikišku vardu Ἀστραῖον (Astraîon). Vėliau buvo žinomas lotynišku pavadinimu − Tiveriopolis. Dabartinį pavadinimą gavo iš slavų naujakurių. Šiuolaikine graikų kalba miestas žinomas, kaip Στρώμνιτσα (Strómnitsa). Vardas turkų kalba yra žinomas, kaip Ustrumca.
Slovėnijos futbolo varžybos 1995–1996 m.
Slovėnijos futbolo varžybos 1995–1996 m.
Atsakomosios rungtynės
-
Daniel Sturridge
Danielis Andrė Staridžas (g. 1989 m. rugsėjo 1 d. Birmingame) – anglų futbolininkas, žaidžiantis Liverpool FC ir Anglijos rinktinės puolėjo pozicijoje.
Tarptautinė karjera
2011 m. lapkričio 6 d. Sturridge buvo pakviestas į Anglijos rinktinės draugiškas varžybas prieš Ispanijos ir Švedijos rinktines. Laimėjus 1–0 prieš Ispaniją, Sturridge rungtynes praleido ant atsarginių žaidėjų suolelio, tačiau Fabio Capello pažadėjo, kad Sturridge žais prieš Švediją. Debiutavo antrame kėlinyje pakeitęs Theo Walcott. Rinktinėje antrą kartą pasirodė rungtynėse prieš Nyderlandus, pirmame kėlinyje pakeitęs traumą gavusi Steven Gerrard. Pirmąjį įvartį pelnė 2013 m. kovo 22 d., 8–0 išvykos rungtynėse prieš San Marino rinktinę.
Buiničai
Bùiničai – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 10 km į pietvakarius nuo Mogiliavo. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo miestelis ir dvaras, Mogiliavo apskrities Buiničų valsčiaus centras, vėliau priklausė Veinos valsčiui.
1953 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
'''1953 m. Lietuvos šachmatų čempionatas''' – tai 20-asis Lietuvos vyrų ir 6-asis Lietuvos moterų šachmatų čempionatai.
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
20-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1953 m. kovo 4–31 d.
Čempionate dalyvavo 18 žaidėjų: devyni vilniečiai, penki kauniečiai, du žaidėjai iš Klaipėdos ir po vieną iš Ukmergės bei Žagarės. Čempionate buvo nemažai naujų veidų: net 7 žaidėjai dalyvavo pirmą kartą, tarp jų ir Anicetas Uogelė.