cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Britų apdovanojimai 2007
Ceremonija
Britų muzikos apdovanojimus 2007 m. vedė aktorius Russelas Brandas, o jie bu tiesiogiai transliuojami pirmą kartą nuo 1989 m. per ITV1 televiziją. Kadangi šou buvo transliuojamas gyvai, buvo cenzūruojama atlikėjų kalba, todėl kartais dingdavo garsas dėl pasakytų keiksmažodžių.
Pasirodymai
Nominacijos
Nominacijos buvo praneštos 2007 sausio 16. Nugalėtojai pažymėti pastorintu šriftu.
Šiluvos Švč. Mergelės Marijos Gimimo bazilika
Bazilikoje yra Ligonių Sveikatos koplyčia. Miestelio kapinėse stovi Švč. Mergelės Marijos Apsireiškimo koplyčia (1924 m.).
Britų apdovanojimai 2007
Geriausias Britų Atlikėjas
British Male Solo Artist
Šiluvos Švč. Mergelės Marijos Gimimo bazilika
Istorija
Didikas Petras Simonas Gedgaudas 1457 m. rugsėjo 1 d., sekmadienį, užrašė ir savo antspaudu patvirtino „bažnyčios Šile“ (taip anksčiau vadinta Šiluva) steigimo aktą. Tais pat metais jis pastatydino bažnyčią ir dovanojo jai 146 valakus žemės. Šiluvos savininkas Andrius Zaviša apie 1500 m. bažnyčią atstatė. Jo sūnus Jonas apie 1532 m. perėjo į reformaciją ir pasisavino katalikams tėvo dovanotą žemę. Bažnyčia palikta katalikams. Ji sparčiai nyko. Evangelikai reformatai 1594 m. pasistatė mūrinę bažnyčią Zbaro kaime (prie Šiluvos). 1592–1622 m. čia veikė vienintelė Žemaitijoje reformatų vidurinė, vėliau parapinė mokykla. Tarp evangelikų reformatų ir katalikų bendruomenių XVII a. būta įvairių kivirčų.
1669 m. įvyko ginkluotas susirėmimas. Evangelikų reformatų parapija 1754 m. prijungta prie Kėdainių. XVIII a. pabaigoje bažnyčia sunyko. Vyskupas Jurgis Tiškevičius 1646 m. mini stebuklingą Šiluvos Švč. Marijos paveikslą. Katalikų literatūroje aprašoma Švč. Mergelės Marijos apsireiškimo istorija pirmąkart aprašyta Šiluvos klebono Mykolo Sviechauskio. Jo ir vėlesnių aprašymų duomenimis, apie 1608 m. apsireiškusi Švč. Mergelė Marija su kūdikiu ant rankų. Ji verkusi, kad toje vietoje, kur buvo garbinamas jos sūnus, dabar ariama ir sėjama. Vyskupo atstovui oficiolui Jonui Kazakevičiui senelis parodęs vietą prie didžiojo akmens, kur buvo užkasta skrynia. Joje rastas bažnyčios steigimo aktas, Švč. Marijos paveikslas, brangus arnotas. Bylą dėl Šiluvos katalikų bažnyčios grąžinimo iškėlė vyskupas Merkelis Giedraitis. Ją tęsė kunigas M. Kobilinskis, baigė kunigas Jonas Kazakevičius. thumb|250px|Švč. Mergelės Marijos paveikslas centriniame altoriuje
Britų apdovanojimai 2007
Geriausia Britų Atlikėja
British Female Solo Artist
Šiluvos Švč. Mergelės Marijos Gimimo bazilika
Istorija
1622 m. teismo sprendimu reformatai privalėjo grąžinti katalikams žemę ir sumokėti 9000 auksinų. J. Kazakevičius savo lėšomis 1627 m. Šiluvoje pastatė nedidelę medinę bažnyčią. Netrukus buvo pastatyta kita, didesnė, kryžiaus plano bažnyčia. 1651 m. įsteigta mokykla. Švč. Mergelės Marijos paveikslas 1674 m. restauruotas ir papuoštas sidabriniu aptaisu. Kražių jėzuitų kolegijos auklėtiniai 1677 m. pradėjo procesines eisenas į Šiluvą. Vyskupas Antanas Tiškevičius 1752 m. įsakė artimesnių parapijų klebonams organizuotai eiti į Šiluvą. 1763 m. procesinės eisenos buvo uždraustos (vėl pradėtos 1905 m.).
Britų apdovanojimai 2007
Geriausia Britų Atlikėja
Apdovanojimą įteikė Jo Whiley
Šiluvos Švč. Mergelės Marijos Gimimo bazilika
Istorija
1760 m. pradėta statyti nauja mūrinė bažnyčia (apmūrijama senoji). Statyti baigė Tadas Bukota 1775 m. (vidaus dekoras T. Podgaiskio). 1786 m. rugsėjo 8 d. Švč. Mergelės Marijos su Kūdikiu paveikslas su iškilmėmis vainikuotas vad. popiežiaus karūnomis. Rugsėjo 10 d. konsekruota pati bažnyčia. 1892 m. bažnyčioje kilus gaisrui, sudegė bokštai, stogas, išsilydė 5 varpai, vargonai, sudegė klebonija, prieglauda. 1893 m. parengtas bokštų atstatymo projektas. 1896 m. nulietas varpas, įsigyti vargonai. Kunigo Povilo Katelos rūpesčiu bažnyčia 1925 m. restauruota, atstatyti bokštai. Nuo 1932 m. Šiluvoje rengiami eucharistiniai kongresai. Ona Šmigelskienė 1957 m. restauravo Švč. Mergelės Marijos paveikslą. Šiluvos bažnyčiai 1976 m. suteiktas mažosios bazilikos titulas.
Britų apdovanojimai 2007
Geriausia Britų Grupė
British Group
Šiluvos Švč. Mergelės Marijos Gimimo bazilika
Nuo XX a. pradžios parapijoje dirbę klebonai
Nuo XX a. pradžios Šiluvos parapijoje klebonais dirbo šie dvasininkai :
Britų apdovanojimai 2007
Geriausia Britų Grupė
Apdovanojimą įteikė Anthony Head.
Šiluvos Švč. Mergelės Marijos Gimimo bazilika
Architektūra
Bažnyčia vėlyvojo baroko stiliaus, stačiakampio plano, halinė, su dviem bokštais pagrindiniame fasade ir trisiene apside. Prie apsidės bažnyčios kampuose prigludusios žema zakristija ir koplyčia. Išorė raudonų plytų mūro, su balto tinko akcentais (bokštai, langų apvadai etc.) Vidus trijų navų, atskirtų pilioriais. Šventoriaus tvora mūrinė. Šventoriuje palaidotas vyskupas Juozapas Matulaitis-Labukas (1894–1979 m.). Yra Mykolo Podhaiskio skulptūrų.
Britų apdovanojimai 2007
Geriausias Britų Albumas
Mastercard British Album
Apdovanojimą įteikėSean Bean.
Geriausias Britų Singlas
British Single Shortlist
Apdovanojimą įteikė Alan Carr.
Geriausias Britų Debiutas
Apdovanojimą įteikė Jarvis Cocker
Geriausias Gyvas Pasirodymas
British Live Act
Apdovanojimą įteikė Keith Allen
Geriausias Tarptautinis Atlikėjas
International Male Solo Artist
Geriausia Tarptautinė Atlikėja
International Female Solo Artist
Apdovanojimą įteikė Ricky Wilson iš Kaiser Chiefs.
Geriausia Tarptautinė Grupė
International Group
Apdovanojimą įteikė Steven Tyler iš Aerosmith ir Sophie Ellis-Bextor.
Geriausias Tarptautinis Albumas
International Album
Apdovanojimą įteikė Simon Pegg ir Nick Frost.
Geriausias Tarptautinis Debiutas
International Breakthrough Act
Apdovanojimą įteikė Toni Collette.
Už Nuopelnus Muzikai
Outstanding Contribution to Music
Apdovanojimą įteikė Russell Brand.
Kekavos savivaldybė
Kekavos savivaldybė  – administracinis vienetas vidurio Latvijoje, Vidžemėje. Ribojasi su Salaspilio, Uogrės, Bauskės, Uolainės savivaldybėmis ir Rygos miestu. Plotas 454,5 km², 30 077 gyventojai (2021 m.). Administracinis centras – Kekava.
Istorija
Dabartinė savivaldybė sudaryta 2021 m. liepos 1 d., sujungus Balduonės ir ankstesniąją Kekavos savivaldybę.
Ankstesnioji Kekavos savivaldybė sudaryta 2009 m. reformos metu iš Rygos rajono dalies. Buvo suskirstyta į 2 valsčius ir 1 miestą, turėjo 275,4 km² plotą ir 24 631 gyventoją (2021 m.). Administracinis centras buvo Kekavoje.
Suskirstymas
Savivaldybė skirstoma į 3 valsčius ir 2 miestus:
Donatas Tarolis
Donatas Tarolis (g. 1994 m. kovo 30 d. Gargžduose) – Lietuvos profesionalus krepšininkas, rungtyniaujantis Rumunijos Oradijos „CSM“ klube.
2016 m. rugsėjo pradžioje pasirašė trejų metų sutartį su Panevėžio „Lietkabelio“ klubu.
2021 m. gruodžio pradžioje pasirašė sutartį iki sezono pabaigos su Podgoricos „Budućnost“ klubu.
Nevėžis
Nevėžis – vidurio Lietuvos upė, dešinysis Nemuno intakas. Prasideda netoli Grybulių Anykščių raj., 6 km į pietryčius nuo Troškūnų, Paraisčių durpyne. Teka į šiaurės vakarus pro Raguvą, per Panevėžį, žemiau Berčiūnų pasuka į pietus ir vingiuoja Nevėžio žemuma pro Naujamiestį, Krekenavą (Panevėžio rajonas), per Kėdainius, pro Babtus. Ties Kėdainiais upė kerta Šiaulių-Jonavos geležinkelį. Įteka į Nemuną 199 km nuo jo žiočių, ties Raudondvariu (Kauno raj.), kur nutiestas Raudondvario tiltas.
Patricio Urrutia
Patricio Urrutia (g. 1977 m. spalio 15 d.) – buvęs futbolininkas, Ekvadoro rinktinės saugas.
Nevėžis
Vidutinis upės plotis 15–30 metrų, gylis 2–3 metrai.
Baseinas
thumb|left|250px|Nevėžis Lietuvos žemėlapyje thumb|right|200px|Nevėžio baseinas thumb|240px|Nevėžio aukštupys ties Traupiu
Patricio Urrutia
Karjera
Nacionalinėje komandoje rungtyniavo nuo 2004 m. lapkričio 17 d.
Su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur per trejas rungtynes aikštėje praleido 49 minutes.
Nevėžis
Baseinas
Nevėžio baseinas vakaruose ribojasi su Dubysos, šiaurėje su Mūšos, rytuose su Šventosios ir Neries baseinais. Baseinas gana simetriškas (43 % baseino ploto dešinėje pusėje, 57 % – kairėje). Jis apima Vidurio žemumos dalį, kurioje daug drėgnų dirvožemių. Melioracija palengvino paviršinį nuotėkį ir šiek tiek padidino maksimalius debitus. Tačiau palengvėjo cheminių medžiagų patekimas į upę, kas sukėlė augalijos suvešėjimą vagoje, kuris mažina ir taip mažą minimalų vasaros debitą. Panevėžyje (141 km nuo žiočių) įrengtas 84 ha tvenkinys (Ekrano marios). Kurį laiką veikė Kruosto HE Kėdainių rajone, ties Kruosto žiotimis (71 km nuo žiočių), buvo 42 ha tvenkinys, bet 1995 m. nuleistas. 30 km ilgio ruožas nuo Babtų iki žiočių tinkamas laivybai. 1931 m. ties Berčiūnais iškastas 8 km ilgio Sanžilės kanalas, sujungęs Nevėžį su Lėveniu. Kai Lėvens vandens lygis aukštas, vanduo iš Lėvens kanalu teka į Nevėžį. 1963 m. Nevėžis buvo sujungtas 12 km ilgio Šventosios-Nevėžio kanalu (nuo Kavarsko iki Traupio) su Šventąja. Šiuo kanalu į Nevėžį tekėjo iki 4,5 m³/s vandens. Po nepriklausomybės atgavimo siurblinė Kavarske veikė tik epizodiškai per sausras, pastaruoju metu kanalas apleistas. Panevėžyje ir Dasiūnuose yra vandens matavimo postai.
Jonėnai
Jonėnais vadinami:
Arabato nerija
thumb|300px|Pietinė Arabato nerijos dalis
Arabato nerija arba Arabato Strėlė  – siaura nerija Ukrainoje, Kryme ir Chersono srityje. Driekiasi lygiagrečiai Krymo pusiasalio šiaurės rytiniam krantui ir skiria Sivašo lagūną (vakaruose) nuo Azovo jūros (rytuose). Ilgis – 113 km, plotis 0,27-8 km. Šiaurėje nerija Heničesko sąsiauriu atskirta nuo žemyno. Paviršių sudaro smėlynai ir kriauklių nuolaužų sąnašos. Auga daugiausia žolės, dygūs krūmokšniai. Nerijos rytinė pakrantė lankoma poilsiautojų, ji labai sekli (2 m gylis pasiekiamas už 100–200 m nuo kranto).
Arabato nerija labai jauna ir susidarė tik XII-XIII a., akmuliuojantis nuosėdinėms uolienoms. XVII a. pačiuose nerijos pietuose turkai pastatė Arabato tvirtovę, nuo kurios ir kilo nerijos pavadinimas. XIX a. pradėjo kurtis žvejų ir druskos kasėjų gyvenvietės.
Nevėžis
Intakai
thumb|right|240px|Nevėžis ties Panevėžiu thumb|right|240px|Nevėžis netoli Kėdainių žiemą thumb|right|240px|Nevėžis ties [[Vilainiais]] thumb|240px|Nevėžis už Kruosto HE užtvankos thumb|240px|Nevėžio žemupio vaga itin vingiuota, joje daug medžių išvartų (ruožas ties [[Pašiliai (Kėdainiai)|Pašiliais).]]
Upė turi apie 70 intakų. Didžiausi:
Vagos ir slėnio charakteristika
Pagal nuolydį ir tėkmės kryptį išsiskiria dvi atkarpos: trumpesnioji aukštutinė (iki Sanžilės žiočių, ties Berčiūnais) ir ilgesnioji žemutinė. Aukštutinėje dalyje slėnis 200–300 m pločio ir 5–10 m gylio. Žemutinėje atkarpoje teka plačiu (~1 km pločio) ir giliu (15–20 m) slėniu, kurį išplovė tirpstančio ledo vandenys, ir daro daugybę kilpų. Per potvynius upė plačiai išsilieja. Nevėžio potvynių aukštį ir trukmę padidina patvanka iš Nemuno. Vaga nuo versmių iki Miežiškių (aukščiau Panevėžio) reguliuota ir ištiesinta. Reguliuotos vagos plotis ~8 m; tarp Miežiškių ir Naujamiesčio vaga 12–20 m, likusiame ruože 30–50 m pločio. Upės gylis iki Kiršino žiočių (netoli Naujamiesčio) 0,3–2 m, žemiau 0,5–3 m. Ties Nausode (Panevėžio raj.), Krekenava dugnas nusėtas stambiais rieduliais. Prie Panevėžio ir žemiau Kiršino žiočių yra salų. Nuolydis aukštupyje 92–56 cm/km, žemupyje sumažėja iki 5 cm/km; vidutinis nuolydis 35 cm/km.
Vandens charakteristika
Nevėžis – nevandeninga upė. Vidutinis debitas žiotyse 33,2 m³/s. Per metus Nevėžis į Nemuną nuplukdo vidutiniškai 1,05 km³ vandens. Didžiausias srovės greitis išmatuotas 1958 m. balandžio 18 d. (ties Kėdainiais) 2,12 m/s, mažiausias 0,06 m/s. Nuotėkio modulis žiotyse 5,4 l/s*km². Pavasarį nuteka 51 % viso metinio nuotėkio. Vandeningiausią mėnesį Kerblonyse nuteka vidutiniškai 28 kartus, Panevėžyje 80, Kėdainiuose net 100 kartų daugiau vandens negu mažiausiai vandeningą mėnesį.
Potvyniai
Pavasario potvynis prasideda kovo antroje pusėje ir trunka apie 50 dienų. Vandens lygis kyla 3-7 dienas. Aukščiausias potvynio vandens lygis aukštupyje būna 1,5 m, vidurupyje 2,5 m, žemupyje 5 m, o žiotyse 5,5 m (dėl Nemuno patvankos) aukštesnis už vasaros vandens lygį. Nemuno patvanka pasiekia Babtus. Vasaros vandens lygis nusistovi apie gegužės vidurį ir trunka iki spalio pradžios. Vasarą Nevėžis labai nusenka. Liūtys sukelia staigius vandens lygio pakilimus: aukštupyje 0,5-1,5 m, vidurupyje 1,5-2,5 m, žemupyje 3 m. Dėl labai mažo nuolydžio upė užšąla tuoj po pirmųjų šalčių, dažnai net nepasirodžius ižui. Didesni atodrėkiai sukelia žiemos poplūdžius, kurių per metus vidutiniškai būna 2-3. Jie trunka po 10-20 dienų.
Per žiemos poplūdžius vandens lygis aukštupyje pakyla 1,5 m, vidurupyje 2–3 m, žemupyje 3 m. Kartais žiemos poplūžiai būna didesni už vasaros potvynius. Potvynių metu, Nevėžis Kėdainių rajone užlieja didelius lygumų plotus. Kad būtų apsaugoti gyvenamieji namai, yra sudarytos dambos.
Etimologija
Pagal vieną iš etimologijos versijų upės pavadinimas kilęs nuo „ne-vėžys“, t. y. „upė be vėžių“. Tačiau vėžių upės baseine visad buvo daug. Kitas aiškinimas – nuo žodžio „nevežti“, kadangi upės tėkmė yra lėta („nevaži“, balt.*nevēźā-).
Istorinė reikšmė
Senovėje Nevėžiu ėjo riba tarp Aukštaitijos ir Žemaitijos. Nevėžis (Nevesen) ir prie jo esančios gyvenvietės minimos XIV a. Hermano Vartbergiečio Livonijos kronikoje. Lietuvos krikšto metu krikščionys sugriovė Nevėžio pakrantėje stūksojusią lietuvių šventyklą, upės vandeniu užgesino Šventąją Ugnį. Iš istorinių šaltinių žinoma, kad Nevėžiu žemiau Kėdainių buvo plukdomi sieliai ir plaukiojo laivai - vytinės, todėl dar XVI a. įstatymai draudė tvenkti jį vandens malūnų užtvankomis. Vėliau prie Nevėžio atsiradus vandens malūnams, transportinė reikšmė sumažėjo. Išretėjus baseine miškams, nutrūko sielių plukdymas. Upė aprašoma Maironio eilėraščiuose, Č. Milošo kūrinyje „Isos slėnis“.
Maišiagalos memorandumas
Maišiagalos memorandumas – Maišiagaloje pasirašytas memorandumas, dėl Lietuvos ir Latvijos sienos dalies, einančios Baltijos jūra.
Istorija
1995 m. gegužės 20 dieną prezidentas Algirdas Brazauskas ir premjeras Adolfas Šleževičius kartu su Latvijos prezidentu Gunčiu Ulmaniu ir jo atstovais pasirašė Lietuvai nenaudingą memorandumą dėl Lietuvos ir Latvijos sienos Baltijos jūroje. Šiuo dokumentu buvo aptarta, kaip dvi kaimynės pasidalins povandeninį šelfą Baltijos jūroje su galimais naftos ištekliais. Tam pasipriešino ne tik opozicija, bet ir Užsienio reikalų ministerija.
Vėliau, 1996 m. lapkričio 13 dieną A. Brazauskas paskelbė dekretą, kuriuo netiesiogiai atšaukė savo parašą po šiuo memorandumu.
Vašuokėnai
Vašuokėnai – kaimas Anykščių rajono savivaldybės šiaurėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Troškūnų, prie Aukštaitijos siaurojo geležinkelio linijos. Pro kaimą teka Vašuoka (kairysis Viešintos intakas), telkšo Vašuokėnų ežeras. Seniūnaitijos centras. Vakarinėje dalyje išlikęs Vašuokėnų dvaras (buvę savininkai palaidoti Umėnų koplyčioje).
Vašuokėnuose telkšo nedidelis Vašuokėnų ežeras. Taip pat netoliese esančiame nedideliame Meiluškių kaime telkšo Meiluškių ežeras.
Etimologija
Vašuokėnai – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo Vašuokos upelio vardo.
Istorija
Vašuokėnai (Vašekanskoje) minimi 1559 ir 1593 m. Upytės pavieto teismo aktuose. Nuo XIX a. priklausė Komarams. I pasaulinio karo metais dvaro rūmuose veikė Kauno kunigų seminarija.
Karpotis
Karpotis (Phacochoerus aethiopicus) – kiaulinių (Suidae) šeimos žinduolis. Jo masė iki 150 kg. Turi milžiniškas iltis ir kietas odos karpas galvos šonuose.
Gyvena Afrikos savanose.
Šv. Elijo kalnas
'''Šv. Elijo kalnas'''  – Šiaurės Amerikos Kordiljerų viršukalnė, esanti Šv. Elijo kalnuose. Stūkso ties JAV (Aliaska) ir Kanados (Jukonas) siena. Aukštis – 5489 m. Tai antras pagal aukštį abiejų šalių kalnas (JAV nusileidžia Makinliui, o Kanadoje – Logano kalnui). Kalnas patenka į Vrangelio-Šv. Elijo bei Kluano nacionalinius parkus (UNESCO objektas). Tlinkitų kalba kalnas vadinamas Yaas'éit’aa Shaa, tai reiškia „kalnas už Ledynų įlankos“. Pirmasis europietis, išvydęs kalną buvo rusų jūrų keliautojas Vitus Beringas (1714 m. liepos 16 d.). Nėra žinoma, ar Beringas suteikė kalnui kokį vardą. Manoma, kad XVIII a. kartografai kalno pavadinimą parinko pagal Šv. Elijo kyšulį, kurį pranašo Elijo dieną (liepos 20 d.) atrado ir taip pavadino Beringas.
Pirmasis į kalną įkopė italų alpinistas, princas Luigi Amadeo di Savoia (1897 m. liepos 31 d.).
914 m.
914 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Sekundės bankas
„Sekundės“ bankas – 1991–1994 m. Kaune gyvavęs privatus komercinis bankas. Vadovas – Gintaras Dilys.
914 m.
Įvykiai
Kovas
Sekundės bankas
Bankas buvo įsteigtas 1991 m. rugsėjo 25 d. Bankroto byla buvo paskelbta 1994 m. gruodžio 6 d. Preliminari skola indėlininkams iki banko likvidavimo liko daugiau nei 40 mln. litų.
914 m.
Mirtys
Nedatuota
Sekundės bankas
Lietuvos bankininkystės istorijoje šio banko verslo modelis, pagrįstas finansinės piramidės principu, pagarsėjo kaip amžiaus afera, tapo apgaulingos ir neatsakingos gerovės simboliu. Kriminalinis šleifas lydėjo banką per visą jo gyvavimo laikotarpį, kai kurie jo akcininkai buvo teisėsaugos akiratyje. Bankininkystės sistema Lietuvoje tuo metu nebuvo tobula, labai trūko bankų priežiūros ir kontrolės. Bankas vertėsi rizikingomis operacijomis, kurių metu netekta apyvartinių lėšų, prie jo bankroto vedė teikiami ir neatgaunami kreditai.
Istorija
Bankas pasižymėjo ypatingu aktyvumu ir finansiniu agresyvumu. Per televiziją, spaudoje nuolat skambėjo masinantis reklaminis šūkis „Reikia pinigų – pinigų yra“. Žmones traukė didžiulės, dešimtimis skaičiuojamos palūkanos, todėl daugelis „Sekundei“ ne tik patikėjo visas savo santaupas bei laidotuvių pinigus, bet ir pardavė automobilius, butus, kad po metų iš palūkanų nusipirktų du ar net tris. Indėlininkai į Kauną važiuodavo ir iš kitų miestų.
Likus mėnesiui iki bankroto, prasidėjo neramumai, prie banko pastato ėmė būriuotis minios įniršusių indėlininkų. 1994 m. gruodžio mėn. žlugusi „Sekundė“ palietė apie 15 tūkst. indėlininkų. Per dvejus metus šis bankas surinko daugiau kaip 15 mln. JAV dolerių (lito įvedimo dienos kursu – apie 67,5 mln. litų) ir apie 3 mln. Vokietijos markių (8 mln. litų) – neregėtas tais laikais sumas. Žmonės būriavosi prie „Sekundės“ banko būstinės Kaune, kūrė komitetus, varstė teismų duris, kol teko susitaikyti su tuo, jog pinigai prapuolė negrįžtamai.
1994 m. kovo 25 d. sulaikytas banko valdytojas G. Dilys. Buvo iškelta baudžiamoji byla dėl 43 mln. litų iššvaistymo. 1996 m. pavasarį G. Dilys buvo nuteistas kalėti 7 metus, tačiau pinigai taip ir neatsirado. Tai ilgiausiai už finansinius nusikaltimus Lietuvoje kalėjęs žmogus, bet sklandė gandai, kad jis buvo tik atpirkimo ožys, o turtus iš patiklių žmonių susikrovę šešėliniai banko valdytojai liko nenuteisti. G. Dilys bausmę atliko Pravieniškėse. Iš jų paleistas anksčiau laiko 2000 m. dėl nepriekaištingo elgesio.
Virgis Stakėnas
thumb|250px|[[2007 m. balandžio 17 d. Naujoji Virgio Stakėno skrybėlė]] Virgis Stakėnas (g. 1953 m. rugpjūčio 10 d. Šiauliuose) – country dainininkas, dainų autorius, prodiuseris, žurnalistas.
Biografija
1971 m. baigė Šiaulių J. Janonio vidurinę mokyklą. Studijavo mediciną, bet gydytoju netapo. Baigė Šiaulių pedagoginį institutą, po to trejus metus dirbo mokytoju, vadovavo Šiaulių dviračių gamyklos „Vairas“ radijo studijai, laikraštyje „Lietuvos pionierius“ vedė „Muzikos skrynelę“. Šiauliuose veikusios Dainuojamosios poezijos studijos įkūrėjas ir vadovas. Ansamblių „Sekmadienis“ ir „Jonis“ krikštatėvis.
Lietuvos country muzikos festivalių judėjimo pradininkas, festivalių „Visagino Country“, „Juod'Country“, „Vieną kartą per Velykas…“, „Pūdas druskos“ iniciatorius. TV laidų „Country vakarėlis“ (Lietuvos radijas ir televizija), „Mana-Mana“ (Šiaulių televizija) vedėjas. Lietuvos country muzikantų asociacijos prezidentas. Sukūrė per 300 baladžių.
Tėvas Alfonsas Stakėnas. Žmona Ramutė – rūbų modeliuotoja, duktė Agnė.
2011 m. buvo apdovanotas Vytauto Kernagio vardo gitaros apdovanojimu.
Aukštatemperatūris superlaidininkas
thumb|200px|Aukštatemperatūris superlaidininkas [[BSCCO-2223 (fone esančias dvi juosteles skiria 1 mm tarpas).]] Aukštatemperatūriai superlaidininkai – superlaidžių medžiagų grupė, kurių pagrindinis struktūrinis bruožas yra vario oksido plokštuma. Tai leidžia šioms medžiagoms pasiekti superlaidumą aukščiau skysto azoto virimo temperatūros (77 K arba -196 °C). Šiuo metu nėra bendros teorijos, paaiškinančios šias savybes.
Aukštatemperatūris superlaidumas buvo atrastas 1986 m. mokslininkų Karl Müller ir Johannes Bednorz. 1987 m. už tai jie buvo apdovanoti Nobelio fizikos premija. Galimybė šaldymui naudoti suskystintą azotą išplėtė superlaidininkų taikymo sritį.
Darbo teisės mokslas
Lietuvoje
Lietuvos darbo teisės mokslininkai - profesoriai Ipolitas Nekrošius ir Genovaitė Dambrauskienė, docentai Tomas Davulis,  Viktoras Tiažkijus, Gintautas Bužinskas, Daiva Petrylaitė, Justinas Usonis ir kiti.
KK224
KK224 – krašto kelias, jungiantis Jonavą ir Pasraučius. Kelio ilgis – 18,86 kilometro. Šiame krašto kelyje „juodųjų dėmių“ nėra.
Maršrutas
Kelias prasideda Jonavoje, Darbininkų gatvėje. Eina Jonavos rajone. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Prauliai, Konceptas, Liepiai, Petrašiūnai. Baigiasi Pasraučiuose, sankryžoje su. Kelią Jonavoje kerta dvi geležinkelio atšakos, vedančios iš pramonės mikrorajono.
915 m.
915 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gżira United FC
Gziros „United“ – Maltos futbolo klubas iš Gziros.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1947 m.
2022–2023 m. sezone Premjer lygoje liko trečioje vietoje.
Pievinis perlinukas
Pievinis perlinukas (Boloria selene) – pleštekių (Nymphalidae) šeimos drugys. Gyvena drėgnose pievose, pamiškėse, laukymėse.
Morfologiniai ypatumai: lytinis dimorfizmas neryškus. Patinas mažesnis. Apatinės sparnų pusės abiejų lyčių identiškos. Užpakalinio sparno pamatinėje dalyje yra didelė juoda dėmė, o vidurio juostoje tarp geltonų dėmių yra 3-4 sidabrinės spalvos blizgančios dėmės. Panaši rūšis į miškapievį perlinuką, nuo kurios skiriasi didelė pamatine dėme ir 3-4 sidabriškomis dėmėmis vidurio juostoje. Miškapievio perlinuko pamatinė dėmė labai maža ir vidurio juostoje tik viena sidabriška dėmė. Sparno ilgis: 18 – 20 mm. Skraidymo laikas: pirmoji karta: V–VII mėn., antroji karta: VII–VIII mėn.. Mitybiniai augalai: našlaitė (Viola sp.).
Biologija: kiaušinėlius deda po vieną ant mitybinių augalų ar netoli jų. Vikšrai iš kiaušinėlio pasirodo po 10 dienų ir maitinasi kelias savaites. Antros kartos pusiau suaugę vikšrai žiemoja. Pavasarį jie vėl maitinasi ir, pasiekę 22 mm ilgį, tarp augalų virsta lėliukėmis.
Literatūra
Lietuvos dieniniai drugiai, Povilas Ivinskis, Jonas Augustauskas, Kaunas, LUTUTĖ, 2004, ISBN 9955-575-41-7, p. 155
Liberalusis feminizmas
thumb|right|220px|[[1943 m. JAV išleistas plakatas, šlovinantis dirbančią moterį]] Liberalusis feminizmas kilo iš liberaliosios politinės filosofijos, individo laisvės, pilietinės visuomenės, piliečio teisių ir pareigų sampratos.
Liberaliosios feministės įrodinėja, kad moterys turėtų naudotis tomis pačiomis teisėmis, turėti tas pačias galimybes kaip ir vyrai. Moterys yra diskriminuojamos dėl jų lyties, dėl to iš jų atimamos teisės ir galimybės, kuriomis naudojasi vyrai. Taigi moterys yra tarsi išstumiamos iš aktyvaus visuomeninio gyvenimo. Liberaliųjų feminisčių teigimu, šios problemos sprendimas − valstybės reforma, spartinanti moterų integraciją į aktyvų visuomeninį gyvenimą. Viena iš moterų diskriminacijos priežasčių, pagal liberalaus feminizmo doktriną, − lyčių vaidmuo socializacijos procese. Įprastos šeimos modelis formuoja vyriškumo ir moteriškumo identitetą. Viena vertus, mergaitės ir moterys yra skatinamos būti kantriomis, suprantančiomis, jautriomis, pasyviomis, priklausomomis. Moterų vaidmenį charakterizuojantys bruožai pasireiškia ne tik šeimoje, tačiau taip pat darbo rinkoje − moterys dažniausiai dirba daugiau dailiajai lyčiai „tinkančius“ darbus. Kita vertus, berniukai ir vyrai yra skatinami būti savimi pasitikinčiais, nepriklausomais, drąsiais, atsakingais, o kartu ir agresyviais. Vyro vaidmenį visuomenėje charakterizuojantys bruožai pasireiškia tuo, kad vyras skatinamas siekti pripažinimo visuomenėje tam, kad galėtų aprūpinti savo šeimą materialiai bei garantuotų saugumą.
Istorija
Liberalaus feminizmo ištakos siekia XVIII a. pabaigos − XIX a. pradžios − laisvės ir lygybės apogėjaus laikus. Laisvė buvo suprantama kaip nepriklausomybė nuo valstybės intervencijos, pirmiausiai, privačioje sferoje. Lygybės idealas reikalavo, kad kiekvienam žmogui būtų suteikta galimybė tobulėti visuomenėje tiek, kiek leidžia jo gabumai, nepriklausomai nuo varžančių įstatymų ar papročių. Svarbiausias valstybės uždavinys − garantuoti, kad kiekvienas asmuo (tiek vyras, tiek moteris) turėtų lygias galimybes plėtoti savo talentus. Taigi liberalios tradicijos įtakoje lygybė buvo suprantama kaip galimybių lygybė.
Marijampolės mūšis
Marijampolės mūšis  – 1831 m. balandžio 22 d. Marijampolėje, Kvietiškio dvaro laukuose tarp sukilėlių ir Rusijos imperijos kariuomenės.
Liberalusis feminizmas
Istorija
Kriminologijoje liberalaus feminizmo teorija buvo naudojama, norint paaiškinti santykį tarp galimybės, socializacijos ir nusikaltimo. R. Simon teigė, kad iki 1970 m. moterų nusikalstamumas buvo neaukšto lygio, nes moterų galimybės buvo suvaržytos. Kilus antrai feministinio judėjimo bangai 1960 m. iki 1970 m. susiformavo ir įsivyravo liberalios moters koncepcija, tuo pačiu atsirado daugiau galimybių moterims veikti kaip vyrams. Lygybės principas plačiai imtas taikyti darbo teisiniuose santykiuose, būtent dėl to moterims išaugo galimybės daryti su profesija susijusius nusikaltimus (pvz., turto išvaistymas), dar daugiau − moterų nusikalstamumas augo ir ne su profesija susijusioje srityje, pvz., vagystės, sukčiavimas. Sudėtingesnę liberalaus feminizmo teoriją pateikė J.Figuera-McDonough. Ji teigė, kad vyrą ir moterį sieja vienodi polinkiai. Lygių galimybių idėjos įgyvendinimas privedė prie vienodo abiejų lyčių nusikalstamo elgesio modelio. Liberaliosios feministės taip pat siekė paaiškinti nusikaltimą lyčių vaidmens visuomenėje aspektu. 1970 m. keletas liberaliųjų feminisčių akcentavo ypatingą santykį tarp lyčių vaidmens ir nusikaltimo − nusikaltimų rūšys yra susiję su skirtingais lūkesčiais iš vyrų ir moterų elgesio.
Marijampolės mūšis
1830 m. prasidėjus sukilimui, Marijampolė atsidūrė sukilėlių ir Rusijos kariuomenės aktyvių veiksmų zonoje. Tų pačių metų gruodžio mėnesį mieste ir apskrityje buvo suformuotas sukilėlių kariuomenės dalinys (apie 3800 karių), kuriam vadovavo Antanas Pušeta ir Karolis Šonas. 1831 m. sausio 6-7 d. į miestą iš Kauno atvyko du Rusijos kariuomenės pulkai su 12 patrankų. Sukilėliams kariaujant partizaninį karą, į miestą buvo atsiųsta dar daugiau Rusijos armijos dalinių.
Liberalusis feminizmas
Istorija
Kai kurių ideologijų teigimu, vyro ir moters vaidmenį visuomenėje charakterizuojantys bruožai, o ypač jų kokybinis įvertinimas, leidžia moteriškumo apraiškas laikyti žemesnėmis už vyriškas, o tai netgi suteikia teisę moteris pavadinti „antros rūšies“ asmenimis.
Marijampolės mūšis
Sukilėliai užimti miestą pabandė 1831 m. balandžio 22 dieną. Sukilėliai iš trijų pusių puolė Marijampolėje dislokuotą kariuomenės įgulą, kurią sudarė jau trys su puse pėstininkų pulko su patrankomis ir 256 kazokai. 300 sukilėlių žuvo, daug nuskendo Šešupėje, 1170 pateko į nelaisvę. Tai didžiausias Užnemunės sukilėlių pralaimėjimas.
Kubiliai (Kaišiadorys)
Kubiliai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Kalvių.
Aitvaras (laikraštis)
Aitvaras – projektuotas leisti pirmasis lietuviškas laikraštis, turėjęs pasirodyti 1857 m. sausio 1 d. Lietuvoje.
Istorija
Laikraščio sumanytojas Laurynas Ivinskis 1856 m. sudarė šio laikraščio programą (Parodymas žinių kurios bus įdėtos ing žinovą ūkiškų dalykų po vardu Aitvaras). Leidinys turėjo būti savaitinis, skirtas kaimo žmonėms. Programa susidėjo iš 9 punktų. Buvo numatyta spausdinti žinias iš įvairių žemės ūkio, sveikatos, gamtos mokslų, istorijos, religijos ir kitų sričių.
L. Ivinskis parengė nebaigtą rašyti redakcinį straipsnį „Kuomi buvo ir kuomi žada būti Aitvaras“. Laikraštis negavo caro valdžios leidimo ir nepasirodė.
FK Skopje
Skopjės FK – Makedonijos futbolo klubas iš Skopjės.
Guntauninkų apylinkė
Guntauninkų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Tverečiaus valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ignalinos rajonui. 1954 m. prijungtos dalis Gilūtų apylinkės ir dalis Erzvėto apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Guntauninkų apylinkė prijungta prie Mielagėnų apylinkės ir Tverečiaus apylinkės.
Dovydas Volfsonas
Dovydas Volfsonas (1856 m. spalio 9 d. Darbėnuose, Rusijos imperija – 1914 m. rugsėjo 15 d. Bad Homburge, Vokietijos imperija) – Lietuvos žydų kilmės verslininkas, sionizmo veikėjas, Izraelio vėliavos ir valiutos pavadinimo autorius.
Biografija
Gimė 1856 m. spalio 9 d. Darbėnuose religingų tėvų šeimoje. 1872 m. tėvai išsiuntė sūnų į Vokietijos imperiją, kad išvengtų sūnaus karinės tarnybos Rusijos imperijos kariuomenėje. D. Volfsonas apsigyveno Klaipėdoje, kur sutikęs rabiną Isaac Rülf tapo jo mokiniu. Rabinas mokino jaunąjį mokinį vokiečių kalbos ir matematikos bei įtraukė į sionistinę veiklą. Baigęs mokslus D. Volfsonas tapo prekybininku ir daug keliavo po Vokietijos imperiją, kur vienos kelionės metu susipažino su rabinu Aronu Gordonu ir iš kurio pasisėmė daug sionistinių idėjų. Nuo 1888 m. Kelne vertėsi urmine miško medžiagų prekyba. 1894 m. organizavo sionistų Chovevej Cion būrelį. 1896 m. susipažinęs su sionistų lyderiu Teodoru Hercliu, D. Volfsonas tapo artimiausiu jo patarėju ir bičiuliu. Per pirmąjį sionistų kongresą D. Volfsono siūlymu buvo sukurta sionistų kongreso, vėliau ir sionistų sąjūdžio vėliava, kurios spalvos buvo parinktos pagal taleso, kuriuo religingi žydai apsigaubia melsdamiesi, spalvas – balta ir mėlyna, su Magen David – karaliaus Dovydo – skydu.
1898 m. Volfsonas lydėjo Herclį į susitikimą su imperatoriumi Vilhelmu II Jeruzalėje, taip pat kelionėse į Turkiją. 1904 m. mirus T. Hercliui šis paskyrė Volfsoną savo vaikų globėju. 1905 m. vykusiame sionistų kongrese Volfsonas pasiekė, kad būtų priimta programa, pagrįsta T. Herclio idėja dėl žydų kėlimosi į Palestiną proceso plėtros. 1905 m. D. Volfsonas buvo išrinktas pasaulinės sionistų organizacijos viceprezidentu, o 1907 m. prezidentu, kuriuo buvo iki 1911 metų.
Jis aktyviai dalyvavo kuriant Pasaulio sionistų kongresą, buvo jo vėliavos, vėliau tapusios Izraelio valstybine vėliava, autorius, taip pat daugelio projektų, palikusių žymų pėdsaką Izraelio istorijoje, iniciatorius. D. Volfsonas pasiūlė kongreso dalyvių nario mokesčius vadinti šekeliais. Pavadinimas prigijo ir vėliau tapo Izraelio piniginiu vienetu - Izraelio naujasis šekelis. Būdamas stambus verslininkas, D. Volfsonas tvarkė Pasaulio sionistų kongreso finansus, buvo vienas iš Žydų Palestinos kolonizavimo banko steigėjų ir ilgametis jo vadovas. Taip pat D. Volfsono sionistinio judėjimo valdymo metais Jafoje (dabartinis Tel Avivo priemiestis) atidarytas pasaulio sionistų organizacijos biuras, kuris skatino žydų nausėdijų kūrimąsi. Buvo taip pat suteikta pagalba jau gyvenusiems Jafoje žydams išeiti į šalia plytinčias pajūrio smėlio kopas ir pradėti statyti savo miestą – Tel Avivą. D. Volfsono lėšomis Jeruzalėje pastatytos Nacionalinė ir Hebrajų universiteto bibliotekos. Mirė 1914 m. rugsėjo 15 d. Bad Homburge. 1952 m. jo palaikai palaidoti greta Teodoro Herclio kapo Jeruzalės Herclio kalno kapinėse.
Providenija
Istorija
Po to, kai 1660 m. Providenijos užutėkį atrado Kurbatas Ivanovas, čia ėmė kurtis prekybininkų ir banginių medžiotojų žiemavietės. XX a. pr. veikė anglių papildymo bazė. 1937 m. pradėta uosto ir gyvenvietės statyba. 1946 m. oficialiai įkurta Providenijos gyvenvietė. Buvo parengtas planas Provideniją paversti miestu, kuriame gyventų 20 tūkst. gyventojų, bet dėl ekonominių aplinkybių tai neįvyko.
Miškinė kriaušė
Miškinė kriaušė (Pyrus pyraster) – erškėtinių (Rosaceae) šeimos, kriaušių (Pyrus) genties augalas.
thumb|left|200px|[[Žiedai]] thumb|left|200px|Žydinti miškinė kriaušė thumb|left|200px|[[Lapas|Lapai]] thumb|left|200px|[[Vaisius|Vaisiai]] thumb|left|200px|[[Žievė]] thumb|left|200px|Kartais pasitaiko neaukštų formų ar krūmo pavidalu miškinių kriaušių
Paplitimas
Natūraliai paplitusi nuo vakarų Europos iki Kaukazo.
Matmenys
Medis auga lėtai, užauga iki 15-20 m, išskirtiniais atvejais iki 26,20 m aukščio, bei 3,75 m kamieno apimties. Lenkijoje, Rutki,Borki vietovėje, storiausia kriaušė 0,8 m aukštyje buvo 630 cm apimties (aukštis 17 m), o aukščiausia kriaušė Huba vietovėje siekė 25 m (1990 m.). Paprastai, jos būna 18 m aukščio, 0,6 m kamieno skersmens (Brzeziecki ir Kienast 1994, Древесные породы мира 1982), nors pasitaiko ir krūmų pavidalu užaugančių tik 2-4 m.
Požymiai
Laja plati ir kūgiška. Žievė tamsiai pilka ir sueižėjusi. Jos šakos dygliuotos, o dygliai ilgi. Jauni ūgliai yra plaukuoti, vėliau tampa pliki, gelsvai rudi, neretai baigiasi dygliu. Pumpurai juosvai rudi, kūgiški, smailiaviršūniai, atspurę su 5-7 blakstienotais žvyneliais. Lapai 2-4 (kartais 5 cm) ilgio, 1,5-3 cm pločio, apskritai kiaušiniški, beveik apskriti su lapo viršutine plika, žalia, žvilgančia puse, apačia plaukuota, šviesesnė, matinė. Jų viršūnė nusmailėjusi, beveik apskrita, su trumpu danteliu, kraštai smulkiai pjūkliški ar rinčiuoti, kartais lygūs, pamatas apskritas ir negiliai širdiškas, rečiau plačiai pleištiškas. Kriaušės lapai džiūdami pajuosta, o rudenį pagelsta ir parausta. Lapkotis lapalakščio ilgio. Žiedai balti, apie 3 cm skersmens, susitelkę po 5-9 į skėtiškas kekes, retai pavieniai. Jų dulkinės raudonos. Žiedkočiai 1-3 cm ilgio. Žydi gausiai ir beveik kasmet, prieš sulapojant, balandžio-gegužės mėnesiais. Žiedyne pirmiausia pražysta apatiniai žiedai. Vaisiai 3-4 cm ilgio, dažniausiai būna žali, geltoni, gelsvi, rausvi, kūgiški ar rutuliški, kiek nusmailėjusiu pamatu, žalsvai geltoni. Sunoksta rugsėjo-spalio mėnesiais. Jų sėklos lygiu, matiniu arba blizgančiu paviršiumi, tamsiai rudos ar beveik juodos. Derėti pradeda dešimtais augimo metais.
Panaudojimas
Miškinė kriaušė – medingas ir dekoratyvus augalas. Bitės renka nektarą ir žiedadulkes. Tinkama kitų kultūrinių kriaušių veislių poskiepiams ir selekcijai. Iš jos vertingos medienos gaminami išskirtiniai baldai, muzikos instrumentai. Gydymui ir maistui vartojami švieži bei džiovinti vaisiai bei lapai. Vaisiuose yra 6-13 procentų cukraus.
Dekoratyvinės formos
Pavienės kriaušės – kraštovaizdžio puošmena ištisus metus. Dekoratyvinės formos būdingos kitoms lapuočių medžių rūšims lygiai taip pat būdingos ir kriaušėms.
Friulio stadionas
Stadio Friuli (komercinis pavadinimas Dacia Arena) yra įvairios paskirties stadionas Udinėje, Italijoje. Daugiausiai naudojamas futbolo varžyboms. Jame namų rungtynes žaidžia Udinese Calcio. Pastatytas 1976 m. vietoje seno Stadio Moretti stadiono. Talpina 25 144 žiūrovus.
1990 m. stadione vyko kelios E grupės XIV pasaulio futbolo čempionato varžybos. 2005 m. UEFA Udinese Calcio klubui leido rengti UEFA Čempionų lyga varžybas, kuriuose klubas žaidė 2005–2006 m. sezone.
2012 m. miesto vadovai su Udinese klubu susitarė dėl 99 metų stadiono ir žemės nuomos.
2013 m. birželio 5 d. prasidėjo dideli stadiono atnaujinimo darbai, kainavę 50 milijonų eurų. 2015 m. sausio 15 d. buvo atidaryta naujoji arena ir paskelbtas naujasis stadiono pavadinimas – Dacia Arena.
Rytų Afrika
thumb|right|250px|Rytų Afrikos gamtinė sritis Rytų Afrika − gamtinė sritis Afrikoje, tarp Etiopijos kalnyno, Kongo įdubos ir Zambezės žemupio.
Beveik visą šią gamtinę sritį užima > 1000 m aukščio Rytų Afrikos plokščiakalnis, suskaldytas tektoninių lūžių (Didysis riftinis slėnis). Aukštos cokolinės lygumos, gilios, siauros sprūdinės įdubos, ilgos sprūdinės pakopos, luistiniai kalnai, lavų plynaukštės, pavieniai vulkanai.
Rytų Afriką sudaro šios valstybės ir teritorijos:
Rytų Afrikoje vyrauja musoninis subekvatorinis klimatas.
Didžiausi Rytų Afrikos ežerai:
Žemaitkiemis (Usėnai)
Žemaitkiemis – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Usėnų, prie kelio Šilutė-Pagėgiai. Pro kaimą teka Veižas. Seniūnaitijos centras.
Istorija
thumb|left|240px|Žemaitkiemis (Usenai) prie kelio
Lietuvos didžiųjų kunigaikščių metraštis
Lietuvos didžiųjų kunigaikščių metraštis (ЛЂтопись великых князей литовских) – XIV a. pab. – XV a. pirmosios pusės istoriografinis kūrinys, kuriame aprašyta Lietuvos kunigaikščių Kęstučio ir Jogailos 1381–1382 m. kova dėl didžiojo kunigaikščio sosto ir Vytauto valdymas iki 1396 m. Tai seniausias Lietuvos metraštis.
Turinys
Pradžia – Lietuvos kunigaikščių Jogailos ir Vytauto kilmė  – prasideda Gedimino sūnų vardijimu. Vienas pirmųjų ir svarbiausių metraščio šaltinių buvo Vytauto skundas prieš Lietuvos didįjį kunigaikštį Jogailą ir kunigaikštį Skirgailą, parašytas 1390 m. Vytautui būnant Prūsijoje pas kryžiuočius. Manoma, kad metraštis yra sujungtas iš 2 ar daugiau dalių, kurias įvairūs autoriai parašę tarp 1382 ir 1392 m. Vilniuje ir apie 1429–1430 m. – Smolenske.
Kai kurių tyrinėtojų nuomone, Lietuvos didžiųjų kunigaikščių metraštis – vientisas kūrinys, kurį apie 1429–1430 m. parašęs Smolensko stačiatikių vyskupo Gerasimo raštininkas Timofejus. Metraščio tikslas – padėti Lietuvos didžiajam kunigaikščiui Vytautui tapti Lietuvos karaliumi. Prie metraščio buvęs pridėtas ir „Pasakojimas apie Podolę“, sukurtas apie 1431–1435 m.
916 m.
916 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Miškinė miegapelė
Miškinė miegapelė (Dryomys nitedula) – miegapelinių (Gliridae) šeimos graužikas. Kūnas 86-120 mm ilgio, pilkšvai rudas, apačia šviesi. Uodegos viršutinė pusė pilkesnė ir tamsesnė už nugarą, apatinė balkšva.
Gyvena lapuočių ir mišriuose miškuose, parkuose. Gūžtą įsirengia uoksuose.
Lietuvoje reta rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
KK225
KK225 – krašto kelias, jungiantis Raseinius ir Baisogalą. Kelio ilgis – 49,8 kilometro. Šiame krašto kelyje „juodųjų dėmių“ nėra.
Maršrutas
Kelias prasideda Raseiniuose. Eina Raseinių ir Radviliškio rajonuose. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Gruzdiškė, Kaulakiai, Vosiliškis, Grinkiškis, Kubiliūnai, Dauderiai. Baigiasi Baisogaloje, sankryžoje su. Į vakarus nuo Kaulakių kelias kerta Dubysą, Grinkiškyje – Šušvę. miniatiūra|240px|left|Ties [[Puodžiai (Raseiniai)|Puodžių k. karjeru]]
Ernestas Ežerskis
Ernestas Ežerskis (g. 1987 m. gegužės 5 d. Lietuvoje, Panevėžyje) – Lietuvos krepšininkas, rungtyniaujantis Marijampolės „Sūduvos“ klube.
Karjerą pradėjo 2004 m. Panevėžio „Panevėžio“ komandoje. 2006 m. pasirašė ilgalaikę sutartį su Vilniaus „Lietuvos Rytu“, tačiau už komandą sužaidė tik vienerias rungtynes (jas sužaidė Eurolygoje). 2012 m. gruodžio 3 d. sugrįžo į Lietuvą iš Latvijos ir pasirašė mėnesio trukmės sutartį su Kėdainių "Nevėžio" klubu, tačiau sužaidęs vienas rungtynes, jis paliko ekipą ir išvyko rungtyniauti į Švediją. 2013 m. po klajonių po Švedija grįžo į Lietuvą ir sezoną baigė Prienų „Prienai“ klube. 2013 m. rugpjūčio 15 d. pasirašė 2 metų kontraktą su Utenos „Juventus“ klubu, pagal formulę 1+1, tačiau lapkričio 15 d. sutartis buvo nutraukta abipusiu sutarimu.
2013 metų lapkričio pabaigoje sudarė sutartį iki tų metų pabaigos su Panevėžio „Lietkabelio“ klubu. 2018 m. rugpjūčio viduryje sugrįžo į Panevėžį ir pasirašė vienerių metų kontraktą.
Čorčiai
Čorčiai  – Mezoamerikos indėnų tauta istoriniame Centroamerikos regione, dabartiniame San Salvadore ir Hondūre. Jos kalba (čorčių kalba) priskiriama prie majų kalbų. Tai toliausiai į pietryčius nutolusi majų tauta.
Dabar čorčių priskaičiuojama apie 51,000.
Istorija
Į dabartines gyvenamas vietas čorčiai tikriausiai atsikėlė po X a., žlugus klasikiniams Majų miestams. XI a. jie konsolidavosi į valstybę, žinomą Pajaki (Payaqui) vardu.
Ši valstybė nuo XIII a. patyrė stiprią įtaką iš pietų, t. y. iš Kuskatlano valstybės. Manoma, kad Pajaki valstybės gyventojų dauguma kalbėjo savotišku majų ir pipilių kalbų mišiniu (vad. alajuilak).
Nuo X a. visoje lenkų teritorijoje buvo sukurta daug miestų, kuriuos vienijo bendra kultūra ir valdančioji dinastija. XIV a. pradžioje dvi valdančios giminės susuvienijo tarpusavyje.
1530 m. konkistadorai Hernando de Chavez ir Juan Perez Dardo užpuolė Pajaki karalystę. Tuo metu ją valdė valdovas Copan Calel, kuris parodė pasipriešinimą, tačiau jo valstybė buvo nukariauta ir ilgainiui padalinta tarp Salvadoro ir Hondūro valstybių.
Tongerenas
Tongerenas – miestas šiaurės rytų Belgijoje, į šiaurės vakarus nuo Lježo. Yra Bazilika, galų-romėnų muziejus, II a. miesto sienos liekanos.
Istorija
thumb|left|300px|XVIII amžius Tongerenas Žemėlapis Tai vienas seniausių Belgijos miestų (kartu su Turnė), minimas nuo romėnų laikų.
Šimkaičių šv. vyskupo Martyno bažnyčia
'''Šimkaičių šv. vyskupo Martyno bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Šimkaičių miestelyje, prie kelio. Turi neogotikos ir liaudies architektūros elementų.
Parapija garsėja Šv. Jono Krikštytojo atlaidais.
Istorija
Šimkaičiuose 1771 m. pastatyta koplyčia. Į ją vieną ar du kartus per metus atvykdavo Vadžgirio kunigas. Bažnyčios statyba susirūpinta po Pirmojo pasaulinio karo. Žemės skyrė ūkininkas Jonas Simanavičius ir vadžgiriškis Šaulys. 1930–1932 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. 1932 m. antrąją Kalėdų dieną įvyko naujos bažnyčios atidarymas. Pirmas šv. Mišias ir pirmą pamokslą sakė bažnyčios statytojas, darbų organizatorius ir parapijos įkūrėjas Stanislovas Kemzūra. Bažnyčią pašventino Raseinių dekanas, kun. Petras Dočkus. Senoji koplyčia buvo nugriauta. Kadangi joje kabojo šv. Martyno paveikslas, tai Kauno arkivyskupas įsakė ­ ir naujos bažnyčios titulu laikyti šv. Martyną.
Iki 1940 m. Šimkaičių bažnyčiai priklausė keli mediniai statiniai: klebonija (18x9), špitolė (18x8), tvartas (12x8), daržinė (12x9). Be to, buvo 20 hektarų žemės su sodyba. Karo metu (1944 m.) visi trobesiai sudegė. Bažnyčia liko suvarpyta kulkų ir sukapota sviedinių skeveldrų. Jos langai išbyrėjo.
1995 m. vietoje senojo kryžiaus Šimkaičių girininkijos girininko Adolfo Šiugždos iniciatyva ir auka buvo pastatytas naujas, ąžuolinis kryžius (aut. Ričardas Ramanauskas), kuriame įamžinti senojo ir naujojo kryžiaus pastatymo metai (1939-1995). Senasis kryžius buvo toje pat vietoje, pastatytas 1939 m. Prano Šiaulio.
Architektūra
Bažnyčia turi neogotikos ir liaudies architektūros elementų, lotyniško kryžiaus plano, su aukštu fasado bokštu ir bokšteliu ant stogo kryžmos. Šventorius aptvertas medinių statinių tvora, šalia bažnyčios yra kapinės.
Bažnyčia pastatyta pagal tradicijas, būdingas kaimo architektūrai. Ji suręsta iš sienojų ir apkalta dailylentėmis. Anksčiau buvo dengta gontais, vėliau stogas apskardintas. Bažnyčios ilgis 13,6 m, plotis 12 m, aukštis 6,4 m. Turi gana aukštą fasado bokštą, dengtą cinkuota skarda. Ant stogo įrengta 17 įvairaus dydžio kryžių. Taip pat yra 17 langų, iš jų - vienas didelis bokšte ir du apvalūs virš šoninių durų.
Presbiterijos šonuose dvi zakristijos. Yra 3 altoriai: didysis ir du mažesni. Bažnyčia turi 29 suolus, iš jų du presbiterijoje. Ant sienų - 14 tapytų „stacijų“. Yra du paveikslai: Švč. Jėzaus Širdies ir šv. vyskupo Martyno Išpažintojo.
Kživulka (reikšmės)
Kživulka vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Septyni pasaulio stebuklai
thumb|250px| Septyni pasaulio stebuklai
Septyni pasaulio stebuklai – garsiausi antikinio pasaulio statiniai, kurių sąrašą sudarė Antipatras iš Sidono II amžiuje pr. m. e.
Vėliau, plečiantis oikumenai ir pasaulio pažinimui, sąrašas ne kartą plėstas, įtraukiant taip pat ir gamtos stebuklus. Tačiau tradicinis pasaulio stebuklų sąrašas yra toks:
Bauskas
Bauskas (arba Bauska) – buvęs kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, dabar Ventos miesto dalis. Kaimą mena Bausko gatvė Ventoje, prasidedanti prie seniūnijos pastato.
Istorija
Ankstyvuoju sovietmečiu buvo darbininkų gyvenvietė. 1966 m. gruodžio 30 d. su Purviais II sujungta į naują Ventos gyvenvietę.
Kamariškiai
Kamariškiais vadinami kaimai:
Kubiliai (Kelmė)
Kubiliai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Pagryžuvio. Prie kaimo stūkso Papušynio piliakalnis, dar vadinamas Kubilių piliakalniu.
Lipniakas (reikšmės)
Lipniaku vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
917 m.
917 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Pivorų apylinkė
Pivorų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Tverečiaus valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ignalinos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Dysnos apylinkės.
KK226
KK226 – Lietuvos krašto kelias, jungiantis Karteną ir Salantus. Kelio ilgis – 19,27 kilometro. Šiame krašto kelyje „juodųjų dėmių“ nėra.
Kamariškiai (Zarasai)
Kamariškiai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurės rytus nuo Samanių, netoli Latvijos sienos. Telkšo Kamariškio ežeras. Išlikusi dvaro sodyba. Ateina keliukas iš Samanių.
Seniau kaimas skirstytas į Kamariškius I ir II.
Dvaras
Dvaro savininkas buvo vokietis Richteris, kuris, pasak atsiminimų, nebuvo godus žmogus. Jam priklausė 80 ha žemės, Kamariškių ežeras ir miškas. Dvaras buvo pavyzdingai tvarkomas, o jo papuošalas – ąžuolų alėja, deja, jau sunykusi. Be dvaro sodybos, buvo du sodai, net trys jau dabar bebaigiantys užaugti tvenkiniai, tvartai, daržinė, arklidės, kalvė.
UEFA taurė 1999–2000 m.
UEFA taurė 1999-2000 m. – 29-asis UEFA taurės turnyras (42-asis įskaitant ir Mugių taurę). Prasidėjo 1999 m. rudenį. Taurę laimėjo klubas, 2000 m. gegužės 17 d. finale nugalėjęs  klubą. Pasikeitė turnyro formatas (dėl Čempionų lygos pokyčių), į jį patenka ir kai kurie nesėkmingai žaidžiantys Čempionų lygos klubai, be to, jame ėmė žaisti ir taurių laimėtojai.
Valdemaras I Didysis
Valdemaras I Didysis (1131 m. sausio 14 d. – 1182 gegužės 12 d.) – Danijos karalius.
Biografija
Valdemaro I kariuomenė 1161 m. buvo užėmusi Palangos pilį.
Vaikai
su Sofija iš Novgorodo
Vosiūnų apylinkė (Ignalina)
Vosiūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Tverečiaus valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ignalinos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Dysnos apylinkės.