cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cistinė fibrozė
Geno mutacijos
3) CFTR geno mutacijų nustatymu. Tiriamos 7-oje chromosomoje esančio CFTR baltymą koduojančio geno mutacijos. Cistinė fibrozė patvirtinama nustačius ne mažiau kaip dvi 7-oje chromosomoje esančias CFTR baltymą koduojančio geno mutacijas. Cistinė fibrozė gali būti nustatoma ir radus tik vieną CFTR geno mutaciją, jei yra būdingi klinikiniai simptomai ir abejotinas ar normalus prakaito mėginys. Taip yra todėl, kad cistinės fibrozės mutacijų duomenų bazėje ( http://www.genet.sickkids.on.ca/cftr ) registruota daugiau nei 1960 skirtingų mutacijų, galinčių sąlygoti ligos atsiradimą, tačiau pasaulyje (ir Lietuvoje) tiriamos tik dažniausiai pasitaikančios ar sunkia klinikine eiga pasireiškiančios mutacijos. Kauno klinikose CFTR geno mutacijos (lentelė) tiriamos naudojant xTAG® Cystic Fibrosis 71 rinkinį v2, Luminex®
Gydymas
Cistinės fibrozės gydymas yra kompleksinis, susidedantis iš medikamentinio ir nemedikamentinio gydymo. Diagnozavus cistinę fibrozę sudėtinis gydymas turi būti taikomas kiekvienam sergančiajam. Ilgainiui cistinė fibrozė vis labiau pažeidžia pagrindinius organus – plaučius, kasą ir vis dažniau susiduriama su ligos komplikacijomis, atsiranda psichologinių problemų. Todėl suaugusio cistine fibroze sergančiojo priežiūrai reikia profesionalios įvairių specialistų pagalbos, kruopštaus bendradarbiavimo, siekiant efektyviai gydyti ligą bei jos sukeliamas komplikacijas, pagerinti sergančiojo gyvenimo kokybę.
Individualus gydymas
Sergančiųjų cistine fibroze gydymas yra įvairiapusis ir parenkamas kiekvienam pacientui individualiai. Užtikrinama tinkama mityba, skiriami kasos fermentai, pagal patogeninių bakterijų jautrumą parenkamas antibakterinis gydymas paūmėjus infekcijai; skiriami mukolitikai, atsikosėjimą gerinantys, bronchus plečiantys vaistai, taikomi įvairūs nemedikamentiniai bronchų sekreto šalinimo metodai: fizinis aktyvumas, aktyvus kvėpavimas, autogeninis, pozicinis drenažas, krūtinės ląstos perkusija, teigiamo iškvėpimo slėgio taikymas, kosulio stimuliavimas, esant poreikiui – aukšto dažnio krūtinės ląstos vibracija. Išsivysčius kvėpavimo nepakankamumui, skiriama deguonies terapija.
Cistinė fibrozė – nuolat progresuojanti liga. Kai skiriant optimalų gydymą, nepavyksta pristabdyti ligos progresavimo, blogėja plaučių funkcija, kartojasi sunkūs infekcijos paūmėjimai, pneumotoraksai ar kraujavimai iš plaučių, gyvenimo kokybė ir prognozė tampa bloga, iškyla plaučių transplantacijos klausimas. Įtraukimas į plaučių (ar plaučių ir širdies) transplantacijos laukiančiųjų sąrašą yra griežtai standartizuotas ir sprendžiamas kiekvienoje klinikinėje situacijoje individualiai, prieš tai aptarus su sergančiuoju ir jo artimaisiais.
Ketu
Ketu (, jorubų kalba: Ketu) – nedidelis Benino miestas Plynaukštės departamento teritorijoje.
Vokietijos futbolo varžybos 1960–1961 m.
Vokietijos futbolo varžybos 1960–1961 m.
Ketu
Istorija
Ketu yra labai svarbi kelių tautų istorijoje. Pasak eve legendų, būtent čia susiformavo gbe protėviai, kurie vėliau iš Ketu migravo į didesnes teritorijas dab. Benino ir Togo pietuose. Todėl tose legendose Ketu dar vadinamas Amedzofe, t. y. „žmonijos lopšiu“. Šis gbe atsiskyrimas datuojamas tarp XI ir XIII a.
Vėliau į Ketu atsikėlė jorubų protėviai, kurie įkūrė čia karalystę. Ketu tradiciškai yra laikoma viena iš septynių pirmosios kartos jorubų valstybių, kurias įkūrė tiesioginiai Oduduvos palikuoniai. Vienos legendos Ketu įkūrėja laiko Oduduvos dukterį, kitos – jo anūką Ede, Sopasano sūnų. Jie pradėjo vietinę jorubų dinastiją, tituluojamą alaketu. Ketu karalystės gyventojai sudaro atskirą jorubų (nagų) subetnosą.
Kuomet XVII a. didžiumą Jorubalando suvienijo Ojo karalystė, manoma, kad Ketu su ja palaikė draugiškus santykius, nulemtus artimų kultūrinių ryšių ir tradicijų. Ojo karalystės legendos mini Ketu kaip vieną vasalinių karalysčių, kurios valdovai mokėjo kasmetinę duoklę ir dalyvaudavo Bere šventėje Ojo mieste. Tuo metu Ketu karalystė užėmė nemažas teritorijas, įskaitant ir žemes dabartinėje Nigerijos Oguno valstijoje, o jos įtaka apėmė egbadų teritorijas rytuose bei ohorių teritorijas pietuose.
XIX a. Ketu pašonėje iškilo grėsminga vergovinė valstybė Dahomėjos karalystė. 1886 m. ji nusiaubė ir nukariavo Ketu. Didelė dalis vietos jorubų buvo parduoti kaip vergai ir išvežti į Naująjį pasaulį.
Į vietos reikalus įsikišę prancūzai 1893 m. atskyrė Ketu kaip atskirą valstybę ir atkūrė jos monarchiją Prancūzijos Dahomėjos sudėtyje. Tiesa, rytinė valstybės dalis buvo atiduota Britų imperijai. Britų pusėje, Meko gyvenvietėje įsikūrė atskira karalystė, valdoma onimeko. Dėl skirtingos prancūzų ir britų politikos (didesnių suvaržymų prancūzų valdomoje teritorijoje) ištisi kaimai kėlėsi iš Ketu į Meką, dėl ko miestas galutinai nusilpo. 1963 m., jau po Benino nepriklausomybės, Ketu monarchija buvo panaikinta.
Adenopappus
Adenopappus – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis. Pavadinimas sudarytas sujungus du graikų kalbos žodžius: aden- (liauka), pappus (žemyn).
Falemė
Falemė  – upė Vakarų Afrikoje; Senegalo upės kairysis intakas. Prasideda šiaurinėje Gvinėjoje, Futa Džalono kalnuose. Teka į šiaurę, šiaurės rytus per Malį, paskui pasuka į šiaurės vakarus ir sudaro Malio – Senegalo sieną. Įteka į Senegalą 30 km nuo Bakelio. Falemė 200 km žemupio ruože laivuojama. Upės baisene yra gausių geležies rūdos telkinių.
Karklinių apylinkė (Eišiškės)
Karklinių apylinkė (arba Karklynės apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Eišiškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Eišiškių rajonui. 1954 m. prijungtos Žegališkių apylinkė ir dalis Eišiškių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Karklinių apylinkė prijungta prie Eišiškių apylinkės.
Jašiūnų Mykolo Balinskio gimnazija
Šalčininkų rajono Jašiūnų Mykolo Balinskio gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šalčininkų raj., Jašiūnuose, M. Balinskio g. 16A, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lenkų kalba. Įstaigos kodas 291417190. miniatiūra|250px|left|Nuo stadiono pusės
Mykolas Balinskis (1794-1864 m.), kurio vardu pavadinta mokykla - garsus istorikas, parašęs dviejų tomų Vilniaus istoriją, surinkęs ir paskelbęs daug medžiagos apie Lietuvos miestus bei miestelius, bažnytkaimius ir dvarus.
2008 m. Kanados Grand Prix
2008 m. Kanados Grand Prix – 7-asis 2008 m. sezono Formulės 1 Grand Prix (GP), kuris vyko birželio 6-8 d. Gilles Villeneuve vardo Montrealio trasoje trasoje, Kanadoje.
Prieš Grand Prix
Kanados GP lenktynių organizatoriai modifikavo trasos atkarpą, kurioje praėjusiais metais didelę avariją patyrė BMW Sauber pilotas Robert Kubica. Priartinta apsauginė sienelė prie važiuojamosios dalies ribos. Taip siekiama išvengti bolido smūgio pavojingu kampu. Taip pat, buvo nuspręsta dešinę šios tiesiosios pusę aptverti papildoma aukšta metaline tvora, kad panašios avarijos atveju bolidas ar jo dalys nepervirstų į už tvoros esantį išvažiavimą iš minėto apendikso formos posūkio.
Penktadienio treniruotės
thumb|left|Felipe Massa buvo (Ferrari) greičiausias penktadienio treniruočių pirmojoje dalyje.
Pirmoji dalis
Treniruotės prasidėjo šlapioje trasoje. Likus pusvalandžiui iki važiavimo pabaigos trasa išsausėjo. Greičiausias buvo Scuderia Ferrari lenktynininkas Felipe Massa. Džiūstančioje trasoje brazilas geriausią savo rezultatą – 1 min. 17,553 sek. – pasiekė treniruočių pabaigoje. Antras buvo Robert Kubica (BMW Sauber) – 1 min. 17,809 sek., o trečias - Heikki Kovalainen iš McLaren (1 min. 18,133 sek.)
thumb|left|Antrojoje dalyje F. Alonso (Renault) apsisuko posūkyje. Trasos maršalai stumia bolidą nuo žolės.
Antroji dalis
Greičiausias antrosiose Kanados GP penktadienio treniruotėse buvo Lewis Hamilton (McLaren). Greičiausią ratą jis įveikė per 1 min. 15,766 sek. Antras buvo Robert Kubica iš BMW Sauber komandos - 1 min. 16,023 sek.. Trečiąjį rezultatą pasiekė Kimi Räikkönen (Ferrari) – 1 min. 16,093 sek.
Šeštadienio treniruotės
Šeštadienio treniruotėse greičiausias buvo Williams komandos lenktynininkas Nico Rosberg (1 min. 16.555 sek.), antras - Kimi Räikkönen iš Ferrari - 1 min. 16.589 sek., o trečias - Lewis Hamilton iš McLaren.
Kvalifikacija
Pastaba: Sébastien Bourdais nubaustas 5 pozicijomis žemesne starto vieta už pavarų dėžės keitimą.
Mechanikams laiku nespėjus pataisyti treniruotėse sudaužyto Scuderia Toro Rosso bolido, lenktynininkas Sebastian Vettel nedalyvavo kvalifikacijoje. thumb|left|260px|Trasos darbuotojai tvarko trupantį asfaltą. Daug kvalifikacijos dalyvių nukentėjo dėl sukibimo trūkumo dešimtajame trasos posūkyje, kur ėmė trupėti asfaltas. Nors darbuotojai ir mėgino valyti dangą nuo šiukšlių, tačiau tai nepadėjo.
Po lenktynininkų nusiskundimų Kanados GP rengėjai nusprendė nedelsiant iš naujo išasfaltuoti apendikso formos posūkį. Nors buvo pranešta, jog apendikso formos posūkis bus naujai išasfaltuotas, bet iš tiesų ši atkarpa buvo tvarkoma paprastesnėmis priemonėmis. Trasos darbuotojai ant dangos liejo vandenį ir į plyšius dangoje pylė cemento miltelius. Likus valandai iki lenktynių pradžios, lenktynininkai ir toliau reiškė nepasitenkinimą trasos būkle.
Lenktynės
thumb|260px|Įveikiamas antras posūkis po starto. Priekyje Lewis Hamilton (McLaren), už jo Robertas Kubica (BMW Sauber), Kimi Räikkönen (Ferrari). thumb|260px|Kova lentynių antroje pusėje tarp R. Barrichello (Honda), S. Vettel (Toro Rosso) ir H. Kovalainen (McLaren). thumb|260px|Antrosios vietos laimėtojas Nick Heidfeld (BMW Sauber). thumb|260px|David Coulthard (Red Bull Racing) iškovojo trečiąją vietą.
Pirmąją savo karjeros pergalę iškovojo BMW Sauber komandos pilotas Robert Kubica, o jo kolega Nick Heidfeld, atsilikęs 16,4 sek. - antrą. Tokiu būdu maksimalų taškų skaičių iškovojusi komanda ženkliai pagerino vietą konstruktorių įskaitoje ir atsilieka nuo Ferrari komandos (73 tšk.) tik 3 taškais.
Siurprizą pateikė ir škotas David Coulthard iš Red Bull Racing komandos. Jis iškovojo 3-iąją vietą ir kartu su BMW Sauber lenktynininkais džiaugėsi sėkme ant podiumo.
Incidentas
thumb|left|260px|Incidentas prie techninio aptarnavimo zonos išvažiavimo. Priekyje dar bandantis važiuoti su nulaužtu priekiniu spanu N. Rosberg (Williams). Dešinėje – iš bolido išlipantis K. Räikkönen (Ferrarri). Tolumoje – incidentą sukėlęs L. Hamilton (McLaren).
Varžybos prasidėjo be didelių netikėtumų. Pirmuosius penkiolika ratų lenktynėse didelių įvykių nebuvo. L. Hamilton po truputį didino savo persvarą prieš R. Kubica, o lenką pamažu ėmė vytis iš pradžių kiek atsilikęs K. Räikkönen.
15-ame rate dėl techninio gedimo trasos krašte prieš trečiąjį posūkį sustojo Adrian Sutil. Siekiant be nesklandumų pašalinti automobilį, į trasą išvažiavo saugos automobilis. 18-ame rate atidarius įvažiavimą į boksus, ten pasuko beveik visi lenktynių lyderiai. Greičiausiai darbą boksuose atliko Ferrari ir BMW Sauber mechnikai. R. Kubica ir K. Räikkönen pirmieji pasiekė techninio aptarnavimo zonos ribą žyminčią liniją. Tuo metu degė raudonas šviesoforo signalas draudžiantis išvažiuoti į trasą. L. Hamilton (McLaren) nesugebėjo laiku sureaguoti į šviesoforo signalą, bandė stabdyti ir slysdamas atsitrenkė į K. Räikkönen bolido galą. Savo ruožtu, tikį patį "manevrą" atliko ir N. Rosberg (Williams). Jis atsitrenkė į L. Hamilton bolidą.
Po lenktynių
McLaren lenktynininkas Lewis Hamilton, Kanados GP lenktynėse atsitrenkęs į Ferrari piloto Kimi Räikkönen bolido galą, atsiprašė savo varžovo už tokį savo poelgį. Kimi Räikkönen po Kanados GP varžybų buvo nepatenkintas McLaren piloto sukelta avarija boksuose, tačiau nedemonstravo didelio pykčio.
Po Kanados GP lenktynių Lewis Hamilton (McLaren) ir Nico Rosberg (Williams) sulaukė sankcijų už susidūrimą techninio aptarnavimo zonoje. Abu lenktynininkai 2008 m. Prancūzijos Grand Prix lenktynes, privalės pradėti 10 vietų žemiau tos, kurią pelnys kvalifikacijos metu.
Kita
thumb|260px|Trasos danga po lenktynių. Matosi asfalto pažeidimai.
Bielščizna
Bielščizna  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Hainuvkos valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurę nuo Hainuvkos ir apie 48 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Bajoriškių pilkapynas
Bajoriškių pilkapynas - pilkapynas yra Kupiškio rajono savivaldybės teritorijoje, Subačiaus seniūnijoje prie Bajoriškių kaimo.
Tyrimai
XX a. pradžioje senienų mėgėjas, carinės Rusijos pulkininkas S. Masalitinovas kasinėjo dvi 30 pilkapių grupes. Dviejų iš 4 pirmosios grupės pilkapių, apjuostų didelių akmenų vainikais, sampiluose rasti II a. – III a. nedegintiniai kapai su gausiomis įkapėmis: įmoviniais kirviais, ietigaliais, žalvariniais plokšteliniais antsmilkiniais, žalvarine antkakle trimitiniais galais, vytine antkakle kilpiniais galais, apyranke pumpuriniais galais, puošnia apskrita sagtimi. Kituose dviejuose pirmosios ir 26 antrosios grupės pilkapiuose kapų nerasta. Radinių turi Lietuvos nacionalinis muziejus.
Šiuo metu kapinynas yra sunykęs.
Lokalizacija
4 km į PV nuo Palėvenės, 6 km į R nuo Subačiaus geležinkelio stoties, prie Šiaulių – Daugpilio geležinkelio, Suosos upelio pakrantėje.
Datavimas
Pilkapynas datuojamos II-III a. ir III-IV a.
815 m.
815 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Paul Abadie
1874 m. suprojektavo romaninės bizantinės architektūros formų Švč. Jėzaus Širdies baziliką Paryžiuje, Montmartre 1865 m. restauravo rotušę ir 1884 m. Šv. Petro katedrą Angouleme.
Mažasis ožiaragis
Mažasis ožiaragis (Monochamus sutor) – ūsuočių (Cerambycidae) šeimos vabalas. Kūnas 16-24 mm ilgio, tamsiai rudas, beveik juodas, blizgantis. Priešnugarėlės vidurinėje dalyje dvi plaukuotos dėmelės. Skydelis apaugęs tankiais gelsvais plaukeliais, per vidurį su išilginiu pliku ruoželiu.
Vabalai skraido birželio – rugpjūčio mėn. Lervos įsigraužia 3 – 4 cm į eglių (rečiau pušų) medieną. Vystymosi ciklas trunka vienerius metus.
Eduardas Budreika
Eduardas Budreika (1918 m. rugpjūčio 8 d. Peterburge – 2007 m. spalio 9 d. Vilniuje) – Lietuvos inžinierius, architektas, profesorius.
Biografija
1937 m. baigė Šiaulių berniukų gimnaziją. 1937–1938 m. mokėsi Karo mokykloje Kaune, 1938–1939 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete, 1939–1940 m. Romos universiteto Teisės fakultete, 1940–1944 m. Vytauto Didžiojo universiteto Architektūros fakultete. 1965 m. architektūros mokslų daktaras.
1944–1947 m. Šiaulių miesto vyriausiasis architektas, vienas iš miesto generalinio plano autorių. Parengė Dramos teatro rekonstrukcijos, gyvenamųjų namų projektus. Nuo 1947 m. Lietuvos dailės instituto dėstytojas, 1951–1961 m. Architektūros kompozicijos ir projektavimo katedros vedėjas, 1966 m. profesorius.
Darbai
Projektai:
Paminklai:
Carlo Levi
Karlas Levis (, tikr. vardai Grazadio Carlo, 1902 m. lapkričio 29 d. Turinas – 1975 m. sausio 4 d. Roma; palaidotas Aliane, Materos provincija) – italų rašytojas, tapytojas, antifašistinio judėjimo veikėjas.
Biografija
Parašė kelionių knygų („Žodžiai yra akmenys“, Le parole sono pietre 1955 m., apie Siciliją, „Aš atėjau su baime“, La doppia notte dei tigli 1959 m., apie Vokietiją), filosofinę alegorinę knygą „Laikrodis“ (L’orologio 1950 m.), esė (rinkiniai „Baimė dėl laisvės“, Paura della liberta 1946 m.). Neigė abstrakcionizmą, plėtojo realistinės tapybos tradicijas.
Nutapė portretų (tarp jų I. Kalvino, F. L. Raigto, P. Nerudos ir kt.), peizažų. Ankstyvuosiuose paveiksluose ryški naujojo daiktiškumo krypties ir A. Modiljanio, 1936–1941 m. laikotarpio kūriniams – Ch. Sutino kūrybos įtaka. Karlo Levio paveikslai išsiskiria virpančiu potėpiu. Nuo 1924 m. 5 kartus dalyvavo Venecijos bienalėje, bet 1934 m. jam uždrausta jose dalyvauti.
Audrius Brokas
Audrius Brokas (g. 1990 m. rugpjūčio 20 d.) – Lietuvos futbolininkas. Sūduvos klubo auklėtinis.
Klubinė karjera
Sūduvoje debiutavo 2008 metų A lygos pirmenybėse.
2011 m. liepos 7 d. paliko Marijampolės klubą ir persikėlė į Suvalkų "Wigry" klubą. 2009 m. debiutavo Lietuvos jaunimo iki 21 m. rinktinėje rungtynėse su Gruzijos bendraamžiais.
Meižiai (Mažeikiai)
Meižiai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Purvėnų, prie Meižių ežero.
Etimologija
thumb|left|230px|Lenta ir keliukas prie Meižių ežero
Nėra aišku, ar kaimo vardas kilęs nuo ežero, ar atvirkščiai. Liaudies etimologija mena, kad ežero vardas kilęs nuo piktos raganos Meižienės, kuri gyvenusi prie ežero. Žmonės ją už blogus darbus sudeginę ant laužo, o pelenus paleidę ežeran.
Gyventojai
thumb|left|230px|[[Meižių ežeras]]
Abadidai
Abadidai (Abbadid) – ispanų musulmonų valdovų dinastija, valdžiusi 1023–1091 m. Sevilijos taifą pietų Ispanijoje.
Pradininkas kadis (religinis „teisėjas“) Abu ai Kasimas Muchamedas ibn Abadas 1023 metais paskelbė Sevilijos nepriklausomybę nuo Kordobos kalifato. Jis valdė 1023-1042 metais.
Krikščioniškam Kastilijos ir Leono karaliui Alfonsui VI Drąsiajam užėmus Toledo 1085 m., Abadidai pasikvietė į pagalbą Almoravidus iš Šiaurės Afrikos, tačiau šie nutraukė sąjungą su Abadidais ir 1091 metais užėmė Seviliją.
Abadidų dinastija:
Šešuolių šv. Juozapo bažnyčia
'''Šešuolių šv. Juozapo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Šešuolių miestelyje, prie kelio į Želvą, ant nedidelės aukštumos. Turi baroko bruožų.
Istorija
left|thumb|250px|Bažnyčia nuo kelio left|thumb|250px|Bažnyčia nuo kelio
Tarp 1449 ir 1478 m. Šešuolių dvaras dovanotas Vilniaus vyskupui. Vyskupas Valerijonas Protasevičius 1567 m. būsimai bažnyčiai paskyrė dešimtinę nuo dvaro, Kuzilų kaimą. Tribokštė medinė bažnyčia pastatyta 1572 m. Pirmasis klebonas Pranas Rapolkevičius buvo įpareigotas išlaikyti mokyklą ir mokytoją. Bažnyčia per karą su Rusija 1656 m. tikriausiai sudegė. Vyskupo Konstantino Kazimiero Bžostovskio rūpesčiu 1694 m. atstatyta (galimai atnaujinta po gaisro). 1740 m. klebono jurisdikoje gyveno 4 šeimos. 1743 m. įkurta religinė brolija.
1751 m. vyskupo M. Zenkavičiaus rūpesčiu pastatyta dabartinė medinė bažnyčia, apie 1753 m. – varpinė, 1762 m. – prieglauda. Nuo 1777 m. veikė parapinė mokykla. Šešuoliai vyskupų valda buvo iki 1796 m. Apie 1803 m. bažnyčia suremontuota. Šešuolių dvare 1818 m. klebonas valdė 20 valakų (su Kuzilų kaimu); pastatyta nauja altarija. 1879–1884 m. suremontuota bažnyčia, klebonija, perstatyta varpinė, apmūrytas šventorius. Caro laikais bažnyčia priklausė Giedraičių dekanatui, buvo apie 5000 parapijiečių. Iki 1896 m. klebonas Juozapas Lukša skaitydavo tik lietuviškus pamokslus. Jam mirus, kunigas Petras Balkauskis greta lietuviškų pradėjo ir lenkiškus pamokslus, nors jų tesiklausydavo tik 10 šlėktų, ir taip gerai supratusių lietuviškai.
1912 m. įsteigtas Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius, 1913 m. – „Ryto“ draugijos skyrius. 1911–1918 m. Šešuoliuose klebonavęs Jonas Kunigėlis parapijoje steigdavo ir išlaikydavo lietuviškas mokyklas. Už tai Rusijos valdžios tris kartus baustas piniginėmis baudomis. 1917 m. klebonas Šešuoliuose įsteigė dviklasę mokyklą ir vakarinius kursus suaugusiems.
1954–1956 m. kunigas Jonas Kazlauskas su parapijiečiais bažnyčią suremontavo. Nuo 1962 m. iki mirties Šešuoliuose klebonavo Petras Šiugžda (1906–1988). Jis suremontavo vargonus, nudažė bažnyčią ir kleboniją. Palaidotas šventoriuje.
2009 m. balandžio 24 d. buvo išversti avarinės būklės šventoriaus vartai, kurie Lietuvos kultūros departamento nurodymu atstatyti tų pačių metų liepos mėnesį.
Architektūra
Bažnyčia turi baroko bruožų, su trisiene apside ir 2 nedidelėmis zakristijomis prie jos, 2 bokštais. Fasadas su pusapskričiu frontonu. Šventoriaus akmenų mūro tvoros kampe stovi medinė varpinė (cokolis akmeninis). Šventoriuje yra stogastulpis su 2 koplytėlėmis. Kabo 1762 m. tapytas bažnyčios fundatoriaus paveikslas, XIX a. Šv. Kazimiero paveikslas.
FK Reaktorius Vilnius
Futbolo komanda dalyvauja SFL Ergo čempionate, „Carlsberg“ taurėje, žiemos „Teamsport“ turnyre 7×7, Senjorų turnyre, Dirbančiųjų sporto klubų sąjungos „Žalgiris“ mažojo futbolo pirmenybėse. Kiekvieną rudenį klubo komandos atstovai vyksta į tarptautinį salės futbolo turnyrą Olandijoje. Klubas dalyvauja Vilniaus miesto savivaldybės organizuojamame kalėdiniame turnyre, Vilniaus apskrities futbolo federacijos taurės varžybose.
Margasis grambuolys
Margasis grambuolys (Polyphylla fullo) – grambuolių (Melolonthidae) šeimos vabalas. Kūnas kaštono ar juodai rudos spalvos, su marmuriniu piešiniu, 25-36 mm ilgio. Lervos vystosi smėlėtoje dirvoje.
Jis randamas Vidurio Europoje, Kaukaze bei Šiaurės Afrikoje. Dažniausiai gyvena smėlėtuose pušų miškuose.
Lietuvoje aptiktas Nemuno, Neries ir Merkio smėlėtose terasose bei Kuršių nerijos kopose.
Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
Šatraminių II senosios kapinės
Šatraminių II senosios kapinės, vad. Markapais, Senkapiais, Kapeliais, yra pietvakarinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Šatraminiuose (Mosėdžio seniūnija), 0,77 km į pietvakarius nuo kelio Šaukliai–Šatraminiai, 0,27 km į šiaurės vakarus nuo Erlos, kairiajame jos krante. thumb||left|300px|Kryžiai kapinių šiaurinėje dalyje
Kapinės
Įrengtos į Erlos slėnį įsiterpiančioje pakilumoje, netaisyklingos trapecijos plano, pailgos šiaurės – pietų kryptimi. Palei šiaurinį ir vakarinį šlaitą sukrauta akmenų sienelė, rytų ir pietų – akmenų pylimas. Vakarų pusėje ties viduriu paliktas apie 2 m pločio tarpas įėjimui.
Neveikiančios, laidojimo žymių nesimato. Paviršius nelygus, duobėtas, žemėja į rytus. Ties vakarinės dalies viduriu stovi pseudogotikinė betoninė koplytėlė. Į pietus nuo jos stūkso aukštas ąžuolinis kryžius, o į šiaurę – 4 mažesni kryžiai, kurių vieną juosia statinių tvorelė. Teritorijos plotas – 0,06 ha, perimetras – 98 m.
Istorija
thumb||left|150px|Kapinių koplytėlė Įkurtos XVI a., veikė iki XIX a., o kapines uždarius iki XX a. pr. jose laidota atsitiktinai: nekrikštyti kūdikiai, savižudžiai ir pan. Mirusiųjų atminimui nuo seno statomi kryžiai, stovėjo medinė koplytėlė, kuriai sunykus 1936 m. Petras Kalendra pastatė betoninę.
Kapinėse kaimo gyventojai rinkdavosi gegužinių pamaldų, skaitydavo Visų šventųjų litaniją, giedodavo giesmes, duodavo apžadus prie Marijos skulptūros.
Vertingos kaip Žemaičių kraštui būdingas istorijos ir etninės kultūros paminklas.
2000, 2004, 2011 m. žvalgė Julius Kanarskas.
Viešpaties pasipriešinimo armija
Viešpaties pasipriešinimo armija (VPA) – teroristinis karinis judėjimas, kuris laikomas naujuoju religiniu judėjimu. Veikia Ugandoje, Pietų Sudane, Kongo Demokratinėje Respublikoje ir Centrinės Afrikos Respublikoje. Judėjimas kaltinamas, plačiai paplitusiais, žmogaus teisių pažeidinėjimais, įskaitant žudymais, grobimais, žalojimais, vaikų seksualine vergija ir vertimu vaikus dalyvauti karo veiksmuose.
Iš pradžių tai buvo ačiolių ginkluotas pasipriešinimo judėjimas prieš centrinę Ugandos vyriausybę, nes jautė diskriminaciją Ugandos pietinių etninių grupių atžvilgiu. Ideologiškai, grupė laikosi sinkretizmo, ačiolių nacionalizmo ir Krikščioniškojo fundamentalizmo. Judėjimas siekia įkurti teokratinę valstybę, kuri remtųsi Dešimt Dievo įsakymų ir vietos ačolių tradicijomis.
Judėjimui vadovauja Josefas Kony, kuris save skelbia Dievo ir dvasių atstovu. Manoma, kad Kony nuo 1987 m. užverbavo nuo 60 000 iki 100 000 vaikų kareivių ir dėl jo kaltės maždaug 2 milijonai žmonių visoje Centrinėje Afrikoje liko be pastogės. Jungtinės Amerikos Valstijos laiko VPA teroristine organizacija, o jos vadovybės ieško Tarptautinis Baudžiamasis Teismas dėl karo nusikaltimų ir nusikaltimų žmoniškumui.
Dvarionas
Dvarionas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Dvarionienė (ištekėjusi moteris) ir Dvarionaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Dvarionas:
Šėtos Švč. Trejybės bažnyčia
Istorija
Šėtos savininkas Bagdonas Petkevičius su Steponu Kuncevičiumi 1499 m. pastatė bažnyčią, dovanojo jai beneficiją. XVI a. pabaigoje bažnyčia perduota evangelikams reformatams. Šėtos klebonas, Vilniaus kanauninkas Motiejus Ancuta 1680 m. pastatė naują medinę bažnyčią. Nuo 1777 m. veikė parapinė mokykla. Bažnyčiai sudegus, 1772–1782 m. pastatyta nauja mūrinė. Ji 1805 m. gegužės 17 d. per miestelio gaisrą sudegė.
1817 m. atstatyta. 1897 m. parengtas ir patvirtintas bažnyčios padidinimo projektas; pastatytas bokštas. 1906 m. įsteigta senelių prieglauda, 1909 m. – biblioteka. Per Pirmąjį pasaulinį karą bažnyčia apgriauta. Klebonas Jurgis Tilvytis ją suremontavo. Klebono F. Kapočiaus ir kitų rūpesčiu 1918 m. įsteigta „Saulės“ draugijos progimnazija.
Architektūra
Bažnyčia turi istoristinių bruožų, stačiakampio plano, su masyviu bokštu. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora mūrinė.
Šventoriuje stovi mūrinė koplyčia (kaulinyčia), istorijos paminklas kankinei Adelei Dirsytei, antkapinis kryžius kun. Antanui Danilai (1915-1999), koplytstulpis „nužudytiems negimusiems kūdikiams“.
Naujadvario apylinkė
Naujadvario apylinkė (arba Naujo Dvaro apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kalesninkų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Eišiškių rajonui. 1954 m. prijungta dalis Eišiškių apylinkė, o dalis Naujadvario apylinkės prijungta prie Kalesninkų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Naujadvario apylinkė prijungta prie Eišiškių apylinkės.
Vokietijos futbolo varžybos 1961–1962 m.
Vokietijos futbolo varžybos 1961–1962 m.
Verslo žinios
„Verslo žinios“ – nuo 1995 m. leidžiamas ekonomikos temų laikraštis.
Istorija
1994 m. spalio 29 d. išleistas bandomasis numeris (tiražas – 75 tūkst). 1995 m. sausio 4 d. išėjo pirmasis numeris. Pirmasis pilnai spalvotas Lietuvos laikraštis. 1995 m. leistas kartą, 1996 m. – dukart, 1997 m. – triskart, vėliau ir penkiskart į savaitę.
2001 m. išleistas pirmasis žurnalo „Verslo klasė“ numeris. 2001 m. paleistas portalas vz.lt. 2003 m. pradėtos organizuoti konferencijos, inicijuotas Gazelės apdovanojimo projektas. 2007 m. prijungtas darbo pasiūlymų portalas cv.lt.
2022 m. apyvarta siekė 7,2 mln. eurų.
Turinys
Anksčiau publikuotos kasdienės rubrikos: pirmadienį – „Medijos“, antradienį – „Bendrovės finansai“, trečiadienį – „Bendrovės valdymas“, penktadienį – „Savaitgalis“. Pirmadieniais – ketvirtadieniais – rubrika „Mano verslas“, skirta šeimos verslui, smulkioms ir vidutinėms įmonėms. Kas antrą ketvirtadienį dėmesio skirta eksporto perspektyvoms, statybos ir NT bei prekybos sektoriams, technologijų naujienoms.
Dienraštis publikuoja „Financial Times“ straipsnius.
Gazelė
„Gazelė“ – kasmet dienraščio smulkiam ir vidutiniam verslui teikiamas apdovanojimas. Panašūs projektai vykdomi Europoje, JAV.
Apdovanojamos įmonės, kurių apyvarta per paskutinius 4 metus augo; pirmaisiais metais apyvarta 0,29–40 mln. Eur., o paskutiniais lyginamaisiais metais – įmonė dirbo pelningai. Projektą „Gazelė“ Lietuvoje sudaro 10 konferencijų ir laikraščio rubrika, kurioje apžvelgiamos Lietuvos regionų verslo sąlygos.
Oželis
thumb|right|320px|Oželis Oželis – šikšnosparnių ausų angos priekyje esanti vertikali odos atauga. Oželio forma yra svarbus rūšies nustatymo požymis.
816 m.
816 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
FC Rànger's
Andoros „Rànger's“ – Andoros futbolo klubas iš Andora la Veljos. Dėl rėmimo sutarčių dar yra vadinama Construccion Buiques Rànger's.
RJ-45
180px|thumb|right|[[Cat5 kabelis su RJ45 jungtimi]] RJ-45 ('Registered Jack 45' ) – kompiuterio techninės įrangos elementas, RJ-xx šeimos elektrinė jungtis, naudojama dviem ar daugiau kompiuterių sujungti į tinklą.
FC Rànger's
Istorija
Klubo ištakos siekia 1981 m.
RJ-45
Aštuonių kontaktų išdėstymą jungtyje nusako T568A arba T568B standartas.
right|thumb|150px|25 porų spalvų diagrama
Pagramančio regioninis parkas
left|150px
Pagramančio regioninis parkas – regioninis parkas vakarų Lietuvoje, Šilalės rajono ir Tauragės rajono savivaldybių teritorijose. Parkas įsteigtas 1992 m. rugsėjo 24 d. siekiant išsaugoti vertingą Akmenos ir Jūros upių santakos slėnių bei miškų kraštovaizdį, jo gamtinę ekosistemą bei kultūros paveldo vertybes, sudaryti sąlygas turizmui ir rekreacijai, išsaugoti ypač vertingus gamtos požiūriu Jūros vidurupio ir Akmenos žemupio kraštovaizdį, Plynosios pelkės biocenozę. miniatiūra|250px|left|Parko direkcija
Gamtos vertybės
Jūros ir Akmenos upės su gausiais jų intakais – Aušbruva, Lylava, Šunija, Bremena, Sermu, Alanga, Vynija. Didžiąją parko dalį užima miškai (58,1 proc.), kuriuose vyrauja eglynai. Vertingiausios augalų ir gyvūnų bendrijos aptinkamos Akmenos slėnyje, Plynosios aukštapelkėje ir jos apypelkio miškuose, Bremenos-Akmenos-Sermo upių slėnių komplekse bei Tyrelių kraštovaizdžio draustinyje.
Geomorfologiniu požiūriu parko teritorijoje ypač vertingi Jūros upės salpinis slėnis su raiškiomis gilinamosios ir šoninės erozijos suformuotomis salpinėmis bei viršsalpinėmis pakopomis, atodangomis, taip pat Jūros ir Akmenos upių santakos salpinis slėnis. Taip pat vertingas ir Akmenos slėnis, ypač atskiros jo atkarpos: Lakštingalų slėnis, atkarpa ties Indijos kaimu, kur sudaro didžiulio amfiteatro formos slėnis, upės vagos slėnis žemiau kaimo ir didžioji Akmenos rėva.
Geologiniu požiūriu gana vertingos Jūros upės atodangos, sudarydamos ištisą kaskadą, besidriekiančią nuo Genių iki Dapkiškių. Regioninio parko teritorijoje jų gana daug, tačiau vertingesniųjų priskaičiuojama iki 16, kurių 15 yra prie Jūros ir 1 prie Akmenos upės. Vertingiausios yra – Genių, Pagramančio, Lengvenių atodangos. Kita vertus, kai kurios atodangos (Alangos, Jocių, Reksčių, Lengvenių, Rekstukų) išsidėsčiusios paeiliui šalia viena kitos ir sudaro vieningus geomorfologinius kompleksus.
Hidrografiniu – hidrologiniu požiūriu vertingos upės, jų vagos, tvenkiniai ir Plynosios aukštapelkė.
Didžiausią hidrografinę vertę sudaro Jūros ir Akmenos upės su dideliu nuolydžiu (vandens kritimu), palyginti gera vandens kokybe, įspūdingais slėniais su stačiais šlaitais, patvankomis, salomis ir rėvomis. Labai vertingi ir tokie natūralūs miškais apaugusiomis pakrantėmis upeliai (Jūros ir Akmenos upių intakai) kaip Lylava, Alanga, Vynija, Aušbruvos, Šunijos, Bremenos ir Sermo žemupiai, Dabrupio aukštupys bei Plynosios aukštapelkė su ežerokšniais.
Kultūros paveldas
Išlikusi kryžiuočių karų laikotarpio gynybinė grandinė Jūros ir Akmenos upių krantuose senovės – Dapkiškių, Matiškių, Kreivių, Indijos, Pilalės, Švedkulnio, Kuturių, Pagramančio piliakalniai, Balskų, Lylavėnų senkapiai, Tamošaičių akmuo, senovinės gyvenvietės, dvarvietės ir kapinaitės. Vienas įspūdingiausių Pagramančio piliakalnis su senovės gyvenviete prie Akmenos ir Gramančios upių santakos. Parko teritorijoje daug senųjų kaimo kapinaičių. Įdomus Pagramančio miestelis su bažnyčia (urbanistinis kompleksas).
Laisvalaikis ir pramogos
Žvejybai tinkamiausia yra Balskų užtvanka ir Jūros upė. Net ir sausą vasarą baidarėmis ir plaustais galima keliauti Jūros upe. Akmenos upe plaukoma tik pavasarį. Jos gilūs kanjonai, smarkios rėvos ir aštrūs akmenys palieka gilų įspūdį. Rekreacijai labai tinka „Lakštingalų slėnis“.
Skanda
thumbSkanda (sanskritu/hindi: स्कन्द, „išlietas“) – hinduizmo mitologijoje dievų kariuomenės vedlys, kartais laikomas karo dievu (buvo įtrauktas į hinduizmo panteoną praeitos eros pradžioje).
Pagal kitą mitą, Skanda buvo Šivos ir Parvati sūnus, gimęs tam, kad nugalėtų asurą Taraką, kurio Brahmai paliepus negalėjo nužudyti niekas, išskyrus Šivos sūnų. Sueities metu Šivos išlieta sėkla nukrito į ugnį, bet dievas Agnis nesugebėjo jos išlaikyti ir metė ją į Gangą. Ganga, savu ruožtu, nunešė sėklą į Himavato kalną, kur gimusį berniuką išauklėjo šešios Krittikos (Krttika) – Plejadžių žvaigždės. Dėl to jis gavo antrą vardą – Karttikėja (Mahabharata IX 43-46; Ramajana I 36-37; Matsja - purana 146, 158; Shiva - purana II 4, 1-2).
Laikui bėgant, Skanda tapo dievų kariuomenės vadu, užmušė Taraką ir daugelį kitų asurų. Daugelyje mitų Skanda – jaunuolis (dar vienas jo vardų yra Kumara, „berniukas“): jis nevedęs arba turi žmoną Devaseną – dangiškos kariuomenės suasmeninimą. Skandos kinkomasis gyvūnas (vahana) – povas, o jo pastovūs atributai: ietis, lankas ir gaidys, atvaizduotas jo vėliavoje.
Skandos kultas ypač paplitęs pietų Indijoje, kur jis sutapatinamas su senovės tamilų karo dievu Muruganu ir garbinamas kaip Subrahmanja („palankus ir brahmanams“). Skanda taip pat laikomas ir kaip dievas - vagių globėjas.
Maštaičių piliakalnis
Maštaičių piliakalnis, Maštaičių-Narkūnų piliakalnis – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24755) Šakių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Maštaičių kaimo (Kidulių seniūnija), 4 km į vakarus nuo Gelgaudiškio. Pasiekiamas keliu Kiduliai – Gelgaudiškis, už nedidelės medžiais apaugusios griovos kairėje pavažiavus lauko keliu 250 m į kairę šiaurės kryptimi.
Piliakalnis
Piliakalnis – Nemuno kairiojo kranto aukštumos krašte, tarp 2 bevardžių upelių esančio archeologijos paminklų komplekso, sudaryto iš piliakalnio, trijų, vienas po kito tebesitęsiančių pietų-šiaurės kryptimi, papilių ir Nemuno slėnyje esančio senojo uosto vietos, dalis, yra ant aukšto kairiojo Nemuno kranto. Komplekso gynybiniai įrenginiai vienas nuo kito atskirti perkasu, jį supo gilios daubos. Piliakalnis yra komplekso šiaurės rytų kampe, už 30 m pločio ir 5 m gylio perkaso, 3 m aukštesnis už papilį, nupjauto kūgio formos. Jo šiauriniame gale, šiaurės kryptimi nuolaidi trapecinė aikštelė, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 50 m ilgio, 45 m pločio pietvakariuose ir 25 m – šiaurės vakaruose, aukštesniu pietvakariniu kraštu. Aikštelė užima 2500 m² plotą. Pitvakariuose supiltas 0,8 m aukščio, 10 m pločio pylimas, 2 m žemiau kurio pietvakariniame šlaite yra 2 m pločio terasa. Į pietvakarius nuo terasos iškastas 26 m pločio, 7 m gylio griovys, kuris pietrytinėje dalyje skersai perskirtas 5 m pločio, 1 m aukščio pakilimu. Šiauriniame piliakalnio šlaite, 5 m žemiau aikštelės yra 3 m pločio, 0,5 m gylio griovys, už kurio supiltas 4 m pločio, 0,5 m aukščio pylimas. Šiaurės rytų šlaite, 4 m žemiau aikštelės yra 6 m pločio terasa.
Prie rytinio aikštelės krašto iškasta 1 m gylio duobė, kurioje iki 30 cm gylio pastebima maišyta žemė. Pietiniame aikštelės gale randama deginto molio gabalų. Piliakalnio šlaitai labai statūs, krinta 60-70° kampu, iš Nemuno pusės yra daugiau nei 40 m aukščio. Šiaurinėje pašlaitėje yra keturkampė, 50 m ilgio, 25 m pločio kūdra. Vakariniame ir rytiniame kūdros pakraščiuose yra 2-3 m aukščio pylimai, kurie, matyt, supilti išmestomis iš kūdros žemėmis.
Piliakalnis datuojamas XIV a.
Papiliai
Pirmas papilys (unikalus objekto MC kodas 24753) įrengtas į vakarus nuo piliakalnio, už 2 m gylio, 20 m pločio griovio. Jo aikštelė netaisyklingo rombo formos, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 81 m ilgio, 75 m pločio, kiek žemėjanti šiaurės kryptimi. Pietiniame aikštelės krašte buvo supiltas dabar visiškai nuskleistas pylimas, už kurio iškastas 16 m pločio, 4 m gylio griovys, skiriantis jį nuo antrojo papilio. Šiauriniame papilio šlaite, 2 m žemiau aikštelės yra 4 m pločio terasa.
Antras papilys (unikalus objekto MC kodas 24754) įrengtas į pietus nuo pirmojo. Jo aikštelė keturkampė, pailga vakarų – rytų kryptimi, 100x70 m dydžio, užima apie 0,5 ha plotą. Joje rasta plytų. Aikštelės pietiniame krašte supiltas 3 m aukščio, 15 m pločio pylimas, už kurio iškastas 14 m pločio, 2 m gylio griovys. Vakariniame šlaite, 2 m žemiau aikštelės iškastas 3 m pločio, 0,5 m gylio griovys, už kurio supiltas 0,5 m aukščio, 5 m pločio pylimas.
Trečias papilys įrengtas į pietus nuo antrojo. Jo aikštelė beveik kvadratinė, vos pailga šiaurės – pietų kryptimi, 105x100 m dydžio, užima apie 1000 m² plotą. Jos 2 m aukščio pietrytinio šlaito papėdėje iškastas 8 m pločio, 0,5 m gylio griovys. Rytiniame trečiojo papilio šlaite, 2 m žemiau aikštelės iškastas 3 m pločio, 0,3 m gylio griovys, už kurio supiltas 0,5 m aukščio, 4,5 m pločio pylimas.
Į šiaurę nuo piliakalnio, jo papėdėje, Nemuno slėnio pakraštyje yra senojo uosto vieta – šiaurės – pietų kryptimi pailgas 70 m ilgio, 20 m pločio keturkampis tvenkinys, kurio vakariniame ir rytiniame kraštuose supilti 2 m aukščio, 20 m pločio pylimai, suformuoti iš iškastų žemių.
Piliakalnio papilių šlaitai į Nemuno slėnį ir upelius statūs. Piliakalnio ir pirmojo papilio šiaurinių šlaitų aukštis yra 33 m, piliakalnio rytinio šlaito – 25 m, pirmojo-trečiojo papilio vakarinių šlaitų – 20-25 m, antrojo-trečiojo papilio vakarinių ir pietinių šlaitų – 5-15 m.
Piliakalnis ir papiliai apardyti arimų, piliakalnio aikštelė – čia kastų duobių. Visų trijų papilių R pusės gynybiniai įrenginiai apardyti čia ėjusio kelio. Archeologijos paminklų kompleksas apaugęs medžiais, dirvonuoja tik papilių aikštelės.
Tyrimai
1960 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Juozas Mickevičius šį piliakalnį laikė buvusios kryžiuočių pilies Christmemel vieta, o kūdrą – jų iškastu uostu. Aleksandras Polujanskis piliakalnį laikė kryžiuočių Bajerburgo pilies vieta. Petras Tarasenka manė, kad tai yra lietuvių, bene drauge su bajoru Sudargu kovojusio bajoro Masto (Mastaičiai) pilies liekanos. Piliakalnis pagarsėjo ir plačiai apie jį pasakojamais padavimais. Savo įrenginiais jis yra vienas iš didžiausių bei gražiausių XIV a.-XV a. piliakalnių. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 2008-02-13; Nr.: 155. Paminklo teritorijos plotas 82000 m².
Istorija
Maštaičių archeologijos paminklų komplekse lokalizuojama apie 1344 m. pastatyta kryžiuočių Naujojo Bajerburgo pilis. Pilį 1380 m. puolė Kaributo vadovaujami lietuviai, apsupo ją iš 3 pusių, griovius privertė medžių norėdami uždegti priešpilį. Negalėdami jo apginti, priešpilį padegė besiginantys. Nuo jo užsidegė ir pilies tualeto bokštas. Pilies apsiaustis truko 6 dienas ir baigėsi paliaubomis, nes jos gynėjams iš Prūsijos skubėjo pagalba. Pilis užimta ir sudeginta 1384 m.
Padubysys II
Padubysys II (iki 2017 m. Padubysys) – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Armeniškių, dešiniajame Dubysos krante (kitame krante yra Čekiškės Padubysys Kauno rajone).
Absoliutusis nulis
thumb|right|150px|Nulis laipsnių Kelvino skalėje (−273,15 °C) yra absoliutusis nulis. Absoliutusis nulis – žemiausia įmanoma temperatūra, kurioje sustoja bet koks šiluminis atomų ir molekulių judėjimas ir nutrūksta šiluminis spinduliavimas.
Ši temperatūra lygi -273,15 °C arba 0 K. Iš tikro ši temperatūra pasiekta niekada nebuvo, tačiau 2003 m. Masačusetso Technologijos Instituto mokslininkams pavyko pasiekti 450 pK (pikokelvinų) temperatūrą. Tokios temperatūros pasiekiamos magnetiniu aušinimu. Labai žemoje temperatūroje pasireiškia neįprasti fizikiniai reiškiniai: superlaidumas (išnyksta kai kurių laidininkų elektrinė varža), supertakumas (atšalęs helis suteka į jį įstatytą mėgintuvėlį).
Stočkai (Mažeikiai)
Stočkai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, prie vieškelio, 11 km į pietvakarius nuo Viekšnių.
Istorija
Kaimas susiformavo 1930 m. kai buvo parduotas Stočkų dvaras.
Gyventojai
2000 m. buvo 9 ūkiai, 18 gyventojų.
Žalionė (reikšmės)
Žalione vadinami kaimai:
Cholesterolis
Cholesterolis (cholesterinas) – gyvūnų audinių steroidinis alkoholis C27H45OH. Cholesterolis XVIII a. išskirtas iš tulžies akmenų. Aptinkamas beveik visose žmogaus ir gyvūnų ląstelėse. Cholesterolis ir sintetinamas organizme, ir patenka į jį su maistu. Sutrikus cholesterolio metabolizmui, kraujagyslėse ima kauptis riebalinės kilmės nuosėdos, mažinančios kraujagyslių pralaidumą ir gebėjimą pulsuoti – išsivysto aterosklerozė.
Cholesterolio de novo sintezė
Cholesterolis sintetinamas daugelyje žmogaus organizmo ląstelių, tačiau intensyviausiai jo sintezė vyksta kepenų ir žarnyno ląstelėse. Cholesterolis susidaro endoplazminiame tinkle ir citozolyje. Kaip ir riebalų rūgštys, sintetinamas iš citozolinio acetil-KoA, kuris susidaro mitochondrijose gliukozės, riebalų rūgščių, aminorūgščių katabolizmo metu. Iš mitochondrijų acetil-KoA į citozolį perneša citratas. Citratas citozolyje suskyla, susidaro oksaloacetatas ir acetil-KoA. Visą cholesterolio sintezę galima suskirstyti į kelias stadijas:
Mevalonato susidarymas iš acetil-KoA
Perneštos acetil-KoA molekulės iš mitochondrijų matrikso į citozolį kondensuojasi, veikiant fermentui tiolazei (EC 2.3.1.9) ir susidaro acetoacetil-KoA ir atskyla KoA (kofermentas A). Susidaręs acetoacetil-KoA gali būti panaudojamas ketoninių kūnų ir cholesterolio biosintezėje.
Toliau prie acetoacetil-KoA jungiasi dar viena acetil-KoA molekulė, veikiant fermentui 3-hidroksi-3-metilglutaril-CoA sinatzei (EC 2.3.3.10). Susidaro 3-hidroksi-3-metilglutaril-CoA ir KoA
Katalizuojant mikrosominiam fermentui 3-hidroksi-3-metilglutaril-CoA reduktazei (EC 1.1.1.34) ir dalyvaujant nikotinamido adenino dinukleotido fosfatui (NADPH), redukuojama viena karboksigrupė, atskyla KoA ir susidaro mevalonato rūgštis. Tai pirmoji negrįžtama cholesterolio biosintezės reakcija. 3-hidroksi-3-metilglutaril-CoA reduktazė vadinama cholesterolio biosintezės greitį reguliuojančiu fermentu. Ją inhibuoja cholesterolis ir grybų metabolitai: kompaktinas bei mevinolinas, konkuruojantys su 3-hidroksi-3-metilglutaril-CoA reduktaze, taip pat vaistų grupės šeima – statinai (lovastatinas, simvastatinas ir kt.)
Vaizdas:Mevalonatas.jpg
Mevalonato fosforilinimas ir dekarboksilinimas
Mevalono rūgštis (mevalonatas) fosforilinama dalyvaujant ATP (adenozintrifosfatas). Mevalonato fosforilinimą vykdo fermentas mevalonatkinazė (EC 2.7.1.36) – kofermentas magnio jonas. Susidaro 5-fosfomevalonatas.
5-fosfomevalonatas veikiant fermentui fosfomevalonatkinazei (EC 2.7.4.2), dalyvaujant ATP ir magnio jonams fosforilinmas iki 5,5-difosfomevalonato. Pastarąjį veikia fermentas difosfomevalonatkinazė ir susidaro 3,5,5- trifosfomevalonatas. Jis yra nestabilus ir, katalizuojant fermentui difosfomevalonatdekarboksilazei (EC 4.1.1.33) dekarboksilinamas. Susidaro izopentenildifosfatas – aktyvus izoprenoidinis vienetas ir anglies dioksido molekulė.
Izopentenildifosfatas naudojamas ne tik tolimesnei cholesterolio sintezei, bet ir kitų izoprenoidinių junginių, tokių kaip vitamino A, vitamino E, vitamino K, karotinoidų, fitolio, kaučiuko, poliizoprenoidų (ubichinono, dolicholio) sintezei.
Vaizdas:Izopentenildifosfatas.jpg
Izoprenoidinių molekulių kondensacija ir skvaleno sintezė
Procesas prasideda nuo izopentenildifosfato izomerizacijos (pasikeičia dvigubojo ryšio padėtis). Jis virsta 3,3-dimetilalildifosfatu, kuris kondensuojasi su kita izopentenildifosfato molekule, veikiant fermentui dimetilaliltranstransferasei (EC 2.5.1.1) ir susidaro junginys iš dešimties anglies atomų – geranildifosfatas ir difosfatas. Geranildifosfatas jungiasi dar su viena izopentenildifosfato molekule, veikiant fermentui geraniltranstransferasei (EC 2.5.1.10) ir susidaro 15 anglies atomų turintis junginys farnezildifosfatas (iš jo sintetinami poliizoprenoidi dolicholis, ubichinonas, menachinonas, plastochinonas). Tada, katalizuojant fermentui skvalensintetazei (EC 2.5.1.25), kondensuojsi dvi farnezildifosfato molekulės ir susidaro preskvalendifosfatas, kuris redukuojamas NADPH, atskiriant difosfatą. Susidaro skvalenas.
Vaizdas:Skvaleno susidarymas.jpg
Skvaleno ciklizacija ir lanosterolio susidarymas
Prieš ciklizaciją, katalizuojant fermentui skvaleno monooksigenazei (skvalenepoksidazei, „mišriosios funkcijos oksidazei“) (EC 1.14.99.7), skvalenas endoplazminiame tinkle virsta skvaleno-2,3-oksidu. Toliau katalizuojant fermentui lanosterolio sintazei (EC 5.4.99.7), pernašamos metilo grupės nuo 14 iki 13 ir nuo 8 prie 14 grupių. Skvaleno-2,3-oksidas ciklizuojasi ir susidaro lanosterolis.
1000px
Lanosterolio virtimas cholesteroliu
Cholesterolio sintezė iš lanosterolio yra daugiastadijinis procesas susidedantis daugiau nei iš 20 reakcijų. Pradžioje vyksta anglies grandinės sutrumpėjimas nuo 30 iki 27 anglies atomų – metilo grupė esanti prie C-14 oksiduojama iki anglies dioksido, susidaro 14-demetillanosterolis. Panašiai pašalinus dar dvi metilo grupes nuo C-4 susidaro zimosterolis. Vėliau vyksta dvigubojo ryšio emigracija nuo C8 ir C9 iki C8 ir C7, susidarant Δ7,24 cholestadienoliui, veliau nuo C8 ir C7 iki C5 ir C6, susidarant desmosteroliui ir galiausiai dvigubo ryšio tarp C-24 ir C-25 redukcija, po kurios ir sudaro cholesterolis.
Vaizdas:Cholesterolio susidarymas.gif
Salantų Laumės kūlis
Salantų akmuo (arba Laumės kūlis; buvęs kultūros paminklas Nr. AR549) – mitologinis akmuo šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, Salantuose, 0,1 km į pietryčius nuo kelio (M. Valančiaus g.), į pietvakarius nuo Salantų parko, Salanto upėje.
Akmuo
0,2 km į šiaurės rytus yra Salantų akmuo su Laumės pėda.
Istorija
Vietos gyventojų dėmesį akmuo atkreipė nuo seno. Jis buvęs didelis, lėkštės pavidalo, plokščiu paviršiumi, gulėjo Salanto upės pakraštyje ant akmenuoto dugno. Salantiškiai akmenį vadino Laumės kūliu. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą akmenskaldis Jonas Orvydas dalį akmens pleištais nuskėlė paminklui ir išvežė, o skeveldrą paliko.
1972–1984 m. akmuo buvo registruotas respublikinės reikšmės archeologijos paminklų sąraše (numeris AR549).
Tyrimai
1960 m. žvalgė Juozas Mickevičius, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (ekspedicijos vadovas Romas Olišauskas), 1994 m. – Vykintas Vaitkevičius.
Dainavos seniūnija (Šalčininkai)
Dainavos seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Šalčininkų rajono savivaldybės vakarinėje dalyje.