cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Piasečno apskritis
Piasečno apskritis  – apskritis šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje. Apskrities centras įsikūręs Piasečno mieste. Apskritis šiaurėje ribojasi su Varšuvos miestu, rytuose su Otvocko apskritimi, pietuose su Grujeco, vakaruose su Mazovijos Grodzisko ir šiaurės vakaruose su Pruškuvo apskritimi. Apskrityje yra 6 valsčiai.
Apskrities valsčiai
Apskrityje yra 6 valsčiai:
Gyventojai
Pagal 2005 m. birželio 30 d. surašymo duomenis:
Aigajas
Aigajas (Aigajus) graikų mitologijoje – fajakų salos upės dievas, Okeano ir Tetijos sūnus. Fajakų žemė kartais identifikuojama su Korkiros sala. Vinintelė minima jo duktė najadė Melitė, kitos vadinamos aigdidėmis.
Aukso amžius
Graikų mitologija
Graikų mitologijoje Aukso amžius – dievo Krono valdymo laikotarpis. Jo metu vyravo taika ir harmonija. Žmonės nesendavo, mirdavo ramiai, gyveno visko pertekę. Tekėjo begalinis šaltinis, nuo laukinių vaisių gausos linko medžiai ir medus varvėjo nuo medžių. Šie žmonės, gyvenę ir mirę Aukso amžiuje, buvo vadinami Aimonais, kurie vėliau tapo vedliais senovės graikams (šie gyveno Geležies amžiuje).
Aukso amžiuje gyvenusi rasė išmirė, kai titanas Prometėjas nunešė žmonėms šventą ugnį. Dzeusas nubaudė žmones, leisdamas Pandorai atidaryti skrynią, iš kurios išsilaisvino (beveik) visos mirtingųjų žmonių negandos.
Skandinavų mitologija
Skandinavų mitologijoje minimas Aukso amžius baigiasi tada, kai sudaroma taika kare tarp dviejų dievų grupių asų ir vanų.
Žydų mitologija
Žydų mitologijoje Aukso amžius identifikuojamas su Edenu (Roju).
Voronecas (Palenkės Radzino apskritis)
Voronecas  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Komaruvkos valsčiuje, Palenkės Radzino apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į rytus nuo Palenkės Komaruvkos, apie 28 km į rytus nuo Palenkės Radzino ir apie 70 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino.
Slaptumas
Slaptumas gali reikšti:
Lepo Mikko
Lepas Mikas (, tikroji pavardė Leonid Mikk, 1911 m. gruodžio 7 d. Tuhala, Viljandžio apskritis – 1978 m. gruodžio 6 d. Talinas) – estų tapytojas, pedagogas.
Biografija
1939 m. baigė aukštesniąją dailės mokyklą „Palias“ Tartu, mokėsi pas N. Triką. Nuo 1944 m. dėstė Tartu dailės institute; nuo 1965 m. profesorius.
Alkevos užtvanka
thumb|250px|Alkevos užtvanka Alkevos užtvanka  – Gvadianos upės užtvanka pietryčių Portugalijoje, Alenteže, prie Moros miesto. Sudaro didžiausią ne tik Portugalijos, bet ir visos Vakarų Europos tvenkinį (plotas 250 km²). Tiekia hidroenergiją, naudojama irigacijai sausiausiame šalies regione. Užtvankos aukštis 96 m. Elektrinės galia 240 MW.
Istorija
Statybos darbai pradėti valdant António de Oliveira Salazar, tačiau po Gvazdikų revolucijos 1978 m. nutraukti. XX a. paskutiniame dešimtmetyje Alkevos užtvankos statybos darbai atkurti. 2002 m. pradėtas formuoti tvenkinys, 2004 m. pradėjo veikti hidroelektrinė, o 2006 m. tvenkinys užpildytas.
Banginio Tau
thumb|left|225px|Saulės ir Banginio tau dydžių palyginimas (Saulė kairėje, o Banginio Tau – dešinėje) thumb|left|225px|Banginio Tau padėtis Banginio žvaigždyne
Banginio Tau (τ Ceti) – 3,50 ryškio G8 spektrinės klasifikacijos žvaigždė, esanti Banginio žvaigždyne. Nuotolis nuo Saulės – ~12 šviesmečių. Banginio Tau yra viena iš artimiausių Žemei geltonųjų nykštukių. Be to, tai viena į Saulę panašiausių žvaigždžių.
Pavadinimas
Banginio Tau neturi plačiai pripažinto tradicinio pavadinimo, todėl paprastai vadinama tiesiog Banginio Tau.
Pavadinimas Banginio Tau pirmąkart aptinkamas vokiečių astronomo Johann Bayer žvaigždžių atlase „Uranometria“ – būtent jame T (tariama tau) raide buvo pažymėta Banginio tau žvaigždė.
Planetinė sistema
2012 m. gruodį mokslininkai paskelbė prie šios žvaigždės atradę 5 naujas egzoplanetas, iš kurių net dvi yra potencialiai tinkamos gyvybei.
Pirmoji gyvybei tinkama egzoplaneta yra Banginio Tau e. Ji 4,3 kartus masyvesnė už Žemę, 1,8 karto didesnė, paviršiaus temperatūra yra 68 °C (154 °F). Ši planeta aplink savo žvaigždę apsisuka per 168 paras.
Antroji gyvybei tinkama egzoplaneta yra Banginio Tau f. Ji yra 6,6 kartus masyvesnė už Žemę, mažiausiai 2,3 kartus didesnė, paviršiaus temperatūra apie −40 °C (233 K). Aplink savo žvaigždę apsisuka per 640 parų.
Nauru herbas
Nauru herbas sukurtas 1968 m., po nepriklausomybės paskelbimo. Oficialiai naudojamas nuo 1970 m.
Išvaizda
Nauru herbo skydas padalintas į 3 dalis. Viršutinėje dalyje vaizduojamas alcheminis fosforo simbolis auksiniame fone.
Sidabrinėje dalyje apačioje vaizduojama juoda fregata, tupinti virš mėlynų vandenyno bangų. Apačioje dešinėje pusėje mėlyname fone pavaizduotos Calophyllum žiedai. Aplinkui skydą yra virvės, palminių augalų lapai, fregatos plunksnos ir ryklio dantys. Žvaigždė centre virš skydo paimta iš Nauru vėliavos. Juosta viršuje - salos pavadinimas nauruietiškai: Naoero.
Nacionalinis moto
Po herbu esančioje juostoje yra Nauru nacionalinis šūkis: God's Will First.
Simbolizavimas
Fregata simbolizuoja Nauru gyvūniją, alcheminis fosforo simbolis - fosfatų kasimą.
Bžuski Markovizna
Bžuski Markovizna  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Mazovijos Vysokio valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1921 m. kaime buvo 13 namų ir 77 gyventojai, iš kurių 33 vyrai ir 44 moterys, 1 stačiatikis.
Fiodoras III
Fiodoras Aleksejevičius (1661 m.  birželio  9 d. Maskva – 1682 m.  gegužės  7 d. ) –  Rusijos caras (1676-1682).
Biografija
Caro Aleksejaus Michailovičiaus sūnus.
Valdymas
Tėvui mirus, 14 metų amžiaus tapo caru. Fiodoras III buvo gavęs gerą išsimokslinimą, mokėsi senovės graikų, lotynų ir lenkų kalbas, neblogai išmanė muziką. Valdant Fiodorui III, 1678 m. įvyko Rusijos gyventojų surašymas, o 1679 m. įvesta nauja apmokestinimo sistema; panaikintos vietininkystės ir sudegintos vietininkystės knygos. Fiodoras III siekė atidaryti Maskvoje aukštąją mokyklą - Slavų-graikų-lotynų akademiją. Ji buvo atidaryta jau po Fiodoro III mirties. Palaidotas Maskvoje, Arkangelo sobore. Literatūroje vyrauja nuomonė, kad Fiodoras III, kaip ir kiti caro Aleksejaus Michailovičiaus sūnūs iš pirmosios santuokos, buvo silpnas fiziškai ir psichiškai, tačiau veikiausiai tai yra petrinės istoriografijos, siekusios sumenkinti Petro I pirmtakus, padarinys.
Šaltiniai
Istorijos žodynas. 2003 m. 129 psl.
Chloritoidas
300px|miniatiūra|dešinėje|Chloritoido kristalų grupė (dydis 6,3 × 3,5 × 3,0 cm) Chloritoidas – silikatų klasės metamorfinės kilmės mineralas. Tai geležies magnio mangano aliuminio silikatinis hidroksidas turintis formulę: (Fe, Mg, Mn)2Al4Si2O10(OH)4. Kristalizuojasi triklyninėje kristalinėje sistemoje.
Kietumas pagal Moso skalę 6,5, specifinis tankis nuo 3,52 iki 3,57.
Chloritoidas būnanuo žalios iki juodos spalvos.
Slūgso filituose, skalūnuose, marmure. Pirmą kartą aprašytas 1837 m. Uralo kalnų regione.
Vulka Komarovska
Vulka Komarovska  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Komaruvkos valsčiuje, Palenkės Radzino apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į šiaurės rytus nuo Palenkės Komaruvkos, apie 24 km į rytus nuo Palenkės Radzino ir apie 70 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Avižuolė
Avižuolė (Arrhenatherum) – miglinių (Poaceae) šeimos augalų gentis. Auga Europoje, vakarinėje Azijos dalyje ir Šiaurės Afrikoje.
Rūšys
Kitos rūšys:
Ištęsto sinuso dėsnis
thumb|300px|Augalo stiebo orientacijos kampai thumb|300px|Įvairiuose objektuose stebimos linkimo greičio priklausomybės nuo reorientacijos kampo (pagal Metzner, 1929) Ištęsto sinuso dėsnis – biologinės sistemos orientavimosi erdvėje dėsnis, kuomet pasipriešinimo reakcija toliau didėja nukrypimui nuo reikiamos padėties viršijus statų kampą. Pavyzdžiui, jei augalą paversime 45 laipsnius, jo linkimo link įprastos statmenos padėties reakcija bus daug silpnesnė nei pavertus „žemyn galva“ 135 laipsnius.
Ištęsto sinuso dėsnis daugiausia buvo nagrinėjamas gravitropinei reakcijai. Buvo teorijų, teigiančių, jog augalas Žemės traukoje orientuojasi pagal normaliai horizontalią (stiebui statmeną) gravitacijos jėgos vektoriaus komponentę. Ši komponentė lygi gravitacijos jėgai, padaugintai iš nukrypimo nuo horizontalios padėties kampo sinuso. 45 ir 135 laipsnių kampų sinusai lygūs, todėl augalo reakcija (linkimo link vertikalios padėties greitis) abiem atvejais irgi turėtų būti vienoda, tačiau iš tiesų gamtoje taip nėra.
Modeliuojant matematiškai, ištęsto sinuso dėsnis paprastai aproksimuojamas Poul Larsen 1961 m pasiūlyta  formule
čia:
Ištęsto sinuso dėsnis yra viena seniai žinomų, tačiau neįmintų biologijos mokslo mįslių.
JPMorgan Chase
„JPMorgan Chase & Co.“ – stambus JAV bankas, įsteigtas 1799 m. Bendrovė yra viena svarbiausių finansinių paslaugų tiekėjų JAV rinkoje, turinti 2 trilijonų JAV dolerių turtą ir didžiausią rinkos kapitalizaciją. „JPMorgan Chase“ yra trečias pagal turimų indėlių vertę tarp JAV bankų, šiuo rodikliu atsiliekanti tik nuo „Wells Fargo“ ir „Bank of America“ bankų. „JPMorgan Chase“ alternatyvaus investavimo fondų padalinys yra didžiausias tokio pobūdžio fondas JAV, valdantis 53,5 milijardų JAV dolerių vertės turtą. Įmonė susiformavo po „Chase Manhattan Corporation“ ir „J.P. Morgan & Co.“ bendrovių susijungimo 2000 m. „JPMorgan Chase & Co.“ prekinis ženklas naudojamas investicinės bankininkystės, turto valdymo ir privačiosios bankininkystės padaliniams. „JPMorgan Chase & Co.“ kartu su „Bank of America“, „Citigroup“ ir „Wells Fargo“ yra vienas iš svarbiausių JAV komercinių bankų.
Hyginas
Popiežius šventasis Higinas – Romos vyskupas nuo 136 ar 137 iki 140 ar 142 m. Tradicija teigia, kad būdamas popiežiumi Higinas nustatė dvasininkijos privilegijas, apibrėžė laipsnius dvasininkijos hierarchijoje. Tačiau dabartiniai tyrėjai linkę tuo abejoti ir mano, kad tuo metu bažnyčia dar valdyta daugiau ar mažiau kolektyviai.
Pagal Liber Pontificalis Higinas buvo Atėnuose gimęs graikas, pradžioje buvo filosofas. Tai galbūt paremta tuo, kad jo vardas primena dviejų lotynų autorių vardus.
Irenėjus teigia, kad gnostikas Valentinas į Romą atėjo Higinui būnant popiežiumi ir čia buvo, kol popiežiumi tapo Anicetas (Adversus haereses, III, iii). Kitas gnostikas ir Marciono pirmtakas Cerdas irgi gyveno Romoje popiežiaujant Higinui.
Liber Pontificalis sieja šio popiežiaus veiklą su dvasininkijos hierarchijos lygių suderinimu. Tai minima ir popiežiaus Hormizdo biografijoje. Louis Duchesne teigė, kad rašytojas galbūt rašė apie žemesniuosius dvasininkijos lygius.
To meto šaltiniuose nėra informacijos, kad jis būtų miręs kankinio mirtimi. Po mirties jis buvo palaidotas Vatikano kalvoje, netoli šv. Petro kapo.
Jo kaip šventojo diena yra sausio 11 d.
Žinių inžinerija
Žinių inžinerija (ŽI) - mokslo šaka, apibūdinanti žiniomis paremtų sistemų (knowledge - based systems) kūrimą, palaikymą ir tobulinimą.
Hyginas
Išlikę trys jam priskiriami laiškai
Žinių inžinerija
Žinių inžinerija sąveikauja su programinės įrangos inžinerija (software engineering), taip pat siejasi su daugeliu kompiuterinių mokslo šakų (computer science), tokių kaip dirbtinis intelektas (artificial intelligence), duomenų bazėmis, duomenų gavyba (data mining), ekspertinėmis sistemomis (expert systems), sprendimų palaikymo sistemomis (decision support systems) ir geografinėmis informacinėmis sistemomis (geographic information systems). Žinių inžinerija taip pat siejama su matematine logika ir socialinio mokslo inžinerija, kur žinios pateiktos socialinio pažinimo visuma (mainly humans) ir struktūrizuojamos priklausomai nuo mūsų supratimo kaip veikia žmogaus protavimas ir logika.
Žinių inžinerijos specifikacija žiniomis paremtos sistemos tobulinimui
Būdama daugiau negu inžinerija, ŽI nėra tokia aiški ir tvarkinga. Dėl fazės procesai gali būti pasikartojantys ir daug iššūkių gali dingti. Šiuo metu atsirado meta žinių inžinerija - nauja sisteminio priartėjimo prie žinių ir intelekto teorijos žinių tobulinimui formulė.
Žinių inžinerijos principai
Nuo 1980 m. vidurio žinių inžinerija patobulino keletą principų, metodus ir įrankius, kurie savo ruožtu patobulino žinių perpratimo ir rūšiavimo procesus. Kai kurių iš šių principų santrauka:
Žinių inžinerijos tipai
Yra du žinių inžinerijos tipai:
Dainius Juodis
Dainius Juodis (g. 1978 m. gegužės 12 d.) – Lietuvos futbolininkas.
Biografija
Karjerą pradėjo FK Ukmergės komandoje. 2002 m. su FBK Kaunas klubu laimėjo Lietuvos čempionatą.
Žieveliškiai
Žieveliškiais vadinamos gyvenvietės:
Žieveliškė
Žieveliškė – buvęs kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Kalnujų. Šalia kaimo stūkso Palendrių piliakalnis.
Istorija
Panaikintas 1983 m. gruodžio 28 d.
Charinos kultūra
Charinos kultūra – geležies amžiaus archeologinė kultūra, pavadinta nuo 1900–1901 m. tyrinėto Charinos pilkapyno (Permės Komių autonominė apygarda).
Arealas
Charinos kultūra IV a. – IX a. paplitusi aplink Karnos aukštupį.
Kultūra
Charinos kultūros žmonės gyveno piliakalniuose ir gyvenvietėse, pastatai su priestatais ir atvirais židiniais. Vertėsi daugiausia gyvulininkyste užliejamuose upių slėniuose ir medžiokle, medžiojo kailinius žvėrelius. Buvo išplėtota metalų gavyba ir apdirbimas, ypač bronzinių dirbinių liejimas. Mirusiuosius laidojo pilkapiuose – po sampilu rasta 1-12 mirusiųjų, vėliau kapinynuose su gausiomis įkapėmis. Vyrų kapuose daugiausia rasta ginklų (geležinių kalavijų ir durklų, strėlių antgalių), moterų – papuošalų, dažniausiai iš bronzos, kartais sidabro (apyrankių, auskarų, karolių), būdingi antsmilkiniai ir barškantys pakabučiai. Charinos kultūra priskiriama Prieuralės finougrams, ją pakeitė Rodanovo kultūra.
Žvainių pilkapiai
Žvainių pilkapynas (valstybės saugomas kultūros paminklas: unikalus objekto kodas – ; senas registro kodas – A443P; senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1529) – pilkapiai šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Žvainių kaime (Imbarės seniūnija), ties Salantų miesto riba, į pietus nuo Žvainių kapinyno, kairiajame Salanto krante. thumb|left|300px|Pilkapių vaizdas nuo Gaidžio koplyčios
Pilkapynas
Įrengtas Salanto slėnyje stūksančios Gaidžio kalnu vadinamos kalvos pietvakarinėje dalyje. Vizualiai sunkiai išsiskiria 3 pilkapiai. Didžiojo pilkapio skersmuo 10 m, aukštis – iki 70 cm. Greta jo esančio mažesnio pilkapio skersmuo 5,5 m. Apie 14 m į pietus nuo jų išliko trečiojo pilkapio liekanos, smarkiai apnaikintos kasant žvyrą.
1977 m. pilkapiai paskelbti respublikinės reikšmės archeologijos paminklu, 1993 m. įrašyti į Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašą, 1997 m. registruoti į kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąraše, 1998 m. paskelbti Lietuvos Respublikos kultūros paminklu, 2005 m. – pripažinti valstybės saugomu kultūros paminklu.
Į šiaurę yra apeiginis akmuo ir kapinynas.
Archeologinį, mitologinį ir kraštovaizdžio vertingųjų savybių pobūdį turintis kultūros paveldo objektas. Teritorijos plotas – 0,7 ha (bendras su šalia esančiu kapinynu saugomos teritorijos plotas – 1,4 ha).
Tyrimai
Pilkapius 1968 m. aptiko ir 1970 m. žvalgė Ignas Jablonskis. 1982 m. žvalgė Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas).
Didįjį pilakpį 1997–1998 m. ištyrė Algimantas Merkevičius (Vilniaus universitetas). Nustatyta, kad pilkapio sampilas supiltas iš smėlio ir akmenų. Pagrindą sudarė du akmenų vainikai: išorinis 10 m, vidinis – 5 m skersmens, tarp kurių buvę įrengti 4 ovalūs, 0,8–1,1 m skersmens vainikėliai. Juose ir tarp akmenų vainikų surasti 7 sudegintų mirusiųjų kapų. Juos sudarė kartu su degėsiais į krūveles supilti degintiniai kaulai, šalia kurių rasta nedidelių lipdytų molinių puodelių liekanų. Pilkapis datuojamas naujojo žalvario amžiaus pabaiga (VIII–VI a. pr. m. e.).
Kirstynės (dabartis)
Kirstynės (, рукопашный бой) – artimos kautynės, kuriose pramaišiui naudojami šaltieji ginklai (durtuvai, peiliai, kastuvėliai, šautuvų buožės ir pan.), neginkluotos kovos būdai (imtys, spyriai, smaugimai), artimo mūšio šaunamieji ginklai (pistoletai, pistoletai kulkosvaidžiai ir pan.).
Zepto-
zepto (žymima z) - SI sistemos priešdėlis, reiškiantis daugiklį 10-21 arba 0,000 000 000 000 000 000 001. Pvz.: 1 zm (zeptometras) = 10-21 m. Priešdėlis kilo iš arba  'septyni'. Tokie žodžiai pasirinkti todėl, kad priešdėliu žymimas daugiklis yra lygus 1⁄10007. Naudojimo pavyzdžiai:
Kirstynės (dabartis)
Šiai laikais kirstynės būna, kai atakos ar netikėto susidūrimo (pvz., mieste ar miške, apkasuose, įtvirtinimuose, žvalgyboje, naktį) metu su priešu suartėjama tiek, kad keisti iššaudytas dėtuves nebėra laiko. Kirstynių sėkmę lemia:
Daugelyje kariuomenių kirstynių mokoma kaip specialios disciplinos.
Australinė gervė
Australinė gervė, arba brolga (Grus rubicunda) – gervinių (Gruidae) šeimos stambus paukštis.
Kūnas pilkas ar sidabriškai pilkas, 0,7-1,3 m aukščio. Atstumas tarp išskėstų sparnų viršūnių apie 1,7-2,4 m. Patinas sveria 7, patelė – 6 kg.
Paplitusi Šiaurės ir Šiaurės vakarų Australijoje. Taip pat randama Naujoje Gvinėjoje ir retai Naujojoje Zelandijoje. thumb|left|210px|Australinė gervė
Baraginė
Baraginėje veikiantis Marijampolės kultūros centro Baraginės skyrius kartu su Baraginės kaimo bendruomene ir biblioteka organizuoja įvairius renginius, pritraukiančius įvairaus amžiaus bei socialinių sluoksnių grupes. Kaimo 225-mečiui paminėti buvo pastatytas paminklas. Kaime nuolat prižiūrimos viešosios erdvės. Gegužės–birželio mėnesių sekmadieniais prie Baraginės kaimo kryžiaus gyventojai tradiciškai renkasi giedoti. Kaime vyksta tradiciniai renginiai – Užgavėnės, vasaros šventė, rudens šventė.
Etimologija
2007 m. renkant ir tyrinėjant kaimo istoriją, buvo nustatyta, jog anksčiau kaimo vietoje tekėjo Beragio upelis. Manoma, jog Baraginės kaimo pavadinimas kilo būtent iš šio upelio.
Baraginė yra priesagos -inė vedinys iš žodžio baragas („prikabinama prie keturių karčių pakeliama ir nuleidžiama pastogė šienui, šiaudams, durpėms krauti; maniežo pastogė“).
Istorija
kairėje|miniatiūra|209x209px|Baraginės pradžios mokyklos moksleiviai ir mokytojai, 1932 m.
Pirmasis kaimo paminėjimas rašytiniuose šaltiniuose užfiksuotas 1782 m., kai Vilniaus vyskupas Ignotas Masalskis Prienų parapijai priskyrė Baraginės kaimą. Vėliau, 1783 m. Vilniaus vyskupas Ignotas Masalskis įkūrė Marijampolės parapiją ir jai priskyrė Baraginės kaimą.
Tarpukariu kaime vyko intensyvi žemdirbystė - 1939 m. duomenimis, ūkininkams iš viso priklausė 209 hektarai žemės. 1911 m. įsteigta pradžios mokykla.
Sovietmečiu, pradėjus vykdyti kolektyvizaciją, buvo vykdomas aplinkinių kaimų gyventojų iškeldinimas į Baraginės kaimą. 1949–1993 m. atidarytos ir veikusios septynmetė, aštuonmetė, devynmetė mokyklos. 1949 m. atidaryti kultūros namai, biblioteka. VII-VIII deš. kaime vyko intensyvi namų statyba, didėjo gyventojų skaičius. 1950–1992 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.
Antanas Dapšys
Antanas Dapšys (g. 1945 m. liepos 21 d. Medinės vienkiemyje, Rozalimo apylinkė, Pakruojo rajonas ) – teisininkas, Lietuvos kriminologas, vienas iš Vaikų teisės apsaugos tarnybos kūrėjų, buvęs Teisės instituto direktorius, neetatinis valstybės konsultantas viešosios teisės ir nusikalstamumo prevencijos klausimais, Konsultacinės vaikų reikalų tarybos prie Lietuvos Respublikos Prezidento narys, Nusikalstamumo prevencijos Lietuvoje centro valdybos pirmininkas.
Baraginė
Istorija
Lietuvos nepriklausomybės atgavimo paskelbimo laikotarpiu, permainos paveikė ir kaimą - 1989 metais kaime pastatytas naujas Baraginės kaimo kryžius,1993–2009 m. duris atvėrė ir veikė Baraginės pagrindinė mokykla.
Antanas Dapšys
Tėvas – Juozapas Dapšys (1910-1959 m.), Motina – Anelė Dapšienė (1912-1983). Broliai Ignas (1936-1979) ir Aleksas (1940-1966). Sesuo – Stasė (g. 1936 m.), pensininkė.
Baraginė
Istorija
2006 m. Baraginėje įkurta Baraginės kaimo bendruomenė.
2023 m. paskelbta mažąja Lietuvos kultūros sostine Marijampolės apskrityje.
Iš Baraginės yra kilęs pedagogikos mokslų profesorius Kazys Žukauskas, šalimais buvusio Nendriniškių kaimo - Juozas Montvila (1885–1912), Romos katalikų kunigas, spaudos darbuotojas, savo sielovados pareigą skęstančiame laive „Titanikas“ atlikęs iki pat mirties.
Antanas Dapšys
Biografija
1971 m.-1975 m. Teisės ekspertizės mokslinio tyrimo instituto Nusikalstamumo priežasčių tyrimo, precencinių priemonių rengimo ir įstatymų tobulinimo skyriaus jaunesnysis mokslinis bendradarbis, nuo 1975 m. sektoriaus vedėjas, nuo 1990 m. iki 1992 m. Valstybinės teisinės informacijos departamento prie Teisingumo ministerijos Kriminologinių tyrimų skyriaus vedėjas, nuo 1992 iki 2002 m. Teisės instituto direktorius. Nuo 2000 m. kovo mėn. Vyriausiosios tarnybinės etikos komisijos (VTEK) pirmosios sudėties, sudarytos Lietuvos Respublikos Seimo, narys (delegavo Seimo Pirmininkas Vytautas Landsbergis).
Baraginė
Baraginė dabar
kairėje|miniatiūra|295x295px|Paminklas, skirtas Baraginės kaimo 225 metų sukakčiai
Pulpa
thumb|right|300px|Žmogaus krūminio danties sandara Pulpa  – centrinę danties organo dalį užimantis audinys.
Antanas Dapšys
Biografija
Nuo 2000 m. gruodžio 20 d. Komisijos teisėkūros modeliui parengti darbo grupės narys, nuo 2003 m. spalio 22 d. darbo grupės Nepilnamečių justicijos programos projektui parengti narys, Konsultacinės šeimos ir vaiko tarybos prie Respublikos Prezidento pirmininkas.
Apie 90 mokslinių publikacijų teisės ir nusikalstamumo prevencijos klausimais autorius. Nusikalstamumo prevencijos Lietuvoje centro projekto bendraautoris ir konsultantas. Mokslo programos „Kriminalinė justicija ir nusikalstamumo prevencijos strategija" bendraautoris ir vienas iš vadovų; vadovavo mokslo taikomajai studijai (bei programai) „Nepilnamečių kriminalinės justicijos reforma Lietuvoje”, dalyvavo rengiant naujus Lietuvos Respublikos kodeksus, kitus įstatymus, kuriant organizuoto nusikalstamumo ir korupcijos prevencijos strategiją ir nacionalinio nusikalstamumo kontrolės Lietuvoje koncepciją. Skaitė pranešimus tarptautinėse ir nacionalinio lygio mokslinėse praktinėse konferencijose, seminaruose ir kt.
Nuo 2000 m. spalio 24 d. Lietuvos teisės universiteto tarybos narys.
Taiga (miestas)
Istorija
Gyvenvietė įkurta 1896 m. Miesto teises gavo 1925 m.
Antanas Dapšys
Biografija
Vedęs. Žmona Kristina Nijolė Paleckaitė, Vilniaus apygardos teismo (VAT) teisėja.
Bibliografija
Svarbesnės publikacijos:
Baraginė
Baraginė dabar
Šiuo metu kaime veikia Baraginės kaimo bendruomenė, Marijampolės kultūros centro Baraginės skyrius, biblioteka, kuriasi įvairios įmonės. Bendruomenės pastangomis yra gerinama kaimo infrastruktūra - įrengti bendruomenės namai, tvarkomos viešosios erdvės, kuriamos ir tvarkomos lankytinos vietos, įrenginėjami sporto ir laisvalaikio įrengimai. Kaimo bendruomenės ir Marijampolės kultūros centro Baraginės skyriaus pastangomis organizuojami tiek tradiciniai, tiek nauji renginiai.
Gabrielius Landsbergis-Žemkalnis
thumb|right|280px|[[Lietuvių mokslo draugija|Lietuvių mokslo draugijos narių grupė 1912 m. Pirmoje eilėje: Jonas Jablonskis, Žemaitė, Petras Kriaučiūnas, Jonas Basanavičius, Liudvika Didžiulienė, Jonas Dielininkaitis; antroje eilėje: Vincas Palukaitis, Antanas Vileišis, Baltramiejus Čepulis, Adomas Sketeris, Gabrielius Landsbergis-Žemkalnis, Jonas Ambrozaitis; trečioje eilėje: Juozas Kairiūkštis, Jonas Spudulis, Mečislovas Davainis-Silvestraitis, Mykolas Kuprevičius]] Gabrielius Landsbergis-Žemkalnis (1852 m. lapkričio 2 d. Birželiuose, Pumpėnų valsčius – 1916 m. lapkričio 28 d. Vilniuje, palaidotas Rasų kapinėse) – dramaturgas, publicistas, teatro veikėjas, draudžiamosios lietuviškos spaudos platintojas.
Biografija
Gabrielius Landsbergis gimė Birželių kaime, Pumpėnų valsčiuje ir parapijoje. Jo tėvai – Vincentas Antanas Landsbergis (1807–1857) ir Rozalija Juozapota Jasienskytė (1816–1904) buvo neturtingi, demokratinių pažiūrų, sulenkėję bajorai. Jų santuokos įrašai Pumpėnų bažnyčios 1837–1848 m. santuokų metrikų knygoje (dėl nežinomų priežasčių jų santuokos registracijos įrašų yra du – 1844 m. spalį ir 1847 m. rugsėjį, dalyvaujant skirtingiems liudininkams) liudija, kad Vincentas Landsbergis gimė buvusiame Kompanščiznos dvare, Linkuvos valsčiuje ir parapijoje, Kazimiero Landsbergio ir Bogumilos Padrezaitės šeimoje, o Rozalija Jasienskytė  – minėtame Birželių kaime, Viktoro Jasienskio ir Barboros Stanevičiūtės šeimoje.
Kilmė pagal vyriškąją liniją:
Gabrielius mokėsi slaptoje lenkiškoje pradinėje mokykloje. 1864–1870 m. Šiaulių gimnazijoje. Paragintas mokinio Petro Vileišio išmoko lietuvių kalbą. Išstojęs iš septintos klasės, toliau mokėsi Rygos telegrafo mokykloje.
1871 m. gavo tarnybą Maskvos telegrafe. Laisvuoju klausytoju įstojo į Maskvos universitetą studijuoti teisės ir išlaikė privataus advokato egzaminus. Nuo 1878 m. dirbo Kryme. 1884 m. grįžo į Lietuvą. Iki 1895 m. gyveno Joniškėlyje ir Linkaučiuose.
Apie 1886 m., gyvendamas Joniškėlyje, susipažino su Gabriele Petkevičaite-Bite, ėmė domėtis lietuviška spauda, rėmė „Varpą“, „Ūkininką“ ir nuo 1890 m. juose bendradarbiavo – skelbė didaktinio pobūdžio prozos kūrinius. Ieškodamas bendraminčių, jau pasireiškusių tautine veikla, keliavo po Lietuvą. Vilkaviškyje susipažino su Petru Matulaičiu. Dalyvaudamas Petro Leono vestuvėse susitiko su Vincu Kudirka, Vincu Palukaičiu ir kitais suvalkiečiais inteligentais.
Baraginė
Baraginė dabar
Kasmet kaime vyksta tradicinė vasaros šventė „Dainų ir šokių sūkury...“, kapelų šventė „Sueikim, susiedai“, kalėdinio laikotarpio renginiai, pritraukiantys didelį žiūrovų ir dalyvių skaičių. Baraginės jaunimo kapela „Svaja“ dalyvauja kaimo šventėse, respublikiniuose renginiuose ir konkursuose, Dainų šventėse, išvyksta koncertuoti ir į užsienį.
Gabrielius Landsbergis-Žemkalnis
Biografija
Pažinojo Petrą Kriaučiūną. Palaikė ryšius su Jurgiu Bieliniu, kuris atveždavo lietuviškos spaudos. Įsitraukė į jos platinimą.
Baraginė
Baraginė dabar
Dėl patogaus susisiekimo su Marijampolės miestu, ir vos už kilometro įsikūrusia Marijampolės LEZ, kaimas yra patrauklus jaunoms šeimoms, kaimo gyventojų skaičius išlieka stabilus ar kinta nežymiai.
Baraginėje puoselėjami liaudies papročiai ir tradicijos - vyksta liaudies kolektyvų pasirodymai, minėjimai, tradicinės šventės. Gegužės–birželio mėnesių sekmadieniais prie Baraginės kaimo kryžiaus gyventojai tradiciškai renkasi giedoti. 2020 metais kaime vyko medžio drožėjų pleneras, kurio metu buvo kuriamos skulptūros remiantis pasakų ir kaimo motyvais.
Gabrielius Landsbergis-Žemkalnis
Biografija
Žandarai įtarė Gabrielių Landsbergį-Žemkalnį lietuviška veikla ir ieškojo progos nubausti. 1894 m. buvo priverstas išvykti į Charkovą, vėliau persikėlė į Maskvą. Gabrieliaus Landsbergio-Žemkalnio bute Maskvoje susitikdavo Maskvoje studijavę studentai, čia buvo slepiama lietuviška spauda.
Malachijo knyga
Malachijo knyga – viena iš Senojo Testamento knygų, priskiriama pranašų knygų grupei.
Malachijas bara Izraelio tautą už jos nepagarbą Dievui, neištikimybę jam. Pranašo manymu, vienintelis būdas patirti Dievo palaimą – visa širdmi laikytis jo įstatymų. Malachijas ragino sugrįžusius tremtinius teikti pirmenybę tam, kas svarbiausia, drąsino, žadėdamas Dievo palaimą.
Gabrielius Landsbergis-Žemkalnis
Biografija
Palaikė ryšius su Liudu Vaineikiu, 1897 m. prasidėjus kurio bylai žandarai sulaikė Gabrieliaus Landsbergio-Žemkalnio korespondenciją. 1900 m. buvo krata, bet lietuviškų knygų nesurado, jos buvo paslėptos vežiminėje. 1900 m. lapkričio 27 d. suimtas, kaltintas lietuviškos spaudos rėmimu, lėšų jai rinkimu. Pas Gabrielių Landsbergį-Žemkalnį rasti laiškai buvo kratos pas teisininką Motiejų Čepą, gyvenusį Užbaikalėje, priežastis. Atgabeno į Liepojos kalėjimą. Po 10 savaičių paleido už 300 rb užstatą. Grįžo į Maskvą. Caro 1902 m. lapkričio 27 d. paliepimu 2 metams ištremtas į Smolenską, paskirta vieša policijos priežiūra. Iš čia tik 1904 m., atlikęs bausmę, atvyko į Vilnių.
Malachijo knyga
Daugelis mano, kad Malachijas (vardas reiškia mano „žinianešys“) pranašavo praėjus 80 m. po Agėjo ir Zacharijo, greičiausiai prieš pat Nehemijo paskyrimą Jeruzalės valdytoju (V a. pr. m. e.). Tuo metu tautos paklusnumas Dievo įstatymams buvo pradėjęs silpnėti.
Pulpa
Sandara
Centrinė pulpos dalis sudaryta iš kraujagyslių ir nervinių rezginių.
Malachijo knyga
Malachijo knygoje rašoma apie Dievo meilę Izraeliui, bevertes aukas, sulaužytus pažadus, Dievo teismą, dešimtinės mokėjimą. Knygoje taip pat užrašytas Dievo pažadas pasigailėti. Malachijo knygos pabaigoje pranašaujama apie Elijo sugrįžimą (Mal 3,23-24).
Beišehyras
Beišehyras – ežeras Turkijoje, Ispartos ir Konijos provincijose. Didžiausias gėlas Turkijos ežeras. Kintant vandens lygiui plotas svyruoja nuo 600 iki 730 km². Ilgis - 45 km. Plotis - 25 km. Aukštis virš jūros lygio - 1115 m. Ežeras svarbus daugeliui migruojančių paukščių rūšių. Ežero vanduo naudojamas drėkinimui.
Rytinis krantas lėkštas, vakaruose - kalnai, skiriantys Beišehyro ir Ehirdyro ežerų baseinus. Ežero apylinkėse aktyvūs karstiniai reiškiniai. Pietvakarinėje ežero dalyje yra karstinių šulinių. Ežere yra 32 salos.
Pulpa
Sandara
Iš išorės centrinę pulpos dalį gaubia odontogeninė sritis, kuri turi tris sluoksnius:
Pulpoje taip pat yra fibroblastų, imuninių ląstelių: makrofagų, granuliocitų, plazminių ląstelių.
Funkcijos
Pulpos odontoblastų sluoksnis formuoja dentiną.
Pulpa taip pat atlieka šias funkcijas
Gabrielius Landsbergis-Žemkalnis
Biografija
Pradėjus Petrui Vileišiui leisti „Vilniaus žinias“, tapo laikraščio administratoriumi, priklausė Dvylikos Vilniaus apaštalų draugijai. Daug energijos skyrė lietuvių mėgėjų teatro organizavimui, rašė dramas, pjeses, režisavo spektaklius. Skelbė publikacijas „Varpe“, „Ūkininke“, „Vilniaus žiniose“, „Viltyje“ ir kitoje spaudoje. Pasirašinėjo Aitvaro, Keleivio, Terremont, Da-gyvas, Žemkalnio ir kt. slapyvardžiais. 1904–1905 m. dirbo dienraščio „Vilniaus žinios“ redakcijoje.
Pastatė keliasdešimt pjesių, vaidino mėgėjų dramos spektakliuose, dainavo operetėse.
Šeima
Pirmoji Gabrieliaus Landsbergio-Žemkalnio žmona buvo Marija Jakubovskaja (Gabrielės Petkevičaitės-Bitės pusseserė), kurią vedė dirbdamas Kryme, tačiau ji greitai mirė.
Antroji jo žmona buvo Česlava Lukaševičiūtė (1860–1907 m.), lenkų kilmės bajorų Adomo Lukaševičiaus ir Anelės Penskytės, gyvenusių Slavutos apylinkėje (buvusioje Voluinės gubernijoje), dukra, su kuria jis susipažino taip pat Kryme, Jaltoje. Jie turėjo penkis vaikus:
Vidas Kaušpadas
Vidas Kaušpadas (g. 1977 m. kovo 3 d.) – Lietuvos futbolininkas, puolėjas.
Biografija
Žaidė Žalgiris Vilnius (1995–1998 ir 2004–2006), Inkaras Kaunas (1998–2002), Atlantas Klaipėda (2003) komandose. Nuo 2009 m. žaidžia Vilniaus „Fakyruose“.
Koralų pilis
thumb|right|300px|Koralų pilis (Rock Gate) Koralų pilis – akmeninis statinys Floridoje, į šiaurę nuo Homestido miesto, pastatytas iš megalitinių akmenų, sveriančių po kelias tonas (daugiausiai koralų). Teigiama, kad Koralų pilis buvo pastatyta per 1920–1951 m. laikotarpį latvių kilmės JAV imigranto Edvardo Lydskalninio (Edward Leedskalnin), paskyrusio savo darbą Agnei Skufs (Agnes Scuffs) – buvusiai jo šešiolikametei sužadėtinei Latvijoje, tačiau jį palikusiai dieną prieš vestuves. Edvardas dirbo slapta, manoma kad daugiausiai naktimis, iki šiol nėra tiksliai nustatyta, kokius metodus naudojo statybai, todėl žmonės yra apipynę istoriją įvairiomis legendomis. Pats paklaustas Edvardas neva sakydavo gerai suprantąs svorių ir svertų sistemų principus.
Šiai istorijai Billy Idol sukūrė dainą Sweet sixteen.
Peras Giuntas
miniatiūra|Henrik Klausen vaidina Perą Giuntą 1876 m. Peras Giuntas (Peer Gynt) – eiliuota penkių veiksmų Henriko Ibseno pjesė, įkvėpta norvegiškos pasakos tuo pačiu pavadinimu. Pjesė pirmą kartą buvo išleista 1867 m. Kopenhagoje ir amžininkų interpretuota kaip norvegų visuomenės satyra. Peras Giuntas – tai žinomiausia visų laikų norvegų teatro pjesė, kuri išpopuliarėjo visame pasaulyje. Pjesės kalba kupina sudėtingos psichologijos ir simbolikos. Pjesės veiksmas vyksta XIX a.
1876 m. Edvardas Grygas parašė muziką pirmajam „Pero Giunto“ pastatymui. Daug ištraukų iš šios aranžuotės išpopuliarėjo kaip orkestrinės siuitos, buvo aranžuotos fortepijonui.
Kazys Almenas (1907)
Kazys Almenas (iki 1949 m. Alminas, 1907 m. balandžio 1 d. Getaučiai, Platelių valsčius – 1980 m. sausio 27 d. Nebraska, JAV) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, agronomas.
Peras Giuntas
Pagrindinis pjesės veikėjas – mitinis herojus Peras Giuntas, kurio įkvėpimo šaltiniai Henrikui Ibsenui buvo įvairiausi. Ypatingai didelės įtakos turėjo jo draugo Polo Botteno Hanseno (Paul Botten-Hansens ) pasakojimai, taip pat paties Ibseno patirtis iš kelionės į Gudbransdalen 1862 m. Paskutinis svarbus įkvėpimo šaltinis buvo Pėterio Asbjornseno norvegiškos legendos ir pasakojimai apie Hiuldrų nuotykius.
Kazys Almenas (1907)
Biografija
1929 m. Dotnuvoje baigė Žemės ūkio akademiją, 1934 m. Berno universiteto veterinarijos medicinos fakultetą, veterinarijos medicinos daktaras. 1938 m. agronomijos daktaras.
1934–1937 m. mokytojavo Gruzdžių aukštesniojoje gyvulininkystės mokykloje. 1938–1944 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, 1941–1944 m. Zootechnikos katedros vedėjas; 1942 m. profesorius. 1940–1944 m. Gyvulininkystės stoties vedėjas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1946–1949 m. dėstė Pabaltijo universitete Pineberge. 1949 m. išvyko į JAV. Dirbo privačiu veterinarijos gydytoju, ūkininkavo.
Paskelbė darbų iš zoohigienos, zootechnikos, apie gyvulių gydymą. Bendradarbiavo lietuvių spaudoje (slapyvardis Daktaras Liepkalniškis).
Ribiškės
Ribiškės – Vilniaus miesto dalis, esanti į pietryčius nuo miesto centro, Pavilnių regioniniame parke, tarp Rasų vakaruose, Liepkalnio pietuose ir Gurių rytuose.
Geografija
Erozinės raguvynų vėduoklės, gražios kalvos, nuo Ribiškių kalno atsiveria miesto panorama. Į šiaurės rytus, link Pūčkorių, veda 12 km pažintinis pėsčiųjų takas. Įsteigtas Ribiškių kraštovaizdžio draustinis. Ribiškes aptarnauja 31 ir 33 nr. autobusai (Ribiškių, Juodojo kelio st.).
Istorija
XVII a. minimas Ribiškių dvaras (palivarkas), kurį pastatė jėzuitai. 1622–1632 m. iškasti ir įžuvinti tvenkiniai. Vėliau dvaras priklausė Vilniaus miestui.
XIX a. pabaigoje į Ribiškes vedė takai nuo Vilniaus centro – jie ėjo palei Vilnią, per botanikos sodą, buvusį greta Kreivosios pilies kalno ir toliau už jo. 1905 m. Rudaminos valsčiaus Ribiškių dvare (Tiškevičiaus), kaime, plytinėje ir mokykloje gyveno 406 žmonės.
1930 m. atrastas Ribiškių lobis, datuojamas XIII a. viduriu.
Tetija
Tetija ( arba Têthus) graikų mitologijoje Urano ir Gajos duktė, Okeano žmona ir sesuo. Ji yra visų vandenų ir svarbiausių visatos upių motina, tokių kaip Nilas, Alfėjas (upė ir upių dievas) ir Meandras. Be to, Tetija yra apie trijų tūkstančių dukterų pavadintų okeanidėmis motina.
Kirstynės (senovė)
Kirstynės ( ar mêlée) – masinių kautynių rūšis, kai pėsti ar raiti kovotojai kaunasi šaltais ginklais (kirstynių ginklais) – kalavijais, kirviais, ietimis, buožėmis, durklais, kovos kūjais ir pan.
Tetija
Vienas iš Saturno palydovų, Tetija, ir buvęs Tetijos vandenynas pavadinti deivės vardu.
Kirstynės (senovė)
Šaunamieji ginklai (lankai, arbaletai, svaidyklės) paprastai tokiose kautynėse nenaudojami, kadangi šaulys šaunamuoju ginklu negali apsiginti nuo smūgio kalaviju ar panašiu ginklu. O jei bandytų, pvz., lanku nukreipti kalavijo smūgį, lankas ar jo templė būtų perkirstas, ir šaudymas pasibaigtų. Išimtis – kompiuteriniai vaidmenų žaidimai, kur egzistuoja tokios netikroviškos kautynės, kur, tarkime, lankininkas lanku atremia kalavijais ginkluotų priešininkų atakas ir čia pat į juos šaudo.
Tetija
Vaikai
thumb|200px|[[Senovės Roma|Romėniška mozaika, vaizduojanti Tetiją.]] Su Okeanu:
Kirstynės (senovė)
Svaidomieji ginklai (durklai, akstys, svaidomieji kirviai) kirstynėse naudojami ribotai, kadangi karys paprastai tokių ginklų turi nedaug, ir jie netrukus pasibaigia. Tokie svaidomieji ginklai kaip akstys, piliumai, franciskos ir pan. paprastai būdavo naudojami pačioje kirstynių pradžioje, kai priešininkai artėja ir reikia eliminuoti kuo daugiau priešų, su kuriais netrukus teks kapotis.
Tetija
Vaikai
Garsūs vaikai:
Kirstynės (senovė)
Anglų kalboje žodžiu melee paprastai aprašo netvarkingas kirstynes, kai rikiuotės susimaišo ir tenka kautis su priešais, kurie atsiduria greta. Dviejų falangų susirėmimą angliškai žodžiu melee nevadina.
Realiuose mūšiuose, kuriuose kaudavosi didesnės kariaunos ar kariuomenės, kirstynės neretai vykdavo židiniais – vienose vietose kirstynės, netoliese karių grupės atlieka manevrus (apeidinėja priešą iš užnugario ir pan.), šaulių grupės apšaudo prieš grupes ir kt.
Saldutiškio dvaras
Saldutiškio dvaras – dvaras, buvęs Saldutiškyje. Išlikę dvaro rūmai, svirno liekanos, ledainė, tvarto ir ledainės liekanos, parkas. Buvusiame dvaro parke buvo Meilės alėja, šiuo metu apleista ir netvarkoma. Greta miestelio kapinių išlikusios dvarininkų Jaloveckių šeimos kapinaitės.
Kirstynės (senovė)
Kirstynės turnyruose
right|thumb|Turnyro kirstynių piešinys Manesse kodekse (Große Heidelberger Liederhandschrift) Viduramžių turnyruose viena iš rungčių dažnai buvo pėsčių ar raitų riterių kirstynės. Jose kaudavosi pasidaliję į dvi puses arba kartais – visi su visais. Tokie turnyrai buvo populiarūs XII–XIII a. Raitų riterių, ginkluotų ietimis, dvikovos ( ar tilting) atsirado ir išpopuliarėjo vėliau. Turnyrų kirstynės ilgai išlaikė populiarumą.
Pradžioje turnyrų kirstynėse kaudavosi aštriais koviniais ginklais, tad jos būdavo ne mažiau pavojingos, kaip karo kirstynės. Kovotojams įsikarščiavus, žuvusių būdavo nemažai, nepaisant to draudusias turnyrų taisykles. Todėl katalikų bažnyčia neretai drausdavo su apeigomis laidoti turnyrų kirstynėse žuvusius kovotojus, kadangi jie žuvo savo malonumui užsiimdami smurtu.
Saldutiškio dvaras
Istorija
Minimas nuo XVIII a. pabaigos. Pagal 1811 m. surašymą Saldutiškį valdė Martyno Valiulio sūnus Antanas Valiulis.
Paskutinis dvaro savininkas buvo Boleslovas Jaloveckis – karo inžinierius, rusų tarnybos generolas, žymus visuomenės veikėjas, kvietęs jungtis lenkus ir gudus lygiomis teisėmis. Jis vadovavo bendrovei, 1895–1899 m. tiesusiai siauruką Panevėžys–Pastovys, kuris ėjo ir per Saldutiškį. B. Jaloveckis įrengė turtingą parką, dendrologinį sodą, keletą miško kvartalų užsodino maumedžiais.
1921–1923 m. Saldutiškio dvare įsikūrė Linkmenų valsčiaus valdyba. Sovietmečiu dvaras priklausė valdžios įstaigoms.
Darželiai (Ignalina)
Darželiai – vienkieminis etnografinis kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, Aukštaitijos nacionaliniame parke. Yra 2,5 km į šiaurės rytus nuo Linkmenų prie kelio Linkmenys-Antalksnė. Įsikūrusi dvasinio ugdymo bendrija „Kelias“. Šalia kaimo stūkso Linkmenų piliakalnis (Pilalė), yra Benediktavo kraštovaizdžio draustinis.
Istorija
Darželiai įsikūrė kaip vienkiemis XX a. pradžioje, per Stolypino reformą. Sovietmečiu kaimas buvo Linkmenų apylinkėje.
Bžuski Starė
Bžuski Starė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Mazovijos Vysokio valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į rytus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 47 km į pietvakarius nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 33 namai ir 209 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 35 namai ir 228 gyventojai, iš kurių 117 vyrų ir 111 moterų.
Želizna
Želizna  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Komaruvkos valsčiuje, Palenkės Radzino apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurę nuo Palenkės Komaruvkos, apie 25 km į šiaurės rytus nuo Palenkės Radzino ir apie 74 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1919-1929 m. kaimas buvo Želiznos valsčiaus centras.
Vodla
Vodla  – upė Rusijoje, Karelijos respublikos pietryčiuose. Išteka iš Vodlozero dviem ištakom – Suchaja Vodla (35 km) ir Vama (20 km). Įteka į Onegos ežerą.
Viduramžiais upe ėjo rusų kelias prie Baltosios jūros. 30 km nuo žiočių įsikūręs Pudožo miestas.
Ciudad Oculta
Ciudad Oculta (iš isp. k. „Paslėptasis miestas“), oficialiai vadinamas Villa 15 – neformalus Argentinos sostinės Buenos Airių kvartalas, esantis miesto pietvakariuose. Čia gyvena ~16 tūkst. gyv. Ciudad Oculta yra villa miseria (lūšnynas), viena pavojingiausių miesto vietų. 60 % teritorijos gyventojų sudaro argentiniečiai, 40 % – paragvajiečiai ir bolivijiečiai.
Pavadinimas Ciudad Oculta atsirado 1978 m. pasaulio futbolo čempionato, kuris vyko Argentinoje, metu. Karinė chunta, vadovaujama Chorchės Videlos, organizavo sienos statybą, kad paslėptų miesto lūšnynus nuo atvykėlių akių.
Jokto-
jokto (žymima y; kitose kalbose gali būti rašoma yocto arba yokto) - SI sistemos priešdėlis, reiškiantis daugiklį 10-24 arba 0,000 000 000 000 000 000 000 001. Pvz.: 1 ym (joktometras) = 10-24 m. Priešdėlis kilo iš graikų kalbos žodžio οκτώ 'aštuoni', nes priešdėliu žymimas daugiklis yra lygus 1⁄10008. Naudojimo pavyzdžiai:
Žieveliškiai (Širvintos)
Žieveliškiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Gelvonų.
Jamie Lawson (albumas)
Jamie Lawson – ketvirtasis studijinis britų atlikėjo Jamie Lawson albumas, išleistas 2015 m. spalio 9 d. Tai – pirmasis albumas, išleistas atlikėjo Ed Sheeran įrašų leidykloje „Gingerbread Man Records“. Nepaisant to, kad albumas susilaukė ne vien gerų kritikų įvertinimų, jis debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystė albumų reitingo vietoje.
Gediminas Kontautas
Gediminas Kontautas (g. 1972 m. birželio 29 d.) – Lietuvos futbolininkas, treneris.
Biografija
Žaidė Vilniaus „Žalgirio“, Mažeikių ROMAR, Klaipėdos „Atlanto“, Kauno „Inkaro“, Rūdiškių „Vėtros“ klubų komandose gynėju. Nuo 2009 m. žaidžia SFL lygoje (LiCS Vilnius, Prelegentai Vilnius komandose).
Claudio Villa
170px|miniatiūra|Mario Trevi ir Claudio Villa 1962 m.
Claudio Villa (tikrasis vardas Claudio Pica; g. 1926 m. sausio 1 d. Romoje – m. 1987 m. vasario 7 d. Padujoje) buvo italų dainininkas ir aktorius.
1962 metais Claudio Villa išrinktas atstovauti Italijai 1962 m. „Eurovizijoje“ su daina „Addio, addio“, kuri užėmė 9 vietą. Kūrinį „Addio, addio“ sukūrė dainos „Volare“ autoriai Domenico Modugno ir Franco Migliacci.
Po 5 metų atlikėjas 1967 m. „Eurovizijoje“ su kūriniu „Non andare più lontano“ užėmė 11 vietą.
Claudio Villa yra vienas žinomiausių Italijos populiariosios muzikos dainininkų, atlikėjas išgarsėjo 1955 metais, kai jis pirmą kartą dalyvavo Sanremo dainų festivalyje. Per savo karjerą šį prestižinį konkursą laimėjo tris kartus (1957, 1962 ir 1967 m.), įrašė daugiau nei 3000 dainų, pardavė 45 milijonus įrašų visame pasaulyje ir nusifilmavo 25-iuose miuzikluose.
Puntas
miniatiūra|250px|right|Spėjama Punto vieta Puntas (🇪🇬), kitaip Dievų žemė (🇪🇬) – tolimas kraštas, žinomas iš rašytinių šaltinių kaip Egipto prekybos partneris, su kuriuo prekiauta XXV a. pr. m. e.-XI a. pr. m. e. Tiksli Punto vieta iki šiol nėra nustatyta.
Lokalizacijos bandymai
Nors tiksli Punto vieta iki šiol nėra nustatyta, dažniausiai linkstama lokalizuoti šią šalį į pietryčius nuo Senovės Egipto. Afrikinė hipotezė teigia, kad ji galėjo būti ten, kur dabar yra šiaurės Somalis, Džibutis, Eritrėja, šiaurės Etiopija ir rytų Sudanas. Nemaža dalis autorių sieja Puntą su dab. Jemenu, arba lokalizuoja jį abiejose Raudonosios jūros pakrantėse.
Archeologiniai duomenys patvirtina, kad visoje šitoje teritorijoje (tiek Afrikos, tiek Azijos dalyje) II tūkst. pr. m. e. pabaigoje-I tūkst. pr. m. e. išsivystė aukšto lygio Jemeno civilizacija, kuri galėjo būti senojo egiptiečių minimo Punto palikuonė.
Egipto prekyba su Puntu
thumb|left|Punto karalienė thumb|Egipto jūreiviai, vykstantys į Puntą thumb|Punto augalai ir namelis ant polių Seniausias žinomas Punto paminėjimas egiptiečių šaltiniuose yra aptinkamas iš faraono Sahure laikų (XXV a. pr. m. e.), nors šaltiniai teigia, kad prekyba su šia šalimi pradėta dar seniau. Pagrindinis Nilo miestas, per kurį vyko prekyba su Puntu, buvo Koptas, iš kurio keliu per dykumą buvo patenkama prie Raudonosios jūros (Kuseiro). Iš čia vykdavo jūriniai laivai į pietus.
Prekyba vyko per visą Senąją ir Viduriniąją karalystes. XII Egipto dinastijos laikais Puntas buvo aprašytas garsiame literatūros kūrinyje.
Afrika
250px|thumb|Aukščiausias Afrikos kalnas – [[Kilimandžaras (5895 m aukščio)]] 250px|thumb|[[Nilas – antra pagal ilgį Žemėje upė (6 650 km ilgio)]] 250px|thumb|Didžiausias Afrikoje [[ežeras – Viktorijos ežeras (plotas 68,8 tūkst. km², gylis 84 m)]] 250px|thumb|Didžiausias Afrikoje [[Viktorijos krioklys (jo plotis 1708 m, aukštis 108 m)]] 250px|thumb|Afrikos [[Biomas|biomai]] 250px|thumb|Afrikoje yra didžiausia karštoji [[dykuma Žemėje – Sacharos dykuma]] 250px|thumb|[[2008 metų kovo mėn. ugnikalnio išsiveržimas Ol Doinyo Lengai]] 250px|thumb|[[Ngorongoras|Ngorongore užgesusio ugnikalnio krateris]] 250px|thumb|[[Madagaskaras|Madagaskaro saloje augantys baobabai Adansonia grandidieri]] 250px|thumb|[[Serengetis|Serengečio savana (Tanzanija)]] 250px|thumb|Afrikoje gyvena didžiausi [[Žemėje paukščiai – stručiai]] 250px|thumb|Vieni aukčiausių [[Gyvūnai|gyvūnų – žirafos]] 250px|thumb|Afrikos didžiųjų upių baseinai ([[Vokiečių kalba|vok. k.)]] 250px|thumb|Afrikos žemyne gyvavusios valstybės tarp 500 m. prieš mūsų erą ir 1500 m. 250px|thumb|Afrikos kolonijų politinis pasiskirstymas 1912, 1913 ar 1914 m. ([[Vokiečių kalba|vok. k.)]] 250px|thumb|Afrikos valstybių politinis susiskirstymas 250px|thumb|Afrikos kalbų pasiskirstymo žemėlapis 250px|thumb|Afrikos religijų paplitimo žemėlapis
Puntas
Egipto prekyba su Puntu
Daugiausiai žinių apie Puntą suteikia Egipto XVIII dinastijos faraonės Hatčepsut (XV a. pr. m. e.) laikais įvykusi ekspedicija į Puntą. Ši ekspedicija, vadovaujama rūmininko Nehsi, buvo oficialiai traktuojama kaip duoklės rinkliava iš Egiptui pavaldaus Punto. Iš esmės tai buvo prekybinė misija, kurios metu Nubijos auksas buvo išmainytas į egzotiškas prekes, tokias kaip smilkalai, asfaltas, ligroinas. Punto žmonės svetingai priėmė Egipto ekspediciją. Tuo metu Puntą valdė karalius Parahu ir karalienė Ati. Jie ne tik pardavė Egiptui vietines prekes, tokias kaip juodmedis ir smilkalai, bet ir prekes iš aplinkinių kraštų, tokias kaip dramblio kaulas ir kailiai.
Afrika
Afrika – antrasis pagal dydį (po Azijos) žemynas, esantis tarp Atlanto ir Indijos vandenynų, bei Viduržemio ir Raudonosios jūrų. Užima 29,2 mln. km², su salomis – 30 244 050 km², Afrikos žemynas sudaro 20,3 % pasaulio sausumos ir jame gyvena septintadalis Žemės gyventojų (800 milijonų žmonių). Žemyno ilgis – apie 8000 km iš šiaurės į pietus, apie 7500 km iš vakarų į rytus.
Puntas
Egipto prekyba su Puntu
Ekspedicija į Puntą yra detaliai vaizduojama faraonės Hatčepsut mauzoliejuje Deir al-Bahryje. Gausūs reljefai ir piešiniai vaizduoja laivus, svetimą kraštą, vietos žmones, papročius.
Žulinkai
Žulinkai  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Komaruvkos valsčiuje, Palenkės Radzino apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurę nuo Palenkės Komaruvkos, apie 23 km į rytus nuo Palenkės Radzino ir apie 71 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.