cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kauno klinikinė ligoninė
Tarpukaris
1918 m. atkūrus valstybingumą, į Lietuvą grįžo daug svetur patirties įgijusių lietuvių gydytojų, kurie įsteigė Lietuvos Raudonojo Kryžiaus draugiją. Maždaug po metų Raudonojo Kryžiaus ligoninė, kurioje tuo metu vokiečiai laikė rusų karo belaisvius, buvo perduota Lietuvos Raudonojo Kryžiaus draugijai.
Pasitraukdami vokiečiai ligoninės patalpas gerokai apiplėšė ir sugadino. Po to ligoninė buvo remontuojama. Čia veikė trys klinikiniai skyriai – Akušerijos ir ginekologijos, vadovaujamas profesoriaus Prano Mažylio, taip pat Akių ligų bei Ausų, nories ir gerklės ligų skyriai. Prie ligoninės atidaroma ir poliklinika. Vėliau ligoninė tapo tapo Lietuvos universiteto (nuo 1922 m. VDU) Medicinos fakulteto klinikine baze. 1921 m. atlikta 920 operacijų, poliklinika priėmė 14 629 ligonius.
Lietuvos Raudonojo Kryžiaus draugijos ligoninėje iki 1940 m. sovietinės okupacijos ligoniai buvo skirstomi pagal klases. Trečios klasės ligoniai gydėsi didesnėse palatose, kuriose buvo daugiau lovų, jie gaudavo prastesnį maistą. Antros ir pirmos klasės ligoniai už didesnį mokestį buvo gydomi geresnėmis sąlygomis, gulėdavo mažesnėse palatose, gaudavo papildomus priešpiečius.
Už atliktas operacijas ir gydymo procedūras skirtingų klasių ligoniai taip pat mokėdavo nevienodai. Gimdymas trečios klasės pacientei ligoninei tuo metu kainavo 30 litų, o antros ar pirmos klasės – apie 130 litų. Ligoninėje buvo nustatyta ir skirtinga šių klasių ligonių lankymo tvarka. Trečios klasės ligoniai lankytojų sulaukti galėdavo ne kasdien, o tik antradieniais, ketvirtadieniais ir sekmadieniais, nuo 14 iki 16 val., kitus ligonius artimieji galėdavo lankyti kasdien, bet taip pat nustatytomis valandomis.
Sovietmetis
Užėjus sovietų okupacijai, 1940 m. ligoninėje, kuri pervadinta Respublikine Raudonojo Kryžiaus Kauno ligonine, buvo 150 lovų, tačiau medikai dirbo sunkiomis sąlygomis – trūko medikamentų, tvarsčių, medicinos personalo.
1949 m. kovo 1 d. Kauno klinikinė ligoninė „Raudonasis Kryžius“ pavadinama Kauno I klinikine tarybine ligonine. Prie jos prijungiama vaikų poliklinika bei Kauno I tarybinė poliklinika. 1950 m. reorganizavus universitetą, ligoninė tapo Kauno medicinos instituto mokomąja ligonine. 1967 m. į naują Kauno II klinikinę ligoninę perkelti Odos ir veneros ligų stacionaro skyrius bei poliklinika. Raudonojo Kryžiaus vardas ligoninei sugrąžintas tik 1988 m. lapkritį, minint jos gyvavimo 80-metį. Nuo 1989 m. priklausė KMU.
Atgimimas
1997 m. ligoninė tapo viešąja įstaiga. Ligoninėje esantis traumatologinis punktas aptarnauja didžiąją dalį Kauno ir apskrities įvairias traumas patyrusių pacientų. 2008 m. per parą traumatologiniame punkte buvo priimama nuo 150 iki 300 pacientų, per metus atlikt apie 500–550 endoprotezavimo operacijų, apie 3000 įvairių traumatologinių operacijų.
2010 m. balandžio 8 d. Kauno miesto savivaldybės tarybos sprendimu 2011 m. Kauno Raudonojo Kryžiaus ligoninė ir Kauno II klinikinė ligoninė reorganizuotos sujungimo būdu, sujungiant jas į vieną juridinį asmenį – viešąją įstaigą Kauno klinikinę ligoninę. Taip pat prie šios ligoninės buvo prijungti iš Kauno Prano Mažylio gimdymo namai.
2020 m. rugsėjo 8 d. Kauno klinikinė ligoninė reorganizuota sujungimo būdu dar kartą, sujungiant su Respublikine Kauno ligonine į vieną juridinį asmenį – Lietuvos sveikatos mokslų universiteto Kauno ligoninę.
Balninkų šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia
'''Balninkų šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Balninkų miestelyje, prie Anykščių-Želvos kelio, Piršeno ežero šiauriniame krante. Istoristinė, turi neogotikos, romantizmo architektūros bruožų.
Istorija
Balninkuose iki 1544 m. įsteigta parapija. Pasak jėzuito S. Rostovskio, 1585 m. lietuviškai skaitytos evangelijos ir sakyti pamokslai. Per XVII a. karus parapijos dokumentai sunaikinti.
1676 m. medinė bažnyčia ir klebonija buvo begriūvančios. Anykščių ir Balninkų seniūnas Juozapas Zybergas 1771 m. pastatė naują bažnyčią. Paskirtas nuolatinis kunigas Tomas Polujanas aptvarkė bažnyčią. Ji 1773 m. pašventinta. Klebonas A. Jusis su parapijiečiais 1908–1910 m. pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią. Ją 1921 m. konsekravo vyskupas Pranciškus Karevičius. 1911–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.
thumb|left|Bažnyčia 2016 m.
Architektūra
Bažnyčia istoristinė, turi neogotikos, romantizmo architektūros bruožų, kryžminio plano, dvibokštė. Vidus 3 navų, skliautuotas. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
Adomas Belkevičius
thumb|Adomas BelkevičiusAdomas Belkevičius (, 1798 m. Vilnius – 1840 m. vasario 22 ten pat) – Lietuvos anatomas, botanikas, medicinos daktaras.
Biografija
Brolis Antanas Belkevičius. 1815-1820 m. Vilniaus universitete studijavo mediciną, 1822-1823 m. gilino žinias Sankt Peterburge ir Maskvoje. 1837 m. medicinos daktaras.
Nuo 1825 m. Vilniaus universiteto anatomijos adjunktas, nuo 1827 m. profesorius. Subūręs anatomus pagausino Vilniaus anatomijos muziejų, kuris tuo metu buvo vienas pirmųjų Europoje. Tyrė kaulėjimo židinius, kaltūną, nuo pasiutligės mirusiųjų smegenis, naujagimių plaučių uždegimą, užkrūčio liauką, bandė aneurizmų ligatūras. Dirbo botanikos ir ornitologijos srityse.
Pernu įlanka
thumb|275px|Pernu įlanka Pernu įlanka  – įlanka Baltijos jūroje, Estijos pietryčiuose, šiaurės rytinėje Rygos įlankos dalyje. Įlanka į sausumą įsiterpia 30 km, plotis ties išėjimu – 20 km. Vidutinis gylis – 4–10 m, giliausia vieta - 12 m. Įlankos plotas - 411 kv.km.
Kaip ir kitų Rygos įlankos dalių, Pernu įlankos krantai lėkšti, daug kur smėlėti. Vasarą vanduo sušyla iki 18 °C, žiemą laikosi apie 0–1 °C. Nuo gruodžio iki balandžio būna užšalusi. Druskingumas – 3–6 ‰.
Į įlanką įteka Pernu ir Audru upės. Prie įlankos įsikūręs Pernu uostamiestis. Pernu įlanka yra svarbiausia Estijos priekrantės žvejybos teritorija.
Duobiai
Gyventojai
thumb|left|240px|Duobių senosios kapinės
Chorisia
Chorisia – bombakmedinių (Bombacaceae) šeimos medžių gentis. Paplitusi Pietų ir Centrinės Amerikos tropiniuose ir subtropiniuose regionuose.
Aukštis 15-25 m. Kamieno skersmuo gali virštyti 2 m, kadangi jame kaupiamas vanduo. Žievė labai spygliuota, ant jaunų medžių žalia ir vykdanti fotosintezę, vėliau sutvirtėja ir paruduoja. Iš vaisių gaunama medvilnė. Chorisia dažnai auginama kaip bonsai medis.
Rūšys
Samu'ũ トックリキワタ Chorisia Paineira
Zakatala
Zakatala – miestas šiaurės vakarų Azerbaidžane, į šiaurės vakarus nuo Šekio, prie Talos upės; rajono centras. Gruzinų cerkvės liekanos.
Čakas
Čakas gali turėti kelias reikšmes:
Trazimenas
Trazimenas – didžiausias Italijos ežeras žemiau Po upės bei ketvirtas pagal dydį visoje šalyje, užimantis 128 kvadratinių km plotą. Nei viena didesnė upė neįteka ir neišteka iš šio ežero.
Ežere yra trys didelės salos, iš kurių viena yra apgyvendinta. Joje yra mažas žvejų kaimelis, atsiradęs XIV a., kuriame gyvena apie 30 gyventojų.
Trazimeno sala žinoma ir dėl savo didelio pilių skaičiaus, iš kurių kai kurios pastatytos dar XI a. Kadangi dabar ten žmonės nebegyvena, daugumoje iš jų liko tik griuvėsiai.
Vyšovatė
Visovaičiai, Vyšovatė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Tšcianės valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietryčius nuo Tžcianų, apie 12 km į pietus nuo Monkų ir apie 36 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaimas pirmą kartą paminėtas 1445 metais. Kaimo įkūrėjai buvo broliai Stanislovas, Mročekas ir Jonas Višovatai. Per II pasaulinį karą beveik visas kaimas sudegė.
Ajauskas
Ajauskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Ajauskienė (ištekėjusi moteris) ir Ajauskaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Antanas Raguotis
Antanas Raguotis (1914 m. kovo 14 d. Kušnieriūnuose, Užpalių valsčiuje – 2003 m. balandžio 24 d. Vilniuje ) – Lietuvos sovietinis partinis bei valstybės veikėjas.
Biografija
Dirbo pas ūkininkus Kušnieriūnuose, nuo 1934 m. dalyvavo komunistiniame judėjime, buvo kalintas. 1935–1939 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje. Mokėsi Salų žemės ūkio mokykloje, Kauno prekybos kursuose.
thumb|left|Antanas Raguotis Šeštojo Lietuvos komjaunimo suvažiavimo tribūnoje 1941 m. LKP(b) CK instruktorius. Prasidėjus Vokietijos-Rusijos karui pasitraukė į SSRS gilumą, dalyvavo mūšiuose prie Maskvos. 1943 m. permestas į vokiečių okupuotą Lietuvos teritoriją, 1943–1944 m. vadovavo sovietinių partizanų „Žemaitės“ junginiui. 1946 m. baigė Aukštąją partinę mokyklą prie VKP(b) CK. 1946–1952 m. LLKJS CK I sekretorius. 1954–1957 m. LSSR Vidaus reikalų ministro pavaduotojas, 1954 m. milicijos pulkininkas.
Po Stalino mirties buvo laikomas pretendentu pakeisti Antaną Sniečkų partijos vadovo poste, todėl greit buvo išstumtas iš aukščiausių postų : 1957–1962 m. dirbo ūkinį darbą Kelmės rajone ir Vilniuje, 1962–1968 m. LSSR Ministrų tarybos darbuotojas.
1949–1954 m. LKP CK narys, 1952–1953 m. LKP CK biuro narys. 1947–1954 m. LSSR AT, 1950–1954 m. SSRS AT deputatas.
Bogdanas Ivanovičius Solomereckis
Kunigaikštis Bogdanas Ivanovičius Solomereckis (? – 1602 m. rugsėjo 9 d.) – LDK magnatas, LDK politinis veikėjas.
Biografija
Kunigaikščų Solomereckių (Riurikaičiai) giminės atstovas. Mstislavlio kašteliono Ivano Vasiljevičiaus Solomereckio (?–1578) ir Anos Joanovnos Hlebavičiūtės vienintelis sūnus.
1583 m. rugpjūčio 8 d. vedė Korsakų giminės atstovę. 1593 metais už valstybinius nuopelnus nuo Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Zigmanto III Vazos gavo valdyti kaimus Mogiliovo paviete: Chaduševičiai, Dasovičiai, Goščevo, Siradovičiai ir Novoselka, priklausiusias jo uošviui Barkulabui Korsakui.
1597 metais kunigaikštis Bogdanas Solomereckis savo vaikų auklėjimui pakvietė Lavrentijų Zizanijų, o po to Meletijų Smotrickį.
Kartu su žmona aktyviai palaikė stačiatikių cerkvę.
Šeima ir vaikai
Žmona – Eva, Dysnos rotmistro ir seniūno Barkulabo Ivanovičiaus Korsako, Borkolabovo pilies įkūrėjo (1564) duktė.
Vaikai:
Marija Mediči
Marija Mediči (1575 m. balandžio 26 d. – 1642 m. liepos 3 d.) – antroji Prancūzijos karaliaus Henriko IV žmona. thumb|left|150px|Marie de' Medici jaunystėje Frančesko I Medičio ir Joanos, Austrijos hercogienės dukra. Buvo viena iš septynių vaikų, tačiau tik Marija ir jos sesuo Eleonora Mediči sulaukė pilnametystės.
Vedybos
1600 metų spalį ištekėjo už Prancūzijos karaliaus Henriko IV, kai jo santuoka su Margarita de Valua buvo pripažinta negaliojančia, ir tapo antrąja jo žmona.
Vedybos nebuvo labai pasisekusios, konfliktavo su Henriko meilužėmis, o ypač su Katerina Henrieta de Balzac d'Entragė, kurią Henrikas kažkada buvo prižadėjęs vesti.
Vaikai
Marija Mediči ir Henrikas IV turėjo šešis vaikus:
Nuorodos
! Vardas ! ! Gimimo data ! ! Mirties data ! Pastabos Vedė (2) Margaretą Lorenietę 1632 metais
John Wesley
thumb|right|250px|Džonas Veslis John Wesley (1703 m. birželio 17 d. – 1791 m. kovo 2 d.) – tai krikščionių teologas, protestantų lyderis ir metodistų judėjimo įkūrėjas. Jis laikomas vienu iš garsiausių Anglijos teologų. Kai John Wesley buvo penkeri, jį išgelbėjo iš gaisro. Šis įvykis neva pakeitęs visą John Wesley gyvenimą.
Vilpišiai (Gumbinės apskritis)
Vilpišiai arba Kaspijskojė  (, nuo 1928 m. rugsėjo 29 d. Eichenfeld, 1945–1946 m., nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Gusevo rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Michailovskojės kaimo gyvenvietės kaimas Vilpišių ežero šiauriniame krante.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas – lietuviškos kilmės. 1736–1818 m. Prūsijos karalystės Lietuvos departamento, 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Gumbinės apskrities kaimas. 1928 m. prijungtas Vilpišių dvaras (Gutsbezirk Wilpischen, į šiaurės rytus nuo kaimo, pamiškėje, 1905 m. – 61, 1910 m. – 56 gyventojai). 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Gumbinės rajono (Гумбинненский район), vėliau Gusevo rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. birželio 30 d. Pokrovskojės apylinkės kaimas.
Jan Niecisław Baudouin de Courtenay
Janas Boduenas de Kurtenė (1845 m. kovo 13 d. Radzyminas, Lenkija – 1929 m. lapkričio 3 d. Varšuva) – lenkų kalbininkas.
Larakas
thumb|right|300px|Larako salos vieta Persų įlankoje Larakas - Irano sala Persijos įlankoje. Salos plotas yra 49 km².
Jan Niecisław Baudouin de Courtenay
Biografija
thumb|left|150px|Giminės herbas Pagal legendą kilęs iš senos aristokratų giminės, kildinamo iš Prancūzijos karaliaus Liudviko VI. Šiai linijai priklausė ir Lotynų imperatoriai. Į Lenkiją J. Bodueno protėviai atsikėlė XVII a.–XVIII a. Tačiau dokumentais šios dinastijos linijos tęstinumas su Boduenu de Kurtenė nėra pagrįsta.
Larakas
Larake iki 1987 m. buvo vienas iš terminalų, pro kur Iranas eksportuodavo naftą. 1986 m. lapkritį ir gruodį, Irano-Irako karo metu, terminalą subombardavo Irako aviacija.
Jan Niecisław Baudouin de Courtenay
Biografija
1866 m. Varšuvoje pabaigė Pagrindinę mokyklą. Mokslinę veiklą pradėjo vadovaujamas Izmailo Srieznievskio. 1875 m. tapo profesoriumi, 1887 m. Lenkijos mokslų akademijos nariu, o 1897 m. Sankt Peterburgo Mokslų akademijos nariu korespondentu. 1874–1883 m. dirbo Kazanės universitete, 1883–1893 m. Jurjevo universitete, 1893–1899 m. Jogailos universitete, 1900–1918 m. Sankt Peterburgo universitete, o nuo 1918 m. Varšuvos universitete.
Larakas
Saloje dabar yra Irano Islamo revoliucijos gvardijos jūrų pajėgų bazė su Kinijos gamybos priešlaivinėmis raketomis HY-2 Haiying, kurios buvo atgabentos 1987 m.
Jan Niecisław Baudouin de Courtenay
Biografija
J. Boduenas de Kurtenė stebėtinai anksti subrendo kaip mokslininkas. 1891 m. Brokhauzo ir Jefrono enciklopediniame žodyne jis, 46 m. mokslininkas, minimas kaip „vienas iškiliausių šiuolaikinių lingvistų“. Tačiau pats jis buvo labai kuklus.
Larakas
XVI a. Larako, Kešmo ir Ormuzo salas buvo užėmė portugalai ir pasistatę tvirtoves.
Jan Niecisław Baudouin de Courtenay
Biografija
Nuo 1910 m. aktyviai reiškėsi politikoje. Priklausė kadetams. Pasisakydavo už kultūrinę Lenkijos nepriklausomybę ir lenkų kalbos lygiateisiškumą. Buvo suimtas.
Paskelbus Lenkijos nepriklausomybę, joje apsigyvena ir tęsia politinę veiklą, vėlgi, gindamas tautinių mažumų teises. 1922 m. dalyvavo rinkimuose į Lenkijos prezidentus.
1919–1929 m. buvo Varšuvos universiteto garbės profesorius, lyginamosios kalbotyros katedros vedėjas.
Mokslinė veikla
thumb|left|150px|Jano Bodueno de Kurtenė kapas J. Boduenas de Kurtenė kalbos moksle įvykdė perversmą: iki jo lingvistikoje vyravo istorinė kryptis – kalbos buvo tyrinėjamos išimtinai pagal rašytinius šaltinius. Jis savo darbuose įrodinėjo, kad kalbos esmė – šnekamojoje veikloje, o tai reiškia, būtina tyrinėti gyvas kalbas ir tarmes. Tik taip bus galima suprasti kalbos funkcionavimo mechanizmus ir patikrinti lingvistinių teorijų teisingumą.
Savo darbus rašė rusų, lenkų, vokiečių, prancūzų, čekų, italų, lietuvių ir kitomis kalbomis. Jo darbai turėjo įtakos žymiam kalbotyrininkui R. Jakobsonui.
Domėjosi ir dirbtinomis kalbomis. Asmeniškai pažinojo esperanto kalbos kūrėją Liudviką Zamenhofą.
Šeima
Buvo du kartus vedęs. Antrą kartą vedė Romualdą Bagnicką, pasireiškusią kaip rašytoja, o dukra Sofija – dailininkė.
Kardinoliniai
Kardinoliniai (Cardinalidae) - žvirblinių paukščių (Passeriformes) šeima.
Išvaizda
Būdingas lytinis dimorfizmas. Pavadinta dėl raudonos spalvos plunksnų apdaro. Turi tvirtą snapą. Kūno ilgis - 12-25 cm, svoris - 11,5-85 g.
Biologija
Gyvena miškuose.
Lizdas
Lizdą suka medžiuose.
Mityba
Minta sėklomis, vaisiais ir vabzdžiais.
Paplitimas
Paplitę Pietų ir Šiaurės Amerikoje.
Kalulušis
Kalulušis  – miestas Zambijoje, Vario Juostos provincijoje, 14 km į vakarus nuo Kitvės. Kasama vario ir kobalto rūda greta esančioje Čibulumos kasykloje. Į vakarus nuo miesto yra Čati miško rezervatas.
Istorija
Kalulušis įkurtas 1953 m. kaip kalnakasių gyvenvietė. 1958 m. tapo miestu.
Antanas Belkevičius
Biografija
Brolis Adomas Belkevičius. 1801–1807 m. Vilniaus universitete studijavo tapybą pas P. Smuglevičių. 1806 m. jo tapybos darbai premijuoti. Apie 10 metų tobulinosi Romoje. Grįžęs į Vilnių, įsitikinęs ribotais savo gabumais, kūrė mažai. Manoma, kad visai metė tapybą ir vertėsi muzikos pamokomis. Po 1819 m. išvyko iš Vilniaus. Kūriniai klasicistiniai, tikslaus piešinio, santūrių spalvų.
Žymiausi paveikslai:
Tetum kalba
Tetum, Tetun (Lia-Tetun) – austroneziečių kalba, vartojama daugiausia Rytų Timore. Tai kreolų kalba sudaryta daugiausia iš kitų austroneziečių, portugalų, malajiečių ir indoneziečių kalbų žodžių.
Tetum kalba susiformavo XVI a. po portugalų kolonizacijos. Išskiriami trys dialektai: Tetun Dili (Dilio apylinkėse), Tetun-Terik (provincijoje), Tetun-Belu (Vakarų Timore). Tetum Rytų Timore turi valstybinės kalbos statusą, tačiau daugiau naudojama kaip liaudies kalba nei kaip oficiali dokumentų kalba.
Gramatika
Tetum kalboje nėra giminių bei veiksmažodžio asmenuočių. Taip pat kalba neturi artikelių.
Jacques-Yves Cousteau
Žakas Ivas Kusto (Jacques-Yves Cousteau arba tiesiog Žakas Kusto; g. 1910 m. birželio 11 d. – m. 1997 m. birželio 25 d.) – prancūzų jūrininkas, okeanografas, ekologas, režisierius, fotografas. Išrado akvalangą ir sukūrė net 120 dokumentinių filmų. Tai žymiausias pasaulio okeanografas.
Biografija
Gimė Saint-André-de-Cubzac miestelyje (Žironda). 1930 m. pateko į prancūzų jūrų laivyną. 1937 m. vedė Simone Melchior, su kuria susilaukė dviejų sūnų. Po jos mirties vedė Francine Triplet, su kuria anksčiau susilaukė dukters ir sūnaus. Mirė nuo infarkto, palaidotas gimtojo miestelio kapinėse.
Išradimai
miniatiūra|250px|right|Kusto laivas „[[Alcyone“]] thumb|200px|Jacques-Yves Cousteau kapas 1943 m. Ž. Kusto kartu su inžinieriumi E. Gagnanu sukūrė akvalangą – aparatą, kurį sudaro deguonies balionas, kvėpavimo reguliatorius, žarnelė ir kandiklis. Anksčiau nardytojų įranga būdavo sujungta su pompa, esančia virš vandens, o Kusto patobulinimas suteikė nardytojams daugiau laisvės.
1959 m. Kusto kartu su inžinieriumi J. Mollardu sukūrė batiskafą SP-350. Konstruodami batiskafą jie stengėsi suderinti povandeninių laivų gebėjimą giliai nerti ir narų manevringumą. SP-350 galėjo nusileisti į 350–400 m gylį, buvo vietos dviem žmonėms, jame buvo sumontuot galingi prožektoriai, kelios kameros ir dirbtinė ranka.
1962 m. Kusto įgyvendino seną savo svajonę – apsigyventi jūros dugne. Jis įkūrė tris tyrinėjimų stotis – Conshelf I, II ir III. Pirmoji stotis buvo įkurta 1962 m. šalia Marselio 12 m gylyje. Antroji, kuri turėjo du kambarius, buvo atidaryta 1963 m. Ji buvo nuleista į 10, vėliau – į 30 m gylį Raudonojoje jūroje. Trečia tyrimų stotis 1965 m. buvo nuleista į 108 m gylį Viduržemio jūroje. Šioje stotyje buvo pasiektas rekordas – šeši žmonės stotyje išgyveno 28 dienas neiškilę į paviršių.
1985 m. Kusto garbei buvo pavadintas vienas asteroidas – 6542 Jaquescousteau.
1985 m. Kusto pradėjo plaukioti pasaulio jūrose savo komandoje perdarytu dvistiebiu 31 m ilgio katamaranu į rotorinį laivą su turboburėmis „Alcyone“. Laivui varomąją jėgą teikė skirtingi varytuvai – du dyzeliniais varikliai ir dvi turboburės, išnaudojančios vėjo energiją.
Trys Kusto filmai laimėjo Oskaro statulėles.
Žymusis Ž. Kusto laivas vadinosi Calypso. 1990 m. kompozitorius Ž. M. Žaras dedikavo savo albumą Žakui Kusto (En attendant Cousteau – „Belaukiant Kusto“).
Strepečiai
Strepečiai (Leuciscus) – karpinių (Cyprinidae) šeimos žuvų gentis.
2002 m. žiemos olimpinės žaidynės
XIX žiemos olimpinės žaidynės 2002 m. vasario 8 – vasario 24 dienomis vyko Solt Leik Sityje (JAV). Žaidynių programoje buvo 7 sporto šakos: biatlonas, bobslėjus, kerlingas, slidinėjimas, ledrogių sportas, greitasis čiuožimas, ledo ritulys. Žaidynėse dalyvavo 2399 sportininkų (886 moterys ir 1513 vyrų) iš 77 šalių. 18-kos šalių sportininkai iškovojo medalius. Pirmą kartą aukso medalius iškovojo Kinijos ir Australijos sportininkai. Daugiausiai medalių laimėjo Norvegija: 13 aukso, 5 sidabro ir 7 bronzos medalius.
Olimpiniai įvykiai
Norvegų biatlonininkas Ole Einar Bjørndalen'as laimėjo 4 aukso medalius visose biatlono rungtyse, suomis Samppa Lajunenas laimėjo tris aukso medalius šiaurės dvikovės rungtyse, šveicarų šuolininkas Simon Ammann’as laimėjo dvejas šuolių nuo tramplino rungtis, Kroatijos slidininkė Janica Kostelič (Kostelić) laimėjo 3 aukso ir sidabro medalį kalnų slidinėjimo rungtyse.
Po 1948 m. skeletonas buvo grąžintas į olimpinę programą.
Žiemos olimpinėse žaidynėse debiutavo moterų bobslėjus.
Kinijos greitojo čiuožimo trumpuoju taku sportininkė Yang Yang (A) laimėjo pirmuosius aukso medalius Kinijai.
Australijos čiuožėjas trumpuoju taku Steven Bradbury, netikėtai patekęs į finalą dėl varžovų griuvimo, finale laimėjo pirmąjį Australijai aukso medalį, nugriuvus visiems pirmavusiems čiuožėjams.
Žaidynėse buvo daug dopingo skandalų. Greitojo čiuožimo trumpuoju taku sportininkai, slidininkai buvo diskvalifikuoti dėl uždraustų preparatų vartojimo (Ispanijos slidininkas J. Muehleggas neteko dviejų aukso medalių).
Vilniaus Arkangelo Mykolo cerkvė
Vilniaus Arkangelo Mykolo cerkvė stovi Vilniuje.
Akelaitienė
Akelaitienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Vilniaus Arkangelo Mykolo cerkvė
Istorija
1895 m. pastatyta Mykolo ortodoksų bažnyčia, pašventinta rugsėjo 5 dieną. Tai buvo pirmoji cerkvė Vilniuje, suprojektuota kaip šventykla-mokykla. Ji pastatyta savanoriškomis aukomis. Flygeliuose buvo įrengtos auditorijos, mokinių kambariai, mokytojų butai. XX a. tarpukariu lenkai čia įkūrė pradinę mokyklą lenkų kalba. 1941 m. bažnyčią perėmė Vilniaus miesto vykdomasis komitetas ir flygeliai imti naudoti kaip gyvenamosios patalpos. 1946 m. parapijoje buvo 360 tikinčiųjų, 1947 m. ją oficialiai įregistravo valdžia. 1956 m. bažnyčia remontuota.
2002 m. žiemos olimpinės žaidynės
Olimpiniai įvykiai
Dailiojo čiuožimo varžybose Kanados porai Jamie Salé ir David Pelletier buvo įteiktas antrasis aukso medalių komplektas anuliavus prancūzų teisėjo balus.
Akelaitienė
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Akelaitytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Lenkoranė
Lenkoranė – miestas pietryčių Azerbaidžane, prie Kaspijos jūros, netoli sienos su Iranu; rajono centras. Išvystytas žemės ūkis, žvejybos pramonė. Veikia 2 muziejai, dramos teatras, dailės galerija.
Trapusis gluosnis
Trapusis gluosnis (Salix fragilis) – gluosninių (Salicaceae) šeimos, gluosnių genties (Salix) medis.
Krystyna Janda
thumb|Krystyna Janda Krystyna Jolanta Janda (g. 1952 m. gruodžio 14 d. Starachovicėse) – lenkų kino ir teatro aktorė, režisierė, rašytoja, dainininkė; Varšuvos „Polonia“ teatro meno direktorė.
Trapusis gluosnis
thumb|left|240px|Trapiojo gluosnio požymiai thumb|left|240px|Trapiojo gluosnio [[Lapas|lapai]] thumb|left|240px|Trapusis gluosnis augantis [[Marburgas|Marburgo miesto (Hesenas, Vokietija) botanikos sode]] thumb|left|240px|Trapiojo gluosnio viena įprasčiausių augimviečių šalia vandens
Paplitimas
Pagrindinis jo paplitimo arealas Rytų ir Vidurio Europa, Mažoji Azija, Balkanai, nors dabar jis išplitęs ir vakarų Europoje, Iberijos pusiasalyje.
Krystyna Janda
Biografija
Baigė Varšuvos Plastikos licėjų.
Dar studijų laikas debiutavo A. Čechovo telespektaklyje „Trys seserys“ 1974 m. Nuo 1976–1987 m. dirbo Varšuvos „Ateneum“ teatre.
Trapusis gluosnis
Paplitimas
Introdukuotas dalyje Šiaurės Amerikos, Australijos, Afrikos. Kadangi Naujojoje Zelandijoje ir Pietų Afrikoje introdukavus gausiai išplito, jose paskelbtas invazine rūšimi.
Krystyna Janda
Biografija
Kine debiutavo 1976 m. Andrzej Wajda režisuotame filme „Žmogus iš marmuro“. Tačiau ekrane yra pasirodžiusi ir anksčiau. Vaidina dažniausiai stiprias, turtingo vidinio pasaulio moteris. Garsiausi jos vaidmenys filmuose „Žmogus iš geležies“, „Tardymas“ ir „Mano mamos gerbėjai“.
Trapusis gluosnis
Paplitimas ir augavietės Lietuvoje
Lietuvos vietinė medžių, labai dažna rūšis. Įprastai auga paupiuose, prie ežerų, tvenkinių, pakriaušėse, griovose, taip pat pakelėse, pamiškėse. Šviesamėgis medis mėgsta gana įvairius dirvožemio tipus. Pakenčia pavasarinį polaidį.
Krystyna Janda
Biografija
Kaip dainininkė debiutavo 1977 m. Opolėje.
Vaidina kine ir teatre be pertraukų, režisuoja teatre ir televizijoje. Teatre suvaidino apie 60 vaidmenų. Turėjo daug monospektaklių, kurių kiekvienas susilaukė didelio pasisekimo. Turėjo 45 vaidmenis televizijoje ir apie 50 kine.
Trapusis gluosnis
Amžius
Gyvena apie 80 metų.
Krystyna Janda
Biografija
K. Janda yra viena iš mėgstamiausių režisieriaus A. Wajdos aktorių. Už vaidmenį filme „Tardymas“ laimėjo auksinę palmės šakelę Kanų kino festivalyje. Yra laikoma viena didžiausių XX a. aktorių.
Trapusis gluosnis
Požymiai
Šakelės labai trapios, 3-5 metų lengvai lūžta traškėdamos, o kartais ir storos šakos lūžta nuo stipresnio vėjo. Žievė išilgai suskeldėjusi. Ūgliai pliki ir pilki, gelsvi ar gelsvai rusvi bei kiek žvilgantys. Pumpurai pailgai kiaušiniški, pliki, juosvi su smailia, palenkta viršūne. Lapai pailgai lancetiški ar kiaušiniškai lancetiški, liaukingi, kotuoti, kraštai pjūkliški, ilga smailia viršūne, bet pleištišku ar buku pamatu, 5-18 cm ilgio ir 2,5-4 cm pločio. Viršutinė lapų pusė tamsiai žalia, blizganti, apatinė – matinė, melsvai žalia ar šviesiai pilka. Žirginiai išauga lapams skleidžiantis, balandžio-gegužės mėn. Moteriškieji žirginiai cilindriški, 6-7 cm ilgio, vyriškieji – 4-5 cm ilgio, apaugę pilkais plaukeliais. Kuokeliai du. keturskiautė purka. Žydėti pradeda apie balandžio pabaigą – gegužės mėn. pradž. jau sulapojus, ir netrukus atsivėrę išbarsto sėklas.
Dauginimasis
Lengvai kryžminasi su baltuoju gluosniu, o jų mišrūnai vadinami Salix × rubens. Išaugti gali net iš paprasčiausio į žemę įbesto žalio trapiojo gluosnio kuolo, kuris lengvai įsišaknyja.
Žydėjimas
Įprastai žydėti pradeda apie balandžio pabaigą – gegužės mėn. pradžią. Nors ankčiausiai gali pražysti nuo balandžio mėn. 5 d., vėliausiai – gegužės 25 d. Žydėjimo trukmė 10 dienų.
Varietetai
Lietuvoje aptinkami:
Savybės ir panaudojimas
Mediena minkšta, balta, lengva, naudojama malkoms, statybai, drožimo ir pjaustymo darbams.
Pavadinimas
Mokslinio, lotynų kalba šios medžių rūšies pavadinimo autorius Karlas Linėjus, gyvenęs 1707–1778 metais. Daugeliu kalbų jis vadinamas trapiuoju, kadangi jo šakelės labai lengvai lūžta, o papūtus stipresniam vėjui, lūžta ir storesnės šakos. Tad po medžiu dažnai galima matyti prikritusių jo šakelių.
San Severas
San Severas – miestas Italijoje, Apulijoje, Fodžos provincijoje. Miestas yra Gargano papėdėje ir turi katedrą nuo 1580 m.
Istorija
Pagal mitą, miestą įkūrė Diomedas kaip Castrum Drionis (Casteldrione) ir jis išliko pagonišku iki 536 m. Kai Siponto vyskupas Šv. Laurynas atvertė miestą į krikščionybę, pareikalavo pervadinti miestą valdytojo Severo vardu. Ankstyvaisiais viduramžiais San Severas tikriausiai nebuvo gyvenamas. Tarp Bizantijos ir lombardų laikotarpių buvo įkurtas benediktinų vienuolynas ant Kasino, kur buvo garbinamas ŠV. Severas Norikietis. Miestas XI a. atsikūrė aplink benediktinų bažnyčią ir suklestėjo dėl prekybos. 1053 m. čia Robert Guiscard nugalėjo popiežiaus Leono IX karius. Miestas priklausė San Pietro di Torremaggiore abatams, o 1230 m. sukilo prieš Švabijos kunigaikštį Frydrichą II, kuris perleido San Severą Tamplieriams.
Apie 1312 m. tamplieriai numalšino sukilimą ir padovanojo miestą Robertui Neapoliečiui ir jo žmonai Sančai, kurie 1317 m. jį pardavė grafui Peter Pippin. Šis negalėjo valdyti dėl sukilimo, kuris baigėsi tik karaliui suteikus San Severui laisvę t. y. amžinai paskelbus karaliaus miestu. Kai Joana Neapolietė apsistojo mieste, jos pavyzdžiu pasekė po jos valdę Neapolio monarchai, tarp jų Alfonsas I ir Ferdinandas I. XV a. miestas kalė savo monetas.
Imperatorius Karolis V 1521 m. pardavė miestą Termolio kunigaikščiui Ferdinandui, bet meras Tiberio Solis panaikino sutartį sumokėjęs imperatoriui 42 tūkst. dukatų. Po to miestas turėjo milžinišką 32 tūkst. dukatų skolą, bet tapo laisvu. XVI a. San Severas tapo didžiausiu Kapitanos miestu. Dėl Venecijos sandėlių, prekybos ir savivaldos jis tapo vienu svarbiausių miestų Pietų Italijoje.
1860 m. San Severas prisidėjo prie partizanų, vienas pirmųjų pareiškė ištikimybę Italijos karalystei. 1862–1864 m. armija malšino riaušes.
Per Antrąjį pasaulinį karą San Severe 1943 m. rugsėjo 9 d. italų kariai atsisakė pasiduoti vokiečiams. San Severe buvo oro uostas. 1950 m. per Italijos socialistinį judėjimą sukilo miesto darbininkai, pastatė barikadas, užėmė ginklų sandėlį. Žuvo 1 žmogus, sužeista 40, kariai malšino maištą su tankais. Nuteistieji riaušininkai paleisti po metų. Jonas Paulius II lankėsi mieste 1987 m. gegužės 25 d. Italijos prezidentas 1996 m. patvirtino San Severui istoriškai turėtą miesto titulą.
Hà Nội FC
thumb|right|250px|„Hàng Đẫy“ stadionas, [[Hanojus.]] Futbolo klubas „Hà Nội“ arba Hà Nội FC – Vietnamo futbolo klubas iš Hanojaus. Ankstesniais metais žinomas Hanoi T&T Football Club pavadinimu.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2006 m., kai T&T Group bendrovė investavo į futbolą. Klubas tuo metu pavadintas rėmėjų pavadinimu T&T football Club. Pradėjo veiklą žemiausiame Vietnamo futbolo divizione V.League 4.
2009 m. debiutavo aukščiausioje šalies futbolo lygoje ir nuo to laiko keturis kartus tapo čempionais. Jau 2009 m. galėjo tapti čempionais, bet pritrūko sėkmės. 2010 m. pirmą kartą iškovojo čempionų titulą.
2016 m. klubas trečią kartą tapo čempionais. Po sezono „T&T Group“ nusprendė skirti klubą Hanojaus žmonėms ir klubas buvo oficialiai pervadintas į Hanoi FC. Miesto taryba nusprendė skirti klubui „Hàng Đẫy“ stadioną.
Stadionas
Namų rungtynes žaidžia „Hàng Đẫy“ stadione. Jo talpa 22,5 tūkst. žiūrovų.
Daržiniai
Daržiniai – kaimas Utenos rajono savivaldybės rytinėje dalyje, 5 km į pietvakarius nuo Daugailių.
Liublianos Slovan
Liublianos Slovan – Slovėnijos sostinės krepšinio klubas, įkurtas 1913 metais.
Karstas (reiškinys)
thumb|right|Karstas
Kárstas – geologinių procesų ir reiškinių visuma, susijusi su uolienų tirpinimu, požeminių tuštumų ir specifinių paviršinių karstinio reljefo formų susidarymu. Tirpinamos uolienos gali būti klintis, dolomitas, kiek mažiau paplitęs gipso ar sulfatinis karstas. Terminas kilo iš vokiško Slovėnijos regiono Karsto pavadinimo.
Karsto formavimasis
Karbonatinis karstas formuojasi dėl šiek tiek rūgštaus lietaus, kuris susidaro lietaus vandenyje ištirpus anglies dioksidui. Lietaus vanduo palaipsniui tirpina karbonatines uolienas – klintį, dolomitą ir panašias. Ištirpusi karbonatinė uoliena požeminiais vandenimis pernešama. Palaipsniui formuojasi tuštumos: urvai, grotos. Panašus procesas vyksta ir sulfatinio karsto metu. Skirtumas yra tas, kad sukarstėjusios uolienos yra sulfatinės (gipsas, anhidritas).
Nuorodos
Smegduobė pasvaliečio name
Portugalija vaikų Eurovizijos dainų konkurse
Portugalija vaikų Eurovizijos dainų konkurse dalyvavo tik dvejus metus ir abu kartus liko priešpaskutinėje vietoje.
Akmenskis
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Akmenskienė (ištekėjusi moteris) ir Akmenskytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Akelaitytė
Akelaitytė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Akelaitienė (ištekėjusi moteris).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Akelaitis.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Islio mūšis
Islio mūšis – 1844 m. rugpjūčio 14 d. vykęs mūšis tarp Prancūzijos ir Maroko pajėgų. Prancūzų armijai vadovavo maršalas Tomas Robertas Bugeaud, marokiečiams – sultonas Mulai Abdarahmanas. Mūšis vyko netoli Udždos prie Islio upės, Maroko – Alžyro pasienyje.
Suteikus prieglobstį Alžyro emyrui Abdul Kadirui, Marokas buvo atakuotas prancūzų armijos. 1844 m. rugpjūčio 6 d. Prancūzijos jūrų laivynas bombardavo Tanžerą, o rugpjūčio 14 d. 11 000 pėstininkų, palaikomų kavalerijos, atakavo marokiečių 20 000 – 25 000 kavalerijos karinę stovyklą prie Udždos.
Įnirtingo mūšio metu marokiečių kariai buvo išblaškyti po apylinkę ir prancūzai šventė pergalę. Apie Prancūzijos armijos nuostolius žinių nėra. Prancūzai nukovė 800 priešo karių, perėmė 11 pabūklų ir 18 vėliavų, bei atiteko visa marokiečių palapinių stovykla, įskaitant ir prabangiai įrengtą sultono Mulai Abdarahmano palapinę.
Akramavičius
Akramavičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Akramavičienė (ištekėjusi moteris) ir Akramavičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Rafaelis Muksinovas
Rafaelis Muksinovas (🇷🇺; g. 1953 m. vasario 2 d. Orale, Kazachstane) – socialinių mokslų daktaras, Lietuvos politinis aktyvistas.
Biografija
2000 m. dirbo "Santaros" vid. mokykloje, psichologu, etikos mokytoju. 2015 m. jungtinio Lietuvos lenkų rinkimų akcijos, Rusų aljanso ir SLF bloko sąrašu išrinktas į 2015-2019 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybą. R.Muksinovas vienintelis Socialistinio liaudies fronto atstovas, išrinktas į Lietuvos savivaldybių tarybas 2015 m. SLF pirmininko pavaduotojas. R.Muksikovas aktyviai dalyvauja Rusijos tėvynainių organizacijos veikloje, taip pat yra susijęs su Nepriklausomu žmogaus teisių centru. Šiuo metu dirba žurnalistu bendrovės „Rejspa“ leidžiamame Lietuvos lenkams skirtame savaitraštyje „Tygodnyk Wilenszczyznyj“.
Bibliografija
R. Muksinovas 2014 m. yra išleidęs knygą rusų kalba Что моя жизнь?.. (što maja žyzn', kas mano gyvenimas).
Meškutė
Vaisiakūniai mėsingi. Kepurėlė matinė, aksomiška. Lakšteliai geltonai rudi, lengvai atsiskiria nuo kepurėlės tramos.
Upolu
Pagal Polinezijos mitologiją, Upolu buvo pirmoji salos moteris – nuo jos vardo ir kildinamas salos pavadinimas.
2009 m. rugsėjo 29 d. salą sudrebino 8.0 balų pagal Richterio skalę žemės drebėjimas. Didžiausius nuostolius patyrė rytinė ir pietinė salos pakrantės. Iš viso Samoa žuvo 115 žmonių.
Boris Martinec
Boris Martinec (g. 1988 m. lapkričio 27 d. Zagrebe) – Kroatijos dailiojo čiuožimos sportininkas. Penkių nacionalinių medalių savininkas.
Širvanas (miestas)
Širvanas – miestas rytų Azerbaidžane, prie Kuros upės; rajono centras. Geležinkelio mazgas. Išvystyta mašinų, lengvoji, maisto, naftos ir dujų pramonė. Paveikslų galerija.
Istorija
Iki 1938 m. vadinosi Zubovka, tada pervadinta Ali Bairamlu A. Bairamovo garbei, o 2008 m. pavadinta Širvanu. 1954 m. gavo miesto teises.
Svobiškis
Svobiškiu vadinami kaimai:
Samoa herbas
thumb|right|200px|Samoa herbas Dauguma Samoa herbo elementų yra paimta iš šalies vėliavos. Herbo centre pavaizduotas Pietų Kryžiaus žvaigždynas.
Stefanas Bobrovskis
thumb|185px|Stefanas Bobrovskis Stefanas Bobrovskis (1840 m. sausio 17 d. – 1863 m. balandžio 12 d.) – Lenkijos revoliucionierius, vienas iš 1863 metų sukilimo vadovų.
Biografija
Gimė Juzefo Bobrovskio ir Teofilės Biberštein-Polichovos šeimoje. Turėjo šešis brolius ir seseris. Nuo 1852 metų mokėsi Nemirovo gimnazijoje, o nuo 1854 metų – Peterburge. Įstojo į universiteto filosofijos fakultetą, bet mokėsi tik dvejus metus. Užmezgė kontaktus su Lenkijos sąmokslininkais. 1860 metais persikėlė į Kijevą, kur dirbo slaptoje organizacijoje, rengusioje sukilimą, organizavo nelegalią tipografiją. 1862 metais įėjo į Centrinio nacionalinio komiteto sudėtį.
Nuo sukilimo pradžios buvo jo faktiniu vadovu. Žuvo dvikovoje su grafu Adomu Grabovskiu 1863 metų balandžio 12 d.
Aksamitauskas
Aksamitauskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Aksamitauskienė (ištekėjusi moteris) ir Aksamitauskaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Meldučiai
Meldučiais vadinami kaimai:
Respublikinė geografų olimpiada
Respublikinė geografų olimpiada – kasmet organizuojamas Lietuvos moksleivių geografijos konkursas, rengiamas nuo 1988 m. Jame dalyvauja rajoninių geografijos olimpiadų ir Č. Kudabos konkurso nugalėtojai. Didiesiems miestams atstovauja po kelis moksleivius, tačiau daugeliui rajonų – po vieną. Olimpiadą organizuoja Lietuvos geografijos mokytojų asociacija (LGMA). Šiuo metu olimpiados organizacinio komiteto pirmininkas yra VPU docentas Darius Česnavičius, o vertinimo komisijos pirmininkė Sigita Dijokienė.
Karl-Theodor zu Guttenberg
Karl-Theodor Freiherr von und zu Guttenberg (Maria Nikolaus Johann Jacob Philipp Franz Joseph Sylvester g. 1971 m. gruodžio 5 d. Miunchene, Vokietija) – vokiečių politikas, CSU narys – jauniausias visų laikų Vokietijos ūkio ministras (38 m.).
Respublikinė geografų olimpiada
2/3 užduočių sudaro bendrosios geografijos užduotys, 1/3 teminės užduotys (tema kasmet keičiasi). Kasmet dalyvauja virš 70 moksleivių (8-12 kl.). Skiriama viena pirmoji, kelios antros ir trečios vietos. Olimpiadų nugalėtojai apdovanojami Švietimo ministerijos diplomais, prizais, suteikiamos lengvatinės stojimo į universitetus sąlygos. Taip pat prizininkams suteikiama galimybė dalyvauti Baltijos ir Pasaulinėse geografų olimpiadose.
Sirvan
Şirvan gali reikšti:
Karl-Theodor zu Guttenberg
Biografija
Karl-Theodor Freiherr von und zu Guttenberg kilęs iš frankų aristokratų Guttenbergų giminės. 1991 m. baigė abitūrą Ignaz-Günther gimnazijoje (Rozenheime), atliko karo tarnybą Mitenvalde. Studijavo teisės ir politikos mokslus, išlaikė pirmąjį valstybinį teisės egzaminą. 2007 m. Bairoito universitete apgynė teisės mokslų disertaciją „Konstitucija ir konstitucinė sutartis: konstitucinės vystymosi pakopos JAV ir ES“, įvertintą summa cum laude.
Atsistatydinus Vokietijos ūkio ministrui Michael Glos, Guttenbergas 2009 m. vasario 10 d. paskirtas į jo vietą Merkel vyriausybėje. Bundestage prisiekė vasario 12 d. Į Vyriausybę paskirtas ekonominės krizės metais, Gutenbergas yra priverstas imtis nepopuliarių sprendimų, atsisakant netgi didžiausių Vokietijos automobilių pramonės koncernų gelbėjimo. Pasak ministro, Vokietijos „vyriausybė privalo taupiai ir atsargiai elgtis su mokesčių mokėtojų pinigais“, ir ji negali bet kokia kaina gelbėti darbo vietų kompanijoje „Opel“.
Zaikai
Zaikai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Tšcianės valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 14 km į pietus nuo Tžcianų, apie 24 km į pietvakarius nuo Monkų ir apie 39 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Zūlis
Zūlis  – miestas Vokietijoje, Tiuringijos žemėje. Miestas yra pietiniame Suhler Scholle, granitinio komplekso, krašte. Tradicinis medžioklinių ginklų gamybos centras.
Istorija
Miestas minimas nuo 1318 m. Miesto teisės suteiktos 1527 m.
Girininkas
thumb|Lietuvos girininko [[kokarda su Vyčiu, 1919 m.]] Girininkas  – miškininkas, kuris prižiūri pavaldžios teritorijos miškingumo didinimą, miškų išdėstymą ir kraštovaizdžio formavimą.
Girininkai gali dalyvauti atliekant miškų naudojimo programų ekspertizę ir prižiūrėti šių programų vykdymą.
Fongniakebango nacionalinis parkas
Fongniakebango nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas centriniame Vietname, Kuangbinio provincijoje. Įkurtas 2001 m. Saugo unikalų karstinį regiono peizažą – du didelius karstinius regionus su šimtais urvų ir grotų. Parką dengia tankūs miškai, tarp kurių iškyla uolos.
Dėl savo unikalių kraštovaizdžių Fongniakebango nacionalinis parkas 2003 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Krakių seniūnija
Krakių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kėdainių rajono savivaldybės šiaurės vakaruose.
Seniūnijoje yra vidurinė, 2 pagrindinės ir 4 pradinės mokyklos, taip pat veikia 3 kultūros namai, 4 bibliotekos, vaikų darželis, 4 pašto skyriai, vaistinė ir ambulatorija ir 4 felčerių punktai.
Geografija
Didžioji dalis teritorijos yra Rytų Žemaičių plynaukštėje. Rytinė Krakių apylinkės dalis yra plokščioje ir mažai banguotoje lygumoje. Tačiau Ažytėnų link reljefas yra kalvotas, pakyla iki 100–105 m virš jūros lygio. Tirpstančių ledynų vandenys prie Krakių priklostė smėlio ir žvirgždo. Ant šio pagrindo susiformavo velėniniai jauriniai dirvožemiai. Tačiau didžiausius plotus užima ant moreninių priemolių susidarę velėniniai glėjiški dirvožemiai. 75 % seniūnijos ploto užima dirbama žemė, o 20 % miškai – Krakių-Dotnuvos, Pašušvio, Šilainių, Josvainių. Juose vyrauja eglynai ir beržynai.
Per seniūnijos teritoriją teka Šušvės upė su intakais (Ažyte, Pečiupe, Pilsupiu, Skerdūme). Tai pat yra Jaugilos, Smilgos, Smilgaičio upių aukštupiai. Krakių seniūnija – pati ežeringiausia rajono dalis, čia telkšo Baublio, Rukų, Jaugilių, Rimkų, Plinkaigalio ežerai, be to, į teritoriją įeina Angirių tvenkinio dalis.
Ūkis
Žemės ūkis (veikia 3 žemės ūkio bendrovės, iš kurių didžiausia Krakių ŽŪB), miškininkystė (Pašušvyje), yra nedidelių įmonių (Krakėse).
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 6 seniūnaitijos:
MKS Czarni Żagań
Žaganio „Czarni“ – Lenkijos futbolo klubas iš Žaganio.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1957m.
1965 m. žaidė Lenkijos futbolo taurės finale, kurį pralaimėjo. Tai vienintelis toks klubo pasiekimas.
Šėšėliai
Šėšėliai – viensėdis Utenos rajono savivaldybės rytinėje dalyje, 5 km į pietvakarius nuo Daugailių.
Tokio Hotel diskografija
Tokio Hotel – vokiečių roko muzikos grupė
...Baby One More Time
„…Baby One More Time“ yra debiutinis Amerikos pop muzikos atlikėjos Britney Spears albumas.
Pradžia
Pirmoji albumo versija buvo išleista 1998 m. sausio 2 d. reklamine kasete, su penkiomis demonstracinės versijos dainomis. Tikroji albumo versija pasirodė tik po metų ir pradžioje turėjo vadintis tiesiog „Britney Spears“, tačiau kadangi debiutinis atlikėjos singlas „…Baby One More Time“ sulaukė didelės sėkmės, tai buvo nuspręsta tokiu pačiu pavadinimu pavadinti ir visą albumą.
Alexander Fleming
Aleksandras Flemingas ( 1881 m. rugpjūčio 6 d. Lochfildas, Škotija – 1955 m. kovo 11 d. Londonas, Anglija) – britų biologas ir farmakologas, išgarsėjęs kaip penicilino atradėjas (1928 m.), už tai 1945 m. buvo apdovanotas Nobelio fiziologijos ir medicinos premija.
Buvo du kartus vedęs. Pirmoji žmona buvo Sarah Marion McElroy, su kuria susilaukė sūnaus. Po jos mirties 1945 m. Alexander Fleming vedė Dr. Amalia Koutsouris.
Alexander Fleming palaidotas šv. Pauliaus katedroje.
Nasrėnai
Nasrėnai – kaimas rytinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurę nuo Kūlupėnų, prie kelio ir Salanto upės. Seniūnaitijos centras. Veikia Vyskupo Motiejaus Valančiaus gimtinės muziejus, Rietavo parapijos senelių globos namų Nasrėnų padalinys, pieno supirkimo punktas. Pietrytinėje dalyje yra apleistas žvyro karjeras.
left|thumb|250px|Vyskupo [[Motiejus Valančius|Motiejaus Valančiaus paminklas]]
Etimologija
Nasrėnų vardas kildinamas nuo žodžio nasrai. Pasakojama, kad puldami Imbarės pilį kryžiuočiai tarp Salanto ir Kūlupio įsikūrusiame kaime pakliūdavo į pilies gynėjų paspęsta pasalą – tartum į žemaičių nasrus.
Rašytiniuose šaltiniuose kaimo vardas pirmąkart užrašytas sen.. Vėliau rašomas, , , 🇬🇸.
Pakruojo apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pakruojo valsčiuje, bet iki 1950 m. panaikinta. Atkurta 1963 m. sausio 12 d. iš Mažeikonių apylinkės, dalies Pamūšio apylinkės ir dalies Šukionių apylinkės.
Nasrėnai
Geografija
Kaimo žemės plyti nuo Salanto upės ir jos Blendžiavos žiočių pietryčiuose iki Vaineikiųmiškų masyvo Sausgalvių miško šiaurės vakaruose. Jos ribijasi su Kūlsodžiu,Klausgalvais ir Šalynu. Rytine dalimi teka Minijos intakas Salantas, centrine dalimi – dešinysis Salanto intakas Kūlupis. Kaimą kerta keliai ir.
thumb|250px|left|Vyskupo Motiejaus Valančiaus gimtinės klėtis
Istorija
Motiejus Valančius nurodo, kad Nasrėnų vardas pirmąkart paminėtas 1112 m., tačiau šį teiginį patvirtinančių šaltinių nėra. Turimais duomenimis, kaimas pradėjo kurtis XV a. antroje pusėje, o pirmąkart paminėtas 1511 m. Po valakų reformos XVI a. antroje pusėje abipus kelio Kretinga–Salantai pastatytas valakinis-gatvinis kaimas, kuris, apardytas Lietuvos žemės reformos, savo planinę struktūrą išlaikė iki šių dienų.
XVI–XVII a. priklausė Platelių seniūnijos Imbarės vaitijai. Žemę valstiečiai nuomavo iš Platelių dvaro, o nuo XVIII a. žemės buvo administruojamos iš šalia Nasrėnų įkurto Šalyno palivarko.
XVI a. pabaigoje kaimas turėjo 32 valakus žemės, kurioje buvo 32 valstiečių kiemai. 1680 m. buvo 12, 1738 m. – 11, 1750 m. – 13 (su Medsėdžiais – 25), 1762 m. – 20, 1788 ir 1821 ir 1843 m. – 29 (su Medsėdžiais – 52), 1846 m. – 17, 1866 m. – 14 kiemų. Prie kelio į Kretingą stovėjo dvaro karčema. XVII a. minimas bendro naudojimo kaimo žemėje susiformavęs Degimų, XVIII a. – Nasrėnų Medsėdžių užusienis. thumb|rigth|250px|Skulptūrinė kompozicija-paminklas „Bulvei Žemaitijoje – 200 metų“
1806 m. Pilypas Brazdauskis atsivežė iš Klaipėdos į Nasrėnus pirmąsias bulves.
Nuo 1861 m. priklausė Kalnalio seniūnijai. 1870 m. kaime buvo 182 žemės rėžiai, už kurios 72 valstiečiai atlikinėjo grafų de Šuazelių-Gufjė Šalyno dvare atodirbio prievolę.
1919 m. įkurta Nasrėnų seniūnija. 1923 m. buvo 23 sodybos. Lietuvos žemės reformos metu kaimas buvo išskirstytas į vienkieminius ūkius. Kaime veikė Nasrėnų grietinės nugriebimo punktas. Juozapas Stropus turėjo asmeninę biblioteką, kurioje buvo sukaupta per 1000 XIX a. II pusės – XX a. I pusės lietuviškų spaudinių, išleistų Lietuvoje, Rytų Prūsijoje, JAV ir kt. thumb|left|250px|Nasrėnų senelių globos namai
1947–1992 m. Kūlupėnų tarybinio ūkio pagalbinė gyvenvietė, kurioje 1948 m. buvo 17 sodybų. Joje veikė veršidė, felčerių ir akušerių punktas, biblioteka, 1940–1977 m. – pradinė mokykla, 1969 m. atidarytas blaivybės propaguotojo, rašytojo, vyskupo Motiejaus Valančiaus gimtinės muziejus.
1992 m. įkurta, 1995 m. panaikinta Nasrėnų žemės ūkio bendrovė. Veikė Nasrėnų pieno supirkimo punktas.