cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vencavas
Vandenvardis Veñcavas neaiškios kilmės – gali būti iš asmenvardžio Vencas, Vencys, Vincas ir pan., arba sėliškos kilmės (*Vinkiavas < *Vinciavas). Šaknies *vink- pirminė reikšmė buvusi 'lenkti, linkti' (plg. kurš. vinkaļāt 'vengti darbo', 'vikrus',  'painioti').
thumb|left|230px|Vencavo sala
Club Bizcaya
thumb|290px|right|Club Bizcaya 1902 m. Club Bizcaya arba Vizcaya Bilbao – buvęs Ispanijos futbolo klubas.
1902–ųjų metų Club Bizcaya
XX a. pradžioje Bilbao buvo du pagrindiniai klubai: Bilbao FC (įkurtas 1900 m.) ir Athletic Club (įkurtas 1898 m.). Jie palaikė gerus santykius ir žaidė draugiškas rungtynes ​​1901–1902 m.
Norėdami sėkmingai sužaisti prieš užsienio klubą iš Prancūzijos, „Athletic“ ir „Bilbao“ subūrė bendrą komandą, kurią pavadino „Bizkaia“.
1902 m. kovo 9 d. Akvitanijoje rezultatu 2:0 nugalėjo Bordo miesto „Burdigalą“ klubą.
1902 m. kovo 31 d. Bilbao mieste įvyko atsakomosios rungtynės, kurias prieš prancūzus laimėjo rezultatu 7:0.
1902 m. gegužės mėnesį Madride buvo surengta „Copa de la Coronacion“, skirta Alfonso XIII pilnametystės ir karūnavimo šventei. Įkvėpti rungtynių prieš „Burdigalą“, komandos nariai išvyko į Madridą ir dalyvavo turnyre. „Bizcaya“ žaidė prieš „Barcelona“, „Español de Barcelona“, „New-Football Madride“ ir „Madrid FC“.
Nugalėjo 5-1 „Español de Barcelona“, 8-1 „New-Football“ ir 2-1 „Barseloną“, jis laimėjo turnyrą. 1902 m. gegužės 15 d. finale žaidė L. Arana, Kareaga, Larrañaga, L. Silva, Goiri, Arana, Cazeaux, Astorkia, Dyeris, R. Silva ir Evansas. Įvarčius pelnė Astorkia ir Cazeaux.
Po sėkmės Copa de la Coronación buvo nuspręsta kitais metais dalyvauti Karaliaus taurės turnyre.
1903 m. pradžioje Bilbao FC ir Athletic Club turėjo finansinių problemų. 1903 m. kovo 29 dieną buvo sutarta surengti jųdviejų susitikimą. Vėliau priimtas sprendimas prisijungti prie Bilbao „Athletic Club“ klubo.
1907–ųjų metų Club Bizcaya
1907 m. norėdami dalyvauti Karaliaus taurės turnyre, „Athletic Club“ nusprendė pakartoti 1902 m. sprendimą. Subūrė jungtinę komandą su Bilbao „Vizcaya Union“. „Athletic Club“ ir „Vizcaya Union“ rinktinei ir vėl suteiktas „Bizkaia“ vardas.
Turnyras buvo žaidžiamas lygos formatu. Dvi geriausios ekipos pateko į finalą. Lygoje „Bizcaya“ įveikė Madrido (3-2), Salamankos TFB (5-0) ir „Recreativo de Huelva“ (4-0) ekipas, bet pralaimėjo Vigo FC rezultatu 1:2. „Club Bizkaya“ pateko į finalą, kuriame rungtyniavo prieš Madrido FC. Finalo rungtynėse madridiečiai įrodė savo pranašumą ir „Biskaja“ buvo nugalėta rezultatu 1:0.
Sultinys
thumb|right|Sriuba sultinys thumb| Sultinys – skystis, kuriame buvo verdami kaulai, mėsa, žuvis, daržovės, grybai.
Vilnios hidrografinis draustinis
Vilnios hidrografinis draustinis − negilaus salpinio slėnio vidutiniškai vingiuota Vilnios vidurupio atkarpa, esanti Vilniaus rajone.
Sultinys
Sultinys naudojamas kaip įvairių skaidrių, trintų ar uždarytų sriubų pagrindas, padažų, troškinių gamybai, taip pat kaip ingredientas kitiems patiekalams. Skanesni bus sultinyje virti koldūnai, ryžiai ir makaronai, kuriuos galima patiekti prie mėsos.
Vieni sultiniai išverda per pusvalandį, kiti (pvz., sultinys gaminti šaltienai) per kelias valandas. Prekyboje yra įvairių koncentruotų sultinių kubelių, kuriuos užtenka pavirti kelias minutes nurodytame kiekyje vandens.
Vilnios hidrografinis draustinis
Draustinis įkurtas 1992 m. siekiant išsaugoti Vilnios vidurupio atkarpą. Draustinis apima 1222 hektarų plotą.
Sultinys
Sultinio stiprumas priklauso nuo vandens ir kitų sudėtinių dalių santykio. Jie gali būti verdami iš vištienos, jautienos, kiaulienos, kitų rūšių mėsos ir kaulų bei kelių rūšių mėsos. Sultinys verdamas iš keptų kaulų įgauna pikantišką skonį ir rudą spalvą. Skaniausiais laikomi jautienos kaulų ir vištienos sultiniai. Vištienos sultinys turi net ir gydomųjų savybių, tinka sustiprinti ligoniams ir kaip profilaktinė priemonė nuo peršalimo.
Kad sultinys būtų skaidrus, jį reikia virti ant mažos ugnies, graibant susidariusias putas, arba baigus virti supilti kiaušinio baltymą, išmaišytą nedideliame kiekyje atvėsinto sultinio. Norint gauti skanesnį ir maistingesnį sultinį, mėsą ar kaulus reikia dėti į šaltą vandenį, jei reikia skanesnės mėsos – į verdantį. Mėsos sultinys sūdomas pusvalandį prieš baigiant virti, žuvienę – pradėjus, grybų – baigiant virti. Česnakus ir šviežius pomidorus į sultinį dėti baigiant virti. Į išvirusį sultinį galima įpilti truputį morkų ar kitų daržovių sulčių. Pakepinti svogūnai, morkos, petražolių šaknys, salierai sultiniui suteikia gražią auksinę spalvą. Į sultinį galima įpilti skysčio, likusio nuo orkaitėje keptos mėsos. Prieš pat išjungiant, į sultinį galima priberti pjaustytų žalumynų – krapų, petražolių, laiškinių česnakų ir kt. Kiekvieną kartą iš tokio paties sultinio galima išvirti vis kitokią sriubą, panaudojant beveik viską, kas yra virtuvėje.
Hamura
Hamura  – miestas Tokijuje, Japonijoje. Čia gyvena apie 57 tūkst. gyventojų.
Simboliai
Oficiali miesto gėlė – sakura, medis – dviskiautis ginkmedis, paukštis – sakalinė pelėdikė (Ninox scutulata).
Nuorodos
thumb|left|Hamura Tokijo prefektūroje
Žiburiai (laikraštis)
Žiburiai – dvisavaitis Lietuvos energetikų laikraštis, leistas nuo 1986 m. vasario 25 d. iki 2000 m.
Istorija
Rašė energetikos, ekologijos, energetikos objektų statybos ir eksploatacijos klausimais, nušvietė šalies ir užsienio patirtį.
Bulgarijos futbolo varžybos 1947 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 1947 m.
Zagurnai
Zagurnai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Imbrado.
Vaisius
250px|thumb|Citrinos, kivis ir gervuogė. Vaisius – magnolijūnų organas, kuriame sėkmingai apvaisinus, vystosi sėklos. Vaisius sudarytas iš apyvaisio ir sėklų. Jis formuojasi iš peržydėjusio žiedo dalies – stipriai padidėjusios mezginės, gaubiančios sėklas. Brandindami sėklas augalai išnaudoja daug energijos.
Augalai turi įvairių priemonių vaisiams ir sėkloms platintis. Juos išplatina vėjas, vanduo ir gyvūnai. Dažniausiai ryškių spalvų arba skanūs vaisiai privilioja gyvūnus, ir taip sėklos nukeliauja tolyn. Iš nunykusių žiedo dalių kartais lieka įvairiai pakitę dariniai: plaukelių kuokštai – skristukai – vėjo išnešiojami vaisiai (raganės, šilagėlės vaisiai), kabliukai, kuriais prisitvirtina prie gyvūno kailio ar plunksnų ir taip išplatinami (žiognagės vaisiai), taurelė (žemuogė, avietė) ir pan.
Sausieji vaisiai
Sausieji vaisiai nunokę turi apie 10-15 proc. vandens. Apyvaisis apsaugo jaunas sėklas nuo išdžiūvimo ir įvairių pažeidimų. Tuo pačiu jis padeda išbyrėti pribrendusioms sėkloms (jam plyštant, susiraitant, sutrupant).
Sultingieji vaisiai
Sultingieji vaisiai nunokę turi apie 70-90 proc. vandens ir yra ryškiai spalvoti. Apyvaisis sudarytas iš dviejų arba trijų sluoksnių. Jei yra du sluoksniai, tai vidinis sultingas, o išorinis – sausas (uogų), jei trys sluoksniai – vidinis kietas, vidurinis sultingas, išorinis sausas.
Kohtla Jervės elektrinė
Kohtla Jervės elektrinė  – kogeneracinė šiluminė jėgainė Kohtla Jervėje, Estijoje.
Istorija
1948 m. elektrinė pradėta eksploatuoti. Kohtla Jervės elektrinė laikoma pirmąja elektrine, kuri panaudojo naftos skalūnus energijai išgauti. Pirmasis elektrinės reaktorius turėjo 12 MW elektros gamybos galią.
Verpetės
Verpetės (Rotifera) – mažyčiai (0,1-0,5 mm ilgio) mikroskopiniai bestuburiai gyvūnai, savo dydžiu galintys prilygti stambiems pirmuonims (Protozoa). Pirmą kartą aprašė John Harris 1696 m., kitas formas 1703 m. aprašė Anton van Leeuwenhoek
Verpetės yra daugialąsčiai gyvūnai, turintys determinuotą ląstelių skaičių (iki 1000). Dauguma verpečių yra apie 0,1–0,5 mm ilgio (nors jų dydis gali varijuoti nuo 50μm iki 2 mm); paplitusios visame pasaulyje gėlo vandens baseinuose – upėse, ežeruose, balose ir grioviuose, tik nedidelė dalis gyvena jūros vandenyje, pvz., Synchaeta gentis.
Minta pirmuonimis ir kitais mikroskopiniais organizmais, kuriuos suvilgo seilių liaukų sekretu. Sausuoju metų laiku verpetės dažniausiai būna anabiozės būsenoje. Taip jos gali išbūti keletą metų.
Kaciolkai
Kaciolkai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 1 km į pietručius nuo Alovės, šiaurės rytinėje Alovės ežero pakrantėje.
Oldsmobile Aurora
Oldsmobile Aurora buvo didelės klasės prabangus automobilis, kurį nuo 1995 iki 2003 metų gamino Oldsmobile. Automobilis pirmus kelerius metus nenaudojo Oldsmobile logotipo, net buvo gandų, kad Oldsmobile vardas gali būti pakeistas į „Aurora“.
Varikliai:
37 m.
37 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Malinis (Varėnos r.)
Malinis – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 10,5 km į pietvakarius nuo Panočių, Kašėtų miške, Ūlos kraštovaizdžio draustinyje. Ežeras pypkės formos, su galvute nukreipta į pietryčius, ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,56 km, plotis – iki 0,23 km. Altitudė 117,1 m. Krantai daugiausia aukšti, tik šiaurvakarinis žemas ir pelkėtas. Krantai ištisai apaugę medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Ūlos upės baseinui.
Priekulės Ievos Simonaitytės gimnazija
Klaipėdos rajono Priekulės Ievos Simonaitytės gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Priekulėje, Klaipėdos g. 20, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 191791956. Pavadinta rašytojos Ievos Simonaitytės vardu.
Filialai:
Istorija
thumb|260px|right|Ikikarinės mokykos pastatas (1995 m.) Priekulės parapinė mokykla jau veikė 1590 m. Mokykla 1878 m. tapo pasaulietine, jai išlaikyti karališkoji valdžia skyrė 3000 markių dotaciją. 1903–1919 m. mokytojavo tautosakininkas, vertėjas ir laikraščio „Keleivis“ redaktorius Vilhelmas Kučius. Prieš Antrąjį pasaulinį karą veikė lietuviška gimnazija. 1939 m. kovo 20 d. Vokietija užėmė Klaipėdos kraštą, uždaryta ir Priekulės lietuviškoji pradinė mokykla. Mokytojas S. Jankus gavo leidimą išvykti į Telšius, kur dirbo iki karo pabaigos.
1945 m. kovo 23 d. Priekulėje atkurta pradinė mokykla, į pirmą pamoką susirinko 16 moksleivių. 1945 m. mokyklą baigė 75 I-IV klasių mokiniai. Pirmas Priekulės progimnazijos mokytojų tarybos posėdis įvyko 1945 m. spalio 9 d., bet netrukus mokytojas S. Jankus paskirtas Priekulės valsčiaus Švietimo skyriaus vedėju. 1967 m. pastatytas 14 klasių priestatas, o 1977 m. 16 klasių priestatas su sporto sale ir valgykla.
2002 m. sudėti nauji plastikiniai langai, pastatyta nauja katilinė, kuri dujomis šildo mokyklą, sudėta nauja grindų danga, atnaujinta mokyklos sporto salė.
Nuo 1999 m. vyksta profiliavimas, yra du profiliai ir penkios pakraipos: kalbų ir lituanistinė, tiksliųjų mokslų, gamtos ir ekonominė, socialinių mokslų. thumb|260px|right|Šiuolaikinis vaizdas
Mokiniai
Mokykloje mokėsi habilituotas mokslų daktaras Domas Kaunas (14 laida), profesorius Helmutas Arnašius, dailininkas Linas Julijonas Jankus (11 laida), skulptorė Dalia Matulaitė (8 laida), skulptorius Jonas Meškelevičius (15 laida), poetė Paulyna Žemgulytė (8 laida), visuomenininkė, akademikė Milda Dugniūtė-Aušrienė, žirginio sporto meistrai: Edmundas Klimovas, Zigmas Šarka, Gediminas Bardauskas, Viktoras Mažeika, Pranas Milkintas, gydytojas, kraštotyrininkas, dr. Vilius Ašmys, foto žurnalistas Albinas Stubra ir kt.
Petraičiai (Joniškis)
Petraičiai – kaimas šiaurės vakarinėje Joniškio rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Skaistgirio.
Giovanna Amati
Giovanna Amati (g. 1959 m. liepos 20 d. Romoje ) – buvusi profesionali Autosporto lenktynininkė iš Italijos. Ji labiausiai žinoma dėl to, kad yra paskutinė moteris, lenktyniavusi Formulėje 1. 2014 m. sezone dvejose treniruotėse Williams komandos bolidą vairavo Susie Wolff.
Kadangi italė augo turtingoje šeimoje, 1978 m. ji buvo pagrobta ir išpirkta už 800 milijonus lirų.
Lenktynininkės karjerą ji pradėjo 1981 m. Formulėje Abarth, kurioje sugebėjo kelis kartus nugalėti. Vėliau ji perėjo į Formulės 3000 čempionatą, tačiau per keturis sezonus nesugebėjo pelnyti nei vieno taško ir pasiekė geriausią 7-tą finišo vietą.
1992 m. ji tapo Brabham Formulės 1 komandos nare ir dalyvavo pirmose trejose sezono lenktynėse, tačiau nesugebėjo nei vienoms kvalifikuotis.
Po šio sezono ji pasitraukė iš aktyvaus sporto, o pastaruoju metu ėmė rašyti sporto straipsnius žurnalistikoje.
Taip pat skaitykite
Kitos moterys lenktynininkės Formulėje 1:
38 m.
38 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Branduolio lamina
Branduolio lamina, branduolio apvalkalo pamušalas – baltyminė struktūra po branduolio apvalkalu (t. y., po vidine membrana), sudaryta iš tarpinių gijų. Branduolio apvalkalo pamušalas – palyginti stora, 30-100 nm storio, struktūra.
Apvalkalo pamušalas suteikia branduoliui formą bei mechaninį stabilumą. Laminos baltymai kontaktuoja tiek su branduolio porų baltymais (porinais), tiek su integraliniais vidinės membranos baltymais, todėl patikimai atlieka mechaninio tvirtumo funkciją. Be to, tarpinės gijos, esančios branduolio laminoje, tiesiogiai kabinasi prie chromatino ir padeda susieti vidinę membraną ir DNR.
Tarpinės gijos, esančios branduolio laminoje, yra sudarytos iš baltymų laminų. Šios gijos yra labai tvirtos struktūros (daug stabilesnės už mikrovamzdelius ar aktino filamentus), todėl tinka stabiliai branduolio apvalkalėlio formai palaikyti. Tarpinės gijos susidaro ir suyra fosforilinimo ir defosforilinimo būdu. Tai ypač svarbu mitozės metu – branduolio apvalkalėlio išsiardymas yra netiesiogiai priklausomas nuo tarpinių gijų depolimerizacijos. Prasidedant mitozei tarpinės gijos yra fosforilinamos ir išyra į fragmentus. Tuo pačiu metu fosforilinami baltymai, esantys vidinėje branduolio membranoje. Dėl to branduolio apvalkalo membraniniai baltymai nebėra prikibę nei prie laminos, nei prie chromatino, todėl pasklinda citoplazmoje ir leidžia branduolio turiniui laisvai judėti mitozės metu.
Varoatozės erkė
Varoatozės erkė (Varroa destructor) – bitėms labai kenkianti parazitinė erkė. Praeityje ši rūšis klaidingai vadinta anksčiau žinomu Varroa jacobsoni vardu. Varroa jacobsoni parazituoja Azijoje laikomas Apis cerana ir yra palyginus mažiau pavojinga. Tik apie 2000 metus paaiškėjo, jog Europoje laikomas Apis mellifera užpuolė irgi iš Azijos kilusi, bet kita erkių rūšis. Varroa jacobsoni Apis mellifera šeimoje gyventi negali.
Gyvenimo būdas
Savo aštuoniomis kojomis erkės prikimba prie suaugusių bičių ar jų lervų ir siurbia hemolimfą. Tokia šeima nusilpsta ir negydoma paprastai visada žūva (dažniausiai žiemą arba ankstyvą pavasarį). Suaugusi erkė padeda kiaušinėlius į tuščią korio akutę. Išsiritusios jaunos erkės užpuola ten besivystančią bitės lervą. Erkės dauginimosi ciklas trunka tik dešimt dienų. Ši bičių liga vadinama varoatoze.
Bitės aktyviai kovoja prieš erkes, nukąsdamos joms kojas, kad negalėtų įsikabinti. Aviliuose randama tokių apkandžiotų erkių, bandoma išvesti tą geriau sugebančias bičių veisles.
Fizinės savybės
Iš išorės erkė padengta stangria, labai chitinizuota, rudos spalvos kutikula. Jos paviršius padengtas plonais šereliais. Po ja yra hipoderma. Suaugusi erkė turi 4 poras nariuotų kojų. Kojos trumpos ir storos, baigiasi čiulptukais arba siurbtukais., kuriais erkė prisitvirtina prie bitės kūno. Taip pat tokiomis kojomis erkė lengvai vaikšto bičių korio sienelių paviršiumi. Patelės – skersai ovalios formos. Erkės kūnas – idiosoma – priekyje jungiasi judria jungtimi su burnos organais - gnatosoma. Burnos organų pamatinė dalis – vamzdelio pavidalo – gnatobazė. Ji susidaro iš suaugusių pedipalpų pamatinių narelių. Patino kūnas beveik apvalus, priekinis galas nusmailėjęs, kutikula – baltos arba pilkšvos spalvos, mažai chitinizuota. Po krūtinės skydeliu yra lytinė anga. Patinai randami uždarose korių akutėse ant bičių ir tranų lervų bei lėliukių. Korių akutėse patinai susiporuoja su patelėmis ir gaišta.
Virškinimo sistema
Prasideda burna. Į burnos ertmę atsiveria viena pora seilių liaukų. Iš burnos ertmės maistas patenka į raumeningą ryklę, iš jos į trumpą stemplę, o pastaroji atsiveria į centrinę žarną. Erkės žarnyne yra keturios porinės ir dvi neporinės aklosios ataugos. Į šias ataugas erkė gali prisisiurbti daug maisto. Centrinė žarna pereina į tiesiąją žarną, kurioje yra išsiplėtimas – rektalinė pūslė. Ši pūslė į išorę atsiveria analine anga.
Aragonas (upė)
Aragonas  – upė Ispanijoje, kairysis Ebro intakas. Prasideda prie Astuno kurorto, Hueskos provincijoje. Teka pro Chakos, Sanguesos, Milagros miestus. Pagrindiniai intakai – Irati ir Arga (abu kairieji). Aukščiausia baseino vieta – Pico Collarada 2 886 m.
Varoatozės erkė
Šalinimo sistema
Sudaryta iš dviejų plonų Malpigijaus vamzdelių, kurie tęsiasi erkės šonais ir atsiveria į rektalinę pūslę.
Aragonas (upė)
1959 m. prie Jesos miesto pastatyta užtvanka, jos vanduo naudojamas irigacijai.
Išnašos
thumb|left|250px|Ebro baseinas
Varoatozės erkė
Nervų sistema
Jos centras yra vienas nervinis mazgas. Jis esti ties ta vieta, kur stemplė susijungia su žarnynu. Iš mazgo išeina nerviniai kamienai į kojas ir vidaus organus.
Kvėpavimo sistema
Sudaryta iš plonų vamzdelių – trachėjų – tinklo.Trachėjos į išorę atsiveria angelėmis – stigmomis.
Lytinė sistema
Patelės turi porinę kiaušidę, du kiaušintakius, neporinę gimdą ir makštį. Lytinė angelė atsiveria krūtinės skydelio užpakaliniame krašte.
Reikšmė
Parazituoja bites, sukelia bičių varoozę. Padaro daug žalos bitynams. Ligą platina sergančios bičių šeimos ir jų spiečiai. Šeimos viduje sukėlėją platina ir kitas šeimas užkrečia bitės darbininkės, taip pat bičių motinos, ant kurių kūno yra erkių patelių. Bičių varooze sukelia Varroa Jacobsoni erkė. Naikinti šias erkes sunku tačiau bitynus galima išgelbėti. Svarbu pastebėti ligą, ištirti bityną ir laiku pradėti bityno gelbėjimą.
Kovos metodai
Įvairūs vaistai labai sumažina erkių skaičių, šeima gyvena ir prineša pakankamai medaus. Šiuo metu Lietuvoje erkės yra užpuolusios beveik visas šeimas. Yra ir natūralių gydymo priemonių (pavyzdžiui, padidinta temperatūra) bei natūralių cheminių medžiagų (skruzdžių rūgšties garai, cukraus pudra, į avilį dedamos citrinos, mėtos ar čiobreliai). Avilio dugne įdedamas tinklelis, kad nukritusios erkės nebegalėtų pasiekti bičių. Nuo erkių bitės apsivalo ir spiesdamos, nes tuo metu kurį laiką neauginamos naujos lervos (parazitas negali pulti naujų bičių). Bitininkai kai kada ir patys laikinai uždaro motinėlę į narvelį, neleisdami dėti kiaušinėlių. Erkės labiau mėgsta tranus nei bites darbininkes, todėl kartais išpjaunami ir naikinami daug erkių sukaupę traniniai perai.
Šiuo metu bitės nuo varoatozės turi būti gydomos kasmet.
Higašikurumė
Higašikurumė  – miestas Tokijuje, Japonijoje. Čia gyvena apie 115,2 tūkst. gyventojų.
Simboliai
Oficiali miesto gėlė – azalija, medis – dviskiautis ginkmedis (Ginkgo biloba), paukštis – Cyanopica cyana.
Nuorodos
thumb|left|Higašikurumė Tokijo prefektūroje
Palendriai
Palendriai – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Žemaičių Naumiesčio. Seniūnaitijos centras.
Etimologija
Pavadinimas kilęs nuo upelio Lendra, kuris skiria kaimą į dvi dalis.
Zagurtiškės
Zagurtiškės – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Toliejų.
Islandijos socialdemokratų aljansas
Islandijos socialdemokratų aljansas (isl.:Samfylkingin) – 1999 m. susikūrusi Islandijos didžiausia opzicinė politinė partija.
1999 m. parlamento rinkimams Islandijos socialdemokratų partija, Liaudies aljansas, Moterų sąjunga ir Nacionalinis judėjimas sudarė koaliciją, kuri 2003 m. parlamento rinkimuose gavo 20 vietų iš 63. Partijos ideologija paremta Tonio Bleiro Naujosios darbo partijos deklaracijomis. Priešinasi Europos Sąjungos politikai ir NATO buvimui šalyje.
Islandijos socialdemokratų partija, SDPI buvo įkurta 1916 m., kaip Islandijos profsąjungų judėjimo dalis. Savarankiška nuo 1942, SI narė nuo 1951.
1995 m. turėjo 2100 narių. 1944–1949, 1956–1971 ir 1987–1991 įėjo į koalicines vyriausybes, o 1947–1949 ir 1958–1959 pati formavo koalicijas. 1983 m. gavo 6, 1987- 10 iš 63 vietų Altinge – seniausiame Europos parlamente, pirmą kartą sudarytame 930 metais.
1991 m. kartu su konservatyvia Nepriklausomybės partija sudarė vyriausybę, tačiau po 1995 m. rinkimų, kuriuose SDPI iškovojo tik 7 vietas, konservatoriai savo partneriais pasirinko centristinę Pažangos partiją. Socialdemokratai pralaimėjo, nes atvirai reikalavo stoti į ES.
Liaudies aljansas – komunistinės ideologijos partija, niekada neturėjusi didelės įtakos Islandijos politikoje.
Nacionalinis judėjimas žymesnio vaidmens nevaidino.
Pirmininkai:
Janušiškės
Janušiškės – kaimas Molėtų rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 5 km į šiaurę nuo Molėtų. Į vakarus nuo kaimo telkšo Inketro pelkė ir ežerėlis.
Istorija
1666 m. priklausė Inketrių dvarui, kurį valdė Giedraičiai. XIX–XX a. buvo Alantos parapijoje.
Pentadinas
Pentadinas - saldus baltymas, atrastas Afrikos augale Pentadiplandra brazzeana.
Pentadiną 1989 m. atrado ir išskyrė iš 1985 m. aprašyto augalo Pentadiplandra brazzeana, laipiojančio krūmo, augančio kai kuriose Afrikos šalyse. Šio augalo uogomis minta žmoginės beždžionės, juos nuo senovės valgo ir vietiniai gyventojai. Uogos neįtikimai saldžios, jas vietiniai gyventojai vadina 'aš užmiršiu', nes jų paragavę žindomi kūdikiai užmiršta motinos pieną.
Pentadiplandra brazzeana uogose buvo aptikti du saldūs baltymai - pentadinas ir brazeinas, pastarasis atrastas 1994 m.
Nurodoma, kad pentadinas apie 500 kartų saldesnis už sacharozę. Jaučiamas saldumas lėtai stiprėja ir ilgai išlieka, tuo pentadinas panašus į moneliną bei taumatiną, bet saldumo jutimo profilis artimesnis monelinui.
Kackonys
Kackonys – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Svirkų, prie kelio, prie pat Gudijos sienos. Yra pasieniečių stebėjimo bokštas. Šalia kaimo teka Puodašikinio upeliūkštis (Svylos baseinas).
Istorija
Iki 1954 m. – Kackonių apylinkės centras.
Šaltiniai
thumb|left|160px|Kaimo kryžius
Maxima grupė
– lietuviška mažmeninės prekybos įmonė. Valdo >1500 parduotuvių Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje, Lenkijoje ir Bulgarijoje.
Istorija
thumb|„Maxima“ XXX [[Kaunas|Kaune]]
1992 m. Vilniuje atidarytos parduotuvės su skirtingais pavadinimais, vėliau išaugusios į Vilniaus prekybos tinklą.
1998 m. Vilniuje atidaryta pirmoji parduotuvė „Maxima“. 1998–2005 m. sukurtas mažmeninės prekybos tinklas, sudarytas iš skirtingų dydžių parduotuvių „Minima“, „Media“, „Maxima“ (nuo 2005/2006 m. „Maxima“ X, XX, XXX, XXXX).
1998 m. projektuotuota „Maxima“ Mindaugo gatvėje, atidaryta 1999 m. birželio pab. „Maxima“ įrengta buvusioje 8600 m² „Vilniaus baldų“ parduotuvėje. Rekonstrukcijos projektą sukūrė šio pastato autorė VGTU Architektūros katedros profesorė Elena Nijolė Bučiūtė. Po rekonstrukcijos išsaugota unikali pastato dalis – metalinė erdvinė stogo struktūra (statant pirminį pastatą – pirmąsyk įgyvendinta Sovietų Sąjungoje).
2000 m. tinklas žengė į Latviją ir Estiją. 2005 m. su „T-Market“ prekės ženklu startavo Bulgarijoje.
2007 m. įsteigta įmonė „Maxima grupė“.
2011 m. pabaigoje leista įsigyti 24-ių parduotuvių tinklą Lenkijoje „Aldik“. 2011 m. Vilniuje pradėjo veikti elektroninė parduotuvė „e-Maxima“.
2013 m. lapkričio 21 d. Rygoje „Maxima XX“ sugriuvo, kilo Zolitūdės tragedija. Žuvo 54 žmonės, dešimtys sužeista.
2017 m. įsigijo UAB „Radas“, kuriai priklauso įmonė „Barbora“.
2018 m. už 276 mln. eurų įsigijo 93,7% „Emperia Holding“, valdančios mažmeninės prekybos tinklą „Stokrotka“. „Maxima Grupė“ pranešė, kad sujungs valdomus tinklus Lenkijoje – prie prekybos tinklo „Stokrotka“ bus prijungtas 2012 m. įsigytas tinklas „Aldik“.
2019 m. „Aldik“ ir „Stokrotka“ prekybos tinklai apvienyti pavadinimu „Stokrotka“.
Rinkos dalis
miniatiūra|Parduotuvių žemėlapis
Grupė užima apie 30,7% Lietuvos, 23,5% Latvijos, 15,3% Estijos, "Stokrotka" 2,3% Lenkijos, "T-Market" 2,6% Bulgarijos mažmeninės prekybos rinkos.
Detalesnė informaciją apie penkiose šalyse veikiančias Maxima Grupės valdomas įmones, remiantis Konsoliduotaja 2022 m. ataskaita:
* įskaitant 86 franšizines parduotuves. ** iš viso Maxima grupės valdomose įmonėse 2022 metais dirbo 38 256 žmonės. *** konsoliduota Maxima grupės apyvarta, eliminavus grupės įmonių tarpusavio sandorius, 2022 metais buvo 5 153,7 mln. Eur.
Salvinija Giedrimienė
Salvinija Giedrimienė (g. 1948 m. lapkričio 16 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkė tekstilininkė.
Biografija
Vyras Andrius Giedrimas. 1971 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokytojai Juozas Balčikonis, Vladas Daujotas, Sofija Veiverytė. 1989–1995 m. Lietuvos dailės instituto (nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademija) dėstytoja, nuo 1992 m. docentė.
Kūryba
Sukūrė modernių monumentalių plokštuminių, reljefinių, erdvinių gobelenų, aplikacijų. Ankstyvieji gobelenai netaisyklingo formato, su originaliais faktūriniais, ažūriniais elementais („Sportiniai žaidimai“ 1976 m., „Atodrėkis“ 1987 m.). Devintame dešimtmetyje sukūrė gobelenų gamtos, etnografine, istorine tematika („Pralekiantis ekspresas“ 1980 m., „Kintantys motyvai“ 1982 m., „Atbundantys laukai“ 1983 m., „Neramios šviesos“ 1984 m., „Languotas audinys“ 1986 m., „Juostuotas audinys“ 1987 m.). Gobelenai lygaus klasikinio audimo, konstruktyvios, aiškaus piešinio kompozicijos, niuansuotų spalvų, su ryškiais akcentais arba abstraktaus ritmo su erdviniais elementais. Nuo 1990 m. audžia religinės tematikos smulkaus pynimo gobelenus („Kryžius“ 1992 m., „Gailestingumo Motina“ 1994–1995 m., „Vilties šviesa“ 1992 m., Palaimintojo J. Matulaičio bažnyčioje Vilniuje, gobelenų ciklas „Kryžiaus kelias“ 1996–1999 m. ir „Prisikėlimas“ 1999–2002 m., Šv. Juozapo kunigų seminarijoje Vilniuje). Nuo 1972 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje, individualios parodos surengtos 1989 m. ir 1998 m. Vilniuje.
Ljankihuė (miestas)
Ljankihuė  – miestas Čilėje, Los Lagoso regiono šiaurinėje dalyje, 27 km nuo Puerto Monto, Ljankihuės ežero pakrantėje, priešais Osorno ugnikalnį, Ljankihuės provincijoje. 16,3 tūkst. gyventojų (2002 m.). Per miestą eina Arikos-Puerto Monto kelias. Verčiamasi turizmu.
Istorija
Gyvenvietė įkurta 1852 m. Desaguės (Desagüe) pavadinimu. 1968 m. suteiktas komunos statusas.
Paprastoji sprigė
Paprastoji sprigė (Impatiens noli-tangere) – spriginių (Balsaminaceae) šeimos sprigių (Impatiens) genties augalas. Savaime auga Europoje, vidutinių platumų Azijoje, Šiaurės Amerikoje, taip pat ir Lietuvoje.
Ekologija
thumb|left|250px| Auga miškuose, juodalksnynuose, krūmuose, miškinguose laukų ir upių šlaituose, raistuose. Mėgsta paunksnę, drėgnus puveningus dirvožemius. Neretai sudaro sąžalynus.
Dažnai individų skaičius sumažėja konkuruojant su gervuogėmis, didžiosiomis dilgelėmis, didžialapiais šakiais.
Žiedus lanko kamanės, bitės, dvisparniai. Žolę ėda elniniai ir galvijai.
Biologija
Tai vienmetis, maždaug 1,1 m aukščio gležnas augalas. Turi kuokštines šaknis, kurios siekia 10-15 cm gylį. Stiebas status, sultingas, šakotas, sustorėjusiais bambliais, iki 2 cm skersmens. Lapai pražanginiai, kiaušiniški, elipsiški, 5-10 cm ilgio, dantyti, smailiaviršūniai. Lapkočiai 2-5 cm ilgio. Kiekvienoje lapų pakraščių pusėje po 7-16 dantelių, jų gylis iki 3 mm. Apatiniai lapai esti su lapkočiais, o viršutiniai – bekočiai.
Trumpose kekėse kabo po 3-5 stambius, netaisyklingus, 3-4 cm ilgio žiedus, kuriuose yra nektaro. Žiedynkočiai esti pažastiniai. Geltonos žiotys nubarstytos raudonų dėmelių. Du taurėlapiai maži, trečias didelis, panašus į vainiklapį ir turi užriestą, 6-12 mm ilgio pentiną. Vainiklapis, esantis prieš pentinuotą taurėlapį, yra apskritas. Šoniniai vainiklapiai būna dviskiaučiai, suaugę po du. Visų penkių kuokelių dulkinės tarpusavyje sulipusios.
Žydi nuo birželio iki rugsėjo mėnesio. Vaisius – pailga, 1,5-2,5 cm ilgio, kabanti dėžutė, atsidaranti per sąvaras. Sąvaros tamprios, susisuka spyruokle ir sėklas išsvaido maždaug 1-3 m spinduliu. Ne visai prinokusi dėžutė sprogsta vos paliesta. Dėžutėje subręsta 1-9 iki 4,6 mm ilgio sėklos. Vaisiai bręsta nuo rugpjūčio iki spalio mėnesio. Dauginasi tik sėklomis. Augalas diploidinis, 2n = 20, 40. Tetraploidinė (2n = 40) forma rasta Lenkijoje.
Savybės
Augalas nuskintas greit vysta. Jautrus šalčiams, todėl po pirmųjų šalčių nunyksta.
Porūšiai
Yra išskiriami keturi varietetai:
Kačėnai
Kačėnais vadinami kaimai:
Žiburiai (bendrovė)
Žiburiai – Kanados lietuvių spaudos bendrovė Toronte (Kanada), įkurta 1950 m. savaitraščio „Tėviškės žiburiai“ spaustuvei organizuoti.
Istorija
Oficialus pavadinimas Kanados lietuvių katalikų kultūros draugija „Žiburiai“. Steigėjai: bendrovės pirmininkas A. Rinkūnas, vėliau A. Bumbulis, V. Krikščiūnas. Pagrindinis linotipininkas nuo pat įsteigimo iki 1965 m. buvo K. Rusinas, vėliau jo pareigos atiteko K. Otto.
Bendrovė išleido įvairios literatūros; ruošė spaudai ir rinko Kanados lietuvių Dienos metraščius, žurnalus „Moteris“, „Metmenys“. 1965 m. susijungė su Kanados lietuvių katalikų kultūros draugija. Tebeleidžia savaitraštis „Tėviškės žiburiai“.
Abubakras II
Abubakras II – devintasis Malio imperijos valdovas (mansa), valdęs XIV a. pr. Soste pakeitė savo pusbrolį Mohamedą ibn Gao. Abubakras II žinomas dėl savo kelionės po vandenyną.
Praktiškai visa žinoma informacija apie Abubakrą II yra iš arabų istoriko Al Umario. Jis šią istoriją sužinojęs iš valdovo Kankano Musos I, kuomet šis atlikdamas hadžą keliavo pro Egiptą. Valdovas Abubakras II buvęs vienas iš dviejų imperijos įkūrėjo Sundiatos Keitos sesers Kolonkan sūnų. Jis buvo paskutiniu Keitų dinastijos valdovu ir po jo dingimo imperiją 1311 m. užvaldė Faga Lajė dinastija.
Pasak Al Umario, Abubakras II 1310 m. įsakęs pastatyti 200 keleivinių ir 200 krovininių laivų, su kuriais turėjęs ištyrinėti jūros, iš vakarų skalaujančios imperiją, ribas. Tačiau tolesnis ekspedicijos likimas nežinomas. Į Malį sugrįžęs tik vienas laivas, kurio kapitonas atsisakė plaukti toliau, kai išvydo „upę jūroje“ ir milžinišką sūkurį. Tuomet pats Abubakaras II su tūkstančiu valčių išplaukęs į jūrą, palikęs valdžią tuomet vizirio pareigas ėjusiam Kankanui Musai I. Tačiau ir valdovas iš kelionės negrįžęs, o naujuoju mansa tapęs Kankanas Musa I.
Svajonė (reikšmės)
Svajonė:
Vladimiras Beriozovas
Vladimiras Beriozovas (1929 m. rugsėjo 29 d. Viekšniuose, Mažeikių apskritis – 2016 m. kovo 16 d. Vilniuje) – komunistas, sovietinės ir nepriklausomos Lietuvos partinis, politinis bei visuomenės veikėjas, signataras.
Biografija
Lankė Kauno V. Kudirkos pradžios mokyklą, vėliau mokėsi vidurinėse mokyklose ten, kur gyveno tėvai. 1950–1953 m. tarnavo sovietinėje armijoje. Nuo 1952 m. SSKP narys. 1953–1967 m. LKP Molėtų rajono komiteto sekretorius, Širvintų ir Ignalinos rajonų Vykdomųjų komitetų pirmininko pavaduotojas. 1962–1967 m. neakivaizdiniu būdu studijavo Vilniaus pedagoginiame institute. 1967–1988 m. LKP CK instruktorius, skyriaus vedėjas, 1969–1971 m. sekretorius. 1971–1981 m. Politinio švietimo namų vedėjas. 1984–1985 m. partinės komisijos prie LKP CK pirmininkas. 1985–1988 m. LKP CK organizacinio partinio darbo skyriaus vedėjas.
Prasidėjus Atgimimui Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio palaikomas ir remiamas 1988 m. išrinktas LKP antruoju sekretoriumi, kuriuo galėjo tapti tik rusas. Pirmasis po 1956 m. tose pareigose ne iš Maskvos atsiųstas, ėjo šias pareigas iki 1991 m., kol buvo įteisinta Lietuvos demokratinė darbo partija (LDDP).
1990–1992 m. LR Aukščiausiosios Tarybos deputatas, Kairiųjų frakcijos pirmininko pavaduotojas, Lietuvos nepriklausomos valstybės atkūrimo akto signataras. 1992–1997 m. prezidento Algirdo Brazausko patarėjas. Signatarų klubo narys. Buvo pripažintas bendradarbiavęs su sovietų valstybės saugumu. Pasižymėjo prieštaringa veikla. 2000 m. prezidentas Valdas Adamkus apdovanojo Lietuvos nepriklausomybės medaliu.
Nuo 1989 m. LDDP narys, 1990 m. gruodžio 9 d. išrinktas LDDP tarybos pirmininko pavaduotoju. Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys.
Palaidotas Antakalnio kapinėse.
Higašimurajama
Higašimurajama  – miestas Tokijuje, Japonijoje. Čia gyvena apie 146,2 tūkst. gyventojų.
Simboliai
Oficiali miesto gėlė – azalija, medis – japoninis skirpstulas, paukštis – baltoji kielė.
39 m.
Mirtys
Nedatuota
Higašimurajama
Nuorodos
thumb|left|Higašimurajama Tokijo prefektūroje
Haas F1 Team
MoneyGram Haas F1 Team – Formulės 1 komanda iš JAV. Ekipa debiutavo 2016 m. Formulės 1 sezone. Tai yra pirmoji JAV Formulės 1 komanda nuo 1986 m. sezono. Komandai vadovauja buvęs Jaguar ir Red Bull ekipų technikos direktorius Günther Steiner.
2015 m. rugsėjo 29 d. komanda paskelbė, kad jų komandai atstovaus prancūzas Romain Grosjean, o spalio 30 d. patvirtino ir antrąjį lenktynininką – Esteban Gutiérrez.
Pirmose savo lenktynėse Australijoje ekipa užėmė 6-ąją vietą (Romain Grosjean) ir tapo pirmąja JAV komanda savo debiute pelniusi taškus ir pirmąja nuo 2002 m. Toyota pasiekimo savo debiute pelniusi taškus.
2017–2020 m. sezonuose komandai atstovavo R. Grosjean ir Kevin Magnussen.
Prieš 2021 m. sezono pradžią komanda paskelbė, kad keičia abu pilotus ir jų vietas užims Formulės 1 naujokai rusas Nikita Mazepin ir vokietis Mick Schumacher. Viso sezono metu komanda dėmesį skyrė naujam 2022 m. sezono bolido paruošimui, tad visose lenktynėse nebuvo konkurencinga.
Prieš prasidedant 2022 m. sezonui, vasario 24 d. prasidėjo Rusijos karinis įsiveržimas į Ukrainą, dėl to įvairios Rusijos kompanijos ir asmenys buvo įtraukti į pasaulinių sankcijų sąrašus. Reaguojant į jas ir į karo agresiją, „Haas“ nutraukė sutartį su pagrindiniu rėmėju „Uralkali“, o vėliau ir su rusu N. Mazepinu.
2023 m. sezonui prie komandos prisijungė vokietis Nico Hülkenberg.
Paprastosios karangės
Paprastosios karangės (Caranx) – stauridinių (Carangidae) šeimos žuvų gentis.
Tai tropikų ir subtropikų jūrinės žuvys, kurių kūnas labai suplotas. Grobuoniškos. Minta kitomis smulkesnėmis žuvimis, vėžiagyviais, galvakojais, bet jas gaudo rykliai ir kitos stambios jūrinės žuvys. Paplitusios Ramiajame vandenyne, Indijos ir Atlanto vandenynuose.
Gentyje 18 rūšių.
Liskai (Girdavos apskritis)
Liskai arba Liskinas (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Novoslobodka, Новослободка, Лискино) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Mozyrio kaimo gyvenvietės kaimas prie Ašvinės upės.
Apipjaustymas
400px|thumb|right|Apipjaustymas thumb|right|Apipjaustymo įrankiai Apipjaustymas – ritualinis arba chirurginis varpos galvutę dengiančios odos raukšlės – apyvarpės – pašalinimas.
Liskai (Girdavos apskritis)
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Girdavos apskrities Hochlindenbergo valsčiaus kaimas. Priklausė Ašvėnų (Nordenburgo) parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Krylovo apylinkės kaimas.
Apipjaustymas
Medicina
Chirurginė operacija taikoma esant fimozei, kai dėl susiaurėjusios apyvarpės angos, apyvarpė neatsismaukia nuo varpos galvutės. Tampa sunku šlapintis, o šlapinantis, gali išsipūsti apyvarpės maišelis, jame susidaryti akmenų arba prasidėti uždegimas – balanopostitas.
Ritualas
Ritualinė operacija, būdinga kai kurioms tautoms, atsižvelgiant į religinius papročius ir tradicijas.
Jei apyvarpė pašalinama paaugliui – traktuojama, kad jis tapo suaugusiu. Šis pietinėse šalyse gyvenančių tautų (musulmonų, judėjų ir kt.) paprotys, matyt, yra susijęs su higieniniu reikalavimu. Karšto klimato sąlygomis dažnas apyvarpės ir varpos galvutės uždegimas dėl tarp jų susikaupusių liaukų sekreto – smegmos. Taip pat, smėliui patekus už apyvarpės, žmogų kankindavo dideli skausmai. Pašalinus apyvarpę, išnykdavo ir uždegimo pavojus.
Lietuvos rogučių sporto federacija
Lietuvos rogučių sporto federacija – nevyriausybinė organizacija plėtojanti rogučių sporto sporto šaką Lietuvoje.
Istorija
2013 m. gruodžio 11 d. oficialiai įregistruota Lietuvos rogučių sporto federacija. 2014 m. rugsėjo 26 d. tarptautinė rogučių sporto federacija (FIL) suteikė Lietuvos rogučių sporto federacijai laikinojo nario statusą. Tais pačiais metais federacija pradėjo sportininkų atranką į Lietuvos rinktinę.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Dubos
Dubos – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Velykių.
Kačėnai (Dieveniškės)
Kačėnai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Dieveniškių.
Transantarktiniai kalnai
thumb|right|250px|Transantarktiniai kalnai Viktorijos žemėje Transantarktiniai kalnai (, isp. Montañas Transantárticas) – kalnagūbrių sistema Antarktidoje. Driekiasi maždaug 4000 km nuo rytinės Vedelio jūros pakrantės iki vakarinio Roso jūros kranto. Plotis 200-600 km. Transantarktinių kalnų sistemą sudaro šie kalnų masyvai: Pensakola, Tilas, Horlikas, Karalienės Modos kalnagūbris, Karalienės Elžbietos kalnagūbris, Karalienės Aleksandros kalnagūbris ir kt. Aukštis 2000-3000 m, o aukščiausia vieta – 4668 m (Jalmar Juhanseno k., Karalienės Modos klng.). Transantarktiniai kalnai laikomi riba tarp Rytų Antarktidos ir Vakarų Antarktidos.
Kalnus suformavo vulkaniniai procesai. Formavimasis prasidėjo kainozojuje prieš maždaug 65 mln. metų. Taip pat kalnuose randamos smiltainio ir dolerito uolienos, susiformavusios prieš 400 mln. metų, silūro periode. Yra akmens anglies telkinių.
Kalnai atrasti 1841 m. Viktorijos Žemėje, Džeimso Roso ekspedicijos.
Isės žemė
thumb|300px|Isės žemė Japonijos žemėlapyje Isė (伊勢国; Ise no kuni), dar vadinama Seišiū (勢州; seishū) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra didžioji Mijės prefektūros dalis. Isė ribojosi su Igos, Kijo, Mino, Omio, Ovario, Šimos ir Jamato žemėmis.
40 m.
40 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Strėčia
Strėčia arba Stračia  – upė Baltarusijoje, Pastovių, Medilo ir Astravo rajonuose; dešinysis Neries intakas. Išteka iš Mažųjų Švakštų ežero, teka į pietvakarius. Įteka į Nerį aukščiau Michališkių.
Baseine daug ežerų – Svieriai, Didieji Švakštai, Mažieji Švakštai, Baldukas, Glublia, Glubelka ir kiti. 6,1 km atkarpoje kanalizuota.
Kala (Malta)
Kala ( arba Il-Qala) – miestelis Goco saloje, Maltoje. 2 294 gyventojų (2013 m. duomenys). Toliausiai nuo Viktorijos nutolusi gyvenvietė. Netoliese yra Hondoq IR-Rummien pakrantė su druskos įdubomis, populiari nardytojų su akvalangais tarpe. Ribojasi su Gadžnsilemo ir Naduro savivaldybėmis.
Istorija
Kala pirmą kartą paminėta XV a.
Pajiesys
Pajiesys – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, truputį į vakarus nuo Linksmakalnio, kitoje kelio pusėje, nuo Pajiesio tilto į pietvakarius. Šalia yra Pajiesio tvenkinys, daug Išlaužo tvenkinių.
Zaidai
Zaidai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Likiškėlių.
Šeštokiškės
Šeštokiškės – kaimas Molėtų rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 2 km į šiaurės rytus nuo Molėtų. Seniūnaitijos centras.
Belgijos futbolo taurė
Belgijos futbolo taurė – pagrindinis Belgijos taurės turnyras, rengiamas nuo 1911 metų. Nuo 2015-2016 m. turnyro sponsoriu tapo Croky, ir turnyras buvo pavadintas Croky Cup.
Šeštokiškės
Istorija
1691 m. kaimas minimas Molėtų bažnyčios krikšto metrikų knygoje (Šeštokai).
Belgijos futbolo taurė
Istorija
Pirmosios taurės varžybos Belgijoje buvo surengtos 1907–1908 m., tačiau tai nebuvo klubai o provincijos rinktinės. Po to taurės turnyras buvo sustabdytas dvejiems metams.
Klubų varžybos prasidėjo nuo 1911 m., tačiau netrukus buvo nutrauktos kilus I pasauliniui karui. Pertrauka truko iki 1926–1927 metų sezono, po kurio turnyras vėl sustojo. Iki II pasaulinio karo įvyko tik dar vienas turnyrnas 1934-1935 m.
Taurės turnyras buvo vėl atgaivintas 1953 m. Turnyras netapo populiariu, ir po trejų metų buvo surengta apklausa, po kurios Belgijos taurės turnyras vėl buvo sustabdytas. 1964 m. buvo įkurta UEFA Taurių laimėtojų taurė, norėdami jose dalyvauti, Belgijos futbolo federacijos atstovai atnaujino taurės turnyrą.
Trumpam buvo sukurtas dar vienas taurės turnyras - Belgijos lygos taurė, kuris vyko 1997–2000 m. Laimėtojams atiteko teisė dalyvauti UEFA Intertoto taurės turnyre. Didžiausieji klubai ignoravo šias varžybas ir žaidė savo atsarginėmis komandomis. Varžybos pritraukė mažai žiūrovų, ir po trijų sezonų buvo nutrauktos.
Vokietijos ir Estijos nepuolimo sutartis
thumb|right|300px|Vokietijos ir Latvijos bei Vokietijos ir Estijos nepuolimo sutarčių pasirašymas. Iš kairės: [[Vilhelmas Munteris, Joachimas fon Ribentropas ir Karlas Selteris]] Vokietijos ir Estijos nepuolimo sutartis buvo abipusis susitarimas tarp Vokietijos ir Estijos, kurį 1939 m. birželio 7 d. (kartu su Vokietijos ir Latvijos nepuolimo sutartimi), Berlyne pasirašė Vokietijos ir Estijos užsienio reikalų ministrai Joachimas fon Ribentropas ir Karlas Selteris. Tai buvo trumpa (dviejų punktų) sutartis, kuria sutarta nenaudoti jėgos vienai prieš kitą jokiais atvejais. Sutarties galiojimo terminas buvo numatytas dešimčiai metų, automatiškai pratęsiant dar dešimčiai metų, su vienintele išlyga, kad sutartis nustos galiojusi, jei nustos galioti tą pačią dieną pasirašyta Vokietijos ir Latvijos nepuolimo sutartis.
Kitą dieną po sutarties pasirašymo (1939 m. birželio 8 d.) A. Hitleris priėmė Estijos ir Latvijos pasiuntinius ir su jais aptarė tolimesnį šalių bendradarbiavimą, ypač ekonominį.
Istorija
Po to, kai Lietuva 1939 m. kovo 22 d. priėmė Vokietijos ultimatumą, Vokietija pradėjo toliau į šiaurę plėsti savo įtaką. Sovietų Sąjunga pati norėjo išplėsti savo įtaką Baltijos šalyse, tačiau Estija ir Latvija, įtardamos Josifo Stalino ketinimus, sutiko pasirašyti sutartį su Vokietija.
Sutartis ratifikuota 1939 m. liepos 24 d. ir Tautų Sąjungos pripažinta rugpjūčio 24 d.
Pasirašyti tokią sutartį 1939 m. balandžio 28 d. Vokietija pasiūlė Latvijai, Estijai, Danijai, Norvegijai, Švedijai, ir Suomijai. Pastarosios trys šalys pasiūlymą atmetė. Pirmasis sutarties variantas buvo parengtas gegužę, tačiau susitikimas buvo du kartus nukeltas, Latvijos prašymu patikslinti kai kuriuos punktus.
Kretingos Marijono Daujoto progimnazija
Kretingos Marijono Daujoto progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 303382953. Pavadinta miškininko Marijono Daujoto (1891–1975), kurio iniciatyva sutvirtintos ir apželdintos Lietuvos pajūrio smėlio kopos, vardu.
Adresas: Vilniaus g. 12, Kretinga.
Istorija
1610 m. Kretingoje įkurta parapinė pradinė mokykla. XIX a. mokykla pertvarkyta į rusišką valdinę mokyklą. 1915 m. Pranciškonų vienuolyno gvardijonas tėvas Pranciškus Bizauskas senosios rusų mokyklos patalpose atidarė privačią vienuolyno išlaikomą lietuvišką pradinę mokyklą. 1918 m. vienuoliams pranciškonams sutikus vietoje privačios mokyklos buvo įkurta valstybinė Kretingos pradžios mokykla Nr. 1. 1937–1939 m. Vilniaus gatvės ir Šaulių (dab. Žemaitės) alėjos kampe pastatyti moderniai įrengti mūriniai rūmai (dab. senojo pastato kairysis korpusas), į kuriuos 1939 m. po Užgavėnių atostogų persikėlė mokykla. Jai vadovavo Stasys Juodikis.
Pokario metais Kretingos pradinė mokykla buvo didžiausia Lietuvoje, jai vadovavo Juozas Kazlauskas, vėliau – Petras Kaupas. 1960 m. pristatytas naujas priestatas (senojo pastato dešinysis korpusas). 1971 m. mokykla reorganizuota į Kretingos 2-ąją aštuonmetę mokyklą. 1976 m. baigtas statyti naujasis korpusas ir mokykla pertvarkyta į Kretingos 2-ąją vidurinę mokyklą. Mokyklai vadovavo Algirdas Kecorius. 1979 m. išleista pirmoji abiturientų laida.
Nuo 1992 m. mokyklai vadovavo Gerardas Trumpis. 1995 m. lapkričio 16 d. Kretingos mero potvarkiu Nr. 369 Kretingos 2-oji vidurinė mokykla pavadinta miškininko Marijono Daujoto vardu.
Latvijos muzikos įrašų metų apdovanojimai
thumb|right|Metų Apdovanojimų logotipas Latvijos muzikos įrašų metų apdovanojimai - kasmetinė geriausių Latvijos muzikantų apdovanojimo ceremonija. Ji pirmąkart įvyko 1995 m., kai buvo įteikti „Metų apdovanojimai 1994“. 1994 ir 1995 m. ceremonijos pavadinimas buvo Mikrofono Metų Apdovanojimai. Bevaik kasmet keitėsi nominacijų formatas, pavyzdžiui, 1996 m. apdovanojimai buvo įteikti 7 kategorijose kiekvienai įrašų kompanijai atskirai.
Nominacijų kategorijos
Apdovanojimai yra teikiami 17-oje nominacijų kategorijų:
Augusto De Luca
Augusto De Luca (g. 1955 m. liepa 1 d. Neapolis) – italų fotografas menininkas, senienų rinkėjas.
Fotografas dabar žinomas savo fotografijomis, vaizduojančiomis įžymius žmones bei architektūros nuotraukomis. Jo kūrybai svarbus ir stiprus pavyzdys buvo Richard Avedon`o portretai. Augusto De Luca fotografijos dekoratyvios, simboliškos, eksperimentuojama su spalvomis, fotografijos technikomis. Jis išimtinai naudojo „Hasselblad“ 6x6 mm eksponometro kamerą, aprūpintą 80 mm objektyvu, ir kartais plataus kampo objektyvą peizažams.
Augusto De Luca surengė apie 150 tarptautinių parodų. 1996 m. De Luca ir Ennio Morricone gavo prizą Città di Roma už knygos“Roma Nostra”.
Jo darbų yra įsigiję Prancūzija (Bibliothèque nationale de France Paris), JAV (International Polaroid Collection), Belgija (Musée de la photographie de Charleroi).
Singapūro transportas
thumb|right|300px|[[MRT (Singapūras)|MRT traukiniai]] Singapūro transporto sistema yra viena pažangiausių ir efektyviausių pasaulyje. Vidaus susisiekimo transportą Singapūre didžiąja dalimi sudaro MRT traukiniai, miesto centre ir kai kur kitur važinėjantys po žeme kaip metro, o naujuose miestuose ir neurbanizuotose žemėse – virš žemės, kaip paprasti traukiniai. Šiuo metu yra trys linijos, visos jos kerta patį Singapūro miestą ir sujungia jį su aplinkiniais miestais, keliose stotyse galima pakeisti linijas.
Naująja MRT šiaurės-rytų linija važiuoti yra brangiau, nes ji yra visiškai automatinė, be mašinistų: tai yra pirmasis pasaulyje visiškai automatinis geležinkelis. Šalia MRT taip pat yra ir LRT traukiniai, vietinės reikšmės automatiniai traukiniai, priskirtini greitiesiems tramvajams (t. y. yra mažesni ir siauresnės vėžės už geležinkelius, bet skirtingai nei tramvajai nedalyvauja eisme) sujungiantys pagrindines MRT stotis su atokesniais miestais.