cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Eugenijos Šimkūnaitės labdaros ir paramos fondas
Pradžia
Steigimo metu buvo išrinkta Fondo valdyba, kurios nariais tapo 3 vaistininkai: Birutė Karnickienė (valdybos pirmininkė), Rimas Masiliūnas (pirmininkės pavaduotojas) ir Gražina Labokienė (sekretorė). Fondo prezidentas – biomedicinos mokslų daktaras, Botanikos instituto direktorius Romas Pakalnis.
Veikla
Fondas nuolat padeda vaikų ir jaunimo organizacijoms surengti jaunimo šventes vaistažolininkystės ir botanikos mokslų tematika, remia konkursus bei steigia prizus. Eugenijos Šimkūnaitės labdaros ir paramos fondo planuose yra dar daug įvairių projektų.
Nuorodos, šaltiniai
Labdaros ir paramos fondo tinklalapis
Biržų Laukas
Biržų Laukas – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Šilalės. Seniūnaitijos centras. Pietinė kaimo dalis vadinama Didžiuoju Biržų Lauku, o šiaurinė – Mažuoju Biržų Lauku. Rytiniu kaimo pakraščiu teka kairysis Jūros upės intakas Akmena. Dešiniajame Akmenos krante stūkso Biržų Lauko piliakalnis. Piliakalnio pietvakarinėje aikštelėje auga saugoma Dvylikos kamienų liepa ant Biržų Lauko piliakalnio.
Istorija
miniatiūra|left|Įvažiavimas pro ūkį
Biržų Laukas pirmąkart paminėtas 1395 m. viename iš kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymų. 1562 m. kaimas plačiai aprašytas Karšuvos valsčiaus inventoriuje, tada Biržų Laukas vadinosi Vingiais. 1578 m. Biržų Lauko dvaras minimas Raseinių žemės teismo aktuose. 1642 m. lietuvių enciklopedijoje nurodoma, jog dvaro savininkas yra Biržiška. 1979 m. įsteigta pradžios mokykla, dab. Šilalės Stepono Dariaus ir Stasio Girėno vidurinės mokyklos pradinio ugdymo skyrius, yra biblioteka.
Baitas
Baitas (B) – informacijos kiekio matavimo vienetas, sudarytas iš bitų sekos (dažniausiai 8, tačiau senesniuose kompiuteriuose yra naudoti ir 6, 7, 9, 12 bitų žodžiai, maždaug iki 7-ojo dešimtmečio pabaigos irgi vadinti baitais). Baito terminas naudojamas kompiuterijoje, dažniausiai tai mažiausias adresuojamas kompiuterio atminties vienetas. Kompiuterių sistemose baitas yra atominis, t. y. pats mažiausias adresuojamas vienetas. Aštuonių bitų baitas turi vieną vienodai tikėtiną reikšmę iš 256, tai gali būti teigiamas sveikas skaičius nuo 0 iki 255, sveikasis skaičius nuo -128 iki 127, simbolis (pavyzdžiui, 7 bitų ASCII simbolis ar 8 bitus naudojančios koduotės simbolis). Vieno ar daugiau baitų seka sudaro žodį.
Informacijos matavime yra kartotiniai vienetai, kurių priešdėliai atitinka SI sistemos matavimo vienetų priešdėlius, tačiau nėra 10n kartotiniai.
Dėl suderinamumo su SI sistema, siūloma taikyti 10n kartotinių sistemą, o esamos pavadinimus keisti į „kibibaitas“, „mebibaitas“ ir t. t.
Egliškiai (Klaipėda)
Egliškiai (arba Ėgliškiai) – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono savivaldybės dalyje, 1 km į pietryčius nuo Kretingos ir 2 km į šiaurės rytus nuo Kretingalės, tarp kelio Kretinga–Triušiai, Danės kairiojo kranto slėnyje. Ėgliškių evangelikų liuteronų senosios kapinės (XVIII–XX a. vidurys). Buvusi rytinė kaimo dalis dabar yra Kretingos rajone.
Kaime yra trys tvenkiniai – Ėgliškių rytinis tvenkinys, Ėgliškių šiaurinis tvenkinys ir Ėgliškių vakarinis tvenkinys.
Istorija
Kaimo šiauriniu pakraščiu praeina senasis Bajorų–Triušių–Klaipėdos kelias, už kurio prasideda Kretingos rajono savivaldybės Žalgirio seniūnijai priklausanti Ėgliškių dalis. Pakelėje stūkso senosios kaimo kapinės.
Kaimo apylinkėje žmonės gyvena nuo žalvario amžiaus. XIII a. vietovė priklausė Kretingos piliai, kurią 1252 m. užėmė, o 1263 m. galutinai pavergė Vokiečių ordinas.
XVII a. įsikūrė kaimas, kuris vokiškai vadinosi Nicolau Eglien (1687 m.), Eglien Nicklau (1736 m.), Eglien Niclau (1785 m.), Eglin Niclau oder Egglischken (1796–1802 m.), Egglischken (1802 m.), Eglischken (1860 m.), Eglien Niclau (1874 m.), Eglien Niklau (1883 m.), Eglin Niclau (1888, 1895 m.), Eglien Niclau (1898 m.). 1898 m. liepos 1 d. prie Eglien Niclau buvo prijungtas Paupeln Jakob (Wentzken–Venckų) kaimas, kurio naujoji bendruomenė išsaugojo iki mūsų laikų Eglischken (Egliškių) vardą. Vietovardis Eglien Nicklau kilo iš asmenvardžio Mikalojus Eglynas, o Egliškiai – iš medžio pavadinimo eglė.
Kaimo gyventojai buvo lietuvių kilmės. Liuteronai priklausė Kretingalės evangelikų liuteronų bendruomenei, o katalikai – Klaipėdos katalikų bažnyčios parapijai. 1944 m. didžioji dalis gyventojų pasitraukė į Vokietiją.
Po 1944 m. prijungta dalis buvusio Andulių kaimo žemių. 1950 m. Egliškiai perskirti į 2 dalis: pietvakarinė – palikta Klaipėdos rajono Kretingalės apylinkei, o šiaurės rytinė – su kitais Bajorų apylinkės kaimais prijungta prie Kretingos rajono.
Danės slėnyje XX a. pab. veikė žvyro karjeras, tapęs dirbtiniu vandens telkiniu, mėgstamiausia pietinės Kretingos miesto dalies gyventojų maudymosi vieta.
Eglynė
Eglynė – buvęs viensėdis Biržų rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Tamošiūnų I, pasienyje su Latvija.
Ilarionas Alfejevas
thumb|Ilarionas Alfejevas Metropolitas Ilarionas (Митрополит Иларион; al secolo Grigorijus Valerijevičius Alfejevas, Григорий Валериевич Алфеев; g. 1966 m. liepos 24 d. Maskvoje) – rusų prelatas, teologas, Bažnyčios istorikas, kompozitorius, vyskupas, Maskvos patriarchato prie ES atstovas ir rusų Stačiatikių Bažnyčios vyskupas Vienai bei Austrijai.
Nuo 1987 iki 1991 m. jis gyveno Lietuvoje.
Lara Croft
Istorija
Lara Kroft pirmą kartą pasirodė 1996 m. 3D grafikos nuotykių žaidime „Tomb Raider“. Jos charakterį sukūrė Toby Gard, žaidimo kūrėjų, Britanijos „Core Design“ studijos dizaineris. Iš pradžių žaidimui buvo planuota sukurti vyrišką Indianos Džounso atitikmenį, tačiau Toby Gard, pastebėjęs, kad bendradarbiai muštynių žaidime „Virtua Fighter“ renkasi moteriškus kovotojus, nusprendė pasirinkti moteriškos lyties heroję. Iš pradžių planuota, kad ji bus pietų amerikietė, vardu Laura Cruz, bet vėliau pasirinktas britų archeologės variantas, o vardas Lara Kroft paimtas iš telefonų knygos.
Lara Kroft iki 2015 metų pasirodė 10 pagrindinių „Tomb Raider“ žaidimų ir dviejuose vaidybiniuose filmuose, kur ją suvaidino Angelina Jolie. Jos istorija po 1996 m. atnaujinta du kartus: 2005 m. iš britų „Core Design“ žaidimų kūrimą perėmus JAV „Crystal Dynamics“ studijai ir 2013 m. iš esmės atnaujinus žaidimų seriją. Pirmajame 1996 m. žaidime Laros Kroft 3D grafikos modelis buvo nenatūralių kūno proporcijų ir pasižymėjo ypač didelėmis krūtimis, ką „Core Design“ paaiškino „programavimo klaida“, kuo netikima. Toks Laros modelis išliko visuose 6 „Core Design“ kurtuose žaidimuose. Patobulėjus žaidimų grafikai, Laros Kroft 3D modelis tapo natūralesniu ir 2013 m. žaidime „Crystal Dynamics“ sumažino Laros krūtis. Pirmajame žaidime Laros Kroft plaukai yra supinti į kasą ir surišti į kuodą, kituose žaidimuose kasa yra laisva. Tik aukštų grafikos kokybės nustatymų režime PC, XONE ir PS4 versijų 2013 ir 2015 m. žaidimuose Laros plaukai yra laisvai besiplaikstantys. thumb|right|220px| Lara Kroft su tradiciniais dviem pistoletais ir apranga žaidimo „[[Tomb Raider III“ metu. Lara Kroft žaidimų metu yra gera plaukikė, demonstruoja gerus gimnastės sugebėjimus]]
Iš papildomos literatūros apie Larą Kroft žinomi šie faktai: Pagal Gineso rekordų knygos 2010 m. žaidimų versiją, su Lara siejami 6 rekordai, daugiau nei bet kurio kito kompiuterinių žaidimų herojaus, tarp jų :
Laros pasirodymai
thumb|right|200px| Lara Kroft 2013 m. žaidimo „[[Tomb Raider (2013 kompiuterinis žaidimas)|Tomb Raider“ viršelyje]]
Vilėkų ežeras
Vilėkų ežeras – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 2 km į pietryčius nuo Didžiasalio. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,19 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 126,3 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję – ežerą ir kartu į šiaurės rytus telkšantį bevardį 0,4 ha ežerėlį supa ~ 24 ha dydžio Kurtiškės pelkė. Pakrantėse plyti dirbami laukai. Šiaurės rytuose išteka upelis per bevardį ežerėlį link Birvėtos upės (Dysnos intakas). Šalia įsikūręs Vilėkų kaimas. Ežeras užankantis.
Sajana
Sajana (m. 1387 m.) – XIV a. indų šventikas (brahmanas), mokslininkas (panditas), parengęs vedų komentarą. Buvo greičiausiai dravidų kilmės ir gyveno Vidžajanagaros imperijoje, valdant Buka Rajai I, o vėliau jo įpėdiniui – Hariharai II. Sajana buvo Majanos sūnus, Višnaus Sarvadžnios ir Šamkaranandos mokinys. Buvo mimansos filosofinės mokyklos sekėjas.
Pagrindinis jo veikalas – Vedārtha prakāśa („Atskleistoji vedų reikšmė“), kuriame Sajana, remdamasis mimansos dogmomis, pakomentavo beveik visas vedų dalis. Šiuos komentarus jam taip pat padėję rengti jo mokiniai bei brolis Madhava. Be to, sukūrė veikalų, aiškinančių gramatiką, apeigas, muziką, Ajurvedą, elgesio normas ir kt.
Sajanos vedų komentaras paprastai laikomas viršiausiuoju vedų aiškinimu, jį spausdindamas „Rigvedą“ XIX a. pateikė vokiečių indologas Maksas Miuleris. Šiais komentarais rėmėsi ne vienas vėlesnis vertėjas. Tuo tarpu pačioje Indijoje Sajanos komentarai vertinami nevienareikšmiškai – naujosios vedantos atstovai Sajaną kritikuoja už perdėm pažodinį ir ritualistinį vedų supratimą, nenuoseklų žodžių vertimą.
BSC Young Boys
Berno „Young Boys“ – Šveicarijos futbolo klubas iš Berno.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1898 m.
Žukai (Tikocino valsčius)
Žukai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Tykocino valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į šiaurės vakarus nuo Tykocino ir apie 33 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Donald Watson
Donald Watson (1910 m. rugsėjo 2 d. – 2005 m. lapkričio 16 d.) – anglų pedagogas, pacifistas, veganų draugijos Vegan Society įkūrėjas, termino „veganas“ autorius.
Biografija
Donald Watson gimė ir užaugo Mexborough mieste Anglijoje, liberalių pažiūrų šeimoje, kurioje buvo skatinamas vaikų mąstymas. Būdamas dėdės Džordžo fermoje, jis bendraudavo su gyvūnais bei matė, kaip jie auginami ir skerdžiami. Supratęs, kaip atsiranda mėsa, Donaldas būdamas keturiolikos tapo vegetaru. Bėgant metams ir plėtodamas savo požiūrį į gyvūnus jis atsisakė ne tik mėsos, bet ir visų kitų gyvūninių produktų. Matydamas aiškų skirtumą tarp vegetarizmo ir visiško gyvūnų naudojimo savo reikmėms atsisakymo, Donald Watson 1944 metais išleido pirmąjį žurnalo „Vegan News“ numerį, kuriame paskelbė apie žodžio "veganas" sukūrimą ir veganų asociacijos Vegan Society įsteigimą. Beveik dvejus metus jis buvo vienintelis, kuris ir toliau leido Vegan News bei dirbo visus su Vegan Society susijusius darbus. Praėjus daugiau nei šešiasdešimt metų asociacija yra išaugus į 4000 narių turinčią organizaciją, o žodis "veganas" plačiai žinomas visame pasaulyje.
Pagal profesiją Donald Watson buvo stalius. Sulaukęs dvidešimties metų tapo darbų mokytoju ir šį darbą dirbo iki pasitraukimo į pensiją. Ilgiausiai, 23 metus, mokytojavo Anglijos Keswick miestelio mokykloje.
Donald Watson pagrindiniai pomėgiai buvo ekologinė daržininkystė, grojimas smuiku, važinėjimas dviračiu ir keliavimas pėsčiomis po aplinkines kalnuotas šiaurės vakarų Anglijos apylinkes. Pastarąjį pomėgį jis buvo pavertęs ir į darbą, kai išėjęs į pensiją keletą metu dirbo turistinių grupių vadovu.
Donald Watson mirė Keswicke būdamas 95 metų.
Lietuvių tauta (žurnalas)
Lietuvių tauta – Lietuvių mokslo draugijos raštai, tęstinis mokslinis žurnalo tipo leidinys, leistas 1907–1936 m. Vilniuje.
Istorija
Spausdino M. Kuktos spaustuvė ir spaustuvė „Ruch“ Vilniuje. Išėjo 5 knygos po 3-4 dalis (sąsiuvinius).
Spausdinti draugijos narių pranešimai, studijos Lietuvos istorijos, archeologijos, kalbotyros, tautosakos, literatūros istorijos, teisės ir kitais klausimais. Paskelbti J. Basanavičiaus, M. Biržiškos, K. Būgos, K. Griniaus, M. Gustaičio, J. Yčo, J. Jablonskio, A. Janulaičio, P. Karazijos, P. Leono, S. Matulaičio, J. Totoraičio, J. Tumo-Vaižganto, E. Volterio ir kitų Lietuvos bei užsienio mokslininkų darbai.
Pelkinė šindra
Pelkinė šindra (Lythrum portula, Peplis portula) – raudoklinių (Lythraceae) šeimos augalų rūšis. Paplitusi Europoje, Šiaurės Afrkoje, Amerikoje.
Biologija
Peplis portula L. yra rūšies Lythrum portula (L.) D.A.Webb sinonimas.
Pelkinė šindra – vienmetis, kartais žiemojantis augalas. Stiebai iki 20 cm ilgio, gulsti, ties bambliais įsišaknijantys. Žiedai lapų pažastyse, neryškūs, žydi birželio–rugsėjo mėnesiais. Dauginasi gausiomis smulkiomis sėklomis. Jas paprastai perneša vandens paukščiai. Pelkinės šindros auga dumblingose užliejamose, periodiškai išdžiūstančiose vietose: ežerų ar tvenkinių pakrantėse, pagrioviuose, miškų ir laukų keliukuose ir jų provėžose, dirbamų laukų lomose (Isoeto–Nanojuncetea klasės bendrijose). miniatiūra|250px|left
Populiacija Lietuvoje
Lietuvoje pelkinė šindra nuo 1981 m. įrašyta į Saugomų augalų sąrašus. Tinkamose augavietėse papllitusi visoje Lietuvos teritorijoje, nedidelėse buveinėse. Paplitimą bei gausumą riboja augaviečių stoka ir jų laikinumas, nes neišlaiko daugiamečių augalų konkurencijos.
Donato Bramante
right|thumb|180px| Donato Bramantės portretas [[Giorgio Vasari biografijose, 1568 m.]]
Donatas Bramantė (it. Donato Bramante, tikr. Donato di Pascuccio d’Antonio, apie 1444–1514 m. kovo 11 d.) – italų Renesanso architektas ir dailininkas. Pagrindinis Šv. Petro bazilikos Romoje architektas.
Biografija
Donato di Pascuccio d’Antonio, pramintas Bramante, gimė apie 1444 m. Ferminjano miestelyje, 35 km iki Pezaro. Nieko nežinoma apie jo jaunystės metus ir mokslus. Manoma, kad Bramantė buvo susijęs su Urbino kunigaikščio dvaro aplinka ir joje besisukusiais renesanso menininkais. Manoma, kad Urbine Bramantė ėmė pavyzdį iš Piero dela Frančeskos ir Mantenjos dailės perspektyviojo vaizdavimo. Tikriausiai didelę įtaką Bramantei turėjo būti padaręs architektas Luciano Laurana, kuris tuo metu dirbo Urbine. Apie 1474 m. Bramantė persikraustė į Milaną, spėjama, kad karjerą pradėjo kaip Mantenjos ir Melozzo da Forlí stilių imituojantis dailininkas (išlikę keletas jo dailės fragmentų Milane). 1476 m. Bramantė tapo vietos kunigaikščių Sforcų dvaro oficialiu architektu.
Milanas tuo metu buvo gotikinės kultūros miestas ir Bramantė faktiškai atnešė į jį iš Urbino renesanso architektūrinę stilistiką. Pirmą svarbų savo projektą Bramantė pradėjo įgyvendinti 1476 m. Santa Maria presso S. Satiro bažnyčioje, kurioje suprojektavo bažnyčios chorą ir prie jo besišliejančią zakristiją. Santa Maria delle Grazie bažnyčioje Bramantė apie 1492-96 m. įgyvendino choro ir transepto projektus. Kiti darbai Milane buvo San Ambrogio ir Ospedale Maggiore kiemai. Lombardijoje Bramantė projektavo Santa Maria di Capenuova bažnyčią Pavijoje ir Santa Maria bažnyčią Lenjane. 1499 m. nuvertus Sforcų valdžią Milane, Bramantė persikraustė į Romą.
Pirmieji Bramantės darbai Romoje nežinomi, tik priskiriami. Greičiausiai Bramantė iš pat pradžių jau turėjo ryšių Romoje, naudojosi popiežiaus Aleksandro VI palankumu. 1502 m. Bramantė suprojektavo vieną įstabiausių renesanso architektūros kūrinių – apvalią koplyčią (arba šventyklėlę, it. tempietto) prie San Pietro in Montorio bažnyčios. Koplyčios pastatymą iki 1510 m. rėmė Ispanijos karalius Ferdinandas II ir jo žmona Izabelė I. Jos projektu Bramantė pradėjo Brandžiojo renesanso stilistiką architektūroje. Romoje Bramantė pradėjo tarnauti popiežiui Julijui II. Nuo 1506 m. pagal Bramantės projektus buvo perstatomi Vatikano rūmų dalis – Belvederio kiemas. Čia Bramantė buvo sukūręs aplinką popiežių turimai antikinių skulptūrų kolekcijai (dabar neišlikusi, perstatyta).
Gyvenimo metu Bramantė buvo Rafaelio draugas. Numanoma, kad Bramantė pavaizduotas Rafaelio freskoje „Atėnų mokykla“, kurios architektūrinius elementus pats instruktavo. Bramantės santykiai su tuo metu Romoje dirbusiu Mikelandželu nebuvo patys geriausi. Mikelandželas manė, kad Bramantė siekia jį sukompromituoti ir pašalinti kaip varžovą dėl įtakos popiežiaus akyse. Bramantės architektūriniai darbai turėjo platų poveikį tiek Italijos, tiek visos Vakarų architektūros vystymesi.
Žendzianai
Žendzianai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Tykocino valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į pietryčius nuo Tykocino ir apie 21 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas įsikūręs kairiajame Narevo krante. Kaimas ribojasi su Narevo nacionaliniu parku. Per kaimą eina Via Baltica 25px|DW651 kelias.
Istorija
Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei ir tuo pačiu nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos kaimas buvo pasienyje tarp Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Mazovijos.
Inside In/Inside Out
Inside In/Inside Out yra debiutinis anglų indie rock grupės The Kooks albumas, kurį išleido „Virgin Records“ 2006 m. sausio 23 d. Albumą prodiusavo Tony Hoffer, o parduotas jis buvo 1,5 mln kopijų tiražu nuo išleidimo. Grupės populiarumas išaugo jų trečiajam singlui „You Don't Love Me“ pasiekus 12-ą vietą britų perkamiausių singlų tope.
Lodzės universitetas
Lodzės universitetas – valstybinis universitetas Lodzėje, Lenkijoje. Lenkijos aukštųjų mokyklų reitinge jis užima 21 vietą, tuo tarpu pasaulyje – 778 vietą (pagal pasaulinį Webometrics Ranking of World Universities reitingą).
Universitetas buvo įkurtas 1945 m. birželio 11 d. Aukštoji mokykla buvo kuriama ant privačios mokyklos Wolna Wszechnica Polska pamatų. Pirmaisiais mokslo metais universitete buvo įdarbinta 530 mokslinių darbuotojų, studijas pradėjo 7147 studentų (tai 12,7 % visų tais metais studijas pradėjusių studentų skaičius). 1949 m. iš universiteto buvo išskirtos medicinos studijų kryptys, kurios sudarė naująją aukštąją – Lodzės medicinos akademiją.
Avatoru
Avatoru – gyvenvietė Prancūzijos Polinezijoje, Tuamotu salyne, Rangiroa salos šiaurės vakaruose. 817 gyventojų (2002 m.). Rangiroa komunos administracinis centras.
Avatoru įsikūręs nedidelėje salelėje, prie tokio pat pavadinimo protakos, jungiančios lagūną su vandenynu. Valtimis ir kateriais galima susisiekti su netoliese esančia Tiputa gyvenviete. Į rytus nuo gyvenvietės yra oro uostas. Yra administracijos pastatas, paštas, kelios bažnytėlės. Perlų eksportas. Turizmas (yra keli pensionai, viešbučiai, restoranai).
Eglyniškė
Eglyniškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Rimšėnų.
Eisturojus
thumb|200px|Salos padėtis
Eisturojus  – antra pagal dydį Farerų salyną Atlanto vandenyne sudaranti sala. Plotas 286,3 km². Driekiasi į rytus nuo didžiausios salos Streimojaus, nuo kurios atskirta siauru sąsiauriu. Salos paviršius labai kalnuotas, yra net 66 viršukalnės, iš kurių aukščiausia – Sletaratinduras (882 m). Kranto linija labai raižyta, yra du giliai įsiterpę fjordai.
Eisturojuje gyvena 10,8 tūkst. gyventojų (2007 m. duomenys). Pagrindinės gyvenvietės – Fuglafjorduras, Runavikas, Toftiras, Leirvikas, Džegvas, Nordskalis, Oyris, Oyrarbakis. Estrojų su Strėjmojumi jungia tiltas. Lankytinos vietos – muziejus (Nortrajotoje), Risino ir Kelingino uolos.
Tripolitanija
thumb|200px|Tripolitanija Libijos žemėlapyje Tripolitanija – istorinė Šiaurės Afrikos teritorija prie Viduržemio jūros, nūdienos Libijos sritis šalies šiaurės vakaruose. Sostinė – Tripolis.
Regione nuo seno gyveno berberų gentys. VII a. pr. m. e. pakrantėje įsikūrė finikiečių kolonijos, vėliau apjungtos Kartaginos. 146 m. pr. m. e. Tripolitaniją užvaldė Numidija, o vėliau – Roma. 435 m. į teritoriją įsiveržė vandalai, VI a. bizantiečiai, o VII a. arabai užkariavo regioną ir pradėjo islamizaciją. Nuo 1551 m. iki 1912 m. Tripolitaniją valdė Osmanų imperija (nuo 1551 m. iki 1864 m. kaip ejaletą, nuo 1864 m. iki 1912 m. kaip vilajetą). Tripolitanija taip pat žinoma kaip Tripolio karalystė, nors tebuvo Osmanų imperijos provincija, kurią valdė pašos. Nuo 1711 m. iki 1835 m. Karamanlių dinastija valdė sritį kaip tikra paveldimoji monarchija, tačiau nominaliai ji tebebuvo pavaldi Konstantinopoliui. Paskutiniaisiais turkų valdymo metais regionas turėjo autonomiją. Tripolitanija išliko Libijos sritimi iki 1970 m. (vėliau suskaidyta į savivaldybes).
Anzobas
240px|thumb|Anzobas Anzobas  – kalnų perėja Tadžikistane, Gisaro kalnagūbryje. Aukštis – 3372 m. Ši perėja žymi ribą tarp Karotegino krašto ir Sugdo provincijos. Anzobo perėja eina strategiškai svarbus kelias Dušanbė–Taškentas. Iš šiaurės į perėją eina nuolaidus šlaitas nuo Anzobo upės (Zeravšano baseinas) slėnio, o pietuose stačiu serpantinu leidžiasi link Varzobo aukštupio. Dėl sniego griūčių nuo gruodžio iki birželio perėja nepravažiuojama.
Širdies skersaruožis raumuo
thumb|right|275px|Širdies skersaruožio raumeninio audinio nuotrauka Širdies skersaruožis raumuo – skersaruožio raumeninio audinio (textus muscularis transversostriatus) rūšis.
Širdies skersaruožį raumenį sudaro:
Reškovcė
Reškovcė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Dambravos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į pietus nuo Dambravos, apie 21 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 52 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Lietuvių žodis
Istorija
Nuo 1949 m. kovo 1 d. buvo ir Lietuvių tremtinių bendruomenės britų zonoje organas. Pagrindinis britų zonos lietuvių laikraštis, jungęs visų krypčių lietuvius ir daug dėmesio skyręs kultūros klausimams. Tiražas 4000-6000 egz.
Redagavo Jonas Kardelis, Bronius Aušrotas ir Pranas Naujokaitis.
Klomifenas
thumb|Struktūra Klomifenas – trifeniletilenų grupės atrankinis estrogeno receptorių moduliatorius. Vienas dažniausiai naudojamų preparatų ovuliacijos indukcijai.
Dolna Banjica
Istorija
Iki 1912 metų kaimas ir apylinkės buvo turkų valdžioje. Nuo 1912 metų priklausė Serbijai, po Antrojo pasaulinio karo – Jugoslavijai.
Dabar kaimas yra Makedonijos teritorijoje.
Klomifenas
Dopingas
Pasaulinė antidopingo agentūra įtraukė klomifeną į draudžiamų preparatų dopingo sąrašą. Preparatas traktuojamas kaip antiestrogeninis stimuliatorius.
2016 m. Lietuvos lengvaatletis Rimantas Martišauskas suspenduotas už klomifeno vartojimą.
Kazimieras Jelskis
Kazimieras Jelskis (1782–1867) – Lietuvos skulptorius, gimęs skulptoriaus, drožėjo Karolio Jelskio šeimoje.
Biografija
Skulptūros meno pradėjo mokytis pas tėvą, vėliau, 1801–1808 m. Vilniaus universitete tapybos pas Joną Rustemą, Pranciškų Smuglevičių, architektūros pas Mykolą Šulcą, skulptūros pas Andrė Le Breną. Tobulinosi Peterburgo dailės akademijoje. Nenorėdamas, kad Skulptūros katedra Vilniaus universitete būtų uždaryta, ėmėsi nemokamai dėstyti, kol po trejų metų buvo paskirtas atlyginimas. K. Jelskis kūrė portretinius biustus bei religines, mitologines, dekoratyvines kompozicijas. Kūryboje dominuoja klasicizmas.
Darbai
Kūryboje vyrauja klasicizmo bruožai.
Suprojektavo ir pastatė Kraslavos (dab. Latvija) bažnyčios Šv. Donato koplyčios altorių (1801–1803). Lipdiniais dekoravo Vilniaus universiteto Kolonų salę (1817), restauravo Kauno rotušės (1838), Pažaislio vienuolyno bažnyčios(1839) lipdinius. Parengė Daugirdiškių dvaro rekonstrukcijos projektą (1854). Taip pat skulptūromis papuošė Vilniaus evangelikų reformatų bažnyčios frontoną ir stogą, tvarkė Trakų bazilikos Riomerių koplyčią ir kt.
Aliejaus upės
Aliejaus upės (arba Palmių aliejaus krantas, Nigerio delta) – istorinis ir geografinis regionas Nigerio deltoje, dabartinės Nigerijos pietinėje dalyje. Ji apytikriai atitinka dabartines Bajelsos, Upių ir Deltos valstijas. Tai – atskiras istorinis Nigerijos ir Benino civilizacijos regionas, kuris rytuose siekėsi su Kalabaro karalyste, šiaurėje – su Igbolandu, šiaurės vakaruose – su Benino karalyste.
Geografija
Nigerio delta yra drėgnų žemumų regionas, tankiai apaugęs tropiniais miškais ir mangrovėmis, kuriame nuolat siautėjo maliarija, o gyvenimo sąlygos buvo labai netinkamos.
Migracijos
Nigerio delta dėl specifinių gamtos sąlygų yra vienas vėliausiai apgyvendintų Benino civilizacijos regionų. Iki XVI a. jis buvo praktiškai negyvenamas. Čia glausdavosi tik pabėgėliai iš žemyno gilumos karalysčių. Tačiau nuo XVI a., prasidėjus Gvinėjos įlankos pakrančių prekybai su Vakarais, o žemyno gilumoje įsigalint autoritarinei Benino karalystės ir igbų valdžiai, iš jų pakraščių migravo atskiros tautelės, kurios kūrėsi sunkiai prieinamose įlankos pakrantėse, padedami vakariečių kūrė prekybinius uostus. Ilgainiui šios teritorijos tapo vienos labiausiai apgyvendintų visoje Benino civilizacijos teritorijoje. Šios tautos ėmė verstis žvejyba ir auginimu drėgnuose laukuose.
Skirtinga tautų kilmė nulėmė labai įvairią regiono etninę ir lingvistinę sudėtį. Idžai kalbėjo 10 skirtingų kalbų, be to, čia dar gyveno ogoniai, urhobai, itsekiriai, isoko ir kt. Visoms šioms tautoms prigijo pavadinimas „sūraus vandens žmonės“ (ndu mili nnu).
Klestėjimas
Šios valstybės supirkinėjo prekes iš žemyno gilumos valstybių ir jas pardavinėjo vakariečiams. Dėl to vietos gyventojai anksčiausiai Nigerijoje perėmė vakarietišką kultūrą, pamažėle introdukuota krikščionybė.
XIX a. pradžioje uždraudus vergų prekybą, Deltos gyventojai bene greičiausiai persiorientavo pasikeitusiose sąlygose. Jie ėmė masiškai parduoti naują paklausią prekę palmių aliejų. Būtent tada ir įsitvirtino regiono pavadinimas Aliejaus upės arba Palmių aliejaus krantas.
Nigerijos sudėtyje
Regionas buvo vienas pirmųjų visoje Nigerijoje paverstas kolonija. 1891 m. čia įkurtas britų Aliejaus upių protektoratas, kuris XX a. pradžioje inkorporuotas į Britų Nigerijos sudėtį. Regionas priskirtas Rytų Nigerijai, kartu su Igbolandu ir Kalabaro karalyste.
Jau tuomet prasidėjo nesutarimai tarp stipriausių Deltos tautų: idžų ir itsekirių. Jie dar labiau suintensyvėjo po Nigerijos nepriklausomybės regione atradus gausius naftos telkinius. Resursų nepasidalinimas vedė į ilgametį konfliktą: Nigerijos naftos krizę. thumb|150px|Urhobo tautos kaukė
Kultūra
Nepaisant didžiulės etninės ir lingvistinės įvairovės bei atskirų tautų nacionalizmo, regionas turi vieningą istorinę tapatybę ir kultūrą.
Krujė
Krujė – miestas vakarinėje Albanijos dalyje, apie 20 km į šiaurės vakarus nuo sostinės Tiranos, kalnuotoje vietovėje; apygardos administracinis centras ir svarbiausias miestas, vienas svarbesnių Duresio apskritis miestų. Dauguma gyventojų albanai, daugiausia musulmonai.
Miesto apylinkėse gausu alyvmedžių giraičių ir sodų. Vyrauja lengvosios ir maisto pramonės šakos, dailieji amatai (kilimų audimas, vario ir keramikos dirbinių gamyba). Miestas svarbus Albanijos turizmo ir kultūros centras, albanų pasipriešinimo prieš Osmanų imperijos valdžią simbolis. Skanderbego ir etnografiniai muziejai.
Istorija
thumb|left|300px|[[Skanderbego muziejus]]
Nuo XIV a. ėmus skverbtis turkų užkariautojams, 1396 ir 1415 m. Kruja atiteko Osmanų imperijos valdžiai. 1443–1478 m. svarbus albanų pasipriešinimo prieš turkus centras, vadovaujamas albanų kunigaikščio Skanderbego. Vykstant sukilimui prieš turkų ekspansiją, miestą keturis kartus (1450, 1466, 1467, 1478 m.) nesėkmingai bandė užimti Osmanų imperijos kariuomenė, kol 1478 m., penktosios apgulos metu, buvo užimta. Kruja tapo priešpaskutiniu turkų užimtu miestu šalyje, 1501 m. buvo užimtas Duresis. Valdant osmanams, tvirtovė buvo sustiprinta ir tapo svarbiu turkų atsparos punktu šalyje. Ir tik 1912 m., Albanijai paskelbus nepriklausiomybę, šis miestas atiteko naujai susikūrusiai valstybei. 1928 m. rugsėjo 1 d. mieste buvo karūnuotas Albanijos karalius Ahmetas Zogu.
Kairiškiai
Yra paštas (LT-85016), biblioteka (nuo 1953 m.), buvusi Kairiškių mokykla. Kairiškių dvaro sodyboje, statytoje XIX a. antroje – XX a. pirmoje pusėje, išliko medinių ir mūrinių gyvenamųjų, ūkinių (svirnas, rūsys), gamybinių (Virvyčios užtvanka, Vlado Sirutavičiaus kartono fabrikas (1903 m. prie jų įrengta hidroelektrinė) pastatų.
Gvidas Sabeckis
Gvidas Sabeckis (g. 1984 m. kovo 27 d. Prienuose) - Lietuvos tenisininkas, teniso treneris.
Kairiškiai
Istorija
thumb|left|Kairiškių hidroelektrinė
Krujė
Istorija
Komunistų diktatūros laikais, miestas buvo industrializuojamas bei plečiamas. Žlugus planinei sistemai, miestas nukentėjo nuo dešimto dešimtmečio ekonominės bei nuo 1997 m. finansinės krizės.
Gvidas Sabeckis
Biografija
Studijavo LKKA. Nuo 2009 m. teniso treneris. Specializacija: sportininkai, vaikų bei suaugusių individualios treniruotės.
Kairiškiai
Istorija
Prie Kairiškių yra Žemaičių šventvietė Kairiškių senkapis (Apžadų kapeliai), jame rastas V-VIII a. įmovinis kirvis. XVI a. Kairiškių seniūnais buvo Oginskiai. 1582–1640 m. seniūnu buvo Marcijonas Bogdanas Oginskis, o 1640–1667 m. – Aleksandras Oginskis. Kaime yra išlikusi Sirutavičių dvarvietė. 1904 m. Vlado Sirutavičiaus dvare vyko Lietuvos socialdemokratinio jaunimo sąjungos steigiamasis suvažiavimas. 1911 m. V. Sirutavičius dalyvavo statant kartono fabriką, kuris veikė iki 1961 m.
Sovietmečiu buvo tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė. 1953 m. įsteigta biblioteka, medicinos punktas.
Mokykla
thumb|180px|Mokykla
1936 m. įkurta pradžios mokykla, nuo 1950 m. septynmetė, nuo 1961 m. vidurinė, nuo 1993 m. Kairiškių pagrindinė mokykla, nuo 2008 m. Akmenės rajono Papilės Simono Daukanto vidurinės mokyklos Kairiškių skyrius.
Santaliečiai
Santaliečiai (Santalales) – magnolijainių (Magnoliopsida) klasės erškėčiažiedžių (Rosidae) poklasio augalų eilė.
Gvidas Sabeckis
Biografija
Tenisą žaidžia nuo 7 metų. Lietuvos rinktinės narys. Buvo pirma Lietuvos raketė. 8 metus iš eilės atstovavo Lietuvai Deviso taurės varžybose. 2001-2009 metais žaidė Italijos, Vokietijos, Kroatijos klubuose. 2010 m Lietuvos čempionas vienetų ir dvejetų varžybose.
Santaliečiai
Paplitimas
Plačiai išplitę visame pasaulyje, išskyrus šalto klimato sritis. Daugiausia šios eilės rūšių yra tropikuose.
Aprašymas
Tai medingi augalai: dažniausiai krūmai, rečiau medžiai arba lianos; taip pat yra ir parazitinių žolinių rūšių.
Sistematika
Santaliečių augalų šeimos pagal Cronquist sistemą
Gvidas Sabeckis
Biografija
Aukščiausia ATP dvejetų reitingo pozicija: 548 (2008 m. spalio 6 d.).
Krujė
Architektūra ir archeologija
Dėl miesto svarbos ir svarbios istorinės reikšmės, mieste gausu architektūros paminklų. Yra išlikusi vidurinių amžių albanų pilis, pradėta IV–V a. sandūroje, su XX a. perstatymais. Išliko gausu Osmanų imperijos statinių: medinė dengta turgavietė (XVIII–XIX a.), pirtis, mečetės, gyvenamieji namai, bektašių (islamo sekta) šventykla.
Komunistinės diktatūros laikais pastatyta pagal tipinius projektus suprojektuotų mažaaukščių daugiabučių gyvenamųjų namų, mokyklų, pramonės įmonių, administracinių pastatų.
Smailiažiogis
left|120px
Smailiažiogis – ežeras vakarų Lietuvoje, Šilutės rajone, apie 4 km į vakarus nuo Rusnės, Nemuno deltoje. Ežero ilgis iš pietvakarių į rytus – 0,77 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 0 m. Krantai žemi, kranto linija labai vingiuota. Vakarinis krantas apaugęs krūmynais. Pietinėje pakrantėje plyti ~ 7 ha pelkė, aplink kitas pakrantes – pievos. Per ežerą prateka Pelintakis iš Kalnupžiogio ežero į Skatulę.
Uogintų ąžuolas
Ąžuolas stūkso Uogintų kaimo pakraštyje, atvirame lauke, už 0.5 km į pietvakarius nuo kelio. Jam apie 200 metų, aukštis 25 m, kamieno apimtis 4,50 m. miniatiūra|250px|left|Medžio kamienas
Liberijos herbas
dešinėje|200px|Liberijos herbas
Liberijos herbas – Liberijos Respublikos valstybinis simbolis. Įsigaliojo nuo 1847 m. liepos 16 d.
Herbo skydas geltonu apvadu, skyde vaizduojamas jūros pakrante plaukiantis burinis laivas (simbolizuoja XIX a. atsikrausčiusius atvykėlius liberus), virš jo skrenda taiką ženklinantis baltas balandis su ritiniu snape, iš už horizonto kyla saulė, vaizduojanti valstybės užgimimą. Pakrantėje auganti palmė vaizduoja šalies klestėjimą, skalsą, plūgas ir kastuvas – darbo vertybes.
Virš skydo užrašytas Liberijos šūkis:  – „Laisvės meilė mus atnešė čionais“. Po skydo užrašytas šalies pavadinimas Republic of Liberia.
Stanislovas Kazimieras Aleksandras Vladislovas Alojzijus Kosakovskis
Stanislovas Kazimieras Kosakovskis (1837 m. liepos 3 d. Vaitkuškis – 1905 m. lapkričio 4 d. ten pat) – lietuvių fotografas.
Biografija
thumb|left|225px|[[Vaitkuškio dvaras]]
Kilęs iš LDK grafų giminės, kurios centras buvo Lietuvoje. Grafas. 1858–1865 m. dirbo Lenkijos karalystės Heraldikos komisijoje, Reikalų komitete, Valstybės taryboje. 1875 m. Rusijos imperatoriaus dvaro kamerheras. 1876–1885 m. Ukmergės apskrities taikos teisėjas, 1879–1883 m. Ukmergės miesto galva (burmistras). 1885 m. išrinktas Ukmergės apskrities bajorų vadovu (valdžios nepatvirtintas). Varšuvos dailės skatinimo draugijos (1872–1874 m. ir 1876 jos vicepirmininkas) ir Varšuvos fotografijos draugijos (nuo 1903 m.) narys. thumb|left|150px|Stanislovo Kazimiero Aleksandro Vladislovo Alojzijaus Kosakovskio pirmoji žmona Aleksandra Chodkevičiūtė - Kosakovska
Po 1890 m. Vaitkuškio dvare įkūrė fotoateljė, dirbo joje su fotografu J. Krajevskiu. Sukūrė mėgėjiškų fotografijų (šeimos ir valstiečių buities, kelionių, dvaro ir apylinkių, gamtos vaizdai, portretai) ir sukaupė didelį fotoarchyvą (75 fotoalbumai; išliko 67 su 6259 fotografijomis ir katalogas). Fotografijoms būdinga savitai surežisuota kompozicija, šešėliavimo efektai, kai kurioms – fotomontažo technika. Varšuvoje, Vilniuje ir kitur rengė literatūros vakarus, mėgėjiškus teatro vaidinimus, kartais juose vaidino. Išleido veikalą Kai kurių lenkų giminių istorinė genealoginė monografija (Monografe historiczno – geneologiczne niektórych rodzin polskich 3t. 1859–1872 m.), paskelbė genealogijos straipsnių apie LDK bajorus. Dalyvavo ir buvo apdovanotas Varšuvos (1889, 1897, 1901 m.), Daugpilio, Londono, Vitebsko (visos 1903 m.), Panevėžio (1903–1904 m.), Krokuvos (1904 m.) fotografijos parodose.
Palaidotas Ukmergės Pašilės kapinėse.
2004 m. išleistas Stanislovo fotografijos albumas Grafų Kosakovskių albumas (sud. E. Lukoševičiūtė).
Pažaislio šilas
thumb|right|240px|Pažaislio šilas prie marių thumb|right|240px|Šilas prie vienuolyno Pažaislio šilas – parkas Kauno rytinėje dalyje, Petrašiūnų seniūnijoje, šalia Kauno marių. Pažaislio šilas užima 201 ha teritoriją. Šile ties Pažaislio vienuolyno rūmais kerojasi gamtos paminklas – 600 metų, 5,15 m apimties Taikos kalno ąžuolas. Šile auga 100-130 metų pušys, eglės. Prie Pažaislio šilo, tarp Kauno marių prieplaukos ir Kauno HE užtvankos prigludusiame smėlio plote auga smėlynų augalija. Pažaislio šilo aikštelėse auga smiltyninis gvazdikas, šlakinė kregždūnė, ausytoji naktižiedė, šiaurinė vyrskydė.
Neurologija
Neurologija – medicinos šaka, atliekanti smegenų, nervinių sutrikimų diagnostinius tyrimus. Neurologija taip pat laikoma neuromokslų sritimi.
Neurologija tradiciškai siejama su jai gimininga medicinos šaka – psichiatrija, suvokiant ją kaip nervų terapiją. Abi sritis sieja kai kurie tyrimo objektai.
Neurochirurgija – bendrosios chirurgijos šaka, ji nepriklauso neurologijai. Neurobiologija – biologijos sritis.
Vincentas Dmachauskas
Vincentas Dmachauskas (,, Dmochovskis, 1805 m. ar 1807 m. Naharodavičiai, Zietelos rajonas, kt. duomenimis, Samiščiai, dab. Ašmenos rajonas – 1862 m. kovo 6 d. Vilnius) – Lietuvos tapytojas, scenografas, lietuvių romantinio peizažo pradininkas.
Biografija
1826–1829 m. Vilniaus universitete studijavo tapybą pas J. Rustemą ir skulptūrą pas K. Jelskį. Dalyvavo 1831 m. sukilime, jį nuslopinus emigravo į Prūsiją.
1837–1854 m. ir nuo 1858 m. gyveno Vilniuje. 1840 m. čia atidarė privačią tapybos mokyklą.
Kūryba
Nutapė istorinių paveikslų („Kryžiuočiai ruošiasi pulti Punios pilį“, 1837 m.), Trakų, Medininkų, Krėvos, Naugarduko, Galšios pilių griuvėsių vaizdų, Vilniaus apylinkių, Stakliškių, kitų įvairių vietovių peizažų („Neris ties Verkiais“, 1840 m., „Naharodavičių dvarelis“ 1843 m., „Smuklė prie Pinsko balų“, 1851 m., „Norviliškių vienuolynas“ -1860 m.), kaimo buities vaizdų („Naktigoniai pamiškėje“, 1854 m., „Žydų vestuvės“ -1860 m.).
Kūriniai gyvos kompozicijos; būdingas vaizdo idealizavimas, kruopštus peizažo elementų perteikimas, šešėliavimo efektai, ypač nakties peizažuose, suteikiantys didingumo, sukuriantys dramatišką nuotaiką.
Nutapė kompozicijų pagal A. Mickevičiaus poema „Ponas Tadas“ (1855–1859 m.), portretų, restauravo tapybos kūrinių, dekoravo interjerų (Verkių rūmų salono, Burbiškių dvaro, Viešpaties Jėzaus bažnyčios Vilniuje, Vilniaus arkikatedros Šv. Kazimiero koplyčios. 1850–1854 m. Vilniaus miesto teatrui sukūrė scenovaizdžių (S. Moniuško „Halka“, D. Rosinio „Italė Alžyre“), kurie stilistiškai artimi jo molbertinei tapybai.
Viena sąskaita
thumb|Mokėjimo įstaigos licenzija. „Viena sąskaita“ – finansinio tarpininkavimo paslaugas teikianti įmonė, veiklą pradėjusi 2005 m. Bendrovei priklauso periodinių mokėjimų sistema „Viena sąskaita“.
Atsiskaitymų sistemos „Vienos sąskaita“ klientai vienu pavedimu moka už įvairias komunalines, ryšio, draudimo ir kitas paslaugas bei vaikų darželius, būrelius ir t. t. Sistema „Viena sąskaita“ surenka daug vienam būsto savininkui siunčiamų sąskaitų ir visas jas pateikia vienoje elektroninėje arba popierinėje formoje. Todėl apmokėdamas įvairias paslaugas gyventojas sistemoje „Viena sąskaita“ daro tik vieną pavedimą, o sistema įmokas automatiškai paskirsto atitinkamoms paslaugų įmonėms.
Saugumas
„Viena sąskaita” yra registruota asmens duomenų valdytoja ir tvarko paslauga besinaudojančiųjų asmenų duomenis bei užtikrina tų duomenų saugumą vadovaujantis LR Asmens duomenų teisinės apsaugos įstatymo reikalavimais.
Lietuvos banko valdyba „Vienai sąskaitai“ išdavė mokėjimo įstaigos licenciją, kuri patvirtina, kad bendrovė gali rinkti gyventojų įmokas už kitų bendrovių suteiktas paslaugas. Licencijos reikalavimas užtikrina nuolatinę Lietuvos banko priežiūrą ir garantuoja, kad gyventojų lėšos yra surenkamos į specialios paskirties banko sąskaitą. Iš jos per 24 val. įmokos pervedamos bendrovėms, kurių paslaugomis naudojasi vartotojai.
Lietuvos bankas, suteikdamas mokėjimo įstaigos licenciją, nustato mokėjimo įstaigos veiklos riziką ribojančius normatyvus, jų dydžius, skaičiavimo metodiką ir kitus reikalavimus dėl veiklos rizikos ribojimo. Bendrovei „Viena sąskaita“ suteikta mokėjimo įstaigos licencija leidžia veikti ir Europos Sąjungos šalyse.
Indeksas
„Vienos sąskaitos“ indeksas sudaromas naudojantis per kelerius metus sukaupta įmonės duomenų baze. „Viena sąskaita“ kone vieninteliai šalyje turi galimybę matyti, kiek namų ūkiai skiria lėšų komunaliniams mokesčiams. Šie susisteminti duomenys gali padėti įvairiais aspektais palyginti savo komunalines išlaidas su šalies, apylinkės vidurkiais. Komunalinių išlaidų indekso statistika sudaroma skaičiuojant mokesčius už šildymą, elektrą, vandenį, dujas, internetą, mobilųjį ryšį, mokamą televiziją, namo administravimą ir šiukšlių išvežimą. Indeksas leidžiamas už kiekvieną sezoną ir platinamas žiniasklaidos priemonėse.
Išmaniems įrenginiams
2013 metų pabaigoje įmonė pristatė programėlę, skirtą „Android“ operacinę sistemą turintiems išmaniesiems įrenginiams. Programėlę atsisiųsti galima čia.
Taip pat įmonė kartu su UAB „Edukacinės sistemos“ pristatė žaidimą vaikams „Pažink pinigus“. Žaidimą galima parsisiųsti ir žaisti išmaniaisiais įrenginiais bei kompiuteryje.
Taikos prospektas (Maskva)
thumb|Taikos prospektas prie „Rygos“ traukinių stoties thumb|Memorialinė lenta adresu Taikos pr. 2 Taikos prospektas  – vienas iš didžiausių Maskvos prospektų, kurio ilgis 8,9 kilometro.
Prospektas pervadintas 1957 m. tuo metu vykusio VI Pasaulinio jaunimo ir studentų festivalio garbei. Prospektas sudarytas sujungus kelias gatves: 1-ąją Miesčionių gatvė (1-я Мещанская улица), Trejybės plentas (Троицкое шоссе), Didžioji Aleksejaus gatvė (Большая Алексеевская улица), Didžioji Rostokino gatvė (Большая Ростокинская улица) ir dalis Jaroslavlio plento (Ярославское шоссе).
Kepa
Kepos šiaurinis šlaitas, primenantis uolėtą piramidę suapvalinta viršūne, gerai matomas iš Karintijos žemės (Austrija). Viršūnė geriausiai prieinama iš Belcos kaimo (Slovėnija).
Iš Slovėnijos mpusės kalnas matyti prastai. Jį galima pamatyti tik iš toli – iš lygumos apie Bledą bei iš vienos vietos Aukštutinės Savos slėnyje, netoli Belcos kaimo. Palipus į Julijos Alpes Kepa matyti kaip gražus aukštas kalnas.
Ansi ežeras
Ansi ežeras  – ežeras rytų Prancūzijoje, Aukštutinės Savojos departamente, Savojos Alpėse, 447 m aukštyje. Tai vienas didžiausių šalies ežerų (nusileidžia tik Ženevos ežerui ir netoliese telkšančiam Buržė ežerui). Ilgis šiaurės vakarų–pietryčių kryptimi 14,6 km, plotis iki 3,2 km. Ežeras ledyninės kilmės, susidarė prieš 18 tūkst. metų. Į jį suteka daug kalnų upių, o išteka Tju upė (Ronos baseinas).
Ežeras pasižymi švara, dideliu vandens skaidrumu. Svarbus turistinis objektas. Prie Ansi ežero yra Ansi, Ansi le Vjė, Sen Žorijo ir kt. miesteliai.
2012 m. Latvijos konstitucijos referendumas
[[Vaizdas:2012 Latvian referendum.svg|thumb|320px|Referendumo rezultatai rodantys balsų pasiskirstymą savivaldybėse. „Ar pritariate Konstitucijos pataisoms, kuriomis rusų kalbai būtų suteiktas antros valstybinės kalbos statusas?“
TAIP {{legend|#008000|100,0–90,0 %}} {{legend|#148E14|89,9–80,0 %}} {{legend|#2B992B|79,9–70,0 %}} {{legend|#43A343|69,9–60,0 %}} {{legend|#5EAD5E|59,9–50,0 %}}
NE {{legend|#FF6666|50,0–59,9 %}} {{legend|#FF4D4D|60,0–69,9 %}} {{legend|#FF3333|70,0–79,9 %}} {{legend|#FF1A1A|80,0–89,9 %}} {{legend|#FF0000|90,0–100,0 %}} ]]
'''2012 m. Latvijos konstitucijos referendumas''' – 2012 m. vasario 18 d. Latvijos Respublikoje vykęs referendumas, dėl Latvijos Konstitucijos 4, 18, 21, 101 ir 104 straipsnio pakeitimo. Šiomis pataisomis siekta įteisinti rusų kalbą, kaip antrąją Latvijoje valstybinę kalbą.
Referendume už antrosios valstybinės kalbos statuso suteikimą rusų kalbai balsavo 22,5 proc. piliečių, o prieš – 77,22 procento. Iš viso prieš rusų kalbą kaip valstybinę balsavo 750 159 rinkėjų, už – 246 245. 3 190 balsavimo lapelių (0,32 proc.) pripažinta negaliojančiais. Referendume iškeltam klausimui nepritarta.
Rinkimų komisijos duomenimis, referendume iš viso dalyvavo 1 087 284 Latvijos piliečių arba apie 70,37 proc. visų rinkimų teisę turinčių Latvijos gyventojų. Tai – didžiausias referendume dalyvavusių rinkėjų skaičius Latvijoje per visą nepriklausomybės laikotarpį.
Askaridės
Askaridės (Ascaris) – parazitinių apvaliųjų kirmėlių gentis. Jai priklauso žmoginė askaridė (Ascaris lumbricoides) ir kiaulinė askaridė (Ascaris suum). Žmoginė askaridė - dažniausia pasaulyje žmonių parazitinė kirmėlė. Sunkiausios infekcijos dažniausios tarp mokyklinio amžiaus vaikų.
Gyvenimo ciklas
Askaridės gyvena plonosiose žarnose. Patelė per dieną gali padėti iki 200000 kiaušinėlių, tačiau, jei kirmėlių labai daug, kiaušinėlių gaminama mažiau. Kiaušinėliams patekus į aplinką, maždaug per dešimt dienų (priklausomai nuo sąlygų) juose išsivysto lervos. Tai dažniausiai vyksta dirvožemyje.
Užsikrečiama atsitiktinai prarijus subrendusius kiaušinėlius, jiems patekus į maistą ar ant rankų. Manoma, kad askaridėmis yra užsikrėtę 1,2 milijardo žmonių. Lervos išsirita skrandyje, prasiskverbia į kraujagysles ir krauju keliauja į plaučius. Čia lervos prasiskverbia į alveoles, atkosėjamos ir praryjamos. Didelis lervų kiekis gali sukelti parazitinę pneumoniją. Lervos vėl patenka į žarnyną ir vystosi į suaugėlius. Suaugusi patelė gali pasiekti 40 cm ilgį ir sverti 9 gramus. Patinai perpus lengvesni ir užauga iki 30 cm ilgio. Didelis parazitų kiekis gali užkimšti žarnas, be to, gali patekti į tulžies ir kasos latakus ir užkimšti juos.
askaridziu įvairovė: apvaliosios askaridės, kiaulinės askaridės
Doša
Doša yra vienas iš pagrindinių terminų naudojamų Ajurvedoje. Suvokus kas yra došos ir kokios yra jų funkcijos, galima suvokti ir visą Ajurvedos esmę. Žmogus, kaip ir visa visata, sudarytas iš penkių pirmapradžių elementų - Erdvės, Vėjo, Ugnies, Vandens ir Žemės. Erdvės ir Vėjo elementus žmogaus organizme valdo Vatos doša, Ugnies ir iš dalies Vandens stichiją reguliuoja Pitos doša, o Žemės ir Vandens - Kaphos doša. Vatos, Pitos ir Kaphos došos valdo visus penkis elementus ir jų atliekamas funkcijas. Ajurvedoje visas žmogaus organizmas ir jo funkcijos yra suvokiami per trijų došų koncepciją. Jei došos veikia darniai ir jų prigimtinė proporcija nesikeičia, organizmas yra sveikas. Došos yra gyvybinės jėgos, neturinčios fizinio pavidalo. Vis dėlto jų sankaupos sukelia došų reguliuojamų organizmo elementų disbalansą ir tai yra ligos proceso pradžia. Sanskrito kalboje viena iš došos reikšmių yra 'tai, kas suteršia'. Tad došos yra ir potencialūs patogeniniai faktoriai, nes pasikeitus došų proporcingumui padidėjusi doša tampa ligos priežastimi. Antriniai patogeniniai faktoriai ligos procese - kūno audiniai (dhatu), toksinai (ama), šalinimo produktai (mala), yra tiesiogiai įtakojami ir priklauso nuo došų pusiausvyros. Pagal tai kokia doša pasireiškia labiausiai, žmonės yra skirstomi į 7 tipus.
Žmonių tipai
Ajurveda teigia, jog kiekvienas iš mūsų esame unikalus. Vis dėlto tam, kad būtų įmanoma taikyti tam tikrus sveikatos palaikymo ar gydymo principus, žmonės yra skirstomi į tipus. Kiekviename žmoguje yra didesnis ar mažesnis Vatos, Pitos ir Kaphos došų kiekis. Pagal tai, kuri doša ar došos dominuoja, Ajurveda išskiria 7 žmonių tipus:
Kūno tipų įvairovė leidžia suvokti, jog žmonės yra skirtingi ir tai, kas tinka vienam, gali netikti ar net kenkti kitam, kadangi jo došų pusiausvyra yra kitokia.
Jelecas
Jelecas – miestas Lipecko srityje (Rusija), abipus Sosnos upės (dešinysis Dono intakas), 78 km į vakarus nuo Lipecko; rajono centras. Geležinkelio mazgas, magistralė Maskva–Rostovas prie Dono. Išvystyta mašinų, metalo, statybų, lengvoji, maisto pramonė. Galinis Vakarų Sibiro dujotiekio taškas. Apylinkėse išgaunamos klintys, molis, smėlis.
Veikia valstybinis pedagogikos institutas. Svarbus kraštotyros muziejus (nuo 1918 m.), XIX a. Prisikėlimo soboras.
Istorija
Minimas nuo 1146 metų, tuomet buvo Riazanės kunigaikštystės paribyje. 1483 m. atiteko Maskvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1591 m. prasidėjo tvirtovės statyba. 1778 m. gavo miesto teises. Apie 1900 m. svarbus prekybos centras (ypač audinių, odos gaminių, duonos).
Jautis
Jautis gali reikšti
gyvūnas:
Zodiako žvaigždynas:
Razorlight (2006 albumas)
Razorlight yra tokio pat pavadinimo anglų indie rock grupės Razorlight antrasis albumas, išleistas 2006 m. liepos 17 d. Pirmąją prekybos savaitę jam pavyko tapti pačiu perkamiausiu Jungtinėje Karalystėje.
Semitų kalbos
Semitų kalbos – afroazinių kalbų šeimos atšaka. Jomis kalba apie 260 milijonų žmonių Artimuosiuose Rytuose, Šiaurės Afrikoje ir Etiopijos-Somalio regione. Svarbiausios šiuolaikinės semitų kalbos yra arabų kalba, hebrajų kalba ir amharų kalba (ja kalbama Etiopijoje). Tarp semitų kalbų yra daugybė reikšmingų išmirusių senovės kalbų, pvz., akadų kalba, aramėjų kalba.