cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Botagas
Lietuvoje
Lietuvoje yra ilgieji ir trumpieji botagai (vytinis, rimbas). Ilgieji botagai susideda iš medinio botkočio ir prie jo pritvirtintos stamantrios virvelės arba odos rėžio su mazgu gale, kartais pririšta geležėle. Vytinio kotas supintas iš vytelių arba lanksčių medelio skelčių, rimbo (bizūno) – padarytas iš stirnos, kiškio kojos ar 40–50 cm ilgio medžio; abu turi šmaikščiąją dalį. Su ilgaisiais botagais ganomi gyvuliai ir dirbant raginami arkliai, trumpieji dažniausiai naudojami jojant.
Meliha
Meliha – miestelis Maltos šiaurės vakaruose, prie sąsiaurio su Goco sala. Turizmo centras, driekiasi didžiausias Maltoje smėlio paplūdimys. Yra Švč. Mergelės Marijos bažnyčia, Šv. Agotos bokštas.
thumb|center|300px|Švč. Mergelės Marijos šventovė
Jerry Lee Lewis
Biografija
1954 m. įrašų bendrovėje „Sun Records“ Memfyje įrašė klasikinius rokenrolo kūrinius: Whole Lotta Shakin' Gouin' On, Great Balis of Fire, Breathless, High School Confidential ir kitus. Po 1957 m. Džeris Li Luisas ėmė reikštis kaip kantri muzikantas.
1989 m. apie jį sukurtas biografinis kino filmas „Didieji ugnies kamuoliai“ (Great Balis of Fire, režisierius Dž. Makbraidas). Geriausi rinktinių kompozicijų albumai: „18 Original Sun Greatesl Hits“ (1984 m.), „Killer Country“ (1995 m.).
Ruselarė
Ruselarė – miestas vakarų Belgijoje, į pietvakarius nuo Briugės. Išlikusi XVIII a. rotušė, pilis, dviračių muziejus.
Voyage (albumas)
„Voyage“ – ketvirtasis grupės „Pieno lazeriai“ albumas, pirmasis studijinis albumas. Visi albumo kūriniai, išskyrus „Comfort“ bei „My Mood“, yra perkurti iš pirmųjų trijų grupės albumų. Alternatyviuose muzikos apdovanojimuose A.LT apdovanotas kaip geriausias 2005 m. albumas.
Albumo dizainas
Albumo dizainui įtaką padarė Viktoro Cholino sukurtos Vilniaus darželio „Čiauškutis“ žaidimų aikštelės architektūra: albumo viršelyje matomi šios žaidimų aikštelės mozaikų motyvai, taip pat grupės fotosesijos, surengtos darželyje, nuotraukų fragmentai.
Valgomoji ybiškė
Valgomoji ybiškė (Abelmoschus esculentus), populiariai dažnai vadinama okra – dedešvinių šeimos vienmetis arba daugiametis augalas, užaugantis iki 2 m aukščio. Lapai 10–20 cm ilgio, žiedai 4–8 cm skersmens su penkiais baltais arba gelsvais žiedlapiais. Vaisiai primena plonas paprikas, išauga iki 18 cm ilgio, viduje turi daug baltų sėklų.
Augalas kilęs iš Afrikos. Natūraliai auga tropiniame ir subtropiniame klimate. Dėl vaisių, kurie naudojami maistui nesubrendę, auginamas įvairiose pasaulio šalyse.
Valgomosios ybiškės vaisiai dedami į troškinius (kaip kad karį), sriubas, kepami aliejuje, įdaromi įvairiais įdarais. Kartais maistui naudojami ir augalo lapai.
Vaisiai yra geras vitaminų B1, C, K bei magnio šaltinis.
Gryvos geležinkelio stotis
Gryvos geležinkelio stotis (iki 1921 m. Kalkūnų geležinkelio stotis, Kalkuonės geležinkelio stotis) – geležinkelio stotis tarp Kalkuonės ir Gryvos kaimų ties Daugpiliu, buvusioje Kuršo gubernijoje ant Dauguvos upės kranto.
Istorija
Pastatyta kaip Kalkūnų stotis Peterburgo-Varšuvos geležinkelio ir Liepojos-Romnų geležinkelio susikirtimo vietoje 1874 m., kai buvo atvesta atšaka iš Radviliškio. Tai buvo III klasės geležinkelio stotis. Pavadinta šalia esančio Kalkuonės kaimo vardu, nors jo teritorijoje ir nebuvo. 1921 m. atiteko miesto teises gavusiai Gryvai, tada pervadinta Gryvos geležinkelio stotimi. 1956 m. Gryva kartu su geležinkelio stotimi buvo prijungta prie Daugpilio miesto. 1963 m. prie Daugpilio pastatytas automobilių ir geležinkelio tiltas per Dauguvą leidžia nukreipti transportą iš kairiakrantės Dauguvos pusės (taip pat ir nuo buvusios Kalkuonės geležinkelio stoties) į dešinį krantą aplenkiant miesto centrą.
Antanas Alekna
Antanas Alekna (1872 m. gruodžio 19 d. Kuruose, Radviliškio valsčius – 1930 m. birželio 12 d. Kaune) – Lietuvos kunigas, istorikas, publicistas, vertėjas, visuomenės veikėjas.
Biografija
Mokėsi Šiaulių gimnazijoje, 1894 m. baigė Kauno kunigų seminariją. 1894–1897 m. mokėsi Sankt Peterburgo dvasinėje akademijoje, jos nebaigė dėl ligos. 1897 m. įšventintas kunigu.
1896–1898 m. Šiaulių Šiaulių Šv. Petro ir Pauliaus bažnyčios vikaras, mokyklos kapelionas. Už tikybos dėstymą lietuvių kalba Vilniaus generalgubernatorius atėmė teisę dėstyti mokyklose. 1898–1903 m. vikaras Kaune, 1903–1905 m. Rokiškio bažnyčios kunigas. Nuo 1906 m. Kauno katedros vikaras, kanauninkas.
1907–1919 m. redagavo žurnalą „Vienybė“. 1917–1930 m. Kauno kunigų seminarijos profesorius. Nuo 1922 m. dar ir Kauno Vytauto Didžiojo universiteto Teologijos – filosofijos fakulteto profesorius.
Paskelbė straipsnių leidiniuose „Tėvynės sargas“, „Dirva“, „Kryžius“, „Žvaigždė“, „Nedėldienio skaitymas“, „Šaltinis“, „Draugija“, „Ganytojas“ ir kt. Parašė Lietuvos istorijos vadovėlių mokykloms (1911 m., 1923 m., 1923 m. lenkų kalba, 1925 m.) Į lietuvių kalbą išvertė S. Lagerlef „Legendos apie Kristų“, 1917 m.
Rūsys
thumb|240px|Rūsys–ledainė. [[Salos (Ignalina)|Salos]]
Rūsys – požeminė patalpa, dažniausiai skirta maisto atsargoms laikyti.
Paprasčiausias rūsys yra žemėje (ypač kalvos atšlaitėje) iškasta duobė (~1,0 m skersmens, 2 m gylio) lentomis ir rąsteliais sutvirtintomis sienomis. Tokia duobė uždengiama rąstelių stogu, apipilama žemėmis, o anga užkišama šiaudais. Duobės pobūdžio rūsys gali būti įrengtas ir po virtuvės, kamaros ar viso namo grindimis.
Trobesio tipo rūsys turi žeminę ir antžeminę dalį; žeminės dalies sienos sutvirtintos akmenimis arba suręstos iš apvalių rąstų (4–6 vainikų Aukštaitijoje, kai kada 10–12 – Žemaitijoje), su dvišlaičiu arba trišlaičiu šiaudų, malksnų stogu. Lubos būdavo apipilamos spaliais, apdedamos samanomis, šiaudais, plūkto molio, plytų arba betono grindys įrengiamos gerokai aukščiau gruntinio vandens pavasario lygio. Pasieniais įrengiami aruodai ir lentynos.
Dvaruose rūsiai daržovėms, obuoliams laikyti dažniausiai buvo mūriniai (mediniuose dvaruose – mediniai), su prieangiais, ventiliuojami, statyti statesniuose šlaituose, apipilti žemėmis. Senuosiuose antžeminiuose rūsiuose paprastai būdavo laikomas ledas, kad juose vėsa laikytųsi ištisus metus (žr. ledainė).
Nuo XX a. pr. pradėjo plisti po namu įrengiami rūsiai. Tokią patalpą vėliau įgijo ne tik gyvenamieji namai, bet ir daugiabučiai, visuomeniniai pastatai. Dabartiniai rūsiai būna po visu pastatu arba jo dalimi, vieno, kai kada kelių aukštų, koridorinio arba padriko plano, su mažais langeliais arba be jų, šildomas arba nešildomas. Įrengti iš tokių pat medžiagų, kaip ir pamatas (betono, gelžbetonio, senųjų namų – iš akmenų, plytų arba mišraus mūro), paprastai be jokios apdailos.
Rūsiai nuo seno naudoti visų pirma daržovių laikymui per žiemą – temperatūra jame turi būti ne per žema, kad žaliavos nesušaltų, ir ne per aukšta, kad nepradėtų dygti, vysti, pūti. Rūsiai visų pirma kasti bulvėms, tačiau juose laikomos ir morkos, burokai, ropės, ridikai, įvairūs konservai (po namais ėmus statyti rūsius jie didžiąja dalimi pakeitė kamaras). Vasarą rūsiuose gali būti laikomi pieno gaminiai. Visuomeninių pastatų rūsiai dažniausiai naudojami kaip technologinės patalpos, juose gali būti įrengti požeminiai garažai, sandėliai, kartais ir viešosios patalpos (parduotuvės, barai, kirpyklos ir kt.).
Rūsiai nuo seno įrengiami ir po bažnyčiomis – ten gali būti įrengtos koplyčios, laidojimo patalpos, kriptos.
Ančiškio kapinynas
Ančiškio kapinynas – kapinynas Kėdainių rajono savivaldybės teritorijoje, Ančiškio kaime.
Kapinynas
Kapinynas apima 2 ha plotą. Suardytas. 1925–1936 m. rasta žmonių kaulų, surinkta III a. – VI a. dirbinių. 1939 m. rasta žalvarinė šaukštiniais galais antkaklė, žiedinis smeigtukas, siauraašmeniai pentiniai kirviai. Kapinyno pietinėje ir pietvakarių dalyje, prie Žiežmojaus, XV a. – XVII a. kapuose rasta monetų. Radinius saugo Vytauto Didžiojo karo muziejus ir Lietuvos nacionalinis muziejus.
Kretingalės valsčius
Kretingalės valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vakarų Lietuvos teritorijoje, į šiaurės rytus nuo Klaipėdos. Centras – Kretingalė.
Istorija
Įkurtas 1874 m. birželio 4 d. 1939 m. pavasarį prijungta dalis naikinamų Jokšų valsčiaus ir Kunkių valsčiaus, o dalis Kretingalės valsčiaus perduota Nemirsetos valsčiui.
Valsčius Lietuvos TSR priskirtas 1945 m. sausio 28 d. 1947 m. prijungti Kalotės valsčius, Karklininkų valsčius, Plikių valsčius ir Trušelių valsčius. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Klaipėdos rajonui (7 apylinkės) ir Kretingos rajonui (1 apylinkė).
Aleksandrava
Aleksandrava – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės rytus nuo Jakaičių, 2 km nuo kelio. Rytuose plyti Žalgirio miškas.
Etimologija
Pavadinimas tikriausiai kilęs nuo vyriško vardo Aleksandras. Iki tol gyvenvietė buvo žinoma kaip Kėpštgirys.
Sekundė
Sekundė – laiko matavimo vienetas, bazinis SI ir CGS sistemų vienetas. Sekundė lygi spinduliavimo, atitinkančio šuolį tarp cezio-133 atomo pagrindinės būsenos 2S1/22 hipersmulkiųjų lygmenų 9 192 631 770 radiacijos periodų trukmei, nesant jokių išorinių laukų trukdžių. Atkuriama cezio dažnio etalonu 10-11 tikslumu.
Sniego patranka
thumb|right|250px|Sniego patranka Canmore Nordic Centre ([[Alberta, Kanada) slidinėjimo trasoje]] right|250px|thumb|Sniego patrankos [[purkštukas|purkštukai]] Sniego patranka – įtaisas dirbtiniam sniegui gaminti slidinėjimo trasose, vaikų žaidimo aikštelėse, filmavimo aikštelėse ir kitur.
Sekundė
Sekundė lygi 1/60 minutės ir 1/3600 valandos.
Sniego patranka
Įtaisas labai smulkiai purškia vandenį ir jį sušaldo. Sniego patrankas naudoja slidinėjimo kurortai, siekdami pailginti slidinėjimo sezoną. Dalis slidininkų mano, kad sniego patrankomis pagamintas sniegas yra prastesnis, nes nesudaro snaigių, o jo dalelės yra didesnio tankio negu natūralaus sniego.
Sekundė
Keliamosios sekundės
Dėl nedidelių civilinio laiko ir Žemės judėjimo neatitikimų, retkarčiais reikalingos keliamosios sekundės.
Sniego patranka
Kuriant sniego patrankas, siekiama maksimizuoti pagaminamo sniego kiekį, minimizuoti energijos sąnaudas ir žalingą poveikį aplinkai, pratęsti laikotarpį, kai galima gaminti sniegą.
Sekundė
Keliamosios sekundės
Keliamąsias sekundes sunku numatyti, bet kol kas jos yra buvusios tik birželio 30 d. arba gruodžio 31 d. Paskutinė keliamoji sekundė buvo 2016 m. gruodžio 31 d. 23:59:60 UTC.
Sniego patranka
Veikimo principas
Sniego patrankos pagrindinė dalis būna specializuota vandens patranka arba galingas ventiliatorius. Vandens patrankos dideliu slėgiu švirkščia vandenį ir suspaustą orą, o ventiliatorinių patrankų pučiamas oro srautas toli nusviedžia išpurkšto vandens srautą.
Sekundė
Senoji kampo sekundė
Nesisteminis plokščiojo kampo vienetas senoji kampo sekundė žymima ''. 1''=1/60'=1/3600°=π/648 000≈4,848137·10-6rad
Sniego patranka
Veikimo principas
Ventiliatorinė sniego patranka paprastai turi purkštukus, pro kuriuos į ventiliatoriaus varomą oro srautą įpurškia vandenį. Papildomi purkštukai išpurškia vandens ir suspausto oro mišinį, kuris atšaldamas (plečiasi ir vėsta suspaustas oras) sudaro smulkius ledo kristalėlius, veikiančius kaip kristalizacijos branduoliai.
Sekundė
Daliniai ir kartotiniai dydžiai
Dažniausiai naudojami sekundės daliniai dydžiai, t. y. dydžiai, skirti matuoti mažesnei už sekundę trukmei. Kartotiniai dydžiai, reiškiantys didesnę trukmę, naudojami labai retai. Vietoj to naudojami ne SI sistemos vienetai: minutės, valandos, dienos, Julijaus metai, šimtmečiai ir tūkstantmečiai.
Mėželių valsčius
Mėželių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje, į pietus nuo Klaipėdos. Centras – Mėželiai.
Sniego patranka
Veikimo principas
Smulkūs migliniai vandens lašeliai susimaišo su ledo kristalėliais ir oro srauto nešami lekia. Jiems belekiant itin smulkiai išpurkštas vanduo garuoja ir jo temperatūra tiek krenta, kad vanduo ima kristalizuotis. Sistema veikia, kai oro temperatūra yra -2 °C ir net 0 °C. Kuo oras šaltesnis, tuo daugiau ir geresnio sniego pagamina sniego patranka. Kai oras yra sausas, tuomet sniegas formuojasi net +4,5 °C temperatūroje.
Mėželių valsčius
Istorija
Įkurtas po II pasaulinio karo, bet netrukus panaikintas 1947 m. lapkričio 6 d. prijungiant prie Priekulės valsčiaus.
Depeche Mode diskografija
Depeche Mode diskografijos pagrindą sudaro 13 studijinių albumų ir apie pusšimtis singlų. Per ketvirtį amžiaus grupė taip pat išleido nemažai rinktinių, koncertinių, remiksų ir kt. tipo albumų.
Pastabos
16 – „John the Revelator / Lilian“ – Dvigubas A-Side singlas.
15 – „Enjoy the Silence '04“ – Išleistas kartu su remix albumu „Remixes 81-04“.
14 – „Only When I Lose Myself“ – Išleistas kartu su kompiliaciniu albumu „The Singles 86>98“.
13 – „Home / Useless“ – Dvigubas A-Side singlas; išleistas tik JAV.
12 – „Enjoy the Silence (Back to Back)“ – Išleistas tik JAV.
11 – „Personal Jesus (Back to Back)“ – Išleistas tik JAV.
10 – „Everything Counts (Live)“ – Išleistas kartu su live albumu „101“.
9 – „Strangelove (Back to Back)“ – Išleistas tik JAV.
8 – „Strangelove '88“ – Išleistas tik JAV.
7 – „People Are People (Back to Back)“ – Išleistas tik JAV.
6 – „Stripped / But Not Tonight“ – Dvigubas A-Side singlas.
5 – „It's Called a Heart“ – Išleistas kartu su kompiliaciniu albumu „The Singles 81>85“.
4 – „Shake the Disease“ – Išleistas kartu su kompiliaciniu albumu „The Singles 81>85“.
³ – „Blasphemous Rumours / Somebody“ – Dvigubas A-Side singlas.
² – „Get the Balance Right“ – Išleistas kartu su kompiliaciniu albumu „The Singles 81>85“.
1 – „Dreaming of Me“ – Pirmasis Depeche Mode singlas; išleistas kartu su kompiliaciniu albumu „The Singles 81>85“.
² – „X²“ – Išleistas tik Japonijoje.
1 – „X¹“ – Išleistas tik Japonijoje.
Tvardi Rugas
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaip pateikė Jonas Koronkevičius (Jan Koronkiewicz) remdamasis Varšuvos centrinio istorijos archyvo dokumentais įkūrimo metai laikomi 1757 m., kai kaimas tapo ginklų apsikeitimo vieta. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Emocinė kalba
Emocinės kalbos – tokios retorikos mokslo laikomos kalbos, kurios siekia paveikti klausytoją per jo jausmus, remdamosios emocinėmis psichologinėmis ir kalbinėmis priemonėmis.
Apibrėžimas
Emocinių kalbų poveikio būdas – iracionalus, jų tikslas – paveikti jausmus, o pagrindinė funkcija – estetinė, todėl jas dar tiktų vadinti estetinėmis, vaizdingosiomis kalbomis. Emocinėms kalboms taip pat būdinga loginė argumentacija, įtikinimas, įtaiga, skatinimas veikti, bet visa tai daroma gana poetiškai, argumentuojama emocingai ir vaizdžiai. Būdingos stilistinės ypatybės – pakilumas, subjektyvumas, raiškumas. Kai kurioms šios rūšies kalboms visiškai nedera schematiškumas. Atvirkščiai, emocinių kalbų stiliaus individualumas, originalumas dažnai rodo, kad jos turi ir meninio stiliaus elementų. Emocinėms kalboms tinka metaforos ir alegorijos. Jose paprastai gausu meilės, džiaugsmo, vilties, atjautos, troškimų išsipildymų, nuostabos, susižavėjimo jausmų. Čia labiau negu kitų rūšių kalbose atsiskleidžia oratoriaus subjektyvumas, jo paties jausmai, nuotaikos, temperamentas, asmeninis požiūris į kalbamąjį dalyką. Emocinėms kalboms tinka amplifikuotas – gausiai besiliejantis kalbėjimas, nevengiantis šokiruojančios minties, nustebinimo, sudominimo, švelnaus humoro, autoironijos. Emocinės kalbos gali būti proginės ir pramoginės.
Svarbiausios emocinių kalbų rūšys
Proginės
Šventinė kalba gali būti skirta žymaus valstybės įvykio ar nusipelniusio asmens sukakčiai paminėti ar apdovanotiems asmenims pagerbti. Paprastai ji sakoma minėjimuose, šventiniuose susirinkimuose, iškilminguose posėdžiuose. Valstybiniams jubiliejams skiriamos kalbos yra oficialesnės, su akademiškumo atspalviu, iškilmingos, o asmenims skiriamos – šiltesnės, intymesnės, originalesnės. Vienos jų būna pristatomojo pobūdžio, kitos – sveikinamojo.
Pristatomosios kalbos. Jų autorius turi būti gerai susipažinęs su jubiliato, premijos laureato ar kito asmens biografija, darbais, pažinti jo būdą. Reikia argumentuotai ir įtikinamai išdėstyti kažkieno nuopelnus. Tokia kalba gali būti ir skaitoma, ji būna nuosekli, apibendrinamojo, vertinamojo ir būtinai giriamojo pobūdžio, tačiau panegirinis tonas neturėtų būti labai pakilus.
Padėkos kalba. Paprastai pagerbtas asmuo po visų sveikinimų dėkoja susirinkusiems ir kalbėjusiems žmonėms. Savo kalba jis atsiskleidžia. Iš pradžių būtina padėkoti už suteiktą garbę, tačiau trumpai ir nuoširdžiai.
Pramoginės kalbos.
Pagrindinė tokių kalbų funkcija – estetinė, jų tikslas tiesiogiai susijęs su oratoriaus intencijomis sudominti, išblaškyti, pradžiuginti, sužavėti, maloniai nustebinti. Tokios kalbos yra pramogų, šventinės ceremonijos ar renginio dalis, malonus jų tęsinys. Jos trumpos, kupinos šviesaus humoro, pasigėrėjimą keliančio šmaikštumo. Pramoginių kalbų sakytojai dažniausiai reiškiasi pokyliuose, banketuose, vestuvėse ir kitur. Joms tinka sąmojis, fantazija, hiperbolė, potekstės, pauzės. Gali būti lengvos ironijos, tačiau jos taikiniu negali būti klausytojai. Joms priskiriamas ir trumpiausias viešųjų kalbų žanras – tostas.
Kašeikiai
Kašeikiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, 3 km į rytus nuo Suginčių, Želvų ežero šiaurės rytinėje pakrantėje. Įeina į Labanoro RP teritoriją. Kaimo pietuose yra kapinaitės su keletu kryžių ir paminklu su užrašu, kad jį pastatę vietos ūkininkai pagerbdami protėvių atminimą. Taip pat kaimo pietuose yra buvusi karčema.
Istorija
Kaimas minimas Linkmenų dvaro inventoriuje 1554 m. Manytina, kad XIV–XVI a. per kaimą ėjo Utenos-Molėtų kelias. Iš kai kurių XVI–XVII a. užrašymų atrodo, jog XVI–XVII a. pirmoje pusėje kaimas vadintas Kašeikėnais. 1610 m. iš Kašeikių į Vilnių buvo pabėgęs Jokūbas Mažeikėnas (Možoikowicz) su žmona Magde ir sūnumis Antanu ir Baltramiejumi. Dėl bėglių dvarininkė Gana Leonova Unichovska Sližova bylinėjosi su Vilniaus vaistininku Jokūbu Jablku. XVII a. pab.–XVIII a. priklausė Liliškių dvarui. Matyt, jau 1701 m. Kašeikiuose buvo dvaras ar palivarkas, nes iš ten Molėtų bažnyčios metrikų knygoje užrašytas bajoras Mykolas Bernatavičius.
XIX a. Kašeikių dvaras priklausė Vainickiams. Po baudžiavos panaikinimo prie Kašeikių dvaro buvo prijungta Stauryliškių kaimo žemė, kadangi ponas iškėlęs visus to kaimo gyventojus prievarta. XIX a. pabaigoje dalis Kašeikių gyventojų aplenkėjo.
Lietuvos laikais tą dvarą nupirko Kraujelis. Karo metais sudegė dalis dvaro pastatų. Pokario metais Kraujelis slaptėsi Kulionių miške, bet 1951 m. buvo sušaudytas, o jo žmona išvežta tremtin. Nepriklausomybės metais veikė Kašeikių pradinė mokykla, sovietmečiu keliolika metų – aštuonmetė mokykla.
Snieglenčių sportas
thumb|[[Tauro kalnas|Tauro kalno snieglenčių trasa, Vilnius.]] Snieglenčių sportas – ekstremalaus žiemos sporto rūšis. Snieglentininkas leidžiasi nuo sniegu padengtų šlaitų ant snieglentės, kuri yra pritaisyta prie snieglentininko kojų specialių batų ir apkaustų pagalba. Tai šiek tiek panašu į slidinėjimą, tačiau šis sportas buvo įkveptas banglenčių ir riedlenčių sporto. Ši sporto rūšis atsirado 1960 m. Amerikoje, o 1998 m. tapo žiemos olimpinių žaidynių dalimi.
Stiliai
Nuo tada, kai išpopuliarėjo snieglenčių sportas, atsirado įvairių slidinėjimo stilių, kurie skiriasi savo atlikimo technika ir įranga. Šiandien patys populiariausi stiliai yra: freeride, freestyle, ir freecarve/race. Svarbu pažymėti, kad nors ir kiekvienas stilius yra unikalus tarp jų yra daug panašumų ir dažnai nėra net įžiūrimo skirtumo.
Freeride
Freeride stilius yra pats populiariausias ir lengviausiai įsisavinamas stilius. Jis apima paprasčiausią techniką, kai leidžiamasi šlaitu bet kurioje įmanomoje vietovėje. Freeride stiliaus snieglentininko įranga dažniausiai susideda iš minkštų batų ir abiejų krypčių snieglentės. Tokia pati technika naudojama ir Boardercross stiliuje.
Laisvasis stilius
Praktikuojantys šį stilių snieglentininkai slidinėja įvairiais vamzdžiais, turėklais, Half-pipe rampomis ir pan. Šiuo stiliumi yra siekiama atlikti kuo daugiau triukų naudojantis toje vietovėje esančiais objektais. Šiam stiliui naudojama įranga dažniausiai yra tokia pati kaip ir freeride stiliuje. Batų padėtis ant snieglentės yra -10º/+12º. Didžioji dalis užsiimančių snieglenčių sportu slidinėja šiuo stiliumi.
Filmai
Filmai susiję su snieglenčių sportininkais tapo viena iš neatsiejamų šio sporto dalių. Kiekvieną sezoną išleidžiama daug filmų. Juos išleidžia kompanijos, besispecializuojančios filmuoti šios sporto šakos filmus. Dažniausiai šiose filmuose būna filmuojami profesionalūs snieglentininkai, remiami įvairių firmų. Snieglenčių sportas buvo puikiai išreikštas filme „First Descent“.
Snieglenčių sporto žurnalai taip pat yra neatsiejama šio sporto dalis. Nuotraukos yra įtraukiamos į profesionalių sportininkų kontraktus. Kai nuotrauka yra išspausdinama, snieglentininkas gauna ne tik pasirodymą žurnale, bet ir finansinę paramą. Snieglenčių sporto žurnalistai keliauja su sportininkais visą žiemos sezoną, renka medžiagą.
Gediminas Davulis
Gediminas Davulis (g. 1939 m. lapkričio 20 d. Antabaltėje, Tauragnų valsčius) – Lietuvos inžinierius ekonomistas, socialinių mokslų daktaras.
Biografija
1963 m. baigė Kauno politechnikos instituto Elektrotechnikos fakultetą. 1969 m. fizikos ir matematikos mokslų kandidatas.
1963–1969 m. dirbo Lietuvos mokslų akademijos Fizikinių – techninių energetikos problemų institute, 1969–1975 m. Lietuvos mokslų akademijos Fizikos ir matematikos institute, 1975–1992 m. Lietuvos mokslų akademijos Ekonomikos institute, 1975–1987 m. Ekonominių tyrimų matematinio aprūpinimo skyriaus vadovas. 1992–1993 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto, nuo 1993 m. Lietuvos policijos akademijos (nuo 1997 m. Lietuvos teisės akademija, nuo 2000 m. Lietuvos teisės universitetas, nuo 2004 m. Mykolo Romerio universitetas) dėstytojas, nuo 2004 m. profesorius.
Lietuvos mokslininkų sąjungos narys. Sutuoktinė Ina, sūnus Karolis.
Mokslinė veikla
Mokslinių darbų pagrindinės kryptys: ekonomikos procesų modeliavimas ir valdymas, optimizacinių metodų taikymas ekonomikoje ir transporte, inžinerinė ekonomika, viešojo sektoriaus ekonomika.
Krūmijos
Krūmijos – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 6 km nuo Pivašiūnų.
746 m.
746 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Asura
Asura (, dgs. ásurās) – indų (vedų, hinduizmo ir budizmo) mitologijoje yra būtybių, turinčių būrimo, apžavos galią (žr. mają), klasė. Vedose dar tebeveratojamas kaip dievų epitetas.
Žodžio kilmė
Žodis asura siekia indoiranėnų bendrystės lakus – jis turi atitikmenį avestos kalboje Ahura-:daeva-. Tiesa, „Avestoje“ žodis ahura reiškia aukščiausiąją dievybę Ahūrą Mazdą (plg. vedų Varunos epitetą asura- medhira), o štai daeva reiškia demonus. Dalis tyrinėtojų mano įvykus religinę schizmą tarp indų ir iranėnų, po kurios indai aukščiausią iranėnų dievavardį pradėję laikyti demono vardu.
Indų egzegetai paprastai šį žodį aiškino kaip a-sūra („nesauliškas, besaulis“, t. y., atstovaujantis tamsai, bedievis). XIX a. kalbininkai buvo linkę šį žodį gretinti su („gyvastis, siela“). Dabar dažniau šį žodį linkstama kildinti iš („geras“) ir gretinti su, , ide. skoliniu finourgų kalbose ezoro- (visi reiškia „viešpats“), arba iš („demonas, dvasia“) ir gretinti su žodžiais skandinavų dievų klasei asams (*ansuz, āss). Daugiausia indų autoriai (K. R. V. Radža, R. G. Bhandarkaras, A. Banerdži-Šastris ir kt.) žodį asura kildino iš asirų pavadinimo (aššur).
Asurai hinduizme
„Rigvedoje“ žodis asura dažniausiai vartojamas kaip dievų epitetas – taip, visų pirma, vadinamas Varuna–Mitra, rečiau – Agnis, Indra, Pūšanas, Sarasvatė ir kt.). Tačiau kai kuriose (ypač vėlyvesnėse, X mandalos) „Rigvedos“ giesmėse bei „Atharvavedoje“ asurai traktuojami jau kaip demonai (kai kada ir kaip žmonių priešai – VIII 6, 5; plg. „Kaušika sutra“ – 87, 16; 88, 1), tuo tarpu dievai čia vadinami tik kaip deva; Upanišadose dievai vadinami „sura“ – iš čia ir kyla asurų pavadinimo aiškinimas, kaip „nedievai“ (a-sura). Būtent šiuo laikotarpiu susiformuoja asurų priešpastatymas dievams. Vėlyvojo hinduizmo literatūroje asurai tampa aukščiausia demonų klase, taip pat priešpastatoma dievams.
Pasak puraninių tekstų – dievai ir asurai yra Brahmos palikuonys. Asurai buvo vyresnieji dievų broliai. Jie buvo galingi bei išmintingi ir išmanė majos paslaptis, galėjo pasiversti kuo nori arba tapti nematomi. Jiems priklausė milžiniški lobiai, kuriuos jie slėpė savo tvirtovėse kalnų olose. Jie turėjo tris įtvirtintus miestus, pirmiausia danguje, paskui žemėje: vieną geležinį, kitą sidabrinį, trečią auksinį; vėliau jie sujungė šiuos tris miestus į vieną (Tripurą), stūksantį ant žemės; ir pasistatė jie miestus požemio karalystėje.
Vienas žymiaususių mitų apie dievų ir asurų dvikovą yra „Pieno vandenyno plakimas“: gyvate Vasukiu dievai ir asurai sukę Mandaros kalną ir taip plakę pieno vandenyną, siekdami išplakti nemirtingumo rasą – amritą. Nors asurams pavyko nugvelbti amritą, tačiau ją dievams išviliojo Višnus.
Puranose minima daug įvairių asurų vardų – Indros priešai Šambara, Namučis ir Pulomanas, kartais asura laikomas Soma, Varuna, puraniniuose tekstuose prie asurų priskiriamas ir slibinas Vritra, kurį dobia Indra. Taip pat minimi broliai dvyniai, Kašjapos sūnūs Hiranjakašipus ir Hiranjakšis, kuriuos nugali Višnus. Pagrindinis „Ramajanos“ epo antagonstas Ravana taip pat asura.
Asurai budizme
Asurų mitologija buvo perimta ir budizme, kur jie tapo viena iš šešių prigimties būsenų, taip pat viena keturių nelaimingųjų (kaip pretai, gyvūnai ir narakos gyventojai). Pagal galią jie stovi tarp žmogaus ir dievų (devų).
Jų gyvenamas pasaulis vadinamas asuraloka ir tapatinamas su Meru kalnu. Asurai apgyvendinę jo paviršių ir jūras aplink jį. Jie susiskaldę klanais, vadovaujamais asurendrų. Svarbiausi asurų lyderiai yra Vemačitrinas, Rahu ir Paharada.
Apie asurus buvo sukurtas mitas, kad jie kadaise gyveno danguje (Trajastrinse), tačiau Šakrui ten tapus valdovu, jie išvyti į žemę ir apgyvendino Meru kalną (kurio viršūnė sekia šį dangų). Jie kovojo su dievais, siekdami susigrąžinti teritorijas, tačiau karą pralaimėjo.
Vadžrajanos mitologijoje asurai simbolizuoja pavydą.
Eurovizijos dainų konkursas 2013
Eurovizijos dainų konkursas 2013 – 58-tasis Eurovizijos dainų konkursas, kuris vyko Malmės miesto arenoje, Švedijoje. Tai buvo penktas kartas kai šalis rengė konkursą, paskutinį kartą konkursas Švedijoje vyko 2000 m. Švedija teisę rengti Eurovizijos dainų konkursą iškovojo po Loreen pergalės su daina „Euphoria“ 2012 m. Eurovizijoje.
Pirmąkart po 20-ties metų nei viena iš buvusių Jugoslavijos Federacijos šalių nepateko į finalą.
Vieta
2012 m. liepos 8 d. Švedijos transliuotojas Sveriges Television (SVT) pranešė, kad Malmės arenoje bus rengiamas 2013 m. Eurovizijos dainų konkursas. Tai penktas kartas kai šalis iškovojo teisę surengti konkursą, prieš tai Švedijoje Eurovizija vyko 1975, 1985, 1992 ir 2000 m. Konkursas Malmėje vyko antrą kartą, pirmąkart tai buvo 1992 m.
Dalyvaujančios šalys
250px|thumb|right| {{legend|#D40000|Šalys pirmame pusfinalyje}} {{legend|#FFAAAA|Balsuojančios šalys pirmame pusfinalyje}} {{legend|#000080|Šalys antrame pusfinalyje}} {{legend|#5599FF|Balsuojančios šalys antrame pusfinalyje}} 250px|thumb|right| {{legend|#22B14C|Dalyvaujančios šalys}} {{legend|#D40000|Šalys nepatekusios į finalą}} {{legend|#FFC20E|Šalys, nedalyvaujančios 2013 metų konkurse}}
2012 m. gruodžio 21 d. paskelbta, kad 39 šalys dalyvaus 2013 m. Eurovizijoje. Armėnija, kuri paskutinį kartą dalyvavo 2011 m., patvirtino, kad ji grįžta į konkursą po vienerių metų pertraukos. Bosnija ir Hercegovina ir Portugalija pasitraukė iš 2013 m. konkurso dėl finansinių sunkumų, o Slovakija ir Turkija atšaukė savo dalyvavimą dėl įvairių priežasčių.
Sugrįžtantys atlikėjai
Valentina Monetta San Marinui atstovavo antrus metus iš eilės. Elica Todorova ir Stojanas Jankulovas taip pat dar kartą dalyvauja konkurse, prieš tai dalyvavo 2007 m. Nevena Božović iš grupės Moje 3 atstovavo Serbijai ir buvo pirmoji atlikėja dalyvaujanti Eurovizijoje po dalyvavimo vaikų Eurovizijos dainų konkurse, kur 2007 m. užėmė trečiąją vietą. Bledar Sejko atstovavęs 2011 metais Albanijai, buvo scenos gitaristas. Gor Sujyan, 2010 metais atstovavęs Armėnijai, buvo Eva Rivas pritariamasis vokalas. Aliona Moon, atstovavusi Moldovai, 2012 m. buvo Pasha Parfeny pritariamasis vokalas. Estijos pritariamieji vokalistai Lauri Pihlap ir Kaido Põldma buvo iš grupės 2XL, kurie laimėjo konkursą 2001 metais kartu su Dave Benton ir Tanel Padar.
1 pusfinalis
Italija, Švedija ir Jungtinė Karalystė balsavo šiame pusfinalyje.
2 pusfinalis
Vokietija, Prancūzija ir Ispanija balsavo šiame pusfinalyje.
Marcel Bezençon apdovanojimai
250px|thumb|right|[[Faridas Mamedovas – antrosios vietos Eurovizijos laimėtojas, Marcel Bezençon meno apdovanojimo laimėtojas]]
Marcel Bezençon apdovanojimai pirmiausiai buvo išdalinti per 2002 m. Eurovizijos konkursą Taline, Estijoje pagerbti geriausias dalyvaujančias konkurse dainas. Apdovanojimai įkurti Christer Björkman (Švedijos atstovas 1992 m. Eurovizijos dainų konkurse ir dabartinis Švedijos delegacijos vadovas) ir Richard Herrey (grupės Herreys narys; su jis kuria laimėjo 1984 m. Eurovizijoje). Šie apdovanojimai skirstomi į tris kategorijas: spaudos apdovanojimas; meno apdovanojimas ir kompozitoriaus apdovanojimas.
OGAE
Organisation Générale des Amateurs de l’Eurovision (labiau žinomas kaip OGAE) – tarptautinė organizacija, kuri buvo įkurta 1984 metais Savonlinoje, Suomijoje. Organizacija susideda iš 40 „Eurovizijos“ dainų konkurso gerbėjų klubų tinklo visoje Europoje ir už jos ribų ir yra nevyriausybinė, nepolitinė, nepelno įmonė.
Balsavimai ir delegatai
(vienas iš dalyvių Švedijos nacionaliniame finale) (Norvegijos atstovas 2012 m. Eurovizijoje) (Armėnijos atstovas2006 m. Eurovizijoje) (Latvijos atstovė 2012 m. Eurovizijoje) (grupės Deep Zone Project narė, su kuria atstovavo Bulgarijai 2008 m. Eurovizijoje) (Rusijos atstovė 2000 m. Eurovizijoje) (Vokietijos atstovė 2010 m. ir 2011 m. Eurovizijoje)
Tatai
Tatai (Kaukazo persai) – iraniečių tauta, gyvenanti Azerbaidžane ir pietų Dagestane (Rusija). Tatai kalba tatų kalba, kuri kartu su persų, Dari ir tadžikų kalbomis sudaro pietvakarių iraniečių kalbų grupę. Jie taip pat, priklausomai nuo regiono, kalba azerbaidžaniečių ir rusų kalbomis. Tatai daugiausia yra musulmonai šiitai, bet esama ir sunitų.
John Fogerty
John Cameron Fogerty (g. 1945 m. gegužės 28 d.) yra JAV roko atlikėjas, gitaristas bei dainų autorius, geriausiai žinomas dėl savo veiklos grupėje Creedence Clearwater Revival. John Fogerty gimė Berklyje, Kalifornijoje, jis yra jaunesnysis Tom Fogerty brolis.
Tautinio darbo apsaugos batalionas
Tautinio darbo apsaugos batalionas, taip pat Tautos darbo apsaugos batalionas, TDA – lietuvių savanorių ginkluotas karinis dalinys nacių okupuotoje Lietuvoje ir kitur  sušaudęs tūkstančius žydų, kovojęs su  sovietiniais partizanais ir gynęs karinius objektus.
Tautinis darbas tai junginio nacionalsocializmo lietuviškas atitikmuo. Pavadinimas taip pat ataidi Lietuvos tautinę apsaugą Geležinis Vilkas.
Tautinio darbo apsaugos tikslas
thumb|right|250px|[[Lietuvių aktyvistų frontas | Lietuvių aktyvistų fronto vadas Kazys Škirpa.]]
thumb|right|250px|1941 m. sausio mėn. vaizdas [[Berlynas | Berlyne, nacių Vokietijos sostinėje. Propagandos ministras Joseph Goebbels susitinka su kariuomenės, laivyno ir oro pajėgų propagandos vadovais. Kazys Škirpa ir Lietuvių aktyvistų frontas tikėjosi prasidės karas tarp nacių Vokietijos ir Sovietų Sąjungos ir Lietuvai atsivers nepriklausomybės galimybė.]]
Buržas
Buržas (pranc. Bourges) − miestas vidurio Prancūzijoje, įsikūręs prie Yèvre upės krantų. Šero departamento sostinė.
Tautinio darbo apsaugos batalionas
Tautinio darbo apsaugos tikslas
thumb|right|250px|1941 m. kovo mėn. vaizdas [[Berlynas | Berlyne. Vainikas dedamas pagerbti ginkluotas pajėgas. Berlyne tuomet veikė Kazys Škirpa ir Lietuvių aktyvisto fronto branduolys.]]
Buržas
Istorija
Miesto vardo reikšmė kildinama iš vienos čia gyvenusių tautų, biturigų, pavadinimo ir iš germanų kalbos žodžio Burg reiškiančio gyvenvietę, kaimą. Seniau miestas vadinosi Avaricum. Galų karų metu galai bandė sunaikinti miestelį naudodami išdegintos žemės taktiką, bet saugomas kareivių ir tvirtos apsauginės tvoros miestas išliko. Pasinaudodami sunkia situacija mieste, Julijaus Cezario kariai 52 m. pr. m. e. žiemą sugriovė miestą ir nužudė apie 800 gyventojų.
Tautinio darbo apsaugos batalionas
Tautinio darbo apsaugos tikslas
thumb|right|250px|1941 m. birželio mėn. 25 d. Junkers Ju naikintuvų bombonešių gamykloje Berlyne. [[Trečiasis Reichas | Nacių Vokietijos oro pajėgos sėkmingai bombardavo sovietų okupuotą Lietuvą karo pradžioje.]]
Buržas
Istorija
Miestas buvo rekonstruotas romėnišku stiliumi, su įvairiais paminklais, akvedukais, teatrais ir amfiteatrais. XII a. buvo pastatyta gotikinė Buržo katedra, įtraukta į Pasaulio paveldo sąrašą.
Tautinio darbo apsaugos batalionas
Tautinio darbo apsaugos tikslas
1940 m. liepos mėn. Lietuvos pasiuntinys Vokietijai Kazys Škirpa Vokietijos užsienio reikalų ministerijos darbuotojui Peter Kleist įteikė projektą „Į talką naujosios Lietuvos kurti!!“ Jame pristatomas sumanymas steigti Lietuvių aktyvistų frontą, kurio idealas laisva ir nepriklausoma Lietuva naujais tautinio socializmo pagrindais. Numatyta raginti lietuvius kurti slaptas smogikų grandis, būrius, kuopas ir t. t. ''Tuo būdu susidarys aktyvistų fronto ir jo smogikų tinklas visoje Lietuvoje, kurią bendromis jėgomis ir Aukščiausiojo palaima tikrai išlaisvinsime. Aukštesniųjų, kaip batalijono vadas, smogikų vadų skirimą rezervuoja sau vyriausioji Aktyvistų fronto vadovybė, kuri taip pat duos nurodymų kaip bendrą kovą vesti. Numatyta priesaika, nepaliaunama kova komunizmui ir rusų okupantams, ligi mirties ištikimybe lietuvių aktyvistų frontui, viskas Tėvynės laisvei ir nepriklausomybei atgauti'', taip pat ženklas – emaliuotas trijų tautinių spalvų trikampis, išduobtas į viršų, su nario numeriu antroje pusėje, ir sveikinimasis – pakeliant dešiniąją ranką ir tariant žodį "kovok! "
1940 m. lapkričio mėn. pabaigoje Kauno studentijos korporacijų vadovai Briedelis, Boruta, Žukauskas, Pajaujis, Šapalas, Damušis ir susirinko į pirmą slaptą pasitarimą. Jame aptarė ir priėmė iš užsienio gautą sutartą ženklą TDA – juodomis raidėmis ant balto kaspino – Tautinio darbo apsaugą.
1941 m. sausio 25 d. Lietuvių aktyvistų fronto vadas Kazys Škirpa įteikė nacių Vokietijos Abvero pulkininkui leitenantui Kurt Graebe Lietuvos atstatymo planą, kuriame buvo numatyta sudaryti Tautinio darbo apsaugą. Lietuviai pabėgėliai Vokietijoje galėjo laisvai burtis į Lietuvių aktyvistų fronto organizaciją Berlyne ir į jos skyrius Rytprūsiuose.
1941 m. kovo 24 d. datuoti Lietuvių aktyvistų fronto griežtai slapti „Lietuvai išlaisvinti nurodymai“, kaip Lietuvoje ruoštis numatytam Vokietijos-Sovietų Sąjungos karui. Tikslas „atstatyti nepriklausomą Lietuvos valstybę ir sutvarkyti ją naujais pagrindais, kurie patikrintų galimybę išlaikyti tautoje realią vienybę, stiprinti tautoje nacionalinį atsparumą, tobulinti tautos moralinį atsparumą pagal krikščioniškos dorovės principus, išvystyti krašto ūkinį ir kultūrinį progresavimą, visiems patikrinti darbą ir laiduoti socialinį teisingumą, išraunant su šaknimis bet kurį apsileidimą, korupciją, neteisėtumą, komunistinį išsigimimą ir žydišką išnaudojimą.“
1941 m. kovo mėn. Adolfas Hitleris nurodė savo generolams, besiruošiantiems karui su Sovietų Sąjunga, jog vykdys „naikinamąjį karą“, kuriame sušaudys būtent komunistų komisarus ir žydus komunistus. Manoma, kad jisai visuotinį žydų išžudymą (vaikų, moterų, senukų) įsakė tiktai 1941 m. gruodžio mėnesį, šalčiams neleidus nacių Vokietijos kariuomenei užkariauti Maskvą, ir Japonijai bei JAV įsijungus į pasaulinį karą. Tuo tarpu „Lietuvai išlaisvinti nurodymai“ jau nurodė jog lietuviai savo noru, savarankiškai, visus Lietuvos žydus išbaidys (etninis valymas) ir nuo likusiųjų „nusikratys“ (genocidas):
„Idėjiniam lietuvių tautos pribrendinimui reikalinga sustiprinti antikomunistinę ir antižydišką akciją ir skleisti besąlyginiai mintį, jog rusų-vokiečių ginkluotas susikirtimas tikrai įvyks, kad raudonoji rusų armija greitai bus iš Lietuvos išvyta ir, kad Lietuva vėl taps laisva, nepriklausoma valstybė. Labai svarbu šia proga atsikratyti ir nuo žydų. Todėl reikia krašte sudaryti tokią tvankią prieš žydus atmosferą, kad nei vienas žydas nedrįstų ir minties prileisti, jog naujoje Lietuvoje jis dar galėtų turėti bent minimalinių teisių ir bendrai pragyvenimo galimybių. Tikslas – priversti visus žydus bėgti iš Lietuvos drauge su raudonaisiais rusais. Juo jų daugiau šia proga iš Lietuvos pasišalins, juo bus vėliau lengviau baigti nuo žydų nusikratyti. Organizaciniu požiūriu yra reikalingas šis patvarkymas: ribose aktyvistų sąjūdžio, kaip lietuvių tautos politinės valios reiškėjo ir vykdytojo, sudarytina Tautinio darbo apsauga, kaip to sąjūdžio kovos organas. Ji sudaroma iš visai patikimų vyrų, galinčių valdyti ginklą ir pasiryžusių, esant reikalui, aukoti savo gyvybę už Lietuvą ir Aktyvistų Sąjūdžio idealus.“
Tautinio darbo apsauga organizuota decentralizuotai. Ją sudarė pogrindžio celės iš 3-5 „ryžtingų vyrų“. Vyriausias uždavinys tai pristeigti ko daugiau padalinių, ypač provincijoje, su viltimi, jog ginklų atsiras. Asmenys turėjo būti parenkami „ne tiek atsižvelgiant to, kas kuo yra seniau buvęs, kokiai partijai priklausęs are kokio išmokslinimo, kiek turi būti žiūrima asmens charakterio: valios tvirtumo, ryžtingumo daryti sprendimus, iniciatyvos turėjimo, gabumo kitais vadovauti ir tinkamumo konspiratyviniam darbui.“ Siekiant suklaidinti bolševikus ir parsidavėlius, „patartina jos padalinius pavadinti įvairiausiais ir skirtinais vardais, pagal vietinių veikėjų fantaziją.“ Kiekvienas padalinys turėjo gauti iš aukščiau dalykišką uždavinį, kaip antai užimti elektros stotelę, sprogimu sukelti paniką, nutraukti telegrafo, telefono laidus, atsukti bėgius, paleisti kalinius ar suimti komunistus. Uždavinį privalėjo įvykdyti savo nuožiūra, vokiečių kariuomenei perkirtus sieną.
„Šiaip gi visas pasiruošimas vyksta plačios decentralizijos pagrindais, pasitikint vietinių veikėjų iniciatyva ir sumanumu. Čia pažymimi tik patys bendriausieji uždaviniai:“
„Aktyvistų“ savarankiška veikla priešpastatoma Prezidento Antano Smetonos nuosaikumui. „Pasyvumas ir ištižimas Lietuvą pražudė, Aktyvumas ir ryžtumas turi ją išgelbėti !!“ „Tik reikalinga parodyti daugiau ryžtumo, drąsos ir revoliucinio akiplėšiškumo, kai vokiečiams puolant, raudonoji armija, mūsų žydija ir visi mūsų tautos išdavikai, panikos perimti, bėgs iš Lietuvos arba skubės slapstytis kur nors po urvus.“
Užsibrėžta įtraukti ko platesnį ratą dalyvių: „Lygiagrečiai būtų Lietuvių Aktyvistų Fronto vardu išplatinta po visą Lietuvą, iš lėktuvų įvairių, kurstančių gyventojus sukilti, atsišaukimų, būtent į Lietuvių Aktyvistų Frontą, į Lietuvių Nacionalinio Korpo karius, į atsargos karininkus ir šaulius, į buvusius Lietuvos kariuomenės kūrėjus savanorius, į lietuvių intelegentiją, kultūrininkus ir valdininkus, į moksleiviją ir kaimo jaunuomenę, į ūkininkus, į darbininkus, į verslininkus, į rusų raudonosios armijos karius ir prieš žydus.“
„Lietuvai išlaisvinti nurodymai“ aptarė įvairias nesutarimo galimybes su nacių Vokietija, jai nepripažinus Lietuvos nepriklausomybės ar jos vyriausybės. „…jei vokiečiams pradėjus puolimą nebūtų iš lėktuvų platinamas vyriausybės ir Aktyvistų Fronto atsišaukimai, taip pat apie vyriausybės susidarymą nieko nebūtų iš Berlyno per radiją pranešame, tai reikia skaityti, jog vokiečiai Lietuvos atžvilgiu dar turi užpakalinių tikslų.“ Nurodymuose pabrėžta: „Šios instrukcijos turinys perduodamas sukilimo centrams tik žodžiu ir per visiškai patikimus ryšininkus, kurie atsako savo galva už paslapties išdavimą.“ Tačiau su vokiečių politine ir karine vadovybe matomai buvo suderintas Tautinio darbo apsaugos padalinių klausimas: „Kad vokiečiai galėtų sukilėlius atskirti nuo šiaip jau kitų civilių gyventojų ir nepaskaitytų juos ginkluotais vietiniais komunistais, sukilimui įvykus, jo dalyviai užsideda ant kairiosios rankos baltą (drobės) juostą su raidėmis T.D.A. (Tautinio Darbo Apsauga)“.
Numatyta visus nepriklausomos Lietuvos pareigūnus raginti grįžti į savo senas pareigas. „Kaip ten bebūtų su vyriausybės sudarymu, svarbiausia užduotis, kuri kiltų vokiečiams žygiuojant pirmyn, tai yra krašto valdymo aparato užgrobimas. Šis užgrobimas būtų pirmas realus žingsnis prie Lietuvos suverenumo atgavimo.“ Bet kokiu atveju, „patys vokiečiai suinteresuoti yra, kad krašto valdymo aparatu apstatytume savo žmonėmis.“ Šis aparatas, ypač Vytauto Reivyčio vadovaujama Lietuvos saugumo policija, padėjo  Hamano skrajojančiam būriui iki spalio mėnesio išžudyti visas Lietuvos provincijos žydų bendruomenes.
1991 m. istorikas Saulius Sužiedėlis pasikalbėjime su išeivijos mėnraščio Akiračiai redakcija iškėlė kaip Lietuvių aktyvistų fronto vadas Kazys Škirpa 1975 m. savo prisiminimuose Sukilimas paskelbė šių nurodymų suklastotą versiją, kurioje praleisti antižydiški teiginiai. Kazys Škirpa savo prisiminimuose rašė, „Nors rašinys ir buvo pavadintas „Nurodymais“, bet, teisingiau pasakius, tai tebuvo rinkinys sugestijų ir patarimų, nes niekam iš LAF vadovaujamosios grandies Berlyne nebuvo nė į galvą atėjusi mintis, kad slaptai pogrindžio veiklai svetimoje okupacijoje būtų įmanoma diriguoti nurodymais iš užsienio. Tačiau LAF sugestijos pogrindžio veikėjams Tėvynėje buvo naudingos: jos pagelbėjo jiems konkrečiau susiorientuoti, ko galima ir ko negalima iš vokiečių tikėtis ir kaip reiktų iš anksto pasiruošti rusų – vokiečių ginkluotą konfliktą išnaudoti Lietuvos atkūrimo tikslui.“
Monai
Monai reiškia:
Tautinio darbo apsaugos batalionas
Tautinio darbo apsaugos tikslas
Pirmasis kuris gavo tekstą pas Kazį Škirpą jo bute paskaityti buvo ypatingas Vilniaus centro ryšininkas Mykolas Naujokaitis. Jis kaip tik tam ir buvo slapta atvykęs į Berlyną. Per patikimiausius ryšininkus tekstas buvo perteikiamas pogrindžio centrams pakartotinai balandžio 18, gegužės 5, 8, 12 ir 19 dienomis. Pora savaičių prieš karą buvo surizikuota perteikti patį tekstą, kiek sutrumpintą. „Apie teksto gavimą buvo susilaukta patvirtinimo raštu. Todėl LAF vadovaujamoji grandis Berlyne galėjo jaustis tikra, jog jokių nesusipratimų negalės kilti ir kad pogrindžio centrai žinos, kaip jiems laikytis ir ką daryti.“
Monai
Taip pat:
Tautinio darbo apsaugos batalionas
TDA bataliono įsteigimas
1941 m. birželio 22 d., sekmadienį, nacių Vokietija užpuolė Sovietų Sąjungą. Tuo pačiu sukilo lietuviai, paskelbė nepriklausomybę ir sudarė laikinąją vyriausybę.
Birželio 27 d., penktadienį, laikinoji vyriausybė savo posėdyje protokolavo, „Iš Vokiečių karinės vadovybės Kaune patirta, kad leista organizuoti Apsaugos Batalioną grynai kariškais pagrindais. Ši žinia su džiaugsmu priimta ir nutarta šį batalioną remti, finansuoti ir, jei bus galimybių, šios rūšies apsaugą plėsti ypač provincijoje.“ Viltasi, jog batalionas bus pradžia Lietuvos kariuomenės.
Birželio 28 d., šeštadienį, Kaune veikę lietuvių sukilėlių būriai buvo nuginkluoti. Kauno Karo Komendantas pulkininkas Jurgis Bobelis pasirašė įsakymą Nr. 9, „Vadovybės įsakymu lig šiolei veikę partizanų daliniai perorganizuojami į reguliarų junginį. Ryšium su tuo visi partizanų daliniai, įmonių apsauga ir paskiri asmenys savo turimus visus ginklus ir karo medžiagą privalo ligi šiandien, birželio mėn. 28 d. 17 val. grąžinti perregistravimui į Kauno Karo Komendantūrą. Nuo to pat laiko išduoti ligšioliniai leidimai ginklui laikyti ir vaikščioti nustoja galios. Asmenys, kurie nustatytu laiku ginklų perregistravimui į Komendantūrą negrąžins, bus baudžiami visu įstatymų griežtumu.“
Tą pačią dieną suformuotas bataliono branduolys.
Kauno Karo Komendantas Jurgis Bobelis pranešė, „Prie Kauno Karo Komendantūros formuojamas Tautinio Darbo Apsaugos batalionas. Visi taurūs lietuviai, norį tarnauti tame batalione, kviečiami iki š. m. birželio 29 d. 18 val. užsirašyti Kauno Karo Komendantūroj, Gedimino g. 34, I a., kamb. 1. Priimami tarnavę aktyvioj tarnyboj karininkai, puskarininkiai ir eiliniai. Registruojantis prašome pristatyti visus turimus karinius ir civilinius asmens dokumentus.“
Birželio 29 d., sekmadienį, Kauno karo komendantūra įkūrė Tautos darbo apsaugos batalioną. Komendantas Jurgis Bobelis komendatūros pareigūnams uždavė įvairias pareigas. Pulkininkui Andriui Butkūnui buvo pavesta vadovauti batalionui, rūpintis apranga. Pulkininkas J. Vėbra rūpinosi apginklavimu, majoras A. Biknaitis – bataliono ir komendantūros etatų sudarymu, sargybų reikalais, pulkininkas leitenantas A. Lapinas – sąmatos sudarymu, partizanas L. Strazdas – autopriemonių tvarkymu.
Birželio 28 d. į batalioną įstojo 107 savanoriai, birželio 29 d. – 152, birželio 30 d. – 143, liepos 1 d. – 269.
Liepos 3 d. bataliono vadas Andrius Butkūnas antru įsakymu patvirtino karininkų pareigas.
1941 m. liepos 4 d. ir 6 d. žudynės VII Kauno forte
thumb|right|250px|[[VII Kauno fortas|VII Kauno forte paminklas žudynių aukoms]]
1941 m. liepos 4 d. batalione jau buvo 724 puskarininkiai ir kareiviai. Tą dieną Kauno VII forte vokiečių įsakymu  Broniaus Kirkilo vadovaujama 1-oji kuopa sušaudė 463 žydus. Liepos 6 d. prisijungė Juozo Barzdos vadovaujama 3-oji kuopa, kartu sušaudė 2,514 žydus.