cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vidugirių apylinkė (Kupiškis)
Vidugirių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kupiškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kupiškio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Nociūnų apylinkės ir Rudilių apylinkės.
Warhammer 40 000: Dawn of War: Dark Crusade
Warhammer 40,000: Dawn of War – Dark Crusade – antrasis realaus laiko strategijos „Warhammer 40 000: Dawn of War“ papildymas, kurį 2006 m. spalio 9 d. išleido „THQ“. Papildyme buvo pridėtos dvi naujos rasės – Tau imperija ir Nekronai. Įskaitant Imperijos gvardijos rasę iš ankstesnio „Winter Assault“ papildymo, papildyme yra iš viso 7 rasės.
Priešingai negu papildymas „Winter Assault“, „Dark Crusade“ yra savarankiškas žaidimas ir jam yra nereikalingos ankstesnės „Dawn of War“ ir „Winter Assault“ dalys, žaidėjas gali žaisti su 7 frakcijomis vieno žaidėjo arba kampanijos režimus.
Lygiagrečiai kartu su „Dark Crusade“ žaidimu, „THQ“ taip pat išleido trijų žaidimų – „Dawn of War“, „Winter Assault“ ir „Dark Crusade“ rinkinį, kurį pavadino „Dawn of War Anthology“.
Kariai
Karių skaičius, kurį žaidėjas gali vienu metu turėti yra nustatomas atskirais populiacijos ir transporto priemonių limitais (squad caps). Limitai gali būti keičiami skirtingais būdais kiekvienai rasei. Dauguma karių gali kovoti artimosios arba tolimosios kovos būdais. Kariniai vienetai dažnai yra specializuojami naudojantys geriau vieną kovos būdą. Kiekvienas karys turi savo poziciją, kurios nusako, kaip jie elgiasi su priešais. Yra šeši karių tipai: vadai, pėstininkai, sunkieji pėstininkai, demonai, transporto priemonės ir Titanai.
Vadai yra herojiniai vienetai ir paprastai gali būti kviečiami po vieną, jeigu jie žūva, juos galima kviesti iš naujo. Pėstininkai yra paprastieji arba sunkieji. Transporto priemonės yra sunkioji ginkluotė ir transportas, pvz., tankai, artilerija, pajėgų vežėjai ir ėjikai. Titanai yra žaidimo pabaigos vienetas, kuriuos sukurti reikia aukščiausio technologinio lygio ir relikto. Titanai yra skirtingi kiekvienai frakcijai ir, kaip vadai, gali būti kviečiami po vieną.
Visi kariai, išskyrus titanus ir daugumą herojų, statytojų ir transporto priemonių, ateina būriais. Būriai yra pėstininkų grupės ir yra valdomos kaip vienas vienetas. Jie gali būti sustiprinti papildomai nariais, aprūpinti specialiaisiais ginklais arba jiems gali būti priskirtas herojinis karys. Kai kurie būriai turi specialius sugebėjimus, pvz., naudoti granatas, teleportaciją ir kitus.
Prost Grand Prix
Prost Grand Prix - buvusi Formulės 1 ekipa iš Prancūzijos. Jai vadovavo buvęs Formulės 1 čempionas Alainas Prostas. Ekipa lenktyniavo penkis sezonus nuo 1997 iki 2001 m.
thumb|left|200px|[[Olivier Panis su Prost 1998 m.]] Ekipos istorija prasidėjo, kai A. Prostas 1997 m. įsigyjo Ligier komandą ir ją pervadino į Prost. Sėkmingiausias ekipai buvo pirmasis sezonas, kai ji dar naudojo Peugeot variklius - pelnyta viena 3 ir dvi 4 vietos. Sezoną ekipa baigė 6 vietoje. Kitame sezone Prost bolidai naudojo Mugen - Honda variklius, tačiau rezultatai tik blogėjo. Per likusius sezonus ekipa tik vieną kartą užkopė ant nugalėtojų pakylos. Paskutiniame sezone Honda variklius pakeitė Ferrari agregatai, pažymėti Acer Inc. logotipais. Tačiau ir tai nepagerino komandos rezultatų. Prieš pat 2002 m. sezono pradžią ekipa paskelbė bankrotą.
Linava
„Linava“ – 1991 m. spalio 4 d. įkurta Lietuvos nacionalinė vežėjų automobiliais asociacija. Pagrindiniai asociacijos uždaviniai – tarpininkauti ir padėti vežėjams sprendžiant pagrindinius klausimus, įvairias problemas su valstybinės valdžios ir valdymo instuticijomis, savivaldybėmis bei tarptautinėmis organizacijomis visais su keleivių ir krovinių pervežimais susijusiais klausimais bei vykdyti kitas funkcijas, kurios yra susijusios su kelių transporto verslo skatinimu.
Asociacija „Linava“ veikia pagal Lietuvos Respublikoje galiojantį asociacijų įstatymą. Asociacija – tai pelno nesiekianti organizacija, ribotos civilinės atsakomybės juridinis asmuo. Asociacijos prezidentą ir prezidiumo narius renka „Linavai“ priklausančių vežėjų bendrovių vadovai ar įgalioti asmenys.
Navasiolkai (Vetka)
Navasiòlkai – agromiestelis pietryčių Baltarusijoje, 11 km į šiaurės vakarus nuo Vetkos.
Linava
Istorija
„Linava“ įkurta 1991 m. spalio 4 d. 84 Lietuvos transporto įmonių iniciatyva. Vėliau vežėjų skaičius augo ir šiuo metu yra beveik 800 įmonių. Jos turi per 14500 krovininio transporto priemonių, kuriomis vykdomi tarptautiniai krovinių pervežimai, apie 3000 autobusų ir troleibusų.
Navasiolkai (Vetka)
Istorija
XIX a. buvo Gomelio apskrities Navasiolkų valsčiaus centras, vėliau priklausė Vetkos valsčiui.
Linava
Istorija
Pagrindinė asociacijos būstinė įsikūrusi Vilniuje (Jankiškių g. 41)
Asociacijos nariai veža keleivius 1328 vietinio susisiekimo, 369 – tolimojo susisiekimo ir 40 – tarptautinio susisiekimo maršrutais. Keleivių ir krovinių pervežimai vykdomi beveik į visus Pasaulio žemynus: Europą, Aziją ir į Afriką. Daugiausia krovinių vežėjai importuoja/eksportuoja į/iš Lenkijos, Vokietijos, Rusijos, Olandijos, Belgijos, Italijos, Ispanijos. Viena iš svarbiausių krovinių pervežimo bendrovėms valstybių yra Rusija. Tai daugiausia lemia gera Lietuvos geografinė padėtis: Lietuva yra tarp Vakarų Europos ir Rusijos. Krovinių gabenimą į didžiausią Pasaulio valstybę labai supaprastino 1992 m. gegužės 23 d. asociacijos „Linava“ įstojimas į Tarptautinę kelių transporto sąjungą (IRU) ir tapimas jos nare. Šioje tarptautinėje asociacijoje „Linava“ atstovauja Lietuvos vežėjams keleivinio ir krovininio transporto tarybose.
Tarptautinių kelių transporto sąjunga (IRU) išskiria asociacijai „Linava“ TIR knygeles, kurios ypač palengvina krovinių gabenimą į Europos sąjungai nepriklausančias valstybes. Būtent tai didžiausias vežėjams stimulas priklausyti asociacijai „Linava“. Asociacija „Linava“ per savo veiklos metus prisijungė prie pagrindinių kelių transportą reglamentuojančių konvencijų, pasirašė sutartis dėl tarptautinio kelių transporto su 34 valstybėmis. 1993 m. Lietuva tapo pilnateise Europos Transporto Ministrų Konferencijos (ETMK) nare, nuolat dalyvauja jos skirstomos daugiašalės kvotos tarptautiniams krovinių vežiojimams keliais sistemoje. Šie leidimai supaprastina vežėjams keliavimą per kitų šalių muitines.
Asociacijos funkcijos
Asociacija įsteigta siekiant sudaryti jos nariams kuo palankesnes sąlygas savarankiškai vystyti ir plėtoti visų rūšių pervežimus.
Pagrindiniai asociacijos uždaviniai – siekti transporto verslo sąlygų gerinimo, teikti asociacijos nariams pagalbą ir kitas paslaugas, vykdant keleivių ir krovinių visų rūšių pervežimus automobiliais, atstovauti asociacijos nariams santykiuose su valdžios institucijomis, tarptautinėmis ir kitomis organizacijomis bei asmenimis.
Savo tikslams ir uždaviniams įgyvendinti asociacija vykdo šias funkcijas:
1. Derina verslininkų veiklą, formuojant bendrą jų vystymosi ir tarptautinio ekonominio bendradarbiavimo strategiją, bei atstovauja juos Lietuvos, užsienio šalių bei tarptautinėse institucijose, kurių veikla yra susijusi su kelių transporto verslu;
2. Skatina kelių transporto ir su juo susijusių paslaugų verslo plėtrą bei naujų darbo vietų kūrimą;
3. Atstovauja ir gina savo narių teises ir teisėtus interesus santykiuose su valstybinės valdžios ir valdymo organais, savivaldybėmis bei tarptautinėmis organizacijomis visais su keleivių ir krovinių pervežimais susijusiais klausimais;
4. Atstovauja vežėjams parodose, konferencijose ir kituose renginiuose, kurie yra susiję su asociacijos veikla; Teikia pasiūlymus Lietuvos Respublikos Vyriausybei bei kitoms valstybinėms institucijoms dėl transporto verslo vystymo ir teisės aktų priėmimo;
5. Teikia konsultacijas ir paslaugas visais transporto proceso klausimais ir informaciją užsienio transporto verslininkams apie Lietuvos vežėjų veiklą;
6. Teikia pasiūlymus Lietuvos Respublikos Vyriausybei bei kitoms valstybinėms institucijoms dėl transporto verslo vystymo ir teisės aktų priėmimo;
7. Atstovauja savo narių teisėms ir interesams darbo ir socialinėje sferoje;
9. Nustatyta tvarka aprūpina narius ir vežėjus keleivių ir krovinių pervežimams vykdyti reikalinga dokumentacija;
10. Renka ir kaupia informaciją apie pervežimus, jų sąlygas, tvarką bei informuoja apie tai asociacijos narius;
11. Atlieka kitas funkcijas, kurios neprieštarauja asociacijos veiklos principams ir šiems įstatams;
12. Vykdo Muitinės konvencijos dėl tarptautinio krovinių gabenimo su TIR knygelėmis (1975 m. TIR konvencija) nuostatas.
TIR sistema
Vykstant su TIR knygele, vienoje muitinės įstaigoje užplombuotose transporto priemonėse ar konteineriuose gabenamos prekės paprastai netikrinamos kitose muitinės įstaigose. Tai suteikia pranašumą vežėjams, esantiems TIR sistemoje.
Muitinės kontrolės priemonės, taikytos prekių išvykimo šalyje, turi būti pripažįstamos tiek valstybių, per kurias prekės gabenamos tranzitu, tiek valstybių, kurios yra prekių paskirties vieta.
VŠĮ „Linavos“ mokymo centras
VŠĮ „Linavos“ mokymo centras – antrinė „Linavos“ bendrovė, įkurta 1997 m. vasario mėn. norint mokyti ir suteikti konsultacijas krovinių ir keleivių transporto atstovams. Mokymo centrą įkūrė Lietuvos nacionalinė vežėjų automobiliais asociacija „Linava“. Centras pradėjo dirbti kaip UAB „Linavos“ servisas padalinys, o nuo 2001 m. lapkričio mėn. tapo savarankiška organizacija. Mokymo centro uždavinys – teikti aukštos kokybės mokymo ir konsultacijų paslaugas.
Mokymo centras ruošia savo klientus Valstybinėje kelių transporto inspekcijoje rengiamiems egzaminams. Mokslo žinias ir konsultacijas suteikia žinomi teisininkai, ekonomistai, krovinių ir keleivių gabenimo specialistai.
„Linavos“ mokymo centras kasmet rengia organizuoja keliones į tarptautines transporto, ekspedijavimo ir logistikos parodas Vokietijoje, Belgijoje, Nyderlanduose, Prancūzijoje, Suomijoje, Rusijoje, Lenkijoje. Jos padeda įmonėms pasirengti parodose pristatyti savo paslaugas.
SAP FC
SAP FC – Antigvos ir Barbudos futbolo klubas, buvęs nacionalinės futbolo lygos (Premjer lyga) dalyvis. Klubo pilnas pavadinimas būtų Spirit, Attitude, Performance arba trumpai SAP FC. Namų stadionas vadinasi Antigua Recreation Ground, ir yra šalies sostinėje Sent Džonse.
Istorija
Įkurtas Bolendse, Šventos Marijos parapijoje 1979 m. Žaidžia mėlynos spalvos aprangomis su baltais žymenimis.
Premjer lyga ir taurės turnyras
Šaltiniai:
Magelano provincija
Magelano provincija  – Čilės provincija, įeinanti į Magelano ir Čilės Antarktidos regioną. Administracinis centras – Punta Arenasas.
Administracinis suskirstymas
Provinciją sudaro 4 komunos:
Sam Peckinpah
Semas Pekinpach (, 1925 m. vasario 21 d. – 1984 m. gruodžio 28 d.) buvo JAV kino režisierius ir scenarijų autorius, kurio vienas žymiausių filmų yra 1969 m. sukurtas vesternas „Laukinė gauja“. Dėl filmuose gausios prievartos turėjo pravardę „Kruvinasis Semas“ (Bloody Sam). Dažni jo filmų herojai yra vienišiai arba nevykėliai, kuriuos gyvenimo situacijos priverčia pasielgti brutaliai arba nihilistiškai.
Kiti jo žinomi darbai – „Šiaudiniai šunys“, „Patas Garetas ir Bilis Kidas“, „Konvojus“ – iki šiol yra laikomi kontroversiškais, o pats režisierius, ilgus metus kovojęs su priklausomybėmis nuo alkoholio ir narkotikų, taip pat buvo vertinamas nevienareikšmiškai dėl nuolatinių konfliktų su prodiuseriais bei kino kompanijų atstovais.
Kilmė ir mokslai
Semas gimė ir augo Fresne, Kalifornijoje, kur baigė mokslus. Jis daug laiko praleisdavo senelio rančoje Denveryje, kur mokėsi jodinėti bei kaubojaus amato, kas vėliau neabejotinai turėjo įtakos jo kuriamiems vesternams.
Dėl keliamų sunkumų, paskutiniaisiais metais Semas buvo perkeltas į San Rafaelio karinę mokyklą. 1943 m. jis pradėjo tarnauti JAV karinėse jūrų pajėgose, o po 2 metų atsidūrė Japonijoje bei Kinijoje, tačiau jokiuose kariniuose veiksmuose nedalyvavo.
Baigęs tarnybą, Semas įstojo į Kalifornijos valstijos universitetą studijuoti istorijos. 1947 m. jis vedė Marie Selland, kuri vėliau supažindino Semą su teatro užkulisiais, kas paskatino jį rimtai susidomėti režisūra. Paskutiniaisiais studijų metais jis sukūrė pirmąjį filmą – valandos trukmės „The Glass Menagerie“ pagal Tennessee Williams kūrinį. 1948 m. jis baigė studijas ir įstojo į Pietų Kalifornijos universitetą studijuoti dramos. Tuo pačiu jis tapo Hutingtono Parko teatro režisieriumi ir dirbo juo 2 metus, kol studijavo universitete. Nors vėliau jis sulaukė pasiūlymo tęsti pradėtą darbą, Semas nusprendė tapti kino režisieriumi.
Karjera ir asmeninis gyvenimas
Nuo 1954 m. jis dirbo kaip režisieriaus Don Siegel asistentas ir dialogų redaktorius tokiuose filmuose kaip „Riot in Cell Block 11“, „Private Hell 36, „An Annapolis Story“, „Invasion of the Body Snatchers“ ir „Crime in the Streets“. Kuriant „Riot in Cell Block 11“, filmavimo darbai turėjo būti vykdomi Folsomo kalėjime, tačiau su jo vadovybe pavyko susitarti tik nusamdžius Semą, kurio šeimą jie pažinojo, be to, jam didelį įspūdį padarė Siegelo sprendimas filmuoti kalėjime bei epizoduose panaudoti tikrus kalinius. Jis atliko keletą nedidelių vaidmenų šiuose filmuose, o dirbdamas su Siegelu užsitarnavo gerą scenarijų autoriaus ir potencialaus režisieriaus vardą.
Jau tuo metu pradėjo ryškėti Semo potraukis alkoholiui, prie kurio vėliau prisidėjo ir priklausomybė nuo narkotikų, o kai kurių jį pažinojusių tvirtinimu, režisierius turėjo ir psichinių problemų (maniakinė depresija arba paranoja). Manoma, kad gerti jis pradėjo dar tarnybos Kinijoje metu. 1960 m. Semas išsiskyrė su Selland, su kuria buvo susilaukęs 4 vaikų, ir po 5 metų vedė Brazilijos aktorę Begoña Palacios. Jiems gimė duktė, tačiau judviejų santykius nuolatos lydėjo vaidai, skyrybos ir susitaikymai, o jis pats ne kartą buvo kaltinamas fiziniu ir psichologiniu smurtu. Nepaisant savo sunkaus charakterio, režisierius savo sėkmingų filmų dėka tuo metu buvo populiari ir žinoma asmenybė.
Po vedybų Semas didelę laiko dalį praleisdavo Meksikoje, kur įsigijo nekilnojamo turto, čia jis nufilmavo 4 savo filmus („Majoras Dandis“, „Laukinė gauja“, „Patas Garetas ir Bilis Kidas“ ir „Atneškite man Alfredo Garsijos galvą“), o kituose dažnai atsispindėjo meksikiečių gyvenimo būdas ir kultūra.
Santuoka su Begoña Palacios truko vos 2 metus. Išsiskyręs 1967 m., 1972 m. jis vedė trečią kartą, tačiau išsiskyrė jau po metų.
Filmai
Pirmieji savarankiški režisieriaus filmai buvo vesternai: „Mirtini kompanionai“ (1961), „Kelionė aukštumomis“ (1962) ir „Majoras Dandis“ (1965). Pastarasis buvo pirmas, kurį režisierius sukūrė su didele kino studija, o viena pagrindinių jo nusamdymo priežasčių buvo pagrindinio vaidmens atlikėjas Charlton Heston, pageidavęs dirbti su Semu po jo „Kelionės aukštumomis“ peržiūros. Būtent „Majoro Dandžio“ kūrimo metu išryškėjo režisieriaus charakterio sunkumas: vakarais po kiekvieno filmavimo jis dažnai būdavo girtas, atleido 15 filmavimo grupės darbuotojų bei viršijo numatytą biudžetą 1,5 milijono dolerių. Galiausiai prodiuseriai permontavo juostą be jo žinios, o pats filmas patyrė finansinę nesėkmę ir buvo išpeiktas kritikų. Semas vėliau ne kartą teigė, kad originalioji filmo versija, kurią jis pats buvo sumontavęs, yra vienas geriausių jo sukurtų filmų.
1966 m. prodiuseris Daniel Melnick, kuriam įspūdį padarė pirmieji Peckinpah filmai ir kuris, jo nuomone, nepelnytai buvo nušalintas nuo „Cincinačio vaikio“ kūrimo, pasiūlė jam parašyti scenarijų ir režisuoti televizijos filmą pagal Katherine Anne Porter apsakymą „Vidurdienio vynas“. Šis darbas sulaukė kritikų liaupsių bei „Directors Guild of America“ ir „Writers Guild of America“ nominacijų. Filmas, kurio kopijas šiuo metu galima rasti tik archyvuose, laikomas geriausiu režisieriaus draminio veiksmo bei charakterių išbaigtumo pavyzdžiu.
„Vidurdienio vynas“ pasisekimas vėl atkreipė didžiųjų kino studijų dėmesį į režisierių. „Warner Bros“ prodiuseriai Kenneth Hyman ir Phil Fieldman pasiūlė Packinpach parašyti scenarijų ir režisuoti nuotykių filmą „The Diamond Story“. Kaip alternatyva buvo pasiūlytas ir Roy Sickner bei Walon Green scenarijus vesternui „Laukinė gauja“. Kaip tik tuo metu kita kino studija „20th Century Fox“ nusprendė kurti filmą „Bučas Kesidis ir Sandensas Kidas“, todėl „Warner Bros“ greitai apsisprendė filmuoti to paties žanro „Laukinę gaują“, kad ji sudarytų konkurenciją kino teatruose „Bučui Kesidžiui…“
„Laukinę gaują“ pagal savo paties perrašytą scenarijų Peckinpah filmavo Meksikoje. Juosta, pasakojanti apie buvusių karo veteranų, negalinčių pritapti prie modernaus pasaulio, ir subūrusių gaują, tapo režisieriui puikia proga pademonstruoti savo veiksmo filmų kūrimo talentą. Šis darbas turėjo didžiulį pasisekimą ir išgarsino Peckinpach visame pasaulyje už jo naujovišką požiūrį į vesterno žanrą bei specifinę filmavimo bei montavimo manierą. Režisierius pelnė „Oskaro“ nominaciją už geriausią scenarijų, o filmas AFI instituto buvo paskelbtas tarp geriausių visų laikų Amerikos filmų (80 vieta).
Po „Laukinės gaujos“ buvo laukiama tokio paties žanro filmo ir 1970 m. Peckinpach nufilmavo juostą „Baladė apie Keiblą Hougą“. Šiame komiškame vesterne vaidino dalis aktorių, besifilmavusių ir „Laukinėje gaujoje“, o pagrindinį vaidmenį sukūrė Jason Robards. Filmavimo darbai vyko Nevadoje, kur dėl prasto oro užtruko 19 dienų ilgiau ir lėmė biudžeto viršijimą daugiau kaip 3 milijonais dolerių. Peckinpach vėl pradėjo gerti bei atleido net 36 komandos narius, kas galiausiai lėmė „Warner Bros“ sprendimą suspenduoti tolimesnius planus, susijusius su režisieriumi (buvo planuojama, kad šis vėliau režisuos dar du filmus – „Deliverance“ ir „Jeremiah Johnson“). Nepaisant to, „Baladė apie Keiblą Hougą“ buvo tik gerokai vėliau įvertinta, o ir pats režisierius priskyrė šį filmą prie savo geriausių darbų.
Po išsiskyrimo su „Warner Bros“, 1971 m. Peckinpah išvyko į Didžiąją Britaniją, kur sukūrė savo niūriausią filmą – psichologinį trilerį „Šiaudiniai šunys“. Juostą, kaip ir „Vidurdienio vyną“, prodiusavo Daniel Melnick, o pagrindinį vaidmenį atliko Dustin Hoffman. Nors kai kurie kritikai filmą vadino geriausiu režisieriaus darbu, jis daugelį metų buvo uždraustas Jungtinėje Karalystėje.
Nors tuo laikotarpiu režisieriaus priklausomybė nuo alkoholio ir narkotikų tik didėjo, jis kūrė įsimintinus filmus vieną po kito. 1971 m. gegužę Peckinpah baigė filmuoti „Šiaudinius šunis“ ir grįžo į JAV, kur pradėjo kurti „Jaunėlį Bonerį“. Nors iki tol jis buvo užsirekomendavęs kaip veiksmo filmų režisierius, šį kartą jis sukūrė lyrinį pasakojimą, kuris kino teatruose patyrė finansinę nesėkmę. „- Sukūriau filmą, kurio niekas nenorėjo filmuoti ir kurio niekas nenorėjo žiūrėti“, – vėliau sakė režisierius.
Kaip ir „Jaunėlyje Boneryje“, taip ir sekančiame jo filme „Pabėgimas“ pagrindinį vaidmenį atliko Steve McQueen. Veiksmo juosta uždirbo daugiau kaip 25 milijonus JAV dolerių ir tapo finansiškai sėkmingiausiu iki tol sukurtu Peckinpach filmu. 1994 m. buvo sukurtas šio filmo perdirbinys su Kim Basinger ir Alec Baldwin.
Vėliau sekė Peckinpah vesternas „Patas Gretas ir Bilis Kidas“ (1973) ir trileris „Atneškite man Alfredo Garsijos galvą“ (1974). Pirmajame pagrindinius vaidmenis sukūrė James Coburn ir Kris Kristofferson, o muziką parašė Bob Dylan. Juostos kūrimą lydėjo nuolatiniai režisieriaus ir kino kompanijos „MGM“ konfliktai, biudžetas vėl buvo viršytas, o galutinė versija gerokai sutrumpinta. Nepaisant šaltų kritikų atsiliepimų, kai kurie režisieriai (tarp jų Martin Scorsese) filmą vadina vienu geriausių moderniųjų vesternų.
„Atneškite man Alfredo Garsijos galvą“, Peckinpah teigimu, yra vienintelis filmas, sumontuotas ir išleistas būtent taip, kaip jis norėjo ir įsivaizdavo, be to, jo pagrindiniame herojuje galima įžvelgti ir paties režisieriaus autobiografinių bruožų. Nors kai kurie kritikai įtraukė juostą tarp blogiausių visų laikų filmų (Harry Medved ir Randy Dreyfuss knyga „The 50 Worst Films of All Time“), David Lynch, Quentin Tarantino ir Tekeshi Kitano priskyrė filmą prie mėgstamiausių.
1975 m. sukurtas „Žudikų elitas“ su James Caan ir Robert Duvall pagrindiniuose vaidmenyse yra laikomas silpniausių Peckinpach darbu: režisieriui nebuvo leista keisti scenarijaus, o jis savo ruožtu didelę dalį scenų leido filmuoti savo asistentams.
Po sėkmingo darbo režisierius vėl sulaukė pasiūlymų režisuoti didelio biudžeto filmus („King Kongas“ ir „Supermenas“), tačiau Peckinpah pasirinko dramą apie vokiečių kareivius Antrajame pasauliniame kare „Geležinis kryžius“. Jame James Coburn sukūrė vieną įsimintiniausių savo vaidmenų, o režisierius, vėl viršijęs biudžetą, filmui pabaigti netgi panaudojo asmenines lėšas. Juosta sulaukė didžiulio pasisekimo Europoje ir tęsinio „Breakthough“, kuriame vaidino Richard Burton, o Orson Welles šį filmą kartu su „Vakarų fronte nieko naujo“ pavadino „geriausiais kada nors matytais antikariniais filmais“.
1978 m. Peckinpah ėmėsi kurti naują filmą, kuris, kaip jis tikėjosi, turėjo tapti dideliu hitu. Tuo laikotarpiu buvo itin populiarūs filmai apie tolimųjų reisų vairuotojus ir režisierius taip pat nusprendė imtis šios temos. Juosta vadinosi „Konvojus“, tačiau Peckinpah nuo pat pradžių buvo nepatenkintas B.W.L. Nortono scenarijumi ir netrukus ėmėsi jį taisyti. Filme atsirado nauji juodaodžiai veikėjai („Našlė“ ir „Voras“ Maikas), buvo išplėsti dialogai. Darbai buvo vykdomi Naujojoje Meksikoje, tačiau netrukus rūpesčius vėl pradėjo kelti režisieriaus sveikata. Jo draugas ir aktorius James Coburn tapo antruoju režisieriumi ir nufilmavo didelę dalį scenų, kol Peckinpach leido laiką savo treileryje. Nors biudžetas buvo viršytas 5 milijonais dolerių, juosta tapo pačiu pelningiausiu jo filmu, uždirbusiu daugiau kaip 46,5 milijono. Nepaisant to, kritikai filmą įvertino nepalankiai ir galutinai pakirto režisieriaus reputaciją, be to, 1979 m. jį ištiko širdies smūgis.
Keletą metų Peckinpah buvo bedarbis, kol 1981 m. jo buvęs mokytojas Don Siegel suteikė jam progą vėl grįžti į filmavimo aikštelę – tapti jo režisuojamos komedijos „Bloga akis“ antruoju režisieriumi. Nepaisant trumpalaikio darbo, Peckinpach vėl tapo įdomus kino studijoms. Nors jo sveikata darėsi vis prastesnė, prodiuseriai Peter S. Davis ir William N. Panzer po ilgų dvejonių suteikė jam galimybę sukurti trilerį „Ostermano savaitgalis“, tapusi paskutiniuoju karjeroje. Nors jam nepatiko nei scenarijus, nei originalus kūrinys, sukurtas rašytojo Roberto Ludlumo, daugelis Holivudo aktorių susidomėjo galimybe vaidinti šiame filme, o tokios žvaigždės kaip John Hurt, Burt Lancaster ir Dennis Hopper sutiko sumažinti savo honorarus, kad tik galėtų dirbti su Peckinpach. Jau filmavimo pradžioje šis sunkiai rado bendrą kalbą su prodiuseriais, tačiau sugebėjo filmavimo darbus baigti laiku ir tilpti į biudžetą. Vis tik prodiuseriai buvo nepatenkinti režisieriaus sumontuota versija ir patys šį darbą atliko dar kartą, pašalindami, jų nuomone, nereikalingas scenas.
Mirtis
Paskutiniaisiais gyvenimo metais režisierius sunkiai sirgo. Nuo 1979 m. jis gyveno „The Murray Hotel“ viešbutyje Montanoje, kur mirė 1984 m. gruodžio 28 dieną nuo širdies smūgio. Tuo metu jis planavo kurti filmą pagal originalų Stephen King scenarijų, vėliau tapusiu šio romanu „Reguliuotojai“. Paskutiniuoju jo darbu tapo vaizdo klipai Juliano Lennono dainoms „Valotte“ ir „Too Late For Goodbyes“.
Vitor Araujo
Vitinjas arba Vitoras Hugas Arauho Vieira  (Vitinho; Vítor Hugo Araújo Vieira; g. 1998 m. sausio d.) – futbolininkas kilęs iš Brazilijos, rungtyniaujantis saugo arba gynėjo pozicijose. Buvęs „Bangos“ klubo žaidėjas.
Karjera
Savo laiku priklausė „Red Bull Brasil“ jaunimo komandai, o 2019 m. antroje pusėje atstovavo Austrijos antroje lygoje žaidžiančiam „Kapfenberg“ klubui.
Vėliau rungtyniavo įvairiuose Brazilijos klubuose.
2021 m. pirmoje pusėje žaidė „Anapolis“ klube Gojaso valstijos čempionate (Campeonato Goiano).
Gargždų „Banga“
2021 m. vasarą pranešta, kad žaidėjas atstovaus Gargždų „Bangos“ klubui.
2021 m. liepos 2 d. debiutavo rungtynėse prieš FK Sūduva. Žaidė startinėje sudėtyje, o 81 min. buvo pakeistas.
Rugsėjo mėn. žaidėjas išvyko namo.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Djoliba AC
Djoliba Athletic Club, o trumpiau vadinamas Djoliba AC – profesionalus Malio futbolo klubas, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje. Įsikūręs šalies sostinėje Bamake. Namų rungtynes žaidžia „Hérémakono“ sporto komplekso stadione, talpinančiame 35 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubas įkurtas 1960 m. Rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. Daugkartiniai šalies čempionai ir futbolo taurės laimėtojai. Atstovavo šaliai Afrikos žemyno turnyruose.
Gintarė Bražaitė
Gintarė Bražaitė (g. 1992 m. rugpjūčio 19 d.) – Lietuvos sunkiosios atletikos sportininkė ir trenerė, daugkartinė nacionalinė čempionė ir rekordininkė. Atstovauja Anykščių KKSC klubą.
Biografija
2015 m. Klaipėdoje vykusiame Europos jaunimo čempionate pelnytas sidabro medalis svorio kategorijoje iki 75 kg.
2019 m. pasaulio sunkiosios atletikos čempionate dalyvavo svorio kategorijoje iki 71 kg. Daugiakovėje sportininkė užfiksavo 200 kg rezultatą ir liko tryliktoje vietoje. 2020 m. Lietuvos sunkiosios atletikos čempionate apgynė šalies čempionės titulą ir pasiekė naują Lietuvos rekordą stūmime (112 kg) ir dvikovėje (202 kg).
2021 m. Europos čempionate užimta 5-oji vieta. 2022 m. Europos čempionate varžėsi moterų iki 71 kg svorio kategorijoje. Sportininkė daugiakovėje pasiekė 213 kg rezultatą ir užėmė 5-ą vietą.
Aš milijardierius
Aš milijardierius – 2018 m. sukurta komedija.
Turinys
Milijardienius Numa Tempesta apkaltinamas vengimu mokėti mokesčius ir nuteisiamas vienieriems metams socialinių darbų, kuriuos turi atlikti benamių prieglaudoje. Šios vadovei visai nerūpi jo turtai ir padėtis – Numa kasdien turi atiduoti jai telefoną, dėl ko negali tvarkyti verslo reikalų, o jo galutinį įvertinimą atliks patys benamiai. Galiausiai Numa nusprendžia šiems mokėti už savo teigiamą įvaizdį, o kai sužlunga jo verslo projektas – perrengia benamius ir verslo partneriams pristato juos kaip naujus investuotojus. Vis tik jo afera išaiškinama, kai prieglaudos vadovė, kankinama sąžinės, praneša policijai, kad Numa pasinaudojo savo įtaka, kad būtų priimtas benamiams naudingas įstatymas. Numa atsiduria už grotų, tuo tarpu buvę benamiai pradeda sėkmingą kazino verslą...
Italijos eurų monetos
Italijos eurų monetų averse vaizduojami įvairūs Italijos meno kūriniai. Kiekvienos monetos (nuo 1 cento iki 2 eurų) dizainą kūrė skirtingi dizaineriai: Eugenio Driutti, Luciana De Simoni, Ettore Lorenzo Frapiccini, Claudia Momoni, Maria Angela Cassol, Roberto Mauri, Laura Cretara ir Maria Carmela Colaneri. Visose monetose vaizduojamos 12 Europos Sąjungos žvaigždžių, gamybos metai, susikertančios raidės RI (Repubblica Italiana , Italijos Respublika) ir raidė R, reiškianti Romą. Nors apyvartoje euro monetos šioje šalyje pasirodė 2001 m. pabaigoje, šiose monetose įrašyti 2002 m.
Visų monetų dizainą rinko Italijos TV žiūrovai balsavimo būdu. Vienintelis 1 euro monetos dizainas buvo išrinktas tuo metu šalies prezidento Carlo Azeglio Ciampi. Joje vaizduojamas Leonardo da Vinci kūrinys Vitruvijaus žmogus. Pasak C. Ciampi, toks pasirinkimas simbolizuoja „monetos tarnystę žmogui, o ne atvirkščiai“.
Nikšičius
Nikšičius  – Juodkalnijos miestas (58 212 gyv. 2003 metais), Nikšičiaus opštinos (75 282 gyv.) centras. Nikšičius yra antras pagal dydį Juodkalnijos miestas, svarbus pramonės, kultūrinis ir švietimo centras.
Miestas yra Nikšičiaus lygumoje, ties Trebjesos kalno papėde.
Gyventojai
Nikšičiaus gyventojų skaičiaus kitimas:
Kultūra
Nikšičiaus miestas buvo įkurtas IV a. gotų. Pirmasis jo pavadinimas buvo Anagastum (pagal gotišką asmenvardį), kuris vėliau virto Onogošt. Senojo miesto likučiai šiandien yra kultūrinis ir istorinis paminklas.
1463-1878 m. buvo Osmanų imperijos dalis, tuo metu vadinosi Nişik. Vėliau buvo Juodkalnijos karalystės dalis.
Nikšičiaus teritorijoje yra daug Ilyrijos ir senovės Romos laikų paminklų. Daug dokumentų ir daiktų apie miesto praeitį eksponuojama vietiniame muziejuje.
Švietimas
Nikšičiuje yra:
Filosofijos fakultetas
Mieste esantis Juodkalnijos universiteto Filosofijos fakulteto pradžia buvo 1947 m. Cetinėje įkurta Lavinimo mokykla, ruošusi pradinių mokyklų mokytojus. 1963 m. mokykla buvo perkelta į Nikšičių ir imta vadinto Pedagogikos akademija. 1974 m. ši aukštoji mokykla buvo prijungta prie Juodkalnijos universiteto, o 1977 m. buvo pertvarkyta į Pedagogikos fakultetą. 1988 m. fakultetas buvo pervadintas į Filosofijos fakultetą. Dabar šis fakultetas moko visų lygių studentus, įskaitant daktarantūros studijas.
Ekonomika
Nikšičius kaip ir Podgorica yra didžiausias Juodkalnijos pramonės centras. Mieste yra plieno metalurgijos gamykla Nikšićka Željezara, boksitų kasykla, Trebjesos alaus darykla Nikšićka Pivara ir daug kitų.
Stambioji pramonė atlaikė socialistinės sistemos irimą. Dalis įmonių privatizuota, dalis rengiama privatizacijai.
Papilių apylinkė (Kupiškis)
Papilių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kupiškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kupiškio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Nociūnų apylinkės ir Puožo apylinkės.
Eustachijus Kajetonas Sapiega
Kunigaikštis Eustachijus Kajetonas Sapiega (, 1797 m. rugpjūčio 7 d. – 1860 m. lapkričio 16 d.) – Lietuvos-Lenkijos aristokratas, 1831 m. sukilimo dalyvis, išeivijos judėjimo garsus veikėjas.
Biografija
Lietuvos magnatų Sapiegų giminės Ružano linijos atstovas, herbo „Lis“ savininkas. Lietuvos artilerijos generolo, kunigaikščio Pranciškaus Sapiegos (1772–1829) ir Pelagijos Rožės Potockos (1775–1846) vienintelis sūnus.
Jaunystėje Eustachijus Kajetonas Sapiega tarnavo rusų kavalerijoje, po to išėjo į atsargą ir išvažiavo į užsienį. Keliavo po Europą ir apsigyveno Didžiojoje Britanijoje, kur gavo pilietybę, išsaugodamas kunigaikščio titulą.
1829 metais po savo tėvo mirties Eustachijus Kajetonas Sapiega paveldėjo jo plačias valdas Baltarusijoje.
1830–1831 metais dalyvavo 1831 metų sukilime prieš Rusijos valdžią. Eustachijus Kajetonas Sapiega paporučiko laipsnyje tarnavo Lenkijos vyriausio vado, generolo Jano Skrineckio štabe. 1831 metų spalį, po sukilimo numalšinimo, kertu su Lenkijos štabu bėgo į Prūsiją, o iš ten emigravo į Prancūziją. 1831 metų lapkritį buvo apdovanotas Virtuti Militari auksiniu kryžiumi.
Kunigaikštis Eustachijus Kajetonas Sapiega atsisakė priimti priesaiką ištikimybei Rusijos imperatoriui Nikolajui I, kuris įsakė konfiskuoti visas jo valdas Baltarusijoje.
Paryžiuje buvo glaudžiai susijęs su Hotel Lambert – lenkų išeivijos Prancūzijoje politiniu štabu ir kultūros centru.
Šeima
thumb|Eustachijaus Kajetono Sapiegos duktė Ana Marja Branicka Eustachijus Kajetonas Sapiega buvo vedęs du kartus. 1822 m. gruodžio 21 d. vedė Mariją Paten Bold (1795–1824), nuo santuokos su kuria vaikų neturėjo.
Denisas Pušilinas
Denisas Vladimirovičius Pušilinas (,, g. 1981 m. gegužės 9 d. ) – Donecko srities politikas, nuo 2018 m. nepripažintos separatistinės Donecko Liaudies Respublikos lyderis.
Eustachijus Kajetonas Sapiega
Šeima
Buvo palaidotas Monmarto kapinėse, Paryžiuje.
Denisas Pušilinas
Biografija
2011–2013 m. Pušilinas savanoriškai dirbo naujausioje Rusijos Piramidinės schemos kompanijos MMM, kuri 1990-aisiais savo klientams kainavo milijonus dolerių, kol 1994 m. buvo išformuota, o 2011 m. atgaivinta. Pušilinas niekada neneigė dalyvavęs šios kompanijos veikloje. Nepaisant MMM istorijos, Teisingumo ministerija leido Ukrainoje įregistruoti MMM partiją.
2014 m. gegužės 19 d. Pušilinas tapo Donecko Liaudies Respublikos Aukščiausiosios tarybos pirmininku, o pagal gegužės 15 d. priimtą Konstitucijos projektą – naujosios respublikos valstybės vadovu. Jis pareiškė, kad neįsivaizduoja, jog Donecko Liaudies Respublika taps nepriklausoma valstybe, o pageidauja prisijungti prie atnaujintos Rusijos imperijos. 2014 m. birželį viešėdamas Maskvoje Pušilinas paskelbė, kad DLR įmonės, kurios vengia mokėti mokesčius, bus nacionalizuotos.
2022 m. vasario 21 d. Pušilinas pasirašė Donecko Liaudies Respublikos ir Rusijos Federacijos draugystės, bendradarbiavimo ir savitarpio pagalbos susitarimą. Šios ceremonijos metu taip pat buvo pasirašytas DLR ir Rusijos susitarimas ir prezidento V. Putino įsakai oficialiai pripažinti DLR ir LLR nepriklausomybę. Vasario pabaigoje Pušilinas mobilizavo karius padėti Rusijos pajėgoms 2022 m. Rusijos invazijos į Ukrainą metu.
Ačosa Rudnia
Ačosa Rudnia – buvęs kaimas pietryčių Baltarusijoje, 26 km į šiaurės rytus nuo Dobrušo, prie Ačosos upės pasienyje su Rusija.
Istorija
XIX a. buvo dvaras ir kaimas, Gomelio apskrities Ačosa Rudnios valsčiaus centras, vėliau priklausė Vylevos valsčiui. Įvykus Černobylio avarijai, kaimo gyventojai 1990–1992 m. buvo iškeldinti ir kaimas panaikintas.
Puponių apylinkė
Puponių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kupiškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kupiškio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Noriūnų apylinkės.
Rokas Pukštas
Rokas Pukštas (g. 2004 m. rugpjūčio 25 d.) – lietuvių kilmės amerikiečių futbolininkas, žaidžiantis Kriatijos Hajduk Split komandoje krašto saugo pozicijoje. JAV jaunimo rinktinėms atstovaujantis futbolininkas priklauso Splito „Hajduk“ klubui. Rokas Pukštas gimė Stilvoteryje, Oklahomos valstijoje iš Lietuvos emigravusių sportininkų šeimoje. Futbolininko tėvas Mindaugas Pukštas buvęs maratonininkas, kuris atstovavo Lietuvai 2004 m. Atėnų olimpinėse žaidynėse (užėmė 74 vietą). Mama Živilė – daugkartinė Lietuvos trišuolio čempionė.
Karjera
Treniravosi Kanzas Sičio akademijoje, turėjo galimybę padirbėti su „Manchester United“ (Anglija) jaunimu.
Saugas tobulėjo Arizonoje įsikūrusiame „Barcelona“ (Ispanija) klubo akademijos filiale.
Vėliau persikėlė į Kroatiją ir tęsė savo karjerą „Hajduk“ klubo jaunimo akademijoje.
Splito „Hajduk“
Persikėlė į Kroatiją ir atstovavo Splito „Hajduk“ nuo 2021 m. vasaros.
2021 m. rugsėjo 4 d. atstovavo „Hajdukui“ draugiškose rungtynėse prieš Makarskos „Zmaj“ klubą.
2022 m. kovo mėn. pratęsta sutartis su „Hajduk“ klubu, kuri galios iki 2025 m.
Debiutavo Kroatijos aukščiausioje lygoje. 2023 m. vasario 11 d. rungtynėse prieš Varaždin, 69 min. gavo geltoną kortelę, o 78 ir 90 minutėmis pelnė įvarčius ir svariai prisidėjo prie Splito Hajduk pergalės rezultatu 4:1.
MR 73
MR 73 – 2008 m. Prancūzijoje sukurtas kriminalinis filmas. Jo pavadinimas reiškia revolverio modelį.
Rokas Pukštas
Pasiekimai
<...>
MR 73
Turinys
Luisas Šnaideris – depresija sergantis policininkas, dėl nuolatinio girtuokliavimo galintis netekti darbo. Net ir pažemintas pareigose, jis tęsia ankstesnę bylą – mėgina sučiupti serijinį žudiką. Tuo pačiu metu iš kalėjimo rengiamasi paleisti kitą žudiką, kurį Luisas kažkada sučiupo. Pastarasis visus įtikino, kad per 25 metus, praleistus už grotų, jis atsivertė į tikėjimą ir pasikeitė. Tikimybė, kad žudikas atsidurs laisvėje, labiausiai neramina jauną merginą Žiustiną, kuri kartu su seserimi liko gyvo po to, kai buvo nužudyti jų tėvai. Ji kreipiasi pagalbos į Luisą, tikėdamasi, kad šis, nepaisant priklausomybės alkoholiui, sugebės ją apginti...
Rokas Pukštas
Rinktinės
Atstovavo JAV jaunimo rinktinėms. Sužaidė penkerias rungtynes U-15 rinktinėje. Kviečiamas į U-20 rinktinę.
Lietuvos rinktinės treneris Valdas Ivanauskas kvietė prisijungti prie Lietuvos rinktinės.
Jutkonių apylinkė
Jutkonių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Aukštupėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kupiškio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Palėvenėlės apylinkės.
Dingimas (filmas)
Dingimas – 1988 m. sukurtas kriminalinis filmas apie dingusią merginą ir jos vaikino pastangas ją rasti. Juosta sulaukė puikių įvertinimų ne tik Olandijoje ir Prancūzijoje, bet ir JAV, kur buvo išleista 1990 m., o dar po 3 metų režisierius ją perfilmavo anglų kalba. Interneto svetainė „Rotten Tomatoes“ juosta vertinama 100% teigiamų atsiliepimų, o žurnalas „Empire“ paskyrė jam 67 vietą „The 100 Best Films Of World Cinema“ 2010 m. sudarytame sąraše.
Turinys
Olandų pora Reksas ir Saskija leidžia atostogas keliaudami automobiliu per Prancūziją. Jie sustoja pakelės degalinėje, kur romantiškai pasižada vienas kitą mylėti visą gyvenimą ir kaip ženklą užkasa dvi monetas po medžiu. Tuomet Saskija eina į degalinės parduotuvę, o Reksas lieka laukti prie mašinos. Po kurio laiko, pasigedęs merginos, jis eina į parduotuvę, tačiau niekur negali jos rasti.
Toliau pagrindiniu herojumi tampa Reimondas: respektabilus šeimos vyras, su žmona auginantis dvi dukras. Jis įsigyja namą užmiestyje, jame eksperimentuoja su chloroformu ir kuria įvairius scenarijus kaip įvilioti moteris į savo mašiną. Galiausiai jis nusprendžia, kad geriausia apsimesti, jog jam sužeista ranka ir dėl to reikalinga pagalba.
Veiksmas vėl grįžta prie Rekso. Praėjo 3 metai, tačiau jis nesiliauja ieškoti Saskijos, vis klijuodamas gatvėse plakatus su jos atvaizdu. Per tą laiką jis gauna 5 atvirukus, kuriame jam siūloma suteikti informaciją ir susitikti kavinėje Nime, tačiau nei vieną kartą į susitikimą niekas neateina. Reksas atvažiuoja kiekvieną kartą, tačiau jis nežino, kad kavinė yra visai netoli Reimondo namų. Naujoji jo mergina Linekė bando susitaikyti, kad Reksui vis dar svarbi Saskija, tačiau matydama, kad su metais niekas nesikeičia, jį palieka. Tuo metu Reksas per televiziją pasakoja savo istoriją, tvirtindamas, kad nejaučia pykčio žmogui, kuris galbūt kažką padarė Saskijai, tačiau jam rūpi tik viena – sužinoti, kas iš tiesų jai nutiko.
Kuomet Linekė išeina, prie Rekso namų prisistato Reimondas ir pasisako esantis paslaptingasis atvirukų siuntėjas, žinantis, kas nutiko Saskijai. Pradžioje Reksas jį užpuola, tačiau galiausiai noras sužinoti tiesą nugali. Reimondas pakviečia jį sėsti į automobilį ir jie pajuda į Prancūziją. Pakeliui jis pasakoja savo istoriją, prisipažindamas, kad yra sociopatas ir yra kankinamas manijos pagrobti merginą. Reksas klausosi istorijos, tačiau supranta, kad net ir pranešęs policijai neturėtų jokių įrodymų.
Galiausiai jie atvyksta į tą pačią degalinę. Reimondas pasiūlo jam išgerti kavos iš jo termoso, neslėpdamas, kad joje įmaišyta migdomųjų. Juk Saskiją jis taip pat užmigdė, įviliojęs į automobilį žadėdamas parduoti jai patikusią apyrankę, ir jei Reksas nori sužinoti, kas jai nutiko, turi pasielgti taip pat. Šis blaškosi, apimtas dvejonių, tačiau galiausiai troškimas sužinoti, kas nutiko mylimai merginai, nugali ir jis išgeria kavą....
Kuzminičų Aharodnia
Kuzminičų Aharodnia – kaimas pietryčių Baltarusijoje, 4 km į pietryčius nuo Karmos gyvenvietės, prie pat sienos su Rusija. Prateka Čačora, už kurios šiaurės vakaruose yra Gomelio Aharodnia. Kaimas pavadintas pagal Kuzminičus, esančius už 7 km į pietryčius nuo Aharodnios.
Istorija
XIX a. pabaigoje buvo bažnytkaimis, Kuzminičų Aharodnios valsčiaus centras Gomelio apskrityje, vėliau priklausė Karmos valsčiui.
Vasiljeuka
Vasi̇̀ljeuka – agromiestelis pietryčių Baltarusijoje, 30 km į pietryčius nuo Dobrušo.
Istorija
XIX a. buvo Gomelio apskrities Vasiljeukos valsčiaus centras, vėliau priklausė Krasnaja Budos valsčiui.
Gluchovas
Gluchovas gali reikšti:
Tony Hibbert
Everton FC
Hibertas gimė Liverpulyje ir nuo vaikystės buvo Evertono klubo gerbėjas. 1991 m. jis ėmė lankyti treniruotes šios ekipos vaikų sekcijoje ir kartu su ja 1998 m. laimėjo FA jaunimo taurę.
Pagrindinėje komandoje Hibertas debiutavo 2001 m. kovo 31 d. rungtynėse su West Ham United. 2002–2003 m. sezone jis tapo reguliariu pagrindinės sudėties žaidėju, o 2004–2005 m. sezone buvo išrinktas vienu geriausiu Premier League dešiniuoju gynėju.
2005–2006 m. sezono pabaigą futbolininkas buvo priverstas praleisti dėl išvaržos problemų, o ją išsigydžius užsikrėtė cryptosporidium parazitais. Vėliau jis patyrė traumą ir 2006–2007 m. sezone sužaidė vos 13 rungtynių.
2007–2009 m. Hibertas buvo nuolatinis pagrindinės sudėties žaidėjas, o nuo 2010 m. – ilgiausiai Evertono klube rungtyniaujantis futbolininkas. Tuo pačiu jis yra ilgiausiai Premier League rungtyniaujantis futbolininkas, kuriam nėra pavykę pelnyti įvarčio. 2009 m. FA Cup taurės pusfinalyje Evertono gerbėjai net iškėlė plakatą: „Jei Hibertas įmuš, mes sukelsim riaušes“.
2012–2013 m. sezone Hibertą nuolatos persekiojo traumos ir jis prarado vietą pagrindinėje komandos sudėtyje. Sezono pabaigoje klubą palikus ilgamečiam treneriui David Moyes, Hibertas buvo vienintelis futbolininkas, rungtyniaujantis komandoje nuo pat Moyes atvykimo į Evertoną 2002 m. iki jo išvykimo 2013 m.
Po 2016 m. sezono klubas nepratęsė su Hibertu kontrakto.
Tarptautinė karjera
2002 m. spalį Hibertas buvo pakviestas į Anglijos U-21 rinktinę rungtynėms su Slovakija ir Makedonija, tačiau dėl traumos aikštėje nepasirodė.
Daukučių apylinkė
Daukučių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Aukštupėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kupiškio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Palėvenėlės apylinkės.
Croesyceiliog AFC
Croesyceiliog AFC – Velso futbolo klubas iš Kroisikeiliogo.
Istorija
Klubas įsikūrė 1964 m. Žaisdavo regioninėse pirmenybėse. Buvo iškopę į antros pakopos pirmenybes, bet jose neįsitvirtino.
Santa Inesos sala
thumb|270px|Santa Inesos ir aplinkinės salos žemėlapyje
Santa Inesos sala ( – 'Šv. Agnesės sala') – sala pietų Čilėje, Ugnies Žemės salyne, į šiaurės vakarus nuo Ugnies Žemės salos. Šiaurės rytuose Magelano sąsiaurio atskirta nuo Bransviko pusiasalio. Plotas – 3688 km². Tai trečia pagal dydį Ugnies Žemės salyno sala. Patenka į Magelano ir Čilės Antarktidos regioną (Magelano provincija). Paviršius kalnuotas (aukštis iki 1341 m), pakrantės išraižytos fjordų, yra nedidelis ledynas – Grandes Ventiskerosas. Pakrantės ilgis – 1098 km. Sala patenka į Alakalufų nacionalinį rezervatą.
Santa Inesos sala negyvenama. Senovėje salos pakrantėse gyveno alakalufai. Salos vidų 1951 m. ištyrė prancūzų keliautojas Markas Ožeras.
Šalutinis efektas
Šalutinis efektas – 2011 m. JAV sukurtas veiksmo filmas. Interneto svetainėje „Rotten Tomatoes“ jis vertinamas 70% teigiamų atsiliepimų.
Turinys
Niujorke gyvenantis rašytoją Edį Morą jau kurį laiką kamuoja problemos: jis prasiskolinęs, niekaip nesugeba pradėti rašyti naujos knygos ir jį paliko mergina Lindė. Kartą gatvėje jis sutinka buvusį draugą Vernoną Gantą, kažkada prekiavusį narkotikais. Šis pasiūlo Edžiui išmėginti naujus vaistus, vadinamus NZT, kurios suaktyvina smegenų veiklą. Edis susigundo ir netrukus pastebi neįtikėtiną poveikį.
Susižavėjęs jis po kelių dienų aplanko Vernoną, tačiau grįžęs po kelių valandų randa šį negyvą. Kol atvyksta policija, Edis kruopščiai apžiūri namus ir randa slėptuvę su NZT. Dabar jis pradeda kasdien vartoti preparatą ir greitai pasiekia viską, ko užsigeidžia: per kelias dienas parašo romaną, išmoksta užsienio kalbas ir tampa sėkmingu biržos makleriu, o mergina vėl sugrįžta pas jį. Susipažinęs su finansiniu magnatu Karlu Van Lunu, jis pradeda šiam dirbti, tačiau netrukus pastebi, kad NZT turi ir šalutinį poveikį: prastėja savijauta, o atmintyje vis dažniau atsiranda spragų. Turėdamas Vernono užrašų knygelę, Edis joje randa kitų žmonių, vartojusių NZT, vardus ir, pradėjęs jų ieškoti, sužino, kad šie visi mirė...
Rieskas
Rieskas  – sala pietų Čilėje, į šiaurės vakarus nuo Ugnies Žemės salos. Įsiterpusi tarp Bransviko pusiasalio (skiria Otvėjaus užutėkis) ir Munjos Gamero pusiasalio (skiria Skairingo pusiasalis) ir pagrindinės žemyno dalies (skiria siauras Ficrojaus sąsiauris). Pietuose sala sudaro Kordobos pusiasalį. Plotas – 5110 km². Tai ketvirta pagal dydį Čilės sala. Patenka į Magelano ir Čilės Antarktidos regioną (Magelano provincija). Paviršius kalnuotas (aukštis iki 1665 m, Atalajos kalnas), pakrantės išraižytos fjordų. Yra pelkynių, ežerų, pirmykščių miškų. Sala patenka į Alakalufų nacionalinį rezervatą.
Aklas pasimatymas
Aklas pasimatymas – 1987 m. sukurta romantinė komedija, kurioje pagrindinius vaidmenis sukūrė Bruce Willis ir Kim Basinger. Pradžioje buvo numatyta, kad jame vaidins neseniai susituokę Sean Penn bei Madonna, tačiau dėl įvairių nesutarimų jų paslaugų buvo atsisakyta.
Rieskas
Riesko saloje yra dideli akmens anglių telkiniai. Anglys pradėtos kasti jau XIX a. pab. Vėliau kasyba atnaujinta 1921 m. Anglys tebekasamos ir dabar. Yra Puerto Kurcės prieplauka ir kaimelis (Rio Verdės komuna).
Aklas pasimatymas
Juostą išpeikė kritikai, tačiau ji tapo finansiškai sėkminga.
Turinys
Valteris Deivisas visiškai neturi laiko asmeniniam gyvenimui, todėl kai jo viršininkas liepia į kviestinę vakarienę ateiti su antrąja puse, jam padėti nusprendžia brolis Tedas, supažindindamas su savo žmonos seserimi Nadią. Valteris netrunka pamesti dėl jos galvą ir užmiršta svarbiausių brolio priesaką – neleisti Nadiai gerti alkoholio, nes tuomet ji tampa nevaldoma...
Vladislavas Surkovas
Vladislavas Jurjevičius Surkovas (g. 1962 m. arba 1964 m. rugsėjo 21 d. ) – Rusijos politikas ir verslininkas.
Biografija
1999–2011 m. tarnavo Rusijos prezidento administracijos vadovo pirmuoju pavaduotoju; tuo metu jis dažnai buvo laikomas pagrindiniu Kremliaus ideologu, pasiūliusiu ir įgyvendinusiu „suverenios demokratijos“ koncepciją Rusijoje. Nuo 2011 m. gruodžio mėn. iki 2013 m. gegužės mėn. Surkovas ėjo Rusijos Federacijos ministro pirmininko pavaduotojo pareigas. Po atsistatydinimo Surkovas grįžo į Prezidento instituciją ir tapo asmeniniu Vladimiro Putino patarėju santykių su Abchazija, Pietų Osetija ir Ukraina klausimais. 2020 m. vasario mėn. prezidento įsakymu jis buvo nušalintas nuo šių pareigų.
Surkovas laikomas figūra, turinčia daug galios ir įtakos Vladimiro Putino administracijoje, ir, anot „The Moscow Times“, tai nepriklauso nuo oficialių vienu ar kitu metu jo užimamų pareigų. BBC dokumentinių filmų kūrėjas Adamas Curtisas teigia, kad Surkovo veiklos rezultate išryškėjęs teatro ir politikos mišinys išlaikė Putiną ir jo aplinkos žmones valdžioje nuo 2000 m.