cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Afganistano karas (1979–1989)
Pradžia
Nuo 1978 m. komunistinė valdžia vykdė glaudžią sąjungos politiką su TSRS. TSRS pirmoji pripažino naują valdžią pasirašydama bendradarbiavimo sutartį. Nuras Muhamedas Tarakis paskelbė radikalių visuomeninių pokyčių planą. Nuspręsta spartinti valstybės industrializaciją ir pasaulietinimą nepaisant visuomeninės-ūkinės situacijos ir tradicijų. Be to, panaikintos kaimo ūkių skolos, apsunkinta hipotekų veikla ir įvestas privalomas švietimas vaikams, vykdytas masinis politinis teroras ir agresyvi antireliginė kampanija. Buvo viešai deginamas Koranas, žudomi islamo imamai, išžudomi ištisi klanai – daugiausiai šiitų. Taip pat buvo draudžiama praktikuoti visas kitas religijas.
Herato miesto subombardavimas
Afganų komunistų represijos sukėlė visuomenės pasipriešinimą. Iki 1979 m. kovo mėnesio antikomunistiniai protestai išsiplėtė visoje valstybėje. Keralos kaime afganistaniečių armija nužudė apie 1700 gyventojų – visi buvo sušaudyti, o kūnai sunešti į duobes ir užpilti. Per trumpą laiką kontrrevoliucionieriai, vadovaujami Ismaelio Chano (buvusio Afganistano vyriausybės armijos karininko) užėmė Herato miestą, jame žudė tarybinius vadovus ir atiminėjo valdžią iš komunistų aplinkiniuose rajonuose. Situacija palaipsniui tapo nebevaldoma ir Muhamedas Tarakis bei Afganistano komunistai paprašė TSRS pagalbos. 1979 m. kovo mėnesį tarybiniai Mig lėktuvai subombardavo Herato miestą, kuriame žuvo nuo 5 iki 25 tūkstančių žmonių (jame tuo metu gyveno apie 200 000 žmonių). Paskui į miestą įsiveržė Afganistano armija, kuri toliau žudė ir suiminėjo politinius priešininkus.
Herato ataka tik dar paaštrino konfliktą – po mėnesio afganistaniečiai vėl paprašė TSRS pagalbos, iki 1979 m. gruodžio tokių prašymų buvo apie 20. Jiems buvo perduota daug karinės amunicijos, 140 minosvaidžių, 90 vnt. šarvuotosios technikos, 48 tūkstančiai šaunamųjų ginklų, 1000 granatsvaidžių ir 680 aviacinių bombų. Taip pat 100 napalmo talpų ir 150 mažesnių bombų. Atsisakyta suteikti cheminio ginklo ir sraigtasparnių.
Masinis teroras
Gavęs tarybinę pagalbą (taip pat apie 5000 karinių patarėjų) afganistaniečių režimas nusprendė likviduoti visą opoziciją, sunaikinant ištisus kaimus. Dėl kankinimų ar trėmimų į koncentracijos stovyklas (pvz., kalinimo kompleksas Pol-e-Czarki rytų Kabulo dalyje) žuvo apie 100 000 žmonių, o 500 000 afganistaniečių pabėgo į kitas valstybes.
Tuo pačiu laiku prasidėjo vidiniai Afganistano komunistų partijos LADP pasikeitimai. Radikalus sparnas Chalk visiškai įgavo persvarą prieš nuosaikų Parczam, kurio nariai buvo išsiųsti ambasadoriais į rytų bloko valstybes, pavyzdžiui, Babrakas Karmalis buvo priverstas išvažiuoti į Čekoslovakiją. 1979 m. rugsėjo 10 d. LADP vadovu tapo Hafizula Aminas. Keletą dienų vėliau buvo duotas įsakymas likviduoti vidinę partijos opoziciją – taip pat ir buvusį Afganistano premjerą Nur Muhamedą Tarakį, kuris buvo nužudytas 1979 m. rugsėjo 14 d. iš karto grįžęs iš Maskvos.
Tarybinė intervencija
Kylantis pasipriešinimas pasiekė savo apogėjų 1979 m. rugpjūčio 15 d., kai armija nužudė 300 chazarų, kurie buvo įtariami prijaučiantys sukilėliams. Apie 150 gyvų chazarų buvo užkasta žemėje, o likusieji apipilti benzinu ir sudeginti gyvi Pol-e-Čarkos kalinių lageryje. Toks ir dar kiti atvejai faktiškai sukėlė pilietinį karą. Be ženklios tarybinės pagalbos ir karinio pranašumo Amino vyriausybė negalėjo nugalėti partizanų.
Tarybinė intervencija Afganistane prasidėjo 1979 m. gruodžio 24 d. naktį į 25 d., kai tarybiniai oro-desantiniai daliniai užėmė strateginį Kabulo oro uostą Bagrame. Gruodžio 26 d. Termezo ir Kuško miestų apylinkėse sovietų kariuomenė kirto Afganistano-Sovietų Sąjungos sieną ir pajudėjo į sostinę Kabulą ir taip pat į Kandaharą per Heratą. 1979 m. gruodžio 27 d. prasidėjo operacija „Šturmas-333“, kurios tikslas buvo likviduoti Hafizulą Aminą, kurį KGB įtarinėjo vykdant antitarybinę politiką bei palaikant ryšius su CŽV ir maoistais. Komandosai iš KGB Alfa grupės, vadovaujami pulkininko Bojarinovo, išsilaipino Kabulo oro uoste ir atakavo prezidento apartamentus. Aminas buvo nušautas, o jo įpėdiniu tapo Babrakas Karmalis, kuris įgavo tarybų valdžios pasitikėjimą, nes buvo ilgalaikis KGB agentas. Per akciją žuvo komandosų vadas pulkininkas Bojarinovas, kurį per apsirikimą nušovė jo kareivis (dėl slaptumo tarybiniai kariai buvo perrengti afganistaniečių armijos uniformomis).
Konflikto fazės
Devynerių metų karą galima suskirstyti į tris etapus – nuo 1979 m. iki 1982 m. vyko valstybės užėmimas (1980 m. pradžioje jų skaičius buvo keletą dešimčių tūkstančių, o paskui pasiekė 104 000 kareivių, kai kurie šaltiniai pateikia net 200 000 kareivių skaičių) Kareiviai kariavę TSRS pusėje buvo daugiausiai rusai dažniausiai iš Ukrainos, Baltarusijos, Uzbekijos, mažiau iš Latvijos, Lietuvos ir Estijos. Juos palaipsniui keitė kariuomenė iš musulmoniškų tarybinių respublikų, daugiausiai iš Tadžikijos. Tarybinės armijos jėgos buvo telkiamos prie sienos (konkrečiai prie Tadžikijos, Uzbekijos ir Tukmėnijos), taip pat prie autostradų tinklo rusų nutiesto dar 8-ajame dešimtmetyje. Taip pat strateginiuose miestuose, tokiuose, kaip Kandaharas ir Heratas, taip pat svarbiame komunikaciniame slėnyje Pandžšire, esančiame šalies šiaurės rytuose. Domėjimosi objektu buvo ir turtingi dujų ir kiti telkiniai, kurie buvo skirti TSRS. Tarybinė armija kontroliavo apie 20 % Afganistano teritorijos.
Antra faze galima laikyti laikotarpį nuo 1982 m. iki 1986 m. Tai – didžiausias mūšių periodas, praktiškai totalinis karas, kuriame naudoti labai įvairūs ginklai, tarp jų – napalmą ir fosforą, net mikrotoksinus purškiamus iš lėktuvų ir malūnsparnių.
Buvo naudojami taip pat sunkieji ginklai: tankai, didelio kalibro patrankos ir sraigtasparniai (daugiausiai Mi-24), taip pat bombardavimas. Iš lėktuvų numesta apie 20 milijonų pėstininkų minų, taip pat ant žemės ūkiui naudojamų laukų, siekiant apsunkinti valstiečiams naudotis žeme, taip pat buvo nuodijamas vanduo ir naudojamos minos-žaisliukai (prieš pėstininkus nukreiptos minos, kurios dėl savo įvairių spalvų ir ornamentų pritraukdavo dėmesį, bet jas paėmus į rankas jos sprogdavo, todėl žmogus galėdavo net mirti). Armija galėjo neribotai naudoti ginklus, bet apie 1986 m. palaipsniui pradėjo prarasti Afganistano kontrolę, iš dalies to priežastimi buvo CŽV pagalba sutikus JAV vyriausybei, kuri pradėjo tiekti karinę amuniciją – taip pat tais laikais naujus ginklus kovoje su sraigtasparniais rankinio paleidimo raketas FIM-92 Stingerius.
Jungtinių Amerikos Valstijų vaidmuo
miniatiūra|Sovietų kariai su trofėjiniais amerikiečių raketiniais kompleksais „Stinger" 1979 m. vasario 14 d. priėjo iki pagrobimo ir nužudymo amerikiečių ambasadoriaus Afganistane – Adolfo Dubso Maonistų grupuotės Setem-I-Mili. CŽV įtarė, kad to inspiratoriumi buvo KGB, bet neturėjo tiesioginių įrodymų, kuri naudodamasi afganistaniečių tarnyba organizavo bandymą jį atmušti, bet tai baigėsi jo mirtimi. Kai 1979 m. tarybinė aviacija subombardavo Herato miestą, žuvo tūkstančiai žmonių (nuo 5 iki 25 tūkstančių). JAV žvalgyba pranešė apie TSRS Tadžikijoje ruošiamą 40 armiją intensyviems veiksmams. Dėl susidariusios situacijos JAV prezidentas Džimis Karteris 1979 m. liepos 3 d. pasirašė instrukciją padėti afganistaniečių opozicijai. JAV prezidento atstovas spaudai saugumo klausimais Zbignevas Bžezinskis pareiškė, kad TSRS invazija į Afganistaną (kuri buvo įvykdyta keletą mėnesių vėliau) buvo praktiškai tarybinės imperijos mirties nuosprendis. Ji negalėjo panešti ekonominės ir karinės šio karo naštos (be didelės technikos persvaros), tai galiausiai privedė prie galutinės TSRS destrukcijos (TSRS žlugimas įvyko gretai po kariuomenės išvedimo iš Afganistano).
CŽV pažadėjo afganistaniečių opozicijai pagalbą, kurią taip pat teikė Jungtinė Karalystė, Kinijos Liaudies Respublika, Iranas ir kitos arabų valstybės – daugiausiai Saudo Arabija. Pakistano ir Irano teritorijose buvo įkurtos mudžahedų mokymo ir aprūpinimo bazės. Mudžahedų skaičius karo pradžioje buvo apie 60 000, karo pabaigoje 1988 m. apie 180–200 tūkstančių – tuo pagrindu buvo Pakistane ir Irane keteros šimtų treniruočių stovyklų sukūrimas, kuriuose buvo mokomi ir ginkluojami mudžachedai, taip pat masiškai bėgę nuo tarnybos afganų armijos kariai, juose tvyrojo religinė dvasia. Nuo pradžios jos buvo rišamos su radikaliomis ir nuosaikiomis islamo idėjomis – nuo pradžios jas sudarė 7 sunitų partijos (palaikomos Pakistano) ir 8 šiitų partijos, kurios buvo palaikomos Irano. Duodant pinigus ir amuniciją CŽV daugiausia naudojosi Pakistano tarnyba ISI, kai prarado galimybę daryti įtaką Irano tarnybą SAVAK, per 1979 m. Irano islamo revoliuciją. Dauguma tiekimų buvo vykdoma radikaliai grupuotei kuriai vadovavo Gulbudinas Hekmatijaras. Minimaliai buvo remiamas daugiau nuosaikus islamiškas judėjimas, vadovaujamas komendanto Ahmado Šacho Masudo, kuriuo nelabai pasitikėjo Pakistano valdžia kaip tadžiku.
TSRS nuostoliai
thumb|right|280px|Tarybinės armijos palikti tankai prie oro uosto prie Bagramo Pasibaigus karui TSRS buvo pateikti duomenys apie žuvusiuosius pagal metus: Viso žuvo 13 836 žmonės, vidutiniškai – 1 537 žmonės per metus. Daugiausiai žuvo turkmėnų tautos atstovų, kiek mažiau rusų, ukrainiečių, uzbekų ir baltarusų. Afganistano karas iš TSRS pareikalavo 49985 sužeistųjų, iš jų 6669 liko invalidais, iš jų 1479 pirmos grupės, 4331 antros ir 879 trečios. Įdomu tai, kad 93 % sužeistiejų pirmą medicininę pagalbą gavo per pirmą pusvalandį po patirto sužalojimo.
Daugiau jokių komentarų šiems skaičiams nebuvo pateikta, taip pat nežinoma ar tarp žuvusiųjų yra žuvusieji, kurie mirė išėję į atsargą. 287 žmonių prapuolė be žinios ir iki šio laiko apie jų likimus nieko nėra žinoma.
Technikos nuostoliai (pagal oficialius duomenis): 147 tankai, 1314 šarvuotų mašinų, 433 artilerijos sistemos, 118 lėktuvų ir 333 malūnsparniai. Kaip ir žuvusiųjų atveju, šie skaičiai nebuvo patikslinti: kiek nuostolių atsirado karo veiksmų metu, nenurodyti konkretesni karinės technikos tipai.
TSRS ekonominiai nuostoliai
Kabulo režimo palaikymui TSRS kas metus skirdavo apie 800 milijonų JAV dolerių.
Lietuva Afganistano karo sūkuryje
Lietuva TSRS intervencijos į Afganistaną metu buvo jos dalimi. Kaip ir iš visos TSRS taip ir iš Lietuvos TSR buvo imami šauktiniai tarnauti į Tarybinę armiją ir dalis jų siunčiama į Afganistaną. Iš Lietuvos TSR Afganistane tarnavo apie 4760 šauktinių, žuvo 97. Vienas buvo patekęs į nelaisvę. Sūnaus paėmimas tarnauti į Afganistaną buvo didelis išgyvenimas jo šeimai. TSRS valdžia bandė nuslėpti bet kokią informaciją apie karą, slopino radijo bangas iš užsienio, kai buvo pranešinėjama apie karą, neleido ant žuvusio sūnaus paminklo parašyti, kad jis žuvo Afganistane ir tuo dar labiau didino artimųjų baimę. Yra žinių, kad norint parašyti tarnaujantiems Afganistane reikėjo nurodyti adresą Mongolijoje, Uzbekijos TSR, Tadžikijos TSR ar kitą. Lietuvai atgavus nepriklausomybę Afganistano karo dalyviai nesugebėjo susilaukti valdžios ir visuomenės dėmesio. Daugelyje Lietuvos rajonų yra susikūrusios jų organizacijos kuriose bendrai bandoma spręsti savo problemas ar prisiminti savo tarnybą.
Afganistano karo poveikis TSRS įvaizdžiui
Tarybinės armijos veiksmai sukėlė labai dideles abejones apie jos pajėgumą dalyvauti dideliame konflikte. Pasaulyje tarybinė armija ir komunizmas iš dalies buvo sukompromituoti, tai galėjo prisidėti prie šaltojo karo pabaigos. Papildoma SSRS žlugimo priežastis buvo JAV Kongreso strateginės ginkluotės ribojimo ratifikacijos (SALT II) atsisakymas įvykęs po puse metų nuo SSRS invazijos į Afganistaną. 1980 m. vakarų valstybės dėl TSRS dalyvavimo Afganistano kare boikotavo Vasaros 1980 m. Olimpines žaidynes vykusias Maskvoje.
Įvykiai Afganistane po TSRS kariuomenės išvedimo
Afganistano ūkio ir kultūros sužlugdymas, taip pat masinė emigracija (apie 5 mln. pabėgėlių) buvo tik šalutiniai karo padaliniai. Pakistano parama fundamentalistiniam mudžachedų režimui, kuriam vadovavo Gulbudinas Hekmatijaras, taip pat Vakarų nesidomėjimas Afganistanu 1990–aisiai metais (dėl radikalių musulmonų veiksmų žlugo galimybė kontroliuoti Afganistaną), valdžią 1992 m. leido perimti islamo fundamentalistams. Tragiškomis pasekmėmis baigėsi senųjų mudžachedų po mėnesio pradėtas pilietinis karas, kuris nusinešė apie 400 000 žmonių gyvybių ir sunaikino Kabulą (jau 80 – aisiais metais miestas buvo nukentėjęs), o galiausiai valdžią parėmė fanatiški talibai. Jie įvedė griežtas musulmoniškas moralės normas. Jų opozicija kontroliavo tik mažą Afganistano dalį. Po rugsėjo 11 d. įvykių JAV buvo nuspręsta, kad Afganistane slapstosi Osama bin Ladenas, todėl JAV parėmė Talibų opoziciją ir ji paėmė valdžią.
Valstybės rinkliava
Valstybės rinkliava – privaloma įmoka už valstybės ir vietos savivaldos institucijų, įstaigų, tarnybų ar organizacijų, (kai kur apimant arba išskyrus teismų), teikiamas paslaugas.
Institucijos teikia paslaugas – išduoda juridinę galią turinčius dokumentus bei jų dublikatus, taip pat juos perregistruoja ir teikia kitas papildomas paslaugas.
Valstybės rinkliava imama už:
1) civilinės būklės aktų registravimą civilinės metrikacijos įstaigose, įrašų civilinės būklės aktuose pakeitimą bei papildymą ir dokumentų, patvirtinančių įrašą civilinės būklės akte, išdavimą;
2) išduodamus dokumentus dėl pilietybės, išvykimo į užsienį ir atvykimo į valstybę bei gyvenimo joje, dėl užsieniečių įdarbinimo, taip pat dokumentą, patvirtinantį asmens gyvenamąją vietą;
3) licencijos (leidimo) verstis licencijuojama veikla išdavimą;
4) kitas institucijų teikiamas paslaugas.
Konkretų valstybės rinkliavos objektų sąrašą nustato vykdomosios valstybės valdžios institucijos.
Lietuvoje valstybės rinkliavų nustatymą, rinkimą ir kontrolę reglamentuoja Rinkliavų įstatymas.
Lenkijos transporto valstybiniai numeriai
thumb|viršuje: naudojami nuo [[2006 m. gegužės 1 d. apačioje: naudojami nuo 2000 m. gegužės 1 d. iki 2006 m. gegužės 1 d.]] Lenkijos transporto priemonių registracijos numeriai – numerio ženklai, kurie sudaryti iš 3 raidžių, 2 skaičių ir 2 raidžių. Numerių lentelė turi baltą foną ir juodą tekstą. Šiuolaikiniai lenkiški registracijos numeriai yra su mėlyna Europos Sąjungos identifikavimo etikete.
Pavietų kodai
Kodai žymi pavietus, kuriuose transporto priemonė registruota.
Žemėlapis
thumb|left|500px|Registracijos numerių žemėlapis pagal apskritis Pirmoji valstybinių numerių raidė parodo Vaivadiją|thumb|550px|center||Registracijos numerių žemėlapis pagal vaivadijas
Kita
U# - Kariuomenė
HP# - Policija
HW# - Sienos sargyba
HK# - Vidaus saugumo agentūra, užsienio specialioji tarnyba
HB# - Vyriausybinis apsaugos biuras
HC# - Muitinių servisas
HS# - Fiskalinė kontrolė
HM# - Karinė kontržvalgybos agentūra, karinės žvalgybos agentūra.
Petro I karinis statutas
thumb| Petro I karinis statutas 1716 metaisPetro I karinis statutas  – 1716 m. kovo 30 d. priimtas carinės Rusijos karinis statutas, Rusijos teisės paminklas, pirmoji moderni Rusijos teisės kodifikacija. Patvirtino Petras I Dancige. Vienas iš pamatinių teisės aktų, pagrindusių Petro I vykdytą Rusijos Imperijos teisės reformą. Pirmasis teisės norminis aktas, kuriame pabrėžti ne doroviniai, religiniai baudžiamųjų veikų aspektai, bet prieštaravimas valstybės valiai.
Turinys
Statuto normomis kriminalizuotos naujos veikos, įvestos papildomos bausmės (penalizacija), sugriežtinta baudžiamoji atsakomybė, įvesta formalinės įrodymų galios principas, nustatant būtinų įrodymui aplinkybių sąrašą bei pagrindžiant jų įrodomąją galią. Pirmą kartą teisėje įvesta bausmė visiškai apribojant asmens teises (katorga iki gyvos galvos)
Petro I karinis statutas nustatė karinės tarnybos tvarką, tarnautojų tarpusavio santykių taisykles, teismo sistemą, įtvirtino karines baudžiamąsias normas, karinių laipsnių sistemą, reguliavo kitus klausimus. 1716 m. balandžio 10 d. caro įsakymu statutas pradėjo galioti visoje teismų sistemoje kaip pagrindinis dokumentas, sprendžiant bendrosios kompetencijos bylas. Taikytas greta su kitais statutais, teisynais, kurių teisinė gali išliko.
Teisės šaltiniai, istorija
Petro I karinis statutas buvo savotiška teisės kompiliacija. Šaltiniais pasitarnavo Švedijos kariniai artikulai (statutai), Vokietijos, Nyderlandų, Danijos ir Prancūzijos teisė. Pirmasis karinio statuto projektas buvo sudarytas vokiečių kalba, vėliau išverstas į rusų bei pateiktas taisyti kabineto sekretoriui Makarovui bei asmeniškai pačiam carui Petrui I. Vėliau Statutą patvirtino Senatas.
Kirtimai (Elektrėnai)
Kirtimai – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 11 km nuo Balceriškių.
Kivylių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
'''Kivylių Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia''' – Telšių vyskupijos katalikų bažnyčia, stovinti Akmenės rajone, Kivyliuose, 10 km į šiaurės vakarus nuo Naujosios Akmenės.
Istorija
Bažnyčia naujai pastatyta 2000 m. pagal architekto Rimanto Zimkaus projektą. Statyba rūpinosi klebonas Gediminas Norvilas. Lėšos surinktos iš parapijiečių, Akmenės savivaldybės, kurato­rių vokiečių (padovanojo varpus).
Architektūra
Bažnyčia palyginti nedidelė, stačiakampio pla­no, su iškištu bokštu, bokšteliu, trisiene apside. Statybai panaudotos baltos silikatinės plytos, pilkas akmuo. Priekinio fasado kampe pastatytas atviras priengis. Bokštas stačiakampis, dviejų nevienodo dydžio tarpsnių su piramidiniu stogu, siaurais stačiakampiais ir trapeciniais langais, durimis su stogeliu. Šoniniai langai taip pat siauri.
Statinio vidus halinis, vienos navos, interjere vyrauja tinkuotos baltos sienos. Grindys išklotos plytelėmis. Lubas atstoja ažūrinės gegnės. Presbiterijos šone įrengta zakristija. Vietoje altoriaus stovi juodo granito, paprastų geometrinių formų staliukas ir medinis drožinėtas piupitras. Ant sienos kabo dailininkės Rūtos Kučinskaitės tapytas tradicinės ikonografijos pa­veikslas „Švč. Mergelės Marijos ėmimas į dangų" (drobė, alie­jus). Kryžiaus kelio stočių vaizdai profesionaliai pertapyti.
Kozluvka
Kozluvka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Raigardo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietus nuo Raigardo, apie 17 km į rytus nuo Grajevo ir apie 69 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Atrofija
Atrofija ( – nuvytimas) – ląstelių, audinių arba organų sumažėjimas ir funkcijos susilpnėjimas arba visiškas išnykimas.
Būna fiziologinė ir patologinė atrofija:
Vosbučiai
Istorija
Vosbučiai istoriniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėti 1593 m. Tarybiniais metais priklausė Pajieslio apylinkei.
Šaltiniai
thumb|left|250px|Seno akmeninio pastato (turbūt priklausė [[palivarkas|palivarkui) liekanos]]
Aramavičius
Aramavičius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Aramavičienė (ištekėjusi moteris) ir Aramavičiūtė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Vidas Lauruška
Vidas Lauruška (g. 1950 m. lapkričio 3 d. Šiauliuose) – fizikas, profesorius, Šiaulių universiteto rektorius (2007–2012).
Biografija
1968 m. baigė Šilalės rajono Kvėdarnos vidurinę mokyklą. 1973 m. baigęs Vilniaus universitete fizikos studijas, pasiliko dirbti Fizikos fakultete. Po metų persikėlė į Šiaulius, kur pusę metų dirbo „Nuklono“ gamykloje, o nuo 1975 m. pradėjo dirbti Kauno politechnikos instituto Šiaulių vakarinio fakulteto Radiotechnikos ir elektrotechnikos katedroje. 2007–2012 buvo universiteto rektorius.
Akademinė veikla
Nuo 1975 m. įsijungė į prof. Kęstučio Kriščiūno mokslininkų grupę, kurios darbų tema – žmogaus ir mašinos sąveika. Tyrimų kryptis buvo susieta su neįgaliųjų reikmėmis: kaip, panaudojant žvilgsnį, balsą, judesius, valdyti kompiuterį, o panaudojant kompiuterį – valdyti aplinką, komunikuoti, integruotis į visuomenę. 1989 m. su bendraautoriais prof. Kęstučiu Kriščiūnu ir Vincu Lauručiu už darbą „Nauji žmogaus ir mašinos informacinės sąveikos būdai ir priemonės“ gavo Lietuvos valstybinę premiją mokslo ir technikos srityje.
Sid Meier's Railroads!
Sid Meier’s Railroads! yra verslo simuliacijos žaidimas, kurį sukūrė žaidimų projektuotojas Sid Meier. Žaidimas išleistas 2006 m. spalio 17 d. Tai Railroad Tycoon 3 tęsinys.
Apžvalga
Railroads! yra 3D kompiuterinės grafikos žaidimas ir vyksta realiu laiku. Žaidimas paremtas ekonomika – žaidėjai turi plėsti savo pramonę tiesdami geležinkelius. Žaidimo vietovės daug sudėtingesnės nei ankstesnėse dalyse: pilna kalnų, kalvų, upių, fjordų ir pan., lygumų, kur galima būtų tiesti tiesius bėgius, yra nedaug.
Žaidimą galima žaisti LAN tinkle ar internetu, vienu metu palaikomi keturi žaidėjai.
Scenarijai
Kaip ir prieš tai buvusios versijos, Railroads! siūlo įvairius istorinius scenarijus, tokiose vietose kaip Pietvakarinės Amerikos valstijos, Jungtinė Karalystė ir Vokietija.
Kritinis priėmimas
IGN žaidimu davė „8,0“ arba „įspūdingas.“
Hualkanas
Hualkanas arba Rachopakinanas  – Andų viršukalnė Peru, Ankašo departamente, Asunsjono provincijoje, Baltojoje Kordiljeroje. Aukštis 6122 m.
Sankt Peterburgas
Sankt Peterburgas, anksčiau žinomas kaip Petrogradas (1914–1924) ir Leningradas (1924–1991) – miestas Šiaurės Vakarų Rusijoje, svarbus jūrų uostas; Leningrado srities centras. Įkurtas 1703 m. gegužės 27 d., tarp 1712–1728 m. ir 1732–1918 m. buvo Rusijos imperijos sostine.
Tai antrasis pagal dydį Rusijos miestas, ketvirtasis pagal dydį Europos miestas ir pats šiauriausias milijoninis miestas. Mieste yra Pulkovo oro uostas, jūrų (prie Suomijos įlankos), upių (prie Nevos žiočių) uostai. Išvystyta mašinų pramonė, juodoji ir spalvotoji metalurgija, chemijos, lengvoji, maisto, poligrafijos pramonė. Veikia metropolitenas, išplėtotas tramvajaus, troleibusų ir autobusų transportas.
Istorija
Miestą įkūrė Rusijos caras Petras I 1703 m. gegužės 27 d., atkovojus šias žemes iš Švedijos. Miestą pavadino savo globėjo Šv. Petro garbei. Miestas iškart tapo Rusijos sostine (1712–1728 m. ir 1732–1918 m.), svarbiu prekybos su Vakarais uostu. 1724 m. caras įkūrė akademinį universitetą ir mokslų akademiją. XIX a. pabaigoje nutiestas Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. Buvo gubernijos ir generalgubernijos centras.
Petrograde 1917 m. įvyko Vasario ir Spalio revoliucijos. Antrojo pasaulinio karo metu miestą 871 dienų buvo apsupę vokiečiai, miestas gyveno blokados sąlygomis. 1945 m. suteiktas miesto-didvyrio vardas.
1955 m. buvo atidarytas metropolitenas.
Miesto istorinis centras nuo 1990 m. yra UNESCO pasaulio kultūros vertybių sąraše.
Geografija
Sankt Peterburgas įsikūręs Nevos upės žiotyse, prie Suomijos įlankos (Baltijos jūra).
Architektūra
Mieste daug XVIII – XIX a. architektūros ansamblių: Petropavlovsko tvirtovės kompleksas, Smolnis, Rūmų aikštė su Žiemos rūmais ir Aleksandro kolona, Senato aikštė su paminklu Petrui I ir Šv. Izaoko katedros soboru, Nevos prospekto ansamblis, Kazanės soboras, Ostrovskio aikštė su Akademiniu dramos teatru ir Rusijos nacionaline biblioteka, Menų aikštė su Rusų muziejumi, Marso lauku, Vasaros sodu ir Inžinierių pilimi.
Klasicizmo paminklai: Dailės akademija (1764–1788 m.), Admiralitetas (1806–1823 m.), Kalnų institutas (1806–1811 m.), Narvos vartai (1827–1834 m.), daug tiltų (taip pat ir pakeliamų). Sankt Peterburgo priemiesčiuose yra rūmų ir parkų ansambliai (Peterhofas, Puškinas arba Carskoje Selo, Gatčina ir kt.).
Kultūra
Sankt Peterburge yra Rusijos mokslų akademijos centras, daug mokslo institutų, 43 aukštosios mokyklos (tarp jų – universitetas, konservatorija). 16 profesionalių teatrų (žymiausi – operos ir baleto, dramos), didelės bibliotekos (nacionalinė biblioteka, mokslų akademijos biblioteka), 43 muziejai (žymiausi – Ermitažas, antropologijos ir etnografijos, mokslo ir tyrimų), vienas seniausių šalyje Leningrado zoologijos sodas.
Sportas
Sankt Peterburge vyko 2000 m. ir 2016 m. Pasaulio ledo ritulio čempionatas. Sužaistos 2017 m. FIFA konfederacijų taurės ir XXI pasaulio futbolo čempionato varžybos.
Miestas turi UEFA Europos lygoje ir Rusijos Premjer lygoje žaidžiantį FK Zenit Sankt-Peterburg futbolo klubą, Kontinentinėje ledo ritulio lygoje besivaržantį SKA Sankt-Peterburg ledo ritulio klubą bei Vieningoje lygoje ir Eurolygoje dalyvaujančią BC Zenit Sankt-Peterburg krepšinio komandą. Kiti mažiau pajėgūs klubai: FK Dinamo Sankt-Peterburg, BC Spartak Sankt-Peterburg.
Nuorodos
Valdžios svetainė: Turistams: Muziejai ir kiti objektai: Sankt Peterburgo laikas ir orai: Sankt Peterburgo transportas ir žemėlapiai: Sankt Peterburgo medija: Sankt Peterburgo tiosioginio stebėjimo internetu vaizdo kameros ir nuotraukos:
Aramavičiūtė
Aramavičiūtė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Aramavičienė (ištekėjusi moteris).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Aramavičius.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Vaira Vīķe-Freiberga
thumb|300px|[[George Walker Bush, Vaira Vīķe-Freiberga, Arnold Rüütel ir Valdas Adamkus Rygoje 2005 m. gegužės 7 d.]] Vaira Vykė-Freiberga (Vaira Vīķe-Freiberga, g. 1937 m. gruodžio 1 d. Rygoje) – šeštoji Latvijos prezidentė, pirmoji šalies prezidentė moteris. Vadovavo nuo 1999 iki 2007 m.
Biografija
Vairos Vykės-Freibergos tėvai buvo karo pabėgėliai. 1944 m. jie emigravo iš Latvijos; Vokietija, Marokas ir Kanada vėliau tapo jų laikinaisiais namais. Tėvas – jūreivis Kārlis Vīķis, motina – Annemarija Vīķe (mergautinė pavardė Raņķe).
Kanadoje Toronto universitete bei McGill universitete studijavo psichologiją, 1965 m. apgynė psichologijos mokslų daktarės vardą. 1965–1998 m. dėstė psichologiją Monrealio universitete. Greta mokslinės veiklos aktyviai veikė Išeivijoje, tyrinėjo latvių dainas. 1998 m. grįžo į Latviją, ėmė vadovauti Latvijos institutui.
2005 m. gavo Hannah Arendt apdovanojimą už savo politinę mąstyseną.
2006 m. rugsėjo 15 d. – trijų Baltijos valstybių iškelta jos kandidatūra JTO generalinio sekretoriaus postui užimti. Spalio 5 d. Prezidentė atšaukė savo kandidatūrą.
Asmenybė
Nepartinė prezidentė nuo pat pradžių pasisakė už vakarietišką kryptį bei integraciją į euroatlantines struktūras. Dėl savo laisvo, nevaržomo, betarpiško bendravimo mėgstama Latvijos gyventojų.
Be gimtosios latvių kalbos, Vaira Vykė-Freiberga laisvai šneka angliškai, prancūziškai ir vokiškai. Taip pat moka ispanų kalbą, truputį itališkai ir portugališkai. 1999 m. pradėjo mokytis rusų kalbos, tačiau išmokti jos Prezidentei nepavyko.
Persija Jakarta
„Persatuan Sepakbola Indonesia Jakarta“, o trumpiau „Persija Jakarta“ – Indonezijos futbolo klubas iš Džakartos. Namų rungtynes žaidžia „Gelora Bung Karno“ stadione.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1928 m. Daugkartiniai šalies čempionai (1931, 1933, 1934, 1938, 1954, 1964, 1973, 1975, 1979 m.)
Kolizijų teisė
Kolizijų teisė, kolizijos teisė (, konfliktų teisė) - teisės normos, kuriomis nustatoma taikytina teisė.
Teisės kolizija kyla tuomet, kai tuos pačius visuomeninius santykius skirtingai reguliuoja arba nustato skirtingas teisines pasekmes įvairios teisės normos, t. y. jos tarpusavyje koliduoja. Problema tampa sudėtingesnė, kai skirtingų teisės sistemų normos reguliuoja tą patį atvejį nevienodai, t. y. numato skirtingas teisines pasekmes. Taip pat gali būti, kad koliduoja ne tik teisės sistemos, bet ir teisinės sistemos (pvz., religinė teisė ir nacionalinė teisė).
Siekiant išvengti nepageidaujamų pasekmių, norint sureguliuoti tokius atvejus yra nustatomos kolizinės normos, pagal kurias sprendžiama, kokias teisės normas reikėtų taikyti, esant byloms arba teisiniams atvejams su vadinamuoju tarptautiniu elementu. Kolizijų teisė gali nustatyti imperatyvias normas arba suteikti santykių šalims pasirinkti taikytiną teisę (dispozityvumas). Pvz., sudarant santuoką, leidžiama pasirinkti, pagal kurios valstybės teisę bus teisiškai registruojamas civilinės būklės aktas - pagal vieno sutuoktinio pilietybės valstybės teisę, pagal vieno sutuoktinio gyvenamosios valstybės teisę, pagal abiejų sutuoktinių gyvenamąją vietą ar pan. Valstybinė teisė tokiu atveju gali taip pat įtvirtinti galimybę pasirinkti kitos teisinės sistemos teisę (santuokos atveju taikyti religines teisės normas, pvz., žr. bažnytinė santuoka).
Kolizijų teisė įtvirtinama privatinės teisės kodeksuose arba specialiuose įstatymuose (pvz., tarptautinės privatinės teisės įstatymas), tarpatautinėse sutartyse.
Araminas
Araminas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Araminienė (ištekėjusi moteris) ir Araminaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Amiloplastas
miniatiūra|dešinėje|230px|Amiloplastai [[bulvė|bulvių ląstelėse]] Amiloplastas ( 'krakmolas') – augalinės ląstelės bespalvė plastidė (leukoplastas), kurioje kaupiamas krakmolas.
Daug amiloplastų, kuriuose iš gliukozės sintetinamas krakmolas, turi gumbai, šakniastiebiai, endospermas ir kiti augalų organai, kaupiantys maisto medžiagas. Daug amiloplastų yra šaknies šalmelio centrinės dalies ląstelėse.
Grigiškė
Grigiškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 7 km nuo Naujojo Daugėliškio.
Stanislav Akanovič
Stanislav Akanovič (g. 1935 m. sausio 26 d. Vai­tie­šiū­nų kaime, Šal­či­nin­kų ra­j.) – pedagogas, Aukščiausios Tarybos – Atkuriamojo Seimo narys.
Biografija
1951 m. baigęs Ja­šiū­nų septynmetę mokyklą įstojo į Tra­kų mokytojų seminariją, kurią baigė 1955 m. 1967 m. baigė Vil­niaus aukštąją partinę mokyklą.
1990–1992 m. Aukščiausiosios Tarybos-Atkuriamojo Seimo deputatas. Balsuojant dėl Lietuvos Nepriklausomos Valstybės atstatymo susilaikė.
Navikai
Navikai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybės pietryčiuose, kairiajame Dysnos krante. Seniūnaitijos centras. Į pietus nuo kaimo telkšo daug Birvėtos žuvininkystės tvenkinių. Praeina kelias. Yra kapinės, žuvininkystės įmonė, parduotuvė, autoremonto įmonė.
thumb|left|160px|Koplytėlė kapinėse left|thumb|160px|Kaimo kryžius
Istorija
Tarybiniais metais priklausė Dysnos apylinkei, buvo Liudo Giros kolūkio centrinė gyvenvietė.
Janis Joplin
Janis Lyn Joplin (1943 m. sausio 19 d. Port Arture, Teksase, JAV – 1970 m. spalio 4 d. Los Andžele, Kalifornijoje) – amerikiečių dainininkė, muzikos aranžuotoja ir dainų kūrėja, daugiausia kūrusi roko, soul ir bliuzo muziką. Pasižymėjo stipriu mecosoprano vokalu. XX a. septintojo dešimtmečio pabaigoje ji debiutavo su grupe „Big Brother and the Holding Company“, vėliau pradėjo solo karjerą.
Biografija
Janis Joplin gimė inžinieriaus ir koledžo registratorės šeimoje. Jau būsimosios žvaigždės vaikystėje tėvai pastebėjo, kad Janis reikalauja daugiau dėmesio negu jaunesnieji jų vaikai Michael ir Laura.
Paauglystėje J. Joplin susidomėjo bliuzu. Ji klausė tokių atlikėjų kaip Bessie Smith ir Big Mama Thorton. Iš pradžių Janis dainavo bliuzą ir liaudies muziką su draugais. Janis tuo metu neišvengė psichologinių problemų, nes turėjo antsvorio, paauglės oda buvo labai spuoguota. Bendraklasiai net pravardžiuodavo J. Joplin kiaule.
1960 m. Janis Joplin baigė vidurinę mokyklą ir įstojo į Teksaso universitetą, bet studijų nebaigė. 1962 m., kai Janis metė studijas, vietiniame laikraštyje pasirodė straipsnis antrašte „She Dares to be Different“ („Ji išdrįso būti kitokia“).
Karjera
1963 m. Janis persikraustė į San Franciską. Jau 1964 m. ji padedama būsimojo Jefferson Airplane gitaristo Jorma Kaukonen ir perkusininkės Margaret Kaukonen įrašė pirmąsias savo dainas, tokias kaip „Typewriter Talk“, „Trouble In Mind“, „Kansas City Blues“, „Hesitation Blues“, „Nobody Knows You When You're Down And Out“, „Daddy, Daddy, Daddy“ and „Long Black Train Blues“.
Tuo metu atlikėja vis labiau klimpo į narkotikų liūną, buvo visiškai priklausoma nuo heroino. Draugai, sužinoję apie žalingus Janis įpročius, bandė ją įtikinti grįžti į Teksasą. Grįžusi į gimtinę Janis pakeitė gyvenimo būdą, ėmė vengti ne tik narkotikų, bet ir alkoholio, pakeitė stilių – pradėjo dėvėti ypač kuklias sukneles ir net baigė universitetą.
Big Brother and The Holding Company
1966 m. bliuzinis Janis Joplin vokalas sudomino psichodelinio roko grupę „Big Brother and The Holding Company“. Čikagoje grupė pasirašė kontraktą su nepriklausoma įrašų kompanija „Mainstream Records“, kuri nepaisė įsipareigojimų ir per mažai mokėjo. Tada „Big Brother and The Holding Company“ išvyko į Kaliforniją, kur Janis vėl įniko į narkotikus.
1967 m. Joplin susipažino su Country Joe McDonald, grupės Country Joe and the Fish nariu. Su Joe ji net keletą mėnesių gyveno kartu kaip pora. Tada Janis pradėjo dainuoti San Francisko klubuose, o 1968 m. debiutavo televizijoje ABC. Po to ji tapo žinoma kaip kolektyvo „Janis Joplin and Big Brother and the Holding Company“ narė.
The Kozmic Blues Band
Joplin paliko „Big Brother“ ir suformavo naują grupę, pavadinimu „The Kozmic Blues Band“. 1969 m. išleistas jų albumas vėliau tapo auksiniu, bet kritikai jų atliekamą muziką vis tiek vertino prieštaringai. Metų pabaigoje „The Kozmic Blues Band“ iširo. Tada Janis tapo „The Full Tilt Boogie Band“ nare ir kolektyvu buvo pakankamai patenkinta.
Full Tilt Boogie Band
Joplin vėl grįžo prie savo ankstesnių įpročių ir audringo gyvenimo. Trečioji grupė pavadinimu „Full Tilt Boogie Band“ susikūrė 1970 m. balandžio mėn. Joplin buvo patenkinta grupe, nes manė, kad tai tinkamiausia grupė jos muzikos žanrui.
Dainoje „Buried alive in the Blues“ (albumas „Pearl“) trūksta dainininkės vokalo, nes jį Joplin turėjo įdainuoti 1970 m. spalio 5 d.
Diskografija
Janis Joplin ir Jorma Kaukonen
Big Brother and the Holding Company
Kozmic Blues Band
Full Tilt Boogie
Big Brother & the Holding Company / Full Tilt Boogie
Vėlesnės kolekcijos
Įgytas bejėgiškumas
Įgytas bejėgiškumas – psichologinė būsena, kuomet žmogus ar gyvūnas atsisako imtis kokių nors veiksmų, nes nemano, kad yra pajėgus pakeisti esamą (nemalonią ar pavojingą) situaciją. Terminas įvestas JAV psichologo Martin Seligman. Įgytas bejėgiškumas mažina motyvaciją, skatina depresiją. Žmogus nuolat sau kartoja, kad jis negali pasikeisti, kad viskas, kas nesiseka, yra jo asmeninė kaltė, kad jam nieko nepavyksta atlikti teisingai. Įgytas bejėgiškumas tiesiogiai susijęs ir su nevisavertiškumo kompleksu.
Kuligai
Kuligai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Raigardo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į pietus nuo Raigardo, apie 19 km į rytus nuo Grajevo ir apie 65 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Žalioji (Kėdainiai)
Žalioji (seniau Zelionka) – kaimas Kėdainių rajono savivaldybėje, 11 km nuo Krakių, 2 km į pietus nuo Ažytėnų, Slabados miške, prie Ažyno upelio. Likęs kirtimas.
Ki Bo-Bae
Ki Bo-Bae (g. 1988 m. vasario 20 d.) – Pietų Korėjos šaulė iš lanko. Olimpinė čempionė.
Biografija
2012 m. vasaros olimpinių žaidynių komandinės rungties atrankoje Ki Bo-Bae kartu su Pietų Korėjos komanda pirmavo surinkusio 1993 taškus. Ketvirtfinalyje Pietų Korėjos rinktinė 11 taškų persvara įveikė Daniją, o pusfinalyje 15 taškų pranašumu įveikė Japoniją. Kovoje dėl aukos Pietų Korėja po dramatiškos kovos vos vienu tašku įveikė Kinijos rinktinę ir apgynė čempionių titulą. Individualios rungties atrankoje KiBo-Bae pirmavo jau po atrankinio šaudymo ir finale įveikusi šaulę iš Meksikos Aída Román pelnė antrąjį aukso medalį.
Aboisas
Aboisas  – miestas Dramblio Kaulo Kranto pietryčiuose, prie Bia upės, į šiaurę nuo Abi lagūnos. Pietų Komoės regiono administracinis centras. Keliai į Abidžaną, Abenguru, Takoradį, yra lėktuvų pakilimo takas. Palmių aliejaus gamybos pramonė, prekyba žemės ūkio produkcija.
Aboisas yra istorinės Sanvi valstybės žemėse. Čia dominuojanti tauta yra anjai.
Atanazas Miončinskis
Atanazas Miončinskis (1639–1723) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, Karūnos didysis medžioklis (nuo 1684 m.), Karūnos dvaro paiždininkas (1689–1713), Voluinės (1713–1723), Kšepicos vaivada (1677), Losicos, Kamenopolio ir Lucko (1681) seniūnas, Šventos Romos imperijos grafas (1683).
Biografija
Atanazas Miončinskis kartu su broliais Stanislovu ir Andžejumi buvo auklėjami savo motinos ir senelės. Jo tėvas, Černigovo pataurininkas ir Ostrogo ordinacijos pulkininkas, Petras Miončinskis buvo Belzo ir Rusios vaivados Jokūbo Sobieskio draugas. Jaunas Atanazas buvo būsimo Lenkijos karaliaus Jono Sobieskio pažįstamas. Artima pažintis su Sobieskių šeima suvaidino svarbų vaidmenį Miočinskiams ateityje.
1673 m. lapkričio 11 d. Atanazas Miončinskis dalyvavo Turkijos armijos sutriuškinime Chotyno mūšyje, kur vadovavo totorių dvaro įgulai ir buvo lengvai sužeistas. Už nuopelnus mūšyje buvo pasveikintas Vokietijos imperatoriaus Leopoldo I Habsburgo. 1675 metais vadovaujant raitelių būriui (2500 žm.) sutriuškino Krymo nurėdiną, 1676 metais gavo pulkininko titulą.
1676 metų rugsėjį-spalį Atanazas Miončinskis tapo šarvuotos įgulos vadovu ir dalyvavo Žuranovo mūšyje. 1677 m. vasario 20 d. gavo valdyti Kšepicko seniūniją, kurią 1711 metais užleido savo sūnui Petrui Miončinskiui. 1681 m. balandžio 2 d. karalius Jonas Sobieskis Atanazui Miončinskiui suteikė Losicko seniūniją, kurią vėliau jis užleido savo kitam sūnui Antonijui. Tais pačiais metais A. Miončinskis gavo valdyti Lucko seniūniją.
1683 metų rugsėjį Atanazas Miončinskis dalyvavo Vienos mūšyje. Jis vadovavo pulkui, sudaryto iš trijų vėliavų (dviejų vėliavų priešakyje stovėjo jo broliai Andžejus ir Stanislovas) ir dragūnų būriui. Jis vadovavo Lenkijos armijai persekiojant sumuštą turkų armiją, atsitraukiančiai į Vieną. Spalį dalyvavo Parkanų mūšyje. Kaip atlygį, Vokietijos imperatorius Leopoldas I suteikė jam ir jo palikuonims Šventosios Romos imperijos grafo titulą.
1684 m. liepos 17 d. Atanazas Miončinskis gavo Karūnos didžiojo medžioklio pareigybę. Karūnos didžiojo etmono Stanislovo Jano Jablonovskio dviejų karinių kampanijų dalyvis į Bukoviną (1685, 1691) ir Lenkijos karaliaus Jono Sobieskio dviejų kampanijų prieš Moldaviją (1686, 1691). 1689 metais Lenkijos karalius Jonas Sobieskis paskyrė Atanazą Miončinskį Karūnos dvaro paiždininkiu.
1695 metais dalyvavo Lvovo mūšyje su totoriais. Kartu su Janu Alekandru Jablonovskiu, Stanislovo Jano Jablonovskio sūnumi, vadovavo 6-tūkstantinei Lenkijos armijai mūšyje prieš 60-tūkstantinę Turkijos armiją. Mūšio metu Atanazas Miončinskis išgelbėjo etmono sūnų. Lenkai atlaikė pilną pergalę prieš turkus, kurie, nežiūrint į skaitmeninį pranašumą, prarado apie 12 tūkstančių žuvusių žmonių. 1706 metais 67-metis Atanazas Miončinskis dalyvavo Klišovo mūšyje su švedais.
Po karaliaus Jono Sobieskio mirties Atanazas Miončinskis 1697 metais elekciniame seime palaikė Saksonijos kurfiursto Augusto Stipriojo išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą. Už nuopelnus naujasis karaliaus paskyrė jam 6 tūkstančių lenkiškų auksinų pensiją iki gyvos galvos. 1713 metais Atanazas Miončinskis gavo Voluinės vaivados pareigybę ir atsisakė nuo Karūnos dvaro paiždininkio pareigybės savo žento Pranciškaus Maksimilijono Osolinskio, vėliau tapusio Stanislovo Leščinskio šalininku, naudai.
Ne kartą buvo renkamas pasiuntiniu į seimą, naudojosi Lenkijos karalių Jono Sobieskio ir Augusto Stipriojo simpatijomis.
1723 metais Atanazas Miončinskis mirė ir buvo palaidotas savo Macejevo dvare, Voluinėje. Paliko po savimi didelį palikikmą (426 kaimai ir 22 miestai), kurio dėka Miončinskių giminė tapo viena iš garsiausių ATR šeimų.
Šeima
Apie 1670 metais vedė Eleną Luščkovską. Vaikai:
Grand Theft Auto Advance
Grand Theft Auto Advance – GTA serijos žaidimas, kuris skirtas tik Game Boy Advance konsolėms.
Siužetas
thumb|left|Mike
Grand Theft Auto Advance veiksmas vyksta Liberty City mieste, 1999 m. po Grand Theft Auto: Liberty City Stories įvykių. Kolumbietis Mike su savo draugu Vinnie planuoja išskristi iš Liberty City į Kolumbiją ir ten pradėti naują gyvenimą, bet išskristi jiems trukdo skolos su donu Leone Salvatore. Norėdamas grąžinti skolas Mike dirba donui Salvatore. Po įvykdytų darbų pas Salvatore Maikui paskambina Vinnie ir pasako, kad laikas išvykti į Kolumbiją, bet tada automobilis, kuriame sėdėjo Vinnie sprogsta ir jis miršta. Tada Mike lieka Liberty City ieškoti žudiko ir nori jam atkeršyti už draugo žmogžudystę. Ieškodamas žudiko Mike susitinka daug įtakingų asmenų, kurie jam duoda pelningų užduočių ir informacijos apie žudiką.
Garso takelis
Grand Theft Auto Advance yra 3 radijo stotys: Playback FM, Flashback FM, LCTR (Liberty City Talk Radio).
Tartu sutartis (Rusija–Suomija)
right|150px|thumb|Suomijos-Rusijos siena, nustatyta Tartu sutartimi. Petsamo (raudona) perėjo Suomijai. Repola ir Porajärvi (žalia) grąžinta Rusijai.
Tartu taikos sutartis – sutartis tarp Suomijos ir Tarybų Rusijos. Pasirašyta 1920 m. spalio 14 d. po keturis mėnesius trukusių derybų. Sutartis nustatė sieną tarp Suomijos ir Tarybų Rusijos po Suomijos pilietinio karo ir Suomių savanorių ekspedicijų Rusijos rytų Karelijoje.
Sutartis patvirtino senąją sieną tarp Didžiosios Suomijos kunigaikštystės ir Rusijos imperijos. Papildomai Suomija gavo Petsamo uostą, kurį caras Aleksandras II dar 1864 m. buvo sutikęs išmainyti į dalį Karelijos sąsmaukos. Suomija taip pat sutiko grąžinti okupuotas Repolos (prijungta per Vienos ekspediciją) ir Porajärvi (prijungta per Aunuso ekspediciją) teritorijas Rusijos Rytų Karelijoje. Rusija įsipareigojo suteikti laisvą kelią Nevos upe prekybiniams laivams iš Suomijos uostų Ladogos ežere į Suomijos įlanką. Suomija įsipareigojo nuginkluoti Ino tvirtovę, stovinčią priešais Kronštatą, demilitarizuoti salas Suomijos įlankoje.
Tarybų Rusija sulaužė sutartį 1939 m., pradėdama Žiemos karą.
Azerbaidžano futbolo varžybos 1996–1997 m.
Azerbaidžano futbolo varžybos 1996–1997 m.
Komandų rikiuotė
Čempionas buvo išaiškintas unikaliu būdu: lygiagrečiai su pagrindinių komandų pirmenybėmis, taip pat vyko jaunių iki 15 metų (U-15) ir iki 16 metų (U-16) pirmenybės, kuriose dalyvavo ne visų klubų komandos. Čempionas nustatytas prie pagrindinės komandos iškovotų taškų pridedant jaunių komandų pusę taškų – juo tapo Qarabag Agdam klubas. Tačiau, silpniausiomis komandoms nustatyti buvo pasirinkta įprastinė praktika (pagrindinės komandos taškai pirmenybėse). Nei ligi tol, nei vėliau tokia unikali praktika nebuvo taikyta nei Azerbaidžane, nei kitose UEFA regiono šalyse.
Kompetencija (teisė)
Kompetencija – institucijos, pareigūno, kito oficialiai veikiančio asmens teisių ir pareigų visuma, įgaliojimai.
Kompetenciją nustato teisės normos, įtvirtina atitinkami teisės norminiai aktai – specialūs arba bendrieji, skirti nebūtinai atitinkamo subjekto teisiniam statusui reguliuoti.
Institucijos, pareigūnų kompetenciją apibrėžia atitinkamos organizacijos įstatai, taip pat nuostatai, pareigybinės instrukcijos. Apibrėžtumo ir aiškaus įvardijimo būtinybė kyla iš įgaliojimų delegavimo principo, kai tam tikras galias turintis teisės subjektas negali pats tiesiogiai vykdyti visų ar dalies galių, tačiau praktinis jų panaudojimas yra būtinas, užtikrinant kokią nors veiklą, organizacijos ar sistemos funkcionavimą ir siekiant teisinio tikrumo, kitų asmens teisių ir teisėtų interesų nepažeidimo. Pvz., valstybinės institucijos gali veikti tiek, kiek joms yra pavesta. Kompetencijos peržengimas gali būti laikomas pažeidimu (teisės pažeidimas).
Geomorfologija
|thumb|300px|Žemės reljefo modelis thumb|300px|Cono de Arita, [[Saltos provincija|Saltos (Argentina)]] Geomorfologija – mokslas apie Žemės reljefo formas, jų susidarymo ir vystymosi dėsningumus. Taip pat tai mokslas apie procesus, sukūrusius reljefą.
Žemės reljefas keitėsi dėl įvairių procesų. Šiuos procesus galima suskirstyti į tris grupes: endogeninai, egzogeniniai ir antropogeniniai procesai. Egzogeniniai procesai: Endogeniniai procesai: Antropogeniai procesai:
XX a. geomorfologijos mokslo objektu tapo kitų planetų reljefo formos. Geomorfologai stengiasi suprasti ir paiškinti procesus, sukūrusius kitų planetų paviršių.
Taksonomija
Skirtingi procesai dominuoja skirtingu laiku ir mastu. Tam, kad būtų galima atskirti mastą, geomorfologai naudoja šią taksonominę skalę: Šis suskirstymas yra sąlyginis ir atskirais atvejais gali kisti.
Alkobendasas
Alkobendasas – miestas vidurio Ispanijoje, 13 km į šiaurę nuo Madrido (faktiškai jo priemiestis). Yra mokslo muziejus, krepšinio muziejus, išvystyta aukštųjų technologijų pramonė, su sostine sieja metropolitenas.
Abraitis
Abraitis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Abraitienė (ištekėjusi moteris) ir Abraitytė (mergautinė pavardė).
Šią pavardę turi šie garsesni asmenys:
Juozapas Sierakauskas
Juozapas Sierakauskas (m. 1748 m.) – Karūnos didysis sargybinis 1730-1748 m., Žitomiro seniūnas 1725-1727 m., karaliaus pulkininkas 1711 m., Alšėnų seniūnas, nuo Belzo vaivadijos Dzikovo konfederacijos kancleris 1734 metais , diplomatas.
Biografija
Buvo Belzo kašteliono Jono Adriaus Sierakausko ir jo pirmos žmonos Katerinos Stadnickos sūnus. Nuo 1692 mokėsi jėzuitų kolegiume, Liubline, po to tėvo nurodumu tarnavo Karūnos armijoje. 1697 metais buvo Alšėnų seniūnas. Elekcijoje atidavė savo balsą už Frydrichą Augustą. 1707 metais dalyvavo Sandomiro onfederacijoje Lvove. 1720 metais dalyvavo seime kaip pasiuntinys nuo Belzo vaivadijos. 1722 metais buvo seime Varšuvoje. Pasiuntinys į 1729 metų seimą nuo Belzo vaivadijos .. 1730 metais tapo Karūnos didžiuoju sargybiniu.