cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Adolf Abicht
Tolesnė veikla
Po Vilniaus universiteto uždarymo 1832 metais, Abichtas užsiėmė medicinos praktika ir dėstė įsteigtoje Vilniaus medicinos – chirurgijos imperatoriškoje akademijoje. Buvo šios akademijos Bendrosios terapijos katedros vedėjas. Po šios akademijos uždarymo toliau vertėsi medicinos praktika.
1851 m. gydytojo Benedikto Balinskio, Panemunės dvaro savininko Adomo Bartuševičiaus ir Birštono klebono Sorokos prašymu, Vilniaus civilinis gubernatorius atsiuntė autoritetingą komisiją šaltinių mineraliniams vandenims ištirti. Šią komisiją sudarė Vilniaus universiteto prof. Adolfas Abichtas, sanitarijos inspektorius V. Povstanskis ir farmacijos magistras Justinas Kuševičius. Komisija ištyrė ne tik Birštono mineralinius šaltinius, bet ir gamtą, dirvožemį, nubraižė Nemuno kilpų žemėlapį ir nustatė, kad Birštonas ir jo mineraliniai šaltiniai bei aplinka tinka kurortui ir gydykloms kurtis.
Abichtas buvo populiarus visuomenėje, ypač vargšų tarpe.
Adolfas Abichtas mirė 1860 m. liepos 15 d. Vilniuje, palaidotas Vilniaus evangelikų senųjų kapinių komplekso senosiose kapinėse.
Šeima
Buvo vedęs. Adolfo Abichto sūnus Henrikas – 1863 m. sukilimo dalyvis. Sulaikytas Lenkijoje su dideliu kiekiu ginklų ir draudžiamos literatūros. Jam 1863 m. Varšuvoje buvo įvykdytas mirties nuosprendis.
Apolonas ir Dafnė
Apolonas ir Dafnė – italų baroko skulptoriaus Džian Lorenco Berninio skulptūra, sukurta 1622−1625 m. ir esanti Borgezių galerijoje Romoje.
Apie skulptūrą
„Apolonas ir Dafnė“ buvo paskutinė iš keturių skulptūrų, skirtų dekoruoti kardinolo Scipionės Borgezės vilai prie Romos (dabar Borgezių galerija miesto viduryje). S. Borgezė skulptūrą užsakė 1622 m. rugpjūtį. Darbą ties ja Berninis nutraukė 1623 m. vasarą pradėjęs dirbti ties „Dovydo“ statula kardinolo Alesandro Perečio Montalto užsakymu (vėliau užsakymas perimtas to paties S. Borgezės). 1624 m. balandį Berninis pratęsė darbą ties „Apolonu ir Dafne“. Jam padėjo mokinys Džuljanas Finelis, kuris nukalė lauro medelio lapų, šakelių ir besiplaikstančių Dafnės plaukų fragmentus. Skulptūrinė grupė užbaigta 1625 m. rudenį ir iškart buvo pripažinta Berninio šedevru net didžiausių kritikų. Vėliau Berninis, kaip ir su kitais darbais, padėtais atlikti pagalbininkų, ignoravo Dž. Finelio indėlį.
„Apolonas ir Dafnė“ sukurta Ovidijaus poemos „Metamorfozės“ pasakojimų motyvais. Pasak istorijos, poezijos dievas Apolonas gyrėsi savo sugebėjimais naudotis lanku ir strėle. Erotas jį už tai nubaudė sužeisdamas jį švino strėlės antgaliu (neatsakytos meilės strėle). Apolonas įsimylėjo nimfą Dafnę. Nimfa atmetė jo meilinimąsi ir siekė išsaugoti skaistybę tarnaudama Dianai. Vejama Apolono iki išsekimo Dafnė kreipėsi į motiną Gają (kita versija, į tėvą, upės dievą Penėją) prašydama paversti medžiu, kad Apolonas jos neišprievartautų. Gaja išgirdo jos prašymą ir Apolonui beveik ją pasiekus pavertė lauro medeliu. Apolonas visgi nenustojo jos mylėti ir iš lauro medelio lapų nusivijo vainiką, kurį nuolat po to nešiojosi ant savo galvos.
„Apolono ir Dafnės“ grupėje pavaizduoti suvienyti du istorijos veiksmai: Apolono vijimąsis ir Dafnės virtimas medeliu. Apolonas pavaizduotas viena ranka (kairiąja) jau pasiekęs Dafnės liemenį. Apolono veido išraiška demonstruoja geismą ir meilę, Dafnės veidas − nuovargį ir išgąstį. Abi figūros atrodo tarsi nesusietos, bet ir ne atskiros. Lygi figūrų paviršiaus faktūra kontrastuoja su medelio grublėta. Kiekvienas figūrų elementas: nuo aukštai iškeltų Dafnės rankų iki veikėjų kojų pėdų, pavaizduotas judesyje. Tai yra vienas iš baroko skiriamųjų skulptūros bruožų: sustabdyto veiksmo aukščiausiame įtampos taške pavaizdavimas. Apolono figūra vėliau sulaukė priekaištų dėl to, kad atrodo kaip piemens, o ne dievo.
Dvinaris asteroidas
miniatiūra|Dvinaris asteroidas 243 Ida su mažu palydovu Daktilija Dvinaris asteroidas – dviejų, aplink bendrą masės centrą besisukančių asteroidų sistema. Pirmas atrastas toks asteroidas, erdvėlaiviui Galileo praskriejus pro jį 1993 m. buvo 243 Ida. Vėliau atrasta daugiau tokių asteroidų.
Išskiriamos panašaus dydžio asteroidų poros, tokios kaip 90 Antiope ir, kur kas dažnesnės didelio dydžių santykio poros - 22 Kalliope, 45 Eugenia, 87 Sylvia, 107 Camilla, 121 Hermione, 130 Elektra, 243 Ida, 283 Emma, 379 Huenna.
Poriniai smūginiai krateriai, tokie kaip Clearwater Lakes Kanadoje, greičiausiai susidarė po dvinario asteroido smūgio.
Yra kelios tokių asteroidų susiformavimą aiškinančios teorijos. Didelių asteroidų žiedo asteroidų(22 Kalliope, 45 Eugenia, 87 Sylvia) palydovai galėjo atsirasti susidūrimui suskaldžius pirminį asteroidą. Transneptūniniai asteroidai galėjo pasigauti porininką saulės sistemos formavimosi metu. Asteroidus vidinėje saulės sistemos dalyje, priartėjusius prie žemės tipo planetų, galėjo suplėšyti potvynio jėgos.
Vinicius Ribeiro
Vinisijus dos Santosas Ribeiras (Vinicius Dos Santos Ribeiro; g. 2001 m. liepos 24 d.) – futbolininkas iš Brazilijos, puolėjas.
Karjera
Žaidėjas futbolininko karjerą pradėjo gimtinėje. Nuo 2017 m. atstovavo RB „Bragantino“, praleido šiame klube pusantrų metų.
Vėliau persikėlė į Osaco-SP. Žaidėjas buvo nuomojamas kitiems klubams.
2020 m. perėjo į AA Caldense, tačiau vienam sezonui buvo paskolintas ir atstovavo Coritiba FC B ekipai.
2023 m. pasirašė sutartį su SJK Seinäjoki, tačiau netrukus buvo išnuomotas „Džiugo“ klubui.
A lyga: 2023 m.
2023 m. tapo aišku, kad žaidėjas nuomos pagrindais rungtyniaus „Džiugo“ klube.
2023 m. kovo 12 d. debiutavo A lygoje rungtynėse prieš DFK Dainava. Pasirodė po keitimo ir žaidė iki finalinio švilpuko.
2023 m. balandžio 29 d, pasižymėjo ėvarčiu A lygos rungtynėse prieš DFK Dainava. Po tikslaus brazilo smūgio FC Džiugas išsiveržė į priekį 1:0, tačiau persvaros išlaikyti telšiškiams nepavyko.
2023 m. gegužės 2 d. rungtynėse prieš FC Hegelmann pasižymėjo pelnydamas įvarčiu ir svarbiai prisidėjo prie telšiškių pergelės rezultatu 2:0.
Odilon Redon
Odilonas Redonas (, tikr., 1840 m. balandžio 20 − 1916 m. liepos 6 d.) – XIX a. pb. – XX a. pr. prancūzų tapytojas, grafikas, dekoratorius. Vienas žymiausių dailininkų-simbolistų.
Biografija
Odilonas Redonas gimė 1840 m. balandžio 20 d. Bordo. Tikrasis vardas – Bertranas Žanas Redonas. Buvo antruoju vaiku iš penkių Bertrand Redon ir Marie Guerin šeimoje. Vaikystę praleido Peirlebado kaime Medoke. Peirlebado apylinkės tapo vėlesnės Redono kūrybos įkvėpimo šaltiniu. Nuo 1851 m. būsimasis dailininkas mokėsi Bordo mieste, nuo 1855 m. − piešimo pas Stanislas Gorin. Redonas išmoko groti smuiku. Domėjosi literatūra, draugavo su Armand Clavaud, botaniku ir filosofu. 1862-63 m. bandė stoti į architektūrą Paryžiuje, nesėkmingai. 1864 m. Odilonas Redonas trumpai ir nesėkmingai mokėsi tapybos Paryžiuje pas akademinį dailininką Žaną Leoną Žeromą. Grįžęs į Bordo visgi buvo pastūmėtas užsiimti menu draugo grafiko Rodolphe Bresdin kūrybos, kurią aukštai vertino. Iš Bresdin išmoko kurti oforto technika. 1868 ir 1869 m. Redonas parašė straipsnius Bordo laikraštyje „La Gironde“: pirmą apie Paryžiaus Salono parodą, antrą apie Rodolphe Bresdin kūrybą. 1870-71 m. Odilonas Redonas tarnavo armijoje prancūzų-prusų kare. Po karo apsistojo Paryžiuje, pradėjo menininko karjerą. Į Peirlebadės kaimą grįždavo vasarą.
Paryžiuje Redonas eksponavo seriją fantastinių piešinių anglimi Noirs. 1879 m. Anri Fanten-Laturo paskatintas publikavo pirmąjį litografijų rinkinį „Dans le rêve“. 1880 m. vedė Camille Falte. Pirmasis mažametis sūnus Žanas, gimęs 1883 m., mirė 1886 m. Antrasis sūnus Arï gimė 1889 m. ir kolekcionavo, bei populiarino tėvo darbus, kuriuos vėliau įsigijo Orsė muziejus. 1879–1899 m. periodu pagrindinę Redono kūrybos dalį sudarė litografijos, kurių šiuo laikotarpiu jis publikavo 12 albumų. 1881 m. įvyko pirmoji personalinė paroda. 1884 m. Redonas padėjo suorganizuoti Nepriklausomųjų dailininkų saloną, 1886 m. dalyvavo paskutinėje impresionistų parodoje Paryžiuje ir parodoje Briuselyje. Redono litografijos nebuvo populiarios plačiojoje publikoje, bet patraukė literatūrinių sluoksnių dėmesį. Jomis domėjosi Šarlis Bodleras ir dekadentai. Daugelis Redono litografijų, savo ruožtu, turėjo asociacijų su to meto Paryžiaus avangardo poetų kūryba. Jis iliustravo Edgaro Alano Po poezijos vertimus. Visgi vienintelė litografijų serija 1898 m., kuri buvo tiesiogiai susieta su poeto ir Redono draugo Malarmė poezija, taip ir nebuvo baigta.
Nuo 1890 m. Redonas pradėjo įtraukti spalvas į savo kūrybą, tapyti. Naudoti pastelę. Po 1900 m. dailininkas galutinai apleido savo Noirs kūrinius ir atsidėjo tapybai. Ypač dažnai vaizdavo gėles. Visgi jo kūryba didelio populiarumo nesulaukė ir Redonas buvo labai priklausomas nuo atskirų rėmėjų, tarp jų – André Bonger (1861–1934) Nyderlanduose, Gabriel Frizeau (1870–1938) Bordo ir Gustave Fayet (1865–1925) Fontfroidės abatijoje. Dekoratyvus darbų charakteris padėjo Redonui laimėti kai kurių užsakymų, pavyzdžiui, jis tapė Fontfroidės abatijos prie Narbonos bibliotekos sienas. Paruošė 18 dekoratyvių panelių rėmėjo barono De Domecy pietų kambariui. Savo tapybos darbais Odilonas Redonas priartėjo prie postimpresionistų ir kartais priskiriamas prie jų. Jo kūryba domėjosi nabiai ir fovistai. 1897 m. Redonas pardavė sodybą Peirlebadė kaime (jo tėvas buvo miręs 1874 m.). 1899 m. Diuran-Riuelis Redono darbus eksponavo kartu su nabių. 1904 m. didelė jo darbų paroda įvyko Rudens salone. 1904 m. pirmas jo paveikslas buvo priimtas į valstybinį Liuksemburgo muziejų. Atsirado tarptautinis dėmesys Redono kūrybai. 1913 m. jo darbai eksponuoti JAV, Niujorke. 1914 m. įvyko personalinės parodos Berlyne, Diuseldorfe ir Ciuriche. Odilonas Redonas mirė 1916 m. liepos 6 d. Paryžiuje. Palaidotas Bėvrė, Esono departamente. Po Redono mirties artimieji surinko jo dienoraščius, kritiką, autobiografiją, bei kitus užrašus ir publikavo 1922 m. rinkinyje „A soi-même“. Redono kūriniai savo fantastiškumu pranašavo siurrealistų ir dadaistų judėjimus.
Samulevičių memorialinė sodyba
Samulevičių memorialinė sodyba – žinomų Lietuvos menininkų rezidencija, Jonavos krašto muziejaus filialas, įsikūręs šalia Jonavos, Šilų seniūnijoje, vienkiemyje netoli Praulių kaimo, prie kelio. Šioje sodyboje gyveno ir kūrė trijų kartų skirtingų sričių, įvairiapusiai menininkai – dailininkas modernistas Antanas Samuolis (1899–1942), jo brolio žmona tautodailininkė, vaikų knygelių autorė Stasė Samulevičienė (1906–1988) ir jos sūnus rašytojas, dramaturgas Raimundas Samulevičius (1937–1981). miniatiūra|kairėje|200px|left|Sodybos kiemas pamiškėje miniatiūra|kairėje|200px|left|Informacinė lenta
Sodyboje įkurtame muziejuje saugomi menininkų baldai, knygos, S. Samulevičienės sukurti žaislai, fotografijos, laiškai, dokumentai. Kieme vyksta menininkų plenerai, senųjų amatų stovyklos, rengiamos ekskursijos, edukacinės programos, literatūriniai vakarai, respublikiniai mėgėjų teatrų festivalio „Aidas“ spektakliai. Sodybos ekspozicija pateikiama ir virtualioje erdvėje – suskaitmeninta nemaža dalis eksponatų.
Istorija
Samulevičių vienkiemis kolektyvizacijos laikotarpiu išliko (nebuvo nukeltas) jo šeimininkų pastangų dėka. Sodybai netekus šeimininkų, siekiant išsaugoti čia kūrusių menininkų palikimą, vienkiemis perduotas Jonavos krašto muziejui, čia įsteigtas muziejaus filialas. 1994 m. įkurta autentiška ekspozicija, įamžinanti visų trijų menininkų atminimą.
Sodyboje šiltuoju metu laiku vyko teatro ir poezijos festivaliai, plenerai, tradicinėmis tapusios Jonavos Raimundo Samulevičiaus progimnazijos moksleivių krikštynos. Ilgainiui sodybos patrauklumas mažėjo, iškilo būtinybė atnaujinti pastatų vidaus erdves, sukurti šiuolaikiškas patrauklias ekspozicijas, atnaujinti kiemo infrastruktūrą, būtiną kultūriniams renginiams. Ši idėja pradėta realizuoti 2015 m., padedant rajono savivaldybei, UAB „Baldai Jums“, Jonavos miškų urėdijai. Bendradarbiaujant su Nacionaliniu M.K. Čiurlionio dailės muziejumi buvo gauti A. Samuolio darbų skaitmeninti vaizdai pagaminti šiuolaikiškoms reprodukcijoms. Atnaujinant ekspoziciją, sukurtos individualios visų trijų menininkų erdvės – S. Samulevičienės pūkiniai žaislai rado vietą menininkės name, o A. Samuolio ir R. Samulevičiaus atminimas įamžintas devintajame dešimtmetyje su Raimundo draugų pagalba atstatytoje dailininko klėtelėje.
Ekspozicija
Atnaujinta ekspozicija atidaryta 2016 m.
A. Samuolio kambaryje saugomi būtiniausi buities ir kūrybos daiktai – lova, stalas, tapybos reikmenys. Sienos nukabintos modernisto sukurtais paveikslais, vaizduojančiais Žaliakalnio rajono darbininkus, šeimos skurdą ir aukštuomenės tuštybę. Jo natiurmortuose – primityviausi buities daiktai. Sūnėnas R. Samulevičius atpažįstamas sodyboje iš jo nuotraukų ir laiškų, saugoma jo knygų kolekcija.
Liaudies meistrės S. Samulevičienės sukurti žaislai vaikams, vėliau tapę jos knygelių herojais, užima menininkės kambarį: siūti pūkuotukai, daugybė kitų minkštų žaislų, žvelgiančių nuo sienų, spintų, palangių, lentynų. Populiari kūrėjos žaislų gamybos edukacinė programa.
Anita Loos
Korin Anita Lus (, 1888 m. balandžio 26 d. Sisonas, Kalifornija, JAV – 1981 m. rugpjūčio 18 d. Niujorkas, JAV) – amerikiečių aktorė, ramanų rašytoja, dramaturgė ir scenaristė. Kai 1912 m. režisierius D. V. Grifitas Anitą Lus nusamdė dirbti kino kompanijoje „Triangle Film Corporation“, ji tapo pirmąja Holivudo moterimi scenariste. Labiausiai išgarsėjo 1925 m. išleistu romanu „Džentelmenai renkasi blondines“ („Gentlemen Prefer Blondes“) ir pagal Kolet romaną „Džidži“ („Gigi“) 1951 m. Brodvėjuje pastatytu spektakliu.
Biografija
Anita Lus gimė Sisone (dabar vadiname Maunt Šasta), Kalifornijoje, žurnalisto Ričardo Byrso Luso (Richard Beers Loos) ir Minervos Elen „Mini“ Smit Lus (Minerva Ellen „Minnie“ Smith Loos) šeimoje. A. Lus turėjo seserį Gledis (Gladys) ir brolį gydytoją dr. Harį Klifordą Lusą (Harry Clifford Loos), kuris buvo išankstinio apmokėjimo sveikatos paslaugų tinklo „Ross-Loos Medical Group“ bendrasteigėjis.
A. Lus sukūrė daugybę scenarijų, o 1925 m. – ją išgarsinusį romaną „Džentelmenai renkasi blondines“. Romanas buvo išverstas į 14 kalbų ir tapo Brodvėjaus pjesės, miuziklo, nebyliojo filmo ir visų pirma 1953 m. filmo su Merlin Monro bei Džein Rasel pagrindu. Vėliau pasirodė kitos knygos: „Tačiau džentelmenai veda brunetes“ („But Gentlemen Marry Brunettes“, 1928), „Gimsta pelė“ („A Mouse is Born“, 1951), „Nėra motinos, kuri jai vadovautų“ („No Mother to Guide Her“, 1961). Anitos Lus dukterėčia, scenaristė Meri Lus (Mary Loos), nuo 1941 m. irgi dirbo Holivude. Dviejose autobiografijose – „Mergina kaip aš“ („A Girl Like I“, 1966) ir „Pabučiuok Holivudą atsisveikindamas“ („Kiss Hollywood Goodby“, 1974) – ji pirmiausia aprašo ankstyvąjį Holivudą, to meto skandalus, paskalas bei intymius santykius ir savo patirtį Holivude.
Keletą savaičių prasirgusi plaučių uždegimu, Anita Lus patyrė širdies smūgį ir 1981 m. rugpjūčio 18 d. mirė Manhatano gydytojų ligoninėje Niujorke. Jai buvo 93-eji metai. Pamaldose už mirusiąją jos draugės Helen Heis, Rut Gordon ir Lilian Giš gedinčiuosius linksmino anekdotais, o Džul Stain grojo dainas iš Anitos Lus miuziklų, taip pat ir „Deimantai – geriausi merginos draugai“.
Sniegiai (Vilnius)
Sniegiai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km nuo Sužionių.
Ukmergės sentikių kapinės
Ukmergės sentikių kapinės – sentikių bendruomenės kapinės, esančios Ukmergėje, Dukstynos mikrorajone, Kareivinių gatvėje, ties nr. 42. Įsikūrusios 0,3 km į rytus nuo stačiatikių kapinių, 1,5 km į šiaurės rytus nuo Ukmergės sentikių cerkvės.
Kapinių sklypas išsidėstęs pamiškėje, šlaite, aptvertas akmens mūro tvora. Užima 0,74 ha plotą.
Istorija
1862-1863 m. dokumentai byloja apie Ukmergėje tuo metu buvusią jau gana gausią sentikių bendruomenę, turėjusią savo maldos namus, dvasinį globėją.
Ukmergės sentikių kapinės sovietiniais metais buvo apleistos, apaugusios krūmais. XX a. dešimtajame dešimtmetyje Lietuvos Respublikos centrinės ir vietos valdžios, bei bendruomenės pastangomis buvo atgaivintos, sutvarkytos.
Sniegiškės
Sniegiškėmis vadinami kaimai Zarasų rajone:
Žmogus mirė (filmas)
Žmogus mirė – 1972 m. prancūzų režisieriaus Jacques Deray Los Andžele nufilmuota kriminalinis filmas, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko Jean-Louis Trintignant.
Siužetas
Liusjenas Belonas, samdomas žudikas iš Prancūzijos, atvyksta į Los Andželą, kur turi nužudyti nusikaltėlių klano vadeivą Viktorą Kovačą. Užduotis įvykdoma, tačiau, grįžęs į viešbutį, Liusjenas randa pavogtą pasą, o jį patį ima persekioti kitas samdomas žudikas. Kadangi Liusjenas svetimas mieste ir neturi dokumentų, jis gali pasikliauti tik draugų iš Prancūzijos pagalba. Šie pataria jam kreiptis į Nensę Robson, kuri dirba naktiniame klube ir gali padėti gauti naują pasą.
Persekiojamam kito samdomo žudiko Lenio, Liusjenui pavyksta gauti dokumentus, tačiau paskutinę akimirką jis persigalvoja ir lieka Los Andžele, norėdamas išsiaiškinti keistai susiklosčiusias aplinkybes bei tai, kas jį nusamdė. Suprasdamas, kad vienas su šia užduotimi nesusitvarkys, Liusjenas kviečiasi iš Prancūzijos du pagalbininkus...
Chris Froome
Krisas Frumas (Chris Froome; 1985 m. gegužės 20 d.) – britų dviračių plento sportininkas. Vienas tituluočiausių atletų – ketverių „Tour de France“ daugiadienių lenktynių čempionas, vienerių „Vuelta a España“ daugiadienių lenktynių čempionas, Pasaulio dviračių plento čempionato, olimpinių žaidynių medalininkas. Daugiausiai uždirbantis dviratininkas. 2017 m. duomenimis uždirbęs 4 mln. svarų.
Dopingas
2016 m. Rusijos kompiuterinių įsilaužėlių grupė „Fancy Bears“ ne kartą įsilaužė į WADA duomenų bazę ir pavogė daug konfidencialių duomenų apie sportininkų sveikatą. Tarp jų buvo ir Chris Froome. Paaiškėjo, kad jis vartojo vaistus nuo astmos, bet jam buvo suteikta terapinio vartojimo išimtis. Tačiau jie nieko naujo neatskleidė, nes jis ir anksčiau buvo pakliuvęs į antidopingo kontrolės akiratį, nes vartojo kortikosteroidus, prednizolono tabletes.
2017 m. mesti kaltinimai dėl dopingo (salbutamolio) vartojimo po teigiamų tyrimo rezultatų „Vuelta a España“ lenktynių metu. Jis dvigubai viršijo leistiną vaistų normą, nors kol kas neaišku ar jo reputacija bus sutepta, mat jis teigia, kad jam buvo leista vartoti daugiau vaistų, nes tuo metu buvo pablogėjusi jo sveikata.
Kinžvarto pilis
XIII a. pabaigoje Čekijos karalystės pasienyje pastatyta gynybinė Kunigeswart pilis. XVI a. pabaigoje slėnyje netoli pilies pastatyti renesansiniai rūmai. 1623 m. Kinžvarto valda perėjo Meternichų giminės nuosavybėn. Sugriuvusių renesansinių rūmų vietoje 1681–1691 m. Meternichai pastatė barokinius rūmus, kurie 1820–1839 m. pagal architekto Pjetro Nobilės projektą perstatyti klasicistiniu stiliumi. 1945 m. pastatas nacionalizuotas, 1947 m. įrengtas viešas muziejus (veikė iki 1976 m.). Po 2000 m. rekonstrukcijos pastatas vėl atidarytas lankytojams. Rūmus supa 293 ha dydžio parkas.
Pilies bibliotekoje saugomi Meternichų giminės surinkti inkunabulai (230 vienetų), viduramžių rankraščiai, vertingi spaudiniai, mokslinės knygos, enciklopedijos. 1828 m. Meternichų įkurtame muziejuje sukaupta gamtos mokslų, numizmatikos, istorinių ir gamtos retenybių, rankraščių, Senovės Egipto, skulptūrų ir Rytų dailės kolekcija. 1960 m. pilies kolekcijose rasta Kinžvarto dagerotipija – viena iš pirmųjų fotografijų pasaulyje, dovanota Lui Dagero 1839 m. Klemensui fon Meternichui, tuometiniam Austrijos užsienio reikalų ministrui. 2017 m. dagerotipija įrašyta į UNESCO Pasaulio atminties registrą, šiuo metu eksponuojama Nacionaliniame technikos muziejuje Prahoje.
2020 m. Europos Komisija Kinžvarto piliai suteikė Europos paveldo ženklą.
Gusanai
thumb|300px|Statula [[Giumri mieste, skirta gusanams]] Gusanai – armėnų liaudies dainiai. Apie gusanus žinių randama nuo V a. (Agatangehoso, Pavstoso Buzando, Movseso Chorenaci, Jehišės raštuose). Dainavo savo ir kitų sukurtas dainas apie gyvenimo džiaugsmus, meilę, liaudies herojų žygius, pasakojo mitinius pasakojimus. Pritardavo būgnu, lyra, vamzdeliu, trimitu. Gusanai drauge buvo mimai ir juokdariai. Nuo XVII a. pradėti vadinti ašugais.
Neatsigręžk
Neatsigręžk – 2009 m. Kanų kino festivalyje debiutavusi juosta, kurioje pagrindinius vaidmenis atliko Sophie Marceau ir Monica Bellucci.
Turinys
Žana, populiari rašytoja ir dviejų vaikų motina, ima pastebėti, kad su ja vyksta keisti dalykai: kartais moteris jaučiasi tarsi ne sava, o su jos kūnu vyksta keistos transformacijos. Dar keisčiau, kad šiuo pokyčius pastebi tik ji pati, tuo tarpu aplinkiniams atrodo, kad ji tiesiog pervargo ir patiria per daug streso.
Kartą savo motinos namuose ji aptinka nuotrauką, kurioje matyti nepažįstama moteris, kurią motina pavadina atsitiktine pažįstama. Žana, įsitikinusi, kad ši gali padėti jai suprasti kas vyksta, nusprendžia keliauti į Italiją jos ieškoti...
Zilgachochas
Zilgachochas  – viršukalnė Kaukazo kalnuose, Vandenskyros kalnagūbryje, ties Gruzijos ir Pietų Osetijos siena (šalia sankirtos su Rusijos siena). Aukštis – 3853 m. Šlaituose riogso ledynai. Kalno papėdėse išteka Tereko ir Didžiosios Liachvės upės.
Brazilijos futbolo konfederacija
Brazilijos futbolo konfederacija (, CBF) – Brazilijos futbolo vykdomoji institucija. Įkurta 1914 m. birželio 8 d. kaip Federação Brasileira de Sports. Ji turi daugiausia laimėjimų FIFA pasaulio taurėje, iš viso 5.
CBF būstinė įsikūrusi Rio de Žaneire.
Pamišę dėl ginklų
Pamišę dėl ginklų – 1992 m. JAV sukurta kriminalinė drama, už vaidmenį kurioje aktorė Drew Barrymore buvo nominuota Auksiniam gaubliui.
Siužetas
Moksleivė Anita gyvena treileryje su motinos meilužiu Runiu. Kadangi motina jau keletą mėnesių gyvena kitame mieste, Anita priversta tenkinti ne tik Runio, bet ir kitų klasės vaikinų seksualines užgaidas.
Kartą mokykloje mokiniams skiriama užduotis – rasti draugą susirašinėjimui. Anitos draugu tampa Hovardas, kalintis Kalifornijoje už žmogžudystę. Iš šio laiško sužinojusi, kad Hovardui patinka ginklai, Anita prašo Runį išmokyti ją šaudyti. Šis sutinka, tačiau po kurio laiko, kai vėl bando suartėti su Anita, ši jį nušauna, o kūną paslepia už treilerio.
Tą pačią dieną iš kalėjimo paleidžiamas Hovardas, kuris atvyksta į miestelį, nes Anita įkalbėjo keistuolį pastorių Henką, auginantį gyvates, suteikti jam darbą. Hovardas tikisi pradėti naują gyvenimą su Anita, tačiau ši netrunka prisipažinti apie Runio žmogžudystę. Nakčia jiedu vyksta palaidoti kūno ir susiduria su vaikinais iš mokyklos. Šiems ėmus priekabiauti, Hovardas netyčia vieną jų nušauna ir yra priverstas atsikratyti ir antruoju. Persekiojami įtaraus šerifo Kinkeido, Hovardas su Anita bėga iš miesto, tikėdamiesi rasti šios motiną, tačiau šios nurodytu adresu nėra, o porelės įvykdytų nusikaltimų sąrašas darosi vis ilgesnis...
Dzekceriškės
Dzekceriškės – kaimas Elektrėnų savivaldybėje. Prateka Vuolastos upelis, prasideda Jagelonių miškai.
Žieminis krantas
Žieminis krantas  – Baltosios jūros pietinės dalies pakrantė Dvinos įlankoje, tarp Šiaurinės Dvinos žiočių (Archangelsko) ir Vornovo kyšulio. Tai rytinis Dvinos įlankos krantas, o priešais esantis vakarinis vadinamas Vasariniu krantu. Toliau šiaurės rytuose Žieminis krantas pereina į Abramovo krantą. Krantas žemas, lėkštas, vietomis yra uolų. Krantu jūron teka Mudiugos, Kujos, Kadės, Zimniaja Zoloticos, Tovos, Megros upės.
Pagrindinės gyvenvietės: Patrakejevka, Ručjai. Žieminis krantas įtrauktas į Pamario draustinį (Приморский заказник).
Tado Blindos pušis
Tado Blindos pušis – pušis, augusi Telšių miškų urėdijos Ubiškės girininkijos Byvainės miško 26 kvartale. Aukštis siekė 24 m, skersmuo – 0,8 m. Gamtos paveldo objektu paskelbta 1971 m., o respublikinės reikšmės paminklams priskirta 1987 m.
Žieminis krantas
Krantas pavadintas pagal čia pomorų vykdytus žiemos verslus.
Tado Blindos pušis
2016 m. pušis nugriuvo; teigiama, kad taip nutiko dėl to, kad žmonės lupinėjo pušies žievę, pjaustinėjo medį, norėdami įsiamžinti, dėl to buvo pažeistas pušies kamienas. 2019 m. išbraukta iš valstybės saugomų gamtos paveldo objektų sąrašo.
Sniegiškės (Degučiai)
Sniegiškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Degučių.
Tado Blindos pušis
Pavadinta Tado Blindos, legendomis apipinto „svieto lygintojo“, vardu. Kaip pasakojama, prie šios pušies Blindos vyrai vadui prisiekdavę ištikimybę, aptardavę savo planus. Sakoma, kad čia būdavo teisiami nepaklusnieji.
Toras: Ragnarokas
Toras: Ragnarokas arba Toras: Pasaulių pabaiga – 2017 m. JAV mokslinės fantastikos filmas, sukurtas pagal „Marvel“ komiksų personažą Torą. Filmą pagal Eric Pearson scenarijų režisavo Taika Waititi. Filme Chris Hemsworth vaidina Torą kartu su Tom Hiddleston, Cate Blanchett, Idris Elba, Jeff Goldblum, Tessa Thompson, Karl Urban, Mark Ruffalo ir Anthony Hopkins. Tai filmų „Toras“ (2011 m.) ir „Toras 2: Tamsos pasaulis“ (2013 m.) tęsinys ir 17-asis „Marvel Cinematic Universe“ (MCU) filmas. Filme Toras turi laiku pabėgti iš svetimos Sakaro planetos, kad išgelbėtų Asgardą nuo Helos ir artėjančio Ragnaroko.
Filmas sulaukė pagyrų už vaidybą ir Waititi režisūrą, taip pat už veiksmo scenas, vaizdo efektus, muzikinę medžiagą ir humorą, o daugelis kritikų jį laikė geriausia „Toro“ filmų dalimi. Filmas uždirbo 854 mln. dolerių ir tapo pelningiausiu trilogijos filmu bei devintuoju pelningiausiu 2017 m. filmu. Filmo tęsinį „Toras: Meilė ir griaustinis“ planuojama išleisti 2022 m. liepos 8 d.
Anykščių rajono savivaldybės Liudvikos ir Stanislovo Didžiulių viešoji biblioteka
Anykščių rajono savivaldybės Liudvikos ir Stanislovo Didžiulių viešoji biblioteka – pagrindinė Anykščių rajono savivaldybės biblioteka. Stovi Vyskupo skvere prie Anykščių bažnyčios.
Istorija
1937 m. kovo 15 d. įsteigta Anykščių viešoji biblioteka. Ji vadinta „antros eilės biblioteka“, o tai reiškė, kad jos fondai gausesni. Remiantis archyviniais dokumentais, 1938 m. biblioteka turėjo 132 skaitytojus, jie mokėdavo mėnesinį 0,5 Lt abonentinį mokestį, per metus buvo išduota 2939 tomai knygų, įsirašė 32 nauji skaitytojai, tuo metu dirbo 2 darbuotojai (pirmasis vedėjas – Kazys Narijauskas). II pasaulinio karo metais sudegė. Po karo biblioteka buvo atkurta, 1944 m. bibliotekoje dirbęs mokytojas Pranas Pakalnis rinko iš skaitytojų knygas ir formavo bibliotekos fondą. 1945–1950 m. biblioteka buvo įsikūrusi privačiame kambaryje J. Biliūno gatvėje. 1950 m. iš privačių patalpų biblioteka perkelta į namą A. Baranausko aikštėje (šiuo metu viešbučio pastatas). Įėjimas buvo iš aikštės pusės.
1955 m. biblioteka perkelta į Okuličiūtės dvarelį – Paupio g. 10, A. Baranausko aikštės patalpose įsikūrė Vaikų biblioteka. Okuličiūtės dvarelyje be bibliotekos dar buvo rajono vykdomasis komitetas, namų valdyba ir pionierių namai. Tuo metu bibliotekai priklausė viena pusė namo. Didžiausiame kambaryje buvo įrengta skaitykla, kitame laikomi fondai, trečiame – darbo kambarys. Po kurio laiko kartu buvusios įstaigos viena po kitos buvo iškeltos ir visas Okuličiūtės dvarelis atiteko bibliotekai. Bibliotekoje įsikūrė nauji skyriai, įsteigti nauji etatai. 1975 m. pradėjus rajono bibliotekų centralizaciją, išaugo bibliotekos fondai, nauji skyriai, pagausėjo darbuotojų skaičius, dėl to bibliotekos pastatas Paupio gatvėje darėsi ankštas.
Filialai
Bibliotekoje 2019 m. sausį buvo 25 filialai.
2001 m. buvo uždaryta 11 kaimo bibliotekų, kelios iš jų vėl atidarytos. Uždaryti filialai:
Kompaktiškas vadovo automobilis
Jie gali turėti našumo ir komforto savybių, todėl jie dažnai laikomi statuso simboliais; didelę dalį „vadovo automobilių“ rinkos dalies sudaro įmonių nuosavybės teise priklausantys automobiliai arba transporto priemonės, kurias įmonė teikia verslui ir kartais privatiems darbuotojams.
Guslės
thumb|250px|Tradicinės rusų guslės Guslės – styginis rusų liaudies instrumentas, panašus į kankles, viena iš Baltijos psalteriumo regioninių atmainų. Guslės būna stačiakampio, sparno ar šalmo pavidalo; turi nuo 5 iki 66 stygų. Guslės minimos jau VI a. raštuose. Nuo 1900 m. tobulinamos. Sukurtos kelios atmainos – pikolo, altinės, bosinės.
Ningublaga
Ningublaga – dievas Mesopotamijos mitologijoje, vyriausiasis Nanos (Mėnulio dievo) sūnus. Laikytas Nanos Ekišnugal šventyklos sergėtoju. Ūre, greta Ekišnugal, būta ir paties Ningublagos šventyklos. Išlikę trys šiai dievybei skirti himnai.
Svarbiausias Ningublagos kulto centras buvo menkai žinomas Kiabrigo miestas, kur stovėjo šiam dievui skirta (e) Ga-bur-ra šventykla. Joje Ningublaga garbintas drauge su savo sutuoktine Nin-(e)-igara. Iš Kiabrigo Ningublagos kultas paplito Ūre. Apie Kiabrigo (manoma, jis buvo netoliese Ūro) sugriovimą pasakojama „Raudoje apie Šumerą ir Ūrą“.
Kad Ningublagos kultas Ūre buvo įgavęs nemažą svarbą, liudija ne tik čia stovėjusi jo šventykla, bet ir Ūre aptiktas dievų sąrašas, kuriame paminėta ši dievybė, taip pat Naram-Sino statulos, dedikuotos Ningublagai, įrašas. Be to, aprašant Ekišnugal kulto tarnus, šis dievas paminėtas Nanai skirtame himne (Nanna Hymn E). Deivės Nanšės himne Ningublaga įvardijamas „kario, narsiojo Sino, sūnumi“; jis padeda Hendursagai vykdyti teisingumą Ninoje buvusioje Nanšės šventykloje. Viename įraše užsimenama apie svarbią Ningublagos šventę: „vienas ožys būdavo parūpinamas didžiajai Ningublagos šventei“. Aštuoniolikti Urnamu valdymo metai pavadinti „metais, kuomet buvo padėti Ningublagos šventyklos pamatai“. Ūre Ningublagos kultas dar buvo paplitęs Trečiosios Ūro dinastijos laikais.
Minima, kad Isino karalius Lipit-Ištaras Ūre paskyrė savo dukterį vyriausiąja Ningublagos žyne.
2018 m. pasaulio futbolo čempionato atranka/Europa
Straipsnyje pateikiami atrankos į 2018 m. pasaulio futbolo čempionatą Europos zonos rezultatai. Šioje atrankoje į pasaulio čempionatą debiutuoja naujos FIFA narės – Gibraltaras ir Kosovas.
Tvarka
Atranka vyksta įprasta tvarka. Komandos suskirstytos į 9 grupes. Grupių nugalėtojai į pasaulio čempionatą patenka automatiškai, o 8 antras vietas užėmusios komandos (devintoji atmetama pagal prasčiausią rezultatą) varžosi tarpusavyje dėl likusių 4 kelialapių.
Sniegiškės (Dusetos)
Sniegiškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Jasų.
Mark Ruffalo
Markas Alanas Rufalas (, g. ) – amerikiečių aktorius ir aplinkosaugos aktyvistas. Markas labiausiai žinomas kaip Halko aktorius „Marvel Cinematic Universe“.
Per savo karjerą Rufalas buvo nominuotas bent vienam „Emmy“, „Grammy“, „Oskarui“ ir „Tony“ apdovanojimui, jis yra vienas iš nedaugelio, kurie buvo nominuoti visiems keturiems apdovanojimams.
Dorothea Wierer
Karjera
thumb|260px|left|Pasaulio taurės etape Oberhofe 2018 m. Biatlonu užsiima nuo 2000 m. Nuo 2006 m. Italijos rinktinėje. 2006–2011 m. dalyvavo IBU taurės varžybose, pasaulio jaunių ir jaunimo čempionatuose, kuriuose iškovojo 5 čempionų titulus: du kartus jaunių ir tris – jaunimo. 2009 m. debiutavo biatlono pasaulio taurės varžybose, 2011 m. – pasaulio čempionate. 2013 m. pasaulio čempionate Nove Meste iškovojo savo pirmąjį medalį – trečią vietą estafetėje. 2014 m. olimpinėse žaidynėse Sočyje iškovojo bronzą mišrioje estafetėje. 2014 m. kovo 8 d. iškovojo pirmąjį asmeninį pasaulio taurės medalį – buvo trečia persekiojimo lenktynėse Pokljukoje, o 2015 m. gruodžio 5 d. Estešunde asmeninėse 15 km lenktynėse iškovojo pirmąją pergalę. 2015–2016 m. sezone Dorotėja Vyrer buvo geriausia asmeninių 15 km lenktynių bendroje įskaitoje.
2018–2019 m. ir 2019–2020 m. sezonai buvo sėkmingiausi sportininkės karjeroje – iškovota pasaulio taurė bei pasaulio čempionės titulai masinio starto lenktynėse Estešunde, asmeninėse ir persekiojimo lenktynėse Antholce.
Asmeninis gyvenimas
Dorotėja Vyrer užaugo Nyderrazene, Antholco slėnyje, Pietų Tirolio provincijoje, penkių vaikų šeimoje, buvo trečias vaikas. Dorotėjos brolis ir sesuo jaunių amžiuje taip pat užsiėmė biatlonu. 2009 m. baigė sporto mokyklą Malse, nuo to laiko dirba Italijos Finansų policijoje. 2015 m. ištekėjo už savo ilgamečio partnerio, slidininko Stefano Koradinio. Pora gyvena Kastelo Molinoje, Trento provincijoje.
Pasaulio taurė
*nuo 2022–2023 sezono pasikeitė taškų skaičiavimo sistema
Berlyno šv. Jadvygos katedra
'''Berlyno šv. Jadvygos katedra'''  – baroko stiliaus katalikų bažnyčia Berlyne, Bebelio aikštėje. Katedra priklauso Berlyno arkivyskupijai.
Bažnyčia buvo pastatyta Silezijos maldininkams. Pirmasis projektas, kurtas Georgo Venzeslauso fon Knobelsdorfo buvo panašus į Romos Panteoną. Statyba pradėta 1747 m., katedra konsekruota 1773 m., nors statybos dar vyko iki 1778 m. Katedra taip pat baigta statyti ir 1886–1887 m. Bažnyčia buvo apgriauta per Antrąjį pasaulinį karą, 1952–1963 m. rekonstruota pagal Hanso Šviperto projektą, pastatas įgijo gelžbetoninį kupolą, interjeras buvo sumodernintas.
Katedros kriptoje palaidoti daugelis Berlyno vyskupų, yra XVI a. Dievo Motinos atvaizdas.
Unter den Linden gatvė
Unter den Linden  – bulvaras Mitės rajone Berlyne. Ši gatvė prasideda Pilies aikštėje ir baigiasi Paryžiaus aikštėje.
Kadaise šia gatve būdavo vykstama į karališkuosius medžioklės plotus. XVII a. gatvė buvo apsodinta liepomis, pagal kurias ir pavadinta. Senieji medžiai išrauti 1658 m., tačiau 1820 m. vėl pasodintos keturios liepų eilės. XVIII a. Unter den Linden tapo pagrindine į vakarus besiplečiančio miesto gatve, prie kurios pamažu kilo prestižiniai pastatai. Šie pastatai buvo apgriauti Antrojo pasaulinio karo metu, vėliau restauruoti.
1990 m. suvienijus Vokietiją, šiame bulvare buvo pastatytos naujos kavinės ir restoranai, mados prekių parduotuvės, gatvė tapo daugybės renginių vieta.
Sniegiškės (Zarasai)
Sniegiškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Tirylių.
Sniegoniškė (reikšmės)
Sniegoniške vadinami kaimai:
Akropolis IF
Akropolis IF – Švedijos futbolo klubas iš Stokholmo priemiesčio Spongos.
Istorija
Akropolis IF 1968 m. Per tą laiką klubas žaidė žemesniuose divizionuose, o pastaruoju metu žaidė trečios pakopos pirmenybėse. 2020 m. pateko į Superettan.
Sudėtis
Atnaujinta: 2021 m. rugsėjo 3 d.
Lietuvos moterų ledo ritulio rinktinė
Lietuvos moterų ledo ritulio rinktinė – nacionalinė moterų komanda atstovaujanti Lietuvai tarptautinėse varžybose.
Kryžiuotasis rugiasprakšis
Kryžiuotasis rugiasprakšis (Selatosomus cruciatus) – sprakšių (Elateridae) šeimos vabalas.
Skraido gegužės – birželio mėnesiais.
Lervos vystosi ir žiemoja lapuočių ir spygliuočių miško paklotėje, dirvožemyje, senuose trūnijančiuose kelmuose, kartais grybuose. Vystymosi ciklas 5 metai. thumb|left|200px|Kryžiuotasis rugiasprakšis
Šiluminis komfortas
Šiluminis komfortas – žmogaus komforto būsena, priklausoma nuo aplinkos temperatūros ir kitų susijusių veiksnių.
Sąlygos, kurioms esant dauguma žmonių jaučiasi komfortabiliai, vadinamos komforto zona ir yra apie 18−24 °C (65−75 °F) aplinkos temperatūrų intervale. Esant temperatūrai aukštesnei arba žemesnei, žmogus imasi priemonių palaikyti komforto zonos aplinką: nusirengia arba apsirengia drabužius, atsidaro langus namie, sukuria šilumos šaltinius. Prakaitavimas ir drebulys yra žmogaus organizmo reakcijos į šiluminį diskomfortą. Šiluminio komforto sąlygas įtakoja aplinkos oro judėjimas (vėjas) ir santykinė drėgmė. Pavyzdžiui, vėjas nuneša sušilusi orą nuo kūno paviršiaus ir dėl intensyvesnio šilumos praradimo žmogus jaučiasi šalčiau.
Šiluminio komforto zoną apibūdina efektinė temperatūra − tai sotaus oro ir nedidesnio nei vidutinio 0,2 m/s greičio vėjo aplinkos temperatūra, kuri sukurtų tokį patį komforto pajautimą realių sąlygų aplinkoje žmogui, apsirengusiam įprastais vidaus patalpų drabužiais ir neužsiimančiam aktyvia veikla. Efektinė temperatūra artima temperatūros-drėgmės indeksui (anksčiau vadintam diskomforto indeksu, karščio indeksu). Esant šiam indeksui mažiau 21,1 dauguma žmonių jaučiasi komfortabiliai, esant daugiau 26,6 − labai nekomfortabiliai. Efektinės temperatūros dydis taip pat taikomas planetoms tokiose sąlygose, tarsi jos neturėtų atmosferos. Vidutinė efektinė Žemės paviršiaus temperatūra yra apie -18 °C. Įprastą Žemės temperatūrą daugiausiai lemia „šiltnamio efektas“.
Temperatūros−drėgmės indeksas (TDI) apskaičiuojamas pagal formulę: TDI = 0,4(Ts + Td ) + 4,8, kur Ts − sauso termometro temperatūra (°C), Td − drėgno termometro temperatūra (°C).
Temperatūra, kurią žmogus jaučia, vadinama jutimine temperatūra. Ji skiriasi nuo termometrais išmatuotos aplinkos temperatūros dėl keleto veiksnių: vėjo, kūno šilumos praradimo dėl kondukcijos, konvekcijos ir šiluminio spinduliavimo nuo atvirų odos plotų, prakaito garavimo intensyvumo ir kvėpavimo sistemos, kuri veikiama įkvepiamo oro temperatūros. Pavyzdžiui, esant aukštai aplinkos temperatūrai ir didesnei nei įprasta santykinei drėgmei žmogus jaučia aukštesnę aplinkos temperatūrą, nes oro drėgmė stabdo prakaito garavimo intensyvumą ir papildomos garavimo šilumos praradimą. Dėl mažesnės santykinės drėgmės žiemą žmonės gali jaustis šilčiau, o vasarą vėsiau. Saulėta diena gali būti jaučiama šilta, nepaisant žemesnės nei 0 °C temperatūros − tai sukelia žmogaus galūnių ir atvirų kūno vietų nušalimo pavojų. Atitinkamai, karštą vasaros dieną žmogus gali jaustis komfortabiliai vėsiai ir tuomet padidėja šilumos smūgio pavojus. Žmonių jautrumas įvairiems aplinkos veiksniams yra skirtingas ir prisitaikantis, todėl į naują aplinką atvykusiems žmonėms dažnai tenka aklimatizuotis.
1979 m. R. G. Steadman iš JAV Nacionalinės orų tarnybos sudarė teoretinę karščio poveikio indekso lentelę, kurioje jutiminė temperatūra išreikšta per realiosios aplinkos temperatūros ir santykinės drėgmės ryšį. Pavyzdžiui, aplinkos temperatūrai esant 35 °C ir santykinei drėgmei esant 50 %, žmogaus jutiminė temperatūra būtų labai nekomfortabili 42 °C. Temperatūros, žemesnės nei 27 °C, laikomos nepavojingomis žmogui karščio atžvilgiu esant bet kokiai santykinei oro drėgmei.
Zymohirja
Zymohirja arba Zimogorė  – miestas rytų Ukrainoje, Lugansko srityje, Slovianoserbsko rajone, išsidriekęs palei Luganės upę. Krovininė geležinkelio stotis prie Limano–Rodakovės linijos. Akmens anglių gavyba ir sodrinimas.
Istorija
1645 m. įkurta Čerkaskij Brodo karinė gyvenvietė, 1764 m. pervadinta į Čerkaskoję. XX a. pr. pradėjo augti, nuo 1938 m. – miesto tipo gyvenvietė. XX a. antroje pusėje pradėta plėtoti kalnakasybos pramonė. 1961 m. suteiktas miesto statusas ir Zimogorės pavadinimas.
Nuo 2014 m. balandžio miestas užimtas Lugansko Liaudies Respublikos.
NK Tolmin
NK Tolmin – Slovėnijos futbolo klubas iš Tolmino.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1921 m. Žaidė žemesniuosiuose divizionuose.
2017 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Lietuvos atvirasis šachmatų čempionatas
84-asis Lietuvos atvirasis šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 2017 m. vasario 25 – kovo 3 d.
Dalyviai
2017 m. Lietuvos čempionato pusfinalinis turnyras nevyko. Finalinis čempionato turnyras buvo atviras. Jame galėjo žaisti visi norintys dalyvauti Lietuvos šachmatininkai, nepriklausomai nuo lyties, amžiaus ir reitingo.
Iš praėjusių metų čempionato nežaidė, sidabrą laimėjęs Titas Stremavičius, DM Šarūnas Šulskis bei TM Mindaugas Beinoras.
Dėl Lietuvos šachmatų čempiono titulo kovojo 87 šachmatininkai, kurie varžėsi šveicariškąja sistema. Galvojimui skirta laiko: pirmiems 40 ėjimų po 90 min.,o likusiems ėjimams iki partijos pabaigos prie sutaupyto laiko dar pridedama po 30 min. Be to, nuo partijos pradžios, po kiekvieno ėjimo pridedama po 30 sek.
Dalyvių reitingo vidurkis – 1788
Sąlygos buvo nelengvos: dalyviams teko sužaisti 9 ratus per 7 dienas, todėl dvi dienas jiems teko rungtyniauti po 2 ratus ( nuo 10 ir 16 val).
Po penkerių ratų
Po penktojo rato vienvaldžiu lyderiu tapo Andrius Brazdžionis, surinkęs 5 taškus. Po jo atsilikę tašku sekė 11-kos žaidėjų grupė: Salomėja Zaksaitė, Tomas Laurušas, Vidmantas Mališauskas, Marius Bieliauskas, Dmitrijus Chocenka, Paulius Pultinevičius, Aleksandras Jegorovas, Vaidas Sakalauskas, Lukas Stauskas, Rokas Klabis ir Raimondas Narmontas.
Prieš paskutinį ratą
Aštuntajame rate L. Stauskas juodaisiais sužaidė lygiosiomis su D. Chocenka, V. Sakalauskas baltosiomis figūromis - su P. Jukniumi, o V. Mališauskas baltosiomis įveikė A. Jegorovą.
Po 8-o rato priekyje buvo: DM V. Mališauskas, L. Stauskas, D. Chocenka, turėję po 6,5 taško. Įkandin sekė keturių žaidėjų grupė: A. Brazdžionis, P. Juknis, V. Sakalauskas ir R. Klabis, surinkę po 6 taškus
Paskutinis ratas
Paskutiniame rade DM V. Mališauskas juodosiomis figūromis baigė lygiosiomis su L. Stausku, A. Brazdžionis baltosiomis į veikė D. Chocenką, R. Klabis - V. Sakalauską, o G. Vaičekauskas juodosiomis - P. Juknį.
Pasibaigus paskutiniam ratui, net 4 dalyviai, buvo surinkę po 7 taškus. Papildomi rodikliai medalius paskirstė taip: auksas – vilniečiui DM Vidmantui Mališauskui, sidabras – šiauliečiui Lukui Stauskui, bronza vilniečiui Andriui Brazdžioniui. Šiaulietis Rokas Klabis liko 4-as.
Atvirojo čempionato lentelė
2017 m. Lietuvos atvirojo šachmatų čempionato partijos.
Lietuvos moterų šachmatų čempionatas
Žaidėjos varžėsi šveicariškąja sistema 7 ratus. Esant vienodam taškų skaičiui, dalyvės aukštesnė vieta vieta buvo nustatoma pagal aukštesnius papildomus rodiklius.
Galvojimui buvo skiriama: kiekvienai - po 90 min./40 ėjimų + 30 min. iki partijos pabaigos ir nuo partijos pradžios po kiekvieno padaryto ėjimo buvo pridedama po 30 sek.
Likus vienam ratui
Šeštajame rate Gabija Šimkūnaitė pralaimėjo MTM S. Kiselevai, o B. R. Butvilaitė - MFM L. Domarkaitei. G. Perminaitė baltosiomis savo susitikimą su M. Šibajeva baigė lygiosiomis, o G. Fokaitė pralaimėjo S. Gailiūnaitei.
Likus vienam ratui ir toliau pirmavo S. Kiseleva (5.5 tšk.). Pustaškiu atsiliko L. Domarkaitė. Toliau sekė M. Šibajeva ir S. Gailiūnaitė, surinkusios po 4 taškus. Dar trys šachmatininkės: B.R. Butvilaitė, G. Perminaitė bei L. Dapkuvienė turėjo po 3,5 taško.
Paskutinis ratas
Paskutiniame rate: MTM S. Kiseleva baltosiomis laimėjo prieš Liną Dapkuvienę, antroje vietoje žengusi L. Domarkaitė - prieš M. Šibajevą, o S. Gailiūnaitė – prieš B.R. Butvilaitę. Pasibaigus 2017 m. moterų šachmatų čempionatui paiškėjo, kad daugiausiai taškų – 6,5, surinko telšiškė S. Kiseleva – jai atiteko aukso medalis. Sidabras - vilnietei L. Domarkaitei (6 tšk.), o bronza – kaunietei S. Gailiūnaitei (5 tšk.).
Moterų čempionato lentelė
Pastaba * žaidė b – baltosiomis figūromis, j – juodosiomis figūromis. PR1, PR2, PR3 – papildomi rodikliai.
-1 : taip žymimas be žaidimo gautas taškas, kai šveicariškąja sistema rengiamame turnyre, esant nelyginiam dalyvių skaičiui, kažkuriame rate, paskutinėse vietose esančiam dalyviui nelieka su kuo žaisti.
Vaclovas Šamotulietis
Vaclovas iš Šamotulio (,, 1523 m. arba 1529 m. – 1567 m. arba 1568 m.) – Renesanso epochos atstovas. Laikomas vienu žinomiausių Lenkijos Renesanso epochos kompozitorių.
Kilmė
Vaclovas iš Šamotulio gimė nedideliame Šamotulio miestelyje, kuris yra netoli Poznanės, Lenkijoje.
Gyvenimo metai
Vaclovas buvo žinomo Lenkijoje muzikos teoretiko ir Renesanso epochos kompozitoriaus Sebastijano iš Felštyno (lenk. Sebastian z Felsztyna) mokinys. Felštynas dabartiniu metu žinomas kaip Skelevkos kaimas, esantis netoliese Lvovo.
Vaclovas mokėsi Lubransko akademijoje Poznanėje, vėliau apie 1538 m. studijavo Krokuvos akademijoje muziką.
1545–1547 m. jis ėjo Trakų kašteliono Jeronimo Chodkevičiaus sekretoriaus pareigas.
Nuo 1547 m. gegužės 6 d. iki 1555 m. lapkričio mėn. dėka savo talento Vaclovas tapo Žygimanto Augusto rūmų dainininku ir kompozitoriumi, lot. compositor cantus. Buvo katalikas, vėliau tapo kalvinistu. Kaip kompozitorius buvo žinomas ir užsienyje.
Nuo 1555 m. lapkričio mėnesio Vaclovas gyveno Vilniuje, kur dalyvavo Mikalojaus Radvilos Juodojo rūmų kapelos veikloje. Mirė apie 1560 metus pagal vienus šaltinius – Vilniuje, pagal kitus – Pinčuve.
Kūryba
Vaclovas savo tekstus rašė lotyniškai, o tuo metu, kai pasinėrė į Kalvinizmą – lenkiškai. Rašė psalmes, motetus. Dauguma jo muzikinių kūrinių parašyti chorui a capella.
Vaclovo kūriniai buvo išleisti Krokuvoje, Niurnberge ir Karaliaučiuje. Nemaža dalis kūrinių neišliko. Išlikę 4 motetai, 7 keturbalsės dainos, iš jo poezijos – 3 lotynų kalba parašyti eilėraščiai.
Dainos
thumb|"Alleluja. „Viešpaties Dievo pašlovinimas“ pagal Vaclovą iš Šamotulio, atlieka Collegium Vocale Bydgoszcz
Konfucijaus institutas
Pavadinimas
Programa pavadinta pagal V a. kinų filosofą Konfucijų. Istoriškai, Kinijos komunistų partija Konfucijaus nemėgo. Nuo pat Kinijos Naujosios kultūros judėjimo XX a. antrajame dešimtmetyje, iki Kinijos Kultūrinės revoliucijos pabaigos, Konfucijus, atstovaujantis senąją komunistų nemėgstamą feodalinę sistemą, buvo vienas populiariausių kritikos taikinių. 1973 m. Mao Dzedongas pradėjo kampaniją „Kritikuok Lin, kritikuok Konfucijų“. Tačiau paskutiniais dešimtmečiais pradėjo augti susidomėjimas senąja Kinijos istorija bei kultūra, ir tuo pačiu – Konfucijumi. Kitose šalyse Konfucijus neturi neigiamų Mao sukurtų asociacijų ir yra žinomas tiesiog kaip Kinijos filosofas ir senosios kinų kultūros simbolis. Pasak „The China Post“, toks pavadinimas buvo pasirinktas dėl vardo žinomumo ir sąsajų su komunistine ideologija neturėjimo.
Šiuo metu Konfucijaus institutas yra registruotas prekinis ženklas.
Istorija
thumb|right|250px|Konfucijaus institutas Senekos koledže Kanadoje Pirmasis Konfucijaus institutas buvo atidarytas 2004 m. lapkričio 21 d. Seule, Pietų Korėjoje. Tą patį mėnesį Konfucijaus institutas buvo atidarytas ir Merilando universitete Jungtinėse Amerikos Valstijose. Per kelis sekančius metus buvo atidaryti šimtai Konfucijaus institutų įvairiose pasaulio šalyse, daugiausiai – JAV, Pietų Korėjoje, Japonijoje ir Tailande.
2016 m. Baltijos taurė
'''2016 m. Baltijos taurė''' – Baltijos taurės futbolo turnyras, gegužės 29–birželio 4 dienomis vykęs trijose Baltijos šalyse. Kaip įprasta, turnyre dalyvavo visos 3 Baltijos valstybės. Čempionų titulus apgynė latviai.
Konfucijaus institutas
Istorija
2007 m. Vasedos universitete Japonijoje buvo atidarytas pirmasis Konfucijaus institutas, kuriame studentai galėjo ir buvo skatinami dirbti su kinų kalba susijusius mokslinius darbus. 2010 m. buvo atidarytas Konfucijaus institutas Vilniaus universitete Lietuvoje. 2011 m. lapkričio mėn. Konfucijaus institutas atidarytas Latvijos universitete Rygoje.