cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Klevų piliakalnis
Klevų piliakalnis – piliakalnis šiaurės rytų Lenkijoje: Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Seinų valsčiuje, prie Klevų kaimo. 152,5 m virš jūros lygio. Viduramžiais jotvingiai moreninę kalvą, apsuptą Klevo, Klevaičio ir Gulbinio ežerų, ruošė gynybiniams reikalams: šiaurėje nukasė šiaurinį šlaitą, išlygino aikštelę. Visgi gynybinė pilis nebuvo pastatyta, jotvingiai iš šios strateginės vietos dėl nežinomų priežaščių pasitraukė. Klevų piliakalnis archeologų nėra tyrinėtas. 1956 m. prie jo įvyko pirmasis Lenkijos lietuvių saviveiklininkų sąskrydis, vėliau kasmetiniai saviveiklininkų susitikimai vyko Burbiškėse. Šalia eina pėsčiųjų turistinis maršrutas.
Šigos prefektūra
Šigos prefektūros  – Japonijos prefektūra, įsikūrusi Kansajaus regione, Honšiū saloje. Sostinė – Ocu.
Istorija
Iki Han sistemos panaikinimo prefektūra buvo žinoma kaip Omio žemė.
Geografija
thumb|250px|Šigos prefektūros žemėlapis Šiga šiaurėje ribojasi su Fukujo prefektūra, rytuose – su Gifu prefektūra, pietryčiuose – su Mijės prefektūra ir vakaruose – su Kioto prefektūra.
Biva, didžiausias Japonijos ežeras, plyti pačiame prefektūros centre ir užima vieną šeštąją visos prefektūros ploto. Prefektūra rytuose apsupta Hiros kalnais, vakaruose – Ibukio ir Sudzukos kalnais. Šiaurinės Šigos klimatas gerokai šaltesnis nei pietinės.
Setos upė išteka iš Bivos ežero ir teka pro Kiotą į Osakos įlanką. Tai vienintelė natūrali upė, ištekanti iš ežero. Visos kitos Japonijos upės įteka į ežerą.
Miestai
Šigos prefektūroje yra 13 miestų:
Miesteliai
Miesteliai kiekvienoje apskrityje.
Miestų, miestelių ir kaimų susijungimai
Nuo 2004 m. spalio 1 d.
Ekonomika
Prefektūroje įsikūrusios tokių garsių elektronikos gamybos firmų, kaip „IBM Japan“, „Canon“, „Yanmar Diesel“ ir „Toray“, įmonės.
Demografija
Daugiausiai žmonių gyvena teritorijoje aplink Ocu miestą, esantį prie pietinio Bivos kranto.
Sportas
Šigos prefektūroje, Ocu mieste, įsikūrusi moterų tinklinio komanda „Toray Arrows“.
Europa (laikraštis)
250px|thumb|right Europa – bulvarinio pobūdžio laikraštis, leistas nuo 1990 m. gruodžio 1 d. iki 1998 m. Kaune.
Istorija
Įsteigė Jaroslavas Banevičius, Povilas Gončaras, Eugenijus Striaukas. Leido UAB „Laikraštis Vasaris“. Iki 1991 m. Nr. 19 ėjo pavadinimais „Vasario 16“ ir „Vasaris“. Tiražas 1990 m. – 25 000 egz., 1996 m. – 70 000 egz.
1990 m. buvo leidžiami laikraščio „Vasario 16“ priedai „Akis už akį su nusikaltimais, nelaimėmis, katastrofomis“, Dvidešimt centų, „Liberalia“, „Pro rakto skylutę“, „Vakaro skaitiniai“, „Vasario 16“, „Vietoj vakarienės“, iš kurių daugelis 1991 m. tapo savarankiškais laikraščiais.
112 m. pr. m. e.
'''112 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Sulaikymas
Sulaikymas:
Didysis Skeligas
thumb|left|250px|Didžiojo Skeligo sala. Iki vienuolyno pastatymo sala nebuvo apgyvendinta. Tiksli vienuolyno pastatymo data nėra žinoma, tačiau manoma, kad tai įvyko VI a. X – XI a. saloje buvo pastatyta bažnyčia, skirta Šv. Mykolui. Apie XII a. klimatas saloje atvėso, padažnėjo audros. Tai paskatino žmones apleisti salą.
Didžiojo Skeligo sala yra gana aukšta ir stati, savo forma primenanti didelę uolą. Akmeninis vienuolyno pastatas stovi salos centre, apsuptas didelių, stačių uolų.
Pakistano istorija
Pakistano istorija yra laikotarpis nuo valstybės sukūrimo 1947 m. rugpjūčio 14 d. iki šių laikų.
Osaskas
Osaskas (portug. Osasco) – miestas Brazilijos pietuose, faktiškas San Paulo priemiestis.
Pakistano istorija
Pakistano ir Indijos konfliktas
Nuo 1947 m. iki 1971 m. Pakistanas susidarė iš vakarinės ir rytinės dalies, tarp kurių buvo įsiterpusi Indija. 1971 m. Rytų Pakistanas, kuriam padėjo Indija, atsiplėšė nuo Vakarų Pakistano ir įkūrė nepriklausomą valstybę – Bangladešą.
Karai tarp Indijos ir Pakistano lėmė, kad abi valstybės laikėsi skirtingų pažiūrų užsienio politikoje. Indija užėmė vadovaujančias pozicijas tarp neprisijungusių valstybių JT. Indija gerai sutarė su Sovietų Sąjunga, o Pakistanas 1955 m. įėjo į JAV vadovaujamą karinę sąjungą. Po SSRS iširimo 1991 m., Pakistanas bandė artimiau bendradarbiauti su Afganistanu ir kitomis valstybėmis Centrinėje Azijoje ekonomikos ir užsienio politikos srityje.
Pakistanas nuo 1947 m
Pakistanas įsikūrė kaip musulmoniška valstybė, ir, nors islamo religija buvo pagrindinė, šalis išgyveno prieštaravimus tarp atskirų gyventojų grupių ir rajonų. Šalį vienijantis lyderis Džina mirė 1948 m., ir tik po aštuonerių metų pakistaniečiai priėjo vieningą nuomonę dėl konstitucijos.
Dėl vidaus prieštaravimų 1958 m. įvyko karinis perversmas, kuris sustabdė konstitucijos galiojimą. Kariškiai rėmė stambiųjų žemvaldžių interesus. Jie nevykdė žemės ūkio reformų ir neapmokestino žemių. Beveik 40 % biudžeto buvo išleidžiama ginklavimuisi prieš Indiją. Socialinių reformų stoka pastūmėjo šimtus tūkstančių ieškoti darbo Artimuosiuose Rytuose ir Europoje.
1970 m. laisvų rinkimų keliu į valdžią atėjo Alis Bhutas. Jis dėjosi neturtingųjų klasių išlaisvintoju ir žadėjo žemės ūkio reformą. Pats būdamas žemvaldys nepertvarkė iš esmės ekonomikos politikos. 1977 m. jį nušalino kitas karinis perversmas. Vėliau jį pakorė. 1988 m. po naujų laisvų rinkimų jo duktė Benazir Bhutto tapo ministre pirmininke. Ji buvo gavusi išsilavinimą Vakaruose, ir musulmonų dvasininkija į tai žiūrėjo kaip į iššūkį. 1989 m. jie pasiekė, kad Pakistanas būtų tvarkomas pagal šariatą – islamo įstatymą, o po metų Benazir Bhuto buvo priversta palikti postą. Naujajai valdžiai pirmą kartą pavyko apmokestinti žemvaldžius. 1993 m. Benazir Bhuto vėl tapo ministre pirmininke. Jai iššūkis buvo mestas dėl didelio gyventojų skaičiaus, nes jis Pakistane per 20 metų galėjo padvigubėti, taip pat dėl etninių prieštaravimų, kurie grėsė šalies vienybei, ir prekybininkų narkotikais, kurių įtaka visuomenėje labai išaugo. 2007 metais Menazir Bhuto grįžo iš tremties, tačiau gruodžio 27 dieną buvo nužudyta. Jos nužudymu įtariami su Al-Qaeda siejami teroristai. Benazir Bhuto nužudymas sukėlė visuotinį jos šalininkų pasipiktinimą Pakistane ir susilaukė plačios tarptautinės reakcijos.
Stefanas Šileris
miniatiūra thumb|280px|[[Druskininkų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia.]]
Stefanas Šileris (, 1858 m. rugsėjo 4 d. − 1933 m. birželio 22 d.) – lenkų architektas.
Mokslas ir studijos
Sankt Peterburgo dailės akademija.
Radiškė (Kelmė)
Radiškė – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Kletiškės.
Užsienio lietuvių švietimo centras
Veikla
Užsienio lietuvių švietimo centras koordinuoja formaliojo ugdymo užsienio lietuviškų mokyklų veiklas, rūpinasi šių mokyklų mokytojų bei vadovų kvalifikacijos tobulinimu, teikia metodinę pagalbą bei rūpinasi užsienio lietuvių studentais, siekiančiais studijuoti bei studijuojančiais Lietuvoje. Tobulina užsienio ir šalies mokyklose dirbančių pedagogų ir vadovų kvalifikaciją. Bendradarbiauja su Lietuvos aukštojo mokslo įstaigomis, švietimo politiką formuojančiais specialistais, mokytojų kvalifikacijos tobulinimo centrais.
Lietuvių chartija
Prielaidos
Lietuvių chartija sumanyta Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto komisijai, kurią sudarė Domas Krivickas, Kipras Bielinis, Petras Karvelis, Vytautas Vaitiekūnas ir Mečys Valiukėnas 1948 m. kuriant Pasaulio lietuvių bendruomenę – Lietuvių chartija paskelbta kartu su laikinaisiais Pasaulio lietuvių bendruomenės nuostatais.
Lietuvių chartija buvo parengta keičiantis lietuvių, TSRS-Vokietijos karo pabaigoje nuo artėjančios TSRS kariuomenės pasitraukusių į Vakarus, daugiausia į Vokietiją, padėčiai. Į XX a. penktojo dešimtmečio pabaigą tapo aišku, kad Lietuva iš TSRS okupacijos greit nebus išvaduota, daugelis pasitraukusiųjų ėmė naudotis galimybe iš Vokietijos ir kitų Vakarų Europos šalių karo pabėgėlių stovyklų (TDP) keltis į JAV, kur 1948 m. buvo priimtas įstatymas, leidžiantis karo pabėgėliams imigruoti, taip pat į Kanadą, Australiją ir kitas nuo karo nenukentėjusias šalis. Gausi Lietuvių tremtinių bendruomenė Vokietijoje ėmė skaidytis ir mažėti. Karo pabėgėliai ėmė virsti imigrantais. Lietuvių intelektualams iškilo uždavinys išsaugoti lietuvybę – kalbą, tautinę kultūrą, papročius, nes buvo aišku, kad kitose šalyse lietuviams teks gyventi tarp kitataučių. Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto pirmininko M. Krupavičiaus ir kitų iniciatyva nutarta kiekvienoje šalyje steigti lietuvių bendruomenę ir jas visas vienijančią Pasaulio lietuvių bendruomenę.
Chartija
Lietuvių chartiją sudaro įžanginė dalis ir 13 straipsnių, svarbiausias jų – vienuoliktas, kuriame skelbiamas tautinis solidarumas, lietuvių tautiniai simboliai. Įžangoje nusakomi lietuvių tautos siekiai – gyventi laisvai ir nepriklausomai, išlaikyti kalbą, tradicijas. Kituose straipsniuose aptariama tautos, žmogaus, lietuvio, kalbos, šeimos, kultūros, valstybės, mokyklos, draugijų, spaudos, istorijos reikšmė. Lietuvių chartija pabrėžė lietuvių pastangas išsaugoti nepriklausomos Lietuvos tradicijas, kvietė lietuvius puoselėti tautinį patriotizmą, laisvės ir demokratijos siekius:
užsigrūdinusi amžių kovose dėl teisės laisvai ir nepriklausomai gyventi savo tėvų žemėse, vieninga valia siekia savo gyvybę, kalbą, tautines bei valstybines tradicijas išlaikyti, kurti ir ugdyti, kad savo tautine kultūra visuotinei žmonių giminės pažangai bendradarbiaudama, vykdytų Visagalio valią ir laisvo žmogaus pašaukimą. Lietuvių Tautos amžinųjų siekimų vardan skelbiama ši Tauta yra prigimtoji žmonių bendruomenė. Niekas negali būti prievartaujamas savo ryšį su tautine bendrija nutraukti. Pasaulyje pasklidę lietuviai sudaro vieningą Pasaulio Lietuvių Bendruomenę. Žmogus turi prigimtąją teisę laisvai išpažinti ir ugdyti savo tautybę. Lietuvis lieka lietuviu visur ir visada. Savo tėvų išlaikytą Lietuvių Tautos gyvybę lietuvis perduoda ateities kartoms, kad amžinai gyventume. Kalba yra stipriausias tautinės bendruomenės ryšys. Lietuvių kalba lietuviui yra tautinė garbė. Šeima yra tautos gyvybė. Lietuvis kuria lietuvišką šeimą. Tautinė kultūra yra kelias į tarptautinį pripažinimą ir bendravimą. Apreikšdama tautos genijų, tautinė kultūra įneša savaimingą indėlį į visuotinius žmonių giminės laimėjimus. Kiekvieno lietuvio priedermė sudaryti sąlygas tautinei kultūrai. Valstybė yra aukščiausioji tautinės bendruomenės organizacija. Valstybinė nepriklausomybė yra tautinės kultūros ugdymo ir išlikimo sąlyga. Darbu, mokslu, turtu ir pasiaukojimu lietuvis kovoja, kad apgintų ir išlaikytų nepriklausomą Lietuvos valstybę. Mokykla yra tautinės dvasios židinys. Kiekvieno lietuvio kilniausioji pareiga būti lietuvių mokyklos rėmėju. Draugija yra tautinės kultūros veiksminga talkininkė. Lietuvis kuria ir palaiko religines, kultūrines, jaunimo, savišalpos, profesines ir kitas lietuvių draugijas. Mūsų tėvų kovos ir aukos dėl lietuviškos knygos yra testamentinis įpareigojimas visoms Lietuvių Tautos kartoms. Lietuvis organizuoja ir remia spausdintą lietuvišką žodį. Tautos istorija yra geriausia tautos mokytoja. Lietuvis brangina savo tautos praeitį ir tautinius papročius. Lietuvis stengiasi būti vertas savo protėvių, kad paliktų pagarbų pasididžiavimą savo palikuonims. Tautinis solidarumas yra aukščiausia tautinė dorybė. Lietuvis ugdo tautinį solidarumą. Visi lietuviai yra lygūs tos pačios tautos vaikai, tarp savęs broliai. Tautinio susipratimo ir lietuvių vienybės ženklan kiekvienas lietuvis moka nuolatinį tautinio solidarumo įnašą. Lietuvio tautinės spalvos: geltona – žalia – raudona. Lietuvio tautinė šventė – Vasario 16-ji. Lietuvio šūkis: „Lietuviais esame mes gimę, lietuviais turime ir būt!“. Lietuvis yra lojalus savo gyvenamajam kraštui. Lietuvio santykius su nelietuviu nustato artimo meilė ir pagarba kiekvieno žmogaus laisvei, garbei, gyvybei, sveikatai ir turtui.
''Vyriausiasis Lietuvos Išlaisvinimo Komitetas Tremtyje, 1949 m. birželio 14 d.''
Reikšmė
Lietuvių chartija tapo visų lietuvių bendruomenių, grupių ir visų susipratusių lietuvių moraline nuostata ir XX a. šeštame – devintame dešimtmetyje padėjo išlaikyti lietuvybę. Chartijoje paskelbti lietuvių solidarumo ir paramos vienas kitam principai Vakarų šalyse padėjo formuoti teigiamą lietuvių tautos įvaizdį, pačias lietuvių bendruomenes moraliai įpareigojo įvairiomis progomis tarptautinėms organizacijoms ir daugelio šalių vyriausybėms bei visuomenei priminti Lietuvos laisvinimo reikalą. Po 1990 m., kai Lietuva atkūrė nepriklausomybę, įstojo į Europos Sąjungą ir iš šalies į įvairius kraštus dirbti bei studijuoti išvyko daug piliečių, Lietuvių chartijos nuostatos tapo vėl aktualios.
Evaldas Nekrašas
Biografija
Dirba Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute (nuo 2003 m. Tarptautinių santykių katedros vedėjas) ir VU Filosofijos fakultete (1988–2003 m. Filosofijos katedros vedėjas). Dirbo mokslinį darbą ir dėstė Harvardo universitete (JAV) bei keliuose Vakarų ir Rytų Europos universitetuose. Dėstomi kursai: Tarptautinių santykių teorijos, Lietuvos nacionalinio saugumo ir užsienio politika, Politinė filosofija, Pozityvistinė filosofija, Pozityvus protas šiuolaikiniame pasaulyje.
1988–2013 m. Lietuvos filosofų draugijos pirmininkas. 1991–1995 m. Lietuvos mokslo tarybos narys. 1992–1993 m. LR Seimo Užsienio reikalų komiteto patarėjas. 1997–1999 m. LR URM konsultantas. 1994–2011 m. Lietuvos mokslų akademijos narys korespondentas, 2011–2020 m. tikrasis narys, nuo 2020 m. narys emeritas.
Žalos atlyginimas
Kompensavimas
Žalos atlyginimas iš valstybės pusės dar vad. kompensacija. Pvz., jeigu kaltinamasis arba už jo veiksmus materialiai atsakingi asmenys neturi lėšų žalai atlyginti, įstatymų numatytais atvejais ir tvarka žala gali būti kompensuojama iš valstybės tam skirtų lėšų (LR BPK 118 straipsnis. Žalos kompensavimas iš valstybės lėšų).
Evaldas Nekrašas
Biografija
Penkių knygų ir 120 straipsnių filosofijos istorijos, mokslo filosofijos, politinės filosofijos ir tarptautinės politikos klausimais autorius. Mokslinių interesų sritys: pozityvizmas ir postpozityvizmas, politinė filosofija ir tarptautinė politika, Lietuvos užsienio politika.
Bibliografija
thumb|150px|
Žalos atlyginimas
Pagrindas
Reikalavimas atlyginti žalą gali kilti iš sutarties arba delikto (žr. deliktinė atsakomybė), taip pat pagal įstatymą.
Statutas
Žodis statutas ( 'nustatymas') reiškia:
113 m. pr. m. e.
'''113 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įstatai
Įstatai – svarbiausias organizacijos teisinis dokumentas, vidaus teisės aktas, kuriame nustatoma organizacijos valdymo sistema, institucijos, paskirstomos galios tarp valdymo institucijų. Dažnai įstatai taip pat yra steigimo dokumentas, kuriuo organizacija privalo vadovautis savo veikloje.
Atskirų organizacijos institucijų veiklos taisyklės – nuostatai (kartais įvardijama ir kaip įstatai).
Įstatai yra teisiškai privalomas registruotinų organizacijų dokumentas (pvz., bendrovių įstatai). Lietuvoje juridinių asmenų dokumentus nustato Civilinis kodeksas, taip pat Visuomeninių organizacijų, Asociacijų įstatymai.
Turinys
Įstatai reguliuoja vidaus institucijas ir jų kompetenciją, jų veiklos (pvz., sušaukimo) tvarką, sprendimų priėmimo tvarką, kolegialaus valdymo organo, jei toks organas sudaromas, narių ir pirmininko (prezidento) skyrimo (rinkimo), atšaukimo ar sudarymo tvarką, laikotarpį, kuriam kolegialus valdymo organas sudaromas.
Įstatuose taip pat nurodoma:
Česys Grenda
Biografija
1957 m. baigė Vilniaus universitetą. 1969 m. Vilniaus universitete apgynė disertaciją „Veiksmažodžių junginiai su bendratimi dabartinėje lietuvių literatūrinėje kalboje“, humanitarinių mokslų daktaras. Nuo 1964 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas, nuo 1971 m. docentas. 1968–1971, 1982–1987 ir 1994-1996 m. Lietuvių kalbos ir literatūros katedros vedėjas.
Tyrinėja lietuvių kalbos sintaksę, akcentologiją, vietovardžių kilmę. Paskelbė per 70 publikacijų respublikos ir Šiaulių miesto spaudoje.
Grigorjevas (Vilkiškiai)
Grigorjevas (,, nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. Григорьево) – buvusi gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Nemano rajone, 17 km į pietvakarius nuo Ragainės, 12 km į pietus nuo Tilžės, nuo 2008 m. birželio 30 d. Žilino kaimo gyvenvietės teritorija.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Lankos apskrities (1922–1945 m. Tilžės-Ragainės apskrities) dvaras. 1993–2008 m. Novo Kolchoznojė apylinkės kaimas, 1993 m. prijungtas prie Novo Kolchoznojės.
Ana Bolein
Ana Bolein (apie 1501/1507 – 1536 m. gegužės 19 d.) – Anglijos karalienė nuo 1533 iki 1536 m., antroji karaliaus Henriko VIII žmona. Tai vienintelė moteris, kuriai suteiktas markizės titulas. Ana Bolein yra ryški figūra Anglijos reformacijoje. Nesugebėjusi pagimdyti karaliui vyriškos lyties įpėdinio, apkaltinta kraujomaiša ir išdavyste. Nukirsdinta 1536 m., kai jos ir karaliaus vienturtei dukrai Elžbietai buvo vos treji metai.
1501/1507 - 1522 m.
Ana gimė Tomo Boleino ir ledi Elžbietos Hovard šeimoje. Anos tėvas buvo gerbiamas diplomatas, gerai mokėjo užsienio kalbas. Ana su broliu ir seserimi užaugo Heverio pilyje Kente. Nėra išlikę dokumentų, kurie pasakytų, kada gimė Ana, tačiau istorikai mano, kad ji galėjo gimti tarp 1501 m. ir 1507 m. Apie 1513 m. tėvas Aną išsiuntė į Prancūzijos karaliaus dvarą, kur ji buvo Prancūzijos karalienės Marijos freilina, o vėliau – karalienės Klaudijos. Prancūzijos rūmuose Ana išmoko prancūzų kalbos, susidomėjo mada ir religine filosofija. Ji tapo atsidavusia katalike ir užsikrėtė humanizmo idėjomis. 1521 m. jos tėvas pakvietė ją sugrįžti į Angliją.
Henriko VIII dvare (1522 - 1533 m.)
thumb|250px|left|Henrikas VIII ir Ana Bolein Ana buvo pakviesta atgal į Angliją, kad ištekėtų už savo airio pusbrolio Džeimso Butlerio, tačiau vedybos neįvyko. Anos sesuo Marija Bolein buvo anksčiau parsivežta iš Prancūzijos neva dėl jos romanų su Prancūzijos karaliumi ir jo dvariškiais. Merė ištekėjo už didiko Viljamo Kerio Grinviče. Vestuvėse dalyvavo ir pats Anglijos karalius. Netrukus po vestuvių Marija tapo karaliaus meiluže. Istorikai nesutaria, ar du Marijos Bolein vaikai yra karaliaus, ar jos vyro. Nepaisant abejonių, karalius jų nepripažino, kaip pripažino savo nesantuokinį sūnų Henrį Fitzrojų.
Ana pirmą kartą rūmuose pasirodė 1522 m. Netrukus susižadėjo su didiku Henriu Persiu, bet sužadėtuvės nutrūko Persio tėvui jų nepalaiminus. Po sužadėtuvių nutraukimo Ana grįžo į savo tėvų dvarą užmiestyje, tačiau netrukus vėl pasirodė rūmuose kaip karalienės Katerinos Aragonietės freilina. Po kiek laiko ja susižavėjo karalius Henrikas VIII. Jis bandė ją suvilioti, tačiau Ana atsisakė tapti karaliaus meiluže. Po kelerių metų karalius pasipiršo Anai, ir ši sutiko.
George William von Simpson
Georgas Viljamas fon Simpsonas (1820 m. birželio 14 d. Plikiuose, Gumbinės apskritis, Prūsijos karalystė – 1886 m. rugsėjo 13 d. Georgenburgas, Vokietijos imperija) – škotų kilmės Vokietijos imperijos politikas, valdininkas ir dvarininkas.
Biografija
Gimė 1820 m. birželio 14 d. Plikiuose, baigė Tilžės gimnaziją, vėliau mokėsi Berlyno Humboldtų universitete. Baigęs mokslus keliavo po Belgiją, Prancūziją ir Angliją kaupdamas žinias apie šių šalių žemės ūkio technologijas, ypatingai žirgų maitinimą. Visas sukauptas žinias taikė savo dvare Georgenburge. G. fon Simpsonas buvo geležinkelio linijos Tilžė-Įsrutis direktorius, taip pat priklausė Rytų Prūsijos geležinkelių valdybai. Prancūzijos-Prūsijos karo metu 1870-1871 m. dirbo savanoriu slaugytoju. 1867-1874 m. ir 1878-1881 m. buvo Šiaurės Vokietijos konfederacijos reichstago nariu. Nuo 1876 m. buvo Prūsijos parlamento deputatas, vėliau Vokietijos imperijos reichstago narys atstovaujantis Prūsijos konservatorių partijai išrinktas Gumbinės apygardoje. Mirė 1886 m. rugsėjo 13 d. Georgenburge.
Mažosios lūpažuvės
Mažosios lūpažuvės (Labroides) – lūpažuvinių (Labridae) šeimos žuvų gentis.
Rūšys
Wrasse
Latvijos futbolo varžybos 1924 m.
Latvijos futbolo varžybos 1924 m.
Komandų rikiuotė
---
6,5 mm Bergmann
miniatiūra|Bergmann modelio 1896 m. pistoletas, 6.5 mm. 6,5 mm Bergmann – neįprastas Teodoro Bergmano 1895 m. sukurtas centrinio dūžio šovinys, gamintas ankstyviesiems kišeniniams savitaisiams pistoletams. Tūtelė ryškia konusinė, su kakleliu, šovinio lizde remiasi peteliu.
Ankstyvųjų šovinio variantų tūtelės prie dugnelio neturėjo nei atbrailos, nei griovelio. Tūtelės išmetimas iš šovinio lizdo buvo pagrįstas tūtelėje esančio didelio dujų slėgio poveikiu. Vėlesni Bergmano pistoletai jau turėjo įprastus išmetiklius, kuriems tūtelės jau turėjo ir griovelį, ir atbrailą.
Rugpjūčio 21
Rugpjūčio 21 yra 233-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 234-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 132 dienos.
Vardadieniai
Gaudvydas – Joana – Kazimiera – Linda – Medeina – Medeinė – Pijus
Normalusis svyravimas
frame|right Normalusis svyravimas arba normalioji moda – dinaminės sistemos harmoninių svyravimų tipas. Virpesių sistemos normalioji moda yra judėjimo schema, kurioje visos sistemos dalys juda sinusoide vienodu dažniu. Virpesių sistemos normalaus režimo dažniai vadinami savaisiais arba rezonansiniais. Fizinis kūnas, toks kaip pastatas, tiltas ar molekulė turi savo normaliąsias modas (atitinkamus dažnius), kurios priklauso nuo jų struktūros ir sandaros.
Prekės ženklas
Prekiniai ženklai buvo pradėti naudoti viduramžiais, kai iš amatininkų bei pirklių gildijų narių buvo reikalaujama pažymėti savas prekes. Tokiu būdu buvo supaprastinta gamybos bei prekybos apskaita, nekokybiškų prekių kontrolė. Kai kuriems iki šiol naudojamiems prekės ženklams yra daugiau nei šimtas metų.
Normalusis svyravimas
Mechaninės sistemos normalaus režimo pavieniai dažniai užrašomi judėjimo lygtimi; sistemos bendrasisi judėjimas yra jos normaliųjų režimų superpozicija (suma). Tam tikra prasme režimai gali judėti nepriklausomai, tai reiškia, sužadintas pirmas režimas nesukels kito režimo judėjimo. Kai tokia sistema yra sužadinama vieno iš savųjų dažnių, visos dalelės juda tuo pačiu dažniu. Visų dalelių fazės yra vienodos, pereina pusiausvyros padėtį ir pasiekia didžiausią amplitudę tuo pačiu metu. Šios iliustracijos praktinė reikšmė gali būti iliustruojama pastato sandaros modeliu. Jeigu žemės drebėjimas sužadina sistemą savųjų svyravimų dažniu, poslinkis nuo vieno aukšto, atsižvelgiant į kitą aukštą gali būti didžiausias. Akivaizdu, kad pastatai gali atlaikyti šį poslinkį iki tam tikro momento. Pastato modeliavimas, ieškant įprasto normalaus režimo yra lengviausias būdas patikrinti pastato konstrukcijos saugumą. Normalaus režimo sąvoka taip pat pritaikoma banginėje teorijoje, optikoje, kvantinėje mechanikoje ir molekulinėje dinamikoje.
Murafa
Murafa  – upė Ukrainoje, Vinycios srityje; Dniestro kairysis intakas. Prasideda į vakarus nuo Žmerinkos. Teka pietų kryptimi per Podolės aukštumą. Įteka į Dniestrą Moldavijos pasienyje, netoli Jampolio.
Prekės ženklas
Prekių ženklą gali sudaryti prekės vardas (raidinė prekės identifikavimo priemonė) bei prekės simbolis (kita vaizdinė, tekstinės informacijos neturinti priemonė). Prekių ženklas neturėtų būti painiojamas su įmonės logotipu, kuris identifikuoja pačią įmonę, tačiau įmonė gali naudoti bendrą ženklą, tokiu atveju ir logotipas, ir prekių ženklas yra toks pats.
Normalusis svyravimas
Stovinčios bangos lygtis
thumb|Galimi [[Būgnas|būgno svyravimo režimai]] Bendroji tokių svyravimų forma gali būti užrašoma lygtimi:
Murafa
Upės vanduo naudojamas drėkinimui. Įrengta hidroelektrinė.
Prekės ženklas
Prekių ženklo funkcijos
Šiuolaikiniai prekių ženklai atlieka šias funkcijas:
Normalusis svyravimas
Stovinčios bangos lygtis
kur ƒ(x, y, z) yra amplitudė priklausomai nuo buvimo vietos, bendru atveju trimatėje (x,y,z) erdvėje. Ši erdvinė priklausomybė vadinama normaliuoju režimu. Nėra vienintelio ir baigtinio normaliųjų režimo skaičiaus. Jei sprendinys apibrėžtas erdvės baigtine dalimi (t. y. suskaičiuotinai daug), galima begalinė, bet skaitli aibė režimų, sunumeruotų n = 1, 2, 3, …. Neapribotoje erdvėje yra vientisas režimų spektras.
Prekės ženklas
Prekių ženklo vertės apibrėžimas
Tai – papildomos pajamos, gaunamos iš prekių ženklą turinčio produkto pardavimo, palyginti su pajamomis, gaunamomis iš to paties, tačiau „bevardžio“ produkto pardavimo. Nematerialiąja prekių ženklo verte vadinama tai, ko negalima įvertinti nei kainos, nei kokybiniais produkto vertinimo kriterijais. Įsivaizduojama kokybe vadinamas numanomas kokybės ir sukurto įvaizdžio derinys, neatsižvelgiant į kitas produkto savybes.
Normalusis svyravimas
Stovinčios bangos lygtis
Sistemoje paprastai galimi įvairūs svyravimų dažniai (w). Galimų tokio svyravimo dažnių visuma vadinama dažnių spektru.
Svyravimų dažniai ir režimai priklauso taip pat ir nuo faktorių, galinčių įtakoti bangos greitį (tokių kaip tankis, įtampa ar slėgis).
Muzikoje alternatyvūs virpamųjų instrumentų (styginių, dūdų, būgnų) režimai vadinami harmoniniais virpesiais arba virštoniais. Muzikantai dažnai geba išgauti įvairius režimus groti šiems virštoniams, kada jie reikalingi muzikoje.
Prekės ženklas
Prekių ženklo vertės apibrėžimas
Bendriausia prasme, prekių ženklo vertė yra galimybė sukurti pridėtinę vertę įmonės gaminamai produkcijai ar teikiamoms paslaugoms. Prekių ženklo pridėtinė vertė reiškia ir galimybę brangiau parduoti produkciją, ir mažesnes rinkodaros sąnaudas, ir didesnį pirkėjų dėmesį. Neteisingai naudojamas prekių ženklas gali sukurti ir neigiamą vertę – pirkėjai dažnai vertina patį prekių ženklą, o ne tam tikro produkto kokybines savybes.
Prekių ženklo pranašumas
Prekių ženklo sukurta vertė įmonėms teikia daug strateginių pranašumų:
Prekių ženklo vertės apskaičiavimas
Pagrindinis prekių ženklo vertinimo kriterijus – jo kuriama nauda. Dažniausiai vertinamas produkto kokybinių savybių ir kainos santykis bei produkto kuriama nauda apskritai, atsižvelgiant ir į produkto prekių ženklo sukuriamą naudą. Skirtumas tarp bendrosios produkto naudos bei produkto kokybinių savybių kuriamos naudos ir yra prekių ženklo kuriama vertė. Kartais prekių ženklo kuriama nauda yra skaičiuojama tiesiogiai ir, pridėjus ją prie produkto kokybinių savybių kuriamos naudos, sudaro bendrąją produkto kuriamą naudą. Kiti veiksniai, į kuriuos reikėtų atsižvelgti vertinant prekių ženklo kuriamą vertę, yra ženklo žinomumas, jo sukurtas įvaizdis, vartotojų asociacijos bei paplitimas. Norint kuo tiksliau apskaičiuoti prekių ženklo vertę, reikia atsižvelgti į žinomiausių prekių ženklų rinkodaros, reklamos bei pristatymo išlaidas. Įvertintus gautus rezultatus bei palyginus juos su prekių ženklo kuriamos naudos vertinimo kriterijais, bus galima geriau suvokti santykinę prekių ženklo vertę bei suvokti, kokios yra pagrindinės prekių ženklo vertės sudėtinės dalys: produkto kokybės savybės, kaina, žinomumas rinkoje, įvaizdis pirkėjų sąmonėje bei prekių ženklui keliami reikalavimai.
Prekių ženklo vertės išnaudojimas
Duomenis apie prekių ženklo vertę galima naudoti rinkos tyrimams bei prognozei, nustatant produkto poreikį rinkoje. Remiantis gautais duomenimis, galima kurti įvairius naujų produktų pristatymo scenarijus arba įvertinti būtinybę atnaujinti jau esamą produkciją, taip pat įvertinti šių pokyčių poveikį rinkai. Gauti duomenys gali būti naudojami tiriant:
Prekių ženklo vertės įsisamonimas
Įvairūs vartotojai skirtingai suvokia prekių ženklo vertę ir tą skirtumą galima apskaičiuoti. Remiantis duomenimis apie prekių ženklo kuriamą naudą, galima suskirstyti rinką pagal rūpimus vartotojus, nukreipti pastangas į tikslines vartotojų grupes ir sėkmingiau įsitvirtinti rinkoje. Turint šiuos duomenis galima tirti prekių ženklo vertės suvokimą tarp įvairių kategorijų produkcijos vartotojų, nevienodos perkamosios galios vartotojų ir jų reakciją į kainų kitimą, įvairių vartotojų grupių požiūrį į kokybines produkto savybes. Demografinia i ir psichologiniai duomenys gali būti naudojami reklamuojant ir pristatant produktus įvairiose vartotojų grupėse, atsižvelgiant į šių grupių poreikius. Vartotojams, kuriems labiausiai rūpi prekės kaina, galima siųsti nuolaidų kuponus, o tiems, kurie labiausiai vertina kokybines produkto savybes, – išsamius produkto aprašymus.
Vertingiausi prekių ženklai
thumb|right|Remiantis „Interbrand“ skaičiavimais, „[[Apple“ jau penktus metus iš eilės yra brangiausias pasaulyje prekės ženklas. ]] thumb|Remiantis „Interbrand“ duomenimis, Iki 2013 m. trylika metų brangiausias prekės ženklas buvo „[[Coca-Cola“. ]]
Teisiamasis
Teisiamasis gali būti ne tik fizinis, bet ir juridinis asmuo. Tokiu atveju per teisminį bylos nagrinėjimą dalyvauja jo atstovas, kuriam suteiktos tos pačios teisės kaip ir kaltinamajam, be to, jam tenka šio proceso dalyvio pareigos.
Prancūzijos Pusiaujo Afrika
Prancūzų Ekvatorinė Afrika – Prancūzijos kolonija Afrikoje, dabartinės Kongo Respublikos, Gabono, Centrinės Afrikos Respublikos, Čado teritorijoje, egzistavusi 1910–1958 m. Iki 1910 m. ši teritorija buvo vadinama Prancūzų Kongu.
Kolonizacijos pradžia
Kongo džiunglių regione prancūzai pasirodė XIX a. pradžioje, Gabono pakrantėse. Spausdami vietinius mpongvė genties karaliukus, 1843 m. jie įkūrė miestą, kuris vėliau tapo Libreviliu, ir nuo čia pradėjo kolonizaciją. Įvairūs prancūzų tyrinėtojai skverbėsi tolyn į Kongo džiungles. Žymiausias jų buvo Savorgnan de Brazza, kuris 1880 m. pasiekė Kongo upę ir Teke karalystę. Čia, sudaręs sandėrį su valdovu makoko, jis įgijo nedidelę teritoriją, kurioje vėliau buvo įkurtas miestas Brazavilis. Prancūzams skverbiantis tolyn į šiaurę Kongo upe, 1889 m. buvo įkurtas Bangis.
Prancūzų Kongas
Prancūzų Kongas kaip protektoratas buvo oficialiai įkurtas 1880 m. Jo teritorijos, apėmusios dabartinę Kongo Respubliką, Gaboną, Centrinės Afrikos Respubliką, susiformavo dėl prancūzų tyrinėjimų ir užkariavimų šiose teritorijose. Tos kolonijos sostinė buvo Librevilis.
Tačiau 1904 m. kolonija buvo išskaidyta į tris sritis, kurios davė pradžią dabartinėms Afrikos valstybėms: Vidurinį Kongą (dab. Kongo Respublika), Gaboną ir Ubangi-Šari (dab. CAR).
Ekvatorinė Afrika
1910 m. trys sritys vėl buvo sujungtos, pavadinant jas Prancūzų Ekvatorine Afrika. Prie jų prijungta ir Čado sritis. Sostine tapo Brazavilis. 1911 m. nemaža dalis teritorijų buvo užimtos Vokietijos, kurios prijungtos prie Kamerūno. Po Pirmojo pasaulinio karo užgrobtos teritorijos grįžo Prancūzijai, bet į PEA integruotos nebuvo.
Nepriklausomybės
1958 m. įvykus referendumui, Prancūzų Ekvatorinė Afrika vėl buvo suskaidyta į keturias šalis, kurios kiekviena atskirai įgijo autonomiją. Visos šios šalys 1960 m. paskelbė nepriklausomybę kaip atskiros valstybės.
Lazaretto
Lazaretto – antrasis studijinis amerikiečių roko muzikanto Jack White albumas, išleistas 2014 m. birželio 10 d. Albumas buvo įkvėptas paties White, kai jam buvo devyniolika parašytų istorijų, poemų ir pjesių, kurias muzikantas vėliau buvo užmiršęs ir atradęs palėpėje. Per pirmą savaitę JAV buvo parduota 138 tūkstančiai albumo kopijų ir jis debiutavo pirmoje „Billboard 200“ topo vietoje.
Albumas laimėjo „Grammy“ apdovanojimą už geriausią roko muzikos atlikimą.
Čangbaišanas
Čangbaišanas arba Čangpeksanas  – plokščiakalnis Mandžiūrijoje, Kinijos ir Šiaurės Korėjos teritorijose, aukščiausia Mandžiūrijos-Korėjos kalnų dalis. Aukštis siekia 2745 m (Pektusano ugnikalnis). Masyvas smarkiai paveiktas erozijos, suskaidytas, sudarytas daugiausia iš bazalto. Apaugęs spygliuočių miškais, kedrų giraitėmis.
Čangbaišanas pasižymi neliestos gamtos plotais, vaizdingais kraštovaizdžiais. Čia yra Čangbajaus krioklys, šventasis Tianči ežeras. Kinijos pusėje įsteigtas Longvančuno miško gamtos draustinis, kuriame gyvena reti amūriniai leopardai, amūriniai tigrai, rudieji lokiai.
Šventasis Poncijonas
Šventasis Poncijonas - 18-asis popiežius nuo 230 m. liepos 21 d. iki 235 m. rugsėjo 28 d. Gimė Romoje. Tikriausiai buvo Kalpurnijaus sūnus.
Jo pontifkato metu baigėsi Hipolito schizma. Romos imperatorius Maksiminas Trakas ištrėmė Poncijoną, Hipolitą bei kitus Bažnyčios vadovus įį Sardiniją, kur Poncijonas atsistatydino 235 m. rugsėjo 25 arba 28 d. Tai buvo pirmasis Petro sosto įpedinis, kuris atsistatydino. Nežinoma, kiek ilgai jis dar gyveno, anot "Liber Pontificalis", jis mirė dėl nežmoniškų sąlygų kasyklose Tavolaros saloje. Jo palaikus į Romos šv. Kaliksto katakombas perkėlė popiežius Fabijonas.
Poncijonas pirmininkavo sinodui, kuriame buvo patvirtinta Origeno ekskomunika.
Kadaise Poncijono liturginis minėjimas buvo lapkričio 19 d., tačiau šiuo metu jis minimas rugpjūčio 13 d., kartu su šv. Hipolitu.
Tuo pat metu antipopiežiumi buvo šv. Hipolitas.
Tracy McGrady
Vaikystėje jis susižavėjo beisbolu, vėliau krepšiniu ir žaidė Auberndeilo vidurinės mokyklos komandoje. Trečiaisiais vidurinės mokyklos komandai atstovavimo metais Tracy jau rinkdavo po 23 taškus ir atkovodavo po 12 kamuolių, bet dėl problemų su mokslais buvo išmestas iš komandos. 1996 m. pažįstamo trenerio įkalbintas, prisijungė prie Mount Zion Krikščioniškosios Akademijos iš Darhemo, Šiaurės Karolinos. Baigę vidurinę, vietoj ketverių metų žaidimo NCAA, jis nusprendė pateikti paraišką 1997 m. NBA naujokų biržoje. Jį 9-uoju šaukimu pasirinko Toronto „Raptors“.
2000 m. rugpjūčio 3 d. jis buvo iškeistas Orlando „Magic“ komandai. 2002–2003 metų sezoną Tracy pelnė po 32,1 taško ir per visą sezoną pelnė 2407 taškus. Tai pats rezultatyviausias sezonas jo karjeroje.
2004 m. birželio 29 d. T. McGrady, kartu su dar trimis žaidėjais buvo iškeistas Hiustono „Rockets“ klubui.
2010 m. vasario 18 d. jis pateko į trijų komandų mainus ir buvo iškeistas Niujorko „Knicks“ komandai. 2010 m. rugpjūčio 17 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Detroito „Pistons“ klubu.
2011 m. gruodžio 9 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Atlantos „Hawks“ klubu.
2012 m. spalio pradžioje pasirašė vienerių metų sutartį su Kinijos CBA lygoje žaidžiančia Čingdao „DoubleStar Eagles“ komanda. 2013 m. balandžio 16 d. sugrįžo į NBA ir pasirašė kontraktą iki sezono pabaigos su San Antonijo „Spurs“ klubu.
Su savo žmona CleRenda Harris jie yra susilaukę dviejų dukterų ir sūnaus, kuris gimė 2005-ųjų gruodžio 27-ąją, rungtynių tarp Jutos „Jazz“ ir Hiustono „Rockets“ metu. „Rockets“ jas pralaimėjo 82–74, o Tracy didžiosios pertraukos metu išvyko į ligoninę, kad dalyvautų gimdyme.
2013 m. rugpjūčio 27 d. Baigė karjerą NBA. T.McGrady teigė, kad dar keletą metų pažais užsienyje.
Indrė Stakvilė
Indrė Stakvilė – Lietuvos kompozitorė, garso režisierė, miuziklo „Batuotas katinas“ autorė.
Kompozicijos specialybę Indrė Stakvilė baigė 1999 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje (prof. Vytautas Laurušas), o 2006 m. ten pat įgijo ir garso režisūros magistro laipsnį. 2005 m. garso režisūrą studijavo Varšuvos F. Šopeno muzikos akademijoje. 1998–2006 m. dirbo Lietuvos nacionaliniame radijuje garso režisiere bei vyresniąja restauratore, nuo 2007 m. dėsto Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje.
Projektai
1997 m. Dalyvavo šiuolaikinės muzikos festivalyje "Kopa".
1998 m. Jaunimo kamerinės muzikos dienos Druskininkuose.
2002 m. Garsinės instaliacijos buvo parodytos parodose „Skliautų“ galerijoje.
2003 m. Kūrinio „Dvaro objektai“ pristatymas VU botanikos sode Kairėnuose.
114 m. pr. m. e.
'''114 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Indrė Stakvilė
Projektai
2006 m. Muzika projektui „Vaikystės pusnys ir žiedai“ atlikta Lietuvos nacionalinėje filharmonijoje.
114 m. pr. m. e.
Gimtadieniai
Nedatuota
Indrė Stakvilė
Projektai
2007 m. Miuziklo "Batuotas katinas" pirmoji premjera (libreto autorė – Kristina Stančienė, režisierius – Kęstutis Jakštas, orkestruotės bendraautorė - Neria Čepaitė-Goldberg)
Kūrybos apibūdinimas
Indrės Stakvilės muzikai būdinga stilių gausa ir jų lygiavertiškumas – nuo akademinės, elektroninės, teatro ir kino muzikos, garsinių instaliacijų iki miuziklų, muzikos vaikams, populiariosios ar šokių muzikos. Akivaizdi skirtingų žanrų įtaka vienas kitam, kas suteikia muzikai „tarpdiscipliniškumo“ bruožų – dalis „grynosios“ muzikos pavyzdžių turi kinematografiškumo ar teatrališkumo. Pastebimas ir garso režisūros poveikis kūrybai – iš čia ne vien dėmesys tembrų spalvingumui bei elektroninei muzikai, bet ir kai kurių garso montavimo principų panaudojimas komponuojant akustinę muziką. Domėjimasis postmodernizmo teorija atsispindi kūrybos „teziškume“ – kai kurie kūriniai gimė besiremiant tam tikrais manifestinio pobūdžio teiginiais ir teorinė, idėjinė jų dalis yra nemažiau svarbi nei garsinė informacija. Kartais remiamasi tolimesniu minimalistinių principų plėtojimu, praplečiant juos tam tikrais, tik mūsų lokaliai kultūrai būdingais elementais (tembriniais, teminiais, idėjiniais), savitumo suteikia ir šiuolaikinės muzikinės kalbos sintezė su ankstesnių, dažnai šiandien užmirštų ir nebeaktualių stilistikų restauravimu (neosocrealizmas, neosalonizmas ir kt.).
Stefanija Čerškutė
Stefanija Čerškutė (1930 m. rugsėjo 12 d. Šapeliuose, Rokiškio raj. – 2008 m. gruodžio 30 d. Kaune) – Lietuvos architektė restauratorė.
Publikacijos
Paskelbti straipsniai architektūros istorijos, architektūros paminklų restauravimo temomis.
Meistras ir Margarita
„Meistras ir Margarita“  – žymiausias rusų rašytojo Michailo Bulgakovo kūrinys. Pradėtas rašyti 1928 m., tobulintas iki pat autoriaus mirties. Dėl cenzūros tuometinėje SSRS romanas nebuvo publikuotas.
Istorija
Sprendžiant pagal išlikusius rankraščius, romanas buvo pradėtas rašyti 1928 arba 1929 m. Pirmieji romano pavadinimai – „Juodasis magas“, „Inžinieriaus kanopa“ ir kt. Pirmąjį romano variantą autorius sudegino 1930 m. kovo 18 d., sužinojęs, kad viena jo pjesė buvo uždrausta. Tačiau vėliau (1931 m.) vėl pradėjo jį rašyti. Antrasis romano variantas (1936 m.) turėjo paantraštę „Fantastinis romanas“ ir pavadinimo variantų: „Didysis kancleris“ (Великий канцлер), Šėtonas, „Štai ir aš“ , „Juodasis magas“. Trečiasis, galutinis romano variantas 1937 m. jau vadinosi „Meistras ir Margarita“, o 1938 m. visas tekstas pirmąkart buvo perspausdintas rašomąja mašinėle. Paskui romano teksto mašinraštį autorius dar taisė beveik iki pat mirties (1940 m.).
Publikavimas
Labai sutrumpintas ir su kupiūromis romanas pirmąkart publikuotas žurnale „Maskva“ 1966–1967 m. (Nr. 11, 1966 m. ir Nr. 1, 1967 m.). Nekupiūruotą romaną išleido leidykla „Posev“ 1969 m. Frankfurte. Vėliau (1973 m.) šis romanas ir SSRS buvo išleistas visas, nekupiūruotas, o galutinis teksto variantas publikuotas M. Bulgakovo 5 tomų raštuose, išleistuose 1990 m. Lietuvių kalba romanas pirmą kartą pasirodė 1985 m., vertėjas Algimantas Mikuta.
Europos centras (savaitraštis)
250px|thumb|right Europos centras – kultūros ir pramogų leidinys, nuo 1993 m. – savaitraštis, leistas 1990–1995 m. Vilniuje.
Istorija
Įsteigė Andrius Vaišnys, 1992 m. leidybos teises perdavė L. Jučui. Tiražas 1990 m. – 20 000 egz., 1993 m. – 63 400 egz., 1995 m. – 1000 egz. Nuo 1991 m. leido priedą moterims „Salonas“. Veikla nutraukta 1996 m. birželio 11 d.
Vyr. redaktorius Linas Jučas. Redaktoriai Laimutis Jučas, Algirdas Vaseris.
Klaipėdos miesto apylinkės teismas
Adresas: S. Daukanto g. 8, Klaipėda, LT-92129.
TSRS valstybinė premija
thumb|120px|TSRS valstybinės premijos laureato medalis TSRS valstybinė premija – vienas aukščiausių TSRS apdovanojimų (po Lenino premijos).
TSRS valstybinė premija egzistavo 1966–1991 m. Ji buvo teikiama už pasiekimus gamyboje, moksle, technikoje, literatūroje ir mene bei architektūroje. Kasmet būdavo apdovanojama iki 100 laureatų. Atskirose TSRS respublikose egzistavo respublikinės valstybinės premijos (Lietuvoje - LTSR valstybinė premija).
1941–1954 m. buvo teikiamos Stalino premijos. Postalininiu laikotarpiu šios premijos laureatai buvo vadinami TSRS valstybinės premijos laureatais, jie net galėjo pasikeisti dokumentus ir atributus.
Lietuviai – TSRS valstybinės premijos laureatai
TSRS valstybinę premiją 1977 m. gavo Maskvoje kūręs dirigentas Algis Žiūraitis, 1982 m. - tuometinis TSRS valstybinio televizijos ir radijo komiteto pirmininko pavaduotojas Henrikas Algirdas Juškevičius.
Juozapas Gabrielius Stempkovskis
Juozapas Gabrielius Stempkovskis (1710–1793) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, Karūnos armijos rotmistras, Karūnos lauko stovyklininkas, Lenkijos armijos generolas-leitenantas (1777–1784 m.), Kijevo kaštelionas (1772–1785 m.), Kijevo vaivada (1785–1791 m.).
Biografija
1767 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į Repino seimą nuo Liublino vaivadijos. Seimo metu įėjo į delegacijos, priverstos spaudžiant Rusijos pasiuntinio kunigaikščio Nikolajaus Repino daryti nuolaidas Rusijai, sudėtį.
1768 metais Karūnos regimentas Gabrielius Stemkovskis dalyvavo malšinant Gaidamacko sukilimą Ukrainoje, po to dalyvavo kovoje prieš Baro konfederaciją (1768–1772 m.).
Denisovo žmogus
miniatiūra|[[Altajaus kalnai Centrinėje Azijoje]] Denisovo žmogus – priešistorinis hominidas, kurio palaikai rasti Sibire, Denisovo urve (Altajaus kraštas).
Juozapas Gabrielius Stempkovskis
Biografija
1772 metais Juozapas Gabrielius Stempkovskis gavo Kijevo kašteliono pareigybę. 1773–1775 metų seime buvo prieš ATR pirmo padalijimo aktų ratifikavimą. 1784 tapo Karūnos iždo komisijos nariu. 1777 jam buvo skirtas Karūnos armijos generolo-leitenanto laipsnis. 1785–1791 metais buvo Kijevo vaivada.
Denisovo žmogus
Šio tipo žmonės gyveno maždaug prieš 500–30 tūkst. metų, o jų arealas sutapo su neandartaliečių ir šiuolaikinių žmonių (Homo sapiens) gyvenamąja teritorija. Iš Denisovo žmogaus palaikų rasta (2008 m.) tik dalis pirštakaulio ir dantis (didesnis, nei neandertaliečių ir šiuolaikinių žmonių). Tačiau iš šių negausių radinių pavyko nustatyti šio žmogaus DNR. Nustatyta, kad Denisovo žmogaus mitochondrinė DNR skiriasi nuo šiuolaikinio žmogaus 385 nukleotidais, tačiau neandartaliečių ir Homo sapiens skirtumas yra 202 nukleotidai.
Juozapas Gabrielius Stempkovskis
Biografija
Švento Stanislovo (1769) ir Baltojo erelio (1773) ordinų kavalierius.
Denisovo žmogus
Manoma, kad Denisovo žmonės ir neandartaliečiai atsiskyrė prieš 400–500 tūkst. metų. Denisoviečiai, neandertaliečiai ir šiuolaikiniai žmonės galėjo kilti iš Homo heidelbergensis arba bendro protėvio su šia rūšimi, gyvenusio prieš 600–750 tūkst. metų. Veikiausiai viena Homo heidelbergensis grupė iš Afrikos migravo į Vakarų Aziją ir Europą, kur evoliucionavo į neandertaliečius, o kita – į rytus, kur evoliucionavo į denisoviečius. Iš likusiųjų Afrikoje kilo šiuolaikiniai žmonės.
Rasta Denisovo žmogaus ir Homo sapiens hibridizacijos požymių. Tibetiečių, Melaneziečių ir Australijos aborigenų genome rasti 3-5 % Denisovo žmogaus žinomo genomo dalies, o europiečių ir azijiečių populiacijose šis skaičius svyruoja tarp 1-4 %.
Oskars Kļava
Oskaras Kliava (Oskars Kļava, g. 1983 m. rugpjūčio 8 d.) – Latvijos futbolininkas, gynėjas. Žaidžia komandoje FK Anži Mahačkala.
1784 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
Radiškė (Šilalė)
Radiškė – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Kaltinėnų. Radiškės seniūnaitijos centras yra Putvinskiai.
1784 m.
Įvykiai
Nedatuoti
Mirtys
Nedatuota
Oskars Kļava
2005 m. gruodį Kliava debiutavo Latvijos rinktinėje.
Vidas Mačiulis
Vidmantas (Vidas) Mačiulis (g. 1946 m. sausio 18 d. Miškiniuose, Raudondvario valsčius, Kauno apskritis) – Lietuvos televizijos žurnalistas, publicistas, redaktorius.
Biografija
1964 m. baigė Kulautuvos vidurinę mokyklą. 1964–1965 m. dirbo Miškinių bibliotekos vedėju. 1964–1970 m. Vilniaus universiteto Kauno fakultete studijavo žurnalistiką.
1965 m. pradėjo dirbti žurnalistu Kauno rajono laikraščio „Komunizmo vėliava“ redakcijoje.
1968–2003 m. Lietuvos radijo ir televizijos transliacijų grupės Kaune korespondentas, išleidėjas, laidų vedėjas, redaktorius, vyresnysis redaktorius, 1979–1992 m. LTV skyriaus vedėjas, nuo 1993 m. LTV Kauno programų direktoriaus pavaduotojas.
Rengė televizijos žurnalus „Kaunas“, „Studijų dienos“, informacines-publicistines laidas „Savaitės aidai“, „Sekmadienio rytą“ (kartu su kitais redakcijos žurnalistais). VšĮ „Ketvirtoji valdžia“ direktorius. 2004–2005 m. „Pūko“ televizijos direktorius.
FK Rad
Belgrado „Rad“ – Serbijos futbolo klubas iš Belgrado.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1958 m. Pastaruoju metu kovojo Superlygoje.
Lietuvos lengvosios atletikos uždarų patalpų čempionatas
Lietuvos lengvosios atletikos uždarų patalpų čempionatas – kasmetinis nacionalinis žiemos sezono lengvosios atletikos čempionatas, kuriame varžosi geriausi Lietuvos sportininkai įvykdę normatyvus. Pastaruoju metu varžybos vyksta Klaipėdos lengvosios atletikos manieže. Pirmasis Lietuvos uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionatas įvyko 1948 m. balandžio 10 - 11 dienomis Kauno sporto halėje.
Rungtys
Iš čempionato programos pašalintos šios rungtys: 30 m bėgimas, 35 m bėgimas, 50 m bėgimas, 10000 m ėjimas, 4x200 m estafetė.
Porteris
Pasak legendos, porteris ( – nešikas) taip vadinamas todėl, kad XVIII a. ši alaus rūšis buvo itin populiari tarp Londono uosto ir gatvių nešikų.
Istorija
Pirmą kartą porterio rūšies alus minimas 1721 m. Anglijoje. Iki to laiko Londone buvo gaminami tamsieji alūs, kuriuos aludariai parduodavo šviežius (nebrandintus, brandinimas vykdavo pas pardavėją). Porteris tapo pirmąja rūšimi, kuri buvo brandinama alaus darykloje ir parduodama jau tinkama gerti. Šią alaus rūšį buvo galima gaminti dideliais kiekiais, todėl Londono uoste įsikūrusios daryklos virdamos porterį greitai susilaukė komercinės sėkmės. Iš pradžių porteris buvo palyginti stiprus (6,6 % alkoholio tūrio), vėliau (Napoleono karų metu) dėl didelių mokesčių imta gaminti silpnesnį. Be to, 1770 m. išradus hidrometrą, aludariai galėjo geriau kontroliuoti alaus fermentacijos procesą. Iš pradžių porteris gamintas tik iš rudojo salyklo, vėliau pradėta naudoti brangesnį, bet efektyvesnį šviesųjį salyklą, o alų dažyti dažais. 1816 m. įstatymu Didžiojoje Britanijoje priėmus alaus švarumo įstatymą, dažus dėti uždrausta – po trumpo sąmyšio rinkoje, porterio spalvai išgauti pradėta naudoti 5 % 1817 m. išrasto juodojo salyklo (95 % sudarė šviesusis salyklas).
Maždaug iki 1800 metų porteris būdavo ilgai (6–18 mėnesių) brandinamas didelėse statinėse. Vėliau pastebėta, kad viso porterio brandinti nebūtina – į 2/3 jauno nebrandinto porterio įpylus 1/3 brandinto porterio, gaunamas toks pats skonis. Dėl to porterio gamyba atpigo, nes nebereikėjo ilgai laikyti tokio didelio alaus kiekio.
Nuo 1860 m. porterio populiarumas pradėjo blėsti. Porteris vis dažniau buvo parduodamas „švelnaus skonio“, vis silpnesnis ir su mažiau apynių. XIX a. pab. dauguma daryklų porterį apskritai nustojo gaminti (nors tebegamindavo vieną ar kelias stautų rūšis). Per Pirmąjį pasaulinį karą dėl grūdų trūkumo Jungtinėje Karalystėje apribojus stipraus alaus gamybą porteriui suduotas dar vienas smūgis. Po karo porterio vietą stipraus alaus kategorijoje užėmė stautai. Nuo 1940 m. Didžiojoje Britanijoje porteris nebegaminamas.