cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Rainbow
Pertrauka ir persigrupavimas
1984 m. balandžio mėn. R. Blackmore ir Glover įsijungė į atsikūrusios Deep Purple „antrąją“ sudėtį ir Rainbow nutraukė savo veiklą. Baigiamąjį Rainbow albumą Finyl Vinyl sudarė kartu sudėti koncertiniai įrašai ir singlų B pusės. Albume buvo ir instrumentinė kompozicija Weiss Heim, kurios įrašas buvo pirmą kartą viešai išplatintas.
R. Blackmore pasitraukė iš Deep Purple 1993 m. ir atkūrė antrą Rainbow sudętį, kurioje visi nariai buvo nauji muzikantai. Grupė 1995 m. išleido albumą Stranger in Us All ir išvyko į ilgai trukusį pasaulinį koncertinį turą.
Turas buvo labai sėkmingas. Jo metu [[Vokietija|Vokietijoje surengtą grupės pasirodymą nufilmavo 'Rockpalast'. Koncerto vaizdo įrašas oficialiai niekad nebuvo išleistas, tačiau paplito daug jo mėgėjiškų kopijų, kurios labai vertinamos kolekcionierių.
Pasisotinęs stadioniniu roku, Blackmore nukreipė dėmesį į renesanso ir viduramžių muziką, kuria domėjosi visą gyvenimą. Rainbow 1997 m. Esbjerge (Danija) sugrojo baigiamąjį koncertą. R. Blackmore, kartu su vokaliste Candice Night, sukūrė renesansinės pakraipos grupę Blackmore's Night, kuri iki 2007 m. įrašinėjo albumus ir rengė nedidelius, kamerinio pobūdžio koncertinius turus, kurie labai skyrėsi nuo gigantiškų Rainbow stadioninių pasirodymų.
1997 m. pabaigoje Cozy Powell pasiteiravo, ar R. Blackmore neturėtų noro atkurti ankstesnę Rainbow sudėtį. Dėl visų muzikantų prisiimtų įsipareigojimų buvo planuojama šia sudėtimi groti tik vieno koncertinio turo metu. Dio ir R. Blackmore jau buvo pritarę šiam projektui. Tačiau Cozy tragiškai žuvus 1998 m. balandį, užgeso ir ilgai laukto susijungimo viltys. Per nuo to laiko praėjusį dešimtmetį girdėta nemažai kalbų apie bendrą Dio ir R. Blackmore Rainbow projektą, bet abu muzikantai visuomet atmesdavo šiuos gandus kaip nepagrįstus.
Diskografija
LPs:
Širvintų Atžalyno progimnazija
Širvintų „Atžalyno“ progimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Širvintose, Ukmergės g. 4, vykdanti pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 290361080. Steigėjas Širvintų rajono savivaldybės taryba.
Istorija
1985 m. rugsėjo 1 d. atidaryta nauja Širvintų 2-oji vidurinė mokykla. Mokyklos direktore paskirta Helena Vaicekauskienė. Nuo 1995 m. rugsėjo 1 d. vadinama Širvintų „Atžalyno“ vidurine mokykla. 2005 m. mokykla reorganizuota į Širvintų „Atžalyno“ pagrindinę mokyklą. Tais pačiais metais baigta mokyklos renovacija: pakeisti langai, sutvarkyta sporto salė, valgykla, aktų salė. Per 20 metų mokyklą baigė 989 abiturientai. Nuo 2012 m. progimnazija. 2017 m. prijungta Zibalų pagrindinė mokykla.
Grand Theft Auto: Vice City Stories muzika
Grand Theft Auto: Vice City Stories žaidime skamba 84-ųjų muzika. Dauguma kūrinių jau tapę klasika. Kaip ir įprasta GTA žaidimams, kiekvieno muzikos stiliaus mėgėjai suras sau patinkančią stotį. Kaip kad puikiai žinome, Rockstar mėgsta pateikti staigmenų žaidėjams. Viena iš jų - Phil'o Collins'o pakvietimas įgarsinti jo paties - Collins'o personažą. Nuvykus į Vice City stadioną, už solidžią sumelę galima pabuvoti Collins'o koncerte, kur jis atlieka dainą "In The Air Tonight". O štai toks 1984 metų, Grand Theft Auto: Vice City Stories radijo stočių repertuaras:
VRock FM
DJ's: Cousin Ed and Lazlow
Flash FM
DJ's: Teri & Toni
Emotion 98.3 FM
DJ's: Lionel Makepeace & Fernando
Fresh 105 FM
DJ: Luke Campbell
Paradise FM
DJ: Leslie Sagar
VCFL - Vice City For Lovers
DJ: Pat Floyd
Wave 103 FM
DJ's: Trish Camden & Adam First
Espantoso FM
DJ's: Hector Hernandez & Frank Rodriguez
VCPR - Vice City Public Radio
Šiame radijo šou svečiai diskutuoja įvairiomis temomis.
Papartainiai
Pteridopsida
Višonki Vipichai
Višonki Vipichai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kliukovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 10 namų ir 89 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 17 namų ir 173 gyventojai, iš kurių 2 stačiatikiai.
Galisija
Galisija (, arba Galiza; oficialiai galisiškai Comunidade Autónoma de Galicia, ispaniškai Comunidad Autónoma de Galicia) – autonominis regionas šiaurės vakarų Ispanijoje. Regionas padalintas į keturias provincijas: La Korunjos, Lugo, Orensės ir Pontevedros. Kalvotose vietovėse esančiuose ūkiuose plėtojama tradicinė žemdirbystė.
Regiono pavadinimas kilęs nuo keltiberų tautos, kuri senovėje apgyvendino šią teritoriją (galaeci, taip pat kallaiker, ).
Geografija
Galisija yra šiaurės vakarų Ispanijoje maždaug tarp 9°W 42°N ir 7°W 44°N. Šiaurėje Galisijos krantus skalauja Kantabrijos jūra, vakaruose Atlanto vandenynas. Pietuose regionas ribojasi su Portugalija, o rytuose su Ispanijos autonominiais regionais Kastilija-Leonu ir Asturija.
Regioną charakterizuoja aukštos kalnų grandinės, atskiriančios Galisiją nuo likusios Ispanijos. Daugiau nei pusė teritorijos yra aukščiau nei 400 m virš jūros lygio. Aukščiausias taškas yra Pena Trevinca (2 127 m). Pajūris sudaro 1 659 km, iš jų 300 km smėlio pliažų.
Galisijai taip pat būdingi miškai, kurie sudaro 30 % visų Ispanijos miškų.
Svarbiausi miestai yra La Korunja, Ferolis, Lugas, Orensė, Pontevedra, Santjago de Kompostela ir Vigas.
Klimatas
thumb|left|240px|Pakrantė šalia La Korunjos
Regiono klimatas yra lemiamas Atlanto vandenyno ir yra švelnus, tačiau labai drėgnas. Galisijai būdingos švelnios žiemos su gausiais krituliais ir nelabai karšti vasaros mėnesiai. Vidutinė metinė temperatūra pakrantėje La Korunjos mieste yra 13,8 °C, o Vigo mieste – 14,7 °C.
Graikijos himnas
Ὕμνος εἰς τὴν Ἐλευθερίαν ("Ýmnos eis tīn Eleutherían", lietuviškai "Himnas Laisvei") poema parašyta 1823 metais Zakinte Dionyso Solomos. Poemoje 158 posmai, bet tik du pirmi posmeliai sudaro himną.
1828 metais, Solomos daugas Nicholas Mantzaros sukūrė poemai muziką tautinių melodijų pagrindų, keturių vyrų chorui. Poema dažnai būdavo atliekama tautinių švenčiu metu.
Norint padaryti himno muziką labiau įprastą šio žanro kūriniams 1861 metais Mantzarosas buvo paprašytas sukurti maršo tempo muziką. 1864 himnas su nauja muzika patvirtintas oficialiai. Netrukus jis tapo ir Kipro respublikos himnu. Pagal 1960 rugpjūčio 6 dienos Kipro konstituciją Graikijos himnas atliekamas esant graikų kipriotų prezientui, o Turkijos himnas esant turkų kipriotų vice-prezidentui. Tačiau šios praktikos atsisakyta, kai turkai pasitraukė iš bendros vyriausybės 1963 metais. Himnas Laisvei taip pat buvo ir karališkasis Graikijos himnas nuo 1864 m.
Nuorodos
Himno vertimas į lietuvių kalbą ir vokalinis įrašas - Tinklalapis himnai.lt
Havajai
Havajai  – 50-oji JAV valstija (nuo 1959 m. rugpjūčio 21 d.). Tai yra kelių salų grupė Ramiajame vandenyne, priklausanti Polinezijai; vulkaninės kilmės (susidarė išsiveržus ugnikalniams po vandeniu). Valstijos sostinė – Honolulu. Plotas – 28,3 tūkst. km²; 1,43 mln. gyventojų (2015 m.).
Vikipedijos pavadinimas kilęs iš havajiečių kalbos žodžio wiki, kuris reiškia „vikriai“, „sparčiai“, „ypač greitai“.
Istorija
IV–V a. Havajuose gyventa polineziečių, atvykusių iš Markizo salų, VIII–IX a. iš Taičio.
XVI a. salas aplankė ispanai. 1778 m. čia lankėsi anglų keliautojas Džeimsas Kukas. Salas suvienijo Kamehameha I, 1810 m. įkūręs karalystę ir pradėjęs dinastiją, kuri valdė iki 1872 m. 1820 m. atvyko pirmieji misionieriai iš Jungtinių Amerikos Valstijų, vėliau kolonistų. Ūkyje įsivyravo cukranendrių plantacijos. Stiprėjo Jungtinių Amerikos Valstijų, dėl Havajų besivaržančių su Didžiąja Britanija ir Prancūzija, politinė, ekonominė ir karinė įtaka. Misionierių palikuonys aktyviai dalyvavo komerciniuose ir politiniuose reikaluose, tokiu būdu konfliktuodami su sostu. 1893 m. Jungtinėms Valstijoms inspiravus karinį perversmą buvo nuversta karalienė Liliuokalani. 1894 m. Havajai paskelbti respublika, o jau 1898 m. aneksuoti Jungtinių Amerikos Valstijų ir 1900 m. įgijo teritorijos statusą.
1908 m. Havajuose buvo įkurta svarbiausia Jungtinių Valstijų Ramiojo vandenyno karinio laivyno bazė – Perl Harboras. 1941 m. gruodį ją užpuolus japonams JAV įsitraukė į II pasaulinį karą. 1959 m. Havajai tapo 50-ąja JAV valstija. 1995 m. polineziečių vadai ir seniūnai priėmė konstituciją ir deklaravo siekį taikiais būdais atkurti Havajų nepriklausomybę.
Geografija ir geologija
Havajai yra vienintelė JAV valstija, kurios teritoriją sudaro tik salos ir kurios teritorija vis didėja (dėl lavos išsiveržimų).
Havajų salynas labai izoliuotas, t. y. nuo artimiausio žemyno labiau nutolusi tik Velykų sala.
Visas Havajų salas suformavo ugnikalniai, iškilę Ramiojo vandenyno tektoninėje plokštėje ties karštuoju tašku. Kadangi Ramiojo vandenyno plokštė slenka į šiaurės vakarus, o karštasis taškas lieka toje pačioje vietoje, labiau į šiaurės vakarus nutolusios salos yra „ramesnės“, t. y. jų ugnikalniai nebeaktyvūs. Paskutinis išsiveržimas už Didžiosios salos ribų vyko XVIII amžiuje (Haleakala Maui saloje). Užtat pietryčiuose esančioje Didžiojoje saloje veikia aktyvūs Mauna Loa, Kilauea ugnikalniai, o dar labiau į pietus vandenyno gelmėje kyla naujas veikiantis Loihi ugnikalnis.
Didžioji sala, kurią suformavo penki ugnikalniai, yra antroji pagal aukštį sala planetoje (Mauna Kėja – 4205 m; aukščiausias salų taškas – Puncak Jaya Papua Naujojoje Gvinėjoje, 4884 m.).
Ekonomika
Salose auginami ananasai, cukranendrės, papajos, kava. Yra žvejojami tunai. Pagrindinis pajamų šaltinis – turizmas. Apie 90 % salų gyventojų dirba aptarnavimo srityje.
Transportas
Kiekvienoje saloje yra išvystyti sausumos keliai ir greitkeliai. Taip pat visose salose veikia viešųjų autobusų sistemos.
Anksčiau salose buvo geležinkelių sistema. Šiuo metu yra statomas naujas traukinių sistemos tinklas, kurio pirmasis etapas planuojamas baigti 2020 m. pabaigoje, antrasis – 2025 m.
Pagrindinis visų salų oro uostas yra Daniel K. Inouye tarptautinis oro uostas (Oahu saloje). Šis oro uostas leidžia gyventojams ir turistams pasiekti Šiaurės Amerikos, Azijos, Australijos ir Okeanijos miestus. Havajuose veikia trys oro kompanijos – „Hawaiian Airlines“, „Mokulele Airlines“ ir „Go!“.
Miestai partneriai
Miestai, su kuriais Havajai yra užmezgę partnerystės ryšius:
Kartala
Nuorodos
thumb|left|330px|Kartalos kaldera
Pašaltuonys III
Pašaltuonys III – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 7 km į pietvakarius nuo Kalnujų, prie Šaltuonos upės. Seniūnaitijos centras. Yra biblioteka, gretimame kaimelyje (Pašaltuonys I) yra pagrindinė mokykla. Šiauriau ir į rytus nuo kaimo teka Serbenta ir du upeliai pavadinti Kalnupio vardu (Kalnupis I ir Kalnupis II).
Istorija
Gyvenvietė minima XVIII a.
Aginskojė
Aginskojė  – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Sibire, Užbaikalės krašte, prie Agos upės. Buvusios Agos Buriatų autonominės apygardos sostinė. Maisto pramonė. Keliai į Borzją, Čitą.
Navikai (reikšmės)
Navikais vadinami kaimai:
Taip pat Baltarusijoje:
Juodeikiai (Telšiai)
Juodeikiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Tryškių.
Gegužės trečiosios Konstitucija
181px|thumb|Lietuviškai išversta konstitucija thumb|Gegužės 3 d. Konstitucija, išspausdinta Petro Diufuro 1791 m. thumb|Gegužės 3 d. Konstitucija, originalas, saugomas karaliaus rūmuose
Gegužės 3 d. Konstitucija – pagrindinis Abiejų Tautų Respublikos įstatymas, priimtas Ketverių metų Seimo 1791 m. gegužės 3 d. ir galiojęs iki 1792 m. lapkričio 23 d., kai jį panaikino Gardino Seimas.
Gegužės 3 d. Konstitucija laikoma pirmąja Europoje ir antrąja pasaulyje rašytine konstitucija po Jungtinių Amerikos Valstijų 1789 m. kovo 4 d. įsigaliojusios Konstitucijos. Gegužės 3 d. šios konstitucijos garbei Lenkijoje švenčiama kaip nacionalinė šventė.
Politinės prielaidos
thumb|420px|Abiejų Tautų Respublika po pirmojo padalinimo
XVII – XVIII a. Abiejų Tautų Respublika daug kartų kariavo su ekspansionistinius tikslus turėjusiomis kaimyninėmis šalimis. Tarp tokių karų, kurie labai susilpnino šalį buvo:
Dėl šių karų Abiejų Tautų Respublika prarado turėtą galią Vidurio ir Rytų Europoje ir ją aplenkė Romanovų Rusija (Rytų Europoje) ir Hohencolernų Brandenburgas-Prūsija (Vidurio Europoje). Po 1772 m. Abiejų Tautų Respublikos padalijimo iš kažkada buvusios didžiausios Europos valstybės buvo likęs tik trečdalis. Žlugimo ženklais buvo nuolatinis Seimų išardymas naudojantis liberum veto teise, bajorų teisėtai kuriamos kovai su karaliumi skirtos konfederacijos, kai magnatams pasirodydavo, kad karalius pažeidžia jų teises ir laisves. Šaliai buvo reikalingos reformos, ypatingai dėl ūkio pažangos, augančių miestų, didėjančio pavojaus iš užsienio bei dėl kaimyninių valstybių intrigų nuolat destabilizuojamos vidaus padėties.
1764 m. rugsėjo 7 d. Lenkijos karaliumi ir Lietuvos Didžiuoju Kunigaikščiu buvo išrinktas Stanislovas Poniatovskis, kuris nutarė vykdyti aiškiai artikuliuotą politinių ir socialinių permainų programą. Valdovo ir vidutiniosios bajorijos politinėje sąveikoje, tobulos visuomenės modelio paieškose, nuosekliai buvo kuriama kokybiškai nauja valstybės valdymo sistema: 1764-1766 m. įsteigtos Iždo ir Karo reikalų komisijos, 1773 m. įkurta Edukacijos Komisija, 1775 m. – Nuolatinė Taryba. Šių kryptingų pastangų kulminacija tapo Ketverių metų seimas (1788–1792 m.), kuris įvykdė esminę valstybės valdymo reformą ir paklojo pamatus naujai pilietinei Lietuvos ir Lenkijos visuomenei formuotis.
Reformų pradžia
Seimas susirinko 1788 m. spalio 6 d., o lapkričio 10 d. seime Stanislovo Poniatovskio pasakyti žodžiai: „Karalius su tauta, tauta su karaliumi“ tapo oficialiu Ketverių metų seimo darbo devizu į valstybės pertvarkymų epochą. 1789 m. rugsėjo 7 d. seimas sudarė Deputaciją valdymo formai pataisyti. Jai vadovavo Kameneco vyskupas Adomas Krasinskis. Komisijos darbe dalyvavo Lietuvos rūmų maršalka Ignotas Potockis, Lietuvos pakancleris Jokimas Liutauras Chreptavičius, vienas žymiausių Ketverių metų seimo veikėjų, publicistas ir švietėjas Hugas Kolontajus, Stanislovas Stasičius ir kiti.
Lapkričio mėnesį seimas nutarė Lenkijoje ir Lietuvoje įsteigti 72 civilinės-karinės tvarkos komisijas, kurios tapo pirmosiomis vietinės valdžios institucijomis, turėjusiomis atlikti naujas, laiko reikalavimus atitinkančias administravimo funkcijas. Didžioji Prancūzijos revoliucija, jos atgarsiai tautoje tik pagreitino įvykius. 1789 m. lapkričio pabaigoje į Varšuvą iš Respublikos karališkųjų miestų atvyko 141 delegacija ir 269 atstovai Varšuvos rotušėje surašė „miestų suvienijimo aktą“, kurį parengė Senosios Varšuvos prezidentas Janas Dekertas ir Hugas Kolontajus.
Lapkričio 25 d. Stanislovo Poniatovskio dvidešimt penktųjų karūnavimo metinių proga į valdovo pilį atvyko „juodoji procesija“. Delegacijos nariai juodais rūbais tylėdami įteikė karaliui savo prašymus dėl miestiečių pilietinių teisių. Tokia drastiška miesto atstovų akcija netrukus davė vaisių – buvo sudaryta deputacija miestų įstatymui parengti, kuriai vadovavo Poznanės vyskupas Antonis Okenckis.
1789 m. rudenį susiformavo vadinamoji patriotų partija, kurios lyderiais tapo Ignotas Potockis ir jo brolis Stanislovas Kostka Potockis, Podolės žemių kaštelionas generolas Adomas Kazimieras Čartoriskis ir seimo maršalka Stanislovas Malachovskis. Labai aktyviai su jais bendradarbiavo vis didesnę įtaką įgaunantis Hugas Kolontajus.
1789 m. gruodžio mėnesį seimui buvo pateiktos „Taisyklės valdymo formai pataisyti“, kurias parengė Ignotas Potockis. Tai buvo taktinis žingsnis, turėjęs įžiebti seime diskusijas dėl būsimojo valstybės modelio. Kiek vėliau, 1790 m. rugpjūtį, Deputacija seimui pateikė didžiulį, 658 straipsnių „Projektą valdymo formai pataisyti“. Jame buvo išdėstyti nuogąstavimai dėl vykdomosios valdžios sustiprėjimo.
1790 m. rudenį baigėsi seimo kadencija, bet, kad nebūtų nutrauktas reformų kūrimo procesas, nutarta tuometiniams seimo nariams pratęsti mandatus dar dvejiems metams, o lapkričio 16 d. paskirti nauji rinkimai, po kurių seimas darbą pradėjo būdamas dvigubos sudėties. Po rinkimų karaliaus stovyklai jau priklausė beveik du trečdaliai narių iš 180 naujai išrinktų, kurie atstovavo jau kitai politinio ir kultūrinio gyvenimo tradicijai, išauklėtai pagal Edukacinės Komisijos pilietinio lavinimo programą, kurie aiškiai suvokė individualios pilietinės atsakomybės ir su ja susijusios konkrečios veiksmų programos reikšmę valstybės gyvenime.
Konstitucijos kūrimas
Stanislovas Poniatovskis padedamas savo sekretoriaus, italų kunigo Scipiono Piatolio, paruošė konstitucijos projektą, kurį pats pavadino „gero piliečio svajone“. Monarcho asmenį jis traktavo kaip stiprią vykdomąją valdžią. Paskutinė konstitucijos projekto versija buvo tobulinama iki 1791 m. balandžio pabaigos.
Tuo metu vis intensyviau dirbantis seimas 1791 m. kovo 24 d. patvirtino seimelių nuostatus, o balandžio 18 d. priimtas miestų įstatymas. Jo iniciatorius buvo J. Dekertas, kūrimo grupei vadovavo J. L. Chreptavičius, o įstatymo detales tikslino Hugo Kolontajus. Miestų įstatymas atspindėjo „juodosios procesijos" iškeltus reikalavimus. Lietuvos-Lenkijos miestiečiai, ilgą laiką buvę politinio gyvenimo nuošalėje, dabar tapo veikliu ir aktyviu visuomenės sluoksniu, įsitraukusiu į kokybiškai naujų valdymo struktūrų kūrimo darbą. Buvo tikimasi, jog miestiečiai parems ir būsimąją konstituciją.
Konstitucijos priėmimas
thumb|300px|Konstitucijos priėmimas. [[Janas Mateika|Jano Mateikos paveikslas]] thumb|300px|Gegužės 3 d. Konstitucijos priėmimas, Kazimiero Voiniakovskio paveikslas thumb|300px|Jano Sucharževskio protestas Balandžio pabaigoje konstitucijos rengėjai darbą baigė. Pritarus karaliui, buvo nutarta dokumentą kuo greičiau pristatyti seimui. Tačiau seimo atstovai per Šv. Velykas buvo išvykę iš Varšuvos. Konstitucijos autoriai, norėdami pasinaudoti aplinkybe, jog nėra priešiškai nusiteikusių opozicijos atstovų, dokumentą nutarė svarstyti 1791 m. gegužės 5 d. Tačiau žinia apie naują valdymo įstatymą pasiekė ir Rusijos pasiuntinį Varšuvoje Jakovą Bulgakovą, kuris paragino konstitucijos priešininkus grįžti atgal į sostinę. Teko skubiai pakeisti dokumento svarstymo pradžios datą, ir jau gegužės 2 d. Radvilų rūmuose pusiau slaptame susirinkime buvo perskaitytas konstitucijos projektas. Po to seimo maršalkos S. Malachovskio namuose susirinko 83 konstitucijos šalininkai.
Gegužės 3 d. Varšuvoje tvyrojo įtampa. Į gatves išėjo apie 20 tūkstančių miestiečių, demonstruojančių savo pilietinę ištikimybę pagrindinėms konstitucijos nuostatoms. Kariuomenė apsupo karaliaus pilį, kurioje posėdžiavo seimas. Pačioje salėje greta seimo narių ir senatorių sėdėjo vadinami arbitrai – miestiečių atstovai. Audringa diskusija tęsėsi septynias valandas. Nepaisant Kališo atstovo Jano Sucharževskio protesto, kuris grasino nužudyti vienintelį sūnų, jeigu Konstitucija bus priimta, 110 seimo narių pritarė projektui, 72 buvo prieš.
Konstitucija
Valdymo įstatymą, Gegužės 3 dienos konstituciją sudaro įvadas ir 11 straipsnių. Sudėtinė Konstitucijos dalis yra ir 1791 m. spalio 20 d. seimo priimtas įstatymas – „Abiejų Tautų tarpusavio įsipareigojimas“.
Viešpataujanti religija
Pirmasis Konstitucijos straipsnis teigė, jog viešpataujanti religija yra Romos katalikų, kuriai paliekamos visos teisės ir privilegijos. Kitiems tikėjimams buvo užtikrinta laisvė, tačiau draudžiama pereiti iš katalikybės į kurį nors kitą tikėjimą. Šis straipsnis sankcionavo ne tiek dvasininkų luomo išskirtinę padėtį, kiek įteisino Lietuvos-Lenkijos visuomenėje po Liublino unijos susiklosčiusią gyvensenos tradiciją.
Bajorai žemvaldžiai
Antrojo straipsnio įvadinėje dalyje pabrėžiama bajorų luomo pirmenybė visuomenėje, tačiau kokių nors papildomų ypatingų teisių ir privilegijų jam nėra suteikiama. Pamatinėmis bajorų teisėmis yra pripažįstamos asmens neliečiamumo teisė, arba, bei kilnojamojo ir nekilnojamojo turto teisė. Taip pat deklaruojama visų bajorų lygybė, siekiant pareigybių ir tarnaujant savo valstybei.
Miestai ir miestiečiai
Trečiasis straipsnis į konstitucijos tekstą įtraukė įstatymą „Mūsų karališkieji laisvieji miestai Respublikos valstybėse“. Miestiečiams buvo garantuota asmens neliečiamumo teisė, išskyrus bankrotininkus ir sučiuptus nusikaltimo vietoje. Vėlesnė norma, priimta 1792 metais, neliečiamumo teisę pritaikė ir žydams. Miestiečiai įgijo teisę eiti administracines ir teismo pareigas, taip pat siekti karinių laipsnių.
Pagal antrąjį punktą „Apie miestiečių prerogatyvas“ bajorų seimas į savo sudėtį turėjo priimti 24 taip vadinamus miestų įgaliotinius. Miestiečiams atsivėrė plačios galimybės turtėti. Šie nuostatai buvo vis stiprėjančios vidutiniųjų bajorų ir miestų atstovų sąjungos išraiška. Be to, bajorai aiškiai ėmė suvokti, jog pajamų šaltinis yra nebe palivarkiniame ūkyje, bet miesto gyvenime.
Valstiečiai valsčionys
Labai svarbios problemos buvo aptariamos ketvirtajame straipsnyje. Valstiečiai buvo priimti krašto valdymo globon, tačiau ši deklaracija nenumatė jokios institucijos, galėjusios teisėtai reguliuoti valstiečių ir valstybės santykius. Vėliau tuos reikalus bandė spręsti policijos komisija ir tvarkos komisijos, tačiau aiškiausiai valstiečių statusą apibrėžė Tadas Kosciuška.
Straipsnis numatė suteikti asmens laisvę, arba išlaisvinimo iš baudžiavos galimybę, tačiau tik tiems valstiečiams, kurie norėjo įsikurti Respublikoje, arba bėgliams, ketinantiems į ją sugrįžti. Pastaroji nuostata labai nepatiko imperatorei Jekaterinai II, nes galėjo paskatinti Rusijos valstiečius, ypač gyvenančius pasienio zonoje, bėgti į kaimyninę Lenkiją ir Lietuvą.
Seimas, arba įstatymų leidžiamoji valdžia
Pagal šeštąjį straipsnį leisti įstatymus turėjo seimas, susidedantis iš atstovų rūmų ir senatorių rūmų. Atstovai buvo renkami dvejiems metams, bet jų mandatai galiojo ligi kitų rinkimų. Atstovų rūmus sudarė 204 atstovai, išrinkti seimeliuose, tarp jų – 24 naujieji miestų įgaliotiniai. Atstovai jau turėjo būti ne pavietų seimelių, bet visos tautos reprezentantai.
Senatą sudarė vyskupai, vaivados, kaštelionai ir ministrai, iš viso – 132 asmenys. Pirmininkauti senatui turėjo karalius. Tačiau įstatymų leidybos procese monarcho galios buvo ribotos.
Seimo nariai turėjo rinktis Varšuvoje arba Gardine ir posėdžiauti 70-100 dienų, išskyrus šventines dienas. Ypatingais atvejais seimas turėjo susirinkti į nepaprastąjį posėdį. Buvo panaikinta „liberum veto“ teisė. Įstatymų leidžiamosios valdžios reforma buvo svarbiausias Gegužės 3 d. konstitucijos darbas, ja buvo kuriami valstybės parlamentarizmo pradai.
Karalius, vykdomoji valdžia
Svarbiausia Ketverių metų seimo reforma buvo vykdomosios valdžios struktūros pertvarka. Ją aptarė konstitucijos septintasis, o papildė devintasis, dešimtasis ir vienuoliktasis straipsniai. Buvo griežtai sunormintos trys valdžios institucijos: karalius, Įstatymų sargyba ir vaivadijų tvarkos komisijos.
Vykdomojoje valdžioje sustiprėjo karaliaus statusas. Pirmiausia, buvo panaikinti karaliaus rinkimai. Stanislovo Poniatovskio sostas tapo paveldimu, bet valdovas neturėjo sūnaus ir antra, užimdamas sostą jis buvo prisiekęs laisvos elekcijos principui. Taigi ligi gyvenimo pabaigos Stanislovas Poniatovskis turėjo likti elekciniu monarchu.
Tačiau konstitucijos kūrėjai, atsižvelgdami į šią situaciją, numatė išimtį, pagal kurią būsimuoju karaliumi turėjo būti paskirtas Saksonijos princas Frydrichas Augustas (1750-1827 m.), Lenkijos karaliaus ir Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Augusto III anūkas. Jis palaikė tradicinius ryšius su Respublika ir mokėjo lenkų kalbą. Tai buvo kompromisas, turėjęs apraminti skirtingų seimo politinių grupuočių aistras. Be to, Saksonijos elektorius turėjo vienturtę dukterį, kuri būtų tapusi Lenkijos infante. Nebuvo jokių formalių kliūčių jai ištekėti už kurio nors Stanislovo Poniatovskio sūnėno ir Poniatovskiai būtų grįžę į sostą.
Tvarkyti valstybės reikalus valdovui turėjo padėti Įstatymų sargyba. Į ją įėjo karalius, primas, penki ministrai, du sekretoriai ir, be balso teisės, seimo maršalka bei pilnametis sosto įpėdinis. Kiekvieną Įstatymų sargybos išleistą aktą turėjo pasirašyti karalius. Tokiu būdu jis, neatsakydamas už pasirašytus dokumentus, tapo vykdomosios valdžios galva. Ši vykdomosios valdžios koncepcija buvo artima Anglijos monarchijos ar JAV prezidentūros tradicijai.
Svarbiausiomis vietinės administracijos institucijomis tapo civilinės – karinės tvarkos komisijos, sudarytos vaivadijose dvejų metų laikotarpiui. Jų sudėtin įėjo seimeliuose išrinkti komisarai. Komisijos ėmė keisti merdinčią seniūno instituciją ir tapo naujai suvoktos administravimo sistemos idėjos išraiška.
Teisminė valdžia
Aštuntasis straipsnis aptarė Respublikos teisenos principus, kurie vis dar bylojo apie luominį nuosprendžių skyrimą. Buvo reformuotos atskiros bajorų ir miestiečių teismų sistemos, taip pat numatyta civilinės ir baudžiamosios teisės kodifikacija. Valstybė turėjo būti padalinta į tris teismines provincijas: Mažosios Lenkijos, Didžiosios Lenkijos ir Lietuvos. Tačiau iškilę išorės pavojai nutraukė pradėtus darbus.
Tautos karinė jėga
Vienuoliktasis straipsnis iškelia tautos kaip valstybės vientisumo ir suverenumo gynėjos idėją. Ne monarchas su kariuomene, bet kiekvienas valstybės pilietis privalo ginti savo ir tautos laisvę. Šis straipsnis yra tarsi visos Gegužės 3 d. pertvarkymų epochos garantas. Jau 1792 m., Rusijos kariuomenei įsiveržus į Lietuvos-Lenkijos Respubliką, jo idėjų pagrindu užsimezgė šiuolaikiškai suprantama nepriklausomybės idėja.
Abiejų Tautų tarpusavio įsipareigojimas
Valstybės pagrindų reformą vainikavo 1791 m. spalio 20 d. priimtas įstatymas, tapęs esmine konstitucijos pataisa. Lietuvos DK privalėjo būti atstovaujama taip, kad pusė iždo ir karo komisijų bei trečdalis policijos komisijos narių būtų iš Lietuvos DK. Visi privalėjo 5 metus ištarnauti kariuomenėje.
Caracal (albumas)
Caracal – antrasis studijinis britų elektroninės muzikos grupės „Disclosure“ albumas, išleistas 2015 m. rugsėjo 25 d. Nors albumas ir nesusilaukė tokio populiarumo kaip ankstesnysis grupės albumas „Settle“, „Caracal“ vis tiek susilaukė gerų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje.
2016 m. „Grammy“ apdovanojimuose „Caracal“ buvo nominuotas geriausio šokių/elektroninės muzikos albumo nominacijoje.
Agrachano pusiasalis
thumb|160px|Agrachano pusiasalis. Toliau šiaurėje – Čečenė Agrachano pusiasalis yra Rusijoje, Dagestane, vakarinėje Kaspijos jūros pakrantėje. Pusiasalis žemas, sudarytas daugiausiai iš smėlio, sunešto Tereko upės. Ilgis 50 km. Išsikišęs šiaurės rytų kryptimi, užsibaigia Čečenės sala. Nuo žemyno skiria Agrachano įlanka. Vyrauja pusdykumių augalija. Pusiasalyje yra Lopatino gyvenvietė.
Andrius Tereškinas
Andrius Tereškinas (g. 1970 m. liepos 10 d. Telšiuose) – buvęs futbolininkas, ilgametis Lietuvos nacionalinės rinktinės ir Vilniaus „Žalgirio“ žaidėjas.
Age of Conan: Hyborian Adventures
Age of Conan: Hyborian Adventures – kompanijos „Funcom“ kuriamas MMORPG žanro žaidimas, išleistas 2008 m. Iš panašių žaidimų Age of Conan išsiskiria DirectX10 grafiniu varikliuku, tikros kovos sistema, bei milžiniškais PvP mūšiais. Tikros kovos sistema reiškia, kad užuot tiesiog pasirinkus taikinį ir naudojamą sugebėjimą, žaidėjas turės pats nutaikyti kiekvieną ginklo smūgį ar šūvį iš lanko. Šiuo atžvilgiu, Age of Conan – tarsi hibridas tarp MMORPG ir veiksmo tipo žaidimų. PvP mūšiuose dalyvaus kovojančios gildijos – šiame žaidime nebus dirbtinių partijų (factions), kaip, pavyzdžiui, World of Warcraft.
Žaidimo pasaulis kuriamas Roberto E. Howardo romanų apie Konaną pagrindu. Ten aprašoma Haiborėja, low fantasy tipo pasaulis, kuriame nėra fantastiniuose MMORPG žaidimuose įprastų elfų, gnomų ir kitų rasių, bei perdėtų užkeikimų ir magijos. Šis niūrus, realistiškas pasaulis yra ta priežastis, dėl kurios žaidimui suteiktas M (mature – suaugusiems) reitingas.
Graikų dievai
Graikų dievai – senovės graikų garbinti dievai. Jie buvo vaizduojami kaip turintys ypatingų galių ir esantys nemirtingi. Graikų dievai buvo nemirtingi laiko atžvilgiu, nors tarpusavio kovose galėjo būti sužeidžiami ir nužudomi. Jie galėjo transformuoti gyvus padarus, veikti žmonėms nepavaldžius dalykus, buvo personifikuotos stichijos, kaip meilė, saulė, kerštas, jūros gelmė ir kt. Buvo tikima, kad dievai valdo kiekvieną gyvenimo sferą. Išskirtinai daug dievų turėjo vandens stichija: Okeanas, upių dievai, nimfos, jūros dievybės, kadangi Graikija – jūrinė valstybė.
Pasaulį valdančių dievų elitą sudarė trys dievų generacijos. Pirmoji karta buvo pirmapradžiai dievai: Gaja, Uranas, Erotas, Erebas ir kt. Antroji generacija titanai, kurie nuvertė pirmąją. Trečioji Olimpo dievai analogiškai antrajai nuvertė antrąją ir įsigalėjo pasaulyje.
Olimpo dievų periode pasirodo didvyriai, įveikiantys pabaisas. Persėjas užmuša Medūzą, Belerofontas – Chimerą, Melagras – Kalidono šerną ir t. t. Ne tik mirtingieji kovoja su pabaisomis, tą patį daro ir dievai. Pats Dzeusas kovoja su įvairiomis pabaisomis, įveikia titanus, kiklopus, Tifoną, gigantus įkalina Tartare.
Moteriškos dievybės, kildinamos iš deivės Motinos senovinio pavidalo, įgauna naujų funkcijų. Hera tampa santuokos ir monogamijos deive, Demetra globoja žemdirbystę ir t. t. Dievai ir didvyriai mituose įgauna naują pavidalą. Anksčiau buvę grėsmingomis ir nesutramdomomis jėgomis, tampa daugiau orientuoti į žmogų ir harmoningesni.
Leibmedikas
thumb|right|200px|Paskutinis Rusijos imperatoriaus dvaro leibmedikas tikrasis valstybės patarėjas Jevgenijus Botkinas Leibmedikas  – Rusijos imperatoriaus rūmų gydytojo pareigybė ir jas einantis asmuo. Kiekvienas leibmedikas būdavo vieno kurio imperatoriškosios šeimos nario asmeninis gydytojas ar konsultantas. Tuo tarpu rūmuose tarnavę hofmedikai gydydavo rūmų tarnautojus.
Pareigybė egzistavo 1722–1917 m.:
Leibmedikų antpečiuose buvo valdančio imperatoriaus monograma.
Pagal 1851 m. kovo 3 d. Imperatoriaus dvaro ministerijos Papildomą medicinos, farmacijos ir veterinarijos pareigybių aprašą buvo įvesti garbės leibmedikų rangai (nuo XIV iki V klasės).
Paskutinis leibmediko garbės vardą turėjo tikrasis valstybės patarėjas Jevgenijus Botkinas, kuris buvo 1918 m. sušaudytas Jekaterinburge kartu su imperatoriaus Nikolajaus II šeima.
Pietų Džordžija
thumb|260px|Nesvetingas Pietų Džordžijos kraštovaizdis
Pietų Džordžija  – sala Atlanto vandenyno pietuose, JK užjūrio teritorijoje – Pietų Džordžijos ir Pietų Sandvičo salose. Plotas 3756 km² (su aplinkinėmis salelėmis). Salos ilgis 170 km, plotis 29 km. Paviršius kalnuotas. Aukščiausia vieta – Padžeto kalnas (2935 m). Plyti dideli ledynų plotai ir arktinės dykumos. Klimatas šaltas, drėgnas ir vėjuotas. Gausios jūrinių paukščių, pingvinų kolonijos.
Sala praktiškai negyvenama. Yra Griutvikeno gyvenvietė (dabar muziejus). Turizmas, žvejyba.
Paprastasis šakalas
Paprastasis šakalas (Canis aureus) – plėšriųjų žinduolių (Carnivora) būrio, šuninių (Canidae) šeimos žinduolis.
thumb|left|200px|Sirinio paprastojo šakalo (Canis aureus syriacus) mažylis [[Tel Avivas|Tel Avivo Jarkono parke (Izraelis)]] thumb|left|200px|[[Sankt Peterburgas|Sankt Peterburge esančiame Rusijos mokslų akademijos zoologijos instituto zoologijos muziejuje eksponuojamos pilkojo vilko ir paprastojo šakalo iškamšos. Pilkasis vilkas gerokai stambesnis, kairėje.]] thumb|right|200px|Sirinis paprastasis šakalas (Canis aureus syriacus) Tel Avivo Jarkono parke (Izraelis)
Paplitimas
Natūraliai paplitę šiaurės rytų Afrikoje, pietų ir pietvakarių Azijoje bei pietų Europoje (daugiausia Balkanuose). Šiauriausia jų paplitimo ribą yra Alpių pietrytinės priekalnės, Vengrija ir toliau į pietryčius palei Dunojaus upę iki ištakų į Juodąją jūrą, bei nedidelėje Rumunijos pietryčių ir Ukrainos pietvakarių dalyse abipus Dunojaus deltos.
Gyvenama aplinka
Dėl jų neišrankios dietos, jie gyvena skirtinguose Žemės gamtiniuose biotopuose, tiek Sahelio tipo pusdykumėse, tiek amžinai žaliuojančiuose Mianmaro, Tailando miškuose, tiek žmogaus sukultūrintoje aplinkoje.
Paplitimas Lietuvoje
Paprastųjų šakalų statusas Lietuvoje nėra nustatytas, todėl kol kas galima spėlioti, kad tai nauja ir plintanti į Lietuvą žinduolių rūšis, arba į jų plitimą yra įsikišę žmonės ir tai invazinė rūšis.
Šakių rajone, Lekėčiuose, 2015 m. vasario 7 dieną sumedžiotas pirmas paprastasis šakalas. Reaguojant į šį įvykį, šakalą norėta įrašyti į Lietuvos invazinių rūšių sąrašą, tačiau vėliau buvo surinkta medžiaga, kad šakalas plinta toli į šiaurę natūraliai be žmogaus įsikišimo bei nedaro didelės žalos vietinėms rūšis, todėl negali būti laikomas invazine rūšimi.
Apibūdinimas
Paprastasis šakalas genetiškai labai artimas pilkajam vilkui ir į jį labai panašus, tik gerokai smulkesnis. Paprastųjų šakalų patinai maždaug 12% stambesni už pateles. Kūno ilgis nematuojant uodegos – 70-85 cm, aukštis iki pečių dažniausiai apie 42–45 cm, bet ne daugiau kaip 50 cm. Uodega 20-30 cm. Svoris apie 7–10 kg, nors šiaurės rytų Italijoje vienas suaugęs europinio paprastojo šakalo patinas svėrė 14,9 kg. Jų kailis dažniausiai geltonai aukso spalvos, nors spalva įvairuoja – priklauso nuo regiono, porūšio ir metų sezono laiko ir gali būti nuo pilkšvai gelsvos iki gelsvai rudos. Gyvenančių kalnų vietovėse, kailis pilkšvas. Rytų Afrikoje gyvenančių paprastųjų šakalų kailis liūčių sezonu būna gelsvai rudas, sausuoju sezonu – auksaspalviškai rudas. Palyginus su kūnu, jų kojos gana ilgos.
Amžius
Trumpaamžiai. Laisvėje gyvena iki 8-9 metų, nelaisvėje iki 14 metų.
Paprastojo šakalo porūšiai
Informaciniame žinyne skirtame pasaulio žinduoliams – Mammal Species of the World, išskiriama 13 paprastųjų šakalų porūšių ::
Elgsena
Gyvena pavieniui. Aktyvūs dieną ir naktį. Monogaminiai gyvūnai. Per veisimosi sezoną, pora savo teritoriją pažymi sav kvapais, kurią gina nuo kitų šakalų įsibrovėlių. Veisimosi sezonas paprastai prasideda tada, kada gamtoje gali rasti daugiausiai maisto. Urve, ar apleistame termityne, po maždaug 60-63 nėštumo dienų, patelė pagimdo nuo 1 iki 9, dažniausiai 2-4 jauniklius. Jų svoris 200–250 g. Po dešimties dienų mažyliai atmerkia akis, ir dar keturis mėnesius maitinami tėvų. Per šį laiką jų kailiukas iš juodo apdaro, kaip ir suaugusių tampa šviesiu. Nepaisant kad lytiškai subręsta būdami 11 mėnesių, bet dar iki dvejų metų pasilieka gyventi su tėvais, per kurį laiką jiems padeda maitinti ir saugoti tėvų naują mažylių kartą.
Mityba ir medžioklė
Paprastieji šakalai – visaėdžiai gyvūnai, o dieta priklauso nuo gyvenamo regiono. Medžioja pavieniui, arba kartais kartu pora ar šeimos. Jų aukomis tampa kiškiažvėriai, smulkesni ar jauni porakanopiai, jaunomis tikrosiomis gazelėmis, smulkesni naminiai gyvuliai, pavyzdžiui avys, įvairūs paukščiai iki flamingo dydžio, įskaitant vandens, miško ir žvirblinius paukščius, driežus, varliagyvius, žuvis, vabzdžius, ėda vaisius, uogas, daržoves, lapus, žolę, dvėseliną arba ieškodami maisto rausiasi šiukšlynuose. Susimedžiotą smulkesnį maistą nuryja, o grįžęs iš medžioklės, atrydamas pamaitina patelę arba jauniklius.
Eurocup Formula Renault 2.0
Eurocup Formula Renault 2.0 – Formula Renault 2.0 atvirų ratų automobilių čempionatas, vykstantis Europoje. Yra World Series by Renault dalis. Nugalėtojui „Renault Sport“ skiria 500 000 eurų stipendiją dalyvavimui Formula Renault 3.5 Series čempionate.
Čempionate dalyvavo buvę ir esami Formulės 1 lenktynininkai: Pedro de la Rosa, Enrique Bernoldi, Felipe Massa, Lewis Hamilton, Kamui Kobayashi ir kt.
Istorija
Čempionatas prasidėjo 1991 m. ir vadinosi „Rencontres Internationales de Formule Renault“. Po poros metų buvo pervadintas į „Eurocup Formula Renault“. 2000 m. atsinaujino ir gavo naują pavadinimą „Formula Renault 2000 Eurocup“. 2005 m. prijungtas prie „World Series by Renault“ ir turi dabartinį pavadinimą.
Nijolė Gelžinytė
Biografija
1956 m. baigė Šiaulių 2-ąją vid. m–klą. 1960 m. baigė Lietuvos konservatoriją.
Eurocup Formula Renault 2.0
Taisyklės
thumb|250px|right|[[Brendon Hartley tapo 2007 m. sezono nugalėtoju.]] Etapo savaitgalis susideda iš 2 lenktynių po 25 minutes plius vienas ratas. Lenktynininkų starto pozicijos nustatomos kvalifikaciniais važiavimais prieš kiekvienas lenktynes tokia tvarka: lenktynininkai suskirstomi į dvi grupes, važiuojančias atskirai; visų greičiausias lenktynininkas pelno pirmą starto poziciją, o likę jo grupės lenktynininkai pagal laikus išsidėsto už jo; kitos grupės lenktynininkai pagal laikus išsidėsto kitoje rikiuotės pusėje. Taškai skiriami pirmiems 10 lenktynininkų :
Nijolė Gelžinytė
Biografija
Sukūrė vaikų spektakliuose travesti amplua vaidmenų.
1975–89 m. dėstė Lietuvos konservatorijoje, 1993–97 m. VU. 1998 m. VU įkūrė teatro studiją „Teatriukas“.
Eurocup Formula Renault 2.0
Lietuviai čempionate
2008 m. čempionato sezone lenktyniavo Kazimieras Vasiliauskas. Dalyvavęs 10 iš 14 lenktynių, lietuvis nepelnė nė taško ir bendroje įskaitoje klasifikuotas nebuvo.
Nijolė Gelžinytė
Biografija
1997 m. Keistuolių teatre pastatė A. Čechovo „Žuvėdrą“.
1997 m. apie ją sukurtas dokumentinis filmas „Kambariai be durų“, rež. Edmundas Zubavičius.
Janusz Lewandowski
Biografija
Baigė ekonomikos studijas Gdansko universitete, čia 1984 m. apsigynė daktaro disertaciją. Dirbo Lenkijos jūrų laivininkystėje, dėstė Gdansko universitete, ekonomikos klausimais konsultavo Solidarumo profsąjungą. 1991 m. ir 1992–1993 m. buvo privatizacijos ministras.
1991–1993 m. ir 1997–2004 m. buvo Lenkijos seimo narys, vadovavo Privatizavimo bei Europos integracijos komitetams.
2004 m. ir 2009 m. pagal Piliečių platformos sąrašą išrinktas į Europos Parlamentą, 2004–2007 m. vadovavo biudžeto komitetui.
2010 m. vasario 9 d. paskirtas antrosios J.M. Baroso komisijos nariu, buvo atsakingas už biudžetą ir finansinį programavimą.
Per 2014 m. rinkimus pagal Piliečių platformos sąrašą išrinktas Europos Parlamento nariu, todėl 2014 m. liepos 1 d. paliko postą Europos Komisijoje.
Ace of Base
thumb|250px|Ace of Base Ace of Base – švedų šokių pop grupė. Debiutinį albumą išleido 1992 m. Grupę sudaro Ulf Ekberg, Jonas Berggren, Linn Berggren ir Jenny Berggren. Dėl grupės sudėties ir tarpusavio supratimo dažnai lyginami su kitu švedų kvartetu ABBA. Pirmas albumas „The Sign“ tik po antro leidimo susilaukė sėkmės ir išgarsino grupę visame pasaulyje. Kiti du albumai: „The Bridge“ ir „Flowers“ taip pat susilaukė didelės sėkmės.
Keturi didžiausi hitai:
2011 m. Lietuvos gyventojų surašymas
thumb|right|200px|[[2011 m. gyventojų surašymo proga išleistas pašto ženklas]]
'''2011 m. Lietuvos gyventojų surašymas''' vyko 2011 m. kovo 1 – gegužės 9 d. Pirmąkart tai buvo mišrus surašymas – elektroninis ir gyvasis.
Organizavimas
Surašymas vyko dviem etapais: pirmojo etapo metu 2011 m. kovo 1–14 d. vyko elektroninis gyventojų surašymas, o antrojo – balandžio 5 – gegužės 9 d. – vyko gyventojų surašymas namuose. Surašymą vykdė Lietuvos statistikos departamentas.
Surašyme dalyvavo visi nuolatiniai Lietuvos gyventojai – Lietuvos Respublikos piliečiai, nuolat gyvenantys Lietuvoje arba užsienyje iki vienerių metų, taip pat užsieniečiai, turintys teisę nuolat arba laikinai (vienerius metus ir ilgiau) gyventi Lietuvoje.
2011 m. išleistas gyventojų surašymui skirtas pašto ženklas.
Rezultatai
2011 m. gegužės 16 d. statistikos departamentas paskelbė išankstinius surašymų gyventojų duomenis. Pagal juos elektroniniu būdu susirašė ar buvo surašyta 1,039 mln. gyventojų, o apklausos būdu – 2,015 mln. gyventojų. Pagal tai surašymo dieną (2011 m. kovo 1 d.) Lietuvoje gyveno 3053,8 tūkst. nuolatinių gyventojų (1407,9 tūkst. vyrų ir 1645,9 tūkst. moterų). Išsamius gyventojų ir būstų surašymo duomenis Statistikos departamentas paskelbė 2013 m. birželį.
2013 m. pradžioje buvo paskelbti pagrindiniai statistiniai duomenys (bendras gyventojų skaičius, vyrų, moterų skaičius, gyventojų pasiskirstymas pagal teritorijos administracinius vienetus). Pagal galutinius surašymo duomenis Lietuvoje šiuo metu gyveno 3 043 429 gyventojai (2001 m. – 3 483 972), jų sumažėjo 12,6 %. Buvo surašyti 857 benamiai (2011 m. – 1 250).
Gyventojai apskrityse ir savivaldybėse
Surašymo metu Lietuvos Respublikoje buvo:
Gyventojų skaičius apskrityse, savivaldybėse ir miestuose:
Verslo centras „1000“
Verslo centras „1000“ – modernus, išskirtinio eksterjero biurų centras, esantis Taikos ir Pramonės prospektų sankirtoje Kaune, šalia prekybos miestelio „Urmas“. Pastato projekto autorius architektas Rimas Adomaitis, pastatytas 2008 m.
Dešimties aukštų pastatas yra netaisyklingos apvalios formos. Bendras biurų pastato plotas sudaro apie 4,5 tūkst. kvadratinių metrų. Viduje vyrauja gausa nerūdyjančio plieno, gelžbetonio, pilkų, juodų spalvų ir stiklo motyvai. Erdviausia dalis – modernus vestibiulis.
Pastato fasadas
thumb|left|1000 litų banknotas thumb|140px|left|Verslo centro logotipas Pastato fasadas atkartoja susuktą 1926–1941 m. apyvartoje buvusio 1000 litų banknoto piešinį, sudėliotą iš Olandijoje pagamintų 4500 stiklo lakštų. Verslo centras dėl savo unikalaus išorės dizaino yra įregistruotas į Lietuvos rekordų knygą kaip didžiausias vitražas. Tai ypatinga stiklų marginimo technologija pagaminti fasado stiklai. Gamybos eigoje stiklas padengiamas emaliu, kuris kaitinant virsta keramika. Tad stiklai nėra apklijuoti arba paprastai nudažyti. Tai – ilgaamžė technologija. Toks stiklų marginimo būdas Lietuvoje pirmas ir unikalus: netgi už Lietuvos ribų pastatų fasadai taip dengiami retai. Vitražas padarytas taip, kad visiškai netrikdo šviesos patekimo į vidų, tai nesukelia nepatogumų viduje dirbantiems žmonėms.
Verslo centro „1000“ dizainas buvo atrinktas iš beveik 25 variantų. Tuomet, kai buvo renkamas ir tvirtinamas šis sprendimas, Lietuva svarstė prisijungimo prie euro zonos galimybes, todėl projekto autoriams iškilo mintis – galbūt Lietuva jau nebeturės savo nacionalinės valiutos, įvesdama eurus. Buvo ilgai svarstoma, ką pasirinkti – monetos, ar banknoto atvaizdą. Analizuojant ir studijuojant Lietuvos pinigų istoriją, buvo surasta 1924 m. dailininko Adomo Galdiko sukurta 1000 LT banknoto kupiūra. Buvo gautas Lietuvos banko leidimas panaudoti šio banknoto kopiją, įrengiant pastato eksterjerą kaip vartotojiškos kultūros simbolį.
Projekto įgyvendinimas nebuvo paprastas, statybos truko 4 metus. Dėl išskirtinės stiklo dekoravimo technologijos kreiptasi pagalbos į olandų architektą Robą Borgmaną, kuris specializuojasi fasadų dekoravimo technologijų srityje.
Vykdoma veikla
A klasės verslo ir paslaugų centro paskutiniame, dešimtajame, aukšte įsikūrusi ir iki 200 asmenų talpinanti konferencijų ir renginių salė su didele lauko terasa ir puikiu panoraminiu vaizdu į miestą. Pastate – komercinės patalpos, konferencijų salės, o viduriniuose aukštuose – biurai. Klientų patogumui centre įsteigti bankai, advokatų, notarų kontoros, teikiamos draudimo paslaugos, šalia pastato yra 250 vietų automobilių stovėjimo aikštelė. Verslo centras pirmasis Kaune pradėjo teikti „Easy Office“ paslaugą, kuri leidžia išsinuomoti biurą labai trumpam laikui, kad ir vienai darbo dienai. Suteikiamos ir visos teisinės paslaugos registruojant įmones, virtualaus biuro paslaugos.
Pripažinimas
Verslo centras yra patekęs į JAV televizijos transliuotojo CNN paskelbtą keisčiausių pastatų sąrašą, tarp kurių taip pat įtraukti Briuselyje (Belgija) esantis „Atomium“ statinys, „Casa Mila“ Barselonoje (Ispanija), „Castel Meur“ namas tarp uolų Prancūzijoje, Salvadoro Dali teatras-muziejus Figerese (Ispanija), „Šokantis namas“ Prahoje (Čekija), uolas primenantis „Futuroskopas“ Puatjė mieste (Prancūzija), Guggenheimo muziejus Bilbao (Ispanija), kreivų formų pastatas „Krzywy Domek“ Sopote (Lenkija), šiuolaikinio meno centras „Kunsthaus Graz“ Grace (Austrija), „Eden“ projektas Kornvalyje (Didžioji Britanija).
Prestižinis architektūros albumas „Collection: Offices“ įtraukė Kauno verslo centrą tarp 300 geriausių viso pasaulio biurų pastatų. Šio albumo autorius Chris van Uffelen (g. 1966) yra vienas žymiausių pasaulio meno ir architektūros istorikų.
Žabinecas
Žabinecas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kliukovo valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Kaimas įkurtas XVII a. amžiuje. 1827 m. kaime buvo 9 namai ir 64 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 4 namai ir 20 gyventojų.
Cikainiai
Cikainiai (Cycadopsida) – augalų (Plantae) karalystės, cikūnų (Cycadophyta) skyriaus klasė. Priklauso plikasėklių induočių grupei.
Cycadales
Krevečių ūkis
thumb|250px|right|Krevečių ūkis Pietų Korėjoje Krevečių ūkis – jūros ūkis, kuriame maistui auginamos krevetės.
Pietryčių Azijoje smulkūs krevečių ūkiai buvo paplitę nuo labai seniai, tačiau rimta pramonės šaka jie tapo maždaug XX a. aštuntajame dešimtmetyje. 2003 m. pasaulinė krevečių produkcija jau pasiekė 1,6 milijono tonų, kurių vertė buvo maždaug 9 milijardai JAV dolerių. Šiuo metu, maždaug 75% krevečių užauginama Azijoje, daugiausiai – Kinijoje ir Tailande. Likę 25% priklauso Amerikai, kur didžiausi augintojai yra Brazilija, Ekvadoras ir Meksika.