cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paprastasis ežeinis
Biologija
thumb|left|210px| miniatiūra Tai dvimetis, 30–100 cm aukščio augalas, visas apaugęs dvejopais plaukeliais – vieni ploni, prigludę, kiti šiurkštūs, statūs, ilgi, išaugę iš baltų kauburėlių. Turi turi rusvai rudą–violetinę, verpstišką šaknį, siekiančią didesnį kaip 1 m gylį. Stiebas status, apvalus, neretai kiek šakotas. Lapai pražanginiai, pailgi, lygiakraščiai, su viena gysla, apatiniai daugiau negu 20 cm ilgio, didesni už viršutinius ir su lapkočiais.
Paprastojo ežeinio žiedynas sudėtingas. Tai ilga šluotelė iš suktukų, kuriuose susitelkę beveik bekočiai, gana dideli, 10–22 mm ilgio žiedai. Taurelė su 5 ilgomis skiltimis, apaugusi ilgais plaukeliais. Vainikėlis suaugtinis, iš pradžių rausvas, vėliau pamėlsta, kartais būna baltas, išorinė vainikėlio pusė pūkuota. Vainikėlio atbraila piltuviška, su nelygiomis 5 skiautėmis, beveik dvilūpė, kiek primena roplio nasrus. Kuokeliai 4–5, su raudonais koteliais. Skirtingo ilgio kuokeliai ir liemenėlis kyšo iš žiedo žiočių.
Pražysta birželio mėnesį, žydi visą vasarą ir rugsėjį. Vaisiai – nelygiu, tinkliškai grublėtu paviršiumi, rudi riešutėliai. Sėklos dirvožemyje išlieka gyvybingos tik iki 1 metų.
Ekologija
Žiedai išskiria daug nektaro, lankomi bičių ir kitų vabzdžių. Kai kurie vabzdžiai prisitaikę misti tik ežeinio nektaru. Gyvuliai jo neėda, nes augalas šiurkštus, nesultingas, be to, nuodingas.
Paplitimas ir augavietės
Paprastasis ežeinis savaime paplitęs Europoje, Vakarų ir Centrinėje Azijoje. Natūralizuotas Šiaurės ir Pietų Amerikoje, Pietų Afrikoje, Australijoje ir Naujojoje Zelandijoje.
Auga dirvonuose, palaukėse, ant ežių, pakelėse, pylimų šlaituose, žvyro karjeruose, dažniausiai sausuose, nerūgščiuose, gerai vėdinamuose dirvožemiuose. Maistui galima vartoti jaunus lapus.
Naudojimas
Šaknys ir žolė anksčiau buvo vartojami nuo gyvatės įkandimo ir kai kurių ligų. Dekoratyvus, medingas, kai kur auginamas. Šaknyse yra alkanino, kuris dažo vilną raudona spalva.
Žaguaraunas
Žaguaraunas  – miestas pietryčių Brazilijoje, Pietų Rio Grandės valstijoje, prie Žaguarauno upės, Urugvajaus pasienyje. 31,8 tūkst. gyventojų (2006 m.).
Istorija
Žaguaraunas pradėjo kurtis 1802 m. pastačius karinį fortą. 1832 m. gavo miesto statusą.
Bario Karolio Voitylos tarptautinis oro uostas
Bario Karolio Voitylos oro uostas (it. Aeroporto di Bari) aptarnauja Bario gyventojus ir svečius. Jo pavadinimas duotas popiežiaus Jono Pauliaus II garbei. Oro uostas yra 8 km į šiaurės vakarus nuo Bario miesto centro.
Bžešcianka
Bžešcianka  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bielsko valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Bario Karolio Voitylos tarptautinis oro uostas
2005-2006 m. oro uostas buvo atnaujintas - atidarytas naujas keleivių terminalas, pastatytas naujas valdymo bokštas ir kelių aukštų automobilių stovėjimo aikštelė.
Sauginai
Sauginai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurę nuo Papilio. Teka Ageniškės ir Jevynės upeliai (Rovėjos baseinas), šiaurrytiniame pakraštyje auga Liepsalų miškas.
Bario Karolio Voitylos tarptautinis oro uostas
2008 m. Bario oro uostas aptarnavo 2486154 keleivius.
Sauginai
Istorija
Sauginai istorijos šaltiniuose paminėti 1606 m. 1923 m. buvo 15 ūkių. 1950-1991 m. Papilio kolūkio kaimas.
Gyventojai
Kaime gimė literatė Aldona Jasiūnaitė (1932–2015).
Bario Karolio Voitylos tarptautinis oro uostas
Istorija
Bario oro uostas buvo pastatytas 4-jame dešimtmetyje karo reikmėms. Antrojo pasaulinio karo metu jį užgrobė Didžiosios Britanijos kariuomenė ir jame veikė britų karinės oro pajėgos. Pasibaigus karui oro uostas vėl sugrąžintas Italijos oro pajėgoms.
Vaidilai (Tauragė)
Vaidilai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 11 km į šiaurės rytus nuo Žygaičių. Žvyro telkinys.
Bario Karolio Voitylos tarptautinis oro uostas
Istorija
Septintajame dešimtmetyje oro uostas buvo pradėtas naudoti civiliniams tikslams ir tuo metu pirmieji reguliarūs skrydžiai Bario miestą jungė su Roma, Katanija, Palermu, Ankona ir Venecija.
Vaidilai (Tauragė)
Istorija
Kaime iki Pirmojo pasaulinio karo buvo dvaras (išdalijus žemes atsirado pats kaimas). Dvaras priklausė H. Vasilčikovui, turėjo 300 ha dirbamos žemės ir miško. 1921 m. dvaro centrą nupirko iš JAV grįžęs Jonikas. Iš dvaro pastatų išliko tik XIX a. statytas dviejų aukštų mūrinis gyvenamas namas.
Bario Karolio Voitylos tarptautinis oro uostas
Istorija
Nuo to laiko oro uosto infrastruktūra buvo dažnai gerinama, o paskutiniai darbai atlikti 2005-2006 m.
Švedija Eurovizijoje
thumb|200px|Alice Babs 1958 m. thumb|200px|[[Inger Berggren 1962 m.]] thumb|200px|Ingvar Wixell 1965 m. thumb|200px|[[ABBA – 1974 m. Eurovizijos nugalėtoja]] thumb|200px|[[Tomas Ledin 1980 m.]] thumb|200px|[[Carola Häggkvist 1983 m.]] thumb|200px|[[Herreys – 1984 m. Eurovizijos nugalėtojai]] thumb|200px|Švedijos atstovė [[Carola Häggkvist|Carola, laimėjusi 1991 m. Eurovizijos dainų konkursą.]] thumb|200px|[[Arvingarna 1993 m.]] thumb|200px|[[Marie Bergman ir Roger Pontare 1994 m.]] thumb|200px|[[Friends (grupė)|Friends 2001 m.]] thumb|200px|[[Lena Philipsson 2004 m.]] thumb|200px|[[Carola 2006 m.]] thumb|200px|[[The Ark 2007 m.]] thumb|200px|[[Charlotte Perrelli 2008 m.]] thumb|200px|[[Malena Ernman 2009 m.]] thumb|200px|[[Anna Bergendahl 2010 m.]] thumb|200px|[[Eric Saade 2011 m.]] thumb|200px|[[Loreen 2012 m.]] thumb|200px|[[Robin Stjernberg 2013 m.]] thumb|200px|[[Sanna Nielsen 2014 m.]] thumb|200px|[[Måns Zelmerlöw 2015 m.]]
Coldplay
„Coldplay“ – britų roko grupė, 1996 m. įkurta pagrindinio vokalisto Chriso Martino ir gitaristo Johny Bucklando besimokant Londono universiteto koledže. Projektui pasivadinus „Pectoralz“, Guy Berrymanas prisijungė prie grupės kaip jos bosistas ir grupė pakeitė pavadinimą į „Starfish“. Willas Championas tapo grupės būgnininku, pritariamuoju vokalistu bei multiinstrumentalistu, taip užbaigdamas grupės sudėtį. Grupės vadybininkas Philas Harvey dažnai vadinamas neoficialiu penktuoju grupės nariu. Grupė persivadino „Coldplay“ 1998 m., prieš pradėdami įrašinėti tris nedidelės apimties albumus (EP): „Safety“ išleistą 1998 m., „Brothers & Sisters“ kaip singlą 1999 m. ir „The Blue Room“ tais pačiais metais. „The Blue Room“ buvo pirmasis grupės įrašas pasirašius kontraktą su stambia įrašų kompanija „Parlophone Records“.
Švedija Eurovizijoje
Švedija Eurovizijos dainų konkurse dalyvavo 62 kartus nuo 1958 metų. Nuo 1959 m. šalies daina yra pasirenkama per metinį muzikos konkursą, nuo 1967 metų žinomą kaip Melodifestivalen. Švedija, kartu su Airija, yra viena iš „Eurovizijos“ sėkmingiausių šalių, konkursą laimėjusi septynis kartus.
Coldplay
Grupė sulaukė pasaulinės sėkmės 2000 m. išleidę singlą „Yellow“ ir debiutinį albumą „Parachutes“, kuris buvo nominuotas „Mercury“ apdovanojimui. Grupės antrasis albumas „A Rush of Blood to the Head“ (2002 m.) sulaukė teigiamų kritikų vertinimų ir laimėjo kelis apdovanojimus, tarp jų „NME“ Metų albumo apdovanojimą. Kitas grupės albumas „X&Y“, geriausiai parduodamas 2005 m. metų albumas pasaulyje, buvo sutiktas daugiausiai teigiamais vertinimais, tačiau dalis kritikų manė, jog jis buvo prastesnis už savo pirmtaką. Ketvirtasis studijinis grupės albumas „Viva la Vida or Death and All His Friends“ (2008 m.), prodiusuotas Briano Eno, taip pat sulaukė daugiausiai teigiamų įvertinimų, pelnė kelias nominacijas bei apdovanojimus 51 „Grammy“ apdovanojimuose. 2011 m. spalio 24 d. grupė išleido penktąjį studijinį albumą „Mylo Xyloto“, kurio vertinimai varijavo tarp teigiamų ir mišrių, ir jis užėmė pirmąsias vietas 34 šalių albumų topuose bei tapo geriausiai parduodamu 2011 m. roko albumu. 2014 m. gegužės 16 d. „Coldplay“ išleido šeštąjį naujausią studijinį albumą pavadinimu „Ghost Stories“ ir pasiekė pirmąją vietą virš 100 šalių „iTunes“ parduotuvės albumų topuose.
Švedija Eurovizijoje
Istorija
Pirmoji Švedijos atstovė 1958 m. konkurse buvo Alice Babs, kuri su daina „Lilla stjärna“ užėmė ketvirtą vietą. Iki 1966 m., tai buvo geriausias šalies rezultatas, kai Lill Lindfors ir Svante Thuresson buvo užėmę antrą vietą. Švedijos pirmoji „Eurovizijos“ pergalė buvo 1974 metais atlikta grupės „ABBA“ daina „Waterloo“. Pergalės dėka „ABBA“ yra viena sėkmingiausių grupių per visą muzikos istoriją. 9-ajame dešimtmetyje Švedija pasiekė trejus metus pasiektus puikius rezultatus. Po Carolos užimtos trečiosios vietos 1983 metais, sekančiais metais šaliai antrąją pergalę pelnė grupė „Herreys“ su daina „Diggi-Loo Diggi-Ley“. Kikki Danielsson 1985-aisiais užėmė trečiąją vietą. Į 1991 m. konkursą grįžo atlikėja Carola, kuri su kūriniu „Fångad av en stormvind“ Švedijai atnešė trečią pergalę. Antrąją pergalę dešimtajame dešimtmetyje pelnė Charlotte Nilsson su „Take Me to Your Heaven“. Taip pat 10-ame dešimtmetyje šalis du kartus užėmė trečią vietą – Jan Johansen 1995 m. ir grupė „One More Time“ 1996 metais. Naujojo amžiaus pirmame dešimtmetyje geriausiu Švedijos rezultatu konkurse buvo penkta vieta, kurią pasiekė keturis kartus – grupė „Friends“ 2001 m., duetas „Fame“ 2003 m., Lena Philipsson 2004 m. ir trečią kartą šaliai atstovavusi Carola 2006 m.
Coldplay
Per savo karjerą grupė pelnė daug muzikinių apdovanojimų, tarp jų devynis „Brit“ apdovanojimus (iš jų tris Geriausios britų grupės), septynis MTV Video muzikos apdovanojimus ir septynis „Grammy“ apdovanojimus iš 39 nominacijų. „Coldplay“ pardavė daugiau nei 80 milijonų įrašų visame pasaulyje. 2009 m. gruodį žurnalo „Rolling Stone“ skaitytojai išrinko grupę ketvirta geriausia 2000-ųjų grupe. „Coldplay“ yra aktyvūs įvairių socialinių ir politinių projektų, kaip Oxfam Make Trade Fair kampanijos ir Amnesty International, rėmėjai. Grupė taip pat pasirodė įvairiuose labdaros projektuose kaip Band Aid 20, Band Aid 30, Live 8, Sound Relief, Hope for Haiti Now: A Global Benefit for Earthquake Relief, The Secret Policeman’s Ball, Sport Relief ir Teenage Cancer Trust.
Susiformavimas ir pirmieji metai (1996–99)
Chrisas Martinas ir Johny Bucklandas pirmąsyk susitiko per koledžų pasirinkimo savaitę Londono universiteto koledže (UCL) 1996 m. rugpjūtį. Pora praleido likusią mokslo metų dalį planuodami įkurti grupę, kol galiausiai sukūrė projektą pavadinimu „Pectoralz“. Guy Berrymanas, Martino ir Bucklando klasiokas, prie grupės prisijungė šiek tiek vėliau. 1997 m. grupė, pakeitusi pavadinimą į „Starfish“, rengė pasirodymus nedideliuose klubuose, ieškodami vietinių Camdeno rajono rėmėjų. Martinas taip pat paprašė savo ilgalaikio mokyklos laikų draugo Philo Harvey, kuris tuo metu studijavo klasikinę muziką Oksfordo universitete, būti grupės vadybininku. Nuo tada Harvey tapo penktuoju „Coldplay“ nariu. Grupės sudėtį užbaigė Willas Championas, tapęs jos perkusininku. Championas užaugo grodamas pianinu, akustine bei bosine gitara ir alavo švilpuku, todėl greitai išmoko groti būgnais, nors prieš tai ir neturėjo jokios patirties. Galiausiai grupė apsistojo ties pavadinimu „Coldplay“, kurį pasiūlė Timas Cromptonas, vietinis studentas, naudojęs šį pavadinimą sav grupei. 1997 m. Martinas susipažino su klasikinės muzikos studentu Timu Rice-Oxley. Vieną savaitgalį Virdžinija Voter (Virginia Water) miestelyje Sario grafystėje, jiedu vienas kito paprašė pagroti savo dainas pianinu. Martinas, susižavėjęs Rice-Oxley talentu, paprašė jo tapti „Coldplay“ klavišininku, tačiau Rice-Oxley atsisakė, nes jo paties grupė „Keane“ jau buvo pradėjusi savo veiklą. Po kelių dienų nuo šio nutikimo susiformavo antroji „Keane“ sudėtis, o „Coldplay“ sudėtis liko nepakitusi – abi grupės tapo kvartetais.
1998 m. grupė išleido 500 „Safety“ EP kopijų. Didžioji dalis kompaktinių plokštelių buvo išdalintos įrašų kompanijoms ir draugams; vos 50 kopijų buvo parduotos. Tų pačių metų gruodį „Coldplay“ pasirašė kontraktą su nepriklausoma įrašų studija „Fierce Panda“. Pirmasis grupės įrašas buvo trijų dainų EP „Brothers & Sisters“, kurį jie įrašė vos per keturias dienas 1999 m. vasarį.
1999 m., po paskutiniųjų peržiūrų „Coldplay“ pasirašė penkių albumų kontraktą su „Parlophone“. Pirmą sykį pasirodžiusi Glastonbury festivalyje, grupė įrašė trečiąjį EP pavadinimu „The Blue Room“. Spalio mėnesį buvo išleisti 5000 šio įrašo kopijų, o singlas „Bigger Stronger“ buvo grojamas per BBC Radio 1. EP įrašinėjimas buvo audringas. Championas buvo trumpam išmestas iš grupės, tačiau vėliau Martinas maldavo jo, kad sugrįžtų, ir dėl savo kaltės, pasinėrė į alkoholį. Galiausiai grupei pavyko išspręsti savo nesutarimus ir nusistatyti taisykles, kurios padėtų grupei išlikti stabiliai. Įkvėpti tokių grupių kaip „U2“ ir „R.E.M.“, „Coldplay“ nusprendė, jog grupė veiks kaip demokratija. Buvo nuspręsta, kad iš grupės bus išmestas bet kuris narys, ėmęs vartoti stiprius narkotikus.
Švedija Eurovizijoje
Istorija
„Eurovizijos“ dainų konkursas Švedijoje buvo surengtas šešis kartus, tris kartus sostinėje Stokholme (1975, 2000 ir 2016 m.), du kartus Malmėje (1992 ir 2013 m.), ir kartą Geteborge (1985 metais).
Coldplay
„Parachutes“ (1999–2001)
Iš pradžių grupė norėjo įrašyti savo debiutinį albumą per dvi savaites. Tačiau dėl turo ir kitų pasirodymų įrašinėjimai išsimėtė tarp 1999 m. rugpjūčio ir 2000 m. balandžio-gegužės. Albumas buvo įrašytas „Rockfield“ studijoje, „Matrix“ studijoje ir Vesekso „Sound“ studijoje padedant prodiuseriui Kenui Nelsonui, nors didžioji dalis „Parachutes“ takelių buvo įrašyta Liverpulio „Parr Street“ studijoje (ten grupė įrašinėjo trijose patalpose). Albumo garso technikos derinimą Niujorke atliko amerikiečių inžinierius Michaelas Braueris. Tuo metu grupė pasirodė „Carling“ ture, skirtame pristatyti kylančius perspektyvius atlikėjus.
Švedija Eurovizijoje
Istorija
Švedija yra viena pirmųjų penkių šalių, 1997 metais panaudojusi žiūrovų (Televoting) balsavimą.
Coldplay
„Parachutes“ (1999–2001)
left|thumb|Chrisas Martinas
Švedija Eurovizijoje
Melodifestivalen
Melodifestivalen yra metinis muzikos konkursas, kurį organizuoja Švedijos visuomeniniai transliuotojai „Sveriges Television“ (SVT) ir „Sveriges Radio“ (SR). Tai lemia šalies atstovą „Eurovizijos“ dainų konkurse nuo 1959 m. Jis yra vienas iš Švedijos populiariausių televizijos šou, kasmet šį šou žiūri daugiau kaip 4 mln. švedų.
Coldplay
„Parachutes“ (1999–2001)
Išleidę tris EP, neturėjusius ryškaus hito, „Coldplay“ pagaliau atsidūrė top 40 su pagrindiniu singlu iš albumo „Parachutes“, „Shiver“, išleistu 2000 m. kovą. Daina pakilo į 35 vietą JK singlų tope. 2000 m. birželis buvo vienas lemiamų momentų „Coldplay“ istorijoje: grupė pradėjo savo pirmąjį turą bei pasirodė Glastonberio festivalyje. Grupė taip pat išleido didelio pasisekimo sulaukusį singlą „Yellow“. Tapusi pirmuoju „Coldplay“ kūriniu, patekusiu į top penketuką, daina pasiekė ketvirtąją UK singlų topo vietą ir atkreipė į grupę visuomenės dėmesį. 2000 m. pavasarį „Yellow“ ir „Shiver“ buvo išleistos kaip EP. Kiek vėliau, 2000 m. birželio 26 d., „Yellow“ buvo išleista kaip singlas Jungtinėje Karalystėje. JAV ši daina buvo išleista kaip pagrindinis tuomet dar pavadinimo neturėjusio debiutinio albumo singlas. 2000 m. spalį takelis buvo išsiuntinėtas po JAV koledžų bei alternatyvios muzikos radijo stotis.
Švedija Eurovizijoje
Melodifestivalen
Kiekvienais metais Švedijos atstovas ir daina „Eurovizijai“ pasirenkami per Melodifestivalen konkursą. Vienintelį kartą Švedijos pirmoji daina 1958 metais nebuvo atrenkama per Melodifestivalen, o buvo pasirinkta Švedijos transliuotojo.
Coldplay
„Parachutes“ (1999–2001)
„Coldplay“ savo pirmąjį studijinį albumą „Parachutes“ Jungtinėje Karalystėje išleido 2000 m. liepos 10 d. per savo įrašų kompaniją „Parlophone“. Albumas debiutavo pirmoje JK albumų topo vietoje. Šiaurės Amerikoje įrašų kompanijos „Nettwerk“ jis buvo išleistas 2000 m. lapkričio 7 d. Nuo pat savo išleidimo buvo galima įsigyti įvairių formatų albumo kopijas; tiek „Parlophone“, tiek „Nettwerk“ 2000 m. išleido jį CD formatu, o JAV įrašų kompanija „Capitol“ 2001 m. išleido jį kasetės formatu. Šiais metais „Parlophone“ išleido albumą vinilinės plokštelės formatu. Grupė išleido ribotą kiekį „Trouble“, trečiojo albumo singlo, kompaktinių plokštelių, kuriuose buvo ir dainos „Yellow“ remiksas. CD buvo pagaminta vos 1000 kopijų, jos skirtos tik gerbėjams ir žurnalistams. Tiek „Yellow“, tiek „Trouble“ radijo stočių buvo dažnai grojamos Jungtinėje Karalystėje ir JAV.
2000 m. rugsėjį „Parachutes“ buvo nominuotas „Mercury“ muzikos apdovanojimui. Sulaukus pasisekimo Europoje, grupė nukreipė dėmesį į Šiaurės Ameriką: 2000 m. lapkritį ten išleido debiutinį albumą, o 2001 m. vasarė pradėjo „US Club Tour“ turą. 2001 m. vasarį vykusių „Brit“ apdovanojimų metu „Coldplay“ pelnė Geriausios britų grupės ir Geriausio britų albumo statulėles. Nors JAV „Parachutes“ populiarėjo lėtai, albumas galiausiai tapo du kartus platininiu. Albumas buvo teigiamai įvertintas kritikų ir pelnė „Grammy“ apdovanojimą už geriausią alternatyviosios muzikos albumą 2002 m. „Grammy“ apdovanojimuose. Po „Parachutes“ išleidimo Chrisas Martinas teigė, jog albumo sėkmė turėjo padėti grupei tapti „didžiausia ir geriausia pasaulio grupe.“
„A Rush of Blood to the Head“ (2001–04)
Po „Parachutes“ sėkmės, 2001 m. rugsėjį „Coldplay“ grįžo į studiją ir ėmė dirbti prie antruojo albumo „A Rush of Blood to the Head“, kurį prodiusuoti ir vėl padėjo Kenas Nelsonas. Kadangi niekada prieš tai grupė nedirbo Londone, jiems buvo sunku susikaupti. Jie nusprendė persikelti į Liverpulį, kur buvo įrašytos kelios „Parachutes“ buvusios dainos. Grupės vokalistas Chrisas Martinas pasakojo, jog atsidūrus ten grupę „apsėdo“ įrašinėjimas. „In My Place“ buvo pirmasis albumui įrašytas takelis. Grupė išleido jį kaip pagrindinį albumo singlą, nes ši daina paskatino juos įrašinėti antrąjį albumą po „keisto periodo, kuomet jie nelabai nutuokė, ką daryti“ praėjus trejiems mėnesiams po „Parachutes“ sėkmės. Pasak Martino, „judėti tolyn skatino tik vienas dalykas: „In My Place“ įrašinėjimas. Tuomet pradėjo lietis ir kitos dainos. „
Albumui grupė parašė daugiau nei 20 dainų. Kai kurie iš naujųjų grupės kūrinių, kaip „In My Place“ ir „Animals“, buvo atliekami gyvai grupei dar tebetęsiant „Parachutes“ turą. Albumo pavadinimas buvo atskleistas pranešime oficialiame grupės puslapyje. Albumas buvo išleistas 2002 m. rugpjūtį ir atnešė grupei kelis sėkmingus singlus: „In My Place“, „Clocks“ ir baladę „The Scientist“. Pastaroji buvo įkvėpta George Harrisono kūrinio „All Things Must Pass“, kuris buvo išleistas 1970 m.
„Coldplay“ turas „A Rush of Blood to the Head“ truko nuo 2002 m. birželio iki 2003 m. rugsėjo. Grupė aplankė penkis žemynus bei buvo vieni pagrindinių kelių festivalių, kokių kaip „Glastonbury“, „V bei Rock Werchter“, atlikėjų. Daugumoje koncertų buvo naudojamas sudėtingas apšvietimas ir asmeniniai ekranai, priminę „U2“ „Elevation“ bei „Nine Inch Nails“ „Fragility“ turus. Papildomų turo koncertų metu, Sindėjaus „Horden Pavilion“ arenoje „Coldplay“ įrašė gyvų pasirodymų DVD bei CD pavadinimu „Live 2003“. 2003 m. „Brit“ apdovanojimuose, surengtuose „Earls Court“ parodų centre, Londone, „Coldplay“ pelnė Geriausios Britų Grupės bei Geriausio Britų Albumo apdovanojimus. 2003 m. rugpjūčio 28 d. MTV Video muzikos apdovanojimuose Niujorke „Coldplay“ atliko dainą „The Scientist“ ir pelnė tris apdovanojimus.
2003 m. gruodį žurnalo „Rolling Stone“ skaitytojai išrinko „Coldplay“ geriausiais metų atlikėjais bei grupe pasaulyje. Netrukus „Coldplay“ perdainavo grupės „The Pretenders“ 1983 m. dainą 2„000 Miles“ (kūrinį buvo galima atsisiųsti iš jų oficialaus puslapio). „2000 Miles“ buvo geriausiai parduodamas tų metų singlas Jungtinėje Karalystėje, o visos iš ją įsigijusių žmonių surinktos lėšos buvo paaukotos „Future Forests“ ir „Stop Handgun Violence“ kampanijoms. „A Rush of Blood to the Head“ pelnė „Grammy“ apdovanojimą kaip geriausias alternatyvios muzikos albumas 2003 m. apdovanojimuose. 2004 m. „Grammy“ apdovanojimuose grupės daina „Clocks“ gavo geriausio metų įrašo apdovanojimą.
„X&Y“
2004 metus „Coldplay“ pradėjo ramiai – koncertai nebuvo rengiami, nes grupė ilsėjosi po savo praėjusių turų ir buvo dirbama prie trečiojo albumo. Guy Berrymanas sakė, kad įkvėpimo savo muzikai jie sėmėsi klausydamiesi Bowie, Eno, „Pink Floyd“, „Depeche Mode“, Kate Bush, „Kraftwerk“ ir „U2“. Gegužę grupė savo svetainėje paskelbė vieną savo naująją dainą ir vaizdo klipą, taip norėdami atšvęsti Martino vaiko gimimą.
Jų albumas „X&Y“ buvo išeistas 2005] m. balandžio 6 d. Jungtinėje Karalystėje. Buvo parduota 7,3 milijono albumo kopijų ir tais pačiais metais jis buvo pripažintas geriausiu parduodamu metų albumu. Tik pasirodęs albumas iškart pakilo į pirmą vietą 22-jų šalių topuose. Singlas „Speed of Sound“ balandžio 18 jau grojo radijose ir jį buvo galima nusipirkti internetinėse parduotuvėse, CD buvo išleistas gegužės 23. Albumas debiutavo pirmosiose pozicijose 22 šalių topuose ir Jungtinėje Karalystėje buvo trečias albumas, kuris buvo parduodamas taip greitai. Tais pačiais metais buvo išleisti du singlai: „Fix You“ rugsėjį ir „Talk“ gruodį. 2007 m. gegužę buvo išleistas singlas „The Hardest Part“ už Jungtinės Karalystės ribų. Nepaisant didelės komercinės sėkmės, kritikų nuomonė nebuvo vieninga: laikraščio mėn. „New York Times“ leidinio kritikas Jonas Parelesas juos apibūdino kaip „nepakenčiamiausią šio dešimtmečio grupę“.
Nuo 2005 m. birželio iki 2006 m. liepos „Coldplay“ koncertavo ture „Twisted Logic“, sudalyvavo Koačelos, Glastonberio ir „Austin City Limits“ muzikos festivaliuose.
„Viva la Vida or Death and All His Friends“
2006 m. spalio mėn. „Coldplay“ pradėjo įrašinėti savo ketvirtąjį studijinį albumą „Viva la Vida or Death and All His Friends“ su pripažintu prodiuseriu Brian Eno. Antrasis albumo singlas Viva La Vida susilaukė milžiniško populiarumo visame pasaulyje ir tapo numeris vienas tiek Didžiojoje Britanijoje, tiek JAV. Albumas parduotas daugiau nei 10 mln. kopijų tiražu visame pasaulyje ir pripažintas, kaip vienu geriausiu grupės darbų.
„Mylo Xyloto“
thumb|150px|„Mylo Xyloto“ albumo viršelis Anksčiau, tų pačių metų sausio 13 d., interviu žurnalui „Clash“ metu, „Coldplay“ užsiminė apie dvi naujas dainas „Princess of China“ ir „Every Teardrop Is a Waterfall“, kurios bus įtrauktos į naująjį albumą. Vėliau, gegužės 31 d. grupė dainą „Every Teardrop Is a Waterfall“ įrašė kaip singlą, o albumą nusprendė pavadinti „Mylo Xyloto“. Rugsėjo 12 d. pasirodė dar vienas singlas – „Paradise“.
2011 m. spalio 24 d. pasirodė naujas grupės albumas – „Mylo Xyloto“. Didžiojoje Britanijoje per debiutinę savaitę buvo parduotos 208 343 albumo kopijos. JAV per pirmąją savaite albumas buvo parduotas 447 000 tiražu ir debiutavo pirmoje vietoje. Iki 2011 m. pabaigos parduota 3,5 mln. albumo kopijų. Antrasis albumo singlas „Paradise“, tapo pasiekė pirmąsias topų vietas Didžiojoje Britanijoje. Kiek vėliau grupė išleido singlus „Charlie Brown“ ir „Princess Of China“, kurį įrašė su dainininke Rihanna. Paskutiniu albumo singlu tapo „Hurts Like Heaven“, kurio video klipas paremtas pačios grupės nariu sukurtu komiksu, kuris elektroniniu bei popieriniu formatu išleistas 2013 m. balandį. Per metus nuo albumo pasirodymo buvo parduota daugiau 5 330 000 jo kopijų visame pasaulyje.
2012 m. lapkričio 19 d. „Coldplay“ išleido koncertą-filmą pavadinimu „Coldplay Live 2012“, kuris nufilmuotas Paryžiuje ir Montrealyje. Šis filmas tų pačių metų lapkričio 13 d. parodytas viso pasaulio kino teatruose.
„Ghost Stories“
2014 m. pasirodė pranešimas, kad grupė gegužės 19 d. išleis savo šeštąjį studijinį albumą pavadinimu „Ghost Stories“. Kovo 3 d. išleistas pirmasis albumo singlas „Magic“, kuris pateko į „UK Top 10“. Šis kurinys buvo gerokai lėtesnis ir ne toks triukšmingas, kaip dauguma ankstesnio albumo kurinių. „Ghost Stories“ albumas yra įkvėptas grupės lyderio Chriso Martino ir aktorės Gwyneth Paltrow skyrybų. Albumas kritikų ir muzikos fanų įvertintas daugiausia teigiamai, nors ir nesukūrė naujos muzikinės revoliucijos. Didžiausiu albumo hitu tapo singlas „A Sky Full Of Stars“. Iki metų pabaigos buvo parduotą daugiau nei 3 mln. albumo kopijų.
Harpijos (mitologija)
Harpijos ( – „griebiančios“) graikų mitologijoje – gražios sparnuotos moterys, pusiau paukščiai pusiau moterys, vykdančios Finėjui Dzeuso skirtą bausmę – vogti jo maistą. Taip pat žinomos iš susidūrimo su argonautais. Vėliau susiformavęs harpijų įvaizdis – bjaurios sparnuotos moterys aštriais nagais – liko iki šių dienų.
thumb|left|Harpija Harpijos – Elektros ir Taumo dukterys, Iridės seserys. Hesiodo „Teogonijoje“ jos vaizduojamos kaip dvi „gražių plaukų“ būtybės. Finėjas, Trakijos karalius, turėjęs pranašystės dovaną. Dzeusas supyko ant Finėjo, kadangi šis per daug atskleidė ateities. Jį apgyvendino saloje ir nubaudė tuo, kad jo maistą, dar prieš paragaujant, harpijos vogdavo tiesiog iš rankų. Tai tęsėsi tol, kol atvyko Jasonas ir argonautai. Boreidai, kurie irgi galėjo skraidyti, nuvijo harpijas nuo Finėjo, bet jų neužmušė, kadangi gavo žinią iš Iridės, kad harpijos daugiau nebetrukdys Finėjui. Atsidėkodamas Finėjas argonautams papasakojo, kaip praplaukti Simplegades – besitrankančias uolas. (Ovidijus XIII, 710; Vergilijus III, 211, 245).
Pirminė šio mito versija, laikui einant ir daug kartų perpasakojant, pasikeitė. Naujose versijose harpijos ne tik pavogdavo maistą, bet ir jį suteršdavo, padarydamos nebevalgomu. Taip pat pakito pačių harpijų išvaizda – jos tapo pabaisomis, skleidė ligas ir nešvarumus.
Šios naujosios, pagiežingos, žiaurios ir agresyvios harpijos grobdavusios žmones ir kankindavusios Tartare. Jos gyveno Strofadijoje. Harpijos taip pat dažnai vaizduojamos kaip naikinančios vėjo jėgos personifikacijos. Tradiciškai harpijos yra trys seserys (vietoje Hesiodo dviejų): Aelo (Aello) („audros greitis“), Celaeno („tamsa“), dar žinoma kaip Podargė („greitakojė“), ir Okipetė („greitas sparnas“).
Aidukai
Aidukai – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 2 km nuo Šventos, prie Ilgio ežero.
Harpijos (mitologija)
Vergilijus vaizduoja, kaip Enėjas susitiko harpijas Strofadijoje, jos vėl grobdavusios maistą nuo šventinių trojėnų stalų, nes Kelaeno juos prakeikė, tardama: trojėnai bus tokie alkani, kad net suvalgys savo stalus, kol pasieks kelionės galą. Trojėnai išsigandę pabėgo.
Nogradas
Nogradas  – medė Vengrijos šiaurėje, Slovakijos pasienyje. Įeina į Šiaurės Vengrijos regioną. Administracinis centras – Šalgotarjanas.
Geografija
Medės reljefas kalnuotas: iškilę Matros, Bioržionio, Čerhato masyvai. Šiauriniu pakraščiu teka Ipojaus upė.
Esporte Clube Juventude
Esporte Clube Juventude – Brazilijos futbolo klubas, 1913 metais įkurtas Kašijas do Sule. Klubo komanda 2007–2008 m. sezone žaidžia Brazilijos Campeonato Brasileiro Série B lygoje.
Nogradas
Geografija
thumb|left|240px|[[Holokės kaimas – UNESCO pasaulio paveldo objektas]]
Kuras (Kaunas)
Kuras – kaimas Kauno rajono savivaldybės vakaruose, 9 km į pietus nuo Zapyškio. Kaimą iš visų pusių supa dideli Kazlų Rūdos miškai, kuriuose yra 1863 m. sukilimo dalyvių kapinės. Kaimo viduriu teka Ovos upelis, o rytiniu pakraščiu eina plentas.
Kaimo dalys
miniatiūra|250px|left|[[1863 m. sukilimas|1863 m. sukilimo paminklas miške prie Kuro ]]
Etimologija
Kaimo pavadinimas kildinamas nuo pirmojo gyventojo Kuro (asmenvardinis vietovardis).
Staviskų miesto Didžioji sinagoga
Staviskų miesto Didžioji sinagoga – nebeegzistuojanti mūrinė sinagoga pietvakarinėje Staviskų miesto dalyje, pastatyta 1739 metais. Sinagoga buvo pastatyta ant stačiakampio plano. Sinagogoje stovėjo Aron hakodešas. 1942 m. sinagoga buvo nugriauta. Po II pasaulinio karo vietoje sinagogos buvo įkurta gaisrinė ir kino teatras.
DP-65
DP-65 – mažagabaritis nuotolinio valdymo 55 mm kalibro priešdiversinis granatsvaidinis kompleksas, kuriuo laivai, hidrotechniniai įrenginiai, jūrinės platformos ir kiti jūriniai ir pakrančių objektai apsaugomi nuo kovinių plaukikų ir diversantų.
Įrengiamas ant kranto arba laivuose arba kituose plaukiojančiuose objektuose. Taikiniams aptikti turi panardinamą hidroakustinę stotį 747, kuri skenuoja povandeninę aplinką 360° kampu 400 m spinduliu.
Kai naudojama hidroakustinė stotis ANAPA-ME, granatsvaidinis kompleksas automatiškai aptinka taikinį, nutaiko granatsvaidį ir lydi taikinį, kol šis sunaikinamas.
Šaudoma salvėmis arba kiekvienu vamzdžiu atskirai. Granatsvaidis nutaikomas ir iššaunamas nuotoliniu arba rankiniu būdu. Valdymo pultas ir maitinimo blokas vienu metu gali valdyti ir palaikyti 1-4 granatsvaidžius. Įrenginys turi blokavimo galimybę, kad granatsvaidis būtų saugus jį užtaisant ir iš jo išimant šovinius, kad granatsvaidis nešaudytų į uždraustas zonas.
Granatsvaidis 10-vamzdis, vamzdžiai 55 mm kalibro. Įrenginio aukštis 1820 mm, plotis – 970 mm, ilgis – 780 mm. Masė – 132 kg. Šaudymo tolis – 50-500 (1000*) m. Vertikalaus taikymo kampai – nuo −38° iki +48°, horizontalaus – nuo −168° iki +168°.
Kompleksas naudoja granatas:
Latgalos aukštuma
Latgalos aukštuma  – aukštuma Latvijos pietryčiuose, į šiaurę nuo Dauguvos vidurupio, tarp Rytų Latvijos žemumos šiaurės vakaruose ir Velikajos upės žemumos rytuose. Ilgis (iš šiaurės į pietus) – ~90 km, plotis – ~80 km. Aukščiausias kalnas – Liepukalnis (289 m). Moreninis kalvotas reljefas. Latgalos aukštuma susidariusi iš devono mergelio ir dolomito. Paviršiuje 40–100 metrų storio moreninių nuogulų danga. Upės, prasidedančios Latgalos aukštumoje :
Ariadnė
Ariadnė (sen. graikų k. Aριάδνη) graikų mitologijoje – Kretos karaliaus Mino ir Pasifajos duktė.
Tenas
Tenas graikų mitologijoje - Kikno (arba Apolono) ir Proklijos (Laomedono anūkės) sūnus, Hemitėjos brolis. Kikno antroji žmona apšmeižė Teną, kad šis mėgino ją išprievartauti. Kiknas jį kartu su seserimi įkišo į skrynią (statinę) ir paleido į jūrą. Tačiau skrynią atnešė į salą ir abu išgyveno. Salą pavadino Tenedu bei tapo jos valdovu. Vėliau Kiknas sužinojo, kad jo sūnų neteisingai apšmeižė ir atvyko į Tenedo salą. Jį kartu Teniu Trojos kare nukovė Achilas.
Ariadnė
Suviliota Tesėjo padėjo jam išeiti iš Labirinto, duodama siūlų kamuolį, kurį Tesėjas vyniojo įeidamas į Labirintą ir pagal jį sugrįžo. Po savo žygio Tesėjas ją paliko miegančią Nakso saloje, kur ji tapo Dionizo žmona ir susilaukė Oinopiono. Pasak kitos legendos ji mirė nubausta Artemidės.
Juozas Kazakevičius
Juozas Kazakevičius (1895 m. gegužės 6 d. Chorole, Poltavos sritis – 1992 m. sausio 1 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytojas chirurgas, traumatologas, medicinos mokslų daktaras.
Biografija
1921 m. baigė Petrogrado II medicinos institutą. 1921–1937 m. Petrogrado (nuo 1924 m. Leningrado II medicinos institutas) dėstytojas, 1935–1937 m. Traumatologijos ir ortopedijos katedros vedėjas; nuo 1937 m. profesorius. 1937 m. medicinos mokslų daktaras. 1937–1941 m. ir 1946–1951 m. Leningrado gydytojų tobulinimosi instituto Traumatologijos ir ortopedijos katedros, 1924–1941 m. ir 1946–1951 m. dar ir Centrinio traumatologijos ir ortopedijos instituto skyriaus vedėjas. 1941–1946 m. Raudonosios armijos chirurgas.
1951–1953 m. Vilniaus srities vyr. chirurgas. 1951 m. Vilniuje jo iniciatyva įkurtas pirmasis Lietuvoje traumatologijos ir ortopedijos skyrius. 1953–1972 m. Tuberkuliozės instituto Vilniuje direktoriaus pavaduotojas, nuo 1972 m. mokslinis konsultantas. 1961–1977 m. LSSR traumatologų ir ortopedų draugijos pirmininkas. Sukūrė judamojo aparato ligų ir sužeidimų diagnostikos ir chirurginio gydymo būdų. Paskelbė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių.
Pisidija
Pisidija (graikų kalba: Πισιδία) buvo istorinė – geografinė sritis centrinėje Mažojoje Azijoje, besiribojanti su Lydija šiaurėje, Karija vakaruose, Likaonija rytuose ir Pamfilija pietuose.
Geografija
Pisidija yra Mažosios Azijos vidaus regionas besidriekiantis į šiaurę nuo Tauro kalnų, pasižymintis ypač kalnuotu ir neprieinamu reljefu.
Dėl aukštų kalnų šiltas oras nuo Viduržemio jūros sunkiai pasiekia šį regioną, sukurdamas šaltoką klimatą. Tačiau skirtingai nei Likaonijoje, čia daug kritulių, kas leido plėtoti žemdirbystę, auginti javus, vaisius, vystyti arklininkystę. Dėl specifinio klimato čia mažai miškų.
Pisidijoje yra ir taip vadinamasis Turkijos ežerų regionas, kur susikaupę daug didelių gėlavandenių ežerų. Didžiausi jų – Beišehyras, Ehirdyras ir Burduras
Senovės Pisidija
Manoma, kad senieji Pisidijos gyventojai pisidai buvo anatolijos grupės tauta, giminga hetitams, luviams. Ypač artimi lingvistiškai, atrodo, jie buvo pietiniams kaimynams paflagonams, tačiau dėl skirtingų gyvenimo sąlygų gana greitai nuo jų atsiskyrė.
Persų, graikų ir Romos imperijos laikotarpiai
I tūkst. pr. m. e. Pisidija pagarsėjo kaip ypač nepriklausomas kraštas. Ji nepasidavė Lydijai, vėliau ypač aktyviai priešinosi Achemenidų imperijai. Persai bandė šį regioną skaldyti į atskiras satrapijas, bet pisidai nuolat sukildavo. Čia koncentravosi kalnų plėšikų būriai.
IV a. pr. m. e. Aleksandras Makedonietis užėmė Sagalasą, bet jam pasipriešino Termesas. Jo įpėdiniai po jo mirties nesugebėjo pilnai kontroliuoti Pisidijos. Vėliau, kuomet Pisidija atiteko Seleukidų imperijai, buvo pradėta intensyvi krašto helenizacija, tačiau visiška kontrolė neįvesta niekuomet. Jos nesugebėjo įvesti nei vėlesni teritorijos valdytojai Pergamo karalystė, nei Kapadokija.
39 m. pr. m. e. romėnai paprašė Galatijos valdovo Aminto susitvarkyti su įžūliais kalnų plėšikais homonadesais. Ši politika pasiteisino, ir sunaikinus plėšikus, Pisidija pagaliau įjungta į Galatijos provinciją. Ir vėliau, kad išlaikytų valdžią, romėnai regione laikė legionierių būrius. Po Diokletiano reformų III a. pabaigoje, Pisidija atkurta kaip atskira Pisidijos provincija.
Naujosios Ūtos šv. Vincento Pauliečio bažnyčia
'''Naujosios Ūtos šv. Vincento Pauliečio bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Naujosios Ūtos kaime, 7 km į rytus nuo Igliaukos, prie Marijampolės-Prienų kelio. Liaudies architektūros formų.
Istorija
Parapijiečių padedamas kunigas Vincentas Dumčius (1886–1986) 1924 m. pastatė medinę bažnyčią. 1944 m. ji sudegė, mišios buvo laikomos kitame pastate. 1963 m. ji uždaryta, 1990 m. atstatyta ir sugrąžinta katalikams.
Architektūra
Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštė, su apside, jos šonuose pristatytos žemos zakristijos.
Katiliai (Trakai)
Katiliai – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Aukštadvario.
Wiener Neustädter SC
Istorija
Klubo ištakos siekia 1908 m.
2008 m. prisijungė prie SC Schwanenstadt klubo.
Visalaukė IV
Visalaukė IV – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, greta Visalaukės I.
Aleksandras Lebedevas
Aleksandras Lebedevas (g. 1959 m. gruodžio 16 d.) – TSRS KGB tarnautojas, verslininkas ir milijardierius.
1982 m. baigė Maskvos ekonomikos institutą. Pervedamas dirbti į TSRS KGB pirmąją valdybą. Vėliau pasuko į politiką ir verslą. Kovojo dėl Maskvos mero posto, tačiau pralaimėjo Jurijui Lužkovui. Pagal Forbes 2004 m. duomenis buvęs KGB darbuotojas Lebedev turi turto už 3,5 milijardus JAV dolerių ir yra 194 pagal turtingumą žmogus pasaulyje.
Fanta
Fanta – gazuotas gaivusis gėrimas gaminamas The Coca-Cola Company. Gėrimas pradėtas gaminti nuo 1940 m., ir yra antras pagal senumą The Coca-Cola Company gaminamas gėrimas. Gėrimo pavadinimas yra kilęs iš žodžio fantastika.
Trumpininkai
Trumpininkai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 3 km iki Sartininkų. Per kaimą teka kanalizuoti Kamonos ir Dumburio upeliai.
Istorija
Daug metų Trumpininkai buvo pasienyje su Prūsija (vėliau Vokietija), veikė užkarda. Spaudos draudimo metais iš Prūsijos gabenta lietuviška spauda. Iš kaimo kilę du broliai knygnešiai Jonas ir Juozas Bučinskai.
László Moholy-Nagy
Laslas Mohojus-Nadis (, 1895−1946 m.) – XX a. vengrų tapytojas-abstrakcionistas, skulptorius, tipografikas, dizaineris, fotografas, kino kūrėjas, meno teoretikas ir dėstytojas. Viena svarbiausių Bauhaus asmenybių ir į technologijas orientuotų XX a. menininkų.
Biografija
Laslas Mohojus-Nadis gimė 1895 m. liepos 20 d. Bačboršodo kaime Vengrijoje (tuomet Austrijos-Vengrijos imperija). 1913 m. pradėjo studijuoti teisės mokslus Budapešto universitete, 1914 m. prasidėjus Pirmajam pasauliniui karui buvo pašauktas į armiją, tarnavo artilerijos karininku. Svajojo tapti poetu, buvo sužeistas 1916 m. Italijos fronte ir leisdamas laiką ligoninėse pradėje piešti scenas iš karo gyvenimo atvirutėms. 1917 m. Segede kartu su kitais įsteigė menininkų grupę MA ir pradėjo leisti literatūrinį žurnalą „Jelenkor“. 1919 m. L. Mohojus-Nadis baigė teisės mokslus ir persikėlė į Vieną. 1920 m. persikėlė į Berlyną, pradėjo eksperimentuoti su fotogramomis ir dadaistiniais koliažais.
Mandolina
Mandolina – styginis muzikos instrumentas, turintis pailginto pusrutulio korpusą su kakleliu, 4 poras stygų. Skambinama virpinant stygas plektru. Mandolina atsirado iš liutnios XVI–XVII a. Italijoje, paplito ir kitose šalyse. Italijoje turi kelias atmainas (sopraninė mandolina, altinė mandolina, mandola, mandolončelė, mandolona); paplitę mandolinų orkestrai.
László Moholy-Nagy
Biografija
Po 1920 m. L. Mohojus-Nadis bendradarbiavo periodinėje spaudoje, 1921 m. sutiko El Lisickį ir apsilankė Paryžiuje. Pradėjo tapyti abstrakcionistinius paveikslus, įtakotas El Lisickio ir K. Malevičiaus. 1921 m. vedė vokietę Luciją Šulc, pasirašė ties Elementinio meno manifestu, publikuotu olandų žurnale „De Stijl“ (Stilius). 1922 m. įvyko pirmoji L. Mohojaus-Nadžio personalinė paroda Der Sturm (Audra) galerijoje Berlyne. Menininkas reikšmingai prisidėjo prie konstruktyvizmo meno srovės formavimosi. 1923 m. pradėjo dėstyti Bauhaus mokykloje Veimare, vadovavo metalo gaminių dirbtuvėms ir paruošiamajam kursui. Kartu su Valteriu Gropijumi ruošė 14 Bauhausbücher leidinių seriją. 1925 m. L. Mohojus-Nadis kartu su Bauhaus mokykla persikėlė į Desau, kur mokė iki 1928 m., kai grįžo į Berlyną, užsiėmė scenos dekoracijų kūrimu ir kinu, dirbo tipografikos srityje.
1932 m. L. Mohojus-Nadis prisijungė prie Paryžiaus Abstraction-Creation dailininkų grupės ir vedė antrą kartą, aktorę Sibylle Pietzsch. 1934 m. L. Mohojus-Nadis persikėlė į Amsterdamą, kur įvyko jo retrospektyvinė paroda Miesto muziejuje. 1935 m. menininkas persikėlė į Londoną, dėl didėjančios nacizmo grėsmės. Londone L. Mohojus-Nadis dirbo dizaineriu ir ties kino filmais, buvo susijęs su Naumu Gabo, Barbara Hepvort ir Henriu Muru. 1937 m. menininkas išvyko į JAV, kur buvo paskirtas Čikagos Bauhaus mokyklos direktoriumi. Mokykla dėl finansinių problemų užsidarė neišgyvavusi nei metų. 1938 m. L. Mohojus-Nadis Čikagoje atidarė savo mokyklą, 1940 m. pradėjo vesti vasaros kursus Ilinojaus kaimo vietovėse. 1941 m. L. Mohojus-Nadis prisijungė prie Amerikos abstrakcionistų grupės, 1944 m. priėmė JAV pilietybę. Laslas Mohojus-Nadis mirė 1946 m. lapkričio 24 d. Čikagoje. Po mirties 1947 m. išleista jo knyga „Judėjimo vizija“ (Vision in Motion).
Misiūnienė
Misiūnienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Misiūnaitė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Misiūnas.
Delga-1
Ginkluotė: Ji gali būti keičiama pagal poreikį
Pirmas egzempliorius 2001 m. perduotas Gruzijos greitojo reagavimo pajėgų Kordžorio mokomajam centrui.
Kurklaičiai II
Kurklaičiai II – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, rytiniame Pandėlio pakraštyje, prie kelio. Gyvenvietėje yra įsteigti 2 pieno supirkimo punktai: „Žemaitijos pienas“ ir „Rokiškio sūris“. Vietovėje aplink namus, kelią auga nemažai aukštų medžių. Toliau plyti laukai. Vandens telkinių, upių čia nėra.
Suknelė
thumb|150 px|right|Vakarinė suknelė, Prancūzijos mados ir technologijų institutas
Mitchell
Mitchell − pavardė.
Suknelė
Suknelė – moteriškas drabužis, kurį sudaro išvien sujungta liemenį dengianti dalis ir sijonas.
Mitchell
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Suknelė
Priklausomai nuo mados ir moters kuklumo:
Istorija
thumb|150px|Moteris su suknele, grojanti arfa Anksčiau sukneles dėvėjo daugelis moterų, kadangi tai buvo patogu – vienas drabužis uždengia beveik visą kūną. Dažnai jos būdavo vienspalvės, vienodo rašto per visą ilgį. Suknelės buvo dėvimos tiek aukštuomenės, tiek paprastų moterų, kasdien ir švenčių progomis. XIX a., norėdamos pabrėžti savo liemenį, taliją, moterys (ypač aukštuomenės) susijuosdavo dirželiu.
Tačiau XX amžiuje ėmus formuotis drabužių madoms, išaugo sijonų ir liemenių bei palaidinių pasiūla ir pasirinkimas, moterys dažniau ėmė mūvėti kelnes, todėl besirinkdamos drabužius daugelis moterų ėmė vengti vientisos suknelės, kadangi ji suteikia mažiau galimybių pabrėžti savitumą. Be to, suknelė nesuteikia galimybės pabrėžti vien tik krūtinę, taliją ar dubens formą, be to, uždengia kojas – atskira apranga labiau tinkama atskiroms kūno dalims ir jų proporcijoms pabrėžti.
Šiuolaikinės suknelės
Šiais laikais sukneles dažniausiai dėvi mergaitės ir jaunos merginos, taip pat jaunoji vedybų metu (balta vestuvinė suknelė). Tačiau suknelė išlieka ir kitų moterų kasdienės aprangos dalimi (dažniau šiltuoju metų laiku), ypač namų aplinkoje, nesirodant viešumoje ir pan.
Nepaisant to, suknelės yra dėvimos aukštuomenėje – madų dizaineriai dabar sukuria itin originalių suknelių – tiek savo forma, tiek ir medžiaga, glaudumu, iškirptėmis. Originaliomis suknelėmis mėgstama pasimėgauti vakarėliuose, pramogų šou ir kt.
Kai kurie erotinio trikotažo gamintojai gamina labai trumpas sukneles, vos pridengiančias sėdmenis, plono pluošto ar pusiau permatomas. Tokios trumpos suknelės nedaug skiriasi nuo ilgesnės palaidinės ar naktinių ir gali sudaryti jaunos, nepatyrusios, mergaitiškos asmenybės įspūdį arba labai gundančios, viliojančios.
Suomijos parlamentas
Suomijos parlamentas, arba Eduskunta (SV Finlands riksdag) – vienerių rūmų Suomijos parlamentas, veikiantis nuo 1906 m. gegužės 9 d. Parlamentą sudaro 200 narių, kurių 199 yra kas ketveri metai renkami pagal proporcinio atstovavimo sistemą (d'Hondt metodas) trylikoje daugiamandačių apygardų. Be to, vienas narys yra iš Alandų salų.
Suomijos parlamentas renka vyriausybę - Valstybės tarybą, priima įstatymus, sprendimus susijusius su valstybės biudžetu, tvirtina tarptautines sutartis. Įstatymų projektus gali pateikti Vyriausybė arba parlamentarai savo arba partijos vardu. Parlamentas gali atstatydinti vyriausybę, atmesti prezidento veto, keisti konstituciją. Konstitucijos keitimai įsigalioja tik juos patvirtinus dviejose parlamento sesijose, kai tarp jų yra rinkimai. konstituciją taip pat gali pakeisti 166 narių iš 200 dauguma. Daugelis parlamentarų dirba parlamentinėse grupėse, kurios atitinka politines partijas. 2018 m. birželį Suomijos parlamente buvo 10 parlamentinių grupių ir vienas nepriklausomas parlamentaras. Nuo pat parlamento įkūrimo tik vieną kartą viena partija turėjo daugumą parlamente - socialdemokratai po 1916 m. rinkimų. Dėl to paprastai sudaromos koalicinės vyriausybės. Jas paprastai sudaro trys istoriškai svarbiausios partijos: socialdemokratai, Centras, Koalicijos partija. Ministrai paprastai, bet ne visada yra parlamento nariai.
Istorija
Iki XIX a. Suomija buvo pilnateise Švedijos karalystės dalimi (oficialiai Švedijos provincija Suomija tapo 1362 m.). Dėl to jos parlamentarizmo tradicijas galima rasti Švedijos riksdage. Skirtingai nuo kitų Švedijos provincijų prie Baltijos jūros, kurios nebuvo pilnateisėmis karalystės dalimis, Suomija siuntė savo atstovus į riksdagą Stokholme. Pačioje Suomijos taip pat rinkosi seimas, tačiau ne visos šalies, bet provincijų lygmenyje.
Valdant Nikolajui I Suomija tvarkėsi remiantis vietiniais įstatymais, tačiau Suomijos susirinkimas taip pat nei karto nebuvo sušauktas. Tai nepažeidė Suomijos įstatymų, nes susirikimo šaukimo periodiškumas buvo nusatytas tik 1869 m. Suomijos susirinkimo nuostatais. Siekdama išvengti rimtų reformų vyriausybė galėjo valdyti be luominio susirinkimo, nes turėjo plačias teises vadinamoje ekonominėje įstatymų leidyboje. Kai kuriais atvejais be Suomijos susirinkimo buvo priimami sprendimai, kurių priimti be jo buvo negalima. Taip, apeliuojant į tai, kad neįmanoma nedelsiant sušaukti Suomijos susirinkimą, 1827 m. buvo nuspręsta priimti į valstybės tarnybą stačiatikius, kurie turėjo Suomijos pilietybę.
Parlamentas įkurtas 1906 m. keturių luomų susirinkimo pagrindu, kai plačią autonomiją turinti Suomijos Didžioji kunigaikštystė priklausė Rusijos imperijos sudėčiai. Pirmieji rinkimai surengti 1907 m. kovo 15 d., o pirmasis posėdis įvyko 1907 m. gegužės 25 d. Suomija tapo antrąja valstybe pasaulyje (po Naujosios Zelandijos) ir pirmąja Europoje suteikusi moterims balsavimo teisę. Moterys galėjo rinkti atstovus ir būti renkamos, balsavimo teisę turėjo ir bežemiai bei mažumos. Pirmuosiuose rinkimuose į parlamentą iš 200 vietų 19 laimėjo moterys, 1913 m. moterų atstovių parlamente buvo 21.
Pirmieji naujojo parlamento veiklos metai buvo sunkūs. Tarp 1908 ir 1916 m. Suomijos parlamento galias beveik visiškai neutralizavo Rusijos imperatorius Nikolajus II ir jo biurokratinė vyriausybė, sudaryta iš Rusijos armijos karininkų per antrąją rusifikacijos bangą. Parlamentas buvo beveik kasmet paleidžiamas ir šaukiami nauji rinkimai.
Realią politinę galią Suomijos parlamentas įgavo tik po 1917 m. Vasario revoliucijos Rusijoje. 1917 m. gruodžio 6 d. Suomija paskelbė nepriklausomybę, o 1918 žiemą ir pavasarį vyko pilietinis karas, kurio metu Senato pajėgos, vadinamieji "baltieji" nugalėjo socialistus "raudonuosius".
Po karo monarchistai ir respublikonai susigrūmė dėl šalies valdymo formos. Atrodė, kad monarchistai laimėjo, kai 1918 m. rudenį parlamentas Suomijos karaliumi išrinko Vokietijos princą. Šis sprendimas priimtas kopijuojant kitas Skandinavijos šalis, kurios turėjo monarchus. Vokietijai pralaimėjus Pirmajame pasauliniame kare išrinktasis karalius atsisakė sosto. 1919 m. parlamento rinkimuose respublikonai laimėjo tris ketvirčius parlamento vietų taip numalšinant monarchistų ambicijas. Suomija tapo parlamentine respublika, o siekiant nuraminti monarchistus, kurie siekė stipraus valstybės vadovo, daug galių buvo suteikta Suomijos prezidentui.
Rešketa
Rešketa – upė vakarų Lietuvoje, Žemaitijoje, Telšių rajone; Virvytės kairysis intakas (Ventos baseinas). Prasideda 3 km į pietus nuo Žarėnų, šalia Girkantiškės kaimo. Aukštupyje prateka Reškečio ežerą. Toliau teka į pietryčius, rytus miškingomis ir pelkėtomis vietovėmis (per Rešketos, Šilų, Babrungo pelkes). Įteka į Virvytę 98 km nuo jos žiočių, 1 km į pietus nuo Janapolės.
Upės vaga daug kur sureguliuota, vasarą užželia vandens augmenija. Vidutinis vagos nuolydis – 82 cm/km. Žiemą upės aukštupys kartais įšąla iki dugno, o vasarą – išdžiūsta. Didžiausias debitas ties Gudeliais – 25,2 m³/s, vidutinis – 0,98 m³/s, minimalus žiemą – 0,064 m³/s, minimalus vasarą – 0,067 m³/s.
Prie Rešketos yra Pareškečio ir Gudelių kaimai.
Lietuvos tekstilės institutas
Lietuvos tekstilės institutas – valstybinė mokslo įstaiga, veikusi Kaune, Vilijampolės mikrorajone, Demokratų g. 53.
Rešketa
Upėvardis neaiškios kilmės, galbūt susijęs su rėkšti (reškia, rėškė; „skinti“). Plg. („jaukti, rausti, knisti“), („būti atskilusiam, atskelti“).
Lietuvos tekstilės institutas
Institute užsiimta tyrimais, bandymais, naujų metodų diegimu, tekstilės produktų kokybės kontrole bei techninės tekstilės gaminių, apsaugančių žmonių gyvybę bei sveikatą, kūrimu. Institutas buvo daugelio tarptautinių ir nacionalinų mokslinių projektų, aukštųjų technologijų plėtros programų dalyvis, garsėjo vystydamas vieną iš perspektyviausių tekstilės krypčių – techninę tekstilę. Daugelis jo darbų, be mokslinio, turėjo ir taikomąjį pobūdį – iš naujų medžiagų buvo kuriami gaminių prototipai, jų gamybos technologijos išbandomos instituto eksperimentinėje bazėje.
Instituto „Metų gaminiais“ pripažinti:
Po 2012 m. reorganizacijos ši mokslo įstaiga – Fizinių ir technologijos mokslų centro tekstilės institutas.