cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rimantas Šavelis (1942)
Biografija
Nuo 1973 m. buvo Lietuvos rašytojų sąjungos narys.
Asmara
Asmara – Eritrėjos sostinė ir didžiausias miestas, netoli Raudonosios jūros. Mieste yra medžio apdirbimo pramonė, grūdų ir daržovių apdirbimas, kvepalų, stiklo, cemento, plytų pramonė. Netoliese yra vandens jėgainė, aukso ir vario kasyklos. Mieste yra techninė ir profesinė mokyklos.
Rimantas Šavelis (1942)
Biografija
Žmona Audronė, sūnūs Laurynas, Augustas.
Palenkės Biala
Istorija
1939 m. rugsėjo 13 d. miestą užėmė vokiečių kariuomenė, bet jau rugsėjo 26 d. pagal Molotovo-Ribentropo pakto susitarimą perdavė miestą sovietams, kuriems šis priklausė iki spalio 10 dienos, kai sovietai miestą vėl perdavė vokiečiams. Sovietų trumpos okupacijos metu buvo išvogta visa lėktuvų gamyklos technika, o pati gamykla paversta griuvėsiais. 1939–1945 m. priklausė Trečiojo Reicho Generalgubernijai. 1945–1975 m. priklausė Lenkijos Liaudies Respublikos Liublino vaivadijai. 1957 m. įkurtas Podlasie Biała Podlaska futbolo klubas. 1975–1998 m. priklausė Palenkės Bialos vaivadijai.
Rimantas Šavelis (1942)
Nuorodos
Kultūros savaitė su R. Šaveliu
Asmara
Istorija
Asmara tapo sostine po 1900 m. (anksčiau buvo Masava), kai Eritrėja dar buvo Italijos kolonija.
Palenkės Biala
Tautinė sudėtis
thumb|right|250px|Šv. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia thumb|right|250px|Geležinkelio stotis thumb|right|250px|Šv. Kirilo ir Metodijaus cerkvė thumb|right|250px|Palenkės Bialos akademija thumb|right|250px|Turgaus aikštė thumb|right|250px|Pėsčiųjų alėja
Katalikai
Mieste įsikūrę Šiaurinis Palenkės Bialos dekanatas ir Pietinis Palenkės Bialos dekanatas, kuriuose yra šios mieste veikiančios katalikų parapijos:
Stačiatikiai
Mieste įsikūręs Palenkės Bialos stačiatikių dekanatas, kuriam priklauso mieste veikianti Palenkės Bialos Šv. Kirilo ir Metodijaus parapija ir jai priklausanti Palenkės Bialos Šv. Kirilo ir Metodijaus cerkvė.
Transportas
Miesto teritorijoje yra dvi geležinkelio stotys: Palenkės Bialos geležinkelio stotis ir Palenkės Bialos Rozžondovos geležinkelio stotis per kurias eina Varšuva-Terespolis geležinkelio linija. Taip pat šalia miesto įsikūręs Palenkės Bialos oro uostas.
Mieste kertasi šie tranzitiniai keliai:
Dali (miestas)
Dali (, bajų kalba: Darl•lit; hani kalba: Dafli) – miestas Kinijos Junanio provincijoje, Dali bajų autonominės prefektūros sostinė.
Geografinė padėtis
Miestas yra įsikūręs derlingoje lygumoje prie Erhajaus ežero, į vakarus nuo jo. Iš kitos miesto pusės yra marmuru turtingi Cangšano kalnai.
Istorija
Dali miesto vietos nuo seno buvo apgyvendintos bajų tautos. VIII a. miestas tapo šio tautos sukurtos Nandžao valstybės sostine, o nuo X a. jos paveldėtojos Dali karalystės sostine, kuria išliko iki pat mongolų užkariavimo XIII a.
Tuo metu mieste suklestėjo aukšto lygio savita Junano kultūra, buvo pastatyti architektūros šedevrai, tokie kaip Trys pagodos (三塔 santa). Miestas buvo aptvertas tvirtų gynybinių sienų su didingais vartais.
Kadangi per sostinę ėjo arbatos kelias, jungiantis Kiniją, Mianmarą ir Tibetą, ekonomiškai jis klestėjo, daug pelnydamasis iš arbatos ir marmuro prekybos. Ir dabar kinų kalboje marmuras vadinamas „Dali akmeniu“.
Po Dali karalystės prijungimo prie Yuan dinastijos Kinijos, miestas pamažu prarado savo reikšmę, sostinė buvo perkelta į Kunmingą. Politiškai jis vėl atgimė XIX a. viduryje, Panthajų sukilimo laikais, kuomet tapo dešimt metų egzistavusios nepriklausomos Pingnan valstybės sostine.
thumb|250px|left|Pietiniai senojo miesto vartai
Turizmas
Turizmas yra vienas svarbiausių miesto pragyvenimo šaltinių šiais laikais. Junane jis yra viena labiausiai lankomų vietų greta Lidziango. Svarbiausi kultūrinio turizmo objektai yra miesto muziejus, ir Čongšeng šventykla su trimis pagodomis.
Dali yra įkurta ir „užsieniečių gatvė“, kur parduodamos užsieninės prekės, rikiuojasi kavinukės ir marichuanos užeigėlės. Tai į miestą pritraukia tiek užsieniečius, tiek kinus.
Kubas (filmas)
Kubas – 1997 Kanados mokslinės fantastikos siaubo filmas. Montažas – John Sanders. Kinematografija – Derek Rogers. Muzika – Mark Korven. Filme pasakojama apie milžiniškame kube įkalintus žmones bei jų išgyvenimus. Buvo sukurti filmo tęsiniai: Kubas 2: Hiperkubas (2002) ir Kubas. Nulis (2004).
Pistoja
Pistoja – miestas Italijoje, Toskanoje, Pistojos provincijos sostinė. Miestas yra apie 30 km į šiaurės vakarus nuo Florencijos. Per Pistoją teka Ombrone Pistojesė, Arno intakas.
Istorija
Pistoja (lotyniškai galbūt Pistorium ar Pistoriae) buvo galų, ligūrų ir etruskų gyvenviečių centru, kol tapo Romos kolonija VI a. pr. m. e. šalia svarbaus Via Cassia kelio. Netoli buvo nužudytas demagogas Katilina ir jo sąmokslininkai. V. a. miestas buvo vyskupystės centras, o valdant lombardams - karaliaus miestu su keleta privilegijų. Pistojos klestėjimas prasidėjo 1177 m., kai ji pasiskelbė nepriklausomu miestu, pastatė sienas, daug religinių ir administracinių pastatų.
1254 m. Pistojos gibelinus (Šventosios Romos imperatoriaus šalininkus) nuvertė Florencijos gvelfai (popiežiaus šalininkai), kurie skilo į Baltuosius ir Juoduosius. Florencija valdė Pistoją visą XIV a. išskyrus trumpą laikotarpį, kai Castruccio Castracani ją užėmė Lukai, oficialiai aneksuota Florencijos ji buvo 1530 m.
1786 m. Pistojoje vyko svarbus jansenistų susirinkimas.
Dantė mini Pistoją Dieviškojoje komedijoje kaip Vanio Fuči, kurį sutiko Pragare gyvačių raizgalynėje keikiantį Dievą, gimtinė. Mikelandželas pistojiečius vadino Dangaus priešais.
Manoma, kad nuo Pistojos kilo pistoletų, kurie čia buvo gaminami nuo XVI a., pavadinimas. Dabar miestas žinomas ir dėl aplink esančių daigynų. Be to ji žinoma dėl gėlių turgų.
Splaisosoma
Splaisosoma yra didelė ir sudėtinga molekulinė mašina, randama eukariotų branduolyje. Splaisosoma yra surinkta iš snRNP ir baltymų kompleksų. Splaisosoma pašalina intronus iš nurašytos pre-mRNR. Šis procesas vadinamas splaisingu.
Sudėtis
Kiekviena splaisosoma yra sudaryta iš 5 mažų branduolio RNR (snRNR) ir keleto baltymų. Kai mažos branduolio RNR susijungia su baltymais, jie sudaro RNR-baltymo kompleksą – snRNP.
snRNR, kurie sudaro daugiausiai splaisosomos, vadinami U1, U2, U4, U5 ir U6 ir dalyvauja keliose RNR-RNR ir RNR-baltymo sąveikose.
Mockonys (Lazdijai)
Mockonys – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 6 km į šiaurę nuo Seirijų, prie vakarinio Obelijos ežero kranto, Statiškės miške. Praeina vieškelis Seirijai–Mockonys–Obelninkėliai. Yra Lietuvos partizanų kovos ir žūties vieta (1948 m. žuvo 5 Dainavos apygardos Šarūno rinktinės Mindaugo tėvūnijos partizanai).
thumb|left|250px|Nauji namai Mockonyse
Etimologija
Vietovardis kilęs iš asmenvardžio Mockonis ar Mackónis.
Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Seinų apskrities Metelių valsčių ir parapiją.
Konstancija Bialopetraviečienė
Konstancija Kučinskaitė–Bialopetraviečienė (1921 m. vasario 14 d. Marijampolėje – 1996 m. gruodžio 17 d. Vilniuje) – lietuvių kino ir teatro aktorė, Lietuvos televizijos darbuotoja.
Biografija
Aktorystės mokėsi 1938–1940 m. pas režisierių Juozą Miltinį Darbo rūmų teatro studijoje Kaune. 1940 m. teatro trupei persikėlus į Panevėžį, naujai įsteigtą teatrą, ji ten neišvyko. Dirbo Kauno Vaikų ir moksleivių laisvalaikio rūmuose, vadovavo dramos būreliui.
1956 m. su šeima persikėlė į Vilnių. Kurį laiką K. Bialopetraviečienė nedirbo, augino vaikus. 1960 m. pradėjo dirbti Lietuvos televizijoje. Ilgą laiką dirbo televizijos žinių redakcijoje režisieriaus asistente. Lietuvos kino studijoje dirbo filmų įgarsintoja.
Anna Fotyga
Anna Elżbieta Fotyga (g. 1957 m. sausio 12 d. Lemborke) – lenkų politikė, Lenkijos užsienio reikalų ministrė (nuo 2006 m. gegužės 9 d.), partijos „Teisė ir teisingumas“ (PiS) narė, ilgametė Lenkijos Prezidento Lech Kaczyński patikėtinė, bendražygė.
Fotyga studijavo tarptautinę prekybą Gdansko universitete, baigė 1981 m. 1980–1981 m. profsąjungos Solidarność aktyvistė, vadovavo užsienio biurui. 1989 m. iš verslo sugrįžo į politiką, 1997–2001 m. dirbo Ministro pirmininko Jerzy Buzek patarėja užsienio politikos klausimais. 2002–2004 m. Gdansko vicemerė.
2004 m. Fotyga išrinkta į Europos parlamentą (PiS sąraše). 2005 m. lapkričio 22 d. atsisakė mandato, 2005 m. spalio 31 d. – 2006 m. gegužės 9 d. nepartinio užsienio reikalų ministro Stefan Meller valstybės sekretorė.
Anna Fotyga ištekėjusi, turi 2 suaugusius vaikus.
Išlaužo pagrindinė mokykla
Įstaigos kodas 190194851. Steigėjas Prienų rajono savivaldybės taryba. Filialas: Išlaužo pagrindinės mokyklos ikimokyklinio ugdymo skyrius.
Istorija
Pirmoji pradžios mokykla įkurta 1926 m. Šaltupio kaimo gyventojo V. Sūnelaičio namuose. Pirmoji mokytoja Antanina Aleksaitytė-Penkaitienė. Tuo metu mokėsi 21 moksleivis. 1930 m. padidėjus moksleivių skaičiui, mokykla perkelta pas to paties kaimo gyventoją A. Stravinską (mokytojas Bernardas Bendinskas). 1930 m. Išlauže baigta statyti nauja dviejų komplektų pradžios mokykla. Mokėsi 82 moksleiviai, dirbo 3 mokytojai. Pasodintas didelis sodas, kurį prižiūrėjo jaunieji ūkininkai.
1947 m. pradžios mokykla tapo progimnazija, 1948 m. ją baigė pirmoji 10 moksleivių laida. Iš viso mokykloje mokėsi 103 moksleiviai, dirbo 7 pedagogai. Jie gyveno sunkiomis pokario sąlygomis: trūko sąsiuvinių, knygų, buvo mokomasi prie žibalinių lempų. Mokytojai ir moksleiviai palaikė vienas kitą. Buvo dedamos pastangos, kad visas Išlaužo jaunimas įgytų progimnazijos išsilavinimą. Todėl įsteigta vakarinė valstiečių jaunimo mokykla suaugusiems, vėliau vadinta vakarine kaimo jaunimo mokykla. Jaunimas noriai mokėsi. Mokyklos gyvenimui didelę įtaką turėjo vykstantys visuomeniniai pokyčiai: kūrėsi kolūkiai, žmonės buvo tremiami į Sibirą. Tremties neišvengė ir mokyklos moksleiviai bei mokytojai.
1967 m. didelis dėmesys pradėtas skirti mokymo kokybei bei mokytojų kvalifikacijai. Moksleiviai sėkmingai toliau mokėsi kitose mokyklose. Aktyvia veikla išsiskyrė jaunieji kraštotyrininkai. 1979 m. mokėsi 265 moksleiviai. 1986 m. mokykla tapo devynmete. Senoji mokykla netenkino išaugusių poreikių, 1991 m. pradėtas statyti naujas jos pastatas, bet statyba užtruko. 1999 m. mokykla tapo dešimtmete. 2000 m. spalio 22 d. mokyklos bendruomenė pradėjo dirbti naujose patalpose. Nuo 2004 m. mokyklai priklauso ikimokyklinio ugdymo skyrius, jį lanko 18 vaikų.
Kazamkėlis
left|120px
Kazamkėlis arba Kuzamkėlis – ežeras Lietuvoje, Varėnos rajone, 7 km į šiaurės vakarus nuo Merkinės, Makniūnų miške. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,37 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 105,2 m. Krantai aukšti, apaugę medžiais, tik šiaurvakarinis krantas žemas ir užpelkėjęs. Ežeras nenutekantis, priklauso Nemuno intako Apsingės baseinui. Kiek atokiau į pietvakarius įsikūręs Apsingės kaimas.
Juozas Blažys (1890)
Juozas Blažys (1890 m. gegužės 2 d. Šiauliai – 1939 m. balandžio 25 d. Kaunas) – Lietuvos gydytojas psichiatras, neuropatologas.
Biografija
1914 m. baigė Sankt Peterburgo karo medicinos akademiją. Per Pirmąjį pasaulinį karą tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje. 1918–1924 m. Tauragės psichiatrijos ligoninės direktorius. Nuo 1924 m. Lietuvos universiteto (nuo 1930 m. Vytauto Didžiojo universitetas) Nervų ir psichinių ligų katedros vedėjas; nuo 1937 m. profesorius.
Mokslinė veikla
Tyrė paveldimumo, psichiatrinės higienos, alkoholizmo, neurosifilio, sterilizacijos klausimus, apie tai parašė mokslinių straipsnių. 1931 su kt. įsteigė Lietuvos sveikatos ir blaivybės draugiją, jos pirmasis pirmininkas.
Viktoras Rinkevičius
Viktoras Rinkevičius (g. 1950 m. kovo 11 d. Inturkėje, Molėtų rajonas) – inžinierius, Lietuvos ir Biržų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1965 m. baigė Pasvalio rajono Grūžių aštuonmetę mokyklą, 1969 m. baigė Pasvalio rajono Joniškėlio žemės ūkio technikumą ir įgijo techniko – mechaniko specialybę. 1982 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Žemės ūkio mechanizacijos fakulteto Neakivaizdinį skyrių ir įgijo inžinieriaus – mechaniko specialybę.
1969–1971 m. tarnavo armijoje. 1971–1973 m. Joniškėlio žemės ūkio technikumo mechanikas, 1973–1978 m. Pasvalio rajono Sabonių kolūkio vyr. inžinierius – mechanikas. 1978–1980 m. Pasvalio rajono susivienijimo „Žemės ūkio technika“ valdytojo pavaduotojas, 1980–1985 m. Biržų rajono susivienijimo „Žemės ūkio technika“ valdytojas. 1985–1986 m. Biržų rajono žemės ūkio valdybos viršininkas, 1986–1989 m. Biržų rajono agropramoninio susivienijimo pirmininkas. 1989–1990 m. Biržų rajono vykdomojo komiteto pirmininkas, 1990–1991 m. Biržų rajono valdytojo pavaduotojas, Žemės ūkio skyriaus viršininkas. 1992–2000 m. ir 2005–2016 m. uždarosios akcinės bendrovės „Biržų žemtiekimas“ direktorius, valdybos narys.
2000–2008 m. ir 2016–2020 m. Seimo narys.
Nuo 1990 m. Lietuvos valstiečių partijos narys, nuo 2001 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos pirmininko pavaduotojas.
1997–2003 m. ir 2007–2016 m. Biržų rajono savivaldybės tarybos narys.
Lietuvos žemės ūkio rūmų narys, Lietuvos žemės ūkio technikos asociacijos prezidiumo narys.
Žmona Birutė, sūnūs Ričardas, Robertas.
Al-Najma
Al-Najma arba Al-Nejmeh gali reikšti:
Futbolo klubai:
Užalajės kalnagūbris
thumb|250px|Užalajės kalnagūbris nuo Alajaus slėnio
Užalajės kalnagūbris arba Čongalajaus kalnagūbris  – kalnagūbris Pamyro kalnų šiaurėje, Tadžikistano ir Kirgizijos teritorijose. Sudaro pietinę Alajaus slėnio ribą. Nusidriekęs iš rytų į vakarus 240 km, plotis iki 40 km. Aukščiausia vieta – Lenino (Avicenos) viršukalnė (7134 m).
Sudarytas iš skalūnų, klinties, smiltainio, konglomerato. Būdingas aukštikalnių reljefas. Plyti ledynai (Lenino, Did. ir Maž. Saukdaro, Nuros ir kt.), kurių bendras plotas 1194 km². Vietomis paplitę gipso karstiniai reiškiniai. Šlaituose veši stepės ir aukštikalnių pievos.
Rytinėje Užalajės kalnagūbrio dalyje yra Kyzylarto perėja, kuria eina Pamyro traktas.
Antrasis Opiumo karas
thumb|right|300px|Taku tvirtovės žlugimas [[1860 m.]] Antrasis Opiumo karas − 1856−1860 m. vykęs D. Britanijos, Prancūzijos ir Kinijos karas.
D. Britanija pasinaudojusi Kinijoje vykusiu pilietiniu karu (Taipingų sukilimu), 1856 m. spalio mėnesį pradėjo Antrąjį Opiumo karą. 1857 m. į karą įsijungė Prancūzija.
1857 m. gruodžio mėnesį britai ir prancūzai užėmė Guangdžou, 1858 m. gegužės mėnesį − Dagu uostą bei grasino pulti Tiandziną ir Pekiną.
1860 m. D. Britanija ir Prancūzija atnaujino karo veiksmus. Rugpjūčio mėnesį jų kariuomenė užėmė Tiandziną, spalio mėnesį − Pekiną ir privertė Kiniją pasirašyti naują sutartį (Pekino sutartis).
1860 m. spalio 24-25 d. buvo pasirašyta Pekino sutartis, pagal kurią Kinijos vyriausybė sutiko išmokėti D. Britanijai ir Prancūzijai 8 mln. juanbao (yuánbǎo) kontribuciją, atverti Tiandzino uostą užsienio prekybai, legalizuoti opiumo prekybą, įteisinti religinę laisvę Kinijoje.
Plyta
thumb|250x250px|Šiuolaikinės keraminės plytos Plyta – nedidelis stačiakampio gretasienio formos molio blokas, naudojamas statyboje. Plytos skirstomos į degtas ir nedegtas (žalias), keramines (molio), silikatines.
Pritaikymas
Plytos daugiausia naudojamos statyboje – atitvarose (laikančios ir nelaikančios sienos, atraminės sienos, skirtos žemei sulaikyti), taip pat naudojamos grindyse, terasose, takuose. Dėl savo tankumo ir atsparumo ėdžioms medžiagoms, jos taip pat plačiai naudojamos drenažo, nuotekų sistemų rengime.
Istorija
kairėje|miniatiūra|250x250px|[[Romėnai|Romėnų Aula Palatina bazilika Tryre, Vokietijoje, IV a. iš degtų plytų pastatyta Konstantinui I]] Plytos pradėtos naudoti prieš daugiau kaip 6 000 metų – iš keraminių plytų senovės Rytų šalyse namai buvo statomi 7–6 tūkstantmetyje pr. m. e. 3–2 tūkstantmetyje pr. m. e. pradėtos naudoti Egipte. Senovės Graikijoje buvo naudotos degtos plytos. Keraminės plytos Lietuvoje gaminti pradėtos XIII amžiuje. XIX a. Vokietijoje išrastos silikatikės plytos, Lietuvoje gaminti pradėtos 1929 m. Petrašiūnų plytų fabrike „Bitukas“. Pirmosios plytos buvo gaminamos 230–310 mm ilgio, 140–200 mm pločio, 60–90 mm storio, siekiant, kad jas galėtų lengvai nešioti vienas žmogus. Viename plytos šone buvo padaromi 3–6 grioveliai – tokios plytos vadinamos brauktinėmis. Šiais laikais naudojamas daugetas įvairių didžių plytų. Statybinės plytos paprastai būna 5,5 × 9,5 × 20 cm dydžio. Šiuolaikinis plytų gaminimo procesas beveik nepasikeitęs nuo ankstyvųjų plytų, jis sudarytas iš tų pačių etapų, tik šiek tiek ištobulintas.
Masava
Istorija
Ilgą laiką Masava priklausė Abisinijai (dabartinė Etiopija), XVI–XVIII amžiuje priklausė Osmanų imperijai. 1864 m. perduota Egiptui. 1885 m. Masavą užėmė Italijos kariuomenė, priskyrė Eritrėjai ir maždaug iki 1900 m. Masava buvo Eritrėjos sostinė (vėliau ja tapo Asmara). Antrojo pasaulinio karo metu (1941 m.) Masavą užėmė britai, kurie ją valdė iki 1952 metų, kai remiantis JTO Generalinės asamblėjos sprendimu Eritrėja sudarė federaciją su Etiopija, o dar po 10 metų tapo Etiopijos dalimi.
Rimantas Vaitkus
Rimantas Vaitkus (g. 1957 m. spalio 1 d. Plungėje) – chemikas, Lietuvos politinis veikėjas.
Biografija
1975 m. baigė Plungės 3–ąją vidurinę mokyklą, 1980 m. Vilniaus universiteto Chemijos fakultetą. 1992 m. gamtos mokslų (chemijos) daktaras, dviejų išradimų autorius. 1996 m. stažavosi Upsalos, 1997 m. Kreitono universitetuose.
1979–1984 m. Respublikinės jaunųjų technikų stoties būrelio vadovas, 1980–1992 m. „Fermento“ instituto mokslinis bendradarbis, 1990–1991 m. Vilniaus 44-osios vidurinės mokyklos chemijos mokytojas. 1992–1997 m. Vilniaus pedagoginio universiteto chemijos katedros dėstytojas asistentas, 1994 m. docentas, Chemijos ekspertų komisijos narys, 1997–2001 m. Švietimo ir mokslo ministerijos Mokslo ir studijų departamento skyriaus vedėjas, 2001–2004 m. ir 2012–2015 m. švietimo ir mokslo viceministras. 2005–2008 m. – Mykolo Romerio universiteto prorektorius. 2008–2012 m. – VU prorektorius.
2015–2016 m. Vyriausybės pirmasis kanclerio pavaduotojas.
1988 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio aktyvistas. Nuo 1989 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 2000–2001 m. ir 2012–2013 m. Vilniaus skyriaus laikinasis pirmininkas. Nuo 1995 m. LSDP tarybos narys.
1991–1995 m. Grigiškių apylinkės tarybos narys, 2000–2007 m. ir 2012-2015 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.
Chemijos vadovėlių, pratybų sąsiuvinių, mokslinių straipsnių autorius ir bendraautoris. 1991–2001 m. vadovavo Lietuvos moksleivių komandoms tarptautinėse chemijos olimpiadose.
Jūriniai karšiai
Jūriniai karšiai (Bramidae) – ešeržuvių (Perciformes) būrio žuvų šeima.
Rimantas Vaitkus
Visuomeninė veikla
Studijuodamas Rimantas Vaitkus buvo studentų profsąjungos pirmininkas.
Mockonys (Prienai)
Mockonys – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 13 km nuo Lielionių, prie Alšios upės.
Donas
Donas (, 🇬🇷) – upė Rusijoje, viena didžiausių ir svarbiausių Rytų Europos lygumoje. Prasideda Vidurio Rusijos aukštumoje, 180 m aukštyje, Tulos srityje, Novomoskovsko apylinkėse. Seniau upės ištakomis laikytas Ivano ežeras, tačiau dabar upė prasideda Šatsko tvenkinyje. Teka pietų kryptimi. Tipiška lygumų upė; slėnis platus, nestatus, upės tėkmė lėta, daug kur formuoja meandras, senvages. Kerta Lipecko, Voronežo sritis, nuo Bogučiaro daro lankstą į rytus, prateka Rostovo, Volgogrado sritis, toliau vėl Rostovo sritimi į vakarus. Įteka į Azovo jūros Taganrogo įlanką netoli Azovo miesto; sudaro deltą (plotas 340 km²).
Didžiausi intakai:
Donas aukštupyje užšalęs būna nuo lapkričio pradžios iki balandžio vidurio, žemupyje – nuo gruodžio pradžios iki kovo pabaigos. Upė su Volga sujungta Volgos-Dono kanalu. Donas ties Volgodonsku patvenktas Cimliansko tvenkiniu, taip pat yra dar keletas užtvankų. Maksimali laivybos riba – Sosnos žiotys (1604 km), tačiau reguliari laivyba vyksta nuo Liskų (1355 km). Žvejyba.
Prie Dono įsikūrę šie miestai: Dankovas, Lebedianė, Zadonskas, Semilukai, Liskai, Pavlovskas, Serafimovičius, Kalačas prie Dono, Volgodonskas, Konstantinovskas, Aksajus, Rostovas prie Dono, Azovas.
Pavadinimo kilmė
Upėvardis skitiškas, reiškia tiesiog upę (plg. „upė“,  „lašas, skystis, rasa“,  „upė“).
Klebiškio pagrindinė mokykla
Prienų rajono Klebiškio pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Prienų raj. Klebiškyje, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190195234. Steigėjas Prienų rajono savivaldybės taryba. miniatiūra|220px|left|Mokykla 2018 m. kovą
Istorija
Mokykla uždaryta 2017 metais.
Specnaz
thumb|right|[[GRU Specnaz SSRS-Afganistano karo metu, 1988 m. Foto: Michailas Jevstafjevas]]
GRU SpecNaz ( – santrumpa, žyminti spec. dalinius, ) – TSRS bei Rusijos specialieji daliniai, pavaldūs GRU tarnybai. Paskirtis – žvalgyba, asimetrinis karas, kova su terorizmu. Daliniai daug kartų panaudoti ypatingoms operacijoms TSRS teritorijoje, Rusijoje bei užsienyje.
Ožiagiriai
Ožiagiriai arba Otporas (, nuo 1936 m. rugsėjo 16 d. Oschnagorren, nuo 1938 m. birželio 3 d. Adlermark, nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Krasnojarskojės kaimo gyvenvietės teritorija.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities Beiniūnų valsčiaus kaimas. Priklausė Dombrovkos parapijai. 1928 m. prijungtas prie Zabrosto. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono, 1947– 1993 m. Lvovskojės apylinkės kaimas.
Alvydas Sadeckas
Alvydas Sadeckas (g. 1949 m. gegužės 12 d. Vilniuje) – Lietuvos visuomenės veikėjas, 2000 - 2008 m. Seimo narys, Lietuvos policijos komisaras, verslininkas.
Biografija
1970–1975 m. LLKJS CK darbuotojas, 1975–1991 m. LSSR (nuo 1990 m. Lietuvos Respublikos) vidaus reikalų ministerijos Kriminalinės paieškos valdybos poskyrio, skyriaus viršininkas, 6-ojo (kovos su organizuotu nusikalstamumu) skyriaus viršininkas, Lietuvos kriminalinės policijos vyriausiasis komisaras, pulkininkas.
1991-1992 m. Lietuvos policijos akademijos dėstytojas. 1993 m. prezidento Algirdo Mykolo Brazausko patarėjas nacionalinio saugumo klausimais. 1994 m. Lietuvos valstybinio komercinio banko Vindikacijos skyriaus viršininkas. 1994–2000 m. UAB „Ekskomisarų biuras“ viceprezidentas.
2000–2008 m. Seimo narys, 2000-2006 m., 2008 m. Nacionalinio saugumo ir gynybos komiteto pirmininkas.
2004 m. apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžiumi.
Žmona Ilona (1953-2012), sūnus Alius.
Kubas
Kubas – trimatė vientisa geometrinė figūra, sudaryta iš šešių kvadratų. Visos kubo kraštinės yra lygios. Kubas yra vienas iš penkių Platono kūnų – taisyklingųjų iškilųjų briaunainių.
Jei briaunos ilgis yra a, vienos kubo sienos plotas yra lygus a^2, visą paviršiaus plotą sudaro šešios sienos – 6 a^2, tūris – a^3.
Kubo įstrižainės ilgis tarp artimiausių viršūnių lygus, kur a – kubo kraštinės ilgis, o c – kvadrato įstrižainės ilgis.
Kubo įstrižainės ilgis tarp dviejų labiausiai vienas nuo kito nutolusių kampų lygus, kur a – kubo kraštinės ilgis, o c – kubo įstrižainės ilgis.
Bamakas
Bamakas – miestas Malio pietvakariuose, šalies sostinė ir didžiausias miestas. Šalia teka Nigerio upė. 2,45 mln. gyventojų (2018 m.). Tai pagrindinis administracinis, verslo, finansų, gamybos ir transporto centras šalyje. Mieste išvystyta įvairi pramonė: medvilnės apdirbimas, variklių gamyba, maisto pramonė, žemės ūkio technika, metalo pramonė, statybinės medžiagos. Geležinkeliu miestas yra sujungtas su Dakaru Senegale, šitaip susisiekdamas su Atlanto vandenynu. Mieste taip pat yra mokslinių tyrimų insitutai, vadybos, inžinerijos, medicinos, odontologijos koledžai.
Istorija
Malio imperijos laikais (XI-XV a.) miestas buvo svarbus musulmonų mokslo centras, tačiau palaipsniui jo svarba mažėjo, o 1883 metais, kai miestą užėmė prancūzų karinės pajėgos, vadovaujamos Žozefo Simono Galjenio (Joseph Simon Gallieni), Bamakas tebuvo kaimas.
1908 m. jis buvo paskelbtas Prancūzijos Sudano (kolonijinis Malio pavadinimas) administraciniu centru, o 1960 m. tapo nepriklausomo Malio sostine.
1991 m. kovo 22 d. per protestus buvo nužudyta virš 300 žmonių. Po keturių dienų buvo nuverstas Traore, 1992 m. prezidentu oficialiai tapo Alfa Oumaras Konari.
2015 m. lapkričio 20 d. du ginkluoti vyrai įsiveržė į Radisson Blu viešbutį ir paėmė 140 žmonių įkaitais. Per septynias valandas apgulties 21 įkaitas ir abu užpuolikai žuvo.
Nerva
Markas Kokcėjus Nerva (30 m. lapkričio 8 d. arba 35 m. – 98 m. sausio 27 d.) – Romos imperatorius 96–98 m. Jis buvo pirmasis imperatorius, išsirinkęs įpėdinį pagal sugebėjimus ir potencialą, o ne giminystės ryšius. Tai lėmė imperatorių virtinę, vadinamą „penkiais gerais imperatoriais“.
Stefan Meller
Stefan Meller (g. 1942 m. liepos 4 d. Lione – m. 2008 m. vasario 4 d. Varšuvoje) – lenkų istorikas, diplomatas.
Nerva
Ankstyvasis gyvenimas
thumb|left|150px|Nervos biustas, [[Narnai, Italija]] Markas Kokcėjus Nerva buvo labiau vienas iš Italijos kilmingųjų, o ne Romos elito narys. Tuo jis panašus į Vespasianą, Flavijų dinastijos įkūrėją. Nerva gimė Narnuose, Umbrija, 50 mylių nuo Romos 35 m. lapkričio 8 d.
Jo šeimos nariai užėmė aukštus postus, o prosenelis buvo konsulu 36 m. pr. m. e. ir buvo imperatoriaus palydoje tuo metu, kai gimė Nerva. Jis buvo susijęs su Julijaus-Klaudijaus dinastija, nes jo dėdė Oktavijus Lenas vedė Rubeliją Basą, kurios prosenelis buvo Tiberijus.
Stefan Meller
1993 m. sausio mėn. Stefan Meller URM direktoriaus pavaduotojas, vėliau – Europos departamento direktorius, jaunesnysis valstybės sekretorius. 1996 m. Lenkijos ambasadorius Prancūzijai. 2005 m. spalio 31 d. – 2006 m. balandžio 28 d. užsienio reikalų ministras premjero Kazimierz Marcinkiewicz kabinete.
St. Meller – našlys, turi 3 vaikus. Sūnus Marcin Meller – Playboy žurnalo lenkų kalba vyr. redaktorius.
Nerva
Imperatorius
thumb|left|150px|Unikalus biustas Nervos iš privačios kolekcijos Po sėkmingo pasikėsinimo į Domicianą 96 m., užbaigusio jo valdymo terorą, Nerva tapo imperatoriumi 96 m. rugsėjo 18 d. Fasti Ostienses rašoma „keturiolika dienų iki spalio pradžios: Domicianas nužudomas. Tą pačią dieną Nerva paskelbiamas imperatoriumi.“ Pagal Kasijų Dio į jį kreipėsi sąmokslininkai, nužudę Domicianą, nes jis buvo senas (61 m.) ir bevaikis, t. y., saugi rankų pora. Tai lėmė ir tai, kad jo gyvenimas buvo pavojuje dėl Domiciano.
Po tapimo imperatoriumi jis pakeitė imperijos politiką: paleido kalintus už maištą, uždraudė būsimus persekiojimus už maištą, suteikė amnestiją daugumai ištremtų Domiciano, sugrąžino konfiskuotą turtą ir įvedė senatą į savo valdymą. Jis tikriausiai tai darė, kad išliktų santykinai populiarus (ir todėl gyvas), bet tai ne visiškai jam padėjo. Parama Domicianui armijoje liko stipri ir 97 m. lapkritį pretorionų gvardija užėmė imperatoriaus rūmus ant Palatino kalvos ir paėmė Nervą įkaitu. Jis buvo priverstas patenkinti jų reikalavimus, sutiko perduoti atsakingus už Domiciano mirtį ir netgi pasakė kalbą, kurioj dėkojo maištaujantiems pretorionams. Petronijus ir Partenijus, pretorionų kaltinami dėl Domiciano nužudymo, buvo užmušti. Nerva nenukentėjo, bet jo autoritetas buvo sugriautas. Jis neturėjo savo vaikų, bet surado sprendimą: įvaikinti ką nors, kas turi armijos ir žmonių paramą. Jis pasirinko Trajaną, armijų vadą germanų pasienyje, kad sutvirtintų savo paties valdžią. Kasperijus Elianas, pretorionų prefektas, atsakingas už maištą prieš Nervą, valdant Trajanui buvo nuteistas mirties bausme.
Epitome de Caesaribus praneša, kad Nerva pradėjo karščiuoti ir greit mirė. Šv. Jeronimas mano, kad jis mirė Salustijaus soduose Romoje. Greitai jis buvo Senato sudievintas, o jo pelenai padėti į Augusto mauzoliejų. Jo laidojimo dieną buvo saulės užtemimas.
1983/84 m. Kandidatų mačai
'''1983/84 m. Kandidatų mačai''' – tai pasaulio šachmatų čempionato finalinis etapas, kuriame, pagal nuostatus atrinkti dalyviai, žaisdami mačus vieno minuso sistema, atrinko šachmatininką, kuris 1984 m. galėjo žaisti mačą, dėl pasaulio šachmatų čempiono vardo, su Anatolijumi Karpovu. Juo tapo Garis Kasparovas.
Dalyviai
1983/84 m. Kandidatų mačuose dalyvavo 8 žaidėjai: Robertas Hiubneris (praėjusio ciklo 1980/81 m. Kandidatų mačų finalininkas) ir Viktoras Korčnojus (1981 m. pasaulio čempionato mačą pralaimėjęs žaidėjas).
Šeši geriausiai pasirodę, iš 3-jų 1982 m. tarpzoninių turnyrų (po du iš: Las Palmo, Maskvos ir Tolukos), : A. Beliavskis, G. Kasparovas, L. Portišas, Z. Riblis, V. Smyslovas ir Eugenio Torre.
Nugalėtojų nustatymas
a) Traukiami burtai dėl spalvos ir per vieną dieną žaidžiamos dvi sutrumpinto laiko kontrolės partijos (kiekvienam dalyviui po 1 val iki partijos pabaigos). Pasibaigus pirmajai partijai, antroji žaidžiama po dviejų valandų. Tas dalyvis, kuris laimi dviejų partijų mikromačą, tampa viso mačo nugalėtoju. Jei ir po šių dviejų partijų rezultatas vis dar lygus, tai nugalėtojo nustatymui traukiami burtai.
Kokia iš pateiktų procedūrų bus naudojama, sprenžia mačų dalyviai balsavimu. Jis turi būti surengtas, kai yra aiškūs visi dalyviai, ir įvykti iki ketvirtfinalio burtų traukimo. Jei nuomonės išsiskiria (balsavimas baigiasi lygiosiomis), tai naudojama procedūra b).
Bad Kisingenas
10-ies partijų mačas vyko 1983 kovo 26 – balandžio 15 d. Bad Kisingene (Bavarija). Mačas vyko su didele Viktoro Korčnojaus persvarą : laimėjęs pirmąją partiją, po lygiųjų antrojoje, pasiekė pergales iš eilės dvejose partijose ir po keturių ratų jau pirmavo trimis taškais.
Lajošo Portišo pastangos pirmų vaisių davė tik 8-oje partijoje, kai jis atsilikimą sušvelnino iki dviejų taškų. Bet jis įgijo tik teorinę galimybę pasivyti varžovą, nes reikėjo ir dvi likusias partijas laimėti. Tačiau to neįvyko, Viktoras Korčnojus, laimėjęs 9-ą partiją, ketvirtfinalio mače pasiekė įtikinamą pergalę ir pateko į pusfinalį.
Veldenas prie Verterio
10-ties partijų mačas vyko Veldene prie Verterio 1983 m. kovo 24 – balandžio 19 d. Mačas vyko nerezultatyviai: pirmosios trys partijos baigėsi lygiosiomis. Ketvirtąją partiją laimėjo Vasilijus Smyslovas. Likus partijai iki pabaigos Robertas Hiubneris išlygino mačo rezultatą. Paskutinė partija baigėsi lygiosiomis, drauge ir mačas - 5:5. Buvo paskirtos 4-ios papildomos partijos, kurios visos baigėsi lygiosiomis. Po to, panaudojus ruletę, buvo ištraukti burtai, kurie lėmė, kad pusfinalyje žais Vasilijus Smyslovas.
Alikantė
10-ties partijų partijų ketvirtfinalio mačas tarp Eugenijaus Torės ir Zoltano Riblio vyko 1983 m. balandžio 4 - 26 d. Alikantėje.
Pirmosios keturios partijos buvo žaidžiamos labai atsargiai ir, atitinkamai: po 13, 19, 15 ir 14 ėjimų baigėsi lygiosiomis.
Mačo viduryje inciatyvos ėmėsi Zoltanas Riblis, kuris laimėjo iš eilės dvi partijas (5-ąją ir 6-ąją). Į tai Eugenijus Torė atsakė viena pergale 7-je partijoje. Po to sekė dvi lygiosios.
Norėdamas paskutinėje (10-oje) mačo partijoje, bent išlyginti rezultatą, E. Torė juodosiomis figūromis privalėjo laimėti, tačiau gavosi atvirkščiai: jis pralaimėjo.
Zoltanas Riblis laimėjo ketvirtfinalio mačą 6:4 ir pateko į pusfinalį.
Maskva
Dešimties partijų ketvirtfinalio mačas, tarp Gario Kasparovo ir Aleksandro Beliavskio vyko Maskvoje 1983 m. vasario 28 - kovo 19 d. Mačas vyko aktyviai: po lygiųjų pirmojoje partijoje, antrąją laimėjo Garis Kasparovas, bet po lygiųjų 3-ioje, jį ištiko nesėkmė 4-oje partijoje ir mačo rezultatas tapo lygus. Nors neilgam: jau sekančioje partijoje Garis Kasparovas šventė pergalę ir vėl tašku pirmavo mače.
Tolesnės Aleksandro Beliavskio pastangos išlyginti mačą rezultatų nedavė: partijos baigdavosi, arba lygiosiomis (6-oji ir 7-oji), arba pralaimėjimais (8-oji ir 9-oji).
Mačas baigėsi anksčiau laiko: po devintosios partijos, kai G. Kasparovas surinko, pakankamus mačui laimėti 6 taškus. Garis Kasparovas pateko į pusfinalį.
Pusfinaliai
Abu pusfinaliai beveik vienu metu (vienos dienos skirtumu) vyko Londone.
Kasparovas - Korčnojus
12-kos partijų pusfinalio mačas vyko Londone 1983 lapkričio 21 – gruodžio 16 d.
Smyslovas - Riblis
Kitas, 12-kos partijų pusfinalio mačas vyko Londone 1983 lapkričio 22 – gruodžio 17 d.
Mačas prasidėjo Vasilijaus Smyslovo pergale, bet Zoltanas Riblis sekančioje partijoje atsirevanšavo. Po to sekė dvejos lygiosios ir vėl laimi Vasilijus Smyslovas, kuris savo sėkmę pakartoja 7-oje partijoje ir pirmauja dviem taškais. Per likusias ketverias partijas nei vienam iš varžovų nepavyko pasiekti pergalių ir pusfinalio nugalėtoju bei finalininku tapo Vasilijus Smyslovas.
Finalas
Finalinis, 16-kos partijų, mačas vyko Vilniuje 1984 m. kovo 10 – balandžio 9 d.
Per pirmas dvi partijas varžovai tenkinosi lygiosiomis. Pradedant nuo 3-ios partijos pergales (3-ia, 4-a, 9-a ir 11-a partijos) skynė tik Garis Kasparovas, o jo varžovas per visą mačą – nei vienos. Įtikinama Gario Kasparovo pergalė. Jis iškovoja teisę 1984 m. žaisti mačą su tuometiniu pasaulio čempionu Anatolijumi Karpovu.
Dordonė (upė)
Dordonė  – upė pietvakarių Prancūzijoje (Piui de Domo, Korezo, Lo, Dordonės ir Žirondos departamentuose). Prasideda Centriniame Masyve, Pju de Sansi kalno papėdėje, susiliejus Dorės ir Donės upeliams. Teka daugiausia į vakarus, aukštupyje ir vidurupyje kalnuotomis ir kalvotomis vietomis, žemupyje – Akvitanijos žemumomis. Kartu su Garona sudaro Žirondos estuariją, kur įteka į Atlanto vandenyno Biskajos įlanką. Dordonė kartais laikoma Garonos intaku.
Didžiausi intakai: Seras, Veseras, Islas. Žemupyje jaučiami vandenyno potvyniai. Įrengta hidroelektrinių kaskada. Laivyba nuo Liburno miesto.
thumb|left|180px|Dordonė Perigoro apylinkėse
Karčiuotieji ešeriai
Karčiuotieji ešeriai (Caristiidae) – ešeržuvių (Perciformes) būrio žuvų šeima. Gyvena vandenynų atogrąžų zonoje. Dydis – iki 30 cm.
Kunigiškių pagrindinė mokykla
Prienų rajono Kunigiškių pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Paprūdžiuose (Prienų raj.), vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 290195420. Steigėjas Prienų rajono savivaldybės taryba. Filialas: Prienų rajono Kunigiškių pagrindinės mokyklos Tartupio pradinio ugdymo skyrius.
Istorija
Mokykla įkurta 1920 m. Pirmieji mokiniai glaudėsi tuo išnuomotame pastate. Veikė viena klasė, kurią mokė vienas mokytojas.
Mokyklos pastatas pastatytas 1979 m. Vėliau prie jo pristatytas priestatas. 2001 m. mokykla renovuota iš Pasaulio banko lėšų, įrengtas trečias aukštas, modernūs kabinetai, biblioteka skaitykla. 2004 m. prijungta Tartupio mokykla. 2012 m. Kunigiškių mokykla prijungta prie Balbieriškio pagrindinės mokyklos ir tapo Kunigiškių pagrindinio ugdymo skyriumi, kuris galiausiai 2015 m. uždarytas.
Mockupiai
Mockupiai – buvęs kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Sintautų.
Istorija
Mockupiai – vienas seniausių parapijos kaimų, minimas nuo 1697 m. XIX a. pabaigoje kaime buvo 17 sodybų su 121 gyventojų, kaimas priklausė Sintautų parapijai.
Ant upelio kranto – kaimo kapinaitės su paskutiniu jose 1935 m. palaidotu Jonu Kudirka.
Seniausi kaimo gyventojai prieš karą buvo Treinys, Dumčius, Išganaitis, Vaitiekaitis, Venys, Žukauskas, Augustaitis. Mockupiuose ilgą laiką veikė pradinė mokykla, atidaryta 1923 m. spalio mėnesį. Iškart lankė 54 mokiniai, prieš karą būdavo apie 40, po karo – kartais iki 20 mokinių. Ji garsėjo vakarėliais, per kuriuos vaikai ir tėvai rengdavo vaidinimus, koncertuodavo. Mokykla uždaryta 1967 metais, inventorius pervežtas į Kuodžius.
Sintautų apylinkės Mockupių kaimas 1987 m. kovo 25 d. panaikintas LTSR AT Prezidiumo įsaku.
Gyventojai
Iš Mockupių kilę kunigai Jonas ir Vincas Dumčiai.
Mogiškės
Mogiškės – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 2 km nuo Išlaužo.
Alytaus miesto savivaldybės taryba 2000–2003 m.
Alytaus miesto savivaldybės taryba – Alytaus miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 2000 m. kovo 19 d.
Veikla
Miesto meru išrinktas Vytautas Kirkliauskas.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Australinės lašišos
Australinės lašišos (Arripidae) – ešeržuvių (Perciformes) būrio žuvų šeima, kurioje 1 gentis ir 4 rūšys. Paplitusios Ramiojo vandenyno pietinėje dalyje ties Australija ir Naująja Zelandija.
Dana Rutkutė
Dana Rutkutė (1922 m. kovo 10 d. Joniškyje – 2019 m. rugpjūčio 17 d. Vilniuje, palaidota Vilnius  Antakalnio kapinėse ) – lietuvių teatro aktorė, teatrologė, televizijos ir radijo diktorė, laidų vedėja.
Biografija
Tėvas Martynas Rutkus (1891–1927) buvo pedagogas, visuomenės ir kultūros veikėjas, motina – darbininkė. Be Danos šeimoje dar augo brolis ir dvi seserys. Sesuo Birutė Knizikevičienė (g. 1920 m.) – bibliografė, kraštotyrininkė.
Baigė Joniškio Aušros gimnaziją. Neakivaizdžiai studijuodama kurį laiką pastarojoje dirbo literatūros mokytoja. 1940 m. įstojo į Vilniaus universiteto Humanitarinių mokslų fakultetą, 1941 m. tapo Vilniaus Vaidilos teatro aktore. Lankė dramos teatro studiją. Nuo 1943 m. – Vilniaus miesto teatro aktorė. 1945–1946 m. – Panevėžio dramos teatro aktorė. 1961 m. baigė teatrologijos studijas Maskvos Lunačiarskio teatro meno institute.
Nuo 1949 m. dirbo Lietuvos radijo ir televizijos diktore, vedė įvairias laidas. Aktyvią darbinę veiklą baigė 1986 m. Sukūrė vaidmenų kine: filmuose „Adomas nori būti žmogumi“ (1959 m., rež. Vytautas Žalakevičius), „Ties riba“ (1973 m., rež. Raimondas Vabalas).
Dana Rutkutė periodinėje spaudoje paskelbė daugybę teatro spektaklių recenzijų, apybraižų, aktorių kūrybinių portretų. Išleido straipsnių rinkinį „Aktorius teatro veidrodyje“ (1989 m.), prisiminimų knygą „Mano jaunystės teatras“ (1994 m.). Už pastarąją 1995 metais pelnė „Kristoforo“ padėkos prizą.
Eimundas Savickas
Eimundas Savickas (g. 1957 m. kovo 26 d. Vilkaviškyje) – Lietuvos ūkio, politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1976 m. baigė Kauno 32–ąją vidurinę mokyklą. 1982 m. baigė Kauno politechnikos institutą ir įgijo inžinieriaus statybininko specialybę.
1982 m. Kauno karinio dalinio Nr. 65426 (tankų remonto gamykla), vėliau UAB| „Magnalis“ meistras, inžinierius. 1995 m. akcininkų išrinktas gamyklos „Magnalis“ generaliniu direktoriumi.
Autobusų gamybos Lietuvoje iniciatorius. 1997 m. uždaroji akcinė bendrovė „Magnalis“ laimėjo Vyriausybės paskelbtą tarptautinį autobusų surinkimo konkursą ir 1998 m. jam vadovaujant ši bendrovė pradėjo autobusų „Renault–Karosa“ surinkimą.
Nuo 1999 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, nuo 2003 m. Lietuvos liberalų demokratų partijos narys. 2000–2004 m. Seimo narys. 2003 m. išrinktas Kauno miesto savivaldybės tarybos nariu, bet mandato atsisakė. Žmona Kristina, sūnūs Vytautas ir Simonas.
Mokyliai
Mokyliais vadinami kaimai Molėtų rajone:
Januliškės
Januliškės – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Lavoriškių, prie Petruliškių.
Moibelės
Moibelės – kaimas Birštono savivaldybėje, 2 km nuo Birštono Vienkiemio.
Lubianka
thumb|250px|Lubianka
Lubianka – pastatas Maskvoje, 1920–1991 m. RTFSR ir TSRS specialiųjų tarnybų (KGB) centrinis kalėjimas, archyvas. Šiuo metu priklauso FSB. Pastato adresas – Lubianskaja ploščiad Nr. 2, priešais metro stotį Lubianka (anksčiau Dzeržinskaja).
Istorija
Namas pastatytas XIX pabaigoje. 1918 m. pastatas buvo sovietų valdžios nacionalizuotas. 1984 m. pastate buvo įkurtas slaptųjų tarnybų muziejus, kuriame dokumentuota užsienio žvalgybos didvyrių veikla.
Raudonakiai ešeriai
Raudonakiai ešeriai (Emmelichthyidae) – ešeržuvių (Perciformes) šeima. Dydis – apie 10-60 cm. Paplitę Atlanto, Indijos ir Ramiojo vandenyno pakrantėse.
Sen Lui
Sen Lui – miestas šiaurės vakarų Senegale, Vakarų Afrikoje, Sen Lui saloje, prie Senegalo upės žiočių. 176 tūkst. gyventojų (2005 m.). Jūrų uostas, komercinis ir transporto centras Senegalo upės slėnyje.
Istorija
Sen Lui 1659 m. įkūrė prancūzai kaip tvirtovę. Tai viena iš seniausių europiečių įkurtų gyvenviečių Vakarų Afrikoje. Nuo 1885 iki 1902 m. miestas buvo Prancūzijos Vakarų Afrikos sostinė, o nuo 1902 iki 1958 metų buvo Senegalo ir Mauritanijos sostinė.
Estijos Respublikos Rygikogas
thumb|Estijos herbas thumb|250px|Rygikogo rūmai thumb|250px|Rygikogo posėdžių salė Rygikogas ( 'valstybės susirinkimas') – Estijos Respublikos vienerių rūmų parlamentas, aukščiausias šalies įstatymų leidybos, valstybinės valdžios ir valstybės finansų kontrolės organas. Lietuvos istorinėje literatūroje 1920–1940 m. vadintas Estijos seimu, tarybinėje istoriografijoje 1920–1990 m. – Estijos valstybės dūma.
Istorija
1917 m. lapkričio 28 d. iki tol savos valstybės neturėjusios estų tautos Laikinoji Estijos asamblėja (Eesti Ajutine Maanõukogu, Maapäev), pasinaudodama Pirmojo pasaulinio karo ir revoliucijos Rusijoje metu susidariusiomis sąlygomis pasiskelbė aukščiausia valdžia, o 1918 m. vasario 24 d. asamblėjos komitetas paskelbė Estijos nepriklausomybę. Tačiau realizuoti valstybingumo įteisinimą trukdė iki 1918 m. lapkričio trukusi Vokietijos okupacija. Tik įvykus revoliucijai Vokietijoje ir 1918 m. lapkričio 28 d. prasidėjus Estijos neriklausomybės karui bei didžiąją šalies teritoriją išlaisvinus nuo svetimų karinių jėgų, 1919 m. balandžio 5–7 d. buvo išrinktas Estijos steigiamasis susirinkimas (Eesti Asutav Kogu), kuris į pirmąją sesiją susirinko 1919 m. balandžio 23 d.
1920 m. vasario 2 d. pagal Tartu sutartį Rusija pripažino Estijos nepriklausomybę, tuo pradėdama Estijos valstybės teisinį pripažinimą visame pasaulyje. 1920 m. birželio 15 d. Estijos steigiamasis susirinkimas priėmė pirmąją šalies istorijoje konstituciją, kurioje buvo numatyta išrinkti demokratinį parlamentą. 1921 m. rugsėjo 22 d. Estija tapo Jungtinių Tautų nare.
1933 m. spalio 14–16 d. estų tauta referendumu patvirtino naujos valstybės konstitucijos projektą. Tačiau 1934 m. kovo 12 d. įvykusio valstybės perversmo metu buvo įvestas autoritarinis režimas ir visą valdžią savo rankose sukoncentravo prezidentas Konstantinas Piatsas. 1934 m. liepos 28 d. Steigiamoji asamblėja priėmė trečiąją konstituciją, kurioje buvo numatytas dvejų rūmų parlamentas, tačiau tik su patariamąja funkcija. Pagal šią konstituciją 1938 m. balandžio 24 d. Konstantinas Piatsas vėl išrinktas Estijos prezidentu. Bet jau 1938 m. rugpjūčio mėn. tarp TSRS ir Vokietijos sudarytas Molotovo-Ribentropo paktas Estiją priskyrė TSRS įtakos sferai. TSRS šią sutartį realizavo 1940 m.
1940 m. liepos 15 d. darbą pradėjo okupantų faktiškai paskirta iš jiems lojalių žmonių sudaryta Estijos Tarybų Socialistinės Respublikos (ENSV) Aukščiausioji Taryba (Ülemnõukogu), kurios įgaliojimai tęsėsi per visą Antrąjį pasaulinį karą iki 1947 m. vasario 16 d. Per 50 sovietinės okupacijos metų buvo sudaryta 11 tokių pseudoparlametų, vykdžiusių Maskvos primestus nurodymus. Tik 1990 m. kovo 23 d. pagal pataisytus sovietinius įstatymus buvo demokratiškai išrinkta Estijos valstybės Aukščiausioji Taryba (Eesti Vabariigi Ülemnõukogu), kuri aukščiausiąją valstybinę valdžią perdavė 1992 m. rugsėjo 30 d. pradėjusiam darbą VII Estijos parlamentui.
Estijos parlamentai
Okupacinis parlamentas Atgavus nepriklausomybę
Įgaliojimai
Rygikogas priima svarbiausius valstybės teisnius sprendimus:
Pabna
Pabna  – miestas vakarų Bangladeše, prie Ičchamatės upės (Padmos intakas). Pramonės centras, veikia džiuto perdirbimo gamyklos. Išlikę hinduistų šventykla Jor Bangla, Pabnos vandens rezervuaras (iškastas 1887 metais). Yra Džinos parkas, dvi vyriausybinės kolegijos (Radžšahio universiteto filialai). Psichiatrijos ligoninė.
Apylinkės išsidėsčiusios prie Padmos (Gangos) ir Džamunos santakos trikampio. Tai aliuvinės lygumos, kurias vagoja daug upių ir srovių, lietaus sezono metu daug kaimų pasiekiami tik valtimis. Potvynių nuosėdos sąlygoja didelį žemės derlingumą, čia auginami ryžiai, džiutas, cukranendrės, ankštinės kultūros.
Jerry West
Biografija
Nuo 1956 m. iki 1960 m. Dž. Vestas rungtyniavo Vakarų Virdžinijos universitete, priešpaskutiniais metais (1959 m.) jis buvo pripažintas geriausiu finalinio ketverto žaidėju. Baigęs mokslus 1960 m., žaidė Romos olipinėse žaidynėse ir iškovojo aukso medalį. Tais pačiais metais antruoju numeriu jis buvo pašauktas Los Andželo „Lakers“ klubo.
Suformavęs neįprastą duetą su puolėju Elgin Baylor, Lakers iki 1969 m. net penkis kartus žaidė NBA finaluose, bet jiems kelią pastodavo Bostono „Celtics“ su talentinguoju Bill Russell priešakyje. 1968 m. padėties Lakers naudai negalėjo pakeisti ir Wilt Chamberlain. 1970 m. jie vėl pralaimėjo finale, tačiau šįkart prieš Niujorko „Knicks“. Po dvejų metų revanšas pavyko ir Dž. Vestas pirmą ir vienintelį kartą tapo NBA čempionu. 1969 m. Vestas buvo pripažintas NBA finalo naudingiausiu žaidėju – pirmas ir paskutinis kartas, kai pralaimėjusios komandos narys taip pagerbiamas.
Per savo karjerą Los Andželo komandoje pelnė 25 192 taškus. Jį sugebėjo aplenkti tik visą savo karjerą atstovaujantis Lakers komandai Kobe Bryant, kuris 2010 m. vasario 1 d. prieš Memfio „Grizlies“ komanda įmetė 44 taškus ir aplenkė jį. Dž. Vesto taškų vidurkis per rungtynes buvo 27, taip pat jis įmetė 7 160 baudų metimus ir rezultatyviai perdavė kamuolį 6 238 kartus. Pagerbiant Vestą, marškinėliai, pažymėti „44“ numeriu, daugiau nenaudojami klube. Iki 1980 m. Dž. Vestas ir Oscar Robertson buvo laikomi geriausiais gynėjais NBA istorijoje. Kadangi Vestas nėra laimėjęs NBA MVP titulo, jis laikomas geriausiu ne MVP krepšininku.
Nuo 2002 m. dirba generaliniu direktoriumi Memfio „Grizzlies“ klube.
Kongo DR moterų rankinio rinktinė
Kongo Demokratinės Respublikos moterų rankinio rinktinė – komanda, atstovaujanti Kongo Demokratinei Respublikai tarptautinėse moterų varžybose. Rinktinės sudėtį ir veiklą koordinuoja Kongo Demokratinės Respublikos rankinio federacija.
Deikiškių šv. Elenos koplyčia
miniatiūra|250px|right|Galinė dalis miniatiūra|140px|left|Bokštelio kryžius
'''Deikiškių šv. Elenos kop­ly­čia''' – veikianti kapinių koplyčia, esanti Deikiškių kaime, Vabalninko seniūnijoje, Biržų rajone, apie 3,5 km į šiaurės rytus nuo Mieliūnų, 2 km į rytus nuo kelio. Pastatyta 1716 m.