cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Plokščių tektonika
Plokščių tektonikos koncepcijos raida
Vegenerio teorija atgimė XX a septintajame dešimtmetyje, kai buvo sudarytas Pasaulinio vandenyno reljefo žemėlapis, kuriame matėsi, kad vandenynų centre driekiasi vandenynų vidurio kalnagūbriai, 1,5-2 km iškylantys virš abisalinių lygumų. Remdamiesi šiais naujais duomenimis, Robertas S. Dietzas ir Haris Hesas 1962–1963 m. iškėlė spredingo teoriją ( – jūros dugno plėtimasis). Anot šios teorijos, mantijoje vyksta konvekcija (maždaug 1 cm per metus). Kylantys konvekciniai srautai kelia mantijos medžiagą, kuri kas 300–400 metų atnaujina vandenyno dugną ties kalnagūbrio ašies pagrindu. Patys kontinentai ne plaukia vandenynų pluta, o slenka mantija, būdami litosferos plokščių dalimi. Spredingo teorija postuluoja, kad okeaninių baseinų struktūros yra nepastovios, nestabilios, o kontinentai – pastovūs.
Šią teoriją patvirtino ir 1963 m. atrastos vandenyno dugno magnetinės anomalijos, įmagnetėjimo simetrija.
Šiuo metu plokščių tektonikos teoriją patvirtino ir tiesioginiai plokščių judėjimo stebėjimai GPS metodu ir kvazarų spinduliavimo interferometrija.
Modernioji plokščių tektonikos teorija
Per pastaruosius dešimtmečius plokščių tektonikos mokslas progresavo, ir dalis jos teiginių kito. Šiuo metu svarbiausi jo postulatai yra šie:
Rukų evangelikų liuteronų bažnyčia
Rukų evangelikų liuteronų bažnyčia – bažnyčia, stovinti Rukų kaime, 8 km į šiaurės vakarus nuo Pagėgių, prie Šilutės-Pagėgių kelio, Eisros ir Kamonos santakos.
Bendri maldos namai
Šios bažnyčios patalpomis kartu naudojasi Rukų evangelikų liuteronų parapijos ir Telšių vyskupijos Rukų Šv. Antano Paduviečio katalikų parapijos tikintieji.
Pastaruoju metu vietos liuteronų parapija tapusi per maža, kad galėtų išlaikyti bažnyčią. Po karo krašte įsikūrę žmonės dauguma yra katalikai, be to, neturėję savos bažnyčios, nors ir įkūrę katalikų parapiją. Todėl Rukų bažnyčia yra tapusi bendrais dviejų konfesijų – Romos katalikų ir evangelikų liuteronų maldos namais.
Be Rukų, Lietuvoje yra dar trys evangelikų liuteronų bažnyčios, kuriose šios konfesijos atstovai meldžiasi arba meldėsi kartu su katalikais. Tokie maldos namai yra Saugose, Nidoje ir Kintuose.
Istorija
Rukų evangelikų liuteronų parapija buvo įkurta 1869 m. 1885–1886 m. buvo sumūryta raudonų plytų Rukų evangelikų liuteronų bažnyčia. 1892 m. iškilo raudonų plytų klebonijos (kunigo namo) pastatas. 1937 m. buvo pastatytas papildomas pastatas su parapijos sale.
Iki 1945 m. Rukų ev. liuteronų parapija buvo gausi; jai priklausė apie 4000 parapijiečių, dauguma jų – lietuviškai kalbantys lietuvininkai. Po 1945 m. liuteronų bažnyčią perėmė naujai įkurta Rukų šv. Antano Paduviečio parapija. Rukų evangelikų liuteronų parapija atsikūrė 1993 metais. Bažnyčia ir toliau naudojosi Rukų katalikų parapija, kol 1997 m. ją nuniokojo gaisras.
Bažnyčios atstatymui ir remontui lėšos buvo renkamos Vokietijoje, nemažai prisidėjo vietiniai gyventojai. Surinktomis lėšomis buvo likviduota avarinė būklė, pakeistas stogas. Kol bažnyčia buvo remontuojama, katalikų parapija pamaldas laikė 1937 m. statytoje parapijos salėje.
2009 m. buvo nutarta prašyti Pagėgių savivaldybės trūkstamų lėšų vidaus remontui. Buvo sutarta, kad negausi, vos kelias dešimtis tikinčiųjų vienijanti liuteronų bendruomenė, suremontuotu bažnyčios pastatu ir toliau dalinsis kartu su Rukų Romos katalikų Šv. Antano Paduviečio parapija. 2010 m. birželio 22 d. buvo pasirašyta bažnyčios panaudos sutartis, kuria bažnyčia buvo perleista Romos katalikų parapijos žinion 30-ies metų laikotarpiui, numatant, kad pamaldas joje galės laikyti ir liuteronų parapija.
2011 m. rugsėjo 25 d. Rukuose vyko šv. Mišios, kurių metu, dalyvaujant Telšių vysk. J. Borutai ir Lietuvos ev. liut. vyskupui M. Sabučiui, buvo naujai pašventinta Rukų bažnyčia ir altorius.
Čaple Gurnė
Čaple Gurnė  – kaimas Lenkijos rytuose, Korčevo valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į vakarus nuo Korčevo, apie 29 km į šiaurės rytus nuo Sedlcų ir apie 106 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Eileitija
Eileitija – naujagimių ir gimdyvių deivė graikų mitologijoje. Ji buvusi kretiečių deivė, vėliau perimta graikų. Pagal Hesiodą Dzeuso ir Heros dukra („Teogonija“ 921), tai patvirtino Apolodoras ir Diodoras Sikulas savo raštuose. Pagal Pauzaniją ji buvo vyresnė už Kroną.
Pagal vieną iš dviejų Apolono ir Artemidės gimimo versijų, Hera pagrobė Eileitiją taip neleisdama Leto pagimdyti. Kiti dievai privertę Hera paleisti ją.
245 m.
245 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Kiauliaakinės plernės
Kiauliaakinės plernės (Rhamphocottidae) – skorpenžuvių (Scorpaeniformes) būrio žuvų šeima, kurioje 1 gentis ir 1 rūšis – kiauliaakė plernė (Rhamphocottus richardsonii). Paplitusios Ramiojo vandenyno šiaurinėje dalyje nuo Japonijos iki Aliaskos ir į pietus iki Kalifornijos. Gyvena priekrančių zonoje, iki 165 m gylyje. Dydis – iki 9 cm.
Nižnekolymskas
Nižnekolymskas  – gyvenvietė Rusijoje, šiaurės rytų Jakutijoje, Žemutinės Kolymos uluse, 29 km į pietvakarius nuo Čerskio, prie kairiojo Kolymos kranto, priešais Aniujaus žiotis.
Vytautas Greičius
Vytautas Greičius (g. 1949 m. gegužės 9 d. Sodalėje, Tauragės rajonas) – teisėjas, buvęs Lietuvos Aukščiausiojo Teismo pirmininkas, 2014–2023 m. LR Konstitucinio Teismo teisėjas.
Nižnekolymskas
Istorija
1644 m. čia įkurta Semiono Dežniovo žiemavietė, vėliau įrengtas nedidelis ostrogas, susikūrė gyvenvietė. Verstasi prekyba, žvejyba, buvo medinė cerkvė. XIX a. pab. Nižnekolymske gyveno 211 žmonių. 1918 m. įrengtas pašto skyrius. Nuo 1968 m. gyvenvietė oficialiai panaikinta, tačiau dar XXI a. pr. keli žmonės Nižnekolymske tebegyveno.
Vytautas Greičius
Biografija
1968–1970 m. atliko karinę tarnybą Tarybinėje armijoje. 1975 m. baigė teisės studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete.
1967 m. Tauragės rajono Vaidilų valstybinio ūkio brigadininkas, 1967–1968 m. Šilalės rajono Upynos vidurinės mokyklos mokytojas, 1975–1976 m. Klaipėdos miesto teismo stažuotojas, 1976–1990 m. Ukmergės rajono liaudies teismo teisėjas. Įsivėlė į istoriją, dėl kurios prokuratūra iškėlė baudžiamąją bylą ir po metus trukusio tyrimo ją perdavė nagrinėti Utenos rajono liaudies teismui : 1977 m. liepos 29 d. Civilinėje byloje dėl juridinio fakto nustatymo (kurioje pirmininkavo liaudies teisėjas V. Greičius) po civilinės bylos teisme išnagrinėjimo, pareiškėja R. V. davė teisiamajam už pagalbą 600 rublių. Tą pačią dieną advokatas iš gautos R. V. 600 rublių sumos davė 100 rublių kyšį Ukmergės liaudies teismo teisėjui už R. V. civilinės bylos išnagrinėjimą.
Nuo 1990 m. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Baudžiamųjų bylų skyriaus teisėjas. Nagrinėjo itin sudėtingas baudžiamąsias (organizuoto nusikalstamumo ir kitas) bylas. Viena tokių – žurnalisto, vieno iš dienraščio „Respublika” leidėjų Vito Lingio nužudymas 1993 m., kai kaltu dėl nužudymo pripažintas „Vilniaus brigados“ vadeiva Borisas Dekanidzė, kuriam paskutiniam buvo paskirta ir įvykdyta mirties bausmė (1995 m. liepos 12 d.) Lietuvoje po Nepriklausomybės atkūrimo (kai jau buvo ratifikuota Europos žmogaus teisių konvencija, draudžianti mirties bausmę).
LAT Baudžiamųjų bylų skyriaus teisėjas (nuo 1990 m.), skyriaus pirmininkas (1995–1999), LAT teismo pirmininkas (1999–2008).
Nuo 2004 m. Europos Sąjungos valstybių Aukščiausiųjų Teismų pirmininkų asociacijos narys. Nuo 1995 metų Teisėjų tarybos, Teismų tarybos pirmininkas (2002–2006 m. birželio mėn.), Europos Sąjungos valstybių Aukščiausiųjų Teismų pirmininkų asociacijos narys (nuo 2004 m.). Buvo Baudžiamojo ir Baudžiamojo proceso kodeksų, Teismų įstatymo, kitų įstatymų projektų rengimo darbo grupių narys.
Nuo 2014 m. LR Konstitucinio Teismo teisėjas.
Vedęs. Žmona Teresė Greičiuvienė-Lipeikaitė (g. 1949 m.), muzikė. Sūnūs teisininkai Mindaugas Greičius (g. 1976 m.), Vilniaus apygardos prokuratūros prokuroras, bei Rimgaudas (g. 1978 m.). Duktė Daiva (g. 1985 m.).
Park Geun-hye
Pak Kinhė (g. 1952 m. vasario 2 d. Tegu, Pietų Korėjoje) – Pietų Korėjos politikė, buvusi šalies prezidentė (2013–2017 m.), pirmoji šias pareigas užėmusi moteris šalies istorijoje. Iškėlus įtarimus dėl didelio masto korupcijos, 2017 m. po apkaltos buvo nušalinta nuo pareigų, o vėliau teismo pripažinta kalta ir nuteista 32 metų kalėjimo bausme, kuri vėliau sumažinta iki 20 metų.
Biografija
Gimė 1952 m. sausio 2 d. Tegu mieste Pak Čionghy, trečiojo šalies prezidento (1963–1979 m.), ir Juk Jongsu šeimoje. 1953 m. persikėlė į Seulą, 1974 m. baigė Sogang universitetą. Po to, kai jos motina buvo nužudyta 1974 m., Pak formaliai tapo pirmąja šalies ledi ir šias pareigas ėjo iki tėvo žūties 1979 m. Jos artimos sąsajos su Pak Čionghy autoritariniu valdymu vėliau tapo plačiai diskutuojamu klausimu Pak darant tolimesnę politinę karjerą.
1998 m. Pak buvo išrinkta į parlamentą kaip Naujo Pasaulio partijos narė (prieš tai ji vadinosi Didžiąja Nacionaline partija). Nuo 2004 m. ėjo partijos pirmininkės pareigas. 2007 m. buvo viena iš partijos kandidačių į prezidentus, tačiau pralaimėjo I Mjongbakui. Iš naujo savo kandidatūrą iškėlė per 2012 m. prezidento rinkimus ir juos laimėjo nedidele persvara.
Politinės pažiūros
Pak pasisakymai buvo dažniausiai konservatyvūs, tačiau juose iškeldavo ir siekius stiprinti šalies socialinę gerovę. Tarptautinėje politikoje Pak palaikė ryšių su JAV stiprinimą ir nuosaikią poziciją santykiuose su Šiaurės Korėja.
Thorbjørn Jagland
Torbjornas Jaglandas (Thorbjørn Jagland, g. 1950 m. lapkričio 5 d. Dramene) – Norvegijos politinis veikėjas.
Biografija
Politinę karjerą pradėjo įstodamas į Norvegijos darbo partijos jaunimo organizaciją (Arbeidernes Ungdomsfylking), 1977–1981 m. buvo jos vadovas.
1992–2002 m. Norvegijos darbo partijos (DNA) pirmininkas, pakeitęs šiame poste Gru Harlem Brundtland.
1996–1997 m. Norvegijos ministras pirmininkas, 2000–2001 užsienio reikalų ministras, 2005 m. rugsėjo mėn. Raudonai žaliai koalicijai laimėjus rinkimus – Norvegijos parlamento Stortingo pirmininkas, juo buvo iki 2009 m.
Nuo 1999 m. SI Vidurio Rytų komiteto pirmininkas, padėjęs sureguliuoti Izraelio ir Palestinos konfliktus. Nuo 2003 m. SI pirmininko pavaduotojas.
Nuo 2009 m. - Norvegijos Nobelio premijos komiteto pirmininkas.
Eris
Erio ežeras – vienas didžiausių Kanados, JAV ir viso pasaulio ežerų. Palyginus su kitais Didžiaisiais ežerais – Eris ketvirtas pagal dydį, piečiausias, giliausias, ir pagal tūrį mažiausias ežeras.
Geografija
thumb|left|200px|Erio ežeras kitų [[Didieji ežerai|Didžiųjų ežerų fone]] Priklauso dviem valstybėms JAV: Ohajo, Mičigano, Pensilvanijos, Niujorko valstijoms; ir Kanados Ontarijo valstijai. Ežero pavadinimas kilęs iš apylinkėse gyvenusių indėnų Erio genčių.
Thorbjørn Jagland
Biografija
2009 m. spalio 1 d. išrinktas Europos Tarybos generaliniu sekretoriumi.
Eris
Geografija
Eris virš jūros lygio iškilęs 174 m. Jo plotas – 25 745 km², didžiausias ilgis 388 km ir plotis 92 km. Į Erį įteka Detroito upė, į Ontarijo ežerą išteka Niagara, garsėjanti Niagaros kriokliu. Kanados pusėje įkurtas Pilio kyšulio nacionalinis parkas. Ežero pakrantėse auga plačialapių miškai.
Ekonomika
Ežeras laivybos kanalais sujungtas su Ontarijo ežeru ir Hudzono upe, yra Šv. Lauryno vandens kelio dalimi. Žiemos metu ežeras užšąla. Ežero apylinkės palankios vystyti žemės ūkiui. Ežere vykdoma komercinė žvejyba. Ant ežero kranto įsikūrę Klyvlendo, Bafalo, Toledo (JAV) miestai.
Užsienio miškas
Užsienio miškas:
Otokas
Otokas  – miestas Kroatijoje, rytų Slavonijoje, Vukovaro–Srijemo apskrityje. Pagal 2011 m. duomenis jame gyveno 6 343 žmonės. Iš jų 99,31 % gyventojų – kroatai.
Amano–Katanjungo nacionalinis parkas
Amano – Katanjungo nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas Tailando pietuose, Siamo įlankos pakrantėje, Narativato provincijoje. Parkas įkurtas 1993 m. balandžio 21 d.
Otokas
Istorija
Miestelis įvairiais laikotarpiais vadintas įvairiai. Rašytiniuose šaltiniuose minimi vietovardžiai Ottok, Ocak, Athak, Otock.
Amano–Katanjungo nacionalinis parkas
Vieta
Parkas užima 1 152 km² plotą ir apima tris saugomas teritorijas aplink provincijos centrą Narativatą: pakrantės paplūdimys su medžiais apaugusia kalva, pelkė (pietuose) ir miškas (šiaurėje).
Otokas
Asmenys
Miestelyje gimė futbolininkas Slavko Blagojević.
Imperatoriškoji žąsis
Imperatoriškoji žąsis (Anser canagicus) – žąsinių (Anseriformes) būrio paukštis.
Vyžuona (ežeras)
Vyžuona – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, apie 7 km į pietus nuo Juodupės. Ilgis rytų – vakarų kryptimi 0,88 km, plotis iki 0,44 km. Altitudė 109,7 m. Forma trikampė. Krantai žemi, pelkėti. Iš šiaurės ir pietų prieina Vyžuonos ir Gylių miškai, į rytus plyti Žydpievės pelkė. Rytuose įteka Ūdrupys (iš Ignotiškio ežero), vakaruose išteka Nemunėlio intakas Vyžuona.
Esminis instinktas
Esminis instinktas  – 1992 m. režisieriaus Paul Verhoeven filmas, kurio siužetas sukasi apie detektyvą Nick Curran (vaid. Michael Douglas), tiriantį žmogžudystės bylą. Pagrindinė įtariamoji yra Catherine Tramell (vaid. Sharon Stone), turtinga ekstrevagantiška rašytoja.
Esminis instinktas per metus uždirbo apie 353 milijonus dolerių ir laikomas vienu pelningiausių 1992 metų filmu. Taip pat, buvo nominuotas dviem oskarams ir dviem auksiniams gaubliams. Filmas laikomas vienu iš ryškiausių neo-noiro pavyzdžių.
Populiariojoje kultūroje šis kūrinys turėjo didžiulę įtaką. Jis paskatino tolimesnių erotinių trilerių kūrimą, „pralaužė ledus“ erotikai populiariajame JAV kine, kadangi anksčiau ši sritis buvo laikoma komerciškai nesėkminga. Garsi Catherine Tramell tardymo scena, kurioje ji perkryžiuoja kojas parodydama, kad nedėvi kelnaičių, yra daugybę sykių parodijuota ar kopijuota kituose filmuose ar net reklamose.
Kloniai (Trakai)
Kloniai – buvęs kaimas Trakų rajono savivaldybėje, netoli Onuškio, prie Gineitiškių.
VDR futbolo varžybos 1974–1975 m.
VDR futbolo varžybos 1974–1975 m.
Jūrgaidinės plernės
Šeimoje 2 gentys, 3 rūšys.
Sportinis turizmas
Sportinis turizmas – ekstremalaus sporto neolimpinė sporto šaka varžantis parengtuose maršrutuose kategorizuotose distancijose įveikiant kategorizuotas gamtos kliūtis.
Šakos
Sportinis turizmas – tai įvairių sudėtingumo kategorijų sportiniai žygiai, įvairios varžybos (technikos, raliai, maratonai, gelbėjimo darbų ir kt.). Su sportiniu turizmu artimai siejasi orientavimosi sportas. Sportinis turizmas skirstomas į kelias turizmo šakas: thumb|Dviratininkai maršrute.
Kategorijos
Aktyvusis ir sportinis turizmas pagrįstas visišku ar daliniu keliautojų savarankiškumu įvairiuose žygiuose. Sportiniai žygiai pagal fizinių krūvių intensyvumą ir maršruto gamtines bei technines kliūtis skirstomi į I-VI sudėtingumo kategorijas. Kiekvienai šakai nustatytas minimalus atstumas: pėsčiųjų, slidžių, vandens – 100 km, kalnų apie 75 km, dviračių – 240 km, automobilių – 1000 km, motociklų – 500 km. Rekomenduojamas žygio dienų skaičius: I sudėtingumo kategorijos – 6, II – 8, III – 10, IV – 13, V ir VI – 16 dienų.
Sportinis turizmas Lietuvoje
Sportinio turizmo pagrindai susiformavo šeštame dešimtmetyje. Nuo 1958 m. steigiami miestų ir rajonų turistų klubai. Šiems klubams įsikūrus visoje Lietuvoje pradėta rengti sportinio turizmo pirmenybes pagal atskiras sporto šakas, nuo 1969 m. – kalnų turiadas, nuo 1972 m. – pėsčiųjų, nuo 1982 m. – slidžių ir vandens sportinio turizmo maratonus. XX a. pabaigoje – XXI a. pradžioje populiariausios sportinio turizmo šakos: pėsčiųjų, vandens, kalnų, dviračių.
247 m.
247 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Lazdijų rajono savivaldybė
Lazdijų rajono savivaldybė – administracinis-teritorinis vienetas Lietuvos pietvakariuose, netoli sienos su Lenkija ir Baltarusija. Administracinis centras – Lazdijai.
Geografija
Rytiniu rajono pakraščiu teka Nemunas, per rajoną – jo intakai Baltoji Ančia, Seira. Telkšo 152 Lazdijų rajono ežerai (didžiausi – Dusia, Metelys, Seirijis, Galstas), 5 tvenkiniai (didžiausi – Veisiejų, Baltosios Ančios). Didžiausias miškas – Kapčiamiesčio giria.
Didelę dalį Lazdijų rajono užima saugomos vietos: Veisiejų ir Metelių regioniniai parkai, Kalniškės kraštovaizdžio, Krakinio telmologinis, Kučiuliškių zoologinis, Kuzapiškės telmologinis draustiniai, Veisiejų, Vainežerio parkai.
Istorija
Rajonas sudarytas 1950 m. birželio 20 d. iš buvusios Alytaus apskrities 8 apylinkių ir buvusios Lazdijų apskrities 27 apylinkių. 1950–1953 m. priklausė Kauno sričiai. 1959 m. prijungta panaikinto Simno rajono 1 apylinkė ir dalis kitos apylinkės, Kapsuko rajono 1 apylinkė, taip pat panaikinto Veisiejų rajono teritorija. 1961 m. 2 apylinkės perduotos Varėnos rajonui.
1995 m. įsteigta Lazdijų rajono savivaldybė, pavaldi Alytaus apskričiai. 1999 m. Gerdašių, Leipalingio ir Ricielių kadastrinės vietovės (t. y. didžioji dalis Leipalingio seniūnijos), buvusios Lazdijų rajono pietryčiuose, perduotos naujai Druskininkų savivaldybei. 2009 m. sausio 27 d. savivaldybės tarybos nutarimu Nr. 5TS-719 įsteigta 60 seniūnaitijų.
Gyventojai
2020 m. pradžioje savivaldybė gyveno 18 324 gyventojai.
Gyvenvietės
Savivaldybės teritorijoje yra:
Didžiausios gyvenvietės (2021 m.):
Profesinės mokyklos
Veisiejų technologijos ir verslo mokykla
Kultūra ir menas
Viešajai įstaigai „Lazdijų kultūros centras“ priklauso trys kultūros namai ir 13 laisvalaikio salių. Juose vyksta kultūros, meno ir laisvalaikio renginiai, veikia kultūros ir meno mėgėjų kolektyvai.
Kasmet rengiama „Pasienio fiesta“, kurios metu vyksta šokių kolektyvų pasirodymai, parodos.
Muziejai :
Turizmo objektai
Urbanistikos paminklas – Veisiejų miestelio istorinis centras. Vasaros metu Veisiejuose veikia grojantis fontanas.
Dvarų paveldas:
Graikų-persų karai
Graikų-persų karais vadinama daugybė karinių konfliktų tarp Graikijos miestų-valstybių ir Persijos imperijos, vykusių 499 m. pr. m. e.– 448 m. pr. m. e. Konfliktas tarp susiskaldžiusio Graikų pasaulio ir milžiniškos Achemenidų imperijos prasidėjo kai Kyras Didysis užkariavo Joniją 547 m. pr. m. e. Norėdami suvaldyti nepriklausomybės siekiančius Jonijos miestus, persai kiekvienam iš jų paskyrė po tironą, kitaip vadinamą satrapu. Šie sukėlė daug problemų tiek graikams, tiek persams.
Lazdijų rajono savivaldybė
Administracija
Atstovaujamoji valdžia – Lazdijų rajono savivaldybės taryba, vykdomoji valdžia – Lazdijų rajono savivaldybės administracija.
Graikų-persų karai
499 m. pr. m. e. Mileto tironas Aristagoras surengė ekspediciją Nakso salai užimti su persų parama. Žygis baigėsi blogai ir nujausdamas savo nuvertimą, Aristagoras nesunkiai sukurstė Mažosios Azijos graikus sukilti prieš persus. Tai buvo Jonijos sukilimo, trukusio iki 493 m. pr. m. e. ir įtraukusio kitus Anatolijos regionus, pradžia. Aristagoras gavo karinę Atėnų ir Eretrijos paramą ir 498 m. bendros pajėgos užėmė ir sugriovė Sardus, persų regioninę sostinę. Už tai Darijus I prisiekė atkeršyti Atėnams ir Eretrijai. 497–495 m. pr. m. e. sukilimas tęsėsi nė vienai pusei negaunant pranašumo. 494 m. pr. m. e. persai persigrupavo ir puolė sukilimo centrą – Miletą. Ladės mūšyje jonėnai buvo sutriuškinti ir sukilimas nuslopo, paskutinieji sukilėliai buvo sunaikinti kitais metais.
Lazdijų rajono savivaldybė
Seniūnijos
thumb|300px|Savivaldybės seniūnijos
Graikų-persų karai
Norėdamas apsisaugoti nuo sukilimų ir nepriklausomų graikų kišimosi, Darijus nusprendė nuraminti Graikiją ir atkeršyti Eretrijai ir Atėnams už Sardus. Pirmoji persų invazija į Graikiją prasidėjo 492 m. pr. m. e., kai persų generolas Mardonijus užėmė Trakiją ir Makedoniją, bet ekspedicija greitai nutrūko. 490 m. pr. m. e. antros pajėgos buvo nusiųstos į Graikiją, šįkart per Egėjo jūrą, vadovaujamos Artaferno ir Dačio. Ši ekspedicija užėmė Kikladus, užėmė ir sugriovė Eretriją. Tačiau pakeliui į Atėnus persai buvo nugalėti Maratono mūšyje. Po to Darijus galvojo apie visos Graikijos užkariavimą, bet mirė 486 m. pr. m. e. ir tuo pradėjo rūpintis jo sūnus Kserksas I. 480 m. pr. m. e. Kserksas asmeniškai vadovavo antrajai persų invazijai į Graikiją, surinkęs didžiausią iš Antikos laikų armijų. Pergalė prieš susivienijusius graikus (kuriems vadovavo Atėnai ir Sparta) Termopilų mūšyje leido persams nusiaubti beveik visą Graikiją, bet graikai nugalėjo persų laivyną Salamino mūšyje. Kitais metais graikai perėjo į puolimą ir nugalėjo persus Platėjos mūšyje, taip užbaigdami persų invaziją.
Lazdijų rajono savivaldybė
Seniūnijos
Savivaldybėje yra 11 seniūnijų (skliausteliuose – seniūno būstinė):
Graikų-persų karai
Likęs persų laivynas buvo nugalėtas Mykalės mūšyje, o prieš tai graikai išvijo persų įgulas iš Sesto (479 m. pr. m. e.) ir Bizantijaus (478 m. pr. m. e.). Sparos generolo Pauzanijaus veiksmai per Bizantijaus apgultį atstūmė daugybę graikų miestų ir persų priešai pradėjo telktis aplink Atėnus ir Delo sąjungą. Ši sajunga kitus trisdešimt metų kovojo su persais ir išstūmė juos iš Europos. Eurimedono mūšyje 466 m. pr. m. e. Delo sąjunga užtikrino Jonijos miestų laisvę. Tačiau sąjungos dalyvavimas Egipto maište (460–454 m. pr. m. e.) baigėsi katastrofa. Laivynas pasiųstas į Kiprą 451 m. pr. m. e. nieko nepasiekė ir atsitraukė, o po to karas tyliai pasibaigė. Kai kurie mokslininkai mano, kad susirėmimai baigėsi Kalijo taika.
Drexel Burnham Lambert
Drexel Burnham Lambert – buvęs stambus JAV investicinis bankas, kuris padėjo pagrindą antrarūšių obligacijų rinkai bei aršiai svertinio išpirkimo finansavimo plėtrai.
Istorija
Įsteigtas 1935 m. 1986 metais tapo pelningiausiu Volstryto banku ir penktu pagal dydį JAV banku. Netrukus (1990 m.) bankrutavo.
Jaroslavas Rimkus
Jaroslavas Rimkus (1888 m. lapkričio 11 d. Lipske, Lenkija – 1976 m. rugpjūčio 7 d. Bazilionuose, Šiaulių raj.) – pedagogas, dailininkas, etnografas, publicistas, visuomenės veikėjas.
Biografija
1899–1907 m. mokėsi Šiaulių gimnazijoje. 1915 m. baigė Peterburgo universitetą.
1918–1934 m. mokytojavo Šiaulių gimnazijoje. 1949 m. su šeima ištremtas į Sibirą, 1951 m. Irkutske nuteistas 10-čiai metų lagerio. 1958 m. grįžo į Lietuvą.
Sūnus menotyrininkas Vytenis Rimkus.
Kūryba
Dar prieš Pirmąjį pasaulinį karą pradėjo spausdinti straipsnius pedagogikos, ekologijos, visuomeninio gyvenimo klausimais laikraščiuose ir žurnaluose „Viltis“, „Lietuvos mokykla“, „Naujoji Romuva“ ir kt.
Pasižymėjo kaip dailininkas mėgėjas. 1922 m. išleido karikatūrų albumą „Vokiečių okupacija Lietuvoje 1915–1919 m.“, pasirašęs slapyvardžiu J. Šilietis. Po tremties paskelbė atsiminimų, straipsnių iš kultūros istorijos (apie Antaną Purėną, Kazimierą Būgą ir kt.).
Paliko rankraščių:
Šv. Sebastijonas
Šventasis Sebastijonas − Romos imperijos laikų krikščionių kankinys, šventasis.
Šv. Sebastijonas yra sportininkų, ypač lankininkų ir kareivių globėjas, pripažįstamas šventuoju tiek katalikų, tiek ortodoksų bažnyčių, įvairių kitų krikščionybės atšakų. Minėjimo diena − sausio 20. Stebuklingas Šv. Sebastijono pagijimas nuo oru atskriejusių strėlių buvo viduramžiais siejamas su galima dangiškąja pagalba nuo maro, todėl strėlėmis sušaudytas Šv. Sebastijonas dažnai vaizduojamas viduramžių ir renesanso XV−XVI a. mene. Keletos vietovių pavadinimai kilę nuo šventojo vardo, pavyzdžiui, Ispanijos San Sebastiano miesto. Romos Via Appia gatvėje pastatyta Šv. Sebastijono bazilika, kurioje saugomi esą su šventuoju susiję artefaktai. Ši bazilika ilgą laiką buvo viena iš 7 Romos piligrimystės bažnyčių.
Kijevo sritis
Kìjevo sritìs ( arba Київщина) – sritis šiaurės Ukrainoje, prie Dniepro upės. Šiaurės rytuose ribojasi su Černigovo, pietryčiuose – su Poltavos, pietuose – su Čerkasų, pietvakariuose – su Vinycios, vakaruose – su Žytomyro sritimis, šiaurėje – su Baltarusija. Administracinis centras – valstybinio pavaldumo miestas Kijevas (kadangi miestas yra atskiras administracinis vienetas, de facto sritis neturi administracinio centro).
Geografija
left|thumb|150px|Kijevo srities upės thumb|left|150px|[[Rosės upė]]
Plotas
Srities plotas 28131 km², kas sudaro 4,66 % Ukrainos teritorijos ir užima 8-tą vietą tarp šalies sričių.
Vandens telkiniai
Sritis turi tankią upių sistemą – 177 upės kurių ilgis virš 10 km. Svarbiausia vandens arterija – Dniepro upė kurios ilgis srityje – 246 km. Kitos svarbios upės Dniepro intakai: Pripetė, Teterivas, Irpinė, Rosė (dešinieji); Desna, Trubižas (kairieji). Srities teritorijoje – Kijevo tvenkinys ir dalis Kanivo tvenkinio. Iš viso srityje 55 vandens saugyklų, virš 750 nedidelių ežerų, 2383 kūdros.
Reljefas
Šiaurinė srities dalis išsidėsčiusi Polesės žemumoje, vidurinė – Priednieprės žemumoje, o pietvakarinę srities dalis yra Priednieprės aukštumoje. Aukščiausias srities taškas – 273 m virš jūros lygio. Žemiausias – 99 m.
Klimatas
Klimatas vidutinių platumų; kontinentinis. Žiemos švelnios, vasaros šiltos. Vidutinė sausio temperatūra -4,5 °C, liepos – 18,6 °C. Per metus iškrenta 550–600 mm kritulių. Vegetacinis periodas – apie 200 dienų.
Istorija
Kijevo sritis įkurta 1932 m. vasario 27 d.
1986 m. balandį pasienyje su Baltarusija įvyko Černobylio avarija.
1991 m. gruodžio 1 d. įvyko istorinis referendumas. Visiška dauguma 95,52% pasisakė už Ukrainos pasitraukimą iš TSRS. Šiandien Kijevo sritis – viena Ukrainos sudedamųjų dalių.
Gyventojai
300px|thumb|Boryspilio miestas 2001-aisiais m. srityje gyveno 1 827 900 gyventojų. Tarp jų:
Pagal tautybę gyventojai pasiskirsto:
Srities vidutinis gyventojų tankumas – 65 žm./km².
Administracinis suskirstymas
Didžiausi miestai:
Ekonomika
Kijevo srityje išvystyta mašinų gamybos, elektronikos, padangų gamybos, žemės ūkio technikos gamybos, miškų apdirbimo, statybos prekių gamybos, chemijos, naftos, lengvoji bei maisto pramonė. Veikia galinga Tripolsko šiluminė jėgainė, vandens ir hidroakumuliatorinės jėgainių kompleksas.
Susisiekimas
Sritį kerta svarbiausios šalies automobilių tranzito arterijos dviem kryptimis iš šiaurės į pietus automagistralė ir iš rytų į vakarus –. Gerai išvystytas geležinkelio mazgas.
Boryspilyje yra daugiausiai šalyje keleivių aptarnaujantis tarptautinis oro uostas.
Komarno tvirtovė
thumb|right|250px|Tvirtovės Monoštoro forto vaizdas iš paukščio skrydžio Komarno tvirtovė, arba Komaromo tvirtovė  – XV–XIX a. fortifikacinių statinių sistema, išsidėsčiusi abiejuose Dunojaus krantuose: Slovakijos Komarne ir Vengrijos Komarome. Subyrėjus Austrijos-Vengrijos imperijai, buvęs vienas miestas liko padalintas pusiau ir priklauso dviem kaimyninėms valstybėms. Vienos svarbiausių Austrijoje-Vengrijoje tvirtovės statyba praktiškai buvo užbaigta 1870 m., joje galėjo tilpti 200 tūkst. žmonių kariuomenė.
Kijevo sritis
Susisiekimas
Išnaša. skp – Sienos kirtimo punktas
Komarno tvirtovė
Tvirtovės objektai
Tvirtovės statiniai yra išsidėstę abiejuose miestuose:
Kijevo sritis
Turizmas
300px|thumb|left|[[Chmelnyckio Perejaslavas]] 250px|thumb|Oleksandrijos parkas, Bila Cerkvoje
Srityje gerai išvystyta turizmo infrastrūktura. Chmelnyckio Perejaslave įsikūręs liaudies achtektūros ir buities muziejus, Bila Cerkvoje didelis medelynas – Oleksandrijos parkas. Pastaraisias metais ypač vystomas turizmas į negyvenamą Pripetės miestą bei Černobylio branduolinės jėgainės apylinkės. Kanivo bei Kijevo tvenkiniai, kiti vandens telkiniai – mėgiamos kijeviečių poilsio vietos.
Komarno tvirtovė
Istorija
Tvirtovėje saugų prieglobstį puolant Napoleono kariuomenei buvo radęs imperatorius Pranciškus II. 1809 m. jo įsakymu tvirtovė išplėsta pastatant dar 4 fortus skirtinguose Dunojaus krantuose. Kartu 1827–1839 m. sustiprinta ir citadelė. 1848–1849 m. revoliucijos Vengrijos karalystėje metu tvirtovę buvo užėmę sukilėliai, jiems kapituliavus – austrų ir rusų kariuomenės.
Būklė
Tvirtovėje daugelis objektų yra pritaikyti turistų lankymui, kiti, pasitraukus iš jų TSRS kariuomenei, tvarkomi, pritaikomi miesto poreikiams ar dar laukia renovacijos. Tvirtovės statiniuose abiejuose krantuose yra įsikūrę istorijos muziejai: Monoštoro forto muziejus, slovakų citadelėje – „Romos lapidariumas“, Ingmando forte – „Brigitionezių lapidariumas“. Čilago forto lankymas yra ribojamas.
Hanelijaus tema
Hanelijaus tema – tai šachmatų kompozicijos tema, kurios turinį sudaro tai, kad klaidinančiame pėdsake pateiktos mato – grėsmės bei paneigimai, sprendinyje sudaro teminius variantus. Jai būdinga ir tai, kad vyksta matų kaita: į pirmojo klaidinančio pėdsako paneigimą atsakoma mato ėjimu, kuris antrajame paneigime buvo – grėsmė, o į antrojo paneigimą – matu, kuris pirmajame buvo grėsme.
Žinoma ciklinė ir atvirkščia šios temos formos. Naudojama, kuriant dviejų, ar trijų ėjimų šachmatų uždavinius.
Istorija
Temą 1950 m. pasiūlė suomių šachmatų kompozitorius Janas Hanelijus. (Jan Ingvar Hannelius; 1916–2005) , patalpinęs savo uždavinį žurnale  Die Schwalbe. Jo vardu ir pavadinta ši tema.
Uždavinių pavyzdžiai
Rusų šachmatų kompozitoriaus A. Maksimovskicho (Максимовских Александр Петрович; g. 1939) uždavinyje atskleidžiama Hanelijaus tema: du mėginimai su dviem paneigimais ir sprendinys, kuriame paneigimai ir matai sudaro teminius variantus.
1-as mėginimas'''1. Ba8?''' - grėsmė 2. B:a7#(A,) paneigiamas 1….c5! (a)'''
2-as '''1. Bb8? - grėsmė 2. Rb7# (B), paneigiamas 1…c6 (b)'''.
Uždavinys sprendžiamas '''1. Bh7!''' (cugcvangas). Abu - mėginimo ir paneigimų matų ėjimai, įeina į sprendinio variantus – tik matai sukeisti vietomis: 1…c5 (a) 2. Rb7#(B) ir 1…c6(b) 2.Bxa7#(A).
Nors Hanelijaus tema dažniau naudojama, kuriant dviejų ėjimų šachmatų uždavinius, tačiau kuriami ir trijų ėjimų. Toks atvejis pateiktas vokiečių kompozitoriaus Sveno Tromlerio (Sven Trommler; gim 1966 m.) kompozicijoje.
Hanelijaus tema, išreikšta trimis, ar keturiais variantais, įgauna uždaro ciklo formą. Kito vokiečių kompozitoriaus Huberto Gokelio (Hubert Gockel; gim 1960 m.) uždavinyje yra keturi mėginimai:
1. Bf2? – grėsmė: 2. Rxc4#(A); paneigimas: 1. … Be2 (a) !
1. Vg4? – grėsmė: 2. Bc3#(B); paneigimas: 1. … exd4(b) !
1. Bxe5? – grėsmė: 2. Žf4#(C); paneigimas: 1. … cxb3!(c)
1. B5xc4? – grėsmė: 2. B4c3#(D); paneigimas: 1. … Rxc2!(d)
Uždavinio sprendinyje, greta mėginimų paneigimų keturiuose teminiuose variantuose, stebime matuojančių ėjimų, buvusių – grėsmėmis, ciklinę kaitą:
1. Vh7! 1. … Be2(a) 2. Bc3#(B)
1. … exd4(b) 2. Žf4#(C)
1. … cxb3(c) 2. B5c3#(D)
1. … Rxc2(d) 2. Rxc4#(A)
Užsienis (gyvenvietė)
Užsienis:
Hanelijaus tema
Uždavinių pavyzdžiai
Šią temą šachmatų kompozitoriai naudoja, kurdami: tiesioginius, atvirkščio mato ir pasakiškus šachmatų uždavinius. {|
Nuorodos
Uždaviniai Hanelijaus tema
Jano Hanelijaus atminimo šachmatų kompozicijos turnyro MT 2006 uždaviniai
1890 m.
1890 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Nedatuoti
Mirtys
Nedatuota
Jason Kidd
Džeisonas Kidas (1973 m. kovo 23 d.) – buvęs profesionalus amerikiečių krepšininkas, nuo 2013 m. vadovaujantis Bruklino Nets ekipai.
Žaidėjo karjera
1994 m. jį naujokų biržoje 2 numeriu pašaukė Dallas „Mavericks“ klubas. 1997 m. gruodžio 2 d. jis buvo iškeistas Phoenix „Suns“ klubui. Nuo 1998–2001 m. sezonais jis pirmavo NBA pagal rezultatyvius perdavimus, taip tapdamas vienu iš keturių, kurie pirmavo lygoje pagal šį rodiklį.
2001 m. birželio 24 d. Phoenix „Suns“ klubas jį išmainė į New Jersey „Nets“ klubą.
2008 m. vasario 19 d. J. Kidd’as kartu su dar 2 žaidėjais buvo išmainytas į 5 Dallas „Mavericks“ žaidėjus.
Ketverius metus praleidęs Dalaso komandoje, 2012 m. liepos 12 d. J. Kidd’as prisijungė prie Niujorko Knicks ekipos. Po sezono 2013 m. birželio 3 dieną žaidėjas paskelbė apie savo 19 metų trukusios krepšininko karjeros pabaigą.
Ščecinekas
thumb|left|100px|1701-1918 metų miesto herbas Ščecinekas – miestas šiaurės vakarų Lenkijoje. Geležinkelio mazgas ruože Poznanė–Kolobžegas. Išlikusi kunigaikščių pilis, Švč. Mergelės Marijos bažnyčia, Šv. Mykolo bokštas (XVI a., dabar kraštotyros muziejus), miesto parkas.
Jason Kidd
Trenerio karjera
2013 m. birželio 12 d. Bruklino Nets komanda pranešė, jog naujuoju jos treneriu taps J. Kidd’as. Jis tapo trečiuoju krepšininku NBA istorijoje, iš karto pasitraukus iš žaidėjo pozicijos tapusiu treneriu. Nuo 2014 m. treniruoja Milwaukee Bucks klubą.
248 m.
248 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
VDR futbolo varžybos 1975–1976 m.
VDR futbolo varžybos 1975–1976 m.
Aleksoto seniūnija
Aleksoto seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kauno miesto savivaldybės pietvakarinėje dalyje, kairiajame Nemuno krante. Šiaurėje ribojasi su Centro seniūnija, rytuose su Šančių seniūnija. Apima Birutės, Fredos, Aleksoto, Kazliškių ir Marvelės mikrorajonus.
miniatiūra|240px|left|[[Aleksoto tiltas]]
Seniūnijoje yra Aleksoto oro uostas, Fredos miestelis, VDU botanikos sodas, Antakalnio parkas, Naugardiškių parkas, Aleksoto funikulierius, Napoleono kalnas (64 m), II fortas, I baterija, poliklinika, žirgynas, AB „Kauno grūdai“, veikiančios Aleksoto žydų kapinės, neveikiančios Fredos ir Aleksoto senosios kapinės ir kt. Link Garliavos eina Veiverių plentas. Aleksotą su Senamiesčiu jungia Aleksoto tiltas.
Mokymo įstaigos:
Seniūnijoje yra 243 gatvės (bendras ilgis 150 km), 4031 gyvenamas namas.
Dumblinis
Dumblinis tai:
Kloniai (Buivydžiai)
Kloniai – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Buivydžių.
Ignotiškio ežeras
Ignotiškio ežeras – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, apie 8 km į šiaurės rytus nuo Rokiškio. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,84 km, plotis – iki 0,28 km. Altitudė 110 m. Visi krantai žemi, labai užpelkėję. Kranto linija vingiuota, iš pietų yra giliai įsiterpęs pelkėtas pusiasalis. Aplinkui stūkso Ignotiškių ir Gylių miškai. Iš pietų į pietvakarius ežerą prateka Vyžuonos ežero intakas Ūdrupys (Vyžuonos upės baseinas). Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Gylių kaimo vienkiemis.
Zita Aušrelė Kučinskienė
Zita Aušrelė Kučinskienė (g. 1948 m. balandžio 27 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytoja, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.
Biografija
Vyras Vaidutis Kučinskas. 1972 m. baigė Vilniaus universitetą. 1988 m. medicinos mokslų daktarė.
Nuo 1972 m. Vilniaus universiteto dėstytoja, nuo 1988 m. Fiziologijos ir biochemijos katedros vedėja, 2002–2012 m. Medicinos fakulteto dekanė, nuo 1990 m. profesorė. Nuo 1981 m. Vilniaus universiteto ligoninės Santariškių klinikų Laboratorinės diagnostikos centro direktorė.
1983–2012 m. Lietuvos laboratorinės medicinos draugijos pirmininkė, nuo 1996 m. atstovauja Lietuvai Tarptautinėje klinikinės chemijos ir laboratorinės medicinos fedracijoje, 2003–2004 m. Baltijos aterosklerozės draugijos prezidentė. Nuo 2006 m. Lietuvos mokslų akademijos narė ekspertė. Nuo 1999 m. žurnalo „Laboratorinė medicina“ redakcinės kolegijos pirmininkė, nuo 2003 m. žurnalo „Acta medicina lituanica“ vyr. redaktorė, nuo 2004 m. žurnalo „Scandinavian Journal of Clinical and Laboratory Investigation“ redakcinės kolegijos narė.
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritys: žmogaus kraujo plazmos lipidų, lipoproteinų tyrimas ir naujų aterosklerozės biocheminių žymenų paieškos, klinikinė biochemija ir laboratorinė diagnostika. Paskelbė apie 250 mokslinių straipsnių.
TSRS orlaivių žymenų sistema
TSRS orlaivių žymenų sistema, naudota iki 1940 m
Pirmoji TSRS orlaivių žymenų sistema paremta raidiniais kodais, rodančiais orlaivio paskirtį, ir numeriu. Žymenis skirdavo vyriausybė. Konstruktorių biurai turėdavo savus žymenis.
Michael Douglas
Michael Douglas (g. 1944 m. rugsėjo 25 d.) – JAV aktorius ir prodiuseris.
TSRS orlaivių žymenų sistema
TSRS orlaivių žymenų sistema, naudota iki 1940 m
Kodai pagal paskirtį:
Michael Douglas
Išgarsėjo suvaidinęs 1977 m. seriale San Fransisko gatvės (The Streets of San Francisco), yra apdovanotas dviem oskarais – už geriausią filmą (jo prodiusuotas Skrydis virš gegutės lizdo, 1975 m.) ir kaip geriausias aktorius (Wall Street, 1987 m.). Michael Douglas yra legendinio JAV aktoriaus Kirk Douglas sūnus.
TSRS orlaivių žymenų sistema
TSRS orlaivių žymenų sistema, naudota 1940–1991 m
1940 m. gruodžio mėn. 9 d. oficialiai buvo pakeista TSRS orlaivių žymenų sistema. Naujoji sistema buvo pagrįsta nebe pagrindine orlaivių funkcija, o orlaivį sukūrusio konstruktorių biuro kodais.
Žymuo būdavo sudarytas iš:
Oficialiame orlaivio pavadinime (žymenyje) nebūdavo orlaivio konstruktoriaus pavardės, į jį įeidavo tik pagal pavardę sudarytas sutrumpinimas (kodas). Ši orlaivių vadinimo sistema buvo vokiškosios sistemos variantas, tik Vokietijos sistemoje numeracija buvo bendra, nepriklausomai nuo konstruktoriaus.
Žymenys būdavo oficialiai priskiriami, kai orlaivis būdavo priimamas ginkluotėn. Iki tol orlaivis jau turėdavo konstruktorių biuro naudotą žymenį. Pvz., bombonešis Tu-22 turėjo konstruktorių biuro žymenį ANT-105, o fronto bombonešis Su-24 – biuro žymenį T-6. Savo žymenis naudodavo ir orlaivio gamintojai.
NATO priskirtiniai pavadinimai
NATO Oro standartizavimo ir koordinavimo komiteto priskirtinių pavadinimų  sistemoje orlaiviams priskirdavo vienžodžius pavadinimus:
Ekonominės savitarpio pagalbos taryba
thumb|200px|ESPT vėliava Ekonominės savitarpio pagalbos taryba (ESPT) (1949–1991 m.) buvo Tarybų Sąjungos ekonominė organizacija, vienijusi Rytų bloko bei daugelį kitų socialistinių valstybių visame pasaulyje. ESPT buvo sukurta kaip Rytų bloko atsakas į Vakarų Europos įkurtą Tarptautinę ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizaciją.
ESPT narės
1949 m. sausis:
1949 m. vasaris:
1950 m.: 1962 m.: 1972: 1978:
Bešių miškas
Bešių miškas – miškas, plytintis Vidurio Lietuvoje ties Bešiais (Kulvos seniūnija, Jonavos rajonas). Kvartalai Nr. 112-114. Distrofinių ežerėlių apypelkius juosia apsausėjusių vaivorinio pušyno bendrijos. Miške yra svarbios buveinės augalijai ir gyvūnijai. Greta Ilgasis ežeras.
249 m.
249 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gurai (Sedlcų apskritis)
Gurai  – kaimas Lenkijos rytuose, Korčevo valsčiuje, Sedlcų apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į rytus nuo Korčevo, apie 34 km į šiaurės rytus nuo Sedlcų ir apie 115 km į rytus nuo vaivadijos centro Varšuvos. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Drugeliniai ešeriai
Drugeliniai ešeriai (Caesioperca) – akmeninių ešerių (Serranidae) šeimos žuvų gentis.
Arvingarna
Arvingarna – švedų dansband grupė iš Geteborgo, įkurta 1989 metais. 1993, 1995, 1999 ir 2002 metais grupė dalyvavo Melodifestivalen konkurse. 1993 metais su daina „Eloise“ atstovavo Švedijai Eurovizijos dainų konkurse, kuriame užėmė užėmė 7 vietą.
Buožgalvinės plernės
Buožgalvinės plernės (Psychrolutidae) – skorpenžuvių (Scorpaeniformes) būrio žuvų šeima. Paplitusios Atlanto, Indijos ir Ramiajame vandenynuose. Gyvena gelmėse arba netoli kranto.
Šeimoje 9 gentys, apie 30 rūšių.
Gentys
thumb|left|210px|[[Blyškioji gležnoji plernė (Cottunculus thomsonii)]]
Moščona Panska
Moščona Panska  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Nužeco Stacjos valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į vakarus nuo Nužec Stacjos, apie 11 km į rytus nuo Semiatičės ir apie 75 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Dailusis jojimas
thumb|Andalūzų veislės žirgas varžybose atlieka pasažą
Dailusis jojimas  – viena iš trijų Olimpinių žaidynių jojimo disciplinų (Tarptautinė jojimo federacija pripažįsta septynias).
Disciplinos šaknys glūdi dar senovės Graikijoje, tačiau šiuolaikiniai principai pradėti vystyti Renesanso eroje, 1532 m. Federikui Grisone atidarius jojimo akademiją. Šiuos principus iškėlė klasikinio jojimo tėvu vadinamas François Robichon de La Guérinière. 1733 m. išleistoje jo knygoje iškelti principai, kuriais vadovaujamasi ir šiandien. Dailusis jojimas primą kartą įtrauktas į 1912 m. olimpines žaidynes Stokholme.
Pagrindinis dailiojo jojimo tikslas – pasitelkus pažangius jojimo metodus plėsti įgimtas žirgo atletines savybes, skatinti jo norą šias savybes demonstruoti ir maksimalizuoti jo, kaip jojamo žirgo, potencialą. Aukščiausias lygis pasiekiamas tuomet, kai žirgas nesipriešindamas tuoj pat paklūsta net pačioms švelniausioms raitelio komandoms, tačiau išlieka atsipalaidavęs ir, atrodytų, dirba be pastangų. Būtent dėl to dailusis jojimas dažnai pavadinamas „žirgų baletu“ ar „žirgo šokiu“.
Daliojo jojimo varžybose vertinama tai, kaip žirgas atlieka dailiojo jojimo testą, arba schemą – numatytą judesių seką apibrėžtos aikštelės ribose. Kiekvienas judesys vertinamas atsižvelgiant į testo lygį (yra didžiulis skirtumas tarp pradedančiųjų ir Grand Prix testų) pagal dešimties balų skalę. 0 taškų skiriama už neatliktą figūrą, o 10 – už atlikimą be priekaištų. Kaip bebutų, 100 % aukščiausiame lygmenyje dar nėra surinkęs nė vienas jojikas, ir yra manoma, kad, jei jojikas surinko 60 % – jis jau turėtų rinktis sudėtingesnius testus.
Kartais Lietuvoje dailusis jojimas vadinamas išjodinėjimu – šis terminas yra klaidingas, nes reiškia neapjoto žirgo išjojimą.
Dailiojo jojimo žirgai
thumb|right|Trakėnų veislės žirgas
Bet kuriai žirgų veislei dailiojo jojimo pagrindai yra nesunkiai įveikiamas ir naudos duodantis uždavinys. Lietuvoje dailiojo jojimo varžybose dažniausiai matome trakėnų veislės žirgus, tačiau aukšto lygio varžybose populiarūs visi šiltakraujai (pvz., Hanoveriai, Holšteinai, Oldenburgai; Olandų, Danų ir Švedų šiltakraujai). Nėra jokių veislių suvaržymų, todėl dalyvauti varžybose gali pačios įvairiausios veislės, išskyrus anglų grynakraujus, kurie išvystami tik konkūre ir lenktynėse.
Aikštelė
Aikštelės būna dviejų dydžių – maža ir tarptautinio standarto. Kiekvienoje jų tam tikrose vietose yra išdėstomos tam tikros abėcėlės raidės – taip raitelis žino, kurioje vietoje kokį judesį turi atlikti.
Mažoji aikštelė yra 20 metrų pločio ir 40 metrų ilgio. Ji skirta žemiausio lygio dailiojo jojimo varžyboms ir trikovės dailiojo jojimo rungčiai. Raidės joje išdėstomos palei išorinius aikštelės kraštus, pradedant nuo įjojimo taško ir judant pagal laikrodžio rodyklę, tokia tvarka: A-K-E-H-C-M-B-F. Raidės turi savo vietą ir arenos viduryje, tačiau nėra žymimos (jas raitelis nusistato pagal šonines raides). Nuo įjojimo vietos jos žymimos D-X-G ir X pačiame aikšelės centre.
Tarptautinio standarto arena yra taip pat 20 m pločio, tačiau jos ilgis – 60 m. Ji naudojama visiems aukštesnės klasės testams. Šioje aišktelėje raidės dėstomos tokia tvarka: A-K-V-E-S-H-C-M-R-B-P-F. Aikštelės viduriu einanti linija žymima D-L-X-I-G (X ir vėl centre). Palei ilguosius aikštelės kraštus raidės statomos 6 metrų atstumu nuo kampų ir 12 metrų atstumu viena nuo kitos. Trumpuosiuose kraštuose raidė statoma per vidurį, t. y. 10 metrų atstumu nuo abiejų kampų.
Įjojimo vieta visuomet žymima raide A, o tiesiai piešais būna raidė C, ties kuria bet kokio lygio varžybose visuomet sėdi teisėjas. Aukštesnio lygio varžybose gali būti iki penkių teisėjų, kurių vietos išdėstomos aplink visą aikštelę – taip jie gali vertinti duetą iš visų pusių ir išvengti vertinimo klaidų ar bent sumažinti jų tikimybę.
Varžybos
Dailiojo jojimo varžybos skirtos patikrinti žirgo ir raitelio dueto meistriškumą. Balai skiriami ir už raitelio, žirgo bei inventoriaus išvaizdą, tvarkingumą. Varžybos prasideda nuo paties žemiausio, įžanginio, lygio, kuriame reikalaujama tik žinginės ir risčios. Žirgai ir raiteliai po truputėlį kyla po vieną lygį iš eilės, kol galiausiai pasiekia aukščiausiąjį – Grand Prix (Didžiojo prizo) – lygį.
Lygių skirstymas ir pavadinimai skiriasi kiekvienoje šalyje. Lietuvoje, pavyzdžiui, testai gali būti skirstomi pagal raitelio ir pagal žirgo amžių. Pagal žirgo amžių yra pradinė grupė (3-4 m. žirgai), I grupė (4-6 m.), II grupė (5-7 m.) ir III grupė (8 m. ir vyresni). Pagal žmonių amžių yra skirstoma į vaikų (iki 14 m.), jaunių (su suaugusiais žirgais) bei suaugusiųjų (su žirgais, ne jaunesniais nei 5 m.) grupes. Aukščiausiojo lygio testas Lietuvoje vadinamas Šv. Jurgio testu.
Testai
Dailiojo jojimo testai – nustatyta tvarka atliekami dailiojo jojimo judesiai. Vienu metu testą atlieka vienas žirgas ir vienas raitelis. Vertinama dažniausiai ne pagal bendrą pasirodžiusiųjų lygį, o pagal to testo atlikimo numanomą etaloną. Moterys ir vyrai varžosi kartu.
Kiekvienas testas yra suskirstytas dalimis, kurios paskiriamos tam tikram judesiui atlikti. Judesiai vertinami nuo 0 iki 10. Balai skiriami ne tik už judesius, bet ir už žirgo aliūrą, paklusnumą, impulsą ir raitelio pavaldus.
Aukštesnio lygio varžybose balus rašo ne teisėjas, o jo asistentas, tam, kad teisėjui nereikėtų nuleisti galvos. Vertinimo lapą peržiūri ir pasirašo teisėjas.
Olimpinis lygmuo
Jeigu paprastose varžybose užtenka mokėti taisyklingai risčiuoti ir eiti žingine, aukštesnio lygio varžybose atsiranda vis naujų elementų. Kuo aukštesnis lygis – tuo tie elementai sudėtingesni. Didžiojo prizo varžybose reikalaujama:
– sutelktų ir išplatintų žinginės, risčios ir šuolių.
– Skersavimo judant risčia ir šuoliais (žirgo kojų kryžiavimas judant įstrižai)
– Pasažo (sulėtinta riščia, kai žirgo kojos keliamos aukščiau nei įprastai)
– Piaffe (riščia vietoje, kojos keliamos kaip atliekant pasažą)
– Vieno, dviejų, trijų tempų kojų keitimai šuoliuojant (žirgas keičia vedančią koją)
– Piruetai šuoliuojant (apsisukimas 360 laispnių kampu)