cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Irena Augevičiūtė-Kaestli
Biografija
Vyrą tarnybos reikalai vertė keltis iš vienos valstybės į kitą (teko gyventi Kroatijoje, Kanadoje), kartu keliavo ir Irena Kaestli. 1960 m. šeima galutinai apsigyveno Šveicarijoje ir I.Kaestli aktyviai įsijungė į Šveicarijos lietuvių bendruomenės veiklą, buvo išrinkta šios organizacijos sekretore–iždininke. Ant jos pečių gulė Lietuviškų studijų savaičių organizavimas Moršache 1974 m. ir Ainsydelne 1990 m., taip pat 1987 m. Lenkų muziejuje Rapersvilyje švęstas Lietuvos krikšto 600 metų jubiliejus ir 1991 m. surengtas iškilmingas vakaras Berno Palace Belleviu viešbutyje Šveicarijos vyriausybei pripažnus Lietuvos Nepriklausomybę.
Paskutines savo gyvenimo dienas Irena Augevičiūtė-Kaestli praleido senelių slaugos namuose Berne, kur ir mirė. Dailininkės Sofijos Romerienės tapytas jos portretas kabo Lietuvos ambasadoje Berne.
Matematinis grožis
right|thumb|333x333px|"Metodo pritaikymo grožio" pavyzdys – paprastas ir grakštus [[Pitagoro teorema|Pitagoro teoremos įrodymas.]] Matematinis grožis apibūdina kai kurių matematikų gebėjimą jausti estetinį pasitenkinimą iš savo veiklos ir apskritai iš visos matematikos. Šį savo išgyvenimą jie išreiškia apibūdindami matematiką (ar bent kai kurias jos puses) kaip grožį. Matematikai savo veiklą gali laikyti tam tikra meno forma ar mažiausia kūryba, pavyzdžiui, tai galėtų būti ir algoritminis fraktalinis menas. Dažnai matematika lyginama su muzika ir poezija.
M9 (Baltarusija)
Magistralinis kelias M9, taip pat Minsko žiedinis automobilių kelias, MKAD (, МКАД) – žiedinis kelias aplink Minską, praeinantis maždaug palei administracinę miesto ribą. Aplinkkelis turi tris juostas kiekviena kryptimi. Maršruto ilgis – 56,2 km. Greitis kelyje nustatytas 90 km/h, projektinis greitis – 120 km/h.
Santrumpa „MKAD“ sutampa su panašaus Maskvos žiedinio kelio trumpuoju pavadinimu. miniatiūra|220px|left|Kelio rekonstrukcija [[Kurapatai|Kurapatuose, 2000 m.]]
Matematinis grožis
Metodo grožis
Matematikai pabrėžia, kad ypatingą pasitenkinimą kelia grakštus įrodymo metodas. Priklausomai nuo konteksto, tai reiškia: Ieškodami grakštaus įrodymo, matematikai dažnai ieško skirtingų nepriklausomų rezultato radimo būdų – pirmas rastas įrodymas ne visada būna pats geriausias. Teorema, kuriai žinoma daugiausia skirtingų įrodymų, turbūt yra Pitagoro teorema, kuriai publikuota šimtai įrodymų. Kita teorema, įrodyta daugeliu būdų, yra kvadratinis apgręžiamumas (angl. quadratic reciprocity) – vien Karlas Friedrichas Gaussas yra pateikęs aštuonis skirtingus šios teoremos įrodymus.
M9 (Baltarusija)
Istorija
Kelias buvo tiesiamas 1956–1963 m. Pradžioje jis turėjo tik po vieną eismo juostą kiekviena kryptimi, o važiuojamosios dalies plotis siekė 7,5 m. Kita rekonstrukcija prasidėjo 1980 m. Nutiesti 26,8 km su keturiomis juostomis, o likusi 29,4 km atkarpa turėjo dvi juostas.
Matematinis grožis
Metodo grožis
KIta vertus, rezultatai, kurie logiškai vertinant, yra teisingi, bet pasiekiami sudėtingais skaičiavimais, naudojant sudėtingus metodus, labai įprastus sprendimo kelius arba remiantis specifinėmis stipriomis aksiomomis bei anksčiau pasiektais rezultatais, dažniausiai nėra laikomi grakščiais sprendimais ir net gali būti vadinami negražiais ar griozdiškais.
Rezultatų grožis
right|thumb|Pradėjus nuo e0 = 1, ir π trukmės laiką judant greičiu i, reliatyviu stebėtojo atžvilgiu, o po to pridėjus 1, pasieksime 0. (Diagrama vadinama Argando diagrama) Kai kurie matematikai matematinių rezultatų grožį mato tada, kai šie rezultatai nustato sąsają tarp dviejų matematikos sričių, nors pradžioje joks ryšys tarp jų nebuvo matomas. Tokie rezultatai dažnai vadinami giliais.
Kadangi apibendrintų argumentų, kokius rezultatus derėtų laikyti giliais, suformuluota nėra, dažniausiai pateikiami daugmaž visuotinai priimtini pavyzdžiai. Vienas jų – Oilerio tapatybė:
Tai yra atskiras Oilerio formulės atvejis, kurį fizikas Richardas Feynmanas pavadino „mūsų brangakmeniu“ ir „nuostabiausia matematikos formule“. Tarp naujausių pavyzdžių paminėtina moduliarumo teorema (angl. modularity theorem), kuria nustatomas svarbus ryšys tarp elipsinių kreivių ir moduliarinių formų (angl. modular forms) ir už kurios tyrimus Andrew Wiles ir Robert Langlands buvo paskirta Wolfo premija, taip pat „milžiniško svaigulio“ (angl. monstrous moonshine) reiškinys, stygų teorijoje susiejantis matematinės grupių teorijos milžinišką grupę (angl. Monster group) su moduliarinėmis funkcijomis (angl. modular functions), už kurio įrodymą Richard Borcherds buvo apdovanotas Fildso medaliu.
Kitas gilių rezultatų pavyzdys apima netikėtas įžvalgas į matematines struktūras. Sakykime, Gausso „Theorema egregium“ yra gili teorema, kuri vietinius reiškinius (kreivumą) netikėtu būdu susieja su globaliu reiškiniu (plotu). Kaip atskiras šios teoremos pavyzdys gali būti paminėta, kad trikampis ant kreivo paviršiaus yra proporcingas trikampio pertekliui, o pats proporcingumas yra kreivumas. Kitas pavyzdys yra Niutono – Leibnico teorema (ir jos vektorinės versijos, įskaitant Gryno formulę) ir Stoko (angl. Stokes' theorem) teoremą).
Gilaus įrodymo priešybė yra savaime suprantamas įrodymas. Savaime suprantama teorema gali būti rezultatas, akivaizdžiai ir tiesiogiai gaunamas iš kitų žinomų rezultatų arba toks, kuris taikomas tik specifiniam tam tikrų objektų rinkiniui, pavyzdžiui tuščiai aibei. Vis dėlto, kartais tokios teoremos teiginiai gali būti būti pakankamai originalūs ir laikomi giliais, nepaisant, kad jis įrodymas yra trivialus.
G. H. Hardis knygoje „Matematiko apologija“ (A Mathematician's Apology, G. H. Hardy) teigia, kad gražus įrodymas ar dailūs rezultatai pasižymi „neišvengiamumu“, „netikėtumu“ ir „glaustumu“.
Kita vertus, Džiankarlo Rota nesutinka dėl netikėtumo kaip pakankamaos sąlygos ir pateikia priešingą pavyzdį: <blockquote class="cx-highlight">Daugybė matematikos teoremų, vos jas publikavus, atrodo stebinančios; pavyzdžiui, prieš keletą dešimtmečių (nuo 1977) neekvivalentiškų diferencijuojamų struktūrų egzistavimas ant didelio matavimų skaičiaus sferų buvo laikomas netikėtu, bet niekam jis neatrodė gražus, nei tada, nei dabar.
Turbūt ironizuodamas Monastirskis (Monastyrsky) rašė: <blockquote class="cx-highlight">Būtų labai sunku rasti analogišką išradimą, prilygstantį gražiai Milnoro suformuluotoms skirtingoms diferencijuojamoms struktūroms esančioms ant septynmatės sferos... Originalus Milnoro įrodymas nebuvo labai konstruktyvus, bet vėliau E. Briskornas (Briscorn) parodė, kad šios struktūros gali būti aprašytos labai išsamiai ir gražiai.
Toks nesutikimas iliustruoja, kad matematinis grožis yra kartu ir subjektyvus, ir susijęs su matematiniais rezultatais: šiuo atveju svarbus ne vien egzotiškų sferų egzistavimas, bet ir specifinis jų atvaizdavimo būdas.
Šiaulių–Jelgavos geležinkelis
Šiaulių–Jelgavos geležinkelis – 1520 mm vėžės geležinkelio linija, jungianti Šiaulius ir Jelgavą (Latvijoje).
Linija vienkelė, neelektrifikuota, suskirstyta į 5 tarpstočius. Šiaulių–Gubernijos tarpstotyje veikia automatinės, kitur – pusiau automatinės kelio blokuotės traukinių signalizacijos sistema. 2023 m. duomenimis, linijoje vyksta tik krovininių traukinių eismas, veikia Šiaulių, Gubernijos, Meškuičių, Joniškio, Meitenės ir Jelgavos stotys. Geležinkelio pralaidumas Lietuvos teritorijoje – 22 traukinių poros per parą.
Istorija
Pirmojo pasaulinio karo metais vokiečių okupacinė kariuomenė nusprendė skubiai sujungti europinės vėžės (1435 mm) geležinkeliu Šiaulių ir Mintaujos miestus. 1916 m. gegužės 7 d. karo geležinkelio viršininkas įsakė pradėti vežti medžiagas, o gegužės 16 d. prasidėjo geležinkelio tiesimo darbai. Kad būtų patogiau, statyba vyko iškart dviejuose ruožuose: nuo Šiaulių link Joniškio ir nuo Joniškio link Mintaujos. Šiaulių–Joniškio ruože dirbo 3500 rusų belaisvių, 3300 vietinių gyventojų ir keturios kuopos kareivių, Joniškio–Mintaujos ruože – 5200 belaisvių, 600 gyventojų ir keturios kuopos kareivių. Statomo geležinkelio trasoje, iš Mintaujos link Šiaulių (iki Gurkių, netoli Joniškio), palei Mintaujos–Šiaulių plentą jau buvęs 47 km ilgio siaurojo geležinkelio ruožas, nutiestas Rusijos kariuomenės 1915 m. birželio 9–19 d., kurį vokiečiai panaudojo medžiagų tiekimui plačiojo geležinkelio statyboms.
Trasoje pastatyta 20 tiltų (jų bendras ilgis 2,1 km); didžiausi žemės darbai, panaudojant vietines medžiagas, vykdyti tarp Šiaulių ir Meškuičių. Paskubomis tiestas geležinkelis neatlaikė vasaros liūčių – daugelyje vietų iškrypo, bėgiai susilankstė. Pašalinus trūkumus, 1916 m. spalio 1 d. geležinkelis pradėjo veikti. Tuo pačiu metu karo reikmėms iš Gubernijos stoties į Pasvalį, iš Joniškio stoties į Žeimelį ir iš Meitenės stoties į Bauskę nutiestos 600 mm vėžės siaurojo geležinkelio linijos.
Po karo geležinkelis atsidūrė dviejose valstybėse – šiaurinis 33 km ruožas atiteko Latvijai, pietinis 59 km – Lietuvai. Latvijai geležinkelis tapo svarbiausia jungtimi su Vidurio Europa – Meitenėje įrengta pasienio stotis, 1923 m. pastatyti dideli stoties rūmai. Lietuva pasienio stotį įrengė Joniškyje. 1921 m. vasario 15 d. pradėjo kursuoti tarptautinis keleivinis traukinys Ryga–Kaunas–Virbalis, kuris vasario 26 d. pratęstas iki Berlyno (nuo 1932 m. „Nord–Express”). Nuo 1932 m. iš Rygos į Berlyną kursavo jau du traukiniai. 1941 m. šių traukinių nebeliko.
Dar nepasibaigus karui geležinkelio vėžė pakeista į platesnę, rusišką (1524, vėliau 1520 mm). Sovietmečiu geležinkeliu kursuodavo tolimojo susisiekimo traukiniai iš Rygos į Simferopolį, Adlerį, Oriolą (vėliau Voronežą), Odesą, Lvovą, Kaliningradą, Vilnių (1969 m. duomenys), iš Talino į Minską (ekspresas „Čaika”); vietinio susisiekimo traukiniai iš Rygos į Meitenę. Subyrėjus Sovietų Sąjungai geležinkelio reikšmė sumažėjo: pamažu panaikinti visi keleiviniai traukinių maršrutai (paskutinis, Ryga–Vilnius–Truskavecas, uždarytas 2008 m.), sumažejo krovinių pervežimų. Nuo 2018 m. rugsėjo iki COVID-19 pandemijos pradžios geležinkeliu kursavo keleivinis traukinys Kijevas–Minskas–Ryga.
Stotys
thumb|Gubernijos geležinkelio stotis thumb|Meitenės geležinkelio stotis Įvairiais laikais linijoje veikė šios stotys ir stotelės (kilometražas nuo Šiaulių ):
Riestasėklė vandenė
Riestasėklė vandenė (Elatine hydropiper) – vandeninių (Elatinaceae) šeimos vandenių (Elatine) genties augalas. Tai labai reta rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Biologija
Tai vienmetis augalas. Stiebas siūliškas, šliaužiantis, ties bambliais įsišaknijantis, 1–4 cm ilgio. Lapai priešiniai, pailgai elipsiški, kotuoti, 0,5–1 cm ilgio bei 1–1,5 mm pločio; prielapiai maži, vos pastebimi, 0,3–0,5 mm ilgio.
Žydi birželio–rugsėjo mėnesiais. Žiedai labai maži, bekočiai arba ant labai trumpų žiedkočių prisegti pavieniui lapų pažastyse. Taurelė iš 4 dalių, 0,7 mm ilgio ir 0,3 mm pločio.Vainiklapiai 4, rausvi arba balti, elipsiški arba ovališki, 1 mm ilgio ir 0,5 mm pločio. Kuokeliai 8, trumpesni už vainiklapius. Vaisius – dėžutė, 1,5–2 mm skersmens, suplotai apvali, keturlizdė. Sėklos rusvos, 0,3 mm ilgio.
Paplitimas ir augavietės
Auga šlapiuose ir vandens apsemtuose krantuose, tvenkiniuose, upėse ir upeliuose.
Apsauga
Riestasėklė vandenė įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą nuo 1989 m. Augalas nyksta sausinant ar kitaip pertvarkant vandens telkinių pakrantes ir joms užželiant stambiais pakrančių augalais.
Eochaidas
Eochaidas  – IX a. britas, galbūt valdęs kaip Stratklaido karalius ir piktų (Škotijos) karalius.
Rašoma, kad Eochaido motina buvo Škotijos karaliaus Keneto I duktė. Ši motiniška kilmė iš karališkosios Alpinų dinastijos gali būti priežastis, kodėl po Keneto I sūnaus Aedo mirties 878 m. karalystę valdė Eochaidas. Pasak įvairių šaltinių, Aedą nužudė neaiškios kilmės Girikas, kuriam po Aedo mirties taip pat buvo suteiktas karaliaus titulas.
Neaišku, ar Eochaidas ir Girikas buvo giminaičiai, sąjungininkai, ar net varžovai. Nors gali būti, kad jie vienu metu valdė karalystę kaip sąjungininkai, taip pat gali būti, kad jie valdė paeiliui kaip priešininkai.
Remiantis įvairiais šaltiniais, Eochaidas ir Girikas buvo nušalinti nuo karaliavimo 889 m. Juos pakeitęs karalius alpinas Donaldas II galėjo būti atsakingas už priverstinį režimo pasikeitimą.
Žibuoklė Martinaitytė
Žibuoklė Martinaitytė-Rosaski (Žibuoklė Martinaitytė-Rosaschi, g. 1973 m. gegužės 4 d. Leningrade, SSRS) – lietuvių kompozitorė, viena žinomiausių Lietuvos šiuolaikinės orkestrinės muzikos kūrėjų. Gyvena Niujorke (JAV).
Biografija
1998–2004 m. tobulinosi įvairiuose kompozicijos kursuose Darmštate (Vokietija), Avinjone, Ruaimone (Prancūzija), Švace (Austrija), Stavangeryje (Norvegija).
Kūryba
Kompozitorė daugiausia kuria kamerinių žanrų muziką. Jos muzikai būdingi netradiciniai žemų instrumentų tembrų deriniai (pvz. 3 trombonai ir tūba ar 2 kontrabosai ir vargonai), teatrališkumas, koncertiškumas, asociatyvi, erdviškumo pojūtį teikianti atmosfera. Šios muzikos atlikėjai instrumentalistai dažnai priversti demonstruoti technines instrumentų galimybes, virtuozinius solo epizodus.
Burgas (Šprėvaldas)
Burgas, arba Borkovai  – komuna Vokietijoje, Brandenburgo žemėje išsidėstęs kurortas.
Įeina į Šprė-Neisės apskritį. Priklauso Burgo valdybai. Plotas – 35,16 km². Oficialusis kodas – 12 0 71 032.
Gyventojai
Burge gyvena 4242 žmonės (2019 m. gruodžio 31 d. duomenys).
Įeina į kultūrinę-teritorinę, autonominę Sorbų gyvenamąją sritį, joje galioja Saksonijos ir Brandenburgo teisiniai aktai, kuriais siekiama išsaugoti sorbų kalbas ir kultūrą. Be vokiečių kalbos, oficiali kalba yra taip pat ir žemutinių sorbų.
Vilius Laurinaitis
Vilius Laurinaitis (g. 1992 m. liepos 16 d. Bariūnų kaime, Joniškio rajone) – Lietuvos graikų-romėnų stiliaus imtynininkas, pasaulio jaunimo čempionas.
Biografija
2012 m. pasaulio jaunimo čempionato nugalėtojas svorio iki 96 kg kategorijoje.
Iki 2008 m. sportininką treniravo Vladimiras Audickas, 2008-2012 m. Grigorijus Kozovskis ir Olegas. Nuo 2012 m. - Mindaugas Ežerskis ir Ruslanas Vartanovas.
Gaisrinis kateris
thumb|right|250px|Kanados gaisrinis kateris thumb|right|250px|Gaisrinis kateris demonstruoja savo galimybes Gaisrinis kateris – specializuotas kateris su siurbliais ir švirkštais, skirtas gesinti gaisrus pakrantėje ir laivuose.
Pirmieji gaisriniai kateriai, atsiradę XIX a. pradžioje, buvo perdaryti vilkikai, kuriuose įtaisė gesinimo įrangą. Iš to meto liko gaisrinio katerio funkcija buksyruoti degančius laivus.
Dabar naudojami gaisriniai kateriai tiek senųjų tipų (gauti perdarant vilkikus), tiek naujieji, primenantys jūrinius laivus. Kai kurių uostų priešgaisrinės apsaugos tarnybos savo universalius katerius vadina gaisriniais kateriais.
Gaisriniai kateriai naudojami gaisrams gesinti prieplaukose, uostų sandėliuose ir kt. Kateriai turi neribotą kiekį vandens, nes jį siurbia tiesiai iš upės ar jūros. Jie gali būti naudojami kaip vandens tiekimo priemonė toliau krante dirbantiems gaisrininkams, kai šiems stinga vandens. Taip buvo 1989 m. San Franciske, kai dėl Loma Prieta žemės drebėjimo metu nutrūko vandentiekio magistralės
Šiuolaikiniai gaisriniai kateriai gali švirkšti kubinius metrus vandens per minutę. Pvz., Los Andželo Priešgaisrinis departamento gaisrinis kateris Nr.2 „Warner Lawrence“ iššvirkščia 2,4 m³/s vandens iki 120 m nuotolio.
Gaisriniai kateriai kartais pasirodo viešuose renginiuose (pvz., pasitinkant karo laivus ar istorinius laivus) į visas puses švirkšdami vandens arkas, kartais nudažytas keliomis spalvomis.
Kartais gaisriniai kateriai naudojami pervežti gaisrininkus, gelbėtojus ar gydytojus ir jų įrangą į salas ar laivus. Kartais gabena antvandeninius gelbėtojus ar narus, perkelia laivų, kur kilęs pavojus, keleivius į gelbėjimo laivus.
Kai kurie gaisriniai kateriai gali veikti ir kaip ledlaužiai. Pvz., Čikagos priešgaisrinio departamento gaisrinis kateris „Victor L. Schlaeger“ gali laužyti iki 30 cm storio vandens telkinių ledą.
Pasaulio šachmatų kompozicijų kūrybos turnyras
Pasaulio šachmatų kompozicijų kūrybos turnyras – periodiškai, vykstančios komandinės šalių šachmatų uždavinių ir etiudų kūrybos varžybos, kurias organizuoja WFCC, ar iki 2010 m. rengė Nuolatinė FIDE šachmatų kompozicijos komisija (PCCC).
WFCC nustato šachmatų kompozicijų temų parinkimo procedūrą, teisėjavimo tvarką bei paskiria turnyro direktorių. Jai priklauso ir galutinis temos ir sekcijoje teisėjaujančios šalies tvirtinimas.
Turnyras laikomas neoficialiu komandiniu pasaulio šachmatų kompozicijų kūrybos čempionatu. Jis yra neakivaizdinis.
Istorija
Pirmos tarptautinės komandinės šachmatų uždavinių ir etiudų kūrybos varžybos (Draugystės mačai) buvo pravestos 1962–1971 m.
1-as mačas (1962–1964). Organizatorius buvo – SSRS šachmatų federacija. Varžybose, kurios vyko šešiose sekcijose (kiekvienoje jų – siūlomos trys temos) dalyvavo 20 šalių. Pagal kiekvieną temą buvo galima buvo pateikti dvi kompozicijas, kurių viena - geriausia, buvo įskaitinė. 211-ka kompozitorių pateikė 502 uždavinius ar etiudus. Pirmąją vietą užėmė SSRS, surinkusi 635,5 taško iš 720 galimų, antrąją – Nyderlandai - 549 tšk., trečiąją – Švedija - 539,5 taško.
Trečiasis kryžiaus žygis
Trečiasis kryžiaus žygis vyko nuo 1189 iki 1192 m. Žygį organizavo Popiežius Grigalius VIII ir Popiežius Klemensas III. Trečiajame kryžiaus žygyje dalyvavo keturi galingiausių Europos valstybių monarchai: Vokietijos imperatorius Frydrichas I Barbarosa, Prancūzijos karalius Pilypas II Augustas, Austrijos hercogystės hercogas Leopoldas V ir Anglijos karalius Ričardas I Liūtaširdis. Europos monarchų sąjungininkais buvo Kilikijos armėnų valstybės kunigaikštis ir pirmasis karalius Levonas II.
Pasaulio šachmatų kompozicijų kūrybos turnyras
Istorija
2-ą mačą (1967–1971) organizavo Nyderlandų šachmatų kompozitorių sąjunga. Dalyviai varžėsi 6 sekcijose, kuriose dviejų, ar trijų ėjimų, sutarto mato uždaviniai turėjo būti sukurti, naudojant dvi temas, o daugelio ėjimų, etiudų ir atvirkščio mato uždaviniai – vieną. Pagal kiekvieną temą buvo leidžiama pateikti po 3 kompozicijas, kurių, dvi geriausios, buvo įskaitinės. 283 autoriai pateikė 558 kompozicijas iš kurių 415 - įskaitinės. Dalyvavo 27 šalys. 1-ąją vietą užėmė Suomija - 1269 tšk. iš 1449; 2-ąją – SSRS - 1249; 3-4 pasidalijo: Švedija ir Nyderlandai – po 1224.
Trečiasis kryžiaus žygis
Pagrindine kryžiaus žygio priežastimi buvo tai, jog ajubidų sultonas Saladinas 1187 m. spalio 2 d. užkariavo Jeruzalę.
Artimųjų Rytų vidaus politika Trečiojo kryžiaus žygio metu
Antrasis kryžiaus žygis (1147–1149) nepakeitė politinės situacijos Sirijoje. Kryžiaus žygio riteriai nesusilpnino Mosulo (miesto, dabartinio Irako Šiaurėje) bei didžiausio tuo metu Sirijos miesto Alepo emyro Nur-ad-Dino (turkų genčių, vadinamų seldžiukais, vado), kuris užėmė Damaską. 1187 m. mirus karaliui Balduinui IV, Jeruzalė buvo užimta turkų – seldžiukų, vadovaujamų sultono Saladino, kuris sukūrė didelę ir galingą valstybę su centru Egipte.
Pasaulio šachmatų kompozicijų kūrybos turnyras
Istorija
Tolesnius, jau pasaulio šachmatų kompozicijos turnyrus, organizavo FIDE pastovioji šachmatų kompozicijos komisija (PCCC), o nuo 2010 m. - Pasaulio šachmatų kompozicijos federacija (WFCC).
Trečiasis kryžiaus žygis
Artimųjų Rytų vidaus politika Trečiojo kryžiaus žygio metu
Grėsmę kėlė Nur-ad-Dinas, kuris nusitaikė į Antiochijos kunigaikštystę. Nur-ad-Dino kovoje su Antiochijos kunigaikščiu Raimundu iš Puatjė 1147–1149 metais, Antiochijos kariuomenė ne kartą buvo sumušta, o 1149 metais viename mūšių žuvo pats kunigaikštis Raimundas iš Puatjė. Nuo to momento Antiochijos kunigaikštystės padėtis buvo ne ką geresnė negu Jeruzalės. Dar 1148 metais Jeruzalės karalius Balduinas III nukreipdamas Vokietijos karalių Konradą III į Damaską padarė klaidą, kuri davė pasekmes iš karto po Antrojo kryžiaus žygio. Damaskas sudarė sąjungą su Nur-ad-Dinu ir tapo visų didžiųjų musulmonų miestų ir kitų jų valdomų vietovių centru. Musulmonų užkariautų Damasko ir Antiochijos įtaka Artimuosiuose Rytuose augo. Tuo tarpu krikščionių pozicijos prastėjo. Jiems reikėjo pagalbos iš Vakarų Europos.
Pasaulio šachmatų kompozicijų kūrybos turnyras
Istorija
Turnyro taisyklės buvo priimtos 1972 m. Puloje, Pastoviosios šachmatų kompozicijos komisijos (PCCC) suvažiavime. Vėliau jos daug kartų buvo keistos,  tobulintos: 1978 m. rugsėjį  Kenterberyje, 1984 m. Sarajeve, 990 m. rugsėjo mėn. Benidorme, 1991 m. rugpjūčio mėn. Roterdame, 1993 m. rugpjūčio–rugsėjo mėn. Bratislavoje. 2000 m. Puloje, 2001 m. Vageningene, 2005 m. Eretrijoje, 2010 m. Kretoje ir 2014 m. WFCC suvažiavime Berne.
Trečiasis kryžiaus žygis
Artimųjų Rytų vidaus politika Trečiojo kryžiaus žygio metu
Tuo momentu, kai Palestina palaipsniui perėjo į Nur-ad-Dino rankas, Šiaurėje Bizantijos imperatorius Manuilas I Komninas kėlė vis didesnius reikalavimus krikščionims, kartu ir išlikusioms krikščioniškomis kunigaikštystėms. Jis turėjo pretenzijų valdyti visą Mažąją Aziją ir atkurti Romos imperiją su jos buvusios teritorijos ribomis. Manuilas I Komninas ne kartą rengė žygius į Artimuosius Rytus ir šie žygiai jam nešė sėkmę. Manuilo I Komnino politika sviro į Antiochijos kunigaikštystės sąjungą su Bizantija. Po pirmos žmonos Vokietijos karaliaus Konrado III sesers mirties, Manuilas vedė vieną iš Antiochijos princesių.
Latvijos futbolo varžybos 2021 m.
Latvijos futbolo varžybos 2021 m.
Trečiasis kryžiaus žygis
Artimųjų Rytų vidaus politika Trečiojo kryžiaus žygio metu
thumb|200 px|left|Sultonas Saladinas (Miniatiūra iš XV a. rankraščio)
Pasaulio šachmatų kompozicijų kūrybos turnyras
Istorija
2-ąjį turnyrą (1982-83) organizavo Vakarų Vokietijos uždavinių kūrėjų sąjunga Švalbė. Dalyvavo 29 šalys. Buvo varžomasi septyniose sekcijose. Kompozicijose turėjo būti teminių variantų: dviejų ėjimų, trijų ėjimų, pasakų uždavinių sekcijose, pagal dvi rengėjų pasiūlytas temas, o daugelio ėjimų, etiudų, sutarto mato, atvirkščio mato uždavinių - pagal vieną temą. Pagal kiekvieną temą dalyviams reikėjo pateikti po dvi kompozicijas. Buvo leidžiama bendraautorystė. Užėmusi 1-ąją vietą kompozicija gaudavo 20 taškų, antrą – 19 ir t. t.. Varžybose buvo pateiktos 254 autorių 439 (197 įskaitinės) kompozicijos.
Latvijos futbolo varžybos 2021 m.
Licencijavimosi eiga
Spalvų reikšmės:
Trečiasis kryžiaus žygis
Artimųjų Rytų vidaus politika Trečiojo kryžiaus žygio metu
Kai 1187 m. Jeruzalę užkariavo sultonas Saladinas. Kryžiaus riteriai dėl to apkaltino Bizantiją. Jie teigė, jog Bizantija talkino ir teikė pagalbą musulmonams, buvo krikščionių išdavikė. .
Pasaulio šachmatų kompozicijų kūrybos turnyras
Istorija
Nuo 1972 m. varžybos vykdavo 7 sekcijose, nuo 2015 m. - 8-iose šachmatų kompozicijų sekcijose (žanruose):
Latvijos futbolo varžybos 2021 m.
FK Venstspils pašalinimas iš čempionato
2021 m. birželio 9 d. UEFA uždraudė „Ventspils“ futbolo klubui ateinančius septynerius metus (t. y. iki 2027/28 m. sezono imtinai) dalyvauti UEFA organizuojamose varžybose už UEFA taisyklių, susijusių su „sukčiavimu, kyšininkavimu ir (arba) korupcija“, pažeidimą ir už „rungtynių ir varžybų sąžiningumo pažeidimus“. Klubo pareigūnams Nikolajui Djakinui ir Adlanui Šiškanovui buvo uždrausta verstis futbolo veika atitinkamai 4 metams ir visam gyvenimui.
Trečiasis kryžiaus žygis
Artimųjų Rytų vidaus politika Trečiojo kryžiaus žygio metu
Nur-ad-Dinas jau buvo miręs dar prieš Jeruzalės atitekimą musulmonams, t. y. 1174 metais. Tais pačiais metais mirė ir Jeruzalės karalius Amauras I, trijų būsimų Jeruzalės valdovų – Sibilės, Balduino IV ir Izabelės – tėvas.
Pasaulio šachmatų kompozicijų kūrybos turnyras
Istorija
Pradžioje kompozicijos vertinimui buvo naudota nuo 0 iki 4,0 taško skalė, kurios mažiausia padala buvo 0,5 taško, tačiau nuo 10-ojo turnyro (2015 m.) kompozicijos vertinimo žingsnis buvo sumažintas iki 0,2 taško: vertinimai užrašomi kaip 1.0 – 1.2 – 1.4 ir t. t. bei neliko vertinimų: 1,5, 2,0  ar 2,5 tšk.
Latvijos futbolo varžybos 2021 m.
FK Venstspils pašalinimas iš čempionato
Kaltinimai susiję su 2018 m. liepos mėn. įvykusiomis UEFA Europos lygos atrankos varžybomis prieš Bordo „Žirondins“ futbolo klubą. Teisėjui iš Rusijos Sergejumi Lapočkinu, kuris teisėjavo tose rungtynėse, buvo uždrausta 10 metų verstis futbolo veikla.
Trečiasis kryžiaus žygis
Artimųjų Rytų vidaus politika Trečiojo kryžiaus žygio metu
Sultono Saladino dėka buvo suvienyti Egipto ir Bagdado kalifatai.
Pasaulio šachmatų kompozicijų kūrybos turnyras
Istorija
Iki 2019 m. surengta 10 turnyrų.
Latvijos futbolo varžybos 2021 m.
FK Venstspils pašalinimas iš čempionato
FK Ventspils buvo pašalintas iš Virsliga čempionato. Kadangi buvo sužaista mažiau nei pusė čempionato rungtynių, todėl jų rezultatai ir pasiekimai buvo anuliuoti.
Komandų rikiuotė
🛡️ PASTABA. Jūrmalos „Noah“ sužaidė du susitikimus Virsliga pirmenybėse, o tada buvo atšaukta klubo licencija ir jie buvo pašalinti iš pirmenybių.
Pasaulio šachmatų kompozicijų kūrybos turnyras
Dalyviai
Turnyre gali dalyvauti visos šalys – FIDE narės. Kiekvienos dalyvaujančios šalies šachmatų kompozicijos federacija sudaro iš jos narių šachmatų kompozitorių komandą ir paskiria jos vadovą. Turnyro direktorius negali būti komandos vadovu.
Reikalavimai kompozicijoms
Be bendrųjų reikalavimų kompozicijai keliama papildomų: kompozicijos pirmą kartą turi būti  paskelbtos turnyro nuostatuose nurodytuoju laikotarpiu, sukurtos, panaudojus nuostatuose rekomenduotą šachmatų kompozicijos temą.
Trečiasis kryžiaus žygis
Pasirengimas Trečiajam kryžiaus žygiui
thumb|300 px|right|Trečiasis kryžiaus žygis (1189–1192)
Pasaulio šachmatų kompozicijų kūrybos turnyras
Reikalavimai kompozicijoms
Iš vienos dalyvaujančios turnyre šalies į kiekvieną iš aštuonių sekcijų galima pasiųsti tik tris kompozicijas. Leidžiama jų bendraautorystė.
Vertinimas
Kompozicijas vertina teisėjaujanti šalis. Ji gali spręsti, ar vertinimui naudos vieną, du, ar daugiai teisėjų. Siekiant teisingesnio vertinimo, rekomenduojama, kad šalies teisėjai tarpusavyje tartųsi.
Šalis pati turi išspręsti, kilusius tarp teisėjų ginčus. Tam ji paskiria asmenį, ginčo atvejais, galintį priimti galutinį sprendimą. Pasitikima, kad teisėjaujanti šalis darbui atlikti pasitelkia savo geriausius ekspertus. Ji nėra įpareigota skelbti jų pavardžių. .
Trečiasis kryžiaus žygis
Pasirengimas Trečiajam kryžiaus žygiui
Buvo išsiųsti laiškai Europos valstybių monarchams ir dvasininkijos vadovams. Kardinolai, sukrėsti Jeruzalės netekties, davė Popiežiui žodį, palaikyti kryžiaus žygį ir skelbti apie jį. Dvasininkai žadėjo pereiti basomis per Vokietijos, Prancūzijos ir Anglijos žemes platindami kryžiaus žygio šventą reikalą. Popiežius ryžosi būsimam žygiui skirti nemažą dalį savo iždo pinigų. Dėl to buvo nutraukti vidaus karai, palengvinta riterių padėtis. Buvo skelbiama, jog tiems, kas dalyvaus kryžiaus žygyje, bus atleistos visos nuodėmės.
Pasaulio šachmatų kompozicijų kūrybos turnyras
Vertinimas
Atsiųstos kompozicijos patenka pas turnyro direktorių, kuris jas sudeda į vokus be šalių pavadinimų ir kompozitorių pavardžių. Kiekviena šachmatų kompozicijos diagrama, dėl atsekamumo, gauna numerį.
Trečiasis kryžiaus žygis
Pasirengimas Trečiajam kryžiaus žygiui
Trečiasis kryžiaus žygis turėjo palankesnes organizavimo sąlygas negu pirmieji du. Prie šio žygio iš karto prisidėjo trys galingiausi Europos monarchai – Vokietijos imperatorius Frydrichas I Barbarosa, Prancūzijos karalius Pilypas II Augustas ir Anglijos monarchas Ričardas Liūtaširdis. Tačiau vieningos idėjos, kaip vyks pats žygis, nebuvo. Be to, ir pačių valdovų tikslai buvo skirtingi. Tam, kad kartu kryžiaus žygyje dalyvautų ir Anglijos, ir Prancūzijos valdovai, reikėjo pastangų. Anglijos soste sėdėjo Plantagenetai, kurie buvo Normandijos ir Gaskonijos kunigaikščiai, ir gavo Anglijos sostą po to, kai vienas jų vedė Vilhelmo I Užkariautojo įpėdinę. Kiekvienas naujas Anglijos karalius turėjo duoti Prancūzijos karaliui priesaiką dėl valdomų Anžu, Meno grafysčių, Akvitanijos kunigaikštystės žemių, kurios buvo Prancūzijos teritorijoje.
Pasaulio šachmatų kompozicijų kūrybos turnyras
Vertinimas
Taip paruošti vokai pateikiami komandų vadovams patikrinimui. Komandų vadovai per tris mėnesius turi pranešti apie rastus neatitikimus ir klaidas. Direktorius informuoja teisėjaujančias šalis ir komandų vadovus apie jo nustatytas klaidas. Tam skiriamos 6 savaitės.
Trečiasis kryžiaus žygis
Pasirengimas Trečiajam kryžiaus žygiui
thumb|200 px|left|Prancūzijos karaliaus Pilypo II Augusto flotilė Trečiojo kryžiaus žygio metu (Nežinomo autoriaus paveikslas, saugomas Prancūzijos Nacionaliniame muziejuje)
Trečiojo kryžiaus žygio organizavimo metu Anglijos karaliumi buvo Henrikas II, o Prancūzijos – Pilypas II Augustas. Abu monarchai nesutarė. Radę progą, kenkė vienas kitam, nes jų valdomos žemės buvo kaimynystėje, įsiterpusios viena į kitą. Anglijos karaliui priklausiusių Prancūzijos teritorijoje buvusių žemių valdytojais buvo du karaliaus sūnūs – Jonas ir Ričardas. Prancūzijos karalius Pilypas sudarė su jais sąjungą ir bandė juos nukreipti prieš tėvą. Ričardui buvo peršama Prancūzijos karaliaus sesuo Alisa, kuri tuo metu gyveno Anglijoje. Prancūzijos karaliui pavyko palenkti Ričardą į savo pusę ir šis davė jam priesaiką.
Pasaulio šachmatų kompozicijų kūrybos turnyras
Vertinimas
Kiekvienos sekcijos kompozicijas, teisėjai įvertina taškais. Kompozicijos, kurios teisingos, turi temą bei neturi pirmtako, turėtų būti įvertintos mažiausiai 0,2 taško. Teisėjaujančios šalies teisėjas, skyręs kompozicijai 0 taškų turi paaiškinti to priežastį. Taip pat, pageidautini ir aukštų vertinimų ( 2,6 ir daugiau taškų) komentarai.
Trečiasis kryžiaus žygis
Pasirengimas Trečiajam kryžiaus žygiui
Anglijoje Kenterberio arkivyskupas Boldvinas surengė misiją po Velsą, kurios metu sušaukė 3000 karių, prisidėjusių prie kryžiaus žygio.
Kaip tik tuo momentu mirė Anglijos karalius Henrikas II (1189 m.) ir sostą paveldėjo Ričardas Liūtaširdis, kuris buvo Prancūzijos karaliaus bičiulis. Nuo to momento abu karaliai galėjo be kliūčių ruoštis kryžiaus žygiui.
Anglijos ir Prancūzijos karalių iškeliavimas į Trečiąjį kryžiaus žygį
thumb|250 px|right|Pilypo II Augusto atvykimas į Palestiną (Miniatiūra saugoma Britų karališkojoje bibliotekoje)
1190 m. Prancūzijos ir Anglijos karaliai iškeliavo į kryžiaus žygį.
Karalių Ričardą Liūtaširdį supo daug kilmingų riterių, pasiryžusių pasižymėti mūšiuose ir pelnyti šlovę. Žygiui Ričardas Liūtaširdis surinko daug pinigų, netgi išnuomojo jam priklausiusias karališkas žemes ar jas pardavė. Jo kariuomenė išsiskyrė gera ginkluote. Dalis Anglijos kariuomenės išplaukė iš uostų laivais, pats Ričardas Liūtaširdis persikėlė per Lamanšą tam, kad susijungtų su Prancūzijos karaliaus kariauna ir galėtų dviese keliauti per Italiją. Abu karaliai ketino iki paties galutinio taško keliauti kartu, tačiau daugybė kareivių, kuriuos pakeliui reikėjo išmaitinti, taip pat galybė tempiamos ginkluotės, karinės amunicijos privertė karalius išsiskirti ir žygiuoti mažesnėmis kariaunomis.
1191 m. kovo mėnesį Prancūzijos kariuomenė su karaliumi priešakyje sėdo į laivus ir persikėlė į Siriją. Pagrindinis Pilypo II Augusto tikslas buvo Akrė, miestas prie Viduržemio jūros. Į ši miestą buvo nukreiptos visų krikščionių viltys ir lūkesčiai. Iš vienos pusės prie šio miesto artėjo krikščionys, iš kitos pusės – buvo kaupiamos musulmonų karinės pajėgos. Visas Trečiasis kryžiaus žygis buvo nukreiptas į šio miesto apgultį ir jo užkariavimą. Kai prie šio miesto 1191 m. pavasarį priartėjo Prancūzijos kariuomenė, atrodė, jog tolesnę įvykių eigą lems prancūzai.
Ričardo Liūtaširdžio flotilė pajudėjo iš Sicilijos 1191 m. balandžio mėnesį. Kelionėje laivyną pasitiko audra ir laivas, kuriuo plaukė karaliaus Ričardo nuotaka Berengarija Navarietė, buvo nublokštas į Kiprą.
thumb|200 px|left|Akrės apgultis (Rankraščio miniatiūra saugoma Liono bibliotekoje, Prancūzijoje)
Pasaulio šachmatų kompozicijų kūrybos turnyras
Vertinimas
Jei teisėjaujanti šalis nespėja iki turnyro tvarkaraštyje numatytos datos pateikti vertinimo, direktorius, apie tai informavęs WFCC prezidiumą, gali iš rezervinio sąrašo paskirti kitą teisėjaujančią šalį.
Trečiasis kryžiaus žygis
Anglijos ir Prancūzijos karalių iškeliavimas į Trečiąjį kryžiaus žygį
Tuo metu Kipro sala buvo imperatoriaus Izaoko Komnino valdžioje, kuris buvo atsiskyręs nuo Bizantijos. Anglijos karaliaus nuotaką jis paskelbė savo belaisve. Tokiu būdu karalius Ričardas Liūtaširdis privalėjo pradėti karą su Kipru. Šis konfliktas iš Anglijos karaliaus pareikalavo nemažai jėgų ir laiko ir nebuvo iš anksto numatytas.
Pasaulio šachmatų kompozicijų kūrybos turnyras
Vertinimas
Direktorius sumuoja kiekvienos kompozicijos gautus taškus. Jei kompozicija buvo vertinta teisėjų iš 5 šalių, direktorius atmeta aukščiausią ir žemiausią vertinimus ir sumuoja likusius tris.
Jei kompozicija gavo 0 taškų iš dviejų, ar daugiau teisėjaujančių šaklių, ji negauna taškų ir yra šalinama iš turnyro. Direktorius kiekvienoje sekcijoje suskirsto kompozicijas pagal gautus taškus.
Trečiasis kryžiaus žygis
Anglijos ir Prancūzijos karalių iškeliavimas į Trečiąjį kryžiaus žygį
Užvaldęs Kiprą, karalius Ričardas Liūtaširdis gavo ir visas Izaoko Komnino brangenybes. Saloje buvo surengta Anglijos karaliaus triumfo šventė, kurią sekė daug puotų ir lėbavimų. Tuo metu kai karalius Ričardas Liūtaširdis triumfavo Kipre, į salą atplaukė netekęs karūnos Jeruzalės karalius Gi de Luzijanas. Jis pateko Anglijos karaliaus globon. Ričardas Liūtaširdis jam pardavė Kipro salą. Raginamas Gi de Luzijano Ričardas Liūtaširdis paliko Kiprą ir iškeliavo prie Akrės, kur dvejus metus kartu su kitais krikščionių kunigaikščiais dalyvavo miesto apgultyje. Krikščionių rankose tuo metu buvo Antakija, Tripolis ir Tyras. Trečiojo kryžiaus žygio sąjungininkai ketino Akrą padovanoti nuverstam Jeruzalės karaliui Gi de Luzijanui.
Bronius Maigys
Bronius Maigys (g. 1937 m., Alnių k., Molėtų rajone ) – lietuvių vandalas. 1985 m. Ermitaže apgadino Rembranto paveikslą „Danaja“.
Pasaulio šachmatų kompozicijų kūrybos turnyras
Nugalėtojų nustatymas
Kiekvienoje sekcijoje, skaičiuojant konkrečios šalies turnyre surinktus taškus dalyvauja tik dvi aukščiausias vietas sekcijoje užėmusios kompozicijos. Nugali šalis, surinkusi daugiausia taškų septyniose sekcijose. Jei jos kompozitoriai dalyvavo daugiau sekcijų, mažiausiai davusios sekcijos taškai į šalies taupyklę nepatenka.
Geriausių kompozicijų atranka
Iš kiekvienos sekcijos atrenkama po 20 daugiausiai taškų surinkusių šachmatų kompozicijų, kurios publikuojamos galutiniame turnyro rezultatų biuletenyje.
Šalys prizininkės
Pasaulio šachmatų kompozicijos turnyrų prizininkės ir jų rezultatai atskirose sekcijose. Pastaba. Suma skaičiuojama sumuojant geriausių kompozicijų 7-iose sekcijose taškus. Skliausteliai ir minusas reiškia, kad už kompozicijas sekcijoje gauti taškai nebuvo įskaityti į sumą: pav. (-16,4).
Lietuvos komandos pasiekimai
Lietuvos komandos užimtos vietos:
Aukščiausią vietą (iki 2019 m.) Lietuvos šachmatų kompozitoriai užėmė 9-me Pasaulio šachmatų uždavinių kūrybos turnyre. Jame dalyvavo 37 valstybių kompozitoriai. Lietuvos komandą sudarė: Antanas Vilkauskas, Mečislovas Rimkus, Ramutis Juozėnas, Vidmantas Satkus, Viktoras Paliulionis, Vilimantas Satkus, kurie surinko 58,5 taškus ir su Didžiosios Britanijos komanda pasidalijo 17–18 vietas.
Daugelio ėjimų sekcijoje tarp "20 geriausių" pateko ir Mečislovo Rimkaus kūrinys.
Bronius Maigys
Biografija
Baigė 4 klases.
7 metus prieš išpuolį Ermitaže niekur nedirbo, 2 metus gyveno neturėdamas registracijos, ko reikalavo tarybiniai įstatymai.
Išpuolis
thumb|„Danaja“ 1985 m. birželio 15 d. rytą atvyko į Ermitažą. Turėjo peilį, stiklainį sieros rūgšties, po kelnėmis buvo prisitvirtinęs savadarbių sprogmenų.
Rembranto paveikslų salėje perpjovė „Danają“ saugojusį aptvarą (pagal kitą šaltinį – peržengė ), dešine ranka 2 kartus peiliu perrėžė paveikslą, kaire iš stiklainio apipylė jį sieros rūgštimi.
Pasekmės
Po išpuolio pripažintas psichikos ligoniu. 6 metus praleido Černiachovsko psichiatrijos ligoninėje.
Po Nepriklausomybės atkūrimo perkeltas į Vilniaus respublikinę psichiatrijos ligoninę. Vėliau atsidūrė Utenos pensione.
2006 m. rusiškai parašė 300 puslapių knygą, kurioje išdėstė savą įvykių versiją. Pagal rankraštį skaičiusius rusų žurnalistus, autorius siekia už Lietuvos laisvę kovojusio kankinio įvaizdžio, poelgio nesigaili, pasielgtų analogiškai.
Populiarioje kultūroje
Kaip politinį protestą-meninį aktą greta Antano Kraujelio ir Romo Kalantos B. Maigį instaliacijoje „Muziejus“ pateikė menininkas Dainius Liškevičius. 2015 m. jo instaliacija buvo pristatyta nacionaliniame Lietuvos paviljone 56-tojoje Venecijos bienalėje.
Trečiasis kryžiaus žygis
Vokietijos imperatoriaus Frydricho I Barbarosos iškeliavimas į Trečiąjį kryžiaus žygį ir jo mirtis
thumb|200 px|right|Vokietijos imperatorius Frydrichas I Barbarosa (Vienuolio Roberto rankraščio miniatiūra)
Didele Trečiojo kryžiaus žygio nesėkme tapo tai, jog kartu su Anglijos bei Prancūzijos karaliais negalėjo kartu išvykti išmintingas karo strategas ir politikas Frydrichas I Barbarosa. Jeigu Barbarosa būtų atsidūręs Akros apsuptyje nuo apgulties pradžios, strateginiai sprendimai ko gero būtų buvę gerokai išmintingesni.
Saladinas turėjo puikų laivyną. Laivai jam plukdė atsargas iš Egipto, o kariai pas sultoną keliavo iš Vidurinės Azijos, iš Mesopotamijos. Esant tokiai situacijai, Saladinas galėjo atlaikyti ilgai besitęsusią miesto apgultį.
Dariaus ir Girėno apygarda
Dariaus ir Girėno apygarda - Lietuvos partizanų junginys (apygarda), 1948–1949 m. Biržų apskrityje kovojęs prieš sovietinį okupacinį režimą. Įkurta 1947 m. gruodžio mėn. sujungus 6 būrius. Vadas Petras Tupėnas (slapyvardis Ąžuolas), štabo viršininkas J. Kučinskas.
Trečiasis kryžiaus žygis
Vokietijos imperatoriaus Frydricho I Barbarosos iškeliavimas į Trečiąjį kryžiaus žygį ir jo mirtis
Frydrichas I Barbarosa besiruošdamas kryžiaus žygiui Niurnberge sudarė sutartį su Bizantijos imperatoriumi. Pagal šią sutartį Barbarosai buvo užtikrintas laisvas kelias per Bizantijos imperijai priklausiusias žemes, taip pat ir maisto atsargų tiekimas. 1189 m. gegužės 24 d. imperatorius Frydrichas I Barbarosa įžengė į Vengrijos teritoriją. Vengrijos valdovas Bela III pats nesiryžo dalyvauti kryžiaus žygyje, tačiau Frydrichui Barbarosai jis buvo palankus. Siuntė imperatoriui dovanas, apginklavo ir dovanojo imperatoriui 2000 kareivių. Po penkių savaičių žygio Frydricho Barbarosos kariuomenė atkeliavo prie Bizantijos sienų. Žygio metu Frydrichas Barbarosa įsijungė į derybas su bulgarais ir serbais. Šie norėjo naujos tvarkos Balkanų pusiasalyje ir nebuvo palankūs Bizantijos imperatoriui.
Dariaus ir Girėno apygarda
Veikė savarankiškai, su Šiaurės rytų Lietuvos srities štabu ryšių nepalaikė. Leido laikraštį „Bočių keliais“ (redaktorius Adolfas Baltrėnas, slapyvardžiu Anupras ). 1949 m. apygarda sunyko, veikė pavieniai partizanų būriai. 1950 m. liepos mėn. žuvo vadas Petras Tupėnas. Vietoj Dariaus ir Girėno apygardos buvo įkurta Sierakausko, 1951 m. rugsėjo mėn. – Pilėnų tėvūnija (veikė iki 1954 m. rudens). 1956 m. žuvo paskutiniai buvusios Dariaus ir Girėno apygardos partizanai Mykolas Suveizdis (slapyvardis Budrys) ir Edvardas Žilinskas (slapyvardis Vanagas).
Trečiasis kryžiaus žygis
Vokietijos imperatoriaus Frydricho I Barbarosos iškeliavimas į Trečiąjį kryžiaus žygį ir jo mirtis
Bizantijos imperatorius sutartį su Vokietijos imperatoriumi sulaužė. Buvo statomos kliūtys kryžiaus riteriams, bandoma juos sulaikyti, ardomi keliai, blokuojami tiltai ir pan. Vokietijos pasiuntiniai, išsiųsti į Konstantinopolį, nebuvo palankiai sutikti. Kuo labiau kryžiaus žygio riteriai artėjo link Makedonijos, tuo daugiau sutiko nepalankių graikų. Du mėnesius Frydricho I Barbarosos kariuomenė žygiavo nuo Braničevo iki Sofijos. Sofiją kariauna pasiekė rugpjūčio 13 dieną. Miestą rado apleistą gyventojų. Mieste nebuvo nei Bizantijos valdininkų, nei sutartimi pažadėtų maisto atsargų.
Nepasitikėdamas graikais Frydrichas I Barbarosa samdė vengrų ir serbų vedlius. 1189 m. rudenį Vokietijos imperatoriaus kariuomenė priartėjo prie Plovdivo. Leistis į kelionę toliau per Mažąją Aziją Frydrichui I buvo pavojinga, nepasirūpinus sąjunga su graikais.
Norėdamas išsiaiškinti padėtį imperatorius vėl išsiuntė pasiuntinius į Konstantinopolį. Grįžę derybininkai pranešė, jog graikų imperatorius sudarė sąjungą su Saladinu.
Vienas Frydricho I Barbarosos būrys užpuolė Gradeco gyvenvietę, kurią sudegino. Bizantijos imperatorius turėjo pagrindo manyti, jog Frydrichas I Barbarosa yra sudaręs sąjungą su jo priešu, Serbijos kunigaikščiu Steponu Nemanja. Lapkričio mėnesio pradžioje, kai kryžiaus žygio riteriai priartėjo prie Edirnės, Vengrijos karalius Bela III pareikalavo iš savo būrio karių sugrįžti.
Vasario 14 d. buvo pasirašyta nauja sutartis su Bizantijos imperatoriumi, pagal kurią Barbarosos kariuomenei buvo leista keliauti per Mažąją Aziją.
thumb|200 px|left|Frydricho I Barbarosos sūnaus Frydricho V iš Švabijos atvykimas prie Akros (Žano Kolombo ir Sebastjano Mameroto miniatiūra)
1189 m. gegužės mėnesį Frydricho I Barbarosos sūnus Frydrichas V iš Švabijos kartu su savo kariuomene iškeliavo per Mažąją Aziją siekdamas prisivyti tėvą.
1190 m. kovo 25 d. vokiečių kariuomenė kėlėsi per Bosforo sąsiaurį. Barbarosos kelias ėjo per vakarines Mažosios Azijos teritorijas. Žygiuodami jo kariai susikaudavo su seldžukais. Tačiau labiausiai kariai kentėjo nuo maisto trūkumo ir bado. Gegužės mėnesį Barbarosos kariuomenė priartėjo prie Konijos. Laimėjo mūšį prie šio miesto su turkų gentimis. Tačiau prie Kilikijos vokiečių karius lydėjo nesėkmė.
Kai Frydrichas I Barbarosa priartėjo prie Kilikijos Armėnijos karalystės, jos valdovas Levonas II išsiuntė pas imperatorių pasiuntinių eskortą. Tačiau 1190 m. birželio 10 d. imperatorius Frydrichas I Barbarosa keldamasis per Salefo upę, dab. Goksu, Turkijos teritorijoje, nuskendo.
Nepaisant imperatoriaus žūties, Levonas III toliau palaikė kryžiaus žygio riterius. Jo kariai prisijungė prie Akros apgulties, o dar iki to padėjo Anglijos karaliui Ričardui Liūtaširdžiui užkariauti Kiprą.
Po Vokietijos imperatoriaus mirties dalis vokiečių kariuomenės grįžo į Europą, kita dalis, vadovaujama imperatoriaus sūnaus Frydricho V iš Švabijos, 1190 m. spalio mėn. prisijungė prie sąjungininkų kariuomenės, apgulusios Akrą. Prie Akros vokiečių kariai užsikrėtė maliarija. 1191 m. sausio 20 d. nuo maliarijos mirė ir Frydrichas V iš Švabijos. Po jo mirties vokiečių kariuomenės likučiai paliko Šventąją Žemę.
Akros apgultis
1191 m. prie Akros atkeliavo Anglijos ir Prancūzijos karaliai, į kuriuos rytų krikščionys dėjo visas viltis. Be šių dviejų karalių prie Akros atvyko ir Austrijos hercogas Leopoldas V.
Nors ir turėdama tokius autoritetingus valdovus krikščionių kariauna neturėjo jokio strateginio miesto puolimo plano.
Po Kipro užėmimo tarp Anglijos ir Prancūzijos karalių kilo nesutarimai išardę jų draugystę, nes Pilypas II Augustas pareiškė pretenzijas į dalį Kipro salos pagal sudarytą sutartį tarp jo ir Ričardo Liūtaširdžio. Prie Akros Ričardas Liūtaširdis ėmė palaikyti Gi de Luzijaną, o Prancūzijos karalius stojo Konrado iš Monferato pusėn. Tokiu būdu nei Anglijos, nei Prancūzijos karaliai nebebuvo pajėgūs apjungti savo kariaunų ir kiekvienas veikė pagal savo planą.
Liepos mėnesį Akros gyventojai nuo ilgalaikės miesto apgulties visgi išseko ir Saladinas buvo pasirengęs vesti derybas dėl miesto kapituliacijos ir taikos sutarties sudarymo. Tačiau iš krikščionių pusės buvo pateiktos sudėtingos sąlygos: miesto musulmonai galės gauti laisvę tik tuomet, kai krikščionims bus perduota Jeruzalė ir kitos Saladino nukariautos vietovės. Be to, Saladinas turėjo perduoti 2000 žinomų musulmonų krikščionims į belaisvius.
Manydami, jog Akra greitai kris, krikščionys labai atidžiai sekė, kad į miestą nepatektų atsargos.
thumb|200 px|left|Akros kapituliacija prieš krikščionis (1191) (Merio Džozefo Blondelio paveikslas)
1191 m. liepos 12 d. Akra pasidavė krikščionims. Vykdant taikos sutarties sąlygas greitai atsirado kliūčių. Austrijos hercogas Leopoldas V ant vienos Akros sienos dalies liepė iškelti savo vėliavą, kurią pamatęs Ričardas Liūtaširdis liepė ją nuimti. Austrijos hercogo Leopoldo V asmenyje Ričardas Liūtaširdis įgijo priešą.
Nors nemaža Akros miestiečių dalis buvo krikščionys, tačiau Saladino valdymo metais jie buvo gavę privilegijų, kurių nenorėjo prarasti. Miestą užėmus anglams ir prancūzams, kurie bandė miestiečius spausti, šie liko nepatenkinti. Be to, sklido gandai apie Anglijos karaliaus Ričardo Liūtaširdžio palankumą Saladinui ir jo ketinimus išduoti krikščionis musulmonų sultonui. Dėl to Prancūzijos karalius Pilypas II Augustas Akrą paliko ir iškeliavo su kariuomene namo.
Mūšis prie Arsufo
thumb|200 px|right|Mūšis prie Arsufo (Eloi Firmino Ferono paveikslas)