cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Intermedija
Atsirado vėlyvaisiais viduramžiais ilguose misterijų, miraklių, moralitė vaidinimuose.
Amerikos lietuvis
Amerikos lietuvis – JAV lietuvių periodinis leidinys, ėjęs 1907 m. vasario mėn. – 1911 m. ir 1914 m. balandžio 19 d. – 1955 m. liepos 5 d.
Istorija
Pirmąjį savaitraštį šiuo pavadinimu 1897 m. išleido būsimieji Amerikos socialistai Čikagoje. Išleisti 3 numeriai. Redagavo Jonas Grinius ir Juozas Laukis (Domininkas Keliauninkas).
1907 m. Vorčesteryje ėjo dvisavaitinis laikraštis, išėjo 4 nr. Įkūrė, 1914 m. atnaujino ir iki 1928 m. leido Mykolas Paltanavičius. 1914–1928 m. ėjo savaitraštis, 1929–1930 m. – du kartus per mėnesį. Savaitraštis reiškė liberalias nuostatas. Rašė apie lietuvių išeivių ir Lietuvos gyvenimą.
Laikraštis šiuo pavadinimu vėl pradėtas leisti 2000 m. Hikory Hilse (Ilinojus), turi elektroninę versiją. Bendradarbiai Edvardas Šulaitis, Dalia Kavaliauskienė, Audronė Simanonytė, Dainius Ruževičius, Stasys Goštautas, Bronius Nainys.
Hamberio estuarija
thumb|250px|Tiltas per Hamberį netoli Halo
Dagiai (Pasvalys)
Dagiai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 8,5 km į šiaurės vakarus nuo Saločių, juosiamas Mūšos, Latvijos pasienyje. Yra biblioteka.
Hamberio estuarija
Hamberio estuarija  – ilga estuarija, įsiterpusi į rytinius Anglijos krantus. Susidaro susiliejus Uzo, Ero ir Trento upėms. Įteka į Šiaurės jūrą. Hamberis sudaro ribą tarp Rytų Jorkširo ir Šiaurės Linkolnširo. Didžiausi uostai: Kingstonas prie Halo, Grimsbis, Imingemas.
Eimantiškis
Eimantiškis – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Vidiškių.
1967 m. Suso Tarpzoninis turnyras
'''1967 m. Suso tarpzoninis šachmatų turnyras''' – tai pasaulio čempionato ciklo (1967–1969) atrankinės šachmatų varžybos. Septintasis tarpzoninis vyrų turnyras vyko 1967 m. spalio 13 – lapkričio 15 d. Suse (Tunisas).
Turnyras
Turnyras buvo numatytas 24 žaidėjams, bet neatvykus O. Pannui, dalyvavo 23 žaidėjai. Į 1968 m. Kandidatų mačus pateko 6 dalyviai. Dalyvių apribojimas iš vienos šalies buvo panaikintas.
Dalyvių atranka
Dalyviai buvo atrinkti iš 7-ojo zoninių turnyrų ciklo dešimties zonų: iš 4-os (SSRS 34-asis čempionatas) zonos – 4 dalyviai; iš 1-3, 5-os ir 8-os zonų – po 3; iš 6-os, 7-os, ir 9-os ir 10-os zonų – po 1. O taip pat 1965 m. Kandidatų mačuose 3-ią vietą užėmęs B. Larsenas. Vietoj negalėjusio dalyvauti turnyre O. Panno buvo įtrauktas šalies organizatorės atstovas S. Buazizas (Tunisas). Neatvykus Ch. Bolbočanui, turnyras prasidėjo su 23-im žaidėjais, o baigėsi su 22 (po konflikto su teisėjais, sužaidęs 10 partijų pasitraukė R. Fišeris).
Rezultatai
Pirmąją vietą užėmė B. Larsenas – 15½ taško. 2-4 vietas pasidalijo J. Geleris, S. Gligoričius ir V. Korčnojus – po 14 taškų; 5-tą vietą užėmė L. Portišas – 13½ taško. Į 1968 m. Kandidatų mačus pateko 6 tarpzoninio turnyro dalyviai (be apribojimų iš vienos šalies). Šeštąją vietą užėmė S. Reševskis, laimėjęs papildomą turnyrą.
Turnyro lentelė
Pasaulio šachmatų čempionato Tarpzoninis turnyras, Susas 1967 m. spalio 13 – lapkričio 15 d. Pastaba. Žalsva spalva pažymėti žaidėjai pateko į 1968 m. Kandidatų mačus
Trys dalyviai vienodai surinkę taškų:S. Reševskis ir V. Hortas ir L. Šteinas dėl paskutinio kelialapio į Kandidatų mačus žaidė papildomą turnyrą – kiekvienas su kiekvienu po keturias partijas.
Turnyras dėl kelialapio paskutinio kelialapio į 1968 m. Kandidatų mačus. Los Andželas 1967 m. Baigus papildomą turnyrą visi dalyviai surinko po vienodai taškų, o ir jų papildomi rodikliai šiame turnyre taip pat buvo lygūs.Tarpzoniniame turnyre S. Reševskis turėjo geresnį koeficientą, todėl jis ir pateko į 1968 m. Kandidatų mačus.
Nuorodos
[https://www.chessbites.com/Games.aspx?t=Sousse+Interzonal&s=Sousse&y=1967 1967 m. Suso tarpzoninio turnyro partijos]
Kirtis
Kirtis – vieno kurio nors skiemens išryškinimas tariant žodį. Dalyje kalbų kirtis yra fiksuotas, pavyzdžiui, suomių, estų, latvių, vengrų kalbose – pirmame skiemenyje, kečujų, lenkų – priešpaskutiniame, prancūzų, gvaranių – paskutiniame. Klasikinėje arabų, lotynų kalbose kirčio vieta lengvai nuspėjama (paprastai formuojasi apie priešpaskutinį skiemenį). Anglų, ispanų, italų, portugalų ir vokiečių kalbose kirčio vieta mažiau nuspėjama ir labiau priklauso nuo žodžio. Todėl šiose kalbose kirčio vietą reikia įsidėmėti (ispanų, portugalų kalbose tam naudojami diakritiniai ženklai). Rusų, ukrainiečių, lietuvių kalbose kirtis yra nepastovus, laisvas ir kinta ne tik skirtinguose žodžiuose, bet ir to paties žodžio skirtingose formose.
Kirtis lietuvių kalboje
Lietuvių kalboje yra: Lietuvių kalbos kirtis gali būti žodžio pradžioje, viduryje arba žodžio gale, t. y. kirtis yra laisvas.
Ras al Chaima
Ras Al Chaima –miestas Jungtiniuose Arabų Emyratuose; emyrato sostinė.
Imandra
Imandra  – ežeras šiaurės vakarų Rusijoje, Murmansko srityje, Kolos pusiasalio pietvakariuose. Telkšo ledyninės – tektoninės kilmės duburyje. Yra 127 aukštyje virš jūros lygio. Kranto linija labai raižyta: gausu įlankų, užutėkių, pusiasalių. Ežere yra daugiau kaip 140 salų, iš kurių didžiausia – Ermas. Imandros ežeras skirstomas į tris dalis: šiaurinę (Didžioji Imandra), centrinę (Jokostros Imandra) ir pietinę (Babinsko Imandra).
Įteka 20 upių, išteka Nivos upė, jungianti ežerą su Baltąja jūra. Ežeras užšąla gruodį, atsidengia gegužę. Pasižymi dideliu vandens skaidrumu (iki 11 m). Žvejyba. Prie Nivos ištakos yra užtvanka (pastatyta 1936–1938 m., rekonstruota 1952 m.). Rytine pakrante eina Murmansko–Kandalakšos geležinkelis.
Prie šiaurės vakarinio Imandros kranto įsikūręs Mončegorsko miestas, pietrytiniame – Apatitai.
Trispalvė meškabudė
Trispalvė meškabudė (, sin. L. tricolor) – baltikinių (Tricholomataceae) šeimos, meškabudžių (Leucopaxillus) genties grybų rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
Lapuočių miškai, kalkingi dirvožemiai. Vasara, ruduo. Kepurėlė masyvi, išgaubta, kotas sustorėjęs, sporos apmiloidinės.
Vaisiakūniai dideli, masyvūs, mėsingi. Kepurėlė 10–15 (25) cm skersmens, jauna - pusiau apvali, vėliau - paplokščia, iškili, mėsinga, matinė, plaušuota, žalsvai gelsvai dėmėta, baltai ochrinės spalvos, kraštai užsirietę žemyn. Lakšteliai siauri, labai tankūs, gelsvai žalsvi, priaugtiniai. Kotas 8–10×1,5–4,5 cm, baltai plaušuotas, kietas, baltas, gelsvas, kartais ties pamatu gumbiškai sustorėjęs. Trama stora, tampri, balta, nekarti, nemalonaus kvapo. Sporos 6–9×4–5,5 μm.
Būdingi požymiai: stambūs, žalsvai gelsvos spalvos vaisiakūniai, kotas storas, auga tik kalkingame dirvožemyje, šilumamėgiai.
Auga pavieniui, po kelis vaisiakūnius. Labai reta, saugoma. Mitybinė vertė nežinoma, kai kuriuose šaltiniuose nurodoma, kad valgoma. Aptikta tik Verkių regioninio parko miškuose.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 159 psl.
Donatas Kaubrys
Biografija
1972 m. baigė Kauno politechnikos instituto Statybos fakultetą ir įgijo pramoninės civilinės statybos inžinieriaus specialybę.
2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narys, Telšių skyriaus pirmininkas.
2003–2007 m., 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Telšių rajono savivaldybės tarybos narys. Europos Sąjungos Regionų komiteto pakaitinis narys nuo Telšių apskrities, Telšių regiono plėtros tarybos narys.
Sutuoktinė Virginija, vaikai Irmantas Kaubrys, Daiva Živatkauskienė.
Auto
thumb|right|200px|Portugalų teatro pradininko [[Gil Vicente (rašytojas)|Gil Vicente kūrinio „Auto da Barca do Inferno“ iliustracija]] Auto – dramatinių spektaklių biblinėmis ir evangelinėmis temomis tipas, kuris buvo paplitęs Ispanijoje ir Portugalijoje. XVI–XVII a. auto vaidinimai virto stambiais renginiais. Auto statydavo po atviru dangumi, ant specialiai statomų pakylų, spektaklius lydėdavo masinės eitynės.
Karalinava (Anykščiai)
Karalinava – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Rubikių.
Auto
Kartu auto yra dramatinės literatūros požanris. Auto kilo XII a. Ispanijoje. XVI a. Portugalijoje pagrindinis auto rašytojas buvo Gil Vicente (1465–1537), tokius kūrinius taip pat rašė Luís de Camões (1524–1580) ir Dom Francisco Manuel de Mello (1608–1666).
Čangdzi hujų autonominė prefektūra
Čangdzi hujų autonominė prefektūra  – autonominė prefektūra Kinijos Liaudies Respublikoje, Sindziango uigūrų autonominės provincijos vidurio–šiaurinėje dalyje. Administracinis centras – Čangdzi.
Geografija
Prefektūroje įsiterpęs į ją nepatenkantis Urumčio miestas. Teritorija yra Džungarijos baseine.
Gyventojai
Tautinė sudėtis:
Administracinis suskirstymas
Čangdzi hujų autonominės prefektūros sudėtyje yra 2 apskrities lygio miestai, 4 apskritys ir 1 autonominė apskritis.
Jonas Kazlauskas
Jonas Kazlauskas:
Dubingių pilis
Dubingių pilis (Pilies kalnas) – Lietuvos pilis Molėtų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietvakarius nuo Dubingių, Asvejos ežero saloje, (dab. likęs pusiasalis) kalvoje, vadinamoje Pilies kalnu.
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose Dubingių pilis minima nuo XIV a. Tikriausiai XIV a. pirmoje pusėje, 500 m ilgio ir 100–220 m pločio salos kalvoje pastatyta medinė pilis, saugojusi nuo Livonijos ordino puolimų kelią į Vilnių. 1412-1413 m. Lietuvos didysis kunigaikštis Vytautas Didysis pastatydino naują pilį, o prieš 1430 m. pilies kieme ir medinę katalikų bažnyčią. XV a. pilis atiteko Biržų - Dubingių šakos Radviloms, jų kelis kartus perstatyta, paskutinį kartą - XVII a. pradžioje. 1547-1548 m. joje penkis mėnesius gyveno Barbora Radvilaitė.
Apie 1565 m. katalikų bažnyčia perduota evangelikams reformatams. 1620 m. Jonušas Radvila vietoj medinės pastatydino mūrinę evangelikų reformatų bažnyčią, kuri 1735 m. sudegė.
Ankstyviausią piliavietės piešinį iš 1872 m. yra palikęs Napoleonas Orda (1807-1883 m.). Jame matyti rūmų ir bažnyčios griuvėsiai. Sprendžiant iš piešinio, rūmai buvo kelių aukštų, su aukštu bokštu. Jie buvo gana panašūs į kitus to meto Radvilų statytus rūmus Nesvyžiuje, Vilniuje, kiek vėliau - ir Kėdainiuose.
XVIII a. viduryje pilis sunyko. Dubingių piliavietė yra didžiausia Lietuvoje.
Nuo 2003 m. piliavietėje vykdomi archeologiniai tyrinėjimai, ištirta buvusi bažnyčia, rastos ir atidengtos buvusių Radvilų rūmų liekanos. Tačiau svarbiausias atradimas – garbingos ir ypatingai Lietuvos istorijai nusipelniusios Radvilų giminės palaikai.
Tyrimai
thumb|left|[[Dubingių tiltas ties piliaviete]] 1939 m. Vytauto Didžiojo kultūros muziejus tyrė pilies liekanas. Žvalgomuosius tyrimus 1969 m., 1979 m. ir 1987 m. atliko Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. 1971 m. istorinius duomenis apie Dubingių pilį apibendrino Romas Batūra.
2003–2011 m. vasarą Dubingių piliavietėje atliktiems kasinėjimus vykdė Vilniaus universiteto archeologai profesorius dr. Albinas Kuncevičius, docentas dr. Rimvydas Laužikas, Ramūnas Šmigelskas, Gintautas Striška, kartu su Vilniaus Universiteto studentais bei Vilniaus jėzuitų gimnazijos moksleiviais; istorinius duomenis tyrė Lietuvos istorijos instituto vyresnioji mokslo darbuotoja dr. Raimonda Ragauskienė ir Vilniaus universiteto docentas dr. Rimvydas Laužikas, antropologinius tyrimus ir sugretinimą su ikonografija atliko Medicinos fakulteto Anatomijos, histologijos ir antropologijos katedros profesorius dr. Rimantas Jankauskas.
Buvo iškastos penkios perkasos, viena – piliavietės pakraštyje, keturios – bažnyčios vietoje. Kasinėjant buvusios Dubingių evangelikų reformatų bažnyčios vietoje po bažnyčios rūsiais centrinėje dalyje buvo rasta kelios dešimtys kapų, kai kurie jų buvo suardyti per įvairias statybas. Bažnyčios centrinėje dalyje, kur kadaise buvo Dievo stalas, labai negiliai po grindimis rasta 1,5 m ilgio ir 1 m pločio dėžė. Joje ir buvo sudėti aštuonių asmenų palaikai, kurie dėžėje-sarkofage buvo sudėti gana tvarkingai, mėginant išlaikyti anatominę griaučių tvarką. Akivaizdu, kad perlaidota ne atmestinai, bet jaučiant deramą pagarbą perlaidojamiems asmenims. Bijodami apsirikti, archeologai savo radinio negarsino iki 2005 m. gegužės 2 d.
Sugretinus įvairius antropometrinius, istorinius, ikonografinius duomenis nustatyta, kad bažnyčioje buvo palaidoti mažametis Mikalojus Radvila, Kristupo Radvilos Perkūno pirmoji žmona Ana Sapkova, Mikalojus Radvila Juodasis, jo žmona Elžbieta Šidlovecka-Radvilienė (1533–1562 m.), Mikalojus Radvila Rudasis, jo sūnus Mikalojus Radvila, Mikalojaus Radvilos žmona Elena Hlebovičaitė, vaikaitis Jonušas Radvila.
2009 m. rugsėjo 3–5 dienomis įvyko atsisveikinimo su Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikų Radvilų giminės atstovų palaikais ir perlaidojimo ceremonija. Šių didikų giminės atstovų palaikų perlaidojimu Dubingių piliavietėje, Molėtų rajone rūpinosi speciali Ministro Pirmininko Andriaus Kubiliaus potvarkiu sudaryta darbo grupė, kuriai vadovavo Vyriausybės kancleris Deividas Matulionis. Radvilų giminės atstovų palaikai buvo pašarvoti Dailės muziejaus Radvilų rūmuose Vilniuje (Vilniaus g. 22). Rugsėjo 5 d. didikų giminės atstovų palaikai buvo perlaidoti jų radimo vietoje, buvusios bažnyčios rūsyje. Ši ceremonija buvo Lietuvos tūkstantmečio programos dalis.
Kisanganis
Kisanganis  – miestas Kongo Demokratinės Respublikos šiaurinėje dalyje, Kongo upės pakrantėje, žemiau Stenlio krioklių. Čopo provincijos administracinis centras. Yra upių uostas, tarptautinis oro uostas, geležinkelis į Ubundu, tiltas per Kongą. Svarbus prekybinis, transporto, pramoninis centras šalyje. Maisto, chemijos, medienos apdirbimo, statybinių medžiagų gamybos pramonė, žemės ūkio žaliavų apdirbimas. Yra muziejus, katedra, zoologijos ir botanikos sodai, Lumumbos stadionas.
Istorija
1883 m. keliautojas Henris Mortonas Stenlis įkūrė Stanley Falls Station gyvenvietę. Iš jos išaugo Stenlivilio (Stanleyville) miestas ir tapo svarbus prekybinis regiono centras. Kongo krizės metu Stenlivilis buvo Patrisui Lubumbai pavaldžios šalies dalies sostine. 1966 m. miestas pervadintas Kisanganiu; šis pavadinimas suahilių kalba reiškia „salos miestas“.
Zoon
Zoon - vienintelis grupės Nefilim albumas, išleistas 1996 metų spalį.
Albumo dainos
Tekstai ir muzika parašyti Carl McCoy, iššskyrus 1-3,7 (McCoy/Miles) ir 4-6 (McCoy/Miles/Houchin/Rippin).
Liuji II-ojo stadionas
Stade Louis II – futbolo stadionas Fonvjėjuje, Monake. Jame nuo 1985 m. namų rungtynes žaidžia AS Monaco FC klubas ir Monako vyrų futbolo rinktinė.
Sami Al-Jaber
Samis Al-Džaberas (arba Super-Sami; Arabiškai: سامي الجابر; gimė 1972 m. gruodžio 11 d.) – buvęs futbolininkas žaidęs puolėjo pozicijoje.
Nacionalinėje rinktinėje pirmąsias rungtynes sužaidė 2000 m. spalio 17 d., iki 2006 m. birželio mėnesio iš viso sužaidė 160 rungtynių, per kurias įmušė 43 įvarčius. Žaidė 4 pasaulio futbolo čempionatuose (1994, 1998, 2002, 2006). 1998 metais tapo pirmuoju Azijos futbolininku, pelniusiu įvartį dviejuose iš eilės Pasaulio futbolo čempionatuose. 2007 m. rugpjūčio 27 d. paskelbė apie karjeros pabaigą.
Kogylnykas
Kogylnykas arba Kundukas (Кундук, Kunduk) – upė Moldovoje ir Ukrainoje (Odesos srityje). Prasideda Kodruose, Nisporenio rajone. Teka į pietryčius Juodosios jūros žemuma. Įteka į Juodosios jūros Sasyko limaną.
Sami Al-Jaber
2000-2001 metų sezone buvo paskolintas Wolverhampton Wanderers futbolo klubui.
Kogylnykas
Didžiausias intakas – Čaga (kairysis). Upės vanduo naudojamas drėkinimui. Pavasarį patvinsta, vasarą – smarkiai nusenka. Karštais metais vaga vietomis išdžiūsta.
Ties Kogylnyko ištakomis stovi 1678 m. įkurtas vienuolynas. Miestai prie upės: Hynčeštis, Čimišlija, Basarabiaska (Moldova), Arcizas, Tatarbunarai (Ukraina).
Pakaba
thumb|160px|Vielinės ir medinės pakabos Pakaba – vienas iš namų apyvokos daiktų, naudojamas pakabinti drabužiams spintose arba rūbinėse. Pakabos gaminamos pagal žmogaus pečių formą, ant jų dažniausiai kabinami viršutiniai rūbai – paltai ir švarkai, taip pat megztiniai, marškiniai, suknelės. Dažnai turi ir horizontalų skersinį, kuris naudojamas kelnėms pakabinti. Kai kurios pakabos daromos išskirtinai kelnėms kabinti. Naudojant kablį pakabos viršuje ji kabinama ant skersinio drabužių spintoje arba kabykloje. Taip sutaupoma vietos bei galima greitai peržiūrėti praverčiant ant pakabų sukabintus drabužius.
Istorija
Anot kai kurių mokslininkų, medinių drabužių pakabų išradėju laikomas Thomas Jefferson (1743–1826), tačiau tai nėra įrodyta. Tikra yra tai, kad dar XVIII a. drabužiai buvo kabinami ant kablių arba guldomi į spintas. Tik apie 1850 m. pradėtos naudoti drabužių pakabos. Tuometinės pakabos darytos iš vielos.
Po Antrojo pasaulinio karo pradėtos gaminti pakabos iš plastiko. Vielinės pakabos taip pat kartais aptraukiamos plastiku. Plastikinės pakabos šiuo metu yra labiausiai paplitusios – jos atkartoja medinių pakabų formą, tačiau yra žymiai pigesnės.
Anulynas (Telšiai)
Anulynas – kaimas centrinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurę nuo Telšių.
Kursko mūšis
Kursko mūšis (1943 m. liepos 5 d. – 1943 m. rugpjūčio 23 d. ), operacija „Citadelė“ – pagal savo apimtis, įsitraukusias pajėgas, įtampą ir rezultatus bei pasekmes buvo vienas iš svarbiausių Antrojo pasaulinio karo Rytų fronto mūšių. Rusų ir tarybinėje istoriografijoje kautynės skirtomos į tris etapus: Kursko gynybos operaciją (liepos 5-23 d.) bei Oriolo ir Belgorodo-Charkovo puolamąsias operacijas.
thumb|left|160px|Kursko mūšio žemėlapis Rusijoje, prie Kursko miesto susikovė TSRS ir Vokietijos karinės pajėgos. Mūšis prasidėjo 1943 m. liepos 5 d. Vermachto puolimu abiejose Kursko iškyšulio pusėse. Liepos 13 d. operacija „Citadelė“ buvo atšaukta. Liepos 12 d. prasidėjo Raudonosios armijos kontrapuolimas šiaurinėje pusėje prie Oriolo (operacija „Kutuzovas“, baigėsi rugpjūčio 18 d.), o rugpjūčio 3 d. – ir pietinėje (operacija „Karvedys Rumiancevas“, baigėsi rugpjūčio 23 d.). Mūšyje dalyvavo beveik 2 milijonai karių (apie pusė iš jų žuvo arba buvo sužeisti), 952 tankų ir 4500 lėktuvų. Šį mūšį laimėjo Raudonoji armija.
Mūšyje dalyvavo 16-oji Lietuviškoji divizija.
Vaclovas Mališauskas
Vaclovas Mališauskas (1918 m. sausio 15 d. Albinavoje, Aukštadvario valsčius – 1996 m. kovo 7 d. Vilniuje) – ekonomistas, ekonominio žemių vertinimo Lietuvoje teorijos kūrėjas, habilituotas socialinių mokslų daktaras, akademikas.
Biografija
1947 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą. 1966 m. ekonomikos mokslų daktaras, nuo 1967 m. profesorius. 1980 m. LSSR mokslų akademijos (LMA) tikrasis narys.
1947–1992 m. dirbo LMA Ekonomikos institute: 1950–1956 m. vyresnysis mokslinis bendradarbis, 1956–1992 m. žemės ūkio ekonomikos skyriaus (nuo 1959 m. Rentabilumo ir ūkiskaitos sektorius, nuo 1973 m. Gamtos išteklių ekonominio vertinimo skyrius) vadovas.
Mokslinė veikla
Mokslinių darbų pagrindinės sritys: žemės ūkio ekonomika, gamtos išteklių ekonominis vertinimas, aplinkosaugos problemos. Su kitais parengė žemės ūkio naudmenų, miškų, vandens išteklių, žuvivaisos tvenkinių, rekreacinių gamtos išteklių ekonominio vertinimo metodikas ir skales, pagal jas sudaryti atitinkami kadastrai. Dalyvavo rengiant Žemės reformos įstatymą – parengė su žemės kaina susijusius straipsnius.
Balzeko lietuvių kultūros muziejus
Balzeko lietuvių kultūros muziejus nuo 1966 m. veikia Čikagoje, JAV. Įkūrėjas Stenlis Balzekas (Stanley Balzekas).
Profilis
Muziejus renka daugiausia lituanistinę, ypač su lietuvių išeiviais susijusią medžiagą. Prie muziejaus veikia Vaikų muziejus, Pagyvenusių žmonių klubas. Muziejus organizuoja paskaitas apie Lietuvą lietuvių ir anglų kalbomis, rengia parodas. Veikia ir kaip informacijos centras.
Muziejaus skyriai:
Zlata Rapova
Zlata Rapp-Gervaldienė (g. 1968 m. gegužės 18 d. Rybinske, Jaroslavlio srityje, SSRS) – Rusijos rašytoja, redaktorė, politologė.
Rapovų šeima
Z. Rapova gimė Rusijoje žinomoje kilmingoje šeimoje. Tėvas – istorikas, Maskvos valstybinio M. V. Lomonosovo universiteto profesorius, akademikas, motina – to paties universiteto filologijos docentė, senelis – aviacijos gamyklos direktorius, SSRS rašytojų sąjungos narys. Giminė kildinama iš Napoleono adjutanto-generolo grafo Jean Rapp. Prasidėjus Prancūzijos revoliucijai, grafo šeima pasitraukė į Rusiją.
Santuoka Lietuvoje
Lietuvą dar 1990 m. aplankiusi Z.Rapova vėl panoro čia atvykti, nes domėjosi Lietuvoje vykdoma nacionaline politika. Pažįstamų draugų buvo supažindindinta su garsiu nacionalistu Mindaugu Gervaldas. Taip jiedu ir pradėjo bendrauti. Vestuvės įvyko 2011 m. Lietuvoje pagal baltų papročius – apeigos vyko prie aukurų, su žiedais, vadovaujant vaidiloms. Vienu iš poros liudininkų vestuvių ceremonijoje tapo Šiaulių politikas, M. Gervaldo bendražygis Andrius Račkauskas. Vėliau santuokų rūmuose įvykusios ceremonijos liudininkais tapo istorikas Petras Stankeras ir nuotakos draugė iš Maskvos. Po santuokos įteisinimo M.Gervaldas ir Z.Rapova su palyda vyko aplankyti partizanų kapų. 2012 m. porai gimė sūnus - Tautvilas.
2012 metais susigrąžino savo giminės pavardę - Rapp, po santuokos prie jos prijungusi vyro pavardę - Gervaldienė.
Kūryba
Parašiusi virš 300 publicistinių ir mokslinių straipsnių, 9 knygas (vieną – su bendraautoriais). Ji taip pat yra tarptautinės rašytojų sąjungos „Naujasis amžininkas“ (Новый современник) prezidentė, įvairių literatūros premijų laureatė. 2007 m. gavo „Rusijos auksinės plunksnos“ premiją. Kuria eiles, fentezi stiliaus romanus.
E264
Europos kelias E264 – 340 km ilgio greitkelis, jungiantis Inčukalnį (Latvija) ir Jehvį (Estija).
Vladas Kazlauskas
Vladas Kazlauskas:
Tintelių senosios kapinės
Vieta
Įrengtos slėnio pakilumoje. Stačiakampio plano, 32 m ilgio šiaurės - pietų kryptimi, 17–19 m pločio. Laidojimo žymių nesimato. Paviršius lygus, su nežymiu nuolydžiu į vakarus, apaugęs žole. Kapines iš šiaurės, vakarų ir pietų pusių juosia stambūs lauko rieduliai, o pietų ir rytų pakraščiuose auga pavieniai medžiai. Šiaurės rytų dalyje po aukštais medžiais stovi koplyčia. Priešais koplyčią yra kryžiaus pavidalo anotacinis kapinių ženklas.
Teritorijos plotas 0,06 ha, perimetras – 107 m.
Koplyčia
Tinkuoto mūro, stačiakampė stačiasienė, vienanavė, su vienvėrėmis, iki pusės įstiklintomis durimis. Frontonas aukštas, lygiašonio trikampio pavidalo, su arkine niša, stogas trišlaitis, apskardintas. Koplyčioje yra medinė, polichrominė Švč. Mergelės Marijos skulptūra, o frontono nišoje – žmogaus ūgio Kristaus, nešančio kryžių, skulptūra.
Istorija
Kapines vietos gyventojai vadina Švedkapiu ir pasakoja, kad jose buvę palaidoti švedų kariai, žuvę XVII-XVIII a. kovose su Lietuvos kariuomene.
Šalia kapinių XIX a. įsikūrė Tintelių palivarkas, kurio savininkai XIX a. II pusėje pastatė koplyčią. Tiesinant kelią Kretinga-Salantai, rytinė kapinių dalis atsidūrė po važiuojamąja dalimi.
1972–1984 m. kapinės – vietinės reikšmės archeologijos paminklas (AV519). Nuo 1971 m. Kristaus, nešančio kryžių, skulptūra – registrinis kultūros paveldo objektas.
Laidojimo laukų kultūra
Laidojimo laukų kultūra (arba Laidojimo urnų laukų kultūra) – bronzos amžiaus pabaigos ir ankstyvojo geležies amžiaus archeologinių kultūrų, paplitusių Europoje, grupė.
Arealas
thumb|left|Laidojimo urnos schema
XIII a. pr. m. e. – IV a. pr. m. e. nuo Baltijos rytinio pajūrio iki Dunojaus ir nuo Šprė upės iki Voluinės buvo paplitusi Lužitėnų kultūra. 2 tūkstantmečio pr. m. e. pab. – 1 tūkstantmečio pr. m. e. pradžioje Dunojaus ir Reino slėniuose, Šiaurės vakarų Šveicarijoje ir Rytų Prancūzijoje buvo paplitusios Pietų vokiečių ir Pareinės kultūros; vėliau jos apėmė visą Prancūziją, VIII a. pr. m. e. – Pirėnų pusiasalį, IX a. pr. m. e. – VIII a. pr. m. e. – Britaniją. Rytų Europoje II a. pr. m. e.- IV a. m. e. egzistavo trys Laidojimo laukų kultūros: Černiachovo kultūra, Pševorsko kultūra, Zarubincų kultūra.
Kultūra
Laidojimo laukų kultūroms būdinga panaši laidosena: mirusieji laidoti kapinynuose. Ankstyvuoju laikotarpiu sudegintų palaikų likučiai buvo supilami į molines urnas, jos dedamos kapo duobės dugne, vėlyvuoju laidoti ir nedeginti.
Rištanas
Rištanas − miestas Ferganos vilajete (Uzbekija), esantis tarp Kokando ir Ferganos, Rištano tumano centras. Pagrindinės vartojamos kalbos − uzbekų ir tadžikų. Miestas garsėja tradicine keramika.
thumb|left|300px|Rištano [[tumanas (pažymėtas 10 numeriu) Ferganos vilajete.]]
Girlaukiai
Girlaukiai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Vidiškių.
Rištanas
Rištanas yra vienas žymiausių ir seniausių keramikos centrų Uzbekijoje. Pagal legendas keramika šiose apylinkėse užsiimama jau daugiau nei 800 metų, šis amatas perduodamas iš kartos į kartą. Apylinkės garsėja puikios kokybės rausvai geltonu moliu, kurio 0,5−1,5 m storio klodas yra 1−1,5 m gylyje ir apima beveik visą Rištano tumaną. Šis molis tinka puodininkystei be jokio apdorojimo ar kitų molių priedų. Rištano puodžiai savo keramikoje naudoja pigmentus ir kvarco smėlį, gaunamus gretimuose kalnuose.
XIX a. pab. ir XX a. pr. beveik visi Rištano gyventojai buvo puodžiai. Tuomet, etnografų duomenimis, regione veikė 80 puodžių dirbtuvių, kuriose dirbo apie 300 žmonių.
Regiono molis tinka bet kokiai keramikai gaminti, leidžia gaminių paviršiuje suformuoti sudėtingus ornamentus. Rištano apylinkėse ir dabar dirba virš 2000 puodžių, gaminančių indus tiek tradicine, tiek šiuolaikine technologijomis. Per metus pagaminama virš 5 mln., įvairių indų. Tradiciniai gaminiai paprastai padengti melsvažale glazūra „iskor“. XX a. 7-tąjį dešimtmetį ši technika buvo beveik išnykusi, bet dabar amatininkų atkurta.
Profesionalios StarCraft II varžybos
thumb|300px|right|Žaidėjų [[Jang Jae Ho (Moon) ir Jung Woo Seo (Ace) pristatymas prieš jų mačą Intel Extreme Masters V sezono finale]] Profesionalios StarCraft II varžybos – „Blizzard Entertainment“ kompanijos kompiuterinio realaus laiko strategijos žaidimo „StarCraft II: Wings of Liberty“ lygos ir turnyrai, kuriuose dalyvauja profesionalūs žaidėjai.
Žaidėjai
Profesionalūs „StarCraft II“ žaidėjai yra tokie žaidėjai, kuriems ši veikla yra pagrindinis užsiėmimas ir pragyvenimo šaltinis, o ne hobis ar laisvalaikio leidimas. Profesionaliems žaidėjams pagrindiniu pajamų šaltiniu gali būti: Pagrindinis „StarCraft II“ elektroninio sporto komandų pajamų šaltinis taip pat yra rėmėjai, kaip ir įprastame sporte. Dažnai „StarCraft II“ komanda priklauso didesnei organizacijai, vienijančiai ir kitų kompiuterinių žaidimų komandas.
Pietų Korėjoje visa komanda dažniausiai gyvena viename treniruočių name (practice house), kur treniruojasi pagal griežtus tvarkaraščius. Ši tradicija yra nuo „Brood War“ laikų. Tai gali būti tiesiog paprastas namas su keliais kambariais arba didelis kompleksas su sporto sale ir kitais patogumais žaidėjams, priklausomai nuo komandos biudžeto. Vakaruose tokių treniruočių namų tradicijos nėra. Pirmuosius iš jų šiais metais ketina atidaryti kelios bendradarbiaujančios komandos.
Garsiausi „StarCraft II“ žaidėjai ir komandos turi tam tikrą žvaigždžių statusą: savų sirgalių klubų palaikymas, spaudos dėmesys, dalyvavimas reklamų filmavimuose ir pan. Žaidimai transliuojami internetu ir per televiziją, juos komentuoja profesionalūs komentatoriai.
Žaidimas
Žaidėjai realiu laiku valdo vienos iš trijų pasirenkamų protingų rūšių – Zerg, Terran ar Protoss – pastatus, darbininkus ir kareivius. Darbininkai renka dviejų rūšių resursus – mineralus ir dujas. Resursai naudojami tolimesnių pastatų statybai, taip pat – įvairių kareivių tuose pastatuose gamybai. Visos trys rūšys skiriasi ne tik pastatais ir kareiviais, bet ir turi pakankamai skirtingą žaidimo mechaniką. Žaidimas pradedamas iš anksto pasirinktame žemėlapyje. Oficialiuose turnyruose dažniausiai yra tam tikra žemėlapių imtis (map pool), iš kurios leidžiama rinktis. Žaidimo pradžioje abu žaidėjai turi tik šešis darbininkus ir pagrindinį pastatą, kurio pagrindinė (bet ne vienintelė) funkcija yra tolimesnių darbininkų gamyba. Taip pat šis pastatas tarnauja kaip resursų kaupimo punktas, į kurį darbininkai neša surinktus resursus. Žaidimo tikslas yra sunaikinti visus priešininko pastatus (bet nebūtinai visus kareivius). Sunaikinus paskutinį priešininko pastatą, žaidimas laikomas laimėtu.
Kadangi žaidimas vyksta realiu laiku, didelę ar net didžiausią reikšmę turi žaidėjo sugebėjimas pakankamai sparčiai valdyti visą savo armiją, darbininkus ir pastatus. Dažniausiai tai reikia daryti reaguojant į greitai besikeičiančią dėl priešo veiksmų situaciją. Nereti atvejai, kai kovos vyksta vienu metu keliose vietose, todėl svarbus sugebėjimas vienu metu vykdyti kelias skirtingas užduotis: Šis savų pajėgų valdymo sparta „StarCraft II“ yra matuojama veiksmais per minutę, (Actions Per Minute, APM). Profesionalai viso žaidimo metu dažniausiai atlieka po 200 ir daugiau veiksmų per minutę.
Svarbią vietą užima žaidimo pradžios strategija (Build order) – pastatų ir kareivių statymo eiliškumas, maždaug atitinkantis debiutą šachmatuose. Pirminę strategiją žaidėjas pasirenka nežinodamas, ką daro oponentas, todėl paprastai siekiama, kad ji būtų kiek galima universalesnė. Žaidėjų pasirinktos strategijos pačios savaime dažniausiai nenulemia baigties, kadangi žaidimo eigoje galima žvalgyti priešininką ir strategiją keisti, tačiau visgi turi labai didelę reikšmę. Universalių ar kitaip stiprių strategijų sugalvojimas ir ištobulinimas sudaro svarbią treniruočių dalį. Kadangi šios strategijos paprastai tampa viešos, oponentai žino, ko gali tikėtis, todėl svarbią žaidimo pradžios dalį užima ir blefavimas, bandymas įtikinti oponentą, kad naudojama kitokia strategija, nei iš tiesų.
Istorija
Profesionalios StarCraft: BroodWar varžybos Pietų Korėjoje egzistavo maždaug nuo 2000 m. Už jas buvo atsakinga Korėjos elektroninio sporto asociacija (Korean e-sports Players Association, KeSPA). Norintys dalyvauti privalėjo gauti KeSPA licenciją. Kitose šalyse taip pat kažkiek egzistavo profesionalus „StarCraft“ žaidimas, tačiau žymiai menkesniame lygyje. Kadangi Korėjos „Brood War“ absoliučiai dominavo pasaulyje, norintys rimtai tuo užsiimti žaidėjai dažniausiai važiuodavo gyventi ir treniruotis į Pietų Korėją. Nekorėjiečiai „Brood War“ (o dabar ir „StarCraft II“) žaidėjai yra neformaliai vadinami „užsieniečiais“ (foreigner), nepriklausomai nuo to, kur vyksta turnyras. Pavyzdžiui, JAV vykstančiame turnyre amerikietis taip pat gali būti vadinamas „užsieniečiu“.
Pirmieji dideli tarptautiniai turnyrai Vakaruose:
Pietų Korėjoje pirmasis didelis „StarCraft II“ turnyras buvo taip pat 2010 m. – rugpjūčio pabaigoje GOM TV organizuotas „2010 TG Sambo Intel Starcraft II Open Season 1“ su 170 000 JAV dolerių priziniu fondu. Jis davė pradžią šiuo metu pagrindinei Pietų Korėjos „StarCraft II“ lygai – Global StarCraft II League (GSL).
Pirmieji dideli oficialūs renginiai su Pietų Korėjos ir likusio pasaulio žaidėjais:
Pietų Korėjos ir Vakarų „StarCraft II“ scenos dar labiau suartėjo, nuo 2011 m. birželio Major League Gaming sudarius sutartį su korėjiečių GSL lyga, pagal kurią korėjiečiai gali atsiųsti savo žaidėjus dalyvauti MLG renginiuose, o pirmas vietas MLG užėmę žaidėjai automatiškai gauna teisę dalyvauti GSL Code A ir Code S lygose.
2010–2011 m. daug profesionalių „StarCraft: Brood War“ ir „Warcraft III“ žaidėjų perėjo prie „StarCraft II“ žaidimo.
2012 m. viduryje užsidarė profesionali Pietų Korėjos „StarCraft: BroodWar“ scena, dvi pagrindinės lygos OSL ir Proleague tapo „StarCraft II“ lygomis, dauguma žaidėjų tapo profesionaliais „StarCraft II“ žaidėjais.
Major League Gaming
JAV įsikūrusi Major League Gaming (MLG) nuo 2010 m. liepos 30 d. tarp kitų žaidimų savo renginiuose organizuoja ir „StarCraft II“ Pro Circuit turnyrus. Per vieną sezoną vyksta 6 dideli renginiai, kiekvienas vis kitame JAV mieste. Pirmas vietas užėmę žaidėjai automatiškai gauna teisę dalyvauti sekančiame turnyre. Kiti žaidėjai patenka su vardiniais pakvietimais, per „Atvirojo krepšelio“ (Open Bracket) turnyrus ir iš Pietų Korėjos GSL lygos pagal bendradarbiavimo sutartį. Egzistuoja reitingų sistema.
Šeštasis renginys serijoje yra „finalas“. Įprastų renginių „StarCraft II“ priziniai fondai sudaro 14 000 JAV dolerių, finalinio – 50 000 JAV dolerių.
Intel Extreme Masters
Tai yra didelis pasaulinis turnyras, vykstantis ištisus metus. Didžioji jo dalis organizuojama internetu, kur žaidėjai varžosi savo regionuose. Geriausieji iš kiekvieno regiono vėliau susitinka LAN varžybose Vokietijoje. „StarCraft II“ prizinis fondas siekia 75 000 dolerių pasaulio finaluose, apie 25 000 dolerių – mažesnėse varžybose. Taip pat su šiuo vardu organizuojami ir mažesni nereguliarūs turnyrai, kurie tiesiogiai nėra pasaulio čempionato dalis.
Dreamhack
Dreamhack yra pagal Gineso rekordų knygą didžiausias LAN žaidimų renginys. Jis vyksta kelis kartus per metus, Stokholme arba Jonšiopingo mieste Švedijoje. 2011 m. kviestinis Dreamhack turnyras įvyko Valensijoje (Ispanija), pirmą sykį už Švedijos ribų. Dreamhack „StarCraft II“ turnyrams skirtas 15 000 JAV dolerių prizinis fondas.
Į „StarCraft II“ varžybas, kuriose dalyvauja 32 žaidėjai, galima patekti keliais būdais:
Team Liquid Starleague
Pats turnyras vyksta internetu, pralaimėjęs žaidėjas iš karto iškrenta. Tiesioginių transliacijų nėra, kad nebūtų galimybės sukčiauti. Tačiau kiekvieną savaitgalį rodomi žaidimų įrašai, komentuojami profesionalių komentatorių. Du paskutiniai likę žaidėjai susitinka gyvai finale Team Liquid biure Niujorke (JAV). Šis mačas jau transliuojamas tiesiogiai. Prizinis fondas – 34 500 JAV dolerių, pagrindinis rėmėjas – pokerio portalas ir bendruomenė PokerStrategy.com.
Global StarCraft II League
thumb|350px|right|GSL formato nuo 2011 m. kovo iki lapkričio mėn. schema GOM TV organizuojama GSL vyksta Pietų Korėjoje. Iš tiesų tai yra dvi atskiros, bet susijusios lygos: Code S (pagrindinė) ir Code A (antroji, silpnesnioji).
Abejose lygose yra po 32 žaidėjus. Į GSL patenkama:
Mačai transliuojami per GOM TV televiziją su komentarais korėjiečių ir anglų kalbomis (žiūrovų pasirinkimu). Angliškai komentuoja žinomi „StarCraft II“ žaidėjai ir komentatoriai Dan Stemkoski ir Nicolas Plott, taip pat singapūrietė Ong Xiao Wei ir kiti.
GOM TV taip pat organizuoja ir GOM TV Global Starcraft II Team League, sutrumpintai GSTL. Tai yra GSL dalyvaujančių žaidėjų komandų turnyras. Jame dvi besivaržančios komandos išsiunčia viena prieš kitą žaisti po vieną savo atstovą. Laimėjęs lieka, pralaimėjęs iškrenta ir daugiau tame mače dalyvauti nebegali. Pralaimėjusiojo komanda atsiunčia naują atstovą, ir taip žaidžiama, kol kažkuri komanda surenka keturias pergales ir tampa nugalėtoja.
Kiti turnyrai
2011 m. gruodžio mėnesį vyksiančios World Cyber Games žaidynės bus pirmosios, kuriose vyks ir „StarCraft II“ turnyras (vietoje anksčiau buvusių „Brood War“ turnyrų).
2011 m. JAV startavo Šiaurės Amerikos žvaigždžių lyga (North American Star League, NASL), kuri nepaisant pavadinimo yra tarptautinė „StarCraft II“ lyga. Šiuo metu vyksta antrasis jos sezonas.
„StarCraft II“ taip pat žaidžiamas „Blizzard Entertainment“ renginyje BlizzCon, kompiuterinių žaidimų portalo IGN organizuojamoje IGN Pro League bei Copenhagen Games.
Turnyrų taisyklės
Kiekvienas turnyras turi savo žaidėjams keliamų reikalavimų specifiką, tačiau egzistuoja nemažai bendrų bruožų. Dažniausiai iš žaidėjų reikalaujama atsinešti ir naudoti savo klaviatūrą ir pelę, kartais ir ausines – tai yra pačių žaidėjų patogumui, kadangi neįprasta įranga neigiamai įtakoja žaidimą. Žaidėjai iš anksto privalo pranešti, kokių tvarkyklių reikės jų naudojamai įrangai, organizatoriai apsiima jas suinstaliuoti. Kategoriškai draudžiama naudoti trečiosios šalies programinę įrangą, galinčią suteikti pranašumą žaidžiant.
Žaidimo metu žaidėjai neturi teisės spausti pauzės. Iškilus tokiam poreikiui, jie privalo paprašyti pauzės teisėjų. GSL lygoje tai daroma parašant ppp, Vakaruose – dažniausiai pp (pause please 'prašau pauzės'). Kituose turnyruose leidžiama paspausti pauzę ir pačiam žaidėjui, tačiau jis privalo iškart informuoti turnyro administraciją ir pateikti priežastis. Jei priežastys nėra rimtos (paprastai – techninės problemos), žaidimas gali būti nutrauktas ir žaidėjui užskaitytas pralaimėjimas.
Jei tai LAN turnyras, nuo žaidėjo vardo paskelbimo jis dažniausiai turi ribotą laiko tarpą prisistatyti ir pasiruošti žaidimui, jei neateina – įskaitomas žaidimo pralaimėjimas. Žaidimai visada vyksta iki dviejų ar daugiau pergalių, priklausomai nuo turnyro. Pralaimėjęs žaidėjas dažnai turi teisę pasirinkti, koks žemėlapis bus žaidžiamas sekančiame žaidime. Pirmasis žemėlapis parenkamas tokiais būdais: Žemėlapių pasirinkimas būna apribotas iš anksto paskelbtu sąrašu (map pool). Paprastai kiekvienas žaidėjas turi teisę vetuoti po vieną žemėlapį, kuris tame mače nebebus naudojamas.
Žaidimo metu dažnai žaidėjai neturi teisės kalbėtis, neskaitant mandagių pasisveikinimų ir sėkmės palinkėjimų žaidimo pradžioje bei mandagaus priešininko pergalės pripažinimo žaidimo pabaigoje, pasakant GG (good game – geras žaidimas).
Žaidimuose gali būti naudojami oficialūs „Blizzard“ išleisti „StarCraft II“ žemėlapiai, tačiau dažnai turnyrų organizatoriai atlieka juose smulkių pakeitimų, siekdami pagerinti balansą. Kartais naudojami ir visiškai nauji, pačių organizatorių sukurti žemėlapiai. Tokiais atvejais jie išleidžiami anksčiau, kad žaidėjai turėtų laiko susipažinti. Dažni yra „kosmetiniai“ pakeitimai, t. y., neįtakojantys paties žaidimo, pavyzdžiui, turnyro organizacijos ar rėmėjų logotipų įdėjimas matomose žemėlapių vietose.
Buenos Airių universitetas
Nepaisant savo dydžio, Buenos Airių universitetas neturi centrinių rūmų.
Žymiausi studentai
thumb|right|240px|Ekonomikos mokslų fakultetas
Karalinava (Kaišiadorys)
Karalinava – viensėdis Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Varkalių.
Trupė
thumb|right|200px|Mimų trupės pasirodymas San Franciske Trupė – teatro, cirko artistų kolektyvas, kartu kuriantys ir vaidinantys (atliekantys) spektaklius. Trupėmis vadinamos ir kai kurių kitų sceninio meno šakų kūrybinės grupės (pvz., šokių).
Istorija
Viduramžių ir vėlesnių laikų Europoje aktorių trupės dažniausia būdavo klajojančios. Klajojančias trupes sudarydavo klajojantys komediantai, rodę itin vaizdingus numerius, humoristinius ir satyrinius vaidinimus, lėlių spektaklius.
Rūšys
Kai kuriose šalyse egzistavo specifinės trupių rūšys. Pavyzdžiui, XVI a. Ispanijoje klaidžiojančios teatro trupės buvo:
Čangdzi
Istorija
Miestas pradėjo kurtis kai 1762 m. Čingų imperija čia pastatė Ninbjango tvirtovę. 1773 m. buvo sudaryta apskritis.
Ajova
Ajova  – 29-oji JAV valstija, tapusi ja 1846 m. gruodžio 28 d. Plotas – 145,7 tūkst. km². Sostinė – Di Moinas.
Didžiausi miestai
2021 m. duomenys
thumb|left|240px|De Moinas thumb|left|240px|Ajovos kraštovaizdis
Geografija
Ajovą supa dvi upės: Misisipė iš rytų bei Misūris iš vakarų. Valstiją iš vakarų supa Didieji Sijų kalnai, iš šiaurės Ajova ribojasi su Minesota, iš pietų su Misūriu. Ajovos valstijos kraštovaizdis yra kalvotas, su lygumomis, persipinančiomis su daugeliu upių. Vietovės nežymiai eina žemyn, išskyrus kalvas valstijos šiaurės rytuose. Daug miško buvo išnaikinta kertant ir ruošiant dirvą XIX a.
Ajovos klimatas yra žemyninis. Šiaurės vakarų vėjai atšaldo orą iki -18 °C žiemą, vasarą šilto oro srovės atneša nepakeliamą karštį. Potvyniai periodiškai padaro daug žalos turtui. Vidutinis metinių kritulių kiekis yra 78,7 cm, bet dažniausiai krituliai iškrenta vasarą, dažnai dirvožemis yra išplaunamas.
Ekonomika
Ajovos ekonomika remiasi daugiausia žemės ūkiu. Pagrindiniai verslai valstijoje yra maisto produktų apdirbimas, bei su žemės ūkiu susijusius gaminius, pvz., žemės ūkio mašinas. Auginamos kiaulės, galvijai.
Cementas yra vienas iš svarbiausių mineralinių gaminių. Mažais kiekiais kasamas gipsas, smėlis, žvyras.
Stateras
thumb|200px|Graikinės Baktrijos karaliaus Eukratido (Eucratides) auksinė 20 staterų moneta. Tai didžiausia antikos laikų [[auksinė moneta. Jos masė – 169,2 g, skersmuo – 58 mm.]]
Stateras (sen.) – senovinė Graikijos moneta, galbūt Lydijos kilmės, buvusi apyvartoje nuo 700 m. pr. m. e. iki 50 m. Jas plačiai naudojo ir keltų gentys.
thumb|200px|left|[[Korintas|Korinto stateras. Averse: Pegasas su kopa (po Pegasu). Reverse: Atėnė su korintiniu šalmu. Raidė kopa simbolizavo archaišką Korinto miesto pavadinimo užrašymą (8pxόρινθος)]] Pirmieji staterai, kaldinti Atėnuose, buvo prilyginti 1 tetradrachmai (4 drachmos), nors kitose vietose ar kitu metu stateru vadino didrachmas (2 drachmas). Staterus kaldino ir Korinte. Staterus kaldino ir kai kuriose Viduržemio jūros salose, pvz., Eginoje ir Kydonijoje (gr. Κυδωνία, ). Pavyzdžiui, Kydonijoje buvo kaldintas sidabrinis stateras, ant kurio buvo pavaizduota Mino civilizacijos deivė Britomartė.
Buvo kaldinami ir auksiniai staterai, bet juos kalė tik keliose kalyklose. Auksinių staterų nominalas būdavo 20–28 drachmos. Stateras svėrė 8,5 g (dukart daugiau už drachmą), o aukso ir sidabro santykis buvo nusistovėjęs 1:10. Žinomiausi auksiniai staterai buvo kyzikenai (kyzikenos) iš Kyziko (Cyzicus)ir auksiniai staterai, kuriuos kaldino Galijoje. Galų vadai staterus nusižiūrėjo iš Makedonijos karaliaus Pilypo II ar Aleksandro Makedoniečio staterų, kuriuos parsigabeno į vakarus grįžę keltai samdiniai.
Ferganos vilajetas
Ferganos vilajetas, kitaip Ferganos sritis − Uzbekijos vilajetas, esantis šalies rytuose.
Vilajeto centras − Fergana (214 tūkst. gyv. 2009 m.) Vilajeto plotas − 6759 km², gyventojų skaičius − 3 074 642 (2010 m.). 70,7% gyventojų yra kaimo gyventojai.
Ferganos sritis Uzbekijos TSR buvo įkurta 1925 m., o 1926 m. panaikintos visos Uzbekijos sritys. Vietoj Ferganos srities įkurta Ferganos apygarda. 1930 m. buvo panaikintos ir apygardos.
1938 m. sausio 15 d. vėl įkurta Ferganos sritis. Vėliau Ferganos sritis imta vadinti vilajetu.
Geografija
Ferganos vilajetas yra Ferganos slėnyje – Pamiro Alajaus ir Tianšanio kalnų sistemų apsuptoje dubumoje Syrdarjos bei jos intakų aukštupiuose. Ferganos slėnis garsus gamtos turtais, Slėnyje išlikę daug istorinių paminklų – senųjų miestų, tvirtovių griuvėsių.
Ferganos slėnio teritorija yra lyguma, aukštėjanti iš vakarų į rytus (nuo 260 iki 500 m). Ferganos miestas yra 576 m aukštyje virš jūros lygio, o prieškalnės yra 700–1200 m aukštyje.
Šiaurinę Ferganos vilajeto dalį užima smėlynai ir druskožemiai. Piečiau geležinkelio linijos Taškentas-Andižanas yra barchanų.
Kairiajame Syrdarjos krante yra vario rūdos telkinių, taip pat – naftos, sieros. Altyaryko apylinkėse yra mineralinių šaltinių. Vilajete taip pat yra stambūs kvarco telkiniai, aukso, sidabro, aliuminio, geležies, volframo, urano, molibdeno, granito, akmens anglies, marmuro. Išžvalgyti dideli naftos ir gamtinių dujų telkiniai.
Klimatas
Klimatas ryškiai žemyninis, su švelnia žiema (kartais – šalta) ir labai karšta vasara. Ferganos vilajeto klimatas švelnesnis, negu kaimyninių Syrdarjos ir Taškento vilajetų, kurie atviri šiaurės vėjams.
Vidutinė sausio temperatūra -3,2 C° (Fergana) (didžiausias šaltis -25 C°). Sniego danga trumpalaikė.
Vasara karšta. Vidutinė liepos temperatūra +28 C° (didžiausia +42,4 C°).
Vakarinėje srities dalyje būna stiprių vėjų, pučiančių Ferganos slėnio išėjime (Leninabado apylinkės). Pavasarį šie vėjai kartais išdžiovina dirvožemio viršutinius sluoksnius. Vėjo greitis gali siekti 30-35 m/s. Vidutiniškai Ferganos slėnyje būna 42 vėjuotos dienos per metus. Pasitaiko smarkių dulkių audrų. Rytinėje slėnio dalyje vėjai silpsta. Liepos mėnesį neretai pučia garmsilis, ypač būdingas vakarinei daliai.
Ferganos slėnyje krituliai reti. Vakarinė ir centrinė dalys labai sausringos. Kritulių daugiausia rytinėje dalyje – iki 170 mm/metus. Priekalnėse kritulių padaugėja iki 270 mm/metus (absoliutus maksimumas – 447 mm/metus). Krituliai gausiausi pavasarį.
Vegetacinio periodo trukmė – 210–220 dienų, pliusinių temperatūrų suma vegetacinio laikotarpio metu – 4300–4700 C°. Vilajeto klimato sąlygos palankios auginti medvilnę ir kitas šilumamėges kultūras, jei naudojama irigacija.
Administracinis suskirstymas
Vilajeto centras − Ferganos miestas.
Vilajeto miestai:
Ferganos vilajetas suskirstytas į 15 kaimiškųjų rajonų tumanų (numeris lentelėje rodo rajono numerį žemėlapyje): thumb|right|450px
! Rajonas ! Nr. ! Centras ! Centro pavadinimas uzbekiškai
Ekonomika
Pagrindinė ekonomikos šaka vilajete – žemės ūkis. Daugiausia užsiimama medvilnės auginimu drėkinamose žemėse, šilkininkyste, sodininkyste ir vyno gamyba. Gyvulininkystė specializuojasi mėsos ir pieno gamyboje.
Transportas
Kelių ilgis vilajete: Ferganoje ir Kokande yra respublikinės reikšmės oro uostai. Kokando oro uostas jau apie 15 m. nebeveikia.
Um al Kaivainas
Um al Kaivainas  – miestas Jungtiniuose Arabų Emyratuose; emyrato sostinė. Pagrindinis šio krašto gyventojų užsiėmimas nuo seno buvo žvejyba ir datulių palmių plantacijų auginimas.
Turizmas
Žvejų mieste įkurtas ir garsus vandens atrakcionų parkas „Dreamland“. Čia su šeimomis savaitgaliais arabai suvažiuoja iš visų JAE. Miestas garsėja palūdimiais, jojimo akademija. Čia rengiamos viešos lenktynės arabų žirgais.
Arena Khimki
Arena Khimki – futbolo stadionas Chimkuose, Rusijoje. Jame nuo 2008 m. namų rungtynes žaidė FK Himki. Nuo 2009 m. arenoje žaidžia ir FK Dinamo Moskva. Himki klubas, atsidūręs žemesnėje lygoje, šį stadioną paliko, į jį atsikėlė FK CSKA Moskva.
Vorfas
Vorfas  – upė Jungtinėje Karalystėje, Anglijoje, Jorkšire; Uzo dešinysis intakas. Prasideda Vorfdelo vietovėje, Jorkšir Deilso nacionaliniame parke, Peninuose. Teka į pietryčius, didžiąją savo ilgio dalį sudaro ribą tarp Šiaurės ir Vakarų Jorkširo. Įteka į Uzą ties Kauvudu. Didžiausi miestai prie Vorfo yra Otlis ir Veterbis.
Amerikos lietuvių bibliotekos leidykla
Amerikos lietuvių bibliotekos leidykla – JAV lietuvių leidybos organizacija, įkurta 1977 m. Čikagoje.
Kazeviškis
Kazeviškis – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 9 km nuo Žemaitkiemio.