cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Ramanudža
Veikalai
Ramanudžai priskiriami Brahmasūtrų komentarai Śrī Bhāṣya, Vedāntadīpa, Vedāntasāra, „Bhagavadgytos“ komentaras Gīta Bhāṣya, filosofinių nuostatų sąvadas Vedārthasaṃgraha („vedų prasmės sąvadas“). Taip pat Ramanudžai priskiriami keli devocionalūs šrivaišnavų tekstai.
Taisyklingasis 65537-kampis
thumb|Kompiuteriu sukurtas taisyklingojo 65537-kampio vaizdas Taisyklingasis 65537-kampis – taisyklingasis daugiakampis, turintis 65537 kampus. Žmogaus akiai ši figūra mažai kuo skiriasi nuo apskritimo. Daugiakampis reikšmingas tuo, jog jį galima nubraižyti skriestuvu ir liniuote.
Geometrinis pagrindimas
65537 yra didžiausias žinomas pirminis Fermio skaičius:
Todėl reikšmės ir  (32768 laipsnių kampo funkcijos) yra algebriniai skaičiai.
Taigi žinant algoritmą tokią figūrą iš esmės galima nubraižyti skriestuvu bei liniuote, nors praktiškai tai padaryti labai sunku (maždaug 200 metrų skersmens figūros kraštinių ilgis būtų tik apie 1 cm).
Atradimo istorija
Nors jau 1801 Carl Friedrich Gauss žinojo jog figūra nubraižoma, braižymo seką pirmą kartą paskelbė Johann Gustav Hermes 1894 metais. Tai labai sudėtinga seka, kurią pateikiantis straipsnis užima 200 puslapių (Hermes tam sugaišo dešimt metų). Šio straipsnio originalas saugomas Getingeno universitete. Dabar žinomi ir alternatyvūs braižymo būdai.
Kiti šaltiniai mini labai aktyvų aspirantą, kuriam netekęs kantrybės vadovas davė šią braižymo užduotį, kad paliktų jį ramybėje. Aspirantas grįžo tik po 20 metų, tačiau su uždavinio sprendimu.
Savybės
kur t – kraštinės ilgis.
Vidinis kampas.
Centrinis kampas.
Juozas Hertmanavičius
Juozas (Jonas) Hertmanavičius (1874 m. rugsėjo 13 d. Raseinių apskrities Viduklės valsčiaus Nemaršioniių kaime – 1943 m. Čikagoje, JAV) – JAV lietuvių bendruomenė veikėjas, istorikas ir literatas. Palaidotas Čikagos Lietuvių tautinėse kapinėse.
Biografija
Į Ameriką emigravo 1893 m., įsikūrė Čikagoje. Savarankiškai mokėsi anglų kalbos ir žurnalistikos. Dirbo nekilnojamo turto pardavėju, rašė straipsnius į tuometinę JAV lietuvių ir lenkų spaudą. 1906–1913 m. buvo Lenkų išeivių organizacijos jaunimo švietimo skyriaus vadovu. Aktyvus JAV lietuvių bendruomenės veikėjas. Kartu su Antanu Olšausku Viskonsino valstijoje planavo įkurti lietuvišką kaimą „Žinyczią“, tuo tikslu išleido informacinį laikraštuką Susitelkimas lietuvių Amerikoje. Šis projektas 1913 m. žlugo. Rėmė Čikagos lietuvių Birutės draugijos teatro saviveiklininkus, buvo jų iždininkas. Skaitė paskaitas Aušros lietuvių draugijos organizuojamuose vakaruose. Dalyvavo 1911 m. įkuriant Čikagos lietuvių draugijų asociaciją, buvo išrinktas jos sekretoriumi.
Dėjo daug pastangų, kad JAV pripažintų Lietuvos Nepriklausomybę: tuo tikslu 1919 m. su čikagiečių delegacija lankėsi JAV Senato Užsienio reikalų komitete, o 1921 m. – pas prezidentą Voreną Hardingą. Prasidėjus lietuvių tautiniam atgimimui, daug rašė į JAV leidžiamą angliakalbę spaudą (1919 m. jo straipsnis apie Lietuvą savaitraštyje The Dearborn Independient buvo vienas pirmųjų spausdintų informacijų anglų kalba ta tema). Išspausdino keletą knygų Lietuvos istorijos tematika, ypač domėjosi 1794 m. sukilėlių vado Tado Kosciuškos biografija. Paruošė penkiatomę Lietuvos istoriją anglų kalba (rankraštis).
Melantijas
Melantijas (🇬🇷, Melanthius) – graikų mitologijos personažas, Dolijo, Penelopės vergo, sūnus.
Pasakojama, kad Melantijas buvęs Odisėjo piemuo, suteikęs pagalbą Penelopės jaunikiams. Melantijas nepažinęs po kelionių grįžusio Odisėjo ir jį įžeidęs. Odisėjas pradėjęs žudyti jaunikius, o Melantijas bandęs perduoti jiems ginklus, tačiau jo pastangos nuėjusios veltui. Odisėjas Melantiją sukapojęs į gabalus, o juos išmetęs šunims.
Specifinė fobija
Specifinė fobija – baimė įvairiausiems dirgikliams, pavyzdžiui: vorams, gyvatėms, gyvūnams, aukščiui, audroms, ligoms, sužeidimams, buvimui vienam, mirčiai, užsikrėsti ir kt. Šio tipo fobijos kartais gali atsirasti apsinuodijus psichostimuliatoriais ar haliucinogenais ir, retai, sergant organinėmis ligomis, tokiomis kaip smegenų navikai ar cerebrovaskulinė liga.
Pacientai dažnai mėgina sušvelninti specifines fobijas bei nerimą alkoholiu ir neretai dėl to tampa priklausomi nuo jo.
FK Akron
Toljačio futbolo klubas „Akronas“ – Rusijos futbolo klubas iš Toljačio.
Istorija
Nuo 2020–2021 m. rungtyniavo Nacionalinėje futbolo lygoje. Debutantai užėmė septynioliktą vietą ir vos išvengė iškritimo. 2021–2022 m. sezone iškovojo devintą vietą. 2022 m. vasarą Nacionalinė futbolo lyga pervadinta ir tapo Pirma lyga. 2022–2023 m. sezone Toljačio klubas iškovojo devintą vietą.
Sezonai
Šaltiniai:
Motagvos lūžis
thumb|220px|Motagvos lūžis
Motagvos lūžis – tektoninis lūžis Centrinėje Amerikoje. Skiria Šiaurės Amerikos plokštę ir Karibų plokštę. Šio lūžio tęsinys Karibų jūroje – Kaimanų lovys. Lūžio tipas – transforminis.
Motagvos lūžis driekiasi pietų Gvatemalos teritorija, lygiagrečiai su Motagvos upe. Jame neretai kyla stiprūs žemės drebėjimai.
Chris Cornell
Kristoferis Džonas Kornelis (angl. Christopher John Cornell, 1964 m. liepos 20 d. – 2017 m. gegužės 18 d.) – amerikiečių dainų autorius ir muzikantas, geriausiai žinomas kaip gitaristas, roko grupių „Soundgarden“ ir „Audioslave“ lyderis. Jis taip pat turėjo solo karjerą ir dirbo su garso takeliais. Kornelis buvo ir trumpai gyvavusios roko grupės „Temple of the Dog“ lyderis. Ši grupė buvo dedikuota jo draugui muzikantui Endriu Vud (Andrew Wood), kuris mirė dėl heroino perdozavimo.
Kornelis laikomas viena pagrindinių XX a. 10 deš. grandžo judėjimo asmenybių. Jis gerai žinomas, kaip išskirtinio talento dainų autorius, pasižymėjęs beveik keturias oktavas apimančiu stipriu balsu. Atlikėjas išleido keturis solo albumus, tokius, kaip „Euphoria Morning“ (1999), „Carry On“ (2007), „Scream“ (2009), „Higher Truth“ (2015), „Songbook“ (2011) bei dvi kompiliacijas – „The Roads We Choose“ (2007) ir „Chris Cornell“ (2018). Pastaroji išleista po muzikanto mirties.
Kornelis yra gavęs „Auksinių gaublių“ nominaciją už savo dainą „The Keeper“, kuri buvo naudojama 2011 m. biografinėje veiksmo dramoje „Pamokslininkas su kulkosvaidžiu“ (angl. „Machine Gun Preacher“), ir atliko kartu su kompozitoriumi Deividu Arnoldu (David Arnold) parašytą dainą „You Know My Name“, naudotą 2006 m. Džeimso Bondo filme „Kazino „Royale“ (angl. „Casino Royale“). Paskutinis prieš mirtį jo solo leidimas buvo singlas „The Promise“, skirtas labdarai. Pastarasis kūrinys buvo naudojamas 2016 m. filmo, su tuo pačiu pavadinimu, pabaigos titruose.
Dainininkas kentėjo nuo chroniškos depresijos didžiąją savo gyvenimo dalį. Jis buvo rastas pasikoręs Detroito viešbutyje 2017 m. gegužės 18 d. po pasirodymo su „Soundgarden“, kuris įvyko prieš valandą teatre „Fox“.
T-10
T-10 – sunkusis tankas, sukurtas Sovietų Sąjungoje. Tankas dar žinomas Objekto 730, IS-8 ir IS-10 pavadinimais. Projektavimo metu buvo vadinamas IS-8 ir IS-9 pavadinimais. 1952 m. buvo patvirtintas IS-10 pavadinimas ir pradėta masinė gamyba. Dėl politinių priežasčių po Josifo Stalino mirties pervadintas į T-10.
Eta Akvaridai
Eta Akvaridų šaltinis yra Halio kometa, apie Saulę apskriejanti per ~76 metus.
Eta Akvaridų radiantas yra Vandenio (Aquarius) žvaigždyne, ties Eta Aquarii žvaigžde, dėl to taip pavadinti.
Kolainių pilis
thumb|Galima Kolainių pilies vieta -[[ Bišpilio piliakalnis]] Kolainių pilis – XIII a. lietuvių pilis prie Nemuno, Imsrės upės kairiajame krante.
Istorija
1290 m. balandžio 23 d. Kolainių pilį puolė Vokiečių ordino Prūsijos krašto magistro Meinhardo vadovaujami apie 500 raitelių ir apie 200 pėstininkų. 120 pilėnų įgula, vadovaujama pilies viršininko Surmino, puolimą atrėmė, bet 108 jų buvo mirtinai sužeisti. 1290 m. gegužės mėn. Surminas su pilėnais ties pilimi klasta į Nemuno krantą atviliojo Ragainės komtūro Bertoldo von Bruhafeno karo laivą ir kryžiuočius sumušė. Gynėjai pilį vėliau paliko ir 1291 m. vasario mėn. Karaliaučiaus komtūro kariuomenė, pastebėjusi, kad pilyje nėra žmonių, ją sudegino.
Lokalizacija
Archeologinių ir istoriografinių tyrimų duomenimis Kolainių pilis veikiausiai buvo Jurbarko piliakalnyje, (vad. Bišpiliu, Viešpiliu).
Euganėjai
thumb|справа|282px| {{iw|Kalnai prie [[Paduja|Padujos, pavadinti čia kažkada gyvenusios genties vardu – Euganėjų kalvos. ]]
Euganėjai ({{la|Euganei}}) – maždaug nuo naujojo akmens amžiaus iki romėnų užkariavimo Italijos teritorijoje tarp Adrijos jūros ir Rytų Alpių gyvenusi tauta.
Povilas Svilas
Povilas Svilas (1889 m. birželio 18 d. Drageliškėse, Zarasų apskritis – 1953 m. vasario 24 d. Pakruojyje) – Lietuvos gydytojas, visuomenininkas.
Euganėjai
Tikriausiai euganėjai buvo ikiindoeuropietiškoji vietinė tauta, gimininga ingaunams (ligūrų šaka), tai liudija tikrinių žodžių panašumas. Plinijaus Vyresniojo nuomone, euganėjai buvo giminingi, sakykime, kamunams Kamonikoje, triumpilinams Trompijoje ir stonams Trente.
Povilas Svilas
Biografija
Gimė pasiturinčių ūkininkų Karolinos (Lingytės) ir Zigmanto Svilo šeimoje.
Euganėjai
XII–XI a. pr. m. e. iš nenustatyto Europos regiono į šiaurės Italiją įsiveržę venetai pasiekė vakarines euganėjų sienas ir iš dalies juos asimiliavo.
Povilas Svilas
Biografija
Mokėsi Dusetose, Mintaujoje. 1915 m. baigė Maskvos universiteto Medicinos fakultetą. Dar kurį laiką jame stažavosi, įgydamas ir vaistininko specialybę. 1916 m. kovo-gruodžio mėn. dirbo Maskvos miesto Raudonojo Kryžiaus ligoninėje. 1917 m. sausio mėn. mobilizuotas į carinę kariuomenę, paskirtas 10-os pėstininkų divizijos dalinio karo ligoninės gydytoju Vakarų fronte. Po Rusijos revoliucinių įvykių, pakrikus kariuomenei, 1918 m. sausio-rugsėjo mėn. dirbo gydytoju Peterburgo gubernijos fabrike.
Euganėjai
Euganėjai buvo medžiokle ir rinkimu vertęsi klajokliai. Išmokę žemdirbystės ir gyvulininkystės tapo sėslūs, ant polių ėmė statyti mažų trobelių ir namų gyvenvietes, susijungė į gentis. Antikos laikais įgudo apdoroti metalus.
Povilas Svilas
Biografija
1918 m. spalio mėn. pradžioje grįžęs į Lietuvą, apsigyveno Utenoje ir vertėsi privačiu gydymu. 1919 m. birželio 16 d. Vidaus reikalų ministro įsakymu patvirtinamas Utenos apskrities gydytoju, šiose pareigose dirbo iki 1940 m. liepos 22 d. arešto.
Euganėjai
Naujojo akmens amžiaus radiniai rodo primityvią gyvenseną: aptinkamos namų liekanos, tačiau dirbiniai buvo kauliniai ir titnaginiai, randama religinės paskirties terakotos indų.
Povilas Svilas
Biografija
Povilo Svilo rūpesčiu jau 1925 m. visuose 13 Utenos apskrities valsčiuose veikė vaistinės, sudarytos sanitarinės komisijos kovai su epidemijomis ir užkrečiamomis ligomis, praplėsta miesto ligoninė nuo 50 iki 74 lovų, pats apskrities gydytojas priiminėjo ir gydė neturtingus ligonius. Be to, Utenos gimnazijoje dėstė chemiją ir higieną, padėjo mokytojui Antanui Namikui įkurti Utenos krašto muziejų, dovanodamas keletą vertingų eksponatų iš gimtojo Drageliškių kaimo.
Euganėjai
Daugiausia euganėjų gyvenviečių rasta ant kalvų Padujos apylinkėse. Euganėjai ateidavo į lygumas švęsti religinių švenčių, tiksliau, atvykdavo prie karštųjų versmių, kur garbindavo įvairius dievus, tarp jų, matyt, buvo Aponas, vėliau euganėjai perėmė venetų kultus.
Povilas Svilas
Biografija
Povilas Svilas buvo ne tik sumanus gydytojas, bet ir veiklus visuomenininkas. Nuo 1924 m. priklausė Lietuvos šaulių sąjungai, finansiškai rėmė šaulių namų statybą, buvo trijų kooperatinių organizacijų valdybos nariu. Nuo 1927 m. Lietuvių tautininkų sąjungos narys, nuo 1933 m. sausio mėn. šios partijos Utenos apskrities skyriaus valdybos pirmininkas.
1940 m. liepos 22 d. NKVD organų suimtas, kalintas Utenoje ir Vilniuje. 1941 m. kovo 8 d. NKVD dalinių Ypatingojo pasitarimo sprendimu nuteistas 8 metams kalėti. Prasidėjus karui išvežtas į Kazachstano srities kalėjimą. 1948 m. liepos 25 d. pasibaigus „bausmės“ laikui, paleistas sugrįžo į Lietuvą. Namų Utenoje ir šeimos nerado. Žmona Julija Puzinauskaitė-Svilienė (1899–1972) su sūnumi Edvardu (1928–1963) repatrijavo į Lenkiją ir gyveno Opolės mieste. Kitas sūnus Ričardas (1921–1996), Vilniaus universiteto studentas, buvo areštuotas ir nuteistas 10 metų.
Likęs be šeimos ir namų Povilas Svilas apsigyveno Pakruojyje, už menką atlyginimą dirbo miesto ligoninėje. Mirė 1953 m. vasario 24 d. Palaidotas Pakruojo kapinėse.
Jerry Lee Rice
Džeris Li Raisas (Jerry Lee Rice, g. 1962 m. spalio 13 d.) – profesionalus amerikietiškojo futbolo žaidėjas, 20 sezonų rungtyniavęs Nacionalinėje futbolo lygoje (NFL). Per ilgą karjerą laimėjo tris čempionatus su San Francisko „49ers“ klubu, taip pat žaidė Oklando „Raiders“, Sietlo „Seahawks“ ir Denverio „Broncos“ klubuose. Dėl puikių kamuolio gaudymo gebėjimų, pasiekimų rungtynėse ir daugybės rekordų pramintas „ Pasauliu “. Yra vertinamas kaip geriausias perdavimų gaudytojas NFL istorijoje ir vienas geriausių visų laikų žaidėjų. Oficialioje „Pro Football“ šlovės svetainėje jis įvardijamas kaip „produktyviausias gaudytojas NFL istorijoje, pasiekęs stulbinančių karjeros rezultatų“. 1999 m. „ The Sporting News “ sudarytame sąraše „100 geriausių futbolo žaidėjų“ įtrauktas antras po Džimo Brauno. Tuo tarpu 2010 m. NFL tinklo išleistame dokumentiniame seriale „The Top 100: The Best Players “ tituluotas geriausiu žaidėju NFL istorijoje.
Isabalis
Isabalis gali reikšti šiuos Gvatemalos objektus:
Jerry Lee Rice
Raisas laimėjo trečiąjį „Supertaurės“ turnyrą 1994 m. ir buvo apdovanotas antrojo Metų įžaidėjo apdovanojimu. 2001 m. San Francisko komanda iškeitė jį į „Raiders“, kur Raisas komandai padėjo patekti į Trisdešimt septintąją Supertaurės turnyrą, kur Raiders buvo nugalėta Tampa Bay Buccaneers komandos. Tai turėjo įtakos anksčiau nepriekaištingai Raiso statistikai Supertaurės varžybose. 2004 m. sezono viduryje „Raiders“ jį iškeitė į „Seahawks“, šiame klube jis ir baigė paskutinį sezoną, prieš tai trumpam pasirašęs sutartį su „Broncos“. Iš profesionalaus futbolo pasitraukė prieš pat 2005 metų sezono pradžią.
Isabalio ežeras
Isabalio ežeras arba Dulsės užutėkis (Golfo Dulce) – didžiausias Gvatemalos ežeras, telkšantis šalies rytuose, Isabalio departamente. Ilgis šiaurės rytų-pietryčių kryptimi 45 km, plotis iki 20 km. Ežeras gan seklus (gylis iki 18 m), krantai žemi, vietomis pelkėti. Vakaruose įteka Poločiko upė, prasidedanti Gvatemalos aukštumose, rytuose išteka Dulsė, per El Golfetės ežerą jungianti Isabalį su Hondūro įlanka.
Ežeras pasižymi didele vandens gyvūnijos įvairove: be įvairių žuvų ir vėžiagyvių, čia taip pat lankosi lamantinai, aštriabriauniai krokodilai, vandens paukščiai.
Isabalio ežero pakrantėje stovi 1652 m. pastatytas San Felipe de Laros fortas.
Žagarės piliakalnis (reikšmės)
miniatiūra|250px|right|Prie Žvelgaičio kalno (žvelgiant nuo plento pusės) Žagarėje (Joniškio raj.) stūkso du Žagarės piliakalniai:
Sąmokslas prieš Ameriką (miniserialas)
Sąmokslas prieš Ameriką – amerikiečių alternatyvios istorijos TV miniserialas, sukurtas pagal to paties pavadinimo rašytojo – Philip Roth – romaną. Serialas buvo rodomas per HBO nuo 2020 m. kovo 16 iki balandžio 20 d.
Life by Misadventure
Life by Misadventure – antrasis britų atlikėjo ir dainų autoriaus Rag’n’Bone Man studijinis albumas, išleistas 2021 m. gegužės 7 d. Albumui pristatyti išleisti du singlai: „All You Ever Wanted“ ir „Anywhere Away from Here“.
Nepaisant vidutiniškų kritikų įvertinimų, albumas buvo komerciškai sėkmingas. Jungtinėje Karalystėje per pirmąją savaitę parduota virš 42 tūkstančių kopijų ir jis debiutavo pirmojoje albumų reitingo vietoje, tapdamas antruoju atlikėjo įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. 2021 m. rugjūčio mėnesio duomenimis, Jungtinėje Karalystėje parduota per 100 tūkstančių kopijų ir albumas tapęs auksiniu.
Dainų sąrašas
Visas dainas prodiusavo Rag’n’Bone Man, Ben Jackson-Cook ir Mike Elizondo, išskyrus „Old Habits“, prodiusuotą be Elizondo.
Kūrybinė grupė
Muzikantai
Techninis personalas
Ningalė
Ningalė ( 20px 20px 20px – 'didžioji viešpatė') – deivė šumerų–akadų mitologijoje, dievo Nanos sutuoktinė ir sauliškojo dievo Utu (Šamašo) motina. Garbinta daugiausiai Ūre.
Trečiosios Ūro dinastijos valdovai Ūre Ningalei pastatydino É-karzida šventyklą, be to, dedikavo jai statulų ir stelų.
Ningalė minima „Raudoje apie Ūro sugriovimą“: deivė aprauda miesto žlugimą ir sugriovimą, šaukiasi didžiųjų dievų An ir Enlilio, kad šie pakeistų savo sprendimą, tačiau veltui – miestas ir jo gyventojai pasmerkti.
Manoma, kad jau nuo III tūkstm. pr. m. e. pab. Ningalė buvo plačiai garbinama Sirijoje. Ten jos vardas vartotas artimiausia šumerų kalbai lytimi – Nikkal (𐎐𐎋𐎍 = nkl). Šiuo vardu ji žinoma tarp Ugarito dievų. Ugarite būta mito apie Ningalės santuoką (hierogamiją) su mėnuliu–Jarichu, o pati Ningalė laikyta dievo Harhabio („vasaros vaisių karaliaus“) dukterimi.
Ningalei (Nikalei) yra skirtas seniausias pasaulyje su muzikine tonacija rastas himnas. Tekstas su natomis rastas 1955 m. Ugarite.
Manoma, kad Sirijoje šios deivės kultas dar buvo išsilaikęs I m. e. tūkst.
Arijus Bražinskas
Arijus Bražinskas (g. 2000 m. sausio 26 d.) – Lietuvos futbolininkas, vartininkas.
Biografija
Futbolą pradėjo žaisti Alytaus mieste, o vėliau persikėlė į Kauną ir tobulėjo tuometinėje Nacionalinėje futbolo akademijoje (NFA).
Atstovavo Sheffield Wednesday U18; italų Mantova 1911 ir Aquila 1902 Montevarchi.
DFK Dainava
2021 m. žaidė DFK Dainava ekipoje, kuri debiutavo A lygoje. Jaunam žaidėjui buvo numatytas atsarginio vartininko vaidmuo, tačiau jo kolega Martynas Matijoška jau pirmose rungtynėse gavo raudoną kortelę ir vartus gynė Bražinskas. Matijoška ant atsarginių suolo praleido dar keturias rungtynes ir tik tada vėl tapo pagrindiniu vartininku.
FK Kauno Žalgiris
2022 m. sausio mėn. pranešta, kad tapo FK Kauno Žalgiris nariu.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Geštinana
Geštinana ( – 'dangiškoji vynmedžio šakelė'?) – deivė šumerų mitologijoje. Galimai tapati Lagašo deivei Amageštinai („vymedžio šakelei–motulei“), minimai nuo XXIV a. pr. m. e.
Šumero mituose apie Inaną ir Dumuzį Geštinana iškyla kaip mylimiausioji Dumuzio sesuo, vadinama „dainininke“, „burtininke“, „rašto slėpinio žinove“, „sapnų aiškintoja“, „pranaše“. Geštinana aiškina pranašiškus Dumuzio sapnus ir bando jį išgelbėti nuo mirties. Demonai (galla), norėdami sužinoti, kur Dumuzis, ir nusivesti jį į požemių karalystę, kankina Geštinaną, tačiau ji savo brolio neįduoda. Kai demonai visgi sučiumpa Dumuzį, Geštinana pasiaukoja ir sutinka praleisti pusmetį požemių karalystėje vietoje savo brolio.
Lagašo dievų rate ji minima kaip chtoninio dievo Ningišzido sutuoktinė (galimai tapati kitai minimai jo sutuoktinei Azimujai – požemių karalystės raštininkei).
FK Veles Moskva
Maskvos futbolo klubas „Velesas“ – Rusijos futbolo klubas iš Maskvos.
Istorija
Klubas įkurtas 2016 m. Debiutavo PFL (Profesionalioje futbolo lygoje) 2017 m.
2019–2020 m. sezone tapo Vakarų regiono nugalėtojais. Šis pasiekimas leido komandai kilti į antrą pakopą.
Nuo 2020–2021 m. rungtyniavo Nacionalinėje futbolo lygoje.
Sezonai
Šaltiniai:
Įkeitimas
Įkeitimas – esamo ar būsimo skolinio įsipareigojimo įvykdymą užtikrinantis kilnojamojo daikto ar turtinių teisių įkeitimas, kai įkeitimo objektas perduodamas kreditoriui, trečiajam asmeniui ar paliekamas įkaito davėjui; viena daiktinių teisių. Įkaito davėjui paliktas įkeitimo objektas gali būti užrakinamas, užantspauduojamas ar pažymimas ženklais, rodančiais jo įkeitimą.
Teigiama, kad įkeitimo teisės užuomazgos siekia senovės Babilonijos Hamurapio teisyną. Romėnų teisėje buvo netiesioginis įkeitimas (fiducia), užstatas (pignus) ir hipoteka (hypotheca).
Taisyklingasis 257-kampis
thumb|Kompiuteriu sukurtas taisyklingojo 257-kampio vaizdas. thumb|Žvaigždė, gaunama 257-kampio kampus sujungus su jo centru.
Taisyklingasis 257-kampis – taisyklingasis daugiakampis turintis 257 kampus. Žmogaus akiai ši figūra gana mažai kuo skiriasi nuo apskritimo, tačiau kampus sujungus su centru gauta „žvaigždė“ vis dar matoma. Daugiakampis reikšmingas tuo, jog jį galima nubraižyti skriestuvu ir liniuote.
Geometrinis pagrindimas
257 yra pirminis Fermio skaičius:
Todėl reikšmės ir  (128 laipsnių kampo funkcijos) yra algebriniai skaičiai.
Taigi žinant algoritmą tokią figūrą iš esmės galima nubraižyti skriestuvu bei liniuote.
Atradimo istorija
Nors jau 1801 m. Carl Friedrich Gauss žinojo jog figūra nubraižoma skriestuvu ir liniuote, pirmasis išsamus aprašymas kaip tai padaryti buvo paskelbtas Magnus Georg Paucker (1822) ir Friedrich Julius Richelot (1832). . Sprendžiant užduotį pagal šiuos straipsnius būtina nubraižyti 150 pagalbinių apskritimų. Žinomi ir alternatyvūs braižymo būdai.
Savybės
kur t – kraštinės ilgis.
Vidinis kampas
Centrinis kampas.
Retai
Retai  – Vakarų ir Centrinių Alpių slėniuose gyvenusi senovės tauta. Priklausė Fritsens-Sanceno archeologinei kultūrai, kuri buvo patyrusi Lateno kultūros įtaką.
Tiksli jų kilmė nežinoma, antikos autoriai retus tapatina su etruskais. Retų abėcėlė priklauso „šiaurės etruskų abėcėlių“, arba „Alpių abėcėlių“, grupei. Retų kalbos gramatika ir leksika artima etruskų kalbai.
Strabonas apie retus rašė:
"Toliau nusidriekusi virtinė kalnų, atsigręžusių į rytus ir pietus; juos užėmę retai ir vindelikai, jų žemės šliejasi prie helvetų ir bojų žemių, nes jų teritorijos plyti greta šių genčių lygumų. Retų sritis tęsiasi iki Italijos dalies, išsidėsčiusios už Veronos ir Komo (beje, „retų vynas“, kuris, rodos, nenusileidžia išaukštintoms Italijos sričių vyno rūšims, gaminamas Retijos Alpių papėdėse), taip pat siekia vietoves, kuriomis teka Renas; šiai genčiai priklauso lepontijai ir kamunai. Vindelikai ir norikai apgyvendinę didžiąją priekalnės vidinės pusės dalį kartu su breunais ir genaunais (pastarieji jau priklauso ilyrams). Visos šios gentys kartkartėmis užpuldavo ne tik gretimas Italijos sritis, bet ir helvetų, sekvanų, bojų ir germanų šalį. Likatijai, klautenatijai ir venonai tarp vindelikų buvo visų narsiausi kariai, o tarp retų – rukantijai ir kotuantijai."
TSRS tautų tremtys
TSRS tautų tremtys arba SSRS tautų tremtys – 1930–1952 m. laikotarpiu Tarybų Sąjungos vyriausybės, vadovaujamos Josifo Stalino ir NKVD pareigūno Lavrentijaus Berijos, vykdyta politika, kuria priverstinai perkelti (ištremti) įvairių grupių gyventojai. Šiuos veiksmus galima suskirstyti į šias plačias kategorijas: „antisovietinių“ asmenų trėmimai, ištisų tautybių deportacijos, darbo jėgos perkėlimas ir organizuota imigracija siekiant užpildyti etniškai išvalytas teritorijas. Gyventojų išbuožinimas, pradėtas vykdyti dar Lenino, davė precedentą trėmimams klasės pagrindu, 1937 m. korėjiečių deportacija – trėmimams tautybės pagrindu.
Daugeliu atvejų tremties tikslas buvo mažai apgyvendintos atokios vietovės, įskaitant priverstinio darbo stovyklas. Į TSRS gilumą tremti ir ne Tarybų Sąjungos piliečiai iš TSRS nepriklausiusių šalių. Apskaičiuota, kad iš viso deportacijos paveikė mažiausiai 6 mln. žmonių. 1930–1931 metais ištremta 1,8 mln. buožių, 1 mln. valstiečių ir tautinių mažumų 1932–1939 m., apie 3,5 mln. etninių mažumų 1940–1952 m.
Sovietiniuose archyvuose užfiksuota 390 000 mirčių dėl prievartinio išbuožinimo ir iki 400 000 mirčių tarp 1940–1949 m. laikotarpio tremtinių. Istorikų skaičiavimais, bendras mirčių skaičius dėl trėmimų siekia 1–1,5 mln. Šiuolaikiniai istorikai šiuos trėmimus linkę klasifikuoti kaip nusikaltimus žmoniškumui, etninį persekiojimą, etninį valymą. Du pragaištingiausi trėmimai, Krymo totorių deportacija ir čečėnų bei ingušų deportacija, buvo pripažinti genocidu Ukrainos ir Europos parlamentų. 1991 m. balandžio 26 d. Rusijos Socialistinės Federacinės Tarybų Respublikos Aukščiausioji Taryba, vadovaujama jos pirmininko Boriso Jelcino, priėmė Represuotų tautų reabilitacijos įstatymą, kurio antras straipsnis pasmerkė visas masines deportacijas kaip „Stalino šmeižimo ir genocido politiką“.
Sovietų Sąjunga taip pat organizuodavo trėmimus okupuotose teritorijose – per trėmimus gyvybių neteko 50 000 Baltijos šalių gyventojų, taip pat tokiu būdu nužudyta 300 000–360 000 vokiečių iš rytinės Europos dalies.
Mirčių skaičius
Istorikų skaičiuojama, kad tremčių aukų skaičius svyruoja nuo 800 000 iki 1 500 000. Į sąrašą nepatenka keli šimtai tūkstančių vokiečių, deportuotų po Antrojo pasaulinio karo iš okupuotų teritorijų rytinėje Europoje.
Transaustralijos geležinkelis
Transaustralijos geležinkelis – 1693 km ilgio, standartinės vėžės (1435 mm) geležinkelis Australijoje, jungiantis Vakarų Australiją su Pietų Australija ir kitomis Rytų Australijos valstijomis. Nutiestas 1917 m. per Nalarboro lygumą nuo Port Ogastos Pietų Australijoje iki Kalgurlio Vakarų Australijoje. Geležinkelis turi 478 km ilgio, ilgiausią pasaulyje, tiesaus geležinkelio ruožą.
Platesne prasme Transaustralijos geležinkeliu vadinamas visas transkontinentinis Sidnėjų ir Pertą jungiantis geležinkelis.
Istorija
Linijos tiesimo darbai pradėti 1912 m., buvo statoma iš abiejų pusių – Port Ogastos rytuose ir Kalgurlio vakaruose. Geležinkelis užbaigtas, kai abi pusės 1917 m. spalio 17 d. susijungė Uldėjoje. Geležinkeliui administruoti 1917 m. įkurta valstybinė Sandraugos geležinkelių (Commonwealth Railways) bendrovė. Geležinkelis nutiestas standartinės vėžės, nepaisant to, kad abiejose valstijose buvo siaurieji, 1067 mm vėžės, geležinkeliai. Geležinkelio vėžė visoje transkontinentinio geležinkelio linijoje tarp Sidnėjaus ir Perto buvo suvienodinta tik 1970 m.
Infrastruktūra ir eismo organizavimas
200px|thumb|Vaizdas į rytus nuo Kuko stoties Visame geležinkelio maršrute nėra nei vieno natūralaus gėlo vandens telkinio. Tiesiant geležinkelį buvo intervalais įrengti vandens gręžiniai ir rezervuarai, tačiau vanduo būdavo sūrus ir netinkamas nei garvežiams, nei žmonėms vartoti. Todėl garvežiams reikalingą vandenį veždavo pačiu traukiniu, vežamas vanduo sudarydavo iki pusės viso traukinio svorio. Nuo 1951 m. keleiviniams traukiniams pradėti naudoti tik dyzeliniai lokomotyvai.
Tiesiant geležinkelį, kas 100 km įrengtos 400 m ilgio pralankos traukiniams prasilenkti. Vėliau, didėjant eismui, įrengta daugiau pralankų, padidintas jų ilgis. 2008 m. visos pralankos buvo virš 1800 m ilgio, atstumai tarp pralankų – 30–60 km. Daugumoje pralankų nėra darbuotojų, traukinių mašinistai radijo ryšiu iš lokomotyvų patys perjungia iešmus reikiama kryptimi. Linijoje nėra signalinių prietaisų, už eismo saugumą atsakingi lokomotyvų ekipažai.
Adelaidėje gimusio astronauto Endžio Tomo (Andy Thomas) teigimu, geležinkelio linija dėl savo neįprasto tiesumo matoma iš kosmoso.
Pervežimai
Šiuo metu geležinkelis daugiausiai naudojamas kroviniams pervežti. Kartą per savaitę geležinkeliu kursuoja ir du keleiviniai traukiniai: Indian Pacific iš Sidnėjaus į Pertą (visu geležinkeliu) ir The Ghan iš Adelaidės į Darviną (Port Ogastos–Tarkulos ruožu).
1917–1991 m. geležinkeliu kursavo Trans-Australian keleiviniai traukiniai. Iš pradžių – tarp Kalgurlio ir Port Ogastos, vėliau, pertvarkius gretimų siaurųjų geležinkelių ruožus į standartinę vėžę, traukinio maršrutas ilgintas: 1937 m. – iki Port Pirio Pietų Australijoje, 1969 m. – iki Perto, 1982 m. – iki Adelaidės. 1991 m. maršrutas panaikintas.
1917–1996 m. linija kursavo specialus Tea and Sugar traukinys, skirtas prie geležinkelio įkurtoms izoliuotoms gyvenvietėms aprūpinti.
Alfredas Romeris
thumb|right|220px|[[Stanislovas Rostvorovskis. Alfredo Izidoriaus Romerio portretas. (Varšuvos Nacionalinis muziejus)]]
Alfredas Izidorius Romeris (, ; 1832 m. balandžio 4 d. Vilniuje – 1897 m. sausio 24 d. Karolinove, palaidotas Trakų bazilikos Romerių giminės koplyčios rūsyje) – Lietuvos tapytojas ir skulptorius medalininkas. thumb|left|150px| Dievo Motina su Vaikeliu. A.Romerio paveikslas Pinsko bažnyčioje. miniatiūra|220px|Atminimo lenta [[Trakų bazilikos Riomerių koplyčia|Romerių koplyčioje]]
Biografija
Kilęs iš vokiečių kilmės grafų giminės. 1845–1850 m. mokėsi Vilniaus bajorų institute. Pirmuoju dailės mokytoju jam buvo tėvas Edvardas Jonas Romeris, vėliau tobulinosi pas žinomą tapytoją Kanutą Rusecką. Dalyvavo 1863 m. sukilime, buvo suimtas ir dvejus metus kalintas Dinaburgo tvirtovės kalėjime. Šeimai priklausę dvarai buvo priverstinai išparduoti, pats Alfredas Romeris turėjo emigruoti į Prancūziją. Paryžiuje mokėsi pas Antonį Oleščinskį ir Leoną Bonnatą, vėliau studijavo Miuncheno dailės akademijoje. 1874 m. vedė Vandą Sulistrovską, šeima įsikūrė Karolinovo dvare (dab. Baltarusija), retkarčiais gyvendavo Kriaunuose, Krokuvoje ir Vilniuje. Pastarajame mieste 1875 m. gimė duktė Elena Antanina Rachelė, vėliau tapusia žinoma literate ir žurnaliste Helena Romer–Ochenkovska.
Alfredas Romeris daugiausiai dirbo portretų srityje, bet garsėjo savo tapybos darbais ir religine tematika. Žinomi jo paveikslas „Jėzus ir našlaitė“ (Kamojų bažnyčia), taip pat „Dievo Motina su Vaikeliu“ bei „Švenčiausiosios Dievo Gimdytojos Ėmimas į dangų“ (abu Pinsko bažnyčioje). Obelių bažnyčios altoriuje yra jo tapyto Šv. Onos paveikslo kopija. XIX a. pab. A. Romeris piešė medinius lietuviškus kryžius, sukūrė Žemaičių vyskupo Aleksandro Bersenevičiaus ir Vilniaus vyskupo Karolio II Hrinevskio skulptūrinius medalionus.
Prieš pat Antrąjį pasaulinį karą dailininko kūrybinis palikimas su archyvu buvo perduotas tuometinei Vrublevskių bibliotekai, pokaryje dalį paveikslų ir skulptūrų perėmė Lietuvos dailės ir Nacionalinis muziejai. Ant namo Vilniuje, Bokšto g. 10 atidengta menininkui skirta memorialinė lenta.
Raseinių Marcelijaus Martinaičio viešoji biblioteka
Raseinių Marcelijaus Martinaičio viešoji biblioteka – pagrindinė biblioteka Raseinių rajono savivaldybėje.
Filialai
2022 m. gegužę bibliotekoje buvo 23 filialai:
Zvišavanė
Zvišavanė (, iki 1982 m. buvo žinomas kaip Šabani) – Zimbabvės miestas centrinėje šalies dalyje, Midlandso provincijoje.
Istorija
Miesto ištakos siekia 1916 m., kai šalia buvo atidarytos Šabani kasyklos, kurios Pirmojo pasaulinįio karo metu, pradėjo tiekti asbestą. Augimas buvo lėtas dėl prasto susisiekimo, bet 1928 m. geležinkelis sujungė miestą su kitais regionais.
Asbesto kasykla tapo didžiausia gamintoja regione, kuriame esama platinos, aukso, berilio, chromo, geležies rūdos ir didžiuliai deimantų telkinių.
1921 m. buvo įsteigta kaimo valdyba, o 1930 m. pakeista į miesto valdybą. 1968 m. miestui suteikta savivaldos teisė.
Gyventojai
1982 m. gyveno 26,7 tūkst. žmonių, 1992 m. pasiekė 32,9 tūkst., o 2012 m. – 45,3 tūkst.
2022 m. gyventojų skaičius siekė 59,7 tūkst.
Žagarės Raktuvės koplyčia
miniatiūra|250px|right|Galinė dalis miniatiūra|250px|right|Koplyčia 1936 m.
Žagarės Raktuvės koplyčia – medinė koplyčia Joniškio rajone, Žagarėje esančiose Raktuvės kalno senosiose katalikų kapinėse. Koplyčia stūkso Naujosios Žagarės dalyje, Raktuvės gatvės pabaigoje. Senosios kapinės aptvertos mūrine tvora, o į pietvakarius šliejasi naujosios katalikų ir stačiatikių kapinės.
Koplyčia tvarkoma, čia vis dar išlaikytas autentiškas pastato pavidalas. Viduje esama ir klasicistinio iliuzinio ant lentų nutapyto altoriaus su Nukryžiuotojo skulptūra. Šioje koplyčioje Žagarės parapijos tikintieji įsteigė nedidelį sakralinio paveldo muziejų. Jame laikomi ir eksponuojami nebenaudojami liturginiai rūbai, baldai, bažnytinės knygos, įrengta kryždirbystės darbų ir fotografijų ekspozicija „Sakralinės kalvystės paminklai Žagarėje“. Čia galima išvysti daugelį iš aplinkinių kapinių surinktų metalinių kryžių.
Istorija
Ant Raktuvės kalno XII a. stovėjo medinė gynybinė žiemgalių pilis. XIX a. viduryje piliakalnio aikštelėje buvo atidarytos katalikų kapinės.
1711 m. Žagarės vizitacijos aktuose ant Raktuvės kalno minima koplyčia (capella Raktugienski, kaplica Ratkowska). 1713-1776 m. mirimų registracijos knygoje randamas įrašas apie pirmąjį palaidojimą Raktuvės kapinėse: 1733 m. gruodžio 27 d.
Koplyčia pastatyta 1796-1801 m., iš dalies restauruota 1956, 1990 m. (1956 m. remonto iniciatorius kun. Jonas Povilaitis, 1990 m. - kun. Liudvikas Čechavičius).
Architektūra
Koplyčia yra vienos navos su prieangiu, choru virš prieangio, presbiterija, zakristija. Perdanga medinė sijinė. Pastato sienos suręstos iš pjautų-tašytų rąstų, vertikaliai sutvirtintos medinėmis sąvaržomis. Fasadams būdingas vertikalaus apkalimo medinėmis lentomis su lentjuostėmis tipas. Medinės vienvėrės ir dvivėrės durys iš lauko pusės rombiškai apkaltos medinėmis lentomis su metaliniais kalvio darbo apkaustais.
Vidaus dekoras – ant apsidės sienos iliuziškai tapytas altoriaus retabulas su skulptūra. Lubų, sienų apdaila – medinių lentų vožtinės lubos.
Šalia stovi nedidelė stulpinės konstrukcijos varpinė.
Knypava (Kėdainiai)
Knypava – buvusi Kėdainių miesto dalis miesto centre, maždaug ties dabartine Knypavos Rinkos aikšte ir Knypavos gatve, garsėjusi turgaviete. Dabar Knypavos Rinkos aikštėje yra fontanas, vyksta miesto bendruomenės renginiai.
Etimologija
Knypavai pradžią davė vokiečių pirkliai, į Kėdainius atvykę iš Karaliaučiaus miesto dalies Knypavos. Tačiau tikėtina, kad aikštės pavadinimas su Karaliaučiumi ir nesusijęs – Knypava tiesiog daugybės ir knibždyno sinonimas.
Istorija
XVI a. pabaigoje už Didžiosios rinkos ir centrinės Kėdainių senamiesčio dalies suplanuota nauja turgavietė. Jai pradžią davė Karaliaučiaus vokiečių pirkliai. Iš pradžių ši turgavietė buvo skirta gyvulių prekybai.
Manoma, kad šioje aikštėje vokiečiai supirkinėjo Prūsijoje vertinamus lietuviškus arklius. Aikštės pakraščiuose stovėjo mediniai gyvenamieji namai, kelios aludės ir plytinė.
1648 m. kunigaikštis Jonušas Radvila pietinėse aikštės prieigose leid statyti stačiatikių cerkvę ir įsteigė vyrų vienuolyną. 1648–1650 m. aikštėje pastatyta Kėdainių Šv. Andrejaus cerkvė ir šalia įsteigtas Kristaus Atsimainymo stačiatikių vyrų vienuolynas – abudu pastatyti J. Radvilos žmonos Marijos Radvilienės lėšomis. Vienuolynas neišliko, o stačiatikių cerkvė iš pradžių buvo perkelta į rusų kapines (XX a. pradžioje Knypavoje jos tikrai nebebuvo) ir paskui išvežta į Rumšiškes. Šiuo metu cerkvė saugoma Lietuvos liaudies buities muziejuje Rumšiškėse, tačiau ekspozicijai dar neparuošta.
Knypava
Knypava (dabar Kanto Sala) – buvęs Karaliaučiaus kvartalas, viduramžiais vienas iš trijų miestą sudariusių miestelių. Miestelis buvo įsikūręs 10 ha ploto Priegliaus upės saloje, jame stovėjo Karaliaučiaus katedra ir kūrėsi Karaliaučiaus universitetas.
Istorija
Senieji aptinkami Knypavos vardai – Knipaw, Knipab, Knypabe. 1327 m. Knypavai suteikta Kulmo teisė. 1811 m. salą nusiaubė didelis gaisras.
Gojeliai
Gojeliai – buvęs viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Želvos.
1900 m. vasaros olimpinių žaidynių medalių lentelė
thumb|200px|Virvės traukimas Straipsnyje pateikiamos 1900 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, antrose naujaisiais laikais vykusiose olimpinėse žaidynėse, dalyvavusios šalys pagal medalių skaičių. Žaidynėse dalyvavo 997 atletas iš 24 šalių, vyko 95 rungtys iš 19 sporto šakų.
Medalių skaičius
Pateikiama pilna dalyvavusių šalių lentelė pagal pelnytų medalių skaičių. Paryškinta šalis, kurioje vyko žaidynės.
3x3 krepšinis
Taisyklės
Pataisytas 3x3 krepšinio taisykles FIBA išleido 2019 m. sausio mėn. Pagrindiniai taisyklių ypatumai:
Tarptautinės varžybos
Nuo 2012 m. FIBA kasmet organizuoja vyrų bei moterų FIBA 3x3 krepšinio pasaulio taurės varžybas, o nuo 2014 m. FIBA 3x3 krepšinio Europos taurės varžybas.
Nuo 2015 m. vyrų bei moterų 3x3 krepšinis yra įtrauktas į Europos žaidynes, o nuo 2021 m. buvo įtrauktas į pasaulines vasaros olimpines žaidynes.
3x3 krepšinis Lietuvoje
2018 m. spalio mėn. buvo įkurta Lietuvos 3x3 krepšinio asociacija. Pastaraisiais metais 3x3 krepšinis sparčiai išpopuliarėjo Lietuvoje, rengiami vyrų ir moterų įvairaus amžiaus turnyrai.
Lietuvos vyrų rinktinė dalyvavo 2015 m. ir 2019 m. Europos olimpinėse žaidynėse. Pasaulio rinktinių reitingų lentelėje Lietuva buvo pakilusi į dešimtuką, o šiuo metu (2022 m. birželis) užima 2 vietą. Lietuvos moterų komandos reitingas šiuo metu devintas pasaulyje.
2022 m. debiutavusi pasaulio krepšinio čempionate moterų rinktinė užėmė 4 vietą. Vyrų rinktinė 2022 m. čempionate pelnė sidabro medalius.
2023 m. birželio 25 d. Lenkijoje vykusiose 2023 m. Europos žaidynėse Lietuvos 3 prieš 3 krepšinio moterų rinktinė laimėjo aukso medalius.
Serbų Krajinos respublika
Serbų Krajinos Respublika arba tiesiog serbų Krajina ar Krajina – de facto likviduota nepriklausomybės nuo Kroatijos siekusi valstybė. Padedant Jugoslavijos armijai, serbų savanoriams ir Serbų respublikai kaimyninėje Bosnijoje, separatistinė respublika Kroatijos nepriklausomybės kare kovėsi prieš Kroatijos vyriausybės pajėgas. Valstybė buvo politiškai ir ekonomiškai priklausoma nuo Jugoslavijos. Serbų Krajinos respublika turėjo savo konstituciją, parlamentą ir ginkluotąsias pajėgas. De facto nustojo egzistuoti po kroatų pajėgų surengtos „Audros“ („Oluja“) operacijos. Nepriklausomybės nepripažino ne viena valstybė, net Jugoslavija. Serbijoje veikia Serbų Krajinos respublikos vyriausybė tremtyje.
Ašūras (dievas)
thumb|250px|Ašūro atvaizdas (IX–VIII a. pr. m. e. bareljefas)
Ašūras (, 100x20px|DINGIR 100x20px|A-šur) – akadų–asirų sauliškasis dievas, laikytas viršiausiuoju Asirijos dievu ir garbintas daugiausia šiaurės Mesopotamijoje.
Pradžioje tai buvo Ašūro miesto dievas–globėjas, jo pagrindinė šventykla – Ehursagkurkura. Ašūro iškilimą nulėmė auganti politinė Ašūro miesto galia Asirijoje. Kaip aukščiausiasis dievas nuo XIII a. pr. m. e. Ašūras gauna šumerų Enlilio vardus – „didysis kalnas“ (šadû rabû), „šalių valdovas“, „dievų tėvas“ (ab ilâni). Antrojo Asirijos iškilimo metu (IX a. pr. m. e.) Ašūras tapatinamas su akadų Anšaru, Anu tėvu, ir iškeliamas virš kitų dievų.
Panašia simbolika pasižymi zoroastrų aukščiausiasis viešpats Ahūra Mazda (faravaharas). Būta mėginimų tiek žodį ahura-, tiek jo indišką atitikmenį asura kildinti nuo Ašūro.
Raimundas Karoblis
Biografija
1977–1986 m. mokėsi Panevėžio J. Balčikonio vidurinėje mokykloje. 1986–1992 m. studijavo Vilniaus Universiteto Teisės fakultete, baigė vienpakopes vientisąsias teisės studijas, jam suteiktas teisininko kvalifikacinis laipsnis. 1992–1994 m. dirbo Lietuvos laisvosios rinkos institute teisės konsultantu.
Nuo 1994 m. dirbo Užsienio reikalų ministerijos Prekybos skyriuje, I sekretoriumi, po to skyriaus vedėju. 1997–1999 m. Ekonomikos departamento direktorius. Dalyvavo derybose dėl Asociacijos sutarties su Europos Sąjunga, daugumos Lietuvos laisvosios prekybos sutarčių, Lietuvos stojimo į Pasaulio prekybos organizaciją.
1999–2003 m. dirbo Lietuvos nuolatinės misijos Jungtinių Tautų skyriaus Ženevoje ministru patarėju. 2001–2003 m. Lietuvos nuolatinis atstovas prie Pasaulio prekybos organizacijos. Organizavo baigiamąsias Lietuvos stojimo į PPO derybas, dalyvavo PPO daugiašalėse derybose ir derybose su Rusija ir Ukraina. 2002–2003 m. – Pasaulio prekybos organizacijos Muitinio įvertinimo komiteto pirmininkas.
2003–2007 m. vadovavo Užsienio reikalų ministerijos Ekonomikos, vėliau – Užsienio prekybos politikos departamentams. Europos Sąjungos Tarybos 133 (užsienio prekybos) komiteto tikrasis narys.
2007–2010 m. R. Karoblis dirbo Lietuvos nuolatinės atstovybės ES ambasadoriumi ypatingiems pavedimams, nuolatinio atstovo pavaduotoju, atstovu Europos Sąjungos Tarybos COREPER I komitete.
2010 - 2015 m. m. - Lietuvos nuolatinis atstovas Europos Sąjungoje. Vienas pagrindinių Lietuvos pirmininkavimo ES Tarybai koordinatorių. 2013 m. liepos – gruodžio mėn. – ES Tarybos COREPER II pirmininkas, vadovavo daugiašalėms deryboms COREPER II formate ir atstovavo Tarybą derybose su Europos Parlamentu derybose dėl Sanglaudos, Išorinių finansinių instrumentų, Teisingumo ir vidaus reikalų finansinių instrumentų paketų, Sezoninių darbuotojų direktyvos. Kaip ES Tarybos CORPER II komiteto pirmininkas, šiame formate vadovavo pasiruošimams Vilniaus Rytų partnerystės aukščiausiojo lygio susitikimui, taip pat bankinės sąjungos, 2014 m. ES biudžeto ir kitų COREPER II komiteto kompetencijos srityse vykusioms deryboms.
2015 m. rugpjūčio 19 d. paskirtas Užsienio reikalų viceministru, atsakingu už ES reikalus, išorinius ekonominius santykius ir ekonominę diplomatiją.
Budreikiai
Budreikiai – buvęs kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 6 km nuo Pakalnių.
Čiredzis
Čiredzis  – Zimbabvės miestas pietrytinėje šalies dalyje, Masvingo provincijoje. Miestas įsikūręs prie Rundės upės.
Gyventojai
2002 m. gyveno 26,1 tūkst. žmonių, o 2022 m. gyventojų skaičius siekė 40,1 tūkst.
Jūriniai ereliai
Jūriniai ereliai (Haliaeetus) – vanaginių (Accipitridae) šeimos, Haliaeetinae pošeimio, plėšriųjų paukščių gentis.
Bendras apibūdinimas
thumb|left|180px|[[Afrikinis jūrinis erelis (Haliaeetus vocifer) prie Zvajaus ežero (Etiopija)]] thumb|right|250px|[[Didysis erelis žvejys (Haliaeetus ichthyaetus) rytinės Indijos Asamo valstijoje]] Tai viena seniausia pasaulyje dabar gyvuojančių paukščių gentis. Egipte, netoli Fajumo miesto esančiame ankstyvojo oligoceno epochos Džebel Katrano darinyje (Jebel Qatrani Formation) rasta kojos apatinės dalies kaulo fosilija datuojama 33 milijonais metų, kuri pagal bendras morfologines detales labai panaši į dabartinių jūrinių erelių. O viduriniojo mioceno epochoje, tai yra prieš 16-12 milijonų metų ši gentis neabejotinai gyvavo.
Kūno plunksniniame apdare dominuoja nuo ryškiai rudų iki blankiai ar pilkšvai rudų atspalvių. Galva ir uodega baltų, balsvų ar rečiau pilkšvų plunksnų atspalvių. Lytinis dimorfizmas pasireiškia tik kūno dydyje, kuomet jūrinių erelių patelės sunkesnės už patinėlius. Jūriniai ereliai gerokai skiriasi kūno didžiu ir mase. Pavyzdžiui, Saliamonų jūrinio erelio svoris 1,1–2,7 kg, afrikinio jūrinio erelio kūno ilgis 63–75 cm, o stambiausio šios jūrinių erelių genties baltapečio jūrinio erelio svoris 4,9–9,5 kg (neoficialiai yra užregistruota patelė svėrusi 12,7 kg), kūno ilgis 85–105 cm, išskleistų sparnų skersmuo 195–250 cm. Palyginimui Lietuvoje gyvenančio ir gentyje antro pagal dydį paprastojo jūrinio erelio svoris 3,1–6,9 kg, kūno ilgis 69–92 cm, išskleistų sparnų skersmuo 182–244 cm.
Jūriniai ereliai monogamai, bet žuvus ar mirus partneriui, jie ieško kito. Peri pavieniui, ne kolonijomis. Lizdai dideli, juos suka aukštai medyje ar ant uolos, klife. Aktyvūs šviesiu paros metu. Minta daugiausia žuvimis, nors neretai ir paukščiais, ypač vandens paukščiais ir smulkesniais žinduoliais. Paplitęs visuose žemynuose išskyrus Pietų Ameriką ir Antarktidą. Gyvena šalia arba netoli vandenynų, jūrų, ežerų, didesnių upių ar žuvų tvenkinių.
Rūšys ir porūšiai
Trys poros (6 rūšys) – baltapilvis ir saliamoninis jūriniai ereliai, afrikinis ir madagaskarinis jūriniai ereliai, paprastasis ir baltagalvis jūriniai ereliai yra išskiriami į rūšių kompleksą, arba super rūšį, nes šios rūšys viena su kita labai artimai susijusios. IOC World Bird List v11.1 versijoje išskiriama 10 rūšių ir 6 porūšiai :
Štedelio muziejus
thumb|280px| Štedelio meno institutas Štedelio muziejus (trumpiau − Štedelis, pilniau − Štedelio meno institutas ir savivaldybės galerija, ) − meno muziejus Frankfurte prie Maino, Vokietijoje.
Istorija
Štedelio muziejus įkurtas 1816 m. Frankfurto bankininko Johano Frydricho Štedelio (Johann Friedrich Städel, 1728–1816) testamentu, kuriuo bankininkas paliko savo meno kolekciją ir turtą jo vardo meno institutui Frankfurto mieste įsteigti. Institutas apėmė meno muziejų ir dailės mokyklą. 1816 m. bankininkas jau buvo sukaupęs apie 500 paveikslų, daugiausiai olandų ir vokiečių baroko tapybos kūrinių. 1817 m. muziejus atidarytas viešajam lankymui. Pasak muziejaus svetainės, tai yra seniausias meno muziejus Vokietijoje.
Kolekcijos
Štedelio kolekcijos suskirstytos į 4 skyrius: Muziejaus kolekcijose yra daugiau nei 3000 paveikslų, 600 skulptūrų, 4 000 fotografijų ir 100 000 piešinių bei grafikos kūrinių, datuojamų nuo viduramžių iki XX a.
Nikėjos susirinkimai
Nikėjos bažnytiniai susirinkimai:
Gojus (Leliūnai)
Gojus – buvęs viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 2 km nuo Pakalnių.
Nikėja
Nikėja – miestas Graikijoje, 4 km į šiaurę nuo Pirėjo centro.
Istorija
Gyvenvietė išaugo XX a. Iki tol tai buvo žemdirbystės centras.
Savate
Savate (prancūziškas Tarimas: [savat]), taip pat žinomas kaip prancūzų boksas, prancūzų kikboksas ar. Tai prancūzų kovos menas, kuriame naudojamos rankos ir kojos. Kovos stilius jungiamas su šiaurės boksu ir jų spyrimo technika. Kaip Muay Thai ir Silat kovos menuose, leidžiami kojų ar kelių spyriai.
Savate tai Prancūziškas žodis, kilęs nuo žodžio "old shoe" (senas batas). Tai vienintelis kikbokso stilius, kuriame sportininkai dėvi batus. Savate vyrai vadinami Savateur, o moterys Savateuse. '''
Įžymūs praktikai
Gioacchino Rossini, Dumas, Lord Byron, Richard Sylla, Andrè Panza, Alexandre Walnier, Kamel Chouaref, Bertrand Soncourt, Amri Madani, Farid Khider, Christophe Landais, Enoch Effah, Arnaud de Pape, Johnny Catherine, Jacques Dobaria, Kader Kessaghli, François Pennacchio, Derenik Sargsyan, Fathi Mira, Jérôme Huon, Tony Ancelin, Ismaila Sarr, Djibrine Fall-Télémaque Cyrielle Girodias, Paolo Biotti, Julie Burton, Slimane Sissoko, Max Greco, Julie Lazard, Mike et Sullivan Lambret, Richard et Romain Carbone.
Škotijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Škotijos futbolo varžybos 2017–2018 m.
Pirmas etapas
Legenda:
Stipriųjų grupė
Silpnųjų grupė
Šveicarijos geografija
Šveicarija – valstybė Vidurio Europoje. Priskiriama Vakarų arba Vidurio Europai. Neturi tiesioginio priėjimo prie jūros.
Šiaurėje ribojasi su Vokietija (334 km), rytuose su Austrija (165 km) ir Lichtenšteinu (41 km), pietuose su Italija (741 km), vakaruose su Prancūzija (572 km). Šalies teritorijos ilgis iš vakarų į rytus 348 km, plotis iš šiaurės į pietus 220 km.
Paviršius
Alpių valstybė. Paviršiaus formos % teritorijos: Šveicarijos Alpės 58, Vidurio plokščiakalnis, arba Šveicarijos plynaukštė 31, Šveicarijos Jūra 11. Vidutinis šalies aukštis 935 m virš jūros lygio.
Klimatas
Būdingas vidutinių platumų pereinantis iš jūrinio į žemyninį šiaurės vakaruose (Atlanto vandenyno poveikis), vidutinių platumų beveik žemyninis rytuose ir šiaurės rytuose, Viduržemio jūros Tičino kantono pietuose, primenantis mediteraninį palei Ženevos ežerą, nivalinių dykumų ir alpinių pievų kalnuose.
Dirvožemis
Slėniuose ir žemesniuose kalnų šlaituose paplitę miškų rudžemiai, aukščiau kalnų jauriniai dirvožemiai. Ženevos ežero pakrantei būdingi skeletiniai dirvožemiai.