cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Baltasis fosforas
Fosforiniai ginklai I ir II pasauliniuose karuose
Pirmajame pasauliniame kare minosvaidžių minas, artilerijos sviedinius, raketas ir granatas su fosforu naudojo JAV, Didžioji Britanija ir kitų Britų Tautų Sandraugos šalių bei Japonijos armijos tiek kaip padegamuosius, tiek kaip dūminius ginklus.
Vandalai
thumb|250px|Didysis tautų kraustymasis Romos imperijos teritorijoje. Mėlynai pažymėtas vandalų judėjimas Vandalai – gimininga gotams rytų germanų gentis, V a. per Didįjį Tautų kraustymąsi įsiveržusi į Romos imperiją ir sukūrusi valstybę Šiaurės Afrikoje. 455 m. vandalai, vadovaujami Tenzericho, užpuolė ir užėmė Romą. 468 m. sutriuškino gausų prieš juos siųstą Bizantijos laivyną.
Electro-industrial
Electro-industrial – muzikos stilius, priklausantis EBM. Jis yra kito industrial muzikos stiliaus Post-Industrial atšaka.
Vandalai
Kilmė
Vandalai tapatinti su Pževorsko kultūra (gyvavusia pietų Lenkijos ir rytų Slovakijos teritorijoje) (žr. Andrzej Kokowski. Die Vandalen in Mitteleuropa). Prieštaringai vertinami galimi vandalų ryšiai su kita, kaip spėjama, germanų gentimi lugiais (lygiais). Gali būti, kad lugiai buvo ankstesnis vandalų pavadinimas arba vandalai priklausė lugių sąjungai.
Electro-industrial
Šis muzikos stilius atsirado apie 1980–1990 metus (tiksli data nežinoma). Žymiausi atlikėjai: Android Lust, Front Line Assembly, Hocico (ankstyvoji kūryba), Wumpscut, Skinny Puppy ir kiti.
Baltasis fosforas
Fosforiniai ginklai I ir II pasauliniuose karuose
Antrojo pasaulinio karo metais Didžiosios Britanijos armijai buvo gaminamos padegamojo butelio tipo fosforinės granatos, kurios buvo skirtos atremti galimam Vokietijos kariuomenės išsilaipinimui į Didžiąją Britaniją.
Vandalai
Vietovardžiai
Žymiausia vietovė, išlaikiusi vandalų pavadinimą, yra Ispanijos sritis Andalūzija, pradžioje vadinta Vandalūzija, o vėliau arabų – al-Andalus.
Reikšmė
Pavadinimas daugelyje kalbų tapo bendriniu ir apibūdina kultūros ir materialinių vertybių niokotoją, gadintoją.
Baltasis fosforas
Fosforiniai ginklai I ir II pasauliniuose karuose
JAV kariuomenė naudojo padegamąsias fosforines minosvaidžių minas.
Vokietijos, Didžiosios Britanijos ir JAV aviacija naudojo fosforines padegamąsias aviacines bombas.
FK SKVIČ
Minsko SKVIČ – Baltarusijos futbolo klubas iš Minsko.
Baltasis fosforas
Fosforiniai ginklai I ir II pasauliniuose karuose
Padegamųjų ginklų naudojimas prieš civilius uždraustas 1980 m. JTO konvencija.
FK SKVIČ
Istorija
Klubo ištakos siekia 2000 m., kai buvo suburta „Lokomotyvo“ ekipa. Antroje lygoje užėmė pirmą vietą, kuri leido jiems kilti į Pirmą lygą. 2002 m. Pirmoje lygoje liko trečioje vietoje, bet buvo perkelti į Aukščiausią lygą. Joje nepavyko įsitvirtinti ir po sezono elito divizione vėl iškrito į Pirmą lygą. 2004 m. tapo Pirmos lygos nugalėtojais ir vėl iškopė į Aukščiausią lygą. 2005 m. elito divizione buvo vienuolikti, o 2006 m. užėmė 13 vietą ir iškrito į Pirmą lygą. 2007 m. Pirmoje lygoje liko trečioje vietoje, bet iškopė į Aukščiausią lygą. 2008 m. Lokomotyvas liko 14 vietoje tarp 16 dalyvių ir iškrito į Pirmą lygą. Nuo 2009 m. klubas žinomas kaip SKVIČ ir eilę metų žaidė Pirmoje lygoje.
Baltasis fosforas
Sauga
Pirmiausia, reikia atsiminti, kad negalima liesti fosforo dalelių tiek ant drabužių, tiek ant odos. Antra taisyklė – pažeistas kūno vietas, daiktus ant aukos gausiai drėkinti vandeniu.
FK SKVIČ
Istorija
Galiausiai, 2014 m. komanda buvo išformuota, o klubas likviduotas.
Baltasis fosforas
Sauga
Griežtai draudžiama tokias žaizdas gydyti vandenilio peroksidu, taip pat negalima naudoti vatos (naudoti tik tvarstį). Jei nukentėjusysis sąmoningas, gali prireikti bet kokių nuskausminamųjų ir raminamųjų. Norint greitai pašalinti toksinus iš organizmo, naudojami sorbentai, tokie kaip aktyvuota anglis.
Bukėnai
Bukėnai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 6,5 km į pietryčius nuo Kupiškio, abipus plento Kupiškis–Utena. Per kaimą eina senasis kelias iš Kupiškio į Šimonis. Iš pietvakarių prieina Šepetos pelkė, o iš šiaurės – Juodyno miškas.
Etimologija
Manoma, kad kaimo pavadinimas kilo iš pavardės Bukėnas.
Istorija
Anksčiau kaimas vadintas Jodkonimis arba Jotkonimis, iki XVII a. priklausė karališkajai Pienionių seniūnijai. Karaliaus privilegija Jodkonys su Nevelionimis-Puponimis 1612 m. atskirti nuo seniūnijos Pelyšų vaitijos ir perduoti valdyti Jurgiui Suliatickiui su žmona kunigaikštyte Zofija Južankai Giedraityte kaip atlygis už nuopelnus. Nuo tada abi apylinkės vadinamos Bukonimis.
1934 m. išskirstytas į vienkiemius.
Žemieji Rusokai
Žemieji Rusokai – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Avižienių, 1 km į vakarus nuo Riešės, prie Riešės upelio. Praeina Riešės–Bendorių kelias.
thumb|left|250px|Kryžius pakelėje
Veliuonos herbas
Veliuonos herbas – vienas Veliuonos heraldinių atributų.
Aprašas
Žydrame lauke plaukiantis auksinis karpis raudonais pelekais ir trimis aukštyn kyšančiais sidabriniais vilko dantimis.
Istorija
Anot Edmundo Rimšos, Veliuonos miesto heraldikos istorija yra gan neaiški: nors miestas turi ilgą istoriją, heraldinis palikimas skurdus, nėra išlikusių XVI–XVII a. herbų piešinių. Ankstyviausias išlikęs herbo piešinys yra iš XVIII a. pabaigos, jame vaizduojamas karpis su vilko dantimis. Manoma, kad žuvis simbolizuoja prie vandens esantį miestą, kuriame verčiamasi laivyba, žvejyba. Tuo tarpu vilko dantys kildinami iš Batorų giminės herbo, nes Steponas Batoras prisidėjo prie Veliuonos savivaldos stiprinimo ir 1580 m. patvirtino miesto herbą.
1992 m. spalio 7 d. LR AT dekretu patvirtintas dabartinis herbas.
Makštutis
Makštutis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Makštutienė (ištekėjusi moteris) ir Makštutytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kakija
Kakija graikų mitologijoje – ydų ir sugedusios moralės deivė. Priešinga dorybės deivei Aretei. Vaizduojama kaip pasipūtusi, apkūni, labai išsidažiusi ir atvirai apsirengusi moteris. Tikėtina, kad buvo Niktės duktė, kadangi Naktis pagimdė įvairias pasaulio negandas.
Šimpeliškiai
Šimpeliškiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 6 km į pietus nuo Biržų, į vakarus nuo kelio.
Išlikęs senasis Šimpeliškių tiltas per Apaščią. Biržų krašto fotografai dažnai rinkdavosi šį tiltą savo darbams. Pastačius naują, gelžbetoninį tiltą senasis buvo menkai prižiūrimas ir pasmerktas pražūčiai, tačiau liko įamžintas žymiausių krašto menininkų. Tarpukariu vienoje tilto pusėje buvo Šimpeliškių pieno bendrovės gamybiniai pastatai ir sandėliai, o kitoje pusėje bendrabutis, kuriame gyveno pieninėje dirbę specialistai. Bendrabutis išliko iki šių dienų.
Istorija
XX a. tarpukariu kaime veikė Šimpeliškių pieno bendrovė. Jos akcininkais buvo broliai Yčai. Po Antrojo pasaulinio karo bendrovės pastatai buvo sunaikinti, o vaizdingoje vietoje buvo pastatyta ferma.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Goa Trance
Goa Trance - elektroninės muzikos žanras, taip pat terminas, bendras pavadinimas tokiems muzikos stiliams kaip Indian classical music, New beat, EBM, Acid house, Psychedelic rock.
Jis susikūrė XX a. devintojo dešimtmečio pabaigoje Goa (Indija), tada naudotas hipių subkultūros.
Ši muzika atliekama instrumentais: Roland TB-303, Roland TR-909, Roland SH-101, Clavia Nord Lead, Sekvencija, Sintezatorius. Žymesni atlikėjai: Doof, Oforia, Man With No Name, Cosmosis.
Šingečio departamentas
Šingečio departamentas yra vienas iš trijų Mauritanijos Adraro vilajoje esančių departamentų. Administracinis centras – Šingetis.
2000 m. Šingečio departamente gyveno 6 704 gyventojų.
Malevskis
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Malevskienė (ištekėjusi moteris) ir Malevskytė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Antanas Šleikus
Antanas Šleikus (1933 m. rugpjūčio 8 d. Sirvyduose, Kavarsko valsčius, Ukmergės apskritis – 2018 m. balandžio 24 d. Kavarske, Anykščių rajonas) – Lietuvos pedagogas, literatas, tautodailininkas.
Biografija
1941–1945 m. mokėsi Dabužių (Anykščių r.) pradžios mokykloje, 1953 m. baigė Kavarsko vidurinę mokyklą. 1953–1959 m. Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakultete studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą, įgijo filologinį išsilavinimą.
1958–1961 m. dirbo Kavarsko rajono laikraščio „Stalino vėliava“ redakcijoje literatūriniu bendradarbiu, atsakinguoju sekretoriumi, buvo Kavarsko rajono Vykdomojo komiteto Liaudies švietimo skyriaus inspektorius. 1962–1970 m. Kavarsko vidurinės mokyklos direktorius, 1970–1986 m. Ukmergės A. Smetonos ir Ukmergės 5-osios vidurinių mokyklų direktorių pavaduotojas. 1986–1991 m. Jono Basanavičiaus vidurinės mokyklos direktorius. Jo iniciatyva pastarajai mokyklai 1989 m. buvo grąžintas Jono Basanavičiaus vardas. Išėjęs į pensiją, dar kiek laiko dirbo Dabužių Konstantino Sirvydo pagrindinėje mokykloje (Anykščių raj.) mokytoju.
Palaidotas Kavarsko kapinėse.
Dozimetras
thumb|right|Dozimetras-radiometras „Сосна“ (СССР, 1992). Dozimetras – prietaisas, kuris rodo dozimetro savininko gautą radioaktyviosios spinduliuotės dozę. Šį prietaisą nešioja kiekvienas dirbantis su radioaktyviosiomis medžiagomis. Dozimetras turi fotojuostelę, kurią radioaktyvioji spinduliuotė apšviečia. Juostelė periodiškai išryškinama, o jos patamsėjimas rodo dozimetro savininko gautą spinduliuotės dozę. Šiuo metu dozimetrai gaminami dažniausiai su skaitmeniniais displėjais ir kuo mažesnės apimties. Kai kurie iš jų panašūs į rašiklius. thumb|left
Antanas Šleikus
Kūryba
Nuo 1995 m. Lietuvos kaimo rašytojų sąjungos narys. Sudarė, redagavo ir iliustravo Lietuvos kaimo rašytojų sąjungos Anykščių rajono skyriaus narių kūrybos almanachą „Prie Šventosios“ (1998 m.), taip pat savo poezijos rinkinius „Gimtinės vėjas“ (1995 m.), „Vidudienio saulė“ (1999 m.). A. Šleikaus kūrybos buvo publikuota Lietuvos mokytojų poezijos rinktinėje „Pabūk džiaugsmu“ (1987 m.), Lietuvos mokytojų ir kultūros darbuotojų kūrybos almanache „Lėkimas virš žemės“ (2005 m.), Anykštijos autorių lyrikos rinkinyje „Išpažįstame šį jausmą ir meile vadiname“, Ukmergės „Poezijos pavasarėlių“ laureatų kūrybos almanache „Ten, kur Šventoji melsvą juostą pina“ (2007 m.).
Laisvalaikiu tapė paveikslus, organizavo jų parodas.
50 euro centų moneta
50 euro centų moneta – moneta, bendrųjų pusių dizainą sukūrė Luc Luycx iš Belgijos Karališkosios monetų kalyklos. Jose atvaizduota Europos Sąjunga arba Europa – šie atvaizdai simbolizuoja ES vienybę. 2 €, 1 €, 50, 20 ir 10 centų monetose atvaizduota Europos Sąjunga iki jos išsiplėtimo 2004 m. gegužės 1 d. arba nuo 2007 m. sausio 1 d. – geografinis Europos atvaizdas.
Istorija
miniatiūra|kairėje|Pirmosios laidos 50 centų Moneta į apyvartą išėjo 2002 m., kai eurų monetos ir banknotai buvo pradėti naudoti 12 euro zonos ir su ją susijusių valstybių. Bendrąją pusę (reversą) sukūrė Luc Luycx iš Belgijos Karališkosios monetų kalyklos. Monetos nuo 1 iki 5 centų vaizdavo Europos Sąjungos vietą pasaulyje (tarp Afrikos ir Azijos), o monetos nuo 10 centų iki 2 eurų vaizdavo ES narių teritorijas iki 2004 m. išsiplėtimo.
Tuo metu 15 šalių (euro zonos + Monako, San Marino ir Vatikano) monetų nacionalinės pusės buvo sukurtos pagal nacionaliniu mastu įvykusius konkursus, tačiau tam tik reikalavimai buvo privalomi ir nacionalinėms pusėms (pvz., turi būti pavaizduota 12 žvaigždžių, daugiau žr. eurų monetos). Iki 2008 m. buvo draudžiama keisti nacionalines puses, išskyrus monarcho (kurio portretas būdavo dažnai vaizduojamas) mirties ar sosto perdavimo atveju. Taip nutiko Monakui ir Vatikanui (Vatikanas turėjo dar ir tarpinį dizainą, kol buvo išrinktas naujas Popiežius). Dėl naujų taisyklių, kuriose buvo reikalaujama, jog ant monetų nacionalinės pusės būtų užrašytas šalies pavadinimas, įvyko keletas pokyčių (Suomijos ir Belgijos monetose nebuvo užrašyti šalių pavadinimai). Po 2004 m. ir 2007 m. ES išsiplėtimo bei numanomų kitų išsiplėtimų monetų nuo 10 centų vertės dizainas 2007 m. buvo pakeistas taip, kad vaizduotų visą Europos žemyną. Šis naujesnis dizainas Italijos, San Marino, Vatikano, Austrijos ir Portugalijos monetose vaizduojamas nuo 2008 m. 1, 2 ir 5 centų monetų dizainas keičiamas nebuvo, nes senųjų narių kontūrai buvo išryškinti labai blankiai, taigi nuspręsta, jog keisti dizainą neverta.
Dizainas
miniatiūra|50 euro centų briauna 50 euro centų monetos yra pagamintos iš Šiaurės aukso. Jų skersmuo yra 24,25 mm, storis – 2,38 mm, o svoris – 7,80 g. Monetų briauna rantuota.
Bendroji pusė (reversas)
Bendrosios pusės dizainą sukūrė Luc Luycx. Monetos kairėje, vaizduojama Europos Sąjunga iki jos išsiplėtimo 2004 m. gegužės 1 d. arba nuo 2007 m. sausio 1 d. – geografinis Europos atvaizdas. Šešios plonos linijos vertikaliai eina už Europos arba Europos sąjungos ir abejose linijų pusėse yra po vieną žvaigždę (iš viso 12 žvaigždžių kaip ir Europos Sąjungos vėliavoje). Viduryje, dešinėje, pavaizduotas didelis skaičius 50, o šalia jo mažomis raidėmis tekstas „EURO CENT“. Nominalo dešinėje pusėje galima įžiūrėti autoriaus inicalus LL.
Nacionalinė pusė (aversas)
Monetų aversas kiekvienoje šalyje skiriasi. Visuose aversuose turi būti pavaizduota 12 žvaigždžių (dažniausiai – ratu aplink nacionalinį dizainą), šalies inicialai bei kaldinimo metai. Nacionalinėje pusėje negalima pakartoti monetos vertės užrašo, nebent šalies kalboje naudojama ne lotynų abėcėlė (šiuo metu tik ant Graikijos ir Austrijos monetų nacionalinės pusės užrašyta monetos vertė. Ant graikų monetų yra užrašas „50 ΛΕΠΤA“, o ant austrų – „50 EURO CENT“).
Jurgis Glušauskas
Jurgis Glušauskas-Arminas (1909 m. balandžio 23 d. Balbieriškyje, Marijampolės apskritis – 1970 m. kovo 19 d. Adelaidėje, Australija) – Lietuvos spaudos darbuotojas, Australijos lietuvių visuomenės veikėjas.
Biografija
1935 m. Valstybinėje egzaminų komisijoje Kaune įgijo brandos atestatą. Sovietams okupavus Lietuvą, nuo 1940 m. birželio 22 d. Kauno apskrities viršininkas, 1940–1941 m. miško pramonės liaudies komisaras. Kartu palaikė ryšį su antisovietine rezistencija.
1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1948 m. Niurnberge baigęs aukštuosius prekybos mokslus persikėlė į Australiją. Dvejus metus dirbo „Leigh Creeko“ (Pietų Australijos valstija) rusvųjų anglių kasykloje, gyveno palapinėje. 1948 m. išleido pirmąjį Australijoje lietuvišką laikraštį „Australijos lietuvis“, redagavo jį iki 1956 m. Nuo 1949 m. gyveno Adelaidėje. Adelaidės universitete baigė ekonomiką.
1951 m. įsteigė pirmąją Australijoje lietuviškų knygų leidyklą „Australijos lietuvis“, kuri veikė iki 1956 m. Joje 1951 m. išleido pirmąją Australijoje spausdintą lietuvių knygą – Pulgio Andriušio „Sudiev, kvietkeli“, iš viso išleido apie 10 knygų. 1957 m. įsteigė Lietuvių biblioteką, joje veikė ir savaitgalio mokykla. Dalyvavo Australijos lietuvių bendruomenės veikloje, įvairiuose komitetuose, komisijose. Leido Adelaidės lietuvių biuletenį „Lietuvių žinios“.
Karolis II
Karolis II tai:
Medemrodės apylinkė
Medemrodės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės vakarų Lietuvoje.
KK108
miniatiūra|260px|right|Prie posūkio link [[Karmazinų piliakalnis|Karmazinų piliakalnio]]
Žemliai
Žemliai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Savičiūnų, prie Svyruonėlės upelio, persimaišęs su Žemaitėliais ir Kalesninkais. Praeina kelias.
KK108
Krašto kelias 108 – kelias nuo Vievio iki Nemenčinės. Kelio ilgis – 53,71 kilometro. Kelyje „juodųjų dėmių“ nėra.
Kelias prasideda ties Vieviu. Eina Elektrėnų ir Vilniaus rajono savivaldybių teritorijomis. Svarbiausios gyvenvietės – Vievis, Dūkštos (sankryžos, su ir ), Maišiagala (sankryža su automagistrale ) ir Nemenčinė. Baigiasi Nemenčinės apylinkėse, sankryžoje, su. Atkarpoje, tarp Vievio ir Dūkštų yra tiltas per Nerį.
Holos Šv. Antano Piečerskio cerkvė
'''Holos Šv. Antano Piečerskio cerkvė''' – cerkvė, esanti Holos kaime Lenkijoje. Cerkvė priklauso Horostitos Aukščiausiojo Viešpaties Kryžiaus parapijai. Medinė cerkvė pastatyta 1702 metais. 1966 m. gegužės 19 d. cerkvė buvo įtraukta į Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Stipulki Giemzinas
Stipulki Giemzinas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kulešės Košcelnės valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į rytus nuo Kuleše Košcelnės, apie 14 km į šiaurės rytus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 39 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 10 namų ir 52 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 9 namai ir 61 gyventojas.
Keistos dienos
Keistos dienos – 1995 m. JAV kiberpanko trileris, režisuotas Kathryn Bigelow. Scenarijų filmui parašė jos buvęs vyras James Cameron kartu su Jay Cocks. Filmas patyrė komercinę nesėkmę, JAV uždirbdamas tik dalį gamybai išleistų lėšų. Pagrindinį vaidmenį atlieka Ralph Fiennes.
Siužetas
1999-ųjų gruodis, Los Andželas patampa pavojinga karo zona. Grupė nusikaltėlių apiplėšia kinų restoraną. Įvykis įrašomas SQUID prietaisu, įrašą paleidus per MiniDisc tipo įrenginį, naudotojas geba išgyventi įrašytojo prisiminimus. Lenis Nero (akt. Ralph Fiennes), buvęs LAPD pareigūnas, prekiauja šiais SQUID įrašais juodojoje rinkoje.
Prostitutę, vardu Airis (akt. Brigitte Bako), metro stotyje persekioja du policijos pareigūnai, bet jai pavyksta pasprukti. Kiek vėliau ji įmeta į Nero mašiną diską, su filmuota medžiaga ir pasirodžius policijai, pasišalina. Po kelių valandų Lenis gauna SQUID įrašą iš anoniminio siuntėjo, jame įrašytas Airis išprievartavimas ir nužudymas. Vėliau jis gauna dar keletą įrašų, viename jų įrašyta kaip tie patys policininkai nušovė reperį Džeriką (akt. Glenn Plummer). Baimindamasis, kad jo buvusią merginą Feit (akt. Juliette Lewis) gali ištikti toks pats likimas kaip ir Airis, jis imasi šių įvykių tyrimo...
Apdovanojimai
Saturno apdovanojimai
Nominacijos:
Laimėjo: K. Bigelow tapo pirmąja moterimi režisiere, pelniusia ši apdovanojimą.
Malinauskaitė
Malinauskaitė - lietuviška moteriškos giminės pavardė (mergautinė pavardė).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Malinauskienė (ištekėjusi moteris).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Malinauskas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Lieplaukės šv. Jurgio bažnyčia
'''Lieplaukės šv. Jurgio bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Lieplaukės kaime, prie Plungės-Telšių kelio.
Istorija
1844 m. įkurta parapija. Parapijiečių lėšomis 1861–1862 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. Ją 1882 m. konsekravo vyskupas Aleksandras Beresnevičius. Per Pirmąjį pasaulinį karą vokiečiai išsivežė 2 varpus.
Architektūra
Bažnyčia lotyniško kryžiaus plano, vienabokštė. Joje yra 6 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė varpinė. Tarp jos ir bažnyčios – medinė klebonija.
FK Vedrič-97 Rečica
Vedrič Rečica – buvęs Baltarusijos futbolo klubas iš Rečycos.
Istorija
Šis klubas įkurtas 1997 m. žaidė žemesniuose divizionuose. išformuotas 2016 m.
Sezonai
Šaltinis:
Mičas (uraganas)
thumb|200px|Uraganas „Mičas“ savo piko metu (spalio 26 d.)
„Mičas“ – uraganas, 1998 m. spalio 22 d. – lapkričio 5 d. siaubęs Karibų jūros regioną ir Centrinę Ameriką. Tai buvo galingiausias 1998 m. uraganas ir vienas nuožmiausių bei pražūtingiausių meteorologijos istorijoje. Jo metu vėjo greitis vietomis siekė 285 km/h.
Uraganas susidarė pietvakarinėje Karibų jūros dalyje ir visa savo galia užgulė Centrinę Ameriką. Kirtęs regioną ir susilpnėjęs, palei Jukatano pusiasalį grįžo į Meksikos įlanką ir nukeliavo iki Floridos.
Uraganas „Mičas“ buvo itin pražūtingas – dėl jo sukeltų vėjų, potvynių, nuošliaužų žuvo ~11 tūkst. žmonių, 2,7 mln. gyventojų liko be pastogės. Labiausiai nukentėjo Hondūras (žuvo 14 600, nuostoliai 3,8 mlrd. $) ir Nikaragva (žuvo 3800, nuostoliai 1 mlrd. $). Tačiau žuvusiųjų ir nukentėjusių buvo taip pat Gvatemaloje, Salvadore, Belize, Meksikoje, Kosta Rikoje, Panamoje, Jamaikoje, JAV. Uraganas itin nuniokojo Hondūro sostinę Tegusigalpą.
Andrés Avelino Cáceres
Andresas Avelinas Kaseresas Doregarajus (g. 1833 m. vasario 4 d. Ajakuče – m. 1923 m. spalio 10 d. Limoje) – Peru generolas ir du kart prezidentas (1886–1889 ir 1894–1895 m.). Kaseresas tapo nacionaliniu herojumi Ramiojo vandenyno kare kovodamas prieš Čilę.
1854 m. įstojo į armiją ir greitai kilo rangais aukštyn. Rėmė Ramón Castilla sukilimą. Dalyvavo kare prieš Ekvadorą, 1860-62 m. dirbo Prancūzijoje. Grįžęs aktyviai įsitraukė į politiką, kritikavo prezidentą Juan Antonio Pezet, už tai buvo ištremtas į Čilę. 1874 m. Kaseresas numalšino sukilimą ir gavo generolo laipsnį. Ramiojo vandenyno kare laimėjo svarbius mūšius ir apgynė Peru interesus.
Vėliau tapęs prezidentu susidūrė su ekonominėmis problemomis. 1895 m. Kaseresas perversmo metu nuverstas. Vėliau buvo Peru ambasadoriumi Vokietijoje, Italijoje.
Ledi rizikuoja
Ledi rizikuoja – 1943 m. JAV sukurtas romantinis vesternas, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko aktorius John Wayne.
Turinys
Banko tarnautoja Niujorke dirbanti Molė nusprendžia įgyvendinti savo svajonę pamatyti Laukinius Vakarus. Nusipirkusi bilietą į autobusą, ji išsiruošia į kelionę per visas Valstijas. Oregono valstijoje, patekusi į rodeo, Molė susipažįsta su kaubojumi Djuku ir nespėja grįžti į autobusą. Naujasis jos pažįstamas pasirodo esąs visiška priešingybė Niujorke likusiems Molės gerbėjams ir, regis visai nesidomi naująja pažįstama, tuo dar labiau ją intriguodamas...
Šliželiai
Šliželiai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 10 km į vakarus šiaurės rytus pietryčius nuo Biržų, prie kelio, Apaščios dešiniajame krante, Šilų miško vakariniame pakraštyje.
Istorija
Šliželiai istorijos šaltiniuose paminėti 1638 m.
Lakaja (Švenčionys)
Lakaja – kaimas Švenčionių rajono savivaldybės šiaurės vakaruose, 11 km į pietvakarius nuo Labanoro, prie Lakajos upės. Seniūnaitijos centras. Šiaurinėje kaimo dalyje išlikęs Rašios dvaras. Kaimą supa Labanoro giria (Rašios, Baranavos, Juodinėnų miškai), tuojau į vakarus prasideda Juodųjų Lakajų ežeras. Keliai į Labanorą, Antalakają, Joniškę, Imuliškį, Januliškį, Kertuoją.
Istorija
Lakaja minima nuo 1496 m.
Gyventojai
thumb|left|Įvažiavimas į Lakają
Mališauskas
Mališauskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Gobinis rudasis lokys
Gobinis rudasis lokys (Ursus arctos gobiensis) – rudojo lokio (Ursus arctos) porūšis, gyvenantis Gobio dykumoje (Mongolija).
1992 m. teriologai V. Sokolovas ir V. Orlovas aprašė gobinius lokius kaip atskirą rūšį Ursus gobiensis.
Amerikiečių biologas Dž. Šaleris (G. B. Schaller) mano, kad gobiniai lokiai labai skiriasi nuo kitų rudųjų lokių, todėl yra atskira lokių rūšis.
Biologija
Pagal negausius stebėjimus, gobinis lokys yra smulkesnis už kitus ruduosius lokius. Kūnas apie 1,5 m ilgio, sveria 90-120 kg. Jo kailis gelsvarudis ar raudonrudis. Kojos ilgesnės negu kitų lokių. Greitai bėgioja, vikriai lipa į kalnų šlaitus. Labai atsargus, todėl sunkiai aptinkamas.
Gobio lokiai visaėdžiai, bet dažnai minta šaknimis (ypač mėgsta rabarbarų, kurie dažni šiuose kalnuose, šaknis), išrausia skruzdėlynus. Dažniausiai maisto ieško oazėse, kur augalijos įvairovė didžiausia.
Lokės atsiveda vieną lokiuką.
Paplitimas
Porūšis įtrauktas į Mongolijos Raudonąją knygą kaip labai retas. Gali būti, kad tai nykstantis porūšis, nes jo gausumas labai mažas, todėl jis lengvai pažeidžiamas. Dž. Šaleris paskaičiavo, kad populiaciją sudaro tik apie 30 individų. Gobinių lokių išsaugojimui ketinama Gobio rezervate sukurti visiškos ramybės zonas, kur bus draudžiama įvažiuoti automobiliams.
Gobiniai lokiai gyvena Cagaan-Bogd-Uulo kalnų masyve (tai labiausiai į rytus nutolusi Tian Šanio kalnų atšaka). Arealo ilgis 50-60 km, o plotas – ne didesnis kaip 10-15 tūkstančių km².
Stebėjimai
Pirmieji gamtininkai, matę gyvą gobinį lokį, (1943 m. rugpjūtis) buvo geografas E. Murzajevas (Э.М. Мурзаев) ir botanikas A. Junatovas (А.А. Юнатов).
1966 m. kariškiai buvo sugavę lokiuką, kuris kurį laiką gyveno pasienio užkardoje, paskui buvo perduotas į cirką, kur žuvo nuo ligos. Jo iškamša yra Ulan Batoro Istorijos ir gamtos muziejuje.
Viena pirmųjų gobinio lokio nuotraukų buvo paskelbta tik 1998 m.
Filme „Mountains of the Snow Leopard“ rodoma lokė su lokiuku, kasantys rabarbarų šaknis.
Nuorodos
Gobinkarhu
Žengiškė
Žengiškė – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 10 km nuo Kimbartiškės.
Istorija
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Smalvų valsčius).
KK109
Krašto kelias 109 – kelias nuo Švenčionių iki Lentupių Baltarusijoje. Kelio ilgis – 8,78 kilometro. Kelyje „juodųjų dėmių“ nėra.
Kelias prasideda Švenčionyse, Lentupio g., sankryžoje su. Eina Švenčionių rajono savivaldybės teritorija. Didelė dalis trasos eina mišku. Kelio trasa eina ligi Baltarusijos sienos, o toliau kelias, eidamas Baltarusijos teritorija, pasiekia Lentupius.
Rimantas Rupšys
Rimantas Rupšys (g. 1966 m.) – Lietuvos šachmatininkas, tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras (2005 m.), Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionas (2002-2004 m.), Europos korespondencinių šachmatų vicečempionas (2009 m.).
Biografija
Žaidžia tiek šachmatais prie stalo, tiek ir susirašinėjant. Lietuvos korespondencinių šachmatų rinktinės narys.
Žetìsu FK Taldyķorǵan
Taldy Kurgano „Žetìsu“ – Kazachijos futbolo klubas iš Taldykorgano.
Istorija
Klubas įkurtas 1981 m. Sėkmingiausi metai klubo istorijoje – 2011 m., kai užėmė antrą vietą čempionate.
2021 m. aukščiausioje lygoje liko paskutinėje vietoje ir buvo perkelti į žemesnį divizioną.
Rygos televizijos bokštas
Rygos televizijos bokštas ( – „Kiškių salos televizijos bokštas“) – radijo ir televizijos bokštas Latvijos sostinėje Rygoje, Zakiusaloje. Bokšto aukštis yra 368 metrai. Tai yra aukščiausias bokštas Baltijos šalyse, trečias pagal aukštį Europoje (po Ostankino bokšto (540 m) ir Kijevo TV bokšto (385 m)) ir dvyliktas pasaulyje. Bokšto statyba buvo pradėta 1979 m., o pabaigta 1986 m. Bokšte, 97 metrų aukštyje yra stebėjimo aikštelė, iš kurios galima pamatyti didžiąją dalį miesto.
Istorija
Pirminis planas numatė bokšto statybų užbaigimą per gana trumpą laiko tarpą – iki 1985 m. 1984 m. buvo jau aišku, kad pastato darbai nebus pabaigti per kitus metus. Tada buvo nuspręsta, kad statybos turėtų būti padalintos į du etapus: pirmasis baigtųsi 1985 m., o antrasis nukeltas vėliau, užbaigiantis visus statybų darbus. Buvo planuojama, kad pirmojo etapo gale bus pabaigta dalis pastato kambarių, kai kurios bokšto grindys, kai kurios antenos, ir bus pastatytas vienas siųstuvas. Iš tikrųjų, Tesla siųstuvas buvo sumontuotas nepabaigtoje salėje ir pradėjo pirmuosius eksperimentinius perdavimus 1985 m. gruodžio 28 d., 28 kanale. Nors pastato darbai tęsėsi toliau, planas buvo įvykdytas.
Tibori Ušinskiai
Tibori Ušinskiai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kulešės Košcelnės valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į šiaurės vakarus nuo Mazovijos Vysokio ir apie 53 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 7 namai ir 35 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 15 namų ir 86 gyventojai.
Bednažuvka (Liublino vaivadija)
Bednažuvka  – kaimas Lenkijos rytuose, Dembovo Klodos valsčiuje, Parčevo apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į šiaurės rytus nuo Dembova Klodos, apie 13 km į rytus nuo Parčevo ir apie 53 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino.
Terminator: Genisys
Terminator: Genisys – penktasis „Terminatoriaus“ serijos filmas. Jis pasirodys ekranuose 2015 m. liepos 1 d. Pagrindinį vaidmenį filme atliks Arnold Schwarzenegger. Jis sugrįš į Terminatoriaus rolę – paskutinį kartą aktorius šioje serijoje pasirodė 2003 m. Terminator 3: Rise of the Machines.
Tomas Šeškauskas
Biografija
1988 m. baigė Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultetą.
Nuo 1988 m. liepos Kauno miesto rajono prokuratūros stažuotojas, nuo 1989 m. liepos Kauno miesto rajono prokuratūros prokuroro padėjėjas, Kauno miesto prokuratūros Bendrosios kompetencijos skyriaus prokuroras, vyr. prokuroro padėjėjas įstatymų laikymosi transporte priežiūrai, Ekonominių nusikaltimų tyrimo skyriaus prokuroras, nuo 1994 m. liepos iki 1996 m. Vilniaus miesto prokuratūros Kaltinimo skyriaus prokuroras, Vilniaus apygardos prokuratūros Nusikaltimų asmeniui skyriaus prokuroras.
Nuo 1996 m. Vilniaus apygardos teismo, nuo 1999 m. spalio Lietuvos apeliacinio teismo, nuo 2008 m. birželio mėn. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas.
Smolensko–Maskvos aukštuma
miniatiūra|Žemės ūkio kraštovaizdis Smolensko–Maskvos aukštumoje Smolensko-Maskvos aukštuma  – banguotai kalvota aukštuma Rusijoje (Smolensko, Maskvos ir Vladimiro sr.) ir nedidelė dalis Baltarusijoje (Mogiliovo ir Vitebsko sr.). Nusidriekusi šiaurės rytų kryptimi apie 500 km; nuo Oršos iki Zalesės Pereslavlio. Sudaryta iš atskirų Maskvos ir Smolensko aukštumų. Aukščiausia vieta – 320 m (šalia Chmelitos gyvenvietės, Smolensko sr.). Aukštuma teka Dniepro ir Volgos baseino upės. Dengia mišrieji (daugiausia eglių ir beržų) miškai. Dažnos pelkės.
Volgos–Kamos rezervatas
Volgos-Kamos valstybinis gamtinis biosferos rezervatas  – saugoma gamtos teritorija Rusijoje, Tatarstane, į pietus nuo Kazanės, prie buvusios Volgos ir Kamos santakos. Sudarytas iš dviejų atskirų sklypų: Raifos (25 km į pietvakarius nuo Kazanės) ir Saratovo (Kuibyševo tvenkinio pakrantėje). Bendras plotas – 10 091 ha.
Rezervatas įsteigtas 1960 m., siekiant ištirti ir apsaugoti pietų taigos ir miškastepių gamtinius kompleksus, veikiamus sudaryto Kuibyševo tvenkinio ir kitų antropogeninių veiksnių. Telkšo vaizdingas Raifos ežeras, prateka Sumkos upė, gausu smulkių ežerėlių, pelkių. Virš 90 % draustinio ploto dengia miškai (pušys, ąžuolai, liepos, alksniai, beržai, uosiai), išlikę pušų, eglių, ąžuolų sengirių. Sutinkamos 55 žinduolių rūšys: lūšys, briedžiai, lokiai, kiškiai, lapės, barsukai, kiaunės, šernai, starai, stirnos, šermuonėliai, ondatros ir kt. Iš paukščių (195 rūšys) paminėtini: tetervinas, kurtinys, jerubė, gervė, juodasis gandras, didysis baublys, erelis žuvininkas, sakalas keleivis, pievinė lingė, volungė ir kt.
Smolensko aukštuma
Smolensko aukštuma  – aukštuma Rusijos Europinėje dalyje, dalis Smolensko-Maskvos aukštumos. Aukštuma nusidriekusi nuo Oršos miesto Baltarusijoje iki Možaisko rajono Maskvos srityje. Aukščiausias taškas: 314 m virš jūros lygio (šalia Marijno kaimo Viazmos rajone Smolensko srityje). Vakarinė aukštumos dalis sudaryta devono dolomitų ir klinčių, o į rytus nuo Smolensko iš karbono klinčių, molių, mergelių. Reljefas moreninis – erozinis, šiaurės vakarinėje dalyje stambiai kalvotas. Iš Smolensko aukštumos išteka upės: Desna, Ugra, Maskva ir kitos.
Darkiemis
Darkiemis arba Oziorskas (,, nuo 1938 m. birželio 2 d. Angerapp) – miestas Rusijoje, Kalininrado srities pietrytinėje dalyje, prie sienos su Lenkija, Oziorsko rajono ir Oziorsko miesto gyvenvietės centras. Per miestą teka viena Priegliaus ištakų Angrapė.
Istorija
thumb|left|Angrapė Darkiemyje thumb|left|Buvęs paštas Darkiemio apylinkėse rasta seniausių vakarų baltų žmonių būstų: Menturio durpyne (2 km į šiaurės vakarus nuo Darkiemio) iš mezolito, Žiedmario gyvenvietės (Cedmaro gyvenvietės) – iš neolito laikotarpio. Nadruvių gyvenvietė kūrėsi prie jų pilies. Jas abi kryžiuočiams sunaikinus, nuo 1338 m. netoliese kūrėsi vokiečių kolonistų gyvenvietė.
Pirmą kartą Mažosios Lietuvos gyvenvietė Darkiemis (Dargekeym) minimas 1539 m., 1557 m. minimas Darkiem. Miestas plėtėsi 1724 m. pastačius tiltą per Ungurą ir vandens malūną. Per didžiąją vokiečių kolonizaciją 1725 m. Prūsijos karalius Frydrichas Vilhelmas I suteikė Kulmo teisę. Šalia atstatyto Senojo nadruvių Darkiemio, kuriame gyveno beveik vieni lietuvninkai, suplanuotas Naujasis Darkiemis – čia kūrėsi daugiausia vokiečiai. 1615 m. pastatyta evangelikų liuteronų bažnyčia. Ji perstatyta 1752 m. ir 1842 m., sovietinės okupacijos metais suniokota.
1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities Vėdarų valsčiaus, nuo 1818 m. Darkiemio apskrities administracinis centras. Priklausė Darkiemio parapijai.
1938 m. naciai miestą pervadino Angerapp. Per Antrąjį pasaulinį karą apie 1/3 miesto sugriauta, 1945 m. užimtas TSRS kariuomenės. Nuo 1946 m. priklauso Rusijos Kaliningrado sričiai, 1946 m. balandžio 7–rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono centras.
thumb|250px|Darkiemio rotušė 1914 m.
Ekonomika
Nuo XIX a. vidurio mieste veikė 3 spaustuvės, geležies liejykla, mašinų dirbtuvės, dideli vandens malūnai, elektros lentpjūvė. 1880 m. prie malūno užtvankos pastatyta nedidelė hidroelektrinė, o miestelis tapo pirmuoju Rytų Prūsijos miestu, kurio gatves 1886 m. apšvietė elektra. 2000 m. hidroelektrinė vėl pradėjo veikti.
Mieste gyvuoja spausdintinių plokščių, automobilių žvakių gamyba, maisto (sviestas, sūris) pramonė.
Lietuviai
Oficialios statistikos duomenimis, 1825 tik 15 % Darkiemio apylinkių gyventojų priskirti lietuviams. Paskutinės pamaldos lietuvių kalba laikytos 1890 m.
Kronas
thumb|Kronas
Kronas („raguotas“) graikų mitologijoje – vienas iš titanų (dažnai painiojamas su Chronu, laiko personifikacija). Kronas nuvertė savo tėvą Uraną, tačiau vėliau pats buvo nugalėtas savo vaikų, vadovaujamų Dzeuso.
Gyvenimas
Gaja ir Uranas susilaukė šešeto sūnų ir šešeto dukterų – galingų titanų. Tai buvo teisingi pasaulio valdovai. Jų išdidžios galvos siekė kalnų viršūnes, o akys svaidė žaibus. Titanai buvo Okeanas, Kojas, Krejas, Hiperionas, Japetas ir Kronas, o titanidės – Tėja, Rėja, Temidė, Mnemosinė, Febė ir Tetija.
Kai Kronas suaugo, ryžosi išpildyti motinos valią ir išvaduoti brolius iš nuožmaus tėvo nelaisvės. Gaja nukalė pjautuvą, pasišaukė savo vaikus titanus ir ėmė kurstyti prieš tėvą Uraną, bet tie neišdrįso pakelti prieš tėvą rankos. Tik jauniausias jų, klastingasis Kronas, gudrumu įveikė Uraną ir atėmė iš jo valdžią. Hesiodas tolesnius įvykius atpasakoja taip: Uranui „apglėbus“ žmoną Gają, Kronas, kairiaja ranka pjautuvu nurėžęs tėvo varpą, per petį nusviedė iš dangaus aukštybių į jūrą. Iš Urano kraujo gimė Erinijos, baisūs Gigantai ir nimfos Melijos. Iš jūros bangų į krantą suplaktos spermos – deivė Afroditė.
Nugalėjęs tėvą ir užėmęs sostą, Kronas išleido šimtarankius, bei kiklopus, o paskui, titanų pritariamas, ėmė valdyti pasaulį. Jo žmona tapo viena iš titanidžių – Rėja. Žemėje stojo ramybė ir laimė. Švelni ir dosni Motina Gaja negailėjo savo vaisių dievams ir žmonėms, gyvenantiems pagal amžinus jos dėsnius. Pasauliui prasidėjo Aukso amžius.
Po kurio laiko jis su Rėja, savo seserimi, susilaukė vaikų. Iš tėvų Kronas buvo girdėjęs, kad jį nuvers jo paties vaikas, jis visus šešis savo ką tik gimusius vaikus prarijo, tik paskutinį išgelbėjo Rėja, davusi Kronui praryti akmenį vietoje sūnaus. Užaugęs Dzeusas, patartas žmonos Metidės, davė Kronui išgerti stebuklingo gėrimo, ir šis visus vaikus atrijo atgal. Dzeusas pakvietė visus Krono vaikus, kiklopus ir hekatonkheirus į kovą su titanais. Per dešimt metų titanai buvo nugalėti ir sumesti į Tartarą, kur juos saugojo šimtarankiai. Taip pasibaigė Krono ir titanų valdymas, bei prasidėjo Olimpo dievų valdymas.
Kita mito versija (ne Hesiodo) perduoda, kad nugalėjęs Dzeusas iškastravo tėvą Kroną tuo pačiu Gajos nulietu pjautuvu, kuriuo šis iškastravo Uraną.
Berniūniškiai
Berniūniškiai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 1,5 km į vakarus nuo Salamiesčio, 13 km į šiaurės vakarus nuo Kupiškio. Šiauriniu pakraščiu eina plentas Kupiškis–Biržai.
Istorija
Vietovėje rasta dar XII–XIV a. senkapių. Nuo XVI a. priklausė Salamiesčio dvarui, iki XVII a. antros pusės apgyvendinta nebuvo. Manoma, kad kaimas atsirado XVIII a. pradžioje, o 1775 m. paminėti du dūmai. 1782 m. minimas kaip Marikonienei įkeistos Tiškevičių valdos, priklausė Vabalninko parapijai. 1861–1919 m. priklausė Panevėžio apskrities Čypėnų valsčiaus Stuburų seniūnijai, 1919–1950 m. – Biržų apskrities Vabalninko valsčiui, iki 1959 m. – Vabalninko rajonui, nuo 1959 m. – Kupiškio rajonui.
Spaudos draudimo laikais veikė slapta lietuviška mokykla.
Pokariu priklausė iki 1992 m. veikusiam Salamiesčio kolūkiui.
Raimondas Miknevičius
Raimondas Antanas Miknevičius (1937 m. birželio 13 d. Kaune – 2019 m. lapkričio 13 d. Vilniuje)  – dailininkas, grafikas. Heraldikos, grafikos ir tapybos istorinių technikų tyrinėtojas, kūręs pirmuosius atgimusios Lietuvos pinigus, pašto ženklus, miestų herbus. Ilgametis Vilniaus dailės akademijos dėstytojas.
R. Miknevičiaus motina – keramikė Teodora Slyvauskaitė-Miknevičienė (1909–1982).
Biografija
1961 m. baigė Lietuvos valstybinį dailės institutą, grafikos katedrą.
Po studijų buvo paskirtas dirbti vyr. dailininku Klaipėdos dailės kombinate. 1964 m. buvo priimtas į Lietuvos dailininkų sąjungą. Nuo 1965 m. pradėjo dalyvauti dailės parodose. 1966 m. grįžęs į Vilnių dirbo apipavidalintoju Taros ir įpakavimo biure.
Apie 1980 m. aktyviai įsitraukė į Dailininkų sąjungos valdybos darbą – buvo valdybos sekretorius, vėliau pirmininko pavaduotojas. Taip pat nuo 1980 m. – Vilniaus dailės akademijos Grafikos katedros dėstytojas. Tarp jo mokinių minimi Rimantas Rolia, Rolandas Rimkūnas, Arūnas Mėčius, Daiva Kairevičiūtė, Dovilė Norkutė, Arūnas Gelūnas. Buvęs ilgametis heraldikos komisijos prie Lietuvos Respublikos prezidentūros narys, vienu metu ir pirmininkas.
Kūryba
R. Miknevičius niekada nebuvo abejingas Lietuvos valstybės kultūriniam ir visuomeniniam gyvenimui, vadovavo bei dalyvavo pirmųjų lietuviškų pinigų – bendrųjų talonų, litų, monetų kūrime bei pašto ženklų konkursuose. Vadovavo dailininkų grupei, kūrusiai laikinuosius pinigus (vadintus „vagnorėliais“), vėliau – grupei, kūrusiai litų banknotų projektus. Pats sukūrė 500 litų banknotą.
Ypač didelis R. Miknevičiaus indėlis heraldikos srityje. Jis sukūrė arba atkūrė Ariogalos (2001), Debeikių (2002), Gruzdžių (1999), Marijampolės (1997), Kauno (1993); Kernavės (1969), Lekėčių (1999), Mažeikių (1996), Raudonės (1998), Rumšiškių (1998), Skirsnemunės (2002), Sudargo (2000), Šeduvos (1994), Ukmergės (1970, 1992), Utenos (1996), Veiviržėnų (1992), Ventos (1999), Zarasų (1969, 1996) herbus.
Užkirkis
Užkirkis – XIX–XX a. Šiaulių miesto vakarinės dalies rajonas, 1 km nuo miesto centro.
Istorija
Pavadinimas kilęs nuo 1850–1854 m. buvusioje Fabričnaja (dabar – Vilniaus) gatvėje už Šiaulių ekonomijos rūmų pastatytos liuteronų bažnyčios (kirchės). Kirchė nukentėjo per Antrąjį pasaulinį karą ir buvo nugriauta, statant universalinę parduotuvę.
Rajono pagrindine gatve ilgą laiką buvo Lauko (dabar – Žemaitės) gatvė, kurioje buvo statomi namai varguomenei, veikė keli viešnamiai. Užkirkio pakraštyje, Gubernijos dvaro laukuose nuo 1875 m. liepos 15 d. pradėtos rengti žemės ūkio parodos, kuriose dalyvaudavo ūkininkai ir dvarininkai iš visos Kauno gubernijos, Vilniaus, Vitebsko, Minsko, Suvalkų, Kuršo, Prūsijos, netgi Varšuvos ir Pavyslio gubernijų. Nuo 1879 m. parodos vykdavo kas trejus metus.
Kai 1909 m. į parodą buvo atvežtas kupranugaris, o jam laikyti buvo pastatyta daržinė, ją, o kartu ir visą parodų lauką šiauliečiai praminė Verbliūdo būda. Parodos Užkirkyje vyko iki 1938 m., kai parodų lauke pagal architekto Vytauto Landsbergio-Žemkalnio projektą buvo pradėta statyti 300 lovų Miesto ligoninė. Pastatyta 1940 m. 1937 m. aikštėje vyko Kariuomenės suartėjimo su visuomene šventė.
1933 m. pagal miesto inžinieriaus Karolio Reisono projektą Sukilėlių kalnelyje pastatytas paminklas 1863 m. sukilėliams ir įrengtas Nepriklausomybės parkas. 1937–1938 m. į greta esančią aikštę perkelta turgavietė.
Užkirkyje būta archeologinio paminklo – senkapio. Jis visiškai sunaikintas statybų metu. Tik pavieniai atsitiktiniai radiniai pateko į Aušros muziejų.
Danutė Gobytė-Daunorienė
Danutė Gobytė-Daunorienė (1931 m. rugsėjo 18 d. Šiauliai – 2002 m. rugsėjo 27 d. Vilnius) – Lietuvos dailininkė keramikė.
Biografija
Vyras Zigmas Jonas Daunora. 1961 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1961–1994 m. dirbo Vilniaus „Dailės“ kombinate, 1994–1996 m. bendrovėje „Vilniaus dailė“.
Kūryba
Sukūrė serijinių ir mažatiražių buitinės dekoratyvinės keramikos dirbinių (servizai, lėkštės, žvakidės, veidrodžiai, peleninės, vazos), dekoratyvinių dirbinių interjerams (dekoratyvinės sienelės kavinėje „Eglė“ Kaune, 1961 m., gėlių parduotuvėje „Varsa“ Vilniuje, 1969 m., Lietuvos Radijo ir televizijos komitete, 1972 m., Respublikinėje Vilniaus universitetinėje vaikų ligoninėje, 1978 m., dekoratyvinė sienos plastika Valkininkų vaikų sanatorijoje, 1974 m., vazos kavinėje „Dainava“ Vilniuje, 1964 m., grindų pano sanatorijoje „Eglė“ Druskininkuose, 1981 m.). Ankstyvojoje kūryboje savitai interpretavo tradicinių indų, vėlesnėje – cilindro, rutulio, kubo formas („Dekoratyvinės formos“ 1971 m., vaza „Kvadratas“, dekoratyvinė kompozicija „Žaidimas“, abi 1980 m.). Dirbinius dengė vienspalve matine glazūra, subtiliai naudojo spalvas (rudą, žalsvą, mėlyną, baltą), molį derino su metalu („Vaza“ 1963 m.) arba medžiu („Vazos“ 1981 m.). Monumentalią plastiką darniai siejo su architektūrine erdve. Nuo 1961 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje, tarptautiniuose simpoziumuose. Individuali paroda surengta 1981 m. Vilniuje. Jos kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, įstaigos.
Vilkijos apylinkių seniūnija
Vilkijos apylinkių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kauno rajono savivaldybės vakaruose, dešiniajame Nemuno krante.
Dubysos draustinyje saugomos žiobrių nerštavietės.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įkurta 11 seniūnaitijų:
Krisas (mitologija)
Krisas graikų mitologijoje – aukso dievas, Dzeuso sūnus.
Netikrasis vaisius
right|thumb|Tikrieji [[žemuogės vaisiai yra sėklytės, kurios iš tikrųjų yra lukštavaisiai]]
Krisas (mitologija)
Krisas – kita Chriso Trojos karo veikėjo minimo graikų mitologijoje forma.
Netikrasis vaisius
Netikrasis vaisius – vaisius, kurio mėsingoji dalis susidarė ne iš mezginės, o iš kitų žiedo dalių (pvz., žiedsosčio).
Netikrųjų vaisių pavyzdžiai:
Žėpla
Žėpla – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Peliškių.
Helmond Sport
Helmondo „Sport“ – Nyderlandų futbolo klubas iš Helmondo.
Istorija
1967 m. liepos 27 d. oficialiai įkurtas futbolo klubas. 1967 m. klubas perėmė daug Helmondia 55 klubo žaidėjų.
1982–1983 m. sezone debiutavo aukščiausiame šalies divizione. 1983–1984 m. buvo viena prasčiausių ekipų aukščiausioje lygoje ir po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną.
2021–2022 m. Eerste Divisie Helmond Sport liko paskutinėje vietoje, dvidešimti. Klubui skirta trijų taškų nuobauda. 2022 m. sausio 14 d. turėjo vykti rungtynės tarp FC Emmen ir Helmond Sport, tačiau pastarieji į rungtynes neatvyko. „Helmond Sport“ negalėjo įrodyti, kad dėl gautų teigiamų koronaviruso testų buvo mažiau nei 13 (tinkamų) žaidėjų ir (arba) nė vieno vartininko.
Super FM
Super FM – regioninė radijo programa, transliuota nuo 2003 m. balandžio 24 d. iki 2008 m. gegužės 22 d. iš Vilniaus ir girdima Vilniaus apskrityje 99,7 MHz dažniu bei internetu. Nuo 2017 m. balandžio 30 d. – 100,5 MHz dažniu.
„Super FM“ yra dukterinis European Hit Radio radijas, 2003 m. perėmęs „Laisvosios Bangos“ dažnį. „Super FM“ grojaraščio pagrindą iki 2008 m. sudarė populiariausi iki 10 metų senumo klasikiniai Europos hitai. Transliavo vien tik muziką, vengiant didžėjų kalbų bei žinių laidų.
Teigiama, kad „Super FM“ reitingai po pavadinimo pakeitimo ir formato pertvarkymo padvigubėjo. Iki „Super FM“ panaikinimo buvo pasiekiama daugiau nei 100 000 klausytojų per savaitę („TNS Gallup“ tyrimų rezultatai).
2017 m. balandžio 30 d. „Super FM“ vėl pradėjo transliuoti UAB „Radiola“, 2016 m. lapkričio mėn. 16 d. laimėjusi Lietuvos Radijo ir Televizijos Komisijos surengtą konkursą. Programa šiek tiek skirėsi nuo 2003–2008 m. programos: paskutinio dešimtmečio populiarioji muzika – 53 val. per savaitę; 2000–2010 m. muzika – 34 val. per savaitę; 1990–1999 m. muzika – 26 val. per savaitę; 1980–1989 m. muzika – 13 val. per savaitę.
Kaltūnas
Kaltūnas - labai stipriai susivėlę, neiššukuojami plaukai.
Hamadano provincija
Geografija
Provincijos paviršius kalnuotas, teritorija driekiasi Zagroso kalnų dalis. Žiemos vėsios, vasaros vidutiniškai karštos.
Kaltūnas
Istorija
Viduramžiais ir iki pat XX a. buvo paplitęs tarp varguomenės ir tarp labai pasiturinčių gyventojų, nes jie nešiodavo perukus, kad paslėptų utėlėtumą.
Hamadano provincija
Gyventojai
Provincijoje gyvena persai, azerbaidžaniečiai, kurdai, lurai, lakai.
Kaltūnas
Istorija
Iki 1876 m., kai Vilniaus medicinos draugija (VMD) buvo paskelbtas kaltūno kaip ligos egzistavimas, buvo manoma, kad tai užkrečiamoji endeminė liga. Už geriausią kaltūno teorijos išaiškinimą Henrikui Dobržickiui buvo paskirta 500 rublių premija. Nuo tada imtasi priemonių likviduoti kaltūną.
Hamadano provincija
Gyventojai
Didžiausi miestai: Hamadanas, Malajeras, Nahavandas, Asadabadas, Toiserkanas, Baharas.
Administracinis suskirstymas
Provincija padalinta į 8 šahrestanus:
Kaltūnas
Priežastys
Kaltūnas išsirutuliodavo dėl per mažos plaukų priežiūros. Nešukuojami plaukai negrįžtamai susipainiodavo ir susiveldavo, susidarydavo dvokianti ir šlapia masė. Kartais netgi suaugdavo keratino skaidulos ir visa galva pasidarydavo kraujuojanti su pūliais.
Jevgenijus Primakovas
Biografija
Vaikystę praleido ir vidurinę mokyklą baigė Tbilisyje. 1953 m. baigė Maskvos orientalistikos instituto arabistikos skyrių, 1956 m. – Maskvos universiteto ekonomikos fakulteto aspirantūrą, dirbo TSRS radijo laidų užsieniui valdyboje. 1962 m. pradėjo dirbti „Pravdos“ laikraščio politikos apžvalgininku, nuo 1966 m. buvo korespondentu Artimuosiuose Rytuose.
1970 m. tapo įtakingo TSRS Mokslų akademijos Pasaulinės ekonomikos ir tarptautinių santykių instituto (PETS) direktoriaus pavaduotoju, nuo 1977 m. – MA Orientalistikos instituto direktoriumi. Nuo 1985 m. – PETS direktorius.
Buvo artimas M.Gorbačiovo bendražygis. 1989–1990 m. buvo TSRS Aukščiausiosios Tarybos Sąjungos Tarybos pirmininkas, 1990–1991 m. – TSRS Prezidentinės tarybos narys, TSRS Saugumo tarybos narys. 1991 m. Rugpjūčio pučo metu viešai pasisakė prieš GKČP.
1991 m. rugsėjo mėn. paskirtas TSRS Centrinės žvalgybos tarnybos vadovu, po TSRS žlugimo 1991 m. gruodžio 26 d. tapo Rusijos užsienio žvalgybos tarnybos direktoriumi.
1996 m. sausio mėn. paskirtas Rusijos užsienio reikalų ministru. 1998 m. rugsėjo mėn. – 1999 m. gegužės mėn. buvo Rusijos Federacijos ministru pirmininku.