cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Meteora (albumas)
Albumas
Meteora' – antrasis Linkin Park studijinis albumas. Grupė Linkin Park praleido iš viso aštuoniolika mėnesių įrašinėdami naująjį albumą (antrasis po „Hybrid Theory“) pavadintą „Meteora“ vardu, kuris galiausai pasirodė 2003 m. kovą. Prodiuseris Don Gilmore ypač stengėsi bandydamas pakartoti „Hybrid Theory“ sėkmę. „Meteora“ per pirmąją savaitę pasiekė stulbinantį 830 000 parduotų kopijų skaičių Jungtinėse Amerikos Valstijose. Albumas debiutavo kaip geriausias 16-oje viso pasaulio šalių, tarp jų ir Amerikoje.
Padedami populiaraus singlo „Somewhere I Belong“ jie savaitę išsilaikė pirmoje „Billboard Top“ 100 vietoje, bei pardavė 264 000 „Meteora“ kopijų. Albumas tapo platininiu per 10 dienų su 100 000 albumų per dieną pardavimu. „Meteora“ buvo hitas nuo pat pradžių, kurio singlai „Somewhere I Belong“, „Faint“ ir „Numb“ buvo geriausi Billboard Modern Rock sąrašuose 2003 metais. Albumas galų gale išleido dar du singlus „From The Inside“ ir „Breaking The Habit“, todėl viso jų jau buvo penki.
Coffea excelsa
Coffea excelsa, liberinio kavamedžio aukštasis varietetas – raudinių (Rubiaceae) šeimai priklausanti viena iš kavamedžio (Coffea) rūšių. Tai visžalis medis, atrastas ir aprašytas tik 1904 m.
Savo ilgais ovališkais lapais primena liberiką. Jauniems lapams būdinga raudona spalva, vėliau virsanti į žalią. Tai atmaina kavamedžio Coffea Dewevrei, kuris auga kaip laukinis augalas Afrikoje (Konge), maistui nenaudojamas. Tuo tarpu sukultūrintas Coffea excelsa kultivuojamas Čade, Siera Leonėje, Centrinėje Afrikos Respublikoje, Liberijoje, Indonezijoje, Filipinuose, Vietname. Pasižymi nereguliariu, bet gausiu derliumi. Išauga iki 20 m aukščio, ilgų šaknų sistema padeda pakelti sausras, atsparus ligoms ir kenkėjams, todėl dažnai naudojamas kitų rūšių skiepijimui. Vaisiai stambūs, kvapnūs, primenantys arabiką. Naudojami elitiniuose kavos mišiniuose sustiprinti aromatui, suteikti papildomoms skoninėms savybėms.
Silvinas
Silvinas – halogenidų klasės mineralas, kalio chloridas, KCl. Silvinas – evaporitinis mineralas. Jis randamas kartu su halitu ir karnalitu išdžiūstančiuose ežeruose, sūriuose ežeruose, lagūnuose, vietose kur vyksta intensyvus vandens garavimas ir druskų nusėdimas.
Didžiausi silvino telkiniai yra Vokietijoje, Ukrainoje, Didžiojoje Britanijoje, Kanadoje, JAV, Indijoje, Italijoje, Rusijoje, Ispanijoje ir Prancūzijoje.
Silvinas naudojamas kaip traša ir kaip vaistas.
Zelandija (žemynas)
thumb|260px|right|Zelandijos žemyno [[Topografija|topografinis žemėlapis]] thumb|260px|right|
Zelandija, rečiau Tasmantis arba Naujosios Zelandijos žemynas – Žemės pietų pusrutulyje buvęs nedidelis žemynas, kurio 94 procentai sausumos ploto yra apsemti Ramiojo vandenyno ir likę tik fragmentai.
Prieš 170 milijonų metų, Zelandijos žemynas buvo vientiso Gondvanos superžemyno dalimi. Prieš 83–85 milijonų metų Zelandijos ir Australijos žemynai atskilo nuo Antarktidos ir visi trys žemynai nudreifavo skirtingomis kryptimis. Maždaug prieš 23 milijonus metų didžioji Zelandijos žemyno dalis buvo galutinai apsemta.
Prieš užliejant vandenims, mikrožemynas buvo gana siauros bei pailgos formos, nutįsęs šiaurės–pietų kryptimi. Šiaurinis pakraštys buvo kiek toliau į šiaurę nei dabartinė Naujosios Kaledonijos sala ir atogrąžose siekė 19° pietų lygiagretę. Pietinis žemyno pakraštys siekė 56° pietų lygiagretę – kiek toliau į pietus nuo Naujosios Zelandijos piečiausių subantarktinių salų.
Zelandijos žemynas buvo apie 3 500 000 km², tai yra didesnis sausumos plotas už Grenlandiją bei Indiją, maždaug pusės Australijos žemyno arba trečdalio Europos žemyno dydžio.
Prieš 85 milijonų metų atskilusioje ir tapusioje izoliuota nuo kitų žemynų Zelandijoje, augalija ir gyvūnija vystėsi atskirai, tik su jai būdingais bruožais, nors nuo Gondvanos laikų, Patagonija, Antarktida, Australija, Zelandija yra priskiriamos prie Antarkties augalijos karalystės, turinčios tik šioms žemių dalims daug bendrumų, pavyzdžiui, čia dominuojantys araukarijų genties bei podokarpinių šeimos medžiai.
Politinis susiskirstymas
Nuskendusio žemyno politinis suskirstymas:
Klenavas
Klenavas – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Šutų, Gelednios miškuose, Meros dešiniajame krante.
Istorija
Viensėdis 1984 m. buvo panaikintas, bet 2015 m. atkurtas.
Efikai
Efikai – etninė grupė, laikoma ibibijų tautos subgrupe. Jos kalba laikoma ibibijų kalbos dialektu. Efikai gyvena aplink Kalabaro miestą. Jie sukūrė Efiko valstybę, kuri tapo svarbiausia sudėtine dalimi visoje Kalabaro karalystėje.
Efikai gyvena Nigerijos pajūrio žemumose į rytus nuo Kroso upės. Į šiaurę nuo jų gyvena ekojai, vakaruose, už upės gyvena anangai, oronai, eketai ir ibibijai (siaurąja prasme). Dar toliau šiaurėje gyvena giminingi ikomai.
Istorija
Šioje karalystėje efikai atliko svarbiausią vaidmenį, tapdami prekybiniais tarpininkais tarp žemyno gilumos tautų ir europiečių. Tai lėmė greitą tautos europietizaciją, kas reiškėsi per jų rūbus, priimtą krikščionybę ir išsilavinimą.
Kalabaro karalystę prijungus prie Britų Nigerijos, efikai atsidūrė jos valdžioje. Tačiau tradicinė valdovo obongo institucija išsaugota iki dabar.
49 m. pr. m. e.
'''49 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Žilinų apylinkė
Žilinų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Onuškio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Daugų rajonui. 1954 m. prijungtos Kaniūkų apylinkė, Gruožninkų apylinkė ir dalis Genionių apylinkės. 1959 m. gruodžio 7 d. Žilinų apylinkė prijungta prie Jakėnų apylinkės ir Onuškio apylinkės.
Axis (reikšmės)
Axis gali reikšti:
Petras Genys
Petras Genys (1894 m. rugsėjo 27 d. Gailioniai, Joniškėlio valsčius – 1969 m. spalio 15 d. Čikaga) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.
Pirmajame pasauliniame kare
1916 m. baigė Aleksejaus karo mokyklą Maskvoje. 1917–1918 m. tarnavo lietuvių batalione Vitebske.
Lietuvos nepriklausomybės kovose
Nuo 1918 m. gruodžio 10 d. Lietuvos kariuomenės savanoris. Dalyvavo kovojant su Raudonaja armija, bermontininkais ir Lenkijos kariuomenės daliniais. Vadovavo kuopai, vėliau batalionui. Jam vadovaujant nuo bolševikų išvaduoti Daugai, Bobriškis, Kavarskas, Anykščiai, Andrioniškis, Svėdasai, Antalieptė ir daugelis kitų Lietuvos vietovių. Dalyvavo Zarasų operacijoje ir nuo bermontininkų vaduojant Radviliškį. Nuo 1920 m. spalio mėn. pulko vado padėjėjas (pavaduotojas), kovojo su lenkais Varėnos, Nočios ir Trakų apylinkėse.
Tarpukaryje
1922 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus. Nuo 1924 m. vasario mėn. Septintojo pėstininkų pulko vadas, o 1925 m. pulkininkas. 1930 m. baigė Aukštesniųjų kariuomenės viršininkų kursus.
Nuo 1939 m. balandžio mėn. Trečiojo pėstininkų pulko vadas, nuo 1940 m. birželio mėn. Ketvirtojo pėstininkų pulko vadas. 1940 m. rugpjūčio mėn. paleistas į atsargą.
Antrajame pasauliniame kare
Vokiečių okupacijos metais nuo 1941 m. spalio mėn. Lietuvos savisaugos dalinių Panevėžio apygardos vadas. Panaikinus apygardą, 1942 m. rugsėjo – lapkričio mėn. 10-ojo bataliono vadas. 1944 m. vasario mėn. stojo į Vietinę rinktinę, paskirtas Biržų apskrities komendantu.
Pasitraukimas į Vakarus
1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. išvyko į JAV.
Gulbiniškių raketų bazė
Gulbiniškių balistinių raketų bazė (Karmėlavos rytinė raketinė bazė) – TSRS ginkluotųjų pajėgų raketų bazė, pastatyta miške netoli Gulbiniškių kaimo, apie 7 km į pietvakarius nuo Jonavos miesto, pelkėtoje regiono vietovėje. Bazė pradėta statyti apie 1959–1960 metus, joje buvo įrengta visa infrastruktūra, reikalinga aprūpinti tokios paskirties objektą.
Šiuo metu bazė yra apleista, tačiau neatmetama galimybė ateityje ją pritaikyti turizmo reikmėms.
Česká zbrojovka Strakonice
thumb|right|250px|Įėjimas į Česká zbrojovka Strakonice (2007 m.) Česká zbrojovka Strakonice – Čekijos kompanija, gaminusi šaunamuosius ginklus bei ČZ motociklus. ČZS buvo įkurta Strakonicėje 1919 m. rugsėjį kaip Škodos gamyklų filialas ginklų gamybai.
Istorija
Kompanija ėmė veikti pastačius pirmąją ginklų gamyklą, kuri vadinosi Jihočeská zbrojovka ('Pietų Bohemijos ginklų gamykla'). 1922 m. kompanija susijungė su ginklų gamykla Vejprty mieste bei gamykla Prahoje. Taip susiformavo akcinė bendrovė, kurios pavadinimas reiškė 'Strakonicės gamybos įmonės Čekų ginklų gamykla Prahoje', kuri gamino pistoletus ir automatinius ginklus bei pneumatinius ginklus, kurie buvo sėkmingai pardavinėjami.
1929 m. Čekijos ginklų gamyklos vystymasis pasikeitė. Pasibaigus Pirmajam pasauliniam karui smukus ginklų pardavimams, kompanija įsigijo dviračių dalių gamyklą prie Vltavos upės Kralupy nad Vltavou miestelyje. Ėmė plėstis dviračių eksportas į Europos, Azijos, Afrikos ir Pietų Amerikos valstybes.
1932 m. pradėta motorinių dviračių gamyba. 1945 m. rinkoje pasirodė pirmieji Strakonicėje gaminti motociklai. Tai buvo ČZ prekinio ženklo didžiosios sėkmės pradžia. Netrukus kompanija tapo didžiausiu motociklų gamintojų Čekoslovakijoje. Kartu plėtėsi grandinių ir staklių gamyba.
Antrojo pasaulinio karo metais, kai Čekija buvo okupuota, gamykla gamino karinius gaminius.
1946 m. ši akcinė bendrovė buvo nacionalizuota kaip ir daugelis kitų stambių pramonės įmonių. Ginklų gamyba Strakonicės gamykloje buvo nutraukta. 1948 m. įmonė „ČZ motociklai“ buvo sujungta su pagrindine varžove Jawa motors. thumb|250px|ČZ 250, modelis 455
Sėkmingi motociklų konstravimo darbai bei gamyba, pergalės varžybose 6-7 dešimtmečiais išgarsino ČZ motociklus kaip vienus geriausių pasaulyje sportinių bei gatvės motociklų. Po Antrojo pasaulinio karo ČZ buvo antras pagal dydį motociklų gamintojas Europoje. Tuomet kompanijos motociklai buvo itin sėkmingi lenktynėse. ČZ motociklai ėmė brautis ir į kelių lenktynių Grand Prix varžybas 250 ir 350 cm³ klases. Šių klasių ČZ motociklai, nors techniškai tobuli, retai galėjo rimtai konkuruoti su galingais itališkais motociklais, kuriuos gamino MV Agusta, Gilera ir Mondial.
1969 m. motociklų Grand Prix sezoną ČZ pateikė techniškai pirmaujantį Type-860 GP modelį su 350 cm³ V4 varikliu, sukonstruotą inžinieriaus Františeko Pudilo. Šis priešakinis motociklas, su dvigubu velenu, 16 vožtuvų, 8 greičių pavarų dėže, Ceriani šakėmis ir Dell’Orto SSI karbiuratoriumi vystė 63 AG galią su 16000 aps./min. bei 240 km/val. didžiausią greitį. Didžiausi pasiekimai buvo 1971 m. Grand Prix sezonas, kai Čekoslovakijos Grand Prix Bohumilas Stasa finišavo antras po Jarno Saarineno, važiavusio su 350 cm³ Yamaha. 1972 m. Grand Prix sezone šis motociklas vos nelaimėjo Austrijos Grand Prix. Kurį laiką ČZ lyderiavo, bet mechaninis gedimas leido Džiakomui Agostiniui (Giacomo Agostini) su MV Agusta aplenkti. 1972 m. ČZ nustojo dalyvauti Grand Prix kelių lenktynėse ir sutelkė jėgas pigesnio motokroso srityje.
ČZ buvo daug sėkmingesnis motokrose, pagarsėjo savo galingais dvitakčiais kroso motociklais. ČZ buvo pirmoji kompanija, ėmusi naudoti išplėtimo kameras išmetamuosiuose vamzdžiuose. 7-tą dešimtmetį ČZ motociklai dominavo kroso varžybose, laimėjo 7 kroso Grand Prix, viešpatavo ir International Six Day Trial varžybose.
8-tą dešimtmetį, pasirodžius pigiems japoniškiems motociklams, ČZ ėmė vis labiau prarasti savo dalį motociklų rinkoje. Daugelį inovacijų, įdiegtų ČZ kompanijos, nukopijavo Japonijos motociklų gamintojai.
1993 m. CZ motociklų padalinį nupirko Italijos motociklų gamintojas Cagiva, kuris ketino ČZ gamyklose gaminti savo prekinio ženklo motociklus bei naujus ČZ ir Jawa modelius. 1997 m. ši gamyba žlugo dėl Cagiva finansinių problemų. ČZ motociklus nustojo gaminti. Kompanija persitvarkė ir susitelkė automobilių dalių – pavarų dėžių bei turboventiliatorių – gamyboje, toliau tebegamina tradicinius savo gaminius – grandines, įrankius, liejimo įrangą, stakles.
Henrique Hilário
Enrikė Hilarijo (g. 1975 m. spalio 21 d.) – Portugalijos futbolininkas, futbolo klubo Chelsea vartininkas.
Šimtametės žaidynės
thumb|right|200px|Marso lauko Romoje (apie 300 m.) maketas Šimtametės žaidynės, arba Sekularos žaidynės  – religinė teatralizuota šventė su aukomis, skirtomis požeminio pasaulio dievams Senovės Romoje. Ji vykdavusi tris dienas ir naktis pažymėti vieno gyvenimo šimtmečiui Saeculum užbaigti ir kitam pradėti. Saeculum – tai maksimaliai tikėtina, 100-110 metų, žmogaus amžiaus trukmė.
Istorija
Anot romėnų mitologijos, šimtametės žaidynės atsirado tuomet, kai sabinas, vardu Valesius, meldėsi dievams, tikėdamasis pagalbos savo vaikui išgydyti. Jis buvo išgirstas ir gavo nurodymą Marso lauke aukoti požemių pasaulio valdovams Dispateriui ir Prozerpinai. Kai kurie senovės raštai liudija žaidynes įvykus 509 m. pr. m. e., tačiau pirmosios patvirtintos oficialios žaidynės Romos respublikoje įvyko 249 m. pr. m. e. bei 140 m. pr. m. e.
Žaidynių ciklai
Į žaidynių rengimo „šimtmečio“ ciklą ne visada buvo atsižvelgiama. Atskiri imperatoriai turėjo savo išskaičiavimus joms surengti. Štai 47 m. pr. m. e. šią šventę suorganizavo ir imperatorius Klaudijus, pažymėdamas Romos 800 m. jubiliejų. Po jų sekė žaidynės 148 ir 248 m. Vėliau jos nutrūko. Imperatorius Konstantinas I šios šventės 314 m. neberengė, nors buvo praėję 110 m. po paskutiniųjų žaidynių 204 m., vykusių pagal senąjį skaičiavimą. Senovės istorikai tai siejo su imperiją draskiusiais karo konfliktais, jos žlugimu.
Dambava (Kazlų Rūda)
Dambava – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Jankų, Kazlų Rūdos miškų pakraštyje. Praeina kelias.
Istorija
1917–1925 m. kaime veikė Dambavos pradinė mokykla, vėliau perkelta į Jankus.
Haminu Dramani
Nacionalinėje komandoje žaidžia nuo 2005 m. lapkričio 14 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur per dvejas rungtynes įmušė vieną įvartį. Taip pat dalyvavo 2006 m., 2008 m., 2010 m. Afrikos Tautų taurėse.
Rugpjūčio 10
Rugpjūčio 10 yra 222-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 223-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 143 dienos.
Vardadieniai
Aistė – Astorija – Astra – Aurimas – Laurynas – Normantas
Jonas Lelis
Biografija
Baigė Skaistgirių pradžios mokyklą, Panevėžio berniukų gimnaziją. 1933–1938 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo mediciną. 1938–1946 m. dirbo gydytoju Šakiuose, Panevėžyje, Akmenėje, Ylakiuose. 1944 m. Vie­ti­nės rink­ti­nės gydytojas. 1946–1956 m. dirbo Dermatologijos ir venerologijos institute Vilniuje: 1946–1948 m. mokslinis bendradarbis ir LSSR sveikatos apsaugos ministerijos vyr. inspektorius kovai su odos ir veneros ligomis, 1948–1956 m. instituto direktorius. 1948–1994 m. dar ir Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto dėstytojas; nuo 1966 m. profesorius. 1963 m. medicinos mokslų daktaras.
Mokslinė veikla
1978–1981 m. ištyrė ir aprašė autosominiu recesyviuoju būdu paveldimą ligą – hipohidrozinę ektoderminę displaziją, vadinamąjį Lelio sindromą. Paskelbė daugiau kaip 300 moks­lo ir moks­lo po­pu­lia­ri­ni­mo straips­nių, 10 mo­nog­ra­fi­jų iš der­ma­to­lo­gi­jos ir ve­ne­ro­lo­gi­jos, me­di­ci­nos is­to­ri­jos, svei­ka­tos ap­sau­gos ir me­di­ci­nos ge­ne­ti­kos. Parašė beletristikos knygų, biografinę apybraižą.
Guzmanija
Guzmanija (Guzmania) – bromelijinių (Bromeliaceae) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso visžaliai epifitiniai augalai. Gentis aprašyta 1802 metais ir pavadinta ispanų botaniko A. Gusmano garbei.
Paplitusi pietų Floridoje, Vest Indijoje, Centrinėje Amerikoje, Venesueloje, Brazilijoje. Auga miškuose, atvirose kalnų vietose iki 2400 m virš jūros lygio.
Gentyje yra apie 120 rūšių.
Sūdininkai
Sūdininkai arba Pirogovas (, nuo 1939 m. Sudnicken, nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Chrabrovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Sūdenīkai prūsiškos kilmės. 1405 m. minimas Sudeniten. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kenigsbergo rajono, vėliau Gurjevsko rajono kaimas, nuo 1947 m. birželio 17 d. Kaširskojės apylinkės kaimas, 1954 m. birželio 16 d. – 2008 m. birželio 30 d. Maršalskojės apylinkės kaimas.
Minga Gvasu
Minga Gvasu  – miestas rytų Paragvajuje, Aukštutinės Paranos departamente, 20 km nuo Siudad del Estės, 241 m aukštyje. 60,7 tūkst. gyventojų (2002 m.). Svarbus aliejaus pramonės centras. Apylinkėse auginamos sojos, medvilnė, kviečiai, cukranendrės, matės žolė, bulvės. Prie miesto yra tarptautinis Gvarani oro uostas.
Istorija
Miesto pavadinimas kilo iš dviejų indėnų kalbų: Minga kečujų kalba reiškia „bendras darbas“, o gvaranių kalba guasu – „didelis“. Miestas įkurtas 1958 m. iškirtus mišką ir pavadintas Colonia Presidente Stroessner.
Augustavo Jatke Kalniz sinagoga
Augustavo Jatke Kalniz sinagoga – hasidinio judaizmo atstovų mūrinė sinagoga, pastatyta 1925–1928 metais, Augustavo mieste. Sinagoga buvo įskikūrusi ul. Żabiej 7 gatvėje, dabar šiame pastate yra mokesčių inspekcija.
Taavi Rähn
Tavis Rahnas (g. 1981 m. gegužės 16 d. Pernu) – buvęs estų futbolininkas, gynėjas arba saugas.
Karjera
Karjerą pradėjo Estijoje. Rungtyniavo Tervis, Viljandžio, Talino „Flora“ klubuose.
Vėliau pesikėlė į Ukrainos aukščiausią lygą, į Lucko „Volyn“ klubą, kur žaidė atraminiu saugu.
Nuo 2007 m. rungtyniavo „Ekrano“ klube. 2008 ir 2009 m. tapo A lygos čempionu.
Vėlesniais metais rungtyniavo Azerbaidane, Rusijoje ir Kinijoje.
2013 m. trumpai žaidė Suomijoje, kur atstovavo FF Jaro.
2013–2014 m. rungtyniavo FC Flora, 2015 m. persikėlė į Levadia, o 2016 m. žaidė Paidės klube.
Estijos rinktinė
Rungtyniavo Estijos vyrų futbolo rinktinėje, rungtynes.
Nikėjos susirinkimas
Nikėjos susirinkimu vadinami du krikščionybės teologiniai susirinkimai:
1732 m.
1732 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Linija
Žodis linija reiškia:
Laužai (Panevėžys)
Laužai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, netoli Karsakiškio.
Vahato savivaldybė
Vahato savivaldybė ( „Oazės“) – Libijos administracinis vienetas šalies šiaurės rytinėje dalyje. Didžioji dalis – dykumos, todėl savivaldybė retai apgyvendinta. Gretimos savivaldybės: vakaruose – Butnano savivaldybė, pietuose – Kufros savivaldybė, šiaurėje – Hizam al Achdaro savivaldybė, Mardžo savivaldybė, Džabal al Achdaro savivaldybė ir Kubos savivaldybė.
2007 m. prijungta Adždabijos savivaldybė ir dalis Kufros savivaldybės.
50 m. pr. m. e.
'''50 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Jakėnų apylinkė (Dūkštas)
Jakėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta 1954 m. gegužės 25 d. iš dalies Tolimėnų apylinkės ir dalies Garbšių apylinkės. 1959 m. gruodžio 7 d. Jakėnų apylinkė prijungta prie Salako apylinkės ir Kazitiškio apylinkės.
Šaltupis (Kelmė)
Šaltupis – buvęs viensėdis šiaurinėje Kelmės rajono savivaldybės dalyje, 1 km į pietus nuo Šaukėnų.
Boso diena
Boso diena švenčiama spalio 16 d. JAV, Kanadoje ir Lietuvoje. Diena skirta padėkoti savo viršininkams už jų gerumą ir sąžiningumą. Šventė sukurta siekiant sustiprinti ryšį tarp darbdavio ir darbuotojo.
Tripolė
Tripolė (seniau Tripolis) – miestas Graikijoje, vidurio Peloponese; Arkadijos sostinė. Geležinkelio stotis. Veikia Peloponeso universitetas.
Į pietus nuo Tripolio, netoli Alejos kaimo yra antikinės Tegėjos griuvėsiai. Tai buvo antra pagal dydį šventykla Peloponese po Dzeuso šventyklos Olimpijoje. Muziejuje eskponuojamos skulptūros, tarp jų šventyklos frontono fragmentai.
Istorija
Dabartinis miestas įkurtas 1770 m.
Rubinas
Rubinas ( – „raudonas“, pavadinimą davė graikų filosofas Teofrastas) – raudona korundo mineralo atmaina. Brangakmenis. Raudoną spalvą suteikia chromo priemaišos.
Kaitinant galima panaikinti smulkius vidinius defektus.
Radimvietės
Daugiausiai juvelyrinių rubinų randama Tailande, Mianmare. Telkiniai Šri Lankoje, Kenijoje, Tanzanijoje, Australijoje, JAV (Montanoje ir P. Karolinoje).
Taikymas
Dideli ir permatomi rubinai yra tokie pat reti ir brangūs kaip briliantai – tik „fancy“ briliantai yra brangesni. Kur kas mažiau vertinami matiniai ir pusiau matiniai rubinai.
Dirbtiniai rubinai naudojami techniniams ir laikrodžių akmenims gaminti, lazerių gamyboje.
Didžiausi rubinai
left|thumb|Šlifuotas rubinas
Dambava (Marijampolė)
Dambava – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 12 km į šiaurės vakarus nuo Igliaukos, šalia Varnabūdės girios ir Raišupelio ištakų. Marijampolės miškų urėdijos Varnabudės girininkijos būstinė. Šalia eina plentas.
Ventspilio laisvasis uostas
Ventspilio laisvasis uostas – jūrų uostas prie Baltijos jūros,  vakarų Latvijoje, Ventspilyje. Plotas 2623, 9 ha.
Istorija
Pirmą kartą uosta paminėtas istorinėse kronikose 1263 m. Greičiausiai augo bei plėtėsi XVII a.
Rusijos imperijos metais XIX a. pabaigoje tapo pirmuoju Baltijos jūros uostu, sujungtu geležinkeliu su šalies giluma - ypač su Maskva ir Rybinsku.
Nuo 1997 m. uostas greta laisvojo uosto taip pat turi laisvosios ekonominės zonos statusą.
1998 m. pagilintas iki 17,5 m.
Kazachstano futbolo varžybos 1992 m.
Kazachijos futbolo varžybos 1992 m.
Zoja Kosmodemjanskaja
Zoja Kosmodemjanskaja (, 1923 m. rugsėjo 13 d. Tambovo srityje – 1941 m. lapkričio 29 d. Maskvos srityje) – tarybinė partizanė, Tarybų Sąjungos didvyrė.
Biografija
Pirmomis TSRS-Vokietijos karo dienomis pasiprašė savanore į frontą. Buvo ruošiama diversiniam darbui partizanų būriuose. Du kartus siųsta į vokiečių armijos okupuotą TSRS teritoriją. 1941 m. lapkričio pabaigoje netoli Maskvos pakliuvo vokiečiams į nelaisvę.
Nelaisvėje buvo kankinama. Nepasakiusi net savo tikros pavardės, 1941 m. lapkričio 29 d. Petriščevo kaimo aikštėje buvo viešai pakarta.
1942 m. vasario 16 d. Z. Kosmodemjanskajai buvo suteiktas Tarybų Sąjungos didvyrės vardas. Po karo buvo perlaidota Novodevičės kapinėse Maskvoje.
Z. Kosmodemjanskajos broliui Aleksandrui (1925–1945), žuvusiam Rytprūsiuose, taip pat suteiktas Tarybų Sąjungos didvyrio vardas.
Pranciškus Vladislovas Nagurskis
thumb|[[Kurtuvėnų dvaras|Kurtuvėnų dvaro svirnas]] Pranciškus Vladislovas Nagurskis (m. 1751 m. pab. ar 1752 m. pr. palaidotas Tytuvėnų bažnyčioje) – Žemaitijos ir Lietuvos Didžiosios kunigaikštijos politinis, karinis ir visuomenės veikėjas.
Giminė
Kilęs iš Žemaitijos bajorų, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės politinių ir visuomenės veikėjų Nagurskių giminės. Tėvas Jonas Nagurskis, broliai Jurgis Nagurskis (m. po 1749 m.) ir Mikalojus Nagurskis (m. po 1728 m.). Su žmona, Mazovijos pastalininko dukterimi Joana Šukštaite, turėjo 8 vaikus, iš kurių pasižymėjo Laurynas ir Jokūbas Ignotas.
Valdos
1718 m. mirus tėvui su broliais susitarė dėl Džiuginėnų dvaro pasidalijimo. 1717 m. iš Kniazevičių įsigijo per karą su švedais nukentėjusius Kurtuvėnus ir pavertė juos svarbiausia giminės rezidencija. Ūkiui atsigaunant po karų sėkmingai plėtė valdas, jam dar gyvam esant Nagurskiai įėjo į turtingiausių Lietuvos dvarininkų dvidešimtuką.
Veikla
Nuo 1703 m. Pavenčių seniūnas, nuo 1711 m. – Mažųjų Dirvėnų netoli Kurtuvėnų tijūnas ir Žemaitijos pilies teisėjas, nuo 1715 m. – Žemaitijos teismo paseniūnis, nuo 1719 m. – Žemaitijos pakamaris.
Būdamas pamaldus aukojo Kėdainių, Dotnuvos, Kražių bažnyčioms ir vienuolynams.
51 m. pr. m. e.
'''51 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Hartungų spaustuvė
thumb|250px|right|Spaustuvė XX a. pr. Hartungų spaustuvė – viena iš Karaliaučiaus spaustuvių, veikusi 1745–1934 m. Karaliaučiuje. 1805–1819 m. turėjo filialą Gumbinėje.
Istorija
Priklausė vokiečių Hartungų šeimos dinastijai, nuo 1872 m. akcinei bendrovei „Hartungsche Zeitung laikraščio ir leidyklos spaustuvė“. Žymiausi savininkai: spaustuvės steigėjas J. H. Hartungas (1699–1756 m.), G. Lebrechtas (1747–1797 m.) ir G. F. Hartungas (1782–1849 m.) Jie turėjo karališkojo ir Karaliaučiaus universiteto spaustuvininko titulus. Juos 1850 m. Prūsijos valdžia atėmė už paramą 1848 m. revoliucijai.
Leidyba
Hartungų spaustuvė leido knygas visomis Rytų Prūsijos tautų, gretimų šalių ir senovės kalbomis. XVIII a. išspausdino apie 20 knygų latvių kalba Kuršui. Rusijos valdžiai uždraudus spaudą lotynišku raidynu, išleido po keletą knygų lietuvių kalba Didžiajai Lietuvai ir latvių kalba Latgalai. Mažajai Lietuvai lietuvių kalba išleido 367 knygas bei smulkiųjų spaudinių ir 1884 m. savaitraštį „Lietuviškas polytiškas laikraštis“. Čia leistuose laikraščiuose „Amts-Blatt der Königlichen Litthauischen Regierung“ (ėjo nuo 1811 m. ir „Intelligenz-Blatt für Litthauen“ (1812–1859 m. kai kurie tekstai buvo spausdinami ir lietuvių kalba.
Hartungai prekiavo lietuviškomis knygomis Mažojoje Lietuvoje, latviškomis – Kurše ir Livonijoje, vokiškas ir lietuviškas knygas pardavinėjo tarptautinėse knygų mugėse Leipcige. Gumbinėje Hartungų spaustuvė išspausdino Prūsijos karaliaus Frydricho Vilhelmo III 1807 m. įsaką „Paliepimas dėl baudžiavos panaikinimo“.
Tarp Hartungų spaustuvės leidinių buvo svarbių lietuvių filologijos veikalų vokiečių kalba arba lygiagrečiai vokiečių kalba:
Darnos savivaldybė
Darnos savivaldybė  – Libijos administracinis vienetas šalies šiaurės rytinėje šalies dalyje, prie Viduržemio jūros. Vakaruose ir pietuose prieina Kubos savivaldybė, pietryčiuose – Butnano savivaldybė. Savivaldybės centras – Darna.
Jonas Kalvelis
Jonas Kalvelis (1925 m. kovo 11 d. Kikonys, Kupiškio valsčius – 1987 m. gegužės 27 d. Kaunas) – Lietuvos fotografas.
Biografija
1945–1948 m. studijavo radioinžineriją Kauno universitete. 1953–1984 m. dirbo Vandens ūkio projektavimo institute Kaune. 1984–1987 m. Lietuvos miškų ūkio Mokslinio tyrimo instituto Girionyse leidybos grupės vadovas.
Kūryba
Fotografavo gamtovaizdžius, fotografijų ciklai: „Miškas“ 1968–1984 m., „Kopos“ 1973–1985 m. Peizažai ekspresyvūs, fragmentiškos kompozicijos. Surengė individualių fotografijos parodų Lietuvoje ir užsienyje: Plovdivas 1974 m., Ryga, Leningradas 1975 m., Maskva 1975 m., 1980 m. Nuo 1976 m. Tarptautinės meninės fotografijos federacijos menininkas fotografas.
Nikelsdorfas
Nikelsdorfas arba Ovražnojė (, nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Chrabrovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Žiedinis grambuolys
Žiedinis grambuolys (Anomala dubia) – Grambuoliukų (Rutelidae) šeimos vabalas. Kūnas 12 - 15 mm. Ovalus, išgaubtas, viršus plikas, labai nepastovios, metališkai žvilgančios spalvos. Būna rudas, žalias ar mėlynas, bet būna ir kitokių spalvų. Lietuvoje dažniausiai pasitaiko su geltonai rudais antsparniais ir žalia priešnugarėle (pav). Priešnugarėlės spalva dažniausiai būna kitokia negu antsparnių.
Vabalai skraido birželio – liepos mėnesiais šiltomis saulėtomis dienomis; tupia ant pušaičių ir kitų medelių bei krūmų. Kartais graužia lapuočių medžių ir krūmų lapus. Lervos vystosi dirvoje, kenkia įvairių augalų šaknims.
Kolaboravimas
Kolaboravimas – valstybės išdavimas, bendradarbiavimas su okupacine arba su visuomenės daugumos nepalaikoma valdžia. Apima nusikaltimus, įvykdytus tarnaujant okupacinei valdžiai (gyventojų žudymas ir persekiojimas, ekonominis šalies išnaudojimas), taip pat dalyvavimą marionetinėje vyriausybėje ar kitose okupantų suformuotose valdžios struktūrose.
Etimologija
Žodis kolaboruoti įvestas 1871 m. Prancūziškai collaborateur iš pradžių buvo pavadinti kontrabandininkai, Napoleono karų metu (1802 m.) prekiavę su Anglija ir padėję pabėgti monarchistams. Žodis išvestas iš lotynų kalbos collaborare – „bendradarbiauti“. Kolaboracija „išdavikiško bendradarbiavimo su priešu“ prasme pradėta vartoti nuo 1940 m. ir iš pradžių taikyta Viši režimui bei jos rėmėjams Prancūzijoje, bendradarbiavusiems su nacistine Vokietija.
Triskelionas
thumb|150px|Triskelionas iš šarvuotų kojų [[Meno salos vėliava|Meno vėliavoje.]] thumb|left|150px|Triskelionas iš [[Delfinai|delfinų Angilijos herbe.]]
Triskelionas (, τρισκελής 'trikojis') – trijų iš vieno centro išeinančių lenktų kojų, kitokių figūrų ar tiesiog linijų simbolis. Triskelionas turi trispindulę simetriją. Naudojamas herbuose, vėliavose ir puošyboje.
Triskelionas yra žinomas Bretanės, Meno salos ir Sicilijos simbolis. Meno ir Sicilijos triskelionas yra sudarytas iš kojų, sujungtų vietoje, kur turėtų būti klubo sąnariai.
Triskeliono tipo figūros (tarp jų ir svastika) dažnai laikomos saulės simboliais (soliarinis simbolis). Jos aptiktos ne vienoje senovinėje kultūroje, pvz., ant Mikėnų indų, Likijos monetų, Pamfilijos (Pamphylia) staterų. Egzistavo ir tetraskelionas - panaši figūra iš keturių elementų, žinoma Anatolijoje. Triskeliono tipo simbolių buvimą Anatolijoje aiškina keltų įtaka - kažkada į Anatoliją įsiveržė keltai galai, kurių užkariauta sritis vadinosi Galatija.
Vektorinis skaičiavimas
Vektorinis skaičiavimas (arba vektorinė analizė) yra matematikos šaka, susijusi su vektorinių laukų diferencijavimu ir integravimu, pirmiausiai Euklidinėje erdvėje Terminas „vektorinis skaičiavimas“ dažnai naudojamas kaip sinonimas daugelio kintamųjų, kuris apima vektorinį skaičiavimą, taip pat dalinį diferencijavimą ir daugialypį integravimą. Vektorinis skaičiavimas yra svarbus diferencialinėje geometrijoje ir tiriant dalinių išvestinių diferencialines lygtis. Jis naudojama fizikoje ir inžinerijoje, ypač aprašant elektromagnetinius, gravitacinius laukus ir skysčio tekėjimą.
Vektorinis skaičiavimas buvo kuriamas iš kvaternijono analizės J. Willard Gibbs ir Oliver Heaviside XIX a. pabaigoje, didžiąją dalį jo notacijos ir terminologijos sukūrė Gibsas ir Edwin Bidwell Wilson jų 1901 m. knygoje Vektorinė analizė.
Pagrindiniai objektai
Vektorinio skaičiavimo pagrindiniai objektai yra skaliariniai ir vektoriniai laukai. Tuomet naudojant skirtingas operacijas, jie yra sujungiami arba transformuojami ir galiausiai integruojami.
Algebrinės operacijos
Pagrindinės algebrinės (nediferencialinės) operacijos vektoriniame skaičiavime yra nurodomos kaip vektorinės algebros, bet nustatytos vektorine erdvei ir tada globaliai pritaikytos vektoriniui laukui, susideda iš:
Diferencialinės operacijos
Vektorinis skaičiavimas tiria diferencialinius operatorius, kurie veikia ant skaliarinių ar vektorinių laukų, paprastai išreiškiamų nabla operatoriumi (\nabla). Keturios svarbiausios diferencialinės operacijos yra:
Teoremos
Yra keletas svarbių teoremų, kurios apibendrina skaičiavimą aukštesnėms dimensijoms:
XXI amžius (laikraštis)
XXI amžus – Lietuvos katalikų laikraštis, einantis nuo 1990 m. rugsėjo 6 d. Kaune, Papilio g. 5.
Istorija
Atnaujinto leidinio steigėjai Mindaugas Julius Bloznelis, Petras Plumpa, Arimantas Raškinis. Eina du kartus per savaitę. Iki 1992 m. Nr. 28 buvo savaitraštis. Leidžia Lietuvių katalikų mokslo akademijos personalinė įmonė „XXI amžius“. Tiražas: 1990 m. – 18 300 egz., 1994 m. – 7300 egz., 1997 m. – 3100 egz.
Iki 1992 m. vidurio buvo leidžiamas priedas vaikams „Kregždutė“, tapęs savaitraščiu vaikams.
Rašo mokslo, istorijos, filosofijos, religijos temomis, informuoja apie įvykius Lietuvoje ir pasaulyje, aptaria tautos dvasinio atsinaujinimo klausimus, jaunimo gyvenimo aktualijas, atspindi katalikiškų ir kitų organizacijų veiklą.
Meddle
„Meddle“ – šeštasis studijinis grupės Pink Floyd progresyvaus roko albumas, išleistas 1971 m. lapkričio 13 d. JAV. Jungtinėje Karalystėje šis albumas išleistas 1971 m. spalio 30 d. Albumas pasiekė 3 vietą angliškame dainų dešimtuke ir 70 vietą JAV.
Kilmė
Daugelis mano, kad šis albumas, kuriame grupė pirmą kartą parodė savo temperamentą, yra Deivido Gilmoro augančio pasitikėjimo savo talentu, atspindys. Šis albumas susideda iš dviejų muzikinių poemų ir keturių standartiškų dainų, pirmą kartą įrašytų 16 magnetofono juostos takelių. Įrašai buvo atliekami „AIR Studios“, EMI „Abbey Road Studios“ ir „Morgan Sound“ įrašų studijose, bei pas Ričardą Raitą namuose, virtuvėje. Šio albumo išskirtinis kūrinys: 23,5 minučių „Echoes“ (15px), užimantis visą plokštelės antrą pusę. Tai studijinio įrašo montažo su daugiau nei dvidešimt melodijų, improvizacijų, garso efektų ir muzikinių temų rezultatas. Iš pradžių fragmentams buvo duoti pirminiai pavadinimai „Niekas, dalys 1-24“ (en.: Nothing, Parts 1-24). Darbo eigoje šie fragmentai įgavo savus pavadinimus: „The Son of Nothing“, „The Return of the Son of Nothing“ ir pan. Klausantis koncertinių įrašų, supranti publiką, kuri nenorėjo, kad baigtųsi „Echoes“ muzika su savais efektais ir garsais. „Echoes“ kūrinys panaudotas ir filme „Pink Floyd: Live at Pompeii“, kur atliekamos dvi jo dalys.
Albumo viršelis
Albumo viršelis dar vienas S. Torgersono dizaino studijos „Hipgnosis“ kūrinys – paršelio ausis po vandeniu, kuriuo nuo lašančių lašų sklinda ratilai. Jie ir įprasmina „aidą“, pagrindinį albumo kūrinį.
Dainų sąrašas
300px|right|thumb|[[1971 m. UK Harvest išleista „Meddle“ plokštelė (LP)]]
Dambava (Prienai)
Dambava – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Jiezno.
Gelednės miškai
Gelednės miškai – miškingi plotai Švenčionių rajone, 15 į rytus nuo Pabradės, 3 km į pietryčius nuo Šutų, šalia Baltarusijos sienos. Priklauso Švenčionėlių miškų urėdijos Gelednės girininkijai. Plotas – 26,35 km².
Valgomasis šaukštas
thumb|right|250px|Valgomasis šaukštas Valgomasis šaukštas – didžiausias šaukštas, naudojamas kaip stalo įrankis tradicinėse stalo serviruotėse. Jungtinėse Valstijose ir Kanadoje juo valgoma iš lėkščių ir dubenėlių, Europoje bei daugelyje Tautų Sandraugos šalių valgomasis šaukštas naudojamas ir kaip porcijų dalinimo šaukštas. Šalyse, kur valgomasis šaukštas naudojamas kaip dalinimo šaukštas, valgomojo šaukšto funkcijas dažnai atlieka desertinis šaukštas ar sriubinis šaukštas.
Gelednės miškai
Medynų sudėtis:
Valgomasis šaukštas
Skysčio kiekis, pasemiamas valgomuoju šaukštu yra savotiškas skysčio ar biralų tūrio matas, plačiai naudojamas kulinarijoje. Anglų kalboje toks tūris žymimas ar tblspn. Šis tūrio matas nėra įstatymiškai reguliuojamas, tad jo dydis gana svyruoja:
Gelednės miškai
Medynų amžius: jaunuolynai 60 %, pusamžiai medynai – 30 %, pribręstantys – 10 %.
Valgomasis šaukštas
Istorija
Iki XVIII a. europiečiai paprastai su savimi nešiodavosi valgomuosius šaukštus. Šaukštai buvo toks pat asmeninis daiktas kaip ir dabar piniginė, namų raktų ryšulėlis ir pan. XVIII a. pasidarė madinga serviruoti stalus naudojant stalinius šaukštus, šakutes ir peilius. XVIIi a. atsirado nemažai įvairių šaukštų, pvz., arbatinių ir kavinių šaukštelių, desertinių ir sriubinių šaukštų.
Jungtinėje Karalystėje desertiniai ir sriubiniai šaukštai ėmė išstumti valgomuosius šaukštus kaip pagrindinį stalo įrankį valgyti iš dubenėlio. Tada valgomieji šaukštai įgijo antrąją – didelių dalijamųjų (serviravimo) šaukštų funkciją. Tuo metu, kai buvo paskelbtas pirmasis žodyno „Oxford English Dictionary“ leidimas, žodis (jau be brūkšnelio) D. Britanijoje vis dar turėjo dvi reikšmes – (1) 'valgomasis šaukštas (pradinė reikšmė)' ir {2) 'serviravimo (dalijamasis) šaukštas'.
Gelednės miškai
Miškuose įsikūrę kaimai: Gelednė, Milauka, Michalinavas, Rapiejai, Žukiškė, Klenavas, Rūdabestis, Maselščizna, Svitailiškė. Seniau per mišką ėjo Pabradės–Lentupio geležinkelis.
Valgomasis šaukštas
Istorija
XVIII a. valgomasis šaukštas tapo neoficialiu vaistininkų matų sistemos matu, lygiu 4 drachmoms arba 1⁄2 fl uncijos. Šis matas buvo įprastai vadinamas ar. Vaistininkų žymėjime jis buvo trumpinamas kaip f℥ss ar f℥ß.
Variantai
Paprastuose valgomuosiuose šaukštuose, įeinančiuose į stalo įrankių komplektus, D. Britanijoje (kur valgomasis šaukštas ( beveik visada yra ) vadinamuose, paprastai telpa 7 -14 ml, tai gerokai mažiau negu serviravimo valgomuosiuose šaukštuose.
Valgomojo šaukšto ir skysčio uncijos palyginimas
Australijoje valgomasis šaukštas prilygintas 4 arbatiniams šaukšteliams (20 ml). Viktoriniai ir eduardiniai valgomieji šaukštai, naudoti D.Britanijoje, dažnai buvo 25 ml talpos ar net didesni. Jie būdavo naudojami maistui ruošti ir patiekti, o ne kaip serviruojami stalo įrankiai.
Kulinariniuose receptuose dažnai naudojama santrumpa tbsp. (t. y., tablespoon), kuri skiriasi nuo mažesnio tsp. (teaspoon 'arbatinis šaukštelis'). Kai kurie autoriai valgomojo šaukšto santrumpą rašo didžiąja raide, kad būtų lengviau atskirti Tbsp. nuo tsp.. Retkarčiais tablespoon trumpinamas net iki T.
Teisiškai patvirtintas vertimas
Teisiškai patvirtintas vertimas – vertimas, atliktas sertifikuoto vertėjo arba notarizuotas (patvirtintas notariškai). Tam, kad vertimą būtų galima naudoti kaip oficialų dokumentą, jį paprastai reikia oficialiai (notariškai) patvirtinti. Tą gali atlikti ne tik notaras, bet ir konsulinis pareigūnas. Rusijoje - taip pat tam tikrais atvejais ir ligoninės vyriausiasis gydytojas, laivo kapitonas. Vertimą, atliktą teismo vertėjo teismo posėdžio metu, tvirtina teisėjas. Komercinių dokumentų vertimą Rusijoje taip pat gali patvirtinti Rusijos prekybos ir pramonės rūmai.
Notarizuotas vertimas
Notarizuotas vertimas - notariškai patvirtintas vertimas; t. y. toks, kurį atliko vertėjas, o jį patvirtino - notaras. Paprastai notaras liudija tik vertėjo parašo tikrumą. De jure notaras taip pat gali patvirtinti vertimo tikrumą, jeigu jis moka atitinkamą užsienio kalbą ir imasi tikrinti vertimo (ar net versti pats).
Emilijos Redžo Pallacanestro
Pallacanestro Reggio Emilia – Italijos krepšinio klubas. Šiuo metu komanda vadinasi pagrindinio remėjo Bipop-Carire vardu. Klubas atstovauja Emilijos Redžo miestui.
Klubas susikūrė 1974 m. rugsėjo 3 d.
Kazys Germanas
Kazys Germanas (1897 m. spalio 9 d. Svetošino dvare, Paežerėlių valsčius – 1980 m. balandžio 18 d. Saint Charles, Ilinojus) – Lietuvos valstybės veikėjas, inžinierius.
Biografija
1930–1937 m. Panevėžio apskrities inžinierius. 1937–1938 m. ir 1939–1940 m. Švietimo ministerijos Specialiojo mokslo departamento direktorius. Nuo 1938 m. gruodžio 5 d. iki 1939 m. lapkričio 21 d. XIX ir XX ministrų kabineto susisiekimo ministras.
SSRS okupavus Lietuvą, 1940 m. liepos 13 d. NKVD suimtas, 1941 m. gegužės mėn. Ypatingojo pasitarimo nuteistas kalėti. SSRS–Vokietijos karo pradžioje iš kalėjimo išlaisvintas. 1941–1944 m. per nacių okupaciją, susisiekimo reikalų generalinis tarėjas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, vėliau persikėlė į JAV. Dalyvavo JAV Lietuvių bendruomenės veikloje.
Lavo vynuogynų terasos
Lavo vynuogynų terasos  – vynuogynai, esantys Lavo regione, Vo kantone, vakarų Šveicarijoje. Ant Ženevos ežero kranto įsikūrę įspūdingo grožio vynuogynai užima maždaug 830 hektarų plotą ir ežero pakrante tęsiasi apie 30 km. Kitapus ežero driekiasi Alpių kalnai, priklausantys Prancūzijai. Dėl ypatingos reikšmės regionui, Lavo vynuogių terasos yra saugomos vyriausybės, o 2007 m. buvo įtrauktos į Pasaulio paveldo sąrašą.
thumb|250px|left|Lavo vynuogynai. Kitapus Ženevos ežero – Alpių kalnai.
Istorija
Nors yra įrodymų, jog vynuogės čia augintos dar Senovės Romos laikais, tikrai žinoma, kad Lavo vynuogynai pradėti auginti dar XI a. Maždaug XII a. prie Ženevos ežero esančios Lavo regiono teritorijos buvo išdalintos stambiausiems to meto vienuolynams. Būtent vienuolynai rūpinosi vynuogynų terasomis, tiesė kelius, kuriais gabendavo savo pagamintą vyną.
XIV a. vynuogynai sėkmingai klestėjo bei plėtėsi. Vienuoliai, paskatinti sėkmės, didžiąją dalį vynuogynų išnuomojo. Be vynuogių auginimo nuomininkai vertėsi žemdirbyste, augino gyvulius. Siekiant užtikrinti kokybę, vynuogių augintojai buvo kontroliuojami.
Apie 1800 metus Lavo vynuogynų terasos buvo suskirstytos į nedidelius plotelius, kurių kiekvienas priklausė vis kitam valdytojui. Dėl gausybės mažų, vis kitam savininkui priklausančių žemės lopinėlių, vynuogių auginimas bei vyno gamyba buvo neefektyvi. Siekiant padidinti produktyvumą buvo imtasi vynuogynų pertvarkymo, pradėti tiesti nauji keliai.
XVIII a. pabaigoje visoje Europoje ėmė plisti vabzdys filoksera, kilęs iš Pietų Amerikos, kuris siaubingai nuniokojo didžiąją dalį Europos vynuogynų. Tai iš esmės pakeitė vynuogių auginimo technologiją, kadangi, siekiant apsisaugoti nuo parazitų, buvo pradėtos naudoti įvairios cheminės priemonės.
Po II pasaulinio karo, suklestėjus ekonomikai ir išaugus miestams, daugelis vynuogių augintojų, siekdami geresnio ir patogesnio gyvenimo, persikėlė gyventi į miestą.
Mažoji korela
Mažoji korela (Cacatua sanguinea) – kakadu (Cacatuidae) šeimos papūga.
Išvaizda
Kūnas 35-40 cm, uodega 12 cm ilgio, svoris 430-580 g. Plunksnų danga balta. Kaktoje šviesiai raudona juostele. Vairuojamosios ir plasnojamosios plunksnos apatinėje pusėje su geltonu atspalviu. Galvos, kaklo ir kuodo plunksnos šviesiai rožinės, kai kurių papūgų tokios pat spalvos yra pilvo plunksnos. Aplink akis esanti sritis plika, pilkos spalvos. Kuodas nedidelis, ramybės būklėje vos matomas. Snapas šviesus, kaulo spalvos. Abiejų lyčių akies rainelė ruda. Letenos pilkos.
Paplitimas
Paplitusi Australijos šiaurės ir šiaurės vakarinėje dalyje ir Naujojoje Gvinėjoje.
Gyvenimo būdas
Apsigyvena laukuose, pelkėse, miškuose, pusdykumėse, sukultūrintuose landšaftuose, savanoje, priekrančių miškuose. Gyvena iki 100 m aukštyje virš jūros lygio. Gyvena nedidelėmis grupėmis. Triukšmingos ir bendruomeninės papūgos. Aktyviausios būna ankstų rytą ir vėlai dieną. Dažnai pastebimos su kitomis kakadu rūšimis, ypač prie vandens telkinių.
Maitinasi įvairiomis sėklomis ir grūdais, lesa augalų šaknis, įvairiais bestuburiais. Gyvenvietėse aptinkamos sąvarynuose. Maitinimosi metu susirenka dideliais pulkais.
Lizdą įsiruošia aukštų medžių (eukaplitų) uoksuose, 3-12 m aukštyje. Viename medyje gali būti keletas lizdų. Tą patį lizdą naudoja skirtingos poros keletą metų. Trūkstant medžių, lizdus įsiruošia uolų plyšiuose ir kitose neįprastose vietose. Per metus 1-2 vados. Dėtyje 3-4 kiaušiniai. Peri abu tėvai. Jaunikliai įsirita po 25-26 d., o dar po dviejų mėnesių palieka lizdą.
Laikymas
Namų sąlygomis laikomos retai. Nesugeba pamėgdžioti žmogaus kalbos. Gyvenimo trukmė – apie 50 metų.
thumb|left|210px|Mažoji korela
Čola
Čola buvo senovinė tamilų valstybė, Pietų Indijoje, Tamilakame (Kaveri upės slėnyje). Ji klestėjo I a. pr. m. e. – II amžiais.
Kad atskirti nuo to paties pavadinimo toje pačioje vietoje prasidėjusios valstybės IX–XIII a., jie vadinami Senaisiais čolomis.
Vienu metu su Čola Tamilnadą valdė dar dvi svarbios valstybės: Čera vakaruose ir Pandija pietuose.
Senųjų čolų sostinės buvo Pumpuraharas ir Urajuras.
Istorija
thumb|200px|left|Čolos valstybė Karikala Čola laikais Nors tamilų šaltiniai pasakoja labai daug apie Čolos valdovus ir nukelia Čolos istoriją į gilią praeitį, dauguma jų laikomi legendiniais, ir tik labai nedidelė dalis valdovų yra istoriškai patvirtinti.
Spėjama, kad karalystė susiformavo I a. pr. m. e. pradžioje. Žymiausias jos istorinis valdovas buvo Karikala Čola, kurio laikais valstybė valdė visą Kaveri upės baseiną.
Tačiau valdovų dinastijos seka buvo išlaikyta, ir Čola vėl atgimė IX a. kaip Čola imperija.
Stasys Sližys
Stasys Sližys (1918 m. lapkričio 20 d. Traupio miestelyje, Anykščių r. - 2013 m. spalio 10 d. Detroite, JAV), choro dirigentas, vargonininkas, pedagogas, kompozitorius.
Biografija
Pirmąsias muzikos žinias gavo iš tėvo Petro Sližio, kuris vargonininkavo Taujėnų, Traupio ir Viešintų parapijose. Stasys muzikos žinias dar gilino Panevėžyje pas A. Piešiną, M. Karką ir J. Motiekaitį. 1938 baigė Panevėžio valstybinę gimnaziją, o 1939 baigęs Švietimo ministerijos pedagoginius kursus, įgijo mokytojo cenzą ir iki 1944 dirbo vedėju Ukmergės ir Panevėžio apskričių pradžios mokyklose, vadovavo vaikų ir jaunimo chorams. 1944 pasitraukęs į Vokietiją, buvo mokytojas ir inspektorius Weideno (Bavarija) lietuvių progimnazijoje, akompanavo moksleivių chorams, vargonininkavo stovykloje.
1950 S. Sližys atvyko į JAV, pradėjo mokytojauti lietuvių šeštadieninėje mokykloje (keletą metų buvo jos vedėjas) Detroite, MI. Nenorėdamas likti juodadarbiu, įtemptai mokėsi. 1956 Detroito Prekybos universitete baigė aukštąją sąskaitybą ir iki 1981 dirbo Fordo Divizijos įstaigoje kontrolės analitiku. Lankė Wurlitzerio vargonų kursus, o 1958 įstojo į Detroito konservatoriją, kurioje 1964 įgijo muzikologo diplomą, o 1967 ją baigęs, gavo ir vokalinės muzikos pedagogo diplomą. 1967–1974 Michigano universitete tobulinosi chorvedybos srityje, apie septynerius metus giedojo ir dainavo Detroito simfonininio orkestro chore. 1974 priimtas į Michigano Operos chorą profesionaliu artistu dalyvavo daugelyje operų spektaklų Detroite, gastroliavo kituose miestuose.
Stasys Smilinskas
Stasys Smilinskas (g. 1942 m. vasario 19 d. Punios kaime, Alytaus rajono savivaldybė) – chorvedys, dainininkas (tenoras), muzikos mokytojas, chorvedžio Juozo Smilinsko brolis.
Stasys Sližys
Biografija
S. Sližys aktyviai įsijungė į Detroito lietuvių kolonijos kultūrinį ir muzikinį gyvenimą.
Nuo 1950 vadovavo „Aušros“ lituanistinės šeštadieninės mokyklos vaikų chorui, kurį parengė 1966 3-ajai JAV ir Kanados lietuvių dainų šventei Čikagoje. 1957 Amerikos lietuvių „Balso" klube subūrė moterų vokalinį sekstetą, o 1948 vyrų oktetą. Su šiais ansambliais surengė koncertų, dalyvavo radijo programose.
Stasys Smilinskas
Biografija
Iš pradžių S. Smilinskas dirbo Jiezno kultūros namų meno vadovu, vadovavo Jiezno ir Stakliškių kultūros namų mišriesiems chorams, dirigavo 1962 m. buvusio Jiezno rajono ir 1963 m. Prienų rajono dainų šventėse. 1969–1974 ir 1985–1990 m. Vilniaus 33-osios profesinės technikos mokyklos merginų, mišriojo choro ir vokalinių ansamblių vadovas. Mišrųjį chorą parengė 1987 m. respublikinei moksleivių dainų šventei ir 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei. 1973–1990 m. Vilniaus technologijos technikumo merginų choro (70 dalyvių) ir vokalinio ansamblio vadovas.
Putinų apylinkė
Putinų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Būblelių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Naumiesčio rajonui. 1954 m. prijungta Slabadų apylinkė ir dalis Rudžių apylinkės. 1959 m. gruodžio 7 d. Putinų apylinkė prijungta prie Arminų apylinkės ir Žvirgždaičių apylinkės.
Stasys Sližys
Biografija
S. Sližys daug metų reiškėsi ir kaip vargonininkas. 1970 pradėjo vargonininkauti Šv. Petro lietuvių parapijoje Detroite. Atgaivino ir jaunais balsais papildė bažnyčios mišrųjį chorą, subūrė moterų vokalinį ansamblį, kuris dalyvaudavo koncertų programose.