cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Nikolajus Pirogovas
Mirtis ir balzamavimas
thumb|right|240px|N. Pirogovo dvaras–muziejus N. Pirogovas mirė Vyšnios dvare 1881 m. nuo vėžio, palikdamas priešmirtinį laišką su savo ligos diagnoze. Jo kūną balzamavo asmeninis gydytojas Davidas Vyvodcevas (Давид Ильич Выводцев) pagal savo išrastą metodą. Dvare buvo įrengtas mauzoliejus. 1920-jų metų pabaigoje N. Pirogovo mauzoliejus buvo apiplėštas. Antrojo pasaulinio karo metu sarkofagas, nors ir paslėptas po žeme, bet buvo sudaužytas ir išhermetizuotas, dėl ko palaikai patyrė nemažą žalą. Vėliau teko kūną rekonstruoti, pakartotinai balzamuojant. Mokslininko atminimas saugomas įkurtame Vinicoje N. Pirogovo dvare-muziejuje. Sarkofagas su balzamuotu kūnu yra saugomas vietinėje stačiatikių cerkvėje ir prieinamas lankytojams. N. Pirogovo atminimas plačiai įamžintas ne tik Ukrainoje, Rusijoje, bet ir Estijoje, Bulgarijoje, Moldovoje.
Võitleja Tallinn
Võitleja Tallinn – buvęs Estijos futbolo klubas, gyvavęs Taline tarpukariu.
Morača Sports Center
Morača Sports Center (arba Moračos sporto centras) – atletikos ir rekreacijos kompleksas Podgoricoje, Juodkalnijoje. Pavadintas Moračos upės, kuri teka per Podgoricą, vardu. Čia vyko septynios 2005 Europos vyrų krepšinio čempionato rungtynės.
Vandenvietė
miniatiūra|293x293px|[[Gėlainių vandenvietė]] Vandenvietė – teritorija, kurioje imamas vandentiekos reikalams tinkamas vanduo. Joje, be vandens imtuvų, būna vandens gerinimo ir dezinfekavimo įrenginių, rezervuarų vandens atsargoms laikyti, siurblinė. Didelių miestų vandentiekiai turi po kelias vandenvietes. Apie vandenvietę būna išskiriama iki trijų sanitarinės apsaugos zonų: I arba griežto režimo, II arba mikrobiologinės taršos, III arba cheminės taršos.
Naudžiai
Naudžiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Išdagų, šalia kelių ir  sankirtos. Pro kaimą teka Aukspirta. Senosiose kapinėse stovi Naudžių koplyčia.
Butkūnėlių apylinkė
Butkūnėlių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Želvos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Smėlių rajonui. 1954 m. prijungta dalis Šešuolių apylinkės, dalis Bastūnų apylinkės ir dalis Laukenėlių apylinkės, o dalis Butkūnėlių apylinkės prijungta prie Bastūnų apylinkės. 1961 m. gruodžio 28 d. perkeltas apylinkės centras. 1963 m. sausio 12 d. Butkūnėlių apylinkė apylinkė prijungta prie Laumėnų apylinkės ir Želvos apylinkės.
Frederiktonas
Frederiktonas (pranc.,, taip pat Frédéricton (prancūziškai)) – miestas Kanados pietryčiuose, prie šv. Jono upės; N. Bransviko provincijos centras. 50,5 tūkst. gyventojų (2006). Upių uostas, yra oro uostas. Mieste plėtojamas kompiuterinių programų kūrimas, valčių, kanojų gamyba, statybinių medžiagų, avalynės, maisto pramonė; lentpjūvės. Prie Frederiktono veikia žemės ūkio bandymų stotis.
Frederiktone 1785 m. įkurtas pirmasis Naujojo Bransviko universitetas Kanadoje. Taip pat veikia 1910 m. įkurtas Šv. Tomo universitetas. Turistų gausiai lankoma Beaverbrook paveikslų galerija (XVIII–XX a. paveikslai, tarp jų yra W. L. S. Churchillio darbų), teatras. Viena seniausių šalyje Anglikonų katedra (statyta 1845–1853 m.). Garsi Kanados karališkosios raitosios policijos regioninė štabo būstinė.
Istorija
Miesto pradžia siejama su prancūzų gyvenviete Saint Anne’s Point (įkurta XVII a. trečiajame dešimtmetyje), kurios vietoje lojalistai apie 1783 m. įkūrė Frederiktono miestą. Pavadintas Didžiosios Britanijos karaliaus Jurgio III sūnaus Frederiko vardu. Nuo 1784 m. čia buvo D. Britanijos kariuomenės Š. Amerikoje vadovybės, o 1825–1859 m. kariuomenės įgulos būstinė.
1785 m. Frederiktonas tapo provincijos centru. 1848 m. gavo miesto teises. Netrukus po Antrojo pasaulinio karo, 1955 m. prie Frederiktono įrengta karinė bazė.
Griovenė
Griovenė (Hottonia) – raktažolinių (Primulaceae) šeimos augalų gentis. Gentis pavadinta Leideno universiteto botanikos profesoriaus Petrus Hotton (1648-1709) garbei. Daugiamečiai žoliniai vandens augalai su šukiškai plunksniškais lapais ir stačiais, iš vandens kyšančiais viršūniniais žiedynais. Žiedynas kekė, kurioje žiedai išsidėstę menturiais. Žiedai balti, rečiau rausvi, violetiniai.
Gentyje 2 rūšys, viena auga Europoje ir mažojoje Azijoje, kita – Šiaurės Amerikoje. Lietuvoje auga plunksnalapė griovenė (Hottonia palustris, pav.). Augalas 20-60 cm aukščio, iki žiedyno pasinėręs vandenyje. Auga balose, pelkėse, grioviuose, stovinčiame vandenyje. Žydi birželio mėn. Nedažnas.
left|thumb|Plunksnalapė griovenė griovyje left|thumb
Plikiai (Biržai)
Plikiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 7 km į pietryčius nuo Vabalninko.
Tanketė
thumb|right|200px|JAV pirmojo pasaulinio karo tanketė Ford tankas thumb|right|200px|D. Britanijos tanketė Carden Lloyd MkIV, naudojama kaip vilkikas Tanketė – lengva vikšrinė šarvuotoji kovos mašina, vienvietė ar dvivietė, ginkluota vienu, kartais dviem kulkosvaidžiais, paprastai be bokštelio, masė iki 4 t. Tanketės naudotos kaip ryšio ir žvalgybos mašinos, taip pat – kaip pabūklų vilkikai.
Kai kurios tanketės buvo tokios žemos, kad įgulos nariai savo vietas užimdavo gulomis. Dalis tankečių turėjo bokštelius, kuriuos sukiodavo rankomis. Tankečių ginklai buvo kulkosvaidžiai, nors kai kurios buvo ginkluotos 20 mm patrankomis ar granatsvaidžiais.
Europos šalys
D. Britanijos Carden Loyd tanketės buvo klasikinės ir labiausiai vykusios, nors kautynėse mažai naudotos. Tankečių konstruktoriai, kurdami tanketes, dažnai mėgdžiojo Carden Loyd konstrukciją. Britų tanketė Universal Carrier, irgi kurta remiantis Carden Loyd, buvo labai plačiai naudojama (jų pagamino ~113000).
Italijos kariuomenėje trys tankų divizijos ir trys „greitosios“ (celere) divizijos buvo ginkluotos L3/33 ir L3/35 tanketėmis. Šias tanketes italai plačiai naudojo kare su Etiopija, Ispanijos pilietiniame kare. L3 tanketes naudojo ir Italijos ekspedicinis korpusas Rusijoje (Corpo di Spedizione Italiano) per Antrąjį pasaulinį karą.
Prancūzijos kariuomenė ketvirtąjį XX a. dešimtmetį naudojo žvalgybinę tanketę Automitrailleuses de Reconnaissance ('kulkosvaidinis žvalgas').
Japonija
Tanketes labai plačiai naudojo Imperatoriškoji Japonijos armija. Jų tanketės buvo skirtos naudoti kariaujant džiunglėse. Tačiau prasidėjus antrajam pasauliniam karui daugelis japoniškų tankečių buvo pasenusios ir nelabai tinkamos numatytoms funkcijoms atlikti. Todėl daugelis japoniškų tankečių buvo naudojamos kaip artilerijos vilkikai.
Tankečių išnykimas
thumb|right|200px|Šiuolaikinis Vokietijos tanketės tipo šarvuotis Wiesel I Daugelis šalių tanketes nustojo gaminti apie 1935 m., kai paaiškėjo, kad tanketės pernelyg neefektyvios: Tai patvirtino tankečių naudojimas Ispanijos pilietiniame kare ir Vokietijos-Lenkijos kare 1939 m. rugsėjyje. Tanketės buvo gana efektyvios žvalgybos mašinos, nors ekipažai patirdavo nemažus nuostolius dėl silpnos šarvuotės. Tanketes dažnai naudojo kaip lengvųjų ir vidutinių pabūklų vilkikus.
Tankečių buvo atsisakyta, kadangi jų kovinis efektyvumas buvo nedidelis ir jos labai pažeidžiamos prieštankinių ginklų, net vidutinio kalibro kulkosvaidžių. Tanketes pakeitė šarvuotieji automobiliai.
XX a. paskutinį dešimtmetį vėl pasirodė tanketės tipo šarvuočiai. Vokietijos bundesveras į desanto dalinių ginkluotę priėmė šarvuotį Wiesel, kuris naudojamas kaip žvalgybinis šarvuotis. Tačiau Wiesel vadinamas ne tankete, o gepanzerter Waffenträger 'šarvuotasis ginklavežis'.
Vabalninko apylinkė
Vabalninko apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
KS Võitleja Narva
Võitleja Narva – buvęs Estijos futbolo klubas, gyvavęs Narvoje tarpukariu.
Išdagai
Išdagai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, prie kelių ir  kryžkelės, 5 km piečiau Šakių.
Istorija
Nepriklausomybės pabaigoje vieno komplekto Išdagų mokykloje mokytojai keitėsi dažnai. Nepriklausomybės pabaigoje vaikus mokė Ona Garbštienė. 1940 m. ją pakeitė Elena Olekaitė. Vėl mokytojai keitėsi 1941 m. rudenį. Nuo spalio 1 d. Išdagų mokykloje pradėjo mokytojauti Albina Kazlauskaitė. Ji 1940 m. buvo baigusi Marijampolės mokytojų seminariją. Išdagų mokyklą inspektorius aplankė 1941 m. lapkričio mėnesį. Tada A. Kazlauskaitė turėjo 24 auklėtinius iš visų skyrių. Kartu su vyresniais mokiniais buvo mokomi du pirmojo skyriaus vaikai. 1942 m. mokytoja gyveno Striūpų kaime. Gali būti, kad tuomet Išdagų mokyklos pavadinimą turėjusi švietimo įstaiga veikė ne Išdagų kaime. 1955 m. įsteigta pradžios mokykla. Nuo 2003 m. Šakių „Aukuro“ mokyklos pradinis skyrius. Dabar skyrius yra uždarytas, artimiausia mokykla yra Šakių „Varpo“ mokykla.
1950–1992 m. valstybinio sodininkystės ūkio centrinė gyvenvietė. Tuo laikotarpiu buvo pastatyti būtiniausi pastatai: kontora, parduotuvė, kultūros namai, mechaninės dirbtuvės, garažai, fermos. Vėliau, iki 1989 m., sparčiai plėtėsi individualių namų statyba, taip pat pastatyti keli daugiabučiai namai bei bendrabutis su vandentiekiu, kanalizacija, telefono ryšiu, centriniu šildymu. Įrengtos, išasfaltuotos ir apšviestos 8 gatvės.
Laibasnapis narūnėlis
Laibasnapis narūnėlis (Uria aalge) – alkinių (Alcidae) šeimos paukštis. Snapas plonas ir ilgas. Galva, kaklas, nugara ir sparnai juodi. Apatinė kūno pusė balta. Per sparną eina balta juostelė. Poilsio apdaru galvos šonai ir gerklė balti, nuo ausies į užpakalį eina siaura juoda juostelė.
Lietuvoje retkarčiais aptinkamas pajūryje.
thumb|left|Narūnėlio skleidžiami garsai
Čala
thumb|right|230px|Paplūdimys Santa María del Mar rajone. [[Lima]] Čala arba Kosta (Costa) – vienas iš 8 Peru gamtinių regionų. Yra šalies vakaruose, palei Ramųjį vandenyną, į rytus tęsiasi iki kol pasiekia 500 m aukštį.
Vyrauja aridinės sritys, veikiamos šaltosios Peru srovės. Oazės susidariusios iš kalnų atitekančių upių slėniuose. Slėniuose auga prosopis pallida, parkinsonia aculeata, rhizophora mangle, arundo donax, gynerium sagittatum medžiai ir krūmai. Aukštumose būdingi hymenocallis, laukiniai pomidorai, peruvinė papaja, tara.
Čaloje įsikūrę svarbiausi šalies miestai ir žvejybiniai uostai (Kaljao, Paita, Sečura, Čimbotė, Parakasas). Slėniuose intensyvi žemdirbystė (ryžiai, medvilnė, cukranendrės, alyvmedžiai, vynuogės). Pajūrio kurortai.
Millennium Center
miniatiūra|Millennium Center sporto arena Millenium Center arba Millenium Hall („Tūkstantmečio salė“) – 5000 vietų sporto arena Serbijoje, Vojevodinos provincijoje, Vršaco mieste. Millenium Center arenoje buvo sužaistos septynios 2005 Europos vyrų krepšinio čempionato rungtynės.
Algirdas Laucius
Kūryba
Kūrė daugiausia dekoratyvinių vazų komplektus („Kontrastai“ 1972 m., „Ruduo“ 1973 m., „Jurginai“ 1976 m., „Ažūrinės“ 1978 m., „Sausra“ 1987 m.) ir dekoratyvines vazas, dubenis („Velnių šokis“, „Ąsotis“, abu 1966 m., „Tinklai“ 1967 m., „Archainis“ 1976 m., „Obels žiedai“ 1988 m.), servizus. Sukūrė keramikos interjerams (18 dekoratyvinių vazų komplektas Iževsko mašinų gamyklos kultūros namams, 1968 m.). Kūriniai monumentalūs, architektoniški, dekoratyvūs, liaudies buitinių indų ir gamtos įkvėptų formų. Dažniausiai naudojo šamotinį molį, įvairių spalvų žvilgančias, matines, kraklė glazūras, derino faktūrinius, lygius ir ažūrinius paviršius.
Nuo 1955 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje (Italija, Kanada, Prancūzija, Lenkija, Vokietija ir kitur). Individualios parodos:
Butelionys
Butelionys – kaimas Druskininkų savivaldybėje, 5 km nuo Gerdašių.
Vilniaus Baltupių progimnazija
Vilniaus Baltupių progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, Didlaukio g. 23, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190000894. Steigėjas Vilniaus miesto savivaldybės taryba.
Istorija
Mokykla įsteigta 1979 m. balandžio 20 d. ir pavadinta Vilniaus 12-ąja vidurine mokykla. Mokinių skaičius nuolat didėjo ir 1987 m. pasiekė 1700, todėl mokytasi dvejomis pamainomis, klasėse buvo iki 40 mokinių. Vilniaus miesto tarybos pirmininko 1993 m. lapkričio 29 d. potvarkiu Nr. 123 Vilniaus 12-ajai vidurinei mokyklai 1994 m. suteiktas Baltupių vidurinės mokyklos vardas. Nuo 1979 iki 2002 m. buvo dėstoma lietuvių ir rusų kalbomis, vėliau – tik lietuvių. 2009 m. mokyklos pastatas renovuotas. 2011 m. reorganizuota į Vilniaus Baltupių progimnaziją. 2019 m. kardinaliai pakeistas mokyklos interjeras.
Nuo 2006 m. mokykloje veikia „Baltupių Radijas“, iki 2019 m. transliavęs 98,8, o vėliau, atnaujinus įrangą – 97,9 MHz dažniu.
Mokyklos daina
Muzika ir žodžiai Romanos Nausėdienės
– – – - – - – – – - -
Buvusi daina:
Žodžiai ir muzika mokytojos Nijolės Kutkienės
Izraelio futbolo varžybos 1958–1959 m.
Izraelio futbolo varžybos 1958–1959 m.
Klepočiai (Trakai)
Klepočiai – gatvinis kaimas Trakų rajono savivaldybėje, Rūdiškių miško vakariniame pakraštyje, 8 km į pietvakarius Rūdiškių. Kaimo gatvė kerta Vilniaus–Marcinkonių geležinkelį, yra Klepočių geležinkelio stotelė. Prie kaimo prasideda upelis Geluža.
Istorija
Klepočiai susikūrė per Valakų reformą kaip miško prižiūrėtojų ir šulių gamintojų gyvenvietė prie Gelužos upelio. Istoriniuose šaltiniuose Klepočiai minimi 1641 m. Priklausė Lieponių dvarui.
Lieponių-Valkininkų girininkijos Klepočių ruožas buvo padalintas į 9 barus. Kaime gyveno žemės matininkas ir 21 sekėjai, kurių pareiga buvo saugoti bebrus Valkininkų teritorijoje, besitęsiančioje dvi mylias nuo Varėnos.
Per 1654–1667 m. Abiejų Tautų Respublikos ir Maskvos karą kaimas sunyko. Atkurtas XVIII a.
1862 m. per kaimą buvo nutiestas geležinkelis Vilnius–Gardinas. 1920 m. ir 1923 m. prie Klepočių vyko mūšiai dėl Valkininkų–Rūdiškių geležinkelio ruožo. Kraštą okupavus lenkams, 1924 m. kaime buvo atidaryta lietuviška „Ryto“ draugijos mokykla.
Evaldas Vyčinas
Evaldas Vyčinas (g. 1952 m. rugpjūčio 10 d. Ukmergėje) – Lietuvos altininkas, etnomuzikologas, pedagogas, vadinamas „folkloro tėvu”, post-folkloro pradininku Lietuvoje.
Biografija
1977 m. Evaldas Vyčinas baigė Lietuvos konservatoriją, alto klase (pas Petrą Radzevičių ir Jurgį Fledžinską), 1979 m. – Maskvos konservatorijos aspirantūrą (alto klasę). Nuo 1980 m. pradėjo dėstyti Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje, 2011 m. tapo docentu.
2002 m. apdovanotas (su žmona) Jono Basanavičiaus premija.
Mokslinė veikla
Svarbiausia Evaldo Vyčino tyrimų kryptis – etnoinstrumentologija. Jis paskelbė mokslinių straipsnių, buvo knygos Pasaulio muzikos instrumentai (1999 m.) specialusis redaktorius. Sudarė ir parengė muzikinio folkloro kompaktinių plokštelių ir skaitmeninių vaizdo diskų. Dalyvavo moksliniuose projektuose, tarp jų – mokslinių tyrimų projekte Folkloro archyvai ateičiai: skaitmeninimas, kaupimas, sisteminimas (2007–2009 m.).
Muzikinė veikla
Evaldas Vyčinas dalyvavo Vilniaus naujosios muzikos ansamblyje (vadovas Šarūnas Nakas), su juo gastroliavo po užsienį. Folkloro ansamblių Jievaras (1980–2004 m.) ir Visi (nuo 1980 m.) vadovas.
Rekonstravo ir „sugrąžino“ į sceną daugelį senųjų muzikos instrumentų – kankles, dūdmaišį, ratukinę lyrą ir kt.
Pirmasis pradėjo propaguoti XIX a. tautosakos rinkėjų Antano ir Jono Juškų užrašytas dainas, pats sau pritardamas kanklėmis. Tokia jų interpretacija tapo etalonine.
Evaldo Vyčino dainavimas – savotiška meditacija, jis užburia klausytoją, dažnai net nesuprantantį lietuvių kalbos. Jo kanklių aranžuotės prigijo ir kitų XIX a. rinkinių (Liudviko Rėzos, Christiano Bartscho) dainoms, kurias Evaldas Vyčinas atlieka įvairiai: solo, su žmona Daiva Vyčiniene, bei jo vadovaujamu folkloro ansambliu „VISI“.
Pasodos apylinkė
Pasodos apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Panoterių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jonavos rajonui. 1954 m. dalis apylinkės prijungta prie Liepių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Pasodos apylinkė prijungta prie Markutiškių apylinkės.
Vėžaičiai (reikšmės)
Vėžaičiai yra:
Mary Carey
Meri Keri (tikrasis vardas – Mary Ellen Cook; g. 1980 m. birželio 15 d. Klivlendas, Ohajas) – buvusi JAV pornografinių filmų aktorė, režisierė ir politikė.
Biografija
left|thumb|140px|Mary Carey 2007 m. Meri gimė Klivlende, Ohano valstijoje, neįgaliųjų šeimoje: jos motina sirgo šizofrenija, tėvas – celebriniu paralyžiumi, todėl nuo 3 mėnesių ją augino seneliai. Kai jai buvo 7, tėvai išsiskyrė ir Meri su motina bei seneliais persikėlė į Floridą. Dar po metų šie ją oficialiai įvaikino. Meri su tėvu vėliau susitiko tik po 15 metų.
Meri aukščiausiais balais mokėsi privačioje Pine Chest mokykloje. Nuo 7 metų pradėjo lankyti baleto pamokas, o būdama 12 šoko Majamio miesto teatre Spragtuką. Atkreipę dėmesį į jos sugebėjimus, vėliau kelios mokyklos pasiūlė stipendijas.
Kai Meri buvo 16, mirė senelis ir suprastėjo močiutės, kuri sirgo Parkinsono liga, sveikata. Negana to, jos bręstantis kūnas ėmė nebeatitikti balerinai keliamų reikalavimų.
Meri buvo pasiūlyta numesti svorio ir atlikti krūtų mažinimo operaciją, tačiau ši apsisprendė atsisakyti galimybės tapti balerina. Ji įstojo į Floridos valstijos universitetą studijuoti teatrinio meno ir tapo šokių trupės nare. Močiutės sveikatai blogėjant ir vis labiau trūkstant pinigų, Meri ėmė ieškoti galimybės jų užsidirbti. Pirmiausia ji tapo suaugusiųjų interneto svetainės thegirlshouse.com modeliu ir uždirbdavo iki 200 dolerių per dieną. Netrukus ji pradėjo pozuoti suaugusiųjų žurnalams ir šokti striptizą.
Universitete Meri mokėsi tik 1 semestrą, nes motinai ir močiutei reikėjo vis didesnės priežiūros.
Šokdama klubuose ji pamatė, kad reklamuojamos merginos uždirba kur kas daugiau, o jos agentas pareiškė, kad geriausias būdas būti išreklamuota šokėja yra vaidinti pornografiniuose filmuose. Tai ir nulėmė, kad Meri persikėlė į Los Andželą ir 2002 metais pradėjo pornografinių filmų aktorės karjerą.
Jos močiutė mirė, kai jai buvo 23, o 2006 metais motina bandė nusižudyti nušokdama nuo 4 aukštų namo stogo. right |thumb|120px|Mary Carey 2004 m.
Aktorės karjera
Pirmuosiuose filmuose Meri vaidino tik scenose su merginomis. 2003 metais ji pasirašė sutartį su kompanija „Kick Ass Pictures”. 2005 metų gruodį sudarė sutartį su „Legend Video“. Taip pat Meri vaidino „Back End Productions“ ir savo pačios įkurtos kompanijos „Mary Carey Productions“ kuriamuose filmuose. Viso per savo karjerą ji nusifilmavo beveik 80-tyje juostų, iš kurių apie 40 yra jos solo arba pasirodymai su merginomis. Paskutinis filmas buvo sukurtas 2011 metais.
Dar 3 filmuose Meri buvo režisiere.
Politinė karjera
left|thumb|140px|Mary Carey 2007 m. 2003 metais Meri pasirašė sutartį su „Kick Ass Pictures“ ir, siekdama didesnės reklamos, iškėlė savo kandidatūrą į Kalifornijos gubernatoriaus postą. Rinkimuose, kuriuose dalyvavo 135 kandidatai, ji užėmė 10 vietą, surinkusi apie 11 tūkst. balsų (0,13 proc.), o gubernatoriumi buvo išrinktas aktorius Arnoldas Švarcenegeris.
Rinkimų kampanijos metu dalyvaudama įvairiuose pokalbių šou Meri tvirtino, kad vaidyba filmuose nedaro neigiamos įtakos jos reputacijai, lygino save su Švarcnegeriu ir Ronaldu Reiganu, kurie taip pat buvo aktoriai, be to, jos filmai, skirtingai nuo jų, neva „yra apie meilę“. Savo rinkimų programoje ji žadėjo legalizuoti tos pačios lyties asmenų santuokas, leisti barams dirbti iki 4 val. ryto, skirti didelį dėmesį AIDS prevencijai bei vykdyti programą „Porn for Pistols“, kuria būtų siekiama sumažinti namie laikomų ginklų kiekį.
Po rinkimų Meri toliau tęsė aktorės karjerą ir kartu su Jenna Jameson tapo labiausiai atpažįstamais porno industrijos veidais.
2006 metais ji vėl ketino dalyvauti gubernatoriaus rinkimuose, tačiau motinos bandymas nusižudyti privertė ją atsisakyti šių planų ir visą dėmesį skirti šios slaugai.
Be to, Meri yra pareiškusi, kad priklauso Respublikonų partijai ir ketina dalyvauti JAV prezidento rinkimuose, kai, pagal konstitucijos reikalavimus sulauks 35. Tai įvyks 2016 metais.
„AVN“ žurnalui Meri yra tvirtinusi, kad nuo pirmųjų gubernatoriaus rinkimų turėjo priklausomybę „Xanax“ vaistams bei alkoholiui. Ji niekada nevartojo narkotikų, bet daug gėrė, ypač šampano. 2008–2009 metais ji gydėsi nuo priklausomybių ir apie tai buvo rodoma VH1 kanalo programoje „Celebrity Rehab“. Po šio kurso ji buvo pasiryžusi atsisakyti ir filmų suaugusiems aktorės karjeros, tačiau 2009 metais sukūrė filmą „Celebrity Pornhab with Dr. Screw“, kuris buvo parodija kanalo VH1 realybės šou.
Kita veikla
right |thumb|140px|Mary Carey 2008 m. Kine Meri debiutavo 1999 metais, būdama 18, kai atliko nedidelį vaidmenį kabelinės TV serialo „The Teen Files“ epizode „The Truth About Drinking“.
Persikėlusi į Los Andželą ji dalyvavo Playboy TV šou „Totally Busted“ ir „Sexy Urban Legends“ bei muzikos kanalo VH1 realybės šou „Celebrity Rehab“.
2005 metais atliko pagrindinį vaidmenį siaubo komedijoje „Pervet!“, o 2013 metais – nedidelį vaidmenį komedijoje „Sake-Bomb“.
2005 metų balandį buvo suimta Vašingtone už įstatymo, draudžiančio striptizo šokėjoms leisti save liesti, pažeidimo. Teismas skyrė 19 mėnesių arešto, tačiau bausmė buvo atidėta metams, jei per šį laikotarpį daugiau nebus pažeidimų.
Nepaisant šio nutikimo, Meri ir toliau šoko klubuose, tvirtindama, kad jai būtinai reikalingi pinigai motinos gydymui, tačiau norinti liautis tai dariusi.
2006 metų gruodį užregistravo prekės ženklą „Mary Carey“, dėl ko dainininkė Mariah Carey išreiškė nepasitenkinimą, kad jos vardas gali būti painiojamas su aktorės. Dainininkės protestą teismas atmetė ir prekės ženklas buvo užregistruotas.
Po pasitraukimo iš pornografijos Meri ir toliau šoka striptizą.
Asmeninis gyvenimas
left|thumb|140px|Mary Carey ir [[Tawny Roberts]] Viename interviu Meri sakė: „ – Negalėčiau susitikinėti su vaikinu, dirbančiu pornografijoje, nes pavydėčiau jo dėl sekso su kitomis merginomis. Taip pat mane erzina, kai vaikinai pavydi manęs“.
Ji kurį laiką palaikė santykius su aktore Tawny Roberts, 2005–2006 metais susitikinėjo su NBA žaidėju Eddie Griffin, vėliau – su muzikos grupės Bloodhound Gang nariu Evil Jared ir Niujorko „Yankees“ žaidėju Melky Cabrera.
Meri yra šokusi striptizą kartu su aktore Hannah Harper ir susitikinėjusi su jos buvusiu vaikinu, fotografu Ben English.
2009 metais ištekėjo už Mario Monge. Tai antroji Meri santuoka.
Apdovanojimai
right |thumb|140px|Mary Carey 2011 m.
Prūseliai
Prūseliai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurę nuo Šakių, prie Orijos upės. Per kaimą eina kelias. Veikė Šakių „Varpo“ vidurinės mokyklos pradinio ugdymo skyrius.
Istorija
Kaimas pirmą kartą minimas 1774 m.
Flèche faîtière
thumb|right|200px|Flèche faîtière Flèche faîtière – medinis kanakų simbolis Naujojoje Kaledonijoje, dažniausiai naudojamas tradicinių namų viršūnėms. Tai yra ceremoninis simbolis, laikantis savyje protėvių sielas. Flèche faîtière pavaizduotas pailgas karūnuotas veidas ant ieties centro.
Šis simbolis dažnai sutinkamas įvairiose šalies vietose. 2007 m. Flèche faîtière buvo pavaizduotas naujai išleistame pašto ženkle, o nuo 2010 m. simbolis yra antroje šalies vėliavoje bei herbe.
Suomi
Suomi, Suomi M/31  – suomiškas ginklų konstruktoriaus Aimo Lahčio sukurtas pistoletas-kulkosvaidis. Nuo 1931 m. iki 1982 m. buvo Suomijos kariuomenės ginkluotėje, juos naudojo ir kitose valstybėse. Suomi-konepistooli KP-31 dažnai vadina tiesiog Suomi KP.
Aimo Lahtis 1922 m. ėmė konstruoti pistoletą kulkosvaidį, kurį Suomijos kariuomenės ginkluotėn priėmė 1931 m. su pavadinimu Suomi-konepistooli KP-31 ('suomiškas pistoletas-kulkosvaidis, 1931 m. modelis'). Ankstesni jo variantai buvo M-22 prototipas ir KP-26 gamybinis modelis. Suomijoje egzistavo specializuoti Suomi KP variantai, skirti naudoti tankuose ir dotuose.
Šiuos pistoletus-kulkosvaidžius pirko Baltijos šalys, Vokietija, Švedija, kai kurios P. Amerikos valstybės. Pagal licenciją juos gamino Danija, Švedija ir Šveicarija.
Konstrukcija
Ginklas turi medinę buožę. Spynos rankena šaudant nejuda. Priekinėje gaiduko lankelio dalyje esantis saugiklis kartu perjungia šaudymo režimą.
Taikiklis sektorinis, su padalomis iki 500 m, bet efektyvios ugnies nuotolis yra apie 200 m šaudant serijomis.
Dėtuvės buvo dviejų tipų – dėžutinė (20 šovinių) ir diskinė (70 šovinių). Švedijoje buvo sukonstruotos ketureilės dėžutinės 50 šovinių dėtuvės. Po 1950 m. ėmė naudoti dėžutines 36 šovinių dėtuves nuo švediško pistoleto-kulkosvaidžio Carl Gustaf M/45.
Šaudymo spartą mažina vakuuminis spynos lėtintuvas. Spyna yra hermetiškoje cilindro formos ertmėje, sudarytoje iš vamzdžio dėžutės su dangteliu. Spyna juda kaip stūmoklis ir judėdama atgal (šiek tiek sulėtintai, kadangi spaudžia ertmėje esantį orą) išspaudžia orą laukan pro gale esantį vožtuvą. Į priekį spyna juda lėtai, kadangi ertmėje oras retėja ir susidaręs neigiamas slėgis lėtina spynos judėjimą. Ši sistema palengvino spynos masę, padidinti šaudymo taiklumą, ypač šaudant pavieniais šūviais.
Suomi vamzdis ir vamzdžio gaubtas lengvai nuimami ir įstatomi atgal. Todėl, jei turėdavo atsarginį vamzdį, galėdavo šaudyti be perstojo, kadangi įkaitusį vamzdį būdavo galima pakeisti mūšio vietoje. Ši savybė buvo labiau būdinga kulkosvaidžiams.
Gana
Ganos Respublika (Gana) – valstybė Vakarų Afrikoje su sostine – Akra. Ribojasi su Dramblio Kaulo Krantu vakaruose, Burkina Fasu šiaurėje, Togu rytuose, ir Gvinėjos įlanka pietuose.
Istorija
Pirmieji ikikolonijiniai valstybiniai junginiai susiformavo Ganos šiaurėje, apie XIII–XIV a. Ši teritorija, priklausanti sudaninio klimato savanų zonai, kultūriškai buvo veikiama iš šiaurės, Vakarų Sudano imperijų (tokių, kaip Ganos imperija ar Malio imperija), iš kur pirkliai nešė islamą. Ši religija plito gurų tautų tarpe. Pirmosios gurų valstybės Dagbonas ir Mamprugu susikūrė būtent šiaurės rytų Ganos teritorijoje, o vėliau valstybingumo tradicija plito į šiaurę (dab. Burkina Faso teritorija, kur susikūrė Mosių valstybės) bei vakarus (dab. šiaurės vakarų Ganos teritorija).
Savanų zonos gurų valstybės pirmiausia klestėjo iš prekybos ir atliko tarpininkių vaidmenį tarp šiauriau buvusių Sudaninių imperijų ir Gvinėjos miškų zonos pietuose (dab. pietų Gana), taip vadinamame Akanalande. Viena iš pagrindinių prekių buvo kolos riešutai, kuriuos musulmonų prekybininkai šiauriečiai pirkdavo iš miškų gyventojų. Taip pat atrasta nemažai aukso. Čia maždaug tuo pačiu metu, kaip ir šiaurėje, susiformavo pirmieji valstybiniai junginiai. Vienas pirmųjų buvo brongų sukurtas Bono su svarbiu miestu Bono Manso. Jame formavosi akanų kultūros pagrindai ir meno stiliai. 1471 m. pakrantę pasiekė portugalų jūrininkai. Manydami, jog čia gausu aukso, jie pakrantę pavadino Aukso Krantu. Portugalai, vėliau ir danai, švedai, olandai čia steigė savo faktorijas, kurios tapo prekybos auksu ir vergais punktais. Intensyvėjanti pajūrio prekyba nuo XVI a. suteikė atsvarą tradicinei prekybai su šiaure, todėl daug akanų genčių migravo į anksčiau beveik negyvenamą pakrantę. Čia susikūrė jų valstybės Mankesimas, Nkranas, Efutu ir kt., palaikę ryšius tarp europiečių fortų ir krašto gilumos.
Nuo XVI a. pabaigos prekybiniuose akanų ir europiečių santykiuose vyravo vergų prekyba. Iš jos pelnėsi ir afrikiečiai, ypač XVII a. pabaigoje įsikūrusi Ašančio valstybė, sugebėjusi apjungti daugumą akanų genčių ir sukurti tikrą vergovinę imperiją. Tai buvo viena iš XVII–XIX a. Gvinėjos įlankos regiono imperijų, turinti panašumų su Dahomėja (dab. Beninas), ar Oju (Jorubalandas).
Nuo XVII a. įsitvirtinti Aukso krante siekė britai. XIX a. jie įsigijo danų ir olandų valdomus prekybos punktus ir teritorijas. 1874 m. Aukso krantą (angliškai Gold Coast) paskelbė Aukso kranto kolonija, o kad įsigalėti žemyne, kariavo su Ašančiu. Iki 1899 m. užėmus ir krašto šiaurinę dalį, ji su Ašančiu 1901 m. buvo prijungta prie Aukso Kranto kolonijos. Šios valdos teritorijos išaugo 1957 m., kuomet prie jos prijungtas nuo 1917 m. britų administruojamas Britų Togolandas.
1957 m., Gana pirmoji iš Afrikos valstybių paskelbė nepriklausomybę. Ganos premjeru tapo kairiosios pakraipos Kvamė Nkruma, kuris buvo populiarus, bet smunkant ekonomikai jis buvo nuverstas 1966 m. Nuo to laiko šalyje periodiškai kaitaliojosi kariniai režimai (1966–1969, 1972–1979, 1981–1993), kuomet šalyje būdavo įvedama tvirta ranka, ir demokratinės respublikos (1969–1972, 1979–1981). Jerry Rawlings, paėmęs valdžią šalyje 1981 m. karinio perversmo būdu, valdė 11 metų. 1993 m. jis liberalizavo šalies politinę sistemą, pakeitė konstituciją ir taip įkūrė ketvirtąją Ganos Respubliką. Valdžioje jam išsilaikyti pavyko dar 8 metus. 2001 m. jį prezidento poste pakeitė John Fufuor. Dabartinis šalies prezidentas yra Nana Akufo Ado.
Politinė sistema
Gana yra unitarinė prezidentinė konstitucinė demokratija su parlamentine daugiapartine sistema, kurioje dominuoja dvi partijos - Nacionalinis demokratinis kongresas (NDC) ir Naujoji patriotinė partija (NPP). Ganoje iki 1993 m. sausio mėnesio pakaitomis keitėsi civilinė ir karinė vyriausybės, kol po 1992 m. pabaigoje vykusių prezidento ir parlamento rinkimų karinė vyriausybė užleido vietą Ketvirtajai Ganos Respublikai. Pagal 1992 m. Ganos konstituciją valdžia paskirstyta Ganos ginkluotųjų pajėgų vyriausiajam vadui (Ganos prezidentas), parlamentui, ministrų kabinetui, valstybės tarybai ir nepriklausomai teismų sistemai. Vyriausybė renkama visuotiniuose rinkimuose kas ketverius metus.
Administracinis suskirstymas
thumb|Ganos žemėlapis
Gana administraciškai suskirstyta į 10 regionų. Jie savo ruožtu dalijami į rajonus.
Geografija
thumb|[[Keip Kostas|Keip Kosto paplūdimys]] thumb|Ašančio džiunglės
Pakrantėje vyrauja žemuma (plotis ~15 km), vietomis pelkėta, kertama upių. Didelę Ganos dalį užima lygumos. Vidurinėje šalies dalyje yra Ašančio (aukštis iki 300 m), į pietryčius nuo jos – Kvahu plynaukštės. Ganos rytuose ir pietryčiuose yra Akvapimo kalnai ir Togo kalnų pakraštys. Greta Togo sienos yra aukščiausias šalies taškas – Afadžato kalnas (885 m).
3/5 šalies ploto užima Voltos baseinas. Ji sudaro Voltos upė, kurios didžioji dalis užlieta didžiausiu pasaulyje Voltos tvenkiniu, su intakais Baltąja, Juodąja, Raudonąja Voltomis, Oti upe. Pietrytinė pusė priklauso nedidelių upių, tekančių į Atlantą, baseinams: Pra, Tano, Bia ir kt. Natūralių ežerų šalyje praktiškai nėra, tik keletas lagūnų vandenyno pakrantėje bei kraterinės kilmės Bosumtvio ežeras. Kalnuose yra krioklių (Kintampo, Vli, Tagbo ir kt.).
Didesniąją šalies dalį užima savanos. Šiaurėje jos sausringesnės, einant į pietus pereina į retmiškius, toliau į tropines džiungles (ypač pietuose, pietvakariuose). Miškingumas siekia ~40%. Pakrantėje vyrauja krūmynai, palmių giraitės, mangrovių sąžalynai. Ganoje įsteigta keletas nacionalinių parkų, iš kurių svarbiausi – Molės ir Kakumo.
Klimatas
Ganos klimatas yra pusiaujinis, musoninis; šiaurėje – subekvatorinis. Vidutinės mėnesio temperatūros vyrauja nuo 23–26 °C iki 32 °C. Ašantyje per metus iškrenta 1500–2000 mm kritulių, rytinėse pakrantėse – 650–750 mm, šiaurėje – 1000–2000 mm. Žiemą šiaurėje pučia harmatanas, gali pasitaikyti sausrų.
Ekonomika
thumb|right|[[Kumasi centrinis turgus]] Ganos ekonomika yra daugiausia žemės ūkio. Apie 60% Ganos gyventojų dirba žemės ūkyje. Daugiausia pelno duoda kakava. Auginami ryžiai, kava, kukurūzai, manijokai, riešutai, bananai. Žvejyba ir miško kirtimas yra svarbūs Ganos ekonomikai, nors nepakankamai išvystyti keliai ir infrastruktūra trukdo medienos pramonei plėtotis.
Šalies šiaurėje, pietuose bei pakrantės regionuose randami aukso, boksitų, mangano telkiniai. Atviroje jūroje yra nedidelė naftos pramonė.
Pagrindinė šalies pramonė yra kasyba, miško kirtimas, aliuminio lydymas, kakavos ir kitų produktų apdirbimas bei laivų statymas. Pagrindiniai eksporto produktai yra auksas ir kiti mineralai, kakava, mediena, tunas. Importuojama nafta ir maisto produktai. Pagrindiniai šalies mainų partneriai yra Nyderlandai, Nigerija, Didžioji Britanija, JAV, Kinija.
Demografija
thumb|right|[[Akra|Akros panorama]] thumb|right|Gatvės pardavėja Akroje
Ganoje gyvena apie 70 etninių grupių, turinčių savo tradicijas ir kalbas. Tirštai gyvenamoje pietinėje šalies dalyje koncentruojasi kva kalbomis kalbančios etninės grupės, tarp kurių svarbiausios yra akanai (2000 m. surašymo duomenimis, jie sudaro 45,3% gyventojų ), kuriuos dar galima skirstyti į smulkesnes etnines grupes, kaip fančiai, ašančiai kt. Pietrytinėje Ganos dalyje į rytus nuo Voltos vyrauja gbe kalba kalbantys eviai. Šalies šiaurėje paplitę guru kalbomis kalbančios grupės: dagombai, dagabai, mamprusiai, konkombai ir kt.
Ethnologue duomenimis, Ganoje yra vartojama 81 kalba, kurios visos priklauso tai pačiai Nigerio-Kongo kalbų šeimai. Oficiali šalies kalba ir lingua franca yra anglų. Ji vyrauja valdžioje ir versle, mokyklose. Apie 13% gyventojų supranta prancūziškai. Be anglų, valdžia remia dar 11 vietinių kalbų, kurios paplitusios atskiruose regionuose. Keturios iš tų kalbų yra tarpusavyje artimos akanų kalbos (Akuapem Twi, Asante Twi, Mfantse ir Nzema), kitos yra dagaare, dagbanli, evių, dangme, ga, gondžų, kasenų kalbos.
Pasak 2000 m. surašymo, krikščionys sudaro 69% šalies populiacijos (daugiausia koncentruojasi šalies pietuose), musulmonai – 16% (koncentruojasi šalies šiaurėje), o afrikietiškų religijų atstovai – 15%. Tiesa, į krikščionybės ir islamo religijas Ganoje yra integruota daug afrikietiškų religijų aspektų.
Vyresnių nei 15 m. žmonių raštingumas (2009 m. apskaičiavimai): 57,9% (66,4% vyrams, 49,8% moterims). Vidutinė numatomo gyvenimo trukmė skaičiuojant nuo gimimo (2009 m. apsk.): 59,85 metų (58,98 vyrams, 60,75 moterims).
Gyventojų amžiaus struktūra (2009 m. apsk.) :
Alyvmediniai
thumb|right|260px|[[Tarpinė forsitija (Forsythia x intermedia)]] Alyvmediniai (Oleaceae) – magnolijūnų (Magnoliophyta) augalų šeima. Vasaržaliai arba visžaliai medžiai, krūmai, kartais lianos. Lapai priešiniai, neporomis plunksniški. Žiedai galinėse arba šoninėse šluotelėse. Vaisiai – dvilizdės dėžutės, sparnavaisiai, kaulavaisiai arba uogos.
Šeimoje yra apie 25 gentys ir apie 900 rūšių. Lietuvoje auga arba introdukuoti šių genčių augalai:
Bulgarijos futbolo taurė
miniatiūra|Caro taurė Bulgarijos futbolo taurė – pagrindinis futbolo turnyras Bulgarijoje, vykstantis atkrintamųjų varžybų principu. Iki II pasaulinio karo vadinosi Caro taure, sovietmečiu – Raudonosios Armijos taure.
Sant'Ivo alla Sapienza
thumb|right|200px| Šv. Ivo Sapiensos bažnyčios fasadas Sapiensos rūmų kiemo pabaigoje '''Šv. Ivo Sapiensos bažnyčia'''  – Romos universiteto (La Sapienza) bažnyčia, kuri pastatyta 1642−1650 m. laikotarpyje pagal Frančesko Borominio projektą. Tai vienas iš garsiausių Borominio ir Europos baroko architektūros kūrinių.
Istorija
Ten, kur stovi dabartinė Šv. Ivo bažnyčia, nuo XIV a. buvo Romos universiteto koplytėlė. XVI a. antroje pusėje Romos universiteto įstaiga buvo pradėta koncentruoti vienoje vietoje. Popiežiaus Grigaliaus XIII nurodymu architektas Džakomas dela Porta apjuosė universiteto rūmų sparnus dviaukšte kolonada. Kiemas tarp sparnų užsibaigė ties universiteto koplyčia. Visi projektai nebuvo baigti, nes 1602 m. Džakomas dela Porta mirė. 1641 m. popiežius Urbonas VIII užsakė architektui Frančeskui Borominiui vietoj koplytėlės sukurti pilnavertę bažnyčią. Ji buvo dedikuota teisininkų globėjui Šv. Ivui. Statybos vyko 1642−1650 m. laikotarpiu. Dėl to, kad bažnyčia turėjo įsilieti į jau esamą architektūrinį ansamblį, jos fasadas yra išlenktas į vidų, o dviejų aukštų langai harmonizuoja su universiteto rūmų sparnų arkadomis.
Bažnyčios kupolo spiralinis papuošimas galbūt turi analogijų su popiežiaus tiara pažymint, kad bažnyčios statybos yra popiežiaus užsakymas. Bažnyčios viduje yra 18 pilorių. Kompoziciškai Frančeskas Borominis sukūrė architektūrinę konstrukciją taip, tarsi bažnyčios sienos kiltų iš grindų plano ir pereitų į kupolą (arba tai galima vertintis atvirkščiai − kaip judėjimą nuo kupolo žemyn). Šv. Ivo Sapiensos bažnyčia laikoma vienu iš baroko architektūros šedevrų. Po darbų bažnyčios viduje, ji pašventinta 1660 m. Altorinį bažnyčios paveikslą, kuriame vaizduojamas Šv. Ivas, sukūrė Pietras da Kortona. Šiuo metu Sapiensos rūmuose yra Italijos valstybinis archyvas.
Didysis eršketas
Didysis eršketas, arba beluga (Huso huso) – eršketinių (Acipenseridae) šeimos žuvis. Tai stambiausia eršketų rūšis, užauga iki 9 m ir sveria 1,5 tonos. Paplitęs Kaspijos, Juodosios ir Adrijos jūrų baseinuose. Neršti plaukia į upes. Subręsta po 16-18 metų. Išgyvena 100 ir daugiau metų. Minta daugiausiai žuvimis.
Panoterių apylinkė
Panoterių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Panoterių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ukmergės rajonui. 1954 m. prijungta Lokėnų apylinkė, o dalis Panoterių apylinkės prijungta prie Siesikų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Panoterių apylinkė prijungta prie Markutiškių apylinkės.
Joniškio žemės ūkio mokykla
miniatiūra|140px|left|Mokyklos vėliava miniatiūra|265px|right|2015 m. miniatiūra|265px|right|Technologijų mokymo centras
Joniškio žemės ūkio mokykla – profesinio mokymo įstaiga, teikianti pirminį ir tęstinį profesinį mokymą. Įstaigos kodas 190804219. Steigėjas Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerija. Adresas – Upytės g. 77, LT-84152, Joniškis.
Mokykloje ruošiami aukšto profesinio lygio žemės ūkio bei pramonės darbininkai ir verslo specialistai. Veikia mokyklos Gruzdžių skyrius Gruzdžiuose, Šiaulių rajone.
Apie mokyklą
Mokykla istoriją skaičiuoja nuo 1987 m., kai pirmuosius 220 moksleivių priėmė naujai pastatyta Vidurinė profesinė technikos mokykla nr.99. Vėliau mokyklos pavadinimas keitėsi 4 kartus. Nuo pat pirmųjų mokslo metų mokyklai vadovauja edukologijos magistras Liudas Jonaitis.
Mokykla tapusi viena gražiausių vietų Joniškyje. Mokykloje veikia mažoji paveikslų galerija, kurioje ekspozicija nuolat atnaujinama. Mokykloje kasmet organizuojami medžio skulptorių plenerai. Veikia biblioteka-informacinis centras su skaitykla, bendrabutis, mokomosios dirbtuvės su technikos remonto sale, garažai, degalinė, valgykla, sporto aikštynas, mokomoji ferma-laboratorija, autodromas vairuotojų mokymui, Gruzdžiuose pastatytas modernus profesinio technikos mokymo centras, kuris buvo finansuojamas iš Europos Sąjungos lėšų. Įrengtos 3 kompiuterių klasės, vaizdo konferencijų salė, užmiestyje yra 86 ha mokomasis ūkis. Geriausiems studentams ir moksleiviams sudaroma galimybė pasimokyti bei gamybinę praktiką atlikti užsienio šalyse.
2012 m. mokyklą baigė 23-ioji absolventų laida. Pagrindinio profesinio mokymo diplomai įteikti 164 moksleiviams, tarp jų įteiktas ir 3000-tasis profesinio mokymo diplomas nuo mokyklos gyvavimo pradžios.
Mokymo programos
Šiuo metu mokoma pagal 8 pirminio profesinio mokymo programas. Mokosi per 500 mokinių. Mokykla turi gimnazijos statusą, čia ateina mokytis pagrindinę mokyklą baigę mokiniai. Jie per dvejus metus įgyja vidurinį išsilavinimą. Mokydamiesi profesijos, mokiniai įgyja vidurinį išsilavinimą ir vieną iš specialybių. Mokykloje įdiegtos skirtingos mokymo programos, kurios yra skirtos suaugusiems įgyti profesinę kvalifikaciją, asmenims, turintiems pagrindinį išsilavinimą ir siekiantiems vidurinio išsilavinimo bei asmenims, turintiems vidurinį išsilavinimą:
Tupikai (Vilkaviškis)
Tupikai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Vygrelių, Beržinio ežero šiaurinėje pakrantėje.
Storasnapis narūnėlis
Storasnapis narūnėlis (Uria lomvia) – alkinių (Alcidae) šeimos paukštis, kuris labai panašus į laibasnapį narūnėlį, nuo kurio skiriasi trumpesniu ir storesniu snapu ir šviesesniais antsnapio pamatų šonais. Paukštis poilsio apdaru už akies nėra juodos juostelės.
Lietuvoje pastebimas labai retai.
Izraelio futbolo varžybos 1959–1960 m.
Izraelio futbolo varžybos 1959–1960 m.
Jeronimas Laucius
Jeronimas Laucius (g. 1946 m. sausio 1 d. Glebauskuose, Ramygalos valsčius, Panevėžio apskritis) – Lietuvos inžinierius, spaudos darbuotojas, vaikų rašytojas, leidėjas, redaktorius.
Biografija
1963 m. baigė Ramygalos vidurinę mokyklą, 1968 m. Kauno politechnikos institutą, įgijo energetiko inžinieriaus specialybę. Dirbo įvairų ūkinį ir administracinį darbą. Nuo 1988 m. žurnalo „Žvaigždutė“ vyr. redaktorius. Nuo 1994 m. leidyklos „Trys žvaigždutės“ direktorius. Nuo 1994 m. Pasaulinės lietuvių vaikų literatūros asociacijos „Lietuviška vaikų knyga“ prezidentas. Nuo 2008 m. Lietuvos meno kūrėjų asociacijos narys. 2009 m. priimtas į Baltarusijos rašytojų sąjungą.
Juozapas Baka
thumb|Iliustracija iš knygos "Baka atgimsta" (Vilnius 1855),
Juozapas Baka (1707 m. kovo 18 d. Naugarduke, dab. Baltarusija – 1780 m. gegužės 2 d. Varšuvoje) – Lietuvos poetas.
Kampinasas
Kampinasas  – miestas Brazilijos pietryčiuose, San Paulo valstijoje, 96 km į šiaurės vakarus nuo San Paulo. Trečias pagal dydį valstijos miestas ir vienas didesnių šalyje. Tarptautinis oro uostas. Išvystyta mašinų, metalurgijos, chemijos, tekstilės pramonė. Prekybinis centras (kava, kakava, citrinos, cukrus, medvilnė). Veikia du universitetai (Unicamp ir katalikų universitetas), Šv. mergelės Marijos katedra, žemės ūkio tyrimų institutas, 10 muziejų, teatrai, meno galerijos. Simfoninis orkestras.
Juozapas Baka
Biografija
Vilniaus akademijoje iki 1736 m. studijavo retoriką, filosofiją, teologiją. 1773 m. teologijos daktaras.
Kampinasas
Istorija
Pavadinimas portugalų kalba reiškia 'laukai, pievos'.
Juozapas Baka
Biografija
Vilniaus krašte dirbo sielovados darbą. Dėstė jėzuitų kolegijose, buvo misionieriumi Minske, kunigavo Vilniuje. 1738–1739 m. Vilniaus universiteto retorikos profesorius. 1768–1780 m. „Gerosios mirties brolijos“ pamokslininkas, Miestiečių kongregacijos prefektas.
Kampinasas
Istorija
Miestą 1774 m. liepos 14 d. įkūrė Baretas Lemė kaip bandeirantų postą. Vėliau ėmė augti plėtojant žemės ūkį. Miesto teisės nuo 1797 m.
Juozapas Baka
Kūryba
Rašė lotynų ir lenkų kalbomis. Parašė panegiriką J. L. Plateriui „Garbingųjų luomų susirinkimas“ (, 1736 m.), religinių apmąstymų knygeles „Didysis gynėjas“ ( 1755 m.) ir „Kasdienės krikščioniškos maldos“ (Nabożeństwo codzienne chreścijanskie, 1 leidimas nežinomas, 2 leid. 1808 m.).
1766 m. išleido religinės filosofijos eilėraščių rinkinį „Pastabos apie galutinius dalykus ir nuodėmingą pyktį“ (Uwagi rzeczy ostatecznych i złości grzechowej) ir „Pastabos apie visiems neišvengiamą mirtį“ (Uwagi śmierci niechybnej wszystkim pospolitej),, kuriame atsispindi vėlyvojo baroko literatūros meniniai ieškojimai. Vyraujanti eilėraščių tema – žaismingi mirties apmąstymai. Parodijuodamas retorinį stilių, naudodamas ironiją, jungdamas kasdienės šnekamosios kalbos leksiką ir intonacijas, pamokslo, pokalbio formas, ironiją kūrė komiškas, groteskines situacijas, griovė įprastas poetikos ir estetikos normas.
Kampinasas
Istorija
thumb|left|200px|Kampinaso katedra
Povilas Abelkis (1906)
Povilas Abelkis (slapyvardis P. Tulpė; 1906 m. sausio 27 d. Žemaičių Kalvarijoje, Plungės raj. – 1957 m. rugpjūčio 7 d. Čikagoje, JAV) – prozininkas, leidėjas.
Biografija
Nuo 1928 iki 1932 m. studijavo lietuvių literatūrą Vytauto Didžiojo universitete. Baigęs mokytojavo pradžios mokyklose. 1944 m. emigravo iš Lietuvos. 1946 m. Freiburge (Vokietija) įsteigė leidyklą. Šioje leidykloje leido Nelės Mazalaitės, Juliaus Kaupo, Henriko Nagio ir kitų lietuvių rašytojų knygas. 1949 m. persikėlė gyventi į JAV. Bendradarbiavo Jaunimo žurnale, Lietuvos aido, Naujienų ir kituose laikraščiuose.
Kūryba
Parašė legendinio ir realistinio pobūdžio apsakymų bei novelių:
Kūryba aprašomoji, stokoja psichologizmo. Reikšmingesnis romanas Atlaidų pavėsy, vaizduojantis knygnešių nuotykius Žemaičių Kalvarijos atlaiduose.
AMC Pacer
AMC Pacer buvo 2-durų kompaktinės klasės automobilis, kurį gamino American Motors Corporation (AMC) tarp 1975 ir 1980 metų. Pirmais gamybos metais buvo parduota net 145 528 automobiliai. 250px|thumb|left|1978 m. AMC Pacer univeralas iš galo
San Mamés stadionas
Estadio San Mamés (dar žinomas kaip La Catedral) yra futbolo stadionas Bilbao, Ispanijoje. Iki 2013 m. čia namų rungtynes žaidė Athletic Bilbao, dar žinomi kaip Los Leones. Tais metais klubas persikėlė į naująjį stadioną tuo pačiu pavadinimu San Mamés.
Istorija
Stadionas atidarytas 1913 m. rugpjūčio 21 d. ir yra vienas iš seniausių Ispanijos stadionų. Prieš 1982 m. stadionas buvo beveik perstatytas XII pasaulio futbolo čempionatui, kurio metu vyko trys tarptautinės varžybos šiame stadione. 2006 m. kovą buvo patvirtintas planas naujam klubo stadionui statyti. Statybų darbai buvo pradėti 2010 m. rugpjūtį. Naujasis klubo stadionas [[San Mamés stadionas (2013 m.)|San Mamés, kurio statybų kaina siekė 16 milijonų eurų, buvo atidarytas 2013 m.
Stadione Black Ice World Tour metu grojo AC/DC.
Didžiojo žiedo jungtis (Italija)
thumb|right|300px|Didžiojo žiedo jungties schema Didžiojo žiedo jungtis (it. Grande Raccordo Anulare) – Italijos sostinę Romą supantis 68,2 km ilgio žiedinis nemokamas greitkelis. Oficialiai greitkelis žymimas A90 simboliu.
Istorija
Žiedo statymo eiga
1951: Atidaryta Appia-Aurelia jungtis.
1952: Atidaryta Flaminia-Tiburtina jungtis.
1962: Salaria-Tuscolana jungtyje padvigubintas eilių kiekis.
1970: Atidaryta Aurelia-Flaminia jungtis. Žiedas sujungtas.
1979: Žiedas oficialiai pripažintas greitkeliu.
1983: Pradėti 6 eismo eilių statybos darbai.
1997: Atlikta 50 % darbų.
2000: Atlikta 75 % darbų.
2007: Atlikta 97 % darbų,
2011: Baigti 6 eismo eilių statybos darbai.
Planai pastatyti aplinkinį Romos žiedą pradėti kurti pasibaigus II pasauliniam karui. Statybų tikslas buvo atitolinti pagrindinį transporto eismą nuo Romos centro Kapitolijaus – 11,4 km nuo greitkelio.
1983 m. pradėtos statybos, kurių tikslas praplėsti žiedą iki 6 eismo juostų. Šie darbai baigti 2009 m.
Žiedas šiandien
Šiuo metu didžiojo žiedo jungtis yra vienas svarbiausių kelių Romoje. Kasdien juo pravažiuoja apie 160 000 automobilių, o šio žiedo išlaikymas kasmet kainuoja 11 milijonų €|eurų. Žiedas turi 42 išvažiavimus link sostinės, iš kurių pirmuoju numeriu pažymėtas Via Aurelia. Kiekvienas išvažiavimas pavadintas gatvės, kurią jis kerta, vardu.
Naujasis žiedas
Siūloma statyti naująjį žiedą. Visų pirma dėl to, kad sumažinti apkrovimą senajam, antra – suteikti patogesnį privažiavimą prie naujai pastatytų rajonų. Manoma, kad naujasis žiedas galėtų būti 120 km ilgio. Jo statybos kainuotų apie 5 milijardus €.