cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vikingų amžius
Ispanija
Normanų grobiamieji žygiai pradėjo siekti ir šiaurinės Ispanijos kraštus, kuomet vikingai 842 m. įkūrė nuolatinę gyvenvietę Luaros upės žiotyse. 844 m. normanai užpuolė Kadiso uostamiestį. Kai kurie antpuoliai būdavo nesėkmingi – juos sumušdavo Asturijos bei Kordobos kariuomenės. Daugelis šių vikingų ilgainiui asimiliavosi su ispanais, išskyrus Al-Andalusiją, kur jiems pavyko išsaugoti savo etninę ir kultūrinę tapatybę. 1015 m. vikingų flotilė pradėjo ekspediciją Minjo upe ir pasiekė vyskupo globoje esantį Tujaus miestą Galisijoje, kurį nusiaubė – po šio antpuolio naujas vyskupas buvo paskirtas tik 1070 m.
Stasiūnų mokykla-darželis Nykštukas
Stasiūnų mokykla-darželis „Nykštukas“ – mokykla-darželis Stasiūnų kaime (Kaišiadorių rajonas), į vakarus nuo Stasiūnų dvaro rūmų. 2019 m. tapo Gudienos mokyklos-darželio „Rugelis“ skyriumi.
Istorija
thumb|left|Senasis mokyklos pastatas (dabar biblioteka)
Pirmoji mokykla Stasiūnuose įkurta 1939 m. Šimašiaus dvare. Po II pasaulinio karo mokykla keitė savo vietą – 1945 m. buvo viršaičio Urmilevičiaus namuose, 1946 m. – J. Garmaus, vėliau – Vlado Marčiušio. 1957 m. mokykla įsikūrė atskirame pastate gyvenvietės centre ir buvo pavadinta Kiemelių pradine mokykla. Šiame pastate (dabar ten įsikūrusi Stasiūnų biblioteka) mokykla buvo iki 1996 metų. 1971 m. mokykla pavadinta Stasiūnų pradine mokykla. Klasių komplektas keitėsi nuo vienos iki keturių.
1969 m. birželio 1 d. Kaišiadorių apylinkėje mechaninės gamyklos teritorijoje atskirame pastate buvo įkurtas Kiemelių vaikų darželis. Jame buvo viena darželio grupė, jis gyvavo iki 1980 m. kovo – tada Kaišiadorių rajono gamybinis susivienijimas atidarė naują žinybinį Stasiūnų vaikų lopšelį-darželį. 1981 m. sausio mėnesį jis tapo Švietimo skyriaus Stasiūnų vaikų lopšeliu-darželiu „Nykštukas“. Įstaigoje buvo dvi darželinės ir dvi lopšelinės grupės, jas lankė ~100 vaikų. Vaikų ugdymas buvo bendrosios paskirties. Įstaigai vadovavo Raimunda Šulskienė, nuo 1987 m. – Regina Belekevičienė. 1991 m. buvo uždarytos dvi lopšelinės grupės ir įstaiga tapo Stasiūnų vaikų darželiu „Nykštukas“.
Putoėjo nacionalinis parkas
Putoėjo nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas vakarų Tailande, Sufanburio provincijoje. Parkas įkurtas 1987 m. rugsėjo 30 d.
Stasiūnų mokykla-darželis Nykštukas
Istorija
Žurnalo „Reitingai“ sudarytuose mokyklų reitinguose 2019 m. mokykla užėmė 147 vietą, 2018 m. – 150, o 2017 m. – 102.
Putoėjo nacionalinis parkas
Vieta
Parkas užima 317,48 km² ir apima Dančango (Dan Chang) apylinkes, 100 km į šiaurės vakarius nuo provincijos centro Sufanburio.
Flora ir fauna
Putoėjo nacionaliniame parke vyrauja drėgni atogrąžų, lapuočių ir mišrūs miškai. Iš retų augalų parke sutinkama: Afzelia xylocarpa, Vietnaminė pušis (Pinus merkusii), bukalapis sparnenis (Dipterocarpus obtusifolius), gumbuotasis sparnenis (Dipterocarpus tuberculatus), kietavaisė ksilija (Xylia xylocarpa), tamsioji dalbergija (Dalbergia oliveri), stambiavaisis koralmedis (Pterocarpus macrocarpus) ir daug bambukų.
Parke gyvena: Indokininis tigras, šernas, Indijos muntjakas, baltarankis gibonas, Malajinis lokys, loris (Nycticebus bengalensis), dygliatriušis, palminis musangas, makakos, karališkoji kobra ir kt.
Simonas Gaudėšius
Simonas Gaudėšius (1880 m. Viekšnių vls.–1942 m. vasario 23 d. Komijos ATSR) – Lietuvos vaistininkas, filantropas, Šilalės valsčiaus visuomenės veikėjas.
Biografija
Gimė 1880 m. Viekšnių apylinkėje, ūkininko Simono Gaudėšiaus šeimoje. Įsigijęs provizoriaus specialybę, apie 1897 m. Šilalėje tapo vaistinės savininku. Už pasižymėjimą miestelio visuomeninėje veikloje 1918 m. buvo išrinktas į Šilalės valsčiaus tarybą ir revizijos komisiją. 1921 m. įsteigė Šilalėje vidurinę mokyklą. Šelpė neturtingus moksleivius, už kai kuriuos sumokėdavo mokslo mokestį, priimdavo į savo namus.
1941 m. birželio 14 d. ištremtas į Terebėjų, Kortkeroso rajoną, Komijos ATSR (Rusija). Mirė tremtyje 1942 m. vasario 23 d.
Žigulių rezervatas
Žigulių rezervatas  – valstybinis gamtinis rezervatas Rusijoje, Samaros srityje, Samaros kilpos šiaurėje, Žigulių šlaituose. Užima 23 157 ha plotą. Pirmoji saugoma teritorija Žiguliuose įsteigta dar 1927 m., bet kaip atskiras rezervatas tapo 1959 m. Rezervatui 1977 m. suteiktas gamtosaugininko Ivano Sprygino vardas. Žigulių rezervatas 2007 m. įtrauktas į kompleksinį Vidurio Volgos biosferinį rezervatą.
Rezervatas įsteigtas siekiant išsaugoti Vidurinio Pavolgio spygliuočių ir plačialapių miškų gamtinį kompleksą su reliktinėmis ir endeminėmis rūšimis. 93,7 % ploto dengia miškai – daugiausia liepynai ir uosynai, mažiau pušynai, ąžuolynai, beržynai. Aptiktos 4 endeminės augalų rūšys, dar 22 rūšys sutinkamos tik Pavolgyje. Rezervate gyvena briedžiai, vilkai, lūšys, barsukai, mangutai, miškinės kiaunės, šeškai, įvežti šernai, stirnos. Gausu perinčių paukščių (tarp jų – tetervinai, kurtiniai, didieji apuokai, žvyrės).
Nanseno pabėgėlių apdovanojimas
miniatiūra|250px|right|Ant Nanseno apdovanojimo įrašyta Nestekjærlighet er realpolitikk (Altruizmas yra tikra politika) Nanseno pabėgėlių apdovanojimas – Jungtinių Tautų vyriausiojo pabėgėlių komisaro valdybos (UNHCR) teikiamas kasmetinis humanitarinis apdovanojimas už ypatingus nuopelnus, dirbant su priverstinai perkeltais žmonėmis. Gali būti apdovanojami atskiri žmonės, grupės ar organizacijos. Suteikiant šį apdovanojimą, pagerbiami jo įkūrėjo, Norvegijos delegato Tautų Sąjungoje Fritjofo Nanseno darbai, atkreipiamas dėmesys į laureatų atkaklumą ir stiprybę priešiškomis sąlygomis, prisidedama prie UNHCR ir šios organizacijos partnerių palaikymo.
Nanseno pabėgėlių premija įsteigta 1954 m. Premijos laureatams yra skiriama 100 000 JAV dolerių investicijai į jų atliekamus gyvybiškai svarbius darbus.
Laureatai
Pirmoji premijos laureatė 1954 m. buvo JAV pirmoji ledi Eleonora Ruzvelt.
Džugdžuras
Džugdžuras  – kalnų masyvas Rusijos Tolimuosiuose Rytuose, Chabarovsko krašte. Išsidriekę per 700 km palei šiaurės vakarinę Ochotsko jūros pakrantę, sudaro Ochotsko jūros ir Aldano–Lenos baseinų vandenskyrą. Aukštis iki 1906 m (Topko k.). Džugdžuras sudarytas daugiausia iš magminių ir nuosėdinių uolienų. Būdingas vidutinkalnių paviršius, paplitęs amžinas įšalas.
Vakariniuose kalnų šlaituose auga daūrinių maumedžių taiga, rytiniuose – ajaninių eglių taiga, o golcuose – žemosios pušys ir tundros augmenija.
Pasūduonys
Pasūduonys – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Jungėnų.
Istorija
Kaimas pirmą kartą minimas 1559 m. XIX a. buvo palivarkas.
Lietuvos vystymo bankas
Veikla
Teikė ilgalaikes ir vidutinės trukmės paskolas nacionaline ir užsienio valiuta privačioms įmonėms jų kapitalinėms investicijoms ir su jomis susijusioms apyvartinio kapitalo reikmėms finansuoti, teikė finansines garantijas, skolinosi lėšų šalyje ir užsienyje, palaikė korespondentinius ryšius su užsienio bankais ir turėjo juose sąskaitų užsienio valiuta, komerciniais pagrindais valdė Lietuvos ir užsienio fondus, investavo likvidžius aktyvus šalyje ir užsienyje, konsultavo projektų finansavimo klausimais. Daugiausia skatino mažų ir vidutinio dydžio įmonių bei kapitalo rinkos Lietuvoje kūrimą ir plėtojimą. Išimtiniais atvejais teikė trumpalaikes paskolas, t. p. kaip trečiosios šalies agentas ar patikėtinis, neprisiimdamas finansinės rizikos, skyrė lėšų ir projektams, kuriuos įgyvendino valstybės įmonės. Nepriėmė indėlių ir neatidarydavo klientams atsiskaitomųjų sąskaitų.
Tesonet
Tesonet Global – lietuviškas verslo akseleratorius. Akseleravo produktus NordVPN, Oxylabs, Surfshark, CyberCare ir kt.
Startuolis NordVPN (vienaragis), vertinamas 1,6 mlrd. JAV dolerių, produktas teikia VPN paslaugą „NordVPN”, vieną populiariausių pasaulyje. Tarp įmonės produktų yra ir kitų kibernetinio saugumo produktų. Tesonet yra užauginę ir investavę į daugiau nei 30 skirtingų globalių produktų.
Žiguliai (aukštuma)
thumb|250px|Žiguliai nuo Volgos kranto Žiguliai  – aukštuma (tradiciškai vadinama kalnais) Rusijoje, Samaros srityje, Samaros kilpos šiaurinėje dalyje, Volgos pakrantėje priešais Toljatį. Tai Pavolgio aukštumos dalis. Ilgis apie 75 km. Aukštis iki 381,2 m (Stebėtojo kalnas, ).
Kalnai tektoninės kilmės, susidarę Žigulių lūžio vietoje. Sudaryti iš klinties ir dolomito. Šiaurinius Žigulių šlaitus dengia spygliuočių ir plačialapių medžių miškai, ten įsteigtas Žigulių rezervatas. Pietinuose šlaituose plyti miškastepės. Pašlaitėse yra naftos telkinių.
Žiguliai – svarbi turistinė Pavolgio vietovė. Nuo XIX a. antros pusės čia savo peizažus tapė rusų dailininkai (Ivanas Aivazovskis, Ilja Repinas, Fiodoras Vasiljevas).
Vietovardžio kilmė neaiški – vieni autoriai sieja su tiurkišku žodžiu джегуле („pakinkytas, kinkinys“), kuris galėjo būti susijęs su burliokų stovyklavietėmis, kiti – su Žigulių kaimu prie Usos žiočių. Šis vietovardis toliau siejamas su sen. („kilpa, vingis, lankstas“). Pagal Žigulius pavadinti priešais Toljatyje gaminti VAZ automobiliai.
Lioli FC
Lioli futbolo klubas arba „Lioli“, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip Lioli Football Club, o trumpai Lioli FC – profesionalus Lesoto futbolo klubas, įsikūręs Tejatejanenge.
Naujasodžio tvenkinys
Naujasodžio tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Radviliškio rajone, 8 km į šiaurę nuo Šeduvos. Sudarytas užtvenkus Šakos upę (Daugyvenės intakas) 7,3 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,61 km, plotis – iki 0,1 km. Yra 2 a dydžio salelė. Altitudė 86,5 m. Krantai žemi. Šiaurinėje ir vakarinėje dalyje yra užpelkėjusių įlankų. Aplink tvenkinį plyti dirbami laukai. Pietinėje pakrantėje įsikūręs Naujasodžio kaimas.
Žizdra
Žizdra reiškia:
Taip pat:
21 Savage
Shéyaa Bin Abraham-Joseph (g. 1992 m. spalio 22 d.), geriau žinomas sceniniu pseudonimu 21 Savage – reperis iš Atlantos, JAV. Atlikėjas gimė Londone ir į Atlantą su mama persikėlė gyventi jam būnant septynerių. 2015 m. išleido du debiutinius dainų rinkinius, o didesnio klausytojų susidomėjimo susilaukė 2016 m. liepą kartu su su Metro Boomin išleidęs EP „Savage Mode“. 2017 m. sausį pasirašė kontraktą su „Epic Records“ įrašų leidykla.
Debiutinis 21 Savage studijinis albumas „Issa Album“ susilaukė didelio populiarumo ir pasiekė antrąją vietą JAV „Billboard 200“ reitinge. 2023 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs du solinius studijinius albumus bei tris bendrus albumus su kitais atlikėjais.
Diskografija
Studijiniai albumai
Bendri albumai
Gaveikėnų malūno tvenkinys
left|120px
Gaveikėnų malūno tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Ignalinos rajone, 3 km į vakarus nuo Ignalinos. Sudarytas užtvenkus Palaukinio upę (Dringio ežero intakas) 2,2 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,73 km, plotis – iki 0,24 km. Altitudė 145,8 m. Krantai aukštoki, vietomis apaugę medžiais. Priešsroviui į rytus už kelio iškart telkšo Strigailiškio tvenkinys. Pakrantės kalvotos. Šiaurinėje pakrantėje šalia užtvankos stovi XIX a. kultūros paminklas – Gaveikėnų vandens malūnas, prieina Varliankos miškas. Vakarinėje ir pietinėje pakrantėse įsikūręs Gaveikėnų kaimas.
Lierse Kempenzonen
Futbolo klubas „Lierse Kempenzonen“, o trumpai vadinamas tiesiog Lierse Kempenzonen – Belgijos futbolo klubas įkurtas Ostervijke, bet persikėlęs į Lyrą.
Istorija
Įkurtas 1943 m. Ostervijke, netoli Vesterlo esančioje gyvenvietėje, ir vadinosi FC Oosterzonen. Žaidė žemesniuose divizionuose.
2018 m. gegužę paskelbta, kad susijungia su ką tik bankrutavusiu Lierse SK, buvusiu futbolo klubu iš Lyro, ir persikelia į šį miestą. Netrukus klubas licencijavosi ir žaidė Pirmojo diviziono B grupėje.
2021/22 m. rungtyniavo Pirmojo diviziono B grupėje. Klubo biudžetas sudarė € 2,5 mln. Ekipa liko penktoje vietoje.
Sudėtis
Atnaujinta: 2023 m. rugpjūčio 7 d.
Laskovščizna (Sokulkos apskritis)
Laskovščizna – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Korycino valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 17 km į rytus nuo Korycino, apie 23 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 41 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Niauduvos tvenkinys
Niauduvos tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Radviliškio rajone, 1,5 km į rytus nuo Šeduvos. Sudarytas užtvenkus Niauduvos upę (Daugyvenės intakas) 0,26 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,28 km, plotis – iki 0,09 km. Vakarinė tvenkinio dalis labai užžėlusi vandens augalija. Altitudė 85,8 m. Krantai žemi, vietomis apaugę medžiais ir krūmynais, šiaurvakarinis krantas užpelkėjęs. Rytuose link už 0,26 km telkšančio Raudondvario tvenkinio stūkso miškelis. Aplinkui plyti dirbami laukai ir pievos. Į šiaurę įsikūrusi Raudondvario gyvenvietė.
FC Ungheni
Ungenis „Ungheni“ – Moldavijos futbolo klubas iš Ungenio. Namų rungtynes žaidžia Nisporenyje.
Istorija
2012 m. gegužės 26 d. įkurtas klubas.
Iš trečios pakopos buvo pakilęs į elito divizioną, bet jame neįsitvirtino.
Kartūzai
Kartūzai – katalikų vienuolių ordinas, benediktinų šaka. Tai popiežiaus teisių ordinas, kurį 1170 m. patvirtino popiežius Aleksandras III.
Moteris, kuri svajojo apie vyrą
Moteris, kuri svajojo paie vyrą – 2010 m. sukurta erotinė drama.
Kartūzai
Lietuva
Į LDK kartūzai atvyko XVII a. Jie 1648–1689 K. L. Sapiegos lėšomis Biarozoje (dabartinė Baltarusija) pastatydino bažnyčią ir vienuolyną, kuris buvo 1831 m. uždarytas. Vienuolyne buvo ~15 kartūzų vienuolių.
Moteris, kuri svajojo apie vyrą
Turinys
Paryžiuje Karen sutinka išvaizdų vyrą, dėl kurio tiesiog pameta galvą. Maciekas, Varšuvos ekonomikos mokyklos profesorius, atvykęs į konferenciją, tampa jos meilužiu pačios Karen iniciatyva. Po trumpo romano jie grįžta į savo šalis, tačiau Karen niekaip negali jo pamiršti. Gavusi pasiūlymą vykti fotosesijos į Varšuvą, ji susiruošia kartu su šeima, tačiau trauka Maciekui kur kas stipresnė. Jie atnaujina savo santykius, apie kuriuos netrunka sužinoti Johanas. Pasiėmęs dukrą jis grįžta namo, tuo tarpu Karen apsistoja tuščiame meilužio bute, kuriame jis skyrė jai pasimatymus. Stebėdama priešais esančius butus, Karen netrunka sužinoti, kur gyvena jos meilužis ir kad jis taip pat turi šeimą.
Dėl nuolatinių Karen priekaištų ir persekiojimo Maciekas netrunka nuo jos pavargti ir nusprendžia nutraukti judviejų santykius, tačiau palikti viskam pasiryžusią moterį nėra taip paprasta.
Mony Marc
Mony Marc – Belgijos dainininkė.
Dalyvavo pirmajame Eurovizijos dainų konkurse, su prancūzų kalbos daina „Le plus beau jour de ma vie“.
Bremo Stokerio „Drakula“
Bremo Stokerio „Drakula“ – 1992 m. JAV režisieriaus Francis Ford Coppola sukurtas siaubo filmas pagal klasika tapusį B. Stokerio romaną, iš esmės beveik nuo jo nenukrypstant. Juosta, kurioje vaidino visas būrys Holivudo žvaigždžių, buvo puikiai įvertinta kritikų ir žiūrovų, pelnė tris Oskarus ir daugybę kitų prizų.
Interneto svetainėje Rotten Tomatoes filmas vertinamas 79 % teigiamų atsiliepimų.
Džolfa
Džolfa  – miestas šiaurės vakarų Irane, Rytų Azerbaidžano provincijoje, į šiaurę nuo Tebrizo, Arakso dešiniajame krante, priešais Azerbaidžano miestą Džulfą. Svarbus tranzitinis punktas. Praeina Kaukazo–Džolfos–Tebrizo geležinkelis. Miesto apylinkėse gausu senovinio architektūros paveldo – armėnų Šv. Stepono vienuolynas (pasaulio paveldo objektas), Čupano koplyčia, vandens malūno griuvėsiai.
Istorija
Džolfa senovėje buvo svarbus armėnų dvasinis-kultūrinis centras. Šaltojo karo metais per Džolfą ėjo strategiškai svarbus geležinkelis, per kurį patekdavo dauguma importo prekių iš TSRS, Rytų Europos ir Skandinavijos. Prasidėjus Karabacho karui ir užsidarius sienoms tarp Armėnijos ir Azerbaidžano, krovinių srautas pro šią liniją labai sumenko.
Kuo Hsing-chun
Guo Singčun (, g. 1993 m. lapkričio 26 d., Jilane) – Kinijos Taipėjaus (Taivano) sunkiaatletė, 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių nugalėtoja.
Ji yra Fu Dzen katalikiškasis universitetas absolventė ir profesorė.
Biografija
2010 m. dalyvavo pirmose jaunimo olimpinėse žaidynėse ir pelnė sidabro medalį.
Savo debiutinėse 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Hsing-chun užėmė 6-ą vietą. 2013 m. taivanietė pirmą kartą tapo pasaulio čempione. Tais pačiais metais taivanietė tapo vasaros Universiados čempione.
2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse moterų iki 58 kg svorio kategorijoje pasiekė 231 kg rezultatą ir iškovojo bronzos medalį. 2017 m. pelnė antrąjį pasaulio čempionės titulą. 2018 m. Azijos žaidynėse pelnė aukso medalį.
2020 m. Azijos čempionate pelnė savo penktąjį Azijos čempionatų aukso medalį su nauju pasaulio rekordu.
Plebiscitas
Plebiscitas ( – liaudies nutarimas) – liaudinis balsavimas labai svarbiu politiniu, valstybiniu klausimu. Dažnai plebiscitas daromas vykdant tautos apsisprendimo teisę. Plebiscitas polit. – visuotinis balsavimas paprastai teritorijos, kartais santvarkos klausimu.
Kai kuriose šalyse, kaip antai Prancūzijoje, referendumo ir plebiscito sąvokos laikomos sinonimais. JAV tarp šių sąvokų daromas skirtumas: plebiscitu laikoma tokia visuotinė apklausa, kai klausimą kelia piliečiai, o referendumu – balsavimas, kai klausimas keliamas įstatymų leidžiamosios institucijos.
Lomai
Lomai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Korycino valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 20 km į pietryčius nuo Korycino, apie 23 km į vakarus nuo Sokulkos ir 30 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Plebiscitas
Pasaulyje
Kaip tautos suvereniteto išraiška, Prancūzijoje plebiscitai buvo populiarūs po 1789 m. revoliucijos. 1804 m. plebiscitu Napoleonas patvirtintas imperatoriumi. Per 1852 m. Prancūzijos plebiscitą panaikintas respublikinis valdymas, šalis antrąkart tapo imperija (imperatorius – Napoleonas III). 1905 m. įvyko plebiscitas dėl Norvegijos atsiskyrimo nuo Švedijos, o 1935 m. plebiscitu buvo sprendžiamas klausimas dėl Saro žemės prijungimo prie Vokietijos.
Lomai
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Kalle Rovanperä
Kalė Rovanperė (Kalle Rovanperä, g. 2000 m. spalio 1 d.) – profesionalus lenktynininkas iš Suomijos. Jis nuo 2017 m. lenktyniauja WRC čempionate „Toyota Gazoo Racing WRT“ komandoje. Suomio tėtis buvęs WRC pilotas Harri Rovanperä.
Karjera
Suomis ralio lenktynėse dalyvavo 2015 m., būdamas 14 metų, Latvijos ralyje. Šioje šalyje nėra amžiaus ribojimų, norint dalyvauti ralio varžybose. Kalle laimėjo Latvijos ralio R2 kategoriją su Citroën C2 automobiliu.
2017 m. Kalle Rovanperä gavo specialų Suomijos leidimą ir dalyvavo šios šalies ralio čempionate. Taip pat šiais metais suomis debiutavo Europos ralio čempionate. 2017 m. pabaigoje K. Rovanperä su Ford Fiesta R5 automobiliu debiutavo WRC-2 čempionate.
2020 m. suomis tapo gamyklinės „Toyota“ komandos nariu ir lenktyniavo Rally-1 kategorijoje.
Žydačivas
Žydačivas  – miestas vakarų Ukrainoje, Lvovo srityje, į pietus nuo Lvovo, prie Stryjaus upės (netoli santakos su Dniestru); rajono centras. Geležinkelio stotis, plentai į Ternopilį, Haličą, Stryjų.
Yra senovės rusų piliakalnio ir pilies (XII–XIV a.) liekanos, Kristaus Prisikėlimo cerkvė su stebuklinga laikoma Dievo Motinos ikona (1402 m.), katalikų bažnyčia ir kitas ATR laikų architektūros paveldas.
thumb|left|250px|Žydačivo piliakalnis
Istorija
1939 m. tapo rajono centru, atkurtas miesto statusas. TSRS laikais plėtota popieriaus ir kartono pramonė.
Džugdyras
Džugdyras  – kalnų masyvas Rusijos Tolimuosiuose Rytuose, Paamūrėje, ties Chabarovsko krašto ir Amūro srities siena. Išsidriekęs per 100 km, sudaro Zėjos ir Udos vandenskyrą bei jungtį tarp Stano ir Maijos kalnagūbrių. Aukštis iki 2107 m. Džugdyras sudarytas daugiausia iš metamorfinių skalūnų su granito intruzais.
Šlaituose auga daūrinių maumedžių taiga, aukštikalnėse – žemosios pušys ir tundros augmenija.
Mankurtas
miniatiūra|250px|right|Spektaklis su lėlėmis „Ilga kaip šimtmečiai diena“ (pagal Aitmatovo romaną)
Mankurtas ( = „netekęs atminties“) – žmogus, nepažįstantis savo tėvynės, tautos, giminės, pamiršęs visą praeitį, nenorintis nieko apie ją žinoti. Sąvoką, kai kurių lingvistų siejamą su senovės tiurkų kalba, išpopuliarino sovietų kirgizų rašytojas Čingizas Aitmatovas (1928-2008) savo rusiškai parašytame romane „Ilga kaip šimtmečiai diena“ (1982 m.).
Emanuelė 2
Emanuelė 2 – 1975 m. sukurtas erotinis filmas. Kaip ir pirmojoje dalyje, sukurtoje metais anksčiau, pagrindinį vaidmenį atliko aktorė Sylvia Kristel, o neilgame epizode masažo salone nusifilmavusi Laura Gemser vėliau eilėje erotinių filmų įkūnijo juodaodę Emanuelę.
Mankurtas
Vėlesniais Sovietų Sąjungos metais mankurto sąvoka prigyja, kad apibūdintų žmonių susvetimėjimą visuomenei, kuri juos represavo ir iškraipė jų istoriją. Kai kuriose buvusiose sovietinėse respublikose šis terminas reiškia tuos ne-rusus, kurie buvo atkirsti nuo savo etninių šaknų dėl sovietinės sistemos poveikio.
Emanuelė 2
Turinys
Kaip ir pirmojo filmo, šio veiksmas taip pat vyksta Azijoje, šį kartą – Honkonge. Emanuelė atvyksta pas savo vyrą Žaną, susipažįsta su jaune mergina Ana-Marija ir trijulė kartu leidžia laiką, lankydami įdomias vietas, besilinksmindami ir, žinoma, ieškodami naujų seksualinių patirčių...
Mankurtas
Kultūroje
Pagal Aitmatovo sugalvotą legendą, mankurtai buvo karo belaisviai, paversti vergais. Jiems ant galvų uždėdavo kupranugario žalios odos apdangalus ir pastatydavo kepti karštoje saulėje. Šios odos išdžiūdamos kietai tvirtėjo, tarsi plieninis lankas nepakeliamai verždamas, taip pažeisdamas smegenis ir paversdamas žmogų amžiams vergu. Galiausiai, mankurtas nepripažino savęs kaip žmogaus – be savo vardo, šeimos ar genties. Aitmatovas perėmė šią idėją ne iš jau egzistuojančios tradicijos, bet sugalvojo pats.
1990 m. Sovietų Sąjungoje buvo „Turkmenfilm“ sukurtas to paties pavadinimo filmas „Mankurtas“, paremtas viena pasakojimo dalimi iš romano „Ilga kaip šimtmečiai diena“. Filmas pasakoja apie turkmėną, kuris gina savo tėvynę nuo užpuolikų. Po to, kai jis yra sučiuptas, nukankintas, praradęs galvą, kad toliau tarnautų tėvynės užkariautojams, taip pasikeičia, kad nužudo jį bandančią gelbėti savo motiną.
Kryvošynas
Kryvošynas – kaimas pietvakarių Baltarusijoje, 20 km į pietvakarius nuo Liachavičų. Apylinkės centras.
Vincent Hancock
Biografija
2005 m. pirmą kartą tapo pasaulio čempionu.
Savo debiutinėse 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse amerikietis atrankos šaudyme pasiekė 121 rezultatą ir su nauju olimpiniu rekordu pateko į finalinį etapą. Finale po keturių serijų pratesimo įveikė norvegą Tore Brovold ir pelnė savo pirmąjį olimpinį aukso medalį.
2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Hankokas pagerino kvalifikacinio etapo olimpinį rekordą surinkęs 123 taškus. Finaliniame etape pataikė į visus taikinius ir pelnė antrąjį olimpinį aukso medalį.
2016 m. vasaros olimpinių žaidynių atrankoje pataikė į 119 taikinius ir liko 15-oje vietoje. 2018 m. pelnė pasaulio čempionatų aukso medalį.
2020 m. vasaros olimpinių žaidynių atrankos varžybose liko 4-as su 122 taškais. Finaliniame etape įveikė daną Jesper Hansen ir su nauju olimpiniu rekordu pelnė savo trečiąjį aukso medalį olimpinėse žaidynėse.
Sileziečiai
Sileziečiai (silez. Ślůnzoki; ; ; ) – istorinio Vidurio Europos regiono Silezijos (dab. Lenkija, Vokietija ir Čekija) gyventojai. Kilo iš germanų ir slavų genčių, gyvenusių Silezijos teritorijoje 1 tūkstantmečio pradžioje.
Lenkijoje gyvenantys sileziečiai dažnai laikomi viena iš Lenkijos etnografinių grupių, o sileziečių kalba – lenkų dialektu.
Istorija
XX amžiaus archeologiniai radiniai Silezijoje patvirtino, kad čia buvo apsigyvenusios keltų gentys.
875 m. teritorija, kurioje gyveno sileziečiai, tapo Didžiosios Moravijos dalimi. Vėliau, 990 m., pirmąją Lenkijos valstybę sukūrė kunigaikštis Meška I, o XI amžiaus pradžioje ją išplėtė karalius Boleslovas I. Šis 1000 metais įsteigė Vroclavo vyskupystę Žemutinėje Silezijoje.
1742 m. didžiąją dalį Silezijos užgrobė Prūsijos karalius Frydrichas II Didysis. Likusi Silezijos dalis liko Austrijos imperijoje. Po Antrojo pasaulinio karo didžioji dalis Silezijos buvo įtraukta į Lenkijos sudėtį, mažesnė dalis liko valdoma VDR. Lenkijai atitekusioje Silezijos dalyje sileziečiai buvo intensyviai polonizuojami.
Vyksta diskusijos, ar galima laikyti sileziečius atskira tauta. Surašymuose būdavo teigiama, kad jie yra vokiečiai, lenkai ar čekai ir vartoja valstybės, kurioje gyvena, kalbą. Nepaisant to, 2011 m. Lenkijos gyventojų surašyme 847 tūkst. žmonių nurodė laikantys save sileziečiais (didžiausia Lenkijos tautinė mažuma).
Danièle Dupré
Danièle Dupré (1938 – 2013 m. lapkričio 24 d.) buvo šeštojo dešimtmečio prancūzų dainininkė. Liuksemburgo atstovė 1957 m. Eurovizijos dainų konkurse.
Danièle vaikystę praleido Brazilijoje, vėliau sugrįžo į Prancūziją. Čia pasirodė filme La Parisienne ir pradėjo mokytis operinio dainavimo. Vėliau įrašė nemažai dainų, tačiau karjeros aukštumų taip ir nepasiekė. 1958 m. pasitraukė iš muzikos verslo. 1999 m. atlikėja davė interviu Prancūzijos OGAE (Eurovizijos gerbėjai) žurnalui, kuris vėliau buvo išverstas į anglų kalbą ir paskelbtas žurnale Eurosong News (pagrindinis OGAE žurnalas).
Klemensas Graužinis
Klemensas Graužinis (1890 m. vasario 26 d. Giedraičių vls., Ukmergės aps. – 1939 m. rugpjūčio 7 d. Kurkliuose II, Ukmergės aps.) – ūkininkas, Lietuvos nepriklausomybės kovų 1918–1920 m. dalyvis, tarpukario Lietuvos politikas, IV Seimo narys.
Biografija
1918 m. jis paliko tėvų ūkį. Kaune įstojo į partizanų raitelių būrį, nuo 1919 m. priklausė kavalerijos eskadronui. Dalyvavo Lietuvos nepriklausomybės kovų mūšiuose su lenkais ties Saldutiškiu ir kitur, buvo sužeistas. Už pasižymėjimą kovose buvo apdovanotas dviem ordinais.
1936 m. buvo išrinktas į IV Seimą. Nuo 1936 m. rugsėjo 1 d. dalį laiko gyveno Kaune, tik vasaromis grįždavo į Kurklių II dvarą. Seimo komisijose jis nedalyvavo. 1938 m. rudenį buvo išrinktas Ukmergės apskrities atstovu LR Prezidentui rinkti, buvo vienas iš trijų balsavimo komisijos narių.
Netikėtai mirė 1939 m. rugpjūčio 7 d., nutrenktas žaibo per audrą Kurkliuose II. Palaidotas Kurklių kapinėse, pastatytas antkapinis raudono akmens paminklas-kryžius.
Šeima
K. Graužinio žmona Bronislava Budrytė-Graužinienė (1891–po 1945), Kurklių II dvaro paveldėtoja, 1941 m. birželio 14 d. su keturiais vaikais buvo ištremta į Sibirą. Vaikai: Danutė Graužinytė-Toropova (g. 1922), Kazimieras Graužinis (1924–1942), Rita Irena Graužinytė-Kubilienė (g. 1928), Aldona Graužinytė-Matulevičienė (g. 1931).
Graužinių giminei priklauso Giedraičių miestelio kapinėse XIX a. pastatyta Graužinių koplyčia.
Losinecas
Losinecas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Korycino valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 20 km į pietryčius nuo Korycino, apie 22 km į vakarus nuo Sokulkos ir 30 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Viekšnių valsčius
Viekšnių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Viekšniai.
Istorija
1528 m. karinės prievolės sąrašuose nurodyta, kad Viekšnių valsčiuje gyveno 33 bajorų šeimos. Carmečiu valsčius minimas nuo XIX a. 2-osios pusės Kauno gubernijoje. 1905 m. rugsėjo 26 d. Viekšniuose per valsčiaus rinktinių sueigą valstiečiai pareikalavo perrinkti visus valsčiaus ir seniūnijų pareigūnus. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Akmenės rajonui (8 apylinkės) ir Mažeikių rajonui (2 apylinkės).
Gyvenvietės
1923 m. surašytos gyvenvietės:
Tautinė sudėtis
1858 m. gegužės 28 d. Viekšnių valsčiaus žydų bendruomenės sąraše buvo užregistruoti 612 moteriškos lyties ir 498 vyriškos lyties žydai. 1923 m. gyveno 10 549 žmonės:
Lietuvos-Voluinės sutartis
Lietuvos-Voluinės sutartis – 1219 m. taikos sutartis tarp Lietuvos, Deltuvos, Žemaitijos ir kitų žemių kunigaikščių pasiuntinių ir Voluinės didžiojo kunigaikščio Romano Mstislavičiaus našlės Romanovos bei jos sūnų Danieliaus Haličiečio ir Vasilkos. Sudaryta Voluinės Vladimire.
Reikšmė
Lietuvos-Voluinės sutartis – pirmas patikimas istorinis faktas, kad XIII a. pradžioje jau gyvavo Lietuvių žemių konfederacija, pirmasis žinomas besikuriančios Lietuvos valstybės diplomatinis aktas ir svarbus istorijos šaltinis. Remdamasis sutartimi ir kitais istorijos šaltiniais istorikas Edvardas Gudavičius apytikriai nustatė minimų kunigaikščių ir jų grupių valdas, jų santykius. Sutartis atspindi didėjančią Lietuvos žemių konfederacijos įtaką Vidurio ir Rytų Europos šiaurinėje dalyje, akivaizdžiai rodo, kad XIII a. pirmaisiais dešimtmečiais konfederacija sugebėjo ne tik gintis, rengti žygius į gretimas šalis, bet ir plėtoti diplomatinę veiklą. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose minimas Mindaugas.
Taras (reikšmės)
miniatiūra|200px|right|Tarai
Taras – žodis, turintis kelias reikšmes:
Pasusienys
Pasusienys – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 10 km nuo Šeimyniškių.
Bui užtvanka
thumb|right|250px|Bui užtvankos tvenkinys Bui užtvanka  – hidrotechninis statinys ant Juodosios Voltos upės, Ganoje, Bui tarpeklyje, pasienyje tarp Šiaurės ir Brongų–Ahafų regionų. Tai bendras Ganos vyriausybės ir Kinijos statybos bendrovės „Sino Hydro“ projektas.
Tai antra pagal galingumą šalies hidroelektrinė, po Akosombo HE. Patvenkus upę susidarė tvenkinys, kuris užtvindė apie 20 % Bui nacionalinio parko teritorijos, o tai turėjo įtakos didžiųjų hipopotamų ir kitų laukinių gyvūnų buveinėms. Taip pat buvo iškeldinta 1216 žmonių.
Istorija
Besilankydamas Bui tarpeklyje 1925 m., britų-australų geologas ir gamtininkas Albertas Ernestas Kitsonas (Albert Ernest Kitson) sumanė šioje vietoje pastatyti užtvanką. Statybos planas jai rengtas nuo pat XX a. 7-ojo dešimtmečio.
Užtvankos statybos darbai pradėti 2009 m. gruodį. Statybos sąnaudos sudarė 622 mln. JAV dolerių. Pirmasis generatorius energiją pagamino 2013 m. gegužės 3 d., užtvanka pilnai atidaryta tų pačių metų gruodžio mėn.
Charakteristikos
Užtvankos tvenkinio tūris 12 570 000 000 m³. Plotas didžiausiame vandens lygyje siekia 444 km², mažiausiame – 288 km². Didžiausias gylis – 88 m. Ilgis – vidutiniškai 40 km.
Hidroelektrinė turi tris 133 MW galios Frensio turbinas-generatorius, kurioms vandenį tiekia trys šliuzo uždoriai, iš kurių kiekvienas yra 15 m skersmens. Bendra elektrinės galia siekia 400 MW.
Sankt Morico ledo trasa
Sankt Morico ledo trasa  – ledo trasa Sankt Morice, Šveicarijoje. Tai seniausia bobslėjaus trasa pasaulyje.
Istorija
1897 m. įkurtas Sankt Morico bobslėjaus klubas. Kylant šios sporto šakos populiarumui, pradėtos rinkti aukos ledo trasos statyboms. 1903 m. buvo surinkta 11 tūkst. Šveicarijos frankų ir pradėtos trasos statybos.
1904 m. naujųjų metų dieną trasa oficialiai atidaryta. Trasoje vyko 1928 m. žiemos olimpinės žaidynių ir 1948 m. žiemos olimpinės žaidynių bobslėjaus varžybos. 2002 m. įvyko trasos renovacija.
Amber English
Amber Ingliš (Amber English, g. 1989 m. spalio 25 d., Kolorado Springse) – amerikiečių šaulė į skriejančius taikinius, olimpinė čempionė.
Biografija
2018 m. pasaulio čempionate kartu su JAV nacionaline rinktine pelnė auksą komandinėje įskaitoje, o individualioje rungtyje iškovotas bronzos medalis.
Savo debiutinių 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių atrankos varžybose liko 3-ia su 121 tašku bei pateko į finalinį etapą. Finaliniame etape įveikė italę Diana Bacosi ir su nauju olimpiniu rekordu pelnė savo pirmąjį aukso medalį olimpinėse žaidynėse.
Alyvmedžio šakelė
thumb|right|250pz|Stilizuota alyvmedžio šakelė. Alyvmedžio šakelė – alyvmedžio šakelės atvaizdas, Vakarų Europos kultūroje simbolizuojantis taiką ir gerą valią. Ši tradicija kilusi iš antikinės Graikijos.
Biblinė tradicija
Biblijoje aprašyta, kad baltas balandis su alyvmedžio šakele reiškia taiką. Pasaulinio tvano metu Nojus, tikrindamas, ar jau yra sausumos, triskart išleido skristi balandį. Pirmą kartą balandis grįžo tuščiomis, kas rodė kad dar nėra jokios sausumos. Antrą kartą balandis grįžo su alyvmedžio lapu snape, kas rodė, kad Dievo valia tvano vandenys ėmė slūgti ir virš vandens jau pasirodė šiek tiek sausumos. Trečią kartą išleistas skristi balandis nebegrįžo, kas reiškė, kad surado sau sausumos, kur gali pragyventi. Ir tada Dievas parodė danguje vaivorykštę, kuri buvo simbolis, kad Dievas daugiau nesunaikins žemės vandenimis.
Šia istorija aiškinami trys taikos simboliai – balandis, alyvmedžio šakelė ir vaivorykštė.
Senovės Graikijos tradicija
Pagal graikų mitologiją Dzeusas pažadėjo atiduoti naują miestą dievui, kuris suteiks žmonijai naudingiausią dovaną. Poseidonas smogė į žemę savo trišakiu, ir iš žemės ištryško šaltinis. O Atėnė smeigė į žemę savo ietį, ir ši išaugo į alyvmedį. Pastaroji dovana pripažinta geriausia, ir miestas deivės garbei buvo pavadintas Atėnais.
Alyvmedžio šakelių vainikus dėvėdavo nuotakos, jais apdovanodavo Olimpinių žaidynių nugalėtojus. Senovės Graikijoje Olimpinių žaidynių laikotarpis buvo paliaubų metas.
Alyvmedžio šakelės tradiciją perėmė ir Senovės Roma, kurioje pralaimėjusi kariuomenė nešdavosi alyvmedžio šakeles kaip taikos ženklą.
Šiuolaikinė vartosena
thumb|right|250px|JAV Didysis antspaudas, kuriame yra ir alyvmedžio šakelė. Alyvmedžio šakelės ar vainikai šiuolaikinėje kultūroje simbolizuoja taiką:
Vytautas Kochanauskas
Vytautas Kochanauskas (1924 m. gruodžio 7 d. Vilkaviškio apskrities Kybartų mieste – 1987 m. birželio 4 d.) – Lietuvos futbolininkas ir treneris, treniravęs ir ledo ritulininkus.
Biografija
1941 m. baigė Kybartų gimnaziją, po to mokėsi Vilniaus geležinkelininkų mokykloje Nr. 1. Nuo 1942 m. iki 1961 m. dirbo Virbalio geležinkelio stotyje: pradžioje iešmininku, vėliau – budėtoju. 1961 m. įsidarbino Kybartų prekybos įrengimų gamykloje, kur iki išėjimo į pensija buvo gaminių kokybės kontrolieriumi ir sporto metodininku.
Nuo mažens mėgo sportą, buvo tarp tų kybartiečių, kurie jau pirmąjį sekmadienį po praūžusio karo susirinko į miesto stadioną žaisti futbolą. Nuo 1945 m. LTSR pirmenybių Suvalkijos zonoje atstovavo seniausią šalies futbolo klubą Kybartų „Sveikatą“ (1946 m. ir 1949–1951 m. Kybartų „Žalgirį“, o 1952 m. – Geležinkelininkų sporto klubą). Buvo kviečiamas į Lietuvos geležinkelininkų futbolo rinktinę, 1952 m. tapo „Nemuno“ draugijos futbolo čempionu. Nuo 1953 m. vėl sportavo Kybartų „Sveikatoje“, 1958–1963 m. buvo jos žaidžiantysis treneris, o 1963–1984 m. – treneris (komanda 1949–1952 m., 1973–1977 m. ir 1981 m. rungtyniavo respublikos aukščiausioje lygoje). 1974 m. jis mokėsi futbolo trenerių kursuose prie Lietuvos kūno kultūros instituto.
V. Kochanauskas žaidė ir ledo ritulį, 1952–1980 m. treniravo Kybartų „Sveikatos“ ledo ritulio komandą, o 1962 m. – Lietuvos „Nemuno“ draugijos rinktinę.
Sūnus Rimvydas Kochanauskas taip pat pasuko futbolo trenerio keliu, treniravo įvairaus amžiaus šalies rinktines ir klubus. Futbolininkais tapo ir anūkai Lukas, Andrius.
Linare FC
Linare futbolo klubas arba „Linare“, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip Linare Football Club, o trumpai Linare FC – profesionalus Lesoto futbolo klubas, įsikūręs Hlocėje (Leribėje).
Namų rungtynes žaidžia Hlocės stadione, kuris talpina tūkst. žiūrovų (skaičiuojant stovimas vietas), arba gali žaisti DiFA stadione.
Istorija
Klubas buvo suformuotas 1931 m. Per klubo gyvavimo istoriją jie tris kartus tapo šalies čempionais.
Rimkūnų pradinė mokykla
Rimkūnų pradinė mokykla – buvusi bendrojo lavinimo mokykla Rimkūnuose (Pakruojo rajono savivaldybė). Įstaigos kodas 190064555, steigėjas – Pakruojo rajono savivaldybės taryba.
Rimkūnų kaimo pradinė mokykla buvo įkurta buvusiame Rimkūnų dvare. Šio dvaro savininku buvęs F. Karpis. Mokykla veikė 1925–2000 m.
Istorija
Caro laikais Rimkūnų kaimo vaikai lankė Linkuvos pradžios mokyklą. 1917 m. keli Gaižūnų kaimo ūkininkai vachmistro paprašė leisti steigti mokyklą. Gavus leidimą, mokykla įkurta gaižūniečio Kazio Dumbrio namuose. Ūkininkai pasikvietė mokytoją Teklę Spudaitę. Vėliau vaikus mokė I. Grigaliūnas, po to – okupacinės vokiečių valdžios paskirtas Ignas Šešplaukis. Jam dirbant mokyklėlė perkelta į Igno Misiūno gryčią. Nutarus, kad patalpos mokyklai netinkamos, ji perkelta į Tulminių kaimą, Bajarsko sodybą. Vaikus mokė Marija Banionytė. Algą mokytojams bei nuomą už mokyklos patalpas mokėjo vokiečių valdžia.
1925 m. dvaro rūmus skyrus mokyklai, ji perkelta į Rimkūnus. M. Banionytė čia dirbo iki 1931 m. Tuo metu mokėsi 55 vaikai iš Rimkūnų ir aplinkinių kaimų. 1933 m. mokytojauti į Rimkūnus atvyko mokytojas Jonas Čepas, dirbęs čia dvidešimt trejus metus, tapęs mokyklos vedėju. 1947 m. buvo paskirta mokyklos fondinė žemė, gaunamas pelnas naudotas šelpti neturtingus mokinius, tvarkyti ūkį. 1955 m. didžioji dalis mokyklos žemės atiteko „Nemuno“ kolūkiui.
Mirtis ateina vidurnaktį
Mirtis ateina vidurnaktį – 1972 m. sukurtas giallo stiliaus filmas.
Bernardinų vartai
Bernardinų vartai buvo sudėtinė Vilniaus gynybinės sienos dalis. Bernardinų vartai stovėjo netoli Bernardinų bažnyčios, ties tiltu į Užupį. Bernardinų vartai nebuvo patys pirmieji pastatyti iš vartų. Jų pavadinimas kilo nuo minėtos bažnyčios ir gatvės, ėjusios iki Užupio tilto.
Vartų istorija
Bernardinų vartai nugriauti 1869 metais, tiesiant dabartinę Maironio gatvę. Yra išlikę tik mažieji varteliai, kurie užmūryti ir nenaudojami.
Bernardinų vartus litografijose yra pavaizdavę keli dailininkai: Kazimieras Bachmatavičius (1837 m.), Juozapas Hiliaras Glovackis (1820 m.). Taip pat jie nutapyti ir J.K.Vilčinskio „Vilniaus albumo“ litografijoje.
Šiuo metu vietoje, kurioje stovėjo Bernardinų vartai, yra Adomo Mickevičiaus skveras su Adomo Mickevičiaus paminklu.
Džumgalo kalnagūbris
Džumgalo kalnagūbris arba Džumgaltau  – Tianšanio kalnagūbris, besidriekiantis šiaurės Kirgizijoje, Naryno srityje. Ilgis apie 100 km, plotis iki 15 km. Aukštis siekia 3948 m. Sudarytas iš tufinio smiltainio, klinties ir žėručio skalūnų, granito. Būdingas aukštikalnių reljefas.
Šlaituose auga pievos, kadagynai, pievinės stepės, vietomis spygliuočių miškai.
Džuma
Džuma  – miestas vidurio Uzbekistane, Samarkando vilajete, 25 km į vakarus nuo Samarkando; Pastdargomo tumano centras. Geležinkelio stotis prie Samarkando–Bucharos atkarpos (atšaka į Karšį), ateina plento Sanmarkandas–Katakurganas atšaka. Medvilnės valymo pramonė.
Istorija
1933–1937 m. gyvenvietė vadinta Ikramovu. Nuo 1934 m. – miesto tipo gyvenvietė, nuo 1973 m. – miestas.
Stalovičai
Stalovičai – agromiestelis pietvakarių Baltarusijoje, 6 km į šiaurę nuo Baranovičių, prie Ščaros upės. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo miestelis, Naugarduko apskrities Stalovičų valsčiaus centras.
Cyrynas
Cýrynas – agromiestelis vidurio vakarų Baltarusijoje, 18 km į pietus nuo Kareličų. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo miestelis ir kaimas Naugarduko apskrityje, Cyryno valsčiaus centras.
Melevščizna
Melevščizna – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Korycino valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Peremyšlis
Peremýšlis  – kaimas Rusijos vakaruose, 33 km į pietus nuo Kalugos. Rajono centras. Yra XVI a. Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į Dangų katedros griuvėsiai.
Pasvirė
Pasvirė – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Rukainių, prie Kenos ir Rukainės santakos. Pasiekiamas keliuku iš Ašmenėlės.
Kraujo įlanka
Kraujo įlanka – 1971 m. Italijoje sukurtas siaubo filmas, 2005 m. žurnalo „Total Film“ įtrauktas tarp 50-ies geriausių šio žanro juostų.
Pašakališkiai
Pašakališkiai – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 2 km į pietus nuo Igliaukos, prie kelio.
Greitasis čiuožimas trumpuoju taku olimpinėse žaidynėse
thumb|Olimpinė piktograma thumb|[[Agnė Sereikaitė 2014 m. olimpiados 1500 m pusfinalyje - pirmoji Lietuvos atstovė olimpiadoje]] Greitasis čiuožimas trumpuoju taku olimpinėse žaidynėse pirmą kartą pasirodė 1988 m. žiemos olimpinėse žaidynėse kaip demonstracinė sporto šaka, o nuo 1992 m. oficialiai įtraukta į olimpinę programą. Varžybas rengia Tarptautinė čiuožimo sąjunga.
Židikų valsčius
Židikų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje, pasienyje su Latvija. Centras – Židikai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Kauno gubernijoje. Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Mažeikių rajonui (8 apylinkės) ir Sedos rajonui (5 apylinkės).
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 8465 žmonės:
Svečių namai (Vilnius)
miniatiūra|2017 m.
Istorija
XX a. aštuntajame dešimtmetyje padaugėjo TSRS valdžios aparato narių vizitų į Lietuvą. Tuo metu Vilniuje buvo nedaug viešbučių, o ir esami neatitiko keliamų aukštų saugumo reikalavimų, todėl buvo nutarta Žvėryne įrengti svečių namus. Apie 1975 m. Lietuvos SSR Ministrų Tarybos Svečių namams paskirta 5,04 ha 1960 m. įkurto Karoliniškių kraštovaizdžio draustinio žemės su mišku.
Svečių namuose apytiksliai iki 1995 m. buvo apgyvendinami visi aukšto rango Lietuvos svečiai. Apartamentuose buvo apsistoję valstybių vadovai Lech Wałęsa, Oscar Luigi Scalfaro, Margareta II, Richard Nixon, Michailas Gorbačiovas su žmona Raisa Gorbačiova (1990 m. vizito metu), Lenkijos vieningosios darbininkų partijos vadovas Wojciech Jaruzelski, Vengrijos socialistinės darbininkų partijos vadovas János Kádár, SSRS užsienio reikalų ministras Andrejus Gromyka, kosmonautė Valentina Tereškova, Rusijos stačiatikių bažnyčios patriarchas Aleksejus II.
Atkūrus Nepriklausomybę Svečių namų savininkai keitėsi kelis kartus. Pastatas priklausė Vyriausybei, Prezidentūrai, Užsienio reikalų ministerijai, vėl Vyriausybei. 2000 m. Vyriausybė nesėkmingai bandė privatizuoti 100 mln. litų įvertintus Svečių namus, kurių išlaikymas kasmet atsieina apie 0,5 mln. litų. Pageidavimą laikinai nuomotis pastatą buvo išsakiusi Rusijos ambasada, tačiau vėliau šios minties atsisakė.
2008 m. mažojoje Svečių namų salėje įvyko paskutinis oficialus renginys – premjeras Andrius Kubilius priėmė Bulgarijos prezidentą. 2011 m. namus vėl bandyta parduoti 5× sumažinus sklypą, kartu pasiūlius 114 tūkst. litų įvertintą pastato įrangą bei baldus. 2013 m. pastatą už 2 mln. eurų iš Valstybės turto fondo įsigijo su koncernu „SBA“ susijusi bendrovė „Global Enterprises“, 2014 m. pastatą perdavė kitai „SBA“ antrinei bendrovei „Urban inventors“.
Pastatas
Dviejų aukštų, 3795 m² ploto Svečių namuose vienu metu galėjo apsistoti 15-20 asmenų. Rengiamuose banketuose tilpdavo iki 200 žmonių.
Pirmame pastato aukšte įrengta kino salė, nedidelis, 3 m gylio baseinas su suomiška pirtimi, trys dviviečiai ir trys vienviečiai kambariai, skirti aukštų asmenų palydai ir apsaugai. Antrame aukšte įrengtos dvi – didžioji ir mažoji – konferencijų salės, virtuvė iš šešių atskirų patalpų, kirpykla bei dviejų miegamųjų apartamentai aukščiausio rango svečiams. Norint patekti į juos, reikia praeiti apsaugos ir palydos kambarių supamą koridorių, aukščiausio rango svečių priimamąjį ir darbo kabinetą. Miegamuosiuose įrengtos didelės spintos svečių aprangai.
Akosombo užtvanka
Pagrindinis užtvankos tikslas buvo elektros energija aprūpinti aliuminio pramonę. Pradžioje elektrinės galia siekė 912 MW. 2006 m. užbaigus elektrinės modifikavimo darbus, jos galia išaugo iki 1020 MW. Dėl teritorijos, kurioje susidarė Voltos tvenkinys, užtvindymo daugelis gyventojų buvo priverstinai iškeldinti, tai turėjo reikšmingą poveikį vietovės aplinkai. Akosombo užtvanka tiekia elektrą Ganos ir kaimyniniams Vakarų Afrikos valstybių, įskaitant Togą ir Beniną, ūkiams.
Istorija
Pastatyti užtvanką 1915 m. sumanė geologas Albertas Ernestas Kitsonas (Albert Ernest Kitson), bet jokie užtvankos statymo planai nebuvo pateikti iki pat XX a. 5-ojo dešimtmečio.
1960 m. Ganos vyriausybė paskelbė paraiškų užtvankos statybai konkursą. Konkurso nugalėtoju 1961 m. paskelbtas Italijos konsorciumas „Impregilo“, kuris tik ką buvo baigęs statyti Karibos užtvanką. Užtvankos statybos darbai pradėti tais pačiais metais. Statybos sąnaudos siekė 130 mln. £|svarų sterlingų. Projektą prižiūrėjo Ganos vyriausybė. 25 % lėšų finansavo Tarptautinis rekonstrukcijos ir plėtros bankas (viena iš Pasaulio banko institucijų), Jungtinės Valstijos bei Jungtinė Karalystė. Bendrovė atliko upės dugno valymo, vagos nusausinimo darbus ir užbaigė užtvankos statybas mėnesiu anksčiau suplanuoto užbaigimo termino, nepaisant to, kad Voltos upės patvinimas 1963 m. pristabdė darbus trims mėnesiams. Statybų eigoje priverstinai buvo iškeldinta 80 tūkst. gyventojų. Nuo 1961 iki 1966 m., statybos laikotarpiu, žuvo 28 „Impregilo“ darbuotojai. Užtvanka atidaryta 1965 m.
2007 m. pradžioje kilo susirūpinimas dėl elektros energijos tiekimo, kurį sąlygojo nusekęs Voltos tvenkinys. Pasak kai kurių šaltinių, manyta, kad tai globalinio atšilimo padarinys. Vėliau tais pačiais metais susirūpinimas atslūgo, kuomet stipri liūtis pasipylė virš Voltos upės. 2010 m. pasiektas didžiausias tvenkinio vandens lygis, siekęs 84,45 m. Dėl to keletą savaičių teko priverstinai laikyti užtvankos šliuzus atidarytus, kas apačioje upės pasroviui sukėlė potvynius.
Charakteristikos
Tai iš grunto supilta užtvanka. Jos ilgis yra 660 m, aukštis – 114 m. Pagrindo plotis siekia 366 m. Visos konstrukcijos tūris 7 900 000 m³. Užtvankos sudaryto Voltos tvenkinio tūris – 148 km³, o plotas – 8502 km². Tvenkinio ilgis 400 km². Didžiausias gylis yra 84,73 m, mažiausias – 73,15 m. Rytinėje užtvankos pusėje yra du gretutiniai slenksčiai, gebantys išpumpuoti apytiksliai 34 000 m³/s vandens. Kiekvienas iš slenksčių turi 11,5 m pločio ir 13,7 m aukščio plieninius šliuzus. Užtvankos hidroelektrinė turi šešias 170 MW galios Frensio turbinas, iš kurių kiekviena aprūpinama vandeniu 112–116 m ilgio ir 7,2 m skersmens šliuzo uždoriais, turinčiais 68,8 m hidraulinę galvutę.
Poveikis
Akosombo užtvanka šalies ekonomikai atsiliepė tiek teigiamai, tiek neigiamai. Iš pradžių tai davė naudos vietos pramonei ir ūkinei veiklai, taip pat turizmui. Radosi susisiekimas tvenkiniu, išaugo žvejybos mastai, palei krantus iškasta naujų dirbamųjų laukų. Visgi dabartinė elektrinės infrastruktūra yra nepajėgi aprūpinti didėjančios elektros energijos paklausos, kas vietose pasireiškia elektros energijos dingimu, energijos tiekimo sustabdymais.
Mažėja žemės ūkio produktyvumas palei upės intakus. Plotai aplink Voltos tvenkinį nėra tokie derlingi kaip užtvindyta žemė po tvenkiniu. Dėl nuolatinių potvynių nebuvimo dirvožemiai praranda derlingumą ir maistingąsias medžiagas. Intensyvėjanti komercinė žemdirbystė pasireiškia trąšų nutekėjimu į upės vandenis, kas, kartu su nuotekomis iš fermų, savo ruožtu kelia užterštumą, upės vandens eutrofikaciją. Dėl to plinta skurdas, įvairių parazitų pernešamos ligos, kaip kad šistosomozė, onchocerkiazė, maliarija. Taip pat daugėja susirgimo ŽIV atvejų. Dėl skurdo ir blogų vietos gyvenimo sąlygų išaugo žmonių migracija.