cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Žymantienė
Žymantienė – lietuviška moteriškos giminės pavardė (ištekėjusi moteris).
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Žymantaitė (mergautinė pavardė).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Žymantas.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Pušys Sesės (reikšmės)
Pušys Sesės – Lietuvoje saugomi medžiai, pušys, gamtos paveldo objektai:
Panašūs:
Princo Patriko sala
|right|thumb|300px|Vaizdas iš kosmoso
Princo Patriko sala viena iš didžiausių ir sunkiausiai pasiekiamų Kanados Arktinio salyno salų. Sala priklauso Kanadai, Šiaurės Vakarų teritorijai. Sala užima 15 848 km², tai 55-ta sala pagal dydį pasaulyje. Pirmą kartą ištyrinėta – 1853 metais, dabar, dėl savo atšiaurių sąlygų – neapgyvendinta. Salos aukštis 277 m. Pietuose yra kita didelė Melvilio sala.
Tverų seniūnija
Tverų seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Rietavo savivaldybės rytuose.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 8 seniūnaitijos:
Vakarų Europos laikas
Vakarų Europos laikas (, UTC+0) – laiko juosta, apimanti Vakarų ir Šiaurės Vakarų Europą. Vakarų Europos laiką žiemos metu naudoja šios Europos šalys ir teritorijos:
(visas šalių, naudojančių UTC+0 laiko juostą sąrašas, pateikiamas straipsnyje UTC+0)
Visos aukščiau išvardytos šalys, išskyrus Islandiją, vasaros metu naudoja vasaros laiką – pasuka laikrodžių rodykles viena valanda pirmyn. Šis laikas vadinamas Vakarų Europos vasaros laiku (WEST, UTC+1).
Teoriškai UTC+0 laiko juosta eina nuo 7,5° r. ilg. iki 7,5° v. ilg., tačiau į Vakarų Europos laiką nėra įtraukti Nyderlandai, Belgija, Liuksemburgas, Prancūzija, Gibraltaras, Ispanija. Šios šalys naudoja Centrinės Europos laiką, nors jos visiškai (Prancūzija ir Ispanija) arba dalinai (visos kitos) yra į vakarus nuo 7,5° v. ilg. dienovidinio.
Anksčiau naudojusios šalys
Šiek tiek modifikuotą Vakarų Europos laiką anksčiau yra naudojusios šios šalys:
Iki Antrojo pasaulinio karo Prancūzija naudojo Vakarų Europos laiką. Vokietijai okupavus Prancūzija, pastarosios laiko juosta buvo pakeista į Centrinės Europos laiką (kuris buvo oficialus Vokietijoje), kuri nuo to laiko ir liko oficialia Prancūzijos laiko juosta. Taip pat atsitiko ir su Belgija bei Nyderlandais, o Ispanija 1940 m., solidarizuodamasi su Vokietija, Francisco Franco įsakymų irgi pakeitė laiko juostą į Centrinės Europos laiką.
Teritorijos, esančios teorinėje UTC laiko juostoje, bet nenaudojančios Vakarų Europos laiko
Šios teritorijos yra tarp 7°30′ r. ilg. ir 7°30′ v. ilg. (tikrasis UTC)
Struktūrinis programavimas
Struktūrinis programavimas – procedūrinio programavimo porūšis, viena pagrindinių programavimo paradigmų. Vienas žymiausių struktūrinio programavimo bruožų – GOTO sakinių eliminavimas.
Yra keletas struktūrinio programavimo metodologijų. Dažniausios – Jaksono, kuri remiasi duomenų struktūrų ir programos struktūros gretinimu; taip pat Dijkstros, kuri remiasi programos dalinimu į posistemes, turinčias tik vieną įėjimo ir vieną išėjimo tašką. Vartojant struktūrinio programavimo terminą, dažniausiai turima galvoje pastaroji metodologija.
XX amžiaus pabaigoje struktūrinį programavimą pradėjo keisti pažangesnis objektinis programavimas, leidžiantis kurti sudėtingesnes struktūras (objektus), apjungiančias ir programos dalis, ir duomenis.
Nestruktūrinio programavimo kalbose programos eiga valdoma GOTO sakiniais, perkeliančiais vykdymą į tam tikrą kodo eilutę. Tuo tarpu struktūrinio programavimo kalbose naudojami sąlyginiai bei ciklo sakiniai ((„if – then – else“, „switch“, „unless“, „while“, „until“, ir „for“), kuriais galima sudaryti vykdymo atšakas. Dauguma kalbų taip pat turi ir GOTO galimybę, kuri daugiausiai naudojama per didelio gylio vidinių struktūrų eliminavimui bei kritinėms klaidoms apdoroti.
Dalainoras
Dalainoras, Hulunhu  – ežeras šiaurės rytų Kinijoje, Bargo plokščiakalnyje, Vidinės Mongolijos autonominiame regione. Telkšo 539 m aukštyje virš jūros lygio. Ežero plotas priklausomai nuo sezono kinta. Gylis 6–9 m (taip pat priklauso nuo sezono). Ežerui vandenį tiekia Keruleno ir Orčungolo upės. Esant labai aukštam Dalainoro vandens lygiui, pertekliniai vandenys nuteka į Argūnę.
Krantai žemi, vietomis užpelkėję, šiaurinėje pakrantėje smėlynų ruožai.
Ūstas
left|120px
Ūstas – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, 3,5 km į šiaurės vakarus nuo Salako, Gražutės regioniniame parke. Išsidriekęs iš šiaurės rytų į pietvakarius 1,54 km, plotis siekia 0,48 km. Altitudė 159,1 m. Gylis – iki 25,6 m. Krantai daugiausia aukšti, sausi, tik vakarinis lėkštesnis, o šiaurės rytinis vietomis pelkėtas. Pietinėje ir pietrytinėje pakrantėse stūkso Giteniškės miškas, kitose pakrantėse plyti pievos, auga miškeliai. Šiaurės rytuose išteka upelis link Tetervinio ežero (Asavo ežero intako As-1 baseinas).
Prie Ūsto įsikūrę kaimai: Rudakiškė, Varniškės, Pakerniškės. Šiaurrytine pakrante eina kelias, vakarine – kelias.
Vandenvardis Ū̃stas kildinamas iš, ('upės žiotys').
Rostislavas Krotas
Rostislavas Krotas (1916 m. rugpjūčio 7 d. Tambovas, Rusija – 1996 m. birželio 7 d. Vilnius) – Lietuvos biologas, biomedicinos mokslų daktaras.
Biografija
1952 m. baigė Vilniaus universitetą. 1963 m. biologijos mokslų kandidatas.
Mokslinė veikla
Tyrė Lietuvos gėlųjų vandenų žuvis, jų parazitus, ištyrė ir aprašė 188 parazitų rūšis.
Farerų futbolo varžybos 1972 m.
Farerų futbolo varžybos 1972 m.
Magistralinis kelias A13 (Lietuva)
A13 – magistralinis kelias, jungiantis Klaipėdą, Palangą, Šventąją ir Liepoją. A13 numeriu pažymėtos trasos ilgis – 43,87 km.
A13 trasa prasideda prie Jakų esančiame žiede, nuo kurio veda keliai į Šilutę ir Klaipėdos miestą. Eina Klaipėdos rajono ir Palangos savivaldybės teritorija. Baigiasi ties Lietuvos–Latvijos siena. Latvijos teritorijoje kelias tęsiasi kaip A11, kuris driekiasi iki Liepojos. Kelyje yra 5 „juodosios dėmės“.
Ruožas tarp Klaipėdos ir Palangos yra 4 juostų (po dvi juostas į kiekvieną pusę), greitis 90 km/h, dauguma sankryžų yra vieno lygio su apsisukimais skiriamojoje juostoje.
2015 m. rudenį baigtas tiesti Palangos aplinkkelis, kurio ilgis yra ~8 km. Prieš atidarant aplinkkelį, kelio trasa ėjo per Palangos centrą Kretingos gatve ir Klaipėdos plentu.
Yra planų rekonstruoti keturių (2x2) juostų kelią tarp ir Nemirsetos sankryžos, kurioje yra visi vieno lygio apsisukimai skiriamojoje juostoje. Darbai dėl ribotų resursų ir kitų šalyje įgyvendinamų projektų, tikėtini po 2030 m.
Šaltiniai
[http://lrv.lt/uploads/main/Posed_medz/2015/150617/04.pdf Vyriausybės nutarimas dėl Rajoninio kelio nr. 2336]
Žėkas
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Žėkienė (ištekėjusi moteris) ir Žėkaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kvandas
Kvandas  – upė Afrikos pietuose, Zambezės dešinysis intakas. Žemupyje dar žinoma kaip Linijanti (Linyanti) ir Čiobė (Chobe).
Prasideda Angoloje, Centrinėje (Bijė) plynaukštėje. Teka į pietryčius, sudaro Angolos-Zambijos sieną (apie 225 km), kerta Kaprivio ruožą (Caprivi Strip), sudaro Namibijos-Botsvanos sieną. Kylantis reljefas atkirto upę nuo Makgadikgadžio ežero ir pakreipė į rytus, kur ji susilieja su Zambeze. Ten kur upė staiga pasuka į rytus susidarė Linijanti pelkės, nuo tos vietos upė vadinama Linijanti. Pratekėjusi pro sezoninį Liambezi ežerą vadinama Čiobe. Upės ilgis siekia 731 km, o baseino plotas – 96 778 km².
Leninogorskas
2019 m. 43,3 % miesto gyventojų buvo rusai, 42,8 % – totoriai, 5,3 % – čiuvašai, 5,8 % – mordviai.
Istorija
1795 m. įkurta gyvenvietė Naujoji Pismianka (Новая Письмянка). 1883 m. ji buvo valsčiaus centras, stovėjo cerkvė. XX a. 4-ajame dešimtmetyje imta plėtoti pramonė. 1947 m. apylinkėse pradėta naftos gavyba, gyvenvietė ėmė sparčiai augti. 1955 m. suteiktas miesto statusas ir Leninogorsko vardas (miestas pavadintas Lenino garbei).
Apreiškimas Jonui
Apreiškimas Jonui – paskutinė Naujojo Testamento knyga. Tai apokaliptinė knyga. Šios knygos regėjimai baigiasi nugalėtojo Kristaus, nuteisintų jo žmonių ir sunaikinto blogio vizija.
Didžioji dalis knygos vaizdų sukurti Senojo Testamento pranašų knygose vartojamomis figūromis, esama ne mažiau nei 400 nuorodų į Senąjį Testamentą.
Turinys
Knyga prasideda septyniais laiškais bažnyčioms, aprašyti teismo ir pergalės regėjimai: dangiškasis susirinkimas, septyni trimitai, slibinas ir jo karalystė, avinėlis ir jo atėjimas, septynios negandos, Babelės nubaudimas, pergalingasis Kristus. Apreiškimas Jonui baigiamas poetišku Naujosios Jeruzalės aprašymu, kur Dievas yra tobuloje vienybėje su savo žmonėmis, o kančia ir blogis – nugalėti visiems laikams.
Autorius ir parašymo laikas
Pasak vienų aiškintojų, Apreiškimas Jonui parašytas Nerono laikais, kai Romos gaisras lėmė krikščionių persekiojimą. Teigiama, kad knygoje paminėtas skaičius 666 sudaro hebrajiškų raidžių, kuriomis užrašoma „Neron Kesar“, skaitinių reikšmių sumą, tad tame knygos skyriuje aprašytas asmuo turįs būti Neronas. Taip pat tikėtina, kad knyga parašyta knyga parašyta krikščionių persekiojimo laikais, galbūt I a. pabaigoje, valdant imperatoriui Domicianui (tarp 81 ir 96 m.). Pasak Irenėjaus, Jonas savo viziją gavęs „ne seniai, bet beveik mūsų dienomis, artėjant į pabaigą Domiciano valdymui“.
Autorius Jonas buvo ištremtas į Egėjo jūros Patmo salą. Tradiciškai jis tapatinamas su apaštalu Jonu, kuris laikomas ir Evangelijos pagal Joną bei trijų laiškų autoriumi. Taip pat yra manančių, kad knygą galėjo surašyti ne pats apaštalas, bet koks nors jo mokinys.
Knygos interpretavimo kryptys
Tarp modernių komentatorių paplitusios keturios pagrindinės Apreiškimo Jonui interpretavimo kryptys.
Preteristinė kryptis
Preteristinė (būtojo laiko) kryptis atstovauja daugumos liberalių teologų požiūriui, kad Apreiškimo knygos simbolizmas susijęs tik su to laikotarpio, kuriuo knyga parašyta, įvykiais. Kalbėdamas apie būsimą teismą, autorius išreiškęs tik savo moralinį pasipiktinimą to meto piktnaudžiavimais. Pranašystės elementus preteristai neigia.
Idealistinė kryptis
Šios krypties atstovai Apreiškimo Jonui knygą laiko tik simboliniu tebesitęsiančio gėrio ir blogio, krikščionybės ir pagonybės vaizdu. Pasak idealistinės krypties, knygoje pateiktų simbolių nereikėtų tapatinti su praeities ir ateities istoriniais įvykiais. Simboliai tiesiog vaizduoja tendencijas arba idealus.
Pagal idealistinę teoriją, teismo diena ateinanti tada, kai sprendžiama didelė moralinė problema. Paskutinis teismas nesąs paskutinė aukštuma, kurioje antgamtinis Kristus įžengiąs į matomą sostą.
Istorinė kryptis
Pasak šios krypties atstovų, Apreiškimas Jonui simboline forma parodo visą Bažnyčios istoriją nuo Sekminių iki Kristaus antrojo atėjimo. Simboliai iš eilės iliustruoja reikšmingus įvykius. Pavyzdžiui, antspaudai reiškia Romos imperijos žlugimą, skėrių protrūkis iš bedugnės skylės – musulmonų invazijas ir pan. Kiekvienas svarbesnis krikščionybės istorijos įvykis buvęs taip detaliai išpranašautas, kad Apreiškimo Jonui knyga tampanti iš anksto parašytu įvykių kalendoriumi. Šiai nuomonei atstovauja daugelis reformatorių, dauguma senesniųjų komentatorių bei nemažai šiuolaikinių evangelikų pamokslininkų.
Futuristinė kryptis
Futuristų įsitikinimu, pirmieji trys Apreiškimo Jonui skyriai arba yra susiję su laikotarpiu, kuriuo knyga parašyta, arba septynios bendruomenės Mažojoje Azijoje vaizduoja septynias Bažnyčios istorijos epochas ir susieja apaštalų laikus bei Kristaus sugrįžimą. Šiuo atžvilgiu futuristai drauge atstovauja ir istorinei mokyklai. Jie mano, kad likusi knygos dalis (nuo 4 skyriaus 1 eilutės) praneša įvykius, kurie įvyks laikotarpiu, vadinamu „didžiu sielvartu“ arba „didžiuoju suspaudimu“ (Apr 7,14) ir ištiks tiesiog prieš Kristaus sugrįžimą. Laikotarpio trukmė vertinama nevienodai – nuo trejų su puse iki septynerių metų. Su šiuo laikotarpiu susiję įvykiai interpretuojami kiek galima pažodžiui ir todėl traktuojami tik kaip būsimi.
Požiūris į tūkstantmetę karalystę
Egzistuoja trys pagrindinės tūkstantmetės karalystės, aprašytos Apreiškimo Jonui knygos 20-ajame skyriuje, interpretacijos. Pagrindinis aiškinimo taškas – ar „tūkstantį metų“ reikia suprasti pažodžiui, ar vaizdingai ir ar šis laikotarpis eina prieš ar po Kristaus sugrįžimo.
Postmilenaristai mano, kad tūkstantis metų greičiausiai perkeltine prasme taikoma ilgam laikotarpiui prieš Kristaus sugrįžimą. Prasidėjus šiam laikotarpiui, Evangelijos triumfas atves valstybes į taikos karaliją, kuri tęsis tol, kol Jėzus Kristus pasirodys paskutiniame teisme.
Amilenaristų teigimu, tūkstantmetė karalystė neegzistuojanti, kaip pažodžiui suprantamas laikotarpis, arba galbūt vaizduoja tarpinę – mirusiųjų stadiją. Kristus galįs bet kuriuo metu sugrįžti teisti pasaulio ir suteikti amžinos palaimos būsenos teisiesiems, sukurti naujo dangaus bei naujos žemės.
Premilenaristinė nuomonė paremta tuo, jog Kristus sugrįš įkurti savo karalystės, prikelti mirusių teisiųjų, kad šie asmeniškai su juo valdytų žemėje. Pasibaigus Jėzaus Kristaus viešpatavimui, įvyksiąs paskutinis maištas, kuris netrukus būsiąs numalšintas; neteisieji mirusieji būsią nuteisti, prasidėsianti amžinoji valstybė.
Džidželio vilaja
Džidželio vilaja yra Alžyro šiaurėje, Viduržemio jūros pakrantėje. Sostinė – Džidželis.
Vilaja padalinta į 11 apskričių.
Randy Gardner
Randy Gardner (g. 1946) yra žmogus, kuriam priklauso nemiegojimo rekordas – 1964 m., būdamas septyniolikos, be miego jis išbuvo 264 valandas (prieš tai rekordas priklausė 260 valandų nemiegojusiam Tomui Raundsui iš Honolulu).
Vis dėlto dėl paties rekordo kyla daug nesutarimų. Yra nemažai žmonių, pasiskelbusių, esą jie sumušę Gardenrio rekordą.
Andrus Ansip
Andrus Ansip (g. 1956 m. spalio 1 d. Tartu, Estija) – estų ekonomistas, politikas, buvęs Estijos ministras pirmininkas (2005–2014 m.).
Nuo 2014 m. lapkričio 1 d. – Jean-Claude Junckerio vadovaujamos Europos Komisijos vicepirmininkas bei eurokomisaras, atsakingas už bendrąją skaitmeninę rinką.
Veikla
1979 m. baigė Tartu universitetą, įgijo chemiko specialybę.
1985 m. pradėjo dirbti Estijos komunistų partijos Tartu rajono komiteto pramonės ir transporto skyriaus instruktoriumi, 1986–1989 m. buvo šio skyriaus vedėjas. Vėliau dirbo bankininkystės ir investicijų srityje: buvo Rahvapank valdybos narys, Livonia Privatisation IF bei Fondiinvesteeringu Maakler AS valdybų pirmininkas. Kurį laiko vadovavo Radio Tartu valdybai.
1998 m. A. Ansipas išrinktas Tartu miesto meru, juo dirbo iki 2004 m. rugsėjo mėn., kai buvo paskirtas ekonomikos ir komunikacijų ministru Juhano Partso vyriausybėje.
2004 m. lapkričio 21 d. išrinktas Estijos reformų partijos (ERP) pirmininku (vietoje EK pradėjusio dirbti partijos įkūrėjo S.Kalaso).
Po J.Partso vyriausybės atsistatydinimo, 2005 m. balandžio mėn. A.Ansipas kartu su Estijos centro partija bei Estijos liaudies sąjunga suformavo vyriausybę. Po 2007 m. kovo mėn. vykusių Riigikogu rinkimų buvo suformuota nauja koalicija kartu Estijos socialdemokratų partija bei Tėvynės ir Res Publica sąjunga.
Sėkmingi A.Ansipui buvo ir 2011 m. rinkimai, kai ERP kartu su Tėvynės ir Res Publica sąjunga iš 101 parlamente esančių vietų gavo 56.
2014 m. vasario mėn. A.Ansipas paskelbė apie savo atsistatydinimą. Savo sprendimą jis grindė siekiu padėti partijai laimėti 2015 m. parlamento rinkimuose, taip užtikrinant reformų tęstinumą.
2014 m. lapkričio 1. A.Ansipas buvo paskirtas EK vicepirmininku ir eurokomisaru, atsakingu už bendrąją skaitmeninę rinką.
Gezo kalba
Gezo kalba (ግዕዝ, Gəʿəz, IPA: [ɡɨʕɨz], taip pat retkarčiais vadinama senąja etiopų kalba) – senovinė pietų semitų kalba, išsivysčiusi dabartinėje Eritrėjos ir šiaurinės Etiopijos teritorijoje Somalio pusiasalyje. Yra buvusi oficialia Aksumo imperijos ir Etiopijos imperatoriaus kalba.
Dabar Gezas išliko tik pagrindine liturgine Etiopijos ortodoksinės tevahedo bažnyčios, Eritrėjos ortodoksinės tevahedo bažnyčios, Etiopijos katalikų bažnyčios, taip pat Beta Izraelio žydų bendruomenės kalba. Tačiau Etiopijoje amharų (dabartinė Etiopijos lingua franca) ar kitos vietinės kalbos, o Eritrėjoje ir Tigrajų regione – tigrinja gali būti vartojama ceremonijose.
Rašto sistema
Skirtingai nei kitose semitų rašto sistemose, geze rašoma iš kairės į dešinę.
Istorija ir literatūra
Yra išlikusių daug autentiškų parašytų šia kalba tekstų.
Lankstusis programavimas
Lankčiojo programavimo metodais mėginama mažinti riziką, skaidant ilgalaikius projektus į smulkesnius tarpinius projektus, kuriuose dirbtų mažos komandos (2-3 žmonės). Kai komandos yra didesnės, kūrimo ciklai darosi per ilgi, kad suvaldyti komunikavimo sunkumus. Tipiškas programų kūrimo ciklas trunka nuo 1-4 savaitės, kiekvieno ciklo gale peržiūrimi projekto prioritetai, tai leidžia greitai prisitaikyti prie kintančių reikalavimų, suvaldyti atsirandančias rizikas.
Pagrindinis lanksčiojo programavimo skirtumas nuo tradicinių sunkesnių, į procesą orientuotų metodologijų (krioklio, spiralės modeliai) – orientacija į principus, ne į procesą.
Metodologijos
Pagrindinės lanksčiojo programavimo metodologijos:
Pžeseka
Pžeseka  – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Drohičino valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Kilėviškiai
Kilėviškiai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 12 km nuo Rubikių.
Avecanas
Avecanas – miestas Italijoje, Abrucų regione, Akvilos provincijoje. Tai svarbiausias Marsikos srities verslo, pramonės ir žemės ūkio centras. Avecane yra Micron Technology firmos puslaidininkių gamykla ir Telespazio antenų laukas.
Istorija
Dvi teorijos aiškina miesto pavadinimo kilmę: Ave Jane, meldimasis romėnų dievui Janui, ir Ad Vetianum („į Vetijų šeimą“), nukreipimas naudotas Alba Fucens mieste. Gyvenvietė atsirado, kai imperatorius Klaudijus įsakė pradėti ežero nusausinimo darbus I a. Orsiniai valdė miestą XV a. ir pastatė pilį 1490 m.
Vietoj ežero dugno atsirado derlingi laukai, kurie užtikrino srities klestėjimą. Tačiau 1915 m. sausio 13 d. Italiją ištiko vienas didžiausių žemės drebėjimų, žuvo 12 tūkst. žmonių. Išliko tik Casa dei Palazzi ir Orsinių pilies sparnas.
Karaliaus Vilhelmo sala
thumb|right|right|Vaizdas iš kosmoso
Karaliaus Vilhelmo sala – didelė Kanados Arktinio salyno sala. Ji priklauso Kanadai, Nunavuto teritorijai. Jos plotas – 13 111 km², tai 60 pagal dydį sala pasaulyje. Sala apgyvendinta, joje 2001 metais buvo 960 žmonių. Rytuose yra didelis Butijos pusiasalis, šiaurėje Velso Princo sala. Pavadinta Anglijos karaliaus Vilhelmo IV garbei, 1830 metais.
Kęstutis Jakelis
Kęstutis Jakelis (g. 1950 m. rugpjūčio 5 d. Kaišiadoryse) – Lietuvos ir Kaišiadorių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1968 m. baigė Vilkijos vidurinę mokyklą, 1974 m. – Kauno politechnikos institutą, inžinierius elektrikas, 1999 m. – Kauno technologijos universitetą, viešojo administravimo magistras.
1974 m. Vilniaus įmonės „Venta“ vyr. energetiko skyriaus inžinierius, padalinio vadovas, vedantysis grupės inžinierius. 1977 m. persikėlė gyventi į Kaišiadoris, 1977–1995 m. su trumpomis pertraukomis Kaišiadorių žemės ūkio mokyklos profesijos mokytojas, padalinio vadovas, direktorius. 1980 m. dirbo Gydomajame darbo profilaktoriume Pravieniškėse laisvai samdomu vyr. meistru.
1985 m. baigė Leningrado universiteto anglų kalbos kursus. 1986–1988 m. dirbo Sirijoje profesijos mokytoju profesinėje mokykloje.
1995–1999 m. Kaišiadorių rajono savivaldybės meras. Nuo 1999 m. liepos 18 d. iki 2000 m. spalio 18 d. Seimo narys. 2001 m. UAB „Metalgrinding“ direktorius. Žuvininkystės tarnybos prie Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos skyriaus vedėjas. 2011–2021 m. Strėvininkų socialinės globos namų direktorius.
1995–1999 m., 2000–2018 m. ir nuo 2019 m. Kaišiadorių rajono savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Alma, vaikai Vaiva, Ieva, Monika.
Aleksandras Michailovičius
Aleksandras Michailovičius (arba Aleksandras Tveriškis,, 1301 m. spalio 7 d. – 1339 m. spalio 29 d.) – Naugardo kunigaikštis (1325–1327), Vladimiro kunigaikštis (1326–1327), nuo 1326 m. didysis Tverės kunigaikštis.
Biografija
Tėvas Michailas Jaroslavičius Šventasis, motina Ana Kašina. Žmona Anastasija, vaikai:
Valdymas
thumb|left|150px|Aleksandras Michailovičius Pskove Varžėsi su Maskvos kunigaikščiu Ivanu I Kalita dėl valdžios Rusioje. 1326 m. Aukso ordos chanas Uzbekas davė jam jarliką būti Vladimiro didžiuoju kunigaikščiu, nominaliu Rusios siuzerenu.
Kai 1327 m. Tvėrėje rusai sumušė Čolchano totorių būrį, Ivano I Kalitos apskųstas Uzbekui, pabėgo į Pskovą. 1327 m. večės išrinktas Pskovo kunigaikščiu. Maskvos metropolitui Teognostui prakeikus pskoviečius 1329 m. pabėgo į Lietuvą. Remiamas Gedimino 1331–1337 m. vėl valdė Pskovą, 1334 m. trumpam susigrąžino Tverės kunigaikštystę. 1339 m. iškviestas Uzbeko ir ordoje kartu su sūnumi Fiodoru nužudytas. Nuo Aleksandro valdymo Tverės didieji kunigaikščiai pradėjo orientuotis į Lietuvos Didžiąją kunigaikštystę.
Aštrakalnis
Aštrakalnis – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 10 km į vakarus nuo Salako, 1 km nuo Vajasiškio, Gražutės regioniniame parke. Šalia teka Ligaja, telkšo Ligajų ir Vastelio ežerai. Praeina kelias, atšakos į Vajasiškį, Trinkuškius.
Istorija
XX a. pr. Aštrakalnis buvo užusienis Novoaleksandrovsko apskrityje, Tiltiškių valsčiuje.
Gyventojai
thumb|left|245px|Namelis Aštrakalnyje thumb|left|245px|Sankryža
Aleksandras Litvinenka
thumb|220px|[[FSB (specialioji tarnyba)|FSB agento V. Litvinenko kapas]] Aleksandras Valterovičius Litvinenka (Александр Вальтерович Литвиненко; 1962 m. gruodžio 4 d. – 2006 m. lapkričio 23 d.) – buvęs KGB, vėliau FSB darbuotojas, rašytojas.
2000 m., bėgdamas nuo juridinio persekiojimo, pabėgo į Turkiją ir paprašė prieglobsčio Jungtinėje Karalystėje; persikėlė gyventi į Londoną, kur parašė ir išleido dvi knygas, kuriose A. Litvinenka atvirai kritikavo Vladimiro Putino politiką.
2006 m. lapkričio pradžioje A. Litvinenka stipriai apsinuodijo poloniu. Viena iš versijų – kad jį nunuodijo Rusijos specialiųjų tarnybų atstovai. A. Litvinenka mirė 2006 m. lapkričio 23 dieną Londono ligoninėje.
Karjera Rusijos žvalgyboje
Jis buvo Valterio Litvinenkos sūnus. Gimė Rusijos mieste Voroneže. 1980 m. Nalčike baigė vidurinę mokyklą. Tarnavo vidaus pajėgose. Po metų buvo pasiųstas mokytis į Vladikaukazo aukštąją Kirovo vadų mokyklą. Baigęs mokyklą 1985 m. ėmė tarnauti vidaus karinėse pajėgose, konvojavusiose vertingus krovinius. 1986 m. tapo KGB agentu.
Mirties aplinkybės
2006 m. lapkričio 1 d. Litvinenka staiga pasijuto blogai. Jis buvo hospitalizuotas. Po jo mirties 2006 m. lapkričio 23 d. Jungtinės Karalystės sveikatos apsaugos agentūra paskelbė, kad jis buvo nunuodytas radioaktyviu polonio izotopu Po-210. Litvinenka atvirame laiške paskelbė, kad jį nunuodyti sprendimą priėmė Rusijos pareigūnai. Tai susilaukė labai didelio dėmesio visame pasaulyje. Tyrimą pradėjęs Skotland Jardas nustatė, kad A. Litvinenka buvo nužudytas.
Farerų futbolo varžybos 1973 m.
Farerų futbolo varžybos 1973 m.
Rotkai
Rotkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Drohičino valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Karolis Dineika
Karolis Dineika (1898 m. kovo 15 d. Rygoje – 1980 m. rugpjūčio 13 d. Druskininkuose) – Lietuvos pedagogas, gydomosios kūno kultūros specialistas, visuomenės veikėjas.
Biografija
Gimė Vinco Dineikos ir Elžbietos Gaigalaitės-Dineikienės šeimoje. Brolis Viktoras Dineika. Sūnūs Raimundas Arnas Dineika, Vincas Dineika, duktė – poetė Gynė Dineikaitė.
Baigęs vidurinę mokyklą, 1916 m. Tartu įgijo gimnazijos kūno kultūros mokytojo cenzą. Pirmojo pasaulinio karo metais kurį laiką gyveno Peterburge. 1917–1918 m. Peterburge studijavo hidrotechnikos kursuose, 1917 m. įsteigė moksleivių klubą „Lietuvos sakalas“, dirbo draugijos „Majak“ sporto instruktoriumi.
Grįžęs į Lietuvą 1918–1919 m. mokytojavo Linkuvos „Saulės“ gimnazijoje. Žiemgaloje organizavo partizanų būrį, dalyvavo kovose prieš bolševikus. Joniškėlyje pateko į kalėjimą, bet pabėgo. Grįžęs iš bolševikų nelaisvės, dirbo Linkuvos apsaugos štabe, vėliau – valsčiaus ir apskrities tarybose. 1919 m. Lietuvos kariuomenės savanoris, dalyvavo kovose su bermontininkais prie Radviliškio ir Šiaulių.
1920–1922 m. Krašto apsaugos ministerijos sporto instruktorius, vėliau Šaulių sąjungos sporto instruktorius. Aktyvus Lietuvos fizinio lavinimosi sąjungos narys. Organizavo krepšinio rungtynes Lietuvos kariuomenėje, o 1922 m. išleido knygutę „Krepšiasvydis“, kurioje smulkiai aprašė žaidimo taisykles.
1923–1926 m. Lietuvos universitete studijavo pedagogiką, psichologiją, lietuvių literatūrą ir geografiją. Nuo 1927 m. Kauno „Aušros“ ir Alytaus valstybinės gimnazijos fizinio lavinimo mokytojas. Nuo 1934 m. Kūno kultūros rūmų inspektorius ir Kūno kultūros kursų lektorius.
Visuomeninė veikla
Jo iniciatyva 1922 m. įkurta Lietuvos gimnastikos ir sporto federacija, buvo jos pirmasis pirmininkas. Propagavo klasikines ir tautines sporto šakas, sveiką gyvenseną, sukūrė psichofizinės treniruotės pagrindus. Fizinio lavinimo klausimais rašė leidiniuose „Lietuvos aidas“, „Mūsų žinynas“, „Lietuvos mokykla“, „Švietimo darbas“, „Tautos mokykla“, „Naujoji Romuva“. 1926–1928 m. redagavo laikraštį „Jėga ir grožis“, 1928–1929 m. savaitraščio „Sargyba“ priedą „Jaunimo sportas“.
Europinė angis
Europinė angis (Vipera aspis) – angių (Viperidae) šeimos nuodinga gyvatė, priklausanti tikrųjų angių (Viperinae) pošeimiui.
Aprašymas
Kūnas 70-75 cm ilgio, patelės ilgesnės už patinus. Galva plati, trikampiška, nuo krūtinės atskirta trumpu kaklu. Vyzdžiai vertikalūs. Kūno viršus nuo baltai pilkos iki pilkai žalios ar tamsiai rudos spalvos. Lyginant su kitomis rūšimis, nėra zigzago formos rašto, o vietoj jo nugara yra su keturiomis skersinių dėmių eilėmis, kartais susiliejančiomis viena su kita. Pilvas geltonai pilkas, uodegos galas ryškiai rausvos spalvos.
Paplitimas
Arealas apima Prancūziją, šiaurės rytų Ispaniją, pietvakarių Vokietiją, Šveicariją, Monaką, Siciliją, Italiją ir šiaurės vakarų Slovėniją.
Gyvenimo būdas
Gyvena sausuose kalnų šlaituose, apaugusiuose krūmais, miškų aikštelėse, kirtavietėse. Maitinasi daugiausia vakaro valandomis, o šiltuoju metu aktyvi visą naktį. Įkąstą auką persekioja iki pat jos žūties. Maitinasi smulkiais graužikais, kurmiais, rečiau paukščiais. Jaunikliai minta driežais. Poruojasi balandžio mėn. Rugpjūčio-rugsėjo mėn. atveda 4-18 jauniklius. Neriasi vidutiniškai 4 kartus per metus. Įmigis nuo spalio iki balandžio mėn.
Obelių apylinkė (Trakai)
Obelių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietryčių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Rūdiškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Trakų rajonui. 1954 m. prijungta Borcių apylinkė, dalis Markutiškių apylinkės ir dalis Panošiškių apylinkės. 1973 m. kovo 28 d. Obelių apylinkė prijungta prie Rūdiškių apylinkės.
Altajus (Kazachstanas)
Altajus  – miestas šiaurės rytų Kazachstane, Rytų Kazachstano srityje, Altajaus kalnų papėdėje, prie Beriozovkos upės. Rajono centras. Svarbus kalnakasybos centras (kasama aukso, sidabro, cinko, švino, kadmio rūda). Yra rūdų apdirbimo gamykla.
Istorija
Gyvenvietė įkurta 1791 m., pradėjus rūdų gavybą. Ilgą laiką gyvenvietė vadinta Zyrianovskojė. Miesto statusas ir Zyrianovsko pavadinimas suteiktas 1941 m.
2019 m. miestas pervadintas į Altajų.
Povilas Malakauskas
Povilas Malakauskas (g. 1955 m. spalio 27 d.) – buvęs VSD generalinis direktorius, Krašto apsaugos ministerijos darbuotojas.
Biografija
1973 m. baigė Vilniaus 34-ąją vidurinę mokyklą, 1978 m. – Vilniaus univeriteto Fizikos fakultetą. Gavo fizikos mokslų daktaro laipsnį.
1978–1992 m. – Lietuvos puslaidininkių fizikos instituto inžinierius, jaunesnysis mokslinis bendradarbis, mokslinis bendradarbis, grupės vadovas. 1992–1994 m. – Krašto apsaugos ministerijos Ryšių ir informacinių sistemų tarnybos viršininko pavaduotojas. 1994–1996 m. – Krašto apsaugos ministerijos Tarptautinių ryšių departamento direktorius. 1996 m. kovo 20 d. – Krašto apsaugos ministerijos sekretorius (gynybos politika; tarptautiniai ryšiai; bendradarbiavimas su NATO, ES). 1996 m. gruodžio 30 d. – Krašto apsaugos ministerijos viceministras (tarptautiniai ryšiai; planai, programos, biudžetas). 2000 m. dalyvavo rinkimuose į Seimą daugiamandatinėje apygardoje Tėvynės sąjungos sąraše (dvyliktu numeriu), bet išrinktas nebuvo. 2002 m. balandžio 26 d. – Krašto apsaugos ministerijos sekretorius (gynybos politika ir tarptautiniai ryšiai; bendradarbiavimas su NATO, ES).
2004 m. lapkričio 4 d. – 2007 m. birželio 11 d. buvo Specialiųjų tyrimų tarnybos direktoriumi.
Nuo 2007 m. birželio 12 d. Lietuvos Respublikos Seimo paskirtas Valstybės saugumo departamento direktoriumi. Atleistas nuo 2009 m. gruodžio 28 d.
2010–2014 m. policijos generalinio komisaro vyriausiasis patarėjas.
Povilas Malakauskas yra vedęs, turi tris sūnus.
Apdovanojimai
1993 m. – Rusijos kariuomenės išvedimo iš Lietuvos atminimo ženklas. 1996 m. – Apdovanotas vardiniu ginklu už nuopelnus krašto apsaugai. 2001 m. – Karininko medalis už nuopelnus Lenkijos Respublikai. 2002 m. – Medalis „Už nuopelnus“. 2003 m. – Pakvietimo į NATO proga atminimo medalis. 2003 m. – Ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Komandoro kryžius. 2003 m. – Ukrainos Šv. Georgijaus III laipsnio medalis „Už nepriekaištingą tarnybą“. 2004 m. – Vyčio kryžiaus ordino Komandoro kryžius. 2004 m. – Krašto apsaugos sistemos proginis stojimo į NATO medalis. 2004 m. – Medalis Lietuvos narystei ES ir NATO paminėti.
Maljorkos Palma
Maljorkos Palma (nuo 2016 metų pabaigos – tiesiog Palma) – miestas Maljorkos saloje, Balearų salų administracinis centras. Yra tarptautinis oro uostas. Išvystytas maisto, stiklo, laivybos, lengvoji pramonė.
thumb|300px|left|Pajūrio pakrantė
Katedra
Palmos Katedra buvo pastatyta ant buvusios mečetės liekanų. Nors statybos buvo pradėtos 1229 m., jos nesibaigė iki pat 1601 m. Architektas Antonijus Gaudi buvo pakviestas katedros restauravimo darbams 1901 m.
Karpininkiniai
Karpininkiniai (Thelephoraceae) – karpininkiečių (Thelephorales) eilės grybų šeima. Vaisiakūniai sudaryti iš suaugusių skrotelių arba šakoti su skeltomis viršūnėmis.
Lietuvoje auga:
LAV
Triraidė santrumpa LAV gali reikšti:
Henrikas Tamulis
Henrikas Tamulis (g. 1938 m. rugsėjo 27 d. Kretingoje) – Lietuvos ir Kauno politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1956 m. baigė Šiaulių J. Janonio vidurinę mokyklą. 1961 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius statybininkas.
1961–1964 m. dirbo meistru, vėliau – darbų vykdytoju Santechnikos darbų tresto 58-oje Statybos montavimo valdyboje. 1964–1967 m. – vyriausiuoju darbų vykdytoju Santechnikos darbų tresto 71-oje Statybos montavimo valdyboje. 1967–1974 m. – Santechnikos darbų tresto 6-oje Statybos montavimo valdyboje vyriausiuoju inžinieriumi, o 1974–1989 m. – viršininku. 1989–1991 m. 6-ojo statybos montavimo kooperatyvo pirmininkas, 1991–1997 m. UAB „Santechnika“ generalinis direktorius.
Nuo 1996 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys.
1997–2000 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys, 1998–2000 m. Kauno miesto savivaldybės meras, Lietuvos savivaldybių asociacijos valdybos narys. 2000 m. gegužės mėn. paskirtas Valstybės konsultantu savivaldybių politikos klausimais. 2000 m. liepos – spalio mėn. laikinasis Valstybinės mokesčių inspekcijos prie Finansų ministerijos viršininkas.
Lietuvos 1000-mečio minėjimo komisijos narys, Kauno Laisvosios ekonominės zonos valdybos narys, Būsto kreditavimo fondo tarybos narys, Sausio 13-osios draugijos narys, Lietuvos bitininkų draugijos narys. Apdovanotas Norvegijos karaliaus Komandoro ordinu.
Scrum
Scrum lanksčiojo programavimo projektų valdymo metodas, išreikštinai naudojamas nuo 1990 metų. Kartais vadinamas hiperproduktyvumo įrankiu, kai kuriais atvejais įspūdingai pagerina produktyvumą komandų, prieš tai taikiusių sunkesnes tradicines metodologijas.
„Scrum“ metodas skirtas programų (projektų ar produktų) kūrimo valdymui, jis gali būti sėkmingai derinamas su ribiniu programavimu (Extreme Programming) ir kitomis programavimo metodologijomis. Teoriškai jis gali būti taikomas bet kokiai grupei žmonių, kartu siekiančiai bendro tikslo – tam tikro objekto statyboje, vedybų planavime ar panašiai.
„Scrum“ metodui būdinga:
„Scrum“ metodas apibrėžia komandos vedlio (scrum master) rolę, šio žmogaus pagrindinė užduotis – pašalinti kliūtis, neleidžiančias komandai užbaigti sprinto darbų. Komandos vedlys nėra vadovas, nes komandose visi nariai yra lygiateisiai.
„Scrum“ metodas leidžia kurti savaime veikiančias komandas, kuriose yra skatinamas betarpiškas bendravimas.
Vienas metodo trūkumų – komandose turi būti pakankamai stiprių narių, kitaip saviorganizacija gali veikti destruktyviai.
Kinų kvartalas (filmas)
Kinų kvartalas  – 1974 m. JAV neo-noiro filmas, režisuotas Romano Polanskio. Vaidina Jack Nicholson, Faye Dunaway, John Huston ir kiti.
Filmas yra laimėjęs kelis apdovanojimus, įskaitant „Oskarą“ už geriausią scenarijų, keturis „Auksinius gaublius“ už geriausią filmą, aktorių (Nicholson), scenarijų bei režisūrą, ir kt. Taip pat buvo įtrauktas išsaugojimui į Jungtinių Valstijų Nacionalinį filmų registrą.
1990 m. buvo išleistas Jack Nicholson režisuotas tęsinys „The Two Jakes“, kuriame jis taip pat ir vaidino.
Setifo vilaja
Setifo vilaja yra Alžyro šiaurėje, Atlaso kalnuose. Sostinė – Setifas.
Didžioji smegenų jungtis
thumbDidžioji smegenų jungtis – galvos smegenų dalis, sujungianti abu pusrutulius. Ji yra išilginio smegenų plyšio dugne, kuris atskiria pusrutulius. Didžioji smegenų jungtis susidaro iš skaidulų, sujungiančių abu pusrutulius.
Arabijos jūra
Didžiausias Arabijos jūros plotis apie 2400 km, o gylis 4 652 m. Indo upė, dar žinoma kaip Sindhu upė, įteka į šią jūrą.
Su Arabijos jūra besiribojančios šalys: Indija, Iranas, Omanas, Pakistanas, Jemenas, Jungtiniai Arabų Emyratai, Somalis ir Maldyvai.
Salos
Arabijos jūroje yra keletas salų, didžiausios iš jų: Sokotra (Jemenas), Masirahas (Omanas), Astola (Pakistanas) ir Androtas (Indija).
thumb|left|[[Astolos sala yra Pakistano sala, kuri yra netoli Beludžistano kranto.]] Astolos sala yra maža ir negyvenama sala šiaurinėje Arabijos jūros dalyje, esanti Pakistano teritoriniuose vandenyse. Tai yra populiari regiono ekoturizmo kryptis. Populiarus kempingas, žvejybos ir nardymo ekspedicijos. Vieta taip pat yra tinkama stebėti vėžlių veisimąsį. Nykstantys gyvūnai – žaliasis vėžlys ir bisa suka lizdus paplūdimyje ties uolų papėde. Sala taip pat yra labai svarbi endeminiams ropliams – angims (Echis carinatus astolae).
thumb|left|Palydovinė Jemeno [[Sokotra|Sokotros salos nuotrauka.]] Sokotra yra didžiausia jūros sala, kuri priklauso keturių salų salynui. Ji yra nutolusi 240 km nuo rytų Somalio pusiasalio ir 380 km į pietus nuo Arabijos pusiasalio. Sala yra labai izoliuota, trečdalis joje gyvenančių rūšių nėra randamos niekur kitur pasaulyje.
Masirahas yra sala prie Omano rytinės pakrantės. Pagrindiniai verslai saloje yra žūklė ir tradicinė tekstilės gamyba.
Centrinis procesorius
Procesorius – loginis įtaisas, apdirbantis duomenų srautą. Procesoriaus sąvoka yra bendrinė, reiškianti gana abstrakčią informacinių sistemų rūšį, atliekančią manipuliacijas su duomenimis, tačiau dažniau naudojama, kalbant apie skaičiavimams skirtus procesorius, realizuotus, kaip aparatiniai (apčiuopiami) įrenginiai (dažniausiai – mikroprocesoriai) ar (rečiau) programas, sugebančias vykdyti tam tikras komandų sekas.
Aparatinės realizacijos
Procesoriai (įrenginiai) būna skaitmeniniai (labiausiai paplitę) ir analoginiai (naudojami tada, kai būtinas itin didelis skaičiavimų greitis, bet tikslumas – ne toks svarbus).
Skaitmeniniai procesoriai
thumb|200px|Vienas pirmųjų populiarių procesorių – [[Intel 8080]]thumb|200px|[[Pentium mikroprocesorius]] Skaitmeniniai procesoriai susideda iš loginės aritmetikos įrenginio, atliekančio skaičiavimus bei registrų. Kaip papildomos schemos, pagreitinančios skaičiavimus, naudojami konvejeriai, kešavimo įrenginiai ir pan. Atskirą dalį sudaro priemonės ryšiui su kitais įrenginiais, visų pirma, atmintimi – atminties magistralė (šyna), bei (kartais) – prievadai (angl. ports). Procesoriai skirstomi pagal adresų erdvę (komandos kartu su duomenimis, ar atskirai), pagrindinį adresacijos metodą (stekinė architektūra, adresuojama atmintis ir pan.).
Procesorius gali turėti daug įvairių komandų (CISC) arba mažiau bet greitesniam vykdymui optimizuotų komandų (RISC). Galimi įvairūs specializuoti procesoriai (signalo keitimo, vaizdo plokštės ir pan.) Pagrindiniai procesoriaus našumo rodikliai yra apdirbamų skaičių dydis (bitais), taktinis dažnis bei atminties darbo greitis. 2011 metais daugumoje darbo stočių, serverių buvo naudojami 64 bitų procesoriai. Yra procesorių, galinčių atlikti operacijas su 128 ar net 256 bitų skaičiais.thumb|200 px|Intel 8086 – procesorius, nuo kurio prasidėjo populiarios [[x86 architektūros plitimas.]]
Skaitmeninio procesoriaus sąveika su kitomis kompiuterio dalimis
Procesorius jungiamas su likusia kompiuterio dalimi trimis pagrindinėmis išvadų (kontaktų) grupėmis:
Sudėtingesni kompiuteriai turi keletą procesorių arba ir kitokių įrenginių, kurie prireikus paeiliui užima procesoriaus rolę. Pavyzdžiui, taip neretai elgiasi diskų skaitymo įrenginys, pats nustatydamas adresą ir rašydamas skaitomą informaciją į atmintį tiesiogiai (ne per procesorių). Visų tokių įrenginių adreso (ir kai kurie valdymo) magistralės vienvardžiai kontaktai irgi sujungti kartu. Neaktyvių įrenginių jie irgi pervedami į Z būseną.
Išorinis įrenginys valdymo magistrale gali pasiųsti pertraukimo signalą, priversdamas procesorių laikinai palikti tuo metu vykdomą operacijų seką ir įvykdyti šiam įrenginiui reikalingus veiksmus. Pavyzdžiui, vykdant programą galima perkelti į kitą vietą pelės kursorių – procesorius jį perpieš reaguodamas į pelės pertraukimą.
Skaitmeninio procesoriaus programa
Šiuolaikinio procesoriaus programos saugojimas paprastai nesiskiria nuo jo duomenų saugojimo. Programa įsimenama kaip greta esančių (gretimus adresus turinčių) baitų seka. Procesorius pažingsniui skaito ir vykdo vieną ar keletą baitų užimančias komandas. Paprastai įvykdžius komandą, toliau vykdoma kita, po jos sekanti komanda. Tačiau būna komandų kurios šį sekančios vykdomos komandos adresą pakeičia. Tokių komandų reikia ciklams, paprogramėms, pertraukimams ir šiaip valdymo perdavimui realizuoti.
CISC procesoriai
CISC procesoriai turi gana sudėtingą komandų rinkinį, yra orientuoti į efektyvesnį atminties panaudojimą, patogesnį programavimą. Tipiškuose CISC procesoriuose būna dešimtys ar net šimtai skirtingų komandų, daugelis komandų būna sudėtingos, atitinkančios ilgą seką aritmetinių veiksmų (pvz., šaknies traukimo ar kėlimo laipsniu komandos). Tipiškos CISC architektūros – i386, VAX, Elbrus.
RISC procesoriai
RISC procesoriai yra optimizuoti dideliam našumui, jų komandų rinkinys būna labai mažas (kai kada – mažiau, nei 10 komandų). Tipiškos RISC architektūros – Sparc, Alpha. Kai kurie RISC vadinami procesoriai turi gana didelį komandų skaičių, kelis adresacijos metodus, todėl laikytini tarpiniais tarp RISC ir CISC (pvz., PowerPC procesoriai). Siekiant padidinti įprastų CISC procesorių našumą, jie dažnai turi RISC branduolį, kuris vykdo mikroprogramas, emuliuojančias CISC procesoriaus darbą.
Aušinimo problema
Dėl didelio veikimo greičio šiuolaikiniai procesoriai neretai yra nemažai energijos suvartojantys ir daug šilumos išskiriantys įtaisai. Jų radiatorių ir kitokių aušinimo sistemų kūrimas bei gamyba – sparčiai besivystančios technologijos kryptys. Specialiai kurtos daug energijos nevartoti serijos paprastai būna lėtesnės. Entuziastai padidina procesoriaus darbo greitį net iki trijų kartų, tačiau tuomet jis dirbdamas išskiria daugiau šilumos nei spėja atiduoti per įprastinį radiatorių. Tokiems rekordams pasiekti vietoj orinio radiatoriaus naudojamas vandens ar net skysto azoto aušinimas.
Analoginiai procesoriai
thumb|200px|1965 m. analoginis kompiuteris diferencialinėms lygtims spręsti. Programuojamas įvairiai sujungiant priekinių panelių kontaktus Analoginiai procesoriai veikia, kaip įvairius skaičiavimus atliekantys netiesiniai stiprintuvai. Paprastu atveju toks procesorius gali turėti vieną ar kelis įėjimus signalams, kurie bus apdirbami ir vieną išėjimą jau apdirbtam signalui. Iki XX a. 8-ojo dešimtmečio analoginiai procesoriai buvo labai dažnai naudojami, kai reikdavo ypatingai greitai atlikti sudėtingus skaičiavimus, pvz., valdant lėktuvus, kosminius aparatus ir t. t., taip pat – analizuojant itin sudėtingus uždavinius, pvz., aerodinaminius ar meteorologinius.
Paprasčiausiu analoginiu skaičiavimo įrenginiu galima laikyti logaritminę liniuotę. Modernesni analoginiai procesoriai būna realizuojami, kaip elektroninės schemos. Paprastai šiuo atveju kertinis procesoriaus elementas yra kondensatorius, kuriame sukauptas elektros krūvis (proporcingas jo įtampai) tarnauja kaip kintamojo reikšmė. Jei kondensatorius per rezistorių sujungiamas su kitu įtampos šaltiniu, jo krūvis pradeda keistis link šio šaltinio reikšmės. Krūvio kitimo greitis (pirmoji išvestinė) proporcingas įtampų skirtumui. Tokie procesoriai „natūraliai“ sprendžia pirmo laipsnio diferencialinę lygtį ar tokių lygčių sistemą. Šios lygčių sistemos dešinėje pusėje esantys aritmetiniai veiksmai realizuojami įvairiomis operacinių stiprintuvų ir kitokiomis elektroninėmis schemomis.
Skirtingai nuo skaitmeninių procesorių, analoginiai procesoriai turi skaičiavimo tikslumo apribojimus, nors didelių klaidų taip pat nedaro. Buvo teigiama, jog jie gerai tinka kuomet pradiniai duomenys yra kintančios įtampų reikšmės (tarkim, žmogaus nervų ar raumenų sistemos elektrinis aktyvumas). Tokius procesorius sunku perprogramuoti naujai užduočiai. Atsiradus superkompiuteriams ir mikroprocesoriams analoginių skaičiavimo įrenginių reikšmė sumažėjo.
Taip pat skaitykite:
Programinės realizacijos
Programos irgi turi procesoriams būdingus bruožus – visos jos gali būti nagrinėjamos, kaip sistemos, vykdančios apibrėžtus veiksmus su duomenimis, tačiau praktiškai procesoriais vadinamos tik programos, galinčios atlikti tam tikras veiksmų sekas su duomenų masyvais. Dažniausi programinių procesorių atvejai – tai transliatoriai (kompiliatoriai, asembleriai, interpretatoriai), įvairūs emuliatoriai (loginiu požiūriu aparatinio procesoriaus emuliatorius niekuo nesiskiria nuo emuliuojamojo procesoriaus), automatinės teksto apdirbimo programos (pvz., groff). Kartais procesoriams priskiriamos ir programos, skirtos duomenų srauto (video, audio ir t. t.) apdirbimui.
Elektromagnetinė sąveika
Elektromagnetinė sąveika – viena iš keturių pagrindinių fundamentaliųjų sąveikų. Ji veikia tarp elementariųjų dalelių, turinčių elektrinį krūvį ir tarp elektriškai neutralių dalelių, kurios susideda iš dalių, turinčių krūvį. Pavyzdžiui, neutronas elektriškai neutrali dalelė, tačiau jis susideda iš turinčių krūvį kvarkų. Dėl to jį veikia elektromagnetinės jėgos (jis turi nenulinį magnetinį momentą).
Elektromagnetinėje sąveikoje dalyvauja kvarkai, elektronai, miuonai, taonai ir W bozonai (W^{\pm} bozonai).
Kvantinėje lauko teorijoje elektromagnetinės sąveikos nešiklis yra bemasis bozonas – fotonas.
Elektromagnetinė sąveika skiriasi nuo silpnosios ir stipriosios sąveikos tuo, kad tai yra toliveikos jėga (kaip ir gravitacija), atvirkščiai proporcinga atstumo kvadratui (Kulono dėsnis). Nors elektromagnetinė sąveika daug stipresnė už gravitacinę, didesniuose nei atomo dydis atstumuose ji mažai pasireiškia, kadangi makroskopiniuose atstumuose teigiami ir neigiami krūviai yra pasiskirstę beveik tolygiai ir didžioji dalis medžiagos Visatoje yra elektriškai neutrali.
Laidininką su srove, patalpintą magnetiniame lauke veikia Ampero jėga:
Elektringąją dalelę, judančią magnetiniame lauke veikia Lorenco jėga:
Elektromagnetinė sąveika 10^{36} kartų stipresnė už gravitacinę jėga tuo pačiu atstumu.
Ąžuolinė (reikšmės)
Ąžuoline vadinami kaimai:
Aštriakalnis
Aštriakalnis – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 8 km nuo Gražiškių, prie Beržinio ežero.
Kielės
Kielės (Motacilla) – kielinių (Motacillidae) paukščių gentis.
Gentyje 10 rūšių, Lietuvoje aptinkamos šios:
Perkelė
Perkele - suomių mitologijoje griaustinio dievas. Taip pat vadinamas Ukko (senuoju), Larsu (trumpumu) ar Ylijumala (vyriausiuoju dievu).
Perkele suomių kalboje tapo keiksmu, reiškiančiu Šėtoną, kadangi įvedus krikščionybę daugelis suomių dievų buvo demonizuoti.
AMZ
Triraidė santrumpa AMZ gali reikšti:
Adygai
Adygai arba adygėjai (адыгэ) – Šiaurės Kaukazo tauta. Populiacija – 130 tūkst. žmonių. Kalba adygų kalba. Gyvena daugiausia Rusijoje (Adygėja – 108,1 tūkst., Krasnodaro kraštas – 15,8 tūkst. ). Adygais neretai vadinama visa Šiaurės Kaukazo tautų grupė, kurią be pačių tikrųjų adygų dar sudaro kabardinai ir čerkesai. Pastarieji kalba labai gimininga kabardinų kalba.
Praeityje adygai apjungė daugelį giminingų Šiaurės Kaukazo genčių, gyvenusių Kubanės baseine ir prie Juodosios jūros. VI–VII a. tapo krikščionimis, XVI–XVIII a. dauguma perėjo į islamą. Europos ir Rytų šalyse viduramžiais buvo vadinami čerkesais. XIII–XIV a. adygų dalis persikėlė į Tereko baseiną ir susimaišė su ten gyvenusiais alanais, taip susidarė kabardinai. XIX a. prie Kubanės atsikėlę kabardinai sumišo su šiaurinėmis adygų gentimis; iš jų XX a. susiformavo čerkesų tauta. XIX a. Kaukazo karo metu dalis adygų išsikėlė į lygumas, dalis caro valdžios deportuota į Artimuosius Rytus.
Pagrindiniuose adygų gyvenamuose rajonuose sukurta Adygėjos respublika. Verčiasi žemės ūkiu (augina kviečius, kukurūzus, sorą, miežius), gyvulininkyste, sodininkyste, vynuogininkyste. Amatai: audimas, odos dirbinių, ginklų gamyba, akmens, medžio raižyba. Tautosaka remiasi Nartų epu, gausu herojinių, lyrinių dainų, šokių.
Šaltiniai
Адыгеял Adyguéens צ'רקסים चरकस लोग Adighè kbd:Адыгэхэр Адыгъе Адиги
Elefo Rignio sala
thumb|right|Vaizdas iš kosmoso