cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lepontijai
Lepontijų žemės užėmė pietvakarinį Retijos kampą. Apie 600–500 m. pr. m. e. lepontijai savo antkapiuose ėmė daryti įrašus savo rašmenimis, kurie buvo kilę iš etruskų abėcėlės. Retijoje buvo naudojamos kelios etruskų kilmės abėcėlės. Tuo metu piečiau lepontijų žemių 600–500 m. pr. m. e. buvo etruskų žemės, kuriose vėliau atsirado insubrų sostinė Mediolanas (Mediolanum, dabartinis Milanas).
Ištaka
thumb|240px|[[Versmė – upės ištaka]] Ištaka – vieta, kurioje prasideda upė ar upelis. Paprastai tai vieta (šaltinis, ežeras, ledynas, pelkė), nuo kur upė turi nuolatinę tėkmę.
Kai kurių upių ištaka laikoma dviejų upių skirtingais pavadinimais santaka. Nustatant tokių upių hidrografinį ilgį prie pagrindinės didžiosios upės pridedamas vienos iš dviejų sutekėjusių upių, paprastai ilgesniosios, ilgis.
Džemas
miniatiūra|Abrikosų džemas Džemas  – saldus želė konsistencijos vaisių ir uogų produktas, pagamintas iš cukraus bei vienos arba dviejų ar kelių rūšių vaisių minkštimo ir/ar tyrės.
Džemas gaunamas suvirinant vaisius ar uogas cukraus sirupe ar meduje iki želinės konsistencijos. Džemas nuo uogienės skiriasi tuo, kad jį verdant vaisiai, uogos ar jų gabalėliai suverda iki vientisos masės. Daugelyje šalių džemas ir uogienė neskiriami, abi šias rūšis vadina džemais.
Žaliava
Džemui virti paprastai naudojami gerai sunokę kokybiški vaisiai bei uogos. Džemui tinka ir smulkūs ar apmaigyti vaisiai, kurie uogienėms ar kompotams gali ir netikti. Džemams netinka pernokę, įgedę (papeliję, ėmę rūgti) vaisiai bei uogos.
Naminis virimas
thumb|right|250px|Verdamas naminis džemas Džemas verdamas dubenyje ar puode. Juodieji serbentai, obuoliai ar cidonijos gabalėliai iš anksto išverdami. Paimamas reikiamas kiekis paruoštų vaisių, dedamas į virimo indą ir užpilamas tirštu cukraus sirupu. Džemas verdamas vienu sykiu, palaipsniui stiprinant ugnį ir energingai maišant masę. Kai masė užverda ugnis dar sustiprinama stebint, kad masė virtų visur vienodai. Atsirandančios putos nugraibstomos.
Nuo užvirimo momento verdama ne daugiau 20-30 min. Ilgiau virinant džemas prastėja – kinta spalva, silpsta aromatas. Tinkamas džemo išvirimo lygis atpažįstamas pagal į lėkštę dribtelėtą lašą – jis turi greitai ir aiškiai sustingti.
Išvirtas džemas sparčiai fasuojamas į molines puodynes ar stiklainius, po 0,5-2,0 litro. Kai sufasuotas džemas atvėsta ir jo paviršiuje susidaro tvirta luobelė tara uždaroma. Tradicinis uždarymo variantas – uždengti pergamentiniu popieriumi, kuris pritvirtinamas aprišant špagatu. Kadangi toks džemas turi daug cukraus, jis nerūgsta.
Pramoninio džemo reglamentavimas
Lietuvoje džemo gamyba reglamentuota Žemės ūkio ministerijos patvirtintu reglamentu. Reglamentas numato, kad džeme vaisių minkštimo ir/ar tyrės kiekis turi viršyti tam tikrą ribą – 1000 g džemo turi būti:
Aukščiausios rūšies džemas
Aukščiausiosios rūšies džemas gaminamas iš cukrų ir vienos arba kelių rūšių vaisių nekoncentruoto minkštimo bei vandens. Aukščiausiosios rūšies erškėtuogių, besėklių aviečių, gervuogių, juodųjų serbentų, girtuoklių ir raudonųjų serbentų džemas gali būti pagamintas vien tik iš šių vaisių nekoncentruotos tyrės arba jos dalies nenaudojant cukraus.
Klasifikacija
Džemai būna:
Panaudojimas
Termiškai stabilūs džemai plačiai naudojami kepiniuose (uždarose ir atviruose pyraguose, bandelėse, pyragaičiuose), kaip blynelių įdarai, nes kepant nesuskystėja ir neišteka, išlaiko skonines savybes.
Tiek vienalyčiai, tiek nevienalyčiai džemai naudojami ledų, saldžiųjų jogurtų, glaistytų sūrelių, varškės desertų gamyboje.
Rudaukos-Lesnajos pasienio punktas
thumb|[[Kužineco šliuzas vykstant remonto darbams 2006 m.]] Rudaukos-Lesnajos pasienio punktas - Baltarusijos-Lenkijos valstybinės sienos upinis pasienio punktas, Augustavo kanale šalia Rudaukos kaimo, Plaskų valsčiuje, Augustavo apskrityje iš Lenkijos pusės ir šalia Lesnajos kaimo iš Baltarusijos pusės. Pasienio punktas atidarytas 2005 m. balandžio 30 d. Tai vienintelis upinis pasienio punktas tarp šių šalių. Pasienio punktas veikia nuo gegužės 1 d. iki spalio 1 d. nuo 8.00 iki 18.00 valandos. Norint kirsti sieną reikia gauti leidimą Plaskų kaime. Pasienio punktas įsikūręs šalia Kužineco šliuzo, kuris buvo kapitaliai suremontuotas 2006-2007 m. Šis pasienio punktas įeina į Augustavo kanalą, kuriuo plaukioja daug baidarininkų. Turistų patogumui Augustave buvo atidarytas Baltarusijos konsulatas, kuriame galima gauti turistines vizas.
Bounty
„Bounty“ – šokoladinis batonėlis, kuriame yra pieninio šokolado ir kokoso drožlių.
Mesjė 78
thumb|260px|M78 ūkas Mesjė 78 – difuzinis ūkas, esantis Oriono žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolęs 1600 šviesmečių. Sudaro trys objektai: NGC 2064, NGC 2067 ir NGC 2071. Jo regimasis ryškis – 8.
Bujidų dinastija
Bujidai – iš Tabaristano (Dailamo) kilusi musulmonų valdovų dinastija (dinastijos), X–XI a. valdžiusi vakarinę Didžiojo Irano dalį. Ši dinastija nesukūrė vieningos imperijos, skirtingai nei dauguma kitų Persijos dinastijų, bet suvienijo įvairias žemes į vieningą vienos giminės valdomą konfederaciją. Dėl savo kilmės jie dar vadinami dailamidais.
Didžiausio išsiplėtimo laikais jie valdė Farso, Džibalo, Irako, Kermano, Chuzestano regionus.
Istorija
Dinastijos pradininkas buvo Ali ben Būja, kilęs iš Tabaristano (Dailamo). Jo protėviai buvo zoroastristai, kildinę save iš Sasanidų šacho Bahramo V. Jis pats kartu su jaunesniaisiais broliais atsivertė į islamo šiizmo atšaką. Ankstyvuoju gyvenimo laikotarpiu jie gyveno Zijaridų valstybėje ir turėjo valdą prie Karadžo. Tačiau kuomet jie pradėjo kelti grėsmę tuometiniam Zijaridų valdovui Mardavidžui, šis planavo nužudyti Ali. Išgirdę apie tai, broliai kartu su 400 karių armija pabėgo į Farso regioną.
Broliai Bujidai įsitvirtino byrančio Abasidų Kalifato teritorijose ir pirmiausia nukariavo Farsą, įsitvirtindami regiono sostinėje Širaze. Tuo metu čia bandė įsitvirtinti ir Zijaridai, tačiau 935 m. nužudžius Mardavidžą, Zijaridų valstybėje prasidėjo anarchija, kuria pasinaudojo Bujidai. Broliai greitai nukariavo teritorijas nuo Persijos įlankos iki Kaspijos jūros, o 945 m. paėmė Bagdadą ir pavertė Abasidų kalifą savo vasalu. Nukariautas teritorijas jie padalino į tris dalis. Taip čia sukurta trijų valstybių konfederacija. Ali pasiliko valdyti Farsą ir titulavosi Imād al-Dawla ("Valstybės pagrindas"), Ahmadas gavo Chuzestaną ir Iraką ir titulavosi Mu'izz ad-Dawla ("Valstybės stiprintojas"), o Hasanas gavo Džibalio regioną ir titulavosi Rukn al-Dawla ("Valstybės stulpas").
Iki 983 m. Bujidai plėtė savo teritorijas, sukurdami didelę konfederaciją. Bujidai propagavo šiizmą ir buvo persų kultūros gaivintojai vakarų Persijoje. Jie naudojo seną Sasanidų valdovų titulą šachinšachas. Tačiau 983 m. mirus Adud al-Dawla, dalyje valdų ėmė formuotis nepriklausomi emyratai su centrais Kermane, Hamadane, Isfahane, Basroje, Ahvaze, Amolyje.
Vėliau Bujidai skirtingose vietose buvo nuversti kitų dinastijų – Gaznevidų ir Seldžiukų. Paskutinis Bujidų valdovas buvo 1055 m. nuverstas Bagdade.
Atskiri Emyratai
thumb|350px|Trys pagrindiniai Bujidų emyratai 970 m. Bujidų konfederaciją sudarė šios dinastijos atšakų valdytos valstybės. Jų valdovai titulavosi emyrais arba valiais.
Neravai (reikšmės)
Neravai yra:
Dosyčiai
Dosyčiai arba Čeremchovas (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Черемхово) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Nizovjės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Desītīs prūsiškos kilmės. 1395 m. minimi Desyten. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kenigsbergo rajono, vėliau Gurjevsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Nizovjės apylinkės kaimas.
Vytautas Jurgutis (1908)
Vytautas Jurgutis (1908 m. rugpjūčio 10 d. Tomskas – 1993 m. rugpjūčio 14 d. Vilnius) – Lietuvos teisininkas, bibliografas, knygotyrininkas.
Biografija
Brolis Artūras Jurgutis. 1923–1933 m. studijavo teisę Vytauto Didžiojo universitete (iki 1930 m. Lietuvos universitetas), 1934–1935 m. – Briuselio, 1935 m. – Graco universitetuose.
1935–1944 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas. 1944 m. Vilniaus universiteto Baudžiamosios teisės ir baudžiamojo proceso katedros vedėjas. 1945–1957 m. ištremtas į Rusiją, iš pradžių į Uchtą, vėliau į Vorkutą, 1988 m. reabilituotas. 1957–1993 m. dirbo Lietuvos valstybinėje respublikinėje bibliotekoje (nuo 1989 m. Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka), 1969–1972 m. jos Lituanistikos skyriaus vedėjas.
Bendradarbiavo žurnale „Teisė“, „Skautų aidas“, „Lietuvos žinios“. Nuo 1957 m. vienas „Spaudos metraščio“ dalies „Tarybinės lituanikos metraštis“ sudarytojų, jo iniciatyva ši dalis 1989 m. tapo „Lituanikos metraščiu“. Paskelbė studijų apie S. Daukantą, P. Ruigį, J. Pabrėžą, J. Platerį. Išvertė grožinės ir mokslinės literatūros kūrinių. Pasirašinėjo Alpio, F. Mėgėjo, Jūrin., Pilko Vilko, V, V. J. slapyvardžiais ir kriptonimais.
Vengrijos futbolo varžybos 1945 m.
Vengrijos futbolo varžybos 1945 m.
Bevardiškiai
Bevardiškiai – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 3 km nuo Padovinio.
Salamiesčio apylinkė
Salamiesčio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurėje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Bakšėnų apylinkės, dalies Buožių apylinkės, dalies Alizavos apylinkės ir dalies Račgalių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. prijungta prie Alizavos apylinkės ir Antašavos apylinkės.
X-50 Dragonfly
Boeing X-50A Dragonfly – bepilotis orlaivis, skirtas pademonstruoti, jog sustabdžius sraigtasparnio sraigtą, orlaivis gali elgtis kaip įprastas lėktuvas. X-50A kuria „Boeing“ ir DARPA. Projekto kaina nuo 1998 m. siekia 24 mln. dolerių.
X-50A turi vieną įprastą turboventiliatorių, kuris naudojamas tiek sraigto sukimui vertikalaus kilimo metu, tiek skridimui horizontalia kryptimi. Variklis gali būti naudojamas abiem būdais iš karto. X-50A kurtas pagal 1980 m. programą „Sikorsky X-Wing“.
Prototipas išbandytas 2003 m. lapkričio 24 d. Po trečio skrydžio, 2004 m. kovo 23 d. orlaivis sudužo. Antrasis prototipas sudužo 2006 m. balandžio 12 d. Jumos bandymų poligone.
Šiuo metu abejojama dėl projekto ateities.
Charakteristikos
250px|right|Boeing X-50A
Mindaugas Beinoras
Mindaugas Beinoras (g. 1987 m. gegužės 18 d. Kretingoje) – lietuvių šachmatininkas. Tarptautinis meistras nuo 2008 m. 2012–2014 m. žaidė už Lietuvą šachmatų olimpiadoje, o 2013–2015 m. Europos komandiniame šachmatų čempionate. 2012 m. Lietuvos šachmatų čempionate iškovojo bronzos medalį, o 2013 m. – sidabro medalį. Sesuo Viktorija taip pat šachmatininkė.
Biografija
Gimė Kretingoje, tačiau nuo 1991 m. tėvai persikėlė gyventi į Klaipėdą, kur Mindaugas 2006 m. baigė Varpo gimnaziją. 2006–2010 m. studijavo aplinkos inžineriją LŽŪU Kaune. Baigęs studijas, grįžo gyventi į Klaipėdą.
Jaunių varžybos
Kai Mindaugui buvo septyneri, su šachmatais supažindino tėvas – didelis šachmatų entuziastas. 1996 m. Mindaugas Klaipėdoje pradėjo lankyti treniruotes pas Joną Lapėginą. Pirmas didesnis pasiekimas – 1997 m, kai jis laimi 10-mečių (7,5 iš 9), o 1999 m. – 12-mečių Lietuvos šachmatų čempionatus. 1999 m. dalyvauja Europos jaunių šachmatų čempionate, kur, surinkęs 5,5 taško iš 9, buvo 17-as. Bendrai paėmus, 1997–2005 m. Lietuvos jaunių čempionatuose jis iškovojo 8 medalius.
Lietuvos čempionatai
2008 m. suteiktas tarptautinio meistro vardas. Dalyvavo Lietuvos šachmatų čempionatuose (2007, 2009, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015). 2012 metais iškovojo bronzos medalį (5,5 taško iš 9), o 2013 metais – sidabro medalį (6,5 iš 11).
Komandinės varžybos
Atstovavo Lietuvą 2012 m. ir 2014 m. šachmatų olimpiadose; 2012 m. prie 2-os lentos surinko 5 taškus iš 9, o 2014 m. prie 4-os lentos – 4 iš 8 galimų.
Žaidė Lietuvos šachmatų lygos varžybose už Kauno Margirio 1-ąją komandą, kuri 2010, 2011, 2016 m. metais iškovojo pirmąją, o 2015 m. – antrąją vietą.
Sinclair QL
Sinclair QL (QL – Quantum Leap akronimas, liet. kvantinis šuolis) – asmeninis kompiuteris, pristatytas Sinclair Research Ltd 1984 metais. QL buvo skirtas smulkaus verslo ir mėgėjų rinkai, tačiau patyrė komercinę nesėkmę.
Apibūdinimas
Projektas pradėtas 1981 m., pagal planus Sinclair QL turėjo būti nešiojamas verslo kompiuteris su plokščiu CRT ekranu bei vidiniu modemu. Jam buvo duotas ZX83 kodinis pavadinimas. Vystant projektą ZX83 pavirto į ZX84, o portatyvumo savybės pasirodė pernelyg pretenzingos ir kompiuterio specifikacijos buvo sumažintos iki įprasto stalinio kompiuterio.
Paremtas Motorola 68008 procesoriumi, dirbančiu 7,5 Mhz dažniu, QL turėjo 128 KB RAM (oficialiai plečiamos iki 640 KB) ir galėjo būti prijungtas prie monitoriaus arba televizoriaus. Taip pat į jį buvo integruoti du Microdrive kartridžų skaitymo įrenginiai, kurie atstojo dažniau tais laikais naudojamus, bet brangesnius lanksčiuosius diskelius. Į sąsają įėjo du RS-232, firminiai QLAN lokalaus tinklo ir du vairasvirtės prievadai, taip pat išorinė Microdrive jungtis. Veikė du video režimai: 256x256 pikselių su 8 RGB spalvomis, arba 512x256 pikselių su 4 spalvomis (juoda, raudona, žalia ir balta). Abu ekrano režimai naudojo 32 KB operatyvios atminties. Nors aparatiniu lygiu buvo įmanoma persijungti tarp dviejų ekrano režimų, tačiau oficialiai tai nebuvo palaikoma, nes naudojo 64KB iš standartinių 128KB operatyvios atminties. Vėliau alternatyvi ir patobulinta Minerva operacinė sistema pilnai palaikė du ekrano režimus.
Viduje kompiuteris susidėjo iš procesoriaus (Motorola 68008), dviejų ULA integrinių mikroschemų (ZX8301 ir ZX8302) ir Intel 8049 mikrovaldiklio. ZX8301 arba Master Chip realizavo vaizdo atvaizdavimo generatorių ir rūpinosi DRAM atnaujinimu. ZX8302 arba Peripheral chip susiejo RS-232 prievadus (tik siuntimą), Microdrive skaitytuvus, QLAN prievadus, realaus laiko laikrodį ir Intel 8049. 8049 buvo vairasvirtės bei klaviatūros valdiklis, RS-232 gavimo buferis ir audio generatorius.
Pagrindinė Sinclair QL operacinė sistema buvo QDOS, kurią parašė Tony Tebby. Ji krovėsi iš kompiuterio pastoviosios atminties (ROM). Pastoviojoje atmintyje taip pat buvo įrašytas sudėtingas BASIC interpretatorius, pavadintas SuperBASIC vardu ir sukurtas Jan Jones. Kartu su kompiuteriu buvo komplektuojamas Psion biuro programų paketas (teksto procesorius, elektroninė skaičiuoklė (spreadsheet), duomenų bazė ir grafinis redaktorius).
Iš išorės Sinclair QL buvo tokios pačios juodos spalvos kaip ZX81 ir ZX Spectrum kompiuteriai, tačiau pasikeitė išorinis dizainas ir klaviatūros išdėstymas (kuris vėliau buvo naudojamas ir ZX Spectrum+ modelyje).
Istorija
Sinclair QL buvo pirmasis 32 bitų kompiuteris, kainavęs mažiau nei 400 £ bei pirmasis plataus vartojimo kompiuteris, naudojantis Motorola 68000 šeimos procesorių. Paskubomis paleistas į produkciją, išleidimo data mėnesiu aplenkė Apple Macintosh kompiuterius, o Atari ST – metais. Tačiau išleidimo dieną (1984 m. sausio 12 d.) QL dar nebuvo pilnai paruoštas gamybai, netgi nebuvo nė vieno pilnai veikiančio prototipo. Tačiau Sinkleris iš karto pradėjo priiminėti užsakymus, žadėdamas pristatyti kompiuterius per 28 dienas. Visgi pirmuosius įrenginius pirkėjai gavo tik balandį, o iš 13 000 gautų užsakymų, iš pradžių vos keli šimtai vienetų pasiekė užsakovus. „Sinclair Research“ buvo sukritikuota britų reklamos priežiūros asociacijos.
Be to, QL kentėjo tiek nuo aparatūros, tiek nuo programinių problemų, ypač nuo QDOS ir SuperBASIC klaidų. Pirmieji kompiuteriai turėjo papildomą išorinę 16 KB ROM plokštę (žinoma kludge arba dongle vardais), kuriame buvo dalis programinės įrangos (firmware). Jos egzistavo iki tol, kol buvo pritaikyta 48 KB ROM vietoje pradžioje naudotos 32KB. QL taip pat kentėjo nuo Microdrive įrenginių stabilumo problemų. Šios problemos buvo vėliau ištaisytos, ypač Samsung gamybos QL kompiuteriuose, ir yra vartotojų net ir po 17 metų be problemų besinaudojančių Microdrive įrenginiu, tačiau pakeisti jau suformuotą neigiamą nuomonę buvo per vėlu.
Nors Sinclair QL reklama skelbė, kad tai vienas pažangiausių to meto kompiuterių už santykinai nedidelę kainą, tačiau pardavimai nebuvo sėkmingi. Jo gamyba Jungtinėje Karalystėje buvo sustabdyta 1985 m. dėl paklausos trūkumo. Tam turėjo įtakos ne tik vidinės problemos, bet ir verslo sektoriuje kylantis IBM PC personalinių kompiuterių standartas su MS-DOS operacine sistema. Programų kūrėjai nenorėjo palaikyti sistemos dar ir dėl to, kad juos reikėjo leisti Microdrive katridžuose. Po to, kai 1986 m. Amstrad perėmė „Sinclair Research“ kompiuterių verslą, QL projektas buvo oficialiai nutrauktas. Iš viso buvo parduota apie 100 000 šių kompiuterių vienetų.
ICL One Per Desk
thumb|BT Merlin Tonto Kelerius metus bendradarbiaudami ICL ir „Sinclair Research“ sukūrė ICL One Per Desk (OPD) kompiuterį, kuris taip pat buvo parduodamas British Telecom kompanijos Merlin Tonto vardu ir Telecom Australia kompanijos Computerphone vardu. Jis buvo paremtas Sinclair QL architektūra ir turėjo papildomą rinkinį įrenginių, skirtų telefonijai bei specifinę programinę įrangą. Nors šis įrenginys sudomino keletą stambių verslo bendrovių, tačiau jis nebuvo labai sėkmingas ir šiuo metu ypatingai retas.
QL vystymosi istorija po 1986 metų
Po to, kai Amstrad atsisakė tolimesnio QL plėtojimo, keletą kompanijų, anksčiau gaminusių QL periferiją, nusprendė užpildyti susidariusią spragą. „Cambridge Systems Technology“ (CST) ir „DanSoft“ sukūrė Thor su QL suderinamų kompiuterių seriją. „Miracle Systems“ gamino ilgai gyvavusią atminties praplėtimo plokštę „Trump Card“ bei vėliau sukurtas ir sėkmingai parduodamas „Gold Card“ ir „Super Gold Card“ procesoriaus ir atminties praplėtimo plokštes, kurios padėjo pakelti originalaus QL specifikacijas ir galimybes. Dar vienas „Miracle Systems“ produktas buvo QXL, aparatinės įrangos emuliavimo plokštė, kurią buvo galima įstatyti į ISA praplėtimo lizdą ir naudoti standartiniuose x86 architektūros kompiuteriuose. „Qubbesoft“ su QL suderinamą „Aurora“ motininę plokštę, turėjusią patobulintus video režimus ir buvo lengviau pritaikoma AT stiliaus kompiuteriniams korpusams.
Galingiausios su Sinclair QL suderinamos sistemos buvo Qx0 (Q40, Q40i ir Q60) serijos motininės plokštės, sukonstruotos Piterio Grafo ir platintos „D&D Systems“ įmonės. Jose veikė Motorola 68040 ir Motorola 68060 serijos procesoriai iki 80MHz, buvo galima įstatyti iki 128 MB operatyvios atminties ir galėjo būti įdiegtos trys operacinės sistemos – QDOS, SMSQ/E (su QDOS suderinama modernesnė alternatyva) ir, ko anksčiau negalėjo nė vienas kitas pakaitalas, Linux. Buvo ir kiti patobulinimai kaip multimedija, ISA praplėtimo jungtys, Ethernet tinklo galimybė Linux sistemoje, aukštos rezoliucijos grafika ir kt.
2017 metais buvo pristatyta dar viena su QL suderinama plokštė – Q68. Ją, kaip ir Qx0 serijos plokštes, sukonstravo Piteris Grafas. Skirtingai nuo ankstesnių sistemų Q68 naudoja vartotojų programuojamas loginių elementų matricas (FPGA), kurios emuliuoja 40 MHz dažniu dirbantį Motorola 68000 procesorių. Taip pat turi 32 MB SDRAM operatyviosios atminties, du SD kortelių skaitytuvus, Ethernet tinklo ir VGA jungtį. Platinama ribotu kiekiu su SMSQ/E operacine sistema.
Iki 2009 metų pradžios vis dar buvo gaminami aparatinės įrangos priedai originaliam Sinclair QL kompiuteriui, daugiausia „TF Services“ įmonės.
1740 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
(m. 1813 m.).
1313 m.
1313 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Ankaros tarptautinis oro uostas
Ankaros oro uostas (IATA:ESB, ICAO:LTAC) – tarptautinis oro uostas Turkijoje. Įkurtas 1955 m. Ankaros miesto centras nutolęs 28 km, pasiekiamas autobusais bei taksi. Kasmet pervežama iki 10 mln. keleivių. Yra 105 registravimosi skrydžiui postai. Teritorijos dydis – 168 000 m².
Gyvakarų apylinkė
Gyvakarų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurėje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Aukštupėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vabalninko rajonui. 1954 m. prijungta dalis Darsiškių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Gyvakarų apylinkė prijungta prie Antašavos apylinkės.
Radviliškio rajono savivaldybė
Radviliškio rajono savivaldybė – administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje, Šiaulių apskrityje. Administracinis centras – Radviliškis.
Geografija
Pro rajoną eina Mūšos ir Nevėžio vandenskyra. Prasideda Daugyvenė ir jos intakas Ežerėlė, Nevėžio intakai Kiršinas, Liaudė, Dotnuvėlė, teka Šušvė (Nevėžio intakas). Telkšo 9 Radviliškio rajono ežerai, 10 tvenkinių. Miškai daugiausia mišrieji, yra eglynų, beržynų, pušynų. Miškingumas – 21,8 %. Pagrindiniai miškų masyvai – Radvilonių, Bargailių, Baisogalos. Vakaruose plyti Sulinkių pelkė, Tyrulių pelkė.
Istorija
Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš buvusios Radviliškio apskrities 24 apylinkių. 1950–1953 m. rajonas priklausė Šiaulių sričiai. 1955 ir 1957 m. šiek tiek pakeistos ribos. 1959 m. perduota Kelmės rajono 1 apylinkė. 1962 m. prijungta Šeduvos rajonas ir Kėdainių rajono 1 apylinkė bei kitos apylinkės dalis; 2 apylinkės perduotos Panevėžio rajonui. 1975 ir 1984 m. šiek tiek pakeistos rajono ribos.
1995 m. įkurta Radviliškio rajono savivaldybė, pavaldi Šiaulių apskričiai. 2008 m. gruodžio 18 d. savivaldybės tarybos sprendimu Nr. T-555 nuo 2009 m. sausio 1 d. įsteigtos 44 seniūnaitijos. 2009 m. rugsėjo 10 d. sprendimu Nr. T-800 seniūnaitijų sumažinta iki 39.
Gyvenvietės
Savivaldybės teritorijoje yra:
Didžiausios gyvenvietės (2021 m.):
Seniūnijos
thumb|300px|Savivaldybės seniūnijos
Savivaldybėje yra 12 seniūnijų (skliausteliuose – seniūno būstinė):
Vengrijos futbolo varžybos 1945–1946 m.
Vengrijos futbolo varžybos 1945–1946 m.
Radviliškio rajono savivaldybė
Partnerystės ryšiai
Miestai, su kuriais Radviliškio rajonas yra užmezgęs partnerystės ryšius:
Švietimas ir ugdymas
Radviliškio rajono savivaldybėje yra šios bendrojo lavinimo mokyklos:
Adažiai
Adažiai – miestas Adažių savivaldybėje, buv. Rygos rajone, Latvijoje. Adažių savivaldybės administracinis centras. Gyventojų – 7482 (2022 m.). Miesto teisės nuo 2022 m. liepos 1 d.
Mieste veikia dvi mokyklos, viena valstybinė ir viena privati (Adažių Valdorfo mokykla) – vienintelė Valdorfo mokykla Latvijoje. Adažiuose prie valstybinės mokyklos veikia teniso centras. Pro miestą teka Gauja. Adažiai labiausiai žinomi dėl netoli gyvenvietės esančios bulvių traškučių gamyklos Ādažu Čipsi. Taip pat Adažiuose įsikūrusi Latvijos kariuomenės treniruočių stovykla.
Rogės
miniatiūra|250px|Arklių traukiamos rogės Rogės – transporto priemonė, kuri vietoj ratų turi pavažas. Dažniausiai naudojamos važiuoti sniegu. Rogės traukiamos arklių, elnių, šunų, kartais varomos propelerio. Jų būna vienkinkių ir porinių, darbinių ir išeiginių, sportinių, vaikiškų.
Rogės pradėtos naudoti anksčiau nei vežimai. Senovėje jomis buvo važinėjama ir pietų šalyse. Nemažai tautų (pvz., senovės egiptiečiai, senovės rusai), nors jau ir turėjo vežimus, per laidotuves roges naudojo ir be sniego.
Lietuvoje rogės buvo žinomos XIII a. XVI–XVIII a. šaltiniuose minimos išeiginės vienkinkės ir porinės dvarininkų kaustytos rogės. Valstiečių rogės minimos XIX a. šaltiniuose. Aukštaitijoje labiau paplitusios vienkinkės darbinės su natūralaus lenkimo arba riestomis pavažomis, Žemaitijoje, Vidurio Lietuvoje, Užnemunėje – porinės su tašytomis arba natūralaus lenkimo pavažomis (vadinamosios šlajos). XIX–XX a. išeiginės valstiečių rogės: šlajukės, šlėdelės (Žemaitijoje), važiai, važeliai (Aukštaitijoje), rogės (Užnemunėje).
Išeiginės rogės turėjo puošnius apkaustus, dažytos rudai, geltonai, žaliai, juodai, kartais 2 spalvomis.
Neravai (Kaišiadorys)
Neravai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Paparčių.
Šiaulių kraštotyros draugija
Šiaulių kraštotyros draugija – visuomeninė organizacija, veikusi Šiauliuose 1927–1940 m.
Istorija
Kraštotyros draugijos organizatorius buvo viena žymiausių Šiaulių krašto etnografų Peliksas Bugailiškis. Įsteigta 1927 m. gegužės 15 d. Oficialūs steigėjai buvo P. Bugailiškis, Jackus Sondeckis, Kazimieras Ubeika, Domas Jasaitis, Juozas Švambaris, kunigas Justinas Lapis, Jokūbas Bergeris ir Vaclovas Šliageris. Pirmininku išrinktas P. Bugailiškis, vicepirmininku kunigas Stanislovas Sarapas, sekretoriumi J. Kurpis, iždininku D. Jasaitis.
1928 m. sausio 7 d. Šiaulių apskrities vadyba Kraštotyros draugijai perdavė 1923 m. kovo 11 d. įsteigto Šiaulių Aušros muziejaus steigėjo teises. Tada muziejuje buvo 469 eksponatai. 1938 m. vien istorijos – etnografijos skyriuje jau buvo 6580 materialinės kultūros paminklų. Be to, veikė gamtos, meno skyriai, biblioteka, muziejus buvo ne tik didžiausias provincijos muziejus Lietuvoje, bet ir turėjo nuolatines ekspozicijas.
Draugija pirmoji pradėjo krašto kaimų inventorizavimą, atliko smulkų jų aprašymą, ateities kartoms paliko neįkainojamos medžiagos krašto kultūrai pažinti. Daugelio šių kaimų nebeliko po tarybinės valdžios vykdytos plačios laukų ir miškų melioracijos programos.
Draugija viena pirmųjų Europoje reikalingą informaciją pradėjo rinkti siūlydama užpildyti anketas.
Šiaulių kraštotyros draugijos iniciatyva 1930 m. sušauktas pirmasis Lietuvos kraštotyrininkų suvažiavimas. 1934 m. draugija pradėjo leisti pirmąjį Lietuvoje kraštotyros žurnalą „Gimtasis kraštas“, kuris savo profesionalumu galėjo varžytis su kitų šalių panašiais leidiniais. Nuo 1930 m. draugijos vardu buvo leidžiamas unikalus Lietuvoje leidinys „Šiaulių metraštis“, kuriame sukaupta informacija naudojamasi iki šiol.
Radžkai
Radžkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Narevo valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Dubysos pilis
Dubysos pilimi vadintos dvi Viduramžių pilys Lietuvoje:
Radiškio piliakalnis
Radiškio piliakalnis – piliakalnis, stūksantis Selkavos viensėdyje, šalia kelio (iš vakarų pusės), apie 0,65 km į šiaurę nuo Radiškio sankryžos – sankirtos su keliu, 4 km į šiaurę nuo  Vidiškių, Vidiškių seniūnijoje, Ukmergės rajone. Radiškio piliakalnis – naujas archeologinio paveldo objektas, išaiškintas 2015 m. 2016 m. sausio 7 d. įtrauktas į Kultūros paveldo registrą (unik. kodas ).
Vytautas Jurgutis (1930)
Vytautas Jurgutis (1930 m. liepos 10 d. Šilalėje – 2013 m. vasario 23 d.) – Lietuvos kompozitorius, pedagogas.
Radiškio piliakalnis
Radiškio piliakalnis datuojamas I mūsų eros tūkstantmečiu ─ II tūkstantmečio pradžia. Jis išsiskiria tuo, kad beveik neturi aiškios aikštelės. Ji yra labai smarkiai nuolaidėjanti į Šventosios upės slėnį, nuo kurio piliakalnį skiria Anykščių plentas. Ant piliakalnio pylimo aptiktas apie XX a. pr. medinis nugriuvęs kryžius, kuris yra apaugęs medžiais ir sunkiai matomas. Toks piliakalnis galėjo būti naudojamas kaip slėptuvė, kadangi ant jo nebūtų patogu nei gyventi, nei gintis.
Vytautas Jurgutis (1930)
Biografija
1948–1951 m. Kauno J. Gruodžio muzikos mokykloje mokėsi choro dirigavimo (dėst. Andriaus Kairio ir Nikodemo Martinonio klasėse). 1951–1952 m. šias žinias gilino LSSR konservatorijoje (dėst. Povilo Bekerio klasėje). 1955–1960 m. LSSR konservatorijoje studijavo kompoziciją (Juliaus Juzeliūno klasėje). 1956–1960 m. tuo pat metu dėstė teorines disciplinas Vilniaus kultūros-švietimo technikume.
Radiškio piliakalnis
Piliakalnio tyrimai
Piliakalnį 2015 m. birželio 18 d. žvalgė ir aprašė Kultūros paveldo centro archeologai. Nustatyta, kad piliakalnis yra įrengtas Šventosios upės dešiniojo kranto viršutinės terasos lapuočiais apaugusiame iškyšulyje, iš rytų pusės – žemesnė Šventosios terasa, o šiaurės vakaruose ir vakaruose toliau tęsiasi aukštuma. Piliakalnio aikštelė trikampė, orientuota šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi, apie 40 m ilgio ir 25 m pločio šiaurės vakarų gale ties pylimu, apie 2 m žemėja link pietrytinio galo, o maždaug 10 m ilgio atkarpoje šiame gale išsilygina ir tampa beveik horizontali. Aikštelė yra apaugusi lapuočiais medžiais ir krūmais.
Vytautas Jurgutis (1930)
Biografija
1960–1961 m. dėstė Šiaulių muzikos technikume. 1961–1974 m. Vilniaus pedagoginio instituto muzikos teorijos dėstytojas, 1969–1974 m. Muzikos teorijos katedros vedėjas. 1974–2000 m. LSSR konservatorijos (nuo 1992 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademija) Muzikos teorijos katedros dėstytojas, 1973 m. docentas, 1990 m. profesorius.
Radiškio piliakalnis
Piliakalnio tyrimai
Šiaurės vakarinėje pusėje Radiškio piliakalnio aikštelę nuo aukštumos skiria lenktas, apie 12 m pločio ir 2 m aukščio (nuo aikštelės) pylimas labai stačiu išoriniu šlaitu, žemėjančiais galais. Pylimo išorėje pastebėta įduba ─ buvusio griovio liekanos. Piliakalnio šlaitai yra nuo 6-10 m iki 12-14 m aukščio, statūs šiaurės rytų dalyje. Šlaitai yra paveikti gamtinės erozijos, beveik visi, išskyrus pietvakarinį šlaitą, apaugę lapuočiais medžiais ir krūmais.
Vytautas Jurgutis (1930)
Kūryba
Sukūrė daugiau kaip 100 įvairių žanrų vokalinių ir instrumentinių kūrinių, 2 pučiamųjų kvintetus (1968 m., 1980 m.), kūrinių fortepijonui, vokalinių ciklų, choro ir solo dainų, harmonizavo dainų. Kūrybai būdingas polinkis į stambias vokalines instrumentines formas, kūrybiškas lietuvių muzikos folkloro ir nuosaikus moderniųjų raiškos priemonių derinimas. Parašė mokslinių metodinių darbų.
Plaušvariai
Plaušvariai – kaimas Pagėgių savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Pagėgių. Kaimo šiaurėje teka Gėgė ir Užlenkė, pietuose – Nemunas.
Blainai Gventas
Blainai Gventas  – sritis pietų Velse. Ribojasi su unitarinėmis sritimis: Monmutšyru ir Torfainu rytuose, Karfiliu vakaruose bei su Poviu šiaurėje. Blainai Gvento pagrindinės gyvenvietės: Abertileris, Brinmavras, administracinis centras Ebu Veilis ir Tredegaras.
Istorija
Sritis buvo suformuota 1974 m. kaip Gvento (buvusios grafystės) vietinės valdžios rajonas. Sujungti Monmutšyro rajoną Abertilerį, Ebu Veilį, Nantiglą, Blainą ir Tredegarą, kartu su Brinnmavro urbanistiniu rajonu ir Briknokšyro (buvusi grafystė) Lanelio parapiją. 1996 m. reformuota kaip sritis be Lanelio, kuris buvo prijungtas prie Monmutšyro srities.
Beviršė (Švenčionys)
Beviršė – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Pabradės, Žaliašilio miško pakraštyje. Išlikusi sodybvietė.
Sainas (ežeras)
Saino ežeras – ežeras Augustavo lygumoje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Augustavo apskrityje ir Augustavo valsčiuje į pietryčius nuo Augustavo miesto. Ežeras yra Augustavo girių ir ežerų kraštovaizdžio parke. Ežero krantai statūs, apie 90 % apaugę mišriaisiais ir plačialapiais miškais. Ežeras yra 118,7 m aukštyje virš jūros lygio. Tai didžiausias Augustavo apskrities ežeras. Rytuose ežeras siauru kanalu jungiasi su mažu Sajeneko ežeru, per kurį eina geležinkelio linija ir kelias. Pietvakarinėje dalyje iš ežero išteka Sajovnicos upelis, Mėtos upės intakas. Manoma, kad ežero pavadinimas kilo nuo jotvingių kalbos žodžio Soia, kas reiškia upė. Šiaurinėje ežero dalyje yra turistinis centras Karališkieji Vandenys (Królowa Woda). Pietinėje ežero pakrantėje yra kelios stovyklavietės.
Amerikinis krokodilas
Amerikinis krokodilas (Crocodylus acutus) – krokodilinių (Crocodylidae) šeimos roplių rūšis. Paplitęs visoje Centrinėje Amerikoje, Karibų salose, pietų ir vakarų Meksikoje, Floridoje, Pietų Amerikos šiaurėje (Karibų pakrantė, vakarų Kolumbija, Ekvadoras).
Suaugęs gyvūnas būna 3–4,3 m ilgio (daugiausiai iki 6 m). Sveria nuo 173 iki 382 kg (iki 500 kg, išskirtiniais atvejais iki 1000 kg). Kūnas žalsvas, gelsvas, papilvė šviesi, dėmėta. Nosis, akys, ausys yra pačioje galvos viršuje, kad likęs kūnas galėtų tūnoti vandenyje. Trumpai gali plaukti iki 32 km/h greičiu, sausumoje išvysto iki 16 km/h greitį.
Amerikinis krokodilas gyvena pelkėse, nesrauniose upėse, užutėkiuose, mangrovėse. Gali būti sutinkamas ir druskingame vandenyje, todėl apgyvendinęs ir Karibų salas (Kubą, Espanjolą, Jamaiką, Puerto Riką, Kaimanų salas). Priešingai nei Misisipės aligatoriai, nepakelia vėsesnio oro. Maitinasi daugiausia žuvimi, taip pat bestuburiais, vėžliais, krabais, varlėmis. Suaugę amerikiniai krokodilai medžioja ir stambius žinduolius (gali sugauti karvę, kiaulę). Pavojingi ir žmonėms, ypač Centrinėje Amerikoje, Meksikoje pasitaiko užpuolimų, tačiau amerikiniai krokodilai baikštesni už Afrikos, Azijos ar Australijos krokodilus.
Patelė lizde netoli upės padeda 30–70 kiaušinių. Jaunikliai išsirita po 75–80 dienų (jų ilgis 27 cm, sveria 60 g). Išsiritę skleidžia garsus, todėl patelė juos atkasa ir burnoje perneša į vandenį.
Amerikiniai krokodilai nyksta dėl medžioklės (dėl odos), užterštumo, gamtos buveinių naikinimo.
Vietiniai pavadinimai:
thumb|left|240px|Jauniklis
Intapų apylinkė
Intapų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurėje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš dalies Svydenių apylinkės ir dalies Laičių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Intapų apylinkė prijungta prie Antašavos apylinkės ir Aukštupėnų apylinkės.
Kiaunės
Kiaunės (Martes) – kiauninių šeimos žinduolių gentis.
Grendavės seniūnija
Grendavės seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Trakų rajono savivaldybės pietvakariuose.
Kiaunės
Paplitimas
Paplitusios Europoje, Azijoje ir Šiaurės Amerikoje. Lietuvoje savaime gyvena dvi rūšys:
Grendavės seniūnija
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 3 seniūnaitijos:
Supermenas
Supermenas – išgalvotas „DC Comics“ superherojus. Pirmą kartą pasirodė komiksų knygos „Action Comics“ 1-ajame numeryje 1938 m. birželio mėn. Nuo to laiko tapo viena žymiausių ir mėgiamiausių komiksų figūrų visame pasaulyje. Taip pat jis buvo vienas pirmųjų superherojų komiksų istorijoje ir turėjo didelę įtaką visai Amerikos kultūrai.
Istorija
Supermenas (Kal-El) – ateivis iš Kriptono planetos, kurį prieš planetai susinaikinant, tėvai išsiuntė į žemę. Čia jį įsivaikina žemiečių pora. Užaugęs Klarkas Kentas tampa žurnalistu Metropolio miesto laikraštyje The Daily Planet, kur ne tik rašo straipsnius, bet taip pat kovoja su nusikaltėliais.
Galios ir sugebėjimai
Būdamas superherojaus prototipu, Supermenas turi daugumai jų būdingų galių. Jis yra neįtikėtinai stiprus, greitas, atsparus fizinėms atakoms, gali skraidyti, turi regėjimo galių (rentgeno spindulių, šiluminė, teleskopinė, infraraudonoji, mikroskopinė rega), superklausą ir superkvėpavimą, kuris leidžia sušaldyti objektus. Jo silpnybė – kriptonitas (medžiaga iš jo gimtosios Kriptono planetos). Būdamas arti jos, jis tampa silpnas ir pažeidžiamas. Ilgas kriptonito veikimas gali numarinti Supermeną.
Kita medija
Nuo pat pasirodymo komiksuose, apie Supermeną buvo kuriami animaciniai serialai, televizijos serialai, vaidybiniai filmai.
Dobeslovas Kęsgaila
Dobeslovas Kęsgaila – (mirė apie 1460 m.) – LDK didikas.
Biografija
Pirmąkart minimas 1442 m. Anastazijos Gedgaudienės donaciniame dokumente Vilniaus katedros koplyčiai.
Tėvas – Mykolas Kęsgaila Valimantaitis. Apie žmoną ir palikuonis duomenų nėra.
1458 m. rugsėjo 1 d. Jono Manvydaičio testamente jis liudijo kaip Vilniaus Aukštutinės pilies seniūnas.
Šaltiniai
Rimvydas Petrauskas "Lietuvos Diduomenė XIV a. Pabaigoje – XV a. " 253 psl.
Mykolas Mantautaitis
Mykolas Mantautaitis (m. po 1484 m.) – LDK didikas.
Biografija
Tėvas – Aleksandras Mantautas. Žmonos vardas ir kilmė nežinomi. Sūnus – Jurgis (vedė Jono Kęsgailaičio dukterį Heleną), Jokūbas (žmona – Margarita), Motiejus (vienintelį kartą minimas 1488 m. ir Stanislovas.
Tėvoninės žemės – Šalčininkuose. Kažkokią dalį turėjo ir Žirmūnuose.
Valstybės tarnyba
1463–1477 m. – Lucko seniūnas. 1482 m. – valdovo maršalka. 1482–1484 m. – Naugarduko seniūnas. 1483–1484 m. – Trakų kaštelionas.
1446 m. lietuvių delegacijos sudėtyje vyko į bendrą su lenkais seimą Petrakavoje. Į Lenkiją vyko ir 1452 m.
Gazi universitetas
thumb|Gazi universiteto logotipas Gazi universitetas   – valstybinis universitetas Ankaroje. Jame mokosi apie 50 tūkstančių studentų, dirba daugiau nei 3000 mokslo darbuotojų. Universitetas turi 25 fakultetus.
Gazi universitetą 1926 m. įsteigė Mustafa Kemalis Atatiurkas. Universiteto rektorius – prof. dr. Süleyman Büyükberber.
Vytautas Jonas Germanavičius
Vytautas Jonas Germanavičius (1960 m. gruodžio 17 d. Kaune – 2013 m. kovo 27 d. Viešintėlėse Anykščių raj.) – klojimo teatro režisierius, aktorius, kultūros organizatorius.
Biografija
1967–1978 m. mokėsi Kauno „Aušros“ vidurinėje mokykloje. 1979–1984 m. studijavo Valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultete režisūrą. Nuo 1984 m. V. Germanavičius gyveno ir dirbo Viešintose (Anykščių raj.), buvo Viešintų kultūros namų direktorius, nuo 1987 m. – jo įkurto Viešintų klojimo teatro vadovas ir režisierius. Apie dešimtmetį jis dirbo Anykščių Antano Vienuolio gimnazijoje teatro mokytoju ir režisieriumi.
Mirė apsinuodijęs smalkėmis 2013 m. kovo 27 d. savo namuose Viešintėlėse. Kartu rasta negyva ir sutuoktinė Galina. Pora užaugino sūnų Daumantą (1985–2013), kuris savo noru pasitraukė iš gyvenimo, po tėvų žūties praėjus pusantro mėnesio.
Kūryba
V. Germanavičius buvo pirmojo Anykščių krašte klojimo teatrų festivalio – IV Lietuvos klojimo teatrų krivūlės Griežionėlių kaime (Anykščių r.) iniciatorius ir rengėjas (1991 m.). Su Viešintų klojimo teatru rengė gastroles po Lietuvą, nuolat dalyvavo mėgėjų teatrų festivaliuose Lietuvoje ir Lenkijoje. Svarbiausi pastatymai klojimo teatre:
Pagal jo pastatytus spektaklius Liudvikos Didžiulienės-Žmonos „Vakaruškos“ ir Aleksandros Kazakevičienės „Kaip velnias akmenį nešė“ buvo sukurti Lietuvos televizijos videofilmai, o A. Kazakevičienės pjesės „Senovės aidai“ pastatymą įrašė Lietuvos radijas.
V. Germanavičius atliko kelis vaidmenis kine:
Gailiūnai (reikšmės)
Gailiūnais vadinami kaimai:
Lila Tretikov
Lila Tretikov (, gimė kaip Olga (Lialia) Tretjekova,, g. 1978 m. sausio 25 d. ) – Vikimedijos fondo vadovė iš Rusijos. Gimusi Maskvoje ji dar paauglė emigravo į JAV ir ten iki šiol gyvena. 1999 m. ji pradėjo dirbti programų inžinerijos srityje Kalifornijoje, ten įkūrė ir savo technologijų marketingo kompaniją.
2014 m. ji tapo naująja Vikimedijos fondo vadove, pakeitusi Kanados žurnalistę Siu Gardner. Jos paskyrimas į šias pareigas buvo nevienareikšmiškai sutiktas Vikipedijos bendruomenės, mat L. Tretikov prieš tai Vikipediją redagavo tik vieną kartą. Ji taip pat yra kompanijų „OpenEd“ ir „Rackspace“ valdybų narė.
2016 m. Lila Tretikov atsistatydino iš pareigų po kilusio triukšmo dėl $250 tūkst. paramos iš „Knight Foundation“, ne pelno siekiančios organizacijos, kuri ketino pastarąsias lėšas skirti paieškos sistemos kūrimui. Tačiau daugelis Vikipedijos redaktorių vėliau apie tai sužinoję pasipiktino dėl to, kad pinigai buvo švaistomi be reikalo ir jai netrukus po to teko atsistatydinti iš pareigų, laikinai užleidžiant pareigas Katherine Maher.
Mesjė 80
thumb|250px|M80 spiečius Mesjė 80 (M80, NGC 6093) – kamuolinis spiečius, esantis Skorpiono žvaigždyne. Nuo Žemės jis nutolęs 28 000 šviesmečių (kitais duomenimis – 30 600 ), objekto regimasis ryškis – 7,9. Mesjė 80 skersmuo – ~95 šviesmečiai.
Teigiama, kad Mesjė 80 – vienas tankiausių iš ~150 Paukščių Tako galaktikoje aptiktų kamuolinių spiečių. Šiame spiečiuje esama šimtų tūkstančių žvaigždžių, jos laikosi drauge, gravitaciškai veikdamos viena kitą.
Mesjė 80 spiečių 1781 m. sausio 4 d. atrado Charles Messier.
1860 m. šiame spiečiuje buvo užfiksuota nova. Hablo kosminiu teleskopu atlikus stebėjimus ultravioletinių spindulių ruože, aptikta karšta ir blyški baltosios nykštukės, sukėlusios šią novą, liekana.
Mesjė 80 spiečius matomas nedideliu teleskopu. Kaip tvirtinama, jį aptikti lengviausia liepos mėnesį.
1314 m.
1314 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Edinson Cavani
Edinsonas Robertas Kavanis Gomesas (Edinson Roberto Cavani Gómez; 1987 m. vasario 14 d.) – Urugvajaus futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje.
Edinsono brolis Valteris Guglielmonė, taip pat futbolininkas.
Karjerą pradėjo Urugvajaus klube Danubio, į kurį pateko per šio klubo jaunimo sporto mokyklą. Jau debiutiniame sezone įmušė 6 įvarčius. Po sėkmingo pasirodymo 2007 m. Pietų Amerikos jaunimo čempionate Kavaniu susidomėjo Italijos grandai Juventus ir AC Milan, tačiau galiausiai žaidėjas perėjo į Palermo klubą. Šiame klube debiutavo įvarčiu ir netrukus tapo pagrindinės sudėties žaidėju.
Cavani su Urugvajaus U-20 rinktine laimėjo bronzą 2007 m. Pietų Amerikos jaunimo futbolo čempionate ir tapo rezultatyviausiu žaidėju (7 įvarčiai). Žaidėjas debiutavo Urugvajaus rinktinėje 2008 m. draugiškose varžybose prieš Kolumbiją (jose įmušė ir savo pirmąjį įvartį). 2010 m. pasaulio čempionate įmušė įvartį į Vokietijos vartus.
Vengrijos futbolo varžybos 1946–1947 m.
Vengrijos futbolo varžybos 1946–1947 m.
Piotr Markiewicz
miniatiūra Piotras Markievičius (, g. 1973 m. rugsėjo 23 d. Seinuose) – įžymus Lenkijos irkluotojas, dukart pasaulio čempionas ir prizininkas, 1996 m. Vasaros olimpinių žaidynių bronzos medalio laimėtojas.
Biografija
Mokėsi Augustavo Elektrotechnikume, 2001 m. Balstogės technikos universitete įgijo marketingo specialisto diplomą. Treniruotis pradėjo nuo 1986 metų, 1987–1999 m. gynė Augustavo Spartos klubo spalvas. 184 cm ūgio ir 80 kg svorio sportininkas geriausių savo rezultatų pasiekė irkluodamas vienviete ir keturviete kanojomis. Aktyviai sportuoti nustojo 2001 m., po konflikto su treneriu. Nesėkmingai išbandė savo jėgas politikoje. Vedęs: žmona Eva, duktė Hana.
Komorinė geltonsnapė musinukė
Komorinė geltonsnapė musinukė (Humblotia flavirostris) – musinukinių (Muscicapidae) šeimos paukščių rūšis, priklausanti komorinių geltonsnapių musinukių (Humblotia) genčiai.
Mažasis margasis genys
Išvaizda
Mažasis genys mažiausias iš genių, naminio žvirblio dydžio. Patino kakta balta, viršugalvis raudonas. Nugara balta, su juodu skersiniu raštu. Sparnai juodi, išmarginti skersinėmis baltomis juostelėmis. Vairuojamosios plunksnos, išskyrus dvi juodas vidurines, baltos, skersinės juostos juodos. Skruostai balti, nuo žiočių kampo eina juodas dryželis. Kūno apačia balsva, kartais su išilginėmis dėmelėmis. Snapas juodas. Kojos pilkos. Rainelė juodai ruda.
Patelė panaši į patiną, tik viršugalvis juodas. Jauniklių spalvos neryškios, matinės. Jų kakta tamsesnė už kūno apačią, išilginiai dryžiai platesni. Išsirita pliki.
Paplitimas
Eurazijoje paplitęs nuo Atlanto iki Ramiojo vandenyno. Šiaurėje arealas siekia Kolos pusiasalį, Pečioros, Obės, Jenisejaus žemupį, Lenos vidurupį, Ochotsko jūrą, pietuose tęsiasi iki Korėjos pusiasalio, šiaurės rytų Kinijos, Mongolijos, šiaurinio Kazachstano, Volgos deltos, Mažosios Azijos, Viduržemio jūros pakrančių. Izoliuotos arealo dalys aptinkamos Kaukaze, šiaurės Irane, Kamčiatkoje ir Anadyrio baseine, Šiaurės Afrikoje.
Paplitęs visoje Lietuvoje.
Biologija
Gyvena mišriuose eglynuose ir lapuočių miškuose. Dažniausiai aptinkamas užmirkusiuose ir derlinguose medynuose. Ypač mėgsta juodalksnynus su eglių beržų priemaiša. Laikosi upių slėniuose augančiuose lapuočių gojuose, prie pelkių, raistų salose. Įsikuria ir pelkėtuose medynuose, kuriuose gausu džiūstančių medžių.
Judrus ir patiklus paukštis, žmogaus nebijo. Kopinėja šakomis ir kamienais, ilsisi uoksuose, beveik nenusileisdamas ant žemės. Pavasarinių tuoktuvių metu praskleidęs sparnus šliaužioja kamienu, šiuo laikotarpiu dažniau girdimas mažojo genio balsas.
Mažojo genio uoksuose neretai apsigyvena daugelis smulkių žvirblinių paukščių.
Dauginimasis
Drevę kala nudžiūvusiuose ar puvinio pažeistuose medžiuose. Gūžtą įsirengia juodalksniuose, drebulėse, liepose, klevuose, baltalksniuose. Dėtyje būna apie 6 kiaušinius, kuriuos abu porelės nariai peri maždaug dvi savaites. Vasaros pradžioje išsirita akli ir pliki geniukai. Lizde gyvena apie 20 dienų. Prieš išskrisdami kaišioja galvas iš uokso, kopinėja kamienu netoli angos. Tėvai maitina jauniklius iki liepos mėnesio pradžios, vėliau vados išsiskiria.
Mityba
Maisto ieško medžių, tvorų, stulpų plyšiuose, kartais kapsto miško paklotę. Renka įvairių drugių, lapgraužių lervas, muses, vorus, amarus ir kt. Kopinėdamas sutrūnijusias medžiais renka ūsuočių ir kitų žievės ar kamieno kenkėjų lervas ir lėliukes.
Sunaikina daug miško, sodo ir parko kenkėjų.
Ribakai (Hainuvkos apskritis)
Ribakai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Narevo valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į rytus nuo Narevo, apie 21 km į šiaurę nuo Hainuvkos ir apie 37 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Viešintų klojimo teatras
Viešintų klojimo teatras – mėgėjų teatras, veikiantis Viešintose Anykščių rajone. Teatrą 1987 m. įkūrė ir ir buvo pirmuoju vadovu rež. Vytautas Germanavičius.
Teatras dalyvauja Viešintų ir Anykščių miesto šventese, vaidina ant Vorutos piliakalnio, tradicinėse rajono „Bėk bėk, žirgeli“ šventėse. Trupė organizuoja viešus etnokultūrinius renginius.
Repertuaras
Pasirenkamas senasis sodžiaus repertuaras, atiduodant duoklę Anykščių krašto dramaturgų kūrybiniam palikimui. Viešintų klojimo teatro kūrybinio kelio pradžia laikomas kraštietės L. Didžiulienės – Žmonos pjesės „Paskubėjo“ pastatymas. Pagal Liudvikos Didžiulienės-Žmonos „Vakaruškos“ ir anykštėnės Aleksandros Kazakevičienės „Kaip velnias akmenį nešė“ spektaklius buvo sukurti Lietuvos televizijos videofilmai, o A. Kazakevičienės pjesės „Senovės aidai“ pastatymas pateko į Lietuvos radiją.
Svarbiu teatro kūrybinės biografijos įvykiu tapo dalyvavimas „Didžiojoje Medvėgalio krivūlėje“, surengtoje pirmojo viešo lietuviško vaidinimo Palangoje ir visos Lietuvos pasipriešinimo judėjimo šimtmečio sukakčiai pažymėti. Šiame renginyje viešintiškiai vaidino Vaižganto pjesę „Žemės ar moteries“. Be minėtų spektaklių Viešintų teatro scenoje buvo pastatyti:
Teatre vaidina apie 10 mėgėjų aktorių, įvairaus amžiaus ir profesijų miestelio gyventojų, aktyvių kultūros tradicijų puoselėtojų. Tai Albertas Pranskūnas, Zita Paršelienė, Liudas Stakus, Ligita Karvelienė, Robertas Raišelis, Algimantas Bekenis. Kolektyvui talkina vietos muzikantų grupė, vaikų folkloro teatras „Žaginys“.
1754 m.
1754 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Bistros kanalas
right|240px|Bistros kanalas
1754 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota