cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pryšmančių senovės gyvenvietė
Kapinynas
Įrengta plynaukštės šiaurinėje – šiaurės vakarinėje dalyje ir šlaite į Gadeikupio slėnį. Teritorija dirvonuoja, šiauriniu pakraščiu praeina lauko keliukas, o vakariniu – kelias į Genčių naftos bazę. Anotacinio kultūros paveldo objekto ženklo nėra.
2009 m. registruota kultūros vertybių registre. Teritorija – 6,7 ha.
Raibieji ragasnapiai
Genties rūšys paplitusios Pietų ir Pietryčių Azijos pusiaujinio, subekvatorinio, atogrąžų ir iš dalies paatogrąžių klimato zonose.
Rūšys
Tarptautinė ornitologų sąjunga pasaulio paukščių sąrašo v11.2 versijoje išskiria 5 rūšis:
Pryšmančių senovės gyvenvietė
Kapinynas
Į šiaurę – šiaurės vakarus yra Pryšmančių I kapinynas, 1,2 km į šiaurę – šiaurės rytus – Pryšmančių III kapinynas, 1,3 km į šiaurę – Pryšmančių II kapinynas.
Tyrimai
1996 ir 1997 m. tyrinėjo Raimondas Sprainaitis (MLIM), 2009 m. žvalgė KPC.
Ištirtas 84 m² plotas. Aptiktas I tūkstantmečio pradžios kultūrinis sluoksnis su lipdyta keramika ir stulpinės konstrukcijos pastatų pėdsakais, surinkta XVII – XVIII a. kaimavietės žiestos keramikos šukių.
Radinius saugo MLIM.
Elitas (žurnalas)
Elitas – informacinis-kultūrinis žurnalas, ėjęs 1992–1997 m. Kaune.
Istorija
Leido firma „FD“. Tiražas 1992 m. – 40 000 egz., 1996 m. – 14 000 egz.
Rašė apie įžymius Lietuvos ir pasaulio žmones.
Vyr. redaktorius M. Giedrys. Redaktorius Kęstutis Kasparas.
Elfietis
Elfietis – valstybinės įmonės „Elfa“ laikraštis, ėjęs 1974–1990 m. Vilniuje.
Kalvarijų memorialinis draustinis
Kalvarijų memorialinis draustinis (arba Verkių kalvarija) yra Vilniuje, Verkių regioniniame parke. Šis architektūrinis−urbanistinis ansamblis yra vertingas Europos mastu. Jame yra 22 mūrinės koplyčios, 7 mediniai vartai, medinis tiltas − koplytėlė ir Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia.
Elfietis
Istorija
Leistas lietuvių ir rusų kalba, o 1989–1990 m. – ir lenkų kalba. Iki 1989 m. ėjo kaip gamybinio susivienijimo (elektrotechnikos gamyklos) „Elfa“ savaitraštis. Tiražas 1974 m. – po 1000 egz. lietuvių ir rusų k., 1990 m. – po 1500 egz. lietuvių ir lenkų k. ir 600 egz. rusų k.
Kalvarijų memorialinis draustinis
Kalvarijų memorialinio draustinio akcentas − Verkių kalvarijos. Tai kraštovaizdžio tipo kryžiaus kelias, įkurtas 1662–1669 m. ir unikalus savo stočių skaičiumi: 22 mūrinės koplyčios, 7 mediniai vartai, medinis tiltas – koplytėlė. Tai į gamtinį kraštovaizdį įkomponuotas kryžiaus kelias − Jeruzalės esančio Kryžiaus kelio analogas. Jo ilgis − 7 km. Tai Didžiosios kalvarijos su 35 stotimis (stacijomis): 19 mūrinių koplytėlių, 7 mediniais vartais, 1 mūriniais vartais, mediniu tilteliu per Cedrono (Baltupio) upelį ir ant jo stovinčia koplytėle bei Šv. Kryžiaus Atradimo (Kalvarijų) bažnyčia.
Istorija
Įsteigti Verkių valdose Kristaus kančios kelio stotis sumanyta XVII a. kaip padėkos Viešpačiui ženklą už pergalę prieš rusų kariuomenę 1655–1661 m. Rusijos ir Lietuvos kare. 1662 m. Verkių valdose tam buvo skirta apie 170 ha žemės, Vilniaus kapitula kalvarijų statyboms paskyrė vienkartinę dotaciją. Verkių apylinkių kalneliai buvo pervadinti Golgotos, Marijos, Siono ir Alyvų kalno vardais, o Baltupio upeliui suteiktas Cedrono vardas. Pirmoji medinė bažnyčia ir koplyčios pastatytos iki 1669 m.
Vilniaus vyskupo (anksčiau ir Žemaičių vyskupo) Aleksandro Kazimiero Sapiegos iniciatyva prižiūrėti Verkių Kalvariją ir globoti piligrimus 1668 m. buvo pavesta Vilniaus Šventosios Dvasios konvento dominikonams. Po metų Kalvarijų ansamblis visiškai perduotas Dominikonų ordino žinion. 1669 m. birželio 9 d., per Sekmines, Kalvarijos buvo iškilmingai pašventintos.
1675 m. Vilniaus vyskupiją administravęs Mikalojus Steponas Pacas perdavė jas iš Varšuvos atvykusiems dominikonams observantams, priklausiusiems Šv. Liudviko Bertrano kongregacijai. Tais pačiais metais visas Kalvarijų kompleksas sudegė, todėl Verkiuose įsikūrę naujieji šeimininkai ėmėsi jį atstatyti. Buvo pradėta statyti pirmoji mūrinė Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia ir vienuolynas, 1683 m. gauta aukų mūrinės Kristaus kapo koplyčios ir mūrinio Švč. Mergelės Marijos namelio statybai.
XVII–XVIII a. sandūroje iškilo trinitorių vienuolynas su Švč. Trejybės bažnyčia, veikusiai kaip Verkių dominikonų Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčios filija. 1755 m. Kalvarijos buvo grąžintos dominikonams observantams. 1772 m. Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčia ir 20 koplyčių buvo pašventintos.
Žvynuotoji skujagalvė
Žvynuotoji skujagalvė (Pholiota squarrosa) – skujagalvių (Pholiota) genties grybų rūšis.
Vaisiakūniai dideli, šerpetoti, žvynuoti. Kepurėlė 5-15 cm skersmens, jauna ovališkai kūgiška, senesnių grybų iškili, paplokščia, gelsvai rusva, ochrinė, rusva, rusvai geltona, apšepusi smailiais žvyneliais. Lakšteliai pilkai rusvi, rudi, tankūs, priaugtiniai. Kotas 7-12 (15) cm ilgio, 0,5-2 (3) cm storio, į pagrindą smailėjantis, su rudu plaušuotu šydu, plaušuotas, žvynuotas. Trama balsva, žalsvai gelsva, tampri, nemalonaus kvapo ir skonio.
Auga rugpjūčio–spalio mėnesiais ant gyvų ir negyvų medžių kamienų, pagrindo, ant kelmų, stuobrių, dideliais kupstais. Grybas valgomas, bet menkavertis.
Herman Melville
Rašytojo pirmosios trys knygos, kurių pirmoji tapo bestseleriu, sulaukė labai didelio dėmesio. Tačiau po XIX amžiaus penktame dešimtmetyje sparčiai atėjusios literatūrinės sėkmės rašytojo populiarumas labai staigiai krito šeštojo dešimtmečio viduryje. Rašytojas vėliau nebesugebėjo pakartoti sėkmės ir atstatyti savo populiarumo. 1891 metais, mirus rašytojui, jis buvo beveik visiškai pamirštas. Tai tęsėsi iki „Melvilio atgimimo” XX amžiaus pradžioje, kai jo darbas vėl pelnė pripažinimą. Rašytojo romanas „Mobis Dikas” buvo vertinamas kaip vienas iš pagrindinių literatūrinių JAV ir pasaulio literatūros šedevrų.
left|thumb|190px|Antraštinis pirmojo [[JAV|Jungtinėse Valstijose romano „Mobis Dikas” leidimo puslapis. 1851 metai.]]
Dargiai (Šiauliai)
Dargiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Šakynos.
Dirvinis vijoklis
Dirvinis vijoklis (Convolvulus arvensis) – vijoklinių (Convolvulaceae) šeimos augalas, paplitęs Eurazijoje.
Augalas žolinis, vijoklinis, daugiametis. Stiebas šešiabriaunis, užaugantis iki 170 cm, vyniojasi ant kitų augalų, stulpų arba driekiasi pažeme. Lapai lancetiški arba linijiškai pailgi, su strėlišku, ietišku arba širdišku pagrindu, 2–5 cm ilgio. Žiedai piltuviškai varpiški, kvapnūs, balti arba rausvi, 1,9–2,5 cm skersmens. Vaisius rudas, apvalus, 0,3 cm skersmens, su 2 sėklomis. Šaknys baltos, virvelinės.
Dirvinis vijoklis – sunkiai išnaikinama piktžolė. Auga laukuose, daržuose, dykvietėse, soduose, ant pylimų. Nors avys, galvijai augalą ėda, didesni jo kiekiai kenksmingi (ypač arkliams). Šiaurės Amerikoje – invazinė rūšis.
Šventųjų salos
Šventųjų salos ( arba Les Saintes) – nedidelių salų grupė, priklausanti Prancūzijos Vakarų Indijai, į pietus nuo Bas Tero, į vakarus nuo Mari Galanto ir į šiaurę nuo Dominikos. Priklauso Gvadelupei, Prancūzijos užjūrio departamentui.
Algebra
thumb|[[Kvadratinė lygtis|Kvadratinės lygties sprendinys, koeficientai a, b, c, čia a yra nelygus 0.]] Algebra ( – ‘pataisymas, suprastinimas’) – matematikos sritis, tirianti nuo dydžių kilmės nepriklausančias veiksmų su šiais dydžiais bendrąsias savybes. Algebroje sprendžiami dydžių sistemose kylantys uždaviniai, kai dydžių sistemos klasifikuojamos pagal veiksmų savybes. Skirtingai nei matematinėje analizėje ar funkcijų teorijoje, algebroje nėra ribos sąvokos.
Pagal algebrines sistemas – elementų aibes, kurioms apibrėžti veiksmai ir jų atlikimo taisyklės (pvz., grupė, žiedas, kūnas) – algebra skirstoma į smulkesnes šakas:
Istorija
Algebra yra viena seniausių matematikos šakų, atsiradusi senovės Rytų civilizacijose, kur buvo ieškoma apibendrintų metodų panašiems uždaviniams spręsti. Algebros ištakų randama 4000 metų senumo rankraščiuose iš Babilonijos, Egipto, Indijos, Kinijos. Antikinėje Graikijoje algebrinius uždavinius reikšdavo geometriškai, tik apie 250 m. Diogantas pamėgino atskirti algebrą nuo geometrijos.
Jau VI amžiuje indų matematikai naudojo nulį ir neigiamus skaičius, nežinomųjų dydžių žymėjimą, o 825 m. Chorizmi išleista „Knyga apie atstatymą ir priešpastatymą“ laikytina pirmuoju algebros vadovėliu. Iš atstatymą reiškiančio arabiško žodžio al – jabr („al džabr“) kilo ir algebros pavadinimas.
Iki XVI a. algebra daugiausiai naudota tik lygčių sprendimui. XVI a. prie sparčios algebros pažangos prisidėjo italų matematikai N. Tartaglia, G. Cordano, L. Ferrari, o prancūzas F. Viète sutvarkė algebros simboliką. 1799 m. vokiečių matematikas F. Gausas įrodė algebros pagrindinę teoremą. XIX a. pirmoje pusėje N. Abelis ir E. Galois ženkliai prisidėjo prie algebros vystymo, taip pat pradėjo naudoti visai naujas sąvokas, kurios dabar sudaro grupių, kūnų, žiedų ir struktūrų teorijų pagrindą.
Pirmasis į Lietuvą pakliuvęs algebros vadovėlis – 1733 m. Alpha matheseos, pagal kurį Vilniaus universitete algebra dėstyta nuo XVIII a. antrosios pusės. Pirmas vadovėlis lietuvių kalba – M. Šikšnio Elementarinė algebra, išleistas 1921–1926 m.
Šventųjų salos
Šventųjų salų plotas – 12,8 km², pakrantės ilgis – 22 km. Aukščiausias taškas, iškilęs 309 m, yra Chameau kalva. Salos yra vulkaninės kilmės, apsuptos koralinio rifo. Sudarytos iš dviejų gyvenamų salų: Terre-de-Haut ir Terre-de-Bas, bei 7-ių negyvenamų salų: Îlet à Cabrit, Grand-Îlet, la Coche, les Augustins, la Redonde, le Pâté ir les Roches Percées.
thumb|800px|center|Pompierre įlanka
Lietuvos mokinių ir studentų sporto centras
Lietuvos mokinių ir studentų sporto centras (LMSSC) - valstybinė biudžetinė švietimo įstaiga. Centras tęsia Lietuvos moksleivių kūno kultūros ir sporto centro veiklą.
Centro steigėja - Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerija.
Istorija
1990 m. birželio 28 d. sporto mokykla buvo reorganizuota į Lietuvos moksleivių kūno kultūros ir sporto centrą (LR kultūros ir švietimo ministro įsakymu Nr.42 P).
Nuo 1990 m. Respublikinė olimpinio rezervo specializuota vaikų ir jaunių sporto mokykla koordinuoja ne tik sporto mokyklų, bet ir bendrojo lavinimo mokyklų, gimnazijų, profesinio mokymo ir aukštesniųjų mokyklų sportinę veiklą. Dėl to ji 1990 m. birželio 28 d. reorganizuota į Lietuvos moksleivių kūno kultūros ir sporto centrą, šis 2007 m. liepos 11 d. - į Lietuvos mokinių ir studentų sporto centrą.
Veikla
Pagrindiniai Centro veiklos tikslai ir uždaviniai:
Įgyvendindamas nustatytus tikslus ir uždavinius, Centras vykdo šias funkcijas:
Dargiškė
Dargiške vadinami kaimai:
102 m. pr. m. e.
'''102 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Alice Salaveičikaitė-Stephens
Alice Salaveičikaitė-Stephens (1905 m. lapkričio 29 d. Mančesteryje, Konektikutas, JAV – 1984 m. rugpjūčio 2 d. Čikagoje, Ilinojus, JAV) – pedagogė, chorvedė, dainininkė (sopranas).
Biografija
Muzikos pedagogikos vidurinį mokslą baigė New Britain, CT. Mokėsi prekybos kolegijoje ir kartu lankė Hartfordo konservatoriją, kurią baigusi gavo dainavimo ir fortepijono mokytojos diplomą. 1926 m. apsigyvenusi Čikagoje, muzikos žinias gilino konservatorijoje – 1929 m. gavo muzikos bakalauro laipsnį.
Talkino „Birutės“ ir ypač „Pirmyn“ chorams statant operas ir operetes, sukūrė pagrindinius vaidmenis. 1927–1931 m. vadovavo vaikų chorui, kaip solistė daug koncertavo su chorais ir simfoniniais orkestrais, yra laimėjusi premiją-stipendiją. 1938 m. su choru „Pirmyn“ lankėsi Lietuvoje, Anglijoje ir dalyvavo 26 koncertuose. Po šių gastrolių kaip solistė reiškėsi mažiau, o atsidėjo pedagogės ir chorvedės darbui. 1930 m. Čikagoje Fine Arts pastate įsteigė dainavimo studiją, iš kurios išleido kelis šimtus muzikantų. Jos mokiniai ruošdavo kasmetinius rečitalius, dalyvaudavo įvairiuose tautiniuose renginiuose. 1940 m. pedagogė įkūrė savo vardo The Alice Stephens Singers moterų chorą ir per 25-erius metus surengė apie 500 koncertų JAV ir Kanados didžiuosiuose miestuose.
Visur propagavo lietuvišką muziką, dainavo per radiją ir televiziją. 1941 m. Chicago Tribune Festival chorų varžybose A. Stephens choras laimėjo pirmąją vietą. Chorui talkino solistai A. Kaskas, P. Stoška, Z. Griškaitė, R. Juška, I. Nauragis, A. Brazys, S. Baranauskas. 1949 ir 1950 m. sezone choras dainavo su Grand Parko simfoniniu orkestru – koncertavo Filadelfijoje, Klyvlende, Detroite, Niujorke, Pitsburge, Baltimorėje ir Kanadoje. Choras padėjo Čikagos lietuvių operai, statant G. Verdi „Requiem“ ir B. Markaičio kantatą „Vilniaus varpai“, dalyvavo 1964 m. Pasaulinės parodos Niujorke Lietuvių dienoje, 1956 ir 1961 m. JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėse Čikagoje. Chore išaugo per 500 dainininkių – beveik visos JAV gimusios lietuvaitės. Choras išleido plokšteles „Dainų skrynelė“ (1955 m.), „Iš rūtų šalelės“ (1959).
1965–1979 m. vadovavo lenkaičių chorui „Lyra“, kuris kelis kartus koncertavo ir Lenkijoje. 1966 m. Čikagoje subūrė „Aidučių“ vokalinį ansamblį, kuriame dainavo 16-18 moksleivių ir studenčių. Merginos dainavo Lietuvių operos spektakliuose, televizijos laidose, surengė kelis šimtus koncertų, dalyvavo 1971 m. 4-oje JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėje Čikagoje, 1969 m. išleido plokštelę „Aldutės dainuoja“. 1959–1979 m. A. Stephens vadovavo Čikagos Lietuvių operos moterų chorui, su kuriuo dalyvavo 1978 m. 5-ojoje JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėje Toronte. 1959–1960 m. pedagogė dėstė balso lavinimą The Clare Powell Academy of Theatre Arts, 1953–1976 m. dėstė dainavimą ir vadovavo chorams Maria High School. 1957 m. buvo pakviesta dirbti profesore į Chicago Conservatory College of Music, vadovavo kolegijos privalomam chorui ir vokaliniam ansambliui.
A. Stephens turėjo daug visuomeninių pareigų. 1956 m. 1-osios, 1961 m. 2-osios ir 1966 m. 3-osios JAV ir Kanados lietuvių dainų švenčių rengimo Čikagoje komiteto pirmininkė ir jungtinių chorų dirigentė, taip pat analogiškos 1978 m. 5-osios dainų šventės dirigentė Toronte, 1964 m. Pasaulinės parodos Niujorke Lietuvių dienos jungtinio choro dirigentė. Buvo aktyvi ALRK Vargonininkų sąjungos narė, įnešė didelį indėlį į lietuvių muzikinės kultūros ugdymą. 1992 m. įsteigtas jos vardo fondas muzikams remti.
Siela (grupė)
„Siela“ – Lietuvos gotikinio roko grupė, susikūrusi 1990 metais ir tebegyvuojanti iki šių dienų. „Siela“ tapo savo stiliaus pioniere Lietuvoje. Daugiau kaip du dešimtmečius gyvuojanti grupė išleido ne vieną kultinį albumą.
Bene didžiausiu „Sielos“ hitu galima vadinti kūrinį ''„Vėjas. Žvaigždė“, iš rinktinio albumo „Sielininkai“'', kuris įrašytas kartu su Andrium Mamontovu ir 1996 metais buvo pasiekęs Nr.1 „Radiocentro“ populiariausių lietuviškų dainų sąraše.
Iki pirmosios vietos pavyko pakilti ir dainai „Gėlės užsimerkia“, 1997 metais išleistai albume „Tremtyje“. Tarp didžiausių grupės hitų yra kūriniai „Rudenio Dievas“, „Tavęs man reikėjo“, „Meilę skriaudžia dangus“. 2008-aisiais, daugiau nei po dešimties metų, grupei su kūriniui „Euforija“ vėl sugrįžo į populiariausių lietuviškų dainų sąrašus.
Muzikos kritikai „Sielos“ albumą „Euforija“ vadino geriausiu 2008 metų roko albumu Lietuvoje ir šiam įrašui negailėjo pagyrimų, pažymėdami jo kokybę, profesionalumą, platesnei auditorijai pritaikytą skambesį. 2009 m. „Siela“ buvo pakviesta groti „Radiocentro“ muzikos apdovanojimuose, kuriuose buvo tarp pretendentų metų roko ir metų veteranų nominacijose.
2010 metais grupė minėjo savo gyvavimo dvidešimtmetį ir ta proga lapkričio 13 d. surengė šventinį koncertą Vilniuje, į kurį susirinko per 600 žiūrovų. Tą pačią dieną prekyboje pasirodė jubiliejinis albumas „XX“, kuriame „Sielos“ dainas įrašė įvairūs Lietuvos atlikėjai (Andrius Mamontovas, Alina Orlova, „Lemon Joy“, „Thundertale“, „Mano Juodoji Sesuo“ ir kiti).
2011 m. „Siela“ surengė akustinį koncertą Šv. Kotrynos bažnyčioje Vilniuje ir jo pagrindu išleido vinilo plokštelę „Visa matanti akis“, kuriame buvo išleista ir iki tol niekur neskelbta daina „Provincija“. Į šį albumą nepatekę kūriniai 2013 metais buvo sudėti į butlegą „Pasaulio kraštas EP“.
2015 m. „Siela“ sugrįžo su naujomis dainomis ir balandžio mėnesį pristatė albumą ''„Širdis. Kryžius. Pasaga“ (albumo singlai – „1968“, „Ilguma. Platuma“, „Karma“''). Dainoms ''„Ilguma. Platuma“ ir „1968“'' buvo nufilmuoti vaizdo klipai. Metų pabaigoje viena ilgiausiai gyvuojančių Lietuvos roko grupių save tituluoti galinti „Siela“ Vilniaus menų fabrike „Loftas“ atšventė savo 25 metų sukaktį. Susirinkusiems žiūrovams „Siela“ atliko trijų dalių programą, kurioje nuskambėjo arti trisdešimt populiariausių ir naujų dainų iš visų grupės albumų. Koncertas buvo nufilmuotas LRT televizijos ir transliuotas 2016 m. gruodžio 17 d.
2016 metų pradžioje „Siela“ pateko tarp penkių pretendentų M.A.M.A. metų roko grupės/atlikėjo/atlikėjos nominacijoje.
Diskografija
Kiti leidiniai: „Pasaulio kraštas EP“ (official bootleg), 2013 [CD].
Juknaičiai (Skuodas)
Juknaičiai – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, piečiau nuo Apuolės, Šatos dešiniajame krante.
Vokiečių mažasis špicas
Mažieji vokiečių špicai – palyginus sena šunų veislė, priskiriama prie dekoratyvinių. Manoma, jog kilę Vokietijoje.
Tai reta Lietuvoje šunų veislė - pagal 2003 m. statistiką buvo registruota vos dvidešimt šių šunų. Ir nežinia, kodėl tokia reta - gal per Pirmąjį pasaulinį karą daug jų žuvo Europoje, gal žmones baugina puošnus, pūkuotas kailis, nors jam nereikia skirti daug priežiūros. Mažieji vokiečių špicai seniau dalyvaudavo cirke, nes jie yra nuovokūs ir mielai mokosi komandų.
Šuns temperamentas
Nors maži, nenusileidžia dideliems šunims. Su kitais šunimis ar kambariniais gyvūnėliais (pvz.: su katėmis) draugiškai sutaria. Tačiau svetimą, didesnį už save šunį, puls.
Priežiūra
Kailį kartą per tris savaites reikia pašukuoti retomis šukomis. Jei per dažnai tai darysite, galite sugadinti poplaukį. Paprastai šuo šeriasi nesmarkiai ir negausiai, tad namie nesukelia problemų.
Pastaba
Kartais mažųjų vokiečių špicų vadoje gali būti ir Pomeranijos špicų - paprasčiausiai šie šunys skiriasi tik ūgiu (jie kiek mažesni už mažuosius vokiečių špicus).
Baina
Istorija
VIII a. – XI a. pilkapynas. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės laikais Baina priklausė Vilniaus vaivadijai, Rusijos imperijos valdymo metais – Vilniaus gubernijai, valdant Lenkijai – Vilniaus vaivadijai. 1861–1950 m. Bainos valsčiaus centras. XVIII a. veikė unitų bažnyčia, vėliau paversta stačiatikių cerkve. Katalikams palikta koplyčia, Ikaznės bažnyčios filija, bet ir ji 1865 m. uždaryta. Katalikų bažnyčia veikė 1920–1939 m., tarybų valdžios uždaryta.
Lietuviai
Prie Bainos ežero nuo seno gyveno nemažai stačiatikių, veikiausiai baltarusių, kurių kaimai buvo įsiterpę į lietuvių gyvenamą teritoriją. Lietuviai gyveno Bainos valsčiaus šiaurinėje dalyje (Zabarninkai, Delekas, Damošiai). Vakaruose lietuvių ir baltarusių riba sutapo su Bainos valsčiaus vakarine riba ir ėjo Drūkšos upe. XIX a. antroje pusėje Bainos valsčiaus lietuviai ėmė baltarusėti. 1890 m. A. Pliaterio duomenimis, lietuviškai kalbėjo dauguma Damošių seniūnijos gyventojų. Per 1921 m. Lenkijos organizuotą gyventojų surašymą dauguma užsirašė lietuviais. 1920–1939 m. kai kuriuose Breslaujos valsčiaus šiaurinės dalies kaimuose, ypač Damošiuose ir Zabarninkuose, veikė lietuvių draugijų skyriai, lietuvių mokyklos ir skaityklos. Lietuvių kalba iki šių dienų išliko kai kuriuose kaimuose apie Zabarninkus, jie priskiriami Apso lietuvių salai.
1962 m. Afrikos Tautų taurė
'''1962 m. Afrikos Tautų taurė''' – trečiasis Afrikos Tautų taurės turnyras, 1962 m. vykęs Etiopijoje. Turnyre dalyvavo keturios rinktinės, o čempionais tapo čempionato šeimininkai. Atrankoje dalyvavo dar 5 komandos. Čempionato šeimininkai tapo taurės laimėtojais.
OT-64
Istorija
OT-64 buvo sukurtas pakeisti pusiau vikšrinį OT-810, kuris buvo beveik identiškas vokiškam Antrojo pasaulinio karo laikų šarvuotajam transporteriui SdKfz 251. Pirmasis prototipas buvo pagamintas 1959 m. 1961 m. buvo pagaminta pirma bandomoji serija. 1963 m. spalį šiuos šarvuočius ėmė gaminti gamykla Fabryka Samochodów Ciężarowych (Liublinas, Lenkija). Čekoslovakija tiekė variklius, transmisijas, pakabas ir ašis. Variklius gamino Tatra, pusiau automatines transmisijas – kompanija Praga. Šarvuotą korpusą ir ginklus gamino Lenkijoje.
1964 m. pirmi pagaminti šarvuočiai imti tiekti Lenkijos liaudies armijai ir Čekoslovakijos liaudies armijai. Tiek Čekijos, tiek Lenkijos kariuomenės tebenaudoja nemažai šių šarvuočių, nors palaipsniui juos keičia naujesniais modeliais. Pvz., Čekijos kariuomenėje juos ketino visiškai pakeisti 2007-2012 m.
Konstrukcija
OT-64 sukūrimas buvo atsakas į pasirodžiusį tarybinį BTR-60: OT-64 buvo plaukiojantis ir tinkamas gabenti lėktuvais. Šarvuočiai turi apsaugos nuo masinio naikinimo ginklų sistemą, naktinio matymo įrangą, centralizuotą visų ratų padangų slėgio valdymo sistemą.
Buvo gaminami keli OT-64 variantai. Pvz., kai kurie OT-64 buvo pritaikyti oro erdvės gynybai,. Prieštankiniai OT-64 buvo ginkluoti PTVR AT-3 Sagger.
Čekoslovakija
250px|thumb|right|SKOT-1A Varšuvoje per Karo padėties rekonstrukciją (1981 m. gruodžio 13 d. atminti) thumb|250px|right|Lenkijos SKOT S-260 tempia priekabą per tankinės [[tiltatiesės paklotą tiltą.]]
Lenkija
thumb|250px|right|SKOT-2A thumb|250px|right|SKOT-2A Lenkijos kariuomenės muziejuje thumb|250px|right|SKOT-2AP
Kariniai naudotojai
thumb|250px|Šarvuotieji transporteriai – du SKOT-2A ir vienas SKOT-2AP. thumb|250px|Valstybės, naudojančios OT-64 SKOT
Širvinta
Širvinta – miesto pavadinimas:
Širvinta – kelių Lietuvos upių pavadinimas:
Aleksandrija (Šiauliai)
Aleksandrija – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 3 km į rytus nuo Šiaulių miesto centro, abipus kelio į Kairius ir Radviliškį. Aleksandrijos seniūnaitija. Ribojasi šiaurėje su Lepšiais, rytuose su Bertužiais, pietuose su Zokniais, vakaruose su Šimše. Rajonas kalvotas, kalvose trykšta keli šaltiniai, turintys gydomųjų savybių.
thumb|left|250px|[[Aleksandrijos dvaras|Aleksandrijos dvaro griuvėsiai]] thumb|left|210px|Šiaulių gegužinių vieta thumb|left|210px|Akmuo „Labora“
Etimologija
Kadaise čia buvusį dvarą ir kaimą vadino Lepšiais. 1795 ar 1832 m. dvarą įsigijo grafas Nikolajus Zubovas, kuris pastatydino naujus dvaro rūmus ir kitus trobesius. Dvaras N. Zubovo žmonos Aleksandros garbei buvo pavadintas Aleksandrija (asmenvardinis vietovardis).
103 m. pr. m. e.
'''103 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Aleksandrija (Šiauliai)
Istorija
Rajono teritorijoje žmonių gyventa jau VIII–IX a. Tai rodo senkapio, kurį tyrinėjo archeologas Balys Tarvydas. Jo radiniai dabar saugomi Aušros muziejuje.
1886 m. grafas Aleksandrijoje pastatė plytinę ir koklių fabriką, kuriame dirbo 50 darbininkų. Iš šios plytinės plytų pastatyta Didždvario gimnazija, Šiaulių Šv. Jurgio bažnyčia, bankas, paštas ir daugelis kitų miesto pastatų. 1902 m. plytinę iš Vladimiro Zubovo nupirko Miša Lensonas ir Icikas Frankas. Po Antrojo pasaulinio karo plytinės pastatuose veikė raštinės reikmenų fabrikas „Beržas“.
XIX a. pab. – XX a. pradžioje Aleksandrijoje buvo gražus pušynas, pamėgtas šiauliečių. 1894 m. jame įvyko pirmoji Šiaulių gegužinė, kurioje dalyvavo Jonas Jablonskis, Žemaitė, Povilas Višinskis. Ir vėliau čia vykdavo pažangių kultūros veikėjų sueigos. Gegužinės prisiminimui 1934 m. pušynėlyje įkastas paminklinis akmuo su iškaltu užrašu „Labora“ ( – „dirbk“).
Dvare 1950 m. įsikūrė karinio dalinio štabas, greta pastatyti namai karininkams.
Žymūs žmonės
thumb|left|250px|Vandalų sudaužyta paminklinė lenta
Aleksandrijos kalvelėje, prie plento, palaidotas įžymus Lietuvos miškininkas, rašytojas ir visuomenininkas profesorius Povilas Matulionis (1860–1932), paskutinius gyvenimo metus praleidęs Aleksandrijoje. Jis piktinosi klerikalų veikla, buvo laisvamanis. Reikšdamas protestą prieš valdžią ir kunigus, paprašė artimųjų, kad jo palaikus po mirties palaidotų nešventintoje žemėje. Tačiau LTSR metais kalvoje pradėtas kasti smėlis ir žvyras, išnaikinta didžioji pušyno dalis, o vėliau memorialinėje vietoje įrengta motociklų lenktynių trasa. P. Matulionį primena stogastulpis prie kelio Šiauliai–Panevėžys (autorius – liaudies meistras A. Česnulevičius), pastatytas profesoriaus mirties 50-mečio proga. Miško darbuotojai ir gamtosaugininkai tuo pačiu netoli jo kapo pasodino 72 ąžuolų giraitę (tiek metų gyveno profesorius).
Brumalijos
thumb|right|250px|Vyndarių dievas Dionisas. Brumalijos – Senovės Romoje vykdavusi saulėgrįžos šventė. Paprastai ji vykdavusi gruodžio 25 d. Bakchui pagerbti. Manoma, ji buvo siejama su senovės graikų Lenaia švente, skirta vyndarių dievui Dionisui. Šventės programoje buvo puotos ir linksmybės. Jos pavadinimas kildinamas iš lotyniško bruma, reiškiančio „trumpiausią žiemos dieną“ ar tiesiog „žiemą“.
Gynėjas baudžiamajame procese
Gynėjas - asmuo, įstatymų nustatyta tvarka teikiantis teisinę pagalbą įtariamajam, kaltinamajam, nuteistajam ar išteisintajam, gina jų teises ir teisėtus interesus. Vokietijoje gynėjas greta prokuratūros ir teismo yra laikomas nepriklausomu, savarankišku teisėsaugos organu (BVerfGE 39, 156 ff.; vgl. auch § 1 BRAO).
Paprastai gynėju gali būti profesionalus advokatas. Kai kuriose valstybėse - ir kiti asmenys. Pvz., Lietuvoje - ir advokato padėjėjas (LR BPK 17 str.). . Rusijoje, anksčiau ir TSRS - ir asmuo, nesantis advokatu, gali būti teismo prileistas kartu su advokatu, o bylose, nagrinėjamose taikos teisėjo - ir vietoj advokato. Vokietijoje gynėju (pagal § 138 Abs. 1 StPO) gali būti bet kuris advokatas ir bet kuris Vokietijos aukštosios mokyklos teisės dėstytojas. Pagal § 139 StPO - teisę išmanantis asmuo (teisės referendaras). Be to, ypatingais atvejais pagal § 138 Abs. 2 StPO ginti gali asmuo, turintis kaltinamojo pasitikėjimą.
Tas pats advokatas negali būti dviejų ar daugiau asmenų gynėju, jeigu vieno iš jų gynybos interesai prieštarauja kito gynybos interesams (LR BPK 47 str. 1 d.).
Advokato pavedimu gynėju gali būti advokato padėjėjas, jeigu tam neprieštarauja ginamasis. Advokato padėjėjas negali būti gynėju nagrinėjant teisme bylą dėl sunkaus ar labai sunkaus nusikaltimo.
Vienas asmuo gali turėti kelis gynėjus. Tais atvejais, kai įtariamasis ar kaltinamasis turi kelis gynėjus ir bent vienas iš jų atvyksta dalyvauti procese, procesas gali vykti.
Teisės
Gynėjas turi teisę:
Pareigos
Gynėjas privalo:
Neteisėtas gynybos priemones naudojančio gynėjo nušalinimas
Ikiteisminio tyrimo metu prokuroras, o teismo proceso metu bylą nagrinėjantis teismas, nustatę, kad gynėjas naudoja neteisėtas gynybos priemones, turi teisę nušalinti gynėją. Tokiu atveju kviečiamas ar paskiriamas kitas gynėjas.
Gynėjas ir įtariamasis prokuroro nutarimą dėl gynėjo nušalinimo gali apskųsti ikiteisminio tyrimo teisėjui; šis privalo skundą išnagrinėti per 3 dienas. Teismo nutartį dėl gynėjo nušalinimo gynėjas ir kaltinamasis gali apskųsti.
Gynėjo kvietimas ir paskyrimas
Ikiteisminio tyrimo pareigūnas, prokuroras ir teismas privalo išaiškinti įtariamajam ir kaltinamajam jo teisę turėti gynėją nuo sulaikymo ar pirmosios apklausos momento ir suteikti galimybę šia teise pasinaudoti. Dėl įtariamojo ar kaltinamojo prašymo turėti gynėją arba dėl gynėjo atsisakymo surašomas protokolas.
Įtariamasis, kaltinamasis ir nuteistasis turi teisę pasirinkti ir pasikviesti sau tinkamą gynėją. Įtariamojo, kaltinamojo ar nuteistojo pavedimu gynėją gali pakviesti jų atstovai pagal įstatymą arba kiti asmenys, kuriems įtariamasis, kaltinamasis ar nuteistasis tai paveda.
Tais atvejais, kai įtariamojo, kaltinamojo ar nuteistojo pasirinktas gynėjas daugiau kaip 3 dienas iš eilės negali dalyvauti procese, ikiteisminio tyrimo pareigūnas, prokuroras ir teisėjas turi teisę pasiūlyti įtariamajam, kaltinamajam ar nuteistajam pasikviesti kitą gynėją, o jei šie to nepadaro, privalo paskirti gynėją. Jeigu įtariamojo, kaltinamojo ar nuteistojo pasirinktas gynėjas negali per šešias valandas atvykti dalyvauti pirmojoje apklausoje arba apklausoje dėl suėmimo pagrįstumo, ikiteisminio tyrimo pareigūnas, prokuroras ar teismas turi teisę pasiūlyti įtariamajam, kaltinamajam ar nuteistajam į šią apklausą pasikviesti kitą gynėją, o jei šie to nepadaro, privalo paskirti gynėją. Pagal šią dalį gynėjas yra paskiriamas neatsižvelgiant į ginamojo norus turėti konkretų advokatą. Naujo gynėjo paskyrimas netrukdo bylos procese dalyvauti asmens anksčiau pasirinktam gynėjui.
Būtinas gynėjo dalyvavimas
Ikiteisminio tyrimo pareigūnas, prokuroras motyvuotu nutarimu ar teismas motyvuota nutartimi turi teisę pripažinti, kad gynėjo dalyvavimas būtinas ir kitais atvejais, jeigu, jų nuomone, be gynėjo pagalbos įtariamojo ar kaltinamojo teisės ir teisėti interesai nebūtų reikiamai ginami.
LR BPK 51 straipsnyje nurodytais atvejais, jeigu gynėjo nėra pasikvietęs pats įtariamasis, kaltinamasis ar nuteistasis arba jų pavedimu ar sutikimu nėra pakvietę kiti asmenys, ikiteisminio tyrimo pareigūnas, prokuroras ar teismas privalo pranešti valstybės garantuojamos teisinės pagalbos teikimą organizuojančiai institucijai ar jos nurodytam koordinatoriui apie tai, kad įtariamajam, kaltinamajam ar nuteistajam būtinas gynėjas, ir paskirti šios institucijos parinktą gynėją. Gynėją poilsio ir švenčių dienomis bei valstybės garantuojamos teisinės pagalbos teikimą organizuojančios institucijos ne darbo valandomis ikiteisminio tyrimo pareigūnas, prokuroras ar teismas paskiria remdamasis šios institucijos sudarytais advokatų, teikiančių valstybės garantuojamą teisinę pagalbą baudžiamosiose bylose, budėjimo sąrašais.
Gynėjo atsisakymas
Įtariamasis ar kaltinamasis bet kuriuo proceso metu turi teisę atsisakyti gynėjo, išskyrus LR BPK 433 straipsnyje numatytą atvejį. Atsisakyti gynėjo leidžiama tik paties įtariamojo ar kaltinamojo iniciatyva. Dėl gynėjo atsisakymo surašomas protokolas.
Ikiteisminio tyrimo pareigūnui, prokurorui ir teismui neprivalomas nepilnamečio arba asmens, kuris dėl fizinių ar psichinių trūkumų negali pats pasinaudoti teise į gynybą, taip pat proceso kalbos nemokančio asmens ar asmens, įtariamo ar kaltinamo sunkaus ar labai sunkaus nusikaltimo padarymu, kai dėl bylos sudėtingumo ar didelės apimties arba kitais atvejais kyla abejonių dėl šio asmens galimybės pasinaudoti teise į gynybą, pareikštas atsisakymas gynėjo.
Atsisakymas gynėjo neatima iš įtariamojo, kaltinamojo ar nuteistojo teisės vėliau bet kuriuo proceso metu vėl turėti gynėją.
Balčiškės
Balčiškės – kaimas Varanavo rajone, Gardino sritis, Baltarusija; Balčiškės apylinkės centras. 426 gyventojų (2001 m.).
Lietuviai
XX a. viduryje 25 apylinkės kaimų, tarp jų ir Balčiškės, senieji gyventojai kalbėjo lietuviškai. 2000 m. Balčiškės vidurinėje mokykloje 12 vaikų lankė lietuvių kalbos pamokas.
Kvantinės mechanikos istorija
[[Vaizdas:10 Quantum Mechanics Masters.jpg|thumb|200px|10 įtakingiausių kvantinės mechanikos asmenybių. Nuo kairės į dešinę:
Bokšių ežeras
Susideda iš dviejų tarpusavyje susijusių baseinų: šiaurinio ir pietinio. Krantai vingiuoti, sudarantys vandens užutekius. Ežere veisiasi lydekos, ešeriai, karšiai ir kuojos. Ežero šeimininkas – žuvininkystės ūkis „FALKO“. Valstybės saugomos salos – faunos ir floros draustiniai.
Kvantinės mechanikos istorija
Maksas Plankas, Albertas Einšteinas,
Nilsas Boras, Luisas de Broilis,
Bokšių ežeras
Kolonizuojant miškus prie Juodžio ežero, dar kitaip vadinamo Juodaisiais Seivais, apsigyveno trys broliai Bokšiai, kurie ir davė ežerui naują vardą. Prieš 1760 m. Seivų dvaro valdytojas už ežero įkurdino tris brolius Budzeikius, skirdamas kiekvienam po 40 margų žemės – buvo įkurtas Užujuodės kaimas. Vaivadijos kelias 25px|DW651 Seinai – Suvalkai atskiria ežerą nuo Seivų ežero.
Kvantinės mechanikos istorija
Maksas Bornas, Polis Dirakas,
Logothetes tou genikou
Logothetes tou genikou (, kitaip dar genikos logothetēs ar tiesiog ho genikos (, bendrasis logotetas) – vidurio laikų Bizantijos logotetas, atsakingas už „bendrąją finansų ministeriją“ genikon [logothesion].
Kvantinės mechanikos istorija
Erwinas Šriodingeris, Ričardas Feinmanas. ]] Kvantinės mechanikos istorija – esminė moderniosios fizikos istorijos dalis. Kvantinės mechanikos istorija prasidėjo nuo kelių skirtingų mokslinių atradimų: 1893 m. Maiklas Faradėjus atrado katodinius spindulius; 1859–1860 m. žiemą Gustavas Kirchofas išdėstė juodo kūno spinduliavimo problemą; 1877 m. Liudvigas Bolcmanas iškėlė prielaidą, jog fizikinės sistemos energetinės būsenos gali būti diskrečios; 1887 m. Heinrichas Hercas atrado fotoelektrinį efektą ir 1900 m. Maksas Plankas iškėlė kvantinę hipotezę, jog energiją spinduliuojančios atominės sistemos gali būti teoriškai suskirstytos į diskrečius energijos elementus ε (epsilon), taip kad kiekvienas šių energijos elementų yra proporcingas dažniui ν, su kuriuo kiekvienas individualiai spinduliuoja energiją, kaip apibrėžia ši formulė:
Logothetes tou genikou
Funkcijos
Institucija genikon buvo atsakinga už bendruosius mokesčius ir pajamas, taip pat veikė kaip teismas finansinėms byloms nagrinėti. Ji vykdė funkcijas, kurias anksčiau atlikinėjo ankstesnioji sacrae largitiones, nors daugiausia bruožų perėmė iš pretorių prefektūros bendrojo departamento. Pirmasis paliudytas logothetēs tou genikou, vienuolis Theodotos, paminėtas 692 m., nors pareigybė galėjo atsirasti dar 626 m. Genikon biuras ir jo logotetas buvo viena svarbiausių ministerijų visa vidurio Bizantijos laikotarpį. Komninų laikais šios institucijos svarba menko, bet valdant Angelų dinastijai ji vėl padidėjo. Po 1024 m. Konstantinopolio apgulties ir imperijos suirimo pareigos išliko kaip visiškai garbės titulas iš Bizantijos atsiradusioje Nikėjos imperijoje bei atstatytoje Paleologų imperijoje. Tarp šias pareigas užėmusiųjų buvo ir žinomų intelektualų ir valstybės veikėjų, tokių kaip George Akropolites ir Theodore Metochites.
Kvantinės mechanikos istorija
kur h yra Planko konstanta.
Stefa Stonienė-Peleniūtė
Stefa Stonienė-Peleniūtė (1948 m. kovo 9 d. Daujočių k., Joniškio r.), muzikos mokytoja ir chorvedė.
Kvantinės mechanikos istorija
Tada, 1905 m. Albertas Einšteinas, norėdamas paaiškinti fotoelektrinį efektą, 1887 m. nupasakotą Heinricho Herco, postulavo, jog šviesa pati gamina individualias kvantines daleles, 1926 m. Gilberto N. Levio pavadintas fotonais. Fotoelektrinis efektas buvo stebimas pateikiant skirtingo bangos ilgio šviesą ant tam tikrų medžiagų, pvz., metalų, tai sukeldavo elektronų išlaisvinimą iš metalo tik tada, jeigu šviesos kvantinė energija būdavo didesnė negu Ferma lygis metale.
Logothetes tou genikou
Funkcijos
Paskutinis 1380 m. užfiksuotas logothetēs tou genikou buvo Iannes Androuses. Tuo metu pradinės šio valdininko funkcijos buvo senai užmirštos. Pseudokodinas (Pseudo-Kodinos) rašė, kad „bendrojo logoteto funkcijos nežinomos“.
Stefa Stonienė-Peleniūtė
Biografija
Mokėsi Žagarės ir Mažeikių mokyklose – internatuose. Pirmieji muzikos mokytojai buvo V. Kutka ir A. Jurgutis. 1967–1971 choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. V. Pučinskas ir J. Januškevičius), 1982 neakivaizdiniu būdu baigė Lietuvos konservatorijos Klaipėdos fakultetus (vyr. dėst. R. Misiukevičiaus dirigavimo klasė).
Kvantinės mechanikos istorija
Terminas kvantinė mechanika pirmą kartą buvo panaudota 1924 m. straipsnyje „Zur Quantenmechanik“
Logothetes tou genikou
Pavaldūs valdininkai
Bendrojo logoteto pavaldiniai buvo:
Kvantinės mechanikos istorija
Apžvalga
204px|thumb|left|Liudvigo Bolcmano molekulės I2 diagrama. Liudvigas Eduardas Bolcmanas 1877 m. pasiūlė, jog fizikinės sistemos, pvz., molekulės, energetiniai lygmenys gali būti diskretūs. 1900 m. vokiečių fizikas Maksas Plankas nenoriai teigė, jog energija yra kvantuota. Su šia idėja išvedė formulę, apibūdinusią stebimo dažnio priklausymą nuo juodojo kūno sugeriamos energijos, ir pavadintą Planko dėsniu. Jame taip pat yra Bolcmano skirstinys (galiojantis klasikinėse ribose). Planko dėsnis: kur:
Stefa Stonienė-Peleniūtė
Biografija
Nuo 1971 Sedos (Mažeikių r.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų vadovė. 1973 persikėlusi į Joniškio rajoną, buvo Jakiškių kultūros namų meno vadovė, vadovavo Jakiškių ir Gataučių kultūros namų mišriesiems chorams.
Kvantinės mechanikos istorija
Apžvalga
Ankstyvasis Vyno dėsnis gali būti išvedamas iš Planko dėsnio, darant prielaidą, jog h\nu \gg kT. Be to, Planko kvantinės teorijos pritaikymas elektronui leido Stefanui Prokopiu 1911–1913 m. ir paskui Nilsui Borui apskaičiuoti elektrono kvantinį momentą, kuris vėliau buvo pavadintas magnetonu. 1905 m. Einšteinas paaiškino fotoelektrinį efektą, postuluodamas, jog šviesa (bendresne prasme – visos elektromagnetinės bangos) gali būti padalina į begalinį „energijos kvantų“ skaičių, kurie yra lokalizuoti taškai erdvėje. Savo 1905 m. publikacijoje jis teigia:
"„Pagal čia svarstomą prielaidą, kai šviesos spinduliai plinta nuo taško, energija nesiskirsto tolydžiai plečiantis erdvės dalims, o susideda iš baigtinio energijos kvantų skaičiaus, arba kitaip erdvėje lokalizuotų taškų, judančių be dalijimosi ir sugeriamų tik kaip jų visuma.“"
1774 m.
1774 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Stefa Stonienė-Peleniūtė
Biografija
Nuo 1975 Žlibinų (Plungės r.) kultūros namų direktorė ir devynmetės mokyklos muzikos mokytoja. 1977 suorganizavo kultūros namų moterų chorą, kurį parengė 1980 ir 1985 respublikinėms dainų šventėms, 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei ir 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. Respublikiniuose konkursuose chorai ir vokaliniai ansambliai laimėjo pirmųjų ir kitų prizinių vietų.
Kvantinės mechanikos istorija
Apžvalga
Šis teiginys apibūdinamas kaip pats revoliucingiausias XX a. fizikos teiginys. Šiuos energijos kvantus vėliau buvo priimta vadinti fotonais. Tokį terminą 1926 m. pasiūlė Gilbertas N. Liusas. Idėja, jog kiekvienas fotonas turi kvantinės išraiškos energiją buvo nepaprastas pasiekimas, tai iš esmės išsprendė juodo kūno spinduliavimo išgaunant begalinę energiją problemą. 1913 m. Boras paaiškino vandenilio atomo spektrines linijas, vėl panaudodamas kvantavimą.
Stefa Stonienė-Peleniūtė
Biografija
S. Stonienė Žlibinų pagrindinėje mokykloje vadovauja jaunučių ir jaunių chorams, vokaliniams ansambliams ir solistams. Jaunuosius dainininkus parengė 1976, 1978, 1980 ir 1982 respublikiniams „Dainų dainelės" konkursams. 1985 respublikinei dainų šventei ir 1997 Lietuvos moksleivių menų šventei parengė jaunių chorą. Vaikų ir moterų chorai yra nuolatiniai Plungės rajono dainų švenčių dalyviai, gieda bažnyčiose, dalyvauja koncertuose. Mokytoja dainuoja Plungės kameriniame chore, diriguoja rajono dainų šventėse. 1996 jai suteikta muzikos vyresniosios mokytojos kvalifikacijos kategorija.
Kvantinės mechanikos istorija
Nuorodos
物理学史
Stefa Stonienė-Peleniūtė
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Šepetovka (Šilkojai)
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Lankos apskrities (1922–1945 m. Tilžės-Ragainės apskrities) kaimas. 1993–2008 m. Novo Kolchoznojė apylinkės kaimas.
Viešis
Viešis – ežeras rytų Lietuvoje, Utenos rajone, 8,5 km į pietus nuo Utenos, į vakarus nuo kelio. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 1,15 km, plotis iki 0,32 km. Altitudė 147,2 m. Krantai neaukšti, daugiausia užpelkėję – į pietvakarius plyti virš 40 ha dydžio Dubulų pelkė. Krantai beveik ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Pakrantės miškingos. Rytuose įteka upelis (Vieša) iš Pelakio ežero, vakaruose išteka Krašuonos intakas Vieša (Šventosios baseinas). Ežeras gausiai užžėlęs vandens augalija.
Šalia ežero įsikūrusios Karčiškės ir Viešintos. Pasak A. Vanago, hidronimai su šaknimi vieš- gali būti vedami iš  – „upokšnis, upelis“.
Elnietis
Istorija
Iki 1986 m. leistas vieną kartą per mėnesį, nuo 1986 m. – kas du mėnesius. Tiražas 1983 m. ir 1995 m. – 500 egz.
Benediktas Stirbys
Benediktas Stirbys (1930 m. balandžio 28 d. Endriejavo miestelyje, Klaipėdos r. – 1991 m. sausio 4 d. Juodkrantėje, Neringa), muzikos mokytojas ir chorvedys.
Biografija
Pas vietos vargonininką P. Žemaitį pramokęs muzikos, 1947–1951 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje (dėst. J. Karosas).
Nuo 1975 m. rudens Raseinių vaikų muzikos mokyklos direktorius ir akordeono mokytojas, medicinos darbuotojų moterų choro, Šiluvos zoninių kultūros namų ir Raseinių švietimo darbuotojų mišriųjų chorų vadovas. Švietimo darbuotojų chorą parengė 1980 m. respublikinei dainų šventei. 1981–1990 m. Neringos vaikų muzikos mokyklos direktorius, kultūros namų mišriojo choro vadovas.
B. Stirbys buvo Klaipėdos rajono muzikos mokytojų metodinės komisijos pirmininkas, Klaipėdos ir Raseinių rajonų dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas. 1967 m. apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.
Romanas Jaloveckas
Romanas Jaloveckas (g. 1931 m. balandžio 17 d. Margiuose, Joniškio rajonas) – inžinierius architektas.
Publikacijos
Paskelbti straipsniai apie paminklų restauravimą.
Alfonsas Daniūnas
Alfonsas Daniūnas (g. 1955 m. kovo 12 d. Tomsko sritis, Rusija) – Vilniaus Gedimino technikos universiteto (VGTU) rektorius, VGTU senato narys, Metalinių ir medinių konstrukcijų katedros profesorius.
Biografija
1973 m. įstojo ir 1978 m. baigė Vilniaus inžinerinio statybos instituto statybos inžinieriaus specialybę, liko čia dirbti VISI Statybos mechanikos katedros asistentu. 1981 m. įstojo į aspirantūrą ir 1985 m. apgynė technikos mokslų kandidato disertaciją ir toliau dirbo institute vyr. dėstytoju.
Mokslinė veikla
Mokslinių interesų sritis: konstrukcijų analizė ir optimizacija, skaičiuojamoji mechanika, aukštosios mokyklos studijų organizavimas. Stažavosi Vokietijoje, Suomijos technikos universitetuose.
Paskelbė per 50 mokslo darbų, skaito pranešimus daugelyje tarptautinių konferencijų mokslo ir studijų klausimais.
Mumij Troll
„Mumij Troll“  – rusų roko grupė iš Vladivostoko, įkurta 1983 metais. Grupė buvo suformuota grupės lyderio ir ideologo Ilja Lagutenko. Grupė atstovavo Rusijai 2001 m. Eurovizijos dainų konkurse ir užėmė 12-ąją vietą.
Sudėtis
Mumij Troll – tai sėkmingo ir ilgalaikio egzistavimo nepriklausomos grupės pavyzdys. Jurijus Caleris – vienas iš profesionaliausių gitaristų Rusijoje. Bosistas Jevgenijus Zvidionijus – aukštųjų technologijų dirigentas. Ilja Lagutenko – muzikantas, grupės dainų autorius, orientalistas.
Jis gimė 1968 m. spalio 16 d. Maskvoje. Netrukus jo šeima persikėlė į Vladivostoką. Jis dainavo vaikų chore, su kuria apkeliavo pusę šalies. 1983 metais įkūrė roko grupę, iš pradžių pavadintą „Mumi Troll“ („Муми Тролль“), vėliau pakeistas į „Mummij Troll“.
Jis gimė 1968 m. lapkričio 12 d. Vladivostoke. Jis pradėjo groti bosine gitara ir klavišiniais mokyklos roko grupėje „Azbuka“ („Азбука“). Baigęs vidurinę mokyklą, toliau mokėsi politechnikos institute. Dirbo kompiuterinės grafikos meistru.
Jis gimė 1968 m. lapkričio 16 d. Vladivostoke. Iki 10 klasės dalyvavo vaikų ansamblyje „Sčastlivoje detsvo“ („Счастливое детство“). Buvo vienas iš Vladivostoko įrašų studijos įkūrėjas. Dirbo aranžuotoju ir garso inžinieriumi. 1997 metų vasarą gavo pasiūlymą atlikti keletą koncertų su grupe „Mumij Troll“ Tolimuosiuose Rytuose, po kurios jis tapo nuolatinis grupės narys.
Jis gimė 1973 m. gegužės 22 d. Pervouralske (Sverdlovsko sritis). Mokėsi muzikos koledže. Vėliau prisijungė prie grupės „Ptica Zu“ („Птица Зу“). Po grupės žlugimo išvyko į Maskvą, kur jis dirbo su Pavel Kashin. 1997 metais jis gavo pasiūlymą tapti „Mumij Troll“ nariu.
Tim de Cler
Timas de Kleras (g. 1978 m. lapkričio 8 d.) – futbolininkas, Nyderlandų rinktinės ir Kipro klubo „AEK Larnaca“ gynėjas.
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2005 m. rugpjūčio 17 d., su rinktine žaidė vienerias 2006 m. pasaulio čempionato rungtynes.
Tai gali būti atlikta... drauge
Tai gali būti atlikta... drauge  – italų, ispanų ir prancūzų bendros kūrybos komedija, kurioje pagrindinį vaidmenį atliko Badas Spenceris.
Santrauka
left|thumb|200px|Vedybos per prievartą Vienišą raitelį Koburną prerijose persekioja itin taiklus šaulys su vežimu. Gaudynės keistos, nes vienas tarsi žino, kad negali pabėgti, o kitas – kad auka niekur nepaspruks. Medžiotojo vardas Sonis, o Koburnas per klaidą suvedžiojo jo seserį Merę. Kadangi atsisakė ją vesti, brolis jį vejasi, norėdamas priversti jėga. Merė, įsimylėjusi Koburną, keliauja kartu, kaip ir dar 4 merginos, kurios kiekviename miestelyje šoka užeigose ir taip uždirba Soniui pinigus.
Pakeliui Koburnas susitinka mirštantį seną advokatą, kuris jo paprašo pagloboti jo mažametį sūnėną Čipą ir padėti šiam nusigauti į Vestlandą, greta kurio šis paveldėjo namą. Sužinojęs, kad miestelyje yra geležinkelis, kuriuo galės pasprukti, Koburnas sutinka padėti.
Miestelyje viskam vadovauja Franciskas ir jo vyrai. Pats Franciskas, priklausomai nuo aplinkybių, yra ir šerifas, ir šventikas, ir teisėjas. Sužinojęs apie paveldėtoją, jis pasisiūlo nupirkti namus, tačiau Čipas, klausydamas dėdės patarimo, nesutinka parduoti.
Konburnas su Čipu įsikuria apleistame name, tačiau atsiranda vis daugiau pirkėjų, norinčių jį nupirkti ir tampa aišku, kad čia yra kažkas vertinga. Netrukus miestelyje pasirodo Sonis, kuris su Francisku sudaro sutartį: Franciskas apvesdins Koburną su Mere, o Sonis po to jį nušaus. Tokiu būdu sesers garbė bus išgelbėta ir ji taps visų gerbiama našle. Koburnas suimamas ir atgabenamas į miestelį, kur jo laukia vestuvių ceremonija. Nenorėdamas pakenkti Čipui, jis susituokia ir ramiai laukia, kol Sonis jį nušaus. Gelbėdama situaciją Merė pameluoja broliui, kad laukiasi, o šis, norėdamas, kad Koburnas dar labiau kankintųsi, nusprendžia jį palikti gyvą.
Bendras gyvenimas su Mere ir Čipu jo nevilioja, tačiau mėginimas sprukti žlunga atradus, kad geležinkelis yra nebaigtas ir į miestelį nevažiuoja joks traukinys.
Tuo metu netekęs kantrybės perimti namą ir išduotas naujojo kompaniono, Franciskas nusprendžia pasiųsti savo žmones atimti namą jėga. Tam, kad atsilaikyti, Koburnui ir Soniui tenka suvienyti jėgas.
104 m. pr. m. e.
'''104 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Energetikas (Šiauliai)
Energetikas – Šiaulių elektros tinklų laikraštis, ėjęs 1970–1991 m.
Istorija
Iki 1990 m. buvo dauginamas (spausdinamas) elektrografiniu aparatu. Tiražas 1990 m. – 350 egz., 1991 m. – 200 egz.
Redaktorius Stanislovas Tolišius.