Torquato_Tasso
Ankstyvasis gyvenimas
thumb|left|Torkvato Taso portretas, 1590 m. Gimęs Sorente, Torkvatas buvo Bergamo didiko Bernardo Taso, savo laikais nemažą šlovę turėjusio epinio ir lyrinio poeto, ir jo žmonos Porcijos de Rosi, Toskanos kilmės Neapolyje gimusios bajorės, sūnus. Jo tėvas ilgus metus dirbo sekretoriumi Salerno princo Ferantės Sanseverino tarnyboje, o motina buvo glaudžiai susijusi su garsiausiomis neapolietiškomis šeimomis. Torkvato vaikystėje Salerno princas susirėmė su Neapolio ispanų vyriausybe, dėl to vėliau jam buvo atimtos paveldėjimo teisės. Kadangi Bernardas Tasas tapo princo globėjumi, jis buvo paskelbtas valstybės maištininku, o jo palikimas buvo konfiskuotas. Nuo 1552 m. Torkvatas gyveno su savo motina ir vienintele seserimi Kornelija Neapolyje, mokydamasis pas jėzuitus, kurie neseniai čia atidarė mokyklą. Ankstyvas išsilavinimas ir religinis berniuko užsidegimas kėlė visuotinį susižavėjimą. Būdamas aštuonerių jis jau buvo žinomas. Netrukus po to jam buvo leista susitikti su savo tėvu, kuris tada buvo bedarbis ir gyveno dideliame skurde Romoje. 1556 m. juos pasiekė žinia, kad paslaptingomis aplinkybėmis staiga Neapolyje mirė Porcija Taso. Jos vyras buvo tvirtai įsitikinęs, kad ją nunuodijo jos brolis, norėdamas užvaldyti jos turtą. Porcijos turtas niekada neatiteko jos sūnui. Tuo tarpu jos dukra Kornelija, paskatinta giminaičių iš motinos pusės, susituokė. T. Taso tėvas buvo poetas ir profesionalus liokajus. Todėl, kai 1557 m. jam buvo pasiūlyta pozicija Urbino dvare, Bernardas Tasas mielai jį priėmė. Jaunasis Torkvatas buvo gražus ir protingas vaikinas, ir netrukus tapo Urbino kunigaikščio įpėdinio Pranciškaus palydovu sporte ir studijose. Urbine tarp kultūringų vyrų tuo metu buvo populiarios estetikos ir literatūros studijos. Bernardas Tasas skaitė savo poemos L'Amadigi dainas kunigaikštienei ir jos damoms arba aptarinėjo Homero, Vergilijaus, Trisino ir Ludoviko Ariosto nuopelnus su kunigaikščio bibliotekininkais ir sekretoriais. Torkvatas užaugo rafinuotos prabangos ir šiek tiek pedantiškos kritikos aplinkoje. Vėliau T. Tasas su tėvu išvyko į Veneciją, kur jo tėvas turėjo prižiūrėti savo paties epo L'Amadigi (1560 m.) spausdinimą. Taip jaunuolis atsidūrė žymaus literatų rate. Tačiau kadangi Bernardas Tasas per savo karjerą skurdo dėl priklausomybės nuo savo raštų ir aukštuomenės paramos, jis nusprendė, kad sūnus turi pasirinkti pelningesnę profesiją. Taip Torkvatas buvo išsiųstas studijuoti teisę į Padują. Užuot mokęsis teisę, jaunuolis visą savo dėmesį skyrė filosofijai ir poezijai. Iki 1562 m. pabaigos jis sukūrė dvylikos dalių epinę poemą Rinaldo, kuri turėjo apjungti Vergilijaus kūrybos taisykles su romantinio epo patrauklumu. Tikslas buvo pasiektas, o Rinaldo tapo vienu originaliausiu to meto kūriniu, nors kai kurios jo dalys atrodo nebaigtos ir tai išduoda, kad poema buvo sukurta skubant. Nepaisant to, jo autorius buvo pripažintas perspektyviausiu savo meto jaunuoju poetu. Sužavėtas Torkvato tėvas kūrinį leido atspausdinti, o po trumpų studijų Bolonijoje sutiko, kad jo sūnus pradėtų dirbti kardinolui Luidžiui d'Estė. Dar iki tol jaunasis T. Tasas buvo dažnas svečias d’Estė dvare Feraroje, kur 1561 m. jis susitiko su Lukrecija Bendidio, viena iš Eleonoros d’Estė freilinų, ir ją įsimylėjo. Ji tapo jo pirmosios meilės sonetų serijos mūza. Antrosios serijos mūza 1563 m. tapo Laura Peperara – kitas T. Taso meilės objektas. Tiek Lukrecija, tiek Laura per tą laiką tapo žinomomis dainininkėmis, o kurį laiką T. Tasas su jomis palaikė ryšį.