cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Išmanioji apyrankė
thumb|upright=1.3|„Samsung Galaxy Fit“ išmanios apyrankės Išmanioji apyrankė (angl. Activity tracker) – kompiuterizuota rankinė apyrankė, be standartinės laiko rodymo funkcijos turinti plačias funkcines galimybes, kurios beveik nenusileidžia išmaniajam telefonui. Apyrankės pagalba galima valdyti telefone įdiegtas programas, skaityti el. laiškus, trumpąsias žinutes, socialinių tinklų naujienas, valdyti skambučius. Išmaniąsias apyrankes gamina „Xiaomi“, „Samsung“, „Acme“, „Huawei“ bei „Apple“ technologijų komerciniai gamintojai.
Funkcionalumas
Dažniausiai funkcijos veikia tuo atveju, jei šalia apyrankės yra telefonas ir bevielis Bluetooth ryšys.
Šiuo metu išmaniųjų apyrankių palaikomos svarbiausios funkcijos:
Sugintų apylinkė (Skaudvilė)
Sugintų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Nemakščių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Skaudvilės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Nemakščių apylinkės.
Vėlyvasis laikotarpis (Senovės Egiptas)
Vėlyvasis laikotarpis – Senovės Egipto valstybės chronologijoje 664−332 m. pr. m. e. (arba apie 750−332 m. pr. m. e.) laikotarpis.
Asirų valdymas
Apie 700 m. pr. m. e. Kušo ir Egipto sąjunginė valstybė buvo gana vientisa, nors vietiniai Egipto provincijų valdytojai išlaikė ryškų nepriklausomumą. Kartu su Palestinos karalystėmis Kušo-Egipto valstybė bandė pasipriešinti Asirijos galios augimui, tačiau nesėkmingai. 671 m. pr. m. e. asirai pirmą kartą išvarė kušitus iš Egipto. Kušitų karalius Taharka po to atsiėmė dideles Egipto dalis iki pat Memfio, tačiau 664 m. buvo sutriuškintas Ašurbanipalo vadovaujamų asirų antrą kartą, ir asirai įsigalėjo Egipte su Saiso miesto valdovų pagalba: Nekau I ir jo sūnumi Psamtiku. Kušo valdovas Tanutamonas buvo surengęs invaziją į Egiptą, kurios metu nužudė Nekau I. Ašurbanipalas grįžo su nauja asirų kariuomene ir sunaikino ištisas sritis nepaklusnių Egipto provincijų bei privertė Tanutamoną pasitraukti į Nubiją.
XXVI dinastija
Tuo metu kilo Babilonijos maištas prieš asirus ir Ašurbanipalas atitraukė pajėgas iš Egipto. Taip susidarė palanki proga Egiptui susigrąžinti nepriklausomybę ir Psamtikas I tapo Egipto faraonu iš 26-osios (kitaip vadinamos Saiso) dinastijos. Apie 656 m. pr. m. e. jam pakluso šalies pietūs su Tėbų miestu. thumb|left|200px| Faraono Amasio skulptūrinė galva Psamtikas I stengėsi įtvirtinti egiptiečių nacionalinį identitetą ir naudojosi samdinių iš Graikijos ir Karijos pagalba, kad suvaldyti vietinius, priešiškai nusiteikusius valdytojus. Faraonai užsienio politika siekė palaikyti galios balansą. Faraonas Nechas II (valdė 610−595 m. pr. m. e.) palaikė Asiriją prieš stiprėjančius medus ir Babiloniją, bet 605 m. pr. m. e. jo pajėgos Sirijoje ir Palestinoje patyrė pralaimėjimą nuo Nabuchodonosaro II prie Karkemišo.
Faraonas Psamtikas II (valdė 595−589 m. pr. m. e.) surengė invaziją į Napatą Nubijoje su graikų ir kariečių samdinių armija. Buvusių Kušo valdovų atminimas Egipte buvo naikinamas. Sekantis faraonas Aprijus (valdė 589−570 m. pr. m. e.) nesėkmingai bandė mesti iššūkį babiloniečių hegemonijai Palestinoje. Nabuchodonosarui II sugriovus Saliamono šventyklą Jeruzalėje daugelis žydų pabėgo į Egiptą. Aprijus surengė karinį žygį prieš graikų Kirėnės koloniją Libijoje, kuris baigėsi nesėkme ir kariuomenėje kilo maištai, peraugę į pilietinį karą Nilo deltos regione. Naujas faraonas Amasis II (valdė 570−526 m. pr. m. e.) užėmė sostą ir privertė Aprijų bėgti. Po dvejų metų Aprijus grįžo remiamas babiloniečių, tačiau jo pajėgos buvo nugalėtos ir jis pats žuvo. Amasis savo priešą visgi palaidojo su visa pagarba.
VI a. pr. m. e. Egiptas tapo vis labiau įtrauktas į klasikinės Graikijos kultūros įtakos sferą, graikai įsteigė Egipte savo prekybinę koloniją. Amasis graikų samdinius perkėlė į Memfį, kur jie sudarė tarsi asmeninės faraono sargybos garnizoną. Prekybos kelias su Graikija buvo nukreiptas per Naukračio uostą, kuris suklestėjo. Amasis rėmė silpstančią Babiloniją prieš kylančią Persiją.
26-osios dinastijos metu pakilo Egipto kultūrinis ir ekonominis lygis, tačiau archeologiniais radiniais šis laikotarpis nėra turtingas dėl to, kad pagrindiniai veiklos pėdsakai buvo užliejamoje Nilo deltoje. Laikotarpio metu augo egiptiečių nacionalizmas, kaip atsakas į dominuojančią užsieniečių padėtį kariuomenėje ir prekyboje. Buvo išrastas ir paplito demotinis raštas, tačiau hieratinis tebenaudotas literatūriniams ir religiniams tekstams. Šiuo laikotarpiu ypač išplito religinis gyvūnų garbinimas, pavyzdžiui, Apio jaučių. Gyvūnai buvo balzamuojami ir laidojami, pavyzdžiui, Sakaroje ibisų palaidota apie milijoną vienetų.
Achemenidų valdymas
Vos po šešių mėnesių nuo Amasio mirties persų karalius Kambizas II surengė invaziją į Egiptą, pasiekė Nubiją. Jis nuvertė paskutinį 26-osios dinastijos faraoną Psamtiką III ir pats vainikavosi faraonu. Egiptas tapo Achemenidų imperijos dalimi.
thumb|right|180px| Hibio šventyklos portikas [[Charga|Chargos oazėje iš Vėlyvojo Egipto laikotarpio]] Pasak Herodoto, kuris lankėsi Egipte apie 450 m. pr. m. e., Kambizo II invazija buvo žiauri ir negailestinga, tačiau egiptiečiai naująjį faraoną aprašo palankiau. Jis pagarbino Saiso dievybę Neitę. 522−486 m. pr. m. e. Egipto faraonu buvo Darijus I, kuris grąžino šventykloms jų mokesčių dalį ir grąžino Amasio laikų įstatymus, kas jo atžvilgiu palankiai nuteikė žynių luomą.
Achemenidų imperijoje Egiptas buvo sujungtas su Libijos oazėmis ir Kirenaika į vieną satrapiją, kurios valdytojas − satrapas − rezidavo Memfyje. Mokesčiai Darijaus I valdymo metu nebuvo dideli, o iškastas kanalas, sujungęs Nilą su Raudonąja jūra, pagyvino prekybą. Po 490 m. pr. m. e. persų pralaimėto Maratono mūšio ir Darijaus I mirties Egipto Nilo deltoje kilo maištas. Sekantis persų karalius Kserksas numalšinęs maištus pažemino Egipto statusą į nukariautos provincijos. Po Kserkso nužudymo 465 m. pr. m. e. vakarinėje Nilo deltos dalyje kilo kitas maištas. Sukilimo vadas Inaras užėmė visą deltą ir buvo palaikomas atėniečių karinių pajėgų. Inaras buvo nukryžiuotas 454 m. pr. m. e., kai persai susigrąžino Nilo deltos kontrolę.
Artakserkso I ir Darijaus II (iki 404 m. pr. m. e.) valdymo metu Egipte buvo neramu ir nestabilu, beveik neišliko monumentų iš šio laikmečio.
XXVII−XX dinastijos
Po Darijaus II mirties trumpam valdžią Egipte paėmė Amirtėjus, kuris buvo vieninteliu 28-os Saiso dinastijos atstovu. Po jo valdė trys 29-os dinastijos faraonai, iškilę Mendese. Ypač trečiojo faraono Achorio valdymas (393−380 m. pr. m. e.) pasižymėjo ištaiga, buvo pastatyta daug monumentų tiek Žemutiniame, tiek Aukštutiniame Egipte. Faraonai tęsė pasipriešinimo persams politiką samdydami graikų karius. Atsilyginama buvo užsienio valstybių pinigais, nes Egiptas nekaldino savų monetų.
Po Achorio mirties sostą uzurpavo generolas Nektanebas I, pradėjęs 30-ąją Egipto faraonų dinastiją, kuri valdė iki 343 m. pr. m. e. Tai buvo paskutinis Senovės Egipto civilizacijos pakilimo laikotarpis. Jo metu paplito maišytas graikų-egiptiečių meno stilius, demotinis raštas pradėtas naudoti literatūriniams kūriniams užrašyti.
343 m. pr. m. e. Egiptą vėl nukariavo Achemenidų valdovas Artakserksas III, persai žiauriai susidorojo su vietos gyventojais, plėšė ir griovė miestus. Po Artakserkso III mirties 338 m. pr. m. e. sekė keletas menkai dokumentuotų metų, kai valdžia Egipte, tikėtina, priklausė Nubijos princui Chabašui. 335 m. pr. m. e. valdžią susigrąžino persų imperatorius Darijus III, tačiau jau po trejų metų Egiptas be didelio pasipriešinimo buvo prijungtas prie Aleksandro Makedoniečio valdų.
Lazar Sajčić
Lazaras Sajčičius (Лазар Сајчић; g. 1996 m. rugsėjo 24 d.) – Serbijos futbolininkas, saugas.
Karjera
Priklausė įvairiems Serbijos klubams. Karjerą pradėjo Belgrado „Partizan“ akademijoje, o profesionalo karejerą – Pirmos lygos „Teleoptik“ klube. Vėliau sugrįžo į „Partizan“ klubą, bet buvo skolinamas „Sinđelić“
2016 m. trumpai žaidė „Jagodinos“ klube.
Nuo 2016 m. vasaros atstovavo Čačako „Borac“ klubui, kuriame debiutavo aukščiausioje šalies lygoje.
2018 m. išvyko į Čekijos antros lygos klubą „Dynamo“ iš Česke Budejovicų. 2018 m. sezoną teko užbaigti anksčiau laiko, po 3 rungtynių, nes žaidėjas patyrė kelio traumą.
2019 m. serbas atvyko į Baltarusiją. „Gorodėja“ klube per 48 rungtynes pelnė 9 įvarčius ir atliko 5 rezultatyvius perdavimus. Tapo 2020 metų sezono geriausiu klubo žaidėju.
2021 m. persikėlė į Homelį. „Homelio“ klube 2021 m. sužaidė 10 rungtynių ir pelnė 2 įvarčius aukščiausioje lygoje.
Kauno rajono „Hegelmann“
2021 m. pranešta, kad tapo FC Hegelmann nariu. Rungtyniavo 23 numeriu pažymėtais marškinėliais.
2022 m. kovo 5 d. debiutavo naujoje komandoje A lygos rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris.
2022 m. kovo 11 d. A lygos rungtynėse prieš FK Jonava pasižymėjo pelnydamas du įvarčius. FC Hegelmann nugalėjo jonaviškius rezultatu 4-1.
2022 m. balandžio 16 d. rungtynėse prieš „Riterių“ klubą pelnė įvartį ir išlygino rezultatą 1:1.
2022 m. rugpjūčio 12 d. pelnė įvartį A lygos rungtynėse prieš „Džiugo“ klubą.
2022 m. rugpjūčio 28 d. rungtynėse prieš FK Žalgiris L. Sajčičius pelnė įvartį ir FC Hegelmann pirmavo rezultatu 1:0, bet varžovai atsakė keturias tiksliais šūviais ir nugalėjo 4:1.
Statistika
Spalvų reikšmės:
1871 m. Vokietijos gyventojų surašymas
1871 m. Vokietijos gyventojų surašymas vyko 1871 m. gruodžio 1 d. Vokietijos imperijoje ir Liuksemburge. Surašymo metu Vokietijoje priskaičiuota 41,1 mln. gyventojų (tarp jų 1,8 mln. Rytprūsiuose), Liuksemburge – 197 tūkst.
Lietuva
Surašymas apėmė dalį dabartinės Lietuvos teritorijos – Rytprūsiuose buvusią Mažąją Lietuvą. Visoje Rytų Prūsijos provincijoje buvo 1822,9 tūkst. gyventojų. Dabartinės Lietuvos teritorijoje buvo Klaipėdos apskritis, didžioji dalis Šilutės apskrities, didesnė dalis Tilžės apskrities ir mažoji dalis Lankos bei Ragainės apskričių.
Rezultatai
Surašymo rezultatai regionuose ir provincijose:
2012 m. jaunimo žiemos olimpinės žaidynės
I jaunimo žiemos olimpinės žaidynės vyko 2012 m. sausio 13-22 dienomis Insbruke Austrijoje. Tai buvo antrosios jaunimo olimpinės žaidynės po 2010 m. jaunimo vasaros olimpinių žaidynių.
Bhačiai
Bhačiai – gudžarų, radžputų ir džatų klanas, kurio nariai gyvena Pietų Azijoje.
2012 m. jaunimo žiemos olimpinės žaidynės
Miesto atranka
Olimpinių žaidynių šeimininkės atranka įvyko 2008 m. gruodžio 12 d.
Lygių apylinkė
Lygių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Nemakščių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Skaudvilės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Nemakščių apylinkės.
MikroTik
miniatiūra|250px|Ankstesnis (iki 2022 m.) [[logotipas]]
MikroTik (iš latv. mikrotīkls – mikrotinklas) – latviškas kompiuterių tinklų įrangos gamintojas, operacinės sistemos RouterOS plėtotojas. Gamina platų įrangos spektrą, nuo buitinių bevielių maršrutizatorių ar lauko antenų iki pramoninių cloud komutatorių, 5G sprendimų.
Stambiausia privati kompanija Latvijoje.
Gaminiai
miniatiūra|250px|Buitinis Mikrotik hAP ac² miniatiūra|250px|Kelioninis Mikrotik mAP Lite miniatiūra|250px|Mikrotik LHG LTE antena su modemu miniatiūra|250px|Mikrotik RouterBOARD 750 ir hAP Lite miniatiūra|250px|Mikrotik RB951Ui-2HnD
RouterOS
Linux pagrindu kuriama tinklinė, licencijuojama operacinė sistema, skirta tinklų bei jų įrenginių valdymui.
Plėtojama apeinant GNU GPL, mat nors pagrįsta atviro kodo Linux OS, viešai RouterOS išeitinis kodas, kaip to reikalauja GPL, neteikiamas. Tad neaišku, kas konkrečiai ir kaip pakeista, lyginant su originalia Linux.
Galimybės
RouterOS palaiko visas šiuolaikines tinklų administravimo funkcijas, įrangos integracijas, maršrutizacijos protokolus. Suderinama su visais kompiuterių tinklų standartais. Teikia praktiškai neribotas galimybes, įgalina bet kokio sudėtingumo lygio konfigūracijas bei technologijas ir kitas savybes. Kelios iš jų:
Ir t. t.
RouterBOARD
Maršrutizatorių serija, valdoma RouterOS. Gaminami įvairios paskirties ir galingumo, nuo kelioninių ir namudinių iki ypač galingų.
Cloud Core maršrutizatoriai
Cloud Core Router (CCR) – itin našių, didelio pralaidumo maršrutizatorių serija, skirta stambiems tinklo mazgams ar interneto tiekėjams. Yra gaminių su 72 branduoliais, apdorojančių 120 mln. duomenų paketų per sekundę, aptarnaujančių 200 Gbps jungtis ir pan.
Savybės
miniatiūra|250px|5G maršrutizatorius Mikrotik Chateau 5G
Muzikos asociacijos metų apdovanojimai 2021
M.A.M.A. muzikiniai apdovanojimai 2021 buvo įteikti Žalgirio arenoje, Kaune, 2022 m. sausio 28 dieną. Apdovanojimų ceremoniją vedė Justė Arlauskaitė-Jazzu ir Tomas Sinickis.
Nominacijos
2021 m. gruodžio 17 d. tiesioginės transliacijos metu buvo paskelbti apdovanojimų nominantai.
Laimėtojai pažymėti paryškintu šriftu.
CSD Independiente del Valle
Club de Alto Rendimiento Especializado Independiente del Valle, o trumpiau vadinamas CDS Independiente del Valle – profesionalus Ekvadoro futbolo klubas, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje. Trumpai vadinamas Independiente del Valle. Įsikūręs Sangolkyje. Namų rungtynes žaidžia šalies sostinėje Kite, Banco Guayaquil, o kaip – Independiente del Valle stadione, talpinančiame 12 tūkst. žiūrovų.
Petras Vasinauskas
Petras Vasinauskas (g. 1906 m. gruodžio 14 d. – 1995 m. spalio 1 d.) – Lietuvos agronomas, profesorius, akademikas.
Biografija
1928–1929 m. buvo Žemės ūkio akademijos studentų Kultūros būrelio pirmininkas. 1931 m. baigęs studijas dirbo agronomu, prisidėjo organizuojant 1935–1936 m. Suvalkijos valstiečių streiką. 1936–1937 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete, 1940–1941 m. buvo Žemės ūkio rūmų direktorius, Žemės ūkio liaudies komisariato Agrotechnikos valdybos viršininkas. 1943 m. apgynė diplominį darbą Žemės ūkio akademijoje.
1941–1945 m. dirbo Joniškėlio bandymų stotyje. 1945–1953 m. Dotnuvos bandymų stoties direktorius, 1946–1948 m. ir Žemės ūkio instituto Augalininkystės poskyrio vedėjas. 1945–1986 m. dėstė Lietuvos žemės ūkio akademijoje, 1945–1956 ir 1968–1974 m. Žemdirbystės katedros vedėjas, 1956–1958 m. prorektorius. 1971 m. suteiktas habilituoto biomedicinos mokslų daktaro laipsnis, 1973 m. tapo profesoriumi.
1956–1992 m. Petras Vasinauskas dirbo Lietuvos žemdirbystės institute, 1956–1965 m. – jo direktorius, 1965–1968 m. – Laukininkystės organizavimo skyriaus vedėjas. Nuo 1956 m. – Lietuvos mokslų akademijos narys korespondentas.
Veikla
Petras Vasinauskas pasisakė prieš kolūkių stambinimą, pramoninį ir intensyvų žemės ūkį. Siekė išsaugoti vidutinio dydžio ūkius, iškėlė minimalaus žemės dirbimo ir kalvotų, nenašių žemių panaudojimo rekreacijai idėjas. Jo pastangomis Niūronyse įsteigtas Arklio muziejus.
Pats keliavo po įvairius ūkius (1975 m. išsirengė į kelionę po Lietuvą arkliu), stebėjo ūkininkavimą, teikė pastabas, kaip galėtų būti vystomas žemės ūkis konkrečiose vietose darant kuo mažiau žalos gamtai, kraštovaizdžiui, apsaugant pasėlius nuo kenkėjų.
Košių apylinkė
Košių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Skaudvilės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Skaudvilės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Poškos apylinkės.
5-Star
5-Star (rašoma ★★★★★) – trečiasis Pietų Korėjos grupės „Stray Kids“ korėjiečių kalba įrašytas studijinis albumas (ir ketvirtasis iš viso), išleistas 2023 m. birželio 2 d. Albume skambanti muzika jungia hiphopo, pop ir elektronikos elementus.
Albumass susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų bei buvo komerciškai sėkmingas visame pasaulyje, pasiekdamas daugelio reitingų dešimtukus. JAV per pirmąją savaitę parduota virš 249 tūkstančių kopijų ir albumas debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas trečiuoju grupės įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. Lietuvoje „5-Star“ pasiekė ketvirtąją albumų reitingo vietą.
Kūrybinė grupė
Techninis personalas
Šarūnas Meškinis
Šarūnas Meškinis (g. 1967 m. lapkričio 3 d. Kaune) – Lietuvos medžiagotyrininkas ir fizikas, technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1990 m. baigė Vilniaus universiteto fizikos fakultetą. 1997 m. Kauno technologijos universitete apgynė technologijos mokslų daktaro disertaciją.
Darbinė veikla: 1991–1994 m. Kauno Radijo matavimų technikos mokslinio tyrimo institutas ir Puslaidininkių mikroelektronikos mokslinis centras „Mikrolira“, 1994 – 2010 m. Kauno technologijos universiteto Fizikinės elektronikos institutas, nuo 2010 m. - Kauno technologijos universiteto Medžiagų mokslo institutas. Nuo 2014 m. Kauno technologijos universiteto Medžiagų mokslo instituto vyriausiasis mokslo darbuotojas.
Mokslinė veikla
Tyrimų sritys – anglies nanomedžiagų (deimanto tipo anglies bei grafeno) auginimas, tyrimas ir taikymas saulės elementams, fotodiodams ir pjezoresistoriams. Parašė apie 100 mokslinių straipsnių.
Loreta Ivaškevičienė
Biografija
Mokėsi Salomėjos Nėries vidurinėje moykloje. 1964 metais įstojo į Vilniaus universitetą ir jį baigė 1970 metais su raudonu diplomu. Vilniaus universitete dirbo iki 2016 metų. Dėstė gydytojų tobulinimosi fakultete gydytojams kardiologams. Kol dar mokėsi mokykloje, lankė meninę gimnastiką, dalyvaudavo varžybose. Taip pat mokėsi Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos konservatorijoje, grojo akordionu.
Profesinė veikla
1970–2006 metais dirbo Vilniaus universiteto Širdies chirurgijos klinikoje, nuo 2006 metų – Vilniaus universiteto Širdies ir kraujagyslių ligų klinikos vyriausioji mokslo darbuotoja. Nuo 1983 metų dar ir Vilniaus universiteto ligoninės Santaros klinikos gydytoja kardiologė; docentė (1994 m.). Stažavo Vokietijoje (1995 m.). Europos kardiologų draugijos narė (nuo 1999 m.). Nuo 2003 m. dirba Vilniaus „Kardiolitos klinikos“ gydytoja kardiologe.
Mokslinė veikla
Paskelbė apie 200 mokslinių straipsnių. Mokslinio darbo svarbiausia sritis – koronarinė širdies liga. 2000 m. habilitacinis darbas tema „Ligonių po vainikinių širdies arterijų apeinamųjų jungčių operacijų vėlyvi rezultatai“. Disertaciją apgynė mokslų įstaigoje Vilniaus universitetas. 1976 birželio 25 d. apgynė Lietuvos respublikos medicinos mokslų daktaro disertaciją „Koronarinių arterijų pakenkimo, išaiškinto koronorografijos metu ligoniams su išeimine širdies liga, klinikinė charakteristika“. Disertaciją apgynė mokslų įstaigoje: Kauno medicinos institutas. Respublikinės premijos laureate tapo 2005 metais.
Ramanava (Anykščiai)
Ramanava – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Surdegio.
Steigimas
Steigimas gali reikšti:
Linkaičių pušis
Linkaičių pušis – botaninis gamtos paveldo objektas, esantis Radviliškio rajone, Linkaičiuose, Radviliškio miškų urėdijos Radviliškio girininkijos (29 kv., 7 skl.) teritorijoje, Linkaičių miške, 7 km į pietvakarius nuo Šeduvos. Pušis paskelbta saugoma Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1960 m. rugsėjo 1 d. įsakymu Nr. 165.
Pušies aplinka
Paminklinis medis auga atokioje miškingoje vietoje, nėra kelio nuorodų (2019 m. balandžio mėn. duomenimis), todėl sunkiai surandamas. Pasiekiamas iš žvyrkelio Puipiai–Labučiai–Bebrujai pasukus į miško kelią taške 55.74381°N, 23.64624°W: pavažiavus 100 m į rytus, sukti pažvyruotu keliu į dešinę ir važiuoti 500 m (kairėje telkšo vandens kanalas), iki kryžkelės. Toliau sukti 90° kampu kairėn į sunkiai pravažiuojamą kelią (lygiagrečiai dešinėje telkšančio kito užžėlusio kanalo). Pušis pasiekiama už 550 m (kirtavietė pastebima nuo kanalo). Aplink medį plynai iškirstas miškas, jo apsauginėje zonoje, papėdėje, paliktos sunkiosios technikos įspaustos vėžės. Šalia kamieno išlikęs nulenktas metalinis paveldo objekto strypas su neįskaitoma lentele. Kirtavietės kampe, už 80 m į lapuotį medį atremtas medinis stulpas su ryškia informacine lentele apie šią pušį.
Apie medį
Medžio rūšis – paprastoji pušis (Pinus sylvestris L.). Medžio kamieno apimtis 1,3 metro aukštyje – 3,15 m, aukštis – 33,5 m.
Keterių apylinkė
Keterių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Skaudvilės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Skaudvilės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Poškos apylinkės ir Vaidilų apylinkės.
MFA Žalgiris-MRU
alt=|miniatiūra|400x400px|MFA Žalgiris 2020 m. MFA „Žalgiris“–MRU – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus, žaidžiantis Lietuvos moterų futbolo A lygoje, Lietuvos moterų futbolo asociacijos I lygoje, dalyvaujantis visų amžiaus grupių jaunųjų mergaičių Lietuvos čempionatuose bei kituose organizuojamuose turnyruose.
Sostinės klubas didžiausią dėmesį skiria jaunųjų mergaičių paieškai ir ugdymui, užima jas futbolu, skatina vaikų aktyvumą, tobulina socialinius ryšius, ugdo asmenybes. Į akademijos veiklą integruojami ir tėveliai, kuriems yra suteikiamos galimybės dalyvauti įvairiuose renginiuose, vykti į išvykas bei kitaip palaikyti šios bendruomenės veiklą.
Moterų futbolo akademijos “Žalgiris” tikslai: rengti futbolo treniruotes mergaitėms, populiarinti moterų futbolą, dalyvauti aukščiausio lygio nacionaliniuose čempionatuose ir tarptautiniuose turnyruose, ugdyti jaunųjų žaidėjų meistriškumą. Tai vienintelė moterų futbolo akademija Lietuvoje, dalyvaujanti šalies moterų futbolo bei salės futbolo aukščiausiuose divizionuose, taip pat vystanti įvairių amžiaus grupių struktūrą. Nuo įkūrimo pradžios akademija siekia įgyvendinti tikslus, kurie per daugelį metų virto laimėjimais.
Istorija
2013 metais susibūrė Moterų futbolo akademijos komanda, kuri buvo pavadinta „Žalgiris“.
Nuo 2013 m. dalyvauja Moterų A lygos pirmenybėse bei kituose LFF organizuojamuose futbolo turnyruose.
2017 m. dalyvavo Lietuvos moterų futbolo A lyga pirmenybėse. Iškovojo trečiąją vietą.
Šį pasiekimą pakartojo triskart.
2020 m. pradėjo bendradarbiauti su MRU: pakito komandos pavadinimas. Atsirado papildomas žymuo MRU. Taip pat pakito ir logotipas. Buvo ieškoma pastiprinimo užsienyje ir komandą papildė žaidėjos iš Ukrainos: Kristina Kozub ir Viktorija Horbach.
2020 m. rugpjūčio 27 d. pristatė naująją oficialiąją internetinę svetainę adresu: [https://www.mfazalgiris.lt/ www.mfazalgiris.lt ]
2023 m. vasario 1 d. tapo žinoma, kad Karolis Jasaitis trenruos U. Utenio merginas.
Spalvinė gama
Žaidžia juodais šortais ir tamsiai žaliais marškinėliais.
Sudėtis
Duomenys atnaujinti 2023 m. rugpjūčio 14 d.
---
Dublerės
Klubas turi dublerių ekipą, kuri vadinasi MFA „Žalgiris“ B-MRU ir žaidžia Pirmojoje lygoje.
Valentin Belaud
Valentin Belaud (g. 1992 m. rugsėjo 16 d.) – Prancūzijos šiuolaikinės penkiakovės sportininkas, olimpietis.
Padniestrės karas
Padniestrės karas  – karinis konfliktas, kilęs 1990 m. lapkričio 2 d. Dubesaryje tarp Padniestrės ir Moldavijos.
Kovos suintensyvėjo 1992 m. kovo 1 d. ir, kaitaliodamos paliaubas, tęsėsi visą 1992 m. pavasarį ir vasaros pradžioje, kol 1992 m. liepos 21 d. buvo paskelbtos paliaubos, kurios išsilaikė iki šiol. Karo metu Padniestrės separatistai rusakalbiai, pasivadinę Gvardiečiais, pagarsėjo brutaliais susidorojimais prieš moldavus (t. y. surišdavo, tardydavo, beginklius grasindavo susprogdinti granata, išbadydavo akis, nupjaudavo ausis, išprievartaudavo). Po paliaubų paskelbimo, separatistinės Padniestrės Moldavijos Respublikos teritorijoje imta vykdyti agresyvi rusifikacija, 1994 m. uždarytos moldaviškos mokyklos, kadangi jos atsisakė pereiti prie rusiškos kirilicos rašmenų.
Kartais konfliktas Moldavijoje ir Rumunijoje vadinamas Moldavijos–Rusijos karu.
Istorinis kontekstas
Iki sovietų okupacijos Besarabijoje ir Šiaurės Bukovinoje bei Moldavijos TSR įkūrimo 1940 m. Besarabijos dalis Moldavijoje, t. y. į vakarus nuo Dniestro upės, priklausė Rumunijai (1918–1940 m.). Molotovo-Ribentropo paktą tarp Sovietų Sąjungos ir nacistinės Vokietijos, dėl kurio įvyko 1940 m. įvykiai, dabartinė Moldavija vėliau pasmerkė ir 1991 m. nepriklausomybės deklaracijoje paskelbė jį „negaliojančiu“. Vis dėlto, subyrėjus Sovietų Sąjungai, dėl to įvykę teritoriniai pokyčiai liko galioti.
Iki Moldavijos TSR sukūrimo dabartinė Padniestrė buvo Ukrainos TSR dalis kaip autonominė respublika, vadinama Moldavijos Autonomine Tarybų Socialistine Respublika, kurios sostinė buvo Tiraspolis (1924–1940 m.). Ji sudaro kiek daugiau nei dešimtadalį Moldavijos teritorijos.
Politinis kontekstas
Valdant sovietams, Moldavijos TSR buvo vykdoma rusifikacijos politika, įskaitant izoliaciją nuo rumunų kultūros sferos ir kirilicos pritaikymą rumunų kalbai. Paskutiniaisiais devintojo dešimtmečio metais Sovietų Sąjungos politinis kraštovaizdis keitėsi dėl Michailo Gorbačiovo vykdytos perestroikos ir glasnost politikos, kuri leido politinį pliuralizmą regioniniu lygmeniu. Moldavijos TSR, kaip ir daugelyje kitų Sovietų Sąjungos dalių, pagrindine politine jėga tapo nacionaliniai judėjimai. Šiems judėjimams demonstruojant vis labiau nacionalistines nuotaikas ir išreiškiant ketinimus palikti SSRS ir susijungti su Rumunija, jie susidūrė su vis didesniu respublikoje gyvenančių daugiausia rusakalbių etninių mažumų pasipriešinimu. Šis pasipriešinimas naujoms tendencijoms ir galimai būsimai politikai ryškiau pasireiškė Padniestrėje, kur, skirtingai nei likusioje Moldavijos TSR dalyje, etninių moldavų (39,9 %) buvo mažiau nei rusų ir ukrainiečių (53,8 %), kaip rodo 1989 m. Padniestrės gyventojų surašymo duomenys, daugiausia dėl didesnės imigracijos sovietmečiu.
Vieni mano, kad separatistines nuotaikas paskatino skirtinga istorija (ypač 1918–1940 m.) ir moldavų diskriminacijos baimė, kiti mano, kad vien etninė įtampa nepaaiškina konflikto dinamikos. Pasak John Mackinlay ir Peter Cross, kurie atliko tyrimą remdamiesi pranešimais apie aukas, abiejose konflikto pusėse kartu kovojo nemažai tiek padniestriečių, tiek moldavų. Jie daro prielaidą, kad konfliktas yra labiau politinio pobūdžio.
1989 m. rugpjūčio 31 d. Moldavijos TSR Aukščiausioji Taryba priėmė du įstatymus. Viename iš jų moldavų kalba tapo valstybine kalba vietoj rusų kalbos, kuri de facto buvo oficiali Sovietų Sąjungos kalba. Jame taip pat buvo paminėta kalbinė moldavų-rumunų tapatybė. Antrajame įstatyme buvo numatyta grįžti prie lotyniškojo rumunų kalbos raidyno. Moldavų kalba – 1940–1989 m. buvusioje Sovietų Sąjungoje naudotas terminas, kuriuo buvo vadinama beveik identiška rumunų kalbos tarmė. 1990 m. balandžio 27 d. Moldavijos TSR Aukščiausioji Taryba patvirtino tradicinę trispalvę (mėlyna, geltona ir raudona) vėliavą su Moldavijos herbu, o vėliau, 1991 m., pakeitė valstybės himną į Deșteaptă-te, române!, kuris nuo 1990 m. yra Rumunijos himnas. Vėliau, 1990 m., buvo atsisakyta žodžių „sovietinis“ ir „socialistinis“, o šalies pavadinimas pakeistas į „Moldavijos Respublika“.
Šie įvykiai, įskaitant 1989 m. gruodžio mėn. pasibaigusį Čaušesku režimą kaimyninėje Rumunijoje ir 1990 m. gegužės 6 d. iš dalies atidarytą sieną tarp Rumunijos ir Moldavijos, daugelį Padniestrės ir Moldavijos gyventojų paskatino manyti, kad Moldavijos ir Rumunijos sąjunga neišvengiama. Ši galimybė sukėlė rusakalbių gyventojų baimę, kad jie bus išstumti iš daugelio viešojo gyvenimo sričių. Nuo 1989 m. rugsėjo mėn. regione vyko stiprūs protestai prieš centrinės valdžios vykdomą etninę politiką. Protestai peraugo į separatistinius judėjimus Gagaūzijoje ir Padniestrėje, kurie iš pradžių siekė autonomijos Moldavijos TSR sudėtyje, kad rusų ir gagaūzų kalbos išliktų valstybinėmis. Kadangi nacionalistų dominuojama Moldavijos Aukščiausioji Taryba šias iniciatyvas uždraudė, Gagaūzijos Respublika ir Padniestrė paskelbė nepriklausomybę nuo Moldavijos ir pareiškė sieksiančios būti vėl prijungtos prie Sovietų Sąjungos kaip nepriklausomos federacinės respublikos.
Valentin Belaud
Biografija
2015 m. Europos čempionato individualioje penkiakovės rungtyje iškovojo kelialapį į 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Olimpiadoje sportininkas užėmė 20-ą vietą.
2019 m. pasaulio šiuolaikinės penkiakovės čempionate antrą kartą tapo pasaulio individualios rungties čempionu. Sportininkas taip pat pelnė pakvietimą į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes.
Rusijos futbolo varžybos 1992–1993 m.
Rusijos futbolo varžybos 1992–1993 m.
Finalo rungtynės
Maskvos „Torpedo“ finale tik po baudinių serijos palaužė varžovus ir iškovojo šalies futbolo taurę. -
RUNGTYNIŲ TAISYKLĖS
Kušleikių apylinkė (Skaudvilė)
Kušleikių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
NKL 2016–2017 m. sezonas
NKL 2016–2017 metų sezonas – 12-as lygos sezonas, kuriame dalyvauja 14 klubų.
Kušleikių apylinkė (Skaudvilė)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Skaudvilės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Skaudvilės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Stulgių apylinkės.
Lomondas
Lomondas – didžiausias gėlavandenis ežeras Škotijoje ir žemyninėje Britanijoje. Yra apie 60 įvairaus dydžio salų.
Vokietijos gyventojų surašymai
Vokietijos gyventojų surašymai vykdomi nuo 1816 m. (iki 1871 m. – Prūsijos gyventojų surašymai). Iki I pasaulinio karo šių surašymu metu buvo apskaitomi ir Mažosios Lietuvos teritorijoje buvę gyventojai. Dalis Mažosios Lietuvos gyventojų buvo apskaitomi ir tarpukariu bei II pasaulinio karo metais.
Istorija
Sukūrus Vokietijos imperiją, nuo 1871 m. buvo pradėti vykdyti gyventojų surašymai kas 5 metus. I pasaulinis karas jų reguliarumą nutraukė, o po II pasaulinio karo surašymai vykdavo atskira VDR ir VFR, kol abi respublikos susijungė 1990 m.
Ramanava (Trakai)
Ramanava – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Onuškio. Kaime yra senas dvaras,. Taip pat telkšo nedidelis Ramanavos ežeras. Praeina kelias Rieznyčia–Jočionys.
Ramaškonys (Širvintos)
Ramaškonys – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Alionių I.
24 valandų Le Mano lenktynės
thumb|right|Techninio aptarnavimo zona sutemus '''24 val. Le Mano lenktynės'''  – seniausios pasaulyje ilgų distancijų automobilių lenktynės, kurios rengiamos kasmet nuo 1923 m. Lenktynių pavadinimas duotas nuo šalia esančio Prancūzijos Le Mano miestelio. Lenktynės vyksta Sart trasoje, kuri laikoma viena ilgiausių pasaulyje – 13629 m ilgio.
Nuo pat savo pirmojo 1923 m. sezono lenktynėse buvo siekiama išsiaiškinti ne greičiausią komandą, o tą, kuri sugebėtų pagaminti patvariausią automobilį, gebantį važiuoti pakankamai dideliu greičiu ištisą parą.
Nuo 2008 m. tiesiogiai visas lenktynes transliuoja Prancūzijos TV tinklas Eurosport.
Automobiliai
thumb|right|1929 m. Le Mano lenktynių [[Bentley automobilis]] Dažniausiai lenktynėse dalyvauja apie 50 automobilių. Pagal taisykles lenktynėse dalyvaujančių komandų automobiliai negali turėti mažiau nei dvi sėdimas vietas. Taip pat draudžiama naudoti daugiau nei dvi duris turinčius automobilius (išskyrus atvirų automobilių klasę, kurioje durų visai gali nebūti).
Visi automobiliai suskirstomi į atskiras klases, tačiau lenktyniaujama toje pačioje trasoje ir tuo pačiu metu. Absoliutus lenktynių nugalėtojas apdovanojamas iš karto po lenktynių, o atskirų klasių nugalėtojai gauna apdovanojimus vėliau.
Per visą istoriją klasių buvo daug ir įvairių, tačiau šiuo metu jų yra keturios. Specialūs automobiliai prototipai, vadinami Le Mano prototipais, sudaro greičiausias klases – LMP1 (Le Mano prototipai) ir LMP2. Į šias klases automobiliai paskirstomi pagal savo greitį, svorį ir galią. Kitas dvi klases sudaro paprasti gatvės automobiliai, kurie skirti lenktynėms – GT (it. gran turismo). Ši klasė taip pat pagal automobilių greitį, svorį ir galią skirstomi į dvi klases – GT1 ir GT2.
Lenktynininkai
Iš pradžių taisyklės nenumatė kiek lenktynininkų turi vairuoti vieną automobilį. Dažniausiai visos ekipos turėdavo du lenktynininkus. Tačiau vėliau dėl sportininkų saugumo taisyklės buvo pakeisto ir šiuo metu pagal jas komandoje turi būti mažiausiai trys lenktynininkai. Vienas vairuotojas negali vairuoti ilgiau nei 4 valandas iš eilės ir daugiau nei 14 valandų visų lenktynių metu.
Taisyklės
thumb|right|[[Audi R10 dyzelinis automobilis, kuris Le Mane nugalėjo nuo 2006 iki 2008 m.]] Dėl savo išskirtinumo Le Mano lenktynės turi ir kitokias taisykles, nei kitos automobilių lenktynės.
Taip pat šiuo metu saugumo sumetimais automobiliui stovint techninio aptarnavimo zonoje, jam keičiant padangas ar pildant kurą, jis turi stovėti su išjungtu varikliu. Tai taip pat leidžia išbandyti ir automobilių patikimumą, nes reikia daug kartų startuoti iš naujo. Dar viena panaši taisyklė draudžia mechanikams keisti padangas, kol pildomas kuras. Tačiau papildant kurą leidžiama pasikeisti vairuotojams.
Lenktynių laikas
thumb|right|1965 m. Le Mano lenktynių startas Pirmosios lenktynės buvo surengtos 1923 m. gegužės 26–27 d. ir nuo to laiko beveik visada yra rengiamos birželio mėnesį. Tai nenutiko tik 1956 m. (lenktynės surengtos liepos mėnesį), 1968 m. (rugsėjo mėnesį). Du kartus lenktynių rengimas buvo nutrauktas – 1936 m. Didžiosios ekonominės krizės metu ir nuo 1940 iki 1948 m. dėl II pasaulinio karo ir jo padarinių.
Dažniausiai lenktynės vyksta antrąjį birželio savaitgalį. Kvalifikacija ir treniruotės vyksta trečiadienį ir ketvirtadienį, o nuo šeštadienio 16 val. iki sekmadienio 16 val. pačios lenktynės.
Klasifikacija
Iš pradžių lenktynių nugalėtojas būdavo nustatomas pagal didžiausią atstumą nuvažiavusias komandas, tačiau kiek vėliau ši taisyklė buvo pakeista į kiek paprastesnę ratų skaičiaus taisyklę.
Startas
thumb|right|2009 m. lenktynių nugalėtojos [[Peugeot automobilis]] Daug metų pasaulyje buvo gerai žinomas Le Mano startas, kurio metu automobiliai stovėdavo starto vietose pagal kvalifikacijos rezultatus, o patys vairuotojai stovėdavo kitoje trasos pusėje. Davus startą Prancūzijos vėliava visi bėgdavo į savo automobilius ir pradėdavo lenktynes. Vėliau šios taisyklės buvo atsisakyta, nes pasitaikydavo atvejų, kai lenktynes vairuotojai pradėdavo net neužsidėję šalmo ar neužsisegę diržų, o tai dažnai sukeldavo pražūtingas avarijas.
Šiuo metu Le Mano lenktynės prasideda apšilimo ratu, o paskui lenktynės tęsiamos startu važiuojant.
Paskutinių metų rezultatai
2009 m. birželio 13–14 d. vykusias lenktynes laimėjo Peugeot komanda, kuriai atstovavo buvę Formulės 1 pilotai – David Brabhamas, Marc Gene ir Alexander Wurzas.
2010 m. birželio 12-13 dienomis vykusiose lenktynėse podiumą pelnė Audi komandos automobiliai. Pirmąją vietą užėmė Timo Bernhardas, Mike’as Rockenfelleris ir Romainas Dumas. 2009 m. čempionė Peugeot ekipa pasirodė ypač prastai – nei vienas iš komandos automobilių nesugebėjo pasiekti finišo.
2011 m. lenktynėse vėl nenugalimi buvo Audi su R18 TDI automobiliu. Per 24 val. nugalėtojai įveikė 355 ratus, 4838,30 km atstumą. Antrą pergalę iš eilės Audi komanda pasiekė ir 2012 m.
2013 m. pergalę pelnė kita Audi komanda – „Audi Sport Team Joest“. Jos lenktynininkai Allan McNish, Tom Kristensen ir Loïc Duval įveikė 348 ratus ir vienu ratu aplenkė Tpypta ekipą.
2014 m. pirmas dvi LMP1 rikiuotės vietas užėmė dvi Audi komandos. Nugalėtojais tapo André Lotterer, Marcel Fässler ir Benoît Tréluyer ekipažas, įveikę 379 ratus. Šis ekipažas nugalėtojais tapo jau tris kartus.
2019 m. lenktynėse antrus metus iš eilės laimėjo Toyota Gazoo Racing komandos pilotai Sébastien Buemi, Kazuki Nakajima ir Fernando Alonso.
Rekordai
Daugiausiai Le Mano lenktynių laimėjo danas Tom Kristensenas – tai jis padarė devynis kartus. Iš dalyvavusių komandų šiose lenktynėse net 16 kartų nugalėjo Porsche automobilių komandos.
2010 m. lenktynėse buvo pasiekti šie rekordai: tai buvo devintoji Audi komandos pergalė (susilyginta su Ferrari rezultatu). 2010 m. lenktynėse buvo pasiekta 27 pergalė Vokietijos gamintojo automobiliui ir 19 – Michelin padangas naudojančiai ekipai. Audi ekipa, nuvažiavusi 397 ratus per 24 valandas, pasiekė naują Le Mano lenktynių rekordą.
Steigėjas
Steigėjas – asmuo, steigiantis kokią nors organizaciją, struktūrą. Teisiškai tai gali tiek fizinis, tiek ir juridinis asmuo arba jų grupė. Turi turėti teisinį subjektiškumą (teisnumą ir veiksnumą). Statusą, teises ir pareigas reguliuoja atitinkamų organizacijų steigimo teisė (pvz., civilinė teisė; Lietuvoje – LR civilinis kodeksas). Steigėjų sudėtis nesikeičia (ir negali keistis), kaip, pvz., gali būti juridinio asmens dalyvių, akcininkų, narių atveju. Steigėjai (kaip tokie) egzistuoja tik steigimo momentu. Toliau jis nustoja būti steigėju ir tampa įsteigtos organizacijos dalyviu, akcininku, nariu ir pan. Duomenis apie steigėją saugo atitinkamas registras (rejestras), pvz., Juridinių asmenų registras.
Šermukšniai
Šermukšniais vadinama:
Marta Gastini
Marta Gastini (g. 1989 m. spalio 2 d. Alesandrija) – italų aktorė. right |thumb|120px right |thumb|120px right |thumb|120px
Skroblai
Skroblai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Aistiškių, šalia kelio. Yra vėjo elektrinė, šalia 213 m aukščio kalva.
Ramavydiškės
Ramavydiškės – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 6 km į rytus nuo Sudeikių.
Unsuk Chin
Usuk Chin (g. 1961 m. liepos 14 d. Seule) – Pietų Korėjos šiuolaikinės muzikos kompozitorė, gyvenanti Berlyne. Usuk Chin pradėjo savarankiškai mokytis groti fortepijonu bei studijuoti muzikos teoriją. Jos kūryba yra gavusi įvairių tarptautinių apdovanojimų. 2004 m. ji gavo Grawemeyerio apdovanojimą už savo koncertą smuikui. 2005 m. jai buvo suteikta Arnoldo Schönbergo premija, 2010 m. (gougalōnui), Ho-Am meno premija, 2012 m., Wihuri Sibeliaus premija, 2017 m., Marie-Josée Kravis premija už naująją muziką. 2018-2019 m. ją Bacho premija du kartus apdovanojo Niujorko filharmonija. 2021 m. jai buvo suteikta Léonie Sonning muzikos premija.
Biografija
Unsuk Chin gimė Seule, Korėjoje. Ji studijavo kompoziciją pas Sukhi Kang Seulo nacionaliniame universitete ir savo 3-iame gyvenimo dešimtmetyje laimėjo keletą tarptautinių prizų. 1985 m. Chin laimėjo Amsterdame įsikūrusio „ Gaudeamus“ fondo prizą su savo muzikiniu kūriniu „Spektra trims violončelėms“ (1985), kuris taip pat buvo jos diplominis darbas. Tuo pačiu metu ji gavo akademinę stipendiją studijoms Vokietijoje ir tais pačiais metais persikėlė į Vokietiją. 1985–1988 m. ji mokėsi pas vengrų kompozitorių György Ligeti Hamburgo aukštojoje muzikos ir teatro mokykloje.
1988 m. Unsuk Chin dirbo laisvai samdoma kompozitore Berlyno technikos universiteto elektroninės muzikos studijoje. Pirmasis jos kūrinys dideliam orkestrui „ Troerinnen“ (1986), skirtą moterų balsams, premjerą  išvydo Bergeno filharmonijos orkestre 1990 m.  1991 m. jos vieną iš žinomiausių kūrinių „ Acrostic Wordplay“  (1991) pristatė „ Nieuw“ ansamblis. Nuo to laiko jis buvo atliktas daugiau nei 20 šalių Europoje, Azijoje ir Šiaurės Amerikoje. Unsuk Chin bendradarbiavimo su tarptautiniu šiuolaikinės muzikos ansambliu „ Ensemble Intercontemporain“. Šiuo bendradarbiavimo laikotarpiu ji sukūrė „ Fantaisie mecanique“ (1994). Nuo 1996 m. jai teko bendradarbiauti su „Boosey & Hawkes“, o nuo 1999 m. Chin pradėjo meninį bendradarbiavimą su Kentu Nagano.
2002 m. Isuk Chin parašė smuiko koncertą, kurį atliko garsi vokiečių smuikininė Viviane Hagne. Už šį koncertą kompozitorė buvo apdovanota Luisvilio universiteto Grawemeyerio premija. Nuo to laiko šis koncertas buvo atliktas įvairiose Europos ir Azijos valstybėse bei JAV.
Unsuk Chin kūrinius atliko tokie garsūs orkestrai kaip:
Usuk Chin muzika buvo atlikta įvairiuose tarptautiniuose akademinės muzikos festivaliuose. 2014 m. Liucernos festivalyje, festivalyje „Musica“ Strasbūre, „Suntory“ vasaros festivalyje, 2013 m. šiuolaikinės muzikos festivalio „Settembre Musica“ Italijoje metu.
Ji taip taip dirbo Seulo filharmonijos orkestre nuo 2006 m. iki 2017 m.
Marie Oteiza
Marie Oteiza (g. 1994 m. sausio 30 d.) – Prancūzijos šiuolaikinės penkiakovės sportininkė, Europos čempionė.
Unsuk Chin
Stilius
Unsuk Chin savo muzikos nelaiko prriklausančia jokiai konkrečiai kultūrai. Unsuk Chin įvardija tokius XX a. kompozitorius kaip Béla Bartóką, Igorį Stravinskį, Claude'ą Debussy, Antoną Weberną, Iannį Xenakį ir Györgyą Ligeti  padariusiems didžiausią įtaką jos kūrybai. Tuo pačiu Chin mano, kad jos darbo patirtis, susijusi su elektronine muzika, ir susirūpinimas  Gamelanu taip pat padarė didelę įtaką jos muzikai. Orkestro kūrinyje „ Miroirs des temps“ Unsuk Chin taip pat panaudojo viduramžių kompozitorių, tokių kaip Machautas ir Ciconia, kompozicines koncepcijas, naudodama tokias jų technikas kaip  palindromai ir kanonai.
Marie Oteiza
Biografija
2018 m. Europos šiuolaikinės penkiakovės čempionate pelnė trys medalius - auksą individualioje rungtyje ir mišrioje estafetėje, bei bronzą komandinėje įskaitoje.
Unsuk Chin
Stilius
Unsuk Chin vokalinės muzikos tekstai dažnai yra pagrįsti eksperimentine poezija, kartais jie būna orientuoti į jos vidinį gyvenimą, pasitelkiamos tokios poezijos technikos kaip akrostika, anagramos ir palindromai, kurie visi kartu atsispindi jos vokalinės muzikos kompozicinėje struktūroje.
Marie Oteiza
Biografija
2019 m. Europos šiuolaikinės penkiakovės čempionate užėmė 10 vietą ir pelnė pakvietimą į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes. 2019 m. pasaulio šiuolaikinės penkiakovės čempionate užimta 20 vieta.
Unsuk Chin
Stilius
Žaismingi aspektai dominuoja ir Unsuk Chin operoje „ Alisa stebuklų šalyje“, kuri yra paremta Lewiso Carrollo klasika. Operos libretą parašė Davidas Henry Hwangas. Miuncheno pastatymą, kurį DVD leido „Unitel“, režisavo Achimas Freyeris tarptautinėje vokiečių operos žurnalas „ Opernwelt organizuotame kritikų apklausoje buvo išrinktas„ Metų premjera“.
Žymiausi kūriniai
Kūriniai orkestrui:
Koncertai:
Kūriniai ansambliui:
Fortepijonui:
But Here We Are
But Here We Are – vienuoliktasis amerikiečių alternatyviojo roko grupės „Foo Fighters“ studijinis albumas, išleistas 2023 m. birželio 2 d. Tai – pirmasis grupės įrašas po būgnininko Taylor Hawkins mirties 2022 m. kovą. Albume skambančios dainos pasakoja apie grupės lyderio Dave Grohl išgyvenimus po ne tik šios netekties, bet ir mamos mirties, kuri taip pat mirė 2022 m.
Albumas susilaukė didžiulio kritikų pripažinimo ir buvo komerciškai sėkmingas visame pasaulyje. Jungtinėje Karalystėje per pirmąją savaitę parduota virš 44 tūkstančių kopijų ir jis debiutavo pirmojoje albumų reitingo vietoje, tapdamas šeštuoju grupės įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. JAV „Billboard 200“ reitinge albumas pasiekė aštuntąją vietą.
Kūrybinė grupė
Foo Fighters
Papildomi muzikantai
Techninis personalas
Mockaičių apylinkė (Skaudvilė)
Mockaičių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Upynos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Skaudvilės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Upynos apylinkės ir Vaidilų apylinkės.
Kiaulinis (Utenos r.)
Kiaulinis arba Naitežeris – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 1,5 km į vakarus nuo Kuktiškių miestelio. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,23 km, plotis – iki 0,075 km. Altitudė 159,4 m. Krantai žemi, pelkėti, tik šiaurinis krantas aukštokas. Ežerą supa Kuktiškių miškas, o rytinėje pakrantėje plyti pievos ir stovi ūkinės paskirties pastatai. Ežeras nenutekantis, priklauso Talės upelio intako T-2 baseinui.
Amro El-Geziry
Amro El-Geziry (g. 1986 m. lapkričio 19 d.) – Egipto šiuolaikinės penkiakovės sportininkas, olimpietis. Nuo 2017 m. atstovauja JAV rinktinę.
Biografija
Gimė sportininkų šeimoje. Broliai Emad El Geziry ir Omar El Geziry taip pat olimpiniai penkiakovininkai.
Atstovavo Egiptą trijose olimpinėse žaidynėse: 2008 - 32 vieta, 2012 - 33 vieta, 2016 - 25 vieta. 2016 m. vedė JAV penkiakovininkę Isabella Isaksen. 2017 m. kartu su žmona įstojo į JAV armiją ir pakeitė pilietybę.
2019 m. pelnė du medalius Panamerikos žaidynėse ir iškovojo kelialapį į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes.
Kretingalės tiltas
Kretingalės tiltas – automobilių transporto tiltas per Akmenos (Danės) upę kelyje, Klaipėdos rajone, 0,8 km į pietryčius nuo Kretingalės miestelio centro. Tiltas pastatytas 1880 m. (rekonstruotas 1920 m.), saugomas valstybės. Statinys pavaizduotas Kretingalės herbe.
Duomenys
Tiltas triaarkinis, iš plytų ir akmens mūro, trijų angų 2x17,4+12,2 m. Arkiniai skliautai plytų mūro, parabolės formos, 7,0 m pločio, 0,9 m storio. Tilto atramos masyvios, akmens mūro. Važiuojamosios juostos danga asfaltbetoninė, 6 m pločio. Pastatyti plieniniai turėklai ant gelžbetoninių 0,4 m aukščio atitvarų.
Tilto ilgis 46,4 m, aukštis virš upės 8,5 m, upės plotis 12 m.
Ninegalė
Ninegalė, Belet-ekalim  – deivė Mesopotamijos mitologijoje. Sutuoktinis – Dilbato miesto dievas Urašas. Deivės kultas Senosios Babilonijos karalystės laikotarpiu nemažą svarbą buvo įgavęs Maryje. Čia ji laikyta karališkosios šeimos globėja, žinomas epitetas „skeptro viešpatė“. Aptikta nemažai teoforinių asmenvardžių, sveikinimo formulių (daugiausia Maryje). Ninegalė garbinta ir Katnoje, Larsoje bei Ūre, kur būta jos šventyklų.
Negidalai
Negidalai (ңегидал – „krantiniai“, sav. элькан бэйэнин, амгун бэйэнин – „vietiniai žmonės, Amgūnės žmonės“) – negausi Rusijos Tolimųjų Rytų tauta. Gyvena Chabarovsko krašte, prie Amgūnės ir Amūro upių (daugiausia Nikolajevsko, Ulčių, Polinos Osipenko vardo rajonuose). Populiacija nesiekia 600 žmonių. Ženkli dalis asimiliavosi su ulčiais ir nivchiais. Kalba tungūzų kalbų šeimai priklausančia negidalų kalba (nykstanti), dabar dauguma – tik rusiškai. Seniau negidalai dar vadinti oročonais, giliakais.
Ninegalė
Dantiraščiu deivės vardas dažniausiai buvo užrašomas dNIN.É.GAL(lim) ir reiškia „didžiųjų namų viešpatė“.