cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karpotasis beržas
Liaudies medicina
Gydymui vartojami karpotojo beržo pumpurai, lapai, žievė ir sula, kurie turi daug gydomųjų savybių nuo eilės ligų. Karpotojo beržo pumpurai renkami žiemą ir anksti pavasarį – vasario ir kovo mėnesiais, kol nepradeda brinkti. Nukirstos šakos su pumpurais surišamos ir laikomos gerai vėdinamoje patalpoje, geriausia pastogėse. Per mėnesį džiovinamos šaltyje – išdžiūsta. Tada nukuliami pumpurai, pašalinamos išsiskleidusių pumpurų priemaišos.
Lapai gerai valo iš inkstų smėlį, o iš kepenų – akmenis. Jauni ūgliai ir lapeliai laisvina vidurius. Karpotojo beržo (Betula pendula) lapai vartojami sergant bakteriniu ir kitokiais šlapimtakių uždegimais, tinka gydomajam skalavimui.
Beržo lapų arbatą vartoja kaip kraujo valymo ir šlapimo pagreitinimo priemonę. Ji valo ir stiprina skilvį, pagreitina inkstų veikimą ir valo juos nuo inkstų smėlio. Arbatai imama viena sauja džiovintų lapų stiklinei vandens. Lapai apipilami verdančiu vandeniu ir palaikoma dviem valandoms. Ši arbata vartojama ir šalta triskart į dieną kelis mėnesius iš eilės.
Pavadinimas
Mokslinio lotynų kalba „Betula pendula“ pavadinimo autorius Albrecht Wilhelm Roth (1757–1834). Lietuvių kalbos tarmėse ir šalies regionuose be oficialaus pavadinimo, dar vadinamas „beržu svyruokliu“, „beržu kasočiu“ ar „skarotuoju beržu“. žemaičių kalba vadinamas „beržos svīrolīs“, latviškai – „nokarenais bērzs“.
Vykdomasis raštas
Vykdomasis raštas – vykdomasis dokumentas.
Išdavimo tvarka
Vykdytinam sprendimui įsiteisėjus, išieškotojui pagal rašytinį pareiškimą pirmosios instancijos teismas išduoda vykdomąjį raštą. Tais atvejais, kai konfiskuojamas turtas arba kai išieškomos pinigų sumos į valstybės biudžetą, kai išieškoma nusikalstama veika padaryta žala, kai išieškomas išlaikymas, žalos, padarytos suluošinant ar kitaip sužalojant sveikatą, atlyginimas, taip pat atimant maitintojo gyvybę, teismas vykdomąjį raštą išduoda išieškotojui ir be jo prašymo (LR CPK 646 str. 1 d.).
Maithilisharan Gupt
Maithilis Šaranas Guptas (g. 1886 m. rugpjūčio 3 d. – m. 1964 m. gruodžio 12 d.) – Indijos poetas, laikomas vienu iš šiuolaikinės hindi poezijos pradininkų.
Vykdomasis raštas
Išdavimo tvarka
Skubaus vykdymo atvejais pagal išieškotojo rašytinį pareiškimą vykdomąjį raštą ne vėliau kaip kitą darbo dieną po sprendimo priėmimo išieškotojui išduoda skubiai vykdytiną sprendimą priėmęs pirmosios, apeliacinės instancijos ar kasacinis teismas.
Maithilisharan Gupt
Gimė prekijų šeimoje Čirgaono miestelyje (Utar Pradešas). Mokėsi namie, išmoko sanskrito, anglų, bengalų kalbų. Jo mokytoju buvo žymus hindi literatūros veikėjas Mahavyras Prasadas Dvivedis.
Gupta rašė poeziją į įvairius žurnalus, laikraščius, vėliau išleido rinkinių. Yra sukūręs ir 4 dramas. Maithilis Šaranas Guptas buvo vienas pirmųjų poetų rašęs hindi khariboli tarme, tuo tarpu didžioji dalis poezijos vis dar buvo rašoma nuo viduramžių naudota bradžo tarme. Guptos kūrybai būdingas tautiškumas, istoriškumas, ryžtinga dvasia. Įkvėpimo semiamasi iš senovės mitų, epų. Svarbiausios poemos – Sāket, Pañcavatī ir Yaśodharā.
Vykdomasis raštas
Išdavimo tvarka
Išieškotojui vykdomasis raštas išduodamas pasirašytinai arba išsiunčiamas registruotu laišku. Apie vykdomojo rašto išdavimą pažymima byloje.
Išduodant vykdomąjį raštą, prie jo pridedami turto arešto dokumentų bei kitų byloje esančių dokumentų, reikalingų sprendimui įvykdyti, nuorašai.
Kelių vykdomųjų raštų išdavimas pagal vieną sprendimą
Pagal kiekvieną sprendimą išduodamas vienas vykdomasis raštas. Jeigu sprendimas turi būti vykdomas skirtingose vietose, taip pat jeigu sprendimas priimtas kelių ieškovų naudai ar keliems atsakovams arba jeigu nuspręsta išieškoti iš solidarių atsakovų, teismas gali išduoti kelis vykdomuosius raštus, tiksliai nurodydamas vykdymo vietą arba sprendimo dalį, kuri turi būti vykdoma pagal tą vykdomąjį raštą (LR CPK 647 str. 1 d.).
Remdamasis nuosprendžiu ar sprendimu išieškoti iš solidarių atsakovų, teismas išduoda tiek vykdomųjų raštų, kiek yra solidarių atsakovų.
Kiekviename vykdomajame rašte dėl solidarios atsakomybės turi būti nurodyta bendra išieškojimo suma, išvardyti visi atsakovai ir nurodyta, kad jų atsakomybė yra solidari.
Dokumento turinys
Vykdomajame rašte turi būti nurodoma (LR CPK 648 str. 1 d.):
Prireikus vykdomajame rašte nurodoma, jog pagal teismo nutartį antstoliui leidžiama įeiti į skolininko būstą be jo sutikimo.
Vykdomajame rašte nurodoma jį pasirašiusio teisėjo vardas ir pavardė. Teisėjo pasirašytas vykdomasis raštas patvirtinamas teismo herbiniu antspaudu.
Jeigu tam pačiam sprendimui vykdyti išduodami keli vykdomieji raštai, tai pažymima vykdomajame rašte nurodant, kuris vykdomasis raštas pagrindinis, o kuris antrinis, tretinis ir t. t.
Kitų vykdomųjų dokumentų turinį nustato kiti įstatymai, tačiau visais atvejais tuose dokumentuose turi būti nurodyta LR CPK 648 straipsnio 1 dalies 7 punkte nurodyti rekvizitai bei kokio įstatymo pagrindu dokumentas turi būti vykdomas šio Kodekso nustatyta tvarka. Vykdomajame dokumente turi būti nurodyta vieta antstolio žymai apie atliekamus vykdymo veiksmus.
Jeigu išduodant vykdomąjį dokumentą padaryta rašymo ar kitokia klaida, ją suinteresuoto asmens prašymu ištaiso tą dokumentą išdavusi institucija.
Dublikato išdavimo tvarka
Jeigu vykdomasis raštas prarastas, tai išieškotojo ar antstolio prašymu išduodamas vykdomojo rašto dublikatas. Prašymas išduoti vykdomojo rašto dublikatą paduodamas bylą nagrinėjusiam pirmosios instancijos teismui (LR CPK 649 str. 1 d.).
Vykdomojo rašto dublikatas išduodamas tokia pat tvarka kaip vykdomasis raštas, tik jo titulinio lapo dešinėje viršutinėje dalyje įrašoma „dublikatas“.
Seminolai
Seminolai – muskogų grupės indėnų gentis, gyvenanti Oklahomos ir Floridos valstijose JAV. Viena iš Penkių civilizuotų genčių.
Seminolai kalba viena muskogų-natčezų kalbų, išpažįsta krikščionybę, animizmą. Genties protėviai kalbėjo septyniomis skirtingomis kalbomis: muscogee, hitchiti, koasati, alabama, natchez, yuchi ir shawnee, iš kurių šiuo metu gyvai vartojamos tik dvi. Šios kalbos niekada neturėjo rašytinio varianto. Gimtoji kalba būdavo ir tebėra perduodama iš kartos į kartą. Nemažai Floridos miestų, upių bei kitų vietovardžių yra kilę iš kurios nors seminolų kalbos. Pavyzdžiui, Miami (Majamis) seminolų kalba reiškia „ta vieta”.
Istorija
Seminolai užsiėmė gyvulinkyste ir ribota žemdirbyste, todėl nuolat buvo baltųjų kolonizatorių interesų centre. Ginčų priežastimi tapo žemė ir naminiai gyvuliai. Baltieji sistemingai naikino seminolus, o 1835–1842 m. vyko žiauriausias istorijoje JAV vyriausybės sankcionuotas karas prieš vietinius amerikiečius, gavęs Antrojo seminolų karo vardą. Po šio karo iš seminolų protėvių muscogee genties, turėjusios ne mažiau kaip 25 000, liko tik apie 300. Iki kelių šimtų individų sumažėjusi gentis buvo pasmerkta išnykti, kaip ir daugybė kitų vietinių amerikiečių genčių. Tačiau istorija pamažu pakrypo seminolų naudai, žinoma, ne be jų didvyriškų pastangų.
1911 m. JAV prezidentas Viljamas Hovardas Taftas trijose – Martino, Browardo bei Hendry – apygardose esančius žemės plotus atidavė seminolams ir pavedė atsakingiems pareigūnams įrengti vadinamuosius indėnų rezervatus. Po šio prezidento sprendimo būta ilgai trukusių ginčų bei bylinėjimųsi dėl žemės – tiek su baltaisiais Floridos gyventojais, tiek tarpusavyje, mat nemažai seminolų į gyvenimą rezervatuose žiūrėjo kaip į pasityčiojimą iš jų laisvės bei prigimtinių teisių. Vienas iš ilgiausiai nagrinėtų seminolų ieškinių prieš Floridą buvo išspręstas genties naudai tik 1992 m.
Seminolų savivalda
Didžiosios depresijos pabaigoje (apie 1933 m.) buvo suformuota iki šiol gyvuojanti Floridos seminolų rezervatų sistema. Seminolus vienijanti bendra savivaldos sistema tapo bene efektyviausia iš visų vietinių amerikiečių savivaldos sistemų JAV.
1957 m. buvo priimta Floridos seminolų genties konstitucija. Jos pagrindu sukurta ir iki šiol sėkmingai veikia Genties taryba, vadovaujama prezidento bei viceprezidento. Tuo pat metu privačios kompanijos pagrindu įsteigta organizacija „Seminole Tribe of Florida, Inc.”, turinti teisę prižiūrėti genties verslo reikalus ir atstovauti jos nariams.
Seminolų konstituciją pripažįsta ir Jungtinių Valstijų federalinė valdžia. Pagal ją visos seminolų genties savivaldos organizacijos yra atleistos nuo valstijos ar federalinių mokesčių, nors privatūs asmenys privalo atsiskaityti su valstybe kaip ir bet kurie kiti Amerikos piliečiai.
Šiuo metu Floridos seminolai turi gerai išplėtotą švietimo sistemą bei įvairiausiais gyvenimo atvejais genties nariams padedančius savivaldos padalinius bei departamentus. Tačiau seminolai neturi savo policijos ar teismų. Jie dalyvauja įvairiose valstybės remiamose programose, jie net turi savo žiniasklaidą (garsiausias laikraštis – „The Seminole Tribune“ – leidžiamas su paantrašte „Neužkariautųjų balsas“).
Priėmę konstituciją ir suorganizavę savivaldą seminolai ėmėsi šiuolaikinio verslo. Jie buvo pirmieji, pasinaudoję dalinės autonomijos savo žemėse teise ir pradėję čia steigti neapmokestintų cigarečių parduotuves, o vėliau – kazino. Seminolai yra pirmoji Amerikos indėnų gentis, įžengusi į lošimų verslą. Seminolams priklauso septyneri lošimo namai Floridoje, „Hard Rock“ kavinės ir viešbučiai, kazino Tampoje bei Holivude. Indėnų valdomi lošimo namai populiarūs tarp rezervatų apylinkėse gyvenančių baltųjų, kurių miestuose bei miesteliuose kazino neretai yra neleidžiami arba jų kiekis bei veiklos mastai labai ribojami. Prieš pradėdama cigarečių ir lošimų verslą, gentis skendėjo skurde. JAV spaudos duomenimis, dabar daugiau nei 90 % genties biudžeto sudaro pajamos iš lošimų verslo. Kiekvienas genties narys gauna mėnesinį dividendą nuo šios veiklos pajamų. Iš genties verslo gaunamos pajamos investuojamos į švietimo bei neturtingųjų paramos programas, skiriamos kitoms socialinėms reikmėms. Dalis pajamų keliauja verslo plėtotei. Gentis aktyviai dalyvauja pelningame citrusinių vaisių versle, taip pat valdo nemažai žemės ūkio objektų, viešbučių verslą (nusipirko Vakarų kultūros simbolį – „Hard Rock” prekės ženklą su roko muzikos relikvijomis).
Ilginės
Ilginės – kaimas šiaurės rytinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 7 km į pietvakarius nuo Ubiškės.
Gnoliai
thumb|right|Vienas iš įsivaizduojamų gnolių atvaizdų Gnoliai – maginės fantastikos protingų humanoidų rūšis, primenanti antropomorfines hienas. Pirmą kartą pasirodė ir panaudoti vaidmenų žaidime Dungeons & Dragons apie 1974 m.
Gnoliai yra panašūs į bušmėnų folkloro hientakus (hieniškus vilktakų analogus) bei aukštus šungalvius, aprašytus Europos bestiarijuose. Hienos asocijuojasi su mirtimi, kadangi neretai iškasa ir suėda žmonių lavonus.
Gnolių sandara
Gnoliai atrodo kaip antropomorfinės hienos. Jie būna apie 2,1 m ūgio, naudoja šarvus iš rago, odos ir metalo plokščių, stambius ginklus. Gnoliai vaizduojama kaip laukinės, barbariškos būtybės, kurios neretai maistui vartoja kitas protingas būtybes. Gnoliai nėra labai protingi, bet pakankamai gudrūs, priversti aplinkybių kaunasi iki mirties.
Auktilaukis
Auktilaukis arba Lugovojė (, nuo 1939 m. Hohenfelde, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Луговое) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Pravdinsko miesto gyvenvietės kaimas.
Gnoliai
Gnolių sandara
Aprašyta gnolių rasė flindai (, flynds). Jie žemesni, platesni ir stipresni už paprastus gnolius. Flindai dažnai vadovauja paprastų gnolių grupėms ar gyvenvietėms. Flindai dažnai naudoja nunčiako tipo ginklą  – du metalinius strypus, sujungtus grandine.
Auktilaukis
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas Auktilauks prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Frydlando apskrities (nuo 1927 m. Barštyno apskritis) Alnavos valsčiaus kaimas. Priklausė Auktalytės parapijai. Kaimui priklausė ir Hohenbergo palivarkas. 1910 m. buvo 168 gyventojai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Družbos apylinkės kaimas.
Gnoliai
Gnolių religija
Pirmuosius gnolių aprašymuose, pateiktuose E. G. Gygakso (E. G. Gygax), gnoliai buvo primityvūs demonų garbintojai. Vėlesniuose kitų rašytojų aprašymuose gnoliai labiau primena „kilnius laukinius“, hieniškus maitėdžius, o ne pabaisiškus žudikus. Ketvirtame ADD pabaisyne (Monster Manual IV) minima, kad gnolių visuomenėje dominuoja patelės, panašiai kaip ir hienų grupėse.
Daugelyje D&D kūrinių gnoliai yra demonų garbintojai, garbinantys demonų valdovą Yeenoghu. Kiti gnoliai garbina dievą Erythnulą, žudynių dievą. Taip aiškinamas gnolių polinkis į blogį ir piktadarystes.
Tikruoju gnolių dievu buvo Gorelikas, bet per daug metų demonas perviliojo beveik visus Goreliko garbintojus.
Gnoliai literatūroje
Terio Prečeto (Terry Pratchett) Disko pasaulyje (Discworld) gnoliai yra maži, susivėlę ir purvini, todėl jų kailyje auga žolė ir grybai. Jie miestų gatvėse renka visokias atliekas.
Terio Brukso (Terry Brooks) romane „The Scions of Shannara“ veikia vilkiškos būtybės, kurios angl. vadinamos gnawls.
Gnoliai žaidimuose
Gnoliai panaudoti žaidimuose:
Gnoliai yra viena iš protingų rūšių ir Kariuose ir maguose.
Lietuvos futbolo varžybos 1997–1998 m.
Lietuvos futbolo varžybos 1997–1998 m.
Rytų zona
Šešupė Vilkaviškis pasitraukė iš turnyro po 9 turo. Vietoje jos žaidė Alytaus „Dainava-Geležinis Vilkas“, tačiau tik antrajame rate.
Vakarų zona
Šarūnas Skuodas po 16 turo rungtynių nebežaidė.
Vilniaus zona
Pirmajame rate 17 komandų žaidė tarpusavyje. Pasibaigus šiam turnyrui, 1–9 vietas užėmusios komandos pateko į A grupę, o 10–17 vietas – į B grupę. Rukainių „Rusvai“ pasitraukus iš varžybų po pirmojo rato, vietoje jos žaidė Vilniaus „ZEV-Klevas“, tačiau Rukainių komandos taškų neperėmė.
Karina Krysko
Karina Krysko (g. 1981 m. gegužės 14 d. Vilniuje) – Lietuvos dainininkė ir televizijos laidų vedėja, 2005–2011, ir nuo 2012 metų pop grupės „69 danguje“ narė.
Biografija
Savo karjerą kaip šokėja pradėjusi Karina dar 2001-aisiais, studijuodama choreografiją Vilniaus konservatorijoje, kartu su prodiuseriu Egmontu Bžesku įkūrė modernaus šokio studiją „Karman“. Per ketverius metus, iki pat savo muzikinės karjeros pradžios, kartu su šia studija ji pastatė ne vieną spektaklį, taip pat, kaip šokėja, dalyvavo įvairiuose tarptautiniuose festivaliuose. Jau tada ji šoko roko operoje „Jūratė ir Kastytis“ ir Maskvos šou balete „Todės“.
2005 metais tapusi popmuzikos merginų grupės „69 Danguje“ nare, ji Lietuvoje išgarsėjo kaip dainininkė. Per kelerius metus merginos įvairiuose muzikos apdovanojimuose ne sykį buvo išrinktos „Metų grupe“.
2007-2009 metais ji buvo trijų televizijos laidų vedėja, taip pat – nuolatinė šokių ir muzikos TV projektų dalyvė. Kartu su būsimu vyru Sauliumi Skambinu, 2008-aisiais nugalėjusi nacionalinėje atrankoje, ji atstovavo Lietuvai Eurovizijos šokių konkurse, kur iškovojo 4-ąją vietą.
K. Krysko 2012-aisiais sujungė muzikinės ir šokių karjeros metu įgytus įgūdžius ir vaidino miuzikluose. Nuo to laiko ji sukūrė šešis vaidmenis įvairiose roko operose ir miuzikluose. Mersedesos vaidmuo Kauno valstybiniame muzikiniame teatre, režisieriaus Kęstučio Jakšto pastatytame miuzikle „Grafas Montekristas“, jai pelnė Kauno „Fortūnos“ apdovanojimo statulėlę už geriausią metų debiutą.
Tenisas olimpinėse žaidynėse
thumb|Olimpinis teniso logotipas thumb|[[Tenisas 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.]] Tenisas olimpinėse žaidynėse yra viena iš seniausių olimpinės programos sporto šakų. Į olimpines žaidynes tenisas įtrauktas 1896 m. Nuo 1928 m. iki 1988 m. tenisas olimpinėse žaidynėse nevyko.
Družai
Družai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Širvintų, Širvintos dešiniajame krante. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka. Pro kaimą eina kelias, tolėliau rytuose – greitkelis.
Istorija
Kaimas istoriniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1795 m. 2002 m. kaime įkurta Družų kaimo bendruomenė.
thumb|left|240px|Kaimo kryžius
Stirbaičiai (Gaurė)
Stirbaičiai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 5 km iki Gaurės. Kaimas yra šalia Dargaičių, tarp šių kaimų rastas IV–VI a. senkapis, vadinamas Kapų kalnu. Aptikta žalvarinių dirbinių – dėželinė antkaklė, lankinė segė, juostinė apyrankė.
Vydaras
Skandinavų mitologijoje thumbVydaras (Vidaras) – tylos, slaptumo, keršto dievas. Odino ir milžinės Gridos sūnus. Dievas, kuriam lemta pergyventi ragnaroką. Kiti dievai išgyvensiantis ragnaroką bus jo brolis Valis, Baldras, Henis, Hiodas. Vydaras vadinamas tylinčiuoju dievu, minimas kaip „Tylusis Odino sūnus“, taip pat garbinamas dėl milžiniškos jėgos. Pagal „žynės panašystę“ Vydaras atkeršys už tėvo mirtį. Po to kai vilkas Fenris per ragnaroką suės jo tėvą Odiną, jis stos į kovą su siaubūnu, batu primins prie žemės vilko apatinį žandikaulį, o abiem rankomis sugriebęs viršutinį ir perplėš žvėrį pusiau. Pagal kitą Valuspos versiją, Vydaras naudosis kardu, o užmuš vilką persmeigdamas širdį.
Kaidu
Kaidu, Chaidugolas arba Liuša  – upė Rytų Turkestane (Kinija, Sindziangas). Prasideda Tianšanio kalnų pietiniuose šlaituose, į šiaurę nuo Kočos. Teka į pietryčius Julduzo ir Janči baseinais. Įteka į Bagraškiolio ežerą. Toliau iš jo išteka kaip Končedarja, priklausanti Tarimo upės baseinui.
Prie Kaidu įsikūręs Karašehro (Janči) miestas. Mingų dinastijos pasakojime „Kelionė į Vakarus“ upė vadinama „tekančių smilčių upe“ (Liuša), pasakojama apie prie jos gyvenantį siaubūną Ša Vudzingą.
Leonardas Kazimieras Andriekus
Leonardas Kazimieras Andriekus (1914 m. liepos 15 d. Barstyčiai – 2003 m. gegužės 19 d. Niujorkas, palaidotas Bruklino kapinėse) – Lietuvos poetas, kunigas, pranciškonas, bažnytinės teisės daktaras.
Biografija
1945 m. pradėjo dirbti Italijoje leisto laikraščio „Lietuvių balsas“ redakcijoje. 1946 m. persikėlė į JAV. 1948–1952 m. redagavo laikraštį „Šv. Pranciškaus varpelis“. Nuo 1950 m. dirbo žurnalo „Aidai“ redakcijoje, 1980–1991 m. redaktorius. Nuo 1958 m., su pertraukomis, Niujorko lietuvių pranciškonų vienuolyno vyresnysis, 1964–1969 m. lietuvių pranciškonų provincijolas, Šv. Antano pranciškonų berniukų gimnazijos rektorius. 1973–1976 m. Kenebunkporto (Merilendo valstija) vienuolyno vyresnysis.
Aktyviai reiškėsi išeivijos kultūriniame gyvenime. 1970–1980 m. Lietuvių rašytojų draugijos pirmininkas.
Lenčnos-Vlodavos lyguma
Lenčnos-Vlodavos lyguma  – Vakarų Polesės mezoreljefas, esantis rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje. Vakaruose ribojasi su Lomazų įduba, šiaurėje su Sosnovicos įduba ir Vlodavos kauburiu, rytuose su Bresto Polese. Didžiausios regiono gyvenvietės yra Lenčna ir Vlodava. 1990 m. regione įkurtas Polesės nacionalinis parkas.
Leonardas Kazimieras Andriekus
Kūryba
Poezijoje vyrauja religiniai ir patriotiniai motyvai, lyriški Lietuvos peizažai; jai būdingas nuoširdumas, intymus ir skaidrus pasaulėvaizdis.
Benetton Formula
thumb|right|300px|Jensonas Buttonas 2001 m.
Benetton Formula Ltd – buvusi Formulės 1 lenktynių komanda, kuri šiose varžybose dalyvavo nuo 1986 m. iki 2001 m. Komandą rėmė Benetton šeimos firma, valdanti pasaulinį aprangos parduotuvių tinklą. 2000 m. sezone komandą nupirko Renault, o 2002 metais ir ją pervardino į Renault F1.
Istorija
thumb|right|1994 m. Benetton B194 Benneton grupė atėjo į Formulę 1 kaip Tyrrell Racing komandos rėmėjas 1983 m. Paskui kompanija rėmė Alfa Romeo, o nuo 1985 – Toleman komandą. 1986 m. Benetton debiutavo kaip ekipa. Iš pradžių ji naudojo BMW variklius, vėliau perėjo prie Ford.
Benetton ekipa labiausiai žinoma dėl Michaelio Schumacherio sėkmės joje, kuomet jis pelnė 19 iš 27 komandos pergalių ir laimėjo du pasaulio čempiono titulus. Po to, kai ekipa perėjo prie Renault variklių 1995 m., buvo laimėtas dar vienas konstruktorių titulas kartu su M. Schumacheriu ir Johny Herbertu. po 1995 m. sezono Schumacheris perėjo į Ferrari, o paskui jį taip pat padarė Rossas Brawnas, Nigel Stepney, Rory Byrneas ir dar 11 specialistų. Po šių įvykių Benetton daugiau nebepasiekė tokių rezultatų.
Tautybė
Benetton komanda priklausė Didžiajai Britanijai nuo 1986 iki 1995 m., vėliau iki 2001 m. Italijai, nes Benetton grupė norėjo turėti savo nacionalinę komandą Formulėje 1. Nepaisant to, komandos bazė buvo Didžiojoje Britanijoje.
F1 rezultatai
(paryškintos pole pozicijos)
Madalonis
Madalonis – miestas Italijoje, Kampanijoje, Kazertos provincijoje. Miestas įsikūręs į šiaurę nuo Neapolio (priklauso jo aglomeracijai), 5 km į pietryčius nuo Kazertos, Madalonyje yra stotelės keliaujant traukiniu iš Kazertos į Beneventą ar Aveliną. Gyventojų 38 tūkst. (2010).
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose miestas pirmą kartą paminėtas 774 m. kaip Mataluni.
Lankytini objektai
Miestas išsidėstęs vienos iš Tifatos kalvų papėdėje. Tos kalvos viršuje stovi viduramžių pilies bokštai ir Šv. Mykolo bažnyčia. Pagrindiniai turistiniai objektai: Karafos šeimos rūmai, senasis koledžas, pavadintas Giordano Bruno vardu, ir institutas karių sūnums.
4 km į rytus yra Ponte della Valle, Neapolio karaliaus Karolio III įsakymu pastatytas akvedukas. left|250px|thumb|Karolio akvedukas
Notėnų seniūnija
Notėnų seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Skuodo rajono savivaldybės pietuose.
Istorija
Carmečiu seniūnija priklausė Gintališkės valsčiui, XX a. tarpukariu – Platelių valsčiui.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 3 seniūnaitijos:
Alphonso Lingis
Alfonsas Lingis (, g. 1933 m. lapkričio 23 d. Kretoje, Ilinojaus valstija, JAV) – lietuvių kilmės filosofas, Pensilvanijos universiteto filosofijos profesorius, rašytojas, vertėjas.
Biografija
1950 m. baigęs vidurinę mokyklą A. Lingis studijavo Čikagos Lojolos universitete. Įgijęs filosofijos bakalauro laipsnį, toliau tęsė studijas katalikiškame Leuveno universitete Belgijoje. Jame apsigynė filosofijos mokslų daktaro laipsnį.
1960 m. A. Lingis pradėjo dirbti profesoriaus padėjėju Diukeino universitete Pitsburge. Nuo 1960 m. vidurio dirbo Pensilvanijos valstybiniame universitete su vertimo projektais ir išleido daugelį mokslinių straipsnių apie filosofijos istoriją. Šiuo laikotarpiu filosofas keliavo po pasaulį, kas paliko gilų antspaudą jo darbuose.
Veikla
Alfonsas Lingis pripažinimą pirmiausia pelnė kaip puikus M. Merleau-Ponty ir Emanuelio Levino knygų vertėjas į anglų kalbą. Šių mąstytojų įtaka visada išliko ryški ir jo paties filosofijoje. Jo mokslinių tyrinėjimų sritys – fenomenologija, antropologija, egzistencializmas, modernioji filosofija ir etika. Dėl originalios filosofinės išraiškos ir intriguojančio kalbėjimo stiliaus filosofas pelnė pasisekimą kaip lektorius. Kalbėdamas viešai profesorius pasitelkia keistą muzikinį foną ar įrašytus riksmus, paskaitas dažnai skaito visiškoje tamsoje.
Dirbdamas Pensilvanijos valstybiniame universitete tapo koledžo miestelio įžymybe. Profesorius priiminėjo studentus keistuose namuose, pilnuose retų paukščių, pavojingų žuvų, vabzdžių bei daugelio trečiųjų pasaulio šalių radinių.
A. Lingio kaip rašytojo debiutas įvyko 1982 m., jo knyga „Excesses“ žymi brandaus rašymo stiliaus pradžią. Į lietuvių kalbą išverstos keturios jo knygos: „Nieko bendra neturinčiųjų bendrija“, „Pavojingos emocijos“, „Bendra kalba, paskiri balsai“, „Kontaktas“. Knyga „Kontaktas“ skiriasi nuo ankstesniųjų apimtimi ir netikėtu rakursu – tai filosofinis fotografijų albumas. Fotografijų albumą „Kontaktas“ sudaro vaizdai ir veidai, sutikti keliaujant po pasaulį. Filosofas daug dėmesio skyrė itin ryškioms Azijos valstybėms – Indijai, papuasų kraštams, Tailandui. Pradėjęs fotografuoti, ėmė kitaip vertinti spalvas, šviesą, medžiagas, šešėlius bei linijas.
A. Lingio teigimu, pokytį nuo vertėjo iki rašytojo paskatino kelionė į Khadžuraho šventyklas Indijoje. Ten 26 struktūros, užpildytos „erotinio meno“. Viso to rezultatas pirmiausia buvo pranešimas apie Khajuraho šventyklų meną, kurį profesorius pristatė Pensilvanijos universitete 1991 m. Filosofas panaudojo jį kaip schemą savo veikalui „Pavergimai“ („Abuses“). Tai pirma padrikų tekstų serijos dalis, kuri jį išgarsino.
Šiuo metu filosofas įsitraukęs į fenomenologines įvairių kultūrų studijas, susijusias su estetine kūryba ir ritualiniais veiksmais. Kritikai ir recenzentai jo darbus vertina kaip itin išsiskiriančius ir drąsius.
Filosofinės idėjos
Lingio filosofija nepaprastai savita – fenomenologijos klasikus jis sieja su gamtos ir socialinių mokslų žiniomis, o svarbiausia su turtinga asmenine savo „filosofinio keliautojo“ patirtimi. Filosofo teigimu, „vertingiausia filosofija yra ta, kuri tiria konkrečius dalykus ir padeda juos pamatyti naujai arba giliau, o ne ta, kuri kuria didelius principus ir abstrakčius apibendrinimus“.
A. Lingio filosofija neatsiejama nuo filosofinio keliavimo, todėl, vadinamas pasaulio piliečiu, savo darbuose remiasi patirtimis, svarsto aktualius naujosios praktinės filosofijos klausimus – pasitikėjimas, pagarba, tarpasmeninė komunikacija. Profesorius, remdamasis antropologiniais stebėjimais ir klasikine bei moderniąja filosofija, vedamas humanistinės etikos paskatų, nagrinėja nusikaltimo ir nekaltumo, smurto ir džiaugsmo, grožio ir geismo santykių problemas. Analizuoja tikėjimo gyvūnais, prakeiksmų ir palaiminimų galią.
Lingio filosofinė laikysena atskleidžia autentišką ir atsargų žvilgsnį į kitus. Kalbėdamas apie žmogaus išvaizdą, profesorius pabrėžė, kad žmogus sau niekada nebus tobulas, visada norės kažką pakeisti, pagražinti. Filosofo teigimu, norint suprasti savo būtį, reikia atverti akis šviesai.
Bibliografija
Į anglų kalbą išvertė:
Dubėnai
Dubėnai – kaimas Kelmės rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, 8 km į pietvakarius nuo Šaukėnų, prie kelio į Vaiguvą. Telkšo Dubėnų ežeras.
Jaime Moreno
Chaimė Moreno Moralesas (Jaime Moreno Morales; g. 1974 m. sausio 19 d.) – Buvęs Bolivijos futbolininkas, žaidęs puolėjo pozicijoje. Buvo Bolivijos rinktinės žaidėjas.
Bruto registro tona
Bruto registro tona, BRT  – matavimo vienetas, kuriuo matuojamas laivo vidinis tūris. 1 bruto registro tona lygi 2,83 m³ (t. y., 100 kubinių pėdų).
Jaime Moreno
žaidė nuo 1991 m. Su rinktine dalyvavo, 1997 ir 2004 m. Copa America čempionatuose. 2008 m. spalio 20 d. paskelbė baigiantis savo karjerą rinktinėje.
Bruto registro tona
Laivo dydis, išreikštas BRT, yra bruto registro tonažas. Tai suminis visų nuolatos uždarų laivo patalpų tūris. Kitas susijęs dydis yra neto registro tonažas, skaičiuojamas kaip bruto registro tonažas minus tūris patalpų, netinkamų kroviniams gabenti (pvz., variklių patalpos, laivo kuro talpyklos, įgulos patalpos ir pan.).
Bruto registro tonažas nėra laivo masė ar išstumto vandens tūris, tad šio tonažo negalima painioti su dedveito tonažu ar vandentalpa.
Daina Avuotinia
Daina Avuotinia (, g. 1926 m. lapkričio 4 d. Valmiera) – latvių rašytoja, lietuvių literatūros vertėja į latvių kalbą.
Bruto registro tona
Bruto registro tonažą 1854 m. įstatymiškai įteisino D.Britanijos įstatymai, o tonažo nustatymo metodiką 1849 m. sukūrė admirolo George Moorsom komisija.
Mikališkis (Biržai)
Mikališkis – viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurę nuo Papilio. Šiauriniu pakraščiu teka Serbenta.
Istorija
1923 m. buvo du ūkiai. 1960–1992 m. Kraštų tarybinio ūkio kaimas.
Daina Avuotinia
Biografija
Mokėsi Bejos, Ingažių pradžios mokyklose, Gaujienos vidurinėje mokykloje, 1947 m. baigė Rygos 3-ąją vidurinę mokyklą. 1947-1951 m. studijavo Latvijos universiteto Filologijos fakultete.
Bruto registro tona
Vėliau bruto ir neto registro tonažus pakeitė bendrasis tonažas ir neto tonažas. Tai įvyko IMO ('Tarptautinė jūrų organizacija') 1969 m. birželio 23 d. priėmus Tarptautinę laivų tonažo matavimo sutartį (International Convention on Tonnage Measurement of Ships).
Daina Avuotinia
Biografija
1951–1967 m. Latvijos valstybinės leidyklos redaktorė, originaliosios literatūros redakcijos vedėja, 1967–1968 m. laikraščio „Literatūra un Māksla“ vyriausiojo redaktoriaus pavaduotoja. 1968–1971 m. Latvijos rašytojų sąjungos literatūros propagandos skyriaus vedėja, 1976–1980 m. Rašytojų sąjungos sekretorė.
Bruto registro tona
Nauja tonažo matavimo ir duomenų panaudojimo tvarka visiems naujiems laivams įsigaliojo nuo 1982 m. liepos 18 d. Jau naudojamiems laivams buvo suteiktas 12 m. pereinamasis laikotarpis, kad nekiltų ekonominių problemų, kadangi uostų ir kiti mokesčiai siejami su laivų tonažu. Nuo 1994 m. liepos 18 d. bendrasis ir neto tonažas, bedimensiai skaičiai, apskaičiuojami naudojant matematines formules, tapo vieninteliais oficialias laivų tonažo matais. Tačiau senųjų laivų aprašymuose bruto ir neto registro tonos toliau plačiai naudojamos.
Daina Avuotinia
Biografija
Nuo 1965 m. Latvijos rašytojų sąjungos narė.
Kūryba
Pirmieji eilėraščiai išspausdinti 1955 m. almanache „Jauno vārds“. Eilėraščiuose vyrauja meilės motyvai. Parašė romanų, knygą apie Lietuvą. Su V. Lūdenu sudarė latvių poezijos vertimų į lietuvių kalbą rinkinį „Varpai“ (Vaga, Vilnius, 1968 m.). Jos dėka latviškai prabilo Salomėja Nėris, Alfonsas Maldonis, Justinas Marcinkevičius, Vytautas Bubnys, Juozas Aputis ir kiti lietuvių klasikai.
AT334
AT334 – Austrijos Tirolio žemės Aukštutinio Tirolio Imšto ir Landeko apskričių teritorijos (NUTS:AT) administracinių vienetų suskirstymas pagal LAU, smulkių vietinių administracinių vienetų suskirstymo į teritorinius statistinius vienetus sistemą.
LAU vietiniame lygmenyje pratęsia NUTS, pranc. Nomenclature des Unités Territoriales Statistiques, Teritorinių statistinių vienetų nomenklatūrą, patvirtintą 2003 m. gegužės mėn. Europos Parlamento ir Tarybos Reglamentu (EB) Nr. 1059/2003, galiojančiu nuo 2003 m. liepos 1 d.
Apskričių centrai – riebiu šriftu.
Zala (upė)
Zala  – upė pietvakarių Vengrijoje, Vašo ir Zalos medėse. Prasideda pačiuose šalies vakaruose, šalia Slovėnijos ir Austrijos sienų, Eršego nacionaliniame parke. Teka į rytus, vidurupyje pasuka į pietus. Teka lygumomis; tėkmė lėta, vietomis krantai užpelkėję. Pačiame žemupyje pasuka į šiaurės rytus ir įteka į Balatono ežero pietvakarinį galą. Prieš įtekėdama Zala skaidosi į daug protakų ir sudaro pelkėtą deltą, vadinamą Mažuoju Balatonu (rezervatas).
Prie Zalos įsikūręs Zalaegersego miestas.
Andoros futbolo sistema
Andoros futbolo sistema. Pagrindinė kontroliuojanti organizacija – Andoros futbolo federacija, kontroliuojanti, taip pat organizuojanti Andoros lygos čempionatą bei taurės (Copa Constitució) varžybas. Futbolo asociacija įkurta 1930 m. birželio 6 d., nuo 1932 m. ji yra FIFA nare, 1954 m. buvo viena UEFA įkūrėjų.
Klubai
Seniausias ir stipriausias šalies klubas FC Andorra žaidžia Ispanijos futbolo sistemoje, kiti Andoros futbolo sistemoje žaidžiantys klubai dalyvauja šiuose turnyruose:
Argentinos katalikiškasis universitetas
Argentinos katalikiškasis universitetas – universitetas Argentinoje, įsikūręs keliuose miestuose. Pagrindinė būstinė Buenos Airėse, padaliniai Paranoje, Rosarijuje ir Mendosoje.
Juozas Pikčilingis
Juozas Pikčilingis (1926 m. sausio 3 d. Joniškiuose, Sintautų valsčius – 1991 m. spalio 17 d. Vilniuje) – Lietuvos kalbininkas, mokslinės lietuvių kalbos stilistikos pradininkas.
Biografija
Baigė Šakių gimnaziją. Antrojo pasaulinio karo metais tarnavo sovietų kariuomenėje, buvo sužeistas. 1951 m. Vilniaus universitete baigė lietuvių kalbos ir literatūros studijas. Nuo 1954 m. visą gyvenimą dirbo Vilniaus universitete: 1959–1968 m. Lietuvių kalbos katedros vedėjas, 1973–1979 m. Filologijos fakulteto dekanas. 1981 m. filologijos mokslų daktaras. 1983 m. profesorius. Universitete pirmasis dėstė lietuvių kalbos stilistikos kursą; vertingų monografijų autorius, prisidėjo prie akademinės ir dabartinės lietuvių kalbos gramatikų, vadovėlių mokykloms bei frazeologijos žodynų leidimo. Palaidotas Sintautų kapinėse. miniatiūra|160px|J. Pikčilingio kapas Sintautuose
Viejos
Viejos ( Vieja) – daugiaspalvių ešeržuvių (Cichlidae) šeimos žuvų gentis.
Paplitusios Centrinėje Amerikoje: Meksikoje, Gvatemaloje, Nikaragvoje. Kūnas iki 16 cm. Gentyje žinoma 16 rūšių.
Rusnės tiltas
Rusnės tiltas – gelžbetoninis tiltas vakarų Lietuvoje: Šilutės rajono Rusnės miestelyje. Pastatytas krašto kelyje per Atmatos upę į Rusnės salą, Nemuno deltos regioniniame parke.
Istorija
thumb|left|250px|Užvažiavimas ant tilto nuo miestelio pusės tarpukaryje. Nuotraukos kairėje pusėje stovi buvusi [[Rusnės valsčius|Rusnės valsčiaus būstinė, į kairę vedančiu keliu buvo galima pasiekti Šyškrantę ir Uostadvarį. Kitame krante matosi rusniečių maudymosi vieta.]]
Nuo seno per Atmatą rusniečius plukdydavo keltas, o žiemą jie keliaudavo ledu. XIX a. antroje pusėje Rusnė buvo tapusi atplūkdytų sielių rūšiavimo punktu, rąstiniai plaustai keliaudavo Klaipėdos link – Atmatos upe į Vilhelmo kanalą. Sielių būdavo tiek daug, kad eismas keltu neretai ilgam nutrūkdavo.
1896 m. pradėta svarstyti apie pontoninio tilto kelyje į Šilutę statybą, o po dvejų metų Šilutės apskrities seimelis skyrė 6000 markių naujo tilto projektavimui. 1913 m. gegužės mėn. pradėta statyti kairioji kranto atrama, vėliau ir antroji.
Visgi Rusnės klestėjimo laikai jau buvo praeityje: po Pirmojo pasaulinio karo sielių plukdymas Nemunu nuslūgo, vis daugiau krovinių į Klaipėdą keliaudavo geležinkeliu, tad statybos kaštai liko nepadengti. Tarpukariu Peterso tiltą buvo pamėgę ūkininkai: vasaromis jie šienaudavo derlingose Nemuno deltos pievose ir vėliau per Rusnės salą veždavosi į žemyninėje teritorijoje esančius ūkius. Važiuojant tiltu šieno vežimams tekdavo mokėti rinkliavą. Rusnės valdžia konkurso tvarka buvo išnuomavusi Peterso tiltą verslininkams, kurie ne tik jį prižiūrėjo ir imdavo mokestį, bet ir, reikalui esant, pakeldavo vidurinę jo dalį laivams praplaukti. Tiltas ne tik jungė žemyninę Šilutės apskrities dalį ir Rusnę - vasaromis prie jo vykdavo miestelio šventės, irklavimo ir plaukimo varžybos. Pavasario potvynių metu ant jo susirinkdavo minios žiūrovų stebėti upe plaukiančias ledo lytis.
Antrojo pasaulinio karo pabaigoje Rusnės apylinkėse vyko mūšiai. 1944 m. spalio 9 d. buvo pasprogdinta viena iš arkinių fermų ir eismas tiltu nutrūko. Tada Vermachto kariškiai įrengė tris pontoninius: vieną per Atmatą prie Peterso tilto, antrą – per Pakalnę į Skirvytėlės kaimą ir trečią – per Skirvytę į Briomiškį (dab. Kaliningrado srityje išnykęs kaimas). Gyventojai buvo evakuoti, o naktį iš salio 19 d. į 20 d. vokiečių pionieriai visus tris tiltus susprogdino.
Pokaryje buv. Peterso tilto vietoje vėl veikė keltas. 1971 m. spalio mėn. Leningrado tiltų tyrinėjimo ir projektavimo institutas atliko inžinerinių, topografinių bei geodezinių darbų studiją. Pradėta statyba, kainavusi daugiau kaip 3 mln. rublių, o eksploatacijai inžinerinis statinys priduotas 1974 m. lapkričio 22 d. Tilto ilgis – 332 m, aukštis – 15 m. Jis stovi apie 75 m pasroviui žemiau nei senasis, maždaug toje vietoje, kur tarpukariu išmesdavo inkarus Roberto Maihioferio laivininkystės ir kt. bendrovių keleiviniai garlaiviai iš Karaliaučiaus, Tilžės ir Klaipėdos, o sovietmečiu švartuodavosi į Nidą iš Kauno plaukdavusios „Raketos“.
Vlodavos kauburys
Vlodavos kauburys  – Vakarų Polesės mezoreljefas, esantis rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje. Vakaruose ir šiaurėje ribojasi su Sosnovicos įduba, pietuose su Lenčnos-Vlodavos lyguma bei rytuose su Bresto Polese. Didžiausia regiono gyvenvietė yra Vlodava.
Lumbinis
Lumbinis  – budistų šventyklų kompleksas pietų Nepale, Rupandehio rajone; žymus kaip budizmo pradininko Sidhartos Gautamos gimimo vieta. Tai vienas iš 4 švenčiausių budizmo piligrimystės centrų (kiti – Bodhgaja, Kušinagaras ir Sarnatas).
Manoma, kad Sidharta Gautama gimė Lumbinyje ~563 m. pr. m. e., karalienės Majadevi šeimoje. Princas čia gyveno iki kol sulaukė 29 metų. Vėliau jis paliko Lumbinį ir iškeliavo į dabartinę Indiją, kur ieškojo nušvitimo.
Lumbinio griuvėsiai atrasti 1896 m., kai Nepalo archeologai čia atrado vieną iš Ašokos stulpų. Manoma, kad valdovas pastatė ~345 m. pr. m. e., pažymėdamas savo apsilankymą Budos gimtinėje. Dabar čia įrengtas šventyklų kompleksas, kur gyvena vienuoliai, priimami piligrimai. Vietovę lanko ne tik budistai, bet ir hinduistai, kurie laiko Budą vienu iš Višnaus avatarų.
1997 m. Lumbinis įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Ramutis Bonifacas Mikšys
Ramutis Bonifacas Mikšys (g. 1940 m. birželio 5 d. Vilnius) – Lietuvos inžinierius geologas, fizinių mokslų daktaras, visuomenės veikėjas.
Biografija
1964 m. baigė Vilniaus universitetą. 1968 m. baigė aspirantūrą Leningrado kalnakasybos institute. 1971 m. geologijos ir mineralogijos mokslų kandidatas. Žinias gilino Maskvos valstybiniame universitete, Ostravos kalnakasybos institute Čekijoje ir Prahos technikos universitete.
1964–1965 m. dirbo Pramonės statybos projektavimo institute. 1967–1970 m. Vilniaus hidrogeologijos ir inžinerinės geologijos stoties inžinierius. Nuo 1968 m. Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakulteto dėstytojas, nuo 1979 m. docentas. 1998–2009 m. ir Lietuvos geologijos tarnybos Inžinerinės geologijos ir ekogeologijos skyriaus vyriausiasis specialistas valstybinei priežiūrai.
Nuo 1966 m. Lietuvos pasipriešinimo okupaciniam režimui dalyvis. 1994–1997 m. – Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro direktorius. Vienas iš Lietuvos piliakalnių gelbėjimo iniciatorių.
Parengė statybos technikos reglamentą „Inžineriniai geologiniai (geotechniniai) tyrimai“ (2004 m.), mokomąją priemonę „Gruntų mechanika. Gruntų geotechninių parametrų vertinimas“ (2008 m.). Paskelbė per 100 mokslinių darbų.
Organometaliniai junginiai
Organometaliniai junginiai – junginiai, kuriuose metalas arba boras, silicis, arsenas, selenas yra susijungęs su organine grupe.
Pavyzdžiai:
Kartais išskiriama atskira chemijos šaka, Organometalinė chemija, kuri nagrinėja tokius junginius.
Grinjaro reagentai
thumb|300px|Vieno iš Grinjaro reagentų susidarymo schema
Bukavu
Bukavu  – miestas Kongo Demokratinės Respublikos rytuose, Kivu ežero pakrantėje, į vakarus nuo Ruandos miesto Šangugu (atskirtas Ruzizi upės). Pietų Kivu provincijos sostinė. Yra laivybinis uostas, oro uostas, keliai į Gomą, Kisanganį, Bužumbūrą, Uvirą. Maisto, tekstilės, chemijos pramonė, statybinių medžiagų gamyba. Laivų remontas. Verčiamasi žvejyba. Netoli miesto yra Kahuzi-Bjegos nacionalinis parkas.
Istorija
Gyvenvietė belgų oficialiai įkurta 1901 m. ir pavadinta Kostermanviliu (Costermansville). Miestas buvo Kivu provincijos sostine, populiaria europiečių poilsiaviete.
1966 m. Kostermanvilis pervadintas į Bukavu.
Ruandos genocido metu į miestą suplūdo hutų pabėgėliai, vėliau čia įsiplieskė karai, vyko grubūs žmogaus teisių pažeidimai.
Ilzė Avuotinia
Ilzė Avuotinia (, g. 1952 m. balandžio 20 m. Ryga) – latvių tapytoja.
Biografija
1962–1970 m. mokėsi J. Rozentalio Rygos meno vidurinėje mokykloje. 1979 m. baigė Latvijos dailės akademiją. Nuo 1978 m. dalyvauja parodose. Nuo 1980 m. Latvijos dailininkų sąjungos narė.
Kūryba
Nutapė, daugiausia aliejumi ir tempera portretų, peizažų, buitinio žanro (T„apytojo A. Naumovo portretas“ 1979 m., „Avių kirpimas“ 1982 m., „Sode“ 1990 m., monumentaliosios dailės kompozicijų (sienų tapyba ir vitražas Medicinos seserų mokykloje Rygoje, 1980 m., su A. Naumovu). Koloristinė jos tapyba turi savitai interpretuotų postimpresionizmo bruožu.
Romualdas Mankus
Romualdas Mankus (1938 m. sausio 8 d. Rugėnuose, Pernaravos valsčius) – Lietuvos miškininkas, biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1959 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1966 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.
Nuo 1966 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos (nuo 1996 m. Lietuvos žemės ūkio universitetas) mokslo darbuotojas, nuo 1968 m. ir dėstytojas; nuo 1977 m. docentas. Mokslinės ir pedagoginės veiklos sritis – miško ūkio raida ir gamybos organizavimas. Paskelbė apie 60 mokslinių straipsnių.
Rogienice Velkių valsčius
Rogienice Velkių valsčius  – nuo 1919 m. iki 1954 m. ir 1973–1976 m. egzistavęs valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Balstogės vaivadijoje, Lomžos vaivadijoje ir Varšuvos vaivadijoje, Kolno apskrityje ir Lomžos apskrityje. Valsčiaus centras buvo Rogienice Velkių kaimas.
Istorija
1932 m. balandžio 1 d. valsčius tapo Lomžos apskrities dalimi. 1939 m. balandžio 1 d. valsčius tapo Varšuvos vaivadijos dalimi. 1945 m. rugpjūčio 18 d. valsčius tapo Balstogės vaivadijos dalimi. 1952 m. liepos 1 dienos valsčių sudarė 25 kaimai. Vykdant Lenkijos valsčių reformą, valsčius buvo panaikintas 1954 m. rugsėjo 29 dieną. Nuo 1973 m. sausio 1 d. iki 1975 m. birželio 1 d. valsčius priklausė Lomžos vaivadijos Grajevo apskričiai. 1975–1976 m. liepos 2 d. priklausė Lomžos vaivadijai. 1976 m. valsčius tapo Malų Plocko, Piontnicos ir Staviskų valsčių dalimi.
Floresta
Kvartale yra Nuestra Señora de la Candelaria ir Nuestra Señora de la Paz bažnyčios, Veles Sarsfildo ir Čė Gevaros aikštės. Florestą kerta Rivadavijos aveniu. Yra svarbus Florestos muziejus.
Likasis
Istorija
1943 m. Likasio gyvenvietei suteiktas miesto statusas, ji pervadinta į Žadovilį (Jadotville).
1966 m. grąžintas senasis pavadinimas.
Domžalės
Domžalės – miestas vidurio Slovėnijoje, Krajinos regione, prie Kamniška Bistricos upės. Geležinkelio stotis. Išvystyta lengvoji, popieriaus, žemės ūkio pramonė. Viduramžių Krumperko pilis.
Anyžinė ožiažolė
Anyžinė ožiažolė, anyžius (Pimpinella anisum) – salierinių (Apiaceae) šeimos ožiažolių (Pimpinella) genties žolinių augalų rūšis.
Vienmetis iki 60 cm aukščio išaugantis žolinis augalas. Anyžiai žydi birželio - liepos mėnesiais, o vaisiai subręsta rugpjūtį.
Paplitimas
Manoma, kad anžiaus tėvynė yra Mažoji Azija. Šiuo metu nesutinkama augančio laukinio anyžiaus. Paprastasis anyžius žinomas nuo senų laikų. Juos keli šimtmečiai prieš mūsų erą augino Senovės Egipte. Jie buvo vertinami ir Senovės Romoje. Maždaug nuo XIII amžiaus ši vaistažolė auginama visoje Europoje, o netrukus ir daugelyje pasaulio šalių. Manoma, kad į Lietuvą anyžius pateko XIX amžiaus pradžioje. Kultivuojamas Ukrainoje, Šiaurės Kaukaze, Vidurinėje Azijoje, Pavolgyje. Vartojami sunokę anyžiaus vaisiai, kurie dažniausiai renkami rūgpjūtį.
Anyžiai liaudies medicinoje
Anyžiaus vaisių preparatai – vandeninis užpilas, spiritinė tinktūra (90 % spirito) – vartojami sergant viršutinių kvėpavimo takų ligomis.
Apie anyžių gydomasias savybes rašė savo darbuose Teofrastas, Dioskoridas, Kolumela bei Plinijus. Karolis Didysis buvo įsakęs šalies gyventojams auginti anyžius. Dioskorido teigimu, anyžiai mažina pilvo skausmus, didina pieno laktaciją, žvalina, taip pat skatina šlapimo išsiskyrimą.
Plinijus manė, kad anyžiai gelbsti nuo skorpiono įkandimo. Ypač anyžius vertino arabai. Avicena anyžiais patarė slopinti troškulį bei gydyti dusulį. Armėnijoje nuo seno anyžių ir kiaušinio baltymo mišiniu gydydavo nudegimus, viduriavimą bei žarnyno kraujavimą. Liaudies žiniuoniai anyžiaus preparatais patardavo gydyti žarnyno spazmus.
Juan Pablo Ángel
Chuanas Pablas Anchelis Arango (g. 1975 m. spalio 24 d.) – buvęs futbolininkas, Kolumbijos rinktinės puolėjas.
Karjera
2010 m. gruodžio 15 d. žaidėjo teisės perleistos Los Angeles Galaxy klubui.
žaidė nuo 1996 m. iki 2006 m.
Paprotnios valsčius
Paprotnios valsčius  – kaimietiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Sedlcių apskrityje. Centras – Paprotnia. Ribojasi su Belanų, Korčevo, Mordų, Pžesmikų, Repkų ir Suchožebrų valsčiais.
Constel·lació Esportiva
Constel·lació Esportiva – buvęs Andoros futbolo klubas iš Andora la Veljos.
Paprotnios valsčius
Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki V-VI a. dabartinio valsčiaus teritorijoje gyveno jotvingių gentis. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose.
Constel·lació Esportiva
2000 m. klubas 7 metams pašalintas iš šalies čempionato.
Paprotnios valsčius
Istorija
Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Varšuvos generalgubernijai. 1919–1939 m. priklausė II Lenkijos Respublikos Varšuvos vaivadijai. 1939–1945 m. priklausė Trečiojo reicho Generalgubernijai. 1945–1975 m. priklausė Varšuvos vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Sedlcų vaivadijai.
Paviršiaus struktūra
Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 81,43 km², iš kurių: Valsčius sudaro 5,08 % apskrities teritorijos.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:
Administracinis suskirstymas
Čarnotai, Grabovecas, Holubla, Kaliskai, Kobilani Kozai, Koricianai, Krinkai, Lenčickai, Lozai, Nasiluvas, Paprotnia, Pliškai, Plutai, Podavcė, Žešotkuvas, Skverčin Lackai, Stare Trembicė, Stasinas, Strusai, Trembice Dolnė, Trembice Gurnė, Uzemblai.
Pepsi
Pepsi – gazuotas nealkoholinis gėrimas, gaminamas JAV kompanijos „PepsiCo“. Pirmasis toks gėrimas buvo sukurtas 1893 m. ir vadintas Brad’s Drink, 1898 m. pervadintas į Pepsi-Cola, o dabartinį pavadinimą įgavo 1961 m.
Šį gėrimą 1893 m. išrado JAV farmacininkas Caleb Bradham savo vaistinėje ir vadino jį „Brad’s Drink“. 1898 m. gėrimą jis pervadino į „Pepsi-Cola“, nes gamyboje buvo naudojamas fermentas pepsinas ir kolamedžio riešutas. Taip pat recepte buvo cukrus ir vanilė.
Nuo aštunto XX a. dešimtmečio „Pepsi“ stipriai konkuruoja su panašiu gėrimu „Coca-Cola“.
2011 m. duomenimis „Pepsi“ yra trečiasis gaivusis gėrimas pagal pardavimus visame pasaulyje, jį lenkia „Coca-Cola“ ir kitas „The Coca-Cola Company“ gaminamas „Diet Coke“ gėrimas. „Pepsi“ per 2011 m. pardavė 892 milijonus šio gėrimo buteliukų.
Duliai
Duliai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, į pietus nuo Antalieptės, prie Šiekšelės ir Sėliupio upelių. Seniūnaitijos centras.
Istorija
Iki 1954 m. – Dulių apylinkės centras.
Gyventojai
thumb|left|240px|Pastogė Dulių centre thumb|left|240px|Akmuo kaimo laukuose
Amazonės departamentas (Kolumbija)
Amazonė  – departamentas Kolumbijos pietryčiuose. Ribojasi su Peru ir Brazilija. Administracinis centras – Letisija.
Didžioji paviršiaus dalis – tropiniais miškais apaugusios Amazonijos džiunglės, su pavieniais kalnų masyvais. Ištisus metus karšta ir drėgna. Svarbiausios upės – Kaketa, Vaupesas, Putumajas. Medienos kirtimas ir kaučiuko gavyba. Medžioklė, žvejyba, žemės ūkis (kukurūzai, bananai, ryžiai, juka). Ekoturizmas.
Konektikutas
Konektikutas  – 5-oji JAV valstija (nuo 1788 m. sausio 9 d.). Sostinė – Hartfordas. Plotas – 12,5 tūkst. km².