cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Istviko raganos
Siužetas
Paskutinėje scenoje parodomos Alexandra, Jane, Sukie ir jų šeimos visi kartu gyvenantys Daryl’o rūmuose su ka tik gimusiais berniukais, kurių tėvas yra Daryl. Kol raganos užsiėmusios kitais dalykais, Daryl pasirodo televizoriaus ekrane ir bando bendrauti su trimis mažyliais, stengdamasis juos padaryti tokiais pat blogais kaip jis, bet, prieš jam ką nors įvykdant, jį nutraukia trys moterys, laikančios nuotolinio valdymo pultelį ir jį išjungia.
Visbičo Mergelės ir Šv. Čiarlzo Boromeo bažnyčia
'''Visbičo Mergelės ir Šv. Čiarlzo Boromeo bažnyčia''' – katalikų bažnyčia Visbiče, Jungtinėje Karalystėje. Apeigos vyksta anglų ir lenkų kalbomis. Priklauso Rytų Anglijos arkiviskupyjai.
Graikijos drachma
Graikijos drachma  – buvo oficiali Graikijos valiuta pradėta naudoti nuo 1832 m., o ją pakeitė 2002 m. įvestas euras.
Volai
Volai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Girkalnio, prie greitkelio.
Digambarai
thumb|245px|Digambarų mokytojo paveikslas
Digambarai (, „dangumi apsigerbę“) – didžiosios džainistų sektos nariai; jie pasekė Mahavyrą, patikėję, kad nuogumas – didi dorybė. Jų gausu šiltuose Indijos pietuose, bet viešumoje jie dėvi drabužius.
Vienuoliai nedėvi drabužių, papuošalų, gali turėti tik šluotelę ir plunksną keliui pasišluoti, kad nesumindžiotų įvairių gyvių. Nepripažįsta moterų vienuolystės (kad nebūtų pažeistas nuogumo principas). Digambarai šventyklose garbina tyrthankarų (dvasinių mokytojų, pasiekusių išsilaisvinimą) atvaizdus. Iš džainų kanono pripažįsta tik 2 tekstus – Šešių dalių agamą ir Traktatą apie aistras.
Saturnalijos
miniatiūra|Saturnalijos Saturnalijos – romėnų šventė, skirta mitiniam Romos karaliui Saturnui, Jupiterio tėvui. Šventė prasidėdavo gruodžio 17 dieną. Laikoma, kad Saturnalijos išreiškė ankstesnių laikų lygybę, laisvę, gerovę. Per Saturnalijas būdavo puotaujama, dalijamos dovanos, kai kuriuos papročius, ritualų elementus perėmė Kalėdos.
UEFA čempionų taurė 1972–1973 m.
UEFA čempionų taurė 1972–1973 m. – 18-asis UEFA čempionų taurės turnyras, prasidėjęs 1972 m. rudenį. Jį trečiąkart iš eilės laimėjo klubas, 1973 m. gegužės 30 d. finale laimėjęs prieš.
Veselava (Girdavos apskritis)
Veselava arba Puškinskojė (,, nuo 1938 m. Weszolowen, Wesselau, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. Пушкинское) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Mozyrio kaimo gyvenvietės teritorija prie Ašvinės upės.
Glitėnas
Glitėnas – ežeras vidurio Lietuvoje, Panevėžio rajone, apie 5 km į šiaurės vakarus nuo Krekenavos. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,13 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 57,4 m. Šiaurėje išteka 0,39 km ilgio bevardis upelis į Lokaušos upę. Visi krantai labai užpelkėję, apaugę krūmynais ir medžiais. Į rytus ir pietus įsikūręs Glitėnų kaimas. Pietuose eina kelias, plyti dirbami laukai.
Pavadinimas kildintinas iš žodžio glitus („glebus, težus, lipus, slidus, švelnus, gleivėtas“).
Hana (Liublino vaivadija)
Pavadinimo kilmė
Kaimo pavadinimas kilęs nuo karalienės Onos Jogailaitės (Anna Jagiellonka) vardo. Karalienė XVI a. keliaudama pro šią vietovę sustojo nakvynei ir pamaloninta vietinių žmonių svetingumo leido savo vardu vadinti šią gyvenvietę. Ilgainiui dėl vietinių žmonių tarmės gyvenvietės pavadinimas iš Anna pasikeitė į Hanna.
Istorija
Apie 1746 m. įkurtos Hanos katalikų kapinės. Iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1821 m. kovo 20 d. iš gyvenvietės atimtos miesto teisės. 1924 m. įkurta Hanos Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija.
Antašava
Antašava – miestelis Kupiškio rajono savivaldybėje, 13 km į šiaurės vakarus nuo Kupiškio, 9 km į pietus nuo Vabalninko, šalia kelio, Pyvesos dešiniajame krante. Dešiniuoju pakraščiu teka Trakelio upelis. Seniūnaitijos centras. Stovi Šv. Hiacinto (Jackaus) bažnyčia, yra Antašavos pagrindinė mokykla, paštas (LT-40037), laisvalaikio centras, biblioteka, Antašavos dvaro pastatų ansamblis ir parkas, priklausę H. Antašauskui.
miniatiūra|left|Akmuo Papyvesių dvarui atminti miniatiūra|left|right|Viena iš gatvių miniatiūra|left|Kapinės miniatiūra|left|Gyvenvietės centre
Etimologija
Iki XVIII a. pabaigos gyvenvietė buvo žinoma kaip Papyvesys (vandenvardinis vietovardis pagal pratekančią Pyvesą). Tačiau kai XVIII a. pabaigoje dvaras perėjo H. Antašauskiui – pagal jo pavardę imtas vadinti ir miestelis (dvarininkinis vietovardis), nors dar iki XX a. tarpukario kai kuriuose žemėlapiuose vietovė žymima kaip Papyvesiai.
Istorija
Ilgą laiką (nuo 1595 m.) buvo minimas Papyvesių dvaras, bajorkaimis. XVIII a. LDK poručikas Hiacintas Antoševskis (Antašauskis) ėmė supirkinėti bajorų žemes. 1782 m. ir 1784 m. supirkęs dalį bajorų palivarkų, pavadino dvarą Antašava. Siekdamas jį paversti miesteliu, Hiacinto iniciatyva nutiestas kelias į Kupiškį, pastatyti tiltai ir pakelės karčemos. 1793 m. buvusiose kapinėse pastatė koplyčią, 1811–1816 m. – naujus dvaro rūmus, įrengė parką. Tolesnį plėtimąsi sustabdė 1812 m. karas, H. Antoševskio liga ir mirtis. Palikuonių neturėjo, o dvarą paveldėjo brolvaikis Kazimieras.
1850 m. miręs K. Antoševskis viską paliko savo šeimai: sūnums Adomui, Stanislovui, Kazimierui, Sigizmundui, Jonui, Bronislovui, Aleksandrui, Antanui, Viktorui, Eugenijui, dukrai Evelinai ir žmonai Rozinai Koriznaitei. Nemažai miestelio ir jo apylinkės gyventojų dalyvavo 1863 m. sukilime, didžiausią dalį subūrė Eliziejus Liutkevičius. 1863 m. lapkričio 11 d. ties Daršiškiais įvyko mūšis su Rusijos kariuomene, kurio metu žuvo nemažai sukilėlių ir pats V. Liutkevičius, dalis buvo ištremti, tarp jų ir K. Antoševskio sūnūs Jonas ir Aleksandras. Jiems priklausęs turtas 1865 m. gruodžio 10 d. buvo konfiskuotas caro, likusi dalis – sekvestruota, tačiau vėliau sekvestras buvo panaikintas. Dvaro reikalais tada rūpinosi Rozina ir jos sūnūs. 1873 m. galiausiai perduota konfiskuota dalis savininkams ir broliai pasidalijo palikimą. Antašavos dvaras atiteko Kazimierui Mečislovui Antoševskiui, kuris jį įkeitė Vilniaus žemės bankui. Vėliau dvaro rūmai ir likusi žemė buvo parduota Stanislovui Šimoniui. XIX a. pabaigoje Antašava minima kaip privatus miestelis Panevėžio apskrityje.
1904 m. mirus S. Šimoniui, dvarą paveldėjo vaikai Petronėlė Durasevičienė ir Juozapas, kurie jau 1911 m. dvarą padalino į 5 dalis ir pardavė. 1926 m. buvo dar kartą perdalintas. 1940–1941 m. miestelyje veikė antisovietinis pogrindis, o pokario metais veikė kapitono Albino Tindžiulio-Dėdės vadovaujami partizanai. Žuvus Dėdei, toliau vadovavo Povilas Laužikas-Liudas.
1949 m. Uoginiuose atidaryta mokykla, kuri tais pačiais perkelta į Antašavą, Povilo Brazdžiūno namus. 1950 m. perkelta į dvaro rūmus ir išbuvo iki 1997 m., kai buvo perkelta į rekonstruotą vaikų darželio pastatą. 1961 m. reorganizuota į aštuonmetę, 1986 m. – devynmetę (nuo 1993 m. – pagrindinė).
1949 m. įkurtas kolūkis, 1950 m. sujungtas su 3 aplinkiniais ir pavadintas „Žalgiriu“. Nuo 1959 m. – Antašavos, o 8-o dešimtmečio viduryje prijungti „Nemuno“ ir Uoginių kolūkiai. Ilgą laiką jam vadovavo Albinas Vaižmužis. 1988 m. miestelyje pastatytas kultūros ir sporto centras. 1992 m. kolūkis tapo žemės ūkio bendrove „Antašavos centras“.
Architektūra
Dar 1811–1812 m. pastatytas klebonijos pastatas, kurį taip pat suprojektavo M. Šulcas. Yra medinė Šv. Hiacinto (Jackaus) bažnyčia, pastatyta 1862 m. Dviejų bokštų, turi baroko bruožų. Šalia jos – mūrinė varpinė su 3 varpais. Taip pat žinoma kapinių koplyčia su vartais (architektūros paminklas).
Orpimentas
thumb|Orpimentas Orpimentas, Karališkas geltonis – Viduramžiais paplitęs, itin skaisčios geltonos (auksinės) spalvos pigmentas, kartais (kalbant apie dažus) vadinamas auksu. Be geltonojo, kartais yra naudojamas ir raudonasis orpimentas (arseno disulfidas).
Lengvai reaguoja su kitais dažais, ypač – su švino baltalu. Dėl sunkaus maišymo (lengvai vykstančių cheminių reakcijų su kitais pigmentais), orpimentas dažniausiai naudojamas grynas.
Orpimentui spalvą suteikia arseno trisulfidas, kuris yra labai nuodingas. Būtent dėl to ir paplito įsitikinimas, kad geltoni dažai yra nuodingi. Pastarąjį įsitikinimą vėliau smarkiai sustiprino ir išplatino žymiai pigesnis ir universalesnis (nors ir ne toks nuodingas) geltonas dažas – Neapolio geltonis.
Šiuo metu orpimentas naudojamas labai ribotai, tik dailėje. Vietoje jo dažniausiai naudojami kadmio pigmentai.
Volungės
Volungėmis vadinami:
Ramūnas Šiškauskas
Ramūnas Šiškauskas (g. 1978 m. rugsėjo 10 d. Kaišiadoryse) – buvęs krepšininkas, Lietuvos rinktinės kapitonas. 2017 m. vasario 20 d. tapo Lietuvos vyrų krepšinio rinktinės vyr. trenerio Dainiaus Adomaičio asistentu.
Karjera
1994–1996 m. atstovavo „Kaišiadorių Baltijos“ komandai. 1996 m. persikėlė į Vilnių ir žaidė Sakaluose, o nuo 1998 m. – Lietuvos Ryte. Su šiuo klubu 2 kartus – 2000 ir 2002 m. – tapo Lietuvos čempionu. 2004 m. pradėjo legionieriaus karjerą – dvejus metus atstovavo Italijos „Treviso Benetton“ komandai. 2006–2007 m. rungtyniavo Atėnų „Panathinaikos“ ekipoje, o pasibaigus sezonui persikėlė į Maskvos CSKA. 2007 ir 2008 m. tapo Eurolygos čempionu.
2000 m. debiutavo Lietuvos rinktinėje ir žaidė Sidnėjaus olimpinėse žaidynėse, kur laimėjo bronzos medalį. 2003 m. Švedijoje vykusiame Europos čempionate iškovojo aukso medalį.
2007 m. rugpjūčio 4 d. Lietuvos rinktinės balsavimu išrinktas komandos kapitonu ir su ja 2007 m. rugsėjo 16 d. iškovojo Ispanijoje vykusio Europos čempionato bronzos medalį.
2008 m. R. Šiškauskas atsisakė dalyvauti 2009 m. Europos čempionate ir pareiškė, kad nebežais Lietuvos rinktinėje.
2012 m. gegužės 21 d. R.Šiškauskas paskelbė apie profesionalaus krepšininko karjeros pabaigą.
Dumplės
thumb|180px|right|Viršūninės dumplės thumb|180px|Dumplių sandara: 1 – oro įėjimas, 2 – vožtuvas, 3 – pūtiklis. thumb|180px|Puodinių dumplių liekanos (iškasena) Dumplės – rankinis įtaisas orui ugnį pūsti. Naudojamos ugniai įkurti arba degimo temperatūrai pakelti. Buvo vienas svarbesnių kalvio įrankių.
Hanos Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija
'''Hanos Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija'''  – katalikų parapija, įkurta 1924 metais, Hanos kaime. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijos Vlodavos dekanatui. 1739-1742 m. pastatyta Hanos Šv. Apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia. 1844 m. pastatyta klebonija. 1880 m. parapijos kapinėse pastatyta ''Šv. Onos'' koplyčia.
Dumplės
Viršūninės dumplės yra gerai žinomos bent jau nuo viduramžių, jų variantus naudojo ir senovės romėnai. Šis tipas turi dvi oda sujungtas lenteles su rankenomis, pūtiklį, reikalingas taip pat vienoje lentelių esantis oro vožtuvas.
Nuo seno taip pat buvo naudojamos puodo pavidalo dumplės, kuriose didelio skersmens molinio puodo anga uždengiama oda, kurią galima spaudyti, sukuriant oro srautą. Jos buvo naudojamos metalo lydymui. Vietoje vožtuvo odoje praduriama skylė, kurią dumples naudojantis žmogus ranka uždaro orą pūsdamas ir atveria naujam orui į dumples įtraukti. Į puodą įpilama šiek tiek vandens ar dumblo, kad oda liktų drėgna ir netrūkinėtų.
Orapūtės dumplės
Panašūs įtaisai naudojami orui pūsti muzikos instrumentuose, kur reikalingas oro srautas. Dumples turi vargonai, armonika, dūdmaišis, laikrodis su gegute ir pan.
Jungiamosios dumplės
Dumplės pavidalo įtaisai naudojami sujungti dalims uždengiant tarpus, kurių dydis keičiasi. Tokios dumplės naudotos ar naudojamos:
Ziono balsas
miniatiūra|„Ziono balsas“ 14-asis numeris (1928 m.) Ziono balsas – evangelikų liuteronų laikraštis, leistas 1926–1935 m. (?) Klaipėdoje, Palangos g. 23/24.
Istorija
Ėjo dukart per mėnesį. Leido Klaipėdos krašto lietuvių evangelikų sąjunga. Rašė apie evangelikų bendrijos veiklą, spausdino religinius tekstus, giesmes. Spausdino spaustuvė „Lituania“ Klaipėdoje gotišku šriftu.
Redagavo Petras Dagys, Martynas Kėkštas, Jonas Pauperas.
Kėdainių suaugusiųjų ir jaunimo mokymo centras
Kėdainių suaugusiųjų ir jaunimo mokymo centras – savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kėdainiuose, S. Dariaus ir S. Girėno g. 52, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 195095992.
Istorija
Suaugusiųjų ir jaunimo mokymo centras įkurtas 2001 m., gali mokytis kiekvienas 18 metų amžiaus klausytojas. Yra 5-12 klasės, bet sudaromos sąlygos mokytis ir nebaigusiems pradinės mokyklos.
Portugalijos eskudas
Portugalijos eskudas  – buvusi oficiali Portugalijos valiuta, pradėta naudoti 1911 m. ir galiojusi iki 2002 m., kai ją pakeitė šalyje įvestas euras.
Šėtos gimnazija
miniatiūra|200px|right|Įėjimas į gimnaziją miniatiūra|200px|right|Nuo stadiono pusės miniatiūra|right|200px|Gimnazijos priekis
Kėdainių rajono Šėtos gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šėtoje (Kėdainių rajonas), Kėdainių g. 1, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 191020031.
Istorija
Pirmoji Šėtos mokykla buvo parapinė, įkurta 1777 m. Tai trečioji pagal įkūrimo datą mokykla Kėdainių rajone. Ji veikė iki XIX a. pirmos pusės.
1865 m. Šėtoje atidaryta rusiška liaudies mokykla. 1916 m. įkurta lietuviška pradžios mokykla, kuri 1936 m. tapo šešių skyrių mokykla. 1918 m. kunigo J. Tilvyčio iniciatyva įkurta progimnazija. 1936 m. jai suteiktas valstybinės progimnazijos vardas. 1941 m. birželio mėnesį prasidėjus II pasauliniam karui, sudegus Šėtos miesteliui, sudegė ir mokykla. Vokiečiams išnaikinus žydų bendruomenę, mokykla perkelta į žydų maldos namus-sinagogą. Šėtos sinagogoje pamokos vyko iki 1978 m., kol buvo pastatytas naujas pastatas, kuris yra iki šiol. 1975 m. įkurtas Šėtos mokyklos kraštotyros muziejus.
Gimnazijos himnas
Čia kojytėm mažom bėgam laiptais aukštyn, Rašaluota ranka bandom lentą nutrint… Krinta lapai obels į upelio bangas, Plaunam čia rašaluotas rankas… Pried.: Čia randam pirmą raidę, Pamilstame gimtinę, Iš mokytojo lūpų Susirenkam žodžius. Ir mūsų mažą laivą, - Tegul ir popierinį, - Nešk, Obelie, į jūrą Pas didelius laivus.
Nors kuprinė sunki, bet širdelė lengva,rinkosaikste.lt Telpa čia Mokykla, Šėta ir Lietuva. Į mokyklos duris beldžias pirštai rudens Obelin krenta lapai obels
Pro mokyklos duris bėga kojos toli, Mus iš Šėtos išves jau keliai dideli. Vėl geltonus lapus neš upelio vanduo, Į mokyklą visus kvies auksinis ruduo.
Ruta Lee
Ruta Lee (tikr. Ruta Mary Kilmonis, g. 1935 m. gegužės 30 d. Monrealyje, Kanada) – lietuvių kilmės amerikiečių aktorė.
JAV gyvena nuo 1948 metų. 1954 m. suvaidino pirmąjį vaidmenį filme „Septynios nuotakos septyniems broliams“ (Seven Brides for Seven Brothers). 1957 m. pasirodė filmuose „Funny Face“ ir „Witness for the Prosecution“. Taip pat atliko daug epizodinių vaidmenų bei pasirodė įvairiose JAV televizijų laidose ir serialuose. Iš viso yra sukūrusi apie 100 vaidmenų.
2006 m. spalio mėn. Rutai Lee suteikta žvaigždė Holivudo šlovės alėjoje.
Zmowa
Zmowa – kuopos susitarimas – hromadzki zhowor – laikraštis, išleistas 1870 m. liepos 15 d. Ciūriche.
Istorija
Išėjo vienintelis numeris lenkų kalba, nors planuota laikraštį spausdinti lietuvių, lenkų ir ukrainiečių kalba. Išleido 1863 m. sukilimo dalyviai emigrantai: Mikalojus Akelaitis, Antanas Medekša, J. Tokažievičius ir S. Viebiastas.
Mokymasis miegant
Hipnopedija Kinijoje ir Indijoje žinoma nuo senų laikų. Hipnopedijos funkcionavimą bei metodus tyrė TSRS psichologai XX a. 3 dešimtmetyje (A. M. Sviadošč, pagrindęs kompromisinę hipnotinio miego teoriją, vėliau L. A. Bliznečenko). Vakarų psichologai (Č. Saimonas ir kiti) hipnopedijos taikymą laiko ribotu.
Rusijos psichologas Vladimiras Raikovas, vėliau ir D. Kertis sukūrė autorines hipnopedijos metodikas, taiko psichoterapeuto praktikoje. Rusų hipnologas K. I. Platonovas išskyrė raporto ir budėjimo režimo skirtumus: šis žvelgiant iš funkcinės bei lokalizacijos pusės yra pastovus. Pasak Platonovo, jis gali būti izoliuotas nuo kai kurių smegenų ląstelių veiklos, o raportas gali būti susietas su bet kokia veikla, jo specifiką lemia eksperimentatoriaus asmenybės ypatumai.
Šaltiniai
Psichologijos žodynas
Lokiai
Lokiais vadinama:
Donatas Juodelė
Biografija
1987–1990 m. Jonavos 6-osios vidurinės mokyklos direktorius, nuo 1995 m. iki 1997 m. Jonavos rajono savivaldybės mero pavaduotojas, nuo 1998 m. Kauno rajono savivaldybės sekretorius, nuo 2000 m. Utenos Dauniškio vidurinės mokyklos, nuo 2003 m. gimnazijos direktorius bei Utenos specialaus ugdymo centro dėstytojas.
Eurovizijos dainų konkursas 1971
thumb|[[Séverine – 1971 m. Eurovizijos nugalėtoja]] '''1971 m. Eurovizijos dainų konkursas''' – šešioliktasis Eurovizijos dainų konkursas, vykęs 1971 m. balandžio 3 d. Airijos sostinėje Dubline. Konkurso nugalėtoja tapo Monako atstovė Séverine su daina „Un Banc, Un Arbre, Une Rue“.
Donatas Juodelė
Biografija
1994 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos narys, iki 2000 m. Jonavos skyriaus pirmininkas. Nuo 2001 m. partijos Lietuvos krikščionys demokratai, nuo 2008 m. Tėvynės sąjungos - Lietuvos krikščionys demokratai Utenos skyriaus narys. 1995–1997 m. ir 1997–2000 m. Jonavos rajono savivaldybės tarybos narys.
Matadoras (filmas)
Matadoras  – 2005 m. JAV kriminalinis filmas. Filmas pasakoja apie žudiko, kurį vaidina Pierce Brosnan gyvenimą.
Donatas Juodelė
Biografija
Vedęs; žmona Lida, dukros Indrė ir Donata.
Eurovizijos dainų konkursas 1971
Žalia: 1971 m. konkurse dalyvavusios šalys. Geltona: šalys, 1971 m. Eurovizijos dalyvavime padariusios pertrauką.|thumb|450px|left
Čikitanai
Čikitanai  – indėnų tauta, gyvenanti pietryčių Bolivijoje ir Brazilijos Mato Groso valstijoje. Kalba čikitanų kalba (izoliuota arba makro že šeimos). Populiacija – Bolivijoje 184 200, Brazilijoje 2400. Smarkiai asimiliavęsi su kitomis aplinkinėmis tautomis.
Čikitanais taip pat neretai vadinami visi Bolivijos regiono Čikitanijos indėnai (gvaraniai, Čiako indėnai).
Visbičo baptistų bažnyčia
Visbičo baptistų bažnyčia – baptistų bažnyčia Visbiče, Jungtinėje Karalystėje.
Istorija
Baptistų bažnyčia Visbiče pradėjo veikti 1793 m. Bažnyčia įsikūrusi miesto centre, tarp miesto turgaus aikštės ir autobusų stoties. XVIII a. bažnyčioje veikė edukacinės sekmadieninės, rytinės ir popietinės mokyklinės grupės. 1853 m. pastatytas dabartinis bažnyčios pastatas. Statybų kaina – 4000 £. Statyboms panaudotas vietinių resursų akmuo ir senojo tilto liekanos. Pastatas talpina 600 sėdimų vietų.
Žaliasis laikraštis
Žaliasis laikraštis – žurnalas gamtos bičiuliams, vaikams, leistas 1992–1999 m. Vilniuje.
Istorija
Įsteigė, leido ir redagavo Kazys Kęstutis Šiaulytis. 1992–1994 m. leistas kas mėnesį, nuo 1995 m. – kas ketvirtį. Rašė apie nuotykius, keliones, spausdino užduotis žaidimams, pasakas. Tiražas 1992 m. – 35 000 egz., 1996 m. – 2500 egz.
Marsas (pigmentas)
Marsas – grupė dirbtinių geležies pigmentų (įvairūs geležies oksidai), sukurtų XVII amžiuje. Visi šie pigmentai pasižymi ne itin ryškiomis spalvomis, yra neskaidrūs, tačiau ir nenuodingi, gana neblogai maišomi su kitais dažais, yra stabilūs (laikui einant, nekeičia spalvos). Marso pigmento pavadinimas yra dirbtinis – dėl geležies priskyrimo romėnų dievui Marsui. Šiuo metu marso pigmentai didžiąja dalimi pakeičia tokius natūralius mineralinius pigmentus, kaip Siena, Ochra, Umbra.
Paplitusios Marso rūšys:
Paprastoji pipirnė
Paprastoji pipirnė (Lepidium ruderale) – bastutinių (Brassicaceae) šeimos pipirnių (Lepidium) genties augalas.
Vienmetis, nemalonaus kvapo augalas, apaugęs trumpais plaukeliais. Žiedynas − kekė, iš pradžių tanki, visi žiedai stiebo viršūnėje. Apatiniams žiedams nužydėjus, kekės ašis pradeda tįsti ir žiedynas gerokai pailgėja. Žiedai smulkūs. Taurėlapiai žali, išmarginti violetinėmis dėmėmis, kraštas plėnelinis. Vainikėlio nėra. Kuokeliai 2. Ankštarėlė eiipsiška arba kiaušiniška, viršūnė iškirpta, aplink viršutinį kraštą siauras sparnelis. Vaiskočiai trumpi, nors už ankštarėlės kiek ilgesni, atsilošę, apaugą trumpais cilindriškais plaukeliais. Stiebas status, šakotas. Apatinės stiebo dalies lapai su koteliais, elipsiški, vieną arba du kartus plunksniškai suskaldyti; skiltelės linijiškos arba kastuviškos, jų viršūnėlės paplatėjusios, kraštai lygūs. Stiebo vidurinės ir viršutinės dalies lapai neskaldyti, siauri, pailgi, lygiakraščiai arba tik prie pagrindo keli danteliai.
Žydi nuo gegužės iki spalio mėn. Auga pakelėse, prie geležinkelio, panamėse, kartais daržuose, griuvėsiuose, tarp akmenų, žvyro, ant molio.
Literatūra
Rudenį žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1991, 36 psl.
Vilniaus Emilijos Pliaterytės progimnazija
Vilniaus Emilijos Pliaterytės progimnazija  – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, Žirmūnų g. 119, vykdanti pradinio, pagrindinio ir neformaliojo švietimo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 195472653. Steigėjas Vilniaus miesto savivaldybė.
Istorija
1972 m. rugsėjo 1 d. įkurta Vilniaus 30-oji vidurinė mokykla. 1997 m. Vilniaus 30-ajai vidurinei mokyklai suteiktas „Šaltinio“ vardas. 2002 m. rugsėjo 1 d. Vilniaus „Šaltinio“ vidurinė mokykla prijungta prie Vilniaus Kalvarijų pagrindinės ir Vilniaus „Santaros“ vidurinės mokyklų. Tą pačią dieną į buvusias „Šaltinio“ vidurinės mokyklos pastate įkurta Vilniaus Emilijos Pliaterytės pagrindinė mokykla. 2008–2009 m. mokykla renovuota. 2014 metais tapo progimnazija.
Airijos futbolo lygos taurė
Airijos futbolo lygos taurė – vienas pagrindinių taurės turnyrų Airijoje, jame dalyvauja dviejose stipriausiose lygose žaidžiantys klubai ir kai kurios žemesniųjų lygų komandos.
Istorija
Taurė įsteigta kaip trečiasis pagal svarbą šalies futbolo turnyras (po čempionato ir Airijos taurės). 1921–1973 m. turnyrai vykdavo prieš prasidedant lygos sezonui, nevisuomet vykdavo atskiros finalo rungtynės (vietoje jo – grupės turnyras). Vėliau varžybos ėmė vykti įprasto sezono metu, su finalo rungtynėmis.
GvSIG
gvSIG – daugiakalbė, atviro kodo geografinė informacinė sistema (GIS) galinti dirbti ir su vektoriniais ir su taškiniais grafikos duomenimis. Ši programa turi pagrindinius vektorinės bei taškinės grafikos erdvinių duomenų kūrimo ir apdorojimo įrankius, galinčius dirbti su įvairiais failų formatais, taip pat ir su nutolusiais duomenimis. gvSIG yra aktyviai kuriama su Java programavimo kalba nuo 2003 m. Pagrindinis kūrėjas – kompanija IVER Tecnologías pagal GNU Bendrąją viešąją licenciją (GPL). Programos pavadinimas, tai trumpinys iš Generalitat Valenciana, Sistema d’Informació Geogràfica.
Šiuo metu programa gvSIG veikia Windows, Linux, ir Mac OS X operacinėse sistemose. Ji palaiko daug atvirų ir nuosavybinių geospatial duomenų standartų. Įskiepių sistema leidžia praplėsti ir suderinti su daug standartų iš Open Geospatial Consortium (OGC), taigi programa yra suderinama su daugeliu kitų GIS programų ir duomenų.
Standartai
gvSIG palaiko šiuos duomenų formatus:
Su gvSIG taip pat galima dirbti su nutolusiais duomenimis, pateikiamais ESRI kompanijos ArcIMS programos. Nuo 2008 m. vasario veikia įskiepis, palaikantis ESRI kompanijos ArcSDE duomenų bazes.
Taip pat palaikoma WMS technologija su MapServer bei GeoServer; taip pat WCS su MapServer; ir WFS su MapServer bei GeoServer.
Yra sukurti įskiepiai, leidžiantys gvSIG skaityti ERDAS IMG failus ir prisijungti prie PostgreSQL PostGIS bei MySQL duomenų bazių.
Yra įskiepių leidžiančių vizualizuoti ir tvarkyti laisvus redaguojamus žemėlapius iš OpenStreetMap (OSM) projekto, taip pat daug taškinių bei vektorinių duomenų analizavimo funkcijų.
Plačialapė pipirnė
Plačialapė pipirnė (Lepidium latifolium) – bastutinių (Brassicaceae) šeimai priklausančių daugiamečių augalų rūšis. Paplitusi Pietų ir Centrinėje Europoje, Šiaurės Afrikoje, Azijoje iki Himalajų; introdukuota JAV ir Meksikoje. Lietuvoje auginama retai.
Tai 1 m aukščio žolinis augalas, jo šaknys storos, šakotos. Stiebas stačias, tvirtas, šakotas, plikas ir gausiai lapuotas. Lapai stori, ištisiniai, dantyti. Auga druskinguose dirvožemiuose. Valgoma jauna žolė ir lapai.
Stambulo Anadolu Efes
Stambulo „Anadolu Efes“, oficialiai „Anadolu Efes“ sporto klubas (Anadolu Efes Spor Kulübü) – Turkijos sporto klubas ir krepšinio komanda, įsikūrusi Stambule. Priklauso alaus gamybos įmonei „Efes Beverage Group“. Tai sėkmingiausiai Turkijos lygoje rungtyniaujanti komanda.
Hanos Šv. Apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia
'''Hanos Šv. Apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia'''  – katalikų bažnyčia esanti Hanos kaime. Bažnyčioje įsikūrusi Hanos Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija.
Stambulo Anadolu Efes
1976–2011 m. pagal rėmėją vadinta Efes Pilsen. 2011 m. Turkijoje priėmus įstatymą, uždraudusį sporto organizacijoms reklamuoti alkoholio ir tabako gaminius, pakeitė pavadinimą į Anadolu Efes (Anadolu reiškia turkišką Mažosios Azijos pavadinimą – Anatoliją. Taip pavadinta korporacija, kuriai priklauso Efes alaus darykla).
Hanos Šv. Apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia
Istorija
Jau 1726 m. šioje vietovėje stovėjo šventovė. 1739-1742 m. kaimo valdytojas Jeronimas Florijonas Radvila finansavo dabartinės bažnyčios statybas, tuo metu tai buvo unitų cerkvė. 1844 m. pastatyta klebonija. 1875 m. unitų cerkvę perėmė stačiatikiai. 1924 m. šventovę perėmė katalikai. 1966 m. gruodžio 21 d. bažnyčia buvo įtraukta į Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Stambulo Anadolu Efes
Istorija
„Efes Pilsen“ krepšinio klubas įkurtas 1976 m. vietoje bankrutavusio antros lygos klubo „Kadıköyspor“. 1978 m. „Efes“ pakilo į pirmąją lygą, o po metų jau tapo šalies čempionais. Tais pačiais metais debiutavo „Eurolygoje“. Ypač pergalingai „Efes“ pradėjo rungtyniauti XX a. paskutiniajame dešimtmetyje, kai komandai vadovavo Aidinas Ersas, o žaidė Petaras Naumoskis, Laris Ričardas, Ufukas Sarydža. 1993 m. jie atvedė „Efes“ į Saportos taurės finalą, tačiau Salonikų „Aris“ per plauką išplėšė pergalę. 1996 m., komandą papildžius Konradui Makrėjui ir Mirsadui Tiurkčanui, ji laimėjo R. Koračo taurę, finale palaužusi Milano „Olimpiją“.
Nuo 1996 m. „Efes Pilsen“ pradėjo nuolatos rungtyniauti „Eurolygoje“, o Turkijos lygoje beveik kasmet skynė pergales, nors nesyk nusileisdavo kitam galingam Turkijos klubui „Fenerbahçe“. 2000 m. klubas tapo pirmąja Turkijos komanda, patekusia į finalinio ketverto etapą, ir šį pasiekimą ji pakartojo 2001 m. „Suprolygoje“, kai į pergales ją vedė Hidajetas Tiurkohlu, Mehmetas Okuras, Predragas Drobniakas, Ibrahimas Kutluajus ir Damiras Mulaomerovičius.
2005 m. ir 2006 m. klubas pasiekė „Eurolygos“ ketvirtfinalius, o 2006 m. ir 2007 m. iškovojo Turkijos taurę. 2009 m. „Efes“ pasiekė net dar geresnių rezultatų bei tapo Turkijos krepšinio lygos nugalėtoju ir iškovojo taurę, bet kito trofėjaus turėjo laukti iki 2015 m., kai klubas, finale nugalėjęs „Fenerbahçe“, iškovojo Turkijos taurę. „Efes“ nuolat pasiekdavo „Eurolygos“ atkrintamąsias varžybas, kartais ir ketvirtfinalius, bet iki finalinės ketveriukės nukeliauti nepavykdavo. 2018–2019 m. „Efes“ pirmąsyk pateko į „Eurolygos“ finalą, kur 83:91 pralaimėjo Maskvos CSKA. Kitą sezoną komanda dominavo, bet viską nutraukė įsiplieskusi COVID-19 pandemija. 2020–2021 m. „Eurolygos“ sezone „Anadolu Efes“, vedama Vasilijės Micičiaus ir Šeino Larkino, galiausiai tapo žemyno čempione, finale palauždama „Barseloną“. Kitą sezoną komanda pakartojo šį pasiekimą, finale minimalu rezultatu nugalėjusi Madrido „Real“.
Treneriai
Stambulo „Anadolu Efes“ yra treniravę šie treneriai:
Nuodėmės užkalbėjimas
Nuodėmės užkalbėjimas – 2007 m. Lietuvos kino studijoje ir studijoje „Uljana Kim“ sukurtas meninis filmas J. Ivanauskaitės romanų „Ragana ir lietus“, „Placebas“ bei „Sapnų nublokšti“ motyvais. Drama. Filmo trukmė – 98 min.
Apie filmą
Filmavimas, trukęs septynias savaites, vyko Vilniuje ir Trakų Vokėje, o planuotos išvykos į Buriatiją dėl lėšų stygiaus teko atsisakyti.
Filme pasakojama apie jauną žurnalistę Viktoriją, kuri lankosi pas psichoanalitikę Ritą. Viktoriją kankina meilė ir aistra kunigui Pauliui. Skausminga jaunos moters aistra kunigui ir gyvenimo vidurio sulaukusios psichoterapeutės intymus dienoraštis, kurį leista perskaityti visiems norintiems. lengvos ironijos persmelktame filme daug emocinės istorijos, kuri nejučia priverčia juostą žiūrėti su gilia asmenine pajauta. Apie erotines scenas – didelis komplimentas režisieriui, savotiška pergalė kebliausiame fronte.
Vaidina
Rasa Samuolytė, Aleksas Kazanavičius, Nelė Savičenko, Kostas Smoriginas, Remigijus Sabulis, Romualdas Ramanauskas, Toma Vaškevičiūtė, Rolandas Boravskis, Darius Petkevičius, Adomas Stančikas, Gediminas Vilaniškis, Irmantas Jankaitis, Loreta Juodkaitė, Irena Žitkutė, Virginija Vareikytė, Juozas Rimas, Donatas Šimukauskas, Ramūnas Cicėnas, Julija Stefanovičienė.
Užupis (reikšmės)
Užupiu (arba Užupe) vadinama:
Volungės (Alytus)
Volungės – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Likiškėlių.
Ozols
Savo karjerą pradėjo grupėje Fact. Nuo 2000 m. yra solo atlikėjas. Sukūrė hip hop projektus Riga Records ir Austrumbloks. Ozols tris kartus yra gavęs Latvijos Muzikos įrašų metų apdovanojimą.
Latvijos Socialistinė Tarybų Respublika
Latvijos Socialistinė Tarybų Respublika (, kartais ) – valstybinis darinys, 1919 m. sausio 13 d. – 1920 m. sausį egzistavęs dabartinės Latvijos teritorijoje.
Istorija
1918 m. sausio 6 d. (pagal seną kalendorių 1917 m. gruodžio 24 d.) Latvijos mieste Valkoje Latvijos darbininkų, kareivių ir bežemių deputatų tarybos Vykdomasis komitetas (Iskolatas) priėmė deklaraciją apie Latvijos apsisprendimą. Buvo paskelbta Tarybinė Latvija (vadinamoji Iskolato respublika), kurios valdžia apėmė Latvijos rajonus, neužimtus Vokietijos kariuomenės. Iskolato respublikos vyriausybės pirmininku tapo Fricis Rozinis (Fricis Roziņš). 1919 m. pradžioje Vokietijos kariuomenė užėmė visą dabartinės Latvijos teritoriją.
Tuo metu, 1918 m. lapkričio 18 d., vokiečių okupuotoje teritorijoje Liaudies taryba, vadovaujama Karlio Ulmanio ir Janio Čakstės, kurie atstovavo kelias Latvijos partijas ir visuomenines organizacijas, paskelbė nepriklausomos Latvijos respublikos sukūrimą, kurį palaikę vokiečiai.
1918 m. gruodžio 17 d. Peterio Stučkos vadovaujama Laikinoji Latvijos darbininkų ir valstiečių vyriausybė išleido manifestą apie tarybų valdžios įkūrimą. Stučkos vyriausybė, remiama latvių raudonųjų šaulių ir kitų Raudonosios Armijos dalinių, ėmė kontroliuoti pagrindinę Latvijos teritoriją, tarp jų ir Rygą, užimtą 1919 m. sausio 3 d. 1919 m. sausio 13 d. Rygoje buvo paskelbta Latvijos Socialistinė Tarybų Respublika.
1918 m. gruodžio 22 d. V. Leninas pasirašė dekretą „Liaudies Komisarų Tarybos dekretas apie Latvijos Socialistinės Tarybų Respublikos nepriklausomybės pripažinimą“ (Декрет Совета Народных Комиссаров о признании независимости Латвийской Советской Республики Латвии), kur buvo rašoma:
Tarybinėje ir Rusijos istoriografijoje ši data laikoma Latvijos valstybingumo pradžia. .
1919 m. gegužės 22 d. Baltijos landesveras (ginkluotosios provokiškos Jungtinės Baltijos Kunigaikštystės pajėgos), vokiečių Geležinė divizija (sudaryta iš savanorių, atvykusių iš Vokietijos) ir baltagvardiečių daliniai, vadovaujami kunigaikščio Anatolijaus Liveno (Анатолий Павлович Ливен), išstūmė iš Rygos Raudonosios Armijos dalinius.
Liepos 2 d. Rygos gynybines linijas pralaužė Estijos kariuomenė, vadovaujama Johano Laidonerio, ir Latvijos kariuomenės pulkai. Landesvero ir Geležinės divizijos vadovybė sutiko sudaryti paliaubas, pasiūlytas Antantės atstovų. Geležinės divizijos daliniai paliko Rygą, landesvero daliniai buvo įtraukti į Latvijos kariuomenę, o Latvijos Respublikos vyriausybė persikėlė į Rygą.
1920 m. sausį Latvijos Respublikos kariuomenė, palaikoma Lenkijos kariuomenės, kuri atakavo iš vakarų Baltarusijos, užėmė Daugpilį ir Rezeknę. Praradusi paskutinę teritoriją LSTR nustojo egzistuoti.
1920 m. rugpjūčio 11 d. Latvijos Respublikos vyriausybė pasirašė „Rusijos ir Latvijos taikos sutartį“, kuria Tarybų Rusijos vyriausybė:
Slėginis indas
300px|thumb|Plieninis slėginis vandens rezervuaras
Slėginis indas – specialiai suprojektuotas indas, skirtas skysčiams, garams, dujoms ir jų mišiniams laikyti padidintame slėgyje (didesniame, negu atmosferos).
Skirtingose šalyse slėginių indų apibrėžtys skiriasi, apibūdinant tokius indus paprastai nurodomas didžiausias saugus slėgis (kurį indas gali atlaikyti) bei didžiausia slėgio ir tūrio (paprastai tik dujinės fazės) sandauga, kuri nurodo inde esamą potencinę energiją.
Naudojimas
Slėginiai indai naudojami daugelyje sričių, tiek pramonėje, tiek moksle ar buityje:
Dagestanas
Dagestanas  – federacinė respublika pietų Rusijoje, Kaukaze. Vakaruose ribojasi su Čečėnija, Gruzija ir Stavropolio kraštu, šiaurėje – su Kalmukija, pietuose – su Azerbaidžanu. Rytinę pusę skalauja Kaspijos jūra. Sostinė – Machačkala.
Slėginis indas
Sauga
Slėginiai indai yra padidinto pavojaus šaltinis, todėl jų gamyba ir eksploatacija yra ypatingai prižiūrimi, tai reguliuoja specialios institucijos, remdamosios tarptautiniais ir nacionaliniais slėginių indų standartais.
Dagestanas
Istorija
Nors Dagestanas – viena mažiausių Rusijos respublikų, jis niekada neturėjo vieningos istorijos. Šiaurinė, lyguminė, dabartinio Dagestano dalis vystėsi kaip Ponto stepės dalis, o pietinė, kalnuotoji, dėl sudėtingo reljefo niekuomet nesudarė vieningo politinio junginio, o buvo kaip daugybės kalnų slėnių, valstybėlių ir kultūrų mozaika. Kalnuotasis Dagestanas ir ypač jo pajūrio žemumos buvo vienas iš strateginių kelių skyrusių (ir kartu jungusių) Europą ir Aziją, todėl tai buvo svarbus regionas visoms piečiau egzistavusioms imperijoms.
Slėginis indas
Konstrukcija
Slėginiai indai gali būti bet kokios formos, tačiau paprastai naudojami rutuliški, cilindriniai ar kūgiški, arba sudaryti iš šių formų derinių. Kitos formos naudojamos rečiau, kadangi sunkiau apskaičiuoti jų mechaninį atsparumą.
Dagestanas
Istorija
Seniausiais laikais kalnuotojo Dagestano gyventojus galėjo kultūriškai ir politiškai įtakoti Kaukazo Albanija, o nuo pirmųjų krikščioniškosios eros amžių hegemoniją čia paėmė Partų imperija, vėliau Sasanidų imperija. VIII a. čia islamą ėmė skleisti Kalifatas, kurio svarbiausiu avanposu tapo Derbento miestas.
Slėginis indas
Konstrukcija
Teoriškai optimali slėginio forma yra rutulys, tačiau tokios formos indai yra sunkiai pagaminami, todėl brangesni. Dažniausiai naudojama forma – cilindras, dažnai su pusrutuliškais ar panašiai kupoliškais galais.
Slėginiai indai gaminami iš bet kokių medžiagų, atsparių tempimui ir chemiškai atsparių medžiagoms, kurios bus inde laikomos. Dažniausia medžiaga – plienas. Gaminant rutuliškus slėginius indus štampuotos dalys suvirinamos, nors suvirinimas gali pabloginti plieno patvarumą, todėl suvirinimo kokybė griežtai prižiūrima.
Dagestanas
Istorija
Tarp šių išorinių invazijų ir užkariavimų Dagestanas išgyveno dezintegracijos laikotarpius, kuomet atskiruose slėniuose egzistavo smulkios kunigaikštystės. Svarbiausios tarp jų buvo lakų Kuzikumucho kunigaikštystė, darginų Kaitagas, tabasaranų Tabasaranas, avarų Chunzachas ir kt.
Slėginis indas
Konstrukcija
Kai kurie slėginiai indai gaminami iš kompozitų – pvz., austinio anglies pluošto, užlieto polimeru. Tokie indai gali būti labai lengvi, kadangi anglies pluoštas itin atsparus tempimui, bet jų gamyba pakankamai sudėtinga.
Dagestanas
Istorija
XIX a. I pusėje Dagestaną prisijungė Rusijos imperija, tačiau dėl užtrukusio Kaukazo karo kontrolę įgijo tik apie 1859 m. 1860 m. čia suformuota Dagestano sritis (apėmė tik Kalnuotąjį Dagestaną). 1921 m. sudaryta Dagestano autonominė respublika (į kurią įjungtos ir nogajų bei kumykų gyvenamos Pakaspijo žemumos šiaurėje). Nuo 1991 m. yra federacinė Rusijos respublika. Veikia separatistinės organizacijos, kovojančios už krašto nepriklausomybę.
Geografija
Klimatas vidutinių platumų. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra nuo +1,4 °C iki -11 °C (kalnuose), liepos vidutinė temperatūra 24 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis 200–800 mm. Didžiausios upės – Terekas, Sulakas, Samuras, Kuma, Rubas.
Šiaurėje būdingos pusdykumės ir dykumos. Pietuose – kalnų plačialapiai (ąžuolai, bukai, skroblai) ir mišrieji miškai, aukštikalnėse – alpinės ir subalpinės pievos.
Gyventojai
thumb|250px|Dagestaniečiai Dagestane yra 10 miestų; didžiausi:
Tautinė sudėtis (2002 m.):
Adrenalinas (filmas)
Scenarijus
Pagrindinis filmo veikėjas Chev Chelios apnuodijamas neaiškios kilmės nuodais, nuo kurių nėra priešnuodžių ir kurių poveikį gali sustabdyti tik adrenalinas. Chev Chelios daro viską, kad surastų jo apnuodijimo kaltininkus ir su jais atsiteistų bei pats išliktų gyvas.
Volungiai
Volungiais vadinamos gyvenvietės:
Suderintas vartotojų kainų indeksas
SVKI pradėtas skaičiuoti 1992 m. po Mastrichto sutarties pasirašymo, siekiant užtikrinti ekonominį ES valstybių narių suartėjimą. Europos centrinis bankas SVKI naudoja pinigų politikai vykdyti, ES valstybių narių kainų stabilumui užtikrinti, infliacijai stebėti. Indeksas taip pat dažnai naudojamas atliekant tarptautinius palyginimus.
Bendroji informacija
Lietuvoje, SVKI skaičiuoja ir kas mėnesį skelbia Lietuvos Respublikos statistikos departamentas. Papildomai SVKI taip pat teikiamas Europos Komisijos statistikos skyriui (Eurostatui).
Vartojimo prekių ir paslaugų kainas registruoja teritorinių statistikos įstaigų kainų klausėjai, lankydamiesi atrinktuose prekybos centruose, paslaugas teikiančiose įmonėse, remdamiesi tam tikrais teisės aktais, savivaldybių teisės aktais, kainoraščiais ar internete skelbiama informacija.
SVKI yra bazinių pastovios struktūros svorių indeksas, rodantis tik kainų pokyčius. SVKI sudaromas taikant individualaus vartojimo išlaidų pagal paskirtį klasifikatorių, pritaikytą SVKI. Taikant jį, visos vartojimo prekės ir paslaugos klasifikuojamos į 12 skyrių, 39 grupes ir 91 klasę. Indeksui sudaryti naudojami trijų tipų baziniai laikotarpiai: svorių, kainų ir indekso. Bazinis laikotarpis ES šalyse yra 2005 m., ir šių metų SVKI vidurkis lygus 1 (arba 100 proc., jei matuojamae procentais).
Nyderlandų guldenas
Nyderlandų guldenas buvo oficiali Nyderlandų valiuta pradėta naudoti nuo 1680 m., o ją pakeitė 2002 m. įvestas euras.
Gottlieb Daimler
Gotlybas Daimleris (vok. Gottlieb Wilhelm Daimler, tikra pavardė Däumler, 1834 m. kovo 17 d. Šornforfe – 1900 m. kovo 6 d. Bad Kanštate, Štutgarte) – vokiečių inžinierius, išradėjas, konstruktorius ir verslininkas.
Lygiagrečiai su Karlu Bencu sukūrė pirmuosius automobilius.
Ištikimasis sodininkas
Ištikimasis sodininkas – 2005 m. brazilų režisieriaus Fernando Meirelišo drama pagal to paties pavadinimo JK rašytojo Džono le Kare 2001 m. knygą „The Constant Gardener“.
Filmo premjera įvyko 2005 m. rugpjūčio 31 d. JAV.
Siužetas
Jauna pora – Džastinas ir Tesa – dalyvauja britų diplomatinėje misijoje Kenijoje. Viskas klostosi gerai, kol Tesa randama nužudyta. Kartu su merginos kūno randamas ir vietinio gydytojo kūnas, kas meta neištikimybės šešėlį Tesos reputacijai. Norėdamas surasti žmogžudystės kaltuosius ir atstatyti mylimos žmonos gerą vardą, Džastinas palieka Keniją ir išskrenda į Londoną. Aiškindamas žmonos ryšius, jis atskleidžia pavojingą sąmokslą, kurio aukomis gali tapti tūkstančiai nekaltų žmonių. Bet žmonos mirtis priežastis vis dar apsupta paslapties skraiste...
Aktoriai
ir kt.
Vandenilio ekonomika
Praxair vandenilio gamykla|thumb|220px|right
Vandenilio ekonomika – hipotetinė ekonomika, kurioje energijos kaupimui ir pernešimui būtų naudojamos vandenilio dujos. Tokios ekonomikos tikslas būtų atsisakyti aplinką teršiančio iškastinio kuro ir sušvelninti įtaką spartėjančiai biosferos kaitai, taip pat sumažinti ekonominę ir politinę priklausomybę nuo energetiniais resursais turtingų valstybių ir tokiu būdu subalansuoti tam tikrų regionų geopolitinę nelygybę.
Įžanga
Vandeniliu buvo žavėtasi ištisų kartų per šimtmečius, įskaitant tokius vizionierius, kaip Jules Verne. Vandenilio ekonomika dažnai laikoma tobulu sprendimu gamtosaugos ir energijos poreikių patenkinimo atžvilgiu.
Kaip ir kiekvieno kito produkto gamybos procese, vandenilis turi būti talpinamas į talpykles, transportuojamas, saugomas ir pan. Šiems standartiniams procesams reikalinga energija. Šių dienų iškastinio kuro ekonomikoje, energijos nuostoliai tarp šaltinio ir vartotojo yra maždaug 12 % naftai ir apie 5 % dujoms. Norint vandenilį naudoti kaip energijos nešiklį, energijos išeigos ir nuostolių skaičiavimai būtų esminiai tokios ekonomikos tikslingumo įvertinimui.
Nūdienos vandenilio rinka
Vandenilio gamyba yra didelė ir auganti industrija. 2004 m. pasaulyje buvo pagaminta apie 50 mln. tonų vandenilio. Augimo tempas yra apie 10 % per metus. JAV 2004 m. pagamino apie 11 mln. tonų, kurio energetinė vertė būtų adekvati 48-iems gigavatams elektros energijos (palyginimui, JAV 2003 m. pagamino apie 442 gigavatus elektros energijos). Skaičiuojant nuo 2005 m. pasaulyje pagaminto vandenilio vertė būtų apie $135 mlrd. per metus.
Šiuo metu vandenilis daugiausia naudojamas dviem tikslams:
Pastaruoju metu apie 48 % vandenilio išgaunama naudojant gamtines dujas, 30 % – naftą ir 18 % – anglį; viso labo 4 % vandenilio išgaunama elektrolizės būdu. Šie rodikliai byloja, jog su šių laikų technologijomis ir energijos kainomis, gamtinių dujų panaudojimas vandenilio gavyboje yra praktiškiausias.
Vandenilio gavyba
Vandenilis dažniausiai išgaunamas cheminiu būdu iš angliavandenilinio iškastinio kuro. Taip pat vandenilis gali būti išgaunamas iš vandens biologinių procesų, vykstančių dumblių bioreaktoriuje, metu, be to naudojant elektrą – elektrolizės arba kaitrą – termolizės būdais; pastarieji du metodai kol kas laikomi brangiais ir neekonomiškais lyginant su pirmuoju.
Garų kaupčiavimo (steam reforming) metodas
Didžioji dalis komercinio vandenilio yra išgaunama garų kaupčiavimo metodu iš gamtinių dujų. Maždaug 700–1100 °C temperatūroje, garas (H2O) reaguoja su metanu (CH4), šia reakcija gaunamos sintetinės dujos: CH4 + H2O → CO + 3 H2 – 191,7 kJ/mol. Procesui reikalinga kaitra dažniausiai gaunama deginant dalį metano dujų.
Anglies monoksido gazifikavimo metodas
Vandenilis gali būti išgaunamas iš vandens 1300 °C temperatūroje vykdomoje anglies monoksido (CO) ir vandens reakcijoje: CO + H2O → CO2 + H2 + 40,4 kJ/mol. Tokioje reakcijoje deguonies (O) atomas atskiriamas nuo vandens (garų) ir oksiduojasi su anglimi (C), išlaisvindamas gryną vandenilį.
Anglies gazifikavimo metodas
Anglis gali būti perdirbama į sintetines dujas ir metaną anglies gazifikavimo būdu.
Biologinė gavyba
Vandenilis gali būti išgaunamas iš dumblių bioreaktoriuje. 1939 m. vokiečių mokslininkas Hans Gaffron, dirbdamas Čikagos universitete, pastebėjo, jog jo tiriami žalieji dumbliai Chlamydomonas reinhardtii, tam tikromis aplinkybėmis vietoje paprastai išskiriamo deguonies gamindavo vandenilį. Priežastis nebuvo atskleista iki XX a. 10-o dešimtmečio, kai Kalifornijos Berkeley universiteto profesorius Anastasios Melis pastebėjo, jog dumblių terpėje pašalinus sierą, fotosintezės metu vietoje paprastai išskiriamo deguonies dumbliai išskiria vandenilį.
Vandenilis taip pat gali būti ir yra išgaunamas bioreaktoriuose, kuriuose naudojamos kitos biologinės žaliavos nei dumbliai, dažniausiai naudojamos biologinės atliekos. Proceso metu bakterijos, maitinamos angliavandeniliais, išskiria vandenilį ir anglies dvideginį. Tokio tipo bandomasis vandenilio bioreaktorius yra pastatytas šiaurės rytų Pensilvanijoje, Welch vynuogių sulčių spaudykloje; čia naudojamos vynuogyno biologinės atliekos.
Vandens elektrolizė
Vandens elektrolizės metu elektros srovė leidžiama per vandenį, kuris skaidosi į deguonį ir vandenilio dujas. Proceso metu visi 100 % elektros energijos nėra paverčiami chemine vandenilio energija. Energijos nuostoliai atsiranda kadangi jonai pernešantys elektrą turi judėti įkaitindami vandenį. Kai kurie tvirtina pasiekę 50–70 % efektyvumo, tuo tarpu kiti – 80–94 %. Šie skaičiai nenurodo energijos sunaudotos elektros gamybai nuostolio. Įskaičiuojant energiją sunaudojamą elektros gamybai vandenilio gavybos efektyvumas būtų apie 25–45 %.
Vandens elektrolizė:
2H2O(s)-> 2H2(d)+O2(d)
K(-) 2H2O + 2e -> H2(d)+ 2OH(neigiami jonai) – redukcija
Aukštos temperatūros elektrolizė (ATE)
ATE procesai numatomi tik turint atominės reakcijos kaitros šaltinį, kadangi kiti aukštos temperatūros šaltiniai nebūtų pakankamai rentabilūs. Mokslinių tyrimų rezultatai leidžia tikėtis, jog ateityje ATE vykdoma aukštos temperatūros atominėse jėgainėse taps pakankamai ekonomiška ir prilygs garų kaupčiavimo (steam reforming) metodui.
Naujai bandomų IV-os kartos, atominių jėgainių reaktoriai dirba 850–1000 °C temperatūroje, gerokai aukštesnėje temperatūroje nei šiuolaikinių jėgainių. Branduolinės fizikos bendrovė General Atomics, remdamasi savo atliktais tyrimais, pranašauja, jog vandenilis gaminamas aukštos temperatūros dujų aušinimo reaktoriuje (ATDAR) kainuotų apie $1,53/kg. 2003 m. garų kaupčiavimo metodu išgaunamas vandenilis kainavo $1,40/kg, tačiau 2005 m. dujų kainoms pakilus vandenilio kaina atitinkamai pakilo iki $2,70/kg.
Vienas pagrindinių tokios sistemos privalumų būtų tas, jog reaktorius gaminantis elektrą, taip pat ir vandenilį, galėtų keisti gamybą pagal momentinį poreikį. Pavyzdžiui, elektrą gaminti dieną, o vandenilį – naktį.
Termocheminė gavyba
Tam tikri termocheminiai procesai, tokie kaip sieros ir jodo ciklas, gali išskirti vandenilį ir deguonį iš vandens nenaudojant elektros energijos. Kol kas termocheminiai bandymai atlikti tik cheminėse laboratorijose.
Laikymas suspaustame būvyje
Kambario temperatūroje ir spaudime, vandenilio tankis yra toks žemas, jog tūrio vieneto energijos kiekis prilygtų 1/300 benzino energijos kiekiui. Tam, kad sutalpinti į tinkamo naudojimui dydžio talpą, vandenilis turi būti suspaudžiamas padidinant jo tankumą. Kai kurie vandeniliu varomi automobiliai turi kuro bakus, kuriuose vandenilis suspaudžiamas iki neįtikėtinai didelio 10000 psi. The Sequel, General Motors pagamintas automobilis, talpina 8 kg tokiu būdu suspausto vandenilio, leidžiančio nuvažiuoti apie 500 km. Kuro papildymas tokiu būdu yra sąlyginai paprastas, tačiau netgi suspaustas vandenilis reikalauja didelių kuro talpų, užimančių atitinkamai keturis, penkis kartus daugiau vietos, nei įprastiniai benzino bakai. kuro elementais varomi automobiliai galėtų talpinti didesnius kuro bakus, kadangi jų varikliai yra kompaktiškesni.
Suskystintas vandenilis
Vietoj suspausto vandenilio galima būtų naudoti ir suskystintą vandenilį. Atšaldytos iki beveik absoliutaus nulio, vandenilio dujos tampa skystomis ir lyginant su benzinu atitinkamas tūrio vienetas turi 1/4 energijos kiekio. Techonologija yra žinoma ir naudojama gan seniai aeronautikos srityje. Šaldymo procesas eikvoja daug energijos (apie trečdalį vandenilyje turimos energijos). Laikymo talpos yra didelės, sunkios ir brangios.