cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karolis XI
Biografija
Kilęs iš Vitelsbachų dinastijos Pfalco-Cveibriukeno atšakos. Tėvas Karolis X Gustavas, motina Jadvyga Eleonora fon Holštein-Gotorp.
Šeima
Žmona Danijos ir Norvegijos karaliaus Frederiko III duktė Ulrika Eleonora (1656–1693 m.) Jų vaikai:
Valdymas
1660–1672 m. už jį valdė Regentų Taryba, kuriai vadovavo M. G. de la Gardi. Dėl buvusių regentų proprancūziškos politikos kilus 1676–1679 m. karui su Danija, Karolis XI nustojo jų paisyti, o vėliau beveik visus regentus apkaltino finansiniais išeikvojimais. Vidutiniųjų sluoksnių remiamas be didesnio pasipriešinimo įvedė absoliutizmą – karaliaus sprendimų nebetvirtino luomų susirinkimas. Valstybės Tarybą pavadino Karaliaus taryba ir ji tapo tik patariamuoju organu. Įvedęs rangų sistemą pertvarkė valstybės valdymą. Nutraukė santykius su Prancūzija, nuo 1679 m. sudaręs taiką su Danija ir Brandenburgu nebekariavo. Susigrąžino daug ankstesnių karalių didikams išdalytų valdų (vadinamoji redukcija), gautas pajamas skyrė kariuomenei išlaikyti, karo prievolininkai kaip atlyginimą už tarnybą gaudavo po ūkį, ir įtvirtinimams statyti.
Volčanskas
Volčanskas  – miestas Rusijoje, Sverdlovsko srityje, 452 km į šiaurę nuo Jekaterinburgo, maždaug pusiaukelėje (25 km) tarp Karpinsko ir Severouralasko, rytinėse Uralo pašlaitėse, prie Volčankos upelio. Geležinkelio stotis (Lesnaja Volčanka) prie Serovo–Severouralsko atšakos. Veikia tramvajus. Kasamos rusvosios anglys. Mechanikos, medienos apdirbimo pramonė.
Istorija
Nuo XVIII-XIX a. dabartinio Volčansko vietoje buvo gyvenvietė, iš pradžių vadinta Valčia arba Volčia, vėliau Lesnaja Volčanka, pagal čia tekantį ir rytuose į Sosvą įtekantį upeliuką Volčanką.
Gyvenvietė (Volčanka) pradėjo kurtis ~1850 m. Nuo 1902 m. pradėta anglių kasyba. 1956 m. suteiktas miesto statusas ir Volčansko pavadinimas. Vėliau anglių kasybos apimtys ir gyventojų skaičius sumažėjo.
Adomiškis (Pasvalys)
Adomiškis – viensėdis Pasvalio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Grūžių.
Šlėgeriškis
Šlėgeriškis – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Kupreliškio, prie Apaščios ir kelio.
Istorija
1923 m. buvo 11 ūkių. 1959–1992 m. Kupreliškio kolūkio kaimas.
Zaborovas (Kolno apskritis)
Zaborovas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Staviskų valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į pietvakarius nuo Staviskų, apie 16 km į pietryčius nuo Kolno ir apie 75 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Transpoliarinis geležinkelis
thumb|250px|Transpoliarinis geležinkelis. Raudona – veikiantis, pilka – sunykęs, punktyras – nepastatytas, žalia – kitos linijos thumb|250px|Sunykusi linija Salechardas-Nadymas
Transpoliarinis geležinkelis, dar vadintas „Mirties geležinkeliu“ – nebeveikianti geležinkelio linija Rusijoje, kurią 1949–1953 m. statė GULAG'o kaliniai. Statybas vykdė su GULAG’o padaliniai: 501-a statyba (iš vakarų) ir 503-statyba (iš rytų). Ilgis 1459 km. Driekiasi per itin atšiaurias, retai gyvenamas vietoves. Linija prasideda už poliarinio rato, Čiumo stotyje, Komijoje, prie Usos upės. Geležinkelis kerta Poliarinio Uralo kalnus ir pasiekia Labytnangų miestą prie Obės. Nuo ten linija eina per pelkėtą Vakarų Sibiro lygumą iki Igarkos (prie Jenisiejaus), o iš ten turėjo eiti iki Norilsko.
Istorija
Statybos prasidėjo 1949 m., jose dirbo apie 80 tūkst. žmonių, projektui buvo skirta 42 mlrd. rublių. Linija turėjo padėti įsisavinti šiaurės Sibirą, aprūpinti Norilsko miestą bei Arkties laivyną. 1953 m., po Stalino mirties, buvo paskelbta masinė amnestija, todėl geležinkelio statybai pritrūko darbo jėgos. Nutarta laikinai nutraukti statybas, tačiau infrastruktūra greitai sunyko ir statybos darbai niekad nebebuvo atnaujinti.
2010 m. pradėti linijos nuo Salechardo iki Nadymo atstatymo darbai. 2015 m. nutiestas tiltas per Nadymo upę, visa linija turėtų būti atidaryta ~2018 m.
Linijos būklė
Transpoliarinio geležinkelio linija daugelyje ruožų sunyko: įgriuvo tiltai, subyrėjo sankasos, išvogti bėgiai. Dalyje atkarpų bėgiai taip ir nebuvo nutiesti. Dabar pilnai eksploatuojamas 196 km ruožas Čiumas-Labytnangai. Planuojama tilto statyba per Obę į Salechardą. Geležinkelis nuo Obės iki Nadymo upių sunykęs. Ruožas nuo Senojo Nadymo iki Naujojo Urengojaus atstatytas 1970 m. radus gausius gamtinių dujų telkinius ir dabar atskiruose ruožuose naudojamas krovinių gabenimui. Ties Korotčajevu jungiasi su Sverdlovsko geležinkelio linija. Iki kitapus Pūro esančio Senojo Urengojaus tilto nėra, o iki Turuchano upės geležinkelis nebuvo pastatytas. Netoli Igarkos buvusi linija Janov Stanas-Jermakovas taip pat apleista.
Pavilnutis
Pavilnutis – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Švėkšnos. Pro kaimą eina keliai iš Švėkšnos į Saugas, Pėžaičius, Vilkyčius; teka upeliai: Vilnutis (Ašvos dešinysis intakas), Lendrupis (Švėkšnalės dešinysis intakas); vakaruose prieina Bilviečio ir Kalkiškės miškai. Ribojasi su Kalnalio, Jomantų, Jurgaičių, Kalkiškės, Vilkėno I kaimais ir Švėkšnos miesteliu.
Pavilnučio kaime yra degalinė, automobilių plovykla, individuali medžio apdirbimo įmonė, istorijos paminklai: tarptautinių Baltijos trianguliacijos grandinės geodezinių matavimų „Švėkšnos bazė“ Švėkšnos trianguliacijos punktas, piliakalnis.
Istorija
Pietiniame Pavilnučio kaimo pakraštyje yra Parakaunyčios kalnas; senovėje ant kalno yra buvusios kapinės; prie kalno iki I pasaulinio karo stovėjo rusų caro armijos parako ir sprogstamųjų medžiagų medinis sandėlis.
1831 m. liepos 14 d. naktį Pavilnučio kaime ant Parakaunyčios kalno keletą valandų ilsėjosi besitraukiantis nuo rusų caro armijos persekiojimų generolo F. Rolando sukilėlių dalinys.
Pavilnučio kaimo viduryje buvo vadinamasis dvaro laukas (plotas apie 70 ha), kuris Švėkšnos dvarui liko po žemės reformos (1923 m.). Pavilnučio kaimo vakarinėje dalyje buvo Švėkšnos dvaro plytinė (1901–1905 m. pagamintos ir išdegtos čerpės ir dalis plytų Švėkšnos Šv. Jokūbo bažnyčios statybai).
1928 m. Pavilnučio kaimo pietinėje dalyje pastatytas aukštas rąstų bokštas piramidė. 1929 m. birželį Lietuvos ir užsienio mokslininkai 1 mm tikslumu išmatavo atstumą tarp šio ir Skomantų kaime (Klaipėdos raj.) pastatytų medinių bokštų. Šiuos du bokštus jungianti tiesė (ilgis 6466,357 m) tapo pagrindine linija, kuri naudota atliekant geografinius ir geodezinius mūsų šalies teritorijos matavimus. 2003 gruodžio 31 d. ”Švėkšnos bazės” Švėkšnos trianguliacijos punktas (likę žemėje giliai patvariai įtaisyti keli betoniniai ir metaliniai „centrai"; bokštą 1967 nuvertė uraganas), kaip turintis istorinę, mokslinę reikšmę, įtrauktas į Lietuvos Respublikos kultūros paveldo registrą.
1930 m. pro Pavilnutį nutiestas plentas į Žagatpurvius.
I ir II pasaulinių karų pradžioje Pavilnučio kaimo laukuose buvo rusų apkasai.
1948 gegužės 22 d. ant Parakaunyčios kalno stovėjusią daržinę buvo surinkti ir uždaryti į Sibirą tremiami Švėkšnos valsčiaus žmonės.
Sovietmečiu Pavilnučio kaime buvo Švėkšnos tarybinio ūkio karvių ferma, mechaninės dirbtuvės, degalinė, grūdų sandėlis, suskystintų dujų balionų sandėliukas. XX a. VI–VII dešimtmetyje ant Parakaunyčios kalno veikė akmenų skaldykla, kurios skalda buvo naudojama Švėkšnos-Saugų kelio rekonstrukcijai.
1923 m. Pavilnučio kaime buvo 8 ūkiai, 38 gyventojai, 1997 m. – 21 ūkis, 44 gyventojai.
Žymūs žmonės
Pavilnučio kaime gimė:
Paulaičių kaime gyvena:
Silpnaprotystė
Dėl šio intelektinės veiklos sutrikimo sumenksta smegenų vystymasis arba įvyksta jų atrofija, pasireiškia intelektinių gebėjimų trūkumu: prastėja mąstymo, kalbos, atminties, dėmesio bei aplinkos suvokimo gebėjimai, pradedant nuo aukštesniųjų proto funkcijų. Silpnaprotystė gali būti įgimta arba atsiranda dėl ligos ar žalos smegenims, simptomai pasireiškia pastebimai stipriau nei dėl natūralaus senėjimo ar įprastų intelekto vystymosi skirtumų.
Oligofrenija ( 'mažai, trūkumas' + 'protas, smegenys') – įgimta arba iki 3 m. amžiaus pasireiškusi silpnaprotystė (intelekto raidos, protinis atsilikimas).
Šis sutrikimas gali pasireikšti dėl genetinių ligų arba žalingų faktorių iki gimimo, gimdymo metu ar iki 3 m. amžiaus: traumos, infekcijos, medžiagų apykaitos sutrikimai, toksinių medžiagų poveikis. Daugumos atvejų priežasties nustatyti nepavyksta. Pastebėta, kad kuo didesnio laipsnio protinis atsilikimas, tuo dažniau jo priežastis būna paveldėjimas.
Demencija ( 'beprotystė') – įgyta silpnaprotystė. Ji dažniau pasireiškia vyresniame nei 65 m. amžiuje. Ligos vystymąsi lemia aplinkos, gyvenimo būdo ir genetinių faktorių sąveika.
Simptomai gali atsirasti dėl toksinų ar kai kurių vaistų šalutinio poveikio, etanolio perdozavimo, menkavertės mitybos, apsinuodijimo aliuminiu, po galvos smegenų traumų, infekcijų, esant padidėjusiam slėgiui kaukolės viduje, sergant medžiagų apykaitos, skydliaukės, galvos smegenų kraujagyslių ateroskleroze, nervų sistemos infekcinėmis ligomis, epilepsija, demielinizuojančiomis, degeneracinėmis nervų sistemos ligomis, Alzheimerio liga, AIDS, Vilsono ligos ir kt. Laiku ir tinkamai gydant šias būkles, reiškiniai gali išnykti. Nustatyta, kad silpnaprotystę skatina alkoholio vartojimas.
Protinio atsilikimo rūšys
Kasdieniame gyvenime šie asmenys paprastai atrodo sveiki, yra normaliai judrūs ir aktyvūs, tačiau jų gebėjimai mokytis, samprotauti bei adekvačiai suvokti veiksmus ir aplinką akivaizdžiai prastesni nei sveiko žmogaus. Dažnai trūksta konstruktyvumo, vartojamas žodynas skurdus, nėra arba silpnas abstraktus analitinis mąstymas – gebėjimai matyti bendrą vaizdą, apibendrinti, susieti simbolius, įvykius ar reiškinius, numatyti galimas pasekmes ar priežastis. Visuomet kaltina aplinką ir/ar aplinkinius, neturi savikritikos bei kritinio mąstymo, apatiški arba radikalūs, silpnas humoro jausmas. Dažnai egocentriški, grubūs, lengvai pasiduoda įtaigai, nesuvaldo emocijų bei potraukių, linkę į impulsyvumą bei kartoti tas pačias istorijas ar bergždžius veiksmus. Gerai funkcionuoja tik konkretusis mąstymas – tiesmukas, siauras, apribotas tuo kas akivaizdu ir matoma, reikalinga pasiekti rezultatui neatsižvelgiant į pasekmes ar tolimesnes galimybes. Kaip mąstymo objektai dominuoja emocijos ir apibrėžti pavidalai, orientuojasi į momentinį iki kelių dienų apimantį rezultatą.
Daugelis šį sutrikimą turinčių suaugusiųjų sugeba gyventi savarankiškai, dirbti ir palaikyti santykius bei dalyvauti visuomeninėje veikloje, tačiau rekomenduojama dalinė priežiūra. Sugeba užsiimti veikla, reikalaujančia daugiausiai praktinių ir minimalių akademinių įgūdžių – atlikti mechaninį darbą apibrėžtose disciplinos ribose su priežiūra ir kontrole. Lengvo protinio atsilikimo žmonių elgesio emociniai ir socialiniai sunkumai yra panašesni į tuos sunkumus, su kuriais susiduria ir sveiki žmonės, negu į tas specifines problemas, kurios būdingos vidutinio ar sunkaus protinio atsilikimo asmenims.
Debilumo sutrikimą turintiems asmenims išduodamas vairuotojo pažymėjimas, jiems leidžiama tuoktis bei atlikti karinę tarnybą, teismo atveju jie yra pakaltinami.
Socialiniu požiūriu šie žmonės pasiekę tam tikrą išsivystymą – yra normaliai judrūs ir fiziškai aktyvūs, sugeba užmegzti kontaktą ir bendrauti su kitais, dalyvauti paprastoje socialinėje veikloje. Šį sutrikimą turintieji gali išmokti atlikti primityvų darbą ir dirbti jį su priežiūra bei kontrole. Tik išimtiniais atvejais gali gyventi savarankiškai, dažniausiai taip pat reikalinga priežiūra.
Imbecilai atleidžiami nuo karinės tarnybos, teismo atveju laikomi nepakaltinamais, jiems neišduodamas vairuotojo pažymėjimas, draudžiama tuoktis.
Visos protinės funkcijos sutrikusios: neišmoksta rašyti, kalbos supratimas ir vartojimas stipriai ribotas – geriausiu atveju gali suprasti paprastus paliepimus ir ko nors primityviai paprašyti. Veiksmai nevalingi, impulsyvūs, jiems reikalinga nuolatinė priežiūra ir slauga – nesugeba pasirūpinti savimi, neturi maitinimosi, higienos įgūdžių. Vėliausioje stadijoje žmogus gali prarasti orientaciją laike bei erdvėje. Kaip mąstymo objektai dominuoja apibrėžtas atsakas ir impulsai.
Formali riba tarp imbecilumo ir idiotijos yra gebėjimas išmokti rašyti.
Diagnostika
Psichiatrai atlieka detalų ištyrimą: įvertina IQ, tikrina psichologiniais testais, surenka anamnezę, išsiaiškina ar nėra kitų defektų, gali skirti ir genetinius tyrimus.
Gydymas
Asmenų su protiniu atsilikimu rūpinimasis bei įtrauktis į visuomenę susideda iš gydytojų, pedagogų, socialinių darbuotojų, artimųjų bendradarbiavimo. Prireikus gali būti taikoma reabilitacija, sunkiais atvejais pacientas apgyvendinamas internatinio pobūdžio įstaigose siekiant užtikrinti maksimalią gyvenimo kokybę. Svarbu pabrėžti tai, kad geresni rezultatai pasiekiami namuose su artimaisiais.
Teisės aktų registras
Įstatymų ir kitų teisės aktų registras (toliau – Teisės aktų registras, TAR) - Lietuvos Respublikos teisės aktų registras, pagrindinis (bazinis) valstybės registras. Tai pirmasis, vienintelis nemokamas ir laisvai prieinamas, oficialus LR teisės aktų šaltinis elektroninėje erdvėje. Registro duomenys yra vieši ir duomenų gavėjams teikiami neatlygintinai. Registras finansuojamas iš LR valstybės biudžeto ir kitų lėšų, gautų teisės aktų nustatyta tvarka.
Paskirtis
Teisės aktų registro paskirtis – registruoti registro objektus (nurodytus LR TAR įstatymo 4 str.), rinkti, kaupti, apdoroti, sisteminti, saugoti ir teikti fiziniams ir juridiniams asmenims registro duomenis ir dokumentus, atlikti kitus registro duomenų tvarkymo veiksmus.
Teisės aktų registro teisiniai pagrindai - Įstatymų ir kitų teisės aktų registro įstatymas (2009 m. - projekto stadijoje), Įstatymų ir kitų teisės aktų registro nuostatai. Jie reguliuoja registro objektus, duomenų registrui pateikimą ir jų tvarkymą, registro duomenų teikimo tvarką, registro finansavimą, reorganizavimo ir likvidavimo tvarką. Vadovaujančioji registro tvarkymo įstaiga – LR teisingumo ministerija, registro tvarkymo įstaiga – valstybės įmonė Registrų centras.
Registro objektai
Registro objektai - tokie teisės aktai kaip Lietuvos Respublikos Konstitucija, Lietuvos Respublikos konstituciniai įstatymai, LR tarptautinės sutartys, LR įstatymai, LR Seimo priimti teisės aktai, Respublikos Prezidento dekretai, LR Vyriausybės nutarimai, LR Konstitucinio Teismo nutarimai, išvados ir kiti sprendimai, LR Ministro Pirmininko potvarkiai, paskelbti „Valstybės žiniose“, norminiai ministrų, Vyriausybės įstaigų, kitų valstybės institucijų vadovų ir kolegialių institucijų teisės aktai, taip pat įsiteisėję teismų sprendimai, pripažįstantys negaliojančiais įstatymams prieštaraujančius teisės aktus ar jų dalis, jeigu šių aktų atitikimo Konstitucijai ar įstatymams kontrolė nepriklauso Konstitucinio Teismo kompetencijai.
Registre tvarkomi teisės aktai, pradedant 1990 m. kovo 11 d. aktais dėl Lietuvos Nepriklausomos Valstybės atstatymo, taip pat galioję Lietuvoje nuo 1940 m. birželio 15 d., jeigu jie nepraradę galios 1990 m. kovo 11 d. ir nėra pakeisti vėlesniais teisės aktais ar pripažinti negaliojančiais; teisės aktai, galioję Lietuvoje nuo 1918 m. vasario 16 d. iki 1940 m. birželio 15 d., jeigu jų galiojimas pripažįstamas pagal Lietuvos Respublikos teisės aktus .
Istorija
Teisės aktų registras sukurtas, įgyvendinant Europos Sąjungos struktūrinių fondų lėšomis finansuojamą pagal Lietuvos 2004–2006 metų 3.3 priemonę (projekto Nr. BPD2004-ERPF-3.3.0 – 02-04/0025-01) projektą „Teisės aktų registro modernizavimas ir plėtra“.
Modernizuojant TAR buvo papildytas 1918–1990 metų teisės aktais, apie 4 000 tarybinių aktų, paruoštas integruoti į ES nacionalinės teisės portalą N-Lex (per jį registro duomenys bus viešai teikiami ES ir kitų valstybių piliečiams). Teisės aktuose buvo išskirtos teisės aktų struktūrinės dalys, su kuriomis galima dirbti (surasti, analizuoti, cituoti) atskirai.
TAR 2009 m. buvo per 84 000 objektų: 5 930 įstatymų, 1 260 Lietuvos Respublikos tarptautinių sutarčių, 5 630 Prezidento dekretų, 25 700 Vyriausybės nutarimų, per 45 000 kitų valstybės institucijų paskelbtų teisės aktų, su teisės aktais susijusios informacijos. Kiekvieną savaitę įregistruojama apie 130 naujų teisės aktų.
Apysaka
Apysaka – meninis literatūrinis kūrinys. Aprašomi įvairios trukmės įvykiai. Turinyje gali būti atspindimi tiek vieno, tiek ir daugelio herojų įvykiai. Apysakoje aprašomi įvairiapusiai žmonių santykiai, istoriniai motyvai.
Apysaka yra mažesnio turinio ir sudėtingumo nei romanas. Skirtumas tarp šių kūrinių yra labiau kiekybinis, ne kokybinis. Dėl to tą patį veikalą vieni vadina romanu, o kiti – apysaka.
Povilas Isoda
Povilas Isoda (g. 1988 m. sausio 15 d. Igliškėliuose, Kapsuko rajonas) – Lietuvos ir Marijampolės savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
2004 m. baigė Igliškėlių pagrindinę mokyklą, 2009 m. – Marijampolės kolegiją, 2012 m. – Kauno technologijos universitetą.
2009–2012 m. Marijampolės kolegijos viešųjų ryšių specialistas, projekto vadovas. 2012 m. UAB „Agrochema“ pardavimų vadybininkas. 2013–2015 m. Lietuvos Respublikos Seimo narių padėjėjas – sekretorius. 2015–2019 m. Marijampolės savivaldybės mero pavaduotojas, nuo 2019 m. – meras.
Nuo 2011 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys.
Lietuvos socialdemokratų partijos Marijampolės skyriaus narys, nuo 2017 m. skyriaus pirmininkas.
Karaliaučiaus universiteto Lietuvių kalbos seminaras
Tikslas
Per lietuvių ir lenkų švietimą gimtąja kalba siekta tautiškai nevienalytes Prūsijos provincijas bei kraštus greičiau integruoti į vientisą karalystę. Lietuvių kalbos seminaras iš pradžių veikė Teologijos fakultete. Būsimi Mažosios Lietuvos lietuvių parapijų kunigai (jie ir parapinių mokyklų mokytojai) buvo mokomi lietuvių kalbos, nes po 1709–1711 m. didžiojo maro ir bado jų itin stigo. Seminaristai gaudavo specialias stipendijas, bendrabutį ir nemokamus pietus.
Seminaro veikla
Seminaristai buvo mokomi lietuvių kalbos gramatikos pagrindų, savarankiškai rašyti pamokslus, katechizuoti, vertimo įgūdžių. Mokyta iš Biblijos, postilės, katekizmo ir kitų religinių knygų. Lietuvių kalbos kursas dėstytas trejus metus, apie 300 dėstymo valandų. Lankyti Lietuvių kalbos seminarą privalėjo visi iš lietuviškų apskričių kilę studentai.
XVI a. Lietuvių kalbos seminaras turėjo menkus mokymo priemonių išteklius, stokota tinkamų dėstytojų ir mokytojų, darbui trukdė stipri pietistų ir ortodoksų konfrontacija, dėl karų kylantys finansiniai sunkumai. Lietuvių kalbos seminaro inspektoriais (vadovais) buvo Prūsijos karaliaus skirti universiteto profesoriai, todėl seminaras tituluotas karališkuoju. 1723 m. atleidus pirmąjį inspektorių Heinrichą Lyzijų, seminarui vadovavo Prūsijos vyskupas Jonas Kvantas. Šis įtraukė Lietuvių kalbos seminaro absolventus P. G. Milkų, A. F. Šimelpenigį, A. H. Pilgrimą į lietuvių raštijos rengimą. Žymesni Lietuvių kalbos seminaro XVIII a. išugdyti lietuvių raštijos veikėjai: Kristijonas Donelaitis, Gotfrydas Ostermejeris, Paulis Frydrichas Ruigys, Kristijonas Gotlybas Milkus, Kristupas Danielius Hasenšteinas, Zigfridas Ostermejeris, Natanelis Ostermejeris, Frydrichas Vilhelmas Hakas.
1810–1840 m. seminarui vadovaujant M.L.G. Rėzai gerokai pakilo mokymo lygis, pasaulietiškesnis darėsi jo turinys. M.L. G. Rėza buvo pirmasis lietuvių kalba dėstantis inspektorius, jis į programą įtraukė K. Donelaičio „Metus“ ir pasakėčias. Visą M.L. G. Rėzos vadovavimo laikotarpį seminaristai lietuvių kalbos mokėsi daugiausia iš Kristijono Milkės parašytų filologinių knygų ir religinių bei didaktinių tekstų vertimų iš vokiečių kalbos. Keletą knygų parengė pats seminaro vadovas.
1840–1883 seminarui vadovavęs Fridrichas Kuršaitis įsteigė specialų šnekamosios kalbos kursą ir ėmė dėstyti lietuvių kalbą visų universiteto fakultetų studentams. Pratyboms naudojo savo paties parengtus kalbos mokslo vadovėlius, K. Donelaičio kūrinius ir lietuvių liaudies dainas iš 1825 m. M.L. G. Rėzos parengto rinkinio. F. Kuršaitis išugdė žymių Mažosios Lietuvos filologų, jam vadovaujant seminare studijavo Maksimilianas Voelkelis, Aleksandras Kuršaitis, Matijas Lakneris, Jonas Pipiras, Kristupas Sturys. Lietuvių kalbos seminaro darbą sunkino stiprėjanti germanizacija. Po F. Kuršaičio mirties (1884 m.) vadovais buvo skiriami kunigai vokiečiai, seminaras pradėjo nykti. Iki XIX a. pabaigos seminarui paeiliui vadovavo 13 asmenų, lietuvių kalbos mokė apie 200 docentų – aukštesniųjų kursų studentų.
Uždarymas
1935 m. Lietuvių kalbos seminaras iš Teologijos fakulteto (motyvuota mažėjančiu lietuviškai kalbančių dvasininkų poreikiu) buvo perkeltas į Filosofijos fakultete veikiantį Baltų-slavų kalbų seminarą, kuris tapo europinio masto baltistikos studijų centru. Jame dėstė Viktoras Falkenhahnas ir Jurgis Gerulis. 1944 m. artėjant frontui, Lietuvių kalbos seminaras kartu su Karaliaučiaus universitetu buvo uždarytas.
Reikšmė
Iš viso Lietuvių kalbos seminarą lankė apie 1700 seminaristų. Baigusieji sudarė Mažosios Lietuvos inteligentijos branduolį, telkė provincijos šviesuolius, kėlė lietuvininkų savimonę, leido pirmuosius lietuvių laikraščius, rengė tautosakos rinkinius, steigė ir rėmė lietuvių mokslo ir kultūros draugijas, rašė, recenzavo, cenzūravo ir platino lietuviškas knygas. XVIII–XIX a. jų parengtos lietuvių knygos yra didžiausia ir reikšmingiausia Mažosios Lietuvos lietuvių raštijos dalis. Panašus Halės lietuvių kalbos seminaras 1727–1740 m. veikė Halės universiteto Teologijos fakultete.
Dičiaus karjera
Dičiaus karjera – 1980 m. LRT susivienijime „Lietuvos telefilmas“ Teofilio Tilvyčio apsakymo „Dičius“ motyvais sukurtas miuziklas. Filmo trukmė – 64 min.
Muzikos atlikėjai
Viktoras Malinauskas, Gintarė Jautakaitė, Ona Valiukevičiūtė, A. Janušonis, Birutė Dambrauskaitė, Rimantas Siparis, Laimio Vilkončiaus vokalinis kvartetas. Solo saksafonu – Petras Vyšniauskas.
Kubilėliai
Kubilėliai – kaimas Šakių rajono savivaldybės pietvakariuose, už 2 km į šiaurės rytus nuo Kudirkos Naumiesčio, Kaliningrado srities pasienyje, tarp Šešupės ir Nopaičio upių, prie kelio.
Istorija
1950–1992 m. Pašešupio kolūkio, Kudirkos Naumiesčio tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.
Gyventojai
1923 m. kaime buvo 23 sodybos.
Adomiškis (Utena)
Adomiškis – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 1 km nuo Leliūnų.
Ibisa
thumb|250px|Ibisos kraštovaizdis Ibisa  – sala Viduržemio jūroje, Ispanijai priklausančio Balearų salyno pietvakariuose, 80 km nuo žemyno kranto. Plotas 571 km². Gyventojų – 113,9 tūkst. (2006 m.). Pagrindinis miestas – Ibisa.
Ibisa – pasaulinės reikšmės kurortinė vietovė, žymi savo naktiniais klubais. Saloje esantis Ses Salines gamtos parkas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Saudo Arabijos vėliava
thumb|250px|right|[[Vaizdas:FIAV 011011.svg|23px 23px Saudo Arabijos vėliava. Pločio ir ilgio santykis 2:3]] Saudo Arabijos vėliava šalyje naudojama nuo 1973 m. kovo 15 d. Ji yra žalios spalvos su arabiškais rašmenimis parašyta šahada ir kardu po jais.
Sakinys yra parašytas Tulutų skriptu.
لا إله إلا الله محمد رسول الله („la ilaha ill allah muhammadun rasul allah“) – „Nėra kito dievo be Alacho, o Muhamedas yra jo pasuntinys“
Kardas, esantis po užrašu, simbolizuoja pirmojo Saudo Arabijos karaliaus Ibn Saudo pergales.
Vėliava yra padaryta su skirtingomis pusėmis, kad arabai galėtų taisyklingai skaityti iš abiejų pusių (iš dešinės į kairę). Kardas abiejose pusėse savo ašmenis pasisukęs į kairę pusę.
Nuorodos
Pasaulio vėliavos (anglų klb.)
Afodijai
Afodijai (Aphodiidae) – vabalų (Coleoptera) šeima.
Išvaizda, biologija
Daugiausiai smulkūs ir vidutinio dydžio vabalai. Kūnas pailgas.
Taksonomija
Ilgai buvo laikoma kaip Scarabaeidae pošeimis (Aphodiinae). Naujesni tyrimai šį pošeimį išskyrė į atskirą šeimą.
Miliauskienė
Miliauskienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Miliauskaitė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Miliauskas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
FC Kärnten
Klagenfurto „Kärnten“ – Austrijos futbolo klubas iš Klagenfurto.
Istorija
Klubo ištakos siekė 1920 m. Žaidė aukščiausioje lygoje.
Šimbarkas
Šimbarkas  – kaimas šiaurės Lenkijoje, (Varmijos Mozūrų vaivadija, Ylavos pavietas, Ylavos valsčius), Ylavos ežeryno kraštovaizdžio parke, greta Šimbarko ežero, prie kelio Ylava-Sušas, 10 km į šiaurę nuo Ilavos. 395 gyventojai.
Istorija
Prie kaimo auga daugiau, kaip 200 m. uosis, kurio kamieno apimtis 325 cm, aukštis 40 m ir kelios tokio pat amžiaus pušys.
thumb|left|Pilies rytinis fasadas su vartais thumb|left|Vienas pilies bokštų su gyvenamųjų rūmų liekanomis
Šimbarko pilis
Vokiečių ordinas gotikinę pilį pasistatė buvusio prūsų piliakalnio vietoje. Pilies fundatorius Henrikas fon Skarlina ją perdavė Pomezanijos kapitulos klebonijai. Gynybine pilies siena apjuostas 97 m. ilgio ir 72 m. plotas. Pilies vidus dėl buvusio piliakalnio 8-9 m. aukštesnis už gynybinės sienos papėdę. Pilis turėjo 12 bokštų. Iš rytų pusės į pilį buvo patenkama pakeliamuoju tiltu nuo panduso. XIX a. jo vietoje pastatytas arkinis tiltas. Dešiniajam pilies bokšte, kurio dugnas siekia gynybinės sienos pamatus, buvo įrengta bausmės duobė – nubaustajam einant link bokšto laiptų atsiverdavusios grindys ir jis, krisdamas iš 12 m aukščio, pasismeigdavo ant dugne įkastų metalinių virbų. Dešiniojo vartų bokšto duobėje nubaustieji buvo pakabinami ant virvės.
Pilies statybą galima suskirstyti į keturis laikotarpius. XIV a. pastatyta šiaurės vakarų dalies tvirtovė su 8 bokštais. XV a. statyta išilgai vakarinės sienos. Medinius priešpilio namus pakeitė mūriniai gyvenamieji namai. Trylikos metų karo metu pilis kelis kartus buvo užimta tai vienos, tai kitos kariaujančių pusių. 1525 m. panaikinus Vokiečių ordiną, Prūsijos karalius Albrechtas fon Hohencolernas pilį atidavė evangelikų vyskupo Georgo Polenzos giminei. Jo sūnus Teofilis ir vaikaitis Albrechtas 1570–1590 m. užbaigė renesansinius pilies statinius. 1653 m. pilį nupirko Jonas Kazimieras Eulenbergas, o jam po 14 m. mirus našlė pilį pardavė Teodorui Šlybenui.
Apie 1700 m. Ernestas Finkas fon Finkenšteinas plėsdamas savo valdas įsigijo ir Šimbarką. Atlikus rekonstrukciją apie 1730 m. pilis tapo reprezentaciniais barokiniais dvaro rūmais. Prie pilies buvo užsodintas didžiulis parkas, įrengta oranžerija. Rūmai buvo gausiai dekoruoti freskomis ir kilimais, grindys buvo išklotos smulkaus rašto parketu, stovėjo raižyto medžio baldai. Vėliau, užėjus „grįžimo į senovę“ madai, pilis iš dalies susigrąžino gotikos bruožus. Rūmuose 1807 m. per Prūsijos kampaniją buvo apsistojęs Napoleonas, kuris, kaip pasakoja vietiniai gyventojai, pasodinęs raudonlapį buką, tebeaugantį iki šiol. Pilį Finkenšteinai valdė iki 1945 m.
Baigiantis Antrajam pasauliniam karui Šimbarke įsikūrė SS daliniai. 1945 m. pilį užėmė Raudonoji armija, bevažiuojantis į pilį rusų tankas nukrito nuo tilto. Švęsdami pergalę gegužės 9 d. rusai pilį padegė. Vėliau ji šiek tiek konservuota, iš dalies atstatyti bokštai.
Smirdeklė
Smirdeklė (Micromphale) – mažūninių (Marasmiaceae) šeimos grybų gentis.
Vincas Gražvydas Tučkus
Vincas Gražvydas Tučkus (1934 m. kovo 14 d. Radviliškyje – 2011 m.) – Lietuvos radijo žurnalistas, redaktorius.
Biografija
1952 m. baigė Radviliškio vidurinę mokyklą, 1958 m. – Vilniaus universitete lietuvių kalbos ir literatūros specialybę.
1957–1968 m. Vilniaus nepilnamečių kolonijos auklėtojas, metodinio kabineto vedėjas. Nuo 1968 m. Lietuvos radijo laidų vaikams ir jaunimui vyriausiosios redakcijos redaktorius, vyresnysis redaktorius, 1991–1994 m. – Visuomeninių laidų vyriausiosios redakcijos vyresnysis redaktorius. Nuo 1994 m. – pirmosios kategorijos radijo žurnalistas. Rengė laidas jaunimo profesinio orientavimo klausimais, laidą apie neįgaliųjų žmonių problemas „Kartu su jumis“.
Pakistano rupija
Pakistano rupija – Pakistano valiuta. Valiutą kontroliuoja Pakistano valstybės bankas.
Zalesiai (Staviskų valsčius)
Zalesiai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Staviskų valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į pietus nuo Staviskų, apie 18 km į pietryčius nuo Kolno ir apie 72 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Leeds United FC
Lidso „United“ – Anglijos futbolo klubas iš Lidso. Klubo komanda 2019–2020 m. sezone žaidė Futbolo lygos čempionate ir iškovojo pirmąją vietą.
Istorija
150px|thumb|right|Klubo logo iki 2019 m.
Olšankos valsčius (Losicės)
Olšankos valsčius  – kaimietiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Losicių apskrityje. Centras – Olšanka. Ribojasi su Hušlevo, Losicės, Palenkės Mendzyžeco, Mordų ir Zbučino valsčiais.
Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki V a.-VI a. dabartinio valsčiaus teritorijoje gyveno jotvingių gentis. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose.
Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Varšuvos generalgubernijai. 1919–1939 m. priklausė II Lenkijos Respublikos Varšuvos vaivadijai. 1939–1945 m. priklausė Trečiojo reicho Generalgubernijai. 1945–1975 m. priklausė Varšuvos vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Sedlcų vaivadijai.
Paviršiaus struktūra
Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 87,34 km², iš kurių: Valsčius sudaro 11,32 % apskrities teritorijos.
Administracinis suskirstymas
Beidai, Bolestai, Bolesti Kolonija, Davidai, Hadinuvas, Klimai, Korčuvka, Korčuvka Kolonija, Mšana, Nove Lepkai, Olšanka, Petrusai, Pruchenkai, Radlnia, Stare Lepkai, Šavlai, Šidluvka, Vičulkai.
ViewMAX
ViewMAX – failų tvarkyklė, kuri buvo platinama kartu su DR DOS 5.0 ir 6.0 operacinės sistemos versijomis. Programa buvo paremta GEM grafine operacine aplinka ir buvo supaprastinta jos versija.
Lucina
Lucina romėnų mitologijoje – deivė, gimdyvių globėja. Kartais laikoma vienu iš Junonos kaip santuokos globėjos epitetu. Šios deivės garbei pavadintas asteroidas – 146 Lucina.
ViewMAX
Versijos
ViewMAX/1 buvo platinama kartu su DR DOS 5.0 versija. Jos išvaizda buvo panaši į GEM/3 darbalaukį ir susidėjo iš dviejų fiksuotų langų. Kiekvienas langas galėjo atvaizduoti arba failų ir katalogų piktogramas, arba katalogų hierarchiją.
VieMAX/2 buvo pagrindinė DR DOS 6.0 versijos grafinė failų tvarkyklė. Šioje versijoje buvo atlikti įvairūs grafikos patobulinimai, tarp jų 3D išvaizdos valdymo įrankiai ir vartotojo pasirenkamos spalvų schemos. Buvo realizuotas ir DR DOS užduočių perjungiklio TaskMAX palaikymas. Jei šis įrankis egzistavo sistemoje, tai programos buvo paleidžiamos kaip atskiros užduotys ir ViewMAX turėjo galimybę persijungti tarp jų. Katalogų medis galėjo būti rodomas šalia piktogramų, o ne tik vietoj jų.
ViewMAX/3 buvo numatyta tapti grafine failų tvarkykle Novell kompanijos kuriamai naujai DR DOS versijai, tačiau ji niekada nebuvo užbaigta ir greičiausiai jos kūrimas buvo sustabdytas suteikiant pirmenybę 1992 – 1993 metų bendram Apple ir Novell Star Trek komandos projektui, kuris tai pat niekada nebuvo išleistas. Dėl šios priežasties Novell DOS 7, kaip DR DOS 7.0 buvo vadinama 1994 metais, išėjo be grafinės failų tvarkyklės. ViewMAX/3 beta versijos išeities kodas buvo paskelbtas Caldera kompanijos 1996 metais kartu su kitu GEM kodu pagal GNU GPL licenciją. ViewMAX/3 būtų palaikiusi spalvotas piktogramas, keičiamo dydžio langus ir programų grupes.
Heinrichsdorfas
Heinrichsdorfas arba Rovnojė (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Ровное) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Pravdinsko miesto gyvenvietės kaimas.
Kambodžos vėliava
thumb|right|250px|[[Vaizdas:FIAV 111111.svg|23px Proporcijos: 2:3]] Kambodžos vėliava – stačiakampė vėliava, padalinta į tris horizontalias juostas: viršutinę ir apatinę vienodo aukščio mėlynas ir vidurinę (pusė vėliavos aukščio) raudoną. Raudonoje juostoje – baltas Ankor Vato šventyklos siluetas.
Dabartinė vėliava naudojama nuo 1948 m. iki 1970 m., taip pat nuo 1993 m., kai Kambodža vėl buvo paskelbta karalyste.
Gabriel de Mortillet
Lui Loranas Gabrielis de Mortiljė (, 1821 m. rugpjūčio 29 d. Meilanas, Ronos–Alpių administracinis regionas, Izero departamentas – 1898 m. rugsėjo 25 d. Sen–Žermenas–en–Lė prie Paryžiaus) – prancūzų archeologas ir antropologas, vienas šiuolaikinės mokslinės archeologijos ir prancūzų antropologijos pradininkų.
Biografija
Nuo 1878 m. Antropologijos mokyklos profesorius. Dalyvavo 1848 m. revoliucijoje, 1849 m. ištremtas iš Prancūzijos, po 1864 m. amnestijos grįžo. 1885 m. išrinktas Nacionalinio susirinkimo deputatu.
Mokslinė veikla
Remdamasis paleontologine medžiaga pagal būdingiausius archeologijos paminklus pirmasis suskirstė paleolitą į Ašelio, Lateno, Šelio, Mustjė, Solutro, Orinjako, Madleno ir Robenhauzo kultūrų laikotarpius. Suskirstymas su tam tikrais papildymais naudojamas iki šiol. Jo iniciatyva nuo 1866 m. pradėti rengti tarptautiniai paleontologų kongresai. 1864 m. įsteigė ir iki 1872 m. redagavo žurnalą „Žmogaus pozityviosios ir filosofinės istorijos medžiaga“ (Matériaux pour l'histoire positive et philosophique de l'homme).
Kroatijos futbolo varžybos 2005–2006 m.
Kroatijos futbolo varžybos 2005–2006 m.
Pirmosios rungtynės
-
Atsakomosios rungtynės
--
- ---
Šakiškis
Šakiškis – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Papilio, Galvokų šilo rytinėje dalyje. Išnykęs.
Istorija
1923 m. buvo 4 ūkiai. 1959-1992 m. Kupreliškio kolūkio kaimas.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Sankt Peterburgo Zenit
Sankt Peterburgo „Zenit“ – Rusijos krepšinio klubas, įsikūręs Sankt Peterburge.
Įkurtas 2003 m. kaip Maskvos srities „Dinamo“ ir rungtyniavo Rusijos superlygoje. Klubo namų arena buvo Liubercuose. 2007–2014 m. vadinosi Maskvos srities Liubercų „Triumf“. 2014 m. klubo rėmėju tapo bendrovė „Gazprom“. Klubas persikėlė į Sankt Peterburgą ir pavadintas „Zenit“. Rungtyniavo VTB Vieningojoje lygoje ir Europos taurėje, o 2019 m. iškovojo kelialapį į „Eurolygą“.
2022 m., prasidėjus karui Ukrainoje, komanda pašalinta iš „Eurolygos“.
Klubas kelis kartus VTB lygoje yra pasiekęs 3 vietą (2016, 2017, 2018 m.), bei užėmęs 3 vietą Europos Iššūkio taurėje (2009, 2012 m.).
Enner Valencia
Eneras Rembertas Valensija Lastra (Enner Remberto Valencia Lastra; g. 1989 m. balandžio 11 d.) – Ekvadoro futbolininkas, puolėjas.
Klubinė karjera
Karjerą pradėjo gimtinėje. Rungtyniavo Club Sport Emelec.
Vėliau rungtyniavo Meksikoje Primera División, atstovavo CF Pachuca.
Karjera rinktinėje
Ekvadoro rinktinėje debiutavo 2012 m. vasario 12 d., draugiškose rungtynėse prieš Hondūrą.
Pirmąjį įvartį pelnė 2013 m. lapkričio 19 d. 2014 m. pasaulio futbolo čempionato atrankoje, 2–2 rungtynėse prieš Hondūro rinktinę. 2014 m. birželį buvo pakviestas į rinktinę XX pasaulio futbolo čempionatui. Čempionate debiutavo birželio 15 d., pirmose rinktinės rungtynėse prieš Šveicariją Estádio Nacional de Brasília stadione, Brazilijos mieste. Šiose rungtynėse pelnė pirmą įvartį, bet Ekvadoro vienuolikė pralaimėjo rezultatu 2–1. Antrose rungtynėse Valencia įmušė abu įvarčius žaidžiant prieš Hondūrą. Kuritibos mieste vykusiose varžybose 2–1 laimėjo Ekvadoras.
Želazkai
Želazkai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Staviskų valsčiuje, Kolno apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietryčius nuo Staviskų, apie 20 km į rytus nuo Kolno ir apie 69 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Maldyvų vėliava
thumb|250px|right|Maldyvų vėliava thumb|250px|right|Sultono vėliava, pirmą kartą panaudota 1965 m. Maldyvų vėliava – vienas iš Maldyvų valstybės simbolių. Vėliava yra raudonos spalvos su žaliu stačiakampiu viduryje. Pačiame vėliavos centre pavaizduotas baltas mėnulis. Ji buvo įteisinta 1965 m. liepos 26 d.
Raudona spalva vėliavoje simbolizuoja žmones, kurie gynė Maldyvus ir jų išlietą kraują. Žalia simbolizuoja gyvybę, taiką ir palmes, kurios puošia Maldyvų salas.
Lotas
thumb|right|250px|Lotas bėga iš Sodomos Lotas – Biblijos personažas, minimas Pradžios knygoje. Abraomo sūnėnas. Kartu su Abraomu atkeliavo iš Harano į Kanaaną, bet, susipykus jų kerdžiams, Loto ir Abraomo keliai išsiskyrė. Lotas apsigyveno Sodomoje, kur buvo derlingos lygumos.
Abraomas apgynė Lotą nuo Senaaro (Babilonijos), Ponto ir Elamo karalių, kurie buvo Lotą užpuolę. Jahvės per angelus įspėtas, su šeima pasitraukė iš sunaikinti pasmerktos Sodomos. Loto žmona, nepaisydama draudimo, atsigręžė į liepsnojantį miestą ir pavirto druskos stulpu. ,
Lotas apsigyveno kalnų oloje kartu su dviem dukterimis. Jos nugirdžiusios tėvą vynu ir su juo lytiškai santykiavusios. Pirmą naktį – vyresnioji, antrą – jaunesnioji. Pirmagimė duktė susilaukusi sūnaus Moabo, iš kurio kilę moabitai, o jaunesnioji – Ben-Ammi. Iš jo kilę amonitai.
Bzikebi
„Bzikebi“  – muzikos grupė iš Gruzijos, kurią sudaro Giorgi Shiolashvili (g. 1998 m. kovo 7 d.), Mariam Kikuashvili (g. 1998 m. sausio 22 d.) ir Mariam Tatulashvili (g. 1998 m. balandžio 5 d.).
2008 m. lapkričio 22 d. grupė laimėjo vaikų „Eurovizijos“ konkursą, vykusį Limasolyje, su daina „Bzz…“. Pasirodymo metu nariai buvo apsirengę juodos ir geltonos spalvos kostiumais, primenančiais bites.
Adošiškė (Kražiai)
Adošiškė – viensėdis Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kražių.
Vašingtono konferencija (1941)
Pirmoji Vašingtono konferencija, taip pat žinoma kaip Arcadia konferencija (pagal kodinį konferencijos pavadinimą), vyko Vašingtone, Jungtinėse Valstijose nuo 1941 metų gruodžio 22 iki 1942 metų sausio 14 dienos. Tai buvo pirmasis strateginis susitikimas tarp Jungtinės Karalystės ir Jungtinių Valstijų vadovų, po to kai JAV įstojo į Antrąjį pasaulinį karą. Valstybių delegacijoms vadovavo britų premjeras Vinstonas Čerčilis ir JAV prezidentas Franklinas Ruzveltas
Nors Ruzveltas bandė susikoncentruoti į Jungtinių Valstijų karines pastangas kare su Japonija, po pastarosios Perl Harboro užpuolimo prieš porą savaičių – gruodžio 7 dieną, JAV vyriausybės delegacija sutiko, kad laimėti karą galima tik, jei pirmasis sąjungininkų tikslas bus – nugalėti Nacių Vokietiją (strategija „Europa pirmiausia”). 1941 metų gruodžio 11 dieną Adolfui Hitleriui paskelbus Jungtinėms Valstijoms karą, toks JAV delegacijos sprendimas buvo daug labiau politiškai priimtinesnis, nei kitu atveju, jei Hitleris nebūtų paskelbęs karo. Konferencijoje taip pat sutarta suvienyti karinius išteklius į vieną vykdant Europos karo veiksmų teatro operacijas.
Kicajai
Kicajai – buvusi indėnų gentis, gyvenusi šiaurrytiniame Teksase ir priklausiusi pietiniams Didžiųjų lygumų indėnams.
Istorija
Save jie vadino K'itaish. Artimiausi jiems giminingi indėnai buvo pauniai. Prancūzų keliautojai 1701 m. buvo juos aptikę prie Raudonosios upės Luizianoje.
Kicajai buvo dalis sudėtingų kintančių Pietų lygumų politinių aljansų. Pirmieji ten atvykę europiečiai kicajus laikė kadų priešais. 1712 m. jie kovojo su Hainai indėnais palei Triničio upę (dabartinis Teksasas). Kicajai buvo sąjungininkai su kitomis Kadų konfederacijos gentimis, einant laikui per santuokas susiliejo su kadohadačais (kadohadacho).
1772 m. kicajai daugiausia kūrėsi į rytus nuo Triničio upės, ties šių dienų Teksaso miestu Palestina.
Talk That Talk
Talk That Talk – šeštasis studijinis Barbadoso kilmės atlikėjos Rihanna albumas, išleistas 2011 m. lapkričio 18 d. Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo trečiojoje JAV „Billboard 200“ ir pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingų vietose, o singlas „We Found Love“ sulaukė didelio pasisekimo visame pasaulyje, užimdamas reitingų viršūnes daugelyje šalių. 2013 m. kovo mėnesio duomenimis, visame pasaulyje buvo parduota daugiau kaip 5,5 milijono „Talk That Talk“ kopijų.
Kicajai
Istorija
1837 m. lapkričio 10 d. įvyko vadinamasis Battle of Stone Houses ('Akmeninių namų mūšis'), kuriame kovėsi Teksaso reindžerių ir kicujų grupės. Susirėmimą laimėjo kicujai, nors pirmos atakos metu žuvo jų vadas.
Talk That Talk
2012 m. „Grammy“ apdovanojimuose daina „What's My Name?“ nominuota geriausio bendro repo atlikimo kategorijoje. Sekančiais metais, daina „Talk That Talk“ taip pat susilaukė tos pačios nominacijos, taip pat daina „Where Have You Been“ nominuota geriausio solinio pop atlikimo nominacijoje, o „We Found Love“ – geriausio trumpametražio vaizdo klipo.
Kicajai
Istorija
Šiuo metu kicajai nėra federaliai pripažinta gentis, jie priskirti Oklahomos kadams, vičitams bei delaverams. Šios gentys gyvena daugiausia pietvakarių Oklahomoje, ypač Kado apygardoje. Į šias vietas XIX a. jie buvo prievarta perkelti JAV vyriausybės.
Kalba
Kicajų kalba priklauso kadų kalbų šeimai, kartu su arikarų, paunių ir vičitų kalbomis.
Kicajė Kai Kai iš Anadarko (Oklahoma) buvo paskutinis žinomas laisvai kicajų kalba kalbėjęs žmogus. Ji padėjo dr. Alexander Lesser aprašyti šią kalbą.
Goiás Esporte Clube
{{infobox Football club | 54 048 {Serra Dourada) pattern_la1=|pattern_b1=|pattern_ra1=|  leftarm1=00461C|body1=00461C|rightarm1=00461C|shorts1=FFFFFF|socks1=00461C|  pattern_la2=|pattern_b2=|pattern_ra2=|  leftarm2=FFFFFF|body2=FFFFFF|rightarm2=FFFFFF|shorts2=00461C|socks2=FFFFFF| }} Goiás Esporte Clube – Brazilijos futbolo klubas, 1943 metais įkurtas Gojanijoje.
2008–2009 m. sezone rungtyniavo Brazilijos Campeonato Brasileiro Série A.
Vytautas Gylys
Vytautas Gylys (g. 1945 m. kovo 31 d. Obelijoje) – Lietuvos pedagogas.
Biografija
1963 m. baigė Alytaus 1-ąją vidurinę mokyklą, 1963–1970 m. studijavo LKKI, 1992–1993 m. – Misūrio valstijos direktorių akademijoje, 2001–2003 m. – KTU vadybos ir administravimo magistrantūroje. 1968–1974 m. Vaikų klubo prie 4-osios namų valdybos pedagogas organizatorius. 1974–1976 m. Jonavos VJSM sporto treneris metodininkas, 1978–1984 m. – sporto mokyklos direktorius. 1984–1989 m. Jonavos raj. švietimo skyriaus vedėjas. 1989–1990 m. LTSR Ministrų Tarybos vyriausiasis referentas švietimo klausimais. Nuo 1990 m. Kauno J. Jablonskio gimnazijos direktorius.
Machaonas (mitologija)
Machaonas graikų mitologijoje – Asklepijo ir Epionės sūnus, Podaleirijo (Polidarijo) brolis. Jis vadovavo vienai iš armijų, kurią sudarė 30 laivų iš vakarinės Tesalijos ir Aitolijos. Jis kartu su broliu buvo svarbūs gydytojai. Machaonas išgydė achajų karius Menelają, Filoktetą ir Telefą, o patį sužeidė Paris. Machaoną išgelbėjo Nestoras. Pagal Vergilijų, Machaonas taip pat buvo mediniame Trojo arklyje. O žuvo mūšyje nuo Pentesilėjos arba Euripilo dešimtais karo metais. Palaidotas Gerenijoje Mesenijoje, kur jį garbino žmonės.
Bendrijos teisės aktų registras
Bendrijos teisės aktų registras (toliau – BTAR) – ES teisės aktų registras. Tai nemokamas ir laisvai prieinamas, oficialus ES teisės aktų šaltinis elektroninėje erdvėje. Registro duomenys yra vieši ir duomenų gavėjams teikiami neatlygintinai. Registras finansuojamas iš ES lėšų.
Bendrijos teisės aktų registro paskirtis – registruoti registro objektus, rinkti, kaupti, apdoroti, sisteminti, saugoti ir teikti fiziniams ir juridiniams asmenims registro duomenis ir dokumentus, atlikti kitus registro duomenų tvarkymo veiksmus.
BTAR oficialiai yra viešinamas kaip Galiojančių Bendrijos teisės aktų registras, leidžiamas ES oficialiojo leidinio (OL) – vienintelio periodinio leidinio, leidžiamo kiekvieną darbo dieną visomis 11 oficialiųjų ES kalbų) L serijoje.
Registro objektai - ES teisės aktai. Jame pateikiama nuorodų į pirminius teisės aktus ir vėlesnius jų pakeitimus. Taip pat jame yra nuorodų į ES su trečiosiomis šalimis sudarytas sutartis ir pasirašytas konvencijas, privalomų aktų prie ES sutarčių, papildomų aktų, pvz., valstybių narių vadovų ar vyriausybių vadovų ir ministrų tarybos priimtų sprendimų, kitų institucijoms svarbių neprivalomų teisės aktų.
Lietuvos futbolo varžybos 1998–1999 m.
Lietuvos futbolo varžybos 1998–1999 m.
Pirmenybės vyko 4 lygose. Čempionais netikėtai tapo Vilniaus „Žalgiris“. Tai buvo paskutinis Lietuvos čempionatas, vykęs sistema ruduo–pavasaris.
I lyga
Po 6 turo iš varžybų pasitraukė Panerys Vilnius (rezultatai anuliuoti), po 13 turo (I rato) – Telšių „Mastis“ (rezultatai palikti).
II lyga
Panerys-2 Vilnius pasitraukė iš varžybų po 7 turo (rezultatai anuliuoti), Sūduva Marijampolė – po I rato (rezultatai palikti). Rudenį žaidė dukterinė „Atleto“ komanda, pavasarį – pagrindinė (atsiskyrusi nuo „Inkaro“ klubo). I rate rungtyniavusį Andas-Žalgiris-2 Vilnius II rate pakeitė Žalgiris-3 Vilnius.
Moterų futbolo lyga
Pirmenybėse dalyvavo 5 ekipos: 1. Politechnika Kaunas 2. Kristina Vilnius 3. Žemaitija Telšiai 4. Šventupė Ukmergė 5. Rūta Nemenčinė
Rezultatyviausios žaidėjos:
Ilgys (Zarasų r.)
Ilgys arba Ilgis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, 10,5 km į šiaurės vakarus nuo Zarasų, į vakarus nuo kelio į Suvieką. Išsitęsęs vakarų – rytų kryptimi 4,2 km, plotis iki 0,42 km. Altitudė 153,9 m. Giliausia ežero dalis yra vakarinė, jos gylis iki 18,8 m. Kranto linija vingiuota, jos ilgis 11,22 km. Būdingas krantų aukštis 0,5–2 m, šiaurės vakaruose iki 3–4 m. Pakrantėse auga medžiai ir krūmai, o įlankų pakrantės pelkėtos. Šiaurinėje pakrantėje stūkso Grybinės miškas, pietinė pakrantė taip pat miškinga. Į Ilgį suteka 11 griovių, išteka upelis į toliau vakaruose telkšantį Čičirio ežerą (Dauguvos baseinas).
Kupreliškio apylinkė
Kupreliškio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos šiaurėje.
Ilgys (Zarasų r.)
Prie Ilgio įsikūrę kaimai: Mozūriškės, Grybinė, Ilgiai, Kamša.
Kupreliškio apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kupreliškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vabalninko rajonui. 1954 m. prijungta Žadeikių apylinkė ir dalis Kučgalio apylinkės, 1963 m. – dalis Kučgalio apylinkės. 1977 m. balandžio 4 d. Kupreliškio apylinkė prijungta prie Papilio apylinkės.
Ilgys (Zarasų r.)
Vakarinėje pakrantėje yra piligrimų lankoma Šv. Mergelės Marijos apsireiškimo vieta, pastatyta Kvintiškių koplyčia.
Arik Marshall
Arik Marshall (g. 1967 m. vasario 13 d.) – amerikiečių kilmės muzikantas. Geriausiai žinomas kaip buvęs grupės „Red Hot Chili Peppers“ narys, 1992 m. pakeitęs gitaristą John Frusciante. Nors su grupe neįrašė jokių dainų, jis pasirodė „Breaking the Girl“ ir „If You Have to Ask“ vaizdo klipuose. Tačiau 1993 m. jis buvo išmestas iš grupės ir jį pakeitė Jesse Tobias, kurį tuoj pat pakeitė Dave Navarro.
Muzikantas yra grojęs su įvairiais muzikantais ir grupėmis, yra išleidęs ir solinių kūrinių.
LASK Linz
Linco LASK – Austrijos futbolo klubas iš Linco.