cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Burkina Faso vėliava
Istorija
miniatiūra|dešinėje|208px|Aukštutinės Voltos vėliava 1959–1984 metais, pločio ir ilgio santykis 2:3 Kolonijinės priklausomybės laikais, šaliai priklausant Prancūzijai, šalyje buvo naudojamos Prancūzijos administarcinės valdžios vėliavos bei kita simbolika. Iki 1984 metų perversmo Burkina Fasas vadinosi Aukštutine Volta. Tuometinės Aukštutinės Voltos vėliava buvo įteisinta 1959 metų gruodžio 9 dieną dar prieš šiai respublikai atgaunat suverenitetą, kuris atgautas 1960 metų rugpjūčio 5 dieną. Vėliavos pagrindą sudarė horizontali juodos, baltos ir raudonos spalvų trispalvė. Spalvos simbolizavo pagrindines šalies upes: Juodąją Voltą, Baltąją Voltą ir Raudonąją Voltą. Vėliava yra tapati buvusios Vokietijos Imperijos vėliavai, nors šalys nieko bendro neturėjo.
Algis Matulionis
Algis Matulionis (g. 1947 m. balandžio 9 d. Vilniuje) – Lietuvos teatro ir kino aktorius ir režisierius.
Biografija
Išsilavinimas: 1966–1969 m. Vilniaus valstybinis V. Kapsuko universitetas (ekonomikos fakultetas, finansų ir kredito specialybė); 1969–1973 m. Lietuvos valstybinė konservatorija (aktorinio meistriškumo katedra). Kūrybinį darbą pradėjo Modrio Tenisono pantomimos trupėje. 1967–1992 m. Kauno dramos teatro aktorius. Vaidybai būdinga vidinė ekspresija, temperamentas, ironija. Sukūrė vaidmenų Lietuvos, TSRS ir kitų šalių kino ir televizijos filmuose. 1994 m. įkūrė Nepriklausomų aktorių teatrą, jame režisavo televizijos spektaklių. Nuo 1996 m. Lietuvos teatro sąjungos pirmininkas. , nuo 2005 m. Teatro sąjungos meno kūrėjų asociacijos pirmininkas, Lietuvos meno kūrėjų asociacijos tarybos narys ir steigėjas, 1995–1997 m. – Lietuvos radijo ir televizijos tarybos pirmininko pavaduotojas, 1997–1999 m. – Lietuvos radijo ir televizijos tarybos narys, Spaudos, radijo ir televizijos rėmimo fondo steigėjas, tarybos narys.
Svarbesni vaidmenys
Teatre:
stogo“, rež. S..Motiejūnas, 1968
Ru – R. Loulerio „Septynioliktosios lėlės vasara“, rež. R. Steponavičiūtė, 1973
1979
J. Vaitkus, 1982
V. Balsys, 1989
Kine:
Televizijos filmuose:
Šaltiniai
Lietuvos teatro sąjunga
Tolkaimis
Tolkaimis arba Solncevas (, nuo 1938 m. Gut Tollkeim, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Bagrationovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Gvardeiskojės kaimo gyvenvietės teritorija.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas Tulakaims prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Ylavos apskrities dvaras, nuo 1874 m. Romitų valsčiaus kaimas, 1928 m. rugsėjo 30 d. prijungtas prie Naujienos. 1910 m. buvo 58 gyventojai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kroicburgo rajono, vėliau Bagrationovsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Nadeždino apylinkės kaimas, 1992 m. prijungtas prie Berizovkos.
Vieira
Vieira − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Piotras Jefimenko
Mokslinė veikla
1900-1902 m. su kitais tyrė Oskolo ir Doneco baseinų archeologijos paminklus, jų aprašymas tapo pirmaisiais mokslo darbais. 1909 m. dalyvavo Mezino paleolito stovyklos kasinėjimuose, šios stovyklos kasinėjimai nulėmė jo tyrimų kryptį. 1923-1936 m. vadovavo kasinėjimams prie Dono, atrado ir ištyrė daug paleolito gyvenviečių.
Sukūrė naują paleolito paminklų tyrimo metodiką. Periodizavo TSRS europinės dalies paleolito stovyklas. Tyrė ir vėlesnius paminklus: III a. – VIII a. Riazanės kapinyną, ankstyvuosius slavų piliakalnius; jų tyrimams pritaikė stratigrafinį tyrimo metodą.
Allgemeine Encyclopädie der Wissenschaften und Künste
thumbAllgemeine Encyclopädie der Wissenschaften und Künste – vokiška visuotinė enciklopedija.
Istorija
Ersch ir Gruber 1818–1889 publikavo nebaigtą Allgemeine Encyclopädie der Wissenschaften und Künste, in alphabetischer Folge (167 tomai). Dalyvavo 400 bendradarbių; parengta apie 70 000 psl.
Dalys
1831 Brockhaus-Verlag perėmė ir 1889 nebaigęs nutraukė rengimo darbus.
"Ersch/Gruber" online
Allgemeine Enzyklopädie der Wissenschaften und Künste taip vad. Göttinger Digitalisierungs-Zentrum (Niedersächsischen Staats - und Universitätsbibliothek Göttingen) digitalizavo.
1993 m. Ispanijos Grand Prix
1993 m. Ispanijos Grand Prix buvo Formulės 1 lenktynės, rengtos Gegužės 9 d., 1993 m. Katalonijos trasoje. Tai buvo penktasis 1993 m. Formulės 1 sezono etapas.
Jessie J
Jessica Ellen Cornish (geriau žinoma savo sceniniu vardu Jessie J, g. 1988 m. kovo 27 d.) – Jungtinės Karalystės dainininkė ir dainų autorė. Gimusi ir užaugusi Londone, ji studijavo BRIT School prieš pasirašydama sutartį su „Gut Records“ ir pradėdama savo kaip dainų autorės karjerą su „Sony/ATV Music Publishing“, kur dirbo su tokiais atlikėjais kaip Chris Brown ir Miley Cyrus.
Pasirašiusi sutartį su „Universal Republic“, Jessie J išgarsėjo išleidusi savo debiutinį singlą „Do It Like a Dude“, kuris pasiekė antrąją vietą UK Singles Chart tope. Kiek vėliau, 2011 m., pasiekusi topų viršūnes devyniolikoje šalių įskaitant Jungtinę Karalystę, Prancūziją, Airiją ir Naująją Zelandiją su daina „Price Tag“, ji išleido savo debiutinį studijinį albumą „Who You Are“. Jis Jungtinės Karalystės albumų tope pasiekė antrąją vietą. Į albumą taip pat įėjo ir singlai „Nobody's Perfect“, „Who's Laughing Now“ ir „Who You Are“, kurie visi pateko į Britanijos top 20, tačiau daugiausiai šlovės dainininkei atnešė penktasis singlas „Domino“ pasiekęs šeštąją vietą Billboard Hot 100 tope JAV ir tapo jos antruoju singlu Didžiojoje Britanijoje pasiekusiu pirmąją topų vietą. Septintasis singlas „LaserLight“ iš albumo „Who You Are“ tapo šeštuoju top 10 singlu iš albumo ir Jessie J tapo pirmąja Britanijos dainininke, turinčia šešis top 10 singlus iš vieno albumo. Atlikėja ruošiasi išleisti kol kas pavadinimo neturintį antrąjį albumą 2013 m. pradžioje. Be savo muzikinės karjeros, ji taip pat teisėjauja Britanijos televizijos šou „The Voice UK“.
Jessie J būdingas netradicinis muzikinis ir pasirodymų stilius, kuriame sumišęs soul stiliaus vokalas su šiuolaikiniais R&B, pop ir hip-hop ritmais. Dainininkė yra sukaupusi daugybę įvairiausių apdovanojimų ir nominacijų už savo prisidėjimą prie muzikinės industrijos. Keli iš apdovanojimų, atitekusių atlikėjai, yra 2011 BRIT Awards kritikų pasirinkimo (Critics Choice) ir 2011 m. muzikinės vilties (BBC Sound Of 2011) prizai. 2012 m. balandžio mėnesį Jessie J buvo pardavusi virš 11 milijonų singlų ir 2,5 mln. albumų visame pasaulyje.
1988–2005: vaikystė ir jaunystė
Jessie J, gimusi Jessica Ellen Cornish vardu Londone, jau nuo vienuolikos metų pradėjo savo kaip dainininkės karjerą. Jai atiteko vaidmuo Andrew Lloyd Webber kūrinyje „Whistle Down the Wind“. Iki šešiolikos metų Jessie lankė Meifildo vidurinę mokyklą (Mayfield High School) mokyklą, o vėliau įstojo į BRIT School, kur tapo merginų muzikos grupės „Soul Deep“ nare. Jessie J diagnozuotas širdies dūžių sutrikimas. Dėl to būdama 18 metų patyrė nedidelį priepuolį. Dėl to ji negali rūkyti ir gerti alkoholinių gėrimų.
2005–2010: karjeros pradžia
2005 m. ji pasirašė kontraktą su įrašų kompanija pavadinimu „Gut Records“, tačiau ji nespėjo išleisti muzikos kūrinių, nes netrukus kompanija patyrė bankrotą. Jessie J buvo gan gera dainų autorė, todėl netrukus pasirašė kontraktą su „Sony ATV“. Ji parašė Miley Cyrus hitą „Party in the USA“ kartu su prodiuseriu Doctor Luke ir Claude Kelly. Taip pat ji rašė dainas tokiems atlikėjams, kaip Justin Timberlake, Chris Brown (su kuriuo koncertavo Europoje), Alicia Keys ir Christina Aguilera. Jessie J daina „Sexy Silk“ buvo 2010 m. filmo „Lengvabūdė pirmūnė“ garso takelyje.
Nuo 2010 m.: „Who You Are“
Jessie J išleido savo debiutinį singlą „Do It Like a Dude“ JK 2010 m. lapkričio 21 d. Singlas debiutavo 25 pozicijoje UK Singles Chart tope, kur netrukus pasiekė antrąją vietą. 2010 m. gruodžio 15 d. buvo pranešta kad Jessie J gavo BRIT Awards muzikos apdovanojimuose kritikų pasirinkimo (Critics' Choice) prizą. BBC taip pat pranešė, jog Jessie J laimėjo BBC „Sound of 2011“ rinkimuose ir buvo paskelbta 2011-ųjų metų muzikine viltimi. Atlikėjos debiutinis studijinis albumas „Who You Are“ išleistas 2011 m. kovo 28 d. Jungtinėje Karalystėje, o balandžio 12 d. – JAV. Paaiškėjo tuomet ir antrasis singlas „Price Tag“, kurį Jessie J debiutavo laidoje „Later… with Jools Holland“ 2010 m. lapkričio 9 d. Antrasis singlas iš albumo „Price Tag“, kuris įrašytas kartu su JAV reperiu B.o.B, išleistas 2011 m. sausio 30 d. Jessie J dainą „Do It Like a Dude“ pirmiausiai parašė atlikėjai Rihanna, bet pasiliko sau. Albumą planuota išleisti kovo 28 d., kad šis sutaptų su jos gastrolių pradžia, tačiau buvo nutarta išleidimo datą paankstinti mėnesiu. „Price Tag“ buvo išleistas kaip pirmasis singlas JAV. „Casualty of Love“ vasario 15 d. buvo išleistas kaip trečiasis singlas.
Apdovanojimai ir nominacijos
{| class="wikitable" ! style="background:#B0C4DE;" | Metai ! style="background:#B0C4DE;" | Organizacija ! style="background:#B0C4DE;" | Nominuotas darbas ! style="background:#B0C4DE;" | Apdovanojimas ! style="background:#B0C4DE;" | Rezultatas
Versmininkai
Versmininkai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Katyčių, prie kelio. Seniūnaitijos centras.
Palangos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
'''Palangos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Palangoje.
Istorija
thumb|left|200px|Vidus, žvelgiant į centrinį altorių thumb|left|200px|Vidus, žvelgiant į vargonus
1540 m. Karalienė Bona įsakė seniūnijos valstiečiams visokeriopai remti Palangos bažnyčią. 1579 m. minimas Palangos klebonas. 1590 m. bažnyčiai dovanotas Paliepgirių kaimas (patvirtinta 1597 m.). Iki 1597 m. pastatyta bažnyčia (vietoj protestantų atimtos), 1613 m. įkurta parapija, 1640 m. – altarija.
1767 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. 1804–1862 m. veikė parapinė mokykla. 1871 m. į Palangą grįžo kunigas Vladislovas Duseika, 1863 m. už ryšius su sukilėliais buvo ištremtas (mirė 1890 m. Palangoje).
1898–1907 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia (Karlo Eduardo Strandmano projektas). Trečdalį statybos išlaidų sumokėjo grafas Tiškevičius, kitas – parapijiečiai, vadovaujami klebono Juozapo Šniukštos.
Architektūra
Bažnyčia neogotikinė, kryžminio plano, vienabokštė. Šventoriaus tvora akmenų ir plytų mūro. Šventoriuje palaidotas Palangos klebonas monsinjoras Bronius Barauskas (1908–1985 m.), vyskupijos tribunolo narys, bei Palangos klebonas ir dekanas Juozapas Miklovas (1919–1991), visuomenės veikėjas, kunigas Kazimieras Prapuolenis (1858–1933 m.).
Vigelis
Vigelis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Vigelienė (ištekėjusi moteris) ir Vigelytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Pusdievis
Pusdieviu graikų mitologijoje vadinamas asmuo, kurio vienas iš tėvų buvo dievas, o kitas – mirtingasis. Graikų mitologijos populiarinimo literatūroje dažnai sąvoka vartojama sinonimiškai su „didvyriu“.
Buolkalachas
Didžiausias intakas: Chastachas (dešinysis).
Laikosi užšalusi nuo spalio iki birželio. Pakrantės negyvenamos.
Linkaučių apylinkė
Linkaučių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kražių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kelmės rajonui. 1963 m. prijungta dalis Junkilų apylinkės. 1975 m. sausio 29 d. Linkaučių apylinkė prijungta prie Kražių apylinkės.
Vildžiūnas
Vildžiūnas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Vildžiūnienė (ištekėjusi moteris) ir Vildžiūnaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Lietuvos ornitologų draugija
Struktūra ir valdymas
Draugiją valdo draugijos taryba, kurią sudaro 9 asmenys. Tarybos narius renka visuotinis draugijos susirinkimas rengiamas ne rečiau kaip kartą per metus. Kas dvejus metus draugijos taryba atnaujina 1/3 narių, maksimali nario kadencijos trukmė 6 metai. Taryba renka draugijos pirmininką, konkurso keliu skiria direktorių, steigia draugijos padalinius.
Draugijos veiklą tvarko:
Draugijos taryba
Šiuo metu (2017 m.) tarybą sudaro:
Draugijos direktoriaus pareigas šiuo metu eina Liutauras Raudonikis.
Istorija
Draugija įkurta 1984 metais kaip buvusios sąjunginės ornitologų draugijos padalinys Lietuvoje. Vėliau ši organizacija tapo nepriklausoma Lietuvos ornitologų draugija (LOD).
Algirdas Matulevičius
Algirdas Matulevičius (g. 1939 m. sausio 10 d. Giedraičiuose) – Lietuvos istorikas, enciklopedininkas, Mažosios Lietuvos istorijos ir lietuvių tautinio atgimimo spaudos tyrinėtojas.
Biografija
Daugelio istorinių ir publicistinių straipsnių periodiniuose leidiniuose „Voruta“, „Literatūra ir menas“, „Mokslas ir gyvenimas“, „Mūsų praeitis“ bei užsienio spaudoje autorius. Vienas iš Mažosios Lietuvos enciklopedijos leidimo sumanytojų ir jos istorijos skyriaus vedėjas. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių apie Mažąją Lietuvą ir Prūsiją autorius.
Šaltiniai
Vytautas Žeimantas. Daktarui Algirdui Matulevičiui - 65 metai. Lietuvos aidas, 2004, saus. 12.
Simpoziumas
thumb|250px|right|Tarptautinis simpoziumas
Simpoziumas (, 'puota') – tarptautinis pasitarimas kuriuo nors specialiu, dažniausiai moksliniu, klausimu. Tai akademinis renginys, kuriame dalyviai - akademinio ar mokslo pasaulio atstovai pristato savo pasiekimus ar apmąstymus tam tikra tema.
Simpoziumo esmė ir turinys
Simpoziumą galima apibūdinti kaip nedidelę konferenciją ar akademinį ekspertų susirinkimą, kuriame diskutuojama apie naujus šios srities pokyčius ir atradimus. Nacionaliniai ar tarptautiniai simpoziumai visada yra akademinės bendruomenės ir mokslininkų dėmesio centre. Tokio tipo renginiuose ekspertai paprastai renkasi pasidalinti savo išvadomis ir rekomendacijomis, pristatyti savo darbus. Be to, išnaudojama galimybė susitikti su kolegomis ir pabendrauti ne laboratorijose ir klasėse, užmezgant santykius su kitais dalyviais.
Šiuolaikiniame gyvenime simpoziumo esmė ir turinys tapę daug platesni. Šiuose renginiuose dalyvauja ne tik mokslininkai, bet ir kitų sričių specialistai, ypač menininkai. Tokiuose simpoziumuose vykdomas konkrečios meno šakos populiarinimas, improvizacijos, pasikeitimas kūrybine patirtimi, informacine medžiaga, sukurtų kūrinių eksponavimas įvairiuose vietos ir užsienio miestuose. Simpoziumų metu be kūrybinio darbo organizuojami menininkų kūrybiniai vakarai (vaizdo medžiagos, fotografijų, skaidrių peržiūra, „apskritojo stalo“ diskusijos, kūrybinio proceso demonstracijos, meninės akcijos, ir kt.). Profesionalių menininkų surengti simpoziumai pagyvina vietos ir regiono kultūrinę veiklą.
Simpoziumas ar konferencija?
Simpoziumas paprastai yra siauresnės tematikos ir trumpesnis renginys nei mokslinė konferencija, nes dažnai tokiame renginyje nagrinėjama viena tema. Simpoziumas (žr. šio termino pradinę reikšmę) organizuojamas taip, kad sukeltų daugiau pokalbių nei įprasta konferencija. Simpoziume pristatomi pranešimai dažnai aptariami komisijos formatu, siekiant iš auditorijos ar kitų pranešėjų pareikšti rekomendacijas nagrinėjamais klausimais. Simpoziumo pranešėjai dažnai yra savo srities ekspertai. Tuo tarpu konferencijos dažnai apima kelias atskiras temas ir gali suburti tarpdisciplininius mokslininkus ir praktikus. Konferencijoje pranešimus skaito ir studentai, ir pradedantys tyrėjai, ir kviestiniai žymūs akademikai ar pramonininkai.
Apaščia (Biržai)
Apaščia – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Kupreliškio.
Doom (filmas)
Vykdomasis prodiuseris John Wells viename interviu teigė, kad filmo tęsinys bus statomas, jei gautos pajamos pateisins lūkesčius. Premjerinį savaitgalį buvo parduota bilietų už beveik 15,3 mln. JAV dol., tačiau kitą savaitgalį parduoda jau tik už 4,2 mln. Viso filmas surinko beveik 56 mln., kai gamybai buvo išleista apie 60 mln. . Tęsinys taip ir nebuvo sukurtas.
Eternal Word Television Network
thumb|EWTN būstinė [[Airondeilas|Airondeile, Alabamoje 2007 m.]] Eternal Word Television Network ( – amžinojo žodžio televizijos tinklas), sutrumpintai EWTN – televizijos kanalas, įkurtas 1981 m. pranciškonų vienuolės Motinos Andželikos.
Pirmoji kanalo transliacija įvyko per žolinę, 1981 m. rugpjūčio 15 d.
EWTN būstinė yra Airondeile, Alabamoje.
Įkūrimo metu turėjęs 20 darbuotojų ir veikęs garaže, iki įkūrėjos mirties 2016 m. kanalas išaugo iki turinčio beveik 400 darbuotojų ir visą parą transliuojančio 264 milijonų namų ūkių auditorijai 144 valstybėse. Kanalui taip pat priklauso naujienų agentūra, „Catholic News Agency“ (nuo 2010 m. pradžios ), bei laikraštis, „National Catholic Register“ (įsigytas 2011 m. vasario 1 d. ). „National Catholic Register“ įsigijimo metu EWTN buvo didžiausias religinis žiniasklaidos tinklas pasaulyje.
Fred Sinowatz
Fredas Zinovacas (, g. 1929 m. vasario 5 d. Neufelde prie Leitos, Burgenlandas, Austrija) – istorikas, filosofas, Austrijos visuomenės ir politinis veikėjas.
Biografija
Vienos universitete studijavo filosofiją ir germanistiką, filosofijos daktaras.
1961 m. – 1978 m. Austrijos socialistų partijos (SPOe) Burgenlando žemės organizacijos sekretorius. 1964–1966 m. Burgenlando landtago narys, 1964 m. – 1966 m. landtago pirmininkas, 1966–1971 m. žemės kultūros ministras, 1971–1983 m. Austrijos kultūros ir meno ministras, 1971–1983 m. ir 1986–1988 m. Austrijos parlamento narys, nuo 1983 m. SPOe Federalinės valdybos narys, 1981 m. Austrijos vicekancleris, SPOe pirmininko pavaduotojas, Prezidiumo narys, 1983–1988 m. SPOe pirmininkas, 1989 m. SPOe Valdybos narys.
1983 m. – 1986 m. Austrijos kancleris.
Vileišis
Vileišis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Vileišienė (ištekėjusi moteris) ir Vileišytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Giancarlo Fisichella
Džankarlas Fizikela (g. 1973 m. sausio 14 d. Romoje) – buvęs italų Formulės 1 lenktynininkas. Nuo 2009 m. Italijos Grand Prix iki 2009 m. Abu Dabio Grand Prix atstovavo Scuderia Ferrari ekipą, o 2010 m. sezone buvęs šios ekipos atsarginis lenktynininkas. Nuo 2010 m. italas lenktyniauja AF Corse komandoje įvairiose ilgų distancijų lenktynėse su Ferrari automobiliu.
Karjera prieš Formulę 1
Giancarlo Fisichella pradėjo lenktynininko karjerą važiuodamas kartingu, vėliau – žemesnės klasės formulių serijose. Iš pradžių dalyvavo Italijos čempionate, vėliau – tarptautiniame. 1993 m. jis buvo antras, o kitamet nugalėjo. Pergalės prestižiniuose Monako ir Macau etapuose atvėrė italui galimybes palypėti vienu karjeros laipteliu aukščiau. 1995 m. Fisichella dalyvavo ITCC kėbulinių automobilių čempionate, tačiau ypatingų rezultatų nepasiekė. Visgi tai padėjo prasibrauti į Formulę 1.
1996 m. Minardi
Formulės 1 karjerą Giancarlo Fisichella pradėjo 1996 metais, kai Australijos etape atstovavo Minardi komandą. Giancarlo dalyvavo ne visose lenktynėse, nes tuo metu prasta Minardi finansinė padėtis lėmė tai, jog už vairo sėsdavo tas pilotas, kurio rėmėjai galėdavo atnešti daugiausiai rėmėjų. Pirmasis sezonas liko blankokas, tačiau italo talentą netruko pastebėti ne vienas didesnės komandos vadovas. Laimingiausias buvo Eddie Jordanas, pasikvietęs jį į savo komandą.
1997 m. Jordan
Jordan bolidas padėjo atsiskleisti Giancarlo, kaip greitam ir agresyviam pilotui. Su trečio ar ketvirto pajėgumo bolidu jis sugebėjo pasiekti gana įspūdingų rezultatų. Vokietijoje vos neiškovojo Pole pozicijos, nuo Gerhardo Bergerio atsilikęs vos 0,023 sek. Tose pačiose lenktynėse ilgai su juo kovojo ir net pirmavo. Atrodė, jog Fisi iškovos pergalę, tačiau sprogusi padanga leido tik pasivažinėti ant Michaelio Schumacherio Ferrari bolido garbės rate. Visgi Giancarlo sugebėjo palypėti ant podiumo Kanadoje ir Belgijoje, sezoną užbaigdamas pasiekęs teigiamą rezultatą.
1998 – 2001 m. Benetton
1998 m. lenktynininkas perėjo į Benetton komandą, sezonas prasidėjo daug žadančiai, tačiau paskutiniaisiais metais paliko slogų įspūdį. Pirmaisiais metais Fisico tęsė 1997 m. pradėtą artėjimą prie čempionato lyderių. Podiumai Monake bei Kanadoje leido tapti komandos lyderiu ir nuolat kovoti dėl taškų.
thumb|left|200px|Vienintelį podiumą [[1999 m. Formulės 1 sezonas|1999-aisiais Fisichella iškovojo Kanadoje.]]
1999 m. sezonas buvo nesėkmingas dėl bolido problemų. Tik Kanadoje jis vėl palypėjo ant podiumo. Šioje trasoje jis finišavo trejetuke 1997, 1998, 1999 ir 2000 metais. Iki pergalės nedaug trūko ir Europos GP, vykusiame Niurburgringe. Permainingu oru Giancarlo važiavo stabiliai, tačiau būtent stabilumo pritrūko viename rate, kur Fisico slystelėjo ir apsisukęs nebegrįžo į trasą. Tuo metu jis pirmavo lenktynėse.
2000 m. Giancarlo pelnė taškus tik pirmojoje sezono dalyje. Podiumai Brazilijoje, Monake ir Kanadoje gal ir nenublanko prieš bendrą sezono pasirodymą, tačiau italas susilaukė nemažai kritikos už nepastovumą.
2001 m. Benetton bolidas buvo itin nepatikimas, tačiau sezono pabaigoje Fisico iškovojo podiumą Belgijos etape. Po starto pakilo į antrąją poziciją ir tik artėjant prie lenktynių pabaigos jis smuktelėjo į trečią vietą, praleidęs Davidą Coulthardą.
2002 – 2003 m. Jordan
thumb|left|200px| 2002 m. Jordan trypčiojo vietoje ir tik sezono vidurys buvo kiek palankesnis. Keli pelnyti taškai leido neprapulti turnyrinės lentelės apačioje.
2003-iaisiais Fisi pagaliau nugalėjo Brazilijoje, kur iš lenktynių dėl smarkaus lietaus ir šlapios trasos, pilotai vienas po kito pasitraukė iš lenktynių, tuo tarpu Fisichella kantriai kilo pozicijomis aukštyn. Po starto priverstas sustoti į boksus, taigi nukritęs į pačią rikiuotės uodegą, lenktynių pabaigoje jis aplenkė Kimį Raikkoneną iš McLaren. Netrukus Markui Webberiui rėžusis į sieną ir paskleidus aibę nuolaužų trasoje, Fernando Alonso, nepaisęs geltonų vėliavų, trenkėsi į trasoje stovintį ratą ir patyrė dar rimtesnę avariją. Teisėjams neliko nieko kito, tik sustabdyti lenktynes. Fernando net neužlipo ant podiumo, nors finišavo trečias – juo pasirūpino trasos medikai. Tačiau ir tai nebuvo vienintėlis nesusipratimas. Ant aukščiausiojo laiptelio stovėjo Kimi, kuris tik kitose lenktynėse perleido nugalėtojo trofėju Fisichellai. Iškart po finišo kilo dilema – kas gi nugalėjo? Jai išspresti neužteko laiko iki apdovanojimų ceremonijos. Visgi pergalė atiteko Fisichellai, kurio bolidas, beje, ėmė ir užsiliepsnojo lenktynininkui sustojus boksuose ir besidžiaugiančiam kartu su savo komanda. Tiesa, nugalėtojo taurė Fisichellai buvo įteikta tik kitame, San Marino, etape.
2004 m. Sauber
2004 m. buvo tarsi pereinamasis sezonas. Palikęs ne pačią stipriausią Jordan, jis metus važiavo Sauber komandoje, o vėliau pasirašė kontraktą su pajėgia Renault.
2005 - 2008 m. Renault
thumb|250px|right|
2005 m. Fisico debiutavo Renault F1 komandoje. Permainingu oru vykusioje Australijos kvalifikacijoje Fisi iškovojo Pole poziciją, o vėliau ir gana nesunkią pergalę. Visgi likęs sezonas buvo gana blankus. Fisichellos bolidas gedo, pilotas klydo, visa komandos nesėkmė gulė ne ant Alonso, o ant jo pečių. Keli podiumai ir lenktynės Japonijoje galėjo praskaidrinti nuotaiką italui. Tiesa, pastarosios buvo tik sąlyginai geros – pergalė Fisico išsprūdo iš rankų likus vos ratui, kuomet jį aplenkė Raikkonenas.
2006-ųjų sezone Fisichella užėmė ketvirtą vietą, iškovodamas 72 taškus. Geriausias sezono rezultatas – Pole pozicija ir pergalė Malaizijoje. Čia Fisichella nugalėjo gana nesunkiai, nors lenktynių sąlygos nebuvo pačios lengviausios. Keturiuose Grand Prix iškovojo 3-sias vietas.
2007-aisiais Fisi ir toliau atstovavo Renault komandai. Kartu su juo prancūzų ekipoje važiuoja Formulės 1 debiutantas iš Suomijos Heikki Kovalainenas, iki tol metus buvęs komandos pilotu bandytoju. Labiau patyręs italas bent sezono pradžioje – aiškus komandos lyderis. Kol kas komandai, palyginus su praėjusiais dviem sezonais, sekasi nekaip. Aukščiausias pasiekimas – Fisichellos iškovota ketvirtoji vieta Monake. Sezoną Fisi baigė 8-oje vietoje, viso pelnęs 21 tašką.
thumb|right|264px|Giancarlo Fisichella jubiliejinėse 200-osiose lenktynėse [[2008 m. Monako Grand Prix|Monake 2008-aisiais.]]
2008 - 2009 m. Force India
Nors dėl ne itin gerų rezultatų italas susilaukė kritikos, sausio mėnesį Fisichella buvo paskelbtas naujos Force India komandos pirmuoju pilotu. Kol kas Giancarlo taškų nepelnė, aukščiausia etape užimta vieta – 10-oji Ispanijoje. Monako etapas Fisichellai buvo 200-osios varžybos Formulėje-1. Jis tapo tik devintu pilotu sporto istorijoje, kuris dalyvavo dvejuose šimtuose (ar daugiau) etapų.
Šiame sezone Force India bolidas negalėjo konkuruoti su kitomis komandomis, o Fisichella finišą pasiekė 11 etapų iš 18. Aukščiausia sezono vieta – 10, o sezoną italas baigė priešpaskutinėje 19 vietoje savo sąskaitoje neturėdamas nei vieno taško.
2009 m. sezonas prasidėjo panašiai, kaip ir ankstesnis. Fisichella kartu su komandos draugu Adrianu Sutilu dažniausiai kvalifikuodavosi rikiuotės uodegoje, o lenktynes baigdavo toli nuo taškais apdovanojamų pozicijų. Monako lenktynėse Giancarlo pirmąsyk sezone kvalifikacijoje pateko į antrąją dalį, o lenktynes baigė vos dvejomis sekundėmis atsilikęs nuo aštuntą vietą iškovojusio Sebastieno Bourdais. Dvyliktosiose sezono lenktynėse Belgijoje Force India bolidas pademonstravo puikią formą – Giancarlo iškovojo pirmąją Pole poziciją komandai ir ketvirtąją sau, lenktynėse greičiu nenusileido nugalėtojui Kimiui Räikkönenui ir finišavo antras, atsilikęs mažiau nei sekunde. Antroji pozicija lenktynėse kilstelėjo Fisichellą į keturioliktą poziciją asmeninėje įskaitoje; tai taip pat buvo pirmieji Force India komandos taškai. Kiek netikėtai Force India puikiai pasirodė Belgijos GP, kur italas pasinaudojęs padangų pranašumu sugebėjo pirmą kartą ekipos istorijoje laimėti kvalifikaciją, o lenktynėse užėmė antrą vietą.
Rugsėjo 3 d. Ferrari oficialiai pasiūlė kontraktą italui ir nuo tos dienos abi pusės pasirašė sutartį visam likusiam sezonui.
2009 - Scuderia Ferrari
thumb|right|200px|G. Fisichella su [[Scuderia Ferrari|Ferrari 2009 m. Singapūro Grand Prix]] Kadangi sezono metu bet kokie bandymai yra uždrausti, pirmą kartą į Ferrari automobilį Fisichella atsisėdo tik Italijos GP treniruotėse. Pirmose savo lenktynėse italas finišavo 9 vietoje. Vėliau dar keturiose paskutinėse sezono lenktynėse italui sunkiai sekėsi priprasti prie Ferrari automobilio ir jis nepelnė nei vieno taško. 2010 m. sezone G. Fisichella buvo atsarginis ekipos lenktynininkas.
FMS komanda
Giancarlo Fisichellai priklauso GP2 ir Formula BMW serijose sėkmingai dalyvaujanti komanda Fisichella Motor Sport (FMS). GP2 komandai atstovauja Roldan Rodriguez ir Marko Asmer, Formula BMW – Ollie Milroy, Pedro Bianchini ir Mihai Marinescu.
Labdaringa veikla
Giancarlo Fisichella neretai užsiima labdaringa veikla, dažniausiai stengdamasis padėti vaikams. Pavyzdžiui, jo surengtas aukcionas, kuriame už parduotą lenktynininko ekipiruotę – šalmus ir pan. – surinkti pinigai buvo skirti vaikų ligoninei Londone.
Asmeninis gyvenimas
Giancarlo gyvena Romoje su sužadėtine Luna, augina dukrą Carlottą ir sūnų Christoperį. Mėgsta futbolą. Sezono metu kartas nuo karto vykstančiose Formulės 1 pilotų futbolo varžybose, kuriose pilotai žaidžia labdaringas draugiškas rungtynes su įvairiomis garsenybėmis, Fisico kartu su kitais aistringais futbolo mėgėjais Michaeliu Schumacheriu, tautiečiu Jarno Trulliu ir kitais puikiai atstovauja pilotų garbę. Giancarlo yra aistringas savo gimtojo miesto klubo AC Roma gerbėjas. 2004 m. jis vėl persikėlė gyventi čia iš Monako.
Desė
Pavadinimo kilmė
Amhariškai žodis Dese reiškia „Mano džiaugsmas“ – 1882 m. Etiopijos imperatorius buvo sužavėtas pamatęs kometą ir nusprendė šioje vietoje pastatyti miestą.
Vileišytė
Vileišytė - lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Vileišienė (ištekėjusi moteris).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Vileišis.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Mažoji Kuonamka
Mažoji Kuonamka – upė Rusijoje, Jakutijoje (Olenioko uluse); Anabaro dešinysis intakas. Teka rytiniu Anabaro plynaukštės pakraščiu, daugiausia šiaurės kryptimi. Įteka į Anabarą 380 km nuo jo žiočių ; nuo šios santakos Didžioji Kuonamka vadinama Anabaru.
Didžiausi intakai: Usumunas, Delingdė (dešinysis).
Laikosi užšalusi nuo rugsėjo pabaigos iki gegužės pabaigos.
Braziliškas džiudžitsu
Braziliškas džiu-džitsu (, trumpinamas – BJJ) – kovos menas ir kovinių sporto šakų atmaina, kurios pagrindą sudaro imtynių veiksmai ir ypač – kova parteryje (ant žemės). Šio meno šaknys glūdi XX a. pradžioje tik atsiradusio Kodokan dziudo kovos menų šakoje, sukurtoje daugelio japoniško dziu-dziutsu mokyklų  pagrindu.
Braziliško džiu-džitsu principas – silpnesnis taip pat sėkmingai gali apsiginti nuo fiziškai stipresnio priešininko gerai išmanydamas kūno judėjimą ir tiksliai atlikdamas techninius veiksmus. Šie daugiausiai pagrįsti sverto principu ir sąnarių laužimo bei smaugimo būdais. BJJ galima treniruotis savigynai, sportinėms varžyboms (su kimono ir be kimono) ir kovų be taisyklių (, trumpinamas „MMA“) varžyboms. Svarbią vietą treniruotėse užima ristynės naudojant laisvą techniką ir lengvas imtyniavimas, kuriant pozicines situacijas su partneriu.
Jurgis Zauerveinas
Engiamų tautų – lietuvių, valonų, armėnų, lenkų, bulgarų, suomių, sorbų – teisių gynėjas. Sorbai jį laiko savo nacionaliniu didvyriu.
Biografija
Studijavo Getingeno ir Vienos universitetuose. Pradžioje buvo mokytojas atvykstantis mokyti į namus, vėliau pragyveno iš Biblijos vertimų į įvairias kalbas. Gyveno Vokietijoje, tačiau daug keliavo po Europą, Aziją ir Afriką. Gerai mokėjo 62 kalbas, susikalbėjo galėjo dar apie 200-ais kalbų, rašė eiles daugiau kaip 30 kalbų. 1873 m. tapo Getingeno universiteto filosofijos daktaru.
Mažojoje Lietuvoje
Ryškiausią pėdsaką J. Zauerveinas paliko Mažosios Lietuvos lietuvių istorijoje. Nuo 1875 m., maždaug 25 metus gyvenęs Klaipėdoje, susižavėjo lietuvių kalba. Susižavėjimas ja paskatino Zauerveiną kovoti už lietuvių kalbos teises. Jis reiškėsi lietuvių spaudoje, bendravo su Didžiosios ir Mažosios Lietuvos tautinio sąjūdžio veikėjais, lietuviškai parašė daugiau kaip 300 eiliuotų kūrinių.
1882 m. Klaipėdoje, Martyno Šerniaus (1849–1908) redaguojamame laikraštyje „Lietuviška ceitunga“, Zauerveinas iškėlė mintį, jog saugant tautiškumą ir kovojant prieš Lietuvos rusifikavimą bei germanizavimą, lietuvių šviesuoliai turėtų burtis į kultūrines draugijas, leisti tautinius laikraščius. Šios idėjos paskatintas dr. Jonas Basanavičius tais pačiais metais Adomo Einaro (1842–1906) Tilžėje leistame laikraštyje „Naujasis keleivis“ išspausdino publikaciją: „Lietuvių mokslo draugystė“, kurioje pritarė Jurgio Zauerveino-Girėno minčiai. Netrukus pasirodė pirmasis Didžiajai Lietuvai skirtas nelegalus, pasaulietinio turinio laikraštis „Aušra“, 1883–1886 m. spausdintas Mažojoje Lietuvoje. thumb|left|250px|„Birutės“ pirmininkai. Jubiliejinis [[atvirukas išleistas 1910 m. draugijos 25-mečio prog. Dešinėje, viršuje: Jurgis Zauerveinas; dešinėje, apačioje: Jurgis Lapinas; kairėje, viršuje: Vilius Bruožis; kairėje, apačioje: Jurgis Mikšas. Centre: Jonas Vanagaitis.]] Jurgis Zauerveinas, tik atvykęs į Lietuvą ir per kelis mėnesius pramokęs lietuviškai, pagal Kristijono Donelaičio poemą „Metai“ hegzametru sukūrė poemą „Nemunyčios“. Jis pirmasis į lietuvių kalbą 1883 m. išvertė Viljamo Šekspyro „Hamleto“ fragmentą. Per dvejus metus vien „Lietuviškoje ceitungoje“ pasirodė apie 100 eiliuotų J. Zauerveino kūrinių.
Laikraščiuose „Aušra“, „Nemuno sargas“, „Lietuviška ceitunga“ ir kt. skelbė publicistinio, istorinio, filologinio pobūdžio rašinius, kuriuose gilinosi į lietuvių tautines teises, kovojo prieš germanizaciją. Šiomis temomis jis išleido publicistinių brošiūrų. Išspausdino patriotinio agitacinio turinio eilių, dažnai nesklandžių, bet atsiliepiančių bendras romantines aušrininkų nuostatas. Lietuvių kritikos istorijoje reikšmingas Zauerveino straipsnis „Medega ir dvasė“ („Aušra“, 1886 m., Nr. 1), kuriame ginami romantizmo postulatai ir propaguojamas romantinė poezijos raiška.
Labiausiai jį išgarsino 1879 m. parašytas ir pirmą kartą laikraštyje „Lietuviška ceitunga“ paskelbtas eilėraštis „Lietuvninkai mes esam gimę“, kuris laikomas Mažosios Lietuvos himnu. Jo sutrumpintas variantas su kompozitoriaus Stasio Šimkaus 1908 m. parašyta melodija buvo siūlomas ir kaip Didžiosios Lietuvos himnas. Nors oficialiu Lietuvos himnu tapo Vinco Kudirkos „Tautiška giesmė“, Zauerveino eilėraštis neprarado populiarumo. Kaip himnas labiau žinomas sutrumpintas, visai Lietuvai pritaikytas, jo kūrinio variantas, kuriame dainuojami tik pirmasis, ketvirtasis ir paskutinis posmai, etnonimas „lietuvninkai“ pakeistas į „lietuviai“, o pats himnas pavadintas „Lietuviais esame mes gimę“.
Bendraudamas su Mažosios Lietuvos veikėjais, kaip Jonas Smalakys, Dovas Zaunius, Martynas Jankus, jis du kartu buvo iškeltas lietuvių kandidatu į Prūsijos Landtago deputatus. Balsų abukart buvo surinkta per mažai.
Po mirties mokslininkai išėmė ir tyrinėjo jo smegenis; tas buvo daroma Karaliaučiuje. Tokį norą Jurgis Zauerveinas buvo išreiškęs testamentu.
XA
Dviraidė santrumpa XA gali reikšti:
Lietuvos futbolo taurė 1993–1994 m.
Lietuvos futbolo taurė 1993–1994 m. – penktasis nepriklausomos Lietuvos futbolo taurės turnyras, vykęs nuo 1993 m. rugpjūčio iki 1994 m. birželio. Varžybose dalyvavo pirmųjų dviejų divizionų komandos, taip pat keli žemesniųjų lygų klubai.
Šidliškiai
Šidliškiai – viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Pučiakalnės, pasienyje su Latvija.
Istorija
1982 m. kaimas buvo panaikintas, bet 2018 m. atkurtas.
Valentinas Čepkus
Valentinas Čepkus (1937 m. gegužės 3 d. Maslauskiškis, Raseinių apskritis – 1999 m. balandžio 17 d. Kaunas) – Lietuvos dainininkas (baritonas), pedagogas, rašytojas.
Biografija
1982 m. baigė Lietuvos konservatoriją, V. Indrikonio klasę.
1966–1978 m. Kauno muzikinio teatro solistas. 1978–1982 m. dainavo su ansambliu „Sutartinė“, 1982–1992 m. – su Kauno muzikiniu ansambliu „Ainiai“. Su įvairiomis grupėmis koncertavo Didžiojoje Britanijoje, JAV, Kanadoje, Indijoje, Norvegijoje, Vokietijoje, Lenkijoje, Bulgari„joje. Nuo 1992 m. dėstė Kauno J. Gruodžio konservatorijoje.
Parašė pasakas „Eglutės sapnas“, „Murziu“s“ (pastatyta 1965 m., 1966 m. Kauno lėlių teatras).
Vėžininkai
Gyventojai
miniatiūra|240px|left|Vėžininkų riboženklis kelyje
Vilkaitis
Vilkaitis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Vilkaitienė (ištekėjusi moteris) ir Vilkaitytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Lincoln Building
The Lincoln Building – biurų pastatas, įsikūręs 42-ojoje gatvėje Niujorke, priešais Grand Central Terminal. Pastatas buvo pastatytas 1930 m. Dangoraižis yra neogotikinio stiliaus, 53 aukštų, 205 metrų aukščio. Tai vienas aukščiausių pastatų Niujorke.
Šv. Andriaus parapija (Grenada)
'''Šv. Andriaus parapija''' – viena iš šešių Grenados parapijų. Ši parapija yra rytinėje salos dalyje. Ji yra didžiausių iš visų šešių parapijų – jos plotas siekia 99 kvadratinius kilometrus. Šioje parapijoje yra antras pagal dydį salos miestas Grenvilis. Šis miestas tapo parapijos sostine 1796 m.
Perkvikiai (Ylavos apskritis)
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas Perkuikō prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Ylavos apskrities kaimas, nuo 1874 m. Kniautų valsčiaus kaimas, 1936 m. sausio 1 d. prijungtas prie Miulhauzeno. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kroicburgo rajono, vėliau Bagrationovsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Nadeždino apylinkės kaimas, 1992 m. prijungtas prie Berizovkos.
Anužiai (Kretinga)
Anužiai – kaimas pietrytinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 15 km į pietryčius nuo Kartenos ir 3 km į pietvakarius nuo Kalniškių, Alanto kairiajame krante, prie Blidakės upelio, šalia Tyro (Kalniškių) durpyno. Teritorijos plotas – 426,14 ha. Kaime yra 4 sodybos, 1 sodybvietė, 1 ūkinis statinys ir 1 ūkinių statinių kompleksas, neveikiančios kapinės, veikia Baltuonių kalakutų ūkis.
Etimologija
Tai asmenvardinis vietovardis, kilęs iš pirmojo naujakurio Anužio vardo (pavardės) daugiskaitos formos.
Geografija
Kaimas ribojasi su Kalniškiais, Balsiškiais, Lūgnaliais ir Blidakiais. Iš rytų ir šiaurės rytų jį juosia Alantas, skiriantis nuo Lubių ir Čiūželių. Pietryčiuose per kaimą teka Blidakė, o vakariniu pakraščiu – Juodupis. Centrine dalimi eina kelias.
Didžioji teritorijos dalis dirvonuoja arba dirbama. Pakraščiuose auga Rėžių, Vilaitinės ir Bumbulių miškai. Medžiais ir krūmais apaugęs ir Alanto slėnys.
Istorija
Šalia Tyro durpyno rastas gludinto akmens kirvis keturkampe pentimi liudija, kad pirmieji gyventojai – baltai, kaimo žemėje apsigyveno II tūkstm. II pusėje – I tūkstm. pr. m. e.
Anužių kaimas Šateikių dvaro plėšininių žemių pakraštyje tarp Alanto upės ir Tyro durpyno susiformavo XVII a. Nuo įsikūrimo jis turėjo savo kapines, kuriose laidotos daugiausia maro ir kitų užkrečiamųjų epideminių ligų aukos.
thumb|left|Anužiai 1872 m. carinės Rusijos generalinio štabo karininkų parengtame Kretingos apylinkių plane
1845 m. buvo 11 katalikų sodybų. Jose gyveno Adomo Jokūbausko, Nikodemo Valančiaus, Ešmontų, Jono Dauginčio, Antano Stropaus, Jono Brazdausko, Juozapo Pryžlino, Marcijono Jazdauskio, Juozapo Gapalo, Antano Žylio ir Mykolo Banio šeimos.
1846 m. buvo 13 dūmų. 1849 m. Šateikių dvaro Aleksandravo palivarke lažą ėjo 118 baudžiauninkų. Panaikinus baudžiavą kaime buvo suformuota 30 žemės sklypų, už kuriuos 1870 m. Šateikių grafo Pranciškaus Pliaterio turto paveldėtojams išperkamuosius žemės mokesčius mokėjo 94 valstiečiai.
1865–1872 m. kaime buvo 12 sodybų. XX a. pr. Anužiai tapo didžiausiu Kalniškių apylinkės kaimu. Jame 1913 m. stovėjo jau 20 sodybų.
Minint krikščionybės jubiliejų, 1901 m. senojoje kryžkelėje pastatytas kaltinis ornamentuotas kryžius su anotacine lentele: 🇬🇸. . Ta pačia proga kaimo kapinėse iškilo pora kaltinių kryžių, o tarp jų – medinė koplytėlė. Dar viena koplytėlė ir pora ąžuolinių kryžių kapinėse pastayti 1914 m., siekiant apsisaugoti nuo bręstančio pasaulinio karo. . thumb|left|200px|Jubiliejinis krikščionybės kryžius, pastatytas 1901 m. Bažnytinės metrikų knygos liudija, kad 1916–1921 m. kaime mirė 28 gyventojai (12 vyrų, 16 moterų), iš kurių 15 buvo suaugę, o 13 – vaikų. Dažna liga buvo džiova, o nuo senatvės mirė 7 senoliai. Mirusiuosius Kartenos parapijos kapinėse laidojo kitą dieną po mirties, rečiau – po dviejų-trijų dienų, o Antanas Vaitkus išlydėtas tą pačią dieną. Tuo tarpu depresijos ištikta savižudė Barbora Gaudutienė 1917 m. rugsėjo 24 d. palaidota kaimo kapinėse.
thumb|rigth|Anužiai 1915 m. vokiečių karo topografų parengtame plane
1923 m. registruoti 26 ūkiai. Stambiausias ūkininkas buvo Antanas Jedenkus, valdęs 35,87 ha žemės. Prie daugelio sodybų stovėjo šeimynas saugantys kryžiai, koplytėlės ir koplytstulpiai.
Kaimo laukai, pievos, ganyklos, miškai turėjo savo vardus: Beskarbinė, Daržalis, Gandrasnapis, Gandrinis, Gretinis, Gumbinė, Jezavitėnė, Karvaskrandis, Kapinis, Mažioninė, Oudėgalė, Pataškė (Paribė), Paukštlaukis, Peklinė (Peklapelkė, Peklatyris, Piktyris), Piktpelkė, Pizoninė, Pyplinė, Šeškinė (Šeškalaukis, Šeškų laukas), Vaivorykštė, Varlinė, Žydange (Žydų dangus).
Sovietams sudarant Kartenos valsčiaus Žemės fondą, 1940 m. spalio 31 d. buvo nusavintas 8,90 ha dydžio Juozo Raišuočio ūkis, o iš Antano Jedenkaus atimta 5,87 ha. thumb|rigth|Anužiai po [[žemės reformos Lietuvoje|Lietuvos žemės reformos]] 1944 m. besitraukiantys vokiečių kareiviai užminavo kaimą su Lubiais jungusį tiltą. Grįžusios sovietų valdžios pareigūnų įsakymu spalio 25 d. kaimo vyrai bandė tiltą išminuoti ir pataisyti, tačiau sprogmenims detonavus vietoje žuvo arba mirtinai buvo sužeisti K. Jankauskas, A. Jedenkus, S. Juška, broliai J. Ir K. Kidikai, Mačiulis ir K. Norvaiša. Jiems atminti artimieji prie kelio pastatė kryžių.
Sovietams vėl okupavus kraštą, apylinkės miškuose būrėsi Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos partizanai. Jie nužudė Kalniškių apylinkės pirmininku sovietų valdžios paskirtą Anužių gyventoją Kazimierą Šlimą.
Partizaniniame judėjime dalyvavo ir Anužių gyventojai, iš kurių kovoje su sovietų saugumo vidaus kariuomenės kariais ir stribais žuvo Vytautas Gaudutis, Vladas Domarkas, ryšininkas Konstantinas Mačiulskis. Sovietų saugumui baigiant slopinti rezistencinį judėjimą, kaime 1951 m. nukauti Kardo rinktinės partizanai Kazimieras Mikalauskas, Julija Mikalauskienė, Selestinas Stonkus, rinktinės vadas Antanas Jonauskas-Genys su sužadėtine Elena Kniežaite-Gegute.
Prasidėjus žemės ūkio kolektyvizacijai, kaimas tapo Marytės Melnikaitės, vėliau – Kalniškių kolūkio dalimi. Anužiai buvo didžiausias kolūkio kaimas. Jame nuo 1958 m. veikė Lūgnalių pradinė mokykla, o 1960 m. atidarytas felčerių-akušerių punktas.
Mokyklai priklausė du kambariai, iš kurių viename veikė visos keturios klasės, o kitame gyveno mokytoja. Ją lankė iki 20 vaikų, o mokytojavo Ona Narmontaitė, Stasė Vaitkutė, Audronė Latakaitė, Janina Reikaitė-Jacevičienė, Adelė Bernotavičiūtė, Ona Kugrytė, Virginija Viskontaitė ir kt.
Įsibėgėjus melioracijai, kaimas XX a. 8 dešimtmetyje pradėjo nykti, o jo gyventojai kėlėsi į Kalniškius, Lubius, Karteną ir kitas gyvenvietes.
Plungės paslaugų ir švietimo pagalbos centras
Plungės paslaugų ir švietimo pagalbos centras – mokymo įstaiga Plungėje, V. Mačernio g. 29, vykdanti dieninį ir vakarinį suaugusiųjų mokymą. Įstaigos kodas 191130798.
Istorija
Anksčiau buvo Plungės suaugusiųjų švietimo centras, vykdęs pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas suaugusiems. 2021 m. tapo Plungės paslaugų ir švietimo pagalbos centru, kuriame nebeteikiamas formalusis mokymas.
Durpių įmonė
thumb|250px|Traksėdžių durpių įmonė thumb|250px|Durpių sandėlys [[Laukėsos durpynas|Laukėsos durpyne]]
Durpių įmonė – įmonė, kuri eksploatuoja durpynus, kasa ir perdirba durpes. Durpių įmonių produkcija naudojama žemės ūkio reikmėms (durpių kaip organinės trąšos naudojimas), apšildymui (kaip kuras šildymo katiluose) ir panašioms reikmėms.
Durpių daugiausiai buvo iškasama maždaug 1950–1980 m., nes tuomet durpės plačiai naudotos kaip kuras. Vėliau jas ėmė išstumti akmens anglis, dujos. Nuo tada durpynų eksploatavimas mažėja, kadangi sumažėjusi durpių paklausa, o ir patogiausios durpių atsargos daug kur išnaudotos.
Durpių įmonėms tenka kovoti su durpynų gaisrais, kurie yra sunkiai gesinami ir nesuvaldyti gali degti mėnesius, kelerius metus ir ilgiau.
Produkcija
Durpių įmonės paprastai eksploatuoja pramoninių durpynų plotus, kur durpių sluoksnis pakankamai storas. Kasamos durpės džiovinamos ir iš jų gaunamos įvairios paskirties (kurui, dirvos gerinimui, kraikui) skirtingų formų durpės:
Iš durpių ir kitų medžiagų (trąšos, mikroelementai) gaminami durpiniai substratai, naudojami žemės ūkyje, gėlininkystėje augalams auginti.
Lietuvoje
Lietuvoje durpių gamybos įmonės susivienijusios į Lietuvos durpių įmonių asociaciją „Lietuviškos durpės“.
Folkoristika
Folkloristika (tautosakos mokslas) – mokslas, tiriantis dainuojamąjį, instrumentinį ir pasakojamąjį liaudies kultūros palikimą. Tautosakos mokslo tikslai – tirti kintantį tautosakos vaidmenį tautos istorijoje, kūrinių sąrangos ypatumus, meninio teksto organizavimo principus, ryšius su kultūriniu kontekstu, kitomis meno rūšimis, regioninius, nacionalinius ir tarptautinius tautosakos procesus.
Istorija
Daugelyje Europos kraštų tautosaka imta domėtis nuo romantizmo laikų (XVIII a. gale), o Ispanijoje jau XV a. buvo užrašinėjami romansai ir kitos liaudies dainos. Ryškiausi tautosakos mokslo raidos požymiai stebimi XIX a., kai susiformavo mitologinės, migracinės, antropologinės, agnostinės teorijos. XX a. tautosakos mokslo plėtra pasaulyje nuolatos intensyvėjo, kuriamos naujos metodologijos ir teorijos: istorinė - geografinė, funkcinė, struktūrinė, semiotinė, komunikacinė, kontekstinė ir kt. Europos mokslo šakų kodų lentelėje dėl lauko tyrimų svarbos tautosakos mokslas yra greta dialektologijos: folkloristika – H 400, dialektologija – H 401.
Lietuvoje tautosakos mokslo užuomazgų taip pat randama ankstesniuose šimtmečiuose. Kiek vėliau, bręstant lietuvių nacionalinei sąmonei, plintant romantizmo idėjoms didėjo tautosakos reikšmės tautiniam tapatumui suvokimas. XIX a. lietuvių ir užsienio mokslininkų pastangomis prasidėjo reikšmingas tautosakos tiriamosios veiklos etapas – kūrinių rinkimas ir skelbimas, o kartu ir intensyvus surinktos medžiagos tyrimas. Vieni pirmųjų tautosaką istorijos teorijų kūrimui panaudojo Albertas Vijūkas-Kojelavičius, Simonas Daukantas, Samuelis Teodoras Cipelis, vėliau – Jonas Basanavičius, Mečislovas Davainis-Silvestraitis, Juozas Miliauskas-Miglovara, Ansas Bruožis, Povilas Višinskis, Stanislovas Narutavičius, Stanislovas Didžiulis, Matas Slančiauskas, Steponas Strazdas, Rokas Šliūpas ir daugelis kitų.
XX a. pirmojoje pusėje tautosakos mokslu Lietuvoje pradėjo rūpintis Lietuvių mokslo draugija, buvo leidžiamas žurnalas „Lietuvių tauta“. 1918 m. Lietuvai atgavus nepriklausomybę tautosakos mokslo reikalais ėmė rūpintis Lietuvos universitetas, pradėta skaityti tautosakos kursus. Tautosaka skelbta ir nagrinėta bendro lituanistinio profilio leidiniuose „Tauta ir žodis“, „Darbai ir dienos“, „Mūsų tautosaka“. 1918–1940 m. buvo sukaupta apie pusė milijono kūrinių, pasakojamoji ir dainuojamoji tautosaka imta užrašinėti fonografu. Reikšmingų tyrimo darbų paskelbė: apie dainas – Augustas Robertas Niemis, Mykolas Biržiška, Balys Sruoga; apie pasakojamąją tautosaka – Jonas Balys, Juozas Brazaitis-Ambrazevičius. Nuo 1935 m. buvo įkurtas Lietuvių tautosakos archyvas, kurio vadovu paskirtas Jonas Balys pradėjo leisti žurnalą „Tautosakos darbai“.