cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Solitaire (žaidimas)
Klondike solitaire žaidimo taisyklės
Kortas į laukelius galima nukelti iš apatinių stulpelių, tačiau korta turi būti paskutinė. Jei nei viena paskutinė korta netinka perkėlimui, tai galima kortas perkelti iš vieno stulpelio į kitą. Į stulpelio apačią galima pridėti tik rangu žemesnę ir priešingos spalvos kortą (pvz.: jei stulpelio apačioje buvo juoda dešimakė, tai nukelti į šį stulpelį galima tik raudoną devynakę). Tuo budu stulpelių apačiose susidaro mažėjančio rango ir besikartojančios spalvos eilė. Tokią eilę arba jos dalį taip pat galima nukelti į kito stulpelio apačią (jei eilės viršutinė korta yra rangu žemesnė ir kitos spalvos nei stulpelio apatinė korta). Jei stulpelis ištuštėja, tai į tuščią vietą galima nukelti tik karalius arba kortų eilę su karaliumi viršuje. Jei po perkelimų daugiau nėra galimybės nuimti kortą į laukelius, tai galima atversti vieną kortą iš „kortų banko“. Šią atverstą kortą galima padėti į laukelius (jei tinka), arba į stulpelių apačias pagal tas pačias taisykles. Jei atversta korta niekur netinka – tai reikia versti kitą kortą ir t. t. Kai visos kortos atverstos – reikia jas užversti ir pradėti iš naujo. Kai pervertus visas kortas neįmanoma padaryti jokio ėjimo – pasjansas laikomas nepavykusiu.
Janas Stanislavas Osolinskis
Janas Stanislavas Osolinskis (, 1689 m. – 1770 m.) – Drohičino seniūnas ir ATR karūnos generolas.
Šeima
Tėvas: Maksimilijanas Osolinskis, motina: Teodora Krasovska. Žmona: Liudvika Zaluska, vaikai: Pranciška, Dorota, Teresa, Antonina, Janas Stanislavas ir Aleksandras Motiejus Osolinskis.
1036 Ganimedas
thumb|right|260px|Asteroido [[orbita]]
Ganimedas – asteroidas nr. 1036, priklausantis Amūro asteroidų grupei.
Duomenys ir atradimas
Ganimedas atrastas 1924 m. spalio 23 d. vokiečių astronomo W. Baade.
Asteroido skersmuo siekia apie 35 km; perihelyje nuo Saulės nutolęs 1,23 av, o afelyje – 4,09 av. 1998 m. Aresibo radijo teleskopu atlikti stebėjimai parodė, kad 1036 Ganimedas yra beveik sferinės formos. Tai didžiausias artimas Žemei asteroidas.
Sąsieka
miniatiūra|Sąsieka 1927 m. pirmojo numerio viršelis Sąsieka – Lietuvos susisiekimo ministerijos mėnesinis žurnalas, leistas 1927–1928 m. Kaune.
Istorija
1927 m. Nr. 6-7 ir 1928 m. Nr. 1 vadinosi „Sąsaika“. 24 puslapių leidinį spausdino Narkevičiaus ir Atkočiūno spaustuvė bei Raidės spaustuvė. Išėjo 19 numerių.
Iki 1928 m. Nr. 3 redagavo Jonas Augustaitis, vėliau – Kazys Puida.
Segela
Segela  – miestas Dramblio Kaulo Kranto vidurio vakaruose, į šiaurę nuo Daloa. Vorodugu regiono administracinis centras. Transporto mazgas (keliai į Daloa, Maną, Sikaso, Bvakę). Maisto pramonė. Žemės ūkio regiono prekybinis centras. Netoliese yra nebeveikiančios deimantų kasyklos. Veikia ligoninė, keletas mokyklų.
Istorija
Miestas įkurtas Soso imperijos laikais. XIX a. Segela įėjo į Vasulu imperiją, bet netrukus užimta prancūzų.
Gurki Sipnevas
Gurki Sipnevas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Piontnicos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Krakinis (Švenčionių r., Magūnų sen.)
Krakinis – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 5 km į pietus nuo Magūnų, Buivydžių hidrografiniame draustinyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,37 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 117,7 m. Krantai aukšti, beveik ištisai apaugę medžiais – ežerą supa Bareišiūnų miškas. Ežeras nenutekantis, priklauso Neries upės baseinui.
Šiaurrytinėje pakrantėje įsikūrusi dalis Bareišiūnų kaimo.
Ferdinand Bol
Ferdinandas Bolis (, 1616 m. birželio 24 d.(?), Dordrechtas – 1680 m. liepos 24 d.(?), Amsterdamas) – XVII a. Nyderlandų tapytojas, Rembranto pasekėjas.
Biografija
Ferdinandas Bolis gimė 1616 m. Dordrechte, pakrikštytas birželio 24 d. Jis buvo pasiturinčio chirurgo sūnumi. Bolis mokėsi pas Jacob Geritsz. Cuyp. Gali būti, kad mokėsi Utrechte. nes šio miesto dailininkų įtaka ženkli ankstyvojoje Bolio kūryboje. 1637 m. jis persikėlė į Amsterdamą ir tapo Rembranto mokiniu. 1642 m. datuojami Bolio pasirašyti darbai, tikriausiai tuo metu jis atidarė nuosavą studiją Amsterdame. Pripažinimą jam pelnė 1649 m. grupinis portretas „Keturi Amsterdamo raupsuotųjų prieglaudos regentai“. Dailininkas pradėjo gauti užsakymų iš kitų miestų. 1652 m. Bolis priėmė Amsterdamo pilietybę, tikriausiai dėl to, kad galėtų gauti užsakymų naujosios Amsterdamo rotušės dekoravimui. 1653 m. Bolis vedė Lysbeth Dell, kuri buvo įtakingo Amsterdamo įstaigų nario duktė. Tikriausiai su jos tėvo pagalba Bolis gavo užsakymų iš admiraliteto ir vyno prekiautojų gildijos.
1654 m. dailininkui gimė vienintelis vaikas, sūnus Elbertas. 1661 − 1663 m. Boilis sukūrė grupę admirolo Michiel de Ruyter portretų. Po žmonos 1660 m. mirties dailininkas 1669 m. vedė antrą kartą, Anna van Arckel, pasiturinčią našlę. Panašu, kad maždaug tuo metu nutraukė kūrybinę veiklą, nes nežinomas nei vienas vėlesnis jo paveikslas. Ferdinandas Bolis mirė 1680 m., palaidotas liepos 24 d. Amsterdame. Savo metu dailininkas buvo aukštai vertinamas dėl istorinių paveikslų, tačiau šiuo metu portretai laikomi talentingesniais Bolio darbais. Savo ankstyvuosiuose istoriniuose paveiksluose Bolis buvo labai įtakotas Rembranto, beveik tiesiogiai sekė Rembranto kompozicijomis. Pavyzdžiui, „Rašelės pasirodymas Jokūbui“ labai panašus į Rembranto „Danają“. Amsterdamo rotušės (dabar karališkieji rūmai) dekoravimo paveiksluose Ferdinado Bolio stilius tapo labiau klasiškesnis. Rūmuose jis dirbo kartu su Govaert Flinck.
Reibelio kulkosvaidis
Reibelio kulkosvaidis ( '1931 m. modelio kulkosvaidis') – 7,5 mm kalibro Prancūzijos kulkosvaidis, naudotas Antrojo pasaulinio karo laikų tankuose ir Mažino linijos įtvirtinimuose.
Konstrukcija
Reibelio kulkosvaidis pertaisomas dujų slėgiu, naudoja 7,5 mm MAS šovinius. Dėtuvė būgninė, talpinanti 150 šovinių. Fortifikacinis variantas turėjo vamzdžius su kitokiomis graižtvomis, pritaikytomis sunkiosioms kulkoms balle D.
Kai kurie šio tipo kulkosvaidžiai, naudoti po Antrojo pasaulinio karo, buvo pritaikyti naudoti kaip stoviniai kulkosvaidžiai, su šone tvirtinamomis 36 šovinių dėtuvėmis bei adapteriu kulkosvaidžiui tvirtinti prie amerikietiško trikojo M2 stovo.
Reibelio kulkosvaidžio šovimo mechanizmą varo parako dujų slėgis, jis šauna su atvira spyna, tik serijomis. Jis buvo sukonstruotas perdirbant prancūzišką kulkosvaidį FM 24/29 „Fusil-Mitrailleur“, kurio konstruktorius irgi buvo Reibelis. Ilgos eigos dujų stūmoklis yra po vamzdžiu, jis veikia vertikaliai pakreipdamas spynos bloką. Lauko sąlygomis pakeisti vamzdį neįmanoma.
Laivas taikinys
Laivas taikinys  – laivas, paprastai pasenęs ir nurašytas arba trofėjinis, naudojamas laivų artilerijos, raketų ar panašių ginklų šaudymo mokymuose arba pačių ginklų bandymuose.
Prasmė
Nebereikalingų karo laivų skandinimas apšaudant yra efektyvus naujų ginklų bandymo būdas, leidžiantis ginklus išbandyti realistiškomis sąlygomis.
Mokomosiomis torpedomis šaudo gana dažnai, tačiau mokomasis šaudymas jomis yra pakankamai skirtingas nuo mokomojo šaudymo artilerijos pabūklais. Mokomosios torpedos, priartėjusios prie taikinio, pasuko į šoną, o paskui šios torpedos surenkamos tolesniam naudojimui.
Parengimas
Jeigu numatoma, kad laivas bus paverstas dirbtiniu rifu, laive išpjaunami atsarginiai išėjimai, skirti nardytojams, kurie gali paklysti laivo viduje.
Dabar priimta pašalinti laivo numerius ir laivą taikinį skandinti anonimiškai. Tai laikoma pagarba žmonėms, kurie tarnavo tokiame laive, kol jis buvo laivyno dalis.
USS „Iowa“
Pasibaigus Pirmajam pasauliniam karui JAV karinis laivynas ir armija išbandė realias karo laivų atakas iš oro. Kad bandymai būtų artimesni veiksmams karo atveju USS „Iowa“ (BB-4) buvo perdarytas į radiju valdomą laivą taikinį, pirmąjį JAV laivyno istorijoje. Radijo valdymo įrangą sukonstravo žinomas radijo inžinierius John Hays Hammond, Jr..
1923 m. laivą taikinį USS „Iowa“ prie Panamos Ramiojo vandenyno kranto JAV laivyno mokymų metu nuskandino USS „Mississippi“ (BB-41). Mokymuose dalyvavo JAV kongreso nariai ir spaudos atstovai.
4-to dešimtmečio pradžioje JAV laivynas rimtai susidomėjo nuotolinio valdymo laivais ir eskadrinį minininką USS „Stoddert“ (DD-302) aprūpino patobulinta radijo valdymo įranga, kurią sukūrė radijo konstruktorius komanderis leitenantas Boyd R. Alexander ir Laivyno tyrimų laboratorija, skirta tolesniems bandymams. Bandymai pasirodė tokie sėkmingi, kad JAV laivynas paspartino savo planus kurti radiju valdomus laivus ir 1932 m. pasenę linijinis laivas USS „Utah“ (BB-31) ir eskadriniai minininkai USS „Boggs“ (DD-136) ir USS „Kilty“ (DD-137) buvo aprūpinti valdymo radiju įranga.
HMAS Torrens
1999 m. birželio 14 d. Australijos Karališkasis laivyno Collins klasės povandeninis laivas HMAS „Farncomb“ (SSG 74) vienintele laidinio valdymo torpeda Mk48 nuskandino minininką eskortininką HMAS „Torrens“ (DE 53). HMAS „Torrens“ buvo paskutinis iš šešių Australijos River klasės minininkų eskortininkų. Kiti seseriniai laivai („Derwent“, „Parramatta“, „Stuart“, „Swan“ ir „Yarra“) buvo utilizuoti anksčiau.
Prieš nuskandinimą HMAS Torrens buvo kruopščiai išvalytas, iš jo pašalino visus degalus, tepalus, kitas pavojingas medžiagas. Jo patrankų bokštelis buvo padovanotas Australijos miestui South Western City. Tada Torrens buvo pervilktas iš laivyno bazės Fleet Base West 90 km į jūrą, į vakarus nuo Perto (Australija). Paniręs povandeninis laivas atakavo nejudantį už horizonto buvusį taikinį.
HMAS Torrens paskandinimas buvo Collins klasės povandeninių laivų ugnies galios demonstravimas. Tai buvo šių laivų reklama, turėjusi kompensuoti neigiamą įvaizdį dėl gausių techninių problemų, pvz., triukšmo mažinime ir koviniame valdyme.
Grinkliškiai
Grinkliškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Dubingių, prie Asvejos ežero.
Algirdas Mošinskis
Biografija
1933–1939 m. dirbo Lietuvos susisiekimo ministerijoje. 1939–1941 m. Lietuvos Raudonojo Kryžiaus ligoninės vyr. inžinierius. 1941–1943 m. Kauno taikomosios dekoratyvinės dailės instituto dėstytojas. 1944 m. pasitraukė į Austriją. Nuo 1947 m. gyveno Brazilijoje, San Paule; iki 1971 m. dirbo inžinieriumi.
Pagal jo projektus pastatyta gyvenamųjų namų, geležinkelio stočių, pašto įstaigų. Sudarė Lietuvos Raudonojo Kryžiaus ligoninės Kaune rekonstrukcijos (1939 m.), Andrioniškio tuberkuliozės sanatorijos, Biržų ligoninės (neįgyvendintas), Kauno universiteto akių ir ausų klinikos (visi iki 1941 m.) projektus, suprojektavo ir pastatė privačių gyvenamųjų namų. Sukaupė XVI a. – XVII a. Lietuvos žemėlapių, XVII a. – XIX a. lituanistinių spaudinių kolekciją, ją saugo Kauno technologijos universiteto biblioteka. Jo surinktą rankraščių, inkunabulų ir retų knygų apie Lietuvos kultūros praeitį kolekciją saugo Vytauto Didžiojo universiteto biblioteka.
Port Bleras
Port Bleras  – miestas Indijai priklausančiose Andamanų salose, Pietų Andamano salos rytinėje pakrantėje, prie Andamanų jūros; Andamanų ir Nikobarų salų sąjunginės teritorijos administracinis centras. Yra jūrų uostas, Vyr Savarkaro tarptautinis oro uostas. Veikia karinės jūrų ir oro bazės. Verčiamasi žvejyba, laivų statyba, medienos apdirbimu, amatais (dirbiniai iš medžio, odos, metalo). Vystomas turizmas (paplūdimiai, povandeninis nardymas). Veikia antropologijos, miškų, jūrų muziejai. Yra 1896 m. įkurtas kalėjimas (dabar turistinis objektas).
Istorija
Gyvenvietė įkurta 1789 m. kaip nuteistųjų kolonija ir pavadinta Rytų Indijos kompanijos laivyno jūrininko Archibald Blair garbei. XIX a. čia bazavosi Britų-Birmos kare dalyvaujantys laivai. Kolonistus dažnai atakuodavo vietiniai Andamanų gyventojai. XIX a. pab. pradėtas statyti naujas kalėjimas, skirtas daugiausia politiniams kaliniams. Antrojo pasaulinio karo metais Port Blerą savo sostine paskelbė provizinė Indijos vyriausybė. 2004 m. miestas smarkiai nukentėjo nuo cunamio.
Bychovco kronika
Bychovco kronika, arba Lietuvos metraštis – Lietuvos metraščių Plačiojo sąvado plačiausias variantas.
Kilmė ir pavadinimas
Manoma, XVI a. trečiame dešimtmetyje parašyta Vilniaus vyskupo Povilo Alšėniškio ar, R. Jaso nuomone – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos kanclerio Alberto Goštauto iniciatyva. Bychovco kronikos nuorašą XIX a. pirmoje pusėje turėjo Valkavisko apskrities teisėjas Aleksandras Bychovcas; tad kronika pavadinta jo vardu.
Tekstas
Kunigaikščių genealogija ir valdymo istorija išdėstyta nuo tik iš legendų žinomo romėnų kunigaikščio Palemono (V a.) iki Lietuvos didžiojo kunigaikščio Aleksandro valdymo pabaigos 1506 m. Įvykių iki 1446 m. aprašymas paimtas iš Lietuvos metraščių Trumpojo ir Platesniojo sąvadų, jų tekstas vietomis perredaguotas ir papildytas naujais faktais. 1446–1506 m. įvykių aprašymas originalus. Patikimiausių žinių yra nuo XV a. pabaigos. Kronika naudojosi Motiejus Strijkovskis.
Išspausdinta 1846 m. T. Narbuto rūpesčiu. Po jo mirties 1864 m. rankraštis dingo. 1971 m. išleista lietuvių kalba „Lietuvos metraščio“ pavadinimu. Iš Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos kanceliarinės slavų kalbos išvertė ir komentarus parašė Rimantas Jasas.
Metraštis pasakoja apie lietuvių legendinį protėvį – Romos didiką Palemoną, atvykusį kadaise į Nemuno šalį drauge su penkiais šimtais bajorų, iš kurių kilmingiausi buvę keturi: Kentaurų giminės kunigaikštis Dausprungas, Kolonų giminės kunigaikštis Prosperas, Ursinų giminės kunigaikštis Julijonas ir Rožių giminės kunigaikštis Hektoras.
Vėliau Didįjį Kunigaikštį Vytenį iš Kolonų giminės bajorams išsirinkti valdovu pasiūlė ankstesniojo didžiojo kunigaikščio Traidenio sūnus vienuolis Rimantas Lauras.
Šios legendos turinys ir kilmė aiškinami skirtingai. Vieni specialistai randa šių legendinių veikėjų istorinius prototipus – šio mito atsiradimo metu iš tiesų gyvenusius italus, vienaip ar kitaip susijusius su Lietuva ir turėjusius tuos pačius vardus ir pavardes. Kiti linkę manyti, kad šių giminių pavadinimai iš tikrųjų reiškia ne pavardes, o tų giminių turėtus herbus. Išvertus šiuos pavadinimus iš lotynų kalbos, turėsime: Kentauro, Stulpų, Meškos ir Rožės herbus.
Šis popiežiaus laiškas leidžia manyti, kad daugelis Bychovco kronikos liudijimų yra teisingi.
Dzeusas
thumb|200px|Dzeuso statula Dzeusas (sen., n. graikų Δίας) graikų mitologijoje – aukščiausias ir galingiausias iš Olimpo dievų, šeštasis Krono ir Rėjos sūnus. Poseidono, Hado, Hestijos, Demetros ir Heros brolis (taip pat ir pastarosios vyras). Dangaus ir žemės valdovas, vadintas "dievų ir žmonių tėvu". Jo atributais buvo žaibai, erelis ir skydas, vadinamas egida.
Viliukai
Viliukai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Milašiūnų, prie kelio. Šiauriau kaimo auga Viliukų miškas.
Dzeusas
Dzeusas taip pat yra daugybės graikų mitologijos dievų ir didvyrių tėvas. Galingesnės už jį buvo tik likimo personifikacijos, jo dukterys deivės moiros. Dievo vardas kildinamas iš indų mitologijos dangaus dievo Djauso. Dzeusas sukeldavo griaustinį, žaibus, lietų ir vėjus. Pagal Homerą jis gyveno aukščiausiame Graikijos Olimpo kalne, kur jam pakluso kiti dievai. Iš Olimpo kalno Dzeusas prižiūrėjo žmones, matydamas ir valdydamas viską, apdovanodamas už gėrį ir bausdamas už blogį. Jis taip pat artimai siejamas su savo dukterimi teisingumo deive Dike, su kuria jis buvo miestų, namų, nuosavybės, svetimšalių, svečių ir maldaujančių globėjas.
Dzeuso simboliai: žaibas, skeptras ir erelis. Romėniškas Dzeuso atitikmuo – dievas Jupiteris, etruskų – Tinia, o hinduizmo – Djausas. Dievas vaizduojamas barzdotu, išdidžiu ir pagyvenusiu tvirto stoto vyru.
Mitologija
Kaip pagrindinė graikų panteono dievybė Dzeusas minimas (pagrindiniame ar šalutiniame vaidmenyje) beveik visuose graikų mituose.
Gimimas
Pagal kretiečių mitą, kurį vėliau adaptavo graikai pasakojama tokia Dzeuso gimimo istorija. Kronas prarydavo savo vaikus vos gimusius, bijodamas, kad jie gali atimti iš jo valdžią, kaip kad jis pats sukilo prieš tėvą. Todėl Dzeusą Rėja slapta pagimdžiusi kalno oloje Kretoje. Kronui praryti ji davė akmenų ryšulį. Pagal vieną iš legendų, akmenų praryti negalėjo net dievas, todėl Rėja jam davė vaistų, nuo kurių jis atrijo ir kitus, anksčiau prarytus vaikus.
Dzeusą auginti ir saugoti Rėja pavedė ožkai (arba nimfai) Amaltėjai bei kuretams, ginkluotiems jaunuoliams. Dzeusu taip pat rūpinosi nimfos – Adrastėja ir Ida. Kuretai ietimis daužė savo skydus ir ginklų triukšmu nustelbė vaiko verksmą, kad jo neišgirstų Kronas.
Apie Dzeusą kūdikystėje yra daug legendų. Pasakojama, kad Dzeusą išmaitino bitės. Graikiškai bitė – „melissa“ ir pagal vienus duomenis, vienos nimfos vardas buvęs Melisa, o pagal kitus, – Melisėju vadinę Adrastėjos ir Idos tėvą. Iš vieno Amaltėjos rago tryško nektaras, iš kito ambrozija, o nulaužtą Amaltėjos ragą vadino „gausybės ragu“, arba Plutu (turtu), arba Tiche (laime); iš šio rago tekėjo neišsenkama gausybė maisto ir gėrimo. Dzeuso skydą (aigis) Egidę, kuris iš pradžių reiškė tamsų audros debesį (kaitaragis), liaudies etimologija taip pat susiejo su ožka. Aix (šaknis – aig) reiškia „ožka“, todėl egidę taip pat vadino „ožkienos skydu“ ir teigė, kad jis padarytas iš Amaltėjos kailio.
Titanomachija
Užaugęs Dzeusas sukilo prieš titanus. Jis paragino Metidę, kad ši duotų Kronui išgerti stebuklingo gėrimo, tada šis visus vaikus atrijo atgal. Dzeusas pakvietė visus savo brolius ir seseris, kiklopus, hekatonkheirus, gigantus, į kovą su titanais. Per dešimt metų titanai buvo nugalėti ir sumesti į Tartarą, kur juos saugojo šimtarankiai. Taip baigėsi titanų ir prasidėjo Olimpo dievų valdymas. Dzeusas su savo broliais pasidalino pasaulio valdymą, traukdami burtus: Dzeusui atiteko žemės ir dangaus valdymas, Poseidonui jūrų valdymas, o Hadui požemio karalystė.
Dzeusui buvo išpranašauta, kad jei jo žmonai Metidei gims sūnus, jis nuversiąs Dzeusą nuo sosto. Dzeusas išsigandęs pranašystės ir prarijęs nėščią Metidę, tačiau vaikas vis tiek gimė – tai buvo Atėnė, kurią Hefaistas turėjo išimti iš Dzeuso galvos.
Gigantomachija
Dzeusui teko atlaikyti kelis sukilimus prieš jo valdžią. Vienas iš jų buvo Gigantų (Gajos ir Tartaro vaikų) mėginimą nuversti Olimpo dievus. Plačiau skaitykite Gigantomachija.
Kultas
Nors ir visur laikytas visagaliu ir panteono vyriausiuoju dievu, bendrai Dzeuso svarba (kultas) buvo mažesnė nei vietinių kultų dievų kaip Atėnės ar Heros. Tačiau Zeus Herkeios („Namo sergėtojo“) statulos ir Zeus Xenios („Svetingojo“) altoriai puošė namų kiemus, o jo kalų viršūnėse esančią šventvietes lankė piligrimai, Dzeusas neturėjo šventyklos iki pat VI amžiaus pr. m. e. Jo pirmoji šventykla Olimpijoje pastatyta vėliau nei Heros.
Nors dauguma orakulų yra dedikuoti Apolonui, bet keletas yra priklausančių ir Dzeusui. Vienas jų – Dzeuso – Amono orakulas Etiopijoje, minimas mite apie Andromedą.
Epitetai
Neminint atsitiktinių vietinių Dzeuso epitetų, egzistavo įvairūs vardai, kuriais buvo pabrėžiama tam tikra Dzeuso savybė.
Laisvė
thumb|200px|„[[Jupiteris ir Ijo|Dzeusas ir Ijo“, aut. Antonio da Correggio, apie 1531-32 m.]] Dzeusas vienintelis visiškai laisvas (eleutheros), nors ir negali pakeisti tvarkos nei gamtos, nei idėjų pasauly. Dar daugiau, jo buvimas – pasaulio vieningumo laidas. Moiros, likimo deivės, buvo Dzeuso dukterys, taip pat kaip ir Horos, saugančios nustatytą tvarką tiek gamtos pasauly, tiek ir moralės srityje, glaudžiai tarp savęs susijusiuose. Pripažinti ir gerbti pasaulio tvarką, laikytis Temidės (Įsakymo) įsakymų buvo būtina. Temidė kartais laikoma Gajos – Žemės) dukterimi, o kartais sutapatinama su ja ir laikoma Horų motina. Vienintelis žmonių vertas gyvenimo būdas buvo laisvė, ir nors, pagal Eschilą, „niekas nėra laisvas, išskyrus Dzeusą“, vis dėlto, tarp žmonėms Dzeuso teikiamų malonių buvo ir laisvė. Todėl, kai po Platajos mūšio su persais graikai išsilaisvino, Dzeuso – dievo išvaduotojo (Zeus Eleutherios) garbei Atėnuose įvyko šventė, kuri vėliau būdavo švenčiama kas penkeri metai.
Tobulumas
Dzeusas – dievų ir žmonių tėvas, apibūdinamas kaip „valdovų valdovas, laimingiausias tarp laimingiausių ir tobuliausias tarp tobuliausių, palaimintasis Dzeusas“. Taip jis iškilmingai garbinamas mergaičių choro, kurios Eschilo dramoje ieško išsigelbėjimo prie Dzeuso aukuro. Žemiškieji valdovai, karaliai, teigdavo, kad jų valdžia – dieviška, o jie patys save kildinti iš jo arba skleidė legendą, kad jų karališkasis skeptras – Dzeuso dovana. Savo tobulumą jis prijungia prie žmonių sumanymų tobulumo, todėl jis ir teleios – „tobulasis“, „teikiantis tobulybę“.
Vaikai
Tas pats dievo palikuonis gali būti nurodytas prie dviejų partnerių, kadangi neretai kilmė neaiški ir egzistuoja du ar daugiau skirtingų kilmę įvardijančių šaltinių.
Tilževiškiai (Groznojė)
Tilževiškiai (, nuo 1938 m. birželio 3 d. Tilsenberg, nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. Groznojė, ) – buvusi Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Nemano rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Lunino kaimo gyvenvietės teritorija.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Ragainės apskrities (1922–1945 m. Tilžės-Ragainės apskritis) kaimas, 1928 m. rugsėjo 30 d. prijungtas prie Butkūnų. 1910 m. buvo 81 gyventojas. 1947–2008 m. Lunino apylinkės teritorija.
Sąskaityba
Sąskaityba – mėnesinis apskaitos ir finansų mokslo, teorijos ir praktikos žurnalas, ėjęs nuo 1990 m. rugsėjo iki 2006 m. Vilniuje.
Istorija
Leidžia UAB „Apskaita“. Tiražas 1990 m. – 9000 egz., 1997 m. – 6000 egz.
Dūkštų akmuo
left|120px
miniatiūra|250px|right|Laumių akmuo Dūkštos upėje, 2016 m. balandžio mėn.
Dūkštų akmuo, vadinamas Laumių akmeniu – mitologinis akmuo Vilniaus rajone, Dūkštų kaimo šiauriniame pakraštyje, slūgsantis Dūkštos upelio vagoje, šalia senojo tilto griuvėsių, prie kairiojo kranto.
Laumių akmuo – vietinės reikšmės paminklas, 2007 m. įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas ). Riedulys netaisyklingos formos, nelygaus paviršiaus, smailėjančia viršūne, pilkšvo granito. 2011 m. riedulio aplinkoje buvo išvalyti krūmokšniai, todėl jį nesunku pasiekti ir apžiūrėti.
Ona Leonaitė-Kairienė
Ona Leonaitė-Kairienė (1898 m. gruodžio 14 d. Samarkande, Uzbekija – 1958 m. birželio 11 d. Kaune) – Lietuvos advokatė, redaktorė. Stepono Kairio žmona.
Biografija
Gimė Samarkande, kur jos tėvai dėl politinių sąlygų buvo priversti gyventi. 1906 m. su tėvais grįžo į Lietuvą ir apsigyveno Kaune, mokėsi gimnazijoje. 1914 m. persikėlė į Vilnių, po metų su tėvais evakavosi į Maskvą. 1916 m. baigė Maskvos gimnaziją.
1918 m. gegužės mėn. su tėvais grįžo į Lietuvą. 1918 m. Valstybės Tarybos raštinės darbuotoja. 1920 m. pradėjo studijuoti Ciuricho ir Berlyno universitetuose, 1927 m. baigė teisės studijas Lietuvos universitete.
1923 m. spalio 17 d. susituokė su inžinieriumi Steponu Kairiu, kuris dažnai lankydavosi Vokietijos sostinėje, ir buvo ištikima jo bendražygė iki pat 1944 m.
1923 m. atstovavo LSDP Antrojo Internacionalo kongrese Hamburge. Nuo 1929 m. advokatavo ir dirbo organizacijoje politiniams kaliniams ir emigrantams šelpti. 1930 m. dalyvavo SI kongrese Vienoje. Bendradarbiavo „Socialdemokrate“. 1934 m. redagavo „Darbo visuomenę“ (išėjo 14 numerių, Nr. 2 konfiskuotas). 1938 m. „Minties“ atsakingoji redaktorė, 1939–1940 m. redaktorė.
Okupacijų metai
1944 m. balandžio mėn. vokiečių Gestapui išaiškinus VLIK'o sudėtį, organizacijos pirmininkas S. Kairys turėjo paskubomis apleisti namus ir pasitraukti iš Kauno. Bandydami surasti jos vyrą, 1944 m. gegužės mėn. gestapininkai suėmė Oną Kairienę ir išlaikė ją savo rūsiuose dvi savaites.
Nors ir turėjo galimybę pasitraukti į Vakarus artėjant frontui, tačiau O. Kairienė liko Lietuvoje, tikėdamasi, kad jos vyras greitai grįš į laisvą kraštą. Be to, sprendimą nulėmė pareigos jausmas invalidui broliui Vytautui. Pradžioje bolševikai O. Kairienės nelietė, net davė jai darbą Botanikos sode. Bet 1948 m. vasarą ji buvo suimta ir su broliu ištremta dešimčiai metų į Irkutsko srities Taljano ir Skoropadlės kaimą, kur jai leista mokyti vaikus vokiečių kalbos vidurinėje mokykloje.
Tommy Haas
Tomas Marijus „Tomis“ Hasas (g. 1978 m. balandžio 3 d.) – profesionalus Vokietijos tenisininkas. Šiuo metu ATP reitinge jis užima 531 vietą. Aukščiausia jo pozicija ATP reitinge buvo antroji. Jis ją pasiekė 2002 m. gegužės 13 d.
Ona Leonaitė-Kairienė
Okupacijų metai
Po aštuonerių metų tremties, 1956 m. birželio mėn. gavo leidimą grįžti į Lietuvą. Abu su broliu grįžo invalidais, gavo darbo senoje vietoje, nors ir už nedidelį atlyginimą. Nepritekliai priveikė – 1957 m. pradžioje ją ištiko pirmasis kraujo išsiliejimas į smegenis. Draugų ir medikų pagalba ji vėl pakilo, tačiau prasidėjo kitos ligos, o 1958 m. birželio 10 d. ją ištiko naujas priepuolis, po kurio ji sekančią dieną mirė. Giminių ir artimųjų palydėta, birželio 13 d. palaidota Petrašiūnų kapinėse, kur, grįžusi iš Sibiro, ji buvo dar suskubusi perkelti savo tėvų palaikus.
„Mirtis man poilsis saldus didybėj savo galingoj“ – rašė ji saviesiems į JAV, atsigavusi po pirmojo priepuolio.
Tommy Haas
Ankstesnysis gyvenimas
Tomis gimė Hamburge, Vokietijoje, Brigitos ir Piterio Hasų šeimoje. Hasas pradėjo savaip žaisti tenisą būdamas dvejų. Kai Tomio tėtis pamatė jo talentus pradėjo Marijų treniruoti ir tapo teniso treneriu. Būdamas penkerių, Tomis laimėjo savo pirmąjį jaunių turnyrą Hamburge. Būdamas aštuonerių jis laimėjo antrąjį turnyrą Miunchene. Nuo vienuolikos iki trylikos metų amžiaus, Tomis du kartus laimėjo Austrijos čempionatą, Vokietijos čempionatą ir Europos čempionatą. T. Haso talentą pastebėjo teniso guru Nikas Boleteris. Nikas buvo sužavėtas Tomo talentu ir pasiūlė jam nemokamai treniruotis Boleterio akademijoje, Floridoje, Jungtinėse Amerikos Valstijose. Būdamas trylikos Tomis, vos truputį mokėdamas angliškai persikėlė gyventi į Floridą.
Kompiuterinė grafika
thumb|250px|Sumodeliuotas 3D grafinis interjero vaizdas Kompiuterinė grafika  – vaizduojamojo skaičiavimo sritis, kur kompiuteriai panaudojami kurti grafinius vaizdus, imituojančius realų pasaulį. Kompiuterinės grafikos sąvoka atsirado 1962 m., kai MIT darbuotojas Ivanas Saterlendas (JAV) sukūrė pirmąjį grafinį redaktorių Sketchpad, skirtą Lincoln TX-2 kompiuteriui.
Šiuo metu kompiuterinės grafikos mokslas taikomas įvairiose srityse, pavyzdžiui, animacijos bei modelių atvaizdavime, trimačių vaizdų generavime realiu laiku (realtime 3D rendering) ir t. t. Tačiau pagrindinė šio mokslo paskirtis – vaizdi, státinė išvestis kompiuteriniuose įrenginiuose.
Grafinių objektų vaizdavimo ypatumai
Vaizduojant objektus kompiuterio ekrane, labai svarbu nustatyti, kuri vaizdo dalis prireikus turi būti perpiešta. Jei rodoma lentelė, Interneto puslapis, paveikslėlis ar kitas grafinis objektas yra didelis, jis paprastai talpinamas į ekrano galimybes atitinkantį rėmelį su slankjuostėmis. Traukiant slankjuostes, perpiešiamas tik nedidelis naujai atsiradęs plotelis, likusi rodoma vaizdo dalis tiesiog „patraukiama“ į naują vietą. Svarbu neperpiešti per daug ir jei pasikeičia grafinio objekto turinys. Šių taisyklių nepaisančiose programose grafiniai objektai vaizduojami pernelyg lėtai net ir esant dabartiniams dideliems procesoriaus veikimo greičiams.
Nors dabartinių ekranų skiriamoji geba gana didelė, neretai tenka vaizduoti šriftus ar kitokius objektus, kurie sukurti didesnės skiriamosios gebos įrangai. Smulkios detalės rastrinio displėjaus ekrane gerai atrodo tik naudojant įvairius glodinimo algoritmus.
Dvimatės grafikos formatai
Rastrinių iliustracijų saugojimas laikmenose yra neefektyvus, todėl sukurta saugojimo formatų, naudojančių suspaudimo algoritmus, pvz., JPEG, Portable Network Graphics, CompuServe GIF.
Trimatė (3D) grafika
Trimatė grafika praktiškai taikoma šiuolaikinių žaidimų bei programinės įrangos gamyboje, medicinoje, architektūroje ir t. t. Žinomiausios trimatės grafikos kūrimo programos yra 3ds max, Maya, Blender (nemokama), SketchUp.
Sauskojai
Sauskojai – buvęs kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 1 km nuo Pernaravos. Praeina kelias.
Istorija
2020 m. spalio 14 d. gyvenvietė panaikinta prijungiant prie Gegužių kaimo.
Ganimedas (palydovas)
Ganimedas – Jupiterio palydovas, didžiausias Saulės sistemoje. Jo skersmuo 5268 km, t. y. jis 8 % didesnis už Merkurijų. Taip pat Ganimedas – masyviausias palydovas Saulės sistemoje, šiek tiek daugiau nei 2 kartus sunkesnis už Žemės palydovą Mėnulį. Tai septintas palydovas pagal nuotolį nuo planetos ir trečias iš vadinamųjų Galilėjaus palydovų. Aplink Jupiterį apsisuka per septynias dienas, sudarydamas 1:2:4 orbitinį rezonansą su Europa ir Ija.
Orbita ir sukimasis
Ganimedas nuo Jupiterio nutolęs 1 070 400 km ir apskrieja planetą per 7 dienas ir tris valandas. Kaip ir daugelis palydovų, jis yra pilnai sinchronizavęsis (t. y. atsisukęs į planetą visada ta pačia puse). Ganimedo orbita labai nedaug ištęsta – beveik apskritiminė. Ekscentricitetas ir orbitos polinkis keičiasi šimtmečių bėgyje dėl Saulės ir planetos sukeliamų gravitacinių perturbacijų. Atitinkamai ekscentricitetui ir polinkiui kitimo intervalai yra 0,0009-0,0022 ir 0,5-0,32°. Dėl šių variacijų palydovo posvyris į orbitos plokštumą kinta nuo 0 iki 0,33°.
Ganimedas sudaro 1:2:4 orbitinį rezonansą su Europa ir Ija. Tai reiškia, kad Ganimedui vieną kartą apskriejus planetą, Europa ją apskrieja du kartus, o Ija – keturis.
Paviršius ir sandara
thumb|left|200px|Ganimedo sandara Nevienodo šviesumo paviršius sudarytas iš dviejų tipų teritorijų:
Ganimedas sudarytas iš silikatinių uolienų ir vandens ledo lygiomis dalimis. Tai – visiškai diferencijuotas kūnas, turintis skystą metalinį branduolį. Manoma, kad 200 km gylyje yra sūraus vandens vandenynas, suspaustas tarp ledo sluoksnių. Po šimtų kilometrų storio vandens ledo sluoksniu yra silikatinė mantija, dar giliau – metalinis branduolys. Turi labai retą deguonies atmosferą ir silpną magnetinį lauką.
Tyrinėjimai
Pirmieji zondai, tyrinėję Ganimedą buvo Pioneer 10 ir Pioneer 11, tačiau nė vienas iš jų nesuteikė naudingos informacijos. 1979 m. pro palydovą praskriejo erdvėlaiviai Voyager 1 ir Voyager 2. Jie tiksliai nustatė Ganimedo dydį (paaiškėjo, kad jis didesnis už didžiausią Neptūno palydovą Tritoną, taip pat parodė nelygų paviršių.)
1995 m. Galileo misija pasiekė Jupiterį. Buvo įvykdyti šeši skrydžiai pro Ganimedą. Šios misijos metu aptiktas palydovo magnetinis laukas. Buvo padaryta daugybė spektrinių nuotraukų ir paviršiuje rasta ne vien ledo, bet ir kitų medžiagų.
2019 m. gruodžio 25 d. pro Ganimedą praskriejo Juno erdvėlaivis, tyrinėjantis Jupiterį. 2021 m. birželį šis erdvėlaivis atliko antrą skrydį virš Ganimedo, nuo jo atitolęs per 1 038 km.
Amazoninis delfinas
Amazoninis delfinas, Amazonės delfinas (,, Amazon River Dolphin, ) – upinių delfinų (Platanistidae) šeimos žinduolis, užaugantis iki 2-2,6 m ilgio ir 100–160 kg svorio. Skirtingai nuo kitų delfinų rūšių, kaklo slanksteliai nėra suaugę, todėl galva kūno atžvilgiu yra labai judri. Turi ilgą ploną „snapą" dumblui baksnoti. Viršutiniame ir apatiniame žandikaulyje yra 25-35 poros dantų. Priekiniai dantys pritaikyti grobiui nutverti, o užpakalyje yra plokštesni ir gumburiuoti. Grobio ieško 1-2 minutes paniręs į vandenį. Ieškodamas maisto drumzliname vandenyje naudojasi echolokacija. Minta smulkiomis žuvimis, gėlavandeniais krabais, mažais upiniais vėžliais ir kt. Gimdo vieną jauniklį.
Paprastai amazoniniai delfinai laikosi pavieniui arba poromis, tačiau retais atvejais yra stebėtos iki dvidešimties narių grupės.
Šis delfinas neturi nugaros peleko, nors redukuotos liekanos rodo evoliucinėje praeityje jį buvus. Akys mažos, tačiau mato palyginus neblogai.
Ši rūšis niekada nebuvo rimtai medžiojama, nors kartais žvejai amazoninius delfinus ir užmušdavo, jei šie trukdydavo darbui. Nėra tvirtos nuomonės, ar tokie atvejai buvo pakankamai dažni, kad turėtų rimtos įtakos populiacijos gausumui, šiuo metu tai daryti uždrausta. Palyginus su kitomis, itin sparčiai nykstančiomis upinių delfinų rūšimis, amazoninio delfino populiacijos dydis yra palyginus stabilus, nors jis irgi priskiriamas prie saugotinų rūšių.
Gyvena Amazonės ir Orinoko upių baseinuose.
Ibrahima Camara
Ibrahimas Sori Kamara (g. 1985 m. sausio 1 d.) – buvęs futbolininkas, Gvinėjos rinktinės gynėjas.
Rinktinės
rungtyniavo nuo 2004 m. Su rinktine dalyvavo 2006 ir 2008 m. Afrikos Tautų taurės turnyruose.
Neravai
Neravai – kaimas Druskininkų savivaldybėje, dešiniajame Nemuno krante, prie kelio iš Druskininkų į Viečiūnus. Neravų seniūnaitija. Faktiškai Druskininkų priemiestis. Yra biblioteka, veikia parduotuvė.
Istorija
thumb|left|Neravų kaimo ir Veselovo dvaro 1865–1903 m. planas thumb|left|Neravų kaimo 1913 m. planas
Neravai rašytiniuose šaltiniuose yra minimi nuo 1604 m. Kaimas gatvinis, susiformavęs Valakų reformos metu.
XIX a. kartografinėje medžiagoje šiaurinėje kaimo žemių dalyje minimas Veselovo dvaras. XIX a. pab. įėjo į Trakų apskrities Merkinės valsčių, buvo Veselovo dvaro valda ir kaimiškosios apylinkės centras. ~1866 m. buvo 19 ūkių, kuriuose gyveno 176 žmonės (175 katalikai ir 1 stačiatikis).
Nuo 1920 m. iki 1939 m. rugsėjo 17 d. Neravai priklausė Lenkijai, nuo 1939 m. rugsėjo pabaigos – Baltarusijai, 1940 m. lapkričio 25 d. grąžinti Lietuvai. 1928–1935 kaime veikė „Ryto“ draugijos pradinė mokykla. 1930 m. kaimas išskirstytas vienkiemiais.
Nuo 1925 m. kaimas buvo Druskininkų valsčiaus Neravų seniūnijos, o 1940–1941 m. ir nuo 1944 m. iki 1954 m. gegužės 25 d. – Neravų apylinkės administracinis centras. LTSR metais Neravai buvo daržininkystės tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė. 1973 m. įkurta biblioteka.
2000 m. iš Varėnos rajono kaimas perduotas Druskininkų savivaldybei.
Žymūs žmonės
Gimė: rigth|thumb|200px|Neravų miško pušys
Alona
Alona – šakotaūsių (Cladocera) būriui, Chydoridae šeimai priklausanti gentis. Jai priskiriamos rūšys:
Gurki Ševkovas
Gurki Ševkovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Piontnicos valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Lucijus Emilijus Paulas Makedonikas
thumb|350px|right|„Emilijaus Paulo triumfas“ (1789). Karlas Vernė Lucijus Emilijus Paulas Makedonikas (229–160 m. pr. m. e.) – žymus romėnų karvedys ir valstybės veikėjas.
Lucijaus Emilijaus Paulo sūnus.
Karo tribūnas. 193 m. pr. m. e. išrinktas kuruliniu edilu, 191 m. pr. m. e. – pretoriumi. 191–189 m. pr. m. e. Ispanijoje kariavo su luzitanais. 182 m. pr. m. e. pirmą kartą išrinktas konsulu kartu su Gnėjumi Bebijumi Tamfilu, antrąkart – 168 m. pr. m. e. senato pavedimu užbaigti karą su makedonais. Paulas nugalėjo didesnę makedonų armiją Pidnos mūšyje ir paėmė į nelaisvę jų vadą, paskutinį Antigonidų dinastijos, valdžiusios Makedoniją nuo Aleksandro Didžiojo mirties, karalių Persėjų. Norėdamas galutinai prijungti Makedoniją prie Romos, įsakė išžudyti 500 žymiausių romėnų priešininkų, daugelį kitų ištrėmė į Italiją ir konfiskavo jų turtą. Pakeliui į Romą apiplėšė Epyro miestus ir išsivedė į vergiją 150 tūkst. gyventojų. Grįžęs atšventė vieną įspūdingiausių triumfų Romos istorijoje. Senato nutarimu gavo Makedoniko prievardį. 164 m. išrinktas cenzoriumi.
Buvo vedęs du kartus. Iš pirmosios santuokos su konsulo Gajaus Papirijaus Mazono dukra Papirija turėjo keturis vaikus. Dukros Emilija Paula Prima ištekėjo už Marko Porcijaus Katono sūnaus, Emilija Paula Sekunda – už filosofo Kvinto Elijaus Tuberono. Biologinis Publijaus Kornelijaus Scipiono Emiliano Afrikiečio Jaunesniojo ir Kvinto Fabijaus Maksimo Emiliano, Fabijaus Maksimo Kunktatoriaus įvaikio, tėvas. Du sūnūs iš antrosios santuokos mirė nesulaukę brandaus amžiaus.
Plutarcho „Paralelinėse biografijose“ Paulas lyginamas su Timoleonu.
Odjenė
Odjenė  – miestas Dramblio Kaulo Kranto šiaurės vakaruose, prie Deng Kelės kalnų masyvo, netoli Baulės upės. Dengelės regiono administracinis centras. Keliai į Korhogą, Maną, Beilą, Bugunį, yra oro uostas. Žemdirbystės regiono prekybinis centras (anakardžiai, jamsai, medvilnė). Veikia ligoninė, katedra, didžioji mečetė.
Dominuojanti tauta mieste ir apylinkėse – maninkiai.
Aleksandras Motiejus Osolinskis
Aleksandras Motiejus Osolinskis (1725 m. – 1804 m. sausio 21 d.) – nuo 1775–1789 m. Lietuvos didysis ginklininkas, Drohičino seniūnas.
Šeima
Tėvas: Janas Stanislavas Osolinskis, motina: Liudvika Zaluska. 1752 m. vedė Kunegundą Dembovską, su kuria susilaukė Jano Anupro Osolinskio. Mirus pirmai žmonai 1757 m. vedė Benediktą Antoniną Lovendal, su kuria susilaukė Juozapo Kajetano Osolinskio ir Anos.
Albertas Lakštauskas
Albertas Lakštauskas (g. 1974 m. gegužės 10 d. Gilučiuose, Kaišiadorių rajonas) – pedagogas, Lietuvos ir Kaišiadorių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1992 m. metais baigė Žaslių vidurinę mokyklą, 1992-1996 m. Vilniaus pedagoginiame universitete studijavo geografiją ir kraštotyrą, 1998 m. baigė geografijos magistrantūros studijas.
1997-2001 m. Paparčių pagrindinės mokyklos direktorius, 2001-2006 m. Šiuolaikinės mokyklos centro ugdymo programų vadovas, geografijos mokytojas, 2007-2008 m. Seimo pirmininko pavaduotojo patarėjas, nuo 2009 m. Švietimo ir mokslo ministro Gintaro Steponavičiaus patarėjas.
Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys. Nuo 2011 m. Kaišiadorių rajono savivaldybės tarybos narys.
Žmona Jūratė, sūnus Rimantas.
Visuomeninė veikla
2001-2008 m. – Žaslių bendruomenės veiklos centro įkūrėjas ir tarybos pirmininkas. Kartu su bendraminčiais organizuoja miestelio gyventojų kultūrinį, sportinį gyvenimą, skatina bendruomenės narių pilietinį aktyvumą. Nuo 2001 m. Pilietinių iniciatyvų centro narys.
Avisų dinastija
thumb|120px|Avisų ordino kryžius thumb|120px|Emanuelio I imperijos vėliava Avisų dinastija, Avisai, arba Joaninai (Joanines) – Portugalijos karalių dinastija, kuriai valdant 1385-1580 m. Portugalija tapo viena stipriausių valstybių.
Istorija
Dinastijos pradininkas Avisų ordino didysis magistras Jonas I Gerasis. Per pirmąjį, įsitvirtinimo, etapą (1385-1438), kai Portugaliją valdė Jonas I Gerasis ir Eduardas I Avisas, Avisai apsigynė nuo Kastilijos pretenzijų į Portugalijos sostą. Laimėtas Aljubarotos mūšis leido pasiekti tarptautinį pripažinimą – 1386 m. sudaryta Vindzoro sutartis ir seniausia istorijoje diplomatinė sąjunga su Anglija, po kurios sekė Jono I vedybos su Lankasterio grafaite Filipa.
Per antrąjį, klestėjimo, etapą, kuris truko nuo 1438 m. iki 1557 m., Avisų galia pasiekė apogėjų. Buvo kuriama kolonijinė Portugalijos imperija, Avisai bandė išplėsti dinastijos valdžią visame Pirėnų pusiasalyje. Emanuelio I sūnų Kastilijos ir Aragono karaliai Ferdinandas II Aragonietis ir Izabelė Katalikė buvo pripažinę savo sosto įpėdiniu.
Trečiojo, nuosmukio, etapo (1557–1580 m.) karaliai Sebastijonas Avisas ir Henrikas I Kardinolas buvo bevaikiai. 1580 m. sostas atiteko Ispanijos Habsburgams, kurie Portugaliją valdė iki 1640 m.
Bora (Australija)
miniatiūra|Boros ceremonija, 1898 m. nuotrauka. Bora – tradicinė Australijos aborigenų berniukų iniciacijos ceremonija. Tuo pačiu žodžiu vadinama ir vieta, kurioje ji vyksta.
Konkrečios apeigos varijuoja priklausomai nuo genties, tačiau jų metu dažnai daromas apipjaustymas ir randavimas. Kartais išraunamas dantis ar nukertama dalis piršto. Taip pat, šioje ceremonijoje ar prieš ją berniukai dažnai mokosi šventų ritualinių šokių, dainų bei kitų apeigų. Paprastai moterims draudžiama ne tik dalyvauti boroje, bet ir ją stebėti. Pasakojamos baisios istorijos apie tai, kas ištinka šio įstatymo nesilaikiusias, pernelyg smalsias genties nares.
Kai kuriose gentyse berniukai kurį laiką prieš ceremoniją negali kalbėti su niekuo, arba gali kalbėti tik su tam tikrais asmenimis pagal giminystės ryšį, pavyzdžiui, tik su dėdienėmis. Giminystės ryšiai apskritai turi didžiulę reikšmę aborigenų papročiuose, ypač – suaugusiems žmonėms, t. y., šiuo atveju, į vyrus jau įšventintiems berniukams. Pagal giminystės ryšius parenkama žmona, pavyzdžiui, kai kuriose gentyse ją vaikui parenka ne tėvas, o visada – dėdė. Pagal giminystės ryšius sprendžiama su kuo turėtų bendrauti, kam privalo padėti, į ką negali kreiptis vardu ir panašiai.
Taip pat kai kuriose gentyse prieš ceremoniją vaikas negali bendrauti su kitais vyrais, o privalo bendrauti, leisti laiką ir net miegoti tik su moterimis.
Pavadinimas kilęs iš pietryčių Australijos aborigenų genčių, bet dabar plačiai naudojamas visame žemyne.
Kyviškių tvenkinys
Kyviškių tvenkinys – tvenkinys, esantis Vilniaus rajone, Kyviškėse, susidaręs patvenkus Kyvę (Vilnios intakas) 3,8 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę - 0,52 km, plotis - iki 0,1 km. Pietiniame gale yra 4 a sala. Altitudė 157,6 m. Hidrologinis nr. – 12050150. Krantai neaukšti. Per užtvanką nutiestas kelias, rytinėje tvenkinio pakrantėje įsikūręs Kyviškių aerodromas.
Eugenijus Majauskas
Eugenijus Germanas Majauskas (1938 m. rugsėjo 7 d. – 2016 m. gegužės 29 d.) – Lietuvos ir Rokiškio rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
Baigė Rokiškio Juozo Tumo-Vaižganto vidurinę mokyklą. 1969 m. baigė Kauno politechnikumą (statybininkas).
1990–1992 m. Rokiškio miesto meras. Vėliau įkūrė individualiąją medžio apdirbimo įmonę, buvo jos savininkas. Buvo renkamas į Rokiškio rajono savivaldybės tarybą.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Rokiškio rajono skyriaus narys, 2005 m. skyriaus prezidiumo narys.
Ewa Sonnet
Eva Sonet (, tikrasis vardas – Beata Kornelia Dabrowska; g. 1985 m. kovo 8 d. Rybnikas, Lenkija) – foto modelis ir dainininkė.
Biografija
Eva gimė pietų Lenkijoje, Rybkine, netoli sienos su Čekija. Dar mokykloje dėl ankstyvo brendimo ji išsiskyrė iš bendraamžių didele krūtine, o 2003 m., baigusi mokslus, susipažino su suaugusiųjų versle dirbančiais žmonėmis, kurie, atkreipę dėmesį į jos išvaizdą (duomenys 102-62-88 cm), pasiūlė tapti foto modeliu. Netrukus Evos nuotraukos ir trumpi video filmai pasirodė populiariame suaugusiųjų tinklalapyje Busty.pl, o 2005 m. gruodį pasirodžiusi televizijos laidoje „The Kuba Wojewodzki Show“ ji greitai tapo tikru šalies sekso simboliu.
Kelios kompanijos, kuriančios pornografinius filmus, pasiūlė Evai sutartis, tačiau ši panašius pasiūlymus atmetė. Beveik visose nuotraukose ji pozuodavo apsinuoginusi iki pusės ir tik keliose – visiškai nuoga.
2005 m. lapkritį jos nuotraukos pirmą kartą buvo išspausdinto žurnale. Tai buvo CKM, o jame esančiame interviu Eva tvirtino, kad jos krūtinė yra natūrali, o ne plastinių operacijų kūrinys.
Šio žurnalo viršelį jos nuotraukos taip pat puošė 2006 m. lapkritį ir 2007 m. lapkritį.
Tais pačiais metais Eva išmėgino jėgas kaip dainininkė, o 2006 m. spalį pasirodė debiutinis albumas „Nielegalna“.
Nuo metų pradžios prasidėjęs koncertinis turas po šalį dar labiau padidino Evos populiarumą, ją ėmė kviesti įvairios TV laidos, radijo stotys bei pasirodė keletas interviu spaudoje.
2007 m. rugsėjį ji kartu su partneriu Lukaszu Jozwiaku dalyvavo TV projekte „Gwiazdy Tańczą na Lodzie“, kuriame užėmė 10 vietą.
Pradėjusi muzikinę karjerą ir 2007 m. išleidusi antrąjį albumą „Hypnotiq“, Eva atsisakė modelio darbo, tačiau kaip dainininkei nepavykus pasiekti didesnio populiarumo, 2010 m. Busty.pl pasirodė jos naujų nuotraukų serija.
Maskvos administracinis suskirstymas
[[Vaizdas:Msk_all_districts.svg|thumb|300px| Maskvos administracinės apskritys:
1. Centrinė administracinė apskritis (Центральный административный округ)
3. Šiaurės rytų administracinė apskritis (Северо-Восточный административный округ)
4. Rytų administracinė apskritis (Восточный административный округ)
5. Pietryčių administracinė apskritis (Юго-Восточный административный округ)
6. Pietų administracinė apskritis (Южный административный округ)
7. Pietvakarių administracinė apskritis (Юго-Западный административный округ)
9. Šiaurės vakarų administracinė apskritis (Северо-Западный административный округ)
10. Zelenogrado administracinė apskritis (Зеленоградский административный округ)
Saugok sveikatą
Saugok sveikatą – Lietuvos AIDS centro ketvirtinis žurnalas, einantis nuo 1992 m. Vilniuje.
Maskvos administracinis suskirstymas
11. Novomoskovskio administracinė apskritis (Новомосковский административный округ)
Saugok sveikatą
Istorija
Iki 1994 m. ėjo kaip laikraščio „AIDS kronika“ priedas. Nuo 1994 m. leidžiamas lietuvių ir rusų (Beregi zdorovje) kalbomis. Tiražas 1992 m. – 15 000 egz., 1994 m. – po 4000 egz. lietuvių ir rusų k., 1997 m. – 7100 egz. lietuvių kalba ir 7000 egz. rusų k.
Redakcinė kolegija: Saulius Čaplinskas, Algimantas Trečiokas.
1941 m. Nobelio premijos laureatai
1941 m. Nobelio premija skirta šiems asmenims:
Maskvos administracinis suskirstymas
1. CENTRINĖ ADMINISTRACINĖ APSKRITIS
2. ŠIAURĖS ADMINISTRACINĖ APSKRITIS
3. ŠIAURĖS RYTŲ ADMINISTRACINĖ APSKRITIS
4. RYTŲ ADMINISTRACINĖ APSKRITIS
5. PIETRYČIŲ ADMINISTRACINĖ APSKRITIS
6. PIETŲ ADMINISTRACINĖ APSKRITIS
8. VAKARŲ ADMINISTRACINĖ APSKRITIS
10. ZELENOGRADO ADMINISTRACINĖ APSKRITIS
11. NOVOMOSKOVSKIO ADMINISTRACINĖ APSKRITIS
12. TROICKIO ADMINISTRACINĖ APSKRITIS
Pakražančio gimnazija
Filialas: Pakražančio vidurinės mokyklos Žalpių pradinio ugdymo skyrius (iki 2007 m.).
1948 m. įsteigta septynmetė mokykla, nuo 1953 m. Pakražančio vidurinė mokykla. 2015 m. ji tapo gimnazija.
Istorija
Pakražančio apylinkėse Pilypo dvare nuo I pasaulinio karo veikė pradžios mokykla. 1920 m. pradinė mokykla įkurta ūkininko Jurgio Bogušo namuose Kareivų kaime. 1927 m. prašant mokinių tėvams pradžios mokykla iš Kareivių kaimo perkelta į Pakražančio bažnytkaimį ir įkurta Dambrausko namuose. 1935 m. Grinių kaime pastatyta pradžios mokykla. Ten iš Pakražančio bažnytkaimio ir persikėlė mokykla. Prie mokyklos įrengtas kiemas vaikams žaisti. Įrengta drabužinė, ventiliacija, bakeliai vandeniui, tualetas. Mokykla turėjo 2,98 ha žemės, ūkinį pastatą. 1936 m. mokėsi 122 mokiniai. 1937 m. balandžio 13 d. lankėsi prezidentas Antanas Smetona. 1937 m. Pakražančio pradžios mokykla buvo 3 komplektų, užregistruoti 157 mokiniai. Du komplektai dirbo mokyklos pastate, o trečias – nuomojamame pastate. Kiekvienas mokytojas dirbo su vienu skyriumi.