cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kersti Kaljulaid
Politinės pažiūros
2014 m., po Krymo aneksijos, būsimoji Estijos vadovė organizavo Audito Rūmų narių pietų su Rusijos diplomatu boikotą.
K. Kaljulaid pabrėžia kovos su korupcija ir ekonomikos konkurencingumo klausimų svarbą. Jai taip pat itin svarbūs lyčių lygybės klausimai.
Monkų valsčius
Monkų valsčius  – kaimo-miesto pobūdžio valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Monkų apskrityje. Ribojasi su Goniondzo, Jašvilių, Knišino, Kripno ir Tžcianų valsčiais. Valsčiaus centras – Monkos.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1513 m. dabartinio valsčiaus žemės priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, o nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. priklausė Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1914 m. priklausė Rusijos imperijos Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. Nuo 1919 m. iki 1939 m. priklausė Lenkijos Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. valsčius buvo prijungtas prie Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR. 1941–1945 priklausė Trečiajam Reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1975–1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Paviršiaus struktūra
Pagal 2002 m. duomenis valsčiaus plotas yra 161,56 km², iš kurių:
Valsčius sudaro 11,69 % Monkų apskrities.
Gyventojai
Pagal 2002 m. duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1107,22 zlotai.
Felčeris
thumb|200px|Felčerė-laborantė Rusijoje
Felčeris (iš ) – medicinos darbuotojas, turintis vidurinį medicininį išsilavinimą. Jis teikia pirmąją medicininę ir ambulatorinę pagalbą, dirba profilaktinį, antiepideminį darbą. Turi teisę skirti gydymą ir išrašyti receptus, priimti gimdymą.
Felčeriai priskiriami prie paramedikų, kitose šalyse vadinami skirtingai. Felčerio pavadinimas labiausiai paplitęs buvusiose TSRS šalyse, anglakalbėse šalyse jį atitinka „gydytojo padėjėjas“ (physician assistant), kitur, ypač Afrikoje – medicinos darbuotojas (clinical officer).
Pavadinimas „felčeris“ atsirado vokiečių kalboje XV a. ir reiškia „laukų kirpėjas“. Šis žodis imtas naudoti vokiečių ir šveicarų karo barzdaskučiams, kurie turėjo įrankius atlikti sužeistų karių operacijas. XVII–XVIII a. tokius felčerius Vokietijoje pakeitė profesionalūs karo lauko gydytojai, o pati sąvoka per Prūsiją pateko į Rusiją, kurioje taip pradėti vadinti vidurinio išsilavinimo medicinos darbuotojai.
Lietuvoje felčeriai buvo ruošiami Kauno kolegijoje (kuri iki 2001 m. vadinosi Kauno aukštesniąja medicinos mokykla), seniau – Vilniaus, Šiaulių, Klaipėdos, Panevėžio vidurinėse medicinos mokyklose. Tarybiniais metais felčeriai dirbdavo gydytojų pagalbininkais miestų ir gyvenviečių medicinos punktuose, gamyklose. Felčeris būdavo pagrindinis paprastai kolūkinėse gyvenvietėse steigtų felčerių ir akušerių punktų darbuotojas (atlikdavo pirmąją medicininę ir profilaktinę pagalbą – vakcinaciją, žaizdų tvarstymą, kraujospūdžio matavimą, esant reikalui duodavo siuntimą pas gydytoją. Taip pat atlikdavo gydytojų nurodytas procedūras, lankydavo ligonius namuose, vesdavo sanitarinio švietimo paskaitas. Gamyklose felčeriai būdavo atsakingi už darbinių traumų apskaitą.
Iki 1990 m. per metus buvo parengiama ~140, 1990–2000 m. – 20–25, nuo 2000 m. – 13 felčerių. Nuo 2000 m. Lietuvoje felčeriai vadinami bendruomenės slaugytojais.
Goniondzo valsčius
Istorija
Įkurtas po I pasaulinio karo. Nuo 1919 m. iki 1939 m. priklausė Lenkijos Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. valsčius buvo prijungtas prie Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR. 1941–1945 priklausė Trečiajam Reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai, 1975–1998 m. priklausė Lomžos vaivadijai.
Geografija
Pagal 2002 m. duomenis valsčiaus plotas yra 376,68 km², iš kurių:
Valsčius sudaro 27,25 % Monkų apskrities.
Gyventojai
Pagal 2002 m. duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1452,16 zlotai.
Tomas Grabovskis
Tomas Grabovskis (m. 1771 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės generolas-leitenantas, Slucko konfederacijos kancleris 1767 metais, Vyštyčių seniūno Stefano Grabovskio ir Teodoros Stryjenskos sūnus.
Elnias devyniaragis
Elnias devyniaragis – senovės lietuvių mitologinė būtybė, savo raguose nešanti dangaus kūnus (dažniausiai Mėnulį, tačiau taip pat ir Saulę). Nuo priešpilnio mėnulio iki pilnaties – 9 paros, todėl jis vadinamas devyniaragiu. Minimas archajinėse dainose kaip alegorija į dangaus kūnų padėtį.
Pasakojama, kad baltas elnias išbėga per saulėgrįžą, o atbėga per Kalėdas. Žiemos saulėgrįžos šventė dar vadinta Elnio devyniaragio švente. Kai kuriose dainose elnias ir kaip Saulės simbolis, atnešantis ant ragų saulę. Dar minima, kad elnias ant ragų neša seklyčią, jovarėlį, ant ragų kala kalviai.
Elnio simbolis greičiausiai buvo garbinamas kaip totemas. Lietuviai elnius laikė dievo tarnais, tikėjo, kad elnias gali nukreipti ligas ir apsaugoti žmones nuo potvynio. Alkuose juos saugojo sargai. Eurazijoje akmens amžiuje atsiradusioje medžiotojų mitologijoje elnias įkūnijo Visatą, dangų, Mėnulį.
Martynas Medelinskas
Martynas Medelinskas (g. 1998 m. birželio 16 d. Kėdainiuose) – Lietuvos futbolininkas. Žaidžia gynėjo pozicijoje.
Karjera
2020 m. žaidė Kauno Žalgirio dublerių ekipoje Kauno Žalgiris B. Būdavo registruojamas ir A lygos rungtynėms, tačiau aukščiausioje šalies lygoje nesužaidė nė minutės.
2021 m. žaidė Nevėžio ekipoje, kuri debiutavo A lygoje. 2021 m. kovo 6 d. rungtynėse prieš DFK Dainava debiutavo A lygoje. Tapo vienu iš pagrindinių ekipos žaidėjų.
2021 m. vasarą persikėlė į Belgiją ir tapo Royal Cappellen FC nariu.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Rinktinės
2016 m. buvo pakviestas į Lietuvos U-19 rinktinę. Žaidė prieš Estijos, Latvijos ir Suomijos bendraamžius Baltijos taurės turnyre.
Europos kvalifikacinės atrankos turnyro rungtynėse prieš Austrijos U-19 rinktinę Medelinskas pelnė du įvarčius, bet Lietuva nusileido austrams rezultatu 2:3.
Vičiūnai (Alionys)
Vičiūnai – kaimas Širvintų rajono savivaldybės rytuose, 4 km į pietus nuo Alionių I-ųjų, tarp raistų (Genių durpynas, Degutinė). Seniūnaitijos centras. Praeina kelias.
Katarina (Mėnulio krateris)
Katarinos krateris (9, žr. schemą) yra į vakarų pusę nuo Nektaro jūros. Katarinos skersmuo 104 km. Tai senas, sudėtingos struktūros ir vėliau nukritusių meteoritų beveik suardytas krateris. Jo dugne yra 45 km skersmens krateris Katarina P, kurį sudaręs meteoritas sunaikino Katarinos kraterio centrinę kalvą. Katarina slėniu jungiasi su Kirilo krateriu.
Šėmai
Šėmai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Viešvėnų.
Istorija
XIX a. čia buvo nedidelis Šėmų dvaras.
Liciškėnų tvenkinys
Liciškėnų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Prienų rajone, 3 km į pietryčius nuo Jiezno. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Verknės baseinas) jo aukštupyje 0,76 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,6 km, plotis – iki 0,09 km. Altitudė 84,3 m. Krantai žemi, apaugę krūmynais. Aplinkui plyti pievos. Tvenkinys labai užžėlęs vandens augmenija. Šalia įsikūręs Liciškėnų kaimas. Rytine tvenkinio pakrante eina kelias.
Andrius Holiakas
Andrius Holiakas (arba Andrius Oleka, ; 1802 m. gruodžio 22 d. Kriauniškės kaime, Marijampolės apskritis – 1860 m. spalio 1 d. Seinuose) – Romos katalikų kanauninkas, Seinų kunigų seminarijos rektorius, bažnytinis teisininkas, kanonistas.
Biografija
Gimė ir augo žinomoje stambaus ūkininko šeimoje. Vienas brolis tapo žinomu girininku, kitas – Juozapas Holiakas (1812–1890) – vyskupu ir rašytoju. Baigęs Seinų kunigų seminariją, nuo 1828 m. studijavo Varšuvos Vyriausioje kunigų seminarijoje.
Solomonas Levitas
Solomonas (Šlioma) Levitas (1894 m. liepos 6 d. Ukmergėje–1938 m. gegužės 29 d. Maskvoje) – iš Lietuvos kilęs žydų kilmės mokslininkas-biologas, vienas iš buvusios TSRS medicininės genetikos pradininkų. miniatiūra|200px|left|Atminimo lenta Ukmergėje
Biografija
Gimė Ukmergėje 1894 m. nepasiturinčioje šeimoje. Baigė Ukmergės miesto pradinę mokyklą ir vyrų gimnaziją. 1915 m. vokiečiams užpuolus Lietuvą, persikėlė į Petrogradą studijuoti teisės, tačiau po metų įstojo į valstybinį Maskvos medicinos universitetą. Čia įsitraukė į revoliucinį judėjimą, tapo bolševikų partijos nariu. Pašauktas į karinę tarnybą, tarnavo mediku Raudonojoje Armijoje. Susirgęs šiltine demobilizavosi ir grįžęs tęsė medicinos studijas. 1921 m. baigė Maskvos valstybinį medicinos universitetą.
Vadovavo M. Gorkio medicinos genetikos institutui. Klinikinių tyrimų srityje dėmesį skyrė žmogaus chromosomų studijoms, patologijoms, kraujo ligoms, organizavo dvynių klinikinius genetinius tyrimus, parašė mokslinių straipsnių medicinos srityje.
Nužudytas 1938 m. NKVD didžiojo teroro metu. Palaidotas Maskvos srityje, Butovo kaime.
Lozorius iš Betanijos
thumb|180px|Lozoriaus prisikėlimas ([[Juan de Flandes paveikslas)]]
Lozorius iš Betanijos – Naujojo Testamento personažas, Mortos ir Marijos brolis. Pasakojama, kad gyvenęs Betanijoje.
Lozoriui susirgus, seserys per pasiuntinius apie tai pranešusios Jėzui. Šis užgaišęs ir nesuspėjęs atvykti Lozoriui esant gyvam – nuo Lozoriaus mirties jau buvo praėjusios 4 dienos. Drauge su raudančiomis moterimis jis atėjęs prie kapo, kuris buvęs iškirstas uoloje, ir pats pravirkęs. Jėzaus paliepimu greta stovintys žmonės nuo kapo angos nuritinę akmenį. Kuomet Jėzus sušukęs „Lozoriau išeik!“, pastarasis išėjęs iš kapo (vis dar susisupęs į įkapių drobulę).
Krikščioniškojoje ikonografijoje Lozorius paprastai vaizduojamas išeinąs iš kapo susuptas drobulėn, jo seserys Morta ir Marija vaizduojamos parpuolusios Jėzui po kojų. Taip pat Lozorius vaizduojamas besikeliantis iš karsto. Kai kada Lozoriaus sesuo Morta ir kiti buvusieji greta vaizduojami besuką veidus į šalį dėl tvaiko, skleidžiamo pradėjusių irti Lozoriaus palaikų.
Deividas Gražys
Karjera
Yra žaidęs Kauno „Jėgerių“, Kauno „Atleto“, Šilutės (2006 m.), Gargždų „Bangos“ (2007 m.) klubuose.
Buvo Kauno „Lygio“ žaidėju (2015) m., o nuo 2016 m. Kėdainių „Nevėžio“ klube.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Milan Jokić
Milanas Jokičius (Милан Јокић; g. 1995 m. kovo 21 d.) – futbolininkas iš Serbijos, atraminis saugas. Atstovavo „Sūduvos“ klubui.
Karjera
2021 m. antrojoje pusėje rungtyniavo Bulgarijoje, kur atstovavo Sofijos „Carsko Selo“.
Vėliau grįžo į gimtinę ir atstovavo „Novi Pazar“.
FK Sūduva
2022 m. liepos 15 d. oficialiai pranešta, kad tapo FK Sūduva nariu.
2022 m. rugpjūčio 2 d. oficialiai debiutavo „Sūduvos“ klubo gretose A lygos rungtynėse prieš Kauno Žalgirį.
2023 m. vasario mėn. tapo žinoma, kadd grįžo į gimtinę ir atstovaus Novi Sado RFK 1921.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Jurgis Radzinskas
Jurgis Radzinskas (1802 m. Klevinės kaime, Marijampolės apskritis – 1839 m. birželio 18 d. Seinuose) – Romos katalikų kunigas, Augustavo vyskupijos kanceliarijos notaras.
Biografija
Mokėsi Seinų mokykloje, vėliau Tikocino kunigų seminarijoje. Įšventintas kunigu, nuo 1825 m. mokslus tęsė Varšuvos Vyriausioje kunigų seminarijoje. Tais pačiais metais iš seminarijos pašalintas. Iki 1828 m. vikaravo Keturvalakių Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčioje. Nuo 1829 m. savo sąskaita vėl studijavo Varšuvos vyriausioje kunigų seminarijoje. Baigęs dirbo Augustavo vyskupijos generalinio konsistoriaus sekretoriumi, nuo 1836 m. – Seinų parapijos vikaru. 1838 m. paskirtas vyskupijos kanceliarijos notaru.
Adomas Mykolas Rakickis
Adomas Mykolas Rakickis, (apie 1740 m. – 1779 m. kovo 20 d.) – LDK valstybinis veikėjas, Mozyriaus regentas, LDK regentas (1765), LDK Piatigorsko įgulos rotmistras (1772–1776), LDK Piatigorsko pulkininkas (1776–1777), Minsko kaštelionas (1777–1779), 1777 m. spalio 17 d. buvo išrinktas Lietuvos Tribunolo maršalka, Lietuvos Tribunolo deputatas 1778 metais.
Biografija
Lietuvos bajorų Rakickių giminės atstovas, herbo „Rawicz“ savininkas. Buvo Ašmeno sargybinio (1732–1739), Ašmenos iždininko (1739–1741), Ašmenos žirgininko (1741–1749), Ašmenos vaiskio (1749–1759) ir Lietuvos Tribunolo raštininko Pranciškaus Antano Rakickio (m.1759), Žymaus Bragino dvaro valdininko (pirkto iš kunigaikštytės Jelizavetos Zamoiskos 1754 metais už 550 000 auksinų) ir Rečicos pavieto Čartoriskių grupuotės lyderio ir Marijanos Derksgof sūnus.
Šeima
Buvo vedęs Marijaną Askierkaitę, Mozyriaus maršalkos Rafalio Aloizo Askierkos ir kunigaikštytės Stanislovos-Terezos Oginskaitės, Vitebsko vaivados Martyno Mykolo Oginskio dukters, dukterį. Nuo santuokos su ja turėjo du sūnus: Liudviką ir Aloizą-Rafalį, taip pat dukterį Izabelę (ištekėjo už Rečicos paseniūnio Ignoto Juzefo Askierkos). Valdė Žymų Bragino dvarą, Kijevo vaivadijoje.
Po vyro mirties Marijos Askierkaitė Rakicka ištekėjo už Upytės kašteliono Mykolo Straševičiaus (1750–1818) ir turėjo nuo jo dvi dukteris – Тerezę (ištekėjo už Jono Šiukšto) ir Aleksandrą (ištekėjo už Mykolo Korvino-Kosakovskio).
Luka Garza
Luka Garza (, g. ) – JAV-Bosnijos krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Minesotos „Timberwolves“ komandoje.
2021 m. NBA naujokų biržoje Garzą 52-uoju šaukimu pasirinko Detroito „Pistons“. 2022 m. rugpjūčio 23 d. Garza pasirašė sutartį su Minesotos „Timberwolves“. 2022 m. spalio 15 d. „Timberwolves“ su juo pasirašė dvipusę sutartį.
Erulas
Erulas – romėnų mitologijos personažas, Prenestos karalius. Erulo susilaukusi deivė Feronija. Erulas buvęs milžinas ir turėjęs tris liemenis, o jo siela buvusi triguba. Erulą nugalabijo Euandras (tai jis padarė triskart).
Minimas Vergilijaus „Eneidoje“.
Girolamo Sini
Džirolamas Sinis (, 1529 m. spalio 10 d. San Daniele del Friulis, Friulio kraštas – 1602 m. kovo 22 d. San Daniele del Friulis, Friulio kraštas) – friuliškai, itališkai ir lotyniškai kūręs friulų mokytojas, poetas.
Biografija
Gimė dėstytojų šeimoje. Dž. Sinio šeimoje ir giminėje buvo ne vienas iškilus dvasininkas ir aukštas pareigūnas. Žinoma, kad San Daniele del Friulyje Dž. Sinis mokytojavo jau 1662 m., vėliau šį darbą dirbo Venconėje, čia jis įvardijamas kaip direktorius, mokyklos mokytojas, Venconėje vis minimas nuo 1569 iki 1586 m., galbūt čia dar tarnavo 1592 m. Taigi jis ne mažiau kaip trisdešimt metų šiame mieste praleido kaip mokytojas. Be to, su Vencone jį siejo ir partnerė Džovana, kuri jo gyvenime sutinkama bent jau nuo 1577 m. ir bažnytiniuose dokumentuose griežtai įvardijama kaip sugulovė. Dž. Siniui ji padovanojo keletą vaikų. Vėliau jis pasirūpino savo partnere, ji ištekėjo už Stefano Felberio iš Čividale del Friulio, Dž. Sinis davė jai kraitį ir sumokėjo alimentus už su ja likusią bendrą dukterį.
Dž. Sinis parašė daugybę mažai ištyrinėtų poezijos kūrinių lotynų, Toskanos italų ir friulų kalbomis. Vertingiausi lotyniški kūriniai likę nepublikuoti arba publikuoti tik iš dalies, jie parašyti labai įvairiomis progomis ir skirti draugams: tarp jų galima rasti iškilmingų eilių laidotuvėms, vestuvėms, pašlovinimų mecenatams už nuostabių fontanų Udinėje pastatymą, padėką už maro išvarymą iš gimtinės. Išleistas 37 kūrinių, daugiausia sonetų, rinkinys, kaip galima spręsti iš 6–ojo soneto akrosticho, skirtas Aleksandrai Beli, San Daniele del Friulio gyventojai. Be to, šiame rinkinyje minėtini burleskinis skyrius apie paukščius ir vienas prozos kūrinys, aprašantis „jo melancholijos kilmę, eigą ir pabaigą“. Friulų kalba išlikę tik trys Dž. Sinio kūriniai – sonetai: vienas apie medžioklę, kitame šlovinama friulų kalba (populiari to laikotarpio tema, minima daug garsių friulų pavardžių) ir saikingai komiškas aforistinis sonetas. Galbūt jau baigęs darbą Venconėje Dž. Sinis parašė veikalą „San Danielės žemės kronika“, aprėpiantį šios vietovės istoriją nuo seniausiųjų laikų iki 1515 m.
Džirolamas Sinis mirė 1602 m. kovo 22 d., palaidotas mažoje Šv. Andriejaus bažnyčioje San Daniele del Friulyje. 1606 m. akmentašys Andrėja Podaras iškalė Dž. Sinio sūnėno Džakomo padiktuotą atminimo lentą, ją mini visi Dž. Sinio biografai, ją galima pamatyti ir dabar.
Burniškiai
Burniškiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybės vakaruose, 2 km į šiaurę nuo Čiobiškio, prie Rynos upelio. Seniūnaitijos centras. Keliai į Čiobiškį, Astruvką, Janionis.
Burniškiai (reikšmės)
Burniškiais vadinami kaimai:
Šemetaičiai
Šemetaičiai – kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Papilės.
Hauranas
Hauranas – Artimųjų Rytų (Istorinės Sirijos) regionas dabartinės Sirijos pietvakariuose (Suveidos muchafaza) ir Jordanijos šiaurės vakaruose. Antikiniais laikais buvo vadinamas Auranitis.
Geografija
Hauranas siauraja prasme užima rytinę dalį didesnės derlingos plynaukštės. Ši aukštumų teritorija geografiškai sutampa su Drūzų kalnais (Jabal al-Druze). Į rytus nuo jo yra nederlinga Harat aš-Šam dykuma, o į šiaurę - vulkaninis lavos laukas Ladžatas (senovės Trachonitis). Vakaruose Hauranas leidžiasi į derlingas Batanėjos (Nukraho) lygumas.
Regioną suformavo lavos srautai, ir jame gausu vulkaninių kalvų. Aukščiausia vieta yra 1800 m virš jūros lygio. Didžiausi regiono miestai yra Suveida, Kanavatas, Salchadas, Šakka, Šahba.
Hauranas plačiaja prasme apima gerokai didesnį regioną. Tokiu atveju jam be Haurano siaurąja prasme priskiriama ir antikinė Batanėja, Trachonitis bei Iturėja.
Antika
Senovėje Hauranas buvo traktuojamas kaip išplėstinio Bašano regiono dalis, ir dėl jo II tūkst. pr. m. e. pabaigoje varžėsi Izraelio ir Damasko karalystės. VIII a. pr. m. e. regioną užkariavo Asirijos imperija, vėliau valdė Naujoji Babilono karalystė, Achemenidų imperija. Tuo metu regionas buvo sparčiai aramėjizuotas. Patekęs į Makedonijos imperija, regione prasidėjo heleizacija, jis priklausė Selaukidams. Paskutiniaisiais amžiais prieš mūsų erą jis tapo buferine teritorija tarp Nabatėjų, Chasmonėjų ir Chalkidės karalysčių. 23 m. pr. m. e. Auranitis (kartu su gretimais regionais) buvo atiduotas valdyti Erodui Didžiajam, kuris sutramdė čia viešpatavusias klajoklių gentis ir pradėjo regiono klestėjimą. Vėliau čia valdė Erodo palikuonys Erodas Pilypas II, Erodas Agripa I ir Erodas Agripa II. Po pastarojo mirties 92 m. Auranitis buvo įjungtas į Arabijos provinciją.
Romos imperijos laikais regionas suklestėjo ir tapo svarbu žemdirbystės regionu, garsėjusiu kviečiais ir vynu. Čia išaugo antikiniai miestai, tokie kaip Kanavatas (Canatha), Suveida (Dionysias), Šahba (Philippopolis), Šakka (Maxmimianopolis), Masmija (Phaina). Šie miestai buvo statomi pagal romėnišką modelį su pirtimis, teatrais ir stadionais. Vietos gyventojai buvo aramėjiškai kalbantys sirai, žydai ir arabai.
IV a. silpstant centrinei Rytų Romos imperijos valdžiai, ji buvo nuolat puldinėjama arabų genčių iš dykumos. Nuo jų ypač kentėjo Arabijos provincija. Romėnai sudarė sąjungą su kai kuriomis gentimis, paversdama jas savo sąjungininkėmis (foederati). Joms buvo mokama auksu ir grūdais, kad gintų imperiją nuo kitų genčių. IV a. šią funkciją atliko lachmidai, V a. juos pakeitė salihidai, o VI a. rytinėje Bizantijos periferijoje įsitvirtino gasanidai. Pastarieji priėmė krikščionybę ir gynė imperiją nuo Sasanidų Persijos.
Islamo laikotarpis
Nuo VII a. Hauraną valdė Arabų kalifatas, ir pradėta krašto islamizacija, nors krikščionys dar ilgai sudarė daugumą krašte. Hauranas ir gretima Batanėja išlaikė savo ekonomiką ir toliau buvo svarbus žemės ūkio produktų tiekėjas. Nuo X a. kraštas pateko į Egipto politinę įtaką: čia valdė musulmonų dinastijos Ikšididai, Fatimidai, Ajubidai, o vėliau Mameliukai. Šuo metu per Hauraną nusistovėjo musulmonų piligriminis kelias, kuris irgi tapo svarbiu krašto ekonomikos varikliu.
Nuo 1517 m. Hauranas atiteko Osmanų imperijai ir administruotas kaip Damasko ejaletas. Tuo metu krašte sustiprėjo nomadizacijos procesai. Vis daugiau beduinų genčių iš dykumos kėlėsi gyventi į derlingus žemdirbystės plotus, versdami juos ganyklomis. Klajokliai neretai puldinėdavo sėslių gyventojų kaimus, o taip pat puldinėdavo piligrimus arba teikdavo jiems apsaugą.
Nuo XVIII a. į kraštą ėmė keltis dar viena etninė grupė - religinė sekta drūzai, kurie iki tol gyveno Libano kalnuose. Jie patyrė persekiojimą savo kraštuose, o Hauranas tiko jiems dėl derlingų plotų, gausių kritulių ir krašto atokumo. Todėl jie ėmė kurtis ištuštėjusiuose kaimuose. Jų persikėlimas į naują žemę tapo vis intensyvesnis. Galiausiai drūzai tapo vyraujančia krašto etnine grupe. Dėl to regionas pradėtas vadinti Drūzų kalnais.
XIX a. II pusėje Osmanų valdžia atkreipė dėmesį į šį kraštą ir siekė jį reformuoti bei sustiprinti centrinę valdžią. Jis tapo svarbus kaip potencialus žemės ūkio produkcijos tiekėjas. Nepaisant vietos gyventojų pasipriešinimo, reformos leido atkurti krašto ekonomiką, susiprinti žemės ūkį ir net nutiesti geležinkelį.
XX-XXI a.
1920 m. visą Siriją okupavo Prancūzija, kuri čia įkūrė Sirijos mandatą. Jame kaip atskiras vienetas buvo išskirtas Džabal al-Druzas. Šiame vienete buvo priskaičiuojama 110 kaimų. Krašte ekonominė situacija gerėjo, jis buvo saugomas nuo klajoklių puldinėjimo.
Po II pasaulinio karo Sirijai atgavus nepriklausomybę, Hauranas ėmė ekonomiškai silpti. Dėl tarptautinių konfliktų jis neteko savo pagrindinių rinkų Palestinoje o taip pat galimybės naudotis Haifos uostu. Dėl to jį ėmė lenkti kiti Sirijos regionai.
Trakų viešoji biblioteka
Trakų viešoji biblioteka – pagrindinė biblioteka Trakų rajono savivaldybėje, veikianti Vytauto g. 69, Trakuose.
Istorija
Biblioteka įkurta 1940 m. 1943 m. duomenimis, bibliotekoje buvo 2052 tomų, 156 skaitytojai, per mėnesį buvo išduodama 200 leidinių. Veikė skaitykla. 1950 m. biblioteka tapo rajonine, 1995 m. – savivaldybės biblioteka.
Nuo 2008 m. partnerystės principu su Vilniaus apskrities Adomo Mickevičiaus viešąja biblioteka teikia kraštotyros medžiagą į „Vilnijos vartų“ internetinę svetainę.
Filialai
Iki 2000 m. veikė 36 bibliotekos filialai, tačiau po 2000 m. administracinio suskirstymo reformos bibliotekų tinklas sumažėjo. 2022 m. gegužę bibliotekai priklausė 15 filialų:
Sinchroninis plaukimas 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
'''Sinchroninis plaukimas 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse''' vyko 10-ą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Tokijo olimpiadoje sinchroninio plaukimo rungtyse galės varžytis tik moterys.
Altmiūlis
Altmiūlis  – upė Bavarijoje, Vokietijoje; kairysis Dunojaus intakas. Upės ilgis – 226,9 km.
Pagrindiniai miestai: Troichtlingenas, Eichštetas ir Bailengrisas.
Audrius Navikas
Audrius Navikas (g. 1961 m. rugpjūčio 5 d. Vilniuje) – lietuvių diplomatas, valstybės tarnautojas, Europos Komisijos (ES) tarnautojas.
Biografija
1979 m. baigė Vilniaus 21-ąją vidurinę mokyklą, 1984 m. – Vilniaus universiteto (VU) Pramonės ekonomikos fakultetą. 1986–1989 m. mokėsi šio fakulteto aspirantūroje, 1991–1992 m. – Ilinojaus (JAV) universiteto magistrantūroje. Socialinių mokslų daktaras (ekonomika, 1990 m.).
1989–1993 m. buvo VU EF Įmonių ekonomikos katedros asistentas, 1993–1995 m. – vyr. asistentas, Lietuvos užsienio reikalų ministerijos Regioninės ekonominės analizės skyriaus vedėjas, 1995–1996 m. – URM Ekonomikos departamento direktorius.
1996–2000 m. buvo Lietuvos nuolatinės misijos Jungtinių Tautų skyriuje Ženevoje laikinasis reikalų patikėtinis. 2000–2001 m. – URM patarėjas derybų su ES ekonominiais klausimais.
2001–2006 m. Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Belgijos Karalystėje, 2002–2006 m. – kartu ir ambasadorius Liuksemburgo Didžiajai Hercogystei.
2006 m. dirbo Užsienio reikalų ministerijos sekretoriumi. Nuo 2006 m. – Europos Komisijos Personalo ir administracijos generalinio direktorato Saugumo direktorato Inspekcijų ir konsultacijų skyriaus vedėjas.
Dvidėmis grundalėlis
Dvidėmis grundalėlis (Gobiusculus flavescens) – ešeržuvių (Perciformes) būrio, grundalinių šeimos (Gobiidae) smulkių žuvelių labai mažai ištirta ir smulkiausia Lietuvos žuvų rūšis.
Paplitimas
Jūrų žuvelė. Gyvena sūrokuose ir apysūriuose vandenyse. Paplitę šiaurės rytų Atlanto vandenyno pakraščiuose ir gretimose jūrose. Gausiai paplitę vakarinėje Baltijoje, dažniausiai 15 m gelmėse, dumblių, ypač rudųjų, sąžalynuose. Gyvena tuntais. Šios smulkios žuvelės į žvejų tinklus labai retai patenka. Ichtiologai jų sugauna sekliose vakarinės Baltijos dalies pakrantėse. Buvo pastebėti ir prie Estijos pakrančių.
Paplitimas Lietuvoje
Aptikta Lietuvoje, bet dėl jų paplitimo trūksta šaltinių.
Apibūdinimas
Aptakaus, verpstiško, plokštoko iš šonų kūno žuvelės. Jų ilgis iki 6,0 cm. Galva plokščia iš viršaus, uodegos stiebelis ilgas. Jo ilgis lygus galvos ilgiui. Nuo kitų Baltijoje gyvenančių grundalų skiriasi tuo, kad didelės akys yra galvos šonuose. Kūnas žvynuotas. Skersinėse eilėse 35-40 (45) žvynų. Kūnas rausvai rudas, išmargintas tamsiais tinkliškais raštais ir stambiomis tamsomis dėmėmis. Ties pagrindu yra po tamsią, su baltu apvadėliu dėmę, o patinų - po tamsią dėmę ir kūno šonuose.
Mityba
Pusiau pelaginės žuvys minta planktoniniais vėžiagyviais, rečiau mizidžių, gamaridų, jūros tarakonų jaunikliais, smulkiomis kirmėlėmis, moliuskų lervomis.
Amžius
Žinoma kad gyvena 2 metus.
Šemetiškiai (Kelmė)
Šemetiškiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Užvenčio.
Margarete Jucknat
Margaretė Juknat (, 1904 m. sausio 28 d. Liepininkuose (Įsruties apskritis, Rytprūsiai) – 1979 m. Rytų Berlyne) – iš Mažosios Lietuvo kilusi Vokietijos psichologė. Geštaltpsichologijos krypties atstovė, profesorė.
Biografija
Gimė ir augo lietuvninko ūkininko ir vokietės šeimoje, kaime prie pat Įsruties. Pastarajame mieste 1919 m. baigė mergaičių aukštesniąją mokyklą, lankė pedagoginius kursus ir 1925 m. išlaikė pirminius egzaminus mokytojo kvalifikacijai įgyti. Nuo 1925 m. iki 1928 m. Darkiemio apskrityje dirbo namų mokytoja. 1928 m. išlaikė antrinius egzaminus mokytojo kvalifikacijai įgyti, po metų Berlyne įgijo brandos atestatą. 1929–1934 m. Berlyno universitete studijavo filosofiją, istoriją, psichologiją. Pradėjo rašyti disertaciją tema Darbingumas, tikslo siekiamybė ir pasitikėjimas savimi (vadovai Kurt Lewin ir Wolfgang Koehler), kurią apgynė 1936 m. pabaigoje.
1932–1935 m. darbavosi įvairiose Vokietijos sostinės įstaigose, vėliau metus laiko sirgo ir buvo bedarbė. Nuo 1936 m. mokytojavo pagrindinėse mokyklose Berlyne. Pasibaigus Antrajam pasauliniam karui, 1945 m. pabaigoje pradėjo dėstyti pedagogiką ir psichologiją Jenos Frydricho Šilerio universitete. 1949 m. suteiktas profesorės vardas, o 1952 m. pabaigoje ji buvo paskirta šios aukštosios mokyklos Psichologijos instituto direktore.
1953 m. prieš Margaretę Juknat pradėtas tarnybinis patikrinimas dėl tinkamumo eiti pareigas, kas stipriai paveikė psichologiškai: ji buvo priversta paimti neeilines atostogas, o 1954 m. pabaigoje gavo leidimą išeiti į emiratūrą.
Unstrutas
Unstrutas  – upė rytų Vokietijoje; kairysis Zalės intakas. Ištakos Tiuringijoje, netoli Dingelštedto. Upės baseino plotas apima visą Tiuringijos baseiną. Teka pro Tiuringjos Vartų žemumas, per Saksonijos-Anhalto žemę. Upės ilgis – 192 km. Netoli Naumburgo įteka į Zalę.
Pagrindiniai miestai: Miūlhauzenas, Zemerda, Bad Frankenhauzenas, Arternas, Roslebenas ir Freiburgas. Pagrindiniai intakai: Gera, Viperis, Helmė, Losa.
Spietiškiai
Spietiškiai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Musninkų, prie Musės upelio. Seniūnaitijos centras.
Lelionių II tvenkinys
Lelionių II tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Prienų rajonas, 3 km į pietryčius nuo Stakliškių, Lielionių kaime. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Guostės intakas, Verknės baseinas) jo aukštupyje 2,25 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,22 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 90,5 m. Krantai žemi, aplinkui plyti pievos, dirbami laukai. Pasroviui iškart telkšo Lelionių I tvenkinys. Rytine pakrante eina kelias Nr.3334 (Lielionys – Vyšniūnai).
Šeparnė (Zarasai)
Šeparnė – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Degučių.
Ekotonas
miniatiūra|270px|Ekotonas (tarp miško ir pievos) Ekotonas – pereinamoji įvairaus pločio augalijos juosta tarp dviejų augalų bendrijų, kurios negalima priskirti nei vienai iš jų. Ekotonas apima tarpines sritis tarp biomų bei ekoregionų, augalijos zonų. Gamtoje vyrauja konvergentiniai ekotonai, kurie pasižymi didesne rūšių įvairove nei gretimos augalų bendrijos. Antropogeninėje aplinkoje susidarantys ekotonai yra divergentiniai ir čia rūšių įvairovė mažesnė nei gretimose bendrijose.
Iškiriami keturi ekotono tipai :
Kristupas Druckis-Sokolinskis
Kristupas Mykolas Druckis-Sokolinskis (apie 1580 m. – 1639) – LDK valstybinis veikėjas.
Biografija
Polocko vaivados Mykoo Druskio-Sokolinskio sūnus.
LDK sekretorius nuo 1607 metų, po tėvo Aziaričiansko seniūnas, Mstislavlio kaštelionas 1623–1625 m., Polocko kaštelionas nuo 1625 metų.
Lili buvo čia
Lili buvo čia – 1989 m. Nyderlanduose sukurtas filmas, kurio pavadinimas anglakalbėse šalyse buvo pasirinktas pagal titulinę dainą – instrumentinę kompoziciją, kurią sukūrė ir atliko grupės „Eurythmics“ narys David A. Stewart ir Nyderlandų saksofonininkė Candy Dulfer.
Turinys
Paauglė Lili draugauja su netoliese esančioje karinėje bazėje tarnaujančiu juodaodžiu amerikiečiu ir svajoja su juo išvykti į JAV. Ji sužino esanti nėščia, tačiau jos draugą vakare užpuola ir nužudo. Lili tėvai, sužinoję apie jos nėštumą, išsiunčia ją į kitą miestą, kad ten ji pasidarytų abortą. Klinikoje mergina persigalvoja, tačiau lieka mieste, kur susipažįsta su Tedu – vaikinu, kuris priglaudžia vienišas merginas ir vėliau verčia jas užsiimti prostitucija. Lili nusprendžia pasirūpinti būsimo kūdikio ateitimi ir tampa plėšike.
Teofilas (Mėnulio krateris)
thumb|right|240px| Teofilas (Nr. 7) prie Nektaro jūros Teofilas (, -11.4°N, 26.4°W) – smūginis Mėnulio krateris, esantis į šiaurės vakarus nuo Nektaro jūros. Pavadintas graikų astronomo Teofilo (mirė 412 m.) vardu.
Teofilo krateris (7, žr. schemą) yra į šiaurės vakarų pusę nuo Nektaro jūros. Teofilo skersmuo 110 km. Tai įspūdingas ir sudėtingos struktūros krateris. Susidarė Eratosteno geologiniame periode. Jo sienos iškyla iki 4,4 km aukščio virš kraterio dugno, o centre yra 1,4 km aukštį pasiekiančios trys stambios viršukalnės. Išskyrus vakarinį pakraštį, krateris apsuptas ryškių terasų. Šiaurės vakaruose sienos perkirstos 8 km skersmens Teofilo B kraterio. Teofilo kraterio dugnas atrodo gana lygus nuo po susidūrimo ištirpusių uolienų. Ryškioje Saulės šviesoje galima įžvelgti kraterio spindulių sistemos pėdsakus.
Susirinkimo sesija
Sesija – seka iš vieno ar daugiau posėdžių, pratęsiančių vienas kitą.
Kartais, pavyzdžiui, parlamentuose, sesijų ribos būna nustatytos iš anksto.
„Robert's Rules of Order“ rekomenduoja nesujungti į sesiją posėdžių, vykstančių ilgą laikotarpį (pavyzdžiui, metus). Tai motyvuota tuo, kad tokiu atveju atmestas klausimas nebegali būti svarstomas iki sesijos pabaigos, tad laikinai susidariusi dauguma galėtų sukliudyti jį svarstyti.
Chris Finch
2021 m. vasario 22 d. Minesotos „Timberwolves“ paskyrė Finčą naujuoju komandos vyriausiuoju treneriu. 2022 m. balandžio 11 d. su juo sudaryta daugiametė sutartis.
Batonas
thumb|250px|Nepjaustytas batonas
Žodis „batonas“ kilo iš prancūzų kalbos: pradžioje jis reiškė bet kokį pailgą konditerinį gaminį. Pradžioje batonais vadinti pailgi sluoksniuotos tešlos gaminiai, įdaryti virta jautiena bei bandelės su cukatomis ir migdolais.
Alšėnų pilis
thumb|240px|Griuvėsių vaizdas 2015 m.
Alšėnų pilis – rezidencinio tipo pilis Baltarusijoje, Alšėnų miestelyje. Rūmus savo šeimos rezidencinėms reikmėms apie 1610 m. pastatė Povilas Steponas Sapiega. XVIII amžiaus pabaigoje pilis apleista ir nuo to laiko nyksta. Rūmai turėjo penkis bokštus, iš kurių šiuo metu dalinai yra išlikę du.
Aldaír Ferreira
Aldairas Kaputa Fereira (Aldaír Caputa Ferreira; g. 1998 m. kovo 26 d.) – futbolininkas turintis dvigubą Angolos ir Portugalijos pilietybę, atakuojančio plano saugas.
Karjera
Žaidėjas per savo futbolininko karjerą rungtyniavo Portugalijoje.
Atstovavo Bulgarijos aukščiausios lygos „Etar“ klubui.
Vėliau rungtyniavo „Rodo“ bei „Asteras Vlachioti“ klubuose Graikijoje.
A lyga: 2022 m.
2022 m. liepos 15 d. pranešta apie naujoką klube.
2022 m. liepos 17 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš „Bangos“ klubą.
2022 m. rugpjūčio 27 d. rungtynėse prieš FK Panevėžys pasižymėjo pelnydamas įvartį.
A lyga: 2023 m.
2023 m. sausio 3 d, tapo aišku, kad žaidėjas lieka klube.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Lukas Berednikovas
Karjera
Nuo 2015 m. atstovauja Kėdainių „Nėvėžio“ ekipai. Žaidė Nevėžis B komandoje, o vėliau pateko į pagrindinę sudėtį. Nuo 2016 m. rungtyniavo Pirmoje lygoje.
2021 m. žaidė „Nevėžio“ ekipoje, kuri debiutavo A lygoje. Žaidėjo debiutas įvyko 2021 m. kovo 6 d. rungtynėse prieš DFK Dainava.
2021 m. rugpjūčio 22 d. A lygos rungtynėse prieš „Sūduvos“ klubą užsidirbo raudoną kortelę ir kėdainiečiai rungtynes baigė mažumoje. Galutinis rungtynių rezultatas 2:0 marijampoliečių naudai.
2022 m. tęsė karjerą „Nevėžio“ klube, kuris buvo perkeltas į Pirmą lygą.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Poseidonijas (Mėnulio krateris)
thumb|right|240px| Poseidonijas (Nr. 1) prie Giedros jūros Poseidonijas (, 31.8°N, 29.9°W) – FFC (suardyto dugno) smūginis Mėnulio krateris, esantis Giedros jūros šiaurės rytų pusėje. Pavadintas senovės graikų geografo Poseidonijo (m. apie 51 m. pr. m. e.) vardu.
Poseidonijo krateris (1, žr. schemą) yra Giedros jūros šiaurės rytų pusėje. Skersmuo 95 km. Jo sienos siekia 2,3 km aukštį virš dugno. Kraterio dugnas yra pakilęs dėl vėlesnių vulkanizmo procesų, dėl kurių taip pat susiformavo dugno raukšlių sistema. Palei rytinę sieną eina ryškus reljefo gūbrys, susidaręs tikriausiai įgriuvus sienai. Poseidonijas turi aiškius kažkada jo centre buvusių kalnų pėdsakus. Prie kraterio centro yra mažesnis, 15 km skersmens krateris Poseidonijas A.
Austrijos laisvės partija
thumb thumb|Partijos pirmininkas Heinz-Christian Strache thumb|Rinkimų rezultatai, koalicijos ir partijos vadovai nuo 1949 m. Austrijos laisvės partija (FPÖ) – dešinioji populistinė Austrijos partija, kuri yra atstovaujama Nacionalinėje taryboje, aštuoniose iš devynių žemių parlamentų ir daugelyje savivaldybių tarybų. Partijos šaknys yra 1848 m. revoliucijos „laisvės“ idealuose, jos atstovai laiko save „trečiosios stovyklos“ atstovais.
Didžiausios sėkmės partija susilaukė 1999 m. nacionaliniuose rinkimuose, kuriuose gavo 26,9 proc. balsų.
Vidinė struktūra
PP: partijos pirmininkas, MP – ministras pirmininkas
Dabartiniai žemių skyrių pirmininkai:
Su partija susijusios organizacijos
Su Laisvės partija yra susiję keletas organizacijų, kurios turi organizacijas visos Austrijos lygmenyje, nors nebūtinai yra atstovaujamos visose žemėse.
Palikimas (TV serialas)
„Palikimas“ (angl. Succession) – amerikiečių satyrinis draminis televizijos serialas, kurį sukūrė prodiuseris, rašytojas bei scenaristas Džesis Armstrongas (Jessie Armstrong). Serialo premjera įvyko 2018 m. birželio 3 d. per HBO. Filmas apie Rojų šeimą, kuri valdo tarptautinės reikšmės medijos konglomeratą „Waystar RoyCo“. Pablogėjus šeimos patriarcho Logano Rojaus (Logan Roy) sveikatai ir tvyrant nežinomybei dėl verslo ateities, šeimos nariai pradeda kovoti tarpusavyje, siekdami perimti kompanijos valdžią į savo rankas. Serialą sudaro keturi sezonai, paskutinė premjera įvyko 2023 m. kovo 26 d.
Butano futbolo varžybos 2021 m.
Butano futbolo varžybos 2021 m.
Palikimas (TV serialas)
„Palikimas“ sulaukė itin palankaus įvertinimo už puikią rašybą, vaidybą, muziką, režisūrą, prodiusavimą bei gan realistišką verslo pasaulio užkulisių pateikimą. Serijinis filmas pelnė daugelį apdovanojimų ir nominacijų, įskaitant Britų akademijos televizijos apdovanojimą už geriausią tarptautinę programą, du „Auksinio gaublio“ už geriausią draminį televizijos serialą bei „Primetime Emmy“ už nepriekaištingą draminį serialą apdovanojimus. Aktoriai Brajanas Koksas (Brian Cox) ir Džeremis Strongas (Jeremy Strong) taip pat pelnė „Auksinius gaublius“ geriausio aktoriaus televizijos draminio serialo kategorijoje, o Sara Snuk (Sarah Snook) – geriausios antraplanės aktorės serialo, miniserialo ar televizijos filmo kategorijoje. Filmo scenarijaus autorius Armstrongas pelnė tris apdovanojimus už nepriekaištingą draminio serialo scenarijų.
Butano futbolo varžybos 2021 m.
Galutinė lentelė
Šaltinis: soccerway, eurosport, globalsprtsarchive, soccerpunter,
Palikimas (TV serialas)
Premisa
Draminis serialas – apie Rojų šeimą, kuri valdo medijos konglomeratą „Waystar RoCo“. Šeimos patriarcho Logano Rojaus (Logan Roy) sveikata pašlijusi, o jo keturi vaikai – nuo šeimyninių reikalų nutolęs Konoras (Connor), valdžios trokštantis Kendalas (Kendall), įžūlusis Romanas (Roman) bei politinėse peripertijose besigaudanti Šiv (Shiv), – ruošiasi ateičiai be tėvo bei pradeda rietis tarpusavyje dėl teisės valdyti verslo imperiją.
Pagrindiniai veikėjai
Marcija Roj
Marcija Roj (angl. Marcia Roy) (vaidina Hiam Abbass) – Logano Rojaus trečioji ir dabartinė žmona, kilusi iš Beiruto. Jos santykiai su vyro vaikais gana sudėtingi, mat ši jiems nekelia pasitikėjimo. Ji turi du vaikus: sūnų Amirą (iš pirmosios santuokos) bei dukrą (iš antrosios santuokos).
Loganas Rojus
Loganas Rojus (angl. Logan Roy) (vaidina Brian Cox) – škotų kilmės milijardierius, „Waystar RoyCo“ medijos kompanijos įkūrėjas, gimęs Dandi mieste. Jis savimi pasitikintis lyderis, kuris pirmenybę teikia verslo reikalams, o ne savo šeimai: Konorui, kuris gimė pirmoje santuokoje, bei Kendalui, Romanui ir Šiv, kurie gimė antroje santuokoje.
Romanas Rojus
Romanas Rojus (angl. Roman Roy) (vaidina Kieran Culkin) – Konoro netikras brolis, vidurinis vaikas iš antrosios Logano santuokos. Romanas nesubrendęs, neatsakingas ir dažnai nesugeba pateisinti savo tėvo lūkesčių. Jis taip pat pasižymi rimtomis psichoseksualinėmis problemomis, vaikystėje kentėjo smurtą. Romanas nesutaria su broliu Kendalu, o kartais – ir su seserimi Šiv, su kuria bando įsiteikti savo tėvui.
Tomas Vambsganas (angl. Tom Wambsgans) (vaidina Matthew Macfadyen) – Šiv sužadėtinis, o vėliau ir sutuoktinis. Ilgą laiką dirbęs pramogų parko ir kruizo padalinio vadovu, jis „Waystar“ paskiriamas vadovauti kompanijos pasaulinių žinių kanalui ATN. Nors Tomas patenkintas nauju aukštuomenės gyvenimu, į jį šeimos nariai žiūri iš aukšto. Jis bando įgyti didesnį šeimos prielankumą bei mėgsta stumdyti silpnesnėje padėtyje esantį Gregą.
Konoras Rojus
Konoras Rojus (angl. Connor Roy) (vaidina Alan Ruck) – vienintelis vaikas iš pirmosios Logano santuokos. Daugiausia nutolęs nuo verslo reikalų, jis dažniausiai iniciatyvą perleidžia broliams ir seseriai pats gyvendamas rančoje Naujojoje Meksikoje su savo jaunesne mergina Vila (Willa). Jis pasižymi didybės manija, „nuo mažens domisi politika“. Panašiai kaip ir jo netikri broliai bei sesuo, Konoras atsimena ne pačius geriausius savo vaikystės prisiminimus, yra minėjęs, kad vaikystėje praleido trejus metus nematydamas Logano.
Šivon „Šiv“ Roj
Šivon „Šiv“ Roj (angl. Siobhan "Shiv" Roy) (vaidina Sarah Snook) – jauniausias Logano vaikas ir vienintelė dukra. Kairiosios pakraipos politikų šalininkė, kurį laiką dirbusi pas kandidatą į prezidentus Gilą Eivisą (Gil Eavis), kurio politinės pažiūros kertasi su „Waystar“ nuostatomis. Vėliau atsisakiusi politinės karjeros, ši nusprendžia sutelkti dėmesį į tėvo kompanijos ateitį. Ji susituokusi su Tomu, bet nėra jam ištikima.
Kendalas Rojus
Kendalas Rojus (angl. Kendall Roy) (vaidina Jeremy Strong) – Konoro netikras brolis, vyriausias vaikas iš antrosios Logano santuokos. Nors ir laikomas realiausiu Logano įpėdiniu, Kendalui sunkiai sekasi pelnyti savo tėvo paramą po to, kai buvo išsiaiškinta apie Kendalo piktnaudžiavimą narkotinėmis medžiagomis ir rizikingus verslo sandorius. Jam taip pat nelengva palaikyti santykius ir su kitais artimaisiais – savo broliais ir seserimi, buvusia žmona Rava bei savo vaikais.
Mindaugas Valius
Mindaugas Valius (g. 1961 m. gruodžio 21 d. Vilniuje) – Lietuvos biochemikas, fizinių mokslų daktaras.
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų kryptis – eukariotinės ląstelės individualių signalinių molekulių aktyvacijos, sąveikų tarp signalinių molekulių, signalinių kelių ir tinklų tyrimai, siekiant išsiaiškinti fundamentalius procesus vėžinėse, kamieninėse ir kt. ląstelėse, kompleksinius ir dinaminius ląstelinius įvykius – dauginimosi, diferenciacijos ir apoptozės/išgyvenimo reguliacijos mechanizmus.
Kartu su Andriumi Kazlausku (Harvardo universitetas, JAV) nustatė, kad augimo faktoriaus receptorius gali sąveikauti su bent dviem baltymais, kurie yra esminiai perduodant augimo signalą. Šie baltymai yra fosfolipazė-C-gama ir fosfatidilinozitol-3-kinazė. Sąveika šių baltymų su PDGF (trombocitų išskiriamo augimo faktoriaus) receptoriumi beta yra nepriklausoma viena nuo kito ir inicijuoja ląstelių dalijimosi signalo perdavimus. Pirmą kartą buvo įrodyta, kad augimo faktoriaus receptorius sąveikauja su bent dviem baltymais, kurie perduoda du nepriklausomus augimo signalus ląstelėje, kurie baigiasi ląstelių dalijimusi. Vėlesni šių ir kitų tyrinėtojų duomenys tai vienareikšmiškai patvirtino ir leido suprasti, kad augimo faktoriaus receptorius sukelia daug vienas nuo kito reliatyviai nepriklausomų augimą stimuliuojančių signalų aibę, kuri sąlygoja ląstelių pasidalinimą.
Verchoturė
Paveldas
Mieste išlikę daug architektūros paveldo: 1604 m. pastatytas Šv. Nikolajaus vienuolynas, kuriam priklauso 3 cerkvės (1913 m. Šv. Nužengimo nuo Kryžiaus soboras – 3 pagal dydį cerkvė Rusijoje), taip pat 1621 m. įkurtas Šv. Užtarytojos moterų vienuolynas (dalis jo cerkvių sunykę), 1709 m. Šv. Trejybės soboras, Kristaus Prisikėlimo cerkvė. Išlikę daug senosios medinės architektūros (svečių namai, geležinkelio stotis ir kt.).
Istorija
1957 m. Verchoturę kaip ostrogą buvusio mansių piliakalnio Neromkaro vietoje įkūrė Vasilijaus Golovino ir Ivano Vojeikovo ekspedicija. Šis ostrogas saugojo svarbų vandens kelią tarp Obės ir Kamos baseinų. Greitai jis tapo svarbiausia tvirtove pakeliui į Sibirą. 1600 m. įsteigta muitinė, pro kurią ėjo visos Sibiro prekės. 1674 ir 1738 m. Verchoturę nuniokojo gaisrai, o 1763 m. muitinė uždaryta. 1781–1923 m. buvo didžiausios Rusijoje apskrities centru. Kūrėsi vienuolynai. XX a. svarbiausi prekybiniai keliai pasitraukė į pietus ir Verchoturės reikšmė sumenko. 1947 m. grąžintas miesto statusas.
Šriubiškių dvaras
Šriubiškių dvaras – dvaras Rytų Lietuvoje (Vilniaus rajone, Paberžės seniūnijoje, Šriubiškių k.). Mediniai dvaro rūmai pastatyti XIX a. antrojoje pusėje, šalia jų įkurtas parkas.
Rūmai mediniai, akmeniniu pamatu, su kvadratinio pjūvio kolonomis. Šiuo metu tai gyvenamasis namas. Išlikę keli patenkinamos arba blogos būklės ūkiniai pastatai, parko fragmentai.
Istorija
XIX a. pirmojoje pusėje palivarkas priklausė Pisankams, Viškovskiams, Sirvydams ir Kulikauskams. XX a. pab. dvaro rūmuose gyvena gyventojai.
Arna
Arna (Arna) – buvęs miestas Norvegijoje, esantis Vakarų Norvegijos regione, Vestlando apskrityje. Dabar tai vienas iš aštuonių Bergeno rajonų. Apima šiaurės rytinę Bergeno savivaldybės dalį. 1972 m. Arna buvo prijungta prie Bergeno miesto. Iki tol buvo atskira Arnos savivaldybė. Pagrindiniai seniūnijos gyventojų centrai yra Indre Arna, Iutre Arna ir Espelando kaimas. Šalia Arnos randasi „Gullfjellet“ (987 m), aukščiausias Bergeno kalnas.
Istorija
Hauso parapija kaip savivaldybė įsteigta 1838 m. sausio 1 d.
1964 m. sausio 1 d. dalis rytinio Hauso buvo perduota naujajai savivaldybei, o likusi dalis žemyne sudarė Arnos savivaldybę.
1972 m. sausio 1 d. Bergeno miestas buvo išplėstas sujungus kaimynines Arnos, Bergeno, Fanos, Laksevågo ir Åsane savivaldybes į vieną didelę miesto savivaldybę. Susijungimo metu Arnoje gyveno 11 766 gyventojai.
Chodžali
Chodžali arba Ivanjanas – kaimas Kalnų Karabache, už 10 km į šiaurės rytus nuo Stepanakerto. De jure priklauso Azerbaidžanui, bet de facto valdomas armėnų.
Istorija
Sovietmečiu Chodžaly priklausė Kalnų Karabacho Askerano rajonui. Prasidėjus Karabacho konfliktui, 1992 metais vasario 25 dieną kaimą užgrobė Armėnijos pajėgos. Čia įvyko masinės civilių azerbaidžaniečių žudynės, kurios Azerbaidžane vadinamos genocidu.
Šepetiškis
Šepetiškis – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Anykščių.
Biržų evangelikų liuteronų bažnyčia
2013 m. rekonstruota ir pašventinta mūrinė bažnyčia šiuo metu įsikūrusi parapijos buvusiame vargonininkų name. Vokietijos liuteronų bažnyčių organizacijos „Gustav Adolf Werk“ ir „Martin Luther Bund“ padėjo iš esmės atnaujinti šią bažnyčią. Pastatytas iš JAV atsiųstas altorius, sakykla ir krikštykla, iš Vokietijos atvežti vargonai, kuriuos 2011 m. padovanojo kunigo našlė iš Berlyno Angela Jaenicke. Antrajame bažnyčios aukšte įrengtas butas parapijos kunigui.
Senoji evangelikų liuteronų bažnyčia stovėjo netoli Biržų tvirtovės, dabartinėje J. Janonio aikštėje. Ji buvo mūrinė, baltai tinkuota, vienabokštė, turėjo 250 sėdimų vietų. Nugriauta 1961 m.
2021 m. senosiose evangelikų reformatų ir liuteronų kapinėse (J. Nastopkos g.) buvo perlaidoti palaikai, 2020 m. rasti archeologinių tyrimų metu J. Janonio aikštėje, buvusios bažnyčios šventoriuje. miniatiūra|240px|left|Senoji evangelikų liuteronų bažnyčia
Istorija
Į Biržus kėlėsi gyventi išeiviai iš Vokietijos bei Kuršo ir Livonijos, kuriose vyravo liuteronų tikėjimas. Be Biržų miestiečių, liuteronų bažnyčios reikėjo ir šį tikėjimą išpažįstantiems pirkliams bei Radvilų kariuomenėje tarnavusiems vokiečių pėstininkams. Nuo pat įsikūrimo liuteronų bažnyčia buvo vadinama „saksų“, t. y. vokiečių bažnyčia. Ši parapija nuo seno buvo bene gausiausia Lietuvoje. 1908 metais joje buvo apie 4500 parapijiečių, iš kurių buvo 300 vokiečių, o likusieji – latviai. Todėl vėliau žmonės ją ėmė vadinti ne „saksų“ (vokiečių), o „latvių“ bažnyčia.
„Saksų“ bažnyčia Biržų inventoriuje minėta jau 1611 m. užėmusi 40 margų sklypo plotą. 1625 m. liuteronų bažnyčią švedai sudegino. Radvilų raštuose jau kalbama apie „seną“ saksų bažnyčią miesto centre, kurios vietoje rengiamasi įkurti turgaus aikštę. Tačiau buvo skirta lėšų, ir 1636 m. bažnyčia atstatyta senoje vietoje miesto centre.