cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
2010 m. Bahreino Grand Prix
2010 m. Bahreino Grand Prix – pirmasis 2010 m. sezono Formulės 1 Grand Prix, kuris vyko kovo 12-14 dienomis Sakhiro trasoje. Šios lenktynės buvo pirmosios Lotus F1 Team, Hispania Racing F1 Team, Sauber ir Virgin Racing ekipoms bei Nicolas Hülkenbergui, Vitalijui Petrovui, Karunui Chandhokui, Bruno Sennaai ir Lucai Di Grassi.
2009 m. šiose lenktynėse nugalėjo Jenson Button su debiutavusia Brawn GP ekipa.
2010 metų sausio mėnesį trasos organizatoriai nusprendė kiek pakeisti trasos konfigūraciją, tad šių metų lenktynės bus ilgesnėje trasos konstrukcijoje.
Treniruotės
Pirmose penktadienio treniruotėse, kurios pradėjo 2010 m. sezoną, greičiausias buvo Force India lenktynininkas Adrianas Sutilas, nuvažiavęs naujos konfigūracijos trasos ratą per 1:56.583 min. Antras liko pirmas lenktynes su Scuderia Ferrari važiuojantis Fernando Alonso (1:56.766), trečias - lenkas Robertas Kubica su Renault (1:57.041). Šiose treniruotėse pirmą kartą į trasą išvažiavo nauja Hispania ekipa, tačiau trasoje pasirodęs brazilas Bruno Senna nuvažiavo tik tris ratus. thumb|250px|left|Antrose penktadienio treniruotėse greičiausias buvo [[Nico Rosberg.]] Antrose penktadienio treniruotėse greičiu pasižymėjo vokietis Nico Rosbergas (1:55.409) antroje vietoje likusį britą Lewisą Hamiltoną aplenkęs beveik puse sekundės (1:55.854). Trečias liko N. Rosbergo komandos draugas kitas vokietis Michaelis Schumacheris (1:55.903).
Šeštadienio treniruotėse greičiausias buvo ispanas Fernando Alonso su Ferrari (1:54.099). N. Rosbergas (1:54.368) liko antras, o trečioje vietoje buvo australas Markas Webberis (1:54.500).
Kvalifikacija
Pirmose sezono kvalifikacijos lenktynėse pirmąją vietą iškovojo vokietis S. Vettelis. Už jo išsirikiavo abu Ferrari lenktynininkai - Felipe Massa ir F. Alonso. Tik šioje kvalifikacijoje pirmą kartą trasoje pasirodė indas Karunas Chandhokas, kuris liko paskutinis.
Lenktynės
Didžiąją lenktynių dalį (1-33 ratus) pirmavo vokietis Sebastian Vettel, tačiau dėl sugedusios degimo žvakės sulėtėjo bolidas ir lenktynininkas nukrito į ketvirtą vietą. Likusias lenktynes lyderio pozicijos niekam neužleido Fernando Alonso. 200px|thumb|Iš komandų naujokių tik [[Lotus Racing|Lotus baigė lenktynes.]] Sébastien Buemi ir Jarno Trulli buvo klasifikuoti, nes nuvažiavo daugiau, kaip 90 % lenktynių distancijos.
Kavaliauskai (Astravas)
Kavaliauskai arba Stalčiūnai  – viensėdis Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Varnionių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 16 km į šiaurę nuo Astravo, 7 km į šiaurės vakarus nuo Varnionių.
OFK Dunajská Lužná
OFK Dunajská Lužná – Slovakijos futbolo klubas iš Dunajská Lužná.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1921 m.
Klubo pavadinimų kaita
Pavadinimai:
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Tibeto budizmas
Tibeto budizmas arba lamaizmas – mahajanistinio budizmo (Vadžrajanos) šaka, susiformavusi Tibete. Tibeto budizmas daugiausia paplitęs Kinijoje (Tibeto ir Vidinės Mongolijos autonominiuose regionuose), Mongolijoje, kai kuriose Nepalo ir Indijos vietose, Rusijoje (Kalmukijoje, Tuvoje, Buriatijoje). Tibeto budistai priklauso Pasaulinei budistų brolijai, įkurtai 1950 m.
Doktrina
Tibeto budizmo doktrinos šaltinis – kanonas Kandžūras, sudarytas XIV a., Kandžūro komentaras Tandžūras bei žymiausių dvasininkų veikalai. Tibeto budizmas nuo kitų budizmo šakų daugiausia skiriasi apeigomis, dideliu dvasininkų reikšmingumu. Budų ir bodhisatvų kultas susipynęs su vietinių dievybių kultu; jame nemažai magijos. Ritualas yra detalus ir iškilmingas. Kadangi kiekvienas Tibeto budistas privalo turėti dvasinį vadovą (lamą), labai gausi dvasininkija. Ji Tibete sudarė teokratinę valdžią, vadovaujamą dalai lamos.
Istorija
Tibeto budizmas pradėjo formuotis VII a., mahajanai (ją skleidė indų misionierius Padmasambava) maišantis su vietiniais Tibeto tikėjimais. Šių tikėjimų veikiama, mahajana perėmė kai kuriuos šamanizmo elementus (magiją). Nuo Padmasambavos prasidėjo raudonkepuriai (Raudonoji bažnyčia) – viena iš Tibeto budizmo formų. Bengalas vienuolis Atiša XI a. sugriežtino vienuolynų discipliną, padidino dvasininkijos reikšmę. XIV a. Tibeto budizmą reformavo vienuolis Dzonkava: buvo sumažinta magijos elementų, sugrąžintas celibatas, nustatyta dvasinė hierarchija, įsteigta vadinamoji Geltonoji bažnyčia – dabartinė Tibeto budizmo forma.
Tibeto budizmo vadovai dalai lamomis vadinami nuo XV a.
XVII a. į Užbaikalę ir Pribaikalę Tibeto budizmas pradėjo plisti iš Tibeto ir Mongolijos.
Mokyklos
Dabar yra 4 Tibeto budizmo mokyklos: Sakja, Kagju, Gelug (naujoji Kadam) ir Njingmapa. Pirmosios 3 remiasi naujųjų vertimų tradicija, įvesta Atišos, o Njingma tęsia Padmasambhavos laikų vertimų tradiciją.
Nuorodos
Tibeto budizmo bendruomenė „Rigdzin Gatsel Ling"
Syderiai
Syderiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 6 km į pietus nuo Viešvėnų.
Istorija
XXI a. pradžioje Syderiuose planuota įrengti požeminę gamtinių dujų saugyklą. Nesulaukus Lenkijos energetikos įmonių dėmesio ir atsiradus galimybei naudotis Latvijos Inčukalnio dujų saugykla, 2018 m. Lietuva šių ketinimų atsisakė.
Linamargiai
Linamargiai  – išnykęs viensėdis Gudijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, Varnionių kaimiškojoje apylinkėje. Įsikūręs 17 km į šiaurės vakarus nuo Astravo, 13 km nuo Varnionių. Buvo miškų apsuptyje, laukų keliuku pasiekiamas iš Ihnacovos.
Raigo Stalts
Raigas Staltas (, 1967 m. birželio 12 d. – 2014 m. birželio 28 d. Latvija) – Latvijos muzikas, pūtikas, dūdmaišininkas.
Biografija
Motina – lyvių aktyvistė Helmė Staltė, nuo šešerių metų buvo auginamas antrojo motinos vyro lyvio Dainio Stalto. Netikri broliai ir seserys – politikas Davis Staltas ir muzikė Julgė Staltė. Visa Staltų šeima muzikali, ji buvo folkloro judėjimo pradininkė Latvijoje, lyvių ir latvių kalbomis, kaip grupė „Staltai“ („Stalti“), yra išleidusi garso įrašų albumų, taigi tarp „Staltų“ grupės narių skamba ir Raigas Staltas.
Iš vaikystės Raigas Staltas pamėgo pučiamuosius instrumentus, grojo valtorna, vėliau – fleita, ir šiais instrumentais muzikavo tėvų įkurtame lyvių ir latvių folkloro ansamblyje „Skandinieki“. XX a. 8–ajame dešimtmetyje Latvijoje ėmė atgimti grojimo dūdmaišiais tradicija, ir Raigas Staltas buvo vienas pirmųjų šios tradicijos gaivintojų. 2000 m. išleistame latvių folklorinės muzikos rinkinyje („Šūpuļdziesmas“, „Danco Dievis“, „Dūdas Latvijā“, „Sēju vēju“ („Iļģi“) Raigas Staltas minimas kaip vienas iš septynių iškiliausių Latvijos dūdmaišininkų.
Raigas Staltas dalyvavo ne viename folkloro festivalyje Latvijoje ir užsienyje, pavyzdžiui, Smitsono folkloro festivalyje Amerikoje, Vašingtone.
Čekų tautinis atgimimas
miniatiūra|250px|right|Didelę reikšmę atgimimui turėjo Nacionalinis muziejus
Čekų tautinis atgimimas –  kultūrinis judėjimas, vykęs Čekijos žemėse (Bohemijoje, Moravijoje ir Silezijoje) XVIII ir XIX a. Šio judėjimo tikslas buvo atgaivinti čekų kalbą, kultūrą ir tautinę tapatybę. Tautinę savimonę žadino čekų mokslo ir kultūros veikėjai Jozefas Dobrovskis, Jozefas Jungmanas ir kt.
Ištakos
Po 1620 m. Baltojo kalno mūšio Čekija patyrė germanizacijos politiką, vykdomą Habsburgų imperatorių. Priespauda taip pat buvo susijusi su religija - Habsburgams perėmus valdžią iki 95 % Bohemijos gyventojų buvo protestantai (žr. husitai). Nors Habsburgai žadėjo religijos laisvę, jie pradėjo nuožmią kovą su kontrreformacijos ir pakartotinio katalikybės įvedimo pastangomis, dėl kurių dauguma Čekijos gyventojų elito pabėgo iš šalies. Manoma, kad ši smurtinė pakartotinė katalikizacija yra viena iš šiandien plačiai paplitusio čekų ateizmo priežasčių.
Per du ateinančius šimtmečius čekų kalba buvo daugiau ar mažiau išstumta iš valstybės administracijos, literatūros, mokyklų, Karolio universiteto, aukštesniųjų visuomenės sluoksnių. Daugybė čekų kalba parašytų knygų buvo sudegintos dėl tikėjimo priežasčių - pavyzdžiui, vien tik jėzuitas Antonínas Koniašas, manoma, sunaikino net 30 000 čekiškų knygų. Pamažu ši kalba buvo paversta vien valstiečių, dažnai neraštingų, bendravimo priemone. Todėl atgimimo judėjimas įkvėpimo ieškojo kaime, tarp paprastų čekų. miniatiūra|250px|right|Iškilmingas Nacionalinio teatro kertinio akmens padėjimas, 1868 m.
Raidos etapai
1809 m. Jozefas Dobrovskis išleido savo čekų kalbos gramatiką, 1817 m. Vaclavas Hanka teigė atradęs viduramžių rankraščius „Spor o Rukopisy“, kurie, kaip paaiškėjo po kelių dešimtmečių, buvo paties V. Hankos ir J. Lindos klastotės.
1834–1839 m. Josefas Jungmanas išleido penkių tomų čekų ir vokiečių kalbų žodyną. Tai buvo pagrindinis leksikografinis darbas, turėjęs didelę įtaką čekų kalbos raidai. J. Jungmanas vartojo Kralicės Biblijos (1579–1613) laikotarpio ir jo amžininkų vartojamos kalbos žodyną. Jis pasiskolino žodžių, kurių čekų kalboje nėra, iš kitų slavų kalbų arba sukūrė neologizmų. Jis taip pat skatino plėtoti čekų mokslinę terminologiją, kartu vystant originalius čekų tyrimus.
Atgimstant kalbai, klestėjo čekų kultūra. Čekijos kultūros įstaigos ir institucijos buvo įkurtos nušviesti Čekijos istoriją ir kultūrą. Nacionalinis muziejus atidarytas 1818 m., nacionalinis teatras – 1883 m.
Atgimimo literatūra
Atgimimo pradžioje rašytiniai darbai buvo labiau orientuoti į kalbos ir kultūros plėtojimą. Meno darbai tapo vis labiau paplitę vėlesniame atgimimo judėjimo etape ir būtent tuo laikotarpiu pasirodė kai kurie iš čekų literatūrą apibūdinančių kūrinių.
Galbūt dėl to, kad amžiaus pradžioje vokiečių kalbą vartojantys gyventojai dominavo miestų visuomenėje, to laikotarpio čekų rašytojai įkvėpimo dažnai ieškojo kaime. Panašiai, kaip broliai Grimai rinko ir rėmėsi vokiečių tautosaka, Karelas Jaromiras Erbenas išleido rinkinį Prostonárodní české písně a říkadla („Čekų liaudies dainos ir eilės“), į kurį sudėjo įvairius liaudies tautosakos kūrinius. Kaimas buvo vertinamas kaip tikroji Bohemija, kur čekų tautosaka ir tradicijos išliko nepaliestos svetimos miestų įtakos. Tai galima pastebėti Boženos Nemcovos kūryboje, kurios romanas Babička (1855 m.) tyrinėja gyvenimą Rytų Bohemijos kaime.
FK Beitar
FK Beitar – Latvijos futbolo klubas, įkurtas Spuncieme.
Istorija
2008 m. įkurtas futbolo klubas. Žinoma, kad 2022 m. dalyvavo Latvijos futbolo taurės turnyre.
Treneriai
Komandos vyriausieji treneriai:
Syderiškiai
Syderiškiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 2 km nuo Kletiškės.
Laiškas
Laiškas – raštiškas kreipimasis į konkretų adresatą – asmenį arba asmenų grupę. Laiškas dažnai perteikia ne tik faktinę informaciją, bet ir siuntėjo (adresanto) jausmus bei mintis. Laiškai rašomi nuo rašto atsiradimo pradžios (III tūkstantmečio prieš mūsų erą. Laiškų forma ištobulėjo antikos, viduramžių, renesanso ir švietimo laikais. Paplitus spaudai (ypač periodinei), laiškų, kaip informacijos šaltinio bei polemikos priemonės, vaidmuo sumažėjo.
Rūšys
Laiškai būna privatūs (adresatas privatus asmuo) arba visuomeninio dokumento pobūdžio (adresatas oficialus asmuo, visuomeninė grupė). Pagal formą - atvirlaiškis (atvirukas), elektroninis laiškas ir kt.
Šario–Bagirmio regionas
Šario–Bagirmio regionas  – administracinis regionas Čado pietinėje dalyje. Vakaruose turi sieną su Kamerūnu. Administracinis centras – Masenija.
Šis regionas apima buvusias Bagirmio sultonato žemes.
Geografija
Regionas yra Masenijos lygumoje. Vakariniu pakraščiu teka Šaris, plyti Logonės ir Tupurio įdubų šlapynės. Kraštas yra Sahelio gamtinėje srityje.
Gyventojai
Regionas priklauso Kanem-Bornu kultūrinei zonai. Didžioji gyventojų dalis yra Centrinio Sudano kalba kalbantys bagirmiai, nuo XVI a. turėję savo atskirą sultonatą. Kiti regiono gyventojai: kanuriai, bei smulkiomis čadinėmis kalbomis kalbantys lagvanai, madžerai, sarua, gadangai ir kt.
Administracinis suskirstymas
Šario–Bagirmio regionas padalintas į 3 departamentus (skliaustuose – administracinis centras):
JFK Ventspils
Ventspilio JFK – Latvijos futbolo klubas, įkurtas Ventspilyje.
Apie FK Ventspils
2021 m. birželio 9 d. UEFA uždraudė „Ventspils“ futbolo klubui ateinančius septynerius metus (t. y. iki 2027/28 m. sezono imtinai) dalyvauti UEFA organizuojamose varžybose už UEFA taisyklių, susijusių su „sukčiavimu, kyšininkavimu ir (arba) korupcija“, pažeidimą ir už „rungtynių ir varžybų sąžiningumo pažeidimus“. Klubo pareigūnams Nikolajui Djakinui ir Adlanui Šiškanovui buvo uždrausta verstis futbolo veika atitinkamai 4 metams ir visam gyvenimui.
Kaltinimai susiję su 2018 m. liepos mėn. įvykusiomis UEFA Europos lygos atrankos varžybomis prieš Bordo „Žirondins“ futbolo klubą. Teisėjui iš Rusijos Sergejumi Lapočkinu, kuris teisėjavo tose rungtynėse, buvo uždrausta 10 metų verstis futbolo veikla.
FK Ventspils buvo pašalintas iš 2021 m. Virsliga čempionato. Kadangi buvo sužaista mažiau nei pusė čempionato rungtynių, todėl jų rezultatai ir pasiekimai buvo anuliuoti.
JFK venstpils
Susidarius tokiai padėčiai ir Ventspilyje belikus profesionalaus futbolo klubo, buvo ieškoma išeičių. Ventspilio futbolo akademijos pagrindu buvo sukurta ekipa, rungtyniavusi Antroje lygoje (Vakarų grupėje).
2023 m. tapo žinoma, kad JFK Ventspils sėkmingai licencijavosi ir rungtyniaus Pirmoje lygoje.
Treneriai
Komandos vyriausieji treneriai:
Kompensacinis pailgėjimas
Kompensacinis pailgėjimas – fonologijos ir istorinės kalbotyros reiškinys, kuomet pailgėja balsis, jei po jo einantis to paties skiemens priebalsis arba balsis nusilpsta, išnyksta. Priebalsio išnykimo sąlygotas pailgėjimas gali būti vertinamas kaip kraštutinė fuzijos (susiliejimo) forma. Į tokius balsio pailgėjimo atvejus gali būti žvelgiama kaip į kalbėtojo pastangas išlaikyti buvusių skiemens dalių sumos trukmę.
Pavyzdžiai
Lietuvių kalbos nosiniai balsiai ''ą, ę, į. ų kilę iš dvigarsių an, en, in, un''. Nykdamas priebalsis /n/ prieš jį einantiems balsiams suteikė nosinį atspalvį, šie garsai buvo virtę tikrais nosiniais balsiais. Po XVI–XVII a. nosinė tartis išnyko, ir, kompensuojant visišką dvigarsio antrojo dėmens išnykimą, šie balsiai galiausiai tapo paprastais ilgaisiais /a:/, /æː/, /i:/, /u:/ (nosinėmis raidėmis juos užrašome tik iš tradicijos).
Vidurinėje anglų kalboje daiktavardis night 'naktis' buvo tariamas /nixt/; vėliau priebalsis /x/ išnyko, o /i/ pailgėjęs virto /i:/, siekiant kompensuoti priebalsio išnykimą, todėl žodis imtas tarti /ni:t/. Dėl tolimesnių pokyčių šis daiktavardis įgijo dabartinį tarimą /nai̯t/.
Friulų kalboje pailgėja balsiai, jei po jų einantis žodžio galo skardusis priebalsis suduslėja (netenka skardumo): *prad > prât 'pieva' (â – ilgasis balsis /a:/).
Semerenio dėsnio atvejai taip pat yra kompensacinio pailgėjimo pavyzdžiai.
Sidziūnai
Sidziūnai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Naujamiesčio.
Bahr El Gazelio regionas
Bahr El Gazelio regionas  – administracinis regionas Čado centrinėje dalyje. Administracinis centras – Musoras.
Stefanas Osolinskis
Stefanas Osolinskis (m. 1715) – Mielniko kardininkas (1700), Mielniko vėliavininkas (1713).
Bahr El Gazelio regionas
Šis regionas sudarytas 2008 m. iš Kanemo regiono dalies (Bahr El Gazelio departamento).
Stefanas Osolinskis
Biografija
Jo tėvas buvo Mielniko vėliavininkas, Drohicko seniūnas Jokūbas Osolinskis. Motina jo buvo Sofija Teresė Viežbovska, Bžec Kuijavijos vaivados duktė. Vedė Benediktą Šuiską, nuo santuokos su kuria turėjo du sūnus ir dukterį; Teresę Osolinską kuri ištekėjo už Stanislavo Komorovskio.
Bahr El Gazelio regionas
Geografija
Kraštas yra Sahelio gamtinėje srityje. Vyraujanti etninė grupė yra tubai (dazagai).
Stefanas Osolinskis
Biografija
Jo sūnūs buvo:
Bahr El Gazelio regionas
Administracinis suskirstymas
Bahr El Gazelio regionas padalintas į 2 departamentus (skliaustuose – administracinis centras):
FK Iskra Borčice
FK Iskra Borčice – Slovakijos futbolo klubas iš Borčice.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1951 m.
Pasiekimai
2015–2016 m. sezono 2. Liga vakarų grupėje buvo pirmoje vietoje. Pateko į stipriųjų grupę, bet dėl finansinių nepriteklių pasitraukė iš pirmenybių.
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Krevo valsčius
Krevo valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Krevas.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1920 m. priskirtas Vidurinei Lietuvai.
Gervėčių apylinkė (Astravas)
Gervėčių kaimiškoji apylinkė  – apylinkė Gudijoje, Astravo rajone. Centras – Gervėčiai.
2013 m. prie Gervėčių apylinkės prijungta Astravo kaimiškoji apylinkė.
2009 m. 64,9 % gyventojų buvo gudai, 22,5 % – lietuviai, 4,4 % – lenkai, 3,9 % – rusai, 3,6 % – ukrainiečiai.
Venesuelos demografija
thumb|right|300px|Venesuelos gyventojai thumb|right|300px|Venesuelos gyventojų amžiaus piramidė. thumb|right|300px|Venesuelos populiacijos kitimas 1961–2003 m. Gyventojų skaičius pateikiamas tūkstančiais.
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie Venesuelos demografiją.
Gyventojų skaičius:  28 047 938 (2012 m. apskaičiavimai)
Struktūra pagal amžių: Amžiaus mediana:
Metinis populiacijos prieaugis: 1,468 % (2012 m. apsk.)
Gimstamumas: 19,88 gimimų/1000 gyv. per metus (2012 m. apsk.)
Mirtingumas: 5,2 mirčių/1000 gyv. per metus (2012 m. apsk.)
Urbanizacija:
Lyčių pasiskirstymas:
Kūdikių mirtingumas:
Vidutinė gyvenimo trukmė:
'''15–24 m. amžiaus gyventojų nedarbo lygis:'''
Tim Iec
Clube Desportivo TIM IEC, o trumpiau „Tim Iec“ – Makao futbolo klubas.
Istorija
Klubas įkurtas 1997 m.
Sezonai
Šaltiniai:
Pranciškus Dembinskis (1653)
Pranciškus Dembinskis  (m. 1653 metais) – Krokuvos pakamaris 1641-1653, Krokuvos vėliavininkas 1637-1641, Veličkos ir Bochensko seniūnas.
Buvo pasiuntiniu į 1646 metų seimą ir į konvokacinį seimą 1648 metais.
Triodija
Triodija (Triodia) – miglinių šeimos visžalių daugiamečių žolių gentis. Paplitusi Australijoje (endeminė), dengia beveik 26 % žemyno teritorijos. Suskaičiuota apie 65–70 rūšių. Genties žolės dažnai vadinamos spinifeksais, nors botaniškai spinifeksų genčiai (miglinių šeimos žolės, augančios Australijoje, vandenyno pakrantėse) nepriklauso. Daugelis šios genties minkštalapių rūšių anksčiau buvo priskirtos Plectrachne genčiai.
Sudaro iki 80 cm aukščio ir iki 2 m skersmens kupstus. Senesnių augalų kupstai kartais išsidėstę žiedo forma. Stiebai šakoti ir lapuoti, minkštalapių rūšių – lygūs, ploni, padengti derva. Lapai ylos pavidalo, su makštimi, lygūs arba plaukuoti, susisukę, ploni, su smailiais galais, kartais išskiriantys dervą, iki 30 cm ilgio (minkštalapių rūšių), arba 5–25 cm ilgio ir 2 mm pločio (kietalapių rūšių). Žiedynas šluotelės ar kekės pavidalo. Žiedų daug, jie dvilyčiai, viršutiniai kartais sterilūs. Sėklų stiebai statūs, 60–70 cm ilgio. Dauginasi sėklomis ir ūgliais.
Auga sausose vietovėse, lengvai pakenčia sausrą ir greitai atauga po gaisrų. Sodinami žemės rekultivacijai, baigus eksploatuoti kasyklas. Minkštalapės rūšys tinkamos gyvulių pašarui.
Australijos aborigenai iš spinifeksų sėklų kepdavo duoną, dervą naudodavo ginklų ir įrankių medinių dalių tvirtinimui, papuošalų ir indų gamybai, stiebus ir lapus – krepšių pynimui, pluoštą – tinklų mezgimui.
Deutsche Flugzeug-Werke
Deutsche Flugzeug-Werke GmbH, sutrumpintai DFW, buvo vienas didžiausių Vokietijos imperijos lėktuvų gamintojų Pirmojo pasaulinio karo metais. Įmonė buvo įkurta 1911 m. Lindentalyje netoli Leipcigo kaip „Sächsische Flugzeug-Werke“, veiklą nutraukė 1919 m. pabaigoje.
Istorija
miniatiūra|Deutsche Flugzeug Werke gamykla prie Leipcigo, apie 1920 m. 1911 m. balandžio 16 d. Lindentalyje buvo atidarytas antrasis aerodromas Vokietijoje, kuriame buvo oficialiai leisti motorinių orlaivių skrydžiai (pirmasis – Johanistalio aerodromas netoli Berlyno). Aerodromas buvo tarp dabartinių Leipcigo Lindenthaler Hauptstraße ir An der Hufschmiede gatvių, į pietus nuo senamiesčio centro (Gartenwinkel). Greitai Lindentalyje išsivystė aviacinė veikla – jau 1911 m. spalio 21-22 d. vyko Leipcigo skrydžių dienos (vok. Leipziger Flugtage) – skrydžio nuotolio ir aukščio varžybos. Jose buvo demonstruojamas „Sächsische Flugzeugwerke“ sukurtas biplanas, pilotuojamas Vokietijos aviacijos pionierių Heinricho Oelericho (Heinrich Oelerich) ir Hanso Širmeisterio (Hans Schirrmeister). miniatiūra|DFW surinkimo cechas, 1913 m. 1911 m. kovo mėn. Leipcigo leidėjas Bernhardas Mejeris (Bernhard Meyer) ir inžinierius Erichas Tylė (Erich Thiele) įkūrė lėktuvų gamybos įmonę „Sächsische Flugzeug-Werke“. Tų pačių metų lapkritį įmonė buvo pervadinta į „Deutsche Flugzeug-Werke GmbH“. DFW penkeriems metams iš Lindentalio aerodromą valdžiusios įmonės „Lindenthaler Flugplatzverein“ išsinuomojo tris didelius angarus, kuriose gamino orlaivius. Iki 1915 m. į šiaurės vakarus nuo Lindentalio miško (vok. Lindenthaler Tannenwald) buvusiame Radefelder Flur kaime buvo pastatytas administracinis pastatas ir keli namai su butais įmonės darbuotojams. Kaip gamyklos aerodromą DFW naudojo į vakarus nuo Lindentalio miško buvusią Leipcigo garnizono paradų aikštę, ten pat rengdavo ir reklaminius skrydžius.
Vadovaujama Oskaro Šmalio (Oskar Schmal) įmonė savo veiklą pradėjo nuo prancūziškų („Farman“) ir vokiškų („Etrich Taube") orlaivių licencinių kopijų gamybos, bet jau 1913 m. sukūrė pirmą nuosavos konstrukcijos orlaivį DFW-Mars. Pagrindiniu įmonės konstruktoriumi buvo vienas Vokietijos aviacijos pradininkų Heinrichas Oelerichas, vėliau tapęs DFW direktorių tarybos nariu. 1911 m. lapkričio 2 d. jis pasiekė Vokietijos skrydžio trukmės rekordą, su biplanu ore išsilaikęs 3 valandas 39 minutes.
Keletą DFW Taube ir DFW-Mars orlaivių įmonė 1912–1913 m. eksportavo Austriją-Vengriją, Didžiąją Britaniją, Osmanų imperiją; keletas šių orlaivių buvo naudojami Antrąjame Balkanų kare.
1911 metais Erichas Tylė atidarė ir įmonės skraidymo mokyklą. Joje skrydžio instruktoriais dirbo tokie žinomi lakūnai kaip Francas Biuchneris (Franz Büchner), Eugenas Vynčiersas (Eugen Wiencziers) ir Heinrichas Oelerichas. 1913 m. DFW skraidymo mokykla gavo nacionaliniams pilotų rengimo centrams skirtą valstybės subsidiją.
1914 m. Bernhardas Mejeris Baltijos jūros pakrantėje esančiame Travemiundės (vok. Travemünde) mieste įkūrė dukterinę įmonę „DFW-Flugzeugwerft Lübeck-Travemünde“, kuri užsiėmė lėktuvų kariniam jūrų laivynui statyba. 1917 m. DFW Austrijoje-Vengrijoje įkūrė savo dukterinę įmonę, kuriai vadovavo inžinieriaus Heinrichas Bieris (Heinrich Bier). 1917 m. balandžio 19 d. mirus Bernhardui Mejeriui, DFW generaliniu direktoriumi tapo jo žentas Kurtas Hermanas (Kurt Herrmann).
1915 m. birželio 15 d. aviacijos įmonės „Jeannin-Flugzeugbau Johannisthal“ pagrindu susiformavęs koncernas „National-Flugzeugwerke (NFW)“ perėmė DFW ir ją pertvarkė į savo antrinę įmonę. Naujoji NFW įmonės būstinė įsikūrė Leipcigo pietiniame priemiestyje Großzschocher. 1917 m. Kaizergrundo (vok. Kaisergrund) miestelyje NFW pastatė naują DFW gamyklą.
1915 m. rugsėjį vadovaujant žymiai aviakonstruktoriui Hermanui Dorneriui (Herman Dorner) DFW sukūrė vieną pirmųjų Vokietijos sunkiųjų bombonešių, tuo metu Vokietijos Imperijos orlaivių klasifikacijos sistemoje (Idflieg) vadintų „didžiaisiais lėktuvais“ (vok. Riesenflugzeug), gamyba. Šis orlaivis, gavęs oficialų indeksą DFW R.I, į orą pakilo 1916 m.
Pagal Versalio taikos sutarties sąlygas 1919 m. gruodžio 18 d. DFW turėjo nutraukti veiklą ir būti likviduota. K. Hermano iniciatyva 1919 m. birželio 16 d. nuo įmonės buvo atskirta nauja, pramonės įrengimus gaminusi kompanija – „Allgemeine Transportanlagen-Gesellschaft“, o apie dešimtmetį tik formaliai egzistavusi „DFW GmbH“ 1928 m. birželio 16 d. buvo išbraukta iš Vokietijos įmonių registro.
DFW orlaiviai
miniatiūra|DFW Mars: monoplanas ir biplanas
Žvalgybiniai
miniatiūra|Eksperimentinis naikintuvas DFW T 28 Floh
Naikintuvai
miniatiūra|Sunkusis bombonešis DFW C.II
Jona (Rusijos upė)
Jona  – upė Rusijoje, Murmansko srityje, Kovdoro rajone. Prasideda bevardžiame ežere rajono pietuose, Pajujavo kalno papėdėje. Teka miškingomis, vietomis pelkėtomis vietovėmis. Įteka į Kocho ežerą (Nivos baseinas).
Intakai: Seitas, Kuropta, Ikis, Kovdora, Leipis, Kasis, Nora, Ragutčanė, Kamenka, Korvoja.
Slovakų tautinis atgimimas
miniatiūra|250px|right|Žymių slovakų bendras portretas, išleistas įkuriant patriotinę organizaciją „[[Matica slovenská“, 1863 m.]]
Slovakų tautinis atgimimas – judėjimas Slovakijos istorijoje, vedęs į slovakų tautinės tapatybės formavimąsi ir galiausiai prie šiuolaikinės slovakų tautos. Tai truko maždaug 1780-1848 m. laikotarpiu, nors kai kurie istorikai mano, kad iki 1867 m. Šiame raidos etape Slovakija buvo neatsiejama Vengrijos karalystės dalis. Impulsą atgimimui suteikė imperatoriaus Juozapo II reformos 1780-aisiais ir masinis švietimo pobūdis. Jis vyko kartu su čekų tautiniu judėjimu ir buvo nukreiptas prieš germanizaciją ir madjarizaciją.
I etapas
Paskatintas imperatoriaus Juozapo II reformų, jis tęsėsi nuo XVIII a. pradžios iki 1820 m. Šiuo metu slovakų intelektualai bandė sukurti literatūrinę slovakų kalbą.
Literatūrinės kalbos normos sukūrimo klausimas Slovakijos visuomenę suskirstė į dvi grupes, kurių kiekviena turėjo savo požiūrį į slovakų protestantų ir Antono Bernolako šalininkų katalikų rašytinę kalbą. Protestantų požiūris - slovakai turėtų vartoti literatūrinę čekų kalbą (savo archajišku pavidalu, kaip buvo parašyta „Kralicės Biblija“). Bernolakiečiai buvo susibūrę aplink katalikų kunigą A. Bernolaką, kuris teigė, kad slovakų kalba yra nepriklausoma vakarų slavų kalba, ir pasiūlė sukurti literatūrinę normą, pagrįstą gimtąja slovakų kalba. Slovakų literatūrinės kalbos Bernolako versija pirmiausia buvo paremta Vakarų Slovakijos tarmės ypatumais. A. Bernolakas, Jurajus Fandlis ir kiti 1792 m. Trnavoje įkūrė Slovakų mokslinę draugiją, kurios tikslas buvo skleisti kultūrą nauja gramatine slovakų kalbos forma.
II etapas
Antrasis etapas truko nuo 1820 iki 1830 m. Tuo metu prasidėjo tikrasis slovakų „pabudimas“. Išryškėjo dvi naujos tendencijos. Vieni šalininkai laikėsi čekų kalbos slovakizacijos idėjos. Šiai grupei vadovavo Janas Kolaras ir Pavelas Jozefas Šafarikas. Jie pasiūlė bendrą literatūrinę čekų-slovakų kalbą.
Antrosios tendencijos šalininkams vadovavo Janas Holas ir Martinas Hamuljakas. 1834 m. Budoje, Vengrijoje, buvo įsteigta Slovakų kalbos ir literatūros mylėtojų asociacija, kurios nariai buvo J. Kolaras ir M. Hamuljakas. Janas Herkelis bandė sukurti slovakų literatūrinę kalbą, skirtingą nuo Bernolako varianto.
Programėlė
miniatiūra|Programėlės „Android“ [[Operacinė sistema|operacinėje sistemoje]] Programėlė (mobilioji programėlė, mobilioji aplikacija, slengu – apps’as) – taikomoji programinė įranga, skirta išmaniesiems telefonams, planšetiniams kompiuteriams ir kitiems mobiliesiems įrenginiams.
Dažniausiai programėlės platinamos programėlių platinimo platformose, iš kurių pirmosios atsirado 2008 m. Platformas dažniausiai valdo mobiliųjų operacinių sistemų savininkai, pavyzdžiui, Apple App Store, Google Play, Windows Phone Store ar BlackBerry World, nors yra ir nepriklausomų, pavyzdžiui, F-Droid arba GetJar. Kai kurios programėlės yra nemokamos, kitas reikia pirkti. Dažniausiai jos parsisiunčiamos iš platformos tiesiai į prietaisą (pavyzdžiui, iPhone, BlackBerry, Android ar Windows Phone), tačiau kartais jas galima parsisiųsti į nešiojamąjį ar stacionarų kompiuterį. 15–30 % nuo mokamų programėlių kainos gauna tiekėjas (pvz., Apple), o likusi dalis atitenka programėlės gamintojui. Tos pačios programėlės kaina, naudojant skirtingus telefonus, gali skirtis. Platinimo platformose esančios parsisiunčiamos programėlės skaičiuojamos šimtais tūkstančių ar net milijonais.
Vietinės aplikacijos
Visos tam tikrai įrenginio platformai skirtos programos yra žinomos kaip vietinės. Todėl iOS įrenginiui skirta programėlė neveikia Android įrenginiuose. Dėl šios priežasties dauguma įmonių kuria programas kelioms platformoms.
Kurdami vietines progrmėles, profesionalai naudoja geriausius naudotojo sąsajos priemones, kurios leidžia pasiekti geresnį našumą, nuoseklumą ir gerą vartotojo patirtį.
Pagrindinis tokių aplikacijų kūrimo tikslas yra užtikrinti sklandų programėlės veikimą konkrečioje mobiliojoje operacinėje sistemoje.
Didžiausios vietinių aplikacijų platformos:
Mobiliosios saityno aplikacijos
Šio tipo programėlės yra kuriamos naudojant standartines HTML, CSS ir JavaScript technologijas. Interneto prieiga paprastai reikalinga tikram veiksmui atlikti ar galimybei naudotis visomis funkcijomis, kurios neprieinamos neprisijungus. Dažniausiai didžioji dalis, ar net visi, duomenys saugomi debesijoje.
Šių programėlių veikimo principas yra panašus į naršyklėje veikiančias interneto svetaines, tačiau yra pastebimai lėtesnė už lygiavertę vietinę aplikaciją. Ji taip pat gali neturėti tokio paties lygio funkcijų kaip vietinė aplikacija.
Hibridinės aplikacijos
Hibridinės programos koncepcija yra vietinių ir mobiliųjų saityno programėlių derinys. Į šią kategoriją patenka programos, sukurtos naudojant Apache Cordova, Xamarin, React Native, Sencha Touch ir kitas sistemas.
Šios programos yra sukurtos palaikyti žiniatinklio ir vietines technologijas keliose platformose. Be to, šias programas lengviau ir greičiau kurti, nes naudojama viena kodo bazė, kuri veikia keliose mobiliose operacinėse sistemose.
Nepaisant tokių pranašumų, hibridinių programėlių našumas yra mažesnis. Dažnai skirtingose operacinėse sistemose programėlės vis tiek skiriasi tiek išvaizda, tiek funkcionalumu.
Vestuvės Kanoje (Veronese)
Vestuvės Kanoje (arba Vestuvių puota Kanoje) – vienas žymiausių italų Venecijos dailininko Paolo Veronezės paveikslų. Sukurtas 1562–1563 m. Šiuo metu yra Paryžiaus Luvro muziejuje ir laikomas vienu iš 10 muziejaus žymiausių eksponatų.
Istorija
Milžiniškų matmenų (apie 67 m² ploto) paveikslą Paolui Veronezei užsakė Venecijos San Giorgio Maggiore vienuolyno vienuoliai 1562 m. Paveikslas turėjo užimti visą vienuolyno refektoriumo sieną. Paveikslas turėjo kaboti 2,5 m aukštyje ir sukurti iliuzinį erdvės pratęsimo įspūdį. Paolas Veronezė dirbo ties paveikslu 15 mėnesių. Darbe jam tikriausiai padėjo brolis Benedetto Caliari. Paveikslas tapo vienu žinomiausių Veronezės kūrinių. Vienuolis Benedetto Guidi po paveikslo pakabinimo mini, kad visi skulptoriai, tapytojai ateina jo pasižiūrėti po 3, 4 ir 6 kartus ir Paolas nusipelnė „amžinos šlovės“. 1797 m. Napoleono nurodymu paveikslas buvo konfiskuotas ir pergabentas į Prancūziją, perkeltas į Luvro muziejų. Napoleono kareiviai prieš tai perpjovė drobę per pusę.
Po Napoleono karų paveikslas taip ir nebuvo grąžintas į Italiją dėl didelės pažeidimų tikimybės transportavimo metu. Vietoj jo į Veneciją buvo pasiųsta prancūzų dailininko Šarlio Le Breno tapyta kopija (dabar Venecijos akademijos galerijose). 1992 m. liepos 3 d. restauracijos metu, bandant pakabinti drobę, ji nuvirto gerąja puse ir buvo suplėšyta 5 vietose. Visuomenės pasipiktinimą sukėlė Luvro bandymas nuslėpti įvykį, ypač kai dar prieš porą dienų liūties metu pro stogą ant jos buvo pratekėjęs vanduo. „Vestuvės Kanoje“ Luvre kabo tame pačiame kambaryje kaip ir „Mona Liza“.
Jurgis Keras
Jurgis Keras-Bijūnas (1903 m. rugsėjo 17 d. Užpelkių k., Kretingos r – 1948 m. gegužės 26 d. Akmenaičių k.) – vienas pirmųjų nepriklausomos Lietuvos karininkų, buvęs Kuršėnų policijos vadas, Lietuvos rezistentas, partizanas, rinktinės vadas.
Vestuvės Kanoje (Veronese)
Paveikslo tema
Vestuvės Kanoje vaizduoja Naujojo Testamento istoriją, kai Kristus buvo pakviestas į vestuves, kuriose atliko savo pirmąjį stebuklą − pavertė vandenį vynu. Anot istorijos, puotoje ėmė baigtis vynas ir Kristus paprašė tarnų pripildyti indus vandeniu ir pasiūlyti atsigerti puotos šeimininkui. Šis pastebėjo, kad induose yra ne vanduo, o vynas. Ši istorija laikoma aliuzija į eucharistiją. Paveikslo centre vaizduojamas Kristus, jis apsuptas Mergelės Marijos, mokinių, to meto Venecijos aukštuomenės, klerkų, tarnų ir liaudies. Kai kurie veikėjai vilki senovinius drabužius, kiti, daugiausia moterys, puošnius Veronezės laikų venecijietiškus rūbus. Drobėje pavaizduota apie 130 veikėjų, dėl kai kurių iš jų tapatybių yra kilusių įvairių spėlionių ir legendų. Galima atpažinti įvairias istorines asmenybes − imperatorių Karolį V, sultoną Suleimaną I, Anglijos karalienę Mariją, Tikima, kad 4 centre sėdinčių muzikantų portretuose pavaizduoti draugai dailininkai Ticianas (su dvigubu bosu), Tintoretas ir Jakopas Basanas (su fleita), bei pats Veronezė su violončele. Puotos vadovu tikriausiai vaizduojamas Veronezės labai gerbtas literatas Pietro Aretino su vyno taure.
Jurgis Keras
Biografija
Jurgis Keras gimė 1903 m. rugsėjo 17 d. Kretingos aps. Palangos vls. Užpelkių k. Baigė keturias progimnazijos klases. Nuo 1923 m. rugpjūčio 10 d. buvo Lietuvos šaulių sąjungos XV Kretingos rinktinės narys. 1929 metais baigė 1-osios kariūnų-aspirantų laidos Lietuvos Karo mokyklos kursus. 1932 m. sausio 17 d. pirmajame Lietuvos policijos tarnautojų surašyme nurodoma, kad Šiaulių aps. Žagarės nuovados viršininkas Jurgis Keras yra vedęs, baigė bendrąjį vidurinį ir aukštesnįjį specialųjį (policijos) mokslą, tarnavo Lietuvos kariuomenėje, turi jaunesniojo leitenanto laipsnį, moka rusų ir latvių kalbas, yra apdovanotas Lietuvos nepriklausomybės medaliu. 1937 m. sausio 17 d. antrajame Lietuvos policijos tarnautojų surašyme nurodoma, kad Jurgis Keras yra Šiaulių aps. Kuršėnų nuovados viršininkas. 1941 m., pirmosios sovietų okupacijos metu, repatrijavo į Vokietiją, nes žmona buvo vokietė. 1942 m. grįžo į Lietuvą ir vadovavo Kuršėnų policijai.
Jurgis Keras savo pareigas ėjo iki 1944 m. rudens. Po karo, antrą kartą sovietams okupavus kraštą, pasitraukė į mišką. Nuo 1946 m. spalio mėn. ėjo Žemaičių apygardos Vytenio rinktinės, veikusios Šiaulių aps. Kuršėnų, Šaukėnų, Tryškių ir Užvenčio teritorijose, vado pareigas. Priklausė Žemaičių legiono Vytenio rinktinei, turėjo slapyvardį – Bijūnas.
1948 metais gegužės 26 d. netoli Akmenaičių kaimo Jurgis Keras kartu su kitu partizanu lankydamas vieną iš to krašto partizanų būrį patenka į MGB agentų ir stribų pasalą. Bandant pabėgti iš apsupties Jurgis Keras-Bijūnas sunkiai sužeidžiamas, kartu su juo buvęs partizanas dar bando jį išnešti, bet ir jis yra sužeidžiamas. Abu sužeistieji patenka į stribų rankas, šie nusitempia aukas grandinėmis, pririša prie mašinos už kojų ir visu greičiu pasileidžia per duobes ir akmenis lauko keliuku Kuršėnų link. Miestelį jau pasiekia neatpažįstamai sudaužyti, be jokių gyvybės ženklų partizanų kūnai. Jurgio Kero kūnas paguldomas atpažinimui Kuršėnų miesto turgaus aikšteje, pasityčiojant jam uždėti iš vielos sulankstyti akiniai (Jurgis Keras nešiojo akinius). Daugelis liudininkų Jurgį Kerą prisimena buvus kaip sąžiningą, išsilavinusį, apsišvietusį ir didelį Lietuvos patriotą.
Siečiai
Siečiai – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 6 km nuo Klovainių.
Ageniškio valsčius
Ageniškio valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje. Centras – Ageniškis.
Istorija
Valsčius žinomas nuo 1897 m. Lietuvai paskelbus nepriklausomybę valsčius nebuvo atkurtas.
OFK Teplička nad Váhom
Istorija
Klubo ištakos siekia 1928 m. Namų stadionas talpina 1000 žiūrovų (iš jų 160 vietų yra sėdimos).
Pasiekimai
2015–16 2. Liga Rytų grupėje buvo dešimtoje vietoje. Kovojo dėl išlikimo, bet prarado vietą Antroje lygoje.
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Geros regionas
Geros regionas  – administracinis regionas Čado pietinėje dalyje. Administracinis centras – Mongas.
Elitinė jaunių lyga
„Samsung Galaxy Watch“ Elitinė jaunių lyga – aukščiausio lygmens Lietuvos jaunimo futbolo varžybos, kurias nuo 2022–2023 m. sezono sudaro trys amžiaus grupės: U-15, U-16 ir U-18 divizionai.
Geros regionas
Gyventojai
66 % regiono gyventojų yra hadžarajai, 21 % – arabai.
Elitinė jaunių lyga
Istorija ir lygos formatas
Elitinė jaunių lyga įkurta po 2014 m. Lietuvos futbolo federacijos atliktos jaunių futbolo restruktūrizacijos. Ši lyga skirta ugdyti jaunuosius talentus ir juos atvesti į profesionalų futbolą.
Pirmajame 2014–2015 m. sezone kovėsi po 8 komandas EJL U-18 (gimusių 1996–1997 m.) ir U-16 (gimusių 1998 m. bei jaunesnių) divizionose. Čempionatas vyko 4 ratų sistema rugpjūtį-birželį, viso sužaista 28 turų. Pagal lygos reglamentą, rungtynės negalėjo baigtis lygiosiomis, tad po pagrindinio laiko komandos mušdavo baudinius, kad išsiaiškintų dvikovos nugalėtoją. Už kiekvieną pelnytą tašką EJL U-18 diviziono komandos pelnė 100 litų premiją.
Geros regionas
Administracinis suskirstymas
Geros regionas padalintas į 4 departamentus (skliaustuose – administracinis centras):
Elitinė jaunių lyga
Istorija ir lygos formatas
EJL U-18 diviziono čempionais tapo FK „Šiauliai“, sidabro medaliais tenkinosi Kauno FM „Tauras“-„Spyris“, bronzą iškovojo Vilniaus FA „Žalgirietis“. Jaunesniųjų futbolininkų varžybose triumfavo Nacionalinės futbolo akademijos „NFA-2000“ komanda, antrą vietą pelnė Vilniaus FM „Ateitis“, trečią – Vilniaus FM. Aštuntą vietą užėmusios komandos pagal reglamentą turėjo iškristi į Lietuvos vaikų ir jaunių futbolo asociacijos (LVJFA) Pirmąją lygą.
2015–2016 m. sezone pagal UEFA reikalavimus, EJL U-18 divizionas reformuotas į U-19 divizioną, o EJL U-16 divizioną į U-17 divizioną. Naujas sezonas startavo rugpjūčio 22 dieną. EJL U-19 diviziono nugalėtoja tapo debiutavusi Panevėžio FA-FK „Panevėžio“ ekipa, o EJL U-17 divizione dvi komandos finišavo su vienodu taškų kraičiu, tad Birštone buvo surengtos papildomos „auksinės“ rungtynės tarp pretendenčių Vilniaus FM „Ateities“ ir NFA-2000 komandų, kurias laimėjo vilniečiai tik po baudinių serijos.
Trečiasis Elitinės jaunių lygos sezonas vyko tik dviejų ratų sistema (14 turai) 2016 m. rudenį ir žiemą, kadangi nuo 2017 m. sezono jaunių pirmenybes nuspręsta pradėti pavasarį. Čempionato oficialu remėju tapo įmonė SHARP, kurios vardas buvo įtrauktas į lygos pavadinimą.
U-19 čempionų titulą apgynė panevėžiečiai, o U-17 divizione dominavo Vilniaus FM-FK „Žalgiris“, kuri tapo pirmąja komanda, laimėjusi visas sezono rungtynes. Antirekordą pasiekė FM „Ateitis“: pirmąkart Lietuvos jaunių futbolo istorijoje titulą ginanti organizacija užėmė paskutinę 8 vietą.
Ketvirtajame sezone SHARP Elitinės jaunių lygos valdymą perėmė LVJFA, nutarta lygą išplėsti iki 4 divizionų. U-19, U-17, U-16 divizionuose rungiasi 8 komandos 4 ratų sistema, o U-15 lygoje sutiko žaisti 11 komandų 2 ratų sistema. Čempionais tapo PFA-SG-„Panevėžys“ U-19 ir U-17 komandos bei Vilniaus FA „Žalgiriečio“ U-16 ir U-15 komandos. Panevėžiečių U-19 komandai, trečius metus iš eilės tapusiems čempionais, atiteko visam laikui EJL Pereinamoji taurė.
Penktajame lygos sezone sunorminta varžybų struktūra, keturiuose amžiaus divizionuose žaidė po 8 komandas 4 ratų sistema. Lygos čempionų titulus pelnė Vilniaus FM U-19, Šiaulių SG-FA „Šiauliai“ U-17, Vilniaus FK „Žalgiris“ U-16, SM „Tauras“-FK „Kauno Žalgiris“ U-15 komandos.
Šeštajame sezone čempionato organizavimą parėmė LFF, 8 komandų formatas buvo išlaikytas. Aukso medalius iškovojo Kauno SM „Tauras“-FK „Kauno Žalgiris“ U-19, Vilniaus FK „Žalgiris“ U-17 ir U-16, Vilniaus FM U-15 vaikinų komandos. 2019 metais sukurtos analogiškos futbolo varžybos merginoms – LMFA vykdoma Merginų elitinė lyga.
2020 m. sezono pradžia, numatyta kovo 14 dieną, buvo nukelta dėl Lietuvoje plitusio koronaviruso grėsmės. LFF Vykdomasis komitetas patvirtino naująją EJL struktūrą, susidedančią iš 8 komandų U-15, U-16 ir U-17 divizionų. Buvęs U-19 divizionas, nesurinkęs pakankamo dalyvių skaičiaus, bus reformuotas į atskirą Lietuvos jaunimo U-19 futbolo čempionatą.
Birželio 4 d. LFF Vykdomojo komiteto sprendimu Lietuvos jaunimo futbolo varžybų sistema pakeista į „ruduo–pavasaris“, tad SHARP Elitinė jaunių lyga grįžo prie pradinio kalendorinio formato, koks buvo per pirmuosius du sezonus. Visi čempionato pirmojo turo susitikimai įvyko rugpjūčio 14 d., o paskutinis turas numatytas 2021 m. birželio 19 d.
Sieliškės
Sieliškės – buvęs kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, netoli Kruopių.
2021 m. pasaulio šachmatų taurės varžybos
'''2021 m. pasaulio šachmatų taurės varžybos''' – tai atvirasis vieno minuso sistemos šachmatų turnyras, surengtas 2021 m. liepos 10 – rugpjūčio 8 d. Sočyje. Pasaulio šachmatų taurę laimėjo Lenkijos didmeistris Kšištofas Duda. Jis kartu su antrą vietą užėmusiu Rusijos didmeistriu Sergeju Kariakinu iškovojo teisę žaisti sekančio pasaulio šachmatų čempionato ciklo 2022 m. kandidatų turnyre. Likusieji ketvirtfinalio dalyviai pateko į 2022 m. Didžiojo prizo varžybas.
Lygiagrečiai, toje pačioje vietoje, vyko ir pirmosios pasaulio moterų šachmatų taurės varžybos.
Hibridinės varžybos
FIDE naudoja terminą hibridinės varžybos renginiams, kuriuose visi žaidėjai, žaidžiant internetu, yra arbitrų fiziškai prižiūrimi. Rekomenduojama varžybas rengti viešose vietose, pavyzdžiui, šachmatų klube, federacijos būstinėje ar viešbutyje ir pan.
FIDE nusprendė, kad kol dar vyksta Kovid-19 pandemija ir būtų prisilaikoma konkrečių papildomų reikalavimų, šachmatininkai, pasaulio čempionato atrankos turnyruose galėtų žaisti su varžovu atskirose vietose internetu.
Kad būtų išvengta sukčiavimo, varžybas žaidimo vietose prižiūri arbitrai. Jie fiziškai dalyvauja: įrengiant stebėjimo kameras, stebi varžybų eigą, prižiūri kaip laikomasi FIDE internetinių šachmatų taisyklių. .
Arbitrų kiekis turi būti pakankamas (bent 2) ir gali būti didesnis, priklausomai nuo salėje žaidžiančių dalyvių skaičiaus. Kameros sumontuojamos taip, kad iš jų būtų matomas žaidimų salės panoraminis vaizdas, o kiekvieną žaidėją prižiūrėtų atskira kamera.
Žaidėjų atranka
Į pasaulio šachmatų taurės varžybas žaidėjai patenka tokia tvarka: Viso: 206 žaidėjai.
Laikas galvojimui
Partijos žaidžiamos naudojant FIDE patvirtintus šachmatų elektroninius laikrodžius ir lentas.
Pirmiems 40 ėjimų varžovams skiriama po 90 min., o likusiems ėjimams – po 30 min. Be to, nuo pirmojo ėjimo po kiekvieno ėjimo pridedama 30 sek. Jei žaidėjas atvyksta prie šachmatų lentos pavėlavęs mažiau 15-kos minučių nuo tikrosios partijos pradžios, jis turėtų būti nubaustas: išskaičiuojant iš jo gauto prizo penkis šimtus (500) JAV dolerių. Jei vėluojama daugiau nei 15 minučių, žaidėjui užskaitomas pralaimėjimas.
Nugalėtojo išaiškinimas esant lygiam rezultatui
Kai pasibaigus pagrindiniam mačui, vienas iš dalyvių yra surinkęs 1,5 taško, jis tampa mačo nugalėtoju. Pagrindiniam mačui pasibaigus lygiosiomis žaidžiamos papildomos partijos.
Formatas
2017 m. Pasaulio šachmatų taurės varžybose žaidžiami 8 ratai (mačai po 2 partijas). Mačų nugalėtojai patenka į sekantį ratą. Pirmame rate žaidžia 156 žaidėjai, antrame – 128,trečiame – 64, ketvirtame -32, penktame (aštuntfinalyje) – 16, šeštame (pusfinalyje) – 8, septintame (pusfinalyje) –4, 8-ame (finale) – 2 ir 2 žaidėjai mače dėl trečios vietos.
Žaidėjų suporavimas
Porų sudarymui žaidėjai yra reitinguojami pagal naujausią FIDE standartinių šachmatų reitingų sąrašą.
Pirmajame rate dalyvauja tie žaidėjai, kurie dalyvių reitingų sąraše užima 51-206 vietas. Parenkant žaidėjų poras laikomasi principo laikosi principo: viršutinėje sąrašo pusės dalyviai žaidžia su apverstos apatinės pusės žaidėju.
Antrajame rate prie 78 pirmojo rato nugalėtojų prisijungia, penkiasdešimt (50), nežaidusių pirmajame rate, aukščiausio reitingo žaidėjų. Jie naujame bendrajame saraše užima viršutinę dalį. Sudarant antro rato žaidėjų poras laikomasi to paties principo, kaip ir pirmajame rate.
Jei žemesnio rango žaidėjas laimi bet kurias rungtynes, jis automatiškai užima savo nugalėto priešininko poziciją sąraše.
Prizai
Pasaulio šachmatų taurės dalyviai, patekę į sekantį ratą, gauna piniginius prizus (JAV doleriais).
Be to, nuo kiekvieno dalyvio atskaitoma 20% nuo jo prizo dydžio į FIDE sąskaitą. https://handbook.fide.com/files/handbook/WorldCup2021Regulations.pdf
Žaidėjų keitimas
Žaidėjui atsisakius dalyvauti varžybose jis yra keičiamas. Žaidėjai, išskyrus patekusius iš žemynų ir jų zoninių turnyrų, yra keičiami žaidėjais iš FIDE sudaryto vidutinio reitingo sąrašo.
Žaidėjai iš žemynų ar jų zoninių turnyrų, keičiami žaidėjais iš atitinkamo žemyno atrankos varžybų. Kandidatas pakeitimui iš zoninio turnyro, turi būti surinkęs ne mažiau kaip 50% galimų taškų, kitaip keitimui atrenkamas žaidėjas iš atitinkamo žemyno šachmatų čempionato.
Galutinis dalyvių sąrašas
Iš dalyvių, patekusių per atranką sąrašo, pakeitus atsisakiusius, ar negalėjusius, dėl ligos taurės varžybose dalyvauti, sudarytas galutinis sąrašas, atsižvelgiant į žaidėjų turimus 2021 m. birželio mėn. reitingus.
Žaidėjai yra didmeistriai, jei nenurodyta kitaip, pav.: TM, FM, CM. Paaiškinimai.
Tvarkaraštis
2021 m. FIDE pasaulio taurės tvarkaraštis
1-4 ratai
Pirmadienį, 2021 m. liepos 12 d. popietę, pramogų ir laisvalaikio komplekse „Galaxy“, prasidėjo pasaulio šachmatų taurės varžybos. Jas pradėjo vyriausiasis arbitras prancūzas Laurentis Freidas, 15:00 paleidęs baltosiomis figūromis žaidusių dalyvių šachmatų laikrodžius.
R1.1. Pirmoji partija
Kaip įprasta atkrentamose varžybose, kur tarpusavyje ankstyvuose etapuose žaidžia nevienodo lygio šachmatininkai, buvo staigmenų.
Ryškiausia jų, buvo tarptautinio meistro Ravijos Hario (rtg. 2440) pergalė prieš patyrusį Rusijos didmeistrį (DM) Vadimą Zviaginsevą (rtg. 2608). Po ankstyvo išsikeitimo valdovėmis prancūziškojoje gynyboje, Haris palaipsniui didino savo pranašumą ir įveikė varžovą bokštų baigmėje, žr. →.