cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
FK Panevėžys
Nuo 2015 m. Pirmoje lygoje
2014 m. bankrutavus FK Ekranui, Panevėžys liko be reprezentacinės miesto ekipos. 2015 m. pavasarį buvo įkurtas FK Panevėžys ir išimties tvarka debiutavo Pirmos lygos pirmenybėse. FK „Panevėžys“ 2015 m. kovo mėn. asociacijos pagrindu įsteigė ir klubo valdyme dalyvavo aštuoni nariai. Debiutantai LFF 2015 metų I-os lygos pirmenybėse iškovojo 8 vietą. 2016 metais iškovojo penktą poziciją.
2017 m. prieš sezoną buvo kalbėta apie Pirmos lygos auksą, bet pradžia susiklostė ne taip palankiai kaip tikėjosi klubo vadovybė, todėl iš pareigų atsistatydino Virginijus Liubšys. LFF taurės turnyre kovas pradėjo nuo pimojo etapo (1/32 f.), kuriame 1-0 įveikė Šiaulių „Juventa-99“.
2018 m. FK Panevėžys tapo VŠĮ Futbolo akademijos „Panevėžys“ dalininku. Taip pat glaudžiai bendradarbiaujama su Raimundo Sargūno sporto gimnazija.
2018 m. panevėžiečiai tapo Pirmos lygos nugalėtojais ir įgijo teisę dalyvauti 2019 m. A lygoje.
Nuo 2019 m. A lygoje
2019 m. pradžioje klubas sėkmingai licencijavosi A lygai. Pagal nuostatus Antroje lygoje turėjo žaisti Panevėžys B ekipa, todėl suburta dublerių ekipa. Galutinėje komandų rikiuotėje 2019 m. A lygoje užėmė aukštą penktą vietą, kuri garantavo išlikimą A lygoje.
2020 m. čempionatas buvo sudėtingas ir dėl pandemijos, ir žaidybine prasme. Likus sužaisti dvi rungtynes ekipa buvo paskutinėje (šeštoje) vietoje. 2020 m. spalio 24 d. įvyko LFF taurės turnyro finalas, kuriame po baudinių serijos panevėžiečiai nugalėjo FK Sūduva ir pirmą kartą klubo istorijoje iškovojo trofėjų. Laimėjęs likusias dvi rungtynes ir palankiai susiklosčius kitų rungtynių baigčiai, panevėžiečiai galėjo tikėtis pakilti į ketvirtą turnyrinės lentelės vietą. Bet kuriuo atveju, laimėta LFF taurė reiškia, kad ekipa pateko į 2021–2022 m. Europos lygos turnyrą kaip LFF taurės laimėtoja. Būtent šiuo pasiekimu didžiavosi klubo vadovas Bronius Vaitiekūnas.
Sudėtis
Atnaujinta
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
12px
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" | Panevėžys / Panevėžys B
2022 m. prisijungę žaidėjai
2023 m. prisijungę žaidėjai
2023 m. išvykę žaidėjai
Klubo spalvinė gama
Mėlyna ir raudona. Klubas žaidžia arba raudonomis aprangomis su baltais skaičiais, bei užrašais, arba su mėlynomis aprangomis ir baltais užrašais.
Stadionai
Namų rungtynes paprastai žaidžia Aukštaitijos stadione. Šaltuoju metų laiku žaidžia Žemynos progimnazijos stadione.
Dubleriai
Dublerių ekipa vadinama Panevėžys B. Komanda sudaryta Panevėžio Futbolo akademijos ir R. Sargūno sporto gimnazijos auklėtinių pagrindu. FK „Panevėžys“ yra VŠĮ Futbolo akademija „Panevėžys“ dalininkas. Žaidžia Pirmoje lygoje nuo 2020 m. sezono.
Eritrėjos herbas
200px|thumb|Eritrėjos herbas Eritrėjos herbas – Eritrėjos valstybės simbolis, priimtas 1993 metų gegužės 24 dieną, šiai šaliai paskelbus nepriklausomybę nuo Etiopijos.
Herbo skydas apvalus, baltame lauke ant smėlį vaizduojančios skydo papėdės stovi natūralios spalvos vienkupris kupranugaris galva į neheraldinę pusę.
Viršutinius du skydo trečdalius iš šonų supa alyvmedžio šakelių vainikas. Po skydu mėlyna juosta, kurioje baltomis raidėmis trimis kalbomis (kairėje tigrajų, centre anglų, dešinėje arabų) užrašas „Eritrėjos valstybė“.
Kobė
Kobė ( 'dievų durys') – Japonijos miestas, esantis Honšiū salos pietuose, Osakos įlankos pakrantėje; Hiogo prefektūros sostinė. Tai didelis uostas Honšiū saloje, kurio metinė apyvarta siekia 150 mln. tonų (apie trečdalį visos šalies tarptautinės prekybos). Išvystyta metalurgija, mašinų gamyba, laivų statyba, karinė, chemijos, tekstilės pramonė. Yra oro uostas, geležinkelio stotis.
Kobėje yra universitetas, dailės, miesto, mokslo, jūrų ir kiti muziejai, botanikos sodai, observatorija. Atvyksta daug turistų (apylinkėse yra karštųjų versmių).
Geografija
Miestas įsispraudęs tarp jūros kranto ir kalnų. Rytuose ribojasi su Ašija, Takaradzuka ir Nišinomija, vakaruose – su Akašiu, šiaurėje – su Sanda ir Mikiu.
Per Kobę eina Šinkanseno geležinkelis. Kabamasis tiltas per Akašio sąsiaurį jungia Kobę su Avadžio sala.
Istorija
Nedidelis Kobės žvejų kaimelis pradėjo augti 1874 m. nutiesus geležinkelį iš Osakos ir atidarius tarptautinį uostą. Kobės plėtrą paspartino ir 1923 m. žemės drebėjimas, per kurį buvo sugriauti Kobės konkurentai Tokijas ir Jokohama. Kobė labai nukentėjo nuo Jungtinių Amerikos Valstijų aviacijos bombardavimo per II pasaulinį karą. Po karo atstatyta ir sparčiai plėtėsi. XX a. antroje pusėje tapo svarbiu pramonės centru. Miestą nuniokojo 1995 m. Kobės žemės drebėjimas: žuvo apie 5500 žmonių, sugriauta apie 100 000 pastatų.
Gyventojai
2008 m. duomenimis, čia registruota apie 43 702 ne japonų tautybės asmenys, kurių 21 801 korėjiečiai, virš 12 764 kinai, 1 352 vietnamiečiai ir 1330 amerikiečių.
Sportas
Kobėje 2002 m. vyko XVII pasaulio futbolo čempionatas.
Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė yra hortenzija, medis – kalninė kamelija.
San Nikolas de los Arojosas
San Nikolasas arba San Nikolas de los Arojosas  – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijos šiaurės vakaruose, Paranos upės dešiniajame krante, 60 km į pietryčius nuo Rosarijo, prie Buenos Airių – Rosarijo greitkelio. San Nikolaso apygardos centras. 127,7 tūkst. gyventojų (2007).
Sirutėnai
Sirutėnai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Sudeikių. Šiauriau kaimo telkšo Rašys, piečiau – Išdagas, rytų pusėje teka Vyžuonos dešinysis intakas Rašė. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka (nuo 1956 m.).
San Nikolas de los Arojosas
Istorija
1748 m. balandžio 14 d. miestą įkūrė Rafaelis de Agujaras. Pavadintas miesto globėjo ''Šv. Mykolo garbei (Arroyo'' – „upelis“; „Upelių Šv. Mykolas“). XIX a. mieste vyko mūšiai tarp federalistų ir centralistų (žr. Argentinos istorija). 1852 m. gegužės 31 d. čia pasiraštas Federacijos paktas.
Susisiekimas
San Nikolasas išsidėstęs 240 km į šiaurės vakarus nuo Buenos Airių. Per miestą eina transporto koridorius (greitkelis ir geležinkelis) tarp šiaurinių šalies rajonų ir La Platos regiono. Svarbus uostas prie Paranos upės, kur vyksta krovinių perkėla tarp laivų ir traukinių.
Stambulo provincija
Stambulo provincija (tur. İstanbul ili) – didžiausia ir daugiausiai gyventojų turinti Turkijos provincija. Bosforo sąsiauris ir Marmuro jūra pietuose dalina provinciją į dvi dalis – Europos ir Azijos. Ši provincija kaip ir Čanakalės provincija yra vienintelės šalyje esančios dvejuose žemynuose.
2016 m. Stambulo provincijoje gyveno 14 804 116 gyventojų. Nuo 2004 m. šios provincijos teritorija sutampa su Stambulo miesto metropolinės teritorijos ribomis.
Gagos
Gagos (Somateria) − antinių (Anatidae) šeimos paukščiai.
Lietuvoje aptinkamos šios rūšys:
Kipro futbolo varžybos 1956–1957 m.
Kipro futbolo varžybos 1956–1957 m.
Naujienos (Čikaga)
300px|thumb|Naujienų redakcija apie 1920 m. (fotogr. iš Vaišvilų šeimos albumo) Naujienos – Amerikos lietuvių socialistų sąjungos (ALSS) laikraštis, pirmasis JAV lietuvių dienraštis, leistas 1914–1986 m. Čikagoje.
Istorija
1913 m. Antanas Lalis, Kazys Gugis, Juozas Šmotelis ir kiti socialistai, nutarę leisti dienraštį, įsteigė bendrovę „The Lithuanian News Publishing Co“ su 15 000 dolerių kapitalu. Pirmasis bendrovės pirmininkas buvo Kazys Gugis, vėliau Pijus Grigaitis, sekretorius A. Lalis, vėliau N. Gugienė. Jie nupirko Jono Ilgaudo spaustuvę, o jį patį paskyrė bendrovės reikalų vedėju.
Savaitraštis pradėjo eiti 1914 m. vasario 19 d. Čikagoje, o nuo rugpjūčio 1 d. tapo dienraščiu.
Rašė apie JAV lietuvių ir Lietuvos visuomeninio gyvenimo įvykius, atspindėjo Amerikos lietuvių draugijų veiklą, spausdino politinių žinių, patarimu. Be politikos, mokslo, literatūros, meno skyrių, turėjo ir specialių skyrelių (moterims, jaunimui, studentams, sportininkams). Kai kurie jų tapo priedais arba atskirais leidiniais. Laikraštis aiškino pasaulio įvykius, duodavo praktinių patarimų dirbantiesiems teisės, pilietybės ir kitais klausimais, orientavo lietuvius, aprašinėjo organizacijų susirinkimus ir gyvenimą. Dar 1939 m. laikraštyje buvo išaiškinta, kas gresia Lietuvai po Molotovo-Ribentropo pakto.
1917 m. buvo sustiprėjusi bolševikų įtaka socialistų partijoje, jie siekė perimti ir laikraštį, net pradėjo bylas teisme. Viena jų, trukusi 8 metus, „Naujienų“ bendrovei kainavo 20 000 dolerių, bet bendrovė buvo apginta ir išvalyta nuo komunistų.
Bendrovė rėmė Stepono Dariaus ir Stasio Girėno skrydį, nupirko lėktuvą Lituanica–2, kuria Feliksas Vaitkus įveikė Atlantą, rinko aukas Lietuvos socialdemokratų partijai, bet padėjo ir valstiečiams liaudininkams. Laikraštyje nuolat bendradarbiavo Jonas Buivydas, Augustinas Frenzelis, Antanas Garmus, Vytautas Kauneckas, Juozas Liūdžius, Juozas Lozoraitis, Algirdas Margeris, Jonas Steponaitis, Stasys Vainoras, Jonas Valaitis, Pranas Vikonis ir kiti JAV lietuviai.
Priedai
Prie dienraščio ėjo priedai:
Somonis
Somoni – Tadžikijos valiuta. ISO 4217 kodas TJS. Padalintas į 100 diramų. Somonis nacionaline valiuta tapo 2000 m. spalio 30 d., pakeitus Tadžikijos rublį. Pirmosios somonių monetos buvo išleistos 2001 m.
Bellini
Bellini – vokiečių pop muzikos grupė. Įkūrėjai Ramon Zenker ir Gottfried Engels. Grupę sudaro merginų trio – Fabiana, Sabrina ir Milena (vietoje jos seniau buvo Annemarie). Atlieka daugiausia šokių muziką paremtą braziliškais ritmais. Grupės pavadinimas kilo nuo 1958 m. Brazilijos futbolo rinktinės kapitono Hideraldo Luiz Bellini.
Žymiausi Bellini singlai yra Samba de Janeiro, Let’s Go To Rio, Brazil, Me gusta la vida.
Kūginė balza
Kūginė balza  – dedešvinių (Malvaceae) šeimos, balzų (ochroma) genties medžių rūšis paplitusi tropinėje Pietų Amerikoje bei Centrinėje Amerikoje.
Tai aukštas, greitai augantis lapuotis medis. Balza gali pasiekti 30 m aukštį. Gali būti visažalis, o vietovėse kur ilgi sausros periodai – metantis lapus. Lapai delniški, 30-50 cm ilgio.
Kūginės balzos mediena labai minkšta ir lengva. Išdžiovintos medienos tankis 100–200 kg/m³. Mediena naudojama itin lengvų daiktų gamyboje: iš balzos gaminamos plūdės, lėktuvų, automobilių dalys, banglentės, plaustai, valtys, laivų dalys.
Vaizdas
Žodis vaizdas gali reikšti:
Bild View
Boa Višta (sala)
Boa Višta arba Boa Vištos sala  – sala Žaliojo Kyšulio respublikoje, Priešvėjinių salų grupėje, į pietus nuo Salio salos. Plotas 631 km². Didžioji salos dalis lygi, tik pietuose iškyla 387 m aukščio Monte Estância kalnas. Boa Vista turi gerus smėlio paplūdimius. Verčiamasi druskos gavyba, datulių auginimu, turizmu. Boa Višta sudaro savivaldybę. Pagrindinė gyvenvietė – Sal Rėjus.
Encyclopedia Nipponica
Encyclopedia Nipponica (日本大百科全書, Nihon dai hyakka zensho, liter. „Japan Comprehensive Encyclopedia“) – popierinė japoniška enciklopedija, išleista 1984 m. Shogakukan.
Pirmas leidimas Encyclopedia Nipponica (25 t.) baigtas 1989 m. Viso per 23 000 psl.
1994 m. versija turėjo 26 t.
Lūžos
Lūžos – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 3 km piečiau Antalieptės, prie Lūžų miško. Miške stūkso Lūžų piliakalnis, aptiktas Lūžų pilkapynas, yra Lūžų akmuo.
Vohilaidas
thumb|right|250px|Vohilaido sala Vohilaidas – 16 pagal dydį Estijai priklausanti sala Baltijos jūroje. Plotas 4,16 km², aukščiausia vieta virš jūros lygio – apie 10 m , pakrantės linija siekia 15,5 km. Vohilaidas išsidėstęs apie 0,5 km į rytus nuo Hyjumos. Salas skiriantis sąsiauris yra labai seklus, vandens lygis siekia vos 40 cm (kai kur visai išdžiuvę), todėl bet kurią pusę galima pasiekti transporto priemone. Priskiriama Piuhalepos valsčiui.
Sala jūroje iškilo maždaug prieš 3 500 metų. Pirmą kartą kronikose Vohilaidas paminėtas 1586 m. Kilingeholmo (SV Ožkos sala) pavadinimu. Sala buvo negyvenama iki Antrojo pasaulinio karo, šiuo metu naudojama tik gyvuliams ganyti. Yra išlikę pastatų griuvėsių.
Į šiaurę yra keletas mažesnių salelių: Helama, Uemererahu, Ramsis ir Kadakalaidas. Pietuose – Horalaido sala.
Mačerata
Mačerata – miestas Italijoje, Markėje, Maceratos provincijos sostinė.
Istorija
Mačeratos senamiestis yra ant kalvos tarp Čienčio ir Potencos upių. Picėnai čia buvo įkūrę miestą Ricina, o romėnų laikais buvo Recina ir Helvia Recina. Barbarams sugriovus Helvia Recina, gyventojai apsistojo ant kalvų ir atstatė miestą iš pradžių viršuje, o laikui bėgant ir kalvų papėdėje. Atstatytas miestas vadinosi Mačerata.
Sferisterio Operos Festivalis
left|thumb|200px|Sferisterio arena naktį. Liepą ir rugpjūtį Sferisterio arenoje, turinčioje 3,5-4,5 tūkst. vietų (priklausomai nuo operos pastatymo), vyksta Sferisterio Operos Festivalis. Tai didelė neoklasikinė arena, pastatyta XIX a. trečiame dešimtmetyje architekto Ireneo Aleandri žaisti rankinį. Orkesto duobė tokia plati, kad muzikantai, būdami skirtingose pusėse viens kito negirdi. Pirmoji pastatyta opera buvo Giuseppe Verdi Aida 1921 m. Ją reklamavo „Società Cittadina“ asociacija, vadovaujama grafo Pieralberto Conti. Arena buvo pertvarkyta į lauko teatrą su milžiniška paraboline scena. Orkestras grojo už scenos, o žiūrovų kėdėd buvo aplink ją. Šoninės sienos vidury buvo pastatytos milžiniškos durys, pro kurias atvyko Egipto užkariautojai. Plakatus padarė oficialus Aidos darbuotojas Veronoje Plino Codognato ir dailininkas Emilio Lazzari. Operai, ypač triumfo žygiui reikėjo labai daug statistų (apie tūkstantį, dar buvo arklių ir kupranugarių). Francisca Solari interpretavo Aidą, o tenoras Alessandro Dolci atliko Radamo rolę. Kadangi miestiečių vaišingumas buvo didelis opera užtruko: ji buvo pakartota 17 kartų, o tai iki šiol nesumuštas rekordas. Kitais metais buvo atlikta La Gioconda. Iki 1927 m. operos nebuvo statomos, tik garsus tenoras Beniamino Gigli atliko koncertą karo invalidams.
Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Mačerata yra užmezgusi partnerystės ryšius:
Eritrėjos vėliava
thumb|250px|[[Vaizdas:FIAV 111111.svg|23px Eritrėjos vėliava, pločio ir ilgio santykis 1:2]] Eritrėjos vėliava buvo įteisinta 1995 metų gruodžio 5 dieną, joje yra naudojamas Eritrėjos Liaudies Išsivadavimo Fronto vėliavos išdėstymas, taip pat panaudojant 1952 metų vėliavoje naudojamą simbolį – vainiką ir jo viduryje esančia alyvos šakelę.
Eritrėjos vėliavą sudaro trys trikampiai: du statieji ir vienas lygiašonis, esantis centre. Dominuoja trys spalvos: žalia – simbolizuojanti derlingumą ir žemės ūkį, raudona – simbolizuojanti kraują ir kančias, patirtas per išsivadavimo kovas bei žydra, simbolizuojanti jūrą.
Jošidos doktrina
Jošidos doktrina – pokarinės Japonijos politikos kryptis, orientuota į bendradarbiavimą su JAV saugumo srityje, lėtą pačios Japonijos karinės galios didinimą, dėmesio sutelkimą į ekonominį šalies vystymą. Doktrina pavadinta pagal šių idėjų šalininką ministrą pirmininką Šigeru Jošidą, pareigas ėjusį 1948–1954 metais. Jis argumentavo, kad naujai priimtos Konstitucijos devintasis straipsnis, draudžiantis šaliai naudoti kariuomenę tarptautinių ginčų sprendime, gali būti panaudotas Japonijos naudai, nes leistų daugiau resursų skirti ekonomikos atgaivinimui, o saugumo išlaidos būtų padengiamos JAV. Pagrindiniu doktrinos ramsčiu tapo 1951 m. pasirašyta Saugumo sutartis tarp JAV ir Japonijos.
Puškaičiai
Puškaičiai arba Sosnovka (, nuo 1937 m. Puschkeiten, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Сосновка) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Domnovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas Paskaitjai prūsiškos kilmės. 1426 m. minimi Paschaiten. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Frydlando apskrities (nuo 1927 m. Barštyno apskritis) dvaras, nuo 1874 m. birželio 11 d. valsčiaus centras. 1928 m. rugsėjo 30 d. prijungtas Dumpnikaimis ir Šliaudūnai (Schleuduhnen). 1937 m. balandžio 1 d. sujungti Puškaičiai, Stakaimis ir Aizenbartas (Eisenbart, 1946 m. vadintas Konstantinovka, vėliau sunyko, 1910 m. buvo 222, 1933 m. – 303, 1939 m. – 306 gyventojai). 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Domnovo apylinkės kaimas.
Leitiškiai
Leitiškiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 23 km į šiaurę nuo Biržų, Nemunėlio kairiajame krante.
Balto media
Balto media – 2003-2010 m. gyvavęs „Achemos grupės“ žiniasklaidos kontroliuojančioji bendrovė. Pastarosios tikslai buvo koordinuoti žiniasklaidos grupės įmonių veiklą, optimizuoti žiniasklaidos grupės įmonių veiklos sąnaudas, tarpininkauti ir padėti plėsti žiniasklaidos grupės įmonių veiklą Lietuvoje ir užsienyje, formuoti žiniasklaidos grupės įmonių vertybines nuostatas. Holdingas valdė ir jungė vienas didžiausių nacionalinių radijo, televizijos bendrovių Lietuvoje.
Struktūra
UAB „Lietuvos žinios“, UAB „Naujienų redakcija“ (laikraštis „Naujienos“), UAB „Radiocentras“, UAB „Baltijos TV“, UAB „Tango reklama“, UAB „Muzikos topai“ („ZIP FM“), UAB „Rimtas radijas“ („Russkoje Radio Baltija“), VĮ „Kvartolė“ (Relax FM), AB „Titanagas“, AB „Aušra“
Vadovybė
Holdingo gen. direktorių pareigas ėjo: Vytautas Kvietkauskas, Mindaugas Pleskevičius, Rolandas Čečkauskas, Eugenijus Maldeikis.
Kipro futbolo varžybos 1957–1958 m.
Kipro futbolo varžybos 1957–1958 m.
Šuo (kinų zodiakas)
thumb|right|150px|Šuo Šuo – vienuoliktasis iš dvylikos metų ciklo gyvūnų, sutinkamų kinų zodiake. Šuns metai yra siejami su žemės šakos simboliu 戌.
Metai ir penki elementai
Sakoma, kad žmonės, gimę šiais laikotarpiais, yra gimę šuns metais ir turi ryšį su šiais elementais:
Nuorodos
Chinesische Astrologie
Skaisteriai
Skaisteriai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybės rytuose, 3 km į pietryčius nuo Mickūnų. Seniūnaitijos centras. Netoli Mickūnų seniūnijos yra pradinė mokykla. Kiek toliau, prie bažnyčios, pagrindinė. Skaisteriuose yra kapinės, parduotuvėlė.
Šaltiniai
thumb|left|245px|Kaimo kryžius
Hikakoso pusiasalis
thumb|250px|Hikakoso pusiasalis
Hikakoso pusiasalis  – siauras pusiasalis šiaurės Kuboje, Matansaso provincijoje. Tai toliausiai į šiaurę nutolusi Kubos salos vieta (Hikakoso kyšulys). Išsikišęs tarp Kardenaso įlankos pietuose ir Nikolaso sąsiaurio šiaurėje. Ilgis 18 km, plotis 0,5–2,5 km. Hikakoso pusiasalio pratąsa yra Sabanos-Kamagvėjaus salynas.
Pusiasalis pasižymi savo paplūdimiais, jame įsikūręs kurortinis Varadero miestas.
Zimbabvės geografija
Zimbabvė yra valstybė Afrikos žemyno pietuose. Šalis neturi priėjimo prie jūros. Šios šalies kaimynės yra Zambija, Botsvana, Mozambikas ir PAR.
Klimatas
Zimbabvės klimatas yra subekvatorinis ir pietuose atogrąžų. Sostinėje Hararėje vidutinė metinė temperatūra yra 18,4 °C. Vidutinis kritulių skaičius yra 805 mm per metus.
Didžiausi miestai
Zimbabvės sostinė ir didžiausias miestas yra Hararė. Joje 2002 metais gyveno apie 1,2 mln žmonių. Kiti didesni miestai yra Bulavajas, Čitungviza, Gveru, Mutarė.
Naudingosios iškasenos ir žemės ūkis
Zimbabvės šiaurės kalnuose, šalia Zambezės ir Mazojės upių yra aukso. Zimbabvės žemės ūkis gana skurdus. Šalies aukštumose verda intensyvi žemdirbystė, o žemumose ir šalia upių ganyklinė gyvulininkystė. Yra auginamas tabakas, medvilnė, aliejinės palmės ir žemės riešutai.
Triumfo arka (Paryžius)
Triumfo arka – Prancūzijos sostinės Paryžiaus 8-ojoje apskrityje esantis monumentalus statinys, skirtas Napoleono Bonaparto Didžiosios armijos pergalėms įamžinti. Stovi Šarlio de Golio aikštėje (anksčiau vadinamoje Žvaigždės aikšte), Eliziejaus laukų vakariniame pakraštyje. Valstybės saugomas architektūros ir istorijos paminklas, vienas iš Paryžiaus simbolių.
Pagal architekto Žano Šalgreno projektą iškilo 1806–1836 m. Prie Triumfo arkos organizuojamos bendranacionalinių švenčių iškilmės, po ja įrengtas Pirmojo pasaulinio karo Nežinomo kario kapas ir dega Amžinoji ugnis. Nuo 1923 m. kas vakarą vyksta Amžinosios ugnies uždegimo ritualas, 2020 m. liepos 6 d. ši ceremonija buvo skirta pagerbti Nepriklausomybės atkūrimo 30–metį mininčią Lietuvą. Atmindamas žuvusiuosius už Prancūzijos laisvę, ant Nežinomo kareivio kapo ambasadorius Nerijus Aleksiejūnas padėjo Lietuvos vėliavos spalvų vainiką.
Architektūra
Ant Arkos sienų iškalti 128 mūšių, kuriuos laimėjo respublikinės ir imperinės Prancūzijos kariuomenės (taip pat ir Mažojoje Lietuvoje įvykęs Ylavos mūšis ), vietos. Be to, sienų plokštėse įrašytos 660 garsiausių prancūzų karvedžių pavardės, tarp kurių per Vilniaus ir Kauno gubernijas keliavę Napoleono žygio į Maskvą dalyviai Žakas Aleksandras Makdonaldas ir Joachimas Miuratas. Paminėtas ir lenkų generolas Juzefas Poniatovskis, prie kurio vadovaujamo V–tojo korpuso, Napoleono kariuomenei traukiantis iš Rusijos, prisijungė Antano Gelgaudo Lietuvoje suformuotas XXI pėstininkų pulkas.
Napoleono Bonaparto šimto dienų valdymui priminti prie Arkos pastatyti 100 granitinių stulpelių, tarpusavyje sujungtų špižinėmis grandinėmis. Arkos viduje įrengtas statybos ir eksploatacijos istoriją pateikiantis muziejus.
Juodosios antys
Juodosios antys (Melanitta) – antinių (Anatidae) šeimos paukščiai.
Lietuvoje aptinkamos šios rūšys:
Iguanodontas
Iguanodontas (Iguanodon, iš lotynų „Iguanos dantis“) – iguanodontidų (iguanodontidae) šeimai priklausę paukščiadubeniai dinozaurai. Pavadinimas kilo nuo to kad, dinozauro dydis buvo nustatytas palyginus rastus dantis su iguanos dantimis. 1822 dinozaurą pirmasis aprašė anglų daktaras-geologas Gideonas Mantelas (Gideon Mantell). Jų liekanų rasta Europoje, Š. Amerikoje ir Afrikoje. Ilgis – 9 m., nors pradžioje manyta, kad siekia 30 m. Jis buvo pirmas atpažintas žolėdis dinozauras. Šie augalėdžiai tikriausiai gyveno bandomis, o judėjo lėtai.
Išvaizda
Rėmėsi tiek keturiomis, tiek dviem kojomis. Palyginti gerai išsivysčiusiomis priekinėmis galūnėmis lenkdavo ir laužydavo medžius, kuriais maitinosi. Nuo plėšrūnų gindavosi stipria, šiek tiek plokščia uodega. Priekinė žandikaulių dalis buvo be dantų, su raginiu sluoksniu, panašiu į snapą. Toliau žanduose buvo plokšti dantys, tikę malti kietus augalus.
Grand Prix
Grand Prix ( - Didysis prizas) – pagrindinis apdovanojimas (premija) didžiausiuose konkursiniuose renginiuose kultūros (festivaliai, peržiūros, konkursai), sporto (varžybos, lenktynės) srityse.
Autosportas
Automobilių sporto istorijoje pirmosios Grand Prix lenktynės buvo surengtos 1901 m. Tai buvo pirmas atvejis, kai lenktynės buvo pavadintos Grand Prix pavadinimu.
Formulė 1
thumb|200px|JAV Grand Prix, [[Formulė 1 sezonas 2001|2001]] Formulės 1 Grand Prix (toliau GP) organizuojami pagal FIA reglamentą taisykles, kurių privalo laikytis komandos, pilotai ir organizatoriai (paprastai tos šalies, kurioje organizuojamas GP autosporto ferderacija ar asociacija). Visas Formulės 1 lenktynių savaitgalis (treniruotės, kvalifikacija ir lenktynės) paprastai vadinamas Grand Prix.
GP metu vykstančiose kvalifikacijoje ir lenktynėse komandai privalo atstovauti 2 pilotai. Praėjusiame sezone komandoms, iškovojusioms žemesnes vietas, nei 4-toji, laisvųjų važiavimų metu leidžiama naudoti trečią automobilį. Tokiu būdu šios komandos gauna daugiau informacijos apie automobilį ir gali koreguoti dalyvausiančių kvalifikacijoje ir lenktynėse automobilių pakabos, aerodinamikos bei kitas charakteristikas.
Pagrindinių pilotų ligos ar kitos svarbios priežasties atveju, jį (arba abu) gali pakeisti tretieji arba test pilotai. Iškovoti pilotų taškai yra atiduodami tam pilotui kuris dalyvavo GP lenktynėse. Čempionato metu komandai atstovauti lenktynėse gali iki 4 pilotų.
Grand Prix susideda iš:
Kleitono Dž. Loido tarptautinis oro uostas
Angilijos Wallblake oro uostas – mažas tarptautinis oro uostas Angilijos salos sostinėje Valyje. Tai didžiausias salos oro uostas.
Naujienos (Jonava)
Naujienos – buvęs Jonavos rajono laikraštis, ėjęs nuo 1973 m. kovo 28 m. Apimtis – 12 puslapių. Išeidavo antradieniais ir penktadieniais. Spausdindavo UAB „Rinkos aikštė“ spaustuvė (Kėdainiai). Leidėjas – UAB „Naujienų redakcija“ (koncernas „Achemos grupė"). Adresas – Žeimių g. 15, II aukštas, LT-55158. Įmonės kodas 156740018.
Istorija
Iki 1992 m. vadinosi „Chemikas“, iki 1988 m. ėjo kaip Jonavos gamybinio susivienijimo „Azotas“ savaitraštis, iki 1993 m. – valstybinės įmonės „Azotas“ laikraštis. Nuo 1993 m. buvo leidžiamas savaitinis imonės laikraštis „Azoto naujienos“, nuo 1994 m. – „Achemos žinios“.
Nuo 1992 m. leistas du kartus per savaitę, nuo 1995 m. – 3 kartus per savaitę. Tiražas 1973 m. – 1000 egz., 1990 m. – 1500 egz., 1997 m. – 3900 egz., 2009 m. – 3100 egzempliorių (rudenį).
Regiono laikraštį „Naujienos" leidžianti UAB „Naujienų redakcija“ priklausė žiniasklaidos bendrovių grupei „Balto media“ (gen. dir. Rimantas Šimkus). Holdingą sudarė Radiocentro" stočių grupė, nacionalinis dienraštis „Lietuvos žinios", „Titnago“ ir „Aušros" spaustuvės. Holdingą valdė koncernas „Achemos grupė" (steigėjas - Bronislovas Lubys).
2019 m., likvidavus bendrovę „Lietuvos žinios“, kartu buvo sustabdyta ir laikraščio „Naujienos" leidyba.
Laikraštis
Laikraščio rubrikos – „Aktualijos ir komentarai“, „Miestas“, „Kaimas“, „Mūsų sveikata“, „Jonavos garbės alėja“, „Mozaika“, „Televizija“, „Skelbimai“, „Reklama“, „Iš arčiau“ ir kt. Skaitytojų skaičius – apie 5500.
Triumfo arka (reikšmės)
Triumfo arka gali reikšti:
Taip pat vadinami atitinkami statiniai Barselonoje, Bucharešte, Pchenjane; keli filmai.
Aklažeris
Aklažeris (arba Aklaežeris) – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 9 km į šiaurės rytus nuo Dūkšto, Sausašilio miške. Ežeras ovalo formos, ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,11 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 157,4 m. Krantai aukštoki, sausi, ištisai apaugę medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Smalvo ežero baseinui.
Ilgis (Anykščių r.)
Ilgis – ežeras rytų Lietuvoje, Anykščių rajone, Anykščių seniūnijoje, apie 4 km į pietvakarius nuo Anykščių, apie 1 km nuo Anykščių – Kavarsko plento, kairėje pusėje. Ežeras telkšo siaurame slėnyje, ištisęs šiaurės – pietų kryptimi 0,59 km, didžiausias plotis iki 0,27 km, pietrytiniai krantai apaugę mišku, didesnė dalis kranto pelkėta, dugnas dumblingas. Altitudė 72,3 m. Rytinis krantas aukštas. Iš šiaurės į pietus ežerą prateka Tekmės upelis link Limenės upės (Šventosios upės intakas).
Prie Ilgio esantys kaimai: Ažuožeriai, Šeimyniškiai.
Lotynų kalbos linksniavimas
Lotynų kalbos linksniavimas – tai lotynų kalbos linksniuojamųjų kalbos dalių kaitymas linksniais. Kaip ir lietuvių kalboje, linksniuojama kaitant fleksijas žodžių galūnėse. Linksniuojami žodžiai yra daiktavardžiai, būdvardžiai ir dalyviai, skaitvardžiai, įvardžiai.
Lotynų kalboje yra penkios daiktavardžių linksniuotės, nustatomos iš vienaskaitos kilminko (gen. sg.) galūnės. Būdvardžiai linksniuojami pagal pirmas tris. Kaip ir daiktavardžiai, pirmos linksniuotės būdvardžiai yra moteriškos giminės, antros – vyriškos ir bevardės, o trečios – visų giminių.
Linksniuotės
Žodžių linksniavimo lentelėse reikšmės: lingua, ae - kalba; liežuvis; populus, ī - tauta; bendruomenė, liaudis; populiacija, romėnų tauta, romėnų liaudis (- populus romanus); puer, erī - vaikas; berniukas; bernas; berniuko jaunametystės metai; ager, agrī - laukas; žemės gabalas; žemės dalis, regionas; paviršiaus kraštovaizdis; žemė, dirva; vir, ī - vyras; žmogus vyras; verbum, ī - žodis, "vardas", pavadinimas; patarlė, posakis; (gramatika) veiksmažodis; žodis, vokabilis; mįslė, alegorija; tipažas; homō, inis - žmogus, asmuo; senioras; ōrātor, is - oratorius, kalbėtojas; vōx, vōcis - balsas; (gramatika) rūšis (veikiamoji, neveikiamoji); garsas, šnekos; nōmen, inis - vardas; vidurinysis trijų dalių laisvojo asmens vardas; titulas; (gramatika) vardažodis (t. y. daiktavardis, būdvardis, įvardis, artikelis ar skaitvardis); corpus, oris - kūnas; žmogaus ar gyvūno kūno minkštieji audiniai; (perkeltinė prasmė) mediena po žieve; (viduramžių) raštų visuma, rinkinys (vieno autoriaus ar temos); exemplar, āris - pavyzdys; mare, maris - jūra; secūris, is - kirvis; vīs - jėga; smurtas; užpuolimas, prievartavimas; fīnis, is - pabaiga, galas; riba; paskirtis; nox, noctis - naktis; sapnas; (perkeltine) sumišimas; frūctus, ūs - pasitenkinimas; vaisius; derlius, produkcija, "gamta", "pagamda"; gelu, ūs - šaltis; šaltis, šalna; rēs, eī - dalykas; reikalas; valstybė, respublika, komunalinis valdymas, komunalinis policinimas; diēs, diēī (vyr., mot. g.) - diena (datos prasme dažnai mot. g.).
Kiaulė (kinų zodiakas)
thumb|right|150px|Kiaulė Kiaulė – paskutinis iš dvylikos metų ciklo gyvūnų, sutinkamų kinų zodiake. Kiaulės metai yra siejami su žemės šakos simboliu 豬
Nadžrano provincija
Nadžrano provincija  – Saudo Arabijos provincija, esanti šalies pietuose, prie Jemeno sienos. Administracinis centras – Nadžranas.
Kiaulė (kinų zodiakas)
Metai ir penki elementai
Sakoma, kad žmonės, gimę šiais laikotarpiais, yra gimę kiaulės metais ir turi ryšį su šiais elementais:
Nadžrano provincija
Geografija
Dalį teritorijos dalį užima beveik negyvenama Rub el Halio dykuma. Likusi dalis daugiausia kalnuota, yra derlingų slėnių. Provincijoje gausūs šalies naftos, gamtinių dujų, aukso telkiniai.
Gyventojai
Dauguma provincijos gyventojų yra arabai. Didelė dalis Nadžrano provincijos gyventojų yra šiitai (zeiditai) ir izmailitai. Seniau čia būta ir krikščionių bei žydų.
Miestai
Svarbiausi miestai:
FK Lokomotiv Moskva
Istorija
Klubo ištakos siekia 1923 m. Nuo 1936 m. žinomas „Lokomotyvo“ pavadinimu.
Singuliaritarianizmas
Singuliaritarianizmas – moralės teorija, filosofija, pagrįsta tikėjimu, kad technologinis singuliarumas yra galimas, pageidautinas ir siektinas.
Žaliagyvatės
Žaliagyvatės (Opheodrys) – žaltinių (Colubridae) šeimos roplių gentis.
Paplitusios JAV, Kanados pietryčiuose ir Meksikos šiaurinėje dalyje.
Kipro futbolo varžybos 1958–1959 m.
Kipro futbolo varžybos 1958–1959 m.
Žaliagyvatės
Gentyje yra 2 rūšys.
Azija (mitologija)
Azija (arba Klimenė) graikų mitologijoje – okeanidė.
Okeano ir Tetijos dukra. Titano Japeto žmona. Atlanto, Prometėjo, Epimetėjo ir Menotėjo motina.
Hesiodas „Teogonijoje“ ją vadina Klimenės vardu, o Apolodoras ir Likofronas – Azijos vardu. Manoma, kad Azijos vardas duotas tam, kad jos nepainioti su kita Klimene, Faetono motina nuo Helijo, kuri taip pat buvusi okeanidė.
Pagal Herodotą, Azijos, Prometėjo žmonos (ne motinos), vardu pavadintas Azijos žemynas. Manoma, kad jis tikriausiai tiesiog suklydo, o tikrasis variantas yra tas, kuriame Azija buvo Prometėjo motina. Akusilausas ir Aischilas „Prometėjo pančiuose“ mini, kad Prometėjo žmona buvo Hesionė.
Skakai
Skakai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Kriukų, prie kelio. Turi seniūnaitijos statusą. Pro kaimą teka kairysis Šešėvės intakas Šešėvėlė.
Chenilis
Chenilis − upė, pagrindinis (kairysis) Gvadalkivyro intakas Andalūzijoje, Ispanijoje. Romėnų vadintas Singilis, jo dabartinis pavadinimas kilo iš maurų romėniško pavadinimo vertimo: Sinyil, Sannil ir Sinnil. Chenilio šaltinis yra Siera Nevados kalnuose, į šiaurę nuo jų aukščiausios viršukalnės Mulaseno. Chenilis teka per Granados, Locho, Puente Chenilio ir Esichos miestus. Jis įteka į Gvadalkivyro upę šalia Palma del Rio miestelio.
Vilsandžio nacionalinis parkas
Vilsandžio nacionalinis parkas  – saugoma gamtos teritorija vakarų Estijoje, apima Vilsandžio salą, apie 150 salelių ir siaurą pakrantės ruožą Harilaido pusiasalyje Saremoje.
Germanas Ranga
Germanas Ranga (Hermanas Rangė) (mirė 1932 m. gruodžio mėn. Laumalių k., Kretingos vls., Kretingos apskr.) – Lietuvos miškininkas, valdininkas, verslininkas, Kretingos apskrities visuomenės veikėjas.
Biografija
Kilęs iš vokiečių evangelikų liuteronų šeimos. Kaizerinės okupacijos metais 1915 m. dirbo Kretingos apskrities viršininku. 1920 m. paskirtas pirmuoju Kretingos girnininkijos girininku, 1920 m. lapkričio 1 d. – pirmuoju Kretingos miškų urėdijos urėdu. Jam teko perimti valstybės žinion Kretingos apskrityje buvusius privačius grafų Tiškevičių, Pliaterių, Šuazelių, Volmerių, kunigaikščių Oginskių, baronų Renė, Rucenų, dvarininkų Parčevskių, kanauninko Konstantino Olšausko ir kitų didikų miškus, sukurti jų administravimo, apsaugos ir priežiūros sistemą. Jiems administruoti jis sudarė 12 girininkijų: Darbėnų, Endriejavo, Gargždų, Kartenos, Kretingos, Kulių, Mižuikių, Palangos, Reiskių, Salantų, Skuodo ir Veiviržėnų, o urėdijos administraciją įkūrė Kretingoje. Jausdamas miškininko administracinio darbo įgūdžių trūkumą, 1921 m. pabaigoje atsisakė miškų urėdo pareigų.
Vilsandžio nacionalinis parkas
Reikšmingiausi paukščių draustiniai yra Vaikos salelėse, vakariniame Vilsandžio pakraštyje, iš kurio matosi 40 m aukščio švyturys.
Germanas Ranga
Biografija
1922 m. lapkričio 22 d. kartu su kitais visuomenės veikėjais Kretingoje suruošė pirmąjį tarpukariu kultūrinį renginį, kurio metu buvo parodytas spektaklis ,,Ekspropriatorius” ir renkamos lėšos universiteto steigimui.
Palaidotas Kretingos evangelikų liuteronų kapinėse.
De Beers
De Beers – tarptautinė korporacija, užsiimanti deimantų gavyba, pirkimu, pardavimu, apdirbimu bei sintetinių deimantų gamyba. Korporacija įkurta PAR 1888 m. „De Beers“ kontroliuoja maždaug pusę pasaulinės neapdirbtų deimantų gamybos. „Anglo American“ kalnakasybos bendrovė valdo 45 % šios įmonės akcijų. Tuo tarpu 40 % „De Beers“ įmonės akcijų priklauso Nicky Oppenheimer ir jo šeimai.
Istorija
1866 m. Oranžinės upės slėnyje atrastas pirmasis PAR deimantas, sveriantis 21 karatą. Po kurio laiko buvo atrastas kitas brangakmenis ir daugybė deimantų ieškotojų patraukė į Pietų Afrikos Respubliką. Didžioji dalis deimantų randama broliams De Beers priklausančiose žemėse. Tačiau broliai nedalyvavo kuriant De Beers imperiją. Kompaniją įkūrė Sesilas Rodsas, kuris pats būdamas ieškotoju didelės sėkmės nesulaukė. Jo įkurta kompanija pradėjo siūlyti deimantų ieškotojams įvairias paslaugas nuo deimantų supirkimo, instrumentų pardavimo, maitinimo paslaugų iki požeminio vandens išsiurbimo iš šachtų. Atsiskaitymas vyko deimantais, pajais, pelno dalimis. Jau 1883 m. kompanija valdė didžiausią deimantų telkinį Kimberlį. Kompanija buvo pavadinta brolių De Beers, žemių valdytojų, garbei.
De Beers kompanija greitai pasirašė sutarti su „N M Rothschild & Sons“ ir kitais anglų bankais dėl ekskliuzyvinio deimantų tiekimo. Taip nugalėjusi konkurentus, kompanija tapo monopolistine ir 1902 m. kontroliavo 95 procentus rinkos.
Monopolija kontroliavo deimantų kainas. 10 kartų per metus De Beers kviesdavo savo stambius klientus į Londoną, kur siūlydavo nedideles dėžutes su jų atrinktais deimantais ir nustatyta kainą. Klientas arba pirkdavo už nurodytą kainą arba išeidavo be deimantų. Taip pat nupirkęs deimantus įsipareigodavo neperpardavinėti jų kol jie nėra apšlifuoti.
Dėl kitose valstybėse atrastų deimanto telkinių De Beers monopolija pradėjo mažėti ir dabar jai priklauso 40 procentų rinkos.
Uzbekijos sumas
Sumas  – Uzbekistano valiuta. ISO 4217 kodas UZS. Padalintas į 100 tijinų. Vienas tijinas – tai mažiausios pasaulyje vertės moneta, kuri naudojama atsiskaitymuose, tačiau praktiškai retai sutinkama apyvartoje.
Salio sala
Salio sala  – sala Žaliojo Kyšulio salose, Priešvėjinių salų grupėje. Ilgis 30 km, plotis 12 km. Aukščiausia vieta – Vermeljas (406 m). Didžioji salos paviršiaus dalis lygi. Verčiamasi žvejyba, turizmu, druskos gavyba. Yra tarptautinis oro uostas. Svarbiausios gyvenvietės – Espargosas ir Santa Marija. Salio sala sudaro savivaldybę.
thumb|240px|left|Salio paplūdimiai prie Santa Martos 240px|thumb|left|Centrinės dalies peizažas
Aideras
Ėmus valdyti Aidero jaunesniajam broliui Mengliui Girėjui Aideras buvo įkalintas genujiečių tvirtovėje Soldajoje (dabar Sudakas), kur buvo laikomas kaip garbės kalinys. 1475 m. osmanai užėmė genujiečių valdas, ir Aideras trumpam užėmė Krymo chanato sostą. Tačiau netrukus jis pralaimėjo kovą dėl sosto, ir šį užėmė jo brolis Nur Dauletas. Aideras pabėgo į Kijevą (tuometinė LDK). Apie 1479 m. jis persikėlė į Maskvą, didžiojo kunigaikščio Ivano III globon. Ivanas III po kelerių metų ištrėmė Aiderą į šiaurinius Maskvos kunigaikštystės pakraščius.
Aideras mirė 1487 m. Beloozere (dabartinis miestas Belozerskas Vologdos srityje).
Vera Menčik
Vera Menčik (1906 m. vasario 16 d. Maskvoje – 1944 m. birželio 27 d. Londone) – čekų ir britų šachmatininkė, pirmoji moterų pasaulio šachmatų čempionė. Pagal tautybę čekė. Iki 1921 m. gyveno Rusijoje. Po to išvyko į Didžiąją Britaniją. Pozicinio stiliaus šachmatininkė, gerai žaisdavo partijų pabaigas, gerai matydavo kombinacijas. Moterų varžybose Vera Menčik buvo lyderė. Bendras jos rezultatas moterų varžybose (+78, -1 =4). Ji taip pat gana sėkmingai žaisdavo vyrų šachmatų turnyruose. Nuo jos „nukentėjo“ ir būsimasis pasaulio čempionas Maksas Euvė, bei S. Reševskis.
Jaunystė
Jos tėvas čekas Františekas Menčikas buvo gimęs Bystros nad Jizerou kaime Semilų rajone, Liberecų krašte, o motina Olga Illingworth (1885–1944) buvo britė.
Tėvas dirbo Rusijos imperijos aukštuomenės dvaruose valdytoju, o motina – dvarininkų vaikų aukle. Vera Menčik gimė 1906 m., Maskvoje, jos sesuo Olga, taip pat šachmatininkė (IV vieta 1935 m. pasaulio moterų čempionate Varšuvoje), gimė ten pat 1907 m.
Kai Verai buvo devyneri, tėvas nupirko jai šachmatus ir pamokė žaisti. Ji pradžioje lankė mergaičių gimnaziją Maskvoje, vėliau sovietinę mokyklą. Paskutiniais jos lankymo metais šioje mokykloje buvo organizuotas šachmatų būrelis, kurį lankė ir Vera. Mokykloje buvo suorganizuotas šachmatų turnyras, kuris nepasibaigė, bet pagal turimus taškus jai 2–3 vietos buvo garantuotos.
Po revoliucijos jos tėvas prarado turėtą nedidelę gamyklą, taip pat ir didelį namą Maskvoje, kuriame ir gyveno. Šeima suiro: tėvas grįžo į Bohemiją, o 1921 m. rudenį motina su dukterimis Vera ir Olga išvyko į Angliją, gyventi į Heistingsą (Anglija) pas savo motiną Mary Illingworth.
1923 m. ji žaidė keliuose tarpmiestiniuose komandiniuose mačuose. 1923 m. gruodžio mėn. nusprendė dalyvauti Heistingso kalėdiniame (A grupėje 1-a klasė) turnyre, kur surinko tik 3,5 taško iš 9, užtat sužaidė lygiosiomis su tuometine Anglijos moterų čempione Edita Prais. Sekančiais metais, išvykus Gėzai Morociui į Ameriką, toliau treniravosi pas Dž. Drevitą.
Ji toliau lankė 5 kartus per savaitę Heistingso šachmatų klubą ir žaidė visuose galimuose turnyruose. Ir rezultatai pradėjo gerėti. 1925 m. žaidė du mačus su Edita Prais: pirmąjį mačą balandžio mėn. laimėjo (+2 –1 =2), o po dviejų mėnesių antrąjį – (+3 –2).
1926 m. sausio mėn. ji laimėjo 1-ąjį D. Britanijos merginų atvirąjį čempionatą, o sesuo Olga užėmė trečiąją vietą. 1927 m. išlaikė šį titulą, o sesuo Olga užėmė 2-ąją vietą. Sekančiais metais dėl amžiaus nebegalėjo žaisti merginų čempionate, o sesuo Olga vėl užėmė 2-ąją vietą.
Pasaulio moterų šachmatų čempionatai
left|thumb|Vera Menčik
1927 m. FIDE pradėjo rengti moterų šachmatų pasaulio čempionatus]. Pirmasis čempionatas įvyko 1927 m. Londone, kartu su Šachmatų olimpiada. Vera Menčik šį čempionatą įtikinamai laimėjo, surinkusi 10,5 taško iš 11-kos galimų. Prie šachmatų olimpiadų buvo priderinti 1927–1939 m. vykę 7 moterų čempionato turnyrai. Ir visus juos laimėjo Vera Menčik.
Antrojo čempionato turnyras vyko 1930 m. Hamburge. Jame po dvi partijas žaidė penkios šachmatininkės. Pirma buvo Vera Menčik (6,5 iš 8), antra – Volf Kalmar (5,5), trečia – Genčel (4,5)
Trečiasis čempionatas vyko 1931 m. Prahoje. Jame dalyvavo tos pačios žaidėjos ir taip pat buvo žaidžiama po dvi partijas. Vera Menčik įtikinamai nugalėjo (8 iš 8), vėl antra – Volf Kalmar (4), trečia – Stivenson (3,5).
Ketvirtojo čempionato turnyras vyko 1933 m. Folkstone (Anglija). Jame dalyvavo 7 šachmatininkės, kurios žaidė po dvi partijas. V. Menčik vėl buvo pirma (12 iš 12), antra – Prais (7), trečia – Chilkrist (6,5).
1934 m. pavasarį Roterdame V. Menčik sėkmingai apgynė titulą mače su Vokietijos šachmatininke Graf-Stivenson (+3,-1).
Penktasis čempionatas 1935 m. vykęs Varšuvoje atnešė penktąją pergalę V. Menčik (9 iš 9), antra buvo Herlecka (6,5), trečia – Harum (6), ketvirta Veros Menčik sesuo Olga Menčik (5,5).
1937 m. Stokholme vykusiame šeštojo čempionato turnyre, dalyvavo 26-ios šachmatininkės iš 16-kos šalių. Turnyras vyko naudojant šveicariškąją sistemą (14 ratų). V. Menčik vėl laimėjo visas žaistas partijas, antra buvo Benini (10 iš 14), trečia – S. Graf-Stivenson ir Laubertė (Latvija) (po 9 taškus).
1937 m. birželio 26–liepos 17 d. Zemeringe vyko antrasis pasaulio čempionato mačas tarp V. Menčik ir S. Graf. Vėl nugalėjo V. Menčik (+9, -2, =5).
1939 m. Buenos Airėse vykusiame septintajame čempionate dalyvavo 20 žaidėjų iš 18-kos šalių. V. Menčik, surinkusi 18 taškų iš 19 galimų, vėl tampa pasaulio čempione.
Mačai
Ji taip pat žaidė mačus su vyrais: 1937 m. pralaimėjo Znosko Borovskiui – 1 :3 (-2, =2); 1942 m. nugalėjo Ž. Mizesą – 6½ : 3½ (+4, -1, =5).
Veros Menčik klubas
1929 m. Ji žaidė Paryžiuje ir Karlsbade. Būtent, Karlsbade buvo pradėtas vyrų žaidėjų pralaimėjusių V. Menčik sąrašas, kuris buvo žinomas, kaip „Menčik klubas“.
Yra keletas versijų, kaip tas klubas atsirado: Menčik buvo pakviesta dalyvauti turnyre, kuriame teko kovoti su tokiais elitiniais žaidėjais, kaip Kapablanka, Euvė, S. Tartakoveris ir A. Nimcovičius. Tai nustebino daugelį tuometinių meistrų. Tarp jų ir meistrą iš Vienos Albertą Bekerį (Albert Becker), kuris, girdint dalyviams, su pašaipa pasiūlė, kad jei kas nors pralaimėtų V. Menchik, jį reiktų įtraukti į „Menčik klubą“. Likimas taip lėmė, kad A. Bekeris 3-ąjąme rate, pralaimėjęs V. Menčik ir tapo pirmuoju „Menčik klubo“ nariu. Vėliau klubo nariais tapo eilė žinomų šachmatininkų: Euvė, Reševskis, Sultan Khanas (Mir Sultan Khan), Džordžas Tomas (George Alan Thomas). Aleksanderis (Conel Hugh O’Donel Alexander, Kolė (Edgar Colle) ir Eitsas (Frederick Dewhurst Yates). Antroji: Chosė Luisas Barerasas (José Luis Barreras) 1980 m. žurnale Boletín Ajedrez Radio Rebelde N4 p. 64 pateikia kitokius Alberto Bekerio žodžius: „ Kai turnyras pasibaigė aš pasiūliau įkurti Veros Menčik klubą, kurio nariais būtų tiktai meistrai pralaimėjusieji moterų pasaulio čempionei.
Tolesnis gyvenimas
Tapusi stipresne žaidėja, susidomėjo šachmatų populiarinimu ir mokymu: 1928 m. Heistingso šachmatų klube Vera skaitė paskaitas apie Prancūziškąją gynybą, rašė straipsnius apie šachmatus, žaidė simultanus.
Nuo 1930 m. ši veikla užėmė dalį jos gyvenimo. Gera galimybė tuo užsiimti susidarė 1931 m., kai Londone Bayswater Imperijos šachmatų draugijos klube, kuris tuo metu buvo Londono šachmatų centras, Vera Menčik tapo šachmatų trenere. Be to, ji dar tampa ketvirtinio šachmatų draugijos žurnalo (Social Chess Quarterly; 1930–1936) redaktoriaus pavaduotoja. Šachmatai tapo jos kasdieniniu gyvenimu. Nuo 1931 m. darbo dienomis nuomojosi butą Londone ir Londono šachmatų lygoje žaidė už Levishamą (Londono rajonas), o savaitgaliais grįždavo į Heistingsą, kur dalyvaudavo komandinėse varžybose, žaisdama už Heistingsą, ar Saseksą. 1934 m. pabaigoje ji atspausdino straipsnį apie šachmatų diagramų kortelių panaudojimą, treniruojant šachmatininkus, kas buvo naujiena tais laikais.
1934 m. Veros senelė Mary Illinswort pasimirė ir visa šeima persikėlė į Baysvoterį (Londono rajonas). Tačiau šachmatų nesumažėjo: ji ir toliau iki 1937 m. žaidė už Saseksą.
1935 m. Imperijos šachmatų draugijos klubas užsidarė, bet Šachmatų draugijos žurnalas ėjo toliau, nors nuo 1936 m. jis buvo spausdinamas, kaip Vudo (B.H. Wood) šachmatų žurnalo „Chess“ ketvirtinis priedas.
Parupė
Parupė – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 22 km į šiaurę nuo Biržų, Nemunėlio ir Apaščios kairiajame krante.
Vera Menčik
Tolesnis gyvenimas
1937 m. Vera ištekėjo už Rufuso Stevensono (1878–1943). Nors jis 1919 m. ir buvo Kento šachmatų čempionu, bet geriau žinomas, kaip šachmatų administratorius. Daug metų buvęs Kento šachmatų draugijos sekretoriumi, 1938 m. tapo Didžiosios Britanijos šachmatų federacijos sekretoriumi. Vera po vedybų persikėlė į Londono priemiestį Klaphemą ir pradėjo žaisti už Kento komandą. Po vedybų jai buvo suteikta D. Britanijos pilietybė ir 1938 m. ji buvo pakviesta atstovauti Anglijai, mače su Olandija. 1939 metais tapo nacionalinio šachmatų centro Londone direktore. Tačiau didelės viltys sietos su šia šachmatų baze po metų žlugo, nes prasidėjus II pasauliniam karui, ji buvo subombarduota.
Parupė
Istorija
1957–1991 m. Nausėdžių kolūkio gyvenvietė.
Vera Menčik
Tolesnis gyvenimas
1943 m. pradžioje Veros vyras mirė, bet ji pasiliko tuose pat namuose Klaphame, tik pas ją atvyko motina ir sesuo Olga. 1944 m. birželio 26 d. namą sugriovė Vokietijos armijos paleista raketa ir visos trys: Vera, sesuo Olga ir jų motina žuvo.
Praėjus 13 metų nuo jos mirties, kai 1957 m. prasidėjo Moterų šachmatų olimpiados, Veros Menčik vardas buvo įamžintas, pavadinus pagrindinį prizą jos vardu: dabar komandai nugalėtojai įteikiama Veros Menčik taurė.
Parupė
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Klykuolės
Klykuolės (Bucephala) – antinių (Anatidae) šeimos paukščiai.
Gustavas II Adolfas
thumb|left|100px|Gustavo II Adolfo monograma Gustavas II Adolfas (SV Gustav II Adolf, 1594 m. gruodžio 19 d. Stokholmas – 1632 m. lapkričio 16 d. Licenas, Saksonija) – 1611–1632 m. Švedijos karalius.
Biografija
Kilęs iš Vazų dinastijos, Tėvas Karolis IX Vaza, karalienės Kristinos tėvas.
Valdymas
Kartu įvykdė vidaus reformų: sumodernino valstybės valdymą, įsteigė kolegijų, pertvarkė kanceliariją, iždą, teismus ir kt. Reformavo švietimo sistemą, buvo reorganizuotas Upsalos universitetas, daugelyje miestų įkurtos gimnazijos. Skatino ūkio plėtrą.
Sukūrė stiprią nuolatinę kariuomenę – savanorių šaukimą derino su privaloma rekrutų tarnyba iš pulkams priskirtų gyvenamųjų vietovių. Įvedė griežtas kūno bausmes. Pagerino ginkluotę – artileriją aprūpino vienodais 80 mm kalibro lengvaisiais pabūklais. Pertvarkė pėstininkų pulkus: vietoje 2000-3000 žmonių juose paliko po 1300–1400 karių, 2/3 jų muškietininkai, 1/3 ietininkai. Pirmąkart sukūrė pulko artileriją (2 pabūklai). Dėl šių pertvarkymų, vienodesnės nacionalinės sudėties sustiprėjo karių drausmė ir kovingumas. Švedija tapo viena stipriausių karine galia XVII a. Europos valstybių.
Gustavas II Adolfas pasižymėjo kaip talentingas karvedys – naudojo tuomet pažangią linijinę taktiką, stengėsi veikti palyginti nedidele karine grupuote, iš anksto parengti karo veiksmų planą. Nuo 1621 m. Livonijoje vėl kariavo su Abiejų Tautų Respublika, kurios valdovas Gustavo pusbrolis Zigmantas Vaza pretendavo į Švedijos sostą. Užėmė didžiąją dalį Livonijos, Kuršą, Prūsiją ir Mažąją Lietuvą. 1626 m. iš Prūsijos puolė Pavyslį. Pagal 1629 m. Ahmarko paliaubas išlaikė užkariautas Livonijos žemes, kai kuriuos Baltijos jūros uostus, iki 1636 m. Švedijos valdžioje buvo ir Klaipėda. 1630 m. įsikišo į Trisdešimties metų karą (1618–1648 m.) 1631 m. prie Breitenfeldo nugalėjo Katalikų lygos kariuomenę, užėmė Vidurio Vokietiją, Bavariją. Žuvo mūšyje prie Liceno, nors švedai jį ir laimėjo.