cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tršinecas
Geografija
Tršinecas yra apie 45 km nuo Ostravos ir apie 400 km nuo šalies sostinės Prahos. Miestą supa vaizdingi Moravijos-Silezijos Beskidai. Šiose vietovėse populiarūs važinėjimas dviračiais, slidinėjimas, slidžių krosas, pėsčiųjų turizmas bei skraidymas parasparniais.
Pagrindinė miesto dalis įsikūrusi apie plieno gamyklą, tačiau į miesto sudėtį įeina ir nemažai buvusių kaimų.
Vietinė tarmė
Dauguma dabartinių miesto gyventojų kalba čekiškai, bet daug vietinių gyventojų kalba vietiniu Tešyno Silezijos dialektu, kuris yra čekų, lenkų ir vokiečių kalbų mišinys.
Hasemanijos
Hasemanijos (Hasemania) – mažųjų lašiašakarpių (Characidae) šeimos žuvų gentis.
Notolabrus
Notolabrus – lūpažuvinių (Labridae) šeimos žuvų gentis.
Oliškai (Monkų apskritis)
Oliškai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Monkų valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Daubara
Daubara – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 10 km nuo Žaslių.
Kordelija (palydovas)
Kordelija arba Uranas VI – arčiausiai skriejantis gamtinis Urano palydovas. 1986 m. sausio 20 d. atrastas iš erdvėlaivio Voyager 2, skriejusio pro Uraną, darytų nuotraukų. Iš karto po atradimo suteiktas laikinas S/1986 U 7 pavadinimas. Vėliau jis pastebėtas tik Hablo kosminiu teleskopu 1997 metais. Vėliau pavadintas Lyro jaunausios dukters vardu iš Viljamo Šekspyro knygos „Karalius Lyras“.
Apie jį praktiškai nieko nežinoma, išskyrus jo orbitą, spindulį, kuris lygus 20 km , bei geometrinį albedą, lygų 0.08. Voyager 2 kadruose Kordelija atrodo kaip ištįsęs objektas, kurio didžioji ašis yra nukreipta į Uraną.
Kordelija yra kaip Urano žiedo Epsilon vidinis aviganis.
154 m. pr. m. e.
'''154 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Gūrai
Gūrais vadinami kaimai:
2014 m. Italijos Grand Prix
'''2014 m. Italijos Grand Prix''' – 13-tasis 2014 m. Formulės 1 sezono etapas. Jis vyko rugsėjo 5-7 dienomis Moncos trasoje.
Kvalifikacija
Pastabos:
Lenktynės
Pastabos:
Gvarajoso provincija
Istorija
Gvarajoso provincija buvo įkurta 1990 m. ir yra vėliausiai įkurta Santa Kruso departamento provincija. Jinai buvo pavadinta pagal vieną vietinę nedidelę gentį gvarajus, kuriai priklausantys indėnai iki šiol gyvena Čikitanijos regione. Gvarajoso provincijoje šiai genčiai priklausančių žmonių yra daugiausiai iš visų Čikitanijai priskiriamų provincijų. Iki 1990 m. Gvarajoso provincijos teritorija priklausė Njuflo de Čaveso provincijai.
Geografija
Šiaurėje ir vakaruose Gvarajoso provincija ribojasi su Beni departamentu, pietuose su Obispo Santistevano provincija, pietuose ir rytuose su Njuflo de Čaveso provincija.
Vyraujantis provincijos reljefas – lyguma. Teritoriją kerta keletas upių: Pailasas, Ibarė, San Chuljanas, Grandė, Blankas, San Pablas, Negras, Jakunda, San Rafaelis, Sapoko, taip pat yra daug ežerų: El Largas, Negras, El Mutunas, Pandas, Eresamantas, Las Piedrasas, Mingaituka, Tirabunis, ir lagūnų: Monte Duras, Pistola, de Palmira, El Sokoras, Nuevo Mundas, Pailasas, Tabanalis, Taborga, El Kortė, Bibosis, Kaumpa, La Morita, Pando Nortė, Verdė.
Provincijai būdingas drėgnas šiltas klimatas. Vidutinė metinė temperatūra 24 °C, metinis kritulių kiekis 1117 mm.
Demografija
Gvarajoso provincijos gyventojai (31 577 gyv.) sudaro 1,56 % visų departamento gyventojų. 49,11 % provincijos gyventojų gyvena miestuose ir 50,89 % kaimuose.
Didžiausias provincijos miestas Urubichá (3 224 gyv.). Visose kitose gyvenvietėse gyventojų skaičius mažesnis nei 2000 gyventojų.
53,85 % provincijos gyventojų yra vyrai, 46,15 % moterys. 50,25 % gyventojų yra jaunesni negu 16 metų.
Pagal 2001 metų surašymo duomenis 13,44 % provincijos gyventojų save priskiria kečujams, 4,36 % gvaraniams, 3,72 % čikitanams, 3,36 % mochenjams, 40,48 % kitoms indėnų tautoms. 34,36 % gyventojų nepriklauso jokioms indėnų tautoms.
Didžioji provincijos gyventojų dirba žemės ūkio, gyvulininkystės ir miškininkystės sektoriuje (56,06 %).
Administracinis suskirstymas
Provincija padalinta į 3 savivaldybes:
Kantroliai
Kantroliai – buvęs kaimas centrinėje Raseinių rajono savivaldybės dalyje, 2 km į šiaurę nuo Raseinių.
Flintas (žurnalas)
200px|thumb|right|2001 m. žurnalo „Flintas“ viršelis Flintas – mėnesinis spalvotas žurnalas mokiniams, einantis nuo 1996 m. Kaune, V. Putvinskio g. 34.
Istorija
Leidžia leidykla „Jūsų Flintas“. Tiražas 1997 m. – 10 000 egz. Kartu leidžiami žurnalai:
Paprastasis vijūnas
Vijūnas (Misgurnus fossilis) – vijūninių (Cobitidae) šeimos žuvis.
Kūnas 25-30 cm ilgio, dėmėtas, išskyrus pilvinę dalį. Nugara rusvai gelsva ar rusva. Išilgai kūno šonų eina po plačią tamsią juostą, o virš ir žemiau jos – po siaurą juostelę. Pelekai taip pat dėmėti. Žvynai labai smulkūs. Šoninės linijos nesimato. Akys mažos. Galva maža. Žiotys apatinės, prie jų yra 5 poros ūsų. Maitinasi bestuburiais.
Augustavo vyskupija
thumb|right|300px|Vyskupijos centras [[Seinai|Seinuose]] Augustavo vyskupija  – kartais dar vadinama Seinų vyskupija egzistavusi 1818–1925 metais.
Paprastasis vijūnas
Dar neseniai vijūnas Lietuvoje buvo dažna žuvis, paplitusi ežeruose, upėse ir kūdrose. Šiuo metu jis sutinkamas retai, įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
Augustavo vyskupija
Istorija
1818 m. balandžio 30 d. vyskupija buvo įkurta Lenkijos Kongreso karalystėje vietoje anksčiau buvusios Vygrių vyskupijos. Šį nutarimą priemė popiežius Pijus VII. Vyskupijos centras buvo Seinų Švč. Mergelės Marijos bazilika, Seinuose. 1821 m. popiežius nusprendė perkelti vyskupijos centrą į Suvalkų miestą, bet vyskupijos vadovai įnirtingai priešinosi ir pasiekė kad vyskupijos centras liktų Seinuose. Vyskupija priklausė Varšuvos metropolijai. Vyskupija apėmė beveik visą Augustavo vaivadijos teritoriją. 1818 m. Vygrių vyskupiją sudarė 119 parapjų, viena filija, 11 dekanatų. 8 dekanatai pateko į naująją Augustavo vyskupiją ir 3 prijungti prie Plocko vyskupijos. Šiaurinėje vyskupijos dalyje gyveno lietuvių dauguma. Po 1863 m. sukilimo vyskupiją bandyta uždaryti. 1869 m. į Rusiją ištremtas vyskupas Konstantinas Ireniušas Lubenskis. Iki sukilimo vyskupijoje buvo 361,000 tikintieji ir 230 kunigai. 1860 metais parapijoje buvo 465,000 tikinčiųjų. 1914 m. vyskupijoje jau buvo 14 parapijų, 694,000 tikinčiųjų ir 368 kunigai. thumb|right|Seinų katedros vidus
1918 m. dalis vyskupijos pateko į Lietuvos teritoriją ir dalis į Lenkijos teritoriją. Lietuvoje vyskupijos dekanatas buvo Vilkaviškyje, kuriam vadovavo vyskupas Antanas Karosas. Lenkiškajai vyskupijos daliai vadovavo vyskupas Romuald Jałbrzykowski atstovybėje Lomžos mieste. Per 1918–1925 metus vyskupijoje atsirado 30 naujų parapijų. 1925 m. spalio 28 d. lenkai panaikino vyskupiją ir prijungė prie Lomžos vyskupijos. Lietuvos teritorijoje Pijus XI įkūrė naują Vilkaviškio vyskupiją buvusios Augustavo vyskupijos dalyje su centru Vilkaviškyje. Panaikinimo momentu vyskupijoje buvo 104 parapijos, 12 dekanatų, 369,000 tikinčiųjų ir 169 kunigai.
Vyskupai
Vyskupai sufraganai: Polikarpas Augustinas Marcejevskis (1819–1827), Stanislavas Choromanskis (1829–1836), Juozapas Holiakas (1883–1890), Romuald Jałbrzykowski (1918–1925).
Padniestrės transporto valstybiniai numeriai
Automobiliai su Padniestrės numeriais gali įvažiuoti į Ukrainą, Rusiją ir Moldaviją, taip pat dvi nepripažintas valstybes, pripažinusias Padniestrę – į Abchaziją ir Pietų Osetiją. Į kitas valstybes įvažiuoti su šiais numeriais neleidžiama.
Išvaizda
300px|right Daugelis Padniestrės automobilių važinėja su Padniestrės registracijos numeriais (baltas fonas, juodi simboliai) numeriais:
Automobiliai turi turėti numerius tiek priekyje, tiek gale.
Leiba Hofmekleris
Leiba (Liolia) Hofmekleris (1900 m. gegužės 15 d. Vilnius – 1941 m. birželio mėn. Kaunas) – Lietuvos dirigentas, pianistas.
Padniestrės transporto valstybiniai numeriai
Kodavimas
Numerius sudaro 6 simboliai: Numeriuose naudojamos kirilicos raidės, bet tik tos, kurios sutampa su lygiai taip pat užrašomomis lotyniškomis raidėms.
Leiba Hofmekleris
Biografija
Brolis Michelis Hofmekleris. Tėvas Marduchajus (Motel) Hofmekleris (?–1944 m.), Ašmenos kantoriaus sūnus, violončelininkas. Muzikos mokėsi privačiai. Lenkams užėmus Vilnių su tėvais atvyko į Kauną. 1921–1935 m. Valstybės teatro koncertmeisteris, vėliau ir dirigentas, pagrindinis baletų dirigentas. 1934–1935 m. su šio teatro baleto trupe gastroliavo Monte Karle, Londone. 1934–1935 m. Vinco Kudirkos orkestro, nuo 1939 m. Kauno radiofono orkestro, kuris 1940 m. perkeltas į Vilnių, dirigentas. Hitlerininkų nužudytas. Yra išlikę L. Hofmeklerio diriguotų muzikos įrašų, kuriuose ištraukas iš operų atlieka legendiniai lietuvių dainininkai Kipras Petrauskas, Elzbieta Kardelienė.
FIFA salės futbolo pasaulio taurė
FIFA salės futbolo pasaulio taurė, FIFA futsal pasaulio taurė – nuo 1996 m. kas ketverius metus vykstantis stipriausių pasaulio salės futbolo (futsalo) nacionalinių komandų varžybos, kurias organizuoja FIFA. Brazilija yra daugiausiai kartų pasaulio čempionatą laimėjusi šalis.
2021 m. FIFA salės futbolo pasaulio taurė vyko Lietuvoje.
Floridos lietuviai
Floridos lietuviai – JAV lietuvių informacinis tautinės krypties leidinys, leistas 1961–1964 m. Pitsburge.
Istorija
Leido Albinas Karnius, P. Pocius.
Redagavo Albinas Karnius.
Rima Šidlauskienė-Zigmantaitė
Rima Šidlauskienė-Zigmantaitė (1943 m. liepos 11 d. Biržuose), choro dirigentė ir pedagogė.
Biografija
Baigusi Biržų 2-ąją vidurinę mokyklą, 1961–1965 choro dirigavimo mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos technikume (dėst. L. Ragaišis), o 1965–1970 choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. R. Kašponio klasė).
Nuo 1970 rudens Panevėžio J. Švedo pedagoginės muzikos mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, moksleivių choro studijos vadovė (1975–1977), nuo 1978 Muzikos skyriaus vedėja. Parengė 25 jaunuosius chorvedžius, kurių didžioji dalis įgijo ir aukštojo mokslo diplomus.
Be pedagoginio darbo, R. Šidlauskienė buvo Panevėžio kabelio dirbinių gamyklos mišriojo choro (1971–1972), Prekybos valdybos moterų choro (1974–1976) ir Respublikinės ligoninės moterų choro „Sedula“ (1977–1979) chormeisterė. 1980–1985 Panevėžio „Ekrano" dainų ir šokių liaudies ansamblio choro vadovė. Chorą parengė koncertams Lietuvoje, Vokietijoje, Vengrijoje ir Vietname, 1985 respublikinės dainų šventės konkurse su juo pelnė absoliučiai geriausio kolektyvo vardą.
Nuo 1987 Panevėžio miesto vaikų ir jaunimo dainų ir šokių ansamblio „Pynimėlis“ choro vadovė. Ansamblis koncertavo Vokietijoje, Prancūzijoje, Ispanijoje, Anglijoje, Nyderlanduose, Belgijoje, Latvijoje ir Ukrainoje. Jis – 1995 respublikinio konkurso „Kadagys“ laureatas, o 1996 konkurse „Aguonėlė" pelnė absoliučiai geriausio kolektyvo vardą, 1996 tarptautiniame folklorinių ansamblių konkurse Anglijoje laimėjo trečiąją vietą, ansamblis parengtas 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Stalino premija
right|thumb|165px|Stalino premijos laureato medalis Stalino premija – 1940–1953 m. aukščiausias TSRS apdovanojimas už pasiekimus moksle, technikoje, karyboje, literatūroje, mene bei darbo organizavime.
Premija įkurta 1939 m., švenčiant J. Stalino 60-ąjį gimtadienį. Nuo 1940 m. sausio 1 d. premijos buvo skiriamos kiekvienais metais.
Keletas lietuvių pokario metais tapo Stalino premijos laureatais:
1966 m. įsteigus TSRS valstybinę premiją, Stalino premija buvo jai prilyginta.
Belgijos mūšis
thumb|Vokiečiai šalia belgų ginklų kapituliacijos dieną Belgijos mūšis arba Belgijos kampanija buvo didesnio mūšio dėl Prancūzijos epizodas, kurio metu per 18 dienų 1940 m. gegužės mėnesį Vokietijos pajėgos okupavo Belgiją, o Belgijos armija pasidavė.
Pagal oficialiąją Vokietijos istoriją per 18 dienų trukusią kampaniją Belgijos armija buvo stiprus priešininkas, o jos kariai pasižymėjo „ypatinga drąsa“. Belgijos žlugimas privertė sąjungininkus pasitraukti iš kontinentinės Europos. Britų Karališkasis Laivynas evakavosi iš Belgijos uostų vykdant operaciją Dynamo. Belgija liko okupuota vokiečių iki 1944–45 m. žiemos, kai ją išvadavo Vakarų sąjungininkai.
Belgijos strateginė padėtis iki mūšio
Karinės strategijos požiūriu Belgija nebuvo linkusi pasikliauti gynyba nuo Vokietijos puolimo tik palei Belgijos sieną, pratęsiant Mažino liniją. Tokia gynyba būtų leidusi vokiečiams apeiti belgų gynybą iš užnugario, puolant per Nyderlandus. Ji būtų priklausiusi ir nuo prancūzų, kurie turėtų greitai permesti pajėgas į Belgiją ir paremti jos gynybą.
A Head Full of Dreams
A Head Full of Dreams – septintasis studijinis britų grupės „Coldplay“ albumas, išleistas 2015 m. gruodžio 4 d. Anot grupės, šiame albume jie bandė įrašyti kitokį skambesį, todėl dauguma kūrinių yra pop bei poproko mišinys. Pirmasis albumo singlas „Adventure of a Lifetime“ buvo išleistas 2015 m. lapkričio 6 d. ir sulaukė nemažo pasisekimo visame pasaulyje. Jungtinės Karalystės singlų reitinge „UK Singles Chart“ jis pasiekė septintąją vietą.
Albumas susilaukė skiritingų kritikų įvertinimų ir debiutavo antrojoe Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje. 2016 m. vasario 12 d. albumas pasiekė pirmąją reitingo vietą, tapdamas septintuoju grupės įrašu, pasiekusiu šią viršūnę. Albumas taip pat pasiekė antrąją vietą JAV reitinge. 2017 m. lapkričio mėnesio duomenimis, visame pasaulyje parduota virš 4,5 milijono albumo kopijų.
FC Spartak Trnava
Trnavos futbolo klubas „Spartak“, o trumpai Trnavos „Spartak“ bei FC „Spartak“ – Slovakijos futbolo klubas iš Trnavos.
Istorija
1939 m. prijungtas Rapid Trnava klubas.
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Rugpjūčio 26
Rugpjūčio 26 yra 238-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 239-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 127 dienos.
Šventės
(kol kas neįvestos)
Vardadieniai
Kazimieras – Zefirinas – Gailius – Algintė – Aleksandras – Gailutis
2009 m. Brazilijos Grand Prix
2009 m. Brazilijos Grand Prix – 16-osios priešpaskutinės 2009 m. Formulės 1 sezono lenktynės. Jos vyko spalio 16-18 dienomis Interlagos trasoje.
2008 m. čia nugalėjo vietinis herojus Felipe Massa su Ferrari. Tuomet jis kovojo dėl čempiono titulo, tačiau Lewisas Hamiltonas paskutiniame rate aplenkęs Timo Glocką ir pakilęs iki 5 vietos pirmą kartą tapo čempionu. Šis titulas laimimas Brazilijos GP jau ketverius metus iš eilės.
Šiose lenktynėse negalės dalyvauti T. Glockas, kuris susižeidė Japonijos GP kvalifikacijoje. Jį pakeis Toyota trečiasis lenktynininkas japonas Kamui Kobayashi.
Situacija Formulės 1 čempionato įskaitose
Prieš Brazilijos GP dėl Formulės 1 čempiono vardo kovoja trys lenktynininkai - J. Buttonas, R. Barrichello ir S. Vettelis. Brazilijoje tik J. Buttonas gali tapti čempionato nugalėtoju. Jis tai pasieks, jei situacija susiklostytų taip:
Penktadienio treniruotės
Abi penktadienio treniruotės buvo sutrikdytos smulkaus lietaus, tad kurį laiką lenktynininkai važiavo šlapia trasa. Pirmose treniruotėse greičiausias buvo Markas Webberis su Red Bull (1:12.463 min.). Antras liko brazilas Rubensas Barrichello (1:12.874), trečias - M. Webberio komandos draugas Sebastianas Vettelis (1:12.932).
Antroje treniruotėje, kuri vyko sauseniu oru, nei pirmoji, greičiausias buvo ispanas Fernando Alonso (1:12.314). Antras liko Sebastienas Buemi (1:12.357), trečias - R. Barrichello (1:12.459).
Šeštadienio treniruotės
Šeštadienio treniruotės dėl smarkaus lietaus buvo sutrumpintos ir vyko vos 18 minučių. Per šį laiką trasa buvo labai šlapia ir nuolat lijo. Tokiomis oro sąlygomis greičiausią ratą nuvažiavo Nico Rosbergas, antras liko jo komandos draugas Kazuki Nakajima. Trečią vietą užėmė sezono lyderis Jensonas Buttonas.
Kvalifikacija
Kvalifikacines lenktynes, kurios dėl lietaus buvo sustabdytos kelis kartus ir vyko net 2 val. ir 41 min., greičiausią ratą sugebėjo nuvažiuoti vietinis herojus brazilas R. Barrichello. Artimiausi jo konkurentai kovoje dėl Formulės 1 čempiono titulo nesugebėjo nuvažiuoti greitų ratų. Komandos draugas J. Button kvalifikacijoje buvo 14-tas, S. Vetelis - 16-tas. Antrąją vietą pelnė australas M. Webber, trečias liko Force India lenktynininkas Adrian Sutil. Dėl blogų sąlygų trasoje avarijas patyrė Giancarlo Fisichella, Lewis Hamilton, Sebastian Vettel ir Vitantonio Liuzzi.
Lenktynės
Lenktynes, kurios priešingai kvalifikacijai vyko sausu oru, laimėjo australas Markas Webberis. Iš pirmos vietos startavęs brazilas Rubensas Barrichello dėl pasirinktos taktikos ir pradurtos padangos finišą pasiekė tik aštuntoje vietoje. Jau pirmajame lenktynių rate dėl avarijų iš lenktynių pasitraukė Adrianas Sutilas, Jarno Trulli ir Fernando Alonso. Sezono lyderis, lenktynes pradėjęs tik 14 vietoje, pasinaudodamas kitų lenktynininkų klaidomis bei kelis kartus ryžtingai aplenkus kelis konkurentus finišavo penktas. To jam užteko padidinti savo pranašumą nuo R. Barrichello ir Sebastiano Vettelio bei pirmą kartą savo karjeroje tapti Formulės 1 čempionu.
Lenktynininkai, naudojantys KERS, pažymėti „‡“ simboliu.
Peiliakūnės lūpažuvės
Peiliakūnės lūpažuvės (Novaculichthys) – lūpažuvinių (Labridae) šeimos žuvų gentis.
155 m. pr. m. e.
'''155 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Jenisiejaus kirgizai
Jenisiejaus kirgizai (arba senovės kirgizai, ) – senovės tiurkų tauta, gyvenusi Sajanų-Altajaus kalnų regione. Dilinų palikuonys ir šiuolaikinių chakasų, altajiečių, tuvių bei kirgizų protėviai.
Kirgizai pirmą kartą minimi kinų istoriko Sima Čiano „Didžiojo istoriko užrašuose“, kadangi kirgizai buvo susiję su Šiongnu valstybe. IX a. kinų šaltinyje senovės kirgizai aprašomi kaip europidai (šviesios odos, rudaplaukiai, aukšti, mėlynakiai). Kinai manė, kad jie turėjo savo valstybę Dziankun (堅昆) arba Dzegu (結骨), kurią sudarę drauge su dilinais.
V-VIII a. Jenisiejaus kirgizai įėjo į Žoužanų, Tiurkų, Uigūrų kaganatus. Valdant uigūrams buvo 100 tūkst. kirgizų šeimų ir 80 tūkst. karių. Nuo kirgizų žemių iki kagano būstinės buvo 300 li arba 40 dienų kupranugariais kelio. Jenisiejaus kirgizai palaikė ryšius su Tangų dinastija, 650 ir 683 m. nusiuntė savo pasiuntinius į Kiniją.
840 m. kirgizai, vadovaujami kagano Ažės, įveikė juos iki tol valdžiusius uigūrus ir sukūrė Kirgizų kaganatą. 841 m. į kirgizų žemes atvyko kinų pasiuntinys ir plačiai aprašė senovės kirgizus. 924 m. Kirgizų kaganatas subyrėjo į keletą valstybių. 1207 m. senovės kirgizus užkariavo Čingischanas. Dalis Jenisiejaus kirgizų patraukė į pietus, prie Tianšanio kalnų. Šie kirgizai, susimaišę su mongolais davė pradžią šiuolaikiniams kirgizams.
Jenisiejaus kirgizai ir pietų kirgizai galutinai atsiskyrė XIV a. kai Rytų Mogolistano valdovas Ilčigdajus perkėlė dalį tautos prie Ilio upės. Likę kirgizai palaipsniui suskilo į chakasus ir altajiečius. XVII a. Jenisiejaus kirgizai sudarė 4 ulusų konfederaciją, į kurią įėjo Altyro ulusas, Altysaro ulusas, Isaro ulusas, Tubos ulusas. Jie apie 100 metų atsilaikė prieš rusus, puldinėjo ostrogus. Tačiau 1703 m. buvo priversti persikelti į Minusinsko įdubą. Dalis senovės kirgizų palikuonių persikėlė į Kiniją (Heilogdziangą) ir dabar vadinami Fuju kirgizais.
Karaliaus Mindaugo profesinio mokymo centras
miniatiūra|220px||Grožio paslaugų sektorinis praktinio mokymo centras miniatiūra|220px|right|Skyrius [[Aukštadvaris|Aukštadvaryje]]
Istorija
Karaliaus Mindaugo profesinio mokymo centro istorija glūdi 1944 m., kai buvusioje Švabės žydų gimnazijoje (adresu Prieplaukos kranto g. 25, dabar Karaliaus Mindaugo pr. 11) veiklą pradėjo Kauno amatų mokykla Nr. 11. Laikui bėgant, keitėsi mokyklos pavadinimai, daugėjo profesinio mokymo programų ir besimokančiųjų skaičius, tačiau mokykla liko ištikima pagrindinei misijai – ruošti paslaugų srities specialistus, gebančius puikiai atlikti savo darbą. Centre vykdomas pagrindinis (9 ir 10 kl.) ir vidurinis ugdymas, formalus ir neformalus profesinis mokymas, suaugusiųjų tęstinis mokymas.
Daubarai (Vilnius)
Daubarai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 1 km nuo Dūkštų.
Juodupė (Tatula)
Juodupė – upė šiaurės Lietuvoje, Biržų rajono savivaldybės teritorijoje; Tatulos (Mūšos baseinas) intakas.
Prasideda Upeliškio kaimo apylinkėse, 6 km į šiaurę nuo Vabalninko, teka į šiaurę lygiagrečiai su Tatula, 2,5-8,5 km nuo jos, kerta kelią. Žemupyje pasuka į vakarus ir įteka į Tatulą 18 km nuo jos žiočių, ties Daumėnais, į pietus nuo Pabiržės. Upės žemupys įeina į Biržų regioninį parką.
Ilgis 24 km, baseino plotas 68 km². Vagos plotis 6-10 m, gylis 1,8-2,5 m. Vidutinis nuolydis 0,48 m/km. Srovės greitis 0,1-0,2 m/s. Vidutinis debitas žiotyse 0,40 m³/s.
Kamarninkas
Kamarninkas – XVI a. – XVIII a. pab. Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Lenkijos pareigūnas, dažniausiai bajoras, atsakingas už žemėvaldos ribų nustatymą arba XIX a. – XX a. pr. Lenkijos ir Lietuvos palivarkinio dvaro matininkas.
Ringelis
Ringelis arba Iskrovas (, nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Zelenogradsko rajone, nuo 2006 m. gruodžio 28 d. Kovrovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Juodupė (Tatula)
Prie Juodupės yra gyvenvietės: Butniūnai, Čepukai, Balandiškiai.
Upėvardis reiškia juoda upė.
Prūsijos taleris
Prūsijos taleris (, kartais Reichsthaler) – Prūsijos piniginis vienetas iki 1857 m. Nuo 1750 m. jis skyrėsi nuo Šiaurės Vokietijos reichstalerio (naudoto kaip apskaitos vieneto) tuo, kad: Šiuos pokičius įdiegė Philipp Graumann, ir sistema, kai 14 talerių lygu 1 Kelno markei buvo vadinama.
1857 m. Prūsijos taleris buvo pakeistas sąjunginiu taleriu, kuris tapo standartiniu pinigu Vokietijoje.
Ližiai (Tauragė)
Ližiai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Tauragės, prie Jūros ir Šešuvies santakos. Kaime iki 2009 metų veikė Tauragės miesto sąvartynas, naujasis pastatytas ir atidarytas Leikiškių kaime. Ližiuose liko tik nutekamojo vandens valymo įstaiga, priklausanti VĮ „Tauragės vandenys“. Yra žvyro telkinys.
miniatiūra|240px|left|Rekultivuotas Tauragės miesto sąvartynas 2010 metais
Istorija
Ližiai minimi 1653 m. Tauragės dvaro inventoriuje, tuomet kaime buvo 2 valakai žemės, priklausė Tauragės valsčiui. 1692 m. Tauragės dvaro žemių planas patvirtina, kad Ližiuose stovėjo bažnyčia.
Tai, kad šiose vietovėse gyventa nuo senų laikų, liudija buvę ir esantys archeologijos paminklai. Šioje vietoje stovėjusi Šešuvies (Sasovos) pilis, kurią 1276 m. sudegino kryžiuočiai, pilis stovėjo Žasupės ir Eimanto upelio santakoje. XIII a. kryžiuočių kronikos taip pat aprašo greta buvusias skalvių pilis – ant Rambyno, Šereitlaukio ir Ližių piliakalnių. Šešuvies piliakalnis buvo nuplautas upių.
Piečiau Tauragės miesto sąvartyno yra dar vienas archeologinis paminklas – Ližių senoviniai gynybiniai įtvirtinimai, vadinami Sklepkalniu. Tai XVII–XVIII a. kariniai įtvirtinimai.
Duccio
thumb|right|200px| Dučo „Krevolės Madona“ (apie [[1280, Sienos katedros muziejus)]] Dučas (, apie 1255–1260 – 1318–1319) – italų protorenesanso dailininkas iš Sienos. Vertinamas Sienos dailės mokyklos inovatoriumi ir reikšmingiausiu menininku. Iš viso išlikę tik apie 10 jo kūrinių, garsiausias – epinė Sienos katedros altoriaus tapyba „Maesta“.
2004 m. Metropoliteno meno muziejus Niujorke už 45 mln. JAV dolerių įsigijo Dučo Madonos atvaizdą (vad. „Stokleto Madona“), kuris prof. James Beck teigimu, esą tėra vėlesnių laikų imitacija.
Biografija
Apie Dučą neišlikę nei asmeninių, nei amžininkų žinių. Vieninteliai informacijos šaltiniai – archyviniai to laikmečio Sienos miesto dokumentai. Jaunystėje, manoma, Dučas, kurį laiką dirbo Asyžiuje, Šv. Pranciškaus bazilikoje ir, greičiausiai, kartu su Čimabuje, tačiau beveik visą gyvenimą praleido Sienoje. Jo mokytojai nežinomi. 1278 m. minima, kad Dučas gavo užsakymą ištapyti 12 kesonų Sienos municipaliteto užsakymu. Po to minimas užsakymas knygų viršelių iliustracijoms, kurias Dučas turėjo atlikti Sienos iždo tarnybai. Anksčiausiu žinomu Dučo paveikslu laikoma „Krevolės Madona“, kuri, pagal stilistinius bruožus, manoma, yra atlikta maždaug 1280 m. Šis paveikslas rastas Krevolės Šv. Secilijos šventykloje netoli Sienos, dabar yra Sienos katedros meno muziejuje. Paveikslas rodo įprastą tuo metu Italijoje bizantiškos stilistikos įtaką. Tarp 1280 ir 1285 m. nėra žinių apie Dučą, spėjamos jo kelionės į Prancūziją, darbai Šv. Pranciškaus bazilikoje Asyžiuje.
Pirmuoju Dučo dokumentuotu darbu yra „Maesta“, šiuo metu žinoma „Ručelajų Madonos“ pavadinimu, kurį užsakė S. Maria Virginis giedotojų bendruomenė, kuri atlikdavo religines giesmes Mergelės Marijos garbei Santa Maria Novella bažnyčioje Florencijoje. Sutartis dėl altorinio paveikslo datuota 1285 m. balandžio 15 d. Dučas už 150 lirų turėjo nutapyti Madoną su Kūdikiu ir kitomis figūromis. Užsakymas rodo Dučo pripažinimą reikšmingu to meto menininku. „Ručelajų Madona“ buvo vienas didžiausių to meto altorinių paveikslų, jo matmenys 4,5 x 2,9 m. Dėl paveikslo dydžio labai tikėtina, kad Dučas jį tapė Florencijoje. Kada baigė, nežinoma. Džordžas Vazaris 1550 m. parašytose biografijose šį paveikslą priskyrė Čimabujei ir tik 1930 m. galutinai buvo nustatyta, kad jis nutapytas Dučo. 1681 m. šis paveikslas buvo perkeltas į Ručelajų giminės koplyčią, iš to kilo jo pavadinimas. Ankstesniais nei „Ručelajų Madona“ paveikslais laikomi: „Pranciškonų Madona“ (Nacionalinė Sienos pinakoteka), „Madona ir Kūdikis su šventaisiais“ (poliptikas Nr. 28, Nacionalinė Sienos pinakoteka). Vėlesniu, bet susijusiu darbu, laikomas paveikslas „Mergelė Marija ir Kūdikis“ (Nacionalinė Umbrijos galerija, Perudža)
Dokumentuotų žinių nebuvimas tarp 1295 ir 1302 m. leidžia iškelti versiją apie galimas Dučo keliones į Romą ar Paryžių. 1302 m. gruodžio 4 d. Dučui buvo sumokėtos 48 liros už „Maestą¨ Sienos Palazzo Pubblico rūmų koplyčioje. Šis paveikslas neišliko (nerastas). Spėjama, kad apie 1308 m. Dučas pradėjo paskutinį dokumentuotą ir garsiausią savo darbą – „Maesta¨ Sienos katedros didžiajam altoriui. Iš 1308 m. dokumento galima daryti prielaidą, kad jis jau tuo metu dirbo ties šiuo kūriniu. Maždaug tuo metu Dučas sukūrė poliptiką „Madona ir Kūdikis su šventaisiais“ (poliptikas Nr. 47, Nacionalinė Sienos pinakoteka). Panašu, kad Dučas buvo tapęs reikšmingu Sienos piliečiu. Minima, kad jis buvo įtrauktas į komisijos sudėtį (kartu su Giovanni Pisano) nuspręsti, kurioje vietoje statyti miesto Naująjį fontaną. 1311 m. dailininkas baigė Sienos katedros pagrindinio altoriaus tapybą – sukūrė pasaulyje garsų kūrinį „Maesta“. Dučas susilaukė 7 vaikų ir mirė 1318 arba 1319 metais. Jo žmonos vardas buvo Taviana.
„Maesta“
„Maesta“ yra pagrindinis Dučo darbas – Sienos katedros pagrindinio altoriaus tapyba. Paveikslo pavadinimas verčiamas kaip „Švenčiausioji“. Šiuo metu visa tapyba yra restauruota ir perkelta į Sienos katedros muziejų (it. Opera del Duomo). Dalis panelių yra kituose muziejuose.
thumb|center|320px| „Maesta“ priekinė panelė muziejuje
Juodoji Rusia
Juodoji Rusia, Juodoji Rusėnija arba Juodoji Rusija  – rytų slavų gyvenamo arealo (Rusios) dalis. Skirtingais istoriniais laikotarpiais šis terminas turėjo keletą skirtingų reikšmių. Šiuo metu dažniausiai naudojamas įvardinti Baltarusijos daliai.
Juodoji Rusia kaip Nemuno aukštupis
Juodąja Rusia vadinamos teritorijos, sutampančios su Nemuno baseino aukštutine (pietine) dalimi. Todėl regionas slavų kalbose dar vadinamas Panemune. Be Nemuno, svarbios upės čia yra Ščiara, Beržūna ir kt.
Regionas apima beveik visą Gardino sritį, šiaurinę Bresto sritį, pietinę Minsko sritį dabartinėje Baltarusijoje. Regionas ribojasi su Aukštaitija šiaurėje, Baltąja Rusia siaurąja prasme (Polocko žeme) šiaurės rytuose, Polese (Turovo-Pinsko žeme) pietuose, Palenke vakaruose.
Šia prasme Juodosios Rusios terminas pirmą kartą sutinkamas 1766 m. Hllaryon Karpiński „Geografijos žodyne“.
Istorija
Juodoji Rusia buvo anksčiausiai prie Lietuvos prijungta teritorija: jau 1239 m. Gardino soste valdė Mindaugo sūnus Vaišelga. 1224 m. pagrindinį regiono miestą Gardiną nusiaubus kryžiuočiams, o 1241 m. mongolams, svarbiausiu regiono miestu tapo Naugardukas. Apie 1250 visą regioną užėmė Danielius Haličietis, kuris perdavė Juodąją Rusią valdyti sūnui Romanui. Po kelerių metų šias žemes vėl susigrąžino Mindaugas, o po jo mirties kiti Lietuvos valdovai, kurie iki XIII a. pabaigos palaipsniui prisijungė visas vietos kunigaikštystes.
XIV a. naikinant vietos kunigaikštystes, Juodoji Rusia buvo padalinta tarp Trakų ir Vilniaus dalinių kunigaikštysčių, o nuo 1413 m. padalinimas išliko tarp Vilniaus ir Trakų vaivadijų. XVI–XVIII a. dauguma Juodosios Rusios žemių priklausė LDK Naugarduko vaivadijai. Joje viešpatavo svarbios LDK didikų giminės. Didžiausias valdas čia turėjo Radvilos (didelę dalį teritorijos apėmė Radvilų Nesvyžiaus ordinacija), Olelkaičiai (jie valdė Slucko-Kopyliaus kunigaikštystę) ir kt. Šiuo laikotarpiu Juodojoje Rusioje buvo statomi didingi rūmai ir pilys. Žymiausi jų pavyzdžiai – Myriaus ir Nesvyžiaus pilys.
Po ATR padalinimų Juodoji Rusia pateko į Rusijos imperiją, kur ilgą laiką buvo padalintas tarp Gardino ir Minsko gubernijų. Po Pirmojo pasaulinio karo liko padalintas tarp Lenkijos ir Baltarusijos TSR. Nuo Antrojo pasaulinio karo visas priklauso Baltarusijai.
Ankstesnės reikšmės
Priešingai, 1591 m. anglų mokslininko Giles Fletcher veikale Juodąja Rusia įvardijamos MDK pagrindinės teritorijos aplink Maskvą. 1668 metų olandų autorius Georgius Hornius „Juodąja Rusia“ vadino Kijevo žemę. Lenkų autorius Szymon Starowolski tapatino Juodąją Rusią su Černigovo žeme, o italų autorius Aleksandras Gvanjinis – su Lvovo apylinkėmis.
Tonas (Ivatė)
Tonas  – miestas Ivatės prefektūroje, Japonijoje. Mieste gyvena virš 30 tūkst. gyventojų.
Istorija
Miestas įkurtas 1954 m. gruodžio 1 d., tačiau ši vieta buvo apgyvendinta dar gerokai prieš tai.
Miesto simboliai
Oficiali miesto gėlė – auksuotoji lelija, medis – dygusis kukmedis, paukštis – japoninis ilgauodegis fazanas.
Potočizna
Potočizna – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Monkų valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į šiaurės rytus nuo Monkų ir 41 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Jada Fire
Džada Fajer (, tikrasis vardas – Tenisha Roberta Myles; g. 1976 m. rugsėjo 1 d. Kalifornija, JAV) – buvusi pornografinių filmų aktorė.
Biografija
Džada gimė ir užaugo Los Andžele. Baigui mokyklą ji kurį laiką dirbo užkandinėje „KFC“, o vėliau – sekso telefonu operatore.
Pradžioje Džada vaidino gana retai, pinigus leisdama visažistės mokslams. Nuo 2003 m. aktorystė tapo pagrindine jos veikla ir iki 2012 m., kol oficialiai paskelbė apie savo pasitraukimą, Džada suvaidino daugiau kaip 350 filmų.
2008 m. Pornografinėje parodijoje „Who’s Nailin' Paylin?“ ji atliko JAV valstybės sekretorės Condoleezza Rice prototipo vaidmenį, tuo tarpu Lisa Ann filme vaidino senatorę Sarrah Palin, o Nina Hartley – Hillary Clinton.
156 m. pr. m. e.
'''156 m. pr. m. e.''' buvo keliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Lukšiškiai (Tauragė)
Lukšiškiai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Tauragės.
Kaime buvusi viena vertingiausių rajono XIX a. sodybų, jos išplanavimas buvo būdingas šio krašto devynioliktojo amžiaus sodyboms. Sodyba buvo sudaryta iš gyvenamojo namo, klėties, ledainės, daržinės, jaujos, tvenkinio. Teritorija buvo aptverta eglėmis ir kitais, lapuočiais, medžiais. Sodyba sunaikinta 1989 m.
Stasys Tumėnas
Stasys Tumėnas (g. 1958 m. gegužės 7 d. Linkuvoje, Linkuvos rajonas) – Lietuvos kalbininkas, pedagogas, leidėjas, žurnalistas, politikas, humanitarinių mokslų daktaras.
Suomijos himnas
Maamme (suomiškai), arba Vårt land (švediškai) (lietuviškai:Mūsų šalis) – Suomijos valstybinis himnas.
Stasys Tumėnas
Biografija
1976 m. baigė Linkuvos vidurinę mokyklą, 1977–1981 m. studijavo Vilniaus universitete, 1985–1988 m. mokėsi šio universiteto aspirantūroje, 1988 m. humanitarinių mokslų daktaras.
Suomijos himnas
Himno muzikos autorius – vokiečių imigrantas Frydrichas Pacius, žodžių – Johanas Liudvikas Runebergas. Himnas buvo sukurtas 1848 metais ir pirmą kartą atliktas tų pačių metų gegužės 18 dieną. Originalūs himno žodžiai buvo švediški, tačiau jie pakeisti suomiškais. Vertimas dažniausiai priskiriamas suomių vertėjui ir poetui Pavui Kajanderiui, tačiau iš tiesų jam pradžią davė Julius Krohnas.
Stasys Tumėnas
Biografija
1981–2015 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. - Šiaulių universitetas) dėstytojas, nuo 1991 m. - docentas. Šiaulių universiteto Senato narys. 1993–2000 m. Šiaulių universiteto Pedagogikos fakulteto dekanas.
Suomijos himnas
Eilės
Čia pateikiami pirmas ir paskutinis Suomijos himno posmai.
Stasys Tumėnas
Biografija
1989–1990 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Šiaulių tarybos leidinio „Krivūlė“ vyr. redaktoriaus pavaduotojas. 1995–2016 m. IĮ S. Tumėno leidyklos  įkūrėjas ir vadovas. Redagavo ir leido almanachą „Šiaurės Lietuva“ (1991-2014 m., išleisti 7 numeriai), žurnalo „Pradinis ugdymas“ steigėjas ir sudarytojas.
2011–2016 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys, išrinktas kaip nepriklausomas kandidatas. 2015–2016 m. Šiaulių miesto vicemeras.
Suomijos himnas
Vårt land
(originali švediška versija)
Stasys Tumėnas
Biografija
Nuo 2016 m. Seimo narys.
Pan TV
150px|thumb|Logotipas Pan TV (Panevėžio nepriklausoma televizija) – regioninis televizijos kanalas, transliavęs Panevėžio mieste ir rajone 1990–2018 m.
Istorija
Steigėjai – Saulius Bukelis ir Violeta Bukelienė.
1990–2009 m. kanalas priklausė tikrajai ūkinei bendrijai „S. Bukelis ir Ko“, kuri 2009 m. pertvarkyta į uždarąją akcinę bendrovę „Panevėžio regiono televizija“.
Didžiąją dalį televizijos eterio laiko (nuo 6:00 iki 2:00 val.) retransliavo TV3 ir Tango TV (vėliau TV6) programą.
2018 m. televizijos kanalas nutraukė transliaciją.
Peipaus-Pskovo ežeras
Peipaus-Pskovo ežeras  – ežerų kompleksas Estijos ir Rusijos pasienyje. Bendras plotas – 3555 km², iš jų 1529 km² – Estijos teritorijoje. Tai penktas pagal dydį ežeras Europoje. Plotis – iki 48 km, ilgis – 143 km, baseino plotas – 47,800 km².
Forumas (savaitraštis)
thumb|„Forumo“ Nr. 1 thumb|Paskutinis numeris Forumas – visuomeninis-politinis jaunimo savaitraštis, ėjęs 1989 m. spalio 25 d. – 1992 m. Vilniuje.
Peipaus-Pskovo ežeras
thumb|left|170px|Nuotrauka iš palydovo. Viršuje [[Peipaus ežeras, per vidurį – Lemio ežeras, apačioje – Pskovo ežeras.]]
Sudarytas iš trijų tarpusavyje besijungiančių ežerų:
Forumas (savaitraštis)
Istorija
Įsteigė ir leido Rolandas Barysas. Tiražas 1989 m. – 31 000 egz., 1992 m. – 20 000 egz.
Peipaus-Pskovo ežeras
1242 m. balandžio 5 d. prie Lemio ežero rytinės pakrantės įvyko Ledo mūšis tarp Aleksandro Neviškio vadovaujamos Naugardo kariuomenės ir Livonijos ordino riterių bei jų sąjungininkų estų.
Vakarinėje pakrantėje nuo XVI–XVII a. gyvena rusų sentikiai, be žvejybos užsiimantys ir daržininkyste. Visoje Estijoje garsūs čia užauginti svogūnai ir agurkai. Svarbiausios pakrančių gyvenvietės Estijoje – Mustvė, Kalastė, Rusijoje – Gdovas (didžiausias miestelis prie ežero). Netoli Pskovo ežero ir Estijos sienos įsikūręs Pskovas.
Pizai
Pizai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Monkų valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 7 km į šiaurę nuo Monkų ir 44 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Vygantas
Vygantas (apsikrikštijęs pagal katalikiškas apeigas gavo vardą Aleksandras – mirė 1392 m. Vilniuje) – lietuvių kunigaikštis iš Gediminaičių dinastijos, Algirdo ir Julijonos sūnus. Už savo karinę paramą iš Lietuvos didžiojo kunigaikščio Jogailos gavo valdyti Kernavę. Palaidotas Vilniaus katedroje kartu su broliu Karigaila.
Forumas (savaitraštis)
Istorija
Rašė aktualiais politinio ir socialinio gyvenimo klausimais.
Hadsono upės mokykla
thumb|250px|[[Thomas Cole|Tomas Koulas (1801−1848), Vaizdas nuo Haliokės kalno (Nortamptonas, Masačiusetsas) po audros arba Užutekis, 1836 m.]]
Hadsono upės mokykla − XIX amžiaus vidurio amerikiečių vaizduojamojo meno judėjimas, kuriuo apibūdinama grupė peizažistų, gyvenusių Niujorke ir iškilusių apie 1850 m. Jų estetinėms vizijoms įtaką darė romantizmas ir tapytojo T. Koulo (1801–1848) kūryba. T. Koulas pats nevaidino jokio organizacinio ar vadovaujamo vaidmens judėjime, tačiau laikomas jo pradininku. Svarbiausiais judėjimo tapytojais buvo Frederic Edwin Church (1826–1900), Albert Bierstadt (1830–1902), Asher B. Durand (1796–1886). Jų paveiksluose vaizduojamas Hadsono slėnis ir jo apylinkės, įskaitant Katskilo kalnus, Adirondako kalnus ir Baltuosius kalnus. Hadsono upės mokykla laikoma pirmuoju grynai amerikietišku dailės judėjimu.
Bluetooth
thumb|right|250px|Bluetooth emblema Bluetooth arba sutrumpintai BT – (, „mėlynas dantis“) – belaidžio ryšio gamybinė specifikacija, naudojama asmeniniuose tinkluose (PAN) (buvo pirmąkart pasiūlyta Ericsson įmonės).
Bluetooth leidžia įrenginiams bendrauti iki 100 metrų atstumu vienas nuo kito, netgi jei jie yra skirtingose patalpose. Naudojamos skirtingos konstrukcijos ir dizaino antenos. Pagal galingumą, siųstuvai skirstomi į 3 klases:
Ofelija (palydovas)
Ofelija arba Uranas VII – gamtinis Urano palydovas. 1986 m. sausio 20 d. atrastas iš erdvėlaivio Voyager 2, skriejusio pro Uraną, darytų nuotraukų. Iš karto po atradimo suteiktas laikinas S/1986 U 8 pavadinimas. Vėliau jis pastebėtas tik Hablo kosminiu teleskopu 2003 metais. Vėliau pavadintas Polonijaus dukters vardu iš Viljamo Šekspyro dramos „Hamletas“.
Apie jį praktiškai nieko nežinoma, išskyrus jo orbitą, spindulį, kuris lygus 21 km , bei geometrinį albedą, lygų 0.07. Voyager 2 kadruose Ofelija atrodo kaip itįsęs objektas, Jo orbitos pusašių santykis yra 0.7 ± 0.3.
Ofelija yra kaip Urano žiedo Epsilon išorinis aviganis. Ofelijos orbita yra sinchroninėje Urano orbitoje, taigi dėl potvyninių jėgų lėtai yra.
Pastabos apie pavadinimą
Vienas asteroidas vadinamas tuo pačiu vardu – 171 Ofelija.
Latvijos futbolo varžybos 1936 m.
Latvijos futbolo varžybos 1936 m.
Abakas
thumb|250px|Romėniškasis abakas
Abakas ( – skaičiavimo lenta) – senovinis skaičiavimo prietaisas, kurio prototipai skaitliukai buvo naudoti iki maždaug 1990 metų, beveik 20 amžių.
Abako lenta suskirstyta juostomis, ant kurių dėliojami akmenukai. Kiekviena juosta padalyta į dvi dalis. Akmenukas padėtas apatinėje juostos dalyje atitikdavo skaičių 1, viršutinėje – 5. Kraštinė dešinioji juosta – vienetų skiltis, antroji iš dešinės – dešimčių, trečioji – šimtų ir t. t. Atsiradus juostoje daugiau kaip 10 akmenukų, vienas akmenukas dedamas į kitą juostą, kaip atitinkantis 10 buvusių.
Abakas buvo naudojamas senovės Egipte, Graikijoje, Romoje, Vakarų Europoje (iki XVIII a.). Šią lentą ir skaičiavimo sistemą V a. pr. m. e. aprašė graikų istorikas Herodotas. VI a. Kinijoje atsirado kinų abakas, kuris buvo vadinamas suanpan, tik vietoj akmenukų ir juostelių buvo naudojami ant virbų suverti karoliukai.
Šešupėlis
Upėvardis Šešupėlis yra priesaginės darybos nuo Šešupė, o Šarkyčia kildinama nuo paukščio pavadinimo šarka.
JAV Oro pajėgų departamentas
thumb|right|250px|JAV Oro pajėgų departamento emblema JAV Oro pajėgų departamentas – vienas iš trijų JAV gynybos departamento padalinių, užsiimantis JAV Oro pajėgų organizavimu ir aprūpinimu.
Departamentui vadovauja civilis Oro pajėgų sekretorius, kuris yra atsakingas už administracinį JAV Oro pajėgų valdymą.
Aukščiausias karines pareigas departamente užima JAV Oro pajėgų štabo viršininkas, kuriam padeda viršininko pavaduotojas.
Jurgis Algimantas Zaviša
Jurgis Algimantas Zaviša (1935 m. rugsėjo 8 d. Kaune – 1998 m. gegužės 24 d. Nidoje) – dailininkas architektas, buriuotojas, Lietuvos ir Neringos miesto politinis bei visuomenės veikėjas. Palaidotas Nidos etnografinėse kapinėse.
Biografija
miniatiūra|200x|left|A. Zavišos kapas Tėvai Stanislovas Zaviša ir Stefanija Pinkevičaitė 1940 m. persikėlė iš Kauno į Vilnių, kur ir prabėgo būsimojo architekto vaikystė bei jaunystė. Tėvas mirė 1950 m. 1953 m. baigė Vilniaus 1-ąją berniukų gimnaziją, 1959 m. – Lietuvos valstybinio dailės instituto Architektūros fakultetą, apgynęs diplominį darbą „Sporto ir koncertų rūmai Vilniuje“.
1959–1961 m. Vilniaus rajono architekto gamybinės grupės architektas, 1961–1962 m. Lietuvos kino studijos dailininkas, 1962–1967 m. Komunalinio ūkio projektavimo instituto vyr. projektų architektas, 1967–1996 m. Neringos miesto vyr. architektas, individualios projektavimo įmonės architektas. Nuo 1995 m. iki pat mirties dirbo landšafto architektu Kuršių nerijos nacionalinio parko direkcijoje, prisidėjo prie unikalios, per amžius pačių neringiškių ir gamtos kuriamos Neringos, įtrauktos ir į Pasaulio kultūros paveldo vertybių sąrašą, išsaugojimo.
Neliko nuošalyje ir nuo politinės veiklos. 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys. 1990–1995 m. Neringos miesto tarybos deputatas, 1995–1997 m. Neringos savivaldybės tarybos narys.
Su pirmąja žmona rūbų modeliuotoja Jadvyga Zavišiene turėjo dukterį Rasą Zavišaitę-Patarinską (menotyrininkė, gyvena Bulgarijoje); su antrąja žmona žurnaliste Rita Baltušyte turėjo dukterį Akvilę (1962–1991 m.), (dailininkė, mirė Australijoje); su Elena Jasinskaite susilaukė sūnaus Pauliaus Zavišos (architektas dizaineris, gyvena Vilniuje) ir dukrelės Justės Zavišaitės (studentė, gyvena Vilniuje).
Buriavimas
1967 m. jo vadovaujama jachta „Nerija“ ir jachta „Lietuva“ (kapitonas Osvaldas Kubiliūnas) laimėjo pagrindinius prizus kreiserinių jachtų varžybose Baltijos jūra. 1975 m. dalyvavo jachtos „Vilnis“ žygyje per Ladogos ežerą. Tai – pirmoji lietuvių jachta, pabuvojusi už speigračio. Jo vadovaujama jachta „Montė“ 1990 m. atliko žygį į Gdynę, 1991 m. Gdynė – Kristijono salos – Karlskrona, 1992 m. Bornholmas – Nohe – Nestvedas, 1993 m. Klaipėda – Svanekė, 1994 m. Bornholmas – Karlskrona, 1996 m. Karlskrona – Stokholmas – Liepoja.
Frapė
miniatiūra|220px|right|Taurė su frape Frapė (, frapés, ), frapės kava – puta dengtas graikiškas atšaldytas tirpios kavos gėrimas. Labai populiarus Graikijoje bei Kipre, pastaruoju metu paplitęs ir daugelyje kitų šalių. Pirmą kartą frapė atsitiktinai buvo sukurta Salonikuose 1957 m. ir tapo pokarinės Graikijos kavos vartojimo gatvėje kultūros dalimi, „nacionaline“ kava. Tai viena iš populiariausių kavų tarp graikų jaunimo ir užsienio turistų.
Frapės sąvoka turi daug reikšmių – tai ir klasikinio baleto šokio judesys, ir „angelo sparnų“ sausainiukai Italijoje (Lietuvoje žinomi kaip žagarėliai), ir pagrindinis muzikos ritmas Prancūzijoje. Šiuo vardu gali būti pavadinti pieniški ir vaisiniai ledų kokteiliai, specialūs įvairių skonių frapės mišiniai, skirti gaminti šaltiesiems gėrimams, tačiau bene dažniausiai sutinkama frapės vardo reikšmė – šalta kava, šaltas gaivusis gėrimas.
Daubariškė (Švenčionys)
Daubariškė – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Švenčionėlių, įsiterpęs tarp Pirktinės I ir Pirktinės II kaimų. Išlikusi sodyba.
Frapė
Paruošimas
Frapė gali būti paruošiama kokteilių plaktuve pagal skirtingus receptus: vienur frapė gaminama iš espreso, kitur iš tirpios kavos, trečias variantas – apskritai be kavos. Paprastai gaunamas tirštas šaltas kavos gėrimas, papuoštas plaktos grietinėlės kepure, pagardintas įvairiais priedais (sirupu, espreso kava, padažu, šokolado drožlėmis), į aukštą stiklinę taurę įdedant gėrimo šiaudelį. Gėrimo pagrindą sudaro specialus frapės mišinys, pienas, ledo gabalėliai ir espresas. Išrankesniam skoniui gali būti pasiūloma prieskoninė frapė su retesniais sirupais, kasdienai ar atsigaivinimui – tiesiog kavos skonio.
157 m. pr. m. e.
'''157 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Serotoninas
Serotoninas dažniausia randamas gyvūnų (taip pat ir žmonių) virškinimo trakte, kraujo plokštelėse (trombocituose) ir centrinėje nervų sistemoje. Apie 90% žmogaus viso serotonino yra enterochromafino ląstelėse virškinimo trakte, čia jis naudojamas reguliuoti virškinimo trakto judesius, peristaltiką. Šios medžiagos apykaitos modifikacija sinapsėse yra pagrindinis daugelio antidepresantų veikimo būdas. Serotoninas, sekretuojamas virškinimo trakto ląstelėse patenka per audinius į kraują. Ten neuromediatorių prisikabina trombocitų plokštelės, jose kaupiamos serotonino atsargos. Kai kraujo plokštelės dalyvauja krešėjime, jos išskiria serotoniną, kuris sutraukia kraujagysles ir kraujavimas tampa nebe toks intensyvus. Serotoninas taip pat skatina kai kurių ląstelių augimą, atsinaujinimą, todėl dalyvauja ir gyjant žaizdoms.
Serotoninas randamas ir augaluose, grybuose. Serotoninas vabzdžių venose ir augalų spygliuose yra reikalingas sukelti skausmą, kuris yra serotonino injekcijos pasekmė. Serotoniną taip pat išskiria patogeninės amebos užkrėstame virškinimo trakte, dėl išskiriamos medžiagos pertekliaus sukeliama diarėja.
Serotonino daug vaisiuose ir jų sėklose, jis stimuoliuoja gyvūnų virškinimo traktą taip, kad pasišalintų sveika, nepažeista vaisiaus sėkla.
Yra daug serotonino receptorių. Serotoninas metabolizuojamas daugiausia kepenyse. Vieno tipo auglys, vadinamas karcinoidu, gali išskirti didelius kiekius serotonino į kraują, o tai gali sukelti įvairius simptomus bei šalutines ligas, taip pat ir odos raudonį.
Per dideli serotonino koncentracijos organizme pokyčiai sukelia įvairių neurologinių ligų ar sutrikimų: depresija, migrena, nemiga, schizofrenija, nerimo sutrikimai. Paskutinių tyrimų duomenimis, serotoninas siejamas su kepenų ląstelių regeneracija, veikia mitogeniškai – sukelia ląstelių dalijimąsi.
Skirmantas Valentas
Skirmantas Valentas (g. 1952 m. liepos 18 d. Obeliuose, Rokiškio rajonas) – Lietuvos kalbininkas, pedagogas.
Biografija
Gimė Obeliuose, vaikystę praleido Vilniaus kaime. Baigė Pandėlio vidurinę mokyklą. 1970–1975 m. studijavo Vilniaus universitete, iki 1978 m. TSRS mokslų akademijos Kalbotyros instituto aspirantas. 1981 m. humanitarinių mokslų daktaras.
Nuo 1979 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas, profesorius (nuo 2002 m.). 2006–2007 m. dėstė Maskvos lingvistikos universitete.
Bendradarbiauja almanache „Varpai“, Šiaulių krašto spaudoje.