cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stirtos
Į Stirtas iš Vilkinio ežero įteka Vilkė, taip pat upelis S-2 iš Vidugašlio ežero, pietuose išteka Seiros intakas Stirta.
Greta ežero įsikūrę Smališkės (šiaurėje), Šutronių (vakaruose) ir Paliepio (pietuose) kaimai. Veikia kaimo turizmo sodyba. Vakarine pakrante eina kelias.
Etimologija
Pavadinimas Stirta kilęs nuo bendrinio žodžio stirta, reiškiančio arba šieno, malkų kaugį arba nedidelę žuvelę.
Kvasuvka (reikšmės)
Kvasuvka vadinami kaimai Lenkijoje:
Fideizmas
Fideizmas yra religinės teologijos samprata, reiškianti, jog protas yra nesusijęs su religinio pobūdžio tikėjimu. Kai kurios fideizmo versijos teigia, jog protas yra tikėjimo antitezė; kitos sako, jog tikėjimas yra pirminis reiškinys, dėl to jo neįmanoma pagrįsti spekuliatyviu būdu.
Sąvoka taip pat kartais apibūdina protestantų tikėjimo teiginį, jog krikščionys yra išvaduojami vien tikėjimo dėka (žr. solā fide). Pastarasis tikėjimas taip pat vadinamas solifideizmu.
Kutuotoji gervė
Kutuotoji gervė (Bugeranus carunculatus) – gervinių (Gruidae) šeimos paukštis.
Kūnas iki 172 cm aukščio ir 7,8 kg svorio. Nugara ir sparnai pilki.
Paplitusi Afrikoje, Sacharos dykumos pietuose. Įvairiaėdis. Tačiau daug sulesa augalinio maisto.
thumb|left|210px|Kutuotoji gervė (Bugeranus carunculatus)
Žilviškės
Žilviškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 19 km nuo Glitiškių.
Vėgėlė (reikšmės)
Žodis vėgėlė gali reikšti:
Laužai (Biržai)
Laužai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 33 km į pietus nuo Biržų, į vakarus nuo kelio, Vabalninko miške.
Mantartiškiai
Mantartiškiai – kaimas centrinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, 7 km į šiaurės rytus nuo Ventos.
Lietuvos išlaisvinimo taryba
Lietuvos išlaisvinimo taryba (LIT) – antisovietinio pasipriešinimo pogrindinė organizacija, įsteigta 1944 m. gruodžio mėn. Kaune. Steigėjai Liudas Dambrauskas, P. Sasnauskas, L. Tvarijonavičius, Mindaugas Bloznelis. Dalyvavo Juozas Keliuotis, Juozas Rainys, dr. Antanas Juška ir kt. LIT tikslas buvo suformuoti vadovaujantį Lietuvos pogrindžio politinį centrą, kuris vadovautų ir koordinuotų bendrus tautos ir karinius partizanų pasipriešinimo veiksmus. Leido slaptą spaudą: „Aušra“ (nuo 1944 m. gruodžio iki 1945 m. vasario mėn.), „Lietuvos žodis" (1945 m. kovo mėn.) su LIT nurodymais visuomenės orientacijai, gamino nelegalius dokumentus. Po pirmosios bangos areštų 1945 m. balandžio mėn. LIT veiklą tęsė studentai ateitininkai Stasys Šinkūnas, Bronius Barzdžiukas, Povilas Butkevičius, Juozas Lukša, L. Januševičius. LIT veikla nutrūko 1945 m. lapkričio mėn., suėmus paskutinį grupės lyderį Z. Stanelką. LIT vaidino svarbų vaidmenį pasipriešinimo centralizacijos procese. Jos nariai dalyvavo partizaniniame kare, inicijavo naujų pogrindžio grupių kūrimą.
Žarai
Žarais yra vadinama:
Padvarninkai (Žadeikiai)
Padvarninkai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, prie pat Žadeikių, kairiajame Šaunio krante. Seniūnaitijos centras.
Elernbruchas
Elernbruchas arba Vatutinas (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Ватутино ir 1946–1950 m. Krasnaja Poliana, Красная Поляна) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Železnodorožno miesto gyvenvietės teritorija.
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Girdavos apskrities Leipgarbio valsčiaus dvaras, kuriam priklausė Griunhagenas. Priklausė Ašvėnų (Nordenburgo) parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Krylovo apylinkės teritorija.
Bažnyčia 2011
Bažnyčia 2011 (, pilnas pavadinimas Kirche 2011: Ein notwendiger Aufbruch, Bažnyčia 2011. Reikalingos permainos) – katalikų teologijos profesorių, daugiausia iš Vokietijos, Šveicarijos ir Austrijos paskelbtas memorandumas, kuriuo reikalaujama modernizuoti Romos Katalikų Bažnyčią atsakant į vokiečių kunigų pedofilijos skandalus.
Memorandumu reikalaujama
Iki 2012 m. memorandumą pasirašė 311 akademikų. Vokietijos vyskupų konferencija memorandumą įvertino teigiamai.
Maldonado departamentas
Geografija
Departamento paviršius kontrastingas – La Platos pakrantėje driekiasi lygumos, tačiau šiektiek šiauriau prasideda Cuchilla Grande masyvas su aukščiausiomis šalyje kalvomis (jų tarpe – Cerro Catedral, 513 m ir Pan de Azúcar, 400 m). Klimatas šiltas ir drėgnas. Pagrindinė upė – Solis Grandė. La Platos pakrantėje yra keletas lagūnų.
Ekonomika
Bene svarbiausia ūkio šaka – turizmas. Smėlio paplūdimiai, gaivus klimatas pritraukia lankytojus ne tik iš Urugvajaus, bet ir iš kaimyninių šalių. Taip pat verčiamasi žemės ūkiu, žvejyba, gyvulininkyste, marmuro gavyba.
Matthias Grünewald
Matijas Griunevaldas (apie 1475 m. – 1528 m. rugpjūčio 31 d.) – vokiečių renesanso tapytojas. Garsiausiu jo kūriniu įvardijamas 9 panelių „Izenheimo altorius“. Tapė daugiausia religine tema.
Biografija
Matijas Griunevaldas gimė apie 1475−1480 m. tikriausiai Viurcburge. Nieko nežinoma apie jo jaunystę, mokslus. Jo vardas Matijas Griunevaldas kilęs iš XVII a. Joachimo fon Sandrarto veikale apie meną minimo menininko vardo. Tikrasis jo vardas buvo Matisas Gotartas (Gotardas). Pirmą kartą „meistras Matisas“ dokumentuotas 1505 m. užsakytas nutapyti ir išraižyti epitafiją Johann Reitzmann, kolegijos bažnyčios vikarui Ašafenburge. Anksčiausiai datuotas jo kūrinys yra paveikslas „Kristaus išjuokimas“, kuris buvo epitafijos, skirtos Apollonia von Cronberg, mirusios 1503 m., dalimi ir tikriausiai atliktas iškart po to. Dailininkas buvo hidraulikos inžinieriumi, apie ką galima spręsti, kai 1510 m. jis buvo iškvietsas į Bingeną pataisyti sugedusio miesto fontano. Iškart po to M. Griunevaldas stojo tarnauti Mainco arkivyskupui Uriel von Gemmingen, dirbo Ašafenburge. Apie 1510 m. datuojami jo sukurti sparnai, tapyti grizailio stiliumi ir vaizduojantys šventuosius, Diurerio altoriniam paveikslui dominikonų bažnyčioje Frankfurte prie Maino.
Maždaug apie 1512−1516 m. M. Griunevaldas dirbo ties svarbiausiu savo užsakymu − „Izenheimo altoriumi“, skirtame Šv. Antano vienuolyno bažnyčiai netoli Izenheimo miesto Elzase. Juo jis sukūrė 9 tapybos darbus Niklaus von Hagenau išdrožtam altoriui. Šie darbai laikomi reikšmingiausiais M. Griunevaldo kūryboje. 1517 m. dokumentuotas užmokestis dailininkui už altorinį „Sniego stebuklo“ paveikslą, kurį užsakė kanauninkas Heinrich Reitzmann kolegijos bažnyčiai Ašafenburge. Apie 1516 m. M. Griunevaldas pradėjo tarnauti kardinolui ir Mainco arkivyskupui Albrecht von Brandenburg iki maždaug 1526 m., kai jis buvo nušalintas, tikriausiai dėl simpatijų valstiečių sukilimui. Kardinolui jis nutapė „Šv. Erazmo ir Maurikijaus“ susitikimą, kuriame Erazmo įvaizdyje nutapė Albrechto portretą. Apie 1519 m. dailininkas tikriausiai vedė, nes po to jis minimas Neitarto (Nitarto, Nitardo) pavarde, kas gali būti jo žmonos pavardė. 1527 m. M. Griunevaldas persikėlė į Halę, kur dirbo hidraulikos inžinieriumi ir mirė 1528 m. rugpjūčio mėnesį. Matijas Griunevaldas laikoma vienu iš ekspresyviausių ir iškiliausių to meto Vokietijos renesanso dailininkų. Jis statomas į vieną gretą su Diureriu, Luku Kranachu Vyresniuoju, Albrechtu Altdorferiu. M. Griunevaldas paliko 22 individualius paveikslus ir jam priskiriami 37 išlikę piešiniai. Pirmąją biografiją apie jį 1675 m. publikavo Joachimas fon Sandrartas, kuris dailininkui priskyrė klaidingą Matijaso Griunevaldo vardą.
Juozas Antanavičius (vertėjas)
Juozas Antanavičius (g. XIX a. vid. Kušlikiuose, Šakių raj. – XX a. pr. greičiausiai Sudarge) – vertėjas.
Biografija
Mokėsi Marijampolės gimnazijoje. Buvo Pervazninkų girininku, nuo 1875 m. įsijungė į lietuviškų raštų rengimą ir leidybą.
Bibliografija
Vienas ir kartu su M. Sederavičiumi iš lenkų k. išvertė keliolika religinio turinio knygų:
Medūznaminės
Šeimoje 3 gentys, 17 rūšių.
Gentys
Ryby maślane
Laisvės kovotojas
Istorija
Leistas du kartus per mėnesį. Pirmieji du numeriai atspausdinti rotatoriumi ir rašomąja mašinėle, 250 egz. tiražu, Kūno kultūros rūmuose. Nuo 3-o numerio spausdintas iškiliąja spauda slaptose spaustuvėse, iki 5000 egz. tiražu. Vokiečių Gestapui 1943 m. liepos 25 d. konfiskavus 13-ą numerį ir sunaikinus spaustuvę Paragių namuose Tvirtovės al., laikraštis toliau buvo spausdinamas Antano Mildažio namuose įrengtoje spaustuvėje Laumenų k., Aukštosios Panemunės valsčius. 1944 m. gegužės mėn. suėmus leidėjus ir uždarius spaustuvę, paskutinieji du numeriai atspausdinti Šiauliuose. Jubiliejinis 1944 m. vasario 16 d. numeris (50 egz.) išėjo su spalvota lietuviška trispalve. Išleisti 28 numeriai.
Spaudos bendradarbiai ir leidėjai: Vladas Bakūnas, Kazys Brazauskas, Izidorius Kurklietis, Vytautas Paragys, Edvardas Paragis, Jonas Mildažis, Aleksandras Liudvikas Viršila, Algirdas Vokietaitis, Zigmas Zubrys.
Leidinio turinį sudarė vedamieji, atsišaukimai, vidaus bei užsienio žinios. Atstovavo Lietuvos visuomenės liberaliai tautinei srovei ir išreiškė jos rezistencines pastangas.
Kvantinis kompiuteris
thumb|kvantinis registras Kvantinis kompiuteris – skaičiavimų mašina, galinti išnaudoti kvantinės mechanikos (kvantinio susiejimo, interferencijos ar kvantinės superpozicijos) dėsnius skaičiavimams. Klasikiniuose kompiuteriuose informacija yra operuojama diskrečiais bitais, o kvantiniuose kompiuteriuose – tolygiai kintančiomis kvantinėmis būsenomis - kubitais. Manoma, kad sukūrus kvantinį kompiuterį su pakankamai daug kubitų (1000) taptų įmanoma išspręsti sudėtingus uždavinius, kurių sprendimas klasikiniuose kompiuteriuose užtruktų milijonus metų.
Kubitai
Kvantinio kompiuterio galia slypi tame, kad 1 kubitas saugoja dvi bazines reikšmes |1> ir |0> arba jų superpoziciją vienu metu. Be to, visi kubitai sąveikauja tarpusavyje, pavyzdžiui, klasikinis 3 bitų kompiuteris gali turėti tik vieną iš 8 (000 001 010 011 100 101 110 111) galimų reikšmių, tuo tarpu kvantiniame kompiuteryje visos 8 reikšmės bus superpozicijoje su tam tikra tikimybe kiekvienai reikšmei.
, a² + b² + c² + d² + e² + f² + g² + h² = 1, kur tikimybė išmatuoti, pavyzdžiui, |010\rangle yra c^2.
Bendru atveju, sistema iš n kubitų turi 2n klasikinių būsenų (00000, 00001, …, 11111) iš kurių kiekviena gali būti išmatuota su tikimybe 0-100 %.
Sunkumai kuriant kvantinį kompiuterį
Kvantinį kompiuterį sukurti sunku, nes reikia, kad kubitai būtų izoliuoti nuo aplinkos, bet būtinai sąveikautų vieni su kitais, nes kitaip nebus paralelizmo ir kvantinis kompiuteris nebus galingesnis už kalkuliatorių. Didinant kubitų skaičių kvantiniame kompiuteryje, stiprėja dekoherencija t. y., didėja skaičiavimo netikslumai. Susidomėjimas kvantiniais kompiuteriais stipriai išaugo, kai 1994 m. mokslininkas P. Šoras iš AT&T sukūrė faktorizavimo (skaičiaus išskaidymas į daugiklius) algoritmą kvantiniams kompiuteriams. Faktorizavimas yra taikomas RSA koduose, kurie naudojami visose apsaugos sistemose ir kurių klasikinis kompiuteris negali įveikti per trumpą laiką, tačiau Šoro algoritmą naudojantis kvantinis kompiuteris tai padarytų per sekundę. 1995 m. Šoras sukūrė kvantinių būsenų kodavimo algoritmą ir klaidų (kurios atsiranda dėl išorinių trikdžių, kuriems kvantinis kompiuteris yra labai jautrus) korekciją jose. 1996 m. L. Groveris iš Lucent Technologies pasiūlė kvantinį greitos paieškos nesutvarkytoje duomenų bazėje algoritmą.
Kvantinių kompiuterių pritaikymas
Kvantinis kompiuteris būtų žymiai pranašesnis už klasikinius kompiuterius optimizavimo ir kombinatorinėse užduotyse, kai, pavyzdžiui, reikia surasti trumpiausią mašrutą, kuriuo būtų galima apkeliauti daug miestų. Tačiau, pavyzdžiui, kvantinis kompiuteris nebūtų greitesnis šachmatuose nei klasikinis kompiuteris.
Dar žymus kvantinių kompiuterių pradininkas R. Feimanas pastebėjo, kad sprendžiant užduotį su 1000 elektroninių sukinių atmintyje turi tilpti 2^{1000}, tai yra apie 10^{301} bitų. Su paprastu kompiuteriu tokie procesai modeliuojami tik labai apytiksliai. Kvantinis kompiuteris molekulių modeliavimą atliktų eksponentiškai efektyviau. Jei paaiškėtų, kad kvantinis kompiuteris yra neįmanomas, tuomet ir kvantinės fizikos simuliavimui nereikia eksponentiškos skaičiavimo galios, nes tai reikštų, kad kvantinė mechanika yra labiau (ar visai) chaotiška nei koherentiška.
Suomijos futbolo varžybos 1912 m.
Suomijos futbolo varžybos 1912 m.
Aristavėlės dvaras
Aristavėlės dvaras (anksčiau vadintas Arvistavos dvaru) – Kėdainių rajone stovėjęs dvaras, apie 7 km į šiaurę nuo Kėdainių, kairėje kelio į Panevėžį pusėje, Obelies ir Malčiaus upelio santakoje. 1987 m. dvaras perkeltas į Rumšiškių liaudies buities muziejų.
Gintaras Makarevičius
Gintaras Makarevičius (g. 1965 m. sausio 6 d. Šakaldonyse) – Lietuvos dailininkas, scenografas, kino režisierius; šiuolaikinio vizualinio meno atstovas.
Aristavėlės dvaras
2016 m. Aristavėlės dvaro rūmai buvo restauruoti. Tam tikslui panaudota 50 procentų autentiškų medžiagų, o tai, pasak specialistų, yra labai daug. miniatiūra|240px|left|Sietynas svetainėje
Gintaras Makarevičius
Kūryba apima dokumentiką, vaizdo instaliacijas, performansus, objektus ir scenografiją. Pastarąjį dešimtmetį žinomas kaip dokumentalistas ir scenografas.
Aristavėlės dvaras
Istorija
Į savitą Aristavo dvaro architekturą dar XX a. pr. dėmesį atkreipė žinomas kraštotyrininkas Zigmantas Gliogeris. Savo 1907 m. išleistame veikale Budownictwo drzewne i wyroby z drzewa w dawnej Polsce Aristavo ponų rūmų statybą jis nukelia į Lietuvos-Lenkijos-Saksonijos valdovo Augusto II laikus. Tarp dvylikos kambarių išsiskyrė valgomasis, dekoruotas freskomis.
Gintaras Makarevičius
Kūryba
Baigęs architektūros studijas technikume įstojo į tapybą VDA. Po studijų pradėjo dirbti teatre, kuria scenovaizdžius ir užsienyje. Dešimtajame dešimtmetyje debiutavo, kaip instaliacijų, objektų ir dokumentinių filmų kūrėjas. Atstovavo Schleicher/Lange galerija (Berlynas, Paryžius). Kūrinių yra šiuolaikinio meno muziejuje KIASMA (Helsinkis), MO muziejuje, NDG, privačiose kolekcijose.
Aristavėlės dvaras
Istorija
1980 m. dvaro rūmus valstybei atidavė tuometis „Sniečkaus” kolūkis. 1987 m. dvaras išardytas, vėliau pervežtas ir sandėliuotas Rumšiškių liaudies buities muziejuje, kur atstatytas 2010 m.
Žinduliai
Žinduliai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Peliškių.
Gintaras Makarevičius
Kūryba
Dalyvavo šiuolaikinio meno parodose:
Režisavo du spektaklius pagal žmonos dramas – „Katinas Temzėje“ ir „Bestija žydrom akim“ (abu VJT).
Aristavėlės dvaras
Istorija
Buvusių rūmų vietoje 1988 m. atlikti žvalgybinio pobūdžio archeologiniai tyrimai. Pagal atliktus J. Jurginio ir A. Vojevodskaitės Ariastavėlės (Aristavos) dvaro istorinius tyrimus, Arvistos, Arvistavos, Orvistavos pavadinimas minimas kryžiuočių kronikose jau XIV a. antroje pusėje. Tai buvo regioninis – administracinis centras Upytės žemėje. XVI – XVII a. Aristavos dvarą valdė Šiukštų giminė, kuri 1700 m. jį pardavė Zabieloms. XVIII a. pabaigoje dvaras paveldėjimo keliu perėjo į Medekšų valdas. Pastarieji savininkai dvaro sodybą pertvarkė naujam gyvenimo būdui, bet išsaugojo barokinį dvaro siluetą. XIX a. dvaras buvo nuomojamas, o jo savininkai gyveno Kaune. 1940 m. Aristavėlės dvaras buvo konfiskuotas. Pokario metais dvaro rūmuose įsikūrė kolūkis, įrengti butai.
Architektūra
Statinys įkurdintas tolėliau nuo etnografinių sodybų, muziejaus teritorijos šiaurės vakariniame pakraštyje. Tai vienintelis toks išlikęs pastatas Lietuvoje. Nors dvaras tris kartus perstatytas, jis išliko gana originalus – reprezentuoja medinę rūmų architektūrą, primena istorinius įvykius ir asmenybes. Pasak vietos gyventojų, kadaise juose viešėjo ir aukšto rango Napoleono kariškiai, dideliame kamine nuo persekiojančių rusų kareivių slėpėsi septyni sukilėliai.
Rūmai nepasižymėjo dideliu masteliu ir prabanga, tačiau gerai išlaikė tipišką bajoriškos rezidencijos vaizdą, kurios palikime geriausiai atsispindi viduriniojo bajorijos sluoksnio materialinė ir dvasinė kultūra. Pastato išorė ir vidus pergyveno kelias rekonstrukcijas. Iš seniausio, baroko laikotarpio, išlikęs puošnus ekspresyvus laužytos konfigūracijos stogas su profiliuotais karniziniais apvadais. Rūmų stogas, kaip ir kitados, uždengtas drėgmei ir puvimui atspariomis drebulių skiedromis – malksnomis. Stogas laiptuotas, keturšlaitis. Buvo pakeista klasicistinė planinė struktūra ir apšildymo sistema, iš šio laikotarpio vertingiausia sienų ir lubų tapyba, susipinanti su liaudiškais motyvais. Per antrąją rekonstrukciją XIX a. pabaigoje buvo perplanuota pietrytinė rūmų dalis, pristatytas 6 kolonų portikas. Labiausiai rūmai pasikeitė ir buvo nugyventi sovietmečiu: salė ir didieji kambariai suskirstyti pertvaromis, įrengti butai, perstatytos krosnys, viename rūmų gale laikytos kiaulės.
2015 m. rudenį į dvaro sodybą atkeltas Grybų dvaro svirnas – lobynas, muziejuje stūksojęs nuo 1968 m. pavienių trobesių sektoriuje. Pirminėje vietoje (Švenčionių raj., Sarių sen.) jis stovėjo gerajame kieme atokiau nuo ponų namo, saugiu atstumu gaisro atveju. Grakščios architektūros pastatas ne tik puošė dvaro sodybą, bet ir reiškė kilmingą šeimininko statusą. Pastatas kvadratinio plano, 6 x 6 m ploto, 6 m aukščio sienomis, dviaukštis, su galerijomis. Raiškaus silueto, su laiptuotu keturšlaičiu stogu, viršuje – bumbulu.
Vazneras
Vazneras – ikidinastinio laikotarpio Žemutinio Egipto faraonas. Manoma, kad valdė apie 3050 m. pr. m. e. Jis paminėtas Palermo steloje tarp kitų Žemutinio Egipto valdovų.
Kazėnai
Kazė́nai  – agromiestelis šiaurės Baltarusijoje, Vitebsko srityje. Įsikūrusi prie Dysnos ir Drūkšos santakos, netoli Lietuvos sienos. XX a. pradžios plytinė Šv. Trejybės bažnyčia.
Istorija
Pirmą kartą paminėta 1563 m. kai caras Ivanas Rūstusis užėmęs Polocką ten įrengė fortą. XIX a. tai buvo miestelis Dysnos apskrityje, grafų Pliaterių valda.
SuperTux
SuperTux – klasikinis bėgti ir šokti stiliaus žaidimas, įkvėptas legendinių Nintendo žaidimų iš Super Mario serijos. Žaidimą sukūrė programuotojas Bill Kendrick, bet dabar SuperTux priklauso SuperTux kūrėjų komandai (SuperTux Development Team).
Vietoj Mario, pagrindinis veikėjas žaidime – mažasis Linux talismanas pingvinas Tuxas (tai vienintelis dalykas siejantis žaidimą su Linux operacine sistema). Didžiąją dalį žaidimo grafikos sukūrė Ingo Ruhnke, kito žaidimo, su tuo pačiu pingvinuku, Pingus, kūrėjas.
Naujausia Supertux 0.3.0 versija (dar vadinama Milestone 1.9) išleista 2006 metų gruodžio 17 dieną. Tai tik kurimo stadijos versija, pristatanti būsimos SuperTux 0.4 (kitaip Milestone 2) ypatybes. Tarp jų:
2005 metų pradžioje SuperTux iš SourceForge persikėlė į BerliOS.
Šlavantėlis
left|120px
Šlavantėlis – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 3 km į šiaurės vakarus nuo Veisiejų, 0,6 km nuo pietinio Šlavanto galo, Veisiejų regioniniame parke, Balsio kraštovaizdžio draustinyje (nuo 1974 m.). Nusidriekęs iš šiaurės į pietus 1,16 km, plotis iki 0,8 km. Altitudė 123,1 m. Giliausia ežero vieta yra 28,1 m gylio. Pietuose įsiterpia pusiasalis ir 0,45 ha sala ir atskiria pietvakarinę įlanką. Krantai pietuose ir pietryčiuose pelkėti (Gailyno pelkė), žemi, o šiaurėje, šiaurės vakaruose ir šiaurės rytuose aukštoki. Aplink Šlavantėlį daugiausia dunkso miškai (Rūdos miškas).
Rytuose į Šlavantėlį įteka Š-1 upelis iš Liūnelio ežero, o vakaruose – Murgų upelis iš Šlavanto ežero. Pietuose išteka Šlavantėlė – į Ančios ežerą. Ežero pratakumas 203 % per metus.
Greta pietinio Šlavantėlio kranto įsikūrę Kalveliai. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos, KTU poilsiavietė.
Ežero vardas yra mažybinis vedinys iš Šlavantas, kuris kildinamas nuo žodžio šluoti (šlavu, šlaviau; „braukti, valyti su šluota“).
Claire Keegan
Claire Keegan (g. 1968 m., Viklou) – airių rašytoja, gavusi William Trevor ir Olive Cook premijas.
Only Teardrops
„Only Teardrops“  – danų dainininkės Emeli de Forest daina, su kuria ji laimėjo 2013 m. Eurovizijos dainų konkursą, vykusį Malmėje, Švedijoje.
Kaltinimai plagiatu
Pasak olandų leidinio „De Telegraaf“, daina „Only Teardrops“ yra labai panaši į dainą „I Surrender“, kuri buvo įrašyta 2002 m., dabar nebegyvuojančios olandų grupės „K-Otic“. Tačiau, kaip nurodė grupės K-Otic buvusieji nariai, tarp kompozicijų yra tam tikrų panašumų, bet tai vargu, ar gali būti vadinamas plagiatu.
Leščanka (Palenkės Bialos apskritis)
Leščanka  – kaimas Lenkijos rytuose, Dreluvo valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Akadijos nacionalinis parkas
Akadijos nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas šiaurės rytų JAV, Meino valstijoje, kelete salų Atlanto vandenyno pakrantėje. Įkurtas 1916 m. ir apima 191 km² plotą.
Svarbiausia parko teritorija yra Maunt Dezerto sala. Taip pat priklauso dalis Ho (au Haut) salos, Beikerio sala bei dalis žemyno pakrantės (Šūdiko pusiasalio) ties Vinter Harboru. Akadijos nacionaliniame parke saugomi vaizdingi Rytų pakrantės kraštovaizdžiai ir nedaug paliesta gamta. Yra unikalus Samzo užutėkis – vienintelis Rytų pakrantės fiardas. Salos apaugusios mišriaisiais miškais, yra virš 500 aukštesniųjų augalų rūšių, daug įvairių samanų bei kerpių. Taip pat parke sutinkama virš 50 žinduolių rūšių (baltauodegiai elniai, briedžiai, bebrai, juodieji lokiai, lūšys, kojotai, lapės, dygliakiaulės, ondatros ir kt.), ~300 paukščių rūšių.
Žerkščiai
Žerkščiai – kaimas vakarinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, į pietvakarius nuo Ventos miesto, kitapus Ventos upės. Seniūnaitijos centras.
Azerbaidžano transportas
Šis straipsnis skirtas įvairių rūšių Azerbaidžano transportui aprašyti.
Geležinkeliai
Visi geležinkeliai yra 1 520 mm pločio:
Svarbiausi geležinkeliai:
Baku turi metropoliteno sistemą. žr. Baku metropolitenas.
Uostai
Uostus turi 3 šalies miestai: Baku, Lenkoranė, Dijubendė. Jūrų linijos į Astrachanę (Rusija), Turkmenbašy (Turkmėnija), Bandari Anzali ir Bandari Novšaros. Keltų linijos į Aktau (Kazachija), Bekdašą, Turkmenbašy (Turkmėnija). Su Azerbaidžano vėliava plaukia 89 laivai.
Oro uostai
thumb|[[Lenkoranės oro uostas]] Baku yra tarptautinis oro uostas
Bialobžegų apskritis
Bialobžegų apskritis  – apskritis šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje. Apskrities centras įsikūręs Bialobžegų mieste. Apskritis šiaurėje ribojasi su Grujeco apskritimi, rytuose su Kozenicės, pietuose su Radomo ir pietvakariuose su Pžisuchos apskritimi. Apskrityje yra 6 valsčiai.
Apskrities valsčiai
Apskrityje yra 6 valsčiai:
Gyventojai
Pagal 2005 m. birželio 30 d. surašymo duomenis:
Milvokis
Milvokis  – didžiausias miestas Viskonsino valstijoje ir 28-as pagal gyventojų skaičių JAV.
Geografija
Milvokio apygardos administracinis centras, esantis ant Mičigano ežero pakrantės pietvakariuose. Miestas yra nutolęs 145 kilometrus į šiaurę nuo Čikagos. Remiantis 2010 m. gyventojų surašymu, Milvokyje gyveno 594 833 gyventojai. Svarbus regiono transporto centras – uostas prie Šv. Lauryno vandens kelio, tarptautinis oro uostas, geležinkeliai ir keliai jungia su Čikaga ir Gryn Bėjumi. Labai išplėtotos ir įvairiašakės pramonės – juodosios metalurgijos, kasybos, žemės ūkio, variklių, vandens siurblių gamyba. Taip pat gaminamos automobilių detalės, motociklai, metalo ir elektros įrenginiai, maisto, avalynės, odos ir trikotažo gaminiai. Veikia keli universitetai, teatrai, meno galerijos, simfoninis orkestras.
Istorija
Pirmieji europiečiai, pasiekę rajoną, buvo Prancūzijos misionieriai ir kailių prekybininkai. 1818 m. prancūzų Kanados tyrinėtojas Solomon Juneau apsigyveno rajone, ir 1846 m. sujungė Džuno miestą su dviem kaimyniniais miestais, kad įkurtų Milvokio miestą. Dėka daugelio emigrantų iš Vokietijos ir kitų šalių gyventojų skaičius labai išaugo jau nuo 1840 m. Iki 1960 m. miestas labai sparčiai augo. Vėliau gyventojų skaičius ėmė mažėti dėl baltųjų migracijos į priemiesčius. Dėl naujų kompanijų atėjimo ir miesto ekonomikos sustiprėjimo, XXI a. pr. gyventojų skaičius vėl pradėjo augti.
Lietuviai
thumb|250px|left|Europos skyrius Viešajame muziejuje . Jame, tarp kitų 31 tradicinių išeivių gimtųjų trobėsių yra ir lietuviška gryčia su būdingais buitiniais daiktais. XIX a. pabaigoje Milvokyje pradėjo kurtis lietuviai. Apie 1907–1908 m. kunigas A. Balinskas įkūrė šv. Kazimiero draugiją, o 1911 m. šv. Jurgio parapiją ir draugiją. Prie parapijos veikė choras. 1913 m. pastatyta šv. Jurgio bažnyčia, kuri netrukus pervadinta šv. Gabrieliaus vardu. XX a. pradžioje Milvokyje susikūrė daug Amerikos lietuvių organizacijų skyrių. 1920 m. įsteigtas dailės būrelis. Lietuvai atkūrus valstybingumą, Milvokio lietuviai rinko lėšas valstybei, jos organizacijoms paremti. Nuo 1948 m. parapiją administruoja marijonai. Po Antrojo pasaulinio karo kasmet vykusio festivalio Folk Fair metu Milvokio lietuviai pristatydavo lietuvių tautinius šokius, dainas, valgius, rengė parodas. Milvokio muziejuje įkurta nuolatinė lietuvių ekspozicija – gimtosios sodybos kambarys. Vietos lietuviai kasmet rengia Vasario 16-osios minėjimą. XXI a. pr. mieste gyveno kelios dešimtys lietuvių.
Sportas
Populiariausia sporto šaka Milvokyje – krepšinis. Žymiausias krepšinio klubas – NBA rungtyniaujantis Milvokio „Bucks“. Beisbolo klubas žaidžia aukščiausioje JAV profesionalų lygoje Major League Baseball, ledo ritulio klubas Milwaukee Admirals – Amerikos ledo ritulio lygoje. Taip pat kultivuojamas futbolas, dviračių sportas, kriketas bei kitos sporto šakos.
Tipas
miniatiūra Tipas – gyvūnų mokslinės klasifikacijos kategorija, apimanti giminingas klases. Tipas yra skyriui augalų sistematikoje analogiška kategorija, aukštesnė už klasę. Kai kurie tipai dar skirstomi į potipius. Sąvoką 1825 m. pradėjo vartoti prancūzas A. Blenvilis.
Montevidėjo departamentas
Montevidėjo departamentas  – departamentas pietų Urugvajuje. Administracinis centras – Montevidėjas.
Geografija
Departamentas driekiasi La Platos pakrantėje. Aukščiausia vieta – 132 m Cerro de Montevideo kalva. Montevidėjo departamentas įeina į Montevidėjo metropolinę zoną.
thumb|left|520px|Montevidėjo panorama
Janusz Palikot
Janušas Palikotas (Janusz Marian Palikot, g. 1964 m. spalio 26 d. Bilgoruose) – Lenkijos politikas, aktyvistas ir verslininkas, nuo 2005 m. – Lenkijos Seimo narys. Baigė bakalauro filosofijos studijas Liublino katalikiškame universitete, vėliau įgijo magistro laispnį Varšuvos universitete.
Palikotas į Lenkijos Seimą buvo išrinktas 6-oje Liublino rinkimų apygardoje pagal Pilietinės platformos partijos sąrašą, 2007 m. perrinktas. Tačiau 2010 m. šią partiją palikęs įkūrė socialiai libertarinį antiklerikalinį Palikoto judėjimą, 2011 m. Seimo rinkimuose surinkusį 10 proc. balsų.
Palikotas pasisako prieš religinį švietimą valstybinėse mokyklose ir valstybines subsidijas bažnyčioms, abortų, vienalyčių civilinių sąjungų, kanapių legalizavimą, taip pat nemokamų prezervatyvų dalinimą, socialinio draudimo reformavimą, Senato panaikinimą ir proporcinių mokesčių įvedimą.
Buvęs vienas iš degtinės kompanijų Polmos Lublin S.A. ir Ambra S.A. savininkų. Su pirma žmona Maria Nowińska išsiskyręs, turi 2 sūnus; su antra žmona Monika Kubat turi sūnų ir dukterį.
Jean Baudrillard
Žanas Bodrijaras (g. 1929 m. liepos 29 d. – m. 2007 m. kovo 6 d.) – prancūzų kultūrologas, filosofas, politikos komentatorius ir fotografas. Jo darbai siejami su postmodernizmo ir poststruktūralizmo tendencijomis.
Gyvenimas
Baudrillard gimė Reimse, Šiaurės Prancūzijoje, 1929 m. liepos 27 d. Jo proseneliai buvo valstiečiai, o tėtis - policininkas. Mokykloje Baudrillard susidomėjo patafizika, kuri, daugelio nuomone, yra svarbus dėmuo norint suprasti jo vėlesnes mintis. Jean Baudrillard buvo pirmasis įstojęs į universitetą savo šeimoje - Paryžiuje jis studijavo vokiečių filologiją bei literatūrą, kurią dėstė 1960-1966 metais. Dėstydamas Baudrillard rašė literatūros recenzijas bei vertė tokių filosofų bei rašytojų, kaip Karlo Markso, Bertoldo Brechto, Frydricho Engelso ir kitų, darbus.
Dėstydamas vokiečių filologiją Baudrillard pradėjo linkti į sociologiją, o 1968 m. apsigynė savo disertaciją „Objektų sistema“, vėliau, dirbdamas kartu su Humphrey De Battenburge, dėstė sociologiją.
Nuo 1986 m. Jean Baudrillard dėstė IRIS (Paryžiaus Universitetas), kuriame praleido vėlesniuosius savo mokymo metus - čia dėstydamas jis pradėjo krypti nuo sociologijos kaip disciplinos, o vėliau, nustojęs dėstyti, išvis nesiejo savęs su jokia disciplina. Devintajame ir dešimtajame dešimtmečiuose Baudrillard knygos pradėjo susilaukti plataus pripažinimo ir savo paskutiniaisiais metais Jean Baudrillard tapo intelektualine garsenybe.
Pagrindinės idėjos
Baudrillard domėjosi technologinio progreso įtaka socialiniam pokyčiui - jis palietė nemažai temų, įskaitant konsiumerizmą, lyčių santykius, socialinę istoriją, taip pat nemažai žurnalistinių komentarų apie AIDS, klonavimą, Persijos įlankos karą, rugsėjo 11 d. įvykius ir kita.
Akkurganas
Akkurganas  – miestas rytų Uzbekistane, Taškento vilajete, prie Angreno upės, 55 km į pietvakarius nuo Taškento. Rajono centras. Keliai į Činazą, Toytepą, Jangijulį. Maisto pramonė.
Jean Baudrillard
Pagrindinės idėjos
Jo idėjos priskiriamos Prancūzijos post-struktūralistų mokyklai, kurios bendras interesas buvo semiotika. Kiti šiai kartai priklausę mąstytojai buvo Gilles Deleuze, Jean-Francois Lyotard, Michel Foucault, Jacques Derrida, Jacques Lacan ir kiti. Post-struktūralistai domėjosi ženklų ir žodžių įtaka prasmei ir reikšmei.
Baudrillard nuo pradžių kalbėjo apie tai, kad visuomenė yra pastatyta ant rėmimosi pačia savimi. Jis rašė, jog begalinė ir bevaisė pilnosios žinijos paieška beveik neišvengiamai veda į deliuziją. Baudrillard manė, kad subjektas (žmogus) gali bandyti suprasti objektą (nežmogišką), bet kadangi objektas gali būti suprastas tik kaip kažką žymintis (ir kadangi reikšmės paieškos procesas iškart pateikia tinklą kitų ženklų, nuo kurių jis atskiriamas), paieškos visada bus nuviliančios. Subjektas yra suviliojamas (nukreipiamas nuo tikslo) paties objekto. Baudrillard manė, jog žmogaus gyvenimo detalės negali būti suprastos, bet kai subjektas yra suviliojamas minties, jog tai įmanoma, jis yra įtraukiamas į simuliuotą realybės versiją (hiperrealizmą). Tai nereiškia, kad pasaulis tampa nerealus - tiesiog kuo greičiau ir visapusiškai bandoma realybę sudėti į vientisą vaizdą, tuo nesaugesnė ir nestabili ji tampa. Realybė, tokiu atveju, dingsta.
Objektų verčių sistema
Savo pirmose knygose, tokiose kaip „Objektų sistema“ bei „Vartotojų visuomenė“ Baudrillard pagrindinė tema sukasi aplink konsumerizmą ir kaip skirtingi objektai yra vartojami skirtingai. Tuo metu Jean Baudrillard politinės pažiūros buvo įkvėptos Marksizmo ir situacionizmo, bet šiose knygose jo nuomonė skyrėsi nuo Markso vienu svarbiu dalyku - anot Baudrillard, vartojimas, o ne gamyba yra pagrindinė kapitalistinės visuomenės varomoji jėga.
Baudrilard prie to priėjo kritikuodamas Markso naudojimo vertės koncepciją. Jis manė, jog Markso ir Adamo Smito ekonominės idėjos priėmė poreikių sąsają su naudojimu per daug lengvai. Baudrillard ginčijosi, kad poreikiai yra konstruojami, o ne natūralūs. Jis pabrėžė, jog visi pirkiniai, kadangi visada žymi kažką socialiai, turi savo fetišistinę pusę ir sako kažką apie savo naudotoją. Dėl šių idėjų vartojimas buvo ir lieka svarbesnis už gamybą.
Anot Baudrillard, yra keturi būdai, kuriais objektas įgauna vertę:
Simuliakrai ir simuliacija
1981 m. išleistoje knygoje „Simuliakrai ir simuliacija“ Jean Baudrillard bandė ištirti santykius tarp realybės, simbolių ir visuomenės.
Simuliacija yra tikro pasaulio procesų ar sistemos imitacija, netikras, suvaidintas veiksmas ar veiklos rezultatas.
Persijos įlankos karas
1991 metais išleista Baudrillard knyga provokatyviu pavadinimu „Persijos įlankos karas nevyko“, iškėlė jį kaip akademinį ir politinį komentatorių. Jis rašė, jog Persijos įlankos karas buvo atvirkščia Klauzevico formulė: ne „politikos pratęsimas kitais būdais“, o „polikimos nebuvimo pratęsimas kitais būdais“. Anot jo, Sadamas Huseinas ne kovojo su priešais, o naudojo savo karių gyvybes kaip auką, norint išlaikyti savo jėgą. Koalicija, kovojanti su Irako valdžia, kasdien numesdavo 10,000 tonų bombų, lyg sau įrodydami, kad yra priešas, su kuriuo kovojama. Vakarų medija prisidėjo, tiesiogiai transliuodami karą, tačiau kartu naudodami tuos pačius karo vaizdus su noru parodyyti, jog JAV vedama koalicija ir Irakas kariauja, nors taip nebuvo. Sadamas Huseinas nenaudojo visų savo kariuomenės pajėgumų (Irako oro pajėgų). Huseino jėga nesumažėjo, kaip matoma iš jo 1991 metais sustabdytų vidinių sukilimų. Apskritai mažai, kas po karo pasikeitė - Huseinas liko nenugalėtas, „laimėtojai“ nelaimėjo, tad Persijos įlankos karas neįvyko.
2001 m. Rugsėjo 11 d. teroro aktai
Kai Persijos įlankos karas Baudrillard'ui buvo „neįvykis“, Pasaulio prekybos centro teroro aktas yra „absoliutus įvykis“. Bandydamas suprasti jį kaip reakciją į kapitalistinio globalizmo technologinį ir politinį plėtimąsi, o ne kaip karą, kuris remiasi religija, jis aprašė absoliutų įvykį ir jo pasėkmes:
''Tai nėra civilizacijų ir religijų susidūrimas, kadangi tai tęsiasi toliau, nei Islamas ir Amerika, ant kurių yra stengiamasi priversti koncentruotis, kad sukurti netikrą matomos konfrontacijos iliuziją ir sprendimą, paremtą jėga. Tikrai yra tam tikras antagonizmas, bet jis aplenkia Ameriką (nors ji greičiausiai ir yra epicentras, bet jokiu būdu ne vienintelis globalizmo įsikūnijimas) ir Islamą (kuris nėra terorizmo įsikūnijimas) iki triumfuojančio globalizmo, kuris kovoja pats prieš save.''
Akkurganas
Istorija
Akkurganas įkurtas 1935 m., miesto statusą gavo 1980 m.
Karbamidas
Karbamidas, šlapalas, urėja, anglies rūgšties diamidas – bespalviai, bekvapiai tetragoninės singonijos šaldančio skonio kristalai. Gerai tirpsta vandenyje, etilo alkoholyje, skystame amoniake.
Kaitinant 150–160 °C temperatūroje atskyla amoniakas ir karbamidas virsta ciano rūgštimi; pastaroji iš dalies polimerizuojasi, sudarydama biuretą. Šildomas vandeninis karbamido tirpalas išskiria NH3 ir CO2. Reaguodamas su nitritine rūgštimi, išskiria azotą: Su azoto, druskos, fosforo, oksalo rūgštimis sudaro druskas. Alkilinamas karbamidas sudaro alkilkarbamidą R-NHCONH2, acilinamas – ureidus RCO-NHCONH2, reaguodamas su alkoholiais - uretanus N2NCOOR (čia R – angliavandenilio radikalas), su parafinais ir jų dariniais, pvz., aukštesniaisiais alkoholiais, rūgštimis, esteriais, halogenidais ir nitrilais, sudaro kristališkuosius aduktus. Laboratorijoje gaunamas iš kalio arba natrio cianato ir amonio chlorido arba cianamino hidrolize, pramonėje – iš amoniako ir anglies dioksido: Karbamidas – žmogaus ir daugumos žinduolių gyvūnų baltymų apykaitos galutinis produktas. Gaminasi kepenyse. Randamas kraujyje (normaliai 18–38 mg/100ml), raumenyse ir kituose audiniuose, seilėse, limfoje, piene. Reguliuoja vandens apykaitą organizme, audinių hidrataciją. Šalinamas pro inkstus ir prakaito liaukas. Sutrikus inkstų funkcijai ir skylant audinių baltymams karbamido daugėja kraujyje (uremija), dirbant sunkų fizinį darbą, sergant cukriniu diabetu, karščiuojant – šlapime.
Michael Frolík
thumb|200px|Maiklas Frolikas, rungtyniaujantis už Vinipego „Jets“
Maiklas Frolikas (g. 1988 m. vasario 17 d. Kladne, Čekijoje) – čekų ledo ritulininkas, olimpietis. Jis žaidžia dešiniojo krašto arba centro puolėjo pozicijoje NHL Vinipego klube „Jets“. Jis laimėjo Stenlio taurę, žaisdamas Čikagos klube „Blackhawks“. Taip pat jis žaidė Floridos klube „Panthers“. Draugė – garsi Čekijos manekenė ir 2001 m. Mis Čekija Diana Kobzanová. Marškinėlių skaičius – 67.
Karjera
M. Frolikas 2 sezonus žaidė Čekijos Extralygoje Kladno klube „Rabat“. Įsigijo pravardę „Jaunasis Jagr“ dėl žaidimo ir išvaizdos panašumų į buvusi Kladno žaidėją Jaromirą Jagrą.
2006 m. NHL naujokų biržoje pasirinktas dešimtu šaukimu Floridos „Panthers“. Pradėjo savo karjerą Šiaurės Amerikoje Kvebeko pagrindinėje jaunių ledo ritulio lygoje Rimuski miestelio klube „Océanic“. 2008–2009 m. sezone debiutavo tiesiai iš jaunių lygos. 2010–2011 m. sezone M. Frolikas buvo iškeistas klubui „Blackhawks“. Jis ir vartininkas Alexander Salak buvo iškeisti į Jack Skille, Hugh Jessiman ir David Pacan. 2011 m. kovo 2 d. pelnė savo pirmą įvartį Čikagos klubui prieš Kalgario „Flames“. 2011 m. balandžio 24 d. pelnė pirmą įvartį (realizavo paskirtą baudinį) atkrentamosiose varžybose „Blackhawks“ istorijoje prieš Vankuverio „Canucks“ vartininką Cory Schneider per šeštas vakarinės konferencijos ketvirtfinalio varžybas.
Linaičiai
Linaičiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 29 km į pietus nuo Biržų, Žaliosios girios rytiniame pakraštyje.
Slovakijos vėliava
thumb|250px|right|[[Vaizdas:FIAV 111000.svg|20px Slovakijos vėliava. Proporcijos: 2:3]] thumb|250px|right|Jei vėliava kabinama vertikaliai – herbas pasukamas.
Slovakijos vėliava – suskirstyta į tris vienodo aukščio horizontalias juostas: viršutinę baltą, vidurinę mėlyną, apatinę raudoną. Į kairę (flagštoko) pusę nuo centro įkomponuotas Slovakijos herbas.
Vėliava įteisinta 1992 m. rugsėjo 3 d.
Istorija
Viduramžiais Slovakijos vėliava buvo dvispalvė (viršuje raudona, apačioje balta). Ant Nitros miesto antspaudo yra jau kitokia Slovakijos vėliava, panaši į Danijos, raudoname lauke baltas kryžius.
1848–1849 m. sukilimo prieš Vengriją metu pradžioje naudota raudona – balta vėliava, vėliau tarp jų atsirado mėlyna juosta.
Susikūrus Čekoslovakijai 1920 m. prie tradicinės čekų vėliavos (balta – raudona) po ilgų diskusijų buvo įdėtas mėlynas trikampis. Dabar tokia vėliava yra Čekijos vėliava.
1990 m. po „Aksominės revoliucijos“ Slovakija susigrąžino trispalvę savo vėliavą, bet be dabar esamo herbo. Šis buvo įkomponuotas 1992 m., kad vėliava daugiau skirtusi nuo Rusijos ir Slovėnijos vėliavų.
Šluotsmilgė
Šluotsmilgė (Deschampsia) – miglinių (Poaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso daugiametės žolės su išsiskėtusios šluotelės žiedynu. Auga pievose, miškuose, durpynuose.
Gentyje yra apie 50 rūšių. Lietuvoje auga dvi rūšys:
Suomijos futbolo varžybos 1913 m.
Suomijos futbolo varžybos 1913 m.
Geltonosios vištelės
Rūšys
Išskiriamos 3 rūšys, bei vienoje rūšyje 2 porūšiai, iš kurių vienas išnykęs: :
Eilė
Eilė – mokslinės klasifikacijos kategorija, naudojama augalų ir grybų sistematikoje. Terminą pradėjo naudoti Karlas Linėjus 1735 metais. Gyvūnų sistematikoje vietoj eilės naudojamas terminas būrys.
Eilė apima giminingas šeimas. Pvz., pievagrybiniai, mėšlagrybiniai, kiškiabudiniai ir kitos artimos grybų šeimos, jungiamos į agarikiečių eilę. Sistematiškai artimos eilės grupuojamos į poklasius ir klases.
Žvaigždžių vartai
thumb|300px|Aktyvuoti [[Žvaigždžių vartai (prietaisas)|Žvaigždžių vartai, pagrindinis Žvaigždžių vartų pasaulio objektas, atvaizduotas televizijos seriale SG-1]]
Žvaigždžių vartai - mokslinės fantastikos serija, prasidėjusi 1994 metais vaidybiniu filmu Žvaigždžių vartai. Jame vaizduojama išgalvota visata, kurioje Žemė kovoja prieš priešiškai nusiteikusius ateivius, turinčius pranašesnių technologijų ar antgamtinių galių. Filmo istorija buvo tęsiama trijuose televizijos serialuose (Žvaigždžių vartai SG-1, Žvaigždžių vartai Atlantida, ir Žvaigždžių vartai Visata), animacijos seriale (Žvaigždžių vartai Begalybė) ir kituose darbuose.
Tado
Tado – istorinė gbe valstybė Vakarų Afrikoje, Vergų krante (dabartinių Togo ir Benino teritorijoje), klestėjusi XIII–XV a. Ją sukūrusi tauta vadinama adžais. To paties pavadinimo buvo ir šios valstybės sostinė, dabar nedidelis kaimelis Benino ir Togo pasienyje.
Istorija
Tado buvo pirmoji gbe tautų sukurta valstybė, šioms tautoms migruojant į vakarus, iš Ketu apylinkių. Apie XIII a. jie įkūrė Tado sostinę Ezame (dabar Tado kaimelis netoli Tahuno). Legenda pasakoja, kad visam miesteliui susirgus, čia atsikėlė žiniuonis Togbui-Anyi, kuris išgydė visus žmones ir tapo pirmuoju karaliumi.
Iš Tado save kildina visos Vergų kranto tautos. Dalis išeivių iš Tado migravo į vakarus, kur sukūrė Notsės valstybę. Ji tapo eve tautos pradžia. Kiti išeiviai migravo į pietryčius, kur davė pradžią fonų tautybei. Dar viena dalis pietuose įkūrė Ardros karalystę, kuri ilgainiui perėmė hegemoniją Vergų krante ir paveldėjo Tado karalystės dinastiją.
Iš Ardros kilo kitos trys karalystės Vergų kranto pietinėje dalyje. Minima, kad XVII a. trys broliai įsikūrė skirtingose vietovėse. Kokponas liko valdyti Aladoje (Ardroje), Doaklinas įkūrė Abomėjų (Dahomėjos sostinę), o Teagdanlinas – Adžačę.
Tado kaimelis su išlikusiais valdovų rūmais ir dinastija (šiuo metu valdo 186-as valdovas), iki šiol yra šventa vieta visiems adžų tautos atstovams. Šie renkasi į didžiausią tautos šventę, kuri skirta paminėti pirmąjį karalių.
Geodezija
Geodezija ( kilęs iš žodžių geo 'žemė + daio 'daliju'), mokslas, tiriantis Žemės formą, dydį ir gravitacijos lauką bei vietovės matavimus, susijusius su Žemės paviršiaus planų ir žemėlapių sudarymu. Jis reikalingas tiek žemės formai ir didumui nustatyti, tiek planams ir žemėlapiams sudaryti. Remiantis geodeziniais matavimais, nustatoma žemės paviršiaus taškų tarpusavio padėtis. Geodezinis pagrindas reikalingas darant topografines nuotraukas ir kitus žemės matavimo darbus, atliekant visos šalies kartografavimą, vykdant statybos darbus, geodinaminius tyrimus, valstybės sienos žymėjimą ir daug kitų darbų, kuriuose tenka nustatyti taškų padėtį, t. y. jų koordinates. Šis mokslas suteikia galimybę atlikti reikiamo tikslumo geodezinius darbus pagal vieningą koordinačių sistemą.
Istorija
Egipte 4000 m. pr. m. e. geodeziniais matavimais buvo atnaujinamos Nilo potvynių sunaikintos sklypų ribos. Lietuvoje geodezijos darbai pradėti XVI a. per Valakų reformą (buvo matuojamos dvarų žemės, sudaromi 1521 ir 1526 m. Lietuvos ir Lenkijos žemėlapiai). 1790–1800 m. sudaryti Kauno, Vilniaus ir Gardino geodeziniai planai. Juos sudarant dalyvavo ir Laurynas Stuoka – Gucevičius. 1924 m. Lietuva įėjo į Baltijos šalių geodezinę komisiją, buvo atlikta Lietuvos trianguliacija, sudaryti topografiniai žemėlapiai.
Matavimai
Be geodezijos mokslo nėra įmanomi jokie geodeziniai matavimai. Žemės geodeziniai (kitaip kadastriniai) matavimai – tai tikslus suformuotų žemės plotų nustatymas, plano ir kitų duomenų, reikalingų įrašyti į kadastro duomenų bazę, parengimas, tikslus žemės sklypo ribų posukio taškų koordinavimas (LKS94 valstybinėje koordinačių sistemoje). Žemės geodeziniai (kadastriniai) matavimai atliekami, kai yra žemė padalijama, atidalijama, sujungiama ir (ar) atliekama jos amalgamacija. Taip pat parduodant, išnuomojant ar suteikiant panaudai kitos paskirties valstybinės žemės sklypus, kurių ribų posūkio taškų ir riboženklių koordinatės nenustatytos valstybinėje geodezinių koordinačių sistemoje. Geodeziniai matavimai atliekami naudojant moderniausią šiuolaikinę geodezinių matavimų techniką. Naujausius GPS imtuvus, teodolitus bei lazerinius tacheometrus.
Pietų Kivu
Pietų Kivu provincija  – provincija Kongo Demokratinės Respublikos rytinėje dalyje. Ribojasi su Šiaurės Kivu – šiaurėje, su Ruanda, Burundžiu ir Tanzanija – rytuose, su Katanga – pietuose, su Maniema – pietvakariuose bei vakaruose. Administracinis centras – Bukavu.
Pietų Kivu provincija liūdnai pagarsėjusi dėl etninių konfliktų, grubių žmogaus teisių pažeidimų. Kivu regionas buvo pagrindinis Antrojo Kongo karo židinys.
Geografija
Paviršius daugiausia kalvotas ir kalnuotas, plyti daugiausia savanų plotai su džiunglių ruožais. Driekiasi Mitumbos kalnų grandinė, kurios svarbiausia viršūnė Pietų Kivu teritorijoje yra Bjegos kalnas (2790 m). Rytiniame pasienyje provincija apima dalis Kivu ir Tanganikos ežerų.
Administracinis suskirstymas
Provincija padalinta į 8 teritorijas:
Archivum Lithuanicum
thumb|200px|Archivum Lithuanicum žurnalo pirmojo tomo viršelis Archivum Lithuanicum (ALt) – metinis mokslinis filologijos žurnalas, leidžiamas nuo 1999 m. Vyriausiasis redaktorius Giedrius Subačius
Žurnalą įsteigė ir rengia Lietuvių kalbos institutas su Klaipėdos, Šiaulių, Vilniaus ir Vytauto Didžiojo universitetais, tenkindamas padidėjusį pasaulio mokslinės visuomenės susidomėjimą senaisiais lietuviškais ir Lietuvoje rašytais tekstais. Pirmieji du ALt tomai išleisti Lietuvoje, nuo trečiojo žurnalą leidžia ir Europoje bei Amerikoje platina Vysbadene įsikūrusi Vokietijos mokslo knygų leidykla – Harrassowitz Verlag.
ALt originalo kalba skelbiami lietuvių, vokiečių, lenkų, amerikiečių bei kitų tautų mokslininkų darbai, kuriuose socialiniu ir/ar filologiniu aspektu analizuojami senieji lietuviški tekstai, tyrinėjama lietuvių raštijos istorija, lietuvių kalbos standartizacijos idėjų istorija (ypač ankstyvasis laikotarpis), lietuvių raštijos tyrinėjimų istorija, senųjų lietuviškų tekstų vertimo ar redagavimo istorija.
Leidinio tomą sudaro straipsnių, publikacijų, recenzijų ir diskusijų bei apžvalgų skyriai.
Giedrė Eleonora Miknevičienė
Giedrė Eleonora Miknevičienė (g. 1943 m. gruodžio 19 d. Kaunas) – Lietuvos architektė restauratorė.
Biografija
Tėvas Petras Rauduvė, vyras Tautvydas Miknevičius. 1967 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1967–1972 m. Miestų statybos projektavimo instituto Vilniuje, 1972–1975 m. ir 1977–1978 m. – Technikos estetikos instituto Vilniaus filialo architektė, nuo 1978 m. Paminklų konservavimo instituto (nuo 1987 m. Paminklų restauravimo projektavimo institutas) grupės vadovė, projektų vadovė. 1992–2006 m. projektavimo bendrovės „Monresta“ prezidentė.
Parengė daugiau kaip 100 ekspertizių ir paminklotvarkos sąlygų, reglamentų. Lietuvos restauratorių sąjungos ir Lietuvos architektų sąjungos narė.
Luzkai (Liublino vaivadija)
Luzkai  – kaimas Lenkijos rytuose, Dreluvo valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietus nuo Dreluvo, apie 24 km į pietvakarius nuo Palenkės Bialos ir apie 74 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Vidugašlis
Prie Vidugašlio įsikūrę Valančiūnų ir Smališkės kaimai.
Antanas Vireliūnas
Antanas Vireliūnas (1887 m. birželio 20 d. Vėžionyse, Kupiškio valsčius, Panevėžio apskritis – 1925 m. liepos 23 d. Palangoje) – Lietuvos kalbininkas, pedagogas, spaudos darbuotojas, tautosakininkas, visuomenės veikėjas.
Biografija
1910 m. baigė Panevėžio mokytojų seminariją, 1910–1914 m. mokytojavo Tverų mokykloje. Karo metu buvo mobilizuotas, Kaune pateko vokiečiams į nelaisvę, iš kurios pabėgo ir kurį laiką gyveno nelegaliai.
1918–1919 m. Saulės gimnazijos Kaune mokytojas. 1919–1921 m. dirbo Švietimo ministerijoje. Knygų leidimo komisijos steigėjas. 1923–1924 m. redagavo žurnalą „Švietimo darbas“. 1924 m. įsteigė (su kitais) knygų leidimo bendrovę „Sakalas“.
Nuo 1906 m. bendradarbiavo spaudoje, leidiniuose „Lietuvos ūkininkas“, „Mokykla“, „Mokytojas“, „Lietuva“, „Lietuvis“, „Švietimo darbas“, „Kosmos“, „Tauta ir žodis“ ir kt. Rašė mokyklų, auklėjimo, kalbos, lietuvių literatūros klausimais, nagrinėjo lietuvių kalbos terminijos dalykus.
Užrašė lietuvių liaudies šokių „Dobilėlis“ ir kitų tekstų, melodijų. Išleido geografijos mokslo populiarinimo knygelių.
Palaidotas Palangos kapinėse.
Užpelkiai (Akmenė)
Užpelkiai – kaimas vakarinėje Akmenės rajono savivaldybės dalyje, 4 km į pietvakarius nuo Ventos.