cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Čekijos ginkluotųjų pajėgų ginkluotė
thumb|[[CZ 805 BREN automatas.]] thumb|Čekijos modernizuotas [[T-72.]] thumb|right|Čekijos [[BMP-2|BVP-2 kariniame parade Prahoje (2008 m. spalio 28 d.).]] thumb|Šarvuotasis sunkvežimis Tatra 813 su raketų leistuvu. thumb|ShKH Ondava – 152 mm savaeigė patranka haubica thumb|[[Čekijos oro pajėgos|Čekijos oro pajėgų PZL W-3A]] thumb|[[Čekijos oro pajėgos|Čekijos oro pajėgų JAS 39 Gripen]]
Karinė technika 2012 m. sausio 1 d.:
Juodasis obeliskas
Juodasis obeliskas  – vienas žymiausių XX a. vokiečių rašytojo Ericho Marijos Remarko kūrinių. Remarkas sugrįžo į Osnabriuką, į pavėlavusios savo jaunystės miestą. „Juodasis Obeliskas“ tikrai yra biografiškaiusias Remarko romanas. Jis buvo pavaikščiojęs kone visiškai sugriauto gimtojo miesto gatvėmis, suvokė, kad niekuomet nebeįsikurs gimtojoje šalyje – taigi romanas lyg liūdnas atsisveikinimas su Vokietija, jaunyste, ankstyvosiomis svajonėmis ir viltimis: „Todėl nepykit, kad vėl sugrįšiu į tuos pasakiškus laikus, kai viltis dar plaikstėsi mums virš galvų kaip vėliava ir kai mes dar tikėjome tokiais neaiškias dalykais kaip žmoniškumas, teisingumas, pakantumas – ir tuo, kad vieno pasaulinio karo užtektų pasimokyti vienai kartai.“
Kūrinys pasakoja apie ekonomikos griūtį Vokietijoje po pralaimėto Pirmojo pasaulinio karo. Pagrindinis veikėjas – 25 metų I-jo pasaulinio karo veteranas Ludvigas Bodmeris, palaikantis antifašistinį frontą. Jis, nors jaunas, tačiau jau kupinas nevilties. Liudvigas trokšta tapti poetu, bet šis jo noras nustumtas yra antrą planą: jis dirba paminklų pardavėju pas savo draugą Georgą. Papildomai uždirba privačiai mokydamas knygyno savininko sūnų bei grodamas vargonais bažnyčioje, esančioje psichiatrinės ligoninės teritorijoje. Georgo paminklų parduotuvėje jau daug metų stovi juodasis obeliskas, pirktas dar Georgo tėvo, kurio parduoti praktiškai neįmanoma. Knygos pabaigoje Ludvigas parduoda juodąjį obeliską, gaudamas už jį labai didelę sumą, ir dar tvirta užsienio valiuta, bei išvyksta iš gimtojo miestelio į Berlyną dirbti reporteriu.
Vokietija, vos spėjusi pralaimėti vieną karą, investuoja milžiniškus pinigus kerštui, kuris taip pat nepavyksta. Vokietija pralaimi ir II- ajį pasaulinį karą.
Mansura
Istorija
1219 m. Miestą įkūrė Ajubidų generolas Al Adilas I. Po pergalingo Mansuros mūšio (1250 m.) prieš kryžininkus (Septintasis kryžiaus žygis) miestas pavadintas Mansura („pergalingoji“). Čia buvo įkalinta daug kryžininkų, tarp jų ir karalius Liudvikas IX Šventasis.
Juozas Vėbra
Juozas Vėbra (1901 m. balandžio 20 d. Gentiniuose, Rokiškio rajonas – 1994 m. vasario 4 d. Durhame, JAV) – Lietuvos savanoris, pulkininkas, inžinierius, išradėjas, chemijos mokslų daktaras.
Biografija
1945–1949 m. gyveno Vokietijoje ir Prancūzijoje, nuo 1949 m. JAV. 1951–1952 m. dirbo Vinčesterio dirbtuvių laboratorijoje, 1952–1969 m. Nju Heiveno firmoje „Olin Research Center“. Daugelio išradimų chemijos srityje autorius. Savo laisvalaikį skyrė lietuvybei, dalyvavo įvairių tautinių organizacijų veikloje, lietuvių renginiuose skaitydavo pranešimus reikšmingų sukakčių progomis, ragino remti lietuvišką spaudą. Mirė Durhame (JAV), perlaidotas Vilniaus Antakalnio kapinėse.
Žmona Genovaitė Židonytė-Vėbrienė – romanistė ir bibliotekininkė, lyginamosios literatūros daktarė, parašiusi prancūzų kalba monografiją apie poetą Oskarą Milašių.
Gaznio provincija
Gaznio provincija  – provincija Afganistano pietrytinėje dalyje. Tai 8-a pagal plotą ir 7-a pagal gyventojų skaičių šalies provincija. Administracinis centras – Gaznis.
Geografija
Didesnioji provincijos dalis kalnuota (Vidurio Afganistano kalnai). Pietryčiuose plyti sausringos lygumos. Yra ličio, aukso, vario telkinių. Yra didelis Bande Sardeho tvenkinys. Svarbiausia upė – Argandabas.
Gyventojai
Provincijoje dominuoja dvi tautos – puštūnai (49 %, daugiausia lygumose) ir hazarai (45 %). Dar yra tadžikų (7 %), indų.
Administracinis suskirstymas
thumb|220px|Gaznio rajonai
Provincija padalinta į 19 rajonų.
Svarbiausios gyvenvietės:
Administracinė justicija
thumb|right|200px|[[Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas]] Administracinė justicija – valstybinės justicijos šaka. Pagrindinė institucija - administracinis teismas. Sprendžia teisėtumo klausimus. Neteisminė - Administracinių ginčų komisija, Mokestinių ginčų komisija; kai kuriose valstybėse - administraciniai tribunolai. Nagrinėja, ar konkretus vykdomosios valdžios institucijos ar įstaigos priimtas teisės aktas (dažniausiai - individualus) atitinka šalies įstatymus, Konstituciją.
Grybai (Švenčionys)
Grybai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Sarių. Seniūnaitijos centras. Įsikūręs pamiškėje, šalia kelio. Yra XVIII a. Grybų dvaro pastatų ansamblis. Gamtos paminklai – šešios Grybų liepos bei Grybų ąžuolas.
miniatiūra|240px|left|Riboženklis miniatiūra|240px|left|Stambus skilęs riedulys
Kagajan de Oras
Kagajan de Oras  – miestas Filipinuose, Mindanao salos šiaurėje, prie Kagajano upės žiočių ir Mindanao jūros Makachalaro įlankos. Šiaurės Mindanao regiono ir Rytų Misamio provincijos centras. Jūrų uostas. Oro uostas. Žvejyba. Perdirbami žemės ūkio produktai. Ryžių, ananasų, kokosų, bananų auginimas. Yra du universitetai (įkurti 1933 ir 1978 m.).
Kagajan de Oras pradėjo kurtis XVII a.
Apšrūtai (Medovojė)
Apšrūtai (, nuo 1938 m. birželio 3 d. Schroten, 1945–1946 m., nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – buvusi gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Nemano rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Lunino kaimo gyvenvietės teritorijoje.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas Apšrūtai lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Ragainės apskrities (1922–1945 m. Tilžės-Ragainės apskrities) kaimas, 1928 m. sujungtas su Kimšais. Iki 1935 m. kovo 31 d. kaimo bendruomenė, vėliau valsčius. Priklausė Būdviečių parapijai. 1946–2008 m. Malomožaiskojė apylinkės teritorija.
Darbas (Pasvalys)
Istorija
Iki 1950 m. Pasvalio apskrities laikraštis, 1950–1990 m. – LKP Pasvalio rajono komiteto ir LDT leidinys, nuo 1990 m. vasario 21 d. – rajono laikraštis. Steigėja ir leidėja UAB „Pasvalio laikraštis“.
Iki 1961 m. vadinosi „Stalino vėliava“, nuo 1961 m. – „Pasvaliečių darbas“, skirtas Pasvalio ir Biržų rajono gyventojams, nuo 1972 m. balandžio 25 d. – „Darbas“, leidžiamas Pasvalio rajono gyventojams. Iki 1960 m. spausdino Pasvalio spaustuvė, nuo 1960 m. ji prijungta prie Biržų spaustuvės, nuo 1985 m. spausdino Panevėžio spaustuvė.
1949 m. ėjo vienąkart, dukart, nuo 1950 m. – dukart, 1965–1989 m. – triskart, 1990–1994 m. – dukart, nuo 1995 m. – tris kartus per savaitę. Tiražas: 1949 m. – 1000 egz., 1987 m. – 11 000 egz., 1997 m. – 5000 egz., 2020 m. – 2845 egz.
Profesinė bendrija
Profesinė bendrija gali būti profesinės civilinės atsakomybės privalomojo draudimo draudėjas. Profesine veikla galintys užsiimti asmenys turi teisę veikti įsteigdami privatųjį juridinį asmenį, kurio teisinė forma yra profesinė bendrija. Tokiu atveju profesinė bendrija registruojama juridinių asmenų registre.
Profesinės bendrijos dalyviu gali būti tiek vienos, tiek ir skirtingų profesijų asmenys. Kai kuriose valstybėse nustatyta, kad jis gali būti tik vienos profesinės bendrijos dalyviu (pvz., Lietuvoje advokatas). Profesinės bendrijos pavadinime nurodoma juridinio asmens teisinė forma. Už profesinės bendrijos prievoles, nesusijusias su sutartimis dėl profesinių paslaugų teikimo, kai neužtenka profesinės bendrijos turto, bendrijos dalyviai savo turtu neatsako. Už profesinės bendrijos prievoles, atsiradusias pagal advokatų profesinės bendrijos vardu sudarytas sutartis dėl profesinių paslaugų teikimo, kai joms įvykdyti neužtenka profesinės bendrijos turto, visu savo turtu atsako taprofesinės bendrijos dalyvis, kuris teikė profesines paslaugas. Jeigu nėra aišku, kuris iš asmenų teikė paslaugas, arba jeigu jas teikia ne profesinės bendrijos dalyvis, už prievoles pagal sutartis dėl paslaugų teikimo, kai joms įvykdyti neužtenka profesinės bendrijos turto, atsako visi jos dalyviai visu savo turtu proporcingai kiekvieno dalyvio reikalavimo teisės į profesinės bendrijos turto dalį dydžiui.
Gali būti nustatomi profesinės bendrijos veiklos apribojimai, kad, pvz., profesinė bendrija negali verstis kita negu tik tam tikros profesijos paslaugų teikimas veikla. Profesinės bendrijos vardu teisines paslaugas gali teikti atitinkami dalyviai. Sutartyje dėl paslaugų teikimo paprastai turi būti nurodytas konkretus asmuo, kuris vykdys šią sutartį.
Profesinės bendrijos steigimas ir steigimo dokumentas
Profesinė bendrija steigiama ir veikia pagal sutartį, kuriai taikomos Civilinio kodekso nuostatos, reglamentuojančios jungtinės veiklos (partnerystės) sutartį. Ši sutartis yra profesinės bendrijos steigimo dokumentas. Sutarties nuostatos, susijusios su profesinės bendrijos veikla, įsigalioja nuo profesinės bendrijos įregistravimo juridinių asmenų registre.
Profesinės bendrijos steigėjų ir dalyvių turi būti ne mažiau kaip du. Steigimo dokumente nurodoma:
Profesinės bendrijos valdymas
Jeigu veiklos sutartis pasibaigia, profesinė bendrija jos dalyvių sprendimu likviduojama. Jeigu visi profesinės bendrijos dalyviai mirė, įpėdinis, kai palikimas pereina valstybei, privalo kreiptis į palikimo atsiradimo vietos teismą prašydamas paskirti palikimo administratorių. Palikimo administratorius priima sprendimą tokią profesinę bendriją likviduoti ir atlieka likvidatoriaus funkcijas.
Stare Kuchmai
Stare Kuchmai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Michalovo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Algimantas Križinauskas
Algimantas Križinauskas (g. 1958 m. balandžio 28 d. Prienuose) – Lietuvos ekonomistas.
Biografija
Mokėsi Prienų vidurinėje mokykloje, kurią baigė 1976 m. Studijavo ekonomiką Vilniaus universitete. 1980 m. jį baigęs, paskirtas dirbti į Finansų ministeriją, kurioje buvo ekonomistu, vėliau valdybos viršininku, departamento direktoriumi, o nuo 1995 m. – Biudžeto departamento direktoriumi. Dirbdamas ministerijoje A. Križinauskas mokėsi Švedijoje, Austrijoje, Kanadoje, Olandijoje, tobulinosi pagal įvairias ekonomikos valdymo, mikroekonomikos bei finansų sričių programas. 1996 m. buvo paskirtas finansų ministru. 2000–2001 m. Lietuvos taupomojo banko valdybos pirmininkas. Šiuo metu LR transporto priemonių draudikų biuro direktorius.
Subtilus nuodėmės žavesys
Turinys
Našlė Ariana išteka už verslininko Aurelio ir dabar jie gyvena keturiese kartu su Arianos dukterimi Karlota ir Aurelio sūnumi Gustavo. Karlotą traukia patėvis ir sužinojusi, kad šis neištikimas motinai su savo sekretore, jį taip pat suvilioja. Savo ruožtu Arianą vis labiau neraminam kad Gustavo daug laiko praleidžia su nauju draugo, todėl prašo savo pažįstamo išsiaiškinti ar tarp jų išties yra tik draugiški santykiai. Gavusi anonimo atsiustų nuotrakų, kuriose Gustavo užfiksuotas su vyru, ji nusprendžia galinti pataisyti situaciją ir orientaciją jį sugundydama...
Juostininkų apylinkė
Juostininkų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Nausodės apylinkės, Raguvėlės apylinkės ir Vaidlonių apylinkės. 1986 m. spalio 20 d. Juostininkų apylinkė prijungta prie Troškūnų apylinkės.
Skverčin Viešas
Skverčin Viešas  – kaimas Lenkijos rytuose, Repkų valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Nuo XV a. kaimas priklausė Skverčinskių šeimai.
Burčiškė
Burčiškė – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 1 km nuo Kletiškės.
Cut Loose
Cut Loose yra debiutinis Paul Rodgers solo albumas. Buvo išleistas 1983 metais, Billboard's Pop Albums lentelėje užėmė tik 135 vietą.
Albumo dainos
Visos dainos albume buvo parašytos ir prodiusuotos Paul Rodgers.
Boruvka (Švenčionys)
Boruvka – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Lakajos, Labanoro girioje. Išlikęs vandens malūnas.
Pagiriai (Vandžiogala)
Pagiriai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 3 km nuo Vandžiogalos.
Jérémy Ménez
Žeremi Menezas (Jérémy Ménez; g. 1987 m. gegužės 7 d.) – Prancūzijos futbolininkas, rungtyniaujantis krašto saugo pozicijoje.
Karjerą pradėjo 2004 m. „Sochaux“ klube, kurio jaunimo komandoje treniravosi. Vėliau žaidė „Monaco“ klube, už 10,5 mln. eurų parduotas „AC Roma“ klubui. 2011 m. Menezas grįžo į Prancūziją.
Žeremi Menezas žaidė Prancūzijos jaunimo rinktinėse, su U-17 rinktine laimėjo Europos čempionatą. Nacionalinėje rinktinėje debiutavo 2010 m., varžybose prieš Norvegiją.
Kriokiantys metai
Kriokiantys metai – 1962 m. sukurta politinė komedija, Nikolajaus Gogolio kūrinio „Revizorius“ interpretacija Benito Mussolini laikų Italijoje.
Darbas ir poilsis
Darbas ir poilsis – Lietuvos profsąjungų mėnesinis žurnalas, leistas 1969–1991 m. Vilniuje.
Istorija
Iki 1989 m. ėjo kaip Lietuvos Respublikinės Profesinių Sąjungų tarybos mėnesinis informacinis biuletenis. Tiražas 1969 m. – 33 900 egz., 1973 m. – 42 000 egz., 1991 m. – 11 200 egz. Vietoj „Darbo ir poilsio“ 1992 m. pradėtas leisti žurnalas „Gyvenimo šaltiniai“.
Rašė saugaus darbo, sveikos aplinkos, darbo užmokesčio, poilsio ir kitais klausimais.
Koliučis
Koliučis  – buvusi sakų rinkėjų gyvenvietė apie 70 km į šiaurės rytus nuo Rešiotų geležinkelio stoties, Poimos (Biriusos kairysis intakas) kairiajame krante, prie geležinkelio Nižniaja Poima – Karabula (Transsibiro magistralės atšaka), Nižnij Ingašo rajonas, Krasnojarsko kraštas, Rusija.
Istorija
Koliučis buvo Poimos miško chemijos ūkio centrinė gyvenvietė. 1939–1940 m. į šią vietą atitremta lenkų iš Lenkijos rytinės dalies. Pirmąją žiemą beveik visi jie mirė, jų barakai sudeginti, kapinės sunaikintos.
Lietuviai
1948 m. birželio mėn. ištremta apie 150 šeimų iš Lietuvos, daugiausia ūkininkai. Iš Rešotų iki Poimos upės jie ėjo pėsti, į Koliučį atplukdyti upe. Iš pradžių tremtiniai gyveno eglišakių palapinėse. Pirmąją žiemą daug žmonių mirė. 1950 m. atitremta apie 100 ukrainiečių. Tremtiniai statė namus Koliučio ir kitose ūkio gyvenvietėse, rinko sakus. Kitame Poimos krante, apie 2 km į rytus nuo Koliučio, buvo kaimas tuo pačiu pavadinimu, ten gyveno 10–20 lietuvių tremtinių šeimų. 1957–1958 m. dauguma lietuvių iš Koliučio grįžo į Lietuvą. Lietuvos lenkai ir lenkais užsirašę lietuviai dar anksčiau išvyko į Lenkiją. XX a. septintame dešimtmetyje gyvenvietė sudegė, kapinės sunaikintos.
Šiaurinis rudasis staugūnas
Šiaurinis rudasis staugūnas (Alouatta guariba guariba) – koatų (Atelidae) šeimos staugūnų genties rudojo staugūno porūšis, sutinkamas rytų Brazilijoje, Atlanto miškuose.
Endeminė populiacija pripažistama kaip esanti ant išnykimo ribos. Šiaurinių rudųjų staugūnų likę mažiau kaip 250 individų, gyvenančių netoli Žekitinjonjos upės. miniatiūra|250px|left|Šiauriniai rudieji staugūnai sutinkami prie Dom Helvécio lagūnos [[Minas Žeraisas|Minas Žeraiso valstijoje]]
Paralimpinės žaidynės
Paralimpinės žaidynės arba Paralimpiada – Olimpinės žaidynės, skirtos varžytis sportininkams, turintiems fizinę negalią.
Istorija
Pirmosios tarptautinės invalidų vežimėlių varžybos, lygiagrečiai su Olimpiada, įvyko Stok Mandevilyje (Didžioji Britanija) dar 1948 m., o nuo 1960 m. pasaulinės neįgaliųjų varžybos vyksta reguliariai, pradedant 1992 m. jos yra susietos su Olimpinėmis žaidynėmis (vyksta tose pačiose sporto arenose, lygiai po trijų savaičių). Varžybas organizuoja Tarptautinis paralimpinis komitetas. 2008 m. Paralimpiadoje, dalyvavo 4124 sportininkai iš 148 valstybių. Nuo 1976 m. vyksta ir Žiemos Paralimpiados.
Paralimpinėse žaidynese negali dalyvauti turintys klausos neįgalumą (jiems rengiamos atskiros Deflimpiados), taip pat sutrikusio intelekto sportininkai, kurie varžosi Specialiojoje Olimpiadoje.
Paralimpiniai miestai
Vasaros Paralimpinės žaidynės vyko: 1960 m. Romoje (Italija), 1964 m. Tokijuje (Japonija), 1968 m. Tel Avive (Izraelis), 1972 m. Haidelberge (Vokietija), 1976 m. Toronte (Kanada), 1980 m. Arnheme (Nyderlandai), 1984 m. Stok Mandevilyje (Didžioji Britanija) ir Niujorke (JAV), 1988 m. Seule (Pietų Korėja), 1992 m. Barselonoje (Ispanija), 1996 m. Atlantoje (JAV), 2000 m. Sidnėjuje (Australija), 2004 m. Atėnuose (Graikija), 2008 m. Pekine (Kinija), 2012 m. Londone (JK), 2016 m. Rio de Žaneire (Brazilija), 2020 m. Tokijuje (Japonija).
Žiemos Paralimpiados vyko: 1976 m. Ernšioldsvike (Švedija), 1980 m. Jeile (Norvegija), 1984 m. Insbruke (Austrija), 1988 m. Insbruke (Austrija), 1992 m. Albervilyje-Tignese (Prancūzija), 1994 m. Lilehameryje (Norvegija), 1998 m. Nagane (Japonija), 2002 m. Solt Leik Sityje (JAV), 2006 m. Turine (Italija), 2010 m. Vankuveryje (Kanada), 2014 m. Sočyje (Rusija), 2018 m. Pjončange (Pietų Korėja), 2022 m. Pekine (Kinija).
Paralimpinės sporto šakos
Į Vasaros Paralimpiadas įtrauktos šios sporto šakos: šaudymas iš lanko, lengvoji atletika, bočia, dviračių sportas, jojimas, 5-žaidėjų futbolas, 7-žaidėjų futbolas, aklųjų riedulys, dziudo, sunkumų kilnojimas, kanojų irklavimas (nuo 2016 m.), irklavimas, buriavimas, šaudymas, plaukimas, stalo tenisas, triatlonas (nuo 2016 m.), tinklinis sėdomis, vežimėlių krepšinis, vežimėlių regbis, vežimėlių fechtavimas, vežimėlių tenisas.
Į Žiemos Paralimpines žaidynes įtrauktos šios sporto šakos: kalnų slidinėjimas, Šiaurės disciplinos, rogučių ledo ritulys, ledo rogučių lenktynės, vežimėlių akmenslydis, biatlonas.
Lietuva Paralimpiadose
Lietuvos sportininkai pradėjo dalyvauti Paralimpinėse žaidynėse po Nepriklausomybės atgavimo: 1992 m. pelnyti 7 medaliai, 1996 m. – 11 (geriausias pasirodymas šalie sporto istorijoje, užimta 34 vieta bendrakomandinėje įskaitoje), 2000 m. – 3, 2004 m. – 7 ir 2008 m. – 2 medaliai.
1994 m. dalyvauta Žiemos Paralimpiadoje, medalių nepelnyta.
Laumenas
Laumenas – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, 5,5 km į šiaurės vakarus nuo Pabradės, Labanoro-Pabradės girios apsuptyje. Ežero ilgis šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi 0,81 km, plotis iki 0,4 km. Altitudė 139,6 m. Giliausia ežero vieta (6,8 m) yra pietvakariuose. Ežeras ledyninės kilmės, rininis; šiaurėje yra įlanka. Krantai 2-3 aukščio, ardomi, šiaurės vakarinis galas žemas ir pelkėtas. Pakrantės apaugusios mišku (Varnėnų, Palaumenio miškai). Ežero dugnas lygus. Vakaruose pelkėta protaka jungiasi su Rėdžios ežeru (Žeimenos upės intako Dubingos baseinas).
Prie Laumeno šiaurvakarinio kranto šliejasi Palaumenio kaimas. Yra įrengta poilsiavietė pietrytinėje pakrantėje.
Vandenvardis kildinamas nuo žodžio laumė.
Alfa Romeo 158
Alfa Romeo 158/159 Alfetta (it. mažoji Alfa ) – vienas sėkmingiausių Formulės 1 automobilių. Jis dalyvavo 54 lenktynėse, iš kurių laimėjo net 47.
1938 m. sukurto Alfa Romeo 158 modelio pagrindinis kūrėjas tapo italas Gioacchino Colombo. Alfa Romeo 158 buvo sukurtas dar prieš debiutinį 1950 m. sezoną ir debiutavo tarptautinėse lenktynėse 1938 m. Jis naudojo 1.5 l 8 cilindrų variklį. Formulėje 1 automobilį vairavo tokie lenktynininkai kaip Juanas Manuelis Fangio, Nino Farina ir Luigi Fagioli, tad pirmuose dvejuose Formulės 1 sezonuose Alfa Romeo 158 ir patobulinta jo versija 159 neturėjo sau lygių.
1952 m. sezonas vyko pagal Formulės 2 taisykles, tad Alfa Romeo 158/159 nebebuvo naudojamas. Paskutinės lenktynės šiam automobiliui buvo 1953 m. Merano GP.
Sohagas
Sohagas  – miestas Egipte (Aukštutinis Egiptas), kairiajame Nilo krante, 470 km į pietus nuo Kairo. Muchafazos centras. Pro miestą eina Kairo–Asuano geležinkelis. Medvilnės valymo, odos apdirbimo, keramikos, cukraus pramonė. Verčiamasi amatais, turizmu. Veikia 2006 m. įkurtas universitetas, muziejus, du turgūs. Sohage yra XIV a. Sidi Arifo mečetė, XV a. Faršučio mečetė (su 53 m aukščio minaretu), dvi XX a. koptų bažnyčios (Šv. Mergelės Marijos ir Šv. Jurgio).
Netoli Sohago yra du IV–V a. koptų stačiatikių vienuolynai (Raudonasis ir Baltasis).
Istorija
Senovėje buvo svarbus koptų monasticizmo centras. Vėliau tai buvo nedidelė gyvenvietė, kuri sparčiai pradėjo augti nuo 1960 m., kuomet tapo muchafazos centru.
Anykščių rajono apylinkės teismas
miniatiūra|250px|right|Teismo pastatas
Anykščių rajono apylinkės teismas – apylinkės teismas Šiaurės Lietuvoje. Teritorija – Anykščių rajono savivaldybė. Dirba 3 teisėjos.
Adresas: A. Baranausko a. 10, LT-29132 Anykščiai.
Stasys Jurgutis
Stasys Jurgutis (1897 m. liepos 30 d. Ruginiai, Kretingos valsčius – ?) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.
Biografija
Nuo 1919 m. sausio mėn. Lietuvos kariuomenės savanoris. 1919 m. lapkričio – gruodžio mėn. dalyvavo Nepriklausomybės kovose su bermontininkais, 1920 m. rugsėjo – gruodžio mėn. su Lenkijos kariuomene. 1922 m. spalio mėn. baigė Aukštuosius karininkų kursus, baterijos vadas, ėjo pulko vado pareigas. 1927 m. baigė Grenoblio kasybos institutą, kalnų inžinierius.
Nuo 1927 m. rugsėjo iki 1928 m. spalio mėn. Karo mokslo valdybos programų rengėjas. Nuo 1930 m. birželio iki 1935 m. liepos mėn. Artilerijos dirbtuvių antrosios grupės viršininkas, nuo 1935 m. liepos iki 1936 m. kovo mėn. Ginklavimo valdybos Techninio skyriaus viršininkas, nuo 1936 m. kovo iki 1938 m. balandžio – Studijų ir techninio skyriaus viršininkas. 1936 m. pulkininkas.
Para (Rusija)
Para  – upė Rusijoje, Riazanės srityje, dešinysis Okos intakas. Ilgis – 192 km. Baseino plotas – 3590 km². Užšąlusi nuo lapkričio iki balandžio.
Smunevas
Smunevas  – kaimas Lenkijos rytuose, Repkų valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 13 km į pietryčius nuo Palenkės Sokoluvo ir apie 96 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Marijonas Daujotas
Marijonas Daujotas (1891 m. liepos 20 d. Liepoja – 1975 m. lapkričio 13 d. Girionys, Kauno raj.) – Lietuvos miškininkas, žemės ūkio mokslų kandidatas.
Biografija
1915 m. baigė Pulavų (Lenkija) žemdirbystės ir miškininkystės institutą. 1960 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.
Mokslinio darbo sritis – miškų atkūrimas, žemdirbystei netinkamų plotų apželdinimas. Jo vardu pavadinta Kretingos Marijono Daujoto vidurinė mokykla. Sūnus dailininkas Vladas Daujotas, duktė – kraštovaizdžio architektė Irena Daujotaitė, sūnus chemikas Aleksas Daujotas.
Burdiškės
Burdiškės – buvęs kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Gudienos.
2018 m. pasaulio vyrų žolės riedulio taurė
2018 m. pasaulio vyrų žolės riedulio taurė – 14-oji pasaulio vyrų žolės riedulio taurė, kuri vyko 2018 m. lapkričio 28 - gruodžio 16 dienomis Indijos mieste Bhubanešvare. Tai trečioji vyrų pasaulio taurė kuri vyko Indijoje.
Rengėjų rinkimas
Oficialiose varžybose dėl teisės surengti 2018 m. pasaulio taurę varžėsi keturi pasiūlymai:
2013 m. lapkričio 7 d. teisę rengti 2018 m. pasaulio taurę atiteko Indijai.
Dorpato vaivada
thumb|Dorpato vaivadijos herbasthumb|Dorpato vaivadija 1654 m. (pažymėta raudonai) Dorpato vaivada – aukščiausias Dorpato vaivadijos ir vienas iš Abiejų Tautų Respublikos Senato pareigūnų.
Įgaliojimai
Dorpato vaivadą skirdavo karalius ir jis pareigas eidavo iki gyvos galvos. Vaivada buvo aukščiausias valstybinės valdžios pareigūnas vaivadijoje, vaivadijos bajorų vadas ir vaivadijos bajorų pašauktinių kariuomenės vadas. Jo kompetencijai buvo priskirti administracijos, karo ir teismo reikalai. Jis taip pat rūpinosi vaivadijos miestų, kuriems suteiktos Magdeburgo teisės, apsauga ir tvarka, prižiūrėjo jų matus, saikus ir kainas. Vaivados jurisdikcijai priklausė ir miestų žydų bendruomenės.
Vaivada buvo Abiejų Tautų Respublikos senato nuolatinis narys. Senate Dorpato vaivada pagal rangą turėjo vieną žemiausių pasauliečių pozicijų. Nors Dorpato vaivadija faktiškai nustojo egzistuoti jau 1621 m., kai kraštą užėmė Švedija, o formaliai buvo panaikinta po Olivos taikos 1660 m., vaivados pareigybė liko centrinės valdžios pareigybių sąraše. Dorpato vaivados pareigybė buvo panaikinta po Trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1795 m.
KSC Lokeren Oost-Vlaanderen
Lokereno „Oost-Vlaanderen“ – Belgijos futbolo klubas iš Lokereno.
Charlie Whiting
thumb|right|250px|Charlie Whiting Charlie Whiting (1952 m. rugpjūčio 12 d. – 2019 m. kovo 14 d.) buvo Formulės 1 lenktynių direktorius, saugumo srities atstovas, Formulės 1 techninio skyriaus vadovas. Jis rūpinosi Formulės 1 komandų logistika kiekviename etape, visų automobilių tikrinimu Parc fermé prieš lenktynes, tvirtinant FIA taisykles, reguliuojant starto šviesoforo šviesas.
Jo pirmasis darbas autosporte buvo pagalba broliui Nickui ruošti kėbulinius ir ralio automobilius lenktynėms netoli Brands Hatch trasos Anglijoje. 1976 m. abu broliai dirbo Surtees ekipoje ir ruošė automobilius lenktynininkei Divina Galica. Vėliau Charlie kilo karjeros laiptais ir 1988 m. tapo techniniu delegatu Formulės 1 lenktynėse. Nuo 1997 m. iki pat savo mirties 2019 m. kovo 14 d. jis buvo Formulės 1 lenktynių direktorius ir saugumo delegatas.
Stanfordo kalėjimo eksperimentas
Stanfordo kalėjimo eksperimentas – Stanfordo universiteto filosofijos daktaro Philip Zimbardo atlikta simuliacija su žmonėmis universiteto rūsyje įrengtame kalėjime. Simuliacija vyko 1971 m. rugpjūčio 14–20 d. Jame dalyvavo 24 studentai, atrinkti iš 75 paraiškas pateikusių savanorių. Bandymo metu pasidalinę pusiau vaikinai 12 parų turėjo apsimesti kaliniais arba kalėjimo prižiūrėtojais. Viskas buvo stebima ir įrašoma. Tokio mokslinio stebėjimo paskirtis buvo ištirti kaip žmogaus elgesys veikiamas aplinkos.
2018 m. paaiškėjo, kad bandymas didžiąja dalimi buvo surežisuotas. Sargams buvo duotos gairės būti žiauriems, jie buvo apmokomi išradingų žeminimo metodų, o vienas kalinys (mėgėjas aktorius) prisipažino vaidinęs isteriją.
Panašiame 2002 m. BBC tyrime buvo gautos priešingos išvados: kaliniai ir sargybiniai praktiškai nekonfliktavo, o pabaigoje pradėjo bičiuliautis.
Pagiriai (Molėtai)
Pagiriai – kaimas Molėtų rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 1 km į pietryčius nuo Alantos.
Echinokokas
Echinokokas (Echinococcus) – kaspinuočiams (Cestoda) priklausanti plokščiųjų kirmėlių gentis, žmogaus ir gyvūnų parazitas.
Visi echinokokai, skirtingai nei kitų rūšių kaspinuočiai, yra maži, 2-7 mm ilgio, turintys 3-7 narelius.
Galutiniai echinokokų šeimininkai yra šunys, lapės, vilkai ir kiti plėšrūnai. Parazitai gyvena jų plonojoje žarnoje. Kas 25-40 dienų nuo kirmėlės atitrūksta ir su išmatomis pasišalina subrendę nareliai (proglotidai), pilni kiaušinėlių. Atsparūs aplinkos veiksniams kiaušinėliai ilgai išlieka gyvybingi.
Tarpiniais šeimininkais gali būti įvairūs žolėdžiai, galvijai, žmogus ir graužikai. Patekę į tarpinių šeimininkų organizmą kiaušinėliai virsta onkosferomis, prasiskverbia pro žarnos sienelę ir vartų venos sistema patenka į kepenis, rečiau į kitus organus. Onkosferos per 12-24 valandas tampa lervomis, kurios įvairiuose organuose suformuoja echinokokines cistas.
Echinococcus granulosus sudaro pavienes cistas, vadinamas hydatidinėmis, Echinococcus multilocularis – daugybines, sukibusias viena su kita, vadinamas alveolinėmis. Cistos iš lėto auga, jose daugėja dukterinių pūslyčių su protoskoleksais – parazitų galvutėmis. Suvalgę cistomis užkrėstos mėsos, užsikrečia galutiniai šeimininkai ir ciklas prasideda iš naujo. Echinococcus vogeli bei Echinococcus oligarthrus yra randami laukinėje gamtoje ir retai žmogui sukelia ligas. Jie sąlygoja policistinę echinokokozę.
Echinokokų kiaušinėliais užsikrėtęs žmogus suserga echinokokoze.
Žmogaus organizme parazituojančios rūšys:
Irena Nakienė-Kontautaitė
Irena Nakienė-Kontautaitė (1941 m. spalio 18 d. Pervainių k., Telšių r.), choro dirigentė ir pedagogė.
Suprunai
Suprunai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Michalovo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į pietus nuo Michalovo ir apie 38 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės.
Irena Nakienė-Kontautaitė
Biografija
1958–1962 choro dirigavimo mokėsi Šiaulių muzikos technikume (dėst. R. Andriuškevičius). 1962–1967 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (B. Razauskienės ir L. Abariaus klasės).
1967–1977 Telšių rajoninių kultūros namų meno vadovė. Suorganizavo Telšių kultūros rūmų mišrųjį chorą ir jam 1967–1972 vadovavo, o 1969–1977 dirbOvSu Telšių rajono kultūros darbuotojų mišriuoju choru. Abu kolektyvus parengė 1970 respublikinei dainų šventei. 1973–1975 buvo Telšių kultūros rūmų moterų choro vadovė, 1967–1970 Masčio fabriko dainų ir šokių ansamblio „Mastis" chormeisterė. Įkūrė Telšių skaičiavimo mašinų gamyklos dainų ir šokių liaudies ansamblį ir 1973–1977 jam vadovavo. Kolektyvą parengė 1975 respublikinei dainų šventei. Buvo Telšių kultūros mokyklos merginų choro vadovė ir vaikų muzikos mokyklos mokytoja. Taip pat vadovavo įvairiems vokaliniams ansambliams, rengė ekspedicijas, skaitė pranešimus seminaruose ir konferencijose. Chorai ir ansambliai apžiūrose ir konkursuose pelnė prizinių vietų, dalyvavo televizijos laidose ir įvairiuose kultūros renginiuose.
Nuo 1977 rudens Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų (universiteto Menų fakultetas) Liaudies muzikos katedros dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, ilgametė šios katedros studentų choro vadovė.
Petras Jurgaitis (1894)
Petras Jurgaitis (1894 m. vasario 14 d. Stipinuose, Joniškėlio valsčius – 1959 m. kovo 19 d. Klyvlende, JAV) – Lietuvos karinis ir visuomenės veikėjas, pulkininkas, savivaldybininkas.
Irena Nakienė-Kontautaitė
Biografija
1979–1981 vadovavo Klaipėdos restauravimo dirbtuvių folkloro ansambliui, 1981–1987 Jūrų muziejaus ir akvariumo folkloro ansambliui, nuo 1986 buvo Žvejų kultūros ir sporto rūmų dainų ir šokių ansamblio vadovė, o 1989–1991 „Sirijaus“ gamyklos dainų ir šokių liaudies ansamblio meno vadovė, jį parengė 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei. 1990 ansamblis pavadintas „Kuršių ainių“ vardu. 1992–1994 Klaipėdos etnokultūros centro vaikų folkloro ansamblio vadovė, 1992–1997 šio centro folkloro ansamblio „Kuršių ainiai“ meno vadovė – parengė 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. Su savo vadovaujamais kolektyvais Lietuvoje yra surengusi per 1000 koncertų. Koncertavo Bulgarijoje, Vokietijoje, Estijoje, Latvijoje, Lenkijoje, Prancūzijoje, du kartus Japonijoje ir Rusijoje. Dalyvavo aštuoniuose tarptautiniuose folkloro festivaliuose, padarė įrašų Lietuvos ir Maskvos televizijai, išleido „Kuršių ainių" audiokasetę. 1983–1988 vadovavo Klaipėdos statybininkų mokyklos dainų ir šokių ansambliui, su kuriuo 1985 dalyvavo XIII Pasaulio jaunimo ir studentų festivalyje Maskvoje ir pelnė I laipsnio diplomą.
Petras Jurgaitis (1894)
Biografija
1915 m. Maskvoje baigė 2-ąją praporščikų mokyklą. 1915 m. spalio mėn. – 1917 m. lapkričio mėn. dalyvavo I pasaulinio karo kautynėse su vokiečiais.
Irena Nakienė-Kontautaitė
Biografija
I. Nakienė rašo įvairių švenčių scenarijus, organizuoja ir režisuoja folkloro šventes Klaipėdoje ir kitur. Buvo 1972, 1973 ir 1975 Telšių rajono dainų švenčių meno vadovė ir vyr. dirigentė. Yra Lietuvos muzikų draugijos narė.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Petras Jurgaitis (1894)
Biografija
1920 m. vasario 21-23 d. aktyviai dalyvavo malšinant komunistų išprovokuotą Kauno įgulos artilerijos baterijos kareivių sukilimą Panemunėje. Nuo 1920 m. gegužės 10 d. Aštuntojo pėstininkų pulko vado padėjėjas (pavaduotojas). 1920 m. Augustavo operacijoje prie Kapčiamiesčio pateko į lenkų nelaisvę, bet pabėgo ir grįžo į savo dalinį. Nuo 1921 m. rugpjūčio mėn. bataliono vadas, laikinasis pulko vadas.
Grižo į tėviškę, kur ūkininkavo savo ūkyje, turėjo 50 ha žemės. 1934 m. išrinktas Joniškėlio valsčiaus tarybos nariu. 1935–1940 m. Biržų miesto burmistras. Sovietų Sąjungai okupavus Lietuvą, 1940 m. liepos 1 d. iš šių pareigų atleistas, grįžo į tėviškę ūkininkauti. 1941 m. birželio 14 d. šeima ištremta į Sibirą, pats trėmimo išvengė. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, vėliau išvyko į JAV, Klyvlendą. Dirbo tiksliųjų prietaisų gamykloje, dalyvavo JAV lietuvių visuomeninėje veikloje. Palaidotas Klyvlendo kapinėse.
Bankininkystės teisė
Bankininkystės teisė – visuma teisės normų, reguliuojančių bankininkystę; finansų teisės šaka. Nacionalinė bankininkystės teisė nustatato centrinio, komercinių bankų ir specializuotų (pvz., investicinių bankų) bankų bei užsienio bankų, veikiančių buvimo valstybėje, taip pat jų padalinių steigimo, licencijavimo, veiklos, pabaigos ir pertvarkymo bei priežiūros tvarką, kad bankų sistema būtų stabili, patikima, efektyvi ir saugi.
Teisės šaltiniai
Nacionaliniai teisės šaltiniai - Konstitucija (joje dažnai būna įtvirtintos nuostatos dėl Centrinio Banko veiklos), įstatymai ir kt. Pagrindiniai Lietuvos bankininkystės teisės šaltiniai - Lietuvos Respublikos bankų įstatymas, Lietuvos Respublikos centrinio banko įstatymas ir kt.
Darbymetis
Darbymetis – laikraštis, leistas 1921–1925 m. Tilžėje.
Istorija
Leido leidykla „Rūta“ ir Marta Augusta Raišukytė, faktiškai leido ir redagavo Vilius Storosta–Vydūnas. Ėjo nereguliariai knygelėmis. 1921 m. išėjo Nr. 1-4, 1922 m. – Nr. 5, 1923 m. – Nr. 6-7, 1924 m. – Nr. 8, 1925 m. – Nr. 9. Spausdino Mauderodės spaustuvė Tilžėje.
Nagrinėjo Europos tautų santykius, Lietuvos nepriklausomybės reikšmę, gilinosi į lietuvių tautos likimą, svarstė rašytojo ir tautos sąryšį, akcentavo žmogaus pažinimo svarbą, žmogaus sielos, kultūros reikšmę tautos egzistencijai, informavo apie Lietuvos ir Klaipėdos krašto įvykius, nagrinėjo lietuvių rašytojų kūrybą. Išspausdino K. Binkio, Butkų Juzės, F. Kiršos, Putino, B. Sruogos eilėraščių, supažindino su R. Tagorės, J. V. Getės, F. Nyčės kūryba.
OpenClassrooms
OpenClassrooms – masinio švietimo projektas, sukurtas 2012 m. profesoriaus Mathieu Nebra.
„OpenClassrooms“ siūlo savo vartotojams šimtus nemokamų kursų iš įvairių disciplinų, sėkmingai baigus kursus gaunamas baigimo sertifikatas.
Kursai
Svetainė siūlo 4-8 savaičių trukmės nemokamus internetinius kursus, šiose pagrindinėse kategorijose:
Tiesioginė personalo paieška
Tiesioginė personalo paieška (neformaliai galvų medžioklė, ) – specializuota personalo atrankos rūšis, kuri naudojama stipriausių vadovų ar specialistų paieškai. Tiesioginė paieška dažnai įtraukia ir trečią šalį, kuri yra personalo atrankos kompanija. Trečiosios šalies įsitraukimas dažniausiai palengvina tiesioginės personalo paieškos procesą, kadangi trečioji šalis išsiaiškina potencialaus kandidato tinkamumą ir norą dirbti konkurentų organizacijoje.
Aukščiausių vadovų paieškos kompanijos
Aukščiausių vadovų paieškos kompanijos specializuotasi dirbti su aukščiausio lygio vadovų ar specialistų atranka įvairiose pramonės šakose. Ilgus metus dirbančios vadovų paieškos kompanijos, tokio tipo paieškas atlieka profesionaliai ir tikslingai. Būtent tokios žmogiškųjų išteklių valdymo kompanijos visų pirma atlieka kliento poreikių analizę, vykdo potencialių kandidatų pritraukimą, organizuoja susitikimus ir padeda vesti derybas.
Enkarnasjonas
Enkarnasjonas  – miestas pietryčių Paragvajuje. Išsidėstęs 235 km į pietryčius nuo Asunsjono, Paranos upės dešiniajame krante, priešais Argentinos miestą Posadasą (sujungtas San Roque González de Santa Cruz tiltu). Itapujos departamento centras. 69,8 tūkst. gyventojų. Yra Itapujos nacionalinis universitetas. Vyskupijos centras.
Istorija
Enkarnasjonas įkurtas 1615 m. jėzuitų. Miesto pavadinimas ispanų k. reiškia „įsikūnijimas“. Miestas didesnę svarbą įgijo 1854 m. nutiesus geležinkelį tarp Asunsjono ir Posadaso. Skiriama prekybinė ir senoji miesto dalys.
Ekonomika
Svarbus upių uostas ir prekybos centras. Prekyba galvijais, mediena, oda, tabaku, javais, yerba maté. Medienos apdirbimo, odos, medvilnės, maisto pramonė. Apylinkėse auginama yerba maté, ryžiai, tabakas, medvilnė, kukurūzai. Paplitęs Jaučių auginimas. Kasmet rengiamas Paragvajaus karnavalas.
Be ispanų ir gvaranių kilmės gyventojų Enkarnasjone taip pat gyvena imigrantai iš Vokietijos, Ukrainos, Japonijos, Kinijos, Lenkijos, Naujosios Zelandijos, Arabų šalių. Dėl švelnaus klimato miestas dažnai vadinamas „Pietų perlu“. 28 km nuo Enkarnasjono yra La Santisima Trinidad de Paraná jėzuitų misijos griuvėsiai, įtraukti į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
1912 m. Enkarnasjone gimė Paragvajaus diktatorius Alfredo Stroessner.
Komisaras Pepe
Komisaras Pepe – 1969 m. Italijoje sukurtas filmas.
Siužetas
Filmo veiksmas vyksta Italijos provincijos miestelyje, kuriame jau daug metų nieko įdomaus nevyksta. Komisaras Pepe gauna iš savo vadovybės užduotį – ištirti skundą apie miestelyje veikiantį prostitucijos tinklą, kuriam galimai vadovauja du pensininkai, turintys miestelyje gerą vardą ir nepriekaištingą reputaciją. Vis labiau gilinantis į bylą, aiškėja, kad į šią istoriją įsipainioję visi aukšti miestelio pareigūnai bei jo paties mergina Matilda. Komisaras nusprendžia visą istoriją paviešinti, tačiau jo paties vadovybė pradeda spausti, kad šis to nedarytų. Po ilgų dvejonių Pepe nusileidžia ir sunaikina surinktus įrodymus...
Herbert Böttcher
Biografija
Po Trečiojo Reicho žlugimo H. Biočeris buvo sulaikytas britų ir įkalintas. 1947 m. britai perdavė H. Biočerį Lenkijos Liaudies Respublikai, kur 1949 m. birželio 18 d. jis buvo nuteistas mirties bausme, kuri buvo įvykdyta 1950 m. birželio 12 d. Varšuvoje.
Malachitas
Malachitas – karbonatų klasės mineralas, vario (II) hidrokarbonatas Cu2CO3(OH)2. Kristalai monoklininės sistemos.
Kietumas pagal Moso skalę nuo 3,5 iki 4.
Malachitas dažnai susidaro kaip vario rūdos dūlėjimo produktas ir randamas kartu su azuritu (Cu3(CO3)2(OH)2), getitu ir kalcitu.
Didžiausi malachito kiekiai randami Urale Rusijoje. Taip pat randama Kongo demokratinėje respublikoje, Tsumebyje (Namibijos respublika), Meksikoje, pietų Velse, Anglijoje, Lione ir pietvakarinėje JAV dalyje, ypač Arizonoje, Bisbe ir Morenci.
Korbikas
Lietuviai
1948 m. birželio mėn. į Korbiką iš TSRS okupuotos Lietuvos atvežti 165 žmonės, daugiausia ūkininkų šeimos, dar kelios dešimtys šeimų išskirstyta į gretimus miško kirtimo punktus. Be lietuvių, Korbike buvo kelios Pavolgio vokiečių, ukrainiečių, kalmukų, graikų tremtinių šeimos. Tremtiniai dirbo miško ruošos darbus, gabeno rąstus prie upių, juos plukdė. 1957 m. pirmieji lietuviai grįžo į Lietuvą, 1958–1959 m. grįžo dauguma. 1965 m. Korbike dar gyveno kelios lietuvių kalba šeimos.
Korbiko kapinėse buvo palaidota apie 50 lietuvių iš visų Verchniaja Bazaichos skyriaus gyvenviečių. 1955 m. jose pastatyta Švč. Mergelės Marijos statula (autorius buvęs politinis kalinys J. Maldutis), 1989–1990 m. dalis lietuvių palaikų parvežta į Lietuvą. XX a. aštuntame dešimtmetyje Korbikas sudegė. 1990 į Korbiką iš Kauno buvo nuvykusi buvusių tremtinių ekspedicija.
Leskaminis
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas skalviškos kilmės. Nuo 1722 m. amto centras, 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Ragainės apskrities (1922–1945 m. Tilžės-Ragainės apskrities) kaimas, valstybinis dvaras. Nuo 1912 m. rugsėjo 24 d. kaimo bendruomenė, 1928 m. rugsėjo 30 d. sujungtas su Kimšais ir Antakminais, nuo 1938 m. birželio 3 d. savivaldybė. Priklausė Būdviečių parapijai. 1946–2008 m. Malomožaiskojė apylinkės teritorija.
Turaidos Rožė
Majos, žinomos kaip Turaidos Rožė, Siguldos pilies sodininko Viktoro meilės istorija – tikras XVII a. pradžioje Turaidoje nutikęs įvykis.
Istorija
1601 m. lenkų ir švedų kariuomenių mūšio lauke Turaidos pilies raštininkas Greifas greta nužudytos moters atrado dar gyvą kelių mėnesių kūdikį. Jis mergaitę parsinešė į namus, nes ji būtų mirusi badu, pakrikštijo Majos vardu ir augino kaip savą dukrą. Metams bėgant ji tapo dailia mergina.
Mają pamilo Siguldos pilies sodininkas Heilas. Meilė buvo abipusė. Buvo numatyta vestuvių diena, todėl jaunieji, nieko nebijodami kone kas vakarą susitikinėdavo prie Gutmanio olos. Ir 1620 m. rugpjūčio 6 d., gavusi nuo Heilo žinutę, kad ateitų prie olos po vidurdienio, nes vakare jis negalėsiąs, Maja kartu su tikra Greifo dukra, aštuonmete Lenta nusileido nuo kalno. Bet mažoji Lenta pavargo ir prisėdo pailsėti. O vakarop į Turaidą atėjęs Heilas sužinojo, kad jo mylimoji negyva.
Pirmiausia įtarimas krito ant paties Heilo. Tačiau Turaidos ponas Šildheimas, kuris gulėjo ligos patale, nepatikėjo tuo ir įtarė lenkų armijos dezertyrus Jakubovskį ir Skudritį, kurie pas jį tarnavo jau porą metų, bet garsėjo kaip girtuokliai ir paleistuviai. Skudritis kitą dieną pats atėjo pas poną ir papasakojo, kas nutiko.
Jis pasakė, kad Jakubovskis taip pat buvo įsimylėjęs Mają nuo tada, kai atkako į Turaidą. Prieš tris mėnesius jis pasiūlęs Majai ranką ir širdį, bet ta atsakiusi, kad jau yra susižadėjusi su Heilu. Jakubovskis įsižeidė, tačiau jo būta atkaklaus ir klastingo. Jis pasikvietė Skudritį, pasiūlė atvilioti Mają į Gutmanio olą ir abiem ją išprievartauti. Heilo vardu jis ir pasiuntė žinutę Majai.
Abu dezertyrai prie olos atėjo anksčiau ir pasislėpė krūmuose. Kai atėjo Maja, Jakubovskis jai pastojo kelią ir šiurkščiausiais žodžiais išsakė savo ketinimus. Mergina priešinosi, bet Jakubovskis buvo stiprus žmogus ir parvertė ją ant žemės. Tada Maja pradėjo prašyti, kad tebūnie jo valia, bet ji atsiduos tik tada, kai padovanos jam savo stebuklingą skarelę, kuri saugo ją nešiojantį nuo visko. Jeigu jis netikįs, tegul kerta jai kardu. Jis kirto merginai per kaklą, apgobtą skarele, ir Maja krito ant žemės, krauju aptaškydama žudiką. Tuo metu Skudritis visai greta išgirdo mažosios Lentos klyksmą. Jis išsigando ir pabėgo.
Išgirdo Lentos šauksmą ir Jakubovskis. Jis nėrė į mišką, ir Skudritis jo daugiau nematė. Tik rytą rado jį pasikorusį miške, todėl ir atėjęs papasakoti, kas nutiko oloje. Nekaltasis Heilas tuoj pat buvo išleistas iš kalėjimo, bet jo vietą užėmė Skudritis, prasėdėjęs belangėje keturis mėnesius.
Maja buvo palaidota senuosiuose kapuose prie Turaidos bažnyčios, o ant jos kapo pasodinta liepa. Senoji liepa dabar jau baigia savo amžių, bet greta 1985 m. pasodinta nauja, pratęsianti atminimą apie meilės istoriją.
Legendos gimimas
Tuomet, XVII a. pradžioje, kai dar buvo deginamos raganos ir žmonėse plito romantiški pasakojimai apie riterius, ištikimybę ir meilę. Galima prisiminti gana panašią itališką legendą apie Rodomontą ir Izabelę, kurią aprašė L. Ariostas (1474-1533). Todėl ir Majos ir Heilo istorija negalėjo netapti legenda. Tačiau liaudies kūryboje greitai buvo pamirštos kai kurios nusikaltimo tyrimo ir teismo apklausos detalės, o ilgainiui legenda papildyta ir nebūtais faktais.
Esą Viktoras pats suradęs mirštančią mylimąją, o kadangi ėjęs į pasimatymą su pjautuvu rankoje, kažkas jį pamatęs pagalvojo, kad jis ir yra tikrasis žudikas. Iš tikrųjų mažoji Lenta išsigandusi nubėgo ne į Turaidą, o į Krimuldą ir buvo ištikta tokio šoko, kad tik rytą atsigavusi ir pasisakiusi iš kur esanti, buvo atvesta į Turaidą. Tačiau ji teisėjo nebuvo apklausiama.
Legenda byloja, kad Viktoras po to pats nusižudęs, ir net jo vardu pavadinta ola, esanti netoli nuo Gutmanio olos. Tačiau teismo medžiagoje, kaip nurodė M. Volfeldtas, Majos mylimojo vardas buvo Heilas, o ir pačios Majos pravardė Turaidos Rožė atsirado tik po to, kai 1848 m. A. Kamereris savo rinkinyje „Jungfrau von Treiden“ įdėjo liaudies dainą apie Rožę.
Dainas 1857 m. J. Daugei knygoje „Turaidas jumprava“ išvertus į latvių kalbą, Rožės vardas išpopuliarėjo ir buvo susietas su Turaidos mergelės Majos vardu. Maja tapo etikos, moralės ir ištikimybės simboliu. Kasmet gegužės 10 d. Latvijoje minima kaip Majos diena.
Vilniaus Santaros gimnazija
Vilniaus „Santaros“ gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, A. Juozapavičiaus g. 12, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas rusų kalba. Įstaigos kodas 190000022. Steigėjas Vilniaus miesto savivaldybės taryba.
Burgaičiai (Raseiniai)
Burgaičiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Paliepių.
Vilniaus Santaros gimnazija
Istorija
1920–1940 m. veikė L. Pospelovos Vilniaus rusų humanistinė gimnazija. Vėliau ji pervadinta į A. Puškino humanistinę gimnaziją. Okupavus Lietuvą 1940–1941 m. balandžio mėn. gimnazija pervadinta į Vilniaus V. Lenino vidurinę mokyklą. 1941–1943 m. veikė mišri rusų-gudų gimnazija. 1943 m. į dabartines Vilniaus Antano Vienuolio pagrindinės mokyklos patalpas buvo iškelti gudų kalba besimokantys mokiniai.
1946 m. mokyklai suteiktas Ivano Černiachovskio vardas. 1949 m. tapo vidurine mokykla. 1950–1954 m. sudarius mišrią mokyklą, pastaroji gavo Vilniaus I. Černiachovskio 4-osios vidurinės mokyklos pavadinimą. 1954–1997 m. vadinta Vilniaus 4-ąja vidurine mokykla. 1997 m. mokyklos bendruomenė pasirinko „Santaros“ vardą. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos 2002 m. gegužės 15 d. sprendimu Vilniaus „Šaltinio“ vidurinės mokyklos 9–12 klasės perkeltos į „Santaros“ vidurinę mokyklą. 2009 m. rugsėjo 1 d. prie Vilniaus „Santaros“ vidurinės mokyklos prijungta Vilniaus Kalvarijų pagrindinė mokykla.
2015 m. mokykla tapo gimnazija.
Modžiūnai
Modžiūnai – gatvinis kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Švenčionių, prie kelio. Urbanistikos paminklas, kurį sudaro 26 sodybos. Prie kaimo prasideda Kunigiškės kraštovaizdžio draustinis.
thumb|left|Kaimo kryžius thumb|left|Modžiūnų pirkios
Istorija
Kaimas susikūrė XVI a. antroje pusėje per Valakų reformą. Smarkiai nukentėjo per gaisrą 1812 m. ir per I pasaulinį karą.
Architektūra
Gatviniame išretėjusiame kaime išliko XIX a. pr.– XX a. pradžioje etnografinių gatvinių vienpusių arba ne visai dvipusių sodybų, ir pavienių pastatų: iš tašytų arba apvalių rąstų, sujungtų į kertes dvigalių pirkių su dvišlaičiais stogais, tvartų su diendaržiais, keturšlaičiais stogais, kluonų su dideliais pusskliaučiais, pėdintais stogais, svirnas. Išliko vertingas Medžiūnų girininkijos medinis pastatas (1932 m.).
Bendras frontas
Bendras frontas – LKP Klaipėdos krašto komiteto laikraštis, nelegaliai ėjęs 1935 m. Klaipėdoje.
Istorija
Išejo du numeriai. Redaktorius Juozas Pajaujis.
Škopai
Škopai  – kaimas Lenkijos rytuose, Repkų valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 14 km į rytus nuo Palenkės Sokoluvo ir apie 100 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1644 m., Mielniko seniūnas, Mečislavas Mlečko finansavo kaimo unitų bažnyčios statybas.
Marián Gáborík
Marianas Gaborikas (g. 1982 m. vasario 14 d. Trencinėje, Slovakijoje) yra Slovakijos ledo ritulininkas.
Profesionalo karjerą pradėjo 1999 m. Dukla Trencin komandoje Slovakijos ledo ritulio lygoje. 2000 NHL naujokų biržoje 1 rate, 3 šaukimu Gaboriką pašaukė Minesotos „Wild“ komanda. 2000–2001 m. NHL sezone Gaborikas įmušė 18 įvarčių per 71 rungtynes, o 2001–2002 m. per 78 rungtynes 30 įvarčių. 2009 m. liepos 1 d. pasirašė 5 metų sutartį su Niujorko „Rangers“ klubu.