cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mikronezijos istorija
Mikronezijos istorija – Mikronezijos, geografinio pasaulio regiono, kurio didžiąją dalį užima Mikronezijos Federacinės Valstijos, istorija nuo seniausių laikų iki mūsų dienų.
Apgyvendinimas
Mikronezijos salos buvo apgyvendintos palyginti vėlai, tik paskutiniaisiais tūkstantmečiais prieš mūsų erą. Manoma, kad čia atsikėlę gyventojai buvo iš Lapitos kultūros, klestėjusios Melanezijoje. Jie kalbėjo proto-okeanine kalba, iš kurios kilo daugybė kalbų, kuriomis šiuo metu kalbama Mikronezijoje ir Polinezijoje.
Maždaug II tūkst. pr. m. e. šios tautos apgyvendino Mikroneziją. Dėl salų geografinės izoliacijos labai greitai atsirado lingvistiniai skirtumai, susiformavo daug smulkių kalbelių, kurios visos grupuojamos į mikroneziečių kalbų grupę. Kai kurios vakarinės Mikronezijos teritorijos buvo paveiktos vėlesnių migrantų grupių, priklausančių kitoms kalbinėms grupėms, kurie išstūmė senuosius gyventojus. Tarp jų buvo Marianų salų čamorai, migravę iš dabartinių Filipinų, Japo salos japai, kalbantys izoliuota japų kalba ir Palau salų palauiečiai, migravę iš dabartinės Indonezijos.
Senosios kultūros
thumb|250px|Nan Madolio griuvėsiai Nors nedidelis gyventojų skaičius labai apribojo galimybes susikurti aukštesnei kultūrai Mikronezijoje, jau I mūsų eros tūkstantmetyje didesnėse salose bei atoluose vietos gyventojai sukūrė pirmąsias aukšto lygio kultūras, išsimėčiusias salyne. Jos klestėjo iki pat kolonizacijos. Svarbiausi kultūriniai židiniai buvo:
Ispanijos laikotarpis
Tyrinėdami aplinkines teritorijas, ispanai plaukiojo po visą Mikroneziją, taip atrasdami visas jos salas ir pajungdami jas savo įtakai. Dauguma Mikronezijos salynų buvo pavadinti Ispanijos valdovų vardais (panašiai, kaip ir Filipinai): Karolinų salos gavo pavadinimą nuo karaliaus Karlo II, Marianų salos – nuo karalienės Marijos ir pan.
Nepaisant to, kad ispanai dažnai lankėsi Mikronezijoje, jie nesiekė kolonizuoti vietos salų (išskyrus Marianus). Tik baigiantis XIX a., konkuruodama su kitomis Vakarų valstybėmis, Ispanijos Rytų Indijos praplėtė teritoriją, formaliai kolonizuojant Karolinų salas. Tuo metu teritoriją sudarė keturi administraciniai vienetai: Filipinai (Islas Filipinas), Karolinų salos (Islas Carolinas), Marianų salos (Islas Marianas) ir Palau (Islas Palau).
Vokietijos laikotarpis
thumb|150px|left|Vokietijos Naujosios Gvinėjos vėliava
Po 1898 m. JAV-Ispanijos karo, Ispanija buvo priversta atiduoti keletą savo kolonijų JAV. Tai buvo Filipinai ir piečiausia Marianų sala – Guamas (iki šiol priklauso JAV). Visas kitas teritorijas Mikronezijoje Ispanija pardavė Vokietijai, kuri jau iki tol buvo įsitvirtinusi Maršalo Salose.
Vokietija administraciškai įjungė Mikroneziją į Vokietijos Naująją Gvinėją. Jos teritorijas Mikronezijoje sudarė penki administraciniai vienetai, kurie sąlygojo dabartinių valstybių teritorijas: Karolinų salos (dab. Mikronezijos Federacinės Valstijos), Maršalo salos, Marianų salos, Nauru ir Palau.
Tuo metu rytinėje Mikronezijos dalyje (dab. Kiribatis) įsigalėjo Britų imperija. Čia susiformavo Britų Vakarų Ramiojo Vandenyno Teritorijos.
Japonijos laikotarpis
Vokietijai pralaimėjus I pasaulinį karą, ji neteko visų savo kolonijų Mikronezijoje. Dauguma jų buvo atiduotos Japonijos imperijai (tik Nauru atiteko Australijai, formaliai kartu su Britų imperija ir Naująja Zelandija).
Japonija šias kolonijas sujungė į savo administracinį vienetą – Pietinio Ramiojo vandenyno mandatą (南洋庁 Nanyōchō).
Mandatas. Pažeidžiant tarptautinius susitarimus, buvo stipriai militarizuojamas: čia steigti kariniai uostai, oro uostai, bazės. Salos buvo naudojamos kaip svarbus degalų ir maisto papildymo šaltinis laivais įveikiant tolimus atstumus. Iš salų buvo vežamas cukrus, kokosas ir kitos tropinės prekės.
Japonų laikotarpio pradžioje Mikronezijoje gyveno apie 50 tūkst. gyventojų. Iki II pasaulinio karo jų skaičius dėl etninių japonų migracijos į salas išaugo daugiau negu dvigubai. Salose pradėtos statyti šintoistinės šventyklos, smarkiai platinta japoniška kultūra.
II pasaulinio karo metais Japonija okupavo ir kitas Mikronezijos salas: Guamą, Kiribatį, Nauru.
JAV laikotarpis
Amerikos Globojamoji teritorija administraciškai susidėjo iš 6 dalių, kurie atsispindėjo jos vėliavoje. Jos teritorijos buvo naudojamos branduoliniams bandymams.
Nepriklausomybė
1979 m. Jungtinė karalystė suteikė nepriklausomybę Kiribačiui.
Tais pačiais metais (1979 m.) Amerikos Globojamojoje teritorijoje keturi administraciniai vienetai suformavo Mikronezijos Federacines Valstijas, tuo tarpu Palau, Maršalo salos ir Marianų Šiaurės salos atsisakė jungtis prie šios federacijos. Marianų salos nusprendė likti JAV sudėtyje, tuo tarpu kitos naujai susikūrusios valstybės 1986 m. sudarė sutartį su JAV, taip galutinai įtvirtindamos savo nepriklausomybę.
Pskovas
Pskovas – miestas šiaurės vakarų Rusijoje, prie Velikajos upės. Srities centras.
Didelis geležinkelio mazgas, prekybos centras, regione auginama daug linų. Gaminamos mašinos ir įrengimai, audiniai, statybinės medžiagos. Išlikęs XIII a. kremlius (Citadelė), XIV-XV a. cerkvės.
Pavadinimo kilmė
Miestas pavadintas pagal pro jį tekančią upę – Pskovą (Velikajos intakas).
Istorija
Pskovas yra vienas iš seniausių Rusijos miestų. Pskovas pirmą kartą paminėtas Laurentijaus metraštyje 903 m. 1348-1510 Pskovas buvo nepriklausomos Pskovo respublikos sostinė. Nuo 1266 m. miestą ir Pskovo žemę valdė lietuvių kilmės kunigaikštis Daumantas. Pskovo kunigaikštystė Daumanto valdymo laikotarpiu virto Pskovo respublika ir atsiskyrė nuo Naugardo respublikos. Daumantas mirė 1299 m., o po mirties paskelbtas šventuoju. Porą amžių po Daumanto mirties Pskovo valstybė išliko nepriklausoma, nors į jos reikalus dažnai kišosi lietuviai ir maskvėnai. 1510 m. Pskovo respubliką aneksavo Maskvos Didžioji Kunigaikštystė.
Livonijos karo metu ATR ir 1615 m. Švedijos kariuomenės nesėkmingai bandė užimti miestą. Po Šiaurės karo miesto svarba sumažėjo.
1918 m. Pskovas buvo okupuotas vokiečių, o jau 1919 m. miestą okupavo Estijos kariuomenė. II pasaulinio karo metu buvo užimtas ir okupuotas vokiečių. Karo metu stipriai sugriautas.
Paveldo objektai
Pskovo architektūrinės tradicijos cerkvės – UNESCO pasaulio paveldo sąraše esančios 10 bažnyčių Pskove. Jos pastatytos XII–XVII amžiuose. Šio scerkvės į UNESCO sąrašą įrašytos 2019 m. liepą.
Pskovo architektūros mokykla pasiekė savo aukštumas XV–XVI a. ir buvo viena pirmaujančių architektūros mokyklų visoje Rusijoje.
Bitės grupė
„Bitė Group” („Bitės grupė“) – telekomunikacijų ir žiniasklaidos įmonių grupė, veikianti Lietuvoje, Latvijoje ir Estijoje.
Grupė teikia integruotas mobiliojo ryšio, duomenų perdavimo, interneto, žiniasklaidos paslaugas bei valdo televizijos ir radijo kanalus.
„Bitė Group” suformuota 2005 metais, šiuo metu ją sudaro „Bitė Lietuva“, „Bitė Latvija“, TV3 Group, „Baltcom“ bei kitos technologijų ir žiniasklaidos sektoriaus bendrovės.
Pagrindinė grupės akcininkė yra globaliai veikianti JAV investicijų bendrovė „Providence Equity”.
Istorija
alt=|miniatiūra|260px|BITĖ Group būstinė - įsikūrusi kartu su Bitė Lietuva Vilniuje.
Anabela
Anabela Braz Pires (g. 1976 m. rugsėjo 22 d. Almadoje) – Portugalijos dainininkė ir muzikinio teatro aktorė, gimtojoje šalyje geriausiai žinoma pirmuoju jos vardu Anabela.
Biografija
Anabela Braz Pires gimė 1976 m. rugsėjo 22 d. Almadoje, Lisabonos regione. Dainuoti profesionaliai pradėjo nuo aštuonerių metų, dalyvaudama įvairiuose vaikų festivaliuose. 1989 metais, būdama 12-kos, laimėjo Grande Noite do Fado konkursą. Tais pačiais metais ji atstovavo Portugalijai UNICEF dainų šventėje Nyderlanduose, kur užėmė antrąją vietą ir pelnė Danny Kaye apdovanojimą už geriausią dainos interpretaciją.
1991 metais dalyvavo Tarptautiniame Sopoto dainų festivalyje, su daina „Brother“ atstovaudama Portugalijai. 1991 ir 1992 metais, atlikėja išleido albumus „Anabela“ ir „Encanto“.
1993 m. Anabela po pergalės Festival RTP da Canção konkurse išrinkta atstovauti Portugalijai 1993 m. Eurovizijoje, kuri vyko Milstrite, Airijoje. Konkurse atlikėja atliko dainą „A cidade (até ser dia)“. Iš kitų šalių gavusi 60 taškų, Anabela užėmė dešimtąją vietą. Eurovizinė daina buvo įtraukta į atlikėjos trečiąjį albumą „A cidade, até ser dia“, kuris išėjo 1993 metais.
Dubingiai (kaimas)
Dubingiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Dubingių miestelio.
Gavrilovo kaimo gyvenvietė
Gavrilovo kaimo gyvenvietė  – kaimo gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Oziorsko rajone. Administracinis centras – Jablonovka.
Įsruties pilis
thumb|250px|Šiulaikinis vaizdas (2011 m.) thumb|thumb|250px|Pilies nuotrauka 1911 m. (dešinėje matosi paminklas lietuvių ulonams) Įsruties pilis – Vokiečių ordino pilis, pastatyta 1336 m. vietoje sugriautos nadruvių Ansatrapio pilies, Įsruties komtūrijos centras. Iš vakarų ir šiaurės pilį juosė Šernupė.
Istorija
Iš pradžių pastatyta medinė pilis, tapusi viena svarbiausių Vokiečių ordino atraminių pilių, iš jos dažnai buvo rengiami žygiai į Lietuvą. 1347 m., 1366 m., 1370 m. ją buvo apgulusi Algirdo ir Kęstučio kariuomenė. 1380 m. pastatyta 4 flygelių mūrinė pilis. 1390 m. pilyje buvo apsistoję grafo Henrio Bolingbroko (nuo 1399 m. Anglijos karalius Henrikas IV) vedami kryžininkai, kurie talkino Vokiečių ordino kariuomenei per žygį Vilniaus link. 1409 m. pilį puolė kunigaikštis Žygimantas Kęstutaitis. 1457 m. per Trylikos metų karą, pilį sugriovė Lenkijos kariuomenė.
Gavrilovo kaimo gyvenvietė
Istorija
Gyvenvietės taryba renkama 5 metams, ją sudaro 10 deputatų, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką. Gyvenvietės administracijai vadovauja konkurso tvarka skiriamas administracijos vadovas.
Įsruties pilis
Istorija
Atstatyta 1525 m. pilis tapo Įsruties apskrities (Prūsijos kunigaikštystė) administracijos rezidencija. XVII a. po karų su švedais perstatyta. Nuo 1723 m. ar 1724 m. pilyje veikė Krašto teismas. 1881 m. pilis paversta kareivinėmis, joje stovėjo Lietuvių ulonų dvyliktojo pulko įgula, įrengtas kalėjimas. Per 1914 m. rugpjūčio – rugsėjo Rytų Prūsijos operaciją pilyje iš pradžių buvo Rusijos imperijos kariuomenės Pirmosios armijos (vadas Pavelas fon Renenkampfas), ją sumušus – Vokietijos imperijos kariuomenės aštuntosios armijos (vadas Paulis fon Hindenburgas) štabas. 1945 m. pilį sudegino TSRS kariuomenė. Po karo sovietinė okopacinė valdžia pilyje įsteigė pieninę, mašinų remonto įmonę. XX a. pabaigoje jos iškeltos, teritorija tvarkoma, numatoma įrengti muziejų. Veikia Pilies kultūros centras.
Gavrilovo kaimo gyvenvietė
Istorija
Kaliningrado srities įstatymu Gavrilovo kaimo gyvenvietę sudaro:
Įsruties pilis
Istorija
Prie pat pilies stovi paminklas Lietuvių ulonų pulko kariams, žuvusiems per Pirmąjį pasaulinį karą, dalis paminklo apie 1952–1953 m. sunaikinta.
Raigardo ežeras
Raigardo ežeras – ežeras šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Grajevo apskrityje, Raigardo valsčiuje, Elko ežeryne. Per ežerą eina Palenkės vaivadijos ir Varmijos Mozūrų vaivadijos riba. Tarpukariu per ežerą ėjo Trečiojo Reicho ir Lenkijos valstybinė sienos linija. Aplink ežerą auga spygliuočiai miškai. Ežere veisiasi šios žuvų rūšys: Europinė lydeka, Ešerys, Vėgėlė, Paprastoji aukšlė, Sykas, Seliava, Paprastoji kuoja, Paprastasis karšis, Ungurys. Šalia ežero yra įsikūręs Raigardo miestas ir Čarna Viešo kaimas.
Vladimiras Kulakovas
Vladimiras Kulakovas (, g. 1948 m. liepos 3 d. Maskvoje) – Rusijos archeologas, prūsų archeologijos specialistas.
Biografija
1966–1972 m. studijavo archeologiją Maskvos M. Lomonosovo universitete. 1982 m. apsigynė kandidatinę disertaciją „Prūsų senienos VI–XIII a.“ (1990 m. atspausdinta kaip monografija). 1994 m. apsigynė daktarinę disertaciją „Prūsai ankstyvaisiais viduramžiais“ (1994 m. atspausdinta kaip monografija „Prūsai (V–XIII a.)“.
Nuo 1970 m. dirba Archeologijos institute Maskvoje, nuo 1977 m. slavų–rusų archeologijos skyriaus jaunesnysis, nuo 1989 m. – vyresnysis, nuo 1996 m. – vedantysis mokslo darbuotojas. Nuo 1974 m. tyrinėja Kaliningrado srities (Karaliaučiaus krašto) archeologijos paminklus. Yra „Baltijos“ archeologinės ekspedicijos viršininkas. Jos sudėtyje kasmet dirba apie 3–4 archeologiniai būriai.
Nuo 1992 m. dėsto aukštosiose mokyklose, nuo 2004 m. – Rusijos tarptautinės turizmo akademijos profesorius. Nuo 1994 m. yra Rusijos heraldikos draugijos narys, žurnalo „Herboved“ redkolegijos narys. Nuo 2003 m. gyvena Karaliaučiuje, nuo 2005 m. yra Kaliningrado miesto statybos tarybos narys, visuomeninio fondo „Miesto širdis“ įkūrėjas ir narys.
Mokslinė veikla
Yra žvalgęs daugiau kaip 400 archeologijos paminklų vietas, stacionariai tyrinėjo apie 20 archeologijos paminklų: Vikiavos arba Irzekapinio, Milžinų kalno , Dulokaimio ir kt. kapinynus, skandinavišką Kaupo prie Viskiautų pilkapyną, Nodimstės  piliakalnį, Arnavos bažnyčios šventorių, Balgos ir Karaliaučiaus pilį bei senamiestį ir kt.
15 monografijų autorius arba bendraautoris, paskelbė daugiau kaip 315 mokslinių straipsnių ir visą eilę populiarių straipsnių. Yra dalyvavęs daugelyje tarptautinių konferencijų. Aktyviai bendradarbiauja su Lietuvos archeologais, yra Lietuvos archeologijos draugijos narys, leidinio „Lietuvos archeologija“ redkolegijos narys. Kartu su doc. dr. V. Šimėnu lietuvių kalba yra parašęs monografiją „Užmirštieji prūsai“, lietuviškoje spaudoje yra paskelbęs 18 mokslinių straipsnių.
Temidė
Temidė graikų mitologijoje – teisingumo deivė, viena iš Urano ir Gajos dukterų.
Teisingumo ir tvarkos deivė Temidė priskiriama prie Olimpo dievų ir stovi prie Dzeuso sosto. Vyriausiajam dievui paliepus, ji sukviečia dievus Olimpe ir liaudies susirinkimus Žemėje.
Dzeuso žmona
Po Metidės ji buvo antroji Dzeuso žmona. Dzeuso ir Temidės vaikai – horos: Eunomija, Dikė, Eirenė (dažniausiai minimos trys pirmosios kartos horos, trys antrosios kartos horos Aukso, Karpo ir Talo, dar minimos trys trečiosios kartos deivės, bei retai dar dvylika valandų horų) ir likimo deivės moiros: Klotonė, Lachesė, Atropė. Moirų rankose net paties Dzeuso likimas. Jos valdo tiek mirtingųjų, tiek dievų likimą. Moira Klotonė verpia žmogaus likimo siūlą, ji lemia žmogaus amžių. Moira Lachesė nežiūrėdama ištraukia žmogui tenkantį burtą. Moira Atropė viską, ką paskyrė žmogui jos seserys, susuka į didelį kamuolį, o tai, kas susukta į likimo kamuolį, yra neišvengiama. Moiros rūsčios, nepermaldaujamos, nepaperkamos. Pirmosios trys horos buvo metų laikų deivės, antrosios – simbolizuoja įvestą tvarką ir jos įstatymus, trečiosios – gerovės ir turto, ketvirtosios – dvylika dienos valandų. Horos įkūnija ne tik gamtos dėsnius, atsispindinčius metų laikų kaitoje, bet ir įvestą tvarką ir jos įstatymus, turtą, bei dienos darbo ritmą.
Mitai
Apolono kulto centre Delfuose Temidė buvo antroji pranašė po Gajos. Ją pakeitė Febė antroji Gajos duktė. Temidė žinojo ateitį. Ji išpranašavo (tą pranašystę kaip paslaptį papasakojo Prometėjui) ir Dzeusui, troškusiam sidabrakojės jūrų deivės Tetidės į žmonas, kad vienas Tetidės sūnų būsiąs stipresnis už savo tėvą. Dzeusas išsigando Krono likimo ir su Tetide apvesdino mirtingąjį Pelėją, Tesalijos Fitijos valdovą.
thumb|155px|right|Temidė thumb|155px|Temidės skulptūra Vilniaus rotušėje
Ji padėjo Deukalionui ir Pirai išgyventi tvaną ir žemę naujai apgyvendinti. Jiedu nuėjo į Temidės šventyklą ir paprašė pagalbos. O Temidė jiems ir liepė, išėjus iš šventyklos mėtyti per petį „savo didžiosios motinos kaulus“ (motina – Žemė, kaulai – akmenys). Nusileido Deukalionas ir Pira nuo kalno, prisidengė galvas, atsirišo diržus ir ėmė mėtyti akmenis per petį. Uolų akmenys pamažu ėmė minkštėti ir formuotis į tam tikrus pavidalus, pamažu buvo galima atpažinti žmonių figūras. Iš drėgno molio išėjo kūnai, raumenys, iš kietesnių – kaulai. Nedingo ir akmenų gyslos, jos tapo žmogaus kūno gyslomis. Taip ir atgimė žmonių giminė.
Temidė įspėjo ir Atlantą apie tai, kad vieną dieną ateis Dzeuso sūnus pavogti auksinį Hesperidžių obuolį.
Titanų karo su Olimpo dievais metu Okeanas, Prometėjas ir Temidė liko neutralūs, nepalaikydami nei vienos pusės. Lygiai taip pat Okeanas nepadėjo Kronui sukylant prieš savo tėvą Uraną.
Vaizdavimas
Temidė – teisingumas, įstatymas, Temidės svarstyklės – teisingumo simbolis, Temidės žyniai – įstatymo tarnai, teisėjai.
UEFA čempionų lyga 2007–2008 m.
UEFA čempionų lyga 2007–2008 m. – 16-asis UEFA čempionų lygos turnyras (53-asis skaičiuojant nuo UEFA čempionų taurės), prasidėjęs 2007 m. liepos 17 d. Turnyrą trečią kartą laimėjo Manchester United klubas, 2008 m. gegužės 21 d. Maskvos „Lužniki“ stadione, finale po baudinių serijos laimėjęs prieš klubą.
Atstovavimas šalims
Europos šalims priklausomai nuo šalies lygos UEFA koeficiento 2007–2008 metų UEFA Čempionų lygoje atstovauja 1-4 komandos, tik kai kurios šalys nėra atstovaujamos (Lichtenšteinas, UEFA nepriklausančios Monakas ir Vatikanas). Pirmą kartą varžybose dalyvauja San Marino, Andoros ir Juodkalnijos klubai.
Ispanijai, Anglijai ir Italijai varžybose atstovauja po 4 klubus, Prancūzijai, Vokietijai ir Portugalijai po 3 klubus, dar 9 šalims atstovauja po 2 klubus, o likusioms 38 šalims – po 1 klubą.
16 komandų į grupių etapą pateko be atrankos, kitos 60 komandų kovojo dėl likusių 16 kelialapių į grupių etapą. 28 komandos atranką pradėjo nuo pirmojo etapo, 14 komandų – nuo antrojo, 18 komandų – nuo trečiojo.
Antrasis atrankos etapas (1/64 finalo)
Antrajame atrankos etape prie 14 pirmojo etapo laimėtojų prisidėjo dar 14 klubų komandų, kurios burtais suskirstytos į poras 2007 m. birželio 29 d. Pirmosios rungtynės sužaistos liepos 31-rugpjūčio 1 dienomis, atsakomosios – rugpjūčio 7-8 d.
Trečiasis atrankos etapas (1/32 finalo)
Antrajame atrankos etape prie 14 pirmojo etapo laimėtojų prisidėjo dar 18 klubų komandų, visos komandos burtais suskirstytos į poras 2007 m. rugpjūčio 3 d. Pirmosios etapo rungtynės sužaistos rugpjūčio 14-15 dienomis, atsakomosios – rugpjūčio 28-29 d.
Šiame etape pralaimėjusios komandos pateko į UEFA taurės pirmąjį atrankos etapą.
Grupių etapas (šešioliktfinalis)
Grupių etape dalyvaujančios komandos pagal koeficientus suskirstytos į 4 krepšelius, pagal kuriuos 2007 m. rugpjūčio 30 d. burtais sudarytos 8 grupės. Rungtynės žaistos rugsėjo 13-14 d., spalio 2-3 d., spalio 23-24 d., lapkričio 6-7 d., lapkričio 27-28 d., gruodžio 11-12 d.
H grupė
Spalvomis pažymėta:
Aštuntfinalis
Aštuntfinalių burtai ištraukti 2007 m. gruodžio 21 d. Nione (Šveicarija). Pirmosios rungtynės sužaistos 2008 m. vasario 19-vasario 20 d., atsakomosios – kovo 4-kovo 5 d. ( rungtynės su nukeltos į kovo 11 d. dėl bendro su  stadiono).
Ketvirtą sezoną iš eilės titulo savininkai pralaimėjo aštuntfinalyje. Taip pat ketvirtą kartą iš eilės šiame etape pralaimėjo Madrido „Real“ komanda. Be to, pirmąkart Čempionų lygos istorijoje į ketvirtfinalį pateko keturios vienos šalies komandos (Anglijos, nors šiose 4 komandose žaidė tik apie 10 anglų futbolininkų – visi kiti buvo užsieniečiai).
Ketvirtfinalis
Ketvirtfinalių ir pusfinalių burtai ištraukti 2008 m. kovo 14 d. Nione (Šveicarija). Pirmosios rungtynės sužaistos 2008 m. balandžio 1-balandžio 2 d., atsakomosios – balandžio 8-balandžio 9 d.
Į pusfinalį antrą sezoną iš eilės pateko tos pačios trys Anglijos futbolo komandos. Be to, Chelsea London ir FC Liverpool pateko trečią kartą per pastaruosius 4 metus, ir trečią kartą bus priversti pusfinalyje žaisti tarpusavyje.
Pusfinalis
Pusfinalių pirmosios rungtynės sužaistos 2008 m. balandžio 22-balandžio 23 d., atsakomosios – balandžio 29-balandžio 30 d.
Pirmą kartą į Čempionų lygos finalą pateko du Anglijos klubai.
Suginčiai (reikšmės)
Suginčiais vadinamos gyvenvietės:
Atolas (žolė)
Atolas – nupjovus žolę, nuganius ar nušienavus atžėlusi žolė ganyklose ar šienaujamuose plotuose. Atolo žolė gali būti tiek šienaujama, tiek nuganoma.
Atolo derlius dažniausiai menkesnis už ankstesniojo pjovimo derlių, bet maistingesnis. Geriausiai atolui tinkantys augalai (2–3 ir daugiau atžėlimų): pievinė miglė, eraičinas, paprastoji šunažolė, daugiametė svidrė, baltasis dobilas. pašarinių motiejukų, sėjamųjų esparcetų, beginklių dirsuolių, nendrinių dryžučių, raudonųjų dobilų (ypač vėlyvųjų) atolas prastenis (atželia 1–2 kartus).
Dumblynė (Rokiškis)
Dumblynė – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, prie Sartų ežero. Dalis sodybų įsikūrę Sartų ežere esančioje saloje ir neturi susisiekimo su sausuma.
Rusijos futbolo taurė
Rusijos futbolo taurė – pagrindinis futbolo taurės turnyras Rusijoje. Vyksta nuo 1992 metų. Kitaip nei šalies čempionatas, turnyras vyksta sistema ruduo - pavasaris.
Bitikai
Bitikai – kaimas šiaurinėje Marijampolės savivaldybės dalyje, 400 m į pietvakarius nuo Sasnavos, prie kelio. Į rytus nuo kaimo telkšo Sasnavos tvenkinys.
Istorija
Seniau kaimas minimas ir kaip Ochatna arba Okotna.
Indústria Aeronáutica Neiva
Indústria Aeronáutica Neiva – Brazilijos kompanijos Embraer padalinys, kuris specializuojasi oro lainerių ir jų dalių gamyboje. Pagrindinis kompanijos gaminys yra „Embraer EMB 202 Ipanema“ lėktuvas, skirtas žemės ūkiui. Tai buvo pirmas šalyje lėktuvas, varomas tik bioetanoliu. 2006 m. kompanija buvo pagaminusi 3700 tokių lėktuvų.
„Indústria Aeronáutica Neiva“ buvo įkurta 1954 m. Rio de Žaneire, o 1956 m. persikėlė į Botukatu miestą.
Petrauskienė
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Petrauskaitė (mergautinė pavardė).
PSoC
thumb|200px|right|PSoC PSoC (Programmable System - on-Chip) Cypress Semiconductor firmos 8 bitų Harvard'o architektūros mikrovaldiklis, su integruota konfigūruojama skaitmenine ir analogine periferija. Analoginiai blokai leidžia realizuoti stiprintuvus, komparatorius, analoginius filtrus, analoginius – skaitmeninius keitiklius (ASK), skaitmeninius – analoginius keitiklius (SAK), ir pan. Skaitmeninių blokų pagalba realizuojami skaitliukai(counters), impulso pločio moduliacijos išėjimai, I2C, SPI, UART (RS232) magistralės ir kt.
Petrauskienė
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Petrauskas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Giedrius Kurtinaitis
Giedrius Kurtinaitis (g. 1986 m. gruodžio 1 d. Kaune) – Lietuvos krepšininkas.
Karjerą pradėjo 2003 m. Kauno Buratinoje (LKAL). 2007–2008 metais atstovavo Lietuvos krepšinio studentų rinktinei. 2006 metais žaidė Lietuvos jaunimo iki dvidešimties metų rinktinėje. Nuo 2015 m. spalio mėnesio tapo žaidžiančiuoju Raseinių „Rasų“ treneriu, o nuo 2016–2017 metų sezono Raseinių ekipos vyr. treneriu.
Jo tėvas yra žymus Lietuvos krepšinio žaidėjas, taip pat ir treneris, Rimas Kurtinaitis.
Chevrolet HHR
Chevrolet HHR (Heritage High Roof) yra retro stiliaus kompaktinės klasės universalas, kurį gamina koncerno „General Motors“ dukterinė markė „Chevrolet“. Universalas buvo pristatytas 2005 metų Los Andželo automobilių parodoje kaip 2006 metų modelis. Automobilis yra gaminamas ant GM Delta platformos, kuria dalinasi su Chevrolet Cobalt bei Pontiac G5 automobiliais.
Dizainas
180px|left|thumb|Krovininis Chevrolet HHR Automobilio dizainas buvo kuriamas pasiremiant 5-to dešimtmečio „Chevrolet“ automobiliais, ypač 1949 metų modelio Chevrolet Suburban automobiliu. HHR dizainą kūrė Bryan Nesbitt, kuris anksčiau buvo dirbęs „Chrysler“ koncernui ir prisidėjęs kuriant Chrysler PT Cruiser automobilį. „General Motors“ priviliojo dizainerį ir paskyrė jį Chevrolet markės vyriausiuoju dizaineriu. 2007 metais HHR buvo galimas keturiomis versijomis LS, LT, 2LT ir Special. Tais pačiais metais prekyboje pasirodė automobilio krovininis variantas, kuris pirmaisiais prekybos metais buvo parduodamas tik su LT versija, šiai dienai krovininis variantas galimas su visomis automobilio versijomis.
Skirsnemunės sutartis
thumb|right|220px|[[Švitrigaila]] Skirsnemunės sutartis buvo trumpai, porą metų galiojusi sutartis, pasirašyta 1431 m. birželio 19 d. Skirsnemunėje (dab. Jurbarko raj.) tarp Lietuvos didžiojo kunigaikščio Švitrigailos ir Vokiečių ordino magistro Paulio Rusdorfo. Šia sutartimi buvo įtvirtinta Lietuvos ir Ordino gynybos bei puolimo sąjunga, abi pusės pasižadėjo teikti savitarpio pagalbą užpuolimo atveju. Švitrigaila Skirsnemunėje pasirašyta sutartimi bandė išlaikyti LDK, tačiau nesėkmingai.
Priežastys
thumb|left|220px|[[Paulis Rusdorfas]] Skirsnemunės miestelio vardas siejamas su čia, Nemuno kairiajame krante, stovėjusia Vokiečių ordino Kristmemelio pilimi ir Lietuvos didžiųjų kunigaikščių ir vokiečių ordino magistrų susitikimų vieta. Po Vytauto Didžiojo mirties 1430 m. spalio 27 d. prasidėjo kova dėl valdžios. Aukščiausią valdžią turėjo Jogaila. Du realūs pretendentai į Lietuvos sostą buvo Vytauto brolis Žygimantas Kęstutaitis ir Jogailos brolis Švitrigaila. Bajorai ir didikai, nepaisydami 1413 m. Horodlės susitarimų, didžiuoju kunigaikščiu paskelbė Švitrigailą, nors tam prieštaravo Lenkijos karalius Jogaila, argumentuodamas, kad LDK yra neatskiriama Lenkijos karalystės dalis. Švitrigaila pratęsė Vytauto Didžiojo siekius vainikuotis Lietuvos karaliumi, kas buvo nepriimtina lenkų politiniams tikslams, todėl jie siekė Švitrigailą nušalinti nuo valdžios. Švitrigaila telkė plačią antilenkišką koaliciją. Dalyvauti joje Lietuvos didysis kunigaikštis kvietė visus, konfliktavusius su Lenkija: Ordiną, totorius, rusų žemių kunigaikščius. Tačiau daugiausia dėmesio skirta Ordinui. Vokiečių ordinas buvo priešiškai nusistatęs prieš Lietuvos ir Lenkijos sąjungą, sudarytą 1385 m., dėl ko riteriams teko pralaimėti 1410 m. Žalgirio mūšyje. LDK valdovas ryžosi įgyvendinti Vytauto po Žalgirio mūšio suformuluotą politikos principą pasinaudoti Ordinu kaip svarbiausia jėga LDK valstybei ginti.1430 m. pabaigoje tapo aišku, kad brendo neišvengiamas karinis konfliktas tarp Lietuvos ir Lenkijos, todėl Švitrigailai reikėjo karinės ir politinės paramos.
Pasekmės
Ši sutartis sukūrė naują politinę situaciją regione. Netrukus kryžiuočiai įsiveržė į Lenkiją, pradėdami Ordino–Lenkijos karą (1431–1435 m.), pasibaigusį lenkų pergale ir Brastos taika. Tuo tarpu 1432 m. lenkai buvo priversti oficialiai pripažinti LDK valstybinį atskirumą. Nepaisant 1422 m. pasiektų Melno taikos susitarimų, Lietuva prarado Palangą ir trijų mylių Baltijos pajūrio ruožą. Riterių kariuomenės įsiveržimas į Lenkiją paskatino ją greitai nutraukti karo veiksmus su Lietuva. Karas, tapęs diplomatiniu, tęsėsi toliau. Lenkija ieškojo būdų pakeisti Lietuvos didįjį kunigaikštį kitu. Švitrigaila ir toliau atkakliai laikėsi sąjungos su Ordinu stiprinimo taktikos, vertindamas ją kaip patikimiausią priemonę atremti Lenkijos pretenzijas.
Final Fantasy VIII
Final Fantasy VIII – 1999 m. kompiuterinis vaidmenų žaidimas (RPG), 8-oji „Final Fantasy“ žaidimų serijos dalis, kurią sukūrė ir išleido Japonijos „Square“ (vėliau „Square Enix“) kompanija Sony „PlayStation“ ir asmeninio kompiuterio platformoms. Žaidimas pasiekiamas „PlayStation Network“ ir „Steam“ tinklais.
„Final Fantasy VIII“ su 7,86 mln. parduotų kopijų buvo vienas populiariausių žaidimų „Sony PlayStation“ platformai ir vienu populiariausių „Final Fantasy“ serijos žaidimų. Metacritic suvestinės duomenimis, vidutiniškai žaidimas kritikų įvertintas 90 balų iš 100 PS konsolei.
Leidimai
„PlayStation“ platforma: PC platforma: „PlayStation Network“: „Steam“:
Apie žaidimą
Žaidimo istorija atskleidžiama vaizdo intarpuose. Žaidimo metu valdomas vienas herojus, o kiti herojai automatiškai seka paskui jį. Pasaulio lange herojų grupelė vaizduojama supaprastintai vienu herojumi. Kovos su eiliniais monstrais ir priešininkais generuojamos automatiškai. Žaidėjas kiekvieną herojų, kurių žaidime yra šeši, gali patobulinti kovoje ir suteikti tik jam būdingų savybių. Herojai gali kovoti su priešininkais šaltaisiais ir šaunamaisiais ginklais, elementinėmis jėgomis (ugnis, žaibas, ledas ir pan.). Galima naudoti burtus užburiant priešininkus arba suteikiant savos grupės nariams pranašumų.
Kiekvienas herojus turi gyvybės taškus (HP, Hit points), kurių kiekis didėja su žaidimo eiga, įveiktais monstrais. Kiekviena ataka apibūdinama HP galios skaičiumi. Kokios HP galios ataka – tiek HP praranda priešininkas. Praradus visus HP, herojus arba priešininkas miršta. Herojų galima „prikelti“ burtais ar specialiomis porcijomis. Visų grupės herojų žuvimas laikomas žaidimo pabaiga. Žaidime kovos scenose herojai vaizduojami dešinėje pusėje, priešininkai kairėje. Kova vyksta atsitiktinių ėjimų eiliškumo principu. Kovos komandos pasirenkamos meniu languose. Žaidime yra tik muzikinis takelis, pokalbiai tarp veikėjų vaizduojami tekstu dialogo languose.
Žaidimo elementai
Junction − herojaus savybių tobulinimo sistema. Herojus žaidime yra silpnas, pakol nėra suporuojamas (junction) su supergalių būtybe Guardian Force. Junction sistema taip pat leidžia priskirti burtų savybes herojui, padaryti jį atspariam ar mažiau sužeidžiamam kai kurių tipų atakoms. Yra numatytas automatinis Junction priskyrimas, kurį parenka kompiuterinis intelektas, jei žaidėjas nenori asmeniškai valdyti herojų savybių parinkimą. thumb|right|220px| Žaidimo kadras: kovos scena thumb|right|220px| Žaidimo kadras: GF Sirena vaizdo intarpo metu Guardian Force (GF) − iššaukiamos supergalių mistinės būtybės. Jos atitinka kitose „Final Fantasy“ serijos žaidimuose veikiančius „eidolonus“. Junction sistemos pagalba galima herojui priskirti kelias GF. Jos iššaukiamos kovos metu. Jų pasirodymas ir ataka vaizduojami atskiru vaizdo intarpu. Kiekvienas GF turi atskirą vardą ir ypač didelės galios specifinę atakos rūšį, pavyzdžiui, Ifritas atakuoja ugnimi, Sirena gali užburti visus priešininkus, kad jie nebegalėtų panaudoti elementinių atakų. Atitinkamai, kiekvienas GF yra silpnesnis kai kurių priešininkų atakų rūšims. GF kovos metu irgi gali žūti kaip herojus (turi HP taškų limitą) ir būti „prikeliamas“. Herojus gali naudoti gydomąsias porcijas GF gyvybės rezervams atstatyti.
Draw − sistema, kuria herojus įgyja galimybę naudoti elementines atakas. Ši sistema pakeičia kituose „Final Fantasy“ žaidimuose naudojamus burtų taškus (MP), kurie naudojami elementinėms atakoms ir burtams. Draw funkcijos pagalba herojus vagia iš priešininkų elementus, pavyzdžiui, pavogęs 8 cure porcijas iš priešininko, herojus gali 8 kartus jas panaudoti gydant save ar draugus herojus. Atitinkamai, Draw pagalba galima įgyti kitų elementų iš priešininkų, įskaitant GF. Iš skirtingų priešininkų rūšių galima vogti vis skirtingų rūšių elementus.
Limit break − specialus režimas, kuris leidžia herojui atakuoti su žymiai galingesne HP ataka, nei paprastai. Į šį režimą herojus patenka ženkliai sumažėjus jo HP (gyvybės) limitui. Paprastai herojus gali taip atakuoti 1-2 kartus, jei nespėja nugalėti priešininko arba papildyti HP rezervo − žūsta kitos priešininko atakos metu.
Kortos − žaidimo elementas, niekaip nesusijęs su žaidimo istorija. Tai yra kortų minižaidimas, kurį galima aktyvuoti žaidimo eigoje sutikus kitus veikėjus, kurie sutinka žaisti. Žaidime galima kolekcionuoti kortas, kai kurios jų dažnai sutinkamos (išlošiamos), o kai kurios yra labai retos.
Siužetas
Žaidimas prasideda fikciniame ultramoderniame pasaulyje, kuriame yra įsisteigusios keletas mokyklų, vadinamos sodais (garden), kuriuose apmokomi kariai kovai su monstrais ir teroristais. Šiuos kovotojus, vadinamus SeeD’s, samdo įvairių šalių vyriausybės ar sukilėliai. Balamb Garden mokyklos mokiniai Squall ir Seifer konkuruoja tarpusavyje. Seifer neišlaiko egzamino dėl tiesioginių nurodymų nevykdymo. Squall išlaiko ir tampa SeeD. Keliaudamas į savo pirmąją karinę misiją Squall su draugais Zell ir Selphie krenta į sapno būkle, kurioje jis pradeda regėti praeities įvykius, kuriuose dalyvauja Galbadia valstybės karys Laguna su draugais. Squall kaip tik ir vyksta kovoti su Galbadia kariais. Regėjimą mato taip pat ir Zell su Selphie.
Kovoje su Galbadia kariais ir per regėjimus herojai supranta, kad esamą pasaulį ruošiasi užvaldyti jėga iš praeities − mistinė burtininkė Ultimecia, į kurios pusę stojo tarnauti buvęs SeeD mokinys, Squall konkurentas Seifier. Raktas į pasaulio išgelbėjimą ar pralaimėjimą slypi moteryje Ellone, kuri praeities įvykiuose yra mergaitė, kurią globojo Galbadia karys Laguna. Šeši herojai: Squall, Quistis, Zell, Rinoa, Selphie ir Irvine turi sutrukdyti piktosios burtininkės kėslams…
Karl Pearson
Karlas Pirsonas (1857 m. kovo 27 d. Londone, Anglija – 1936 m. balandžio 27 d. Saryje, Anglija) – anglų matematikas, kuris sukūrė matematinę statistiką.
Indėlis į statistiką
Pirsono darbas buvo susijęs su matematinės statistikos taikymu ir vystymu, apėmė biologijos, epidemiologijos, antropometrijos, medicinos ir socialinės istorijos sritis.
Keletas jo indėlio pavyzdžių:
Rainelės
Rainelės (Phoxinellus) – karpinių (Cyprinidae) šeimos žuvų gentis.
Trutnovas
Trutnovas  – miestas Hradec Kralovės krašte, Čekijoje. Trutnovo rajono administracinis centras. 30 860 gyventojų (2013 m. duomenys). Įsikūręs Krkonošių papėdėje.
Istorija
Trutnovas įsikūręs ant XII a. slavų gyvenvietės, vadintos Úpa, pagal šalia tekančią upę. Pirmą kartą paminėta 1260 m. Gyvenantys vokiečiai gyvenvietę pavadino Trautenau, iš kurio kilo dabartinis miesto pavadinimas. Iki 1945 m., vokiečiai sudarė gyventojų daugumą.
Suginčiai (viensėdis)
Suginčiai – buvęs viensėdis Molėtų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Suginčių bažnytkaimio, netoli Vorėnų.
Dvirėžiai
Dvirėžiai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Jūžintų, į rytus nuo Gačionių ežero.
Juodkalnijos politinė sistema
Juodkalnijos valdomąją valdžią sudaro 3 asmenys tai prezidentas, premjeras (ministras pirmininkas) ir princas.
Ministerija
miniatiūra|Juodkalnijos premjeras [[Milas Džiukanovičius|Milo Đukanović.]] Juodkalnijos ministeriją sudaro 15 ministrų ir 4 ministro pirmininko pavaduotojai:
Prezidentas
100px|miniatiūra|dešinėje|[[Juodkalnijos prezidentas|Juodkalnijos prezidento vėliava]] Dabartinis prezidentas yra Filip Vujanović, išrinktas 2008 m. Juodkalnijoje prezidentai yra renkami penkeriems metams ir leidžiamos dvi kadencijos. Prezidento pareigos yra atstovauti šalies ir užsienio Respublikai, skelbti įstatymus, potvarkius, skelbti rinkimus Asamblėjoje, siūlyti Asamblėjai kandidatus į ministro pirmininko ir prezidento Konstitucinio teismo postus, siūlyti asamblėjos telefono referendumus, suteikti amnestiją už nusikaltimus, numatytus pagal respublikinės teises aktus, suteikti apdovanojimus, atlikti visas kitas pareigas pagal Konstituciją.
Juodkalnijos monarchas
Juodkalnijos monarchas šiuo metu yra princas Nikolas II Petrovičius-Njegošas ir Petrovičių-Njegošų giminės galva. 60px|miniatiūra|[[Nicholas II|Nikolo II monagrama]]
Žemyna
Žemyna (Žemė, Žemelė, Žemynėlė, Žemynėlyna) – žemės, duodančios vaisius, ir viso, kas gyva, deivė, suteikianti žemei vaisingumą. Ji senos kilmės lietuvių ir prūsų Žemės deivė, garbinama labiau negu Žemėpatis, yra kilusi iš Dievų Motinos. Žemėpatis ir Žemynėlė drauge globojo laukus, žemės ūkio vaisius, visą augaliją, javus, gyvulius, sodybą, namus, jų gyventojus.
Aisčių Dievų Motina tapatinama su lietuvių ir prūsų deive Seva, latvių – Žemė Motina, slavų – Živa. Žemės deivės, arba Žemės Motinos, buvo žinomos visoms žemdirbių tautoms. Dievų Motina, greičiausiai, buvo jau deformuota Visatos pramotė, deivė Lada. Indoeuropiečių tautos Žemę laikė ne tik motina, bet ir dangaus dievo žmona. Žemės apvaisinimą mūsų protėviai siejo su pirmojo pavasario griaustinio palietu dievo Perkūno vandeniu – lietumi. Tuo metu išmetamas Perkūno kirvukas, kuriam buvo priskiriama ypatinga vaisingumo galia. Ir Žemė tampanti nėščia. Žemės Motinos vaisingumas buvo siejamas su Saule bei Mėnuliu. Žemė gali gimdyti vaisius tik sąveikaudama su dangumi, t. y. šildant saulei, šviečiant mėnuliui, krintant lietui ar rasai.
Ši sąveika itin ryški statomuose stogastulpiuose, kryžiuose, kuriuose gausu saulės, mėnulio, žvaigždžių, žaibų, lietaus motyvų, taip pat Saulės šilumą bei ugnį simbolizuojančių kryžiukų, augalijos, žiedų, vaisių, javų, gyvulių.
Žemyna esanti deivė, kuri tvarkanti javų derlių ir turinti reikalų su žemdirbiais. Nusikalsdavo Žemynai tas žemdirbys, kuris tingėdavo dirbti, gerai žemės neišpurendavo, Deivė tokio nelaimindavo, jį aplenkdavo, javų neaugindavo, ant kiekvieno žingsnio klupdydavo, nelaimę po nelaimės siųsdavo.
thumb|left|200px|Šiuolaikinis Žemynos atvaizdas
Žemę maitintoją ir rengėją iš didelės pagarbos žmonės įvairiais atvejais bučiuodavo. Dažniausiai bučiuodavo eidami gulti, atsikėlę ar pradėdami įvairius darbus. Bučiuodami Žemę, žmonės kalbėdavo maldas: „Iš Žemelės parėjau, į Žemelę nueisiu“.
Žemę žmonės bučiuodavo svarbiais gyvenimo momentais: nuotaka, išvažiuodama iš savo tėvų namų, pabučiuodavo tėvui rankas, paskui atsiklaupus pabučiuodavo pastalėje Žemę ir visus keturis stalo kampus, sakydama: „Sudie, juodoji Žemele, mano nešiotojėle. Bėginėjau maža būdama, bučiavau tave rytas vakarėlis“; išvykstant kam nors iš šeimos į kelionę, visi atsiklaupę melsdavosi, o paskui pabučiuodavo Žemę, tikėdami, kad išvykstantysis sugrįš sveikas ir gyvas į namus.
Senovėje mūsų protėviai Žemei aukodavo aukas. Dažniausiai tai darydavo pradėdami ir baigdami įvairius žemdirbystės darbus, pradėdami ir baigdami statyti namus, kurdami gyvenvietes ir pan. Prieš pirmąjį arimą šventintu kaušeliu Žemei nupildavo apeiginio alaus ir tik paskui gerdavo patys. Toks alaus nuliejimas ant Žemės reiškė auką deivei Žemynai ir dievui Žemininkui, prisimenant paprotį girdyti Žemę. Žemėpačiui arba Žemynėlei aukota aukos gimimo proga, per sutuoktuves ir laidotuves.
Simonaitytė
Simonaitytė - lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Simonaitienė (ištekėjusi moteris).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Simonaitis.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Junionas
thumb|250px|Juniono panorama
Junionas  – sala Priešvėjinių Antilų salų grupėje, Grenadinų salyne. Priklauso Sent Vinsento ir Grenadinų valstybei, įeina į Grenadinų parapiją. Plotas – 8 km².
Yra Grenadinų centrinėje dalyje, tarp Mero šiaurėje, Kariokos pietuose ir Palmių salos rytuose. Ilgis 4,5 km, plotis iki 1,5 km. Paviršius kalnuotas, sala vulkaninės kilmės, iki 304 m aukščio (Tabojaus k.). Vietomis auga tropiniai miškai.
Junione gyvena ~2700 gyventojų. Pagrindinės gyvenvietės – Klifton Harboras, Eštonas. Verčiamasi daugiausia turizmu, taip pat žvejyba, žemės ūkiu. Yra oro uostas, laivų prieplauka (keltai į Sent Vinsentą, Karioką). Rengiamos išvykos į Tobago rifus.
You Get What You Give
You Get What You Give – antrasis studijinis amerikiečių kantri roko grupės „Zac Brown Band“ albumas, išleistas 2010 m. rugsėjo 21 d. Albumo singlai „As She’s Walking Away“, „Colder Weather“, „Knee Deep“ ir „Keep Me in Mind“ pasiekė pirmąsias vietas JAV „Billboard“ kantri singlų reitinge, o „No Hurry“ – antrąją. Albumas sulaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, per pirmąją savaitę JAV pardavus 153 tūkstančius kopijų. Tai buvo pirmasis grupės įrašas, pasiekęs šią viršūnę. 2019 m. sausio mėnesio duomenimis, JAV parduota per milijonus albumo kopijų ir jis tapęs triskart platininiu.
Toliejai (Kazlų Rūda)
Toliejai – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 9 km nuo Jankų.
Kantališkiai
Kantališkiai – kaimas šiaurinėje Marijampolės savivaldybės dalyje, 1 km į pietvakarius nuo Sasnavos, prie kelio. Pro kaimą teka Sasna. Kaimo rytiniu pakraščiu nutiestas geležinkelis Kaunas-Marijampolė.
Rusijos futbolo lygos taurė
Rusijos futbolo lygos taurė – kol kas vieną kartą įvykęs taurės turnyras Rusijoje, kuriame dalyvavo 16 aukščiausioje futbolo lygoje žaidusių klubų. Turnyras nebuvo populiarus, daug komandų rungtynes žaisdavo ne stipriausios sudėties, todėl po pirmojo sezono jo atsisakyta.
Vyšniauskas
Pavardė Vyšniauskas ir jos atmainos (Vyšnáuskas, Višnèvskas, Vyšnievskis) kilusi iš, ,. Ji greičiausiai toponiminės kilmės, iš dab. Gudijos teritorijoje esančių Višnevo ar Višnios gyvenviečių.
Audrius Butkevičius
Audrius Butkevičius (g. 1960 m. rugsėjo 24 d. Kaune) – gydytojas, politinių ir pilietinių technologijų specialistas, pirmasis krašto apsaugos ministras ir signataras.
Biografija
miniatiūra|left|250px|Krašto apsaugos ministras Audrius Butkevičius
1978 m. baigė Kauno Aušros vidurinę mokyklą. 1986 m. baigė medicinos studijas Kauno medicinos institute, įgijo gydytojo specialybę. 1993 m. stažavosi Kingo koledžo karo studijų departamente Londone, 1994 m. gilino žinias Alberto Einšteino institute Kembridže.
Atėnės Nikės šventykla
thumb|right|300px|Atėnės Nikės šventykla 2010 m.
Atėnės Nikės šventykla – šventykla Atėnų akropolyje, pastatyta apie 410 pr. m. e. Nikė buvo garbinama kaip Atėnė Nikė – dviejų deivių sąjunga. Nikė graikiškai reiškia pergalė, o Atėnė buvo garbinama kaip pergalės kare bei išminties deivė. Šventykla pastatyta pažymėti atėniečių pergalei prieš persus.
Audrius Butkevičius
Biografija
1988 m. įsitraukė į Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio veiklą, Sąjūdžio Kauno tarybos narys, atsakingas už organizacijos saugumą, LPS Seimo narys, LPS politinio komiteto narys, LPS suvažiavimo delegatas. Tais pačiais metais įsteigė Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungą, buvo jos tarybos pirmininkas. Organizavo ir pats dalyvavo ekspedicijose į Sibiro tremties vietas.
Atėnės Nikės šventykla
Tai buvo ankstyvoji jonėninė šventykla, išsiskirdama savo išsikišančia padėtimi ant stataus bastiono pietvakarių akropolio pusėje, ties dešiniuoju įėjimu – propilėja. Čia miestiečiai melsdavosi deivei, tikėdamiesi jos malonės kare prieš spartiečius ir jų sąjungininkus. Stačias bastiono sienas iš šiaurinės, vakarinės ir pietinės pusių saugojo vadinamasis „Nikės parapetas“, pavadintas pagal jo frizą.
Šventykla stovi ant 9,5 m aukščio bastiono. Čia būdavo ir sargybos postas. 1686 m. ją sugriovė turkai, 1834–1838 m. buvo atstatyta. Bet 1935 m. buvo vėl nugriauta ir perstatyta iš naujo, remiantis naujausiais tyrinėjimais.
Audrius Butkevičius
Biografija
1990–1992 m. Aukščiausiosios Tarybos deputatas, 1990 m. Kovo 11-osios Nepriklausomybės akto signataras. Nuo 1990 m. balandžio mėn. Krašto apsaugos departamento generalinis direktorius, nuo 1991 m. spalio 10 d., kai buvo įsteigta Krašto apsaugos ministerija, pirmasis Krašto apsaugos ministras. 1990–1991 metais LR Laikinosios gynybos vadovybės narys, atsakingas už valstybinės gynybos organizavimą. 1990–1993 m. Valstybinės derybų su Rusija delegacijos narys, vyriausybės vyriausiasis įgaliotinis Rusijos kariuomenės išvedimo klausimais, 1992 m. pasirašė Lietuvos Respublikos ir Rusijos Federacijos sutartį dėl kariuomenės išvedimo ir prižiūrėjo sutarties įgyvendinimą.
Šumperkas
Šumperkas  – miestas Olomouco krašte, Čekijoje. Šumperko rajono administracinis centras. 26 806 gyventojai (2014 m. duomenys). Vadinamas „Vartai į Hruby Jesenyko kalnus“.
Atėnės Nikės šventykla
Architektūra
Pastatyta iš balto Pentelės marmuro. Šventykla buvo statoma, kai nevykdavo karai ir netrūkdavo finansavimo. Celėje stovėdavo Nikės statula. Antablemento frizai iš visų pusių buvo išpuošti V a. pr. m. e. idealizuoto klasikinio stiliaus reljefo skulptūromis. Šiauriniame frize pavaizduotas mūšis tarp graikų majoratų kavalerijų. Pietinis frizas vaizdavo lemiamą pergalę prieš persus Platėjos mūšyje. Rytų frize buvo pavaizduota dievų (Atėnės, Dzeuso ir Poseidono) draugija, kas atspindėjo tų laikų atėniečių religinius įsitikinimus bei pagarbą dievams.
Audrius Butkevičius
Biografija
1993 m. Pakaunės savanorių maišto metu atsistatydino iš LR krašto apsaugos ministro pareigų.
Atėnės Nikės šventykla
Architektūra
Kai šventykla buvo baigta, apie 410 pr. m. e., aplink pastatą buvo įrengtas parapetas, kad žmonės nenukristų nuo stataus bastiono. Parapeto išorė buvo subtiliai papuošta iškaltomis reljefo skulptūromis, kuriose Nikė vaizduota užsiimanti įvairia veikla.
Šumperkas
Istorija
Manoma, kad Šumperkas buvo įkurtas antroje XIII a. pusėje vokiečių iš Silezijos. Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1281 m.
Atėnės Nikės šventykla
Architektūra
Po trijų atskirų restauracijų maža Nikės šventykla vis dar tebestovi akropolyje, šalia Erechtejono ir Partenono. Pagrindinė konstrukcija, kurią sudaro stilobatas ir kolonos smarkiai apgadinta, nebėra stogo ir didžiosios dalies frontono. Iškaltų frizų fragmentai eksponuojami Akropolio bei Britų muziejuose; jų kopijos pastatytos šventykloje, atitinkamose vietose.
Audrius Butkevičius
Biografija
1995 m. įkūrė Strateginių tyrimų centrą. 1996 m. išrinktas Lietuvos smulkaus ir vidutinio verslo konfederacijos prezidentu. 1996–2000 m. Seimo narys. 1997 m. spalio 28 d. apkaltintas pasikėsinimu sukčiauti ir įkalintas, tačiau 1999 m. birželio 15 d. Seime įvykusios apkaltos metu nebuvo pritarta Audriaus Butkevičiaus Seimo nario mandato panaikinimui ir jis liko Seimo nariu. 1999 m. Kembridžo Tarptautinės biografijos centro išrinktas metų žmogumi.
Paleistas į laisvę išplėtė konsultacinę veiklą Gruzijoje, Ukrainoje, Baltarusijoje, patardamas politinių technologijų klausimais, įsteigė Individualią įmonę „Cancosus Development center“, jos direktorius.
2007 m. vasario 25 d. išrinktas Vilniaus miesto savivaldybės tarybos nariu partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) sąraše.
Pranas Gaida-Gaidamavičius
Pranas Gaidamavičius-Gaida (1914 m. sausio 26 d. Bajoruose, Želvos valsčius, Ukmergės apskritis – 2013 m. liepos 24 d. Aukštadvaryje, Trakų rajonas) – Lietuvos kunigas, žurnalistas, redaktorius, publicistas, teologijos daktaras.
Biografija
1950 m. išvyko į Kanadą. 1950–1952 m. dėstė filosofiją Mont-Laurier (Kvebekas) kunigų seminarijoje. 1954 m. persikėlė į Torontą. Nuo 1954 m. dirbo laikraščio „Tėviškės žiburiai“ redakcijoje, nuo 1961 m. vyr. redaktorius. Bendradarbiavo laikraščiuose „Darbininkas“, „Draugas“, „Rytas“, „XX amžius“, žurnaluose „Židinys“, „Naujoji Romuva“, „Aidai“. 1987 m. pakeltas Popiežiaus garbės prelatu. 2010 m. grįžo į Lietuvą – Kaišiadorių vyskupiją, apsigyveno vyskupijos administruojamuose namuose Aukštadvaryje (Trakų rajonas). Palaidotas Kaišiadorių katedros šventoriuje.
OGMA
OGMA – Indústria Aeronáutica de Portugal, S.A. – Portugalijos aviacijos pramonės įmonė, įkurta 1918 m. Nuo įkūrimo užsiėmė lėktuvų ir lėktuvų variklių technine priežiūra bei lėktuvų dalių gamyba bei logistine parama.
Pirmasis pavadinimas buvo 'Aeronautikos medžiagų parkas'. 1928 m. pavadinimas buvo pakeistas į 'Aeronautikos medžiagų bendrosios dirbtuvės'. 1994 m. pavadinimas pakeistas į 'OGMA Portugalijos aeronautikos pramonė'.
OGMA klientai yra tiek iš Portugalijos, tiek iš užsienio, tiek civilinės, tiek karinės institucijos bei kompanijos. OGMA yra autorizuotas techninio aptarnavimo centras Embraer ir Lockheed Martin lėktuvams, Eurocopter sraigtasparniams ir Rolls-Royce orlaivių varikliams. OGMA aptarnauja tokius lėktuvus kaip C-130 Hercules, P-3 Orion, F-16 Fighting Falcon, Embraer ERJ 145 šeima, Embraer E-Jets, Airbus A320 šeima, Embraer Legacy 600/650 ir Embraer Lineage 1000.