cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pietų Andų vulkanų observatorija
250px|thumb|right|2008 m. Ljaimos išsiveržimas – vaizdas iš Temuko. Pietų Andų vulkanų observatorija, OVDAS  – Čilės Nacionalinės geologijos ir kalnakasybos tarnybos dalis, stebinti pavojingiausius ugnikalnius Pietinėje vulkaninėje zonoje. Būstinė yra Cerro Ñielol kalvoje Temuke, iš kur gerai matyti du aktyviausi Čilės ugnikalniai Ljaima (Llaima) ir Viljarika (Villarrica).
Dalį veiklos OVDAS vykdo kartu su CONAF, kuri administruoja Čilės nacionalinius parkus ir rezervatus, kur yra daugelis ugnikalnių.
OVDAS finansuoja ir Araukanijos regiono vyriausybė.
OVDAS stebi šiuos ugnikalnius:
Rytų Midlandsas
thumb|right|Rytų Midlandso regionas Anglijos žemėlapyje
Rytų Midlandsas  – vienas iš regionų vidurio Anglijoje, arba Midlandse. Yra NUTS 1 lygmenyje dėl statistinių tikslų. Regionas apima Notingamšyrą, Derbišyrą, Lesteršyrą, Rutlandą, Nortamptonšyrą ir didelę dalį Linkolnšyro.
Geografija
Aukščiausias taškas regione yra Kinder Scout plynaukštė Pyk Distrikto nacionaliniame parke. Jos aukštis yra 636 m virš jūros lygio. Geografinis Anglijos centras yra vakarų Lesteršyre. Apie 88 % regiono užima kaimo vietovės.
Didžiausi Rytų Midlandso miestai: Notingemas, Lesteris, Derbis, Česterfildas, Keteringas, Linkolnas, Lafborou, Mensfildas ir Nortamptonas. Lestris yra didžiausias regiono miestas.
Jungtinė Karalystė 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Jungtinės Karalystės sportininkai dalyvauja 2012 m.vasaros olimpinėse žaidynėse, kaip organizuojanti tauta.
Dvijuostis jūrų klounas
Dvijuostis jūrų klounas (Amphiprion bicinctus) – vienuolžuvinių (Pomacentridae) šeimos žuvis. Kūnas iki 14 cm ilgio, geltonai oranžinis, su 2 baltomis juostomis, kurios su juodu apvadu.
Gyvena Raudonojoje jūroje.
Albinas Vaižmužis
Albinas Vaižmužis (g. 1936 m. birželio 1 d. Prūseliuose, Panevėžio rajonas) – agronomas, Lietuvos ir Kupiškio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1955 m. baigė Panevėžio 1-ąją vidurinę mokyklą, 1958 m. baigė Joniškėlio žemės ūkio technikumą. 1960–1965 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje, įgijo mokslinio agronomo kvalifikaciją. 1958–1960 m. Panevėžio rajono Sodelių kolūkio vyriausias agronomas, 1961–1963 m. to paties rajono Maženių kolūkio valdybos pirmininkas. 1964–1969 m. Sodelių kolūkio vyriausias agronomas, pirmininko pavaduotojas. 1970–1979 m. Kupiškio žemės ūkio valdybos vyresnysis, vėliau vyriausiasis agronomas. 1980 m. Kupiškio rajono Agrochemijos susivienijimo pirmininkas, Žemės ūkio valdybos viršininko pavaduotojas. 1981–1991 m. Kupiškio rajono Antašavos kolūkio valdybos pirmininkas. 1991 m., reformuojant kolektyvinį žemės ūkį, paskirtas laikinuoju administratoriumi, vėliau išrinktas žemės ūkio bendrovės „Antašavos centras“ valdybos pirmininku. 1992–1996 m. ir 1996–2000 m. Seimo narys.
1958–1970 m. Panevėžio rajono Karsakiškio apylinkės deputatas, 1981–1986 m. Antašavos apylinkės deputatas, 1986–1992 metais Kupiškio rajono tarybos deputatas. 2000–2015 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narys.
1961–1989 m. TSKP narys, 1994–2001 m. Lietuvos valstiečių partijos pirmininkas, 2001 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, nuo 2005 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys.
Lietuvos agronomų seklyčios narys, Žemdirbių sąjungos prezidiumo narys, Lietuvos TSR nusipelnęs agronomas. Jam suteiktas Kultūros žymūno vardas. Žmona Aldona, sūnūs Audrius ir Dalius.
Pilkasis varanas
Pilkasis varanas (Varanus griseus) – vidutinio dydžio varanas, paplitęs vidurio Azijoje.
thumb|left|250px|Pilkojo varano kaukolė
Centrinis aimakas
Centrinis aimakas  – vienas iš 21 Mongolijos aimako. Yra Mongolijos centre, supa šalies sostinę – Ulan Batorą.
Geografija
Vakarinę dalį supa Chentėjaus kalnai.
Gyventojai
Daugiausiai čia gyvena chalkų-mongolų. Dar gyvena šiek tiek kazachų ir buriatų.
Administracinis suskirstymas
thumb|left|180px|Sumų žemėlapis Aimakas padalintas į 27 sumus:
Kudirkos Naumiesčio Penkių Maskvos šventųjų kapinių koplyčia
miniatiūra|Prie koplyčios – atminimo akmuo žuvusiems kareiviams. Kupolo smailė – su nusvirusiu metaliniu kryžiumi
Šilėnai (reikšmės)
Šilėnais vadinamos gyvenvietės:
Kudirkos Naumiesčio Penkių Maskvos šventųjų kapinių koplyčia
Kudirkos Naumiesčio Penkių Maskvos šventųjų kapinių koplyčia – rusų stačiatikių koplyčia Šakių rajone, Kudirkos Naumiestyje, pietinėje miestelio dalyje esančiose stačiatikių kapinaitėse, netoli išvažiavimo į kelią.
Koplyčia buvo pastatyta tarpukaryje kaip kompensacija už 1930 m. nugriautą Šv. Aleksejaus stačiatikių cerkvę (1913 m.). Pastarosios vietoje iškilo mokykla (dabar – Vinco Kudirkos gimnazija). 2014 m. duomenimis, koplyčios pastatas stūksojo nesuremontuotas, jį supo sutvarkytų kapinių teritorija. Šalia atidengtas paminklinis akmuo (2012 m.) su dvikalbiu įrašu Rusijos imperatoriškosios armijos kariams, žuvusiems Pirmajame pasauliniame kare, atminti.
Istorija
Koplyčios statybą finansavo apie 30 Kudirkos Naumiesčio miestelio stačiatikių, tačiau tų paaukotų pinigų neužteko. Buvo prisimintas jų žemiečių palikuonis rusų išradėjas, architektas Arturas Loleitas. Jo motina ir seserys buvo palaidotos XIX a. antroje pusėje kapinėse, kuriose ir buvo leista statyti koplyčią. Bendruomenė susisiekė su A. Loleitu ir gavo iš jo pakankamai pinigų. Žinomas inžinierius tada iškėlė vieną reikalavimą – statinyje privalo būti gelžbetoninių perdangų, kurias jis buvo užpatentavęs.
Vietos kraštotyrininkės Natalijos Manikienės teigimu, koplyčia buvo atidaryta maždaug metais anksčiau, negu 1934 m. pastatytas paminklas daktarui Vincui Kudirkai.
Kapinių koplyčioje pamaldos vyko maždaug iki 1940 m., dažniausiai per stačiatikių švenčiamas Velykas ir Kalėdas. Susirinkdavo iki 50 žmonių, ateidavo ne tik vietiniai, suvažiuodavo tikintieji ir iš aplinkui. Atvažiuodavo šventikas iš Vilkaviškio. Koplyčios sienas puošė freskos, buvo įrengtas altorėlis, sustatyti suolai, kampe sudėti laidojimo reikmenys. Koplyčią juosė tvora su raudonų plytų stulpais. Statinio durys buvo medinės, suveriamos. Elektros nebuvo, viduje kabojo žvakių sietynas.
Per II pasaulinį karą kapinių koplyčia beveik nenukentėjo. Karo pradžioje šiose kapinėse buvo palaidoti pirmieji 12 žuvusiųjų pasienyje rusų komendantūros kareivių, vėliau dar buvo laidojami ir kiti žuvę rusų kariai. Praėjus maždaug penkeriems metams po karo, visi kariai buvo perlaidoti į dabartinę Kudirkos Naumiesčio karių kapinių vietą.
Atnaujinimas
2008 m. naumiestiečiams kilo iniciatyva sutvarkyti stačiatikių kapines ir jų aplinką. Buvo surinkti gyventojų (tarp jų 16 rusų tautybės) parašai ir perduoti seniūnijai. Seniūnija prašymą dėl stačiatikių kapinių sutvarkymo perdavė Rusijos ambasadai. 2011–2012 m. buvo sutvarkytos ne tik miestelio karių kapinės, bet aptvarkytos ir senosios stačiatikių kapinės. Kapinių koplyčia liko nesuremontuota. Šalia jos buvo atidengtas paminklas rusų karių atminimui. Buvo planuojama sutvirtinti koplyčios kupolą, viduje įrengti muziejėlį, tačiau tai liko neįgyvendinta 2020 m. duomenimis, koplyčios pastatas stovėjo užmūrytomis angomis.
Čirijakas
Čirijakas arba Imasa  – upė Peru, Amazonės departamente; Maranjono dešinysis intakas. Prasideda Andų kalnuose, Čačapojo provincijoje. Teka šiaurės vakarų kryptimi. Įteka į Maranjoną ties Čirijako kaimu. Didžiausi intakai: Tuntungos, Shushug ir Wawas. Prie upės įsikūręs Chumbilijos miestas.
Pelkinis sėklalesis
Pelkinis sėklalesis (Sporophila palustris) – tanagrų (Thraupidae) šeimai priklausanti paukščių rūšis. Sutinkama Argentinoje, Urugvajuje, Brazilijoje ir Paragvajuje.
Ryškus lytinis dimorfizmas: patinas su balta gerkle, pilku viršugalvu, kaštoniniu pilvu, o patelės rudos. Gyvena Pietų Amerikos užliejamose lygumose. Žiemą migruoja į pietų Braziliją.
Rūšis nykstanti, saugoma.
Čilės Nacionalinė geologijos ir kalnakasybos tarnyba
Čilės Nacionalinė geologijos ir kalnakasybos tarnyba, SERNAGEOMIN - Čilės vyriausybinė institucija, tiekianti geologines informaciją, konsultacijas ir techninę pagalbą vyriausybei, visuomenei ir privatiems asmenims, kuruojanti kalnakasybą Čilėje.
Tarnyba suformuota 1980 m. sujungus Geologinių tyrimų institutą ir Valstybinę kalnakasybos tarnybą.
Tarnybos direktorių skiria Čilės prezidentas.
Dabartinis tarnybos direktorius (nuo 2006 m.) - Patricio Cartagena.
SERNAGEOMIN nuo 1974 m. leidžia mokslinį žurnalą „Andean Geology“, kuris iki 2009 m. vadinosi „Revista Geologica de Chile“.
TSRS Aukščiausiosios Tarybos Tautybių Taryba
TSRS Aukščiausiosios Tarybos Tautybių Taryba (sutr. Tautybių Taryba; ) - TSRS Aukščiausiosios Tarybos vieni iš dviejų (Sąjungos Taryba ir Tautybių Taryba) rūmų. Tautybių Tarybą sudarė 750 deputatų.
Formavimas
Tautybių Taryboje buvo atstovaujamos ne tiesiogiai TSRS gyvenančios tautybės (etninės grupės), o nacionaliniai - teritoriniai visų lygmenų dariniai.
Poniatovskiai
Poniatovskiai – Lenkijos didikų giminė, nuo 1764 m. kunigaikščiai.
Rusijos Federacijos taryba
thumb|160px|right|Rusijos Federacijos tarybos emblema Rusijos Federacijos taryba  – Rusijos parlamento aukštieji rūmai (vad. senatas). Valstybės Dūma ir Federacijos taryba sudaro Rusijos Federacijos Federalinį susirinkimą.
Nuo 2002 m. Rusijos Federacijos taryba priimta į Europos senatų asociaciją (Association of European Senates)
Sudėtis
Federacijos tarybą sudaro po du atstovus nuo kiekvieno federacijos subjekto (sričių, autonominių respublikų, apygardų ir kitų darinių). Vieną atstovą skiria federacijos subjekto įstatymų leidžiamoji valdžia, antrąjį – vykdomoji valdžia.
Įgaliojimai
thumb|Rusijos Federacijos tarybos posėdis Rusijos Federacijos Konstitucija numato, kad Rusijos Federacijos taryba:
Visi įstatymai, kuriuos priima Valstybės Dūma, turi gauti Federacijos tarybos pritarimą.
Federacijos tarybos sudėties formavimas
Dviejų rūmų parlamentas Rusijoje atsirado 1993 m. priėmus naująją Konstituciją. Tuomet Federacijos tarybos nariai buvo išrinkti tiesioginiuose rinkimuose dvejiems metams.
Nuo 2000 m. Tarybos nariai dirba nuolat, vieną atstovą skiria gubernatorius, kitą – regiono įstatymų leidžiamasis organas.
Oskaras už geriausius vaizdo efektus
miniatiūra|200px|right|Filmas „Sparnai“ 1928 m. pažymėtas už specialiųjų efektų panaudojimą Oskaro premija už geriausius vaizdo efektus – JAV Kino meno ir mokslo akademijos Oskaro premija, kasmet skiriama už reikšmingą indėlį vaizdo specialiųjų efektų srityje.
Istorija
Pirmą kartą apdovanojimu už techninį indėlį kuriant „inžinerinius efektus“ 1928 m. buvo pažymėti „Oskarą“ gavusio geriausio metų filmo  „Sparnai“ kūrėjai. Premija įteikta šio nebylaus filmo inžinieriui Roy Pomeroy už Pirmojo pasaulinio karo oro mūšių kombinuoto filmavimo scenas.
1939 m. buvo sukurta kategorija „Geriausi specialieji efektai“. 1963 m. ji buvo padalinta į atskiras „Geriausių specialiųjų vaizdo efektų“ ir „Geriausių garso efektų“ kategorijas. 1972 m. Akademija liovėsi teikti apdovanojimus už geriausius vaizdo efektus, juos pakeitusi Oskarais už ypatingus nuopelnus, tačiau neilgai trukus premija vėl pradėta teikti kasmet. 1978 m. kategorijos pavadinimas pakeistas į „Geriausi vaizdo efektai“.
Janas Petras Opalinskis
Janas Petras Opalinskis (1601, Lešno – 1665) – Lenkijos magnatas, Kališo pakamaris (1626–1650), Karūnos didysis pastalininkas (1638–1645), Karūnos didysis stalininkas (1645–1651), Karūnos didysis pataurininkas (1651), Palenkės (1653–1657) ir Kališo vaivada (1660–1665).
Biografija
Lenkijos magnatų Opalinskių giminės atstovas, herbo „Lodzia“ savininkas. Karūnos didžiojo raikytojo Petro Opalinskio (1566–1600) ir Elžbietos Zborovskos, Karūnos dvaro etmono Jano Zborovskio dukters antrasis sūnus. Turėjo vyresnį brolį Andžejų (1599–1625) ir dvi seseris: Elžbietą ir Kateriną.
1626–1650 metais Janas Petras Opalinskis užėmė Kališo pakamario pareigybę, nuo 1638 metų – Karūnos didysis pastalininkas, po to Karūnos didysis stalininkas (1645) ir Karūnos didysis pataurininkas (1651). 1653–1657 metais – Palenkės vaivada, 1660–1665 metais – Kališo vaivada.
Taip pat ėjo Kališo, Sremo, Odolianuvo, Losicko ir Koninsko seniūno pareigas.
Šeimair vaikai
1624 metais vedė Kateriną Leščinską (apie 1605–1664), Karūnos didžiojo kanclerio Vaclavo Leščinskio (1576–1628) ir Anos Rozdraževskos dukterį. Jų vaikai:
Mikroorganizmai
thumb|upright=1.15|right|[[Escherichia coli bakterijų kolonija padidinta 10 000 kartų.]] Mikroorganizmai (graik. mikros – mažas), kitaip mikrobai. Tai akimi nematomi, tik pro mikroskopą įžiūrimi vienaląsčiai arba kolonijiniai organizmai. Pvz., bakterijos, grybeliai, mikroskopiniai pirmuonys ir dumbliai.
Virusai ir prionai nelaikomi gyvais organizmais, tačiau dažnai priskiriami prie mikroorganizmų. Mikroorganizmai paplitę beveik visose planetos aplinkose: ore, vandenyje, dirvoje, augaluose ir gyvūnuose. Dalis jų yra labai svarbūs įvairiuose biocheminiuose procesuose, kai kurie yra patogenai.
Mikroorganizmai gyvena beveik visose buveinėse nuo ašigalių iki pusiaujo, dykumų, geizerių, uolienų ir vandenyno gelmių. Kai kurie yra ekstremofilai, pvz., gyvena karštyje arba šaltyje, kiti - aukštame slėgyje ir keli, kaip Deinococcus radiodurans, atsparūs aukštai radiacijai. Mikroorganizmai taip pat sudaro mikrobiotą, kuri randama ant visų daugialąsčių organizmų. 2017 m. gruodžio mėn. ataskaitoje buvo nurodyta, jog 3,45 mlrd. senumo Australijos akmenyse kadaise buvo mikroorganizmai ir tai yra ankstyviausias tiesioginis gyvybės Žemėje įrodymas.
Mikrobai daugeliu atveju yra svarbūs žmogaus gyvenime ir sveikatoje, pasitarnauja maisto fermentacijoje, nuotekų valyme, gamina kurą, fermentus ir kitus bioaktyvius junginius. Jie yra naudojami biologijoje kaip organizmai-modeliai ir naudojami biologiniame kare arba bioterorizme. Mikroorganizmai yra gyvybiškai svarbūs derlingų dirvožemių komponentai. Žmogaus organizme sudaro žmogaus mikrobiotą, pvz., žarnyno mikroflorą. Gali būti patogenai ir sukelti infekcines ligas.
Studijų aidai
Studijų aidai – Kauno technologijos universiteto savaitraštis, leidžiamas nuo 1950 m. kovo 31 d. Kaune, K. Donelaičio g. 73-109.
Istorija
Iki 1989 m. balandžio 5 d. vadinosi „Už tarybinį mokslą“. Pirmaisiais metais ėjo kaip Kauno valstybinio universiteto leidinys, seniausias pokario Lietuvos aukštųjų mokyklų leidinys – Vilniaus universiteto laikraštis „Tarybinis studentas“ pasirodė dviem savaitėmis vėliau. 1951 m. reorganizavus Kauno universitetą ir susikūrus Kauno politechnikos institutui, laikraštis (tuo pačiu pavadinimu) tapo šios aukštosios mokyklos leidiniu (savaitraščiu). Institutui pasivadinus universitetu, nuo 1990 m. lapkričio 8 d. šis leidinys, tik nauju pavadinimu, eina kaip Kauno technologijos universiteto savaitraštis. Spausdintas „Raidės“ spaustuvėje. Tiražas: 1950 m. – 1000 egz., 1981 m. – 3000 egz., 1987 m. – 3500 egz., 1997 m. – 1000 egz.
Rašo apie studentų gyvenimą, studijų ir mokslo kryptis, mokymo proceso tobulinimą, spausdina rašinius dorovės ir kultūros klausimais, satyros bei poezijos kūrinius.
Vaitiekus Emerikas Mlečka
Vaitiekus Emerikas Mlečka (m. 1673 m.) – Karūnos tribinolo maršalka 1655 metais, Palenkės vaivada 1665 metais, Losicko 1650 metais, Melnicko seniūnas 1646-1673.
1666 metais buvo deputatu nuo Palenkės vaivadijos į Karūnos tribunolą Liubline.
Šepetos Almos Adamkienės mokykla-daugiafunkcis centras
Kupiškio rajono Šepetos Almos Adamkienės mokykla-daugiafunkcis centras – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šepetoje (Kupiškio raj.), Šepetos g. 4, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190052243. Steigėjas Kupiškio rajono savivaldybės taryba.
Mokyklą remia Almos Adamkienės labdaros ir paramos fondas.
Istorija
2003 m. mokykloje švenčiant 70 metų jubiliejų atidengtas paminklinis akmuo (autorius ir rėmėjas – verslininkas Ramutis Talačka). 2019 m. mokykla dėl mažėjančio mokinių skaičiaus prijungta prie Kupiškio Povilo Matulionio progimnazijos ir tapo Kupiškio Povilo Matulionio progimnazijos skyriumi Šepetos Almos Adamkienės mokykla-daugiafunkciu centru.
Njeva
Njeva  – upė Peru, Amazonės departamente, didžiaja dalimi Kondorkanki provincijoje; Maranjono dešinysis intakas. Prasideda Anduose, Kampankiso kalnagūbryje. Teka į šiaurės rytus, įteka į Maranjoną Santa Marija de Njevos mieste. Žemupio vaga smarkiai vingiuota.
Kaštoninis sėklalesis
Kaštoninis sėklalesis (Sporophila cinnamomea) – tanagrų (Thraupidae) šeimai priklausanti paukščių rūšis. Sutinkama Argentinoje, Urugvajuje, Brazilijoje ir Paragvajuje.
Kaštoninės spalvos, su baltomis dėmelėmis. Sparnai ir viršugalvis pilki. Gyvena subtropinėse ir tropinėse žole apaugusiose lygumose (pampose, Čiake, Serade).
Derbišyras
Derbišyras  – grafystė Rytų Midlandse, Anglijoje. Didžioji dalis Pyk Distrikto nacionalinio parko patenka į Derbišyro teritoriją. Grafystės šiaurėje stūkso Peninai. Šiaurės vakaruose ribojasi su Didžiuoju Mančesteriu, Vakarų Jorkšyru šiaurėje, Pietų Jorkšyru šiaurės rytuose, Notingamšyru rytuose, Lesteršyru pietryčiuose, Stafordšyru vakaruose ir pietvakariuose bei Češyru vakaruose. 2003 m. Ordnance Survey duomenimis, Church Flatts ferma buvo toliausiai nutolusi nuo jūros Didžiojoje Britanijoje.
Naminė višta
Naminė višta arba višta (Gallus gallus domesticus)) – vištinių paukščių (Galliformes) būrio naminis paukštis, domestikuota iš bankivinių vištų (Gallus gallus). thumb|righ|260px|Višta (patelė) su [[viščiukais]] thumb|righ|260px|Naminių vištų kiaušiniai
Matmenys
Priklausomai nuo veislės, naminių vištų svoris nuo 1,5 kg iki 5 kg, o patinėliai įprastai sunkesni, už pateles ir tarp jų svoris gali skirtis iki 1 kg. Taip pat yra nykštukinių vištų veislės, jų svoris nuo 500 g iki 1,2 kg.
Mityba
Senovėje romėnai maistui užaugintus viščiukus girdydavo vynu, kad būtų skanesni. Viduramžiais vištiena buvo tik aukštą valdžią turinčių žmonių patiekalas. Neturtingieji vištas augindavo tik dėl kiaušinių, pjaudavo jas tik visai pasenusias. Dabar vištienos gali nusipirkti kiekvienas. Prekyboje dažniausiai naudojama broilerių mėsa.
Amžius
Naminės vištos įprastai gyvena 5-10 metų, žinoma seniausia, vardu Matilda išgyveno 16 metų ir buvo įrašyta į pasaulio Gineso rekordų knygą.
Auginimas
Vištos auginamos plačiai pasaulyje dėl mėsos ir kiaušinių. 2011 m. pasaulyje buvo auginama daugiau kaip 19 milijardų vištų.
Veislės
Čia žiūrėti naminių vištų veislių sąrašą:
Dažniausios vištų veislės – baltieji leghornai ir rudieji rodailendai, o jų patinų – gaidžių veislės dažniausiai būna gikenas, jeda, karolina, folinkas, derima, meda, nediramas. Skirstomos į Amerikos, Viduržemio jūros, Anglijos ir Azijos veisles.
Aktyvioji optika
Aktyvioji optika – teleskopo veidrodžio optimalios formos kontrolės ir palaikymo sistema, kuri veikia deformuodama teleskopo pagrindinį (didįjį) veidrodį tam, kad gautume geriausią galimą vaizdą. Ši technologija išvystyta ir plačiai naudojama visuose po 1980 metų statomuose didžiuosiuose pasaulio teleskopuose. Ji skira kompensuoti veidrodžio ir teleskopo deformacijoms dėl svorio, šilumos ir vėjo poveikio. Be aktyvios optikos nebūtų įmanoma pagaminti didesnio nei aštuonių metrų skersmens teleskopo.
Aktyvioji optika taiso maždaug sekundžių trukmės (maždaug tokios eilės yra reakcija į iškraipymus) vaizdų deformacijas. Nereikia jos painioti su kita technologija, adaptyviąja optika, kuri taiso atmosferos sukeliamas vaizdų deformacijas ir turi reaguoti per daug trumpesnį laiką (~0.01 sekundės eilės). Tokiu dažniu didelio pagrindinio veidrodžio formą keisti yra sunku, todėl adaptyvioji optika paprastai veikia antrinį (o kartais papildomą koreguojantį) veidrodį.
Pasadena (Teksasas)
Pasadena – miestas Hiustono pietuose, Teksaso valstijoje. Pasadena yra 15 pagal dydį miestas valstijoje ir 159 pagal dydį JAV miestas. Pasadena yra įsikūrusi netoli vietos, kurioje 1836 metų balandžio 21 dieną vyko galutinė Teksaso revoliucijos kova.
Demografija
2000 metų statistiką, Pasadenoje gyveno 141 674 žmonės, mieste buvo 47 031 namų ūkis ir gyveno 35 179 šeimos. Gyventojų tankis buvo 1 238,7/km². Miesto gyventojus sudarė 71,45 % baltaodžiai, 1,63 % juodaodžiai, 1,83 % azijiečiai, 0,68 % indėnai, 21,34 % kitos rasės ir 3,08 % gyventojų buvo dviejų arba daugiau rasių. 48,24 % visų gyventojų buvo ispanų arba lotynų kilmės.
Mieste gyveno 31,6 % žmonių iki 18 metų, 11,4 % žmonių nuo 18 iki 25 metų, 31,2 % nuo 25 iki 44 metų, 17,9 % nuo 45 iki 65 metų ir 7,9 % – 65 metų amžiaus ir vyresni. Vidutinis amžius buvo 29 metai.
Stimuliantas
Stimuliantas – psichotropikas, kuris sukelia laikiną psichologinių ar fiziologinių savybių pagerinimą. Stimuliantai yra priešingo veikimo medikamentai negu depresantai.
Stimuliantai veikia preferinę nervų sistemą ir centrinę nervų sistemą. Stimuliatorių dažniausi poveikiai yra didesnis budrumas, ištvermė, produktyvumas, motyvacija, sumažėjasio maisto ir miego poreikio suvokimas, padidėję spaudimas ir širdies plakimo greitis. Stimuliatoriai veikia ir žmogaus nuotaikas.
Dažnai stimuliantai yra narkotinės medžiagos prie kurių priprantama ir išsivystoma priklausomybė.
Stimuliantai draudžiami sporto varžybose.
Griaužai (reikšmės)
Griaužais vadinami kaimai:
Karauntuhilas
right|thumb|300px|Karauntuhilas
Karauntuhilas (air. Corrán Tuathail) – aukščiausia Airijos viršūnė, esanti Kerio grafystėje. Jo aukštis 1039 m, tai centrinė Macgillycuddy's Reeks kalnyno (arba Juodųjų viršūnių kalnyno ) viršūnė. Šiame kalnyne yra dar dvi viršūnės, viršijančios 1000 m ribą – Bynkerachas (Beenkeragh) ir Kacheris (Caher).
Išvertus iš airių kalbos, Corrán Tuathail reikštų Tuathalo dalgis.
Kalno viršuje pastatytas didžiulis metalinis kryžius.
Chumbilija
Chumbilija arba Vilja de Chumbilija  – miestas Peru, Amazonės departamento rytuose, Čirijako upės slėnyje, 1935 m aukštyje. Bongaros provincijos centras.
Šimonių pagrindinė mokykla
Kupiškio rajono Šimonių pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kupiškio raj. Šimonyse, Skapiškio g. 18, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190050235. Steigėjas Kupiškio rajono savivaldybės taryba. miniatiūra|180px|left|Atminimo akmuo
Kolumbijos liberalų partija
Kolumbijos liberalų partija (PLC, isp.:Partido Liberal Colombiano) – didžiausia Kolumbijos demokratinio socializmo srovės politinė partija.
Istorija
Įkurta 1848 m. Chaviero de Rochas ir Manuelos Ramires iniciatyva. Jau 1849 m. Kolumbijos prezidentas buvo išrinktas pirmasis liberalas Chose Hilarijus Lopesas, o iki 1884 m. net 13 prezidentų atstovavo liberalams. 1863 m. buvo priimta viena demokratiškiausių to meto konstitucijų. Partija per ilgą gyvavimo laikotarpį ne kartą keitė savo ideologines nuostatas nuo krikščioniškojo socializmo iki šiuolaikinės socialdemokratijos.
1930 m. prezidentu visuotiniuose rinkimuose vėl buvo išrinktas liberalas Enrikė Olaja Hetera, po jo prezidentais buvo dar 11 liberalų, keli jų po dvi kadencijas. 2002 m. išrinktas Kolumbijos prezidentu Alvaras Uribė Velesas taip pat buvo liberalų partijos narys.
Daugumą liberalai nuolat sudaro ir didžiojoje dalyje savivaldybių.
Prie partijos veikia jaunimo organizacija Juventudes liberales, turi savo Liberalios minties institutą. Leidžia laikraštį „Vanguardia Liberal". Socialistų Internacionalo narė nuo 1999 m. lapkričio 8 d.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Dvokiančioji šalmabudė
Dvokiančioji šalmabudė  (Mycena pura) – šalmabudinių šeimai priklausantis nuodingas grybas. Dar kartais vadinama Dvokiančiuoju šlamučiu.
Išvaizda
Kepurėlė (2–6 cm skersmens) iš pradžių pusiau iškili, vėliau beveik horizontali, su plačiu gūbreliu per vidurį. Kepurėlė yra violetinės spalvos. Kraštuose matyti būdingos plačios vagelės. Kotas plonas cilindriškas, kietas, kepurėlės spalvos, padengtas daugybės išilginių juosvai violetinių plaušelių. Lakšteliai reti platūs, sujungti plonyčiais lakšteliukais. Trama vandeninga, kepurėlės trama balta, koto violetinė, turi stiprų ridikų skonį ir kvapą.
Apsinuodijimo pavojus: Dvokiančiosios šalmabudės tramoje yra nedidelis kiekis muskarino; jis nėra labai pavojingas grybas, tačiau silpnesnės sveikatos žmonės turėtų šio grybo vengti. Apsinuodijimo atveju, sutrinka virškinimas. thumb|left|250px| Dvokiančiosios šalmabudės vaizdas iš apačios
Spalvos kaita: kepurėlės spalva įvairuoja nuo rausvos iki violetinės, tačiau pasitaiko egzempliorių su balkšva ir riešutų spalvos kepurėle. Pastarųjų kotas visada violetinis. Lakšteliai balsvi ir šviesiai rausvi arba šviesiai violetiniai.
Gulbiškis
Gulbiškis – viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 10 km nuo Obelių.
Dvokiančioji šalmabudė
Augavietė
Sezonas: liepa–spalis
Panašios rūšys: dėl būdingos kepurėlės spalvos ir gilių vagelių kraštuose, Dvokiančiosios šalmabudės beveik neįmanoma supainioti su jokiu kitu grybu.
Martin Varsavsky
Gimė Argentinoje, Niujorko universitete baigė bakalauro studijas, tarptautinių santykių magistro bei MBA laipsnius įgijo Kolumbijos universitete.
Veikla
Per 20 m. Martinas įkūrė 7 bendroves (dėl to vadinamas serijiniu verslininku). Pirmąją bendrovę Varsavskis įkūrė 1984 m. Tai buvo nekilnojamo turto bendrovė Urban Capital Corporation. 1986 m. Varsavskis įsteigė Kanadoje biotechnologijų bendrovę Medicorp Services, vieną pirmųjų pradėjusių tirti AIDS ligą.
M. Varsavskis 2005 lapkritį įsteigė bendrovę FON, siekdamas sukurti pasaulinę internautų bendruomenę, kurios nariai dalintųsi bevielio tinklo prieiga.
M. Varsavskis taip pat yra Instituto de Empresa profesorius bei valdybos narys, Safe Democracy Foundation bei savo vardo fondo Varsavsky Foundation steigėjas.
Batakių evangelikų liuteronų bažnyčia
Batakių evangelikų liuteronų bažnyčia – evangelikų liuteronų bažnyčia Batakių pašonėje, tarp miestelio ir geležinkelio stoties, prie rajoninio kelio, pastatyta 1885 m.
Architektūra
Batakių evangelikų liuteronų bažnyčia medinė. Liaudiškos architektūros stačiakampio plano pastatas rytiniame gale užbaigtas trisiene apside su nedideliu dvitarpsniu bokšteliu, mažesnis bokštelis pabrėžia vakarinį fasadą. Bažnyčia dengta dvišlaičiu stogu, iš pjaustinių rąstų suręstas pastatas remiasi į tvirtą akmens mūro pamatą. Pagrindinį fasadą paryškina nedidelis prieangis, dekoratyvūs frontono apvadai, nedideli, smulkiai skaidyti, trikampiu sandriku užbaigti langeliai.
Bažnyčios navos erdvė padengta plokščiomis lubomis, palei sienas įrengtas U raidės pavidalo plačios, tačiau žemokos galerijos. Altorius pritrauktas prie sienos, o virš altoriaus – Nukryžiuotojo paveikslas. Bažnyčioje išlikę Karaliaučiuje pirkti labai vertingi barokiniai vargonai, seniausi ne tik Tauragės apskrityje, bet manoma, jog ir visoje Lietuvoje. Remiantis instrumento techniniais duomenimis ir atsižvelgiant į prospekto stilistinius ypatumus, jie datuojami XVIII a. pirmąja puse. Tai būta vieno manualo su devyniais balsais instrumento, kurį XIX a. pabaigoje papildė pedalai su dviem registrais, šiek tiek pakeitę ir manualo dispoziciją. Nors vargonai XIX a. pabaigoje – XX a. buvo iš dalies perdaryti ir ilgainiui visiškai sugedo, tačiau profesionalaus darbo kūrinys išlaikė didelę dalį savo pirmykščio vaizdo ir yra įdomus muzikos paveldo pavyzdys. Vertingas ir bokšte kabantis žalvarinis, keturis pūdus ir dvylika svarų sveriantis varpas, nulietas 1884 m. A. S. Lavrovo fabrike Gatčinoje.
Bendruomenė
Tarpukariu Batakių parapijoje buvo apie 1400 narių. Tarpukariu batakiškiai buvo aktyvūs visuomenės veikėjai. Čia veikė Lietutvos evangelikų liuteronų sąjungos „Pagalba“ skyrius, kuris rūpinosi spaudos platinimu, teikė materialinę pagalbą jos reikalingiems parapijiečiams, moterys buvo susibūrusios į labdaros draugiją.
Kunigai
Batakius aptarnaudavo Tauragės parapijos kunigai: Jonas Pipiras (1872-1882), Martynas Keturakaitis (1883-1892), Gustavas Matisonas (1893-1911), Augustas Vymeris (1911-1942), trumpiau tarnavo kunigas Samuelis Vairauchas, kunigas Martynas Preikšaitis, kunigas Adolfas Keleris. Batakiuose gyveno ir tarnavo apsišvietęs kantorius Fridrikas Ima (1899-1910). Jis paruošė ir lietuvių kalba išspausdino pirmąją Šv. Rašto istoriją, išvertęs ją iš latvių kalbos. Fridrikas Ima mirė Batakiuose, ilsisi palaidotas Mažintų kapinėse. Ilgą laiko tarpą Batakiuose tarnavo kunigas Mikas Preikšaitis. Ordinuotas į kunigus 1944 m. konsistorijos pirmininko E. Leijerio pavedimu, jis didžiąją gyvenimo dalį pragyveno Batakiuose, nors aptarnaudavo dar ir Skaudvilės, Šilutės ir Klaipėdos parapijas. Žmonės jį prisimena kaip griežtą, neretai per pamokslus pabarantį, be galo kuklaus ir asketiško gyvenimo būdo kunigą. Turėjo sukaupęs didelę biblioteką, kuri po jo mirties atiteko giminaičiams. Kunigas M. Preikšaitis mirė 1972 m. spalio 20 d., palaidotas Mažintų kapinėse. Mirus kunigui M. Preikšaičiui, parapiją aptarnavo iš Tauragės atvykstantys kunigai - vyskupas Jonas Viktoras Kalvanas vyresnysis, vyskupas Jonas Viktoras Kalvanas jaunesnysis, kunigas Mindaugas Dikšaitis. 2013 m. rugpjūčio 31 d. Batakių ev. liuteronų bažnyčioje ordinuotas ir parapijos kunigu įvestas Karolis Skausmenis, ketverius metus tarnavęs diakonu Tauragės krašto parapijose.
Linksmasis Rodžeris
thumb|260px|Paprasčiausia Linksmojo Rodžerio versija Linksmasis Rodžeris – tradicinis Europos ir Amerikos piratų vėliavos pavadinimas. Paprastai tai – balta kaukolė virš baltų sukryžiuotų kaulų juodame fone, tačiau būdavo daug įvairių variantų. Termino kilmė tiksliai žinoma nėra.
Nors ši laivo vėliava iš karto atskleisdavo laivo identitetą ir įspėdavo potencialias aukas ar prieš piratus kovojančius karinius laivus, ji darydavo labai stiprų psichologinį efektą. Iš anksto pamačius artėjančius piratus, būdavo pakankamai laiko visiškai įsibauginti. Pasitaikydavo, kad laivai piratams būdavo atiduodami be jokios kovos.
Jei numatytas užgrobti laivas visgi kaudavosi, pasak kai kurių šaltinių piratai paprastai nuleisdavo Linksmąjį Rodžerį ir iškeldavo raudoną vėliavą, rodančią, kad jie pasiryžę užimti laivą jėga.
Šiuolaikinis naudojimas
thumb|right|JAV [[F-14 lėktuvas su Linksmuoju Rodžeriu.]] Britų Karališkojo Laivyno admirolas Arthur Wilson 1901 metais pareiškė, kad povandeniniai laivai yra „negarbinga, nesąžininga ir ne angliška. Visų užimtų povandeninių laivų įgulos turi būti traktuojamos kaip piratai ir pakariamos“ (Submarines are underhand, unfair and damned un-English. The crews of all submarines captured should be treated as pirates and hanged). Atsakydamas, jo tautietis Max Horton, povandeninio laivo vadas, nuskandinęs vokiečių kreiserį į uostą grįžo iškėlęs Linksmąjį Rodžerį.
Antrojo pasaulinio karo metais britų ir australų laivynų povandeniniuose laivuose tapo įprasta po priešo laivo nuskandinimo ar kitos sėkmingos karinės misijos iškelti piratų vėliavą. Tik dabar jau ji simbolizavo narsą, o ne buvimą už įstatymo ribų.
Šiuo metu Linksmasis Rodžeris yra britų Karališkojo laivyno povandeninių laivų dalinio oficiali emblema.
JAV povandeninis laivas HMS Trafalgar  po Veritas operacijos (kova prieš Talibano pajėgas Afganistane) 2002 metų kovo 1 dieną į uostą taip pat grįžo iškėlęs piratų vėliavą. 2003 metų balandžio 16 d. HMS Turbulent, pirmasis iš karo Irake grįžęs JAV laivas, uostan taip pat grįžo su plėvesuojančiu Linksmuoju Rodžeriu. Irake jis paleido trisdešimt Tomahawk raketų. Tačiau JAV ši vėliava labiau siejama su jūrinės aviacijos pajėgomis.
Vincentas Brizgys
Vincentas Brizgys (1903 m. lapkričio 10 d. Plyniuose, Marijampolės raj. – 1992 m. balandžio 23 d.) – Kauno vyskupas (augziliaras) ir Bosanos vyskupijos titulinis vyskupas, kanonistas.
Biografija
Brolis chemikas Petras Brizgys. 1921 m. įstojo į Seinų kunigų seminariją ir ją baigė 1927 m. Gižuose. Priklausė ateitininkų, pavasarininkų, skautų ir šaulių organizacijoms. 1927 m. birželio 5 d. įšventintas į kunigus. 1927–1930 m. vikaras Kalvarijoje. 1930–1935 m. studijavo Gregorianumo universitete Romoje, apgynė 2 disertacijas, filosofijos bei kanonų teisės daktaras.
1936–1940 m. Vilkaviškio kunigų seminarijos dėstytojas. 1940 m. balandžio 2 d. nominuotas vyskupu Bosanos tituliniu vyskupu bei arkivyskupo Juozapo Skvirecko pagalbininku – vyskupu augziliaru. 1940 m. gegužės 19 d. konsekruotas Kauno arkikatedroje.
1940–1941 m. Kauno kunigų seminarijos rektorius, 1941–1944 m. VDU Teologijos fakulteto dekanas. Kauno arkivyskupijoje darbavosi iki 1944 m. liepos mėn. 1944 m. gestapo internuotas Vokietijoje. Po Antrojo pasaulinio karo rūpinosi lietuvių klierikų studijomis Romoje, 1947 m. parūpino lėšų įsteigti leidyklą. Nuo 1951 m. gyveno JAV. Lankė lietuvių parapijas JAV, Kanadoje, Pietų Amerikoje, Australijoje. 1961 m. Lietuvių katalikų religinės šalpos organizacijos vienas steigėjų ir vadovas. 1965 m. paskirtas rūpintis Europos lietuvių sielovada. 1966 m. jo rūpesčiu įrengta Šiluvos Švč. Mergelės Marijos koplyčia Vašingtone, Švč. Mergelės Marijos Nekalto Prasidėjimo bazilikoje, 1970 m. – Vilniaus Aušros Vartų Gailestingumo Motinos koplyčia Šv. Petro bazilikoje Vatikane. Vyskupo pareigas ėjo beveik 52 metus.
Kūryba
Bendradarbiavo katalikų spaudoje, išvertė teologinių veikalų.
Edvinas Blažys
Edvinas Blažys (g. 1985 m. gruodžio 7 d. Mažeikiuose) – Lietuvos futbolininkas, puolėjas.
Šiurpusis nuodadantis
Šiurpusis nuodadantis (Heloderma suspectum) – vienas iš dviejų nuodingų pasaulio driežų, priklausantis nuodadančių šeimai. Paplitęs Šiaurės Amerikos vakarinėse dykumose. Tai didžiausias natūraliai JAV gyvenantis driežas, užauga iki 30–50 cm ilgio, sveria 0,5–1,4 kg. Minta smulkiais žinduoliais, ropliais (tarp jų ir mažomis gyvatėmis), vabzdžiais, roplių ir paukščių kiaušiniais. Retas, saugomas.
Sėklalesiai
Sėklalesiai (Sporophila) – tanagrų (Thraupidae) šeimai priklausanti paukščių gentis. Sudaro ~30 rūšių, paplitusių daugiausia tropinėje Pietų ir Centrinėje Amerikoje. Kartais sėklalesiams priskiriamos Oryzoborus genties rūšys.
Pomakoča
Pomakočos lagūna  – ežeras Peru, Amazonės departamento Bongaros provincijoje. Telkšo 2150 m aukštyje, Andų kalnuose, vadinamoje Rupa-Rupa gamtinėje srityje. Ežero vanduo žalsvos spalvos. Ežero pakrantėse auga viksvameldžiai, vinvyčiai. Apylinkių klimatas drėgnas ir karštas.
Rudilių Jono Laužiko universalus daugiafunkcis centras
Kupiškio rajono Rudilių Jono Laužiko universalus daugiafunkcis centras – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Rudiliuose (Kupiškio raj.), vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190051141. Steigėjas Kupiškio rajono savivaldybės taryba.
Pavadinta pedagogo Jono Laužiko (1903–1980), kilusio iš gretimo Dūbliškių kaimo, vardu.
Istorija
Rudilių mokykla įkurta 1911 m., kai Karklynės vienkiemyje P. Bugailiškio sodyboje buvo įsteigta pradžios mokykla. Pirmasis mokytojas buvo Jonas Sluoksnaitis. 1924 m. rugsėjo 1 d. Maksvyčių ir Mažionių kaimų ūkininkų Jurgio Kručo bei Jurgio Čepės prašymu Maksvyčių kaime irgi įsteigta pradinė mokykla. Ji buvo įkurta paties Jurgio Kručo namuose, o mokytoju paskirtas Ignas Penkauskas. 1944 m., dar vykstant karui pastatyta medinė mokykla. Jos pastatas, atvežtas iš Subačiaus, yra buvęs sunaikintos žydų šeimos namas. Vasario mėnesį jame pradėjo veikti dvi klasės.
1950 m. Maksvyčių pradinė mokykla perorganizuota į Subačiaus septynmetės mokyklos filialą. Šią mokyklą lankė Rudilių, Paprūdžių, Dūbliškių, Atkočiškių, Morkūniškio, Maksvyčių ir kitų kaimų vaikai. 1952–1953 m. m. mokykla reorganizuota į savarankišką septynmetę mokyklą. 1962 m. rugsėjo 1 d. baigtas statyti mokyklos priestatas. Visos klasės ir kabinetai įrengti naujose patalpose, įvesta elektra. Mokykloje tuo metu veikė moksleivių choras ir du tautinių šokių rateliai. Vakarais mokytojai mokė suaugusius – veikė vakarinė mokykla. Toliau gyvenantiems vaikams šalia mokyklos veikė bendrabutis, kuriame nebuvo vandentiekio, patalpos buvo apšildomos krosnimi, gyveno 10–18 vaikų. 1963–1987 m. mokykla tapo aštuonmete.
1990 m. pradėta statyti nauja mokykla Rudilių kaime, kadangi senoji Maksvyčių kaime sunkiai galėjo sutalpinti daugiau kaip 100 mokinių. Pradėjus statyti mokyklą dėl finansinių sunkumų statyba buvo nutraukta. 1993 m. statybos atnaujintos iš Lietuvos Respublikos biudžeto gavus finansavimą. 1994 m. gruodžio 28 d. bendrovės „Kupiškio statyba“ statybininkai baigė darbus ir perdavė naujos mokyklos raktus mokyklos mokytojams ir mokiniams. 1995 m. vasarį Rudilių pagrindinė mokykla buvo iškilmingai atidaryta. 1996–1997 m. mokyklos patalpose ėmė veikti Kupiškio centrinės bibliotekos Rudilių skyrius. 2000–2001 m. mokykloje suformuota priešmokyklinio ugdymo grupė ir dešimta klasė.
2000 m. gruodžio 14 d. mokyklai suteiktas profesoriaus Jono Laužiko vardas. Nuo 2016 m. mokykloje pradėtos organizuotos vaikų ir jaunimo vasaros stovyklos. 2016 m. rugsėjo 1 d. reorganizuota į Rudilių J. Laužiko universalų daugiafunkcį centrą.
Choroščo Dievo Motinos cerkvė
Choroščo Dievo Motinos cerkvė  – cerkvė, esanti Choroščo mieste. Cerkvė pastatyta 1878 metais. Cerkvė priklauso Choroščo Dievo Motinos parapijai. Cerkvėje yra Ikonostasas.
Rusijos TFSR baudžiamojo kodekso 58 straipsnis
Rusijos TFSR baudžiamojo kodekso 58 straipsnis – 1926 m. ir vėlesnių redakcijų RTFSR baudžiamojo kodekso straipsnis, numatantis atsakomybę už politinius („kontrrevoliucinius”) nusikaltimus. Panaikintas 1961 m.
Laoso futbolo čempionatas
Laoso Liga 1 – Laoso profesionalų futbolo lyga, įkurta 1990 metais. Lygos varžybas organizuoja Laoso futbolo federacija.
Rusijos TFSR baudžiamojo kodekso 58 straipsnis
58 straipsnio 6 dalis redaguota 1928 m. 1934 m. liepos 20 kodeksas papildytas dalimis 581а—581г. Kitų sovietų respublikų baudžiamuosiuose kodeksuose buvo analogiški straipsniai. Pvz., Ukrainos TSR šį straipsnį atitiko 54 straipsnis. Latvijos, Estijos ir Lietuvos TSR iki atskirų Baudžiamųjų kodeksų priėmimo buvo taikomas RTFSR Baudžiamojo kodekso 58 straipsnis.
Stalius
thumb|right|250px|Staliaus darbo vietoje Stalius – specialistas, kuris pjauna medieną, frezuoja, gręžia, klijuoja ruošinius, valdo medžio apdirbimo stakles, gamina įvairius medžio gaminius, kurie po to pristatomi į statybų aikšteles, kitus objektus.
Rusijos TFSR baudžiamojo kodekso 58 straipsnis
Naudojant šį straipsnį sovietų okupacijos metais buvo represuota ir sušaudyta arba išsiųsta į lagerius per 140 000 Lietuvos gyventojų. Iš viso Sovietų Sąjungoje iki 1953 m. pagal kontrrevoliucinius kaltinimus buvo represuota 3 777 380 žmonių.
Kaliniai, kalintys pagal 58 straipsnio kaltinimus, buvo vadinami politiniais kaliniais, tuo būdu skiriant juos nuo kriminalinių ir buitinių nusikaltėlių. Grįžę iš lagerių ir tremties jie negalėdavo gyventi arčiau kaip per 100 km nuo didžiųjų miestų (Lietuvoje – Vilniaus ir Kauno).
Rusijos SFSR baudžiamasis kodeksas ir jo 58 straipsnis galiojo Lietuvoje iki 1961 m., kai buvo priimtas Lietuvos SSR baudžiamasis kodeksas.
Straipsnio punktai
58 straipsnio punktai su trumpu nusikaltimų apibūdinimu :
58-1.	Tėvynės išdavimas. 58-2.	Ginkluotas sukilimas, bandymas užgrobti valdžią. 58-3.	Pagalba užsienio valstybei. 58-4.	Pagalba tarptautinei buržuazijai nuversti komunizmą. 58-5.	Užsienio valstybės skatinimas veiklai prieš SSRS. 58-6.	Šnipinėjimas kapitalistų naudai. 58-7.	Sabotažas kapitalistų naudai. 58-8.	Teroristiniai aktai prieš sovietų valdžią. 58-9.	Komunikacijų gadinimas kontrrevoliuciniais tikslais. 58-10.	Antisovietinė propaganda ir agitacija. 58-11.	Dalyvavimas antisovietinėse organizacijose. 58-12.	Nepranešimas valdžiai apie kontrrevoliucinius veiksmus. 58-13.	Veikla prieš darbininkų klasę caro ir pilietinio karo laikais. 58-14.	Kontrrevoliucinis sabotažas.
Stalius
Darbo vieta
Stalius dirba medžio apdirbimo įmonėse, specializuotose staliaus dirbtuvėse, statybos ir remonto, statybos organizacijose, įmonių remonto cechuose. Gimininga profesija dailidės amatui – pastarieji paprastai dirba su stalių gaminiais, kuriuos sumontuoja darbų objekte, buityje. Specialistai, gaminantys baldus, vadinami baldžiais.
Amštetenas
Amštetenas  – miestas Žemutinėje Austrijoje. Amšteteno apskrities administracinis centras. Šalia Dunojaus. Populiacija – 23 510 žmonių (2016 m. sausio 1 d. duomenys).
Laoso futbolo čempionatas
2018 m. dalyvavo 8 komandos. O vėlesnias metais dėl pandemijos ir finansinių neprteklių dalyvių skaičius sumažėjo iki septynių.
Nugalėtojai
Čempionų sąrašas:
Nora Brockstedt
200px|miniatiūra|Nora Brockstedt
Nora Brockstedt (1923 m. sausio 20 d. Osle – 2015 m. lapkričio 5 d.) buvo Norvegijos dainininkė.
Debiutavo 1943 metais, „Chat Noir“ teatre Osle. Per ateinančius du dešimtmečius tapo viena garsiausių ir mylimiausių Norvegijos dainininkių ir pramogų pasaulio garsenybių. Šeštame dešimtmetyje atlikėjos išleistos dainos „En liten pike i lave sko“, „Augustin“ ir „Tango for to“ tapo radijo hitais. 1950–1954 metais Nora buvo vokalinio kvarteto The Monn Keys narė.
1960 ir 1961 metais atlikėja atstovavo Norvegijai „Eurovizijos“ konkurse su dainomis „Voi-voi“ ir „Sommer i Palma“.
Studijų pasaulis
Studijų pasaulis – Lietuvos kūno kultūros instituto, dab. Lietuvos kūno kultūros akademija, studentų laikraštis, einantis nuo 1994 m. vasario mėn. Kaune, Perkūno al. 3a, 305 kab.
Istorija
Leidžiamas kartą per mėnesį. Leidžia LKKA Leidybos centras. Tiražas 1994 m. – 200 egz., 1997 m. – 300 egz.
Kriptobotanika
Kriptobotanika yra labai prieštaringas mokslas, neturintis nei tikslaus savo kriptidų sąrašo, nei mokslinės klasifikacijos. Dauguma augalų iki šių dienų yra neatrasti.
Kriptobotanika dažniausiai tiria mitologinius/fantastinius augalus, kurie, kaip manoma, turėjo kontaktų su žmonėmis. Didžiąją dalį augalų kriptidų sudaro medžiai žmogėdros.
Yra manoma, kad dauguma augalų kriptidų yra paplitę Pietų Amerikos bei Centrinės Afrikos džiunglėse. Manoma, kad tokių augalų atsiradimą fikcijoje galėjo nulemti vabzdžiaėdžiai augalai. Vis dėlto, vis dar esama parodymų, kad įvairiose pasaulio vietose, o ypač Lotynų Amerikoje, žmogui sunkiai pasiekiamose tankmėse egzistuoja dideli plėšrieji augalai, galintys užmušti žmogų. Apie šiuos augalus rašoma britų kriptozoologo Karlo Šukerio knygoje The Beasts That Hide From Man (2003).
Guleliai
Guleliai – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Leliūnų.
Marijonas Visakavičius
Marijonas Visakavičius (1944 m. sausio 17 d. Lokėnuose, Ukmergės raj. – 2019 m. vasario 4 d. Vilniuje) – politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1958–1960 m. Lokėnų kolūkio kolūkietis. 1960–1963 m. Ukmergės žemės ūkio mechanizacijos technikumo moksleivis. Atlikęs karinę prievolę, 1966–1969 m. dirbo Obelių kolūkyje, Ukmergės linų fabrike, Leonpolio tarybiniame ūkyje. 1970–1990 m. Jonavos gamybinio susivienijimo „Azotas“ operatorius, o 1975–1979 m. Jonavos rajono „Neries“ kolūkio statybininkas.
1988 m. Lietuvos persitvarkymo Sąjūdžio Jonavos rajono iniciatyvinės grupės narys, vėliau – Lietuvos persitvarkymo Sąjūdžio Jonavos tarybos narys.
1989 m. Sąjūdžio remiamas kandidatas į TSRS liaudies deputatus, 1989–1990 m. TSRS liaudies deputatas. 1990–1992 m. Lietuvos laisvųjų profsąjungų konfederacijos pirmininkas. 1992 m. LDDP Tarybos sekretoriato konsultantas. 1992–1996 m. Seimo narys
1967–1989 m. TSKP narys, 1990 m. Lietuvos Demokratinės darbo partijos narys. 1991–1992 m. Lietuvos ateities forumo koalicijos tarybos narys.
Žmona Marija, vaikai Edmundas, Natalija ir Erikas.
Vertinis
Vertinis (Tulostoma) - agarikiečių eilės grybų gentis, nuo kitų papėdgrybių skiriasi vaisiakūnio sandara, forma, sporų susidarymo ir išplatinimo būdu.
Rūšys:
Balstogės Čarnos Šventųjų Moterų cerkvė
Balstogės Čarnos Šventųjų Moterų cerkvė  – cerkvė, esanti Balstogės Čarnos mieste. Cerkvė pastatyta 1985–1996 metais. Cerkvė priklauso Balstogės Čarnos Šventųjų Moterų parapijai. Cerkvėje yra Ikonostasas.
Šašaičių II senosios kapinės
Šašaičių II senosios kapinės, vadinamos Senkapiu, Kapeliais, Maro kapais (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas - 24245, senas registro kodas - L578) – neveikiančios kapinės pietrytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Šašaičių kaime (Žalgirio seniūnija), 2,53 km į šiaurės rytus nuo kelio Jokūbavas–Raguviškiai, Minijos dešiniajame krante.
Kapinės
Įrengtos natūralioje pakilumoje, esančioje kaimo šiaurės rytiniame pakraštyje, Minijos ir jos dešiniojo intako Dvylinkės santakos slėnyje. Stačiakampio plano, pailgos šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 37 m ilgio ir 19 m pločio, apjuostos žemių pylimo ir griovio. Neveikiančios, apaugusios medžiais, laidojimo žymių nėra.
Teritorijos plotas – 0,07 ha, perimetras – 112 m.
1,1 km į pietryčius yra Šašaičių I senosios kapinės.
Istorija
Veikė XVI–XVIII a., laidoti Šašaičių kaimo gyventojai. Nuo XIX a. iki XX a. pr. retsykiais buvo pakasami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai, iš Minijos ištraukti neatpažinti skenduoliai. Vadinamos Senkapiu, Maro kapais, Kapeliais. Nuo seno jose stovėjo keli monumentalūs kryžiai, kurie XX a. 6–8 deš. sunyko. Tarpukariu ir pokario metais pakilumoje buvo kasami bulviarūsiai, kurių duobėse buvo randama žmonių kaulų.
1997 m. įrašytos į kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (L578), 2005 m. – pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.
Tyrimai
1935 m. žvalgė Petras Bortkevičius, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1995 m. – Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė).
1974 m. kartografavo Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas, 1982 m. – Visasąjunginis žemės ūkio aerofotogeodezinių tyrinėjimų institutas, 1995 m. – Valstybinis žemėtvarkos institutas.