cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Bagiškės ežeras (50030161)
Bagiškės ežeras arba Bakiškis – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 6,5 km į pietus nuo Turmanto, Smalvos hidrografiniame draustinyje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,35 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 140,8 m. Krantai žemi, pelkėti, ištisai apaugę medžiais – ežerą supa Tilžės miškas. Iš šiaurės į pietus ežerą prateka S-1 upelis link netoliese telkšančio dar vieno Bagiškės ežero (Drūkšių ežero intako Smalvos baseinas).
Pavinkšnė
Pavinkšnė – buvęs kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 1,5 km į vakarus nuo Vareikių, Santakos miške.
Istorija
Upninkų apylinkės Pavinkšnės kaimas 1983 m. gruodžio 28 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.
Čilkotinai
Čilkotinai (sav. Tsilhqot’in, Tŝinlhqot’in) – indėnų tauta, priklausanti Kordiljerų atapaskams. Gyvena pietvakarių Kanadoje, Britų Kolumbijoje. Populiacija – apie 4350 žmonių. Čilkotinų kalba nykstanti (860 vartotojų 2014 m.), dauguma kalba angliškai. Tikintieji daugiausia krikščionys katalikai, yra puoselėjančių prigimtinę tikybą.
Istorija
Tradicinės čilkotinų žemės apėmė Čilkotino upės (Freizerio intakas) baseiną, taip pat Chomalko, Klinaklinio ir Dino aukštupius iki pat Pakrantės kalnagūbrio ledynų pietuose ir pietvakariuose. Panašu, kad čilkotinai buvo išstumti sališų ir pasitraukė pietuosna.
Kultūra
Čilkotinai – kalnų taigos ir alpinių pievų tauta, kultūriškai artima kitoms poarkčio Kordiljerų tautoms, patyrė Plokščiakalnio indėnų kultūrinę įtaką. Medžiojo visokiausius gyvūnus – elnius, kalnų ožius, paukščius, graužikus (tačiau tabu galiojo vilkams, pelėdoms, gyvatėms, varlėms). Taikė medžioklę su varovais bei spendžiant spąstus. Juoduosius lokius žiemą užklupdavo irštvose. Taip pat žvejodavo (ežeruose – polediniais tinklais), rankiodavo (uogas, šaknis, įvairius valgomuosius augalus). Čilkotinai gyveno klajokliškai, mantą gabendavosi šunų kinkiniais, naudojosi sniegpadžiais, skobtinėmis valtimis (tik perplaukimui ir žvejybai, nes upės netinkamos laivybai). Per Čilkotino upę pastatė keletą rąstinių tiltų.
Žieminiai čilkotinų namai būdavo statomi iš rąstų, žardžių, lentų, stogas siekdavo žemę ir būdavo padengtas žole, žievėmis, šakaliais, velėna. Įsirengdavo šakaliais dengtas pirtis. Rūbus taisėsi iš bebro, kiškio, švilpiko kailių, nešiojo papuošalus iš dentalijaus kriauklių, lokių kaukolių. Kūnus dažėsi bei tatuiravosi.
XIX a. klajojo ant arklių bei naudodami arklių tempiamus vežimus, gyvendavo palapinėse, uždarbiaudavo rančose šienaudami. Nuo XIX a. pab. sudaro 6 bendruomenes, gyvenančias daugiausia Čilkotino aukštupyje, prie Čilko ežero, taip pat prie Freizerio upės. Kiekviena grupė turi pagrindinę gyvenvietę (rezervaciją) ir keletą gretimų gyvenviečių. Nuo XX a. antros pusės į jų žemes atsikėlė daug baltųjų. Čilkotinai neturėjo gimininės santvarkos, gyveno mažosiomis šeimomis, kurios jungdavosi į nepastovias kuopas (stovyklas). Klajodavo stovyklomis arba šeimomis. Statydamos medžioklės užtvaras ar žvejybinius takišius, stovyklos bendradarbiaudavo. Dalis čilkotinų šeimų žiemodavo tarp sališų (šusvapų ir bela kulų).
Iki katalikybės priėmimo neturėjo formalių vadų. Giminės linija vedama pagal abu tėvus, nuotaka po santuokos keldavosi į vyro namus, gimus vaikui kurdavo savo namus. Taikytos jaunuolių iniciacijos apeigos (turėdavo išbūti vieni kalnuose). Tikybai būdingas šamanizmas, tikėjimas dvasiomis-globėjomis. Pasakojami mitai apie kultūrinius herojus – Šunį-Vyrą ir jo sūnus. Tautosakoje jaučiama Plynaukštės ir šiaurės vakarų indėnų įtaka (pvz., siužetai apie triksterį Varną).
Paspirgėliai
Paspirgėliai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Girėnų, šalia kelio.
Matlama FC
Matlamos futbolo klubas arba „Matlama“, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip Matlama Football Club, o trumpai Matlama FC – profesionalus Lesoto futbolo klubas, įsikūręs Maseru
Namų rungtynes žaidžia Pico stadione.
Istorija
Klubas buvo suformuotas 1932 m. Per klubo gyvavimo istoriją jie dešimt kartų tapo šalies čempionais.
Heroes & Villains
Heroes & Villains – antrasis studijinis amerikiečių įrašų prodiuserio Metro Boomin albumas, išleistas 2022 m. gruodžio 2 d. Albumas yra ankstesniojo muzikanto įrašo „Not All Heroes Wear Capes“ tęsinys. „Heroes & Villains“ susilaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir, per pirmąją pardavimų savaitę JAV pardavus virš 185 tūkstančių kopijų, debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas trečiuoju atlikėjo įrašu, pasiekusiu šią viršūnę.
Kūryibė grupė
Muzikantai
Techninis personalas
Borekas (Sokulkos apskritis)
Borekas – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Korycino valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Pograniča
Pograniča  – kaimas Latvijoje. Išsidėstęs šalies pietuose, 84 km į pietus nuo Rygos, prie kelio V1027. Administraciškai priklauso Bauskės savivaldybės Gailyšių valsčiui. 20 gyventojų (2021 m.).
Buvusi to paties pavadinimo dvaro sodyba (išliko ūkinis pastatas ir parko fragmentai). 4,22 m aukščio ir 1,3 m apimties senas ąžuolas.
Istorija
XIX a. buvo žinomas Pograničos dvaras prie Maučiuvio upelio, iki 1921 m. priklausė Panevėžio apskrities Žeimelio valsčiui. Valdos savininkas baronas Ferdinandas fon Pfailicer–Frankas (1845–1918) buvo archeologas mėgėjas, Kuršo literatūros ir dailės draugijos narys. XIX a. pab. į Kuršo provincijos muziejų pateko vietovėje atrastas kalavijas su nulaužta buožele (perdavė Teodoras Keyserlinkas iš Malgūžės dvaro).
Pagal 1921 m. kovo 30 d. Lietuvos ir Latvijos sienų nustatymo sutartį Pograniča atiteko Latvijai.
Ulama
Žodis Ulama gali reikšti:
Dionysus
Dionysus („Dionisas“) – muzikos grupės „Dead Can Dance“ albumas, išleistas 2018 m. gruodžio 2 d. (praėjus 6 metams nuo paskutinio albumo Anastasis). Albumas paskirtas graikų vyno ir linksmybių dievui Dionisui, o albumo viršelyje vaizduojama žmogaus kaukolė, papuošta indėnų huičiolių karoliukais.
Muzika suskirstyta į 2 aktus, iš viso pateikti 7 kūriniai. Priešingai nei daugelyje „Dead Can Dance“ albumų, Lizos Džerard vokalas čia atlieka tik pritariamąjį balsą. Albume nėra dainų, kūriniuose vyrauja etninės muzikos motyvai.
Kūriniai
I aktas
II aktas
Jūratė Januškevičiūtė
Jūratė Januškevičiūtė (g. 1951 m.) – lietuvių režisierė, dailininkė, dramaturgė, pedagogė, fotografė, lėlininkė, Klaipėdos lėlių teatro įkūrėja.
Biografija
1977 m. Valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultete baigė lietuvių filologijos ir režisūros specialybę. Dirbo Gargžduose, statė spektaklius Klaipėdos lėlininkų susivienijime „Pupa“. 1992 m. su bendraminčiais įkūrė lėlių teatrą „KU-KŪ“, kuris vėliau pervadintas Klaipėdos lėlių teatru. Didžiąją dalį teatro „KU-KŪ“ pastatymų sudarė originalios Jūratės Januškevičiūtės pjesės bei savitai režisierės interpretuotos pasakos.
Jūratė Januškevičiūtė parengė ir kuravo lėlių teatro režisūros studijas Klaipėdos universitete. 1993 m. apdovanota Boriso Dauguviečio premija, 2000 m. režisierei įteiktas Kristoforo apdovanojimas (dab. Auksinis scenos kryžius) bei „Fortūnos“ prizas.
Surengė personalinių tapybos darbų ir fotografijos parodų. 2008 m. pjesės išleistos atskira knyga „Klouno batai“ (išleido Lietuvos liaudies kultūros centras).
Žemaičių Naumiesčio šv. Aleksandro Neviškio cerkvė
'''Žemaičių Naumiesčio Šv. Aleksandro Neviškio cerkvė''' – buvusi stačiatikių cerkvė Žemaičių Naumiestyje, Šilutės rajone. Uždaryta apie 1990 m. Išlikęs medinės cerkvės, įrengtos gyvenamajame name, pastatas (dabar Sugintai).
Istorija
Žemaičių Naumiestyje stačiatikiai ėmė kurtis po 1863 m. sukilimo, miestelis buvo pavadintas Aleksandrovsku. Parapija įsteigta 1911 m. Tuo metu čia gyveno 335 stačiatikiai. Sklypą cerkvei statyti caro valdžia buvo skyrusi dar 1872 m. Šv. Sinodas skyrė lėšų statyti mediniams maldos namams. Tuo tarpu cerkvės statybos komitetas nutarė pastatyti mūrinę cerkvę ir tikėjosi gauti papildomų pinigų, surinktų Švėkšnos cerkvės statybai. Iš Švėkšnos išsikrausčius pasienio sargybos įgulai, atsisakyta ją ten statyti. Užtrukus susirašinėjimui dėl papildomų lėšų, Naumiestyje cerkvę pradėta statyti tik Pirmojo pasaulinio karo išvakarėse. Statybų pradžia buvo nesėkminga, karo metais viskas buvo išgrobstyta, liko tik pamatai. 1920 m. paskirtas klebonas jerovienuolis Agafangelas (Fiodorovas), kuris įrengė cerkvę gyvenamajame name. Parapijoje tuo metu buvo 236 stačiatikiai.
Per žemės reformą visa bažnytinė žemė (33 deš.) buvo nusavinta. 1926 m. rudenį Tauragės apskrities žemės tvarkytojas nurodė šventikui iškraustyti maldos namus ir bažnytinius pastatus. Po arkivyskupo Eleuterijaus skundo Ministrų Kabinetui jie palikti stačiatikių bendruomenei.
1937 m. parapijoje gyveno 452 parapijiečiai. Klebono pareigas apie 1920–1930 m. ėjo minėtas vienuolis, vėliau jo neturėta, nuo 1936 m. – Aleksejus Makejevas.
Sovietmečiu apylinkėje gyveno sovietinės radiolokacijos stoties kariškiai. Cerkvė buvo veikianti, turėta apie 150 tikinčiųjų. Kartą ar du per mėnesį atvažiuodavo šventikas iš Klaipėdos. 1957 m. vyskupas Aleksijus siūlė paskirti kleboną. 1963 m. vietos valdžia norėjo uždaryti, bet tam negauta Rusijos stačiatikių bažnyčios reikalų tarybos įgaliotinio pritarimo.
Paskutiniaisiais sovietiniais metais cerkvė vėl buvo atidaryta, nes į ją atvažiuodavo besikuriančios Šilutės stačiatikių Arkangelo Mykolo parapijos tikintieji, tuomet neturėję savo maldos namų.
Atgimimo metais uždarytos cerkvės pastatas priklausė savivaldybei, liturginiai daiktai atiduoti į Šilutę. Namas buvo skirtas gyventi dviem šeimoms, laikui bėgant jis tapo prastos būklės. 2010 m. sukurtas dokumentinis filmas „Nadiežda“ apie šiame name gyvenusią senutę (rež. Dali Rust).
Ramučių pradinė mokykla
Ramučių pradinė mokykla – buvusi pradinė mokykla, dabar Karmėlavos B. Buračo gimnazijos skyrius. Įsikūrusi Ramučių kaime, adresu Centrinė g. 26a. Yra ikimokyklinio ir pradinio ugdymo klasės. Mokyklos pastate taip pat veikia kultūros centras, biblioteka.
Istorija
Mokyklos pastatas pastatytas 1971 m., jis 2018–2021 m. rekonstruotas.
Pasruojė (Mažeikiai)
Pasruojė – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 12 km nuo Sedos.
Peza
Peza  – upė Rusijoje, Archangelsko srityje; Mezenės dešinysis intakas. Prasideda Timano kalvagūbryje, netoli Komijos paribio. Plačiu slėniu teka į vakarus. Įteka į Mezenę į šiaurę nuo Žerdės gyvenvietės.
Didžiausi intakai: Cema, Niafta (kairieji), Varčiuška (dešinysis).
Upės daugiausia maitinama sniego tirpsmo vandenimis. Užšąla lapkritį, ledus laužia gegužės pirmojoje pusėje. Didžausias Pezos debitas viršija 2500 m³/s. Baseine gausu ežerų.
Brodai (Lenkija)
Brodai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Korycino valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 19 km į pietryčius nuo Korycino, apie 25 km į vakarus nuo Sokulkos ir 28 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975–1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Prūselių karjeras
Prūselių karjeras – karjero tvenkinys Lietuvoje, Rokiškio rajone, 7,5 km į vakarus nuo Juodupės miestelio. Sudarytas karjere, išeksploatavus smėlio išteklius ir prisipildžius vandeniui. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,39 km, plotis – iki 0,26 km. Altitudė 91,9 m. Krantai neaukšti, kai kur statūs, vietomis apaugę medžiais ir krūmais. Tvenkinį supa Plunksnočių miškas (išskyrus rytinę pakrantę). Į rytus už 0,3 km telkšo 4 ha dydžio karjero tvenkinys. Tarp šių dviejų tvenkinių esančiame karjere vykdoma žvyro kasyba. Į rytus įsikūręs Prūselių kaimas. Pietine pakrante eina kelias.
Tvenkinys nenutekantis, priklauso Vyžuonos upės baseinui.
LSMU Veterinarijos akademijos biblioteka
Lietuvos sveikatos mokslų universiteto Veterinarijos akademijos biblioteka – LSMU bibliotekos padalinys Kaune, Tilžės g. 18.
Istorija
Įkurta 1936 m. Kaune, 1943–1945 m. buvo uždaryta. Pradinį fondą sudarė Valstybinio veterinarinės bakteriologijos instituto, įkurto 1922 m. Kaune, 628 knygų rinkinys, 1939 m. generolo S. Raštikio dovanota knygų rusų ir vokiečių kalbomis kolekcija. Priklauso Lietuvos mokslinių bibliotekų asociacijai. 2O10 metais sujungus LVA ir KMU, tapo Universiteto bibliotekos padaliniu.
Fondai
Fondus sudaro 231 490 egz. 42 870 pavadinimų vienetų, iš jų 231 450 knygų ir serialinių leidinių, 20 garso ir vaizdo, 15 elektronikos leidinių (2007 m.). Biblioteka kaupia ir saugo daugiausia veterinarijos, gyvulininkystės, chemijos ir kitų mokslų literatūrą. Veikia 2 skaityklos.
Ed Palubinskas
Edvardas Sebastianas Palubinskas (Edward Sebastian Palubinskas, trumpiau Ed arba Eddie Palubinskas; g. 1950 m. rugsėjo 17 d.) – buvęs lietuvių kilmės Australijos krepšininkas ir treneris.
Gimė lietuvio ir rusės šeimoje Kanberoje. 1970–1972 m. žaidė už Aidaho Brigamo Jango universiteto komandą, o 1972–1974 m. – už Luizianos valstijos universitetą.
1974 m. Edis Palubinskas NBA naujokų biržoje ketvirtajame rate pašauktas į Atlantos „Hawks“, perpirktas Naujojo Orleano „Jazz“, bet NBA taip ir nesužaidė.
Ypač sėkmingais Edis Palubinskas rungtyniavo vasaros olimpinėse žaidynėse: 1972 m. Miunchene australai finišavo devinti, bet E. Palubinskas šešiuose iš devynių mačų buvo rezultatyviausias komandos narys. Iki rezultatyviausio olimpinių žaidynių žaidėjo vardo jam trūko taško. Tuo tarpu 1976 m. žaidynėse Monrealyje jis galiausiai tapo rezultatyviausiu tų žaidynių krepšininku (269 taškai, tuometinis olimpinis rekordas). Be to, varžybose prieš Meksiką E. Palubinskas pelnė 48 taškus, ir šis rekordas išsilaikė 12 metų, kol jį pagerino brazilų krepšininkas Oskaras Šmitas. Žaidėjas įrašytas į Australijos krepšinio šlovės muziejų.
1976 m. Edis Palubinskas persikėlė gyventi į JAV, ten treniravo įvairaus lygio krepšinio komandas, vėliau trumpai treniravo Bahreino rankininkus. 1981 m. pateko į autoavariją, tapo neįgalus.
Edis Palubinskas, garsėjęs geru baudų metimų pataikymu, vėliau ypač susikoncentravo ties jų metimo technikos tobulinimu, 2000–2001 m. mokė baudų metimo technikos Los Andželo „Lakers“ komandą, su kuria laimėjo tų metų NBA turnyrą. NBA Visų žvaigždžių savaitgalio Arizonoje metu pasiekė Gineso rekordą – aštuonias iš eilės baudas pataikė užrištomis akimis.
Jelizaveta Bykova
Jelizaveta Bykova (, 1913 m. lapkričio 4 d. Bogoliubovo kaime, Vladimiro srityje – 1989 m. kovo 8 d. Maskvoje) – šachmatininkė, trečioji istorijoje moterų pasaulio šachmatų čempionė (1953–1956 ir 1958–1962 m.). 1962 m. antrą kartą neteko titulo, pralaimėjusi pasaulio čempionato mačą Nonai Gaprindašvili. Šachmatų varžybose pradėjo dalyvauti nuo 1937 m. TSRS čempionė (1947, 1948 ir 1950 m.). Moterų tarptautinė meistrė (1950 m.), moterų šachmatų didmeistrė (1976 m.). Ekonomistė, žurnalistė, parašė knygų apie šachmatininkes.
Jaunystė
Ankstyvoji vaikystė praėjo Vladimiro srities Bogoliubovo kaime. Tačiau ten tebuvo tik pradinės mokyklos keturios klasės, todėl 12-kos metų ji išvažiavo gyventi į Maskvą pas gimines.
Apie šachmatus ji dar nebuvo nieko girdėjusi. Su šiuo žaidimu susipažino Maskvoje  ir net laimėjo mokyklos mergaičių šachmatų čempionatą. Bet giliau jais nesidomėjo, žaisdavo retkarčiais, mažai težinojo apie žaidimo teoriją.
Tačiau ji turėjo asmeninių savybių, reikalingų šachmatininkei: atkaklumą, siekiant užsibrėžto tikslo, atsparumą nesėkmėms, darbštumą. Sportinį charakterį ugdė ir jos kultivuojamos sporto šakos: čiuožimas, tenisas, dviračiai ir net motociklai.
Maskvoje baigė mokyklą, toliau mokėsi ekonomikos planavimo technikume, vėliau Liaudies ūkio apskaitos institute. Baigusi jį, įsidarbino centrinėje statistikos valdyboje.
Posūkis link šachmatų įvyko 1935 m., kai jai buvo 22 metai. Tais metais Maskvoje vyko tarptautinis moterų šachmatų turnyras, kuriame dalyvavo ir pasaulio čempionė Vera Menčik. Po jo Maskvoje buvo atidaryta moterų šachmatų mokykla.
J. Bykova buvo viena iš uoliausių jos mokinių. Kaip prisimena ji pati: „Šachmatų mokykla man labai daug davė. Aš pradėjau į šachmatus žiūrėti kitomis akimis“.
Varžybos
Pirmoji sėkmė – trečioji vieta Maskvos moterų šachmatų čempionate (1937). Šešis kartus (1938–1952) tapo Maskvos ir tris kartus – TSRS moterų šachmatų čempione (1947, 1948, 1950). Geresni kitų TSRS čempionatų rezultatai: 3–4 v. –1945 m.; 2-a v. – 1952 m.; 4-6 v. – 1954 m.; 2–4 v. – 1955 m. Ji sportinių draugijų varžybų nugalėtoja: „Iskra“ (1952, 1954) ir „Burevestnik“ (1956, 1960). Dalyvavo pasaulio moterų šachmatų čempionato turnyre (1949–1950), kur pasidalijo 3–4 vietomis. 1952 m. Maskvoje laimėjo kandidačių turnyrą ir įgijo teisę žaisti mačą su pasaulio čempione Liudmila Rudenko.
Pasaulio moterų šachmatų čempionatas
E. Bykova pasaulio moterų šachmatų čempione buvo du kartus. Ji dėl titulo žaidė vieną turnyrą (1949–1950) ir penkis mačus: iškovojo čempionės titulą – 1953 m., pirmą kartą prarado – 1956 m., susigrąžino – 1958 m., apgynė – 1959 m. ir antrą kartą prarado 1962 m.
Mačas su L. Rudenko
Pagal FIDE paruoštą pasaulio moterų čempionato tuometinę tvarką, pasaulio čempionė, kas treji metai turėjo žaisti mačą dėl titulo su kandidačių turnyro nugalėtoja. Šis mačas vyko 1953 m. rugpjūčio 15–rugsėjo 20 d.
14-os partijų mačas buvo rezultatyvus – tik dvi lygiosios. Pirmąsias dvejas partijas laimėjo Liudmila Rudenko, bet per kitas šešerias partijas Jelizaveta Bykova surinko 5 taškus ir mačo rezultatas – 5 : 3 – tapo jos naudai. Bet L. Rudenko nesutriko: laimėjusi 9-ąją bei 10-ąją partijas, išlygino rezultatą (5 : 5). Tada Jelizaveta Bykova laimėjo 11-ąją ir 12-ą, bet pralaimėjusi 13-ąją, prieš paskutinį ratą pirmavo tašku (7 : 6).
Liudmila Rudenko dar galėjo išsigelbėti, jei būtų laimėjusi paskutiniąją partiją: pagal čempionato nuostatus, esant lygiam mačo rezultatui (7 : 7), čempionė išlaikytų titulą.
Partija buvo atidėta su nedideliu L. Rudenko pranašumu. Tačiau, tęsiant atidėtąją partiją, jai nepavyko padėties pagerinti, priešingai – ryškėjant lygiųjų kontūrams čempionė suklydo ir pralaimėjo mačą 6 : 8.
Trijų mačas
O. Rubcova jau buvo 1955 m. Maskvoje laimėjusi kandidačių atrankos turnyrą (+13-2=4), FIDE nusprendė dėl pasaulio čempionės titulo surengti mačą turnyrą tarp trijų to meto stipriausių pasaulio šachmatininkių: J. Bykovos, L. Rudenko bei O. Rubcovos.
Jau po pirmųjų ratų pradėjo ryškėti, kad pagrindinė kova vyks tarp O. Rubcovos ir J. Bykovos, nes L. Rudenko atsiliko.
Taip ir atsitiko. Iki 9-ojo rato nežymiai pirmavo J. Bykova, o antra buvo O. Rubcova. Po devintojo rato abi jos turėjo po lygiai taškų (5½). Bet po to, iki 14 rato, vėl pirmavo J. Bykova. Po 14-to rato rezultatas jau O. Rubcovos naudai 8½ prieš 8. Bet po kito rato, priešpaskutinio, abi vėl turėjo vienodai taškų – po 9.
Tačiau O. Rubcova, paskutiniame rate pelniusi tašką, pustaškiu aplenkė E. Bykovą. Tad Olga Rubcova, nugalėjusi trijų žaidėjų mače turnyre (10 taškų), tapo ketvirtąja istorijoje pasaulio šachmatų čempione, o J. Bykova (9½ taško) užėmė 2-ąją vietą ir neteko šio titulo.
Mačas-revanšas su O. Rubcova
Mačas-revanšas vyko Maskvoje 1958 m. vasario 2 d. – kovo 14 d. Šešiolikos partijų mačas pilnai sužaistas nebuvo – jis baigėsi po 14 partijų J. Bykovai, surinkus daugiau nei pusę galimų mačo taškų. Po pirmųjų šešių partijų mačo rezultatas buvo 4 : 2 O. Rubcovos naudai. Jai, kad išlaikytų pasaulio čempionės titulą, iš likusių 10 partijų reikėjo surinkti tik 4 taškus. Bet to padaryti jai nepavyko. Nuo 7-tos partijos, Jelizaveta Bykova laimėjo 6-ias partijas iš eilės ir mačo rezultatas išaugo iki 8 : 4 jos naudai. Jai, kad susigrąžintų pasaulio čempionės titulą, iš 4 partijų pakako vienerių lygiųjų. Ir nors 13-ąją partiją laimėjo varžovė, 14-ąją J. Bykova baigė lygiosiomis ir susigrąžino pasaulio čempionės titulą (8½ iš 16).
Mačas su K. Zvorykina
Pradžioje mačas vyko apylygiai: varžovės apsikeisdavo pergalėmis, arba sužaisdavo lygiosiomis ir po 6-tos partijos dar buvo lygu – 3 : 3. Iki 10-os partijos J. Bykova pirmavo tik vienu tašku, bet sekančiose partijose Jelizaveta Bykova, pasiekusi tris pergalės iš eilės ir sužaidusi 13-ąją partiją lygiosiomis, anksčiau laiko apgynė pasaulio čempionės titulą.
Mačas su N. Gaprindašvili
1961 m. šachmatų pasaulyje iškilo jauna Gruzijos šachmatininkė – Nona Gaprindašvili. Ji kandidačių turnyre, vykusiame 1961 m. spalio–lapkričio mėn. Vrniačka Banioje, užėmė 1-ąją vietą ir iškovojo teisę žaisti 16-kos partijų mačą dėl pasaulio čempionės titulo. Mačas vyko 1962 m. rugsėjo 18–spalio 17 d. Maskvoje. Mačas buvo labai nesėkmingas J. Bykovai, jis praėjo su didele varžovės persvara: po lygiųjų 1-je partijoje – ji pralaimėjo iš eilės sekančias tris partijas. Po lygiųjų 5-oje partijoje, J. Bykova pralaimėjo dar dvi partijas iš eilės.
Ir toliau vaizdas nesikeitė: J. Bykova, sužaidusi 8-ąją ir 9-ąją lygiosiomis – vėl pralaimėjo  dvi partijas iš eilės. Po 11-osios partijos mačo rezultatas tapo 9:2. Tai reiškė, kad N. Gaprindašvili laimėjo mačą ir J. Bykova neteko pasaulio čempionės titulo. Jis perėjo gruzinei Nonai Gaprindašvili.
Kitos varžybos
Jelizaveta Bykova TSRS komandos sudėtyje žaidė su Didžiosios Britanijos, VDR, Čekoslovakijos ir Jugoslavijos šachmatininkėmis. Nugalėjo moterų šachmatų turnyre Amsterdame (1960).
Kita veikla
Be šachmatų, J. Bykova užsiiminėjo literatūrine veikla: parašė rusų kalba keletą knygų apie moterų šachmatus: „Sovietinės šachmatininkės“ (1951), „Pasaulio moterų šachmatų čempionatai“ (1955) ir „Vera Menčik“ (1957). Parašė straipsnių apie šachmatus. Užsiiminėjo šachmatų populiarinimu, važinėjo su paskaitomis – ilgus metus buvo televizijos laidos „Šachmatų mokykla“ direktorė.
Naglis Šulija
Naglis Šulija (g. 1964 m. rugpjūčio 13 d.) – meteorologas, astrologas, orų pranešėjas TV3 žiniose.
Biografija
Karjerą pradėjo 1998–1999 m. kai buvo pakviestas dirbti sinoptiku Lietuvos hidrometeorologijos tarnyboje. 16 metų dirbo Lietuvos ryte. 2010 m. liepos 3 d. jam gimė dukra. Turi 3 vaikus – dukrą Elžbieta ir 2 sūnus, vienas iš jų yra Augustinas. 2015 m. dalyvavo TV3 laidoje „Aplink pasaulį su žvaigžde“. 2017 m. pradėjo filmuotis TV3 talentų laidoje Lietuvos talentai 5 sezone, kurioje yra vienas iš komisijos narių.
Kogelis
Kogelis  – upė Rusijoje, pietryčių Komijoje; Ilyčiaus dešinysis intakas (Pečioros baseinas). Prasideda Ydžidparmos kalnagūbryje, teka daugiausia į pietus negyvenamomis, miškingomis (žemupyje – pelkėtomis) vietovėmis. Vaga vingiuota. Įteka į Ilyčių ties Antono kaimu.
Kalevas
Kalevas – karelų ir suomių mitologijoje yra karelų bei suomių mitinių didvyrių (Viainiamioineno, Ilmarineno, Leminkiaineno) giminės pradininkas, šie didvyriai kartais vadinami jo sūnumis. Iš Kalevo vardo kilęs E. Lionroto sudaryto poetinio epo „Kalevala“ pavadinimas. Kalevala – epinis šalies pavadinimas, reiškiantis 'Kalevo kraštas'.
Kogelis
Didžiausi intakai: Žemasis Sočas, Sočas (kairieji).
Upės mityba mišri, daugiausia maitinama lietaus vandenimis.
Kalevas
Kalevas estų mitologijoje – legendinis didvyris milžinas, įkūręs valstybę (kunigaikštystę) prie Viru kranto, estų tautinio didvyrio Kalevo sūnaus tėvas. Kalevo sūnus – pagrindinis to paties pavadinimo estų tautinio epo veikėjas. Manoma, kad Sirijus – Kalevo žvaigždė, Oriono žvaigždynas – Kalevo kalavijas. Pasak senovinių padavimų, Kalevas palaidotas Talino Katedros kalvoje, ji buvo supilta iš didelių akmens riedulių, kuriuos sunešė jo žmona Linda, norėjusi taip padengti vyro kapą. Anot legendos, iš Lindos ašarų susitvenkė Ulemistės ežeras.
Siraičių lobis
Siraičių lobis – iš įvairių daiktų sudarytas lobis, aptiktas 1901 m. netoliese Telšių esančio Siraičių kaimo šiaurės rytiniame pakraštyje (dab. Telšių rajono savivaldybė, Gadūnavo seniūnija). Lobis datuojamas XI–XII a. Iš viso rasta apytikriai 40 daiktų arba jų fragmentų, kaip antai dviašmenis kalavijas, pentinas, šešiolika žalvarinių pasaginių se­gių, žiedai, apyrankės.
Teigiama, kad Siraičių lobis galėjo būti paliktas buvusių Džiuginėnų piliakalnio gyventojų.
Lobis laikomas Lietuvos nacionaliniame muziejuje.
Vaškuolė (bitininkystė)
thumb|Vaškuolė sumontuota rėmelyje Vaškuolė – bitininkystėje naudojamas plonas vaško lapas, suformuotais korio akių šešiakampiais dugneliais, įmontuojamas į avilių rėmelius.
Būna gaminamas įvairių dydžių. Gaminamos iš gryno vaško be papildomų priemaišų. Pramoniniu būdu liejamas ir formuojamas juostomis, kurios perleidžiamos per volus, kuriais suformuojami korio akių dugneliai. Paprastai 14–16 vaškuolių lapų (410×270 mm dydžio) sveria 1 kg. Ne pramoniniu – liejamas ir presuojamas stačiakampėje formoje.
Paskutiniu metu vaškuoles pradeda keisti plastikinės vaškuolės.
Pastovai
Pastovai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Turgelių.
Saulius Paliūnas
Saulius Paliūnas (1964 m. kovo 17 d. Šiauliuose – 2022 m. sausio 9 d. ) – visuomenės veikėjas, kunigas.
Biografija
Gimė Alfonso ir Angelės Paliūnų šeimoje Šiauliuose.
1971 m. pradėjo lankyti Šiaulių m. VI vidurinę mokyklą, kurią baigė 1979 m. Tais pačiais metais įstojo Šiaulių Karolio Didžiulio politechnikumą ir jį baigė 1983 m. su pagyrimu, įgydamas techniko – mechaniko kvalifikaciją.
Nuo 1983 iki 1985 m. tarnavo Sovietinėje armijoje. Grįžęs iš karinės tarnybos, dirbo gatvių apšvietimo meistru Šiauliuose.
1991 m. baigė Kauno kunigų seminariją, buvo įšventintas kunigu ir įgijo teologijos bakalauro laipsnį.
Studijavo bažnytinę teisę VDU, jį baigė 2004 m. ir įgijo licenciato laipsnį.
1994–1999 m. dirbo Meškuičių, Rudiškių parapijų ir Kryžių kalno šventovės klebonu.
1994–2000 m. Rudiškių pagrindinėje mokykloje dėstė tikybą.
Nuo 2009 m. rugsėjo 28 d. buvo Šiaulių vicedekanas ir Kuršėnų klebonas. Šiaulių vyskupijos kunigų tarybos narys, Šiaulių vyskupijos Tribunolo teisingumo saugotojas ir Ryšio gynėjas.
2016 m. birželio 28 d. buvo atleistas iš Kuršėnų Šv. Jono Krikštytojo parapijos klebono bei Šiaulių dekanato vicedekano pareigų ir paskirtas Šiaulių Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo parapijos klebonu.
2021 m. spalio 29 d. Šiaulių Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčioje paskirtas Dievo tarno Mečislovo Jurevičiaus beatifikacijos bylos postulatoriumi.
Vaškuolė (reikšmės)
Vaškuolė gali būti:
Čarlona
Čarlona – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Korycino valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Lietuvos veterinarijos gydytojų sąjunga
Lietuvos veterinarijos gydytojų sąjunga – Lietuvos profesinė organizacija, vienijusi veterinarijos gydytojus, veikusi 1923–1940 m. ir 1989–1997 m. Kaune, Tilžės g. 18.
Istorija
Lietuvos veterinarijos gydytojų sąjunga rūpinosi veterinarijos mokslo plėtojimu, veterinarijos gydytojų etika, gyvulių ligų tyrimu, veterinarijos tarnybos organizavimu, veterinarijos gydytojų darbo sąlygų gerinimu, geresniu gyvulininkystės tvarkymu, veislinių gyvulių importu, veterinarijos įrankių gamyba Lietuvoje, rinko lietuvių tautos veterinarinės medicinos medžiagą. Turėjo biblioteką. Sąjungos pastangomis 1924 m. išleistas pirmasis žurnalo „Veterinarija ir zootechnika“ numeris. Sąjunga rūpinosi, kad Lietuvoje būtų įkurta aukštoji veterinarijos mokykla. 1936 m. iš 120 veterinarijos gydytojų 93 priklausė sąjungai.
Antrojo pasaulinio karo metais daug jos narių pasitraukė į Vakarus. 1945 m. Vokietijoje jie atkūrė organizaciją ir pavadino Lietuvos tremtinių veterinarijos gydytojų draugija. 1949 m. Čikagoje atkurta Lietuvos veterinarijos gydytojų draugija tremtyje. Turėjo 76 narius. Lietuvoje sąjunga atkurta 1989 m. Atkurtoji organizacija sprendė narių mokymo, ūkinius, ekonominius socialinius klausimus, rėmė veterinarijos medicinos mokslą, švietimą ir praktiką, siekė gerinti gyvūnų sveikatingumą, diegė profesinės etikos normas. 1997 m. spalio 17 d. ji pertvarkyta ir tapo Lietuvos veterinarijos gydytojų asociacija.
Philippe Coutinho
Filipė Koučinjas Korėja (Philippe Coutinho Correia, g. 1992 m. birželio 12 d.) – brazilų futbolininkas, FC Barcelona ir Brazilijos rinktinės atakuojantis saugas.
Internazionale
2010 m. birželį Coutinho persikėlė į Internazionale klubą.
RCD Espanyol
Nuo 2012 m. sausio 30 d. buvo skolinamas katalonų RCD Espanyol klubui iki 2011–2012 m. sezono galo. 2012 m. vasario 4 d. debiutavo rungtynėse prieš Bilbao. Tų pačių metų kovo 11 d. pelnė savo pirmąjį įvartį rungtynėse prieš Rayo Vallecano. 2012 m. gegužės 18 d. grįžo į Inter klubą.
Liverpool FC
2013 m. sausio 26 d. Liverpool klubas sutarė su Internazionale dėl 8,5 milijonų svarų sterlingų sumos už Coutinho. Sausio 30 d. klubas patvirtino ilgalaikę sutartį su žaidėju.
Liverpulio klube debiutavo 2013 m. vasario 11 d., rungtynėse prieš West Bromwich Albion FC, 78-ą minutę pakeitęs Stewart Downing. Mažiau nei po savaitės pelnė pirmą įvartį.
2018 m. sausio perėjimų lango metu perėjo į Ispanijos FC Barcelona klubą už 142 mln. svarų sterlingų sumą.
Jungtinės Karalystės monarchija
Jungtinės Karalystės monarchija, taip pat vadinama britų monarchija – Jungtinės Karalystės konstitucinė valdymo forma. Nominalus valstybės vadovas – karalius arba karalienė. Dabartinis monarchas yra karalius Karolis III, kuris į sostą įžengė 2022 m. rugsėjo 8 d., mirus savo motinai karalienei Elžbietai II.
Iki 2015 m. įsigalėjusio 2013 m. Karūnos įpėdinystės akto, sostą paveldėdavo vyriausias karaliaus (karalienės) sūnus (nesant sūnų – vyriausia duktė). Šiuo įstatymu panaikinta vyriškos lyties įpėdinių pirmenybė, asmenų, susituokusių su kataliku diskvalifikacija bei prievolė kitiems karališkosios šeimos nariams, išskyrus pirmus 6 asmenis eilėje į sostą, gauti valdovo leidimą tuoktis.
Karališkoji prerogatyva
Dalis vykdomosios valdžios, teoriškai ir simboliškai priklausanti monarchui, vadinama karališkąja prerogatyva. Monarchas veikia varžomas papročių ir precedentų, karališkąja prerogatyva naudojasi tik patariant parlamentui atskaitingiems vyriausybės ministrams, dažniausiai ministrui pirmininkui arba Slaptajai tarybai. Praktikoje monarchas prerogatyvos galiomis naudojasi tik patartas premjero – visa vykdomosios valdžios kontrolė yra premjero, o ne monarcho rankose. Kartą į savaitę monarchas su premjeru turi konfidencialų susitikimą. Monarchas gali pasidalinti savo nuomonę, tačiau kaip konstitucinės valstybės valdovas, privalo priimti premjero ir jo vyriausybės kabineto sprendimus. XIX a. britų žurnalistas rašė, kad „konstitucinėje monarchijoje suverenas turi tris teises – teisę gauti patarimą, teisę paskatinti ir teisę perspėti.”
Dirvoniškiai (Pagojukai)
Dirvoniškiai – buvęs kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 5 km į pietus nuo Vosiliškio.
Jungtinės Karalystės monarchija
Monarchai
Sąraše pateikiami Jungtinę Karalystę valdę monarchai:
Pastovėlis (Molėtai)
Pastovėlis – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Mindūnų.
Juodmedžiai
Juodmedžiai – buvęs kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Vosiliškio.
Onegos ežero petroglifai
Onegos ežero ir Baltosios jūros petroglifai – kultūros paveldo uolų raižiniai Rusijoje, Karelijoje, vakariniame Onegos ežero krante ir prie Baltosios jūros. Šie raižiniai datuojami 4000–3000 m. prieš mūsų erą.
Iš viso šiose vietose yra apie 4600 raižinių ir tai yra vienas didžiausių tokių kompleksų Europoje. Apie 1200 figūrų yra prie Onegos ežero, likę 3400 – prie Baltosios jūros.
Onegos ežero raižiniuose vaizduojami antropomorfiniai, zoomorfiniai motyvai, taip pat įvairios geometrinės figūros, galinčios simbolizuoti Mėnulį ir Saulę. Baltosios jūros raižiniuose daugiausiai yra žmonių medžioklės ir laivybos scenų, taip pat vaizduojami įvairūs žvejybos bei medžioklės įrankiai ir gyvūnų pėdsakai.
2021 m. šie kompleksai buvo įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Lemju
Lemju  – upė Rusijoje, rytų Komijoje; Pečioros kairysis intakas. Prasideda netoli geležinkelio į Vorkutą. Teka į rytus pelkėta lyguma. Vaga labai vinguriuoja. Įteka į Pečioros kairiąją protaką Ledimkostą ties Lemtų kaimu.
Upės mityba mišri, daugiausia maitinama sniego tirpsmo vandenimis. Potvynis trunka nuo balandžio pabaigos iki birželio. Vasarą galimi poplūdžiai.
Seniau Lemju naudota miško plukdymui.
Užpušinė
Užpušinė (arba Užpušyniai, Pelėdynė) – buvęs kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Šetkaimio.
Sabina (filmas)
Glaustas siužetas
Prancūzė Marie Frankin keliauja į Maskvą, norėdama rasti archyvuose dokumentus, leidžiančius jai daugiau sužinoti apie Rusijos psichiatrę Sabiną Spielrein (1885–1942). Veiksmas prasideda nuo to, kai jauna mergina Sabina Spielrein, kilusi iš Rusijos, kenčianti nuo sunkios isterijos atvežama į Šveicarijoje veikusią profesoriaus Blayerio psichiatrijos kliniką. Gydymas patikėtas jaunam gydytojui Karlui Jungui, kuris bando gydymui naudoti Zigmundo Froido metodą. Tačiau gydytojas iškart susiduria su įvairiais sunkumais, iš kurių vienas yra mergaitės simpatija jam. Sabinos būklė gerėja, ji išrašoma iš klinikos. Tačiau ryšys su jaunuoju gydytoju stiprėja ir ji tampa gydytojo meiluže. Tai kelia grėsmę Jungo reputacijai ir jis daro viską, kad atsiribotų nuo savo mylimosios. Mergaitė baigia universitetą, medicinos studijas ir tampa psichiatre. Ji susituokia ir išvyksta į revoliucinę Rusiją, kur atidaro naujo tipo vaikų namus. Atėjus į valdžią Stalinui, Sabinos Spielrein vaikų globos namai uždaromi ir jos išleista knyga uždraudžiama. Sabina Spielrein priversta išvykti į Rostovą prie Dono. II pasaulinio karo metu miestą užėmę naciai žydus surenka į Sinagogą ir sušaudo, tarp jų ir Sabiną bei jos dukterį.
Muzika
Filmo pagrindiniu garso takeliu yra įvairiomis variacijomis atliekama daina – „Tumbalalaika“.
Markus Eisenbichler
Markus Eisenbichler (g. 1991 m. balandžio 3 d. Zygsdorfe) – vokiečių šuolininkas su slidėmis. Daugkartinis pasaulio čempionas.
Biografija
2017 m tapo pasaulio čempionu mišrių komandų rungtyje ir pelnė bronzą individualioje rungtyje. 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse užėmė 8-ą vietą. 2019 m. pasaulio slidinėjimo čempionate pirmą kartą tapo pasaulio čempionu individualioje rungtyje.
Stumbras (reikšmės)
Stumbras gali reikšti:
Franca Raimondi
Franca Raimondi (1932 m. liepos 8 d. Monopolyje – 1988 m. rugpjūčio 28 d. Romoje) buvo Italijos dainininkė.
1957 m. laimėjo tarptautinį festivalį Nicoje. Kitais metais dalyvavo „Canzonissima“ konkurse. Koncertavo Kanadoje ir Jungtinėse Amerikos Valstijose, kur pelnė didelį populiarumą. Dainininkė savo karjerą tęsė iki devintojo dešimtmečio.
Tonina Torrielli
Tonina Torrielli (g. 1934 m. kovo 22 d. Serravalle Scrivia, Alesandrijos provincija) – italų dainininkė.
Su balade „Amami se vuoi“ 1956 metų Sanremo muzikos festivalyje užėmė antrąją vietą. Su nugalėtoja tapusia Franca Raimondi atstovavo Italijai pirmajame „Eurovizijos“ dainų konkurse.
Iki 1962 m. kelis kartus sėkmingai dalyvavo Sanremo muzikos festivalyje. 1965 metais ji pasitraukė iš muzikos verslo, teigdama kad daugiau laiko skirs savo šeimai.
Munku Sardykas
Ant šio kalno aptikti keturi ledynai, jų plotas XX a. antroje pusėje siekė 1,68 km²; sniego riba yra daugiau nei 2900 m aukštyje.
Bantu FC
Bantu futbolo klubas arba „Bantu“, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip Bantu Football Club, o trumpai Bantu FC – profesionalus Lesoto futbolo klubas, įsikūręs Mafetenge.
Namų rungtynes žaidžia sporto komplekso stadione, kurio talpa 7 tūkst. žiūrovų. Klubas naudojasi ir savo stadionu, kurio talpa – tūkstantis žiūrovų.
Istorija
Klubas buvo suformuotas 1927 m. Per klubo gyvavimo istoriją jie keturis karts tapo šalies čempionais.
Turizmo klimato indeksai
Turizmo klimato indeksai (Tourism climate indices) – indeksai nusakantys vietovės, regiono ar šalies turistinį potencialą rementis meteorologiniais parametrais. Populiariausi turizmo klimato indeksai: turizmo klimato indeksas TCI (Tourism Climate Index) ir klimato indeksas turizmui  CIT (Climate Index for Tourism).
TCI indeksas sukurtas lenkų mokslininko Z. Mieczkowski‘o 1985 metais. Jis skirtas turizmo klimato indekso integravimui, visi klimato kintamieji laikomi svarbūs turizmui ir vienu indeksu įvertina klimatinę gerovę turistams, užsiimančiais bendrąją turizmo veikla. Šis indeksas susieja dvi bioklimatines kombinacijas ir tris nepriklausomus klimato parametrus.
CIT indeksas sukurtas 2003 metais Naujosios Zelandijos mokslininko Cr. De Freit`o. Jis laikomas vienu naujausių indeksų, skirtų vertinti tinkamumo sąlygas, bet jis skirtas tik paplūdimiams. Šis indeksas naudingas turistams, turizmo įmonėms planuojančioms atostogas prie jūros. Indeksas apima tris aspektus: terminį, fizinį ir estetinį, kuriems įvertinti reikalingi meteorologiniai duomenys.
CIT
•	Kiekvienos valandos temperatūra •	Kiekvienos valandos oro drėgnumas •	Kiekvienos valandos vėjo greitis •	Debesuotumas •	Suminis kritulių kiekis
TCI
TCI = 2*(4CID + CIA + 2R + 2S + W)
CID – dienos terminio komforto indeksas, apskaičiuojamas, naudojant vidutinę aukščiausią oro temperatūrą bei vidutinį minimalų santykinį drėgnumą; CIA – paros terminio komforto indeksas, susidedantis iš paros vidutinės oro temperatūros ir paros vidutinio santykinio drėgnumo;  R – kritulių kiekis; S – saulės intensyvumas (spindėjimo trukmė); W – vidutinis vėjo greitis. Atitinkamai, kiekvienas dėmuo sudaro tam tikrą procentinę dalį viso indekso: CID – 40%, CIA –10%, R – 20%, S – 20%, W – 10%.
CIT
CIT =f[(T,A)×P]
Latvija 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse
Latvijos sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.
Turizmo klimato indeksai
CIT
T – terminis pojūtis, nusakomas ASHRAE (Thermal Environmental Conditions for Human Occupancy) skale. A – estetinis patrauklumas, kurį nusako debesuotumas. P – fizinės ribos, kurios nusprendžiamos pagal kritulių kiekį ir vėjo stiprumą.
Latvija 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse
30px Ledo ritulys
Vyrų komanda:
Turizmo klimato indeksai
TCI
Skaičiuojant TCI prieš tai reikia apsiskaičiuoti dar du indeksus CIA ir CID. CID indeksas randamas naudojantis minimaliu drėgnumu ir maksimalia paros temperatūra, CIA indeksas apskaičiuojamas naudojant santykinį drėgnumą ir vidutinę paros temperatūrą. Kiekvienas parametras yra suranguojamas pagal lentelę, kurių reikšmės nuo 0 iki 5. Įvertinus visus rodiklius, skaičiuojamas turistinis klimato indeksas (TCI). Apskaičiavus, nustatoma į kokių sąlygų intervalą patenka TCI reikšmės, kurios gali būti nuo –30 iki 100.
CIT
Terminį pojutį galima įvertinti naudojantis terminiais jutiminiais indeksais, pvz PMV, PET,UTCI ir kt. Pasirinktias indeksas yra priskiriamas ASHRAE skalei, kuri reikalinga norint įvertinti terminį pojūtį CIT formulėje. Gavus terminį pojūtį vertinimas vykdomas mechaniškai kiekvienos dienos parametrus prilyginant tam tikrai reikšmei. Prilyginus žiūrima į reikšmių lentelę, kuri nurodo turistinį potencialą.
Atlikti tyrimai
Didžiausias dėmesys klimatinio potencialo turizmui sutelktas į Lietuvos pajūrio miestus (Palanga, Klaipėda, Nida) šiltuoju metų sezonu, tai yra nuo gegužės iki rugsėjo mėnesio. Pagal TCI indeksą turistinį potencilą skaičiavo I. Klybienė (2006), Lietuvos hidrometeorologijos tarnybos darbuotojai (2015). Lietuvos hidrometeorologijos tarnybos darbuotojai vertinimą yra atlikę visiems metams ne tik pajūrio miestams, bet ir kitiems turistiniams miestams ir miesteliams (Trakai, Likėnai,Druskininkai, Ignalina, Birštonas, Anykščiai, Zarasai).
Užvelkis
Užvelkis – buvęs kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Vosiliškio.
Zygsdorfas
Zygsdorfas – Vokietijos miestas, esantis Aukštutinėje Bavarijoje.
Nora Gjakova
Nora Džiakova (Nora Gjakova, g. 1992 m. rugpjūčio 17 d. Džiakovicoje) – Kosovo dziudo imtynininkė, olimpinė čempionė.
Pastoviškis (Švenčionys)
Pastoviškis – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 8 km į pietryčius nuo Labanoro, Labanoro girioje, netoli Peršokšnos upelio, prie Labanoro–Januliškio keliuko.
Nora Gjakova
Biografija
2014 m. Gjakova tapo Europos iki 23 metų amžiaus čempione.
Savo debiutinėse 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Kosovo atstovė pirmajame ture nugalėjo Kolumbijos atstovę Yadinis Amarís, bet sekančiame etape pralaimėjo rumunei Corina Căprioriu ir iš kovos pasitraukė. Tais pačiais metais sportininkė laimėjo savo pirmąjį Europos čempionatų medalį – bronzą
2018 m. pirmą kartą tapo Europos čempione.
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Kosovo atstovė pateko į finalą, kuriame nugalėjo prancūzę Sarah-Léonie Cysique ir pelnė savo pirmąjį olimpinį aukso medalį. 2021 m. pasaulio čempionato bronzos medalininkė.
Pastromė
Pastromė – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Degučių, prie Stromio ežero.
Kambodžos provincijos
Kambodžos provincijos – pirmo lygio Kambodžos administraciniai vienetai. Šalis padalinta į 23 provincijas (ខេត្ត, khaet) ir sostinės sritį. Provincijos dalinamos į apygardas ir savivaldybes. Apygardos skirstomos į komunas ir kvartalus, šie – į kaimus.
Mathé Altéry
Mathé Altéry (tikr. Marie-Thérèse Altare, g. 1927 m. rugsėjo 12 d. Paryžiuje) – prancūzų dainininkė (sopranas), karjeros viršūnę pasiekusi 6-7 dešimtmečiuose. Tenoro Mario Altéry (1892-1974) dukra.
1956 m. Altéry atstovavo Prancūzijai pirmajame Eurovizijos dainų konkurse su daina „Le temps perdu“.
Žaidybinimas
Žaidybinimas – žaidimo principų adaptavimas netradiciniuose žaidybiniuose kontekstuose.
Edukacijos proceso sužaidybinimas gali būti taikomas daugelyje sričių, kai žaidimų logika, elementai ar technika perkeliami į tiesiogiai su žaidimais nesusijusias situacijas, siekiant pagerinti darbo (pavyzdžiui, vilkiko vairavimo, avarinių automobilių situacijų simuliacija), verslo (darbo vietos sužaidybinimas ir kt.), karybos (karinės technikos naudojimosi simuliacija ir kt.), mokymosi (pavyzdžiui, kalbų mokymasis seka vartotojo progresą, skaičiuoja išmoktus žodžius ir pan.), sveikos gyvensenos: sporto (išmaniųjų laikrodžių, telefonų ir kt. išmaniųjų įrenginių, nubėgtų kilometrų, sudegintų kalorijų skaičiavimas), mitybos (veikia protarpinio badavimo dietos valandų, suvartotų kalorijų skaičiavimo pagrindu), streso (streso valdymo programėlės, grįstos širdies ritmo matavimu, atpalaiduojančiais kvėpavimo pratimais, meditacija) ar kitokios veiklos rezultatus. Tam reikalui naudojamos įvairios kompiuterinės programos, išmaniųjų telefonų, laikrodžių programėlės („Strava“, „Zero“, „Lifesum“, „Lingvist“, „Oak“), virtuali realybė. Teigiama, kad edukacinių žaidimų ir simuliacijų kompleksiškumas stiprina mokymosi motyvaciją, didina besimokančiųjų įsitraukimą į ugdymosi ir edukacijos procesą.
Budslavas
Bùdslavas – agromiestelis šiaurės vakarų Baltarusijoje, Minsko srityje, Medilo rajone, 120 km į šiaurę nuo Minsko. Įsikūręs prie Servečiaus upės, yra Budslavo kaimo tarybos administracinis centras. Yra girininkija, vidurinė mokykla, pašto skyrius, buitinio gyventojų aptarnavimo įmonė, kultūros namai, vandens malūnas. Gyvenvietė garsėja čia stovinčia katalikiška Budslavo Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia, turinčia mažosios bazilikos titulą. Kasmetiniai Budslavo atlaidai, sutraukiantys tūkstančius Baltarusijos ir aplinkinių šalių piligrimų, nuo 2018 m. įrašyti į UNESCO nematerialaus pasaulio paveldo sąrašą.
Istorija
1504 m. Ldk Aleksandras Jogailaitis padovanojo Vilniaus vienuoliams bernardinams mišką netoli Dauginavos, dabartinėje Baltarusijoje. Čia buvo kertami medžiai ir plukdomi į Vilnių Bernardinų bažnyčios statybai. Bernardinų broliai miške įkūrė eremą, kurį jie vadino „būda“. Iš čia kilo Būdos vardas, vėliau tapęs Budslavu. Pasak istorikės Rūtos Janonienės, Būdos eremas ilgainiui išaugo į vieną garsiausių Lietuvos bernardinų provincijos vienuolynų.
Stebuklingo Budslavo Marijos paveikslo atsiradimas Būdoje siejamas su popiežiumi Klemensu VIII, kuris asmeniškai Marijos paveikslą padovanojęs LDK didikui, Minsko vaivadai Jonui Pacui, iš kalvinizmo sugrįžusiam į Katalikų Bažnyčią, taip jį padrąsindamas už nuoširdžią atgailą. Pasak legendos, karalius Steponas Batoras (1533–1586) Budslavą padovanojo karališkajam rotmistrui Jeronimui Oskerkui (Murdelio herbas).
1589 m. bernardinų vienuoliai pastatė medinę bažnyčią. 1643 m. vietoj medinės bernardinai pastatė mūrinę bažnyčią. Nuo to laiko Būda tapo „šlovinga“, t. y. Budslavu (nuo slava - „šlovė“). 1732 m. spalio 6 d. Budslavas karaliaus Augusto III suteikta privilegija tapo miesteliu.1783 m. pastatytas mūrinis vienuolynas, kuriame buvo Bernardinų Budslavo bažnyčia ir dvi koplyčios.1793 m. pateko į Vileikos apskrities sudėtį. 1800 m. Budslave atidaryta parapijos dviejų klasių mokykla, seniausia visoje Vilniaus gubernijoje. 1861 m. Budslavo dvaras su palivarku Vileikos apskrityje priklausė dvarininkui Oskerkui. 1868 m. buvo 259 gyventojai ir 48 namų ūkiai. Nuo 1885 m. buvo valsčiaus centras su 327 gyventojais. Stovėjo bažnyčia, sinagoga ir parapijos mokykla. miniatiūra|180px|left|Pirmosios baltarusių gimnazijos projektas (1918)
1907 m. nutiesta geležinkelio jungtis tarp Polocko ir Molodečno, pastatyta stotis už 2 km nuo kaimo. 1908–1910 m. Janas Oskerkas (1871_1934), kuris buvo vedęs Kristiną Sulžinską, ženkliai išplėtė ir perstatė dvaro sodybos gyvenamąjį namą Budslave.
1915 m. Budslavą užėmė vokiečių kariuomenė. Įsikūrė Rusijos Vakarų fronto 2–osios armijos štabas, rengęs Naručio operaciją. 1918 m. gruodžio 10 d. atkurta Tarybų valdžia.
1917-1919 m. veikė pirmoji baltarusiška gimnazija, pradėjusi veiklą Oskerko dvaro pastate. Mokėsi apie 300 apylinkės vaikų, be kitų dalykų, tikybą dėstė katalikų ir stačiatikių kunigai, rabinas. Gimnaziją finansavo steigėjai, bet jų lėšų vos užteko gimnazijos išlaikymui 1917-1918 mokslo metais. Padėtis pagerėjo paskelbus Baltarusijos Liaudies Respublikos (BLR) nepriklausomybę kovo 25 d., kai ją pradėjo finansuoti BLR Liaudies sekretoriatas, o vadovėlius pradėta gauti iš Vilniaus ir Gardino spaustuvių. BLR vyriausybės pavedimu architektas Leonas Dubeikovskis (vėliau gyvenęs Vilniuje) parengė naujos gimnazijos projektą, pats vadovavo jos statyboms. Tačiau nebaigtą gimnaziją likvidavo okupacinė lenkų administracija, ją įvardijusi „bolševikų pastoge“.
1921–1939 m. buvo Lenkijos sudėtyje. Paskutiniu Budslavo valdytoju buvo Sigizmundas Oskerkas (1901-1964). Prasidėjus II pasauliniam karui, Budslavo gyventojai Lenkijos kariuomenės sudėtyje vieni pirmųjų patyrė Sovietų Sąjungos puolimą, čia vyko aktyvūs karo veiksmai. 1941 m. naciai buvo įkūrę vietos žydų getą, nužudė šimtus taikių gyventojų.
1970 m. buvo 859 gyventojai, 1996 m. – 721 gyventojas.
Balnys
left|120px