cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Stasys Pilka
Biografija
1916 m. baigta Sankt Peterburgo Šv. Kotrynos gimnazija, 1916–1919 m. Petrogrado Karo medicinos akademija, 1919–1921 m. Petrogrado Aleksandros teatro mokykla, 1918 m. Petrogrado Imperatoriškieji dramos kursai.
1944 m. pasitraukė į Vakarus, nuo 1948 m. gyveno JAV.
Olinda
Olinda  – miestas šiaurės rytų Brazilijoje, Pernambuko valstijoje, Atlanto vandenyno pakrantėje, tarp Resifės (pietuose) ir Paulistos (šiaurėje). Chemijos, odos ir avalynės pramonė. Turizmas, jūrinis kurortas. Veikia kosmologijos, šiuolaikinio meno, sakraliojo meno, lėlių muziejai.
Paveldas
Olinda – vienas geriausiai kolonijinį (XVI–XVII a.) architektūros paveldą išsaugojusių Brazilijos miestų. Svarbiausi objektai: Olindos katedra, Šv. Bento vienuolynas ir bažnyčia, Šv. Pranciškaus konventas, švyturys, būdingi to meto gyvenamieji namai, gatvių išplanavimas ir kt.
Istorija
Olinda yra vienas seniausių Brazilijos miestų, įkurtas Duartės Koeljo 1535 m. Pradžioje tai buvo cukraus gamybos centras, 1537 m. gavo miestelio statusą. XVI a. Olinda tapo vyskupijos centru ir Pernambuko kapitonijos sostine, bet miestą nusiaubė olandai. 1640 m. miestas vėl grįžo portugalų valdon.
1982 m. Olindos senamiestis įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Prokopas Lesniovolskis
Prokopas Lesniovolskis (m. 1653 m.) – Palenkės vaivada 1652-1653, Palenkės kaštelionas 1646-1652, Bransko seniūnas 1622-1645.
Širdies šnabždesys
Širdies šnabždesys – 1995 m. japonų draminis anime filmas, režisuotas Jošifumio Kondo. Scenarijaus autorius – Hajao Mijadzakis. Filmas paremtas to paties pavadinimo Aoi Hiiragi manga motyvais. Pastatytas studijoje „Studio Ghibli“.
Filmo fone nekartą skamba Džono Denverio daina „Country Roads“.
2002 m. buvo išleistas pusiau tęsinys (spin-off) pavadinimu „Katino sugrįžimas“ (The Cat Returns), kuriame istorija pasakojama apie antraeilį veikėją, katiną Baroną.
Siužetas
Pasakojama apie pagrindinės mokyklos mokinę Šidzuku Cukišima, gyvenančią Tokijuje. Mergina dievina skaityti knygas. Vieną vakarą ji pastebi, kad visas jos iš bibliotekos pasiskolintas knygas jau perskaitė asmuo vardu Seidži Amasava ir ją apninka noras sužinoti, kas jis toks. Po keleto dienų mokykloje ji susiduria su vienu vaikinu, kuris nesiliauja jos erzinęs.
Vėliau išaiškėja, kad tas vaikinas ir yra paslaptingasis skaitytojas. Jiedu ima artimiau bendrauti ir tarp jų užsimezga artimas ryšys. Be to, kad jiedu abu turi pomėgį skaityti knygas, jiems taip pat patinka muzika. Šidzuku mėgsta versti bei rašyti įvairius kūrinius, o Seidži, būdamas iš smuikų gamintojų šeimos, mokosi juos gaminti.
Seidži nutaria išvykti į Italijos miestą Kremoną mokytis smuikų gamybos meno, tuo tarpu Šidzuku iškelia sau tikslą – parašyti fantastinį romaną apie Baroną (katino statulėlę), kurį ji pamatė Seidži senelio namuose įkurtoje sendaikčių parduotuvėje...
Manga
Mimi o Sumaseba manga komiksus parašė Aoi Hiiragi. Juos 1989 m. rugpjūčio–lapkričio mėnesiais žurnale „Ribon“ platino leidykla „Shueisha“. 1990 m. buvo išleistas vienintelis tomas. Antroji to paties autoriaus manga pavadinimu Mimi o Sumaseba: Shiawase na Jikan pasirodė 1995. Filmo tęsinys „The Cat Returns“ (Baron: Neko no Danshaku) buvo adaptuotas į manga komiksus tokiu pačiu pavadinimu autoriaus Aoi Hiiragi.
Balstogės Starosielcės dekanatas
right|thumb|250px|Balstogės arkivyskupijos dekanatai
Balstogės Starosielcės dekanatas  – tai vienas iš 13 katalikų Balstogės arkivyskupijos dekanatų. Dekanas – Tadeusz Żdanuk.
Parapijos
Dekanate yra 10 parapijų:
Juozas Bernatonis (1922)
Biografija
1947 m. baigė Kauno universitetą. 1947–1994 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. KTU) dėstytojas, 1974–1992 m. Maisto produktų technologijos katedros vedėjas, nuo 1974 m. profesorius. 1971 m. chemijos mokslų daktaras.
Sūnus politikas Juozas Bernatonis, duktė ekonomistė Dalia Bernatonytė.
Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš pieno ir jo produktų cheminės sudėties, spirito lakiųjų komponentų tyrimo. 2 išradimų autorius. Parašė informacinių leidinių apie pieną ir jo produktus.
Bužinas
Bužinas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jedvabno valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į rytus nuo Jedvabno, apie 29 km į šiaurės rytus nuo Lomžos ir apie 51 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Pievinis verpikas
Pievinis verpikas (Euthrix potatoria) – verpikų (Lasiocampidae) šeimos stambus drugys, kuris skraido liepos – rugpjūčio mėn. Patelių kūno spalva gelsvai ochrinė, o patinų – rausvai ruda. Priekinio sparno viduryje yra dvi sidabriškai baltos akutės. Nuo sparno viršūnės iki užpakalinio krašto vidurio eina tamsiai ruda skersinė linija; lygiagrečiai jai yra kita banguota linija. Ant užpakalinių sparnų yra blyški skersinė juostelė.
Vikšras tamsiai rudas. Kūno šonais eina baltos juostos ir eilė baltų plaukų kuokštelių. Vikšras žiemoja. Lėliuke virsta žemės paviršiuje
Kenkia migliniams augalams. Lietuvoje dažnas.
Asenai
Asenai – Bulgarijos carų dinastija, valdžiusi 1187–1280 m.
Istorija
Kilusi iš Tyrnovo didikų giminės. Pradininkas Ivanas Asenas I – vienas 1185-1187 m. sukilimo prieš Bizantiją vadovų, vadinamosios antrosios Bulgarijos valstybės įkūrėjų. Valdant Kalojanui Bulgariją 1202 m. pripažino Bizantija. Valdant Ivanui Asenui II Bulgarija suklestėjo. Vėliau šalyje didėjo feodalinis susiskaldymas, centrinė valdžia nusilpo. Ivanui Asenui III pabėgus į Bizantiją dinastija baigėsi.
Literatūra
500px|left|thumb|
Saronas
Saronas  – Italijos miestas Lombardijoje, Varezės provincijoje. Jam prezidento dekretu 1960 m. suteiktas miesto titulas. Šiuo metu turi apie 40 tūkst. gyventojų. Saroną garsina likeris amaretas ir amaretti di Saronno biskvitai.
Miesto globėju laikomas apaštalas Petras. Jo šventė švenčiama kasmet birželio 29 d.
Vietovardis
Miesto vardas kilęs iš lotynų Solonius arba Solonas.
Madonna dei Miracoli
Piligrimų lankomą Madonna dei Miracoli bažnyčią 1498 m. pradėjo statyti Vincenzo Dell’Orto. Bažnyčia turi kupolą, jos varpinė datuojama 1516 m., o pati bažnyčia baigta vėliau. Iš pat pradžių ją puošė Gaudenzio Ferrari freskos, vaizduojančios angelų koncertą. Chorą puošė Bernardino Luini freskos, kurias jis tikriausiai pradėjo tapyti 1524 m. pavasarį.
Šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčia
Šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčia yra seniausia bažnyčia Sarone, viduramžių kilmės. Už miesto sienos buvo maža bažnytėlė, kurią 1154 m. perėmė pranciškonai. 1297 m. Milano archivyskupas Francesco Fontana da Siena paprašė parapijiečių prisidėti prie naujos bažnyčios statybos, nes senosios neužteko vienuolių reikmėms. Tos bažnyčios neliko, nes XV a. buvo atlikta radikali restauracija; pridėtos prabangios išorinės dekoracijos. Bažnyčia yra trinavė. Altorius yra priešais duris. Fasade – dvi nišos su Šv. Antano ir Šv. Pranciškaus statulomis. Tai kopijos, o originalai yra bažnyčios viduje.
Joniškis (Rageliai)
Joniškis – viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Ragelių.
Aleksandras Drobnys
Aleksandras Drobnys (1912 m. kovo 26 d. Pilkaraistyje, Merkinės valsčius – 1998 m. lapkričio 6 d. Vilniuje) – sovietinis partinis veikėjas, ekonomistas, bankininkas.
Biografija
Studijavo Vytauto Didžiojo universitete. Nuo 1930 m. valstiečių liaudininkų įkurtos Lietuvos jaunimo sąjungos veikėjas, 1934–1935 m. jos ir Studentų varpininkų draugijos pirmininkas. Nuo 1935 m. palaikė ryšius su nelegalia LKP. 1931–1941 m. dirbo Kauno bankuose. 1935–1936 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje.
1940 m. liepos mėn. paskirtas Lietuvos banko valdytoju. Prisidėjo prie banko nacionalizavimo ir lito naikinimo. Vladimiro Dekanozovo spaudžiamas pasirašė įsakymą užsienyje saugomą Lietuvos auksą perduoti SSRS valstybiniam bankui. 1942–1944 m. LSSR finansų liaudies komisaro pavaduotojas, 1944–1957 m. finansų liaudies komisaras, finansų ministras. Jo vadovaujama LSSR finansų ministerija, vykdydama sovietinę ūkininkų alinimo politiką, kasmet didino mokesčius ir prievoles, dėl to 1944–1953 m., daugiausia po 1948 m. dėl nepakeliamų žemės ūkio mokesčių nesumokėjimo nubausta 107 900, o už valstybinių prievolių nevykdymą – 33 000 ūkininkų.
1948 m. baigė Vilniaus universitetą. 1957–1958 m. ir 1965–1984 m. LSSR Ministrų Tarybos pirmininko pavaduotojas. Atšilimo laikotarpiu ir vėlesniais metais bandė paisyti Lietuvos ūkio interesų. 1958–1984 m. LSSR valstybinės plano komisijos (nuo 1978 m. komiteto) pirmininkas. 1947–1985 m. LSSR AT, 1962–1966 m. SSRS AT deputatas. Nuo 1956 m. LKP CK narys.
Kuljakanas
Kuljakanas  – miestas šiaurės vakarų Meksikoje, prie Kuljakano upės ištakų (sutekėjus Tamasulos ir Humajos upėms). Sinaloa valstijos sostinė ir didžiausias miestas. 793,7 tūkst. gyventojų.
Aleksandras Drobnys
Biografija
Vienas ir su kitais parašė knygų apie LSSR ūkį, penkmečius ir kita. Lietuvos SSR atlaso (1981 m.) red. kolegijos pirmininkas.
Žmona – aktorė Lidija Kupstaitė. Anūkas – dizaineris Aleksandras Pogrebnojus (g. 1968 m.).
Kuljakanas
Ekonomika
Maisto, elektronikos, farmacijos, metalo apdirbimo, chemijos, tekstilės pramonė. Yra keletas universitetų (Sinaloa autonominis, San Migelio, Kuljakano technologijų, katalikiškasis, Kasa Blankos, teisės ir kt.). Kuljakaną aptarnauja Federal de Bachigualato tarptautinis oro uostas iš kurio vyksta skrydžiai į kitus Meksikos miestus ir Los Andželą. Eina Nogaleso-Gvadalacharos automagistralė, Meksikalio-Gvadalacharos geležinkelis.
Istorija
Kuljakanas įkurtas 1531 m. ispanų konkistadoro Nuño Beltrán de Guzmán. Ilgą laiką tai buvo nedidelis ramus miestelis. Kuljakano suklestėjimą lėmė XX a. viduryje apylinkėse pastatytos užtvankos ir dėl to iškilęs žemės ūkis bei nutiestas Panamerikos plentas.
Runeikių miško telmologinis draustinis
Runeikių miško telmologinis draustinis – savivaldybės telmologinis draustinis vidurio Lietuvoje, Kėdainių rajone, Šėtos seniūnijoje, miške į vakarus nuo Runeikių.
Draustinis įkurtas 1996 m., užima 56 ha plotą. Jame saugoma tarpinės pelkės ekosistema. Pelkė nepaliesta melioracijos, apsupta brandaus miško. Čia sutinkami reti augalai (miškinė dirsė, paprastasis kardelis), drugiai (pietinė hesperija, ratuotasis pelėdgalvis, nendrinis verpikas), pavasarį lankosi gervės.
Mėtytiniai
Mėtytiniai – viensėdis Panevėžio rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Ramygalos, prie kelio ir Mėtytinių miško. Pietuose siekia Upytę.
1925 m. Nobelio premijos laureatai
1925 m. Nobelio premija skirta šiems asmenims:
Agaporniai
Agaporniai (Agapornis) – papūginių (Psittacidae) šeimos paukščių gentis.
Išvaizda
Tai nedidelės papūgėlės, kurių kūnas 16-17, sparnai – 10, o uodega – 5 cm ilgio; svoris – 40-60 g. Galva didelė. Vyraujanti plunksnų danga žalios spalvos, bet atskiros kūno dalys – antuodegis, krūtinė, galva, kaklas ir gurklys – rožinės, raudonos, mėlynos, geltonos ir kitokių spalvų. Snapas storas, labai riestas ir stiprus; žmogų gali stipriai sužeisti. Vienų rūšių snapas ryškiai raudonas, kitų – geltonas, šiaudų spalvos. Uodega trumpa ir suapvalinta. Kojos taip pat trumpos, bet gerai bėgioja ir laipioja medžiais. Apie akis ryškus baltas žiedas.
Paplitimas
Paplitusios Afrikoje ir Madagaskare.
Vyresnysis leitenantas
Vyresnysis leitenantas – jaunesniojo karininko laipsnis, vyresnis už leitenantą, žemesnis už kapitoną. Atitinka kitų šalių laipsnius pirmasis leitenantas, premjerleitenantas, poručikas. Arba tiesiog leitenantą, kadangi kai kuriose šalyse leitenanto laipsnis yra paslinktas aukštyn ir užima vyresniojo leitenanto vietą.
Agaporniai
Gyvenimo būdas
Apsigyvena tropiniuose ir subtropiniuose miškuose. Taip pat yra stepinių ir kalninių rūšių. Gyvena pulkais. Labai gerai ir vikriai skraido. Naktį praleidžia medžiuose. Kartais pešasi su kitais pulkais, atlėkusiais į jau užimtus medžius. thumb|left|160px|Raudonskruostė papūga įsimylėjėlė
Lizdą krauna medžių uoksuose, kuriuose iškloja tik dugną. Lizdui naudoja žoles, įvairių medžių šakeles ir žievės gabaliukus. Vienos rūšys statybinę medžiagą parsineša snapu, kitos pasikišusios po sparnų ar po krūtinės plunksnomis. Dėtyje 4-8 kiaušiniai. Peri patelė. Jaunikliai išsrita po 3-3,5 savaičių, po 42-56 dienų jie lizdą palieka, tačiau tėvai ir toliau jais rūpinasi bei maitina.
Rūšys
Gentyje yra 6-9 rūšys:
Erelio ūkas
thumb|250px|Erelio ūkas ([[Europos kosmoso agentūra|EKA La Siljos observatorijoje MPG/ESO 2,2 metrų skersmens teleskopu 2009 m. daryta nuotrauka) ]] thumb|250px|Erelio ūko molekuliniai debesys vadinami „[[Kūrinijos stulpais“ (HKT 2015 m. sausio 5 d. nuotrauka)]]
Erelio ūkas, astronominiuose kataloguose žinomas kaip Mesjė objektas 16, M16 arba NGC 6611 – emisinis dujų ir dulkių ūkas matomas Gyvatės žvaigždyne apie padrikąjį žvaigždžių spiečių M16, kuris yra Paukščių Tako Šaulio vijos dalis.
Stebint nuo Žemės kampo, ūko ilgis 70, plotis 55 šviesmečiai, nuotolis nuo Žemės – 7000 šviesmečių. Erelio ūko regimasis ryškis +6.0.
Erelio ūką 1745 m. atrado šveicarų astronomas Jean-Philippe Loys de Chéseaux. 1764 m. birželio 3 d. objektą nepriklausomai atrado Charles Messier. Pirmasis ūką nufotografavo E. E. Barnardas 1895 m.
Žvaigždės
„Kūrinijos stulpai“ besitesiantys maždaug apie 4-5 šviesmečius yra tik nedidelis regionas kur kas didesnėje Erelio ūko dalyje – tai aktyvus žvaigždžių formavimosi regionas. Erelio ūke yra apie 8100 žvaigždžių. Apskaičiuota, kad šio žvaigždžių telkinio amžius yra apie 2 milijonus metų. Ryškiausios žvaigždės HD 168076 regimasis ryškis yra apie +8, todėl ji lengvai matoma gerais žiūronais.
Priklausomas asmenybės sutrikimas
Priklausomas asmenybės sutrikimas – asmenybės sutrikimas, pasireiškiantis poreikiu būti prižiūrimam. Žmonės su šiuo sutrikimu linkę smarkiai prisirišti prie pasirinktų asmenų ir nuolat jausdami baimę juos prarasti. Jie būna linkę į savižudybę, kuomet santykių nutraukimas neišvengiamas. Leidžia kitiems už juos priimti svarbius sprendimus, linkę dažnai keisti santykius. Dažnai būna piktnaudžiaujančiuose santykiuose. Neretas perdėtas jautrumas nepritarimui. Dažnai jaučiasi bejėgiais ir depresuotais.
Rusijos Federacijos miestų statybos kodeksas
Miestų statybos kodeksas - kodifikuotas Rusijos Federacijos (RF) įstatymas, priimtas 2004 m., reguliuojantis teisinius santykius miestų statybos srityje.
Batkivščina
Visų ukrainiečių sąjunga „Tėvynė“ (Batkivščina) – Ukrainos politinė partija, įkurta 1999 m. liepos 9 d. Savo veikloje vadovaujasi proeuropietiškumo, liberalaus konservatyvizmo, konservatyvizmo ir populizmo ideologijomis. Partijos lyderė yra Julija Tymošenko.
Visų ukrainiečių sąjunga „Tėvynė“ (Batkivščina) turi „partijos stebėtojos“ statusą Europos liaudies partijoje.
Veiviržėnai
Veiviržėnuose didžiausia šventė – Šv. Marijos Magdalenos atlaidai (vyksta liepos mėn. pabaigoje). Keliai veda į Endriejavą, Švėkšną, Priekulę, Vėžaičius.
thumb|left|Paminklas Veiviržėnams 500 metų jubiliejaus proga
Etimologija
Miestelis pavadintas pagal pro jį tekančią upę – Veiviržą, pridedant priesagą -ėnai. XX a. tarpukariu vartota vietovardžio lytis Veviržėnai. Tai vandenvardinis vietovardis.
Istorija
Istoriniuose šaltiniuose minimi nuo XIII a. XV a. minimas Veiviržėnų dvaras, 1511 m. – Veiviržėnų kaimas. 1565 m. Veiviržėnų kaime buvo 20 šeimų, kurie turėjo 14 valakų (299 ha) žemės. 1639 m. pastatyta pirmoji Veiviržėnų bažnyčia (buvo Rietavo parapijos filija).
Veiviržėnai miesteliu pirmą kartą paminėti 1641 m.; 1661 m. Veiviržėnuose buvo aštuonios, 1725 m. (minimos keturios gatvės) – 14, 1737 m. – 28 (viena priklausė žydams) sodybos (dūmai). 1754 m. Augustas III Veiviržėnams suteikė teisę rengti savaitinį turgų, o nuo 1767 m. – dar keturis prekymečius (muges). 1767 m. grafas Oginskis prie savo arklių keityklos bažnyčiai padovanojo žemės sklypą, kuriame buvo pastatyta nauja Šv. Apaštalo Evangelisto Mato bažnyčia, kuri 1795 m. tapo parapijine. 1784 m. Veiviržėnuose buvo 62 sodybos (23 priklausė žydams), žydų sinagoga, prieglauda.
XX a. pradžioje Veiviržėnuose atidaryta pirmoji lietuvio Jurjono krautuvė ir viešbutėlis; 1909 m. įsteigtas paštas, 1910 m. atidarytas Blaivybės draugijos skyrius, įkurta vartotojų bendrovė, 1911 m. įkurta skolinamoji-taupomoji kasa, 1912 m. pastatytas naujas medinis pradžios mokyklos pastatas, 1913 m. pastatyti parapijos namai su sale, arbatine, parduotuve ir knygynėliu. Tarpukaryje Veiviržėnai turėjo katalikų bažnyčią, sinagogą, valsčiaus savivaldybę, policijos nuovadą, 4 skyrių pradžios valdišką mokyklą (nuo 1932 m. penkių skyrių), žydų privačią mokyklėlę (1930 m. prijungta prie valdiškos), dvi lentpjūves, sveikatos ir veterinarijos punktus, knygyną, skaityklą, parapijos biblioteką, keletą malūnų, garinę pieninę (pastatyta 1929 m.), kooperatyvą, keliolika parduotuvių, amatininkų dirbtuvių; veikė Blaivybės draugijos skyrius, pavasarininkų kuopa, šaulių organizacija, gaisrininkų komanda. 1937 m. Veiviržėnai labai nukentėjo nuo gaisro, liko tik kelios etnografinės sodybos, bažnyčia ir kapinių koplyčia.
thumb|Instaliacija „Mažoji [[Lietuvos kultūros sostinė|kultūros sostinė-2020“]] miniatiūra|Gatvė centre
1941 m. ištremti darbininkas Antanas Abramavičius, mokytojai Pranas Serafinas, Vaclovas Baipšys su šeima. Antrojo pasaulinio karo pradžioje buvo subombarduota sinagoga ir keletas sodybų, sušaudyti ar išvežti visi miestelio žydai. Pokaryje vyko rezistencinis judėjimas, buvo žudomi ar tremiami nekalti žmonės; 1947 m. birželio 8 d. trumpam Veiviržėnus buvo užėmę Lietuvos partizanai.
Sovietmečiu Veiviržėnai buvo apylinkės ir „Veiviržo“ kolūkio centrinė gyvenvietė. Veikė mokykla (1945-1949 m. – progimnazija, 1949-1952 m. septynmetė, nuo 1952 m. – vidurinė), ambulatorija, vaistinė (nuo 1948 m.), 25 lovų ligoninė (nuo 1949 m.), kultūros namai (nuo 1957 m.), biblioteka, vaikų darželis, pieninė, lentpjūvė, malūnas, prekybinis centras, valgykla. 1977 m. Veiviržėnai kartu su gretimais Balsėnais pripažinti geriausiai tvarkoma Lietuvos gyvenviete, o 1978 m. apdovanoti TSRS liaudies ūkio pasiekimų parodos pirmojo laipsnio diplomu. 1992 m. patvirtintas dabartinis Veiviržėnų herbas.
Architektūra
Į Lietuvos Respublikos paveldo registrą įtraukti:
Kiti:
Gyventojai
thumb|Klaipėdos rajono amatų centras Veiviržėnuose
Žymūs žmonės
Veiviržėnuose gimė:
Musinukiniai
Musinukiniai (Muscicapidae) – žvirblinių (Passeriformes) būrio paukščių šeima. Priklauso maži paukščiai, 8-30 g svorio. Snapas trumpas ar vidutinio ilgio, jo pamatas platus, gale mažas kabliukas. Kojos silpnos, pirštai ploni ir trumpais nagais. Plunksnos minkštos, prigludusios, jų spalva labai įvairi. Dažnai ryškus lytinis dimorfizmas (patinai nuo patelių skiriasi plunksnų spalva).
Šeimoje yra apie 400 rūšių.
Lietuvos musinukiniai
Lietuvoje aptinkama 14 rūšių (anksčiau kai kurios rūšys buvo priskiriamos strazdinių šeimai):
Balstogės Nove Miasto dekanatas
right|thumb|250px|Balstogės arkivyskupijos dekanatai
Balstogės Nove Miasto dekanatas  – tai vienas iš 13 katalikų Balstogės arkivyskupijos dekanatų. Dekanas – Andrzej Kondzior.
Jodas (reikšmės)
Jodas gali reikšti:
Jankūnai (Krakės)
Jankūnai – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 2,5 km į šiaurės vakarus nuo Mantviliškio, Krakių miško šiauriniame pakraštyje. Šalia kertasi keliai ir. Yra kaimo kapinaitės.
Istorija
XX a. pr. Jankūnai buvo kaimas ir valda Krakių valsčiuje, priklausiusi Jaugėloms ir Liudkevičiams.
Gyventojai
Tarpukariu šalia buvo Jankūnų viensėdis (1923 m. – 18 gyv.).
thumb|left|260px|Jankūnų kaimo kapinės
Chrostovas
Chrostovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jedvabno valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į šiaurės rytus nuo Jedvabno, apie 30 km į šiaurės rytus nuo Lomžos ir apie 58 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Anaksimandras
Anaksimandras Miletietis (🇬🇷, apie 610 – po 547 m. pr. m. e.) – senovės graikų filosofas, priklausęs Mileto mokyklai. Talio mokinys ir pasekėjas.
Anaksimandras sukūrė pirmąjį graikų filosofijos veikalą „Apie gamtą“. Yra išlikę tik šio veikalo fragmentai. Anaksimandras teigė, jog pasaulis išsivystęs iš apeirono, kuris esąs begalinis, neapibrėžiamas ir neturintis skiriamųjų savybių. Jis manė, jog pirmapradė materija, kurią Anaksimandras vadino Beribe, neturėjusi formos, pavidalo ar kokių kitų išskirtinių savybių. Daiktų įvairovė atsirandanti iš apeirono per priešybių (šilumos iš šalčio, šviesos ir tamsos) kovą.
Žemė, pasak Anaksimandro, nejuda ir stovi pasaulio centre. Tai davė pradžią dangaus sferų teorijai.
Anaksimandras pirmasis nurodė, kad kryptys aukštyn ir žemyn nėra absoliučios, todėl, anot jo, nebūtina, jog Žemę kas nors laikytų. Taip pat pirmasis iškėlė mintį apie daugybę nuolat gimstančių ir mirštančių pasaulių, pirmasis panaudojo gnomoną ekliptikos posvyriui į pusiaują nustatyti. Pirmasis tuomet žinomo pasaulio žemėlapis, pirmasis saulės laikrodis senovės Graikijoje taip pat buvo sukurti Anaksimandro.
Žmogus, Anaksimandro manymu, išsivystęs iš žuvies, kuri išlipo į sausumą.
Biografija
Anaksimandras, Praksiado sūnus, gimė Milete (610–547 pr. m. e.). Žinių apie Anaksimandro gyvenimą išlikę labai mažai. Sakoma, kad jis rodė didelę iniaciatyvą dalyvauti misijoje Apolonijos kolonijoje Juodosios jūros pakrantėje. Labai tikėtina, kad Mileto lyderiai nusiuntė Anaksimandrą ten kaip įstatymų leidėją, kad sukurtų konstituciją ar tiesiog padėtų išlaikyti kolonijos ištikimybę.
Manoma, kad jis buvo daug keliaujantis žmogus, o tai visiškai nestebina, nes Mileto gyventojai buvo žinomi kaip drąsūs jūrininkai. Pasakojama, kad Anaksimandras buvo labai manieringas ir vilkėjo pompastiškais apdarais. Daugiausiai informacijos apie Anaksimandrą likę iš Aristotelio ir jo mokinio Theoprasto, kurio knyga apie istoriją ir filosofiją buvo cituojama daugelio autorių.
Filosofas domėjosi metafizika, astronomija, geografija, geometrija.
Darbai
Filosofas teigė, kad pasaulis išsivystė iš apeirono, kuris yra begalinis, neapibrėžiamas ir neturintis skiriamųjų savybių, amžinas, nesenstantis, keičiantis tik savo formą.
Pirmasis pradėjo vartoti sąvoką materija, kurią jis vadino Beribe. Materija išsiskiria iš kitų medžiagų savo beribiškumu, neapibrėžtumu. Anot filosofo, ji nėra vanduo ar ugnis, nėra šilta ir nėra šalta, nėra kieta ar skysta, bet yra visų šių apibrėžtų medžiagų šaltinis.
Anaksimandras teigė, kad mūsų pasaulis tėra vienas iš daugelio pasaulių, kurie atsiranda ir išnyksta vadinamojoje „neapibrėžtybėje“. Filosofas manė, jog tai, iš ko viskas sukurta, turi skirtis nuo to, kas sukurta. Anaksimandras pradu laikė ne vandenį ar kurią kitą iš stichijų, o kažkokią kitą neapibrėžtą prigimtį.
Filosofas nesutiko su pirminės medžiagos tapatinimu su vandeniu. Anaksimandras bandė įrodyti, kad ir išnykimas, ir prieš tai buvęs atsiradimas vyko nuo begalinių amžių, viskam nuolat sukantis ratu. Jis – amžinas. Tik laikantis tokio principo, galima suvokti gamtoje vykstančius procesus.
Laungjokudlis
thumb|[[Tourisjokudlis. Tolumoje – Laungjokudlis]] Laungjokudlis ( – „ilgasis ledynas“) – antras pagal dydį Islandijos ledynas (didžiausias Vatnajokudlis). Ledyno plotas – 953 km². Ledynas yra vakarinėje šalies dalyje, Islandijos aukštumų centrinėje dalyje, netoli Eiriksjokudlio ledyno. Laungjokudlis yra maždaug 50 km ilgio ir 15-20 km pločio. Ledyno tūris – 195 km³, o storis – 580 m. Aukščiausia vieta, virš jūros lygio, iškilusi 1450 m.
Laungjokudlis yra netoli Islandijos veikiančių ugnikalnių zonos.
Laungjokudlio požeminiai vandenys įteka į Tingvadlavatno ežerą. Išteka intakai, įtekantys į Kvitos upę.
Diferdanžas
Diferdanžas – Liuksemburgo miestas, esantis šalies pietvakariuose, prie sienos su Belgija ir Prancūzija. Pramonės centras, ypač išvystyta plieno pramonė. Viduramžių pilis.
Istorija
1235 m. Alexandre de Soleuvre įkūrė Diferdanžo abatiją, kurią padovanojo ordinui. Iš pradžiųa batija priėmė tik seseris iš Liuksemburgo aukštuomenės. Vėliau –moteris iš Lotaringijos regiono Prancūzijoje ir dabartinės Valonijos.
Rita Aleknaitė-Bieliauskienė
Rita Aleknaitė-Bieliauskienė (g. 1945 m. vasario 20 d., Panevėžyje) – lietuvių pianistė, muzikos kritikė, mokslininkė ir pedagogė, profesorė.
Diferdanžas
Istorija
1796 m. ordinas buvo oficialiai paleistas. Abatija buvo parduota aukcione 1797 m., o 1929 m. ją nupirko Diferdanžo komuna.
Rita Aleknaitė-Bieliauskienė
Tėvas Jonas Alekna (1917–1964) Panevėžio teatro pirmosios kartos aktorius, režisierius. Mama Irena Fridmanaitė-Aleknienė (1915–2001) farmacininkė.
Diferdanžas
Ekonomika
Nuo 1830 m. mieste vystėsi plieno pramonė. 1896 m. buvo pastatytos dvi aukštakrosnės, pavadintos „Société Anonyme des Hauts-Fourneaux de Differdange“. Vėliau buvo pastatytos aštuonios kitos aukštakrosnės, leidžiančios gaminti plienines sijas, tuo metu žinomas kaip „Differdinger“.
Rita Aleknaitė-Bieliauskienė
Vyras Vladas Bieliauskas – klarnetistas, ilgametis Nacionalinio simfoninio orkestro artistas.
Toho
Užsienyje bendrovė žinoma kaip kaiju (monstrų) ir tokusatsu (specialiųjų efektų) filmų, televizijos serialo apie superherojus Chouseishin, Akira Kurosavos ir „Studio Ghibli“ anime filmų leidėja. „Toho“ sukūrė visame pasaulyje žinomą milžiniško padaro Godzilos personažą, taip pat ir Mothra, King Ghidorah, Mechagodzilla ir Rodan.
Rita Aleknaitė-Bieliauskienė
Sūnus Vykintas Baltakas (Bieliauskas, 1972 m.), kompozitorius, dirigentas (Belgijoje). Dukra Rita Balta, muzikė, dainininkė (Vokietijoje), sūnus Darius (Lietuvoje). Penki vaikaičiai.
Diferdanžas
Ekonomika
1907 m. rugpjūčio 4 d. suteikė miesto statusą Liuksemburgo didysis kunigaikštis Guillaume IV, o kitaip – Vilhelmas IV.
Toho
Istorija
Bendrovę 1932 m. įkūrė Hankyu geležinkelio steigėjas Ičizo Kobajašis (Ichizo Kobayashi). Tuomet bendrovė vadinosi „Tokyo-Takarazuka Theater Company“ (東京宝塚劇場株式会社 = Tōkyō Takarazuka Gekijō Kabushiki-kaisha). „Toho“ kartu su „Shochiku“ dominavo Tokijo kino teatrų versle. Bendrovei priklausė Tokijo Takarazuka ir Imperatoriškojo sodo kino teatrai, taip pat dauguma kabuki teatrų.
Rita Aleknaitė-Bieliauskienė
Biografija
Baigė Specialiąją vidurinę meno mokyklą (dabar M. K. Čiurlionio menų mokykla), fortepijono klasę pas Olgą Šteinberg. 1967 baigė jos klasę Lietuvos konservatorijoje (dabar Lietuvos muzikos ir teatro akademija), 1973–1977 m. – Lietuvos mokslų akademijos aspirantė. Humanitarinių mokslų daktarė (1990 m.), socialinių mokslų docentė, edukologijos profesorė (2008 m.).
Diferdanžas
Ekonomika
XX amžiuje pramonės pakilimas buvo didžiausias, o gyventojų skaičius išaugo nuo 4 tūkst. (1890 m.) iki 18 000 (1930 m.)
Rita Aleknaitė-Bieliauskienė
Biografija
Nuo 1964 m. koncertmeisterė Lietuvos konservatorijoje, Lietuvos radijo ir televizijos Lengvosios muzikos orkestre. Grojo fortepijono partiją įvairiuose orkestruose (Nacionaliniame, Lietuvos kameriniame, Kijevo balete ant ledo, Armėnijos, Gruzijos orkestruose. Vaidino Akademinio dramos teatro spektakliuose („Varšuvos melodija“ ir kt.).Lietuvos filharmonijoje įkūrė ir vadovavo Muzikos vaikams ir jaunimui skyrių. Parengtos reikšmingos Lietuvos jaunimui edukacinės programos, radijo, televizijos laidos. Vedė muzikinį žurnalą „Tonika“ ir kitas laidas. Sukūrė seriją video filmų apie reikšmingą Lietuvos Seimo darbą („Seimo kronikos“).
Toho
Istorija
XX a. 6-ajame dešimtmetyje bendrovė atidarė Toho teatrą Los Andžele (JAV), taip ji pati galėjo pristatyti savo produkciją, vietoje leidybos teisių pardavimo kitai bendrovei. Vėliau atidarė teatrus San Fransiske ir Niujorke 1963 m. „Shintoho“ kompanija, egzistavusi iki 1964 m., buvo pavadinta „naująja Toho“, kadangi atsiskyrė nuo originaliosios „Toho“ kompanijos.
Diferdanžas
Ekonomika
1967 m. „Société des Hauts-Fourneaux“ ir „Aciererie de Differdange“ susijungė su keliomis plieno įmonėmis Belgijoje ir Prancūzijoje ir sukūrė ARBED – didžiausią Liuksemburgo plieno įmonę, kuri Diferdange turėjo daugybę gamyklų.
Rita Aleknaitė-Bieliauskienė
Biografija
Parašė monografijas: apie D. Trinkūną, dainininką Leoną Baltrų, Joną Urbą (Smuikavimo mokymo Lietuvoje istorija), Vytautą Laurušą, Joną Jocį, Vygandą Telksnį, Ireną Laurušienę, Panevėžio dramos teatro ir aktorių, režisierių Joną Alekną, mokslo studiją apie dr. Bronių Kačkų, Lietuvos filharmonijos istorijos apybraižas, apie muziką vaikams „Geresnis pasaulis visiems“, „Skaidra eina į operą“ ir kt.. Publikuoja mokslinius straipsnius. Periodikoje nuo 1964 m. publikuoja straipsnius muzikos, kultūros temomis. Moksliniai straipsniai publikuojami Lietuvos ir užsienio mokslo straipsnių rinkiniuose.
Chilinai
Chilinai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jedvabno valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į šiaurės rytus nuo Jedvabno, apie 32 km į šiaurės rytus nuo Lomžos ir apie 53 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Bomontas
Bomontas – miestas JAV, Teksaso valstijos rytuose. Džefersono apygardos administracinis centras. Įsikūręs Meksikos įlankos pakrantėje. 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 118 tūkst. žmonių.
Veikia Lamaro universitetas.
Istorija
1824 m. ant vakarinio Nečeso upės kranto įsikūrė naujakurių bendruomenė. 1835 m. šią ir aplinkines žemes įsigijo verslininkai Henry Millard (1796?–1844), Joseph Pulsifer (1805–1861) ir Thomas B. Huling (1804–1865), kurie pradėjo kurti miestelio planą. Miesteliui buvo suteiktas Bomonto pavadinimas. Miestelio teisės suteiktos 1838 m.
thumb|left|150px|Naftos gavyba Vystyta transporto plėtra (geležinkeliai), pastatų statyba, medienos pramonė. Dėl upių uosto Bomontas greitai tapo svarbiu krovinių gabenimo centru (gabenta mediena, ryžiai). 1901 m. miesto apylinkėse rasta naftos. Nuo tada ji tapo svarbia eksporto preke. XX a. pr. buvo įrengtas komercinis jūrų uostas. Antrojo pasaulinio karo metu išaugo laivų statybos verslas.
2005 m. miestą nusiaubė uraganas „Rita“, o 2008 m. – uraganas „Aikas“.
Romas Kalvaitis
Biografija
1973 m. baigė Babtų vidurinę mokyklą. 1973–1978 m. studijavo Kauno politechnikos institute, inžinierius mechanikas.
1978–1980 m. Radviliškio žemės ūkio mašinų gamyklos inžinierius technologas. 1980–1982 m. LLKJS Radviliškio rajono komiteto II sekretorius. 1982–1984 m. tarnavo sovietinėje armijoje (Kovrove). 1984–1990 m. dirbo Radviliškio melioracinės statybos montavimo valdybos partinėje organizacijoje. KGB rezerve turėjo vyr. leitenanto laipsnį.
Nuo 1999 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Radviliškio rajono skyriaus narys, 2005 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas. 2006–2012 m. Tėvynės sąjungos narys.
1992–1995 m. Radviliškio rajono tarybos deputatas, 2003 m., 2007 m. ir 2011 m. (mandato atsisakė) Radviliškio rajono savivaldybės tarybos narys.
Lietuvos šaulių sąjungos narys. Žmona Elena, duktė Neringa.
Joniškis (Širvintos)
Joniškis – viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Alionių I.
1926 m. Nobelio premijos laureatai
1926 m. Nobelio premija skirta šiems asmenims:
Lambda (raidė)
Lambda (Λ, λ) – vienuoliktoji graikų abėcėlės raidė. Išsivystė iš finikiečių lamedo. Graikų kalboje raidės pavadinimas yra λάμδα, lotynų kalboje – lambda.
Biliakiemis
Biliakiemis – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Utenos ir 7 km į šiaurę nuo Kuktiškių. Gretimi kaimai – Griūtys, Gudėniškės, Kryželiai, Puodžiai, Purviniškis. Seniūnaitijos centras. Kaimo pietinėje dalyje yra Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia (pastatyta 1940 m.), veikia Krašuonos mokyklos skyrius, biblioteka (nuo 1955 m.).
Istorija
thumb|Biliakiemio Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia thumb|Biliakiemio užtvanka thumb|Paminklas žuvusiems partizanams, pastatytas 2005 m. thumb|[[Biliakiemio Puntukas (ilgis 6,4 m; plotis 4,3 m; aukštis >4m)]]
Biliakiemis minimas 1699 m. Kuktiškių bažnyčios santuokos metrikų knygoje (nuorašas) de Bilekiemie, p. 105.
Svarbesni Biliakiemio kaimo įvykiai ir datos:
Pavadinimo kilmė
Pasak liaudies pasakojimų, kaimui vardą davęs čia atkeliavęs elgeta, kuris ieškojo „bile kiemo“ nakvynei, kad netektų nakvoti lauke. Nuo to laiko esą ir pradėta vadinti kaimą Biliakiemiu. Iki 1944 m. kaimo pavadinimas visur buvo rašomas su „e“ (Bilekiemis), tačiau dabar rašomas su „ia“.
Biliakiemo bažnyčios statyba
Kaime pastatyti bažnyčią nusprendė ir šią mintį įgyvendino Utenos parapijos klebonas Jonas Asminavičius. Bažnyčiai vieta buvo parinkta prie jau tuomet buvusių Biliakiemio kapinių. 1937 m. Kurijos bažnytinių turtų valdymo tarybos leidimu kaime buvo leista statyti koplyčią. Statybos reikalais rūpinosi J. Asminavičius.
Bažnyčios ir ūkinių pastatų statyba prasidėjo 1937 m. gegužės mėnesį, iš Juozapo Vilūno nupirktame 6 ha žemės sklype (tame sklype buvo ir kapinės). Ūkininkas Albertas Vilūnas taip pat paaukojo 1 ha žemės, kuri ribojosi su nupirktu sklypu, o Jonas Žibėnas paaukojo dar 1,5 ha žemės, tačiau šis sklypas nesiribojo prie jau turimų žemių, todėl buvo parduotas, o gauti pinigai buvo panaudoti bažnyčios statybai.
Puodžių kaimo gyventoja Adelė Jasūdytė bažnyčiai paaukojo visą savo ūkį ir pastatus (iš viso apie 11 ha žemės), su sąlyga, jog bažnyčia ją išlaikys iki gyvenimo pabaigos. Lėšas bažnyčios statybai taip pat skyrė ir Teofilė Norkūnaitė bei Kotryna Ramonaitė su tokia pat sąlyga. Taip iš A. Jasūdytės paaukotų pastatų klebonas pastatė atskirą namą, kad visos trys moterys turėtų kur gyventi.
1940 m. rusams atėjus į valdžią, klebonas, bijodamas, jog tarybinė valdžia gali paversti pastatą kino sale ar kultūros namais, rugpjūčio 11 d. skubiai pašventino bažnyčią. Buvo sukviesti žmonės, jaunimas, galintis giedoti iškilmingos ceremonijos metu. Vietoj tikrų vargonų buvo įsigyta fisharmonija, o vietoj varpo buvo panaudotas sunkvežimio ratlankis, su įmontuota šerdimi. Pirmąsias šv. Mišias aukojo kunigas Petras Markevičius, kuris vėliau ilgai kunigavo Biliakiemyje.
Biliakiemio bažnyčioje kunigavo:
Biliakiemio bažnyčios įkūrimo 50-ųjų metinių proga buvo pastatytas šventoriuje paminklinis akmuo J. Asminavičiui – pirmajam klebonui, bažnyčios įkūrėjui ir statytojui. O P. Markevičiui atminti – ąžuolinis kryžius.
Mokyklos įkūrimas
Biliakiemyje pirmoji pradinė mokykla buvo įkurta 1919 m. Mokyklos įkūrimą lėmė tai, jog tuo metu kaime buvo daug vaikų, kuriems norėjosi turėti mokyklą kuo arčiau namų. 1922 m. Lietuvoje buvo paskelbtas privalomojo pradinio mokslo įstatymas. Tuomet mokyklose mokytojams atlyginimą mokėjo valstybė, o patalpos vaikams mokyti būdavo nuomojamos iš didelius namus turinčių gyventojų.
Pirmoji Biliakiemio kaimo pradinė mokykla įsikūrė Augustino Vilūno gyvenamojo namo antrame gale. Šiandien buvusios mokyklos pastatas neišlikęs, jo vietą primena tik likęs klevelis, augęs sodybos kieme. 1931 m., kai kaimas buvo išdalintas į vienkiemius, mokykla buvo perkelta į Puodžių kaimą, nes likusios sodybos Biliakiemyje buvo nedidelės, todėl nebuvo kur mokyklą įrengti. Puodžių kaime mokykla įsikūrė Jono Jasūdžio mūriniame name.
Mokykla Puodžiuose gyvavo iki 1939 m. pavasario, o tų pačių metų rudenį vėl buvo perkelta į Biliakiemį – seniūno Jurgio Jurgelėno specialiai įrengtą patalpą jo paties name. Nors mokykla ir buvo perkelta į Biliakiemį, tačiau ji vis vien vadinosi Puodžių pradžios mokykla. Šis jos pavadinimas išliko iki mokyklų reformos.
Biliakiemio pradinėje mokykloje, nuo jos įkūrimo, dirbo šie mokytojai: Jauniškis, Malaiška, Araminienė, Vanagas, Saladžiūtė, E. Kantvilaitė, Polikevičiūtė, Karklinytė, vėliau – Zabiela, Mikulėnas su žmona, Šyvienė, Žibas ir kt.
Mokykloje buvo 4 skyriai. Kiekvieną skyrių žymėdavo suolų eilė – pirmoji eilė nuo durų buvo pirmasis skyrius, antroji – antrasis ir t. t. Viena mokytoja mokydavo visų keturių skyrių mokinius tuo pačiu metu. Tačiau mokinių skaičius keisdavosi: nuo lapkričio iki balandžio mėnesio didėdavo, o nuo balandžio mėn. – mažėdavo. Į Biliakiemio mokyklą ateidavo vaikai ne tik iš Biliakiemio ir Puodžių, bet ir iš aplinkinių kaimų: Vijeikių, Pūkinės, Griūčių, Kryželių, Gudėniškių, Griniškio. Mokinių skaičius mokykloje priklausydavo ir nuo metų laikų, susijusių su gyvulių ganymu laukuose bei kitais žemės ūkio darbais. Pasitaikydavo mokinių, kurie mokyklą lankė jau būdami vyresnio amžiaus.
Biliakiemio pradinė mokykla nuo 2003 m. yra Utenos Krašuonos pagrindinės mokyklos sudėtyje ir vadinasi Utenos Krašuonos pagrindinės mokyklos Biliakiemio skyrius. Nuo 1986 m. čia dirba mokytoja Rita Lapackienė, o nuo 2002 m. mišrios grupės auklėtoja Gražina Vaitiekėnienė. Taip pat čia dirbo ir Angelė Šyvienė, Alfonsas Žibas, Dalia Mikolaitienė ir kt.
Balstogės Dojlidų dekanatas
right|thumb|250px|Balstogės arkivyskupijos dekanatai
Biliakiemis
Geografija
Kaimas yra 6 km į pietryčius nuo Utenos. Pietiniu pakraščiu teka Krašuonos upelis, šiauriniu – Šeduikis (ilgis – 7,6 km). 1980 metais Šeduikis buvo užtvenktas – taip atsirado 9,2 ha ploto Biliakiemio tvenkinys, puošiantis Biliakiemio gyvenvietę.
Balstogės Dojlidų dekanatas
Balstogės Dojlidų dekanatas – tai vienas iš 13 katalikų, Balstogės arkivyskupijos dekanatų. Dekanas Stanisław Zdziech.
Parapijos
Dekanate yra 10 parapijų:
Biliakiemis
Geografija
Kaimo teritorijos užimamas plotas yra apie 576 ha. Šiame plote žemės reljefas ir sandara labai įvairi: čia pat esti ir kalvos, ir pievos, ir pelkės bei krūmai. Miškuose vyrauja lapuočiai medžiai (drebulės, beržai, lazdynai, alksniai ir kt.), spygliuočių beveik nėra.
Naudingų iškasenų kaime taip pat negausu. Buvo atrastas tik nedidelis žvyro telkinys Alberto Vilūno (vėliau N. Kunigėlio) ūkyje. Iš čia ūkininkų buvo vežamas žvyras vieškeliui pažvyruoti. Kitų iškasenų (smėlio, molio ir durpių) telkiniai nebuvo eksploatuojami dėl per mažo kiekio.
Pūkapilvis verpikas
Pūkapilvis verpikas (Eriogaster lanestris) – verpikų (Lasiocampidae) šeimos drugys. Skraido balandžio mėn. pamiškėse, proskynose, aukštapelkių pakraščiuose. Vikšrai gyvena tankiame šilkinių siūlų lizde, kuris būna beržų, liepų, gluosnių šakučių gale. Lietuvoje reta rūšis.
Mėželiai
Mėželiai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 3 km nuo Priekulės.
Gizarma
Ginklakaliai įvertino gizarmos kablio patogumą kovojant su kavalerija, todėl tokius kabliškus spyglius ėmė naudoti ir kituose ilgakočiuose ginkluose. Taip atsirado gizarmiški bilai, gizarmiški fošarai, gizarmiški gleivai. Gizarmiški gleivai buvo labai paplitę, juos dažnai vadino tiesiog gizarmomis.
Timaliniai
Timaliniai (Timaliidae) – žvirblinių (Passeriformes) būrio paukščių šeima. Priklauso smulkūs vabzdžialesiai paukščiai ilgomis uodegomis, kurių centrinės plunksnos ilgesnės už kraštines.
Polocko rajonas
Polocko rajonas  – antro lygmens Baltarusijos administracinis vienetas, esantis centrinėje Vitebsko srities dalyje. Administracinis centras – Polockas.
Geografija
Ribojasi su Rasonų, Verchniadzvinsko, Miorų, Gluboko, Ušačų, Šumilinos ir Haradoko rajonais. Šiaurės rytuose turi pasienio ruožą su Rusija.
Gyventojai
Tautinė sudėtis:
Gyvenvietės
Vienintelis miestas – Polockas, miesto tipo gyvenvietė – Vetrinas. Kitas svarbus miestas – Navapolackas (98 tūkst. gyventojų, 2009 m. duomenys).
David Beckham
Deividas Bekhemas (g. 1975 m. gegužės 2 d.) – anglų futbolininkas, vienas žinomiausių pasaulio sportininkų. Žaidžia saugo pozicijoje, pasižymi tiksliais tolimais perdavimais, baudos smūgiais, tiksliai kelia kampinius. Žinomas ne tik dėl savo žaidimo, bet dėl gyvenimo stiliaus, ypatingo žiniasklaidos dėmesio, vedybų su „Spice Girls“ vokaliste Victoria Beckham.
Pasirašė sutartį su „Manchester United“ dar 1989 metais, 1991 metais pradėjo treniruotis, 1992 metais sužaidė pirmąsias rungtynes pagrindinėje komandoje. Su Mančesterio klubu šešis kartus tapo Premier lygos čempionu (1996, 1997, 1999, 2000, 2001, 2003), du kartus laimėjo FA taurę (1996, 1999), 1999 m. tapo UEFA Čempionų Lygos čempionu.
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 1996 m. rugsėjo 1 d. Pakviestas žaisti 1998 m., 2002 m. ir 2006 m. pasaulio čempionatuose. 1998 metais treneris Bekhemo neleido į aikštę pirmose dvejose rungtynėse, trečiose rungtynėse jis įmušė įvartį, o aštuntfinalyje žaidėjui parodyta raudona kortelė. 2002 metų čempionate Bekhemas įmušė lemiamą įvartį į Argentinos vartus grupės varžybose.
2006 m. čempionato pirmosiose rungtynėse po D. Bekhemo smūgio paragvajietis Carlos Gamarra įsimušė kamuolį į savo vartus, antrose rungtynėse D. Beckhamas atliko rezultatyvų perdavimą ir buvo išrinktas geriausiu rungtynių žaidėju. Aštuntfinalyje baudos smūgiu pelnytas Bekhemo įvartis į vartus užtikrino Anglijai pergalę minimaliu rezultatu 1:0. Iš viso per penkerias čempionato rungtynes įmušė vieną įvartį bei atliko du rezultatyvius perdavimus.
2007 m. sausio 11 d. buvo pranešta, kad David Beckham su „Los Angeles Galaxy“ JAV klubu pasirašė 5 metų kontraktą, kurio vertė 128 mln. eurų (250 mln. JAV dol.). 2012 m. sausio 18 d. pratęsė kontraktą dar dvejiems metams. . Bet 2013 metais, perėjo į Paryžiaus „Paris Saint-Germain FC“ klubą.
Adranas
Adranas graikų mitologijoje – dievas, garbintas Sicilijoje. Atliko panašias funkcijas kaip Dzeusas ir Hefaistas, buvo manoma, kad jis gyvena po Etnos ugnikalniu. Pagal Elianą apie tūkstantį šventų šunų buvo laikoma šalia šio dievo šventyklos jo vardo mieste Adrane netoli Etnos kalno. Adranas su nimfa Talija buvo palikų tėvas.
Demokritas Abderietis
Demokritas Abderietis (Demokritos Abderites; apie 460 m. pr. m. e. Abderoje, Trakija – apie 370 m. pr. m. e.) – graikų filosofas, materialistas, vienas atomizmo kūrėjų, Leukipo mokinys (išplėtojęs Leukipo atomų mokslą).
Parašė apie 70 etikos, fizikos, matematikos, astronomijos, filosofijos, technikos ir kt. veikalų, išliko apie 300 fragmentų. Dažnai priskiriamas ikisokratikams, nors tai chronologiškai nėra teisinga, nes jis buvo Sokrato amžininkas.
Visuomenės samprata
Visuomenės teorijoje Demokritas buvo vergvaldinės demokratijos šalininkas. Visuomenę laikė mechanišku susitarusių individų junginiu. Individo gyvenimo tikslu skelbė laimę, harmoningumą, sielos ramybę. Pasiekiama ji protu, saiku. Demokrito filosofija yra brandžiojo antikos materializmo išraiška.
Etika
Pagal Demokrito etiką žmogaus siekių tikslu laikoma teisinga sielos būsena, pusiausvyra ir rimtis, kurios pasiekiamos protu, saikingumu, susilaikymu nuo juslinių malonumų bei pagarba dvasinėms gėrybėms. „Dvasia turi paprastai iš savęs pačios semti savo džiaugsmus“.
Matematika
Jis taip pat vienas iš matematikos, geometrijos pionierių. Jo darbai žinomi tik iš citavimų („Apie skaičius“, „Apie geometriją“, „Apie tangentus“, „Apie atvaizdavimą“ ir „Apie iracionaliuosius“) kituose darbuose, kadangi dauguma jo darbų prarasta viduramžiais. Demokritas vienas pirmųjų pastebėjo, kad kūgis arba piramidė turi 1/3 atitinkamai cilindro tūrio ar prizmės, kurie yra tokio pat aukščio ir pagrindo.
Pasaulio samprata
Demokritas teigė, kad egzistuoja tik atomai (būtis) ir tuštuma (nebūtis). Atomai – nedalomos ir nekintančios, tuštumoje judančios materialios dalelės, kurios skiriasi forma, dydžiu, svoriu, padėtimi. Atomų judėjimas amžinas ir savaiminis, sąlygojamas visatoje viešpataujančio būtinumo. Jungiantis ir išsisklaidant atomams, atsiranda ir žūsta daiktai, pasauliai. Pastarųjų esą daug: vieniems formuojantis, kiti klesti, nyksta. Tuo pačiu principu Demokritas aiškino gyvybę, sielą, pažinimą. Siela esanti sudaryta iš apvalių, judrių lyg ugnis atomų, kuriems išsisklaidžius mirštama. Pažinime Demokritas rėmėsi analogija.
Jis teigė, kad iš atomų sudarytiems daiktams daro įtaką pirminės ir antrinės savybės. Pirminėmis vadinamos objektyvios savybės: erdviškumas, tįsumas, tankis ir kietumas, spalva, kvapas, skonis, o antrinės subjektyvios savybės yra tokios savybės, kurios gaunamos žinių dėka. Daiktai suvokiami per savo mažus atvaizdus. Jutiminius vaizdus sukelią nuo daiktų atomų srautai, mažos daiktų kopijos, kurios sudirginančios jutimų organus ir sukeliančios pojūčius.
Jutiminį pažinimą Demokritas laikė nepilnu. Tobulesnis esąs mąstymas. Juo pažįstami patys smulkiausi, pojūčiams neprieinami atomai.
Siela sudaryta iš mažų ugnies atomų, kuriuos maži atvaizdai judina ir sukelia pojūtį, t. y. visą žmogaus protinę veiklą Demokritas aiškino kaip materialų atomų judėjimo procesą.
Astronomija
Demokritas taip pat buvo vienas pirmųjų filosofų, kuris suprato, kad dangaus kūnas, mums žinomas kaip Paukščių takas, yra sudarytas iš nutolusių žvaigždžių šviesos.
Kira
thumb|200px|right|Butano moterys vilkinčios kiras ir tego Kira – nacionalinis Butano moterų kostiumas. Tai apranga iki pat žemės, siuvama iš trijų drobių, kurios sudaro didelį stačiakampį. Jį paprastai, tam tikru būdu apsuka apie kūną ir užtvirtina dekoratyviais elementais, dažniausiai sidabrine sage. Po kira paprastai dėvima palaidinė su ilgomis rankovėmis, o ant viršaus vilkimas trumpas švarkelis – tego.
Kira būtina vilkėti oficialiose institucijose, mokyklose, universitetuose ir dzonguose.
Čekiškės Švč. Trejybės bažnyčia
'''Čekiškės Švč. Trejybės bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Čekiškės miestelyje, prie Beržtupio (Lašišos intako). Turi klasicizmo bruožų.
Istorija
Dvarininkas Jurgis Gedgaudas Mackevičius 1626 m. pastatė mūrinę bažnyčią, klebonui išlaikyti dovanojo 20 dešimtinių žemės. 1625 m. bažnyčiai dovanotas Šedvydžių kaimas (dabar Kelmės rajone).
1805 m. Čekiškės klebonas dėl šio kaimo ribų bylinėjosi su Kelmės dvaro savininkais Gruževskiais). 1799 m. bažnyčia sudegė. Jos vietoje klebono iniciatyva 1821 m. išmūryta ir pailginta dabartinė bažnyčia, pristatytas bokštas. 1805 m. prie bažnyčios buvo prieglauda - ligoninė. XIX a. (iki 1863 m.) veikė parapinė mokykla. Čekiškės vikaras Aleksandras Vytartas už tai, kad bažnyčioje perskaitė 1863 m. sukilėlių atsišaukimą, buvo sušaudytas.
1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Bažnyčia 1935 m. perstatyta.
Architektūra
thumb|250px|left|Čekiškės bažnyčios varpinė
Lietuvos psichologijos studentų asociacija
Lietuvos psichologijos studentų asociacija (LiPSA) - akademinio jaunimo organizacija, vienijanti VU, MRU, VDU, VPU ir KU, kitus psichologijos studentus, suteikianti galimybę jiems bendrauti, bendradarbiauti ir tobulėti, semtis bei dalintis patirtimi; nevyriausybinė organizacija. EFPSA (European Federation of Psychology Student Associations) narė.
Čekiškės Švč. Trejybės bažnyčia
Architektūra
Šventoriuje 1996 m. pastatytas koplytstulpis Vasario 16-osios akto signatarui P. Dovydaičiui (1886–1942 m.) atminti.
Lietuvos psichologijos studentų asociacija
Adresas: Universiteto g. 9/1–022, LT-01513 Vilnius.
Čekiškės Švč. Trejybės bažnyčia
Architektūra
Bažnyčioje sumontuoti Aleksandro Mockevičiaus vargonai.
Lietuvos psichologijos studentų asociacija
Renginiai
Kasmetiniai renginiai: Nacionalinis Kongresas, Vasaros stovykla, Psichologų dienos (PsiDi), KARTU.
LiPSA renginiai yra atviri visuomenei (į renginius gali ateiti bet kas, kam įdomu tai, ką veikia šios organizacijos nariai).
Miu (raidė)
Miu, mi (Μ – didžioji raidė, μ – mažoji) – dvyliktoji graikų abėcėlės raidė. Išsivystė iš finikiečių memo. Graikų kalboje raidės pavadinimas yra μι, lotynų kalboje – my. Be kita ko, šia raide yra žymimas SI sistemos priešdėlis mikro-.
Микро знак
Raudonsturplės papūgos
Raudonsturplės papūgos (Pionus) – papūginių (Psittacidae) šeimos paukščių gentis.