cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Chameleonas (žvaigždynas)
Ryškiausios žvaigždės (4-o ryškio) pavadinimų neturi.
Marijampolės Rimanto Stankevičiaus progimnazija
Marijampolės Rimanto Stankevičiaus progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Marijampolėje, Vasario 16-osios g. 7, vykdanti pradinio, pagrindinio, papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190452045. Pavadinta lakūno kosmonauto Rimanto Stankevičiaus (1944–1990) vardu.
Istorija
miniatiūra|left
Mokykla gyvuoja nuo 1934 m. Uždarius Mokytojų seminariją, 1934 m. rudenį iš mišrios gimnazijos visos mergaitės perkeltos į šios seminarijos patalpas. Naujoji mokykla pavadinta mergaičių gimnazija, vėliau Marijampolės 2-ąja vidurine mokykla. Joje buvo apie 16 klasių, ji veikė iki 1940 m. Pirmuoju mokyklos direktoriumi nuo 1934 m. rugpjūčio 1 d. paskirtas buvęs Mokytojų seminarijos direktorius Feliksas Treigys, kuris mokyklai vadovavo iki 1940 m. Jis buvo pažangus pedagogas, geras matematikas, rūpestingas, teisingas, autoritetingas direktorius. 1940 m. valstybinės berniukų ir mergaičių gimnazijos, taip pat vienuolių marijonų klasikinė bei žydų gimnazija sujungtos į dvi mišrias. 1940–1941 m. gimnazija pradėjo darbą pedagoginės mokyklos patalpose. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui 1941 m. mokykla perkelta į buvusią Marijonų gimnaziją. Okupantai neleido vadovėlių, vyko represijos. Okupacijos metais mokyklos vadovybė, mokytojai stengėsi palaikyti lietuvišką dvasią. Už tai mokyklos direktorius Zigmas Masaitis suimtas, išvežtas į Štuthofo koncentracijos stovyklą ir ten nukankintas. Lagerio kančias patyrė ir M. Kriaučiūnas, tačiau išliko gyvas ir grįžo į Marijampolę. 1944–1945 m. gimnazija perkelta į Jono Jablonskio vidurinės mokyklos patalpas, ten buvo dirbama 2 pamainomis. Po karo visos mokyklos, tarp jų ir II gimnazija, atrodė nepavydėtinai: langai išdaužyti, archyvai išmėtyti, bibliotekos išdraskytos. Viską reikėjo iš naujo atkurti. 1949 m. gimnazijos buvo paverstos vidurinėmis su 11 metų mokymu.
1944–1950 m. mokykla naudojosi I gimnazijos patalpomis. 1951 m. mokykla pradėjo dirbti buvusios Marijonų gimnazijos patalpose. Mokykla plėtėsi ir jau nesutalpino visų norinčiųjų. Naujos mokyklos kertinis akmuo padėtas 1958 m., laukta rugsėjo 1-oji išaušo 1961 m. 2002 m. rugsėjo 1 d. mokykla pavadinta Rimanto Stankevičiaus vardu, vėliau tapo progimnazija.
Rimiškiai (reikšmės)
Rimiškiais vadinami kaimai:
Antaniškiai (Raseiniai)
Antaniškiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Žaiginio.
Danties emalis
thumb|right|200px|Dantis Danties emalis (iš, 🇫🇴 'emalis', iš sen. 'lydyti'; anksčiau ) – stuburinių gyvūnų išorinis danties sluoksnis, esantis danties vainiko dalyje, ant dentino. Tai daugiausiai mineralinių medžiagų turinti danties dalis bei tvirčiausia kūno dalis.
Emalis yra vienas iš trijų žmogaus danties kietųjų audinių (kiti du – dentinas ir cementas). Emalis kartu su dentinu apgaubia vainikinę danties pulpą - nervų, kraujagyslių ir ląstelių darinį.
Apie 96 % emalio sudėties yra mineralinės medžiagos, likusi dalis 4% yra organinės medžiagos.
Natūrali danties emalio spalva svyruoja nuo šviesiai gelsvos iki pilkšvai baltos. Su amžiumi į emalio sluoksnį gali įsiterpti pigmentai iš maisto ir gėrimų, todėl pakinta danties spalva.
Emalio sluoksnis danties vainike išsidėstęs netolygiai. Storiausias jo sluoksnis apie 2,5 mm yra šoninių dantų kauburiuose ir priekinių dantų kandamuosiuose kraštuose, t. y. tos vietos, su kuriomis kandama ir kramtoma. Emalio sluoksnis plonesnis kitose vainiko srityse, o ties danties kakleliu emalis pasibaigia jungtimi su cementu, kuris kartu su dentinu gaubia šakninę pulpos dalį.
Senstant danties emalis dyla, jo storis mažėja. Dilimo priežastys būna įprastinės dėl maisto kramtymo bei patologinės dėl bruksizmo ar stiprių rūgščių erozijos ir kitų priežasčių. Nudilę dantys gali būti jautrūs terminiams dirgikliams (karščiui, šalčiui). Jautrumas atsiranda, nes atsidengia dentinas, kuriame yra odontoblastų (tam tikrų ląstelių) ataugėlių, šios reaguoja į pasikeitusias sąlygas.
Esant prastai burnos higienai ant danties paviršiaus (emalio sluoksnio) gali kauptis apnašos. Apnašose veisiasi įvairios bakterijos, kurios ilgainiui pradeda išskirti įvairius šalutinius produktus, tarp jų ir rūgštis. Šios rūgštys skatiną emalio kristalų tirpimą, kuris ilgainiui kliniškai pasireiškia kaip dantų kariesas.
Leonas Gineitis
Leonas Gineitis (1920 m. lapkričio 16 d. Krūminiai, Daugailių valsčius – 2004 m. sausio 25 d. Vilnius) – Lietuvos literatūros tyrinėtojas, filosofas, rašytojas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras. 1949 m. baigė Vilniaus universitetą. 1966 m. humanitarinių mokslų daktaras. 1952–2001 m. dirbo Lietuvių kalbos ir literatūros institute (nuo 1990 m. Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas). Tyrė senąją ir XIX a. lietuvių literatūrą. Paskelbė filosofijos miniatiūrų ir aforizmų rinkinių.
Biografija
Leonas Gineitis gimė 1920 m. lapkričio 16 d. Krūminių kaime (Zarasų raj.), religingų bei tradicijas puoselėjančių valstiečių šeimoje. 1928 m. pradėjo lankyti už pusės kilometro nuo namų Dulių kaime buvusią pradinę mokyklą. Vėliau, nuo 1931 m. iki 1935 m. – Antalieptės progimnaziją. 1939 m. stojo ir buvo priimtas į Ukmergės mokytojų seminariją. 1941 m. rudenį tapo atsargos mokytoju. Utenos mokyklų inspekcijoje turėjo dirbti įstaiginį darbą ir prireikus laikinai pavaduoti kurį nors susirgusį kaimo mokytoją. 1942 m. išėjo iš darbo ir įstojo į Vilniaus universitetą. Studijų metais kartu domėjosi ir konspektavo knygas apie literatūros teoriją, estetiką, filosofiją, užsirašinėjo jam patikusias įvairių autorių, rašytojų, filosofų mintis. Karo laikotarpiu uždarius Vilniaus universitetą pradėjo rašyti ir savo dienoraštį „Ateivio autobiografija“, laikytinas vienu iš įdomiausių tekstų pastarojo šimtmečio lietuvių memuaristikoje. Gineitis tuo metu rašė ne tik dienoraštį, bet ir savo vadinamuosius „laisvos kūrybos fragmentus“. Jis bandė fiksuoti lyrines akimirkų nuotaikas, filosofines mintis ir pan.
Dėl karo meto peripetijų teko iš tėviškės bėgti pas tarnavusią kunigui tetą Oną. Ten bebūnant kaimynų duktė parūpino Dotnuvos Žemės ūkio akademijos neakivaizdininko pažymėjimą, leidžiantį tapti studentu, mat dėl karo buvo neaiški jo tolimesnio mokymosi Vilniaus universitete perspektyva. Atsiradus galimybei toliau mokytis Vilniaus universitete Gineitis išvyko į Vilnių ir jį 1949 m. baigė.
Po kurio laiko stojo į aspirantūrą, o disertacijai pasirinko išnagrinėti Kristijono Donelaičio „Metus“. Jam buvo artimas šio poeto ir jo kūrinio demokratiškumas, be to, XVIII a. buvo labiau nutolęs nuo politinių-idėjinių aktualijų.
1952 m. rugpjūčio 31 d. Gineitis vedė Oną Petrėnaitę. Vėliau su ja susilaukė dukros Viktorijos ir sūnaus Otono. 1953 m. rudenį už disertaciją „Kristijono Donelaičio Metai“ Leonui Gineičiui buvo suteiktas filologijos mokslų kandidato laipsnis.
Rašė kai kuriuos skyrius akademinei literatūros istorijai, rinko medžiagą ir rašė antrąją, daktaro disertaciją. Šiuo etapu jam rūpėjo plačioji Vakarų Europos kultūros bei literatūros panorama ir Donelaičio vieta joje. Šio darbo rezultatas buvo 1964 m. išleista knyga „Kristijonas Donelaitis ir jo epocha“. Už ją Gineitis gavo filologijos mokslų daktaro laipsnį.
Nuo 1967 m. buvo Vilniaus V. Kapsuko universiteto Mokslinės tarybos filologijos mokslo laipsniams teikti narys. Mokslinės tarybos filologijos mokslo darbams koordinuoti narys nuo 1969 m. „Žinijos“ draugijos pirminės organizacijos valdybos pirmininkas nuo 1968 m. K. Donelaičio palaikų paieškojimo Tolminkiemyje komisijos pirmininkas (1968–1970 m.); oponentas kandidatų ir daktarų disertacijoms.
Daug laiko ir pastangų skyrė istoriografiniams tyrinėjimams. Atgaivą nuo darbų, sielos džiaugsmą, impulsą kūrybai jam teikė gamta, domėjimasis astronomija, naujausiais mokslo atradimais, muzika, lankymasis muziejuose, parodose, gilinimasis į rytietišką filosofiją.
Mirė 2004 m. sausio 25 d. Vilniuje.
Kūryba
1935 m. L. Gineitis baigęs progimnaziją ėmė rašyti į provincijos spaudą. Pirmieji jo straipsniai, eilėraščiai buvo publikuoti to meto laikraščiuose „Jaunasis ūkininkas“, „Sėjėjas“. Mokytojų seminarijoje Gineitis rašinių originalumu pranoko kitus klasės draugus. 1942 m. įstojo į Vilniaus universitetą. Ten lankėsi ir literatų vakaruose, ir studentiškose literatūrinėse popietėse. Išliko 52 Gineičio užrašų sąsiuviniai (kurių daugybė saugoma MA bibliotekos Rankraščių skyriuje.) Kartu domėjosi ir konspektavo knygas apie literatūros teoriją, estetiką, filosofiją, užsirašinėjo jam patikusias įvairių autorių, rašytojų, filosofų mintis.
Dėl karo uždarius universitetą, jis grįžo į tėviškę ir maždaug šiuo laikotarpiu pradėjo rašyti ir savo dienoraštį, nūnai laikytiną vienu iš įdomiausių tekstų pastarojo šimtmečio lietuvių memuaristikoje. Gineitis tuo metu rašė ne tik dienoraštį, bet ir savo vadinamuosius „laisvos kūrybos fragmentus“. Gamta, jos pajautimas, jos grožio suvokimas tapo vienu pamatinių vėlesnės Gineičio kūrybos stulpų, vienu svarbiausių įkvėpimo šaltinių.
Surengtame Jono Biliūno 40-ųjų mirties metinių minėjime jis debiutavo su pranešimu apie „Liūdną pasaką“ ir pelnė V. Mykolaičio-Putino pagyrimą. 1954 m. disertacijos pagrindu išeina pirmoji Gineičio knyga „Kristijono Donelaičio Metai“. Dar po metų parengė leidinį „Kristijono Donelaičio rankraščiai“ (1955). Tuo pat metu jis rašė kai kuriuos skyrius akademinei literatūros istorijai, rinko medžiagą ir rašė antrąją, daktaro, disertaciją. Šio darbo rezultatas buvo 1964 m. išleista knyga „Kristijonas Donelaitis ir jo epocha“. Dar po kelerių metų Institutas parengė chrestomatiją „Lietuvių literatūros kritika“, kurios I tomui Gineitis parengė 1905–1917 m. medžiagą su komentarais. Toliau sekė visa eilė jo knygų. Apibendrinant L. Gineičio kūrybą, jis buvo daugiau empirikas ir analitikas, negu teoretikas ir sintetizuotojas. .
Jo kūrybai būdinga visuma, kuri jungia autoriui brangią būties vienovės idėją. Gineičio kūriniuose galima įžvelgti siekimo paauklėti, pamokyti skaitytoją, paraginti siekti išminties. Taip pat, jo kūriniuose kartais galima išgirsti paties autoriaus balsą, kuris žaismingai, švelniai ironiškai replikuoja pats save.
Leono Gineičio pasaulėžiūrą atspindi jo knyga „Būties vienovė“ (1997). Autorius pasaulį stebėjo tarsi privilegijuoto žiūrinčiojo žvilgsniu, neabejodamas protinga Visatos paskirtimi, žmogui suteikta pažinimo galia, jausmų, proto ir intuicijos produktyvia jungtimi. Gineičiui aukščiausia pažinimo forma buvo intuityvi įžvalga, apvainikuojanti jausmų ir proto pastangas. Gineitis visuomenės akyse buvo matomas kaip vienas iš kelių, įvairiu metu pasirodžiusių „Lietuvių literatūros istorijų“ ir „Lietuvių literatūros enciklopedijos“ autorių. Taip pat Donelaičio raštų leidimo ar darbų apie jį pagrindinis rengėjas. Tačiau Gineitis buvo mažai žinomas už savo filosofinio turinio darbus, kuriuos autorius laikė svarbiausiais savo kūryboje. .
Kristupas Bialozoras
Kristupas Bialozoras (1588 arba 1589–1644 gegužės 8 d.) – LDK valstybinis veikėjas.
Leonas Gineitis
Filosofija
Leono Gineičio filosofines pažiūras labiausiai įtakojo Vydūnas, J. W. Goethe, L. Tolstojus, B. Spinoza, senoji kinų ir indų išmintis. Jis nenorėjo būti potraukių ir instinktų įkaitu, svarbiausia L. Gineičiui tapti savo gyvenimo organizatoriumi ir kūrėju. Esminiu siekiu laikė nuolatinį savęs ugdymą, aplinką vertino kritiškai, žalingus įpročius laikė silpno žmogaus požymiu. Aštrios L. Gineičio kritikos sulaukė materializmas ir vartotojiška kultūra. Pats praktikavo sveiką gyvenimo būdą, o sielos atgaivą rasdavo gamtoje, joje pajusdavo aukštesnės esamybės kvėpavimą“, „amžinybės dvelksmą“. Bėgant metams išmoko atsiriboti nuo šio gyvenimo pagundų ir aistrų, skirti energiją kūrybai, savęs bei pasaulio pažinimui. „Nepraktiško gyvenimo idealai“ leido šiam mąstytojui-mintytojui su nepaliaujama nuostaba sekti Žemės ir Dangaus įvykius, nepaskęstant „praktiško gyvenimo verpetuose“. L. Gineitį galima apibūdinti žodžiais, kuriais knygoje „Būties vienovė“ jis apibūdino persų filosofą Al-Farabi – „kuklus, vienišas, mėgstąs gamtą žmogus“. Išmintingo gyvenimo kelias, kuriuo jis tikėjo einąs, mokė ne sudegti „aistrų ir chaotiškų siekių sūkuryje, o įaugti kaip medžiui į būtį, ramiai subrandinant ir išbarstant vaisius“.
Kristupas Bialozoras
Biografija
Upytės pakamario Stanislovo Bialozoro ir Dorotės Vainaitės, Lietuvos didžiojo iždininko Lauryno Vainos dukters sūnus.
Upytės pakamario Gabrieliaus ir Lietuvos didžiojo referento Jono Karolio brolis.
Upytės žemės maršalka nuo 1628 m., Obelių seniūnas; pasiuntinys į 1629, 1632, 1633, 1638, 1643 metų seimus, LDK tribunolo maršalka 1628 ir 1640 metais.
Šeima
Vedė Jadvygą Giedraitytę, Mstislavlio vaivados Martyno Marcelio Giedraičio dukterį. Jo sūnus buvo Vilniaus vyskupas Jurgis Bialozoras.
Verbano-Kuzijo-Osolos provincija
Verbano-Kuzijo-Osolos provincija – Italijos provincija Pjemonte. Provincijos sostinė – Verbanija. Tai šiauriausia regiono provincija, sukurta 1996 m. nuo Novaros provincijos atskyrus tris apskritis.
Siradžgandžas
Siradžgandžas – miestas vidurio Bangladeše, į vakarus nuo Bramaputros (Džamuna), apie 110 km į šiaurės vakarus nuo sostinės Dakos. 167,5 tūkst. gyventojų (2007). Svarbus susisiekimo mazgas (keliai, geležinkeliai, upių keliai). Išvystyta džiuto apdirbimo pramonė (džiuto įmonės – seniausios šalyje). Keletas kolegijų (Radžšahio universiteto filialai). 1998 m. pastatytas Bangabandhu tiltas per Bramaputrą.
Sent Lusijos ryšiai
Sent Lusijos ryšių sistema:
Radijas
Televizija
Internetas
Trasa Caesars Palace
Trasa Caesars Palace – Formulės 1 trasa Las Vegas mieste Nevados valstijoje, JAV. Joje vyko dvejos Formulės 1 JAV Las Vegas Grand Prix lenktynės.
Istorija
Trasa padaryta Caesars Palace viešbučio ir kazino komplekso automobilių stovėjimo aikštelėje.
Adresas
Las Vegas
USA
Nuorodos
Лас Вегас Гранд При Caesars Palace Gran Premio di Caesars Palace
Notaras
200px|thumb|Notaras (dailininkas Kv. Massis, XVI a.) Notaras ( – greitai rašantis; raštininkas) – privatus asmuo ar valstybės tarnautojas (pareigūnas), privatinės teisės (civilinės, komercinės, šeimos t.) srityje įgaliotas teisiškai tvirtinti sandorius, dokumentus, juos saugoti (t. y. atlikti specialius teisinius (notarinius) veiksmus), taip užtikrindamas sandorių ir dokumentų civiliniuose teisiniuose santykiuose teisėtumą (atitikimą teisei), teisinį pagrįstumą. Notaras teisiškai įtvirtina neginčijamas fizinių ir juridinių asmenų subjektines teises ir teisinius faktus, taip (ap)saugodamas teisėtus atitinkamų asmenų ir kartu valstybės, viešuosius interesus. Notarai savo įgaliojimus vykdo, nepaisydami valstybinės valdžios bei valdymo institucijų įtakos, ir paklūsta tik įstatymams.
Statusas
thumb|Valstybinio notaro biuras [[Austrija|Austrijoje]] Lotyniško notariato sistemoje notaras iš esmės vykdo preventyvaus teisėjo („užkardomojo teisingumo“) funkcijas. Atlikdamas notarinius veiksmus, jis yra nepriklausomas, analogiškai kaip teisėjas, nagrinėdamas bylas. Jis siekia, kad tarp jo tvirtinamų sandorių šalių nekiltų ginčų dėl jų valios suderinamumo, dėl sandorio sąlygų ar jo teisėtumo. Toks preventyvusis teisingumas sumažina teismų sistemos išlaidas.
Lietuvoje notaras yra valstybės įgaliotas privatus asmuo, atliekantis Notariato įstatymu nustatytas funkcijas. Notarus skiria ir atleidžia LR teisingumo ministras. Jis taip pat nustato notarų skaičių, jų buveinę ir veiklos teritoriją (pagal savo patvirtintą Notarų gyventojams teikiamų teisinių paslaugų poreikių vertinimo metodiką). Lietuvoje notarai į pareigas skiriami viešo konkurso būdu.
Vokietijoje notaras yra laisvoji profesija. Išimtis: Badenas (šiame išlikęs valstybinis notaras, ) ir Viurtembergas (apygardos notaras, ), kur notarai yra valstybės tarnautojai (Viurtemberge dauguma notarų nėra vad. teisininkai generalistai, ). Viurtemberge apygardos notarus rengia Badeno-Viurtembergo notarų akademija (mokslai joje trunka ~5 m.). Išskiriami notarai, kurie užsiima tik šia profesija (vad. Nur-Notar) ir advokatai notarai (Anwaltsnotar), kurie kartu yra ne tik notarai, bet ir advokatai. Teisinius notariato pagrindus įtvirtina Vokietijos notariato įstatymas (, BNotO). Notarai turi būti nepriklausomi ir nešališki bei laikytis konfidencialumo. Juos prižiūri federalinės žemės teisingumo institucijos (Landesjustizverwaltung). Iš viso Vokietijoje yra ~9 000 notarų (2008 m.).
Reikalavimai
thumb|200px|Jaunasis notaras prie savo rašomojo pulto (apie 1830 m.) Notaru Lietuvoje gali būti nepriekaištingos reputacijos ne vyresnis kaip 70 metų fizinis asmuo, jeigu jis laimėjo viešą konkursą eiti notaro pareigas (konkurse turi teisę dalyvauti ne vyresni kaip 60 metų asmenys), neturintis sveikatos sutrikimų, dėl kurių negalėtų atlikti notaro pareigų Lietuvos Respublikos pilietis.
Būtinas aukštasis universitetinis teisinis išsilavinimas, teisinio darbo stažas. Asmuo turi įrodyti, kad jis ne mažiau kaip 2 metus buvo kandidatu į notarus (asesoriumi) ir išlaikė notaro kvalifikacinį egzaminą arba yra teisės krypties socialinių mokslų daktaras ar habilituotas daktaras, turi ne mažesnį kaip 5 metų pedagoginio ar mokslinio darbo stažą ir atliko ne trumpesnę kaip 3 mėnesių notaro praktiką arba turi ne mažesnį kaip 5 metų teisinio darbo stažą, išlaikė notaro kvalifikacinį egzaminą ir atliko ne trumpesnę kaip 3 mėnesių notaro praktiką.
Asmuo, paskirtas notaru, prieš pradėdamas eiti pareigas, prisiekia LR teisingumo ministrui.
Didžiausias LR teisingumo ministro įsakymu numatytas notarų vietų skaičius yra 280. Lietuvoje dirba 265 notarai. Iš jų tik apie 10 % vyrų. Anksčiau Lietuvoje dirbo tik du notarai vyrai.
Kandidatas į notarus
Asesorius Lietuvoje – teisininkas, besiruošiantis profesinei notaro veiklai. Atlieka notaro praktiką. Jis turi turėti aukštąjį universitetinį teisinį išsilavinimą, būti nepriekaištingos reputacijos ir laimėti kandidatų į notarus (asesorių) viešą konkursą. Notarų rūmai asesoriams moka minimalaus darbo užmokesčio dydžio stipendiją, draudžia valstybiniu socialiniu draudimu.
Notaro padėjėjas
thumb|Notaro ženklas (savininkas – [[Augustin von Hammerstetten). Lincas (Austrija), 1490 m.]]
Notaro padėjėjas – techninis notaro biuro darbuotojas. Specialaus reglamentavimo Lietuvoje nėra. Vokietijoje – valstybės pripažinta profesinio mokymo specialybė, profesija (, „notariato tarnautojas“), įgyjama per 2-3 metus, lankant profesinę mokyklą bei per praktiką notaro biure. Jame jis rengia sutartis, kitus dokumentus, juos spausdina, tvarko korespondenciją, dokumentaciją, archyvuoja, taip pat priiminėja, konsultuoja ar kitaip aptarnauja notaro klientus (pvz., priima prašymus, palydi iki laukiamojo ar notaro darbo kabineto, vaišina arbata ar kava ir t. t.).
Valstybinis ir privatus notaras
200px|left|thumb|[[Valstybinis notaras|Valstybinio notaro biuras Vokietijoje (Wangen im Allgäu, Badenas-Viurtembergas)]]
Notarai gali būti valstybiniai arba privatūs. Lotyniškame notariate vyrauja privatūs. Kai kuriose valstybėse praktikuojami abu tipai. Pvz., Rusijoje, kur privatūs notarai patys finansiškai negali išsilaikyti, dirba valstybiniai notarai. Tai reiškia, kad valstybė remia notarinių paslaugų teikimą, jas iš dalies finansuodama (dengdama skirtumą tarp notarinių pajamų bei faktinių paslaugų teikimo sąnaudų).
Advokatas notaras
Kaip privatus asmuo gali veikti tik kaip notaras arba tuo pačiu būti ir kurios nors kitos laisvosios profesijos atstovas (pvz., Vokietijoje – advokatas notaras). Šiuo atveju notaro įgaliojimus gauna tik tam tikrą patirtį turintis teisininkas (pvz., 5 metų advokato praktiką).
Notaro biuras
thumb|200px|[[Notaro biuras (Vigas, Ispanija)]]
Notaras dirba savarankiškai ir yra ekonomiškai nepriklausomas. Notaras savo nuožiūra priima į darbą jam reikalingus biuro darbuotojus (pvz., padėjėjus), moka jiems atlyginimą. Notaras įsigyja biuro patalpas ar jas nuomoja, perka reikiamą inventorių ir kitus reikmenis.
Notariniai veiksmai
thumb|Ištrauka iš [[1600 m. pradėto notarinio paveldėjimo registro]]
Notaras privalo užtikrinti notarinių veiksmų slaptumą. Pažymos apie notarinius veiksmus ir dokumentai išduodami tik juridiniams ir fiziniams asmenims, kurių pavedimu arba kuriems buvo atliekami notariniai veiksmai, ar jų įgaliotiniams.
Atlikti notarinius veiksmus Lietuvoje gali tik notarų profesinės civilinės atsakomybės privalomuoju draudimu apdraustas notaras.
Jeigu notaras dėl ligos, atostogų ar kitų priežasčių negali eiti notaro pareigų, skiriamas notaro atstovas arba pavaduojantis notaras.
Notariniu įrašu įrašomas notarinio veiksmo atlikimo data, notarinį veiksmą atlikusio notaro biuro pavadinimas, notaro vardas ir pavardė, asmens vardas ir pavardė, asmens kodas arba gimimo data, notariniame registre įregistruoto notarinio veiksmo numeris, notaro atlyginimo už atliktą notarinį veiksmą dydis (kai notaras atleidžia nuo atlyginimo mokėjimo, rašomi žodžiai „atleista nuo mokėjimo“), kompensacijos už patikrą valstybės registruose dydis, kompensacijos(-ų) už kitas kliento prašymu notaro atliktas paslaugas dydis, notaro parašas.
Notarinius veiksmus fiksuoja notarinis registras. Notariniams dokumentams kaupti yra sudaroma notarinė byla, saugomas notarinis archyvas.
Elektroninis notaras
thumb|left|300px|Ženklas „[[Elektroninis notaras“ (Vieningoji notarinė informacinė sistema, Kazachstanas)]]
Elektroninis notaras – virtualiai teikiamos notarinės paslaugos, e. notariato sistema.
Lietuvoje veikia NETSVEP, Hipotekos ir įkeitimo sudarymo ir registravimo elektroninė paslauga, Juridinių asmenų registravimo elektroninė paslauga. Notarai klientų pageidavimu atlieka tarpininkavimo paslaugas, kai internetu iš Registrų centro užsako pažymas, reikalingas perkant ar įkeičiant būstą.
Atlyginimas
Už notarinio veiksmo atlikimą, sandorių projektų parengimą, konsultacijas bei technines paslaugas notaras ima atlyginimą. Atlyginimo dydis turi garantuoti notaro pajamas, kurios leistų jam būti ekonomiškai nepriklausomu, sudaryti geras klientų aptarnavimo sąlygas, įdarbinti reikalingus darbuotojus ir turėti gerai techniškai aprūpintą biurą. Atsižvelgdamas į kliento turtinę padėtį, notaras gali iš viso ar iš dalies atleisti jį nuo atlyginimo mokėjimo.
Atsakomybė
thumb|Bavarijos notaro antspaudas
Notaras Lietuvoje atsako pagal LR civilinio kodeksą už savo, savo atstovo ir notaro biuro darbuotojų kaltais veiksmais fiziniams ar juridiniams asmenims padarytą žalą, vykdant notaro profesinę veiklą. Už įstatymų ar kitų teisės aktų pažeidimus, padarytus atliekant notarinius veiksmus, už kuriuos taikoma baudžiamoji ar administracinė atsakomybė, notaras atsako kaip valstybės pareigūnas.
LR teisingumo ministras arba Notarų rūmų prezidiumas turi teisę iškelti notarui drausmės bylą už Notariato įstatymo, teisingumo ministro patvirtintų teisės aktų ir Notarų garbės (etikos) kodekso pažeidimus.
Notarai ir notarės
Lietuvos notariate vyrauja notarės moterys (90 %). Vokietijoje, priešingai, – notarai vyrai. Pvz., 1997 m. Vokietijoje iš 10 668 notarų tik 1 030 buvo notarės, t. y. 9,6 %); 2007 m. – 1 000 notarių (11,5 %). Atskiruose regionuose – dar mažesnė dalis: pvz., Vestfalijos notarų rūmuose yra tik 6,6 % notarių (2007 m. pabaigoje).
Zenonas Petras Alekna
Zenonas Petras Alekna (g. 1938 m. rugsėjo 7 d. Ripaičiuose, Linkmenų valsčius) – Lietuvos matematikas, fizinių mokslų daktaras.
Biografija
1962 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą, 1975 m. Baltarusijos valstybiniame universitete apgynė kandidatinę disertaciją, fizikos ir matematikos mokslų kandidatas.
Nuo 1962 m. Šiaulių pedagoginį instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas, 1980–1995 m. prorektorius, nuo 1997 m. Matematikos katedros vedėjas; nuo 1977 m. docentas. 1994 m. stažavosi Berlyno laisvajame universitete.
Ogdoad
Ogdoad egiptiečių mitologijoje – kosmogonijos sistema, kurią sudaro aštuonios dievybės – keturios androgeniškos poros, kurios atstovauja vieną iš keturių koncepcijų: Nunas/Naunet („vanduo“), Amonas/Amaunet („oras“), Kukas/Kauketė („tamsa“) ir Huh/Hauhetė („amžinybė“). Kiekvieną porą sudaro dievas – vyriškoji forma ir deivė – moteriškoji forma. Visos Ogdoad dievybės vaizduojamos vienodai: vyriškoji forma – varle arba žmogumi varlės galva, o moteriškoji forma – gyvate arba moterimi gyvatės galva.
Kartu šios koncepcijos sudaro būtį, pirminę fundamentinės pradžios būseną. Tačiau, anot mito, jų sąveika buvo nelygi, to pasekmė – naujos būties susidarymas. Kai naujoji būtis „atsidarė“, jos viduje pasirodė Ra, liepsnojanti saulė. Po ilgo poilsio, Ra su kitais dievais sukūrė visą kitą.
Atominė masė
Atominė masė, atominis svoris (M) – santykinis dydis, rodantis, kiek kartų cheminio elemento atomo masė didesnė už standartinį atominės masės vienetą (amv), kuris yra lygus 1/12 anglies izotopo 12C masės.
Ogdoad
Egzistuoja dvi Ra būties kilmės versijos.
Kiaušinio versija
Pagal pirminę kiaušinio mito versiją, būtis iškilo iš vandenų sąveikaujant su žemių kalva, Paukščių taku, Hator. Dangiškasis paukštis ant šios žemių kalvos padėjo kiaušinį, kuriame buvo Ra. Pagal pradinę versiją, kiaušinį padėjo kosminė žąsis. Tačiau išplitus Toto kultui, buvo teigiama, kad kiaušinis buvo Toto dovana, kurią padėjo Ibis, šventasis Toto paukštis.
Atominė masė
Atomo masė būna labai artima atomo branduolyje esančių nukleonų (protonų ir neutronų) skaičiui.
Ogdoad
Lotoso versija
Pagal lotoso versiją teigiama, kad Atumas ir Ra sudaro vieną dievybę Atumą-Rą. Atumas atsirado iš mėlyno lotoso pumpuro.
Pagal Eneadą, Atumas buvo prijugtas prie Ra. Sakoma, kad lotosas iškilo iš vandens po sprogimo ir pumpuras, plūduriavęs ant paviršiaus, lėtai išsiskleidė, o jame pasirodė vabalas skarabėjas, Khepris, Ra išraiška, simbolizuojantis kylančią saulę. Vabalas greitai pavirto verkiančiu berniuku Nefertumu (jaunu Atumu), iš kurio ašarų susikūrė visi žemės padarai.
Vėlesnėje Egipto istorijoje, dievą Kheprį visiškai absorbavo Ra. Buvo teigiama, kad iš lotoso iškart pasirodė Ra, be laikino Kheprio buvimo. Kartais berniukas identifikuojamas su Horu todėl, kad vėlesniuose mituose Ra ir Horas susiliejo ir atsirado vienas juos jungiantis dievas Ra-Heraktis.
Mateikiškiai
Mateikiškiai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Želvos, prie kelio ir Želvos upelio. Stūkso Mateikiškių piliakalnis, kuris vadinamas Majako kalnu, jo papėdėje 2007 m. pastatytas kryžius.
Istorija
Senas Želvos parapijos ir valsčiaus kaimas, dabar – Šešuolių seniūnijos.
1915 m. Mateikiškiai buvo vadinami Mateikszki. 1923 m. čia buvo 32 sodybos su 170 gyventojų. 30-iai ūkių priklausė žemės sklypai. Kaime buvo tik 3 valakininkai, turėjo po 20-26 ha žemės.
1949 m. Mateikiškiuose buvo 190 gyventojų (88 vyrai, 88 moterys).
Zoviškiai
Zoviškiai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Svėdasų.
Sent Lusijos ginkluotosios pajėgos
Sent Lusijos karinės pajėgos susideda tik iš Sent Lusijos policijos (angliškai Royal Saint Lucia Police Force), pakrantės sargybos ir specialiųjų paslaugų padalinio. Reguliarios kariuomenės šalis neturi.
Pagal vyrų amžių (18-49 m.) į kariuomenę galėtų pateikti 42 742 vyrai (2005). Kiekvienais metais į Sent Lusijos policijos pareigas priimamas 1 651 vyras.
Petras Butkus (1914)
thumb|P. Butkus 1939 m. miniatiūra|220px|right|P. Butkaus kapas Nemakščių bažnyčios šventoriuje
Petras Butkus (1914 m. sausio 19 d. Lekavas, Nemakščių valsčius – 1993 m. balandžio 14 d. Sidnėjus, palaidotas Nemakščiuose) – Lietuvos ir Australijos lietuvių kapelionas, spaudos ir visuomenės veikėjas.
Biografija
1950 m. laikraščio „Užuovėja“ redaktorius ir leidėjas. Bendradarbiavo laikraščiuose „Mūsų pastogė“, „Tėviškės aidai“. Sukūrė apie 20 dainų. Sidnėjaus kapinėse lietuviams išrūpino atskirą laidojimo plotą. Palikimą skyrė Nemakščių bažnyčiai atstatyti.
Mons. P. Butkus mirė 1993 m. balandžio 14 d. Sidnėjuje, tačiau jau gegužės mėnesį palaikai buvo atvežti į gimtuosius Nemakščius, palaidoti Nemakščių bažnyčios šventoriuje.
Bulgarijos futbolo varžybos 1966–1967 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 1966–1967 m.
Europos vandens sporto čempionatas
Europos vandens sporto čempionatas – kas dvejus metus vykstantis pagrindinis Europos vandens sporto varžybos. Čempionatą rengia Europos vandens sporto asociacija LEN. Varžomasi penkių tipų rungtyse: plaukime, atvirų vietų plaukime, nardymo rungtyse, sinchroniniai plaukime ir vandensvydyje. Čempionate naudojamas 50 m ilgio baseinas. Pirmosios varžybos įvyko 1926 m. Budapešte, Vengrijoje.
Juodiškė (Raseiniai)
Juodiškė – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Žaiginio.
Brda
Brda  – upė Lenkijoje, kairysis Vyslos intakas. Aukštupyje praplaukia daugybę ežerėlių, žemupyje kanalizuota. Upė Bydgoščiaus kanalu sujungta su Notecės upe, ja eina vandens kelias tarp Vyslos ir Oderio.
Didžiausias miestas – Bydgoščius, įsikūręs prie santakos su Vysla.
Viktorija Gineitytė
Viktorija Gineitytė (g. 1953 m. spalio 13 d. Vilniuje) – Lietuvos fizikė, habilituota fizinių mokslų daktarė.
Biografija
1977 m. baigė Vilniaus universitetą. 1999 m. habilituota fizinių mokslų daktarė.
1977–1987 m. dirbo Vilniaus universiteto Chemijos fakultete. Nuo 1987 m. Fizikos instituto (nuo 1990 m. Teorinės fizikos ir astronomijos institutas) vyriausioji mokslo darbuotoja. Mokslinių tyrimų sritys – molekulių elektroninės sandaros teorija, molekulių spektrų teorija.
Naujikai (Širvėna)
Naujikai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 11 km į pietus nuo Biržų, prie kelio.
Istorija
Naujikai Vabalninko bažnyčios inventoriaus dokumentuose paminėti 1782 m.
Aušra Gineitytė
Biografija
1980 m. baigė Vilniaus M.K.Čiurlionio vidurinę meno mokyklą-internatą choreografijos skyrių.
Kleščelių sinagoga
Kleščelės sinagoga - medinė sinagoga stovėjusi Kleščelės mieste šalia turgaus aikštės.
Aušra Gineitytė
Biografija
1980–2001 m. Lietuvos operos ir baleto teatro (nuo 1998 m. Lietuvos nacionalinis operos ir baleto teatras) solistė. Sukūrė vaidmenų choreografės A. Cholinos šokio teatro „A|CH" spektakliuose, J. Smorigino teatre „Vilniaus baletas“. Nuo 1995 m. Nacionalinės Čiurlionio menų mokyklos (iki 2001 m. Vilniaus baleto mokyklos) dėstytoja. Gastroliavo Argentinoje, Graikijoje, Švedijoje.
Kleščelių sinagoga
Istorija
Per 1881 m. mieste siautusį gaisrą sudegė anksčiau šioje vietoje stovėjusi Kleščelės Senoji sinagoga. 1881 m. rugsėjo 30 d. sudegusios sinagogos vietoje buvo pradėta statyti nauja medinė sinagoga. Per II pasaulinį karą 1941 m. sinagoga buvo nugriauta ir jos statybinės medžiagos panaudotos šalia statomam gyvenamajam namui. Sinagoga buvo pastatyta ant stačiakampio formos pagrindo.
Domeikavos seniūnija
Domeikavos seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kauno rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje.
Domeikavos seniūnijoje yra keletas švietimo įstaigų – trys darželiai (vienas jų pirmas Lietuvoje modulinis darželis), viena progimnazija ir viena gimnazija. 2017 metais Domeikavoje pastatyta 250 vietų turinti koncertų ir laisvalaikio salė.
Geografija
Seniūnijos plotas – 5 787,5 ha, 57,2 procento sudaro žemės ūkio naudmenos, 39,1 procento – miškai, 0,1 procento – vandenys, 3,6 procento – kitos paskirties plotai.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Minikiai
Minikiai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybės rytuose, 5 km į šiaurės vakarus nuo Želvos, netoli Siesarties upelio. Gėlavandenės klinties telkinys.
Rojaus Paukštis (žvaigždynas)
thumb|Rojaus Paukščio žvaigždynas
Rojaus Paukštis (Apus, Aps) – 67-as iš 88 pagal dydį pietų pusrutulio žvaigždynas. Lietuvoje nematomas. Žvaigždyną į žvaigždėlapius įtraukė Johann Bayer 1603 m. veikale Uranometria. Apus reiškia „bekojis“. Vakarų Europoje ilgai buvo manoma, jog rojaus paukščiai neturi kojų, nes mokslininkams atneštiems sumedžiotiems paukščiams čiabuviai jau buvo šias nupjovę.
Nepaisant skambaus pavadinimo, žvaigždynas gana blyškus: ryškiausia žvaigždė tik ketvirto ryškio. Ji ir kitos ryškiausios žvaigždės pavadinimų neturi.
Luciano Pavarotti
Lučianas Pavarotis (Luciano Pavarotti, 1935 m. spalio 12 d. Modenoje – 2007 m. rugsėjo 6 d. Modenoje) – italų tenoras, operos dainininkas, dalyvavęs ir kitų muzikinių žanrų projektuose. Taip pat žinomas kaip humanitarinės pagalbos aktyvistas, gavęs medalį iš JT Vyriausiojo Pabėgėlių Komisariato už veiklą pabėgėlių reikalų srityje.
L. Pavarotis mirė namuose, 2007 m. rugsėjo 6 d. dėl kasos vėžio, kuris jam buvo diagnozuotas 2006 m. liepos mėn.
1 euro cento moneta
1 euro cento moneta (0,01 € arba 0,01 Eur užsienyje – €0.01) – moneta, kurios vertė yra viena šimtoji euro. Ji pagaminta iš variu dengto plieno. Euro monetų reversas visose šalyje bendras, o aversas – vis kitoks. Pirmą kartą vieno euro cento moneta kartu su kitomis monetomis nukaldinta 1998 m. Moneta naudojama nuo 2002 m. ir nebuvo pakeista 2007 m., kaip buvo padaryta su didesnio nominalo monetomis.
Istorija
Moneta į apyvartą išėjo 2002 m., kai euro monetos ir banknotai buvo pradėti naudoti 12 eurozonos ir su ją susijusių valstybių. Bendrąją pusę (reversą) sukūrė Luc Luycx iš Belgijos Karališkosios monetų kalyklos. Monetos nuo 1 iki 5 centų vaizdavo Europos Sąjungos vietą pasaulyje (tarp Afrikos ir Azijos), o monetos nuo 10 centų iki 2 eurų vaizdavo ES narių teritorijas iki 2004 m. išsiplėtimo.
Dizainas
miniatiūra|1 euro cento briauna 1 euro cento monetos yra pagamintos iš variu dengto plieno. Jų skersmuo yra 16,25 mm, storis – 1,67 mm, o svoris – 2,3 g. Monetų briauna lygi.
Bendroji pusė (reversas)
Bendrosios pusės dizainą sukūrė Luc Luycx. Monetos apačioje, dešinėje, vaizduojamas gaublys, kuriame matomas Europos žemynas su švelniai paryškintomis 15 senųjų ES narių ir šiaurinė Afrikos bei vakarinė Azijos dalys. Šešios plonos linijos įstrižai eina už gaublio ir abejose linijų pusėse yra po vieną žvaigždė (iš viso 12 žvaigždžių kaip ir Europos Sąjungos vėliavoje). Viršuje, kairėje, pavaizduotas didelis skaičius 1, o šalia jo mažomis raidėmis tekstas „EURO CENT“. Gaublio dešinėje pusėje galima įžiūrėti autoriaus inicalus LL.
Miškiniškiai
Miškiniškiais vadinami kaimai:
Indėnas (žvaigždynas)
thumb|Indėno žvaigždynas
Indėnas (Indus, Ind) – 49-as iš 88 pagal dydį pietų pusrutulio žvaigždynas. Lietuvoje nematomas. Žvaigždyną į žvaigždėlapius įtraukė Johann Bayer 1603 veikale Uranometria.
Ryškiausios žvaigždės:
Girkaliai
Girkaliai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 8 km į vakarus nuo Kretingos, 8 km į šiaurės vakarus nuo Kretingalės, 3 km į rytus nuo Baltijos jūros, prie greitkelio. Seniūnaitijos centras. Į pietvakarius nuo kaimo yra Pajūrio regioninis parkas.
Etimologija
Vietovardis vokiškuose šaltiniuose minimas kaip Girngallen, Girkallen, Girnkallen ir pan. Jis kildinamas iš („kas kala girnas“). XVI a. kaimas minimas kaip Syrnekul, Syrinkall. Toks užrašas gali atspindėti kuršišką tarimą 'dzirnkaliai'.
Istorija
Prie kaimo kapinių yra VIII a. – XIII a. Girkalių kapinynas. 1773 m. atidaryta pradžios mokykla, dab. Kretingalės mokyklos skyrius. 1950–1992 m. kolūkio centrinė gyvenvietė. 1961 m. įsteigta biblioteka, kultūros namai, paštas, medicinos punktas. Yra žemės ūkio, medžio apdirbimo bendrovės, kelios parduotuvės. Naftos telkinys.
Fratamadžorė
Fratamadžorė  – miestas Italijoje, Kampanijoje, Neapolio provincijoje. Miestas yra už Afragolos, tolyn nuo kranto.
Istorija
Pirmąkar Fratamadžorė paminėta 921 m., nors sritis tikriausiai buvo apgyvendinta prieš romėnų laikus. Atelos gyventojai pastatė sargybinį bokštą dėl vandalų invazijos 455 m. Čia apsigyveno pabėgėliai iš Miseno, kai jų miestą sugriovė saracėnai.
Daukšiai (reikšmės)
Daukšiais vadinamos šios Lietuvos gyvenvietės:
KamAZ-53205
KamAZ-53205 – bazinio sunkvežimio važiuoklė gaminama Kamos automobilių gamykloje (KamAZ) Tatarstane (Rusija).
Ruzgiškės (reikšmės)
Ruzgiškėmis vadinami trys kaimai Utenos rajone:
Mykolas Žilinskas
miniatiūra|180px|right|Antkapinis paminklas
Mykolas Žilinskas (1904 m. rugsėjo 29 d. Smalininkuose, Kalvarijos valsčius, Marijampolės apskritis – 1992 m. vasario 9 d. Vilniuje) – Lietuvos kultūros veikėjas, kolekcionierius.
Biografija
Gimė daugiavaikėje ūkininkų šeimoje. 1925 m. baigė „Aušros“ gimnaziją Kaune. 1925–1929 m. studijavo Lietuvos universiteto Humanitariname fakultete. Jau 1925 m. pradėjo žurnalistinę veiklą, rašė straipsnius periodiniams leidiniams „Lietuvos aidas“, „Trimitas“, „Ūkininko patarėjas“, Amerikos lietuvių spaudai, redagavo „Vyriausybės žinias“ ir „Kriminalistikos žinyną“. 1927 m. buvo pakviestas dirbti LR Vidaus reikalų ministerijos Saugumo departamente. 1932 m. baigė VDU Teisių fakultetą. 1933 m. paskirtas Valstybės saugumo departamento spaudos skyriaus viršininku. Dalyvavo Šaulių ir Vilniui vaduoti sąjungų veikloje. 1936 m. karjerą tęsė kaip LR Ministrų kabineto kanceliarijos viršininkas, kuravo ryšius su TSRS pasiuntinybe. Už veiklą tarpukaryje apdovanotas Vytauto Didžiojo 5-ojo laipsnio ordinu ir Lietuvos nepriklausomybės medaliu.
Jau tuomet M. Žilinskas buvo žinomas kaip įtakingas, turintis pažinčių įvairiuose visuomenės sluoksniuose žmogus, kaip gabus, sumanus ir ryžtingas verslininkas, sugebėjęs uždirbti pinigus įvairiausiose srityse – nuo džiovintų baravykų eksporto į JAV iki prekybos akcijomis. 1937 m. nusipirko Abromiškių dvarą.
1940 m. birželio 30 d. išvyko į Prancūziją, vėliau visam laikui įsikūrė Berlyne (Gneiststrasse 10 a). 1942–1943 m. studijavo Berlyno Humboldtų universitete teisę. 1945 m. pavasarį pasitraukė į Daniją. 1946–1948 m. studijavo Paryžiuje, Sorbonos universiteto Teisės fakultete. 1950 m. grįžo į Vakarų Berlyną. Čia vėl pirko nekilnojamą turtą, užsiėmė įvairiomis verslo šakomis: prekyba briliantais, plytų gamyba, pervežimo paslaugomis, kvepalų gamyba. Pradėjęs be jokio meninio pasiruošimo, be specialių žinių, netrukus ėmė garsėti kaip aktyvus žymiausių pasaulio meno aukcionų dalyvis. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse, antkapinis paminklas skulpt. Vytauto Naručio.
Kolekcija
Apie 1953 m. M. Žilinskas parašė laišką į Lietuvą, siūlydamas padovanoti 30 dailės darbų ir prašydamas pagalbos savo seserims, ištremtoms į Sibirą, tačiau tuo metu nesulaukė jokios reakcijos. Tik 1965 m. žurnalistas Leonas Stepanauskas buvo nusiųstas susipažinti su M. Žilinsku. 1971 m. prasidėjo pastovus darbas: gauti LSSR vyriausybės įpareigojimai, pas M. Žilinską nuolat pradėjo lankytis kultūros viceministras Vytautas Jakelaitis, Dailės muziejaus direktorius Pranas Gudynas, vėliau pastoviai dėl darbų pergabenimo į Vakarų Berlyną keliavo kultūros ministras Dainius Trinkūnas, naujas Dailės muziejaus direktorius Romualdas Budrys.
1974–1988 m. mecenatas padovanojo Lietuvai vertingą lituanistinę biblioteką, Nobelio premijos laureatų veikalų rinkinį, nuolat įvairiapusiškai skatino ir rėmė išeivijos veiklą. Tačiau didžiausias ir neįkainojamas jo indėlis – 1683 meno kūrinių kolekcija, kurią jis padovanojo jaunystės miestui Kaunui. Unikali kolekcija sovietmečiu į Lietuvą buvo parvežta ypač sudėtingomis ir rizikingomis aplinkybėmis, iš esmės kontrabandos būdu: septyniasdešimt kartų Lietuvos muziejininkai vyko į Berlyną, kur po karo buvo apsigyvenęs M. Žilinskas. Prie kolekcijos pervežimo iš tuometinio Vakarų Berlyno į Lietuvą aktyviai prisidėjo LSSR KGB, vertindama tai kaip Vakaruose esančių meno kūrinių pervežimą į SSRS. M. Žilinskas KGB 1986 m. dokumentuose minimas „Konsulo“ slapyvardžiu.
1979 m. sausio 9 d. K. Donelaičio gatvėje duris atvėrė galerija, skirta mecenato dovanai. Dovana augo, o M. Žilinskas, ilgą laiką abejojęs, koks bus jo kolekcijos likimas ir ar ji tikrai liks Lietuvoje, įsitikino savo darbo prasmingumu ir toliau dovanojo naujus kūrinius. Netrukus paaiškėjo, kad galerija nesutalpino visų kūrinių ir reikia naujo pastato. 1989 m. birželio 30 d. buvo atidaryta nauja galerija Nepriklausomybės aikštėje. Joje eksponuojami vertingiausi M. Žilinsko kolekcijos kūriniai – Senovės Egipto dailė, XVII-XX a. Europos taikomoji dailė, XVII–XVIII a. italų tapyba, XIX a. antrosios pusės – XX a. Vakarų Europos tapyba, XX a. pirmosios pusės Baltijos šalių tapyba ir skulptūra.
CORBA
Common Object Request Broker Architecture (CORBA) yra standartų sistema koordinuotam kelių programų darbui internete.
Objektai
CORBA funkcinis vienetas yra objektas, kuriam (taip pat ir per tinklą iš kito kompiuterio) gali būti pritaikomos iš anksto sutartos procedūros (metodai). Kiekvienas metodas gali perduoti objektui ir grąžinti atgal iššaukusiajam vieną arba kelis parametrus. CORBA turi savo duomenų tipų sistemą, kuri artima Java ar C kalboms. Be parametrų ir rezultatų, CORBA klientas ir serveris gali keistis GIOP žinutėmis apie klaidą (exceptions) bei nuorodomis nukreipti žinutę kitur (forwardings).
Apkrovos paskirstymas
Keli objektai CORBA sistemoje telkiami į vadinamą Objektų Adapterį (POA). Objektų adapteris nukreipia kliento iškvietimą už tai atsakingam tarnui (Servant). Tarnas gali „tarnauti“ keletui objektų, taip pat gali būti ir keletas tam pačiam objektui skirtų „tarnų“. Kadangi adapteris taip gali nuspręsti nukreipti iškvietimą į išvis kitą serverį, visa sistema suteikia dideles galimybes subalansuoti skaičiavimo apkrovas. Tarnas objektui gali būti parenkamas arba vienakart (servant activation), arba kiekvienam iškvietimui vis iš naujo (servant location). Pastaruoju atveju objektų adapteris gali spręsti remdamasis tuo, koks metodas kviečiamas ir kokie parametrai perduodami.
Keli Objektų Adapteriai jungiami į dar stambesnį vienetą ORBą (ORB). ORBui galima užregistruoti vadinamuosius „kablius“ (interceptors), kurie stebi ir įtakoja visą jo darbą. „Kabliai“ neretai papildo CORBA žinutę sava informacija, kurią kitos pusės „kabliai“ atpažįsta ir panaudoja likusiai žinutės daliai interpretuoti.
Duomenų perdavimas
CORBA duomenų perdavimo standartai yra dvejetainiai, ne tekstiniai. Todėl CORBA plačiai naudojama dirbant su dideliais duomenų srautais (telekomunikacijose, skaitmeninėje radijo transliacijoje ir pan). CORBA standartai leidžia bendrauti skirtingomis kalbomis parašytoms programoms, net jei jos veikia skirtingose mašinose su skirtingomis operacinėmis sistemomis. Netrukdo netgi skirtinga baitų seka žodyje. CORBA objektų ir jų metodų apibrėžimai rašomi specialiai tam skirta kalba (IDL).
Esant reikalui, CORBA žinutės gali perduoti nuorodas į specifinį kodą, kurį priimanti pusė turi pati atsisiųsti ir įvykdyti. Tai leidžia keistis ne vien duomenimis, bet taip pat ir algoritmais. Aišku, tokie dalykai galimi tik esant apgalvotoms saugumo strategijoms.
Visa tai daro CORBA standartą gana sudėtingu. Tačiau jo šalininkai teigia, jog, turėdama ilgesnę istoriją, CORBA yra „pabaigta“ ir geba išspręsti daugumą praktinių problemų. Naujesni standartai (WSDL ir pan) yra šiuo požiūriu „neišbaigti“ ir todėl atrodo paprastesni išmokti.
Visus su CORBA standartais susijusius reikalus tvarko vadinamoji Object Management Group (OMG, http://www.corba.org/), kuri yra išleidusi detalius CORBA standartų aprašymus.
Santrumpų teisinis statusas
CORBA, IIOP ir OMG yra OMG grupės registruoti prekiniai ženklai. Tuo tarpu GIOP nėra OMG registruotas prekinis ženklas (žr. GIOP).
Nijolė Jankutė-Užubalienė
Nijolė Jankutė-Užubalienė (1929 m. rugpjūčio 26 d. Panevėžyje – 2011 m. lapkričio 20 d. Sidnėjuje) – lietuvių rašytoja.
Biografija
1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1949 m. persikėlė į JAV. 1956–1957 m. De Paulio universitete Čikagoje studijavo verslo administravimą. 1968 m. baigė Pedagoginį lituanistikos institutą Čikagoje.
1957–1960 m. dirbo draudimo bendrovėje, 1969–1979 m. – medicinos įstaigų raštinėse. 1963–1965 m. Čikagos K. Donelaičio aukštesniosios mokyklos mokytoja, 1966–1978 m. dėstė Pedagoginiame lituanistikos institute. Nuo 1987 m. dirbo laikraštyje „Draugas“.
Nuo 2004 m. gyveno Sidnėjuje.
Kūryba
Bendradarbiavo laikraštyje „Draugas“, žurnaluose „Laiškai lietuviams“, „Mūsų Vytis“, „Skautų aidas“. Kūryba daugiausia skirta išeivių vaikams, jų kalba nesudėtinga, veikėjai grupuojami į teigiamus ir neigiamus. Romane jaunimui „Nuo devynių iki pirmos“ vaizduojamas 1964–1970 m. JAV didmiesčio gyvenimas, keliamos lietuvių išeivijai svarbios temos – mišrios šeimos, santykiai su kitais tautybėmis ir rasėmis, svetimos kultūros įtaka. Novelių rinkinyje „Saulėgrąžų tvanas“ gilinamasi į kartų susvetimėjimo problemas. Parašė muzikinę pjesę „Kūlgrinda“, radijo ir scenos vaizdelių.
Karčemos
Karčemos – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, prie kelio ir jo sankryžos su keliu, 2 km į pietryčius nuo Radviliškio. Truputį į rytus telkšo Arimaičių ežeras.
Istorija
1902 m. veikė slapta lietuviška mokykla, 1953 m. įsteigta pradinė mokykla, 1953–1977 m. septynmetė, aštuonmetė, 1977–2004 m. vėl pradinė mokykla. 1953 m. įsteigta biblioteka, medicinos punktas.
1950–1992 m. Gražionių tarybinio ūkio pagalbinė gyvenvietė. 1968–1977 m. buvo Sedūnų apylinkės centras. 2009 m. sausį–rugsėjį buvo seniūnaitijos centras.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Plikiai (reikšmės)
Plikiais vadinamos gyvenvietės:
Kalnai (Raseiniai)
Kalnai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Žaiginio.
Portičis
Portičis – miestas Italijoje, Kampanijoje, Neapolio provincijoje. Miestas garsus Portičio rūmais.
Geografija
Portičis yra prie Neapolio įlankos, netoli Vezuvijaus, apie 8 km į pietryčius nuo Neapolio. Toliau į pietryčius yra Erkolanas, po kuriuo palaidotas Herkulaniumas. Arti yra San Giorgio a Kremano miestas.
Ekonomika
Meras Vincenzo Cuomo 2009 m. uždraudė kalėdinius papuošimus parduotuvėse, nes kamoros nariai versdavo parduotuvių savininkus pirkti jų papuošimus.
Boeing pagal susitarimą su Alenia čia įkūrė medžiagų tyrinėjimo centrą.
Wii Music
Wii Music − 2008 m. išleistas kompiuterinis žaidimas „Nintendo Wii“ konsolei, kuriame, naudojant judesiui jautrius valdiklius Wii Remote ir Wii Nunchuk, galima imituoti muzikavimą įvairiais muzikos instrumentais. „Wii Music“ yra vienas iš Wii serijos žaidimų (kiti „Wii Sports“ ir „Wii Play“).
Apie „Wii Music“ buvo užsiminta, kaip apie „Nintendo Wii“ konsolės 2006 m. pardavimo pradžios žaidimą, tačiau žaidimas išleistas tik 2008 m. ir buvo išplatintas 3,25 mln. vienetų tiražu. Žaidime galima groti 66 instrumentais, tarp kurių: būgnai, trimitas, gitara, smuikas, sitaras ir kt.
Bengalija
Bengalija – istorinis regionas pietų Azijoje. Šiuo metu šis regionas padalintas tarp nepriklausomos Bangladešo valstybės ir Indijos Vakarų Bengalijos valstijos, nors tam tikros buvusios Bengalijos teritorijos yra ir dabartinių Indijos Biharo, Tripūros ir Orisos valstijų ribose.
Salomono atolas
Aprašas
Salomono atolas yra Čagoso salyno šiaurrytinėje dalyje tarp Blenheimo rifo ir Peros Banjoso salos. Pagrindinės atolo salos yra: Mažos čagosiečių gyvenvietės buvo Fouquet saloje (0,45 km²) ir Takamakos saloje (0,48 km), taip pat Île de la Passe (0,28 km²) ir Île Mapou (plotas 0,04 km²). Likusios salelės daug mažesnės.
Bengalija
Dabar srityje, kuri istoriškai vadinama Bengalija, yra apie du šimtus milijonų gyventojų, ir tai yra vienas tankiausiai gyvenamų regionų pasaulyje.