cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Netikras škotas
Apibrėžimo susiaurinimas
Apibrėžimą galima taip pat nepagrįstai susiaurinti, pavyzdžiui sakant Paukščiai – tai plunksnoti skraidantys gyvūnai. Blogai neskamba, bet į apibrėžimą nebepatenka stručiai ir pingvinai. Kaip apibrėžimo išplėtimas tinka problemai išpūsti, taip jo susiaurinimas tinka problemai nepagrįstai sumenkinti, ir tokia argumentacija taip pat naudojama. Toks yra ir minėtas škoto prie stalo pavyzdys (kiekvienas tikras paukštis skraido).
Naudojimas
Žodžio tikras vartojimas tokiame kontekste nėra laikomas klaida, jei juo nebandomas pakeisti visuotinai priimtas termino apibrėžimas. Kadangi vegetaras yra žmogus, nevalgantis mėsos, teiginys „joks tikras vegetaras nevalgytų šnicelio“ nėra klaidingas. Tačiau šiame kontekste žodis tikras praranda prasmę: negali būti tikras vegetaras ar mažiau tikras vegetaras. Yra tik dvi alternatyvos – arba vegetaras, arba ne.
„Netikras škotas“ dažnai naudojamas su terminais, kurie neturi konkretaus apibrėžimo, todėl kalbėtojas turi daugiau galimybių tą apibrėžimą pritaikyti prie ginamo teiginio.
Žemaičių Naumiesčio valsčius
Žemaičių Naumiesčio valsčius (iki I pasaulinio karo Naumiesčio valsčius, Aleksandrovsko valsčius, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Žemaičių Naumiestis.
Istorija
Minimas nuo 1650 m. XIX a. įkurtas Kauno gubernijoje. 1905 m. gruodžio 5 d. valstiečiai nušalino valsčiaus sekretorių ir išrinko naująjį sekretorių – Rimkų. Valstiečių revoliuciniams veiksmams vadovavo Rimženčių gyventojai N. Tribičius ir V. Rapolavičius. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Šilutės rajonui (13 apylinkių).
Gyvenvietės
1923 m. surašymo metu valsčiuje buvo šios gyvenvietės:
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 9154 žmonės:
Luis Ernesto Pérez
Luisas Ernestas Peresas Gomesas (Luis Ernesto Pérez Gómez; g. 1981 m. sausio 12 d.) – futbolininkas, Meksikos rinktinės ir Monterrey klubo saugas.
Apeliavimas į baimę
Apeliavimas į baimę – pastangos pakeisti žmonių elgesį ar jų požiūrį teigiant, kad tai sukelia pavojų jiems svarbioms vertybėms (gyvybei, sveikatai, turtui).
Apeliavimo į baimę efektyvumas daug mažesnis nei yra ar buvo įsitikinę daugelis politikų, rinkodaros specialistų bei mokslininkų. Metodas naudojamas ir kilniais tikslais, pavyzdžiui, spausdinant mirtimi grasinančius įspėjamuosius užrašus ant cigarečių pakelių. Psichologai nustatė jog tokie užrašai veikia, tačiau ne visada ir ne visus. . Bandant bauginimais įtikinti vartoti kremą nuo saulės, nustatyta jog tie bauginimai padeda tik jei grasinama ne mažiau nei mirtimi.
Jei dėl vienų ar kitų priežasčių metodas neveikia efektyviai, jis kai kada veikia priešingai. Žmonės imasi veiklos nuo kurios bandoma atgrasinti nes tai padidina jų savo vertės suvokimą.
Kvitokas
Kvitokas  – miesto tipo gyvenvietė Biriusos dešiniojo intako Toporoko kairiajame krante, apie 30 km į šiaurės rytus nuo Taišeto, apie 5 km nuo Baikalo-Amūro magistralės, Taišeto rajonas, Irkutsko sritis, Rusija. 3000 gyventojų (2004 m.).
Istorija
1948 m. birželio mėn. į Kvitoką iš TSRS okupuotos Lietuvos ištremta apie 500 žmonių. 1950 m. atvežta nemažai ukrainiečių. Tarp tremtinių buvo lenkai, suomiai, armėnai, kinai. Vieni tremtiniai kirto mišką 25–30 km nuo Kvitoko, ten barakuose visą savaitę ir gyvendavo, kiti dirbo Kvitoko lentpjūvėje, traukė iš upės rąstus, pjovė lentas, krovė vagonus. 1958 m. lietuviams tremtis panaikinta, bet grįžti į Lietuvą leista ne visiems. Kvitoko kapinėse buvo palaidota apie 20 tremtinių lietuvių. 1989 m. kai kurių palaikai parvežti į Lietuvą. XX a. pabaigoje Kvitoke dar gyveno keletas lietuvių.
Pasikalbėk su ja
Pasikalbėk su ja – 2002 metų ispanų režisieriaus Pedro Almodóvaro filmas, laimėjęs Oskarą už originalų (ne adaptuotą) scenarijų,  Auksinio gaublio apdovanojimą už geriausią filmą užsienio kalba bei daug kitų apdovanojimų.
Didžiosios Lenkijos provincija
Didžiosios Lenkijos provincija – nuo 1347 m. Lenkijos karalystės, o 1569-1795 m. ir Abiejų Tautų Respublikos administracinis teritorinis vienetas. Sostinė Poznanė.
Istorija
Didžiosios Lenkijos provincija sudaryta 1347 m. pagal Lenkijos karaliaus Kazimiero Didžiojo Višlicos-Piotrkovo statutus. Provincija buvo padalyta į vaivadijas ir pavietus. Į provincijos sudėtį nuo 1529 m. įėjo Mazovija ir 1466-1772 m. Prūsijos karalystė. Didžiosios Lenkijos provincija padalyta po Pirmojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1772 m., o panaikinta po Trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1795 m.
Gedeikoniai
Gedeikoniai – kaimas [Pakruojo rajono savivaldybė]]je, 4 km į rytus nuo Žeimelio, prie kelio. Į vakarus nuo kaimo auga Glebavos miškas, rytuose teka Marčiupys. Stūkso Gedeikonių akmuo („su dubeniu“).
Buzaičiai
Buzaičiai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 1 km nuo Giedraičių.
Laima Jonutytė
Laima Jonutytė (g. 1959 m. balandžio 5 d.) – Lietuvos operos solistė (mecosopranas) ir muzikos pedagogė. Lietuvos nacionaliniame operos ir baleto teatre (LNOBT) debiutavo 1985 m. Larinos vaidmeniu P. Čaikovskio op. „Eugenijus Oneginas”. 1986 m. baigė asistentūrą Lietuvos muzikos akademijoje, stažavosi Danijoje pas prof. A. Orlowitzą. Nuo 1991 m. iki dabar yra LNOBT solistė. 2006 m. pelnė „Publikos simpatijų” operos solistės apdovanojimą, už nuopelnus scenoje buvo du kartus nominuota Auksiniam scenos kryžiui. L. Jonutytė imli įvairių kompozitorių stiliui, dirigentų ir režisierių idėjoms, artistiška, temperamentinga, nuolat pateikia įsimenančias ir estetines vaidmenų interpretacijas. Turi sukaupusi didžiulį operos vaidmenų repertuarą.
Dainininkė yra pastovi tarptautinių festivalių dalyvė, tiek solinės, tiek LNOBT karjeros keliais apkeliavo didžiąją dalį Europos, koncertavo Azijoje, JAV bei Lotynų Amerikoje.
Biografija
L. Jonutytė gimė Klaipėdoje, kur 1978 metais baigė Klaipėdos St. Šimkaus konservatoriją. Profesinį tobulėjimą tęsė Lietuvos muzikos akademijoje, mokėsi pas vokalo pedagogę Aldoną Kisielienę, ir 1985 metais įgijo operos solistės specialybę. Tais pačiais metais jauna solistė, pakviesta dirigento Rimo Geniušo, pirmą kartą pasirodė Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro scenoje J. Haydno operoje „Žvejė“. Netrukus įvyko ir oficialus debiutas teatre: P. Čaikovskio operoje „Eugenijus Oneginas” solistė atliko Larinos vaidmenį. Šiame teatre savo profesinę karjerą tęsia iki šiol.
Sėkminga pradžia teatro scenoje L. Jonutytei atvėrė duris tiek solinei karjerai, tiek pedagoginei veiklai.
Lietuvos nacionalinis operos ir baleto teatras
Per savo kūrybinę karjerą artistė LNOBT ir užsienio teatrų scenoje įkūnijo daugiau nei 32 įvairius vaidmenis. Kompozitoriaus P. Eötvöso pageidavimu, atlikti Martinos Labordė vaidmenį ji buvo pakviesta į premjerinius operos „Meilė ir kiti demonai“ spektaklius Strasbūro operos teatre, kur dvi pirmąsias premjeras dirigavo pats Péter Eötvös.
Solistei dirigavo Mstislav Rostropovič, Kszysztof Penderecki, Justus Frantz, Jacek Kaspszyk, David Pary, P. Borin, G. Mais, Z. Zidvards, Ingo Ernst Reihl, Juozas Domarkas, Jonas Aleksa, Gintaras Rinkevičius, Saulius Sondeckis, Petras Bingelis, Martynas Staškus, Vytautas Viržonis, Modestas Pitrėnas ir kt.
Solinė karjera
Solistė dažnai dainuoja kameriniuose koncertuose, yra parengusi daugelio kompozitorių dainų programas. Solo partijas L. Jonutytė yra atlikųsi J. S. Bacho, A. Dvorako, W. A. Mozarto, F. Mendelssohn-Bartholdy, F. Schuberto, G. F. Handelio, L. van Beethoveno, G. Mahlerio ir kitų kompozitorių oratorijose, kantatose, mišiose.
Dalyvavo Schlesvig-Holsteino muzikos festivalyje Vokietijoje, Ravenos festivalyje Italijoje, Tarptautiniame muzikos festivalyje San Lorenzo de El Escorial Ispanijoje, Niurnbergo tarptautiniame sakralinės muzikos festivalyje Vokietijoje, Haydno – Schuberto festivalyje Vilniuje, Pažaislio muzikos festivalyje, yra nuolatinė daugelio muzikos festivalių dalyvė Lietuvoje.
Siekdama sėkmės solinėje karjeroje artistė daug laiko skyrė saviugdai bei profesiniam tobulėjimui. 2010 metais L. Jonutytė stažavosi ir vokalinius gebėjimus ugdė pas vieną žymiausių pasaulio mecosopranų, Niujorko Metropolitano operoje dainuojančią Cynthia Lawrence.
Vaidmenys
L. Jonutytė yra sukūrusi pagrindinius vaidmenis šiuose spektakliuose: Kiti žymiausi vaidmenys:
Įsiutęs bulius (1974 filmas)
Įsiutęs bulius – 1974 m. Prancūzijoje ir Italijoje sukurta komiška drama pagal Roger Blondel romaną.
Turinys
Nikolia Malė buvo tylus ir niekuo neišsiskiriantis banko tarnautojas, kol vieną dieną jo draugas, populiarumą praradęs rašytojas Klodas Fabrė nusprendė, kad jo gyvenimas turi kardinaliai pasikeisti. Jis parašo scenarijų, kurį įgyvendinęs Nikolia taps turtingas, įgys padėtį visuomenėje ir permiegos su daug moterų. Į ketvirtą dešimtį įkopęs Nikolia, neturintis jokių ambicijų ir talentų, išskyrus tai, kad patinka moterims, be ilgų dvejonių sutinka imtis eksperimento. Jis meta darbą ir sėkmingai pradeda vykdyti draugo užduotis, kol jo gyvenime atsiranda Roberta – mergina, kurią jis, pagal planą, turi suvedžioti ir pamesti...
FC Levadia-2 Tallinn
Talino „Levadia-2“ – Estijos futbolo klubas iš Talino. 2004 m. tapo dukterine Levadia Tallinn klubo komanda.
Istorija
2001-2004 m. FC Levadia Tallinn ir FC Levadia Maardu buvo atskiri du klubai, žaidę, tačiau 2004 m. Levadia Tallinn perleido licenciją JK Merkuur Tartu klubui ir tapo Levadia-2, o Levadia Maardu persivadino Levadia Tallinn.
Kulvos apylinkė
Kulvos apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Jonavos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jonavos rajonui. 1954 m. prijungtos dalis Dargužių apylinkės, dalis Ručiūnų apylinkės ir dalis Ragožių apylinkės, 1963 m. – Aukštigalių apylinkė ir Čičinų apylinkė. 1965 m. dalis teritorijos prijungta prie Bukonių apylinkės. 1976 m. prijungta dalis naikinamos Beržų apylinkės.
Darbo žmogus
Darbo žmogus – Pabradės rajono laikraštis, leistas nuo 1958 m. rugpjūčio 6 d. iki 1959 m. gruodžio 13 d. Pabradėje.
Istorija
Lietuvos KP Pabradės rajono komiteto ir DŽDT leidinys, leistas du kartus per savaitę. Tiražas 1958 m. – 500 egz. Ėjo taip pat rusų kalba „Truženik“ ir lenkų kalba „Človek pracy“.
Izraelio futbolo varžybos 1989–1990 m.
Izraelio futbolo varžybos 1989–1990 m.
Bumtango rajonas
thumb|right|300px|Kurjė vienuolynas, Džakaras
Bumtango rajonas – vienas iš 20 rajonų Butane. Bumtange yra keturi kalnų slėniai: Ura, Čumėjus, Tangas ir Čoekoras, bet kartais visas rajonas vadinamas tiesiog Bumtango slėniu. Pats žodis „Bumtangas“ reiškia 'gražus laukas'.
Vengrijos futbolo lygos taurė
Vengrijos futbolo lygos taurė – futbolo turnyras Vengrijoje, rengiamas nuo 2007 m. rudens. Pirmajame sezone vyko atskiri rudens ir pavasario turnyrai, kurių nugalėtojai kovėsi tarpusavyje dėl sezono taurės. Turnyre dalyvauja aukščiausios lygos klubai.
Zarasų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
Istorija
Zarasai 1387–1795 m. buvo Vilniaus vyskupo valda. 1508 m. minima bažnyčia. 1522 m. patvirtinta Zarasų altarijos rundacija. 1528 m. įkurta parapija. Klebonui 1530 m. dovanotas palivarkas ir 12 valstiečių kiemų. XVI a. pabaigoje Vilniaus vyskupas Jonas bažnyčią atnaujino ir padidino. 1610 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia, jos statybą fundavo Zigmantas Vaza. 1655 m. sudegė, iki 1674 m. atstatyta, 1675 m. konsekruota Vilniaus vyskupo.
1702 m. sudegė klebonija su bažnyčios archyvu. Nuo 1777 m. minima parapinė mokykla. Sena medinė bažnyčia buvo begriūvanti, todėl 1837 m. joje uždraustos pamaldos. Pastatyta laikina stoginė buvo neišvaizdi. Vyskupas Motiejus Valančius 1851 m. įsakė ją nugriauti ir pastatyti kitą laikiną bažnyčią.
Upytės apskrities matininkas Fiodorovas 1837 m. parengė mūrinės bažnyčios projektą, bet jį reikėjo perdaryti. Caras jo vardu pavadinto apskrities miesto (Zarasai 1836–1918 m. oficialiai vadinti Novoaleksandrovsku) bažnyčios statybai leido skirti paskolą. 1840 m. paimta 4000, 1843 m. – 6000 rublių. Iš bažnyčios skirtų medžiagų klebonas Aleksandras Stanevičius pastatė malūną ir alaus daryklą. Išmūrijus bažnyčios pamatus ir 3 sienas iki langų, 1844 m. darbai sustojo, nes pritrūko lėšų. 1849 m. parengtas naujas bažnyčios projektas. Paaiškėjo, kad bažnyčia pradėta statyti iš netinkamų plytų.
1862 m. bažnyčia pastatyta. Joje 1869 m. atsirado 12 plyšių. Sienų trūkinėjimo priežastis 1874 m. nustatinėjo architektas Ustinas Golinevičius. Klebono Prano Stašausko rūpesčiu bažnyčia 1878 m. suremontuota: mediniai pamatai pakeisti mūriniais, suveržtos sienos ir bokštai, užtaisyti plyšiai, išdažytas vidus. 1906 m. bažnyčią konsekravo vyskupas Gasparas Cirtautas. Už palankumą 1863 m. sukilėliams klebonai J. Narkevičius ir Mykolas Skorupskis (pastarasis bažnyčioje panaikino lietuviškas giesmes ir lietuviškus pamokslus) ištremti į Sibirą. Klebonas kanauninkas Juozas Mazūras 1935 m. bažnyčią suremontavo ir nudažė.
1941 m. birželio 24 d. raudonarmiečiai apšaudė bažnyčią ir sužalojo jos bokštą. Klebonas Stasys Baltrimas suimtas ir išvežtas; dingo be žinios. 1941–1945 m. klebonavęs Jonas Nagulevičius (1900–1992) suremontavo bažnyčią, atstatė ūkinius trobesius, pastatė prieglaudą. Klebonas Stanislovas Krištanaitis (1912–1980) 1950–1956 m. kalintas.
Lesčiai
Lesčiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Paaluonio, prie kelio. Stovi Lesčių Dievo Apvaizdos bažnyčia (pastatyta 1789 m.).
Istorija
XX a. pradžioje buvo Lesčių kaimas ir palivarkas Ariogalos valsčiuje. Žemės priklausė Riomeriams ir Rickevičiams. Seniau greta Lesčių bažnytkaimio buvo dar 2 palivarkai (Leščiai I – 31 gyv. 1923 m., Leščiai II – 20 gyv.) ir Leščių viensėdis (15 gyv.).
XX a. pabaigoje – XXI a. pradžioje dalis kaimo buvo Kėdainių rajone. 2020 m. spalio 14 d. Kėdainių rajone buvęs Lesčių kaimas buvo panaikintas.
Novara Calcio
Novaros „Calcio“ – Italijos futbolo klubas iš Novaros.
Istorija
Klubas įkurtas 1908 metais.
Zibalų šv. Jurgio bažnyčia
'''Zibalų šv. Jurgio bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Zibalų miestelyje, 4 km į šiaurę nuo Širvintų. Savo forma primena gyvenamąjį namą.
Istorija
Vyskupas Abraomas Vaina tarp 1631 ir 1641 m. Šešuolių dvaro Zibalų palivarką dovanojo Šešuolių bažnyčiai. Zibaluose 1744 m. klebonas Kitkevičius pastatė koplyčią, kuri apie 1774 m. tapo filija. Parapija įkurta 1920 m. klebono Kazimiero Lajausko (g. 1892 m., lenkų nužudytas 1921 m.) rūpesčiu. Klebonas Bronius Bulika (1923–1988) 1950 m. nuteistas 10 m. ir ištremtas. 1950 m. parapijoje klebonu buvo būsimas vyskupas, Kauno arkivyskupo generalvikaras, kunigų seminarijos ilgametis dėstytojas Vladislovas Michelevičius (1924–2008 m.).
Architektūra
thumb|left|200 px|Zibalų bažnyčios varpinė
Bažnyčia medinė, savo forma primena tradicinį gyvenamąjį namą, vienanavė, su trisiene apside, 2 mažomis zakristijomis abipus jos ir bokšteliu ant stogo. Šventorių juosia medinių stulpelių tvora. Jame yra medinė varpinė ir stogastulpis su skulptūromis (1883 m.).
Žako Lipšico Druskininkų skulptūrų parkas
Žako Lipšico Druskininkų skulptūrų parkas – skulptūrų parkas Druskininkuose, įkurtas 1998 m. sanatorijos „Draugystė“ bei centro „Dainava“ teritorijoje. Parkas skirtas skulptoriui Žakui Lipšicui atminti. Parko skulptūros sukurtos kasmetinių skulptorių plenerų metu.
Senovės indų kalendoriai
thumb|Hindu kalendoriaus ištrauka Hindu kalendorius naudotas senovėje vykstant regionalizacijai gerokai keitėsi ir šiuo metu egzistuoja keletas regioninių Indijos kalendorių, taip pat Indijos nacionalinis kalendorius.
Didžioji dalis šių kalendorių kilę iš sistemos, pirmą kartą įvestos Vedangos Joytišos iš Lagados, standartizuotos Surjos Sidhantos (III a.), vėliau pertvarkytos astronomų Arjabhatos (499 m.), Varahamihiros (VI a.) ir Bhaskaros (XII a.). Tarp regioninių variantų yra tam tikri skirtumai, tačiau toliau pateikiama bendra šių kalendorių apžvalga.
Eros:
Mėnesiai:
Šu (reikšmės)
Šu gali reikšti:
Klaipėdos regioninis valstybės archyvas
thumb|right|250px|Archyvo pastatas Klaipėdos regioninis valstybės archyvas – Lietuvos Respublikos valstybinė įstaiga Klaipėdoje, sauganti, kaupianti, tirianti ir populiarinanti Klaipėdos, Tauragės ir Telšių apskričių teritorijose veikusių ir veikiančių vietos valdžios, kitų valstybinių įstaigų ir įmonių veiklos dokumentus, taip pat privačių fizinių asmenų perduotus dokumentus. Klaipėdos regioniniame valstybės archyve saugoma 2314 fondų, kuriuos sudaro 596329 saugojimo vienetai, įrašyti į 3564 apyrašus, užimantys 7935 metrus lentynų.
Istorija
Archyvo veiklos pradžia laikytina 1945 m. birželio mėnuo, kai remiantis LTSR AT prezidiumo įsaku, Klaipėdos miesto vykdomasis komitetas išleido nutarimą, kuriuo įpareigojo Klaipėdos mieste veikusias įmones ir įstaigas per dvi savaites perduoti į Klaipėdos valstybinį archyvą visus Lietuvos Respublikos ir nacionalsocialistinės Vokietijos valdžių laikotarpio dokumentus. 1945 m. birželio 30 d. buvo paskirtas pirmasis archyvo vedėjas Judelis Vistaneckis.
Archyvo pavadinimo raida
Pirmasis archyvo pavadinimas buvo „Klaipėdos miesto valstybinis archyvas“. Įstaigos pavadinimas pirmą kartą buvo pakeistas po 19 metų, kai 1964 metais archyvas buvo pervardintas į LTSR centrinio archyvo Klaipėdos filialą. Tik 1990 metais, kai Lietuva paskelbė nepriklausomybę nuo SSRS ir tapo Lietuvos Respublika, archyvas atgavo savo patį pirmąjį pavadinimą – „Klaipėdos valstybinis archyvas“. 1993 m. archyvas buvo pervadintas į  Klaipėdos apygardos archyvą, o 1997 m archyvui buvo suteiktas „Klaipėdos apskrities archyvo“ pavadinimas. 2017 m., Klaipėdos apskrities archyvas reorganizuotas į Klaipėdos regioninį valstybės archyvą, prijungiant Telšių ir Tauragės apskrities archyvus.
Archyvo priklausomybės raida
Nuo pat savo įkūrimo 1945 metais archyvas priklausė LTSR vidaus reikalų ministerijos (toliau – VRM) archyvų skyriui. Įstaigos pavaldumas VRM truko 15 metų. 1960 m. archyvas tapo pavaldus Archyvų valdybai prie LTSR Ministrų tarybos. Tokia archyvo priklausomybė truko 30 metų ir išliko iki pat Lietuvos nepriklausomybės nuo SSRS paskelbimo.
Lietuvos Respublikos laikotarpiu archyvo pavaldumas keitėsi kelis kartus. Nuo 1990 m. iki 1995 m. archyvas priklausė Lietuvos generalinei archyvų direkcijai. Nuo 1995 metų archyvas priklausė Lietuvos archyvų departamentui prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės. Nuo 2011 m. archyvas priklauso Lietuvos vyriausiojo archyvaro tarnybos jurisdikcijai.
Klaipėdos miesto valstybinio archyvo vedėjai (1945–1964):
1945–1946:  Judelis Vistaneckis
1946–1947: Vitalijus Januševskis
1947–1948: Leonas Dudėnas
1948–1951: Ivanas Lebedevas
1951–1952: Antanas Juodeikis
1952–1955: Danutė Taurilaitė
1955–1957: D. Vilčinskienė
1957–1958: Elena Volkova
1958–1961: Milda Bagdonienė
1961–1964 (iki archyvo likvidavimo): Vincas Sabaliauskas
LTSR centrinio valstybinio archyvo Klaipėdos filialo direktoriai (1964–1990):
1964–1974: Vincas Sabaliauskas
1974–1990: Stasys Juozapaitis
Klaipėdos archyvo vadovai Lietuvos Respublikos laikotarpiu (1990–dabar):
Klaipėdos valstybinio archyvo direktoriai:
1990–1993: Stasys Juozapaitis
Klaipėdos apygardos archyvo direktoriai:
1993–1997: Stasys Juozapaitis
Klaipėdos apskrities archyvo direktoriai:
1997–2012: Stasys Juozapaitis
2012–2017: Edmundas Bareiša
nuo 2017 m. Edmundas Bareiša
Netikrasis pasirinkimas
thumb|Amerikos dilema: išmintingi ir teisingi ar galingi bei turtingi? (1901 metų plakatas) Netikrasis pasirinkimas – loginė argumentacijos klaida, kuomet dvi ar daugiau alternatyvų pristatomos kaip vieninteliai įmanomi atvejai, nors galimas mažiausiai dar vienas (nepristatytas) variantas.
Šiai klaidai priskiriamas ir kategoriškas, „juodai baltas“ žmonių vertinimas – arba visi žmogaus veiksmai bei jų motyvai laikomi labai gerais, arba visai blogais. Tai psichologinės gynybos forma, atsakas į situaciją, kuri kitaip yra pernelyg sudėtinga.
Buzeliai
Buzeliai – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 9 km nuo Balceriškių.
Izraelio futbolo varžybos 1990–1991 m.
Izraelio futbolo varžybos 1990–1991 m.
Pariečės valsčius
Pariečės valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos ir pietų Lietuvos teritorijoje. Centras – Pariečė. 1919–1925 m. valsčiui priklausė šie dabartinei Lietuvai priklausantys kaimai: Ratnyčia, Švendubrė, Jaskonys, Latežeris, Dubas, Piesčiai, Senovė, Naujasodė ir Daržinėlės.
Istorija
Valsčius įkurtas 1919 m. 1925 m. liepos 1 d. dalis šiaurės rytinių valsčiaus kaimų prijungti prie naujai įkurto Marcinkonių valsčiaus, o šiauriniai kaimai – prie naujai įkurto Druskininkų valsčiaus. 1939 m. rugsėjo pabaigoje valsčių užėmė Raudonoji Armija ir prijungė prie Baltarusijos TSR, Balstogės srities. 1940 m. valsčius buvo panaikintas ir įtrauktas į Pariečės rajoną.
Gyventojai
Pagal 1921 m. surašymą valsčiuje gyveno 6404 žmonės:
Kazimieras Rukšėnas
Kazimieras Rukšėnas (1935 m. rugpjūčio 26 d. Linkmenyse, Kaltanėnų valsčius – 2014 m. liepos 1 d. Vilniuje) – Lietuvos istorikas, filologas.
Biografija
1954 m. baigė Švenčionėlių pedagoginę mokyklą, vėliau studijavo vokiečių kalbą VPI. 1971 m. humanitarinių mokslų daktaras. 1971–2002 m. dėstė Vilniaus inžineriniame statybos institute. 1979–1992 m. ir 1997–2002 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto Humanitarinio instituto Užsienio kalbų katedros vedėjas.
Miegalė
Lietuvoje auga viena rūšis – pievinė miegalė (Succisa pratensis).
Bokoras
Bokoras (jei moteris – kaplata) – burtininkas arba žynys vudu religijoje, kuris, tikima, užsiima tiek blogąja, tiek gerąja magija.
Bokorų blogoji magija apima zombių ir talismanų ouanga, kuriuose įkalinamos dvasios, kūrimą.
Šis terminas taip pat gali reikšti vudu atšakos makajos (paplitusi Konge) lyderį arba aukščiausią rangą Dominikos vudu.
Bokorai dažnai minimi Haičio pasakose ir paprastai yra siejami su zombių kūrimu, panaudojant slopinančią arbatą arba eliksyrą, į kurio sudėtį, atseit, įeina keturdantės pūsliažuvės nuodai. Išgėręs eliksyro žmogus atrodo lyg miręs ir dažnai būna palaidojamas. Tuomet bokoras jį iškasa ir priverčia vykdyti savo įsakymus. Kad galėtų kontroliuoti „numirėlį“, duodavo kliedėjimą sukeliančių narkotikų, paprastai durnaropės, kuri jį padarydavo klusnų ir tarsi miegantį. Ši būsena lyginama su minčių kontrole. Žmogus yra gyvas, tačiau negali kontroliuoti nei savo elgesio, nei kalbos. Kitose pasakose pateikiamas ne toks racionalus paaiškinimas – esą bokoras numirėlį prikelia iš ano pasaulio, tačiau jis neturi sielos.
Taip pat yra tikima, kad bokoras gali naudotis zombių astralais – jų sielomis ar dvasiomis, kurios yra įkalintos fetiše, kad padidintų burtininko galią.
Riešutmedis
Riešutmedis (Juglans) – riešutmedinių (Juglandaceae) šeimos augalų gentis. Jai priklauso plačialapiai, 10-40 m aukščio medžiai. Auga daugiausia vidutinių platumų, subtropinėse srityse Eurazijoje, bei įvairiose srityse Amerikoje.
Daugelio riešutmedžių riešutai valgomi, naudojami maisto pramonėje.
Žemuogių pievelė
Žemuogių pievelė arba Laukinės žemuogės (SV Smultronstället) – 1957 metų švedų režisieriaus Ingmaro Bergmano nespalvotas filmas.
Čia režisierius pirmą kartą kaip simbolius panaudoja įvairias koncepcijas, kurios vėliau atsikartos ir kituose jo filmuose bei taps žinomos kaip prekinis ženklas (pavyzdžiui, žemuogės). Pagrindinius vaidmenis atlieka įprasti Bergmano aktoriai, vaidinę ne viename jo filme. Nors tai yra vienas ankstyvųjų režisieriaus darbų, daug kritikų šį filmą priskiria prie jo geriausių, kaip ir tais pačiais metais pastatytą Septintąjį antspaudą.
Scenarijų Ingmaras Bergmanas rašė gulėdamas ligoninėje.
Chris Shiflett
thumb|Chris Shiflett Christopher Aubrey Shiflett (g. 1971 gegužės 6 d.) – JAV roko muzikantas, Foo Fighters gitaristas.
Biografija
Savo karjerą pradėjo grupėje Lost Kittenz, kurios nariai buvo muzikantai iš Sugarcult. Taip pat grojo grupėje Me First and the Gimme Gimmes, bei savo paties projekte Jackson United.
Bonaventure Kalou
Bonaventure Kalou (g. 1978 m. sausio 12 d.) – futbolininkas, Dramblio Kaulo Kranto rinktinės ir šiuo metu be klubo esantis puolėjas.
Bronicai
Bronicai  – miestas Rusijoje, Maskvos srityje, 52 km į pietryčius nuo Maskvos, prie Maskvos upės. Pro miestą eina „Uralo“ plentas (M5) ir Maskvos mažasis žiedas (aplinkkelis). Už 13 km į Bronicų geležinkelio stotis prie Maskvos–Kursko linijos, yra prieplauka Maskvos upėje. Lengvoji pramonė (siuvimo, audimo), juvelyrikos dirbinių gamyba, taip pat metalo ir medienos apdirbimo, maisto pramonė.
Istorija
Bronicai (Броничи) 1453 m. minimi rašytiniuose šaltiniuose. Priklausė Maskvos kunigaikščių, vėliau Rusijos carų valdai. XVII a. įsteigtas žirgynas. 1781 m. Bronicai tapo miestu ir apskrities centru. 1812 m. miestą nuniokojo prancūzų kariauna.
1992 m. Bronicai tapo srities pavaldumo miestu.
Milašaičiai (Raseiniai)
Pro kaimą eina kelias.
Istorija
Milašaičių dvaro (Palukštyje) savininkas Januška-Januškevičius 1786 m. pastatė medinę bažnyčią. Kapinėse buvo dvi koplyčios – Jankauskio ir Pliuševskio. Ši bažnyčia buvo Betygalos parapijos filija.
1950–1963 m. buvo Milašaičių apylinkės centras. LTSR laikais veikė felčerių ir akušerių punktas (nuo 1960 m.), ryšių skyrius, pradinė mokykla (nuo 1919 m.), kultūros namai, biblioteka. Kaimas buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.
Vilniaus Joachimo Lelevelio inžinerijos gimnazija
Vilniaus Joachimo Lelevelio inžinerijos gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, Minties g. 3, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lenkų ir rusų kalba. Įstaigos kodas 190000175. Steigėjas Vilniaus miesto savivaldybės taryba.
Šiuo metu mokykloje mokosi 616 mokinių, yra sukomplektuota 30 klasių, įskaitant 2 priešmokyklinio ugdymo klases. Šiuo metu mokykloje mokosi mokiniai iš Lietuvos, Lenkijos, Baltarusijos, Ukrainos, Rusijos, Kazachstano. miniatiūra|Bendras gimnazijos pastatų vaizdas
Istorija
Mokykla įkurta 1915 m., 1939 m. pavadinta Vilniaus V valstybine berniukų gimnazija. 1949 m. mokykla pavadinta Vilniaus 5-ąja vidurine mokykla. Nuo 1953 m. čia mokosi moksleiviai, kalbantys lenkiškai ir rusiškai. 2001 m. suteiktas lenkų istoriko Joachimo Lelevelio (1786–1861) vardas. 2013 m. mokykla veikė adresu Antakalnio g. 33. 2017 m. balandį mokyklai suteiktas inžinerinės gimnazijos statusas.
Žymūs mokiniai
Mokyklą baigė daugiau nei 5000 mokinių, iš jų 200 tapo medalininkais.
Tropyčiai
Tropyčiai arba Kumačiovas (, nuo 1945 m., nuo 1950 m. liepos 5 d. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kutuzovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Sandlauks prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Karaliaučiaus apskrities, nuo 1939 m. Sembos apskrities Trutnavos dvaro kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kenigsbergo rajono, vėliau Gurjevsko rajono kaimas, nuo 1947 m. birželio 17 d. Zalivino apylinkės, 1954 m. birželio 16 d. – 2008 m. birželio 30 d. Kutuzovo apylinkės kaimas.
Obenro
Obenro – miestas pietų Danijoje, Jutlandijos pusiasalio pietryčiuose, prie Abenros fiordo (Mažojo Belto sąsiauris), 61 km į šiaurę nuo Šlezvigo; savivaldybės centras. Žvejybinis ir prekybinis uostas; keltas į Klaipėdą. Mašinų gamybos, maisto (mėsos, alaus, pieno) pramonė, vargonų vamzdžių gamyba. Žemės ūkio rajono prekybos centras bei pajūrio kurortas. Muziejus. Yra XIII a. bažnyčia (restauruota 1949-1956 m.), XV a. tvirtovė (atstatyta 1807 m.).
Istorija
Obenro pirmąkart paminėtas XII a., miesto teisės gavo 1335 m.
XVII-XVIII a. tapo svarbiu uostu.
1864-1920 m. priklausė Vokietijai (buvo vadinamas Apenrade).
Dubkai (Paskalviai)
Dubkai (,, nuo 1815 m. Paßkalven, nuo 1871 m. Paßkalwen, nuo 1912 m. Paskallwen, nuo 1938 m. birželio 6 d. Schalau, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Nemano rajone, 10 km į vakarus nuo Nemano, Nemuno senvagės kairiajame krante; nuo 2008 m. birželio 30 d. Nemano miesto gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo Paskalviai pavadinimas lietuviškos – skalviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Ragainės apskrities (1922–1945 m. Tilžės-Ragainės apskrities) kaimas, kaimo bendruomenė, į kurią įjungti Georgenhofas, Pažlegtų dvaras ir Trijų malūnų (Dreimühlen) gyvenvietė, kurioje 1905 m. buvo 7 gyventojai. 1946–2008 m. Rakitino apylinkės gyvenvietė.
Gyventojai
Kaime 2010 m. buvo 52 gyvenamieji namai.
Golubiškės
Istorija
Kaimas panaikintas 1986 m.
Daumantas Lapinskas
Daumantas Lapinskas (g. 1975 m. kovo 17 d. Vilniuje) – finansininkas, Lietuvos politinis veikėjas, Lietuvos ūkio viceministras.
Biografija
1993 m. baigė Vilniaus 56-ąją vidurinę mokyklą. 1993–1997 m. Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultete baigė finansus, finansų bakalauras. 1997–1999 m. Brandeis universitete (JAV) baigė ekonomiką, tarptautinės ekonomikos ir finansų magistras.
1995–1997 m. „Tauro“ banko vadybininkas, 1998 m. „Summit Systems, Inc.“ (Niujorkas, JAV) stažuotojas, 1999–2000 m. „CA-IB Investmentbank AG“ (Bank Austria Creditanstaltgruppe), atstovybės Baltijos šalims analitikas, 2000–2006 m. Europos rekonstrukcijos ir plėtros banko Londone, Jungtinėje Karalystėje, bankininkas, analitikas. Taip pat dirbo ERPB regioniniame biure Maskvoje (Rusija).
2006–2007 m. Europos rekonstrukcijos ir plėtros banko (ERPB) vadovaujantysis bankininkas (Londone, Jungtinė Karalystė). Taip pat dirbo ERPB regioniniame Kaukazo biure Tbilisyje (Gruzija). 2007–2009 m. „Georgian Financial Company, LLC“ įkūrėjas ir partneris Tbilisyje (Gruzija), 2009 m. UAB „Investicijų ir verslo garantijos“ valdybos patarėjas. 2009–2010 m. Lietuvos Respublikos ūkio ministro patarėjas, 2010-2012 m. Lietuvos Respublikos ūkio viceministras. Nuo 2013 m. „Avia Solutions Group“ valdybos narys.
Apleistasis kelias
Apleistasis kelias  – kelias ėjęs pietinėje Trakų vaivadijos dalyje tarp Nemuno, Augustavo girios ir Prūsijos kunigaikštystės sienos. Po II Abiejų Tautų Respublikos padalijimo kelias atiteko Prūsijos karalystei. Po Tilžės taikos kelias atiteko Varšuvos kunigaikštystei. Nuo 1815 m. priklausė Lenkijos Kongreso karalystei, Augustavo vaivadijai.
Kirgizijos futbolo varžybos 2017 m.
Kirgizijos futbolo varžybos 2017 m.
Galutinė lentelė
Šaltinis: flashscore.com svetainės duomenys
Finansinių nuostolių draudimas
Finansinių nuostolių draudimas – ne gyvybės draudimo rūšis, kuri atlygina nuostolius, susijusius su:
Finansinių nuostolių draudimo objektas negali būti susijęs su kreditu ir paskola ar jų grąžinimu.
Vengrijos futbolo supertaurė
Vengrijos futbolo supertaurė – trofėjus, dėl kurio nuo 1992 m. rungiasi Vengrijos čempionai ir taurės laimėtojai.
Povilas Abelkis
Povilas Abelkis:
Šernai
Šernai yra:
Amazon
„Amazon“ – elektroninės komercijos, debesų kompiuterijos bendrovė. Džefas Bezosas bendrovę įsteigė 1994 m. Šiuo metu Amazon.com turi atskirus skyrius, veikiančius JAV, Didžiojoje Britanijoje, Vokietijoje, Prancūzijoje, Kinijoje, Japonijoje ir kt. bei tiekia savo prekes į daugelį pasaulio šalių. Tai viena vertingiausių kompanijų pasaulyje, kurios rinkos kapitalizacija 2022 sausio mėn. siekė 1 trln. JAV dolerių.
„Amazon“ savo veiklą pradėjo 1995 m. Pradžioje buvo vykdoma tik knygų prekyba, tačiau netrukus asortimentas buvo išplėstas iki vaizdajuosčių, DVD filmų, muzikos diskų, programinės įrangos, drabužių, maisto, baldų, elektronikos ir kitų prekių. Dabar „Amazon“ teikia televizijos, muzikos, tinklalaidžių transliavimo internetu paslaugas, turi ne vieną dukterinę įmonę („Audible“, „Book Depository“, „Twitch“, „Wondery“).
Amazon.com savo veiklos pradžioje iš kitų elektroninės komercijos kompanijų išsiskyrė pasirinkta lėto, tačiau nuolatinio augimo strategija. Jos įkūrėjai pirmuosius penkerius metus neplanavo gauti jokio pelno. Tačiau ši strategija pasiteisino, jos dėka Amazon.com, kitaip nei daugybei kitų kompanijų, pavyko išgyventi interneto bendrovių burbulo sprogimą, ir jau po šešerių veiklos metų buvo gautas pirmasis pelnas. „Amazon“ nors ir ne itin pelningai dirba kaip viena iš didžiausių bendrovių pasaulyje pagal rinkos kapitalizaciją, tačiau daug dėmesio skiria pajamų, rinkos dalies didinimui. „Amazon“ yra laikoma viena iš kompanijų, labiausiai prisidėjusių prie apsipirkimo internete populiarinimo.
AC Ancona
AC Ancona – Italijos futbolo klubas iš Ankonos.
Istorija
2010-2011 m. žaidė Serie B lygoje.
Buzaraistis
Buzaraistis – buvęs kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 5 km nuo Bezdonių, Lavoriškių-Nemenčinės miškuose.
Izraelio futbolo varžybos 1991–1992 m.
Izraelio futbolo varžybos 1991–1992 m.
Žiemos šviesa
Komunija arba Žiemos šviesa (SV Nattvardsgästerna) – 1963 metų švedų režisieriaus Ingmaro Bergmano nespalvotas filmas. Išvertus originalus pavadinimas skambėtų taip: Komunijos priėmėjai. Veiksmas sukasi apie pagrindinio veikėjo – kunigo – santykius su aplinkiniais ir kintantį požiūrį į Dievą bei religiją.
Pagrindinius vaidmenis atlieka įprasti Bergmano aktoriai – Max von Sydow ir kiti.
Kaimė
Kaimė, Kaimiai (, nuo 1938 m. Kaimen, nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Gurjevsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Dobrino kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas Kaimē prūsiškos kilmės. Prie Kaimės yra kapinynas, kurį XX a. pr. tyrinėjo G. Brinkmanas. Rasti du mirusiųjų, palaidotų kartu su žirgais, kapai su įkapėmis. Išliko 4 akinės segės ir žirgo kamanų fragmentai. XIII a. minima prūsų sembų gyvenvietė ir Kaimės pilis (1261 m. minima vietovė Kayme, 1326 m. – Caym), kurią 1255 m., užkariaudamas Sembą, užėmė Vokiečių ordinas. 1320 m. minima Kaimės bažnyčia ir kunigas. Kaimės ir apylinkių gyventojai prūsai dalyvavo 1525 m. Prūsijos valstiečių sukilime, puldinėjo pilį, vietos sukilėliams vadovavo malūnininkas Kasparas. Nuo XVI a. Kaimėje ir parapijoje daugėjo lietuvininkų, jiems kartais gimtąja kalba buvo skaitomi pamokslai. Iki XX a. pab. iš evangelikų liuteronų bažnyčios teliko griuvėsiai, jų plytas ir akmenis naudoja gyventojai.
HŠK Posušje
NK Posušje – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Posušjės.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1950 m. Į Premijer lygą pateko 2000 m. ir joje žaidė devynerius metus. O vėliau sekė nuopolis.
Į aukščiausią lygą grįžo 2021 m., kai tapo Pirmos bosnių lygos nugalėtojais.
Brevero eglė
Brevero eglė (Picea breweriana) – pušinių (Pinaceae) šeimos, eglių (Picea) genties visažalis spygliuotis medis. Paplitęs JAV vakaruose, Oregone ir Kalifornijoje, Klamato kalnuose. Auga 1000–2700 m aukštyje.
Aukštis apie 20-40 m (kartais iki 54 m). Kamieno skersmuo 1,5 m ir daugiau. Spygliai 15-35 mm ilgio, tamsiai žali. Kankorėžiai cilindriški, 8-15 cm ilgio, 2 cm pločio.
Brevero eglė auginama kaip dekoratyvinis augalas Europoje.
thumb|240px|left|Breverio eglės spygliai
Satakunta
Satakunta (SV Satakunda) – Suomijos regionas, besiribojantis su Tikrosios Suomijos, Tikrosios Hemės, Pirkanmos, Pietų Ostrobotnijos ir Ostrobotnijos regionais. Regionas iki 2009 m. priklausė Vakarų Suomijos provincijai.
Savivaldybės
Satakuntos regioną sudaro 19 savivaldybių, iš kurių 7 yra miestai.
Balzganoji eglė
Balzganoji eglė (Picea brachytyla) – pušinių (Pinaceae) šeimos, eglių (Picea) genties visažalis spygliuotis medis. Paplitęs Kinijoje.
Augalas retas, nykstantis.
Saksonija
Saksonija, oficialiai Laisvoji Saksonijos valstybė  – federacinė žemė Vokietijos rytuose. Saksonijoje gyvena 4,6 mln. žmonių. Sostinė – Drezdenas.
Aukščiausias Saksonijos kalnas yra Fichtelis (Fichtelberg) šalia Čekijos sienos. Didžiausia upė – Elbė.
Istorija
Priešistoriniais laikais Saksonijoje buvo pastatytos vienos didžiausių Europoje akmeninių šventovių, datuotų V a. pr. m. e. Svarbios archeologinės vietos yra Drezdene ir Eytros ir Cvenkau kaimuose šalia Leipcigo. Slavų ir germanų gentys gyveno Saksonijoje nuo I a. pr. m. e. Romėnų laikais Saksonijos sritis tikriausiai valdė germanų karalius Marobodas. Antikos pabaigoje atsirado saksų gentys, nuo kurių kilo teritorijos pavadinimas. kairėje|miniatiūra|[[Saksonijos kurfiurstystė (raudona) Šventojoje Romos imperijoje 1618 m.]] Saksonijos kunigaikštystė atsirado apie 700 m. ir išsiplėtė po Šiaurės Vokietiją. Saksai krikščionybę priėmė Karolio Didžiojo laikais. Saksai buvo spaudžiami frankų iš vakarų ir slavų iš rytų. Vienu metu slavai buvo užėmę Saksų valstybę. Sorbai Saksonijoje yra tų laikų palikimas.
X a. Saksonija tapo Šventosios Romos imperijos, valdytos saksų kilmės Otonų, dalimi. Tuo metu Bilungai gavo daug feodų Saksonijoje. Imperatorius suteikė jiems Saksonijos kunigaikščio titulą. Mirus Magnui 1106 m. Bilungai išmirė ir Lotaras III tapo kunigaikščiu, o vėliau trumpai ir imperatoriumi.
1137 m. Saksonija atiteko Velfams. Jie kilo iš paskutinio Bilungo kunigaikščio dukters Vulfhildos Bilung.
ITIL terminų žodynas
ITIL terminų žodynas – specialus ITIL teorijai skirtas žodynas, apibrėžiantis:
Norint efektyviai panaudoti ITIL teoriją, turi būti įgyvendintas esminis reikalavimas: visi procesai turi būti aprašomi vienareikšmiškai, išvengiant dviprasmiškų interpretacijų. Tokios situacijos, kai tam tikro ITIL proceso aprašymo skaitytojas procesą supranta kitaip, nei jo aprašinėtojas, turi būti neįmanomos. Todėl specialūs, vienareikšmiai terminai laikomi neatskiriama ITIL teorijos dalimi. Nemaža ITIL terminų dalis yra įprasti kompiuterijos terminai, bet yra ir specifinių.
Vertimas
ITIL terminų žodyną galima laikyti užbaigtu, jei jis pilnai naudojamas įmonėje, pilnai įgyvendinusioje ITIL ideologiją.
Šiuo metu lietuviško ITIL terminų žodyno nėra, nors (nepatikrinti duomenys) kai kurios firmos (Blue Bridge, Microlink) yra kažką nuveikę.
Brianka
Brianka  – miestas rytų Ukrainoje, Luhansko srityje, 58 km į pietvakarius nuo Luhansko. Yra Avdakovo geležinkelio stotis, praeina Lisičansko–Komunarsko kelias. Akmens anglių kasybos ir apdirbimo pramonė (dabar praktiškai sunyko). Kalnakasybos įrengimų gamyba ir remontas.
Istorija
1787 m. iš kelių augančių kaimų sujungta Lozovaja Pavlovkos (Лозовая Павловка) gyvenvietė. Buvo valsčiaus, prekybinis centras. XIX a. pradėta anglių gavyba, kokso sodrinimas. 1962 m. Briankai suteiktas miesto statusas.
Šiaudinė (reikšmės)
Šiaudine vadinami kaimai:
Lebediovka
Lebediovka  – miško kirtėjų gyvenvietė apie 50 km į šiaurės rytus nuo Zavodoukovsko, Zavodoukovsko rajonas, Tiumenės sritis, Rusija.
Lietuviai
1948–1949 m. iš Tropinsko apie 10 km į šiaurę nuo Lebediovkos buvo atkelta apie 500 tremtinių lietuvių. Tremtiniai kirto mišką, dirbo dviejose pabėgių gamyklose, lentpjūvėse, krovė rąstus, lentas, pabėgius į vagonus, tiesė geležinkelį. Iš pradžių gyveno nekūrenamuose barakuose. Vėliau pasistatė nedidelių lentinių namukų, pasisodino daržus, įsigijo gyvulių. 1951 m. lietuviai buvo apkaltinti bandymu sukurti Lebediovkoje naująją Lietuvą. Apie 50 vyrų buvo suimta, 3 jų sušaudyti, kiti nuteisti. Suimtųjų turtas konfiskuotas. Sumažėjus miškų aplink Lebediovką daug lietuvių šeimų išsikėlė į kitus miško kirtimo punktus: Lesnojų, Sosnovką, Staro-Kamenką, Novo-Kamenką.
1954 m. leista į Lietuvą grįžti vaikams, 1956 m. pradėjo grįžti ir suaugusieji; 1956 m. visi nuteistieji reabilituoti. 1989–1990 m. beveik visų mirusių tremtinių palaikai parvežti į Lietuvą.
Plokščių valsčius
Plokščių valsčius (iki I pasaulinio karo Blagoslovenstvo valsčius,, ) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės pietvakarių Lietuvos teritorijoje, kairiajame Nemuno krante. Centras – Plokščiai.
Istorija
Valsčius įkurtas 1861 m., priklausė Suvalkų gubernijai. 1931 m. gegužės 22 d. 14 vietovių perduotos Gelgaudiškio valsčiui, 28 vietovės – atkurtam Ilguvos valsčiui. Plokščių valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Šakių rajonui (6 apylinkės).
Gyvenvietės
1923 m. surašymo metu valsčiuje buvo šios gyvenvietės:
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 3976 žmonės:
Picea farreri
Picea farreri – pušinių (Pinaceae) šeimos, eglių (Picea) genties visažalis spygliuotis medis. Paplitęs Kinijoje ir Mianmare.
Augalas retas, nykstantis.
Antanas Baranauskas
Antanas Baranauskas (1835 m. sausio 17 d. Anykščiuose, Utenos apskritis – 1902 m. lapkričio 26 d. Seinuose) – XIX a. vidurio lietuvių Romantizmo poetas, katalikų dvasininkas, Seinų vyskupas, kalbininkas, matematikas, Biblijos vertėjas.
Jo literatūriniais pseudonimais buvo Bangputys, Jurksztas Smalaūsis, Jurkštas, Smalaūsis ir Baronas.
Biografija
1851–1853 m. mokėsi Rumšiškių dvimetėje raštininkų mokykloje. Čia parašė apie 20 pirmųjų iki šiol išlikusių eilėraščių lenkų kalba. 1853–1856 m. dirbo raštininko padėjėju Vainute, Raseiniuose, Sedoje ir Skuode. 1853–1856 m. lenkų kalba rašė dienoraštį. 1855 m. Telšiuose susipažino su Karolina Praniauskaite – pirmąja lietuvių literatūroje žinoma moterimi poete. Ji padėjo A. Baranauskui geriau pažinti lenkų literatūrą, klasikinę lenkų poeziją, skatino rašyti gimtąja kalba. Jos brolis kunigas Otonas Praniauskas sudarė sąlygas A. Baranauskui 1856 m. įstoti į Varnių kunigų seminariją, taip Praniauskų šeima siekė išskirti A. Baranauską su K. Praniauskaite.
Studijų Varniuose metais bendravo su Klemensu Kairiu. 1858 m. Žemaičių vyskupija kaip gabų klieriką išsiuntė į Sankt Peterburgo dvasinę akademiją, kur jis 1858–1862 m. toliau studijavo teologiją. 1861 m. balandžio 22 d. įšventintas diakonu, 1862 m. kunigu. 1862–1864 m. kaip valdžios stipendininkas studijavo Miuncheno, Insbruko, Leveno, Romos universitetuose. 1864 m. gruodį Sankt Peterburge paskirtas Dvasinės akademijos profesoriumi, pastoralinės teologijos dėstytoju. 1865 m. pabaigoje atšauktas iš pareigų grįžo į Lietuvą.
1865–1897 m. gyveno Kaune, 1865–1866 m. kelis mėnesius buvo Kauno katedros vikaras, 1866–1884 m. Žemaičių kunigų seminarijos homiletikos ir dogmatinės teologijos profesorius, nuo 1874 m. ir seminarijos inspektorius, nuo 1871 m. pirmasis seminarijoje pradėjo dėstyti kunigams lietuvių kalbą. 1884–1897 m. Žemaičių vyskupo Mečislovo Leonardo Paliulionio padėjėjas (sufraganas), konsistorijos oficiolas. 1897–1902 m. Seinų vyskupas.kairėje|miniatiūra|248x248px|Antanas Baranauskas, P. Kotsovskio nuotr. 1897 m.1884–1900 m. atitolo nuo lietuvybės, susižavėjo matematika, kaip jos mėgėjas tyrė pirminių skaičių savybes, eilučių teoriją, savarankiškai atrado daug dėsningumų, kurie – tai paaiškėjo jau vėliau – buvo jau žinomi. Matematikos mokslo istorijoje išliko tik „Baranausko formulė“ pirminių skaičių kiekiui nustatyti. Jis taip pat sukūrė ir 1892 m. prelatui Adomui Dambrauskui-Jakštui pasiūlė naudoti nemažai ir šiuo metu vartojamų lietuviškų matematikos, daugiausia geometrijos terminų (trikampis, daugiakampis, lankas, erdvė, status kampas, smailus kampas ir kt.).
Iki 1855–1856 m. net tėvams ir broliams skirti laiškai, dienoraščiai ir eilėraščiai parašyti lenkiškai. Lietuviškai rašė kaimo žmonėms skirtas daineles, giesmes ir poemas, tikybos reikalams leistus raštus. Nemažai lietuviškų laiškų skirta kalbininkams ir lietuvių kalbos mylėtojams. Ne kalbos reikalais su kunigija ir šviesuomene mieliau susirašinėjo lenkiškai, nemėgo, kai klierikai ar kunigai į jį kreipdavosi lietuviškai. Nuo akademijos laikų bendravo su lenkų kunigais ir dvarininkais, naujosios lietuvių šviesuomenės nemėgo. Viešai ir griežtai pasisakydavo prieš aušrininkus ir varpininkus. Savo raštuose laikėsi lenkiškų raidžių, gausiai vartojo lenkybes. Palaidotas Seinų Švč. Mergelės Marijos bazilikos koplyčios kriptoje.
Kūryba
Eiles iš pradžių rašė lenkiškai, po to lietuviškai. Nedidelius kūrinėlius lietuviškai rašė ir gana anksti. Pasak brolio Anupro, apie 1851 m. A. Baranauskas parašė „Vainą vilko ir piemenų“ bei „Mažų dienų atsiminimus“. 1853 m. spalio 27 d. dirbdamas Vainute parašė trumpą pasakėčią „Góra i dolina“. 1853–1854 m. parašė dar kelis mūsų nepasiekusius eilėraščius lietuviškai. Iš šio laikotarpio yra jo eilėraštis „Saulatekis“. 1855 m. kovo 30-31 d. tėvams Anykščiuose surašė kelių savo 1854–1855 m. lenkiškų eilėraščių rinkinėlį. 1857 m. surašė didesnį (per 70 eilėraščių) savo 1851–1857 m. lenkiškos poezijos rinkinį. 1857 m. parašė „Dainų dainelę“, kurią 1883 m. pirmoji išspausdino „Auszra“.
Reikšmingiausi A. Baranausko kūriniai yra keturiolikos dainų rinkinys „Kelionė Peterburkan“ (1858–1859 m.) ir romantinė poema „Anykščių šilelis“ (1858–1859 m.), kurioje apdainuojama gimtojo krašto gamta, idealizuojama Lietuvos senovė, kaip kontrastas to laikotarpio realijomis atskleidžiamas gamtos ir žmogaus dvasinis ryšys, protestuojama prieš tautinį lietuvių tautos engimą. Pirmą kartą išleista 1860 m. Lauryno Ivinskio kalendoriuje (pirmasis atskiras leidimas – 1905 m.), poema laikoma lietuvių literatūros klasika.
Lituanistikos darbai
thumb|200px|A. Baranausko klėtelė po apsauginiu gaubtu thumb|200px|Anykščiai, [[A. Baranausko ir A. Žukausko-Vienuolio memorialinis muziejus]]