cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fermi paradoksas
Civilizacijos naudoja aptinkamus radijo signalus tik labai trumpą laiką
Jau dabar žmonija pradeda naudoti techniką, kuri technologiniu požiūriu yra ekonomiškesnė, todėl būtų daug mažiau pastebima iš kosmoso daugelio SETI projektų naudojamais metodais. Dėl tokių išradimų kaip skaitmeninė televizija, mūsų matomumo šiais metodais era baigiasi. Jei taip pat nutinka ir su kitomis civilizacijomis, jos išlieka matomos dėl skleidžiamų radijo signalų tik apie šimtą metų. Taigi, galbūt kokia nors civilizacija buvo aptinkama šiais metodais, sakykim, nuo 1325 m. iki 1483 m., bet mes tuo metu negalėjome to pastebėti. Kita galimybė yra, kad nežemiškos civilizacijos bendrauja naudodamos visiškai kitus, mums nesuprantamus fizikos principus.
Žemė yra tyčia izoliuota
Nežemiškos civilizacijos, net turėdamos tam technines galimybes, gali paprasčiausiai nenorėti komunikuoti su žmonėmis. Buvo pasiūlyta daug priežasčių, kodėl taip galėtų būti. Viena jų yra zoologijos sodo hipotezė: labiau pažengę ateiviai stebi Žemę studijoms arba izoliuoja ir saugo mus, panašiai kaip mes saugome nacionalinius parkus. Taip pat įmanoma, jog Žemė yra eksperimentas, kurį kontaktas su kita civilizacija sugadintų. Kita teorija teigia, kad ateiviai nenori trukdyti natūraliam nepriklausomam mūsų vystymuisi ir galbūt susisieks su mumis žmonijos rasei pasiekus tam tikrus etinius, politinius ar techninius reikalavimus.
Susijusi teorija teigia, kad mes gyvename simuliuojamoje realybėje. Kažkas mums galėjo susimuliuoti visatą, kurioje paprasčiausiai nebūtų kitų civilizacijų. Pasak vieno iš žymiausių šios teorijos nagrinėtojų Niko Bostromo, simuliacijoje galėtų egzistuoti ir nežemiška gyvybė, bet ji negalėtų būti labai smarkiai išsivysčiusi, nes tada ją būtų pernelyg sunku susimuliuoti.
Civilizacijos patiria technologinį singuliarumą
Galbūt technologinės civilizacijos patiria technologinį singuliarumą ir tada būna per daug pakitusios, kad galėtų komunikuoti. Tada joms informacija, kurią gali suteikti žmonija, gali atrodyti pernelyg elementari, todėl jos net nebando su mumis komunikuoti, kaip mes net nebandome kalbėtis su skruzdėlėmis. Kita, ekstremalesnė teorija teigia, kad tokios civilizacijos susikuria dirbtinę virtualią aplinką ir persikelia gyventi į ją, visiškai ignoruodamos išorinę visatą.
Nakhonratčasima
Nakhonratčasima  – vienas iš keturių didžiųjų miestų Isane, Tailande.
Nakhonratčasima yra vakariniame Korato plynaukštės pakrašty. Istoriškai susiklostė, kad šis miestas žymi teritorijos tarp Laoso ir Tailando ribas. Pagal 2010 m. duomenis, mieste gyvena 142 645 gyventojai.
Istorija
Iki XIV amžiaus Korato teritorija buvo pavaldi Khmerų imperijai. XVII a. Ajutajos imperijos karalius Narai įsakė pastatyti šioje vietoje naują miestą, kuris turėjo tarnauti kaip karalystės tvirtovė. Vėliau Korato miestas buvo paminėtas Siamo kronikose.
1826 m. Vientiano karalius Chao Anouvong matydamas, kad Siamas susilpnėjo, nusprendė užpulti Korato miestą. Ponia Mo, tuometinio gubernatoriaus pavaduotojo žmona, yra gerbiama už miesto išlaisvinimą nuo Anouvono armijos ir jai buvo pastatytas paminklas pačiame Korato miesto centre.
XIX amžiaus pabaigoje Koratas buvo svarbus politinis ir ekonominis centras šiaurės rytų regione.
Nuo 1962–1976 m., Vietnamo karo metu, į Korato Tailando karališkąją oro pajėgų bazę atvyko Karališkosios Tailando oro pajėgos, Jungtinių Amerikos Valstijų karinės oro pajėgos ir Karališkosios Naujosios Zelandijos oro pajėgos.
Klimatas
Nakhonratčasimos regione yra trys sezonai: karštas (vasaris-gegužė), lietingas (gegužė-spalis), šaltas (spalis-vasaris). Šaltuoju metų laiku minimalios temperatūros Korate krenta iki 18 °C, o kaimo vietovėse iki 12 °C.
Ciparis
Ciparis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Ciparienė (ištekėjusi moteris) ir Ciparytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Giedrė Kobs
thumb|Giedrė Kobs Giedrė Kobs (g. 1974 m.) – Lietuvos gydytoja odontologė-ortopedė, žandikaulio sąnario sutrikimų gydymo specialistė, Vilniaus universiteto (VU) docentė.
Biografija
Nuo 1993 iki 1998 m. Kauno medicinos universiteto Odontologijos fakultete studijavo odontologiją. 2003 m. liepos 16 d. Vokietijos Greifsvaldo universitete apgynė medicinos mokslų daktaro disertaciją tema „Diferencinės diagnostikos aspektai vertinant stomatologinės sistemos funkcinius sutrikimus elektroninės aksiografijos ir magnetinio rezonanso tomografijos būdu“. 2001-2003 m. atliko 12 stažuočių Vokietijos sinoptinės odontologijos akademijoje „Westerburger Kontakte“; 2001 m. – stažuotė Minnesotos universitete (JAV), 2002 m. – Minesotos universiteto „TMD Orofacial Pain Division“ skyriuje.
1999-2000 m. dirbo Rumunijoje (krikščioniškuose vaikų namuose Dornesti odontologiškai labdaros pagrindais išgydė visus vaikus). Nuo 2000 m. iki 2003 m. moksline darbuotoja, gydytoja-asistentė ir Greifsvaldo Ernsto Morico Arnto universiteto (Vokietija) dėstytoja. Nuo 2007 m. odontologijos klinikos „Dens inspiration" direktorė, nuo 2008 m. – VU Medicinos fakulteto Odontologijos instituto docentė. Nuo 2009 m. sertifikuota SOLO profilaktikos specialistė (Vokietija).
Bibliografija
2009 m. išleido mokomąją knygą „Lietos dalinės dantų vainikų restauracijos“ (pilnas pavadinimas: „Lietos dalinės dantų vainikų restauracijos. Įklotai, užklotai ir daliniai vainikėliai. Klinikiniai etapai“). Knyga skirta odontologijos specialybės studentams, rezidentams, bendrosios praktikos gydytojams odontologams ir besitobulinantiems gydytojams odontologams ortopedams.
Visgirdai (reikšmės)
Visgirdais vadinami kaimai:
Vienas absoliučiai laimingas kaimas
Vienas absoliučiai laimingas kaimas  – rusų rašytojo, dramaturgo ir scenaristo Boriso Vachtino garsiausias apsakymas, pagal kurį pastatyta spektaklių.
Kūrinys
Apsakymas „Vienas absoliučiai laimingas kaimas“ – tai 26 epizodai iš vienos Rusijos valstietės, kurios vyras žūsta kare, gyvenimo; epizoduose perduodama minčių eiga, būdinga paprastai liaudžiai. Dialogams būdingas natūralus komizmas, kuris kaitaliojasi su siurrealistiniais daiktų monologais (pavyzdžiui, šulinio). Autoriaus išlaikoma ironiška distancija nesumažina siužeto tragizmo.
Teatro pastatymai
B. Vachtinas Parašė kelias pjeses, kurios, kartu su scenai pritaikytu apsakymu „Vienas absoliučiai laimingas kaimas“, tik 2000 metais pradėtos statyti teatruose. Apsakymą, kaip tinkamą scenai, išgarsino žymus rusų režisierius P. Fomenko (Пётр Нау́мович Фоме́нко). Lietuvoje pagal šį apsakymą 2013 m. pastatytas spektaklis ir Vilniaus teatre MI11.
Tiskūnai
Tiskūnai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurę nuo Kėdainių, netoli rytinio Nevėžio kranto. Seniūnaitijos centras. Yra medicinos punktas, J. Urbšio pagrindinė mokykla, bendruomenės namai, biblioteka, paštas (LT-58063). Visame rajone žinoma stručių ferma.
Geografija
thumb|left|Žalesio tvenkinys
Per kaimą teka Nevėžio intakas Žalesys (kaimo teritorijoje patvenktas). Šalia kaimo eina Vilainių–Šventybrasčio plentas, taip pat keliai į Apytalaukį, Bičkus, Šetenius.
Istorija
Tiskūnuose rastas senovinis akmeninis kirvis keturkampe pentimi. Tarybiniais metais buvo „Pakeltos velėnos“ kolūkio centrinė gyvenvietė.
2020 m. prijungti Džiugailių ir Marijankos kaimai.
Saldžioji ceratonija
Saldžioji ceratonija, saldžiavaisis pupmedis arba '''Šv. Jono medis' (Ceratonia siliqua) – pupinių (Fabaceae) šeimos ceratonijų (Ceratonia'') genties dvinamių augalų rūšis.
Kilusi iš Mažosios Azijos. Auga ir Viduržemio jūros salose. Biblijoje minima, kad šio augalo sėklomis dykumoje maitinosi Jonas Krikštytojas.
Kiekvienos sėklos svoris yra vienodas – 0,2 g, dėl to anksčiau išdžiovintos sėklos buvo naudojamos sveriant auksą ir brangakmenius. Iš ceratonijos vardo kildinamas žodis karatas.
Augalų morfologija
Vaisius – 15 cm ilgio ankštara su keletu sėklų. Ankštara kartais susisuka ir primena ožio ragus.
Panaudojimas
Sėklos naudojamos klijų gamyboje.
Mityba
Ankštys saldžios ir labai vertingos. Jose yra apie 70 proc. cukrų, 6 proc. baltymų. Sėklose nepaprastai daug baltymų, nėra krakmolo ar cukraus.
Iš maltų sėklų miltų kepami kepiniai, miltai naudojami kaip šokolado pakaitalas. Iš sėklų gaunamas tirštiklis E 410, paskrudintos sėklos yra kavos pakaitalas.
Vištyčio Laukas
Vištyčio Lauku vadinami du kaimai Vilkaviškio rajone:
Cipelis
Cipelis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Cipelienė (ištekėjusi moteris) ir Cipelytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Gaštynukai
Gaštynukai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Naudvario.
Rudakraštis dirvinukas
Rudakraštis dirvinukas (Axylia putris) – pelėdgalvių (Noctuidae) šeimos drugys. Lietuvoje dažnas, skraido gegužės – liepos mėn. Vikšrai gyvena ant įvairių žemų žolinių augalų.
Poloninų nacionalinis parkas
Poloninų nacionalinis parkas  – saugoma gamtos teritorija šiaurės rytų Slovakijoje, Prešovo krašte, Ukrainos ir Lenkijos pasienyje. Įkurtas 1997 m. ir apima Rytų Karpatų kalnų dalį – Bukoveco kalnus. Atskiros parko teritorijos yra UNESCO pasaulio paveldo objekto, Karpatų pirmykščių bukų miškų, dalis.
Be to, parke yra kelios senovinės medinės bažnyčios (Topolioje, Uličske Krivėje ir Ruski Potoke).
Sebu (miestas)
Sebu  – miestas Filipinuose, Centrinių Visajų regione, Sebu salos rytuose, prie Sebu sąsiaurio. 866 171 gyventojas (2010 m.), su priemiesčiais (Lapu Lapu, Mandauė, Talisajus, Naga) apie 2 mln. Tarptautinis oro uostas. Svarbus prekybinis centras. Naftos perdirbimo, cukraus, maisto pramonė. Yra keli universitetai.
Ganitas
Ganitas  – ZnAl2O4, retas mineralas, priklausantis špinelio grupei. Kartais vadinamas cinkiniu špineliu. Sudaro oktaedrinius kristalus, kurie gali būti žali, mėlyni, geltoni, rudi ar pilki. Dažnai susidaro kaip sfalerito kitimo produktas kintančių sulfidų kloduose, pvz., Broken Hill (Australija). Kitos radavietės yra Faliunas (Švedija), kur jis aptinkamas pegmatituose ir skarnose, Charlemont (Masačiusetsas), Spruce Pine (Šiaurės Karolina), White Picacho (Arizona) ir kitur.
Ganitas pirmą kartą aprašytas 1807 m. pagal radinius Falu kasykloje (Faliunas, Dalarna, Švedija) ir pavadintas vardu švedų chemiko Johan Gottlieb Gahn (1745–1818), kuris yra mangano atradėjas.
Absentas
right|200px|thumb|Absento taurė su specialiu šaukšteliu
Absentas ( 'pelynas') – stiprus, daug eterinių aliejų (1-20 %) turintis alkoholinis gėrimas. Gėrimo pavadinimas kilęs iš pelyno (, graik. Absinthion) pavadinimo. Karčiojo pelyno trauktinė yra žalios spalvos, turi anyžių prieskonį, jai būdingas kartus skonis. Gėrimas labai stiprus (60-80 %), nes tik tokios koncentracijos alkoholis gali surišti didelį eterinių medžiagų kiekį. Absentas yra žalsvos spalvos, literatūroje prancūziškai kartais vadinamas La Fée Verte – „Žalioji Fėja“. Dėl didelio eterinių aliejų kiekio, ypač tujono, absentui buvo priskiriamas svaiginantis ir haliucinogeninis poveikis. Šiuo metu manoma, kad absento poveikis nesiskiria nuo kitų to paties stiprumo alkoholinių gėrimų. Aktyvioji medžiaga tujonas, gaunamas iš bitkrėslių, tujų ir didžiausią jo koncentraciją turinčio karčiojo pelyno, naudojama farmacijoje ir paveikia CNS. Tačiau absente tujono yra labai mažai.
Vartojimo būdai
right|200px|thumb|Tradicinis absento ruošimo būdas
Sudėtis ir gamyba
left|thumb|200px|Anyžinė ožiažolė, viena iš trijų būtinųjų absento sudėtinių dalių right|thumb|200px|Didysis pelynas, viena iš trijų būtinųjų absento sudėtinių dalių right|thumb|200px|Pankolis, viena iš trijų būtinųjų absento sudėtinių dalių Absentas gaminamas iš pelynų, anyžių (anyžinės ožiažolės) ir paprastojo pankolio (šios 3 sudėtinės dalys kartais vadinamos „Šventąja trejybe“), taip pat dedama kinmėtės, mėtų, kiniškų anyžių, mažojo pelyno. Pagal kai kuriuos receptus, dar gali būti dedama melisos, kalendros, balinio ajero, šventagaršvės šaknies, veronikos, kadagio, muskatinio riešuto arba kitų vaistinių augalų ir žolelių ekstrakto. Susimaišius šiam skaidriam žaliam gėrimui su vandeniu, išsiskiria eteriniai aliejai, dėl to gėrimo spalva pakinta į baltą (opalo) spalvą, o ištirpęs cukrus sušvelnina kartoką absento skonį.
Paprasčiausiai išmirkius pelynų lapus alkoholyje (maceracija) gaunamas itin kartus skystis, kuriame yra vandenyje tirpaus absentino (vienos iš karčiausių cheminių medžiagų). Todėl pagal tradicinius absento gamybos receptus, po pirminės maceracijos gautas skystis yra distiliuojamas. Pelynų, anyžių ir pankolių distiliatas yra maždaug 82 % alkoholio turintis bespalvis skystis. Bespalvis absentas vadinamas Blanche (baltas) arba La bleue (žydras). Norint suteikti gėrimui žalią spalvą, jame papildomai mirkomos žolės (antrinė maceracija; žalią spalvą suteikia chlorofilas), arba gėrimas tiesiog nudažomas žaliais dažais. Galiausiai, gėrimas koreguojamas iki reikiamo stiprumo (tarp 45 ir 89 % alkoholio tūrio), praskiedžiant vandeniu. Tradicinis absentas nuo šviesos poveikio pamažu keičia spalvą (yrant chlorofilui) iš žalios į gelsvai – žalsvą ir rudą. Priklausomai nuo panaudotų žolelių, galima pagaminti ir raudonos arba kitokios spalvos absentą (tačiau tik žalia ir raudona spalvos laikomos tradicinėmis).
Pigaus absento gamintojai gėrimą gamina be distiliacijos, sumaišydami spiritą su žolelėmis, žolelių ekstraktais ir dažikliais. Šiuos gėrimus daugelis absento mėgėjų laiko trauktinėmis arba absento falsifikatais.
Istoriškai egzistavo 5 neoficialūs absento kokybės laipsniai (pagal kokybę ir alkoholio tūrį): ordinaire, demi – fine, fine, supérieure ir Suisse. Šiuo atveju Suisse (šveicariškas) reiškia aukščiausią kokybės laipsnį, o ne pagaminimo vietą. Supérieure ir Suisse absentai privalėjo būti pagaminti distiliacijos būdu ir dažyti natūraliomis žolelėmis, tuo tarpu ordinaire ir demi – fine absentai galėjo būti gaminami iš žolelių ekstraktų ir dažomi dirbtiniais dažikliais. XIX a. pabaigoje pigaus absento gamintojai siekdami suteikti žalią spalvą į savo gaminį dėdavo cinko, vario junginių, indigo, o siekdami išgauti švytėjimą – stibio trichlorido. Pagamintame iš prastos kokybės spirito arba nekokybiškai distiliuotame absente taip pat galėjo būti metanolio ir kitų nuodingų medžiagų. Visa tai prisidėjo prie absento, kaip pavojingo ir haliucinogeninio gėrimo, įvaizdžio susiformavimo.
Kilmė ir paplitimas
Pelynai medicininiais tikslais buvo vartojami Senovės Egipte, o senovės Graikijoje jau buvo vartojami ir pelynų ekstraktai bei vyne mirkyti pelynų lapai. Pirmieji gėrimo, atitinkančio absentą, ženklai aptinkami nuo XVIII amžiaus.
Pasak populiarios legendos, absentą maždaug 1792 m. sukūrė Šveicarijos Couvet miestelyje gyvenęs prancūzas daktaras Pierre Ordinaire ir jį užpatentavo kaip vaistą, skirtą virškinimo bei kitoms ligoms gydyti. Jo receptas esą atiteko to paties miestelio Hendriod seserims, kurios pradėjo pardavinėti absentą kaip gydomąjį eliksyrą (kiti šaltiniai teigia, kad šios seserys gamino absentą dar prieš Ordinaire atvykimą). 1797 m. Couvet miestelyje Daniel Henri Dubied ir Henry-Louis Pernod atidarė pirmąją absento gamybos įmonę. 1805 m. jie atidarė antrąją įmonę Pontarlier (Prancūzijoje), pavadinimu „Maison Pernod Fils“.
thumb|200px|left|[[Eduaras Manė, Absento gėrėjas]]
Buvo sukurti brangiai kainuojantys įrankiai: specialus grafinas ir taurės, skylėti sidabriniai šaukšteliai bei specialios šakutės. Su įkvėpimu ir kūryba absentą siejo menininkai, pvz., Vincent van Gogh, Arthur Rimbaud, Maignan, Picasso ir kiti.
Uždraudimas
thumb|Tujono struktūrinė formulė Sparčiai plintantis visuomenėje absentas žiniasklaidos buvo siejamas su keletu žiaurių nusikaltimų, kurie esą buvo padaryti dėl absento įtakos. Vyno pramonei smukus dėl filokseros epidemijos ir didėjant stipriųjų gėrimų suvartojimui, į kovą kilo tiek blaivybės šalininkai, tiek ir vyndarių asociacijos – visos jos kartu XIX a. 9 ir 10 dešimtmečiais paskelbė absentą grėsme visuomenei. Absento kritikai teigė, kad šis gėrimas paverčia žmones išprotėjusiais nusikaltėliais, sukelia epilepsiją ir tuberkuliozę, ir kaltas dėl tūkstančių Prancūzijos žmonių mirčių ". Dailininkai (Edgar Degas) ir rašytojai (Émile Zola) absento gėrėjus vaizdavo kaip nuo jo priklausomus ir degradavusius alkoholikus. Po Šveicarijoje 1905 m. įvykusios tragedijos, kai girtas, alkoholizmu sergantis Jean Lanfray išžudė savo šeimą (tarp gertų gėrimų buvo ir absentas), kaltė dėl šio įvykio buvo suversta absentui, ir 82000 Šveicarijos piliečių pasirašė peticiją, reikalaujančią absentą uždrausti.
Neigiamas absento poveikis visų pirma sietas su jo sudėtyje esančiu tujonu, kuris yra pelyno eterinių aliejų sudėtinė dalis. Tujonas žinomas kaip nervus veikiantys nuodai, kurių didesnė dozė gali sukelti epilepsinius traukulius.
1906 m. absentas uždraustas Belgijoje (nuo 1898 m. absentas buvo draudžiamas Belgijos karaliui priklausančioje Kongo laisvojoje valstybėje) ir Brazilijoje, 1907 m. absento draudimas įrašytas į Šveicarijos konstituciją. 1909 m. draudimą įvedė Nyderlandai, 1912 m. – JAV, 1915 m. – Prancūzija. Prancūzijoje uždraudus absentą išpopuliarėjo pastis ir uza (anyžių gėrimai be pelynų), Šveicarijoje daugelis daryklų toliau veikė nelegaliai (dažniausiai buvo gaminamas baltos, o ne žalios, spalvos absentas, kurį lengviau nuslėpti).
Kai kurios šalys absento draudimų neįvedė, tarp jų Ispanija, Portugalija, Lotynų Amerikos šalys ir Jungtinė Karalystė. Nebuvo nustatyta ir kad absentas būtų labiau pavojingas negu įprastas alkoholis.
Šiuolaikinis atgimimas
thumb|200px|right|Specialūs šaukšteliai absentui. Jie skirti padėti cukrui, ant kurio pilamas absentą atskiesti turintis vanduo.
XX a. 10 dešimtmečio pradžioje Jungtinės Karalystės alkoholio prekybos įmonė „BBH spirits“ aptiko, kad šioje šalyje nėra jokių absento draudimų (išskyrus bendrus reikalavimus visiems stipriesiems alkoholiniams gėrimams). Šios įmonės užsakymu Čekijos bravoras „Hill’s liquere“ pradėjo gaminti žalios spalvos pelynų gėrimą, pavadintą „Absinth“, tuo sukeldama naują susidomėjimo absentu bangą.
Cirtautas
Cirtautas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Absentas
Šiuolaikinis atgimimas
2000 m. absento draudimas išbrauktas iš Šveicarijos konstitucijos, o nuo 2005 m. absento gamyba ir vartojimas pilnai legalizuoti. Draudimus taip pat panaikino Nyderlandai (2004 m.) ir Belgija (2005 m.). Prancūzija draudimo nepanaikino, tačiau faktiškai yra draudžiama pardavinėti (ne gaminti) gėrimą pavadinimu „Absentas“, todėl Prancūzijos teritorijoje absentai legaliai parduodami pavadinimu spiritueux à base de plantes d’absinthe ('Spiritinis gėrimas pelynų pagrindu').
Cirtautas
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Cirtautienė (ištekėjusi moteris) ir Cirtautaitė (mergautinė pavardė).
Absentas
Šiuolaikinis atgimimas
Šiuo metu Europos Sąjungos šalyse absento gamyba leidžiama, nors daugumoje šalių ribojamas tujono kiekis – gėrimams, stipresniems nei 25 laipsniai, jis negali viršyti 10 mg/kg, o trauktinėms – 35 mg/kg. Toks tujono kiekis poveikio neturi. Kadangi net ir XIX a. pabaigos gamybos absentuose tujono kiekis niekada neviršijo šių ES normų, taigi haliucinogeninis absento poveikis laikytinas mitu arba šiuolaikinių gamintojų rinkodaros triuku.
Cirtautas
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Absentas
Haliucinogeninis poveikis
Nedistiliuotame pelynų aliejuje yra cheminės medžiagos tujono, kurio didelės dozės gali sukelti kepenų nepakankamumą. Nuo XIX a. vidurio buvo manoma, kad piktnaudžiavimas absentu sukelia sunkesnes pasekmes nei piktnaudžiavimas kitais stipriaisiais alkoholiniais gėrimais. 1864 m. daktaras Magnan atliko eksperimentą, kurio metu viena jūros kiaulytė buvo verčiama kvėpuoti alkoholio garais, o kita – pelynų ekstrakto garais. Pelynų garais kvėpavusį gyvūną ištiko priepuolis, todėl buvo padaryta išvada, kad pelynai yra pavojingesni nei alkoholis.
To meto tyrimai absente rasdavo iki 350 mg/kg tujono. Šiuolaikinių tyrimų duomenimis, tinkamai net ir pagal senuosius receptus distiliuojamame absente tujono kiekis niekada neviršija dabar ES leidžiamų kiekių (10 mg/kg). Bandymai su pelėmis parodė, kad mirtina tujono dozė (LD50 – dozė, nužudanti 50 % bandomųjų) yra 45 mg tujono 1 kg kūno masės – geriant absentą tokios tujono koncentracijos pasiekti nepavyktų, nes organizmas žūtų nuo alkoholio poveikio, tujono poveikiui net nepasireiškus. Tiesioginis tujono poveikis žmogui nėra žinomas, nors žmonės vartoja ir kitus, daugiau nei absentas tujono turinčius produktus, tokius kaip šalavijas ir jo ekstraktai, nepatirdami neigiamų poveikių.
Šiuo metu manoma, kad didelės tujono dozės gali sukelti raumenų spazmus, tačiau ne haliucinacijas. Literatūroje aprašytos absento gėrėjų haliucinacijos aiškintinos bendruoju alkoholio poveikiu, prasta gėrimo kokybe bei placebo efektu.
Čekiškas absentas
Čekijoje gėrimas, vadinamas Absinth (skirtingai nuo prancūziško ir angliško pavadinimo Absinthe) masiškai pradėtas gaminti nuo 1990 metų. Šis gėrimas panašus į tradicinį absentą savo stiprumu (iki 75 % alkoholio tūrio), į jo sudėtį taip pat dedama pelynų. Tačiau čekiškame „absente“ nėra anyžių (būtinas tradicinio absento komponentas), jis ne distiliuojamas, o gaunamas maišant spiritą su žolių ekstraktais ir pridedant dirbtinių dažiklių. Dėl šių skirtumų, čekiškas absentas laikytinas savitu gėrimu (trauktine), o ne tradiciniu absentu.
Aukščiau aprašytas „čekiškasis“ absento vartojimo būdas (cukrus mirkomas absente ir padegamas) taip pat sukurtas Čekijos alkoholio gamintojų 1990 metais, nes čekiškas absentas, į jį įpylus vandens, neįgauna balkšvai-žalsvo švytėjimo (nes jame nėra anyžių).
Vilniaus rajono savivaldybės taryba 2003–2007 m.
Vilniaus rajono savivaldybės taryba – Vilniaus rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2002 m. gruodžio 22 d.
Partijos
Rinkimai įvyko 2002 m. gruodžio 22 d. Rinkimuose gavo vietų:
Veikla
Rajono mere ketvirtą kartą išrinkta Leokadija Janušauskienė–Počikovska. Jai tapus Seimo nare, mere išrinkta Marija Rekst, mero pavaduotojais Teresa Paramonova ir Jan Sinicki. Administracijos direktoriumi paskirtas Stefan Svietlikovski, administracijos direktoriaus pavaduotoju Česlav Olševski, vėliau Liucina Kotlovska.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Mūsų mintis
Istorija
Leido bendrovė „Kūryba“. Spausdino Raidės spaustuvė Kaune. Išėjo 8 numeriai. Rašė politikos, socialiniais klausimais, apie išeivijos gyvenimą, svarstė kūrybinius klausimus.
Redagavo redakcinė komisija, atsakingas redaktorius V. Daudžvardas.
Pekanbaru
Pekanbaru – miestas Indonezijos Sumatros saloje, Riau provincijos sostinė. Miesto plotas yra 632,26 km², o jame gyvena 1 290 890 žmonių. Pekanbaru yra įsikūręs prie Siako upės, kuri įteka į Malakos sąsiaurį. Miestas turi tiesioginį priėjimą prie sąsiaurio, jo pavadinimas reiškia „naujas turgus“ arba „naujas miestas“. Pekanbaru padalintas į 12 rajonų (kecamatan). Miestą aptarnauja Sultono Sjarifo Kasimo II tarptautinis oro uostas. Pekanbaru įkurtas XVII a. XIX a. pabaigoje mieste buvo vystoma kavos ir anglies pramonė, o olandai nutiesė kelius prekėms gabenti į Singapūrą ir Malaką.
Istorija
1749 m. Džohoro sultonas perleido Siako sritį Olandų Rytų Indijos bendrovei. Sultonas persikėlė į rūmus Senapelane, pastatytus 1760 m.
Senapelane sultonas Abdul Jalil Shah Alamudin bandė surengti mugę, bet tai pavyko tik jo sūnui sultonui Muhammad Ali. Gyvenvietė buvo pervadinta Pakanbaru 1784 m. birželio 23 d. genčių vadų. Ši diena švenčiama kaip miesto įkūrimo diena.
Žlugus olandų bendrovei miestas atiteko Nyderlandų vyriausybei. XIX a. pabaigoje Nyderlandų Rytų Indijoje išliko svarbiu prekybos postu. Be to jis tapo anglies ir kavos pramonės centru. Sultono įtaka mieste smuko, kol jis perkėlė sostinę į Šri Indrapurą 1830 m. Pakanbaru tiesiogiai valdė olandų pareigūnai.
1942 m. vasarį – 1945 m. rugpjūtį miestą užėmė japonai. Jie pradėjo tiesti 220 km ilgio geležinkelį, turėjusį sujungti miestą ir Malakos sąsiaurį. Darbus vykdė 6500 karo belaisvių, kurių dauguma buvo olandai, britai, indoeuropiečiai bei 100 tūkst. indoneziečių, dauguma javiečių. Užbaigus darbus 1945 m. rugpjūtį trečdalis europiečių ir pusė indoneziečių buvo mirę. Dabar geležinkelis nenaudojamas.
Demografija
Pekanbaru yra trečias pagal dydį Sumatros miestas po Medano ir Palembango, o 2012 m. jame gyvena 1 290 902. Miestas urbanizuotas, į jį atvyksta daug žmonių iš Vakarų Sumatros. Be Riau, malajų mieste gyvena ir kitos tautos. Minangkabau yra didžiausia tauta, kuri sudaro 37,96 % miesto gyventojų. Javiečiai, batakai ir kinų kilmės indoneziečiai yra kitos didelės tautos mieste.
Dauguma miestiečių vartoja indoneziečių kalbą. Antra kalba yra minangkabau, trečioji – malajų kalba.
Antiprancūziška koalicija
Antiprancūziška koalicija gali reikšti:
Mateikiškė (Ignalina)
Mateikiškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 7 km nuo Griškiškės.
Istorija
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Vidžių valsčius).
Diliai
Diliais vadinami kaimai:
Okajamos prefektūra
Okajamos prefektūra  – Japonijos prefektūra, įsikūrusi Čiūgoku regione, Honšiū saloje. Sostinė – Okajama.
Istorija
Iki Meidži restauracijos prefektūros vietoje buvo Bičiu, Bidzeno ir Mimasakos žemės.
Geografija
thumb|250px|Okajamos prefektūros žemėlapis Okajamos prefektūra šiaurėje ribojasi su Totorio prefektūra, rytuose – su Hiogo prefektūra ir vakaruose – su Hirošimos prefektūra. Pietuose prefektūros krantus skalauja Vidinė jūra, kurioje yra net 90 salų.
Miestai
Okajamos prefektūroje yra 15 miestų:
Miesteliai ir kaimai
Miesteliai ir kaimai kiekvienoje apskrityje:
Miestų, miestelių ir kaimų susijungimai
Nuo 2004 m. spalio mėn. įvykdyta 18 sujungimų. Paskutinis įvykdytas 2007 m. sausio 22 d., Akaivos ir Micu apskritys buvo prijungtos prie Okajamos miesto.
Sportas
Okajamos prefektūroje esti šios sporto komandos.
Futbolo:
Tinklinio:
Aplankytinos vietos
Turistų lankomiausios vietos:
Ciunis
Ciunis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Ciunienė (ištekėjusi moteris) ir Ciunytė (mergautinė pavardė).
Gataukiškis
Gataukiškis – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Musninkų.
Todomondo
thumb|right|250px|Grupė „Todomondo“ 2007 m. Eurovizijoje Todomondo („visas pasaulis“) – rumunų muzikos grupė, susibūrusi 2007 m. Anksčiau vadinosi Locomondo („išprotėjęs pasaulis“). Nariai: Andrei, Ciro de Luca, Kamara, Mister M, Valeriu Răileanu, Vlad Creţu.
Laimėję Rumunijos nacionalinę antranką, Todomondo atstovavo šalį 2007 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Liubi, liubi, I love you“, atliekamą 6 kalbomis. Rumunų kolektyvas surinko 84 taškus ir užėmė 13 vietą.
Slovėnijos futbolo taurė
Slovėnijos futbolo taurė – pagrindinis futbolo klubų taurės turnyras Slovėnijoje. Vyksta nuo 1991 metų.
Spaudos fondas
„Spaudos fondas“ – stambiausia nepriklausomos Lietuvos mokslo ir mokymo priemonių gamybos ir platinimo, knygų leidybos ir prekybos kooperacinė bendrovė, veikusi 1921–1940 m. Kaune.
Leidyklos įkūrimo iniciatorius – Balys Žygelis. Dar 1919 m. Lietuvos mokytojų suvažiavime jis iškėlė mintį įkurti mokytojų leidyklą ir knygyną. Tai buvo realizuota 1921 m., o nuo 1924 m. bendrovę imta vadinti Kooperacine sąjunga „Spaudos fondas”. Leidyklos steigėjai buvo Lietuvos mokytojų profesinės sąjungos nariai, bet bendrovei priklausė ir kitų profesijų atstovų.
Leidyklos valdybą sudarė: Vincas Kvieska (pirmininkas), Juozas Žiugžda (vicepirmininkas), Balys Žygelis (reikalų vedėjas, nuo 1930 m. – direktorius), Ignas Augustinavičius, Antanas Busilas, Juozas Geniušas, Vladas Lašas, Vincas Ruzgas, Antanas Tamošaitis ir kt. Turėjo apie 300 narių.
„Spaudos fondas“ svarbiausiu uždaviniu laikė mokyklų aprūpinimą knygomis, rašomąja medžiaga, mokymo priemonėmis. Bendrovei priklausė urmo prekybos sandėliai, knygynai ir parduotuvės Kaune, vėliau Lietuvos mokytojų profesinės sąjungos skyriai atidarė savo knygynus ir sandėlius Alytuje, Kėdainiuose, Klaipėdoje, Kupiškyje, Marijampolėje, Mažeikiuose, Radviliškyje, Raseiniuose, Šiauliuose, Tauragėje, Telšiuose, Ukmergėje, Vilkaviškyje, Vilniuje ir kitur.
Civilka
Civilka − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Dinamo FA Erewan
Jerevano „Dinamo“ – buvęs Armėnijos futbolo klubas iš Jerevano.
Civilka
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Civilkienė (ištekėjusi moteris) ir Civilkaitė (mergautinė pavardė).
Spaudos fondas
1924 m. pradėjo veikti nedidelės mokslo priemonių dirbtuvės. Jos vis plėtėsi – įsikūrė knygrišykla, litografija, spaustuvė. „Spaudos fondas“ gamino sąsiuvinius, žemėlapius, paveikslų reprodukcijas, knygų viršelius, segtuvus, plakatus ir kt. Bendrovės knygynai prekiavo ne tik savo, bet ir kitų leidėjų – Vytauto Didžiojo universiteto, Žemės ūkio akademijos, Švietimo ministerijos, užsienio šalyse įvairiomis kalbomis išleistomis knygomis.
Civilka
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Dinamo FA Erewan
Istorija
Komanda įkurta 1936 m., bet po 2 metų buvo prijungta prie Spartak Erevan klubo, kuris perėmė ir „Dinamo“ vardą.
Spaudos fondas
1938 m. „Spaudos fondas“ įsigijo sklypą, kuriame 1939 m. pasistatė rūmus. Juose įsikūrė didmeninių prekių sandėlis, mokslo priemonių bei popieriaus gaminių dirbtuvės, knygrišykla, litografija ir fotolaboratorija. Tuo metu čia dirbo apie 330 darbininkų ir tarnautojų.
Dinamo FA Erewan
Istorija
Savo laiku žaidė aukščiausioje šalies lygoje. vėliau sekė kritimas į Pirma lyga. Galiausiai, klubas žlugo.
Spaudos fondas
Ypač intensyviai „Spaudos fondas“ plėtojo leidybinę veiklą. 1921–1940 m. čia išleisti 857 leidiniai. Tai daugiau kaip 700 grožinės literatūros bei mokslo populiarinimo knygų ir beveik 150 vadovėlių. Knygų tiražas padidėjo nuo 2000 egz. (1923 m.) iki 265 000 egz. (1939 m.). Bendras „Spaudos fondo“ leidinių tiražas viršijo 3 milijonus egzempliorių.
Dinamo FA Erewan
Sezonai
Šaltiniai:
Jonšiopingo lėnas
Jonšiopingo lėnas (SV Jönköpings län) – pietvakarių Švedijoje, Smolando ir Vestra Jotalandao provincijose. Ribojasi pietuose su Kronobergu, šiaurėje su Esterjotlandu, rytuose su Kalmaru, vakaruose su Vestra Jotalandu ir Halandu lėnais. Plotas 10 475 km², 327 266 gyventojų, 31.2 gyv./km². Įkurtas 1687 m. Administracinis centras Jonšiopingas (Jönköping).
Spaudos fondas
Didelis „Spaudos fondo“ nuopelnas – „Lietuviškoji enciklopedija“, leista 1931–1940 m. kartu su Lietuvių katalikų mokslo akademija (iki 1940 m. išleisti 9 tomai). Enciklopedijai straipsnius rašė Vytauto Didžiojo universiteto profesoriai, kiti inteligentai, kurie prisidėti prie enciklopedijos leidimo laikė garbės reikalu ir pasitenkino minimaliais honorarais.
Jonšiopingo lėnas
Savivaldybės
Lėno teritorijoje yra šios savivaldybės (komunos):
Spaudos fondas
„Spaudos fondas“ organizavo įvairius knygų platinimo renginius: pardavinėjo knygų komplektus, rengė loterijas. Nuo 1937 m. buvo skiriamos leidyklos literatūrinės premijos už geriausius metų kūrinius.
„Spaudos fondas“ egzistavo iki 1940 m. liepos 31 d., kai sovietų valdžios buvo nacionalizuotas ir įjungtas į LTSR valstybinę leidyklą.
Pelyšos I
Istorija
1930 m. kaimas išskirstytas į vienkiemius.
Armanjakas (gėrimas)
thumb|1956 metų armanjakas Armanjakas – brendis, gaminamas pietvakarių Prancūzijoje, Armanjako regione, nuo ko ir kilęs gėrimo pavadinimas. Armanjakas gaminamas iš tų pačių veislių vynuogių kaip ir konjakas, taip pat brandinamas ąžuolo statinėse. Armanjakas distiliuojamas kolonos formos distiliavimo aparatu vieną kartą (tuo tarpu konjakas – puodo formos aparatu 2 kartus).
Armanjakas, kartu su konjaku ir chereso brendžiu (Ispanijoje), yra vienintelės 3 Europos reglamentuojamos brendžių gamybos zonos. Armanjako regione brendis gaminamas maždaug 200 metų ilgiau nei Konjako regione, armanjakas konkuruoja su konjaku dėl geriausios kokybės brendžio titulo; visgi armanjako yra pagaminama gerokai mažiau (6 buteliams armanjako tenka 100 butelių konjako).
Armanjako reikalavimus nustato Prancūzijos valstybinė įstaiga Bureau National Interprofessionel de l'Armagnac.
Gamybos vieta
Armanjako regionas plyti tarp Aduro ir Garonos upių pietvakarių Prancūzijoje, Žero, Landų ir Lo ir Garonos departamentuose. Skiriamos 3 gamybos zonos (appellations):
Gėrimas, maišytas iš daugiau nei 1 zonoje distiliuoto spirito, vadinamas tiesiog Armagnac.
Gamyba
Armanjako regione yra 160 km² vynuogynų. Armanjako gamybai leidžiama naudoti šių veislių vynuoges (išvardintos pagal svarbą): Taip pat gali būti naudojamos Jurançon ir Picquepoul veislės.
Marijonavos Marijos Guodėjos koplyčia
Marijos Guodėjos koplyčia – veikianti koplyčia Marijonavos kapinėse, esančiose Kabelių kaime, Velžio seniūnijoje, Panevėžio rajone, 6 km į pietus nuo Velžio, prie kelio. Buvusi Marijonavos dvaro koplyčia stūkso dešiniajame Juodos krante, priklauso Velykių šv. apašt. Andriejaus parapijai.
Pastatyta 1860 m., joje buvęs laidojimo rūsys šiuo metu užbetonuotas, įrengtos grindys. Priekyje pastatytas Švč. Mergelės Marijos paminklas su užrašu „Šiluvos Marija, Krikščionių pagelba, Nuliūdusiųjų paguoda, Taikos karalienė“. Šalia koplyčios yra XIX a. antkapių.
Armanjakas (gėrimas)
Gamyba
Armanjakas brandinamas skirtingą laiką: mažiausias brandinimo laikotarpis į butelius pilstomam armanjakui yra 2 metai. Turtingesnis ir įdomesnis kvapas atsiranda brandinant nuo 15-20 m. ir ilgiau. Armanjako buteliai laikomi vertikaliai, kad nesiliestų su kamščiu. Atidarius butelį, armanjaką galima laikyti keletą metų.
Marijonavos Marijos Guodėjos koplyčia
Istorija
1946 m. Velykių parapijos klebono Bronislovo Strumilos (1888-1956) rūpesčiu koplyčia buvo suremontuota. Retsykiais joje buvo laikomos pamaldos, buvo įvesti Švč. Mergelės Marijos paguodos atlaidai, o altoriuje įkomponuotas paveikslas „Marija guodžia lietuvaitę“ (neišlikęs).
Armanjakas (gėrimas)
Amžiaus žymėjimas
Armanjako amžius paprastai žymimas šitaip: Kai gėrimas būna sumaišytas iš skirtingo amžiaus armajakų, nurodomas jauniausios dalies amžius. Skirtingai nei konjakas, armanjakas dažnai gaminamas iš vienerių metų vynuogių derliaus ir markiruojamas užrašu Millesime bei distiliacijos metais.
Gamintojai
Pagrindiniai armanjako gamintojai:
Marijonavos Marijos Guodėjos koplyčia
Istorija
Vėliau koplyčia buvo apleista ir nuniokota. 1993 m. atstatyta. 2010 m. Kabelių bendruomenės pirmininko Algio Petrošaičio rūpesčiu priešais koplyčią pastatytas Švč. Mergelės Marijos paminklas, anksčiau stovėjęs Panevėžyje, privačiame kieme.
Atakora
Atakoros kalnai nusitiesę iš šiaurės rytų į pietvakarius, nuo Akros Ganoje, toliau per Togo sieną iki Benino ir Burkina Faso. Vidutinis kalnų aukštis – 600 m virš jūros lygio. Atakoros apylinkės pasižymi dideliu kritulių kiekiu ir sudaro sieną tarp geografinių ir klimatinių zonų.
Aukščiausias kalnų taškas – Agu kalnas (986 m), aukščiausia Togo vieta. Atakoros kalnams taip pat priklauso Afadžato kalnas (885 m) – aukščiausia Ganos vieta ir Sokbaro kalnas (658 m) – aukščiausia Benino vieta. Šiaurės rytinėje Atakoros dalyje yra Oti upės ištakos.
Pagrindinė geologinė medžiaga, kuri sudaro kalnų masyvą, yra skalūnai, smiltainis ir kvarcitas. Švelnus, vėsus ir drėgnas kalnų klimatas sudaro palankias salygas žemės ūkiui. Kalnų gyventojų skaičius nedidelis. Jie augina kukurūzus, soras, arachisus, Dioskorėjas ir medvilnę.
Pat McGeegan
220px|miniatiūra|Pat McGeegan 1968 m. Eurovizijoje
Patrick (Pat) McGuigan (g. 1935 m. – m. 1987 m.) buvo garsus airių dainininkas iš Klonso, Monachano grafystės.
Gimtojoje šalyje žinomas nuo septintojo dešimtmečio, kaip grupių The Victors ir The Skyrockets narys. 1968 metais jis buvo išrinktas atstovauti savo šaliai Eurovizijos dainų konkurse, vykusiame Londone. Jame su daina „Chance of a Lifetime“ atlikėjas užėmė ketvirtą vietą.
Jo sūnus Barry McGuigan yra Amerikoje žinomas boksininkas.
Koalicija (tarptautiniai santykiai)
thumb|300px|Žemėlapis, rodantis valstybių, dalyvavusių [[Augsburgo lygos karas|Augsburgo lygos kare valdytas teritorijas; žaliai pavaizduotos Liudviko XIV valdytos Prancūzijos kontroliuotos teritorijos, mėlynai – prieš jį suformuotos koalicijos valstybių valdytos teritorijos]] Koalicija – kelių valstybių sąjunga, nukreipta prieš kitą valstybę. Nuo karinių sąjungų skiriasi tuo, kad pastarosios kuriamos dar nežinomai krizei.
Koalicijų pavyzdžiai yra koalicijos prieš Liudviką XIV ir antiprancūziškos koalicijos.
Alma Javtokienė
Alma Javtokienė (g. 1953 m. balandžio 28 d. Marijampolėje) – Šiaulių miesto savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.
Biografija
1974 m. pagal paskyrimą Šiaulių miesto stomatologijos poliklinikoje – Vaikų skyriaus ortodontė. Nuo 1992 m. sukūrė savo verslą. 2001 m. suteikta aukščiausia kvalifikacinė kategorija. 2001–2002 m. – Lietuvos Respublikos Seimo nario Artūro Paulausko padėjėja. 2007–2011 m. Šiaulių miesto savivaldybės mero pavaduotoja.
Trakų rajono savivaldybės taryba
miniatiūra|Trakų rajono savivaldybės tarybos frakcijos 2019-2023 m. kadencijoje: {{legend|#F1C917|Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio frakcija: 9 }} {{legend|#F1A5C5|Lenkų rinkimų akcijos ir Rusų aljanso koalicijos „Krikščioniškų šeimų sąjunga“ frakcija: 4 }} {{legend|#DEF14C|„Renkuosi ateitį“ frakcija: 3 }} {{legend|#30B61E|Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos frakcija: 2 }} {{legend|#F10914|Lietuvos Socialdemokratų partijos frakcija: 4 }} {{legend|#3C8A7E|Tėvynės sąjungos – Lietuvos krikščionių demokratų frakcija: 3 }} Trakų rajono savivaldybės taryba – Trakų rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.
Alma Javtokienė
Biografija
2001 m. suteikta aukščiausia kvalifikacinė ortodonto kategorija. 2004 m. Lietuvos odontologų rūmų tarybos narė. 2004 m. asociacijos „Moterys ir verslas Lietuvoje“ Šiaulių apskrities filialo prezidentė.
Trakų rajono savivaldybės taryba
Tarybą sudaro 25 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Alma Javtokienė
Biografija
Sutuoktinis Remigijus, sūnūs krepšininkai Artūras ir Robertas. .
Motiejus Kazimieras Sarbievijus
Motiejus Kazimieras Sarbievijus (1595 m. vasario 24 d. Sarbieve, Lenkija, Plocko vaiv. – 1640 m. balandžio 2 d.) – Lietuvos jėzuitų auklėtinis, karaliaus Vladislovo IV Vazos dvaro pamokslininkas, laikomas vienu iškiliausių Lietuvos baroko epochos poetų, rašęs lotynų kalba, populiarus XVII a. Europoje. Vilniaus akademijos mokinys, o vėliau ir profesorius, popiežiaus Urbono VIII premijos laureatas, pramintas sarmatų Horacijumi.
Alma Javtokienė
Sportinė veikla
Aktyviai žaidė krepšinį mokykloje, šalies jaunimo, moterų krepšinio rinktinių, Šiaulių „Logikos“ komandos narė. 2003 m. su Lietuvos moterų veteranių krepšinio rinktine JAV iškovojo pasaulio moterų veteranių čempionato aukso medalį. Nuo 2001 m. – Šiaulių miesto moterų krepšinio klubo „Rūta“ prezidentė. 2004 m. Lietuvos moterų krepšinio A lygos viceprezidentė Šiaurės Lietuvai.
Motiejus Kazimieras Sarbievijus
Biografija ir kūryba
Gimė Sarbieve (Lenkija, Plocko vaiv.). Studijavo Vilniuje (1620-1622 m. ), Romoje (1622-1625 m. ) ir Braunsberge. Rašė odes, epigramas, himnus, eilėraščius. 1625 pirmą kartą išleista poezijos rinktinė „Trys lyrikos knygos“ Kelne. Vėliau pasirodė ir papildyti leidimai Vilniuje, Romoje, Vroclave, Londone ir kituose Europos miestuose. XVII a. pasirodė bent 34, iki XVII a. pab. daugiau nei 50 leidimų. 1646 m. išversta išversta į anglų, o 1682 m. į lenkų kalbą. Rinktinė buvo populiari ne tik katalikiškuose, bet ir anglikoniškame Oksfordo universitete. 1632 m. Antverpene išleistos knygos antraštinį puslapį puošė graviūra, sukurta pagal Peterio Pauliaus Rubenso piešinį.
1618–1622 m. – pirmasis Sarbievijaus kūrybos laikotarpis. Rašė panegirikas, sukūrė keletą epitalamijų.
M.K. Sarbievijus viešai skaitė savo eilėraščius per poezijos paskaitas, kuriose dėstė Lietuvoje sukurtą literatūrinę teoriją apie aštrų ir šmaikštų stilių. Buvo labai įsigilinęs į teologijos studijas, naujai išrinktam popiežiui Urbonui VIII skyrė odę „Aureum saeculum“. Poetiškas popiežius Urbonas VIII, puikiai įvertino M.K. Sarbievijaus poeziją ir paskyrė jį į bažnytinių brevijorių himnų reformatorių grupę greta trijų žinomų Romos jėzuitų, nors jaunesnis nei 30-ies Sarbievijus dirbo kunigu dar tik kelis mėnesius. Manoma, kad poetas sukūrė porą himnų ir patobulino Velykų laikotarpio himną. Vėliau paties popiežiaus buvo vainikuotas laurų vainiku bei apdovanotas aukso žiedu.
1626–1635 m. parašyti ir išleisti visi svarbiausi M. K. Sarbievijaus kūriniai. Tai antikinių ar biblinių tekstų parodijos ir palinodijos. 1627 m. pradėjo dėstyti Vilniaus akademijoje, buvo jos profesoriumi. Čia jis subrendo kaip rašytojas ir asmenybė.
Poeto iniciatyva arba veikiamas jo talento Vilniaus universitete susiformavo literatūrinis humanistų būrelis, kuriam priklausė talentingiausi poetai. Jauniesiems kolegoms M.K. Sarbievijus buvęs ne tik pripažintas autoritetas, antikinės literatūros žinovas, bet ir patarėjas, organizatorius. Per Sarbievijaus organizuojamus susibūrimus jauni poetai skaitė arba deklamavo savo pirmuosius eilėraščius. Taigi M.K. Sarbievijaus veikiama Vilniaus universitete susiformavo savotiška „poetinė mokykla“, kuri išugdė nemažą būrį naujų poetų. Vieni iš žymesnių M.K. Sarbievijaus mokinių - M.Kmicičius, T.Požeckis, A.Rozenvaldas.
1627 m. Motiejus Sarbievijus parašė studiją „Pagonių dievai“, kurioje, be senovės lietuvių mitologijos, pateikia žinių apie dangaus kūnų garbinimą.
Gatautėliai
Gatautėliai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 7 km nuo Lauksodžio.
Trakų rajono savivaldybės taryba
Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Media
''Šiame straipsnyje kalbama apie medijas kaip filosofinį, sociologinį ir kultūrologinį fenomeną. Apie medijas kaip visuomenės informavimo priemones žiūrėkite: Žiniasklaida''
Medija arba mediumas (dgs. medijos) – plačiąja prasme tai komunikacijos priemonė, perduodanti informaciją. Medija gali būti fotografija, kinas, videotechnologija, internetas. Medijomis vadinamos tokios komunikacijos priemonės, kurios turi technologinę prigimtį, dar vadinamą aparatu. McLuhano teorijoje „medijos“ raiškos spektras daug platesnis, tačiau šiuolaikinės teorijos sutinka ne su visais jo apibrėžimais. Čia medija yra bet kokia techninė žmogaus raiškos forma, technologija ar net kokios nors veiklos žaliava (kirvis, popierius, namas, elektros šviesa, laikrodis ar pinigai). Taip pat ji yra komunikacijos ir informavimo priemonė (dviratis, laikraštis, televizija, spausdinimo presas). Autoriaus medijų amplitudę neblogai atspindi ir jo knygos Kaip suprasti medijas skyrių pavadinimai: „Drabužiai: Mūsų pratęsta oda“, „Pinigai: Vargšo kredito kortelė“, „Ratas, dviratis ir lėktuvas“, „Radijas: Gentinis būgnas“ ir t. t. Vyraujančios visuomenėje technologijos lemia ne tik dominuojantį gyvenimo būdą, bet ir pačią jo struktūrą. Todėl visuomenės struktūros raida yra glaudžiai susijusi su technologiniais pokyčiais.
Vokietijos Federalinis Administracinis Teismas
thumb|Būstinė. Leipcigas thumb|Teismo rūmai naktį thumb|Teismo struktūra Vokietijos Federacijos Administracinis Teismas (, BVerwG) - aukščiausios instancijos administracinių bylų teismas Vokietijoje Būstinė - Leipcigas (Saksonija).
Teismas įsteigtas pagal Vokietijos Konstitucijos 95 str. I d. 1952 m. rugsėjo 23 d. įstatymu (būstinė - Berlynas). Nuo 1953 m. birželio 8 d. Vokietijos Federacijos Administracinis Teismo rūmai įkurti buvusio Prūsijos aukštesniojo administracinio teismo patalpose.
Civinskas
Civinskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Civinskienė (ištekėjusi moteris) ir Civinskaitė (mergautinė pavardė).
Zigfridas Herbertas Pilvinis
Biografija
1990 m. baigė Vilniaus inžinerinis statybos institutą, inžinierius statybininkas.
Tarpkolūkinėje statybos organizacijoje darbų vykdytojas, nuo 1986 m. Žemės ūkio valdybos kapitalinės statybos skyriaus specialistas. Nuo 1990 m. Akmenės rajono valdytojo pavaduotojas, nuo 1995 m. rajono administratorius, Akmenės rajono savivaldybės administratorius, 2000–2007 m. savivaldybės administracijos direktorius.
1991 m. Lietuvos liberalų sąjungos, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos narys. 2010–2011 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narys.
2010 m. Akmenės miesto seniūnaitis. Žmona Nina, vaikai Inga, Anželika, Zigfridas.
Matelėnai
Matelėnais vadinami kaimai Molėtų rajone:
Trisuli slėnis
Trisuli slėnis – kalnų slėnis Aukštuosiuose Himalajuose, pavadintas dėl per jį tekančios Trisuli upės, kuri yra vienas iš septynių svarbiausių Gandakio intakų. Slėnis yra Nepale (Rasuvos rajone) ir Kinijoje (Tibete), įsiterpęs tarp Ganešo (vakaruose) ir Langtango (rytuose) himalių (kalnagūbrių, sudarančių Aukštuosius Himalajus).
Slėnis priklauso Langtango nacionaliniam parkui.
Furmanovka (Frydrichsburgas)
Furmanovka (,, iki 1903 m. Thegenwalde, nuo 1939 m. Friedrichsburg, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Polesko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Turgenevo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Labguvos apskrities kaimas. 1947–2008 m. Tiulenino apylinkės kaimas.
Mateikiškė (Zarasai)
Mateikiškė – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kimbartiškės.
Istorija
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvų valsčius).
Gatavina
Gatavina – viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Likėnų.