cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Teiginių logika
Išsprendžiamumas normaliųjų formų metodu ir pagrindinės teiginių logikos tautologijos
Pagrindinės išvedimo taisyklės:
Normaliosios loginių išraiškų formos gali būti dviejų rūšių: konjunkcinė normalioji forma (knf) ir disjunkcinė normalioji forma (dnf).
Konjunkcinė normalioji forma
Konjunkcinė normalioji forma ekvivalentiška paprastų disjunktyviai sujungtų teiginių konjunkcijai. Tokia forma gali būti suteikta bet kokiai išraiškai. Tokia forma sutrumpintai žymima knf. Knf galimi du standartiniai variantai: tai visuomet teisingas teiginys. Kai kiekvienoje disjunkcijoje yra teiginys ir jo neigimas, tai tada tokia išraiška yra visuomet teisinga. Plečkaitis teigia, jog konjunkcinė normalioji forma, kuri yra visuomet teisinga, įgalina nustatyti, ar formulė B yra formulių loginis sekmuo. Jei, prielaidas sujungus konjunkcija, išraiškai negalime suteikti knf, tuomet reiškia, jog duotasis teiginys nėra turimųjų prielaidų logiškas sekmuo.
Išraiškos tobula konjunkcinė normalioji forma. Sąlygos:
Plečkaitis teigia, jog tobula knf įgalina nustatyti visus turimųjų prielaidų sekmenis. Tuo tikslu prielaidos sujungiamos konjunkcija ir gautai išraiškai suteikiama tobula knf: kiekvienas tobulos knf konjunkcijos narys ir kiekviena konjunkcija su bet kuriuo narių skaičiumi yra turimųjų prielaidų sekmuo. Norgėla papildo, jog kad ir kokia būtų formulė, galima rasti jai ekvivalenčią normaliąją konjunkcinę formą.
Disjunkcinė normalioji forma
Disjunkcinė normalioji forma ekvivalentiška, paprastų konjunktyviai sujungtų teiginių disjunkcijai. Tokia forma sutrumpintai žymima dnf. Dnf gali būti suteikta bet kokiai išraiškai. Dnf galimi du standartiniai variantai: tai visuomet klaidingas teiginys. Kai kiekvienoje konjunkcijoje yra teiginys ir jo neigimas, tai tada tokia išraiška yra visuomet klaidinga. Jei kokiai nors išraiškai negalima suteikti nei knf, nei dnf, tuomet tokia išraiška yra kartais teisinga, kartais klaidinga.
Išraiškos tobula disjunkcinė normalioji forma. Sąlygos:
Tobula disjunkcinė normalioji forma gali būti suteikta bet kuriai išraiškai, išskyrus visuomet klaidingas. Plečkaitis teigia, jog tobula dnf parodo įvairias galimybes, kurioms esant, turimoji išraiška yra teisinga. Norgėla papildo, jog kad ir kokia būtų formulė, galima rasti jai ekvivalenčią normaliąją disjunkcinę formą.
Teiginių logikos taikymas technikoje
Teiginių logika yra plačiai taikoma konstruojant kibernetines, kompiuterines ar tinklų sistemas. Vienas tokių pavyzdžių galėtų būti dviejų įvedimo šaltinių A ir B (tarkime, dvi signalus skleidžiančios pastotės) bei dviejų valdymo stotelių S1 ir S2 (tarkime, du kontrolės moduliai) tarpusavyje sujungti A–S1, B–S2 ryšiais, išreiškiamais konjunkcijos principu (AND), o jų išvedimas P, t. y. kontrolės modulių valdomų signalų šaltinių siunčiamas signalas į išvedimo įrenginį (tarkime, monitorių), yra atsitiktinis, t. y. arba praleidžiamas vienas arba kitas signalas, ką galėtume išreikšti disjunkcijos principu (OR). Panašų modelį galėtume užrašyti tokiomis loginėmis išraiškomis:
Balsas (laikraštis)
Balsas – mėnesinis visuomenės, politikos ir švietimo laikraštis, leistas 1910–1911 m. Vilniuje.
Istorija
Pirmasis numeris išėjo 1910 m. gruodžio mėn. 16 puslapių. Išėjo 4 numeriai. Spausdino M. Kuktos spaustuvė Vilniuje. 1912 m. vietoj „Balso“ išleistas leidinys „Naujoji srovė“ (1 numeris).
Rašė apie skaitymo, švietimo svarbą, pasakojo apie visuomeninio-politinio ir kultūrinio gyvenimo įvykius, gilinosi į Lietuvos istorijos klausimus.
Redaktorius ir leidėjas Adolfas Vėgėlė.
Goesai
thumb|right|Damião de Góis (1502–1574) thumb|Johann Freiherr von Goëss (1611–1696) Goesai – Europos kilmingųjų giminė kilusi iš Portugalijos, per Flandriją persikėlusi į Austriją, čia nuo 1632 m. turėjo freiherų titulą. XIV–XVIII a. žinoma Livonijoje, Kurše, Švedijoje, Lietuvoje. 1634 m. vyriškoji giminės linija išmirė, jos vardą perėmė susijusios giminės.
Goesai Portugalijoje, Flandrijoje, Austrijoje
thumb|left|Austrijos grafų fon Goesų atšakos herbas 1693 m.
Austrijos grafų fon Goesų (Goëss) – riterių Karlsbergo ir Moosburgo baronų giminės – šaknys siekia Portugaliją. Giminės protėviu laikomas Dom Amiã da Estrada iš Santo Vincente da Barca Asturijoje (Ispanija). Jis kartu su grafu Henriku Burgundiečiu atžygiavo į Portugaliją ir už nuopelnus mūšiuose 1109 m. gavo šioje šalyje Góis provinciją, kurią valdė kaip karaliaus vietininkas. Tuo pačiu jis atstovavo garbingam, karuose nusipelniusiam kilmingųjų („Ricohombre“) sluoksniui.
Tiesioginiu Dom Amiã da Estrada palikuoniu buvo Damião de Góis (1502–1574). Yra žinoma, kad jis, būdamas devynerių metų, gyveno Portugalijos karaliaus Dom Manoel dvare. Vėliau studijavo Padujoje. 1523 m. tapo Portugalijos pirklių reikalų patikėtiniu Flandrijoje, taip pat Lietuvoje, karaliaus Žygimanto Senojo dvare Vilniuje, po to Danijoje ir Švedijoje. Damião de Góis buvo Portugalijos humanistas, diplomatas, istorikas, istorinio stiliaus lyrikos meistras.
Baronas Johanas fon Goesas (Johann Freiherr von Goëss, gimė 1611 m. Briuselyje – mirė 1696 m. Romoje). Diplomatas, Gurko vyskupijos (Austrija) vyskupas ir kardinolas Romoje, buvo kilęs iš Olandijos baronų fon Goesų giminės. 1638 m. jis iš gimtojo Briuselio išvyko į Romą ir Neapolį, kur užsiėmė diplomato veikla. 1639 m. šv. Romos imperatorius Ferdinandas III paskyrė jį valstybiniu patarėju ir patikėjo svarbias diplomatines užduotis, taip pat Danijos – Švedijos karo ir karų su Turkija metu. 1663 m. jis buvo pasiųstas derėtis su Osmanų imperijos didžiuoju viziriu Ahmed  Paša (kurio vadovaujamą turkų kariuomenę vėliau sėkmingai sumušė ATR karinės pajėgos). Tačiau nieko nepešė, o grįžtant atgal į Vieną, netgi buvo užpultas, ir nedaug trūko, kad būtų netekęs gyvybės. Sukrėstas šio įvykio, jis nusprendė tapti dvasininku, nors kurį laiką dar ėjo diplomato pareigas Berlyne ir Karaliaučiuje. 1675 m. sugrįžo į Vieną ir tapo Gurko vyskupijos vyskupu, o 1686 m. popiežius jį paskyrė Romos San Pietro di Montorio bažnyčios kardinolu. Paskutinius gyvenimo metus jis praleido Romoje.
Goesai Kurše, Švedijoje, Lietuvoje
left|thumb|Kuršo (Švedijos, Lietuvos) fon Goesų atšakos herbas 1882 m. right|thumb|Knyga. Bajorų von Goesų gyvenimo priedermė – kultūra ir švietimas, sud. E. Šukienė, Šiauliai, 2004 Ši giminė Livonijoje žinoma nuo XIV–XV a., Kurše – nuo XVI a., Švedijoje – nuo XVII a., Lietuvoje – nuo 1757 m. kai Judiškio dvarą prie Pašvitinio įsigijo Hermanas Frydrichas fon Goesas (miręs 1766 m.). Jų giminės atstovai Kurše išmirė jau XIX a., bet liko Lietuvoje ir Švedijoje. Jų herbe – geltoname skyde vaizduojamas ožio ragas.
Kuršo atšakos pradininku apie 1540 m. laikomas Eberhard fon Goes (sutuoktinė Elisabeth fon Doenhoff). Goesai valdė dvarus vakariniame Kurše, atliko tarnybą Kuršo ir Žiemgalos kunigaikščio dvare. Iš Kuršo atšakos 1672 m. susiformavo Švedijos atšaka (Nr. 812), o apie 1800 m. ir Lietuvos. Pradininku laikomas Evaldas Magnus fon Goesas (gimęs 1766 m.), 4 kartos Eberhardo palikuonis, vedęs lietuvių bajoraitę Marijoną Daunoravičiūtę iš Pociūnų akalicos. Jie susilaukė vaikų Jono Martyno (1800), Baltramiejaus (1802), Ferdinando Teofiliaus (1804) ir Juozapo Nikodemo (1805). Jo tėvas Hermanas (mirė 1766 m.) buvo Did. Svirkalės dvaro (Latvija) ir Juodiškių dvaro (Lietuva) savininkas ir valdytojas. Pagal oficialius to meto dokumentus Lietuvos Goesai buvo priskirti Kuršo kilmingųjų luomui, jos žymiausiai atstovais Lietuvoje laikomi Evaldo sūnus Juozapas Nikodemas fon Goesas (1805–1877) ir anūkas Stanislovas fon Goesas (1844–1916). Lietuvoje gyveno ir valdė nuosavybę Pociūnuose (Pakruojo r.) (28 ha), Joniškyje (58,5 ha), Madvilionyse (94 ha).
Tulua
Tulua – miestas Kolumbijoje, Kaukos Slėnio departamente, 63 km į šiaurės rytus nuo Kalio, prie Tulua upės. 187 tūkst. gyventojų.
Goesai
Dvarai Lietuvoje
Juodiškiai (nuo 1757 m.), Medvilioniai (nuo 1864 m.), Pociūnų bajorkaimis, Mišeikių bajorkaimis (nuo 1800 m.).
Tulua
Miestas įkurtas 1639 m. Savivaldos teises gavo 1825 m.
Žemės ūkis. Cukraus pramonė.
Islandijos futbolo varžybos 1925 m.
Islandijos futbolo varžybos 1925 m.
Lankelės (Utena)
Lankelės – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Leliūnų.
Važininkai (Kurganai)
Važininkai (, nuo 1945 m. ; nuo 1946 m. Kurganai, ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Dobrino kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Vaksinīks prūsiškos kilmės. 1576 m. minimi Waxinicken. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Labguvos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 7 d. Labguvos rajono, vėliau Polesko rajono kaimas, nuo 1947 m. birželio 17 d. Polesko rajono, nuo 1947 m. liepos 25 d. iki 2008 m. birželio 30 d. Gurjevsko rajono Dobrino apylinkės kaimas.
Jonas Minius
Jonas Minius (1895 m. rugsėjo 27 d., senuoju stiliumi rugsėjo 15 d. Eglaitės viensėdyje, Zarasų apskritis – 1951 m. birželio 11 d. Vilniuje) – Lietuvos rašytojas, žurnalistas, redaktorius.
SC Bastia
Bastja SC – Prancūzijos futbolo klubas iš Bastijos miesto (Korsikoje).
Jonas Minius
Biografija
1913 m. įstojo į Odesos karo mokyklą, paskui išėjo savanoriu į frontą. Nuo 1918 m. gyveno Rusijoje ir bendradarbiavo laikraščiuose „Krasnaja gazeta“, „Severnaja komuna“ bei RKP (b) lietuvių sekcijų Centro biuro laikraštyje „Raudonoji vėliava“. 1922 m. grįžo į Lietuvą. 1924 m. Tauragės burmistras. 1923–1924 m. bendradarbiavo leidiniuose „Socialdemokratas“, „Žiežirba“, „Mūsų frontas“, 1925–1927 m. – „Darbininkas“ ir „Rytas“. 1929 m. laikraščio „Momentas“ redaktorius, 1930 m. – „Šiaurės Lietuva“ administratorius, 1931 m. – „Suvalkietis“ korespondentas. Vėliau rašė į leidinius „Mūsų laikraštis“, „Šaltinis“, „Sekmadienis“, „Ūkininkas“ ir kt. Buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos narys. Pokario metais dirbo Lietuvos mokslų akademijos Centrinėje bibliotekoje.
SC Bastia
Istorija
Klubo ištakos siekia 1905 m. Kitados rungtyniavo aukščiausioje lygoje.
Maineivų Švč. Dievo Motinos Užtarėjos sentikių cerkvė
Maineivų sentikių cerkvė – rusų stačiatikių (sentikių) maldos namai Rokiškio rajone, Juodupės seniūnijoje, Maineivose, šalia rajoninio kelio. 250px|thumb|left
Statinys stūkso prie kaimo pagrindinės gatvės, medinis, stačiakampis, su kvadratinio plano bokštu ir mažu kupoliuku su kryžiais virš dvišlaičio stogo kraigo. Šoniniuose fasaduose įstatyti arkiniai langai. Pagrindiniame fasade – dvivėrės durys ir nedidelis apskritas langelis frontone.
Istorija
Sentikiai kaime gyveno nuo XVII a. Nuo 1880 metų minima Maineivų sentikių cerkvė.
2013 m. už parapijiečių paaukotas lėšas suremontuota varpinė.
Virginijus Baltušnikas
Virginijus Baltušnikas (g. 1968 m. spalio 22 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas. Žaidė gynėjo pozicijoje.
Atstovaudamas Lietuvos rinktinei pelnė 9 įvarčius ir yra vienas rezultatyviausių komandos žaidėjų per visą jos istoriją. Lietuvos rinktinėje sužaidė 42 rungtynes, per kurias pelnė 9 įvarčius. 2001 m. baigęs profesionalaus futbolininko karjerą pradėjo verslą – užsiėmė automobilių prekyba, vėliau įkūrė automobilių servisą ir plovyklą. Žaidžia „Ekrano senjorų“ klubo komandoje ir yra klubo prezidentas.
Trumpainiai
Trumpainiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės rytus nuo Požerės. Kaimo šiaurėje teka upelis, jungiantis Paršežerį su Nakačia.
Užpalių Švč. Trejybės bažnyčia
'''Užpalių Švč. Trejybės bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Užpalių miestelyje, Šventosios kairiajame krante. Istoristinė, turi neogotikos ir neoromaninio stiliaus bruožų.
Istorija
Užpalių bažnyčiai 1522 m. paskirta dešimtinė iš dvaro.
Pirmoji medinė bažnyčia
1563 m. klebonas Legovičius kartu su miestiečiais pastatė pirmąją medinę bažnyčią.
Lietuvos didysis kunigaikštis Steponas Batoras 1584 m. įsakė Užpalių savininkui laikyti kunigą ir nuo kiekvieno valako jam kasmet mokėti po grašį. Vėliau bažnyčiai dovanotas Germaniškio palivarkas.
XVII a. pradžioje bažnyčia buvo perduota kalvinistams, tačiau netrukus grąžinta katalikams.
Antroji medinė bažnyčia
1651 m. pastatyta nauja bažnyčia, 1653 m. pašventinta.
Trečioji medinė bažnyčia
Apie 1750 m. klebonas Petras Stasevičius pasenusią bažnyčią nugriovė ir jos vietoje pastatė naują medinę bažnyčią, nupirko jai Krimblių (Armališkių) palivarką. Nuo 1782 m. veikė parapinė mokykla. Per miestelio gaisrą 1783 m. liepą bažnyčia sudegė. Apie 1787 m. klebonas Adomas Legovičius su parapijiečiais pastatė naują medinę. thumb|left|265px|Bažnyčia ir varpinė
Mūrinė bažnyčia
1885 m. prašyta leisti statyti naują mūrinę bažnyčią. Tik 1888 m. leidimas gautas iš Vilniaus generalgubernatoriaus. Klebono Kazimiero Kozminskio (1872–1914) ir parapijiečių pagal Ustino Golinevičiaus projektą pastatytą dabartinę bažnyčią 1898 m. konsekravo vyskupas Gasparas Cirtautas. Įrengti 16 registrų vargonai. Apie 1908 m. įsteigtas „Saulės“ draugijos skyrius ir lietuviška mokykla, įkurtas parapijos knygynėlis.
thumb|240px|Bažnyčios interjeras thumb|240px|Centrinis altorius thumb|240px|Varpinė thumb|240px|Statinys šventoriuje
Klebonai
Užpalių ir Utenos bažnyčios iki 1725 m. turėjo bendrą kleboną, vėliau Užpaliams paskirtas klebonas-kuratas. Chronologiškai Utenos ir Užpalių parapijose klebonavo: Užpalių klebonai-kuratai:
thumb|250px|left|Bažnyčios vaizdas iš aikštės
Architektūra
Bažnyčia istoristinė, turi neogotikos ir neoromaninio stiliaus bruožų, stačiakampio plano, dvibokštė. Vidus 3 navų. Yra 5 altoriai. Šventorius apmūrytas ažūrine plytų tvora. Jame stovi klasicistinė mūrinė varpinė (1847 m.).
Šeštokų herbas
Šeštokų herbas – vienas iš Lazdijų raj. Šeštokų miestelio heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo žaliame lauke auksinis garvežio ratas, apsuptas šešių sidabrinių skrendančių karvelių su sparnais virš nugaros. Karveliai apie ratą išsidėstę šešiakampiu.
Andrešiūnų apylinkė
Andrešiūnų apylinkė (arba Andrašiūnų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Šeštokų herbas
Istorija
Nuo 2002 m. Šeštokai turi savo herbą ir vėliavą. Iki tol miestelis istorinio herbo ir vėliavos niekada neturėjo. Komisijoje svarstant naujo herbo idėjas kartu su vietos seniūnijos atstovais buvo nutarta herbe pavaizduoti geležinkelio traukinio ratą su šešiais karveliais.
Andrešiūnų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Ziniūnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Joniškio rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Gasčiūnų apylinkės ir Jakiškių apylinkės.
Šeštokų herbas
Istorija
Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis. Herbą Heraldikos komisija 2002 m. balandžio 4 d. aprobavo (Komisijos posėdžio protokolas Nr. 265). Pagal herbą sukurta ir vėliava.
2002 m. balandžio 16 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 1744.
Gavėnaičiai
Gavėnaičiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, 3,5 km į vakarus nuo Meškuičių, prie Voverkio upelio. Išlikęs nedidelis dvaras.
Akmenės gimnazijos Kivylių skyrius
thumb|left|200px|Iškaba Akmenės gimnazijos Kivylių skyrius – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Akmenės raj., Kivyliuose, vykdanti pradinio ugdymo programas.2019 metais uždarytas pagrindinis skyrius dėl mokinių trūkumo
Islandijos futbolo varžybos 1926 m.
Islandijos futbolo varžybos 1926 m.
Akmenės gimnazijos Kivylių skyrius
Istorija
Antrojo pasaulinio karo metais mokykla buvo uždaryta, o 1945 m. veikė net dvi pradžios mokyklos: O. Šiaučiūnienės buvusi mokykla ir O. Norkienės name įkurta mokykla. Nuo 1953 m. liko viena Šiaučiūnų name buvusi mokykla. 1966 m. lapkričio 7 d. pastatyta nauja 2-jų komplektų pradinė mokykla. 1984 m. pastatyta nauja 192 vietų aštuonmetė mokykla, nuo 1988 m. tapusi devynmete. 1999 m. – dešimtmečio mokymo pradžia. 2000 m. išleista pirmoji dešimtokų laida.
Islandijos futbolo varžybos 1926 m.
„Auksinės“ rungtynės
Papildomos rungtynės: KR Reykjavik – Fram Reykjavik 8-2
Akmenės gimnazijos Kivylių skyrius
Istorija
2003 m. mokykla dalyvavo Mokyklų tobulinimo programoje. Atlikus pastatų renovaciją, toliau vyksta ugdymo proceso modernizavimas, aprūpinimas nauja kompiuterine įranga ir mokymo priemonėmis, mokytojų ir vadovų mokymas. Visos bendruomenės siekiamybė – sukurti modernią, europinės mokyklos standartus atitinkančią mokyklą. 2010 metais mokykla prijungta prie Akmenės gimnazijos
Himnas
thumb|200px|Mokykla thumb|200px|Mokyklos stadijonas
Žodžiai Gilmos Plūkienės, muzika Izoldos Gulbinienės.
Mykolas Lasinskas
Mykolas Lasinskas (g. 1916 m. gruodžio 1 d. Maskvoje – 2020 m. sausio 20 d.  ) – Lietuvos inžinierius hidrotechnikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Biografija
1948 m. baigė Kauno universitetą. 1972 m. geografijos mokslų daktaras, 1980 m. Lietuvos mokslų akademijos narys korespondentas.
1948–1957 m. dėstė Kauno universitete ir Kauno politechnikos institute, 1950–1955 m. ir 1974–1984 m. dar ir Lietuvos žemės ūkio akademijoje, nuo 1976 m. profesorius. 1957–1994 m. dirbo Lietuvos energetikos institute (iki 1967 m. Energetikos ir elektrotechnikos institutas, iki 1992 m. Fizikinių ir techninių energetikos problemų institutas). 1957 m. institute jo iniciatyva įkurta Hidroenergetikos, 1961 m. – Hidrologijos laboratorija; iki 1987 m. jai vadovavo.
Mokslinė veikla
Tyrė Lietuvos paviršinių vandenų formavimosi dėsningumus, hidroenergetinius išteklius ir jų panaudojimą, energetinių objektų įtaką vandens telkiniams.
Geltonbruvė pečialinda
Geltonbruvė pečialinda (Phylloscopus inornatus) – devynbalsinių (Sylviidae) šeimos paukštis, priklausantis pečialindų genčiai. Paukščio sparne yra 2 šviesios juostelės. Kūno viršutinė pusė rusvai žalia, antuodegis šviesesnis. Viršugalvis rudas arba žalsvas. Pilvinė pusė balta, gelsvo ar rusvo atspalvio.
Reta rūšis, į Lietuvą užklysta traukimo metu.
Kapanas
Kapanas (🇦🇲) – miestas Armėnijos pietryčiuose, prie sienos su Azerbaidžanu; Siuniko srities centras. Išvystyta kalnakasybos ir žemės ūkio pramonė. Išlikęs Vahanavanko vienuolynas, Bagaberdo ir Halidzoro tvirtovės.
Istorija
Miestas nuo 1938 m.
Iki 1990 m. buvo vadinamas Kafanu.
Budriškė I
Budriškė I – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 6 km nuo Ceikinių.
Lankeliai
Lankeliai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 1 km nuo Savičiūnų.
SV Ried
Rydo SV – Austrijos futbolo klubas iš Rydo.
Istorija
Ilgą laiką žaidė žemesniojo rango pirmenybėse. 1995 m. pateko į Bundeslygą.
2002/03 m. Bundeslygoje liko dešimti ir buvo pažeminti į Pirmą lygą (antra pakopa).
2004/05 m. tapo Pirmos lygos nugalėtojais ir iškopė į Bundeslygą.
Nuo 2005/06 m. sezono žaidė Bundeslygoje. 2006/07 m. užėmė antrą vietą.
2011 m. tapo Austrijos futbolo taurės turnyro nugalėtojais.
2012 m. vėl pateko į finalą, bet šį kartą jame pralaimėjo.
2016/17 m. Bundeslygoje liko dešimtoje vietoje ir iškrito iš Bundeslygos.
2019–2020 m. Austrijos 2. Liga klostėsi ypač sėkmingai: tapo šios lygos nugalėtojais ir pateko ė Bundeslygą.
Nuo 2020/21 m. sezono vėl žaidė Bundeslygoje.
Anabolizmas
Anabolizmas arba biosintezė – procesas, kurio metu iš pirmtakų yra sintetinamos organizmui reikalingos medžiagos. Tai gali būti ir mažos molekulinės masės medžiagos, pvz., aminorūgštys, angliavandeniai, purinai, pirimidinai ir sudėtingos, didelės molekulinės masės medžiagos, pvz., baltymai, nukleorūgštys, polisacharidai, lipidai. Sintezei reikalinga energija (ATP) ir redukcinė medžiaga (NADPH) susidaro katabolizmo metu. Anabolizmo metu organizmas susintetina jam reikalingus savitus cheminius junginius.
Briseidė
miniatiūra|kairėje|Briseidė ir Feniksas, Amintoro sūnus. Briseidė graikų mitologijoje – Lirneso našlė. Vėliau Achilo mylimoji, pakliuvusi jam kaip vergė, bet pasigailėjęs Achilas ją paleido į laisvę. Trojos karo laikotarpiu būdami kartu jie pamilo vienas kitą ir žuvus Achilui, Briseidė ilgai jo gedėjo. Achilas buvo stipriai ją įskaudinęs, bet kai jam prašviesėjo protas, po karalaičio Hektoro nužudymo, jis atsiprašė Briseidės.
Briseidė buvo Trojos pusėje, bet mintyse meldė, kad Achilas liktų gyvas. Be to, ji tikėjo, kad jis negalėtų naikinti merginos gimtojo miesto ir Achilas nebuvo prieš tai nusiteikęs.
Liudvikas Grubliauskas
Liudvikas Grubliauskas (1922 m. rugpjūčio 17 d. Paliepiuose, Luokės valsčiuje – 2007 m. sausio 18 d. Kaune ) – Lietuvos veterinarijos gydytojas mikrobiologas, biomedicinos mokslų daktaras.