cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Krakmolas
thumb|right|200px|Krakmolo grūdeliai, padažyti jodu (vaizdas pro šviesinį mikroskopą) thumb|right|200px|Krakmolo milteliai thumb|right|200px|Krakmolo kleisteris – naminiai klijai
Krakmolas – kompleksinis angliavandenis, polisacharidas, sudarytas mažiausiai iš 10 sacharidų molekulių. Fizinė forma – netirpūs šaltame vandenyje, balti, grūdėti milteliai. Karštame vandenyje krakmolas sudaro koloidinį tirpalą – krakmolo kleisterį.
Modifikuotas krakmolas – krakmolas, kurio molekulėje yra pakeistos kelios jungtys, dėl ko krakmolas greičiau tirštėja. Modifikuojant krakmolą pakeičiamos technologinės savybės išsaugant jo, kaip maisto produkto, savybes. Modifikuotas gali būti kukurūzų, bulvių, ryžių krakmolas. Modifikuotas krakmolas yra pripažintas kaip fiziologinis maisto priedas, kuris maistą tirština, stabilizuoja, išlaiko jo konsistenciją.
Krakmolas augaluose gaminamas fotosintezės proceso metu ir yra kaupiamas jų audiniuose. Kai kurios augalų dalys krakmolo sukaupia labai daug, todėl naudojamos kaip krakmolo šaltiniai (pvz., bulvių stiebagumbiai, kviečių ar kukurūzų grūdai).
Krakmolas cheminiu požiūriu
Biocheminiu požiūriu krakmolas yra dviejų polimerinių angliavandenių (polisacharidų) derinys – amilozės ir amilopektino:
Įvairių augalų krakmolas skiriasi amilozės ir amilopektino santykiu: kukurūzų krakmole yra iki 85 % amilozės, o kviečių krakmole – iki 99 % amilopektino.
La Korunja
La Korùnja  – uostamiestis Galisijoje (šiaurės vakarų Ispanija), prie Korunjos įlankos (Atlanto vandenyno dalis); provincijos centras. Eksportuojama žuvis, gyvuliai, vynas. Išvystyta žvejybos, žuvies, laivybos, metalo pramonė. Miestui būdingi specifiniai langai ir balkonai – miradorai. Stovi Heraklio bokštas – švyturys, pastatytas dar romėnų laikais, Šv. Jokūbo bažnyčia (XII a.), Šv. Marijos bažnyčia (XIII a.), rotušė. Yra technologijos universitetas.
Krakmolas
Krakmolas cheminiu požiūriu
Krakmolą virškina jį hidrolizuojantys fermentai − amilazės. Krakmolo molekulės verčiamos į smulkesnes angliavandenių molekules, kurias toliau virškina kiti fermentai – maltazės.
La Korunja
Istorija
thumb|left|245px|Heraklio bokštas Miestas tikriausiai atsirado dar keltų laikais. I a. pr. m. e. atiteko romėnams. 1588 m. iš La Korunjos uosto į kovą su anglais išplaukė ispanų armada. 1589 m. uostą užėmė ir beveik visiškai jį sunaikino anglų jūrų piratas F. Dreikas. 1809 m. čia įvyko La Korunjos mūšis tarp anglų ir prancūzų, kuriame žuvo anglų generolas Dž. Muras.
Krakmolas
Išgavimas
Krakmolas plačiausiai gaminamas iš bulvių, kviečių, kukurūzų ir ryžių. Lietuvoje maistui dažniausiai naudojamas bulvių krakmolas.
La Korunja
Sportas
Mieste 1982 m. vyko XII pasaulio futbolo čempionatas. Žymiausias klubas RC Deportivo de La Coruña.
Krakmolas
Išgavimas
Pramoniniu būdu gaminant krakmolą iš bulvių, jos perplaunamos vandeniu, susmulkinamos ir perpumpuojamos į talpyklas, kuriose masė paliekama nusistovėti. Gautas krakmolas dar kartą perplaunamas vandeniu, paliekamas nusistovėti ir džiovinamas šilto oro srove.
La Korunja
Miestai partneriai
La Korunija turi 2 miestus partnerius:
Krakmolas
Krakmolas maisto pramonėje
Didžiausią reikšmę maisto pramonėje krakmolas turi kaip maisto produktas, pagrindinis angliavandenių šaltinis žmonių mitybos racione: duonoje, bulvėse, įvairiose kruopose ir grūduose. Sveikai maitinantis angliavandeniai turėtų sudaryti apie 55 % visų maistinių medžiagų. Krakmolas – vienas geriausių lėto atpalaidavimo energijos šaltinių. Tiek sportuojant, tiek siekiant suliesėti ar išlaikyti kūno formas, rekomenduojama krakmolui suteikti svarbią vietą mityboje.
Kokybiškas grynas krakmolas yra baltos spalvos, be pašalinių priemaišų, žvilgantis, kramtant neturi grikšėti. Krakmolas turi savybę sugerti kvapus bei drėgmę, todėl jį rekomenduojama laikyti sandariame inde, toliau nuo stipraus kvapo šaltinių. Prieš naudojant, krakmolas paprastai sijojamas siekiant išvengti gumulėlių susidarymo bei palengvinti sumaišymą. Grynas krakmolas naudojamas kaip maisto priedas gaminant konditerijos ir kulinarijos gaminius, taip pat įvairių maisto produktų sutirštinimui. Kad krakmolas būtų lengviau įsisavinamas, jo turintys produktai paprastai termiškai apdorojami.
Minsko elektrinė-4
Minsko elektrinė-4 – gamtinėmis dujomis kūrenama šiluminė jėgainė Minske, Baltarusijoje.
Krakmolas
Krakmolas maisto pramonėje
Produktus, kuriuose gausu krakmolo ar kitokių angliavandenių, apdorojant aukštesnėje nei 120 °C temperatūroje susidaro dirginanti skrandžio audinius bei kancerogeninė medžiaga – akrilamidas. Susidarantis kiekis proporcingas krakmolo koncentracijai ir apdorojimo temperatūrai, varijuoja tarp 150−4000 μg/kg. Saugia suvartoti paros norma laikoma iki 2,6 μg vienam kūno kilogramui, viršijant pastebima reikšmingai padidėjusi onkologinių susirgimų bei skrandžio ligų rizika ar paūmėjimas, o nuo 40 μg/kg veikia neurotoksiškai. Šis junginys aptinkamas keptuose bei aliejuje virtuose produktuose (pvz., bulvių traškučiai, bulvytės fri, aukštesnėje temperatūroje kepta ar aliejuje virta duona), nesusidaro verdant vandenyje ar troškinant, neaptinkamas šviežiuose produktuose.
Minsko elektrinė-4
Istorija
1971 m. pradėti elektrinės statybos darbai.
Krakmolas
Panaudojimas pramonėje ir buityje
Pramonėje naudojamas klijų, popieriaus, tekstilės gamyboje. Daug krakmolo sunaudojama audiniams šlifuoti, popieriui ir kartonui klijuoti, kanceliariniams dekstrinų klijams gaminti.
Minsko elektrinė-4
Istorija
1977 m. rugsėjo 30 d. jėgainę pradėta eksploatuoti. Elektrinė pritaikyta deginti gamtines dujas ir mazutą.
Krakmolas
Panaudojimas pramonėje ir buityje
Krakmolas taip pat naudojamas skalbiniams krakmolinti. Taip apdorotus audinius lyginant krakmolas iš dalies hidrolizuojasi ir virsta dekstrinais. Šie ant audinio sudaro ploną plėvelę, kuri suteikia žvilgesį, apsaugo nuo susitepimo, sustandina audinį.
Sąveika su jodu
Atšaldytas krakmolo kleisteris įdėjus jodo pamėlynuoja. Šildant kleisterį, ši spalva išnyksta, o atšaldžius vėl pasirodo. Ši savybė naudojama krakmolui maisto produktuose aptikti. Užlašinus jodo lašą ant perpjautos bulvės arba baltos duonos gabalėlio, šie pamėlynuoja. Taip pat naudojamas jodui tirpaluose aptikti – amilozei reaguojant su jodu susidarę junginiai atspindi mėlyną šviesos spektro dalį.
Liudmila Ulickaja
thumb|right|200 px|Liudmila Ulickaja (2023) Liudmila Ulickaja (,  (g. 1943 m. vasario 21 d. Davlekanove, Baškirijoje) – Rusijos modernaus romano ir apysakos rašytoja. L. Ulickaja yra 14 grožinių literatūros knygų (daugiau nei 200 tūkst. egzempliorių), 3 pasakų vaikams ir 6 pjesių, statytų daugelio teatrų Rusijoje ir Vokietijoje, autorė. Taip pat ji yra daugelio literatūrinių apdovanojimų laureatė.
Biografija
Užaugusi Maskvoje, L. Ulickaja baigė Maskvos valstybinį universitetą su diplomu genetikos srityje. Padirbusi genetikos ir biochemijos srityse, L. Ulickaja pradėjo savo literatūrinę karjerą kaip Žydų dramos teatro literatūros konsultantė. 10-tame praėjusio amžiaus dešimtmetyje tapo dviejų pjesių scenarijų („Laisvės sesės“ ir „Moteris visiems“) autore. Pirmasis L. Ulickajos romanas „Sonečka“, publikuotas 1992 m. „Novy Mir“, beveik išsyk išpopuliarėjo ir buvo įtrauktas į Rusijos Bukerio premijos sąrašą. Dabar jos kūryba žavisi Rusijos publika ir kritikai tiek ten, tiek kitose šalyse. Jos darbuose dominuoja įvairios temos: religinės ir etninės tolerancijos būtinybė; inteligentijos problema Sovietų kultūroje; lyties ir šeimos klausimai; kasdienis gyvenimas kaip literatūros subjektas; nauji kūno įvaizdžiai (seksualus kūnas, neįgalus kūnas….). 2006 m. L. Ulickaja išleido romaną „Danielis Steinas, vertėjas“, pasakojusį apie holokaustą ir būtinybę sutaikyti judaizmą, krikščionybę ir islamą. Jos darbai buvo išversti į kelias kalbas ir sulaukė tarptautinių ir nacionalinių apdovanojimų, tarp jų – Rusijos Bukerio apdovanojimo už romaną „Kukockio kazusas“ (2001 m.). L.Ulickaja buvo pirmoji moteris, gavusi šį apdovanojimą. Vokietijoje rašytojos darbai buvo įtraukti į geriausiai parduodamų knygų sąrašą. L. Ulickaja gyvena Maskvoje ir nuolat publikuoja komentarus socialinėmis temomis, yra aktyvi filantropinių projektų, didinančių literatūros prieinamumą, dalyvė.
Žirgų Ganyklos
Žirgų Ganyklos – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Janapolės, Pareškečių miškų pakraštyje. Teka Rešketos intakas Žiezdė.
Klonovka
Klonovka arba Panfilovas (, nuo 1938 m. Dreimühl, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Панфилово) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Železnodorožno miesto gyvenvietės kaimas.
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas Klonówka lenkiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Girdavos apskrities Didžiųjų Užbrasčių valsčiaus dvaras. Priklausė Asūnų parapijai. 1928 m. prijungti Agonkai.
1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Krylovo apylinkės kaimas.
Liuksemburgo nacionalinė lyga
Liuksemburgo nacionalinė lyga (Nationaldivisioun) – pagrindinės Liuksemburgo futbolo klubų varžybos, vykdomos nuo 1910 metų.
Čempionatą organizuoja Liuksemburgo futbolo federacija, o šalies čempionas iškovoja teisę atstovauti Liuksemburgui UEFA čempionų lygos varžybose.
Istorija
Dėl besitęsiančios COVID-19 pandemijos 2019-2020 m. čempionatas buvo nutrauktas, ir paskelbtas neįvykusiu.
Jaunutis Makariūnas
Biografija
Brolis Kęstutis Makariūnas. 1958 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1958–1961 m. dirbo Vilniaus vyr. architekto projektavimo grupėje, 1961–1963 m. Miestų statybos, 1963–1993 m. Komunalinio ūkio projektavimo institute Vilniuje. 1993–2015 m. bendrovės „Vilprojektas“ direktorius.
Svarbiausi projektai
thumb|Panerių memorialas
Liepsnojantys kalnai
thumb|250px|Liepsnojantys kalnai
Liepsnojantys kalnai arba Gaočango kalnai  – kalnų masyvas Rytų Turkestane (Kinija, Sindziangas), Tianšanio kalnų masyve, ties šiaurine Taklamakano dykumos riba, į rytus nuo Turfano. Liepsnojantys kalnai išsidriekę ~100 km iš rytų į vakarus ir kerta Turfano įdubą. Plotis – 5–10 km. Būdingas kalnų aukštis yra ~500 m, aukščiausios viršūnės siekia 800 m.
Kalnai sudaryti iš raudono smiltainio, kuris labai paveiktas erozijos. Gausybė griovų, įgriuvų sukuria reginį tartum kalnai liepsnotų. Būdingas sausringas, karštas klimatas, vasarą oras įkaista iki 50 °C. Kalnuose augmenijos nėra. Yra keletas svarbių paleontologinių radimviečių.
Mockūnai
Mockūnai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 22 km į pietus nuo Biržų, prie kelio.
Liepsnojantys kalnai
Šilko kelio laikais keliautojai vengdavo Liepsnojančių kalnų ir apsistodavo papėdžių oazėse, tokiose kaip Gaočangas. Su pirkliais keliaudavę vienuoliai platino budizmą, šių kalnų pašlaitėje (Mutou slėnyje) jie įkūrė Bezekliko tūkstančio budų urvus.
Mockūnai
Istorija
Mockūnai istorijos šaltiniuose paminėti 1617 m. Apie 1777 m. įsteigtas Mockūnų palivarkas.
Liepsnojantys kalnai
Liepsnojantys kalnai minimi garsiame kinų pasakojime „Kelionė į vakarus“.
Mockūnai
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Udziejekas
Udziejekas, Audenis – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jeleniavo valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurę nuo Jeleniavo, apie 21 km į šiaurę nuo Suvalkų ir 129 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Pavadinimo kilmė
Švedų mokslininkas, Suvalkijos vietovardžių ir vandenvardžių tyrinėtojas Knut Olof Falk teigia, kad kaimo pavadinimas yra jotvingių kilmės ir anksčiau prieš jį sulenkinant vadinosi Audenis. 1569 m. šis pavadinimas turėjo formą Awdzieniec. Pakeitus priesagą – o, su kaimų pavadinimais taip labai dažnai atsitikdavo – XVIII a., dokumentuose yra užrašyti šio kaimo tokie variantai: Ołdziuk, Owdziuk, Udzieyko. Dabar šis kaimas vadinamas Udziejek, o žemėlapiuose ir laikraščiuose kartais iškreiptai rašomas Uzdziejek.
Mitridatai
Mitridatai - pusiau mitinis vaistas iš 70-ties ingridientų. Mitridatus naudojo kaip priešnuodį. Šį vaistą išrado karalius Mitridatas. Sudėtyje yra opalo ir senovėje buvo manoma, kad mitridatai padeda apsisaugoti nuo maro.
Valdis Albergas
Valdis Albergas (, 1922 m. rugpjūčio 8 d. Ryga – 1984 m. lapkričio 10 d. ten pat) – latvių skulptorius.
Kūryba
Sukūrė paminklų („Maksimas Gorkis ir Janis Rainis Kemeriuose“, 1952 m., su O. Kaleisu; „Latvių šauliai“ Rygoje, 1971 m., architektai Dzintaras Driba, Gintas Lusis-Grinbergas); portretinių, teminių figūrinių kompozicijų („Skulptorius Karlis Zemdega“ 1956 m., „Violončelininkas“ 1963 m., reljefų.
Juozapas Marija Tiškevičius
Juozapas Marija Tiškevičius (g. 1927 m. rugpjūčio 21 d. Užutrakyje, Trakų vls., Vilniaus-Trakų aps., Lenkijos Respublika) – Lietuvos–Lenkijos bajoras, didikas, Lelivos herbo grafas.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikų Tiškevičių giminės trečiosios Užutrakio šakos. Tėvas Zdislovas Stanislovas Kostka Tiškevičius. Motina Teresė Drucka-Liubecka (1899–1997 m.). Broliai Andrius Marekas Tiškevičius, Artūras Kazimieras Tiškevičius ir Karolis Pranciškus Tiškevičius.
Gimė Užutrakio dvare, pakrikštytas – Trakų Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčioje. Augo Užutrakio dvare ir Vilniuje, kuriame lankė gimnaziją.
Vilniaus kraštą 1939 m. okupavus Raudonajai armijai, su tėvais ir dėde Andriumi Tiškevičiumi atvyko į Kretingos dvarą, pas tėvo dėdę Aleksandrą Tiškevičių.
1940 m. liepos mėn. enkavedistams Kretingos dvarą paėmus NKVD pasienio brigados poreikiams, Zdislovo Tiškevičiaus šeima grįžo į Vilnių, kuriame 1941 m. birželio 14 d. buvo suimta ir ištremta į Ust Pristanės rajoną, Altajaus kr. Tremtyje Juozapas Marija Tiškevičius neteko tėvo. Baigiantis Antrajam pasauliniam karui paleistas iš tremties su motina ir broliais per Persiją ir Egiptą persikėlė į JAV. Baigęs mokslus, tarnavo JAV karo laivyne, gyvena Vašingtone.
Valdos
thumb|300px|left|Užutrakio dvaras Turėdamas Lietuvos pilietybę, grafas Juozapas Tiškevičius siekė susigrąžinti jo tėvui Zdislovui Tiškevičiui iki 1940 m. nacionalizacijos priklausiusią Užutrakio dvaro sodybos dalį.
Paveldėto turto susigrąžinimą apsunkino tai, kad Lietuvos Respublikos Vyriausybė 1992 m. balandžio 7 d. nutarimu Nr. 256 Užutrakio dvaro sodybą įtraukė į neprivatizuojamų buvusių dvarų sodybų – istorijos ir kultūros paminklų sąrašą, o grafas pretenzijas į savo dalį pareiškė pasibaigus įstatymu nustatytam terminui pirminiam prašymui paduoti.
Grafui pavyko atgauti 6,9 ha žemės, taip pat jam pripažinta teisė į 70 ha vandens telkinių.
Naudvaris
Naudvaris – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, į pietvakarius nuo Kelmės, faktiškai pietvakarinis Kelmės priemiestis, išsidėstęs šalia kelio.
Istorija
1995–2019 m. Naudvaryje buvo Kelmės apylinkių seniūnijos centras.
Globalizacija
Globalizacija – procesas, vykstantis socialinėje plotmėje, apimantis pačias įvairiausias visuomenės, valstybės bei kitų socialinių darinių veiklos sritis, jų aplinką, pasireiškiantis tarpusavio ryšių, ypač prekybos, intensyvėjimu, laisvu kapitalo judėjimu bei kultūriniais mainais viso pasaulio mastu. Kaip reiškinys tyrinėjamas ekonomikos, sociologijos mokslų.
Globalizacijos sąvoka, pradėta vartoti XX a. antroje pusėje. Filosofas H. M. McLuhan 1962 m. įvedė globalaus kaimo sąvoką, norėdamas pabrėžti elektroninių komunikacijų svarbą, informacijos sklaidos spartą. Pasaulis dėl stipriai veikiančių ekonominių jėgų ir greitai besivystančių technologijų yra tarsi suspaudžiamas į vieną erdvę, o pastarųjų įtaka gali būti juntama visos žmonijos. Tai pasireiškia erdvės ir laiko susitraukimu, santykinai išnykimu bei įvairiais socialinės egzistencijos pokyčiais.
Prieš globalizaciją nukreiptas antiglobalizacijos judėjimas pasisako prieš vadinamąja neoliberalią pasaulio tvarką, kapitalistinę sistemą. Globalizacijos kritikai yra nepatenkinti turtingųjų šalių vyravimu, kultūrinių skirtumų nykimu, aplinkos niokojimu.
Istorija
miniatiūra|Globalizacijos priešininkai [[Džakarta|Džakartoje, Indonezija]] Priklausomai nuo mokslininkų ideologinės paradigmos globalizacijos procesas skirstomas nuo vieno iki penkių etapų: priešistorinį, priešmodernėjimo, ankstyvąjį modernėjimo, modernėjimo ir šiuolaikinės globalizacijos periodus.
Priešistoriniam periodui priskiriama prekybos ryšiai užsimezgę dar senųjų civilizacijų laikais. Pasaulinės globalizacijos užuomazgos matomos jau XV a., siejamos su vėlyvaisiais viduramžiais arba ankstyvuoju modernizmo laikotarpiu. Globalizacijos procesai susiję su imperijų įsigalėjimu, jų jūrinės galios stiprėjimu, didžiaisias geografiniais atradimais. Moderniosios globalizacijos periodas trukęs nuo 1750 iki 1970 m. siejamas su industrine revoliucija. Šiuolaikinės globalizacijos periodas prasidėjo po Antrojo pasaulinio karo norint išvengt galimų karo grėsmių bei siekiant pasaulinės gyventojų gerovės.
Šiuolaikinės globalizacijos ypatumai
Šiuolaikinio laikotarpio pradžioje pasaulis buvo susiskirstęs į turtingas industrines ir neturtingas žaliavų tiekimo šalis. Nors XXI a. pradžioje globalizacija ženkliai padidino pajamas ir ekonomikos augimą besivystančiose šalyse ir sumažino prekių kainas galutiniam vartotojui išsivysčiusiose šalyse, ji taip pat keičia galios balansą tarp besivystančių ir išsivysčiusių šalių. Pramonei persikėlus į besivystančias šalis daugelis darbo vietų buvo perkeltos į užsienį, kas privertė išsivysčiusių šalių darbuotojus prisitaikyti ir keisti kvalifikaciją. Prie to prisidėjo dar ir spartus gamybos automatizavimas.
Šiuolaikinės globalizacijos laikotarpiu vyko ir tebevyksta sparti politinė ir ekonominė globalizacija, ypač daug prie jos prisidėjo Jungtinių Tautų Organizacija. Atsisakyta protekcionizmo politikos, prekybos barjerų, kapitalo apribojimų. Taikomos neoliberalizmo idėjos. Pavyzdžiui, žlugus Sovietų Sąjungai Vidurio ir Rytų Europos šalys perėjo prie rinkos ekonomikos. Pastarųjų įstojimas į Europos Sąjungą tik dar labiau paspartino globalizacijos tempus. Spartus tarptautinės prekybos kliūčių mažinimas lėmė didesnę konkurenciją, išaugusius eksporto bei importo mastus, didėjantį darbo pasidalijimą, technologinę pažangą ir palengvino prekybą tarp valstybių. Šalių atvirumas prekybai, užsienio investicijoms ir informacijai savo ruožtu skatina inovacijas, kuriomis naudojasi vis daugiau ir mažesnes pajamas gaunančių žmonių. XXI a. pradžioje praktiškai išnykusios telekomunikacijų bei sumažėjusios transporto sąnaudos sudaro palankias sąlygas tarptautinei prekybai, gyventojams leidžia greičiau ir patogiau keliauti (emigruoti, imigruoti). IT procesai kaip skaitmenizacija bei internetas skatina informacijos, medijų sklaidą, virtualų bendravimą socialiniuose tinkluose, finansinės technologijos akstina elektronininės komercijos plėtrą, investicijas į vertybinių popierius, augančius tarptautinius pinigų srautus.
Masto ekonomijos procesai sudaro sąlygas tarptautinių tiekimo grandinių susidarymui – gamybos procesų, žaliavų gavybos (tame tarpe ir naudingų iškasenų, žėmės ūkio naudmenų) globalizacijai. Dėl mažesnio darbo užmokesčio besivystančiose šalyse bei nuotolinio darbo galimybių atsiranda ir paslaugų grandžių stratifikacija IT, klientų aptarnavimo ir kt. srityse. Išskaidomas tiek pats gamybos procesas, tiek administravimas. Atskiri gamybos procesai vyksta įvairiose pasaulio šalyse, o pastarieji atskiriami nuo administracijos vietos. Dėl to gamyba ir prekių prekyba yra geografiškai atsiejama nuo vartojimo, pasaulis tampa viena rinka.
Miroslavo Švč. Trejybės bažnyčia
'''Miroslavo Švč. Trejybės bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Miroslavo kaime, už 2 km į pietvakarius nuo Alytaus. Istoristinė, turi neoklasicizmo ir neobaroko bruožų.
Istorija
Miroslavo parapija įkurta 1719 m. pastačius medinę bažnyčią. Jai skirti 8 kaimai. 1744 m. pastatyta nauja bažnyčia. Metrikų knygos rašytos nuo 1746 m. LDK iždininkas Antanas Važinskis su žmona Terese 1763 m. pastatė naują medinę bažnyčią ir įkurdino marijonų vienuolyną. Vienuoliai įsteigė mokyklą. Į bažnyčią 1835 m. trenkė žaibas, ji sudegė. Pastatyta laikina, 1847 m. – nauja mūrinė bažnyčia (valdžia skyrė 75 000 rub. pašalpą) ir vienuolyno rūmai.
1864 m. vienuolynas uždarytas. Marijonas kunigas Vincentas Grincevičius už išeinančiųjų į 1863 m. sukilimą prisaikdinimą 1864 m. ištremtas į Sibirą. 1895–1910 m. Miroslave klebonavęs Antanas Radzinskas 1897 m. atnaujino ir pailgino bažnyčią, pristatė dvi koplyčias. 1906 m. įsikūrė „Žiburio“ draugijos skyrius (pirmininkas kunigas K. Stankaitis). Jis 1907 m. įsteigė biblioteką - skaityklą, surengė Miroslave pirmą viešą vakarą.
Atsitraukdami Rusijos kareiviai 1914 m. bažnyčią susprogdino. 1917 m. parengtas jos atstatymo projektas. Pamaldos laikytos buvusioje prieglaudoje. Kunigas Juozapas Lelešius su parapijiečiais bažnyčią atstatė 1918–1929 m. 1944 m. bažnyčia apniokota. Po karo klebonas Antanas Šilingas ją suremontavo.
Architektūra
Bažnyčia istoristinė, turi neoklasicizmo ir neobaroko bruožų, dvibokštė, su trisiene apside, prieangiu. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Šilutės dekanatas
Šilutės dekanatas priklauso Telšių vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:
FC Winterthur
Vintertūro FC – Šveicarijos futbolo klubas iš Vintertūro.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1896 m. tapo Šveicarijos čempionais 1906, 1908 ir 1917 m., o vėliau tokios sėkmės pakartoti nebepavyko.
1984–1985 m. sezone liko paskutinėje vietoje, šešiolikti ir iškrito į žemesnį divizioną.
Eilę metų rungtyniavo žemesnėse pakopose. 2021–2022 m. tapo „Challenge League“ nugalėtojais ir po labai ilgos pertraukos sugrįžo aukščiausią divizioną.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Superlygoje.
Takuarembo departamentas
Takuarembo departamentas  – departamentas centriniame Urugvajuje. Administracinis centras – Takuarembo.
Portas (reikšmės)
Žodžio portas reikšmės:
Taip pat:
Takuarembo departamentas
Ekonomika
Verčiamasi daugiausia ekstensyvia gyvulininkyste, taip pat miškininkyste, ryžių auginimu.
Didžiausi miestai
thumb|left|280px|Batovi kalnas
Dreluvas
Dreluvas  – kaimas Lenkijos rytuose, Dreluvo valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 21 km į pietvakarius nuo Palenkės Bialos ir apie 78 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino.
Istorija
Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1874 m. sausio 17 d. rusų kareiviai nužudė 23 kaimo unitus, kurie priešinosi kaimo unitų cerkvės pavertimui į stačiatikių cerkvę. Nužudytieji unitai vadinami Dreluvo kankiniais. 1919 m. įkurta Dreluvo Švč. Nekaltosios Mergelės Marijos parapija.
Suomijos futbolo varžybos 1932 m.
Suomijos futbolo varžybos 1932 m.
Žirnainiai
Žirnainiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Stulgių.
Klakmananas
Klakmananas  – miestelis Škotijoje, Klakmananšyro regione. Gyventojų skaičius buvo 3 348 žmonės (2008 m. duomenimis).
Istorija
Gyvenvietė žinoma nuo viduramžių. Tais laikais žemės aplinkui priklausė abatijai. Buvo pastatyta pilis, kuri išliko iki mūsų laikų.
Rolandas Vaineikis
Rolandas Vaineikis (g. 1968 m. spalio 25 d. Mažeikiuose) – Lietuvos futbolininkas, saugas.
Dvi įsimylėjusios merginos
Dvi įsimylėjusios merginos – 1995 m. JAV sukurta romantinė drama.
Turinys
Rendė – mokyklą baigianti paauglė, kuriai nesiseka mokslai. Mokykloje jos niekas nemėgsta ir mergina turi tik vieną draugą – keistuolį vardu Frenkas. Rendė gyvena lesbiečių šeimoje su teta ir jos drauge, nes motina ją paliko.Pati Rendė taip pat susitikinėja su ištekėjusia moterimi vardu Vendė.
Kartą kolonėlėje sustoja prabangus džipas, kurį vairuoja toje pačioje mokykloje besimokanti Evė – tik su motina gyvenanti juodaodė. Merginos pradeda kalbėtis, vėliau susidraugauja, tačiau tai nepatinka Evės draugėms, kurios laiko Rendę keista. Merginos vis daugiau laiko praleidžia drauge ir įsimyli viena kitą. Kai Evės motina išvyksta ilgesniam laikui, merginos pirmą kartą lieka nakvoti kartu. Deja, motina grįžta anksti ryte ir jas užklumpa, be to, Rendės teta taip pat nenori, kad ši palaikytų artimus ryšius su Eve.
Nesulaukdamos paramos iš aplinkinių ir niekieno nesuprastos, merginos nusprendžia kartu pabėgti iš namų...
Manasas
Manasas, Butane vadinama Drangme čhu  – upė Kinijoje (Tibete), Butane ir šiaurės rytų Indijoje (Asame); Brahmaputros dešinysis intakas.
Išteka Tibeto kalnyne, toje vietoje, kur susikerta Arunačal Pradešo, Kinijos ir Butano sienos, kerta Himalajų kalnus. Toliau teka į pietryčius, pro Tašigango miestą. Ten į ją įteka dvi upės. Vėliau į ją įteka Bumthang čhu, o prie Butano ir Indijos sienos – Mangde čhu. Ten yra žemiausia Butano vieta. Indijos teritorijoje (žemupyje) teka Bengalijos lyguma, įteka į Brahmaputrą.
Upė vandeninga pavasario-vasaros laikotarpiu, neretai smarkiai ištvinsta. Manaso vanduo naudojamas drėkinimui. Asame prie upės įkurtas Manaso nacionalinis parkas, įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Dramblio kaulas
thumb|200px|[[Dramblys]] Dramblio kaulas – dramblio ilgųjų priekinių dantų, biologijoje vadinamų durklais, o populiariai – dramblio iltimis, dentinas.
Ardra
Ardra – istorinė gbe valstybė Vakarų Afrikoje, Vergų krante (dabartinio pietų Benino teritorijoje). Seniau vadinta Alada.
Ardros kūrėjai yra etninė grupė aizai (Ayizɔ), kurie kalba aizų kalba, priskiriama gbe kalbų fla-fera grupei. Šiuo metu priskaičiuojama apie 227 tūkst. aizų.
Dramblio kaulas
Lygiai tos pačios cheminės sudėties medžiaga yra ir mamuto durkluose ar vėplio iltyse.
Dėl spartaus dramblių nykimo, tarptautinė dramblio kaulo prekyba yra nuo 1989 m. uždrausta.
Ardra
Istorija
Į Ardros teritoriją pietiniame Benine gbe tautos migravo XV a. iš Tado valstybės. Ten jos įkūrė Alados miestą, kurią ilgai valdė vietiniai valdovai. Ilgainiui Alada ėmė kontroliuoti didelę dalį gbe teritorijų.
1590–1610 m. valdė karalius Koponas, kuris yra pirmasis istoriškai patvirtintas Alados karalius. Po jo mirties jo trys broliai pasidalino valstybę, pradėdami valdyti skirtingose vietose. Taip dinastija išplito į Dahomėją ir Adžačę.
Valstybė buvo pati stipriausia Vergų kranto šalis. 1724 m. ji nebeatsilaikė prieš augančią Dahomėjos karalystės galybę, ir ją okupavo karalius Agadža.
Po prancūzų okupacijos Ardros valstybei buvo sugrąžintas suverenitetas, ją vėl atskyrus nuo Dahomėjos. Valdovų dinastija išlikusi iki dabar.
Valdovų sąrašas
Ardros valdovai buvo tituluojami Alada hosu arba Adžahutononais. Toliau pateikiamas tradicinis valdovų sąrašas:
Vincas Karoblis
Vincas Karoblis (1866 m. rugsėjo 20 d. Natiškiuose, Vabalninko valsčius, Rusijos imperija – 1939 m. gegužės 25 d. Gegutėje, Jonavos valsčius) – Lietuvos teisininkas, politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Mokėsi Šiaulių gimnazijoje. 1894 m. baigė Kijevo universiteto Teisės fakultetą.
1918 m. vasarą grįžęs į Lietuvą – vienas iš Teisingumo ministerijos kūrėjų, nuo 1919 m. liepos 22 d. – Kauno apygardos teismo narys. 1920 m. Steigiamojo Seimo rinkimų komisijos pirmininkas.
1920 m. birželio 19 d. – 1922 m. sausio 18 d. Kazio Griniaus vyriausybėje, 1922 m. vasario 2 d. – 1923 m. birželio 28 d. – Ernesto Galvanausko VII ir VIII vyriausybėse, bei 1925 m. rugsėjo 25 d. – 1926 m. gegužės 31 d. – Leono Bistro XII vyriausybėje – Lietuvos teisingumo ministras. 1922–1923 m. – ministro pirmininko pavaduotojas. 1924 m. vasario mėn. – 1925 m. rugsėjo mėn. – Valstybės kontrolierius. Po 1926 m. valstybės perversmo paleidus Trečiąjį Seimą gyveno savo ūkyje Subačiaus valsčiuje.
miniatiūra|kairėje|150px|Vinco Karoblio kapas Subačiuje
Krikščionių demokratų partijos narys. 1922–1923 m. – Pirmojo Seimo atstovas, 1923–1924 m. – Antrojo ir 1926–1927 m. – Trečiojo Seimų atstovas nuo Lietuvos ūkininkų sąjungos. Nuo 1927 m. gyveno savo ūkyje Subačiaus valsčiuje. Mirė ir palaidotas 1939 m. Subačiuje.
Vinco Karoblio kapas 1998 m. įtrauktas į Kultūros vertybių registrą (u. k. 4725), 2005 m. pripažinta valstybės saugoma kultūros vertybė.
Ana (moneta)
thumb|right|[[varis|Varinė 1/4 anos. Moneta nukalta Britų Rytų Indijos kompanijos (British East India Company) 1835 m.]]
Ana (hindustani आना ānā) – senas Indijos piniginis vienetas.
Ana buvo lygi 1/16 rupijos arba 4 paisoms ar 12 pajų.
Terminas ana yra musulmoniškosios monetų sistemos dalis. Monetos pavadinimas tėra istorinis nuo 1957 m., kai Indijos pinigų sistema tapo dešimtaine. Kartais 50 paisų pavadina 8 anomis, o 25 paisas – 4 anomis.
Anos buvo:
Laišva
Laišva (Laelia) – gegužraibinių (Ochidaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiausia epifitinės ir kelios litofitinės orchidėjos. Stiebas trumpas, kai kurių rūšių iki 1 m ilgio. Žiedynas receminis, iki 30 cm ilgio, su 8 žiedais. Žiedai būna įvairių spalvų – nuo baltos ir geltonos iki raudonos ir violetinės. Polinarijų sudaro 8 polinijos, pagal tai atskiriama nuo labai panašių katlėjų, kurios turi 4 polinijas.
Natūraliai paplitusi Meksikoje, Centrinėje Amerikoje, Brazilijoje, Vest Indijoje.
Rūšys
Gentyje yra apie 60 rūšių: ir kt.
Eva Longoria
Eva Žakelina Langorija (g. 1975 m. kovo 15 d. Corpus Christi, Teksase) – JAV televizijos ir kino aktorė.
Jaunystė
Longoria gimė Amerikos meksikiečių šeimoje. Būdama vaiku, Eva manė, kad ji buvo įvaikinta, nes ji vienintelė iš savo brolių ir seserų turėjo tamsesnę odą ir akis. Kineziologijos mokslus baigia Teksaso A&M universitete bakalauro laipsniu. Studijuodama buvo išrinkta Miss Corpus Christi, USA (1998 m.). Vėliau kelias atvedė ją į Los Andželą, kur gavo darbą teatre.
Karjera
2006 m. gegužės mėn. Eva Longoria antrus metus iš eilės žurnalo „Maxim“ skaitytojų buvo pripažinta karščiausia moterimi.
Asmeninis gyvenimas
Longoria buvo ištekėjusi už „General Hospital“ aktoriaus Tyler Christopher (nuo 2002 m. iki 2004 m.), ir tuomet pasirašinėdavo kaip Eva Longoria Christopher. 2007 m. liepos 7 d. Prancūzijoje ji ištekėjo už NBA žvaigždės Tony Parker iš San Antonio Spurs, tačiau 2011 m. išsiskyrė.
Zvoleno apskritis
Apskrities valsčiai
Apskrityje yra 5 valsčiai:
Gyventojai
Pagal 2005 m. birželio 30 d. surašymo duomenis:
Somas
Somas − Kirgizijos valiuta. Ji padalinta į 100 tyjinų. Somas buvo įvestas 1993 m. gegužės 10 d. ir pakeitė TSRS rublį santykiu 1 somas = 200 rublių.
Etimologoja
Tarybų Sąjungoje, kazachų, kirgizų ir uzbekų kalbomis šnekantis žmonės vadino rubli som ir taip buvo rašoma banknotų reversinėje pusėje šalia kitų tekstų, nurodančių vertę, visomis 15 oficialiomis TSRS kalbomis. Žodis som kazachų, kirgizų, uigurų ir uzbekų kalbose reiškia „grynas“, kaip ir daugelyje kitų tiurkų kalbų. Žodis reiškia „grynas auksas“.
Monetos
Iki šiol buvo išleidžiamos tik proginės monetos. 10 ir 50 tyjinų bei 1, 3 ir 5 somų apyvartinės monetos bus išleistos 2008 m. Naujos monetos kaldinamos Kazachijoje.
Banknotai
1993 m. vyriausybė išleido 1, 10 ir 50 tyjinų banknotus ir Kirgizijos bankas išleido 1, 5 ir 20 somų banknotus. 1994 m. Kirgizijos bankas išleido antrą seriją banknotų, 1, 5, 10, 20, 50 ir 100 somų vertės. Trečioje serijoje, nuo 1997 m., buvo išleisti 1, 5, 10, 20, 50, 100, 200, 500 ir 1000 somų vertės banknotai.
Tauragės dekanatas
miniatiūra|[[Tauragės Švč. Trejybės bažnyčia – pagrindinė Tauragės dekanato bažnyčia]]
Tauragės dekanatas priklauso Telšių vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:
Suomijos futbolo varžybos 1933 m.
Suomijos futbolo varžybos 1933 m.
Nepriklausomybės diena (filmas)
Nepriklausomybės diena – 1996 JAV mokslinės fantastikos filmas. Filmas pasakoja apie tai kaip nežemiška civilizacija mėgino užkariauti Žemę. Visame pasaulyje uždirbo 812 mln. dolerių.
Muimelis
Muimelis – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 30 km į pietus nuo Biržų, prie kelio.
Piskas
Piskas  – miestas vakarų Peru, Ikos departamente, Ramiojo vandenyno pakrantėje, prie Pisko upės žiočių. Provincijos centras. Šalia mesto eina Panamerikos plentas.
Istorija
Piskas įkurtas 1640 m. šalia tokio pat vardo inkų kaimo (jo pavadinimas reiškia „paukštis“). 2007 m. rugpjūčio 15 d. miestą nuniokojo stiprus žemės drebėjimas. Jo metu sugriuvo ~80 % pastatų, žuvo ~300 žmonių, dauguma katedroje, mišių metu.
thumb|left|240px|Miestas po drebėjimo
Žilvinas Žudys
Žilvinas Žudys (g. 1975 m. spalio 31 d.) – Lietuvos futbolininkas, gynėjas.
Vitorožo Šv. Archangelo Mykolo parapija
'''Vitorožo Šv. Archangelo Mykolo parapija'''  – katalikų parapija, įkurta 1919 metais, Vitorožo kaime. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijos Palenkės Komaruvkos dekanatui. 1739 m. pastatyta dabartinė parapijos bažnyčia.
Vaclovas Miknevičius
Vaclovas Miknevičius (1910 m. liepos 26 d. Zanėnai, Molėtų valsčius – 1989 m. liepos 12 d. Kaunas) – Lietuvos dailininkas keramikas, dailiosios keramikos pradininkas Lietuvoje.
Kūryba
Sukūrė vienetinės ir serijinės gamybos buitinės ir dekoratyvinės keramikos: servizų (vyno, 1936 m., Paryžiaus pasaulinė paroda, aukso medalis), „Kolūkiečių servizas“, 1954 m., kavos, 1964 m.), vazų („Obelys žydi“ 1953 m.), lėkščių {„Jūratė ir Kastytis“, „Kvadratai“, abi 1970 m. Šeštame dešimtmetyje vazas puošė politizuotais tarybinio gyvenimo siužetais („Derliaus nuėmimas“, „Dirbam linksmai“, „Pionieriai Palangoje“, visos 1950 m.)
Sukūrė keraminės skulptūrinės plastikos („Eglė“ 1968 m., skulptūrinė grupė „Žalgiris“, „Eglė žalčių karalienė“, „Pušelės“, visi 1969 m.). Apipavidalino interjerų ir eksterjerų („Avininkystė“ ir „Kiaulininkystė“, Sąjunginė žemės ūkio paroda, Maskvoje, LTSR paviljonas, su T. Miknevičiene, 1954 m., Kauno centrinio knygyno, 1955 m., kavinės „Tulpė“ 1956 m., P. Ziberto šilko kombinato vestibiulio, 1977 m.)
Buitinė keramika taisyklingų formų, puošta tautodailei būdingais elementais arba skulptūrinėmis detalėmis, plastika lakoniškų, geometrizuotų formų. Vėlyvojo laikotarpio kūriniai („Dekoratyvinė vaza“ 1982 m.) masyvių formų, spalvingesni, gausiai puošti lipdytomis ir žiestomis detalėmis, įrėžimais. Įdiegė į gamybą geležingą molį (1967 m.), bešvinę glazūrą (1968 m.). Suprojektavo keramikos cechus Tbilisyje (1958 m.) ir Almatoje (1964 m.).
Nuo 1933 m. dalyvavo parodose; individualios: Palanga – 1933 m., Kaunas – 1935–1936 m., 1960 m., 1970 m., 1980 m., 1990 m. surengta pomirtinė paroda, Vilnius – 1960 m., 1970 m., 1975 m. Jo kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Manasči
thumb|right|150px|Manasči Karakole, [[Kirgizija.]] Manasči − epinės poemos „Manas“, svarbiausios kirgizų literatūroje, tradicinis pasakotojas. Manasči yra gerbiami, nes epas, kurį jie pasakoja, susideda iš beveik pusės milijono eilučių. Jiems dažnai akompanuoja su komuzu (kirgizų muz. styginis instrumentas). Garsus manasči buvo Rysbekas Jumabaevas.
Azatas
Upės dugne gausu akmenų. Ant upės įrengta Azato užtvanka, kuri gamina elektros energiją ir tiekia vandenį drėkinamiesiems laukams.
Aukštutinio Azato slėnis, kuriame netoli Gochto (Goght) kaimo yra Gegardo vienuolynas ir keletas kitų pastatų, 2000 m. paskelbtas UNESCO pasaulio paveldu.
King's Park FC
„King's Park FC“ – Škotijos futbolo klubas iš Stirlingo.
Istorija
Klubas įkurtas 1875 m.
Klubas išformuotas 1945 m.
Stadionas
Namų rungtynes žaidė „Forthbank Park“ stadione.
Amunetė
Amunetė („paslėptoji“) – egiptiečių mitologijoje moteriškoji Amono antrininkė, jo žmona. Ji buvo viena iš pirmapradžių Hermopolio Ogdoad aštuonių dievų grupės. Amunetė buvo oro sudievinimas. Kaip ir visos Ogdoad deivės, vaizduojama kaip gyvatė arba moteris su gyvatės galva.
Išaugus deivės svarbai tapo moteriškuoju Atumo pavidalu, buvo tapatinama su Jusazete, Atumo šešėliu. Buvo vadinama kūrimo motina, valdžiusia medį, iš kurio pasirodė gyvybė. Vardas „paslėptoji“ siejamas su pomirtiniu pasauliu, ji sutikdavo numirusius. Todėl dažnai vaizduojama kaip moteris su hieroglifu „vakarai“ ant galvos.
Vėliau tapo identifikuojama kaip atskira deivė ir tapo Amono žmona. Tačiau liko oro deive, todėl buvo vaizduojama kaip sparnuota deivė, moteris su vanagu, ar stručio plunksnomis pasipuošusi galvą.
Garbinta Tėbuose kartu su Amonu ir Muta, vakariniuose Deltos rajonuose Memfyje, Abidose.
Paulius Beliavičius
Paulius Beliavičius (g. 1988 m. balandžio 16 d. Kaune) – Lietuvos krepšininkas, rungtyniaujantis NKL, Marijampolės „Sūduvos“ klube.
Karjerą pradėjo 2005 m. Jonavos "SK Dextera" komandoje. NKL lygoje debiutavo 2005 m. Spalio 28 d. rungtynėse su namie žaidusia Druskininkų „Druskininkai“ ekipa. 2008 m. su Jonavos "SK Dextera" NKL užėmė 3 vietą.
2022 m. rugpjūčio pradžioje persikėlė į Marijampolės „Sūduvos“ klubą.
Žirneliškė
Žirneliškė – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 12 km į vakarus nuo Šutų, ties Žeimenos ir Sarios santaka (priešais Meškerinę), giliai Labanoro girioje. Šalimais eina geležinkelis Vilnius–Turmantas.
Treinta i Treso departamentas
Treinta i Treso departamentas  – departamentas rytų Urugvajuje. Administracinis centras – Treinta i Tresas.
Geografija
Beveik visa departamento teritorija yra Mirino lagūnos lygumoje. Tik pačiuose vakauose paviršius kyla į Cuchilla Grande aukštumą. Svarbiausia upė – Seboljati, su intaku Olimar Grande.
Jacques Derrida
thumb|Jacques Derrida Žakas Derida (Jacques Derrida; g. 1930 m. liepos 15 d., Prancūzijos Alžyras – m. 2004 m. spalio 8 d., Paryžius) – Alžyre gimęs prancūzų filosofas, dekonstruktyvizmo koncepcijos autorius. Jo plačios apimties darbai padarė didelę įtaką kontinentinei filosofijai, prancūzų filosofijai ir literatūros teorijai.
Svarbiausias Jacques Derrida veikalas – „Apie Gramatologiją“ („Of Grammatology“).
Ādams Alksnis
Adamas Eduardas Alksnis (, Alksne 1864 m. vasario 27 d. Mazsalaca, Valmieros apskritis – 1897 m. rugpjūčio 9 d. Ryga) – latvių tapytojas, grafikas. Vienas latvių nacionalinės tapybos mokyklos pradininkų.
Biografija
Mokėsi Rygos vokiečių amatų mokykloje, 1883–1892 m. su pertraukomis studijavo Sankt Peterburgo dailės akademijoje, 1888 m., 1891 m., 1892 m. gavo paskatinamuosius medalius. Devintame-dešimtame dešimtmetyje Sankt Peterburge vadovavo latvių dailininkų būreliui „Rūkis“.
Kūryba
Sukūrė piešinių, akvarelių, tapybos kūrinių latvių valstiečių buities („Kelyje“ 1895 m., „Į darbą“, „Artojas“, „Sėjėjas“, visi 1896 m.), istorijos temomis, peizažų, portretų. Mirė jaunas, paliko daug piešinių, akvarelių ir tik kelis tapybos darbus. Jo darbų turi Latvijos nacionalinis meno muziejus.
Telšių dekanatas
thumb|[[Telšių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia – pagrindinė Telšių dekanato bažnyčia]]
Suomijos futbolo varžybos 1934 m.
Suomijos futbolo varžybos 1934 m.
Telšių dekanatas
Telšių dekanatas priklauso Telšių vyskupijai. Priklausančios bažnyčios:
Žirniai (Šakiai)
Žirniai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Šakių.
SC Young Fellows Juventus
Ciuricho „Young Fellows Juventus“ – Šveicarijos futbolo klubas iš Ciuricho.
2007 m. Europos krepšinio čempionatas
thumb|250px|Čempionato emblemathumb|170px|Šalys dalyvės XXXV Europos krepšinio čempionatas – 2007 m. rugsėjo 3-16 d. Ispanijoje vykęs vyrų krepšinio čempionatas.
SC Young Fellows Juventus
Istorija
Klubo ištakos siekia 1903 m.
2007 m. Europos krepšinio čempionatas
2007 metais buvo pakeista čempionato sistema. Pirmame čempionato grupių etape, kuris vyko rugsėjo 3-6 d. rinktinės sužaidė su savo grupės (A, B, C arba D) rinktinėmis po vienerias rungtynes. Į kitą atrankos etapą pateko po tris stipriausias komandas iš kiekvienos grupės, sudarant dvi grupes. Šiame etape užskaityti pirmojo etapo komandų tarpusavio rezultatai ir dar žaistos trejos rungtynės su rinktinėmis, prieš kurias nebuvo žaista pirmajame etape. Iš E ir F grupių į ketvirtfinalį pateko po keturias stipriausias komandas. Nugalėjusios rinktinės vėliau kovojo pusfinalyje ir finale.
Finalinio etapo dalyviai
Dalyvių pasiekimai iki 2007 čempionato.
Arenos
thumb|170px|Arena [[Palacio de Deportes de la Comunidad de Madrid Madride, kurioje vyko atkrintamosios ir finalinės rungtynės.]]
Atranka
Varžybų vieta: Madridas, Madrid Arena.
E grupė
thumb|300px|Lietuva-Italija
Teriakas
Teriakas – mišinys iš daug (pvz., 40 ar 70) ingredientų, viduramžiais naudotas kaip universalus vaistas ir priešnuodis, ypatingai naudotas įgėlimams gydyti, skausmams palengvinti.
Pavadinimas teriakas kilęs iš 'susijęs su žvėrimis'.
Teriakai buvo skirstomi į didžiuosius teriakus ir mažuosius teriakus. Vienas žinomiausių teriakų buvo Andromacho teriakas, sudarytas iš 70 ingredientų, kurį sukūrė Nerono gydytojas kretietis Andromachas. Tacitas rašė, kad Nerono motina Agripina, bijodama būti nunuodyta sūnaus įsakymu, po kiekvieno valgio vartojo teriaką.
Einant laikui teriakų sudėtis keitėsi, vieni darėsi paprastesni, kiti – sudėtingesni. XVII a. labai vertino Mitridato teriaką, sudarytą iš 50 ingredientų, kurį laikė panacėja nuo bet kokių apsinuodijimų bei ligų. XVIII a. darydavo pleistrus, persunktus šiuo teriaku, kuriuos užklijuodavo ant skaudamo pilvo.
Kitas garsus teriakas buvo Orvieto teriakas, kitaip dar Venecijos teriakas ar orvietanas. Jį XVII a. buvo sukūręs šarlatanas Jeronimas Ferantis iš Orvieto miesto (Italija), kuris apsigyvenęs Paryžiuje prekiavo šio teriako piliulėmis.
Pagal 1535 m. vokišką farmakopėją teriaką sudarė 12 medžiagų – šventagaršvės šaknis, valerijonas, pelynas, cinamonas, kardamonas, opijus, mira, geležies sulfidas, medus ir kt. XVI–XVII a. prancūziškoje farmakopėjoje teriakas turi 71 ingredientą.
Žydrė
žr. tekstą
Žydrė (Muscari) – smidrinių (Asparagaceae) augalų gentis. Genties pavadinimas nuo lotynų kalbos žodžio muscus – muskusas. Tai žemos ar vidutinio dydžio svogūninės žolės, turinčios belapį žiedstiebį. Lapai pamatiniai, lancetiški. Žiedai maži, kvapūs, sukrauti kekėse. Žydi balandžio – birželio mėn.
Gentyje yra apie 50 rūšių, paplitusių Vidurio Europoje, Viduržemio pajūrio šalyse, Kaukaze, Vidurinėje Azijoje, Šiaurės Afrikoje, Irane. Lietuvoje darželiuose kaip dekoratyviniai augalai auginama:
Lomės-Tokoino tarptautinis oro uostas
Lomės-Tokoino oro uostas (IATA kodas: LFW, ICAO kodas: DXXX) – pagrindinis Togo oro uostas, aptarnaujantis šalies sostinę Lomę. 2004 m. oro uostas aptarnavo 234 557 keleivius. Nuo 2010 m. sausio mėnesio savo bazę šiame oro uoste yra įsteigusi ASKY Airlines oro bendrovė.
Incidentai
2008 m. rugpjūčio 14 d. Turkijos avialinijų lėktuvas 1123, skridęs iš Stambulo į Lagosą, buvo priverstas nusileisti Lomės oro uoste dėl visiškai sutrikusių navigacijos ir radijo prietaisų skrendant naktį.
Chemijos pramonė
Chemijos pramonė – viena svarbiausių sunkiosios pramonės šakų.
Chemijos pramonė Lietuvoje
Lietuvoje chemijos pramonė atsirado XIX a. pab. gamino daugiausia dažus ir lakus, įv. druskas, rūgštis, vaistus, kosmetikos prekes. Dauguma įmonių buvo mažos. Pirmosios didesnės buvo Klaipėdoje superfosfato fabrikas „Union“, pastatytas 1875 m. Vokietijos kapitalistų, t. p. Vokietijos savininkams priklausantys Vilniaus ir Klaipėdos degiųjų dujų fabrikai. 1919-40 m. raidai trukdė vietinių žaliavų ir kapitalo stoka, maža vidaus rinka. Ir toliau daugiausia buvo gaminami buitiniai chemijos gaminiai. 1939 m. Lietuvoje veikė 57 įmonės (su > 5 darbininkais), jose buvo 2058 darbuotojai. Po Antrojo pasaulinio karo karo Kaune išplėstas buitinės chemijos fabrikas „Chemikas“. Be to, buit. chemijos gaminius (dažus, lakus, tirpiklius, klijus, valymo bei skalbimo miltelius ir kt.) iki 1960 m. gamino ~ 6 verslinės kooperacijos artelės. Superfosfatą (30-50 tūkst. t per metus) gamino Klaipėdoje 1947-56 m. veikęs superfosfato fabrikas „Artojas“ (buv. „Union“). 1959-65 m. pastatyta Vilniaus plastmasinių dirbinių, Kėdainių chemijos, Kauno Spalio penkiasdešimtmečio dirbtinio pluošto ir Jonavos azotinių trąšų gamyklos. Chemijos pramonei priklausančios kompanijos perdirba didelį kiekį žaliavų į produktus naudojamus kitose pramonės šakose, tyrimų ir kūrimo laboratorijose bei tiesiogiai klientų darbe ar namuose. Dauguma produktų naudojami kitų, sudėtingesnių, produktų gamybai. Vienas iš cheminę industriją apibūdinančių bruožų – kelis kartus didesnė nei tyrimų laboratorijų ar bandomųjų fabrikų gamybos apimtis.
Magistralinis kelias A1 (Lietuva)
A1 (Vilnius–Kaunas–Klaipėda) – pagrindinis Lietuvos magistralinis kelias.
Savybės
Visas kelias (išskyrus atkarpą Vilniuje nuo Gariūnų iki centro) sutampa su tarptautiniu E-tinklo keliu.
Ruože (tarp Kauno iki Sitkūnų) yra kelio „Via Baltica“ dalis, sutampa su keliu.
Lietuvos susisiekimo ministerijai priklausančioms įmonėms priklauso 296,30 km (10–306,3 km). Likusi trasa eina Vilniaus ir Klaipėdos miestų gatvėmis, jas prižiūri tų miestų savivaldybės. Kelyje yra 5 juodosios dėmės.
Trasa
Magistralė prasideda Vilniuje. Miesto ribose daugiausia eina Savanorių prospektu. Už miesto ribų toliau eina Trakų rajono, Elektrėnų savivaldybės, Kaišiadorių, Kauno, Kėdainių, Raseinių, Šilalės, Rietavo, Klaipėdos rajonų teritorijomis. Svarbiausi miestai šalia magistralės – Grigiškės, Vievis, Elektrėnai, Kaišiadorys, Žiežmariai, Rumšiškės, Kaunas, Ariogala, Raseiniai, Rietavas ir Gargždai. Baigiasi Klaipėdoje. Kelias kerta svarbiausias Nemuno baseino upes: Nerį, Nevėžį, Dubysą, Jūrą, Miniją.
Kelio statusas
Automagistralės statusas yra suteiktas šiems kelio ruožams: „Sausiai–Kaunas“, ir „Giraitė-Jakai“. Lietuvos automagistralėse nuo kovo iki spalio pabaigos didžiausias leistinas greitis yra 130 km/h, likusiais mėnesiais leidžiamas 110 km/h greitis. Greitkelio statusas suteiktas trumpam ruožui ties Dirvupiais netoli Klaipėdos, didžiausias leistinas greitis 120 km/h nuo balandžio iki spalio pabaigos, likusiais mėnesiais 110 km/h.
Dalyje atkarpų nėra suteiktas automagistralės arba greitkelio statusas. Ties Vilniumi, Grigiškėmis ir Vieviu esančiose atkarpose greitis sumažintas iki 100 km/h. Atkarpa pasižymi labai tankiu įvažiavimų ir išsukimų į šalia esančias teritorijas kiekiu. Taip pat yra būdingi staigūs išsukimų ir įvažiavimų spinduliai. Arčiausiai Vilniaus vidinės dalies esančioje atkarpoje taip pat būdingas ir didelis eismo intensyvumas.
Ties Kaunu greitis sumažintas iki 90 km/h. Kelias rekonstruojamas, atskiriami vietiniai ir tranzitiniai srautai. Pasižymi tankiu sankryžų ir įvažiavimų į teritorijas kiekiu, dideliu eismo intensyvumu. Po rekonstrukcijos planuojamas greitis iki 110 km/h.
Ties Sujainiais greitis sumažintas iki 110 km/h, automagistralės statusas nesuteiktas, čia įrengta vieno lygio sankryža su apsisukimais skiriamojoje juostoje. Kelio atkarpa naudojasi žemės ūkio technika, kuri važinėja tarp skirtingų kelio pusėse esančių dirbamų laukų ir automagistrale naudotis negali. Žemės ūkio technikai draudžiama įvažiuoti į automagistralės statusą turintį kelią.