cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mažeikių geležinkelio stotis
Mažeikių geležinkelio stotis (1900–1919 m. Muravjovo geležinkelio stotis) – geležinkelio stotis Mažeikių miesto centre, Stoties g. 1, pastatyta 1876 m. Išlikęs geležinkeliečių namas Stoties g. 32 – paveldo objektas (unikalus Nr. ). Vyksta keleiviniai traukiniai ruožu Mažeikiai–Panevėžys.
Istorija
1869 m. pro Mažeikius pradėta tiesti Liepojos–Romnų geležinkelio linija. 1871 m. rugsėjo 4 d. pradėjo veikti Mažeikių geležinkelio stotis, kuri priskirta II klasei. Stotis buvo Viekšnių valsčiuje. Po dvejų metų Mažeikius geležinkeliu sujungus su Ryga (nutiestas Mažeikių–Rygos geležinkelis), 1873 m. lapkričio 3 d. pradėjo veikti ir antra geležinkelio stotis (Mintaujos vardu). 1876 m. pastatytas dabartinis geležinkelio stoties pastatas. Tai buvo pirmasis mūrinis miestietiškas pastatas, aplink kurį 1880 m. suformavus sklypus (dabartinėse Vasario 16-sios ir Laisvės gatvėse) prasidėjo Mažeikių miesto augimas.
XX a. tarpukariu buvo bagažo skyrius, veikė paštas-telegrafas, I klasės laukimo salė ir restoranas, III klasės laukiamasis su bufetu. Atvykę traukiniai čia stovėdavo apie valandą, o keleiviai išeidavo pasivaikčioti grįstu peronu. 1927 m. stotyje iškilmingai buvo sutiktas Lietuvos prezidentas Antanas Smetona.
1993 m. stoties pastatas įtrauktas į Kultūros vertybių registrą. 2003 m. Istorinis pastatas įtrauktas į valstybinį kultūros paminklų registrą kaip turintis istorinę bei architektūrinę vertę.
Pomeranijos baltai
Pomeranijos baltai – baltų gentys, gyvenusios tarp Jutlandijos pusiasalio vakaruose ir Vyslos upės rytuose, kurie vėliau siejami su veidinių urnų sritimi. Šios baltų gentys buvo iš dalies išstumtos, iš dalies asimiliuotos germanų genčių, slinkusių į rytus nuo 1500 m. pr. m. e. iki I m. e. a. Dalis jų liko germanų apsuptyje. Didžiojo tautų kraustymosi metu (I–V a.) germanų gentys pasitraukė iš šio regiono, o dalis Pomeranijos baltų pasiliko. Šios gentys susiliejo su slavų gentimis, atvykusiomis į Pomeraniją po VI a. Taip susidarė kašubai ir kitos Pomeranijos slavų grupės.
Bo Lindman
Biografija
1923 m. ir 1924 Lindman tapo Švedijos šiuolaikinės penkiakovės nacionaliniu čempionu. 1923 m. taip pat laimėjo Europos šiaurės šalių čempionatą.
Paryžiuje vykusiose aštuntose moderniose 1924 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Lindman dalyvavo trečią kartą vykusiose šiuolaikinės penkiakovės varžybose. Šaudymo rungtyje švedas buvo antras, plaukime liko 9-as, jojime liko 4-as, fechtavime liko 3-as, o plaukime ir bėgime buvo pirmas. Susumavus visų rungčių taškus paaiškėjo, jog švedas tapo trečiuoju istorijoje šiuolaikinės penkiakovės olimpiniu čempionu.
1928 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Lindman buvo Švedijos vėliavnešys olimpinėje atidarymo ceremonijoje. Šiuolaikinės penkiakovės varžybose sportininkas iškovojo sidabrą.
1932 m. vasaros olimpinėse žaidynėse antrą kartą buvo šalies vėliavnešiu. Fechtavimo varžybose į finalus nepateko, o šiuolaikinės penkiakovės rungtyje iškovotas sidabras. 1936 m. vasaros olimpinių žaidynių atidarymo ceremonijoje trečią kartą nešė Švedijos vėliavą, nors varžybose nedalyvavo.
Nuo 1934 m. iki 1946 m. Švedijos lengvosios atletikos vadovas.
Technologijos filosofija
Technologijos filosofija – filosofijos sritis, nagrinėjanti technologijų prigimtį ir technologijų sukeliamas socialines pasekmes.
Filosofinės diskusijos technologijų (ar jų graikiška pirmtake techne) klausimais yra datuojamos dar nuo Vakarų filosofijos pradžios. Frazė „technologijų filosofija“ pirmą kartą buvo panaudota XIX a. pabaigoje vokiečių kilmės filosofo ir geografo Ernst Kapp jo išleistoje knygoje pavadinimu „Grundlinien einer Filosofija der Technik“.
Graikų filosofijoje
Vakarietiškas terminas „technologija“ yra kilęs iš graikų sąvokos techne (τέχνη) (meno ar amato žinios). Apskritai, graikų požiūriu, techne yra tai, kas kyla iš bandymo imituoti gamtą (pavyzdžiui, audimas kilo stebint audžiančius vorus). Graikų filosofai, tokie kaip Heraklitas ir Demokritas taip pat laikėsi šio požiūrio. Aristotelis veikale „Fizika“ sutiko, kad dažniausiai techne ir yra imitacija, bet taip pat tvirtino, kad techne gali išeiti už gamtos ribų ir baigti tai „ko gamta negali užbaigti“. Aristotelis taip pat teigė, kad gamta (physis) ir techne skiriasi ontologine prasme, nes natūralūs dalykai turi tam tikrą vidinį generacijos ir judesio principą, taip pat vidinę teleologinę galutinę priežastį. O techne formuoja išorinės priežastys ir išorinis telos (tikslas ar pabaiga). Natūralūs (kilę iš gamtos) objektai siekia daugintis ir pasiekti tam tikrą tikslą (telos), kai techne to nesiekia. Platono veikale „Timaeus“ pasaulis yra vaizduojamas kaip dieviškojo meistro (Demiurge) darbas, kuris sukūrė pasaulį vadovaudamasis amžinosiomis substancinėmis formomis, visai kaip amatininkas, kuris gamindamas naudoja brėžinius. Be to, Platonas savo veikale „Įstatymai“ teigia, kad kiekvienas bet kurio meistro darbas yra šio dieviškojo meistro darbo imitavimas.
Nuo viduramžių iki XIX amžiaus
dešinėje|miniatiūra|Sir Francis Bacon Romos imperijos ir vėlyvosios antikos laikotarpiu to meto autoriai išleido veikalus, tokius kaip „Vitruvius“, „De Architectura“ (I a. pr. m. e.) ir Agricola „De Re Metallica“ (1556). Viduramžių scholastinėje filosofijoje paprastai laikomasi tradicinio požiūrio į technologijas, kad tai – gamtos imitavimas. Renesanso epochoje Francis Bacon tapo vienu iš pirmųjų šiuolaikinių autorių, aprašiusių technologijų poveikį visuomenei. Savo utopiniame veikale „New Atlantis“ (1627), Francis Bacon suformulavo optimistinę pasaulio suvokimo idėją, kurioje fikcinė įstaiga („Salomon's House“) pasitelkia gamtos filosofiją ir technologijas tam, kad išplėstų žmogaus galią prieš gamtą – visuomenės tobulinimas vykdomas gerinant žmonių gyvenimo sąlygas. Šios fikcinės institucijos tikslas yra toks, jog „norima sužinoti visas priežastis ir daiktų judėjimo paslaptis; taip išplėčiant žmonijos galimybių ribas iki tokio lygio, kad viskas tampa įmanoma.
XIX a.
Vokiečių filosofas ir geografas Ernst Kapp, įsikūręs Teksaso valstijoje, išleido fundamentalią knygą „Grundlinien einer Filosofija der Technik“(1877). Kapp buvo giliai įkvėptas Hegel filosofijos ir techniką laikė žmogaus organų projekcija. Bent jau Europoje Kapp yra vadinimas technologijų filosofijos pradininku. Kita, labiau materialistinė pozicija technologijų klausimais, buvo sukurta remiantis Bendžiamino Franklino ir Karlo Markso idėjomis, kuri padarė labai daug įtakos XX amžiaus technologijų filosofijai.
Šiuolaikinė filosofija
Šiuolaikiniai filosofai, besidomintys technologijomis: Jean Baudrillard, Albert Borgmann, Andrew Feenberg, Langdon Winner, Donna Haraway, Avital Ronell, Brian Holmes, Don Ihde, Bruno Latour, Paul Levinson, Ernesto Mayz Vallenilla, Carl Mitcham, Leo Marx, Gilbert Simondon, Lewis Mumford, Jacques Ellul, Bernard Stiegler, Paul Virilio, Günter Ropohl, Nicole C. Karafyllis, Richard Sennett ir George Grant.
Technologijos ir neutralumas
Tobulėjant technologijoms su tuo kartu ateina ne tik pažanga, bet ir susirūpinimą keliančios pasekmės visuomenei. Lelia Green žudynes Port Arthur ir Dunblane nurodo kaip pavyzdžius, gerai iliustruojančius technologinio ir socialinio determinizmo koncepcijas. Technologinis determinizmas teigia, kad „kad būtent technologijų bruožai nulėmė pastarosios paskirtį/naudojimą, o progresyviosios visuomenės vaidmuo buvo prisitaikyti [ir gauti naudos iš] technologinių pokyčių“. Alternatyvus požiūris yra socialinis determinizmas, kaltinantis visuomenę dėl technologijų „kūrimo ir diegimo“. Reakcija į minėtas ginkluotas žudynes įvairiuose regionuose buvo skirtinga. Tasmanijos valdžia ginklų kontrolės įstatymus sugriežtino dar labiau nei anksčiau, kuomet JAV buvo teigiamai žiūrima į teisių dėl šaunamųjų ginklų turėjimą gynimą. Štai čia slypi tiek nuomonių, tiek socialinių dimensijų skirtis. Lelia Green teigia, kad technologijos gali būti suvokiamos kaip neutralus subjektas tik tada, kai sociokultūrinis kontekstas ir problemos, supančios specifinę technologijų sritį, yra panaikinamos. Tik tokiu atveju mes pamatysime, kad iš tiesų egzistuoja santykis tarp socialinių grupių ir technologijų valdymu paremtos galios.
Naujojo Kaimo judėjimas
Naujojo kaimo judėjimas (, semaul undong) – nuo 1970 m. Pietų Korėjoje vykdomas projektas, kurio pirminis tikslas buvo pakelti gyvenimo lygį kaimo vietovėse. Pagrindinė priežastis, paskatinusi šio projekto vykdymą, buvo to meto spartus šalies ekonomikos vystymasis, kuris labiausiai paveikė miestus, tuo tarpu kaimuose žmonės gyveno palyginti skurdžiai. Sumažindamas atotrūkį nuo miesto ir kaimo pragyvenimo lygio, tuometinis prezidentas Pak Čionghy siekė stabilizuoti socialinę padėti ir išvengti neramumų.
Padėtis kaimuose buvo gerinama pakeliant valstybės reguliuojamas grūdų kainas, populiarinant produktyvesnes augalų veisles ir suteikiant lengvai prieinamą finansavimą bendruomenių iškeltiems projektams. To dėka kaimuose buvo žymiai išplėsta infrastruktūra, palengvintas žemės ūkio produktų patekimas į miesto turgus, pakeltas technologinis lygis.
Projektas buvo vykdomas skatinant tarpusavio pagalbą, bendradarbiavimą ir žmonių iniciatyvumą. Bendruomenėms buvo nemokamai suteikiamos žaliavos, kurias jos galėjo panaudoti pagal savo supratimą gyvenimo sąlygų gerinimui. Tie kaimai, kurie parodydavo sugebėjimą tinkamai panaudoti gautą paramą, galėjo pretenduoti į papildomą jos gavimą. Iš pradžių tai buvo pakankamai efektyvus modelis, sugebėjęs smarkiai pakelti pragyvenimo lygį kaimo vietovėse, tačiau bėgant laikui jis tapo vis mažiau veiksmingas. Judėjimo administravimas tapo vis labiau biurokratiškas, centralizuotas, jo pagalba buvo siekiama patenkinti įtakingų grupių poreikius, išaugo korupcija.
Pirminės formos Naujojo kaimo judėjimas nustojo veikęs 1980-tųjų viduryje ir peraugo į nevyriausybinę organizaciją, užsiimančią socialinės gerovės kėlimu, vykdančią aplinkosaugos, švietimo ir kitokius projektus. Organizacija veikia iki šiol, turi keliasdešimt tūkstančių narių.
Kepler-26 e
Kepler-26 e – egzoplaneta, skriejanti apie K spektrinės klasės žvaigždę Kepler-26, esančią Lyros žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 1093,4 šviesmečio (335,2 parseko).
Kepler-26 e yra Neptūno tipo dujinė milžinė; jos masė siekia 6,39 Žemės masės (kitais duomenimis – 5,9783 ), o spindulys – 0,215 Jupiterio spindulio. Kepler-26 e orbitos spindulys yra 0,220 av, apie savo žvaigždę ji apskrieja per 46,8 paros. Be Kepler-26 e, šioje sistemoje aptiktos dar 3 planetos – Kepler-26 b, Kepler-26 c bei Kepler-26 d (2020 m. duomenimis).
Kepler-26 e atrasta 2014 m. vasarį „Kepler“ kosminiu teleskopu (taikytas tranzitų metodas). Iš pradžių ji buvo laikoma planeta kandidate; planetos egzistavimą iš esmės patvirtino NASA „Ames“ tyrimų centro tyrėjų komandos atlikta statistinė analizė (didesnis nei 99 % patikimumo lygis).
Kandejasas
Kandejasas  – upė vakarų Brazilijoje, Rondonijoje; kairysis Žamario intakas (Amazonės baseinas). Prasideda Pakaas Novaso kalnuose, Kampo Novo de Rondonijos apylinkėse. Teka šiaurėn, smarkiai vinguriuoja. Įteka į Žamarį netoli šio santakos su Madeira, į rytus nuo Porto Veljo.
Didžiausi intakai: Igarape Santa Krusas, Preto do Kadejasas (dešinieji).
Upės baseine gyvena izoliuotų indėnų karitianų tauta. Jame išgaunamas kasiteritas. Kandejaso pakrantėse įsikūręs Kandejas do Žamario miestas.
Vilniaus apskrities istorija
Vilniaus apskritis (skirtingais laikais dar žinomas kaip Vilniaus pavietas, Vilniaus ujezdas) – 1566–1950 m. (su pertrauka 1925–1939 m.) egzistavęs administracinis vienetas su centru Vilniuje, kurio priklausomybė ir teritorija daug kartų keitėsi.
Raida
Vilniaus apskritis yra viena seniausių Lietuvos apskričių, per pastaruosius keturis šimtus metų patyrusi daug teritorijos ir pavaldumo pokyčių. Jos raidą galima dalinti į šiuos laikotarpius:
Llandrindod Wells AFC
Llandrindod Wells AFC – Velso futbolo klubas iš Landrindod Velso.
Istorija
Klubas įkurtas 1883 m. Žaidė regioninėse pirmenybėse. Kelis sezonus buvo pakilęs į Cymru Alliance, žaidė antros pakopos čempionate, bet jame neįsitvirtino.
Komanda iškrito į žemesnį divizioną.
Sezonai
Šaltinis:
Juodkalnijos futbolo varžybos 2016–2017 m.
Juodkalnijos futbolo varžybos 2016–2017 m.
Atsakomosios rungtynės
Rudar Pljevlja nugalėjo bendru rezultatu 3–1 ir išliko Pirmoje lygoje.
Petrovac nugalėjo bendru rezultatu 5–1 ir išliko Pirmoje lygoje.
Finalo rungtynės
---
Paminklinis akmuo Stanislovui Rapolioniui
Paminklinis akmuo Stanislovui Rapolioniui stovi Gornostajiškių kaime, Eišiškių seniūnijoje, Šalčininkų rajone, 0,5 km į šiaurę nuo kelio, buvusio Gornostajiškių dvaro sodyboje. Pastatytas atminti vienam lietuvių raštijos pradininkų, kilusiam iš Eišiškių apylinkių, Stanislovui Rapolioniui (1485–1545).
Akmuo yra nacionalinės reikšmės dailės ir memorialinis paminklas, įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ).
Paminklas
Paminklinio akmens autoriai: skulpt. Konstantinas Bogdanas, archit. Rimantas Buivydas, Jūras Balkevičius.
Vertikalus granito akmuo įtaisytas ant trijų laiptų gaubto cokolio. Buvo bronzinių raidžių užrašas: „Stanislovas Rapolionis/1485-1545“. Akmenyje ištašytoje nišoje įrengta vieta biustui ant pjedestalo. Ji tuščia – šiuo metu bronzinis 43 cm dydžio Rapolionio biustas saugomas Eišiškių Stanislovo Rapolionio gimnazijos muziejuje. Čia kasmet teikiamos Stanislovo Rapolionio premijos, laureatai aplanko Gornostajiškių paminklinį akmenį.
Istorija
Paminklas pastatytas 1986 m. parke priešais Gornostajiškių dvaro rūmus, minint S. Rapolionio 500-ąsias gimimo metines. Jo pastatymo iniciatorius buvo vietos kolūkio pirmininkas, laisvės kovų dalyvis Bronius Skiauterė (1924–2013). Jis prisidėjo prie Gornostajiškių dvaro, jo aplinkos sutvarkymo, nes tai buvo jo vadovaujamo kolūkio „Lenino priesaikai“ centras. Paminklui panaudotas apylinkėse rastas riedulys. Prasidėjus Atgimimui paminklinis akmuo buvo nuniokotas, vėliau vėl atstatytas. Baiminantis, kad bronzinis S. Rapolionio biustas gali atsirasti metalo supirktuvėje, jis buvo perkeltas į S. Rapolionio gimnaziją. Pasak buvusio mokyklos direktoriaus Vytauto Dailidkos, biusto kopijos iš akmens idėją kėlė skulptorius K. Bogdanas, tačiau šio sumanymo įgyvendinti nespėjo.
2016 m. duomenimis, dvaro rūmų pastatas buvo nenaudojamas, užrakintas, aplinka minimaliai prižiūrima. Planuojama, kad LR Seimo paskelbtais 2017 m., Reformacijos metais, minint S. Rapolionio mirties metines (gegužės 13 d.), paminklas prie Gornostajiškių dvaro rūmų bus tinkamai sutvarkytas.
Tomislav Stipić
Tomislavas Stipičius (g. 1979 m. rugpjūčio 1 d. Tomislavgrade) – Bosnijoje gimęs, kroatų kilmės treneris.
Trenerio karjera
Trenerio karjerą pradėjo 2010 m. ir keletą metų dirbo Vokietijoje su FC Ingolstadt 04 jaunimo komanda,
Nuo 2013 m. dirbo su šio klubo dubleriais.
2014–2015 m. sezone dirbo FC Erzgebirge Aue klube.
2017 m. persikėlė į Kiniją ir dirbo Nantong Zhiyun FC.
2018–2019 m. grįžo į Vokietiją ir treniravo Eintracht Frankfurt jaunimą.
2019 m. persikėlė į Šveicariją, kur dirbo „Grasshoppers“ klube.
2019–2021 m. treniravo Kroatijos NK Slaven Belupo. Ekipa tuo metu rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
2022 m. vasario 1 d. Latvijos Virsliga debiutantai FK Auda paskelbė, kad naujuoju strategu tapo specialistas iš Kroatijos. Kartu su šiuo strategu atvyko būrys kroatų: trenerio asistentai, vartininkų treneris, kineziterapeutai ir žaidėjai. Jau pirmojo turo rungtynėse prieš FK Metta, kurios įvyko 2022 m. kovo 13 d., lygos debiutantai iškovojo pergalę. Išvykoje, Hanzos mokyklos stadione, įveikė varžovus rezultatu 1:0. Vienintelį įvartį pelnė kroatas Tomislavas Štrkalas, rungtynių pradžioje įmušęs 11 metrų baudinį.
Pakarvinė
Pakarvinė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Sarių, Labanoro girioje, prie Karvinės upelio ištakų. Yra 4 sodybos. Šalia – Melagėnėlių pilkapynas.
Pakaršys
Pakaršys – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurės rytus nuo Nedzingės, tarp Nedzingio, Baudieriškio, Salinio ežerų, Karmės ir Karšio upelių bei Pakaršio miško. Į kaimą eina kelias.
Istorija
XIX a. antrojoje pusėje Pakaršys buvo 2 bajorkaimiai, palivarkas ir Godačevskių dvaro valda. Pateko į Nedzingės valsčiaus Rimėnų apylinkę, Daugų parapiją.
El Tachinas
El Tachinas  – ikikolumbinė archeologinė radimvietė rytų Meksikoje, Verakruso valstijoje, į pietryčius nuo Posa Rikos, Papantlos savivaldybėje. Tai buvo Verakruso klasikinės kultūros centras ir vienas svarbiausių Mezoamerikos klasikinio laikotarpio miestų. Miesto pavadinimas totonakų kalba reiškia „griaustinio vieta“. Manoma, kad toks buvęs ir totonakų griaustinio, žaibo ir lietaus dievo vardas.
Istorija
Kulto pastatų statybos El Tachine prasidėjo I a. mūsų eroje, o savo klestėjimo laikotarpį miestas pasiekė vėlyvajame klasikiniame laikotarpyje, tarp 600–900 m. Ankstyvajame klasikiniame laikotarpyje matoma Teotihuakano įtaka miestui, o vėlyvajame – toltekų. XIII a. pr. El Tachiną užkariavo ir sudegino čičimekai. Vėliau miestas atkurtas, tačiau didesnės statybos čia jau nebevyko. Galutinai El Tachinas apleistas XVI a. kai čia pasirodė ispanų konkistadorai.
1785 m. miestą, apaugusį džiuglėmis aplankė ir aprašė inžinierius Diego Ruiz. XIX a. El Tachiną aplankė Guillermo Dupaix, Alexander von Humboldt, Carlos Nebel. Kasinėjimo darbai pradėti XX a. vid.
Archeologija
Kulto centras užima apie 1 km² plotą, tačiau dauguma kitų pastatų, kurie dar neatkasti, užima kur kas didesnį plotą. Mieste yra keletas laiptuotųjų piramidžių bei keli žaidimo kamuoliu stadionai. Pagrindinis El Tachino objektas – Ničeso piramidė. Jos aukštis 18 m, sudaryta iš 6 laiptinių terasų. Nors ji savo dydžiu ir masyvumu gerokai nusileidžia kitoms Mezoamerikos piramidėms, tačiau jos ornamentinė architektūra sukuria iškilų vaizdą. Į piramidės viršūnę veda 365 laiptai. Seniau viršūnėje buvo šventykla, bet dabar iš jos mažai kas likę. Nemažai miesto pastatų yra su ant sienų išraižytais reljefais, stovi keletas stelų.
Dėl savo architektūrinės ir istorinės reikšmės El Tachinas 1992 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Pirėnų pusiasalio Viduržemio jūros baseino uolų menas
Pirėnų pusiasalio Viduržemio jūros baseino uolų menas  – UNESCO pasaulio paveldo objektas (nuo 1998 m.) rytų Ispanijoje. Apima eilę archeologinių vietovių, išsibarsčiusių Katalonijos, Valensijos, Aragono, Kastilijos-La Mančos, Mursijos ir Andalūzijos regionuose.
Objektas apima įvairias uolas, urvus, akmenynus, natūralias pastoges, skardžius, išraižytus ar ištapytus vėlyvojo paleolito bei mezolito žmonių. Rytų Ispanijoje yra viena didžiausių tokio meno santalkų visame pasaulyje. Piešiniai vaizduoja įvairius to meto medžiojamuosius žvėris (elnius, ožius, šernus, taurus), taip pat šunis, žmones (ypač medžiojančius, šokančius). Gyvūnai vaizduojami profiliu, bet ragai ir snukiai atsukti į priekį. Žmonės vaizduojami su apranga arba nuogi, su ginklais, galvos kriaušiškos arba kūgiškos.
Kūriniai datuojami maždaug tarp VIII ir IV tūkstm. pr. m. e. Seniausiuose piešiniuose matoma medžiotojų–rankiotojų bendruomenės pasaulėžiūra, o vėlesniuose jau vaizduojami žmonės (klajokliai–piemenys), raiti ant žirgų, prijaukinti galvijai. Šie piešiniai susiję su naujakurių banga iš Šiaurės Afrikos. Kai kuriose iš vietovių rasta vėlyvų įrašų iberų ir lotynų kalbomis.
Iš viso šiam objektui priklauso 727 vietovės, išsibarsčiusios po 16 Ispanijos provincijų.
Cooper Car Company
Cooper – buvusi Formulės 1 komanda iš Jungtinės Karalystės. Jai vadovavo kompanijos įkūrėjai Charles Cooper ir jo sūnus John Cooper.
Jorginho (1991)
Žoržė Luisas Frelas Filjas arba Žoržinjas (Jorge Luiz Frello Filho; g. 1991 m. gruodžio 20 d.) – Brazilijoje gimęs Italijos futbolo rinktinės ir Chelsea FC klubo saugas.
Cooper Car Company
thumb|left|200px|Cooper T51 bolidas, kuris ekipai pelnė abu čempionų titulus Savo debiuto Formulės 1 lenktynėse 1950 Monako GP, Cooper bolidas buvo pirmasis istorijoje su gale įtaisytu varikliu.
Jorginho (1991)
Futbolininko karjera
Jorginho gimė Brazilijos Imbitubos mieste, o būdamas 15 metų su šeima persikėlė gyventi į Italiją. Savo futbolininko karjerą brazilas pradėjo Hellas Verona F.C. jaunimo klube, o 2010 m. prisijungė prie pagrindinės komandos.
Cooper Car Company
Sėkmingiausi ekipai buvo 1959 ir 1960 m. sezonai, kuomet jai pavyko iškovoti vienintelius savo istorijoje čempionų titulus. Abu titulus iškovojo Jackas Brabhamas.
Jorginho (1991)
Futbolininko karjera
2014 m. Jorginho perėjo į S.S.C. Napoli klubą, su kuriuo laimėjo Coppa Italia ir Italijos futbolo supertaurės turnyrus.
Boleslovas Balzukevičius
Boleslovas Balzukevičius (, 1879 m. vasario 12 d. Vilniuje – 1935 m. vasario 13 d. Vilnius) – Lietuvos/Lenkijos skulptorius.
Biografija
Boleslovas Balzukevičius gimė 1879 m. vasario 12 d. Vilniuje skulptoriaus Vincento Balzukevičiaus šeimoje. Boleslovo brolis Juozapas Balzukevičius – dailininkas, sesuo Liucija Balzukevičiūtė – tapytoja.
Pagrindinį išsilavinimą dailės moksluose įgijo besimokydamas Vilniaus piešimo mokykloje, vadovaujamoje Ivano Trutnevo. Baigęs piešimo mokyklą, Balzukevičius, globėjo Juozapo Montvilos paremtas, 1897–1902 m. mokėsi Krokuvos menų akademijoje. 1902–1903 m. tęsė studijas Aukštojoje nacionalinėje dailės mokykloje Paryžiuje.
1903–1904 m. grįžo į Vilnių, gyveno iki 1907 m. 1908 m. Balzukevičius gyveno Paryžiuje Antano Vivulskio dirbtuvėje. Priklausė lenkų dailininkų Paryžiuje draugijai.
1919 m. Boleslovas Balzukevičius grįžo į Vilnių. Vilniaus universitete vadovavo skulptūros katedrai. 1920 m. tapo profesoriaus padėjėju, profesoriumi.
Buvo Vilniaus dailininkų draugijos narys.
Kūryba
Boleslovas Balzukevičius garsėjo portretiniais paminklais. Vilniuje iki šiol tebestovi Balzukevičiaus sukurti paminklai kompozitoriui Stanislovui Moniuškai šalia Šv. Kotrynos bažnyčios, paties Balzukevičiaus globėjui Juozapui Montvilai paminklas, pastatytas skvere tarp Trakų gatvės ir Pranciškonų gatvės, bronzinė Šv. Jackaus (Hiacinto) koplytėlės skulptūra S.Konarskio gatvėje. Boleslovas Balzukevičius sukūrė skulptūrą „Elektra“, kuri pastatyta ant pirmosios Vilniaus elektrinės (šiuo metu – Energetikos ir technikos muziejaus) bokštelio.
Boleslovas Balzukevičius kūrė litografijas, medžio raižinius, memorialines lentas, biustus, nutapė portretų, peizažų. Kūrinius eksponavo parodose Paryžiuje.
Jürgen Raab
Jurgenas Rabas (g. 1958 m. gruodžio 20 d., Coilenrodoje, Tiuringijoje, Vokietijoje) – buvęs Rytų Vokietijos futbolininkas ir treneris, atstovavęs Rytų Vokietijos vyrų futbolo rinktinei 20 kartų ir jai pelnęs du įvarčius.
J. Rabas žaidė VDR oberlygos klube „FC Carl Zeiss Jena“. Žaidęs 376 kartus, jis pelnė savo klubui 120 įvarčių. Baigęs futbolininko karjerą, jis treniravo Erfurto klubą „Rot-Weiss Erfurt“. 2010 m. birželio 1 d., jis perėmė trenerio pareigas iš René van Eck savo senajame klube „FC Carl Zeiss Jena“.
J. Rabas taip pat treniravo Leipcigo futbolo klubą „Sachsen“ ir dirbo asistentu Bursos klube „Bursaspor“ ir Niurnbergo klube „1. FC Nurnberg“. 2014 m. lapkričio mėn., J. Rabas pasirašė vienerių metų sutartį su Singapūro rinktine. Jis bendradarbiauja su rinktinės treneriu Bernd Stange fitneso reikalais.
Jorginho (1991)
Futbolininko karjera
2018 m. Jorginho pasirašė 5 metų sutartį su Chelsea FC klubu. Su šiuo klubu žaidėjas laimėjo 2019 m. UEFA Europos lygos ir 2021 m. UEFA čempionų lygos turnyrus.
Jorginho turi Brazilijos ir Italijos pilietybę ir galėtų rinktis, kuriai rinktinei atstovauti. 2012 m. jis prisijungė prie Italijos U-21 rinktinės. 2014 m. Jorginho pranešė, kad norėtų atstovauti Italijos rinktinei, į kurią buvo pakviestas 2016 m.
Milan Rastislav Štefánik
Milanas Rastislavas Štefanikas (g. 1880 m. liepos 21 d., Košariskoje, Austrijoje-Vengrijoje – m. 1919 m. gegužės 4 d., Ivankoje prie Dunojaus, Čekoslovakijoje) – slovakų politikas, diplomatas ir astronomas. 1900 m. mokėsi Prahos Karolio universitete, kur jis lankė astronomijos, fizikos, optikos, matematikos ir filosofijos paskaitas. 1905 m. birželio mėnesį jis įkopė Monblaną stebėti Mėnulio ir Marso. Per Pirmąjį pasaulinį karą jis tarnavo Prancūzijos kariuomenės vadu ir Čekoslovakijos karo ministru. Vienas iš pirmaujančių narių opozicijos vyriausybėje jis prisidėjo prie Čekoslovakijos nepriklausomybės kovos.
M. Štefaniko asmeninis šūkis – Tikėti, mylėti, dirbti.
Pakašavas
Pakašavas – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 13 km į rytus nuo Krokialaukio, 2 km nuo Ūdrijos, tarp kelio ir Rudės upelio.
Five Nights at Freddy's
Five Nights at Freddy's (sutrumpintai FNaF) – medijos franšizė, kurią sukūrė Scott Cawthon. Pirmasis to paties pavadinimo kompiuterinis žaidimas buvo išleistas 2014 m. rugpjūčio 8 d. ir nuo to laiko ši serija išpopuliarėjo visame pasaulyje.
Pagrindinę seriją sudaro devyni siaubo vaizdo žaidimai, kurių veiksmas vyksta vietovėse, susijusiose su išgalvotu šeimos picerijos restoranu, pavadintu „Freddy Fazbear's Pizza“ pagal jo talismaną – animatroninį lokį Freddy Fazbear. Daugumoje serijos žaidimų žaidėjas atlieka naktinio darbuotojo vaidmenį, kuris turi naudotis tokiomis priemonėmis kaip apsaugos kameros, šviesos, durys ir ventiliacijos angos, kad apsigintų nuo priešiškų animatroninių personažų, esančių įvairiose vietovėse. Serijos istorija palaipsniui atskleidžiama per balso įrašus ir mini žaidimus, esančius visuose žaidimuose.
Franšizę taip pat sudaro papildomi žaidimai ir kita medija, pavyzdžiui, romanų trilogija ir antologijų serija, apimanti visą fikcinę visatą. Ji turi aktyvią gerbėjų bazę, kuri yra žinoma dėl savo fanų meno kūrinių ir žaidimų, o žaidimų atributikos galima įsigyti tarptautiniu mastu.
Filmo adaptacija
2015 m. balandį „Warner Bros. Pictures“ paskelbė, kad įsigijo franšizės filmo teises, o Roy Lee, David Katzenberg ir Seth Grahame-Smith planuoja jį prodiusuoti. Grahame-Smith teigė, kad kartu su Scott Cawthon „sukurs beprotišką, bauginantį ir keistai žavų filmą“. 2015 m. liepą Gil Kenan pasirašė sutartį su Tyler Burton Smith dėl adaptacijos režisavimo ir scenarijaus rašymo.
2017 m. sausį S. Cawthon teigė, kad dėl „problemų kino pramonėje“ filmas „kelis kartus buvo atidėtas ir sustabdytas“ ir „grįžo į pradinį etapą“. Šį kartą jis pažadėjo „dalyvauti filmo kūrimo procese nuo pat pirmos dienos, o tai man labai svarbu. Noriu, kad šis filmas būtų kažkas tokio, ką gerbėjai pamatys su džiaugsmu.“ Tų pačių metų kovo mėn. Cawthon savo „Twitter“ paskyroje paskelbė „Blumhouse Productions“ nuotrauką, leisdamas suprasti, kad filmas turi naują prodiuserinę kompaniją. Po dviejų mėnesių prodiuseris Jason Blum patvirtino šią žinią, sakydamas, kad džiaugiasi galėdamas glaudžiai bendradarbiauti su Cawthon kuriant ekranizaciją. 2017 m. birželį G. Kenan pranešė, kad po „Warner Bros. Pictures“ permainų nerežisuos filmo. 2018 m. vasarį paskelbta, kad filmą režisuos ir scenarijų rašys Chris Columbus, kuris taip pat prodiusuos filmą kartu su Blum ir Cawthon. 2018 m. rugpjūtį Cawthon paskelbė, kad pirmasis scenarijaus variantas (apimantis pirmojo žaidimo įvykius) yra baigtas, o antrasis ir trečiasis filmai galimi. Vėliau tą patį mėnesį J. Blum „Twitter“ paskelbė, kad filmą planuojama išleisti 2020 m. Tačiau po kelių mėnesių, 2018 m. lapkritį, Cawthon paskelbė, kad filmo scenarijus buvo panaikintas ir jis bus atidėtas.
Beveik dvejus metus nieko nepranešęs, 2020 m. birželį Blum patvirtino, kad filmas vis dar aktyviai kuriamas. Lapkričio 20 d. Cawthon „Reddit“ įraše, kuriame aptariama daugybė brokuotų filmo scenarijų, paskelbė, kad filmo, kurio scenarijus vadinamas „Mike“ scenarijumi, filmavimas prasidės 2021 m. pavasarį. Tačiau 2021 m. rugsėjį Blum atskleidė, kad filmas vis dar turi problemų dėl scenarijaus ir kad C. Columbus nebėra susijęs su projektu kaip režisierius. 2022 m. kovą J. Blum pareiškė, kad filmas galėtų pasirodyti 2023 m.
2022 m. rugpjūčio 9 d. Jason Blum savo „Twitter“ paskyroje paskelbė, kad dirba su „Jim Henson's Creature Shop“, lėlininko Jim Henson 1979 m. įkurta specialiųjų ir vizualinių efektų kompanija. Spalio 5 d. Blum „Twitter“ oficialiai paskelbė, kad „Jim Henson's Creature Shop“ kuria filmo animatroniką, režisierė bus Emma Tammi, o filmavimas prasidės 2023 m. vasarį Naujajame Orleane. Gruodį pranešta, kad prie filmo prisijungė tokie aktoriai kaip Matthew Lillard, Josh Hutcherson ir Mary Stuart Masterson.
2023 m. vasarį patvirtinta, kad filmą platins „Universal Pictures“. Filmą planuojama vienu metu išleisti kino teatruose ir „Peacock“ platformoje Jungtinėse Valstijose 2023 m. spalio 27 d.
British Racing Motors
British Racing Motors (geriau žinoma, kaip BRM) – buvusi Formulės 1 komanda iš Jungtinės Karalystės. Pati kompanija buvo sukurta 1945 m., o lenktyniauti pradėjo nuo 1951 m. sezono. Iki savo karjeros pabaigos 1977 m. ji nugalėjo 17 lenktynių ir vieną kartą tapo čempione - tai padarė Grahamas Hillas. thumb|left|200px|[[Graham Hill, 1962 m.]]
Akara (ežeras)
Akara  – ežeras vakarų Brazilijoje, Amazonės valstijoje, į šiaurės rytus nuo Humaitos, netoli Madeiros upės ir Boka do Akaros gyvenvietės. Telkšo Madeiros kairiojo intako Akaros slėnyje. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 39 km, plotis iki 4 km.
Natūralus saldiklis
thumb|200px|Medus
Natūralus saldiklis – gamtos sukurtas saldus maisto priedas, galintis pakeisti cukrų maisto produktų gamyboje. Gaunamas iš gamtinių žaliavų: sveikų grūdų, vaisių, daržovių.
Natūralūs saldikliai turi tokių medžiagų, kokių yra jų pagaminimui naudojamoje žaliavoje. Jie suteikia organizmui įvairių maisto medžiagų, kurių reikia ląstelėms, siekiant užtikrinti optimalų augimą, apsaugą ir jėgų atgavimą. Natūraliuose saldikliuose gali būti antioksidantų, medžiagų, reikalingų organizmo valymui, taip pat tai yra geras energijos šaltinis. Saldiklius geriau vartoti pagamintus iš nehibridizuotų žaliavų.
Vartojimas
Natūralūs saldikliai dažniausiai yra pakankamai maistingi ir kaloringi. Dėl to jų turėtų vengti žmonės, sergantys diabetu bei turintys viršsvorį. Tuo atveju natūralius saldiklius geriau pakeisti dirbtiniais arba juos derinti tarpusavyje.
Maltitas
Maltitolis, maltitas, maltito sirupas, E965 – poliolis, ne cheminės sintezės produktas, o gaunamas iš natūralių, grūdinės kilmės produktų. Vartojamas kaip tūringasis saldiklis.
Disacharidas, išgaunamas iš maltozės su krakmolu.
Maisto priedas
Europos Sąjungos E numerių sąraše esantis E965. Nepatvirtintas JAV.
Vartojimas
Naudojamas kaip antikristalinė, tekstūrą gerinanti medžiaga apdorojant kepinius, džiovintus, konservuotus vaisius, šokoladą, uogienes, želė, ledus ir kitus šaldytus desertus, minkštą karamelę, padažus, becukrius produktus, skirtus sergantiems diabetu.
Poveikis
Aktyvina žarnyno veiklą, per didelė dozė gali laisvinti vidurius, nepatariama vartoti vaikams.
Nekenkia dantims, todėl dažnai dedamas į kramtomąją gumą.
Gudelių valsčius
Gudelių valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietvakarių Lietuvos teritorijoje. Centras – Gudelių kaimas (iki XX a. pradžios) ir Gudelių miestelis (XX a. tarpukariu), kurį laiką – Ąžuolų Būda.
Istorija
Valsčius buvo įkurtas XIX a. Suvalkų gubernijoje. Carmečiu jo centras buvo Gudelių kaimas netoli kelio Kaunas–Marijampolė. Po I pasaulinio karo, 1919 m. įsteigti jau du valsčiai – Gudelių I valsčius ir Gudelių II valsčius. 1930 m. spalio 21 d. Gudelių II valsčius reformuotas į Gudelių valsčių su centru Gudelių miestelyje, tais metais jam priskirti 3 kaimai iš Padovinio valsčiaus ir 2 kaimai iš Keturvalakių valsčiaus. Gudelių valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Prienų rajonui (2 apylinkės) ir Simno rajonui (6 apylinkės).
Gyvenvietės
Apie 1900 m. priklausiusios vietovės (lenkiškai):
Tautinė sudėtis
1888 m.:
Andrea Belotti
Andrėja Belotis (g. 1993 m. gruodžio 20 d.) – futbolininkas, Italijos futbolo rinktinės puolėjas.
Futbolininko karjera
Šešis sezonus praleido UC AlbinoLeffe klubo jaunimo komandoje, o nuo 2012 iki 2013 m. žaidė suaugusiųjų komandoje.
2013–2015 m. atstovavo Palermo FC. 2014 m. sezone tapo Serie B čempionu.
2015 m. rugpjūčio 18 d. persikėlė į Torino FC. Nuo 2017 m. buvo komandos kapitonu.
Jamie Anderson
Jamie Anderson (g. 1990 m. rugsėjo 13 d. Kalifornijoje, JAV) – profesionali snieglentininkė iš JAV, daugkartinė X žaidynių nugalėtoja, du kartus olimpinė čempionė.
Andrea Belotti
Futbolininko karjera
2020 m. gruodžio 12 d. A. Belotis pelnė savo 100-ąjį įvartį atstovaudamas Turino klubui.
Jamie Anderson
Amerikietė laimėjo aukso medalius 2014 ir 2018 m. olimpiadų akrobatinio nuolydžio rungtyse. J. Anderson tapo pirmąja snieglenčių sporto atstove laimėjusia 2 olimpinius aukso medalius.
Nuo 2007 iki 2018 m. amerikietė pelnė 6 aukso, 4 sidabro ir 3 bronzos medalius X žaidynėse. 2017 ir 2018 m. žaidynėse aukso ir bronzos medalius J. Anderson laimėjo atitinkamai dvigubo slalomo ir Big air rungtynėse.
Andrea Belotti
Futbolininko karjera
2022 m. perėjo į AS Roma.
Karjera rinktinėje
2016 m. debiutavo Italijos vyrų futbolo rinktinėje. Dalyvavo Euro 2020 turnyre.
Pakauskiai
Pakauskiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 10 km nuo Viešvėnų.
Kardiologija
Kardiologija (🇬🇷 + λόγος = mokslas) – medicinos šaka, tirianti širdį ir kraujagyslių sistemą, jos ligas, anatomines bei fiziologines ypatybes, jų funkcijas, diagnostikos, profilaktikos ir gydymo metodus. Dažniausiai pasitaikančios širdies ir kraujagyslių ligos yra išeminė širdies liga, aterosklerozė, arterinė hipertenzija, miokardo infarktas, taip pat širdies ritmo bei laidumo sutrikimai. Kaip savarankiška medicinos šaka kardiologija susiformavo XIX amžiuje.
Lietuvoje kardiologija pradėta nagrinėti Vilniaus universitete XIX amžiaus pradžioje, o nuo XX a. 7 dešimtmečio pradėta tirti išeminė širdies liga, širdies ritmo sutrikimai, Kaune pradėtos širdies elektros stimuliavimo procedūros.
1984 m. AFC Azijos taurė
'''1984 m. AFC Azijos taurė''' – aštuntasis AFC Azijos taurės turnyras, 1984 m. gruodžio 1–16 d. vykęs Singapūre. Turnyre dalyvavo 10 komandų, kurios pradžioje buvo suskirstytos į 2 grupes. Čempionais pirmąsyk tapo Saudo Arabijos futbolininkai, finale nugalėję kinus.
Stadionai
Čempionato varžybos vyko 1 Singapūro stadione.
Atranka
Atrankoje į čempionatą dalyvavo 29 AFC narės, tačiau atrankos metu pasitraukė Birma, Bahreinas, Libanas, Makao, Brunėjus, Irakas ir Pietų Jemenas. Singapūras kaip šeimininkai, ir Kuveitas kaip tuometiniai čempionai pateko be atrankos.
Rezultatyviausi žaidėjai
3 įvarčiai
2 įvarčiai
HNK Tomislav
HNK Tomislav – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Tomislavgrado.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1920 m. balandžio 30 d. Klubas žaidė žemesniuose divizionuose. Subyrėjus socialistinei Jugoslavijai, bei susikūrus Nepriklausomai Bosnijos ir Hercegovinos valstybei, 1993–1994 m. sezone rungtyniavo tuometinėje Kroatų lygoje. Užėmė ketvirtą vietą, tačiau po sezono apie klubą veiklą buvo mažai žinoma.
2020–2021 m. sezone užėmė trečią vietą Antros lygos pietų grupėje ir kovojo pereinamosiose rungtynėse dėl vietos Pirmoje lygoje. Laimėję prieš Podgrmeč iš Sanski Mosto bendru dviejų rungtynių rezultatu 2:1 (0:1, 2:0), jie po 17 metų vėl išsikovojo vietą FBiH Pirmoje lygoje.
2021–2022 m. klubo pagrindinė ekipa kovojo Bosnijos ir Hercogovinos tel Prva liga Federacije BiH (Pirmoje lygoje; antroje pakopoje). Iš šešiolikos dalyvių buvo tarp prasčiausių komandų ir jaiu grėsė pašalinimas į žemesnį divizioną.
Five Nights at Freddy's 3
Five Nights at Freddy's 3 – 2015 m. siaubo kompiuterinis žaidimas, kurį sukūrė Scott Cawthon. Tai trečioji „Five Nights at Freddy's“ serijos dalis, kurios veiksmas chronologiškai vyksta praėjus trisdešimčiai metų po pirmojo žaidimo įvykių. Žaidime žaidėjas imasi apsaugos darbuotojo vaidmens, kuris turi apsiginti nuo po atrakcioną klajojančio animatroninio Springtrap.
HNK Tomislav
Pasiekimai
<..>
Five Nights at Freddy's 3
Pirmą kartą apie trečiąją „Five Nights at Freddy's“ dalį S. Cawthon užsiminė savo interneto svetainėje 2015 m. sausį. 2015 m. kovo 2 d. žaidimas buvo išleistas „Steam“ platformoje. 2015 m. kovo 6 d. ir 2015 m. kovo 12 d. buvo išleistos mobiliosios žaidimo versijos Android ir iOS operacinėms sistemoms, o 2019 m. lapkričio 29 d. – Nintendo Switch, PlayStation 4 ir Xbox One.
Žaidimas sulaukė iš esmės teigiamų kritikų atsiliepimų.
Ketvirtasis serijos žaidimas „Five Nights at Freddy's 4“ buvo išleistas 2015 m. liepos 23 d.
Aleksandras Bendikas
thumb|200px|left|Paminklas A. Bendikui Salantuose (aut. [[Liudas Ruginis|L. Ruginis)]]
Biografija
Užaugo gausioje valstiečių šeimoje, su tėvais gyveno Akmenalių, Kumpikų, Bajoralių kaimuose, vėliau persikėlė į Salantus, baigė valdišką pradinę mokyklą.
Didžiąją gyvenimo dalį jis buvo pauparis – po atlaidus ir muges keliaujantis smulkių daiktų pardavinėtojas. Salantuose prie šventoriaus turėjo palapinę, kurioje per atlaidus, turgus ir prekymečius prekiavo gintaro vėriniais, segėmis, sagomis, rožiniais, škaplieriais, medalikėliais, religinio siužeto raižiniais, paveikslais ir paveikslėliais, slapta pardavinėjo draudžiamas lietuviškas maldaknyges. Prekiauti vykdavo ir į kitus Žemaitijos miestus ir miestelius. Vėliau vertėsi urmine prekyba.
Prekes ir lietuvišką spaudą parsiveždavo pats, dažniausiai iš Mažosios Lietuvos (Rytų Prūsijos). Draudžiamus spaudinius laikydavo slėptuvėse, o platindavo nelegaliai atlaidų ir prekymečių dienomis. Su draudžiama spauda rusų žandarams ir policijai buvo įkliuvęs 4, o su lenkiška – 1 kartą. Pirmąkart buvo sulaikytas 1884 m., nešdamas 14 knygų lietuvių ir 29 lenkų kalbomis bei 22 lietuviškus paveikslėlius. Antrąkart 1889 m. įkliuvo su lenkiškomis knygomis. 1893 m. Žemaičių Kalvarijoje per mugę pas jį policininkai rado 5 lenkiškas ir 2 lietuviškas knygas bei 459 paveikslėlius lenkų ir lietuvių kalbomis. Už tai buvo nubaustas 1 mėnesiui arešto. 1894 m. rudenį rusų pasienio sargybiniai jį sulaikė Kalniškių kaime netoli Kartenos nešant maišą su 100 lietuviškų kalendorių, 3 knygomis ir 5 lenkiškais leidiniais. Šįkart už spaudos platinimą jis buvo įkalintas kardomajam tardymui Telšių kalėjime, o 1895 m. nuteistas 1 metus kalėti ir 2 metams tremties. 1896 m. caro manifestu kalinimas buvo nutrauktas, tremtis sutrumpinta iki 1 metų, o jos atlikimo vieta paskirta Alūksta (Livonijos gubernija).
Grįžęs iš tremties, liko policijos akiratyje, kuri 1900 m. vėl kratė jo namus Salantuose.
Po spaudos draudimo panaikinimo, gavęs Peterburgo cenzorių leidimą, 1904 m. Varšuvoje išleido lietuvišką 1905 metų ūkininkų kalendorių „Kelejwis, yszejnąs i Żemajczius yr Lietuwa. Ukyninku kalendorius…“. Jį leido kasmet, rengė Salantuose, spausdino Rygoje, Tilžėje, Šiauliuose, Vilniuje, Kėdainiuose ir kt.
Taip pat išleido keletą serijų šventųjų paveikslėlių, o 1906 m. Rygoje – elementorių „Didžiasis Žemaičių ir Lietuvos elementorius, arba pradinis mokslo vadovėlis“. Pusę knygos sudarė katekizmas, maldos ir religinio turinio skaitymai, o likusią dalį – abėcėlė, nedidelės apimties apsakymai ir skaičiavimo pradžiamokslis. Jame yra skyrius apie naują, K. Jauniaus įvestą lietuvių kalbos rašybą.
XX a. pradžioje nelegaliai mokė artimųjų giminių vaikus gimtosios kalbos. Tarp jo mokinių buvo seserėnas, būsimas menininkas Petras Kalenda.
Namuose buvo sukaupęs didžiulį lietuviškų knygų ir kalendorių rinkinį. Salantiškiams jis padėdavo surašyti įvairius dokumentus: prašymus, testamentus, nuomos sutartis, žemės pirkimo-pardavimo aktus ir pan. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą pas jį gyveno Salantų valsčiaus raštininkas Antanas Tiškus, padėjęs redaguoti kalendorių. Tarpukariu pats keletą metų dirbo Salantų valsčiaus raštininku. 1931 m. jam skirta 30 Lt valstybinė knygnešio pensija.
Palaidotas Gargždelės (Salantų) kapinėse. Kapo vieta pamiršta.
Rahimo FC
Istorija
2012 m. įkurtas Rahimo Football Club. Klubo įkūrėju tapo buvęs futbolininkas Rahim Ouédraogo.
Rungtyniavo Antrame divizione. 2015–2016 m. sezone tapo Antrojo diviziono nugalėtojais B grupėje ir po sezono buvo perkelti į Pirmąjį divizioną.
Nuo 2016–2017 m. sezono rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. Debiutiniame sezone iškovojo trečią vietą, 2017–2018 m. liko vienuolikti. 2018–2019 m. iškovojo čempionų titulą, ir, Burkina Faso futbolo taurę. 2019–2020 m. sezonas liko nebaigtas dėl pandemijos. Tuo metu Rahimo užėmė trečiąją vietą. 2020–2021 m. sezonas susiklostė nesėkmingai, o penkioliktoje vietoje likę „Rahimo“ buvo perkelti į žemesnį divizioną.
2021–2022 m. sezone tapo Antrojo diviziono nugalėtojais B grupėje ir po sezono buvo perkelti į Pirmąjį divizioną.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Premjer divizione ir užėmė šeštą vietą.
Pėš Merl urvas
Pėš Merl urvas – urvas su vėlyvojo paleolito piešiniais ir raižiniais, esantis Lo departamente, Pietų-Pirėnų regione, Pietų Prancūzijoje.
Tarp tame urve esančių piešinių esama žmogaus rankų, kitų žmonių atvaizdų ir priešistorinių žinduolių tapybos kūrinių, tokių kaip mamutų, tarpanų, šiaurinių elnių, stumbrų ir taurų, iš kurių žymiausi yra dėmėtieji arkliai. Mokslininkai mano, jog jie turėjo simbolinę reikšmę.
Mokslininkai spėja, kad jie buvo sukurti prieš maždaug 25 tūkst. metų Gravetės kultūros žmonių. Taip pat aptinkama kitų piešinių, kurie buvo nutapyti prieš maždaug 17 tūkst. metų Madleno kultūros žmonių. Mokslininkų nuomone, urvas buvo šamanų šventvietė, kurioje buvo atliekamos ritualinės praktikos.
Urvas buvo atrastas kelių paauglių 1922 m. Juos iš dalies paakstino piešinių ieškoti vienas iš jų tėvų – Amédée Lemozi, kuris buvo archeologas mėgėjas.
Pontus Tidemand
Pontus Johan Tidemand (g. 1990 m. gruodžio 10 d.) – Švedijos ralio ir ralio kroso lenktynininkas. Gerai žinomo buvusio ralio ir ralio kroso lenktynininko Thomas Tidemand, kilusio iš Čarlotenbergo sūnus.
WRC rezultatai
* Sezonas dar vyksta.
Rhydymwyn FC
Istorija
Komanda iškrito į žemesnį divizioną.
Ekonometrija
Ekonometrija – tarpkryptinė disciplina, taikanti matematikos ir statistikos metodus ekonomikoje. Jos, kaip savarankiško mokslo, pradžia skaičiuojama nuo 1930 m., kai buvo įkurta ekonometrų draugija ir pradėtas leisti žurnalas „Econometrics“. Dabar mokslinių žurnalų skirtų ekonometrijai priskaičiuojama per dešimt. Tarp jų yra „Journal of Econometrics“, „Journal of Applied Econometrics“, „Econometric theory“, „Econometric reviews“, „Economie et statistique“ ir kt. Moksliniai ekonometrijos straipsniai randami ir daugelyje ekonominių ir matematinių žurnalų. Kasmet vyksta po keletą stambių konferencijų, skirtų ekonometrijos problemoms. Ekonometrams paskirtos kelios ekonomikos Nobelio premijos.
Holenšteino urvo liūtažmogis
thumb|130px|Holenšteino urvo liūtažmogis
Holenšteino urvo liūtažmogis  – priešistorinė skulptūra, rasta pietų Vokietijoje, Švabijos Alpėse esančiame Holenšteino urve. Šis vėlyvojo paleolito artefaktas laikomas seniausia pasaulyje zoomorfine skulptūra bei seniausiu neginčytinu figūratyvinio meno dirbiniu. Pagal kultūrinio sluoksnio, kuriame šis dirbinys rastas, datavimą Holenšteino urvo liūtažmogis sukurtas maždaug prieš 40 000 metų ir siejamas su Orinjako kultūra. Dirbinys išraižytas titnaginiu peiliu iš dramblio kaulo (tiksliau, iš gauruotojo mamuto kaulo), yra 29,6 cm aukščio, 5,6 cm pločio, 5,9 cm storio.
Holenšteino urvo liūtažmogis rastas 1939 m., bet dėl prasidėjusio karo užmirštas ir vėliau atrastas iš naujo. 1997–1998 m. urve dar rasta skulptūros nuolaužų. Keletas mažesnių liūtažmogių taip pat rasta pietų Vokietijoje, panašių motyvų turi vėlyvesni Prancūzijos uolų piešiniai. Panašu, kad liūtažmogio motyvas buvo svarbus vėlyvojo paleolito pasaulėžiūroje.
Pakaušiai
Pakaušiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 11 km nuo Piniavos, 3 km į šiaurę nuo Paįstrio. Įsikūrę Įstro dešiniajame krante, šalia Mickeliūnų miško. Pro Pakaušius eina plentas.
Daubarių tvenkinys
Daubarių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Mažeikių rajone, Tirkšlių miestelio šiauriniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Viešetės upę (Ventos intakas) 3,2 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 1,31 km, plotis – iki 0,2 km. Yra 0,08 ha sala. Altitudė 60 m. Krantai aukštoki, beveik ištisai apaugę medžiais. Vakarinėje ir pietinėje pakrantėse stūkso Daubario miškelis. Šiaurės vakarinėje ir rytinėje pakrantėse auga sodai. Šalia įsikūręs Daubarių kaimas. Tvenkinio užtvanka eina kelias.
Tvenkinys įrengtas 1972 m. 2003 m. vanduo buvo išleistas ir atlikti užtvankos remonto ir tvenkinio dugno valymo darbai.
Ringstedas
Ringstedas  – miestas vidurio Zelandijos saloje, Danijoje; savivaldybės centras. Maždaug 60 km į pietvakarius nuo Kopenhagos. Svarbus geležinkelio mazgas. Tramvajaus muziejus. Keli prekybos centrai. Alaus daryklos. Bažnyčia (1170 m. pašventinta). Priešais bažnyčia yra miesto aikštė. 21 866 gyventojai (2015 m. duomenys).
Pirmo rango valstybės saugumo komisaras
Pirmo rango valstybės saugumo komisaras  – specialusis TSRS valstybės saugumo organų aukščiausiųjų pareigūnų laipsnis, atitikęs Raudonosios Armijos pirmo rango komandarmą (vėliau – armijos generolą).
Įvestas TSRS CVK ir TSRS LKT 1935 m. spalio 7 d. nutarimu, panaikintas 1945 m. liepos 6 d. TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo įsaku.
Laipsnio turėtojai
Šis laipsnis buvo suteiktas 9 valstybės saugumo vadovams. Visi jie buvo sušaudyti: 7 per masines stalinines represijas, 2 – jau po J. Stalino mirties.
! Vardas ir pavardė ! Pavardė rusiškai ! Gyvenimo metai ! Laipsnis suteiktas ! Pareigos suteikiant laipsnį ! Likimas
Pakautai
Istorija
Kaimas pirmą kartą minimas 1578 m.
Tovės ežeras
Tovės ežeras (, 1938 m. Tawener Wasser; ) – upinės kilmės ežeras Kaliningrado srityje; ežeras telkšo Nemuno deltoje, tarp Tovelės ir Grybės upių. Tai pratekantis, siauras ežeras.
Tovės ežero ilgis siekia 3,9 km, jis nusidriekęs iš šiaurės rytų (čia į jį įteka Didžioji Smailupė) į pietvakarius. Pietvakariuose jungiasi su Tovele, o šiaurės rytuose susisiekia su Meirūnų ežeru. Esama dviejų įlankų – Krupailės ir Vaguvos.
Pasak Kazio Gaigalo, XX a. antroje pusėje buvo stebimas šio reliktinio ežero nykimas.
A. Vanago teigimu, liet. Tovė < *Tāṷ-ē veikiausiai sietinas su vid. air. tō („tylus, tykus“), sen. air. tūae („tyla“), vid. kimr. taw („tyliu“), tawel („tylintis“), bret. tao („tylėjimas, tylos!“) ir kt. (ide. *taus- „tylus, tylintis, romus“).
Pakeliškė
Pakeliškė – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 3 km nuo Purviniškės.
Juodkalnijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Kom 1 : 2 Lovćen
---