cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vytautas Mošinskis
Biografija
Bendradarbiavo visuomeninėje ir techninėje spaudoje, 1924–1941 ir 1944 m. žurnalo „Technika“ redaktorius. Parašė metalų technologijos vadovėlių aukštosioms mokykloms.
Nuostabus protas
Nuostabus protas  – 2001 m. JAV filmas, paremtas 1998 m. Sylvia Nasar knyga, kurioje aprašoma ekonomikos Nobelio premijos laureato John Nash gyvenimas. Pagrindinius vaidmenis atliko Russell Crowe, Ed Harris, Jennifer Connelly, Christopher Plummer ir Paul Bettany. Filme aprašoma genialaus matematiko John Nash sėkmė ir kančia susirgus šizofrenija. Visame pasaulyje uždirbo 312 mln. JAV dolerių.
Apdovanojimai
Laimėjo Oskarus šiose nominacijose:
Nominuotas, tačiau nelaimėjo:
Aldona Aleškevičienė-Statulevičienė
Aldona Džiugaitė-Aleškevičienė-Statulevičienė (1936 m. sausio 1 d. Džiuguose, Kurklių valsčiuje – 2017 m. vasario 24 d. Vilniuje ) – Lietuvos matematikė, habilituota fizinių mokslų daktarė.
Biografija
1959 m. baigė Vilniaus universitetą. 1982 m. fizikos ir matematikos mokslų daktarė. 1959–2010 m. dirbo Matematikos ir informatikos institute.
Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš tikimybių teorijos ribinių teoremų. Įrodė lokaliųjų ir integralinių ribinių teoremų Markovo grandinėms, atsitiktinių dydžių sumų maksimumų didelių nuokrypių teoremų ir atsitiktinių vektorių sumų didelių nuokrypių integralinių teoremų. Nustatė atsitiktinio klajojimo lokaliųjų laikų ribinius skirstinius ir konvergavimo greičio įverčius.
Tears for Fears
„Tears for Fears“ – britų new wave grupė, susikūrusi 1981 m. Bate, Jungtinėje Karalystėje. Laikoma viena sėkmingiausių devintojo dešimtmečio new wave ir poproko muzikos grupių, savo kūryboje plačiai naudojusi sintezatorius ir siejama su antrąja britų invazija.
Debiutavo su 1983 m. išleistu albumu „The Hurting“, kuris puikiai pasirodė Jungtinės Karalystės pardavimų reitinguose. Singlai „Mad World“, „Change“ bei „Pale Shelter“ pateko į perkamiausių penketukus. 1985 m. išleistas „Songs from the Big Chair“ tapo bene sėkmingiausiu atlikėjų albumu jų karjeroje, ilgainiui pripažintas keliskart platininiu. 1990 m. po pasaulinio turo, grupės nariai Roland Orzabal ir Curt Smith pasuko skirtingais keliais, tačiau Orzabal'as toliau tęsė grupės veiklą kaip solinis atlikėjas, išleisdamas porą albumų. Po dešimties metų pertraukos, 2000 m. Smith'as ir Orzabal'as atkūrė ryšius ir ėmė vėl kartu koncertuoti.
Pastabos
<references group="lower-alpha" />
Bulgarijos futbolo varžybos 1983–1984 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 1983–1984 m.
Al marco
Al marko ( 'iš markės') – monetų kalybos principas, kai iš nustatyto masės kiekio vieneto kalykla turėjo nukalti nustatytą skaičių monetų.
Individualios monetos masės nežiūrėta, nors aptiktos sunkesnės monetos buvo perlydomos. Al marko principas taip pat laikytas perkant ir parduodant nebegaliojančias monetas. Stambioms monetoms (grašis, taleris) nebetaikytas. Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje, manoma, naudotas XIV a. pabaigoje – XVI a. pradžioje.
Žagarinė (Vilnius)
Žagarinė – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km nuo Visalaukės IV.
2 euro centų moneta
2 euro centų moneta – moneta, kurios bendrųjų pusių dizainą sukūrė Luc Luycx iš Belgijos Karališkosios monetų kalyklos. Jose atvaizduota Europos Sąjunga arba Europa – šie atvaizdai simbolizuoja ES vienybę. 5, 2 ir 1 cento monetose ant gaublio atvaizduota Europa kartu su Afrika ir Azija.
Istorija
Moneta į apyvartą išėjo 2002 m., kai euro monetos ir banknotai buvo pradėti naudoti 12 eurozonos ir su ją susijusių valstybių. Bendrąją pusę (reversą) sukūrė Luc Luycx iš Belgijos Karališkosios monetų kalyklos. Monetos nuo 1 iki 5 centų vaizdavo Europos Sąjungos vietą pasaulyje (tarp Afrikos ir Azijos), o monetos nuo 10 centų iki 2 eurų vaizdavo ES narių teritorijas iki 2004 m. išsiplėtimo.
Tuo metu 15 šalių (eurozonos + Monako, San Marino ir Vatikano) monetų nacionalinės pusės buvo sukurtos pagal nacionaliniu mastu įvykusius konkursus, tačiau tam tik reikalavimai buvo privalomi ir nacionalinėms pusėms (pvz., turi būti pavaizduota 12 žvaigždžių, daugiau žr. euro monetos). Iki 2008 m. buvo draudžiama keisti nacionalines puses, išskyrus monarcho (kurio portretas būdavo dažnai vaizduojamas) mirties ar sosto perdavimo atveju. Taip nutiko Monakui ir Vatikanui (Vatikanas turėjo dar ir tarpinį dizainą, kol buvo išrinktas naujas Popiežius). Dėl naujų taisyklių, kuriose buvo reikalaujama, jog ant monetų nacionalinės pusės būtų užrašytas šalies pavadinimas, įvyko keletas pokyčių (Suomijos ir Belgijos monetose nebuvo užrašyti šalių pavadinimai). Po 2004 m. ir 2007 m. ES išsiplėtimo bei numanomų kitų išsiplėtimų monetų nuo 10 centų vertės dizainas 2007 m. buvo pakeistas taip, kad vaizduotų visą Europos žemyną. Šis naujesnis dizainas Italijos, San Marino, Vatikano, Austrijos ir Portugalijos monetose vaizduojamas nuo 2008 m. 1, 2 ir 5 centų monetų dizainas keičiamas nebuvo, nes senųjų narių kontūrai buvo išryškinti labai blankiai, taigi nuspręsta, jog keisti dizainą neverta.
Nacionalinė pusė (aversas)
Monetų aversas kiekvienoje šalyje skiriasi. Visuose aversuose turi būti pavaizduota 12 žvaigždžių (dažniausiai – ratu aplink nacionalinį dizainą), šalies inicialai bei kaldinimo metai. Nacionalinėje pusėje negalima pakartoti monetos vertės užrašo, nebent šalies kalboje naudojama ne lotynų abėcėlė (šiuo metu tik ant Graikijos ir Austrijos monetų nacionalinės pusės užrašyta monetos vertė. Ant graikų monetų yra užrašas „2 ΛΕΠΤA“, o ant austrų – „ZWEI EURO CENT“).
Blusvabaliai
Blusvabaliai (Throscidae, sin. Trixagidae) – vabalų (Coleoptera) šeima, kuriai priklauso smulkūs vabalai. Priešnugarėlė nejudama, standžiai prigulusi prie antsparnių. Antenos pjūkliškos arba su trinare buožele.
Aptinkami miškuose ant žolinių augalų, po dumblių sąnašomis jūros krantuose. Vabalai vystosi trūnijančioje lapuočių medžių medienoje.
Pasaulyje yra apie 150 rūšių, Lietuvoje – apie 5 rūšys.
Klasicizmas
thumb|240px|right|„Poeto įkvėpimas“ ([[1630). Autorius Nikola Pusenas.]] Klasicizmas ( – geriausias, pavyzdinis) – XVII a.–XIX a. I pusės Vakarų Europos literatūros ir meno epocha.
Esminis klasicizmo bruožas – sekimas Antikos meno ir literatūros kūriniais kaip pavyzdiniais. Iš jų buvo mokomasi pažinti žmogų, siekti idealios harmonijos, tobulumo, absoliutaus grožio, universalios tiesos.
Literatūra
Garsiausi klasicizmo epochos rašytojai:
Architektūra
300px|thumb|[[Vilniaus katedra – klasicizmo paminklas]]
Architektūroje klasicizmas suprantamas kaip klasikinis stilius, paplitęs Europoje XVII a. pradžioje – XIX a., kurios svarbiausias bruožas buvo grįžimas prie antikinės architektūros principų – harmonijos, paprastumo, griežtumo, logiško aiškumo ir monumentalumo. Klasicizmo stiliaus statiniai buvo proporcingi, simetriški, kukliai dekoruoti. Klasicizmas kai kuriuos kraštuose vėlyvajame egzistavimo laikotarpyje perėjo į ampyrą.
Lietuvoje
Žymiausias klasicizmo atstovas Lietuvos architektūroje – Laurynas Gucevičius.
Paskratiškiai
Paskratiškiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Biržų, prie kelio.
Oseči-riori
right Oseči-riori (jap. 御節料理 osechi - ryori) – specifinis Naujųjų metų maistas, valgomas Japonijoje. Jis sudedamas į specialius kvadratinius lakinius indus ojū ir pasižymi ryškiomis spalvomis. Ypač svarbu, kad būtų naudojamos balta ir raudona (rausva, oranžinė) spalvos, kurių derinys, pasak papročių, neša laimę. Kadangi šis maistas turi pasaldinti gyvenimą, jam būdingas saldus skonis. Svarbiausi šio maisto atributai yra šie:
Vyresnysis tarptautinis meistras
Lietuvos korespondencinių šachmatų vyresnieji tarptautiniai meistrai
Lietuvos šachmatininkai, kuriems buvo suteiktas vyresniojo tarptautinio meistro vardas (chronologine tvarka pagal vardo įgijimo metus):
Arthurlie FC
Barhedo „Arthurlie FC“ – Škotijos futbolo klubas iš Barhedo.
Istorija
Klubas įkurtas 1874 m. Šiuo metu žaidžia mėgėjiškame lygmenyje.
Čuadanga
Čuadanga – miestas Bangladešo vakaruose, prie sienos su Indija, prie Mathabhanga upės. 111,9 tūkst. gyventojų (2007), dauguma musulmonai. Yra Viktorijos jubiliejaus aukštoji mokykla (įkurta 1880 m.). XI amžiaus mečetė. Apylinkėse daug drėkinamų plotų, išvystyta medvilnės, cukraus, aliuminio, vaistų, ryžių pramonė.
Istorija
Miesto apylinkėse XIX a. gyventojai buvo sukilę prieš britų kolonijinį režimą, taip pat aktyviai kovojo 1971 m. išsilaisvinimo judėjime.
Žagarinka
Žagarinka – viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Musninkų.
Nefertitė
Nefertitė (senovės egiptiečių kalba – Nfr.t - jy.tj, pirminis tarimas Nafteta, kas reiškia "gražioji atėjo") – faraono Echnatono (Amenhotepo IV) vyriausioji žmona.
XVIII dinastijos atstovė, tuo metu laikyta viena gražiausių Egipto moterų, o ir šiandien ji tebelaikoma moters gracijos ir grožio simboliu. Nefertitė galėjo valdyti ir pati, pasivadinusi Nefertuaten-Nefertite vardu trumpai po savo vyro mirties prieš Tutanchamonui tampant faraonu. Šiais laikais ją garsina biustas, eksponuojamas Berlyno Naujajame muziejuje („Neues Museum“), ypač vertinamas dėl to, kad puikiai iliustruoja senovės egiptiečių dėmesį veido proporcijoms. Ši skulptūra priskiriama skulptoriui Tutmoziui. Nefertitės skulptūrinis portretas buvo aptiktas 1912 metais Amarnos mieste (tarp Kairo ir Luksoro), Tutmozio dirbtuvėje, archeologinių kasinėjimų metu.
Apie Nefertitės kilmę nėra tiksliai žinoma, tačiau populiariausia teorija teigia, kad ji yra karininko Ay, vėliau tapusio faraonu, duktė. Kita teorija teigia, kad ji buvo Mitanijos (šiaurės vakarų Mesopotamijos dalis) valdovo dukra, kurią penkiolikos metų ištekino už pagyvenusio Egipto faraono Amenhotepo III. Tačiau sutuoktinis greitai mirė, o Nefertitė tapo jo sūnaus, Amenhotepo IV, kuriam tuo metu tebuvo dvylika metų, žmona.
Antroji santuoka, jeigu remtumės įvairiais meno kūriniais, buvo gana sėkminga, randama daug šaltinių, vaizduojančių jų stiprią meilę. Ankstyvuosiuose reljefuose jie vaizduojami kaip neišskiriami įsimylėjėliai. Gana dažna scena – faraonas su žmona važiuoja karietoje, ji sėdi vyrui ant kelių, o šis Nefertitę viešai bučiuoja, vėliau Echnatonas į savo himną saulės dievui Atonui įdėjo ir kelias eilutes, skirtas Nefertitei. Manoma, kad būtent žmonos skulptūros buvo pastatytos valdovo sarkofage tam, kad saugotų jo mumiją, nors paprastai tai būdavo patikima moteriškos lyties deivėms.
Nefertitė dažnai vadinama gražiausia (viena iš gražiausių) visų laikų moterų. Tiek jaunystėje, tiek ir vėliau jai buvo skiriama daugybė komplimentų. Karnake yra išlikęs toks įrašas: „įpėdinė, malonių pilnoji, kerinčioji, dalinančioji laimę, malonumų valdovė, mylimoji, karaliaus širdies minkštintoja jo namuose, maloniai kalbančioji, mylimoji žemutinio ir aukštutinio Egipto valdovė, mylinčioji didžiojo faraono žmona, dviejų šalių valdovė Nefertitė.“
IP telefonija
110px|thumb|1140E IP Phone IP telefonija  – balso ryšys perduodamas duomenų perdavimo tinklais naudojant interneto protokolą.
Nefertitė
Tiesa, ji taip pat turėjo ir konkurenčių ir nebuvo vienintelė Echnatono meilė. Manoma, kad didžiausia iš jų buvo Kija, kurią faraonas pamilo praėjus keleriems metams po vestuvių. Ir nors senovės Egipto įstatymai neleido valdovui padaryti Kijos teisėta žmona, ji vis kilo rūmų hierarchijoje, jai buvo suteiktas „jaunojo karaliaus“ rangas, o ant rūmų sienų ėmė vis dažniau rodytis jų portretai su maža dukrele. Tačiau vėliau Kija paslaptingomis aplinkybėmis prarado savo statusą.
IP telefonija
Tokiuose tinkluose informacija, nepriklausomai nuo jos pobūdžio (vaizdinė, garsinė, tekstinė) yra suskaidoma į individualius skaitmeninius paketus, kurie į savo tikslą juda visiškai nepriklausomai vienas nuo kito, o atsižvelgia į tam tikros tinklo dalies apkrovimą. Kiekvienas paketas yra „įvelkamas“ į koduotą „voką“ (TCP). Tokiu būdu informaciją gaunantis įrenginys iš siunčiančio įrenginio turi užklausti informaciją apie trūkstamus paketus, sutvarkyti gautus paketus reikiama tvarka ir galų gale atkoduoti juose esančius duomenis bei juos paversti atitinkama informacija.
Nefertitė
Echnatonas istorijoje geriausiai žinomas dėl bandymo įvesti Egipte monoteistinę religiją. Manoma, kad Nefertitė aktyviai palaikė savo vyro vykdomas reformas, kai kur netgi teigiama, kad ji ir buvusi jų iniciatorė. Tikrai žinoma tai, kad faraonė buvo naujosios religijos šventikė, atsidavusi savo kulto atstovė, dalyvavo apeigose atlikdama dievo žmonos vaidmenį. Kitaip nei kitos vyriausiosios žmonos, ji yra vaizduojama dalyvaujanti ir kasdieninėse apeigose, kartojanti tuos pačius gestus ir aukojanti tas pačias aukas kaip ir karalius. Iki jos tradiciškai ryšį su dievu palaikė tik faraonas, tačiau tuo metu jis prasiplėtė ir ėmė apimti dievą ir karališkąją porą.
IP telefonija
Pagrindinė problema naudojant duomenų perdavimo tinklus realaus laiko pokalbiams buvo ta, kad aukščiau aprašytas procesas turi vykti itin sparčiai ir pati duomenų perdavimo kokybė turi būti tinkama, kad nebūtų uždelsimų bei iškraipymų. Nors iš pradžių atsiradusi programinė ir techninė įranga neleido užtikrinti tinkamos kokybės pokalbio perdavimo, tačiau laikui bėgant technologijos tobulėjo ir dabar galima teigti, kad balso perdavimo kokybė beveik atitinka tradicinės balso telefonijos standartus.
Nefertitė
Nefertitė ir rengėsi taip pat, kaip buvo manoma rengiantis Dievo žmoną: nuo pirmojo pasirodymo Karnake ji dėvėjo tą pačią prigludusią mantiją, surištą raudona juosta, kurios galai kabo priekyje, nešiojo vienodą trumpą šukuoseną, kartais pakeisdama ją karūna su dviem snapais ir disku tarp jų. Vėliau Nefertitė pakeitė savo aprangą ir ėmė atkartoti deivės Tefnut, Atono žmonos ir dukters, aprangą. Po ketverių valdymo metų faraonė ėmė dėvėti tokį patį, kaip šios deivės, galvos apdangalą. Tuomet ji imta vadinti pačia Tefnut. Taip Nefertitė tapo lygi savo vyrui, kuris buvo Saulės dievo atvaizdas žemėje.
IP telefonija
VoIP naudojami sujungimo sudarymo ir valdymo protokolai
Tai yra sesijos lygmens (pagal OSI 7 lygmenų modelį) protokolai skirti organizuoti signalizacijos ir seanso valdymo funkcijas paketinės telefonijos tinklais. Signalizacija leidžia skambučio informaciją perduoti tinklo ribose. Ryšio seanso valdymas suteikia galimybę kontroliuoti atributus nuo pradinio iki galutinio ryšio sudarymo etapo.
Nefertitė
Echnatono valdymui artėjant į galą, Nefertitė dingo iš Egipto istorinių įrašų. Daugelį metų mokslininkai manė, kad ji neteko valdovo malonės, bet vėliau išsiaiškinta, jog tai buvo Kija, ilgą laiką buvusi pagrindinė Nefertitės konkurentė. Įmanomas variantas, kad valdovė mirė būdama maždaug trisdešimties metų, tačiau dėl to mokslininkai dar ginčijasi, kadangi gana greitai po jos dingimo Echatonas ėmė dalintis valdžią su kitu asmeniu, kas, manoma, gali būti Nefertitė, taip pat kaip ir vyras, pakeitusi vardą iš Nefertuaten, pridėjusi -aten dievo Atono garbei (išvertus tai reikštų „Atonas spinduliuoja, (nes) gražioji atėjo". Kitas vertimo variantas – „ideali dėl Atono idealumo“). Kiti šaltiniai teigia, kad tuo galėjo valdyti du pagalbiniai valdovai – Nefertitė ir jos sūnus. Egzistuoja dar daug teorijų, tačiau populiariausioji teigia, kad Nefertitė pergyveno savo vyrą, tačiau mirė taip pat gana jauna nuo tuo metu Egipte siautėjusios šiltinės.
Palaikų likimas nežinomas. Manoma, jog juos galėję sunaikinti Nefertitės priešai arba paslėpti tie, kurie ją mylėjo. Manoma, kad Nefertitė buvo palaidota Egipto šiaurėje, tačiau vėliau pervežta į Tebus, ir Karalių slėnis tikrai galinti būti jos mumijos amžinojo poilsio vieta.
IP telefonija
VoIP naudojami sujungimo sudarymo ir valdymo protokolai
Realizuojant balso perdavimo paslaugą per esamą duomenų perdavimo tinklą galima naudoti vieną arba kelis iš labiausiai paplitusių VoIP sujungimo sudarymo ir valdymo protokolų
Kompiuteris – Kompiuteris
Balso komunikacijose kompiuteris – kompiuteris būtina, kad kalbos signalai abiejose pusėse būtų apdorojami pagal tą patį algoritmą. Šiuo atveju nėra galimybės sudaryti sujungimo su paprastu telefono tinklo abonentu. Taip pat nėra galimybės rezervuoti reikiamos pralaidumo juostos, t. y., nėra galimybės valdyti kalbos perdavimo kokybės. Reikalavimai įrangai: kompiuteris su jame instaliuota tinklo plokšte, garso korta ir mikrofonu. Taip pat reikalinga speciali programinė įranga.
Kompiuteris – Telefonas
Sujungime kompiuteris – telefonas telefono tinklo abonentas sudaro ryšį su kompiuteriu, prijungtu prie interneto. Su telefono tinklu (pvz., ISDN) sujungiama per VoIP tinklų sąsają, kurioje IP kalbos paketai iš interneto keičiami į kalbos signalus, o šie toliau perduodami į prijungtą telefono tinklą, o priešinga kryptimi – kalbos signalas iš telefono tinklo paverčiamas skaitmeniniu ir paketinio pavidalo per internetą perduodamas į kompiuterį.
Telefonas – Telefonas
Du telefonus galima sujungti per internetą, naudojant VoIP tinklo sąsajas. Priešingai nei kompiuteris – kompiuteris konfigūracijoje, šiam sprendimui nereikia kompiuterio, nes jie patys verčia balsą duomenų paketais ir siunčia tuos paketus tinklais kitoms VoIP tinklų sąsajoms. Pastarosios, aišku, atlieka atvirkščią procedūrą ir balso signalą perduoda į abonento telefono aparatą.
Programos
VoipDiscount, SparVoip, Google Talk, Skype, Viber, VoipBuster, VoIPCheap, VoipStunt, Peoplefone.
Bagas
Bagas (anksčiau – Pegu) – miestas Mianmare, turintis 220 000 gyventojų, taip pat Bago provincijos sostinė. Miestas yra apie 80 km nuo Jangono.
thumb|left|220px|Pagoda Bage
Plocičnas
Plocičnas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bakalariavos valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į pietryčius nuo Bakalariavos, apie 11 km į vakarus nuo Suvalkų ir 107 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Šalia kaimo eina vaivadijos kelias Nr. 25px|DW653 Suvalkai-Bakalariava. Netoli kaimo teka Ščeberkos upės. Kaime yra 5 kryžiai skirti įvairiems žmonėms ar svarbioms datoms atminti.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII–XIV a. iki 1795 m. šios apylinkės priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimo teritorija buvo priskirta Lietuvos Respublikai. Kaimą 1933 m. šalia kariuomenės buveinės įkurė žmonės iš netolimos Gavrichų Rūdos kaimo. Tarp kariuomenės ir vietinių gyventojų būta nemažai nesutarimų dėl žemės naudojimo. Dalis vietinių gyventojų vertėsi miškininkyste prie miško esančio netoli Žilinių kaimo. 1939 m. kaime gyveno 44 žmonės. Kaime pagrindiniai namai yra mūrinės ar medinės 1970–1980 m. statybos. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Adriano Leite Ribeiro
2010 m. birželio 8 d. pasirašė trejų metų sutartį su AS Roma klubu, tačiau 2011 m. kovo 9 d. buvo atleistas. 2011 m. kovo 25 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Corinthians klubu.
Medlielė
Medlielė (Dendrochilum) – gegužraibinių (Ochidaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso epifitinės, litofitinės ir kelios dirvožemyje augančios orchidėjų rūšys. Genties pavadinimas iš graikų k. žodžių: dendron – medis, cheilos – lūpa; augalai turi didelę lūpą. Gentį 1825 m. aprašė Karlas Blumė (Carl Blume).
Adriano Leite Ribeiro
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2000 m. lapkričio 15 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur per ketverias žaistas rungtynes įmušė du įvarčius.
Medlielė
Natūraliai paplitę nuo pietryčių Azijos iki Naujosios Gvinėjos, Borneo, Tailando ir Filipinų. Auga aukštikalnėse drėgnuose miškuose.
Rūšys
Gentyje yra apie 300 rūšių: ir kt.
Nuorodos
thumb|left|210px|[[Dendrochilum javierense]]
Alantos gimnazija
Molėtų rajono Alantos gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Molėtų rajone, Alantoje, A. Kraujelio g. 3, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 191227973.
Istorija
1781 m. pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėta Alantos mokykla. Joje mokėsi keturi mokiniai. 1853 m. įsteigta Ovantos parapinė mokykla. 1905 m. veikė daraktorinė mokykla. Daraktoriai: J. Korsakas, Jankauskas. 1906 m. įsteigta valstybinė mokykla. Vedėjas – A. Kliučinskas. 1918 m. pradėjo veikti Alantos pradžios mokykla. Vedėjai: J. Puodžius, S. Slapšys, M. Šeduikis. 1944 m. mokykla tapo Alantos progimnazija. Direktoriai: V. Karvelis, P. Meškuotis, K. Skyrelis, H. Eigelis, R. Lamauskas. 1950 m. pavadinta Alantos vidurinė mokykla.
Draideris
Draideriai buvo sukurti apie 1983 m. žaidime Dungeons and Dragons, kur transformacija į draiderį yra tamsiųjų elfų deivės Lolth bausmė. Pavadinimo etimologija: drow 'tamsusis elfas' + spider 'voras'.
Draideriai žaidime Dungeons and Dragons
Tamsiojo elfo transformaciją į draiderį gali pradėti aukšto lygio Lolth dvasiškė arba pati Lolth. Transformacija labai skausmingam trunka daugiau kaip 12 valandų.
Draiderių įkandimas nuodingas, maitindamiesi jie turi gerti kraujo. Kai kur nurodoma, kad draideriai praranda lytį ir gebėjimą normaliai dauginti, kitur – kad draideriai išlaiko lytį, bet jų vaisingumas lyg ir sunyksta.
Draideriai tebeturi visus tuos gebėjimus (pvz., gebėjimą kerėti ir kt.), kuriuos tamsusis elfas turėjo prieš transformaciją. Jie tebeturi tamsiojo elfo protą ir atmintį. Draideriai gali turėti tokias pačiais kovines profesijas kaip ir tamsieji elfai. Dėl išlaikytos atminties ir patirtų kančių draideriai yra nuožmūs ir pagiežingi. Kai kurie draideriai paskiria gyvenimą tobulinti savo magiją, kad įgiję reikiamų galių atgautų savo ankstesnį kūną.
Draideriais tamsieji elfai bjaurisi, jų bijo, tad šie būna išstumti į tamsiųjų elfų gyvenviečių pakraščius, kur jie klaidžioja po dykynes, kartu su įvairiais vorais, tarp jų – didvoriais.
Draideriai kitur
Žaidime EverQuest yra draiderių tipo būtybės, vadinamos drachnidai (pavadinimo kilmė tikriausiai analogiška: drow 'tamsusi elfas' + arachnid 'vorinis gyvūnas'.
Drideriai egzistuoja ir Drowtales (tokia žiniatinklio komiksų svetainė) visatoje, kur egzistuoja trys draiderių tipai. Vieni jų yra civilizuoti, gimsta natūraliai, išsyk draideriai. Antrieji gimsta normaliai, bet būna prakeikti. Tretieji – sulaukėję, išprotėję draideriai.
Draiderių tipo būtybės egzistuoja ir virtualiame pasaulyje Second Life bei žaidimuose Doom 3 ir Quake.
Spenglas
Spenglas – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, apie 5,5 km į pietryčius nuo Joniškio, 6 km į šiaurę nuo Pabradės. Ilgis iš vakarų į rytus 2,4 km, plotis iki 0,49 km. Altitudė 134,5 m. Giliausia vieta siekia 3,0 m. Ežeras telkšo rininės kilmės duburyje. Krantai daugiausia gana aukšti, su terasomis (ypač rytinėje pusėje), o vakaruose, šiaurės vakaruose – žemi, pelkėti. Atabradą dengia smėlis, dugną – molingas sapropelis. Vakarinė ežero dalis sekli, gausiai užžėlusi vandens augalija. Ežerą supa Varnėnų ir Smalakurnės miškai.
Spenglu iš šiaurės vakarų į pietus prateka Spengla (Dubingos intakas, Žeimenos baseinas). Į šiaurę ir vakarus nuo ežero telkšo Arnionių žuvininkystės tvenkiniai - iš jų į ežerą suteka 4 kanalai. Ežero pratakumas 2621 %. Ežere sugaunama lydekų, lynų. Ežeras yra patvenktas.
Greta Spenglo įsikūręs Žvėryno kaimas. Pietinėje pakrantėje yra stovyklavietė. Pietiniu ir rytiniu ežero krantais eina riba su Švenčionių rajonu.
Jeruzalės apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje Vilniaus mieste. 1949 m. priklausė Dzeržinskio rajonui. Nuo 1957 m. sutapo su Lenino rajono ribomis. Panaikinta 1959 m. lapkričio 25 d.
Astrapijos
Astrapijos, arba astrapidos (Astrapia) – žvirblinių (Passeriformes) būrio rojaus paukščių (Paradisaeidae) šeimos paukščių gentis.
Uodega nuo 22 iki 64 cm ilgio. Galvos, nugaros ir gerklės plunksnų apdaras žvilgantis, su žvynus primenančiu raštu.
Gyvena Naujojoje Gvinėjoje kalnų miškuose. Vietiniai gyventojai naikina dėl gražių plunksnų, reikalingų ritualams.
Žironda
thumb|250px|Žironda Žironda  – bendra Garonos ir Dordonės upių estuarija pietvakarių Prancūzijoje, Žirondos ir Pajūrio Šaranto departamentuose. Išsilieja į Atlanto vandenyno Biskajos įlanką. Prasideda šalia Bordo miesto. Ilgis 65-75 km, plotis 3-11 km. Estuarijos gylis farvateryje – 8 m. Intensyvi laivyba.
Svarbiausi uostai: Lamarkas, Blajė, Montan sur Žirondas, Ruajanas.
Tinklo etiketas
Tinklo etiketas (, „network“ – 'tinklas' ir  – 'etiketas') – bendravimo žiniatinklio taisyklių rinkinys, žiniatinklio etiketas. Tinklo etiketą galima būtų palyginti su garbės kodeksu. Jis nėra sukurtas kokios nors konkrečios institucijos ir jokiu būdu nėra privalomas vykdyti. Nepaisant to, su tinklo etiketu, talpinančiu savyje didelį ir pakankamai universalų elgsenos internete taisyklių rinkinį, turėtų būti susipažinęs kiekvienas internautas.
Skirtingose bendruomenėse neformaliai pripažintos taisyklės skiriasi. Tinklo etiketo pagrindinės taisyklės surinktos 1995 metų spalio mėn. aukščiausios pasaulinio tinklų tinklo institucijos – „Internet Engineering Task Force“ (www.ietf.org) organizacijos išleistame RFC (Requests for Comments) dokumente Nr. 1855. Skirtingai nuo kai kurių kitų RFC dokumentų, pastarasis nepretenduoja į standarto vaidmenį ir yra tik rekomendacija (guidelines).
Taisyklės gali skirtis priklausomai nuo to, ar laiškas adresuotas vienam, ar daugeliui gavėjų. Paprastai formalios taisyklės svarbesnės jei laišką gauna daugelis.
Mikoyan-Gurevich MiG-33
MiG-33 – buvęs rusiško ketvirtos kartos naikintuvo projektas.
Esmė
MiG-29 patobulinimas, vėliau pervadintas į MiG-29M.
Papildytas oras-oras ir oras-žemė raketų paleidimo sistemomis, padidintais degalų bakais, mechanizmais ir elektronika, palengvinančia valdyti naikintuvą. Tapo universalesnis, galima priskirti daugiafunkcių naikintuvų kategorijai.
Ramūnas Radavičius
Ramūnas Radavičius (g. 1981 m. sausio 20 d.) – Lietuvos futbolininkas.
Karjera
Žaidė Plungės „Babrunge“. 2007 m. perėjo į Vilniaus „Žalgirį“. 2008 metų vasarą Žalgirį ištikus finansinėms problemos perėjo į Marijampolės „Sūduvą“. 2009 m. gruodžio 19 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Panevėžio „Ekrano“ klubu. 2010 m. geriausio Lietuvoje žaidžiančio futbolininko rinkimuose nusileido tik komandos draugui Dominykui Galkevičiui ir liko antras. 2011 m. geriausio Lietuvoje žaidžiančio futbolininko rinkimuose taip pat liko antras, nusileidęs komandos draugui Ignui Dedūrai. 2012 metais Ekraną ištikus finansinėms problemoms, perėjo į VMFD Žalgirį.
Nuo 2010 m. kviečiamas į nacionalinę rinktinę.
Utenykštis
left|120px
Mary Shelley
Merė Šeli (, merg. Godwin; 1797 m. rugpjūčio 30 – 1851 m. vasario 1 d.) – anglų rašytoja, kūrusi romanus, apsakymus, esė, biografijas, kelionių literatūrą. Labiausiai išgarsėjusi gotikiniu romanu „Frankenšteinas, arba Šiuolaikinis Prometėjas“. Laikoma viena iš mokslinės fantastinės grožinės literatūros pradininkių.
Utenykštis
Utenykštis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Utenos rajone, apie 11,5 km į rytus nuo Tauragnų, tuoj į pietryčius nuo Uteno ežero. Įeina į Aukštaitijos nacionalinį parką. Ežeras netaisyklingo trikampio formos, su plačia įlanka rytuose ir siaura, ilga įlanka vakaruose. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,72 km, plotis iki 1 km, vidutinis plotis 0,55 km. Altitudė 147,4 m. Telkšo rininiame duburyje. Vakarinis krantas žemas, pelkėtas, o rytinis gan aukštas. Šiaurės rytinėje dalyje yra 0,66 ha sala. Utenykštį supa Minčios giria. Ežerą gausiai maitina požeminiai vandenys, todėl jo vandens lygis per metus svyruoja neženkliai – 40 cm.
Mary Shelley
Biografija
Mary Shelley gimė garsioje šeimoje. Jos tėvas William Godwin buvo žymus anarchistas, filosofas, rašytojas ir žurnalistas, motina Mary Wollstonecraft – rašytoja, feministė, filosofė. Rašytojos motina mirė dėl sepsio praėjus vos 10 dienų nuo Mary gimimo. Jos sutuoktinis Percy Bysshe Shelley – vienas didžiųjų XIX a. anglų poetų, kurio darbus redagavo, leido ir ji pati. Jos meilės su Percy pradžia buvo audringa: turėdama vos 16 metų, su poetu, palikusiu po nelaimingos meilės savo pirmąją žmoną, buvo pabėgusi į Prancūziją. Po to Godvinas jų nebenorėjo matyti. Už poeto Mary ištekėjo, kai nusižudė jo žmona. Kai 1822 m. nuskendo jos vyras, rašytoja grįžo į Angliją. Garsėjo ir jos netikros seserys: skandalingai nusižudžiusi Fanny Imlay bei Claire Clairmont, susilaukusi dukters nuo žymaus poeto Lordo Bairono.
Utenykštis
Į Utenykštį pietryčiuose įteka upelis iš Baltelio ežero, o vakaruose (iš Lašmens įlankos) į Baluošą išteka Būka (Žeimenos baseinas). Taip pat 40 m ilgio protaka (Minčios upe) šiaurės vakaruose jungiasi su Utenu.
Mary Shelley
Kūryba
thumb|left|180px|Rašytojos portretas, 1840 m. (aut. [[Richard Rothwell)]] Kertinį romaną „Frankenšteinas, arba Šiuolaikinis Prometėjas“, susilaukusį neįtikėtinos sėkmės ir davusį pradžią fantastikos žanrui, M. Shelley parašė būdama vos devyniolikos metų. Po poros metų, 1818-aisiais, kūrinys buvo Londone pirmąsyk publikuotas anonimiškai. M. Shelley vardas atsirado tik ant trečiojo leidimo 1831 m. Romano pavadinimas siejamas su pagrindinio personažo mokslininko pavarde. Jis išmoko sukurti didesnį ir galingesnį žmogų. Šis antžmogis vadintas „The Creature“ („Būtybė“). Iš lavonų dalių sukurta gyva pabaisa sunaikina savo kūrėją. Romanas iškart susilaukė sėkmės ir iki šiol neprarado populiarumo. Jo pagrindu pastatyta daug pjesių ir įvairių filmų. Sukurti legendinę „Būtybę“ paskatino, jos pačios teigimu, susapnuotas košmaras: „Mano vaizduotė spontaniškai apsėdo mane ir nuskraidino už įprastų minčių ribų... Pamačiau išbalusį velniškų menų studentą ir šlykštų fantomą, kuris kažkokio įtaiso pagalba pradėjo rodyti gyvybės ženklus, tada judėti, tačiau nelyginant pusiau gyvas“. Šį sapną M. Shelley regėjo vizito pas šeimos draugą poetą Lordą Baironą prie Ženevos ežero metu. Neišdildomą įspūdį paliko ir jo metu skaityta vokiečių siaubo pasakų antologijos „Vaiduoklių knyga“ („Das Gespensterbuch“).
Utenykštis
Šiaurinėje ežero pakrantėje įsikūręs Aukštaglynio kaimas. Rytiniu krantu eina riba su Ignalinos rajonu.
Mary Shelley
Kūryba
Būdama 26 metų, M. Shelley išleido antrąjį romaną „Valperga“. Ji taip pat rašė eilėraščius, apsakymus, biografijas bei kelionių literatūrą. Šešių savaičių kelionės istorijoje (1817 m.) ji vaizdžiai pasakoja apie savo ir Percy klajones po Europą pabėgus iš namų. Romano „The Last Man“ veiksmas vyksta ateityje, jame pasakojama apie žmonijos žlugimą.
Be Frankenšteino, kiti rašytojos sukurti romanai: Kelionių aprašymai:
Love Is Dead
Love Is Dead - pirmasis estų atlikėjos Kerli albumas išleistas 2008 m. liepos 10 d.
Jamaikos transportas
2002 m. Jamaikoje buvo 19,000 km kelių, iš kurių 13,433 buvo išgrįsti.
Geležinkeliai
Geležinkeliai tęsiasi 272 km. Iš jų 207 km priklauso Jamaikos geležinkelių kompanijai.
Jūrų uostai
Pagrindinis jūrų uostas Kingstonas tvarko beveik visą šalies importą, bet mažai eksportuoja. Likęs eksportas tenka kitiems 18 uostų. Daugiau nei 30 kompanijų teikia kelionių ir krovinių paslaugas. Kingstono jūrų uostas yra moderniausias Karibuose.
Oro uostai
Oro uostai yra svarbiausi keleivių susisiekimo keliai Jamaikoje. 2001 m. Jamaikoje buvo 36 oro uostai, iš kurių 11 turėjo asfaltuotus takus. "Air Jamaica" dirba kartu su "British Airways" ir "West Indian Airways". 2001 m. 1,946,100 keleivių buvo pasinaudoję vietinėmis ir nacionalinėmis oro uosto paslaugomis.
Sobiboro naikinimo stovykla
thumb|right|250px|[[Sobiburo geležinkelio stotis]] right|thumb|250px|Naikinimo ir koncentracijos stovyklos okupuotoje Lenkijoje thumb|right|250px|Paminklas prie įėjimo į stovyklą thumb|right|250px|Memorialas Sobiboro naikinimo stovykla  – žmonių naikinimo stovykla veikusi 1942–1943 m. apie 4 km į vakarus nuo Sobiburo kaimo, šalia Sobiburo geležinkelio stoties, per kurią eina geležinkelio linija Chelmas-Vlodava, Lenkijoje. Stovykloje iš viso buvo nužudyta nuo 167 000 iki 250 000 žmonių, kai kurių šaltinių teigimu nužudytųjų galėjo būti dar daugiau, daugiausiai nužudytųjų sudarė žydai bei sovietiniai partizanai.
Istorija
Stovyklos statybos prasidėjo 1942 m. kovo mėnesį, statybose dirbo vietiniai aplinkinių kaimų gyventojai ir Sonderkommando kaliniai, kuriems vadovavo SS hauptšturmfiureris Richard Thomalla. Sondekommando kalinius sudarė 80 žydų, o juos prižiūrėjo ukrainiečių tautybės sargybiniai.
1942 m. balandžio mėnesį stovyklos statybos buvo užbaigtos, o stovyklą statę žydai nužudyti. Prasidėjo bandomieji eksperimentai su dujų kameromis, kuriuos prižiūrėjo Belzeco naikinimo stovyklos vadas bei Reinhardo operacijos inspektorius Christian Wirth. Nuo geležinkelio stoties iki dujų kamerų buvo apie 100 metrų. Stovykla buvo suskirstyta į 4 dalis.
1942 m. liepos pabaigoje prasidėjo stovyklos modernizacija, kurios metu modernizuota geležinkelio linija bei išplėstos dujų kameros, kuriose vienu metu buvo galima nužudyti 1 300 žmonių. 1942 m. spalio mėnesį stovykloje buvo nužudyta apie 24 000 žydų iš Slovakijos.
1943 m. vasario 12 d. stovykloje lankėsi Heinrich Himmler, kuris kai kuriuos stovyklos vadovus pakėlė pareigose. 1943 m. nuo kovo iki liepos į stovyklą buvo atvežti ir nužudyti 34 000 Olandijos žydų. Tarp iš Olandijos atvežtų žydų buvo ir Amsterdamo 1928 m. vasaros olimpinių žaidynių gimnastikos aukso medalio laimėtojos Helena Nordheim, Anna Dresden-Polak ir Jud Simons. 1943 m. balandį buvo atvežta ir nužudyta apie 2 000 žydų iš Prancūzijos. Nuo 1943 m. liepos iki spalio į stovyklą buvo atvežta ir nužudyta 13 700 žydų iš Vilniaus, Lydos ir Minsko getų.
1966 m. trečias pagal svarbą stovyklos komendantas Karl Frenzel buvo nuteistas iki laisvės atėmimu iki gyvos galvos, tačiau po 16 metų paleistas iš kalėjimo dėl prastos sveikatos. Stovyklos komendantas Franz Stangl po karo pabėgo į Siriją, vėliau persikėlė į Braziliją, kur dirbo Volkswagen gamykloje iki kol buvo susektas ir nuteistas laisvės atėmimu iki gyvos galvos, mirė kalėjime Diuseldorfe 1971 metais. Stovyklos komendanto pavaduotojas Gustav Wagner buvo suimtas 1978 m. Brazilijoje ir buvo ruošiamas išsiųsti į Vokietiją, tačiau 1980 m. nusižudė.
Olgierd Žemaitis
Olgierd Žemaitis (rus. Жемайтис Ольгерд Феликсович g. 1944 m. spalio 16 d. Maskvoje) – Lietuvių kilmės Rusijos žurnalistas, atsargos papulkininkis, Afganistano karo dalyvis.
Tėvas – Tarybinės armijos generolas majoras Feliksas Baltušis-Žemaitis.
Biografija
Nuo 1990 m. atsargoje. 1994–2002 m. dirbo Maskvos Kremliaus valstybiniame istorijos – kultūros muziejuje, vadovavo Apsaugos, režimo ir lankytojų skyriui.
Daugelio straipsnių karine – istorine tematika autorius.
Danutė Krištopaitytė
Danutė Krištopaitytė-Lapėnienė – lietuvių aktorė.
Sovietiniais metais emigravo į Prancūziją.
Filmografija
Emigravusi vaidino Prancūzijos televizijos filmuose "Žalioji brigada", "Paskutinės penkios minutės", "Jaunamartė".
Baltijos moterų krepšinio lyga
BWBL  – nuo 1994 m. gegužės 21 iki 2018 m. vykdytas moterų krepšinio turnyras.
Prezidentas Vytenis Urba, generalinis sekretorius Eduardas Algimantas Ivašauskas.
Tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras
Tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras (sutr. TKŠM;, IM arba ICCM, ICM) – korespondencinių šachmatų srities sporto vardas (titulas), kurį už pasiekimus šachmatininkams suteikia Tarptautinė korespondencinių šachmatų federacija. Tarptautinio korespondencinių šachmatų meistro vardas yra viena pakopa žemesnis už vyresniojo tarptautinio meistro ir dviem pakopomis  už tarptautinio didmeistrio. Būtina pasiekti 2450 taškų reitingą. Titulas suteikiamas, jei įvykdyta:
Lietuvos TKŠM meistrai
Lietuvos šachmatininkai, kuriems buvo suteiktas tarptautinio meistro vardas (chronologine tvarka pagal vardo įgijimo metus):
Bliūdelis (Varėnos r., Kaniavos sen.)
Bliūdelis – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, Kaniavos seniūnijoje, apie 5,5 km į vakarus nuo Rudnios, Kašėtų miške, Ūlos kraštovaizdžio draustinyje. Ežerėlio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,07 km, plotis – iki 0,04 km. Altitudė 123,3 m. Ežerą supa aukštapelkė. Krantai žemi, pelkėti. Ežerėlis nenutekantis, priklauso Ūlos upės baseinui.
Rytiniu pakraščiu praeina keliukas Lynežeris–Kašėtos.
thumb|left|250px|Pelkėti ežero krantai
Žagariškė (Kalvarija)
Žagariškė – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 3 km nuo Sangrūdos.
Dafnė
thumb|left|200px|Dafnė
Apolonas pamatęs Dafnę, medžio nimfą, įsimylėjo, bet ją sužeidė Eroto abejingumo strėlė, ir ji pabėgo išsigandusi Apolono. Apolonas vijosi Dafnę, Penėjo dukterį, kuri jį atstūmė. Apolono aklą meilę sukėlė Eroto strėlė, kuris tai padarė pavydėdamas Apolono meistriškumo valdant lanką. Erotas taip pat tvirtino, kad jį erzino Apolono dainavimas. Dafnė prašė pagalbos savo tėvo, upės dievo Penėjo, ir šis ją pavertė lauro medžiu, kuris Apolonui tapo šventas.
Šuo vedlys
Šuo vedlys yra šuo, specialiai ruoštas ir treniruotas vesti neregį, padėdamas jam orientuotis.
Sugebėjimai
Šunys gali padėti apeiti kliūtis, nors jie nelabai skiria spalvas ir nesugeba suprasti kelio ženklų. Pats neregys irgi turi labai gerai žinoti kur ir kokiu keliu jis nori patekti. Šuo gali rasti pašto dėžutę, pėsčiųjų perėją, laisvą vietą autobuse, duris, laiptus. Jis gali paklusti iki keturiasdešimt paprastų komandų (atskiri gabūs šunys išmoksta kelis šimtus), kuriomis nurodoma, kur eiti bei ką reikia surasti. Jis gali rasti kelią tarp sustatytų mašinų stovėjimo aikštelėje ar kitoje panašioje situacijoje. Šuo perspėja apie atidarytus šulinius, dviratininkus ir kitus galimus pavojus. Neįprastai nuo kitų dresiruotų gyvūnų šuo vedlys treniruojamas nepaklusti įsakymui jei mato akivaizdų jo vykdyme esantį pavojų (šeimininkas neregys gali to pavojaus ir nepastebėti). Kad šuo neatprastų, šeimininkas turi nuolat ir gana intensyviai juo naudotis.
Parengimas
Šunį tokia darbui parengti sunku, tai trunka keletą metų, galutiniuose etapuose reikia praktikuotis su būsimuoju neregiu - šeimininku. Net galutinių egzaminų neišlaikę šunys vėliau brangiai parduodami kaip labai gerai išdresiruoti įprastiniam šuns vaidmeniui. Gerai parengtas, egzaminus išlaikęs šuo kainuoja iki 15000 eurų, tačiau daug kur jie apskritai neparduodami, tik nuomojami ar įvairių fondų suteikiami laikinam nemokamam naudojimui. Parengtas šuo gali vedliu dirbti nuo šešerių iki aštuonerių metų, šis darbas jam labai sekinantis. Tokie šunys žinomi jau nuo XVI amžiaus.
Daugelyje šalių sukurta visa tokius šunis rengianti sistema, per metus paruošianti daugelį tūkstančių vedlių. Daugiausa rengiami auksaspalviai retrieveriai, Labradoro retriveriai ir vokiečių aviganiai, nors tinka ir kitokie. Netinka agresyvūs šunys ir jų veislės. Tikrinama atrenkamo šuns sveikata, pirmiausia regėjimas.
Statusas
Daugelyje valstybių su tokiu šunimi juo leidžiama lankytis stotyse, restoranuose ir kitose vietose kur šiaip šunys uždrausti, nors tikslios taisyklės priklauso nuo šalies. Nors islamas laiko šunis „nešvariais“, 2003 metais Anglije esanti Šarijos taryba paskelbė jog vedlio darbą dirbantiems šunims įprasti draudimai neturi būti taikomi. Vedlio darbą dirbantis šuo žymimas specialiais ryškias ženklais, kad jį būtų galima lengvai atpažinti ir praleisti.
Paplitimas ir alternatyvos
Lietuvoje tokių šunų labai nedaug, net vieną kitą parengus ne visada atsiranda su jais užsiimti norinčių aklųjų. Kitur jų irgi nelabai daug: Vokietijoje, kur buvo sukurtos pirmosios šunų vedlių mokyklos ir kur jų įsigijimą dengia medicininis draudimas, tokį šunį turi tik 1 - 2 % visų aklųjų.
Dėl trumpo amžiaus šunis kartais bandoma pakeisti nykšukinėmis arklių veislėmis kurios gyvena daug ilgiau. Tačiau net ir miniatiūrinis arklys daugelio nuomone yra per didelis, todėl šiam darbui tinka blogiau nei šuo.
Linukas
Linukas – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 7 km į vakarus nuo Rudnios, 1,5 km į šiaurę nuo Lynežerio kaimo, Kašėtų miške, Ūlos kraštovaizdžio draustinyje. . Ežerėlis beveik apvalus, jo skersmuo ~ 55 m. Altitudė 125,4 m. Krantai žemi, juosiami aukštapelkės, aplink veši pušynai. Ežerėlis nenutekantis, priklauso Ūlos baseinui.
1996 m. vasaros olimpinės žaidynės
thumb|130px|Atlantos olimpiadai skirta Lietuvos banko 50 litų moneta (1996 m.)
1996 metų vasaros olimpinės žaidynės, oficialiai vadinamos XXVI olimpinėmis žaidynėmis, vykusios 1996 m. liepos 19 – rugpjūčio 4 dienomis JAV mieste Atlantoje.
Kuršas
Kuršas – istorinis etnografinis regionas dabartinėje Latvijoje, atskirais laikotarpiais apėmęs ir dalį dabartinės Lietuvos teritorijos. Didesni dabartiniai centrai – Liepoja ir Ventspilis. Žiemgala ir Sėla kartais priskiriami Kuršui, nes priklausė Kuršo hercogystei.
Geografija
Vakarų Latvijoje esantis Kuršas daugmaž atitinka buvusius Kuldygos, Liepojos, Saldaus, Talsų, Tukumo ir Ventspilio rajonus.
Jei Kuršą imtume kartu su Žiemgala ir Sėla, Kuršo šiaurės rytų ribą sudaro Dauguvos upė, kuri skiria Kuršą nuo Latgalos ir Vidžemės regionų. Šiaurėje Kuršo pakrantę skalauja Rygos įlanka, o vakaruose - Baltijos jūra. Pietuose Kuršas ribojasi su Lietuva.
Kuršo plotas yra 27 286 km², iš jo 262 km² užima ežerai. Kraštovaizdyje vyrauja lygumos, pakrantės lėkštos ir pelkėtos. Kalvos apaugusios pušimis, eglėmis, beržais ir ąžuolais, gausu pelkių ir ežerų, tarp kurių įsiterpia derlingos žemės ūkio paskirties žemės. Kalvos neiškyla daugiau nei 213 m virš jūros lygio.
Jelgavos žemuma dalina Kuršą į dvi dalis, vakarinę, kuri yra derlingesnė ir tankiau gyvenama (išskyrus šiaurę), ir rytinę - mažiau derlingą ir rečiau apgyvendintą.
Per Kuršą teką beveik šimtas upių, bet tik trys iš jų - Dauguva, Lielupė ir Venta yra naviguojamos. Visos jos teka šiaurės rytų kryptimi ir įteka į Baltijos jūrą.
Dėl gausybės ežerų ir pelkių Kuršo klimatas yra drėgnas, dažni rūkai ir orų kaita.
Senovės kuršiai
thumb|left|180px|Kuršių žemės
Ankstyvojoje istorijoje Kuršu vadinama baltų genties kuršių apgyvendinta teritorija. Nuo Didžiojo Tautų kraustymosi laikotarpio kuršiai ėmė susidurti su skandinavais. Kuršas minimas skandinavų sagose. Pasak Hervaro sagos, apie 675 m. Kuršą ir kitus rytų kraštus užkariavo karalius Ivaras. Rimberto "Šv. Ansgaro gyvenime" minimas 854 m. vykęs švedų karaliaus žygis į Kuršą, kurio metu kuršiams buvusi primesta švedų valdžia.
XII amžiuje kuršių apgyvendintoje teritorijoje galima aiškiai išskirti devynias žemes:
XII a. kuršiai turėjo gana išvystytą karinę organizaciją ir perėmė vikingų vaidmenį Baltijos jūroje, plėšikavo Danijos pakrantėse, prisidėjo prie svarbaus Švedijos miesto Sigtunos sugriovimo. 1210 m. kuršiai bandė užimti Rygą. Pasak Henriko Latvio kronikos, kuršių laivų buvo tiek daug, kad „visa jūra apsidengė tarsi tirštu debesim“.
Kuršių užkariavimą Kalavijuočių ordinas pradėjo pajungęs lyvius, sėlius su latgaliais ir pietų Estiją. 1230 m. kuršių karo vadas Lamekinas, kontroliavęs 5 iš 9 kuršių žemių, sudarė sutartį su popiežiaus pasiuntiniu. Ši sutartis numatė kuršių krikštą ir Lamekino žemių perėjimą tiesioginėn popiežiaus protekcijon. Livonijos ordinas šią sutartį ignoravo ir tęsė Kuršo užkariavimą. Po 1236 m. Saulės mūšio Livonijos ordinas kuriam laikui prarado Kuršo kontrolę, tačiau ilgainiui ordinas valdžią ten atkūrė. Nepavyko jų iš ten išvaryti ir Mindaugui, kurio 1244-1245 m. žygis į Kuršą buvo nesėkmingas. Žemaičių bandymai įsitvirtinti Kurše 1256-1259 m. taip pat buvo nesėkmingi. 1238 m. buvo įkurta Kuršo vyskupystė, kuri įėjo į Livonijos konfederacijos sudėtį. Visa Kuršo teritorija buvo galutinai užkariauta tik 1267 m. Pietinės Kuršių žemės atiteko centralizuotai LDK, kur greitai įvyko kuršių sužemaitėjimas.
Kuršo hercogystė
XVI a. pradžioje buvo aišku, kad iš kelių savarankiškų darinių susidedančios Livonijos konfederacijos subyrėjimas yra tik laiko klausimas. Paskutinis Livonijos ordino magistras Gothardas Ketleris perėjo į liuteronybę, paleido ordiną ir tapo pasaulietiniu kunigaikščiu. 1561 m. lapkričio 28 d. jis prisiekė Lenkijos karaliui kaip Kuršo ir Žiemgalos kunigaikštis.
Nors nominaliai Kuršas buvo Abiejų Tautų Respublikos vasalas, tačiau faktiškai tvarkėsi savarankiškai. Kuršo kunigaikštystė ypač suklestėjo valdant kunigaikščiui Jakobui Ketleriui (1642–1682 m.). Jakobas vykdė merkantilistinę politiką, kūrė manufaktūras ir statė laivyną (59 karo ir 60 prekybinių laivų). Kuršo kunigaikštystė įsigijo kolonijas: Tobago salą Karibų jūroje (Naujasis Kuršas) ir Andriejaus salą (dabar Džeimso sala) Afrikoje, netoli Žaliojo Rago. Kolonijinių prekių prekyboje Kuršas lenkė Rusiją ir Švediją.
XVIII a., nuo Šiaurės karo laikų (1700–1721 m.) Kuršas pateko į Rusijos įtaką.
Kuršas nuo XIX a.
1795 m., po paskutinio Žečpospolitos padalinimo, Kuršas buvo galutinai prijungtas prie Rusijos imperijos. Iš buvusios Kuršo – Žiemgalos kunigaikštystės teritorijos buvo sudaryta Kuršo (arba Kurliandijos) gubernija. 1819 m. prie Kuršo gubernijos buvo prijungtas ir Kauno gubernijos pajūris (Palangos–Šventosios ruožas).
Nuo XIII a. didžiąją žemės dalį valdė vokiečių kilmingieji. 1863 m. Rusijos valdžia leido latviams, kurie sudarė didžiąją dalį gyventojų įsigyti žemės ir tam įkūrė specialius bankus. Taip dalis gyventojų įsigijo žemės, tačiau didžioji dalis liko bežemiais, padieniais darbininkais. Žemės ūkyje dirbo didžioji dalis gyventojų, auginti kviečiai, rugiai, bulvės, avižos. Liepoja ir Jelgava tapo pramoniniais centrais, kuriuose vyravo metalo apdirbimas, stiklo ir muilo fabrikai. Pagrindiniai uostai buvo Liepoja, Ventspilis ir Palanga, Rygos įlankos pakrantėje uostų nebuvo.
Gyventojai
Kuršiai išnyko XVI–XVII a. Šiaurinė jų dalis sulatvėjo, pietinė – sužemaitėjo. Senųjų kuršių nederėtų painioti su Kuršių Nerijoje gyvenusiais kuršininkais, iš kurių mūsų laikais liko tik vienas kitas. Šie iš tikrųjų buvo jau ne kuršiai, o latviai, atsikėlę į neriją iš Pietų Kuršo (Nycos, Bartos, Priekulės, Gramzdos) vėlesniais laikais. Kuršiai jie buvo tik geografine, bet ne etnine prasme.
1870 m. Kurše buvo 619 154 gyventojai, 1897 m. - 674 437 (iš jų 345 756 moterys), 1906 m. skaičiuojama, kad buvo 714 200 gyventojų. Iš jų 79% buvo latviai, 8,4% Baltijos vokiečiai, apie 8% - žydai, 1,4% rusai, 1% lietuviai, 1% lenkai, kažkiek lyvių.
Pagrindiniai miestai dešimtyje Kuršo apskričių buvo Kuršo sostinė Jelgava (35 011 gyv. 1897 m.), Liepoja (64 500 gyv. 1897 m.), Bauska (6 543 gyv.), Jaunjelgava (5 223 gyv.), Kuldyga (9 733 gyv.), Gruobinia (1 489 gyv.), Aizputė (3 338 gyv.), Ilūkstė (2 340 gyv.), Talsai (6 215 gyv.), Tukumas (7 542 gyv.) ir Ventspilis (7 132 gyv.).
75 proc. gyventojų buvo liuteronai, kiti priklausė stačiatikių ir katalikų bažnyčioms. Kurše buvo nedidelė žydų bendruomenė.
Kuršas per Pirmąjį pasaulinį karą ir po jo
Pirmojo pasaulinio karo metu Kurše vyko karo veiksmai tarp Rusijos ir Vokietijos imperijų. Po Rusijos atsitraukimo 1915 m. Kuršą ėmė valdyti Vokietijos armijos Oberosto vadas, Prūsijos karinis didvyris Paulas fon Hindenburgas (rusų administracija iš Kuršo pasitraukė į Tartu ir niekada nebegrįžo). Sėkmingai Vokietijai vystantis įvykiams Rytų fronte Ober osto administracijai atiteko didelės teritorijos, Kuršo apskritis (į kurią įėjo ir dalis Žiemgalos) tapo viena iš trijų Oberosto apskričių.