cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kavkaz Center
Tolesnė veikla
Po svetainės uždarymo ji išsikėlė iš Lietuvos ir veikė Švedijoje.
2005 m., po atakų Nalčike (Kabarda-Balkarija) „Kavkaz Center“ teigė, kad tapo specialios FSB organizuotos atakos taikiniu, kai plačiai pasaulyje buvo paskleisti nepageidaujami elektroninio pašto laiškai, kurie neva buvo siunčiami iš „Kavkaz Center“ puslapio. Po keleto DoS atakų svetainės pirmajame puslapyje buvo paskelbta, kad ši svetainė nesiuntinėjo jokio brukalo ir yra atakuojama dėl savo pateikiamos informacijos.
Kita kiberataka prieš tarnybinę stotį organizuota 2005 m. lapkričio 29 d.
2006 m. gegužės 5 d. Švedijos policija svetainę uždarė. Tuomet ji 2008 m. balandį persikėlė į Estijoje veikiančią tarnybinę stotį.
Žurnalistų persekiojimas Rusijoje
Svetainės nuolatinis bendradarbis Pavelas Liuzakovas 2005 m. buvo nuteistas laisės atėmimu dvejiems metams kolonijoje dėl neteisėto šaunamojo ginklo įsigijimo ir laikymo.
2006 m. Rusijos žurnalistas ir nuolatinis Kavkaz Center bendradarbis Borisas Stomachinas Maskvos teismo buvo nuteistas penkeriems metams įkalinimo už „religinės neapykantos kurstymą“.
Svetainės kritika
Prague Watchdog redaktorius David McDuff teigė, kad Kavkaz Center „kai kurių stebėtojų laikomas dezinformacijos centru, veikiančiu su Rusijos specialiųjų tarnybų pagalba“.
Žemės ūkio akademijos metraštis
Žemės ūkio akademijos metraštis – tęstinis leidinys, leistas 1924–1940 m. Kaune.
Istorija
Spausdino Raidės spaustuvė bei Valstybės spaustuvė Kaune. Išėjo 13 tomų.
Fiksavo svarbiausius akademijos veiklos fakutus, mokymo programų, kursų, tyrimo darbų turinį, spausdino mokslininkų straipsnius, studijas, monografijas, tyrimų rezultatus.
Bendradarbiavo Konradas Aleksa, Bronius Baginskas, Kazys Brundza, Fabijonas Kemėšis, Jonas Kriščiūnas, Povilas Matulionis, P. Mickus. J. Paltarokas, Bronius Povilaitis, Vladas Ruokis, A. Šlamas, Vincas Vilkaitis, M. Žemaitis ir kt.
Tebrizas
Tebrizas – miestas Irano šiaurės vakaruose, Rytinio Azerbaidžano provincijos administracinis centras. 1,42 mln. gyventojų (2005). Išvystyta mašinų gamybos, tekstilės, odos, avalynės, naftos pramonė. Mieste audžiami kilimai, klesti dailės amatai, miniatiūriniai menai. Yra universitetas, didžioji Ališacho mečetė (XIV a.; nuo XIX a. pradžios – citadelė), Žydrosios mečetės liekanos (XV a.), rotušė (pastatyta 1934 m. padedant vokiečių inžinieriams).
Zabelinė
Zabelinė – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Noriūnų.
Tebrizas
Istorija
Miestą III–IV a. įkūrė Sasanidai. Nuo XIII a. – vienas didžiausių Artimųjų ir Vidurio Rytų miestų. Ne kartą buvo įvairių valstybių, buvusių dabartinio Irano teritorijoje, sostine (Chulaguidų, Sefevidų ir kt.).
2010 m. Tebrizo turgus įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Plaušabudė
Plaušabudė – nuosėdinių (Cortinariaceae) šeimos grybų gentis.
Lietuvoje auga:
Savitasis impulsas
Savitàsis impulsàs arba savitóji traukà  – dydis, nusakantis reaktyvinio variklio efektyvumą. Įprastai žymimas Isp, Is. Kartais abi sąvokos vartojamos kaip sinonimai, nes jos apibrėžia beveik tą patį rodiklį. Savitoji trauka vartojama vidinėje balistikoje, o savitasis impulsas – išorinėje balistikoje. Šiuo dydžiu nusakoma kokią trauką išvysto variklis, ištekant iš jo tam tikram kiekiui darbinės medžiagos. Savitasis impulsas SI sistemoje matuojamas metrais sekundei (m/s) arba sekundėmis. Panašiai, kaip automobilių efektyvumui įvertinti naudojamas kuro sąnaudos (l/100 km), savitasis impulsas naudojamas reaktyvinių variklių našumo palyginimui. Raketoms didesnis savitasis impulsas leidžia sunaudoti mažiau kuro tam pačiam greičio pokyčiui pasiekti, lyginant su mažesniu savituoju impulsu.
Apibrėžimas
Savitasis impulsas – reaktyvinio variklio savybė, nusakoma variklio sukuriamo judesio kiekio ir sukuriamo srauto išeigos santykiu. Teoriškai savitasis impulsas lygus degimo produktų ištekėjimo greičiui, bet dažniausiai jis skiriasi. Todėl savitąjį impulsą taip pat vadina tikruoju (arba ekvivalenčiu, efektyviuoju) ištekėjimo greičiu.
Savitoji trauka – reaktyvinio variklio savybė, lygi variklio sukuriamos traukos jėgos ir sudeginto kuro masės išeigos santykiui. Matuojama metrais sekundei. Taip pat vartojamas traukos jėgos, išreikštos kilogramais išeigos santykis; tuo atveju savitoji trauka matuojama sekundėmis. Perskaičiuojant savitąją trauką iš svorinės savitosios traukos, pastarąją reikia padauginti iš laisvojo kritimo pagreičio (apytiksliai lygaus 9,81 m/s²).
Bendri pastebėjimai
Nereiktų painioti tarpusavyje savitojo impulso ir variklio traukos. Savitasis impulsas yra impulso sukuriamo sunaudojus tam tikrą kiekį kuro, o trauka yra pasirinkto variklio sukuriama jėga. Daugeliu atvejų reaktyviniai varikliai, turintys labai didelį savitąjį impulsą (pvz., joninių variklių Is ≈ 10000 s) išvysto mažą traukos jėgą.
Variklio našumo pagal Is nereikia painioti su jo energetiniu našumu, kuris gali netgi mažėti didėjant savitajam impulsui, nes varikliui pasiekti didesnį impulsą taip pat reikalingas ir didesnis energijos kiekis.
Apskaičiuojant savitąjį impulsą, įskaitomas tik kuras, laikomas kartu su skraidančiu aparatu. Į cheminiu kuru varomos raketos kuro masę turi būti įskaityta tiek degalų, tiek oksidatoriaus masė; lėktuvų varikliams tik degalų masė – oro srautas, praėjęs pro variklį neįskaitomas.
Matavimo vienetai
Šiuo metu labiausiai paplitęs savitojo impulso matavimo vienetas yra sekundė. Jis yra naudojamas tiek SI, tiek kitose matavimo vienetų sistemose. Pagrindinis pranašumas, lyginant su m/s, yra tai, kad skaitinė Is vertė visose pagrindinėse sistemose yra sutampa. Beveik visi variklių gamintojai įvardija variklių našumą sekundėmis. Šis matavimo vienetas taip pat naudingas nurodyti orlaivių variklių našumą.
Raketiniuose varikliuose savitasis impulsas nurodomas m/s. Jis proporcingas efektyviajam dujų ištekėjimo greičiui.
Sąryšiai su kitais variklio rodikliais
Jei savitasis impulsas išreikštas sekundėmis, variklio traukos priklausomybė nuo savitojo impulso ir darbinės medžiagos debito išreiškia lygtimi:
kur:
Tokios formuluotės privalumas yra galimybė taikyti formulę tiek raketoms, savyje talpinančioms visus degalus, tiek orlaiviams, savyje talpinančius tik degalus ir naudojančius aplinkos orą.
thumb|center|700px|Įvairių reaktyvinių variklių savitasis impulsas
Raketiniuose varikliuose savitasis impulsas apibrėžiamas kaip:
Kuršai (Ukmergė)
Kuršai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės rytus nuo Siesikų. Pietiniame kaimo pakraštyje telkšo Šinkūnų ežeras (Ilgajis).
Savitasis impulsas
Sąryšiai su kitais variklio rodikliais
Is savitasis impulsas, sekundėmis,
v_{\rm e} vidutinis dujų ištekėjimo iš variklio greitis m/s, lygiagretus išilginei variklio ašiai.
g0 laisvojo kritimo pagreitis, m/s2.
Dėl atmosferos poveikio, savitasis impulsas priklauso nuo aukščio ir būna didžiausias vakuume. Tai yra dėl to, kad ištekėjimo greitis priklauso ne nuo dujų slėgio variklio degimo kameroje, bet nuo slėgių degimo kameroje ir aplinkoje skirtumo. Todėl savitasis impulsas dažnai nurodomas jūros lygyje (angl. literatūroje žymima indeksu 'sl'), arba vakuume (angl. literatūroje dažnai žymima indeksu 'vac').
Pavyzdžiai
Daugkartinio erdvėlaivio „Space Shuttle“ pagrindinio raketinio variklio savitasis impulsas vakuume yra 453 s, kuris tapatus 4440 m/s ištekėjimo greičiui. Orlaivių reaktyviniai turi žymiai didesnį savitąjį impulsą nei raketų varikliai; pvz., jūros lygyje turbosraigtinis reaktyvinis variklis gali turėti savitąjį impulsą, siekiantį 6000 s. Raketa tame pačiame aukštyje gali turėti 200-400 s savitąjį impulsą.
Lentelėje pateikti savitieji impulsai, būdingi įvairių tipų varikliams:
Piviai
Piviai (Contopus) – tironinių (Tyrannidae) šeimos žvirblinių paukščių gentis. Vidutinio dydžio. Minta vabzdžiais. Gyvena miškingose vietose.
Mötley Crüe
„Mötley Crüe“ amerikiečių glam metalo grupė, susikūrusi 1981 metais Los Andžele, Kalifornijoje, JAV.
Skalva
Skalva (,, prūsų k. Skālwa)  – skalvių genties žemė, buvusi tarp Nadruvos ir Žemaičių. Ši žemė apėmė Nemuno žemupį nuo Smalininkų ir Minijos žemupį nuo Priekulės apylinkių. Centras – Ragainė. Skalvai dažnai priskiriama Lamata arba Lamotė, kurios ribos beveik sutampa su Šilutės rajono savivaldybės riba, bet dar priskiriama Priekulės, Agluonėnų, Veiviržėnų, Judrėnų apylinkės.
Skalvos religiniu centru laikomas Rambynas.
Nuo XIII a. 5 dešimtmečio Skalvą pradėjo puldinėti kryžiuočiai. 1259 m. rugpjūčio 7 d. nutarimu Mindaugas Skalvą dovanojo kryžiuočiams. 1274–1278 m., po didžiojo prūsų sukilimo, vokiečių riteriai šią žemę užkariavo. Nuo 1289 m. priklausė Ragainės komtūrijai, o nuo XVI a. beveik visa Skalva tapo Mažosios Lietuvos dalimi.
Čokančarava
Čokančarava, arba Kvartas (río Cuarto) – upė centrinėje Argentinoje, Kordobos provincijoje. Prasideda pačiuose Kordobos kalnagūbrių pietuose, Komečingoneso kalnagūbryje. Aukštupyje vadinama río de las Barrancas, nuo santakos su Piedras Blancas vadinama Kuartu. Teka į pietryčius, per drėgnosios pampos lygumą. Žemiau La Karlotos pasuka į šiaurės rytus ir patenka į Bañados del Saladillo pelkynę, esančią tektoninėje įduboje. Žemupyje upė įgauna Saladiljo (Saladillo) vardą. Susilieja su Terseru (kitaip Kalamučita) ir sudaro Karkaranją. Potvynių metu Karkaranja gali pasiekti Paranos baseiną.
Pavasarį ir vasarą dėl liūčių kalnagūbriuose Čokančarava patvinsta, debitas pakyla iki 70 m³/s (1943 m. užfiksuotas 200 m³/s).
Prie upės įsikūrę šie miestai: Rio Kuartas, Alechandro Roka, La Karlota.
Aukštųjų apylinkė
Aukštųjų apylinkė (arba Aukštujų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš Karpėnų apylinkės ir Suginčių apylinkės. Nuo 1962 m. gruodžio 8 d. apylinkė priklausė Mažeikių rajonui. 1963 m. sausio 12 d. Aukštųjų apylinkė prijungta prie Vegerių apylinkės.
Žemės ūkio mokslai
Žemės ūkio mokslai – mokslinis žurnalas, einantis nuo 1994 m. Vilniuje.
Istorija
Leidžia Lietuvos mokslų akademijos leidykla „Academia“ kas ketvirtį. Tiražas 300–500 egz.
Tvanksta
Tvanksta – Rytprūsių dalis, kartais priskiriama Mažajai Lietuvai. Vardas kildinamas iš buvusios prūsų Karaliaučiaus miesto vietovės ir prie jos esančio istorijos šaltiniuose minimo tvenkinio pavadinimo. Jis vartotas Mažosios Lietuvos kaimyninėms, anksčiau prūsų giminių apgyventoms, sritims pavadinti kaip geriausiai tinkantis pažymėti prūsiškąją krašto praeitį.
Tvankstos regionui priskiriama visa Semba ir Notanga bei šiaurinės Varmės ir Bartos dalys, t. y. buvusių Rytprūsių šiaurės vakarų dalis arba dabartinės Kaliningrado srities vakarinė dalis.
Heather Graham
Heather Graham (g. 1970 m. sausio 29 d.) – JAV aktorė ir prodiuserė bei buvęs modelis.
Šeima
Heather Graham gimė Milvokyje, išeivių iš Airijos šeimoje. Turi jaunesnę seserį Aimee Graham, kuri taip pat yra aktorė bei rašytoja. Motina Joan – mokytoja ir knygų vaikams autorė, tėvas – buvęs FTB agentas. Vaikai buvo auklėjami griežtoje katalikiškoje aplinkoje.
Graham vaidino mokyklos spektakliuose, tokiuose kaip Ozo šalies burtininkas, taip pat televizijos reklamose, situacijų komedijoje „Growing Pains“, televizijos filmuose. Debiutinis Heather vaidmuo buvo komedijoje jaunimui „Licence to Drive“.
Jos tėvai neigiamai žiūrėjo į Heather mėginimą tapti aktore ir net uždraudė jai vaidinti juodojoje komedijoje „Heathers“ dėl, jų nuomone, netinkamos juostoje naudojamos leksikos.
Mokydamasis UCLA universitete Los Andžele, kur dvejus metus studijavo anglų kalbą, Graham susipažino su aktoriumi Jamesu Woodsu. Kartu vaidinant filme „Diggstown“, tarp jų užsimezgė romantiški santykiai. Po kelerių studijų metų, nepaisant tėvų prieštaravimo, ji nusprendė mesti mokslus ir visą laiką skirti aktorystei. Heather persikėlė į Holivudą. Po kilusio konflikto su griežtų pažiūrų tėvais, jie dvejus metus visiškai nebendravo.
Karjera
Pirmasis jos vaidmuo kine buvo epizodinis vaidmuo juostoje „Mrs. Soffel“. Atmetusi pagrindinį moters vaidmenį filme Purvini šokiai, vėliau Graham atliko nedidelius vaidmenis įvairiuose televizijos filmuose ir serialuose, tokiuose kaip Tvin Pyksas, taip pat filme Vaistinių kaubojus. 1997 metais jos vaidmuo filme Pašėlusios naktys apie pornografinių filmų kūrimo užkulisius tapo proveržiu aktorės karjeroje. Jame Heather suvaidino septintojo dešimtmečio pornografinių filmų aktorę slapyvardžiu „Roller Girl“ ir keliose scenose pasirodė visiškai apsinuoginusi.
2002 metais Heather antrą kartą suvaidino pornografinių filmų aktorę – šį kartą filme Guru.
Pirmasis pagrindinis filmo vaidmuo Graham atiteko juostoje Ostinas Pauersas: šnipas, kuris mane suvedžiojo 1999 metais. Prieš tai ji atsisakė pagrindinio vaidmens filme Sukti lošėjai dėl nesuderinamo filmavimo tvarkaraščio su kitais jos vaidmenimis.
Ji taip pat vaidino Lenny Kravitzo vaizdo klipe American Woman.
Kiti žymesni Graham vaidmenys: Mary Kelly 2001 filme Iš pragaro apie Džeką Skerdiką ir Judy Robinson juostoje Pasiklydę erdvėje.
Nepaisant pasisekimo bei vaidmenų didelio biudžeto filmuose, ji nevengia filmuotis ir nepriklausomų režisierių juostose. Vienas tokių – kritikų liaupsinamas vaidmuo filme Guru arba ne toks sėkmingas pasirodymas Jopsepho Fienneso režisuotame Nužudyk mane švelniai.
2001 metais People Magazine žurnalo 100 Most Beautiful People in the World rinkimuose Graham pakliuvo į pirmąjį penkiasdešimtuką.
Ji suvaidino save televizijos serialo Seksas ir miestas viename epizodų.
2003 metais Graham pozavo Skyy vodka reklamai, o 2005 metais tapo kompanijos Garnier plaukų priežiūros priemonių reklaminiu veidu.
Kaip modelis, ji turi sutartį su Emanuel Ungaro Liberte.
Asmeninis gyvenimas
2002 m. žurnalas Stuff skyrė jai 4-ą vietą 102-ų seksualiausių pasaulio moterų sąraše.
Heather Graham netekėjusi. Jos buvusių artimų draugų sąraše aktoriai James Woods, Kyle Maclachlan, Matthew Perry, Leonardo DiCaprio, Heath Ledger, muzikantai Jasonas Falkneris, Adamas Antas, Chrisas Weitz’as, režisierius Yaniv’as Raz’as.
Vektoriaus norma
Norma – matematinė sąvoka, apibendrinanti skaičiaus absoliutinės vertės sąvoką vektoriams iš vektorinės erdvės.
Antroji aksioma vadinama trikampio nelygybe.
Matematinė konstrukcija, kuri nuo normos skiriasi tuo, kad jos reikšmė nenuliniam vektoriui gali būti lygi nuliui (netenkinanti antrosios aksiomos), vadinama pusnorme.
Margherita Hack
Margarita Hekė (1922 m. birželio 12 d. – 2013 m. birželio 29 d.) – Italijos astrofizikė, fizinių mokslų populiarintoja. Asteroidas „8558 Hack“, atrastas 1995 m., pavadintas jos garbei.
Biografija
M. Hekė gimė Florencijoje. Baigė fiziką Florencijos universitete 1945 m. Jos astrofizikos tezėje nagrinėti Cefeidės kintamosios žvaigždės tipai. M. Hekė buvo astronomijos profesorė nuo 1964 m. iki 1997 m. Triesto universitete. Ji išėjo į pensiją 1998 m. Administravo Triesto astronomijos observatoriją nuo 1964 m. iki 1987 m.
M. Hekė dalyvavo daugelyje fizikos ir astronomijos asociacijų ir buvo Triesto universiteto astronomijos katedros direktorė nuo 1985 m. iki 1991 m. ir vėl nuo 1994 m. iki 1997 m. Ji buvo Lincių nacionalinės akademijos ir Italijos racionaliųjų ateistų bei agnostikų sąjungos narė.
Italijoje M. Hekė buvo labai žinoma dėl savo antireliginių pažiūrų ir Katalikų Bažnyčios kritikos. Ji buvo vegetarė ir parašė knygą „Perché sono vegetariana“ apie tokį savo sprendimą. M. Hekė mirė Trieste, kai jai buvo 91 metai. Ji turėjo problemų su širdimi, bet atsisakė operacijos. Triesto miestas paveldėjo jos asmeninę biblioteką, kurioje yra 24 000 astronomijos knygų.
Horostitos Aukščiausiojo Viešpaties Kryžiaus parapija
Horostitos Aukščiausiojo Viešpaties Kryžiaus parapija - viena iš Chelmo stačiatikių dekanato parapijų, įsikūrusi Horostitos kaime. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose parapija paminėta 1699 metais. 1947 m. lenkams ištrėmus stačiatikius gyventojus parapija uždaryta, bet daliai ištremtųjų grįžus 1953 m. atkurta. Parapijoje yra 4 filijos.
Cerkvės
Parapijai priklauso 5 cerkvės:
Postavelė
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Razina
thumb|right|250px|Razinos Razina – džiovinta vynuogė, paprastai – su sėklomis („kauliukais“). Razinos valgomos neruoštos, naudojamos kepiniuose, kompotuose ir kituose patiekaluose. Plačiai naudojamos Artimųjų ir Vidurinių Rytų bei Viduržemio jūros virtuvėse.
Razinos gaminamos daugelyje pasaulio šalių – Armėnijoje, Australijoje, Argentinoje, Afganistane, Čilėje, Graikijoje, Indijoje, Irane, Irake, Jamaikoje, Makedonijoje, Meksikoje, Pakistane, Sirijoje, Toge, Turkijoje, taip pat – Pietų Afrikoje ir Pietų bei Rytų Europoje.
Skiriamos keturios grupės razinų:
Pirmųjų dviejų grupių razinas naudoja kepiniuose bei konditerijoje, antros grupės razinos labai dažnai naudojamos keksuose. Trečios grupės razinos dažnai naudojamos kompotų virimui, mėsos patiekalų ir plovų gamyboje, dažnai kartu su uriuku. Ketvirtos grupės stambiasėklės razinos su pašalintomis sėklomis, susmulkintos naudojamos konditerijoje ir pudingų gamyboje, sveikos – gėrimų (girų ir morsų gamyboje). Naudojamos ir kompotuose, nes ir išvirusios išlaiko skonį.
Razinose apie 69 % masės yra cukrūs (daugiausia – fruktozė). Jose yra daug antioksidantų. Šiuo atžvilgiu razinos primena džiovintas slyvas ir abrikosus. Kaip ir kituose džiovintuose vaisiuose razinose vitamino C yra labai mažai.
Paminklas Borusija
thumb|right|300px|Paminklo nuvertimas (1923 m. balandžio mėn.) Paminklas Borusija – paminklas, kuris stovėjo Klaipėdoje 1907–1924 m. ir 1939–1945 m. priešais Klaipėdos rotušę.
Laužupė
Laužupė – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Siesikų.
Paminklas Borusija
Istorija
1907 m. pergalės prieš Napoleoną 100-o metų sukakties proga skverelyje priešais Klaipėdos rotušę buvo atidengtas „Borusijos" paminklas, kuris kartais vadinamas Tautiniu paminklu (Nationaldenkmal). Klaipėda buvo vienintelis Prūsijos karalystės miestas, kurio nebuvo okupavusi Napoleono kariuomenė. Spaudoje kartais būdavo pabrėžiama, kad išsilaisvinimo žygis prasidėjo kaip tik Klaipėdoje. Paminklą sukūrė Šarlotenburgo skulptorius profesorius Peter Breuer. Projektą koregavo karalius Vilhelmas II, dalyvavęs ir atidarymo iškilmėse. Žinoma, kad iškilmių metu gimtąja kalba sveikinimo žodį norėjo sakyti ir lietuvininkai, bet ši teisė jiems nebuvo suteikta. Į kapsulę, kuri įlieta į pamatus, buvo įrašytos ir lietuvininkų aukotojų pavardės.
1923 m. balandį skulptūra buvo nuversta, kai Klaipėdoje valdžią perėmė lietuviai. Liko tik postamentas. 1934 m. buvo pašalinti aštuoni Prūsijos valstybės veikėjų biustai, stovėję abipus statulos postamento. 1938 m. lapkritį paminklas atstatytas.
1945 m. gegužę yra duomenų, kad skulptūra dar stovėjo. Sovietmečiu paminklo likimas yra nežinomas; vėl liko tik postamentas. 1956 m. įvyko konkursas žvejybos tradicijoms pamaryje įamžinti. 1969–1970 m. postamentas buvo perkeltas priešais Taikos prospekte naujai pastatytą Miestų statybos projektavimo instituto Klaipėdos skyriaus pastatą. 1974 m. pjedestalas buvo sunaikintas, granito plokštės, pagamintos supjausčius Dangės kombinate Borusijos pjedestalą, buvo panaudotos Pergalės paminklo apdailai. 1971 m. Borusijos paminklo vietoje atsirado „Žvejo“ paminklas. Darbų metu šioje vietoje buvo aptikti dokumentai kapsulėje, įlietoje į „Borusijos“ paminklo papėdę, kurie dabar saugomi Mažosios Lietuvos istorijos muziejuje.
Aprašymas
Bronzinė 4,2 metrų aukščio skulptūra buvo atgabenta traukiniu iš Berlyno. Prūsiją simbolizavo moteris antikiniais rūbais (nacionalinė alegorija, kuri buvo plačiai populiari XIX amžiuje), su romėnišku šalmu ant galvos. Kairėje rankoje ji laikė skydą ir ietį (prie ieties buvo pritvirtinta lentelė su užrašu: „Borussia“, kas lotynų kalba reiškė "Prūsa" ), o dešinėje – durklą.
Simono Dacho paminklas-fontanas
thumb|250px|right|Paminklas Simonui Dachui
Paminklas Borusija
Aprašymas
Pirminiame modelyje moteris laikė sutraukytą grandinę, simbolizuojančią vokiečių tautos išsilaisvinimą. Tačiau komisijai tai, matyt, nepatiko, todėl grandinė buvo pakeista durklu. „Borusija“, panaši į senovės graikų deivę Atėnę, buvo užkelta ant cilindrinio su kaneliūromis granitinio pjedestalo (dorėniško orderio klasikinės kolonos apatinė dalis ), o šis su skulptūra – ant laiptuoto granitinio pamato.
Simono Dacho paminklas-fontanas
Simono Dacho paminklas–fontanas – paminklas, kuris stovi Klaipėdoje, Teatro aikštėje. Pastatytas Karaliaučiaus universiteto profesoriaus Simono Dacho atminimui. Skulptūros autorius – Arnoldas Kiunė.
Paminklas Borusija
Aprašymas
Cilindrinį pjedestalą puošė ovalūs bronziniai bareljefai. Viename jų – Frydricho Vilhelmo III ir jo žmonos Luizės portretai, kitame – užrašas: „Dėkinga Prūsija. 1807-1907". Ovalus jungė bronzinės girliandos.
Simono Dacho paminklas-fontanas
Istorija
XX a. pradžioje Klaipėdos magistratas svarstė, kaip geriau panaudoti Teatro aikštę. Nutarta aikštės viduryje statyti fontaną ir aplink jį įrengti trikampį skverelį. Fontanas 1912 m. buvo pastatytas, o skverelio atsisakyta. Virš fontanėlio iškilo bronzinė Simono Dacho eilėraščio „Taravos Anikė“ herojės skulptūra, kuri vaizduoja jaunutę basą mergaitę. Simono Dacho fontanas buvo pastatytas iš visuomenės lėšų.
Paminklas Borusija
Aprašymas
Kairėje ir dešinėje paminklo pusėje stovėjo hermos: granitiniai kvadratinio skerspjūvio pjedestalai, o ant jų – Napoleono laikų Prūsijos karvedžių ir valstybės veikėjų, pasižymėjusių reformuojant šalį, biustai.
Simono Dacho paminklas-fontanas
Istorija
Po II pasaulinio karo skulptūra buvo sunaikinta. 1988 m. paminklo atstatymą inicijavo lietuvių kilmės Vakarų Vokietijos pilietis Haincas Radzivilas. Paminklas atidengtas 1989 m. lapkričio 18 dieną.
Paminklas Borusija
Aprašymas
Vienoje pusėje:
Kitoje pusėje:
Alarikas I
Alarikas I (kitaip Alarichas, Alareiks gotiškai, Alarik ar Alarich dabartinėse germanų kalbose, Alaricus lotyniškai, Alarico itališkai, portugališkai, ispaniškai, apie 370–410 m.)  – visigotų karalius, labiausiai žinomas kaip karo vadas, užkariavęs Romos miestą.
Biografija
Gimė apie 370 metus prie Dunojaus žiočių Peuce saloje, 375 metais tapo visigotų karaliumi. Iš tiesų tik norėjęs apgyvendinti savo žmones Romos imperijoje, jis galiausiai nusiaubė miestą, sužlugdydamas Romos valdžią vakaruose.
Alarikas, kurio vardas paraidžiui reškia „visų karalius“ gimė Baltų dinastijoje, laikomai antra po Amalų dinastijos tarp gotų karių. Jis priklausė vakarų gotų atšakai, vizigotams. Jo gimimo metu vizigotai gyveno dabartinėje Bulgarijoje, toli nusigavę nuo pelkėtų Dunojaus žiočių, kad iš stepės neatsektų jų priešai hunai. 378 metais dalyvavo Andrianopolio mūšyje su Rytų Romos imperija.
thumb|left|150px|Alariko laidojimas Busento upės dugne. 1895 litografija
Katišius (Varėnos r.)
Katišius – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 8,5 km į pietus nuo Panočių, Dubičių miške. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – iki 0,16 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 134,7 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Ūlos intako Kaniavėlės baseinui.
Ežerėvardis Katìšius kilęs nuo tokio pat žodžio, reiškiančio „upelio užtvanka, takišius“.
Vedangos
Įprastai vyākaraṇa ir nirukta yra bendros visoms keturioms vedoms, tuo tarpu kiekviena veda turi savo śikṣā, chandas, kalpa ir jyotiṣa tekstus.
Olga Lepešinskaja
thumb|250px|Olga Lepešinskaja – Kitri Olga Lepešinskaja (, 1916 m. rugsėjo 28 d. Kijevas – 2008 m. gruodžio 20 d. Maskva) – rusų baleto artistė, pedagogė.
Biografija
1933 m. baigusi Maskvos choreografijos mokyklą iki 1963 m. šoko Maskvos didžiajame teatre. Nuo 1963 m. dėstė klasikinį šokį užsienio šalyse (Italija, Vengrija, Vokietija, Švedija, Austrija, Didžioji Britanija, Norvegija, Japonija).
Atliko pagrindinius vaidmenis klasikiniuose ir šiuolaikiniuose baletuose, daugelio vaidmenų pirmoji atlikėja. Šokis artistiškas, emocionalus, jam būdinga virtuoziška technika.
Kamui Kobayashi
Kamui Kobayashi (kandži 小林可夢偉, 1986 m. rugsėjo 13 d.) – autosporto lenktynininkas iš Japonijos. Šiuo metu jis lenktyniauja Formulės 1 čempionate ir yra Sauber komandos lenktynininkas.
Per savo karjerą Kobayashi yra nugalėjęs Italijos Formulės Renault (2005), Europos Formulės Renault (2005) ir GP2 (2008) čempionatuose.
2009 m. spalio viduryje Timo Glock'ui patyrus avariją, ir po jos nepilnai atsigavus K. Kobayashi vietoje jo dalyvavo dviejuose paskutiniuose 2009 m. Formulės 1 etapuose.
2009 m. gruodžio 17 d. K. Kobayashi pakvietė Sauber komanda.
Spaskos
Spaskos – kaimas Molėtų rajono savivaldybės centrinėje dalyje, į šiaurę nuo Molėtų.
Andrzej Wajda
Andžejus Vitoldas Vaida (g. 1926 m. kovo 6 d. Suvalkuose, II Lenkijos Respublikoje – m. 2016 m. spalio 9 d., Varšuvoje, Lenkijoje) – vienas iš žymiausių Lenkijos teatro ir kino režisierių, scenarijų autorius, scenografas, vienas iš Lenkų kino mokyklos kūrėjų, 1989–1991 m. Lenkijos seimo senatorius, Baltojo erelio ordino kavalierius, Vašingtono, Bolonijos, Krokuvos, Briuselio ir kitų universitetų garbės daktaras, prancūzų Garbės legiono kavalierius, japonų meno ir technikos centro „Manggha“ Krokuvoje sumanytojas ir įkūrėjas.
Biografija
Gimė 1926 m. kovo 6 d. Suvalkuose karininko Jakub Wajda ir mokytojos Aniela Biaxowas šeimoje. 1940 m. jo tėvas buvo sovietų nužudytas Charkive. 1942 m. tapo Armijos Krajovos nariu. Po karo 1946–1949 m. studijavo Krokuvos dailės akademijoje, 1953 m. baigė Lodzės kino mokyklą.
Keturi jo režisuoti filmai buvo nominuoti Oskarui kaip Geriausias kino filmas užsienio kalba: Pažadėtoji žemė (Ziemia Obiecana) (1975 m.), Panelės iš Vilko (Panny z Wilka) (1979 m.), Žmogus iš geležies (Człowiek z żelaza) (1981 m.) ir Katynė (Katyń) (2007 m.).
1981 m. Kanų kino festivalyje filmas Žmogus iš geležies laimėjo Auksinę palmės šakelę, taip pat yra gavęs „Sidabrinę palmės šakelę” už Kanalą, apdovanotas San Sebastiano festivalio „Sidabrine kriaukle” už filmą Vestuvės, prancūzų „Cezariu” už Dantoną. Jo filmai pelnė apdovanojimus Berlyne, Kartaginoje, Valiadolide, Aveline, Belgrade, Maskvoje, Gdanske. Už kūrybos pasiekimus režisierius yra gavęs Berlyno „Sidabrinį lokį” bei Venecijos „Auksinį liūtą”. 2000 m. režisierius apdovanotas „Oskaru” už visą savo kino kūrybą. Nuo 2002 m. Varšuvoje veikia Andrzejaus Wajdos kino režisūros mokykla.
Pašešupė
Pašešupė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Rūtelės valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 31 km į šiaurę nuo Suvalkų ir 138 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Pavadinimo kilmė
Tikėtina, kad kaimo pavadinimas kilęs nuo netoliese tekančios Šešupės upės pavadinimo.
Rimvydas Milašius
Biografija
Tėvai Ligija Milašienė, Vytautas Milašius. 1985 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1988 m. technikos mokslų kandidatas. Nuo 1998 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, nuo 2007 m. Tekstilės technologijos katedros vedėjas; profesorius. 1985–2003 m. Lietuvos tekstilės instituto mokslo darbuotojas, 1998–2003 m. instituto Tarybos pirmininkas.
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritys techninė tekstilė, tekstiliniai kompozitai, nanopluoštinės struktūros. Paskelbė daugiau kaip 100 mokslinių straipsnių, dalį jų užsienio spaudoje, padarė 5 išradimus iš aviacijai ir kosmonautikai skirtų tekslilinių kompozitų.
Gulbinė
Gulbine vadinami kaimai:
Verpenos apylinkė
Verpenos apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kelmės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kelmės rajonui. 1954 m. prijungta dalis Kušleikių apylinkės, o dalis Verpenos apylinkės prijungta prie Kušleikių apylinkės ir Palėpšų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Verpenos apylinkė prijungta prie Kelmės apylinkės.
Tuščia aibė
miniatiūra|100px|Tuščia aibė. Matematikoje tuščia aibė - aibė, kuri neturi nei vieno elemento.
Pavyzdžiui, sveikųjų skaičių nuo dviejų iki trijų aibė yra tuščia, nes tarp dviejų ir trijų nėra sveikojo skaičiaus.
Žymėjimas
Tuščia aibė dažnai žymima simboliais \varnothing, \emptyset, \{ \}. Simbolis \varnothing kilęs iš lotyniškos raidės Ø, jo unikodas yra U+2205.
Jonas Andriškevičius
Jonas Andriškevičius (g. 1944 m. liepos 29 d. Debeikiuose, Anykščių rajonas) – TSRS kariuomenės karininkas, Lietuvos karinis veikėjas, buvęs Lietuvos kariuomenės vadas, atsargos generolas majoras.
Biografija
1967 m. Leningrade baigė Sergejaus Kirovo aukštąją karo mokyklą, 1976 m. Maskvoje baigė Michailo Frunzės karo akademiją. 1996–1997 m. baigė NATO gynybos koledžą Romoje.
1992 m. rugpjūčio 30 d. – 1993 m. spalio 26 d. Savanoriškos krašto apsaugos tarnybos Specializuoto mokymo centro, Krašto apsaugos mokyklos (dabar – Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademija) viršininkas. 1993–1999 m. Lietuvos Respublikos kariuomenės vadas. Karo prievolės administravimo tarnybos prie Krašto apsaugos ministerijos viršininkas.
Makys
Makys (arba Makiai) – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, apie 4 km į pietryčius nuo Balninkų. Ežeras nusidriekęs iš pietvakarių į rytus 4,77 km, plotis iki 1,18 km. Altitudė 136,4 m. Yra 0,39 ha sala. Giliausia ežero vieta (17,8 m) yra šiaurės rytinėje, plačiausioje dalyje. Kranto linija, kurios ilgis virš 12 km, labai vingiuota. Būdingi aukšti, vietomis supelkėję krantai. Pietvakarinio Makio galo krantai apaugę miškais (Antamakių miškas). Pakrantėse daugiausia plyti dirbami laukai ir pievos. Atabradas siauras, daugiausia padengtas smėliu. Į Makį suteka 10 upelių, pietvakariuose išteka Siesarties intakas S-4 (Šventosios baseinas). Ežero pratakumas 34 %.
Ežere gyvena 11 rūšių žuvys: raudės, kuojos, lydekos, ešeriai, lynai, plakiai, karšiai, karosai, šamai, seliavos, aukšlės. 2014 m. atliktame ežero ichtiologiniame ištyrime nustatyta, kad ežero žuvų būklė yra bloga, vyrauja smulkios žuvys.
Prie Makio įsikūrę kaimai: Antanuvka, Ščiurys, Antamakiai, Aparai, Baruvka, Magulė, Makiūgaliai. Veikia kaimo turizmo sodyba. Pietiniu krantu eina riba su Ukmergės rajonu. Pietvakarinėje pakrantėje yra poilsiavietė.
Ežerėvardis Makỹs (Makiaĩ) kildinamas nuo žodžių makynė, makina, makonė („purvynė, klampynė“), makoti, maknoti („bristi, klampoti“).
Libišonys
Libišonys – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 13 km nuo Siesikų.
Visagino Žiburio pagrindinė mokykla
Istorija
Lietuvių daugėjimas Visagine paskatino 1996 m. vasarą įkurtos ir šiandieną „Žiburio“ vardą turinčios Visagino pagrindinės mokyklos atsiradimą.
Iki 1996 m. Visagino mieste buvo tik viena Lietuvių vidurinė mokykla, ji taip ir vadinosi. Emigruojant Visagino gyventojams ir dėl neaiškios ekonominės situacijos perspektyvos mažėjant gimstamumui, sumažėjo ir darželinio amžiaus vaikų. Likus laisvoms vaikų lopšelio – darželio patalpoms 1995 m. buvo įkurtas Visagino lietuvių mokyklos filialas 3-čiojo mikrorajono vaikams. 1996 m. Visagino miesto Taryba nusprendė įsteigti atskirą lietuvišką mokyklą. Ši mokykla buvo pavadinta „Žiburio“ pradine mokykla, jai nuo įkūrimo vadovavo direktorė Rimutė Karpiejienė.
Vėliau augant mokinių skaičiui pradinėje „Žiburio“ mokykloje 1997 m. mokykla buvo reorganizuota į pagrindinę mokyklą. Pradinės klasės buvo iškeltos į kito šalia buvusio vaikų lopšelio – darželio atsilaisvinusias patalpas, o šiame korpuse liko 5-10 kl. mokiniai. Mokykla sudaryta iš dviejų korpusų.
Nuo 2001 m. mokyklos vairą perėmė direktorius Alikas Milko. Dabar mokyklai vadovauja direktorė Asta Bauraitė.
Mokyklos himnas
Muzika Vytauto Juodagalvio
Žodžiai Vinco Lukšos
Mums žiburiu nušvitus
Žalių pušų glėby,
Ir vasarą, ir rytą
Labai savai žibi.
Šviečia lyg žvaigžės tavo akys.
Žėri viltis šilta, skaidri.
Ir mums daugiausia tepasako
KamAZ-43118
thumb|250px|KamAZ-43118
Visagino Žiburio pagrindinė mokykla
Mokyklos himnas
Talpiausias žodis žiburys.
Mes vertinam ir saugom,-
KamAZ-43118
KamAZ-43118 – bortinis vilkikas gaminamas Kamos automobilių gamykloje (KamAZ) Tatarstane (Rusija).
Visagino Žiburio pagrindinė mokykla
Mokyklos himnas
Ką duodi, ką imi.
Dešimtmečiu paaugom
Kartu su tavimi.
Kai liksi apkabinta
Ne mūsų, o kitų
Žaliais pušų žibintais
Pamok iš tolo tu.
Švietimo programos
Mokykloje vykdomos šios formaliojo ir neformaliojo švietimo programos:
Nuorodos
Svetainė
Chimerizmas
Graikų mitologijoje chimera buvo sutvėrimas su liūto galva, ožkos liemeniu ir gyvate vietoj uodegos.
Chimerizmo nustatymas
Pagrindinis principas – donoro ir recipiento polimorfinių genetinių žymenų ar jų produktų skirtumų nustatymas (diskriminacija). Žymenų pasirinkimai ir metodo jautrumas priklauso nuo ligos, pageidaujamo jautrumo ir lyčių skirtumų.
„Auksiniu“ kiekybinės chimerizmo analizės standartu laikoma fluorescencija pagrįsta STR/VNTR (nepastovių tandeminių pasikartojimų polimorfizmų) polimerazinė grandininė reakcija (PGR).
Chimerizmas piktybinių ligų atvejais
Recipiento ląstelių radimas gali rodyti:
MC sumažina gydomąjį GvL (: „įskiepis prieš leukemiją“) efektą ir palengvina piktybinių ląstelių proliferaciją.
Chimerizmas yra dinaminė būklė ir tyrimai turi būti atliekami pakartotinai nedideliais laiko intervalais.
Chimerizmo analizė suteikia informaciją apie:
Todėl potransplantacinė stebėsena padeda pasirinkti tam tikrai dinaminei būklei tinkamiausią gydymą ir atrinkti didelės rizikos pacientus.
KČT atveju chimerizmo tyrimas yra būtina prielaida tolesnei įskiepio manipuliacijai (keičiant šeimininko imunologinę būklę ar taikant DLI – donorinių limfocitų infuziją).
Horostita Kolonija
Horostita Kolonija  – kaimas Lenkijos rytuose, Virikų valsčiuje, Vlodavos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Papjė mašė
Papjė mašė ( 'kramtytas popierius') – plastiška popieriaus skiautelių pavidalo žaliava arba masė, paprastai sumaišyta su klijais, gipsu, krakmolu ar kitokiais rišikliais, naudojama tam tikriems gaminiams daryti. Pagamintas daiktas sutvirtėja, kai masė išdžiūsta. Papje-maše vadinama ir iš plastiškos papjė mašė jau padarytų gaminių medžiaga (sustingusi papjė mašė).
Karton pjer ( 'akmeninis kartonas') – papjė mašė dekoravimo būdas, po kurio daiktai atrodo kaip iš medienos, akmens ar metalo.
Komponavimas
Tradicinis papjė mašė rišiklis gaminamas vandens ir miltų ar krakmolo mišinį maišant iki tirštos grietinėlės konsistencijos. Bet kokie klijai gali būti naudojami, jei jų konsistenciją galima išgauti tokio tirštumo, kaip, pvz., PVA ar medžio klijai, tačiau klijai iš miltų ir vandens mišinio yra ekonomiškiausi. Pridedant gvazdikėlių aliejaus ar kitų priedų galima apsaugoti gaminius nuo pelėsių.
Popierius sukarpomas ar suplėšomas į juosteles ir mirkomas rišiklio pastoje, kol jos prisigeria. Taip apdorotos juostelės dedamos sluoksniais ant formos ir paliekamos lėtai džiūti. Džiovinant orkaitėje jos gali susiraityti ar kitaip deformuotis. Apdorotos juostelės gali būti padedamos ant armatūros, skeleto ar rėmo, pagaminto iš vielų. Jas galima kloti ir ant daikto, kad įgautų jo formą. Pati daikto atlieja vėliau lengviau atskiskiria nuo paties daikto, prieš tai jį patepus aliejumi ar taukais.
Išdžiuvusią papjė mašė galima pjaustyti, poliruoti ir/ar dažyti, galima impregnuoti tinkamais vandeniui atspariais dažais.
Istorija
Papjė mašė idėja iš popieriaus masės daryti trimačius erdvinius daiktus egzistavo nuo popieriaus atsiradimo laikų. Papjė mašė gaminiai įvairiais laikais buvo madingi ne vienoje šalyje.
Europa
Auksuoti papjė mašė dirbiniai pasirodė Europoje 1725 m. kaip nebrangi alternatyva architektūriniams auksuotiems tinko ar raižyto medžio elementams kurti. 1772 m. Henris Klėjus (Henry Clay) iš Birmingamo (Anglija) patentavo sluoksniuotų popieriaus lakštų apdorojimo sėmenų aliejumi procesą, skirtą vandeniui atsparių panelių gamybai. Taip gamino karietų durų plokštėms ir panašiems gaminiams. Teodoras Dženensas (Theodore Jennens) 1874 m. patentavo daugiasluoksnių popieriaus lakštų garinimo ir presavimo į įvairias formas, iš kurių gamino padėklus, kėdžių atlošus ar reljefines plokštes. Taip ėmė gaminti baldus ir kitus didelius objektus iš papjė mašė – medinius ar metalinius karkasus padengdavo papjė mašė detalėmis. Tada papjė mašė paviršių lygindavo ir lakuodavo skaidriu ar perlamutriniu laku. Šį gamybos būdą naudojo ir XIX a.
Papjė mašė naudojo lėlių galvoms gaminti nuo 1540 m. iki XX a. vidurio. Galvos buvo liejamos dviejų dalių, iš plaušienos (masės popieriaus gamybai), molio ir gipso mišinio, o po to suklijuojamos, tuomet išlyginamos, nudažomos ir nulakuojamos.
thumb|Papjė mašė gaminiai gali būti labai tvirti. Šio kambario siena padaryta iš papjė mašė.
Šiaurės Amerika
Papjė mašė ilgą laiką naudojo dekoratyviniais tikslais, XVIII a. pab. – XIX a. pr. ją naudojo labai įvairiai. Papjė mašė buvo vienas iš pirmųjų kompozitų, naudojant tinkamas technologijas galima gaminti neįtikėtinai stiprius ir lengvus gaminius.
XIX a. „Waters & Sons“ Trojos mieste (Niujorko valstija) pagamino popierinę kanoją. Popieriaus juostos gaminimo mašinos išradimas leido pagaminti bet kokio ilgio popieriaus juostas, kurios tapo idealia žaliava darant besiūlius valčių korpusus. Tų laikų popierius buvo daug tįsesnis nei dabartinis, ypač sudrėkęs, todėl labai tiko popierinių valčių gamybai. Ant valties korpuso formos prisegiodavo sluoksnį storo drėgno popieriaus ir kraštus prisegdavo. Tada paviršių ištepdavo klijais, palaukdavo kol sukietės ir poliruodavo. Tada vėl klodavo papildomus sluoksnius popieriaus ir klijų, laukdavo, kol sustings ir poliruodavo. Taip kartodavo tol, kol būsimas valties korpusas pasidarydavo reikiamo storio ir tvirtumo. Kad korpusas būtų tvirtesnis, dėdavo ir vieną ar kelis sluoksnius audeklo. baigtą korpuso ruošinį apipjaustydavo, mediniais strypeliais sutvirtindavo kilį bei planšyrus, impregnuodavo. Popieriniai lenktyninių valčių korpusai XIX a. pabaigoje buvo labai vertinami.
Vidurinieji ir Tolimieji rytai
Papjė mašė turi ilgą istoriją Artimuosiuose ir Tolimuosiuose Rytuose. Persijoje ir Kašmyre naudota gaminti mažoms dažytoms dėžutėms, padėklams. Japonija ir Kinija taip pat gamino sluoksniuoto popieriaus dirbinius iš papjė mašė. Japonijoje ir Indijoje papjė mašė naudota šarvų ir skydų dekoravimui.
Rusija irgi turėjo klestinčią ornamentinę papjė mašė pramonę. Didelis rusiškų dirbinių iš papjė mašė pasirinkimas buvo „Tiffany & Co.“ kataloge nuo 1893.
Šiuolaikinis panaudojimas
Dabar dekoravimui ir struktūrų kūrimui naudojamas modernus plastikas ir jo kombinacijos, jis išstūmė papjė mašė kaip komercinį produktą. Bet yra išimčių, tokių kaip Mikarta (moderni popieriaus kombinacija) ir piñata (tradicinis pritaikymas). Taip pat naudojama ir ten, kur svarbu kaina ir nesudėtingas pasigaminimas, pvz., mene, amatuose.
Šiais laikais papjė mašė žaliavą išgauti yra kur kas lengviau, nes yra dokumentus naikinančios tam tikros įmonės su specialia įranga. Pasiruošusios, jos nesudėtingai išgauna susmulkinto popieriaus gabalėlių pavidalo žaliavą, kuri ir yra papjė mašė.
Zabieliškės
Zabieliškės – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Milkūnų.
Klaipėdos krašto tautos partija
Klaipėdos krašto tautos partija  – politinė partija, veikusi Klaipėdos krašte 1925–1935 metais. Atstovavo miesto verslininkus, pramonininkus. Propagavo Vokietijos nacionalistų bei revanšistų idėjas. Vienu ar kitu metu partijos pirmininkais buvo pramonininkas Joseph Kraus (1877–1939), mokyklų patarėjas Richard Meyer (1885–1970), Klaipėdos burmistras Robert Grabow (1885–1945) ir teisininkas Wilhelm Brindlinger (1890–1967).
Stakiai
Stakiai – miestelis Jurbarko rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurę nuo Raudonės, į šiaurės rytus nuo Jurbarko, prie kelio Veliuona–Šimkaičiai. Seniūnaitijos centras. Stovi medinė Stakių Šv. Antano Paduviečio bažnyčia (nuo 1821 m.), veikia Stakių pagrindinė mokykla, biblioteka, medicinos punktas, Veliuonos kultūros centro Stakių skyrius, paštas (LT-74036).
Šalia kaimo teka Mituva. Stakių tvenkinys ant Snietalos upelio prie Stakių miestelio įrengtas 1984 m. Prie miestelio yra ir Stakių kaimas.
miniatiūra|left|Autobusų stotelė
Etimologija
Stakiai – asmenvardinis vietovardis, kilęs nuo asmenvardžio Stakys daugiskaitos. Iki 1914 m. vadinosi Pamituviu pagal Mituvos upę (vandenvardinis vietovardis).
Istorija
Apie 1750 m. pastatyta koplyčia. XIX a. minimas kaip kaimas Kauno apskrityje.
Pixies
Pixies – amerikiečių alternatyviojo roko grupė, susikūrusi 1986 m. Bostone, Masačusetso valstijoje. Grupė iširo 1993 m., bet 2004 m. buvo atkurta. Grupės vieninteliai ir pastovūs nariai yra Black Francis (ritminė gitara, vokalas), Joey Santiago (solinė gitara), Kim Deal (bosinė gitara, vokalas) ir David Lovering (būgnai). Pixies savo gimtinėje neturėjo didelio pasisekimo, bet buvo žymiai sėkmingesni Jungtinėje Karalystėje ir kitose Europos šalyse, tačiau jų albumai neturėjo didelės komercinės sėkmės ir jiems nepavyko prasimušti iš pogrindinės muzikos scenos.
Grupė yra laikoma alternatyviojo roko bumo dešimtajame dešimtmetyje pradininkais, nors jie ir išsiskyrė prieš visa tai. Daug alternatyvios muzikos grupių, tarp jų ir Nirvana, įtakotos Pixies kūrybos, pripažino savo skolą šiai grupei, ir užtikrino kad Pixies palikimas ir muzikinė įtaka augo net ir po grupės išsiskyrimo.
Istorija
Pixies istorija prasidėjo, kai studentai Santiago ir Francis dalijosi vienu kambariu Masačiusetso universitete. Santiago supažindino Francį su aštuntojo dešimtmečio punk rock muzika, ir pora nusprendė kad ir jiem reikia pradėti kartu „jaminti“. Tuo metu Francis dalyvavo studentų mainų programoje ir iškeliavo į San Chuaną, esantį Puerto Rike, bet jam nesisekė mokytis ispanų kalbos, todėl po šešių mėnesių praleistų San Chuane, bute su keistuoliu kambarioku, jis nusprendė mesti mokslus. Francis turėjo dvi galimybes: arba vykti į Naująją Zelandiją ir stebėti Heilio kometą, arba grįžti į Bostoną ir suburti roko grupę. Jis grįžo į Bostoną ir jie abu kartu su Santiago 1984 m. praleido dirbdami sandėliuose, po darbo Francis savo akustine gitara kurdavo muziką, o keliaudamas į darbą kūrė žodžius.
Grupė pradėjo kurtis 1985 m. sausio mėnesį, tada prie Santiago ir Francio prisijungė bosistė Kim Deal, kuri atsiliepė į Francio skelbimą, kuriame buvo skelbiama, kad ieškoma mergina, grojanti bosine gitara, ir kuriai patiktų ir folk muzikos atlikėjai Peter, Paul and Mary, ir hardcore punk muzikos atlikėjai Hüsker Dü. Kim buvo vienintelis asmuo atsiliepęs į skelbimą, bet į perklausą atvyko be bosinės gitaros, nes prieš tai ji niekada net nebuvo grojus šiuo instrumentu. Kim pasakė, kad jos dvynė sesuo, Kelley Deal, gyvenanti Deitonoje, turi bosinę gitarą, bet Kim neturi pinigų sesės instrumentui gauti. Francis paskolino Kim $50 ir, kai ji atsivežė instrumentą, trio pradėjo repetuoti Kim bute.
Grupė bandė pasamdyti Kelley, kad ji grotų būgnais, bet tai buvo nesėkmingas mėginimas. Tada Kim vyras pasiūlė į grupę priimti David Lovering, būgnininką, kuris grojo jų vestuvėse. Pavadinimas buvo išrinktas atsitiktinai paėmus žodi iš žodyno, kurio apibūdinimas jiems patiko. Grupė 1986 m. repeticijas perkėlė į Deivido tėvų namo garažą. Pirmą savo pasirodymą grupė pavadino „possibly the worst gig in the history of rock“ ir atliko pirmas „Here comes your man“, „Dig for fire“ ir „Build high“ dainų versijas
Po išsiskyrimo
Black Francis pakeitė savo sceninį vardą į Frank Black ir išleido tris solinius albumus, vėliau pradėjo groti kartu su grupe the Catholics ir jie pasivadinę Frank Black and The Catholics išleido šešis albumus, o nuo 2005 m. jis vėl įrašinėja solinius albumus.
Kim Deal grįžo į grupę The Breeders, kurioje ji groja su savo seserimi, ir 1993 m. išleido platininį albumą Last Splash, kuriame yra hitas „Cannonball“, o dėl problemų su narkotikais, antras albumas buvo išleistas tik 2002 m. Kim taip pat grojo grupėje The Amps, kuri įrašė tik vieną albumą pavadinimu Pacer, 1995 m.
Joey Santiago kaip ir David Lovering kartais grojo su Frank Black. Jis taip pat kūrė muzika Fox televizijai, ir su savo žmona Linda Mallari sukūrė grupę The Martinis, kuri savo pirmąjį albumą išleido 2004 m.
Grupės atkūrimas
Praėjus 11 m. po grupės išsiskyrimo, buvę Pixies nariai vėl pradėjo koncertinę veiklą. Jie sėkmingai koncertavo po JAV, Europą ir Japoniją.
2004 m. birželio mėn. Pixies išleido singlą „Bam Thwok“ kurį galima įsigyti tik internetinėje iTunes muzikos parduotuvėje.
2008 metų pradžioje Frank Black pradėjo kalbėti apie tai, kad Pixies atgimimas jau baigiasi.
Žemės ūkis (žurnalas)
Žemės ūkis – mėnesinis mokslo ir praktikos žurnalas, ėjęs 1925–1944 m. Kaune ir mokslo ir pažangios praktikos mėnesinis žurnalas, leidžiamas nuo 1949 m. Vilniuje.
Semba
thumb|300px|Prūsų žemės Semba (prūs. Semba) (arba Sema, Sama) – prūsų žemė, esanti pusiasalyje, kurį iš trijų pusių supa vandenys: iš Vakarų – Aistmarės, Baltijos jūra ir Kuršių marios, iš rytų – Deimenos upė (čia ribojasi su Nadruva), o iš pietų – Priegliaus upė (riba su Notanga).
Žemės ūkis (žurnalas)
Istorija
Leido Žemės ūkio ministerija, 1927–1937 m. ir 1939–1940 m. – Žemės ūkio rūmai.