Leoš_Janáček
Jaunystė ir mokslai
Grįžęs į Brno L. Janačekas įsidarbino Mokytojų institute, kuriame mokė būsimuosius mokytojus muzikos ir dainavimo. Jis taip pat grįžo apie 1 metus laiko vadovauti „Svatopluk“ klubo chorui, nenutraukė veiklos Senajame Brno vienuolyne ir 1876 m. pradžioje pradėjo vadovauti „Brno Beseda“ draugijos vyrų chorui. Ši muzikinė draugija turėjo neblogus finansavimo šaltinius ir nuosavą koncertų salę. L. Janačekas organizavo choro pertvarkymą į mišrųjį ir orkestro įsteigimą. 1878 m. L. Janačekas išlaikė grojimo smuiku egzaminą ir įgijo pilną muzikos mokytojo kvalifikaciją. Jis tęsė literatūrinę veiklą Prahos žurnale Cecilie ir rašė muzikinių renginių apžvalgas vietos Moravská žurnalui. 1878 m. L. Janačekas atliko pirmą kelionę į užsienį − pabuvojo Vokietijoje. Bemokydamas groti L. Janačekas įsimylėjo trylikametę Mokytojų instituto direktoriaus dukterį Zdenką Šulc (Šulcovą), būsimą žmoną. 1879 m. spalį L. Janačekas pradėjo studijuoti Leipcigo konservatorijoje. Tačiau mokslų kokybė joje buvo gana žema ir kelis mėnesius po to 1880 m. L. Janačekas persikėlė mokytis į Vienos konservatoriją. Baigęs tobulinimąsi, L. Janačekas grįžo į Brno, kur 1881 m. buvo paskirtas naujai įsteigtos vargonininkų mokyklos direktoriumi. Prie mokyklos organizavimo jis pats reikšmingai prisidėjo ir jai vadovavo beveik keturis dešimtmečius, joje buvo ugdomi vargonininkai, chorvedžiai, muzikos mokytojai, dirigentai. Iki gyvenimo pabaigos L. Janačekas buvo aktyvus vietos spaudoje, rašė apžvalgas, feljetonus, teorinius straipsnius apie muziką. thumb|left|220px| Leošo Janačeko ir Zdenkos Šulc priešvestuvinė nuotrauka, 1881 m. 1881 m. liepos 13 d. L. Janačekas vedė Zdenką Šulc, kuriai tuo metu nebuvo šešiolikos (gimusi 1865 m. liepos 20 d.). Jis jai dar prieš vestuves pareiškė, kad jam nepatinka jos tėvai. Dar metų pradžioje matyti, kad buvo kilę nesusipratimai tarp jo ir Zdenkos tėvo Emilijano. L. Janačekas pareikalavo, kad vestuvės vyktų čekiškai, tuo papiktindamas Zdenkos tėvus. To meto Čekijoje intelektualiniai ir kultūriniai visuomenės sluoksniai kalbėjo vokiškai, čekų kalba buvo laikoma prasčiokiška liaudies kalba. Vos pradėjęs bendrą gyvenimą su Zdenka, Leošas iš jos pareikalavo namie kalbėti čekiškai. Nors Leošas uždirbdavo pakankamai sau ir Zdenkos tėvai jai mokėdavo išmoką, tačiau šeimai trūko pinigų, nes Leošas išlaikė savo motiną ir brolį bei turėjo apmokėti praeities skolas. Jis pasisavino Zdenkos tėvų išmokas ir neleido jai tvarkyti savo finansų. Zdenkos tėvams buvo uždrausta ją aplankyti Janačekų namuose ir duktė galėjo tik apsimestina dingstimi pas juos nueiti. Leošo motina Amelija tikriausiai nemėgo marčios. Ji tikriausiai puoselėjo viltis gyventi pas jaunavedžių porą, bet buvo priversta išsikraustyti iš Brno į kaimą. „Leošas visuomet apie ją kalbėdavo taip, tarsi jai aš nepatikčiau ir ji būtų nelaiminga su manimi“ − rašė Zdenka. Kita citata: „Neskaitant mano vyro laukinių aistros proveržių, nebuvo jokio meilumo ir šilumos, prie kurių aš buvau pripratusi namie“. Zdenkai tapus nėščia vyras neparodė jokio džiaugsmo. Ji gimdė viena ir Leošas neslėpė nepasitenkinimo dėl vaiko lyties, kai 1882 m. rugpjūčio 15 d. gimė duktė Olga. Susvetimėję vyras ir žmona legaliai atsiskyrė, Zdenka su dukterimi Olga grįžo gyventi į tėvų namus. Tuo metu tiek dėl šeimyninio gyvenimo, tiek dėl neįkvepiančių studijų Leipcige ir Vienoje, Leošas buvo nustojęs rašyti muziką. Po dvejų metų jis atgaivino santykius su žmona, kurie visą laiką po to buvo įtempti, nepastovūs ir pora niekuomet teisiškai neišsiskyrė nepaisant Leošo ryšių su kitomis moterimis.