cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Žvaigždžių karai
Pasekėjai
The Expanded Universe (EU) – tai visa oficialiai priimta medžiaga, susijusi su „Žvaigždžių karais“, bet ne su minėtais šešiais filmais. Tai knygos, komiksai, žaidimai ir kt. EU prasidėjo su 1978 m. išleista Alano Dyno Fosterio (Alan Dean Foster) knyga „Splinter of the Mind’s Eye“. Džordžas Lukasas į EU kūrimą pats nesikiša, tačiau galutinė „Žvaigždžių karų“ pasaulio plėtimo teisė priklauso jam, todėl stengiamasi išlaikyti Lukaso filmų ir kitų autorių kūrybos vientisumą. Kartais filmuose pasirodo ir informacijos iš EU: pavyzdžiui, planetos Koruskanto vardas pirmą sykį pasirodė Timočio Zano (Timothy Zahn) romane „Heir to the Empire“. Tarp „Žvaigždžių karų“ pasekėjų esama puristų, kurie EU nepripažįsta.
1981 m. transliuota radijo pjesė pagal „Žvaigždžių karus“. „Žvaigždžių karų“ pasaulyje vyksta trijų animacinių serialų veiksmas. Pirmieji du – „Evokai“ ir „Droidai“ – pasirodė 1985 m., o „Klonų karai“ – 2003 m. „Evokuose“ rodomi evokų (meškiukų iš Endoro mėnulio filme „Džedajaus sugrįžimas“) nuotykiai iki parodytų filme. „Droidai“ pasakoja apie C-3PO ir R2-D2 gyvenimą tarp trečiojo ir ketvirtojo epizodų. „Klonų karai“ vaizduoja laikotarpį nuo „Klonų atakos“ iki „Sitų keršto“ – džedajų kovą klonų karuose su Nepriklausomų Sistemų Konfederacija.
Dar prieš pasirodant pirmajam filmui, 1976 m., išleista knyga pagal „Naują viltį“ (ją parašė Alanas Dynas Fosteris, nors ji ir priskiriama Džordžui Lukasui). 1978 m. išleistas Fosterio romanas „Splinter of the Mind’s Eye“ tapo pirmąja Expanded Universe knyga. Grožinė literatūra „Žvaigždžių karų“ motyvais klestėjo 1977–1983 m., vėliau jos sumažėjo. 1991 m. pasirodė Timočio Zano „Thrawn / Heir To The Empire Trilogy“ ir iš naujo įžiebė susidomėjimą „Žvaigždžių karų“ istorija. Kitos pažymėtinos knygos: Michael Stackpole „X-Wing“ serija, įvairių autorių „New Jedi Order“ serija, Kevin J Anderson „Young Jedi Knights“ serija (joje pasakojama apie Džeiseno ir Džainos Solo bei jų draugų nuotykius).
1977–1986 m. „Marvel Comics“ leido „Žvaigždžių karų“ komiksų seriją. Jos autorių būta daug, keletas žymiausių – Goodwin, Howard Chaykin, Al Williamson, Carmine Infantino, Walt Simonson, Michael Golden, Chris Claremont, Whilce Poratio, Jo Duffy, Ron Frenz. Šių komiksų kai kurie gerbėjai bei „Lucasfilm“ vadovybė nelaikė „kanonu“, nors kai kurie juose paminėti įvykiai perkelti į „Žvaigždžių karų“ atmintines. Dešimtajame dešimtmetyje „Dark Horse Comics“ išleido daug komiksų pagal žinomus „Žvaigždžių karų“ įvykius.
Nuo 1983 m. išleista daugiau nei 120 kompiuterinių žaidimų, pavadintų „Žvaigždžių karų“ vardu. Yra „Žvaigždžių karų“ žaidimų vaidmenimis, kaip, pvz., „Trivial Pursuit“.
Tomas Glodas
Tomas Glodas (1902 m. lapkričio 13 d. Buižiuose – 1978 m. gruodžio 8 d. Kaune) – Lietuvos pedagogas.
Biografija
Baigė Plokščių pradžios mokyklą, 1919 m. baigė Šakių „Žiburio“ gimnaziją. 1926 m. baigė Kauno „Saulės“ mokytojų seminariją. Neakivaizdžiai studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto Filologijos skyriuje, taip pat baigė vaidybos studiją, o 1929 m. – vasarinius mokytojų fizinio lavinimo kursus.
1926–1929 m. dirbo mokytoju Kaune, Pasvalyje. 1929–1934 m. buvo Anykščių vidurinės mokyklos lietuvių kalbos ir literatūros, geografijos, algebros ir geometrijos mokytojas, 1934–1935 m. dirbo laikinuoju Anykščių vidurinės mokyklos direktoriumi. 1935–1940 m. buvo Anykščių valstybinės progimnazijos direktorius. 1941–1944 m. – Švenčionėlių progimnazijos direktorius, 1944–1951 m. dirbo Ignalinos gimnazijoje.
1951–1954 m. kalintas Macikų lageryje.
1955–1960 m. dirbo Kauno 17-ojoje vidurinėje mokykloje ūkvedžiu. 1960–1963 m. buvo mokytoju. 1976–1978 m. dirbo Respublikiniame Maironio muziejuje eksponatų prižiūrėtoju. 1978 m. tardytas KGB.
Gaukštonys
Gaukštonys – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Nemenčinės. Pro kaimą eina kelias.
thumb|left|250px|Kaimo vaizdas žiemą
Matukai
Matukais vadinami kaimai:
Deen (dainininkas)
1997–2002 m. jis buvo Balkanų pop muzikos grupės „Seven Up“ narys. Grupė buvo išleidusi du albumus – „Otvori oči“ (1998) ir „Seven“ (2000). 2002 metais po grupės žlugimo Deen išleido debiutinį albumą „Ja sam vjetar zaljubljeni“.
2004 m. „Eurovizijos“ finale su daina „In the Disco“ užėmė 9-ą vietą (surinko 91 tašką).
Su populiaria kroatų dainininke Vlatka Pokos įrašė dainą „Poljubi me“.
2016 m. su Dalal Midhat-Talakić, Ana Rucner ir Jala atstovo Bosnijai ir Hercegovinai 2016 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse, kur atliko dainą „Ljubav je“.
Dolerizacija
Dolerizacija – tarptautinis valiutų rinkos fenomenas, kai kitos valstybės pinigai plačiai naudojami valstybės viduje ar jos atskirose srityse ir nacionalinę valiutą gali net visiškai išstumti.
Dolerizacijos lygis
Dolerizacija, visiška ar dalinė, gali būti ūkio sektorių viduje, perkant ar parduodant atskiras prekes, dažniausiai brangesnes, ar visoje valstybėje bendrai. Dolerizacija pasireiškia valstybėse, kuriose yra didelė nacionalinės valiutos infliacija, silpnas nacionalinis ūkis, pačios valstybės yra mažos.
Dolerizacijos juridinis statusas
Dolerizacija skirstoma į oficialią, pusiau oficialią ir neoficialią. Vietoj nacionalinės valiutos dažniausiai naudojamas JAV doleris, Euras, Rusijos rublis, Australijos doleris ir Naujosios Zelandijos doleris. Būna ir taip, kad valstybėje naudojamos kelios kitų valstybių valiutos; stabilesnės yra naudojamos didesniame areale.
Laikotarpis ir atgaliniai procesai
Dolerizacija dažniausiai būna laikina, nors mažesnėse valstybėse tai užtrunka po kelis dešimtmečius. Jei nacionalinė valiuta pradeda stiprėti, įvyksta nacionalinės valiutos revalvacija kartu su dedolerizacija, tai yra užsienio valiutos reikšmės kritimu vidaus ūkyje.
Dolerizacijos istorija
Iki 1999 m. dolerizacija egzistavo de facto daugelyje besivystančių ir buvusios socialistinės stovyklos valstybių.
JAV doleris (vietoj Kolumbijos peso) Panamoje buvo pradėtas naudoti nuo 1904 m., Ekvadore – nuo 2000 m., Salvadore – nuo 2001 m. Dabar tai – pati stambiausia dolerizuota valstybė pasaulyje. Visiškas perėjimas prie JAV dolerio parodo pusiau kolonijinį ir ekonomiškai priklausomą šių valstybių ūkį.
Dolerizacija Lietuvoje
Iki Antrojo pasaulinio karo Lietuvos ūkyje buvo galima sutikti įvairių valstybių pinigų: JAV dolerių, Vokietijos markių, Lenkijos zlotų. Lietuvos litas buvo pakankamai stipri valiuta, todėl dažniausiai buvo atsiskaitoma litais. Lietuvai esant SSRS sudėtyje buvo griežtai draudžiama turėti kitų valstybių, taip pat ir socialistinių, pinigus. Nors už SSRS Rusijos rublį ne visados buvo lengva nusipirkti prekių, bet jis mažai nuvertėdavo ir žmonės santaupas dažniausiai laikydavo rubliais. Žlungant SSRS ekonomikai, vykstant rublio devalvacijai žmonės pradėjo ieškoti kuo rublius pakeisti – buvo perkamas auksas, JAV doleriai, Vakarų Vokietijos markės. Praktiškai nuo 1990 m. buvo taupoma daugiausiai JAV doleriais. 1993 m. buvo uždrausta prekiauti kita užsienio valiuta, todėl įvyko lito revalvacija. Nežiūrint draudimo, už brangesnius daiktus: butą, garažą, automobilį buvo mokama kitų valstybių valiuta, dažniausiai JAV doleriais. 2002 m. pradžioje nusmukus JAV dolerio kursui, Lietuvos ūkyje daug stipresnes pozicijas užėmė litas. 2004 m. Lietuvai įstojus į Europos Sąjungą, perkant privalomą registruoti turtą juridiškai buvo leista atsiskaitinėti eurais.
Lensko ulusas
Lensko ulusas  – ulusas pietvakarių Jakutijoje. Administracinis centras – Lenskas.
Geografija
Didžioji dalis teritorijos į Lenos plynaukštėje. Svarbiausios upės – Lena, Vitimas, Niuja, Peledujis.
Gyventojai
Tautinė sudėtis (2002 m.):
Gyvenvietės
Pagrindinės uluso gyvenvietės:
Lempa (upė)
Lempa  – 320 km ilgio upė Centrinėje Amerikoje. Jos šaltiniai yra vakarų Gvatemaloje Siera Madrės regione. Upė teka pietų link, trumpai tekėdama per Hondūrą. Galiausiai ji įteka į Salvadoro teritoriją. Lempa upė įteka į Ramųjį vandenyną. Ji yra ilgiausia Salvadoro upė.
thumb|left|240px|Lempos upė
Bolcanas
Bolcanas, arba Bocenas (,, lad. Bulsan/Balsan, /Pons Drusi) – Italijos miestas Alpėse, netoli Austrijos sienos. Apie 100 000 gyventojų (73 % italų, 26 % vokiečių, 1 % ladinų), Trentino-Pietų Tirolio regiono sostinė. Miestas yra vyskupystės centras, turi savo universitetą.
Titnagas (reikšmės)
Titnagas gali reikšti:
Atpildo diena
„Atpildo diena“ – 1975 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas kostiuminis nuotykių filmas. Filmo trukmė – 76 min.
Apie filmą
„Atpildo diena“ – vienas pirmųjų bandymų lietuviškame kine sukurti žanrinį veiksmingą kino filmą. Tai vesterno stiliaus filmas, tačiau kitoks, besiremiantis lietuvių nacionaliniu charakteriu, istorija, savotišku grožio, meilės ir ištikimybės suvokimu. Filme vaizduojama XIX amžiaus Lietuva, smunkantys dvarai, valstiečiai, laukiantys nesulaukiantys caro manifesto dėl žemės, „razbaininkų“ laisvūnai.
Siužetas
Pagrindinė siužeto linija – tiesaus kaip strėlė geležinkelio Peterburgas-Varšuva tiesimas per lietuviškus kaimus ir dvarus. Čia vis dar plakami baudžiauninkai, vyksta prabangios medžioklės ir visi su baime klausosi gandų apie greitą baudžiavos panaikinimą. Filmo herojus – romantiškas plėšikas Laurynas, jo priešas – dvarininkas Zaviša, veiksmo vieta – erdvi karčiama, tradicinė plėšikų muštynių vieta kiekviename vesterne.
Į vaizdingus provincijos kraštus filmo pradžioje, lydimi plėšikų šūvių, atvyksta inžinierius iš Peterburgo, kuriam pavesta čia tiesti geležinkelį, taip pat miglotas „daktaras“, kaip paskui paaiškėja, bėgęs iš katorgos. Kadaise jis buvo laisvamanių draugijos narys, o šiuose kraštuose gyvena organizaciją įdavęs Liudvikas Zaviša. Pakvimpa keršto nuojauta. Bet Zaviša – ne iš kelmo spirtas. Jis persivilioja godų plėšikų vadą Mykolą, jo rankomis žudo, taip kompromituodamas savo idėjinį priešą Daktarą, suburia savų galvažudžių komandą. Dvarponė Ricburgienė, paskendusi skolose, ciniškai pataria giminaičiui Zavišai sudeginti visą kaimą. Bet po trankių gėrynių ne be Daktaro nuopelno sudega tik pats dvaras. Abu antagonistai žūva, karčemninkė Justina taip pat veltui lauks savojo Mykolo, suplanuoto pabėgimo į prūsus. Tiek aistrų, o rezultatai liūdni – kaimą ir šiaip nugriaus, čia praeis geležinkelis.
Daugėlienė
Daugėlienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Daugėlaitė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Daugėla.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Monato
„Monato“ (liet. mėnuo) – mėnesinis žurnalas, leidžiamas esperanto kalba, kuriame spausdinami straipsniai apie politiką, kultūrą ir verslą. Įsteigtas 1979 m. Leidžiamas Belgijoje, skaitomas 65 pasaulio šalyse.
Jo stilių, turinį ir grafinį dizainą galima palyginti su angliškai leidžiamo žurnalo „Newsweek“ arba „Time“.
Gaudučiai
Gaudučiai – kaimas Kretingos rajono savivaldybės rytinėje dalyje, 5 km į rytus nuo Kartenos, prie magistralinio kelio, Alanto dešiniajame krante. Kaimo plotas – 462,77 ha. 2011 m. buvo 36 gyventojai, 2015 m. stovėjo 8 sodybos, veikė Klaipėdos sklandytojų klubo Kartenos aerodromas.
left|thumb|280px|Senosios kaimo kapinės
Mindaugas Barysas
Mindaugas Bronislavas Barysas (1935 m. sausio 1 d. Alytuje – 1990 m. lapkričio 10 d. Vilniuje) – Lietuvos sporto žurnalistas, redaktorius.
Gaudučiai
Etimologija
Pavadinimas kilo nuo asmenvardžio Gaudutis daugiskaitos. Rašytiniuose šaltiniuose rašomas, , tarmiškai vadinamas 🇬🇸.
thumb|300px|right|Gaudučiai (Гавдуце, Говдоте) 1872 m. planas. Ištrauka iš Rusijos generalinio štabo parengto Kretingos apylinkių žemėlapio
Mindaugas Barysas
Biografija
1964–1988 m. Lietuvos sporto žurnalistų federacijos pirmininkas. Parašė knygų apie olimpines žaidynes.
Palaidotas Antakalnio kapinėse.
Gaudučiai
Geografija
Pietvakariniu pakraščiu teka Alantas, pietine dalimi – pastarojo intakas Karkluojė, rytine ir centrine dalimi – kitas Alanto intakas Rupšupis, ant kurio šalia dvarvietės įrengtas Gaudučių tvenkinys.
Vakaruose kaimas ribojasi su Gintarais, pietvakariuose – su Vėlaičiais, pietuose – su Lygnugariškiais, pietryčiuose – su Kupšiais ir Mamiais. Šiaurėje Gaudučius nuo Dauginčių skiria magistralinis kelias, o rytuose nuo Baltmiškių – Daiginio miškas.
Istorija
Prie Alanto išlikęs upės paplautas piliakalnis liudija, kad žmonių čia gyventa nuo priešistorinių laikų. Padavimai mena, kad šalia piliakalnio stovėjęs nemažas miestas, kuris vėliau sunykęs.
thumb|left|150px|Kapinių koplytėlė thumb|left|150px|Kapinių monumentalus kryžius mirusiems atminti
Plečiantis dirbamos žemės plotams, šiaurės rytinėje ir šiaurinėje kaimo dalyje susiformavo trys vienkieminės nausėdijos, vadinamos Gaudučių užusieniais. Per šiaurinį užusienį XIX a. pirmoje pusėje buvo nutiesta nauja plento Plungė–Kartena atkarpa.
1846 m. kaime buvo 13 dūmų,, o 1849 m. Kartenos ir Šateikių grafui Pranciškui Pliateriui lažą ėjo 169 valstiečiai.
Pobaudžiavinei reformai smarkiai sumažinus dvaro pajamas, grafai Pliateriai ėmėsi pardavinėti savo žemes, pirmiausia – plėšininę ganyklų ir miško žemę. Taip palivarko ganyklų pietiniame pakraštyje, tarp jo sodybos ir Karkluojės įsigytoje žemėje pasistatytose vienkieminėse sodybose XIX a. 8–9 dešimtmečiais įsikūrė pirmieji naujakuriai, dvaro žemėje atkūrę Gaudučių kaimą.
1895 m. kaime buvo 3 sodybos. Dvarininkui toliau parduodant žemę, į kaimą kėlėsi naujakurių šeimos ir 1923 m. jame jau buvo 28 ūkiai.
Vykdant Lietuvos žemės reformą, dvaras buvo išparceliuotas. Sodyba su jai palikta žeme paskelbta valstybės nuomojamu pavyzdiniu ūkiu. Likusi žemė išdalinta kumečiams ir kariams savanoriams, iš pradžių vadinta Gaudučių II, o nuo 1927 m. – Raštų kaimu. Tokiu būdu istorinėje Gaudučių žemėje atsirado du kaimai – Gaudučiai ir Raštai. Tarpukariu įkurta Gaudučių pradinė mokykla.
thumb|300px|right|Gaudučių kaimo planas tarp 1935–1939 m. (po [[Žemės reformos Lietuvoje|Lietuvos žemės reformos)]]
1945 m. Gaudučių dvaro sodyboje įsikūrė Kretingos tarybinio ūkio skyrius, Dauginčių apylinkės administracinis centras, Dauginčių klubas-skaitykla ir pradinė mokykla. Mokyklos mokytojas ir vedėjas Alfonsas Arlauskas buvo legaliai gyvenęs Lietuvos laisvės armijos Žemaičių legiono partizanas, kuris 1945 m. lapkričio 11 d. buvo suimtas ir išvežtas į Vorkutos lagerius. Prie Kartenos valsčiuje veikusių Kardo rinktinės partizanų prisijungė ir valstietis Juozas Šlyžius, nužudytas MGB Kartenos valsčiaus poskyrio būstinėje. Jo brolis Vincas Šlyžius su žmona Kazimiera, sūnumis Juozu ir Albertu 1949 m. kovo 29 d. buvo ištremti į Krasnojarsko kraštą. Tremtyje šeimos galva netrukus mirė, o žmonai su vaikais į Lietuvą grįžti buvo leista tik 1958 m. Neramiais pokario metais 1948 m. buvo nužudyta kaimo valstiečio D. Pociaus keturių žmonių šeima. Tuo tarpu prie piliakalnio gyvenęs Kostas Zablockis karteniškių stribų buvo sunkiai sužeistas ir liko neregiu.
Po 1949–1951 m. kolektyvizacijos Gaudučių dvaro sodyba tapo „Tarybinės žemės“ kolūkio administraciniu-ūkiniu centru. Jame veikė ūkio valdybos kontora, mechaninės dirbtuvės, gyvulininkystės fermos, sandėliai, lentpjūvė, 1961 m. buvo atidaryta biblioteka, o šalia, kitapus plento, įsikūrė naujoji kolūkio centrinė gyvenvietė – Dauginčiai.
Po ūkių stambinimo vajaus, XX a. 8 dešimtmetyje „Tarybinės žemės“ kolūkis buvo prijungtas prie Kartenoje įsikūrusio Žemaitės kolūkio. Gaudučiai ir šalia esantis Dauginčių kaimas tapo pagalbine naujojo ūkio gyvenviete. Po privatizacijos, dalis senųjų buvusios dvaro sodybos pastatų buvo nugriauta, kiti pritaikyti naujųjų savininkų verslo poreikiams. 2011 m. gaisras smarkiai nuniokojo 1892 m. statytą akmenų mūro kumetyną.
Vietnamo reindžeriai
thumb|right|200px|Vietnamo reindžeriai gina Saigoną [[Teto puolimas|Teto puolimo metu (1968 m.)]] thumb|right|200px|JAV armijos sraigtasparniai UH-1D atskrenda paimti Vietnamo reindžerių (1965 m.) Vietnamo reindžeriai  – buvusios Vietnamo respublikos (buvęs Pietų Vietnamas) ginkluotųjų pajėgų reindžeriai. Buvo apmokyti JAV žaliųjų berečių ir reindžerių, vykdė paieškos ir naikinimo užduotis priešo teritorijoje. Pradžioje jie buvo pėstininkų batalionų ketvirtosios kuopos, treniruotos veikti kaip prieš sukilėlius treniruoti lengvieji pėstininkai. Vėliau tapo savarankiškomis pajėgomis, gebėjusiomis veikti tiek kaip įprastiniai pėstininkai, tiek kaip daliniai, specializuoti veikti prieš sukilėlius.
Istorija
Prancūzai 1951 m. Niačange įsteigė Komandosų mokyklą. Vėliau Pietų Vietname karinių patarėjų funkcijas perėmė JAV Karinės pagalbos patarėjų grupė (Military Assistance Advisory Group), ir 1956 m. mokykla buvo performuotą į Reindžerių mokyklą.
1960 m., prasidėjus Vietnamo karui, buvo suformuotos Vietnamo reindžerių pajėgos. Pradžioje reindžeriai buvo organizuoti į specialias kuopas, į kurių sudėtį kaip patarėjai įėjo JAV armijos reindžeriai. Pastarieji pradžioje buvo mobiliųjų mokymo komandų nariai reindžerių treniravimo centruose, o vėliau – karinių patarėjų komandų  Vietnamo reindžerių daliniuose nariai. Nedaug Vietnamo reindžerių karininkų buvo atrinkti mokytis JAV armijos reindžerių mokykloje Fort Beninge (Fort Benning).
Civilių nereguliariosios gynybos grupės, išsidėsčiusios palei Laoso ir Kambodžos sienas, anksčiau pavaldžios 5-ajai JAV Specialiųjų pajėgų grupei, buvo įjungtos į Vietnamo reindžerių pajėgas. Taip reindžeriams teko užsiimti ir valstybės sienų apsauga. CIDG stovyklų performavimas į 37 kovinius batalionus su 14534 kariais daugiau kaip du kartus padidino Vietnamo reindžerių skaičių. 8-to dešimtmečio pradžioje, prieš Saigono žlugimą, Vietnamo reindžerių daliniai prarado patrauklumą. Nors buvo daug norinčių tapti reindžeriais, Oro desanto ir Jūrų pėstininkų divizijų populiarumas pranoko reindžerių populiarumą.
Paskutinėmis karo dienomis, 1975 m., daugelis reindžerių dalinių buvo visiškai sunaikinti. Daugelis kovojo savarankiškai, atsisakydami pasiduoti. Saigone reindžeriai kovėsi iki balandžio 30 d., kai jiems buvo liepta sudėti ginklus, nes jų valstybė Vietnamo respublika kapituliavo. Daug reindžerių karininkų buvo palaikyti pavojingais komunistinei vyriausybei ir nuteisti kalėti perauklėjimo stovyklose.
Uniformos
Reindžeriai dėvėjo visas uniformas, kurias dėvėjo Vietnamo respublikos armijos kareiviai, tačiau labiausiai žinomos yra aptempto kirpimo amerikietiška uniforma OG-107 ir kamufliažinė uniforma.
Jų šalmų priekyje buvo simbolis – didelė geltona žvaigždė, virš kurios juodos urzgiančios panteros galvos en face atvaizdas. Dažnas reindžerių galvos apdangalas buvo ruda beretė, kurią nešiojo prancūzišku stiliumi – pakreiptą kairėn su emblema (sparnuota strėlė vainike) virš dešinės ausies. Tokias pačias beretes nešiojo ir reindžerių daliniuose veikę JAV ir Australijos kariniai patarėjai.
Reindžerių sąveikos daliniai korpusų štabuose
Kiekvieno Vietnamo respublikos armijos korpuso ar kovinės taktinės zonos (KTZ, ) štabe buvo reindžerių sąveikos būrys (45-52 kariai). Šie būriai turėjo padėti „tinkamai naudoti“ reindžerių dalinius.
Reindžeriai
1975 m. reindžerių kiekis buvo didžiausias – jų buvo 54 batalionai, sujungti 18 grupių. Tačiau tik 22 iš šių batalionų buvo tikrųjų reindžerių batalionai, o likę batalionai buvo pasienio reindžeriai, atsiradę vietnamizuojant civilių nereguliariąsias gynybos grupes (CIDG) ir MIKE pajėgas.
1973 m. sausį egzistavo šie Vietnamo reindžerių (Biêt Dông Quân) daliniai :
3-oji, 5-oji ir 6-oji reindžerių grupės buvo sutelktos drauge į 3-iąjį reindžerių junginį, taip Vietnamo respublikos armija siekė suformuoti reindžerių diviziją, bet sunkiosios ginkluotės stygius neleido to pabaigti.
Pasienio reindžeriai
1973 m. be paprastų reindžerių buvo dar 33 reindžerių pasienio gynybos batalionai. Tai buvo buvusios civilių nereguliariosios gynybos grupės (CIDG), kurias suformavo amerikiečiai ir kuriose tarnavo 14365 žmonės. Pasienio reindžerių batalionai buvo mažesni (465 žm.) už paprastųjų reindžerių batalionus (575–650 žm.).
1975 m. kovą Centrinėse aukštumose buvo suformuota tribatalionės reindžerių grupes, sudarytos daugiausia iš pasienio reindžerių batalionų:
81-oji reindžerių grupė
81-oji reindžerių grupė buvo unikalus dalinys, pradžioje sudarytas kaip dalis projekto DELTA greitojo reagavimo pajėgos. Jis buvo suformuotas 1964 m. lapkričio 1 d. kaip 91-asis Oro desanto reindžerių batalionas, sudarytas iš trijų kuopų, kurių kariai buvo degarai. Ketvirtoji kuopa buvo pridėta 1965 m. 1966 m. batalionas buvo reorganizuotas į 81-ąjį reindžerių batalioną, pašalinant „nevietnamiečius“, kad batalionas būtų efektyvesnis. 81-ąjį batalioną sudarė 6 kuopos, kurių visi kariai buvo vietnamiečiai. Oficialiai šis batalionas priklausė Vietnamo respublikos armijos specialiosioms pajėgoms, o ne reindžerių vadovybei. Iš tikrųjų jis buvo pavaldus projekto DELTA vadovybei, o VRA specialiosioms pajėgoms realiai buvo pavaldžios tik dvi bataliono kuopos. Bataliono paskirtis buvo tarnauti aeromobiliomis greitojo reagavimo pajėgomis, naudojamomis parsigabenti žvalgybos grupes, rengti neatidėliojamus tokių grupių aptiktų objektų antpuolius, sustiprinti puolamas specialiųjų pajėgų stovyklas. Teto operacijos metu ir po jos batalionas kovėsi Saigono gatvėse ir gatvių kautynėse pasirodė visai gerai.
Vėliau 81-asis reindžerių batalionas buvo išplėstas iki 7 kuopų ir pervadintas į 91-ąją reindžerių grupę. Tai daryti paskatino Delta komandų sujungimas su trimis reindžerių kuopomis. Visas dalinys buvo apmokytas desantuotis parašiutais ir buvo tiesiogiai valdomas VRA karinės žvalgybos G-2.
1975 m. grupės būstinė buvo Tranglone ir Tayline. Grupę sudarė štabas, septynios reindžerių ir viena pėdsekių kuopos. Grupėje karių skaičius siekė nuo 920 iki 1200.
91-asis, po to 81-asis batalionas dėvėjo Vietnamo specialiųjų pajėgų žaliąsias beretes, o ne reindžerių rudas beretes.
Dreiko lygtis
Dreiko lygtis – 1960 m. astronomo ir astrofiziko Franko Dreiko sukurta formulė, kuria bandoma apskaičiuoti nežemiškų civilizacijų, su kuriomis galėtume užmegzti kontaktą, skaičių mūsų galaktikoje.
Lygtis
Dreiko lygtis teigia, kad
kur:
Išskyrus L, visi lygties parametrai kartu aprašo kiek civilizacijų galaktikoje susikuria kiekvienais metais. Padauginus gautą skaičių iš jų gyvavimo trukmės L gausime ieškomą skaičių. Pvz., jei vidutiniškai per metus susikuria 0,01 naujų civilizacijų ir jų egzistavimo trukmės vidurkis yra 500 metų, tai bet kuriuo laiko momentu vidutiniškai egzistuos 5 civilizacijos. Tiesa, lygties parametrą L apibrėžti kaip civilizacijos gyvavimo trukmę nebūtų visiškai korektiška, nes civilizacija gali egzistuoti ir neleisdama jokių aptinkamų signalų į kosmosą ir tada su ja užmegzti kontakto būtų neįmanoma.
Alternatyvi lygties forma
Dabartinis žvaigždžių skaičius galaktikoje N* yra susijęs su vidutiniu per metus susiformuojančių žvaigždžių skaičiumi R* formule kur Tg yra galaktikos amžius. Jei paprastumo dėlei R* laikytume konstanta, tai ir tada Dreiko lygtis būtų užrašoma alternatyvia forma su lengviau suprantama N* reikšme:
R* faktorius
Originali Dreiko lygtis gali būti paverčiama į kiek realistiškesnę, jei lygtis naudoja ne dabar per metus susiformuojančių žvaigždžių skaičių, o tokį, koks jis buvo prieš kelis milijardus metų. Alternatyvi forma yra lengviau suprantama ir lengviau paaiškinama, bet ji daro aklą prielaidą, kad per metus susiformuojančių žvaigždžių skaičius yra konstanta per visą galaktikos gyvavimo trukmę.
Pakartotiniai civilizacijų susikūrimai planetoje
Buvo pasiūlyti keli papildomi lygties parametrai. Vienas iš jų yra nr arba pakartotinių civilizacijų susikūrimų vidurkis: kiek vidutiniškai kartų civilizacija iš naujo susikuria planetoje, kurioje prieš tai žlugo kita civilizacija. Net jei civilizacija išnyksta po, sakykim, 10 000 metų, gyvybė toje planetoje ir toliau gali egzistuoti milijardus metų ir todėl gali išsivystyti dar viena civilizacija. Jei apibrėžiame nr kaip skaičių, nusakantį kiek kartų civilizacija pakartotinai atsiranda toje pačioje planetoje, tai iš viso civilizacijų toje planetoje būtų atsiradę (1 + nr). Šio faktoriaus reikšmę nulemia pagrindinė civilizacijų žlugimo priežastis. Jei tai yra laikinas dalykas, kaip branduolinė žiema, nr reikšmė galėtų būti didelė. Jei civilizacijos dažniausiai žlunga dėl negrįžtamų pokyčių, kaip žvaigždės evoliucija, tai nr reikšmė gali būti artima 0. Su šiuo faktoriu Dreiko lygtis atrodytų taip:
Apskaičiavimai
Dėl daugelio lygties parametrų yra nesutariama. Formulę naudoja ir optimistai, ir pesimistai, gaudami smarkiai besiskiriančius rezultatus. Karlas Saganas, naudodamas optimistinius skaičius, spėjo, kad Paukščių Take yra apie vieną milijoną reikalavimus atitinkančių civilizacijų, nors vėliau sakė, kad skaičius gali būti smarkiai mažesnis. Skeptikai, kaip Frankas Tipleris, įstatė pesimistinius skaičius ir gavo, kad vidutinis civilizacijų skaičius galaktikoje yra smarkiai mažesnis už vieną. Pats Frankas Dreikas kartu su savo kolegomis 1961 m. parinko tokias parametrų reikšmes:
Pagal Dreiko parametrus išeitų N = 10 × 0.5 × 2 × 1 × 0.01 × 0.01 × 10,000 = 10 civilizacijų Paukščių Tako galaktikoje, su kuriomis kontaktas mums yra įmanomas.
R* reikšmė yra nustatyta iš turimų astronominių duomenų ir yra mažiausiai abejotinas lygties parametras. Pasak paskutinių NASA apskaičiavimų, vidutiniškai per metus galaktikoje atsiranda 7 naujos žvaigždės.
fp reikšmė yra mažiau aiški už R*, bet vis tiek daug tvirtesnė už toliau einančių parametrų reikšmes. Yra žinoma, kad bent 30 % į Saulę panašių žvaigždžių turi planetų, o tikrasis procentas gali būti dar didesnis, nes dabartiniais metodais įmanoma aptikti tik daug už Žemę didesnes planetas. Pasak kitų tyrimų, nuo 20 % iki 60 % Saulės tipo žvaigždžių turi į Žemę panašių planetų.
Anksčiau pasitikėjimas ne reikšme buvo didesnis, bet tam tikri atradimai sukėlė abejonių, ar gyvybei tinkamos planetos dažnai išgyvena jų žvaigždės sistemos formavimąsi. Be to, daugelis mūsų galaktikos žvaigždžių yra raudonosios nykštukės, kurios neaišku, ar gali sukurti gyvybei tinkamas sąlygas. Galimybė gyvybei išsivystyti planetų milžinių palydovuose (kaip Jupiterio palydove Europoje ar Saturno palydove Titane) padaro šio parametro reikšmę dar labiau abejotiną. 2008 m. dvi nepriklausomos tyrėjų grupės priėjo išvadą, kad Gliese 581 gali būti tinkama gyventi. Kadangi yra žinoma apie 200 planetų turinčių sistemų, yra pagrindo teigti, kad n_e > 0.005. Bet gali egzistuoti ir daug kitų faktorių, kuriuos paskaičiuoti yra labai sunku. Yra manančių, kad sąlygos protingai gyvybei išsivystyti yra be galo retos ar net būdingos vien tik Žemei.
Geologiniai Žemės tyrimai rodo, kad gyvybė Žemėje atsirado iškart po to, kai tam susidarė tinkamos sąlygos, kas perša nuomonę, kad fl reikšmė gali būti labai didelė. Iš kitos pusės, kol kas nėra jokių požymių, kad abiogenezė Žemėje būtų įvykusi daugiau nei vieną kartą. Kitaip tariant, manoma, jog visa Žemės gyvybė turi tą pačią kilmę. Jei abiogenezė būtų dažnas reiškinys, būtų galima tikėtis, kad ji Žemėje būtų įvykusi daugiau nei kartą. Tiesa, iš vieno pavyzdžio negalima daryti jokių drąsių išvadų. Nepriklausomai išsivysčiusios gyvybės atradimas Marse smarkiai padidintų fl reikšmę.
fc ir fi reikšmes galime spėti tik iš Žemės modelio. Faktas, kad Žemėje per keturis milijardus metų protinga gyvybė išsivystė tik kartą, leidžia spėti, jog tai nėra dažnas reiškinys arba kad protingai gyvybei išsivystyti reikia daug laiko. Bet šie argumentai vėlgi yra labai nepatikimi dėl per mažos imties. Faktas, kad vienintelėje mums žinomoje gyvybę turinčioje planetoje (Žemėje) išsivystė mąstančios būtybės (mes) mažai ką pasako apie tokio įvykio tikimybę, išskyrus tai, kad ji yra didesnė už nulį. Jokia civilizacija negali naudoti savęs protingos gyvybės išsivystymo tikimybei apskaičiuoti, nes klausimas gali iškilti tik tose planetose, kur mąstančios būtybės jau egzistuoja.
Populiariausia parametro L reikšmė yra 10 000 metų. David Grinspoon ginčijosi, kad išsivysčiusi civilizacija galėtų įveikti visas išlikimo grėsmes ir gyvuoti milijardus metų. Mūsų civilizacijai ši reikšmė būtų skaičiuojama maždaug nuo 1938 metų, kai atsirado radioastronomija.
Kritika
Fundamentali lygties problema yra ta, kad paskutiniai keturi nariai (gyvybę turinčių planetų dalis, gyvybės tapimo protinga tikimybė, protingos gyvybės noro ir sugebėjimo bendrauti tikimybė ir tokių civilizacijų egzistavimo trukmė) yra visiškai nežinomi. Mes turime tik vieną pavyzdį (save), todėl galime tik spėlioti, kaip dažnai kiekvienas iš šių įvykių nutinka. Be to, lygtis padaro prielaidą, kad civilizacijos atsiranda ir miršta savo originalios saulės sistemos ribose, atmesdama tarpžvaigždinės kolonizacijos galimybę. 2003 m. mokslinės fantastikos autorius Džonas Maiklas Kraitonas pareiškė: "Problema, žinoma, yra kad nei vienas iš parametrų negali būti žinomas, o daugelis negali būti net apytiksliai apskaičiuoti. Vienintelis būdas naudoti šią lygtį yra pripildyti ją spėjimų. […] Todėl Dreiko lygties rezultatas gali būti nuo „milijardų milijardai“ iki 0. Lygtis, kuri gali reikšti bet ką, nereiškia nieko."
Zeigiai
Zeigiai – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono savivaldybės dalyje, 1 km į šiaurę nuo Klaipėdos miesto šiaurinės ribos.
NK Dravograd
Istorija
Klubo ištakos siekia 1948 m.
Dino Merlin
thumb|right|220px|Dino Merlin ir Beatrice 1999 m. Eurovizijoje
Edin Dervišhalidović (g. 1962 m. rugsėjo 12 d.), žinomas sceniniu vardu Dino Merlin – žymus Bosnijos ir Hercegovinos dainininkas, dainų autorius, muzikantas ir įrašų prodiuseris, kuris parašė Bosnijos ir Hercegovinos Respublikos pirmąjį nacionalinį himną „Jedna si, jedina“.
Dino Merlin yra laikomas vienu iš ryškiausių Bosnijos ir Hercegovinos atlikėjų, taip pat populiarus ir buvusioje Jugoslavijoje.
Grupėje Merlin
Edin Dervišhalidović 1983 metais įkūrė grupę „Merlin“ ir buvo šios grupės dainininkas ir dainų autorius. Su grupe jis įrašė 5 albumus: 1985 m. „Kokuzna vremena“, 1986 m. – „Teško meni sa tobom“ (a još teže bez tebe), 1987 m. – „Merlin“, 1989 m. – „Nešto lijepo treba da se desi“ ir 1990 m. – „Peta strana svijeta“.
Solinė karjera
Nuo 1991 m. Dervišhalidović pradėjo savo solinę karjerą sceniniu vardu Dino Merlin ir įrašė penkis studijinius albumus: 1993 m. – „Moja bogda sna“, 1995 m. – „Fotografija“, 2000 m. – „Sredinom“, 2004 m. – „Burek“, 2008 m. – „Ispočetka“.
Dino Merlin parašė pirmąjį Bosnijos ir Hercegovinos nacionalinį himną pavadinimu Jedna si, jedina. Jis taip pat dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse: 1993 m. Milstryte (Dino yra dainos „Sva bol svijeta“ autorius) ir 1999 m. Jeruzalėje (su prancūzų dainininke Béatrice atliko dainą „Putnici“).
2010 m. gruodžio mėnesį, buvo paskelbta, kad Merlin antrą kartą atstovaus Bosnijai ir Hercegovinai 2011 m. Eurovizijoje Vokietijoje. Finale su daina „Love in Rewind“ jis užėmė šeštą vietą.
Konvis (sritis)
Konvis arba Konvio sritis  – sritis šiaurės Velse.
Geografija
Konvio upė, pagal kurią buvo pavadinta sritis, teka išilgai srities teritorija. Upė prasideda Snoudonijoje ir įteka į Airijos jūrą. Trečdalis srities teritorijos yra Snoudonijos nacionaliniame parke. Konvio srities plotas – 1130 km².
Kalba
Pagal 2001 m. duomenis, 39,7 % srities gyventojų mokėjo valų kalbą.
Lenkijos Kongreso karalystė
Lenkijos Kongreso karalystė (arba Lenkijos karalystė, Kongresinė karalystė, Kongresinė Lenkija;, ) – valstybė, nominaliai savarankiška, faktiškai valdoma Rusijos, 1815 m. Vienos kongreso sprendimu sudaryta iš 1807–1815 m. gyvavusios Varšuvos kunigaikštystės, gyvavusi iki Pirmojo pasaulinio karo 1916 m.
Mūsų pajūris
Mūsų pajūris – Lietuvos pajūriui propaguoti skirtas iliustruotas žurnalas, ėjęs 1935 m. birželio mėn. – 1941 m. Klaipėdoje.
Istorija
Leido A. Liliūnas, V. Juodis kas dvi savaites. Spausdino spaustuvė „Lituania“ Klaipėdoje, Telšių vyskupijos spaustuvė Telšiuose. Išėjo 5 numeriai.
Rašyta apie Klaipėdos krašto istoriją, pajūrio vietoves, vietos gyventojų papročius, tradicijas, kultūrą, nagrinėtos Klaipėdos krašto ekonominės, politinės problemos.
Bendradarbiavo A. Bendoravičius, R. Kudrickas, A. Gudimaitis, A. Pranskus, J. Staniulis, V. Sužiedėlis, Petras Vaičiūnas ir kiti.
Redagavo E. J. Dubickas, A. Jasiūnas, A. Žiliūnas.
Lenkijos Kongreso karalystė
Istorija
Lenkijos Kongreso karalystės valstybės santvarką 1815–1832 m. apibrėžė liberali Lenkijos karalystės konstitucija: karalystė buvo konstitucinė monarchija, asmenine unija susieta su Rusijos imperija, kurios imperatorius nominaliai buvo ir Lenkijos karalius. Turėjo Seimą, vyriausybę ir kariuomenę. Po 1830–1831 m. sukilimo konstituciją pakeitė Lenkijos karalystės organinis statutas. Karalystė prarado atskiros valstybės statusą, neteko Seimo ir kariuomenės.
Faktiškai konstitucijos ir statuto numatytas karalystės teises Rusijos valdžia nuolat ribojo. 1841 m. panaikinta Valstybės taryba, įvesta Rusijos pinigų sistema, 1847 m. įvestas Rusijos imperijos baudžiamasis kodeksas. 1846 m. Rusijos centrinė valdžia perėmė Karalystės kelių, 1850 m. – muitų, 1851 m. ir pašto administravimą.
Po 1863–1864 m. sukilimo panaikinti Karalystės autonomijos likučiai, ją imta vadinti Pavyslio kraštu. 1866 m. Karalystė suskirstyta į 10 gubernijų vietoje iki tol buvusių 8 vaivadijų. 1874 m. imperatoriaus vietininką pakeitė generalgubernatorius. Imta rusinti Lenkijos mokyklas, administracines įstaigas, teismus. Tik po 1905 m. revoliucijos leista steigti privačias lenkiškas mokyklas, padaryta kitų nedidelių nuolaidų. Karalystė buvo atstovaujama Rusijos imperijos Valstybės Dūmoje. 1915 m. ją užėmė Vokietijos ir Austrijos-Vengrijos kariuomenė. Daugiausia iš buvusių Lenkijos Kongreso karalystės žemių sudaryti okupaciniai administraciniai teritoriniai vienetai – Varšuvos ir Liublino generalinės gubernijos. Užnemunė tapo Oberosto dalimi.
Goaskoranas
Goaskoranas − upė Centrinėje Amerikoje. Ilgis siekia 120 km.
Prasideda kalnuose Hondūre. Teka į pietus, didžiąja dalimi sudaro Hondūro-Salvadoro sieną. Prateka Goaskorano miestą. Įteka į Unjono įlankėlę, priklausančią Fonsekos įlankai.
Varešas
Varešas  – miestas Bosnijoje ir Hercegovinoje, Bosnijos ir Hercegovinos federacijoje, Zenicos-Dobojaus kantone, 45 km į šiaurę nuo Sarajevo, Stavnios slėnyje, Peruno ir Zvjezdos kalnų papėdėje. Savivaldybės centras. Geležies rūdos gavybos centras; vystyta juodoji metalurgija. Yra XVIII a. bažnyčia ir mečetė.
Istorija
Varešo apylinkėse geležis kasama jau nuo romėnų laikų. Viduramžiais netoliese buvo Bosnijos valdovų tvirtovė Bobovacas. Dauguma miesto gyventojų buvo katalikai (kroatai). XIX a. suklestėjo metalurgijos pramonė. Po Bosnijos karo dauguma kroatų buvo priversti palikti Varešą, nes jis atiteko bosnių valdžion.
You Me at Six
You Me at Six – britų roko grupė iš Veibridžo. Grupė susikūrė 2004 m. ir išgarsėjo 2008 m. išleidusi debiutinį albumą „Take Off Your Colours“. Trečiasis grupės darbas „Cavalier Youth“ buvo pirmasis „You Me at Six“ įrašas, pasiekęs pirmąją vietą Jungtinės Karalystės albumų reitinge.
2023 m. duomenimis, grupė yra išleidusi aštuonis studijinius albumus. Naujausiasis, „Truth Decay“, buvo išleistas 2023 m. vasarį.
Pipirai
Pipirai yra:
St Andrews stadionas
St Andrew’s yra futbolo stadionas Birmingame, Vakarų Midlandse, Anglijoje. Pastatytas ir atidarytas 1906 m. vietoje seno Muntz stadiono. Jame namų rungtynes žaidžia Birmingham City futbolo klubas. Turi 30 009 sėdimas vietas. Daugiausiai žiūrovų (66 844) istorijoje susirinko 1939 m. kovo 11 d., FA Taurės metu, rungtynėse prieš Everton FC.
Stadione tarptautines varžybas žaidė Anglijos pagrindinė bei jaunimo futbolo rinktinės. Buvo surengti ir kiti sporto renginiai, tokie kaip regbio ar bokso varžybos. Taip pat vyko ir muzikos koncertai.
Pareto kreivė
Pareto kreivė (Pareto diagrama) – grafinis Pareto taisyklės atvaizdavimas, atskirų resursų kumuliatyvi priklausomybė (turto kaupimas, balsavimo rezultatai …) ar sutapimų rezultatai (nuo gyventojų skaičiaus, dalyvių aktyvumo …). 325px|right|thumb|Pareto funkcijos pasiskirstymas skirtingiems k
Istorija
Italų sociologas ir ekonomistas Vilfredas Paretas (1848–1923) 1897 metais pastebėjo, kad turtai visuomenėje pasiskirsto pagal taisyklę: padvigubėjus turtui, skaičius žmonių, pasiekusių tam tikrą lygį, sumažėja geometrine progresija su sąlyginai pastovia konstanta.
Šis empirinis modelis konkretaus paaiškinimo neturi, bet buvo bandymų jį modeliuoti.
Buvo modeliuojama pagal dvi bazines prielaidas – gerovė atskiram individui formuojasi keičiantis turtu su kitais (parduodant, apmokant darbą ir t. t.) arba dėl teigiamų ar neigiamų pajamų iš investicijų.
Modelis buvo išbandytas su hipotetine 1000 dalyvių grupe skirtingomis starto sąlygomis. Galiausiai turtas pasiskirstydavo kaip nurodyta Pareto taisyklėje, nepriklausomai nuo pajamų dydžio, jo variacijų ir ryšių tarp subjektų. Buvo išskirti tik du faktoriai, kurie turėjo įtakos kreivės išlinkimui: kuo tarp subjektų buvo daugiau ryšių, tuo buvo mažesnis atotrūkis tarp turtingų ir vargšų ir kuo nestabilesnės buvo pajamos (ar daugiau variacijų), tuo skirtumas tarp turtingiausių ir neturtingiausių didesnis.
Dėl to Paretas priėjo prie išvados, kad turto pasidalinimas visuomenėje užprogramuotas gamtos, tokį efektą galima palyginti, bet negalima panaikinti.
Pietų Pchenjano provincija
Pchenjan Namdo arba Pietų Pchenjano provincija (hangul: 평안 남도 handža: 平安南道 translit.: P'yŏngan-namdo) trumpinama Pchengnamas – provincija Šiaurės Korėjos centrinėje dalyje. Šiaurėje ribojasi su Pchenjan Pukto ir Čagando, rytuose – su Hamhion Namdo, pietryčiuose – su Kangvonu, pietuose – su Pchenjanu iš Hvanhė Pukto. Vakaruose siekia Geltonąją jūrą. Administracinis centras – Pchensanas.
Administracinis skirstymas
Pchenjan Namdo skirstoma į 1 ypatingąjį miestą (Tŭkkŭpsi), 5 miestus (Si), 3 rajonus (Ku, Chigu) ir 15 apskričių (Kun).
Miestai:
Rajonai:
Apskritys:
= Šaltiniai =
Daujotaitė
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Daujotienė (ištekėjusi moteris).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Daujotas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Benkulu
Benkulu  – Indonezijos provincija pietrytinėje Sumatros dalyje. Provincijai priklauso Engano sala. Didžiausias miestas yra Benkulu.
Provincijoje buvo įkurtas britų garnizonas, vadintas Benkulenu.
Istorija
Anglų Rytų Indijos kompanija įkūrė pipirų prekybos centrą ir garnizoną Benkulu mieste 1685 m. 1714 m. britai pastatė Malboro tvirtovę, kuri išliko iki šių laikų. Prekybos postas nebuvo pelningas britams dėl prastos vietos ir jie negalėjo surinkti pakankamai pipirų. Uoste sustodavo Anglų Rytų Indijos kompanijos laivai.
Nepaisant sunkumų anglai išsilaikė 140 metų, kol atidavė olandams ir susitelkė į Malaką. Benkulus priklausė Nyderlandų Rytų Indijai iki kol ją Antrojo pasaulinio karo metu užėmė japonai.
Kai olandai įkalino būsimą prezidentą Sukarno, jis trumpai gyveno Benkulu provincijoje. Čia jis sutiko žmoną Fatmavati, su kuria susilaukė 7 vaikų, tarp jų buvo būsimoji Indonezijos prezidentė Megawati Sukarnoputri.
Benkulu dažnai niokoja žemės drebėjimai ir cunamiai. 2000 m. birželį žemės drebėjimas nužudė 100 žmonių. Teigiama, kad Benkulu gresia pavojus būti užtvindytai cunamių per artimiausius keletą dešimtmečių dėl požeminių žemės drebėjimų prie Sumatros krantų. 2007 m. rugsėjį žemės drebėjimas nužudė 13 žmonių.
Administracinis suskirstymas
thumb|Benkulu kariai. Provinciją sudaro devynios regencijos ir vienas autonominis miestas.
MAN SE
2008 m. kompanijoje 120-yje pasaulio šalių dirbo 51 300 darbuotojų. MAN daug investavo naujose rinkose, tokiose kaip Indija, Lenkija, Turkija ir JAV. thumb|left|200px|MAN logotipas MAN kompanijos gaminiai dažnai pelno įvairius pasaulio apdovanojimus. Tarp jų žymiausi Metų sunkvežimio 2006 ir 2008 m., Metų autobuso 2006 m. ir daug Vokietijos verslo inovacijų apdovanojimų.
Ant visų MAN kompanijos pagamintų transporto priemonių yra toks pat logotipas – užrašas MAN bei po apačia pavaizduotas liūto profilis. Liūto simbolis paimtas iš autobusų gamintojos Büssing AG, kurią MAN įsigijo 1971 m.
Kazys Barysas
Kazys Barysas (1867 m. kovo 6 d. Gudakiemis – 1922 m. spalio 9 d. ten pat, palaidotas (Gudakiemyje)) – Lietuvos knygnešys, daraktorius.
Guostagalio apylinkė
Guostagalio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Kazys Barysas
Biografija
Paragintas kun. K. Jagmino Merkinės apylinkėse 1890 m. pradėjo platinti draudžiamąją lietuvišką spaudą. Daug jos gaudavo iš knygnešio J. Kanclerio. Padėjo lenkiškas maldaknyges keisti lietuviškomis, vėliau platino ir kitą lietuvišką literatūrą. Daraktoriavo. 6 mėn. kalintas Trakų kalėjime. 1905 m. rinko parašus po peticija carui dėl Lietuvos autonomijos ir lietuvių kalbos grąžinimo į mokyklas.
Guostagalio apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Linkuvos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Linkuvos rajonui. 1954 m. prijungta Gedžiūnų apylinkė, o dalis Guostagalio apylinkės prijungta prie Butniūnų apylinkės. 1963 m. prijungta Butniūnų apylinkė.
Šalčininkų rajono savivaldybės taryba 2003–2007 m.
Šalčininkų rajono savivaldybės taryba – Šalčininkų rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2002 m. gruodžio 22 d.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Pchensanas
Pchensanas (hangul: 평성시 handža: 平城市 translit.: P’yŏngsŏng) – miestas Šiaurės Korėjos vakaruose, apie 32 km į šiaurės rytus nuo Pchenjano, prie geležinkelio į Hamhuną. Pchenjan Namdo provincijos centras. Apie 100 tūkst. gyventojų.
Jonėnų piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis yra Asvejos ežero Girnų (Žernuvkos, Vainikų) 2,3 ha ploto saloje. Aikštelė ovalo smailiais galais formos, pailga vakarų – rytų kryptimi, iki 1 m aukščio iškiliu viduriu, 1-1,5 m žemesniais kraštais, 170x30 m dydžio. Šlaitai statūs, 10-­11 m aukščio.
Piliakalnyje rasta brūkšniuotos keramikos. Jis apaugęs lapuočiais su krūmų pomiškiu ir paskiromis pušimis.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. Nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo tarybos aktas Dėl teisinės apsaugos suteikimo. 2006-09-12; Nr. KPD-RM-56. Paminklo teritorijos plotas 2,15 ha.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Alex Christensen
Aleksas Kristensenas (g. 1967 m. balandžio 7 d. Hamburge, taip pat žinomas kaip Alex C. ir Jasper Forks) – Vokietijos šokių muzikos kompozitorius, prodiuseris ir didžėjus. Buvo vokiečių techno grupės U96 „veidu“ 1991−2001 m. laikotarpyje. Vėliau tęsė U96 veiklą kaip solo prodiuseris.
Kartu su Oscar Loya atstovavo Vokietijai 2009 m. Eurovizijos dainų konkurse Maskvoje su daina „Miss Kiss Kiss Bang“, kuri užėmė 20 vietą.
Dirbęs su tokiomis grupėmis ir atlikėjais kaip Right Said Fred, N`Sync, Oli. P, Tom Jones, Sarah Brightman, Rollergirl, ATC, Marianne Rosenberg.
Profesionalių šachmatų asociacija
Profesionalių šachmatų asociacija (PŠA), egzistavusi 1993–1996 m., buvo konkuruojanti su FIDE šachmatų organizacija. Ją įkūrė 1993 m. Garis Kasparovas ir Naidželas Šortas. Jos paskirtis – pasaulio šachmatų čempionatų organizavimas ne FIDE jurisdikcijoje bei komercinių šachmatų turnyrų organizavimas.
Silverstonas
thumb|Šv. Mykolo bažnyčia
Profesionalių šachmatų asociacija
Atsiradimas
1993 m. N. Šortas laimėjo kandidatų mačus ir tapo pretendentu žaisti pasaulio čempionato mačą su G. Kasparovu.
Silverstonas
Silverstonas – kaimas Nortamptonšyrografystėje, centrinėje Anglijos dalyje (Jungtinė Karalystė).
Profesionalių šachmatų asociacija
Atsiradimas
Pagal FIDE taisykles galutinis sprendimas dėl mačo vietos iš pateiktų pasiūlymų priklauso trims subjektams – FIDE, pasaulio čempionui (Kasparovui) ir pretendentui (Šortui), kurie kartu ir turi nuspręsti, kur bus rengiamas mačas. G. Kasparovo ir N.Šorto nuomone, FIDE prezidentas Florencijus Kampomanesas pažeidė šią taisyklę, paskelbdamas, kad iš pasiūlytų žaidimui vietų parinktas Mančesteris. Beto, FIDE gaudavo 25 % į pasaulio čempionato prizinį fondą įplaukusių pajamų. 1993 m. vasario 26 d., Linareso turnyro metu abu pasaulio čempionato mačo dalyviai paskelbė bendrą pranešimą, kad mačą dėl pasaulio čempiono vardo žais ne FIDE rėmuose. G. Kasparovas ir N. Šortas įkūrė PŠA ir paskyrė Bobą Raisą (Bob Rice) organizacijos pirmininku. 1993 m. spalio mėn, jie žaidė remiami ką tik įkurtos organizacijos (PŠA) pasaulio čempionato mačą. Mačas vyko Londone, jį finansiškai rėmė „The Times“ laikraštis. G. Kasparovas laimėjo dideliu skirtumu 12½ : 7½ ir tapo PŠA pasaulio šachmatų čempionu.
Silverstonas
Apie 2 000 gyventojų.
Profesionalių šachmatų asociacija
FIDE atsakas
FIDE atėmė iš G. Kasparovo pasaulio čempiono titulą ir vietoj įvykusio mačo surengė kitą mačą tarp Anatolijaus Karpovo Ir Jano Timano. Abu juos N. Šortas buvo nugalėjęs kandidatų mačuose: A. Karpovą – finale, o J. Timaną pusfinalyje. A. Karpovas laimėjo mačą prieš J. Timaną ir tapo FIDE pasaulio čempionu. Pirmą kartą šachmatų istorijoje buvo du pasaulio čempionai: FIDE pasaulio čempionas – A. Karpovas ir PŠA pasaulio čempionas – G. Kasparovas.
Tyrus Thomas
Tyrus Thomas (g. 1986 m. rugpjūčio 17 d. Baton Ruže, Luizianoje) – JAV krepšininkas, žaidžęs NBA klube Charlotte "Bobcats" sunkiojo krašto pozicijoje.
Profesionalių šachmatų asociacija
PŠA turnyrai
1994 m. vasario mėn. „Intel“ praneša remianti PŠA. 1994 m. PŠA surengia „Intel“ Didžiojo prizo turnyrus (Maskva, Niujorkas, Linaresas ir Paryžius) 1995 m. surengia antrą seriją „Intel“ Didžiojo prizo turnyrų: (Maskvoje, Niujorke, Londone, Paryžiuje). Be „Intel“ pagalbos 1995 m. PŠA surengė tris stambius turnyrus: M. Talio atminimo turnyras Rygoje, turnyras Novgorode – abu laimėjo G. Kasparovas ir turnyrą Horgene, kur pirmas dvi vietas užėmė Vladimiras Kramnikas ir Vasilijus Ivančiukas.
1995 m. pasaulio čempionatas
1993–1995 m., pagal tokį pat modelį, kaip ir FIDE, PŠA surengė tarpzoninį turnyrą ir kandidatų mačus. FIDE taip pat vykdė savo pretendento atranką, kuriame dalyvavo nemažai šachmatininkų žaidusių ir PŠA vykdytoje atrankoje. PŠA kandidatų mačus laimėjo Višvanatanas Anandas. Po to G. Kasparovas gynė PŠA Pasaulio čempiono titulą prieš V. Anandą mače, kuris prasidėjo 1995 m. rugsėjo 11 d. Niujorke. 20 partijų mače G. Kasparovas nugalėjo anksčiau laiko V. Anandą 10½ : 7½.
Tyrus Thomas
2010 m. vasario 18 d. buvo iškeistas Charlotte "Bobcats" klubui už du žaidėjus ir naujokų biržos šaukimą.
Profesionalių šachmatų asociacija
Bandymas taikytis
G. Kasparovas vėliau teigė bandęs taikytis su FIDE: