cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Cirkliškis
miniatiūra|240px|left|Riboženklis miniatiūra|240px|left|Priešgaisrinis tvenkinys ([[Saria|Sarios ištakos)]] miniatiūra|240px|left|Bokštas miniatiūra|240px|left|Senoji [[kalvė]] thumb|Cirkliškio dvaro koplyčia, apie 1900
Etimologija
Kaimo vardas yra asmenvardinis vietovardis – gyvenvietė kūrėsi prie dvaro, kuris buvo vadinamas Tirklio (tarmiškai – Cirklio) vardu. Kaimas dar vadinamas Cirkliške.
Istorija
Cirkliškio vietovės istorija prasideda nuo „archeologinės senovės“: parko pakraštyje, prie nedidelio ežerėlio, medžiuose dunkso didingas IV–XIV a. Cirkliškio piliakalnis – Perkūno kalnas. Vėliau šalia atsiradęs Cirkliškio dvaras buvo vadinamas Tirklio (tarmiškai – Cirklio) vardu. Jį valdė Lietuvos didysis kunigaikštis, XV a. – Goštautai, vėliau Radvilos. XVIII a.–XIX a. valdant Mostovskiams pastatyti iki dabar išlikę dvaro rūmai. XIX a. Cirkliškis buvo dvaras ir kaimas Švenčionių apskrities Mikalavo valsčiuje, seniūnijos centras.
1959 m. įkurtas Žemės ūkio technikumas, nuo 1976 m. tarybinis ūkis – technikumas, nuo 1990 m. Žemės ūkio mokykla), nuo 2000 m. Švenčionių profesinio rengimo centras. Veikia žuvų perdirbimo įmonė „Jolada“.
Šilavoto pagrindinė mokykla
Prienų rajono Šilavoto pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šilavote (Prienų raj.), vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190198344. Steigėjas Prienų rajono savivaldybės taryba. Filialas: Prienų rajono Šilavoto pagrindinės mokyklos Jiestrakio pradinio ugdymo skyrius. miniatiūra|250px|left|Mokykla 2018 m.
Istorija
1902 m. Švenčiausios Jėzaus Širdies bažnyčios klebonijoje kunigas Antanas Radušis kaimo vaikams įsteigė pradžios mokyklą. 1919–1920 m. mokykloje žiemomis mokydavosi 65 vaikai. 1959–1979 m. veikė vidurinė, 1979–1986 m. aštuonmetė, nuo 1986 m. pagrindinė mokykla.
2002 m. joje mokėsi 136 mokiniai, dirbo 19 mokytojų.
Molinė
Molinė (arba Molynė) gali reikšti:
Ipolitas Liutostanskis
Ipolitas Liutostanskis (1835 m. gruodžio 28 d. Šiauliuose, Rusijos imperija – 1915 m. gegužės 30 d. Sankt Peterburge, Rusijos imperija) – dvasininkas, rašytojas, pedagogas, antisemitas.
Biografija
Gimė 1835 m. gruodžio 28 d. Šiauliuose. 1855 m. įstojo į Kauno augustijonų vienuolyną. 1857 m. išsiųstas dirbti į Varnius. 1864 m. buvo apkaltintas 1863 m. sukilimo metu pasisakęs prieš carinę valdžią ir už tai buvo nuteistas kalėti, nors iš tikrųjų priešinosi sukilimui, paleistas 1866 metais. 1867 m. apkaltintas gyvenimu su moterimi, 1868 m. panaikintas dvasininko titulas ir tais pačiais metais perėjo į stačiatikybę. Buvo išsiųstas mokytis į Maskvos dvasinę akademiją, 1876 m. parašė disertaciją apie kruvinų ritualų mitus, kad žydai naudoja krikščionių kraują religiniams ritualams. Baigęs akademiją dvejus metus keliavo po Rusiją siekdamas susipažinti su stačiatikių gyvenimu, tačiau grįžęs atsisakė dvasininko titulo. Jam buvo uždrausta 7 metus gyventi Maskvoje ir Sankt Peterburge ir jis apsigyveno Suvalkuose, vėliau Pultuske kur dėstė lotynų kalbą, be to Suvalkų berniukų gimnazijoje dėstė lietuvių kalbą. Dėl nuolatinio antisemitizmo skleidimo buvo atleistas iš mokyklos ir pradėtas persekioti, išvyko į Sankt Peterburgą, kur toliau rašė antisemitines knygas. Liberalesnės Rusijos spaudos buvo peikiamas įvairiuose straipsniuose. Mirė 1915 m. gegužės 30 d. Sankt Peterburge.
Francis Goya
Frensis Goja (Francis Goya), tikras vardas Frensis Vejeris (Francis Weyer, 1946 m. gegužės 16 d.) – Belgijos gitaristas.
Frensis Vejeris gitara pradėjo groti 13 metų. Karjerą pradėjo kaip muzikinių grupių Les Caraïbes, Liberty Six, J. J. Band, Plus gitaristas. 1975 m. pradėjo naudoti Frensio Gojos pseudonimą (pagal ispanų dailininką Fransiską Goją) ir išleido pirmą albumą Nostalgia, kurio kūrinys tokiu pat pavadinimu susilaukė didelio populiarumo ir užėmė topų viršūnes Belgijoje, Nyderlanduose, Vokietijoje, Norvegijoje, Brazilijoje. Frensis Goja išleidęs albumų su Richard Clayderman, Carmina Cabrera, Peter Weekers.
Tžcinskių Kurpiovskių geležinkelio stotelė
Tžcinskių Kurpiovskių geležinkelio stotelė - geležinkelio stotelė Tžcinskių kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Kolno apskrityje, Turošlo valsčiuje. Stotelė atidaryta 1915 m. balandžio 1 dieną. Panaikinta 1973 m. balandžio 1 dieną. Tai nebenaudojama stotelė per kurią ėjo Mišineco-Kolno geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Turošlo geležinkelio stotelės yra 4,5 km ir iki Ptakų geležinkelio stotelės 1,1 km.
Kauno miesto taryba 1990–1995 m.
Kauno miesto savivaldybės taryba – Kauno miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1990 m. kovo 24 d. Pilnas pavadinimas – Kauno miesto Liaudies deputatų taryba, nuo 1990 m. balandžio mėn. Kauno miesto taryba, nuo 1994 m. liepos mėn. Kauno miesto savivaldybės taryba.
Teisinis pagrindas
Rinkimai įvyko 1990 m. kovo 24 d., pakartotinis balsavimas (II turas) – balandžio 7 d. Buvo išrinkta 100 Tarybos deputatų. Rinkimų apygardose, kurių deputatas buvo paskirtas miesto valdybos nariu, pakartotiniai rinkimai į neužimtas deputatų vietas vyko gegužės 19 d. ir lapkričio 24 d.
Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d., savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Kaunui priskirtas aukštesniosios pakopos savivaldybės statusas.
Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu“ vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 100 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas. Tai buvo pirmieji laisvi ir demokratiški rinkimai po 1925 m. savivaldybių tarybų rinkimų.
Veikla
Pirmasis posėdis įvyko 1990 metų balandžio 5 dieną. Kauno tarybos pirmuoju pirmininku išrinktas Gintaras Pukas. 1991 m. spalio 24 d. jį pakeitė Vygintas Grinis.
Meru 1990 m. gegužės 15 d. paskirtas Vidmantas Adomonis, jo pavaduotoju Saulius Gricius. 1991 m. gegužės 31 d. meru tapo Vilimas Čiurinskas, nuo 1992 m. birželio 17 d. iki 1995 m. gegužės mėn. mero pareigas ėjo Arimantas Račkauskas. Paskutinis Tarybos posėdis vyko 1995 m. kovo 23 d.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Molinė (Ignalina)
Molinė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 1 km nuo Kačergiškės.
Istorija
XX a. pr. įėjo į Novoaleksandrovsko apskritį. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Vidžių valsčius).
Gedvydai
Gedvydai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, šalia kelio Betygala–Žaiginys. Kaime yra Gedvydų kapinės 1 km į rytus – miškelis, tvenkinys. Prieš jį – žvyrduobės – buvusių kapinių vietos. Dabar čia auga keli dideli ąžuolai. I pasaulinio karo metais šioje vietoje palaidota nemažai vokiečių, kalvos rytinėje dalyje – 60 rusų karių. Kaime stovi kryžius. 1991 m. jis atnaujintas, nudažytas (1998 m. šis kryžius dar kartą perdažytas). Vykstant melioracijai, tiesiant kelius šio kryžiaus vos nenuvertė, tačiau sukilo kaimo žmonės ir kryžius buvo perkeltas prie kelio. Jį padarė vienuolis jėzuitas iš Pagryžuvio.
Dainius Paukštė
Dainius Petras Paukštė (1953 m. birželio 10 d. Vilniuje – 2020 m. ) – teisininkas, Lietuvos profsąjungų ir politinis veikėjas.
Gedvydai
Etimologija
Kaimo pavadinimas keitėsi. Kažkada buvo Gedminai, pagal čia gyvenusio dvarininko pavardę, vėliau Gedminiškės, Gedvilai, galiausiai nusistovėjo dabartinis pavadinimas – Gedvydai.
Dainius Paukštė
Biografija
1971 m. baigė Vilniaus 21-ąją vidurinę mokyklą, 1980 m. – Vilniaus universiteto Teisės fakultetą.
1971 m. Vilniaus elektros skaitiklių gamyklos šaltkalvis. 1971–1973 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1977–1986 m. Vilniaus statybos remonto tresto juriskonsultas, 1986–1990 m. tresto profsąjungos komiteto pirmininkas. 1990–1998 m. Lietuvos Vietinio ūkio ir paslaugų darbuotojų profsąjungų federacijos pirmininkas, 1992 m. ir 1996 m. buvo perrinktas į šias pareigas. Dalyvavo šį profsąjungų susivienijimą priimant į Pasaulinį visuomeninio aptarnavimo sekretoriatą, šio sekretoriato Europos Tarybos narys. 1997 m. išrinktas į Tarptautinį visuomeninių paslaugų gamybinio sekretoriato vykdomąjį komitetą, 1992–1998 m. į Europos visuomeninių paslaugų komitetą. 1995 m. atstovavo Tarptautinio visuomeninių paslaugų sekretoriato Vidurio ir Rytų Europos profsąjungoms visuomeninių paslaugų privatizavimo klausimais Tarptautinėje darbo organizacijoje, taip pat Lietuvos profesinių sąjungų susivienijimui Užimtumo fonde prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos, Trišalėje taryboje, bendroje profsąjungų integracijos į Europos Sąjungą komisijoje.
Gedvydai
Istorija
Gedvydų sodinkeliai buvo apsodinti beržais, drebulėm, slyvom, ąžuolais. Melioracijos metu nuo žemės paviršiaus dingo alyvų alėja.
Dainius Paukštė
Biografija
1998–2000 m. Valstybinio socialinio draudimo fondo valdybos Informacijos ir ryšių su visuomene skyriaus viršininkas. 2000 m. kovo – spalio mėn. Seimo narys. 2001–2011 m. Migracijos departamento prie Vidaus reikalų ministerijos direktoriaus pavaduotojas.
Gedvydai
Gyventojai
1933 m. kaime gyveno 33, 1999 m. – 29 šeimos.
Dainius Paukštė
Biografija
1986–1990 m. TSKP narys, nuo 1993 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus skyriaus narys, 1999–2000 m. LSDP tarybos narys, nuo 1999 m. „Socialdemokratija – 2000“ narys, nuo 2003 m. LSDS pirmininko pavaduotojas.
1997–2002 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.
Ptakų geležinkelio stotelė
Ptakų geležinkelio stotelė - geležinkelio stotelė Ptakų kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Kolno apskrityje, Turošlo valsčiuje. Stotelė atidaryta 1915 m. balandžio 1 dieną. Panaikinta 1973 m. balandžio 1 dieną. Tai nebenaudojama stotelė per kurią ėjo Mišineco-Kolno geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Tžcinskių Kurpiovskių geležinkelio stotelės yra 1,1 km ir iki Zabielės geležinkelio stotelės 5,1 km.
Molinė (Prienai)
Molinė – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Šilavoto.
Elektronika BK
Elektronika BK ( arba 'buitinis (naminis) kompiuteris') – namų kompiuterių serija, gaminta Tarybų Sąjungoje kompanijos "Elektronika". Šie kompiuteriai buvo panašios architektūros kaip PDP-11 iš JAV, juose naudoti K1801VM1 procesorius, kurie buvo analogiški PDP-11 procesoriams LSI-11/03. Visi modeliai turėjo vieną laisvą Q-Bus lizdą ir lygiagrečią jungtį išoriniams įrenginiams.
BK kompiuteriai buvo surenkami Pavlovo Posade (Rusija), Šiauliuose, taip pat Armėnijoje ir Kazanėje.
Modeliai
Pirmasis modelis, Elektronika BK-0010 (Электроника БК-0010), pasirodė 1985 m. sausį. Kompiuteris turėjo membraninę klaviatūrą, 32 KB RAM, iš kurios pusė buvo naudojama vaizdo atminčiai, 32 KB pastovios atmintinės su FOCAL interpretatoriumi, 3 MHz taktinio dažnio 16 bitų procesorių, o kaip vaizdavimo įtaisas galėjo būti naudojamas televizorius (prijungiamas EuroConnector jungtimi) arba vaizduoklis. Duomenų saugojimui buvo naudojamas magnetinių juostelių rašytuvas. Kompiuteris taip pat galėjo būri prijungtas ir prie spalvoto televizoriaus ir galėjo atvaizduoti 256×256 skyros grafinius elementus ir 512×256 skyros – vienspalvius.
Elektronika BK-0010-01 buvo galingesnis modelis su įprasta klaviatūra ir programavimo kalbos BASIC dialektu Vilnius BASIC. FOCAL interpretatorius būdavo pridedamas išorinėje laikmenoje, kuri buvo jungiama į Q-Bus lizdą.
Elektronika BK-0010Š (Электроника БК-0010Ш) modelis buvo skirtas mokykloms. Kompiuteris turėjo specialų tinklo adapterį, kuris buvo jungiamas į Q-Bus lizdą.
Elektronika BK-0011 pasirodė 1990 m. Modelis turėjo 128 KB RAM (kuri buvo padalinta į 16 KB puslapius), 4 MHz procesorių, naujesnę BASIC versiją išorinėje laikmenoje, 16 vaizdo palečių, ir turėjo galimybę naudoti diskasukį (BK-0010 serijos kompiuteriams buvo skirtas specialus diskasukio adapteris). Viena iš opercinių sistemų buvo ANDOS, nors oficialiai kompiuteris komplektuotas su BK-11 (RT-11 modifikacija).
Elektronika BK-0011M buvo BK-0011 modifikacija, kurioje buvo sutvarkyti kai kurie nesuderinamumai su BK-0010. Pavyzdžiui, BK-0010 programų garsai neveikė BK-0011 kompiuteriuose. Ši modifikacija greitai pasiekė rinką ir praktiškai visi BK-0011 serijos kompiuteriai buvo BK-0011M.
Visuose modeliuose buvo universali 16 bitų jungtis su atskiromis įėjimo ir išėjimo magistralėmis. Tai leido vienu metu naudoti keletą išorinių įrenginių (vairasvirtę, pelę, spausdintuvą, įvairius garso įrenginius ir kt.) tiek namų naudojimui, tiek moksle ir pramonėje. Mėgėjai prijungdavo ir pažangesnių renginių. Pavyzdžiui, sukūrė kietojo disko ir 2,5 colio diskelių įrenginio kontrolerius.
Nigerijos Darbo Kongresas
Nigerijos Darbo Kongresas (Nigeria Labour Congress, NLC) - Nigerijos profesines sąjungas vienijanti skėtinė organizacija. Įsteigta 1978 m., susijungus 4 organizacijoms:
Įvairios prisijungusios profesinės sąjungos reorganizuotos į 42 pramonės profsąjungas. NLC insitucijos po konfliktų su karine vyriausybe buvo paleistos: pirmą kartą valdant Ibrahim Babangida 1988 m., antrą - 1994 m., valdant Sani Abacha.
NLC kritikuojama dėl moterų diskriminacijos, kadangi NLC viduje neleido įsisteigti moterų profesinėms sąjungoms. NLC lyderis Oshiomole įtariamas tariamai bendradarbiavęs su diktatoriumi Abacha.
San Fransiskas (reikšmės)
San Fransiskas vadinama:
Biržų jungtinė metodistų bažnyčia
Biržų jungtinė metodistų bažnyčia – veikianti metodistų bažnyčia Biržuose, Kęstučio g. 25. Tai viena iš šiuo metu Lietuvoje gyvuojančių 11 jungtinės metodistų bažnyčios (JMB) bendruomenių.
Istorija
Biržų metodistų bendruomenę įkūrė kunigas Oskaras Kaufmanas 1923 m. Pamaldos vykdavo nuomojamame name. Nuo 1923 m. metodistai leido periodinį mėnesinį laikraštį „Krikščionystės sargas“, kuris 1926-1927 m. buvo leidžiamas Biržuose. Išvykus 1937 m. O. Kaufmanui į Marijampolę, jį pakeitė kunigas Vilius Kvedaravičius, vėliau - Kostas Burbulis. Pastarasis 1933 m. baigė metodistų teologijos seminariją Vokietijoje.
1944 m. įsitvirtinus sovietų valdžiai nustojo veikti ir paskutinės metodistų bendruomenės. Kunigas V. Kvedaravičius buvo ištremtas į Sibirą, K. Burbulis su žmona ir keturiais vaikais pasitraukė į Vakarus. Vėliau, jau gyvendamas JAV, jis aktyviai ėmėsi literatūrinės ir švietėjiškos veiklos.
Lietuvai atkūrus nepriklausomybę, metodistai savo veiklą atnaujino 1995 m. Biržuose JMB veikla atkurta 1997 m. Pradžioje ji įsikūrė nuomojamose patalpose Stoties gatvėje, parapiją aptarnavo kunigas Kingsley Halden. Kunigas Kingsley gimė Jamaikoje, būdamas paauglys atvyko į Angliją ir tapo Jungtinės Karalystės piliečiu, kur vėliau buvo įšventintas į kunigus. Atsikūrus Lietuvos JMB, atvyko čia kaip misionierius. Jo iniciatyva buvo įsigytas pastatas Biržuose, Kęstučio gatvėje, ir įkurti maldos namai. Vėliau juodaodis metodistų bažnyčios misionierius išvyko į Šiaulius, kur 2011 m. mirė. Prie įsikūrimo darbų Biržuose ir renovuojant seną pastatą daug prisidėjo ir metodistai savanoriai iš JAV.
2001 m. prie bažnyčios atidarytas pagalbos centras, kur planuota teikti pagalbą priklausomybių kamuojamiems žmonėms. Po metų centras pakeitė veiklos kryptį. Šiuo metu čia veikia vaikų ir jaunimo popamokinės veiklos dienos centras vaikams iš šeimų, kurios yra socialiai remtinos. Vykdomas namų slaugos projektas, kur socialinės slaugos darbuotojai rūpinasi žmonėmis, turinčiais judėjimo negalią. Veikia moterų dienos centrai, moterų grupė, krašto šeimų ir priklausomybių prevencijos programos. Šeimos pagalbos centras taip pat įkurtas Pačeriaukštėje. Prie bažnyčios veikia sekmadieninė mokykla, jaunimo varpelių muzikos ansamblis, organizuojamos vaikų vasaros stovyklos.
Cliff Richard
Cliff Richard (tikrasis vardas – Harry Rodger Webb g. 1940 m. spalio 14 d. Laknau, Indija) – Jungtinės Karalystės pop dainininkas, pirmasis už nuopelnus muzikai karalienės Elžbietos II (Elizabeth II) įšventintas į riterius ir nuo to laiko vadinamas seru Cliff Richard.
Biržų jungtinė metodistų bažnyčia
Istorija
Nuo 2004 m. parapijoje dirbo kunigas Raimondas Piečia.
Cliff Richard
1940–1958: Vaikystė
Cliff Richard gimė 1940 m. spalio 14 d. Laknau (Indija) anglų darbininkų šeimoje. Tikrasis jo vardas – Harry Rodger Webb (1981 m. oficialiai pakeitė savo tikrąjį vardą į Cliff Richard). Kai suėjo vieneri metai, su šeima persikėlė į Kolkatą. Po Indijos nepriklausomybės paskelbimo prasidėję judėjimai ir neramumai privertė tėvus 1948 m. grįžti į Jungtinę Karalystę. Iki to laiko pasiturinti šeima čia ilgus metus gyveno vargingomis sąlygomis. Iš pradžių jie glaudėsi pas giminaičius, vėliau – skurdžiame Londono priemiesčio name.
1958–1963: Sėkminga pradžia
thumb|left|Muzikinio filmo „The Young Ones“ DVD viršelis|150px left|150px|thumb|„Summer holiday“, 1963 m. Baigęs mokyklą Cliff Richard pradėjo dirbti televizorių fabrike. Visą likusį laisvalaikį po darbo jis skyrė muzikai, kuri, ypač rokenrolas (Rock‘n‘Roll), darė labai didelę įtaką. Nuo pat pradžių vaikinas buvo užburtas šios naujos muzikos, didžiausiu autoritetu laikė Elvį Preslį.
1957 m. Cliff pradėjo dainuoti Skiffle grupėje, tačiau greitai, po poros mėnesių, ją su būgnininku Terry Smart paliko, nes nusprendė drauge su senu mokyklos draugu, gitaristu Normann Mitham rock‘n‘roll grupę įkurti. Ją pavadino „Drifters“. Joje Cliff buvo dainininkas. Ilgainiui grupė ėmė vadintis „Cliff Richard ir The Drifters“. Po kurio laiko prie kompanijos prisijungė gitaristas Ian Samwell. „Drifters“ grodavo aplinkinių miestų viešbučiuose, restoranuose, kartą visą savaitę – žinomame Londono kavos bare „Two i‘s“. Deja, lauktoji sėkmė jų neaplankė. Lemiamas įvykis buvo pasirodymas jaunimo šou vakarų Londone. Čia juos pastebėjo koncertų organizatorius George Ganjou, parodęs didelį susidomėjimą jaunaisiais muzikantais. Jis nunešė pažįstamam prodiuseriui grupės pirmąsias dainas – „Lawdy Miss Clawdy“ ir „Breathless“. Neilgai trukus, 1958 m. rugpjūčio 9 d., Cliff Richard pasirašė pirmąją sutartį su leidybine firma „Columbia“ (EMI kompanijos atšaka). Tų pačių metų rugpjūčio pabaigoje išleidžiamas pirmasis singlas „Move it“. Spalį ši daina pasiekia antrą vietą populiariausių angliškų dainų sąraše. Cliff Richard ir „Drifters“ pradeda koncertinį turą po Angliją kaip amerikiečių dueto „Kalin Twins“ palydovai. Po jo grupę paliko Jet Harris ir Tony Meehan. Jie nusprendė kaip atskiras duetas koncertuoti. Laisvas vietas netrukus užėmė Brian Bennet (būgnai), Brian Locking, po jo John Rostill (bosai). Pritariamosios grupės sudėties pokyčiai neturėjo įtakos Cliff‘o karjerai. Ji vystėsi milžinišku greičiu: vienas po kito pasirodantys televizijos ir radijo šou, diskai, koncertai, filmai. Didžiojoje Britanijoje siautė „Cliffomanija“. Koncertų metu dainininko balsą dažnai nustelbdavo gerbėjų šūksniai, o ir pačiam atlikėjui dažnai prireikdavo apsaugininkų pagalbos, norint išvykti iš koncertų salės.
1959 m. vasarą dainos „Living Doll“ ir „Travelling Light“ per trumpą laiką atsiduria populiariausių dainų sąrašo pirmoje vietoje. Šie hitai padarė atlikėją žinomą ir mylimą už Jungtinės Karalystės ribų. Šiuo metu Cliff pradėjo dainuoti lengvojo roko kūrinius bei vis dažniau į repertuarą įtraukdavo lyriškesnių dainų. Tai daryti jį vertė ir aplinkybės – rokenrolo galybės ir populiarumo laikas jau buvo besibaigiantis. Su „Living Doll“ prasidėjo šlovingasis dainininko karjeros tarpsnis. Visi singlai, kuriuos jis 1959–1965 m. išleido, patekdavo į Jungtinės Karalystės populiariausių dainų dešimtuką ir buvo taip pat kitose Europos šalyse mielai klausomi. Dešimt metų iš eilės Cliff Richard išrenkamas anglų muzikos laikraščio skaitytojų mylimiausiu šios šalies dainininku. Atlikėjas rengė koncertinius turus po Angliją, Vakarų Europą, Pietų Afriką, Australiją, JAV, Azijos šalis. Ypatingai sėkmingi buvo pasirodymai Vokietijoje. Čia jis buvo labai populiarus. Tai paskatino įrašyti eilę dainų vokiečių kalba. Žymiausios buvo – „Rote Lippen soll man kussen“ (1963 m. septynias savaites nr.1 Vokietijoje) ir „Das ist die Frage aller Fragen“ (ang. „ Spanish Harlem“; 1965 m. penkias savaites nr.1). 1964 m. surengtas pirmasis atskiras turas po šią šalį.
Filmų versle Cliff‘ui taip pat labai gerai sekėsi: pasirodę muzikiniai filmai „The Young Ones“ (1962 m.) ir „Summer holiday“ (1963 m.) sumušė visus pelno rekordus Jungtinėje Karalystėje. Cliff Richard du kartus iš eilės išrenkamas mėgstamiausia metų filmų žvaigžde. Iki 1973 m. jis suvaidino dar trijuose muzikiniuose filmuose.
1964–1975: Permainos
thumb|1968 m. Eurovizijos dainų konkurse thumb|1973 m. Eurovizijos dainų konkurse 1963 m. pop pasaulį užkariauja grupė Beatles. Pradžioje Cliff‘o karjerai tai padarė mažai žalos: koncertų salės ir toliau buvo pilnutėlės, pasirodydavusios dainos tapdavo hitais. Iki 1973 m. pasirodė 57 singlai, kurie visi į populiariausių Jungtinės Karalystės dainų trisdešimtuką pateko. Tačiau Beatlų bumas ilgainiui darė vis didesnę įtaką Cliff‘o populiarumui – jis jau nebuvo nepakeičiama pirmo ryškumo žvaigždė savo šalyje, o ilgainiui buvo visai nustumtas į pogrindį. Pasaulis pulsavo muzikiniu atsinaujinimu, tuo tarpu Cliff Richard muzika pasikeitė tik truputį. Buvusios šlovės nepadėjo susigrąžinti net pasirodę albumai „Aladin and his wonderful Lamp“ (1964 m.) ir „Cinderella“ (1967 m.), dalyvavimas Eurovizijos dainų konkurse (1968 m. ir 1973 m.), vaidmuo televizijos seriale (1970, 1971, 1972 m.). Nuo 1972 m. jau ne kiekvienas pasirodydavęs singlas patekdavo į populiariausių dainų sąrašą.
Iki 1968 m. Cliff’o karjera buvo susieta su grupe „The Shadows“ (buvusi „Drifters“), kuri jam buvo sukūrusi daug populiarių dainų, lydėjo koncertiniuose turuose, kartu pasirodydavo dideliuose šou. 1968 m. jie šventė 10 metų scenoje jubiliejų, kurį apvainikavo bendras albumas ir 12 savaičių šou Londono scenose. Neilgai trukus „Shadows“ išsiskyrė, tačiau 1973 m. susiformavo vėl. Cliff Richard ir Shadows taip pat vėliau surengė koncertų, norėdami paminėti scenininius jubiliejus 1978, 1984 ir 1989 m.
1966 m. birželį Cliff Richard visus savo gerbėjus nustebino atvirumu, kai prisipažino, jog tapo krikščionimi. Septintojo dešimtmečio pradžioje tradicinis Richardo atsakymas dėl tikėjimo buvo „Aš tikiu Dievą ir priklausau anglikonų Bažnyčiai“. Jis nenorėjo būti laikomas ateistu, tačiau vėliau pats prisipažino, kad gyvenime nedaug nuo jo tesiskyrė. Truputį vėliau prasidėjo religinės paieškos – Cliff vos netapo Jehovos liudytoju. Čia padėjo jo draugas B. Latham, atgręžęs į Jėzų Kristų. Žymaus amerikiečių evangelisto Billy Graham paskaitoje atlikėjas pirmą kartą kalba plačiai auditorijai apie savo tikėjimą. Nuo to įvykio Cliff Richard skiria didelę dalį savo laiko religiniams reikalams. Jis pradeda dirbti su krikščioniška jaunimo grupe, dalyvauja televizijos, radijo laidose, krikščioniškuose renginiuose, skaito paskaitas, padeda kurti ir vaidina dviejuose krikščioniškuose filmuose – „Two and a penny“ (1967 m.) ir „His Land“ (1970 m.), leidžiami gospelų albumai (kaip 1967 m. „Good News“, 1978 m. „Small Corners“). Nuo 1969 m. Cliff Richard surengia turą su gospelų koncertais ir pokalbių vakarais. Surinktos lėšos skiriamos krikščioniškos pagalbos organizacijai TEAR, besirūpinančiai skurdžiais kraštais. Atlikėjas ir pats lankosi trečiojo pasaulio šalyse (Bangladešas, Kenija, Haitis, Uganda). Jis taip pat įkuria savo pagalbos fondą.
thumb|150px|left|Albumas „I'm Nearly Famous“ padėjo Cliff Richard grįžti į populiarumo viršūnę
Nuo 1995: Seras Cliff Richard
thumb|„Heathcliff“ thumb|„21st Century Christmas“ / „Move It“ 1995 m. Cliff Richard įšventintas karalienės Elizabeth II į riterius už muzikinius nuopelnus ir labdaringą veiklą. Nuo dabar jis turi vadintis seru Cliff Richard. Į iškilmingą ceremoniją buvo atvykusios ir visos trys dainininko seserys.
1996/97 m. išsipildė dar viena sena svajonė – Cliff Richard septynis mėnesius vaidino pagrindinį vaidmenį miuzikle „Heathcliff“, sukurtą pagal garsų anglų rašytojos Emily Bronte romaną „Vėtrų kalnas“ („Wuthering heights“). Muziką šiam spektakliui sukūrė John Farrar (jis parašė daugumą dainų filmui „Grease“), tekstus – Tim Rice (žinomas kaip miuziklų „Jesus Christ Superstar“, „Evita“ ir Disney filmo “Aladin“ tekstų autorius). „Heathcliff“ video juosta beveik visus metus buvo populiariausių video juostų sąrašuose.
Per savo 40 metų scenoje jubiliejų Cliff Richard surengė 32 koncertus „Karališkoje Alberto halėje“ Londone.
Nors daugelis radijo stočių atsisakė dainininko singlą “Millennium Prayer“ (įgarsinta TĖVĖ MŪSŲ), 1999 m. gruodį jis užėmė pirmą Jungtinės Karalystės populiariausių dainų sąrašo vietą.
2001 m. pasirodo Alan Tarney prodiusuotas albumas „Wanted“. Jame, šalia šešių naujų, šešios savo individualiu stiliumi perdainuotos gerai žinomos dainos.
2002 m. prekyboje pasirodo Cliff Richard raudonasis vynas, turintis rožių aromato. Jis vadinasi „Vida Nova“. Prekyba sekasi taip gerai, kad kitų metų derliaus vynas turi būti gerokai anksčiau užsisakomas. Neseniai šis vynas gavo bronzos medalį Londone vykusiame tarptautiame vyno konkurse „International Wine Challenge“, kuriame dalyvavo virš 9000 vynų. Juos vertino vyno ekspertai, pasikliaudami tik savo skonio pojūčiu (akys buvo užrištos).
Tais pačiais metais dainininkas įsikelia į trečiuosius namus Barbadose.
2003 m. atlikėjas vasaros atostogas praleido Portugalijoje, iš kurios buvo tik trumpam užsukęs į Briuselį, kur padėjo įrašyti dainą „Danny Boy“ naujam Helmut Lotti albumui. Tuo pačiu buvo įrašyta ir bendra jų daina „Marys Boyschild“ Cliff‘o Kalėdų albumui. Čia buvo pristatyta nauja daina „Santas List“.
2004 m. Cliff Richard surengė keturiolika koncertų ir vasaros naktų turą, per kurį pasirodymai vykdavo parkuose prie puikių anglų namų ir pilių. Tais pačiais metais pasirodė naujas Cliff‘o albumas, kuriam dainas rašė anksčiau su juo nedirbę kompozitoriai. Tai padarė šį darbą įdomiu ir geru.
Nors praėjo daugiau kaip 45 metai nuo karjeros pradžios, atlikėjas vis dar išlieka aktyvus – rengia koncertus, leidžia melodingos, lengvai suvokiamos „mainstream“ („pagrindinės krypties“) populiariosios muzikos diskus, dalina interviu, rengia koncertinius turus.
2006 m. lapkričio 6 d. pasirodė sero Cliff Richard albumas „Two's Company“. Gruodį išleistas singlas „21st Century Christmas“ / „Move It“ užėmė antrą vietą Jungtinės Karalystės populiariausių singlų sąrašuose. Taip Cliff Richard tapo pirmuoju atlikėju, pabuvojusiu net šešis dešimtmečius iš eilės populiariausių dainų sąrašuose.
2007 m. lapkričio 12 d. pasirodė naujas albumas „Love… The Album“, kuriame be populiariausių Cliff Richard baladžių yra ir penkios naujai įrašytos dainos („Waiting For A Girl Like You“, „When You Say Nothing At All“, „All Out Of Love“, „If You're Not the One“ and „When I Need You“). Albumas užėmė populiariausių Jungtinės Karalystės albumų sąrašo 13 vietą.
Diskografija
Žiūrėti Cliff Richard diskografiją
Kalėdinės dainos
Nors Jungtinėje Karalystėje Cliff Richard yra pirmo ryškumo žvaigždė, didelei daliai pasaulio jis yra labiau žinomas kaip nuostabių kalėdinių dainų atlikėjas, išleidęs ne vieną šios tematikos muzikinį albumą. Pirmasis Cliff Richard singlas, užėmęs Kalėdų laikotarpiu pirmąją vietą buvo „I Love You“ (1960 m.). Kitos žymiausios religinio turinio šios šventės laikotarpio dainos:
Vantiškiai
Vantiškiai arba Viošenskaja (,, nuo 1938 m. birželio 3 d. Grünsiedel, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Krasnojarskojės kaimo gyvenvietės teritorija.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities Vėdarų, nuo 1818 m. Gudvalių, nuo 1907 m. Vykiškių valsčiaus kaimas. Priklausė Klišių parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono, 1947– 1993 m. Lvovskojės apylinkės kaimas.
Vaclov Stankevič
Vaclov Stankevič (g. 1954 m. rugpjūčio 6 d. Arleniatų kaime, Smurgainių raj., Baltarusija) – baltarusių kilmės Lietuvos jūrininkas, kapitonas, diplomatas Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1974–1991 m. gamybinio susivienijimo „Litrybprom“ laivo kapitono padėjėjas, vyresnysis kapitono padėjėjas, kapitonas direktorius. 1992–2000 m. akcinės bendrovės „Klaipėdos transporto laivynas“ viceprezidentas.
1997–2000 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys, išrinktas pagal Lietuvos piliečių aljanso ir Rusų sąjungos koalicijos sąrašą, Miesto ūkio komiteto pirmininkas. 2000–2003 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys, išrinktas pagal Naujosios sąjungos (socialliberalų) sąrašą. 2000–2004 m. Seimo narys, Naujosios sąjungos (socialliberalų) frakcijos narys, Užsienio reikalų komiteto narys, NATO reikalų komisijos pirmininkas, Jūrinių ir žuvininkystės reikalų komisijos narys, Seimo delegacijos Europos Tarybos Parlamentinėje Asamblėjoje narys, Seimo delegacijos Europos Sąjungos ir Viduržemio jūros valstybių Parlamentinėje Asamblėjoje pirmininkas.
Nuo 2009 iki 2014 m. — Lietuvos konsulato Kaliningrade vadovas.
Nuo 2015 m. iki 2019 m. birželio 26 d. vadovavo konsulatui Seinuose.
2019 m. gegužės mėn. išrinktas Lietuvos aukštosios jūreivystės mokyklos direktoriumi (nuo birželio 28 d.).
2005 m. dienraščio „Klaipėda“ žurnalistų išrinktas Metų Tolerancijos žmogumi.
Želkūnų pagrindinė mokykla
Prienų rajono Želkūnų pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vyšniūnuose (Prienų raj.), Liepų g. 1, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Buvęs įstaigos kodas 190200642. Steigėjas Prienų rajono savivaldybės taryba.
Nuo 2013 m. mokykla likviduota.
Istorija
1930 m. įsteigta Gripiškių pradžios mokykla, nuo 1951 m. septynmetė mokykla.
1962 m. Želkūnuose pastatyta aštuonmetė mokykla. 1970 m. išasfaltuotas takas į mokyklą ir aikštelė prie mokyklos fasado. 1972 m. mokykloje atliktas kapitalinis remontas, įvestas centrinis šildymas, pradėta kurti kabinetinė sistema. 1977 m. įrengtas naujas stadionas. 1988 m. mokykla naujai suremontuota: išdažyta, pakeistas stogas. 1998 m. pertvarkyta mokyklos šildymo sitema, įrengiant vietinę dujų katilinę. 1999 m. mokykla tapo dešimtmete. 2013 m. rugsėjo 1 d. Želkūnų pagrindinė mokykla prijungta prie Stakliškių vidurinės mokyklos.
Goya
Goya:
Putumajo departamentas
Putumajas  – departamentas pietų Kolumbijoje, Ekvadoro ir Peru pasienyje. Administracinis centras – Mokoa.
Goya
Goya − pavardė.
Putumajo departamentas
Geografija
Apie 80 % teritorijos priklauso Amazonės žemumai. Čia veši tankios Amazonijos džiunglės, klimatas karštas ir drėgnas. Vakarinė departamento dalis pateka į Andų kalnų sritį (pagrindinė kalnų grandinė – Centrinė Kordiljera). Departamento hidrografinis tinklas tankus. Svarbiausios upės – Kaketa, Putumajas. Yra La Plajos nacionalinis parkas.
Konstantinas Kazimieras Bžostovskis
Konstantinas Kazimieras Bžostovskis (1644 m. – 1722 m. spalio 24 d. Dabrovna) – Lietuvos katalikų bažnyčios veikėjas.
Biografija
Nuo 1670 m. dvasinis Lietuvos referentas, vėliau Lietuvos didysis raštininkas.
Nuo 1685 m. Smolensko vyskupas.
Nuo 1687 m. lapkričio 24 d. paskirtas Vilniaus vyskupu.
Jakovas Gensas
Jakovas (Jokūbas) Gensas (1903 m. Šiauliuose, Rusijos imperija – 1943 m. rugsėjo 14 d. Vilniuje, Trečiasis Reichas) – Lietuvos žydų kilmės gydytojas, mokytojas, karininkas, Vilniaus geto žydų policijos viršininkas.
Konstantinas Kazimieras Bžostovskis
Konfliktas prieš Sapiegas
1692 m. seime iškėlė bylą prieš didįjį etmoną dėl kariuomenės apgyvendinimo dvasininkų dvaruose.
Jakovas Gensas
Biografija
Gimė 1903 m. Šiauliuose. 1919 m. paimtas į Lietuvos kariuomenę. Kovojo Lenkijos–Lietuvos kare. 1924-1935 m. studijavo teisę ir ekonomiką Vytauto Didžiojo universitete. Baigęs mokslus dirbo lietuvių kalbos ir fizinio lavinimo mokytoju įvairiose Lietuvos mokyklose. 1939 m. rudenį persikėlė į Vilnių, kur įsitraukė į sionistinę veiklą. Prasidėjus sovietų trėmimams slapstėsi kaimuose aplink Vilnių. Prieš pat Vokietijos ir TSRS karą grįžo į Vilnių, o vokiečiams užėmus Vilnių ir įkūrus getą paskirtas geto ligoninės direktoriumi. Glaudžiai bendradarbiavo su judenratu, 1942 m. liepos 15 d. vokiečiai jį paskyrė žydų policijos viršininku, Judenrato ir geto vadu bei oficialiu jo atstovu. Vėliau Judenratas buvo perorganizuotas ir Gensas tapo vienvaldžiu geto vadovu.
Konstantinas Kazimieras Bžostovskis
Konfliktas prieš Sapiegas
1694 m. balandžio 18 d. Konstantinas Kazimieras Bžostovskis didįjį etmoną Kazimierą Joną Sapiegą ir jo šalininkus ekskomunikavo.
1700 m. pilietinio karo metu rėmė Valkininkų konfederaciją ir kovojo prieš Sapiegų giminės pozicijų LDK išsaugojimą.
Kita veikla
1694 m. įkūrė Trinapolio bažnyčią ir vienuolyną (tuo metu antrąjį Vilniuje).
1717 m. pastatė Verkių rūmus.
Molinė (Varėna)
Gyventojai
Pagal lenkų valdžios 1921 m. atliktą surašymą kaime gyveno 21 žmogus, iš kurių visi buvo užrašyti lenkais.
Grand Theft Auto III
Grand Theft Auto III (GTA III, GTA 3) – veiksmo žaidimas, kurį 2001 m. išleido „Rockstar Games“. Lyginant su ankstesniąją dalimi „Grand Theft Auto II“, „GTA III“ pasižymi pilnai trimate grafika, taip pat gerokai lenkia pirmtaką tiek veiksmo galimybėmis, tiek aplinka.
2011 metais, praėjus 10 metų po „GTA 3“ išleidimo, šiai sukakčiai paminėti „Rockstar Games“ išleido „GTA 3“ versiją, skirtą planšetiniams kompiuteriams bei išmaniesiems telefonams.
Apžvalga
thumb|left|Claude mieste Pagrindinis „Grand Theft Auto III“ skirtumas nuo „Grand Theft Auto“ ir „Grand Theft Auto II “– visiškai trimatis žaidimo pasaulis. „Grand Theft Auto III“ taip pat turi daug naujų automobilių, atsirado kateriai, lėktuvai. Žaidime galima dirbti taksistu, gydytoju, gaisrininku, policininku, arba tiesiog vykdyti pagrindines žaidimo užduotis. Gerokai palengvintas pagrindinio veikėjo valdymas, atsirado galimybė šokinėti, greitai bėgioti, bet negalima plaukti. Žaidime atsirado nauji užduočių pradėjimo būdai, filmukai, žymiai daugiau dialogų. Smarkiai pagerintas dirbtinis intelektas – praeiviai žaidime jau kalbasi tarpusavyje, mušasi, naudoja ginklus.
Siužetas
„Grand Theft Auto III“ veiksmas vyksta JAV mieste Liberty City, 2001 m. – po trejų metų nuo „Grand Theft Auto: Liberty City Stories“ įvykių. Smulkus vagis Claude’as, dirbantis kolumbiečių gaujai, banko apiplėšimo metu peršaunamas saviškių. Claude'ą sulaiko policija ir kartu su dar pora kalinių veža į kalėjimą, bet staiga policijos konvojų sustabdo mafija ir išlaisvina visus kalinius, tuo pačiu ir Claude'ą. Pabėgimo metu Claude’as susipažįsta su kaliniu, vardu 8-Ball. Su šio pagalba Claude įgyja pažinčių su asmenimis, turinčiais ryšių su mafija, iš kurių gauna daug skirtingų užduočių. Tačiau netrukus Claude'ą' išduoda jo bosas Salvatore Leone. Claude’as pabėga iš Portlando salos padedamas Leone’o žmonos Maria bei Yakuza gaujos vadės Asuka. Šioji supažindina jį su įtakingais asmenimis Stauntono saloje, iš kurių Claude’as taip pat gauna įvairių užduočių. Vykdydamas užduotis, Claude’as susitinka savo išdavikus ir jiems atkeršija.
Goja (reikšmės)
Goja vadinama:
Grand Theft Auto III
Transporto priemonės
Žaidime gana daug įvairių transportų priemonių. Deja, nėra motociklų, o lėktuvai negali skraidyti. Iš viso – 51 aktyvi transporto priemonė.
Ginklai
Žaidime yra 11 ginklų rūšių, tarp jų – kumščiai, beisbolo lazda, pistoletas, uzi, automatas, dvivamzdis šautuvas, granatos, molotovo kokteilis, nuotolinio valdymo granatos (duotas tik vienas šūvis per viena misija ir dažniausiai išnaudojamas arba atimamas policijos ar greitosios ), liepsnosvaidis ir granatsvaidis (bazuka).
Garso takelis
Žaidime veikia 9 virtualios radijo stotys: Head Radio, Double Cleff FM, K-Jah FM, Rise FM, Lips FM, Game FM, MSX FM, Flashback FM, Chatterbox FM. PS2 versijoje buvo "O mio babbino caro" daina, taciau PC ir XBOX versijoje daina buvo pašalinta.
Chakasija
right|thumb|180px Chakasijos Respublika (chakasų kalba Хакас Республиказы) – Rusijos Federacijos respublika Rytų Sibiro pietuose, Jenisiejaus kairiajame krante. Plotas 61 900 km², 541 200 gyv. (2005 m.), gyventojų tankumas 8,7 km². Sostinė – Abakanas.
Geografija
Chakasijos šiaurės vakaruose – Kuznecko Alatau, vakaruose – Abakano kalnagūbrių rytų šlaitai, pietuose – Vakarų Sajanų šiaurės šlaitai. Didžiausias aukštis – 2930 m Karagošo kalnas. Tarp kalnagūbrių Minusinsko duburio vakarų dalis.
Klimatas žemyninis, vidutinių platumų. Sausio vidutinė temperatūra nuo -15 iki -21 °C, liepos 17-20 °C. Per metus iškrenta 300–700 mm kritulių. Didžiausios upės: Jenisiejus, jo kairysis intakas Abakanas (laivuojamos). Gėli ežerai: Čiornojė, Fyrkolis, Itkulis, druskingi ežerai: Belio, Šira.
Laiko juosta
80px
Chakasija priklauso Krasnojarsko laiko zonai arba UTC +7 (vasarą – UTC +8)
Susisiekimas
Geležinkeliu iš Abakano pasiekiamas Ačinskas, Irkutskas, Novokuzneckas, plentu iš Abakano – Krasnojarskas ir Kyzylas. Abakane yra oro uostas.
Ekonomika
Chakasijai priklauso didesnioji Minusinsko anglių baseino dalis. Kasama akmens anglis (per metus apie 5,l mln. t.), geležies (2,3 mln. t.), vario, molibdeno rūdos, auksas, laužiamas marmuras. Yra naftos, gamtinių dujų telkinių.
Veikia Širos balneologijos ir purvo terapijos kurortas.
Kultūra ir švietimas
Abakane veikia Chakasijos universitetas, įkurtas 1944 m., turintis 3 filialus kituose miestuose, Chakasijos Technologijos institutas (Krasnojarsko technologijos universiteto filialas). 1944 m. įkurtas Kalbos, literatūros ir istorijos mokslinių tyrimų institutas, Žemės ūkio plėtros institutas. Veikia 218 bibliotekų, pagrindinė Abakane – Nacionalinė N. Domažako biblioteka. Yra Respublikinis kraštotyros muziejus.
Gyventojai
Gyvena rusai, chakasai, ukrainiečiai, vokiečiai, totoriai, baltarusiai.
Miestai
Miestuose gyvena 71,2 proc. gyventojų. Didžiausi miestai 2002 m. (tūkst.)
Administracinis suskirstymas
Chakasija suskirstyta į 8 rajonus:
Istorija
Chakasijos teritorijoje žmonės apsigyveno paleolite. II- I a. pr. m. e. atsikėlė hunai sumušė vietinius europidus dinlinus ir sumišo su jais. Apie VI a. susikūrė chakasų protėvių Jenisiejaus kirgizų, senovės kinų vadintų chjagas, valstybinis junginys. Jį 1207 m. užkariavo mongolai, kurie sugriovė irigacinius kanalus, todėl sunyko chakasų ariamoji žemdirbystė, įsivyravo pusiau klajoklinė gyvulininkystė.
XIII-XVI a. regiono gyventojai buvo pavaldūs mongolų Aukso ordai ir kitiems chanams. XVII a. susikūrusios Tūbos, Altysaro, Altyro ir Jezero kunigaikštės sudarė Chongorajaus valstybinį junginį, kuris 1667 m. tapo Džungarų chanato vasalu. 1727 m. Chongorajų prisijungė Rusija. Vietos gyventojai mokėjo duoklę (jasaką). Rusų kolonistai ilgainiui užgrobė geriausias žemes. XVIII–XIX a. chakasai, tuomet vadinti Ačinsko, Minusinsko arba Abakano totoriais, tapo sėslūs, dauguma prievarta (oficialiai -1876 m.) apkrikštyti pagal stačiatikių apeigas.
Nuo XVIII a. formavosi vidaus rinka, įkurtos pirmosios kasyklos; XIX a. antroje pusėje nutiestas Sibiro geležinkelis, susikūrė akmens anglių pramonė, plėtėsi aukso gavyba. Daugėjo rusų kolonistų. Chakasija virto Rusijos imperijos, o XX a. – TSRS tremties ir kalinimo vieta.
1918–1919 m. regioną buvo užėmusi Baltoji gvardija. Nugalėjus bolševikams 1923 m. Rusijos SFSR sudaryta Chakasijos nacionalinė apskritis. Tuomet oficialiai įsitvirtino Chakasijos vardas. 1921 m. ji pertvarkyta į nacionalinę apygardą, 1930 m. į autonominę sritį. 1991 m. Chakasija pasiskelbė suverenia, nuo 1992 m. Rusijos Federacijos respublika, sutartis pasirašyta 1992 m. kovo 31 d.
Lietuviai
Daugelyje Chakasijos gyvenviečių yra lietuvių kapų. 1989–1990 m. dalis palaikų parvežta į Lietuvą. 1990 m. į Chakasiją buvo nuvykusi ekspedicija iš Lietuvos. Kai kurie lietuviai, sukūrę mišrias šeimas, tebegyvena Chakasijoje.
Molynė (Pumpėnai)
Molynė – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 4 km nuo Pumpėnų.
Brazilijos istorija
Spėjama, kad pirmieji žmonės dabartinėje Brazilijos teritorijoje apsigyveno prieš 9–10 tūkstančių metų. Iki europiečių kolonizacijos čia gyveno tupiai, gvaraniai, aravakai, karibai ir kitos indėnų gentys. 1500 m. balandžio 22 d. dabartinės Brazilijos krantus pasiekė portugalo P. A. Cabralio, ieškojusio kelio į Indiją, flotilė. Pagal 1494 m. Tordesilijos sutartį naujoji žemė tapo Portugalijos valda. Šios sutarties vėliau nebuvo tiksliai laikomasi, pagal ją Brazilija galėtų užimti tik 1/3 dabartinės savo teritorijos.
Kraštas pavadintas Vera Cruzo, bet po kelerių metų pradėtas vadinti Brazilija, dėl iš čia gausiai išvežamo raudonmedžio (port. pau – brazil).
Kolonijinis laikotarpis
thumb|250px|Brazilijos žemėlapis XVI a. Intensyviau kolonizuoti pakrantę portugalai pradėjo XVI a. 4-ajame dešimtmetyje – 1531 m. pastatytas Rio de Žaneiro fortas, 1532–1536 m. pakrantė suskirstyta į kapitonijas, valdomas Portugalijos karaliaus skirtų kapitonų, pradėti vežti juodaodžiai vergai iš Afrikos darbui naujose plantacijose. 1549 m. sukurta generalgubernatorija, įkurta sostinė Bahija (dabar Salvadoras), atvyko pirmieji jėzuitai.
Ispanijai prisijungus Portugaliją, 1581–1640 m. priklausė Ispanijos karalystei, tuo metu koloniją puldinėjo prancūzai ir olandai, laikinai užėmę kai kurias teritorijas. Kolonizacija sustiprėjo, kai Portugalija ir Nyderlandai pasirašė Hagos taikos sutartį, pagal kurią olandai atsisakė pretenzijų į Brazilijos teritoriją.
1630–1695 m. Pernambuco kapitonijoje gyvavo pabėgusių vergų valstybė.
XVII–XVIII a. sandūroje kolonijoje rasta aukso ir deimantų, geležies rūdos, mangano, atgabenti pirmieji kavamedžiai. Greitai Brazilija tapo turtingiausia Portugalijos kolonija. Iki XVIII a. II pusės galiojo įvairūs prekybos suvaržymai, draudimai, kas kėlė didelį gyventojų nepasitenkinimą, todėl 6–8 dešimtmečiais įvykdytos reformos, išvaryti jėzuitai, sulygintos indėnų ir laisvųjų gyventojų teisės.
1763 m. paskelbta Brazilijos vicekaralystė, Rio de Žaneiras tapo vicekaralystės sostine. 1808–1821 m., Napoleonui okupavus Portugaliją, Rio de Žaneiras tapo laikinąja karalystės sostine. thumb|left|Portugalijos, Brazilijos ir Algarvės Jungtinės Karalystės (1816-1821 m.) vėliava. Tuo laikotarpiu pagyvėjo prekyba su užsienio šalimis, steigtos manufaktūros, pradėti leisti laikraščiai. 1815 m. paskelbta Brazilijos karalystė, likusi susaistyta su Portugalija personaline unija.
Nepriklausomybė ir Imperija
Po 1820 m. Portugalijos revoliucijos suaktyvėjo nepriklausomybės judėjimas ir 1822 m. rugsėjo 7 d. karaliaus sūnus, regentas Petras nutraukė ryšius su Portugalija, paskelbdamas nepriklausomą imperiją. Portugalija Brazilijos nepriklausomybę pripažino 1825 m.
Pirmoji konstitucija priimta 1824 m. 1825–1828 metais Brazilija kariavo su Argentina, prarado dalį 1817 m. okupuotos Rytų provincijos (dabartinio Urugvajaus). Po karo ir kitų nesėkmių 1831 m. Petras I atsisakė sosto mažamečio sūnaus naudai, šis 1840 m. karūnavosi kaip Petras II ir valdė iki 1889 m. Tuo tarpu Brazilija palaipsniui tapo konstitucine monarchija.
Per 1864–1870 m. Paragvajaus karus Brazilija prisijungė dalį Paragvajaus. XIX a. II pusėje sparčiai augo kavos ūkis. 1888 m. panaikinta vergovė, o 1889 m. monarchija nuversta.
Respublika
1889 m. lapkričio 15 d. generolas Deodoras da Fonseka nuvertė imperatorių Pedrą II ir de facto tapo pirmuoju Brazilijos prezidentu. Paskelbus respubliką, šalis tapo Jungtinių Brazilijos valstijų respublika. 1891 m. priimta konstitucija JAV pavyzdžiu. Finansų ministerija neribotai dalino kreditus, tad buvo kuriamos naujos įmonės, plėtėsi tekstilės, maisto, statybos pramonė, buvo tiesiami geležinkeliai. Tai sukėlė ekonominį bumą (portugalų k. Encilhamento), kuriam sprogus Brazilija kentėjo nuo infliacijos, spekuliacijos, apgavikiškų pirminių viešų siūlymų ir įmonių perėmimų.
Po 1894 m. prezidento postą užimdavo paeiliui kavos augintojų oligarchai iš San Paulo ar Minas Žeraiso. Tai buvo vadinama kavos su pienu politika (portugalų k. política do café com leite).
Pirmojo pasaulinio karo metu Brazilija nuo 1917 m. dalyvavo Antantės pusėje. Po karo smuko ekonomika, didėjo nepasitenkinimas oligarchų valdžia. Po 1930 m. rinkimų, kuriuose suklastojus rezultatus nugalėjo konservatoriai, įvyko kariškių remiamas sukilimas. Prezidentu tapęs liberalas G. Vargasas pradėjo socialines ir ekonomines reformas, 1934 m. priimta nauja konstitucija. Po 1932–1935 m. sukilimų, organizuotų oligarchų ir komunistų, G. Vargasas įvykdė valstybės perversmą, paleido Kongresą. Buvo centralizuota valdžia, nacionalizuotos kelios svarbios bendrovės, nuslopintas 1938 m. fašistinių jėgų maištas.
Antrojo pasaulinio karo metu šalis laviravo tarp priešiškų jėgų ir tik 1942 m. rugpjūtį paskelbė karą Vokietijai ir Italijai, o 1945 m. birželį – Japonijai. Brazilija vienintelė iš Lotynų Amerikos šalių pasiuntė karius į karo veiksmų zoną (50 000 karių į Italiją).
Po karo sustiprėjus demokratiniams bruzdėjimams, 1945 m. G. Vargaso vyriausybė legalizavo politines partijas, paleisti politiniai kaliniai. Tais pačiais metais su JAV pagalba kariškiai įvykdė perversmą ir G. Vargasas nuverstas.
1946 m. prezidento rinkimus laimėjo E. G. Dutra, o 1951 m., pasinaudodamas tautinių sluoksnių nepasitenkinimu, prezidentu vėl išrinktas G. Vargasas. 1954 m. G. Vargasas nusižudė.
Nuo 1956 m. valdant prezidentams J. Kubitschekui de Oliveirai, paspartėjo automobilių, naftos perdirbimo, elektros energijos, cemento pramonės plėtra. Pradėta statyti nauja sostinė – Brazilija. Kitų prezidentų (J. Quadrosas, J, Goulartas) vykdyta ūkio plėtros politika didino visuomenės sluoksnių diferenciaciją, 1963 m. kilo visuotinis streikas, suaktyvėjo opozicija.
1964 m. kariškių perversmo metu nuverstas J. Goulartas, prezidentaujantys generolai panaikino socialines ir ekonomines lengvatas, pradėjo labiau kontroliuoti profsąjungas, persekiojo opoziciją. Legaliomis liko tik dvi naujos partijos – Nacionalinė atnaujinimo sąjunga (ARENA) ir Brazilijos demokratinis judėjimas (MDB). Paleistas kongresas, pritraukiamos užsienio investicijos, labai paspartėjo ūkio plėtra, sėkmingai vykdyta Amazonės įsisavinimo programa.