cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1256 m.
1256 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Sestra
Iš pradžių tekėjo tiesiai į Suomijos įlanką. XVIII a pradžioj pastatyta užtvanka ginklų gamyklai Sestrorecke. Vandens perteklius iš jos kanalu teka į Suomijos įlanką. Plotis – 10–20 m. Gylis prie žiočių pasiekia 2 m.
Upe nuo 1323 m. ėjo siena tarp Švedijos ir Naugardo (Orechovsko taikos sutartis). Tarp Suomijos didžiosios kunigaikštystės ir Rusijos 1812–1917 m. Tarp Suomijos ir Rusijos 1917–1940 m. ir 1941–1944 m.
Bečiuopikliai šukuočiai
Bečiuopikliai šukuočiai (Nuda) – šukuočių tipo klasės jūriniai gyvūnai. Yra plėšrūs, gaudo kitus šukuočius. Klasės skiriamasis požymis yra tai, kad atstovai neturi čiuopiklių.
Šakių rajono savivaldybė
Šakių rajono savivaldybė – administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje, pasienyje su Kaliningrado sritimi. Administracinis centras – Šakiai.
Bečiuopikliai šukuočiai
Mezoglėja - į želė panašus tarpinis sluoksnis tarp vidinio (gastrodermis) ir išorinio (epidermis) dengiamųjų sluoksnių, turi pigmentų, kurie suteikia daugeliui klasės atstovų  rausvą spalvą. Bečiuopikliai šukuočiai dažnai pasiekia iki 13 cm ilgį.
Jasionovas (Štabino valsčius)
Jasionovas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Štabino valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Šakių rajono savivaldybė
Geografija
Iš esmės visas rajonas nera Šešupės žemumoje. Aukščiausia rajono vieta (78 m) yra paribyje su Kauno rajonu, į pietryčius nuo Novaraisčio. Žemiausia vieta (10 m) yra šiaurės vakariniame kampe, Nemuno pakrantėje. Šiaurine rajono riba teka Nemunas, vakarine – Šešupė (pro rajoną teka jos intakai Nova, Siesartis, Jotija). Telkšo 18 ežerų (Šakių rajono ežerai), 11 tvenkinių, yra pelkių.
Jasionovas (Štabino valsčius)
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Šakių rajono savivaldybė
Geografija
Miškai susitelkę rajono rytuose ir šiaurėje, pietvakarinė pusė bemiškė. Miškingumas 23,7 proc. Auga daugiausia pušynai, beržynai, mišrieji miškai. Rajone plyti Gerdžių miškas, Ilgakampis (Kazlų Rūdos miškų dalys), Sudargo, Pankliškių, Baltkojų miškai.
Istorija
Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš buvusios Šakių apskrities 48 apylinkių. Iki 1953 m. priklausė Kauno sričiai. 1955 m. jam perduota panaikinto Panemunės rajono 1 apylinkė, 1959 m. pabaigoje – panaikinto Naumiesčio rajono 6 apylinkės ir Kudirkos Naumiestis, 1962 m. – panaikinto Kazlų Rūdos rajono 2 apylinkės ir Vilkaviškio rajono 1 apylinkė. 1968 m. šiek tiek pakeistos rajono ribos. 1977 m. 2 apylinkės sujungtos į vieną.
1995 m. įsteigta Šakių rajono savivaldybė, pavaldi Marijampolės apskričiai. 1999 m. iš pietrytinė rajono dalis (Jankų seniūnija) priskirta naujai Kazlų Rūdos savivaldybei (kadastrinės vietovės: Braziūkų miškas, Būda, Jankai, Katinai, Sarapinai). 2009 m. spalio 29 d. savivaldybės tarybos nutarimu Nr. T-354 įsteigtos 77 seniūnaitijos.
Gyvenvietės
Savivaldybės teritorijoje yra:
Administracija
Atstovaujamoji valdžia – Šakių rajono savivaldybės taryba, vykdomoji valdžia – Šakių rajono savivaldybės administracija.
Seniūnijos
thumb|350px|Savivaldybės seniūnijos
Savivaldybėje yra 14 seniūnijų (skliausteliuose – seniūno būstinė):
Švietimas ir ugdymas
Šakių rajono savivaldybėje yra šios bendrojo lavinimo mokyklos:
Vengrijos futbolo varžybos 1918–1919 m.
Vengrijos futbolo varžybos 1918–1919 m.
1918–1919 m. NB I
Nemzeti Bajnokság I arba NB 1 – aukščiausioji futbolo lyga šalyje.
Lietuva 2009 m. Eurovizijoje
'''Lietuvai 2009 m. Eurovizijoje''', vykusioje Maskvoje, atstovavo Sasha Son su daina „Pasiklydęs žmogus“ (angliškai – „Love“), kuri laimėjo Lietuvos nacionalinės atrankos („Dainų dainos“) finale.
Dainų daina
2009 m. nacionalinė Eurovizijos atranka pasikeitė ir tapo Dainų dainos konkursu, kurio pagrindinis prizas – atstovauti Lietuvai Eurovizijoje.
Balsavimo sistema
Kiekviena Lietuvos apskritis vertina 10 labiausiai patikusių dainų 12, 10, 8–1 taškais. Laimi daugiausiai taškų surinkusi daina.
I ketvirtfinalis
Po koncerto Jonas Čepulis ir Skirmantė į pusfinalį buvo deleguoti vietoje Deivio ir Rūtos Lukoševičiūtės, kurių dainos buvo pripažintos plagiatais ir diskvalifikuotos.
II ketvirtfinalis
Po koncerto, Deivio daina „Lietuva“ buvo diskvalifikuota. Ji pripažinta grupės The La's dainos „There she goes“ plagiatu. Urtė Šilagalytė bei Soliaris ir Greta į pusfinalį buvo deleguoti komisijos sprendimu.
III ketvirtfinalis
Rūta Lukoševičiūtė po koncerto buvo diskvalifikuota, jos daina pripažinta plagiatu. Vietoje šios dainininkės bei Deivio, kurio daina taip pat buvo diskvalifikuota dėl tos pačios priežasties, į pusfinalį buvo deleguota grupė Saulės kliošas.
Prūdiškės
Prūdiškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, į pietus nuo Vilniaus. Seniūnaitijos centras. Yra pensionas, koplyčia. Kaime telkšo Prūdiškių tvenkinys, prateka Rudaminos upelis.
Akiniuotasis pingvinas
Akiniuotasis pingvinas (Spheniscus demersus) – pingvininių (Spheniscidae) šeimos paukštis. Aptinkami Pietų Afrikoje ir Namibijoje, vandenyno pakrantėse ir salose.
Išvaizda
Kūnas pleišto formos, 60 – 70 cm ilgio. Sveria nuo 2,1 iki 3,7 kg. Plunksnos juodos, baltos ir baltos su juodomis dėmėmis. Nuo snapo pamato, per viršugalvį eina juoda juosta, o aplink akis, smakrą - balta. Nugara, sparnai ir uodega yra juodos spalvos. Pilvas baltas, su juodomis dėmėmis. Dėmių raštas yra išskirtinis kiekvieno individo požymis. Išilgai krūtinės eina siaura, juoda, pasagos formos juosta. Virš akių yra rožinės spalvos liaukos, kurios atlieka termoreguliacijos funkciją. Snapas juodas, gale balkšvos dėmės. Patinų snapai yra didesni už patelių. Kojos juodos, pirštai sujungti plaukiojamąja plėve.
Biologija
Bendruomeniniai, triukšmingi paukščiai. Garsu, primenančiu asilo bliovimą, atkreipia partnerio dėmesį. Kiauksėdami įspėja apie savo teritorijos ribas. Laisvėje gyvena 10 – 27 metus . Veistis pradeda 2 – 6 metų .
Didesnę gyvenimo dalį praleidžia vandenyje. Maitintis plaukia 30 - 70 km nuo kranto. Paneria 30 -130 metrų, po vandeniu išbūna apie 2,5 min . Plaukia 7 km/h greičiu, tačiau medžiodami išvysto 20 km/h greitį. 80% maisto raciono sudaro pelaginės žuvys (sardinės, ančiuviai). Taip pat minta kalmarais ir vėžiagyviais.
Natūralūs gamtos priešai vandenyje yra rykliai, Pietų Afrikos jūrų lokiai, orkos, o sausumoje – mangustiniai, dėmėtosios genetos, karakalai, naminės katės ir kirai.
Dauginimasis
Monogamai. Veisimosi sezonas prasideda sausio mėnesį. Kasmet grįžta į tas pačias veisimosi vietas. Pirmi grįžta patinai. Lizdavietės yra landose, urvuose. Dėtyje du kiaušiniai. Jei netenka kiaušinių padeda naujus kiaušinius dar kartą. Peri abu tėvai, 40 dienų. Pirmąsias 15 dienų jauniklius šildo vienas iš tėvų. Po 30 dienų jaunikliai būriuojasi „lopšeliuose“ ir laukia grįžtančių tėvų su maistu. 60 - 130 dienų paukščiukai apsiplunksnuoja ir gali savarankiškai maitintis jūroje. Saugę pingvinai taip pat 5 savaitėms išplaukia į jūrą ir maitinasi. Grįžę į krantą 20 dienų šeriasi. Šėrimosi metu negali plaukioti, todėl nesimaitina ir netenka pusės savo svorio.
Apsauga
Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis akiniuotasis pingvinas yra nykstanti rūšis. 19 amžiaus pradžioje akiniuotojo pingvino populiaciją sudarė 4 milijonai individų, o 2010 metais jų beliko tik 55 000.
Akiniuotojo pingvino populiacijos mažėjimo priežąstys:
Rūšies apsaugos veiksmai:
Sausio 25
Sausio 25 yra 25-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių. Nuo šios dienos iki metų galo lieka 340 dienų (keliamaisiais metais – 341).
Vardadieniai
Jaunutis – Jomantas – Povilas – Viltenė (Viltė) – Viltenis (Viltys) – Žiedė
Pomerapė
Pomerapė  – ugnikalnis Anduose, Bolivijos (Oruro departamentas) ir Čilės (Arikos ir Parinakotos regionas) pasienyje. Įeina į Pajačatos ugnikalnių grupę. Aukštis 6282 m. Susidarė pleistoceno epochoje.
Į kalną įkopta pirmą kartą 1946 m. Ugnikalnio pavadinimas aimarų kalba reiškia „Pumos kalnas“.
Uozuolniekų savivaldybė
Uozuolniekų savivaldybė  – buvęs administracinis vienetas pietų Latvijoje, Žiemgaloje. Administracinis centras – Uozuolniekai. Savivaldybė sudaryta 2003 m. reformos metu iš Jelgavos rajono dalies, 2009 m. praplėsta. Buvo suskirstyta į 3 valsčius: Cenų, Sidrabenės ir Uozuolniekų. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Jelgavos savivaldybės, tačiau po Konstitucinio Teismo sprendimo savivaldybės statusas iki 2022 m. turės būti dar kartą apsvarstytas.
Avikalnio ragas
Avikalnio ragas – pusiasalis Kuršių nerijos rytiniame krante, 2 km į pietus nuo Juodkrantės.
Paviršius banguotas ir kauburiuotas, apaugęs viksvomis ir pavieniais medžiais. Į pietus nuo Avikalnio rago yra Juodkrantės – Pervalkos pustomų kopų gūbrys.
Kurys
Kurys – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Smilgių, prie Šuojos upės.
Diagoras Ateistas
thumb|Diagoras Ateistas centre Diagoras Ateistas (, Diagoras iš Miloso) – V a. pr. m. e. graikų poetas ir sofistas, vienas pirmųjų rašytiniuose šaltiniuose minimų ateistų. Pasisakė prieš to meto ortodoksines religijas ir Eleusinos misterijas. Atėniečiai apkaltino jį nepagarba dievams ir Diagorui teko bėgti iš miesto.
Apie jo gyvenimą šiuo metu yra žinoma ypač nedaug. Gimė Miloso saloje, pasak Sudos (X a. Bizantijos enciklopedija) mokėsi pas Demokritą, tačiau ankstesni šaltiniai to nemini. Žinoma, kad Diagoras Atėnuose jau buvo ryški asmenybė ne vėliau kaip 423 m. pr. m. e., kadangi jis minimas Aristofano spektaklyje „Debesys“, kuris tokiu metu jau buvo vaidinamas. Iš Atėnų pabėgo, pasak Diodoro, 415 m. pr. m. e.
Pasak Sudos, Diagoras vėliau apsigyveno Korinte, kur ir mirė.
Apie jo filosofiją yra žinoma taip pat labai nedaug. Nėra aiški jo ateizmo natūra, konkretūs teiginiai. Kelis jo pasišaipymus iš tikėjimo aprašo Ciceronas (I a. pr. m. e.). Pavyzdžiui, istoriją apie tai, kaip laivas su Diagoru pakliuvo į audrą. Jūreiviai pradėjo burbėti, kad audra tikriausiai kilo dėl to, kad jų laive yra tas bedievis Diagoras. Diagoras tuomet paklausė, ar ir kituose šiuo metu audron patekusiuose laivuose yra po Diagorą.
Manoma, kad savo idėjas Diagoras gynė aršiai ir galbūt per daug atvirai, tuo užsitraukdamas kitų pyktį. Jo filosofijai neabejotinai didelę įtaką padarė ikisokratikai, stengęsi paaiškinti gamtą natūraliomis jėgomis be dievų įsikišimo.
Vrotnuvas
Vrotnuvas  – kaimas Lenkijos rytuose, Medznos valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurę nuo Medznos, apie 16 km į šiaurę nuo Vengruvo ir apie 81 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
1257 m.
1257 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Subtropinis jūrų lokys
Subtropinis jūrų lokys (Arctocephalus tropicalis) – ausytųjų ruonių (Otariidae) šeimos ruoniai, aptinkami Pietinio pusrutulio salose, kurios priklauso Antarktidos žemynui, kur vanduo nebėra šaltas kaip antarktinio regiono. Jie gyvena Amsterdamo, Krozė, Gofo, Mariono, Princo Edvardo, Šv. Pauliaus ir Tristano salose. Suaugę patinai sveria nuo 95 iki 140 kg, patelės sveria apie 50 kg. Minta kalmarais, žuvimi, kartais pingvinais ar kitais paukščiais.
Aveiras
Sportas
Mieste 2004 m. vyko XII Europos futbolo čempionatas. Stipriausias miesto futbolo klubas yra SC Beira-Mar.
Dragan Šakota
thumb|250px|Dragan Šakota Draganas Šakota (g. 1952 m. birželio 16 d. Belgrade) – Serbijos krepšinio treneris, šį sezoną vadovauja Belgrado „Crvena Zvezda“ komandai.
Remigijus Jurėla
Remigijus Jurėla (g. 1957 m. liepos 23 d. Šiauliuose) – Lietuvos architektas.
Biografija
1980 baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. 1980–1993 m. Miestų statybos projektavimo instituto Šiaulių skyriaus, 1993–2005 m. bendrovės „Projektavimo centras“ architektas Šiauliuose. 1990–1994 m. Lietuvos architektų sąjungos Šiaulių skyriaus pirmininkas.
Pargaujos savivaldybė
Pargaujos savivaldybė  – buvęs administracinis vienetas šiaurės Latvijoje, Vidžemėje. Administracinis centras – Stalbė. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Cėsių rajono dalies. Buvo suskirstyta į 3 valsčius: Raiskumo, Stalbės ir Straupės. Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Cėsių savivaldybės.
Garantuotas abipusis sunaikinimas
Garantuotas abipusis sunaikinimas  – karinės strategijos doktrina, kurioje vienos iš dviejų pusių pradėtas branduolinis karas garantuotai sunaikintų abi puses. Ši doktrina taikoma situacijoms, kuomet kiekviena pusė turi pakankamai ginklų sunaikinti kitai, ir užpulta galėtų staigiai atsakyti tokia pačia ar didesne jėga. MAD doktrina pateikia išvadą, kad esant tokiai situacijai, nei viena pusė nenorės pradėti karo, todėl ji garantuoja įtemptą, bet tvirtą taiką.
Istoriškai šis terminas labiausiai taikytas JAV ir Tarybų Sąjungos santykiams bei dabar galbūt JAV ir Rusijos santykiams. Teorijos šalininkai teigia, kad šalys turėtų investuoti į branduolinius ginklus, nors jie ir nebus niekada naudojami, bei joms turėtų būti draudžiama kurti apsaugos nuo šių ginklų sistemas. Vienos šalies turima patikima apsauga nuo branduolinių ginklų leistų jai pradėti karą tačiau išvengti sunaikinimo, todėl pažeistų pusiausvyrą ir MAD doktrinos sąlygas. Investavimas ir branduolinių ginklų gamyba yra būtina, kadangi kiekviena šalis privalo būti užtikrinta, kad kita iš tiesų turi pakankamą ginkluotę. Kitu atveju taip pat būtų pažeista pusiausvyra – viena pusė, abejojanti kitos pajėgumais, galėtų smogti vien tikėdamasi, kad antroji nesugebės atsakyti. Privalo būti išvengta menkiausių įtarimų, kad kažkurios šalies pajėgumas yra perdedamas ar apskritai tik blefas.
Atsakomojo smūgio galimybė užtikrinama branduolinius ginklus laikant slaptai ir patikimai, kad jų nesunaikintų užpuolusios šalies pirmosios atakos. Pavyzdžiui, JAV jas laiko nuolat vietą keičiančiuose povandeniniuose laivuose. Tuo būdu net jei agresoriaus ataka sunaikintų šalies industrinius centrus, daugumą kariuomenės bei strateginius taškus, iš povandeninių laivų paleistos branduolinės raketos taip pat sunaikintų ir šalį puolėją. Vienas pirmųjų būdų užtikrinti atsakomojo smūgio galimybę buvo kažkurią dalį branduolines bombas gabenančių bombonešių nuolat laikyti ore. Jei netikėtos atakos metu būtų sunaikinti kariniai aerodromai bei bombų saugyklos, tuo metu ore buvę lėktuvai galėtų suduoti atsakomąjį smūgį. Iš tiesų jis buvo naudojamas labai ribotai, kadangi nuolat laikyti dalį lėktuvų ore reikalauja labai daug resursų. Vėliau jo visiškai atsisakyta, kadangi branduolinių ginklų gabenimui nuo lėktuvų pereita prie ICBM (tarpkontinentinės raketos).
MAD doktrina kritikuojama, kaip veikianti labiau teorijoje nei praktikoje. Pavyzdžiui, Indija ir Pakistanas atitinka jos koncepciją – abi šalys turi pakankamai branduolinių ginklų, kad viena kitą sunaikintų, tačiau tai nesustabdė 1999 m. tarp jų kilusio Kargilo karo. Kita kritika:
MAD koncepcija daugybę sykių naudota populiariojoje kultūroje. Vienas žinomiausių filmų šia tema yra Stanley Kubricko Dr. Strangelove or: How I Learned to Stop Worrying and Love the Bomb. Jame vienas JAV kariškis savavališkai paleidžia branduolinę raketą į Rusiją. JAV pareigūnai tikisi atstatyti santykius, mano, kad rusai supras jog tai buvo tik baisi klaida, tačiau jau po laiko sužino, kad Tarybų Sąjunga kaip tik ketino viešai paskelbti apie ką tik įrengtą gynybos sistemą, kuri branduolinio puolimo atveju atsakomaisiais atominiais smūgiais sunaikintų visą pasaulį. Sistema veikia pilnai automatiškai, kad jos efektyvumui nepakenktų žmogiškasis faktorius (žr. kritiką), ir dabar sustabdyti visuotinio sunaikinimo nebeįmanoma.
Antanas Dzikas
Antanas Dzikas (1897 m. Kėdainių apskr. – 1954 m. spalio 10 d. Filadelfijoje, JAV) – vargonininkas ir chorvedys.
Biografija
Iš pradžių vargonų mokėsi pas vietos vargonininką, vėliau tobulinosi Juozo Naujalio vargonininkų kursuose Kaune. Būdamas 14 metų, pradėjo vargonininkauti Moniškuose (Utenos r.), vėliau – Panevėžyje ir Kėdainiuose.
1914 m. atvyko į JAV, mokėsi bažnytinės muzikos, vargonininkavo Pensilvanijos valstijoje, vadovavo chorams Niujorko apylinkėje.
Nuo 1929 m. vargonininkavo ir vadovavo chorui Šv. Jurgio lietuvių parapijoje Filadelfijoje.
Nuo 1937 m. iki mirties vadovavo lietuviškoms radijo valandėlėms. Priklausė įvairioms lietuvių organizacijoms, nuo 1915 m. buvo ALRK Vargonininkų sąjungos narys.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Esvatinio himnas
Esvatinio himnas (vadinamas Nkulunkulu Mnikati wetibusiso temaSwati) buvo sukurtas 1968 m. Himne derinami svazių ir vakarų muzikos stiliai. Žodžius himnui sukūrė Fanyana Simelane, muziką – David Roycroft.
Himno žodžiai
<br style="clear:left;" />
Čaguanasas
Čaguanasas (angl. Chaguanas) – daugiausiai gyventojų turintis (83 516) bei sparčiausiai augantis Trinidado ir Tobago miestas. Jis yra centrinėje Trinidado dalyje, 18 km nuo šalies sostinės Port of Speino.
Čaguanase vyrauja tropinis klimatas – drėgnasis sezonas tęsiasi nuo birželio iki lapkričio, sausasis – nuo sausio iki gegužės.
Mieste gerai išvystyta transporto sistema – autobusais ir taksi galima pasiekti visus pagrindinius salos miestus. Tiesa, dėl spartaus gyventojų gausėjimo mieste dažnai susidaro didelės transporto spūstys.
Pagrindinis miesto oro uostas yra vienintelis visoje saloje Piarko tarptautinis oro uostas.
Koipasos ežeras
Koipasos ežeras  – druskos ežeras vakarų Bolivijoje, Oruro departamente, 3657 m aukštyje virš jūros lygio. Yra tektoninėje įduboje, apsuptas Koipasos druskos lygumos. Vakarinėje pusėje iškilęs Vilja Pukaranio ugnikalnio kūgis (aukštis 4910 m). Vandens lygis kinta priklausomai nuo kritulių kiekio. Į ežerą iš Čilės atiteka Laukos upė.
Audra Daujotienė
Audra Daujotienė (g. 1953 m. sausio 2 d. Krasnojarsko krašte, Rusija) – Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.
Biografija
Gimė tremtinių šeimoje, 1957 m. grįžo į Lietuvą. 1971 m. baigė Klaipėdos 4-ąją vidurinę mokyklą, 1976 m. baigė Kauno politechnikos instituto Automatikos fakultetą, automatizuoto valdymo inžinierė.
1976 m. pagal paskyrimą Klaipėdos „Baltijos“ laivų statyklos skaičiavimo centro inžinierė sistemotechnikė, 1986 m. Statistikos departamento Klaipėdos skaičiavimo centro Gamybos ir planavimo skyriaus viršininkė, spaustuvės „Rytas“ fotorinkimo cecho meistrė. 1991–1997 m. Savivaldos problemų tyrimo centro Klaipėdoje direktorė.
1997–2000 m. ir 2003–2007 m. Klaipėdos miesto savivaldybės mero pavaduotoja, 2000–2003 m. ir 2007–2010 m. Klaipėdos mero patarėja. 2010–2018 m. Klaipėdos miesto savivaldybės administracijos Socialinių reikalų departamento vadovė.
1997–2000 m. ir 2003–2007 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narė.
Sutuoktinis Vidmantas, vaikai Andrius, Valdas.
Kuriškiai
Kuriškiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Dubingių.
Gedgaudžių senosios kapinės
Gedgaudžių senosios kapinės, vadinamas Kapeliais, Marų kapeliais, Pilkapiu (saugotinas kultūros paveldo objektas) – nenaudojamos kapinės šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Imbarėje, 0,55 km į vakarus nuo kelio, Gedgaudų upelio kairiajame krante.
Kapinės
Įrengtos nedidelėje kalvelėje, vienkieminės sodybos rytiniame pakraštyje, apaugusios drebulėmis. Netaisyklingo stačiakampio plano, pailgos šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 16 m ilgio, 11–14 m pločio. Laidojimo žymių nesimato. Ties viduriu stovi monumentalus kryžius.
Teritorijos plotas – 0,03 ha, perimetras – 78 m.
2,3 km į pietvakarius yra Imbarės II senosios kapinės, o 1,72 km į pietvakarius – Imbarės I senosios kapinės.
Istorija
Veikė XVII–XVIII a. Gedgaudžių kaimo bendro naudojimo žemėje (ganykloje). Laidoti Gedgaudžių gyventojai. Vadinamos Kapeliais, Marų kapeliais (🇬🇸), rečiau – Pilkapiu. Kapines uždarius, XIX a. retsykiais laidoti savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai ir pan.
Pasakojama, kad kapinėse pasirodydavo ugnies liepsnelės. Mirusiųjų atminimui nuo seno buvo statomi kryžiai, prie kurių gyventojai rinkdavosi į gegužines pamaldas.
Lietuvos žemės reformos metu pateko į ūkininko Einikio žemės sklypą. Žemės savininkas greta kapinių pasistatė sodybą, o kapinėse pastatė naują kryžių. Šiuo metu kapinės yra Imbarės kaimui priskirtoje teritorijoje.
Julius Duršliokas
Julius Duršliokas (1911 m. spalio 14 d. Daužnagiuose, Pašušvio valsčius – 1999 m. sausio 4 d. Kaune) – vargonininkas, dainininkas (baritonas) ir chorvedys.
Biografija
Lankė Pašušvio pradžios mokyklą ir pas vietos vargonininką F. Brunių mokėsi muzikos. 1925–1926 m. lankė Juozo Naujalio vargonininkų kursus Kaune. 1927–1930 m. vargonininkavo Pociūnėliuose (Radviliškio raj.) ir Juozapavoje (Šiaulių raj.).
1930–1937 m. Kauno konservatorijoje pas O. Marini studijavo dainavimą, o pas Aleksandrą Kačanauską – fortepijoną. 1932 m. pakviestas dainuoti į vyrų vokalinį kvartetą „Linksmieji broliai“, kuriam vadovavo Jonas Byra, vėliau – Stepas Graužinis (akordeonu akompanavo A. Ločeris). Kvartetas dainavo Kauno radiofone ir koncertavo Lietuvos miestuose bei miesteliuose.
Nuo 1936 m. pradėjo dainuoti Valstybės teatre – dalyvavo Džakomo Pučini „Bohemos“ ir Džiuzepės Verdi „Aidos“ spektakliuose, už gerą pasirodymą buvo apdovanotas konservatorijos vadovybės pinigine premija. Baigęs konservatoriją, pašauktas atlikti karinę tarnybą. Tarnaudamas Kaune, suorganizavo vyrų kvartetą, kuriame dainavo kariai J. Duršliokas, Antanas Gimžauskas, P. Sližys ir S. Ratkevičius. Kvartetas daug koncertuodavo kariniuose daliniuose ir miesto visuomenei. 1940–1949 m. buvo Kauno operos ir muzikinio teatro solistas, daug koncertavo ir dalyvavo radiofono laidose.
1949–1951 m. – muzikos ir dainavimo mokytojas Kauno 14-ojoje ir 13-ojoje vidurinėse mokyklose, o 1951–1972 m. mokytojavo Kauno 8-ojoje vidurinėje mokykloje. Šiose mokyklose vadovavo vyresniųjų klasių moksleivių mišriajam ir merginų chorams, kuriuos parengė Kauno miesto ir respublikinėms dainų šventėms; apžiūrose ir konkursuose jie laimėdavo pirmąsias ir kitas prizines vietas, dažnai pasirodydavo koncertuose.
1952–1972 m. vadovavo Kauno mėsos kombinato mišriajam chorui ir vokaliniams ansambliams. Choras pirmųjų ir kitų prizinių vietų pelnė miesto chorų apžiūrose, dalyvavo dainų šventėse. Su vyrų vokaliniu ansambliu koncertavo Latvijoje ir Estijoje.
1952–1962 m. vadovavo Lietuvos veterinarijos akademijos vyrų ir moterų vokaliniams ansambliams, koncertavo Lietuvoje, Latvijoje ir Estijoje; tuo metu tai buvo vienas iš geriausių ansamblių Kauno mieste.
Lee Van Cleef
Ly Van Klyfas (, pilnas vardas – Clarence Leroy „Lee“ Van Cleef, Jr. ; 1925 m. sausio 9 d. – 1989 m. gruodžio 16 d.) – JAV aktorius, išgarsėjęs neigiamų herojų vaidmenimis vesternuose ir veiksmo filmuose šeštajame ir septintajame dešimtmetyje.
Biografija
Ly Van Klyfas gimė Somervilyje, Niudžersyje, olandų emigrantų Marion Levinos ir Clarence LeRoy Van Cleef, Sr.šeimoje.
1942 m. buvo pašauktas į tarnybą JAV kariuomenėje ir, patekęs į laivyną, dalyvavo Antrajame pasauliniame kare. Iki 1946 m. jis tarnavo minų paieškos laivuose Karibų jūroje, vėliau – Juodojoje ir Kinijos jūrose.
Julius Duršliokas
Biografija
1972 m. išėjęs į pensiją, dar kurį laiką mokytojavo Kauno 12-ojoje ir 21-ojoje vidurinėse mokyklose ir 19-ojoje profesinėje technikos mokykloje (1976–1979 m.), visur vadovavo moksleivių vokaliniams ansambliams. Pedagogas išugdė daug gerų dainininkų, kurių dalis tapo muzikais profesionalais. Sukūrė dainų chorams, vokaliniams ansambliams ir solistams, dirigavo Kauno miesto dainų šventėse.
Lee Van Cleef
Biografija
Baigęs tarnybą, Ly grįžo į gimtąjį Somervilį, kur dirbo buhalteriu bei ūkininkavo. Kaip pats vėliau prisipažino, aktoriumi tapo atsitiktinai. Šeimos narių ir draugų paskatintas, jis išmėgino savo jėgas mėgėjiškame Clintono teatre, nes visiems darė įspūdį jo griežtas žvilgsnis ir skirtingų spalvų akys: viena žalia, kita – mėlyna. Vėliau, vaidinant kine, Ly buvo priverstas naudoti lęšius, kad jo akys būtų vienos spalvos – rudos.
Filmas „High Noon“ pasirodė 1952 m. Nors Ly vaidmuo nebuvo pagrindinis, tačiau jo pakako atkreipti į save dėmesį. Vienas po kito sekė vesternai, dramos ir noir žanro filmai, kuriuose Ly vaidino neigiamus herojus.
Ly išpopuliarėjo, tačiau vis dažniau pradėjo piktnaudžiauti alkoholiu. 1959 m. girtas pateko į autoavariją, kuri vos nekainavo jam karjeros. Ly susižalojo kelį ir gydytojai pareiškė, kad jis daugiau niekada negalės jodinėti, kas buvo gyvybiškai svarbu jo amplua aktoriui. Tačiau, nepaisant pesimistiškų prognozių, jau po 6 mėnesių jis jau sėdėjo balne. Kol tęsėsi gydymas, Ly kartu su žmona Joan pradėjo interjero dekoravimo verslą ir išbandė save kaip dailininkas, piešdamas peizažus ir jūras. Netrukus nutiko dar viena nelaimė – Ly neteko dešiniosios rankos viduriniojo piršto. Sklandė gandai, kad tai nutiko per muštynes bare, nors pats Ly visada tvirtino, kad nelaimingas atsitikimas įvyko jam dirbant namuose.
Po šių nelaimių atrodė, kad Ly aktoriaus karjera yra baigta. Jam buvo siūlomi nedideli vaidmenys, daugiausia televizijos filmuose, sumažėjo honorarai ir kino studijos prarado susidomėjimą.
Situacija netikėtai pasikeitė 1965 m., kai jaunas italų režisierius Sergio Leone atvyko į Holivudą ieškoti aktorių savo filmui „Keliais doleriais daugiau“. Kalbama, kad Leone norėjo kito aktoriaus, bet šis jau buvo sudaręs sutartį su kitu režisieriumi. Leone pamatė Ly nuotrauką studijoje ir paskambino šio agentui, kuris net nežinojo kur rasti aktorių. Susitikęs su režisieriumi, Ly užsiprašė 17 tūkst. dolerių honoraro: „- Pagrindinis motyvas sutikti filmuotis buvo pinigai“.
Dar po metų, 1966 m., Sergio Leone vėl pakvietė Ly į savo filmą. Šį kartą tai buvo „Geras, blogas ir bjaurus“. Abiejuose Ly oponentas buvo Klintas Istvudas, o jo suvaidinti neigiami herojai tapo kino klasika.
Šie Sergio Leone filmai pavertė Ly didžiule žvaigžde Europoje, o tai padėjo vėl susigrąžinti prarastą populiarumą JAV.
Iš viso Ly suvaidino daugiau kaip 170 įvairių filmų ir serialų, o jo sukurti neigiami herojai tapo kulto ir mėgdžiojimo objektais.
Aktorius mirė 1989 m. savo namuose Kalifornijoje ištiktas širdies smūgio.
Antonov An-12
Antonov An-12 (NATO kodas: Cub) – Sovietų Sąjungoje gamintas, Antonovo konstruktorių biuro sukurtas, vidutinių distancijų transportinis lėktuvas. Šis lėktuvas buvo sukurtas An-10 pagrindu.
Lee Van Cleef
Šeima
Ly Van Klyfas buvo vedęs 3 kartus:
Antonov An-12
1957 m. An-12 pakilo pirmajam skrydžiui, o nuo 1958 m. viso buvo pagaminti 1248 šio modelio lėktuvai.
An-12 – vienas masiškiausiai gamintų Sovietų Sąjungos transportinių lėktuvų, naudotas ir tebenaudojamas krovinių pervežimams civilinėje bei karinėje aviacijoje.
1974–2006 m. dar nelicencijuotų 650 šio lėktuvo kopijų buvo pagaminta Kinijos Liaudies Respublikoje, kur šis lėktuvas gavo Shaanxi Y-8 pavadinimą.
Eurazinis karklažvirblis
Eurazinis karklažvirblis, arba nuo seno lietuvių kalboje vartojamas sinonimas karklažvirblis (Passer montanus) – žvirblinių šeimos rūšis.
Paplitimas
Eurazijoje paplitęs nuo Atlanto iki Ramiojo vandenyno, šiaurėje gyvena iki pat Kolos pusiasalio, Pečioros žiočių, Jamalo pusiasalio, Taimyro, Viliujo, Vitimo baseinų, pietuose – iki Indokinijos, pietų Himalajų, Artimųjų Rytų, Balkanų, Viduržemio pakrantės.
Lietuvoje gausiai paplitęs.
Išvaizda
Eurazinis karklažvirblis labai panašus į savo artimą gentainį naminį žvirblį, tačiau už ji apie 10% lengvesnis. Jo kūno ilgis 12,5–14 cm, atstumas tarp abiejų išskleistų sparnų galų 21 cm, sveria apie 24 g. Nuo naminio žvirblio skiriasi rudu viršugalviu ir dėme ant skruosto, bei neturi vadinamojo „kaklaraiščio“ ant pilvo.
Elgsena
Gyvena kaimų sodybose, miesteliuose, miestų želdiniuose. Savo elgesiu panašus į naminį žvirblį, bet ne toks landus. Rudenį ir žiemą laikosi pulkais. Balsas ne toks įkyrus, švelnesnis negu žvirblio. Lizdą suka senų kriaušių, obelų, gluosnių, beržų drevėse, pastatų plyšiuose, gandralizdžiuose, inkiluose. Deda 4-6 įvairių spalvų kiaušinius. Peri 13-14 dienų. Kartais išveda dvi vadas.
Mityba
Vasarą maitinasi grūdais, vabzdžiais, vikšrais. Rudenį, žiemą lesa sėklas.
GD Fabril
Bareiro „Fabril“ – Portugalijos futbolo klubas iš Bareiro. 1942-1943 ir 1953-1976 m. žaidė aukščiausioje lygoje, kur didžiausias pasiekimas – bronzos medaliai.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1937 m. Tuo metu vadinosi Clube Unidos de Futebol (CUF).
1965 m. Portugalijos čempionate užėmė trečią vietą.
Vėliau klubas rungtyniavo žemesniųjų pakopų pirmenybėse.
Spalvinė gama
Žalia ir balta – klubo tradicinės spalvos.
Barchanas
Barchanas – pusmėnulio ar pasagos pavidalo smėlio kalva su pavėjui nukreiptais ragais, dykumų kopa.
Susidaro smėlingose dykumose, kur smėlio sluoksnį pusto vienos vyraujančios krypties vėjas, sūkuriuodamas šiurkščiame paviršiuje arba prieš kliūtį. Santykinis aukštis nuo 0,5 iki 150 m, bet pasitaiko ir aukštesnių. Priešvėjiniai šlaitai lėkšti, apie 5-15°, ilgi, pavėjiniai statūs, paprastai iki 34°, trumpi.
Barchanai slenka nuo keliasdešimt centimetrų iki kelių šimtų metrų per metus. Augdami ir slinkdami į priekį jie jungiasi, sukimba ragais arba prisišlieja vienas prie kito ir sudaro grandines, kalvagūbrius. Dėl vyraujančių vėjų krypties kaitos formuojasi sudėtingo pavidalo barchanų kompleksai.
Lietuvoje
Lietuvoje panašūs procesai vyko Kuršių nerijoje, kur slenkančios kopos yra užpylę smėliu 14 kaimų, iš kurių žymiausi Karvaičiai, Kuncai, Smiltynė, Šarkuva. Nuo XVIII a., pradėjus kopų želdinimą, smėlio slinkimas sustabdytas.
Arvydas Pocius (1958)
Arvydas Pocius (g. 1958 m. gegužės 30 d. Žygaičiuose, Tauragės raj.) – teisininkas, 2004–2007 m. dirbo Valstybės saugumo departamento generaliniu direktoriumi.
Biografija
1976–1981 m. mokėsi Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko specialybę. 1981–1983 m. – dirbo Trakų rajono prokuratūroje stažuotoju, prokuratūros tardytoju. 1983–1987 m. – Šiaulių rajono prokuratūroje prokuroro padėjėjas. 1986 m. tapo Tarybų Sąjungos Komunistų partijos nariu. 1987–1992 m. – Šakių rajono prokuratūros vyriausiasis prokuroras. 1989 m. gruodžio 26 d. įtrauktas į KGB rezervą; laipsnis – vyresnysis leitenantas.
1992–1995 m. – Marijampolės miesto ir rajono prokuratūros vyriausiasis prokuroras. 1995–1999 m. – Marijampolės rajono apylinkės prokuratūros vyriausiasis prokuroras. 1999 m. spalio 4 d. tapo Valstybės saugumo departamento generalinio direktoriaus pavaduotoju. 2001 m. gavo Valstybės saugumo departamento pulkininko laipsnį, 2002 m. – Valstybės saugumo departamento saugumo vyresniojo valstybės patarėjo tarnybinį rangą.
Bizonas (reikšmės)
Žodis bizonas reiškia:
Arvydas Pocius (1958)
Darbas VSD
Arvydas Pocius Valstybės saugumo departamento generaliniu direktoriumi Lietuvos Respublikos Prezidento Artūro Paulausko dekretu buvo paskirtas 2004 m. balandžio 30 d.
2006 m. gruodžio 22 d. Arvydas Pocius įteikė Prezidentui Valdui Adamkui pareiškimą dėl atsistatydinimo iš Valstybės saugumo departamento generalinio direktoriaus pareigų. Jam buvo pavesta ir toliau laikinai eiti pareigas.
2007 m. kovo 15 d. Seimas balsavo dėl A. Pociaus atleidimo, tačiau jis baigėsi Saugumo vadovo pergale. Lemiami balsai buvo pareikšti Darbo partijos, kuri anksčiau buvo už pareigūno atleidimą, o jų apsisprendimą pakeitė prieštaringai vertinama Pociaus kalba Seimo salėje.
Skandalingame pranešime A. Pocius paskelbė informaciją, kad keli saugumiečiai perdavė ar net pardavė informaciją apie „Mažeikių naftą“ privatizavimą. Taip pat jis kaltino Seimo nacionalinio saugumo ir gynybos komiteto vadovą Algimantą Matulevičių bendradarbiavus su sovietų saugumo tarnyba KGB. Liustracijos komisija ištyrė, kad šie kaltinimai neturi pagrindo. Taip pat, jau balandžio 9 d., A. Pocius pranešė negalįs pagrįsti ir „perdavimo ar net pardavimo“ nuogąstavimų.
2007 m. gegužės 10 d. Seimas pritarė Arvydo Pociaus atleidimui iš Valstybės saugumo departamento (VSD) generalinio direktoriaus pareigų.
Kritika
Vyriausioji tarnybinės etikos komisija pripažino, kad A. Pocius pažeidė Viešųjų ir privačių interesų derinimo valstybės tarnyboje įstatymą, kai 2007 m. Seime pradėjus A. Pociaus atstatydinimo procedūrą paaiškėjo, kad jis ruošiasi privatizuoti tarnybinį butą už dukart mažesnę nei rinkos kainą. Anksčiau A. Pocius žiniasklaidai neigė privatizuojantis tarnybinį būstą.
Vžoskai (Mazovijos vaivadija)
Vžoskai  – kaimas Lenkijos rytuose, Medznos valsčiuje, Vengruvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į šiaurės rytus nuo Medznos, apie 12 km į šiaurės rytus nuo Vengruvo ir apie 82 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
1258 m.
1258 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Paviluostos savivaldybė
thumb|right|260px|Švyturys Akmens rage Paviluostos savivaldybė  – buvęs administracinis vienetas vakarų Latvijoje, Kurše. Administracinis centras – Paviluosta. Savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Liepojos rajono dalies. Buvo suskirstyta į 2 valsčius (Sakos ir Vergalės) ir 1 miestą (Paviluostos). Po 2021 m. administracinės-teritorinės reformos panaikinta, prijungta prie naujos Pietų Kuršo savivaldybės.
Pietų Amerikos jūrų lokys
Pietų Amerikos jūrų lokys (Arctocephalus australis) – ausytųjų ruonių (Otariidae) šeimai priklausanti ruonių rūšis.
Šie ruoniai yra paplitę Pietų Amerikos pakrantės vandenyse, aptinkami nuo Peru pietinės dalies iki pat Ugnies Žemės (Ramiojo vandenyno regione) ir iki Brazilijos pietinės dalies (Atlanto vandenyno pusėje). Be to gyvena Folklando, Staten, Escondida salose.
Yra du porūšiai, kurie skiriasi ir paplitimu:
Abiejų porūšių kūno svoris panašus, patinų vidutiniškai apie 175 kg, patelių apie 45 kg. Minta ančiuviais, sardinėmis, skumbrėmis, kalmarais, vėžiagyviais, dvigeldžiais ir pilvakojais moliuskais. Ančiuvių kartais staiga padaugėja dėl El Ninjo reiškinio, kuris vyksta kas 2–7 m., tai gali teigiamai įtakoti šių gyvūnų patelių reprodukciją rūšies arealo Ramiojo vandenyno dalyje.
Kalinovka (Aulavėnai)
Kalinovka (,, nuo 1938 m. liepos 16 d. Aulenbach, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Černiachovsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kalužskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Apylinkė
Kalinovkos apylinkės teritorijoje buvo šios gyvenvietės:
Krasniburas
Krasniburas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Štabino valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurės rytus nuo Štabino, 21 km į pietryčius nuo Augustavo ir 68 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1911-1914 m. kaime kunigu dirbo Jurgis Masionis. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Paminklai
Kaime yra dvi istorinės bažnyčios, iš kurių viena, kaip manoma pastatyta XVI a. antroje pusėje. Švenčiausiosios Mergelės Marijos Apreiškimo bažnyčia yra seniausia religinė šventovė Suvalkų regione. Bažnyčios architektūra yra įvairių stilių derinys: vėlyvojo renesanso, gotikos, stačiatikių viduramžių statybos elementai. Pastatyta kryžiaus formos su užapvalintais į trilapį panašiais galais. Pats vertingiausias bažnyčios turtas yra garsus, kaip manoma stebuklingas aliejinės tapybos Madona su kūdikiu paveikslas. Jis nutapytas XVII a. antroje pusėje ir, pasak legendos, negali būti kopijuojamas.
Bertuliai
Bertuliais vadinami kaimai:
Raminta Jurėnaitė
Biografija
Tėvas Eduardas Jurėnas. 1976 m. baigė Lietuvos dailės institutą, 1979-1981 m. mokėsi TSRS dailės akademijos Maskvoje aspirantūroje (vaizduojamojo meno teorija ir istorija). 1986 m. menotyros kandidatė.
Nuo 1976 m. su pertraukomis Vilniaus dailės akademijos dėstytoja, nuo 2003 m. profesorė. 1992-1998 m. Džordžo Soroso šiuolaikinio meno centro Lietuvoje direktorė. Nuo 1991 m. Tarptautinės dailės kritikų į asociacijos (AICA) narė.
Išspausdino 300 straipsnių Lietuvos ir užsienio dailės leidiniuose, parengė knygą „100 šiuolaikinių Lietuvos dailininkų“ (2000 m.). Nuo 1988 m. viena pirmųjų Lietuvoje pradėjo rengti konceptualias dailės parodas, kuravo 60 Lietuvos ir užsienio šalių parodų 34 šalyse.
Fricenas
Fricenas arba Sosnovka (, nuo 1946 m. Сосновка) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Chrabrovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities girininkija ir kaimas. 1910 m. buvo 112 gyventojų. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kenigsbergo rajono, vėliau Gurjevsko rajono kaimas, nuo 1947 m. birželio 17 d. Matrosovo apylinkės, 1954 m. birželio 16 d. – 2008 m. birželio 30 d. Chrabrovo apylinkės kaimas.
Neutrinų teleskopas
Neutrinų teleskopas – įrenginys skirtas registruoti neutrinus. Neutrinai beveik nesąveikauja su medžiaga (jų negalima registruoti tiesioginiais metodais), todėl detektoriai turi būti palyginti dideli, kad galėtų įvykti pakankamai sąveikų tarp medžiagos ir jas būtų įmanoma užfiksuoti. Visos neutrinų observatorijos statomos giliai po žeme, taip išvengiama kosminių spindulių, kurie trukdo tyrimams.
Detektoriai
Yra keletas neutrinų stebėjimo būdų. Super-Kamiokande observatorijoje Japonijoje yra naudojamas didelės talpos rezervuaras pripildytas vandens. Kai neutrinas patenka į skystį jis pradeda sąveikauti ir sukuria elektroną arba miuoną. Šios dalelės sklisdamos vandenyje skleidžia Čerenkovo spinduliavimą, kuris yra registruojamas fotoelementų. Sudbury observatorijoje Kanadoje naudojamas toks pat registravimo metodas, tačiau rezervuaras yra užpildytas sunkiuoju vandeniu. Taip pat galima neutrinus registruoti chloro (Houmsteiko aukso kasykloje Pietų Dakotoje (JAV)) arba galio (SAGE (Kaukaze, Rusijos ir JAV), GALLEX (Romoje, Europos) eksperimentai) detektoriais. Neutrinas sąveikauja su šiomis medžiagomis ir sukelia branduolines reakcijas:
<dl><dd> </dd></dl>
MINOS ir Nova įrenginai (Fermio laboratorija, JAV) naudoja plastikinius detektorius, kurie švyti sugėrę didelės energijos daleles, atsiradusias dėl sąveikos su neutrinu.
Vengrijos futbolo varžybos 1919–1920 m.
Vengrijos futbolo varžybos 1919–1920 m.
1919–1920 m. NB I
Nemzeti Bajnokság I arba NB 1 – aukščiausioji futbolo lyga šalyje.
Valdovės gambitas
Valdovės gambitas – šachmatų debiutas, prasidedantis ėjimais:
Valdovės gambitas yra vienas iš seniausių šachmatų debiutų, apie jį rašė Liusena maždaug 1497-aisiais. Jis buvo aprašytas ir dar senesniame Giotingeno manuskripte. Anktyvajame šachmatų periode pirmas ėjimas valdovės pėstininku buvo retas, tačiau po 1873-aisiais vykusio turnyro Vienoje tai pasikeitė. Kai Šteinicas ir Tarašas išvystė šachmatų teoriją ir pozicinį žaidimą, valdovės gambitas įgavo daugiau populiarumo. Populiarumo viršūnėje šis gambitas buvo nuo 1920-ųjų iki 1930-ųjų. Jis buvo žaistas 32 iš 34 partijų 1934 pasaulio šachmatų čempionate.
Valdovės gambitas šiandien yra vienas dažniausiai pasitaikančių debiutų, ypač aukšto lygio turnyruose. Tai nėra rizikingas gambitas. Po nukirtimo 2…dc dažnai seka 3.e3, ir vienintelis normalus būda apginti pėstinką yra 3…b5?. Po 3…b5? seka '''4.a4 c6? 5.ab cb??, po ko 6.Vf3!''' laimi figūrą silpname valdovės sparne. Todėl pėstininkas dažnai neginamas ir jį galima nukirsti su rikiu, išvedant figūrą. Dėl šios priežasties valdovės gambitas aukšto lygio varžybose dažniausiai nepriimamas.
Valdovės gambitas kartais skiriamas į dvi kategorijas: priimtą ir atmestą. Atmestas valdovės gambitas (dar žinomas kaip ortodoksinė gynyba) - tik vienas iš galimų atmetimų.
Pagrindiniai variantai
Atmetimo variantai:
Nors populiariausia alternatyva priimtajam valdovės gambitui yra atmestasis valdovės gambitas, bet slaviškoji gynyba, Čigorino gynyba ir Albino kontrgambitas irgi kartais žaidžiami. Simetrinė gynyba yra labai reta bei silpna juodiesiems. Baltiškoji gynyba taip pat nelaikoma labai stipria, bet labiau žaistina nei simetrinė ar Maršalo gynybos. Maršalo gynyba laikoma silpniausiu atsakymu, nes po '''3. cd juodieji eina arba 3…Žxd5, po ko seka 4.e4, arba 3…Vxd5''', išvedant valdovę į centrą.
Smulkusis brantas
Smulkusis brantas (Cuscuta epithymum) – vijoklinių (Convolvulaceae) šeimos parazitinis augalas.
Stiebas raudonas. Parazituoja ant įvairių augalų, ypač liucernos.
Daubarai (Pagėgiai)
Dabarai – kaimas Pagėgių savivaldybėje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Natkiškių, kaimo vakarinėje pusėje teka Veižas.
Čiuopikliniai šukuočiai
Čiuopikliniai šukuočiai (Tentaculata) – šukuočių tipo jūrinių gyvūnų klasė.
Planktoninės formos, dugniniai, šliaužiojantys, giliavandeniai, sėslieji, parazitiniai gyvūnai.
Innuendo
„Innuendo“ – 14-as studijinis grupės „Queen“ albumas, išleistas 1991 m. vasario 5 d. Tai buvo paskutinis grupės albumas išleistas esant gyvam Freddie Mercury ir paskutinis, kuriam buvo sukurtos visiškai naujos dainos. Albumas pasiekė aukščiausią topų vietą Jungtinėje Karalystėje, Olandijoje, Vokietijoje, Šveicarijoje ir Italijoje. F. Mercury mirė praėjus 10 mėnesių po albumo išleidimo.
Geriausių visų laikų albumų BBC rinkimuose albumui „Innuendo“ buvo skirta 94 vieta.
Dainų sąrašas
CD versija
LP versija Pirma pusė
Antra pusė
Koipasos druskožemis
thumb|250px|Koipasos druskožemis iš palydovo
Koipasos druskožemis  – druskožemis vakarų Bolivijoje, Oruro departamente, pats vakarinis pakraštys siekia Čilės teritoriją. Driekiasi Altiplane, 3680 m aukštyje virš jūros lygio, ilgis apie 70 km, plotis apie 50 km. Plotas 2218 km². Tai antras pagal dydį druskožemis šalyje, nusileidžiantis tik piečiau esančiam Ujūnio druskožemiui. Šiaurinėje lygumos dalyje telkšo Koipasos ežeras, maitinamas Laukos ir Lakachauiros upių.
Koipasos druskožemis yra senovinio Baljiviano ežero liekana.
Krilatka
Krilatka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Štabino valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurę nuo Štabino, 16 km į pietryčius nuo Augustavo ir 70 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Tosna
Tosna  – upė Rusijoje, Leningrado srityje. Kairysis Nevos intakas. Įteka į Nevą 44 km nuo žiočių. Plotis iki 30 m. Vidutinis nuolydis – 0,36 m/km. Krantai miškingi, pelkėti.
Skardingi Tosnos ir Sablinkos krantai, kriokliai ir kiti gamtiniai bei istoriniai objektai saugomi kaip Sablinkos gamtos paminklas.
Didžiausias intakas – Sablinka.
Miestai – Tosnas, Nikolskojė, Otradnojė.
Jonas Aviža
Jonas Aviža (1913 m. lapkričio 8 d. Žemaitkiemis, Ukmergės valsčius – 1983 m. spalio 17 d. Miunchenas) – lietuvių kunigas, Vokietijos lietuvių veikėjas, krikščioniškosios archeologijos daktaras.
Biografija
1938 m. baigė Kauno kunigų seminariją, 1951 m. baigė Popiežiškąjį krikščioniškosios archeologijos institutą Romoje, krikščioniškosios archeologijos daktaras.
Nuo 1938 m. Kauno arkivyskupijos kurijos archyvaro padėjėjas, vėliau notaras. 1948 m. Tautinės delegatūros Vokietijoje kancleris. 1953 m. Miuncheno apylinkių lietuvių kapelionas. Nuo 1955 m. Vokietijos lietuvių bendruomenės veikėjas, 1963–1965 m. valdybos pirmininkas. 1960–1961 m. Šv. Kazimiero kolegijos Romoje vicerektorius. 1965–1969 m. vadovavo lietuvių katalikų sielovadai Vokietijoje. Nuo 1967 m. prelatas. Bendradarbiavo lietuvių katalikų spaudoje.
Helmuth von Moltke
Pirmasis Marnos mūšis
Dar prieš prasidedant kariniams veiksmams ir Pirmajam Marnos mūšiui 1914 m., Moltkė buvo pakviestas pas kaizerį Vilhelmą II, kuris buvo informuotas princo Karlo Makso Lichonovskio, jog Britanijos užsienio reikalų sekretorius, seras Edvardas Grėjus, siūlė Didžiosios Britanijos neutralumą karo metu, jei tik nebus užpulta Prancūzija. Sužinojęs šią informaciją ir matydamas, jog karo dviem frontais įmanoma išvengti, kaizeris įsakė Moltkei visas pajėgas, kurios turėtų būti sutelktos Vakarų fronte, perkelti į Rytų frontą kovoti prieš Rusiją. Moltkė nesutiko su tokiu pasiūlymu, pagrįsdamas savo sprendimą tuo, kad pajėgų perkėlimas į kitą frontą būtų buvęs per daug drastiškas pokytis po tokio ilgo ir kruopštaus karinių pajėgų mobilizacijos planavimo. Anot jo, toks pajėgų perkėlimas būtų sukėlęs chaosą rytų fronte, todėl privaloma laikytis plano, kuris jau buvo pradėtas vykdyti. Po metų generolas Hermanas fon Štabas piktinosi šitokiu Moltkės sprendimu, grįsdamas savo nuomonę knyga, kurioje išsamiai paaiškinta, kokio plano Vokietijos imperijos kariuomenė turėtų laikytis šitokioje situacijoje. Nors vėliau buvo išsiaiškinta, kad Lichonovis klaidingai interpretavo Grėjaus pasiūlymą, o kaizeris galiausiai vis tiek nurodė Moltkei laikytis pirminio plano, pastarojo sveikata smarkiai suprastėjo dėl šio konflikto ir nesėkmės Marnos mūšyje, tad jo pareigas 1914 m. spalio 25 d. užėmė Erikas fon Falkenhajenas.