cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Giuseppe Tomasi di Lampedusa
Biografija
1957 m. Tomasi di Lampedusai buvo diagnozuotas plaučių vėžys; jis mirė liepos 23 d. Romoje. Mišios laikytos del Sacro Coure di Gesu bazilikoje, Romoje, o buvo palaidotas kapucinų kapinėse, Palerme. Jo romanas buvo publikuotas kitais metais po jo mirties; Elena Croce nusiuntė jį rašytojui Džiordžio Bassani, kuris šį pasiūlė Feltrinellio leidybos namams. „Leopardas“ buvo greitai pripažintas gerniausiu XX a. vid. italų literatūros kūriniu. 1959 m. už šią knygą Tomasi di Lampedusa po mirties apdovanotas prestižiniu Strega prizu. Per kelis mėnesius buvo parduota virš 100 000 egzempliorių – tai tikras fenomenas tuometinėje Italijos knygynų rinkoje.
Be žymiojo romano Džiuzepė Tomazis di Lampendusa parašė dar 4 apsakymus ir keletą esė apie XIX a. prancūzų ir anglų rašytojus, keletą apybraižų apie V. Šekspyrą ir jo dramas. Šie kūriniai taip pat išspausdinti po jo mirties. Nė kiek ne mažiau už romaną populiaresnis yra ir L. Viskončio, to paties pavadinimo filmas „Leopardas“, pastatytas 1963, kuriame pagrindinius vaidmenis atliko Burtas Lankasteris, Alenas Delonas ir Klaudija Kardinale ir kuris laimėjo Palmės šakelę Kanų filmų festivalyje. Pats kilęs iš senos aristokratiškos šeimos, L. Viskontis filme netiesiogiai domėjosi savo kilme, tačiau nuo to oficialiai atsiribojo. thumb|right|250px|rašytojas savo namuose, Italijoje
Darbas
left|120px|thumb|Vienas iš knygos „Leopardas“ leidimų „Leopardas“ pasakoja pagrinių veikėjų, kunigaikščių šeimos, gyvenimus. Pagrindinis veikėjas Sicilijos aristokratas Donas Fabricijus Korbera, kunigaikštis Salina, pergyveno Italijos suvienijimo įvykius. Galbūt labiausiai įsimintina eilutė knygoje yra išsakoma dono Fabricijaus sūnėno Tankredžio besiginčijančio siekiant įrodyti, kad donas Fabricijus atsisakė savo ištikimybės atskilusiai Dviejų Sicilijų karalystei ir tapo Džiuzepės Garibaldžio bei Savojaus karališkos giminės sąjungininku: „Nebent mes patys dabar viską imsime į rankas, antraip jie įbruks mums respublika. Jei mes norime vieno, pasilikti taip, kaip jie, vadinasi, viskas turi pasikeisti.“
Pavadinimas yra išverstas į anglų kalbą kaip „Leopardas“, bet italų žodis gattopardo pirmiausia reiškia amerikietišką ocelotą ar afrikinį servalą. „Il gattopardo“ galbūt reiškia laukinę katę, kuri buvo medžiojama iki visiško išnykimo Italijoje XIX a. viduryje.
Pirmą kartą publikuotas, kai kurių literatūros kritikų romanas buvo kritikuotas dėl savo paprasto „nemadingo“ Stendalio ar Tolstojaus tipo realizmo, kuris beveik erzino neo – relistus, tokius kaip Elio Vittorini ir Alberto Moravia. Tačiau romanas buvo labai populiarus tarp paprastų skaitytojų, be to, prestižinių užsienio intelektualų, tokių kaip Liudvikas Aragonas ir E. M. Forsteris.
Orava
Orava  – upė šiaurės Slovakijoje, Oravos istoriniame regione; Vaho dešinysis intakas. Prasideda susiliejus Baltosios ir Juodosios Oravos upėms, savo ištakas gaunančioms Beskidų kalnuose. Teka tarpukalnių slėniu į pietvakarius. Įteka į Vahą ties Kraliovanais.
Aukštupyje upė patvenkta, sudarytas didžiausias šalyje Oravos tvenkinys. Kovo–balandžio mėnesiais upė smarkiai patvinsta. Prie Oravos yra Oravos pilis ir Dolny Kubyno miestelis.
Giraičiai
Giraičiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Dubingių.
Opozicija (politika)
Opozicija – politinė grupė, motyvuotai prieštaraujanti valdančiųjų (demokratijos sąlygomis paprastai daugumos) nuomonei ar vykdomai vidaus ir užsienio politikai. Parlamente opozicija formuluojama iš partijų, kurioms rinkimuose nepavyko gauti daugumos.
Lapių rajonas
Lapių rajonas  – administracinis vienetas, egzistavęs 1940–1941 m. ir 1944–1945 m. Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR teritorijoje, Balstogės srityje su centru Lapių mieste.
Vilniaus apygardos administracinis teismas
thumb|[[Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas. Jo kieme – Vilniaus apygardos administracinis teismas]] thumb|(2010)
Vilniaus apygardos administracinis teismas – vienas iš 2 apygardų administracinių teismų Lietuvoje, veikiantis Vilniuje.
Įkurtas 1999 m. (kaip ir kiti administraciniai teismai Lietuvoje), veikė Gedimino pr. 39/1; nuo 2004 m. liepos 1 d. – Žygimantų g. 2.
Nagrinėja administracines bylas, kuriose bent viena iš šalių yra valstybė, savivaldybė arba valstybės ar savivaldybės institucija, įstaiga, tarnyba, tarnautojas.
Rozetė (apdovanojimas)
Variantai
thumb|left|150px|[[Raudonosios Vėliavos ordinas su rozete]]
Lapių rajonas
Istorija
Rajonas įkurtas iš dalies 1939 m. rugsėjo pabaigoje Tarybų Sąjungos okupuotos Balstogės vaivadijos žemių. Rajonas egzistavo iki Vokietijos kariuomenės įsiveržimo 1941 m. birželio mėnesį. Po šio įsiveržimo rajonas buvo priskirtas vokiškajai Balstogės sričiai. Nuo 1944 m. pabaigos iki 1945 m. rugpjūčio vėl priklausė Baltarusijos TSR. 1945 m. rugpjūčio 16 d. rajonas buvo perduotas Lenkijos Liaudies Respublikai, kur pateko į naujai įkurtos Balstogės vaivadijos sudėtį.
Rozetė (apdovanojimas)
Ženklo pamatas
Stambi rozetė iš suklostyto kaspino (dar vadinama ir kokarda) kartais naudojama kaip pamatas, prie kurio tvirtinamas apdovanojimo ženklas ar jo pakaitalas. Tokios rozetės buvo naudojamos su pirmaisiais TSRS Raudonosios Vėliavos ordinais.
thumb|right|150px|Prancūzijos Pasipriešinimo medalis su rozete
Papildomas puošinys
Prie kai kurių apdovanojimų ženklų kaspino tvirtinamas didoka rozetė iš ordino kaspino. Tai būdinga kai kurių riteriško tipo ordinų karininkų ženklams.
Kai kurie Lietuvos ordinai irgi turi rozetes ant ordino ženklo kaspino ir/ar ant ordino juostelės.
Aukštesniųjų laipsnių žymė ant juostelių
Ant ordino juostelės esanti rozetė paprastai žymi aukštesnius ordino laipsnius. Pvz., karininko ir aukštesnius.
Pakartotinio apdovanojimo žymė
Maža metalinė rozetė ant apdovanojimo juostelės gali rodyti, kad juostelės nešiotojas keliskart apdovanotas tuo apdovanojimu.
Ženklo pakaitalas
Mažas skritulio pavidalas ženkliukas, įteikiamas kartu su apdovanojimu ir nešiojamas, kai nešioti pagrindinį apdovanojimo ženklą (medalį) netinka. Tokios rozetės naudojamos su kai kuriais Prancūzijos, Italijos, Japonijos apdovanojimais.
D. Britanija
Dalimi D. Britanijos apdovanojimų tas pats žmogus gali būti apdovanotas kelis kartus. Tokiais atvejais antrą apdovanojimą reiškia strypelis ant ordino ar medalio ženklo kaspino, trečią apdovanojimą – antras strypelis ir t. t. Tuo tarpu su kasdiene uniforma nešiojama apdovanojimo juostelė, ant kurios pakartotinus apdovanojimus žymi metalinės rozetės. Tokios rozetės naudojamos su, pvz., D. Britanijos Išskirtinės tarnybos ordinu, Georgo medaliu :
JAV
thumb|right|50px|right|Garbės medalio rozetė Dabar JAV rozetes turi tik vienintelis Garbės medalis. Rozetė nešiojama tik su civiliais drabužiais. Ji įteikiama kartu su kaklo kaspino ir juostele.
Anksčiau rozetę turėjo ir Purpurinės širdies medalis. Dabar vietoj rozetės nešiojamas metalinis ženkliukas. Jis yra sumažintos medalio juostelės pavidalo, nešiojamas su civiliais drabužiais. Tokie juostelės pavidalo ženkliukai yra būdingi JAV kariniams medaliams.
Lietuva
Rozetes turi ir kai kurie Lietuvos valstybiniai apdovanojimai.
Rozetės daromos iš ordinų kaspinėlių. Juose ordinų laipsniai žymimi taip :
Prancūzija
Rozetes turi keli aukščiausieji Prancūzijos apdovanojimai, tarp jų – Garbės legiono ( ordinas ir Nacionalinis ordinas „Už nuopelnus“. Abiejų šių ordinų aukštesnieji laipsniai, pradedant Karininko kryžiumi, turi juosteles su rozetėmis.
Rūta Ščiogolevaitė
Rūta Ščiogolevaitė (g. 1981 m. birželio 25 d. Šiauliuose) – Lietuvos dainininkė.
Biografija
2004 m. ištekėjo už oreivio Vytauto Samarino, bet po daugiau nei metų išsiskyrė. Turi sūnų Adomą (g. 2008 m.), kurio susilaukė su šokėju Deividu Meškausku. 2013 m. birželio 14 d. ištekėjo už Rolando Damijonaičio ir tapo Damijonaitienė. 2014 m. su sutuoktiniu Rolandu Damijonaičiu susilaukė dukros Anabelės, 2015 m. - sūnaus Arono.
Muzikinė ir televizinė veikla
Baigė Šiaulių konservatoriją. Lankė vaikų muzikos mokyklą, baigė Vilniaus konservatorijos fortepijono klasę. Pirmąjį solinį albumą išleido būdama 15-os metų. Studijuoja Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje, kurioje, baigusi trečią džiazo vokalo specialybės kursą, 2009 m. įstojo į antrą klasikinio dainavimo kursą.
2002 m. dalyvavo muzikiniame konkurse „Fizz Superstar“, užėmė 2-ąją vietą.
2003 m. dalyvavo tarptautiniame konkurse „New Wave“ Jūrmaloje, buvo apdovanota specialiuoju Jūrmalos dūmos simpatijų prizu.
2004 m. „Eurovizijos“ dainų konkurso nacionaliniame ture su daina „Over“ užėmė 2-ąją vietą.
2006 m. su šokėju ir vėlesniu partneriu D. Meškausku LTV projekte „Lietuvos šokių dešimtukas“ užėmė 2-ąją vietą. Žurnalo „Cosmopolitan“, kurio kovo mėn. viršelį ji papuošė, rinkimuose laimėjo pagrindinį apdovanojimą „Jauna žavi veikli 2006“.
2007 m. „Eurovizijos“ dainų konkurso nacionaliniame ture su daina „If I Ever Make You Cry“ užėmė 2-ąją vietą. „Raudonojo kilimo apdovanojimuose“ buvo pripažinta Ryškiausia žvaigžde. Daina „Paskutinis šokis“ buvo pripažinta Lietuvos radijo Metų daina. Taip pat ši daina atrinkta atstovauti Lietuvai šokių dainų iš Europos ir Viduržemio jūros regiono konkurse „Eurodance 2007“.
2008 m. dalyvavo šokių „Eurovizijos“ nacionalinėje atrankoje, kartu su aktore Kristina Savickyte dalyvavo LNK muzikiniame šou „Žvaigždžių duetai 2“, taip pat teisėjavo LNK muzikinio šou „Muzikos akademija“ komisijoje.
2009 m. „LATGA-A dainos konkurse“ atliko A. Jegelevičiaus dainą „Tavo vardas“, kuri laimėjo vieną iš dviejų 2-ųjų vietų. Su daina „Redemption“ dalyvavo konkurse „Dainų daina“ ir užėmė 4-ą vietą. Tų pačių metų sausio – gegužės mėn. poroje kartu su verslininku Edmundu Štenger – Mundžiu dainavo LNK muzikiniame šou „Žvaigždžių duetai 3“, laimėjo 2-ąją vietą bei sidabrinius mikrofonus. Dalyvavo TV3 projekte „Rožių kerai“.
2009–2011 m. – TV3 šou „Lietuvos talentai“ komisijos narė.
2010 m. – TV3 muzikinio šou „Chorų karai“ komisijos narė.
2011 m. sausio mėn. konkurse „Nauja daina 2010“ laimėjo 2-ą vietą su kūriniu „Leisk pasidalinti“, kurio yra bendraautorė. Su daina „Break Free“ dalyvavo nacionalinėje atrankoje į 2011-ų m. Euroviziją ir užėmė 3-ą vietą, po to pareiškė daugiau šiame konkurse nebedalyvausianti. Liepos mėn. dalyvavo festivalyje „Славянский базар“ Vitebske (Baltarusija), kurio konkurse „Estrados daina 2011“ užėmė 2-ą vietą.
2012-2014 m. – TV3 šou X Faktorius teisėja.
2015 m rugsėjį grįžo į LNK televiziją, kur tapo projekto Lietuvos balsas 4 sezono mokytoja. 2016-2017 m. teisėjavo tos pačios televizijos muzikiniame projekte Žvaigždžių duetai, 2016 m. – išbandymų šou Aš galiu!, 2017-2018 m. – dainininkų antrininkų konkurse Mes vieno kraujo.
2016 m. laimėjo BTV įsikūnijimų šou Muzikinė kaukė 5 sezoną. 2018 m. dalyvavo šios televizijos muzikinėje laidoje Dainuok mano dainą.
Pirmas Šokis (2021)
! Albumas ! Dainos 2. Melodija 3. If I Ever Make You Cry (pop version) 4. Laikas Iseiti 5. Ženk Artyn 6. Sudie 7. Taip 8. If I Ever Make You Cry (rock version) 9. Malda 10. Mūsų Žiema
Konstantinas Ostrogiškis
Konstantinas Ostrogiškis (gud. Канстанцiн Астрожскi, Kanstancin Astrožski, ), 1460 m. kovo 2 d. Volynėje, Ostrogo pilyje –  1530 m.  rugsėjo 11 d.) – Lietuvos didysis etmonas, Trakų vaivada (nuo 1522 m.), Vilniaus kaštelionas (nuo 1511 m.). Palaidotas Kijevo Pečorų lauros Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų („Uspenjės“) cerkvėje.
Valstybės tarnyba
1497 m. buvo paskirtas LDK didžiuoju etmonu, pradėjo eiti svarbias administracines pareigas Podolėje ir Volynėje.
1500 m. liepos 14 d. mūšyje prie Vedrošos jo vadovauta kariuomenė skaudžiai pralaimėjo gausesnei Maskvos valstybės kariuomenei. Pats Ostrogiškis priešų buvo paimtas į nelaisvę. Tai buvo didžiausia iki tol Maskvos pergalė prieš LDK.
1507 m. rugsėjo 25 d. Ostrogiškiui Žygimantas Senasis grąžino atimtą etmono pareigybę, pavedė eiti Volynės maršalo bei Lucko seniūno pareigas, de facto paskiriant monarcho vietininku pietvakarinėse LDK žemėse.
Būdamas etmonu vadovavo 33 mūšiams, iš kurių pralaimėjo tik du (Vedrošos 1500 m.). Prieš Krymo totorius laimėjo Slucko mūšį 1507 m., Višnioveco mūšį 1512 m., Kameneco mūšį 1527 m., o prieš Maskvą - Oršos mūšį 1514 m.
Šeima
Konstantinas Ostrogiškis buvo vedęs du kartus. Jo pirmąja žmona 1509 m. tapo kunigaikštytė Tetiana Alšėniškė (m. 1522), Lucko seniūno ir Voluinės žemės maršalkos, kunigaikščio Simono Alšėniškio (m. 1505) ir Anastasijos Semenivnos Zbaražskos dukra. Sūnus – Vinicos, Braclavo ir Zvenigorodo (1530–1539 m.) vietininkas Illia Konstantinovičius Ostrogiškis.
1522 m. Konstantinas Ostrogiškis antrą kartą vedė kunigaikštytę Aleksandrą Semenivną Slucką (m. po 1556), kunigaikščio Semeno Michailovičiaus Sluckio (1481–1503) dukterį. Sūnus – Vladimiro seniūnas ir Volynės žemės maršalka (1550–1608 m.), Kijevo vaivada (1559–1608 m.) Konstantinas Konstantinovičius Ostrogiškis (1526–1608 m.).
Kazimieras Kepežinskas
Kazimieras Kepežinskas (g. 1937 m. sausio 10 d. Pribonyse, Onuškio valsčius) – Lietuvos geologas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Biografija
1960 m. baigęs Maskvos universitetą iki 1962 m. jame dirbo. 1962–1992 m. dirbo Novosibirsko (Rusija) geologijos ir geofizikos institute, 1992–2000 m. – Lietuvos geologijos institute. 1976 m. geologijos ir mineralogijos mokslų daktaras.
Mažoji Paluknė
Mažoji Paluknė – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Luknių.
Taburetės ugnikalnis
Taburetės ugnikalnis  – ugnikalnis rytinėje Salvadoro dalyje, Usulutano departamente, toje pačioje juostoje kaip San Migelio ir San Visentės ugniklaniai, šiek tiek į vakarus nuo Usulutano ugnikalnio. Aukštis 1172 m. Krateris gerai išsilaikęs, 150–300 m skersmens.
Dryžuotasis plunksnuolis
Dryžuotasis plunksnuolis (Mangora acalypha) – kryžiuočių (Araneidae) šeimos vorų rūšis.
Tai 3-6 mm dydžio vorai, kurių galvakrūtinė gelsvai žalsva ir juodu išilginiu dryžiu. Pilvelis pailgai ovalinis, rausvai rudas, su juodu lapo pavidalo piešiniu, kuris plačiais baltais apvadais.
Vorai dirvos paviršiuje, ant žemų augalų, krūmų įsirengia horizontalų tinklą. Nuo kitų vorų tinklų atskiriamas pagal didžiausią spindulių skaičių (dažniausiai 50-60), sutvirtinimo zona susideda iš 10-12 eilių, su aiškia laisvąja zona. Lipnūs siūlai yra gana arti vienas kito (1 mm) ir priskaičiuojama 50-60 viename sektoriuje. Voras slėptuvės nedaro, dažniausiai laikosi tinklo centre. Sudrebinus tinklą, nukrenta saugos siūlu. Liepos mėn. jau išsirita pirmieji jaunikliai, bet iki žiemos paauga nedaug. Vorai peržiemoja pasislėpę samanose, detrite, ir išlenda labai anksti pavasarį.
Rūšupiai
Rūšupiai – dvi gyvenvietės, esančios į rytus nuo Skuodo:
Garliava
Garliava – miestas Kauno rajono savivaldybėje, 10 km į pietus nuo Kauno centro. Garliavos seniūnija ir Garliavos apylinkių seniūnijos centras. Miesto centre stovi Garliavos Švč. Trejybės bažnyčia (pastatyta 1809 m.), veikia Kauno rajono savivaldybės viešoji biblioteka, paštas, kultūros centras (nuo 1958 m.), krašto muziejus (įkurtas 1998 m.), viešbutis. Koplytstulpiai knygnešiams (tautodailininkas A. Fokas), pasipriešinimo aukoms (prie gimnazijos; tautodailininkas Adolfas Teresius), stovi medinis Lietuvos šimtmečio paminklas (Lietuvos šimtmečio vardu pavadintame parke).
Etimologija
Dvarininkas Juozas Godlevskis, laikomas gyvenvietės įkūrėju XIX a., ją pavadino Godlewo (Godleva arba Godlevas). Tačiau jau XX a. pradžioje lietuviai ėmė keisti priebalsių junginį dl į įprastesnį rl, kad būtų lengviau ištariama forma (Gorliava, Garleva). 1925 m. leidinys „Lietuvos apgyventos vietos“ jau pateikia lytį Garliava, kuri nusistovėjo visuotinai. Taigi, Garliava – dvarininkinis vietovardis. Kai dėl paties asmenvardžio kilmės, jis sietinas su – „herbas, emblema“.
Legenda pasakoja, kad šiose vietose dvarininkas Juozas Godlevskis apsistojo neatsitiktinai. Anksčiau čia neba buvusi neįžengiama pelkė, ir dvarininkas čia įklimpęs su arkliais ir baisiai persigandęs, ėmęs dievo maldauti, kad jį išgelbėtų, ir pažadėjo, kad jei liksiąs gyvas, toje vietoje pastatysiąs bažnyčią.
Geografija
Miestas įsikūręs į pietus nuo Kauno, prie senojo kelio link Marijampolės ir Prienų. Pro miestą teka upelis Maišys, patvenktas ties Veiverių gatve. Šalia upelio įrengtas miesto parkas.
Istorija
XVIII a. pabaigoje Garliavos krašto centras buvo Jonučiuose (3 km nuo Garliavos). Garliava išaugo iš gatvinio kaimo, kuris pradėjo kurtis XIX amžiaus pradžioje prie naujai nutiesto kelio grafo Juozo Godlevskio žemėje. Per Garliavą ėjo svarbus pašto kelias Kaunas-Marijampolė-Varšuva. Juozas Godlevskis, kuris po Trečiojo Respublikos padalijimo supirko daugelį Užnemunės žemių, 1809 m. pastatė bažnyčią (pagal legendą, įamžinti savo išsigelbėjimui nuo toje vietoje puolusio plėšiko) ir savo garbei vietovę pavadino Godlewo – šie metai laikomi Garliavos įkūrimo data. J. Godlevskis pastatė ne tik katalikams, bet ir evangelikams liuteronams bažnyčias (Garliavos evangelikų liuteronų bažnyčią XXI a. liuteronai pardavė), o žydams – sinagogą. Garliava XIX a. pradžioje išaugo į miestelį, išsiplėtusį abiejose kelio pusėse. 1812 m. vasarą pro Garliavą pravažiavo ir senuosiuose valsčiaus valdybos namuose buvę apsistojęs Napoleonas, kurio armijos štabas buvo netoli Garliavos.
1826 m. rugpjūčio 15 d. buvo įkurta Garliavos parapija, (Jonučiuose liko parapijos kapinės (dab. Jonučių kapinės)). 1827 m. Garliavoje buvo 12 namų ir 160 gyventojų, o 1890 m. – jau 94 namai ir 1125 gyventojai. 1889 m. Garliavos parapiją sudarė 41 kaimas ir 33 dvarai bei palivarkai. Parapijos teritorijoje gyveno 11912 katalikų, 2218 žydų ir 71 liuteronas. XIX a. Garliava buvo kaimas Marijampolės apskrities Fredos valsčiuje.
Tautinis lietuvių atgimimas gana anksti išjudino Garliavą ir jos apylinkes. Garliaviškis vaistininkas Kazys Aglinskas (1851–1924 m.), mokytojai Juozas Andziulaitis-Kalnėnas, Ksaveras Sakalauskas-Vanagėlis, Jonas Mačys-Kėkštas ir kiti knygnešiai buvo sudarę lietuviškos spaudos mylėtojų ir platintojų draugiją, skleidė lietuvišką žodį. Pas K. Aglinską dažnai lankydavosi Jonas Basanavičius.
Garliavoje buvo jaučiami 1863 m. sukilimo atgarsiai. 1863 m. vasario 1 d. kunigas Motiejus Radziukynas bažnyčioje perskaitė sukilimo manifestą ir už tai buvo ištremtas į Sibirą.
1904 m. Garliavoje buvo įkurta pirma vartotojų draugija „Vyturys“. 1905 m. įkurta parapijos biblioteka, veikė arbatinė, kepykla, buvo rengiami vieši vaidinimai. 1905 m. revoliuciniai įvykiai Rusijoje ir Lietuvoje paskatino ir garliaviečius bei apylinkių gyventojus lietuvius pasipriešinti caro valdžiai. Liepos mėnesį miestelio valdyboje buvo sunaikinti valdiški raštai rusų kalba, skelbimai ir iškaba. Kovo 3 d. 1000 garliaviečių pasirašė peticiją carui, joje reikalavo sąžinės, žodžio, spaudos, susivienijimų ir tikėjimo laisvės, leisti lietuviams užimti Lietuvoje valdišką tarnybą, siekė, kad teismuose ir mokyklose būtų vartojama lietuvių kalba ir kt.
1908 m. Garliavoje atidarytas kino teatras, kuris buvo pirmasis Lietuvos provincijoje. 1909 m. Amerikos lietuvis operatorius A. Račiūnas pirmą kartą kino juostoje užfiksavo Garliavos vaizdus. Garliavoje gimė žymus tarpukario Lietuvos operatorius Alfonsas Žibas.
Crystal Palace SC
„Crystal Palace Sports Club“ – Šri Lankos futbolo klubas.
Garliava
Istorija
Per Pirmąjį pasaulinį karą, vykstant mūšiams prie Garliavos, buvo susprogdinti bažnyčios bokštai, suskilo sienos, sudegė visi klebonijos pastatai. Iki 1923 m. bažnyčia buvo suremontuota, o 1935 m. pagal architekto Stasio Kudoko projektą atstatyti ir bokštai. Bažnyčioje buvo įrengti elektriniai vargonai – vieni pirmųjų Lietuvoje.
Crystal Palace SC
Istorija
Klubo ištakos siekia  m.
Garliava
Istorija
1918 m. vasario 16 d. paskelbus Lietuvos valstybingumo atkūrimą, 1918–1920 m. nemažai garliaviečių savanoriais įstojo į Lietuvos kariuomenę. Žuvusiųjų savanorių atminimas įamžintas prie bažnyčios pastatytame paminkle.
Tarpukariu Garliava buvo valsčiaus centras. 1923 m. Garliavoje buvo 116 sodybų ir 936 gyventojai, kurių 65 proc. buvo žydai, 30 proc. – lietuviai, 5 proc. – kitų tautybių žmonės. Išgrįsta akmenimis centrinė Vytauto gatvė, pastatyta daug valdiškų ir privačių namų, valsčiaus būstinė (dab. Vytauto gatvės Nr.68). Kelio atkarpa tarp Kauno ir Garliavos tapo intensyviausiu eismo ruožu Lietuvoje. 1929 m. prie Garliavos pastatytas viadukas. 1939 m. Garliavoje gyveno ~1300 gyventojų. Miestelyje buvo valsčiaus savivaldybė, sveikatos punktas, paštas, vaistinė, dvi pradžios mokyklos, smulkaus kredito bankas, du garo malūnai, vilnų karšykla-verpykla, aliejaus spaustuvė, odų apdirbimo dirbtuvė. Beveik kas antrame name centrinėje Vytauto gatvėje buvo arba parduotuvė, arba restoranas-arbatinė. Garliavoje veikė gausus šaulių būrys, gaisrininkų komanda, tautininkų, jaunalietuvių, jaunųjų ūkininkų būrelis, pavasarininkų, skautų draugijos, taip pat katalikiškos pakraipos Šv. Juozapo, moterų katalikių, angelaičių ir kt. draugijos.
Okupacijų metais Garliava ir jos gyventojai labai nukentėjo. Vokiečių okupantai 1941 m. rugpjūčio 28 d. Rinkūnuose, netoli Jiesios, sušaudė Garliavos gyventojus – žydus. Sovietinės okupacijos metais 1941 m. birželio 14 d. ir 1948–1949 m. šimtai garliaviečių buvo ištremti į Sibirą.
Pokario metais Garliavos apylinkėse vyko aktyvi rezistencinė kova. Čia veikė Lietuvos partizanų Tauro apygardos Birutės rinktinė (vadas Juozas Lukša). Žymesni partizanų susirėmimai su stribais ir enkavedistais vyko 1945 m. kovo 5 d. ties Jurginiškių kaimu, o 1946 m. pabaigoje – ties Juodgiriu, kur enkavedistai ir stribai užpuolė partizano Žvangučio keliolikos vyrų būrį. Nukovę 23 užpuolikus, partizanai pasitraukė, tačiau žuvo Žvangutis ir 6 kovotojai. Dabar šioje vietoje Lietuvos tremtinių sąjungos Garliavos skyriaus iniciatyva pastatytas koplystulpis lietuvių tautos kančiai atminti. Skulptorius – A. Teresius. Žuvusiųjų partizanų kūnai buvo vežami į Garliavos „stribyno“ kiemą atpažinimui ir patyčioms. 1951 m. rugsėjo 4 d. Pabartupyje, netoli Garliavos, žuvo legendinis partizanų vadas Juozas Lukša. Jam atminti 1989 m. viena Garliavos gatvių pavadinta J. Lukšos vardu, o Garliavos mokyklai 1994 m. suteiktas J. Lukšos vardas.
Garliavoje po karo kūrėsi grįžę iš Sibiro tremtiniai ir pokario rezistencijoje dalyvavę įvairių Lietuvos vietovių kovotojai bei jų ryšininkai. Lietuvių kankinių atminimui slapta kryžius statė P. Petraitis, V. Švirinas, P. Blaževičius ir kt. Už antisovietinę veiklą buvo įkalinta Jadvyga Bieliauskienė. Aktyviausiai sovietinės okupacijos metais priešinosi Garliavos bažnyčia (klebonas kun. T. Dumbliauskas, kunigai V. Stakėnas ir V. Prajara). Čia buvo platinama Lietuvos katalikų bažnyčios kronika. Visoje Lietuvoje garsėjo vienuolės vargonininkės sesers Inocentos Zuzanos Miliūtės vadovaujamas bažnyčios choras. Garliavietis Saulius Kelpša tarybinės okupacijos metais buvo slapta iškėlęs lietuvišką Trispalvę.
1958 m. gegužės 15 d. suteiktos miesto tipo gyvenvietės teisės. Sovietmečiu pastatyta remonto mechaninė gamykla, Rokų keramikos gamyklos cechas, Žemės ūkio gamybinių pastatų rekonstravimo ir projektavimo institutas.
Atgimimo laikotarpiu (1988–1990 m.) Garliavos gyventojai aktyviai įsijungė į atgimimo judėjimą. 1988 m. vasarą Garliavoje įsikūrė Sąjūdžio grupė, labai aktyviai vadovaujama Ričardo Gudaičio. Sąjūdžio veiklą rėmė klebonas monsinjoras Andrius Gustaitis.
1994 m. patvirtintas Garliavos herbas.
Kultūra ir švietimas
thumb|right|250px|[[Garliavos vidurinė mokykla]]
Švietimo įstaigos:
Kauno rajono savivaldybės viešoji biblioteka įsteigta 1955 m. Bibliotekos 17 žmonių kolektyvas aptarnauja Garliavos gyventojus, koordinuoja 33 bibliotekos filialų darbą. Bibliotekoje yra 75 000 knygų, 33 000 skaitytojų (2000 m. duomenys). Veikia Interneto svetainė, užsienio kalbų, muzikos ir meno skaityklos.
Garliavos kultūros centras įkurtas 1958 m. Kultūros centre veikia 14 meno kolektyvų, juose dalyvauja apie 300 saviveiklininkų. Kasmet vyksta tradiciniai renginiai: vaikų dainos festivalis „Dainuoju tėviškėlei“, Atvelykio šventė, Meno dienos, vaikų tautinių šokių festivalis Garliavos prizui laimėti, Joninių šventė, tautodailės bei profesionalių dailininkų parodos.
Garliavoje veikia 14 meno mėgėjų kolektyvų, juose dalyvauja per 300 dalyvių. Tai mišrus choras, merginų choras, folkloro ansamblis, du vaikų tautinių šokių kolektyvai, dailės studija, vaikų estetinio lavinimo šeštadieninė mokyklėlė, ritminių šokių grupės ir kt. thumb|right|250px|[[Garliavos sporto ir sveikatingumo kompleksas|Sporto centras Vasario 16-osios g.]] Garliavos krašto muziejus yra Jonučių vidurinėje mokykloje. Muziejus įkurtas 1998 m. balandžio 21 d. Gausūs eksponatai pasakoja apie Garliavos įkūrėją J. Godlevskį, istorinę krašto praeitį, įžymiuosius garliaviečius: Kazį Aglinską – vaistininką ir kultūros veikėją, Oną Nebelytę-Jankauskienę – gailestingąją seserį, Roką Šliūpą – Lietuvos Raudonojo Kryžiaus įkūrėją, Juozą Gabrį-Paršaitį – kultūros veikėją ir diplomatą. Muziejuje gausu istorinės medžiagos apie pokario rezistencijos kovas, atgimimo laikotarpį ir miesto nūdieną.
2011 m. pastatytas modernus Sporto ir sveikatingumo kompleksas (Kauno rajono arena).
Tautosaka
Vokiečių kalbininkai Augustas Leskynas ir Karlas Brugmanas 1882 metais išleido knygą „Litauische Volkslieder und Märchen“, kurioje K. Brugmanas užrašė nemažai tautosakos iš Garliavos apylinkių ir aprašė vietinę tarmę. 1909 m. Garliavoje J. Basanavičius fonografu į volelius iš Anastazijos Katiliauskaitės ir Elzbietos Vyšniauskaitės įrašė tris liaudies dainas „Ant kalnelio šaltinėlis“, „Tykus buvo vakarėlis“ ir „Šią naktelę per naktelę". Tai seniausi žinomi Garliavoje padaryti garso įrašai.
Ūkis
Garliavoje veikia 37 pramonės įmonės. Stambiausios iš jų: AB „Gamega“, remontuojanti žemės ūkio techniką; UAB „Kamesta“, statanti hidroįrenginius, kelius, tiltus ir kt.; UAB „Komunalinių paslaugų centras“, teikianti komunalines paslaugas; „Garlita“ ir kitos.
Pagojis
Pagojis (arba Pagojys, Pagojus, Pagojė, Pagojai) – taip vadinami vietovardžiai:
Konvekcija
Konvekcijos rūšys
Laisvoji (natūralioji). Laisvoji konvekcija skysčiuose arba dujose, kai jų dalelės juda dėl skirtingos vienos ar kitos medžiagos temperatūros ir tankio įvairiose vietose. Šiai konvekcijai labai svarbi gravitacija.
Konvekcijos praktinė reikšmė
Puodai, arbatinukai, keptuvės visada šildomi iš apačios, o šaldytuvo šaldymo elementas įrengiamas viršuje. Konvekcijos principu gali būti sumontuotas nedidelių namų centrinis šildymas. Katile šildomas vanduo plečiasi, jo tankis mažėja, ir šiltas vanduo vienais vamzdžiais kyla aukštyn, o atvėsęs kitais bėga žemyn. Todėl šildymo sistemoje vanduo gali cirkuliuoti be siurblių. Konvekcijos būdu atmosferoje pernešami didžiuliai oro srautai, kartu ir milžiniški energijos kiekiai.
Toks paprastas Žemėje procesas – degimas – negali vykti, nesant konvekcijos: liepsna, uždegta nesvarumo sąlygomis, greitai užgęsta, nes, nevykstant konvekcijai, iš degimo zonos nepašalinami degimo produktai, taip pat į degimo zoną nepatenka deguonis.
Narvydžiai
Narvydžiai – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Skuodo, prie sienos su Latvija. Valstybių siena eina Bartuvos intaku – Apšės upe. Seniūnaitijos centras. Veikia Skuodo Bartuvos vidurinės mokyklos pradinio ugdymo skyrius, Narvydžių (Skuodo) kapinės. Kolektyviniai sodai.
Giraičiai (Elektrėnai)
Giraičiai – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 7 km nuo Ausieniškių.
Narvydžiai
Etimologija
Pavadinimas kilo iš asmenvardžio Narvydis daugiskaitinės formos. Rašytiniuose šaltiniuose rašomas Narwidy, Narwidze, Нарвиды.
Geografija
Kaimas plyti Latvijos pasienyje, Apšės kairiajame krante. Šiaurės rytiniame pakraštyje stūkso Indrėkiškės miškas, nuo kurio kaimą skiria Lendimo upelis. Žemės ribojasi su Trūbakiais, Pakalniškiais, Didžiaisiais Rūšupiais.
Istorija
Kaimas susikūrė XV a. – XVI a. pr. Priklausė valstybiniam (karališkajam) dvarui. Pirmąkart paminėtas 1568 m. rugpjūčio 8 d. dovanojimo rašte, kuriuo Žygimantas Augustas Narvydžius dovanojo Žemaičių seniūnui Jonui Chodkevičiui. XVI a. Narvydžiai priklausė Viešvėnų, nuo XVI a. antrosios pusės – Skuodo valsčiui.
Karo tribūnas
Karo tribūnas  – Senovės Romos pareigūnas, kuris buvo karinis valdininkas legione ar civilinėse institucijose.
Narvydžiai
Istorija
XV–XVIII a. kaimas turėjo kapines. Jas uždarius, kaimo pakraštyje, arčiau Skuodo apie 1795 m. įrengtos Skuodo parapijos kapinės.
Karo tribūnas
Tradiciškai jauni vyriškiai, turėję senatoriaus rangą, būdami maždaug dvidešimties metų, siekdavo karo tribūno pareigų. Atitarnavę karo tribūnu jie pradėdavo „garbės kelią“ (cursus honorum) – kelionę karjeros laiptais senatorių pareigose.
Narvydžiai
Istorija
1846 m. buvo 33 dūmai. Jų skaičiumi Narvydžius valsčiuje lenkė tik Rūšupių ir Kulų kaimai bei Lenkimų miestelis. XIX a. kaimo žemių rytiniame pakraštyje susikūrė Andreikiškių (Indreikiškės) užusienis, kuriame vėliau įkurtas palivarkas. 1870 m. Narvydžių kaimui su Andreikiškių užusieniu priklausė 881 žemės rėžis, už kuriuos 138 prievolininkai atlikinėjo atodirbio prievolę valstybiniam Skuodo dvarui.
Karo tribūnas
Ankstyvojoje respublikoje
Respublikos laikais kiekviename legione būdavo šeši paskirti karo tribūnai. Vienu metu vadovaudavo du tribūnai, po tam tikro laikotarpio vyresniais tapdavo kiti du ir t. t. Karo tribūnais tapdavo Senato paskirti senatoriaus rango vyriškiai. Šį postą galėdavo užimti tie, kurie priklausė valdančiam sluoksniui, gabumų niekas netikrindavo.
Narvydžiai
Istorija
1923 m. buvo 148 ūkiai (ūkių skaičiumi Kretingos apskrityje Narvydžiai buvo pirmi, gyventojų skaičiumi – ketvirti), atidaryta pradinė mokykla.
Karo tribūnas
Ankstyvojoje respublikoje
Ankstyvosios respublikos laikais karo tribūnus kartais išrinkdavo kasmet renkamais konsulais, vadovavusiems Romos valstybei. Tokius konsulus vadindavo konsuliniais tribūnais, Tribuni militum consulari potestate 'karo tribūnai su konsulo valdžia'. Taip vietoj dviejų įprastinių konsulų metams išrinkdavo 4–6 karo tribūnai. Kam taip būdavo daroma nėra aišku, nors Titas Livijus teigė, kad kalta buvo klasinė kova Romos visuomenėje – patricijai labiau mėgo suteikti valdžią konsulams, o plebsas – karo tribūnams. Konsulinių tribūnų institucija išnyko po 366 m.p.m.e.
Narvydžiai
Istorija
1932 m. kaime rastas XVII a. sidabro monetų lobis.
Karo tribūnas
Po Marijaus reformos
Marijaus reformos sukūrė profesionalios kariuomenės sistemą, legionams ėmė vadovauti legionų legatai. Į legionus ir toliau skirdavo šešis karo tribūnus, bet jų pareigos ir atsakomybė pasikeitė:
Narvydžiai
Istorija
Pokariu apylinkėje veikė Lietuvos partizanai. 1948 m. jie nukovė okupantų koloborantus, apylinkės pirmininką K. Danėlą, jo dukterį klubo-skaityklos vedėją, kaimo aktyvistą P. Karaziną. Dalis gyventojų buvo ištremta į Sibirą.
Nuo 1949 m. kaimas buvo „Narvydžių“ kolūkio centrinė, vėliau – „Laisvės“ kolūkio pagalbinė gyvenvietė (iki 1991 m.).
Itabuna
Itabuna  – miestas šiaurės rytų Brazilijoje, Bahijos valstijoje, sudaro konurbaciją su Iljeusu. Geležinkelis į Iljeuso uostą. Žemės ūkio produkcijos perdirbimas. Svarbus kakavos auginimo regiono prekybinis centras. Amatinė kilimų, kepurių, krepšių gamyba.
Istorija
Gyvenvietė įkurta 1867 m., o 1910 m. jai suteiktas miesto statusas ir ji atskirta nuo Iljeuso.
Marijona Batutytė
Marijona Batutytė-Tatarūnienė (g. 1949 m. spalio 20 d. Kaune) – Lietuvos tinklininkė.
Biografija
1977 m. baigė Lietuvos Kūno kultūros institutą.
Ropliai
Ropliai (Reptilia) – stuburinių gyvūnų klasė.
Virškinimo organai
Burnos ertmėje nedaug liaukų (tarp jų šiek tiek nuodų), jos stambesnės už varliagyvių. Liežuvis išsivystęs gerai. Gyvatės ir daugelis driežų liežuvį gali išmesti toli. Chameleonų liežuvis lipnus ir žaibiškai jį išsviedžia gaudydami vabzdžius. Be to, gyvačių žandų aparato kaulai sujungti taip, kad jos gali labai plačiai išsižioti ir praryti didelį grobį. Krokodilai ir vėžliai turi gomurikaulį, kuriame yra atskiri kvėpavimo takai ir stemplė. Todėl vėžliai be jokių sunkumų gali kvėpuoti ėsdami, o vandenyje iki akių ir šnervių panirę krokodilai – kvėpuoti. Dantys dažniausiai vienodos formos – kūgiški. Daugumos roplių dantys priaugę prie kaulų, keičiami daug kartų. Skrandis raumeningas, gerai išsivystęs. Gyvačių skrandis ištįsęs, į jį ties žarnos pradžia atsiveria kepenų ir kasos ištekamieji latakai. Žarnynas panašus į varliagyvių, bet jau yra aklosios žarnos užuomazgos. Žarnynas baigiasi kloaka.
Roplių sistematika
Dabartiniai ropliai skirstomi į 4 būrius:
Lietuvos ropliai
Lietuvoje randamos 7 roplių rūšys, kurios priklauso dviem būriams: vėžlių (Testudines) ir žvynaroplių (Squamata):
Romas Batūra
Romas Batūra (1937 m. kovo 15 d. Tauragėje – 2021 m. vasario 2 d. Vilniuje ) – Lietuvos istorikas, humanitarinių mokslų daktaras.
Mokslas (leidykla)
„Mokslas“ – Lietuvos valstybinė mokslinės literatūros leidykla, veikusi 1975–1992 m. Vilniuje.
Istorija
Įkurta perėmus dalį Minties leidyklos redakcijų. 1976 m. prie jos prijungta Vyriausioji enciklopedijų redakcija, kartu veikė iki 1981 m. 1992 m. leidykla „Mokslas“ sujungta su Valstybine enciklopedijų leidykla ir pavadinta Mokslo ir enciklopedijų leidykla (nuo 1997 m. – Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas). Per metus išleisdavo apie 260 knygų 2,55 mln. egz. tiražu.
Romas Batūra
Biografija
1993 m. gruodžio mėn. – 2000 m. Sąjūdžio tarybos pirmininkas. Buvo Lietuvos kultūros fondo prezidiumo narys, Lietuvos aukštųjų mokyklų mokslo darbų „Istorija“ redakcinės kolegijos narys, Visuotinės lietuvių enciklopedijos bendradarbis.
Žmona Jūratė, sūnus Šarūnas.
Mokslinė veikla
Svarbiausiame veikale „Lietuva tautų kovoje prieš Aukso ordą“ pirmąkart ištyrė Lietuvos santykius (iki 1363 m.) su mongolais – totoriais. Spaudai lietuvių kalba parengė (iš lotynų kalbos vertė Leonas Valkūnas) Petro Dusburgiečio „Prūsijos žemės kroniką“ (1985 m.).
Tlinkitų kalba
Tlinkitų kalba – atapaskų kalbų grupei priskiriama kalba, vartojama indėnų tlinkitų, gyvenančių Aliaskos ir Britų Kolumbijos pakrančių srityse. Kalba sparčiai nykstanti, skirtingais duomenimis ja kalba 800–1400 žmonių. Beveik visi gyventojai dvikalbiai (kalba angliškai).
Apytiksliai išskiriami 5 tlinkitų kalbos dialektai, kurie tarpusavyje suprantami. Kalba turi sudėtingą fonologiją.
Ankstyvieji tlinkitų kalbos užrašai daryti rusų misionierių, todėl užrašyti kirilica. Vėliau antropologai naudojo įvairius skirtingus lotyniško užrašymo variantus.
Vladislavas Domarkas
Vladislavas (Vladas) Domarkas (1939 m. rugpjūčio 17 d. Vėlaičiuose, Kartenos valsčius, Kretingos apskritis – 2016 m. vasario 29 d. Kaune) – radijo inžinierius, Lietuvos mokslo, partinis, politinis bei visuomenės veikėjas.
Replikacija
thumb|right|300px|DNR replikacija – iš vienos spiralės susidaro dvi Replikacija – DNR sintezė, vykstanti prieš ląstelės dalijimąsi. Dėl DNR sintezės padvigubėja ląstelės genomas ir sudaromos salygos susidaryti dviem genetiškai identiškoms dukterinėms ląstelėms.
Vladislavas Domarkas
Biografija
1945–1956 m. mokėsi Balsiškių pradinėje ir Kartenos vidurinėje mokykloje. 1961 m. Kauno politechnikos instituto (KPI) Elektrotechnikos fakultete su pagyrimu baigė radiotechnikos specialybę.
Replikacija
Replikacija vyksta tiek eukariotų, tiek prokariotų ląstelėse, tačiau mechanizmas ir sintezės greitis skiriasi.
Istorija
1958 m. Mezelsonas (Meselson) ir Stalis (Stahl) įrodė, kad replikacija yra pusiau konservatyvus procesas. Tai reiškia, kad kiekviena nauja spiralė turi vieną seną ir vieną naują grandines. Tokių rezultatų buvo pasiekta pasitelkiant sunkesnius (15N) azoto izotopus.
Vladislavas Domarkas
Biografija
1961–1967 m. KPI Ultragarso laboratorijos inžinierius, 1963–1966 m. aspirantas. Nuo 1967 m. KPI Radioelektronikos fakulteto dėstytojas, 1969 m. docentas. 1977 m. technikos mokslų daktaras. 1977–1978 m. stažavo Kalifornijos Santa Barbaros ir Stanfordo universitetuose (JAV). 1979–1980 m. Radijo prietaisų katedros vedėjas. 1980–1983 m. KPI mokymo ir auklėjimo reikalų prorektorius. Nuo 1981 m. profesorius. 1983–1992 m. KPI (nuo 1990 m. KTU) rektorius. Nuo 1985 m. LSSR mokslų akademijos (LMA) narys korespondentas.
Nuo 1971 m. SSKP narys. 1985–1990 m. LSSR Aukščiausiosos Tarybos deputatas, 1989–1990 m. Prezidiumo narys. 1986–1989 m. LKP CK narys, 1989–1990 m. savarankiškos Lietuvos komunistų partijos narys.
1992–1993 m. KTU Radioelektronikos fakulteto Teorinės radiotechnikos katedros profesorius. 1993–1994 m. LR užsienio reikalų ministro Povilo Gylio pavaduotojas. 1994 m. suteiktas nepaprastojo pasiuntinio ir įgaliotojo ministro diplomatinis rangas. 1994–1996 m. Adolfo Šleževičiaus ir Mindaugo Stankevičiaus Vyriausybėse – LR švietimo ir mokslo ministras. Nuo 1997 m. KTU Socialinių mokslų fakulteto Viešojo administravimo katedros dėstytojas, profesorius, 2001–2009 m. šios katedros vedėjas, 2009–2013 m. profesorius. Nuo 2011 m. LMA tikrasis narys, nuo 2014 m. narys emeritas. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.
Žmona Stanislova Domarkienė (1940–2015). Vaikai Andrius Domarkas (g. 1969) ir Evelina Domarkaitė-Meilienė (g. 1973).
Mokslinė veikla
Svarbiausi darbai iš ultragarsinių ir pjezoelektrinių matavimo keitiklių. Parašė apie 150 mokslinių straipsnių, 50 išradimų autorius.
Replikacija
Savybės
Replikacija:
Užluobė
Užluobė – kaimas Skuodo rajono savivaldybėje, į pietryčius nuo Skuodo. Seniūnaitijos centras. Pro kaimą teka Raudonupis, kuris už 2 km į šiaurę įteka į Luobą. Yra Užluobės Lurdas.
Replikacija
Savybės
Prokariotuose DNR replikacija vyksta 106 bazių porų per minutę greičiu, eukariotuose – 500–5000 bazių porų per minutę greičiu.
Užluobė
Etimologija
Netoli nuo kaimo teka Luoba (upė), pagal kurią ir pavadintas kaimas.
Replikacija
Mechanizmas
DNR replikacija vyksta trim pagrindiniais etapais:
Užluobė
Istorija
1949 m. sausio 15 d. MGB Skuodo vls. poskyrio kareiviai ir stribai kaime surengė pasalą, į kurią pateko ir per susišaudymą žuvo Žemaičių apygardos Alkos rinktinės Ylakių kuopos partizanė Bronislava Pocienė.
Replikacija
Mechanizmas
Replikacija tos pačios DNR molekulės skirtingose grandinėse vyksta skirtingai dėl skirtingų grandinių krypčių. Viena jų (5'->3' grandinė) vadinama pirmaujančia grandine – jos dvigubėjimas vyksta nenutrūkstamai. Kitos grandinės dvigubėjimas vyksta fragmentiškai – iš pradžių daugelyje vietų sudaromi maži DNR grandinės gabalėliai (jų ilgis būna nuo 1000 iki 2000 nukleotidų bakterijose ir nuo 100 iki 400 nukleotidų eukariotuose), vadinami Okazakio fragmentais, kurie vėliau sujungiami į vientisą darinį papildomų fermentų pagalba. Ši grandinė vadinama atsiliekančia arba vėluojančia grandine.
Hideo Hašimoto
(g. 1979 m. gegužės 21 d.) – japonų futbolininkas, rungtyniavęs Japonijos rinktinėje.
Nacionalinėje komandoje žaidė 2007–2010 m., su ja dalyvavo 2007 m. AFC Azijos taurės turnyre.
Pamiškiai (reikšmės)
Pamiškiais vadinami kaimai:
1843 m.
1843 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
Lace and Whiskey
Lace and Whiskey – studijinis JAV roko muzikos atlikėjo Alice Cooper albumas, išleistas kompanijos Warner Bros. 1977 metais. Iki tol jis buvo žinomas kaip niūrios muzikos kūrėjas, tačiau šis albumas buvo netikėtas posūkis į visai kitą muzikos stilių. Tai nesukėlė gerbėjų susižavėjimo, tačiau sulaukė teigiamų vertinimų iš kitų muzikantų, o Frankas Sinatra net yra atlikęs vieną iš populiariausių albumo dainų “You and Me“. Tuo pačiu šis albumas reiškė galutinį Alice Cooper, kaip grupės, iširimą.
Albumas JAV Billboard tope pasiekė 42-ą vietą, o vienintelis singlas “You and Me“ – 9-ą.
Dainos
Visas albumo dainas parašė Alice Cooper, Dick Wagner ir Bob Ezrin, išskyrus pažymėtas papildomai.
Stanislova Domarkienė
Stanislava Sakalauskaitė-Domarkienė (1940 m. balandžio 21 d. Talkoniuose, Pumpėnų valsčius, Panevėžio apskritis – 2015 m. rugsėjo mėn. Kaune) – Lietuvos gydytoja kardiologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė, profesorė.
Biografija
1946–1957 m. mokėsi Pumpėnų vidurinėje mokykloje. 1957–1963 m. studijavo Kauno medicinos instituto (KMI) Gydomajame fakultete. 1963–1966 m. KMI Higienos katedros aspirantė.
Tyrė išeminės širdies ligos riziką ir korekcijos galimybes. Paskelbė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių.
Lietuvos kardiologų draugijos, Lietuvos universitetų moterų asociacijos, Europos kardiologų draugijos (nuo 1994 m.), Lietuvos mokslininkų sąjungos narė.
Oravos tvenkinys
Oravos tvenkinys  – tvenkinys šiaurės Slovakijoje, Žilinos krašte, Beskidų kalnų apsuptyje. Tai didžiausias vandens telkinys šalyje. Sudarytas 1941–1953 m. patvenkus Oravos upę ir užtvindžius ją sudarančių Baltosios ir Juodosios Oravų žiotis.
Dėl tvenkinio buvo iškeldinta keletas gyvenviečių, užlietas Namestovo istorinis centras. Tvenkinio vanduo suka 31 GWh galios Oravos hidroelektrinės turbinas. Tvenkinio pakrantės ir apylinkės yra populiari turistinė vieta.
Šilalės rajono apylinkės teismas
miniatiūra|250px|right|Teismo pastatas
Šilalės rajono apylinkės teismas – apylinkės teismas Lietuvoje. Teritorija – Šilalės rajono savivaldybė. 4 teisėjai.
Apeliacinė instancija – Klaipėdos apygardos teismas.
Adresas: Dvaro g. 9, Šilalė, LT-75133.
Istorija
1951 m. rugpjūčio 15 d. pradėjo veikti Šilalės rajono liaudies teismas. Jis buvo Klaipėdos srities Teisingumo ministerijos valdybos tvarkomasis organas. Teismas buvo įsikūręs mediniame pastate, stovėjusiame ant evangelikų liuteronų bažnyčios pamatų.
1989 metais teismas persikėlė į naujas patalpas, kurias teismui nuomojo Policijos komisariatas.
Teisme iki pat 1993 m. balandžio mėnesio dirbo tik vienas liaudies teisėjas. Daugėjant bylų, 1993 metais teisme jau dirbo 2, o 1994 m. – 3, įsteigta ir kitų teismo darbuotojų etatų.
1996 m. buvo įsteigtas ketvirtas teisėjo etatas. 4 teisėjai dirbo tik nuo 2005 m. gruodžio mėnesio iki 2006 m. rugpjūčio mėnesio.
Patrakė
Patrake vadinami kaimai:
Antoine Jordan
Karjera
Krepšininkas vasarą dalyvavo NBA vasaros stovyklose – bandė įsitvirtinti Vašingtono „Wizards“ komandoje, tačiau per 5 sužaistas rungtynes išviso tepelnė tik 3 taškus.
Valdovė
Valdovė – šachmatų figūra. Valdovė vaikšto taip kaip bokštas ir rikis kartu sudėjus (įstrižainėmis ir gulstinėmis).
Antoine Jordan
Karjera
Išvykęs iš Italijos A. Jordanas ilgai be klubo nebuvo ir 2007 m. pradžioje pasirašė vieno mėnesio kontraktą su „Šiaulių“ komanda. Tačiau aikštėje krepšininkas pasirodydavo tik epizodiškai, o jo statistiniai rodikliai nebuvo tokie kokių tikėtasi, tad pasibaigus mėnesio kontraktui, vasario 2 d. krepšininkas paliko „Šiaulius“.
Činameka
Činameka, arba El Pakajalis (El Pacayal) – ugnikalnis rytiniame Salvadore, San Migelio departamente, į šiaurę nuo San Migelio ugnikalnio, prie Činamekos miestelio. Aukštis 1300 m. Kaldera 2 km pločio, vakariniame šlaite iškilęs parazitinis Cerro el Limbo kūgis. Šiaurinėje pusėje veikia fumarolės.
Antoine Jordan
Karjera
2007 m. vasario 16 d. A. Jordanas tapo NBDL komandos Fort Worth „Flyers“ nariu. Pirmosiose savo rungtynėse krepšininkas žaidė 14 min. ir pelnė 5 taškus. Tačiau amerikietis praleidęs naujoje komandoje kiek daugiau nei mėnesį buvo atleistas.
Valdovė
Valdovė yra stipresnė už bokštą ir rikį kartu nes ją galima perkelti į kitą lentos vietą vienu ėjimu (rikiui bei bokštui reikia dviejų). Be to, rikis apribotas tik vienos spalvos langeliais.
Strategija
Anksti atakuojant valdove nepatyrusiam priešininkui įmanoma greitai pastatyti vaikišką matą, tačiau nuo to apsiginama ir atakuojanti valdovė tampa pažeidžiama silpnesnių priešininko figūrų. Todėl profesionalai partijos pradžioje paprastai aktyviai valdove nežaidžia, nors ir didmeistriai kartais pasirenka skandinaviškąją gynybą (1.e4 d5) ar net ir Parhamo ataką (1.e4 e5 2.Qh5, buvo naudojamas Hikaru Nakamura).
Istorija
Šatranžo žaidime valdovė buvo gan silpna figūra, vadinta fers arba viziriu. Viziris galėdavo eiti (arba kirsti) tik per vieną langelį įstrižai. Apie XIII a. figūra buvo kiek sustiprinta, leidžiant pirmuoju ėjimu įstrižai eiti du langelius.
Šiuolaikiniai valdovės ėjimai susiformavo XV a. Europoje, galbūt prisimenant tokias istorines asmenybes kaip Izabelė I, Eleanor of Aquitaine ar Blanche of Castile, ar gal viduramžių meilės romanus.
Rusijoje kurį laiką valdovė galėjo eiti ir kaip žirgas (dabar tokia figūra, sutinkama tik uždaviniuose, vadinama amazone). Kartais taisyklės ribojo pėstininko keitimą valdove, nes kaip jau čia karaliui dvi karalienės.
Gresiant valdovės nukirtimui, priešininkas kurį laiką privalėjo apie tai parspėti, tardamas (saugok karalienę) ar gardez. To atsisakyta XIX amžiuje.
Kisuca
Kisuca  – upė šiaurinėje Slovakijoje; Vaho dešinysis intakas. Prasideda Javornikų kalnuose, šalia Makovo, netoli Čekijos sienos. Teka į rytus šiauriniu Javornikų pakraščiu, vėliau pasuka į pietus ir teka rytiniu pakraščiu. Įteka į Vahą ties Žilina.
Didžiausias intakas – Bistrica (kairysis).
Miestai, įsikūrę prie Kisucos: Turzovka, Čadca, Krasnas prie Kisucos, Kisucke Nove Mestas.
Malčius
Malčius – upelis Kėdainių rajone, Vilainių seniūnijoje; Obels dešinysis intakas. Prasideda Lančiūnavos-Šventybrasčio miškų dalyje Užvalkių miške. Teka į pietvakarius palei Via Baltica plentą. Aukštupyje ir vidurupyje teka miškingomis vietovėmis, o žemupyje – dirbamais laukais. Kerta Aristavos-Cinkiškių plentą ir įteka į Obels upės Juodkiškių tvenkinį į vakarus nuo Aristavos. Upės žemupys dėl šio tvenkinio yra pasitvenkęs.
Turi kairįjį intaką Drigantą, suteka keletas griovių.
Prie Malčiaus įsikūrę Pliupų, Stebulių, Katkų, Aristavėlės kaimai.
Nemaišytinas su kiek labiau į rytus tekančiu kitu Obels intaku, taip pat vadinamu Malčiumi.
Pietų Korėjos administracinis suskirstymas
Pietų Korėja yra padalinta į 1 specialųjį miestą, 1 specialųjį savivaldos miestą, 6 metropolinius miestus, 8 provincijas ir 1 specialiąją savivaldos provinciją. Šie administraciniai vienetai toliau dalinami į smulkesnius: miestus (시, ši), apylinkes (군, gun), rajonus (구, gu), kaimus (리, ri) ir kitus.
Naujosios Akmenės kaimiškoji seniūnija
Naujosios Akmenės kaimiškoji seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Akmenės rajono savivaldybėje, išsidėsčiusi apie seniūnijos centrą – Naująją Akmenę.
Dalelytė
Dalelytė – nekaitoma kalbos dalis, kuri teikia sakiniui arba jo dalims papildomų prasminių atspalvių. Bendrinėje lietuvių kalboje dažniausiai vartojamos šios dalelytės: antai, ar, argi, bene, bent, beveik, dar, gal, gi, jau, juk, kažin, kuone, kone, ne, nebe, nei, nė, nebent, net, pat, štai, tarsi, tartum, tegu, tik, tiktai, vėl, vien, vis, vos. Dalelytėmis taip pat gali būti žodžiai: bet, ir, ypač, lyg, kad, per ir kt.