cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Verena Sailer
Biografija
Sailer tarptautinėse aukšto lygio varžybose debiutavo 2004 m. pasaulio jaunimo lengvosios atletikos čempionate. Italijoje vykusiose varžybose 100 m distancijos bėgime sportininkė finale pelnė penktąją vietą. 2006 m. bėgikė pasiekė Europinį normatyvą ir pateko į 2006 m. Europos čempionatą. 100 m bėgimo distancijos pirmame etape bėgike savo grupėje pasiekė tik penktą vietą, bet gavo kelialapį į kitą etapą kaip viena iš greičiausių pralaimėtųjų. Pusfinalio bėgime Sailer liko paskutinė savo grupėje ir galutinėje įskaitoje dalinosi 15-16 vietą. Sportininkė taip pat dalyvavo 4x100 m estafetės rungtyje. Kartu su komanda pasiekusios finalinė bėgimą jo nepabaigė. 2007 m. žiemos sezono metu bėgike pirmą kartą aukšto lygiuos varžybose debiutavo 60 m bėgimo distancijoje. Europos uždarų patalpų čempionate sportininkė pasiekė pusfinalį ir ten savo grupėje liko paskutinė. Vasaros sezono metu lengvaatletė įveikė pasaulinį normatyvą ir debiutavo 2007 m. pasaulio čempionate. 100 m bėgimo distancijoje Sailer pasiekė ketvirtfinalius ir užėmė 24 vietą. Kartu su komanda estafetės varžybose užėmė septintą vietą. po metų bėgikė dalyvavo pasaulio už-darų patalpų čempionate, kur 60 m bėgime finalo pasiekti nepavyko. 2009 m. Sailer pelnė bronzos medalį Europos uždarų patalpų čempionate. Tais pačiais metais ji pelnė kelialapį į 2009 m. pasaulio čempionatą. Individualioje rungtyje Sailer pelnė vienuoliktą vietą, o estafetės rungtyje tapo bronzos prizininke. 2010 m. lengvaatletė dalyvavo 2010 m. Europos čempionate ir pelnė aukso medalį. Sailer tapo pirmąja sujungtos Vokietijos 100 m bėgimo Europos čempione.
The Lumineers
The Lumineers – amerikiečių folkroko grupė iš Denverio, susikūrusi 2002 m. Grupę įkūrė ir pagrindiniai dainų autoriai yra Wesley Schultz (vokalas, gitara) ir Jeremiah Fraites (būgnai, perkusija). Josh Fraites, Jeremiah brolis bei Schultz geriausias draugas, 2002 m. mirė nuo narkotikų perdozavimo. Siekdami įveikti sielvartą, Schultz ir Fraites pradėjo kartu groti Naujajame Džersyje. 2010 m. prie grupės prisijungė violončelistė bei vokalistė Neyla Pekarek, pamačiusi skelbimą internete. Ji grupėje buvo iki 2018 m.
2012 m. balandį grupė išleido debiutinį albumą „The Lumineers“, kuris 2013 m. sausį pasiekė antrąją vietą JAV „Billboard 200“ reitinge. Antrasis albumas „Cleopatra“ išleistas 2016 m. balandį ir pasiekė pirmąją vietą JAV ir Jungtinės Karalystės reitinguose. 2023 m. duomenimis, grupė yra išleidusi keturis studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „Brightside“, išleistas 2022 m. sausį.
Grupės nariai
Dabartiniai nariai
Koncertinė grupė
Buvę nariai
Šarvuočių rinktinė
thumb|300px|right|Šarvuotas traukinys "Gediminas" Šarvuočių rinktinė – Lietuvos kariuomenės karinis dalinys, veikęs 1924–1940 m. ir dislokuotas Radviliškyje, Kauno Žaliakalnyje bei Tauragėje.
Ginkluotė
thumb|right|Tankai Renault-FT-17 [[1924 m.]] thumb|right|Tankas „Kerštas“ manevruose 1924 m. thumb|right|Šarvuočių rinktinė [[1926 m. gruodžio 17 d.]] Kovose su bolševikais 1919 m. gegužės mėn. Lietuvos kariai atėmė pirmąją rimtesnę kovinę mašiną - šarvuotą automobilį „Ižorskij Fiat“, kuris tapo kariuomenės savaeigės kovinės technikos parko pradininku. Tai buvo dviem kulkosvaidžiais ginkluotas ratinis šarvuotis. Jam buvo suteiktas „Žaibo“ vardas. Vėliau iš Antantės sąjungininkų Lietuva gavo penkis trofėjinius vokiškus „Ehrhardt/Daimler Behelftswagen“ šarvuočius, ginkluotus keturiais 7,92 mm „Maxim“ kulkosvaidžiais. Šios mašinos buvo pavadintos „Aras“, „Perkūnas“, „Pragaras“, „Šarūnas“ ir „Savanoris“. Pirmą kartą jos buvo panaudotos 1920 m. nuolatiniuose susirėmimuose su lenkais Vilniaus apylinkėse.
1923 m. kariuomenė gavo 12 naujų prancūziškų lengvųjų tankų „Renault FT-17“, kurie buvo pripažinti geriausia Pirmojo pasaulinio karo šarvuotąja kovos mašina. 7 t svorio tankai, valdomi dviejų žmonių ekipažo, su Renault gamybos 26 kW/35 AG karbiuratoriniu varikliu išvystydavo 10 km/h greitį. Tai buvo pirmasis radijo ryšiu aprūpintas tankas, jis turėjo 360 laipsnių besisukinėjantį bokštelį, į kurį prancūzai montuodavo 8 mm „Hotchkiss“ kulkosvaidį arba 37 mm „Puteaux“ patranką. Šie tankai buvo pavadinti „Audra“, „Drąsutis“, „Galiūnas“, „Giltinė“, „Griaustinis“, „Karžygis“, „Kerštas“, „Kovas“, „Pagieža“, „Pikuolis“, „Slibinas“ ir „Smūgis“. 1933 m. šarvuotų mašinų parkas buvo papildytas 16 angliškų „Vickers-Armstrong“ „Model 1933“, o po trejų metų - dar 16 tos pačios kompanijos „Model 1936“ tankais. Keturi iš jų turėjo radijo ryšį. Be to, rinktinė 1939 m. turėjo 6 Švedijos gamybos šarvuočius „Landsverk“,
Nuo 1935 m. rugpjūčio 1 d. panaikinus šarvuotųjų traukinių kuopą, rinktinę sudarė štabas, 3 tankų, šarvuotųjų automobilių (šarvuočių) kuopos ir mokomasis būrys.
Lekas (Italija)
Lekas – miestas Italijoje, Lombardijoje, Leko provincijos sostinė. Miestas yra 50 km į šiaurę nuo Milano, prie pietrytinės Komo ežero atšakos. Bergamo Alpės yra šiaurėje ir rytuose, o jas kerta Valsasinos slėnis.
Siaurėdamas ežeras suformuoja Ados upę, tad per ją pastatyti tiltai keliams į Milaną ir Komą. Leke per Adą pastatyti 4 tiltai: Aconės Viskončio tiltas (1336–1338 m.), Kenedžio tiltas (1956 m.), Alesandro Manzoni tiltas (1985 m.) ir geležinkelio tiltas.
Istorija
Archeologiniai radiniai rodo galų gyvenvietę prieš atvykstant romėnams, kuriems valdat tai buvo svarbi kelių sankryža. Po Vakarų Romos žlugimo lombardai užėmė šią sritį VI a. Po jų sekė frankai, kurie Leką padarė grafystės centru, o vėliau markos centru.
Šv. Romos imperatorius Otonas I daug laiko praleido Leke, kai malšino Leko grafo Atonės maištą prieš imperiją. Vėliau Lekas tapo Šv. Ambrozijaus vienuolyno Milane nuosavybe. Imperatorius Konradas II bandė išvaduoti Leką nuo Bažnyčios, bet po karų Italijoje jis tapo Milano nuosavybe.
XVI a. Leką trumpai valdė samdinių kapitonas Džianas Džiakomas Medičis.
Per Antrąjį Pasaulinį karą Lekas tapo italų partizanų pasipriešinimo naciams svarbiu centru.
Prie Nemuno (filmas)
Prie Nemuno – lenkų 1986 m. dviejų serijų televizijos filmas. Pagal to paties pavadinimo Elzės Ožeškienės apsakymą. Trukmė: I serija – 78-min. ir II serija – 92-min.
Filmuota Lenkijoje prie Bugo upės (vietoje Nemuno), Drohičino, Balstogės, Palenkės Bialos apylinkėse. Korčinskių dvarelis – Turowa Wola.
Gurdžiai
Gurdžiai arba Chutorskojė (, nuo 1938 m. birželio 2 d. Schwichowshof, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Nesterovo rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Iljušino kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Stalupėnų apskrities kaimas. 1895 m. buvo 171 gyventojas. Priklausė Enciūnų parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Stalupėnų rajono, vėliau Nesterovo rajono, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Čkalovo apylinkės kaimas.
thumb|Trakėnų žirgynas Nuo 1732 m. Trakėnų žirgyno, kurį įsteigė karalius Frydrichas Vilhelmas I, vienas žirgų veisimo centrų. 1900 m. Gurdžiai, Bajorgaliai (1895 m. 151 gyventojas), Birkenvaldė (66 gyv.), Burgsdorfshofas (68 gyv.), Dačkiemis (194 gyv.), Kalpakinas (188 gyv.) ir Taukiniškės (130 gyv.) sujungti į Trakėnų dvaro apskritį. 1900 m. joje buvo 1691 gyventojai.
Leontjevo paradoksas
Leontjevo paradoksas – 1953 m. Vasilijaus Leontjevo atrastas ekonominis paradoksas, bandant patikrinti Hekšero-Olino teoremos teisingumą. Išanalizavęs 1947 m. JAV prekybą, Leontjevas atrado, kad JAV prekybos balansas neatitiko Hekšero-Olino teoremos prielaidų.
Teorija
Leontjevo paradoksas aiškinamas taip: importuojamų į JAV prekių darbo imlumas gana aukštas, bet darbo kaina prekių vertėje akivaizdžiai mažesnė negu eksportuojamose iš JAV prekėse. Darbo kaina JAV aukšta, aukštas darbo našumas. Tai akivaizdžiai daro įtaką eksportuojamų prekių kainoms. JAV darbui imlių prekių eksportas nuo 1947 m. auga patvirtindamas Leontjevo paradoksą. Tai priklauso nuo paslaugų sektoriaus augimo, darbo kainos ir JAV ekonomikos struktūros (Pagal JAV Darbo ministerijos duomenis 2007 m. vasarį gamybiniame sektoriuje dirbo 22,475 iš 137,410 milijonų žmonių užimtų ne žemės ūkyje.), tai didina visą Amerikos ekonomikos darbo imlumą, neišskiriant ir eksporto.
Aleksandravas
Aleksandravas – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 13 km į vakarus nuo Plungės, Minijos kairiajame krante ir 5 km į vakarus nuo Narvaišių, prie kelio. Aleksandravo seniūnaitija. Veikia Aleksandravo pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT-90027).
Šiauriniu pakraščiu teka Minija. Gyvenvietė įeina į vandens turizmo maršrutą Stalgėnai–Gargždai–Kintai–Ventės ragas. Į pietus nuo kaimo prasideda Salantų regioninio parko ribos.
Istorija
Apylinkėse išliko senkapių.
1930 m. įkurta Aleksandravo pradinė mokykla. 1952 m. atidaryta biblioteka, nuo 1956 m. dirba kultūros namai. 1949–1993 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.
Georges Simenon
Žoržas Simenonas (, 1903 m. sausio 13 d., Lježe, Belgijoje – 1989 m. rugsėjo 4 d., Lozanoje, Šveicarija) – žymus XX a. prancūziškai rašęs belgų rašytojas, detektyvo meistras. Belgijos karališkosios akademijos narys.
Biografija ir kūryba
Mokėsi pas jėzuitus. Būdamas 17-kos jau parašė pirmąjį savo romaną. Pasišventė komercinei beletristikai ir pasižymėjo fenomenaliu literatūriniu darbingumu. Savo kūrinius spausdino naudodamas 16 slapyvardžių, iš viso parašė apie 200 romanų. Pasisekimo sulaukė 1931 m., kai pasirodė romanas „Petras – latvis“ (Pietr-le-Letton). Tai buvo pirmas jo romanas, kurio literatūrinėje panoramoje pasirodė inspektorius Megrė. 1935–1949 m. Simenon visuomenei pateikė devynis romanus, susijusius su inspektoriumi Megre. Taip pat rašytojas nagrinėjo žmonių vienišumo, nusivylimo, apsėstų įvairiausiomis manijomis, mėginančių rasti savo vietą gyvenime, kankinamų kitokiomis negandomis problemas. Ryškūs tokių kūrinių, vadinamų „Simenono romanais“, atstovai –„Žmogus, kuris žiūri kaip pravažiuoja traukiniai“ (L’Homme qui regardait passer les trains, 1938) ir „Katė“ (Le Chat, 1966). Autoriaus knygų parduota per 500 milijonų egzempliorių, jos išverstos į daugiau kaip šimtą pasaulio kalbų. 1972–1984 m. Simenon parašė savo autobiografiją ir išleido šio kūrinio trejetą tomų.
Veiveriai
Veiveriai – miestelis Prienų rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, prie kelio, Veiverių kalvagūbryje (80–95 m virš jūros lygio). Seniūnijos centras, 3 seniūnaitijos. Stovi Veiverių Šv. Liudviko bažnyčia (pastatyta 1853 m., rekonstruota ir paaukštinta XX amžiaus III–IV dešimtmetyje), veikia Veiverių Tomo Žilinsko gimnazija, biblioteka (nuo 1941 m.). Yra išlikę arklių pašto rūmai, kuriuose – XIX a. viduryje netoli miestelio nutiesus geležinkelį ir rūmams praradus savo funkciją, – įkurta Veiverių mokytojų seminarija (veikusi 1866–1915 m.); šiuo metu rūmuose veikia Veiverių Antano Kučingio meno mokykla. Yra Šaulių namai (statyti pirmosios Nepriklausomybės metais), paštas (LT-59033), ambulatorija, slaugos namai (įkurti buvusioje ligoninėje, anksčiau buvusioje klebonijoje), rimorystės muziejus.
Netoli Veiverių miestelio supiltas Skausmo kalnelis ir pastatytas paminklas pokario partizanams. Veiveriuose stovi paminklas 1935 m. Užnemunės valstiečių streiko dalyvių mitingams atminti. Prie miestelio įsikūręs ir Veiverių kaimas.
thumb|left|220px|Mokytojų seminarijos orkestras miniatiūra|220px|left|Šaulių namai miniatiūra|220px|left|Rimorystės muziejus miniatiūra|220px|left|Sveikatos centras
Etimologija
Vietovardis kilęs iš asmenvardžio Veiverỹs (veiverỹs – „tinginys“ arba, – „vaivoras, girtuoklė“).
Istorija
Vietovė pradedama minėti XVIII a. 1-ojoje pusėje. Miestelis ėmė augti po 100 metų, kai čia buvo įkurta didelė pasienio pašto stotis. 1818 m. pastatyta pirmoji Veiverių bažnyčia, įsteigta parapinė mokykla. Per 1863 m. sukilimą mūšiuose su Rusijos kariuomene žuvo daug vietos sukilėlių ir jų rėmėjų. Po sukilimo 1866 m. čia buvo įsteigti mokytojų kursai, 1872 m. perorganizuoti į Veiverių mokytojų seminariją. Seminarija virto lietuvybės židiniu, ją baigę mokytojai tapo žymiais pedagogais, pirmųjų lietuviškų vadovėlių autoriais, kultūros ir visuomenės veikėjais. XIX a. pabaigoje Veiveriai buvo Marijampolės apskrities kaimas, valsčiaus ir parapijos centras.
1905 m. įvykiuose seminarijos auklėtiniai rengė mitingus, reikalavo dėstyti lietuvių kalba. Seminarija veikė iki 1915 m. Kuriantis valstybei, veiveriškiai ėjo savanoriais į Lietuvos kariuomenę. 1935 m. gyventojai dalyvavo Suvalkijos streike.
Po II pasaulinio karo daug gyventojų stojo į rezistencinę kovą prieš sovietus, miestelį keliskart buvo užėmę vietos partizanai, bet daug jų žuvo, juos palaikę žmonės ištremti į Sibirą. Sovietmečiu buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.
2004 m. patvirtintas Veiverių herbas.
Skausmo kalnelis
Sovietų valdžia žuvusių partizanų kūnus sumesdavo į prie miestelio užsilikusius karo laikų apkasus, ant kurių sovietmečiu slaptai buvo statomi kryžiai žuvusiems kovotojams. Atgimimo laikotarpiu prie kelio Marijampolėn supiltas „Skausmo kalnelis“. Jame palaidoti apylinkėse žuvę pokario partizanai, jiems atminti pastatytas paminklas, daug kryžių ir koplytstulpių. Stovi „Skausmo kalnelio“ koplyčia.
Žymūs žmonės
Veiveriuose gimė:
Pakalnė (Vepriai)
Pakalnė – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Veprių, dešiniajame Šventosios krante.
Kreolų kalbos
Kreolų (arba kreolinė) kalba – aiškiai apibrėžta ir stabili kalba, susidariusi iš dviejų ar daugiau kalbų derinio, dažnai turinti daug išskirtinių bruožų, nebūdingų nė vienai pradinių kalbų. Visos kreolų kalbos išsivystė iš pidžinų ir dauguma jų tapo tam tikrų bendruomenių gimtosiomis kalbomis.
Kolonijinės šaknys
Terminas „kreolas“ kilęs iš portugališko crioulo (plg., prancūzų k. créole), kuris, savo ruožtu, kilo iš veiksmažodžio criar (kurti). Terminas atsirado XVI a., kuomet ėmė sparčiai augti Europos jūrinė galia ir vystytis prekyba, o Europos šalys ėmė steigti kolonijas abiejuose Amerikos žemynuose, Afrikoje, palei Pietų ir Pietryčių Azijos pakrantes, Filipinuose, Kinijoje, Indijoje, Japonijoje ir Okeanijoje. Pradžioje terminas „kreolas“ buvo taikomas žmonėms, gimusiems kolonijose, tokiu būdu atskiriant juos nuo aukštesniosios klasės Europoje gimusių imigrantų.
Porto franko
Porto-franko – uostas, į kuri ir iš kurio galima įvežti ir išvežti prekes nemokant jokių mokesčių.
Kreolų kalbos
Kolonijinės šaknys
Dėl apskritai žemo kreolų statuso Europos metropolijų akyse kreolų kalbos buvo laikomos „iškraipytomis“, o geriausiu atveju – primityviais motininių kalbų „dialektais“. Šis išankstinis nusistatymas kartu su natūralia stabilumo stoka kolonijinėje sistemoje lėmė daugelio kreolų kalbų išnykimą dėl jomis kalbėjusių bendruomenių išsibarstymo arba asimiliacijos. Kitas faktorius, galbūt prisidėjęs prie ilgamečio kreolų kalbų ignoravimo, yra tas, jog joms netinka kalbų raidos „medžio modelis“, priimtas kalbotyrininkų XIX a. (galbūt dėl darvinizmo įtakos) ir nepraradęs populiarumo iki šių dienų. Pagal šį modelį kalbos gali atsirasti, dalytis arba pranykti, tačiau niekada negali susijungti.
Porto franko
Porto-franko neįeina į muitų erdvę. Jis kuriamas siekiant padidinti uosto apyvartą. Įvežant prekes iš uosto į muitų teritoriją reikia sumokėti visus mokesčius. Tokiuose uostuose gali būti įsteigtos neapmokestintų prekių parduotuvės.
Kreolų kalbos
Pripažinimas ir atgimimas
Prasidėjus šiems socialiniams, politiniams ir akademiniams pokyčiams, pastaraisiais dešimtmečiais kreolų kalbos išgyvena renesansą. Jos vis dažniau ir atviriau vartojamos literatūroje ir žiniasklaidoje, o dauguma jų vartotojų jas mėgsta ir jomis didžiuojasi. Dabar kalbotyrininkai tiria jas kaip atskiras kalbas; dauguma jų standartizuotos ir dėstomos vietinėse mokyklose ir užsienio universitetuose.
Kreolų kalbos raida
Visų kreolų kalbų pradžia – pidžinai, primityvios antrinės kalbos, vartojamos asmenų, kalbančių dviem ar daugiau skirtingomis kalbomis. Pidžino leksikonas dažniausiai mažas ir įvairiomis proporcijomis susiformavęs iš juo kalbančių žmonių žodynų. Morfologijos detalės, tokios kaip moduliacija, kurias išmokti paprastai prireikia kelerių metų, praleidžiamos; sintaksė itin supaprastinama, dažnai grindžiama griežta žodžių tvarka. Šiame pradiniame etape visi kalbos aspektai – sintaksė, leksikonas ir tarimas – gali ganėtinai varijuoti priklausomai nuo kalbančiojo kilmės. Tačiau jei pidžinas pasiekia etapą, kuomet bendruomenės vaikai jį išmoksta kaip gimtąją kalbą, jis paprastai tampa stabilesnis ir įgyja sudėtingesnę gramatiką su stabilia fonetika, sintakse, morfologija ir kt. Tokių kalbų sintaksė ir morfologija dažnai turi vietinį atspalvį, turintį mažai ką bendro su motininėmis kalbomis.
Tam, kad pidžinai virstų visavertėmis kalbomis, gali užtekti vienos kartos, kaip nutiko su Tok Pisin, tapusiam stabilia kalba per 90 metų. Susiformavusios kreolų kalbos gali likti tam tikra antrine vietine kalba, kaip Žaliojo Kranto Crioulo. Kai kurios kreolų kalbos, kaip Papiamento ir Tok Pisin, įgijo oficialios kalbos statusą. Kita vertus, kitos kreolų kalbos, veikiamos ilgai trunkančio politinio spaudimo, palaipsniui įsiliejo į motinines kalbas ir tapo jų tarmėmis. To pavyzdys gali būti afroamerikiečių šnekamoji kalba, išsivysčiusi iš vergų anglų kalbos.
Kreolų kalbų skirstymas
Paprastai kreolų kalbos grupuojamos pagal kalbą, iš kurios jos susidarė:
Demokratinis socializmas
Demokratinis socializmas – socialdemokratijos politinė doktrina, aiškinanti, kad socializmą galima sukurti derinant demokratinius institutus, parlamentinę sistemą, vykdant reformas. Pirmą kartą terminą 1888 m. panaudojo D. B. Šo, jį išplėtojo E. Bernšteinas, O. Baueris, K. Kautskis, R. Hilderfingas.
Pagrindiniai DS principai išdėstyti 1951 m. SI Frankfurto deklaracijoje, 1958 m. ASP Vienos programoje, 1959 m. SPD Godesbergo programoje, 1989 SI „Principų deklaracijoje“.
Demokratinis socializmas suprantamas kaip ilgas visuomeninių pokyčių procesas, kaip ateities visuomenė ir kaip šiuolaikinio veikimo principas, siekiant ateities visuomenės. Nenustatomi jokie tokios visuomenės sukūrimo terminai ar standartai, nes gyvenama besikeičiančiame pasaulyje, kintant gamybos priemonėms ir visuomenės poreikiams. Tačiau demokratinis socializmas negali būti pasiektas vienoje šalyje, nes tai visos visuomenės civilizacijos pakopa. Pagrindiniai demokratinio socializmo etapai yra politinė demokratija ir visų problemų sprendimas derybomis ir konsensusu, ekonominė demokratija visame ūkio mechanizme ir gerovės visuomenės sukūrimas, socialinė demokratija visuomeniniame ir asmeniniame gyvenime be jokių diskriminacijos apraiškų. Pagrindinės DS vertybės – laisvė, lygybė, teisingumas, solidarumas. Pastaruoju metu ypatingas dėmesys skiriamas gyvenamosios aplinkos išsaugojimui, tausojančiai plėtrai.
Daukšai
Daukšai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybės pietvakariuose, 3 km į pietus nuo Paaluonio. Šalia kaimo eina automagistralė.
Istorija
XX a. pr. buvo Zaleskių dvaras Vilkijos valsčiuje.
Indulgencija
thumb|220px|Indulgencija
Indulgencija ( 'atlaidumas, malonė') – Romos katalikų bausmės už nuodėmės atleidimą, patvirtinamas bažnyčios išduotu raštu. Kurį laiką ji buvo perkama arba gaunama už nuopelnus bažnyčiai. XII-XIII a. indulgencijų pardavinėjimas tapo vienu pagrindinių katalikų bažnyčios ir dvasininkų pajamų šaltinių. Indulgencijų pardavinėjimo praktika tapo vienu pagrindinių Katalikų bažnyčios kritikos objektų prasidėjus Reformacijai.
Popiežius Pijus V 1567 metais uždraudė susieti indulgenciją su bet kokiu finansiniu aktu, netgi su išmaldos davimu. Be to, jokia nuodėmė negali būti atleista anksčiau nei ji buvo padaryta.
Austronezinės kalbos
Austronezinės kalbos – kalbų šeima, kuriai priklausančios kalbos paplitusios Pietryčių Azijos ir Ramiojo vandenyno salose, kai kuriomis kalbama ir žemyninėje pietryčių Azijos dalyje, malagasių kalba vartojama Madagaskare. Tai viena didžiausių kalbų šeimų, joje priskaičiuojamos 1244 kalbos.
Austronezinės kalbos skirstomos į 10 grupių, iš jų 9 vartojamos Taivano saloje (Formozos kalbos, jos negiminingos kinų kalbai). Dešimtoji grupė vadinama Malajų-polineziečių kalbomis, dalijama į 2 pogrupius – Vakarų (kalbančiųjų apie 300 mln., paplitusios visame aukščiau nurodytame areale) ir Centro-Rytų (kalbančiųjų apie 1 mln.).
Austroneziečių migracija
thumb|left|Austroneziečių migracijos
Dabartinis austroneziečių gyvenamas arealas susiformavo tūkstantmečius trukusios migracijos metu. Tuo metu ir radosi dešimtoji, – malajų - polineziečių, – grupė, kurios atstovai buvo puikūs jūrininkai ir etapais apgyvendino Indijos ir Ramiojo vandenynų salas. Migracija prasidėjo apie III tūkst. BC.
FK ASK Rīga
ASK Rīga – buvęs Latvijos futbolo klubas iš Rygos. Atstovavo kariuomenei.
2008 m. Bahreino Grand Prix
2008 m. Bahreino Grand Prix – trečiasis 2008 m. sezono Formulės 1 Grand Prix (GP) vykęs balandžio 4-6 d. Sakhir trasoje Bahreine.
Tai buvo 5-asis GP vykęs šioje trasoje ir Bahreine.
Pirmoji dalis
Balandžio 4 d. vykusiose pirmose treniruotėse Sakhiro trasoje greičiausias buvo „Ferrari“ lenktynininkas Felipe Massa (laikas 1:32.233).
Brazilas 0,117 sek. pranoko antroje vietoje likusį komandos draugą Kimi Raikkoneną (1:32.350) bei buvo 0,182 sek. greitesnis už „Williams“ pilotą Nico Rosbergą (1:32.415), pačioje treniruočių pabaigoje kvalifikaciniu režimu įveikusį puikų ratą.
K. Raikkonenas treniruočių metu neišvengė klaidų. Suomis suklydo itin dulkėtame paskutiniajame trasos posūkyje, trumpam paliko trasą ir po incidento turėjo apsilankyti boksuose.
Antroji dalis
Antrose penktadienio treniruotėse vėl dominavo Ferrari ekipa. F. Massa (1:31.420), kaip ir ryte, buvo pirmas, už savęs beveik visa sekunde palikdamas savo komandos draugą K. Raikkonen'ą (1:32.327).
Šiurkščius
Šiurkščius (Trachelospermum) – stepukinių (Apocynaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso visžaliai augalai. Stiebas šliaužiantis, iki 12 m ilgio. Lapai priešiniai, lancetiški ar kiaušiniški, 2-8 cm ilgio ir 0,5-4 cm pločio.
2008 m. Bahreino Grand Prix
Šeštadienio treniruotės
„Williams“ lenktynininkas Nico Rosbergas buvo greičiausias paskutinėse prieš kvalifikaciją Bahreino GP lenktynių savaitgalio treniruotėse.
Vokietijos atstovas 0,205 sek. pranoko iki treniruočių pabaigos pirmavusį „Ferrari“ pilotą Felipe Massa (1:32.726). Tiek italų komandos, tiek ir „McLaren“ ekipos pilotai ir šį kartą kvalifikacijai ruošėsi į bolidų bakus pripylę nemažai kuro, dėl ko važiavo lėčiau nei įprasta.
Šiurkščius
Gentyje yra apie 15 rūšių:
2008 m. Bahreino Grand Prix
Šeštadienio treniruotės
N. Rosbergo geriausias treniruotėse pasiektas rezultatas – 1 min. 32,521 sek. – yra pastebimai prastesnis rato įveikimo laikas nei vakar pavyko jau minėtam F. Massai, penktadienio antrosiose treniruotėse žiedą įveikusiam per 1 min. 31,420 sek.
Kvalifikacija
Lenkas pačioje kvalifikacijos pabaigoje pranoko „Ferrari“ lenktynininką Felipe Massa, kuris buvo pats greičiausias pirmajame ir trečiajame trasos sektoriuje, tačiau padarė mažą klaidą antrajame, kurios užteko, kad brazilas pralaimėtų varžovui vos 0,027 sek.
Samora (upė)
Samora, dar vadinama Jaja  – upė pietų Ekvadore, viena Santjagą sudarančių upių (Maranjono baseinas). Prasideda Andų kalnuose, Nudo de Kachanumos masyve, Podokarpų nacionaliniame parke (Lochos provincija). Teka į šiaurės rytus miškingais kalnų slėniais. Prateka Samoros-Činčipės ir Morona Santjago provincijas. Ties Jukiansa susilieja su Namangosa ir sudaro Santjagą.
2008 m. Bahreino Grand Prix
Lenktynės
thumb|right|200px|Pirmasis Bahreino GP posūkis Iš pirmos vietos startavęs R. Kubica starto metu prarado poziciją F. Massa'i, o po kurio laiko jį aplenkė ir kitas Ferrari pilotas Kimi Raikkonen'as. Massa išlaikė lyderio poziciją iki pat finišo, o Raikkonen'as trumpai pakovojęs su Kubica finišavo antras. Trečią ir ketvirtą vietas užėmė BMW-Sauber ekipos pilotai - R. Kubica ir N. Heidfeld'as. McLaren pilotas Lewis Hamilton'as iš trečiosios pozicijos startavo labai vangiai ir prarado daug pozicijų, vėliau atsitrenkęs į Fernando Alonso Renault bolidą turėjo užsukti į techninio aptarnavimo zoną pasikeisti priekinį sparną. Finišą britas pasiekė nuo lyderių atsilikęs visu ratu - 13-oje vietoje.
Samora (upė)
Didžiausi intakai: Bombuskaras, Chamboė, Nangarica.
Domeika
Domeika:
Samora (upė)
Upė yra svarbi transporto arterija Samoros-Činčipės provincijoje. Prie Samoros įsikūrusios šios gyvenvietės ir miestai: Samora, Timbara, Kumbaraca, Suapaka, Nangipa, Jancasa, Mučima, Pinčas, Kimis, Gualakisa.
Domeika
Taip pat gyvenvietė Čilėje Domeika.
Kepeno klimato klasifikacija
[[Vaizdas:Köppen-Geiger_Climate_Classification_Map.png|thumb|right|400px|Kepeno klasifikacijos žemėlapis (1980–2016 m.)
]] Kepeno klimato klasifikacija – viena iš dažniausiai naudojamų klimato klasifikacijos sistemų. Ji remiasi vietovių metiniais arba mėnesiniais temperatūrų vidurkiais bei vidutiniu kritulių kiekiu ir išskiria penkias pagrindines klimato kategorijas, dalinamas į tipus bei potipius.
Klasifikaciją 1884 m. paskelbė vokiečių kilmės rusų klimatologas Vladimiras Kepenas. Vėliau ji buvo kelis kartus papildyta, nemažai prie to prisidėjo vokiečių klimatologas Rudolfas Geigeris.
Klimato skirstymas
Pagal Kepeno klasifikaciją, klimatas skirstomas į penkias kategorijas, žymimas raidėmis A, B, C, D, E, o jos – į smulkesnius tipus, taip pat turinčius savo raidę. Remiantis šiais kriterijais, iš viso egzistuoja 28 klimato tipai, besiskiriantys metiniu temperatūrų kitimu ir kritulių pasiskirstymu.
A: tropinis klimatas
thumb|400px|right|Vietovės su A kategorijos klimatu. Pagrindinis tropinio klimato požymis – kiekvieno mėnesio metuose vidutinė temperatūra yra aukštesnė nei 18 °C. Metinis kritulių kiekis viršija 1500 mm, tačiau jie gali būti pasiskirstę netolygiai. Šios grupės tipai:
Aurėjas
Aurėjas ( 'auksinis') – auksinė Senovės Romos moneta, kuri buvo prilyginta 25 sidabriniams denarams ir kaldinta pradedant I a.p.m.e. ir baigiant IV a., kai jį pakeitė auksinis solidas. Aurėjas buvo beveik tokio paties dydžio kaip ir denaras, bet sunkesnis dėl didesnio aukso tankio.
Iki Julijaus Cezario aurėjus kaldino nedažnai, paprastai iš karo grobio prireikus didelio nominalo monetų. Cezaris ėmė kaldinti aurėjus dažniau, jų masė buvo standartizuota – 1/40 Romos svaro arba ~8 g. Nerono valdymo laikais aurėjas buvo sumažintas iki 1/45 svaro (7,3 g).
Kepeno klimato klasifikacija
C: švelnių žiemų vidutinių platumų klimatas
thumb|right|400px|Vietovės su vidutinių platumų karštų vasarų klimatu. {{legend|#C6FF4E|Cfa}} {{legend|#96FF96|Cwa}} 400px|thumb|right|Vietovės su jūrinio klimatu. {{legend|#66FF33|Cfb}} {{legend|#33C701|Cfc}} {{legend|#63C764|Cwb}} {{legend|#63C764|Cwc}} 400px|thumb|Vietovės su Viduržemio klimatu. {{legend|#FFFF00|Csa}} {{legend|#c7c700|Csb}}
Aurėjas
Po Marko Aurelijaus valdymo ėmė kaldinti mažiau aurėjų. Karakalos laikais jų masė sumažinta iki 1/50 svaro (6,5 g). III a. imta kaldinti įvairių nominalų auksines monetas. Aurėjų aukso grynis nesikeitė – aukso kiekis paprastai viršydavo 99 %. Britų soverenuose aukso yra 91,7 %, o JAV aukso doleriuose – 90 %.
Kepeno klimato klasifikacija
C: švelnių žiemų vidutinių platumų klimatas
Šiai klimato kategorijai būdingos karštos vasaros ir švelnios žiemos. Šalčiausio mėnesio vidutinė temperatūra yra aukštesnė nei 0 °C, bet vėsesnė nei 18 °C.
Aurėjas
Dėl nevaldomos infliacijos, kurią sukėlė tai, kad Romos valdžia kaldino netauriųjų metalų monetas, bet mokesčius priėmė tik sidabru ar auksu, o sidabriniuose denaruose sidabro kiekis vis mažėjo (III a. viduryje juose sidabro praktiškai nebeliko), aurėjų kursas itin padidėjo.
301 m. vienas aurėjas buvo lygus 833,33 denaro, 324 m. toks pats aurėjas buvo vertas 4350 denarų.
Kepeno klimato klasifikacija
D: šaltų žiemų vidutinių platumų klimatas
thumb|right|400px|Vietovės su drėgnu žemyniniu klimatu. {{legend|#FF00FE|Dsa}} {{legend|#C600C7|Dsb}} {{legend|#ABB1FF|Dwa}} {{legend|#5A77DB|[[#Koppen_Dwb|Dwb}} {{legend|#00FFFF|Dfa}} {{legend|#38C7FF|Dfb}} ]]
thumb|right|400px|Vietovės su subarktiniu klimatu.
Aurėjas
309 m. Konstantinas aurėją kaip standartinę auksinę Romos imperijos monetą pakeitė solidu. Solidas yra didesnio skersmens ir plonesnis už aurėją.
337 m. solidas jau buvo lygus 275 000 denarų, o 356 m. – 4 600 000 denarų.
Kepeno klimato klasifikacija
D: šaltų žiemų vidutinių platumų klimatas
Šaltam vidutinių platumų klimatui būdingos šiltos vasaros ir šaltos žiemos. Šalčiausio mėnesio vidutinė temperatūra žemesnė nei 0 °C Šilčiausio metų mėnesio vidutinė temperatūra viršija 10 °C, o šalčiausio nenukrenta žemiau -30 °C.
Privalumai ir trūkumai
Klasifikacijos trūkumu laikomas nesugebėjimas įvertinti trumpalaikių, tačiau kai kuriuose vietovėse itin svarbių, klimatinių ypatybių. Sistema taip pat neatsižvelgia į kitus metereologinius faktorius, kaip kad oro drėgmę, vėją ir pan.
Dividendas
Dividendas ( – 'dalijamas') – akcininkui paskirta pelno dalis, proporcinga jam nuosavybės teise priklausančių akcijų nominaliai vertei.
Dividendų išmokėjimo tvarką ir kiekį nustato akcininkų susirinkimas ir bendrovės įstatai. Už privilegijuotas akcijas išmokami iš anksto nustatyto dydžio dividendai, už paprastas akcijas proporcingai nuo likusio pelno. Dividendus galima išmokėti kelis kartus ar kartą per metus. Tačiau įmonės pelnas gali būti investuojamas į plėtra. Tokiu atveju dividendai gali būti ir neišmokami.
Dividendai, išmokami prieš visuotinį akcininkų susirinkimą ir galutinės finansinės ataskaitos paskelbimą, vadinami tarpiniais ar išankstiniais dividendais. Galutinis dividendas yra paskelbiamas kompanijos visuotinio susitikimo metu. Įprastai dividendai išmokami pinigais. Tokie dividendai vadinami piniginiais dividendais. Taip pat dividendus galima išmokėti papildomai išleistomis akcijomis ar kitu akcinės bendrovės turtu (obligacijomis, prekėmis).
Dėl mokestinių priežasčių JAV vietoj dividendų įprasta supirkti akcijas iš investuotojų, ypač tarp informacinų technologijų bendrovių. Tokiu būdu nerealizuojamas pelnas, apsieinama be mokesčių deklaracijos, kol neparduodamos akcijos. Tokios bendrovės kaip „Apple“, „Alphabet“, „Meta Platforms“, „Microsoft“ supirko savo akcijas, tačiau nemažai išleido ir naujų akcijų suteikdamos akcijų opcionus savo darbuotojams vietoj atlyginimo.
Istorija
Olandų Rytų Indijos bendrovė buvo pirmoji pasaulyje akcinė bendrovė, reguliariai išmokanti dividendus.
Pirmasis kompanijos išmokėtas piniginis dividendas buvo lygus 287,5 svarų vienai akcijai. Pradinė akcijos kaina siekė 500 svarų arba 3000 guldenų, kas atitiko 57,5 % dividendų pajamingumą. Bėgant laikui, bendrovės akcijos kaina svyravo, taip pat ir jos išmokamų dividendų suma. Per visą šios bendrovės egzistavimo laikotarpį (1602–1800), vidutinis dividendų pajamingumas buvo 18 %.
Ši bendrovė mokėjo dividendus ne tik pinigais, bet ir prieskoniais.
Dividendo datos
Paskelbimo data  – data, kai bendrovės valdyba paskelbia ketinanti išmokėti dividendus.
Rejestro uždarymo data  – data, kai sudaromas asmenų sąrašas akcininkų rejestras, turintis teisę gauti dividendus. Akcininkas esantis akcininkų rejestre turi teisę gauti dividendus, o nesantis sąraše – jų negauna. Paprastai akcininkas automatiškai patenka į akcininkų rejestrą nusipirkęs akciją prieš eks-dividendinę datą.
Eks-dividendinė data  – diena, nuo kurios perkant ar parduodant akcijas nebus galimybės gauti artimiausių dividendų. Įprastai tokia diena pasirodo vieną dieną prieš rejestro uždarymo datą.
Išmokėjimo data  – data, kuriai suėjus akcininkas gauna jam priskaičiuotus dividendus. Išmokėjimo data gali užtrukti iki mėnesio laiko nuo eks-dividendinės datos.
Dividendų dažnumas
Dividendai gali būt išmokėti kasmet, kas pusmetį, kas ketvirtį ar kiekvieną mėnesį. Įprastai, JAV akcinės bendrovės dividendus išmoka kas ketvirtį, Vokietijoje – kartą į metus. Tuo tarpu Australijoje paprastai jie išmokami kas pusmetį.
Bendrovės, išmokančios dividendus kas mėnesį, investuotojui gali pasirodyti labai patraukliai, dėl galimybės gauti papildomas pajamas kiekvieną mėnesį ar jas reinvestuoti. Pagal paprastą pavyzdį galima išvysti grąžos skirtumą po metų, atskirai investavus į akcijas su skirtingų dividendų išmokėjimo dažnumu (mėnesiniu, ketvirtiniu).
Dividendai kas mėnesį
Nusiperkama 1000 akcijų, kurių kiekvienos vertė yra 10 JAV dolerių. Šios akcijos turi 12 % dividendinį pajamingumą, vadinasi kiekvieną mėnesį gaunamas dividendas sudarys 1 % visų turimų akcijų. Metų gale, reinvestuojant dividendus atgal, gautų dividendų suma sudarys 1268,25 JAV dolerius arba 12,68 %.
Dividendai kas ketvirtį
Perkama tiek pat vienodų akcijų su identišku dividendiniu pajamingumu, tačiau išmokėjimo dažnumas bus ketvirtinis, reiškia kas 3 mėnesius bus gaunamas dividendų kiekis tolygus 3 % visų turimų akcijų vertei. Šįkart, metų gale, gautų dividendų suma lygi 1255,09 JAV doleriams arba 12,55 %, kuri yra mažesnė 13,16 JAV dolerių lyginant su mėnesiniu dividendu.
Mėnesiniai dividendai ilgalaikėje perspektyvoje gali pasiūlyti didesnę grąža nei rečiau išmokami dividendai. Tačiau svarbu atkreipti dėmesį į tai, kad kompanijos, mokančios mėnesinius dividendus, dažniausiai turi aukštą dividendų išmokėjimo koeficientą. Tai reiškia, kad mažiau pinigų yra reinvestuojama į kompaniją, kas stabdo jos augimą bei atneša papildomų rizikų ilgajame laikotarpyje.
Dividendų išmokėjimo koeficientas
Dividendų išmokėjimo koeficientas nurodo, kokią procentinę dalį pelno kompanija išmoka dividendais akcininkams. Tai gali būti svarbus rodiklis nustatyti kompanijos tvarumą ilgalaikėje perspektyvoje. Pavyzdžiui, jeigu išmokamų dividendų koeficientas yra nedidelis (<50 %), vadinasi kompanija išmoka nedaug dividendų iš gauto pelno, bet likęs uždarbis yra reinvestuojamas, kuris nulemia spartesnį jos augimą ateityje. Toks koeficientas yra populiarus greitai augančiuose sektoriuose. Iš kitos pusės, stabiliuose sektoriuose dažniau galima išvysti kompanijų su aukštesniu dividendų išmokėjimo koeficientu (>75 %). Vis dėlto, pagal Wellington Management Company ir Hartford Funds atliktą tyrimą, saugiausias koeficientas laikomas apie 41 %. Taip yra dėl to kad tokių akcijų dividendas yra pakankamai patrauklus pritraukti investuotojams, o likusi nemaža pinigų dalis gali būti būti panaudota išbristi iš skolų ir toliau plėsti verslą. Jeigu šis koeficientas viršija skaičių 100, vadinasi, kompanija per metus išmokėjo daugiau dividendų nei uždirbo.
Dividendinis pajamingumas
Dar vienas svarbus rodiklis investuojant į dividendines akcijas – tai dividendinis pajamingumas. Jis nurodo, kiek kompanija išmoka metinių dividendų palyginus su jos akcijos kaina. Šis skaičius yra išreiškiamas procentais. Nėra nustatyta, koks dividendinis pajamingumas yra aukštas ar žemas, tačiau saugi riba laikoma nuo 2 % iki 6 %. Dividendų pajamingumas svyruoja tarp įvairių sektorių. Technologijų sektoriuje, šis rodiklis yra gan žemas, kadangi dauguma kompanijų šiame sektoriuje yra greitai augančios. Didžiausia dalis uždirbto pelno yra reinvestuojama į bendrovės plėtrą, dėl ko išmokami dividendai yra maži. Taip pat pajamingumo procentas mažėja kylant akcijos kainai, kas yra būdinga daugeliui technologijų bendrovėms.
Komunalinių paslaugų sektoriuje dividendų pajamingumas yra aukštas. Skirtingai nei technologijų bendrovės, dauguma komunalinių paslaugų kompanijos veikia jau daug metų ir yra gerai įsitvirtinusios savo pramonėje. Jos nepasižymi greitu augimu, tad didžioji dalis pelno yra išmokama dividendais.
Nekilnojamojo turto fondai (REIT) taip pat siūlo aukštą dividendų pajamingumą, nes jie kasmet savo akcininkams privalo paskirstyti ne mažiau kaip 90 %. savo apmokestinamųjų pajamų.
Pagrindinis skirtumas tarp dividendinio pajamingumo ir dividendų išmokėjimo koeficiento, tai kad pajamingumas nurodo dividendo dydį palyginus su jo akcijos kaina, o koeficientas parodo kokią dalį pelno kompanija išmoka dividendais. Kadangi dividendinis pajamingumas yra išreikštas procentais, akcininkams yra lengviau pamatyti kokios grąžos jis gali tikėtis iš savo investicijos.
Dividendų reinvestavimas
Kai kurios kompanijos ar brokeriai siūlo dividendų reinvestavimo planus (DRIPs), kurie leidžia investuotojui automatiškai reinvestuoti gautus dividendus į tas pačias akcijos, iš kurių buvo surinkti dividendai. DRIPs suteikia akcininkams ir daugiau pranašumų. Reinvestuojant šiuo planu įprastai išvengiama komisinių mokesčių arba jie yra gerokai sumažinti, taip pat akcijas galima įsigyti akcijas su nuolaida nuo 1 % iki 10 %.
Specialus dividendas
Retai akcijų rinkoje galima išvysti kompanijas, išmokančias specialius dividendus. Pastarieji dividendai yra išmokami, kai bendrovė turi išskirtinai stiprų finansinį ketvirtį, nori pakeisti savo finansinę struktūra ar atskirti ir įsteigti nepriklausomą dukterinę įmonę.
Įprastai, specialus dividendas būna gerokai didesnis už tradicinį. Vienas populiariausių specialių dividendų buvo išmokėta „Microsoft“ įmonės 2004 metais. Tokių dividendų dydis buvo 3 JAV doleriai vienai akcijai, kas iš viso sudarė 32 mlrd. JAV dolerių. Tuo metu „Microsoft“ įprasto dividendo dydis buvo 0,04 JAV dolerių vienai akcijai.
Specialių dividendų paskelbimas gali sukelti abejonių iš akcininkų pusės. Toks bendrovės veiksmas gali būti interpretuotas kaip neturėjimas geresnio grynųjų pinigų panaudojimo, kas akcijos kainai gali turėti neigiamą įtaką.
Dividendų apmokestinimas Lietuvoje
Lietuvos vieneto gaunami dividendai už turimas Lietuvos vienetų akcijas, kapitalo dalį ar kitų teisių turėjimą apmokestinami taikant 15 proc. pelno mokesčio tarifą.
Stauridinės
Stauridinės (Carangidae) – ešeržuvių (Perciformes) būrio žuvų šeima, kuriai priklauso pelaginės šiltųjų jūrų žuvys. Jų šoninės linijos žvynai yra padidėję ir šiurkštūs. Analinio peleko pradžioje yra 2 spygliai.
Šeimoje yra apie 150 rūšių: ir kt.
Aplinkosauginė baudžiamoji teisė
Istorija
Intensyvėjant gamtos išteklių naudojimui susidurta su neigiamu poveikiu aplinkai. Administracinės priemonės buvo neveiksmingos saugant teisinius gėrius aplinkos srityje. Pradėta atitinkamų administracinių pažeidimų ir kitų veikų kriminalizacija.
Lietuvoje
2000 m. Lietuvos baudžiamasis kodeksas keliuose skyriuose reguliuoja aplinkosaugines baudžiamąsias veikas.
XXXVIII skyrius. Nusikaltimai ir baudžiamieji nusižengimai aplinkai ir žmonių sveikatai:
Hainuvkos Šv. Kryžiaus ir Šv. Stanislavo parapija
'''Hainuvkos Šv. Kryžiaus ir Šv. Stanislavo parapija''' - parapija įkurta 1923 m. gegužės 3 dieną, kurią pašventino Vilniaus vyskupas Jurgis Matulaitis. Parapija priklauso Drohičino vyskupijai, Hainuvkos dekanatui. 1948 m. pastatyta nauja mūrinė parapijos bažnyčia.
Odavara
Odavara – miestas Japonijoje, vakarinėje Kanagavos prefektūros dalyje. Gyventojų 196 tūkst. (2012 m.).
Istorija
Miesto teritorijoje apsigyventa jau priešistoriniais laikais, archeologiniai radiniai rodo, kad čia tankiai gyventa Džiomon laikotarpiu. Nara laikotarpiu teritorija buvo priskirta Sagamio žemės Ašigarašimo apskričiai. Heian laikotarpiu teritorija buvo padalinta į shōen (feodus), kuriuos daugiausia valdė Hatano klanas ir jo atšakos. Genpei karo tarp Heike klano ir Minamoto no Joritomo metu netoli dabartinio Odavaros miesto vyko Išibašijamos mūšis. Sengoku laikotarpiu Odavara išaugo į pilies miestą ir tapo vėlyvojo Hodžo klano valdų, kurios apėmė didžiąją dalį Kanto regiono, sostine. Nepaisant nepralaužiama vadintos Odavaros pilies, Hodžo buvo įveikti Tojotomi Hidejošio 1590 m. Odavaros mūšio metu, teritorija atiteko Tokugavos Iejasu valdžion.
1923 m. Didžiojo Kanto žemės drebėjimo epicentras buvo giliai po Idzu Ošimos sala Sagamio įlankoje. Jis nuniokojo didžiąją dalį Kanto regiono, 90 proc. pastatų Odavaroje buvo iškart sugriauti, gaisrai sunaikino nuolaužas ir viską, kas buvo likę stovėti.
Odavara atsigavo 1934 m. atidarius Tana tunelį, pro kurį ėjo Tokaido maršruto linija. 1940 m. gruodžio 20 d. miesteliui buvo suteiktas miesto statusas. 2000 m. miesto gyventojų sk. viršijus 200 tūkst., vyriausybė Odavarai suteikė specialaus miesto statusą ir didesnę autonomiją.
Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė yra japoninis abrikosas, medis – Tunbergo pušis (Pinus thunbergii), paukštis – mažoji žuvėdra, žuvys – japoninė medaka (Oryzias latipes) ir stauridinės.
Persipura Jayapura
„Persipura Jayapura“, o trumpiau „Persipura“ – Indonezijos futbolo klubas iš Džajapuros.
Namų rungtynes žaidžia „Mandala“ stadione.
Sezonai
Šaltinis:
Samora (reikšmės)
Samora gali reikšti:
LKL 2000–2001 m. sezonas
LKL 2000–2001 metų sezonas – aštuntasis lygos sezonas, kuriame dalyvavo 9 klubai. Pirmenybėse nugalėjo Kauno „Žalgiris“, po atkaklios finalo serijos nugalėjęs Vilniaus „Lietuvos rytą“.
Transliacijos
LKL kovas 2000–2001 m. sezone transliavo LRT televizija, rodžiusi vienerias varžybas per savaitę (šeštadieniais, 17 val.).
Egliniai amarai
Egliniai amarai, arba chermesai (Adelgidae) – lygiasparnių (Sternorrhyncha) vabzdžių šeima. Gyvena ant spygliuočių. Dvi pirmos generacijos vystosi ant eglės. Ant jaunų ūglių atsiranda kankorėžio išvaizdos gumbai nuo žirnio iki graikinio riešuto dydžio. Tolesnės generacijos vystosi ant kitų spygliuočių (maumedžio, pušies, kėnio) ūglių, žievės ir spyglių, bet gumbų nesudaro.
Lietuvoje aptinkami šie egliniai amarai: ir kt.
1936 m. Nobelio premijos laureatai
1936 m. Nobelio premija skirta šiems asmenims:
Narvaišiai
Narvaišiai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 12 km į vakarus nuo Plungės, prie plento Šiauliai-Palanga, dešiniajame Minijos krante. Pašto kodas LT-90391.
Istorija
Prie kaimo kapinių yra Pakutuvėnų piliakalnis, Narvaišių kaimas istoriniuose šaltiniuose minimas 1581 m. 1948–1991 m. kolūkio centrinė gyvenvietė.
LTSR laikais atidarytas medicinos punktas, kultūros namai, 1982 m. atidaryta biblioteka, 1991 m. atidaryta devynmetė, nuo 1994 m. – Narvaišių pradinė mokykla. Veikė žemės ūkio bendrovė.
Šilongas
Šilongas  – miestas šiaurės rytų Indijoje, Šilongo plynaukštėje; Meghalajos valstijos sostinė ir didžiausias miestas. Pasiekiamas plentu iš Guvahačio. Yra vietinės reikšmės oro uostas. Verčiamasi prekyba, amatais, maisto pramone. Yra katedra, entomologijos muziejus, Don Bosco čiabuvių kultūrų centras, valstijos muziejus, didelis golfo aikštynas. Miesto apylinkėse gausu krioklių, vaizdingų kalvų. Šilongo apylinkėse yra vienos drėgniausių vietų pasaulyje – Mausinramas ir Čerapundžis.
Šiloge didesnioji gyventojų dalis yra hinduistai (50 %), taip pat daug krikščionių (40 %), yra musulmonų (7 %). Vyraujanti tauta – khasiai.
Istorija
Miestas pradėjo kurtis 1864 m. britams čia įkūrus postą. 1874 m. čia įkurta Asamo sostinė. 1972 m. padalinus Asamą, jo sostinė perkelta į Dispurą, o Šilongas tapo naujos Meghalajos valstijos sostine.
Entropija
miniatiūra|[[Rudolfas Klauzijus (1822 – 1888), entropijos sąvokos sukūrėjas]] Entropija – sistemos netvarkos matas, rodantis, kaip arti pusiausvyros yra termodinaminė sistema. Termodinaminė sistema yra fizinis objektas ar erdvės sritis, kurie gali būti nusakyti termodinaminiais dydžiais: temperatūra, slėgiu, tūriu ir tankiu.
Entropija paprastai žymima „S“, o matematiškai išreiškiamas jos pokytis termodinaminėje sistemoje, vykstant grįžtamiems procesams:
kur
Negrįžtamiems procesams:
Grįžtamajame procese uždaros sistemos entropija yra pastovi, tačiau negrįžtamajame procese sistemos entropija didėja.
Dratkalnis
Dratkalnis – kaimas Kėdainių rajono savivaldybės pietvakariuose, prie Raseinių rajono ribos. Yra šiek tiek į pietus nuo automagistralės Vilnius-Klaipėda.
Istorija
XX a. buvo Riomerių valda Ariogalos valsčiuje.
Santaika (laikraštis)
„Santaika“ – JAV lietuvių savaitraštis, leistas 1915–1916 m. Klyvlende.
Ūkinė baudžiamoji teisė
Ūkinė baudžiamoji teisė - baudžiamosios ir ūkinės teisės pošakis; visuma teisės normų, reguliuojančių ūkinius baudžiamuosius teisinius santykius. Ūkinė baudžiamoji teisė įvardija tam tikras ūkines veikas kaip baudžiamąsias ir nustato baudžiamąsias teisines sankcijas už jas. Ji nustato, kas yra ūkinis nusikaltimas bei pagrindžia baudžiamąją atsakomybę už tokias veikas.
Istorija
Ūkinė baudžiamoji teisė susiformavo kaip valstybės reakcija į ūkinį nuskalstamumą. Pagrindinės funkcijos - apsauginė (ūkinė santvarka, jos užtikrinimas), baudžiamoji. Apsauginės ūkio teisinės normos pradžioje buvo civilinės; šioms tapus neveiksmingoms, atsirado administracinė atsakomybė už ūkinius teisinius pažeidimus. Nepakankant ūkinių teisinių gėrių gynimo administracinėmis normomis, atitinkamos veikos buvo kriminalizuotos - korupcija, vengimas mokėti mokesčius, apgaulingas buhalterinės apskaitos tvarkymas ir kt. Plėtojantis ūkiniams santykiams, kartu naujoms ūkinės teisės šakoms kaip vertybinių popierių teisė, įmonių teisė padaugėjo ūkinių pažeidimų, kurių prevencijos nebuvo galima užtikrinti esamomis privatinės bei administracinės teisės priemonės. Milijardinių koncernų bankrotai ir sukčiavimo bylos atskleidė privatinės teisės reguliavimo netobulumus, teisės spragas, teisinės atsakomybės mechanizmo trūkumus (Enron, FlowTex, Mannesmann, Siemens skandalas, Volkswagen korupcijos skandalas).
Institutai
Ūkinė baudžiamoji teisė gali būti skirstoma į šiuos institutus kaip baudžiamoji mokesčių teisė, finansinė baudžiamoji teisė ir kt.
Lietuvoje
2000 m. Lietuvos baudžiamasis kodeksas keliuose skyriuose reguliuoja ūkinius pažeidimus.
XXIX skyrius Nusikaltimai intelektinei ir pramoninei nuosavybei:
XXXI skyrius Nusikaltimai ir baudžiamieji nusižengimai ekonomikai ir verslo tvarkai: XXXII skyrius Nusikaltimai ir baudžiamieji nusižengimai finansų sistemai:
Teisėsauga
Ūkinės teisėsaugos institucijos - Ekonominė policija, Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba.
Chris Baldo
Chris Baldo (tikrasis vardas Christian Baldauff; g. 1943 m. birželio 24 d. – m. 1995 m. sausio 24 d.) buvo liuksemburgiečių dainininkas. Atlikėjas gimė Liuksemburge, prancūzės ir liuksemburgiečio šeimoje.
Būdamas 16-os, su draugu įrašė albumą, pavadinimu „The Youngster“.
1967 metais Chris dalyvavo Lenkijos dainų festivalyje Sopote. 1968 m. su Sophie Garel kaip Liuksemburgo atstovai dalyvavo 1968 m. Eurovizijos dainų konkurse. Su daina „Nous vivrons d’amour“ duetas užėmė vienuoliktą vietą.
Vėliau Chris buvo aktyvus kaip RTL Radio Lëtzebuerg radijo vedėjas.
Miegėnai
Miegėnai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 9 km į rytus nuo Gudžiūnų, 10 km į šiaurės vakarus nuo Surviliškio. Seniūnaitijos centras. Pro kaimą teka Liaudės intakas Nykis. Yra Miegėnų pagrindinė mokykla, paštas (LT-58044), biblioteka (nuo 1950 m.), veikia žemės ūkio bendrovė „Nemunas“.
Istorija
Miegėnai (Megene), kaip minima Hermano Vartbergiečio Livonijos kronikoje, 1372 m. buvo nuniokoti kryžiuočių.
Sovietmečiu – kolūkio centrinė gyvenvietė. 1942 m. įsteigta pradžios mokykla, 1957–2003 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė mokykla. Veikė medicinos punktas.
2020 m. prijungtas Senkonių kaimas.
Gyventojai
1738 m. kaime buvo 10 kiemų.