cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Robert Hübner
Šachmatų olimpiados
Robertas Hiubneris už Vokietijos rinktinę žaidė nuo 1968 m. iki 2000 m. vienuolikoje šachmatų olimpiadų, kuriose laimėjo: vieną komandinį sidabro medalį ir du aukso medalius už individualų žaidimą prie lentos. Iš viso olimpiadose sužaidė 122 partijas ir surinko 80½ taško (+48 =65 -9), 66 % galimų taškų. Atskirų olimpiadų rezultatai
Turnyrai
thumb|left|Dr. R. Hiubneris, [[2008 m. ]] Kitų tarptautinių varžybų nugalėtojas ir prizininkas: Oslas ir Hiustonas (1974) – 1-a vieta; Tilburgas (1977) -3-6 v. ,1978 – 3-5 v., 1984 --2-5 v, 1985 – 1-3 vietos; Miunchenas (1979, Atviras VFR čempionatas) -1-4 v. ; Čikaga (1982) – 1-a vieta; Bugoinas (1982) -4-5 v., Bylis (1984) ir Linaresas (1985) – 1-2 vietos; Briuselis (1986) – 3-4 v.
Mokslinė veikla
Greta šachmatų R. Hiubneris rimtai užsiiminėjo filologija, tapo vienu iš stambiausiu papirologijos, nagrinėjančios senovės egiptiečių rankraščius, specialistu. 1976 m. papirologijos srityje apgynė daktaro disertaciją. Moka užsienio kalbų, tarp jų senąją graikų kalbą. Mokslinių knygų apie papirologiją bendraautoris. Parašė mokslinių straipsnių specialiuose žurnaluose.
Kitos varžybos
Atstovaudamas šachmatų klubą Zolingene 1976 m. iškovojo europinių klubinių komandų taurę. Atstovavo „Pasaulio“ komandai (1984 m.), kur prie 8 lentos sužaidė lygiosiomis mačą su didmeistriu J. Razuvajevu 2:2 (keturios lygiosios).
Partijų pradžios
Dėl jo indėlio į partijų pradžių teoriją, vienas iš Nimcovičiaus gynybos variantų, pavadintas jo vardu – Hiubnerio variantu (E41): 1.d4 Žf6 2.c4 e6 3.Žc3 Rb4 4.e3 c5 5.Rd3 Žc6 6.Žf3 Rxc3+ 7. bxc d6.
Žaidimo stilius
Robertas Hiubneris pasižymi subtiliu poziciniu žaidimu, sumaniu taktinių galimybių panaudojimu ir gerai išvystyta pavojaus nuojauta.
Knygos
Parašė keletą knygų apie šachmatus. Taip pat įrašė kompaktinių diskų apie pasaulio čempionus A. Aliochiną ir R. Fišerį.
Vertinimai
Pagal Bilą Hartstoną: „Jo didelis reiklumas sau ir pesimizmas trukdė pasiekti aukščiausių aukštumų“.
Mažasis Palūkstis
Mažasis Palūkstis – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Varnių.
Gedkančiai
Gedkančiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 9 km nuo Maironių.
Belevičių apylinkė
Belevičių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Viežbice Guzai
Viežbice Guzai  – kaimas Lenkijos rytuose, Jablona Lackos valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Spleen and Ideal
„Spleen and Ideal“ ('apmaudas ir idealas') – antrasis studijinis iš Australijos kilusios ethereal/gothic grupės „Dead Can Dance“ albumas. Įrašytas ir išleistas 1985 m.
Kaip ir debiutinį albumą, „Spleen and Ideal“ išleido ši muzikantų sudėtis: Brendan Perry, Lisa Gerrard, Scott Rodger, James Pinker ir Peter Ulrich. Taip pat Gus Ferguson prisidėjo grodamas violončele. Nors šiam, kaip ir pirmajam albumui būdinga gothic/ethereal stilistika, jame panaudota daugiau pasaulio etninės ir neoklasikinės muzikos elementų. Būtent su šiuo albumu įsitvirtino tradicinė „Dead Can Dance“ muzikos stilistika – gili, atmosferiška, „nežemiška“. Albumas remiasi Šarlio Bodlero ir Tomo de Kvinsio kūrinių tematika.
Bernardinių vienuolynas
'''Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo Bernardinių (kolečių) vienuolynas''' yra istorinis Vilniaus vienuolynas, buvęs Užupyje, Malūnų g. 3-iajame name.
Europos Sąjungos plėtra
Paskutinis plėtros etapas, kai Europos Sąjunga prasiplėtė iki 28 narių pareikalavo ES institucijų reformų bei paskatino Lisabonos sutarties, kurią ratifikavo visos šalys narės 2009 m., sudarymą.
Bernardinių vienuolynas
Istorija
Vienuolynas įsteigtas 1495 metais. Dabartiniai pastatai statyti nuo 1795-ųjų, atstatant 1794-ųjų metų sukilimo metu sudegusius medinius. 1864 metais vienuolynas uždarytas, seserys perkeltos į kitoje Vilnios pusėje esantį Šv. Mykolo bažnyčios vienuolyną.
Iki 1867-ųjų metų vienuolyną su Vilniaus Bernardinų bažnyčia jungė per upę einanti galerija, kuri, apgadinta per 1845 potvynį, iki šių dienų neišliko.
Tiltas
1980-aisias metais statant VDA (tuo metu Dailės institutas) naująjį korpusą, reikėjo privežti statybines medžiagas ir techniką, todėl truputį žemiau buvo pastatytas gelžbetoninis tiltas.
Europos Sąjungos plėtra
right|thumb|Europos Sąjungos plėtra įvairiais metais.
Pirmoji plėtra į rytus 1990 m
Principinis sprendimas išplėsti Europos Sąjungą į Centrinę ir Rytų Europą buvo priimtas 1993 m. Europos Tarybos posėdyje Kopenhagoje. Tuo pat metu buvo patvirtinti ir kriterijai, kuriuos turi atitikti šalys, pretenduojančios tapti Europos Sąjungos narėmis („Kopenhagos kriterijai“): 1990 m. po Vokietijos suvienijimo, į Europos Sąjungą įjungiama buvusi Rytų Vokietija (Vokietijos Demokratinė Respublika)
Antroji plėtra į Šiaurės ir Rytų Europą 1995 m
1995 m.: Austrija, Suomija, Švedija;
Trečioji plėtra į rytus 2004 m
right|thumb|Lietuvos pašto ženklas, skirtas 2004 m. Europos Sąjungos plėtrai ir Lietuvos Respublikos priėmimui į ją 2004 m. įstoja Vidurio, Rytų Europos ir Baltijos šalys: Čekija, Estija, Kipras (išskyrus šiaurinę salos dalį), Latvija, Lenkija, Lietuva, Malta, Slovakija, Slovėnija, Vengrija.
Ketvirtoji plėtra į rytus 2007 m
2007 m. sausio 1 d. pagal pasirašytą stojimo sutartį prie Europos Sąjungos prisijungė Bulgarija ir Rumunija.
Penktoji plėtra į pietus 2013 m
2013 m. liepos 1 d. įstoja Kroatija.
Valstybės kandidatės
Valstybės kandidatės statusą turi Makedonija, Islandija, Turkija, Serbija, Albanija ir Juodkalnija.
2004 m. gruodžio 16-17 d. Europos Vadovų Taryba remdamasi Europos Komisijos pranešimu, nusprendė pakviesti dėl stojimo į ES derėtis Turkiją. Derybos pradėtos 2005 m. spalio 3 d.
2004 m. kovo 22 d. Makedonija Dubline pateikė prašymą tapti ES nare. 2004 m. gruodžio 16-17 d. ji buvo pakviesta Europos Vadovų Tarybos derėtis dėl stojimo į ES. Šiuo metu yra sunkumų dėl tautinių mažumų reikalų (dėl albanų kaip ir Serbijoje). 2005 m. gruodžio 15 d. Europos Vadovų Tarybos susitikime Makedonija tapo oficialia kandidate tapti ES nare.
Dar kelios stiprios Europos valstybės nėra įstojusios į Europos Sąjungą − Norvegija, Šveicarija, Islandija, Lichtenšteinas. Norvegija ir Šveicarija mėgino pradėti derybas dėl stojimo (Norvegija – net du kartus), tačiau derybos nutrūko dėl referendumuose stojimui nepritarusių piliečių. Šiuo metu minėtos valstybės yra EFTA narės
Potencialios kandidatės
Manoma, kad Kosovas ir Bosnija ir Hercegovina galėtų įstoti dar iki 2020 m., jei pagerės ekonominė padėtis, atslūgs etninė įtampa. Viršūnių Susitikime Salonikuose 2003 m. kaip vienas iš svarbiausių ES plėtros tikslų buvo nustatyta buvusios Jugoslavijos valstybių integracija.
Politiniai motyvai
Vinstonas Čerčilis 1946 m. išskyrė šiuos pagrindinius motyvus:
Zemplino marios
Zemplino marios  – tvenkinys rytų Slovakijoje, Košicės krašte, 10 km į šiaurės rytus nuo Michalovcės, antras pagal dydį šalyje. Sudarytas 1961–1965 m. Širavos kanalu iš Laboreco nutekinus dalį vandens. Zalužos kanalu vanduo iš tvenkinio teka atgal į Laborecą. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 11 km, plotis iki 3,5 km.
Zemplino marių vanduo naudojamas Vojanų šiluminės elektrinės reikmėms. Vandens telkinys taip pat yra populiari poilsio vieta.
Akebija
Akebija (Akebia) – lardizabalinių (Lardizabalaceae) šeimos augalų gentis. Natūraliai auga Kinijoje, Korėjoje, Japonijoje. Vaisiai naudojami maistui. Gentyje tik 2 rūšys:
Atitlano ežeras
Atitlano ežeras  – nenuotakus ežeras Gvatemaloje, ugnikalnio kalderoje, 1560 m aukštyje. Tai giliausias Centrinės Amerikos ežeras. Jo gylis yra apie 340 m, tačiau dugnas dar gerai neištirtas. Atitlaną supa trys ugnikalnių kūgiai – San Pedras, Atitlanas ir Tolimanas.
Deren FC
„Deren FC“ – Mongolijos futbolo klubas iš Ulan Batoro miesto.
Atitlano ežeras
Nuo 1955 m. ežeras įtrauktas į Atitlano nacionalinį parką. Ežero pakrantėse įsikūrusios majų (cutuchilių, kakčikelių) gyvenvietės.
thumb|center|535px|Atitlano panorama
Győri ETO FC
Dėro ETO – Vengrijos futbolo klubas iš Dėro.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1904 m. Kitados rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. Keturis kartus tapo šalies čempionais. 2012–2013 m. iškovojo čempionų titulą ketvirtą kartą klubo istorijoje, tačiau netrukus prasidėjo nuosmūkis. 2013–2014 m. liko antri, 2014–2015 m. užėmė aštuntą vietą, o 2015–2016 m. sezone neteko Pirmos lygos licencijos ir buvo perkelti į žemesnį divizioną.
Nuo 2017–2018 m. sezono rungtyniavo Antroje lygoje. 2022–2023 m. sezone liko tryliktoje vietoje.
Deren FC
Namų rungtynes žaidžia Nacionaliniame futbolo stadione.
Istorija
Klubas įkurtas 2008 m. Nuo 2015 m. dalyvauja Premier Lygos pirmenybėse. 2017 m. užėmė ketvirtą vietą.
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Kardokų apylinkė
Kardokų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kazlų Rūdos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kazlų Rūdos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Višakio Rūdos apylinkės.
Slavizmas
Slavizmas – kalbinė svetimybė, atsiradusi iš slavų kalbų. Lietuvių kalboje gana daug slavizmų, kilusių iš lenkų (polonizmai), rusų (rusicizmai), gudų (baltarusybės), ukrainiečių (ukrainietybės) kalbų. Slavizmais vadinami ne tik visiškai slaviški skoliniai ar barbarizmai, bet ir neslaviškos kilmės žodžiai (iš graikų, lotynų, germanų, iranėnų ir kt. kalbų), patekę į lietuvių kalbą per slavų kalbas.
Slavizmai visą laiką darė didelę įtaką lietuvių kalbai, kadangi Lietuvą supo Lenkija bei Rusija, ir įvairios technologinės, kultūrinės naujovės patekdavo per šias šalis. Slavizmų gausą lėmė ir intensyvūs polonizacijos bei rusifikacijos procesai.
Seniausi slavizmai į lietuvių kalbą pateko IX–XI a. iš rytų slavų kalbų: muilas, smuikas, muitas, stiklas, turgus, šilkas, asilas, pipiras, katilas, ridikas, čerpė, kurtas, kumetis, pundas ir kt. Daugiausia šie žodžiai pateko per prekybinius ryšius. Vėliau, ypač nuo XVI a., kai LDK plačiai vartota vadinamoji „LDK kanceliarinė kalba“, į lietuvių kalbą pateko daug baltarusybių, tarp jų – religinių, luominių sąvokų: krikštas, pagonis, bažnyčia, bajoras, karalius, poteriai, dvaras ir kt. Daug gudiškų skolinių pateko į pietų, pietryčių lietuvių tarmes (karčema, kačerga, verba, šycka, smertis, abadas, akraičikas, kačeras, diečka ir kt.).
Su Lietuvos krikštu (XIV a. pab. – XV a. pr.) į Lietuvą plūstelėjo polonizmai. Pradžioje jie reiškėsi bažnyčios, dvaro kalboje, bet netrukus paplito po visus luomus. Nuo XVIII a. lenkų kalba tapo ir pagrindine raštų kalba. Per lenkų kalbą į lietuvių kalbą pateko daug tarptautinių žodžių ir grynųjų polonizmų: ponas, popierius, seimas, popiežius, dūšia, griekas, svietas, čiesas, pekla, pakūta, actas, agrastas, agurkas, mišios, kapitonas, cukrus, garstyčios, suknia ir daug kt.
Rusicizmai į lietuvių kalbą skverbėsi carinės ir tarybinės okupacijų laikais.
Dėl slavų kalbų panašumo slavizmų kilmę ne visad lengva nustatyti. Prano Skardžiaus tyrimu, iš ~2950 senųjų slaviškų skolinių ~1500 yra polonizmai, ~760 baltarusybės, ~630 baltarusybės arba polonizmai, ~40 rusicizmai, ~20 bendri slavizmai.
Dabar dalis slavizmų, ypač senųjų, yra norminiai bendrinės kalbos žodžiai. Nemaža jų tebegyvuoja tarmėse. Kiti, ypač nauji slavizmai, gyvuoja kaip barbarizmai arba žargonas (pvz., otkatas, kolchozas, sovietinis, liustra, fortka, parnikas, duchofkė, pravalas ir kt.). Tiesa, pastaruoju metu slavistines barbarybes sparčiai keičia angliški barbarizmai (anglicizmai).
Damulis
Damulis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Damulienė (ištekėjusi moteris) ir Damulytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Ohržė
Ohržė, Ėgeris  – upė Vokietijoje ir šiaurės vakarų Čekijoje; Elbės (Labės) kairysis intakas. Prasideda Bavarijoje, Fichtelio kalnagūbryje, netoli Vasenštato miestelio. Teka į šiaurės rytus pradžioje per Vokietiją, o pratekėjusi 35 km – Čekijos teritorija. Įteka į Labę ties Litomeržicių.
Didžiausi intakai: Odrava, Tepla, Libocas, Blšanka (dešinieji), Libokų upelis, Svatava, Rolava, Bistržycė, Chomutovka (kairieji). Upės vagoje įrengtos dvi hidroelektrinės. Prie Ohržės esantys miestai: Vaisenštatas (Vokietija), Chebas, Karlovi Varai, Klašterecas prie Ohržės, Kadanis, Žatecas, Lounai, Terezynas (Čekija).
Vandenvardžio kilmė keltiška – Agara reiškia 'lašišų upę'.
Bartėnų pilis
thumb|250 px|Bartėnų pilis Bartėnų pilis (lenk. Zamek w Barcianach) – gotikinio stiliaus Vokiečių ordino pilis Bartėnų kaime Varmijos Mozūrų vaivadijoje, Lenkijoje.
Istorija
Pirmą kartą tvirtovė buvo paminėta 1325 m. XIV a. pabaigoje Vokiečių ordino magistras Vinrichas Kniprodė nusprendė atskirti naują komtūriją. Buvo nuspręsta pilį statyti ant mažos kalvos, apsuptos Livnos upės pelkių. Statybos prasidėjo 1380 m.
Bartėnų pilis ir šiais laikais yra geros būklės. Ši pilis be bokštų yra puikus besikeitusios kryžiuočių militaristinės architektūros pavyzdys.
Vidas Kavaliauskas
Vidas Kavaliauskas (1965 m. lapkričio 19 d. Seirijuose, Lazdijų rajone – 2023 m. gegužės 15 d. Tbilisyje, Gruzijoje ) – Lietuvos kalbininkas.
Biografija
1991 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 2000 m. humanitarinių mokslų daktaras. Apginta disertacija „Lietuvių bendrinės kalbos priesaginių veiksmažodžių kirčiavimas“ (disertacijos vadovas – Antanas Pakerys).
Mokytojavo Vilniuje. Nuo 1991 m. Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytojas, nuo 2005 m. docentas. Nuo 1993 m. ir Vilniaus „Varpo“ suaugusiųjų vidurinės mokyklos lietuvių kalbos mokytojas ekspertas. Nuo 2012 iki 2018 m. Lietuvos edukologijos universiteto profesorius. Nuo 2012 m. spalio mėn. Gruzijos technikos universiteto Lietuvių kalbos ir kultūros centro vadovas, profesorius. Kirgizijos valstybinio I. Arabajevo universiteto garbės profesorius (2013 m.). Gruzijos technikos universiteto garbės daktaras (2015 m.). Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerijos pirmosios Lituanistinio švietimo mokytojo (dėstytojo) premijos laureatas (2017 m.). 2018 m. už ypatingą indėlį plėtojant Gruzijos ir Lietuvos santykius kultūros ir švietimo srityje apdovanotas Gruzijos prezidentiniu Prakilnumo garbės ordinu. 2020 m. vasario 16 dieną Lietuvos Respublikos Prezidentas Gitanas Nausėda apdovanojo Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ medaliu.
Paskelbęs daugiau kaip 50 mokslinių straipsnių Lietuvos, Latvijos, Rumunijos, Moldovos, Rusijos, Gruzijos, Kirgizijos, Kazachijos, Azerbaidžano, Uzbekistano mokslo žurnaluose. Paskelbė daugiau kaip 220 straipsnių apie pasaulio kalbas „Visuotinėje lietuvių enciklopedijoje“. Tyrė bendrosios kalbotyros, lietuvių kalbos akcentologijos, lietuvių kalbos, kaip užsienio kalbos, didaktikos problemas. Parengė mokomųjų priemonių vidurinėms ir aukštosioms mokykloms.
Viežbice Strupkai
Viežbice Strupkai  – kaimas Lenkijos rytuose, Jablona Lackos valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Psycho-Pass
Serialo veiksmas vyksta autoritariniame ateities distopiniame pasaulyje, kur visur esantys visuomenės jutikliai nuskaito kiekvieno diapazone esančio piliečio vadinamąjį Psycho-Pass. Jutikliai įvertina asmenų psichikos būklę, asmenybę ir tikimybę, jog pilietis nusikals, o aptikę kurį nors viršijantį priimtinas normas, iškart perspėja valdžios institucijas. Siekiant užtikrinti tvarką, Visuomenės saugumo biuro pareigūnai su savimi nešiojasi delninius ginklus, žinomus Dominator pavadinimu. Pasakojama apie Akanę Cunemori, Šinją Kogamį ir kitus Visuomenės saugumo biuro Kriminalinių tyrimų padalinio pirmojo būrio narius ir jų tiriamus nusikaltimus, besinaudojant Dominator ginklais.
„Psycho-Pass“ kilo iš studijos „Production I.G.“ noro sukurti tęsinį Mamoru Ošio kūriniams. Serialui įtaką padarė keletas vaidybinių filmų, kaip antai „Blade Runner“ (1982). Vyriausiasis režisierius Kacujukis Motohiro siekė panagrinėti psichologines temas, susijusias su jaunimo vaidmeniu visuomenėje, pasitelkdamas distopiškas siužeto linijas.
Siužetas
Veiksmas vyksta 2113 metais. Vadinamoji „Sibil“ sistema stebi visų piliečių psichikos būklę, asmenybę ir įvertina tikimybę, jog pilietis padarys nusikalstamą veiką. Kai tikimybės, jog asmuo nusikals, nustatomos nusikaltimų koeficiento indekso, lygis viršija tam tikrą ribą, jį ar ją ima persekioti teisėsaugos pareigūnai ir priklausomai nuo aplinkybių sulaiko gyvą arba nušauna.
Istorija telkiasi apie Akanę Cunemori, naująją Visuomenės saugumo biuro Kriminalinių tyrimų padalinio pirmojo būrio inspektorę. Cunemori medžioja nusikaltėlius kartu su specialia komanda, kurią sudaro latentiniai nusikaltėliai, priversti tarnauti teisėsaugai ir vadinami Enforcers. Istorijos eigoje Cunemori su komanda susiduria su teroristine grupuote, kuriai vadovauja daugelio visuomenę sukrėtusių nusikaltimų organizatorius Šogo Makišima. Makišima, organizuodamas vieną po kito suirutę visuomenės gyvenime sukeliančius didelio masto nusikaltimus, planuoja nuversti šalį valdančią „Sibil“ sistemą. Mat, jo manymu, po sukrečiančių įvykių didžioji dalis visuomenės pataps nusikaltėliais ir patys save sunaikins, o to pasekoje sistema taps neveiksni.
Kitos medijos
Iš viso serialo parodyta trys sezonai. Be jų, buvo sukurti penki filmai („Psycho-Pass: The Movie“ (2015), „Psycho-Pass: Sinners of the System“ (2019 troligija), „Psycho-Pass 3: First Inspector“ (2020)), kurių siužetas vyksta skirtingu laikmečiu.
Tai pat buvo išleista manga adaptacija („Inspector Akane Tsunemori“ ir „Inspector Shinya Kogami“), papasakojanti daugiau apie protagonistus, kuri publikuota leidyklos „Shueisha“ žurnale „Jump Square“. Tai pat išleistas vienas romanas pavadinimu „Psycho-Pass“. „Production I.G.“ studijai bendradarbiaujant su „Nitroplus Staffers“, sukurtas epizodinis videožaidimas pavadinimu „Chimi Chara Psycho-Pass“.
Atsiliepimai
Serialas sulaukė daugiausia teigiamų atsiliepimų iš kritikų; buvo pagirti serialo vyksmo vieta ir tiriamos bylos, kurios padėdavo išvystyti protagonistų charakterius. Ypatingo dėmesio sulaukė pagrindinis piktadarys ir seriale diskutuojama filosofija. Tačiau kritikos sulaukė šiurpinantys vaizdai ir vyksmo vietos detalės.
Taminskas
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Taminskienė (ištekėjusi moteris) ir Taminskaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Dragon Ball Z
Dragon Ball Z (,, trumpinamas DBZ) – daugiaserijinis animė; „Dragon Ball“ tęsinys. Šios serijos yra originali „Dragon Ball“ mangos, kurią kūrė Akira Torijama, paskutinių 26 tomų adaptacija.
„Dragon Ball Z“ serijose tęsiami Goko nuotykiai. Jis suaugo, tapo tėvu ir turi sūnų Gohaną. Po to, kai Gokas sužino, kad yra sajanas, jis žūva, tačiau po treniruočių pomirtiniame gyvenime yra prikeliamas. Gokas apgina Žemę nuo sajano Vedžito ir palieką ją, kad galėtų nugalėti galaktikos tironą Fryzą. Po trejų metų piktoji gyvybės forma Celas surengia kovos menų turnyrą, kad nulemtų Žemės likimą. Kovoje Gokas paaukoja savo gyvybę, bet Gohanas atkeršija už tėvą nukaudamas Celą. Po 7 metų Gokas yra vėl prikeliamas ir kaunasi su magišku padaru Madžin Bū. Po kelių mūšių, Žemės sunaikinimo ir atstatymo, Gokas sunaikina Bū.
DBZ Lietuvoje pirmą kartą buvo rodytas 1997 m. per LNK televiziją.
Sagos
Chronologiškai „Dragon Ball Z“ apima laikotarpį nuo Son Goko sūnaus Son Gohano vaikystės iki Son Gohano dukters Pan vaikystės.
Serijos oficialiai yra skirstomos į 4 sagas:
Manga
„Dragon Ball Z“ serialas yra paremtas „Dragon Ball“ manga komiksais. Kadangi „Dragon Ball Z“ buvo itin populiarus vakaruose, tai manga leidėjas „Viz Media“ pakeitė net pavadinimą, kad išvengtų painiavos.
Filmai
„Dragon Ball Z“ filmų yra sukurta 15 iki 2015 m. Filmuose būna prieštaravimų su nenutrūkstama DBZ istorija, pvz., kai Gohanas turi uodegą, kai jis jos iš tiesų turėtų neturėti arba kai veikėjai virsta supersajanais, kai jie to iš tiesų negalėtų padaryti. „Dragona Ball Z“ filmai (angliški pavadinimai):
Prekiavimas
Prekyba „Dragon Ball Z“ prekėmis buvo sėkminga dėl didžiulio amerikiečių susidomėjimo, buvo atlikta pardavimų už daugiau kaip 3 milijardus dolerių 1986–2000 m. laikotarpyje.
Kakčikeliai
Kakčikeliai (Kaqchikel, Cakchiquel) – Centrinės Amerikos indėnų tauta. Priklauso majų tautoms. Kalba ir kultūra artimi kičiams. Gyvena Gvatemalos aukštumų srityse. Populiaciją sudaro daugiau nei 800 tūkst. žmonių. Kalba kakčikelių kalba, priklausančia majų kalbų šeimai, taip pat paplitusi ispanų kalba.
Tradiciniai verslai – kaplinė-lydiminė, po ispanų užkariavimo – ariamoji žemdirbystė (kukurūzai, pupelės, moliūginiai), paukštininkystė, medžioklė, bitininkystė, galvijininkystė. Išvystytas tekstilės amatas, pynimas, keramikos, valčių, muzikos instrumentų gamyba. Išlikę ikikrikščioniško folkloro, protėvių ir gamtos jėgų garbinimo liekanų. Teatralizuoti vaidinimai su kaukėmis, šokiai.
Istorija
Pagal legendą, kartu su kičiais atėjo iš Tabasko ir užkariavo kalnuotąją Gvatemalos dalį. Nuo XIII a. buvo priklausomi nuo kičių Kumarkacho valstybės, bet XIV a. pabaigoje turėjo savo valstybę su sostine Išimče, kuri buvo sunaikinta ispanų 1526 m.
1981 m. Dakaro ralis
'''1981 m. Dakaro ralis''' buvo trečiasis Dakaro ralis. Jis prasidėjo Paryžiuje ir baigėsi Dakare. Automobilių klasėje nugalėjo prancūzai René Metge ir Bernard Giroux, motociklų – Hubert Auriol.
Antonas Denikinas
Antonas Denikinas (, 1872 m. gruodžio 16 d. Vloclavekas, Rusijos imperija – 1947 m. rugpjūčio 8 d. An Arboras, JAV) – Rusijos karinis veikėjas, generolas leitenantas (1915 m.).
Biografija
Gimė Lenkijos Vloclaveko priemiestyje Rusijos kariuomenės atsargos majoro Ivano Denikinio ir bajorų kilmės lenkės Elžbietos Vžesinskos šeimoje. Nuo vaikystės mokėjo rusų ir lenkų kalbas. Šeima gyveno skurdžiai. 1882 m. pradėjo lankyti Vloclaveko realinę mokyklą. 1885 m., mirus tėvui, užsidirbdavo iš korepetitoriaus veiklos. Nuo 1889 m. mokėsi Lovičiaus realinėje mokykloje. Buvo gabus matematikai.
Nuo 1890 m., baigęs mokyklą, pradėjo tarnauti Rusijos imperijos kariuomenės pirmajame šaulių pulke, dislokuotame Plocke. Tais pat metais įstojo į Kijevo karo inžinerinę mokyklą. Ją baigus, 1892 m. gavo paporučikio laipsnį ir buvo paskirtas tarnauti į antrąją lauko artilerijos brigadą Palenkės Biala mieste. 1895 m. įstojo į Rusijos imperijos kariuomenės generalinio štabo akademiją. 1899 m. tapo kapitonu. Nuo 1900 m. iki 1902 m. vėl tarnavo Palenkės Bialoje. 1902 m. paskirtas Generalinio štabo karininku. Metus laiko vadovavo pėstininkų pulkui, dislokuotame Varšuvoje. Nuo 1903 m. spalio paskirtas tarnauti Varšuvoje dislokuotame antrajame artilerijos korpuse. 1904 m. vasarį savanoriu užsirašė tarnauti Rusijos-Japonijos kare. 1904 m. spalį tapo papulkininkiu bei paskirtas Užbaikalės kazokų divizijos štabo viršininku. 1905 m. liepą pakeltas į pulkininkus. 1906 m. vėl tarnavo Varšuvos antrajame artilerijos korpuse. 1907 m. paskirtas 57-osios pėstininkų brigados, dislokuotos Saratove, štabo viršininku. Šiuo laikotarpiu rašė daug straipsnių apie būtinas Rusijos kariuomenei reformas. 1910 m. paskirtas vadovauti Žitomire dislokuotam pėstininkų pulkui. Prieš pat Pirmąjį pasaulinį karą paskirtas generolu majoru A. Brusilovo vadovaujamos 8-osios armijos štabe.
1914 m. rugsėjį paskirtas vadovauti 4-ajai šaulių brigadai. 1915 m. už sėkmingą Lucko užėmimo operaciją, A. Denikinas pakeltas į generolus leitenantus. 1916 m. rugsėjį jam pavesta vadovauti 8-ajam korpusui Rumunijos fronte. Įvykus Vasario revoliucijai, A. Denikinas paskirtas Rusijos kariuomenės Vyriausiojo vado štabo viršininku. Nuo 1917 m. gegužės vadovavo Rusijos kariuomenės Vakarų frontui. 1917 m. rugpjūčio 28 d., palaikė generolą L. Kornilovą ir už tai buvo suimtas.
1917 m. pabaigoje, išlaisvintas iš kalėjimo, pasitraukė į Novočerkaską, kuriame padėjo kurti Baltųjų Savanorių armiją, vadovavo jos divizijai. Nuo 1918 m. balandžio – Savanorių armijos vadas. 1919 m. pradžioje A. Denikino pajėgos kontroliavo visą Šiaurės Kaukazą. 1919 m. pradžioje sujungus Dono ir Savanorių armijas, A. Denikinas ėmė vadovauti vadinamosioms Rusijos Pietų ginkluotosioms pajėgoms. Iki 1919 m. rugsėjo A. Denikino vadovaujamos pajėgos užėmė visą pietinę Rusiją, Ukrainą ir priartėjo prie Maskvos. Nuo 1919 m. spalio A. Denikino vadovaujamos kariuomenės situacija ėmė blogėti – Ukrainoje jas puolė N. Machno vadovaujamos anarcho-komunistinės pajėgos, o bolševikai, sudarę paliaubas su Lenkija ir S. Petliūra, visas jėgas nukreipė į pietus. 1920 m. pradžioje A. Denikino pajėgos pralaimėjo mūšį Kubanės regione. Pralaimėję, Baltųjų armijos likučiai pasitraukė į Krymą. 1920 m. balandį A. Denikinas pasitraukė į Jungtinę Karalystę, perdavęs vadovavimą P. Vrangeliui.
Persikėlė į Jungtinę karalystę. 1922–1925 m. gyveno Vengrijoje. Nuo 1926 m. gyveno Prancūzijoje. Antrojo pasaulinio karo metu atsisakė kolaboruoti su naciais. 1945 m. pervažiavo į JAV. Gyvendamas Vakaruose bendradarbiavo rusų emigrantų spaudoje, parašė 5 tomų atsiminimus apie Rusijos pilietinį karą. Mirė An Arbore, palaidotas Detroite. 2005 m. Antono Denikino ir filosofo Ivano Iljino palaikai iškilmingai perlaidoti Donskojaus vienuolyno kapinėse Maskvoje.
Home For Christmas
Home for Christmas – Sheryl Crow kalėdinių dainų albumas, išleistas 2008 metais ir platintas tik „Hallmark Gold Crown“ prekybos tinkle parduotuvėse.
Mažieji šikšnosparniai
Mažieji šikšnosparniai – nesistematinė šikšnosparnių (Chiroptera) grupė, kuriai priklauso nedideli, 3-14 cm ilgio smulkūs trumpasnukiai žvėreliai. Minta vabzdžiais, bet yra grobuonių ir kraujasiurbių. Turi mažas akis, tačiau labiau išsivystęs garsinės lokacijos aparatas. Senesnėje biologinėje klasifikacijoje ilgą laiką mažieji šikšnosparniai buvo laikomi vienu iš dviejų šikšnosparnių pobūrių moksliniu pavadinimu Microchiroptera (kitas pobūris buvo didieji šikšnosparniai, Megachiroptera). Tačiau vėlesni tyrimai parodė, kad šis išoriniais panašumais paremtas skirstymas neatitinka tikrųjų evoliucinių ryšių, ir tokios klasifikacijos buvo atsisakyta.
Tradiciškai mažiesiems šikšnosparniams buvo priskiriama apie 800 rūšių, priklausančių šioms pagrindinėms šeimoms:
Benediktas Jokūbas Ignacijus Povilas Chrizostomas Petras Karpis
Šeima
Kilęs iš Lietuvos bajorų Karpių giminės Joniškėlio-Rėkyvos šakos. Tėvas Pranciškus Felicijonas Benediktas Jurgis Karpis, motina Antanina Antanavičiūtė. Broliai Mauricijus Juozapas Pranciškus Steponas Petras Karpis (1858–1905 m.), Juozapas Antanas Steponas Karpis (1865–1914 m.)
Buvo vedęs pusseserę Marijoną Joaną Karpytę, dėdės Felicijono dukrą. Vaikų neturėjo. Žmona 1940 m. repatrijavo į Vokietiją.
Dvarai
1922 m. vykdant žemės reformą, Karpių dvarai buvo išparceliuoti. Daugelio jų žemės buvo išdalytos valstiečiams, o didelę dalį Rėkyvos dvaro su durpynais nupirko Amerikos lietuvių akcinė bendrovė. Dvaro teritorijoje 1923 m. buvo pastatyta Bačiūnų elektrinė, o 1941 m. Rėkyvos elektrinė (dab. AB „Šiaulių energija“).
Stūgliai (Švenčionys)
Stūgliai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Švenčionių, Sirvėtos RP. Vakaruose plyti Šventos miškas. Kaime stūko Stūglių piliakalnis.
Ruškys
Ruškys − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Ruškienė (ištekėjusi moteris) ir Ruškytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kęstas Miškinis
Kęstas Miškinis (1932 m. gruodžio 3 d. Meteliuose, Seirijų valsčiuje – 2019 m. sausio 19 d. Kaune ) – Lietuvos edukologas, sporto veikėjas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.
Biografija
1946–1948 m. mokėsi Nedzingės progimnazijoje, vėliau Senosios Varėnos mokykloje, 1952 m. baigė Seirijų gimnaziją. 1952-1956 m. studijavo Lietuvos kūno kultūros instituto Pedagogikos fakultete, baigė su pagyrimu.
1956–1959 m. Kauno 6-os vidurinės mokyklos mokytojas. 1957–1960 m. „Spartako“ sporto draugijos bokso treneris. 1959–1961 m. Kauno S. Nėries vidurinės mokyklos direktoriaus pavaduotojas. 1961–1978 m. Kauno 7-os vidurinės mokyklos direktorius. 1962-1968 m. Vilniaus pedagoginio instituto Filologijos fakultete studijavo lietuvių kalbos ir literatūros specialybę. 1972–1975 m. mokėsi LSSR mokytojų kvalifikacijos instituto aspirantūroje, 1975 m. pedagogikos mokslų kandidatas.
Nuo 1979 m. Lietuvos kūno kultūros instituto (nuo 1999 m. LKKA) dėstytojas, 1979–1992 m. Pedagogikos ir psichologijos katedros vedėjas, 1994–1995 m. akademinių reikalų prorektorius, 1995–2001 m. rektorius. Nuo 1988 m. profesorius. 1991 m. stažavo Sandvikos aukštojoje vadybos kolegijoje (Norvegija), 1998 m. Tūro (Prancūzija), 2000 m. Liuksemburgo universitetuose. 2001 m. apgynė habilituoto daktaro disertaciją tema „Kūno kultūros ir sporto specialistų rengimo tobulinimas“. 2002–2007 m. ir Kauno technologijos universiteto bei Šiaulių universiteto dėstytojas, profesorius.
1978–1992 m. Kauno miesto pedagogų draugijos pirmininkas. 1999–2002 m. Lietuvos kilnaus sportinio elgesio (Fair Play) komiteto prezidentas, nuo 2002 m. viceprezidentas. 1999–2011 m. Lietuvos olimpinės akademijos viceprezidentas, 2006 m. akademikas. 2004–2011 m. Lietuvos sporto mokslo tarybos pirmininkas.
Masaši Nakajama
(g. 1967 m. rugsėjo 23 d.) – futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 1990 m. liepos 31 d., su rinktine žaidė 1998 m. ir 2002 m. pasaulio čempionate.
Mažeikiai (Ukmergė)
Mažeikiai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Taujėnų, Taujėnų miškų pakraštyje. Ties Mažeikiais kryžiuojasi greitkelis ir kelias. Yra Taujėnų girininkija.
Šaltiniai
thumb|left|245px|Taujėnų girininkija
WebFOCUS
WebFOCUS - „Information Builders“ gaminama verslo analitikos ( = verslo ištyrimai, verslo žvalgyba sntr. BI) platforma. Jos architektūra, integravimo galimybės ir paprastumas leidžia ją naudoti kiekvienam įmonės lygmeniui - vadovams, analitikams ir visiems darbuotojams ir/arba pateikti informaciją viešai. JAV Ričmonde, Virdžinijos valstijoje Policijos departamentas naudoja šią sistemą viešai paskelbti kriminogeninę situaciją mieste.
Duomenų pateikimo formatai gali būti įvairūs - HTML per naršyklę, Microsoft Excel, Adobe PDF dokumentai darbui kompiuteryje; Web serviso (angl. Web service), XML ar kitokio formato duomenų perdavimas į kitas įmonės sistemas. Taip pat integruojasi su GIS sistemomis tokiomis kaip ESRI, galima vykdyti geografinę analizę.
WebFOCUS licenzijuojamas serveriui, neribotam vartotojų skaičiui. Pirmtakė ataskaitų programa "FOCUS" buvo sukurta ant IBM Mainframe platformos, vėliau buvo sukurta moderni "FOCUS" versija "WebFOCUS", kuri pritaikyta darbui per HTTP protokolą ir dirba Unix, Linux ir Windows aplinkose. WebFOCUS yra kompanijos "Information Builders" produktas, Lietuvoje atstovauja UAB "Sybase Solutions".
Nuorodos
WebFOCUS
Šatriai
Šatriai – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 2 km į pietryčius nuo Plikių.
Istorija
1908 m. kaime atidaryta Šatrių mokykla.
Pipetė
right|thumb|80px|Pipetė sugraduota iki 20 ml.Pipetė - stiklinis vamzdelis nedideliam kiekiui skysčių siurbti, lašinti, matuoti.
Aloyzas Baronas
Aloyzas Baronas (1917 m. gruodžio 12 d. Vabalninkas – 1980 m. rugsėjo 7 d. Čikaga) – JAV lietuvių rašytojas.
Biografija
1941–1943 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Studijavo Frankfurto prie Maino universitete.
1949 m. atvyko į JAV. Dirbo fabrikuose. Nuo 1955 m. su kt. redagavo laikraštį „Draugas“. 1966–1970 m. lietuvių rašytojų draugijos pirmininkas.
Kūryba
Novelių pagrindinė tema – veikėjų, sprendžiančių moralinę koliziją, išgyvenimai. Romanuose vaizduojama nepriklausomos Lietuvos provincija, nacių okupacijos laikotarpis, Lietuvos partizanų kovos, išeivių buitis, prisitaikymas gyventi svetur. Autobiografiniame romane „Lieptai ir bedugnės“ aprašė priverstinį darbą pafrontėje, parodė jaunų žmonių pastangas išlikti. Kūrybai būdingi buitiniai konfliktai, reportažinis stilius; gausu abstrakčių samprotavimų, literatūrinių aliuzijų.
Daktaro S. Aliūno slapyvardžiu išleido humoristinių eilėraščių rinkinių. Parašė religinių legendų (rinkinys „Valandos ir amžiai“ 1958 m.), kūrinių vaikams. Romanų išversta į anglų ir latvių kalbas.
Širvintų rajono savivaldybės taryba 2003–2007 m.
Širvintų rajono savivaldybės taryba – Širvintų rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2002 m. gruodžio 22 d.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Levickis
Levickis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Agurkiškės apylinkė
Agurkiškės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Levickis
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Levickienė (ištekėjusi moteris) ir Levickytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Rybkinas (Anenhofas)
Rybkinas (,, nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Polesko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Turgenevo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Labguvos apskrities Lablaukių dvaro kaimas. 1910 m. buvo 176 gyventojai. 1947–2008 m. Slavianskojės apylinkės kaimas.
Agurkiškės apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kazlų Rūdos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kazlų Rūdos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Višakio Rūdos apylinkės.
Skvalenas
thumb|right|250px|Skvaleno molekulė Skvalenas – natūralus organinis junginys, komerciškai gaunamas išskiriant iš ryklių kepenų riebalų. Gana daug skvaleno turi ir augalai, pvz., burnočio sėklose, ryžių sėlenose, kviečių gemaluose, alyvuogėse. Skvaleną sintetina visi aukštesnieji organizmai.
Skvalenas yra angliavandenilis iš triterpenų klasės.
Skvalanas yra įsotintas skvalenas, kurio dvigubos jungtys buvo panaikintos prijungiant vandenilį (hidrogenizacija). Skvalanas yra mažiau jautrus oksidacijai, todėl ji asmeninės higienos priemonių gamyboje naudoja dažniau negu skvaleną.
Vaidmuo steroidų sintezėje
Skvalenas yra biocheminis steroidų šeimos pirmtakas. Skvaleno monooksidazės veikiamame skvalene viena galinė dviguba jungtis oksiduojasi ir taip susidaro 2,3-skvaleno oksidas, kuris po to kito fermento ciklinamas ir sudaro lanosterolį, o šis jau perdirbamas į cholesterolį ir kitus steroidus. thumb|left|350px|Supaprastintas steroidų sintezės kelio vaizdas. Parodyti kai kurie tarpiniai produktai – izopentenilo pirofosfatas (IPP), dimetilalilo pirofosfatas (DMAPP), Geranilo pirofosfatas (GPP), skvalenas.
Ryklių skvalenas
Skvaleno tankis yra mažas, ir tai yra viena iš priežasčių, kodėl šią medžiagą kaupia kremzlinių žuvų (pvz., ryklių) kepenys. Kremzlinės žuvys neturi plaukimo pūslės, todėl naudoja kitokius plūdrumo didinimo būdus, tarp jų – kūno tankio mažinimą kaupiant riebalus. Skvaleno, kuris kaupiamas ryklių kepenyse, tankis yra 0,855 (gerokai mažesnis negu jūros vandens, kurio vidutinis tankis yra 1,025).
Ilgai pagrindinis pramoninis skvaleno šaltinis buvo ryklių kepenys (ryklių medžioklė). Aplinkosauginiai ir kiti sumetimai privertė skvaleną išgauti iš augalų.
Neseniai vėl imta medžioti ryklius dėl skvaleno – imta gaminti skvaleno kapsules, kurios, atseit, gerina sveikatą. Klinikinių įrodymų, kad į vidų vartojamas skvalenas pagerintų sveikatą, nėra.
2002 m. buvo publikuota studija, susiejusi skvaleną kaip eksperimentinės vakcinos adjuvantą su Persų įlankos karo sindromo požymiais kai kuriuose žmonėse. Paskelbti tyrimo rezultatai kelia mintį, kad skvaleno turinčios vakcinos gali būti Persų įlankos karo sindromo požymių kaltininkės tirtoje žmonių grupėje. Darbe rekomenduojama atlikti didelį epidemiologinį tyrimą, kad patvirtinti ar patikslinti šio darbo rezultatus.
Nepaisant pakartotinių patikinimų, kad vakcina yra reikalinga ir saugi, JAV federalinis teisėjas priėmė nutartį, kad yra rimta priežastis patikėti, kad vakcina yra kenksminga, ir kad Pentagonas 2004 m. spalio mėn. turi nustoti naudoti šią vakciną.
Skvalenas kaip odos minkštinamoji medžiaga
Skvalenas naudojamas kosmetikoje kaip natūrali odos minkštinamoji medžiaga. Jis sparčiai prasiskverbia pro odą, oda nelieka riebaluota, skvalenas gerai maišosi su kitais riebalais ir riebaluose tirpiais vitaminais.
Biosintezė
Dvi farnezilo pirofosfato molekulės, katalizuojamos skvaleno sintazės, kondensuojasi sudarydamos skvaleno molekulę. Reakcijos metu redukuojama NADPH molekulė. 700px
Lietuvos užsienio prekyba (reikšmės)
Lietuvos užsienio prekyba gali reikšti:
Vaclovas Miškinis
Vaclovas Miškinis (g. 1944 m. lapkričio 26 d. Repšiškiai, Ramygalos valsčius) – Lietuvos inžinierius elektrikas, energetikos planavimo ekspertas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1968 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1998 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.
Nuo 1968 m. Fizikinių ir techninių energetikos problemų instituto (nuo 1992 m. Lietuvos energetikos institutas) darbuotojas,, 1972–1975 m. instituto aspirantas, 1979–1982 m. grupės vadovas, 1982–1994 m. vyresnysis mokslo darbuotojas, 1995–2008 m. Kompleksinių energetikos tyrimų laboratorijos vedėjas. Nuo 2001 m. Kauno technologijos universiteto dėstytojas; nuo 2004 m. profesorius. 1996–1997 m. stažavo Tarptautinės atominės energijos agentūros (TATENA) kursuose JAV ir Prancūzijoje. Lietuvos elektros energetikos asociacijos narys.
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritys – energetikos sektoriaus plėtros planavimas, energijos poreikių prognozavimas, energetikos ekonomika ir politika, energijos tiekimo patikimumas, energijos balansas ir jo struktūriniai pokyčiai, energijos vartojimo efektyvumo analizė, atsinaujinantys energijos ištekliai. Paskelbė daugiau kaip 140 mokslinių straipsnių, dalį jų tarptautiniuose leidiniuose. Daug prisidėjo rengiant daugelį tarptautinių projektų, pirmąją nacionalinę energetikos strategiją (1994 m., atnaujintąją – 1999 m., 2002 m., 2007 m.), nacionalinę programą energijos vartojimo efektyvumui didinti (1996 m., 2000 m.), nacionalinę darnios plėtros strategiją (2003 m.), Baltijos energetikos strategiją (2006 m.).
Normantas
Normantas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Normantienė (ištekėjusi moteris) ir Normantaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Dead Can Dance (albumas)
„Dead Can Dance“ – debiutinis iš Australijos kilusios ethereal/gothic grupės „Dead Can Dance“ albumas. Išleistas 1984 m.
Albumą įrašė šie muzikantai: Brendan Perry, Lisa Gerrard, Paul Erikson, James Pinker, Scott Rodger ir Peter Ulrich. Albumas „Dead Can Dance“ gerokai skiriasi nuo vėlesnės grupės kūrybos – jame dominuoja gotikinio roko, post-punk stilistika, nedaug eterinių, egzotiškų garsų, būdingų vėlesniems albumams.
Albumo viršelyje pavaizduota ritualinė kaukė iš Papua Naujosios Gvinėjos, kuri atspindi albumo ir grupės pavadinimą – „miręs gali šokti“.
Garden of the Arcane Delights
Toliau pateikti kūriniai išleisti 1984 m. EP Garden of the Arcane Delights, tačiau įtraukti ir į albumą:
<li>„Carnival of Light“ – 3:31</li> <li>„In Power We Entrust the Love Advocated“ – 4:11</li> <li>„The Arcane“ – 3:49</li> <li>„Flowers of the Sea“ – 3:28</li> </ol>
Penkialapė akebija
Aukštis iki 12 m. Žydi kvapniais purpuriniais žiedais balandžio – gegužės mėnesiais. Vaisiai subręsta spalį – lapkritį; naudojami maistui.
Berounka
Didžiausi intakai: Uslava, Klabava, Radnikų upelis, Litavka (dešinieji), Tržemošna, Stržela, Javornicė, Rakovnikų upelis, Kličava (kairieji). Ant upės įrengta keletas užtvankų. Upės vidurupyje įsteigtas Krživoklastko kraštovaizdžio draustinis. Prie Berounkos įsikūrę miestai: Pilzenas, Berounas, Praha.
Sėlenos
thumb|250px|Kvietinės sėlenos
Sėlenos – grūdų perdirbimo produktas, malimo proceso metu atskirtos grūdų luobelės. Tai šalutinis miltų ir kruopų gamybos produktas.
Sėlenas sudaro grūdo luobelės (perikarpo) ir aleurono sluoksnio dalelės. Paviršiniai grūdų sluoksniai, iš kurių gaunamos sėlenos, yra integrali grūdo dalis. Nuo grūdų pašalinus sėlenas jų maistinė vertė sumažėja. Pagal susmulkinimo dydį sėlenos būna stambios ir smulkios.
Sėlenos gaunamos iš bet kokių grūdų. Sėlenų nereikėtų painioti su pelais, irgi nuo grūdų pašalinamu sluoksniu, kurie yra ne grūdų dalys, o grūdus gaubę žvyneliai, sudaryti daugiausia iš celiuliozės, tad maistui jie netinkami. Sėlenos turi omega-3 riebalų rūgščių, daug krakmolo, baltymų, vitaminų ir mineralinių medžiagų.
Panaudojimas žemės ūkyje
Sėlenos naudojamos kaip pašaras gyvuliams. Maistingosios savybės priklauso nuo miltų dalelių (kuo mažiau miltų ir daugiau luobelių, tuo mažesnis maistingumas). Sėlenomis dažniausiai šeriami pieną duodantys gyvuliai ir jaunikliai.
Panaudojimas mityboje
Maistinės smulkintos sėlenos naudojamos kaip priedas kepiniams skaidulinėmis medžiagomis papildyti.
Didelis sėlenų kiekis duonoje sumažina jos įsisavinimą, nedidelis – pagerina skonines savybes, žarnyno peristaltiką.
Rondavelė
thumb|right|200px|Tradicinė akmeninė rondavelė Rondavelė – tradicinis afrikiečių namų stilius. Dažniausiai visas namas padarytas iš medžiagų, kurios lengvai apdorojamos ir randamos – akmuo, medis, žvyras ir pan.
Rondavelės randamos pietų Afrikos šalyse – Pietų Afrikos Respublikoje, Lesote, Svazilande, Botsvanoje ir kitose. Skirtingose šalyse namų stilius gali skirtis savo aukščiu, sandara ir kitais parametrais. Nors tradicinės rondavelės nėra pritaikytos namuose naudotis vandeniu, elektra ar kitais patogumais, kai kuriuose šalyse rondavelės perdaromos, kad būtų įmanoma tuo naudotis.
Glindė
Glindė (Pedicularis) – notreliažiedžių (Lamiidae) poklasio džioveklinių (Orobanchaceae) šeimos augalų gentis.
Auga Šiaurės pusrutulyje, ypač Centrinės Azijos kalnuose.
Gentyje apie 600 rūšių. Lietuvoje auga 4 rūšys:
Visos glindės rūšys turi stipriai raminančių ir atpalaiduojančiu savybių.
thumb|left|[[Karališkoji glindė]]
Želvų piliakalnis
Želvų piliakalnis, Kaukuras – piliakalnis Molėtų rajono savivaldybės teritorijoje, į rytus nuo Želvų kaimo, Suginčių seniūnija. Pasiekiamas nuo kelio Gečiai – Kuktiškės, jam kylant į kalniuką, prasidėjus miškui, jo susikirtime su miško keliukais pasukus į dešinę pietryčių kryptimi, 600 m pavažiavus mišku, palei ežerą iki poilsiavietės – yra 50 m į dešinę pietuosna nuo jos, pašlaitėje, pusiasalyje.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Želvų ežero šiaurinio kranto pusiasalio aukščiausioje dalyje – buvusioje saloje. Aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 35 m ilgio ir 14 m pločio, aukštesniu vakariniu galu. Joje rasta lipdytos keramikos. Šlaitai nuolaidūs, 2-­3 m aukščio.
Piliakalnis dirvonuoja, šlaitai apaugę medžiais.
Tyrimai
1969 m. piliakalnį žvalgė Mokslinė metodinė taryba, 1970 m. – Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. antrąja puse – I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 5000 m².
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Kate Ryan
2006 m. dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse ir pusfinalyje užėmė 12 vietą.
Albumai
Albumai reguliariai išleidžiami įvairiose šalyse.
Briansko sritis
Briansko sritis – sritis Rusijos europinėje dalyje, pasienyje su Ukraina ir Baltarusija. Centras – Brianskas.
Istorija
Sritis įkurta 1944 m. liepos 5 d.
Geografija
Sritis yra Rytų Europos lygumos centrinėje dalyje. Pakraščiuose iškilusios Vidurio Rusijos ir Smolensko aukštumos, smarkiai paveiktos erozijos. Vakaruose paviršius leidžiasi į Padnieprės žemumą. Aukščiausia srities vieta – 288 m. Klimatas vidutinių platumų, žemyninis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -7 °C, liepos mėnesio +18 °C. Per metus vidutiniškai iškrenta 600 mm kritulių. Srities upės priklauso Dniepro baseinui: Desna, Iputė, Novlia. Paviršių dengia mišrieji miškai.
Tautinė sudėtis
Tautinė sudėtis pagal 2002 m. surašymą:
Miestai
Didžiausi miestai 2020 m. (> 20 tūkst. gyventojų):
thumb|left|240px|Kaimas Briansko srityje
Vieska Viešas
Vieska Viešas  – kaimas Lenkijos rytuose, Jablona Lackos valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Ulaanbaatar City FC
„Ulaanbaatar City FC“  – Mongolijos futbolo klubas iš Ulan Batoro miesto.
Namų rungtynes žaidžia „G-Mobile Arenos“ futbolo stadione.
Istorija
Klubas įkurtas 2016 m. kovo 19 d.
Nuo 2016 m. dalyvauja Premier Lygos pirmenybėse. 2017 m. užėmė antrą vietą.
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Arianna Huffington
Arianna Huffington (g. 1950 m. liepos 15 d. Atėnuose, Graikija) – JAV žurnalistė.
Biografija
Save apibūdina kaip buvusią kairiojo sparno atstovę, kuri tapo progresyvia populiste. Jos mergautinė pavardė Stassinopoulos. Tėvas Konstantinos Stassinopoulos irgi buvo žurnalistas. Būdama 16 metų persikėlė gyventi į Angliją. Mokėsi Kembridžo (Cambridge) universitete.
Skurda
Skurda arba Skurdas  – XIII a. antros pusės sūduvių kunigaikštis. Pasižymėjo kovose prieš Kryžiuočius. Vadovavo jungtinėms jotvingių kariaunoms (kaip ir Skomantas, Gedetas). Priešinosi jau kitiems Sūduvos kunigaikščiams pasidavus. Nenorėdamas pasiduoti, 1283 m. su savo žmonėmis Skurda kirto į Nemuną ir pasitraukė į Lietuvą.
Sėlenai
Sėlenai (anksčiau Didieji Jokšai) – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono savivaldybės dalyje, 2 km į pietryčius nuo Plikių. Kaimo turizmo sodyba „Gaspada“.
Etimologija
1540 m. kaimas vadintas Jorge Jockscheyt, 1687 m. Jacob Jackschaith, Groß Jakschen, Jakschen (Groß Jagschen). Senasis pavadinimas kilęs nuo prūsų ir lietuvių kalbų žodžio jakšis – „kirvis“.
Dujovežis
thumb|right|250px|Japoniškas dujovežis Dujovežis – cisterninis automobilis, kurio cisterna pritaikyta suskystintoms dujoms vežti. Tokiais automobiliais pervežami suskystintos gamtinės dujos (metanas), amoniakas, propanas, butanas ir kt.
Dujovežiai paprastai perveža suskystintas angliavandenilines dujas (daugiausia propano ir butano mišinius) į dujų degalines.
Šiuolaikiniai dujovežio įrenginiai (cisterna suskystintoms dujoms, siurblių rinkinys, dujų skaitikliai, vamzdynų uždoriai ir kt.) yra autonominis modelis, kuris gali būti perkeltas ant skirtingų važiuoklių. Nodeluau gali būti perkelti ant kitų sunkvežimių važiuoklių.
Mažeikiai (Vilnius)
Mažeikiai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Mickūnų, prie Vilniaus–Turmanto geležinkelio ir Mažeikių miško.
Istorija
Apie 1870 m. prie Peterburgo–Varšuvos geležinkelio buvo Mažeikių geležinkelio stotelė.
Hiroši Nanami
(g. 1972 m. lapkričio 28 d.) – karjerą baigęs japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.