cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Raka (ežeras)
Istorija
Pietiniai ežero krantai apaugę Rako šilu. Šio miško vakarinėje dalyje iškilęs piliakalnis, išsidėstę prancūzų kapais vadinami pilkapiai. Nors jie neturi nieko bendro su 1812 m. Napoleono žygiu į Rusiją, bet pati vietovė su šiais įvykiais yra susijusi. Būtent prie vakarinių Druveto ežero krantų, netoli minėtų pilkapių maršalas Mišelis Nėjus buvo priverstas keturias dienas leisti savo kariams stovyklauti, nes prancūzų kariuomenę buvo apėmusi dizinterijos epidemija ir ji nebegalėjo toliau žygiuoti.
Šiaurinėje ežero pusėje yra vietovė, kurioje lobių ieškotojai nesėkmingai bando rasti Napoleono armijos užkastus turtus. Apie juos vietiniai gyventojai sukūrė nemažai legendų.
Vinkšniniai
Vinkšniniai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Parovėjos, prie Rovėjos upės ir kelio. Dolomito telkinys.
Tas: antroji dalis
Tas 2 arba Tas: antroji dalis – 2019 m. amerikiečių antgamtinio siaubo filmas, sukurtas pagal Stiveno Kingo siaubo romaną „Tas“. Jis yra 2017 m. siaubo filmo „Tas“ tęsinys. Filmo režisierius – Andy Muschietti.
Siužetas
Šio pagal vieną šiurpiausių Stiveno Kingo romanų sukurto filmo pirmojoje dalyje bendromis pastangomis nugalėję klouną Penivaisą, nedideliame JAV Derio miestelyje gyvenantys septyni bičiuliai („Nevykėlių klubas“) pamažu užmiršta kraupiosios vasaros siaubus. Tačiau Penivaisas jų niekuomet neužmiršo.
Praėjus 27-eriems metams, klounas vėl sugrįžta terorizuoti Derį. Pajutę nepaaiškinamą trauką, jau suaugę „Nevykėlių klubo“ nariai taip pat sugrįžta namo, kur jų laukia lemiama akistata su savo vaikystės siaubais ir keršto ištroškusiu kraupiuoju Penivaisu.
Natasha Hovey
Nataša Hovėj (g. 1967 m. rugpjūčio 14 d. Beirute) – buvusi aktorė ir radijo laidų vedėja.
Biografija
Nataša gimė Libane, amerikiečio ir olandės šeimoje. Po 7 metų jie persikėlė į Romą, kur 1983 m. debiutavo Carlo Verdone komedijoje „Acqua e sapone“. Jos karjera ekrane buvo gana trumpalaikė, o atliekami vaidmenys – jaunos, aukštesnės visuomenės klasės merginos.
Be kino, Nataša dar filmavosi televizijoje, taip pat reklamose, sukūrė vaidmenų teatre.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1932–1933 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1932–1933 m.
1932–1933 m. Šiaurės Airijos futbolo taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Allan „Whitey“ Snyder
Alanas „Vaitis“ Snaideris (, 'baltasis, baltaodis' (pravardė), 1914 m. rugpjūčio 7 d. Naujasis Džersis, JAV – 1994 m. balandžio 16 d. Hansvilis, Vašingtono valstija, JAV)  – Holivude dirbęs amerikiečių vizažistas, žinomiausias kaip asmeninis Merlinos Monro makiažo meistras.
Biografija
Alanas Snaideris vizažisto karjerą kine pradėjo 1944 m. kaip makiažo meistras filme „Imk arba palik“ („Take It or Leave It“).
A. Snaideris dirbo Merlinos Monro vizažistu visą jos karjerą – nuo jos pirmųjų peržiūrų 1946 m. kino kompanijoje „20th Century Fox“ iki jos laidotuvių makiažo 1962 m. Juodu buvo užmezgę labai glaudžius darbinius santykius. Monro su A. Snaideriu buvo sutarusi, kad jeigu ji mirs pirma, A. Snaideris laidotuvėms padarys jai makiažą. Monro mirus 1962 m. rugpjūtį, jis tesėjo savo pažadą. Be to, Monro laidotuvėse A. Snaideris nešė jos karstą.
Už žymius makiažo pasiekimus 1973, 1976, 1978 ir 1981 m. buvo nominuotas „Primetime Emmy“ apdovanojimui.
A. Snaideris buvo vedęs Beverlę Brei (Beverly Bray, santuoka 1937–1970, išsiskyrė) ir aktorę, kostiumų dizainerę Mardžorę Plečer (sankuoka nuo 1970 m. iki jo mirties 1994 m.). Su Beverle Brei turėjo du vaikus – sūnų vizažistą Roną Snaiderį (Ron Snyder), kuris buvo pirmasis aktorės Kimės Beisindžer vyras, ir dukterį Šerilę Snaider (Sherrill Snyder).
Sulaukęs 79-erių, A. Snaideris mirė 1994 m. balandžio 16 d. Hansvilyje, Vašingtono valstijoje. Liko žmona kostiumų dizainerė Mardžorė Plečer, kuri, kaip kostiumininkė, irgi buvo dirbusi su Merlina Monro.
Alaną Snaiderį vaidino Joe D’Angerio filme „Norma Džyna ir Merlina“ („Norma Jean & Marilyn“, 1996), Kolinas Makfersonas filme „Blondinė“ („Blonde“, 2001) ir Tobis Hasas filme „Blondinė“ („Blonde“, 2022).
Prenclau
Prenclau  – miestas šiaurės rytų Vokietijoje, Brandenburgo žemėje.
Istorija
Sudaryta partnerystės sutartis su Lietuvos miestu Varėna.
Marija Kaznačenko
Marija Kaznačenko (g. 1993 m. gruodžio 1 d., Visagine) – Lietuvos biatlonininkė ir slidininkė, olimpietė.
Biografija
2011 m. Čekijoje vykusiame pasaulio jaunių (iki 18 metų) ir jaunimo (iki 20 metų) biatlono čempionate jaunių merginų 10 km lenktynėse užėmė 29-ąją vietą. 2013 m. Bulgarijoje vykusiame Europos biatlono čempionate jaunimo grupės merginų 7,5 km sprinto rungtyje užėmė 31 vietą. 2013 m. Lietuvos biatlono čempionate moterų 7,5 km sprinto lenktynėse užėme 3 vietą. 2014 m. JAV vykusiame pasaulio jaunių ir jaunimo biatlono čempionate jaunimo grupės individualiose 12,5 km lenktynėse užėmė 24-ą vietą.
Daniel Staschus
Biografija
1887–1894 m. studijavo Karaliaučiaus meno akademijoje. 1900–1910 m. gyveno Miunchene ir Dachau, vėliau – Karaliaučiuje ir Berlyne. Nuo 1900 m. priklausė Nidos dailininkų kolonijai. Jo paveikslas „Vasaros vakaras Nidoje“ pateko į Karaliaučiaus miesto meno kūrinių kolekciją. Kartu su savo žmona tapytoja impresioniste Paula Stašus–Flios išleido cinkografinių piešinių knygą „Stebuklų šalis Kuršių nerija“. Po Antrojo pasaulinio karo gyveno Lindau miestelyje prie Bodeno ežero.
D. Štašus vokiečių žemaičių tarme eiliuotai parašė ir ksilografiniais piešiniais iliustravo keletą knygučių, orientuotų į jaunąjį skaitytoją.
Vincentas Stanislovas Valavičius
Vincentas Stanislovas Valavičius (m. prieš 1698 m. rugpjūčio 24 d.) – Lietuvos didysis sekretorius nuo 1684 metų, didžosios kanceliarijos regentas, Gėranainių klebonas nuo 1692 metų, Žemaitijos arkidiakonas, Vilniaus kanauninkas.
Persijos danielius
Aprašymas
Persijos danielius yra šiek tiek didesnis už europinį, taip pat turi didesnius ir mažiau išsikerojusius ragus. Šiuo metu jie yra nykstantys, gyvena tik mažoje Kazachstano dalyje, pietų Irane, dviejose saugomose teritorijose Mazenderano provincijoje, šiaurės Izraelyje, Urmijos ežero pakrantėje ir kai kuriose Irako dalyse. Vis dėlto, Iranui pavyko stabilizuoti populiacijos skaičių, daugėja saugomų teritorijų ir zoologijos sodų, kuriuose gyvena šie gyvūnai.
Bamendos savanos
Bamendos savanos, dar vadinamas Vakarų aukštumomis  – geografinis ir istorinis regionas Vakarų Afrikoje, dabartiniame vakarų Kamerūne. Vadinamas pagal didžiausią regiono miestą – Bamendą.
Geografija
Bamendos savanos užima teritoriją Kamerūno valstybės vakarinėje dalyje. Daugiausia apima Šiaurės vakarų regioną ir Vakarų regioną.
Tai – aukštumų regionas, sudarantis dalį vadinamosios Kamerūno juostos. Pastaroji yra vulkaninis kalnagūbris, kuris vandenyne iškyla kaip Anobono, San Tomo, Prinsipės, Bioko salos, o Kamerūno teritorijoje – kaip Kamerūno, Bambutu, Oku kalnai. Bambutu kalnų sistema sudaro Bamendos savanų ašį. Pietuose regionas leidžiasi į pajūrio žemumas, rytuose – į Pietų Kamerūno plynaukštę, šiaurėje – į Adamavos plynaukštę, o vakaruose – į Ibibijolandą.
Krašte prasideda kelios svarbios regiono upės. Jos priklauso Kroso, Sanagos ir Urio upių baseinams. Dėl kalnuoto reljefo upės teka per skirtingo aukštingumo vietas, dėl ko susidaro vaizdingi kriokliai. Didžiausias ežeras yra Bamendingas.
Nors regionas yra tropikų zonoje, aukštingumas daro klimatą gerokai vėsesnį, nei aplinkiniai regionai. Krašte yra du sezonai: lietaus sezonas trunka 9 mėnesius, ir jam būdingi musoniniai lietūs, atnešami iš vakarų, kuriuos čia sulaiko kalnai; sausasis sezonas trunka vos tris mėnesius.
Etninė įvairovė
thumb|left|Savanos kalbų įvairovė
Šis palyginus nedidelis regionas dėl savo įvairaus reljefo pasižymi didžiule etnine įvairove. Čia yra paplitę vadinamosios Savanos kalbos, kurių priskaičiuojama keliasdešimt. Jos priskiriamos pietų bantoidų grupei. Giminingomis kalbelėmis šnekantys etnosai turi bendrą tapatybę, dėl ko yra susiformavę stambesni etnosai. Tarp jų svarbiausi yra bamilekiai (pietvakariai), bamumai (pietryčiai), ngembai (centras), nkambiai (šiaurės rytai), momo (vakarai), esimbiai (vakarai), komai, nso (šiaurė) ir kt.
Ryčiausioje regono dalyje gyvena tikarai, kurių kalbos priklauso šiaurės bantoidų kalboms.
Istorija
Seniausi regiono gyventojai greičiausiai buvo pigmėjai, kurie vėliau buvo asimiliuoti. Šiuo metu negausūs pigmėjų likučiai (pvz. bedzanai), nors ir išsaugojo atskirą tapatybę bei kultūrą, yra perėmę bantoidines kalbas. Priešistoriniais laikais čia migravo Nigerio-Kongo kalbomis kalbėję protėviai, kuriems atsiskyrus nuo bendrojo kamieno, ėmė formuotis bantoidų kalbos. Greičiausiai būtent šis regionas III–II tūkst. pr. m. e. tapo bantų tautų protėvyne, kur susiformavo bantų prokalbė, ir iš čia prasidėjo Bantų migracijos. Jų metu bantai paplito po didžiąją dalį Afrikos žemyno.
Kalnuotose Bamendos savanose likę gyventojai ilgainiui susiskaidė į atskiras genteles. Ilgainiui šis atokus kalnuotas kraštas buvo įtrauktas į Benino civilizacijos kultūrinės įtakos sferą, jis prekiavo su vakariniu kaimynu Kalabaru.
XIV a. tarp vietos tautelių ėmė formuotis smulkios monarchijos, kurių viršuje stovėjo valdovai, tituluojami fonais. Tiesa, valstybingumo tradicija plito iš rytų, ir daug vietos monarchijų save kildino iš ryčiausio Bamendos savanų etnoso – tikarų. Kiekviena tokia monarchija turėjo vietos valdančiąją dinastiją, sostinę su rūmais, sudėtingą administracinę sistemą. Svarbiausios vietos monarchijos buvo Bamumų karalystė, Bafutų karalystė, Mankonų karalystė ir įvairos bamilekių karalystės.
Giulia Arena
Džiulija Arena (g. 1994 m. balandžio 22 d. Pizoje) – italų modelis, grožio konkurso nugalėtoja, TV laidų vedėja.
Biografija
Džiulija gimė Pizoje 1994 m., tačiau netrukus su tėvais persikėlė į Mesiną Sicilijoje, iš kur šie buvo kilę. 2013 m. ji laimėjo grožio konkursą Mis Italija, taip pat pelnė ir „Mis Cinema“ titulą. Tuo metu ji studijavo teisę Milane esančiame Šventosios Širdies universitete.
2014 m. Džiulija debiutavo TV programoje „Mode e modi“, sekančiais metais pasirodė kulinariniame šou „Gustibus“. 2016 m. ji buvo konkurso „Mis Italija“ pusfinalių peržiūrų vedėja, o finale – užkulisių korespondentė.
2017 m. ji dalyvavo programoje „Kudos – Tutto Pass dal web“. 2018–2021 m. Džulija vaidino TV seriale „Il paradiso delle signore“, o 2020 m. – dar viename seriale „Bella da morire“.
Moterų klubai (JAV)
thumb|300px|Penkios Moterų lygos tarnautojos [[Niuportas (Rod Ailandas)|Niuporte apie 1899 m.]] JAV moterų klubai – visuomeninis judėjimas, vykęs visose Jungtinėse Amerikos Valstijose ir įtvirtinęs idėją, kad moterys turi moralinę pareigą ir atsakomybę pertvarkyti viešąją politiką. Nors moterų organizacijos visada buvo JAV istorijos dalis, tik progresyviosios eros laikais (1896–1917) jos pradėtos laikyti judėjimu. Pirmąją klubų judėjimo bangą progresyviosios eros metu pradėjo baltosios viduriniosios klasės protestantės moterys, o antrajai fazei vadovavo afroamerikietės.
Jonas Mikalojus Zgierskis
Jonas Mikalojus Zgierskis (1653 m. gegužė – 1713 m. gruodžio 6 d.) – LDK Romos katalikų veikėjas. Vilniaus Vyskupas-sufraganas nuo 1696 m., Smolensko vyskupas nuo 1706 m., Žemaičių vyskupas nuo 1710 m. Feodalinio 1697–1702 metų karo metu bandė sutaikyti konfliktuojančias šalis.
Galfridas Monmutietis
Galfridas Monmutietis, arba Godfridas Monmutietis (,, ; apie 1095 m. – apie 1155 m.) – britų dvasininkas ir vienas pagrindinių autorių, plėtojusių britų istoriografiją ir populiarinusių legendas apie karalių Artūrą. Jis yra pagarsėjęs dėl populiarios kronikos „Britanijos karalių istorija“ (, apie 1137 m. ), kuri buvo parašyta lotyniškai ir išversta į kitas kalbas. Joje išdėstyta medžiaga nebuvo abejojama dar ir XVI a., tačiau dabar ji laikoma istoriškai nepatikima.
Biografija
Anksčiau manyta, kad Galfridas buvo valas arba bent jau kalbėjo valų kalba. Tačiau paaiškėjo, kad jo šios kalbos žinios buvo menkos, be to, nėra jokių įrodymų, kad jis būtų kilęs iš valų ar anglosaksų-normanų. Jo kilmė gali būti siejama su tais pačiais prancūzakalbiais elito atstovais iš Velso pasienio regiono, tokiais kaip Geraldas Velsietis (Gerald of Wales), Valteris Mepas (Walter Map) ir Robertas Glosterietis (Robert, 1st Earl of Gloucester), kuriuos Galfridas mini savo „Istorijoje“. Pasak istoriko Frenko Stentono ir kitų, Galfrido tėvai galėjo būti tarp daugelio bretonų, kurie dalyvavo pergalingose kovose prieš Vilhelmą I ir apsigyveno Velso pietryčiuose. Monmutas buvo bretonų valdovų rankose nuo 1075 arba 1086 m., o vardai „Galfridas“ ir „Artūras“ buvo labiau paplitę tarp bretonų nei valų.
Manoma, kurį laiką jis tarnavo benediktinų Monmuto abatijoje, tačiau panašu, kad didžioji jo brandaus gyvenimo dalis buvo praleista už Velso ribų. Nuo 1129 iki 1151 m. jo vardas paminėtas šešiose Oksfordo regiono chartijose, kartais jis vadintas magisteriu (mokytoju). Jis greičiausiai buvo Šv. Jurgio kolegijos kanauninkas. Ant visų chartijų, kurias pasirašė Galfridas, parašus taip pat dėjo Oksfordo arkivyskupas Valteris, tos pačios bažnyčios kanauninkas. Kitas dažnas dokumentų bendraautoris yra Ralfas Monmutietis, Linkolno kanauninkas.
1152 m. vasario 24 d. Kenterberio arkivyskupas Teobaldas (Theobald of Bec) Galfridą įšventino Sent Asafo vyskupu, vos prieš 10 dienų paskyręs jį kunigu Vestminsteryje. Luiso Torpo (Lewis Thorpe) teigimu, „nėra įrodymų, kad jis kada nors lankėsi savo katedroje, juolab vykę Ovaino Gvinedo karai iš tikrųjų tai daro mažai tikėtina“. Remiantis Velso kronikomis, jis mirė tarp 1154 m. gruodžio 25 d. ir 1155 m. gruodžio 24 d., kai pradėjo eiti pareigas jo įpėdinis.
Keistoji materija
Keistoji materija - medžiaga, sudaryta tik iš keistųjų kvarkų, aukštyn kvarkų, žemyn kvarkų.
Galfridas Monmutietis
Kūryba
Galfridas sukūrė keletą žymių literatūros kūrinių. Jis rašė lotynų kalba, viduramžiais įprasta literatūroje ir studijose. Merlino ir Artūro legendos susilaukė didžiulio populiarumo, kuris tęsiasi ir šiandien. Mokslininkai autorių paprastai vertina kaip pagrindinį karaliaus Artūro ciklo įtvirtintoją. „Britanijos karalių istorijos“ poveikis Artūro legendai buvo toks didelis, kad su Artūru susiję darbai buvo klasifikuojami kaip „iki Galfrido“ ir „po Galfrido“, priklausomai nuo to, kiek jiems būta šio autoriaus įtakos.
Keistoji materija
Kvarkų apibrėžimas
Aplink esama medžiaga arba materija yra sudaryta iš elektronų (elektringųjų dalelių) ir atomo branduolio. Atomo branduolys sudarytas iš sunkiųjų hadronų: protonų ir neutronų. Protonas yra teigiamo krūvio, o neutronai - be krūvio. Neseniai buvo atrasti patys mažiausi objektai - kvarkai. Jie sudaro hadronus: neutronus ir protonus. Kvarkai tarpusavyje sąveikauja keisdamiesi gliuonais. Hadronus sudaro trys skirtingi kvarkai. Kol kas yra atrasti 6 kvarkai.
Galfridas Monmutietis
Kūryba
Galfrido parašyta „Istorija“ aprėpia menamą Britanijos istoriją nuo pirmos gyvenvietės, kurią įkūrė Brutas iš Trojos, trojėnų didvyrio Enėjo palikuonis, iki Gvinedo valdovo Kadvaladro mirties VII a., įskaitant Julijaus Cezario invazijas į Britaniją, karalių Leirą ir Kunobeliną (radusius vietą Šekspyro kūriniuose „Karalius Lyras“ ir „Cimbelinas“) bei vieną iš anksčiausiai išplėtotų karaliaus Artūro versijų.
Keistoji materija
Keistosios materijos apibrėžimas
Keistosios materijos apibrėžimas išpopuliarėjo statant Didįjį hadronų priešpriešinių srautų kolaiderį Ženevoje. Tokia materija netik egzotiška, bet ir turi unikalių savybių. Pirma materija gali būti pačios primityviausios formos (protonas ir elektronas), bet protonai ir neutronai bus sudaryta tik iš keistųjų kvarkų. Keistoji materija turi unikalią savybę - ji gali normalią materiją paversti į keistąją materiją (hadronų skaičius gali ir nesiskirti). Jei nors vienas keistasis atomas atsirastų, pvz.: kambaryje, viskas aplink taptų keistąja medžiaga. Šios medžiagos atsiradimas priskiriamas prie Pasaulio pabaigos scenarijų, nes jai atsiradus, viskas virstų karštu gumulu. Vienintelis šansas tokią materiją sunaikinti, yra sukūrus reikiamą kiekį keistosios antimaterijos, bet to padaryti per trumpą laiką praktiškai neįmanoma. Ši materija taip pat gali sukelti visos Saulės sistemos arba net galaktinę katastrofą, nes gali keliauti kosmine erdve.
Galfridas Monmutietis
Britanijos karalių istorija
Galfridas savo dedikacijoje tvirtina, kad jo knyga yra vertimas iš Oksfordo arkidiakono Valterio pateiktos „britų kalba parašytos senovės knygos, kurioje eilės tvarka pasakojama apie visų Britanijos karalių darbus“. Šiuolaikiniai istorikai šį teiginį atmeta, nors vis dėlto tikėtina, kad arkidiakonas pateikė autoriui tam tikros medžiagos, parašytos valų kalba, padėjusios įkvėpti jo kūrybą. Didelė knygos dalis pagrįsta IX a. istoriniu rinkiniu valų ir lotynų kalbomis „Historia Britonum“, Bedos „Historia ecclesiastica gentis Anglorum“ ir VI a. Gildo Išmintingojo polemine „De Excidio et Conquestu Britanniae“, papildyta bardų žodinės tradicijos ir genealoginių traktatų šaltiniais, praturtinta paties Galfrido vaizduote. Keisdamiesi rankraštine medžiaga savo istorijoms, Robertas Torinjietis perdavė Henrikui Hantingdoniečiui  „Istorijos“ kopiją, kurią jie abu nekritiškai pateikė kaip autentišką istoriją ir vėliau panaudojo savo darbuose, o tai reiškė, kad dalis Galfrido kūrybos tapo populiariosios istorijos dalimi.
„Britanijos karalių istorija“ dabar paprastai laikoma literatūriniu nacionalinio mito kūriniu, turinčiu mažai patikimos istorijos. Tai paskatino daugelį šiuolaikinių mokslininkų pritarti Vilhelmui Niuburgiečiui, kuris rašė apie 1190 m., kad „visiškai akivaizdu, kad viskas, ką šis žmogus rašė apie Artūrą ir jo įpėdinius ar net apie jo pirmtakus nuo Vortigerno, dalis buvo sugalvota jo paties, dalis – kitų“.
Kitų amžininkų Galfrido „Istorija“ taip pat neįtikino. Pavyzdžiui, Geraldas Velsietis pasakoja apie demonų apsėsto žmogaus patirtį: „Jei piktosios dvasios žmogų per daug spaudė, „Šv. Jono Evangelija“ buvo dedama jam ant krūtinės, ir jos, tarsi paukščiai, iškart dingdavo, bet ją pakeitusi Galfrido Artūro (kaip save vadino autorius) „Istorija“ akimirksniu jas gražino – ir daugiau, ir ilgesniam laikui nei įprasta“.
Nepaisant to, pagrindinis Galfrido darbas buvo plačiai pasklidęs viduramžių Vakarų Europoje. 1929 m. buvo suskaičiuoti 186 išlikę rankraščiai, o ir vėliau buvo identifikuojama naujų. „Istorija“ reiškėsi įvairiausiomis formomis, įskaitant vertimus ir adaptacijas, tokias kaip Roberto Veiso anglų-normanų riterių romanas „Roman de Brut“, Leijamono viduriniąja anglų kalba parašytas „Brut“ ir kelios nežinomų valų autorių versijos, žinomos kaip „Brut y Brenhinedd“ („Karalių kronika“), iš esmės laikytos tikromis istorijomis.
Barbadoso geografija
thumb|210px|Topografinis Barbadoso žemėlapis thumb|240px|Pietvakarinė Barbadoso pakrantė thumb|240px|Stačios klintinės uolos Barbadoso geografija – Barbadoso valstybės geografinių sąlygų aprašymas.
Padėtis
Barbadosas – sala Vest Indijoje, toliausiai į rytus nutolusi ne tik Mažųjų Antilų, bet ir viso Karibų salyno sala. Artimiausios salos – Sent Lusija (už 145 km), Sent Vinsentas (už 160 km). Artimiausias žemynas (Pietų Amerika) nutolęs 360 km. Salos ilgis 34 km, plotis iki 23 km. Kranto linijos ilgis – 97 km. Barbadosas – 201 pagal dydį šalis pasaulyje (Šiaurės Amerikoje 4 mažiausia valstybė).
Pakrantė, išskyrus rytinę pusę, smėlėta (paplūdimiai). Prie pietrytinio kranto yra mažytė Kulpeperio sala.
Paviršius
Sala susidariusi iš mioceno klinčių (būdingi karstiniai reiškiniai), beveik iš visų pusių apsupta koralinių rifų. Koralininių klinčių sluoksnis siekia iki 90 m; jo nėra tik šiaurės rytuose, vadiname Škotijos Krašte (Scotland District), užimančiame 15 % salos ploto. Čia klinčių danga sunykusi dėl erozijos.
Paviršius terasomis aukštėja salos vidurio link. Aukščiausias taškas – Hilabio kalnas (336 ar 340 m). Į rytus nuo Hilabio paviršius stačiai leidžiasi link nelygaus Škotijos Krašto. Pietuose stačiai leidžiasi į Sent Džordžo slėnį.
Galfridas Monmutietis
Kiti darbai
Kitas Galfridui priskiriamas darbas yra hegzametro eilėdara parašyta poema „Merlino gyvenimas“ (Vita Merlini), labiau paremta tradiciniais šaltiniais apie Merliną, nei kiti darbai. Čia jis žinomas kaip Girių Merlinas (Merlinus Sylvestris) arba Škotų Merlinas (Merlinus Caledonius), vaizduojamas kaip senas žmogus, beprotis, sielvarto išgintas į mišką. Veiksmas vyksta gerokai vėliau po „Istorijos“ Merlino laikotarpio, tačiau autorius bando sinchronizuoti kūrinius su nuorodomis į pamišusio pranašo ankstesnius ryšius su Vortigernu ir Artūru. „Merlino gyvenimas“ nebuvo labiau paplitęs, o Galfridui autorystė priskiriama tik viename XIII a. pabaigos rankraštyje, tuo tarpu kūrinio struktūroje ir turinyje yra akivaizdžių šio autoriaus kūrybos elementų, pripažįstamų daugumos kritikų.
Barbadoso geografija
Paviršius
Saloje yra karstinių urvų (žymiausias – Harisono urvas).
Klimatas
Barbadoso klimatas atogrąžų pasatinis. Visus metus temperatūra laikosi tarp 22–30 °C. Bridžtaune sausio vidutinė temperatūra 24,5 °C, liepos 26,5 °C. Didžiausia temperatūra +35 °C, mažiausia – +16 °C.
Ryškūs 2 metų laikai – sausasis ir drėgnasis (liūtys – birželio–lapkričio mėnesiais). Per metus iškrinta vidutiniškai 1275 –1525 mm kritulių. Nors sala maža, kritulių tenka skirtingai – pakrantėms mažiau, o aukštumoms daugiau. Barbadosą vasaros pabaigoje–rudens pradžioje dažnai siaubia uraganai (smarkiausi – 1780, 1831, 1898, 1955 m.).
Hidrografija
Žymesnių upių ar ežerų nėra, tik keletas šaltinių bei kūdrų. Dėl korėtos klinčių dangos lietaus vanduo greitai susigeria ir suteka į požemines upes bei baseinus.
thumb|240px|Kokospalmių giraitė pakrantėje thumb|240px|Barbadose gyvena jūriniai vėžliai
Dirvožemiai
Būdingi nuosėdiniai dirvožemiai, gausūs klinčių ir fosfatų. Pakrantėse slūgso storas tamsių dirvožemių sluoksnius, o kalvose – derlingesni geltonžemiai bei raudonžemiai.
Gyvoji gamta
Miškai dengia 19,4 % Barbadoso teritorijos (2018 m.). Trečdalis paviršiaus sukultūrinta (kokospalmių giraitės, cukranendrių plantacijos). Parkuose ir soduose gausu tropinių krūmų, auga karališkieji ugniamedžiai, svietenijos, jostrai, karališkosios roistonijos.
Saugomos teritorijos užima 1,3 % Barbadoso sausumos ploto. Įsteigtas Farlei Hilio nacionalinis parkas (salos šiaurėje), Terner Holo miškų gamtos draustinis, Folkstono ir Karslislio įlankos jūros draustiniai. Greim Holo pelkės gamtos rezervatas (įkurtas 1979 m.) – Ramsaro konvencijos saugoma vietovė (plotas 33 ha).
Pagrindinės ekologinės problemos: pakrančių vandenų tarša, dirvožemių erozija.
Pyškos
Pyškos  – kaimas vakarų Baltarusijoje. Administraciškai priklauso Gardino srities Gardino rajono Padlabenės valsčiui. Išsidėstęs ant Nemuno kranto, į šiaurę nuo Gardino. 243 gyventojai (2010 m. duomenys).
Kreidiniai kalnai
XX a. pr. Pyškuose abiejuose upės pusėse dar stūksojo neaukštos klinčių atodangos – vad. Kreidiniai kalnai. Kraštotyrininkas Zigmantas Gliogeris šią vaizdingą vietovę buvo aprašęs 1903 m. Varšuvoje išleistoje knygoje „Kelionė upių slėniais“ (lietuvių kalba – „Nemunu: upių slėniais“, 1992 m.). Pirmojo pasaulinio karo metu apylinkėje buvo įrenti gynybiniai įrenginiai – fortai. Tarpukaryje gardiniečiai mėgdavo išvykas garlaiviu Nemunu aplankant akinančiai baltas kreidines atodangas.
Po Antrojo pasaulinio karo klintys buvo iškastos ir panaudotos vietinėje pramonėje, vietovė apaugo mišku. Dabar čia įrengtos sporto trasos ir poilsio aikštelės, į Pyškas savatgaliais dviračiais suvažiuoja aktyvaus poilsio mėgėjai iš Gardino. Buvusių klinčių karjerų duobės užsipildė gruntiniu vandeniu. Vienas telkinių pagal vandens spalvą vadinamas Mėlynuoju, kitas – Žaliuoju.
Holywell Town FC
Holivelio „Town“ – Velso futbolo klubas iš Holivelio.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1893 m. Kitados žaidė aukščiausioje lygoje, bet vėliau iškrito į antrą pakopą. Būta nuopuolio į trečią lygmenį.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1931–1932 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1931–1932 m.
1931–1932 m. Šiaurės Airijos futbolo taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Brad Friedel
2008 m. liepos 26 d. pasirašė trejų metų kontraktą su Aston Villa klubu. 2011 m. birželio 3 d. atmetė Aston Villa klubo pasiūlymą pratęsti sutartį dar vieneriems metams ir pasirašė dvejų metų kontraktą su Tottenham Hotspur klubu.
Su rinktine žaidė 1992-ųjų olimpiadoje ir 1994-ųjų pasaulio futbolo čempionate, kur buvo atsarginis vartininkas, taip pat 1998-ųjų pasaulio čempionate, 2002-ųjų pasaulio čempionate ir 2004-ųjų olimpiadoje, kur žaidė kaip pagrindinis vartininkas. 2005 m. vasario 7 d. baigė karjerą rinktinėje.
Hall of Fame
Hall of Fame – trečiasis amerikiečių reperio Polo G studijinis albumas, išleistas 2021 m. birželio 11 d. Albumui pristatyti išleisti keturi singlai: „Epidemic“, „GNF (OKOKOK)“, „Rapstar“ ir „Gang Gang“.
Kepurė
Kepurė – galvos apdangalas, užmaunamas ant galvos, dengiantis viršugalvį ir paprastai pakaušį, galvos šonus. Ne visi galvos apdangalai yra kepurės – ne kepurės yra skaros, nuometai, kykai ir kt. Dalis šalmų irgi nėra kepurės.
Rūšys
Kepurės pagal konstrukciją, medžiagas ir paskirtį labai įvairios, jų nusistovėjusios klasifikacijos nėra.
Kai kurios kepurių grupės (jų ribos nėra griežtos, nes yra kepurių, kurios pagal savo sandarą gali būti priskirtos išsyk dviem čia paminėtoms grupėms:
Lietuvoje
Lietuvoje vyrai nešiojo įvairias kepures ir skrybėles. Iš sodybos vyrai neišeidavo be kepurės. Žiemą nešiotos lapės ar kiškio kailiu pamuštos „lapinės“ ausinės kepurės, taip pat veltinės skrybėlės, kurias suveldavo iš valstiečio duodavų vilnų keliaujantys skrybėlininkai. Tačiau labiausiai XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje buvo paplitę pirktinės kepurės su blizgančiu snapeliu (kaškietai). Pradedant XX a. III dešimtmečiu, vyriškos kepurės beveik be išimties buvo nešiojamos pirktinės (šlikės ir odinės kepurės). Vasaros metu mėgtos šiaudinės skrybėlės (jas pindavo patys žmonės), ypač karščių metu dirbant lauko darbus.
Vadimas Gusevas
Vadimas Gusevas (g. 1981 m. birželio 16 d., Sniečkuje) – Lietuvos biatlonininkas ir slidininkas, olimpietis.
Biografija
2002 m. žiemos olimpinėse žaidynėse 10 km – 66 vieta, 15 km – 59 vieta, 30 km – 65 vieta, 50 km – 56 vieta, sprintas – 54 vieta. 2003 m. universiadoje užėmė 34 vietą 10 km klasikinio stiliaus ir 36 vietą laisvojo stiliaus rungtyse. 2004 m. Europos biatlono čempionate užėmė 46 vietą klasikiniu stiliumi ir 41 sprinte. 2004 m. pasaulio biatlono čempionate užėmė 85 vietą klasikiniu stiliumi ir 88 sprinte. 2005 m. pasaulio biatlono čempionate klasikiniu stiliumi užėmė 95 vietą ir 82 sprinte.
Rubiaževičai
Rubiaževičai – agromiestelis vakarų Baltarusijoje. Apylinkės centras, priklausantis Minsko srities Stolpcų rajonui. Išsidėstęs prie Sulos ir Parakulės upių. Automobilių keliai į Stolbcus, Ivenčių, Dziaržynską. Veikia vidurinė mokykla, vaikų darželis-lopšelis, paštas, ambulatorija, kultūros namai ir biblioteka.
Istorija
left|thumb|Į cerkvę pertvarkyta buvusi šv. Antano Paduviečio bažnyčia
XVI—XVII a. kaimas priklausė Radvilų Nauburų valdoms. XVII a. buvo funduota Šv. Nikolajaus Stebukladario cerkvė, jai Radvilos dovanojo ir Marovičių kaimą su 60 dešimtinių žemės. Vėliau valdė nuomininkai Pokusai ir Oborskiai. 1769 m. Rubiaževičus įsigijo Rutinskiai ir Lopaciavai. 1799 m. iškilo medinė šv. Antano Paduviečio bažnyčia, kurią carinė administracija po 1863 m. sukilimo pavertė cerkve. Šventovės pastatas 1972 m. buvo nugriautas.
Carinės Rusijos valdymo laikais kaimą valdė Vitgenšteinai. XVIII–XIX a. gyvenvietė garsėjo savo turgumis. XIX a. buvo miestelis, Minsko apskrities Rubiaževičų valsčiaus centras. 1907–1911 m. iškilo dvibokštė mūrinė Šv. Juozapo bažnyčia. Prieš I pasaulinį karą Rubaževičiuose veikė katalikų bažnyčia, dvejos cerkvės (be aukščiau paminėtos, 1861–1862 m. buvo pastatyta dar viena – kapinėse), sinagoga, vandens malūnas ant Sulos upės (šiandien griuvėsiai), pradinė mokykla, gyventojai telkėsi 144 kiemuose.
XX a. tarpukariu Rubiaževičai priklausė Lenkijai, o 1939 m. įėjo į Baltarusijos TSR sudėtį. II pasaulinio karo metais hitlerininkai įrengė getą, o 1942 m. sušaudė apie 1000 žydų tautybės gyventojų. Egzekucijos vietoje, prie kelio į Dziaržynską, įrengta atminimo lenta.
United Airlines
United Air Lines, Inc. – antra pagal dydį JAV oro transporto vežėja pasaulyje. Kompanijoje dirba apie 48 000 darbuotojų ir parke yra 359 lėktuvai.
JAV skrydžių bendrovę „United Airlines“ įkūrusi įmonė „UAL Corp.“ ir „Continental Airlines“ susitarė dėl susijungimo, susijungus šioms įmonėms bus sukurta didžiausia pasaulyje skrydžių bendrovė pagal skraidinamų keleivių srautus. Naujai bendrovei nuspręsta palikti pavadinimą „United“ ir būstinę išlaikyti Čikagoje. „United Airlines“ priklausys 55% naujai kuriamos bendrovės akcijų. Už vieną „Continental Airlines“ akciją akcininkai gaus 1,05 UAL akcijos.
Istorija
„United Airlines“ yra viena seniausių oro linijų bendrovių pasaulyje. Jos veikla prasidėjo 1926 m. gegužės 16 d. kaip pašto siuntinių gabenimas. Per pirmus savo veiklos metus kompanija plėtė savo maršrutus visose JAV ir siekė daugelį valstijų krantus.
1933 m. spalio 11 d. ore Indianos valstijoje sprogo Boeing 247 lėktuvas, kuriame buvo 7 žmonės. Visi jie žuvo. Ištyrus šį įvykį išaiškėjo, kad lėktuve buvo paslėpta nitroglicerino sprogmuo. Manoma, kad tai buvo pirmasis sabotažo aktas komercinės aviacijos istorijoje.
II pasaulinio karo metu kompanijos darbuotojai ruošė lėktuvus sprogmenų, pašto ir keleivių gabenimui.
1961 m. birželio 1 d. United Airlines susijungė su Capital Airlines ir tapo antra pagal dydį oro linijų bendrove pasaulyje.
1981 m. gegužės mėnesį kompanija pristatė savo dažno keleivio programą Mileage Plus.
1984 m. kompanijai pavyko savo maršrutais sujungti visas 50 JAV valstijų.
1997 m. United Airlines kartu su Air Canada, Lufthansa, Scandinavian Airlines ir Thai Airways bendrovėmis įkūrė aljansą Star Alliance.
1998 m. kompanija kartu su Delta Air Lines pranešė apie bendradarbiavimo pradžią kartu sujungiant bendrovių keleivių programas SkyMiles ir Mileage Plus.
Du United Airlines lėktuvai buvo panaudoti 2001 m. rugsėjo 11 d. teroristinių atakų metu. Vienas lėktuvas Boeing 767–222 sprogo atsitrenkęs į pietinį Pasaulio prekybos centrą, kitas – Boeing 757–222 sudužo laukymėje Pensilvanijos valstijoje. Iš viso šiuose lėktuvuose žuvo 110 žmonių.
Mukuru
Mukuru – mitinis hererų protėvis, taip pat kultūrinis herojus, demiurgas. Vardas Mukuru reiškia „labai labai senas“, „protėvis“. Tikėta, jog atsiunčiąs gyvybę teikiantį lietų, išgydąs sergančiuosius, padedąs seniems žmonėms. Įsivaizduota, kad žmonės mirdavę, nes Mukuru juos pašaukęs namo. Mukuru atitinka Unkulunkulu ir Morimo.
United Airlines
Istorija
2004 m. gruodžio 9 d. kompanija dalyvavo istoriniame įvykyje, kuomet United Airlines lėktuvas nusileido Hošimino (Vietnamas) oro uoste. Tai buvo pirmas kartas, kuomet lėktuvas iš JAV nusileidžia Vietname po Vietnamo karo.
Mukuru
Pasakojama, kad Mukuru ir jo žmona buvę pirmieji žmonės. Jie išėję iš šventojo Omumborombonga medžio, o drauge su jais – ir galvijai. Mukuru įvedęs aukojimus, tabu, iniciacijos ritualus, apipjaustymą. Savo palikuonims Mukuru perdavęs šventuosius reikmenis.
United Airlines
Istorija
2010 m. balandžio 16 d. buvo pradėtos kalbos dėl kompanijos sujungimo su Continental Airlines. Tų pačių metų gegužės 2 d. abi bendrovės susitarė dėl susijungimo ir didžiausios pasaulyje oro linijų bendrovės sukūrimo.
2010 m. spalio 1 d. tuometinė United Airlines vakdanti bendrovė UAL Corporation susitarė su Continental Airlines ir pakeitė savo pavadinimą į United Continental Holdings, Inc.. Kol kas iki 2012 m. kompanijos yra atskirtos, tačiau po truputį jungia savo pajėgas. Abi kompanijos susitarė, kad jų bendra dažnų skrydžių programa bus United Mileage Plus.
Willikies FC
Willikies FC arba Willikies Football Club – Antigvos ir Barbudos futbolo klubas, nacionalinės futbolo lygos dalyvis.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1998 m. Rungtyniavo Pirmame divizione. Dėl pandemijos kelis sezonus čempionatai nevyko, o 2022–2023 m. vėl buvo atnaujinti. Premjer diviziono dalyvių skaičius buvo išplėstas, o į stipriausią šalies lygą pakviesti ir Willikies Football Club.
Premjer lyga ir taurės turnyras
Šaltiniai:
Antigvos ir Barbudos futbolo varžybos 2021–2022 m.
Antigvos ir Barbudos futbolo varžybos 2021–2022 m.
Penang FC
„Penang Football Club“, o trumpai vadinamas tiesiog Peneng FC – Malaizijos futbolo klubas iš Penango.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1920 m. 2020 m. pasikeitė klubo pavadinimą.
Bertha Schrader
Berta Šrader (1845 m. birželio 11 d. Klaipėdoje, Rytų Prūsija – 1920 m. gegužės 11 d. Drezdene) – iš Klaipėdos krašto kilusi Vokietijos dailininkė impresionistė, specializavusi tapyboje, litografijoje ir akvarelių liejime.
Penang FC
Istorija
2021 m. žaidė šalies Superlygoje ir užėmė trečią vietą.
Bertha Schrader
Biografija
Kurį laiką gyveno Rusijos Sankt Peterburge. Vėliau studijavo dailę Berlyne ir Drezdene. 1882–1916 m. priklausė Berlyno moterų menininkių asociacijai „Verein der Berliner Künstlerinnen“, dalyvavo organizacijos rengiamose parodose. Drezdene įstojo į šio miesto „Moterų dailininkių sąjungą“.
Tai viena iš pirmųjų tapytojų, bandžiusių puantilistiniais metodais išreikšti impresionistinę dvasią. Darbai buvo itin palankiai vertinami ir 1893 m. eksponuojami Pasaulinėje parodoje Čikagoje. Daug paveikslų žuvo per Drezdeno bombardavimą 1945 m.
Penang FC
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Čekijos ir Lietuvos santykiai
Čekijos ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Čekijos ir Lietuvos.
Diplomatiniai santykiai su Čekijos Respublika užmegzti 1993 m. sausio 6 d. Tarpukariu Čekoslovakija Lietuvą de jure pripažino 1922 m.
Abi šalys yra ES, NATO, EBPO,JTO,kitų tarptautinių organizacijų narės. Lietuvai Čekijoje atstovauja nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius, reziduojantis Prahoje (atidaryta Lietuvos ambasada Čekijoje), tuo tarpu Čekijai Lietuvoje atstovauja nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius, reziduojantis Vilniuje (atidaryta Čekijos ambasada Lietuvoje). Taip pat Čekijoje veikia du Lietuvos garbės konsulatai – Brno (nuo 1999 m.) ir Liberece (nuo 2013 m.)
Seime veikia Tarpparlamentinių ryšių su Čekijos Respublika ir Slovakijos Respublika grupė (dabartinis pirmininkas – Vytautas Juozapaitis (TS-LKD) ).
2011 m. Čekijoje gyveno 790 lietuvių, veikia Čekijos lietuvių bendruomenė (nuo 1988 m.), 2022 m. gyveno 807 Lietuvos piliečiai. Tuo tarpu Lietuvoje 2021 m. pradžioje gyveno 38 Čekijos piliečiai.
Pirmieji kontaktai ankstyvuoju laikotarpiu ir LDK laikais
Popiežius Klemensas IV 1268 m. bule pavedė Čekijos karalių Pršemislą II Otakarą tapti Mindaugo įpėdiniu ir atkurti Lietuvos karalystę. 1329 metų organizuoto kryžiaus žygio į Žemaitiją metu pagrindinė jėga buvo Čekijos kariuomenė, vedama karaliaus Jono Liuksemburgo. Šio žygio metu buvo paimtos 5 svarbios žemaičių pilys (Aukaimio, Gedimino, Gegužkalnio, Medvėgalio ir Žiesdytės).
XIV a. vid. įkūrus Prahos universitetą, jis netruko pritraukti studentų iš LDK. Apie 1380 m. Prahos universitete jau studijavo pirmieji studentai iš Lietuvos. Tarp žymesnių XIV a.-XV a. studentų – Baltramiejus Kęstutaitis, Mikalojus Kirsmantas, Kristupas iš Lietuvos, Motiejus Vilniškis. Manoma, kad čia studijavo ir Kęstučio vaikaitis, Butauto sūnus Jonas, kuris vėliau tarpo antruoju Jogailos reformuoto Krokuvos universiteto rektoriumi. Po Lietuvos krikšto, 1397 metais, Lenkijos karalienė Jadvyga prie Prahos universiteto įkūrė Lietuvių kolegiją, kurios tikslas – rengti lietuvius kunigus. Lietuvių kolegijos auklėtiniai lanė Betliejaus koplyčią, kurios pamokslininkas buvo Janas Husas. Praha tarp studentų iš Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės populiari išliko ir XVI–XVII amžiuje.
Čekijos karalius Vaclovas IV buvo 1409 metų paliaubų su Vokiečių ordinu tarpininkas. Kitąmet vykusiame Žalgirio mūšyje lietuvių pusėje kovojo čekų algininkų daliniai, vadovaujami čekų nacionalinio didvyrio Jano Žižkos ir Jonas Sokolas. Janas Husas su Žalgirio mūšio pergale laišku pasveikino Jogailą. Husitams palankus Vytauto sekretorius Mikalojus Cebulka 1410 metais lankėsi Čekijoje, o 1413 m. Lietuvoje lankėsi garsus husitas Jeronimas Prahiškis. 1421 m. husitai paskelbė Vytautą Čekijos karaliumi, tad 1422 m. Vytautas į Prahą savo vietininku pasiuntė Algirdo vaikaitį Žygimantą Kaributaitį su 5000–7000 karių savanorių. 1424 metais, prieš Vytauto valią, šis vėl nuvyko į Čekiją, pasiskelbė husitu ir išbuvo ten iki 1434 m. 1471–1526 m. Čekiją valdė Jogailaičių dinastijos karaliai Vladislovas II ir Liudvikas II. Po to ši tapo valdoma Habsburgų dinastijos.
Santykiai Lietuvai esant Rusijos imperijos sudėtyje
Nuo XIX a. vidurio lietuvių abėcėlėje plito, o antroje pusėje įsitvirtino čekų nuo Jano Huso laikų vartojamos raidės č, š, ž. Čekų tautinis judėjimas darė poveikį lietuvių tautiniam judėjimui.
1882–1884 m. Prahoje tobulinosi Jonas Basanavičius, čia susipažino su savo būsima žmona Gabriele Eleonora Mohl. Taip pat Prahoje 1883 metais parengtas pirmasis „Aušros“ numeris, joje parašyta ir prakalba šiam numeriui – Lietuvių tautos atgimimo manifestas.
Santykiai 1918–1938 m.
1918 m. vasario 16 d. nepriklausomybę nuo Rusijos imperijos paskelbė Lietuva, o tų pačių metų spalio 18 m. apie atsiskyrimą nuo Austrijos-Vengrijos paskelbė čekų ir slovakų valstybė – Čekoslovakija. 1922 m. sausio 5 d. Čekoslovakija pripažino Lietuvą de jure. Prahoje nuo 1922 m. veikė Lietuvos pasiuntinybė (1939 m. Čekoslovakiją įjungus į Trečiąjį Reichą uždaryta). Taipogi veikė Lietuvos generalinis garbės konsulatas ir garbės konsulatas, Brno – garbės konsulatas. Kaune 1921–1927 metais veikė Čekoslovakijos konsulatas, 1927–1939 m. – pasiuntinybė. Čekoslovakijos pasiuntiniai iki 1936 reziduodavo Stokholme. Klaipėdoje buvo atidarytas garbės konsulatas. XX a. trečiajame dešimtmetyje buvo labai intensyvūs ekonominiai mainai.
Po I pasaulinio karo Prahoje gyveno lietuvių studentų (Prahos aukštojoje technikos mokykloje mokėsi Stasys Vabalevičius), karininkų (iš viso daugiau nei 20 karininkų mokėsi Prahos aukštojoje karo mokykloje, tarp jų 1923 m. ją baigęs Kazys Ladyga, 1926 m. baigęs Povilas Plechavičius, 1927 m. baigęs Petras Kubiliūnas), menininkų (1930 m. Prahos konservatoriją baigė Aleksandra Staškevičiūtė, 1938 m. Prahos grafikos mokyklą – Tadas Lomsargis). Veikė lietuvių studentų kuopelė (1925 metais sudarė 11 narių). 1928 metais įkurtas lietuvių studentų kultūros būrelis Lithuania (1929 metais – 15 narių). 1930–1932 m. Prahoje stažavosi istorikas Adolfas Šapoka.
Dvišalius santykius nutraukė 1939 m. Trečiojo Reicho įvykdyta invazija. Buvo Lietuvoje laikiną prieglobstį radusių Čekoslovakijos žydų. Keliolika jų 1940 m. vasarą gavo tranzitines vizas į Japoniją ir Kiurasao.
Santykiai Lietuvos okupacijos metais
Tiek Lietuva, tiek Čekija buvo okupuota Nacių Vokietijos, po karo – SSRS. Čekoslovakija nominaliai liko nepriklausoma, tačiau taip pat Maskvai pavaldi vienpartinė valstybė. Dėl tos priežasties komunistinis Čekoslovakijos režimas pripažino Lietuvą SSRS dalimi.
SSRS pajėgoms brutaliai numalšinus Prahos pavasarį „Santaros-Šviesos“ organizacija nusiuntė protesto rezoliucijas JAV prezidentui D. Eizenhaueriui ir JTO generaliniam sekretoriui Dagui Hameršeldui. 1968 m. KGB užfiksavo padidėjusį antisovietinių veiksmų skaičių: KGB Alytaus skyrius užregistravo 54 signalus apie priešiškus išsišokimus, o antrąjį 1968 m. pusmetį dėl įvykių Čekoslovakijoje užfiksuoti 37 įvykiai, nors neramumų, skirtingai nei po įvykių Vengrijoje 1956 m., išvengta. Protestai apsiribojo antisovietiniais užrašais, anoniminiais lapeliais, sovietinių vėliavų nuplėšimais.
1988 m. Prahoje įkurta Čekijos lietuvių bendruomenė (įregistruota oficialiai 1996 m.), pirmuoju pirmininku tapo Mečislovas Maraulas. Bendruomenė turėjo skyrių Brno.
Santykiai po 1990 m.
1990 m. Čekoslovakijos pilietinė visuomenė ir prezidentas Vaclavas Havelas rėmė Lietuvos nepriklausomybę. Dar 1990 m. kovo 29 d. Čekoslovakijos Prezidentas Vaclavas Havelas parašė laišką Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos Pirmininkui Vytautui Landsbergiui ir pasiūlė tarpininkauti tarp Lietuvos ir SSRS vadovų surengiant derybas Prahoje. 1990 metų balandžio 26 dieną, Čekoslovakijos studentų parlamentas savo iniciatyva pripažino Lietuvos nepriklausomybę. Vaclavas Havelas pirmasis iš užsienio valstybių vadovų dar 1990 m. kovą pakvietė Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos pirmininką Vytautą Landsbergį į Prahą. 1990 m. gegužės 30 d. Vytautas Landsbergis su pirmuoju valstybiniu vizitu nuvyko į Prahą, kur susitiko su Čekoslovakijos prezidentu Vaclovu Havelu ir Čekoslovakijos federalinio susirinkimo pirmininku Z.Ičinskiu.
1991 m. rugpjūčio 29 d. Čekoslovakija pripažino Lietuvą de jure, o 1991 m. rugsėjo 9 d. atkurti šalių diplomatiniai santykiai. Iki Čekoslovakijos pasidalinimo į dvi valstybes tarp šalių vyriausybių dar spėta pasirašyti įvažiavimo vizų abipusio atsisakymo sutartis. 1993 m. sausio 5 d. Lietuva pripažino po Čekoslovakijos pasidalinimo susikūrusią Čekijos Respubliką (praėjus keturioms dienoms), o 1993 m. sausio 6 d. užmegzti formalūs diplomatiniai santykiai.
Nuo to laiko pasirašytos sutartys: sutartis dėl pajamų ir kapitalo dvigubo apmokestinimo ir fiskalinių pažeidimų išvengimo (pasirašyta 1994 m., ratifikuota 1995 m.), sutartis dėl tarptautinių vežiojimų keliais (1995 m.), sutartis dėl oro susisiekimo (pasirašyta 1997 m., ratifikuota 1999 m.), sutartis dėl socialinės apsaugos (1999 m.), sutartis dėl įslaptintos informacijos abipusės apsaugos (pasirašyta 2000 m., ratifikuota 2001 m.), susitarimas dėl bendradarbiavimo kultūros, švietimo, mokslo, jaunimo reikalų ir sporto srityse (2011 m.), susitarimas dėl abipusio atstovavimo išduodant vizas (2015 m.)
1995 metais įkurta Čekų–lietuvių draugija. 2015–2019 m. Prahoje veikė lituanistinė mokykla „Debesynas“. Prahos ir Brno Masaryko universitetuose veikia baltistikos studijų centrai.
Tarp šalių vadovų yra įvykę keli aukščiausio lygio susitikimai. 2006 m. gegužės 25 d. Lietuvoje lankėsi Čekijos prezidentas Vaclavas Klausas, kur susitiko su Lietuvos prezidentu Valdu Adamkumi, Seimo Pirmininku Viktoru Muntianu ir Ministru Pirmininku Algirdu Brazausku. Taip pat 2009 m. Lietuvos prezidentas Valdas Adamkus su valstybiniu vizitu lankėsi Čekijoje, kur susitiko su Čekijos prezidentu Vaclavu Klausu ir premjero pareigas einančiu Mireku Topolaneku.
2019 m. lapkričio mėn. Prahoje atidaryta rekonstruota Lietuvos Respublikos ambasada.
Švietimo, mokslo, sporto ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Lietuvių kalba čekų rašytojų knygos leidžiamos nuo XX a. trečiojo dešimtmečio. Išversta Liudvyko Aškenazio, Karelo Čapeko, Jano Drdos, Jarmilos Glazarovos, Viteslavo Haleko, Jaroslavo Hašeko, Vaclavo Havelo, Bohumilo Hrabalo, Františeko Hrubino, Josefo Koptos, J. Kozako, Milošo Vaclavo Kratochvilo, Milano Kunderos, Marijos Majerovos, Oldržicho Mikulašeko, Jano Nerudos, Boženos Nemcovos, Vytezslavo Nezvalo, Ivano Olbrachto, Marijos Pujmanovos, Tureko Svatopluko, Franios Šrameko, Vladislavo Vančuros, Jiržio Volkerio ir kitų rašytojų kūrinių. Išleista čekų prozos rinkinys „Besišypsanti mergaitė“ (1936 m.), „Čekų novelės“ (1984 m.). Čekijos populiarioji kultūra gan žinoma Lietuvoje – garsios čekų dainos Jožin z Bažin melodijos pagrindu buvo kuriamos dainos politinės satyros laidoje „Dviračio žinios“. Taip pat Lietuvos premjerė Ingrida Šimonytė tiek prieš, tiek po tapimo premjere dažnai pacituodavusi iš „Šauniojo kareivio Šveiko nuotykių“.
Lietuvos ir Čekijos vyrų futbolo rinktinės iki 2021 m. gruodžio yra tarpusavyje sužaidusios 7 rungtynes.
Ekonominiai santykiai
2020 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Čekijos siekė 1,19 mlrd. eurų, o Čekija buvo 19-a pagal prekybos apimtis Lietuvos prekybos partnerė.
Prekybos balanse vyrauja importas iš Čekijos į Lietuvą.
Pagal tiesioginių užsienio investicijų Lietuvoje dydį Čekija yra 36-a (investicijos siekia 12,1 mln. eurų). Savo ruožtu Lietuvos tiesioginių investicijų dydis Čekijoje 2020 m. buvo 5,99 mln. eurų (27-a vieta pagal apimtį).
Lietuviškų ordinų kavalieriai
17 Čekijos piliečių yra įteikti Lietuvos valstybiniai apdovanojimai. Žemiau pateikiamas apdovanotųjų sąrašas:
American Airlines
American Airlines, Inc. – pagrindinė JAV įsikūrusi oro transporto vežėja pasaulyje. Ji yra didžiausia pasaulyje oro linijų bendrovė pagal turimų lėktuvų skaičių bei pajamas, pirma pasaulyje pagal maršrutų kiekį bei aptarnautus keleivius – 2016 m. jos paslaugomis pasinaudojo 198 milijonai keleivių. Pagrindinės kompanijos konkurentės yra kitos JAV vežėjos – Delta Air Lines, United Airlines ir Southwest Airlines.
Kanapių aliejus
Valytas (rafinuotas) kanapių aliejus yra skaidrus ir bespalvis, beveik beskonis, neturi natūralių vitaminų bei antioksidantų. Rafinuotas kanapių aliejus daugiausia naudojamas kūno kosmetikos priemonių gamyboje. Pramonėje iš kanapių aliejaus gaminami tepalai, dažai, rašalai, degalai ir plastikai. Retkarčiais iš kanapių aliejaus gamina muilus, šampūnus ir detergentus. Šis aliejus didelės mitybinės vertės, nes jo omega-6 ir omega-3 nepakeičiamųjų riebalų rūgščių santykis yra 3:1, kuris atitinka santykį, reikalingą žmogaus kūno audiniuose.
American Airlines
2014 m. kompanija buvo įdarbinusi 94 400 darbuotojus.
Kanapių aliejus
Paskutiniais metais kanapių aliejus pagarsėjo ir kaip potenciali žaliava masinei biodyzelino gamybai. Yra daug organizacijų, kurios propaguoja kanapių aliejaus gamybą ir jo panaudojimą.
American Airlines
2013 m. vasario 14 d. kompanija pranešė susijungianti su US Airways grupe. Tokiu būdu naujasis darinys tapo didžiausia oro vežėja pasaulyje. 2015 m. balandžio 8 d. Federalinė aviacijos administracija suteikė šioms kompanijoms vieną operacijoms skirtą licenciją.