cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Fokker F27 Friendship
Eksploatacijos istorija
miniatiūra|„Aer Lingus“ – pirmasis „F27 Friendship“ užsakovas. 1958 m. lapkritį pirmasis modelio F27-100 serijinis lėktuvas, buvo pristatytas Airijos aviakompanijai „Aer Lingus“. Įmonė pirmąjį komercinį skrydį šiuo orlaiviu įvykdė jau sekantį mėnesį. Kiti pirmieji klientai buvo Norvegijos „Braathens SAFE“ ir Liuksemburgo „Luxair“, Naujosios Zelandijos „New Zealand National Airways Corporation“, „Trans Australia Airlines“ ir jos konkurentai Australijoje „Ansett“ ir „East-West Airlines“ taip pat Turkijos aviakompanija „Turkish Airlines“. miniatiūra|Braathens SAFE F27-100. 1974 m. rugpjūčio mėn.Pirminiai pardavimai vyko sunkiai, todėl lėktuvo gamybą siekusiai išlaikyti kompanijai „Fokker“ teko kreiptis paramos į bankus ir Nyderlandų vyriausybę. Padėtis pagerėjo 1960 m., kelioms oro linijoms pateikus didelius šio modelio užsakymus. Prie užsakymų skaičiaus augimo prisidėjo gera šio modelio reputacija ir eksploatacijos patirtis, parodžiusi, jog lyginant su stūmokliniais varikliais varomais Antrojo Pasaulinio karo metu sukurtais analogais, tokiais kaip DC-3, F27 pasirodė ypač efektyvus, greitesnis, patikimesnis, pervežantis daugiau keleivių komfortiškesnėmis sąlygomis. miniatiūra|FedEx Fokker F-27-500F 1960 m. varikliu „Rolls-Royce Dart 6" varomo F27 bazinė kaina buvo 239 000 Didžiosios Britanijos svarų serlingų. Iki „Fokker F27“ gamybos pabaigos 1987 m. „Fokker“ iš viso pagamino 592 vienetus, be to, dar 207 vnt. „F-27“ ir „FH-227“ pagamino „Fairchild“. Pagal gamybos apimtis tai buvo populiariausias Vakarų Europos civilinis turbosraigtinis lėktuvas.
Eksploatacijos metu daugelis orlaivių buvo modifikuoti iš pradinės vien tik keleiviams skirtos konfigūracijos į keleivininę-krovininę (Combi) arba grynai krovininę modifikacijas. Itin dideliu F27 operatoriumi buvo JAV pašto siuntų įmonė „FedEx Express", naudojusį šį lėktuvą aptarnauti mažesnėmis apimtimis pasižymėjusiuose maršrutuose nuo pagrindinių centrų (angl. „feeder“). „FedEx Express" atsisakė F27 iki 2009 m. pabaigos ir juos pakeitė ATR 42 ir ATR 72 krovininėmis modifikacijomis. Paskutinis šių orlaivių vėliau buvo padovanotas Hikorio aviacijos muziejui.
2010 m. liepos mėn. pasaulyje 30 įmonių buvo eksploatuojami 65 vnt. F27. Iki 2013 m. liepos mėn. 13 įmonių liko tik 25 šio tipo orlaiviai; dauguma jų buvo F27-500, taip pat du -400 ir vienas -600 serijos orlaivis. Italijos krovininių oro linijų bendrovė „MiniLiner“ eksploatavo šešis F27, o „Air Panama“ – keturis. Nuo 1985 m. Jungtinių Valstijų armijos parašiutinkų komanda eksploatavo vieną „C-31A Troopship“, naudotą skirtą šuoliams su parašiutu.
2018 m. liepos mėn. duomenimis, pasaulyje 7 įmonėse buvo eksploatuojami 10 šio tipo orlaivių.
Variantai
miniatiūra|Ispanijos KJP F-27-200MAR
Operatoriai
miniatiūra| F27 operatorių žemėlapis. Šviesiai mėlyna spalva pažymėtos valstybės, kuriose naudotos tik civilinės F27 modifikacijos. Tamsiai mėlyna – šalys, kuriose naudotas tiek civilinis, tiek karinis variantai. Raudona spalva – šalys, kuriose naudoti tik kariniai F27 variantai.
Užsakovai
Šios įmonės įsigijo Fokker F-27 tiesiogiai iš „Fokker“ arba „Fairchild Hiller“:
Kariniai operatoriai
miniatiūra| Imperatoriškosios Irano karinės oro pajėgos 1972 m. įsigijo 19 transporto lėktuvų "Fokker F27-400M "
Eksponuojami lėktuvai
miniatiūra| Argentinos KOP F27 Nr. T-42
miniatiūra| Indonezijos karinių oro pajėgų F27-400M, Dirgantara Mandala muziejus, Džogžakarta
Techniniai duomenys (F.27)
miniatiūra|F27 pilotų kabina
Skrydžio duomenys
Taip pat žr.
Susijusios konstrukcijos
To paties laikotarpio, paskirties ir konfigūracijos lėktuvai:
Linkmeniškės
Linkmeniškės – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Maišiagalos.
Rakickai
Rakickai – buvęs viensėdis Pakruojo rajono savivaldybėje, 7 km nuo Klovainių.
Vilniaus universiteto fondas
Istorija
Vilniaus universiteto fondą 2016 m. balandžio 6 d. įsteigė įmonė UAB „Ekspla“, atstovaujama Rimanto Kraujalio, įmonė UAB „Light Conversion“, atstovaujama prof. Algio Petro Piskarsko, ir investuotojas Alvydas Žabolis. 2017 m. gegužės mėn. suformuotas 1 mln. Eur vertės neliečiamasis kapitalas. 2017 m. Nerijus Numa tapo ketvirtuoju VU fondo dalininku. 2018 m. spalio mėn. suformuota Investicijų valdyba ir Direktoriaus pareigybė. 2019 m. sausį pradėtas Investicijų valdymas. 2019 m. Darius Zubas tapo penktuoju VU fondo dalininku. 2020 m. kovo mėn. Vilniaus universitetui skirta parama iš pirmosios investicijų grąžos. 2020 m. prie VU fondo dalininkų prisijungė Danas Tvarijonavičius ir Arvydas Andrijauskas.
Investicijų valdymas
Fondo neliečiamajam kapitalui skirta parama yra investuojama į įvairias turto klases, uždirbta investicijų grąža gali būti reinvestuojama (iki 50%) arba skiriama Vilniaus universitetui. Už Vilniaus universiteto fondo investicijų valdymą ir strategiją yra atsakinga Investicijų valdyba, kurią skiria Fondo dalininkai. Fondas viešina ketvirtines Investicijų valdymo ataskaitas. 2021 m. I ketvirčio ataskaitos duomenimis, Fondas valdo 2,6 mln. Eur vertės investicinį portfelį.
Paramos skyrimas
Vilniaus universiteto fondas yra išskyręs 6 prioritetines sritis, kurioms skiriama parama iš investicijų grąžos, gautos investavus neliečiamąjį kapitalą:
Kitus projektus, kurie neįeina į prioritetų sąrašą, VU fondas remia iš liečiamajam kapitalui skirtos tikslinės paramos.
Pripažinimas
2020 m. kovo 4 d. Vilniaus miesto savivaldybės taryba Vilniaus universiteto fondą pripažino pirmuoju Vilniaus miesto savivaldybės mecenuojamuoju projektu. Alvydas Žabolis, UAB „Light Conversion“, UAB „Ekspla“, Nerijus Numa ir Darius Zubas už paramą VU fondui gavo Vilniaus miesto savivaldybės mecenatų vardus. 2021 m. Vilniaus miesto savivaldybės mecenato vardą gavo VU fondo rėmėjas Danas Tvarijonavičius.
Šapeliai
Šapeliai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 13 km į rytus nuo Obelių. Netoliese yra Šapelių gel. stotis.
Atlanto sutarties Lietuvos bendrija
thumb|right|Atlanto sutarties bendrijos logotipas Atlanto sutarties Lietuvos bendrija – nevyriausybinė organizacija, kuri remia ir aktyviai propaguoja NATO idėjas ir vertybes Lietuvoje. (LATA).
LATA siekia supažindinti plačiąją visuomenę su NATO tikslais, veikla ir su Lietuvos saugumo ir gynybos politika. Pagrindinės veiklos kryptys: projektai jaunimui, pilietinio ugdymo ir visuomenės informavimo projektai, tarptautiniai ir vystomojo bendradarbiavimo projektai.
Tikrosios dirvablakės
Šiai šeimai priklauso nedideli sparnuoti vabzdžiai, kurių sparnai kartais dalinai redukuoti. Gyvena dirvoje, po augalais ir miško paklotėje. Paprastai tikrosios dirvablakės gali greitai bėgioti. Šios šeimos blakės yra plėšrios, bet gali maitintis ir augalų audiniais ir sėklomis.
Paplitusios visame pasaulyje – šeimai priskiriama apie 4400 rūšių. Europoje gyvena 429 rūšių, Lietuvoje – 44 rūšys.
Šapėnai
Šapėnai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Pakražančio.
Maciušiai
Maciušiai – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Maišiagalos.
Volvo XC70
Volvo XC70 – švedų automobilių gamintojo Volvo lengvasis automobilis. Tai padidinto pravažumo automobilis – versija Volvo V70 su aukštesne pakaba, visų ratų pavara (dauguma modelių) ir visureigiai.
Pirmoji karta dar vadinama buvo V70 XC 2003 m. viduryje pervadinta į XC70. 2007 m. vasarą pasirodė antroji karta, kuri buvo gaminama iki 2016 m. vidurio.
XC70 (Typ P2, 2000–2007)
Volvo V70 Cross Country 2000 m. kovo mėn. pakeista antrąja karta V70 XC. Kaip ir anksčiau, tai yra aukštas V70, kuris yra papuoštas didelėmis nudažytomis plastikinėmis prijuostėmis su keturių ratų pavara. Tai šeimos ir bekelės automobilis. Iš pradžių jis buvo pristatytas su dviem variklių variantais: penkių cilindrų inline benzininis variklis turėjo 2,4 litrų tūrį, 147 kW (200 AG) ir penkių cilindrų bendrojo geležinkelio dyzelinį variklį su 2,4 litrų 120 kW (163 AG). Pirkėjai galėjo rinktis tarp 5 greičių mechaninės pavarų dėžės arba 5 greičių pavarų dėžės.
2003 m. viduryje „V70 XC“ buvo pervadintas į „XC70“. Tuo pačiu metu keturių ratų pavara pagerinta naudojant Haldex movą galinei ašiai.
Modeliai
2004 m. rudenį pasikeitė veidrodėliai, atsirado aliumininiai šonai, supaprastinta priekinė dalis, dar vienas benzininis variklis. Jis 2,5 litrų ir 154 kW (210 AG) galios. 5 greičių pavarų dėžė buvo pakeista 6 greičių pavarų dėže. Be to, buvo pakeistas interjeras - ypač centrinėje konsolėje ir valdymo pulte prietaisų skydelyje.
2005 metų pabaigoje buvo tobulinamas dyzelinis variklis 136 kW (185 PS) galios bei kietųjų dalelių filtras. Buvo pridėta papildoma, vadinamoji Keturi-C suspensija, kurią galima pritaikyti prie paviršių / kelio iškilimų sugėrimo (tai sportas ir komfortas kartu). Tiesioginiai konkurentai Audi allroad quattro, Audi A6 Avant versija, Subaru Outback, Subaru Legacy versija, VW Passat Alltrack, VW Passat versija ir Škoda Octavia Scout.
XC70 (Typ P24, 2007–2016)
Antroji XC70 karta buvo pristatyta 2007 m. vasarą. „XC70“ iš pradžių buvo gaminamas tik su didžiausiu benzininiu varikliu ir galingesniu iš dviejų prieinamų penkių cilindrų dyzelinių variklių, tačiau su standartine visų ratų pavara (AWD). Automobilių mugėje JAV Volvo pristatė Volvo XC70 Surf Rescue.
Modeliai
2013 metų viduryje pasirodė modifikuotas XC70 - kaip „facelift“ dalis. Čia „Volvo“ pakeitė radiatorių grotelių dizainą, kuriam nuo šiol būdinga korio formos struktūra. Užpakalinėje pusėje pakeistas modelis - chromo juostelės po galiniais žibintais ir po „Volvo“ logotipu.
2016 metų gegužę nustota gaminti XC70.
Varikliai
* Parduodama iki 2012 m. balandžio mėn. kaip D3 / D3 AWD.
3.2 AWD. Apie variklį ir automobilį plačiau galima pažiūrėti https://www.youtube.com/watch?v=SIvLduwiHBU. T6 AWD. Apie variklį ir automobilį plačiau galima pažiūrėti https://www.youtube.com/watch?v=dykbY2jOZ9E
Mausono jūra
Mausono jūra – Pietų vandenyno pakraštinė jūra, esanti prie rytinio Antarktidos kranto. Kranto linijos ilgis – virš 800 km. Plotas – 333 tūkst. km². Didžiausias gylis prie kontinentinio šelfo, šiek tiek daugiau nei 1000 m. Didžiąją metų dalį padengta dreifuojančiais ledais.
Menturiškės
Menturiškės – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Maišiagalos.
Jean Sorel
6 ir 7 praėjusio amžiaus dešimtmečiuose buvo žinomas savo vaidmenimis įvairių Europos šalių filmuose, dirbo su tokiais režiseriais kaip Luis Buñuel, Luchino Visconti, Roger Vadim.
Šventupis (Šiauliai)
Šventupis – pietvakarinė Šiaulių miesto dalis, esanti šalia kelio, ties Mažosios Lietuvos gatve. Pietryčiuose prateka Šventupis.
Istorija
Šventupio gyvenamąjį rajoną XX a. pabaigoje suprojektavo architektas Vytenis Rudokas.
Intesa Sanpaolo
Intesa Sanpaolo S.p.A. – bankininkystės grupė, kuri buvo suformuota po „Banca Intesa“ ir „Sanpaolo IMI“ įmonių susijungimo 2007 m. Taip buvo sukurtas didžiausias bankas Italijoje. Šiuo metu „Intesa Sanpaolo“ nusileidžia tik „UniCredit“ bankui.
Šis bankas 96,3 % pajamų gauna Europoje. Didžiausią šių įplaukų dalį sudaro pajamos iš Italijoje vystomo verslo. Jos siekia 77 % visų banko pajamų. 2010 m. „Intesa Sanpaolo“ banko turtas išaugo iki €658,76 mlrd. EUR, pajamos padidėjo iki €16,63 mlrd. EUR, o pelnas pasiekė €2,7 mlrd. EUR.
Laimingiausios kunigaikščio de Berry valandos
Nuostabusis hercogo Beri rankraštis  – iliuminuotas XV amžiaus rankraštis, skirtas Prancūzijos Beri ir Overnės hercogui Žanui Beri. Labiausiai žinomas dėl ciklo „Metų laikai“, susidedančio iš 12 miniatiūrų, kuriose pavaizduotas viduramžių gyvenimo ciklas.
Apžvalga
„Nuostabusis hercogo Beri rankraštis“ priklauso valandų knygų grupei. Jis 1410–1411 m. buvo užsakytas hercogo Žano de Beri.
Rankraščio kūrėjai – Nyderlandų dailininkai, iliustratoriai trys broliai Polis, Žanas ir Ermanas Limburgai. Rankraštis liko nebaigtas dėl jų užsakovo ir kūrėjų mirties. Tikėtina, jog rankraštis buvo pildytas anoniminio kūrėjo 1440–1450 metais kalendorinėje rankraščio dalyje. Kai kurie meno ekspertai teigia, jog šiuo anoniminiu autoriumi buvo prancūzų Avinjono mokyklos dailininkas Baltramiejus D’Eikas.
1485–1486 m. rankraštis buvo papildytas prancūzų dailininko – miniatiūristo Žano Kolombo pagal Pjemonto princo, Savojos hercogo Karlo I Savojiečio užsakymą, tačiau kai kurie rankraščio lapai vis tiek liko neužbaigti.
1856 m. rankraštį įgijo rytų Normandijos Omalio grafystės hercogas Henrikas Orleanietis ir rankraštis buvo saugomas Šantiji dvare, stovėjusiame netoli Paryžiaus, kaip ir to paties pavadinimo dabartinis miestas.
Šiuo metu „Nuostabusis hercogo Beri rankraštis“ saugomas tame pačiame mieste įkurtame Kondė muziejuje (inventoriaus Nr. Ms 65) kaip perduotas meno kūrinys hercogo Henriko Orleaniečio testamentu Prancūzijos valstybei su sąlyga, jog rankraštis niekada nebus išvežtas už Šantiji miesto ribų.
Aprašymas
XVIII a. rankraštis buvo pervilktas į raudoną safjaną, t. y. ploną odos aplanką, tačiau tikriausiai tai buvo ne pirmas rankraščio pervilkimo kartas. Aplanko dydis – 300×215 mm. Rankraštį sudaro 206 lapai (412 puslapių), kurie suskirstyti į penkias dalis. 66 lapai yra pilnai iliustruoti, 65 lapuose yra nedidelės miniatiūros.
Pervelkant rankraštį pergamentų lapai buvo apipjaustyti, dėl to prarasti tam tikri dekoro elementai ar inicialų dalys, kai kurių miniatiūrų elementai. Jau po rankraščio sukūrimo vėlesniais metais visi jo lapai buvo sunumeruoti pieštuku, įrašant lapo numerį dešinėje pusėje. Pats rankraščio pergamentas yra aukščiausios kokybės, lapai supjaustyti lygiai ir guli vienas ant kito be bangavimo.
Užsakovas hercogas Žanas de Beri
Beri ir Overnės hercogas Žanas de Beri buvo trečiasis Prancūzijos karaliaus Jono II Gerojo ir Bonos Liuksemburgietės sūnus. Šis princas pasižymėjo meile knygoms, buvo žinomas kaip kolekcionierius ir menų globėjas (mecenatas). Jo mirties momentu asmeninėje bibliotekoje buvo priskaičiuota apie trys šimtai tomų knygų. Jo surinktos knygos buvo aukšto meninio lygmens ir tuo pranoko jo brolio Prancūzijos karaliaus Karolio V Išmintingojo surinktų knygų kolekciją, kuri buvo skaitlingesnė. Šiuo metu hercogo Žano de Beri knygos saugomos Kondė muziejuje. Dėl religinių knygų iliustracijų grožio, jų įspūdingumo hercogas Žanas de Beri buvo pramintas „Valandų knygų karaliumi“.
Kūrėjai broliai Limburgai
thumb|200 px|right|„Nuostabusis hercogo Beri rankraštis“. Autoriai broliai Limburgai. Šv. Gregorijaus procesija (pranc. Procession de saint Grégoire)
Broliai Limburgai gimė Nyderlanduose, Neimegeno mieste graviruotojo Ermano Arnoldo Limburgo ir jo žmonos Nyderlandų dailininko Žano Maluelio sesers šeimoje. Pagal išlikusius dokumentus žinoma, jog broliai Limburgai hercogo Žano de Beri dvare dirbo nuo 1410 iki 1415 metų. Gali būti, jog vyresnysis iš brolių Polis Limburgas hercogo dvare atsirado šiek tiek anksčiau. Tikėtina, jog Polis Limburgas mirė 1416 metais tik keliais mėnesiais vėliau negu pats hercogas Žanas de Beri. Manoma, jog kiti du broliai Žanas ir Ermanas taip pat mirė 1416 metais, dėl to rankraštis liko nebaigtas.
Nauja rankraščio analizė, atlikta Prancūzijos tekstų istorijos analizės instituto ekspertės Patricijos Štirneman, rodo, jog prie rankraščio sukūrimo prisidėjo 27 dailininkai.
thumb|170 px|left|„Nuostabusis hercogo Beri rankraštis“. Autoriai broliai Limburgai. Angelų maištininkų nuopuolis (angl. The Fall of the Rebel Angels)
Kondė muziejaus direktorius Raimondas Kazelis mano, jog broliai Limburgai pradėjo dirbti su rankraščiu apie 1410 m.
Patricija Štirneman mano, jog rankraščio kūrimas prasidėjo metais vėliau, t. y. 1411 m., nes 73 rankraščio lape „Visų Šventųjų litanija“ paminėtas Šv. Albertas, kuris paskelbtas šventuoju popiežiaus Siksto IV 1476 m., tačiau Karmelitų ordino vienuoliai jau 1411 m. įvedė šio Sicilijos Karmelitų ordino šventiko pašlovinimo šventę.
Trijų brolių Polio, Žano ir Ermano Limburgų pagrindinė rankraščio dalis buvo sukurta 1412–1416 metais hercogui Žanui de Beri priklausiusiame dvare, kuriame dailininkai galėjo koncentruotis tik ties rankraščio kūryba neblaškydami dėmesio kitiems dalykams.
Pagal Kazelio ir vokiečių meno eksperto Johano Ratchofero versiją, broliai Limburgai pradėję kurti rankraštį laikėsi tam tikro plano. Rankraštyje visame lape išdėstytos didžiosios miniatiūros su teksto lauku, padalintu į du stulpelius, kiekviename jų išdėstyta po keturias eilutes teksto. Taip pat yra mažosios miniatiūros, įterptos į teksto dalį.
thumb|200 px|right|„Nuostabusis hercogo Beri rankraštis“. Autoriai broliai Limburgai. Grabnyčios (pranc. La Vierge tient le Christ dans ses bras)
Būtent 1416 m. „Nuostabusis hercogo Beri rankraštis“ pirmą kartą paminėtas dokumentuose, t. y. hercogo Žano de Beri inventoriaus akte, kuriame hercogas rankraštį aprašė.
Ko gero, niekada nebus išsiaiškinta, koks buvo kiekvieno iš brolių Limburgų indėlis į minėtą rankraštį. Pagrindinis rašytinis dokumentas, liudijantis apie jų autorystę, 1416 m. hercogo minėtas Žano de Beri inventoriaus aktas. Iš kitų rašytinių šaltinių galima daryti išvadą, jog Polis Limburgas buvo rankraščio kūrimo koordinatorius ir vadovas. Iki šiol nėra žinoma, kaip buvo organizuotas kūrybos procesas, kas sukūrė bendrą koncepciją, ar buvo rankraščio „Metų ciklas“ padalintas kokiomis nors dalimis tarp brolių, ar vienas jų kūrė peizažus, kitas – žmones ir t. t.
Meno istorikai atkreipė dėmesį, jog broliams Limburgams įtaką darė Antikos periodo kūriniai. Rankraštyje sukurtos Adomo iš miniatiūros „Pirmoji nuodėmė ir išvarymas iš Rojaus“, atgijusio Lozoriaus, „Anatominio žmogaus“ figūros atitinka Antikos skulptūrų prototipus.
Pakalniai (Maišiagala)
Pakalniai – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Maišiagalos.
Laimingiausios kunigaikščio de Berry valandos
Kūrėjai broliai Limburgai
thumb|200 px|left|„Nuostabusis hercogo Beri rankraštis“. Autorius Žanas Kolombas. Krikštas. (angl. The Baptism of Christ)
Architektūriniai rankraščio elementai miniatiūrose „''Šv. Grigaliaus procesija“, „Verbų sekmadienis''“ primena Italijos peizažus ir landšaftus. Analogiją su XIV–XV a. Italijos meno kūriniais turi ir miniatiūra „Grabnyčios“ (Meno ekspertai mato panašumą su Florencijos Šventojo Kryžiaus bazilikoje esančia freska). Miniatiūrą „Angelų maištininkų nuopuolis“ lygina su Luvre esančiu paveikslu „Angelų nuopuolis“.
Meno ekspertas Milardas Meisas visgi pabandė atskirti kiekvieno iš brolių Limburgų sukurtas iliustracijas. Pagal Meisą, iš didžiųjų miniatiūrų 19 sukurta Polio Limburgo, kurį ekspertas laiko talentingiausiu iš brolių, 14 iliustracijų sukurta Žano Limburgo ir 8 iliustracijos – Ermano Limburgo. Meisas taip pat išskyrė miniatiūras, kurias broliai Limburgai kūrė kartu. Tačiau ši Meiso analizė iš karto susilaukė kritikos po jo knygos „Broliai Limburgai ir jų amžininkai“ pasirodymo. Nacionalinės Prancūzijos bibliotekos kuratorius Fransua Avrilis išsakė abejones Meiso knygos recenzijoje teigdamas, jog tai tik versija, o nėra faktų, patvirtinančių Meiso išvadas.
Iliustratorius miniatiūristas Žanas Kolombas
Stilistiniai miniatiūrų skirtumai buvo pastebėti jau pirmųjų rankraščio ekspertų.
Lukas
Lukas gali reikšti:
Laimingiausios kunigaikščio de Berry valandos
Iliustratorius miniatiūristas Žanas Kolombas
Juos pastebėjo ir hercogas Henrikas Orleanietis. Nustatyti kitą rankraščio dailininką padėjo miniatiūra „Liūdintis vyras prie kryžiaus“ (pranc. Le Christ de pitié). Miniatiūros apačioje pavaizduoti herbai leido nustatyti, jog tai Savojos hercogas Karlas I ir jo žmona Blanša Montferrat. Karlas I mirė 1490 m., dėl to antroji grupė sukurtų miniatiūrų datuojama 1485–1490 m.
Bahreino muchafazos
Bahreinas oficialiai yra suskirstytas į 5 muchafazas. Muchafazos savo ruoštu yra sudarytos iš savivaldybių.
Lukas
Žmonės šiuo vardu:
Laimingiausios kunigaikščio de Berry valandos
Iliustratorius miniatiūristas Žanas Kolombas
Dailininko pavardę padėjo nustatyti rankraščio miniatiūrų panašumas su miniatiūromis „Iliustruota Apokalipsė“, kurias Savojos hercogui Karlui I 1482 metais sukūrė dailininkas Žanas Kolombas.
Žanui Kolombui įtaką darė vienas žymiausių to meto prancūzų iliustratorių miniatiūristų Žanas Fukė. Kolombo miniatiūrų veidai labiau išreikšti ir aštresni negu brolių Limburgų.
Žano Kolombo sukurtos didžiosios rankraščio iliustracijos išsiskiria dekoruotų architektūrinių elementų turtingumu, marmurinių ar paauksuotų kolonų motyvais.
Kolombui priskiriamos 23 didžiosios rankraščio miniatiūros iš 66.
Kai kurias brolių Limburgų nebaigtas miniatiūras Žanas Kolombas užbaigė. Tam, kad padidintų iliustraciją, Kolombas trumpino tekstą (dvi kolonos po tris – keturias eilutes), perkėlinėjo tekstą į kitą vietą jį sutrumpindamas.
Bahreino muchafazos
Iki 2002 m. Bahreiną sudarė 12 savivaldybių. Vėliau jos priskirtos naujai sudarytų muchafazų valdžiai.
Laimingiausios kunigaikščio de Berry valandos
Stilius, tekstas ir dekoras
thumb|200 px|right|Nuostabusis Hercogo Berio rankraštis. Autoriai broliai Limburgai. Pragaras (angl. Hell)
Fontanos aikštė (filmas)
Fontanos aikštė  – 2012 m. sukurtas filmas, paremtas tikrais, 1969 m. gruodžio 12 d. įvykiais, kuomet Milane buvo įvykdytas teroristinis išpuolis ir žuvo 17 žmonių.
2016 m. filmas demonstruotas LRT televizijos kanalu.
Laimingiausios kunigaikščio de Berry valandos
Stilius, tekstas ir dekoras
Viskas, kas sukurta rankraštyje iki 1416 m., skiriasi nuo to, ką sukūrė Žanas Kolombas 1485 m. ir ką pridėjo kiti rankraščio autoriai. Tuo metu, kai su rankraščiu dirbo Kolombas, brolių Limburgų pasirinktas gotikinis stilius jau buvo laikomas atgyvenusiu. Kolombo miniatiūros išsiskiria savitu braižu, tačiau visgi jis laikėsi brolių Limburgų užduoto rankraščio tono.
Šapinava
Šapinava – viensėdis Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Varkalių.
Fontanos aikštė (filmas)
Turinys
Praėjusio amžiaus 7 dešimtmečio Italija. Šalyje tvyro chaosas, politinis nestabilumas, nuolatiniai streikai, bei įvairūs išpuoliai tiek iš kairiųjų, tiek iš dešiniųjų pažiūrų žmonių pusės. 1969 m. gruodį įvykdomas iki tol neregėtas teroristinis išpuolis – Milano Nacionaliniame žemės banke padėtas sprogmuo nužudo beveik 20 žmonių ir 80 sužeidžia. Byla pavedama Luidžiui Kalabreziui, tačiau ja intensyviai domisi ir Romos politikai. Vienu iš įtariamųjų tampa anarchistų lyderis Džiuzepė Pinelis, nors Kalabrezis įsitikinęs šio padorumu ir netiki, kad tai gali būti šio darbas. Kuomet tardymo metu Kalabrezis kuriam laikui pasišalina iš kambario, grįžęs randa kelis savo kolegas, o Pinelį iškritusį per langą ir jau merdintį.
Never Let Me Down (albumas)
„Never Let Me Down“ – septynioliktas britų atlikėjo David Bowie albumas, išleistas 1987 m. balandžio 20 d. kompanijos „EMI America“. Anot Bowie, tai jo grįžimas į rokenrolo muziką. Komerciškai tai vienas sėkmingesnių albumų jo karjeroje, tačiau gana prastai vertinamas kritikų.
Fontanos aikštė (filmas)
Turinys
Oficiali tyrimo versija paskelbia, kad Pinelis nusižudė, tačiau šio šeima apkaltina policiją. Kalabrezis su tyrėjais pasidalina savo įtarimais dėl abejotinos Pinelio mirties, tačiau įrodymų nepakanka ir paliekama oficiali tyrimo versija.
Kalabrezis toliau gilinasi į sprogimo Milane detales ir įsitikina, kad tai buvo politinis teroristinis aktas, kurio metu buvo pasinaudota vietiniais anarchistais, o tikrasis tikslas – sukelti šalyje suirutę ir galbūt politinę krizę…
Karibų piratai: Salazaro kerštas
Karibų piratai: Salazaro kerštas (, anglakalbėse šalyse dar vadinamas Pirates of the Caribbean: Dead Men Tell No Tales) – 2017 m. JAV fantastinis nuotykių filmas. Filmą režisavo Joachim Rønning ir Espen Sandberg, scenarijų parašė Jeff Nathanson ir Terry Rossio, o prodiusavo Jerry Bruckheimer. Jame Johnny Depp vaidina kapitoną Džeką Sperou kartu su Javier Bardem, Geoffrey Rush, Brenton Thwaites, Kaya Scodelario ir Kevin McNally. Tai penktoji „Karibų piratų“ filmų serijos dalis. Filme kapitoną Džeką Sperou persekioja senas varžovas kapitonas Salazaras ir mirtinų vaiduoklių, pabėgusių iš Velnio trikampio, įgula. Jie pasiryžę nužudyti visus jūroje esančius piratus... ypač Džeką.
Never Let Me Down (albumas)
Dainų sąrašas
Pirmoji pusė
Karibų piratai: Salazaro kerštas
Filmas sulaukė neigiamų kritikų vertinimų ir visame pasaulyje uždirbo 795 mln. dolerių, o jo gamybos biudžetas siekė 230–320 mln. dolerių.
Never Let Me Down (albumas)
Kūrybinė grupė
Techninis personalas
Laimingiausios kunigaikščio de Berry valandos
Stilius, tekstas ir dekoras
Lotynų kalba surašytas tektas išdėstytas dviem kolonomis, kurių kiekviena sudaro 48 mm. Kiekvienas stulpelių turi 21 arba 22 eilutes. Yra ir kaligrafinio teksto dalių. Tekstas rašytas juodu rašalu (retais atvejais įterptos rudu rašalu parašytos teksto dalys), šriftas gotikinis, aukšto kaligrafinio lygmens. Gali būti, jog tekstą rankraščiui rašė prancūzas Ivonetas Leducas, kuris 1413 metais ėjo tarnybą pas hercogą Žaną de Beri.
Patricija Štirneman išskiria penkis rankraščio teksto autorius.
Iš tiesų, ekspertams atrodo, jog rankraščio tekstą rašė ir kiti autoriai, nes skiriasi kai kurių lapų šriftas. Vienas autorius surašė didžiąją teksto dalį, dar vienas įrašė kalendoriaus tekstą, trečiasis surašė mėnesių pavadinimus, ketvirtasis rašė tekstą Žano Kolombo miniatiūroms.
Kalendorius ir miniatiūros iš ciklo „Metų laikai“
Labiausiai rankraštį išgarsino „Metų laikų“ ciklas, kuris susideda iš 12 miniatiūrų.
Rankraštis tradiciškai prasidėjo nuo kalendoriaus, kad maldų skaitytojas galėtų maldas atsirinkti pagal datas ir bažnytines šventes. Kalendoriuje nurodytos dienos, bažnytinės šventės, šventųjų vardai.
„Metų ciklo“ miniatiūrų kitoje pusėje pavaizduoti arba hercogo Beri rūmai, arba Prancūzijos karaliaus rūmai.
„Metų ciklo“ miniatiūras galima sugrupuoti į dvi dalis. Dalyje jų pavaizduotas aukštuomenės gyvenimas, tamsesnėse – valstiečių skirtingu metų laiku atliekami darbai.
Džyvanmukta
Džyvanmukta ( – 'išsilaisvinęs gyvas') – žmogus, dar būdamas gyvas, išsilaisvinęs iš nežinojimo (avidjos) ir majos saitų (jo būsena – džyvanmuktis). Toks asmuo yra pasiekęs mokšą, jo esybė žino esanti neatsiejama nuo Brahmano, per tolesnį džyvanmuktos gyvenimą nebesukuriama jokia karma.
Elena Patroklou
miniatiūra|Elena Patroklou 1991 m.
Elena Patroklou (g. 1968 m. Nikosijoje) – Kipro dainininkė.
1991 metais atstovavo Kiprui Romoje vykusiame Eurovizijos dainų konkurse. Su balade „SOS“ užėmė devintą vietą. Šiame konkurse 1983, 1987 ir 1989 metais dalyvavo kaip Kipro atstovų pritariančioji atlikėja.
Californian Soil
Californian Soil – trečiasis anglų grupės „London Grammar“ studijinis albumas, išleistas 2021 m. balandžio 16 d. Albumui pristatyti buvo išleisti keturi singlai: „Baby It's You“, „Californian Soil“, „Lose Your Head“ ir „How Does It Feel“.
Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje, tapdamas antruoju grupės įrašu, pasiekusiu šią viršūnę.
Dainų sąrašas
Visų dainų autoriai – Hannah Reid, Daniel Rothman ir Dominic Major, išskyrus, kur išskirta.
Kūrybinė grupė
London Grammar
Papildomi muzikantai
Techninis personalas
Dizainas
Palaukė (Vilnius)
Palaukė – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 11 km nuo Maišiagalos.
Anna Falchi
Ana Falki (, g. 1972 m. balandžio 22 d. Tamperėje) – suomių kilmės italų modelis ir kino aktorė.
Biografija
Ana gimė Tamperėje, italo ir suomės šeimoje, kuri 1978 m. persikraustė į Italiją.
Liachovo salos
thumb|250px|Naujojo Sibiro salos. SLiachovo salos – pietuose
Liachovo salos  – salų grupė Arktyje, tarp Laptevų ir Rytų Sibiro jūrų, Naujojo Sibiro salyno pietinė dalis, prie Jakutijos krantų.
Geografija
Liachovo salas sudaro 2 didelės salos: Didžioji Liachovo sala (plotas – 5300 km²) ir Mažoji Liachovo sala (1325 km²), bei 2 mažesnės salos: Stolbovojaus (170 km²) ir Semionovo sala. Bendras plotas ~6100 km². Nuo žemyno salos atskirtos Dmitrijaus Laptevo sąsiauriu, nuo Anžu salų – Sanikovo sąsiauriu.
Geologija
Susidariusios iš mezozojaus skalūnų ir smiltainių. Lygumos; didžiausias aukštis 311 m, Emij Taso k., Didžiojoje Liachovo saloje. Tundra. Termokarstiniai ežerai.
Istorija
Salas 1712 m. atrado Jakovas Permiakovas ir Merkurijus Vaginas. Pavadintos Sibiro pirklio Ivano Liachovo garbei. Medžiojamos poliarinės lapės.
Šapis
Šapis – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Traupio.
Petreliai (Vilnius)
Petreliai – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 8 km nuo Maišiagalos.
Marisa Allasio
Marisa Alasijo (g. 1936 m. liepos 14 d. Turinas) – italų aktorė.
Jos tėvas Federico Allasio buvo profesionalus futbolininkas, vartininkas, atstovavęs „Torino FC“ ir „Genoa CFC“ klubams.
Marisos karjera kine buvo trumpa, tačiau ji spėjo atlikti keletą įsimintinų vaidmenų ir buvo praminta italų Brigitte Bardot. Jos paskutinis vaidmuo buvo Dino Risi komedija „Venezia, la luna e tu“ 1958 m.
Tais pačiais metais ji ištekėjo už grafo Pier Francesco Vittorio Maria Agostino Luca Frediano Calvi di Bergolo, vyriausios karaliaus Viktoro Emanuelio III dukters princesės Jolandos sūnaus.
Liaudies etimologija
Istorija
1852 m. terminą sukūrė vokiečių mokslininkas Ernst Förstemann.
Pavyzdžiai
Lietuvos vietovardžių etimologija ne visais atvejais yra aiški – tiek dėl istorinių šaltinių trūkumo, tiek ir dėl pačių vietovardžių senumo, kartais ir dėl mokslinių paaiškinimų „sausumo“. Dėl to liaudyje yra atsiradę pasakojimų, kuriais bandoma paaiškinti vietovardžių kilmę savaip. Tokių aiškinimų (liaudies etimologijos) pavyzdžiai:
Dovydas Rimkus
Dovydas „Rimkenzo“ Rimkus (g. 1999 m. vasario 19 d.) – Lietuvos kikboksininkas ir mišrių kovos menų kovotojas, kovojantis ONE FC organizacijoje. Jis yra daugkartinis „Bushido SWAT“ turnyrų nugalėtojas.
Jo ūgis yra 1,81 m, o sveria – 70 kg. Jo rankų ilgis (atstumas tarp pilnai ištiestų rankų pirštų galų) yra 1,90 m.
Karjera
Jis yra 2016 m. „Baltic Muay Thai open“ vicečempionas.
2021 m. lapkričio 12 d. jis debiutavo ONE FC, dvikovoje prieš Zhang Chunyu. Po įtemptos rungties D. Rimkus laimėjo teisėjų nuosprendžiu.
2022 m. sausio 28 d. dvikovoje prieš rusą Ivaną Kondratevą, trečiajame raunde, priešininkui pataikius smūgį iš kairės rankos, nokautu pralaimėjo.
Kaliningrado zoologijos sodas
Kaliningrado zoologijos sodas (, anksčiau ), – zoologijos sodas, esantis Rusijoje, Kaliningrade. Jis yra vienas didžiausių ir seniausių zoologijos sodų šiuolaikinėje Rusijoje. Zoologijos sodą 1896 m. įkūrė vokiečių verslininkas Hermanas Klasas. Kaliningradui atiteko 1945 m., kai kapituliavo Vokietijos kariuomenė. Sodo gyvūnų kolekcijoje, kuri užima 16,5 ha plotą, yra 350 gyvūnų rūšių, gyvų eksponatų yra apie 3500 (2019 m. duomenimis).
Kaliningrado zoologijos sode, be gyvūnų, yra dendrologinis parkas, turtingas retais augalais, pavyzdžiui, auga 	ginkmedis (Ginkgo), menantis dinozaurų laikus. Yra išlikę vertingų gyvūnų skulptūrų: bronzinė briedžio statula, akmeninė orangutano statula ir kitos, kurias sukūrė Arthur Steiner (1885–1960). Įėjimas į zoologijos sodą papuoštas įvairių rūšių gyvūnų skulptūriniais portretais. Be to, zoologijos sode yra išlikę ir keli prieškariniai pastatai, fontanas. miniatiūra|220px|left|Restauruota zoologijos sodo direkcija (nuo 1911 m. restoranas, pokaryje – dramblių buveinė) miniatiūra|220px|left|„Pasakų miestelis“ miniatiūra|260px|right|Zoologijos sodas apie 1900 m. miniatiūra|260px|right|Zoologijos sodas 1982 m. miniatiūra|220px|left|Pramogos su drambliu, 1908 m.
Vokietijoje
1895 m. šiuolaikinio zoologijos sodo teritorijoje buvo surengta Šiaurės Rytų Vokietijos pramonės ir amatų paroda. Jai pasibaigus organizatorius H. Klasas pasiūlė nenugriauti medinių parodos paviljonų, bet juos panaudoti zoologijos sodo įkūrimui. Idėją miestiečiai sutiko su entuziazmu, nes zoologijos sodo klausimas buvo svarstomas jau seniai. Šiam planui įgyvendinti 1895 m. rugpjūčio 22 d. buvo įkurta „Tiergarten“ draugija.
Spauda aktyviai palaikė iniciatyvą, buvo renkami narių įnašai, kita finansinė parama išpirkti pasilikusiems parodos paviljonams (valstybė lėšomis neprisidėjo). 1897 m. H. Klasas tapo kuriamo sodo direktoriumi, jis sukūrė komplekso projektą. Zoologijos sodas iškilmingai atidarytas 1896 m. gegužės 21 d. Tuo metu jo kolekcijoje buvo sukaupta 262 rūšių 893 gyvūnai.
Kadangi zoologijos sodas nebuvo finansuojamas valstybės, įstaigos kasa buvo papildoma įvairiomis teikiamomis pramogomis. Be gyvūnų demonstravimo, čia grojo pučiamųjų orkestras (vasarą - kiekvieną dieną, lauke, o žiemą - sekmadieniais ir trečiadieniais koncertų salėje, talpinusioje 2500 žmonių). 1906 m. zoologijos sode buvo rengiama neįprasta pramoga - skraidinimas su oro balionu iki 300 m aukščio - už 3 markes vienam asmeniui. Palyginimui: 1910 m. bilietas į zoologijos sodą kainavo 50 pfenigių suaugusiems arba 20 pfenigių vaikams. Beje, kas trečią mėnesio sekmadienį buvo teikiamos nuolaidos, bilietų kainos sumažėdavo perpus. Zoologijos sodas buvo atviras kiekvieną dieną, vasarą - nuo septynių ryto iki vienuoliktos valandos vakare, žiemą - nuo aštuonių ryto iki tamsos. Pinigai, uždirbti pasitelkiant tokią pelningą veiklą, buvo skirti naujiems gyvūnams pirkti. Iki 1910 m. Kenigsberge jų buvo 2161. Šis skaičius buvo vėl pasiektas tik 2004 m.
1912 m. zoologijos sode buvo įkurtas etnografinis muziejus, kuris 1930–ųjų pabaigoje persikėlė į Heksenbergo kalną į šiaurę nuo Hohenšteino (dab. Liaudies statybos muziejus Olštyneke, Lenkija).
1920 m. zoologijos sodo teritorijoje įvyko pirmoji Rytų mugė, kuri buvo rengiama iki pat Antrojo pasaulinio karo. Ji Vokietijoje buvo antra pagal svarbą po Leipcigo.
Barbara Magnolfi
Barbara Magnolfi (g. 1955 m. balandžio 16 d. Renas) – prancūzų kilmės italų aktorė (jos motina prancūzė, o tėvas italas).
Biografija
Šeima gyveno Romoje, kur Barbara lankė baleto pamokas, o 13 metų debiutavo epizodiniu vaidmeniu kine.
Nuo 15 ji dirbo modeliu, keletą kartų jos nuotraukos buvo ant populiaraus Italijos savaitinio žurnalo „L‘espresso“ viršelio.
Kaip aktorė, Barbara buvo žinoma gimtinėje 8 ir 9 praėjusio amžiaus dešimtmečiuose. Vėliau persikėlė gyventi į Los Andželą,
Asmeninis gyvenimas
Buvo ištekėjusi už aktoriaus Marc Porel, kuris 1983 m., būdamas 34, mirė nuo meningito komplikacijų. Antroji jos santuoka baigėsi skyrybomis 1990 m.
Kaliningrado zoologijos sodas
Sovietmetis
1945 m. miestą nusiaubus sovietinei armijai, zoologijos sode liko vos keli gyvūnai: elnias, barsukas, asilas ir kulkomis sužeistas begemotas (jį pavyko išgydyti). Jau 1947 m. zoologijos sodas paminėjo „antrąjį“ gimtadienį. Šiuo metu jo kolekciją sudarė 50 gyvūnų. Padedant kitiems zoologijos sodams kolekcija greitai augo. Daugelį egzotiškų gyvūnų parveždavo Kaliningrado jūrininkai.
Nuo 1973 m. zoologijos sodui pradėta teikti „šefų“ parama. Daugelis Kaliningrado įmonių ėmėsi globoti konkrečius zoologijos sodo gyventojus, gerinti jų gyvenimo sąlygas. Šios praktikos dėka buvo pastatyta ir suremontuota daugiau kaip 130 įvairių objektų ir konstrukcijų, įrengti pėsčiųjų takai, pastatyti suolai ir pan.
1980 m. palei parko upelį pradėtas statyti kalnų gyvūnų voljeras. 1982 m. pastatytas vaikų „Pasakų miestelis“.
Rekonstrukcija
miniatiūra|220px|left|Begemotas – [[orakulas, „spėjantis“ futbolo rungtynių „Rusija–Saudo Arabija“ rezultatą (2018-06-14)]] 2000-aisiais prasidėjo zoologijos sodo rekonstrukcija, nors įstaiga kentė nepriteklių - trūko finansavimo gyvūnų pašarams, buvo prastos gyvūnų laikymo sąlygos. 2003 m. duomenimis, zoologijos sodas buvo priverstas parduoti keletą gyvūnų, kad apsaugotų kitus nuo bado ir iš gautų pinigų galėtų išmaitinti kitus. Dvi gibono patelės bei vienas tapyras rado prieglobstį Londono zoologijos sode. Dar keletą snieginio leopardo jauniklių taip pat rengtasi išvežti į užsienį.
Rekonstrukcijos pradžioje įrengta hipopotamų būsto ventiliacijos sistema, išgelbėjusi šį paviljoną nuo blogo kvapo. 2005 m. pastatytas baseinas vandens gyvūnams, rekonstruoti tigrų, snieginių leopardų ir liūtų voljerai. Tais pačiais metais buvo baigtas rekonstruoti buvusio dramblių būsto pastatas. Prieš karą tai buvo restoranas, vėliau – apgyvendintas drambliais, apleistas. Šiuo metu statinys turi architektūros paminklo statusą, jame įsikūrusi zoologijos sodo administracija.
Pirmasis rekonstrukcijos etapas buvo atliktas iki Kaliningrado-Kenigsbergo įkūrimo 750-ųjų metinių, kurios buvo švenčiamos 2005 m. Antrasis rekonstrukcijos etapas buvo vykdomas nuo 2006 m., pažymint jubiliejinį, 60-ąjį zoologijos sodo sezoną po karo. Iki 2007 m. buvo planuojama sutvarkyti tvenkinį plaukiojantiems paukščiams, fontaną, žiemos sodą su beždžionių voljerais. Vėlesniais metais buvo rekonstruojama meškų būstinė, statomi valymo įrenginiai. Zoologijos sodo rekonstrukcija pagal federalinę programą tęsėsi iki 2010 m.
Riserio-Larseno jūra
Riserio-Larseno jūra – Pietų vandenyno pakraštinė jūra rytiniame Antarktidos krante. Plotas – 1138,3 tūkst. km². Didžiojoje jūros dalyje gylis viršija 3000 m. Beveik visus metus padengta dreifuojančiais ledais. Daug ledkalnių.
Elevonas
miniatiūra|Convair F-102A Delta Dagger schema ir kita spalva išskirti jo elevonai Elevonai arba taileronai – tai horizontalios orlaivio valdymo plokštumos, kuriose sujugntos aukščio vairo (naudojamo polinkio valdymui) ir elerono (naudojamo posvyrio valdymui) funkcijos. Įrenginio pavadinimas kilęs iš terminų „aukščio vairas“ (angl. elevator) ir „eleronas“. Elevonai dažnai naudojami beuodegiuose orlaiviuose, skraidančio sparno tipo konstrukcijose. Elevonas, kuris nėra pagrindinio sparno dalis, o yra atskiras vientisas horizontalus uodegos paviršius, yra vadinamas stabiliatoriumi (stabiliatoriai yra naudojami tik polinkiui valdyti, tačiau ne sukimosi momentui sukurti, kaip Piper Cherokee serijos orlaiviuose).
Elevonai yra montuojami kiekvienoje lėktuvo pusėje ties užpakaliniu sparno kraštu. Judėdami ta pačia kryptimi (aukštyn arba žemyn) jie lėktuvo sklandmeniui suteikia posvyrio monentą (nosis atitinkamai juda žemyn arba aukštyn). Judėdami skirtingomis kryptimis (vienas aukštyn, kitas žemyn), jie suteikia polinkio (sukimosi) momentą. Šie monentai gali būti taikomi vienu metu, tinkamai nustačius elevonus, pvz., vieno sparno elevonus nulenkus visiškai žemyn, o kito sparno elevonus – iš dalies žemyn, orlaivis kils ir suksis. Beuodegiuose orlaiviuose elevonai naudojami ir kaip krypties vairai.
Lėktuvas su elevonais valdomas taip pat kaip ir kiti lėktuvai, tarsi pilotas disponuotų atskiromis eleronų ir aukščio vairų plokštumomis. Dviejų valdiklių įvestis sumaišoma mechaniškai arba elektroniniu būdu taip užtikrinant tinkamą kiekvieno elevono padėtį.
Tyrimų programos
Įvairiais aviacijos inžinerijos eksperimentais siekiama integruoti skirtingų orlaivių skrydžių valdymo sistemų – eleronų, aukščio vairų, elevonų, užsparnių funkcijas sparne, tam, kad išgauti mažesnes masės, kainos, pasipriešinimo, inercijos (spartnesnis ir stipresnis atsakas į piloto komandą) sąnaudas, mažesnį sudėtingumą (mechaniškai paprastesnis, mažiau judančių dalių ar paviršių, mažiau priežiūros), mažesnį radaro skerspjūvį, užtikrinantį didesnį slaptumą. Pagrindinis elevonų trūkumas yra tas, kad jiems judant aukštyn, taip didinant orlaivio tangažą, jie kartu sumažina viso sparno neigiamą išlinkį, taip sumažindami sparno keliamąją galią ir efektyvumą.
Elevonai naudojami daugelyje nepilotuojamų orlaivių (UAV) ir šeštosios kartos naikintuvų. Pagrindinės elevonų tobulinimo sritys yra lankstaus sparno koncepcijos vystymas ir čiurkščių dinamika. miniatiūra| [[X-53 aktyvus aeroelastinis sparnas|X-53 Active Aeroelastic Wing skrydžio metu]] Lankstaus sparno technologija leidžia skrydžio metu keisti didžiosios sparno dalies arba viso sparno paviršiaus formą, taip nukreipiant oro srautą. Šios technologijos karines ir komercines galimybes NASA tyrė „X-53 Active Aeroelastic Wing“ projekto metu.
Čiurkšlių (angl. fluidics) jėgos yra sukuriamos cirkuliacijos valdymo pagalba, didesnes sudėtingesnes mechanines dalis pakeičiant mažesnėmis paprastesnėmis skysčių sistemomis (pvz. angomis, išskiriančiomis oro srautus). Naudojant tokius valdiklius didesnės jėgos yra nukreipiamos mažesnėmis srovėmis arba jų srautais su pertraukomis, taip pakeičiant transporto priemonės judėjimo kryptį. Naudojant tokią technologiją galima pasiekti mažesnę valdymo įrenginių masę, mažesnes energijos sąnaudas (iki 50 %), labai mažą inerciją ir reakcijos laiką bei konsturkcijos paprastumą.
Purviškės (Maišiagala)
Purviškės – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km nuo Maišiagalos, piečiau Karvio.
Sirmijaus tema
Sirmijaus tema  – Bizantijos tema (administracinis vienetas), buvęs dabartinėse Serbijoje bei Bosnijoje ir Hercegovinoje XI a. Sostinė buvo Sirmijus (dabartinė Sremska Mitrovica). thumb|left|250px|[[Bizantijos imperija|Bizantijos imperijos suskirstymas į temas 1025 m.]] Tema suformuota 1018 m., kuomet Bizantijos imperatorius nukariavo Bulgariją ir jos teritoriją padalino į tris administracinius vienetus (temas). Šiaurės vakarinės imperijos teritorijos tapo Sirmijaus tema, ir pradiniu laikotarpiu jos apėmė dabartinės Serbijos ir Bosnijos ir Hercegovinos teritorijas. Svarbiausios gyvenvietės buvo Sirmijus, Singidunas ir Naisas.
Nuorodos
Žemėlapiai:
Aleksandras Aliochinas
Aleksandras Aleksandrovičius Aliochinas (1892 m. spalio d. Maskvoje – 1946 m. kovo 24 d. Estorilyje.) – Rusijos šachmatininkas, vienas iš pirmųjų penkių didmeistrių (kartu su Emanueliu Laskeriu, Chosė Rauliu Kapablanka, Zigbertu Tarašu ir Franku Maršalu), ketvirtasis pasaulio čempionas.
Biografija
Būdamas 22-ų metų, Aliochinas jau buvo laikomas stipriausiu pasaulio šachmatininku. 1920 m. jis laimėjo didžiąją dalį turnyrų, kuriuose dalyvavo. Laimėjęs 1927 m. pasaulio čempionato mačą prieš Kapablanką, Aliochinas tapo ketvirtuoju pasaulio čempionu.
1935 m. pasaulio čempionato mače, nugalėjęs Aliochiną, iš jo titulą perėmė Maksas Eivė, bet revanšo mače 1937 m. Aliochinas titulą susigrąžino ir išlaikė jį iki pat savo mirties 1946 m. Turnyruose dažnai aplenkdavo tokias šachmatų žvaigždes kaip Paulas Keresas, Reubenas Fainas ar Michailas Botvinikas.
1921 m. Aliochinas paliko TSRS ir persikėlė į nuolatiniam gyvenimui į Prancūziją. Aliochinas iki pat savo mirties buvo pasaulio čempionu. Jis vienintelis šachmatų pasaulio čempionas, miręs nepraradęs šio titulo. Tik praėjus dvejiems metams po jo mirties buvo paskelbtas naujas pasaulio čempionas – Michailas Botvinikas.
Mačai
Aleksandras Aliochinas taip pat yra žaidęs daugybę mačų su gana stipriais šachmatininkais.
Shun Maeta
Šunas Maeta (Shun Maeta; g. 1998 m. birželio 29 d.) – futbolininkas iš Japonijos, rungtyniaujantis saugo pozicijoje.
Karjera
Futbolininko karjerą pradėjo gimtinėje. Priklausė Heisei International University komandai.
Atvyko į Lietuvą 2021 m. Puolėjas dalyvavo Kauno rajono „Hegelmann Litauen“ ir „Vilniaus Vyčio“ ikisezoninio pasirengimo stovyklose, kur spėjo pasižymėti įvarčiu. Galiausiai tapo Alytaus „Dainavos“ nariu. 2021 m. kovo 6 d. debiutavo A lygoje. Vėliau gavo traumą ir kurį laiką nežaidė.
2022 m. rungtyniavo KPV. Ykkönen sužaidė vienuolika rungtynių ir pelnė vieną įvartį.
2023 m. rungtyniavo Mounties Wanderers FC (Australija).
Statistika
Spalvų reikšmės:
Kovotojas (1983 filmas)
Kovotojas – 1983 m. Alain Delon režisuotas filmas, kuriame jis atliko pagrindinį vaidmenį.
Turinys
Už deimantų vagystę suimtas Žakas po 8 metų paleidžiamas iš kalėjimo. Jis ketina su grobiu, kuris taip ir nebuvo rastas, išvykti į užsienį, tačiau tiek policija, tiek buvę kompanionai taip pat nori savo dalies. Buvęs bendrininkas, dabar įtakingas verslininkas Džinas, suteikia Žakui pastogę, juo perdėtai rūpinasi ir net parūpina asmeninę merginą, kuri turi išgauti jo paslaptį. Vis tik Natali netrunka įsimylėti Žaką ir padeda jam apgauti tiek Džiną, tiek policiją.
Šapkinai
Šapkinai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Klampučių, kairiajame Širvintos krante.
Etimologija
Pasakojama, kad Klampučių dvaro ponas skyrė žemės sklypą bažnyčiai, o kai vietovės planą parodė caro valdininkui viršaičiui su klausimu, kur statyti Lankeliškių bažnyčią, viršaitis dėjo kepurę (rusiškai šapka) ant stalo ir pasakė, kad būtų čia. Nuo to ir kilęs Šapkinų pavadinimas.
Giuliana De Sio
Giuliana De Sio (g. 1956 m. balandžio 2 d. Salernas) – italų aktorė. Jos vyresnioji sesuo Teresa De Sio yra žinoma šalyje Liaudies muzikos stiliaus atlikėja.
Nuo 1976 m. sukūrė daugiau kaip 50 vaidmenų kine ir televizijoje, apdovanota pagrindiniais šalies kino apdovanojimais David di Donatello ir Globo d'oro kaip geriausia aktorė.
Smukliškės
Smukliškės – buvęs viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Maišiagalos.
Stankonys
Stankonys – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Maišiagalos.
Enrico Ruggeri
Enrico Ruggeri (g. 1957 m. birželio 5 d.) – italų roko dainininkas ir dainų autorius.
Du kartus laimėjo Sanremo muzikos festivalį: 1987 m. su Gianni Morandi ir Umberto Tozzi atliko dainą „Si può dare di più“ (Jūs galite suteikti daugiau) ir 1993 metais su daina „Mistero“ (Paslaptis). Jis atstovavo Italijai 1993 m. Eurovizijoje su daina „Sole D’Europa“ (Europos saulė).