cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nikolajus Dmitrijevas
Biografija
thumb||200 px|left|Nikolajaus Dmitrijevo paveikslas „Nuskendęs kaime“ Nikolajus Dmitrijevas gimė 1837 m. balandžio 13 d. Nižnij Novgorode, Rusijos imperijoje. Pradinį išsilavinimą gavo tėvų namuose, vėliau įstojo ir baigė Ufos gubernijos gimnaziją. Persikėlus jo šeimai gyventi į Sankt Peterburgą, Nikolajus Dmitrijevas ruošėsi tapti junkeriu, tačiau patarus tuo metu žinomam dailininkui Vasilijui Šebujevui, ėmė lankyti Sankt Peterburgo dailės akademijos klases. Mokėsi Fiodoro Bruni klasėje. Dailės akademijoje už pasiekimus piešime ir tapyboje buvo apdovanotas keturiais mažaisiais ir vienu didžiuoju sidabro medaliais. 1860 m. pelnė mažąjį aukso medalį už nutapytą pagal programą paveikslą „Olimpinės žaidynės”. Per kitus dvejus metus nutapė paveikslus “Didžioji kunigaikštienė Sofija Vytautaitė didžiojo kunigaikščio Vasilijaus II Tamsiojo vestuvėse” ir „Šaulių maištas”, tačiau nei už vieną šių paveikslų negavo apdovanojimo.
1863 m. lapkričio 9 d. Dmitrijevas dalyvavo Dailės akademijos keturiolikos studentų, kurie atsisakė dalyvauti konkurse dėl didžiojo aukso medalio, maište. Konkursas buvo skirtas Dailės akademijos 100-osioms gyvavimo metinėms. Nuo 1863 m. iki 1871 m. Dmitrijevas buvo Sankt Peterburgo dailininkų artelės, kuriai vadovavo Ivanas Kramskojus, nariu.
1868 m. Dmitrijevo paveikslas „Nuskendęs kaime“ (paveikslas saugomas Rusijos nacionaliniame muziejuje) jam pelnė akademiko vardą. 1869 m. Nikolajus Dmitrijevas lydėjo didįjį kunigaikštį Nikolajų Nikolajevičių Vyresnįjį kelionėje į Kaukazą ir į Charkovo bei Voronežo gubernijas. Šios kelionės rezultatas – 42 paveikslai.
1871 m. Nikolajus Dmitrijevas gavęs valstybės paramą trejiems metams išvyko į užsienį. Didesnę laiko dalį praleido Diuseldorfe, kuriame bendravo su žinomais tapytojais Marku Luisu Benjaminu Votjė ir Liudviku Knausu. Iš Diuseldorfo Dmitrijevas iškeliavo į Paryžių. Gyvendamas Paryžiuje buvo vienas pagrindinių „Rusijos dailininkų draugijos” narių, eksponavo savo paveikslus miesto salonuose, tapė piešinius rusų ir prancūzų spaudos leidiniams.
Būtent Paryžiuje Dmitrijevas perėjo nuo žanro tapybos prie batalinės. Tai inspiravo užsakymas nutapyti keletą paveikslų 1877–1878 m. Rusijos-Turkijos karo tema. Už du paveikslus: „Imperatoriaus Aleksandro II konvojaus mūšis Sistovskio aukštumose” ir „Imperatoriaus įvažiavimas į Ploještį” Peterburgo dailės akademija jam suteikė profesoriaus vardą. 1885 m. Dmitrijevas sugrįžo į Sankt Peterburgą.
Be paminėtų paveikslų, vieni geriausių Nikolajaus Dmitrijevo kūrinių yra: „Dvi sustojimo minutės“ (1878 m.), „Gaisras kaime” (1885 m.), taip pat kai kurie darbai, sukurti pagal 1877–1878 m. Rusijos-Turkijos karo tematiką.
Vandentiekio kolona
Vandentiekio kolona – tai metalinis arba gelžbetoninis vertikalus uždaras rezervuaras, pripildytas vandens. alt=Vandentiekio kolonos schema: 1 – rezervuaras; 2 – vandens ėmimo ir tiekimo vamzdis; 3 - vandens ėmimo ir tiekimo antgalis; 4 – išleistuvas; 5 – nuotakas; 6 – tiltelis; 7 – turėklai; 8 – kopėčios.|miniatiūra|Vandentiekio kolonos schema: 1 – rezervuaras; 2 – vandens ėmimo ir tiekimo vamzdis; 3 - vandens ėmimo ir tiekimo antgalis; 4 – išleistuvas; 5 – nuotakas; 6 – tiltelis; 7 – turėklai; 8 – kopėčios.
Kur statomos vandentiekio kolonos
Reguliuojančiajam vandens tūriui skirtos kolonos dalies apačios aukštis atitinka vandenbokščio aukštį, o kolonoje sukauptos vandens atsargos yra žemiau. Todėl vartotojai gauna vandenį tolydžio mažėjančiu slėgiu. Dėl šios priežasties kolonas galima statyti tik tuose pramonės įmonių vandentiekiuose, kur, įvykus avarijai, vartotojams galima tiekti atsarginį vandenį mažesniu slėgiu negu skaičiuotinis.
Vandentiekio kolonų trūkumai
Kolonų trūkumas yra tas, kad vanduo jose užsistovi, nes dėl konstrukcinių kolonos ypatybių vartotojams vanduo teka tik iš apatinės rezervuaro dalies, dėl to viršutinių vandens sluoksnių kokybė gali blogėti.
Darbėnų valsčius
Darbėnų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Darbėnai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Kauno gubernijoje. 1936 m. valsčiuje buvo 227,83 km² dirbamos žemės, apie 35 proc. ploto užėmė miškai, padalinti į 5 girininkijas. Buvo 4 parapijos ir 6 bažnyčios, 64 gyvenvietės. 1947 m. dalis teritorijos perduota naujam Lenkimų valsčiui. Darbėnų valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Kretingos rajonui (8 apylinkės) ir Salantų rajonui (2 apylinkės).
Gyvenvietės
1936 m. buvusios gyvenvietės:
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 9912 žmonės:
Amazing Things
Amazing Things – ketvirtasis britų roko grupės „Don Broco“ studijinis albumas, išleistas 2021 m. spalio 22 d. Albumas buvo numatytas išleisti kiek anksčiau, rugsėjo 17 d., tačiau nukeltas dėl užsitęsusios vinilinių plokštelių gamybos. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju grupės įrašu, pasiekusiu šią viršūnę.
Kūrybinė grupė
Don Broco
Techninis personalas
Milano derbis
Derby della Madonnina (LMilano derbis) – futbolo derbis tarp dviejų pagrindinių Italijos Milano miesto komandų – AC Milan ir Inter Milan Komandos žaidžia San Siro stadione. Derbio pavadinimas duotas nuo ant Milano katedros esančios Marijos statulos, vadinamos Madonnina.
Statistika
2020 m. vasario 9 d.
Sketches for My Sweetheart the Drunk
Sketches for My Sweetheart the Drunk, tai studijoje baigtų įrašinėti, jau sutvarkytų ir dar šios stadijos nepasiekusių Jeff Buckley dainų rinkinys. Kadangi buvo nepatenkintas tuo, kas buvo įrašyta 1996 m. vasarą ir 1997 m. pradžioje, Baklis (Buckley) daug dirbo studijoje įrašinėdamas įvairias demo (pradines) dainų versijas, vildamasis išgauti tokį skambesį, kokio siekė. Albumas, turėjęs vadintis My Sweetheart, the Drunk taip niekada ir nebuvo užbaigtas, kadangi likusi Džefo Baklio grupės dalis vyko pas jį, tam, kad prisidėtų prie kūrybinio darbo, kaip tik tada kai atlikėjas mirė. Albumas buvo išleistas jau po Baklio mirties 1998 m. gegužės 26d. Nepaisant to, kad buvo nepabaigtas įrašinėti, albumas susilaukė tegiamų atsiliepimų iš kritikų. AV Club albumą pavadino "varginančiai neišbaigtu, bet nepaisant to, nepakartojamu". Albumo gamyba buvo prižiūrima Chris Cornell ir televizijos vedėjo Tom Verlaine.
"My Sweetheart the Drunk" taip albumą vadino Džefas Baklis kurdamas ir įrašinėdamas jį. Pavadinimą, kuriuo buvo išleistas albumas sugalvojo vienintelė jo turto paveldėtoja, jo mama Mary Guibert, ji pridėjo žodelį Sketches, kuris išvertus iš anglų kalbos reiškia eskizą, kadangi Džefo darbai nebuvo baigti, tai tebuvo rėmai to, ką jos sūnus būtų išleidęs jei būtų likęs gyvas.
Dainų sąrašas
Visos dainos sukurtos Džefo Baklio, išskyrus ten kur nurodyta kitaip:
Tarptautiniame albumo leidime, antrame diske yra papildoma daina "Gunshot Glitter" (Jeff Buckley) kaip 7 iš 21 dainų. Kompakto versijos skirtos Japonijos rinkai antrame diske taip pat yra papildoma daina "Thousand Fold" (Jeff Buckley). Ji 11 iš viso 22 kompozicijų.
Imigracija į Kanadą
Imigracija į Kanadą – gyventojų migracijos procesas, kurio metu į Kanadą nuolatiniam gyvenimui persikelia žmonės iš kitų šalių. Daugelis, nors ir ne visi, tampa šalies piliečiais.
Kanada – imigrantų šalis. Pasaulinė Kanados, kaip išsivysčiusios, taikios, etninių konfliktų nekamuojamos šalies, kurioje galima ramioje aplinkoje auginti vaikus, reputacija be abejonės prisideda prie imigracijos į šalį augimo.
2006 m. Kanada priėmė 236 756 imigrantus. Į pirmąjį šalių, iš kurių atvyko imigrantai, dešimtuką patenka Kinija(28 896), Indija (28 520), Filipinai (19 718), Pakistanas (9808), JAV (8750), Jungtinė Karalystė (7324), Iranas (7195), Pietų Korėja (5909), Kolumbija (5382) ir Šri Lanka (4068). Po jų eina Prancūzija, Marokas (4025), Rumunija, Rusija ir Alžyras, iš kurių imigravo po 3500 žmonių.
2010 m. pradžioje Kanados gyventojų skaičius siekė 34 mln. Pagal 2006 m. gyventojų surašymą užfiksuotas 5,4 % gyventojų skaičiaus augimas lyginant su 2001 m. . Daugiausia gyventojų skaičiaus augimą lemia imigracija. Nors didžiausią ekonominę naudą duoda nepriklausomi kvalifikuoti imigrantai, pusę atvykstančiųjų į šalį yra imigrantų šeimų nariai (sutuoktiniai, nepilnamečiai vaikai arba naujųjų kanadiečių tėvai).
Etniškai Kanada yra labai įvairi. Pagal 2001 m. gyventojų surašymą Kanadoje gyvena 34 etninių grupių, turinčių daugiau nei 100 tūkst. narių, atstovai. Didžiausia etninė grupė vadina save "kanadiečiais" (39,4 %), nes dauguma kanadiečių, kurių protėviai atvyko kolonizacijos laikais save laiko kanadiečių etnine grupe. Po jų didžiausios grupės yra laikančių save anglais (34,4 %), prancūzais (25,7 %), vokiečiais (3,6 %), italais (2,8 %), ukrainiečiais (1,7 %), aborigenais (indėnais ir eskimais 1,5 %), kinais (1,4 %), olandais (1,4 %), lenkais (0,9 %), rusais (1,6 %).
Istorija
Po pirminės anglų ir prancūzų kolonizacijos periodo, per beveik du šimtus metų išskiriamos keturios pagrindinės imigracijos bangos. Penktoji banga yra šiais laikais.
Imigracijos kategorijos
Ekonominiai imigrantai. Kanados imigracijos, pabėgėlių ir pilietybės ministerija naudoja kelias ekonominių imigrantų pakategores. Nuo 2015 metų kvalifikuotų darbuotojų imigracija federaliniu lygiu vyksta per internetinę sistemą „Express Entry“. Kandidatai gali užsiregistruoti sistemoje ir uždirbti taškus atsižvelgiant į asmeninius veiksnius, tokius kaip amžius, išsilavinimas, darbo patirtis ir Kanados kalbų žinios. Daugiausiai balų surinkę kandidatai bus atrenkami pagal kompleksinę atrankos sistemą - CRS. Įvertinus visus kandidatus, jų profiliai sistemoje saugomi iki 12 mėnesių, kol vyksta svarstymas. Gavę kvietimą, kandidatai turi 90 dienų pateikti visą dokumentų paketą nuolatiniam gyvenimui Kanadoje. „Express Entry“ teikia tris federalines programas - „Federal Skilled Workers“ (programa kvalifikuotiems užsienio darbuotojams), „Canadian Experience Class“ (programa užsienio darbuotojams, turintiems darbo patirtį Kanadoje) ir „Federal Skilled Trades“ (programą amatininkams ir įvairių techninių profesijų atstovams). Be to, „Express Entry“ aptarnauja dalį provincijos programų srautų, suvienytų „Provincial Nominee Program“ ir susietų su „Express Entry“ sistema.
Šeimos klasė. Pagal vyriausybės programą piliečiai ir nuolatiniai gyventojai gali remti savo šeimos narius ir artimuosius giminaičius imigruoti į Kanadą.
Sutuoktinio / sutuoktinės rėmimas. Sutuoktinio arba sutuoktinės rėmimas galimas tik tuo atveju, jei registracijos metu vyras ir žmona sulaukė 18 metų ir yra pilnamečiai. Sąlygos yra visiškai vienodos partneriams, kurie palaiko nesantuokinius santykius. Nuo 2012 m. spalio mėn. padarytas pakeitimas dėl rėmiamo sutuoktinio sąlyginės nuolatinės gyvenamosios vietos statuso. Pakeitimo esmė yra ta, kad jei sutuoktiniai yra susituokę mažiau nei 2 metus ir nėra vaikų, rėmiamas sutuoktinis leidimą nuolat gyventi Kanadoje gauna tik 2 metų laikotarpiui, kurio metu vedę žmonės turi gyventi kartu. Be to, pagal tą patį 2015 m. birželio mėn. pakeitimą, po 2 metų laikotarpio nutraukus santuoką, rėmiamas sutuoktinis netenka teisės remti savo antrąją pusę dar kartą susituokus per ateinančius 5 metus. Apribojimai tiems, kurie negali remti savo užsienio partnerio: rėmėjo įkalinimas; bankroto paskelbimas; finansinės paramos iš valstybės („velferio“) gavimas; bandymas padaryti nusikaltimus praeityje; nesumokėti alimentai iš ankstesnės santuokos; iš valstybės gautų subsidijų nemokėjimas.
Tėvų remiama imigracija į Kanadą. Nuo 2013 m. Kanada sutrumpino laiką, reikalingą šeimos rėmimo paraiškoms, ypač tėvų ir (arba) senelių rėmimui, apdoroti. Nuo 2014 m. Kanados imigracijos ministerija kasmet nustato kvotą naujoms tokio rėmimo tipo paraiškoms priimti. Kvotos 2019 m. sudarė po 27000 paraiškų. Be to, galimybė remti tėvus ir (arba) senelius yra praktiškai pašalinta iš Humanitarinės programos (HCP — Humanitarian and Compassionate Program). Kaip alternatyvą Kanada siūlo „Super Visa“ tėvų ir vaikų susijungimui, o tai suteikia galimybę daugkartiniam tėvų ir (arba) senelių apsilankymui Kanadoje 10 metų laikotarpiui, apsistojant iki 2 metų vieno apsilankymo metu su galimybe jį dalinai pratęsti Kanadoje.
'''Pabėgėliai. Pabėgėlių ir asmenų, kuriems reikia apsaugos, imigracija.'''
Pagal Kanados pilietybės įstatymus imigrantas gali kreiptis dėl pilietybės, pragyvenęs Kanadoje 1095 dienas (3 metus) iš 5 metų.
Čampavato tigrė
Čampavato tigrė – Bengalinė tigrė, XIX a. pab. – XX a. pr. Nepale ir Kumaono regione Indijoje nužudžiusi bent 436 žmones. Ji yra įrašyta į Gineso rekordų knygą kaip daugiausia žmonių nužudęs tigras. 1907 m. Čampavato tigrę nušovė Jim Corbett.
Pasak medžiotojo ir rašytojo Peter Byrne knygos „Medžiotojas – džentelmenas“, Čampavato tigrė pradėjo puldinėti žmones Rupalo kaime vakarų Nepale. Iš pradžių ją mėgino nušauti medžiotojai, tačiau nesėkmingai. Vėliau buvo pasitelkta Nepalo kariuomenė. Kariškiams taip pat nepavyko jos sumedžioti, tačiau varovai nubaidė tigrę per pasienį į Indiją. Toliau Čampavato tigrė medžiojo žmones Kumaono regione. Ji keliaudavo didelius, Bengalijos tigrams neįprastus atstumus nuo kaimo prie kaimo, kartais per parą įveikdama virš trisdešimt kilometrų. Tokiu būdu išvengdavo medžiotojų, tykančių prie jos paskutinės aukos kaimo, ir lengviau susirasdavo aukų naujame kaime, kur dar nebūdavo kilęs aliarmas. Čampavato miestas, nuo kurio kilo tigrės vardas, buvo maždaug jos medžioklės teritorijos centre. Dauguma Čampavato tigrės aukų būdavo moterys ir vaikai, vieni išėję į džiungles rinkti kuro ar ganyti galvijų. Visi žinomi žmonių užpuolimai būdavo dieną. Per laiką žmonės pradėjo tigrės taip bijoti, kad Čampavato apylinkių kaimuose stojo gyvenimas, žmonės bijodavo palikti namus, ypač, džiunglėse išgirdę tigro riaumojimą.
1907 m. Čampavato tigrę medžioti ėmėsi britų gamtininkas Jim Corbett. Sekdamas Fungaro kaime neseniai nužudytos ir į džiungles nuvilktos šešiolikmetės mergaitės kraujo pėdsaku, jis rado palaikus, tačiau juos tyrinėdamas, pats buvo užpultas tigrės. Nubaidęs ją šūviais, kitą dieną Corbett suorganizavo medžioklę su varovais prie Čampos upės tarpeklio. Jam padėjo apie 300 vietinių Fungaro gyventojų. Jim Corbett nušovė tigrę, kai ji vėl mėgino pulti medžiotoją.
Nušautos Čampavato tigrės tyrimas parodė, kad jai buvo 10 – 12 metų, sveikatos būklė puiki, neskaitant kad dešinėje nasrų pusėje buvo nulūžę viršutinis bei apatinis iltiniai dantys. Jim Corbett padarė išvadą, kad šis sužeidimas yra seno šūvio pasekmė. Sužaloti dantys tikriausiai trukdė tigrei medžioti įprastą grobį, ir jai teko pradėti maitintis lengviau pagaunamais žmonėmis.
Kelyje iš Čampavato į Lohaghatą, prie Čataro tilto, buvo pastatytas betoninis paminklas pažymėti tigrės nušovimo vietai.
1944 m. išleistoje Jim Corbett knygoje „Kumaono žmogėdros“ tarp kitų žmogėdrų tigrų atvejų, aprašoma ir Čampavato tigrės medžioklė.
Jeronimas Krizostomas Chodkevičius
Jeronimas Krizostomas Chodkevičius (~1598 m. – 1613 m. liepos 2 d., Cimkovičiai, Baltarusija, palaidotas Kretingoje) – vieno žymiausių XVII a. pradžios Lietuvos karvedžio ir valstybės veikėjo Jono Karolio Chodkevičiaus vyriausias sūnus, Bychovo, Šklovo ir Myšos grafas.
thumb|left|200px|Jeronimo Krizostomo Chodkevičiaus karstas Kretingos bažnyčios rūsyje
Biografija
Buvo pasižadėjęs tapti pranciškonu, nuo vaikystės nešiojo vienuolio abitą.
Mirė Slucko paviete (Baltarusija). Balzamuotas kūnas buvo parvežtas į Kretingą ir 1614 m. kovo 18 d. palaidotas Chodkevičių šeimos kapavietėje po pranciškonų bažnyčios didžiuoju altoriumi. Per jo laidotuves pamokslą bažnyčioje sakė garsus LDK bernardinų pamokslininkas Andriejus Grondskis.
Aulaviko nacionalinis parkas
Aulaviko nacionalinis parkas – Kanadoje, Šiaurės Vakaruose, esantis nacionalinis parkas. Įsteigtas 1992 m.
Saugoma teritorija Bankso saloje, per kurią teka Tomseno upė. Kraštovaizdis būdingas poliarinei dykumai. Pasižymi atšiauriais vėjais. Nuo senų laikų šiose vietovėse gyveno eskimų, inuitų protėviai. Atšalus klimatui vietovė apleista. XVII a. vėl atklydę inuitai, vertėsi avijaučių, karibu medžiokle. XX a. dėl išaugusios kailių paklausos iš apylinkių plūdo inuvialuitai. Kailių prekyba paskatino lapių medžioklę, buvo įkurtas nedidelis miestelis Saks Harboras.
Parke sutinkami karibu, avijaučiai, poliarinės lapės, arktiniai kiškiai, baltosios meškos, banginiai, ruoniai. Iš plėšriųjų paukščių aptinkami sakalai keleiviai, baltosios pelėdos, medžiokliniai sakalai, tūbuotieji sakalai.
Kaimiškas Jovarų alus
Kaimiškas Jovarų alus – lietuviškas alus, gaminamas Pakruojo rajone, priemiestiniame Jovarų kaime esančioje šeimyninėje Aldonos Udrienės alaus darykloje. Jovarų alus gaminamas pagal vietines kaimiško alaus darymo tradicijas. Savitas gamybos būdas ir originalios, kelių šeimos kartų daugiau kaip 130 metų išsaugotos mielės suteikia šiam alui būdingą skonį bei kokybę.
2019 m. pavadinimas „Kaimiškas Jovarų alus“ Europos Komisijos pripažintas saugoma geografine nuoroda. Tai buvo jau 9-tas lietuviškas produktas, ženklinamas Europoje atpažįstamais ir vertinamais kokybės ženklais.
Gamybos tradicija
Aludarystės amatas A. Udrienės giminėje jau mena trečiąją kartą. Alų darydavo jos senelis, iš kurio amatą perėmė jo sūnus. Senoji receptūra ir toliau išlieka šioje šeimoje. Gamybos procesas istorijos bėgyje pasikeitė nežymiai, tam tikros technologijos pakeitė anksčiau naudotus archajiškesnius ruošimo būdus, tačiau ne pačią receptūrą. Šiuo metu rečiau naudojamos medinės statinės, jos pakeistos metalinėmis. Anksčiau mielėms saugoti būdavo iškasama duobė, kurioje ir palaidodavo mieles iki pavasario, o žiemos metu tekdavo naudoti džiovintas mieles. Dabar joms saugoti naudojami šiuolaikiniai šaldytuvai.
A. Udrienės naudojamų mielių DNR buvo tirta Makgilio universitete (Kanada). Paaiškėjo, kad mielės išskirtinės, todėl jų pavyzdys buvo paimtas į saugyklą Norvegijoje, kurioje, kaip atskira rūšis, bus dar saugomos bent 300 metų. Mielės pasižymi geru rūgimu ir suteikia alui specifinį skonį.
Savybės
Jovarų alui naudojamas šimtaprocentinis miežių salyklas, verdami tikri apyniai. Gaminys pusšviesis, gyvas (nei pasterizuotas, nei filtruotas), paruošiamas namų ūkyje kaip ir senovėje. Unikalumu pasižymi gamybos elementai – salyklo malimas, apynių virimas, salinimas, misos tekinimas, alaus rauginimas ir brandinimas. Pavyzdžiui, įprastai apyniai yra verdami kartu su misa, tačiau gaminant Jovarų alų, apyniai verdami atskirai, o misa neverdama; skirtingai nuo kitų alaus rūšių gamybos, misa ištekinama per talpos dugne esantį kamštį dengiančius apynių spurgus. Alaus laikymo terminas priklauso nuo laikymo sąlygų ir naudojamos taros, bet ne daugiau kaip 20 parų.
Alaus spalva įvairuoja nuo auksinės gelsvos iki auksinės rusvos. Alų pilant į ąsotį ar stiklinę, jis putoja, susidaro vidutiniškai aukšta, tiršta balta puta. Pastebimas drumstumas dėl mielių nuosėdų. Skoninėms savybėms atsiliepia juntamas mielių, duonos, karamelės ir vaisių aromatas. Apyniai suteikia kartumo ir papildomų vaisinių prieskonių. Jei gamybos metu dedama natūralaus medaus, tuomet juntamas ir medaus prieskonis.
Sausųjų medžiagų kiekis pradinėje misoje sudaro 12,0–15,0 (masės proc.), faktinė etilo alkoholio koncentracija – 5,6 ± 1,0 (tūrio proc.).
Įvertinimas
Jovarų alus yra įvertintas daugelyje parodų ir konkursų Lietuvoje ir užsienyje. Jo gamintojai yra nuolatiniai tarptautinių „AgroBalt“ (2014 m. pelnė aukso medalį), kitų verslo parodų, amatų dienų, mugių dalyviai bei prizininkai.
Jean Todt
Žanas Totas (Jean Todt, g. 1946 m. vasario 25 d.) – buvęs prancūzų ralio lenktynininkas, nuo 2009 m. iki 2021 m. buvo FIA prezidentas.
Biografija
Nuo 1966 iki 1981 m. J. Todt dalyvavo ralio lenktynėse kaip šturmanas. 1981 m. su „Talbot“ komanda laimėjo komandinę WRC įskaitą ir buvo antroje vietoje tarp lenktynininkų. Po šio sezono prancūzas pradėjo vadovauti komandai.
Iki 1983 m. J. Todt vadovavo „Peugeot Talbot Sport“ komandai. Vadovaujant prancūzui jo komanda 1992 ir 1993 m. laimėjo 24 val. Le Mano lenktynes.
516 Arokos tiltas
516 Arokos tiltas – kabamasis pėsčiųjų tiltas (vad. beždžionių tiltas) šiaurinėje Portugalijoje, prie Arokos miestelio, Aveiro rajone.
Jean Todt
Biografija
1994 m. prancūzas pradėjo vadovauti Formulės 1 „Ferrari“ komandai. Su juo komanda pasiekė didelės sėkmės – nuo 2000 iki 2004 m. komanda tapo 6 kartus čempione, o jų lenktynininkas Michael Schumacher – 5 kartus. Tai buvo pirmasis toks pasiekimas Formulės 1 istorijoje.
Vihiga Bullets FC
Vihigos Bulllets futbolo klubas, o angliškuose šaltiniuose žinomas Vihiga Bullets Football Club pavadinimu, o trumpai Vihiga Bullets FC – profesionalus Kenijos futbolo klubas.
516 Arokos tiltas
Šio 516 m ilgio, 1,2 m pločio tilto siūbuojanti ažūrinė metalinė konstrukcija 175 m aukštyje sujungė Paivos upės slėnio krantus, tiltas laikomas plieninių trosų ir dviejų V formos betoninių bokštų, kurie stovi abiejose slėnio pusėse. Teigiama, kad tiltą įkvėpė inkų tiltai per Andų kalnų slėnius, jį projektuojant pasitelkta tibetietiška beatraminė tiltų statybos tradicija. Tiltas yra Arokos geologinio parko, įtraukto į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą, teritorijoje.
Jean Todt
Biografija
Nuo 2004 iki 2009 m. J. Todt buvo „Ferrari“ kompanijos vadovu ir specialiu patarėju.
516 Arokos tiltas
Tiltą projektavo Portugalijos ne pelno organizacija „Statybos, energetikos, aplinkos ir tvarumo mokslinių tyrimų ir technologinės plėtros institutas“ (Itecons), o statybos darbus atliko kompanija „Conduril – Engenharia SA“. Tilto statybos užtruko dvejus metus, darbai atsiėjo 2,3 mln. €.
Gyvas alus
miniatiūra|220px|right|Lietuviškas Senolių alus
Užvenčio valsčius
Užvenčio valsčius (1864–1905 m. Kolainių valsčius, Blagoveščensko valsčius, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Užventis (1864–1905 m. laikinai perkeltas į Kolainius).
Gyvas alus
Gyvas alus – terminas, paprastai nurodantis nepasterizuotą alų. Dėl pasterizacijos nenaudojimo tokio alaus galiojimo laikas yra gana trumpas, apie savaitę, todėl produktas netinkamas masinei prekybai. Šis alus paprastai verdamas nedidelių aludarių, parduodamas arba keliuose gretimuose prekybos taškuose, arba vieno regiono teritorijoje. Gyvo alaus populiarumą daugiausia lemia mažų, nepriklausomų alaus daryklų rinkodaros politika, kuria grindžiama tokių produktų kokybė palyginti su didelių bendrovių masine produkcija.
Užvenčio valsčius
Istorija
Valsčius minimas nuo XIV a. pabaigos. Nuo 1527 m. valsčius (pavietas) priklausė Lietuvos didžiajam kunigaikščiui. 1667 m. valsčiuje (paviete) buvo 11 bajorų dūmų. XIX a. įkurtas Kauno gubernijoje Kolainių vardu. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 30 d., jo teritorija perduota Užvenčio rajonui (7 apylinkės).
Vihiga Bullets FC
Istorija
Klubas įkurtas 2018 m. 2020/21 m. žaidė Superlygoje ir po sėkmingo sezono, kai buvo užimta antroji vieta, buvo perkelti į Premjer lygą.
Gyvas alus
Lietuvoje gyvo alaus apibrėžimą Žemės ūkio ministerija suderino su didžiaisiais ir mažaisiais aludariais, toks produktas buvo įteisintas teisės aktu. Juo nustatyta, kad gyvu alumi gali būti vadinamas nepasterizuotas ir nefiltruotas arba filtruotas alus, jeigu iki minimalaus tinkamumo vartoti termino pabaigos 1 mililitre alaus yra ne mažiau kaip 0,1 milijonas gyvų mielių. Anksčiau Valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba ir Narkotikų, tabako ir alkoholio kontrolės departamentas sąvoką „gyvas alus“ laikė klaidinga, nes toks gamybos būdas nebuvo oficialiai įteisintas.
Jean Todt
Biografija
Pasitraukęs iš italų kompanijos 2009 m. spalį prancūzas buvo išrinktas naujuoju FIA prezidentu. Vėliau 2013 ir 2017 m. jis buvo perrinktas tolimesnėms kadencijoms.
Gyvas alus
Pasaulyje nepasterizuotas alus dar vadinamas „Draught“ vardu, kuris priklauso aukščiausios kokybės alaus kategorijai. Vienas pirmųjų iš Lietuvos didesnių alaus gamintojų pirkėjams pasiūlęs gyvą alų, buvo „Ragutis“. Jo alus „Fortas Draught“ ne pasterizuojamas, bet steriliai filtruojamas mikrofiltru.
Jean Todt
Biografija
Nuo 2015 m. J. Todt yra specialusis JT generalinio sekretoriaus pasiuntinys eismo saugumui.
2021 m. gruodžio 17 d. po trijų kadencijų prancūzą FIA prezidento pareigose pakeitė Mohammed bin Sulayem iš Emiratų.
Firsas Žuravliovas
Firsas Žuravliovas (, 1836 m. gruodžio 10 d., Saratovas, Rusijos imperija – 1901 m. rugsėjo 17 d. Sankt Peterburgas, Rusijos imperija) – rusų žanro tapytojas, Sankt Peterburgo dailės akademijos akademikas, Keturiolikos maišto dalyvis, vienas iš „Dailininkų artelės“ įkūrėjų.
Biografija
thumb|200 px|left| Firso Žuravliovo paveikslas „Pirklių puota“
Firsas Žuravliovas gimė 1836 m. gruodžio 10 d. Saratove. F. Žuravliovas studijavo Sankt Peterburgo dailės akademijoje. Studijų metais už pažangą dailėje 1858 ir 1860 m. buvo apdovanotas mažaisiais sidabro medaliais, 1860 ir 1862 m. – didžiaisiais sidabro medaliais. 1862 m. buvo apdovanotas mažuoju aukso medaliu už paveikslą „Kreditorius aprašo našlės turtą“.
1863 m. lapkričio 9 d. Žuravliovas dalyvavo Dailės akademijos keturiolikos studentų maište. Studentai atsisakė dalyvauti konkurse dėl didžiojo aukso medalio. Konkursas buvo skirtas Dailės akademijos 100-osioms gyvavimo metinėms. Žuravliovas buvo Sankt Peterburgo dailininkų artelės, kuriai vadovavo Ivanas Kramskojus, nariu.
Vihiga Bullets FC
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia Kakamegos miesto Buchungu stadione, kuris talpina 5 tūkst. žiūrovų.
Firsas Žuravliovas
Biografija
Kartu su Ivanu Kramskojumi ir dar keturiais dailininkais: Bogdanu Venigu, Aleksandru Grigorjevu, Aleksejumi Korzuchinu ir Nikolajumi Šustovu apsigyveno bute Vasilijaus saloje ir įkūrė savotišką komuną su bendromis kūrybinėmis dailės dirbtuvėmis ir bendru ūkiu.
Vihiga Bullets FC
Aprangos
Rungtyniauja žalios ir baltos spalvos marškinėliais. Įvairiais metais gali skirtis aprangų dizainas.
Firsas Žuravliovas
Biografija
1868 m. už akademinėje parodoje publikuotus paveikslus „Vežiko parvykimas į namus” bei „Grįžimas iš puotos” Žuravliovui buvo suteiktas I-o laipsnio dailininko vardas. 1874 m. už paveikslus „Prieš karūnaciją”, „Nešikas”, „Pamotė”, „Mergaitė su vištomis”, „Dūdininkas” ir kelis portretus Žuravliovui buvo suteiktas Sankt Peterburgo imperatoriškosios dailės akademijos garbės akademiko vardas.
Firsas Žuravliovas daugiausiai tapė paveikslus buitine tematika. Labiausiai jis žinomas dėl paveikslų, kuriuose nutapyta pirklių buitis. Jo paveikslas „Pirklių puota“ (1876 m.) sudarytas iš daug figūrų, nutapytas gana skrupulingai, kreipiant dėmesį ir į mažas detales. Paveiksle „Nuotakos palaiminimas“ (1878 m.) puikiai išreikštas dramatizmas.
Žuravliovas nutapė mozaikas Prisikėlimo bažnyčiai Sankt Peterburge ir ikonas Sankt Peterburgo Smolnio soborui.
516 Arokos tiltas
Tiltas atidarytas 2021 m. gegužės pradžioje, tuo metu tai buvo ilgiausias pasaulyje kabamasis pėsčiųjų tiltas.
Algimantas Zaremba
Algimantas Zaremba (g. 1954 m. rugpjūčio 5 d. Skuode) – Lietuvos ir Vilniaus politinis veikėjas, energetikas.
Biografija
1985 m. baigė Vilniaus universiteto Matematikos fakultetą. 1996–1999 m. – AB „Būtingės nafta“ ekonomikos ir finansų direktoriaus pavaduotojas. 1999–2000 m. – Palangos miesto savivaldybės vyr. specialistas, 2000–2009 m. – Ūkio ministerijos Energetikos reformų skyriaus viršininkas, Elektros ir šilumos skyriaus vedėjas, Energetikos departamento direktorius. „Vilniaus energijos“ valdybos narys, Lietuvos elektros energijos gamintojų asociacijos prezidentas. 2011–2015 m. – Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 2013 m. – energetikos viceministras.
Natalija Arlauskaitė
Natalija Arlauskaitė – Lietuvos sociologė, literatūrologė, VU TSPMI profesorė, literatūros, vizualumo ir kino tyrinėtoja. Fulbraito stipendininkė.
Išsilavinimas, kvalifikacija
1991 m. baigė Vilniaus Vasilijaus Kačialovo gimnaziją. 1999 m. kovo 3 d. VU apgynė filologijos disertaciją „Velimiro Chlebnikovo tekstų semantinės erdvės struktūra“. Tuomet susidomėjo literatūros, suvokimo, reikšmių teorijomis, kinu ir plačiąja vizualumo problematika.
2010 m. pradėjo dirbti VU TSPMI. Stažavosi ir vykdė tyrimus Niujorko, Konstancos, Oksfordo, Krokuvos Jogailos, Tbilisio valstybiniame universitetuose, Edinburgo universiteto Priešakinių humanitarinių tyrimų institute, Rusų muziejuje.
Akademiniai interesai tarpdisciplininiai, jungiantys kino ir vizualumo teorijas; kritinę teoriją ir lyčių studijas; istorinės atminties ir sovietmečio vizualumo politikos tyrimus; Rusijos studijas ir propagandos analizę.
Kūryba
Baigusi filologiją ir apgynusi disertaciją apie lingvistiką, vėliau susidomėjo įvairiomis literatūros, suvokimo, reikšmių teorijomis, pradejo judėti link kino. Mokslininkę domina, kaip tekstai ir objektai kažką reiškia, kur atsiranda reikšmė – ar ji atsiranda gamybos procese, ar ji glūdi pačiuose tekstuose, praktikose ir veiksmuose, ar mes galime kalbėti apie reikšmę kaip suvokimo dalyką. Dabar daugiausia tyrinėja vizualumo ir galios, vizualumo ir istorijos, vizualumo ir mokslo santykius. Į tai patenka ir kinas ir fotografija ir masinė spauda ypač sovietmečiu.
2020 m. išleido knygą “Nuožmi taika: žlugusių režimų fotografija dokumentiniame kine”, kurioje nagrinėjami vizualumo ir istorijos, vizualumo ir galios santykiai. Šiai knygai dizainą sukūrė knygų dizainerė Agnė Dautairtaitė-Krutulė savo darbais siekianti knygas padaryti įsimintinesnes. Jolantos Zabarskaitės nuomone, tai puiki, vizualiai graži ir labai reikalinga knyga.
Knyga ypatinga, nes skatina kitaip pažvelgti į archyvines nuotraukas ir į tai, kaip jos išnaudojamos kine. Pasak literatūros eksperto Audriaus Ožalo "Ši revizija iš naujo analizuoja vizualias žmonių patirtis, tai, ką nuotraukose bandė užfiksuoti režimai, pateikiant tuos vaizdinius naujuose kontekstuose. Persiklojantys pasakojimai, kontekstai, tai, kaip jie dera tarpusavyje, tai, kaip praeities formos gali būti nagrinėjamos dabartyje, kokios jungtys išnaudojamos šiuolaikiniuose pasakojimuose – autorė nagrinėja tai pasitelkdama tiek lietuviškus, tiek užsienio pavyzdžius. Ir tai svarbu ne tik siekiant suprasti, kaip mes matome tas išraiškos formas dabar, bet ir galvojant, kaip galime į buvusių režimų ženklus pažvelgti ateityje, kokiuose kontekstuose juos pristatyti." Literatūros ir vizualumo tyrinėtoją domina klasikos ekranizacijos skirtingose kino tradicijose ir sąlygos, kuriomis vyksta filmo suvokimas  ekranizacijos režimu arba kaip tos sąlygos blokuoja filmo  suvokimą.
N. Arlauskaitė tyrinėja literatūros ir kino hierarchijų formavimąsi ir pertvarkymą kine. 2014 m. išleido monografiją "Savi ir svetimi olimpai: ekranizacijos tarp pasakojimo teorijos ir kultūros kritikos". Joje analizuojami Akiros Kurosawos, Peterio Greenaway’aus, Billo Morrisono, Clarence’o Browno, Josefo von Sternbergo, Vsevolodo Pudovkino, Romano Kačianovo, Mario Bavos, Teuvo Tulio ir kitų režisierių filmai. Aušra Kaziliūnaitė recenzuodama šią knygą N. Arlauskaitės rašymo stilių apibūdina taip: “Reikia pastebėti, kad jie analizuojami su dideliu užsidegimu, skrupulingai, detaliai ir įdomiai. Gausu faktinės medžiagos, kūrybingai ir originaliai narstomos net smulkiausios detalės. Daug nuorodų į platesnius kontekstus ir taiklių pastebėjimų. Mokslinė teksto stilistika netampa perdėm „sausa“, apskritai dėl puikiai įvaldyto rašymo stiliaus knygą tiesiog malonu skaityti […].
N. Arlauskaitės kūryba skirta besidomintiems kino, literatūros, kultūros, vizualumo, medijų, istorijos, politikos, socialinės kritikos temomis.
Kinų Taipėjus olimpinėse žaidynėse
Kinijos Respublika olimpinėse žaidynėse dalyvauja Kinų Taipėjaus vardu. Šalis vasaros žaidynėse pirmą kartą dalyvavo 1932 m. kaip Kinija (Taivanas ir žemyninė Kinija). Po Kinijos pilietinio karo Kinijos Respublika pasitraukė į Taivano salą ir nuo to laiko olimpinėse žaidynėse šaliai atstovauja tik iš Taivano kilę sportininkai. Kinijos Respublika boikotavo olimpiadą pradedant 1976 m. vasaros žaidynėmis iki sugrįžimo 1984 m. žiemos žaidynėse. Nuo tada šalis tarptautinėse sporto varžybose dalyvauja kaip Kinų Taipėjus.
Dėl KLR spaudimo nuo pat 1984 m. vasaros žaidynių Taivano sportininkai olimpiadoje dalyvauja po Kinų Taipėjaus olimpine vėliava, o ne Kinijos Respublikos vėliava. Kiekvienos aukso medalio įteikimo ceremonijos metu grojamas Nacionalinis vėliavos himnas vietoje Nacionalinio Kinijos Respublikos himno.
Šalis pirmąjį medalį iškovojo 1960 m. (kaip Kinijos Respublika), o pirmąjį aukso medalį – 2004 m. 2014 m. duomenimis, šalis yra iškovojusi 21 medalį (du po Kinijos Respublikos vėliava). Sėkmingiausios sporto šakos yra tekvondo ir sunkioji atletika. Žiemos žaidynėse šalies sportininkai medalių dar nėra iškovoję.
Kinų Taipėjaus olimpinis komitetas įkurtas 1960 m., o Tarptautinio olimpinio komiteto pripažintas tais pačiais metais.
Medalių lentelės
{|
Rinkimų teisė
Rinkimų teisė:
Lietuva
Lietuvoje rinkimų teisę reglamentuoja Lietuvos Respublikos Seimo rinkimų įstatymas, LR Prezidento rinkimų įstatymas, LR rinkimų į Europos Parlamentą įstatymas ir kt.
Hasan Piker
Hasan Doğan Piker (g. 1991 m. liepos 25 d.), dar žinomas kaip HasanAbi – turkų kilmės amerikietis „Twitch“ transliuojamo turinio kūrėjas ir kairiųjų pakraipų politikos komentatorius. Anksčiau jis dirbo laidos „The Young Turks“ žurnalistu ir prodiuseriu, „HuffPost“ apžvalgininku. Šiuo metu jis yra vienas iš daugiausiai žiūrovų ir prenumeratorių turinčių „Twitch“ transliuojamo turinio kūrėjų, kuris skelbia naujienas, žaidžia įvairius kompiuterinius žaidimus ir diskutuoja apie politiką iš socialistinės perspektyvos.
Ankstyvasis gyvenimas
Jis gimė turkų kilmės tėvų šeimoje Naujajame Džersyje, ir užaugo Stambule, Turkijoje.
Grįžęs į Jungtines Amerikos Valstijas, Piker mokėsi Majamio universitete, vėliau persikėlė į Rutgerso universitetą, kur 2013 m. su pagyrimu baigė politikos mokslus ir komunikacijos studijas.
Politinės pažiūros
Piker yra vadinamas progresyviuoju, kairiuoju ir demokratiniu socialistu. Jis pasisako už demokratiją darbo vietoje, feminizmą, LGBTQ+ teises, ginklų kontrolę, pasisako prieš karą, Amerikos imperializmą ir islamofobiją.
2016 m. ir 2020 m. Piker rėmė Berni Sanderso pirmines prezidento rinkimų kampanijas ir atvirai kritikavo tiek Demokratų, tiek Respublikonų partijas.
Opera Software
Opera Software yra Norvegijos programų kūrimo įmonė, kuri daugeliui žinoma kaip Operos naršyklės serijinių kūrimo. Taip pat Opera Software dalyvauja W3C standartų skatinimo programoje.
Kompanijos būstinė įsikūrusi Osle. Taip pat ši kompanija turi biurius Švedijoje, Lenkijoje, Kinijos Liaudies Respublikoje, Indijoje, Japonijoje, Pietų Korėjoje, Taivane, Čekijos Respublikoje ir JAV.
Tavo pasirinkimas
Siužetas
Džiuljeta visą gyvenimą negalėjo atlikti pasirinkimo, ji net ištekėjo tikėdamasi, kad nuo šiol visus sprendimus už ją priims vyras. Neapsikentęs šis galiausiai ją paliko ir 40-metė Džiuljeta nusprendė, kad nuo šiol jos gyvenimas bus kitoks. Įkalbėta draugių, ji „Tinder“ programėlės pagalba susipažįsta su škotu Polu, tačiau šis po kartu praleistos nakties prisipažįsta turintis sužadėtinę. Netrukus Džiuljeta susipažįsta ir pradeda bendrauti su virtuvės šefu Etjenu, bet tada jos gyvenime vėl apsireiškia Polas, palikęs sužadėtinę ir norintis būti su ja. Nežinodama ką pasirinkti, Džiuljeta bendrauja su abiem vyrais ir net sutinka už abiejų tekėti.
Tera Novos nacionalinis parkas
Tera Novos nacionalinis parkas – Kanadoje, Niufaundlande ir Labradore esantis nacionalinis parkas. Įsteigtas 1957 m.
Atlanto vandenyne esančioje Niufaundlando saloje vyrauja spygliuočių miškai, ypač juodosios eglės. Joje taip pat saugomas beotukų ir kolonistų kultūros paminklai. Saugomoje teritorije daug pelkių, šlapynių, kalvų. Krantas raižytas. Joje išplito daug nevietinių žemyninių gyvūnų rūšių. Parke sutinkamos kanadinės lūšys, kojotai, juodieji lokiai, lapės, karibu, briedžiai, kanadiniai bebrai, ūdros, amerikiniai baltieji kiškiai, amerikinės kiaunės, kanadinės audinės. Taip pat aptinkami baltagalviai jūriniai ereliai, ereliai žuvininkai, atlantiniai mormonai, banginiai, delfinai, orkos, grendlandiniai ruoniai.
Pärnu JK (moterys)
300px|right|Pärnu JK [[2013 m. spalio 9 d. prieš VfL Wolfsburg]] „Piarnu“ futbolo klubas, o trumpiau Pärnu JK bei tiesiog Pärnu – Estijos futbolo klubo iš Piarnu. Šis straipsnis apie klubo moterų ekipą.
Istorija
Moterų ekipa suburta 1989 m. Eilę metų rungtyniavo aukščiausioje lygoje. 1994–1995, 2003, 2004, 2005, 2006, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, ir 2017 m. tapo Naiste Meistriliiga čempionėmis. Rungtyniavo UEFA čempionių lygos turnyro atrankose.
2020 m. tapo JK Vaprus sistemos dalimi.
Atunis
Atunis – dievas etruskų mitologijoje, deivės Turan mylimasis; atitinka graikų Adonį.
Aptikta Atunį vaizduojančių etruskų veidrodžių, ant jų jis vaizduojamas kaip jaunuolis ar berniukas, neretai meiliai apsikabinęs su Turan (pastaroji vaizduota vyresnė už Atunį). Carlo De Simone tokių Atunio atvaizdų priskaičiuoja šešiolika, o L. Bouke van der Meer – dvidešimt du.
Night Call
Night Call – trečiasis britų atlikėjo Olly Alexander projekto „Years & Years“ studijinis albumas, išleistas 2022 m. sausio 21 d. Tai – pirmasis „Years & Years“ albumas, kuriame Alexander yra vienintelis atlikėjas. „Night Call“ susilaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje, tapdamas antruoju atlikėjo įrašu, pasiekusiu šią viršūnę.
Atunis
Atunio ir Turan kultas paliudytas Graviskoje (Tarkvinijos uoste). Atunio šventė buvo švenčiama liepos mėnesį.
Night Call
2022 m. birželio mėnesio duomenimis, Jungtinėje Karalystėje parduota virš 60 tūkstančių albumo kopijų ir jis tapęs sidabriniu.
Užstato sistemos administratorius
„Užstato sistemos administratorius“ (USAD) – 2015 m. įsteigta ne pelno organizacija, veikianti kaip viešoji įstaiga. Pagrindinis USAD tikslas – vykdyti užstato sistemos administratoriaus funkcijas kaip numatyta Pakuočių ir pakuočių atliekų tvarkymo įstatyme.
Lietuvos gėrimų gamintojai bei importuotojai, pagal gamintojo atsakomybės principą, turi rinkti ir sutvarkyti pakuotes, kurias jie išleidžia į šalies rinką.
Walmark
Walmark a.s. – Čekijos farmacijos bendrovė, besispecializuojanti maisto papildų ir medikamentų gamyboje, veikiant daugiau nei 16 m. „Walmark“ pirmauja maisto papildų rinkoje tokiose šalyse kaip Čekijos Respublika, Slovakija, Rumunija ir Bulgarija. Kitose šalyse – Lenkijoje, Vengrijoje ir Lietuvoje – ji yra pirmaujančiame trejetuke. Centrinė ir Rytų Europa yra pagrindinis „Walmark“ bendrovės veiklos regionas. Bendrovė taip pat vykdo eksportą į daugiau nei 20 šalių Europoje, Artimuosiuose ir Tolimuosiuose Rytuose.
Užstato sistemos administratorius
Steigėjai
USAD steigėjai:
Steigėjų nariai išleidžia į rinką per 80 % visų užstato sistemoje dalyvaujančių gėrimų pakuočių.
Pareigos ir funkcijos
VšĮ „Užstato sistemos administratorius“ teikia paslaugas vienodomis sąlygomis visiems gamintojams ir importuotojams, nepriklausomai nuo jų dydžio ir išleidžiamo pakuočių kiekio.
Pajamos ir sąnaudos
Kaip ir kitose šalyse, pagrindinis USAD pajamų šaltinis – gėrimų gamintojų bei importuotojų subsidijos. Kasmet USAD valdyba patvirtina subsidijų dydį už kiekvieną gėrimo gamintojo bei importuotojo į rinką išleistą pakuotę.
Kitas pajamas organizacija gauna parduodama pakuočių žaliavas. Administratoriui atitenka ir vartotojų sumokėtas, tačiau neatsiimtas užstatas.
Pagrindinę USAD išlaidų dalį sudaro taromatų infrastruktūros išlaikymas bei pakuočių surinkimo sąnaudų kompensacijos prekybininkams. Parduotuvės, kuriose įrengti taromatai ar rankinio surinkimo punktai, priimdamos vienkartines gėrimų pakuotes, patiria papildomas darbo jėgos, laiko ir kitas sąnaudas. Jas, pagal galiojančius teisės aktus, kompensuoja USAD. Kompensacijos mokamos nuo kiekvienos surinktos pakuotės, o išmokų dydį kasmet patvirtina USAD valdyba.
Beždžionių tiltas
thumb|240px|[[Ringių–Gudlaukio tiltas per Jūros upę]] thumb|240px|„Beždžionių tiltas“ Taivane
„Beždžionių tiltas“ arba paprastasis kabantis tiltas – paprasčiausios konstrukcijos tiltas be ramtų, tvirtinamas kokiais nors lynais ar virvėmis iš abiejų pusių. Toks tiltas būna hiperboliškai išlinkęs žemyn („U“ formos), todėl juo judant, jis ima siūbuoti. Dėl lengvos konstrukcijos ir siūbavimo „beždžionių tiltai“ tinkami tik pėsčiųjų eismui, jei tiltas kiek tvirtesnis – taip pat gyvulių perganai, dviračių ar mopedų eismui.
Tokio tipo tiltai tinkami statyti ten, kur abu upės krantai yra pakankamai statūs, kad žemyn nusviręs tiltas būtų pakankamai aukštai virš vandens. Seniausi „beždžionių tiltai“ pinti iš virvių (iki šių laikų išlikę inkų virviniai tiltai Peru), fikusų šaknų („gyvieji tiltai“ Meghalajoje). Seniausi kabami virviniai tiltai minimi Hanių dinastijos šaltiniuose – tokių būta Himalajuose, Tibete. Vėliau vietoje virvių pradėtos naudoti grandinės (XV–XVIII a. Kinijoje), o nuo XIX a. tam tikslui pradėti naudoti plieniniai trosai.
thumb|left|240px|Žmonių ir mopedų eismas per kabantį tiltą [[Nepalas|Nepale]] thumb|left|240px|Kešvačakos inkų virvinis tiltas [[Peru]]
Pagal konstrukciją patys paprasčiausi „beždžionių tilto“ pirmtakai arba analogai yra tiesiog permesta virvė – ja pereinama balansuojant arba kabinantis rankomis. Vietomis, kur būdingi skardingi šlaitai, naudojamasi segtuvais, kuriais prisitvirtinama prie troso ir leidžiamasi žemyn, tada iš inercijos užkylama į viršų. Tuo tarpu pats paprasčiausias „beždžionių tiltas“ – virvė ar trosas bei dvi papildomos virvės iš šonų kaip turėklai (rečiau viena virvė viršuje laikymuisi). Visgi dažniausiai tokio tipo tiltai turi tvirtą pagrindą – lentas ar kokias nors plokštes. Dabar dažniausiai statomi pusiau sutvirtinti „beždžionių tiltai“ – lentų danga arba metalinės plokštės sujungiamos į vientisą karkasą, todėl toks tiltas mažiau siūbuoja ir gali atlaikyti didesnį svorį.
Greta praktinės reikšmės, „beždžionių tiltai“ tapę ir turistine atrakcija, dažnai statomi kaip apžvalginiai, turistinių trasų objektai. Ilgiausias pasaulyje „beždžionių tiltas“ yra Čekijoje 2022 m. turistinės paskirties Sky Bridge 721 tiltas.
Lietuvoje yra ~80 kabančių pėsčiųjų tiltų: didžiausi tokie tiltai yra per Nerį (ties Buivydžiais, Santaka, iki 2020 m. buvo ties Liucionimis), per Šventąją (Mikierių tiltas, tiltas ties Antaliepte), Dubysą (ties Ariogala), Šušvę (šalia Josvainių), Merkį (ties Mardasavu, Puvočiais), Jūrą (ties Pajūriu, |Gudlaukiu, Kvėdarna), Ventą (ties Viekšniais, Papile), Nevėžį (ties Vadaktėliais, Surviliškiu). Ilgiausias kabamasis tiltas yra 130 m ilgio, 1,4 m pločio, metalinis lentomis dengtas Lankupių tiltas per Miniją.
Panevėžio ješiva
miniatiūra|250px|right|Šiuolaikinė Panevėžio ješiva miniatiūra|180px|right|Originalus [[aron hakodešas (XVI a.)]]
Panevėžio ješiva  – judaizmo dvasinė seminarija, įkurta 1919 m. Panevėžyje, 1944 m. perkelta į Bene Beraką, viena žymiausių litvakų ješivų Izraelyje.
2007 m. ješivos vadovais (Roshei Yeshiva) buvo rabinai Gershon Eidelstein, Boruch Dov Povarski ir Haim Shloime Leibovitz.
Istorija
Panevėžio ješivą „Ochel Icchak“ 1919 m. įkūrė rabinu tais pačiais metais išrinktas Joselis Kaganeumanas, buvęs pagrindiniu fundatoriumi. Ješiva po Lietuvos nepriklausomybės paskelbimo tapo viena didžiausių Lietuvoje. 1940 m. emigravęs į Palestiną, Bene Berake rinko lėšas naujai Panevėžio ješivai. Dvasinė seminarija buvo atkurta 1944 m. Jis paskyrė dekanu rabiną Shmuel Rozovsky, po kelerių metų rabinus Elazar Shach ir Dovid Povarsky. Čia mokėsi daugiau kaip tūkstantis mokinių, ji virto ištisu mokomuoju kompleksu. J. Kaganeumanas buvo ilgametis jos vadovas. Izraelyje tebeveikianti garsi seminarija, pavadinta Panevėžio vardu, yra laikoma pasaulyje viena iš didžiausių.
Stanislavas Golskis
Stanislavas Golskis (, m. 1612) – ATR karinis veikėjas, Rusios (nuo 1603), Podolės vaivada (nuo 1599), Haličo kaštelionas (nuo 1594), Baro ir Letičyvo seniūnas.
Biografija
thumb|left|Čortkovsko pilis Kaip karaliaus armijos rotmistras Stanislavas Golskis dalyvavo ATR-Maskvos 1577–1582 metų kare. Dalyvavo mūšiuose su totoriais.
Siekiant užtikrinti gynybą nuo totorių 1583 metais Karūnos didysis kancleris Janas Zamoiskis išsiuntė Stanislavą Golskį su pasiuntinybe pas Valachijos gaspadarį Michnį II. 1595 metais Stanislavas Golskis dalyvavo Jano Zamoiskio žygyje į Moldaviją, rezultate to buvo pasodintas į Moldavijos sostą Jeremijus Mogila. 1597 metais jis buvo pasiuntinybės sudėtyje, išsiustos į Osmanų imperiją.
1605 metais Stanislavas Golskis nupirko iš Mikalojaus Volskio Podgaicus ir Kozovą, Padaręs ją savo rezidencija. Zebžydovskio rokošo metu palaikė Žygimanto III Vazos pusę, Guzovo mūšyje kartu su Janu Potockiu vadovavo vėliavai karaliaus armijos centre.
1607–1611 metais Stanislavas Golskis keliavo po Prancūziją, Angliją, Ispaniją ir Italiją. Grįžęs į tėvynę vadovavo Karūnos armijai vietoje susirgusio Stanislovo Žolkievskio, atstatė totorių sugriautą 1610 metais Čortkovo pilį.
Stanislavas Golskis buvo palaidotas Švento Stanislovo dominikonų vienuolyne, Čortkove, pastatyto už jo auką.
Šeima ir vaikai
Stanislavas Golskis buvo vedęs du kartus. Pirmą kartą vedė Kateriną Bučacką-Tvorovską, Jono Tvorovskio anūkę ; santuoka buvo bevaikė. Antrą kartą vedė Aną Potocką, Podolės ir Kameneco kašteliono Andžejaus Potockio dukterį; santuoka taip pat buvo bevaikė.
Lenkijos futbolo varžybos 2016–2017 m.
Lenkijos futbolo varžybos 2016–2017 m.
II etapas
Stipriųjų grupė:
Silpnųjų grupė:
Hepi fjūčer
Hepi fjūčer – 2015 m. pasirodžiusi lietuvių rašytojų Renatos Šerelytės ir Lauros Sintijos Černiauskaitės novelių knyga. Joje publikuojama iš viso 18 smulkiosios prozos kūrinių. Prie kiekvienos novelės nurodomas jos sukūrimo laikas, vieta ir aplinkybės. Pavadinimas yra angliškos frazės happy future (laiminga ateitis) tarimas, užrašytas lietuviškai maždaug pagal tarimą.
Laura Sintija Černiauskaitė daugiausia aprašo moters, vaiko patirtis, meilę, vienatvę. Tuo tarpu, Renata Šerelytė kuria aštrius siužetus, jos personažai – politikai ir kiti aukštą padėtį visuomenėje užimantys asmenys.
Knygą sudarė pačios rašytojos.
Komercinis arbitražas
Komercinis arbitražas – arbitražo rūšis; neteisminis ginčų sprendimas komercinės teisės srityje.
Tarptautinis komercinis arbitražas
Tarptautinis komercinis arbitražas – komercinio arbitražo rūšis. Jungtinėje karalystėje veikia Londono tarptautinio arbitražo teismas (LCIA). Lietuvoje – VKAT (buv. Tarptautinis arbitražo teismas prie Tarptautinių prekybos rūmų).