cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Estijos nepriklausomybės atkūrimas
Rugpjūčio 19 d. Estijos delegatai pradėjo šalies nepriklausomybės svarstymus. Pagrindiniai klausimai buvo susiję su tuo, ar Estija turi pasiskelbti nauja respublika, ar tęsti 1918 m. vasario 24 d. paskelbtos ir 1940 m. okupuotos šalies gyvavimą.
Rugpjūčio 20 d. 23:02 val. vietos laiku, tiesiogiai transliuojant Estijos nacionalinei televizijai, 70 delegatų balsavo dėl Estijos nepriklausomybės atstatymo. 69 nariai balsavo už, o 2 prieš balsavimą pasišalino iš salės.
Algirdas Karosas
Algirdas Karosas (1927 m. rugsėjo 1 d. Rygoje – 1980 m. kovo 18 d. Vilniuje) – Lietuvos fotožurnalistas, fotografas.
Anatas
thumb|right|300px|[[Dažinė urlija|Dažinės urlijos (Bixa orellana L.) praviros dėžutės, matyti raudonos sėklos.]] Anatas  – medžiaga, gaunama iš dažinės urlijos medžių, augančių tropinėje Amerikoje, naudojama kaip raudonas maisto dažiklis ir kaip gardiklis. Jos kvapas aprašomas kaip „silpnai pipiriškas, su muskato užuomina“, o gardis – kaip „saldokas ir pipiriškas“.
Algirdas Karosas
Biografija
Baigė Vilniaus konservatoriją, žurnalistikos studijas Maskvoje.
Anatas
Anatas gaminamas iš rausvo minkštimo, dažinės urlijos (Bixa orellana L.) vaisiuose supančio sėklas. Jis dedamas į gaminamus sūrius (pvz., čedaras, raudonasis leičesteris, brie), margariną, sviestą, ryžius, rūkytą žuvį, saldžių padažų miltelius.
Algirdas Karosas
Biografija
Fotožurnalisto veiklą pradėjo 1952 m. laikraščio „Sovetskaja Litva“ redakcijoje, agentūroje „Sovinformbiuro“, nuo 1964 m. iki 1980 m. – žurnalo „Kooperatininkas“ redakcijos skyriaus redaktorius.
Nuotraukas spausdino įvairiuose laikraščiuose ir žurnaluose. Dalyvavo daugelyje fotografijos parodų. 1977 m. surengė personalinę fotografijos darbų parodą.
Anatas
Panaudojimas
Daugelio Lotynų Amerikos šalių virtuvės tradiciškai anatą naudoja ispaniškos kilmės receptuose, kur tradiciškai reikia šafrano, pvz., patiekale Arroz con Pollo ('ryžiai su višta') anatas ryžius nudažo geltonai. Venesueloje anatas (vadinamas onoto ) naudojamas ruošiant hallaca, perico ir kitus tradicinius patiekalus. Brazilijoje tiek anatas, tiek augalas dažinė urlija (Bixa orellana L.) vadinami urucum, nors anatas dar vadinamas ir colorau. Karibų salose tiek vaisius, tiek medžius paprastai vadina achiote ar bija (tariama byha). Jamaikoje anatas jau šimtus metų naudojamas įvairiais būdais, kaip maisto dažiklis ir kaip kūno dažas, kaip vaistas nuo rėmens ir skrandžio sutrikimų ir kaip priemonė nuo saulės bei vabzdžių baidiklis. Filipinuose anatą vadina atsuete, jis naudojamas kaip maisto dažiklis tradiciniuose patiekaluose.
Anatas yra vienas pagrindinių ingredientų populiariame prieskonių mišinyje Sazón, kurį gamina Goya Foods.
Anatas – maisto dažiklis
thumb|right|300px|[[Biksinas, pagrindinis anato apokarotinoidas ]]
Kaip maisto priedas anatas turi E numerį E160b. Anato ekstrakte esant riebaluose tirpi dalis yra biksinas, o vandenyje tirpi dalis – norbiksinas, abu jie turi tą patį E numerį kaip ir anatas. Urlijos sėklos turi 4,5-5,5% pigmentų, kuriuose 70-80% sudaro biksinas.
JAV anatas yra laikomas maisto priedu natūraliu dažikliu, kurio sertifikuoti nereikia. Gelsvai oranžinę spalvą suteikia cheminiai komponentai biksinas ir norbiksinas, kurie yra ksantofilai (karotinoidų grupė). Skirtingai negu beta karotinas, dėl savo sandaros ypatumų jie nėra vitamino A pirmtakai.
Kuo daugiau norbiksino anate, tuo jis geltonesnis, kuo daugiau biksino – tuo jis raudonesnis. Rūgštėjant terpei anatas įgauna rausvą atspalvį.
Sūris čedaras dažnai yra dažytas, jį dažydavo dar 1860 m. – tada Anglijos sūrių gamintojas Joseph Harding teigė: „Londono sūrių valgytojams, kurie labiau mėgsta ne gryną maistą, o maistą su priemaišomis, turiu pareikšti, kad sūris pagerintas anatu, nes jie privertė sūrių gamintojus juo dažyti sūrius“.
Kodėl sūrius ėmė dažyti nėra labai aišku, bet gali būti, kad tai susiję su sūrių riebumu. Geri sūriai būdavo riebūs, o gera žole mintančių karvių pieno riebaluose būna ištirpę nemažai karotinoidų, todėl iš tokio pieno pagamintas sūris turi geltoną atspalvį. Pigus, prastesnio pieno sūris, nudažytas geltonai, atrodo kokybiškesnis ir gali būti parduodamas brangiau (panašiai yra ir su sviestu).
Anatas kaip alergenas
Anatas siejamas su daugeliu maistinės alergijos atvejų. Jis laikomas vieninteliu natūraliu maisto dažikliu, kuris sukelia tiek pat daug alerginių reakcijų kaip ir dirbtiniai maisto dažikliai. Anatas yra visiška natūralus, todėl anatą naudojančios kompanijos maisto produktų su anatu etiketėse ar pakuotėse visiškai teisėtai gali rašyti „visiškai natūralus“ ar „be dirbtinių dažiklių“.
Gerai žinoma, kad sintetiniai maisto dažikliai, ypač kai kurie azo dažikliai, gali sukelti padidinto jautrumo reakcijas – dilgėlinę, angioneurozinę edemą ir astmą (Michaelsson and Juhlin, 1973, Granholt and Thune, 1975). Natūralūs maisto dažikliai retai tiriami siekiant išsiaiškinti alergenines jų savybes. Anato ekstraktas, kuris dažnai naudojamas kaip maisto dažiklis maistiniuose riebaluose (pvz., svieste), buvo tirtas bandymuose su pacientais. Iš 61 paciento, kenčiančio nuo chroniškos dilgėlines ir/ar angioneurozinės edemos, 56 pacientams per burną pateiktas anato ekstraktas (lygus anato kiekiui, būnančiam 25 gramuose sviesto) išprovokavo paaštrėjimą. Tuo metu pacientai maitinosi eliminavimo dietos principu. 26% bandomųjų pacientų į dažiklį reagavo per 4 valandos po anato dozės gavimo.
Analogiškame tyrime su sintetiniais maisto dažikliais gauta, kad šie rečiau sukėlė padidinto jautrumo reakcijas: tartrazinas – 11%, oranžinis geltonasis FCF – 17%, maisto raudonasis 17 – 16%, amarantas – 9%, Ponceau 4 R – 15%, eritrozinas – 12% ir briliantinis mėlynasis FCF – 14%. Šis tyrimas rodo, kad natūralūs maisto dažikliai gali sukelti padidinto jautrumo reakcijas taip pat dažnai, kaip ir sintetiniai.
1808 metų JAV prezidento rinkimai
1808 metų JAV prezidento rinkimai – šeštieji JAV prezidento rinkimai, vykę 1808 m. lapkričio 4 d. – gruodžio 7 d., kuriuose demokratų-respublikonų kandidatas Džeimsas Medisonas užtikrintai nugalėjo federalistų kandidatą Čarlzą Pinknį.
Kai 1801 m. Tomas Džefersonas tapo prezidentu, Medisonas buvo paskirtas ir ėjo JAV valstybės sekretoriaus pareigas. Džefersonas atsisakė siekti trečiosios kadencijos ir palaikė Medisono kandidatūrą į prezidentus. Pareigas einantis viceprezidentas Džordžas Klintonas ir buvęs ambasadorius Džeimsas Monro taip pat siekė demokratų-respublikonų partijos nominacijos prezidento rinkimuose. Medisonas užtikrintai laimėjo, o Džordžas Klintonas buvo dar kartą nominuotas į JAV viceprezidentus. Kaip ir 1804 metų JAV prezidento rinkimuose, Federalistų partija dar kartą nominavo buvusius ambasadorius Pinknį į prezidento postą ir Rufusą Kingą į JAV viceprezidento postą.
Ankstyvoji guotė
Ankstyvoji guotė  (Hygrophorus marzuolus) – Guoteninių šeimai priklausantis vertingas valgomas grybas.
Išvaizda
thumb|left|200px|Ankstyvosios guotės vaizdas iš apačios Kepurėlė 4–10 cm skersmens, tvirta mėsinga, iš pradžių iškili, vėliau paplokščia, dažnai netaisyklingos formos, išsilanksčiusiais kraštais. Luobelė lygi ir sausa, dažnai nežymiai rievėta. Kotas 4– 8 cm ilgio ir 1– 2,5 cm skersmens, pilnaviduris, cilindriškas arba truputį kreivas. Jo viršutinė dalis šiek tiek žvynuota, paviršius apžėlęs blizgančiais plaušeliais, baltas arba pilkas. Lakšteliai platūs reti, kartais šakoti, šiek tiek nuaugę kotu žemyn ir sujungti lakšteliukais. Trama vientisa minkšta, yra malonaus, tačiau labai silpno kvapo ir švelnaus skonio. Sporos yra baltos, elipsės formos 6,5-8,5 iki 4,5-5 mikrometrų dydžio. Bazidiosporos yra baltos, cilindriškos, 5,4 - 8,1 mikrometrų dydžio.
Spalvos ir formos kaita: jaunų vaisiakūnių kepurėlė balta, senesnių šviesiai ruda arba švino spalvos, senų įgauna juosvą atspalvį, bet vidurys visada būna šviesesnis. Blizgančiais plaušeliais apžėlęs kotas iš pradžių baltas, vėliau šviesiai pilkas, viršutinė dalis šiek tiek žvynuota. Balti lakšteliai taip pat įgauna pilką atspalvį. Trama balta, tačiau kepurėlės ir koto pilka.
Augavietė
Šis retas grybas, dažniausiai nedidelėmis grupėmis auga kalvotų vietovių eglynuose ir kėnių giraitėse, kartais ir mišriuosiuose miškuose.
Sezonas: grybas išdygsta vos nutirpus sniegui, todėl sutinkamas vasario – gegužės mėnesiais.
Panašios rūšys: šį grybą lengva supainioti su Juosvarude guote  (Hygrophorus camarophyllus), tačiau pastaroji išdygsta tik rudenį.
Grūdinukai
Grūdinukai (Bruchinae) – lapgraužių (Chrysomelidae) šeimos pošeimis.
Kūnas platus, 3–5 mm ilgio, padengtas pilkšvais plaukeliais. Galva palenkta žemyn, antsparniai sutrumpėję. Grūdinukai gyvena ant augalų žiedų ir lapų. Lervos storos, balsvos, gyvena ankštinių augalų grūduose. Dauguma grūdinukų rūšių laikomos kenkėjais, naikina ankštinių augalų (žirnių, pupelių, pupų, lęšių, arkliapupių, pelėžirnių) derlių.
Rūšys
Lietuvoje gyvena 13-15 grūdinukų rūšių:
Šaltiniai
thumb|left|220px|Pupelinio pupagręžio sugraužtos pupelės
Sinesas
Istorija
Vietovė gyvenama nuo priešistorinių laikų. Randama pūnų juvelyrikos, kapaviečių. Romėnų laikais Sineso vietoje buvo Mirobrigos (prie dabartinio Santjago do Kaseno) uostas bei svarbus žvejybinis centras. Pats vietovardis kildinamas iš („įlanka“ arba „išlinkis“). VII a. Sinesas užimtas vizigotų, vėliau nuniokotas maurų. XIII a. gyvenvietė vėl atsikūrė. 1362 m. Sinesas gavo miestelio statusą, pradėti statyti įtvirtinimai. XV–XVI a. buvo svarbus uostas, prekybinis centras, puldinėtas piratų. XX a. pr. tai buvo nedidelis miestelis, plėtojęs daugiausia žemdirbystę, žvejybą, turizmą. XX a. antroje pusėje pastatytas giliavandenis uostas, imta plėtoti pramonė.
1460 ar 1469 m. Sinese gimė portugalų jūrininkas Vaskas da Gama. Jis gimė Sineso pilyje, kurią valdė jo tėvas, alkaldas Estevanas da Gama.
Albatros L 47
__BETURIN__
Simaronas
Simaronas  – upė centrinėse Jungtinėse Amerikos Valstijose; dešinysis Arkanzaso intakas. Prasideda Naujosios Meksikos šiaurės rytuose, Uoliniuose kalnuose, netoli Kapulino kalno nacionalinio paminklo. Teka į rytus, vėliau pietryčius lygiagrečiai su Arkanzaso upe. Pradžioje prateka pro Juodąją Mesą Kolorado valstijos pakraščiu, toliau – per Kanzasą ir Oklahomą. Įteka į Arkanzasą (Keistono tvenkinį) netoli Talsos.
Didžiausi intakai: Šiaurės Forkas, Kruked Krikas.
Aukštupio vaga vandeninga tik pavasarį ir per retus potvynius. Oklahomoje teka nuolat. Miestų prie Simarono nėra (tiesa, netoliese įsikūrę Gatris, Kingfišeris, Feirvju, Kušingas, Jeilas).
thumb|left|250px|Simarono baseino žemėlapis
Indėnai ajovai upę vadina Ñíxgu arba Ñíhgu ('druskos upė'). Angliškas pavadinimas kildinamas iš ('laukinis'). Nors upė nelaivuojama, tačiau jos krantais XIX a. driekėsi svarbus Santa Fė traktas.
Rubikių geležinkelio stotis
Rubikių geležinkelio stotis – siaurojo geležinkelio stotis Rubikiuose (Anykščių rajonas), prie Aukštaitijos siaurojo geležinkelio. VšĮ „Aukštaitijos siaurasis geležinkelis” vykdo keliones reguliariaisiais maršrutais iš Anykščių stoties į Rubikius.
Istorija
XIX a. pabaigoje per Rubikių kaimą buvo nutiesta siaurojo geležinkelio Švenčionėliai–Utena–Anykščiai–Panevėžys linija, eksploatuojama iki šiol.
Vėlyvuoju sovietmečiu išardytas Utenos–Rubikių siaurasis geležinkelis, tad liko linija tik link Panevėžio.
Markava (Glubokas)
Istorija
XIX a. buvo miestelis Vileikos apskrityje, prie pašto trakto Vilnius–Minskas, priklausęs krikščionims miestelėnams. XX a. tarpukariu buvo Plisos valsčiuje.
Ukrainos futbolo varžybos 1995–1996 m.
Ukrainos futbolo varžybos 1995-1996 m.
Istorija
Penktasis Ukrainos futbolo čempionatas buvo žaidžiamas nuo 1995 m. liepos 25 iki 1996 m. birželio 17 d.
Nugalėtojais tapo Kijevo „Dinamo“ didžiausią konkurenciją sudarė Odesos „Čornomorecʹ“, kuris liko antroje vietoje.
Sezono pirmojoje pusėje Odesos „Čornomorecʹ“ lyderiavo, bet nuo XI (11) turo kijeviečiai užėmė pirmąją vietą ir šios pozicijos nebeužleido niekam.
Pusfinalis
<span id="Niva V. v Šahtar">
Aušra Papirtienė
Aušra Papirtienė (g. 1967 m. gegužės 2 d. Šakiuose) – pedagogė, profesinių sąjungų aktyvistė, Kauno miesto politikė, visuomeninės organizacijos „Vieningas Kaunas" narė.
2016 m. vienmandatėje rinkimų apygardoje išrinkta į LR Seimą.
Biografija
Nuo 1991 m. dirbo mokytoja Kauno Kovo 11-osios gimnazijoje. Dirbdama studijavo Vilniaus pedagoginiame universitete ir 1995 m. įgijo etikos mokytojos kvalifikaciją, 1998 m. baigė Kauno technologijos universiteto edukologijos magistrantūros studijas.
2008–2016 m. buvo Kauno švietimo darbuotojų profesinių sąjungų susivienijimo pirmininkė, 2012–2015 m. – Lietuvos profesinių sąjungų konfederacijos Kauno regioninio centro pirmininko pavaduotoja, valdybos narė.
Nuo 2013 m. yra visuomeninės organizacijos „Vieningas Kaunas“ narė, nuo 2015 m. – iki 2016 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narė, Švietimo ir kultūros komiteto pirmininko pavaduotoja, Neįgaliųjų reikalų tarybos pirmininkė, Šeimos tarybos ir Etikos komisijos narė.
2016–2020 m. Lietuvos Respublikos Seimo narė, išrinkta Kalniečių vienmandatėje apygardoje (įveikė buvusį Kauno merą konservatorių Andrių Kupčinską). 2020 m. toje pačioje apygardoje antrajame ture pralaimėjo konservatoriui Arvydui Anušauskui.
Išiskyrusi, vaikai Agnė ir Marius. Moka vokiečių, rusų kalbas. Pomėgiai: grybavimas, žvejyba.
Įvertinimas
2014 m. apdovanota Kauno miesto savivaldybės „Gerumo kristalu“.
Copa Airlines
Copa Airlines (IATA – CM, ICAO – CMP) – pagrindinė Panamos oro linijų bendrovė, nuo 2012 m. priklausanti „Star Alliance“ aljansui. Kompanija įsikūrusi šalies sostinėje Panamoje. Pagrindinis kompanijos oro uostas yra sostinėje esantis Tokumeno tarptautinis oro uostas.
Kompanijai priklauso trečia pagal dydį Kolumbijos oro linijų bendrovė Copa Airlines Colombia.
Bendrovė įkurta 1947 m. kaip nacionalinė Panamos vežėja ir pradėjo skrydžius į tris šalies miestus. 1980 m. kompanija sustabdė vietinius skrydžius ir pradėjo vykdyti tarptautinius maršrutus. 1998 m. kompanija pradėjo bendradarbiavimą su Continental Airlines.
2013 m. bendrovėje dirbo apie 9 000 darbuotojų ir buvo viena sparčiausiai augančių įmonių šalyje.
Kasdien kompanija vykdo 315 skrydžių 74 kryptimis Šiaurės, Centrinėje, Pietų Amerikose bei Karibuose. Taip pat kompanija turi atskirus susitarimus su šiomis pasaulio aviakompanijomis:
Flotilė
2015 m. balandį bendrovė užsakė 61 naują Boeing 737 MAX 8/9 orlaivį. Sandorio vertė siekia 6,6 milijardus JAV dolerių.
2016 m. rugpjūtį Copa Airlines valdė šiuos orlaivius (vidutinis jų amžius 5,8 m).
Berburgas
Berburgas – miestelis rytų Liuksemburge, apie 30 km į šiaurės rytus nuo Liuksemburgo miesto. 2021 m. miestelyje gyveno 1063 gyventojai.
Artimiausias miestas yra Grėvenmacheris, 7 km į pietryčius nuo Berburgo.
Drėgmės jūra
thumb|right|200px| Drėgmės jūros padėtis Mėnulyje thumb|right|240px| Drėgmės jūra (kompozicinė nuotrauka) Drėgmės jūra (, -24°N, -39°W) – Mėnulio matomosios pusės pietų pusrutulio jūra.
Drėgmės jūra yra į pietus nuo Audrų vandenyno ir į vakarus nuo Debesų jūros. Susidarė lavai užliejus didelį, 3,8 mlrd. metų senumo, Nektaro periodo susidūrimo baseiną Mėnulio paviršiuje. Tai sąlyginai maža, beveik apvali, 389−410 km skersmens jūra. Plotas apie 118 000 km². Jūra turi gana aiškius pakraščius, išskyrus šiaurės rytinį, kur jos lava persiliejo į Audrų vandenyną. Baseinas, kuriame susidarė jūra, anksčiau buvo kur kas didesnis, tačiau jo požymiai buvo suardyti lavos išsiveržimų ir meteoritų smūgių. Galima įžvelgti 800 km skersmens kalnų žiedo požymius į šiaurės vakarų pusę nuo jūros, prie Bijo kraterio. Lavos laukymė, kuri prasideda į šiaurę nuo Palmjerio kraterio, kažkada buvo vieno iš baseino žiedų dalyje.
Struktūros
Jūros baseinas išmuštas smulkių kraterių, paviršiaus spalva gana vientisa palyginus su kitomis Mėnulio jūromis. Rytinėje jūros dalyje eina keli gūbriai. Susijusios struktūros (žr. schemą):
Pitts Special
„Pitts Special“ (gamykliniai pavadinimai S-1 ir S-2) – JAV aviakonstruktoriaus Kurčio Pitso sukurta lengvų akrobatinių biplanų serija. Pirmajam skrydžiui pakilę 1944 m. šie orlaiviai, ypač septintajame ir aštuntajame dešimtmečiuose rodė gerus rezultatus pasaulinėse akrobatinio skraidymo varžybose ir net XXI a. pradžioje išlieka konkurencingi žemesnių aviacijos akrobatikos kategorijų varžybose.
Konstrukcija ir gamyba
Vienviečio akrobatinio biplano projektavimą K. Pitsas pradėjo 1943 m. Orlaivio konstrukcija ne kartą buvo tobulinama ir po 1944 m. rugsėjo mėn. įvykusio pirmojo skrydžio. Nepaisant šių patobulinimų vėliausias modelis „Pitts S-2“ konstrukciškai išlieka gana artimas originalui.
Keletas šio modelio orlaivių buvo papuošti skunso piešiniu ir gavo atitinkamą pravardę – „Stinker“. Vieną šių lėktuvų (antrąjį serijinį) įsigijusi akrobatinio JAV skraidymo pilotė Betty Skelton jį pavadino „Little Stinker“. Dvivietis orlaivio modelis, gavęs indeksą S-2, gavo pavadinimą „Big Stinker“. Vėliau sukurtas 11-asis modelis (vėliau gavęs indeksą S-1-11B) gavo pravardę „Super Stinker“, o 12-ojo modelio prototipas buvo vadinamas „Macho Stinker“.
1962 m. K. Pitsas įkūrė įmonę „Pitts Enterprises“, kuri gamino savarankiškai surenkamą modelį S-1C. dešinėje|miniatiūra|2001 m. gamybos Aviat Pitts S-2C
Dabartiniai variantai
Sertifikuotas „Pitts“ versijas gamina Afton mieste (Vajomingo valstija) įsikūrusi įmonė „Aviat Aircraft". Gaminami du modeliai: vienvietis 5,28 m. sparno mojo „S-1“, varomas 200 AG (150 kW) galios opoziciniu 4 cilindrų Lycoming varikliu ir dvivietis modelis su 6,1 m. mojo sparnais „S-2“, varomas 260 AG (194 kW) galios opoziciniu 6 cilindrų Lycoming varikliu. Į „Pitts Special“ taip pat montuojami iki 450 AG (338 kW) galios varikliai.
„Aviat Aircraft“ taip pat gamina savarankiškai surenkamų vienviečių „Pitts S-1S" rinkinius. Nuo septintojo dešimtmečio parduota keletas šimtų tokių orlaivių.
Eksploatacijos istorija
Visi vienviečiai (S-1) ir dviviečiai (S-2) „Pitts Special“ yra gaminami 1944 m. sukurto modelio pagrindu.
1977 m. Pitsas pardavė „Pitts S-1" ir „S-2" gamybos licencijas. Naujasis savininkas Doilas Čaildas (angl. Doyle Child), jas 1981 m. perpardavė Frankui Christensenui, kuris Afton gamykloje tęsė jų gamybą naudodamas „Christen Industries" prekinį ženklą. Teisės į savarankiškai surenkamų modelių gamybą Pitsas 1994 m. pardavė įmonei „Steen Aero Lab“, o gamykla Afton mieste – įmonei „Aviat".
K. Pitsas mirė 2005 m., sulaukęs 89 metų. Iki mirties jis dirbo „Steen" įmonėje, kurdamas naujojo „Pitts Model 14" prototipą. Tai turėjo būti visiškai naujas dvivietį biplanas su 400 AG galios žvaigždiniu varikliu Vedeneyev M14P, skirtas „unlimited" klasės akrobatiniam skraidymui.
Su „Pitts Special" pasiektas dabartinis pasaulinis apversto plokščiojo suktuko rekordas: 98 apsisukimus 2016 m. kovo 20 d. virš Jumos (Arizonos valstija, JAV) atliko Spenceris Sudermanas. Rekordui naudotas „Sunbird S-1x“, varomas „Lycoming IO-540“ varikliu. Manevras prasidėjo 24 500 pėdų aukštyje virš Jumos bandymų aikštyno, lėktuvas išsilygino 2 000 pėdų aukštyje. Ankstesnis toks rekordas – 81 apsikimas buvo pasiektas 2014 m. kovo 13 d. ir priklauso tam pačiam sportininkui, skridusiam „Pitts S-2B".
Eksponuojami lėktuvai
Kanada
dešinėje|miniatiūra| Little Stinker, Smithsono instituto muziejujeItalija
Jungtinės Valstijos
Kęstutis Zapkus
Baigiantis karui su motina pasitraukė iš Lietuvos ir 1947 m. atvyko į JAV.
1956–1960 m. studijavo Čikagos meno instituto mokykloje. Išsilavinimą įgijo Čikagoje, kur lankė lituanistinę mokyklą, dalyvavo tautinių šokių grupėje, lankė skautų užsiėmimus.
1960 m. baigė Čikagos meno institutą. Jaunimo centre skautai akademikai surengė ir pirmąją jo tapybos parodą, į kurią buvo pakviesti amerikiečiai meno kritikai. Žymus kritikas Franz Schultz šią Zapkaus parodą pavadino „geriausia, surengta tais metais“. Beveik visus paveikslus nupirko „Gress“ meno galerija. Tai buvo smarkus paskatinimas jaunam dailininkui veržtis aukščiau.
Po to meno studijas gilino Syrakūzų universitete Niujorke, kur įgijo magistro laipsnį. Kiek vėliau, gavęs Ryer-son stipendiją į meną gilinosi Paryžiuje. Nuo 1965 m. gyvena Niujorke. Nuo 1956 m. dėstė Prinstono universitete. 1962–1965 m. gavęs stipendiją dirbo Paryžiuje ir kituose Europos miestuose.
1992 m. K. Zapkus atvyko dėstyti į Vilniaus dailės akademiją. Dėstė pusmetį, bet sukurta legenda gyva ligi šiol. Jo vadovaujamame kurse buvo dailininkai Žilvinas Kempinas, Patricija Jurkšaitytė, Aidas Bareikis.
K. Zapkaus darbai yra apkeliavę prestižines pasaulio galerijas – Bruklino muziejų, Vašingtone esantį Smithsono, Čikagos meno institutą, Masačusetso technologijų institutą Bostone. 2014 m. darbų retrospektyva pirmą kartą surengta Nacionalinėje dailės galerijoje (NDG) Vilniuje.
Auksiaspalvis grūzdas
Auksiaspalvis grūzdas (Lactarius chrysorrheus) – ūmėdinių šeimai priklausantis nevalgomas grybas.
Išvaizda
Spalvos ir formos kaita: kepurėlė būna ochros geltonumo arba šviesiai oranžinių atspalvių, su tamsesnėmis įvairios formos ir dydžio dėmėmis kraštuose. Kotas pilnaviduris, vėliau pasidaro tuščiaviduris; iš pradžių jis būna balsvas, tačiau greitai įgauna šviesiai oranžinį atspalvį. Lėkšteliai kreminiai, vėliau tramos spalvos. Perpjovus tramą išsiskiria baltos pieniškos sultys, kurios pabuvusios ore pagelsta.
Augavietė
Šis gana retas grybas, mėgsta lapuočių miškus, kur auga pavieniui arba grupėmis po ąžuolais ir kaštonais.
Sezonas: liepa – rugsėjis
Biržų technologijų ir verslo mokymo centras
2019-2020 m. m. ugdymo procesas buvo vykdomas 33-ose profesinio mokymo grupėse, kuriose (2019 m. spalio 1 d. duomenimis) mokėsi 623 mokinys. 2019 m. dirbo 124 darbuotojai, iš jų pedagoginį darbą dirbo 62 pedagogai.
Armėnijos futbolo varžybos 2011–2012 m.
Armėnijos futbolo varžybos 2011 m.
Finalo rungtynės
-
--
Rėžtukas
alt=|miniatiūra|202x202px|Vėlyvojo paleolito rėžtukas (Graveto kultūra, Prancūzija, apie 29-22 tūkst. BP) Rėžtukas – akmens amžiuje naudotas titnaginis įrankis, skirtas ragui arba kaului raižyti. Ypač būdingas vėlyvajam paleolitui ir šiaurinių kraštų mezolitui.
Pagal rėžiamosios briaunos padėtį rėžtukai skirstomi į vidurinius, šoninius ir kampinius. Ši briauna dažniausiai nuskelta, rasta retušuotų gremžtukų.
Lietuvoje rasti rėžtukai datuojami daugiausia vėlyvuoju paleolitu (X–IX tūkstm. pr. m. e.), mezolitu (VIII–V tūkstm. pr. m. e.), rečiau neolitu.
Mažo tankio polietilenas
miniatiūra|120px|left|Gaminių iš LDPE polietileno ženklinimas miniatiūra|250px|right|Pakavimo medžiaga iš LDPE
Mažo tankio polietilenas, arba LDPE – termoplastikas, gaminamas iš monomero etileno. Aplinkos apsaugos agentūrų vertinimu, perdirbama 5,7 proc. šio polietileno. Ženklinant pakuotes, LDPE žymimas skaičiumi „4“ – tarptautiniu perdirbimo kodu. Be rinkoje atsirandančių naujų modernių polimerų rūšių, LDPE vis dar išlieka labai svarbia ir plačiai naudojama plastiko rūšimi. 2013 m. pasaulio rinkoje pagaminta LDPE produkcijos už $33 mlrd.
Istorija
LDPE buvo pirmoji pagaminta polietileno rūšis. 1933 m. mažo tankio polietileną išleido Didžiosios Britanijos kompanija „Imperial Chemical Industries", panaudojusi aukšto slėgio laisvųjų radikalų polimerizacijos technologiją.
Savybės
LDPE savybes apibrėžia šios medžiagos tankis 0,910-0,940 g/cm³. Kambario temperatūroje medžiaga nereaguoja su kitomis medžiagomis, išskyrus stiprius oksidatorius ir kai kuriuos tirpiklius. LDPE atlaiko 80°C temperatūros nuolatinį poveikį, o 95°C temperatūrą gali išlaikyti trumpai. LDPE gaminamas skaidrus arba neperšviečiamas, medžiaga yra lanksti ir tampri.
LDPE pasižymi didesniu molekulių grandinių šakotumu (maždaug 2% anglies atomų) nei didelio tankio polietilenas (HDPE), todėl jo tarpmolekulinių jėgų veikimas yra silpnesnis. Dėl šios priežasties LDPE atsparumas tempimui yra mažesnis. Kadangi molekulės yra labiau išsišakojusios, jos išsidėsčiusios ne taip arti viena kitos, dėl to medžiagos tankis yra mažesnis.
LDPE cheminės savybės:
Naudojimo sritys
Iš LDPE gaminamos pakuotės, buteliai, vamzdeliai, laboratorinės priemonės, plastikiniai maišeliai, plėvelės, stiklainių dangteliai. Sulčių ir pieno pakuotėms gali būti naudojamas kartono laminatas, iš vidaus padengtas LDPE. Šios rūšies plastikas tinka gaminti įvairiems padėklams ir bendrosios paskirties dėžutėms, korozijai atspariems darbo paviršiams.
Bafata
Bafata yra Centrinės Bisau Gvinėjos miestas, žinomas kaip Amilkaro Kabralo gimtinė. 2010 m. mieste gyveno 34,7 tūkst. žmonių.
Bafatos apylinkės garsėja laukine gamta, ypač beždžionėmis. Svarbiausia miesto pramonė yra plytų gamyba. Bafata yra Bafatos regiono sostinė ir Bafatos vyskupystės centras.
Šauklių senosios kapinės
Šauklių senosios kapinės, vad. Maro kapais, Švedų kapais – neveikiančios kapinės Skuodo rajono savivaldybės pietvakariuose, Šaukliuose (Mosėdžio seniūnija), 0,45 km į vakarus nuo Erlos upės, 0,25 km į pietryčius nuo kelių Plungė-Skuodas ir Šatraminiai-Šaukliai kryžkelės, kelio Šatraminiai-Šaukliai dešinėje pusėje. Saugotinas kultūros paveldo objektas.
Jonas Mikelinskas
Jonas Mikelinskas (1922 m. gegužės 6 d. Žadeikėliai, Pasvalio valsčius – 2015 m. sausio 25 d. Vilnius) – Lietuvos nacionalinės kultūros ir meno premijos laureatas, rašytojas, pedagogas.
Šauklių senosios kapinės
Kapinės
Įrengtos pakilioje vietoje, stačiakampio plano, pailgos pietryčių - šiaurės vakarų kryptimi. Jas juosia palaidų akmenų aptvaras, kurio aukštis 1,2 m, plotis – iki 1 m. Aptvaro šiaurės rytiniame kampe paliktas tarpas įėjimui. Pakraščiuose auga medžiai. Paviršius nelygus, žemėja į rytų pusę. Laidojimo žymių nėra. Šiaurės vakarinėje dalyje stovi koplytėlė, o į pietvakarius nuo jos – monumentalus kryžius. Kapinių pietiniame pakraštyje ties viduriu stūkso 1999 m. uragano nulaužtų dviejų stambių liepų kamienai, kuriems per 150 metų (pagal rieves).
Jonas Mikelinskas
Biografija
Būdamas moksleiviu, priklausė ateitininkų organizacijai. 1942 m. išsiųstas į priverstinius darbus Vokietijoje. 1952 m. Vilniaus universitete baigė prancūzų kalbą ir literatūrą.
Šauklių senosios kapinės
Kapinės
Teritorijos plotas – 0,06 ha, perimetras – 103,3 m.
Istorija
Veikė XVI–XIX a., laidoti Šauklių kaimo gyventojai. Vadinamos Maro kapais, Švedų kapais. Pasakojama, kad kapinėse ir už jų teritorijos XVII–XVIII a. laidoti Mosėdžio apylinkėje žuvę švedų kariai.
Jonas Mikelinskas
Biografija
1944–1947 m. Saločių progimnazijos ir 1952–1954 m. Onuškio vidurinės mokyklos (Daugų rajonas) mokytojas. 1953–1962 m. Švietimo ministerijos inspektorius, 1963–1968 m. Lietuvos rašytojų sąjungos prozos konsultantas. Nuo 1960 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.
Šauklių senosios kapinės
Istorija
Kapinėse seniau buvo dvi koplytėlės (viena statyta 1900 m.) ir aukštas ąžuolinis kryžius, kurie XX a. pabaigoje sunyko. Apie 1991 m. kaimo gyventojai, kaimynai Pranas Milašius, Jonas Skruibys ir meistras Romas Rimkus pastatė naują koplytėlę ir kryžių. Pagal seną tradiciją kapinėse prie koplytėlės gegužės mėnesį renkasi kaimo gyventojai pagerbti mirusių protėvių.
Jonas Mikelinskas
Kūryba
Ankstyvojoje kūryboje vyrauja jaunimo, mokyklos temos (romanai „Vandens nešėja“, „O laikrodis eina“), medituojantis romanų herojus padėjo formuotis lietuvių vidinio monologo romanui. Apsakymuose ir apysakose (rinkinys „Senis po laikrodžiu“ ir kiti) aprašoma individo vidinės problemos, būdingas psichologizmas, lakoniška forma, meninės detalės funkcionalumas. Išspausdinus apysaką „Trys dienos, trys naktys“ (rinkinys „Lakštingala pilkas paukštis“) už tariamą tikrovės juodinimą vaizduojant atšilimo laikotarpį (romane „Nepagirtas tarp moterų“, atšilimas vertinamas ironiškai) kelerius metus nebuvo spausdinamas. Psichologiniame romane „Genys yra margas“) plėtojama asmenybės vertės, kaltės ir atsakomybės problematika.
Šauklių senosios kapinės
Istorija
Kapinės vertingos kaip Žemaičių kraštui būdingas istorijos ir etninės kultūros paminklas. Jas ženklina anotacinis kultūros vertybės ženklas.
Nuorodos
Kapinės Mosėdyje ir jo apylinkėje
Jonas Mikelinskas
Kūryba
Kūriniuose sukuriamos alternatyvios situacijos, kuriose personažas turi save išbandyti ir lemtingai pasirinkti. Pabrėžiama konkretaus žmogaus vertė, vaizduojama jo psichika ir pasąmonė, slaptos nuojautos, baimės, vaizdiniai, įkyrios būsenos, plėtojamos egzistencializmo idėjos, naudojamas psichoanalitinis sapno motyvas. Romanų ir apysakų herojus – inteligentas, dažniausiai mokytojas, išgyvenantis dvasinę koliziją, todėl jam iškyla dorovinio apsisprendimo, laisvės ir būtinybės, garbės, orumo ir sąžinės problemos. Romanas „Už horizonto – laisvė“ pagrįstas atsiminimais iš priverstinių darbų stovyklos per Antrąjį pasaulinį karą, literatūros kritikų kritikuotas kaip fašistinis. Dėl tikroviškai vaizduojamo pokario neleista skelbti romano „Juodųjų eglių šalis“ (parašytas 1962–1967 m., išleistas 1988 m.), jame bandoma pateisinti partizanų karą, kuriama sugestyvi įtampos ir grėsmės atmosfera. Romanu „Kur lygūs laukai“ atgaivinamas epopėjos žanras. Dar išleido tarybinės cenzūros neleistų spausdinti apsakymų ir apysakų rinkinį „Paskutinė korta“, apsakymų rinkinį „Žmogaus esmė“, rezistencinį romaną „Nors nešvietė laimėjimo viltis“ (1994 m.), miniatiūrų rinkinį „Pasaulis pats sau“, apysakų rinkinį „Mūsų emocijų vagis“, epistolinį politinį romaną „Čia ir dabar“. Parašė apsakymų vaikams. Išleido kritikos ir publicistikos straipsnių knygų, apmąstymų apie kūrybą ir kūrėjus, knygą apie holokaustą „Kada Kodėl taps Todėl?“.
Ankstyvajai prozai būdinga didaktika, vėlyvajai – patetika ir polinkis į pseudofilosofiją. Jo kūrybos išversta į čekų, estų, latvių, rusų, ukrainiečių kalbas.
Xavier Bettel
Ksavjė Betelis (Xavier Bettel; g. 1973 m. kovo 3 d.) – Liuksemburgo politikas, nuo 2013 m. – Liuksemburgo ministras pirmininkas. Politikas buvo šalies deputatas (1999–2013) bei Liuksemburgo miesto meras (2011–2013).
K. Betelis priklauso šalies demokratų partijai. 2013 m. laimėjęs rinkimus jis tapo šalies premjeru ir pakeitė Žaną Klodą Junkerį. 2018 m. jis pradėjo antrąją kadenciją premjero pareigose.
Biografija
Ksavjė Betelis gimė 1973 m. kovo 3 d. Liuksemburgo mieste. Jo tėvas Klodas Betelis buvo vyno gamintojas ir pardavėjas. Jo mama Aniela yra rusų kompozitoriaus Sergejaus Rachmaninovo anūkė.
K. Betelis baigė teisės ir politikos mokslus Nansi universitete Prancūzijoje, vėliau Jūrų teisės ir Kanonų teisės studijas Salonikų universitete Graikijoje. 2017 m. K. Betelis gavo daktaro laipsnį Liuksemburgo universitete.
1999 m. K. Betelis buvo išrinktas į Liuksemburgo miesto tarybą. Laimėjęs 2011 m. rinkimus jis tapo šio miesto meru.
2013 m. politikas tapo šalies Demokratų partijos lyderiu. Tų metų rinkimuose partija šalies parlamente buvo trečią pagal dydį. 2013 m. spalio 25 d. jam buvo patikėta formuoti naująją vyriausybę ir jis tapo šalies premjeru. Taip pat savo pirmos kadencijos metu politikas buvo komunikacijos, žiniasklaidos, kultūros bei religijos ministru.
2018 m. jis buvo perrinktas antrai premjero kadencijai.
2020 m. vasario 29 d. K. Betelio vadovaujama vyriausybė nusprendė šalies gyventojams viešąjį transportą padaryti nemokamu.
Asmeninis gyvenimas
K. Betelis yra atvirai pasisakęs esantis gėjus. Jis yra pirmasis Liuksemburgo premjeras, atvirai pasisakęs apie savo homoseksualumą. Taip pat jis yra trečias vyriausybės vadovas pasaulyje, atvirai prisipažinęs apie homoseksualumą, po Islandijos politikės Jóhanna Sigurðardóttir bei belgo Elio di Rupo.
2015 m., iš karto po to, kai šalyje buvo įteisintos vienos lyties santuokos, politikas vedė savo draugą Gauthier Destenay.
2021 m. liepos 4 d. politikui buvo diagnozuotas COVID-19 virusas ir jis buvo paguldytas į ligoninę. Jo būklė buvo įvertinta kaip „rimta, bet stabili“ ir jis ligoninėje gydėsi 5 dienas.
Klaipėdos vokiečių teatras
Klaipėdos vokiečių teatras – teatras, veikęs Klaipėdoje XVIII a. pabaigoje – XX a. pirmoje pusėje.
Istorija
1785 m. įkurtas Klaipėdos miesto dramos teatras buvo vadinamas Komedijų namu (Komödienhaus), vėliau oficialiai pavadintas Vokiečių operos ir dramos artistų draugija (Deutsche Opern und Schauspieler Gesellschaft). Trupėje buvo apie 40 artistų. Savo struktūra, darbo sistema, meniniu lygiu teatras buvo panašus į kitus Vokietijos provincijos teatrus.
XIX a. pradžioje trupės antrepreneriu tapus J. H. Hekertui, dirigentu – K. Eisrichui teatro veikla suaktyvėjo. 1805 m. sausio 25 d. įvyko A. fon Kocebu dramos „Kryžiuočiai“ premjera. Buvo statomi dramos veikalai (V. Šekspyro „Hamletas“, F. Šilerio „Klasta ir meilė“, „Mesinos nuotaka“, „Vilius Telis“, „Orleano mergelė“), nuo 1820 m. – muzikiniai kūriniai (V. A. Mocarto „Tito gailestingumas“, „Pagrobimas iš seralio“, Dž. Rosinio „Tankredas“, A. M. Bertono „Alina“, „Golkondo karalienė“, Dž. Paisielo „Gražioji malūnininkė“), rengiami vokalinės ir instrumentinės muzikos koncertai.
Nuo 1813 m. Klaipėdos vokiečių teatras buvo vadinamas Dramos teatru (Schauspielhaus), vėliau vėl iki 1939 m. vadintas Klaipėdos miesto dramos teatru. 1854 m. teatro pastatas sudegė per didįjį Klaipėdos gaisrą. 1857 m. atstatytas, Klaipėdos vokiečių teatras vėl tapo svarbiu miesto kultūrinio gyvenimo židiniu, buvo statomos operos, operetės, dramos, rengiami simfoniniai ir kameriniai koncertai.
Klaipėdos vokiečių teatras gastroliavo Klaipėdos krašte, Vilniuje – 1820–1921 m., 1823 m., 1824–1825 m., Kaune – 1930 m.
Nuo 1826 m. Klaipėdos vokiečių teatrą materialiai rėmė vokiečių kultūros organizacija „Concordia“, nuo 1919 m. buvo išlaikomas Vokietijos lėšomis, teatrą rėmė ir 1927 m. Miunchene įsteigta Klaipėdos teatro bičiulių draugija.
Klaipėdos vokiečių teatras Klaipėdos krašte skleidė teatrinę kultūrą, bet kartu prisidėjo prie krašto germanizavimo. 1923 m. Klaipėdos kraštą prijungus prie Lietuvos Klaipėdos vokiečių teatras tęsė savo veiklą, bet nuolatinės trupės neturėjo. Vaidino iš Vokietijos atvykę aktoriai, gastroliuojantys kolektyvai. 1924 m. buvo pastatyta P. Maskanio Kaimietiška garbė ir R. Leonkavalio „Pajacai“.
Baltasis godūnas
Baltasis godūnas (Choiromyces meandriformis) – bobausinių šeimai priklausantis, požeminis, valgomas (IV kategorijos) grybas. Lietuvoje yra nykstantis, todėl įtrauktas į Lietuvos raudonąją knygą. Lietuvoje dar vadinamas rusų baltuoju triumu, laumiabulviu.
Klaipėdos vokiečių teatras
Istorija
Ketvirtame dešimtmetyje Klaipėdos vokiečių teatro veiklai sumenkus jo patalpomis Klaipėdos miesto valdyba leido naudotis „Aukuro“ draugijai, kuri 1934 m. atgaivino Klaipėdos lietuvių operą.
Baltasis godūnas
Išvaizda
Vaisiakūniai 3-8 cm skersmens, netaisyklingi, dažniausiai kauburiuoti; luobelė šviesi, gelsvai pilka arba šviesiai ruda, lygi, kartais tinkliškai išmarginta baltais ruoželiais ir atrodo lyg suaižėjusi. Trama tampri, jaunų vaisiakūnių balta, senesnių baltai pilka, skersiniame pjūvyje matyti daugybė gelsvai rudų ir tamsesnių raukšlių. Aukšliai verpstiški, į viršūnę platėja, juose yra po 8 sporas. Sporos šviesiai gelsvos, rutuliškos, 16-21 μm, jų paviršiuje gausu ilgų, iki 4, kartais net iki 8 μm ilgio dygliukų.
Augavietė
Auga lapuočių ir spygliuočių miškuose, ypač kalkingose dirvose. Godūno vaisiakūniai dažnai išlenda į dirvos paviršių, todėl juos rasti lengviau negu trumus. Auga vakarinėje, pietvakarinėje, vidurio, rytinėje ir šiaurės rytinėje Lietuvos dalyse. Europoje šiauriausia šio grybo paplitimo riba nustatyta ties Danija, centrine Švedija ir vakarine Lietuvos dalimi.
Sezonas: liepa – spalis
Klaipėdos valstybinė kolegija
Klaipėdos valstybinė kolegija (iki 2009 m. rugpjūčio 26 d. Klaipėdos verslo ir technologijų kolegija) – neuniversitetinė valstybinė aukštoji mokykla Klaipėdoje, Jaunystės g. 1.
Istorija
Klaipėdos verslo ir technologijų kolegija įkurta 2002 m. sujungus šias mokyklas:
Klaipėdos verslo ir technologijų kolegija (2002–2009) aukštoji mokykla buvo su trimis fakultetais: socialinių mokslų fakultetas, technologijų fakultetas ir Kretingos fakultetas.
2009 m. rugpjūčio 26 d. prie Klaipėdos verslo ir technologijų kolegijos prijungta Klaipėdos kolegija ir aukštoji mokykla pavadinta nauju vardu – Klaipėdos valstybine kolegija.
Struktūra
Katedros:
Studijų programos:
Technologijų fakultetas, (Bijūnų g. 10)
Sveikatos mokslų fakultetas, (Dariaus ir Girėno g. 8) miniatiūra|240px|right|Kolegijos rūmai Dariaus ir Girėno g. 8 (dešinėje, pirmame plane)
Yra fakultetų (330 300 egzempliorių) bibliotekos.
Smėlinis grundalas
Smėlinis grundalas (Pomatoschistus minutus) – ešeržuvių (Perciformes) būrio, grundalinių šeimos (Gobiidae) žuvų rūšis.
Kūnas 6–9 cm ilgio, nors atskiri individai užauga iki 9,5 cm. Gelsvos ar rusvos spalvos su rūdžių dėmelėmis ant šonų ir uodegos bei balkšvomis dėmelėmis ant pilvo. Pirmasis uodegos pelekas didelis, su tamsia dėme. Galva sudaro apie ketvirtį kūno.
Smėlinis grundalas dauginasi vasarą. Ikrus išleidžia po kriauklėmis, uolomis. Juos prižiūri patinas. Gyvenimo trukmė – 15-18 mėnesių. Minta krevetėmis, kirmėlėmis.
Smėliniai grundalai gyvena Europos jūrų litoralės zonoje, lagūnose, maršose, estuarijose. Sutinkami Baltijos jūroje ties Lietuvos krantais.
Sabroza
Sabroza  – nedidelis miestelis šiaurės Portugalijoje, apie 20 km į pietryčius nuo Vila Realo, į šiaurę nuo Doro upės; savivaldybės centras. Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu ir maisto pramone (vynuogininkystė, vyno ir tradicinių sūrių gamyba), taip pat krepšių pynimu, juvelyrikos gamyba, baldų pramone. Sabrozos apylinkių vynuogynai patenka į Aukštutinio Doro vynuogininkystės sritį (UNESCO pasaulio paveldo objektas). Yra pilis, bažnyčia, kelios koplyčios, XVI–XIX a. statiniai, Fernando Magelano gimtasis namas.
Istorija
I tūkstantmetyje pr. m. e. Sabrozoje buvo Kastro archeologinės kultūros tvirtovė, kurią vėliau perėmė romėnai. XV–XVII a. suklestėjo kaip vynuogininkystės centras.
The Sims 3: Ambitions
The Sims 3: Ambitions – antrasis papildymas kompiuteriniam žaidimui „The Sims 3“. Papildymas buvo išleistas 2010 m. birželio 1 d. JAV ir Kanadoje, o Europoje – birželio 4 d. Šiame papildyme atsiranda galimybė išnaudoti naujas karjeros galimybes. Jis yra panašus į ankstesnius papildymus „The Sims 2: Open for Business“ ir „The Sims 2: FreeTime“.
Renetai
thumb|180px|'Landsbergo renetai'
Renetai  – žieminių obelų veislių grupė. Jai priklausančių veislių obuoliai būna švelnios sandaros, kvapnūs, vyniškai saldaus minkštimo. Medžiai dideliems šalčiams neatsparūs.
Lietuvoje nuo seno auginta renetų veislė 'Landsbergo renetas'. Šios veislės obuoliai kūgiški arba plokščiai apvalūs, vidutiniški, gelsvai žali arba balsvai geltoni, su ryškiu raudoniu įsauliui. Dera 3–4 metus po pasodinimo. Derlingumas – ~790 kg obuolių (24 metais). Vaismedžio laja rutuliška arba kūgiška. Lietuvoje taip pat auginami 'Kulono renetas' (išsilaiko iki kovo, atsparūs rauplėmis), 'Kaselio renetas', 'Pysgudo auksinis renetas', 'Kursko auksinis renetas', 'Oberdiko renetas'.
Šiaurės Platas
Šiaurės Platas  – upė Jungtinėse Amerikos Valstijose; šiaurinė Plato ištaka (Misūrio baseinas). Prasideda keliomis ištakomis šiaurės-vidurio Kolorade, Uoliniuose kalnuose (Medisin Bou, Parko ir Triušio Ausų kalnagūbriuose). Teka į šiaurę pro Vajomingą, ties Kasperiu pasuka į rytus, pietryčius, pasiekia Nebraskos valstiją. Ties Nort Platu susilieja su Pietų Plato upe ir sudaro Platą.
Didžiausi intakai: Svitvoteris (kairysis), Laramis, Medisin Bou (dešinieji).
thumb|left|250px|Š. Plato baseino žemėlapis
Ties Nebraskos–Vajomingo riba upės slėnis išplatėja iki 80 km (vad. Gošen Holas). Upė daugelyje vietų užtvenkta (drėkinimo, hidroenergetikos, potvynių valdymo reikmėms). Pagrindiniai miestai prie Šiaurės Plato: Kasperis, Daglsasas (Vajomingas), Skotsblufas, Giringas (Nebraska).
Kvietiškis (reikšmės)
Kvietiškiu vadinamos gyvenvietės:
Agnė Širinskienė
Agnė Širinskienė (g. 1975 m. lapkričio 9 d. Vilniuje ) – Lietuvos politikė, teisės pedagogė.
2016 m. daugiamandatėje rinkimų apygardoje išrinkta į 2016–2020 m. Seimą. Perrinkta į 2020–2024 m. Seimą.
Biografija
1993 m. baigė Ignalinos rajono Dūkšto vidurinę mokyklą. 1998 m. VDU įgijo katalikų teologijos bei anglų kalbos ir literatūros specialybes. 2000 m. VDU suteiktas pastoracinės teologijos magistro (licenciato) laipsnis.
2005 m. VDU įgijo humanitarinių mokslų srities daktaro laipsnį. 2007 m. MRU suteiktas teisės bakalauro kvalifikacinis laipsnis, o 2009 m. – teisės magistro kvalifikacinis laipsnis (specializacija – ES teisė).
2006 m. stažavosi Džordžtauno universitete.
1999–2000 m. Lietuvos katechetikos centro žurnalo „Sėjėjas“ vyr. redaktorė.
2002–2004 m. VPU lektorė (dėstyti kursai: moralės teologija, bioetika), 2003–2004 m. – KMU lektorė (dėstyti kursai: medicinos etika, bioetika).
2004 m. – VšĮ „Gyvenimo ir tikėjimo institutas“ darbuotoja. 2012–2013 m. – UAB „ConcepT CRO“ darbuotoja.
2004–2016 m. MRU Teisės fakulteto Viešosios teisės instituto docentė. Lietuvos teisininkų sąjungos „Nuomonės“ narė, LR Seimo Sveikatos reikalų komiteto neetatinė ekspertė.
Italijos katepanatas
Italijos katepanatas – Bizantijos administracinis vienetas dabartinės pietinės Italijos teritorijose. Egzistavo 965–1071 m.
Raida
751 m. langobardams paėmus Raveną, Bizantija atsisakė savo ambicijų Italijoje ir panaikino Ravenos egzarchatą. Net ir piečiausios jos teitorijos Kalabrijoje buvo nusiaubtos saracėnų ir nebekontroliuojamos.
Tačiau į valdžią atėjus imperatoriui Bazilijui I, imperija vėl ėmė stiprinti savo pozicijas Apeninuose. Nuo 868 m. Bizantija rengė sėkmingus išpuolius prieš saracėnus, vėliau prieš Beneventą, ir atsiėmė nemažai teritorijų Apulijoje bei Kalabrijoje. 873 m. buvo paimtas Otrantas, 876 - Baris, o Nikeforo Foko ekspedicijų dėka Bizantija kontroliavo pietinius Apeninus.
Užimtas sritis reikėjo administruoti, todėl pietinėje Italijoje buvo diegiama temų sistema. Nuo 896 m. čia suformuotos Langobardijos, Kalabrijos ir Lukanijos temos. Apie 965 m. patogumo dėlei jos apjungtos į Italijos katepanatą. Katepano rezidencijos vieta buvo Baryje.
Nuo XI a. vidurio prie šiaurinių katepanato sienų stiprėjo normanai, kuriuos rėmė Popiežius, ir kurie turėjo tikslą išvyti Bizantiją iš Italijos. 1046 m. iš Bizantijos paveržto Melfio vietoje įkūrę Apulijos grafystę, jie pastoviai rengė reidus į pietus ir mažino Imperijos kontrolę bei teritorijas. 1071 m. Apulijos ir Kalabrijos hercogas paėmė Barį, taip galutinai užbaigdamas Bizantijos valdžią Italijoje.
Paprastoji sukatžolė
Paprastoji sukatžolė (Leonurus cardiaca) – notrelinių (Lamiaceae) šeimos žolinių augalų rūšis. Natūraliai auga Vidurinėje Azijoje, Sibire, Europoje, Artimuosiuose Rytuose. Augalas daugiametis, iki 1,5 m aukščio. Stiebas tiesus, status, šakotas, keturbriaunis, tuščiaviduris. Lapai minkšti, plaštakiškai skiautėti, nežymiai plaukuoti. Žiedynas ilgas, žiedai smulkūs, lapų pažastėlėse susitelkę į smulkius menturius. Vainikėlis rožinis arba baltas. Bręstant sėkloms menturiai tampa dygūs. Žydi birželio-rugsėjo mėnesiais.
Auga panamėse, patvoriuose, dykvietėse, šiukšlynuose. Medingas, stiebai tinkami pluošto gamybai, nuoviras – dažymui. Paprastoji sukatžolė plačiai vartojama kaip vaistinis augalas. Jos preparatai mažina kraujospūdį, ramina nervų sistemą, naudojamas gydant skrandžio ir žarnyno ligas.
Mykolas Ksaveras Sapiega
Mykolas Ksaveras Sapiega (1735 m. gruodžio 3 d., Vysokoje – 1766 m. lapkričio 24 d., Belostoke) – LDK valstybinis ir karinis veikėjas, Lietuvos didysis raikytojas (1759–1766), generolas-majoras (1756), Baltojo erelio ordino kavalierius (1759).
Biografija
Lietuvos magnatų Sapiegų giminės, Čereisko-Ružano linijos atstovas, herbo „Lis“ savininkas. Lietuvos artilerijos generolo ir Bresto vaivados Kazimiero Leono Sapiegos ir (1697–1738) ir Karolinos Terezės Radvilaitė (1707–1765) jaunesnysis (antrasis) sūnus. Vyresnysis brolis – Lietuvos didysis kancleris Aleksandras Mykolas.
Mongolijos nepriklausomybės diena
Mongolijos nepriklausomybės diena – pagrindinė Mongolijos valstybinė šventė. Ji švenčiama kasmet gruodžio 29 d. Šia švente pažymima Mongolijos nepriklausomybė nuo Čingų Kinijos 1911 m. Ji oficialiai švenčiama nuo 2011 m.
Mykolas Ksaveras Sapiega
Biografija
Būdamas trejų metų Mykolas Ksaveras neteko savo tėvo ir buvo auklėjamas motinos ir dėdės, Vilniaus vyskupo-koadjutoriaus Juozapo Stanislovo Sapiegos. Po to perėjo į savo kito dėdės, Lietuvos pakanclerio Mykolo Antano Sapiegos globą, o šis vėliau jį perdavė auklėti Lietuvos didžiajam kancleriui Mykolui Frederikui Čartoriskiui.
Mongolijos nepriklausomybės diena
Istorinės aplinkybės
1911 m. prasidėjo Sinhai revoliucija, o 1911 m. gruodžio 29 d. Išorinė Mongolija paskelbė nepriklausomybę. Naujai įkurtas Bogdo Chano vadovaujamas Mongolijos Bogdo chanatas gyvavo 8 metus, kol 1919 m. jį okupavo Kinijos Respublika, tačiau 1921 m. liepos 11 d. jis atgavo nepriklausomybę.
Mykolas Ksaveras Sapiega
Biografija
1756 m. balandžio 12 d. Lietuvos lauko buožės pulkininkas Mykolas Ksaveras Sapiega gavo generolo-majoro titulą. 1758 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą. 1759 m. rugsėjo 20 d. įtakojant savo dėdžių, Lietuvos pakanclerio Mykolo Antano Sapiegos ir Lietuvos didžiojo etmono Mykolo Kazimiero Radvilos, gavo Lietuvos didžiojo raikytojo pareigybę. Tų pačių metų rugpjūčio 3 d. gavo Baltojo erelio ordiną.
Kazimieras Nestoras Sapiega
Kunigaikštis Kazimieras Nestoras Sapiega (, 1757 m. vasario 14 d., Brestas – 1798 m. gegužės 25 d., Viena) – LDK valstybinis ir karinis veikėjas, Lietuvos artilerijos pulkininkas (1772), Lietuvos artilerijos generolas (1773–1793), Nuolatinės tarybos narys (1778), Bresto seniūnas nuo (nuo 1783 m.). Lietuvos konfederacijos maršalka (1788–1792) Ketverių metų seime.
Mykolas Ksaveras Sapiega
Biografija
1761–1764 metais Mykolas Ksaveras Sapiega prisijungė prie getmano partijos, vadovaujamos Karūnos didžiojo etmono Jono Klemenso Branickio, pasisakiusio prieš magnatų Čartoriskių partiją („Familija“). 1760 m. vasario 1 d. po muštynių teisme, Minske, Mykolui Sapiegai įsakant buvo užmuštas Mykolas Volodkovičius (1731–1760), vienas iš Vilniaus vaivados kunigaikščio Karolio Stanislovo Radvilos artimų draugų ir klientų.