cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kerngormo nacionalinis parkas
Lankytinos vietos ir pramogos
Kerngormo nacionaliniame parke yra trys iš penkių Škotijos slidinėjimo ir žiemos sporto kurortai – Kern Gormo, Glenši ir Lechto. Šalyje yra kilę ginčai dėl Kerngormo funikulieriaus – nacionalinio parko administracijos remiamo projekto – Kern Gormo slidinėjimo centre. Projekto šalininkai teigė, kad funikulierius atneš parkui reikalingų pajamų, tuo tarpu projekto oponentai teigė, kad projekto plėtra yra netinkama saugomai teritorijai. Funikulierius buvo atidarytas 2001 m. Jis jungė stotį kalno apačioje su restoranu ant Kern Gormo kalno. Siekiant sumažinti kalno eroziją, funikulierius veikė „uždaros schemos“ principu ir leido funikulieriumi naudotis tik slidininkams (sezono metu). Kiti lankytojai užkilę funikulieriumi į viršų negalėjo palikti restorano teritorijos. Pasivaikščioti po kalną lankytojams buvo galima tik su gidu.
Kerngormo funikulierius buvo uždarytas 2018 m. spalį dėl „saugumo problemų“, kaip buvo teigiama pranešimuose spaudai. 2019 m. vasarą vis dar buvo atliekami tyrimai, siekiant nustatyti, ar funikulieriaus remontas bus „pasiekiamas ir prieinamas“.
Avimoras – populiari atostogų vieta, esanti šalia Glenmoro miško parko ir Kern Gormo slidinėjimo centro. Stratspėjaus geležinkelis yra senasis traukinys, traukiamas garvežio arba šilumvežio. Traukinys važiuoja tarp Avimoro ir Brumhilo traukinių stočių.
Nacionaliniame parke taip pat yra įsikūręs Highland Wildlife Park – 105 ha safario parkas ir zoologijos sodas. Parke yra įsikūrusi Cairngorm alaus darykla bei šešios viskio daryklos – Dalwhinnie, Glenlivet, Tomintoul, Royal Lochnagar, Balmenach ir Speyside. Royal Lochnagar, Dalwhinnie, Glenlivet viskio daryklos bei Cairngorm alaus darykla yra atviros lankytojams. Tuo tarpu Tomintoul, Balmenach ir Speyside daryklos gali būti lankomos tik iš anksto užsiregistravus.
Administracija
thumb|Nacionalinio parko logotipas, matomas A9 kelyje
Kerngormo nacionalinį parką administruoja nacionalinio parko direkcija, kuri yra Škotijos vyriausybės valdoma viešoji įstaiga. Pagal „Škotijos nacionalinių parkų įstatymą“, Škotijos nacionaliniai parkai turi keturis tikslus:
Pirmieji du iš šių tikslų yra identiški numatytiems Anglijos ir Velso „Nacionalinių parkų ir kaimo prieigos įstatyme“. Vis dėlto Škotijos nacionaliniai parkai turi du papildomus tikslus (3 ir 4 nurodyti aukščiau). Pagrindinis nacionalinio parko direkcijos tikslas, kaip apibrėžia „Škotijos nacionalinių parkų įstatymas“, yra užtikrinti, kad šie tikslai būtų „koordinuotai pasiekti“. Atvejais, kai šie tikslai prieštarauja vienas kitam, nacionalinio parko direkcija turi teikti pirmenybę pirmajam iš jų.
Parko direkcija glaudžiai bendradarbiauja su „verslais, žemės savininkais, bendruomenėmis ir labdaros organizacijomis“. Kerngormo nacionalinio parko 2017-2022 m. partnerystės plane numatyti trys tikslai: išteklių švaistymo prevencija, lankytojų patirtis ir kaimo plėtra.
Nacionalinio parko direkcijai vadovauja komitetas, sudarytas iš 19 narių. Penkis narius renka bendruomenė, o septynis – Škotijos vyriausybė. Likusius septynis narius skiria vietos valdžios institucijos – Hailando ir Aberdynšyro sritys skiria po du narius, po vieną narį skiria Morėjaus, Anguso bei Perto ir Kinroso sritys.
Filmavimas parke
Kai kurios serialo „Gleno monarchas“ scenos buvo nufilmuotos nacionaliniame parke.
2012 m. kai kurios „Tamsos riterio sugrįžimo“ scenos buvo nufilmuotos Kerngormo sklandymo klube. Scenose šokantys parašiutininkai šoko iš lėktuvo ir nusileido klubo aerodrome.
Perbrado valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1927 m. balandžio 1 d. prijungta dalis Jodų valsčiaus.
Kerngormo nacionalinis parkas
Filmavimas parke
2019 m. vasarą Avimore ir aplinkinėse teritorijose buvo filmuojamos „Mirtis palauks“ scenos.
Kiti filmai ir serialai, iš dalies filmuoti parko teritorijoje yra „Marija, Škotijos karalienė“ (2018 m.), „Neteisėtas karalius“ (2018 m.), „Svetimšalė“, „Viktorija“, „Ponia Braun“ (1997 m.), „Centurionas“ (2010 m.), „Tai nutiko Jemene“ (2011 m.), „Karalienė“ (2006 m.), „Karūna“ bei „Viktorija ir Abdulas“ (2017 m.).
Ryan Sandes
Ryan Sandes (g. 1982 m. kovo 10 d.) – PAR ilgų nuotolių bėgikas, dalyvaujantis bekelės bėgimo varžybose. 2014 m. Pasaulio bekelės ultramaratonų taurėje užėmė galutinę 2-ąją vietą bendroje įskaitoje. Keturių dykumų iššūkio visų rungtynių etapų laimėtojas.
Kerngormo nacionalinis parkas
Nacionalinio parko gyvenvietės
Nacionaliniame parke gyvena apie 18 000 žmonių.
Ryan Sandes
Jis yra vienas iš tituluočiausių bekėlės bėgikų pasaulyje, jo išbandymus Fiš Riverio kanjone bei Drakeno kalnuose rėmė „Red Bull“ ir „Salomon“ prekės ženklai. Istorijos taip pat buvo paskelbtos „Sidetracked“ žurnale bei „Red Bull Media House“ svetainėje ir kitose žiniasklaidos tinklalapiuose.
Karjeros pasiekimai
Prestižiškiausi laimėjimai:
Bylina (miestas)
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas Bohemijos kronikoje 993 m. Kronikoje aprašyta netoli gyvenvietės vykusi kova, tarp Bržetislavo I ir Imperatoriaus Henriko III.
Drokija
Drokija  – miestas šiaurės Moldovoje. Drokijos rajono administracinis centras. Miestas nutolęs 174 km į šiaurę nuo Kišiniovo bei 67 km į šiaurės rytus nuo Rumunijos miesto Jasų. Drokija virš jūros lygio vidutiniškai pakilusi 226 m. 2012 m. duomenimis, mieste gyveno 20 400 gyventojų.
Miesto pavadinimas kilo nuo tame regione gyvenančių didžiųjų einų.
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėta 1777 m. 1830 m. miestelyje gyveno 25 šeimos. Pagal rastus 1847 m. dokumentus, miestelyje buvo pastatyta maža vynuogių perdirbimo įmonė. Šalia tekančio upelio 1875 m. buvo pastatyti du malūnai. XIX a. pabaigoje nutiesta geležinkelio linija. 1973 m. Drokijai buvo suteiktas miesto statusas.
Tryškių apylinkė
Tryškių apylinkė (iki 1954 m. Tryškių I apylinkė ir Tryškių II apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurės vakaruose.
Istorija
Dvi Tryškių apylinkės – Tryškių I ir Tryškių II įkurtos užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. jos buvo Tryškių valsčiuje, 1950 m. priskirtos naujam Kuršėnų rajonui. 1954 m. gegužės 25 d. sujungtos į vieną Tryškių apylinkę, taip pat prijungiant Juodėjų apylinkę, Dirmeikių apylinkę ir dalį Leilėnų apylinkės. 1962 m. prijungta dalis Biliūniškių apylinkės, 1963 m. – Stakminių apylinkė.
1995 m. balandį Telšių rajono savivaldybės tarybos sprendimu Tryškių apylinkės teritorijoje įsteigta Tryškių seniūnija.
Neil Taylor
Nilas Džonas Teiloras (g. 1989 m. vasario 7 d.) – Velso futbolininkas, žaidžiantis gynėjo pozicijoje Premier League klube Swansea City AFC bei Velso rinktinėje.
Karjera
Futbolininko karjerą pradėjo 1998 m. Manchester City FC futbolo akademijoje. 2005 m. persikėlė į Wrexham AFC. Dvejus metus žaidė jaunimo komandoje, o 2007 m. debiutavo pagrindinėje sudėtyje. Nuo 2010 m. atstovaja Svonsio futbolo klubui.
2010 m. gegužės 23 d., Stadion Gradski vrt stadione, debiutavo Velso rinktinėje, rungtynėse prieš Kroatiją. UEFA Euro 2012 m. čempionato atrankoje sužaidė keturis kartus.
UEFA Euro 2016 m. čempionate, rungtynėse prieš Rusiją, pelnė įvartį. Rungtynės baigėsi 3-0, velsiečių pergale.
Kahulio rajonas
Geografija
Kahulio rajonas šiaurėje ribojasi su Kantemyru, šiaurės rytuose su Gagaūzija, rytuose su Taraklija, pietuose turi pasienio ruožą su Ukraina ir vakaruose su Rumunija. Šiaurinė rajono dalis kalvota. Virš jūros lygio pakilusi 230–240 m. Šalia Dunojaus reljefas iškilęs 5–10 m. Šiaurės pietų kryptimi teka Prutas, Dunojus.
Neil Taylor
Karjera
Atstovavo Didžiosios Britanijos futbolo rinktinei 2012 m. olimpinėse žaidynėse.
Gukanšo
thumb|Džien, „Gukanšo“ autorius (portretas iš „[[Ogura Hjakunin Isšu“)]] „Gukanšo“  – septynių tomų istorinis ir literatūrinis veikalas apie Japonijos istoriją, sukurtas apie 1220 m. Veikalo autorius – budistų dvasininkas Džien, priklausęs Tendai sektai.
Veikalo atsiradimą paskatino problemos, kylančios iš santykių tarp imperijos valdžios ir šiogūnato. Džien tėvas buvo Fudživara no Tadamiči, politiškai svarbaus Fudživaros klano narys, kas turėjo įtakos požiūriui, išsakytam Džien darbuose. Kadangi autorius savo darbe šios įtakos išvengti nesistengė, „Gukanšo“ apibūdinama kaip istorinė diskusija. Džien pateikė naują Japonijos istorijos interpretaciją, tačiau šis darbas buvo paveiktas senų istorinių ir genealoginių interesų.
Sandara
Tekstas sudarytas iš trijų pagrindinių dalių:
Rašydamas kroniką apie žmones ir įvykius, Džien stengėsi taikyti budizmo principus, tokius kaip mappō. Be to, analizuodamas Japonijos istoriją, autorius buvo sąmoningai susitelkęs į šių principų taikymą. Džien pateikė naują Japonijos istorijos interpretaciją, tačiau šis darbas buvo paveiktas senų istorinių ir genealoginių interesų. Tiesa, Džien negalėjo visiškai atskirti savo, kaip Fudživaros klano giminaičio ir budizmą studijuojančio bei praktikuojančio vienuolio, pozicijų.
Meškiniai (Švenčionys)
Meškiniai – buvęs viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Bačkininkų, prie kelio.
Vidurių šiltinė
thumb|Mikroskopu daryta nuotrauka, kurioje matoma vidurių šiltinės sukėlėja Salmonella enterica Typhi. Vidurių šiltinė  – liga, kurią sukelia Salmonella serotipo Typhi bakterijos. Simptomai gali būti silpni arba stiprūs ir paprastai pasireiškia praėjus 6-30 d. po užsikrėtimo. Dažnai išsivysto ilgai trunkantis karščiavimas, palydimas bendru silpnumu, pilvo skausmais, vidurių užkietėjimu, stipriais galvos skausmais ir negausus vėmimas. Kai kuriems žmonėms atsiranda odos bėrimas rausvomis dėmelėmis. Sunkiais atvejais gali sutrikti sąmonė. Negydant simptomai gali užsitęsti savaites ar mėnesius. Retesniais atvejais sergantiesiems pasireiškia intensyvus viduriavimas. Kai kurie žmonės gali būti besimptomiai bakterijos platintojai. Gimininga liga – paratifas. Manoma, kad S. enterica Typhi bakterijos perduodamos tik per žmones ir gali daugintis tik žmogaus viduje.
Vidurių šiltinę sukelia bakterija ''Salmonella enterica subsp. enterica serovar Typhi'', besidauginanti žarnyne, Pejerio folikuluose, mezenteriniuose limfmazgiuose, blužnyje, kepenyse, tulžies pūslėje, kaulų čiulpuose ir kraujyje. Vidurių šiltinė plinta valgant ar geriant maistą ar vandenį, užterštą užsikrėtusio žmogaus išmatomis. Rizikos veiksniai yra ribota prieiga prie švaraus geriamojo vandens ir antisanitarinės sąlygos. Didžiausia tikimybė simptomams pasireikšti pas tuos, kurie iki šiol neturėję kontakto su patogenu nurijo užteršto geriamojo vandens ar maisto. Liga gali užsikrėsti tik žmonės, žinomų gyvūnų vektorių nėra.
Diagnozuojama iš paciento mėginių užauginant kolonijas ir jas identifikuojant arba pagal kraujo mėginių imuninį atsaką į patogeną (t. y., Vidalio reakciją. Pastaruoju metu nauji didelės apimties duomenų rinkimo ir analizės pasiekimai leido tyrėjams sukurti geresnę diagnostiką, pavyzdžiui, nustatant kintančius mažų molekulių kiekius kraujyje, kurie gali konkrečiai reikšti vidurių šiltinę. Tačiau tikslių ir specifinių diagnostikos priemonių tuose regionuose, kur vidurių šiltinė labiausiai paplitusi, prieinamumas yra gana ribotas dėl laiko, reikalingo diagnozei nustatyti, didėjančio bakterijos atsparumo antibiotikams ir tyrimų kainos.
Skiepai nuo vidurių šiltinės per pirmuosius dvejus metus gali užkirsti kelią maždaug 40–90 % atvejų. Vakcina gali turėti tam tikrą poveikį iki septynerių metų. Didelės rizikos grupei priklausantiems žmonėms arba žmonėms, keliaujantiems į vietoves, kuriose liga paplitusi, rekomenduojama pasiskiepyti. Kitos veiksmingos priemonės, užkertančios kelią ligai plisti - švaraus geriamojo vandens tiekimas, geros sanitarinės sąlygos ir rankų plovimas. Kol nepatvirtinta, kad infekcija pašalinta, užsikrėtusysis neturėtų ruošti maisto kitiems. Vidurių šiltinė gydoma antibiotikais, tokiais kaip azitromicinas, fluorokvinolonai arba trečios kartos cefalosporinai. Kita vertus atsiradus atsparumui šiems antibiotikams gydymas tapo sudėtingesnis. 2015 m. pasaulyje vidurių šiltine užsikrėtė 12,5 mln. žmonių. Liga labiausiai paplitusi Indijoje, o daugiausiai ja užsikrečia vaikai. Vidurių šiltinės atvejų išsivysčiusiose pasaulio šalyse stipriai sumažėjo, lyginant su 1940 m., dėl pagerėjusių sanitarinių sąlygų ir antibiotikų. 2015 m. visame pasaulyje nuo vidurių šiltinės mirė apie 149 000 žmonių. 1990 m. šis skaičius siekė 181 000 1990 m. Europoje 2017 m. patvirtinti 1098 ligos atvejai 22 ES/EEB valstybėse. 90,9% buvo įvežtiniai daugiausiai iš Pietų Azijos šalių. Lietuvoje kasmet nustatomi 1–2 infekcijos atvejai, beveik visi jų – įvežtiniai iš endeminių šalių. Ligos negydant mirtingumas gali siekti 20%, gydant – tarp 1% ir 4%.
Šiltinė ir vidurių šiltinė yra skirtingos ligos, tačiau dėl panašių simptomų skirtingomis nebuvo laikomos iki pat XIX a. pr.
Vidurių šiltinės epidemijos neretai plisdavo SSRS Gulago lageriuose ir nacių koncentracijos stovyklose XX a. ketvirtajame-penktajame dešimtmečiais.
Lietuvoje mokslinių darbų apie vidurių šiltinę paskelbė Ignas Bujakas.
Protupėnai
Protupėnai – buvęs kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Jurgeliškės.
Kazimieras Barauskas
Kazimieras Barauskas (1904 m. kovo 28 d. Žudžiuose, Ramygalos valsčiuje – 1972 m. lapkričio 5 d. Čikagoje) – Lietuvos kunigas ir žurnalistas.
Biografija
Pradinį mokslą įgijo Barklainiuose, Panevėžio gimnazijoje 1918–1922 m. baigė penkias klases. 1925 m. įstojo į Žemaičių kunigų seminariją. 1925–1929 m. lygiagrečiai lankė teologijos paskaitas Lietuvos universitete. Kunigu įšventintas 1929 m. gegužės 25 d. 1930 m. įsigijo bažnytinių teisių licenciato laipsnį.
1930–1931 m. tarnavo Užpaliuose, 1931–1933 m. Anykščiuose. 1933–1934 m. vėl studijavo Vytauto Didžiojo universitete. 1934–1935 m. buvo Pandėlio vikaru. 1935–1938 m. Biržų vikaras ir kapelionas. 1939–1940 m. „Mūsų laikraščio“ redaktorius. 1940 m. pasitraukė į Vakarus: trumpai pagyvenęs Vokietijoje, persikėlė į JAV ir apsigyveno Čikagoje.
Nuo 1927 m. bendradarbiavo „Ryte“, „XX amžiuje“, „Pavasaryje“, „Darbininke“, „Panevėžio balse“, „Mūsų laikraštyje“, „Šaltinyje“, „Moteryje“, „Ateityje“, „Naujojoje vaidilutėje“, „Tiesos kelyje“. Publikacijas pasirašydavo slapyvardžiais: K. Baras, K. Šilinis, K. Didžiulis, K. Mažylis, J. Tyla, J. Vaškelis, Ašbaras ir inicialais K. B.
FK Ulytau
Istorija
1992 m. pasitraukė iš pirmųjų Kazachijos pirmenybių po 2 turų.
Argel Fucks
Nacionalinėje komandoje žaidė 1995 m.
Kempiniukas. komiksai (žurnalas)
'''Kempiniukas. komiksai''' – komiksų periodinis žurnalas vaikams, leistas 2013- 2017 metais. 200px|thumb|right|2016 m. žurnalo viršelis
Istorija
Žurnalas „Kempiniukas. komiksai“ – pasaulyje populiaraus amerikietiškojo komiksų žurnalo vaikams „SpongeBob comics“ lietuviškasis vertimas. Pirmasis numeris buvo išleistas 2013 m. gegužės mėnesį. Leidžia: UAB „MEDIA INCOGNITO“. Paremtas pagal garsųjį TV animacinį serialą „SpongeBob SquarePants“ apie Kempiniuką Plačiakelnį, jo draugus - jūrų žvaigždę Patriką, Kalmarą Čiuptuvą, voverę Sendę ir kitus povandeninio pasaulio gyventojus bei jų patirtus nuotykius. Taip pat dar žurnale būna išspausdinta ir įvairių užduočių.
Redakcija
Redakcijoje dirbantys asmenys: Jolita Marcinkėnė, Erika Merkytė - Švarcienė.
2023 m. Turkijos prezidento rinkimai
2023 m. Turkijos prezidento rinkimai – dvidešimt antrieji eiliniai Turkijos prezidento rinkimai, kurie vyko 2023 m. gegužės 14 ir 28 d.  Kadangi pirmajame rinkimų ture nė vienas kandidatas negavo balsų daugumos, po dviejų savaičių buvo surengtas antrasis turas. Tai pirmas kartas Turkijos istorijoje, kai prezidento rinkimuose prireikė antrojo turo. Jame nugalėjo Redžepas Tajipas Erdohanas, surinkęs 52,18 % balsų. Jo varžovas antrajame ture Kemalis Kiličdarohlu gavo 47,82 % balsų.
Dabartinis prezidentas Redžepas Tajipas Erdohanas iš Teisingumo ir plėtros partijos (AKP) siekė perrinkimo kaip bendras Liaudies aljanso, kurį sudaro Nacionalistų judėjimo partija (MHP) ir dar trys mažesnės partijos, kandidatas. Aljansas sulaukė kritikos dėl „Laisvosios priežasties partijos“ įtraukimo (HÜDA PAR), kuri yra žinoma dėl ryšių su kurdų „Hezbollah“.
Tautos aljansas, kurį sudaro šešios opozicinės partijos, įskaitant pagrindinę opozicinę Respublikonų liaudies partiją (CHP), kandidatu į prezidentus iškėlė CHP lyderį Kemalį Kiličdarohlu. Aljansas įsipareigojo sugrąžinti Turkijai parlamentinę valdymo sistemą, kuri po 2017 m. referendumo buvo pakeista prezidentiniu valdymu. Nors ir nepriklauso aljansui, prokurdiška Žaliųjų kairiųjų partija (YSP) bei Darbo ir laisvės aljansas (kuriam priklauso YSP) išreiškė paramą K. Kiličdarohlu. Kiti du kandidatai – Tėvynės partijos lyderis Mucharemas Indžė ir pasaulietinis nacionalistinio Protėvių aljanso kandidatas Sinanas Ohanas – taip pat surinko 100 000 parašų, reikalingų kandidatavimui. Tačiau likus 3 dienoms iki rinkimų, M. Indžė pasitraukė iš rinkimų dėl internetinės šmeižto kampanijos. Nepaisant to, jo pavardė vis tiek liko balsavimo biuleteniuose.
Pagrindinės kampanijos problemos buvo susijusios su pražūtingu 2023 m. vasario 6 d. įvykusiu žemės drebėjimu, per kurį žuvo daugiau nei 50 000 žmonių; dėl jo svarstyta rinkimų datą perkelti. Vyriausybė buvo kritikuojama dėl lėtos reakcijos į žemės drebėjimą ir nepakankamai griežtų statybos taisyklių. Ekonomika, kuri nuo 2018 m. patiria krizę, irgi tapo svarbiu rinkimų kampanijos klausimu.
Rinkimų kampanija laikoma labai skaldančia ir negatyvia, nes LGBT teisės Turkijoje ypač kritikuojamos valdančiojo aljanso. Vidaus reikalų ministras Suleimanas Soilu tvirtino, kad opozicijos pergalė būtų laikoma valstybės perversmu, o opozicinės „Gerosios partijos“ (İYİ) būstinė kovo pabaigoje buvo apšaudyta. Tautos aljanso kandidatas į viceprezidentus ir Stambulo meras Ekremas Imamohlu buvo užpultas minios, mėtančios akmenis per kampanijos mitingą Erzurume. Antalijos meras Muchitinas Bočekas (CHP) per kampanijos vizitą taip pat buvo užpultas R. T. Erdohano šalininkų. Manoma, kad žiniasklaida buvo per daug šališka vyriausybės aljanso atžvilgiu, kuris, skaičiuojama, kontroliuoja daugiau nei 90 % šalies žiniasklaidos priemonių.
Rinkimų rezultatai
Kadangi nė vienam kandidatui nepavyko užsitikrinti balsų daugumos, gegužės 28 d. vyko antrasis turas tarp dviejų daugiausiai balsų surinkusių kandidatų – Redžepo Tajipo Erdohano ir Kemalio Kiličdarohlu. Dabartinis prezidentas R. T. Erdohanas surinko 49,52 % balsų (mažiau nei per 2018 m. rinkimus, kai gavo 52,59 % balsų).
François D'Haene
Karjeros pasiekimai
Prestižiškiausi laimėjimai:
Ruliškė
Ruliškė – buvęs kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Bačkininkų, prie pat sienos su Baltarusija.
Varnių apylinkė
Varnių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Moses Mosop
Moses Cheruiyot Mosop (g. 1985 m. liepos 17 d.) – Kenijos ilgų nuotolių bėgikas, pasaulio rekordininkas.
Varnių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Varnių valsčiuje, bet iki 1950 m. panaikinta. Atkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Barstėgų apylinkės, Palūksčio apylinkės ir Gintalų apylinkės. 1975 m. prijungta Pavandenės apylinkė, 1986 m. – Janapolės apylinkė.
Moses Mosop
2005 m. pasaulio čempionate pelnė bronzą 10000 m bėgimo rungtyje. 2004 m. vasaros olimpinių žaidynių dalyvis ir spetinos vietos laimėtojas. 2007 m. pasaulio kroso čempionate asmeninėje ilgo kurso trasoje pelnė sidabrą, o 2007 m. ir 2009 m. aukso medalius komandinėse varžybose. 2011 m. Judžine pasiekė pasaulio rekordus 25000 m ir 30000 m bėgimuose.
Juodeglynai
Juodeglynai (, nuo 1938 m. Moosheim) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, 10 km į rytus nuo Pilkalnio, 21 km į pietryčius nuo Lazdynų.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Juodeglynų kaimo bendruomenė 1931-37 m. Pirmąkart minimi 1625 m. Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Užpjaunių seniūnijai, 1723-1818 m. – Įsruties apskrities Diržkiemio valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Viliūnų valsčiui. Priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai. Katalikai iki 1930 m. priklausė Bildviečių parapijai, vėliau – naujai įkurtai Šilėnų parapijai.
Smarkiai nukentėjo nuo 1709-11 m. maro: 1719 m. iš 19 buvusių sodybų 12 buvo tuščios. Po maro atkelta kolonistų: 1734 m. iš 9 kaime gyvenusių šeimų tik 1 buvo lietuviškai kalbanti (Kummelattis). 1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas su 11 ugniakurų, 1818 m. – valstiečių kaimas su 14 ugniakurų ir 67 gyventojais, 1839 m. – valstiečių kaimas su 16 ugniakurų ir 152 gyventojais. 1839, 1845 m. kaimas minimas ir kaip Pöschken, Poesken.
Kaimo pietryčiuose buvo kasamas durpynas. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Andris Bērziņš (1944)
Andris Bėrzinis (g. 1944 m. gruodžio 10 d. Nytaurėje) – verslininkas ir politikas, Latvijos prezidentas, laimėjęs Latvijos Respubikos prezidento rinkimus, vykusius 2011 m. birželio 2 d.
Biografija
1970–1988 m. dirbo įvairiose pareigose gamybiniame susivienijime „Elektrons“, nuėjo kelią nuo inžinieriaus iki direktoriaus. Tuo pat metu studijavo Latvijos universiteto Ekonomikos fakultete, kuriame 1988 m. baigė pramonės planavimą. 1988–1989 m. Latvijos SSR buitinio aptarnavimo ministro pavaduotojas. 1989–1993 m. Valmieros liaudies deputatų tarybos deputatas, taip pat jos Vykdomojo komiteto pirmininkas.
Plisos valsčius
Plisos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Plisa.
Andris Bērziņš (1944)
Biografija
1990–1993 m. Latvijos Aukščiausiosios Tarybos deputatas, 1990 m. gegužės 4 d. balsavo už Latvijos nepriklausomybės deklaraciją. Dalyvavo Latvijos liaudies fronto veikloje – Valmieros rinkimų apygardoje ir ekonomikos komisijoje.
Plisos valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1929 m. balandžio 11 d. prie Plisos valsčiaus prijungta dalis Gluboko valsčiaus, dalis Prazarokų valsčiaus ir dalis Čarnevičų valsčiaus, o nedidelė dalis Plisos valsčiaus priskirta Prazarokų valsčiui ir naujam Halubičų valsčiui.
Andris Bērziņš (1944)
Biografija
1993–2003 m. „Latvijas Universala banka“ (Unibanka) prezidentas, banko „Skandinaviska Enskilda Bank“, „АО Unibanka“ prezidento patarėjas. Nuo 2006 m. lapkričio mėn. Latvijos prekybos ir pramonės rūmų prezidentas. Dirbo Latvijos komercijos rūmų ir nacionalinės energetikos įmonės „Latvenergo“ valdybose.
Politika
Į politiką grįžo 2005 m., kai pralaimėjo Rygos mero rinkimus. Jis juose dalyvavo kaip Žaliųjų sąjungos ir Valstiečių partijos sąrašų lyderis. 2010 m. išrinktas į Saeimą kaip Žaliųjų ir valstiečių sąjungos narys.
2011 m. gegužės 23 d. Andris Bėrzinis užregistruotas kaip kandidatas į Latvijos prezidentus. Pirmajame rinkimų ture Bėrzinis gavo 50 balsų „už“ ir 48 balsus „prieš“, Valdis Zatleras – 43 balsus „už“ ir 55 balsus „prieš“ (pagal Latvijos įstatymus nei vienas kandidatas nesurinko reikiamų 50% visų balsų). Pagal šį balsavimą niekas nebuvo išrinktas. Antrajame rinkimų ture, vykusiame tą pačią dieną, Bėrzinis gavo 53 balsus ir laimėjo rinkimus. Andris Bėrzinis Latvijos Respublikos prezidento pareigas eina nuo 2011 m. liepos 8 d.
Elbridge Gerry
Elbridžas Tomas Geris (1744 m. liepos 17 d. – 1814 m. lapkričio 23 d.) buvo amerikiečių politikas ir diplomatas. Demokratas-respublikonas E. Geris buvo išrinktas 5-uoju JAV viceprezidentu, valdant prezidentui Džeimsui Medisonui. Pareigas jis ėjo nuo 1813 metų kovo 4 dienos iki pat savo mirties, po pusantrų metų. Jis buvo pirmasis JAV viceprezidentas nekandidatavęs į JAV prezidentus. Nors tai įvyko ne dėl jo politinio apsisprendimo, o jo mirties.
Geris buvo vienas iš JAV nepriklausomybės deklaracijos ir Konfederacijos straipsnių pasirašytojų. Jis buvo vienas iš trijų žmonių atsisakiusių pasirašyti JAV Konstituciją, nes į ją nebuvo įtrauktas Teisių bilis. Vėliau Geris tapo 9-uoju Masačiusetso gubernatoriumi.
Gerio vardu pavadinta ir praktika gerimanderingas (angl. gerrymandering), kuri reiškia nesąžiningą rinkiminių apylinkių nubraižymą, paremtą rinkėjų prioritetų žinojimu, kad tam tikra politinė jėga gautų daugiau balsų. Pavadinimas kilo iš to, kad Geris, būdamas gubernatoriumi ir norėdamas padidinti savo rėmėjų pergalės rinkimuose galimybes, vieną rinkiminę apylinkę Bostone, Masačiusetso valstijoje, nubrėžė salamandros formos.
Sakališkė III
Sakališkė III – buvęs kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, dabar Sakališkės kaimo dalis.
Maxi (dainininkė)
Maxi (tikr. Irene McCoubrey, g. 1950 m. vasario 23 d. Dubline) – Airijos dainininkė.
6 deš. pabaigoje - 7 deš. pradžioje buvo grupės „Maxi, Dick and Twink“ narė.
1970 metais su grupe dalyvavo nacionalinėje „Eurovizijos“ atrankoje, su daina „Things You Hear About Me“ likusi antroje vietoje. Po trejų metų atlikėja dar kartą bandė atrankoje su „Do I Dream“, kurią ir laimėjo. „Eurovizijos“ konkurse, vykusiame Liuksemburge, dalyvė su 80 taškų užėmė 10-ą vietą.
1977-1984 metais Maxi dainavo grupėje „Sheeba“. Dalyvavo Airijos „Eurovizijos“ atrankose 1978, 1981, 1982 ir 1984 m., iš kurių pergalę pasiekė 1981-aisiais.
Serdaras Berdimuhamedovas
Serdaras Berdimuhamedovas (, g. 1981 m. rugsėjo 22 d.) – Turkmėnijos prezidentas, pareigas einantis nuo 2022 m. kovo 19 d.
Berdimuhamedovas anksčiau ėjo keletą kitų pareigų savo tėvo, prezidento Gurbangulio Berdimuhamedovo, vyriausybėje. 2021 m. jis tapo vienu iš kelių Turkmėnistano ministrų kabineto pirmininko pavaduotojų. 2022 m. Turkmėnijos prezidento rinkimuose, kurie nebuvo laikomi nei laisvais, nei sąžiningais, laimėjęs 73 proc. balsų, jis pakeitė savo tėvo 15 metų trukusį autoritarinį prezidentavimą.
Ankstyvoji karjera ir išsilavinimas
Serdaras Berdimuhamedovas gimė 1981 m. rugsėjo 22 d. Ašchabade. 1987–1997 m. mokėsi Ašchabado 43–ojoje vidurinėje mokykloje. 1997–2001 m. studijavo Turkmėnijos žemės ūkio universitete ir įgijo inžinieriaus technologo specialybę.
2001 m. liepos–lapkričio mėn. dirbo Maisto perdirbimo asociacijos Užsienio ekonominių ryšių direktorate, po to dvejus metus atliko privalomąją karinę tarnybą. Nuo 2003 m. iki 2008 m. jis vėl dirbo Maisto perdirbimo asociacijoje vaisių ir daržovių skyriuje bei nealkoholinio alaus ir vyno skyriuje.
2008–2011 m. Berdimuhamedovas studijavo Rusijos užsienio reikalų ministerijos Diplomatinėje akademijoje ir įgijo tarptautinių santykių diplomą. Šiuo laikotarpiu jis taip pat dirbo Turkmėnijos ambasadoje Maskvoje, kur ėjo ambasadoriaus patarėjo pareigas. 2011–2013 m. studijavo Ženevos saugumo politikos centre ir įgijo Europos ir tarptautinio saugumo reikalų magistro laipsnį. Tuo pat metu buvo paskirtas Turkmėnijos ambasados patarėju Jungtinių Tautų diplomatiniuose reikaluose.
Nuo 2013 m. rugpjūčio iki gruodžio mėn. vadovavo Turkmėnijos užsienio reikalų ministerijos Europos departamentui. Nuo 2013 m. iki 2016 m. dirbo Valstybinės angliavandenilių išteklių valdymo ir naudojimo agentūros direktoriaus pavaduotoju.
2016–2017 m. buvo Turkmėnijos užsienio reikalų ministerijos Tarptautinės informacijos departamento pirmininkas.
Turkmėnijos valstybinė žiniasklaida jį dažnai vadino „tautos sūnumi“.
Karinė tarnyba
2001–2003 m. Berdimuhamedovas dvejus metus atliko privalomąją karinę tarnybą. 2017 m. spalio 27 d. paaukštintas iš majoro į pulkininką leitenantą. Jo paaukštinimo ceremonija buvo transliuojama per nacionalinę televiziją.
2023 m. sausio 26 d. Turkmėnijos asamblėja priėmė rezoliuciją, kuria Serdaras Berdimuhamedovas, kaip vyriausiasis ginkluotųjų pajėgų vadas, paaukštinamas į armijos generolą.
Politinė karjera
2016 m. lapkritį S. Berdimuhamedovas iškovojo vietą Asamblėjoje, atstovaudamas 25–ajai parlamentinei apygardai, kurios centras yra Ahalo vilajeto Dušako miestelis. 2018 m. kovą jis perrinktas į Turkmėnistano asamblėją, surinkęs daugiau kaip 90 proc. savo apygardoje atiduotų balsų. Nuo 2017 m. kovo mėn. pirmininkavo Teisės aktų ir normų komitetui.
2018 m. kovo mėn. paskyrus Berdimuhamedovą užsienio reikalų ministro pavaduotoju, jis pateko į politinį akiratį. 2019 m. sausį politikas buvo perkeltas į Ahalo vilajeto, kurioje gyvena didžioji dalis turkmėnų elito, gubernatoriaus pavaduotojo pareigas. 2019 m. birželį paaukštintas į Ahalo vilajeto gubernatorių. 2020 m. vasarį Berdimuhamedovas paskirtas Turkmėnijos pramonės ir statybinių medžiagų ministru.
2021 m. vasario 11 d. buvo paaukštintas į Ministrų kabineto pirmininko pavaduotojo, atsakingo už inovacijas ir skaitmeninimą, pareigas. Tuo pat metu paskirtas Valstybės saugumo tarybos nariu ir Turkmėnijos aukščiausiųjų kontrolės rūmų pirmininku. 2021 m. liepos 9 d. Berdimuhamedovas atleistas iš Valstybės saugumo tarybos ir Aukščiausiųjų kontrolės rūmų nario pareigų, o jam, kaip pirmininko pavaduotojui, buvo paskirta ekonomikos ir finansų užduotis, konkrečiai atsakant už „ekonomikos ir bankininkystės klausimus bei tarptautines finansines organizacijas“.
Jis yra Turkmėnijos Vidurinės Azijos aviganių asociacijos pirmininkas ir Tarptautinės achaltekų veisimo asociacijos prezidentas.
Prezidentavimas
miniatiūra|320x320px|S. Berdimuhamedovas (dešinėje) 2021 m. Eurazijos tarpvyriausybinės tarybos posėdyje.
Rinkimai
2022 m. vasarį buvo patvirtinta, kad Serdaras Berdimuhamedovas kovo 12 d. dalyvaus pirmalaikiuose prezidento rinkimuose, ir tai pakurstė spėliones, kad jis taps savo tėvo įpėdiniu Turkmėnijos prezidento poste. Jis laimėjo rinkimus, surinkęs 72,97 % balsų, ir tapo savo tėvo įpėdiniu prezidento poste, taip sukurdamas politinę dinastiją, tačiau daugelis tarptautinių stebėtojų rinkimus laikė nei laisvais, nei sąžiningais.
Inauguracija
Berdimuhamedovas buvo inauguruotas kovo 19 d. Ruhijeto rūmuose. Jis prisiekė žmonėms Turkmėnistano konstitucija ir Koranu. Iš rūmų Berdimuhamedovas, lydimas raitelių palydos, nuvyko į Atgimimo aikštę, paskui į Ogužano prezidento rūmų kompleksą, kur Turkmėnijos ginkluotosios pajėgos surengė karinį paradą.
Užsienio politika
Pirmąją savo prezidentavimo dieną S. Berdimuhamedovas priėmė Fazalo Muhamado Sabiro įgaliojimus ir Turkmėnija tapo pirmąja Vidurinės Azijos šalimi, priėmusia Afganistano Talibano vyriausybės diplomatus. Buvęs Indijos prezidentas Ram Nath Kovind balandžio 1–4 d. valstybiniu vizitu lankėsi Turkmėnijoje – tai buvo pirmasis Indijos prezidento vizitas į Turkmėniją ir pirmasis užsienio valstybės vadovas, kurį priėmė Berdimuhamedovas. Abu vadovai aptarė bendradarbiavimo prekybos ir energetikos srityse plėtojimą. Birželio 1–2 d. Prezidentas Berdimuhamedovas su pirmuoju užsienio vizitu lankėsi Saudo Arabijoje. Vėliau tą patį mėnesį lankėsi Rusijoje ir Irane, o vizito į Iraną metu naudojosi pirmuoju Turkmėnijos vyriausybės įsigytu „Aurus Senat“ limuzinu.
Asmeninis gyvenimas
Jis yra vedęs ir turi keturis vaikus. Berdimuhamedovas kalba turkmėnų, rusų ir anglų kalbomis.
2023 m. sausio 21 d. Turkmėnijos prezidentas Serdaras Berdimuhamedovas pasirašė konstitucinį įstatymą „Dėl turkmėnų tautos nacionalinio lyderio“, kuriuo buvusiam valstybės vadovui Gurbanguliui Berdimuhamedovui ir jo šeimos nariams suteikta teisinė neliečiamybė ir daug kitų lengvatų.
Will Young
William Robert „Will“ Young (g. 1979 m. sausio 20 d.) – britų dainininkas, dainų autorius ir aktorius. Atlikėjas išgarsėjo 2002 m., laimėjęs patį pirmąjį „Pop Idol“ konkursą. Po dviejų savaičių nuo laimėjimo buvo išleistas debiutinis jo singlas „Anything Is Possible“, kuris tapo greičiausiai parduodamu debiutiniu įrašu Jungtinėje Karalystėje. Tais pačiais metais buvo išleistas ir atlikėjo debiutinis albumas „From Now On“, kuris iškart pasiekė pirmąją vietą šalyje. 2023 m. duomenimis, Will Young yra išleidęs aštuonis studijinius albumus, kurie visi susilaukė didelio populiarumo.
Ricardo Alexandre dos Santos
Rikardas Aleksandrė dos Santosas arba Rikardinijo (Ricardo Alexandre dos Santos; g. 1976 m. birželio 24 d.) – buvęs Brazilijos futbolininkas, rungtyniavęs Brazilijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1996–2001 m.
Žarėnų apylinkė
Žarėnų apylinkė sovietmečiu buvo:
Mažoji Armėnija
Mažoji Armėnija  – istorinis regionas Mažojoje Azijoje, kuriame vyravo armėnų etninė grupė. Buvo dabartinės Turkijos vidurinėje dalyje (Sivaso provincija ir aplinkinės teritorijos). Tradiciškai regionas nėra įtraukiamas į armėniškų Didžiosios Armėnijos regionų sąrašą.
Regionas nepainiotinas su Kilikijos Armėnija, viduramžių karalyste, kuri buvo Kilikijos istoriniame regione. Ši kartais taip pat vadinama Mažąja Armėnija.
Geografija
Mažoji Armėnija buvo kalnuotas kraštas, sudarantis Armėnijos kalnyno šiaurės vakarinį pakraštį. Jis įsiterpęs tarp Anatolijos plokščiakalnio vakaruose ir Ponto kalnų šiaurėje. Į vakarus nuo regiono buvo Kapadokija, į šiaurės vakarus – Pontas. Rytuose Mažąją Armėniją supo Didžiosios Armėnijos regionai – Aukštutinė Armėnija ir Sofena (Copkas), pietuose – Melitenė.
Šiame aukštumų regione prasidėjo ar pratekėjo daug svarbių Azijos upių – Eufratas, Halisas (dab. Kizil Irmakas), Likas (dab. Kelkitas), Iris (dab. Ješil Irmakas) ir kt.
Istorija
Ankstyvuoju laikotarpiu regiono istorija buvo neatskiriama nuo Aukštutinės Armėnijoe. XVI–XII a. pr. m. e. hetitų istoriniuose šaltiniuose šis regionas buvo žinomas kaip Hajasa, ir čia buvo to paties pavadinimo valstybė. Manoma, kad jos sostine ir svarbiausiu miestu buvo Kummacha. Kai kurie mokslininkai šią valstybę laiko visų armėnų protėvyne. Ši valstybė kovojo su Hetitų imperija ir net buvo užgrobusi jos sostinę. XIV a. pr. m. e. hetitai sudarė su šia valstybe taikos sutartį, o Muršilis II ją nukariavo ir prijungė prie savo imperijos. thumb|left|Mažoji Armėnija (žalsva) II a. pr. m. e. XIII a. pr. m. e. Hajasą nukariavo huritai, ir greičiausiai ji priklausė Daiaeni karalystei. VI a. pr. m. e. Mažoji Armėnija atiteko Achemenidų imperijai, dar vėliau – Makedonijos imperijai. 322 m. pr. m. e. čia vėl susikūrė nepriklausoma Mažosios Armėnijos karalystė, su sostine Kemache (vadinamas Ani). Kadangi ji nepateko į Armėnijos karalystės (dar vadinamos Didžiąja Armėnija) sudėtį ir buvo valdoma atskiros dinastijos, iš to ir kilo pavadinimas Mažoji Armėnija.
189 m. pr. m. e. rytines Mažosios Armėnijos dalis (Aukštutinę Armėniją) užėmė Armėnijos karalystė, kuri čią įkūrė vieną iš ašcharų. II a. pr. m. e. pabaigoje Ponto karalystės karalius Mitridatas VI užėmė Mažąją Armėniją ir įtraukė ją į savo karalystės sudėtį. Kuomet 64 m. pr. m. e. Pontą sutriuškino Romos Respublika, Mažojoje Armėnijoje liko egzistuoti klientinė Ponto karalystė. Pompėjas 63 m. pr. m. e. regione įkūrė naują miestą Nikopolį, kuris ilgainiui tapo svarbiausiu Mažosios Armėnijos miestu.
64 m. Ponto karalystę panaikinus, Mažoji Armėnija inkorporuota į Kapadokijos provinciją. III a. Diokletiano reformų metu smulkinant provincijas Mažoji Armėnija buvo administruojama kaip atskira Pirmosios Armėnijos provincija. Tuo metu čia išaugo Sebastėjos miestas.
Mažoji Armėnija ir toliau išliko Romos imperijos, vėliau Bizantijos valda. VII a. ji tapo Armeniako temos dalimi. XI a. regioną nukariavo Seldžiukų sultonatas, vėliau jis atiteko Mongolų imperijai. Ilgainui regiono pavadinimas nunyko. Nuo XI a. Mažosios Armėnijos pavadinimas pradėtas taikyti Kilikijos Armėnijai įvardinti.
Mohun Bagan AC
– Indijos futbolo klubas iš Kolkatos. Tai seniausias iki šiol veikiantis šalies futbolo klubas, priklausantis „Club of Pioneers“ organizacijai.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1889 m. Seniausias ir vienas tituluočiausiųjų šalies klubų. I-lygos čempionais tapo 2014/15 m. sezone.
Šį klubą nupirko ATK klubo savininkas, kuris nusprendė nuo 2020/21 m. sezoną sujungti abu klubus.
Pasiekimai
Klubas yra laimėjęs eilę trofėjų nacionaliniu lygmeniu. 2007 ir 2009 m. Supertaurę; net 14 kartų Federacijos taurę. O taip pat pelnęs eilę kitų apdovanijimų.
Klubo spalvos
Tradicinės klubo spalvos yra žalia ir ruda.
Sezonai
Šaltiniai:
Turkmėnistano demokratų partija
Turkmėnistano demokratų partija – Turkmėnijos valdančioji partija nuo 1991 m.
Nuo Sovietų Sąjungos iširimo 1990-ųjų pradžioje iki pat savo mirties 2006 m. partijai vadovavo buvęs Sovietų Sąjungos provincijos partijos lyderis Saparmuradas Nijazovas. 2013 m. prezidentas Gurbangulis Berdimuhamedovas sustabdė narystę partijoje savo prezidentavimo laikotarpiui. Dabartinis lyderis yra Ata Serdarovas. Partijos valdymas apibūdinamas kaip autoritarinis.
Rinkimų rezultatai
Turkmėnijoje nacionaliniu lygmeniu renkamas valstybės vadovas – prezidentas – ir įstatymų leidžiamoji valdžia. Rinkimai Turkmėnijoje yra plačiai kritikuojami dėl to, kad jie yra visiškai nesąžiningi ir kad jais bandoma suteikti teisėtumo regimybę tam, kas iš tikrųjų yra diktatūra.
Prezidento rinkimai
Paskutiniai prezidento rinkimai vyko 2022 m.
Tina Reynolds
Tina Reynolds – Airijos dainininkė.
Karjeros pradžioje Tina buvo Airijos muz. grupių „The Mexicans“, „The Tophatters“ narė. Nuo 1969 m. dainuoja pop grupėje „The Real McCoy“, išgarsėjusi dainomis „I Don't Know How to Love Him“ (1971 m., #1 vieta Airijos singlų tope), „Tell Me What´s The Matter“ (1972 m., #15 vieta) ir „When Morning Has Come“ (1973 m., #20 vieta). 1974 metais Tina su kūriniu „Cross Your Heart“ laimėjo Airijos atranką į „Euroviziją“. 1974 m. konkurse Brightone ji užėmė 7-ą vietą, o daina „Cross Your Heart“ užėmė 1 vietą Airijos singlų tope. Daina taip pat įrašyta ir vokiečių kalba pavadinimu „Hand auf´s Herz“.
Maksimas Lagaškinas
Maksimas Lagaškinas (, g. 1976 m. spalio 13 d. Novokuibyševske) – Rusijos teatro ir kino aktorius.
Biografija
Baigė Rusijos teatro meno akademiją. 2000 m. kartu su Aleksandru Robaku įsteigė kino kompaniją „Cinemafor“. Užsiima filmų ir televizijos serialų kūrimu, dalyvauja juose kaip aktorius.
Debiutavo Kareno Šachnazarovo filme „Pilnaties diena“.
2022 m. gegužės pabaigoje pasirodė komedija „Mano tėtis – lyderis“. Filmavosi ir Maksimas Lagšinas, nei gausus būrys žvaigždžių: Dmitrijus Nagijevas, Maria Mironova ir Fiodoras Dobronravovas.
Paulo Jamelli
(g. 1974 m. liepos 22 d.) – buvęs Brazilijos futbolininkas, rungtyniavęs Brazilijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1996 m.
Būtingės geomorfologinis draustinis
Būtingės geomorfologinis draustinis – saugoma teritorija Palangos savivaldybės teritorijoje, palei Baltijos jūrą, prasidedanti už Šventosios ir besitęsianti iki pat Latvijos sienos. Plotas – 34 hektarai. Jame saugomas pajūro kopų ruožas.
2013 m. rugpjūčio 8-11 d. greta draustinio bei jo teritorijoje vyko Satta Outside festivalis, dėl kurio neigiamo poveikio gamtai buvo kilęs gamtosaugininkų ir vietos gyventojų pasipiktinimas.
2014 m. Lietuvos Respublikos aplinkos ministro įsakymu „Dėl pajūrio juostos tvarkymo programos 2014–2020 m. patvirtinimo“ numatyta draustinio kopų viršūnes bei vakarinius jų šlaitus skaidančias antropogeninės kilmės defliacines griovas kasmet dengti šakų klojiniais ir saugoti natūralius krantodaros procesus.
Viešvėnų apylinkė
Viešvėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Telšių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Telšių rajonui. 1954 m. prijungta Rainių apylinkė, Purplių apylinkė ir dalis Rubežaičių apylinkės, o dalis Viešvėnų apylinkės prijungta prie Ubiškės apylinkės ir Vembūtų apylinkės. 1963 m. prijungta Vembūtų apylinkė ir dalis Lauksodos apylinkės, o dalis Viešvėnų apylinkės prijungta prie Degaičių apylinkės ir Telšių apylinkės. 1968 m. gegužės 29 d. perkeltas apylinkės centras.
Vėžiškė
Vėžiškė – buvęs kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Jurgeliškės.
Herceg Novis
Herceg Novis  – miestas Juodkalnijoje, Kotoro įlankos pakrantėje, Orjeno kalnų papėdėje, šalia sienos su Kroatija. Opštinos centras. Virš 12 tūkst. gyventojų. Per miestą eina Adrijos plentas.
Verčiamasi daugiausia turizmu. Veikia jūros purvo gydyklos, mineralinių versmių sanatorijos, pakrantėse driekiasi paplūdimiai. Herceg Novis turi turtingą architektūrą. Svarbiausi miesto objektai yra Forte Mare tvirtovė, pastatyta Bosnijos karaliaus Tvrtko I 1382 m., XIX a. austrų pastatytas laikrodžio bokštas, turkų statytas Kanli bokštas, serbų Šv. Nikolajaus cerkvė bei Belavistos aikštė.
Istorija
Miesto istorija prasideda 1382 m., kuomet pastatyta tvirtovė. Valdant bosniams miestas išsiplėtė. 1482 m. miestą užkariavo osmanai ir išlaikė savo valdžioje iki 1687 m. Trumpam (1538–1539 m.) miestą buvo užėmę ispanai. Vėliau miestas (tada vadintas Kastelnuovu) buvo Venecijos Albanijos dalimi.
Miestų partnerystė
Herceg Novis yra užmezęs partnerystės ryšius su šiais miestais:
Komovai
thumb|250px|Komovai
NEROCA FC
– Indijos futbolo klubas iš Imphalo.
Istorija
Klubas įkurtas 1965 m. Žaidė įvairaus rango varžybose.
2016/17 m. tapo Antrojo diviziono nugalėtojais ir pateko į I-League.
2017/18 m. užėmė antrą vietą I-League (elito divizione).
Sezonai
Šaltiniai:
Spalvinė gama
Oranžinė, žalia ir balta spalvos.
Pipirų senosios kapinės
Pipirų senosios kapinės, vadinamos Marų kapeliais (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas - 24224; senas vertybės kodas - L557) – neveikiančios kapinės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Pipiruose (Kūlupėnų seniūnija), 0,88 km į pietvakarius nuo Šukupio upelio, Mestinės miško pakraštyje.
Vieta
Kapinės įrengtos pakilesnėje vietoje, netaisyklingo stačiakampio plano, nežymiai pailgos rytų – vakarų kryptimi, apaugusios mišku. Laidojimo žymių nėra.
Istorija
Veikė XVIII – XIX a. Jose laidoti Pipirų ir gretimo Aukštkalvių kaimų gyventojai. Nuo seno stovėjo keli aukšti ąžuoliniai kryžiai, kurie XX a. antroje pusėje sunyko.
1997 m. gruodžio 31 d. įrašytos į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą, 2005 m. balandžio 29 d. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.
85% Proof
85% Proof – šeštasis studijinis britų atlikėjo Will Young albumas, išleistas 2015 m. gegužės 25 d. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmoje vietoje Jungtinėje Karalystėje, tapdamas ketvirtuoju atlikėjo albumu, pasiekusiu albbumų reitingo viršūnę.
Dvikovininkai
Dvikovininkai – 1977 m. britų istorinė drama ir Ridley Scott režisūrinis debiutas. 1977 m. Kanų kino festivalyje filmas pelnė geriausio debiutinio filmo apdovanojimą. Scenarijaus pagrindas – Joseph Conrad apsakymas „Dvikova“.
Filmo veiksmas vyksta didingais Napoleono epochos laikais, kai Prancūzijos kariuomenės karininkas įžeidžia kitą karininką ir sukelia priešiškumą visam gyvenimui. Abu karininkai, D'Hubert ir Feraud, kartas nuo karto sukryžiuoja kardus ir pistoletus, bandydami pasiekti teisingumą ir išsaugoti savo garbę.
Filmas giriamas už istoriškai autentišką Napoleono laikų uniformų ir karių elgesio vaizdavimą bei iš esmės tikslią XIX a. pradžios fechtavimosi techniką.
Pakartotinis leidimas
2013 m. sausio 29 d. filmas išleistas „Blu-ray“ formatu.
Aukštadvario apylinkė
Aukštadvario apylinkė sovietmečiu buvo:
Ruginių senosios kapinės
Ruginių senosios kapinės, vadinamos Senkapiais, Marų kapeliais (registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas - 12269; senas kultūros paminklų sąrašo Nr. IP2416A) – neveikiančios kapinės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Ruginiuose (Kretingos seniūnija), 0,9 km į šiaurę nuo kelio Kretinga–Salantai ir 0,2 km į vakarus nuo kelio Aukštkalviai–Ruginiai, dešiniajame Skroblupio krante.
Vieta
Įrengtos šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi pailgoje kalvelėje, esančioje į pietryčius nuo Skroblupio ir bevardžio jo intako santakos. Laidojimo žymių nėra, apaugusios mišriu mišku. Didesnė kalvos dalis nukasta, išliko tik pietvakarė dalis.
Teritorijos plotas – 0,06 ha.
Istorija
Veikė XVIII – XIX a. Jose laidoti Ruginių kaimo gyventojai. Vadinamos Senkapiais, Marų kapeliais. Kapinėse seniau stovėjo keli aukšti ąžuoliniai kryžiai, kurie XX a. pirmoje pusėje sunyko. XX a. 7 dešimtmetyje Kretingos tarybinis ūkis didesniąją kapinių dalį nukasė, kasdamas žvyrą statyboms ir kelių remontui. Žvyrduobėse buvo rasta žmonių kaulų, žalvarinių ir geležinių įkapių.
Nádson Rodrigues de Souza
Nacionalinėje komandoje žaidė 2003 m.
Žarėnų apylinkė (Telšiai)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žarėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Telšių rajonui. 1954 m. prijungta Karštenių apylinkė, dalis Užminijų apylinkės ir Vismaldų apylinkė, 1963 m. – dalis Janapolės apylinkės.
Mazinho Oliveira
(g. 1965 m. gruodžio 26 d.) – buvęs Brazilijos futbolininkas, rungtyniavęs Brazilijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 1990–1991 m.
Finnair
Finnair – Suomijos oro linijų bendrovė, kurios būstinė yra šalies sostinėje Helsinkyje. Tai yra didžiausia Suomijos aviakompanija, vykdanti reguliariuosius ir užsakomuosius reisus į 140 pasaulio miestų ir savo flotilėje turinti 80 lėktuvų. „Finnair“ yra oro linijų aljanso „Oneworld“ narė.
Istorija
Įkurta 1923 m., tuo metu vadinosi „Aero O/Y“. Nuo 1946 m. priklauso valstybei, kuri valdo 55,8 % bendrovės akcijų. 1956 m. pradėjo vykdyti reguliarius skrydžius į Maskvą (anksčiau nei kuri nors kita Vakarų bendrovė). Nuo 1968 m. vadinasi „Finnair“. 1999 m. prisijungė prie oro transporto bendrovių aljanso „Oneworld“.
Galiniai (Biržai)
Galiniai – buvęs viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Papilio, netoli kelio.
Alfredo Guzzoni
Alfredas Guconis  – italų karininkas, tarnavęs Pirmajame ir Antrajame pasauliniuose karuose.
Biografija
Guconis kilo iš Mantujos, Italijos.
Po Antrojo Italijos ir Abisinijos karo Guconis buvo paskirtas Eritrėjos gubernatoriumi. Gubernatoriumi jis dirbo nuo 1936 m. gegužės mėn. iki 1937 m. balandžio mėn.
1939 m. Alfredas Guconis atliko svarbų vaidmenį Italijos invazijos į Albaniją metu, o 1940 m. buvo vyriausiasis Albanijos aukščiausiųjų pajėgų vadavietės vadas.
1940 m. birželį, Italijai įsitraukus į Antrąjį pasaulinį karą, Guconis vadovavo Italijos 4-ajai armijai per invaziją į Prancūziją.
1943 m. Guconis buvo 6-osios armijos Sicilijoje vadas ir Ašies kariuomenės vadas Sicilijoje sąjungininkų invazijos į salą metu. Vokiečių ir italų pasipriešinimas truko 37 dienas iki salos evakuacijos.