cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Svetimi (TV serialas)
Siužetas
Po ilgų kalėjimo metų Viktoras išeina į laisvę ir susiduria su žiauria realybe: jo buvusi žmona Asta verčiasi prostitucija, o dukra auga vaikų namuose. Zylė sulaikomas, kaip įtariamas žmogžudyste. Normantas yra vedęs Ingą, kad tik toji niekam neprasitartų, jog jis, kaip ir Zylė – įsivėlęs į sutenerio Žoros nužudymą. Živilė žino Normanto paslaptį ir iš meilės Normantui taikstosi su meilužės padėtimi.
Krempliai
Kremplius aptarnauja 35 ir 65 autobusai (Kremplių st.).
Istorija
1931 m. Krempliai buvo kaimas Riešės valsčiuje su 71 gyventoju.
Svetimi (TV serialas)
Siužetas
Viktoras dingsta. Jam prireikia laiko pabūti vienam, kad rasti jėgų grįžti ten, kur yra nemylimas ir buvo ne kart išduotas. Normantas kaip tik gali padeda broliui stotis ant kojų. Stengiasi iš policijos išvaduoti ir Zylę. Tik Lorensas laikosi savos taktikos – kovoti ne su pasekmėmis, o su priežastimis. Griaudėja sprogimas, žūsta žmogus, snaiperis tyko savo aukos, bet pats papuola į spąstus – štai į šitokį neramų pasaulį grįžta Viktoras, turėdamas didžiulę viltį susigražinti iš vaikų namų savo dukrą. Asta žūtbūt stengiasi atgauti Viktoro pasitikėjimą, jo meilę, tačiau Viktorui sunku pamiršti praeitį. Nepadeda nė tai, kad jis, Asta ir Mildutė - vėl visi kartu. Viktoras įsimyli kitą. Asta daro viską, kad tik sugriautų Viktoro meilę.
Zylė paleidžiamas. Jis susidraugauja su Armaniu Lugers, profesionaliu žudiku, kurį Zylės tėvas siuntė pašalinti Makarą. Zylė dega noru surasti tėvo žudikus ir pasodinti į teisiamųjų suolą. Tačiau atsiradę daiktiniai įrodymai, paslaptingai dingsta, paskui save nusinešdami gyvybę.
Elena Šulcaitė-Jakštienė
Elena Šulcaitė-Jakštienė (g. 1932 m. rugpjūčio 6 d. Pušalote, Pasvalio rajonas) – Lietuvos choro dirigentė ir pedagogė.
Svetimi (TV serialas)
Siužetas
Normantas labai bijo įkliūti policijai, todėl visai susipainioja tarp savo moterų: gudriosios Ingos ir jautriosios Živilės. Už tai jam tenka skaudžiai mokėti. Živilė jį palieka, tačiau Normantas negali su tuo susitaikyti. Zylė simpatizuoja Živilei, bet mano, kad ji skirta tik Normantui. Zylei į pagalbą dėl dingusio tėvo ateina žavi prokurorė Rugilė ir tarp jų ima megztis ne tik dalykiniai santykiai. Lorensas netenka savo brangiausių žmonių ir nieko nelaukdamas nori atkeršyti žudikams. Tačiau karas tik prasideda ir bus sunku atskirti, kas savas, o kas svetimas.
Elena Šulcaitė-Jakštienė
Biografija
1942–1952 m. mokėsi skambinti fortepijonu Panevėžio muzikos kursuose ir muzikos mokykloje (dėst. S. Petkūnienė). 1952–1957 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. J. Barausko klasė). Studijų metais dirbo Vilniaus 33-ojo vaikų darželio muzikos vadove, buvo Naujųjų Verkių popieriaus fabriko kultūros klubo meno vadovė.
Svetimi (TV serialas)
Siužetas
Viktoras grįžta į Vilnių. Jam prireikė laiko pabūti vienam, kad rasti jėgų grįžti ten, kur yra nemylimas ir buvo ne kart išduotas. Normantas kaip tik gali padeda broliui stotis ant kojų. Viktoras nori, kad dukra pripažintų jį kaip tėvą ir vis atlaidžiau ima žiūrėti į buvusios žmonos padarytas klaidas, mėgina suprasti Astą, kuri žūtbūt ima stengtis susigrąžinti Viktorą kaip mylimą tėvą ir vyrą. Tačiau praeities nuodėmės trukdo įsiplieksti meilei tokiai kokia jinai buvo.
Elena Šulcaitė-Jakštienė
Biografija
Nuo 1957 m. rudens Panevėžio J. Švedo pedagoginės muzikos mokyklos choro dirigavimo ir privalomojo fortepijono dėstytoja, vadovavo merginų chorui, per kelis dešimtmečius išugdė būrį jaunųjų chorvedžių. 1960–1975 m. Panevėžio miesto prekybos valdybos moterų choro meno vadovė ir dirigentė. Kolektyvą išmokė nemaža dainų ir sudėtingesnių kūrinių, surengė koncertų, su juo dalyvavo Panevėžio miesto dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose. Chorą parengė 1970 ir 1975 m. respublikinėms dainų šventėms. 1975–1981 m. Panevėžio rajkoopsąjungos moterų ir Spirito kombinato moterų bei vyrų vokalinių ansamblių vadovė. Kurį laiką vadovavo Panevėžio cukraus fabriko vyrų chorui ir kitiems meno mėgėjų būreliams.
E. Jakštienė buvo Panevėžio miesto dainų švenčių dirigentė, respublikinių dainų švenčių konsultantė, chorų ir vokalinių ansamblių koncertmeisterė.
João Ricardo Pereira Santos
João Ricardo Pereira Batalha Santos Ferreira (g. 1970 m. sausio 7 d.) – buvęs futbolininkas, Angolos rinktinės vartininkas.
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1996 m. birželio 16 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur antrosiose rungtynėse išrinktas geriausiu rungtynių žaidėju, iš viso per trejas rungtynes praleido tik 2 įvarčius, 21 kartą apsaugojo vartus. Taip pat dalyvavo 2006 m. Afrikos Tautų taurėje.
Bad Godesbergas
Bad Godesbergas  – Bonos (Vokietija) miesto dalis. Rajonas įsikūręs kairiajame Reino upės krante. Nuo 1949 iki 1990 m. (kai Bona buvo Vakarų Vokietijos sostinė), Bad Godesberge buvo įsikūrusios svarbiausios valstybinės įstaigos, pvz., užsienio šalių ambasados. Keletas tų pastatų tebenaudojami kaip ambasadų filialai ar konsulatai.
Istorija
Pirmą kartą miestas paminėtas 722 m. ir pavadintas Woudenesberg pavadinimu (vėliau Godesbergo) pagal šalimais stūksantį kalną. 1210 m. spalio 15 d. Kelno arkivyskupas Dytrichas I vietovėje įstatė kertinį Godesburgo tvirtovės ant Godesbergo kalno akmenį. Miestas ėmė kurtis aplink iškilusią Godesburgo pilį.
1583 m. gruodžio 17 d. pilis buvo nugriauta bavarų, kai arkivyskupas Gebhardas Truchsesas fon Valdburgas (Gebhard Truchsess von Waldburg) atsivertė į protestantizmą. Nuo XVIII a. pab. čia veikė mineralinių versmių gydyklos.
1935 m. gyvenvietei suteiktas kurortinio miesto statusas. 1945 m. Bad Godesbergas buvo pirmasis Vokietijos miestas be jokio mūšio perleistas Sąjungininkų kontrolei. 1969 m. tapo Bonos miesto dalimi.
Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Bad Godesbergas yra užmezgęs partnerystės ryšius:
Briedis (simbolis)
Briedis – retas heraldinis simbolis, dažnai vaizduojamas rudas (natūralios spalvos). Tai vienas požymių, kuris leidžia lengviausiai atskirti briedį nuo elnio. Naujausiuose herbuose briedis būna būdingos briediškos išvaizdos. Briedis aptinkamas Rusijos, Švedijos, Suomijos, Danijos ir Lietuvos heraldikoje. Briedis paprastai simbolizuoja miškų gausą, todėl būdingas miškingų, tolimų provincijų, garsėjančių nepraeinamais miškais, herbams. Neturi idealizuotos prasmės, kuo skiriasi nuo elnio kaip simbolio.
Giraitis
Giraitis:
Giraitis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Giraitienė (ištekėjusi moteris) ir Giraitytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Švenčionių progimnazija
Švenčionių progimnazija – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Švenčionyse, Lentupio g. 32, vykdžiusi pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190505971, steigėjas – Švenčionių rajono savivaldybės taryba.
Šiaulių Lieporių gimnazija
Šiaulių Lieporių gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šiauliuose, Lieporiuose, V. Grinkevičiaus g. 22, vykdanti pagrindinio ir vidurinio ugdymo programas. Įstaigos kodas 190532324.
Švenčionių progimnazija
Istorija
1939 m. įsteigta Švenčionių antroji vidurinė mokykla dėstomąja rusų kalba. 1963 m. mokykla persikėlė į naują pastatą. 1994 m. vadovaudamasis Lietuvos Respublikos Švietimo įstatymo 31 str., Švenčionių rajono valdybos švietimo skyrius įregistravo Švenčionių 2-ąją vidurinę mokyklą.
2015 m. mokykla tapo Švenčionių progimnazija. 2020 m. ji prijungta prie Švenčionių Z. Žemaičio gimnazijos.
Šiaulių Lieporių gimnazija
Istorija
Šiaulių miesto 14-oji vidurinė mokykla įkurta 1975 m. Pirmaisiais mokslo metais mokėsi 1486 mokiniai, dirbo 68 mokytojai. Pirmąją abiturientų laidą mokykla išleido 1978 m. Per visus gyvavimo metus ją baigė 7 aukso ir 26 sidabro medalininkai. 1997 m. mokyklai suteiktas Lieporių vidurinės mokyklos vardas. 1998 m. sukurtas mokyklos himnas, herbas, 2000 m. - vėliava. Nuo 2009 m. tapo Šiaulių Lieporių gimnazija.
Mokyklos tarybą sudaro penki tėvai, penki mokytojai, penki 10 - 12 klasių mokiniai. Mokyklos taryba aprobuoja mokyklos nuostatus, nustato ugdymo organizavimo tvarką, prižiūri mokyklos ūkinę - finansinę veiklą.
Himnas
Žodžius ir muziką sukūrė buvęs mokyklos auklėtinis Saulius Žukauskas
Karčiai (Jonava)
Karčiai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Markutiškių.
Jonas Jakaitis
Jonas Jakaitis (1883 m. balandžio 12 d. Vilniuje – 1963 m. liepos 9 d. Čikagoje, IL, JAV) – smuikininkas, orkestro ir choro dirigentas, pedagogas.
Biografija
Nuo 1898 m. muzikos mokėsi kunigaikščio B. Oginskio muzikos mokykloje Rietave.
Muzikos teorijos ir instrumentacijos mokėsi pas J. Macheką, grojo mokyklos orkestre.
Nuo 1906 m. pradėjo dirbti kunigaikštienės Marijos dvare Bobreke (netoli Osvencimo). Vadovavo orkestrui ir koncertavo kaip smuikininkas, iš dvariškių suorganizavo chorą ir pasirodydavo koncertuose. 1908 m. atvyko į JAV, apsigyveno Čikagoje. Nepritapęs prie lietuvių, ėmėsi vadovauti lenkų chorams, kurių tuomet būta gana daug. Su vienais chorais dirbo trumpiau, su kitais ilgiau. Buvo apskričių chorų konsultantas ir dirigentas, dainų švenčių vyr. dirigentas. Daug metų dėstė smuiką A. Pociaus įkurtoje L. van Beethoveno konservatorijoje, dalyvavo koncertuose, vadovavo lietuvių pučiamųjų instrumentų orkestrui.
Nuo 1917 m. buvo ALRK Vargonininkų sąjungos narys. Jo brolis Alfonsas Jakaitis taip pat mokėsi B. Oginskio muzikos mokykloje Rietave, o JAV vadovavo lenkų chorams ir orkestrams.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
1374 m.
1374 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Dalni Lasas
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimas įkurtas XIX a. pirmoje pusėje. 1901 metais kaime buvo 30 ūkių su 316 gyventojais. Taip pat kaimo apylinkėse minimi seniau egzistavę vienkiemiai iš kurių viename gyveno 8 žmonės ir kurie priklausė Ščebros-Olšankos valsčiui bei Studzieničnos Škaplierių parapijai. 1997 metais kaime buvo 47 namai ir 216 gyventojai. 2006 metais gyventojų skaičius sumažėjo iki 187. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Elnias (simbolis)
Elnias yra vienas dažnesnių simbolių Europos heraldikoje. Elnias skiriasi nuo briedžio, kuris irgi aptinkamas Rusijos, Švedijos, Suomijos, Danijos ir Lietuvos heraldikoje.
Elnias laikomas kario, vyriško taurumo simboliu, todėl dažnai aptinkamas karingų tautų riterių herbuose. Buvo labai populiarus Vokietijos ir Anglijos herbuose. Germanų tautose buvo paplitusi legenda, kad elnio kvapas nuvaro gyvates. Todėl elnio simbolis reiškė ir kovą su blogiu. Elnias yra simbolis tauraus kario, kuris stiprus ne tik fiziškai, bet ir įsitikinimais, dvasios stiprybe, savo morale.
Elnias dažniausiai vaizduojamas profiliu, iš šono. Jis gali būti bėgantis, šuoliuojantis, einantis, stovintis, žiūrintis, kartais – gulintis (pvz., gulintis rudas elnias Vojvodinos autonominės srities (Serbija) herbe elnias.
Kartais herbuose vaizduojama tik elnio galva ar tik jo ragai.
Heraldiniai elniai būna įvairių spalvų. Pvz., Rostovo herbe elnias sidabrinis, Nižnij Novgorodo – raudonas, Cervello miesto (Katalonija) – žydras elnias.
D. Britanijos heraldikoje labai retai pasitaiko sea - stag 'jūros elnias' – chimera, sudaryta iš elnio su ragais priekinės kūno dalies, pereinančios į žuvies uodegą. Ši būtybė dažna Vokietijos heraldikoje ir yra Zarasų herbo dalis.
Juozas Izidorius Dailidė
Juozas Izidorius Dailidė (1876 m. sausio 2 d. Barzdai, Sintautų valsčius – 1949 m. rugsėjo 13 d. Jarcevas, Konošos rajonas, Archangelsko sritis) – Lietuvos pedagogas, filosofijos daktaras.
Biografija
Studijavo matematiką Miuncheno ir Heseno universitetuose. 1929 m. filosofijos (matematikos) daktaras.
1927–1941 m. mokytojavo Marijampolės Rygiškių Jono gimnazijoje, Vilkaviškio kunigų seminarijoje, Šiauliuose ir Kaune. 1941 m. iš Kauno ištremtas Įį Rusiją. Mirė lageryje.
Lankos (ežeras)
Lankos arba Juodlankiai – ežeras rytų Lietuvoje, Utenos rajone, 0,5 km į rytus nuo Sudeikių, šalia pietinio Alaušo ežero kranto. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius iki 0,62 km, plotis iki 0,43 km. Altitudė 138,1 m. Ežeras ledyninės kilmės, termokarstinis. Krantai žemi, pelkėti, aplink plyti dirbami laukai ir pelkėtos pievos  – į pietryčius plyti ~25 ha dydžio Juodlankių pelkė. Ežeras seklus, smarkiai užaugęs vandens augalija.
Prie šiaurinio kranto yra Alkų kaimas. Lankos nuo 1967 m. paskelbti ornitologiniu draustiniu. Šiaurine pakrante eina kelias.
Mesjė 105
thumb|230px|Mesjė 105
Mesjė 105 (dar žymima NGC 3379 ) – elipsinė galaktika, esanti Liūto žvaigždyne. Atstumas iki šios galaktikos yra 32 milijonai šviesmečių. Objekto regimasis ryškis – 10,2.
Tai didžiausia Mergelės galaktikų spiečiui nepriklausanti elipsinė galaktika iš visų, įeinančių į Mesjė katalogą. Mesjė 105 priklauso M96 galaktikų grupei, dar vadinamai Liūto I grupe. Į ją taip pat įeina kaimyninės M95 bei M96 ir keletas kitų blyškesnių galaktikų.
Mesjė 105 1781 m. atrado Charles Messier kolega Pierre Méchain. Vos prieš kelias dienas jis buvo aptikęs M95 ir M96 galaktikas. Visgi M105 iš pradžių nebuvo įtraukta į Mesjė katalogą. Į šį katalogą galaktika įtraukta 1947 m., kuomet astronomė Helen S. Hogg rado P. Méchain rašytą laišką, kuriame apibūdinamas šis objektas.
Hablo kosminiu teleskopu atlikti stebėjimai parodė, kad šioje galaktikoje esama jaunų žvaigždžių ir žvaigždžių spiečių. Tai rodo, kad žvaigždėdara Mesjė 105 galaktikoje vis dar vyksta. Anksčiau buvo manoma, kad Mesjė 105 – „mirusi“ galaktika, kurioje naujos žvaigždės nebegali susiformuoti. Pasitelkus Hablo teleskopą, taip pat buvo išmatuota, kokiu greičiu žvaigždės skrieja apie galaktikos centrą. Stebėjimai parodė, kad Mesjė 105 centre glūdi supermasyvi juodoji bedugnė.
Mesjė 105 galima aptikti nedideliu teleskopu. Teigiama, kad palankiausias metas ją stebėti yra balandžio mėnesį. Didesniais teleskopais greta Mesjė 105 matomos dvi blyškesnės galaktikos – NGC 3384 ir NGC 3389.
Žmogaus vertė (filmas)
Žmogaus vertė – 2013 m. Italijoje sukurta drama. Filmas buvo atrinktas kaip pretendentas laimėti Oskarą užsienio filmo kategorijoje, tačiau nebuvo nominuotas.
Turinys
Filmas prasideda kalėdiniu vakarėliu privačioje mokykloje. Jam pasibaigus, padavėjai tvarko patalpas, o vienas jų anksčiau už kitus išvažiuoja dviračiu. Tamsiame kelyje jį partrenkia automobilis, kurio vairuotojas, palaukęs kelias akimirkas nuvažiuoja toliau. Tolimesnė filmo eiga: 4 atskiros dalys, pasakojančios apie šį įvykį iš skirtingų žmonių pozicijų.
Dino – nekilnojamojo turto agentas ir psichologas, trokštantis pakelti savo socialinę vertę. Jo duktė Dina susitikinėja su Maksimilianu – turtingo verslininko Džovanio sūnumi. Dino susipažįsta su Džovaniu ir patiki šio pasiūlytu verslo planų, žadančiu didelį uždarbį. Jis pasiskolina iš banko 700 tūkstančių eurų, kuriuos įveša į Džovanio fondą, bet netrukus situacija pasikeičia ir jo turimos akcijos nuvertėja 90 procentų. Po nemalonaus judviejų pokalbio Džovanis pažada Dino kitą dieną atsiusti čekį likusiai 10 proc. sumai.
Antra dalis. „Karla“
Džovanis įsigyja teatrą, kurį atstatyti ir vadovauti patiki žmonai Karlai. Ši griebiasi darbo ir netrukus tampa meninio direktoriaus Donato meiluže. Po pusmečio Džovanis, susidūręs su finansinėmis problemomis, uždaro teatrą ir parduoda pastatą, o žmona išsiskiria su meilužiu.
Šeimą aplanko policijos detektyvas, tiriantis naktį partrenkto oficianto bylą. Įtariama, kad tai padarė jų neblaivus sūnus Maksimilianas, vykęs iš mokyklos vakarėlio. Šis tvirtina, kad namo jį parvežė draugė Serena, mergina patvirtina žodžius, tačiau policininkas įsitikinęs, jog ši meluoja.
Trečia dalis. „Serena“
Dino duktė Serena lanko privačią mokyklą, nors ir neatitinka čia besimokančiųjų socialinio statuso. Mergina nekenčia tėvo, santykiai su motina taip pat įtempti. Motinos (psichiatrės Robertos) priimamajame ji susipažįsta su 17-mečiu Liuku, kuris prisiėmė svetimą kaltę dėl narkotikų platinimo ir dabar priverstas lankytis pas psichologą. Jaunuoliai suartėja, tačiau savo santykius Serena nuo tėvų slepia, mat šie galvoja, jog ji susitikinėja su Maksimilianu.
Ketvirta dalis. „Žmogaus vertė“
Serenai paskambina mokslo draugai ir prašo atvažiuoti į vakarėlį, kuriame yra visiškai girtas Maksimilianas. Ji atvažiuoja su Liuku, kuris sėda už Maksimiliano mašinos vairo, o šį Serena įsodina į savo automobilį. Liukas nuskuba pirmas, o vėl susitikus prie Maksimiliano namų prisipažįsta partrenkęs dviratininką ir pabėgęs iš įvykio vietos. Policijos apklausiama Serena tvirtina, kad parvežė Maksimilianą jo automobiliu, o raktus paliko ant stalo. Vėliau ji rašo elektroninį laišką Liukui, kad jį myli ir jo neišduos. Šį aptinka merginos tėvas Dino, kuris jį perduoda Maksimiliano motinai Karlai už 980 tūkstančių eurų (savo įnašą į jos vyro verslą bei palūkanas), vaikinas išteisinamas, o Liukas patenka į kalėjimą...
Kriaučiūnai (Vilnius)
Kriaučiūnai – vakarinė Vilniaus miesto dalis, esanti į vakarus nuo Pilaitės. Buvusi Kriaučiūnų kaimo dalis.
Kriaučiūnai yra laikomi verbų pynimo lopšiu.
Istorija
1944 m. liepos 13 d. 5 val. ryto 1-oji Vilniaus Armijos Krajovos brigada buvo apsupta Vokietijos karinio dalinio griovoje tarp kalvos ir Kriaučiūnų kaimo, brigada įsivėlė į nelygią kovą. Kautynės vyko iki 14 val. Žuvo „Jurand“ vadas Česlav Grombčevski ir apie 80 lenkų ir maždaug tiek pat vokiečių. Toje vietoje, kur žuvo „Jurand“, 1988 m. buvo pastatytas kryžius, o po metų – paminklas Kriaučiūnuose prie kurio kasmet liepos 13 d. pagerbiami žuvusieji. Mūšis buvo pavadintas Kriaučiūnų kautynėmis.
Rytų Europos teisė
Rytų Europos teisė - Rytų Europos regiono valstybių nacionalinė teisė. Priklausomai nuo politinės, socialinės (teisinės) geografijos klasifikacijos priskiriama teisė tokių valstybių kaip Baltarusija, Moldavija, Rusija, Ukraina, Estija, Lietuva, Lenkija, Latvija ir kt.
Mokslas ir studijos
Lietuvoje (Vilniaus universitete) veikia Rytų Europos teisės mokykla (pradėjusi veikti kaip Rytų Europos teisės centras, įsteigtas 2003 m.).
Vokietijoje veikia Rytų Europos teisės institutas. Jie veikia kaip universitetų padaliniai (tokiuose miestuose kaip Kelnas, Kylis, Miunchenas, Regensburgas). Leidžiamas teisės dalykinis leidinys „Ūkio ir teisės Rytų Europoje žurnalas“.
Amambajaus departamentas
Amambajaus departamentas  – departamentas šiauriniame Paragvajuje, Brazilijos pasienyje. Sudarytas 1976 m. Administracinis centras – Pedro Chuan Kabaljeras.
Geografija
Yra šalies šiaurės rytinėje dalyje. Šiaurėje ir rytuose ribojasi su Brazilija, pietuose – su Kanindeju, pietvakariuose – su San Pedro, vakaruose – su Konsepsjono departamentais. Didžiąją teritorijos dalį užima Amambajaus Kordiljera. Kalnuose prasidedančios upės ir upeliai suformuoja slėnius, tinkamus žemdirbystei. Yra daug miškingų sričių. Svarbiausios upės – Apa (sudaro sieną su Brazilija), Akidabanas, Ipanė, Aguarai Guasu, Puendy. Visos šios upės priklauso Paragvajaus upės baseinui. Vidutinė oro temperatūra Amambajuje 23 °C, tačiau per metus svyruoja tarp 19-30 °C. Pr metus iškrenta 1182 mm kritulių, sausiausias mėnuo – birželis, lietingiausias – gegužė. Departamente yra Sero Koros nacionalinis parkas.
Gyventojai
Amambajuje gyvena beveik 115 tūkst. gyventojų ir tai sudaro 2,2 % Paragvajaus gyventojų skaičiaus. 2/3 departamento gyventojų gyvena kaimo vietovėse. Gyvena apie 10 000 indėnų. Raštingumas 85 %.
Ekonomika
Beveik pusė dirbančių gyventojų dirba paslaugų ir prekybos sektoriuje, likusi dalis – žemės ūkyje. Žemės ūkio produkcija (2002 m. duomenys): medvilnė (14 t), ryžiai (2101 t), cukranendrės (2047 t), kukurūzai (39,6 tūkst. t), sojos (96 tūkst. t), tabakas (9 t), kviečiai (28,7 tūkst. t). Gyvulininkystė: galvijai (590 tūkst. vnt.), kiaulės (17 tūkst.), avys (14,3 tūkst.), arkliai (11,6 tūkst.), ožkos (2,8 tūkst.).
Administracinis suskirstymas
Departamentas padalintas į 3 apygardas.
Binkūnai
Istorija
Kaimas užrašytas 1852 m. Joniškio bažnyčios knygoje.
Džiugas Bartkus
Džiugas Bartkus (g. 1989 m. kovo 23 d.) – Lietuvos futbolininkas, vartininkas.
Karjera
Profesionalo karjerą pradėjo FBK Kaunas. Buvo skolinamas Baltarusijos klubams.
2012–2015 m. priklausė Marijampolės „Sūduvai“.
Po to buvo išvykęs į Lenkiją (2016 m.) bei Maltą (2016/17).
FK Žalgiris
2017 m. sezone atstovavo Vilniaus „Žalgiriui“.
Kirjat Šmonos „Hapoel Ironi“
2018 m. vasarą išvyko į Izraelį. 2018/2019 m. aukščiausioje Izraelio lygoje sužaidė 31 rungtynes ir pelnė įvartį.
2021 m. gegužės pabaigoje Kirjat Šmonos „Hapoel Ironi“ klubas pranešė, kad kontraktą pratęsė dar vienam sezonui.
„al Orobos“ klubas
2023 m. birželį tapo žinoma, kad žaidėjas keliasi į Saudo Arabiją ir atstovaus Al-Orobah FC.
Lietuvos rinktinė
Kviečiamas į nacionalinę rinktinę.
Mesjė 106
right|thumb|250px|Mesjė 106 Mesjė 106 (M106, NGC 4258) – ryški spiralinė galaktika, esanti Skalikų žvaigždyne. Atstumas iki šios galaktikos yra 25 milijonai šviesmečių. Jos regimasis ryškis – 8,4. Tai Seiferto galaktika.
Nuo 1950 m. žinoma, jog radijo bangų diapazone ši galaktika užima daug didesnį dangaus plotą. 1995 m. buvo nustatyta, jog galaktikoje yra daug tamsių, masyvių objektų, esančių netoli jos centro. Apie 36 milijonai Saulės masių sukoncentruota į tūrį, kurio spindulys tik maždaug 1/12 – 1/24 šviesmečio. Tuo metu tai buvo tankiausia bet kada stebėta medžiagos koncentracija.
Šiaulių Gytarių progimnazija
Šiaulių Gytarių progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šiauliuose, Gytariuose, vykdanti priešmokykinio, pradinio ugdymo ir pagrindinio ugdymo I dalies programas. Anksčiau veikusi adresu Kviečių g. 7, dabar mokykla perkelta į renovuotas patalpas K. Korsako g. 10, kur anksčiau veikė Šventupio vidurinė mokykla. Įstaigos kodas 191819195. Steigėjas – Šiaulių miesto savivaldybės taryba.
Istorija
1995 m. mokyklos statyba baigta, sukomplektuotos 32 klasės, 1-10 klasėse mokėsi 771 mokinys. Vadovų komandą papildė direktoriaus pavaduotoja ugdymui Laima Malakauskienė, o mokytojų skaičius išaugo iki 49. Tais metais mokykloje pradėjo veikti mados šokių kolektyvas „Areka“ (vadovė – Alma Gutauskienė).
1997 m. mokykla išleido 50 pirmųjų abiturientų, iš kurių 24 toliau tęsė mokslus aukštosiose (1 užsienyje), 17 aukštesniosiose, 2 profesinėse technikos mokyklose. Pradėti mokyti nauji pasirenkamieji dalykai: vadybos pagrindai, mikroekonomika, choreografija.
2001–2002 m. vykdant bendrojo lavinimo mokyklų tinklo pertvarką, Gytarių mokykla reorganizuota į pagrindinę mokyklą, 2003–2004 m. mokykla vėl į vidurinę mokyklą, pradėtas profilinis mokymas, dėl mažėjančio moksleivių skaičiaus Gytarių mikrorajono mokyklose nuo 2009-2010 m.m. prie Gytarių vidurinės mokyklos prijungta Šventupio vidurinė mokykla, 2010 m. rugpjūčio 19 d., toliau mažėjant moksleivių skaičiui Šiaulių miesto savivaldybės taryba mokyklą reorganizavo į pagrindinę, nuo 2011 m. – į progimnaziją. Nuo 2012 m. sausio progimnazijos mokiniai mokosi buvusios Šventupio vidurinės mokyklos renovuotose patalpose.
Himnas
Priedainis
Žodžiai – lietuvių kalbos mokytojos Elenos Aleknavičienės, muzika – muzikos mokytojos Jurgos Andriulienės.
Mamoru Oshii
Mamoru Ošis yra pelnęs Auksinės palmės šakelės ir Auksinio liūto apdovanojimus.
Šiuo metu gyvena Atamio mieste, Šidzuokoje, su savo maišytos veislės šunimi Daniel.
Karjera
Būdamas studentas, Mamoru Ošis žavėjosi Chris Marker filmu „La jetée“. Tuomet jis taip pat po kelis kartus žiūrėdavo Europos kino režisierių Federico Fellini, Ingmar Bergman, Michelangelo Antonioni ir Jean-Pierre Melville filmus. Šie filmų kūrėjai kartu su Jean-Luc Godard, Andrejumi Tarkovskiu ir Jerzy Kawalerowicz padarė įtaką jo paties kino karjerai.
1976 m. jis baigė Tokijo Gokugei universitetą. Kitais metais įsidarbino bendrovėje „Tatsunoko Productions“, kur kaip kadruočių dailininkas dirbo prie savo pirmojo anime filmo „Ippatsu Kanta-kun“. Šiuo laikotarpiu jis daugiausia dirbo kadruočių dailininku prie animacinio serialo „Time Bokan“ serijų.
1980 m. perėjo dirbti į „Studio Pierrot“, kur jo darbą prižiūrėjo jo mokytojas Hisayuki Toriumi. Mamoru Ošio darbas, susijęs su animacinio serialo „Urusei Yatsura“ režisūra ir kadruotėmis, išaukštino jo sugebėjimus, todėl jam buvo patikėta režisuoti du pagal serialą sukurtus filmus: „Urusei Yatsura: Only You“ (1983 m.) ir „Urusei Yatsura 2: Beautiful Dreamer“ (1984 m.). 1983 m. režisavo pirmąją OVA, „Dallos“, o jau kitais metasi paliko „Pierrot“ studiją ir persikėlė į „Studio Deen“, kur ėmėsi siurrealistinio filmo „Angelo kiaušinis“ (Angel's Egg, 1985 m.), turtingo bibliniu simbolizmu, režisūros. Veikėjų dizainą sukūrė iliustratorius Yoshitaka Amano.
Devintajame dešimtmetyje dirbdamas prie „Patlabor“ serijos, jis susidomėjo vaidybinių filmų kūryba ir 1987 m. išleido savo pirmąjį neanimacinį filmą „Raudoni akiniai“ (The Red Spectacles). Vėliau sekė „Stray Dog: Kerberos Panzer Cops“ (1991 m.) ir „Talking Head“ (1992 m.).
1995 m. sukūrė didelio pripažinimo susilaukusį „Ghost in the Shell“, o 2004 m. „Ghost in the Shell 2: Innocence“, už kurį 2004 m. Kanų kino festivalyje buvo pagerbtas Auksine palmės šakele.
Filmografija
Žymesni filmai ar serialai, kuriuos sukūrė ar prie kurių kūrimu prisidėjo:
Tim McGraw (singlas)
„Tim McGraw“ – kantri muzikos daina, kurią įrašė amerikietė atlikėja-dainų autorė Taylor Swift. Dainą parašė Swift ir Liz Rose, o prodiusavo – Nathan Chapman. „Big Machine Records“ ją išleido 2006 m. birželio 19 d. kaip debiutinį Swift ir debiutinio Swift albumo „Taylor Swift“ singlą. Swift parašė šią dainą, žinodama, kad ji ir buvęs vaikinas, Brandon Borello, išsiskirs, kai jis išvažiuos į koledžą. Dainoje pasakojama apie įvairius dalykus, kurie primintų Borello apie Swift ir jų kartu praleistą laiką: vienas iš šių dalykų yra kantri atlikėjo Tim McGraw muzika.
A Cry in the Dark
A Cry in the Dark – 1988 m. australų filmas, paremtas tikrais įvykiais. Filmą režisavo Fred Schepisi, scenarijų sukūrė Schepisi ir Robert Caswell. Filmas pastatytas pagal John Bryson 1985 m. knygą Evil Angels (šiuo pavadinimu filmas buvo išleistas Austalijoje). Joje aprašoma Azaria’os Chamberlain, devynių savaičių amžiaus mergaitės, kuri dingo iš stovyklavietės netoli Uluru 1980 m. rugpjūčio 17 d., byla, kurioje jos tėvai, Michael and Lindy, kovojo už savo nekaltumą, kuomet visuomenė buvo įsitikinusi, kad jie prisidėjo prie savo dukros nužudymo.
Filmas buvo išleistas praėjus mažiau nei dviem mėnesiams po to, kai Michael and Lindy Chamberlains buvo galutinai išteisinti nuo visų kaltinimų.
Gužė
Gužė lietuvių mitologijoje ― keliautojų dievybė. Dievybės lytis nežinoma. Gužę mini P. Ruigys ir J. Brodovskis. Vardas kildinamas nuo žodžių „čiuožti“, „čiužė“. Dievybė artima kitiems kelionę globojantiems dievams, pvz., Keliukui.
Karčiškiai
Karčiškiai – kaimas Jonavos rajono savivaldybėje, 6 km nuo Markutiškių.
Lembolovo ežeras
Lembolovo ežeras - ežeras Rusijoje, Leningrado srityje, Vsevoložsko rajone. Ilgis - 9,7 km. Plotis - 2 km. Ežero baseino plotas - 316 km².
Krantas labai raižytas, pusiasaliai dalina ežerą į tris dalis.
Vienintelis ištakas - Vjunas. Išteka šiaurinėje ežero dalyje, teka į šiaurę ir įsilieja į Vuoksą prie pat šios žiočių.
Martynas Pocius (1986)
Martynas Pocius (g. 1986 m. balandžio 28 d.) – buvęs Lietuvos krepšininkas, buvusio krepšininko Gintaro Pociaus ir lengvaatletės Jūratės Pocienės sūnus. Vienas perspektyviausių Lietuvos krepšininkų. Atakuojančio stiliaus žaidėjas, visada pasižymintis geru pataikymu. Gali rungtyniauti dviejose pozicijose.
2009 m. liepos 31 d. pasirašė sutartį su Kauno „Žalgirio“ klubu. Po sėkmingų dviejų sezonų Kauno „Žalgiryje“, 2011 m. liepos 27 d., Martynas Pocius pasirašė dvejų metų sutartį su Madrido „Real“ komanda. 2013 m. rugpjūčio mėn. su Kauno „Žalgirio“ klubu pasirašė vienerių metų sutartį su galimybę ją pratęsti dar vienam sezonui.
2014 m. rugpjūčio mėn. pabaigoje su Stambulo „Galatasaray“ klubu pasirašė vienerių metų sutartį su galimybę ją pratęsti dar vienam sezonui. 2016 m. rugpjūčio 4 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Ispanijos ACB lygos Murcijos „UCAM“ klubu.
2013 m. vasario mėnesį patyrė stresinį dešinės kojos blauzdikaulio lūžį.
2013 m. birželio 27 d. vedė šokėją Viktoriją Kunauskaitę.
2017 m. birželio 16 d. paskelbė, kad baigia karjerą dėl nesibaigiančių traumų.
Kimberly Wyatt
Kimberly Kaye Wyatt (g. 1982 m. vasario 4 d.) – Jungtinių Amerikos Valstijų dainininkė, šokėja, choreografė, dainų autorė ir aktorė, geriausiai žinoma kaip buvusi sėkmingos Pop/R&B grupės „Pussycat Dolls“ narė. Išėjusi iš „Pussycat Dolls“, Wyatt prisijungė prie grupės „Her Majesty & The Wolves“ bei pradėjo dirbti prie solinių kūrinių.
Karjeros pradžia
2001 m. Wyatt persikėlė į Los Andželą tęsti jos šokėjos karjerą. 2002 m. ji tapo viena iš šokėjų TV komedijos laidoje „Cedric the Entertainer Presents“.
2003 m. Wyatt nusifilmavo „Black Eyed Peas“ video klipe „Shut Up“ ir buvo Nick Lachey singlo „Shut Up“ vaizdo klipo šokėja bei choreografė. Per video klipo filmavimą Robin Antin pasiūlė Kimberly prisidėti prie „Pussycat Dolls“.
„Pussycat Dolls“
2003 metais Wyatt prisidėjo prie burleskos grupės „Pussycat Dolls“. Kai 2004 grupė tapo muzikine pop grupe, Kimberly sėkmingai koncertuoja grupės sudėtyje. Grupė sėkmingai išleido savo debiutinį albumą „PCD“ ir dabar ruošiasi išleisti antrąjį. Jos pravardė grupėje yra „Punky Doll“.
Wyatt 2008 m. įrašė solo dainą „Don’t Wanna Fall in Love“ Dolls antrojo studijinio albumo „Doll Domination“ deluxe versijoje.
2009 m. vasarą spaudoje pradėjo rodytis pranešimai apie įtampą grupėje, mat grupę ardė nuolatinės pavydo scenos dėl išskirtinio statuso, kurį, lyginant su kitomis narėmis, turėjo lyderė Nicole Scherzinger. Robin Antin kelis kartus neigė, jog grupė išsiskirstė. Melody teigė, jog grupė dabar daro pertrauką. Tačiau Kimberly pradėjus karjerą realybės šou, duodama interviu atskleidė, jog grupės narės yra nepatenkintos savo padėtimi. Wyatt teigia, kad Nicole buvo taikomos privilegijos, kaip atskiras turų autobusas, atskiras persirengimo kambarys, kol kitos grupės narės viskuo dalinosi.
Netrukus grupę paliko visos grupės narės išskyrus Nicole, grupės įkūrėja Antin atskleidė, jog šiuo metu ieško naujų veidų, prisijungsiančių prie pagrindinės vokalistės Nicole.
„Her Majesty And The Wolves“
2010 m. Wyatt su buvusiu grupės „Jupiter Rising“ nariu Spencer Nezey suformavo naują muzikos grupę pavadinimu – „Her Majesty & The Wolves“.
Wyatt pasirašė kontraktą su kompanija „Above and Beyond Branding“ (AAB), kai grupė išleido debiutinį singlą „Stars In Your Eyes“. Šiai kompanijai priklauso tokie atlikėjai kaip Kelly Rowland, David Guetta, Kelis ir Esmee Denters. Singlas buvo išleistas 2011 m. sausio 3 d. Albumas turėtų pasirodyti 2011 n. vasarą.
Solo karjera
2010 m. Wyatt tapo viena iš trijų teisėjų televizijos kanalo „Sky 1“ šokių realybės šou „Got To Dance“. 2010 m. rugsėjį pranešta, jog laida bus atnaujinta antram sezonui.
2010 m. kovo 5 d. internete paplito Kimberley solo daina pavadinimu „Not Just a Doll“. 2010 m. gegužės 21 d. debiutavo Aggro Santos singlas pavadinimu „Candy“, kuris įrašytas kartu su Kimberley. „Candy“ vaidino 2010 m. filme „Gatvės šokiai 3D“. Daina pasiekė #5 vieta oficialiame tope Jungtinėje Karalystėje. 2010 m. spalį Wyatt prisidėjo prie Paula Abdul ir Travis Payne teisėjauti šou „Live to Dance“, kuris yra JAV „Got To Dance“ versija.
2010 m. pabaigoje Wyatt pranešė, jog dirba prie savo solinio debiutinio studijinio albumo ir dirba su reperiais Paul Wall ir Baby Bash. Taip pat ji ruošiasi dirbti su Missy Elliott. 2010 m. gruodžio 16 d. Wyatt pasirodė BBC muzikinėje komedijoje „Never Mind the Buzzcocks“.
Asmeninis gyvenimas
Wyatt šiuo metu gyvena Los Andžele. Ji turi čihuahua veislės šunį vardu Cupid. Šiuo metu ji susitikinėja su aktoriumi Kevin G. Schmidt. Wyatt taip pat yra aktyvi labdaringos veiklos RAINN narė.
Gamsava
Gamsava arba Podgornojė (, nuo 1939 m. Gamsau, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Подгорное) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Nizovjės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Gambsavs? prūsiškos kilmės. 1405 m. minimi Gampsen. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kenigsbergo rajono, vėliau Gurjevsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Nizovjės apylinkės kaimas.
Genovaitė Babachinaitė
Genovaitė Babachinaitė (g. 1944 m. sausio 23 d. Minčios kaime, Tauragnų valsčius, Utenos raj.) – kriminologė viktimologė.
Išsilavinimas
1971 m. Genovaitė Babachinaitė baigė teisės studijas VU Teisės fakultete, jai suteiktas teisininko kvalifikacinis laipsnis. Dvejus metus papildomai studijavo sociologiją, psichologiją LR Seimo informacija. Baigė neakivaizdinę teisės aspirantūrą Visasąjunginiame Maskvos kriminologijos institute, apgynė disertaciją (1980 m.), jai suteiktas teisės mokslų kandidatės laipsnis (1993 m. Lietuvos mokslo tarybos nostrifikuotas į socialinių mokslų teisės krypties daktarės laipsnį). Pradėjo dirbti vyresniąja moksline bendradarbe.
Pedagoginė, mokslinė veikla
1971-1992 m. dirbo Teismo ekspertizės Mokslo tyrimo instituto Kriminologinių tyrimų skyriuje, 1992-1994 m. Teisės instituto mokslinė bendradarbė, Kriminologinių tyrimų skyriaus vedėja. Nuo 1994 m. Lietuvos policijos akademijos (LPA) dėstytoja. LPA Senatas suteikė docentės vardą (1996 m.). Lietuvos teisės akademijos Teisės fakulteto Baudžiamosios teisės (1997 m.), nuo 1998 m. – LTU Kriminologijos katedros vedėja. 2001 metais pradėjo habilitacijos procedūrą. 2001 metų pabaigoje LTU Senatas suteikė profesorės vardą.
Genovaitė Babachinaitė dėsto įvairių magistro (anksčiau ir doktorantūros) studijų programų studentams Lietuvoje. Skaitė paskaitas doktorantams ir mokslininkams Kylio universitete (Vokietijoje) 2000 m. Nuo 2001 metų – kasmet doktorantūros, viktimologijos magistro studijų studentams Pau universitete (Prancūzijoje), taip pat Tysaido (Jungtinė Karalystė), Kaljario (Italija) universitetuose. Parengė kriminologinį kursą anglų kalba užsienio šalių ERASMUS/SOCRATES studentams (LTU). 1999–2000 m. dalyvavo TEMPUS/PHARE programoje, koordinavo jos 5-ąją temą „Tarptautinio nusikalstamumo prevencijos problemų sprendimas“, skaitė paskaitas valstybės pareigūnų rengimo teisinės sistemos reformai.
Mokslinių tyrimų ir interesų sritys – kriminologija, teisinė sąmonė ir viktimologija,, nusikalstamumas, nusikalstamumo prevencijos ir žmogaus teisių problemos, naujausi socialiniai pokyčiai Lietuvoje bei jų kriminogeniniai padariniai. Genovaitė Babachinaitė po Nepriklausomybės atkūrimo kartu su kitais kriminologais vadovavau daugeliui kriminologinių tyrimų Lietuvoje. Parašė per 100 mokslo ir mokslo populiarinimo darbų, iš jų (viena arba su bendraautoriais) 8 monografijas.
Genovaitė Babachinaitė stažavosi Slovakijoje (1992, 1994 m.), Danijoje (1996 m.), Norvegijoje (1997 m.), Airijoje (1999 m.), Prancūzijoje (2000 m.).
Birbalai
Birbalai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Gardamo.
Mesjė 107
thumb|M107 spiečius
Mesjė 107 (NGC 6171) – kamuolinis spiečius, esantis Gyvatnešio žvaigždyne. Atstumas iki šio spiečiaus yra 20900 šviesmečių. Jo regimasis ryškis yra 7,9.
Šiame spiečiuje esama tamsių, nepermatomų sričių, kurios kamuoliniams spiečiams yra neįprastos. Žvaigždžių pasiskirstymas aprašomas kaip „labai padrikas“. Visgi šaltinis šį maždaug 80 šm skersmens spiečių priskiria prie kamuolinių.
Tai paskutinis Mesjė kataloge aprašytas objektas. Jį jau aprašė ne pats Charles Messier, o jo kolega Pierre Méchain. Žvaigždes pirmasis įžiūrėjo William Herschel.
Niubridžas (Kilderas)
Niubridžas – miestas rytinėje Airijoje, netoli Dublino. Geležinkelio stotis (ruožas Dublinas–Korkas). Išvystyta tekstilės pramonė. Veikia kolegija, kelios bažnyčios, menų centras.
Saulius Varnas
Saulius Varnas (g. 1948 m. rugpjūčio 23 d. Panevėžyje) – Lietuvos teatro aktorius, režisierius.
Biografija
1970 m. baigė Panevėžio dramos teatro vaidybos studiją. 1973 m. baigė Kauno politechnikos instituto Pramoninės ir civilinės statybos fakultetą, 1978 m. – dramos režisūrą Leningrado teatro, muzikos ir kinematografijos institute, 1976 m. – Aukštuosius užsienio kalbų kursus Leningrade, įgijo vokiečių kalbos vertėjo specialybę.
1970-1973 m. Panevėžio dramos teatro aktorius. 1978–1980 m. Šiaulių dramos teatro režisierius, 1980–1989 m. – vyriausiasis režisierius, režisavo 19 spektaklių. 1989–1990 m. Panevėžio dramos teatro (dab. Juozo Miltinio dramos teatras) režisierius, 1992–1997 m. – šio teatro vadovas. 1990–1992 m. Panevėžio miesto vicemeras. Stažavo Vienoje, Amsterdame, Vašingtone.
Įvertinimas
Daug įvairių apdovanojimų Lietuvoje.
Kodansha
Kodansha – didžiausia leidykla Japonijoje, leidžianti manga žurnalus „Nakayoshi“, „Afternoon“, „Evening“ ir „Weekly Shonen Magazine“, taip pat labiau literatūrinius žurnalus „Gunzō“ ir „Shūkan Gendai“.
Leidykla rengia prestižinius Kodansha Manga Award apdovanojimus nuo 1977 m. (nuo 1960 m. kitais įvairiais pavadinimais).
Istorija
thumb|left|200px|Centinė „Kodansha“ būstinė Bunkijuje Seidži Noma (Seiji Noma) leidyklą įkūrė 1909 m. kaip bendrovės „Dai-Nippon Yūbenkai“ padalinį. Pirmasis leidyklos išleistas žurnalas buvo „Yūben“.
Turgelių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
'''Turgelių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Turgelių gyvenvietėje, 18 km į šiaurę nuo Šalčininkų. Istoristinė, turi neobaroko bruožų. Pamaldos laikomos tik lenkų kalba.
Istorija
Pirmoji medinė bažnyčia pastatyta 1500 m. Vietoj sudegusios bažnyčios 1722 m. pastatyta nauja. Nuo 1777 m. veikė parapinė mokykla. Dar 1795 m. kunigas Povilas Bžostovskis naujos bažnyčios statybai paskyrė 20 000 zlotų. 1827 m. dalis parapijos kaimų kalbėjo tik lietuviškai. 1830 m. ir vėliau lietuviškų pamaldų ir pamokslų nebuvo. 1832 m. bažnyčiai priklausė jurisdika miestelyje, Viktariškių palivarkas ir Pamerkio kaimas.
1836–1837 m. pastatyta nauja mūrinė bažnyčia. 1897 m. patvirtintas jos padidinimo projektas. 1900 m. pamaldos perkeltos į mūrinę kapų koplyčią, statytą 1850 m. Iki 1909 m. bažnyčia padidinta. Ją 1930 m. konsekravo arkivyskupas Romualdas Jalbžykovskis.
Parapijos ištakos ir istorija
Turgelių bažnyčia iškilo Mangirdų žemėse. Mangirdai padovanojo šventyklai 7 valakus žemės. Pirmasis klebonas buvo Adomas Jastžębskis, kilęs iš Lenkijos. 1565 m. kunigas iškeliavo į Lenkiją, kur jį ištiko staigi mirtis. Kitas klebonas buvo Andrius Nadratovskis. XVII a. I pusėje klebonu dirbo kunigas Kšyštof Pšeslavskis.
1722 m. gaisras sunaikino pirmąją medinę bažnyčią. Kunigo Stanislavo Kurčbacho, Turgelių klebono, pastangomis buvo pastatyta nauja medinė bažnyčia.
1767-1824 m. su pertraukomis Turgelių parapijai vadovavo kunigas, grafas Povilas Ksaveras Bžostovskis. Jis nusprendė pastatyti naują mūrinę bažnyčią, tačiau dėl politinės situacijos nebuvo galimybės greitai pastatyti bažnyčios. Tai įvyko tik po jo mirties, kai žlugus senajai tvarkai, statyboms gautas leidimas iš carinės valdžios.
Dabartinės bažnyčios steigėjas Turgelių parapijoje buvo klebonas ir dekanas kunigas Povilas Šepeckis. Jis gimė 1850 m., o 1884 m. buvo įšventintas į kunigus. Į Turgelių parapiją atvyko 1895 m., klebonu dirbo 1895-1939 m.
XIX a. pabaigoje Turgelių parapijos bažnyčia tapo ankšta, nes jai priklausė nuo 8 iki 9 tūkst. parapijiečių, todėl 1895-1905 m. parapijiečių pastangomis išmūryta šventykla išaugo. Bažnyčia atstatyta pagal architekto Aleksejaus Polozovo (1820–1903) projektą, patvirtintą 1897 m. rugsėjo 30 d.
1900-1909 m. vyko statybos darbai. Bažnyčia labai išaugo, nes buvo pristatytos šoninės navos, o pagrindinė nava paremta pilioriais, kurie išliko senosios bažnyčios sienose. Pristatant apsidą ir prieangį bei du bokštus su 4 perdengimais, bažnyčia padidėjo. Bažnyčios sienos buvo padarytos iš akmenų, o arkos ir skliautai iš plytų. Sienos iš lauko pusės padengtos sluoksniu iš skaldyto akmens, pagrindą sudarė kalkės.
1928-1930 m. vyko paskutinieji bažnyčios apdailos darbai. Buvo užglaistyti įtrūkimai lubose, pastatyti altoriai, išdažytas bažnyčios vidus, senos stogo čerpės pakeistos cinkuota skarda. Darbus vykdė Konstantinas Čarneckis ir autorius – dailininkas Kačynskis. Daug pastangų pridėjo vikaras kunigas Leonas Lavcevič. 1930 m. gegužės 8 d. įvyko bažnyčios konsekracija, jai vadovavo Vilniaus arkivyskupas Romualdas Jalbžykovskis.
Bažnyčia Turgeliuose – dekanato centras
thumb|220px|Bažnyčios interjeras|left miniatiūra|250px|right|Bažnyčia 2016 m. miniatiūra|220px|left|Paminklas šventoriuje Turgelių dekanui Br. Jelenskiui 1939 m. Turgelių dekanatas priklausė Vilniaus arkivyskupijai. Turgelių parapija buvo vyskupijoje didžiausia, nes jai priklausė 10 944 tikintieji. Turgelių dekanatas veikė iki 1999 m.
1964 m. kovo 20 d. valdžios komisija po lubų apžiūros pareiškė, kad įtrūkimai padidėjo ir gresia pavojus dėl lubų griuvimo. Dėl to bažnyčios pagrindinė nava buvo uždaryta, atitverta iki remonto pabaigos. Parapijiečiai rinko parašus, kad bažnyčios neuždarytų. 1965 m. kunigo klebono Kazimiero Kulako ir bažnyčios tarybos pastangomis nutrūkęs remontas buvo tęsiamas toliau. Pagrindinės navos sienos buvo sujungtos geležiniais ankeriais, lubų arkos sutvirtintos gelžbetoniniais sujungimais, įtrūkimai užglaistyti tinkamu skiediniu. Tuo pačiu metu dailininkas Edvardas Žylis pataisė sugadintus paveikslus ant lubų. 1959-1972 m. bažnyčios remontai buvo atliekami Turgelių klebono Kazimiero Kulako bei bažnyčios tarybos pastangomis, taip pat savo aukas skyrė parapijiečiai.
2004-2010 m. bažnyčioje įmontuotas laikrodis, pakeistos trijų varpų šerdys ir juose instaliuotos elektrinės pavaros. Tuo metu šalia altoriaus įmontuotas diodinis apšvietimas. Buvo restauruoti bažnyčios kairysis ir dešinysis bokštai, bažnyčios frontonas, pakeistas šventyklos stogas ir sustatytos naujos statulos iš lauko pusės: Dievo Motinos iš Lurdo, Dievo tarno Jono Pauliaus II ir palaimintosios Motinos Teresės iš Kalkutos. Svarbiausias atliktas darbas - įrengtas naujasis pagrindinis altorius iš marmuro, taip pat buvo perdirbti šoniniai altoriai. Darbai atlikti pagal architekto Vytauto Tracevičiaus projektą. Įrengta nauja įgarsinimo sistema, pakeisti keturi langai-vitražai ir keturi langai zakristijoje, šventykloje iš lauko pusės įrengta iliuminacija ir instaliuotas elektrinis spindulinis šildymas.
Šių darbų iniciatorius - klebonas, kunigas Tadeuš Matulianec. Stogo, bokštų ir frontono remontą rėmė Vilniaus metropolijos kurija. Taip pat finansinė parama gauta iš Šalčininkų r. ir Vilniaus r. savivaldybių (Turgelių parapijos 20 kaimų priklauso Vilniaus rajonui). Darbus finansavo ir kiti aukotojai.
2008 m. balandžio 20 d. įvyko naujojo altoriaus konsekracija bei naujų kryžiaus kelio stacijų ir statulų pašventinimas. Šį aktą atliko Vilniaus arkivyskupas kardinolas Audrys Juozas Bačkis.
Architektūra
Neobaroko ir klasicizmo stiliaus bažnyčia (40x26 m) stūkso Tabariškių, Akmenynės, Rudaminos ir Jašiūnų kelių sankryžoje. Bažnyčios šventorius aptvertas akmenų ir mūro tvora. Bažnyčia stačiakampio plano, dvibokštė. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais. Iš abiejų pusių presbiterijose yra mažos zakristijos. Presbiterijos siena dekoruota augalų motyvais. Šoniniai altoriai yra neoklasicizmo stiliaus. Vargonai išpuošti kukliai - su angelo statula. Šalia antrojo pilioriaus yra medinė raižyta sakykla.
Opolė
Opolė – miestas-apskritis pietvakarių Lenkijoje, prie Odros upės; vaivadijos centras. Aukštutinės Silezijos istorinis centras. Svarbus automobilių kelių ir geležinkelių centras, upių uostas. Išplėtota energetikos, maisto, cemento, baldų, siuvimo pramonė. Veikia zoologijos sodas, dramos, šokio, lėlės teatrai, trys muziejai, šiuolaikinio meno galerija, technologijos universitetas, dvasinė seminarija. Rengiamos įvairios mugės.
1375 m.
1375 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Opolė
Istorija
Miestas ėmė kurtis apie X a. kaip slavų gyvenvietė Pasieka saloje Odros upėje. Nuo XI a. Piastų kunigaikštystės centras. XIII a. Pasieka saloje pastatyti mūriniai kunigaikščių rūmai. 1254 m. Opolė gavo miesto teises. Nuo 1327 m. priklausė Čekijai, nuo 1526 m. Habsburgų monarchijai. 1645-1665 m. kaip užstatas atiduota Vazoms. XVI–XVII a. sparčiai augo Opolės ūkis. Nuo 1742 m. priklausė Prūsijai. XIX a. dar labiau sustiprėjo miesto pramonė, ypač nutiesus geležinkelį. 1921 m. Tautų Sajungai surengus plebiscitą, Opolė liko Vokietijai. Antrojo pasaulinio karo metais mieste ir šalia jo veikė daug koncentracijos stovyklų, dėl miesto vyko smarkūs mūšiai. 1945 m. Opolė perduota Lenkijai.
Architektūra
Senamiestis taisyklingo plano su turgaus aikšte. Išliko gotikinių pilių bokštai, gynybinių miesto sienų griuvėsiai, XV a. šv. Kryžiaus Išaukštinimo katedra, pranciškonų ir dominikonų vienuolynai. XVII a. pabaigos Jėzuitų kolegija, šv. Aleksiejaus, šv. Sebastijono bažnyčos, kelis kartus perstatyta miesto rotušė.
Perlso oro uostas
Perls oro uostas (ICAO kodas: TGPG/MKPE) buvo pirmasis Grenados oro uostas. Jis aptarnavo Grenvilio miestą šalies rytuose. 1984 m. prie sostinės Sent Džordžo buvo pastatytas naujas Mauriso Bišopo oro uostas, tad nuo to laiko Perls oro uostas nėra naudojamas.
1375 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota