cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Medžių riba
Poliarinėse lygumų teritorijose medžių riba driekiasi skirtingai: dėl šiltųjų jūros srovių švelnesnio klimato Norvegijos pakrantėse medžiai auga iki 70° š. pl., Vakarų Sibire iki 66° š. pl., Aliaskoje iki 68° š. pl., šaltosios Labradoro srovės veikiamame Labaradore – tik iki 56° š. pl. Pietuose toliausiai medžiai auga Ugnies Žemės salyne.
Būdingi medžių ribos augalai: Eurazijoje – daūrinis maumedis, balkaninė pušis, kedrinė pušis, kalninė pušis, plaukuotasis beržas; Šiaurės Amerikoje – subalpinis kėnis, alpinis maumedis, Engelmano eglė, baltakamienė pušis, gajoji pušis, akuotoji pušis, lanksčioji pušis, juodoji eglė; Pietų Amerikoje – antarktinis notofagas, žemasis notofagas, kenjalis.
Rekašius
Rekašius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Rekašienė (ištekėjusi moteris) ir Rekašiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kalbos teisė
Kalbos teisė, kalbų teisė - administracinės bei kultūros teisės sritis; visuma teisės normų, reguliuojančių mokslą.
Lietuva
Lietuvoje galioja Lietuvos Respublikos valstybinės kalbos įstatymas (VKĮ). Veikia Valstybinė lietuvių kalbos komisija (kalbos politikos įstaiga) bei Valstybinė kalbos inspekcija (LR VKĮ priežiūros institucija).
Lietuvos kalbos teisė
Valstybinė kalba - lietuvių kalba.
Velika Gorica
Velika Gorica – miestas šiaurinėje Kroatijoje, 16 km į pietus nuo Zagrebo. Yra Šv. Marijos bažnyčia, atvirasis universitetas (įkurtas 1960 m.), Turopolės regiono muziejus.
Kazimieras Narutavičius
Biografija
Gimė 1904 m. vasario 7 d. Brėvikiuose, Lietuvos Nepriklausomybės akto signataro Stanislovo Narutavičiaus ir Joanos Bilevičiūtės-Narutavičienės šeimoje. 1924 m. baigė lenkišką Kauno Adomo Mickevičiaus gimnaziją. Vėliau išvyko studijuoti į Nansi miestą Prancūzijoje, kur studijavo agronomijos inžineriją. Vėliau praktikavosi Danijoje.
Grįžęs į Lietuvą, 1934–1938 m. dirbo emisaru, kur jo užduotis buvo sureguliuoti Lietuvos ir Lenkijos diplomatinius santykius. 1940 m. Lietuvą okupavus sovietams buvo suimtas ir ištremtas į Altajaus kraštą, kur dirbo žvejybos pramonėje. 1947 m. K. Narutavičiui buvo leista išvykti gyventi į Lenkiją, kur jis apsistojo Poznanės mieste ir dirbo tekstilės pramonėje. Mirė 1987 m. gegužės 22 d. Poznanėje.
Ledynmetis
miniatiūra|Antarktidos ledo sluoksnis Ledynmetis – ilgalaikis Žemės klimato temperatūros sumažėjimas, dėl kurio padidėja ledo danga kontinentuose ir nukrinta pasaulinio vandenyno lygis. Ledynmečiu išplinta žemyninės ledynų dangos, ledas padengia arktines jūras, plačiau aplėdėja kalnai, vidutinio klimato juostoje miškus pakeičia tundra. Ledynmečio trukmė nuo keliolikos iki keliasdešimties tūkstančių metų.
Informacija apie buvusius ledynmečius surenkama gana įvairiai. Ieškoma specifinių reljefo formų, uolienų, analizuojami ledo gręžinių duomenys ir kt. Skiriamos ledynų paplitimo stadijos ir jas skiriantys tarpstadijiniai laikotarpiai (interstadialai).
Kalbant apie paskutinius kelis milijonus metų, ledynmečiu vadinamas Šiaurės Amerikos bei Europos žemynų apledėjimas. Paskutinis ledynmetis prasidėjo prieš 2 mln. metų ir pasibaigė daugmaž prieš 10 000 metų.
Pagrindiniai ledynmečiai
Per visą Žemės istoriją buvo mažiausiai penki ledynmečiai. Pats pirmasis ir daugiau hipotetinis įvyko prieš 2300–2700 mln. metų ankstyvame proterozojuje. Kitas ledynmetis, galbūt pats didžiausias, įvyko prieš 600–800 mln. metų (kriogenio periodas). Tuometinis superkontinentas Rodinija buvo uždengtas storu ledo sluoksniu, užšalo vandenynai. Šis Žemės vystymosi etapas dar vadinamas „sniego gniūžtės“ etapu (pagal panašumą į sniego gniūžtę). Kiek mažesnis ledynmetis vyko vėlyvojo ordoviko metu prieš 430–460 mln. metų. Didesni poliariniai ledynai buvo karbono ir ankstyvojo permo metu prieš 260–350 mln. metų.
Nueva Pompėja
Nueva Pompėja – kvartalas pietinėje Argentinos sostinės Buenos Airių dalyje. Ribojasi su Buenos Airių aglomeracijos Valentin Alsinos miestu.
Kanados lietuvių sporto apygarda
Kanados lietuvių sporto apygarda – Kanados lietuvių sportą koordinuojanti organizacija.
Nueva Pompėja
thumb|left|240px|Puente Alsinos tiltas
Rudkos Osolinskių rūmai
Rudkos Osolinksių rūmai - tai Osolinksių šeimos rūmų pastatyti 1763 metais Rudkos kaime. Rūmų statybas finansavo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ginklininkas Aleksandras Motiejus Osolinskis.
Istorija
XVI a. šioje vietovėje rūmus buvo pasistatęs Mikalojus Kiška. 1718 m. vietoje buvusių medinių rūmų Pranciškus Maksimilijanas Osolinskis pasistatė naujus barokinius mūrinius rūmus. XVIII a. antroje pusėje šie rūmai buvo nugriauti ir pradėtos naujų dabartinių rūmų statybos, kurios buvo baigtos 1763 metais. Ant rūmų fasado užrašyta Pro suo commodo Alexander Ossolinski aedificavit, kas reiškia Jūsų patogumui sukurta Aleksandrai Osolinski. Taip pat buvo įkurtas rūmų parkas. Paskutinis Osolinksių šeimos rūmų savininkas buvo Viktoras Maksimilijanas Osolinskis, po kurio mirties 1860 m. rūmai atiteko jo dukrai Vandai, Tomo Potockio žmonai. Taip rūmai atiteko Potockių šeimai. 1913-1914 m. rūmai buvo rekonstruoti ir jų išvaizda tapo neobarokinė. 1920 m. per Lenkijos-sovietų karą buvo sunaikinta rūmų biblioteka ir paveikslų galerija. Per II pasaulinį karą rūmai buvo labai suniokoti. 1965-1970 metais atstatyti ir čia įkurta žemės ūkio mokykla. 1956 m. balandžio 10 d. rūmai buvo įtraukti į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Bronius Karaliūnas
Bronius Karaliūnas (1943 m. balandžio 6 d. Vaineikiai, Joniškio valsčius) – Lietuvos elektros ir elektronikos inžinierius, technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1974 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. 1975-1979 m. mokėsi aspirantūroje. 1983 m. Sankt Peterburge apgynė technikos mokslų kandidato disertaciją, daktaro laipsnis nostrifikuotas 1993 m.
1974–1978 m. gamybinio susivienijimo „Elfa“ konstravimo biuro inžinierius elektrikas, 1978–1990 m. Elektros mašinų instituto (SEMMTI) Vilniaus filialo vyresnysis mokslo darbuotojas, 1990–1994 m. elektromechanikos bendrovės „Liepa“ mokslo darbuotojas. Nuo 1994 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (nuo 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas; nuo 1994 m. Automatikos katedros docentas.
Mokslinė veikla
Svarbesnės mokslinių tyrimų sritys – nestacionarieji procesai elektromechaniniuose energijos keitikliuose, tiesiaeigių elektros variklių magnetinio lauko ir charakteristikų skaičiavimas bei kompiuterinis modeliavimas, adaptyvieji automatinio valdymo sistemų ir tiesiaeigių pavarų stabdymo procesai, naujos konstrukcijos ir optimalių stabdymo sistemų kūrimas. Mokslinių projektų, tarp jų ir tarptautinių dalyvis ir vykdytojas: 2003–2004 m. rengiant „Mega“ tinklą (mechatronikos dėstytojų kvalifikacijos tobulinimo sistema), 2005–2006 m. pertvarkant ir atnaujinant mechatronikos tyrėjų ir doktorantūros studijų programas bei rengiant ir įgyvendinant tų tyrėjų kompetencijos nacionalines programas.
Paskelbė daugiau kaip 100 mokslinių straipsnių, tarp jų ir užsienio spaudoje, 6 mokslo populiarinamuosius straipsnius, padarė 27 išradimus. Parašė 12 metodinių priemonių ir mokomųjų knygų.
Bendraašis kabelis
thumb|right|Lankstusis bendraašis kabelis. A: Išorinis kietas apdangalas B: Varinis tinklelis C: Vidinis izoliacinis dialektrikas D: Varinė šerdis thumb|right|Skersinė elektromagnetinė banga. Elektrinis ir magnetinis laukai yra statmeni vienas kitam bangos sklidimo kryptimi laiko atžvilgiu
Bendraašis kabelis (anksčiau vadintas koaksialiniu kabeliu) – elektros kabelis, susidedantis iš laidžios vielos, kurią supa izoliacinis tarpiklis (paprastas dielektrinis izoliatorius) ir ekranuojantis metalinis cilindrinis tinklelis. Galiausiai visa tai apjuosta plastikiniu izoliuojančiu apvalkalu.
Bendraašis kabelis naudojamas aukšto dažnio signalams perduoti (transliacijai). Signalą nešantis elektromagnetinis laukas sukuriamas tarp vidinio ir išorinio laidininko. Tiksliau – elektromagnetinis laukas esti tarp centrinės vielos ir išorinio metalinio tinklelio. Ir visa tai apjuosta papildoma plastikine, stora, izoliacine medžiaga. Taigi šis elektromagnetinis laukas nesikerta ir nesąveikauja su išoriniais elektromagnetiniais laukais. Interferencijos nebūna.
Paaiškinimas
Bendraašiai kabeliai yra dviejų rūšių – standūs ir lankstieji. Standieji turi kietą apdangalą, o lanksčiųjų apdangalas plonas ir susuktas į kasą, kuri esti iš plonos vielos. Vidinis izoliatorius, vadinamas dielektriku, yra itin svarbus viso kabelio savybėms. Šis dielektrikas turi savitąją varžą ir slopinimą. Dielektrikas gali būti vientisas arba su išmuštais oro tarpais. Bendraašio kabelio galas dažniausiai daromas su RF jungtimi.
Signalo sklidimas
Atviros vielos perdavimo linijos turi tokią savybę, jog per ją sklindanti elektromagnetinė banga nusitęsia per erdvę, kur yra lygiagrečios vielos. Tokios linijos (atviros vielos) turi mažus nuostolius, bet nepageidaujamas savybes. Jos negali būti išlenktos ar kaip nors kitaip perlenktos, nes keičiasi jų savitoji varža. Tokių linijų negalima priartinti ar nutiesti ta pačia kryptimi kaip ir kiti laidūs elektrai kūnai ar laidai, nes kiti laukai sąveikaus su šiais, ir linijoje gali atsirasti nepageidaujami dažniai, radiacija. Linija bus išderinta.
Bendraašiai kabeliai išsprendė šią problemą. Bendraašiame kabelyje elektromagnetinė banga yra apribota tarp centrinės varinės šerdies ir varinio tinklelio. Varinis tinklelis esti kaip skydas, neleidžiantis bangai prasiskverbti į išorę. Energijos perdavimas linijoje vyksta tik dialektriku kabelio viduje tarp laidininkų – centrinės šerdies ir tinklelio. Be to, bendraašius kabelius galima lankstyti be jokių neigiamų pasekmių, ir jie gali būti tiesiami šalia kitų laidininkų. Jokių nepageidaujamų iškraipymų nebus. Naudojant radijo dažnius iki kelių gigahercų, banga sklinda tik skersinių elektrinių, magnetinių bangų principu. Tai reiškia, kad elektrinis ir magnetinis laukai yra vienas kitam statmeni bangos sklidimo kryptimi. Tačiau, jei skersinis magnetinis ir skersinis elektrinis laukas viršija leistina dažnių ribą, tai veikimo būdas būna toks kaip bangolaidyje. Dažniausiai skleisti signalus viršijančius leistinas ribas netinka, nes tai sąlygotų nepageidaujamus efektus, tokius kaip fazių poslinkiai arba bangų interferencija. Išorinio laidininko (tinklelio) skersmuo yra apytiksliai atvirkščiai proporcingas dažnio galutinei ribai.
Metanira
Graikų mitologijoje Metanira – Kelėjo žmona, Eleusino karalienė, Demofono ir Triptolemo motina.
Kol Demetra ieškojo dukters, įgavusi senos moters išvaizda ir pasivadinusi Doso, ji buvo svetingai sutikta Kelėjo ir Metaniros. Jis paprašė slaugyti jo sūnūs, Demofoną ir Triptolemą. Atsidėkodama Kelėjui už vaišingumą, Demetra ketino jo sūnų Demofoną padaryti nemirtingu grūdindama jo sielą šeimos židinyje kiekvieną naktį. Tačiau negalėjo užbaigti ritualo, kadangi vieną naktį Metanira įėjo į kambarį ir sutrukdė. Vietoje to ji nusprendė Triptolemą išmokyti žemės ūkio meno. Iš jo visa Graikiją išmoko sodinti ir nuimti javus. Triptolemas skrido per žemes sparnuotoje karietoje, kol Demetra ir Persefonė nešė jį, ir padėjo jam užbaigti misiją išmokyti visą Graikiją žemės ūkio meno.
Rimšai
Rimšai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, vakariniame Eržvilko miestelio pakraštyje, kelių ir  sankryžoje.
Abubakras ibn Umaras
Abubakras ibn Umaras (arab.: أبو بكر بن عمر, gimimo metai nežinomi, m. 1087 m.) – Almoravidų valdovas.
1056 m. Almoravidų religinis vadovas Abdalahas ibn Jasinas karinėms operacijoms vadovauti paskyrė Abubakrą ibn Umarą, o po Jasino mirties 1059 m. Abubakras tapo Almoravidų dinastijos valdovu. Jo vadovaujama armija 1057 m. užėmė pietų Maroko Sus regiono sostinę Tarudantą, po to pasuko į Atlaso kalnus ir centrinį Maroką. 1059 m. prasidėjo kovos su berberų genties Zenata. šaka – Beregvarais. Beregvarai labai priešinosi ir tik 1059 m. Abubakrui ibn Umarui Beregvarus pavyko nugalėti ir užimti jų sostinę Agmatą Jis vedė Beregvarų valdovo našlę Zeinabą (Zainab al-Nafzawiyya) ir pradėjo būsimos Maroko sostinės Marakešo statybas. Prasidėjus berberų neramumams Sacharoje, Abubakaras buvo priverstas grįžti atgal, kad atstatytų tvarką, o vadovavimą armijai 1061 m. pavedė sūnėnui Jusufui ibn Tašminui. Nusprendęs, kad Sacharoje jo žmonai Zeinabai bus sunku, išsiskyrė su ja ir patarė tekėti už Jusufo. Po berberų sukilimo numalšinimo, jis norėjo grįžti atgal į Maroką ir užimti sultono vietą, bet Jusufas ibn Tašminas nesutiko. Abubakro vardas iki jo mirties liko tik ant monetų. Abubakras ibn Umaras grįžo į Sacharą, čia jis buvo paskirtas Almoravidų atstovu. 1076 m. dalyvavo žygiuose į Ganą, o 1087 m. mirė.
Vikingas (traukinys)
Mišrusis traukinys „Vikingas“ – šaudyklinis traukinys, bendras Lietuvos, Baltarusijos ir Ukrainos geležinkelių, uostų stividorinių kompanijų ir Klaipėdos, Iljičiovsko bei Odesos uostų projektas, įgyvendintas 2003 m. vasario 6 d. Traukinio operatoriai: Lietuvoje – „LG Ekspedicija", Baltarusijoje – „Belintertrans“, Ukrainoje – „Liski“.
Į traukinį kraunami 20 ir 40 pėdų konteineriai bei puspriekabės ir autotraukiniai, kurie iš Skandinavijos bei Vakarų Europos šalių atgabenami jūrų transportu į Klaipėdos uostą, taip pat ir per Mukrano-Klaipėdos perkėlą, ir vežami toliau į Ukrainą, Baltarusiją, Artimuosius Rytus, Kaukazą – per Iljičiovsko bei Odesos uostus ir atgal. Vagonai su konteineriais ir autotraukiniais vežami traukiniu „Vikingas“ ne tik į Klaipėdos (Lietuva), Iljičiovsko ir Odesos (Ukraina) uostus, bet ir į šiame maršrute numatytas Baltarusijos, Lietuvos bei Ukrainos geležinkelių stotis, kurios yra traukinio maršrute.
Konteineriai Lietuvoje į šį traukinį gali būti pakraunami ar iškraunami Klaipėdos „Draugystės“ stotyje, taip pat Panerių bei Klaipėdos geležinkelio stočių konteinerių aikštelėse. Autotraukiniai gali būti pakraunami į vagonus (arba iškraunami) „Draugystės“ arba Panerių stotyse. Prie traukinio „Vikingas“ iš Panerių stoties atvežti vagonai su konteineriais ir autotraukiniais prikabinami Vaidotų stotyje, o iš Klaipėdos stoties atvežti vagonai su konteineriais prikabinami „Draugystės“ stotyje.
Nors konteinerių bei autotraukinių vežimas traukiniu „Vikingas“ vykdomas greičiau, saugiau, maždaug perpus pigiau, tačiau ilgos muitinės procedūros, konkurencija iš automobilių transporto pusės, informacijos stoka apie traukinio galimybes stabdo krovinių apimčių augimą. Laukiama, kad kylant ekonomikai prekių vartojimas augs, todėl augs ir jų gabenimas konteineriais.
2009 m. „Vikingas“ pelnė Europos intermodalinio transporto asociacijos apdovanojimą kaip ilgalaikis ir sėkmingai rinkoje veikiantis projektas. 2011 m. prie šio projekto prisijungė Gruzija ir Moldova, savo ketinimus prisijungti jau yra išreiškę Azerbaidžanas ir Sirija. „Vikingo“ teikiamomis galimybėmis domisi Turkija ir Šiaurės Europos šalys.
2014 m. „Vikingas“ pelnė Europos Sąjungos mokslinių tyrimų programos BESTFACT apdovanojimą kaip geriausias Žaliosios logistikos ir įvairiarūšių vežimų projektas.
Natália Kelly
Natalija Keli (g. 1994 m. gruodžio 18 d.) – Austrijos dainininkė, gimusi Hartforde, Jungtinėse Amerikos Valstijose. Keli šiuo metu gyvena Bad Feslau mieste, Žemutinėje Austrijoje. Natalija atstovavo Austrijai 2013 m. Eurovizijos dainų konkurse Malmėje, Švedijoje, su daina „Shine“.
Remeika
Remeika − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Remeikienė (ištekėjusi moteris) ir Remeikaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Sovetas
Sovetas – miestas Pietų Afrikos Respublikoje Gautengo provincijoje, apie 15 km į pietvakarius nuo Johanesburgo centro. 1,70 mln. gyventojų (2005). Tai didelis miestas, kuriame daugiausia gyvena juodaodžiai; dauguma jų dirbti vyksta į Johanesburgą.
Istorija
XX a. šeštajame dešimtmetyje, apartheido režimo metu, Sovetas buvo pastatytas kaip savarankiškas gyvenamasis rajonas. Iki tol juodieji gyveno vyriausybės paskirtose teritorijose baltųjų gyvenvietėse. 1976 m. birželį miesto juodaodžiai (daugiausia – moksleiviai ir studentai) protestavo prieš afrikanso kalbos kaip privalomos mokyklose įvedimą. Dėl neramumų buvo nužudyta apie 500 žmonių, daugiausia – jaunimo ir vaikų.
Pavadinimo kilmė
miniatiūra|Soveto lūšnynai Miesto, kuris susikūrė iš keleto juodaodžių gyvenviečių, pavadinimą lėmė jo vieta artimiausio didmiesčio – Johanesburgo – atžvilgiu: Sovetas yra į pietvakarius nuo jo, ir iš pradžių buvo vadinamas South West Township („Pietvakarių gyvenvietė“), o vėliau miestui pavadinti buvo paimtos pirmosios dvi raidės iš kiekvieno žodžio: So + We + To.
Martynas Anysas
Martynas Anysas (1895 m. gruodžio 5 d. Kintai, Šilutės apskritis – 1974 m. sausio 29 d. Torontas) – Lietuvos teisininkas, istorikas, diplomatas.
Biografija
Studijavo Berlyno ir Hamburgo universitetuose. 1935 m. teisių daktaras.
1920–1929 m. Lietuvos pasiuntinybės Berlyne atašė, 1929–1934 m. konsulas Hamburge. 1934–1939 m. Klaipėdos gubernatoriaus patarėjas. 1936–1939 m. dėstė Klaipėdos, 1939–1941 m. Šiaulių prekybos institutuose. TSRS 1940 m. okupavus Lietuvą atleistas iš instituto, pasitraukė į Vokietiją. Po karo su šeima emigravo į Kanadą. Vienas Kanados baltų federacijos steigėjų ir vadovų. Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto, Mažosios Lietuvos rezistencijos sąjūdžio veikėjas.
Alinauka
Alinauka – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Sudeikių. Aplink kaimą telkšo keli ežerai: šiauriau – Šiekštelis, piečiau – Šiekštys, 1 km į rytus – Alaušas.
Jonas Algirdas Martišius
Jonas Algirdas Martišius (1927 m. liepos 10 d. Bajoruose, Garliavos valsčius – 2006 m. birželio 29 d. Vilniuje) – Lietuvos fizikas, pedagogas, istorikas, fizinių mokslų daktaras.
Biografija
Nuo 1935 m. mokėsi Tabariškių pradžios mokykloje, 1941–1947 m. Kauno „Aušros“ berniukų gimnazijoje. 1951 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą.
Pagrindinė mokslinių tyrimų kryptis – teorinė atomų spektroskopija, mokslo istorija. 1994 m. vienas mokinių papildomojo ugdymo mokyklos „Fizikos olimpas“ steigėjų, mokykloje dėstė mechanikos kursą. Tyrinėjo Lietuvos mokslo istoriją. Paskelbė straipsnių teorinės spektroskopijos, fizikos dėstymo metodikos, Lietuvos fizikos istorijos, mokinių ugdymo klausimais.
Prancūzijos futbolo varžybos 1926–1927 m.
Prancūzijos futbolo varžybos 1926–1927 m.
Naujasis Obelynas
Naujasis Obelynas – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje. Seniūnaitijos centras. Veikia Obelyno pagrindinė mokykla su muziejumi, Obelyno biblioteka, paštas (LT-75202), 1 parduotuvė. Tai sovietmečiu statyta alytnamių gyvenvietė, įsikūrusi apie 2 km į rytus nuo Akmenos kairiojo kranto.
miniatiūra|left|Įvažiavimas
Istorija
Kaimo praeitis glaudžiai susijusi su Senuoju Obelynu. Iki XX a. tai buvo vienas kaimas – Obelynas. Senojo Obelyno kapinyne atrastų radinių amžius siekia net ankstyvojo geležies amžių (I–IV a.). 1562 metais dar neskilęs Obelyno kaimas aprašytas Karšuvos valsčiaus inventoriuje. Tai buvo labai didelį plotą užimantis kaimas, ir jis buvo Karšuvos valsčiaus „sostinė“. Dabar šio vieno kaimo teritoriją dalijasi 6 kaimai: Senasis, Naujasis ir Rusų Obelynai, Pakoplyčis, Negėrai ir Pabremenis.
Anykščių miškai
thumb|250px|Anykščių miškai [[Vetygala|Vetygalos apylinkėse]]
Anykščių miškai – miškai Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje į pietvakarius nuo Anykščių, abipus Šventosios.
Geografija
Anykščių miškai priklauso Anykščių miškų urėdijos Anykščių girininkijai (1050 ha). Visas miškas iki Šventosios kairiojo intako Virintos įeina į Anykščių regioninio parko teritoriją. Sudaro Anykščių šilelis, Anykščių, Puntuko, Peslių ir Didžiašilio miškai.
Anykščių miškai – viena gražiausių rytų Lietuvos vietų. Yra labai vaizdingų medynų (Anykščių šilelis) ir reginių į Šventosios slėnius. 1960 A paskelbti kraštovaizdžio draustiniu. Puntuko miške yra vienas didžiausių Lietuvos riedulių – Puntukas, Šventosios dešiniajame krante – Puntuko brolis. Anykščių šilelį galima apžvelgti nuo pažintinio medžių lajų tako.
Medynai
Augavietės nederlingos ir derlingos normalaus drėgnumo. 79 % miškų yra ekosistemų apsaugos ir rekreaciniai, 21 % – ūkiniai. Kultūros kilmės medynų 24 %, pušynų 83 %, eglynų 4 %, baltalksnynų 7 %, Beržynų 6 %. Jaunuolynai sudaro 4 %, pusamžiai medynai 65 %, pribręstantys 14 %, brandūs 17 %. Medynų vidutinis amžius 68 m., bonitetas 1,5, skalsumas 0,77, tūris 272 m³/ha. Našiausių medynų tūris 320 m³/ha. Kasmet priauga 6,0 m³/ha medienos. Daug stirnų, lapių, barsukų, kiaunių, usūrinių šunų. Šventojoje yra ūdrų, kanadinių audinių, bebrų, ondatrų, daug ančių ir kitų vandens paukščių.
Istorija
Sovietinės okupacijos metais Anykščių šilelyje, nedideliame miško masyve, esančiame šalia Anykščių miesto, trumpam apsistodavo Lietuvos Algimanto apygardos partizanai.
Kosminiai spinduliai
256px|thumb|Kosminių spindulių energijos spektras Kosminiai spinduliai – didelės energijos atomų branduolių srautai, pasiekiantys Žemę iš kosminės erdvės, taip pat ir antriniai spinduliai, kuriuos tie branduoliai sukuria Žemės atmosferoje. Kosminių spindulių dalelės dar vadinamos reliatyvistinėmis dalelėmis, nes dėl didelio greičio joms darosi pastebimi specialiosios reliatyvumo teorijos reiškiniai.
Atradimas
Kosminiai spinduliai buvo aptikti XX a. pr. tiriant sauso oro jonizaciją uždarame inde. Atliekant bandymus, buvo nustatyta, kad įelektrintas elektroskopas apgaubtas labai storu švino apvalkalu, vis dėlto netenka savo krūvio. Aiškinantis šio reiškinio priežastis ir buvo pastebėti nepaprastai skvarbūs nežemiškos kilmės spinduliai. Kad tie spinduliai ateina į Žemę iš kosminės erdvės, patvirtina stebėjimai: pakilus atmosferoje iki 1000 m aukščio, jonizacijos intensyvumas nežymiai sumažėja, o po to staigiai padidėja. Pastarojo reiškinio negalima paaiškinti, laikant, kad jonizacijos šaltinis yra Žemės gelmėse. Tyrimais buvo nustatyta, kad kosminiai spinduliai atklysta į Žemę izotropiškai iš visos kosminės erdvės (pvz., kosminiai spinduliai sukelia oro jonizaciją, kurios intensyvumas praktiškai nepriklauso nuo Žemės paros sukimosi). Reikia pažymėti, kad terminas "spinduliai" yra šiek tiek klaidinantis, kadangi dalelės atlekia pavieniui, o ne spindulio (tokio kaip šviesos) pavidalu.
Intensyvumas
Kosminių spindulių intensyvumas I - apibūdinamas dalelių srauto tankiu - tai skaičius tokių reliatyvistinių dalelių, kurių judėjimo kryptys išsitenka vienetiniu erdviniu kampu prasiskleidžiančiame kūgyje ir kurios per vienetinį laiką kerta vienetinio ploto paviršių, statmeną judėjimo krypčių vidurkiui.
Kosminius spindulius, sklindančius izotropiškai iš visatos erdvių, nukreipia Žemės magnetinis laukas, todėl jų intensyvumas pažemėje priklauso nuo geografinės platumos. Stipriausiai Žemės magnetinis laukas paveikia spindulius pusiaujo srityje. Tenai daugiausia dalelių yra smarkiai atlenkiamos ir nepraeina į žemutinius sluoksnius. Šis reiškinys vadinamas geografinės platumos efektu. 10 km aukštyje platumos efektas siekia 36 %. Ištyrus Žemės magnetinio lauko poveikį kosminiams spinduliams, paaiškėjo, kad juose esančios teigiamos dalelės nukreipiamos į rytus, o neigiamos - į vakarus (rytų-vakarų efektas).
Antriniai kosminiai spinduliai
Didesniame kaip 50-60 km aukštyje kosminių spindulių intensyvumas yra pastovus; ten sklinda tik pirminiai spinduliai. Intensyvumo didėjimas, artėjant prie Žemės paaiškinamas antrinių spindulių susidarymu.
Tauras (Zodiako ženklas)
Tauras yra Žemės ženklas. Valdančioji planeta – Venera.
Kosminiai spinduliai
Antriniai kosminiai spinduliai
Milžinišką savo energiją pirminių kosminių spindulių dalelės daugiausia išeikvoja netampriems smūgiams į azoto ir deguonies atomų branduolius viršutiniuose atmosferos sluoksniuose. Dėl tų susidūrimų ir su jais susijusių procesų atsiranda antriniai kosminiai spinduliai, kurie ir pasiekia Žemės paviršių. Ištyrus pirminiuose kosminiuose spinduliuose esančių protonų ir sunkiųjų branduolių laisvojo kelio ilgius, buvo prieita išvada, kad žemiau 20 km visi kosminiai spinduliai yra antriniai.
Samoboras
Samoboras – miestas šiaurės Kroatijoje, vakarinis Zagrebo priemiestis prie Savos upės. Išvystyta krištolo pramonė. Išlikę XIII a. pilies griuvėsiai.
Kosminiai spinduliai
Antriniai kosminiai spinduliai
Bendra energija, kurią atneša kosminiai spinduliai į Žemę per sekundę, nėra didelė (~ 1,5 · 106 kW), ji palyginama su žvaigždžių regimojo švytėjimo energija. Tačiau kai kurios pirminių spindulių dalelės turi tiesiog fantastišką energiją - apie 1019 - 1020 eV.
Tiriant antrinių kosminių spindulių skvarbą, matuojamas praėjusių pro tam tikro storio švino sluoksnį spindulių intensyvumas. Didinant plokštelės storį nuo 10-13 cm, intensyvumas sparčiai mažėja, o toliau praktiškai lieka pastovus, todėl antriniuose kosminiuose spinduliuose išskiriamos minkštoji ir kietoji komponentės. Minkštąją komponentę smarkiai absorbuoja švinas, o kietoji pro šviną lengvai prasiskverbia. Kosminiai spinduliai skirstomi į kietuosius ir minkštuosius, remiantis skirtumu tarp lengvųjų ir sunkiųjų elektringų dalelių radiacinio (stabdymo) ir jonizacinių nuostolių. Kietąją komponentę sudaro sunkesnės greitos elektringosios dalelės, kurios savo energijos netenka, daugiausia tiktai jonizuodamos sutiktus kelyje atomus. Minkštąją komponentę sudaro lengvos elektringos dalelės - elektronai ir pozitronai, taip pat fotonai.
Samoboras
Istorija
1242 m. gavo laisvojo karališkojo miesto teises.
Kosminiai spinduliai
Žemės radiacinės juostos
Nustatyta, kad už atmosferos ribų egzistuoja Žemės radiacinės juostos. Tai - dvi viena nuo kitos atskiros sritys, kuriose kosminių jonizuojančių spindulių intensyvumas žymiai didesnis, negu palyginti mažuose aukščiuose. Šios juostos susidaro todėl, kad Žemės magnetinis laukas pagauna ir laiko elektringąsias daleles. Vidinė juosta yra nutolusi nuo Žemės 600-6000 km. Kai kuriose vietose, pvz., ties magnetinėmis anomalijomis, esančiomis pietinėje Atlanto dalyje, ji nusileidžia iki 300 km. Išorinė juosta nutolusi nuo Žemės (2-6)· 104 km, o kai kuriose vietose (55-70° platumose) nusileidžia prie Žemės iki 300-1500 km. Vidinėse juostose daugiausia yra didelės energijos protonų; jų energija siekia nuo 10-20 MeV iki 700-800 MeV. Išorinėje juostoje pagrindinės dalelės yra elektronai, kurių energija mažesnė kaip 100 keV.
Radiacinės juostos turi būti apie visus dangaus kūnus, kur yra magnetinis laukas. Pvz., Mėnulis neturi savo magnetinio lauko, todėl apie jį nėra radiacinių juostų. Duomenys apie stipresnės kosminės radiacijos sritis nepaprastai svarbūs, skrendant žmogui į kosmines erdves.
Kilmės hipotezės
Laikoma, kad pirminių kosminių spindulių elektringosios dalelės įgyja didžiules energijas todėl, kad jas įgreitina žvaigždžių ir Saulės elektromagnetiniai laukai. Svarbu tai, kad elektringosios dalelės turi būti įgreitinamos palaipsniui. Juk kosminiuose spinduliuose yra sunkiųjų ir supersunkiųjų branduolių, kurių energija siekia 1019 eV. O jeigu jie įgytų tokias energijas iš karto, tai branduoliai bematant "išgaruotų" į atskirus nukleonus. Nukleonų ryšio energijos branduolyje jau neužtektų jiems išlaikyti drauge, branduoliui staigiai suteikus energiją, net kur kas mažesnę negu 1019 eV. Sukantis žvaigždėms, kurios turi magnetinį lauką, susidaro sūkuriniai elektriniai laukai. Žvaigždžių magnetiniai laukai, veikdami protonus ir branduolius, išlaiko juos uždarose orbitose, o judėdami uždaromis orbitomis elektringuose laukuose, branduoliai įgyja milžiniškus pagreičius. Kitas dalelių įgreitinimo pirminiuose kosminiuose spinduliuose mechanizmas yra statistiniai efektai: dalelės įgreitinamos sutiktuose tarpžvaigždinės medžiagos debesyse, kuriuose yra nevienalyčiai magnetiniai laukai.
Kaip apskaičiavo E. Fermis, tarpžvaigždinės medžiagos debesyse vyksta įelektrintų masių judėjimas, todėl susikuria kintami elektromagnetiniai laukai. Tuose laukuose pirminių kosminių spindulių elektringosios dalelės gali būti įgreitinamos iki pačių didžiausių energijų, kokias pavyko pastebėti. Spėjama, kad pradinę energiją pirminėms dalelėms suteikia smūginės bangos, kurios susidaro, kai susiduria dujų masės, sprogstant supernovoms. Tokių sprogimų energija yra branduolinės kilmės, todėl kosminių spindulių energijos pirmasis šaltinis taip pat yra branduolinė energija.
Repečkienė
Repečkienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Repečkaitė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Repečka.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Chuan Emilio O'Liris
Istorija
Miestas pavadintas Paragvajaus istoriko, politiko Juan Emilio O'Leary garbei.
Kreivėnai (Tauragė)
Kreivėnai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 15 km iki Lauksargių. Stūkso Kreivėnų piliakalnis.
Istorija
Kaimas pirmą kartą šaltiniuose buvo paminėtas 1540 m.
Vilkės upelio kairiajame krante, Jakštaičio lauke, 1932 m. aptikta archeologinių radinių. Į muziejų pateko V–VI a. ir XIII–XIV a. archeologinių radinių, kurie iki 1945 m. buvo saugomi Prūsijos muziejuje Karaliaučiuje ir Įsrutyje. Per Antrąjį pasaulinį karą radiniai sunaikinti. Senkapio vietą mėginta surasti, tiksli vieta nežinoma, ji galėtų būti netoli Kulmėnų piliakalnio su senovės gyvenviete (Pagėgių sav.).
Maksimianas
Markas Aurelijus Valerijus Maksimianas (Marcus Aurelius Valerius Maximianus; apie 250 m. – apie 310 m. liepa) buvo Romos imperatorius 285–305 m. Jis turėjo cezario titulą 285–286 m. ir augusto 286–305 m. Jis buvo imperatoriaus Diokletiano, kurio politinė išmintis derėjo su Maksimiano kariniais gabumais, kolega. Jo rezidencija buvo Tryre, bet daugumą laiko Maksimianas praleido karo žygiuose. 285 m. vasaros pabaigoje jis numalšino sukilimą Galijoje, vadinamą Bagaudomis. 285–288 m. kovėsi su germanų gentimis prie Reino. Kartu su Diokletianu jis naudojo Išdegintos žemės taktiką alemanų valdų gilumoje 288 m. laikinai sumažindamas germanų invazijos grėsmę per Reino frontą.
Lamanšo kanalą prižiūrėjęs Karauzijas, kurį paskyrė Maksimianas, sukilo 286 m., tad Šiaurės Galija ir Britanija atsiskyrė. Jis nesugebėjo nugalėti Karauzijo, o jo laivyną sunaikino audra 289 ar 290 m. Maksimiano pavaldinys Konstancijus I Chloras kovėsi su Karauzijo įpėdiniu Alektu, o Maksimianas tvarkėsi Reino fronte. Maišto vadas buvo sutriuškintas 296 m. ir Maksimianas išvyko į pietus kautis su piratais Ispanijoje ir berberų sukilimu Mauretanijoje. Šias užduotis atlikęs iki 298 m., jis grįžo į Italiją, kur ramiai gyveno iki 305 m. gegužės 1 d., kai atsistatydino Diokletiano naudai ir atidavęs augusto titulą Konstancijui išėjo į atsargą Pietų Italijoje.
306 m. pabaigoje jis susigrąžino augusto titulą ir padėjo sūnui Maksencijui sukilti Italijoje. 307 m. balandžio mėn jis bandė nuversti savo sūnų, bet nepavykus pabėgo į Konstancijaus įpėdinio Konstantino rūmus Tryre. Karnunto susirinkime 308 m. lapkritį Diokletianas ir jo įpėdinis Galerijus privertė Maksimianą vėl atsistatydinti. 310 m. pradžioje Maksimianas bandė nuversti Konstantiną, kai šis kovėsi prie Reino. Jį parėmė nedaugelis ir Konstantinas jį pagavo Marselyje. Konstantinui įsakius Maksimianas vasarą nusižudė. Konstantinui kaunantis su Maksencijumi buvo stengiamasi užmiršti jo vardą, bet po to jis buvo sudievintas.
Visuotinis gėdos jausmas
Visuotinis gėdos jausmas – 1976 m. sukurta komedija. Filmą sudaro 4 istorijos, kurias vienija bendra veiksmo vieta (Roma ir jos apylinkės) bei kai kurie bendri veikėjai.
Siužetas
Pirma istorija. Garbingas miestelėnas Džantino Kolona nusprendžia sidabrinių vestuvių proga nusivesti savo žmoną Erminą į kiną, kuriame jie nebuvo 4 metus. Išsirinkę filmą, kurios afišoje matyti vienuolė ir karininkas, jiedu tikisi romantinės juostos, tačiau paaiškėja, kad tai erotinis filmas ir jiedu palieka salę. Neprarasdami vilties, jie eina į kitą kino teatrą, kuriame rodomas filmas „Anūkė“, tačiau šis pasirodo besąs tokio paties turinio. Ermina salėje netenka sąmonės, o kino teatro direktorius liepia jiems grąžinti pinigus. Sėdę į taksi, Džantino su Ermina taksi važiuoja į Romos centrą, visą dieną apžiūrinėja afišas su apsinuoginusiomis moterimis, kol temstant randa sudominusį filmą. Jie tikisi, kad šis bus apie raitelius ir jojimą, tačiau paaiškėja, kad jis taip pat erotinis, tačiau sutuoktiniai lieka jame, nes jaučiasi pavargę. Intymiose scenose Ermina stengiasi nežiūrėti į ekraną, o kitose su vyru bando suprasti siužetą. Galiausiai ji neištveria ir pabėga iš seanso, o Džantino – jai iš paskos. Važiuodami namo jie mėgina filosofiškai pažvelgti į situaciją, vyras svarsto kad galbūt jie atsilikę nuo gyvenimo realijų. Prieš miegą Ermina, prisiminusi matytas scenas, nori eiti gulti su juodomis kojinėmis bei pasiūlo vyrui jį išplakti botagu, tačiau šis atsisako.
Antra istorija. Per paskutinį pusmetį suimamas jau trečias žurnalo „Laisvė“ redaktorius, kuris iš tiesų nepriima lemiamų sprendimų – tai daro leidėja, emancipuota moteris Loredana Davoli kartu su sekretore Ursula. Į redakciją užsuka jaunas rašytojas Otavijus Karamesa, besitikintis sudominti savo kūryba. Jam paaiškinama, kad žurnalą domina ne filosofija ar dramos, o labiau erotiškos istorijos. Otavijus tampa pusnuogių merginų fotosesijos liudininku, po kurios Loredana pareiškia, kad ją sužavėjo jo kūryba, kurią reikia tik šiek tiek „pakoreguoti“. Susijaudinęs Otavijus su viskuo sutinka ir Loredana jį nuveža į išnuomotą butą, kur šio laukia jauna sekretorė Orchidėja, turinti padėti perrašyti kūrinį. Po audringos nakties jis sužino, kad merginai tai buvo profesinė užduotis ir jis jos nedomina, tačiau Loredana pasiūlo jam darbą – „Laisvės“ redaktoriaus postą su didžiule alga ir automobiliu. Otavijus su viskuo sutinka, neskaitydamas pasirašo visus jam paduodamus dokumentus, tačiau netrukus, kaip ir ankstesniuosius redaktorius, jį suima dėl pornografijos skleidimo.
Trečia istorija. Teisėjas Ticianas Balarino, pasirašęs „Laisvės“ redaktoriaus arešto orderį, nori uždrausti ir patį leidinį. Kadangi jis platinamas taip greitai, jog nespėjama konfiskuoti tiražų, teisėjas ir kiti garbūs miestelėnai nusprendžia pasirašyti peticiją. Kliūtimi netikėtai tampa teisėjo žmona Armida, kuri atsisako protestuoti prieš tai, ko nėra mačiusi, ir prašo vyro parodyti jai kelis žurnalus. Kai šis atsisako, Armida vyksta į gretimą miestelį, kur jos niekas nepažįsta, ir prisiperka pornografinių žurnalų. Čia ji vos nesusiduria su keliais peticiją jau pasirašiusiais miestelėnais, kurie atvyksta čia tokiu pačiu tikslu. Kol Armida studijuoja žurnalus, jos vyras žiūri cenzūrai pateiktą filmą (vieną iš tų, kuriuos kino teatre žiūrėjo Džantino ir Ermina). Nusprendęs, kad šis nepadorus ir reikia uždrausti filmą, o kino teatrą uždaryti, teisėjas vyksta namo, kur jo laukia žmona, persirengusi seksualiais drabužiais kaip jos matytuose žurnaluose. right|thumb|200px|Kadras iš filmo Ketvirta istorija. Filmuojama paskutinė juostos „Ledi Čaterli 76“ scena. Filmas jau viršijo biudžetą ir laiko sąnaudas, todėl prodiuseris Džiuzepė Konstanzo negali sulaukti, kada darbai bus baigti. Netikėtai juostos pagrindinė žvaigždė, vokietė Ingrida, pabėga iš filmavimo aikštelės, o prodiuseriui pranešama, kad ji neketina vaidinti paskutinėje scenoje, nes iš jos norima „nepadoraus dalyko“. Džiuzepė mėgina sureguliuoti konfliktą, tačiau aktorė kategoriška, kaip ir jos motina (jos vyrui gėjui nerūpi, kuo užsiima žmona). Žinia, kad scena nenufilmuota, pasiekia finansuotojus ir juostos platintojus užsienyje, kurie netrukus atvyksta ir pradeda grasinti Džiuzepei dideliais nemalonumais, mat trūkstama scena iš tiesų yra tai, dėl ko filmas ir buvo kuriamas. Prodiuseris jau galvoja apie savižudybę, bet Ingridai tai nerūpi. Po ilgų derybų ji galiausiai sutinka, kad sprendimą priimtų kompetentinga komisija, nuspręsianti ar ši scena yra būtina filmui, ar ne. Džiuzepė meldžiasi bažnyčioje, kur jį pasiekia žinia, kad komisijos sprendimas buvo teigiamas ir Ingrida sutiko baigti filmą. Scena nufilmuojama, juosta rodoma kino teatre, kur jai pasibaigus, aktorė sutinkama ovacijomis, o tarp žiūrovų matyti ir visi pirmųjų epizodų pagrindiniai veikėjai.
Krintomas
Krintomas - dešinysis Akmenos intakas. Išteka iš Krintomo miško, teka į pietryčius, įteka į Akmeną 0,6 km. į šiaurės vakarus nuo Pagramančio.
Nunjesas
Nunjesas – kvartalas šiaurinėje Argentinos sostinės Buenos Airių dalyje. Ribojasi su Buenos Airių provincijos Olivoso miestu.
Viena pagrindinių kvartalo gatvių – Avenida General Paz. Kvartalas pavadintas jo įkūrėjo dono Florencio Emeterio Núñez garbei. Svarbus geležinkelių mazgas. Aktyvi prekyba, daug parduotuvių.
thumb|left|240px|Nunjeso geležinkelio stotis
Repšys
Repšys − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Repšienė (ištekėjusi moteris) ir Repšytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Dvyniai (Zodiako ženklas)
thumb|right|180px|Dvyniai left|30pxDvyniai − tai trečiasis Zodiako ženklas (gegužės 22 − birželio 21 d.).
Dvyniai yra Oro ženklas. Valdančioji planeta – Merkurijus.
Lova trims (filmas)
Lova trims – 1960 m. Italijoje sukurta komedija.
Turinys
Profesorius Pepino jau 10 metų vedęs Amaliją, tačiau jų namuose vis dar kabo šios buvusio vyro Antonio nuotrauka. Pastarasis prieš 20 metų buvo pašauktas į karą ir dingo Rusijoje, todėl visų buvo laikomas mirusiu. Amalija ištekėjo antrą kartą, tačiau jos 10-ųjų vestuvių metinių vakarą Antonio netikėtai vėl pasirodė namuose. Prasideda teisiniai ginčai, kuris iš vyrų yra teisėtas, o ir pačiai Amalijai niekaip nepavyksta apsispręsti, kurį ji myli labiau. Abu vyrai pasitelkia į pagalbą advokatus, teisininkus, taip pat spendžia vienas kitam spąstus, norėdami eliminuoti varžovą iš kovos, tačiau galiausiai aplink Amaliją ima suktis vienas iš advokatų. Antonio ir Pepino kartu sėda į lėktuvą, kuris dingsta be žinios, o Amalija galiausiai išteka trečia kartą. Tą patį vakarą namuose pasirodo Antonio su Pepino, kurie tikisi, kad žmona turėjo pakankamai laiko pagalvoti ir išsirinkti vieną iš jų dviejų...
Naujieji Bernatoniai
Naujieji Bernatoniai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Raudondvario, dešiniajame Nevėžio krante.
miniatiūra|250px|left|Kelias per N. Bernatonius
Voyager programa (Marsas)
Voyager programa į Marsą – tai NASA suplanuota nepilotuojamų kosminių aparatų programa Marso tyrimams. Ketinta Voyager erdvėlaivius į Marsą pasiųsti apie 1974–1975 metus. Ši programa turėjo būti įžanga į kitą projektą – žmonių kelionę į Marsą apie 1980 metus.
Deja, NASA teko atsisakyti tokių ambicingų planų, apkarpius jos biudžetą 1968, ši programa atšaukta 1971 metais.
Nepaisant to, NASA neatsisakė planų skrydžiams į Marsą. Voyager programa buvo pakeista daug paprastesne Viking programa, kuri buvo įgyvendinta 1975 metais.
Pagaičiškiai
Pagaičiškiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Biržų.
Istorija
1949–1992 m. kolūkio „Laisvoji žemė“ gyvenvietė.
Ribeiro
Ribeiro − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Alinava
Alinava – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurę nuo Berčiūnų. Į vakarus ir šiauriau kaimo auga Gustonių-Jakubonių miškai.
Kavoliškės
Kavoliškėmis vadinami kaimai:
Juodbuožis storgalvis
Juodabuožis storgalvis (Thymelicus lineola) – hesperijų (Hesperiidae) šeimos drugys. Skraido birželio – rugsėjo mėn. sausose ir apysausėse pievose. Vikšras gelsvai žalias. Išilgai nugaros yra balsvos linijos, o šonuose gelsvos.
Lietuvoje gausiai paplitusi rūšis.
Nuorodos
Macrogamta: Juodabuožis storgalvis - Thymelicus lineola
Vėžys (Zodiako ženklas)
thumb|right|180px|Vėžys left|30pxVėžys − tai ketvirtasis Zodiako ženklas (birželio 21 − liepos 22 d.).
Vėžys yra Vandens ženklas. Valdančioji planeta – Mėnulis.
Prancūzijos futbolo varžybos 1927–1928 m.
Prancūzijos futbolo varžybos 1927–1928 m.
Nijolė Anisimovienė
Nijolė Anisimovienė (g. 1944 m. rugsėjo 29 d. Geležūnuose, Birštono valsčius) – Lietuvos biologė, augalų fiziologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.
Biografija
Baigė Nemajūnų vidurinę mokyklą. 1967 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1994 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė.
Nuo 1970 m. dirba Botanikos institute. Tiria fitohormono indolit-3-acto rūgšties apykaitą dygstančiose sėklose, auksiną jungiančius baltymus. Paskelbė mokslinių straipsnių.
Rikyškiai
Rikyškiai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Pašaltuonio, kairiajame Šešuvies krante.
Etimologija
Tai vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo upėvardžio Rikija. Ankstesnio pavadinimo forma buvo Rikijiškiai.
Fiat 500 (2007)
Fiat 500 – Italijos automobilių gamintojos „FIAT“ modelis. Jis buvo anonsuotas 2006 m. gegužės 5 d., o oficialiai pristatytas 2007 m. liepos 4 d. su 250 000 vienetų išleidimu. Tai buvo vienas didžiausių pirmos partijos modelių išleidimų, atsižvelgiant į modelio populiarumą. Išleidimo dieną naujasis modelis buvo demonstruojamas 30-ties Italijos miestų centrinėse aikštėse.
Fiat 500 siūlomas trijų skirtingų stilių – POP (bazinis modelis), SPORT (sportinis variantas) ir LOUNGE (pilnas komplektas).
Šis modelis sukurtas senojo Fiat 500, gaminto 1957–1975 m., pagrindu.
Šis modelis gaminamas įmonės gamyklose Lenkijoje ir Meksikoje bei parduodamas daugiau nei 100 šalių.
2012 m. buvo pagamintas milijoninis Fiat 500 modelis, o 2017 m. šis skaičius pasiekė 2 milijonus.
2013 m. buvo pradėtas pardavinėti elektra varomas Fiat 500e modelis.
Deimas (palydovas)
Deimas – vienas iš dviejų Marso gamtinių palydovų, pavadintas senovės graikų dievo Deimo vardu. Deimas mažesnis ir labiau nutolęs nuo planetos nei Fobas.
Atradimas
Anglų rašytojas Džonatanas Sviftas (1667–1745), 1726 m. išleisto kūrinio „Guliverio kelionės“ trečiojoje dalyje aprašo skraidančią Laputos salą, kurios astronomai labai tiksliai nuspėję Marso palydovų skaičių ir orbitas. Kūrinys išleistas daugiau nei prieš šimtą metų iki Marso palydovų atradimo.
Deimą, kaip ir kitą Marso palydovą Fobą, atrado amerikiečių astronomas Asafas Holas 1877 m. rugpjūčio 12 d. 7 val. 48 min. Grinvičo laiku.
Pavadinimą šiam Marso palydovui pasiūlė suteikti Itono koledžo (D. Britanija) mokslininkas Henris Madanas (Henry Madan, 1838–1901).
Charakteristikos
Deimas, mokslininkų nuomone, greičiausiai yra asteroidas, nutolęs nuo Jupiterio planetos tiek, kad pateko į Marso gravitacijos lauką ir pradėjo skrieti apie jį. Tiesa, ši hipotezė yra gana diskutuojama mokslininkų tarpe. Bet, kita vertus, Deimas savo matmenimis ir nesferine forma yra gana panašus į kitus asteroidus. Jo matmenys yra maždaug 15×10×12 km.
Deimas sudarytas iš anglinių uolienų, panašių į C tipo asteroidų, ir ledo. Jo paviršiuje yra kraterių, tačiau jis yra pastebimai lygesnis nei Fobas. Dviejų didžiausių kraterių, pavadintų Svifto ir Voltero pavadinimais, skersmuo yra apie 3 km.
Žiūrint į Deimą iš Marso, šio kampinis skersmuo tebūtų 2,5' ir plika akimi jis atrodytų lyg žvaigždė. Ryškiausiu momentu (kaip Mėnulio pilnatis) jis būtų tokio paties ryškumo kaip Venera, matoma iš Žemės. Kitais atvejais jo ryškumas būtų kaip Vegos žvaigždės, matomos iš Žemės.
Kitaip nei Fobo, kurio orbitinis greitis yra didelis ir kuris pateka vakaruose ir nusileidžia rytuose, Deimas pateka rytuose ir nusileidžia vakarų pusėje. Apskriedamas planetą per 30,5 valandų, atsižvelgiant į tai, kad Marsas apie ašį apsisuka maždaug per 24,5 valandos, Fobą Marso padangėje pusiaujo stebėtojas gali stebėti apie 2,7 dienos.
Dėl to, kad Deimo orbita yra gana artima Marsui ir mažai pasvirusi, lyginant su Marso pusiauju, jo negalima stebėti iš planetos platumų, didesnių nei 82,7°.
FK Dunav Ruse
Rusės „Dunav“ – Bulgarijos futbolo klubas iš Rusės.
Džumeiros Palmė
thumb|250px|Džumeiros Palmė Džumeiros Palmė – dirbtinė sala, supilta Dubajaus bendrovės „Nakheel“. Tai viena iš trijų Palmių salų, kurios supiltos į Persijos įlanką ir praplėtė Dubajaus kranto liniją iki 520 km. Ši sala išsidėsčiusi ties Džumeiros rajono krantu Dubajuje, Jungtiniuose Arabų Emyratuose.
Aprašymas
Džumeiros Palmėje yra keletas salų, jos atrodo palmės formos. Ją sudaro „kamienas“, 17 atsikišusių „lapų“ ir apvaliai apeinančios salos su bangolaužiais. Salų bendras plotas atitinka 800 futbolo aikščių plotą, o salynas pavadintas „aštuntuoju pasaulio stebuklu“. Su žemynu sala sujungta 300 metrų tuneliu, o „kamienas“ su bangolaužio sala sujungtas tuneliu po jūra. Salą su žemynu sujungė ir vienbėgio traukinio maršrutas.
Kulykolis
Kulykolis yra ežeras Kazachstane, Kustanajaus srityje. Maždaug už 40 km į pietus telkšo Aikės ežeras, 20 km į pietvakarius Tobolo upė. Maždaug 18 km į vakarus yra Rusija.
Muhu
thumb|250px|Muhu sala Estijoje
Muhu – sala Baltijos jūroje, priklausanti Vakarų Estijos salynui. Trečioji pagal dydį Estijos sala, su aplinkinėmis salelėmis (Kesselaid, Viirelaid ir Võilaid) sudaranti Muhu valsčių, kurio plotas yra 206 km². Valsčius priklauso Sarės apskričiai.
Salos plotas – 198 km². 2010 m. balandžio 19 d. duomenimis, Muhu valsčiuje gyveno 1 697 gyventojai. Aukščiausia salos vieta – 24 m virš jūros lygio. Svarbiausios gyvenvietės: Liiva, kur veikia mokykla, Kuivastu, kur veikia uostas ir Koguva. Muhu ir Saremos salas jungia 4 km ilgio pylimas.
Istorija
Pirmieji gyventojai į salą atsikėlė 2500 m. pr. m. e.
UFO: Afterlight
UFO: Afterlight − 2007 m. kompiuterinis strateginis mokslinės fantastikos žaidimas. Žaidimas tęsia praeitos dalies „UFO: Aftermath“ scenarijų pagal kurį Žemę užvaldo ateiviai retikulienai (reticulians). Šį kartą tenka kurti žmonijos civilizaciją iš likučių, t. y. išsigelbėjusi maža žmonijos dalis kolonizuoja Marsą ir dėl jo vėl kaunasi su ateiviais.
Muhu
Istorija
1227 m. Kalavijuočių ordino kariuomenė, vadovaujama Viljamo iš Modenos, per apledėjusią Baltijos jūrą pasiekė ir užpuolė Muhu salos gyventojus, norėdamas susilpninti pagonių estų padėtį. Salos gynėjai pasidavė ties tvirtove, vadinta Mona, kurios griuvėsiai yra išlikę iki šių dienų. Šis mūšis užbaigė Kalavijuočių-estų karą krikščionių pergale.
UFO: Afterlight
Technologijos
Žaidime gausu technologijų, kurias galima atrasti, jos suskirstytos pagal rases. Yra įvairių rūšių ginklų (lazeriniai, plazminiai), kovinių kostiumų, turinčių įvairias savybes, bei kitų kovoje naudojamų prietaisų.
Tinklas
Žaidimas laimimas, kai terafomuojamas Marsas bei įveikiamos visos ateivių frakcijos.
Muhu
Istorija
XIII a. pabaigoje krikščionys saloje pastatė gotikinio stiliaus bažnyčią. Nuo 1532 m. Muhu saloje nebeliko baudžiavos.
XX a. salos gyventojų skaičius buvo trumpam pakilęs iki 6 000, tačiau amžiaus pabaigoje nukrito iki 2 000.
Antakalnis (Varėna)
Istorija
1980 m. prijungtas prie Varėnos miesto.
Kongo Demokratinės Respublikos demografija
thumb|right|350px|Kongo Demokratinės Respublikos gyventojų sk. kitimas 1961-2003 m. thumb|350px|Demografinė piramidė (2005 m.)
Gyventojų skaičius: 73 599 190 (2012 m. apskaičiavimai)
Struktūra pagal amžių: Gyventojų amžiaus mediana:
Metinis populiacijos prieaugis: 2,579 % (2012 m. apsk.)
In Flames
In Flames – Švedijos muzikos grupė iš Geteborgo. Grupė yra laikoma viena iš melodic death metal pradininkių ir padariusi didelę įtaką šiam metalo žanrui. Nuo susikūrimo 1990 metais, grupė gavo daugybę apdovanojimų, išleido devynis studijinius albumus bei vieną gyvo garso DVD. Pastaruoju metu grupė mėgaujasi augančiu populiarumu ne tik Švedijoje, bet ir visame pasaulyje. Iki 2008 metų pasaulyje buvo parduota 2 milijonai In Flames įrašų.