cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pieno vandenyno plakimas
Pradžioje buvo išplaktas indas mirtinų nuodų, galinčių pražudyti pasaulį (halahala). Išsigandę dievai ir asurai kreipėsi į Šivą, ir šis išgėrė nuodus, todėl tapo mėlynas. Paskui į vandenyną buvo sumesta daug vaistažolių ir iš jų radosi 14 brangenybių, kurias pasidalino dievai ir asurai. Galiausiai pasirodęs gydytojas Dhanvataris su amritos indu. Dievai pirmieji pačiupo indą ir atidavė jį paukščiui Garudai, kuris benešdamas išliejo 4 jos lašus (tose vietose dabar vyksta Kumbha mela).
Kerinėjos stirna
Graikų mitologijoje Kerinėjos stirna – stirna, kurią nukovė Heraklis.
Mituose rašoma, jog Kerinėjos stirna (dar vadinama Artemidės stirna) buvo auksiniais ragais ir varinėmis kanopomis. Ji ganėsi tarp Arkadijos ir Achajos, ant Kerinėjos kalno. Euristėjas įsakė Herakliui pagauti ją gyvą. Heraklis stirną vaikėsi ištisus metus, buvo nusivijęs net iki tolimosios Hiperborėjos šalies. Galų gale Heraklis griebėsi strėlių ir sužeidė stirną. Herakliui ją gabenant, stirną norėjo atimti Apolonas ir Artemidė. Heraklis stirnos neatidavė ir nusigabeno į Mikėnus.
Kerinėjos stirna laikoma trečiuoju Heraklio žygdarbiu.
Stuart Bithell
Stuart Bithell (g. 1986 m. rugpjūčio 28 d. Ročdeilyje) – Jungtinės Karalystės buriuotojas sportinėmis jachtomis, olimpinis čempionas. Sportininkas varžosi dviviečių 49er ir 470 jachtų klasėse.
Biografija
2011 m. pasaulio buriavimo čempionate Bithell poroje su Luke Patience pelnė sidabro medalius ir iškovojo teisę startuoti olimpinėse žaidynėse. 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse britų duetas startavo 470 jachtų varžybose. Sportininkai iškovojo sidabro medalius.
Po olimpinių žaidynių Bithell pradėjo varžytis 49er burluočių klasėje. Poroje su John Pink sportininkai liko antri nacionalinėje atrankoje ir į olimpiadą nepateko. Nuo 2017 m. Bithell varžėsi poroje su olimpiečiu Dylan Fletcher. 2017 m. duetas tapo pasaulio čempionais.
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Feltcher ir Bithell varžėsi vyrų 49er burluočių varžybose. Britai laimėjo vieną iš dvylikos plaukimų, bei buvo pirmi finale. Susumavus visus baudos taškus paaiškėjo jog britų duetas tapo pirmaisiais Jungtinės Karalystės atstovais laimėjusiais 49er klasės olimpinį aukso medalį.
32 Zel/Planet Shrooms
2016 m. spalio 14 d. „32 Zel/Planet Shrooms“ kartu su „Nostalgic 64“ buvo pašalinti iš „iTunes“ ir transliacijos paslaugų, o vėliau juos pakeitė antrasis Denzel Curry studijinis albumas „Imperial“.
Caterina Banti
Biografija
Nuo 2017 m. Banti varžosi poroje su Ruggero Tita. Duetas 2017 m. tapo Europos čempionais ir pasaulio čempionato bronzos medalininkais. 2018 m. Italijos duetas pirmą kartą tapo pasaulio čempionais ir užsitikrino kelialapį į Tokijo olimpiadą.
2020 m. Banti trečią kartą tapo Europos Nacra 17 čempione. 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Banri ir Tita laimėjo keturis iš dvylikos plaukimų ir iškovojo aukso medalius.
1947 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
'''1947 m. Lietuvos šachmatų čempionatas''' – tai 14-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas.
Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas
14-asis Lietuvos vyrų šachmatų čempionatas vyko Vilniuje, 1947 m. birželio 20 – liepos 9.
Dalyviai
Čempionate dalyvavo 14 žaidėjų: šeši vilniečiai, keturi kauniečiai ir keturi svečiai iš Rusijos ir Baltarusijos, kurie kovoje dėl medalių ne konkuravo. Iš 1945 m. čempionato prizininkų dalyvavo visi.
Rezultatai
Puikiai pasirodė 1945 m. čempionato nugalėtojas kaunietis Vladas Mikėnas, kuris nežiūrint to, kad dalyvavo pajėgių svečių, užėmė turnyrinėj lentelėj pirmąją vietą (11,5 tšk. iš 13) ir septintą kartą tapo Lietuvos šachmatų čempionu.
Kęstutis Šalkauskas
Biografija
1990–1992 m. valstybės kontrolieriaus pavaduotojas. 1992–1993 m. Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos Teisėtumo kontrolės inspekcijos viršininkas. 1997–1998 m. Lietuvos policijos generalinis komisaras.
1947 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Rezultatai
Isakas Vistaneckis turnyrinėje lentelėje, užėmęs vietą, iškart po svečių, buvo 6-tas, bet gavo Lietuvos šachmatų čempionato sidabrą (7 tšk.). 7-ą vietą lentelėje užėmusiam Simonui Disleriui (6,5 tšk.) įteiktas čempionato bronzos medalis.
Puziriškės (Vilnius)
Puziriškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km nuo Sužionių.
Viešnautas
Viešnautas arba Trakupys – upelis Lietuvoje, Kėdainių rajono šiaurėje; Liaudės dešinysis intakas (Nevėžio baseinas). Prasideda Serbentynės miške, 3 km į vakarus nuo Miegėnų. Teka į pietryčius, už Antanavos pasuka į rytus, prateka Sosių miško vakarinį galą. Įteka į Liaudę 10,8 km nuo jos žiočių, ties Trakupiais.
Vaga, išskyrus patį žemupį, sureguliuota. Greta Viešnauto įsikūrę kaimai: Pamiškės, Antanava, Alksnupiai, Trakupiai.
Accenture
Accenture (anksčiau Andersen Consulting) – stambiausia pasaulyje vadybos konsultavimo įmonė. Ši įmonė aptarnauja 96 Fortune Global 100 bendroves ir daugiau nei tris ketvirtadalius Fortune Global 500 įmonių. Šiuo metu (2017) bendrovėje dirba 425 000 darbuotojų 120 pasaulio šalyse. Bendrovė „Andersen Consulting“, teikianti konsultacijas vadybos ir technologijų klausimais, nuo 2001 m. pakeitė pavadinimą į „Accenture“. Sprendimas pakeisti pavadinimą buvo priimtas po to, kai rugpjūtį buvo nutartas ginčas tarp „Andersen Consulting“ ir giminingos apskaitos ir audito bendrovės „Arthur Andersen“. Po ginčo, kuris tęsėsi kelerius metus, „Andersen“ grupė oficialiai iširo. „Accenture“ yra sudurtinis žodis, kuris sujungia žodį „accent“ (akcentas) ir „future“ (ateitis), aiškinama „Arthur Consulting“ pareiškime. Pavadinimas rodo, jog bendrovė nori padėti savo klientams susikurti ateitį.
Abi Istada
Abi Istada (Ab-i-Estada) – rezervatas pietų Afganistane, Gaznio-Kandaharo plokščiakalnyje. Užima 25 tūkst. ha plotą. Įkurtas 1974 m.
Rezervate saugomas seklus, druskingas Abi Istados ežeras, telkšantis 2133 m aukštyje. Jame lankosi reti paukščiai (peri flamingai, žiemoja baltosios gervės).
Aironbridžo tarpeklis
Aironbridžo tarpeklis  – gilus tarpeklis Jungtinėje Karalystėje, rytų Anglijoje, Šropšire, išgraužtas Severno upės. Tarpeklis žymus dėl pirmojo pasaulyje pastatyto geležinio tilto (The Iron Bridge, 1781 m.) bei senųjų kalnakasių ir metalurgijos gyvenviečių.
XVIII–XIX a. Aironbridžo tarpeklyje kasta geležies rūda, akmens anglis, kalkakmenis, molis, veikė metalurgijos, keramikos, porceliano gamyklos. Svarbiausios gyvenvietės buvo Kolbrukdeilas, Kolportas, Aironbridžas, Džekfildas. Dabar buvusios gamyklos, kasyklos, kalnakasių namai paverstos muziejais, kuriuos prižiūri Birmingamo universiteto Aironbridžo institutas.
1986 m. Aironbridžo tarpeklis su jo pramoniniu paveldu įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Fabrizia Sacchi
Biografija
Fabricija yra baigusi Silvio D‘Amico dramos akademiją. 1990 m. ji debiutavo filme „Tracce di vita amorosa“. 2001 m. vaidino Mario Bava trilerio „Pasiutę šunys“ JAV sukurtame perdirbinyje.
2013 m. ji nominuota David di Donatello apdovanojimui kaip geriausia antrojo plano aktorė už vaidmenį filme „Viaggio sola“.
Rusijos Federacijos Federalinės saugumo tarnybos Operatyvinės informacijos ir tarptautinių ryšių tarnyba
Rusijos Federacijos FSB Operatyvinės informacijos ir tarptautinių ryšių tarnyba (Служба оперативной информации и международных связей) – buvusi Strateginio planavimo, prognozių ir analizės tarnyba (Служба анализа, прогноза и стратегического планирования). Ši tarnyba dar vadinama „Penktąja tarnyba“. Tarnyba atlieka pagrindines FSB analitines funkcijas. Ji atlieka tiek operatyvinės, tiek viešos informacijos analizę. Šios informacijos pagrindu rengiami strateginiai FSB veiklos planai, bei teikiamos analitinės pažymos FSB tarnybos ir Rusijos valstybės vadovybei. Šios tarnybos Operatyvinės informacijos departamentas vykdo ir koordinuoja FSB žvalgybinę veiklą regioniniuose padaliniuose. Tarnyba taip pat atlieka tarptautinio bendradarbiavimo funkcijas.
Karosinis (12231310)
Karosinis – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 3,5 km į šiaurę nuo Utenos, Vyžuonėlių miške. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,2 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 98 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais. Vakaruose išteka upelis link Šventosios upės intako Vyžuonos. Į pietvakarius įsikūręs Vyžuonėlių kaimas.
Arijų rasė
right|thumb|„[[Majerso konversacinis leksikonas|Majerso konversacinio leksikono“ žemėlapis, vaizduojantis skirtingų žmonių rasių pasiskirstymą Žemėje, 1885–1890 m.]] Arijų rasė – pasenusi istorinė rasės koncepcija, atsiradusi XIX a. pabaigoje. Terminas vartotas siekiant apibūdinti Vakarų ir Rytų Europos šiaurinių kraštų gyventojų fizines ypatybes. Antropologiniai, istoriniai ir archeologiniai įrodymai nepatvirtina šios koncepcijos pagrįstumo.
Ši sąvoka kilusi iš sampratos, kad pirmieji praindoeuropiečių kalbos vartotojai buvo išskirtiniai pranašesnio žmonijos tipo protėviai ir kad jų palikuonys iki šių dienų sudaro arba išskirtinę rasę, arba europidų rasės porasę, kartu su semitų ir chamitų rasėmis. Šis taksonominis požiūris į žmonių populiacijų grupių skirstymą kategorijomis dabar laikomas klaidingu ir biologiškai beprasmiu dėl glaudaus genetinio panašumo ir sudėtingų šių grupių tarpusavio ryšių. Šiuolaikiniai mokslininkai atmetė rasės, kultūros ir kalbos izomorfizmą kaip klaidingą sampratą.
XIX a. terminą ėmė vartoti įvairūs rasistiški ir antisemitiški rašytojai, įskaitant Artiūrą de Gobino, Richardą Vagnerį ir Hiustoną Stiuartą Čemberleną, kurių mokslinis rasizmas paveikė vėlesnę nacių rasinę ideologiją. XX a. 3-iajame dešimtmetyje ši sąvoka buvo siejama su nacizmu ir naudojama palaikyti baltųjų viršenybės arijų ideologiją, kuri vaizdavo arijų rasę kaip „pranašesnę“, o ne arijai buvo laikomi prastesniais (Untermensch – ‘pusžmogis’) ir egzistencine grėsme, kuri turėjo būti pašalinta, o tokie žmonės – sunaikinti. Nacistinėje Vokietijoje šios idėjos sudarė esminę valstybinės ideologijos, vedusios į Holokaustą, dalį.
Sanacija (reikšmės)
Sanacija ( – gydymas) gali reikšti:
Abu Zabalis
Abu Zabalis  – gyvenvietė šiaurės Egipte, Kaliubijos muchafazoje, rytinis Kairo priemiestis. Įsikūręs prie kelio Kairas-Izmailija. Veikia antiobiotikų ir chemijos-farmacijos preparatų gamykla, fosforo trąšų gamykla.
Istorija
1970 m. chemijos gamyklą subombardavo okupacinės Izraelio pajėgos, žuvo 80 žmonių.
Puziškės
Puziškės – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Skriaudžių.
Kristupas Lanckoronskis
Kristupas Lanckoronskis (m. 1591) – Lenkijos magnatas, Malogoščo (1567–1589) ir Radomo kaštelionas (1589–1591), Reformacijos šalininkas ir vienas iš pagrindinių Mažosios Lenkijos kalvinistų. Kurozvenkos, Kotužovo, Jablonicų, Koritnicų, Černacų, Ponikos ir Stšelcų valdytojas.
Karjera
1545 m. – Karaliaus rūmininkas
1546–1547 m. – mokslai Kionigsbergo universitete
1551 m. – Sandomiro medžioklis
1563 m. – Češovo kaštelionas
Karosinis (12231311)
Karosinis – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 4,5 km į šiaurę nuo Utenos, Skaistašilio miške. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,19 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 106,5 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais ir krūmais, tik pietinis krantas aukštas. Ežeras nenutekantis, priklauso Ožkabalių upelio baseinui (Davilos intakas, Vyžuonos upės baseinas). Pietrytine pakrante eina kelias.
Kristupas Lanckoronskis
Karjera
1573 m. – dalyvavimas Henriko Valua elekcijoje (rinkimuose)
1576 m. – Gavo valdyti Bialo-Buro ir Chamerštino (Prūsija) seniūnijas
1587 m. – po Stepono Batoro mirties Kristupas Lanckoronskis dalyvavo konvokaciniame seime.
1589 m. birželio 15 d. – nuo Lenkijos karaliaus Zigmanto III Vazos Radomo kašteliono pareigybę.
Šeima ir vaikai
Buvo vedęs du kartus. Prieš 1566 metus pirma santuoka buvo su Ana Tenčinska (m. 1581), Krokuvos kašteliono Andžejaus Tenčinskio (m. 1562) ir Anos Ožarovskos dukterimi. Vaikai nuo pirmos santuokos:
1582 metais antrą kartą vedė Sofiją Vodzicką, nuo santuokos su kuria vaikų neturėjo.
Ruggero Tita
Ruggero Tita (g. 1987 m. birželio 13 d. Romoje) – Italijos buriuotojas sportiniais katamaranais, olimpinis čempionas. Sportininkas varžosi dviviečių Nacra 17 katamaranų ir 49er burluočių klasėse.
Biografija
Nuo 2017 m. Tita varžosi poroje su Caterina Banti. Duetas 2017 m. tapo Europos čempionais ir pasaulio čempionato bronzos medalininkais. 2018 m. Italijos duetas pirmą kartą tapo pasaulio čempionais ir užsitikrino kelialapį į Tokijo olimpiadą.
2020 m. Banti trečią kartą tapo Europos Nacra 17 čempione. 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Banri ir Tita laimėjo keturis iš dvylikos plaukimų ir iškovojo aukso medalius.
Caterina Murino
Katerina Murino (g. 1977 m. rugsėjo 15 d. Kaljaris) – italų aktorė.
1996 m. ji užėmė 4 vietą grožio konkurse „Mis Italija“, vėliau persikėlė į Londoną, kur studijavo aktorystę.
Nyderlandų futbolo varžybos 1992–1993 m.
Galutinė lentelė
Šaltinis: RSSSF duomenų bazė.
Finalo rungtynės
--- -- --
Thanr
thumb|200px|Bronzinis etruskų veidrodis, vaizduojantis (iš kairės į dešinę) Thanr, Tinią ir Ethausvą
Thanr arba Thanur – deivė etruskų mitologijoje.
Thanr buvo garbinama Cerėje ir Kluzijuje: apie jos kultą liudija įrašai ant čia rastų apžadinių indų. Aptikta ir šią deivę vaizduojančių veidrodžių, kur Thanr – gimimo deivė (kaip ir Thalna bei Ethausva); teigiama, kad Thanr atlieka ir kourotrophos funkciją. Ant vieno iš veidrodžių pavaizduota, kaip Thanr drauge su Ethausva (abi sparnuotos) padeda dievui Tiniai, kai iš jo galvos gimsta Menrva. Kitame šią sceną vaizduojančiame veidrodyje Thanr Tiniai padeda kartu su Thalna (šįkart deivė be sparnų).
Vengrija 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse
Vengrijos sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada.
Pūzraviečiai
Pūzraviečiai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Švėkšnos.
Maskoliukas
left|120px
Maskoliukas – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 8 km į šiaurės rytus nuo Mindūnų, 0,25 km į šiaurę nuo Alnio ežero, Poviliškio miške. Ežeras ovalo formos, ilgis iš šiaurės į pietus – 0,18 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 155,5 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Alnės upelio baseinui (Žeimenos upės intako Kiaunos baseinas).
Platu 25
Platu 25 (anksčiau Beneteau 25) – sportinis kilinis burlaivas. Projektuotojas – Farr Yacht Design, pagrindinis dizaino projekto vadovas – Bruce Farr.
Istorija
1994 m. išleistas jachtos projektas.
2006 m. lapkritį Platu 25 kreiserinių laivų klasę pripažino tarptautinė buriavimo federacija.
Toto
Toto – amerikiečių roko grupė, įkurta 1977 m. Los Andžele (JAV). Šiuo metu grupė susideda iš 4 narių: Joseph Williams (pagrindinis vokalistas), David Paich (klavišiniai, vokalai), Steve Porcaro (klavišiniai), Steve Lukather (gitara, vokalai), įskaitant ir koncertiniuose turuose prisidedančius Lenny Castro (perkusininkas), Warren Ham (saksofonas), Shem von Schroeck (bosinė gitara) ir Shannon Forrest (būgnai). Grupė žinoma dėl savo muzikinio stiliaus, supinanti pop roką, soulą, progresyvųjį roką, sunkųjį roką, ritmenbliuzą, bliuzą ir džiazą.
„Toto“ yra sulaukusi populiarumo dėl žinomų hitų – „Hold the Line“, „Africa“ bei „Rosanna“. Bosistas David Hungate grupę paliko 1982 m., o vokalistas Bobby Kimball 1984 m., tačiau vėl kuriam laikui sugrįžo į grupę 1998 m. iki 2008 m., kol „Toto“ nusprendė skirstytis. 2010 m. buvę nariai nusprendė vėl sugrįžti, viską pradėdami nedideliu koncertiniu turu po Europą. Deja, Mike Porcaro, iki tol aktyvus grupės narys, nebegalėjo koncertuoti kartu dėl jam diagnozuotos šoninės amiotrofinės sklerozės, nuo kurios 2015 m. mirė.
Grupė iš viso yra išleidusi 17 studijinių albumų ir yra pardavusi daugiau kaip 40 milijonų visų savo įrašų kopijų visame pasaulyje. Taip pat ji yra laimėjusi kelis Grammy apdovanojimus ir nuo 2009 m. įtraukta į muzikantų šlovės muziejų.
Grupės suformavimas ir pradžia (1977)
Toto nariai pačioje pradžioje grodavo kurdami grupių ir atlikėjų „Steely Dan“, „Seals and Croft“, Boz Scaggs, „Sonny and Cher“ bei daugelio kitų įrašus. Klavišininkas David Paich, sesijų atlikėjo bei aranžuotojo Marty Paich sūnus, jau pasižymėjo kūręs nemažą Boz Scaggs albumo „Silk Degrees“ dalį. Taipogi, daug grojęs kartu su būgnininku Jeff Porcaro, kurį pirmą kartą sutiko „Grant High School“ mokykloje, esančioje Los Andžele, pradėjo rimtai diskutuoti apie galimybę suformuoti savo grupę. Jie pasikvietė prisijungti bosistą David Hungate, kuris irgi grojo su Boz Scaggs. Vėliau pakvietė ir gitaristą Steve Lukather bei Jeff'o jaunesnįjį brolį Steve Porcaro, grojantį klavišiniais prisijungti prie grupės. Pastarieji vis dar mokėsi vidurinėje ir grojo grupėje „Rural Still Life“, o Jeff'as ir David'as Paich'as jau baigė mokyklą. Pabaigoje prisijungė ir buvusios „S.S. Fools“ vokalistas Bobby Kimball. Pasirašę kontraktą 1977 m. su „Columbia Records“ jie pradėjo įrašinėti pirmąjį debiutinį albumą.
Lietuvos gyventojų trėmimai 1940–1953 m.
Lietuvos gyventojų trėmimai 1940–1952 m. buvo Sovietų Sąjungos aukščiausios vadovybės nutarimais vykdytos masinės okupuotos Lietuvos Respublikos gyventojų deportacijos į atokias Sovietų Sąjungos vietoves. Civilių gyventojų trėmimais siekta numalšinti pasipriešinimą sovietizacijai.
Iš viso iš Lietuvos deportuota (daugiausia į Irkutsko sritį ir Krasnojarsko kraštą ) ne mažiau kaip 132 tūkst. asmenų, 70 proc. jų sudarė moterys ir vaikai. Tarp šių tremtinių buvo ir apie 4 500 Lietuvos lenkų.
Dar apie 150–156 tūkst. Lietuvos gyventojų, įskaitant politinius kalinius ir Lietuvos partizanus, kalinta priverčiamojo darbo stovyklose GULAGo sistemoje.
Lietuvos gyventojų areštai ir trėmimai prasidėjo 1940 m., iškart po Lietuvos okupacijos ir aneksijos. Nuo 1941 m. birželio 14 d. iki 22 d. vykdyta viena didžiausių masinio trėmimo programų Lietuvos istorijoje – per keletą dienų iš Lietuvos išvežta apie 18 000 gyventojų. Būtent iš šios trėmimų bangos į Lietuvą grįžo 33,59 proc. ištremtųjų; 26,5 proc. žuvo tremties ir kalinimo vietose, o beveik 40 proc. tremtinių likimas nežinomas.
Tremtyje išgyveno daugiau kaip du trečdaliai tremtinių, o iki 1960 m. apie 80 tūkst. sugrįžo į Lietuvą. Paskutiniesiems tremtiniams į Lietuvą leista grįžti 1963 m. Panašūs gyventojų trėmimai vyko Latvijoje, Estijoje ir kitose Sovietų Sąjungos dalyse. Pagerbiant trėmimų aukas birželio 14 d. Lietuvoje minima Gedulo ir vilties diena.
Pužonys
Pužonys – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Ragelių.
Palonas (Kiršinas)
Palonas (Palonėlė) – upė Lietuvoje, Radviliškio rajone; Kiršino dešinysis intakas (Nevėžio baseinas). Prasideda Valatkonių kaimo apylinkėse, Baisogalos miške. Teka į šiaurės rytus, daugiausia dirbamais laukais. Įteka į Kiršiną (Sidabravo tvenkinį) 17,1 km nuo jo žiočių, ties Pakiršiniais.
Intakai – Imantų upelis, Vabalys (kairysis).
Ankstyvasis dinastinis laikotarpis
thumb|right|160px| [[Narmero paletė, vaizduojanti faraoną Narmerą centre]] Ankstyvasis dinastinis laikotarpis (Ankstyvųjų dinastijų laikotarpis, Archainis laikotarpis) – Senovės Egipto civilizacijos laikotarpis apie 3100−2680 m. pr. m. e.
Istorija
Ankstyvosiomis dinastijomis vadinamos 1 ir 2 Egipto faraonų dinastijos. Kartais dar ankstesne gali būti išskirta 0 dinastija ir kartais prie ankstyvųjų dinastijų priskirta 3 dinastija, bet paprastai 3-oji dinastija priskiriama Egipto senosios karalystės laikotarpiui.
Palonas (Kiršinas)
Upėvardis kilęs nuo žodžio palios – 'balos, šlapios pievos'.
Ankstyvasis dinastinis laikotarpis
Istorija
Ankstyvųjų dinastijų laikotarpyje susiklostė daugelis Sen. Egipto civilizacijos kultūrinių ir socialinių aspektų. Anksčiau buvo manoma, kad perėjimas iš priešdinastinio laikotarpio į dinastinį įvyko staigiai, tačiau vėliausi radiniai rodo, kad pasikeitimas vyko palaipsniui. 1 ir 2 dinastijų valdovų vardų inskripcijų randama tiek Sakaroje, tiek Abydose. Naudojantis rastais įrašais ant stelų, indų, medžio ir dramblio kaulo dirbinių, antspaudais bei naudojantis radioaktyviosios anglies tyrimo metodu nustatyta 1-osios dinastijos valdovų chronologija, kuri yra tokia:
Pirmoji dinastija: Narmeras → Aha → Džeras → Džetas → Denas → Anedžibas → Semerkhetas → Kaa. Karalienė Merneitė buvo regentė prieš ar po Deno valdymo. Visi šie karaliai, tikima, palaidoti Abydose.
Antrosios dinastijos chronologinio datavimo klausimas yra mažiau aiškus. Karaliai rikiuojami tokia tvarka: Hotepsechemvis → Ranebas → Ninetdžeras → Venegas → Senedas. Tikima, kad jie palaidoti Sakaroje. Paskutiniai du dinastijos karaliai buvo Peribsenas ir Chasechemvis, palaidoti Abydose.
Egipto suvienytojais įrašuose minimi Narmeras ir Menas. Tikėtina, kad Menas buvo suabsoliutintas faraono vardas iš vėlesnių šaltinių. Iš laikotarpio radinių aišku, kad Menas ir Narmeras buvo skirtingi asmenys ir linkstama tikėti, kad vienytoju buvo Narmeras, tačiau tikruoju I dinastijos pradininku buvo Aha, kuris ir vadinamas Menu. Pasak įrašų, Menas inicijavo drėkinimo kanalų statybas ir įkūrė Memfio miestą. Šią versiją paremia, kad Sakaroje prie Memfio pasirodė didelių kapų, visgi juose iš pradžių buvo laidojami aukšti pareigūnai, o karaliai laidoti Abydose.
Pirmosios dinastijos metu Egipto įtaka pasireiškė Palestinoje, buvo rengtos misijos į Sinajų ir į pietus, Nilo paupiu iki antrojo slenksčio. Elefantinas prie pirmojo slenksčio buvo įtrauktas į Egipto sudėtį, bet ne piečiau esanti Žemutinė Nubija. I dinastijos laikotarpio viduryje buvo išrastas papiruso rašymo pagrindas, tačiau raštas buvo naudojamas tik administraciniams įrašams ir papirusų iš šio laikotarpio neišliko, nes jie tikriausiai buvo saugojami užliejamose Nilo slėnio teritorijose. I dinastijos metu Egiptas klestėjo ir turtėjo, ypač ilgo faraono Deno valdymo metu.
II dinastijos pirmasis faraonas Hotepsechemvis perkėlė savo laidojimo vietą į Sakarą. Jo vardas turi ryšių su dievų Horo ir Seto vardais, kas gali nurodyti, kad kovoje dėl sosto jis buvo dviejų frakcijų vienytoju. Dinastijos laikotarpio antroje pusėje vyko kova tarp faraonų. Paskutinis faraonas Chasechemvis savo tituluose naudojo abiejų dievų, Horo ir Seto, vardus, kas gali nurodyti, kad įveikęs likusius priešininkus, visų pirma Peribseną, jis tapo vieninteliu valdovu. Po jo prasidėjo III dinastijos valdymas, priskiriamas Senajai Egipto karalystei.
Belzai
Belzai – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 8 km į vakarus-pietvakarius nuo Pilkalnio, 18 km į šiaurės vakarus nuo Stalupėnų, prie Kusupės.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Belzų kaimo bendruomenė 1933 m. Minimi nuo 1557 m. Istoriniai pavadinimo rašybos variantai: Belzkeim, Beltzkeimen, Beltzkiem, Belzkem, Beltzkemen. 1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas su 11 ugniakurų, 1821 m. – valstiečių kaimas su 68 gyventojais. 1854 m. kaime buvo 15 gyvenamųjų pastatų ir 105 gyventojai. Iki 1818 m. priklausė Įsruties apskrities Brakupėnų domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Enskiškių valsčiaus kaimas. Tikintieji priklausė Kusų evangelikų liuteronų parapijai. Kaimo pietuose buvo nedidelė pelkė.
Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.
Niu Lanarkas
Niu Lanarkas  – kaimas Škotijoje, Pietų Lanarkšire, 40 km į pietryčius nuo Glazgo, 2 km nuo Lanarko, prie Klaido upės. UNESCO pasaulio paveldo objektas (nuo 2001 m.). Yra geležinkelio stotis, viešbutis, nakvynės namai, restoranai, bažnyčia.
Tai XVIII–XIX a. pr. medvilnės pramonės gyvenvietė su išlikusiais to meto gyvenamaisiais namais, dirbtuvėmis, administraciniais, visuomeniniais, pramoniniais statiniais. Autentiškumo vardan, kaime nėra palydovinės televizijos imtuvų, antžeminių elektros linijų, apribotas automobilių eismas.
Istorija
Niu Lanarko medvilnės gamyklą 1786 m. įkūrė Deividas Deilas. XIX a. miestelį įsigijo žymus verslininkas, ideologas Robertas Ovenas, kuris Niu Lanarke bandė įgyvendinti savo utopinio socializmo idėją. Jis stengėsi gerinti darbininkų buitį, rūpinosi vaikų sveikata, švietimu. Niu Lanarkas tapo to meto pavyzdine pramonine gyvenviete, išskirtine savo švara bei geromis gyvenimo sąlygomis. 1825 m. Ovenas išvyko į JAV, o kaimas nuolat keitė savininkus, jo reikšmė menko. Gamyklos galutinai uždarytos 1968 m. Nuo 1974 m. Niu Lanarką ėmėsi gaivinti visuomeninė organizacija. Atkūrus kaimo autentišką vaizdą, jis tapo turizmo objektu.
Lia Zoppelli
Gimusi Milane, jau 1939 m. ji debiutavo teatro scenoje „Cimara-Maltagliati-Ninchi“, kur dirbo su to laikotarpio žymiais šalies teatro aktoriais Rugerro Rugerri ir Memo Benassi. Pasibaigus Antrajam pasauliniam karui, Lija kurį laiką dirbo ir Piccolo teatre pas režisierių Luchino Visconti.
Kine ir televizijoje svarbesnius vaidmenis ji ėmė gauti praėjusio amžiaus 7–o dešimtmečio pradžioje, vaidino keliose komedijose su populiariu komiku Toto, o nuo 1962 m. – ir TV serialuose. Ilgą laiką dalyvavo TV šou „Carosello“.
Rabinauka
Rabinauka – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Inturkės.
Papagai
Papagai (, sav. Tohono O’odham – „dykumos žmonės“) – indėnų tauta, priklausanti pimų grupei, gyvenanti šiaurės vakarų Meksikoje (Sonoros valstijoje, Chilos upės baseine) ir Jungtinėse Amerikos Valstijose (Arizonoje). Populiacija – apie 20 tūkst. žmonių. Vartoja papagų kalbą, priklausančią jutų-actekų kalbų šeimai, didelė dalis kalba ispaniškai ar/ir angliškai. Tiesa, palyginti ženkli JAV papagų dalis (~10 %) gerai arba visai nemoka angliškai. Dauguma papagų – krikščionys (daugiausia katalikai).
Papagai labai artimi pimams ir dažnai su jais apjungiami. Giminei būdinga mažoji šeima. Iki XX a. gyveno autonomiškai, sudarydavo laikinas sandraugas, turėjo seniūnų tarybas. Santuoka neolokalinė, yra sororato bruožų, sutartinių vestuvių. Religinei kultūrai būdingas lietaus simbolikos išryškinimas, lietaus šokiai, statomas didysis lietaus namas, taip pat apeiginis tabako naudojimas, fetišizmas. Papagai ženkliai asimiliuojasi su meksikiečiais.
Iš papagų amatų išsiskiria baltų apskritų krepšių su juodais raštais gamyba.
JAV, pietvakarių Arizonoje papagams sudaryta Tohono Oodhamų indėnų rezervacija. Po 1980 m. sugriežtinus JAV-Meksikos sienos priežiūrą, papagai susidūrė su sunkumais norėdami aplankyti gimines, gyvenančius kitapus sienos.
Andora 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse
Andoros sportininkai dalyvavo 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje, Kanada. Žaidynėse šalis neiškovojo nei vieno medalio.
FK Energetik (Burštynas)
Burštyno „Energetik“ – Ukrainos futbolo klubas iš Burštyno.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1948 m., kai mieste buvo įkurtos „Kolūkiečio“ ir „Avanhardo“ sporto draugijos, kurios turėjo ir futbolo ekipas. Ekipos varėsi regioninėse pirmenybėse. Burštynas turėjo miesto stadioną, tačiau pastačius šiluminę elekrtinę jis buvo palaidotas po dirbtinės jūros vandenimis. Buvo pastatytas naujasis miesto stadionas ir suburtas futbolo ekipa prie Burštyno šilimunės elektrinės. Skirtingais metais jėgainės komanda vadinosi skirtingai: GRES, Avangard, Generator, Energetik. Didelių laimėjimų pasiekta nebuvo.
Energetikai 1967 m. pirmą kartą laimėjo Ivano-Frankivsko srities čempionato bronzą.
Pirmąsias profesionalias rungtynes ​​komanda žaidė 1998 m. rugpjūčio 6 dieną Užhorode, „Avangard“ stadione su vietos „Verchovyna“. Rungtynės baigėsi lygiosiomis. O kitose rungtynėse rugpjūčio 10 d. Burštynas iškovojo pirmąją pergalę Ukrainos pirmenybėse, namuose 1:0 įveikęs „Dolny Naftovyk“.
2011/2012 m. sezono pabaigoje klubas susidūrė su finansiniais nepritekliais, galiausiai, buvo pašalintas iš varžybų. Komanda buvo išformuota.
Olakalnio koplyčia
Olakalnio koplyčia – Alytaus rajono savivaldybėje, šalia Miroslavo, Bendrių kaime, ant buvusio aukų kalno stovinti koplyčia. Olakalniu ar Šauliakalniu vadinama nedidelė mišku apaugusi kalva (apie 130x100 m ploto, 6-8 m aukščio), kuri įrašyta į Kultūros vertybių registrą. Ant jos stovinti balta koplyčia yra tapusi simboliu ir yra vaizduojama Miroslavo herbe. Pažymėta kultūros paveldo objektų ženklu, kalvos papėdėje pastatyta informacinė lenta. Koplyčia įtraukta į „Camino Lituano“ piligrimų maršrutą etape Alytus–Miroslavas. miniatiūra|160px|left|Miroslavo herbas
Istorija
Miroslavo miestelio istorija siejama su šia koplyčia bei kalva, ant kurios ji stovi. Nežinoma, kada koplyčia pastatyta ir kieno. 1943 m. vasarą iš jos buvo likę tik griuvėsiai. Vėliau atstatyta. Pasakojama, kad pagonybės laikais čia buvo aukojama dievams. Vėliau atstatyta.
XIX a. pirmoje pusėje šiomis vietomis keliavęs kraštotyrininkas Aleksandras Polujanskis rašė apie šalia miestelio esantį piliakalnį, ant kurio stovi nedidelė mūro koplytėlė. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą ant Olakalnio eidavo bažnytinė procesija iš Miroslavo bažnyčios. Dažnai Bendrių kaimo ponai kviesdavo kunigus pašventinti šią vietą, nes sakydavo, jog ant jo vaidenasi. Olakalnio legendas ir koplyčią tarpukaryje savo kelionių aprašymuose minėjo etnografas Petras Biržys (Pupų Dėdė).
Račiškiai
Račiškiais vadinami kaimai:
Viuela
thumb|200px|Rekonstruota viuela thumb|XVI a. kūrinio „Jamaika“ ištrauka, grojama viuela
Viuela  – muzikos instrumentas – gnaibomasis chordofonas (viola). Populiarus ispanų Renesanso laikotarpio instrumentas. Panaši į didelę gitarą, turi 6–7 sudvigubintas stygas, suderintas kaip liutnios (G–c–f–a–d′–g′).
XV–XVI a. viuela buvo aristokratų instrumentas, o liaudis grodavo gitaromis. XVIII a. iš viuelos ir gitaros sukurta šešiastygė gitara. Viuela taip pat vadinamas penkiastygis instrumentas, kuriuo groja Meksikos mariačių ansambliai.
Repertuarą (2 viueloms ar viuelai ir balsui) sudarė 2–5 balsų motetai, madrigalai, šansonos, viljansikai, fantazijos, tjentai ir kiti kūriniai.
Račyliškė
Račyliškė – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 4 km nuo Purviniškės. Buvo Kazlų Rūdos miškų urėdijos Ąžuolų Būdos girininkijos būstinė, kuri 2008 m., buvo prijungta prie Kazlų Rūdos girininkijos.
Taivano administracinis suskirstymas
right|thumb|Taivano administracinis suskirstymas Kinijos Respublika, geriau žinoma kaip Taivanas, administruoja į kelis administracinius lygmenis padalintą Taivano teritorinį vienetą, kurį sudaro keturi pagrindiniai salynai: Taivanas, Penghu, Dzinmenas, Macu ir keletas mažesnių salų. Visa valstybė padalinta į dvi žemesnio lygmens provincijas (Taivano provincija ir Fudziano provincija) ir šešis išskirtuosius miestus (Gaosiongas, Sinbėjus, Taidžongas, Tainanas, Taipėjus ir Taojuanas). Dvi provincijos savo ruožtu dalinamos į 3 provincijos miestus ir 13 apskričių. Visi išskirtieji miestai, provincijos miestai ir apskritys yra tiesiogiai pavaldūs centriniai valdžiai (t. y., Juano vykdomajam organui).
Išskirtieji miestai
Taivane yra šeši išskirtieji miestai:
Provincijos miestai
Taivane yra 3 provincijos miestai:
Apskritys
Taivane yra 13 apskričių:
Ultimate (Denzel Curry daina)
„Ultimate“ – amerikiečių reperio Denzel Curry daina, išleista 2015 m. birželio 9 d., kaip pagrindinis singlas iš jo debiutinio dvigubo EP „32 Zel/Planet Shrooms“. Šis singlas laikomas jo pirmuoju hitu.
Daina paplito 2016 m. pradžioje, kai vaizdo įrašų talpinimo paslaugos „Vine“ naudotojai ėmė kelti įvairius memus, kuriuose dainos iškarpa skambėjo vaizdo įrašų pabaigose. Vėliau šie memai paplito į kitas svetaines, pavyzdžiui, „YouTube“.
Lietuvos ir Tarybų Sąjungos santykiai
Lietuvos–Tarybų Sąjungos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Tarybų Sąjungos (TSRS).
Sovietų Rusija Lietuvos valstybę de facto ir de jure pripažino 1920 m. liepos 12 d. Rusijos Tarybų Federacinei Socialistinei Respublikai ir Lietuvai Maskvoje pasirašius Taikos sutartį, kuria nustatyta, jog „Rusija be atodairų“ pripažįsta „Lietuvos valstybės savarankiškumą ir nepriklausomybę su visomis iš tokio pripažinimo einančiosioms juridinėms“ pasekmėms „ir gera valia visiems amžiams“ atsisako „nuo visų Rusijos suvereniteto teisių lietuvių tautos ir jos teritorijos atžvilgiu“. Nors mūšiai tarp lietuvių ir bolševikų dalinių tęsėsi iki 1920 metų, o bolševikai iki 1919 m. buvo užėmę dalį Lietuvos ir joje įkūrę Lietuvos tarybų socialistinę respubliką, Lietuvos Respublika ir Tarybų Rusija po Taikos sutarties pasirašymo ėmė bendradarbiauti. Taikos sutartimi TSRS vienintelė pripažino Vilnių Lietuvos Respublikos dalimi, o vėliau pripažinimą ne kartą patvirtino. Kita vertus, TSRS naudojosi Lietuvos–Lenkijos konfliktu ir iki gruodžio perversmo rėmė tautininkų leidinius „Tautos vairas“ ir „Lietuvis“. Tarpukario spaudoje TSRS vadinta Sovietų Sąjunga, Sovietų Rusija.
Santykiai 1922-1939 m.
Nuo 1923 m., praėjus metams po TSRS įkūrimo, Kaune rezidavo Tarybų Sąjungos diplomatiniai atstovai, kuriems vadovavo įgaliotasis atstovas. Tarybų Sąjungos pasiuntinybė tarnautojų skaičiumi Kaune buvo viena didžiausių, personalas vis keitėsi. Nuo 1925 m. Lietuvai paskirtas nepaprastasis pasiuntinys ir įgaliotasis ministras.
Skatinant glaudesnį tarpkultūrinį bendradarbiavimą Lietuvos Užsienio reikalų ministerijos pastangomis įkurta Lietuvių draugija TSRS tautų kultūrai pažinti. Lietuvą pasiekdavo ir TSRS kino filmai. Pirmasis TSRS filmas, viešai parodytas Lietuvoje, buvo „Šarvuotis Potiomkinas“.
Lietuva tapo pirmąja valstybe, su TSRS 1926 m. rugsėjo 28 d. pasirašiusia Nepuolimo sutartį. Nepuolimo sutarties galiojimas buvo dukart pailgintas, antrą kartą 1934 m. balandžio 4 d. – iki 1945 m. gruodžio 31 d. 1933 m. liepos 5 d. pasirašyta sutartis agresoriaus sąvokai apibrėžti. J. Urbšio teigimu, Lietuva ir TSRS taip pat buvo įsipareigojusius viena kitą konfidencialiai informuoti sužinojus apie kitos šalies interesams galimai nepalankias vidinės ar tarptautinės politikos tendencijas. Vis dėlto 1932 m. TSRS ir Lenkijai sudarius nepuolimo sutartį, Maskva ėmė nebeakcentuoti Vilniaus krašto priklausymo klausimo, o 1938 m. kovo 16 d. Lenkijai paskelbus ultimatumą Lietuvai, patarė Lietuvai ultimatumą priimti, užmezgant su Lenkija diplomatinius santykius.
Santykiai 1939-1941 m.
Didžiąją dalį Tarpukario Lietuva neturėjo sienos su TSRS. Ją įgijo tik 1939 m. rugsėjo 17 d., Tarybų Sąjungai okupavus rytinę Lenkijos dalį. Lenkijos užpuolimas sukėlė įtampų ir nepasitikėjimo TSRS atžvilgiu. Lietuvoje buvo paskelbta dalinė mobilizacija; netrukus ji atšaukta.
1940 m. birželio 14 dieną TSRS Lietuvai įteikė ultimatumą ir po mažiau nei paros įvedusi papildomus karinius dalinius šalį okupavo. Lietuvos Vyriausybę pakeitė marionetinė Liaudies vyriausybė, prezidentu ne pagal tuo metu galiojusią Konstituciją paskirtas Justas Paleckis. 1940 m. rugpjūčio 3 d. Lietuva formaliai buvo įjungta į TSRS. Pradėtos represijos prieš su buvusia valdžia susijusius asmenis. 1940 metų aneksija buvo didelės dalies valstybių nepripažinta. 1941 m. birželį TSRS organizavo de jure užsienio valstybės Lietuvos gyventojų masinius trėmimus.
Santykiai 1990-1991 m.
Formalūs santykiai tarp Lietuvos ir TSRS kaip atskirų valstybių atsikūrė po 1990 m. kovo 11 d. Nepriklausomybės akto. TSRS vadovas Michailas Gorbačiovas kategoriškai nepritarė Lietuvos išstojimui iš TSRS, reikalavo Lietuvos Respublikos Aukščiausiąją Tarybą grąžinti valstybę į kovo 10 d. būklę. Nuo 1990 m. balandžio 18 d. TSRS Lietuvai paskelbė ekonominę blokadą. Taip pat desantininkai, naudodami jėgą, prievarta jaunuolius vežė į TSRS kariuomenę. Lietuvos Aukščiausiajai Tarybai Akto galiojimą gegužės 23 d. iš dalies sustabdžius, o birželio 29 d. priėmus nutarimą dėl derybų su TSRS ir iš Kovo 11 d. akto kylančių veiksmų (ne paties akto) moratoriumo 100 dienų nuo to laiko, kai prasidės derybos blokada buvo nutraukta.
1991 m. sausio mėnesį pradėti kariniai veiksmai prieš Lietuvos Respubliką. Sausio 2 dieną buvo užimtas Lietuvos komunistų partijos archyvas Taipogi naujai atkurtos valstybės pasienio punktuose buvo rengiami išpuoliai prieš pasieniečius, kurių liūdniausiai pagarsėjęs – Medininkų žudynės. 1991 m. sausio 13 d. Raudonosios armijos buvo užimtas televizijos bokštas Vilniuje, buvo nužudyta 13 jį gynusių beginklių žmonių, keli šimtai sužeista. Lietuva, kaip nepriklausoma valstybė, boikotavo TSRS vykusį referendumą dėl reformuotos TSRS išsaugojimo (dalyvavo tik pusė milijono žmonių).
TSRS Lietuvą pripažino tik žlugus pučui, kuomet didelė dalis buvusių TSRS respublikų ėmė skelbti savo suverenitetą, o Rusijai vadovavo demokratiškai išrinktas prezidentas (žr. Lietuvos–Rusijos santykiai). 1991 m. rugsėjo 12 d. TSRS Aukščiausiosios Tarybos pirmininkas I. Laptevas ir Tautybių Tarybos pirmininkas R. Nišanovas atsiuntė telegramą, kuria sveikino Lietuvos tarptautinio pripažinimo proga ir siūlė bendradarbiauti. De jure santykiai tęsėsi vos tris mėnesius, nes tų pačių metų gruodžio pabaigoje paskelbta apie TSRS likvidaciją. Žlugus Tarybų Sąjungai Lietuvoje kurį laiką liko Raudonosios armijos daliniai, dėl kurių išvedimo Lietuva derėjosi su atsikūrusia Rusijos Federacija.
Kultūriniai santykiai
1933 m. TSRS lankėsi Lietuvos geografas ir keliautojas Kazys Pakštas.
Ekonominiai santykiai
Pirmąjį santykių dešimtmetį prekybiniai ryšiai tarp valstybių buvo menki. Anot Zenono Ivinskio, sudarė 1,4% visos prekybos. 1931 m. rugpjūčio 19 d. pasirašyta prekybos sutartis.
Pasiuntiniai Lietuvai
Po 1939 m. nepaprastojo pasiuntinio ir įgaliotojo ministro Kaune liko trumpam neužimta, kol 1939 m. lapkričio 3 d. juo buvo paskirtas pirmasis pasiuntinybės sekretorius Nikolajus Pozdniakovas (įgaliotuoju ministru išbuvo iki Lietuvos Nepriklausomybės netekimo)
Justus van Gent
Justas iš Gento (, kūrė apie 1460–1480 m.) – Nyderlandų renesanso tapytojas.
Biografija
Justas iš Gento buvo iš Nyderlandų kilęs tapytojas, kuris 1470-ųjų pradžioje paminėtas dirbęs Federiko da Montefeltro dvaro aplinkoje Urbine. Jo darbai buvo žinomi jaunajam Rafaeliui. Menotyrininkai mano, kad Josas van Vasenhovė, 1460 m. paminėtas meistru Antverpeno tapytojų gildijoje ir 1464 m. − Gento tapytojų gildijoje, yra tas pats tapytojas, Italijoje vadintas Justu iš Gento. Manoma, kad 1465 m. datuojamas „Nukryžiavimo triptikas“ yra anksčiausias žinomas Justo darbas. Jis atliktas ankstyvosios Nyderlandų tapybos stiliumi. Jame pasireiškia Diriko Bautso įtaka. Tikėtina, kad Justą paveikė jaunesnis Hugas van der Gusas. Italijoje Justas apsilankė Romoje ir apie 1473−1474 m. nutapė „Apaštalų komunijos“ altorinį paveikslą, kuris yra vienintelis patikimai jo autorystei patvirtintas darbas. Šiam paveikslui predelą nutapė Paolas Učelas. Triptikas buvo užsakytas Federiko da Montefeltro, kurio atvaizdas įtrauktas tarp triptiko scenų veikėjų. Urbine Justas van Gentas tapė garsių istorinių įsivaizduotų asmenybių portretų seriją Federiko da Montefeltro galerijai. Iš 28 serijos portretų keliolikos Justo van Gento autorystė yra diskutuotina. Tikėtina, kad kai kuriuos jų jis nutapė kartu su ispanų dailininku Pedru Burugete. Šių portretų stilius jau artimas Italijos ankstyvojo renesanso dailininkų stiliui. Justas iš Gento tikriausiai mirė apie 1480 m. Urbine.
Noras skraidyti
Noras skristi – 1991 m. Italioje sukurta romantinė komedija su animaciniais intarpais.
Siužetas
Martina – „socialinė darbuotoja“, aptarnaujantis klientus, turinčius pačias keisčiausias erotines fantazijas. Mauricijus – keistuolis animacinių filmų garsintojas, kurio brolis kuria pornografinius filmus. Jie susipažįsta taksi automobilyje, kurio vairuotojas yra vienas iš Martinos klientų. Visiškai skirtingi žmonės įsimyli vienas kitą, tačiau problemas sukelia ne tik visiškai skirtingos jų asmenybės, bet ir tai, kad Mauricijus, įnikęs į animaciją, pats pradeda virsti animuotu personažu...
Račiškiai (Pasvalys)
Račiškiai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Kriklinių.
Lorella Cuccarini
Lorela Kukarini (g. 1965 m. rugpjūčio 10 d. Romoje) – italų šokėja, dainų atlikėja, TV laidų vedėja ir aktorė.
2011 m. ji apdovanota ordinu „Už nuopelnus Italijos respublikai“.
Biografija
Lorela gimė Romoje ir nuo 9 metų lankė šokių mokyklą, kuriai vadovavo Enzo Paolo Turchi, aktorės Carmen Russo vyras.
20–ies ji pateko į televiziją, kur TV šou „Fantastico“ buvo jo vedėjo Pippo Baudo asistentė. Vėliau jos televizijos karjera sėkmingai klostėsi kanaluose RAI, Canale 5 ir Mediaset, kur Lorela dalyvavo eilėje TV ir varjetė šou („Paperissima“, „Buona Domenica“ ir kt.), vedė įvairias programas ir buvo keletą kartų apdovanota „Telegatti“ prizais už savo veiklą.
Taip pat ji išmėgino jėgas kaip atlikėja ir išleido keletą solinių albumų. Karjeros pradžioje ji bendradarbiavo su atlikėja ir šokėja Heather Parisi, su kuria 1988 m. išleido bendrą dainų rinkinį ir vėliau scenoje buvo laikomos „meninėmis varžovėmis“. Tuo laikotarpiu jai pavyko atsikratyti stereotipo, kad tėra eilinė televizijos mergina, ir įrodyti, kad ji pati gali kurti įvairiapusiškus pasirodymus ir kaip šokėja, ir kaip aktorė. 1989 m. Lorela buvo tarp žymiausių Italijos atlikėjų, įrašiusių singlą „Per te Armenia“, kurio lėšos buvo skirtos nukentėjusiems nuo žemės drebėjimo Spitake paremti.
1995 m. ji dalyvavo ir populiariausiame šalyje Sanremo muzikos festivalyje, kurio konkursinėje programoje užėmė 10 vietą.
Šeima
Nuo 1991 m. Lorela yra ištekėjusi už kompozitoriaus Silvio Testi, su kuriuo turi 4 vaikus. right|thumb|170px|2007 m. right|thumb|170px|2008 m.
FK Medelyno Bėgiai
Šiaulių „Medelyno Bėgiai“ – Lietuvos futbolo klubas iš Šiaulių, Medelyno mikrorajono.
Istorija
Klubas įkurtas 2007 m. pabaigoje, nuo 2008 m. dalyvavo mažojo futbolo varžybose. 2011 m. debiutavo III lygos Šiaulių zonoje. 2013 metais „Frilux-Bėgiai“ yra tapę III lygos nugalėtojais. Nuolatiniai salės ir kitų pirmenybių dalyviai, bei prizininkai. Rungtynės, su varžovų vadinamais „Bėgiais“, visada sulaukdavo intrigos ir būdavo įdomios tiek patiems rungtyniaujanties tiek ir atvykusiems žiūrovams. Medelyno „Frilux-Bėgiai“ 2016 m. rugsėjį pranešė, kad traukiasi iš ŠAFF organizuojamų LFF III lygos pirmenybių dėl komandos narių skaičiaus trūkumo.
Žaidė Šiaulių apskrities futsal pirmenybėse 2022–2023 m. sezone.
Camille Keaton
Kamilė Kyton  ( (g. 1947 m. liepos 20 d.) – amerikiečių aktorė, geriausiai žinoma vaidmeniu 1978 m. juostoje „Spjaunu ant tavo kapo“.
Biografija
Kyton gimė Arkanzaso valstijoje, Pine Bluff miestelyje ir yra garsaus nebyliojo kino komiko Buster Keaton anūkė. Šeima vėliau persikėlė į Atlantą. 1969 m. ji pateko į didelę automobilio avariją, po kurios veide liko žymūs randai.
1975 m. Kyton grįžo į JAV ir įsikūrė Niujorke. 1978 m. ji atliko pagrindinį vaidmenį kontroversiškame filme „Spjaunu ant tavo kapo“, pasakojančiame apie išprievartautos moters kerštą savo skriaudėjams.
Vėliau aktorė persikėlė gyventi į Los Anželą, tačiau kine filmavosi retai.
Neringos talasologinis draustinis
Neringos talasologinis draustinis – saugoma gamtos teritorija Neringoje, vidinis Kuršių nerijos nacionalinio parko draustinis. Tęsiasi išilgai visą Kuršių nerijos Baltijos jūros priekrantę: nuo pat Nidos apylinkių iki Kopgalio.
Camille Keaton
Šeima
1979 – 1982 m. Kyton buvo ištekėjusi už Meir Zarchi, filmo „Spjaunu ant tavo kapo“ režisieriaus.
Anykščių technologijos mokykla
miniatiūra|250px|right
Camille Keaton
Šeima
1993 – 2005 m. jos vyru buvo 35 m. vyresnis prodiuseris Sidney Luft.
Neringos talasologinis draustinis
Įsteigtas 2011 m., siekiant išsaugoti seklios jūros priekrantės povandeninio kraštovaizdžio ekosistemas su europinės svarbos buveinėmis.
Anykščių technologijos mokykla
Anykščių technologijos mokykla – valstybinė profesinio mokymo įstaiga, įsikūrusi Ažupiečių g. 2, Anykščiuose. Įstaigos kodas – 190803793. Mokyklos steigėja – LR švietimo ir mokslo ministerija. Dėstoma lietuvių kalba.
Mokykla vykdo profesinio (pirminio ir tęstinio) mokymo programas, kartu vykdoma ir vidurinio ugdymo programa, todėl įgyjama ne tik profesija, bet ir vidurinis išsilavinimas. Rengiami tarptautinių vežimų vairuotojai-ekspeditoriai, virėjai, staliai, automobilių remontininkai, technikos priežiūros verslo darbuotojai, viešbučio darbuotojai, biuro sekretoriai. Šalia mokyklos veikia baseinas „Bangenis“.
2011 m. buvo atlikta mokyklos mokomojo komplekso, bendrabučio bei valgyklos energetikos ūkio renovacija.
Istorija
1949 m. įkurta Panevėžio specialioji žemės ūkio mechanizavimo amatų mokykla Nr. 2, 1960 m. perkelta į Troškūnus ir pradėjusi veiklą kaip Troškūnų žemės ūkio mechanizavimo mokykla Nr. 2. Ji ruošė specialistus žemės ūkiui: plataus profilio traktorininkus, šaltkalvius remontininkus ir vairuotojus.
Nuo 1985 m. mokykla perkelta į Anykščius, kur ji tapo kaip 62-oji profesinė technikos mokykla. Pastatytas naujos mokyklos kompleksas: mokomasis korpusas, 5 aukštų bendrabutis ir valgyklos pastatas. Pastatai statyti 1985 ir 1989 m. Nuo 1989 m. keitėsi mokyklos pavadinimas – ji tapo Anykščių žemės ūkio mokykla. Nuo 2006 m. liepos 21 d. mokykla perduota į Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerijos reguliavimo sritį. Mokyklos pavadinimas – Anykščių technologijos mokykla.
Mokyklos pavadinimų kaita: 2019 m. reorganizuota.
Tommy Wirkola
Filmografija
Acting roles
Burštynas
Burštynas arba Burštinas  – miestas vakarų Ukrainoje, Ivano Frankovsko srityje. Rajono centras; 14 866 gyventojai (2021). Išvystyta maisto, metalo apdirbimo pramonė. Šalia miesto veikia didžiausia Pakarptėje šiluminė elektrinė.
Istorija
Netoli Burštyno buvo rasti bronzos amžiaus akmeniniai įrankiai, išlikę 6 senoviniai piliakalniai.
XV a. buvo Novės kaimas, išsidėstęs dešiniajame Hnyla Lypos upės krante, aplink feodalų valdą. Iki XVI amžiaus vidurio kaimas išaugo, nes kūrėsi amatininkai ir prekybininkai.
Pirmieji rašytiniai įrašai apie Burštyną datuojami 1554 m. Tuo metu miestelyje buvo daugiau nei 100 ūkių. Dalis gyventojų vertėsi žemdirbyste, kiti – amatais (batsiuviai, siuvėjai, kalviai, kailininkai, kepėjai). Visi Burštyno gyventojai, turintys žemės, turėjo atlikti nemažai feodalinių pareigų – pjauti, rinkti, statyti šieno kupetas, taisyti tvenkinius, tiltus, kelius. Rinkliavos iš gyventojų suma pinigais siekė daugiau nei 300 zlotų per metus. Burštynas buvo tipiškas viduramžių miestas, kuriame gyveno smulkūs prekybininkai, amatininkai ir valstiečiai, glaudžiai susiję su žeme. Tuo metu veikė keli smulkūs verslai – malūnas, alaus darykla, salyklo gamykla ir kt.
XVI amžiaus antroje pusėje Burštyno ir jo apylinkių savininkas buvo lenkų magnatas grafas Skarbekas. Jis pasikvietė italų architektus, kurie pastatė prabangią pilį-tvirtovę, kuri tapo grafų šeimos rezidencija. Burštyno gyventojai daug nukentėjo nuo pasikartojančių totorių išpuolių. 1629 m. Burštyno srityje įvyko mūšis tarp lenkų ir totorių kariuomenių, kuri grįžo po antpuolio į Galiciją. Totoriai buvo nugalėti, bet Burštynas buvo išplėštas ir sunaikintas.