cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Jančevas (Jedvabno valsčius)
Jančevas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jedvabno valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietvakarius nuo Jedvabno, apie 16 km į šiaurės rytus nuo Lomžos ir apie 64 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Per kaimą eina vaivadijos kelias Nr. 25px|DW668.
Žagarė (reikšmės)
Žagarė yra:
Varnėniniai
Varnėniniai (Sturnidae) – žvirblinių (Passeriformes) būrio paukščių šeima. Priklauso nedideli ar vidutinio dydžio paukščiai, turintys stiprų nusmailėjusį snapą. Žiočių kampuose šerelių nėra. Kojos stiprios, vidutinio ilgio. Pirštai tvirti, nagai aštrūs. Plunksnų apdaras tankus. Vyrauja juoda, ruda, balta spalvos. Patinai kiek didesni už pateles ir kartais ryškesnių spalvų.
Gyvena miškastepėje, priekalnėse, kalnuose, kartais dykumose, pamiškėse. Patinai gražiai gieda. Skrenda greitai. Gerai vaikšto ir bėgioja. Lizdą suka uoksuose, inkiluose, plyšiuose. Deda 4-6 kiaušinius. Peri 2-3 savaites. Jauniklius maitina patinas ir patelė. Minta įvairiais bestuburiais, lesa vaisius, uogas.
Pasaulyje gyvena apie 120 rūšių, Lietuvoje – dvi:
Čatanuga
Čatanuga  – miestas JAV, Tenesio valstijos pietryčiuose. Hamiltono apygardos administracinis centras. Įsikūręs prie Čikamogos ir Nikadžiako tvenkinių, esančių palei Tenesio upę. Miestas apsuptas įvairių kalnų ir kalvagūbrių. 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 167 tūkst. žmonių.
Veikia Tenesio universitetas.
Istorija
Teritorija pirmiausiai apgyvendinta Šiaurės Amerikos indėnų. Pirmoji Chattanooga pavadinimo dalis kilusi iš muskogių kalbos žodžio cvto /cható/, reiškiančio 'akmuo'. Kita dalis gali būti kilusi iš regioninės galūnės -nunga, reiškiančios būstas arba gyvenamoji vieta.
Išvarius didžiąją dalį vietinių į Oklahomą, čia įsikūrė baltieji. Jie 1839 m. įkūrė Čatanugos miestą. Miestas sparčiai augo dėl upe vykdytos prekybos. Auginta medvilnė.
JAV pilietinio karo metu miesto apylinkėse vyko nemažai mūšių. Karui pasibaigus, miestas tapo svarbiu geležinkelio mazgu ir sunkiosios pramonės bei gamybos centru.
Miestas nekartą smarkiai nukentėjo nuo potvynių (1867 ir 1973 m.), todėl tai paskatino pastatyti užtvankas ant Tenesio upės ir taip sudaryti tvenkinius.
Tie patys kalnai, kurie Čatanugos miestui suteikė vaizdingą foną, taip pat užkirto kelią pramonės plėtrai atokiau nuo miesto centro. 1969 m. miesto oro tarša tapo tokio bloga, kad federalinė vyriausybė paskelbė Čatanugą užterščiausio oro miestu šalyje.
Miestų partnerystė
Čatanuga palaiko ryšius su:
Vosbučių botaninis-zoologinis draustinis
Vosbučių botaninis-zoologinis draustinis – savivaldybės botaninis-zoologinis draustinis vidurio Lietuvoje, Kėdainių rajone, Krakių seniūnijoje. Driekiasi išilgai Šušvės slėnio nuo Vosbučių šiaurėje iki Užvarčių pietuose.
Draustinis įkurtas 1996 m., užima 151 ha plotą. Jame saugoma Šušvės slėnio augalija, gyvūnija ir dabartinio ūkininkavimo pobūdis. Slėnio pievose bei šlaituose auga reti augalai – paprastasis kardelis, baltijinė gegūnė, dėmėtoji gegūnė, melsvasis gencijonas, totorinė maludė, miškinė dirsė, šalmuotoji gegužraibė, mažoji gegužraibė. Skraido reti drugiai (rudakis satyriukas, pietinė hesperija ir kt.).
Teritorijoje stūkso Vosbučių piliakalnis, Ambraziūnų piliakalnis, atsiveria Vosbučių atodanga.
Žavoronkovas (Virbliai)
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Įsruties apskrities kaimas. 1947–2008 m. Kamenskojės apylinkės kaimas.
Agnė Grudytė
Agnė Grudytė (g. 1986 m. liepos 9 d. Šiauliuose) – Lietuvos aktorė, TV laidų ir renginių vedėja.
Biografija
Lankydama vaikų darželį, dalyvavo dainų konkurse „Dainų dainelė“, tapo laureate. Vėliau dainavo ir Vadimo Kamrazelio vadovaujamame ansamblyje „En-den-du“. Aktyviai į veiklą įsitraukusiai merginai vadovas patarė mokytis „Juventos“ mokykloje. Be dainavimo čia taip pat mokėsi groti pianinu ir kanklėmis. Vienuoliktą ir dvyliktą klases baigė Šiaulių universiteto gimnazijoje. Šiaulių universitete baigė estrados meno specialybę. Šiaulių televizijoje vedė kelias laidas. Buvo renginių vedėja.
Sukūrė (vieną iš pagrindinių) Elenos (Eli) vaidmenį seriale „Naisių vasara“ (2010 m.), filmavosi gruzinų ir lietuvių televizijos seriale „Vyno kelias“, Kristė filme „Valentinas Vienas“ (Editos Kabaraitės režisuoto „Geriausių draugų“ epizodo aktorė kartu su Mantu Jankavičiumi) ir kt. Vedė TV projektus: su Deiviu „Šeimų dainos“ (2010 m.), „Auksiniai svogūnai 2010“, „Vaikų balsas 2010“, kelias laidas pavadavo atostogaujančią Jurgitą Jurkutę projekte „Šok su manimi“ (vedė kartu su su aktoriumi Vytautu Šapranausku).
Jungtinių Tautų maisto ir žemės ūkio organizacija
Jungtinių Tautų maisto ir žemės ūkio organizacija (MŽŪO; ) – specialusis Jungtinių Tautų Organizacijos padalinys, vadovaujantis tarptautinėms pastangoms bado problemai išspręsti. Tarnaudama kiek išvystytoms, tiek besivystančioms šalims, MŽŪO veikia kaip neutralus forumas, kur visos tautos susitinka kaip lygios bendriems susitarimams ir organizacijos politikos debatams. MŽŪO taip pat yra institucinis mokslinių žinių ir informacijos organas, padedantis besivystančioms šalims modernizuoti ir gerinti žemės ūkio, miškininkystės ir žvejybų praktikas, garantuojant pasaulio gyventojams pilnaverčią mitybą ir bendrą saugumą dėl maisto pasiskirstymo. Organizacijos devizas fiat panis iš lotynų kalbos išvertus reiškia „tebūna duona!“.
MŽŪO buvo įsteigta 1945 m. spalio 16 d. Kvebeko mieste, Kanadoje. 1951 m. jos būstinė iš Vašingtono (JAV) buvo perkelta į Romą (Italija).
Organizacija turi 192 narius: prie jos yra prisijungusios 191 šalis bei Europos ekonominė bendrija (2007 m. lapkričio 23 d.).
Chorezmis
Chorezmis (Mohammad ebne Mūsā Khwārazmī,, g. 780 m. m. Chorezme, dabartinėje Chyvoje – m. 850 m. Bagdade) – uzbekų kilmės arabų matematikas ir astronomas.
Didžiąją dalį gyvenimo praleido dirbdamas Bagdade.
Išleido veikalą „Knyga apie atstatymą ir priešpastatymą“, kuris laikomas pirmuoju algebros vadovėliu, sudarė veiksmų dešimtainėje pozicinėje sistemoje taisykles. Chorezmis laikomas algebros, kaip atskiros mokslo šakos, pradininku. Algoritmas, viena iš pagrindinių matematikos sąvokų, pavadinta lotynizuotu Chorezmo vardu „Algorithmi”.
Chorezmis yra sudaręs astronominių lentelių, parašęs darbų apie astroliabiją, Saulės laikrodžius.
Balingradas
Balingradas – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Magūnų, dešiniajame Neries krante (219 km nuo žiočių), netoli Punžionių kitame krante. Kaime stovi Dievo Apvaizdos bažnyčia (nuo 1837 m.), veikia kapinės. 2005 m. per Nerį pastatytas Balingrado tiltas.
Apylinkėse (0,24 km į rytus nuo tilto), rasti 7 Balingrado pilkapiai.
Etimologija
Anksčiau kaimas buvo žinomas kaip Bageliškės, tačiau XIX a. 1-ojoje pusėje bažnyčios statytojo Punžionių dvarininkų Ignaco Balinskio garbei pervadintas Balingradu (dvarininkinis vietovardis).
Istorija
Nuo seno veikė keltas į kitame krante esantį Punžionių dvarą (minimas nuo XV a.).
Rytinis tujūnas
Rytinis tujūnas (Platycladus orientalis) – kiparisinių (Cupressaceae) šeimos visažalis spygliuotis medis. Seniau buvo priskiriamas tujų (Thuja) genčiai, tačiau dabar išskiriama į monotipinę tujūnų (Platycladus) gentį. Natūraliai paplitęs šiaurės vakarų Kinijoje, vėliau natūralizuota Rytų Azijoje, Irane.
Lajos forma ovali. 15-kos metų augalo aukštis 0,5-0,6 m, plotis – 0,3-0,4 m. Užauga iki 1,2 m aukščio ir 0,4-0,6 m pločio. Lapai žvyniški, ryškiai auksiniai geltoni. Auga vidutinio derlingumo ir derlingoje, normalaus drėgnumo priesmėlio ir lengvo priemolio rūgštokoje arba kalkingoje dirvoje. Želdynuose sodinama pavieniui ir nedidelėmis grupėmis saulėtose, gerai matomose vietose, tinka alpinariumams, spalviniams akcentams ir deriniams. Saugoti nuo pavasarinės saulės.
thumb|left|250px|Rytinio tujūno lapai ir kankorėžiai
Kaimai
Kaimai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jedvabno valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Baltapilvės papūgos
Baltapilvės papūgos (Pionites) – papūginių (Psittacidae) šeimos paukščių gentis, kurioje yra dvi rūšys.
Miciškiai
Miciškiai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 5 km nuo Linkuvos.
Baltapilvės papūgos
Išvaizda
Kūnas nedidelis, kresnas, uodega trumpa ir suapvalinta. Pilvo ir krūtinės plunksnos baltos. Antsnapis ir posnapis gana stambūs ir ryškiai suapvalinti.
Paplitimas
Paplitusios Amazonijoje, rausvagalvės pietuose, o juodagalvės šiaurėje.
Gyvenimo būdas
Gyvena tankiuose tropiniuose miškuose. Maitinasi įvairių augalų vaisiais ir sėklomis. Kartais lesa ryžius, todėl gali pakenkti jų pasėliams. Didžiąją dalį gyvenimo praleidžia medžių lapijoje. Dažniausiai stebimos poromis arba nedidelėmis grupėmis.
Rūšys
Gentyje 2 rūšys:
Kroketas
Kroketas – sporto šaka, kurioje žaidėjas plaktuku turi nuridenti kamuoliukus pro lankelius.
Ši sporto šaka kildinama iš Anglijos. Anksčiau tai laikyta aristokratų sportu. 1900 m. kroketas įtrauktas į olimpinę programą, bet po vienos olimpiados pašalintas.
Pievelėje sustatomi 9 iš vielos ar medžio pagaminti lankeliai. Pradžioje ir gale pastatomi papildomi lankeliai, kurie žymi trasos pradžią ir pabaigą. Už lankelių pastatoma lazdelė, į kurią būtina pataikyti pravarius pro paskutinius dvigubus vartelius. Žaidėjai pasirenka savo kamuoliuko spalvą ir turi savo kamuoliuką pervaryti pro visus vartelius pagal laikrodžio rodyklę. Kamuoliai mušami specialiais plaktukais. Galima išmušti priešininko kamuoliuką toliau nuo vartų. Laimi tas, kuris pravaro kamuoliuką pro visus vartelius ir pataiko į lazdelę, įsmeigtą paskutinių, dvigubų vartelių gale.
Magyla
Magyla senovės lietuvių mitologijoje – mirties deivė, Giltinės tarnaitė. Deivę tarp kitų pykčio ir nelaimių dievų mini M. Pretorijus. Pretorijus ją apibūdina kaip nuduriančią ar kankinančią deivę. Pagal J. Brodovskį ji buvo furija, o pasak P. Ruigio ji buvusi pykčio dievaitė. Bene įdomiausia N. Vėliaus versija, kad Magyla buvusi ne deivė, o demonas, esą magylų yra daug ir jo gali žmogų pražudyti kaip romėnų furijos.
Aleksandras Bosas
Aleksandras Bosas (1951 m. gegužės 18 d. Pervazninkuose, Šakių rajonas – 2014 m. liepos 21 d.) – pedagogas, Lietuvos ir Kauno rajono partinis, politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Mokėsi Šakių vidurinėje mokykloje, 1972 m. baigė Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą, rusų kalbos ir literatūros mokytojas.
Nuo 1972 m. dirbo mokytoju Garliavos vidurinėje mokykloje, DOSAAF organizacijoje, ėjo Vandžiogalos kolūkio partijos sekretoriaus pareigas, dirbo Kauno rajono Vykdomajame komitete. Baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą. Dalyvavo įvairiuose karinio pasirengimo kursuose, 1989 m. jam suteiktas majoro laipsnis. 1991–1999 m. dirbo Lietuvos konsulate Kaliningrade. 2000–2014 m. Garliavos vidurinės mokyklos direktoriaus pavaduotojas ūkio reikalams.
1999 m. Naujosios sąjungos narys, Kauno skyriaus pirmininko pavaduotojas. 2005 m. Darbo partijos narys. 2007–2011 m. Kauno rajono savivaldybės tarybos narys.
Profesinės sąjungos „Sandrauga“ komiteto narys, Lietuvos senovinės automototechnikos mėgėjų klubo narys, asociacijos „Lietuva be nacizmo“ narys, mokyklos tarybos narys. Sutuoktinė Natalija, vaikai Nerijus, Mindaugas, Vladislovas, Evelina. Palaidotas Sudargo (Šakių r.) kapinėse.
Volunginiai
Volunginiai (Oriolidae) – žvirblinių (Passeriformes) būrio paukščių šeima. Tai nedideli, ryškių spalvų paukščiai. Dažnai ryškus spalvinis dimorfizmas. Patinai būna ryškiai geltoni, patelės gelsvai žalsvos.
Šeimoje yra apie 25 rūšys. Volunginiai paplitę Europos, Afrikos, Azijos ir Australijos tropinėse bei vidutinėse juostose. Lietuvoje gyvena viena rūšis – volungė (Oriolus oriolus).
Gramatinis skaičius
Gramatinis skaičius  – gramatinė kategorija, nurodanti kiekinę skirtybę daiktavardžiuose, būdvardžiuose, įvardžiuose, veiksmažodžiuose. Daugelyje pasaulio kalbų būdingas dualistinis kalbos dalių skirstymas į vienaskaitą (singularis) ir daugiskaitą (pluralis). Taip pat pasitaiko ir kitų gramatinio skaičiaus kategorijų: dviskaita (sanskritas, senoji graikų kalba, slovėnų kalba ir kt.), triskaita (bislama, kai kurios kitos Okeanijos kalbos), keliskaita (skiriama keletas ir daug objektų; hopių kalba, arabų kalba, iš dalies baltų-slavų kalbos).
Gramatinis skaičius nurodomas kaitaliojant galūnes, keičiant arba pridedant priesagas. Daiktavardžių ir būdvardžių skaičiai sutinkami visose indoeuropiečių kalbose, daugelyje kitų vakarų ir šiaurės Eurazijos kalbų, Afrikoje. Pietų, Pietryčių Azijoje, Amerikoje daugiskaita dažnai neprivaloma, o dalyje Australijos ir Naujosios Gvinėjos kalbų daugiskatos nėra.
Veiksmažodžių kaitymas skaičiais pasitaiko rečiau, ypač tose kalbose, kuriose privalu nurodyti veikėją.
Ona Rymaitė
Ona Rymaitė (1889 m. sausio 1 d. Kaune – 1950 m. gegužės 10 d. Kaune. Palaidota Šančių kapinėse, 1958 m. palaikai perkelti į Panemunės kapines) – aktorė. miniatiūra|220px|left|Antkapis Panemunėje
Veit Stoß
right|thumb|180px| V. Štoso portretas
Vitas Štosas (,, 1438 arba 1447 – 1533 m.) – Vokietijos vėlyvosios gotikos skulptorius, medžio drožėjas, tapytojas, graveris.
Biografija
Vitas Štosas gimė, skirtingais tvirtinimais, 1438 arba 1447 m. Švabijoje. Mokėsi Niurnberge. Tarp 1477 ir 1496 m. daugiausiai dirbo Lenkijoje, Bohemijoje ir Vengrijoje.
Reikšmingiausiu jo kūriniu buvo didysis altorius, sukurtas 1477−89 m. iš dažytos liepos medienos Švč. Mergelės Marijos bažnyčioje Krokuvoje. Teigiama, kad tai yra didžiausias gotikinis altorius.
Kitais V. Štoso žymiais projektais buvo Lenkijos karaliaus ir LDK didžiojo kunigaikščio Kazimiero medinis kapas Vavelio katedroje ir kardinolo Zbignievo Olesnickio marmurinis kapas Gniezno katedroje.
1496 m. grįžo į Niurnbergą, kur patyrė didžiulį 1265 guldenų nuostolį spekuliuodamas variu. 1503 m. jis sufabrikavo vekselį. Suktybei išaiškėjus skulptorius buvo paženklintas į abu skruostus ir jam uždrausta išvykti iš miesto. 1504 m. V. Štosas visgi pabėgo ir trumpai dirbo Miunerštade, spalvojo T. Rymenšneiderio Šv. Marijos Magdalenos altorių ir sukūrė 4 tapybos epizodus jo sparnuose Šv. Kilijono tema. Tai buvo vieninteliai V. Štoso dokumentuoti tapybos darbai.
Vėliau grįžo į Niurnbergą ir su imperatoriaus Maksimilijono tarpininkavimu pratęsė karjerą. 1505−1507 m. sukūrė Šv. Andriaus medinę skulptūrą Šv. Sebaldo bažnyčios chore. V. Štosas daug dirbo vietos privatiems užsakovams ir bažnyčioms, kūrė graviūras. Įspūdingiausiu jo kūriniu buvo „Angelų pasveikinimas“ (1517−1518), pakabintas Šv. Lauryno bažnyčios choro lubose. Prasidėjus reformacijai šis darbas 1529 m. buvo uždengtas ir tokiu išliko iki 1806 m. V. Štosas 1520−1523 m. sukūrė Šv. Marijos altorių karmelitų vienuolynui, kurį užsakė jo sūnus Andreas, kuris buvo vienuolyno prioru. Prasidėjus reformacijai ir 1525 m. paleidus vienuolyną V. Štosui už šį kūrinį nebuvo užmokėta (1543 m. perkeltas į Bambergo katedrą). V. Štosas dirbo bent iki 1532 m. ir mirė 1533 m. Niurnberge.
Demonas
thumb|180px|Bronzinė [[Pazuzu statulėlė, datuojama apie VIII a. pr. m. e. (Luvro muziejus)]]
Demonas ( 'dievybė, dvasia') – folklore, mitologijoje ir religijoje dvasia (gera arba pikta), padedanti ar trukdanti žmogui vykdyti jo sumanymus. Pavyzdžiui, senovės arabų džinas, budistų ir hinduistų asurai, senovės iranėnų dievai.
Senovės graikų religijoje iš pradžių – beasmenė jėga, vėliau – dievams pavaldi dvasia. Graikų filosofai demoną laikė dieviškąja žmogaus dalimi arba dievo balsu žmoguje. Demonas tapatinamas su romėnų genijumi, dvasia globėja, vadovaujančia žmogaus veiksmams ir mintims. Senovės graikų požiūriu, demonai užėmė tarpinę padėtį tarp žmogaus ir dievų, jie buvo žemesnieji dievai ar kitų dievų vaikai.
Krikščioniškuose mituose demonas – piktoji dvasia, velnias. Angelai, sukilę prieš Dievo valią ir virtę velniais, demonais. Viduramžiais su miegančiomis moterimis santykiaujantys demonai vadinami inkubais, su vyrais – sukubais. Šie demonai užmušdavo savo aukas, išsiurbę visą gyvybės energiją. Moterys nuo inkubų galėdavo susilaukti palikuonių, kurie dažniausiai būdavo išsigimę (kraujomaišos paaiškinimas).
Teorinėje fizikoje demono sąvoka vartojama įsivaizduojamai būtybei, pasirengusiai atlikti bet kokį mokslininko palieptą eksperimentą, jei tik šis neprieštarauja fizikos dėsniams (Maksvelo demonas).
Astrocitas
250px|thumb|Astrocitai Astrocitai – žvaigždės pavidalo centrinės nervų sistemos ląstelės, priskiriamos neuroglijai – iš įvairių ląstelių sudarytam užpildui, gaubiančiam neuronus. Astrocitai yra didžiausios ir gausiausios neuroglijos ląstelės. Jie sudaro apie 90 procentų žmogaus smegenų masės. Žvaigždės pavidalą astrocitams suteikia jų ataugėlės, kurios baigiasi praplatėjimais, vadinamais galinėmis pėdomis. Jais astrocitai sąveikauja su kraujagyslėmis ir neuronais. Išskirtinė astrocitų savybė, žymuo, leidžiantis atskirti juos nuo kitokių ląstelių, yra glijos skaidulinis rūgštinis baltymas (GFAP, ). Astrocituose ypač daug tarpinių gijų, sudarytų iš šio baltymo.
Klasifikacija
Astrocitai tradiciškai skirstomi į du tipus – protoplazminius ir skaidulinius  astrocitus. Protoplazminiai astrocitai paplitę smegenų pilkojoje medžiagoje. Jie turi šakotas ataugėles, trumpesnes ir storesnes nei skaiduliniai. Skaiduliniams astrocitams būdingos ilgos, plonos, nešakotos ataugėlės ir ypač daug GFAP baltymo, todėl jie ir vadinami skaiduliniais. Skaiduliniai astrocitai paplitę smegenų baltojoje medžiagoje. Iš jų kyla apie 80 procentų suaugusių žmonių smegenų navikų. Neseniai aptikta ląstelių, kurios turi tiek protoplazminių, tiek ir skaidulinių astrocitų savybių, todėl minimoji klasifikacija tik sąlyginė.
Funkcijos
Astrocitai labai svarbūs normaliai centrinės nervų sistemos veiklai. Jų funkcijų žinoma daug ir įvairių, daugelis jų nustatytos neseniai. Astrocitai sudaro atramą neuronams, tinkamai orientuoja jų ir kitų centrinės nervų sistemos ląstelių migraciją vystymosi metu. Jie ima iš kraujo gliukozę ir perdirba ją į laktatą, kurį neuronai vartoja kaip pagrindinę maisto medžiagą. Kad energijos neuronams nepritrūktų ir kai jie ypač aktyvūs, astrocitai turi sukaupę šiek tiek glikogeno, kuris prireikus skaidomas į gliukozę. Astrocitai padeda endotelio ląstelėms, gaubiančioms smegenų kraujagysles, suformuoti kraujo-smegenų barjerą ir reguliuoja jo laidumą. Jie dalyvauja imuniniame atsake: geba fagocituoti, pateikti antigenus, sintetina įvairius citokinus. Galiausiai, astrocitai ypač svarbūs nervinio impulso perdavimo neuronais reguliacijai. Astrocitai gamina ir išskiria keletą augimo veiksnių, taip reguliuodami neuronų augimą ir sinapsių formavimąsi. Aktyvios ir pasyvios pernašos sistemomis jie šalina K+ jonų perteklių iš neuronų tarpląstelinės ertmės, taip padėdami neuronams atgauti pradinę būseną po veikimo potencialo perdavimo. Savo ataugėlėmis astrocitai šliejasi prie daugelio sinapsių ir geba iš jų šalinti neuromediatorius / neurosiuntiklius, taip pat ir kai kuriuos, ypač glutamatą, sintezuoti. Todėl jie gali pasirinktinai aktyvinti arba slopinti nervinio impulso perdavimą per sinapses.
Landgrafas
Landgrafas (, ; ;, comes patriae, comes provinciae, comes terrae, comes principalis, lantgravius) – vidurinių amžių Šventosios Romos Imperijos ir iš jos susidariusių valstybių didikų titulas, grafas, tiesiogiai pavaldus imperatoriui.
Landgrafo valdos galėjo būti labai didelės, ir jis nebūdavo pavaldus hercogui, vyskupui ar grafui palatinui. Pirmieji landgrafai paminėti 1086 m. Žemutinėje Lotaringijoje. Landgrafai buvo savo žemių valdovai (siuzerenai), savo valdžia jie buvo artimi hercogams.
Landgrafas būdavo ir pagalbinis titulas, kurį turėdavo aukštesnio rango didikai. Pavyzdžiui, Saksonijos-Veimaro didysis hercogas pirmąjį XX a. dešimtmetį buvo ir Tiuringijos landgrafas. Šis titulas po Pirmojo pasaulinio karo nustotas naudoti.
Landgrafo valdoma teritorija vadinama landgrafija, o buvimas landgrafu – landgrafyste. Landgrafo titulas be landgrafo valdų neegzistuodavo, tuo jis skiriasi nuo kai kurių kitų titulų.
Kajetanovas
Kajetanovas  – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Jedvabno valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Kukoriškiai (Kėdainiai)
Kukoriškiai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Meironiškių. Šalia eina keliukas tarp Sutkūnų ir Meironiškių.
Stefanas Komorovskis
Stefanas Komorovskis (m. prieš 1750 m. gegužės 9 d.) – Karūnos artilerijos majoras, Belsko stalininkas 1732 metais, pasiuntinys į 1748 metų seimą nuo Belzo vaivadijos.
Žagarė (Raseiniai)
Žagarė – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Kalnujų.
Etimologija
Kaimo vardas tikriausiai kilęs nuo bendrinio žodžio žagaras – „sausas virbas, žabas, žabaras“. Tad pirminė Žagarės reikšmė galėjusi būti „žagaringa vieta; vieta, kur daug žagarų“.
Michael Owen
Maiklas Ouvenas (g. 1979 m. gruodžio 14) d. – buvęs anglų futbolininkas. Žaidęs puolėjo pozicijoje.
Tėvas – buvęs futbolininkas, kurio įkalbėtas dešimtmečių jaunučių komandos treneris priėmė septynmetį Maiklą į komandą. Jaunasis futbolininkas greitai įsitvirtino startinėje sudėtyje. Vėliau sėkmingai žaidė pradinės bei vidurinės mokyklų futbolo komandose.
Jaunuoju talentu domėjosi keletas stipriausių Premier lygos klubų – Manchester United, Chelsea, Arsenal, bet išankstinę sutartį su 12 metų Maiklu pasirašė Liverpulio klubas.
Sulaukęs 16 metų M. Ouvenas atėjo į Liverpulio klubo jaunimo komandą, su kuria 1996 metais iškovojo FA Jaunimo taurę. 1996 m. gruodžio mėnesį perėjo į pagrindinę komandą. 1997 m. gegužės mėnesį debiutavo oficialiose rungtynėse, kuriose atėjęs po keitimo įmušė įvartį. 1997–1998 metų sezono metu įmušė 18 įvarčių ir tapo vienu rezultatyviausių FA Premier lygos futbolininkų. Su Liverpulio komanda 2001 m. iškovojo Lygos taurę, FA taurę bei UEFA taurę, 2002 metais iškovojo Europos Supertaurę.
2004 metais Liverpulio klubas pardavė žaidėją Real Madrid klubui už 12 milijonų eurų.
2005 metų rugpjūtį žaidėją už 17 milijonų eurų nusipirko anglų Newcastle United klubas. 2009 m. liepos 3 d. pasirašė dvejų metų kontraktą su Manchester United klubu. 2011 m. liepos 1 d. pratęsė ją dar metams.
Stoke City
2012 m. rugsėjo 4 d. Ouvenas pasirašė su Stoke City vienerių metų sutartį. Gavo dešimtą numerį, kuriuo anksčiau žaidė Ricardo Fuller. Naujoje komandoje debiutavo rugsėjo 15 d. 1-1 rungtynėse prieš Manchester City. Dėl traumos buvo priverstas praleisti daugybe rungtynių. 2013 m. sausio 19 d. pelnė pirmą ir vienintelį ivartį Stoke komandai, žaidžiant prieš Swansea City. 2013 m. kovo 19 d. paskelbė baigęs karjerą 2012–2013 m. sezono gale.
Už Stoke City sužaidė tik aštuonias rungtines. Paskutinis pasirodymas buvo 2013 m. gegužės 19 d. žaidžiant prieš Southampton komandą, kurio metu abejų klubų sirgaliai stovėdami jam plojo.
Pasiekimai
Liverpool FC Real Madrid CF
Albinas Bernotas
Albinas Bernotas (1934 m. kovo 21 d. Urviniuose, Griškabūdžio valsčius – 2012 m. vasario 14 d. Argirdiškėje, Švenčionių rajonas) – Lietuvos poetas, rašytojas, vertėjas.
TEM2
TEM2 (rus. тепловоз маневровый, с электрической передачей) – manevrinis šilumvežis su elektrine pavara, gamintas Tarybų Sąjungoje.
Albinas Bernotas
Biografija
Mokėsi Barzdų progimnazijoje, Griškabūdžio vidurinėje mokykloje. 1958 m. Vilniaus pedagoginiame institute baigė lietuvių kalbą ir literatūrą.
Mokytojavo, 1959–1966 m. dirbo periodinių leidinių „Moksleivis“, „Jaunimo gretos“ redakcijose. Nuo 1960 m. LSSR rašytojų sąjungos narys, poezijos konsultantas. 1966–1975 m. dirbo LSSR rašytojų sąjungoje. 1976–1978 m. žurnalo „Pergalė“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. Nuo 1978 m. gyveno Argirdiškėje. Palaidotas Antakalnio kapinėse.
TEM2
Istorija
1960 m. buvo pagaminti du, o 1961 m. dar vienas padidinto galingumo manevrinis šilumvežis, kuris buvo pavadintas TEM2.
Galingas manevrinis, vienos sekcijos šlumvežis TEM2 su elektrine pavara buvo plačiai naudojamas visame geležinkelio tinkle.
Didelės kuro, alyvos, vandens ir smėlio atsargos leido lokomotyvui ilgą laiką atlikti (iki 10 parų) manevravimo darbus be pasipildymo. Šilumvežis lengvai įveikia iki 80 m spindulio kreives ir gali dirbti dvejomis sekcijomis valdomomis iš vieno posto.
Albinas Bernotas
Kūryba
Tarp jo verstų poetų – Johanas Volfgangas Getė, Kiprijonas Kamilis Norvidas, Henrikas Šilkinis, Julius Zejeris ir kt.
TEM2
Istorija
Pagrindinis pastovios srovės generatorius GP-300 su nepriklausomu sužadinimu ir vėdinimu, turintis aštuonis pagrindiniu ir tiek pat papildomų polių, esant 750 aps./min išvysto nominalią 780 kW galią (įtampa – 645/900 V, srovė – 1210/865 A). Generatoriaus svoris 5100 kg. Pagalbinis generatorius, kompresorius, kuro, smėlio ir alyvos atsargos paliktos tokios pat kaip ir šilumvežyje TEM1.
Pirmieji šilumvežiai TEM2 buvo eksploatuojami Maskvos geležinkeliuose.
Gamybos metu šilumvežiuose TEM2 buvo atlikti šie konstrukciniai pakeitimai:
1970 m. šilumvežiui TEM2-580, pirmajam iš lokomotyvų, buvo priskirtas Valstybinis TSRS kokybės ženklas.
Nuo 1960 iki 1975 m. Briansko mašinų gamyklojoje buvo pagaminta 2160 šilumvežių TEM2, Luganskio šilumvežių gamykloje pagaminta 1000 vienetų. 1976 m. sausio 1 d. TSRS geležinkelių struktūroje buvo 1816 šilumvežių TEM2 ir TEM2A (modifikacija leidžianti lokomotyvą pritaikyti 1435 mm vėžei).
Nuo 1982 m. šilumvežiai TEM2 (nuo numerio 7244) buvo gaminami su kebulu analogišku TEM2U.
2000 m. Briansko mašinų gamykla nustojo gaminti TEM2 serijos šilumvežius (paskutinis numeris 7870).
TEM2 šilumvežiai taip pat buvo eksportuojami į Mongoliją, Lenkiją ir Kubą. Lenkijoje jie buvo vadinami SM48 ir buvo importuojami nuo 1976 m. Iš viso buvo nupirkta 130 vienetų. Lenkijos pramonės įmonėms skirti šilumvežiai buvo žinomi kaip TEM2.
Dabar, kartu su čekoslovakišku ČME3, tai labiausiai paplitęs manevrinis šilumvežis buvusioje Tarybų Sąjungos teritorijoje. Daugiau nei ketvirtį amžiaus jis eksponuojamas Visos Rusijos parodų centre.
TEM2A
Šilumvežio ekipažinė dalis pritaikyta tiek 1520 mm, tiek 1435 mm vėžėms. Indeksas „A“ liko netgi gaminant TEM2U.
TEM2M
Pirmasis bandomasis šilumvežis TEM2M-001, kuriame skirtingai nuo šilumvežio TEM2 vietoje dyzelinio variklio PD-1M sumontuotas 2-6D49 variklis, buvo pagamintas 1974 m. Nuo 1984 m. Briansko mašinų gamykla šiuos modelius gamino nedideliais kiekiais, tam, kad išsiaiškint eksploatacijos metu atsiradusius trūkumus. Dėl naujojo dyzelinio variklio buvo atlikti konstrukciniai pakeitimai. Nuo 1983 m. TEM2M buvo gaminamas su kėbulu, analogišku TEM2U (nuo numerio 069). Iš viso pagaminti 286 šios serijos šilumvežiai. Buvo tiekiami tik pramonės įmonėms.
Variklis V formos, 8 cilindrų; cilindro skersmuo ir stūmoklio eiga – 260 mm. Esant 800 aps./min variklis išvysto 1200 AG. Minimalus apsukų skaičius – 350 aps./min. Sauso variklio masė – 9600 kg.
Variklio aušinimo sistema – dviejų kontūrų; pirmame aušinamas vanduo ir paduodamas oras, variklio alyva aušinama antrame kontūre. Šilumvežio masė – 120 t. Traukos jėga esant 12 km/h greičiui lygi 198 kN. Didžiausias geitis 100 km/h; smėlio atsarga – 2 t; kuro – 5,4 t; vandens 600 l; variklio alyvos – 400 kg.
TEM2T
Modifikacija, kuri buvo skirta tropinio klimato vietovėms.
TEM2U
TEM2U-8044|thumb|250px|right 1978 m. pabaigoje Brianko mašinų gamykla išleido bandomąjį modelį TEM2U (numeriu 001), kuris nuo TEM2 skyrėsi variklio gaubto ir kabinos formomis, bei daugybe naujovių (naujas valdymo pultas, triukšmo slopintuvas, pagerinta šiluminė izoliacija ir kt.). Šilumvežyje patobulinta dyzelinio variklio – generatoriaus konstrukcija, linginė pakaba, numatytas elektrinis vandens pašildymas aušinimo sistemoje. Prikabinama krovinių masė padidinta iki 123,6 t. Šilumvežiai TEM2U buvo pritaikyti tiek 1524 mm, tiek 1435 mm (TEM2A serija) vėžėms. Nuo 1984 m. gamykla pradėjo serijinę šių šilumvežių gamybą (nuo numerio 8002).
TEM2US
1976 m., po šilumvežio TEM2-1983 bandymo, kurio važiuoklėje buvo sumontuoti elektromagnetai, skirti padidinti rato sukibimo su bėgiais jėgą. 1978 m. Briansko mašinų gamykloje buvo pagamintas bandomasis modelis TEM2US-0001. Šio šilumvežio važiuoklėje buvo sumontuoti elektromagnetai, kurių magnetinis srautas teka per ratus į bėgius, taip sukurdamas pritraukiamąją jėgą. Šilumvežis buvo bandomas Karinės paskirties mokslinių tyrimu institute, bet sprendimas aprūpinti šilumvežius šia sistema nebuvo priimtas.
TEM2T
Sprendžiant elektrinių stabdžių taikymą šilumvežiuose TEM2, 1985 m. Briansko mašinų gamykloje buvo pagaminti du bandomieji modeliai TEM2T, kuriuose buvo įrengti stabdžių rezistoriai ir būtina aparatūra, reikalinga naudojant tokius stabdžius. Šilumvežiai skirti bandomajai eksploatacijai Briansko depe. Didžiausia stabdžių rezistorių galia esant natūraliam vėdinimui ir šilumvežio greičiui 40 km/h yra 1100–1200 kW.
TEM2UM
thumb|right|Erdvėlaivio „[[Sojuz TMA-16“ transportavimas lokomotyvu TEM2UM]] 1988 m., Briansko mašinų gamykla, kartu su šilumvežiais TEM2U pradėjo gaminti modelį TEM2UM su 1PD-4A dyzeliniais varikliais – generatoriais. Pirmasis TEM2UM serijos šilumvežis aprūpintas dyzeliniu varikliu – generatoriumi 1PDG-4 su padidinta galia (1400 AG vietoje 1200 AG). Taip pat išleisti 5 TEM2UM serijos šilumvežiai su elektrodinaminiais stabdžiais, kurie buvo indeksuojami kaip TEM2UMT. Iš viso nuo 1988 iki 2000 m. pagaminti 1084 šios serijos šilumvežiai. Buvo skirti tiek pramonės įmonėms, tiek Geležinkelių ministerijai.
TEM2E
Eksportui skirta modifikacija.
Džandžeras
Džandžeras (Janjero) – istorinė valstybė pietvakarių Etiopijoje, Gibės regione, XVI-XIX a. valdyta sidamų tautos.
Geografija
Valstybė buvo įsikūrusi labai įzoliuotoje teritorijoje tarp Omo ir Džima-Gibės upių. Oromo valdymo laikais į vakarus nuo jos (už Džima Gibės upės) buvo Džima, į pietus - Garo.
Istorija
Tai buvo viena valstybių, egzistavusi dar prieš XVI a. oromo migraciją, įkurta sidamų tautos. Iš pradžių vadinta Čiako, o etiopams tapo žinoma kaip Gimira. Atrodo, kad XV a. valstybė tapo Etiopijos imperijos vasale.
XVI a. II pusėje valstybė buvo ne kartą puldinėjama oromo genčių, tačiau, nors iš visų pusių buvo apsupta priešų, o jos teritorijos sumažėjo, ji išsaugojo nepriklausomybę. Tai lėmė jos ilgalaikę izoliaciją, dėl ko apie valstybę beveik nieko nebuvo žinoma, o viduje buvo išsaugoti ypač barbariški papročiai.
1844 m. valstybė trumpam buvo užimta stiprios kaimynės Džimos. 1894 m. ji buvo padalinta tarp Džimos ir Etiopijos. Taip valstybė prarado nepriklausomybę ir inkorporuota į Etiopijos imperijos sudėtį.
Balvanera
Balvanera – kvartalas centrinėje Argentinos sostinės Buenos Airių dalyje. Pavadinimas kilo nuo Nuestra Señora de Balvanera bažnyčios. Taip pat dažnai vadinamas Onse (Once), pagal Plaza Once de Setiembre (Rugsėjo 11-osios aikštė).
Kvartalas apribotas Nepriklausomybės, Entre Rioso, Kaljao, Kordobos, Gallo, Díaz Vélez, Sánchez de Bustamante ir Sánchez de Loria aveniu. Tai svarbus kultūrinis ir administracinis Buenos Airių kvartalas. Jame įsikūręs šalies Kongresas.
Kvatročentas
XV a. Italijoje kūrė menininkai, kurie vėliau Europos meno istorijoje įvardijami vienais žymiausių ir reikšmingiausių kūrėjų. Šio laikotarpio Italijos kultūriniu ir meno centru buvo Florencija, todėl daugelis kūrėjų buvo florentiečiai (kitu vertinimu, Florencija buvo centru todėl, kad vieni iškiliausių asmenybių esą sutapimo dėka gimė Florencijoje ar netoli jos). Florencija taip pat buvo vienu Europos finansinių, ekonominių ir prekybinių centrų. Tuo metu Europoje turtingiausia gimine laikytos Florencijos bankininkų Medičių giminės kultūros rėmimas laikomas vienu esminių veiksnių, leidusių suklestėti menams centrinėje Italijoje. Šiuo laikotarpiu grupė sukurtų meno kūrinių yra vieni iš geriausiai žinomų Vakarų kultūroje.
Išskirtinėmis šio laikotarpio asmenybėmis minimi: architektai Filipas Bruneleskis ir Leonas Batista Albertis, auksakalys Gibertis, skulptoriai Donatelas ir Andrea del Verokjas, tapytojai Mazačas, Fra Andželikas, Pjeras dela Frančeska, Fra Filipas Lipis, Paolas Učelas, Andrea Mantenja, Domenikas Girlandajas, Sandras Botičelis, Antonelas da Mesina, Džovanis Belinis, Perudžinas.
Menininkai
Reikšmingiausių laikotarpio kūrėjų sąrašas abėcėlės tvarka, vardai pateikti italų kalba:
Darbų galerija
Kai kurie iš plačiai žinomų italų kvatročento menininkų kūrinių:
Dalmatinas
Dalmatinas – šunų veislė, išsiskirianti savo dėmėtu kailiu. Dalmatinų kailio dėmelės dažniausiai būna rudos arba juodos spalvos. Veislės pavadinimas kilęs nuo vietovės Kroatijoje - Dalmatijos, kur ši šunų veislė buvo išvesta.
Seniau dalmatinai buvo medžiokliniai šunys, tačiau šiais laikais jie laikomi šeimos draugais ir puikiai sutaria su kitais naminiais gyvūnais. Ko gero, vienintelis šios veislės trūkumas yra kurtumas. Apie 30 % dalmatinų gimsta kurti. Perkant tokį šuniuką, reikia pasidomėti, ar jo tėvai neturėjo kurtumo geno.
Išvaizda
thumb|left|150px|Jauniklis Šios veislės šunys yra raumeningi, vidutinio dydžio, turi labai daug ištvermės. Tai labai elegantiški šunys. Dalmatino kūno sudėjimas panašus į pointerių veislės šunų, iš kurių jie gali būti kilę. Letenos apvalainos, su išlenktais pirštais. Nagai būna balti arba tokios pačios spalvos kaip dėmelės. Ausys plonos, smailėjančios link galiukų, prigludę prie galvos.
Idealus suaugusio dalmantino ūgis yra tarp 54 cm ir 61 cm ties gogu, o svoris 20-32 kg. Patinai stambesni už pateles.
Kailis
thumb|left|150px|Šunyčiai Kailis plonas, tankus ir švelnus. Pagrindinė spalva yra balta su apvaliomis juodos arba rudos spalvos dėmelėmis. Gelsvos, oranžinės, melsvos, trijų spalvų dėmelės retai pasitaiko ir neatitinka standartų, todėl tokie šunys negali dalyvauti parodose. Šuniukai gimsta su baltu kailiuku, dėmelės išryškėja šuniukams augant. Kartais dėmelės matosi pro naujagimio šuniuko odą. Dėmelės būna apvalios ir išsidėsčiusios po visą dalmantino kūną. Mažesnės dėmelės būna ant šuns snukučio ir uodegos. Dalmatinų kailis šeriasi du kartus per metus, bet sumažinti šią problemą galima vitaminais. Dalmatinų plaukai turi dygliukus, todėl plaukeliai įstringa drabužiuose ir yra sunkiai valomi, bet naudojant lipnius valomuosius šepečius, tai ne problema. Dauguma žmonių, kurie yra alergiški kailiniams gyvūnams, nejaučia alergijos būtent šios šunų veislės kailiui.
Spalvos
Dažniausiai dalmatinai būna balti, su rudomis ar juodomis dėmelėmis. Kartais pasitaiko ir kitokių spalvų (gelsvos, melsvos, trispalvių ir t. t.) dėmelių, tačiau tokie šunys neatitinka standarto ir negali dalyvauti parodose. Dalmatinų akys yra vidutinio dydžio - rudos, mėlynos arba gintarinio atspalvio. Rudadėmių dalmatinų akys dažniausiai būna gintarinio atspalvio, o juodadėmių - rudos. Mėlynos akys laikomos nukrypimu nuo standarto, manoma, kad mėlynos akys gali būti susiję su šunų kurtumu.
Temperamentas
Kadangi senovėje dalmatinai lydėdavo karietas, šios veislės šunys yra labai aktyvūs ir jiems reikia daug treniruočių. Jie labai greiti bėgikai, savimi pasitikintys ir ištvermingi. Dalmatinai energingi ir žaismingi, todėl yra puikūs vaikų kompanionai, taip pat jie ypač švelnūs žmonėms bei žirgams.
Svarbu, kad jie bendrautų su vaikais, kol dar yra jauni, taip pat svarbu, kad vaikai išmoktų tinkamai žaisti su šunimis. Svarbu dalmatinus laikyti atokiau nuo mažų vaikų, nes tai labai energingi, bei aktyvūs šunys.
Šie šunys negali būti dresiruojami naudojant grubius metodus. Jie vertina žmonių draugystę ir tikrai liūdės uždaryti kieme ar rūsyje. Dalmatinai žinomi dėl savo sumanumo ir stipraus išgyvenimo instinkto.
Kamiankai (Lomžos apskritis)
Kamiankai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jedvabno valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Thomas Curtis
Thomas Curtis (g. 1873 m. sausio 9 d. San Fransiske – m. 1944 m. gegužės 23 d. Nahante) – JAV lengvaatletis. Pirmasis olimpinis barjerinio bėgimo čempionas.
Biografija
Curtis studijuodamas Masačusetso technologijos institute ir priklausydamas Bostono atletikos asociacijai išvyko į pirmąsias 1896 m. vasaros olimpines žaidynes.
Pirmąją olimpiados dieną Curtis laimėjo savo 100 m atrankos bėgimą su 12.2 s ir pateko į finalą, bet iš varžybų pasitraukė jog galėtu pasiruošti 110 m barjerinio bėgimo varžyboms. 110 m barjerinio bėgimo finale po paskutinio barjero Curtis buvo antroje vietoje, bet galiausiai laimėjo vos 5 cm skirtumu. Jo užfiksuotas laikas buvo 17.6 s.
Janina Rudzinskaitė-Dautartienė
Janina Rudzinskaitė-Dautartienė (1917 m. rugpjūčio 25 d. Maskvoje – 1997 m. vasario 23 d. Vilniuje) – aktorė.
Chevrolet Lumina
Chevrolet Lumina – Chevrolet gaminamų automobilių linija. Sedanas ir minivenas buvo pristatyti 1989 metais kaip 1990 metų modeliai. Lumina pakeitė Chevrolet Celebrity sedaną bei kupe ir Chevrolet Monte Carlo kupe. Visi automobiliai buvo gaminami Ontarijuje, Kanadoje. Lumina iki šiol parduodama Pietų Afrikoje.
Rytas (bendrovė)
Rytas – spaudos leidimo ir prekybos bendrovė, veikusi 1921–1939 m. Klaipėdoje, nuo 1922 m. – akcinė bendrovė.
Futbolo lygos pirmasis divizionas
Futbolo lygos pirmasis divizionas (angl. Football League First Division) buvo aukščiausia Anglijos futbolo lyga tarp 1993 m. ir 2004 m. buvo aukščiausia divizija Anglijos futbolo sistemoje bendrai tarp 1888 m. ir 1992 m.
Istorija
Futbolo lyga buvo įkurta 1888 metais Aston Villos direktoriaus William McGregor dėka, kurią sudarė atskira divizija iš 12 klubų (Accrington FC, Aston Villa FC, Blackburn Rovers FC, Bolton Wanderers FC, Burnley FC, Derby County FC, Everton FC, Notts County FC, Preston North End FC, Stoke (dabar Stoke City FC), West Bromwich Albion FC ir Wolverhampton Wanderers FC), kitaip žinomu kaip The Football League. 1892 m. lyga priėmė daugiau klubų iš Futbolo sąjungos ir tais pačiais metais skilo i dvi divizijas. Lyga išsipletė (susijungus dviem geriausiom sąjungom) ir pasivadino Pirmąja divizija, tuo tarpu kiti sąjungos nariai pradėjo žaist Antrajame divizione.
Pirmasis divizionas per 100 metų buvo neabejotinai profesionali lyga Anglijos futbole. 1992 m. 22 klubai atsiskyrė nuo Futbolo Lygos ir įkūrė Premier League. Pirmasis divizionas tapo antru pagal pajėgumą Anglijos futbolo lygos sistemoje.
2004-2005 metų sezone Pirmasis divizionas, dėl komercinių priežaščių, buvo pervadintas į Football League Championship.
Klubų skaičius lygoje
Pimąjį divizioną pradžioje sudarė 12 klubų. Populiarėjant futbolui, klubų skaičius kiekvienais metais tik augo. Aštunto dešimtmečio pabaigoje klubų skaičius šiek tiek sumažėjo, bet devintajame dešimtmetyje vėl padidėjo.
+ Nuo 1995 m. kaip antro pajėgumo
Varpos galvutė
thumb|340px|
Varpos galvutė  – vyro varpos viršūnė, priekinė dalis.
Varpai esant ramybės būklėje, jos galvutę paprastai visiškai ar iš dalies padengia apyvarpė (jeigu neapipjaustyta), o erekcijos būsenoje apyvarpė atsismaukia ir varpos galvutė visiškai atsidengia. Pačioje galvutės viršūnėje atsiveria šlaplės anga, pro kurią išteka šlapimas. Varpos galvutė yra varpos akytkūnių tęsinys, tačiau erekcijos būsenoje ji yra pastebimai minkštesnė nei varpos kūnas; manoma, kad tokią diferenciaciją lėmė sąlyga, kad sueities metu, kuomet varpa yra erekcijos būklėje, minkšta varpos galvutė nepažeistų makšties dugno ir gimdos kaklelio, net esant energingiems sukietėjusios varpos judesiams.
Varpos galvutė (ypač apatinis jos kraštas) yra pati jautriausia vyro erogeninė zona, kadangi joje yra daug nervinių galūnių. Jos stimuliavimas suteikia labai didelį malonumą vyrui, išskyrus keletą minučių po ejakuliacijos, kuomet varpos galvutės glamonės būna labiau nemalonios nei malonios.
Pernelyg dažnas varpos galvutės plovimas sausu muilu gali sukelti dermatitą.
Las Ketchup
Las Ketchup – keturių seserų (anksčiau trijų) grupė iš Ispanijos miesto Kordobos. Narės: Lola, Pilar, Lucía ir Rocío (pastaroji prisijungė neseniai). Jos yra garsaus flamenko gitaristo Juan Muñoz (El Tomate) dukros.
Liubokinė
Liubokinė – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 9 km į šiaurės vakarus nuo Krakių, šalia Slabados miško.
Las Ketchup
Karjera
Grupės pavadinimas kilo nuo dukterų tėvo El Tomate („Pomidoras“) pravardės. Grupė išgarsėjo 2002 m. vasarą su hitu Aserejé, kuris buvo populiarus ne tik Ispanijoje, bet ir Europoje, Lotynų Amerikoje. Daina pateko į topų viršūnes Italijoje, Graikijoje, Prancūzijoje, Suomijoje, Švedijoje, Norvegijoje, Belgijoje, Nyderlanduose, Šveicarijoje, Vokietijoje, Rumunijoje, Argentinoje, Meksikoje, Puerto Rike. Grupė su brazilų dainininku Rouge sukurė dainą Ragatanga, kuri tapo hitu Brazilijoje, ir parduota virš 1 mln. albumų. 2006 m. Las Ketchup atstovavo Ispanijai Eurovizijos dainų konkurso finale su daina Un Blodymary ir užėmė 21 vietą (surinko 18 taškų).
Skrudintuvas
thumb|Skrudintuvas Skrudintuvas – virtuvinis prietaisas, kuris skirtas duonos gaminiams skrudinti, skrebučiams gaminti.
1919 m. amerikiečių išradėjas Charles Strite užpatentavo pirmąjį duonos skrudinimo prietaisą su automatiniu duonos išmetimu ją baigus skrudinti. 1925 m. patobulintą Strite skrudintuvo modelį pradėjo gaminti Waters Genter kompanija.
Bergamo provincija
Bergamo provincija – Italijos provincija Lombardijoje. Provincijos sostinė yra Bergamas. Provincijos plotas yra 2722,86 km², joje gyvena 1 103 290 žmonių (2011 m.).
Žemės ūkis
Provincijos žemumos tinka kukurūzams, javams, linams, vynuogėms ir ryžiams auginti. Medžioklė plačiai paplitusi. Taip pat paplitęs modernus vištų ir kiaulių auginimas bei tradicinė avininkystė.
Kvarkinė žvaigždė
3c58_xray_pullout.jpg|250px|Ūkas [[3C 58 turi neįprastai didelį aušimo greitį, nepaaiškinamą įprastinėmis neutroninių žvaigždžių teorijomis. Manoma, jog vietoje neutroninės centre jis gali turėti kvarkinę žvaigždę.|thumb]] Kvarkinė žvaigždė – hipotetinė žvaigždė, susidedanti iš kvarkų (vadinamosios keistosios medžiagos). Tai itin didelio tankio darinys, kuris, manoma, gali susiformuoti masyvios neutroninės žvaigždės viduje. Kvarkinė žvaigždė yra stadija tarp neutroninės žvaigždės ir juodosios skylės. Manoma jog jai būdingas itin didelis tankis (1026  g/cm³), stiprūs paviršiniai elektriniai laukai. Paviršius gali būti padengtas keistosios medžiagos dalelių ir vientisų elektronų „dujų“ mišinio.
Neutroninei žvaigždei virstant kvarkine turėtų išsiskirti daug energijos. Tai viena iš gama žybsnius aiškinančių hipotezių.
Šiuo metu nėra tvirtai žinoma nė viena tokia žvaigždė, tačiau pora anksčiau neutroninėmis laikytų žvaigždžių atrodo mažesnės ir šaltesnės nei turėtų būti pagal žinomus fizikos dėsnius. Kai kurie mokslininkai įtaria jog tai gali būti kvarkinės žvaigždės.
Pagal kai kurias teorijas, kvarkinės žvaigždės medžiaga gali sukelti savaiminį su ja kontaktuojančios medžiagos virsmą į kvarkinės žvaigždės būvį. Tai gali būti pavojinga, jei net ir labai maža kvarkinė žvaigždė susidarytų eksperimentų su galingais dalelių greitintuvais metu. Dar būdama atomo dydžio tokia žvaigždė greitai nukristų į planetos centrą. Jei ji augtų toliau, potencialiai visa Žemės planeta pavirstų apie 100 m skersmens kvarkine žvaigžde. Tačiau tokių įvykių tikimybė laikoma labai menka. Atomo dydžio kvarkinė žvaigždė galėtų absorbuoti įprastinius atomų branduolius, tik jei ji būtų įkrauta neigiamai ir gebėtų kokiu nors būdu atsikratyti su prarytais branduoliais įgautą teigiamą krūvį.
Karvovo Všeborai
Karvovo Všeborai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jedvabno valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Montanos sritis
Montanos sritis suskirstyta į 11 savivaldybių.
Tautinė sudėtis
Iš 148 098 srities gyventojų, 143 467 žmonės identifikavo save kaip:
Kapčiamiestis
Kapčiamiestis – miestelis Lazdijų rajono savivaldybėje, 10 km į rytus nuo sienos su Lenkija ir 7 km į šiaurę nuo sienos su Baltarusija, Baltosios Ančios ir Niedos upių santakoje. Seniūnijos, seniūnaitijos ir parapijos centras. Stovi medinė Kapčiamiesčio Dievo Apvaizdos bažnyčia (pastatyta 1956 m.), veikia Kapčiamiesčio Emilijos Pliaterytės pagrindinė mokykla, paštas (LT-67039). Miestelyje veikė Kapčiamiesčio-Berznyko pasienio punktas. Kapčiamiesčio plano struktūra spindulinė.
Šalia miestelio yra per II pasaulinį karą žuvusių TSRS karių kapinės, paminklas. Į pietus nuo miestelio, Baltosios Ančios kilpoje yra akmens amžiaus gyvenvietė (Pinčiaragis). Gyvenvietė 2007 m. tyrinėta mokslininko dr. E. Šatavičiaus. Tyrimų metu surasta titnaginių radinių, datuojamų finalinio paleolito laikotarpiu (X tūkstm. pr. m. e.).
thumb|left|Miestelio gatvė thumb|left|[[Kapčiamiesčio bažnyčia]]
Etimologija
Miestelis pavadintas pagal vietos dvaro įkūrėjo pavardę (Kapčius arba Kapočius), pridedant -miestis (dvarininkinis vietovardis). Kita vertus, pirmas kamienas gali būti iš liet. kãpčius 'sukastas žemės kauburys (kaupas) lauko ribai, ežiai, sienai pažymėti, ežiaženklis, erekys'.
Geografija
Kapčiamiestis įsikūręs kelių Veisiejai–Sapackinė–Gardinas ir Seinai–Leipalingis sankryžoje. Pietuose plyti Kapčiamiesčio giria, netoli yra Veisiejų regioninis parkas, telkšo 717 ha Kapčiamiesčio tvenkinys.
Istorija
Prie Kapčiamiesčio aptikta akmens amžiaus stovykla.
Gyvenvietė įsikūrė XVI a. pradžioje. 1516 m. Ldk Žygimantas Augustas dovanojo Pervalko valdytojui Sidorui Kapočiui girios plotą, kur jis įkūrė dvarą, vėliau prie jo išsiplėtė kaimas. XVIII a. Kapčiamiestį valdė Oginskiai. 1724 m. pastatyta koplyčia, 1824 m. – medinė bažnyčia. 1777 m. atidaryta parapinė mokykla. Nuo XVIII a. pabaigos iki XX a. pradžios veikė metalo dirbinių įmonė.
XIX a. per Kapčiamiestį ėjo svarbūs prekybiniai keliai. Amžiaus pabaigoje jis minimas kaip kaimas Seinų apskrityje, valsčiaus centras.
1939 m. įsteigta biblioteka. 1939 m. rugpjūtį pasirašytas Ribentropo-Molotovo paktas nustatė, kad Kapčiamiestis kaip ir visa Lietuva atitenka Vokietijai; rugsėjo pabaigoje pasirašius papildomą Sienos ir draugystės sutartį, beveik visa Lietuva atiteko TSRS įtakos zonon, tačiau Kapčiamiestis (kaip ir Liudvinavas, Vilkaviškis) išliko vokiečių zonoje, bet šias žemes vėliau Stalinas atpirko. Per II pasaulinį karą beveik visai sunaikintas.
1945–1949 m. sovietinė valdžia ištrėmė 33 gyventojus. Po karo Kapčiamiesčio apylinkėse veikė Dainavos apygardos Šarūno rinktinės partizanai. 1950–1992 m. Kapčiamiesčio kolūkio centrinė gyvenvietė. 1948 m. įkurti kultūros namai, felčerių punktas, yra parapiniai senelių namai, Lazdijų rajono ugdymo ir globos centras. Miestelyje įsikūrusi Lazdijų rinktinės Kapčiamiesčio užkarda. Nuo 1976 m. vyksta Česlovo Sasnausko chorų festivalis.
2006 m. patvirtintas Kapčiamiesčio herbas.
Žymūs žmonės
thumb|Paminklas [[Emilija Pliaterytė|Emilijai Pliaterytei]]
Gluboko rajonas
Gluboko rajonas  – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis vakarų centrinėje Vitebsko srities dalyje. Administracinis centras – Glubokas.
Geografija
Ribojasi su Miorų, Polocko, Ušačų, Dokšicos, Pastovių ir Šarkauščinos rajonais.
Gyventojai
Tautinė sudėtis:
Gyvenvietės
Vienintelis miestas – Glubokas, miesto tipo gyvenvietė – Padsvilė.
1929 m. Nobelio premijos laureatai
1929 m. Nobelio premija skirta šiems asmenims:
Saigo Takamoris
Saigō Takamori (Takanaga) (1828 m. sausio 23 d. − 1877 m. rugsėjo 24 d.) − vienas įtakingiausių samurajų Japonijos istorijoje.
Biografija
Takamori gime Sacumos žemėje (dabar Kagošimos prefektūra). Jis buvo vyriausias sūnus neturtingoje samurajų šeimoje.