cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Žemės išlaisvinimo frontas
Žemės išlaisvinimo frontas neturi vieningos filosofinės ideologijos – organizacijos nariai asmeniškai būna ekoanarchistinių, antikapitalistinių, antiglobalistinių, ekofeministinių, giliosios ekologijos ir kitų į gamtos svarbą orientuotų pažiūrų.
Gailaičių apylinkė (Seda)
Gailaičių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Ylakių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Sedos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Ylakių apylinkės ir Luobos apylinkės.
Need for Speed: Hot Pursuit (2010 kompiuterinis žaidimas)
Need for Speed: Hot Pursuit – lenktynių žanro kompiuterinis žaidimas, sukurtas studijos „Criterion Games“ ir 2010 m. išleistas kompanijos „Electronic Arts“. Žaidimas skirtas PlayStation 3, Xbox 360, Wii, Microsoft Windows, iOS, Android, webOS ir Windows Phone platformoms. Wii versiją kūrė „Exient Entertainment“. Tai šešioliktoji „Need for Speed“ serijos dalis, senojo „Need for Speed III: Hot Pursuit“ (1998) atkūrimas naujesnės kartos techninei įrangai. 2020 m. lapkričio 6 d. išleista perdaryta žaidimo versija „Need for Speed: Hot Pursuit Remastered“, skirta Microsoft Windows, PlayStation 4, Xbox One ir Nintendo Switch.
Žaidimo veiksmas vyksta fiktyviame Seacrest County, paremtu Kalifornijos, Oregono ir Vašingtono valstijomis. Žaidėjas gali dalyvauti kelių tipų lenktynėse, taip pat žaisti interneto ryšiu, kuriame galima rinktis iš papildomų Hot Pursuit, Interceptor ir Race režimų. Čia atsiranda nauja "Autolog" sistema, leidžianti sujungti draugus į vieną bendrą tinklą, kurio pagalba galima lengvai susitikti žaidime pasivaržyti vienas prieš vieną arba peržvelgti vienas kito pasiekimus ir lygį. Be to, kūrėjai išleido papildomo turinio žaidimui, kurie prideda naujų automobilių, lenktynių ir gaudynių rungčių, įskaitant naujus apdovanojimus ir papildytą pasiekimų sąrašą.
„Need for Speed: Hot Pursuit“ buvo palankiai sutiktas kritikų, štai po 2010 m. organizuoto „Game Critics Awards“ gavo „Best Racing Game“ apdovanojimą, prie kurio prisidėjo ir kitų medijos priemonių įvertinimai bei apdovanojimai.
Grabuosta
Intakai: Pautienė, Lėgus (kairieji), Kiseliauka, Giutinė (dešinieji).
Vaga vietomis ištiesinta. Prie upelio įsikūrę Žalvariai, Gailiūnai, Navyna, Granica, Kisieliauka, Druskiai, Pagrabuosčiai, Grabasta, stūkso Pazadvorijos piliakalnis.
Upėvardis galbūt sietinas su žodžiu grabokštas („kerėbla“; plg. „susenęs žmogus“).
Puteikiai (Zarasai)
Puteikiai (anksčiau Pažiegė II) – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Pakniškių.
Jegoras Strojevas
Jegoras Strojevas (, g. 1937 m. vasario 25 d. Oriolo srityje) – tarybinis ir rusų politikas bei valstybės veikėjas, buvęs Rusijos Federacijos tarybos (RFT) pirmininkas (1996–2001 m.) bei Oriolo srities gubernatorius (1996–2009 m.).
Biografija
Baigęs mokyklą J. Strojevas dirbo kolūkyje, 1960 m. neakivaizdžiai baigė agronomijos-sodininkystės studijas Mičiurinsko vaisių ir daržovių pramonės institute.
1984–1985 m. – TSKP CK instruktorius, vėliau iki 1989 m. – TSKP Oriolo srities komiteto pirmasis sekretorius.
Nuo 1986 m. buvo TSKP CK narys, 1989–1991 m. – TSKP CK sekretorius žemės ūkio politikai, TSKP CK Politinio biuro narys. 1991 rugpjūčio pučo metu atsisakė pripažinti GKČP. Vėliau vadovavo veislininkystės mokslinio tyrimo institutui, 1991–1993 m. buvo RF konstitucijos kūrimo komisijos narys.
1996 m. sausio mėn. išrinktas Rusijos Federacijos tarybos pirmininku, buvo NVS šalių tarpparlamentinės asamblėjos pirmininkas. 2001 m. gruodžio mėn. pakeitus RFT formavimo tvarką, neteko RFT pirmininko pareigų (jam suteiktas „Garbės pirmininko“ titulas).
Nuo 2009 m. kovo mėn. iki 2014 m. rugsėjo mėn. – RFT narys nuo Oriolo srities.
J. Strojevas yra ekonomikos mokslų daktaras (1994 m.), Rusijos agrarinių mokslų akademijos tikrasis narys (nuo 1997 m.), Rusijos mokslų akademijos akademikas (nuo 2013 m.).
Graužė (Šešupė)
Graužė – upelis Lietuvoje, Kalvarijos savivaldybėje; Šešupės kairysis intakas. Prasideda Aistiškių miške, 2 km į pietus nuo Aistiškių. Teka kalvotais kraštovaizdžiais į pietryčius. Įteka Šešupėn 265,6 km nuo jos žiočių, ties Grandais.
Intakai: Ravelis (dešinysis), Skaistis (kairysis).
Vaga daugelyje vietų ištiesinta. Prie Graužės įsikūrę Beržynai, Jurgiškiai, Pagraužiai, Mantrimai, Kalneliai, Skaisčiai, Grandai.
Upėvardis kildinamas nuo žodžio graužas („žvyras, žvirgždas, akmenuotas krantas, kriaušis“).
Kurmanava
Kurmanava – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 30 km į šiaurės vakarus nuo Mstislavlio, pasienyje su Rusija.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Mstislavlio apskrities Kurmanavos valsčius, vėliau priklausė Šamavos valsčiui.
FK Dušanbe-83
Istorija
Klubo ištakos siekia 1983 m., o dabartinis klubas įkurtas 2016 m.
2019 m. antros pakopos pirmenybėse liko trečioje vietoje, tačiau pateko į aukščiausią lygą.
Žaidė aukščiausioje lygoje nuo 2020 m. Liko šeštoje vietoje.
Žaidėjai
Atnaujinta: 2021 m. rugpjūčio 27 d.
Puntlandas
Puntlandas arba Somalio valstija Puntlandas (Dowlad Goboleedka Buntlaand ee Soomaaliya, ) – kraštas šiaurės rytų Somalyje, 1998 m. pasiskelbęs savo autonomiją nuo centrinės Somalio valdžios, tačiau priešingai nei kaimyninis Somalilandas, nepriklausomybės nesiekia.
Puntlandas yra tarp Somalilando vakaruose, Adeno įlankos šiaurėje, Indijos vandenyno rytuose, Galmudugo regiono pietuose ir Etiopijos pietvakariuose. Administracinis centras – Garovė. Valstija pavadinta pagal pusiau legendinę Punto šalį, minimą senovės Egipto raštuose.
Istorija
Viduramžiais dabartinio Puntlando žemėse buvo Varsangalio, vėliau Madžirtino sultonatai. XX a. pr. teritoriją užkariavo britai ir italai.
Suskirstymas
Dėl vakarinių Solo, Sanago ir Aino regionų vyksta ginčai su Somalilandu bei nuo 2012 m. pasiskelbusia Hartumo valstija.
Arskas
Arskas  – miestas Rusijoje, Tatarstane, 65 km į šiaurės rytus nuo Kazanės, prie Kazankos upės; rajono centras. Pro miestą eina Kazanės–Permės plentas bei Kazanės–Jekaterinburgo geležinkelio ruožas. Maisto (pieno, krakmolo), statybinių medžiagų (plytų, asfalto) pramonė. Veikia totorių raštijos, etnografijos muziejai, netolimame Naujojo Kyrlajaus kaime yra totorių poeto Gabdula Tukajaus memorialinis muziejus.
2010 m. 89,4 % miesto gyventojų buvo totoriai, 9,6 % – rusai.
Istorija
Arsko žemė rašytiniuose šaltiniuose minima jau nuo XIV a. antros pusės. Šios žemės valdovais kartais laikomi udmurtai. 1552 m. Arską užėmė rusai, 1606 m. pastatyta tvirtovė. 1781–1926 m. Arskas turėjo miesto statusą. Jis grąžintas 2008 m.
Branduolinis sprogimas
thumb|23 kilotonų branduolinis sprogimas sukeltas [[Nevada|Nevadoje 1953 metais]] Branduolinis sprogimas – ypač greitos branduolinės reakcijos energijos išsiskyrimas, kurio metu sunaikinamas branduolinis užtaisas. Reakciją gali sukelti branduolių skylimas, branduolinė sintezė arba daugiasluoksnė kaskadinė jų kombinacija. Dabartiniai branduoliniai ginklai turi branduolių skilimą sukeliantį mechanizmą, kuris inicijuoja sintezę. Tačiau grynos sintezės ginklas yra hipotetinis mechanizmas.
Branduolinio sprogimo energijų pasiskirstymas
Apie 85 % branduolinio sprogimo energijos tenka smūginei bangai, bei šviesos spinduliavimui ir tik apie 15 % – jonizuojantiems spinduliams. Tačiau kaip tik radioaktyvieji spinduliai yra specifiniai žalojamieji faktoriai, būdingi tik branduoliniam ginklui, ir dėl jų perteklių organizme atsiranda sudėtingų biologinių pakitimų, sukeliančių spindulinę ligą, radioaktyvių nudegimų, taip pat genetinių padarinių.
! Smūginė banga ir šviesos spinduliavimas ! Jonizuojantys spinduliai
Radioaktyvus debesis
Jonizuojančių spindulių šaltinis branduolinio sprogimo metu yra gama spindulių ir neutronų srautai, darantys žalojamąjį poveikį sprogimo rajone 10 – 15 sekundžių nuo sprogimo momento, taip pat gama-kvantai, alfa ir beta dalelės, kurias skleidžia radioaktyvios medžiagos – branduolinio užtaiso skilimo skeveldros, iškrintančios sprogimo rajone bei susidariusios radioaktyvaus debesies judėjimo kelyje ir užteršiančias teritoriją per dešimtis ir šimtus kilometrų. Pakenkimo laipsnis priklauso nuo jonizuojančio spinduliavimo dozės – energijos kiekio, tekusio 1 cm³ aplinkos. Spinduliavimo dozės vienetu priimtas rentgenas (R).
Radioaktyvus užterštumas
Radioaktyvų užterštumą parodo radiacijos dydis, daugiausia gama ir beta dalelių spinduliavimo intensyvumas. Radiacijos dydis matuojamas rentgenais per valandą (R/h). Jeigu, praėjus valandai po sprogimo, radiacijos dydį laikysime 100 %, tai po 2 valandų jis bus 43 %, po 7 h – 10 %, o po paros – 2,5 %. Kai radiacija didesnė negu 0,5 R/h, radioaktyvaus debesies pėdsako teritorija laikoma užteršta.
Laiko ir užterštumo mažėjimo, tarpusavio santykinis palyginimas:
! Laikas po sprogimo ! Radiacijos dydis epicentre, laikui bėgant
Radioaktyvaus debesies zonos
Radioaktyvaus debesies pėdsaką priimta skirstyti į tris zonas.
Jonizuojančių dalelių įtaka organizmui
Skirtingų radioaktyvaus spinduliavimo rūšių biologinis poveikis iš esmės tas pats – spinduliai, skverbdamiesi per materiją, išmuša iš atomų ir molekulių elektronus, dėl to susidaro įelektrintų dalelių poros – teigiami ir neigiami jonai. Susidarius šioms įelektrintoms („sudirgintoms“ arba „suaktyvintoms“) įvairių medžiagų molekulėms žmogaus organizme, kyla antrinės cheminės reakcijos, kurių įprastomis sąlygomis organizme nėra arba jos vyksta labai lėtai. Dabartiniu supratimu dėl žalojamojo jonizuojančių spindulių poveikio vyksta dideli baltymų, fermentų ir kitų medžiagų pakitimai, kurie sutrikdo normalų ląstelių, audinių, sistemų ir organų funkcionavimą, t. y. sukelia spindulinę ligą.
Putiliškiai
Putiliškiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Raguvos.
FC Gintra
„Gintros“ futbolo klubas, o trumpai vadinamas FC „Gintra“, ankstesniais metais žinomos kaip „Gintra–Universitetas“ – Lietuvos moterų futbolo klubas iš Šiaulių, žaidžiantis Lietuvos moterų futbolo A lygoje. Daugkartinės šalies čempionės, taurės laimėtojos, įvairių tarptautinių turnyrų dalyvės bei nugalėtojos.
Istorija
1992 m. Šiauliuose įkurtas žolės riedulio klubas, kurio žolės riedulio komanda vėliau tapo viena stipriausių Lietuvos komandų.
1999 ir 2000 m.
1999 m. Gintros žolės riedulio žaidėjos kartu su Šiaulių HFTC klubo žolės riedulininkėmis susibūrė į bendrą „Gintros–Šiaulių“ futbolo komandą, kuri tais pačiais metais tapo Lietuvos čempione.
Nuo 2002 m.
2002 m. pabaigoje klubas pasirašė bendradarbiavimo sutartį su Šiaulių universitetu. Nuo 2003 m. klubo komanda vadinosi „Gintra–Universitetas“.
2008 m. UEFA moterų čempionų lygos grupės varžybose užėmė 2 vietą.
2017 m. “Gintra-Universitetas” pakartojo istoriją ir žengė į pagrindinį UEFA moterų Čempionių lygos turnyrą. Pirmoje atrankos grupėje nepatyrė nė vieno pralaimėjimo, nugalėjusios visas varžoves.
2018 m. nepavyko apginti Baltijos čempionų vardų. Po nuožmios kovos buvo nusileista „Minsk“ ekipai iš Gudijos.
2019 m. pasirašyta benradarbiavimo sutartis su aprangų gamintojais Hummel.
2020 m. sezonas ypatingas tuo, kad lygos ir klubo planus sujaukė pandemija. Dar iki pirmenybių pabaigos gintrietės užsitikrino aukso medalius ir apgynė čempionių vardus. UEFA moterų čempionų lygos 2020–2021 m. pirmame kvalifikaciniame etape, kurio rungtynės įvyko 2020 m. lapkričio 5 d. Šiauliuose, „Gintra Universitetas“ susitiko su Slovakijos čempionėmis Bratislavos „Slovan“. Vieneriose rungtynėse sprendėsi, kuri komanda pateks į kitą etapą. FC Gintra nugalėjo varžoves rezultatu 4:0 ir pateko į kitą etapą.
Nuo 2021 m.
2021 m. klubo pavadinime nebeliko Universiteto žymens. Dabar naudojamas tik FC Gintra žymuo.
2021 m. liepos 17 d. Šiauliuose, Savivaldybės stadione įvyko draugiškos rungtynės su Milan. FC Gintra išsiveržė į priekį 75 min. po Trudi Carter tikslaus smūgio į vartus. Galutinis rungtynių rezultatas lygus 1:1.
2021–2022 m. sezono UEFA moterų Čempionių lygos atrankos turnyre FC Gintra pateko į 1 grupę, kartu su Islandijos čempione Koupavoguro „Breidablik“, Estijos Talino „Flora“ bei Farerų salų Klaksviko „KI“.
2021 m. rugpjūčio 18 d. žaidė UEFA moterų Čempionių lygos atrankos turnyro 1-osios grupės pusfinalio rungtynėse prieš Talino „Flora“. 44-ąją minutę M.Gibson buvo nugriauta ties 16 metrų žyma. Dovilės Gailevičiūtės smūgį atrėmė „Floros“ vartininkė, tačiau prie kamuolio suskubo Jessica Ayers ir išvedė lietuvaites į priekį 1:0. 60-ąją minutę įvartį pelnė ir rezultatą padvigubino M. Gibson – 2:0. Galutinis šių rungtynių rezultatas 2:0 reiškė, kad FC Gintra pateko į kitą 1-osios grupės finalą.
2021 m. rugpjūčio 21 d. žaidė čempionių lygos atrankos pirmos grupės finale. Grupės finalo rungtynės prieš Breiðablik susiklostė ypač nesėkmingai: islandės sutriuškino šiaulietes rezultatu 8:1 ir tapo grupės nugalėtojomis. „Gintros“ klubui tai buvo pati didžiausia nesėkmė Europos turnyruose.
Po nesėkmingai susiklosčiusių rungtynių prieš islandes, iš pareigų atsistatydino ilgametis vyr. treneris Rimantas Viktoravičius, o pareigas užėmė iki tol asistentu dirbęs Darius Jankauskas.
2021 m. rugsėjo mėn. veiklą pradėjo „Gintros“ futbolo akademija (GFA).
2021 m. spalio mėn., likus 4 turams iki čempionato pabaigos, užsitikrino 20 čempionių titulą klubo istorijoje.
2022 m. vasario mėn. pristatytas naujasis ekipos vyr. treneris iš Bulgarijos Kalojanas Petkovas.
„Gintros” sudėtyje iš 2021 m. sezono liko tik trys futbolininkės – Tereza Romanovskaja, Aušrinė Bikutė ir Trudi Carter. Prisijungė būrys naujokių – Santa Lichareva, Eitvydė Partikaitė, Gintarė Raznauskaitė, Saulutė Railaitė, Andžela Vaičytė, Neda Klezaitė, amerikietės Madison Less, Samantha Rosette, Shannon Aviza, Renee Guion, Athena Kuehn ir kanadietė Serena Dolan. Šios merginos iškovojo Žiemos taurę.
2022 m. apgynė čempionių titulą. Dvidešimt pirmas kartas, kai Gintra tapo čempionėmis.
Sudėtis
Atnaujinta: 2023 m. rugpjūčio 9 d.
(nuo 2021 m.) (2023 m.) ! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
(nuo 2022 m.) (nuo 2022 m.) (nuo 2022 m.) (nuo 2022 m.) (nuo 2022 m.) (nuo 2022 m.) (nuo 2022 m. liepos mėn.) (N)
Kalačas prie Dono
Kalačas prie Dono  – miestas Rusijoje, Volgogrado srityje, 80 km į vakarus nuo Volgogrado, kairiajame Dono (Cimliansko tvenkinio pradžioje) krante; rajono centras. Upių uostas (šalia miesto prasideda Volgos–Dono kanalas). Ateina geležinkelio atšaka iš Volgogrado, praeina Volgogrado–Donecko plentas. Laivų remontas, vystoma maisto (duonos, mėsos, aliejaus) pramonė, apylinkėse auginami javai, daržovės, garstyčios. Veikia krašto muziejus, kultūros namai, filharmonija.
Istorija
Pavadinimas kilęs iš ('ringė, upės kilpa; raguolis').
Kalačas įkurtas XVIII a. pr. kaip kazokų gyvenvietė. 1862 m. iki jos atvestas Volgos–Dono geležinkelis, gyvenvietė ėmė augti, 1928 m. tapo rajono centru. 1942 m. vasarą prie Kalačo vyko didelės kautynės, kurias laimėję vokiečiai patraukė link Staliningrado. 1951 m. Kalačas prie Dono tapo miestu.
Slaunajė (Mstislavlis)
Slaunajė – kaimas rytų Baltarusijoje, 2 km į pietus nuo Kurmanavos, pasienyje su Rusija.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Mstislavlio apskrities Kurmanavos valsčiaus centras, vėliau priklausė Šamavos valsčiui.
Padagų apylinkė
Padagų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Sedos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Sedos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Ketūnų apylinkės.
Pabradumės apylinkė
Pabradumės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Sedos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Sedos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kalnijų apylinkės, Luobos apylinkės ir Renavo apylinkės.
MFK Nevėžis Kėdainiai
Kėdainių MFK „Nevėžis“ – Lietuvos futbolo klubas iš Kėdainių. Moterų futbolo klubas, dalyvaujantis LMFA I lyga pirmenybėse.
Istorija
Merginų komanda kartu treniravosi keletą metų (2015–2016), tačiau nedalyvavo jokiose pirmenybėse. Tuo metu jas treniravo Romas Škudas.
2017 m. buvo suburta merginų ekipa Kėdainiuose. Buvo nuspręsta, kad jos žais LMFA I lyga pirmenybėse. 2017 m. komandos treneriu tapo Evaldas Kugys.
2017 m. gegužės 5 d. įvyko debiutinės ekipos rungtynės, kuriose po įtemptos kovos minimalia persvara 1:2 nusileido klaipėdietėms.
2018 m. žaidė LMFA I lygos pirmenybėse. Centro grupėje sugebėjo užimti trečią vietą ir dalyvavo ketvirtfinalio kovose. Tiesa, jame net 1-7 buvo sutriuškintos Jonavos ekipos. Trečiame etape kovojo dėl 5–8 vietų.
2023 m. vėl suformuota ekipa. Varžėsi Pirmoje lygoje.
Spalvinė gama
2017 m. sezone žaidžia raudonomis aprangomis.
Sudėtis
2019 m. rugpjūčio 13 d.
Putinai (Šakiai)
Putinai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Kudirkos Naumiesčio, prie kelio.
Lenkijos futbolo varžybos 1948 m.
Lenkijos futbolo varžybos 1948 m.
Boriso Jelcino viršūnė
Boriso Jelcino viršūnė  – 5168 m aukščio kalnas Kirgizijoje, Isyk Kulio srityje, Terskėjaus Alatau kalnagūbryje (Tian Šanis). Boriso Jelcino, pirmojo Rusijos prezidento, garbei ši viršūnė pavadinta 2002 m. Iki tol ji vadinosi Oguz-Bašiu.
Kazachstano transportas
Kazachstano transportas – keleivių ir krovinių pervežimams skirtos infrastruktūros ir transporto priemonių visuma Kazachstane. Dėl didžiulės šalies teritorijos (2,7 mln. km²), mažo gyventojų tankumo, pramonės ir žemės ūkio centrų nevienodumo bei atokumo nuo pasaulio rinkų, išplėtotos transporto sistemos turėjimas šaliai yra labai svarbus.
Geležinkeliai
Kazachstane geležinkeliai perveža 68 % viso krovinių ir keleivių srauto bei aptarnauja daugiau nei 57 % šalies teritorijos. 2020 m. duomenimis, bendras geležinkelių ilgis šalyje yra 16 636 km. Šiuo metu Kazachstane yra eksploatuojamos 1520 mm vėžės, iš kurių, 2020 m. duomenimis, 4 237 km yra elektrifikuoti.
Šalies geležinkelius valdo valstybinė įmonė „Kazachstano geležinkeliai“. Plėtodama Kazachstano geležinkelių infrastruktūrą įmonė bendradarbiauja su Prancūzijos lokomotyvų gamintoja „Alstom“. „Alstom“ šalyje turi daugiau nei 600 darbuotojų bei su „Kazachstano geležinkeliais“ ir jos dukterine įmone valdo dvi bendrąsias įmones. 2017 m. liepą „Alstom“ atidarė pirmąjį lokomotyvų remonto centrą Kazachstane. Tai vienintelis remonto centras centrinėje Azijoje ir Kaukaze.
Padagai (Mažeikiai)
Padagai – buvęs kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Šerkšnėnų, piečiau Rubikų.
Kazachstano transportas
Geležinkeliai
Kadangi Kazachstano geležinkelių sistema buvo projektuojama sovietmečiu, geležinkelių maršrutai buvo projektuojami neatsižvelgiant į tarpsovietines šalių sienas, o tik atsižvelgiant į sovietinio planavimo poreikius. Vienas iš pavyzdžių – maršrutas iš Oralo į Aktobę trumpam kerta Rusijos teritoriją.
Išplėtota Kazachstano geležinkelių sistema prisideda prie šalies tarptautinės ir regioninės prekybos. 2019 m. prekių tranzitas per Kazachstaną išaugo 23 % (iki 664 000 konteinerių).
Geležinkelio jungtys su kaimyninėmis šalimis
2006 m. buvo pasiūlyta standartinės vėžės geležinkelio jungtis iš Kinijos į vakarų Europą, kuri turėtų eiti per Kazachstano teritoriją.
2007 m. buvo pasiūlyta panaikinti sugretintas vėžes ties Dostyko–Alašankou ruožu, pertvarkant Kazachstano geležinkelio linijų bėgius į europinę vėžę. Vis dėlto, 2015 m. atidarytas Korgaso sausumos uostas rodo, kad nei Kazachstanas, nei Kinija neketina keisti savo geležinkelių tinklų sistemos. Kazachstanas neketina pertvarkyti savo plačiųjų geležinkelio vėžių sistemos (sovietinio palikimo) į standartinių vėžių sistemą ir nė viena šalis nenori diegti sudvejintų vėžių sistemos. Taigi, numatoma, kad artimiausioje ateityje Korgaso uostas išliks svarbi jungtis pervežant krovinius ir keleivius tarp skirtingų geležinkelio vėžių sistemų.
Metro ir tramvajų sistemos
thumb|Metro stotis Almatoje.
Almata
thumb|Tramvajus Almatoje
Buvusioje sostinėje ir didžiausiame šalies mieste Almatoje yra nedidelė (8,56 km) metro sistema. Ateityje planuojamos antroji ir trečioji metro linijos. Antroji linija susikirstų su pirmąja linija Alatau ir Žibek Žoly stotyse.
2011 m. gegužę buvo pradėtas statyti pirmosios Almatos metro linijos antrasis etapas. Generalinis rangovas – „Almatymetrokurylys“. Iš pradžių buvo planuota liniją iki 2017 m. išplėsti penkiomis naujomis stotimis, kurios sujungtų Almatos miesto centrą su Kalkamano priemiesčiu. Planuotas ilgis buvo 8,62 km. Vis dėlto, 2015 m. balandžio 18 d., buvo atidarytas 2,9 km maršrutas su dviem papildomomis stotimis. Trečiasis etapas buvo baigtas 2022 m. gegužės 30 d. su papildomais 3,1 km ir dar dviem stotimis.
Nuo 1937 iki 2015 m. mieste veikė 10 linijų tramvajų sistema. Iki šių dienų yra išlikusios tik dvi linijos.
Astana
Šiuo metu sostinėje Astanoje yra statoma lengvųjų geležinkelių sistema.
Lengvųjų geležinkelių linijos planai buvo kuriami jau ilgą laiką. Tačiau 2013 m. projekto buvo atsisakyta. Vis dėlto, 2015 m. gegužės 7 d. buvo pasirašyta sutartis dėl projekto įgyvendinimo.
Pavlodaras
thumb|Tramvajai Pavlodare Pavlodare yra 86 km tramvajų tinklas, pradėtas naudoti 1965 m. 2012 m. duomenimis, tinkle yra 20 reguliarių ir trys specialūs maršrutai. Tinklas sudaro 60 % vietinio viešojo transporto.
Temirtau
thumb|Tramvajai Temirtau Temirtau yra dvi tramvajaus linijos.
Greitkeliai
thumb|Al-Farabi gatvė, Almata, Esentai bokštas Kazachstano kelių tinklas tęsiasi daugiau nei 96 000 km. Jis žymus tuo, kad jame yra rytinis Europos greitkelio E40 galas, kuris yra labiausiai į rytus nutolusi tarptautinio Europos kelių tinklo dalis.
2017 m. duomenimis, šalyje buvo registruotas 3 845 301 automobilis ir iš viso 4 425 770 autotransporto vienetų.
Per Kazachstaną eina keturi tarptautiniai keliai, kurių bendras ilgis yra 23 000 km. Šie greitkeliai yra:
Vamzdynai
2020 m. duomenimis, vamzdynus Kazachstane sudaro:
Vandens keliai ir vandens transportas
2020 m. duomenimis, Kazachstane iš viso yra 43 983 km vandens kelių, iš kurių 80 % yra Irtyšiaus upėje, o likę – Syrdarjos upėje.
Oro uostai
2021 m. duomenimis, iš viso Kazachstane yra 96 oro uostai. Dėl didelio šalies ploto ir didelių atstumų, kelionės lėktuvu yra labai svarbi vietinių kelionių sudedamoji dalis.
Sraigtasparnių aikštelės
Iš viso: 3 (2021 m.)
Avialinijos
right|thumb|„Air Astana“ „[[Airbus A320 grupė#A320|Airbus 320“ lėktuvas Aktau oro uoste.]] 2009 m. Europos Komisija įtraukė visus Kazachstano vežėjus, išskyrus „Air Astana“, į juodąjį sąrašą. Nuo tada Kazachstanas ėmėsi priemonių modernizuoti ir atnaujinti savo skrydžių saugumą. 2016 m. Europos aviacijos saugumo agentūra išbraukė iš savo juodojo sąrašo visas Kazachstano oro linijas, nurodydama, kad buvo surinkta „pakankamai įrodymų, kad Kazachstano oro linijos ir jos Civilinės aviacijos komitetas laikosi tarptautinių standartų“.
2021 m. gruodį buvo paskelbta, kad Kazachstano aviacijos saugumas išaugo iki 84 %, o tai yra 15 % daugiau nei pasaulio vidurkis. Šie statistiniai duomenys buvo pateikti po TCAO koordinuotos patvirtinimo misijos atlikto audito.
Naujasis šilko kelias
Kazachstanas aktyviai dalyvauja „Naujojo šilko kelio“ iniciatyvoje. „Naujasis šilko kelias“ yra infrastruktūros projektas, kuris, kaip tikimasi, gerokai paspartins ir sumažins prekių pristatymo iš Kinijos į Europą per Vidurinę Aziją kainą.
Didkiemio mokykla
miniatiūra|260px|right|Buvusiame stadione – renginių vieta su scena
Dziufenas
Dziufenas, taip pat rašomas kaip Dzioufenas arba Čiufenas (, Jiǒufèn; Wade–Giles: Chiu3-fen4; pe̍h-ōe-jī: Káu-hūn; pažodžiui 'devynios dalys' ) – kalnų vietovė šiaurės Taivane, Naujojo Taipėjaus miesto Žuifango rajone, apie 10 km į rytus nuo Kilungo. Populiarus turistinis objektas.
Didkiemio mokykla
Didkiemio mokykla – buvusi mokykla Didkiemio kaime, Šilalės rajono savivaldybėje. Uždaryta 2008 m. Renovuotame mokyklos pastate įsikūrusi Didkiemio seniūnijos administracija, Šilalės bibliotekos skyrius, sporto aikštyne įrengta kaimo renginių vieta. Viename iš kabinetų veikia kraštotyros ekspozicija. Išlikusiame senosios mokyklos mediniame pastate įsikūrusi kaimo bendruomenė.
Dziufenas
thumb|left|170px|Viena iš Dziufeno gatvelių
Istorija
Pirmaisiais Čing dinastijos valdymo metais kaimelyje gyveno devynios šeimos, taigi kaimelis reikalaudavo „devynių davinių“ kiekvienąkart atvykus siuntoms. Vėliau Jiufen (iš kinų k. 'devynios dalys' ) tapo kaimo pavadinimu.
Didkiemio mokykla
Istorija
Šalia Didkiemio bažnyčios stovintis senas medinis pastatas – buvusi mokykla. 1918 m. įkurta „pradedamoji“ mokykla. Ji ilgai neturėjo savo patalpų, kol 1935 m. namą jai įgijo pats mokytojas Pranas Šerpytis. 1939 m. pastatą nupirko Šilalės valsčiaus savivaldybė.
Dziufenas
Istorija
Dziufenas buvo izoliuota gyvenvietė iki 1890 m., kai teritorijoje buvo rasta aukso. Todėl kilusi aukso karštinė paspartino kaimo išaugimą į miestą. Gerovės pikas pasiektas valdant japonams, apie 1934–1943 m. Dauguma šiandieninių vietovės bruožų atspindi Japonijos kolonizacijos erą, yra daug po šiai dienai išlikusių japonų smuklių. Antrojo pasaulinio karo metu kaime buvo įsteigta Kinkaseki karo belaisvių stovykla, kurioje laikyti Sąjungininkų kareiviai, paimti į nelaisvę Singapūre (įskaitant daug britų). Kareiviai dirbdavo netolimose aukso kasyklose. Po karo aukso gavyba sumenko, kasykla buvo uždaryta 1971 m. Dziufeną greitai užklupo ekonominis nuosmukis ir kuriam laikui miestelis buvo užmirštas.
Didkiemio mokykla
Istorija
Didkie­myje viena pirmųjų mokytojų (nuo 1926 m.) bei pavasarininkų draugijos steigėja buvo Ona Dap­ku­tė-Razutienė (1908-1987). 1928 m. ji aprašė Vasario 16-osios dešimtmečio šventę, o šis tekstas saugomas mokyklos muziejaus eksponatų. Per karą ji emigravo į JAV.
Dziufenas
Istorija
1989 m. Hou Hsiao-hsien filmas „A City of Sadness“, pirmasis palietęs tuomet Taivane tabu laikytą 228 incidento temą, susilaukė didžiulės sėkmės kino teatruose. Filmo dėka Dziufenas, kuriame filmuotos filmo scenos, pagyvėjo. Nostalgiški Dziufeno vaizdai, vaizduoti filme ir kitose medijose, traukė daugelį turistų atvykti į Dziufeną. Praeito amžiaus pabaigoje Dziufenas išgyveno turizmo bumą, kuris padėjo suformuoti turistinėmis atrakcijomis gausų miestelio vaizdą. Greitai ėmėsi kurtis retro-kiniško stiliaus kavinės, arbatos namai, suvenyrų krautuvėlės ir kt.
Dziufenas išpopuliarėjo 2001 m., kuomet jo centrinės dalies vaizdai buvo panaudoti anime filme „Stebuklingi Šihiros nuotykiai Dvasių pasaulyje“.
Didkiemio mokykla
Istorija
Iki 1961 m. Didkiemyje buvo pradinė, 1961–1992 m. – septynmetė, aštuonmetė, devynmetė mokykla. Nuo 1992 m. – Didkiemio pagrindinė mokykla, vėliau – Šilalės Simono Gaudėšiaus gimnazijos pagrindinio ugdymo skyrius.
Nyderlandų futbolo varžybos 1988–1989 m.
Nyderlandų futbolo varžybos 1988–1989 m.
Galutinė lentelė
Šaltinis: RSSSF duomenų bazė.
Finalo rungtynės
--- - -
Kukmoras
Kukmoras  – miestas Rusijoje, šiaurės Tatarstane, 115 km į šiaurės rytus nuo Kazanės, 10 km į pietryčius nuo Viatskije Polianų, prie Nurminkos upelio; rajono centras. Pro miestą eina Kazanės–Jekaterinburgo geležinkelio ruožas. Maisto (grūdų, sviesto), statybinių medžiagų, siuvimo pramonė. Veikia krašto muziejus.
Istorija
Kukmoras senovėje buvo marių kaimas, rašytiniuose šaltiniuose pirmąsyk minimas 1607 m. Netoli dabartinio miesto 1741 m. atidaryta vario kasykla. XIX a. pab. plėtota avalynės pramonė, varinių indų gamyba. Nuo 1923 m. – miesto tipo gyvenvietė, nuo 2017 m. – miestas.
Vokietijos federalinis kancleris
thumb|VFR bundeskancleriai [[Kurt Georg Kiesinger|Kyzingeris, Šmitas ir Brantas (1979 m. Bona)|200px]] thumb|200px|Dabartinis federalinis kancleris Olafas Šolcas
Šaltiniai
مستشار الاتحاد الألماني Канцлер на Германия Njemački kancelar Canceller d'Alemanya Německý kancléř Canghellor yr Almaen Tyske kanslere Chancellor of Germany Canciller de Alemania Alemaniako kantziler Chanceler de Alemaña קאנצלר גרמניה Njemački kancelar Daftar Kanselir Jerman Listo di Germaniana kanceleri Kanslari Þýskalands ドイツの首相 Vācijas kanclers Canselor Jerman Tyske kanslarar Tysklands kanslere Lista dels cancelièrs d'Alemanha Kanclerze Niemiec pnb:جرمن چانسلر Chanceler da Alemanha Canzilleri dâ Girmania Njemački kancelar Chancellor of Germany นายกรัฐมนตรีเยอรมนี Kansilyer ng Alemanya Thủ tướng Đức Kánsílọ̀ ilẹ̀ Jẹ́mánì
Kalbos kalnagūbris
Kalbos kalnagūbris  – kalnagūbris Kazachstano rytuose, Rytų Kazachstano srityje, Rūdiniame Altajuje (masyvo pietuose), kairiajame Irtyšiaus krante. Ilgis ~400 km, aukštis iki 1606 m.
Sudarytas iš skalūnų, smiltainio, intruzinių uolienų. Slūgso aukso, polimetalų rūdų telkiniai. Būdingi žemi, smarkiai sudūlėję kalnai, vakaruose pereinantys į kalvynus. Šlaituose veši stepės, virš 1200 m ribos – pušynų ir beržynų–drebulynų retmiškiai; aukščiau – subalpinės pievos.
Pavadinimas mongoliškos kilmės (iš žodžio 'grandinė, saitas, raištis; sąjunga').
Gvardafujaus kyšulys
thumb|180px|Kyšulys žemėlapyje
Gvardafujaus kyšulys, dar žinomas kaip Ras Asiras – kyšulys rytiniame Somalio pusiasalio gale, skalaujamas Adeno įlankos šiaurėje ir Indijos vandenyno pietuose. Patenka į Somalio teritoriją, autonominę Puntlando valstiją. Priešais kyšulį išsidėstęs Sokotros salynas. Už maždaug 70 km į vakarus kyšo kitas svarbus kyšulys – Ras Filukas. Tiesa, Gvardafujaus kyšulys nėra toliausiai į rytus nutolęs Afrikos taškas – kiek tolėliau rytuose yra piečiau esantis Hafūno kyšulys.
thumb|left|180px|Italų švyturys Gvardafujaus kyšulyje
Antikos laikų jūrininkai Gvardafujaus kyšulį įvardino Aromata promontorium. Jis aprašytas Raudonosios jūros periple. Kyšulys nuo seno garsėjo kaip pavojinga jūrininkams vieta. 1924 m. italai kyšulyje pastatė švyturį (1930 m. perstatytas).
2013 m. Gvardafujaus kyšulys su aplinkinėmis žemėmis tapo nauju Puntlando regionu (adm. centras – Alula).
Tatarskas (Smolenskas)
Tatarskas  – kaimas Rusijos vakaruose, 20 km į pietvakarius nuo Monastyrščinos. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo miestelis Mstislavlio apskrityje.
Plaučiasraigės
Plaučiasraigės (Pulmonata) – pilvakojų moliuskų būrys. Jam priklauso sraigės ir šliužai, kvėpuojantys plaučiais. Šiai grupei priklauso daug sausuminių ir gėlavandenių rūšių ir keletas jūrinių.
Kai kuriuose šaltiniuose plautiniai laikomi ne būriu, o neformalia grupe.
Plautinių moliuskų mantijos ertmėje vietoj žiaunų susiformavo gausiai kapiliarais išraizgyti plaučiai. Dėl šios ypatybės plautiniai moliuskai gali kvėpuoti oru. Jie turi vieną prieširdį, vieną inkstą, ir koncentruotą simetrišką nervų sistemą. Mantijos ertmė – dešinėje kūno pusėje. Dauguma turi kriaukles, bet yra ir šliužų be kriauklės. Dangtelio neturi. Hermafroditai, kai kurie turi meilės strėles (kalkines arba chitinines adatėles, dalyvaujančias poravimosi procese).
Acheronas (mitologija)
Graikų mitologijoje Acheronas („sielvarto upė“) – požemio pasaulio upė, per kurią Charonas perkeldavo naujas sielas į Hadą (pagal kitą versiją jis sielas keldavo per Stiksą).
Taip pat tai upių dievas Acheronas, kuris su Orfne (arba Gorgira) susilaukė Askalapo.
Platonas apibūdina Acheroną kaip antrą didžiausią upę pasaulyje, nusileidžiančią tik Okeanui. Jis tvirtino, kad Acheronas teka priešinga kryptimi nuo Okeano požemyje, po dykumomis.
Pandžabai
Pandžabai arba pandžabiečiai (sav. پنجابی, ਪੰਜਾਬੀ, पंजाबी) – indoarijų tauta, gyvenanti Pietų Azijoje, Pandžabe, kuris dabar padalintas tarp Indijos ir Pakistano. Gyvena taip pat kitur Indijoje ir Pakistane, Afganistane, Singapūre, Šri Lankoje, Jungtinėje Karalystėje, JAV, Kanadoje, Malaizijoje ir kitur. Populiacija – daugiau kaip 125 mln. gyventojų. Vartoja pandžabų kalbą (užrašoma skirtingais raštais – gurmukhi, arabų, devanagari), taip pat kalba hindi, urdu kalbomis. Tikintieji – sikhai (tradicinė pandžabų religija), musulmonai (daugiausia sunitai), hinduistai.
Istorija
Apie II tūkstm. pr. m. e. iš Vidurinės Azijos į Pandžabą („penkių upių kraštą“) atsikėlė arijų tautos, kurios palaipsniui persimaišė su vietinėmis tautomis. Nuo I tūkstm. pr. m. e. Pandžabe kūrėsi persai, graikai, sakai ir kt., o nuo VIII a. ėmė plisti islamas, ėmė keltis arabai, tiurkai, afganai, mongolai, persai, tadžikai ir kiti. Susidarė 3 gimininės grupės: džatai (jų kalba – pandžabų kalbos pagrindas), gudžarai ir radžputai (radžastaniečių protėviai). Visos šios trys grupės dalyvavo pandžabų etnogenezėje. Kaip tauta ėmė ryškėti susikūrus sikhizmui.
Kultūra
Tradiciniai verslai – sėjamoji žemdirbystė (auginami kviečiai, soros, kukurūzai, garstyčios, medvilnė, cukranendrės), amatai (drobių, šalių, kilimų dirbimas, indų, papuošalų gamyba, medžio, dramblio kaulo, akmens raižyba). Dirba pramonėje, smulkiajame versle, paslaugų, administracinėje sferoje. Didelė dalis pandažbiečių dirba policijoje, valstybinėse įstaigose.
Tradicinis pandžabų būstas mieste – vienaukštis ar dviaukštis namas plokščiu stogu, dengta veranda; kaime – plūkto molio vienaukštis namas. Tradicinė vyrų apranga – dhoti, lungi, palaidos kelnės su marškiniais, liemenė, turbanas; moterų – ilgas platus sijonas, ilga kofta ar šarovarai su marškiniais, galva ir pečiai dengiami šaliu. Miestuose vyrai taip pat rengiasi vakarietiškai, moterys – sariu.
Pandžabai turi gausią tautosaką, muzikinę tradiciją, spalvingas šventes, vestuvių apeigas.
Dangerously in Love
„Dangerously in Love“ – amerikiečių R&B dainininkės Beyoncé Knowles debiutinis solinis albumas, išleistas 2003 m. birželio 24 d. Už šį albumą atlikėja pelnė 5 „Grammy“ apdovanojimus per vieną naktį; kartu su atlikėjomis Lauryn Hill, Alicia Keys, Norah Jones ir Amy Winehouse yra daugiausiai laimėjusi moteris-atlikėja. Su pasauliniais hitais kaip „Crazy in Love“, „Baby Boy“ ir „Naughty Girl“, albumas tapo multiplatininiu Australijoje, Jungtinėje Karalystėje, JAV, o kartu ir pačiu sėkmingiausiu jos karjeroje. Iki šiol parduota virš 14 milijonų albumo kopijų.
Dainų sąrašas
* Koprodiuseris
Apdovanojimai
POP Music Awards
BET Awards, USA
BRIT Awards, UK
Grammy Awards, USA
International Dance Music Awards
MTV Europe Music Awards
MTV Video Music Awards, Japan
New Musical Express
Nickelodeon Kids' Choice Awards
Soul Train Music Awards, USA
Vibe Awards, USA
Menzelinskas
Menzelinskas  – miestas Rusijoje, Tatarstane, 292 km į rytus nuo Kazanės, 50 km nuo Naberežnyje Čelnų, prie Menzelios žemupio (faktiškai prie Kamos žemupio tvenkinio); rajono centras. Pro miestą eina Kazanės–Ufos plentas. Žemės ūkio technikos remonto dirbtuvės, maisto (sulčių ir mineralinio vandens) pramonė. Veikia žemės ūkio technikumas, pedagoginė kolegija, yra Šv. Nikolajaus soboras (1807 m.), mečetė (1910 m.), krašto muziejus, dramos teatras.
2010 m. 46,8 % miesto gyventojų buvo totoriai, 49,3 % – rusai.
Mamadyšas
Mamadyšas (rus. ir ) – miestas Rusijoje, Tatarstane, 167 km į rytus nuo Kazanės, Viatkos dešiniajame krante (taip pat prie jos intako Ošmos žiočių); rajono centras. Miesto apylinkėse eina Kazanės–Ufos plentas („Volga“), pro miestą – atšaka į Kukmorą. Vystoma daugiausia maisto pramonė – gaminami pieno produktai, vaisių ir uogų konservai, pašarai, perdirbama mėsa, žuvis. Veikia politechnikos kolegija.
Menzelinskas
Istorija
XVI a. vid. miesto vietoje pastatyta baškirų tvirtovė. XVIII a. Menzelinskas buvo Jemelijano Pugačiovo sukilimo vienas iš centrų. 1781 m. Menzelinskui suteiktas miesto statusas, tapo apskrities centru. XIX a. pab. miesto gyventojai vertėsi medžiokle, žvejyba, žemdirbyste, siuvimu, sviesto, degtukų gamyba. 1930 m. tapo rajono centru.
Mamadyšas
Istorija
XII a. netoli dabartinio Mamadyšo stovėjo Volgos bulgarų tvirtovė Kirmenė (Kermenčiukas, Ak Kirmenai). Mamadyšas minimas nuo XVII a. (1613 m. pastatyta tvirtovė).
Miesto teisės suteiktos 1781 m.
Hafūno kyšulys
thumb|200px|Palydovinė Hafūno kyšulio nuotrauka
Hafūno kyšulys  – kyšulys Somalio pusiasalyje, į pietus nuo Gvardafujaus kyšulio; toliausiai į rytus nutolusi Afrikos vieta. Priklauso Somaliui, Puntlando autonominei valstijai. Tai yra nedidelis pusiasalis, 20 km ilgio ir 1–3 km pločio nerija besijungiantis su žemynu, virš jūros lygio pakilęs iki 5 m. Kyšulyje įsikūręs žvejų miestelis Hafūnas.
thumb|left|200px|Madžirtino sultonato tvirtovė kyšulyje
Manoma, kad Hafūno kyšulyje buvo Antikos jūrininkų (Raudonosios jūros periple) minimas Oponės (🇬🇷) miestas. Tai buvęs svarbus prekybinis uostas, kur prekiauta cinamonu, gvazdikėliais, odomis, dramblio kaulu, smilkalais, prieskoniais. Kyšulyje rasta įvairių ikiislaminio laikotarpio radinių – senovinių monetų, romėniškos, persiškos keramikos, įrankių. Nuo XVII a. priklausė Madžirtino sultonatui, nuo 1924 m. – Italijos Somaliui.
Achajas (Ksuto sūnus)
Graikų mitologijoje Achajas – Ksuto ir Kreusos sūnus, Heleno anūkas, Jono brolis, nugalėjęs pelasgus Argolijoje ir Lakonijoje.
Pagal Apolodorą, Achajas grįžo į savo protėvių gimtinę Tesaliją, iš čia jo sūnūs Archandras ir Architelis išvyko į Argą ir užėmė visą Peloponesą, išskyrus Arkadijos sritį. Achajas įkūrė achajų rasę. Herakleidų išstumti iš Argo ir Lakonijos, achajai apsigyveno Peloponeso žemėje, kuri anksčiau vadinta Jonija arba Aigialėja.
Lankasteris (Pensilvanija)
Lankasteris  – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Pensilvanijos valstijoje. Lankasteris pavadintas pagal Anglijos miestą Lankasterį. Lankasteris – vienas seniausių ne prie jūros esančių JAV miestų: 1730 m. Pensilvanijos gubernatorius Lankasteriui suteikė miestelio statusą, o 1733 m. buvo sudarytas jo statybų planas.
2019 m. duomenimis, Lankasteryje gyvena 59 265 žmonės, pagal gyventojų skaičių tarp Pensilvanijos savivaldybių jis užima 11–ą vietą.
Mieste daug koledžų, yra teatrų, muziejų. Lankasteris yra Pensilvanijos amišų centras. Išvystytas prekybos ir paslaugų sektorius.
Daūrinė šelmeninė kregždė
Daūrinė šelmeninė kregždė (Cecropis daurica) – kregždinių (Hirundinidae) šeimos paukščių rūšis.
Paplitimas
Labai plačiai pasaulyje paplitusi rūšis. Veisiasi atvirose kalvotose vietovėse vidutinio ir subtropikų klimato pietų Europos, Afrikos ir Azijos šalyse nuo Maroko, Portugalijos ir Ispanijos iki Japonijos, Indijos, Šri Lankos ir atogrąžų Afrikos, įskaitant pietinį Sibirą ir Vidurinės Azijos pietryčius ir Afganistaną. Užsachario Afrikos, Indijos, Pietryčių Azijos ir Taivano populiacijos sėslios, bet Europos, šiaurės vakarų Afrikos bei kitų šiauresnių Azijos šalių paukščiai yra migruojantys. Jie žiemoja Užsachario Afrikoje, Indijoje, žemyninėje Pietryčių Azijoje bei užklysta į Kalėdų salą ir šiaurinę Australijos žemyno dalį. Vakarų populiacijos kartais nuklysta į Atlanto vandenyno Kanarų ir Azorų salas.
Šiauriausiai Europoje kartais užklysta į Švediją, Norvegiją, Suomiją ir net Islandiją.
XXI a. antrojo dešimtmečio pradžios duomenimis, daūrinių šelmeninių kregždžių populiacija iš pietų plinta Europos šiaurės kryptimi.
Buveinės
Daūrinės šelmeninės kregždės peri atvirose arba iš dalies miškingose vietovėse, kalvotose ir kalnų vietovėse, slėniuose, jūros pakrančių klifuose, apdirbamos žemėse vietovėse ir miestuose. Lizdą krauna urvuose, pastatuose, po uolų atbrailomis ir tiltais. Paprastai vengia tankių miškų, plačių atvirų lygumų ir aukštų kalnų. Paprastai aptinkamos nuo jūros lygio iki 800 metrų kalnuotose vietovėse, bet už Europos ribų kartais ir aukščiau.
Dažnai jos aptinkamos pievose, kur skraidydamos gaudo vabzdžius. Kartais jos pasinaudoja padegamais žolynais ar besiganančiais galvijais, kas iš žolių į orą joms išbaido vabzdžius.
Paplitimas Lietuvoje
Tik vieną kartą 2017 m. birželio mėn. stebėta Klaipėdos apskrityje.
Išvaizda
Daūrinė šelmeninė kregždė yra šelmeninės kregždės dydžio ir svorio paukštis ir viena mažiausių netikrųjų šelmeninių kregždžių (Cecropis) genties rūšių. Jų kūno ilgis 16-17 cm, kūno svoris 19-29 g. Atstumas tarp abiejų išskleistų sparnų galų apie 33 cm.
Tai ryškiaspalviai paukščiai. Galvos šonuose ir iš dalies gale yra oranžinė plati dėmė. Viršugalvis, nugarėlė blizgančios tamsiai mėlynos spalvos. Pasturgalis nuo kaštoninės iki oranžiškai rausvos spalvos su smulkiais juodais dryžiais. Krūtinė ir pilvas balsvai oranžinis su trumpais vertikaliai išilgais tamsiais dryžiais. Jų gana trumpokos kojos ir pirštai juodoki, o kojų blauzdikaulis apaugęs šviesių spalvinių tonų plunksnų pūkeliais. Sparnai platūs ir smailėjantys, o jų vairinės plunksnos ilgos, ištįsusios iki 3,5 cm ilgio. Sparno viršutinės plunksnos juodokos, šiek tiek blizgančios, apatinės – kremiškai gelsvos. Uodegos viršus juodokas, šiek tiek blizgantis, o jos apačios plunksnos – juodos. Snapas trumpas ir plokščias, žiotys labai plačios – per evoliuciją prisitaikiusios skrendant gaudyti vabzdžius. Akys tamsiai rudos.
Abiejų lyčių individai turi panašų plunksninį apdarą, bet patinėlių uodega ilgesnė nei kaip pas pateles.
Jaunikliai yra blankesni, jų kūno viršutinė dalis rudesnė, blyškesniais rausvais plotais ir blankesniais dryželiais. Uodega trumpesnė, o sparnų plunksnos užsibaigia buku galu.
Elgsena
Abu poros nariai stato lizdą ir paprastai netoli būsimo lizdo vietos snapu renka jam lipnios žemės purvo gumulėlius. Lizdą įrenginėja 5-20 metrų aukštyje virš žemės. Priklausomai nuo geografinės vietovės, lizdas statomas ant uolų atbrailų, pastatų, po tiltais, mečečių konstrukcijoje ir urvuose. Prie horizontalaus paviršiaus jis lipdomas iš apačios. Kolbos formos lizdas turi įėjimą per tunelį. Lizdo viduje sukraunamas minkštos žolės ir plunksnų pamatas. Šiam savotiškam statiniui pasistatyti jiems reikia 5-15 dienų.
Veisimosi sezono metu patinėlis atlieka tam tikrus pasirodymus, čiauškėdamas ir sukdamasis ratu aplink patelę. Jei patelė tupi, tai patinėlis netoliese jos nutupęs prisijungia ir gieda. Kartais demonstratyviai rodo patelei savo uodegą. Tarp porelės kopuliacija paprastai vyksta lizdo viduje. Jos yra monogamės.
Veisimosi sezonas priklausomai nuo geografinės vietovės skiriasi, tačiau paprastai jis vyksta kovo-rugsėjo mėnesiais (Europoje – balandžio-rugsėjo mėn.). Peri pavieniui arba laisvomis grupėmis, kurias sudaro mažiau nei 50 porų, dažnai susibūrusios į grupes arba išsisklaidžiusios. Poros dažnai būna agresyviai nusiteikusios viena kitos atžvilgiu, o lizdų įėjimai paprastai būna nutolę vienas nuo kito mažiausiai 30 cm arba iki 2-3 metrų atstumu.
Patelė deda 2-7, bet dažniausiai 4-5 kiaušinius, tačiau Šri Lankoje ir Afrikoje – tik 2-3 kiaušinius. Abu suaugusieji peri maždaug dvi savaites, o jauniklius maitina abu tėvai. Yra užfiksuota, kad kai kurie suaugusieji jaunikliams, kurie maitinami įvairiais vabzdžiais, per dieną atneša maisto net 138 kartus. Jaunikliai po išsiritimo pirmą kartą palieka lizdą praėjus 26-27 dienoms, tačiau 5-6 dienas jie vis dar tėvų maitinami ir 2-3 savaites sugrįžta į lizdą pernakvoti. Per sezoną paprastai išperi dvi, o Ispanijoje tris jauniklių vadas.
Ne veisimosi metu gyvena bendruomeniškai, todėl Indijos lygumose vienu metu galima jų pamatyti šimtus. Taip pat po perėjimo jos dažnai sudaro didelius būrius kartu su kitų rūšių kregždėmis ir čiurliais (Apodidae).
Sparnų forma ir giliai išsišakojusi uodega leidžia šioms kregždėms lengvai atlikti oro manevrus medžiojant. Dažnai ore sklando, maitindamosios skraido 30-40 km/val. greičiu, o migruodamos gali skristi 50-65 km/val. greičiu.
Mityba
Daūrinės šelmeninės kregždės visus metus maitinasi beveik vien skraidančiais vabzdžiais. Į jų racioną įeina įvairios rūšys, gaudomos vaikantis ore, kartais iki 100 ir daugiau metrų aukštyje. Gaudomos rūšys skiriasi nuo geografinės vietovės ir metų sezono laiko – tai dvisparniai (Diptera), vabalai (Coleoptera), straubliuočiai (Hemiptera), termitai (Isoptera), tiesiasparniai (Orthoptera) ir plėviasparniai (Hymenoptera). Daūrinės šelmeninės kregždės maitinasi pavieniui, poromis arba mažomis grupelėmis. Medžioklės metu skraido tolygiai sklęsdamos ir gana sparčiai plasnodamos sparnais. Taip pat jos gaudo vabzdžius tupėdamos augmenijoje ar net ant žemės.
Balsas
Daūrinių šelmeninių kregždžių balsą galima palyginti su Lietuvoje gyvenančių šelmeninių kregždių (Hirundo rustica) čiauškėjimais, bet jis žemesnio tono, dažniausiai griežtesnis, lėtesnis, trumpesnis ir labiau it per nosį. Taip pat panašus ir į naminio žvirblio (Passer domesticus) čiulbėjimą.
Porūšiai
Pasaulio paukščių vadovo (Handbook of the Birds of the World) 2022 m. internetinėje versijoje išskiriami 9 daūrinių šelmeninių kregždžių porūšiai.
Leidinio „Pasaulio paukščiai: rekomenduojami angliški pavadinimai“ (Birds of the World: Recommended English Names), kurio sąrašus sudaro tarptautinė ornitologų sąjunga, ir jo internetinės v12.1 versijos išskiriami 8 daūrinių šelmeninių kregždžių porūšiai:
Dalis ornitologų Šri Lankoje sėsliai gyvenančią populiaciją išskiria kaip Cecropis daurica hyperythra porūšį. Jų apatinė kūno dalis tamsiai rausva su neryškiais dryželiais arba be jų, o apykaklė neryški. Kita dalis ornitologų mano, kad tai yra susiformavusi atskira Cecropis hyperythra rūšis.
Artimos rūšys
Afrikoje nuo Senegalo iki rytinio Sudano gyvenanti Cecropis domicella rūšis, dalies ornitologų laikoma daūrinės šelmeninės kregždės vienu iš porūšių.
Hafelis
Hafelis – upė Vokietijoje, Elbės dešinysis intakas. Ji teka per keturias Vokietijos žemes: Meklenburgą-Pomeraniją, Brandenburgą, Berlyną ir Saksoniją-Anhaltą. Didžiausias Hafelio upės intakas yra Šprė.
Lankasteris
Lankasteris  – miestas Jungtinėje Karalystėje, šiaurės vakarų Anglijoje, Lankaširo grafystėje, prie Lūno upės, 11 km nuo jo žiočių Airijos jūroje. Plentai į Prestoną, Kendalą, netoliese praeina greitkelis M6, yra geležinkelio stotis. Veikia universitetas.