cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Puatjė mūšis (1356 m.)
Padėtis prieš mūšį
Nuo 1346 m. Anglijos karaliaus Eduardo III sosto įpėdinis Eduardas Juodasis Princas daugiausiai kariavo Prancūzijoje, siekdamas pretenduoti į Prancūzijos sostą. 1346 m. jo vadovaujama kariuomenė laimėjo Kresi mūšį ir tęsė reidus Prancūzijoje. 1355 m. jis surengė žygį į Prancūzijos gilumą, tačiau dėl didesnės Prancūzijos karaliaus Jono II kariuomenės spaudimo, atsitraukė nuo Luaros į pietų pusę, link Bordo. 1356 m. rugsėjo 19 d. abiejų pusių kariuomenės susidūrė miškingoje vietovėje į rytus nuo Puatjė miesto. Anglijos ir Prancūzijos kariuomenės buvo panašios organizacija, ginkluote ir aprūpinimu. Tačiau Anglijos kariuomenė buvo daug drausmingesnė, o Prancūzijos – kelis kartus gausesnė.
Kerė
Siužetas
Grįžusi namo mergina sutinka savo įsiutusią motiną, kuri jai į petį smeigia peiliu. Telekinetiškai Kerė sustabdė savo motinai širdį taip ją nužudydama. Pati Kerė miršta nuo sužalojimo.
Po įvykio išgyveno fizinio lavinimo trenerė Mis Dežarden ir Sju Snel. Pastaroji parašė su nelaime susijusius memuarus. Novelė baigiasi laišku apie tai, kaip vienos moters mažametei giminaitei pasireiškia telekinezės sugebėjimo vystimasis.
Puatjė mūšis (1356 m.)
Mūšio pasekmės
Už Joną II pareikalauta sumokėti išpirką, kurios suma du kartus viršijo Prancūzijos metines pajamas. Pagal 1360 m. sudarytą Bretigny taikos sutartį, Jonas II buvo paleistas, kad surinktų išpirką. To jis nesugebėjo padaryti ir savo noru grįžo į Angliją, kur išbuvo iki mirties. Nesėkmės kare sukėlė maištus Prancūzijoje.
Jess Glynne
Jessica Hannah „Jess“ Glynne (g. 1989 m. spalio 20 d.) – britų dainininkė ir dainų autorė iš Londono. Atlikėja išgarsėjo 2014 m. kartu su grupe „Clean Bandit“ išleidusi singlą „Rather Be“, kuris pasiekė pirmąją vietą Jungtinės Karalystės singlų reiting. Tais pačiais metais atlikėjos debiutinis singlas „Right Here“ pasiekė šeštąją reitingo vietą.
Šimkaičiai
Šimkaičiai – miestelis Jurbarko rajono savivaldybėje, 20 km į šiaurės rytus nuo Jurbarko, prie kelio. Seniūnijos centras. Stovi medinė Šimkaičių Šv. vyskupo Martyno bažnyčia (nuo 1932 m.), veikia Šimkaičių Jono Žemaičio pagrindinė mokykla, biblioteka, Eržvilko kultūros centro Šimkaičių skyrius, paštas (LT-74033), Šimkaičių bendruomenės centras (nuo 2003 m.). Yra kapinės.
Prateka Bebirvytis ir Vidauja.
miniatiūra|left|Bendruomenės namai miniatiūra|left|Atminimo akmuo (paruoštas atidengti Lietuvos valstybės atkūrimo 100-mečiui) miniatiūra|left|Apleistas statinys (buvusi ligoninė)
Etimologija
Šimkaičiai – asmenvardinis vietovardis, kildinamas asmenvardžio Šimkáitis daugiskaitos.
Istorija
1771 m. pastatyta koplyčia, 1932 m. – Šimkaičių bažnyčia. XIX a. Šimkaičiai – Raseinių apskrities kaimas, valsčiaus centras, priklausęs Girkalnio parapijai.
Papartynės miške, Šimkaičių, Viduklės ir Eržvilko valsčių ribų teritorijoje apie 1948 m. buvo įsikūręs Kęstučio apygardos štabas. Čia trumpai veikė Adolfas Ramanauskas-Vanagas.
Sovietmečiu Šimkaičiai buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.
1990 m. pastatytas Laisvės gynėjų paminklas. 2019 m. patvirtintas Šimkaičių herbas.
Garšva (pavardė)
Garšva − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Garšvienė (ištekėjusi moteris) ir Garšvaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Beržytė (Medininkai)
Beržytė – kaimas Vilniaus rajono savivaldybės rytuose. Veikia Medininkų vid. mokyklos pradinio ugdymo skyrius.
Iešmutis
Iešmutis – primityvus chordinis į kirmėlę panašus gyvūnas. Jis gyvena sekliose jūrų vietose, įsikasęs į smėlį. Maitinasi filtruodami maisto daleles iš vandens. Azijoje auginami kaip maistas žmonėms ir naminiams gyvūnams. Iešmutis priskiriamas galvachordžių potipiui.
Risk (žaidimas)
Risk – stalo žaidimas, skirtas 2-6 žaidėjams. Žaidimas žaidžiamas ant valstybėmis suskirstytos žaidimo lentos, kurią sudaro 6 žemynai (t. y. 42 teritorijos). Pradžioje kiekvienas žaidėjas meta po vieną šešiasienį žaidimo kauliuką. Žaidėjas išmetęs didžiausią taškų skaičių pradės pirmasis (antras pradės žaidėjas išmetęs antrą pagal dydį taškų skaičių ir t. t.). Kiekvienas žaidėjas išdėsto savo turimą armiją teritorijose, kurios buvo paskirtos kiekvienam žaidėjui žaidimo pradžioje. Armijų dydis priklauso nuo žaidžiančiųjų skaičiaus; jeigu žaidžia šeši žaidėjai kiekvienas gaus po 25 karinius vienetus, jeigu žaidžia penki – 30, jeigu žaidžia keturi – 35 ir t. t.
Žaidimo tikslas ir pagrindinės taisyklės
Žaidimo tikslas – įvykdyti misiją, kuri paskiriama žaidimo pradžioje. Misijos yra įvairios – užkariauti tam tikrus žemynus; turėti po įvardytą skaičių kareivių kiekvienoje teritorijoje ir pan. Žaidimas vyksta bandant užkariauti kaimynines teritorijas. Mūšio baigtį lemia žaidimo kauliukai.
Iešmutis
Iešmučių panašumai į stuburinius buvo pastebėti dar XIX amžiuje. Buvo taip pat pastebėta jog, skirtingai nuo bestuburių, jie turi bendrų bruožų ne tik su stuburiniais, bet ir su tunikatais (tunikatų lervomis). Kaip ir tunikatai, iešmučiai turi tuščiavidurį nervinį vamzdelį ir segmentuotą kūno muskulatūrą. Paskutiniai iešmučių ir dabartinių stuburinių protėviai gyveno kambro periode prieš maždaug 550 milijonų metų. Gali būti kad šiame periode tuometinių iešmučių genomas padvigubėjo, greičiausiai netgi dukart. Daugelio taip sudvigubintų genų papildomos kopijos greitai buvo prarastos, bet kai kurios liko, taip įgalindamos sudėtingesnių organizmų, stuburinių, atsiradimą.
Risk (žaidimas)
Žaidimo tikslas ir pagrindinės taisyklės
Puolantysis žaidėjas pasirenka su keliomis armijomis jis puls (galima pasirinkti nuo 1 iki 3 armijų), tačiau negalima palikti teritorijos nesaugomos – teritorijoje turi likti bent vienas karinis vienetas. Puolamasis žaidėjas turi pasirinkti su keliomis armijomis jis gins savo teritoriją (galima pasirinkti 1 arba 2). Abu žaidėjai meta kauliukus (kiekvienas meta tiek kauliukų, su keliomis armijomis puola/ginasi). Žaidėjų didžiausi išmesti taškai lyginami. Didesnį taškų skaičių išmetęs žaidėjas laimi, o pralaimėjęs turi pašalinti vieną karinį vienetą nuo žaidimo lentos. Jei abu žaidėjai išmetė tokį patį taškų skaičių – laimi besiginantis. Procesas kartojasi lyginant antrus pagal dydį kauliukų skaičius.
Iešmutis
Iešmučiai skirstomi į dvi šeimas: Asymmetronidae ir Branchiostomidae.
Risk (žaidimas)
Žaidimo tikslas ir pagrindinės taisyklės
Žaidėjai gali pastiprinti savo armijas prasidedant jų ėjimui. Pastiprinimo dydis priklauso nuo žaidėjo turimų teritorijų skaičiaus. Bet yra ir kitas būdas. Nukariavęs oponento teritoriją žaidėjas gauna kortelę. Trijų kortelių derinį (plačiau aprašyta žaidėjo vadove) galima iškeisti į tam tikrą skaičių armijų.
Iešmutis
Fizinės charakteristikos
Iešmučiai išauga maždaug iki 5 cm ilgio. Kaip ir stuburiniai gyvūnai, jie turi nervinį vamzdelį nugaroje, žiauninius plyšius ryklėje ir postanalinę uodegą, jų raumenys segmentuoti. Skirtingai nei stuburiniuose, nervinį vamzdelį saugo ne stuburas, o daug primityvesnės sandaros chorda. Chorda nusitęsia į galvą, iš čia ir kilęs potipio pavadinimas – galvachordžiai. Burną supa ūseliai, kurie funkcionuoja kaip jutimo organas ir filtras maisto dalelėms.
Risk (žaidimas)
Politika ir aljansai
Jeigu žaidėjų yra daugiau nei du, tai aljansai gali tapti svarbiausia Risk dalimi. Sutarčių ir aljansų sukūrimui ar išardymui nėra taisyklių. Geras strategas ir diplomatas visuomet stengsis sudaryti aljansą, kad galėtų nugalėti stipresnį priešininką, ir visuomet stengsis susitarti su kitais, kad pats nebūtų sutriuškintas tokio aljanso.
Iešmutis
Šaltiniai
Branchiostoma Brankiostomo Branchiostoma מיתרני ראש Amfioxo Branchiostoma Branchiostoma Амфиоксус Lansettfisk Branchiostoma Копљаши Ланцетник 文昌鱼属
Celešnica
Celešnica  – kaimas Lenkijos rytuose, Rokitno valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 19 km į šiaurės rytus nuo Palenkės Bialos ir apie 113 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas XV amžiuje, tuo metu priklausė Andruškevičių šeimai. 1526 m. atiteko Celešnickiams, nuo kurių pavardės kildinamas kaimo pavadinimas. 1630 m. kaimą nusipirko Aleksandras Liudvikas Radvila. Iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1810 m. Dominykas Jeronimas Radvila kaimą pardavė Andžejui Servinskiui, kuris kaime pastatė malūną, bravorą ir plytinę, o 1832-1835 m. pasistatė klasicistinio architektūros stiliaus rūmus, kurių architektas buvo italas Antonijus Koracis. Šalia rūmų pastatyta oranžerija ir įkurtas parkas. 1921-1928 m. rūmai buvo rekonstruoti.
Mstislavlis
Mstislãvlis (arba Mscislãvas, Mstislãvas;, ) – miestas rytų Baltarusijoje, Mogiliavo srities rytuose, Sožo intako Vichros dešiniajame krante, netoli Rusijos sienos; rajono centras. Maisto (pienas, duona), tekstilės (linų), statybinių medžiagų pramonė, istorijos ir archeologijos muziejus.
Istorija
Įkurtas 1135 m. kaip Smolensko kunigaikštystės kunigaikščio Mscislavo dvaras. Pirmą kartą 1156 m. pamini Ipatijaus metraštis. Nuo 1180 m. Mstislavlio kunigaikštystės centras, nuo 1377 m. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės dalinių kunigaikščių valda. Pirmieji kunigaikščiai lietuviai buvo Gediminaičiai, Jogailos broliai 1377–1390 m. Kazimieras Karigaila, 1393–1430 m. Simonas Lengvenis Algirdaitis, Žalgirio mūšyje pasižymėjęs kaip trijų Smolensko pulkų (Smolensko, Oršos ir Mscislavo) vyriausiasis vadas.
Prasidėjus Lietuvos-Rusijos karams Mstislavlio kunigaikštystė likviduota. Nuo 1527 m. Mstislavlio seniūnijos centras. 1566 m. Žygimantas Augustas įsteigė Mscislavo vaivadiją, pirmuoju Mstislavlio vaivada paskirtas Jurgis Astikas iš Astikų giminės, pirmuoju Mstislavlio kaštelionu – Ivanas Solomoreckis. Nuo 1566 m. pilies ir žemės teismo buveinė, 1634 m. gavo miesto teises. XVI a. pradžioje ir 1654 m. Mscislavas buvo užimtas Rusijos kariuomenės.
Po Liublino unijos vaivadija nebuvo padalyta į pavietus, tačiau rinko du atstovus į Abiejų Tautų Respublikos Seimą ir du deputatus į Lietuvos Tribunolą. XVIII–XX a. carmečiu buvo Mstislavlio apskrities centras.
Sovietmečiu buvo maisto ir linų pramonės centras.
Architektūra
Sakraliniai pastatai: Švč. Mergelės Marijos bažnyčia (XVII a.; interjere išliko sienų tapybos fragmentų), jėzuitų vienuolynas su Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia ir kolegialu (XVII a., perstatyta XVIII a. – XIX a.), Šv. Aleksandro Neviškio soboras (apie 1727 m., perstatytas 1870 m.), Šv. Kryžiaus Pakėlimo cerkvė (1871 m.)
Humanistinė psichologija
Humanistinė psichologija – psichologijos mokykla atsiradusi XX a. šeštajame dešimtmetyje kaip reakcija į biheiviorizmą ir psichoanalizę.
Humanistinės psichologijos šaknys yra egzistencialistų filosofijoje (Kierkegaard, Nietzsche, Heidegger, Sartre). Šeštojo dešimtmečio pabaigoje psichologai, kurie siekė labiau holistinės psichologijos vizijos, nei tuo metu vyravusios biheiviorizmo ir psichoanalizės versijos, susirinko dviejuose susitikimuose Detroite. Humanistinės psichologijos krypties pradininku yra laikomas Carl Rogers (1902–1987); vienu ryškesnių atstovu – Abraham Maslow (1908–1970).
Teorija
Humanistinės psichologijos atstovų keliami klausimai – „Kas žmogų daro žmogumi? Kas verčia ji tobulėti? Kokie jo gyvenimo tikslai ir gyvenimo prasmė? “. Karlas Rodžersas teigė, kad žmogui gyvenimo prasmės reikia ieškoti savyje. Mokslininko žodžiais, pats žmogus yra tikslas, jis savyje turi begalinį potencialą, kurį gali visapusiškai realizuoti. Karlo Rodžerso idealas yra asmenybė, kuri nevaržo savęs jokiomis nuostatomis, yra atvira visoms patirtims. Žmogus, kuris kiekvieną akimirką priima čia ir dabar, priima tokią, kokia ji yra, ir išgyvena ją iki galo.
Rodžerso įvestos savokos:
Abrahamas Maslou, anksčiau pritaręs bihevioristų idėjoms, nusprendžia, kad biheviorizmas dėl savo vienpusiško požiūrio nesugeba spręsti sudėtingų žmonių santykių ir asmenybės problemų. Jis nutaria parodyti, kad žmogus gali ne vien neapkęsti ir griauti – jis pritarė minčiai, kad žmogus yra iš esmės geras, jo instinktyvių poelgių tendencijos yra geros.
Maslou pritarė E. Eriksono nuomonei, kad geros tendencijos žmoguje yra silpnos ir aplinka gali jas lengvai nuslopinti. „Žmonių poreikiai ir gerosios tendencijos greičiau šnabžda negu rėkia ir todėl jas sunku išgirsti.“ – teigė mokslininkas. Maslou sukūrė poreikių hierarchijos piramidę, teigdamas, kad tokius poreikius gali turėti kiekvienas, bet dažniausiai „gerieji“, aukštesnieji poreikiai dominuoja tarp tų žmonių, kurie daugiau laiko skiria savęs vystymui. Maslou poreikių hierarchijoje poreikiai yra išrikiuoti nuo aukščiausio, link buvimo poreikių pagal svarbą, stiprumą ir atsiradimo laiką. Mokslininkas teigė, jog nepatenkinę žemesniųjų, negalime patenkinti aukštesniųjų poreikių. Poreikiai:
Gascevičius
Gascevičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Gascevičienė (ištekėjusi moteris) ir Gascevičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Žaslių geležinkelio katastrofa
thumb|right|250px|Stogastulpis su aukų vardais
Suražkovo pelkių draustinis
Suražkovo pelkių draustinis - draustinis, esantis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Supraslio valsčiuje. Draustinio plotas 134,05 ha. Draustinis įkurtas 1987 metais Knišino girioje. Draustinyje saugomos Sokoldos upės slėnyje esančių pelkių ekosistemos.
Žaslių geležinkelio katastrofa
Žaslių geležinkelio katastrofa – 1975 m. balandžio 4 d. ties Žaslių geležinkelio stotimi įvykusi traukinio „Vilnius-Kaunas“ avarija (didžiausia iš iki šiol įvykusių geležinkelio avarijų Lietuvoje). Avarija įvyko 17:35 vietos laiku.
Avarijos aplinkybės
Važiuodamas 70 km/val. greičiu (Žasliuose neturėjo sustoti), traukinys atsitrenkė į prekinio traukinio cisterną su degalais, kuri buvo per daug išsikišusi iš šalutinio kelio. Kilo gaisras. Ypač nukentėjo žmonės, vilkėję sintetinius rūbus. Vien į Kaišiadorių centrinę ligoninę per pirmąją valandą po gaisro buvo atvežta apie 80 apdegusių žmonių. Trečiasis vagonas sudegė visiškai, žuvo visi ten buvę keleiviai. Manoma, kad katastrofoje žuvo 20 žmonių.
Valdžios reakcija
LTSR Aukščiausiojo Teismo baudžiamųjų bylų kolegija po dešimties dienų posėdžiavimo avarijos kaltininkais pripažino dispečerį ir kelio meistrą. Nors dispečeris savo kaltės nepripažino, buvo nuteistas 13 metų, o meistras – trejus metus kalėti.
Atminimas
1975 m. prie pat geležinkelio pastatytas koplytstulpis aukoms atminti.
1991 m. rugpjūčio 31 d. Žaslių geležinkelio stotyje atidengtas ir pašventintas paminklas žuvusiems traukinio katastrofoje atminti.
1998 m. rugpjūčio mėn. toje pačioje vietoje avariją patyrė maršrutu „Vilnius-Klaipėda“ važiavęs „Baltijos“ keleivinis traukinys. Lūžus vieno vagono ašiai, nuo bėgių nuriedėjo septyni traukinio vagonai. Keleiviai nenukentėjo.
2004 m. rugpjūčio 28 d. AB „Lietuvos geležinkeliai“ pastatė kryžių 1975 m. aukoms atminti.
Antanas Gedminas
Antanas Gedminas (1927 m. liepos 8 d. Pabebirvyje, Šimkaičių valsčius – 1978 m. gruodžio 21 d. Florencijoje, Italija) – Lietuvos grafikas, tapytojas, dailėtyrininkas.
Biografija
Šeimoje augo dar trys jaunesni broliai. 1933 m. šeima persikėlė į Paskynų kaimą, kur pradėjo ūkininkauti. Nuo 1935 m. Antanas lankė Vadžgirio pradžios mokyklą, nuo 1940 m. Raseinių gimnaziją, tačiau karo metu jai sudegus, 7 klasę lankė Eržvilko gimnazijoje. Gimnaziją (8 klasę) sidabro medaliu baigė Jurbarke. 1946 m. įstojo į Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institutą. Čia jam dėstė dailininkai Vytautas Kairiūkštis, Rimtas Kalpokas, Leonardas Kazokas, Jonas Šileika, Antanas Žmuidzinavičius ir kt. 1952 m. baigė LSSR dailės institutą, monumentaliosios tapybos specialybę.
Kurį laiką dirbo instituto Dailės istorijos katedros vyr. laborantu. 1953–1957 m. ir 1969–1978 m. LKP CK darbuotojas, 1974–1978 m. Kultūros skyriaus vedėjo pavaduotojas. 1957–1969 m. leidyklos „Mintis“ vyr. dailininkas. Palaidotas Antakalnio kapinėse.
Kūryba
Linoraižinio, cinkografijos ir kitomis technikomis sukūrė apie 100 ekslibrisų („A. G.“, 1963 m.; „A. Stravinsko“, „V. Jucio“, abu 1968 m.; „Ex musicis L. Abariaus“, 1971 m.; „O. Šimkuvienės“, 1976 m.; „P. Bražėno“, 1977 m.). Jie raiškaus lakoniško piešinio, būdingi juodų ir baltų plotų kontrastai, šrifto ir vaizduojamų elementų organiškas ryšys, tiksli, originali savininko charakteristika.
Nutapė peizažų, natiurmortų, apipavidalino 123 knygas, kūrė plakatus, parašė 44 menotyrinius straipsnius, piešė atvirukus, kvietimus, emblemas ir kt. Publikavo straipsnius menotyros tematika leidiniuose „Tiesa“, „Literatūra ir menas“, „Pergalė“, „Naujos knygos“, „Techninis biuletenis“. Nuo 1952 m. dalyvavo parodose; 1967 m. Vilniuje surengta individuali ekslibrisų paroda. 1980 m. Vilniuje surengta pomirtinė jo kūrybos paroda.
Šaukšteliškiai (Joniškis)
Istorija
1852 m. Joniškio bažnyčios knygoje užrašytas kaimas Šukštuliški.
Miškiniai (reikšmės)
Miškiniais vadinama daug Lietuvos gyvenviečių:
Gasol
Gasol − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Debre Taboras
Debre Taboras, dar žinomas kaip Samara – miestas centro šiaurinėje Etiopijoje, Amharų regione, 50 km į rytus nuo Tanos ežero, 100 km į pietryčius nuo Gondero. Yra Etiopijos kalnyne, apie 2706 m aukštyje virš jūros lygio. 39,1 tūkst. gyventojų (2005 m.). Maisto (grūdų) pramonė. Amatai. Verčiamasi gyvulininkyste, žemdirbyste.
Istorija
Miestas įkurtas XVII a. Valdant imperatoriams Teodorui II ir Johanesui IV Debre Taboras buvo šalies sostine.
Parananas
Parananas  – upė centrinėje Brazilijoje, Gojaso ir Tokantinso valstijose; viena iš Tokantinsą sudarančių upių (arba dešinysis jo intakas). Prasideda Brazilijos plokščiakalnyje, Paranano Sera Žeralo masyve (910 m aukštyje), tuoj į šiaurės rytus nuo Brazilijos miesto. Teka į šiaurę plokščiakalniu, žemupyje pasuka į šiaurės vakarus, susilieja su Maranjaunu ir sudaro Tokantinsą (Amazonės baseinas). Kitur Tokantinso pradžia nukeliama aukščiau, tokiu atveju Parananas tampa Tokantinso dešiniuoju intaku.
Didžiausi intakai: San Domingosas, Korentė, Besera, Itikira, Palma.
Vaga slenkstėta, upės baseine yra Itikiros krioklys. Svarbiausios gyvenvietės prie Paranano: Flores de Gojasas ir Parananas.
Gasiūnas
Gasiūnas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Gasiūnienė (ištekėjusi moteris) ir Gasiūnaitė (mergautinė pavardė).
Pasočoa
Pasočoa  – užgesusi vulkaninė kaldera Anduose, Ekvadore, Pičinčos provincijoje, į pietryčius nuo Kito. Aukštis – 4200 m.
Islandijos futbolo taurė
Islandijos futbolo taurė – pagrindinis futbolo taurės turnyras Islandijoje. Vyksta kasmet nuo 1960 m.
Celešnica PGR
Celešnica PGR  – kaimas Lenkijos rytuose, Rokitno valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 22 km į šiaurės rytus nuo Palenkės Bialos ir apie 115 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino.
Antanas Juknevičius (1974)
Antanas Juknevičius (g. 1974 m. birželio 13 d.) – Lietuvos bekelės, ralio reidų ir ralio maratonų lenktynininkas, Dakaro ralių dalyvis.
2018 m. A. Juknevičius pasiekė tuo metu geriausią Dakaro ralio rezultatą tarp visų Baltijos šalių ekipažų, užimdamas 12 vietą.
2019 m. Dakaro ralis Antanui Juknevičiui buvo dešimtasis, ir jam oficialiai suteiktas Dakaro legendos statusas.
Taip pat A. Juknevičius 5 kartus Dakaro ralyje vadovavo tarptautinėms komandoms. A. Juknevičius buvo Kazachstano komandos „Astana“ vadovas. Šios komandos pilotai ne kartą užėmė prizines vietas Dakaro ralyje.
Albinas Ežerskis
Albinas Ežerskis (1956 m. gegužės 25 d. Treigiuose, Rietavo rajone – 2020 m. gruodžio 22 d. Požerėje, Šilalės rajono savivaldybėje ) – agronomas, Lietuvos ir Šilalės rajono savivaldybės visuomenės bei politinis veikėjas.
Biografija
1988 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.
1977 m. Padievyčio žuvininkystės ūkio laukininkystės brigadininkas, 1978–1980 m. augalininkystės padalinio vadovas. 1980–1984 m. Padievyčio tarybinio ūkio vyr. agronomas, 1984–1988 m. direktoriaus pavaduotojas gamybai, 1988–2002 m. „Medvėgalio“ tarybinio ūkio direktorius.
2002–2003 m. ir 2007–2011 m. Šilalės rajono savivaldybės meras. 2003–2005 m. Seimo nario Zigmanto Balčyčio padėjėjas. 2005–2007 m. žemės ūkio bendrovės „Medvėgalis“ pirmininkas; o nuo 2011 m. – pirmininko pavaduotojas.
2014-2016 m. žemės ūkio viceministras.
1995–1997 m. ir 2000–2020 m. Šilalės rajono savivaldybės tarybos narys.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šilalės rajono skyriaus narys, 2002 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas, 2005 m. Šilalės skyriaus pirmininkas.
Aleksandras Gedmintas
Aleksandras Gedmintas (g. 1947 m. birželio 30 d. Augsburge) – Lietuvos ir JAV antropologas, daktaras.
Biografija
Dėstė įvairiuose koledžuose JAV. Nuo 1974 m. antropologijos ir sociologijos dėstytojas Niujorko valstijos universitete Delhi. Nuo 1991 m. profesorius. 1992 m. skaitė sociologijos paskaitas Vytauto Didžiojo universitete.
Mokslinio darbo pagrindinės kryptys: etninė įvairovė, Amerikos lietuviai, Rytų Europos karaimai.
Gasparaitis
Gasparaitis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Gasparaitienė (ištekėjusi moteris) ir Gasparaitytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Florensija
Florensija  – miestas pietinėje Kolumbijoje, Kaketos departamento centras. 163,3 tūkst. gyventojų (2012 m.). Miestas įsikūręs Rytinės Kordiljeros papėdėje, 242 m aukštyje. Įkurtas 1902 m. gruodžio 25 d. katalikų misionierių. Pavadintas pagal Italijos miestą Florenciją.
Basai
Basai – Afrikos tautų grupė, gyvenanti Kamerūne, šalies vidurio vakaruose, tarp Jaundės ir Dualos miestų. Populiacija siekia ~230 tūkst. žmonių. Labai giminingi didesnėms dualų ir mungų tautoms. Vartoja basų kalbą, priklausančią Nigerio-Kongo kalbų šeimai, bantų grupei.
Basai save kildina iš Egipto, iš kur pagal legendą atkeliavo iki Kamerūno. Jie aktyviai dalyvavo kovoje dėl Kamerūno nepriklausomybės, basų vadas Ruben Um Nyobé buvo vienas pagrindinių šalies revoliucionierių.
Verčiasi žemdirbyste (manijokas, bananai ir kt.), amatais (puodininkystė, medžio drožyba). Dauguma basų yra krikščionys (katalikai bei protestantai), dalis išpažįsta tradicinius tikėjimus.
Platiniškės
Platiniškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, dešiniajame Neries krante. Pietinė kaimo dalis prijungta prie Vilniaus miesto. Šioje dalyje įsikūrusi Platiniškių pagrindinė mokykla.
29-oji gvardijos raketų divizija
29-oji gvardijos raketų divizija, 29-oji gvardijos Vitebsko Lenino ir Raudonosios vėliavos ordinų raketų divizija , ''karinė dalis Nr. 59968''  – Rusijos Strateginės raketų kariuomenės (SPRK) junginys, dabar dislokuotas Irkutske (Rusija).
Istorija
29-oji gvardijos raketų divizija buvo suformuota iš:
1960 m. liepos mėnesį Vyriausiosios vadovybės rezervo inžinerinės brigados buvo performuotos į raketų divizijas, o inžineriniai pulkai  – į raketinius pulkus.
1961 m. spalio 17 d. 29-ajai gvardijos raketų divizijai buvo perduota 51-osios motošaulių divizijos kovos vėliava. Naujai suformuota divizija imta oficialiai vadinti 29-oji gvardijos Vitebsko Lenino ir Raudonosios vėliavos ordinų raketų divizija.
Divizijos šventė yra liepos 1 d., nes 1952 m. liepos 1 d. baigtas Vyriausiosios vadovybės rezervo 54-osios ypatingosios paskirties brigados formavimas.
1960 m. spalio mėnesį divizija tapo 50-sios raketų armijos (išformuota 1990 m. lapkričio 30 d.) dalimi. Armijai vadovavo aviacijos generolas leitenantas Fiodoras Dobyšas (Федор Иванович Добыш). 50-oji raketų armija buvo suformuota iš 50-osios Tolimosios aviacijos armijos.
Nuo 1960 m. liepos mėn. iki 1961 m. spalio mėn. divizijos štabas buvo dislokuotas Tauragėje, o nuo 1961 m. spalio iki 1985 m. gruodžio mėn. – Šiauliuose.
1986 m. vasario 1 d. divizija pagal SPRK vyriausiojo vado 1985 m. gruodžio 3 d. direktyvą Nr. 432/3/00846 pervesta į Irkutską, į 53-iąją raketų armiją. Tuo metu divizijos sudėtyje buvo 5 raketų pulkai, ginkluoti vidutinio nuotolio balistinėmis raketomis 15P653 Pionier-UTTCh. TSRS ir JAV sudarius Vidutinio ir mažesnio nuotolio raketų likvidavimo sutartį 29-osios raketų divizijos pulkai su su šiomis raketomis nepradėjo kovinio budėjimo. O 1988 m. gegužės mėn. kovinį budėjimą pradėjo pirmasis divizijos pulkas, ginkluotas tarpkontinentinėmis balistinėmis raketomis Topol.
2002 m. rugsėjo 16 d. divizija priskirta 33-ajai raketų armijai (53-oji raketų armija išformuota).
Divizijos sudėtis
Formuojamą diviziją sudarė:
Diviziono struktūra
Ugnies divizionai kovines užduotis vykdė starto pozicijose su priestartiniais miesteliais, kurie būdavo apie 20-25 km nuo gyvenamojo miestelio. Kiekviename raketų pulko buvo suformuotos remonto techninės bazės, užtikrinusios branduolinė ir techninę paramą (saugojo kovines galvutes, ruošė jas naudojimui, montavo jas raketose).
Ukmergiečių balsas
Ukmergiečių balsas – visuomenės, kultūros ir politikos savaitinis laikraštis, leistas 1926 m. Ukmergėje.
Istorija
Leido ir redagavo Pranas Pauliukonis (1904-1970 m.). Bendradarbiavo J. Jaškūnas, J. Požerskis, Stasys Sakalauskas ir kt. Spausdino A. Slonimskio spaustuvė Ukmergėje. Išėjo 12 numerių.
Gates
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Gvantanamo įlanka
thumb|250px|Gvantanamo įlanka Gvantanamo įlanka  – įlanka pietryčių Kuboje, Gvantanamo provincijoje, giliai įsiterpusi į salą ir apsupta stačių kalnų.
1903 m. JAV pagal Kubos-Amerikos sutartį prisiėmė kontroliuoti pietinę Gvantanamo įlankos teritoriją, kur nuo 1898 m. veikia JAV karinė jūrų bazė. Dabartinė Kubos vyriausybė skelbia, jog bazė yra nelegali, ir primygtinai teigia, kad Kubos-Amerikos sutartis pasirašyta, pažeidžiant tarptautinę teisę.
Įlankos pavadinimas kilo iš vietinių gyventojų tainų kalbos. Kristupas Kolumbas atkeliavęs 1494 m. ją pavadino Puerto Grande.
خليج جوانتانامو Бухта Гуантанама Бухта Гуантанама Guantánamo (zátoka) Guantánamobugten Bahía de Guantánamo Guantánamo Bay Base Naval de la Bahía de Guantánamo Guantánamo laht Golfo de Guantanamo fa:خلیج گوانتانامو Baie de Guantánamo Guantánamobaai Baía de Guantánamo 관타나모 만 Teluk Guantánamo Baia di Guantánamo מפרץ גואנטנמו Sinus Guantanamus Guantánamo-Bucht Guantánamobaai グアンタナモ湾 Guantánamobukta Guantánamobukta Zatoka Guantánamo Baía de Guantánamo Гуантанамо (залив) Guantánamo Bay Guantánamobukten குவாண்டானமோ விரிகுடா Гуантанамо (затока) گوانتانمو کھاڑی Vịnh Guantánamo גוואנטאנאמע בעי 关塔那摩湾
Pakamanys
Pakamanys – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Joniškio.
Aromatinis angliavandenilis
Aromatinis angliavandenilis – aromatinis junginys kuris yra angliavandenilis. Aromatinis junginys yra organinis junginys, kurio sudėtis turi benzeno žiedą arba panašų aromatinį žiedą. Angliavandenilis yra organinis junginys turintys savo sudėtyje tik anglies ir vandenilio cheminius elementus.
Pakamanys
Istorija
Kaimas užrašytas 1859 m. Joniškio bažnyčios brolijos išlaidų knygoje.
AB Klaipėdos kranai
AB "Klaipėdos kranai" istorija siekia 1967 metus, kai buvo įkurta Klaipėdos 5-oji mechanizacijos valdyba pavaldi tuometiniam Statybos ministerijos trestui.
Istorija
1992 m. įmonė buvo privatizuota ir tapo AB "Klaipėdos kranai". Bendrovė užima 5,6 ha teritoriją prie pagrindinės krovininio transporto magistralės į tarptautinę jūrų perkėlą. 2016 m. įmonei pradėtas likvidavimo procesas.
Paslaugos
Bendrovė yra atestuota ir atlieka geležinkelio kelių statybos ir remonto darbus; pokraninių kelių, vietinės reikšmės kelių bei aikštelių (be asfalto dangos) įrengimą; pastatų ir kitų statinių nugriovimą ir išardymą; bokštinių, ožinių, tiltinių, portalinių kranų montavimą ir remontą; žemės darbus ypatingos svarbos statybos objektuose; metalo konstrukcijų gamybą ir montavimą; remontuoja visų tipų automobilinius vilkikus ir puspriekabes, atlieka jų techninį aptarnavimą bei prekiauja atsarginėmis dalimis. AB Klaipėdos kranai turi licenziją ir sunkiasvorių negabaritinių krovinių vežimu.
Sertifikatai
Bendrovės paslaugų ir gaminamos produkcijos kokybę garantuoja kokybės valdymo sistema LST EN ISO 9001: 2000.
Vilniaus rajono savivaldybės taryba 2011–2015 m.
Vilniaus rajono savivaldybės taryba – Lietuvos Respublikos Vilniaus rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta ketveriems metams savivaldybių rinkimuose, vykusiuose 2011 m. vasario 27 d. 1994 m. liepos 7 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimų įstatymo Nr. I-532 2010 m. liepos 20 d. redakcijos nustatyta tvarka daugiamandatėje rinkimų apygardoje, remiantis visuotine ir lygia rinkimų teise, slaptu balsavimu proporcine rinkimų sistema, pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus bei iš išsikėlusių kandidatų, jeigu jų išsikėlimą parašais parėmė ne mažiau kaip dešimt procentų skaičiuojant vienam savivaldybės tarybos nario mandatui, bet ne mažiau kaip 100 tos savivaldybės rinkėjų.
Rinkimų rezultatai
Rinkimuose dalyviai gavo vietų:
Veikla
Pirmasis savivaldybės tarybos posėdis įvyko 2011 m. balandžio 15 d. Savivaldybės mere 22 balsais išrinkta Marija Rekst.
Sidabriškieji debesys
miniatiūra|Sidabriškieji debesys virš Vilniaus miesto miniatiūra|Sidabriškieji debesys virš Virintų ežero (netoli Molėtų) 220px|thumb|Sidabriškieji debesys (animacija) Ludanihalasis (Vengrija)
Sidabriškieji debesys – viršutinėje atmosferos dalyje (75 ~ 85 km aukštyje) esantys švytintys naktiniai debesys, daugiausiai stebimi platumose tarp 50º ir 70º į pietus ir šiaurę nuo pusiaujo. Šių debesų fenomenas dar pilnai nėra paaiškintas iki šiol.
Sudėtis
Pirmą kartą jie buvo aprašyti R. Leslio 1884 metais. Iki 1910 metų sidabriškųjų debesų susidarymas buvo aiškinamas kaip ugnikalnių išmetamų cheminių junginių darinys, nes šie debesys buvo pastebėti po 1883 metais rugpjūčio 27 d. išsiveržusio Krakatau ugnikalnio, kurio išsiveržimas sukėlė įvairius atmosferinius reiškinius. 1910 metais buvo atsisakyta vulkaninės kilmės teorijos ir pradėta manyti, kad sidabriškieji debesys susideda ne iš vulkaninių dulkių, o iš ledo gabaliukų. Dabartiniai tyrimai tai patvirtina: sidabriškieji debesys sudaryti iš labai mažų (apie 100 nanometrų) ledo gabaliukų.
Susidarymas ir ypatybės
thumb|220px|Sidabriškieji debesys virš Simunos (Estija) thumb|220px|Sidabriškieji debesys netoli šiauriausio Estijos taško
Sidabriniai (mezosferiniai) debesys susidaro mezosferoje, maždaug 80 km aukštyje. Jie panašūs į plonyčius, beveik skaidrius, plunksninius debesis, jų spalva – švelniai žydra su sidabrišku atspalviu. Pro sidabriškuosius debesis matyti žvaigždės. Sidabriškieji debesys ypatingi tuo, kad pasirodo netoli zenito šiaurės vakarinėje–šiaurinėje dangaus skliauto dalyje Saulei nusileidus po horizontu 6–16° (todėl jie matomi tik šiltuoju metu laiku). Vidurnaktį sidabriškieji debesys matomi tiesiai šiaurėje ir būna ryškiausi, kai yra 10–20° aukštyje virš horizonto.
Anksčiau buvo manoma, kad sidabriškieji debesys susideda iš vulkaninių arba kosminių dulkių, bet dabartiniai tyrimai su raketomis parodė, kad sidabrinių debesų kilmė gali būti panaši į plunksninių. Aukščiau 80 km, mezopauzėje, atmosferos stratifikacija pastovi, todėl vandens garai kaupiasi žemiau šio sluoksnio. Dėl labai žemos temperatūros – vasarą ji nukrinta žemiau negu –125 °C (antroji priežastis, kodėl sidabriniai debesys matomi tik vasarą) – pakanka net ir nedidelės vandens garų koncentracijos, kad prasidėtų sublimacija – vandens garų virtimas ledo kristalais. Šių kristalų matmenys yra neįtikėtinai maži, nesiekia nė 100 nm (nanometras – dešimttūkstantoji milimetro dalis). Žydrai sidabriškas švytėjimas – tai ne tik išsklaidyta Saulės šviesa, bet, sprendžiant pagal jos spektrą, dar ir ledo kristalų fotoliuminescencija veikiant ultravioletinei (UV) spinduliuotei.
Vandens garų radimosi mezosferoje priežastys
thumb|220px|Sidabriškųjų debesų nuotrauka iš Tarptautinės kosminės stoties thumb||right|220px|Sidabriškieji debesys virš Jelgavos (Latvija) 2016 07 10
Yra trys vandens garų radimosi mezosferoje priežastys:
Taigi, kad atsirastų sidabriškieji debesys, turi būti tam tikros sąlygos – labai žema temperatūra, pakankamas vandens garų ir kondensacijos (sublimacijos) branduolių kiekis.
Sąryšis su klimato kaita
Teigiama, kad pastarieji sidabriškųjų debesų susidarymai ir jų palaipsnis didėjimas gali būti susiję su klimato kaita. Pirmieji šių debesų stebėjimai sutampa tiek su Krakatau ugnikalnio išsiveržimu, tiek su kylančiu pramonės perversmu, sidabriškieji debesys tapo labiau paplitę ir dažnesni XX amžiuje. Vis dėlto pasaulinio atšilimo ir sidabriškųjų debesų sąryšis išlieka kontroversiškas.
Klimato modeliai prognozuoja, kad padidėjusi šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisija sukels mezosferos vėsimą, o tai lems dažnesnį ir labiau paplitusį sidabriškųjų debesų susidarymą. Didesnė metano emisija dėl intensyvaus ūkininkavimo veiklos leidžia susidaryti daugiau vandens garų viršutinėje atmosferoje .Metano koncentracija per pastaruosius 100 metų padidėjo daugiau nei dvigubai.
Storytelling sistema
thumb|200px|right|Žaidimo [[Werewolf: The Apocalypse iš Storytelling sistemos veikėjo lapas]] Storytelling sistema (liet. istorijų pasakojimo sistema; anksčiau vadinosi Storyteller system – istorijų pasakotojo sistema) – vaidmenų žaidimų mechanika, naudojama White Wolf leidžiamuose Tamsos pasaulio serijos žaidimuose.
Sidabriškieji debesys
Lietuvoje
Lietuvos geografinė padėtis yra labai palanki sidabriškiesiems debesims stebėti. Per metus juos galima išvysti 5–25 kartus (dažniausiai birželį–liepą). Lietuvos fizikų A. Dubiečio ir R. Balčiūno duomenimis, didžiausia tikimybė pamatyti sidabriškuosius debesis yra pirmąjį liepos mėnesio dešimtadienį. Pasitaikė atvejų, kai sidabriškieji debesys buvo matomi net penkias ar daugiau naktų paeiliui. Žinoma, turi nusistovėti ramūs anticikloniniai orai. Pati šių debesų matomumo trukmė naktį labai įvairi – nuo 10 min. iki keleto ar daugiau valandų. Skiriasi ir regimasis sidabriškųjų debesų šviesumas bei formos. Kartais šie debesys vos įžiūrimi neaukštai virš horizonto kaip neryškios pavienės juostelės. Tačiau būna naktų, kai sidabriškieji debesys matyti kaip ryškus švytintis masyvas, užimantis vos ne visą šiaurinį dangaus skliautą. Įdomus reiškinys Lietuvoje stebėtas 2005 m. birželio 14–osios naktį, kai vienu metu švytėjo ir sidabriškieji debesys, ir šiaurės pašvaistė.
Storytelling sistema
Žymesni šią mechaniką naudojantys žaidimai:
Sidabriškieji debesys
Galerija
Sidabriškieji debesys, matomi virš įvairių vietovių:
Storytelling sistema
Veikėjo kūrimas
Storytelling sistemos veikėjai kuriami veikėjo taškų pagrindu. Kiekvienas taškas lape pažymimas rutuliuku ir atspindi dešimtinį kauliuką. Kuo daugiau taškų, tuo daugiau kauliukų žaidėjas mes tikrinant tos savybės ar įgūdžio reikalaujančio veiksmo sėkmę, ir tuo didesnė jo sėkmės tikimybė.
Savybės
(ang. attributes)
Kiekvienas veikėjas turi devynias savybes, suskirstytas į tris kategorijas:
Kiekviena savybė pradžioje automatiškai jau turi vieną tašką. Toliau, veikėją besikuriantis žaidėjas priskiria kiekvienai grupei svarbumo laipsnį. Svarbiausiai grupei gauna 9, vidutinio svarbumo grupei – 5 ir mažiausiai svarbiai grupei 3 taškus. Pavyzdžiui, fizinėms savybėms – 7, socialinėms – 3 ir mentalinėms – 5. Tada kiekvienoje grupėje tuos taškus išdalina trims jos savybėms.
Sugebėjimai
(ang. abilities)
Tokiu pačiu svarbumo laipsnio principu, žaidėjas sugebėjimams išdalina 13, 9 ir 5 taškus.
Privalumai
Į šią kategoriją įeina valia (willpower), socialinė veikėjo padėtis (backgrounds) – draugai, materialinė padėtis, ryšiai ir kt.; etinės – moralinės normos (virtues) – sąžinė (conscience), savikontrolė (self - control) ir drąsa (courage). Konkretūs privalumai gali kažkiek keistis, priklausomai nuo žaidimo ir nuo veikėjo.
Kita
Veikėjas papildomai gauna 15 taškų (freebie points), kuriuos gali išleisti keldamas bet kurią statistiką, sugebėjimą, privalumą arba pirkdamas išskirtines teigiamas savybes (Virtue). Papildomų taškų galima gauti paimant specialias neigiamas savybes (Flaws), tačiau ne daugiau, kaip už 7 taškus. Pačių išskirtinių savybių sarašai kinta priklausomai nuo žaidimo (Vampire: The Masquerade, Mage: The Ascension, Werewolf: The Apocalypse ir kiti). Vienas papildomas taškas nebeatitinka vieno bet kurios statistikos taško, čia jau naudojama kitokia sistema. Pavyzdžiui, norint pasikelti jėgos savybę per 1, reikia mokėti 5 papildomus taškus. Tai veikia panašiai, kaip ir patirties taškų sistema, skiriasi tik „kainos“.
Žaidimo mechanika
thumb|right|Dešimtinis kauliukas Kiekvienos savybės, įgūdžio ar kt. taškų reitingas atspindi dešimtainių kauliukų skaičių, kuris bus naudojamas jį testuojant. Atliekant kažkokį veiksmą, dažniausiai imama vieno sugebėjimo ir vienos savybės taškų suma. Konkreti savybė ir sugebėjimas parenkami pagal situaciją. Pavyzdžiui, veikėjas, norėdamas pataikyti pistoletu, meta kauliukų skaičių, lygų jo vikrumo savybei plius šaunamųjų ginklų įgūdžiui.
Kiekvienas veiksmas turi sunkumo slenkstį, nustatomą Istorijos pasakotojo. Pagal nutylėjimą tai – 8. Kiekvienas kauliukas, kuriuo iškritęs skaičius didesnis arba lygus sunkumo slenksčiui, laikomas sėkmingu. Paprastai sėkmingam veiksmo įvykdymui užtenka bent vieno sėkmingo kauliuko, labai sudėtingi veiksmai kartais reikalauja dviejų ar daugiau sėkmingų kauliukų. Be to, kuo daugiau sėkmių išmetama kauliukais, tuo labiau sėkmingas veiksmas.
Kiekvienas iškritęs vienetas laikomas kritine nesėkme ir anuliuoja vieną sėkmę. Jei neiškrito nei vienos sėkmės, tačiau iškrito bent viena kritinė nesėkmė – laikoma, kad veiksmas patyrė fiasko. Pavyzdžiui, šaudant pistoletas užsikirto, arba pataikė į savą, ar panašiai.
Jei veiksmo sėkmė reikalauja daugiau sėkmingų iškritimų, nei veikėjo įgūdžių reitingas leidžia jam mesti kauliukų, tokio veiksmo atlikti jis negali.
Atlikti kažkuriam konkrečiam veiksmui naudojamas kauliukų kiekis vadinamas dice pool.
Unija (laikraštis)
Istorija
Leido Mykolas Tvarauskas (kurį laiką ir redagavo). Redaktorius Jonas Šliūpas. Išėjo 33 numeriai.
Bendradarbiavo Juozas Adomaitis-Šernas, Motiejus Juozas Andriukaitis, Mečislovas Davainis-Silvestraitis, Aleksandras Fromas-Gužutis, Liudmila Malinauskaitė-Šliūpienė-Eglė ir kt.
Jonas Šliūpas šiame laikraštyje skelbė Lietuvos nepriklausomybės, valstybingumo idėjas, kūrė būsimos Lietuvos-Latvijos valstybės modelį.
Gaudiešius
Gaudiešius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Gaudiešienė (ištekėjusi moteris) ir Gaudiešiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Putiniškės
Putiniškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, į rytus nuo autostrados. Seniūnaitijos centras. Veikia Sudervės mokyklos pradinio ugdymo skyrius.
Sete Saias
Sete Saias – muzikinis duetas iš Galisijos regiono (Ispanija). Jį sudaro Marta Quintana bei Clara Pino. „Sete Saias“ arfomis ir vokalu atlieka folklorinę galisų muziką.
Duetas susikūrė Vigo menų mokyklos tradicinės muzikos konservatorijoje, arfos klasėje, vadovaujamoje Rodrigo Romaní. Marta Quintana ir Clara Pino atlieka galisų liaudies dainas, savos kūrybos kūrinius, taip pat eiles, parašytas Álvaro Cunqueiro, Antón Avilés de Taramancos ir to paties Rodrigo Romaní. 2007 m. duetas išleido debiutinį albumą Sete Saias, prie kurio kūrybos taip pat prisidėjo Rodrigo Romaní (jis seniau buvo grupės „Milladoiro“ narys).
Driežlielainiai
Driežlielainiai (Ophioglossopsida) – augalų (Plantae) karalystės, driežlieliūnų (Ophioglossophyta) skyriaus klasė. Priklauso sporinių induočių grupei.
Vilija Vertelienė
Vilija Vertelienė (g. 1962 m. gegužės 1 d. Kaune) – gydytoja, Lietuvos politinė bei visuomenės veikėja.
Biografija
1980 m. baigė Kauno 31-ąją vidurinę mokyklą, 1986 m. baigė Kauno medicinos instituto Medicinos fakultetą, įgijo gydytojo specialybę. 1999–2001 m. mokėsi Kauno medicinos universiteto Visuomenės sveikatos fakultete, suteiktas visuomenės sveikatos vadybos magistro kvalifikacinis laipsnis. 2001–2004 m. mokėsi Lietuvos teisės universiteto Teisės fakulteto teisės ir valdymo programos magistrantūroje, suteiktas teisės magistro kvalifikacinis laipsnis.
1986–1987 m. atliko rezidentūrą Kauno Raudonojo Kryžiaus ligoninėje, 1987–1999 m. Kauno klinikinės infekcinės ligoninės gydytoja infektologė, 1999–2002 m. vyr. specialistė infektologė. 2003–2004 m. VšĮ Kauno 2-osios klinikinės ligoninės direktoriaus (vyr. gydytojo) pavaduotoja infektologijai.
2004–2008 m. Seimo narė, 2004 m. Darbo partijos frakcijos, nuo 2006 m. rugsėjo 14 d. Lietuvos socialdemokratų partijos frakcijos narė.
Sutuoktinis Arūnas Vertelis, sūnus Linas.
Ukmergės spaustuvė
Ukmergės spaustuvė – spaustuvės, veikusios Ukmergėje.
Istorija
Pirmąją spaustuvę 1881 m. įkūrė pirklys Š. Sendakas. Joje rusų kalba buvo spausdinami blankai, kiti smulkūs leidiniai. Atgavus lietuviškąją spaudą, Š. Sendakas išspausdino ir keletą leidinių lietuvių kalba. Š. Sendako įmonė veikė iki Pirmojo pasaulinio karo.
1923–1940 m. veikė A. Slonimskio spaustuvė „Regina“. Spaustuvėje dirbo rinkėjas, spaudėjas, knygrišė, pagalbiniai darbininkai. Gamino blankus, kvitus, etiketes, spausdino kai kuriuos leidinius, laikraščius „Ukmergės garsas“ ir „Ukmergiečių balsas“.
1930 m. Ukmergėje įsikūrė J. Survilos ir A. Monkevičiaus spaustuvė „Knyga“. Joje buvo 3 įvairaus formato spaudos mašinos. Čia spausdintas laikraštis „Rytų Lietuva“. 1935 m. laikraštį uždarius, po trejų metų spaustuvė bankrutavo. 1935 m. atidaryta J. Valujevo spaustuvė, veikusi porą metų.
1944 m. spalio 12 d. įsteigtam apskrities laikraščiui „Kelias į socializmą“ (nuo 1944 m. lapkričio 15 d. – „Tarybinis kelias“) spausdinti 1946 m. buvo įkurta Ukmergės „Komunos“ spaustuvė, dab. Vasario 16-osios g. 31. 1948 m. ji perduota laikraščio „Tarybinis kelias“ redakcijai. 1950 m. Ukmergei tapus rajono centru, o kairėje Šventosios upės pusėje įkūrus Smėlių rajoną, Ukmergės rajono laikraščio „Tarybinis kelias“ spaustuvė ėmė spausdinti ir Smėlių rajono laikraštį „Stalino keliu“. 1951–1953 m. Ukmergės spaustuvėje spausdinti ir MTS laikraščiai: Deltuvos „Kolektyvinis darbas“, Želvos „Už bolševikinius kolūkius“, Žemaitkiemio „Komunizmo statytojas“.
1964 m. Ukmergės spaustuvėje sumontuota rotacinė mašina. Joje buvo spausdinamas rajono laikraštis, nuo 1962 m. pavadintas „Gimtoji žemė“. 1976 m. Ukmergės spaustuvė kartu su Anykščių, Biržų ir Pasvalio spaustuvėmis prijungta prie Panevėžio spaustuvės. Panevėžio spaustuvės Ukmergės skyrius turėjo ofsetą, iškiliosios spaudos mašinas, 4 linotipus, 5 plokščios spaudos mašinas. Nuo 1993 m. Ukmergės valstybinė spaustuvė, tapusi UAB „Ukmergės spaustuvė“, spausdino Ukmergės laikraštį „Gimtoji žemė“, Širvintų rajono laikraštį „Širvinta“ (iki 1989 m. – „Lenino vėliava“), Anykščių rajono laikraštį „Anykšta“ (iki 1990 m. – „Kolektyvinis darbas“). Nuo 1994 m. leido laikraštį „Ukmergės diena“. Šioje spaustuvėje taip pat spausdinami kiti laikraščiai, brošiūros, plakatai, smulkūs spaudiniai.
Panevėžio rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.
Panevėžio rajono savivaldybės taryba – Panevėžio rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2000 m. kovo 19 d.
Veikla
Rajono meru išrinktas Alfredas Pekeliūnas.
Derlas
Derlas  – kaimas Lenkijos rytuose, Rokitno valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 24 km į šiaurės rytus nuo Palenkės Bialos ir apie 117 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Gaučys
Gaučys − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Gaučienė (ištekėjusi moteris) ir Gaučytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Miškiniai (Kaunas)
Miškiniai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, prie kelio. Veikia žemės ūkio bendrovė „Miškiniai“ (užsiima kiaulių auginimu ir penėjimu mėsai).
Gruzdžių vaikų socializacijos centras
Gruzdžių specialieji vaikų auklėjimo ir globos namai yra speciali prevencinio ugdymo (auklėjimo) ir bendrojo lavinimo įstaiga, užtikrinanti nepilnamečių mokymą bei priežiūrą, siekiant teigiamųjų socialinės patirties ir elgesio pokyčių.
Istorija
1890 m. grafas Naryškinas Gruzdžiuose pastatė prieglaudą neįgaliems vaikams. 1945 m. igoninė- prieglauda tapo vaikų namais, 1955 m. pagalbine mokykla, 1972 m. specialiaja pagalbinė mokykla. Nuo 1993 m. specialieji vaikų globos namai (pradinės klasės). Gruzdžių specialieji vaikų auklėjimo ir globos namai įsteigti 1995 m. spalio 10 d. 2003 m. birželio 25 d. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimu Nr. 809 steigėjo funkcijas nuo 2003 m. rugsėjo 1 d. Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerija perdavė Šiaulių apskrities viršininkui.
Paskutinis atstumtasis (filmas)
Paskutinis atstumtasis – 1993 m. JAV sukurtas televizijos filmas.
Turinys
Po pilietinio karo būrys Konfederacijos armijos karių, vadovaujamų Grafo, tapo plėšikais. Po vieno banko apiplėšimo, kurio metu keletas jų buvo sužeista, gaują imasi persekioti šerifas ir banko valdytojas su būriu samdinių. Tarp plėšikų prasideda nesutarimai ir vienas jų, Justas, šauna į Grafą, tačiau šis spėja nukristi nuo olos. Čia jį randa persekiotojai ir Grafas pasisiūlo padėti sugauti buvusius bendražygius. Šerifas nenoromis sutinka, tačiau laiko Grafą surakintą antrankiais.
Keliantis per upę, plėšikai užpuola persekiotojus ir šie priversti trauktis. Sumaištyje Grafas nužudo šerifą, o likę be vado, vyrai pradeda maištauti ir prieš bankininką. Pasinaudojęs aplinkybėmis ir įtaiga, Grafas netrunka ne tik būti išlaisvintas, bet ir imasi vadovauti būriui. Persekiojimas tęsiasi ir po keleto susidūrimų upę, žyminčią sieną su Meksika, pasiekia tik Justas ir Grafas, kur jų laukia lemiamas mūšis...
Panamos sąsmauka
Istorija
300px|thumb|right|Nunjeso de Balboa kelionė iki Ramiojo vandenyno.
1908 m.
1908 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Panamos sąsmauka
Istorija
1513 m. pirmasis europietis – Vasco Núñez de Balboa kirto sąsmauką.