cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Džonangpa
Džonangpa (, kilo nuo Džonango gyvenvietės) – pati mažiausia Tibeto budizmo mokykla. Pasak legendos, įkurta mokytojo Jumo Mikjo Dordžės (~XI a.). Pavadinimą gavo nuo Džonang Pucog Čoilingo vienuolyno, pasak legendos, 1294 m. įkurto U-cango srityje. XVI a. gyveno ir kūrė žymiausias šios mokyklos atstovas – Taranatha: XVI ir paskutinis minėto vienuolyno valdovas, padaręs didelę įtaką gelugpos mokymui. XVII a. pirmojoje pusėje Džonangpa parėmė pasaulietinį U-cango valdovą kovoje prieš Lasos valdžią. Kai Dalai lama V su mongolų pagalba įveikė U-cango valdovą, Džonangpa dėl politinių sumetimų buvo uždrausta. Kurį laiką manyta, kad ši mokykla pražuvo, tačiau džonang sekėjai rado prieglobstį Dzamtange (Amdo sritis) ir išsilaikė iki šių laikų. Po 1980 m. aptikta apie 40 džonangpos vienuolynų ir atsiskyrėlių buveinių, kurie pergyveno tiek gelugpos, tiek „kultūrinės revoliucijos“ persekiojimus. Dalai lama XIV pripažino džonangpą kaip penktąją Tibeto budizmo mokyklą, o bogdogegeną (Mongolijos budistų vadovą ir Taranathos persikūnijimą) paskyrė šios mokyklos vadovu.
Džonangpos mokyme didelė svarba suteikiama cikliškajam-laiko atbudimo pasiekimo metodui – Kalačakrai. Nors šią tantrą naudoja ir kitos Tibeto mokyklos, bet jai neskiria tiek dėmesio, kiek Džonangpa.
Tyla (2006 albumas)
Tyla – 2006 m. išleistas Andriaus Mamontovo albumas
Tintelių palivarkas
Tintelių palivarkas – buvęs palivarkas Tintelių kaimo rytinėje dalyje, Kretingos rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Kūlupėnų, prie kelio, tarp Kūlupio ir Salanto upių, Salantų regioniniame parke.
Yra išlikę palivarko sodybos alėja, tvartas ir koplyčia. Alėja veda nuo senojo plento Kretinga–Salantai į sodybos centrinėje dalyje buvusį pagrindinį kiemą. Šiaurinėje dalyje stūksantis tvartas akmenų mūro, kampinio („L“ pavidalo) plano, plokščiųjų medinių perdengimų, su medine palėpe pašarui laikyti ir gegninės konstrukcijos dvišlaičiu stogu, galiniais fasadais atsuktas į vakarus ir pietus. Ūkinio kiemo (pietų) pusėje prie jo 1963 m. pristatytas šlako blokelių mūro ūkinis priestatas.
Sodybos šiaurės rytiniame pakraštyje yra Švedkapiu vadinamos kapinės su koplyčia. Ji mūrinė, stačiakampė stačiasienė, vienanavė, su aukštu smailiu trišlaičiu stogu ir tinkuoto mūro frontonu, kurio arkinėje nišoje stovi žmogaus ūgio medinė kryžių nešančio Kristaus skulptūra.
Istorija
thumb|right|300px|Tintelių palivarkas [[Prūsijos karalystės karo kartografų parengtame Kartenos apylinkių topografiniame žemėlapyje. 1915 m.]]
Palivarkas įkurtas tarp 1861 m. ir 1872 m., per baudžiavos panaikinimo reformą iškėlus iš rytinės Tintelių kaimo dalies valstiečius. Jam priklausė apie 295 ha žemės, iš kurios per 216 ha sudarė ariama dirva, 65,5 ha miško ir apie 13 ha nedirbamos žemės.
1879 m. jį paveldėjo iš ATR bajorų kilęs katalikų tikėjimo Rusijos armijos pulkininkas Tomas Dubis-Kračakas. Jis valdą nuomojo, o pats gyveno Sankt Peterburge, kur be tiesioginių kariškų pareigų priklausė 1880 m. įkurtos Baltojo kryžiaus draugijos komitetui, besirūpinančiam sveikatą praradusiais kariais, be globėjo likusiais jų šeimų nariais.
Vėliau palivarką įsigijo Rusijos imperijos muitinės valdybos tarnautojas, stačiatikis Aleksandras Voskresenskis. Tuo metu jam priklausė ir dalis žemių, esančių kitapus Salanto, abipus Blendžiavos žiočių. Pasakojama, kad į pietus nuo santakos augantį mišką gyventojai pagal savininko tarnybos vietą pradėję vadinti Tamožine (nuo  – muitinė).
Savininkui mirus, palivarką paveldėjo sūnus Sergejus Voskrenskis. Jis vedė nuo Kūlupėnų kilusią palivarko tarnautoją Stefaniją, su kuria susilaukė sūnų Aleksejaus ir Sergejaus bei dukters Irinos.
1903 m. palivarke buvo 36, o 1923 m. – 38 gyventojai. Vykdant Lietuvos žemės reformą palivarkas prijungtas prie kaimo, didžioji dalis žemių paimta valstybės žinion ir išdalinta kumečiams, bežemiams ir mažažemiams valstiečiams, o palivarko paveldėtojui Sergejui Voskresenskiui palikta apie 100 ha ūkis.
Palivarko sodyba stūksojo vakarinėje žemių dalyje, Kūlupio slėnio terasoje. Centrinėje dalyje stovėjo Žemaitijos regiono liaudies architektūrai būdingas šeimininkų namas. Priešais jį rytų pusėje buvo gerasis kiemas, kurį su Kretingos–Salantų plentu jungė karpomų liepų alėja. Į šiaurę nuo namo driekėsi ūkinis kiemas, aplinkui kurį stovėjo kumetynas, sandėlis, svirnas ir tvartas. Vakariniame sodybos pakraštyje, atokiau nuo kitų pastatų, kitapus Kūlupio kūpsojo kluonas. Tvartas ir svirnas buvo akmenų mūro, o kiti statiniai – mediniai. Palivarko sodybai priklausė ties plento ir kaimo kelio kryžkele buvusi mūrinė koplyčia. Tarp plento ir sodybos pastatų plytėjo vaismedžių sodas, kurį iš rytų ir šiaurės juosė pasodintos eglės ir tarp jų iš dirbamų laukų suvilkti rieduliai.
Palivarko dirvos, pievos, keliukai ir kitos vietovės turėjo vardus. Palei sodybą nuo plento į Tintelių kaimą ėjęs kelias vadintas Granšašiejumi. Žemių šiauriniame pakraštyje ties riba su Nasrėnais seniau stovėjo smuklė, kurioje gyveno žydas nuomininkas. Todėl šis apie 1 ha dydžio sklypas vadintas Žydpleciu. Į rytus nuo plento apie pusantro hektaro apėmė Venckynas – ariama dirva, kurioje seniau stovėjusi žemę iš palivarko savininkų nuomojusi valstiečių Venckų šeimos sodyba. Dar toliau į rytus ėjo Seinalės keliukas, netoli kurio tryško Šaltinalio versmė.
Kitapus Salanto plytėjo lankiniais barščiais apaugusi Barkštynės pieva. Netoli santakos su Blendžiava buvo Grajų pieva, kurioje prie Salanto stūksojo potvynių plaunama pakiluma. Išplautame jos skardyje ir kasant žvyrą buvo randama žmonių kaulų, įvairių grandinėlių ir senovinių monetų.
1941 m. birželio 14 d. sovietų valdžia Voskresenskių šeimą ištrėmė į Sovietų Rusijos gilumą. Ūkio šeimininkas buvo išgabentas į Rešiotų lagerį (Krasnojarsko kraštas), kuriame 1943 m. nuteistas 5 metams privalomųjų darbų. Jo žmona su 3 vaikais išvežta į Adžeromą (Kortkeroso r., Komijos ASSR), kur po lagerio tremčiai 1945 m. atvyko ir šeimos galva. 1958 m. paleista iš tremties, šeima liko gyventi Komijoje.
Tremtinių Voskresenskių ūkis buvo nacionalizuotas ir paverstas valstybiniu ūkiu. Po karo jis priklausė Šalyno tarybiniam ūkiui, o po 1949 m. kolektyvizacijos tapo Tintelių kaimo žemėse įkurto Draugystės kolūkio administraciniu ir ūkiniu centru. Voskresenskių namuose veikė kolūkio valdybos kontora ir buvo apgyvendinti benamiai kolūkiečiai. Būstai kolūkiečiams taip pat buvo įrengti šalia stovėjusiame svirne. Palivarko tvartai buvo paversti kolūkio fermomis, kuriose laikytos karvės, auginti kiti naminiai gyvuliai. Tarp palivarko sodybos ir plento augęs vaismedžių sodas ir jį juosę medžiai laikui bėgant iškirsti malkoms: liko tik alėjos medžiai ir kapinėse šalia koplyčios augantys lapuočiai.
Išlikusius buvusio palivarko sodybos fragmentus 1989 m. inventorizavo architektas Ričardas Stulpinas. 1991 m. fragmentai buvo įrašyti į Kultūros paveldo inspekcijos sudarytą Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų laikinosios apskaitos sąrašą (Nr. 431/1372), o 1992 m. registruoti Naujai išaiškinamų istorijos ir kultūros paminklų sąraše (nuo 1995 m. – Nekilnojamųjų vertybių registre) (registro numeris IP385At, unikalus objekto kodas 324). Kultūros vertybei buvo nustatyta 4,3 ha dydžio teritorija, plytinti tarp plento, Kūlupio upelio ir kaimo pagrindinės gatvės. Iš gyvenamuoju namu paversto svirno iškėlus gyventojus, apleistas pastatas 1996–2002 m. sunyko ir buvo nuardytas. Irti pradėjo ir nenaudojamas tvartas. Todėl Kultūros paveldo departamento Nekilnojamojo kultūros pavelto vertinimo taryba 2012 m. pripažino, kad palivarko sodybos fragmentai nebeturi vertingųjų savybių ir panaikino nekilnojamosios kultūros vertybės apsaugą.
Timinskinė
Timinskinė – buvęs kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Kužių, šiauriau kelio.
Himalajinis goralas
Himalajinis goralas būna 90–130 cm ilgio, sveria 35–42 kg. Kailis pilkas arba pilkai rudas, ties gerkle yra šviesi dėmė, o per nugarą eina tamsus dryžis. Patinai turi nedidelius karčius. Tiek patinai, tiek patelės užsiaugina iki 18 cm ilgio užaugančius, atgal lenktus ragus.
Goralai gyvena nedidelėmis bandomis, sudarytomis iš 4–12 narių. Senesni patinai neretai gyvena pavieniui. Budriausi būna anksti ryte ir vėlai vakare. Maitinasi žolėmis, lapais, minkštosiomis augalų dalimis. Po rytinio ėdimo paprastai prisigeria vandens ir ilsisi ant uolų gulyklų. Goralai labai vikrūs ir greiti, jų spalva juos gerai slepia kalnų, uolų aplinkoje. Išgąsdintas goralas skleidžia šnypščiamus garsus. Išgyvena iki 14–15 metų.
Vietiniai pavadinimai:
Šaltiniai
thumb|left|250px|Goralų pora. Sikimas
Kulebra
thumb|250px|Kulebros ir aplinkinių salų žemėlapis Kulebra ( – 'gyvatė') – sala Karibų jūroje, esanti 27 km į rytus nuo Puerto Riko, 19 km į vakarus nuo Sen Tomo (JAV Mergelių Salos), 14 km į šiaurę nuo Vjekeso. Sudaro vieną iš Puerto Riko savivaldybių. Plotas – 28 km².
Kulebros kranto linija raižyta, sala netaisyklingo pavidalo. Jos ilgis 11 km, plotis iki 8 km. Paviršius uolingas, kalnuotas, iškyla iki 164,9 m (Balkono k.). Pietinėje salos pusėje yra Ensenados užutėkis – patogi vieta laivams prisišvartuoti, be to, tai viena saugiausių nuo uraganų prieplaukų Karibuose. Kulebros pakraščiuose yra keli maži ežerėliai (lagūnos). Gėlo vandens šaltinių nėra. Aplink Kulebrą dar spiečiasi 23 negyvenamos salelės (Kulebrita, Kajo Nortė, Kajo Luis Penja, Kajo Lobas ir kt.). Dalis Kulebros ir visos aplinkinės salelės paskelbtos gamtos rezervatu: čia saugomas labai retas, endeminis driežas Kulebros anolis (Anolis roosevelti), taip pat įvairūs jūriniai vėžliai, jūriniai paukščiai.
thumb|left|100px|Kulebros herbas 2010 m. Kulebroje gyveno 1818 žmonių. Tai mažiausiai gyventojų turinti Puerto Riko savivaldybė. Administracinis centras – Kulebra Taunas (652 gyv., 2000 m.). Seniau saloje vystytas žemdirbystė, gyvulininkystė, bet dabar pagrindinis verslas – turizmas. Sala pasižymi gerais paplūdimiais, itin skaidriu priekrančių vandeniu. Yra 3 mokyklos, maža ligoninė. Į Kulebrą plukdo keltas iš Fachardo, taip pat privatūs laivų savininkai. Yra mažas oro uostas.
1511 m., prieš ispanus sukilus tainams, pas saloje gyvenusius karibus prieglobstį rado sukilėliai. Vėliau sala dažniausiai būdavo negyvenama – čia pasistodavo nebent piratai, žvejai. San Ildefonso gyvenvietė Kulebroje įsteigta 1880 m. Saloje 1939–1971 m. bazavosi JAV laivynas, čia rengdavo karines pratybas.
Anaplastinė didelių ląstelių limfoma
Anaplastinė didelių ląstelių limfoma – T ląstelių ne Hodžkino limfoma, piktybinė limfinės sistemos liga. Pagal anaplastinės limfomos kinazės (ALK) baltymą limfomos ląstelių paviršiuje ji skirstoma į ALK teigiamą ir ALK neigiamą grupes. Ši limfoma pažeidžia odą, limfinius mazgus ir kitus organus.
Epidemiologija
Ši limfoma yra reta, sudaro maždaug 3% visų ne Hodžkino limfomos formų suaugusiems.
Klasifikacija
Liga skirstoma į ALK neigiamą ir ALK teigiamą tipus. Maždaug 60% atvejų nustatoma anaplastinės limfomos kinazės translokacija susijusi su kur kas geresne ligos prognoze. Pagal ligos plitimo tipą anaplastinė didelių ląstelių limfoma skirstoma į:
Simptomai
Priklausomai nuo ligos tipo, pažeidžiami limfiniai mazgai ir ne limfinės sistemos organai, dažniausiai oda. Tai pasireiškia limfinių mazgų padidėjimu, dažnai ligoniai skundžiasi B simptomais. Dėl kaulų čiulpų pažeidimo gali būti anemija. Daugiau kaip dviem trečdaliams ligonių diagnozės metu jau nustatoma III ar IV stadijos liga.
Ešerinis (Zarasų r., Salako sen.)
Ešerinis - ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 8 km į pietvakarius nuo Salako, Salako miške. Ežero ilgis iš vakarų į rytus - 0,35 km, plotis - iki 0,18 km. Altitudė 163,5 m. Šiaurinis krantas aukštas, kiti - žemesni, vakarinis krantas pelkėtas. Krantai ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Vakaruose išteka upelis į už 0,1 km telkšantį Narinio ežerą (Ligajos upės baseinas).
Ancilė
Ancilė – iš dangaus nukritęs skydas romėnų mitologijoje. Pasakojama, kad Romos karaliaus Numos Pompilijaus įsakymu buvo padirbdinta dar 11 tokių skydų. Taip sumažėjusi tikimybė, kad būsiąs pavogtas tikrasis skydas. Karaliui nimfa Egerija buvo išpranašavusi, jog tol, kol nebus prarastas šis skydas, tol egzistuos Romos miestas.
Anaplastinė didelių ląstelių limfoma
Diagnostika ir morfologija
Mikroskopinė diagnostika paremta specifinėmis, tik šiai limfomai būdingomis ląstelėmis, vadinamomis, kurios randamos audinyje. Šios ląstelės didelės, ekscentriškai išsidėsčiusiais inksto ar pasagos formos branduoliais. Pagal šių ir kitų ląstelių santykį audinyje išskiriami šie anaplastinės didelių ląstelių limfomos tipai: Molekulinės biologijos metodais (PGR) daugeliu atvejų nustatomas T ląstelės receptoriaus kloninis persitvarkymas, tačiau tai nėra standartinis diagnostinis tyrimas.
Ancilė
Ant Palatino, vienos iš septynių Romos kalvų, būta šventyklos, kur žyniai salijai saugojo skydus. Kasmet kovo mėnesį salijai skydus nešiodavo po miestą (tai darydami žyniai šokdavo ir dainuodavo); kovo mėnesiui pasibaigus, skydai būdavo grąžinami šventyklon.
Anaplastinė didelių ląstelių limfoma
Gydymas
Odos anaplastinė didelių ląstelių limfoma pradiėse stadijose gali būti efektyviai gydoma radioterapija, išplitusiai ligai skiriamas gydymas priešvėžiniais vaistais.
Sisteminė ligos forma gydoma pagal bendrus ne Hodžkino limfomos gydymo principus, dažniausiai skiriama chemoterapija pagal CHOP protokolą. ALK translokaciją turintys ligoniai turi geresnę prognozę ir didesnę tikimybę pasiekti ligos remisiją. Nuo 2012 metų Europoje anaplastinės didelių ląstelių limfomos gydymui po chemoterapijos gali būti skiriamas monokloninis antikūnis brentuksimabas, šitaip pasiekiama visiška ligos remisija 57% ligonių ir dalinė remisija 29%.
Šiaurės Makedonijos regionai
Makedonija suskirstyta į 8 regionus. Regionai padalinti į 85 savivaldybes.
Čiotlaukis
Čiotlaukis – buvęs kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Bubių.
Elektroninis dievas (2011 albumas)
Elektroninis dievas – 2011 m. lapkričio 11 d. pasirodęs Andriaus Mamontovo albumas. Pirmoji Lietuvos radijo stotyse paskleista daina – „Rudenio vėjas“.
Jamašė
Jamašė – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Krynkų valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Kahena Kunze
Kahena Kuncė (Kahena Kunze, g. 1991 m. kovo 12 d., San Paule) – Brazilijos buriuotoja sportinėmis burluotėmis, olimpinė čempionė.
Biografija
2010 m. pasaulio 470 klasės buriavimo čempionate užimta 7-oji vieta. 2013 m. pirmą kartą pelnė medalį pasaulio 49er FX klasės čempionate užėmusi antrąją vietą. 2014 m. brazilė tapo pasaulio čempione. 2015 m. Panamerikos žaidynių vicečempionė.
Savo debiutinėse 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Grael kartu su Martine Grael dalyvavo pirmą kartą olimpiadoje vykusiose 49er FX klasės varžybose. Sportininkės laimėjo dvejus iš dvylikos plaukimų bei nugalėjo finalinį plaukimą. Surinkusios 48-is baudos taškus brazilės tapo pirmosiomis olimpinėmis čempionėmis šioje burluočių klasėje.
2019 m. Panamerikos žaidynių čempionė.
2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Grael kartu su Martine Grael grįžo ginti čempionių titulų. Brazilijos atstovės laimėjo du iš dvylikos plaukimų ir liko trečios finalinėje regatoje. Surinkusios 76-is taškus sportininkės antrą kartą tapo olimpinėmis čempionėmis.
Kleiniai
Kleiniai – buvęs kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Jonelaičių.
Royal Excel Mouscron
Istorija
įkurtas 1922 m. ir vadinosi RRC Péruwelz. Ilgą laiką rungtyniavo žemesniuosiuose divizionuose.
2021–2022 m. pateko į Pirmą divizioną, B grupę (antrą pakopą). Ekipa liko septintoje vietoje.
2022 m. balandžio 13 d. tapo aišku, kad klubui nesuteikta profesionalaus klubo licencija 2022–2023 m. sezonui, kuri leistų dalyvauti Pirmojo diviziono B grupės pirmenybėse. Tokiu būdu klubas buvo nušalintas nuo dalyvavimo pirmų dviejų pakopų lygmenyje.
2022 m. gegužės 10 d. klubo apeliacija buvo atmesta ir patvirtintas klubo iškritimas.
2022 m. gegužės 31 d. klubas paskelbė, kad iškels bankroto bylą, nes nebuvo rasta nė vienos šalies, norinčios perimti klubą. Su ACFF diskutuojama, kad galbūt klubas galėtų tęsti dalyvavimą čempionate ir žaistų provincijos lygoje (penktoji pakopa).
Charlotte Cooper
Charlotte Cooper (1870 m. rugsėjo 22 d. – 1966 m. spalio 10 d.) – Anglijos tenisininkė, olimpinė čempionė. Penkių Vimbldono čempionato titulų savininkė.
Biografija
1895 m. pirmą kartą tapo Vimbldono čempionato nugalėtoja.
Paryžiuje vykusiose antrosiose moderniose 1900 m. vasaros olimpinėse žaidynėse anglė dalyvavo teniso varžybose. Moterų vienetų varžybų finale anglė nugalėjo prancūzę Hélène Prévost ir tapo pirmąją teniso čempione olimpiados istorijoje. Pirmą kartą vykusių mišrių dvejetų varžybose Charlotte Cooper varžėsi su bendratautiečiu Reginald Doherty. Pora iškovojo aukso medalius.
1908 m. Cooper iškovojo penktąjį Vimbldono titulą.
Ian Thorpe
Janas Džeimsas Torpas (g. 1982 m. spalio 13 d.) – buvęs australų plaukikas, rungtyniavęs plaukimo laisvuoju stiliumi, nugara arba kompleksinio plaukimo rungtyse. Dalyvavo 2000 ir 2004 m. olimpinėse žaidynėse, per jas iškovojo 9 medalius: penkis aukso, tris sidabro ir vieną bronzos. Jis vienuolika kartų laimėjo pasaulio čempionatą, jam taip pat priklausė trylika pasaulio rekordų.
Pasitraukė iš sporto 2006 m. dėl daugybės traumų.
Asmeninis gyvenimas
Ian Thorpe prisipažino esantis homoseksualus. 2016 m. susižadėjo su modeliu Ryan Channing.
Taip pat žinomas kaip aktyvus filantropas.
Arielis Šaronas
{{Žmogaus biografija Lily Sharon (mirė 2000 m.) užsienio reikalų ministras (1998–1999) energijos ir vandens išteklių ministras (1996–1998) infrastruktūros ministras (1990–1992) pramonės, prekybos ir darbo ministras (1984–1990) gynybos ministras (1981–1983) žemės ūkio ministras {1977–1980) Jeruzalės hebrajų universitetas }}
Arielis Šaronas (,, tikrasis vardas Ariel Scheinermann, אריאל שיינרמן‎; 1928 m. vasario 26 d.– m. 2014 m. sausio 11 d.) – žydų politikas, generolas, buvęs Izraelio ministras pirmininkas.
A. Šaronas valdė vienu neramiausių laikotarpių Izraelio valstybės istorijoje, per palestiniečių sukilimą, kuris prasidėjo po 2000 m. žlugusių taikos derybų ir po to ėjusio griežto Izraelio kariuomenės atsako. Daugumai izraeliečių A. Šaronas yra didvyriškas karys, vadovavęs lemiamoms karinėms kampanijoms. Jam lipdytos etiketės – „Buldozeris“, „Beiruto skerdikas“, tačiau save jis vadino „Kariu“. Jo administracija laikyta didžiausia jėgos šalininke per Izraelio istoriją.
Biografija
A. Šaronas gimė britų valdytoje Palestinoje, išeivių iš Lietuvos Samuilo ir Veros Šeinermanų šeimoje. 1953 m. vedė, su žmona Margalita susilaukė sūnaus Guro. 1962 m. jai mirus, po metų vedė jos seserį Lily. Iš šios santuokos susilaukė dviejų sūnų. Jaunystėje prisijungė prie pogrindinės žydų karinės organizacijos „Haganah“ ir vadovavo būriui Arabų-Izraelio kare 1948–1949 m. 6-ajame dešimtmetyje jis vadovavo specialiųjų pajėgų komandai, kurios užduotis buvo atremti palestiniečių sukilėlių atakas. 1956 m. Sueco kare A. Šaronas vadovaudamas desantininkų būriui užsidirbo generolo majoro laipsnį.
1967 m. atvedė Izraelio karinius dalinius į pergalę prieš Egiptą. Tuomet Izraelis užėmė Sirijai priklausiusias Golano aukštumas ir Egipto teritoriją Sinajaus pusiasalį. 1973 m. A. Šaronas buvo pirmą kartą išrinktas į Izraelio Knesetą kaip dešiniųjų partijos Likudo narys. 1981 m. paskirtas gynybos ministru. Eidamas šias pareigas jis suplanavo 1982 m. birželio Izraelio įsiveržimą į Libaną bei išvijo Palestinos išsivadavimo organizaciją iš kaimyninės šalies. Izraelyje sudaryta komisija pripažino A. Šaroną kaip netiesioginį kaltininką dėl surengtų 800 žmonių nužudymo palestiniečių pabėgėlių stovyklose Sabroje ir Šatiloje, dėl ko jis neteko gynybos ministro posto.
Izraelio generolas premjeru tapo 2001 m. 2006 m. po insulto priepuolio pateko į komą. Mirė 85 metų, aštuonerius metus prabuvęs komos būklėje.
Gerónimo Rulli
Cheronimas Rulis (isp. Gerónimo Rulli; g. 1992 m. gegužės 20 d.) – Argentinos futbolininkas, Ispanijos klubo Real Sociedad vartininkas.
Taip pat buvo pagrindinis Argentinos rinktinės vartininkas 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
Sadaičiai
Sadaičiai – buvęs kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Gilvyčių.
Beşiktaş JK (moterys)
Beşiktaş JK – Turkijos futbolo klubas iš Stambulo.
ResearchGate
„ResearchGate“ – mokslininkų socialinis tinklas, turintis daugiau nei 10 milijonų užsiregistravusių vartotojų.
Beşiktaş JK (moterys)
Istorija
2014 m. suburta moterų ekipa. Rungtyniavo tuometinėje aukščiausioje lygoje.
Ordinas Už jūrinius nuopelnus
thumb|right|200px|Ordino „Už jūrinius nuopelnus“ (Rusija) ženklas thumb|right|Ordino „Už jūrinius nuopelnus“ juostelė Ordinas „Už jūrinius nuopelnus“ – Rusijos Federacijos valstybinis apdovanojimas, įsteigtas 2002 m. vasario 27 d.
ResearchGate
2013 m. pritraukė $35 milijonus iš rizikos kapitalo fondų, tarp jų ir Bilo Geitso labdaros fondo.
Beşiktaş JK (moterys)
Istorija
2020–2021 m. rungtyniavo moterų Superlygoje ir tapo čempionėmis. 2021–2022 m. sezone.
Ordinas Už jūrinius nuopelnus
Ordino statutas
Ordinas nešiojamas kairėje krūtinės pusėje. Turint kitų Rusijos Federacijos ordinų segimas po ordino „Už karinius nuopelnus“.
ResearchGate
Šis mokslinis tinklas turi savo mokslinės įtakos rodiklį RG Score, kuris apskaičiuojamas pagal vartotojo įsitraukimą į bendruomenę, o jo straipsniai paskui lengviau randami paieškoje. Jis kelia daug prieštarų, nes yra nesusijęs su labiau įprastais rodikliais (pavyzdžiui, h indeksu, ; g indeksu, ), kurie atsižvelgia į mokslininko mokslinių straipsnių citatų skaičių. O paieškoje randami straipsniai neturi nieko bendra su žurnalo prestižu, jo straipsnių cituojamumu (citavimo indeksas, ).
Beşiktaş JK (moterys)
Sudėtis
Atnaujinta; 2023 m. gegužės 5 d.
Ordinas Už jūrinius nuopelnus
Ordino statutas
Pirmas apdovanojimas šiuo ordinu įvyko 2002 m. gruodžio 17 d. Iš viso juo apdovanota virš 30 žmonių.
Beşiktaş JK (moterys)
Sudėtis
''Vyr. treneris''': 🇹🇷
Ordinas Už jūrinius nuopelnus
Ordino ženklo aprašas
Ordino ženklas gaminamas iš sidabro. Tai keturių galų kryžius spindulišku reljefu, kurio galai sudaro eina kvadrato įstrižainėmis ir sudaro jo kampus. Kryžius sudaro foną dviem sukryžiuotiems inkarams ant kurių ženklo centre yra apvalus medalionas. Medaliono žydro emalio apvade užrašas За морские заслуги ('Už jūrinius nuopelnus'), apvado apačioje – dvi lauro šakelės. Medaliono centre – reljefinis Rusijos Federacijos herbo (dvigalvio erelio) atvaizdas.
Atstumas tarp kryžiaus priešingų galų – 70 mm, medaliono skersmuo – 16 mm. Antroje ordino pusėje – ordino numeris.
Ordino ženklas ausele ir grandele sujungtas su penkiakampe plokštele, aptraukta ordino juosta.
Ordino „Už jūrinius nuopelnus“ juosta (plotis 24 mm) balta, o jos viduryje eina trys žydros siauros juostelės (po 2 mm). Tarpas tarp siaurųjų juostelių – 3 mm.
Grafinis procesorius
Grafinis procesorius ( arba GPU) – specialios paskirties integrinis grandynas, skirtas greitai manipuliuoti ir keisti atmintyje saugomus įrašus, kad paspartinti vaizdų kūrimą kadro buferyje, skirtą atvaizdavimui į ekraną. GPU naudojami įterptosiose sistemose, mobiliuosiuose įrenginiuose, asmeniniuose kompiuteriuose, darbo kompiuteriuose ir žaidimų platformose. Šiuolaikiniai GPU yra labai našūs apdorojant kompiuterine grafiką. Dėl jų labai išlygiagretintos architektūros jie tampa veiksmingesni nei bendros paskirties centriniai procesoriai (CPU) vykdant skaičiavimus, kurie lygiagrečiai apdoroja didelius duomenų masyvus. Asmeniniame kompiuteryje GPU gali būti vaizdo plokštėje arba integruotas į pagrindinę plokštę. Tam tikruose procesoriuose jie yra įmontuoti centriniame procesoriuje.
Brongų–Ahafų regionas
Brongų–Ahafų regionas  – Ganos administracinis regionas. Yra šalies centrinėje dalyje, tarp Šiaurės (šiaurėje), Voltos (rytuose), Rytų (pietryčiuose), Ašančio (pietuose) ir Vakarų (pietvakariuose) regionų bei Dramblio Kaulo Kranto (vakaruose). Administracinis centras – Sunjanis.
Grafinis procesorius
miniatiūra|dešinėje|Grafinio procesoriaus komponentai Terminą „GPU“ sukūrė „Sony“, remdamasis „PlayStation“ konsolės „Toshiba“ suprojektuotu „Sony GPU“ 1994 m. Terminą 1999 m. išpopuliarino „Nvidia“ išleidusi „GeForce 256“. Jis buvo pristatytas kaip „vieno lusto procesorius su integruotu transformavimo, apšvietimo, trikampio nustatymo / iškarpymo ir perteikimo varikliais“. Išleidus „Radeon 9700“ 2002 m., „ATI Technologies“ sugalvojo terminą 'vaizdo apdorojimo blokas'.
Brongų–Ahafų regionas
Geografija
Didesniąją krašto dalį užima lygumos, pietuose ir vakaruose iškilusi Kvahu plynaukštė. Šiaurine riba teka Juodoji Volta, rytine – Volta, patvenkta Voltos tvenkiniu. Taip pat teka Voltos intakai (Tainas, Pru). Pietvakariuose prasideda Tano ir Bia upės. Yra vaizdingas Kintampo krioklys. Rytuose yra Digjos nacionalinis parkas.
Gyventojai
Brongų–Ahafų regione gyvena daugiausia akanai, priklausantys brongų ir ahafų grupėms.
Svarbiausi miestai:
Žabliakas (Juodkalnija)
Žabliakas  – miestelis šiaurės Juodkalnijoje, maždaug pusiaukelėje per Plevlios ir Nikšičiaus. Opštinos centras. Beveik 2 000 gyventojų. Miestelis įsikūręs Durmitoro kalnuose, 1456 m aukštyje virš jūros lygio ir yra aukščiausiai esantis Balkanų miestas.
Svarbiausia ūkio šaka – turizmas. Aplinkiniuose kalnuose slidinėjama, kopiama į viršukalnes, netoli nuo miesto yra vienas giliausių pasaulyje Taros kanjonas. Apylinkėse gausu vaizdingų ežerų, iš kurių žymiausias Crno ežeras („Juodasis ežeras“). Iš Žabliako keliai veda į Nikšičių, Plevlią ir Moikovacą. Yra vietinės reikšmės oro uostas. Mieste stovi 1862 m. pastatyta Šv. Atsimainymo cerkvė.
Kazimiera Strolienė
Kazimiera Strolienė-Žadvydaitė  (g. 1960 m. gegužės 26 d. Mažeikų rajone, Židikų seniūnijos Seirių kaime) – žinoma Lietuvos biatlonininkė ir slidininkė, olimpietė, Lietuvos slidinėjimo rinktinės vyriausioji trenerė.
Biografija
1992 m. Lietuvos biatlono rinktinės sudėtyje dalyvavo Albervilio žiemos olimpinėse žaidynėse. 7,5 km sprinto distancijoje užėmė 27 vietą. Po metų Pasaulio biatlono taurės pirmenybėse Oberhofe sprinto distancijoje buvo dvidešimt pirma. 1994 m. Lilienhamerio žiemos olimpinėse žaidynėse biatlono 7,5 km sprinto distancijoje užėmė 48 vietą. Nagano olimpiadoje dalyvavo jau kaip slidininkė, jos geriausias rezultatas šiose varžybose – 55 vieta 30 km persekiojimo distancijoje.
FC New Project
Rygos „New Project“ – Latvijos futbolo klubas iš Rygos.
Istorija
Komanda suburta 2017 m. Tuo metu žaidė Rygos miesto pirmenybėse bei dalyvavo Latvijos futbolo taurės turnyre.
2019 m. klubas licencijavosi Pirmos lygos pirmenybėms. Komadnos vyr. treneriu tapo Aleksandrs Osins
Sezono pabaigoje komanda buvo pašalinta iš pirmenybių, nes tyčia supainiojo žaidėjų asmenybes ir į aikštę išleido neregistruotą žaidėją.
Spalvinė gama
Oranžas ir juoda.
Pasiekimai
<...>
Ageniškio tvenkinys
Ageniškio tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Biržų rajone, 12 km į rytus nuo Biržų. Sudarytas užtvenkus Serbentos upę (Rovėjos intakas) 0,64 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 2,56 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 64 m. Krantai žemi. Didesnė dalis krantų apaugusi medžiais ir krūmais, į šiaurę stūkso Bučkampio miškas. Aplinkui plyti dirbami laukai. Rytinė tvenkinio dalis labai užžėlusi vandens augalija. Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Ageniškio kaimas, šiaurinėje – Serbentiškių, Laužadiškių kaimai.
Tvenkinys įrengtas 1976 metais.
Patas Garetas ir Bilis Kidas
Patas Garetas ir Bilis Kidas – 1973 m. režisieriaus Sam Peckinpah sukurtas vesternas. Filmui muziką parašė ir vieną pagrindinių vaidmenų atliko muzikantas Bob Dylan, išleidęs garso takelį kaip atskiru albumu.
Filmo kūrimas pasižymėjo nuolatiniais režisieriaus ir kino kompanijos nesutarimais. Galiausiai šie nušalino Peckinpahą nuo juostos montavimo ir vėliau ekranus išvydo jų redaguota versija.
Žurnalas „Empire“ sudarytame „The 500 Greatest Movies of All Time“ sąraše juostai skyrė 126 vietą.
Pagrindiniai aktoriai
Bilį Kidą vaidinusiam kantri muzikantui Krisui Kristoffersonui buvo 36, nors jo personažui iš tiesų tuo metu buvo 21. Filme nedidelius vaidmenis atliko ir jo žmona Rita Coolige bei visi jo grupės muzikantai. Kristoffersonas pakvietė Bobą Dylaną parašyti titulinę dainą ir Peckinpah, kuris iki tol nebuvo apie šį nieko girdėjęs, sutiko su pasiūlymu bei davė Dylanui vaidmenį. Tarp kitų dainų filme skamba ir „Knockin‘ On Heaven‘s Door“, viena žymiausių atlikėjo bei apskritai roko muzikos kompozicijų.
Turinys
Kažkada Bilis Kidas ir Patas Garetas buvo draugai, abu atsidūrę už įstatymo ribų. Dabar Garetas iškėlė savo kandidatūrą į šerifus ir, susitikęs su Kidu, pasiūlo jam taikiai apleisti apylinkes per 5 dienas, priešingu atveju jis grįš šio suimti.
Praėjus nustatytam terminui, Garetas pasirodo su pagalbininkais ir po susišaudymu suima Kidą. Šis nugabenamas į Linkolną ir uždaromas į kalėjimą, iš kurio netrukus pasprunka ir prisijungia prie savo buvusios gaujos. Garetas taip pat surenka būrį pagalbininkų ir leidžiasi į buvusio kompaniono medžioklę...
Sergei Zenjov
{{Football player infobox {{0}}60 {{0}}(24)
Sergejus Zenjovas (g. 1989 m. balandžio 20 d.) – Estijos futbolininkas, puolėjas.
Kitados atstovavo Estijos jaunimo rinktinėms, o nuo 2008 m. ir nacionalinei rinktinei.
Klubinė karjera
Žaidėjas profesionalo karjerą pradėjo Estijoje. Atstovavo įvairiems klubams Estijoje. Žinoma, kad 2005 m. rungtyniavo Pärnu Pataljon, o 2006 m. atstovavo JK Vaprus. 2006 m. perėjo į FC TVMK. 2008 m. persikėlė į FK Karpati Lʹvìv. 2014 m. buvo išvykęs į Angliją ir atstovavo Blackpool. 2015 m. trumpai rungtyniavo FK Torpedo Moskva, o tais pačiais metais persikėlė į Qəbələ FK. 2017 m. perėjo į KS Cracovia Kraków, o 2019 š FK Šahter Ķaraǵandy. Nuo 2021 m. atstovavo FC Flora.
Karjera rinktinėse
Atstovavo Estijos jaunimo rinktinėms. O 2008 m. rugpjūčio 20 d. draugiškose rungtynėse prieš Maltą įvyko žaidėjo debiutas nacionelinėje rinktinėje.
Pirmąjį įvartį atstovaudamas rinktinei pelnė 2008 m. rugsėjo 6 d. rungtynėse rpeiš Belgiją.
Jurovlanai
Jurovlanai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Krynkų valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurę nuo Krinkų, apie 20 km į pietryčius nuo Sokulkos ir 46 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Šalia kaimo teka Poloviankos upelis, kuris yra Svisločiaus intakas. Kaimas yra 300 m. nuo Baltarusijos. Kaime įsikūrusi Jurovlanų Šv. Jurgio parapija.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimas įkurtas XVI a. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Šiaurės regionas (Gana)
Šiaurės regionas  – Ganos administracinis regionas. Yra šalies vidurio–šiaurinėje dalyje, tarp Dramblio Kaulo Kranto vakaruose ir Togo rytuose. Tai didžiausias šalies regionas. Administracinis centras – Tamalė.
Žinduliai (Šiauliai)
Žinduliai – buvęs kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Smilgių.
Šiaurės regionas (Gana)
Geografija
Būdingos lygumos ir aukštumos, kurias dengia savanos ir retmiškiai. Kraštą kerta Baltoji ir Juodoji Voltos, taip pat Oti, Dakos, Kulpauno upės. Įrengta Bui užtvanka. Įsteigtas Molės nacionalinis parkas. Būdingas sausringesnis, kontrastingesnis klimatas nei pietuose.
Gyventojai
Šiaurės regione gyvena įvairios tautos: dagombai, mamprusiai, gurmai, čokosiai (akanai), gondžai ir kt. 56 % gyventojų yra musulmonai, 21 % išpažįsta vietinius tikėjimus, 19 % – krikščionys.
Svarbiausi miestai:
Simikotas
Simikotas (सिमीकोट) – miestelis šiaurės vakarų Nepale, Karnalio srityje; Humlos rajono centras. Yra oro uostas, keliai į Džumlą (86 km) ir Hilsą (Tibeto pasienis, 51 km).
Eric Dier
Erikas Džeremis Edgaras Dajeris (g. 1994 m. sausio 15 d. Čeltname) – Anglijos futbolininkas, žaidžiantis Premier League klube Tottenham Hotspur bei Anglijos futbolo rinktinėje. Rungtyniauja gynėjo pozicijoje.
Karjera
Dier užaugo Portugalijoje. Futbolininko karjerą pradėjo 2003 m. Treniravosi Sporting CP jaunimo komandose. 2011–2012 m. sezone buvo paskolintas Anglijos Everton klubui. 2012 m. debiutavo Sportingo pagrindinėje komandoje. 2014 m. pasirašė penkerių metų kontraktą su Londono Tottenham Hotspur klubu.
2011 m. debiutavo Anglijos U-18 rinktinėje. Žaidė Anglijos U-19, U-20 ir U-21 jaunimo rinktinėse. Pagrindinėje rinktinėje debiutavo 2015 m. lapkričio mėn. UEFA Euro 2016 čempionate pelnė įvartį Stade Vélodrome stadione, rungtynėse prieš Rusijos rinktinę.
Ganiava
left|120px
Ganiava – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 3 km į šiaurės rytus nuo Salako, Giteniškės miške, Ganiavos telmologiniame draustinyje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,72 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 153,6 m. Krantai žemi, pelkėti – ežerą supa ~ 20 ha dydžio Paganiavos pelkė. Yra įrengtas pažintinis takas. Ežerą iš pietvakarių į šiaurės rytus prateka As-1 upelis link Asavo ežero (Šventosios upės baseinas). Į šiaurės rytus įsikūręs Giteniškės kaimas. Pietrytine pakrante eina kelias.
Runglish
miniatiūra|250px|right|Braiton Byčas – rusų imigrantus traukiantis rajonas Niujorke
Runglish, Rusinglish ir pan. – rusų ir anglų kalbų makaronizmas, maišyta kalba, sutinkama tarp rusakalbių, kuriems anglų yra antroji kalba.
Etimologija
Pirmą kartą žodis Russlish pasirodė 1971 m., kiti panašūs – po 1991 m. Terminas Runglish buvo išpopuliarintas 2000 m. kaip vienos iš kalbų, naudojamų Tarptautinėje kosminėje stotyje (TSK), pavadinimas. Kosmonautas Sergejus Krikaliovas pažymėjo: „Mes juokaudami sakome, kad bendraujame Runglish kalba, sudaryta iš rusų ir anglų kalbų mišinio, kad, kai trūksta žodžių viena kalba, galėtume naudoti kitą, nes visi įgulos nariai gerai kalba abiem kalbomis“. Nuo tada NASA laiko Runglish vartojama TSK kaip viena iš kalbų. Nors Runglish yra mažiau paplitusi nei kiti pidžinai ir kreolų kalbos, tokios kaip Tok Pisin, ja kalbama daugelyje anglų ir rusų bendruomenių, ypač rusakalbiame Braiton Byče Niujorke. Taip pat sutinkama Rusijos jaunimo žargone. Tais pačiais metais Leonidas Storčas pristatė naują Rusinglish sąvoką, apibūdinančią kalbą, kuria kalbėjo emigrantai iš SSRS ar posovietinės erdvės, atvykę į JAV ir Kanadą nuolat gyventi.
Istorija
Iš pradžių Runglish buvo laikoma „bloga“ anglų kalba, tai yra, anglų kalba, kuri linkusi keistis priklausomai nuo gimtosios kalbos poveikio. Visų pirma, kaip pažymėjo G. M. Litvinova, šia kalba naudojasi nepakankamai gerai mokantys anglų kalbą žmonės, kurie nesupranta gramatikos ir turi sunkumų su fonetika. Anglišką pidžiną naudoja rusakalbiai, persikėlę į anglakalbes šalis.
Vartojimo pavyzdžiai
Šiandien Runglish naudojama ne tik kasdienėje kalboje:
Populiariojoje kultūroje
Vladimiras Majakovskis aprašė rusų kalbos pokytį tarp priešrevoliucinių metų ir „pirmosios bangos“ emigrantų savo poemoje „Amerikos rusai“ (1925): :::...Я вам, сэр [sir], назначаю апойнтман [appointment]. Вы знаете, кажется, мой апартман [apartment]? Тудой пройдете четыре блока [block], потом сюдой дадите крен. А если стриткара [streetcar] набита, около можете взять подземный трен [train]. Возьмите с меняньем пересядки тикет [ticket] и прите спокойно, будто в телеге. Слезете на корнере [corner] у дрогс ликет [Liggett's drugs], а мне уж и пинту [pint] принес бутлегер [bootlegger]...
Kai kurie žinomi literatūros kūriniai numatė Runglish raidą. Arthur C. Clarke romano „2010: Odyssey Two“ (1982) nedidelė siužeto linija buvo susijusi su rusų-amerikiečių kosminio laivo įgula, kuri bandė atsikratyti nuobodulio, naudodamasi devizu „Sukurk Russlish!“. Istorijai besivystant, pasirodo, abu ekipažai visiškai laisvai kalbėjo viena kitos kalbomis tiek, kad susikalbėjo ar net kalbėdavosi kita kalba net tada, kai tarp jų nebuvo nė vieno iš gimtosios kalbos vartotojų.
Anthony Burgess romane „Prisukamas apelsinas“ (1962) vartojama garsioji Runglish forma, vadinama „Nadsat“. To paties pavadinimo Stanley Kubrick ekranizacijoje rodomi herojai, užėję į pieno barą, ant kurio sienų matomi užrašai moloko, moloko plus.
Mažiau žinomas Robert A. Heinlein mokslinės fantastikos romanas apie bendrą Australijos ir Rusijos kalėjimą Mėnulyje „The Moon Is a Harsh Mistress“ (1966) yra parašytas stipriai rusų paveikta anglų kalba (daug rusų kalbos žodyno, šiek tiek rusų gramatikos).
Terpentininė pušis
Terpentininė pušis (Pinus taeda) – pušinių šeimai (Pinaceae) priklausanti spygliuočių medžių rūšis. Paplitusi Šiaurės Amerikoje, pietrytinėje JAV dalyje (Šiaurės Karolinoje, Virdžinijoje, Tenesyje, Džordžijoje, Floridoje ir kt.).
Aukštis iki 46 m, kamieno skersmuo iki 160 cm. Kamienas status, be šalutinių šakų. Laja plačiai kūgiška arba apskrita. Žievė rausvai ruda, netaisyklingai sueižėjusi. Spygliai 12-18 cm ilgio, 1,2 mm storio, susitelkę po 2-3. Kankorėžiai lancelotiški, gelsvai rudi, 6-12 cm ilgio, rombiškais, tamsiakraščiais žvyneliais. Sėklos 5-6 mm ilgio, su 2 cm ilgio skristuku.
Gali išgyventi iki 150–200 metų. Auga iki 700 m aukštyje, žemumose, pelkių pakraščiuose. Mediena naudojama medienos ir celiuliozės pramonėje.
Mineikiai (Šiauliai)
Mineikiai – buvęs kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 6 km į pietus nuo Kuršėnų.
Biva
thumb|right|200px|Bivos muziejaus ekspozicijoje Biva – japoniškas styginis muzikos instrumentas, panašus į liutnią. Turi kelias variacijas, būna su keturiomis arba penkiomis stygomis. Kildinamas iš kiniško instrumento pipos, kuris į Japoniją buvo atvežtas Nara laikotarpiu.
Iš pradžių biva naudota imperatoriaus rūmų ansambliuose. Vėliau išplito tarp paprastų muzikantų, naudota akompanuoti dainuojamuosius epus, balades apie karą ar kitus istorinius įvykius. Instrumentu taip pat grodavo ir samurajai.
Biva yra populiarus instrumentas Japonijoje iki šių dienų. Jai skirtus kūrinius yra parašę ir šiuolaikiniai kompozitoriai, pavyzdžiui, Toru Takemitsu.
Juodasis Turinas
Juodasis Turinas – 1972 m. Italijoje sukurtas kriminalinis filmas.
Turinys
Po to, kai futbolo rungtynių metu stadione nužudomas žmogus, policija suima ir apkaltina Rosario Rao – darbininką, anksčiau turėjusi konfliktų ir su teisėsauga, ir su nužudytuoju. Vyras atsiduria už grotų, o jo nepilnamečiai sūnūs Rafaelis ir Mino, padedami advokato Mankuzo, mėgina surinkti įrodymus ir rasti tikrąjį žudiką...
Naujokė (filmas)
Naujokė – 1975 m. Italijoje sukurta komiška drama.
Turinys
Jaunuolis Vitorijo atvyksta į provinciją aplankyti sunkiai sergančio dėdės, dono Ninio. Leisdamas laiką namuose, Vitorijo netrunka pasinerti į seksualinius nuotykius, tačiau labiausiai jį domina Marija – jauna vienuolė, slauganti dėdę...
Euforionas
Euforionas (🇬🇷) – graikų mitologijos personažas, Achilo ir Helenės sūnus.
Pasakojama, kad Tetidė Leukės saloje Achilui ir Helenei kuriam laikui grąžinusi gyvybę, čia jiems ir gimęs Euforionas. Anot mito, Dzeusas įsimylėjęs gražuolį Euforioną, tačiau šis nuo dievo meilės bėgęs, už tai buvęs nutrenktas žaibu.
Nimfos palaidojusios Euforioną, tačiau užsitraukusios Dzeuso rūstybę – už bausmę paverstos varlėmis.
Pormalių piliakalnis
Pormalių piliakalnis, Puormalių Sidabro kalnas – piliakalnis Žiemgaloje, Salos savivaldybės teritorijoje, Sėlpilio valsčius, Latvija. Saugomas valstybės, valstybinės reikšmės kultūros paminklas, VKPAI Nr. 958. Pasiekiamas keliu Sala (Latvija) – Ruobežkruogas, nuo Sėlijos pasukus pietryčių kryptimi.
Piliakalnis
Vienas įspūdingiausių Sėlos piliakalnių, įrengtas atskiroje kalvoje. Piliakalnio aikštelėje ir papėdėje daugelyje vietų rastas intensyvus kultūrinis sluoksnis, kurio radiniai datuojami nuo pirmųjų amžių pr. m. e. iki vėlyvojo geležies amžiaus. Manoma, kad piliakalnyje buvo žymus politinis ir kultūrinis centras.
1922 m. piliakalnį aprašė architektas Karlas fon Levis of Menaras. 1924 m. piliakalnį žvalgė ir išmatavo Ernestas Brastinis.
Nikolajus Michailovas (1906)
Nikolajus Michailovas (, 1906 m. spalio 10 d. Maskvoje – 1982 m. gegužės 25 d.) – komjaunimo, tarybinis ir partinis veikėjas, buvęs TSKP CK Politinio biuro narys.
Biografija
Nuo 1924 m. dirbo Maskvos gamykloje „Pjautuvas ir kūjis“ pagalbiniu darbininku, valcuotoju, 1931-1937 m. – šios gamyklos gamybinio mokymo kombinato partinis sekretorius, gamyklos daugiatiražio laikraščio redaktorius, laikraščio „Pravda“ bendradarbis. 1937 m. paskirtas laikraščio «Комсомольская правда» („Komjaunimo tiesa“) atsakinguoju sekretoriumi. Laikraščio puslapiuose organizavo puolimą prieš „liaudies priešus“ ir J. Stalino garbinimą.
1938–1952 m. buvo VLKJS CK I sekretoriumi (juo dirbo beveik 15 metų, ilgiausiai iš visų komjaunimo vadovų). Šiame poste auklėjo tarybinį jaunimą besąlygiško paklusnumo partinei valdžiai ir Stalinui dvasioje, vertė vaikus atsisakyti represuotų tėvų, kūrė legendas apie „pionierius-didvyrius“ (P. Morozovas ir kt.). 1952–1953 m. Stalino iškeltas dirbo TSKP CK sekretoriumi bei propagandos ir agitacijos skyriaus vedėju. Po Stalino mirties iškart neteko aukščiausių postų ir 1953–1954 m. dirbo TSKP Maskvos miesto komiteto I sekretoriumi.
Pajuodupis (Šiauliai)
Pajuodupis – buvęs kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 8 km į pietryčius nuo Kuršėnų.
Nikolajus Michailovas (1906)
Biografija
1954–1955 m. – TSRS ambasadorius Lenkijoje. 1955–1960 m. – TSRS Kultūros ministras. 1960-1965 m. – TSRS ambasadorius Indonezijoje. 1965–1970 m. – Valstybinio spaudos komiteto prie TSRS Ministrų tarybos pirmininkas.
TSRS Aukščiausiosios Tarybos 2-5 ir 7 šaukimų deputatas. 1939–1971 m. – TSKP CK narys, 1952 m. spalio – 1953 m. kovo mėn. – TSKP CK Politinio biuro narys.
Suktaspyglė pušis
Suktaspyglė pušis (Pinus contorta) – pušinių šeimai (Pinaceae) priklausanti spygliuočių medžių rūšis. Paplitusi Šiaurės Amerikos vakaruose: nuo pietų Aliaskos ir Jukono šiaurėje iki Kalifornijos pusiasalio pietuose, rytuose arealas siekia Koloradą.
Aukštis iki 30-40 m (kartais iki 50 m), nors paprastai tai nedidelis, kreivas medis. Kamienas kreivas, dažnai vieną medį sudaro keli kamienai. Laja skirtinga priklausomai nuo porūšio, paprastai asimetriška. Žievė rausvai arba pilkšvai ruda, netaisyklingai sueižėjusi. Spygliai 2-8 cm ilgio, 0,7-2 mm storio, susisukę, susitelkę po 2. Kankorėžiai asimetriški, lancelotiški arba kiaušiniški, rausvai rudi, 3-6 cm ilgio, rombiškais žvyneliais. Sėklos 5 mm ilgio, su 1-1,4 cm ilgio skristuku.
Naudojama medienos pramonėje. Introdukuota Naujojoje Zelandijoje kur tapo invazine rūšimi. Auga lėtai, tačiau prisitaikiusi prie įvairių sąlygų.
Išskiriami 3 suktaspyglės pušies porūšiai:
Gulbinų tvenkinys (Biržai)
left|120px
Gulbinų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Biržų rajone, 10 km į pietvakarius nuo Biržų. Sudarytas užtvenkus Ringužės upę (Upytės intakas) 0,05 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,64 km, plotis – iki 0,47 km. Altitudė 47,5 m. Krantai žemi. Rytinis krantas apaugęs medžiais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Į vakarus įsikūręs Gulbinų kaimas, pietinėje pakrantėje – Paringužių kaimas. Yra Biržų regioninio parko teritorijoje.
Tvenkinys įrengtas 1976 m. 2015 m. vanduo buvo nuleistas ir atlikti užtvankos hidrotechninių įrenginių rekonstravimo darbai.
Martha Stewart
Martha Helen Stewart, merg. Kostyra (g. 1941 m. rugpjūčio 3 d. Džersi Sityje, Naujajame Džersyje) – amerikiečių verslininkė, JAV televizijos laidų vedėja, pagarsėjusi interjero dekoravimo ir gero skonio specialistė. Ji praturtėjo iš namų ūkio patarimų, televizijoje rengdama laidas apie namų interjero dekoravimą ir sodo priežiūrą, leisdama atitinkamos tematikos žurnalus, prekiaudama savo firminėmis prekėmis.
Biografija
Kostyra gimė neturtingoje lenkų imigrantų šeimoje, ji turėjo 5 brolius ir seseris. Motina ją mokė kepimo ir siuvimo, o jos tėvas - sodininkystės. Gerai baigusi mokyklą, įstojo į Barnardo koledžą Manhetene studijuoti meno istorijos. 20-metė ji ištekėjo už advokato Andrew Stewart. Po savo dukters Alexis gimimo Martha nusprendė išbandyti save kaip vertybinių popierių biržos prekybos agentę. 1973 m. šeima persikėlė į Vestportą (Konektikutas), kur žmona save paaukojo namų ūkiui. Sulaukusi didelės sėkmės namų dekoravime, Marta sukūrė savo miestelyje renginių organizavimo bendrovę, o paskui atidarė parduotuvę.
1980–ųjų pradžioje ji išleido keletą knygų apie maisto gaminimą, tapusių bestseleriais. Ji dalyvavo televizijos šou, pvz., pas Oprah Winfrey ir Larry King. 1989 m. ji išsiskyrė su vyru Andrew. 1990 m. tapo kulinarinio žurnalo „Martha Stewart Living“ vyriausiąja redaktore. 2002 m. žurnalo tiražas siekė 2 mln. egzempliorių. 1993 m. televizija pradėjo rodyti žurnalo vaizdo versiją su Martha vedančiosios vaidmenyje. Televizijos šou turėjo aukštus populiarumo reitingus, todėl pradėtas rodyti geriausiu laiku. 1997 m. Martha sukūrė media holdingą „Martha Stewart Living Omnimedia“, kontroliavusį spaudą, televizijos programas, radijo stotis ir internetines svetaines. Holdingas buvo kotiruojamas Niujorko fondų biržoje.
2000-ųjų pradžioje kilo garsus skandalas, kuris jai baigėsi 5 mėn. laisvės atėmimu. Buvo pripažinta kalta dėl sąmokslo, neteisingų parodymų davimo ir trukdymo teisingumo institucijoms. Nuosprendis buvo susijęs su abejotinu sandoriu dėl akcijų pardavimo, apsaugojęs ją vos nuo 50 tūkst. dolerių nuostolio, nelegaliai veikiant su biržos makleriu. Į procesą paskutinėmis 2001 m. dienomis buvo įvelta biotechnologijų kompanija „ImClone Systems“, kuriai buvo atsisakyta įregistruoti priešvėžinį vaistą, todėl suinteresuoti asmenys, iš anksto gavę šią informaciją, ėmė skubiai kratytis savo akcijų. Nuosprendis sudavė skaudų smūgį jos verslo imperijai, kurios sėkmingas egzistavimas rėmėsi praktiškai tik geru įkūrėjos įvaizdžiu. Pasibaigus bausmės laikui, 2005 m. pradžioje ji grįžo į verslą.
Aukštutinis Rytų regionas
Geografija
Būdingos lygumos ir aukštumos, kurias dengia savanos ir retmiškiai. Pietine riba eina Gambangos skardis. Kraštą kerta Baltoji Volta, Raudonoji Volta, Sisilis. Yra Gbelės medžioklės draustinis.
Gyventojai
Regione gyvena įvairios tautos, daugiausia priklausančios gurunsių grupei (frafrai, kusasiai, mamprusiai, kasenai ir kt.), taip pat mande tautoms priklausantys bisai. Dauguma gyventojų yra musulmonai.
Svarbiausi miestai:
Dharanas
Dharanas (धरान) – miestas pietryčių Nepale, Košio srityje, Sunsario rajone, Mažųjų Himalajų atšlaitėje, 40 km į šiaurę nuo Biratnagaro, terajų pakraštyje. Kelias į Biratnagarą. Toliau į šiaurę nuo Dharano prasideda Makalu Baruno nacionalinis parkas. Veikia universiteto padalinys, medicinos institutas. Apylinkėse yra budistų ir hinduistų šventyklų.
Tautinė sudėtis marga: kirantai (limbai ir rajai), nevarai, khasai ir kt.
thumb|left|240px|[[Kali|Dantakali šventykla Dharane]]