cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Antanas Bružas
thumb|240px|[[Lietuvos žurnalistų sąjunga|Lietuvos žurnalistų sąjungos nariai (apie 1932 m.). Sėdi, iš kairės: V.Rastenis, E.Turauskas, J.Purickis (vadovas), J.Gerulaitytė. Stovi, iš kairės: J.Paleckis, A. Gricius, J. Kardelis, V. Kemežys, A. Bružas.]] Antanas Bružas (1893 m. gegužės 5 d. Motiškiai, Seredžiaus valsčius – 1970 m. gegužės 28 d. Klaipėda) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, vargonininkas.
Biografija
1909–1916 m. vargonininkavo Jiezne, Odesoje, Izmaile, Omske, Tiumenėje. 1917–1920 m. dirbo Lietuvių draugijos nukentėjusiems dėl karo šelpti Omsko skyriuje, Sibiro lietuvių biure. 1920 m. grįžęs į Lietuvą – Šaulių sąjungos Kultūros propagandos skyriaus vedėjas, 1922–1925 m. redagavo laikraštį „Trimitas“. Vienas laikraščio „Ūkininko patarėjas“ steigėjų, 1927 m. redaktorius. 1927 m. įkūrė ir iki 1934 m. redagavo kaime populiarų savaitraštį „Mūsų rytojus“, tapusį labai populiariu leidiniu kaimo žmonėms. 1934 m. Talkos spaudos biuro vedėjas. 1935–1940 m. laikraščio „Darbo Lietuva“ ir „Darbas“ redaktorius. 1941 m. su J. Senkumi įkūrė Studijų biurą ir leido tęstinį leidinį „Lietuvių archyvas“. Po karo vargonininkavo Kaišiadorių valsčiuje. 1948–1956 m. sovietinės valdžios kalintas Mordovijoje. Grįžęs Klaipėdoje privačiai mokė muzikos.
Droeda
Droeda (arba Droida) – pramoninis Airijos miestas; septintasis pagal dydį šalyje. Paskutiniais metais jame buvo vykdomos intensyvios statybos, kėlėsi nauji gyventojai. Netoli miesto stovi tarp turistų pamėgtas Bru na Boinas. Miestas taip pat garsėja kasmet rengiamais sambos festivaliais. Pro miestą teka Boino upė.
Istorija
Šis miestas vikingų buvo įkurtas apie 911 metus, miesto statusą gavo 1194 metais.
Wernher von Braun
Verneris Magnusas Maksimilianas, Freiheras fon Braunas (, 1912 m. kovo 23 d. – 1977 m. birželio 16 d.) – vokiečių, vėliau ir amerikiečių raketinės technikos bei kosminės aviacijos inžinierius, kosmoso architektas, viena žymiausių asmenybių XX a. raketų technologijų plėtroje.
Buvo NSDAP narys, SS šturmbanfiureris, apdovanotas medaliu už nuopelnus kare. Antrojo pasaulinio karo metu buvo atsakingas už kovinės-balistinės raketos V-2 projekto įgyvendinimą. Taip pat vadovavo Maršalo kosminių skrydžių centrui, kuriame buvo sukurta nešančioji raketa Saturnas V 1969 m. nuskraidinusi Apollo 11 erdvėlaivį į Mėnulį.
Jaunystė
Verneris fon Braunas gimė Virzice, Poznanės provincijoje, kuri tuomet buvo Vokietijos imperijos sudėtyje. Jo šeima buvo kilusi iš kilmingųjų giminės, todėl jis paveldėjo Freihero titulą (atitinkantį Baroną). Jo tėvas, konservatorių valstybės tarnautojas Magnusas Freiheras fon Braunas (1878–1972), ėjo Federalinio kabineto Žemės ūkio ministro pareigas tuometinėje Veimaro Respublikoje. Jo jaunesnysis brolis taip pat buvo vardu Magnusas Freiheras fon Braunas (1919–2003) bei pagal specialybę buvo inžinierius. Verneris susidomėjo astronomija kai motina jam padovanojo teleskopą. Pasibaigus Pirmajam pasauliniam karui Virzicas buvo atiduotas Lenkijai, todėl kaip ir daugelis kitų jo šeima persikėlė į Vokietiją. Jie įsikūrė Berlyne, kur 12-metis fon Braunas, įkvėptas Makso Valierio ir Fritzo fon Opelio reaktyviniais automobiliais sumuštų greičio rekordų, žmonių pilnoje gatvėje susprogdino žaislinį vagoną ir už tai buvo areštuotas.
Verneris fon Braunas buvo patyręs mėgėjas muzikantas ir galėjo iš atminties sugroti Bethoveno ar Bacho melodijas. Jis mokėjo groti violončele bei pianinu ir iš pat pradžių norėjo tapti kompozitoriumi. Muzikos mokėsi pas žinomą kompozitorių Paulių Hindemitą.
1925-ųjų pradžioje fon Braunas pradėjo lankyti internatinę mokyklą Etersburgo pilyje, netoli Veimaro, kur jam nekaip sekėsi su fizika ir matematika. 1928 m. jis perėjo į Hermano Litco internatą. Ten jis įsigijo raketų pionieriaus Hermano Oberto knygos „Raketa į tarpplanetinę erdvę“ (, 1929) kopiją. Jis visada žavėjosi kosminėmis kelionėmis, todėl nusprendė rimtai studijuoti fizikos bei matematikos mokslus, kad galėtų tapti inžinieriumi. 1930 m. įstojo į Berlyno technikos institutą, kur tapo Tarpplanetinių susisiekimų draugijos nariu ir pagelbėdavo testuoti skystuoju kuru varomus raketinius variklius. 1931–1932 m. jis taipogi studijavo Ciuricho Federaliniame politechnikos institute bei 1933–1934 – Berlyno universitete.
thumb|left|175px|[[Aggregat 4|A4/V2 raketos schema]]
Karjera Vokietijoje
Vokietijoje į valdžią atėjus Nacionalsocialistams, raketinės technikos plėtra greitai tapo darbotvarkės dalimi. 1930 m. įkurtas Karo ministerijos raketų skyrius, o raketinio ginklo kūrimas buvo patikėtas Armijos ginkluotės inspekcijos (AWB) šaudmenų ir balistikos skyriaus viršininkui Karlui Bekeriui ir Berlyno technikos instituto dėstytojui, artilerijos kapitonui Valteriui Dornbergeriui. Dornbergeris fon Braunui suorganizavo Artilerijos tyrimų departamento dotaciją ir šis pradėjo testuoti kietojo kuro raketas Kumersdorfo poligone. 1934 m. liepos 27 d. Berlyno universitete jam buvo suteiktas fizikos daktaro laipsnis (kosminės aviacijos inžinerija). Tų pačių metų pab. jo komanda sėkmingai paleido dvi A-2 raketas, kurios pasiekė 2,2 ir 3,5 km aukštį.
thumb|195px|right|Fon Braunas (su gipso tvarsčiu) iškart po pasidavimo amerikiečiams Tuo metu, Vokietijos mokslininkus labai domino amerikiečių fiziko Roberto H. Godardo tyrimai. Verneris fon Braunas panaudojo Godardo planus iš įvairių žurnalų Aggregat raketų serijos gamyboje. 1937–1945 m. jis dirbo Penemiundės tyrimų centre Uznamo saloje, kur vadovavo mažo nuotolio raketos A-4, varomos skystuoju kuru, kūrimui. Nuo 1943 m. požeminėje Mittelverk gamykloje (Harco kalnuose) buvo pradėta raketos serijinė gamyba ir po pirmųjų 1944 m. vykdytų misijų link Didžiosios Britanijos, konkrečiau Londono, raketa pavadinta V2 (Vergeltungswaffe, ) vardu. Daugiau kaip 1700 šių raketų pataikė į Antverpeną, to pasekoje žuvo per 3700 žmonių. 1942 m. prototipas pirmą kartą istorijoje viršijo 80 km aukštį, 1945 m. pasiektas 200 km aukštis. Tai buvo pirmasis žmonijos sukurtas aparatas įskridęs į kosminę erdvę.
thumb|right|195px|fon Braunas šalia raketos Saturnas V F-1 variklių. JAV Kosminių skrydžių ir raketų centras. 1937 m. lapkritį (pagal kitus šaltinius: 1932 m. gruodžio 1 d.) fon Braunas įstojo į NSDAP, 1933 m. – SS ir 1940 m. gegužės mėn. tapo Waffen-SS karininku.
Bandymai su orlaiviais
Tuo pačiu metu inžinierius Helmutas Valteris eksperimentavo su lengvais vandenilio peroksidu bei kalcio permanganatu varomais raketiniais varikliais, kurie, pasirodo, puikiai tiko orlaiviams. Fon Brauno varikliai užsikurdavo tiesioginio degimo būdu ir sukeldavo liepsnas, tuo tarpu Valterio varikliai naudodavo cheminės reakcijos būdu išgautus karštus garus, tiek vieni tiek kiti gebėjo sukurti trauką ir išvystyti didelį greitį. Visgi vėliau He 112 lėktuvuose buvo panaudoti Valterio raketiniai varikliai, kadangi jie buvo patikimesni, lengviau užkuriami ir saugesni.
thumb|left|175px|Verneris fon Braunas su [[John F. Kennedy|prezidentu Kenedžiu Redstone Arsenal karinėje bazėje 1963 m.]]
Karjera JAV
Antrajam pasauliniam karui einant į pabaigą fon Braunas, jo brolis Magnusas ir keletas kitų mokslininkų pasidavė amerikiečiams. 1945 m. birželio 20 d. JAV valstybės sekretorius patvirtino fon Brauno ir jo specialistų perkėlimą į Ameriką, tačiau apie tai viešai pranešta tik 1945-ųjų spalio 1 d. Jie buvo nugabenti į Fort Bliso karinę bazę, į šiaurę nuo El Paso miesto, Teksaso valstijoje, kur mokė kariškius, pramonės ir universitetų bendruomenes raketų konstrukcijos bei jų valdymo. Taipogi kaip Hermio projekto dalyviai, jie padėjo atnaujinti, surinkti ir paleisti keletą iš Vokietijos atgabentų V-2 raketų link White Sands kosmodromo, esančio Naujojoje Meksikoje, bei toliau studijavo tolimesnį raketų pritaikymo potencialą kariniams bei moksliniams tikslams. Jiems buvo draudžiama palikti bazę be karinės palydos.
1947 m. vedė Mariją fon Kistorp, su kuria susižiedavo dar prieš karą, ir susilaukė 3 vaikų. 1950 m. prasidėjus Korėjos karui, fon Braunas su komanda buvo perkelti į Hantsvilį (Alabama), kuris per ateinančius 20 metų tapo jo namais. 1955 m. rugsėjo 11 d. fon Braunas įgijo JAV pilietybę. 1950–1956 m. jis vadovavo Redstone raketos kūrime Redstone Arsenal bazėje. Ši raketa buvo panaudota pirmuosiuose Jungtinių Valstijų vykdytuose branduoliniuose bandymuose. Kaip balistinės raketų agentūros (ABMA) direktorius vadovavo raketos Jupiter-C kūrime, kuri 1958 m. iškėlė Explorer 1 į kosmosą. Tai buvo pirmasis žingsnis Amerikos kosmoso programoje. Nepaisant jo pastangų, JAV vyriausybė nerodė didžiulio susižavėjimo jo darbais, todėl savo idėjas jis nusprendė skleisti per spaudą (laikraščiai, knygos, žurnalai), vėliau pasirodė ir filmų kosmoso tyrinėjimų tematika.
Galiausiai JAV valdžiai susivokus, jog Tarybų Sąjunga smarkiai pirmavo Kosminėse lenktynėse, fon Braunas buvo nusamdytas sukurti raketos nešėjos prototipą, kažką panašaus į 1954 m. jo pasiūlytą, tačiau atmestą variantą. 1958 m. buvo įsteigta NASA. 1960 m. NASA įsteigė Maršalo kosminių skrydžių centrą, kurio valdybos pirmininku tapo fon Braunas ir juo išliko iki 1970 m. Maršalo centro tikslas buvo suprojektuoti raketą, gebančią transportuoti didelės masės krovinius. Taip buvo pradėta Apollo programa. 1967 m. lapkričio 9 d. pirmą kartą į orą paleista raketa Saturnas-5, o jau 1968 m. gruodžio 21 d. ši raketa iškėlė Apollo 8 erdvėlaivį, kuris apskriejo Mėnulį. Jo svajonė – išlaipinti žmogų Mėnulyje – 1969 m. liepos 16 d. tapo realybe, kai į kosminę erdvę buvo paleista Saturnas V raketa, gabenanti Apollo 11 įgulą. Programos gyvavimo laikotarpiu, Saturnas V raketos link Mėnulio nugabeno šešias astronautų komandas.
1966–1967 m. vasarą jis dalyvavo mokslinėje ekspedicijoje Antarktidoje, kur testavo įrangą, kuri ateityje galėtų būti panaudota gyvybės paieškoms Marse ir kitose planetose. Praėjus keliems mėnesiams po pirmojo išsilaipinimo Mėnulyje, jis viešai išreiškė savo optimizmą, tikėdamasis, kad Saturnas raketų programa ir toliau bus tobulinama, siekiant 9-ajame dešimtmetyje nusiųsti misijas į Marsą. Dėl tarpusavio nesutarimų 1972 m. gegužės 26 d. fon Braunas paliko NASA.
Palikęs NASA, 1972 m. tapo kosminės aviacijos bendrovės „Fairchild Industries“ inžinerijos ir plėtros viceprezidentu. 1975 m. apdovanotas Nacionaliniu medaliu mokslo srityje. Mirė 1977 m. birželio 16 d. nuo kasos vėžio Aleksandrijoje (Virdžinija), būdamas 65 metų amžiaus.
SS karjeros suvestinė
thumb|right|225px|Vernerio fon Brauno kapas Ivy Hill kapinėse, Aleksandrija (Virdžinija).
Laipsniai
(paliko SS baigęs mokyklą; paaukštintas į karininkus 1940 m.)
Švienck Strumianai
Švienck Strumianai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čyževo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 11 km į šiaurės rytus nuo Čyževo, apie 9 km į pietvakarius nuo Mazovijos Vysokio ir apie 58 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas įsikūręs šalia Broko upės. Kaime yra medinė Šv. Jono Nepomuko koplyčia. Kaime archeologai aptiko XI a.-XIII a. gyvenvietės liekanų ir XII a.-XIII a. kapines.
Istorija
Pirmą kartą Plocko vyskupijos rašytiniuose šaltiniuose kaimas minimas XI a. amžiuje. 1870 m. palivarką sudarė 374 margai.
Bronius Bružas
Bronius Bružas (g. 1941 m. kovo 25 d. Rokiškyje) – Lietuvos dailininkas vitražistas.
Biografija
1967 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1969–1985 m. dirbo „Dailės“ kombinate, 1985–1997 m. Skulptūros ir monumentaliosios dailės studijoje Vilniuje. Nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademijos dėstytojas, nuo 1993 m. docentas.
Kūryba
thumb|180px|Broniaus Bružo kurtas vitražas Vilniaus Meno akademijoje Sukūrė vitražų miniatiūrų, teminių ir dekoratyvinių vitražų daugiau, kaip 60 pastatų interjerams Lietuvoje (ciklas „Lietuvos medicinos istorija“ Vilniaus Raudonojo Kryžiaus ligoninėje, 1974 m., vitražas Lietuvos mokslų akademijos bibliotekoje, 1979 m., vitražų ciklai Jaunimo teatre, 1982 m., Lietuvos Respublikos kultūros ministerijoje, 1985 m., Vilniaus arkikatedroje, 1989 m., Didžiosios Britanijos, Vatikano, Ukrainos ambasadose Vilniuje, 1990–1996 m., Švč. Trejybės bažnyčioje (Panevėžys), 1991 m.), Kūlupėnų bažnyčioje (Kretingos raj.) ir užsienyje – privačiuose interjeruose Čikagoje, Bostone, Helsinkyje, Varšuvoje, 1989–2000 m., Šv. Jurgio bažnyčioje Varšuvoje, 1993–2001 m., Lietuvos Respublikos ambasadoje Maskvoje, 1994 m.).
Vitražai iš plono spalvoto stiklo, sujungto švinu, aprėminti geometriniu ar augaliniu ornamentu, susieti su architektūra stiliumi ir motyvais. Kūriniai daugiausia istorinės tematikos, t. p. portretai. Būdinga herojinė patetika, dinamiškas formų ritmas.
Uzgenas
Uzgenas  – miestas Kirgizijoje, Ošo srityje, ~50 km į šiaurės rytus nuo Ošo ir ~30 km į pietryčius nuo Džalal Abado.
90 % gyventojų – uzbekai, 1990 m. mieste kilo etninės riaušės.
Vienas seniausių Kirgizijos miestų, įsikūręs pačiame Ferganos slėnio gale, dešiniajame Karadarjos krante, prie šilko kelio. Buvo viena Karachanidų sostinių. Išlikę trys mauzoliejai, 44 m aukščio minaretas, daug kitų istorinių paminklų.
Vokas (reikšmės)
Žodis vokas reiškia:
Automagistralė M09 (Ukraina)
Automagistralė M09  – tarptautinis greitkelis Lvovas- sienos kirtimo punktas „Rusios Rava“ Ukrainoje, sutampanti su europiniu keliu (Lvovas-Varšuva) dalimi.
Bendras ilgis – 62,5 km.
Prasideda Lvove, kerta Žovkvą ir pasibaigia sienos kirtimo punkte su Lenkija „Rusios Rava“.
Regimasis spektras
Gamtoje visą regimosios šviesos spektrą galima pamatyti vaivorykštėje.
Tėvų žemė (laikraštis)
Istorija
Leido Lietuvos atgimimo draugija. Ėjo kas dvi savaites, kas savaitę. Iki 1940 m. redagavo Jonas Jurgis Bulota, J. Virpša, Albinas Briedis, Aleksas Kamantauskas. 1933–1939 m. ėjo priedas „Savanoris kūrėjas“.
1940 m. Vilniuje redagavo Stepas Povilavičius. Nuo 1940 m. birželio iki 1941 m. nebuvo leidžiamas. 1941 m. pabaigoje atgaivino J. Karutis, kuris redagavo iki 1944 m.
Jonas Ramonas
Jonas Ramonas (g. 1960 m. vasario 29 d. Milvydiškiuose, Telšių rajonas) – agronomas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas
Biografija
Studijuodamas dirbo Telšių rajono miškų ūkyje vairuotoju, nuo 1983 m. Telšių raj. kolūkio „Lenino keliu“ inžinierius mechanikas, agronomas. 1985–1991 m. Telšių rajono Komunalinių įmonių kombinato agronomas. 1991 m. grįžo į gimtąjį Milvydiškių kaimą ir ten ūkininkauja. 1992–1994 m. Telšių rajono Žemės ūkio skyriaus vedėjo pavaduotojas. 2004 m. įstojo į Kauno technologijos universiteto neakivaizdinį skyrių studijuoti statybos architektūros specialybės.
1993 m. vadovavo Žemaitijos ūkininkų streikui, pirmajam atkurtoje nepriklausomoje Lietuvoje. 1993–1995 m. Lietuvos ūkininkų sąjungos Telšių rajono skyriaus pirmininkas. 1997–2000 m. Žemės ūkio rūmų pirmininko pirmasis pavaduotojas, 2000–2005 m. Žemės ūkio rūmų pirmininkas. Lietuvos ūkininkų sąjungos, Lietuvos žemdirbių asociacijos, Lietuvos grūdų augintojų asociacijos narys.
2004–2008 m. Seimo narys, išrinktas Šakių rinkimų apygardoje Nr. 64. Iškėlė Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjunga. 2004 m. Valstiečių liaudininkų frakcijos, nuo 2006 m. sausio 9 d. Mišrios Seimo narių grupės, nuo 2006 m. gegužės 2 d. Pilietinės demokratijos partijos frakcijos narys. 2008–2012 m. Seimo narys, išrinktas partijos Tvarka ir teisingumas sąraše.
Pirmą kartą vedė 1985 m., paskui išsiskyrė. Antrą kartą vedė 1998 m. Žmona Vilija, dukterys Danielė ir Gabrielė.
UDF
UDF (Universal Disk Format) – failų sistema, naudojama įrašomuosiuose kompaktiniuose diskuose, pakeitusi senąją ISO 9660. Skirtingai nuo 9660, UDF laikmenoje galimi ir didesni nei 2 GB failai. Taip pat įmanoma naujais duomenimis papildyti ir tik vieną kartą galimą rašyti laikmeną, jei ten dar yra anksčiau nenaudotos vietos.
Hyrule Warriors
Hyrule Warriors  – 2014 m. veiksmo ir nuotykių žaidimas „Nintendo Wii U“ konsolei. Sukurtas bendrai „The Legend of Zelda“ ir „Dynasty Warriors“ žaidimų serijų pagrindu. 2015 m. vidurio duomenimis žaidimas išplatintas daugiau nei 1 mln. kopijų tiražu.
2016 m. išleista žaidimo adaptacija su keletu naujų veikėjų nešiojamai „Nintendo 3DS“ konsolei pavadinimu Hyrule Warriors Legends. 2018 m. išleista versija „Switch“ konsolei pavadinimu Hyrule Warriors Definitive Edition su visais „Wii U“ ir „3DS“ versijų veikėjais ir misijų žemėlapiais.
„Hyrule Warriors“ sulaukė vidutiniško kritikų įvertinimo. Metacritic suvestinės duomenimis, žaidimas kritikų įvertintas 76 balų iš 100 vidurkiu.
Apie žaidimą
„Hyrule Warriors“ yra dviejų japoniškų žaidimų serijų: „The Legend of Zelda“ (priklauso „Nintendo“) ir „Dynasty Warriors“ (priklauso „Koei Tecmo“), motyvų sudurtinis žaidimas. Veiksmo metu valdomi „The Legend of Zelda“ žaidimų serijos herojai ir suvienytos nuotykių žanro ypatybės su „Dynasty Warriors“ žaidimų hack and slash kovos mechanika. Veiksmas vyksta „The Legend of Zelda“ serijos Hyrule (Hairulės) pasaulyje ir žaidimo istorija naudoja būdingą serijai siužetą: tamsiosios jėgos užpuola taikią karalystę, princesė Zelda yra pagrobiama (ar dingsta) ir žaidimo herojams tenka leistis į pavojingus nuotykius išgelbstint princesę ir karalystę. Žaidimas suderinamas su „Nintendo“ išleistomis amiibo žaislų figūrėlėmis su NFC funkcija.
„Hyrule Warriors Legends“ yra žaidimo adaptacija nešiojamai „Nintendo 3DS“ konsolei. Ji yra paprastesnės grafikos ir joje pristatomi nauji veikėjai, kuriuos, turint abi žaidimo versijas, galima perkelti į aukštos raiškos grafikos „Nintendo Wii U“ žaidimo versiją.
Mikrasteris
Mikrasteris (Micrasterias) - dvyniečių eilės vienaląstis dumblis. Ląstelė sudaryta iš dviejų pusląsčių. Acidofilinis dumblis, aptinkamas oligotrofinėse pelkėse.
Dvariūkų tvenkinys
Dvariūkų tvenkinys – tvenkinys Pakruojo rajono savivaldybės teritorijoje, Mūšos slėnyje, 81,4 km nuo jos žiočių, 3 km į pietryčius nuo Linkuvos. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus - 8,3 km, plotis - iki 0,24 km. Altitudė 47,8 m. Krantai daugiausia aukštoki, vietomis apaugę medžiais ir krūmais. Aplinkui tvenkinį plyti dirbami laukai. Žemiau užtvankos atsiveria Raudonpamūšio atodanga, gamtos paminklas.
Įrengtas užtvenkus Mūšą 1982 m. Plotas 1,341 km². Didžiausias gylis 4,5 m. Tūris 3,2 mln. m³. Tvenkinio vandeniu drėkinami laukai. Prie tvenkinio išsidėstę kaimai Dvariūkai, Mūrdvaris, Veselkiškiai, Pamūšis, Titoniai, Bučiūnai.
2016 m. balandžio 23 d. Mūšos upės vanduo pralaužė vieną iš keturių užtvankos šliuzų ir plūstelėjo į Mūšos žemupį. Tvenkinio lygis smarkiai pažemėjo, kas pakenkė tuo metu neršusioms žuvims. 2014 m. ir 2016 m. atlikti ichtiologiniai tvenkinio tyrimai parodė, kad vandens pažemėjimas žuvų populiacijai nepakenkė ir tvenkinys išlieka aukšto produktyvumo.
2001 m. pastatyta 494 kW galios mažoji hidroelektrinė.
Miramaras (Kosta Rika)
Miramaras  – miestelis vakarų Kosta Rikoje, Puntarenaso provincijoje, 28 km į šiaurės rytus nuo Puntarenaso. Montes de Oro kantono centras. Pasiekia nuo Panamerikos plento atsišakojantis kelias. Veikia bažnyčia, klinika. Apylinkėse išgaunamas auksas. Verčiamasi žemės ūkiu, turizmu.
Istorija
Pradžioje gyvenvietė vadinta Los Kemadosu (Los Quemados), bet 1897 m. pervadinta Miramaru ir tapo kantono centru.
Brosna
Brosna  – upė Airijoje, Vakarų Myto ir Ofalio grafystėse; Šanono kairysis intakas. Prasideda Ovelo ežere, į šiaurę nuo Mulingaro, teka į pietus, pietvakarius, prateka Enelio ežerą. Įteka į Šanoną ties Banageriu. Brosnoje žvejojamos lašišos ir kitos žuvys.
Miramaras
Miramaras ( – „pažvelk, jūra“) gali reikšti:
Krumpiai
Krumpiai – kaimas pietinėje Pakruojo rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Rozalimo.
Tetuano oro uostas
Tetuano oro uostas arba Sania Ramel oro uostas (IATA: TTU, ICAO: GMTN) – oro uostas šiaurės rytinėje Tetuano dalyje, 5 km nuo Viduržemio jūros kranto, Maroke.
Pralaidumas 2007 m.
Šaltinis : ONDA PDF dokumentas
Lee Soon Shin
Lee vedė Čosunų dinastijos karinio jūrų laivyną prieš Japonijos imperiją, kuri tuo metu puolė Korėjos pusiasalį. Per septynerius metus japonų laivynas nei karto nenugalėjo Lee laivyno. Hansano mūšyje Lee naudojo „gervės sparno“ strategiją ir sunaikino japonus.
Tačiau Lee mirė Norjango mūšyje, kuris buvo paskutinis mūšis su japonais. Kai japonai jau pradėjo atsitraukinėti, į jį netikėtai pataikė kulka. Mirdamas jis įsakė kariniams toliau kariauti ir nepranešti apie jo mirtį.
Ventos–Dubysos kanalas
left|150px thumb|250px|Ventos–Dubysos kanalo vakarinė dalis thumb|250px|Ventos–Dubysos kanalas ties [[Kurtuvėnais (rytinė dalis)]] thumb|250px|Ventos–Dubysos kanalo vakarinė dalis ties [[Žadvainiais]]
Priežastys
Kanalas rengtas 1825–1831 m. Tai buvo didžiausi tokio pobūdžio darbai XIX a. Rusijos imperijoje, dalis didžiulio projekto, kuriuo turėjo vandens keliais susijungti Juodoji jūra ir Baltijos jūra. Dubysos-Ventos perkasu norėta Nemuno baseiną sujungti su Baltijos jūra, kadangi Nemuno žiotys po trečiojo Abiejų tautų respublikos padalijimo atiteko Prūsijai. Buvo numatyta iškasti dvi perkasas – 15 ir 17 km ilgio, įrengti vandens saugyklas, daug akmeninių užtvankų, šliuzus.
1824–1839 m. buvo pastatytas tik Augustavo kanalas, perkasų ir sukanalintų upių sistema, įjungianti ežerus, kuria sujungti Vysla ir Nemunas. Tačiau kanalas laivininkystei mažai tenaudotas, kadangi nebuvo baigtas statyti Ventos–Dubysos kanalas, per kurį būtų galima iš Juodosios jūros atplaukti iki Baltijos.
Statyba
Tai sudėtinga vandens susisiekimo sistema, sudaryta iš akmens mūro šliuzų, užtvankų, uostų, kanalų, sausumos kelių. Dirbo 18 000 kareivių ir 3000 samdomų darbininkų. Buvo statoma 20 šliuzų. Kanalo vagos plotis 20–30 m. Kanalu turėjo plaukioti laivai, gabenantys iki 40 tonų svorio krovinius Nemuno, Dubysos, Ventos upėmis į Ventspilio uostą prie Baltijos jūros. Kanalo Venta-Dubysa darbus užbaigti sutrukdė sukilimai, karai. Statyba nutrūko per 1831 m. su­ki­limą. XX a. pradžioje darbai buvo atnaujinti, bet Pirmasis pa­sau­linis karas juos vėl nutraukė.
Paminklas
Iki šių dienų išliko 15 km ilgio jungiamasis, Kurtuvos ežero apeinamasis kanalas, Bubių žiemos uosto liekanos. Šiandien kanalas praktinės reikšmės nebeturi, nenaudojamas, jo šlaitai nuslinkę, šliuzai suirę, nors iki 1970 m. jame dar buvo rengiamos baidarininkų varžybos. Beveik visą kanalą apima Kurtuvėnų regioninis parkas.
Puhari A
Puhari A  – kolonija Lenkijos rytuose, Piščaco valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Šatės
Šatės – kaimas Skuodo rajono savivaldybės pietryčiuse, į vakarus nuo Barstyčių. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi mūrinė Šačių Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia (nuo 1886 m.), Šačių kapinių koplyčia, veikia Šačių pagrindinė mokykla, biblioteka (nuo 1955 m.), paštas (LT-98017). Pro kaimą teka Šatos upelis.
Istorija
1670 m. pastatyta pirmoji Šačių bažnyčia, XIX a. veikė parapinė mokykla. XIX a. Šatės buvo miestelis Telšių apskrityje, veikė parapija.
Racionalis
Racionalis  – Romos imperijos vyriausias finansininkas iki imperatoriaus Diokleciano reformų. Racionalio pareiga buvo prižiūrėti visų mokesčių ir rinkliavų surinkimą, prižiūrėti pinigų apyvartą, kasyklų ir monetų kalyklų veiklą.
Vincent Enyeama
Karjera
Karjerą pradėjo Nigerijoje. Nuo 2005 m. rungtyniauvo Izraelyje.
Racionalis
Po Diokleciano reformos racionalio ir racionibo pareigybes pakeitė comes sacrarum largitionum.
Vincent Enyeama
Karjera
Į Nigerijos rinktinę kviečiamas nuo 2002 m., netrukus tapo pagrindiniu komandos vartininku.
Prieš svarbias varžybas su komandos draugais atliekdavo bendrą ritualą.
Pasižymėjo puikia reakcija ir laikytas vienu geriausių Afrikos vartininkų.
Mėšlagrybis
Mėšlagrybis (Coprinus) – pievagrybinių (Agaricaceae) šeimos grybų gentis.
Šulbože Kozai
Šulbože Kozai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čyževo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Mėšlagrybis
Vaisiakūniai smulkūs arba vidutinio dydžio, su skiautėtai gofruota kepurėle. Lakšteliai dažniausiai ištyžtantys. Kotas lygus, kartais su žiedu. Auga ant žemės, mėšlo, humusingos dirvos. Geras objektas įvairiems biologiniams tyrimams atlikti. Pasižymi indikatorinėmis savybėmis, matuojama vaisiakūniuose susikaupusio švino bei gyvsidabrio koncentracija, taip įvertinant bendrą užterštuma.
Mėšlagrybis vadinamas „rašaliniu grybu“, mat subrendus lakšteliai suskystėja ir varva tamsių sporų kupinu skysčiu, kuris tinka rašymui. Tai sporų platinimo strategija: kepurėlė pamažu nusilupa, ir ta dalis, kurioje ką tik subrendo sporos, visada lieka labiausiai vėjams atviroje kepurėlės vietoje.
Šulbože Kozai
Istorija
Nuo XIX a. pabaigos kaimas priklausė Ostrovo apskričiai, Zuzelos parapijai. 1827 m. kaime buvo 5 namai ir 21 gyventojas. XIX a. pabaigoje kaime buvo 6 namai ir 37 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 10 namų ir 64 gyventojai, iš kurių 32 vyrai ir 32 moterys. Iki 1998 m. kaimas priklausė Mazovijos vaivadijai, Ostrovo apskričiai.
Mėšlagrybis
Mėšlagrybis – populiarus modelinis organizmas grybų morfogenezei tirti. Apie mėšlagrybį (Coprinus cinereus) sukauptų eksperimentinių duomenų pagrindu buvo sukurti grybų gravitropinės reakcijos ir vėliau grybų vaisiakūnių formavimosi matematiniai modeliai.
Šiaurės Europos šalyse aprašyta 85, Lietuvoje rasta 31 rūšis, visi saprotrofai, kai kurie turi antibiotinių gydomųjų savybių, domisi medikai.
Lietuvoje auga šios rūšys:
Etiopijos kalnynas
thumb|250px|Etiopijos kalnynas
Vakariniai ir pietvakariniai šlaitai gauna daugiau kritulių (1500 mm per metus) negu rytiniai (500 mm). Išteka daug upių – Žydrasis Nilas, Sobatas, Atbara, Omas. Žemutiniuose šlaituose (iki 1700 m aukščio, vidutinė temperatūra 20 °C) auga tropiniai miškai ir kavos plantacijos (priešvėjiniuose šlaituose) ar savanos (pavėjiniuose); juostoje iki 2400 m aukščio būdingos savanos, iki 3000 m – mišrieji ir spygliuočių miškai, aukštikalnėse – stepinė augalija.
Kukliai (Švenčionys)
Kukliai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurę nuo Švenčionėlių, 1 km į vakarus nuo Kaltanėnų. Kuklių seniūnaitijos centras. Patenka į Aukštaitijos nacionalinio parko teritoriją. Įsikūręs prie Sekluočio ežero pietrytinio kampo ir abipus Kiaunos upės žemupio.
Melissa McCarthy
Melissa Ann McCarthy (g. 1970 m. rugpjūčio 26 d. Los Andžele, Kalifornijoje, JAV) – amerikiečių aktorė, komikė, prodiuserė, scenaristė.
Aktorei pasaulinę šlovę pelnė vaidmuo 2011 m. filme Bridesmaids. Aktorės vaidyba komedijoje buvo teigiamai įvertinta kritikų, filmas pelnė jai daugybę įvairių apdovanojimų ir nominacijų. Tarp jų – nominacijos prestižiniuose Britų akademijos, Ekrano aktorių gildijos apdovanojimuose. Aktorė taip pat buvo nominuota ir „Oskarui“ bei kitiems apdovanojimams. Kiti garsesni filmai, kuriose vaidino Melissa McCarthy – „The Nines“, „Life as We Know It“, „Identity Thief“, „The Heat“, „The Hangover Part III“.
Pirmasis žymesnis aktorės vaidmuo – televizijos seriale „Gilmore Girls“, kuriame ji vaidino nuo 2000 iki 2007 m. Vėliau trejus metus atliko Denos vaidmenį ABC situacijų komedijoje „Samantha Who?“. 2010 m. Melissa McCarthy gavo pagrindinį vaidmenį seriale „Mike & Molly“. Už vaidybą seriale 2011 m. aktorė laimėjo prestižinį „Emmy“ apdovanojimą.
Porą kartą buvo NBC šou „Saturday Night Live“ kviestinė žvaigždė. 2011 m. aktorė už pasirodymą šou buvo nominuota „Emmy“ apdovanojimui.
Grupa Lotos
miniatiūra|Grupės „Lotos“ būstinė Grupa Lotos S.A. – lenkų energetikos koncernas, naftos perdirbimo pramonės bendrovė. Koncerno būstinė – Gdanskas. „Grupa Lotos” dirba 5 547 darbuotojai. Koncernas valdo daugiau nei 50 bendrovių („Petrobalt S. A.” ir kitas) Rytų Europoje. 2005 m. Koncerno „Grupa Lotos” apyvarta siekė 8,6 mlrd. litų, nuosavas kapitalas – 4,28 mlrd. litų. „Grupa Lotos” 2006 m. pirmojo ketvirčio pelnas (skaičiuojant pagal IFRS nuostatas) 118 mln zlotų. Pelnas 2005 m. – 970 mln. zlotų.
Lietuvoje
Per „Petrobalt S.A.” naftos koncernas valdo šias Lietuvos bendroves „Naftos gavyba”, „Geonafta”, „Minijos nafta”, „Genčių nafta”, „Manifoldas”. Grupa Lotos kartu su UAB „LL investicijos” („Lietuvos-Lenkijos investicijos”) pateikė paraišką dalyvauti angliavandenilių išteklių naudojimo konkurse Raseinių ir Rietavo plotuose.
Viatkos žemė
Viatkos žemė – XII-XVIII a. istorinė sritis dabartinėje Rusijoje, Viatkos aukštupio bei dalies vidurupio baseine. Nuo VI a. joje apsigyveno permiai (komių ir udmurtų protėviai), X a. – mariai. Nuo XII a. kraštą pradėjo išnaudoti Naugardo kunigaikštystė. XIV a. antroje pusėje prie Viatkos upės ėmė kurtis rusų gyvenvietės. XIV a. susiklostė feodalinė santvarka. 1489 m. Viatkos žemė prijungta prie Rusų valstybės.
Belgijos futbolo varžybos 1983–1984 m.
Belgijos futbolo varžybos 1983–1984 m.
1983–1984 m. Belgijos futbolo taurė
Belgijos futbolo taurė – pagrindinis Belgijos taurės turnyras.
Padvarninkai
Padvarninkais vadinami kaimai:
Lietuvių folkloro teatras
Lietuvių folkloro teatras – lietuvių aktorių, dainininkų, instrumentininkų trupė. 1967–1974 m. lietuvių etnografinis ansamblis, 1974–1990 m. – Liaudies buities muziejaus Liaudies muzikos teatro trupė, nuo 1992 m. – viešoji įstaiga Lietuvių fokloro teatras ir studija.
Repertuaras ir scenografija grindžiama tautosaka, etnografija, mitologija, autentiškais istorijos šaltiniais, ikonografijos medžiaga. Atliekamos sutartinės, liaudies dainos, giesmės, šokiai, pasakojimai, sakmės, pasakos, instrumentinė muzika, kuriami lietuvių vakarų, įvairios tematikos folkloro, mitologijos, laisvės kovų tematikos spektakliai. Siekiama autentiškumo, natūralaus liaudiškumo, istoriškumo, dažnai kalbama ir dainuojama tarmiškai, rekonstruojami konkretaus laikotarpio individualizuoti drabužiai.
Istorija
Steigimo iniciatoriai dirigentas, folklorininkas, teatro mokslinis ir meno vadovas, visų programų, spektaklių autorius, jų režisierius statytojas Povilas Mataitis ir kostiumų bei dekoracijų dailininkė Dalia Mataitienė. Pirmasis viešas trupės, kurią sudarė Jaunimo teatro aktoriai, Vilniaus muzikantai ir dainininkai, koncertas įvyko 1968 m. balandžio 13 d. Vilniuje. Programą sudarė šokamos, dainuojamos, instrumentinės sutartinės. Vasarą trupė spektaklius rengdavo Liaudies buities muziejuje Rumšiškėse, trupės pasirodymams 1978 m. pastatytame Klojimo teatre, kitu laiku gastroliuodavo. Gastroliavo Europoje, Indijoje, Australijoje, Naujojoje Zelandijoje.
Pirmosios sutartinių atlikėjos: Birutė Didžgalvytė, Idalija Krikščionaitytė, Vanda Marčinskaitė, Apolonija Matkevičiūtė, Elvyra Žebertavičiūtė, Regina Kazlauskaitė, V. Janulevičiūtė. Vėliau trupėje dalyvavo Povilas Keblikas, J. Staselis, J. Gečas, Juozas Jaruševičius, A. Grašys, Karolis Dapkus, Saulius Sipaitis, A. Kubilius, Alfredas Gusčius, J. Volungevičius, Valdas Gurskis, A. Motiejūnaitė, E. Gurskas, E. Šiurkienė, R. Savickas, Z. Žemaitis ir kiti instrumentininkai, aktoriai, dainininkai. Trupėje dainuoja Janina Armonaitė, Nijolė Gentvilienė, Domas Kurklietis, Jonas Naktinis, Algirdas Paluševičius, Kęstutis Tamašauskas, Vytautas Vaitiekūnas, vaidina Diana Anevičiūtė, Regimantas Adomaitis, Sonata Paliulytė, Virgilijus Kubilius.
Meninės programos ir spektakliai
Apie teatrą sukurtas dokumentinis kino filmas „Lietuvių etnografinis – tai mes“ (1973 m., rež. Vytenis Imbrasas), vaidybinis kino filmas „Vakar ir visados“ (1984 m., rež. Gytis Lukšas).
Rivaldo
Rivaldo Vítor Borba Ferreira (žinomas kaip Rivaldo g. 1972 m. balandžio 19 d. Paulistoje, Pernambuko valstijoje, Brazilija) – brazilų futbolininkas, kuris šiuo metu žaidžia Brazilijos pirmojoje lygoje, AD São Caetano klube. Žaidžia atakuojančio saugo pozicijoje.
Žaidėjo karjera
2011 m. sausio 23 d. iki gruodžio mėn. pradžios buvo išnuomotas Brazilijos São Paulo FC klubui.
Tarp 1993 m. ir 2003 m. Rivaldo sužaidė 74 varžybas ir pelnė 34 įvarčius Brazilijos vyrų futbolo rinktinei. Su rinktine 2002 m. laimėjo pasaulio futbolo čempionatą.
1999 m. buvo apdovanotas kaip geriausias FIFA Pasaulio metų žaidėjas ir Geriausias Europos futbolininkas. 2004 m. Pelé įvardijo jį kaip vienu iš 125 geriausių gyvenančių futbolininkų FIFA apdovanojimų ceremonijoje.
Vėlesnė veikla
2014 m. kovo mėn. Brazilijos futbolo ikona oficialiai pasitraukė iš futbolo. Tapo Mogi Mirim klubo prezidentu, kad padėtų valdyti klubą ir prižiūrėti sūnų Rivaldinho. Išplatintame pranešime Rivaldo komentavo: "Mano, kaip žaidėjo, istorija baigėsi. Šiandien su ašaromis akyse norėčiau padėkoti Dievui, savo šeimai ir visam palaikymui, meilei, kurią sulaukiau per tuos 24 metus žaidėjas."
2015 m. birželį jis grįžo į rikiuotę. 2015 m. liepos 14 d. Rivaldo ir Rivaldinho pirmą kartą pelnė įvarčius tose pačiose rungtynėse, kai „Mogi Mirim“ įveikė „Macaé“ 3:1.
2019 m. sausio 18 d. SCC Mohammédia paskelbė Rivaldo nauju techniniu direktoriumi ir treneriu kitam sezonui. Žaidėjas neigė, kad buvo sudarytas sandoris, nes pasirašė išankstinę sutartį, pagal kurią klubas turi pasiekti paaukštinimą iš Nacionalinės (trečios pakopos Maroko lygoje).
Apdovanojimai
🇪🇸 Barcelona:
🇮🇹 AC Milan:
Olympiacos:
🇺🇿 FC Bunyodkor:
Asmeniniai
Kabinetinis peilis
Popierius pjaustomas ir specialių įrankiu su keičiamomis nulaužiamomis geležtėmis, kuris vadinamas maketavimo peilis, tačiau kartais vadinamas ir popieriaus peilis.
Konstrukcija
Kabinetiniai peiliai paprastai padaryti iš vieno medžiagos (medienos, plastiko, rago, kaulo) gabalo, iš jo suformuota tiek tokio peilio geležtė, tiek rankena. Ašmenys būna negaląsti, bet pakankamai ploni, kad būtų galima pjauti sulenktą popierių. Geležtės smaigalys gali būti gana bukas, svarbu, kad jį eitų užkišti į užklijuoto voko plyšį, kad voką būtų galima atplėšti.
Kai kurie kabinetiniai peiliai savo sandara ir išvaizda gali atitikti darbinius ar kovinius peilius. Tai ypač būdinga suvenyriniams kabinetiniams peiliams, kurie savo išvaizda gali priminti kalavijus ir kitokius geležtinius ginklus.
Knygų pjaustymas
Seniau tokius peilius naudodavo nevartytų knygų lapų pjaustymui. Pagal vieną ankstesnių knygų minkštais viršeliais spausdinimo būdų jų lapai būdavo taip įrišami, kad lapai vartymo krašte likdavo sujungti, todėl norint skaityti tuos lapus tekdavo atskirti vieną nuo kito sulenkimo vietoje. Tam ir buvo naudojami kabinetiniai peiliai.
Aronas
Aronas (Arum) – aroninių (Araceae) šeimos Aroideae pošeimio augalų gentis.
Paplitę Europoje, šiaurės Afrikoje ir rytų Azijoje.
Rūšys
Yra apie 25 rūšys:
Plačiažnyplis vėžys
Plačiažnyplis vėžys (sin. Upinis vėžys) (Astacus astacus) – vėžiagyvių (Crustacea) klasės gyvūnas, priklausantis dešimtkojų vėžių (Decapoda) būriui. Gyvena švariame gėlame vandenyje upėse ir ežeruose. Aptinkamas visoje Europoje, Lietuvoje tai vietinė ir nykstanti rūšis. Plačiažnyplis vėžys yra pavaizduotas Švenčionėlių miesto herbe.
Kūno išmatavimai
Patinėliai šiek tiek stambesni už pateles. Plačiažnypliai vėžiai užauga iki 20 cm ir gali sverti iki 350 g.
Biologija
Plačiažnyplių vėžių patinėliai subręsta 3, o patelės 4 metų amžiaus. Patelė išleidžia 20-200 ikrelių. Plačiažnypliai vėžiai gyvena apie 20-25 metus.
Plačiažnyplių vėžių nykimo priežastys
Būdami atsparūs vėžių marui, rainuotieji ir žymėtieji vėžiai užkrečia šia mirtina liga plačiažnyplius vėžius ir užima jų buveines. Tad stabdant vietinių plačiažnyplių vėžių nykimą, labai svarbu neperkelti rainuotųjų ir žymėtųjų vėžių į kitus vandens telkinius.
Dombrovskė
Dombrovskė (,, (1938–1945 m. )) – kaimas šiaurės Lenkijoje: Varmijos Mozūrų vaivadijos Alėckos apskrities Alėckos valsčiuje. Šaltyšijos centras, išsidėstęs septyni kilometrai į šiaurės rytus nuo pagrindinio apskrities ir valsčiaus miesto Alėckos.
Istorija
Kaimas Dombrofsken vardu žinomas nuo 1562 metų, 1785–1938 m. buvo vadinamas Dombrowsken. Laikotarpyje tarp 1874 m. ir 1945 m. buvo priskirtas Seedranken prūsiškam valsčiui ir iki 1945 m. priklausė Rytprūsių Gumbinės apygardos Alėckos apskričiai.
1910 m. kaime suskaičiuoti 305 gyventojai. . Sutinkamai su Versalio sutarties nutarimais, 1920 m. krašte buvo vykdomas visuotinis plebiscitas – jo metu 195 dombrovskiečiai pasisakė už priklausymą Rytprūsiams, už perėjimą į Lenkijos administracinį pavaldumą nebalsavo niekas. 1938 m. buvo pakeistas kaimo pavadinimas į „Königsruh (Ostpr.)“. 1933 m. jame gyveno 333, o 1939 m. – 274 kaimiečiai.
Po Antrojo pasaulinio karo kartu su visa pietine Rytprūsių dalimi perduotas Lenkijai ir 1975–1998 m. priklausė Palenkės vaivadijai, vėliau įėjo į Varmijos Mozūrų vaivadijos sudėtį.
Piliakalnis
Į pietus nuo kaimo iškilusios dvi 202 m virš jūros lygio aukščio kalvos: Piliakalnis ir Daombrovskių Kalvelės. Žymūs Prūsijos tyrinėtojai Emilis Holakas ir Johannas Michaelis Guisė jas abi buvo priskyrę jotvingių piliakalniams (žemėlapyje pažymėta Stobbenort), o dabar taip įvardijama tik pirmoji kalva.
Piliakalnį tyrė Suvalkų krašto muziejaus archeologai Ježis Bžozovskis ir Ježis Semaška.
Vološkai
Vološkai  – kaimas Lenkijos rytuose, Piščaco valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Albinas Žukauskas
Albinas Žukauskas (1912 m. sausio 25 d. Bubeliuose kaime, Seinų valsčius, dab. Lenkija – 1987 m. rugpjūčio 10 d. Vilniuje) – Lietuvos poetas, prozininkas, vertėjas, spaudos darbuotojas.
Biografija
Gimė ir augo lietuviškame kaime šiaurės rytų Lenkijoje, dviejų berniukų ir keturių mergaičių šeimoje. Kaimo mokykloje dirbęs Stasys Tijūnaitis per metus suteikė pradinį išsilavinimą, vėliau lenkų administracinė valdžia mokyklą uždarė. Daug skaitė savarankiškai, knygas skolindamasis iš Seinų prieglaudoje atsidūrusios buvusios „Žiburio“ gimnazijos ir mieste atrastos kunigo Motiejaus Gustaičio buvusių bibliotekų. 1935 m. baigė Vilniaus Vytauto Didžiojo lietuvių gimnaziją, studijavo teisę Varšuvos universitete, vėliau Varšuvos Aukštesniojoje žurnalistų mokykloje.
1940–1941 m. laikraščio „Vilniaus balsas“ redaktorius, 1948–1953 m. Grožinės literatūros leidyklos vyriausiasis redaktorius. Buvo kalintas, 1953–1959 m. – Lietuvos kino studijos scenarijų skyriaus viršininkas, 1965–1972 m. – Literatūros fondo direktorius.
Anomaly
Anomaly – 1993 m. susikūrusi Lietuvos death metal grupė iš Klaipėdos. 1998 metais dėl asmeninių priežasčių grupės nariai nutraukė bendrą kūrybinę veiklą, tačiau 2008 metų vasarą, praėjus 10 metų po išsiskyrimo, grupė atgimė.
Albumai
MC Disforic Agony (1996)
Smaugikiniai
Smaugikiniai (Celastraceae) – magnolijūnų (Magnoliophyta) augalų šeima, kuriai priklauso medžiai, krūmai arba vijokliniai su paprastais ištisiniais lapais ir smulkiais prielapiais. Šeimoje yra apie 60 genčių.
Lietuvoje auga ožekšnio (Euonymus) genties smaugikiniai augalai.
Maurabragis
Maurabragis (Chara) – maurabragainių klasės dumblis.
Auga gėluose vandenyse, daugiausia ežeruose. Rizoidais prisirvirtinę prie dugno, sudaro ištisas povandenines pievas. Struktūra primena asiūklį. Jais minta vandens gyvūnai, paukščiai.
Rūšys
Įtrauktos į Raudonąją knygą:
Efektyvaus užmokesčio teorija
Efektyvaus užmokesčio teorija – teorija, teigianti, jog darbuotojo darbo našumas bei kokybė nėra pastovi ir priklauso nuo jam mokamo darbo užmokesčio dydžio. Šios teorijos šalininkai teigia, jog firmai naudinga parinkti tokį optimalų darbo užmokestį, kuriam esant gaunamas palankiausias darbo kokybės bei išmokėto atlyginimo santykis. Taip apskaičiuotas atlyginimas gali būti ir didesnis už tą, kuriam esant tie patys darbuotojai vis dar sutiktų dirbti (tačiau prastai).
Ši teorija buvo atrasta nagrinėjant nedarbą miestuose. Buvo pastebėta, jog iš miestus supančios periferijos žmonės migruoja į pačius miestus net ir tada, jei ten gana žymus kiekvienam gresiantis nedarbas. Rizikuoti juos skatina palyginus dideli darbą turinčiųju atlyginimai. Klasikiniu laisvosios rinkos požiūriu, darbdaviai turėtų sumažinti atlyginimus, nes norinčių dirbti yra daugiau nei darbo vietų. Nepaisant to, atlyginimai esamose darbo vietose išlieka palyginus aukšti, nors jų ir neproteguoja didelis minimalus darbo užmokestis ar kitos panašios priemonės.
Efektyvaus užmokesčio teorija pateikia keletą tokią padėtį paaiškinančių priežasčių:
Efektyvaus užmokesčio teorija taip pat mėgina paaiškinti, kodėl net ir nereguliuojamos darbo rinkos sąlygomis egzistuoja nedarbas. Ji teigia, jog net ir nedarbo fone žmonės vis dar renkasi sėkmės atveju palyginus didelį atlyginimą žadančias profesijas ar geografines teritorijas.
Ši teorija kai kada gali būti taikoma ne vien darbo santykiams, bet ir kitokioms rinkoms. Jos esminė išvada yra jog gali būti stabili padėtis, kuomet pasiūla ir paklausa nėra lygios tarpusavyje.
Literatūra
J. E. Stiglitz (2001). Information and the Change in the Paradigm in Economics, Nobel Prize Lecture (straipsnis anglų kalba)
Antanas Bružys
Antanas Bružys, Bružas (1873 m. Zaltriškiai, Tauragės valsčius – m. po 1917 m. Tomsko gubernija, Rusija) – Lietuvos knygnešys.
Biografija
Gimė 1871 12 19 (31) (pagal teismines bylas 1873 m.) Zaltriškių kaime, Raseinių apskrities Tauragės valsčiuje, pasiturinčių ūkininkų Martyno ir Leokadijos (iki santuokos Juchnevičiūtė) Bružų šeimoje. Kauno gubernijos žandarų valdybos anketiniuose duomenyse rašoma: „Raseinių apskrities Zaltriškių kaimo valstietis Bružys (Ƃpyжиcъ) Antanas, Martyno sūnus, 22 metų (1895 m.), katalikas, lietuvis, trumpai mokėsi Tauragės parapinėje mokykloje(...)". Istorikas akademikas A. Tyla taip pat nurodo, kad A. Bružas lankė pradžios mokyklą.
Priklausė Garšvių knygnešių draugijai. Dažniausiai jo Mažojoje Lietuvoje supirktą spaudą per sieną gabendavo kiti knygnešiai, toliau pats ją veždavo.1890–1894 m. A. Bružas buvo pagrindinis spaudos gabentojas iš Prūsijos (Vokietijos) į Garšvių k. 1894 m. vasario mėn. jis, Jurgis Bielinis ir Kazys Ūdra įkliuvo prie Raseinių, tačiau papirkę policininką pabėgo. Buvo konfiskuota apie 4000 egz. spaudinių. 1894 m. lapkričio 21 d. pasienio sargybiniai kratė jo namus ir rado 7 spaudos ryšulius (1705 egz. lietuvių k., 1 vokiečių ir 28 lenkų kalba). 1895 m. kalėjo Tauragėje, 1896 m. Sankt Peterburge, 1897 m. ištremtas į Irkutską, 1898 m. – į Oliokminską (Jakutija). 1902 m. grįžo į tėviškę, tačiau čia gyventi jam buvo draudžiama. Netrukus pats grįžo į Tomsko guberniją, vertėsi perrašinėjimu.
Keposas
Keposas  – miestelis vakarų Kosta Rikoje, Puntarenaso provincijoje, 60 km į pietus nuo San Chosė, Ramiojo vandenyno pakrantėje. Agirės kantono centras. Praeina Puntarenaso–Siudad Korteso kelias, yra La Managvos oro uostas. Verčiamasi žvejyba, amatais, svarbus turistinis centras (paplūdimiai, Manuelio Antonijo nacionalinis parkas).
Istorija
Gyvenvietė pavadinta pagal seniau čia gyvenusią indėnų keposų gentį. 1563 m. Chuanas Vaskesas de Koronadas čia įkūrė San Bernardino de Quepo gyvenvietę. 1746 m. likę indėnai buvo perkelti į Osos pusiasalį. 1948 m. Keposas tapo kantono centru.
Zatoremas
Zatoremas  – kolonija Lenkijos rytuose, Piščaco valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Moniūnai (Rozalimas)
Moniūnai – kaimas pietinėje Pakruojo rajono savivaldybės dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Rozalimo.
Zalese Stefanovas
Zalese Stefanovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Čyževo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurę nuo Čyževo, apie 14 km į pietvakarius nuo Mazovijos Vysokio ir apie 63 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaime yra 17 namų ir 73 gyventojai.
Istorija
Nuo XIX a. pabaigos kaimas priklausė Ostrovo apskričiai, Dmochi Glinkų valsčiui, Rosochate Košcelnės parapijai. 1827 m. kaime buvo 12 namų ir 104 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 10 namų ir 61 gyventojas, iš kurių 28 vyrai ir 33 moterys.
Polesės nacionalinis parkas
Polesės nacionalinis parkas  – saugoma gamtos teritorija rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, Polesės gamtiniame regione. Įkurtas 1990 m. ir apima 97,62 km² plotą. Administracija – Uršulino kaime.
Parkas yra Lenčnos-Vlodavos ežeryne, į šiaurę nuo Liublino aukštumos. Būdinga pelkynų ir šlapynių gausa; didžiausios šlapynės: Durne Bagnas, Mošnės ežeras, Ilgasis ežeras (Jezioro Długie), Orlovskio durpynas. Būdinga pelkių augmenija – kiminų plynės, liekninių beržų sąžalynai, pušų kreivamiškiai. Parke sutinkama 150 paukščių, 6 roplių, 21 žuvų, 12 varliagyvių ir 35 žinduolių rūšys (tame tarpe ūdros, briedžiai, bebrai, šikšnosparniai).
Mis Pasaulis 2012
Mis Pasaulis 2012 – 62-oji Mis Pasaulis grožio konkurso ceremonija, kuri vyko Ordose, Kinijoje.
Antrus metus iš eilės buvo išlaikyta kvalifikacinio turo naujovė – žiūrovams buvo rodoma balsavimo lentelėje, kurioje buvo sumuojami dalyvėms skirti taškai. Išankstiniiai teisėjų balsai ir taškai skirti už išankstines rungtis nulėmė finalininkių penkioliktuką. Išankstinių rungčių nugalėtojos nebuvo iš karto deleguotos į pusfinalį kaip anksčiau.
Štaufenai
thumb|Hohenštaufenai, [[1905 m. atvirukas]] thumb|150px|left|Hohenštaufenų herbas Štaufenai arba Hohenštaufenai  – vokiečių kunigaikščių, nuo 1079 m. Švabijos hercogų dinastija.
Istorija
Giminė kilusi iš Hohenštaufeno pilies Švabijoje, dab. Gepingeno miesto dalis, (Badenas-Viurtembergas). Giminės pradininkas Rysgau grafas Frydrichas (960 ar 965 m. – 1027 m.) 1079 m. giminei suteiktas hercogų titulas. Giminiavosi su Austrijos, Prancūzijos, Rusios valdovų dinastijomis. Tačiau kai kilo konfliktas su Velfais, 1139 m. abiejų giminių valdyta Bavarijos kunigaikštystė buvo atiduota Babenbergams.
Pirmasis žymus Štaufenas – Vokiečių tautos Šventosios Romos imperijos karalius Konradas III. 1155–1250 m. su pertraukomis Štaufenai buvo renkami Šventosios Romos imperijos imperatoriais, nesėkmingai bandė panaikinti imperatoriaus rinkimų tvarką ir įvesti sosto paveldimąją valdžią.
Žymiausi Štaufenai
Šventosios Romos imperijos valdovai:
Kitų kraštų valdovai:
Ču sritis
Frunzės sritis buvo sudaryta 1939 m., bet 1959 m. ir teritorija buvo tiesiogiai pavaldi respublikai. 1990 m. atkurta dabartiniu pavadinimu.
Geografija
Sritis yra sudaryta iš derlingo Ču slėnio ir jį supančių kalnagūbrių – Kirgizijos Alatau, Talaso Alatau ir kt. Slėnio juodžemio dirvožemis yra drėkinamas Ču upės ir jos intakų vandenimis. Srities teritorijoje yra vaizdingas Ala Arčos nacionalinis parkas.
Ekonomika
Verčiamasi žemės ūkiu (įtraukiant javus, runkelius, bulves, daržoves, vaisius ir pan.), tarybiniais metais išvystyta pramonė, prasidėjo krašto urbanizacija.
thumb|250px|Ak Su upė, Maskvos raj., Ču sritis thumb|250px|Pervomaiskojės kaimo apylinkės
Administracinis suskirstymas
Rajonai:
2009 m. srityje buvo 4 miestai (Tokmakas, Kantas, Kara Balta, Šopokovas), 5 miesto tipo gyvenvietės (Kaindy, Keminas, Ak Tiuzas, Bordunskis, Orlovka) ir 331 kaimas.
Samuelis Levas Oginskis
Samuelis Levas Oginskis (1595 m. – 1657 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) karinis ir politinis veikėjas.
Giminė ir dvarai
Kilęs iš bajorų, būsimųjų Lietuvos kunigaikščių Oginskių giminės. Tėvas Marcijonas Bogdanas Oginskis.
Broliai Dimitrijus Oginskis, Aleksandras Oginskis (1590–1653 m.), Jonas Oginskis (1592–1640 m.).
1644 m. Vitebske valdė žemės sklypą žemutinės pilies teritorijoje, netoli miesto aikštės, kur prieš tai stovėjo Šv. Piatnicos cerkvė. Ten buvo pasistatęs rūmus ir sodybą.