cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Harrods
Prekių pardavimų rekordai
„Harrods“ yra pasiekusi įspūdingų prekių pardavimų rekordų. Štai 2007 metų gruodžio pabaigoje, paskelbus pokalėdinį prekių išpardavimą, į parduotuvę plūstelėjo pirkėjų. Gruodžio 28 dieną 09.00–13.00 valandomis ten apsilankė 36 tūkst. žmonių. „Harrods“ tuomet paskelbė, kad buvo pagerintas visų laikų pardavimų per vieną valandą rekordas – daugiau kaip 1 mln. GBP.
2011‑ųjų sausį parduotuvė peržengė kitą simbolinę ribą – jos metiniai pardavimai perkopė 1 mlrd. GBP (maždaug 3,9 mlrd. Lt). Parduotuvė pranešė, kad per 2011‑ųjų sausio išpardavimus pirkėjai ten palikdavo apie 20 tūkst. GBP per minutę.
Skirmantiškė (Telšiai)
Skirmantiškė – kaimas pietvakarinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 7 km į vakarus nuo Varnių.
Kauno ketaus liejykla
thumb|250px|Administracinis buvusios liejyklos pastatas 2013 m.
AB Kauno ketaus liejykla – didžiausia metalo dirbinių iš ketaus liejykla Baltijos šalyse. Veikė Kalantos g. 49, Kaune, Petrašiūnuose.
Istorija
Ketaus gamykla „Centrolitas“ įkurta siekiant patenkinti pilkojo ir stipriojo ketaus liejinių žemės ūkio, statybos ir miškininkystės mašinų, suvirinimo ir mokslo tyrimų technikos, maisto ir lengvosios pramonės, prekybos, automobilių technikos, vandentiekio, dujotiekių, šilumos ir telefono tinklų įmonėms paklausą.
Pradėta statyti 1959 m., pirmuosius ketaus liejinius pagamino 1962 m. Be ketaus liejinių, įmonė gamino kojinius siurblius automobilių padangoms pripūsti, skysto tepalo švirkštus, baldų apkabas, keptuves, duonines, šulinių dangčius ir rėmus, dekoratyvinius gaminius (žibintus, tvoras, laiptų turėklus). 1966 m. pirmoji Sovietų Sąjungoje pradėjo gaminti sintetinį ketų. 1984 m. įmonėje dirbo 1780 darbuotojų. 1991 m. tapo akcine bendrove. Nuo 1996 m. įmonę valdė EBSW koncernas. Nuo 2004 m. restruktūrizuota. 2005 m. dirbo apie 440 darbuotojų. Gamybiniai pajėgumai siekė apie 20 000 tonų liejinių per metus. Nuo 2007 m. įmonę valdo UAB „KKL investicijų valdymas“. 2009 m. liejykla nutraukė veiklą. 2010 m. iškelta bankroto byla.
Vadovai: Evaldas Majauskas (nuo 1973 m.), Antanas Milčius, Rymantas Kulbokas (nuo 1996 m.), Robertas Butkus (nuo 2008 m.).
Eksportas
Kauno ketaus liejykla eksportavo savo produkciją į Švediją, Suomiją, Vokietiją, Šveicariją, Italiją. Eksportas viršijo 90 % visos pagamintos produkcijos.
Destruktorius (programavimas)
Destruktorius – specialus objekto metodas, atsakingas už visų objekto užimamų resursų (atminties, užmegztų tinklo jungčių, laikinų bylų) užleidimą kitiems tikslams. Baigus vykdyti destruktoriaus kodą, objektas laikomas „sunaikintu“ – jokie vėlesni kreipiniai į jį nebeleistini.
Pakartotinas destruktoriaus iškvietimas yra rimta programavimo klaida, kurios pasekmės programos vykdymui nenumatomos. Vengdamos tokių klaidų, naujesnės programavimo kalbos vietoj destruktoriaus naudoja užbaigiklį nors ir to patariama vengti.
FK Laktaši
Istorija
Klubo ištakos siekia 1958 m.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo RS Pirmoje lygoje ir liko trečioje vietoje.
Obolia
Obolia  – upė Baltarusijoje, Vitebsko srityje, dešinysis Dauguvos intakas. Prasideda Ezeriščės ežere, teka į pietryčius, įteka į Dauguvą aukščiau Polocko.
Pagrindiniai intakai – Svina, Cenica, Usisa, Vydrica.
Plotis aukštupyje – 8–20 m, vidurupyje – 20–40 m, žemupyje – 5–30 m. Bendras nuolydis – 55 m. Prie upės ištakų pastatyta Kliučegorsko HE, dabar apleista.
1987 m. Zagrebo Tarpzoninis turnyras
'''1987 m. Zagrebo tarpzoninis šachmatų turnyras''' – tai pasaulio čempionato ciklo (1987–1989) atrankinės šachmatų varžybos. Vyko trys turnyrai. Vienas iš keturioliktojo ciklo tarpzoninių vyrų turnyrų vyko 1987 rugpjūčio 1 – 23 d. Zagrebe.
Dalyviai
Pakviesti už aukštus reitingus (1987 m. sausio 1 d.):
Viktoras Korčnojus, 🇺🇸 Jaseras Seiravanas, Predragas Nikoličius,  Eugenijus Torė,  Levas Polugaevskis.
Iš 14-ojociklo zoninių turnyrų dalyvavo 11 žaidėjų:
Janas Elvestas, 🇨🇺 Hesus Nogeiras, 🇵🇪 Hulio Granda Suniga, Večiaslavas Eingornas, 🇮🇱 Jehudas Griunfeldas, 🇭🇺 Jožefas Pinteris,  Krunoslavas Hulakas, 🇧🇬 Vencislavas Inkiovas,  Draganas Barlovas, 🇩🇪 Jorgas Hiklis.
Vietoj 🇨🇦 I. Ivanovo žaidė: 🇨🇦 Fletčeris Baragaras.
Rezultatai
Turnyrą laimėjo V. Korčnojus – 11 taškų. 2-3 vietas pasidalijo J. 🇺🇸 J. Seiravanas ir J. Elvestas – po 10 taškų. Jie visi pateko į 1988/90 m. Kandidatų mačus.
Lentelė
Pasaulio šachmatų čempionato 14-tasis Tarpzoninis turnyras, Zagrebas 1987 rugpjūčio 1 – 23 d.
Pastaba. Žalsva spalva pažymėti žaidėjai pateko į 1988/90 m. Kandidatų mačus
Dėl atsarginio žaidėjo vietos 1987 m. lapkričio mėn Havanoje žaidė P. Nikoličius, Ch. Granda ir Ch. Nogeiras. Nugalėjo P. Nikoličius su 6 taškais, aplenkęs Ch. Grandą – 4 taškai, H. Nogeiras – 2. Kadangi Kandidatų mačuose niekas neatsisakė dalyvauti, todėl atsarginio žaidėjo neprireikė.
Nuorodos
[https://www.chessbites.com/Games.aspx?t=Zagreb+Interzonal&s=Zagreb&y=1987 1987 m. Zagrebo tarpzoninio turnyro partijos]
Gražina Miliauskaitė
Gražina Miliauskaitė (1959 m. kovo 3 d. Buktininkai, Alytaus rajonas) – Lietuvos dainininkė (koloratūrinis sopranas).
Pereira (reikšmės)
Pereira:
Pereira − pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Jonas Matulionis
Jonas Matulionis:
Aleininkai (Anykščiai)
Aleininkai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 4 km nuo Šeimyniškių.
Maštalieriai
Maštalieriai – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje vakarinėje dalyje, 1 km į vakarus nuo Krokialaukio.
Etimologija
Kaimo vardas kilęs nuo  – „vyresnysis arklidininkas“. Veikiausiai šiame kaime gyveno Krokialaukio dvaro arklidžių valdytojas. .
Mil Mi-8
thumb|250px|[[Lietuvos karinės oro pajėgos|Lietuvos KOP Mi-8 MTV-1]]
Mil Mi-8 (, NATO kodas „Hip“) – rusiškas vidutinio dydžio, dviejų variklių sraigtasparnis. Vienas masiškiausiai gamintų pasaulyje, gaminamas nuo 1968 m.
Istorija
1961 m. liepos 9 d. atliktas pirmasis prototipo V-8 (variklis AI-24W) skrydis. 1962 m. rugsėjo 17 d. pakilo antrasis prototipas (2 × AI-24W varikliai). 1967 m., po kelių o kelių pakeitimų, pakrikštytas Mi-8 ir pristatytas sovietų KOP.
Charakteristikos
thumb|300px|Mi-8. Pateiktos Mi-8T modelio charakteristikos:
Livonijos konfederacija
Livonijos konfederacija, Senoji Livonija, dar žinoma kaip Marijos žemė  – konfederacinio pobūdžio valstybinis junginys, egzistavęs 1207–1561 m. dabartinės Latvijos ir Estijos teritorijose (Livonijos regione), kuriam didžiausio išsiplėtimo laikais priklausė 6 atskiros bažnytinės valstybės.
Istorija
1207 m. buvo įkurta Terra Mariana, kurią sudarė dvi jau seniau įkurtos valdos – Rygos arkivyskupija ir Kalavijuočių ordinas (nuo 1237 m. tapo Vokiečių ordino dalimi, dar vadinamas Livonijos ordinu). Iš pradžių ji priskirta Šventajai Romos Imperijai, tačiau jau 1215 m. jos kontrolę tiesiogiai perėmė pats Romos popiežius. Vykstant užkariavimams, regione buvo kuriamos naujos vyskupijos – Dorpato vyskupija (1224 m.) ir Ozelio-Vikos vyskupija (1228 m.). Kylant nesutarimams tarp vyskupijų ir ordino, 1228 m. Popiežiaus legatas Viljamas iš Modenos paskirstė žemes šioms feodalinėms valdoms. 1234 m. įkūrus Kuršo vyskupiją, galutinai nusistovėjo federacijos narių skaičius.
Nepaisant bendrų interesų kovojant su vietos pagonimis, atskiros feodalinės krikščionių valstybės kovojo tarpusavyje dėl hegemonijos. Nors nominaliai Rygos arkivyskupas buvo laikomas visos konfederacijos galva, jo valdžią nuolat kvestionavo Livonijos ordinas, turėjęs didžiumą konfederacijos teritorijų. Svarbiausi karai tarp ordino ir vyskupo vyko 1296–1330 ir 1313–30. Krikščionių tarpusavio karus papildė ir pagonių sukilimai.
1346 m., po estų sukilimo, Livonijos ordino žemės dar labiau išsiplėtė, kadangi jis prisijungė anksčiau konfederacijai nepriklausiusią Estijos kunigaikštystę šiaurėje, kuri inkorporuota į Ordino žemes.
1418 m. naujai paskirtas Rygos arkivyskupas Johanes Ambundii ėmėsi iniciatyvos sukurti bendradarbiavimą tarp atskirų bažnytinių valdų. 1419 m. pradėti šaukti bendri Livonijos valdymo organai – landtagai, kurių rinkimosi vieta tapo Valkos miestas pačiame konfederacijos centre. Nepaisant to, susipriešinimas išliko iki pat 1435 m., kuomet į Lietuvos pilietinį karą įsitraukęs ordinas patyrė stiprų pralaimėjimą Pabaisko mūšyje. Tai labai nusilpnino ordino viešpatavimą, ir paskatino daryti nuolaidas. Tų pačių metų gruodžio mėnesį sušauktas Valkos landtagas galutinai įtvirtino konfederacinį valstybės pobūdį ir užbaigė tarpusavio karus. Į landtagų sudėtį ir į šalies valdymą buvo įtraukti bajorijos (riterijos) ir miestų atstovai.
Livonijos karo metu 1561 m. konfederacija nustojo egzistuoti. Ozelio-Vikos ir Kuršo vyskupystės buvo parduotos Danijai, šiaurines teritorijas okupavo Švedija (čia įkurta Švedijos Estija). Didžiąją dalį teritorijos gavo Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė, padalijusi teritoriją į dvi dalis – šiaurinėje teritorijoje suformuota Livonijos kunigaikštystė, o pietinėje – Kuršo kunigaikštystė.
Sandara ir administravimas
thumb|left|300px|Konfederacija prieš Livonijos karą: Konfederaciją sudarė: Ordino žemės sudarė didžiąją dalį konfederacijos teritorijų. Jos buvo skirstomos į maždaug 40 administracinių vienetų, kur vietininkavo fogtai.
Kritinis racionalizmas
Kritinis racionalizmas − tai metodologija, kurios pagrindas yra mokslinės tiesos atradimas remiantis kritiniu mąstymu.
Pagrindinis tiesos išsiaškinimo būdas, anot kritinių racionalistų, dažniausiai yra paneigimas ir falsifikavimas. Falsifikaciją, kaip mokslo metodą nagrinėjo Karlas Poperis.
K. Poperis taip pat išskyrė aktyvistinę ir pasyvistinę tyrimo metodologiją (intelekto ir samčio). Aktyvistinė metodologija tiksliai žino ko ieško, ką nori išsiaiškinti, taigi iš pradžių išsikelia teoriją akcentuodama dedukcinį ieškojimų būdą, o pasyvistinė − eina nuo padrikų faktų prie teorijų, pati nežinodama ko ieško ir remiasi indukciniu metodu.
Kritinio racionalizmo požiūriu, filosofija yra kritinis, protu besiremiantis mokslas. Jokia  prasmė, koncepcija, teorija  negali pretenduoti į imunitetą kritikai. Jau vien intelektualinis sąžiningumas reikalauja kritiškai tikrinti tai, ką ruošiamės teigti. Nėra tokio švento ir tokio gerbtino dalyko, kuriuo negalėtų suabejoti kritinis protas.
Lietuva 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Lietuvos sportininkai dalyvavo 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Tai yra penkioliktos olimpinės žaidynės Lietuvai kaip nepriklausomai valstybei.
Medalininkai
thumb|250px|Lietuvos medalininkų sutikimas Vilniuje.
Pasiruošimas
2010 m. spalio 28 d. Lietuvos tautinis olimpinis komitetas paskelbė preliminarų Lietuvos olimpiečių sąrašą, kuriame buvo 123 individualūs sportininkai ir abi Lietuvos krepšinio rinktinės. 2011 m. kovo 15 d. likus 500 dienų iki olimpinių žaidynių atidarymo LTOK pristatė Lietuvos olimpinės rinktinės 2012 m. uniformas. Lietuvos tautinio olimpinio komiteto prezidento Artūro Poviliūno teigimu, Londono olimpinėse žaidynėse nepaisant prastos finansinės situacijos dalyvaus didžiausias šalies olimpiečių skaičius istorijoje. Po prasto 2011 m. sezono LTOK pakeitė dalyvių prognozę iki 50-70 sportininkų. 2012 m. birželio 21 d. LTOK paskelbė, kad šalies vėliavnešys atidarymo ceremonijoje bus disko metikas Virgilijus Alekna.
30px|alt=|link= Plentas
thumb|250px|Ramūnas Navardauskas asmeninėse lenktynėse laikui. Vyrai
30px Trekas
Moterys
30px|alt=|link= Krepšinis
thumb|Ketvirtfinalis
Rimantas Kaukėnas, Mantas Kalnietis, Jonas Mačiulis, Martynas Pocius, Renaldas Seibutis, Darius Songaila, Simas Jasaitis, Linas Kleiza, Paulius Jankūnas, Šarūnas Jasikevičius, Jonas Valančiūnas, Antanas Kavaliauskas (treneris Kęstutis Kemzūra).
30px Lengvoji atletika
thumb|250px|Austra Skujytė bėga 200 m septynkovėje. thumb|250px|Rekordinis Linos Grinčikaitės bėgimas. thumb|250px|Lietuvos maratonininkės Rasa Drazdauskaitė ir Diana Lobačevskė.
30px Plaukimas
thumb|250px|Lietuvos plaukimo rinktinė.
Lietuvos delegacija
Vadovybė:
Lietuvos olimpinė misija:
Sporto federacijų atstovai:
Treneriai:
Medikai:
Kiti:
Paitugas
Paitugas − miestas Andižano vilajeto Izbaskano tumane (Uzbekija). Tumano centras. Miesto teises gavo 1980 m.
Kživa (Bielsko apskritis)
Kživa  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bielsko valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į rytus nuo Bielsko ir apie 41 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Garšvilai
Garšvilai – kaimas Jurbarko rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Eržvilko, dešiniajame Akmenos krante, šiauriau jos žiočių į Šaltuoną.
Paitugas
Greta miesto yra Paitugo geležinkelio stotis.
Dubužis
Dubužis tai:
Komijos pirmykščiai miškai
Komijos pirmykščiai miškai − miškų plotai šiaurės rytų Europoje, Rusijoje, Komijos Respublikoje, šiauriniame Urale. Tai pats didžiausias natūralių, neliestų miškų plotas Europoje (32 600 km²).
Šią teritoriją sudaro taiga, įtraukta į Pečioros-Ilyčiaus draustinį bei Jugyd Va nacionalinį parką. Vakarinė teritorijos dalis yra priekalnių lygumose, o rytinė − Uralo šlaituose. Komijos miškuose būdinga įprasta taigos augalija − sibirinės eglės, sibiriniai kėniai, sibiriniai maumedžiai, taip pat yra apie 200 paukščių rūšių, retos žuvų, žinduolių rūšys (sabalai, audinės).
1995 m. šie miškai įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Komijos pirmykščiams miškams kenkia nelegalus miškų kirtimas ir aukso gavyba.
thumb|left|255px|Jugyd Va nacionalinis parkas.
Polinezijos istorija
Polinezijos istorija – Polinezijos, sudėtinio Okeanijos regiono, istorija.
Ankstyvoji istorija
Atskirose salose polineziečiai išvystė labai savitas visuomenės struktūras ir archeologines kultūras. Tarp jų garsios yra polinezietiškos piramidės, Velykų salos skulptūros (moai), monumentalūs vartai ir statiniai.
Ankstyvoji Polinezijos istorija gali būti dalijama į dvi dalis.
Vakarų Polinezija
thumb|left|Vakarų Polinezijos ir Fidžio svarbiausios salos. Vakarų Polinezijos (dab. Tonga, Samoa, Volisas ir Futūna, Kuko salos, Niuė ir kt.) ankstyvoji istorija susijusi su Melanezijos istorija (ypač Fidžio). Tai buvo anksčiausiai apgyvendinta regiono dalis, ir tai įvyko apie 1500 m. pr. m. e. Čia, kaip ir Melanezijoje, klestėjo Lapitos kultūra.
Seniausi valstybiniai dariniai Vakarų Polinezijoje ir Fidžyje yra pusiau legendinės karalystės Tui Puloa ir Tui Manua, egzistavę I m. e. tūkstantmetyje. Apie X a. Tongatapu saloje atstirado valdovų Tui Tonga institucija, kuri XII–XIII a. tapo talasokratija – Tongos imperija, rinkusia duoklę milžiniškame Ramiojo vandenyno plote nuo Saliamono salų iki Niuės. Ši „imperija“ buvo paremta stipriu jūrų laivynu ir sukūrė daugiatautę aukšto lygio kultūrą, paplitusią milžiniškame Ramiojo vandenyno plote.
Nuo XIII a. II pus. Tonga imperijai silpstant, atsirado vietinės karalystės ir dinastijos. Daugelio jų valdžia buvo apribota viena sala. Tarp šių valstybėlių svarbesnės buvo Malietoa dinastijos Samoa, taip pat Uvea (valdoma Lavelua linijos), Alo (valdoma Tui Agaifo linijos), Sigave (valdoma Sau linijos), Niuė (valdoma patu-iki), Kubuna (valdoma vunivalu), Burebasaga (valdoma Roko Tui Dreketi), Tovata (valdoma Tui Cakau) ir kt.
Likusioji Polinezija
Apgyvendinimas vyko III–XII a. Austronezijiečių migracijos paskutiniosios bangos metu. Tuo metu polineziečiai iš Fidžio ir vakarų Polinezijoje migravo į Bendrijos salas, iš kurių sklido visomis kryptimis po visą Ramųjį vandenyną.
Atokiausios teritorijos – Naujoji Zelandija, Velykų sala buvo apgyvendintos tik II tūkstantmečio pr.
XIX a. karalystės ir kolonizacija
Nuo XVI a. Polineziją pradėjo tyrinėti vakariečiai: pirmiausia ispanai, vėliau britai, prancūzai. Iki XIX a. buvo atrastos daugelis Polinezijos salų. Vakariečiai šios teritorijos nekolonizavo iki pat XIX a. pab. Vienintelė kolonizuojama vieta buvo Naujoji Zelandija, kurią britai pavertė savo kolonija.
XIX a. pab. prasidėjo skubios Polinezijos regiono dalybos tarp kolonijinių imperijų. Šiose dalybose dalyvavo Britų imperija, Prancūzija ir JAV. XIX a. pab. susiformavo šios kolonijinės teritorijos: Britų vakarų Ramiojo vandenyno teritorijos (pietvakarinė Polinezija), Prancūzijos Polinezija (pietrytinė Polinezija) ir JAV salų teritorijos (daugiausia šiaurinė Polinezija kartu su Havajais).
Po II pasaulinio karo
Po II pasaulinio karo Britų vakarų Ramiojo vandenyno teritorijos buvo palaipsniui išskaidytos į atskirus politinius vienetus, kurių dauguma iškovojo nepriklausomybę. Tai buvo Tonga, Kuko salos, Tokelau, Tuvalu, Niuė, Kiribatis. Kai kurios teritorijos buvo prijungtos prie Naujosios Zelandijos. Vienintelė išlikusi britų kolonija Polinezijoje yra Pitkerno salos.
JAV vieną iš kolonijinių teritorijų – Havajus – pavertė savo valstija. Kitos jai priklausančios teritorijos Polinezijoje yra traktuojamos kaip JAV teritorijos.
Prancūzijos Polinezija išlaikė kolonijinį statusą iki dabar. Šis politinis darinys yra traktuojamas kaip Prancūzijos užjūrio departamentai.
Juozas Meškauskas
Juozas Meškauskas:
ES Troyes Aube Champagne
Trua AC – Prancūzijos futbolo klubas iš Trua.
Lėkštė (reikšmės)
Lėkštė  – ši sąvoka turi įvairias reikšmes:
Perminas
Perminas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Perminienė (ištekėjusi moteris) ir Perminaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Jaušaičiai
Jaušaičiai – kaimas pietvakarinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 7 km į pietvakarius nuo Varnių.
Agatodemonas
Agatodemonas arba Agatos Daimon (Demonas) (arba Agatodaimonas) („gera dvasia“) graikų mitologijoje – žemdirbystės, sveikatos, sėkmės, išminties dievas. Egzistavo paprotys išgerti ar išpilti truputį vyno jo garbei valgant kiekvieną patiekalą. Jis buvo Tichės Agatos (vėliau Agata) vyras arba palydovas. Mene Agatodemonas vaizduojamas kaip gyvatė arba jaunuolis, vienoje rankoje nešantis Kornukopiją, o kitoje – dubenį, su aguona, užkišta už vienos ir kviečiu už kitos ausies. Agatodemonas vėliau tapo geros sėkmės demonu, ypač maisto ir gėrimų pertekliaus.
Vilties mokykla
Vilties mokykla - „Vilties“ vardo dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo vidurinė mokykla:
Gerosios vilties mokykla
Gerosios vilties mokykla – „Gerosios vilties“ vardo dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo vidurinė mokykla:
Vaiginai
Vaiginai – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 17 km į rytus nuo Biržų, Biržų girios pietiniame pakraštyje.
Istorija
1960-1992 m. Kraštų tarybinio ūkio kaimas.
Talampajos nacionalinis parkas
Talampajos nacionalinis parkas – saugoma gamtos sritis Argentinoje, La Riochos provincijoje (San Chuano prov. pasienyje). 1975 m. sukurtas kaip provincijos lygio gamtos parkas, o 1997 m. gavo nacionalinio parko teises.
Parkas užima 2150 km² teritoriją ir yra 1500 m virš jūros lygio. Parke saugomas archeologinis ir paleontologinis paveldas. Taip pat parkas išsiskiria savo kraštovaizdžiais ir gyvūnija. Talampajos parko teritorija išsidėsčiusi tarp Sierra de Sañagasta ir Los Colorados kalnagūbrių. Paviršius smarkiai paveiktas vandens ir vėjo erozijos. Klimatas būdingas dykumoms – didelis dienos ir nakties temperatūrų skirtumas, lyja tik vasarą, pavasarį pučia stiprūs vėjai.
Pagrindiniai parko objektai:
2000 m. parkas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Europinis liūtas
Europinis liūtas (Panthera leo europae ar Panthera leo tartarica) – spėjamas išnykęs liūto (Panthera leo) porūšis, gyvenęs Pietų Europoje iki ankstyvųjų istorinių laikų. Vieni ekspertai Europoje gyvenusius liūtus laiko azijinio liūto (Panthera leo persica) populiacijos dalimi, kiti – atskiru porūšiu. Gali būti, kad šie liūtai buvo paskutiniai europinių urvinių liūtų (Panthera leo spelaea) individai.
Europoje gyveno du ikiistorinių liūtų porūšiai – ankstyvojo vidurinio pleistoceno fosilinis liūtas ir aukštutinio pleistoceno urvinis liūtas.
Išnykimas
Apie ikiistorinius Europos liūtus žinoma labai nedaug. Aristotelis ir Herodotas rašė, kad I tūkstantmečio pr. m. e. viduryje Balkanuose liūtai gyveno. Kai Kserkso I kariuomenė 480 m. žygiavo per Makedoniją, ji sutiko kelis liūtus.
Apie 20 m. pr. m. e. liūtai išnyko Italijoje, apie 1 m. e. m. liūtai išnyko Vakarų Europoje.
Apie 70 m. e. m. liūtai gyveno tik šiaurinėje Graikijoje, tarp Aliakmono ir Mestos upių.
Apie 100 m. e. m. liūtai Rytų Europoje jau buvo išnykę. Po to liūtai Europoje tegyveno tik Kaukazo kalnuose, kur azijiniai liūtai išgyveno iki X a.
Europinis liūtas išnyko dėl išmedžiojimo (liūtų medžioklė buvo populiari graikų ir romėnų pramoga), konkurencijos su sulaukėjusiais šunimis, tipinio liūtų grobio gausos sumažėjimo. Europinius liūtus kartu su berberiniais ir azijiniais liūtais naudojo Romos cirkuose, kur su liūtais kaudavosi bestiarijai ir tokie žvėrys kaip turaninis tigras, tauras, lokiai. Pradžioje europiniai liūtai romėnams buvo labiau prieinami negu Šiaurės Afrikos ar Artimųjų Rytų liūtai. Europiniams liūtams nykstant romėnai liūtus ėmė importuoti iš Afrikos ir Azijos.
Prognatija
Prognatija (iš pro ir – žandikaulis) – sąkandžio anomalija – viršutiniai priekiniai dantys išsikiša į priekį, o apatiniai dantys dažnai liečia gomurio gleivinę.
Prognatijos priežastys: įgimtos veido skeleto ypatybės, vaikų ligos, žalingi vaiko įpročiai, tokie kaip piršto čiulpimas, sutrikęs kvėpavimas per nosį, ankstyvas krūminių pieninių dantų netekimas, netaisyklingas dirbtinis kūdikio maitinimas.
Very 'Eavy... Very 'Umble
Very 'Eavy… Very 'Umble – debiutinis britų sunkiojo roko grupės „Uriah Heep“ albumas. JAV jis buvo išleistas pavadinimu Uriah Heep su kitokiu viršeliu ir vietoj kompozicijos „Lucy Blues“ buvo įdėta kompozicija „Bird of Prey“.
Tik pasirodęs, šis albumas buvo griežtai išpeiktas svarbiausiuose muzikinės kritikos leidiniuose, tačiau vėliau jis buvo įvertintas kaip ankstyvoji sunkiojo metalo žanro klasika. Garsiausią kritinį pareiškimą padarė žurnalo „Rolling Stone“ apžvalgininkė Melissa Mills, kuri savo apžvalgą pradėjo žodžiais: „Jeigu ši grupė išgarsės, aš nusižudysiu. Nuo pirmosios natos supranti, kad daugiau nebenori šito klausyti.“
Originali vinilinė plokštelė buvo išleista su atverčiamu voku, kurio viršelio pirmoje pusėje – grupės vokalisto David Byron veidas, kurį sunku atpažinti dėl jį dengiančių voratinklių.
Albumas Jungtinėje Karalystėje pradžioje buvo išleistas su „Vertigo“ ženklu (kaip ir kitas grupės albumas Salisbury), bet vėliau greitai perleistas su „Bronze“ ženklu, kai grupė pasirašė sutartį su šia įrašų kompanija.
Albumo kompozicijos
JAV išleisto albumo kompozicijos
'''1996 m. išleisto atnaujinto (remastered) kompaktinio disko kompozicijos''' thumb|right| Originalus „Uriah Heep“ JAV išleisto albumo viršelis
Šiame diske papildomai įdėtos trys kompozicijos (bonus tracks) <OL START=9> <LI> „Gypsy“ (singlo versija) (Box, Byron) – 2:57 <LI> „Come Away Melinda“ („Spice“ versija) (Hellerman, Minkoff) – 3:42 <LI> „Born In A Trunk“ („Spice“ versija) (Box, Byron) – 3:45 </OL>
Papildomai įdėta kompozicija „Gypsy“ buvo išleista albume „The Best Of Uriah Heep“ (1991 m.), o vėliau atnaujinta albumui „Rarities From The Bronze Age“ (1995 m.). Kitų dviejų papildomai įdėtų kompozicijų originalūs variantai buvo įrašyti grupės Spice 1969 m. prieš pat Ken Hensley prisijungimą prie grupės Uriah Heep.
'''2003 m. išleisto išplėtoto pagerintos kokybės (expanded deluxe) kompaktinio disko kompozicijos'''
Šiame diske papildomai įdėtos aštuonios kompozicijos (bonus tracks) <OL START=9> <LI> „Bird Of Prey“ (Box, Byron, Hensley, Newton) – 4:05 <LI> „Born In A Trunk“ (pakeista versija) (Box, Byron) – 4:31 <LI> „Come Away Melinda“ (pakeista versija) (Hellerman, Minkoff) – 4:15 <LI> „Gypsy (Extended Mix)“ (Box, Byron) – 7:07 <LI> „Wake Up (Set Your Sights)“ (pakeista versija) (Box, Byron) – 6:32 <LI> „Born In A Trunk“ (instrumentinė versija) (Box, Byron) – 4:31 <LI> „Dreammare“ (BBC gyvo garso versija) (Newton) – 3:08 <LI> „Gypsy“ (BBC gyvo garso versija) (Box, Byron) – 5:15 </OL>
Prognostika
Istorija
Kaip savarankiškas mokslas, prognostika išsivystė iš XIX a. antros pusės – XX a. pradžios gamtos (agrometeorologijos, hidrometeorologijos) ir visuomenės mokslų (ypač ekonomikos) bei medicinos prognostinių tyrimų. XX a. 7 dešimtmečio viduryje atlikti pirmieji teoriniai darbai.
Mėlynis
left|120px
Mėlynis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, apie 3 km į rytus nuo Kriaunų, prie šiaurinės Sartų ežero įlankos. Ilgis pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi 0,95 km, plotis iki 0,46 km. Altitudė 100,5 m. Gylis siekia 4 m. Būdingi žemi pelkėti, alksniais, karklais apaugę krantai. Pietinės pakrantės kiek aukštesnės. Šiaurinėje ežero dalyje yra sala, kurios plotas 0,87 ha. Apžėlęs vandens augalija. Pakrantėse plyti pelkės, pievos ir dirbami laukai. Į Mėlynį suteka trys upeliai, vienas jų – iš tuoj į vakarus telkšančio Mėlynioko ežero. Išteka rytuose upelis į Sartų ežerą.
Į šiaurę nuo ežero įsikūręs Mielėnų kaimas, į pietus – Baršėnų kaimas. Pietine pakrante eina kelias.
Mateikonys
Mateikonys – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės rytus nuo Eišiškių, greta kelio. Mateikonių seniūnaitijos centras. Netoliese teka Verseka, telkšo smulkus Mateikonių tvenkinys.
Istorija
XIX a. pab. kaimas ir palivarkas Lydos apskrityje, Eišiškių valsčiuje, Gornostajiškių seniūnijoje.
Skaudinis
Greta Skaudinio yra Puodžių, Vaidatonių ir Mociūnų kaimai. Ties Skaudinio ir Kruosto santaka stūkso Vaidatonių piliakalnis.
Mateikonys
Gyventojai
thumb|left|450px|Mateikonių ir apylinkių reginys
Skaudinis
Upėvardis kildinamas nuo žodžių skaudrus („sraunus, aštrus, stiprus, ūmus, greitas“) bei skaudus („smarkus, aštrus, žvarbus“).
Intakai
Visi kairieji:
Žaidėjo veikėjas
Žaidėjo veikėjas  – vaidmenų žaidimo veikėjas, kurio veiksmus tiesiogiai valdo žaidimo žaidėjas. Paprastai žaidėjo personažas taip pat būna istorijos protagonistas.
Žaidėjo personažas atstoja jį valdančio žaidėjo personą.
Paprastai kiekvienas žaidėjas turi po vieną žaidėjo personažą. Kai kuriuose žaidimuose žaidėjui leidžiama valdyti veikėjų grupę, iš kurios vienas veikėjas pasirenkamas kaip žaidėjo avataras. Žaidimuose, kuriuose žaidėjui galima valdyti daugiau negu vieną veikėją, tų skirtingų veikėjų sugebėjimai, jų stipriosios ir silpnosios pusės suteikia didesnę žaidimo stiliaus įvairovę.
Veikėjo sugebėjimai žaidimo eigoje gerėja (sukaupiant patirties ir kitų resursų), tačiau net ir pradedantys veikėjai yra daug sugebantys, aukštesnių tikslų vedami ir toli eilinius žmones pralenkiantys veikėjai. Galutinių lygių veikėjai geba įtakoti karalystės ar ir viso pasaulio istoriją.
Veikėjo veiksmai
Veikėjui būdingi įvairūs veiksmai, už kurių perteikimą žaidimo metu atsakingas žaidėjas:
Teisingai žaidžiantis žaidėjas valdo žaidimo personažą atsižvelgdamas į jo įsivaizduojamą charakterį, patirtį, įsitikinimus, net jei tai atitinkantys veiksmai personažui nėra optimalūs. Žaidimo meistras turi matyti, kuo esama žaidėjų grupė labiau linkusi užsiimti ir labiau susitelkti ties žaidėjams labiau patinkančia veikla.
Gerai organizuotame žaidime veikėjo veiksmai turi vienaip ar kitaip paveikti vėlesnius įvykius.
Mindziangas
Mindziangas (iš kinų k. „kalnų upė“) reiškia šias upes Kinijoje:
Klemas
Klemas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Klemienė (ištekėjusi moteris) ir Klemaitė (mergautinė pavardė).
Taip pat gali reikšti vyrišką vardą. Jį turi šie asmenys:
Traseris
thumb|right|250px|[[Šovinys su trasuojamąja kulka. Raudonai pažymėtas traseris.]] thumb|right|250px|Kulkos 5,56 mm [[kalibras|kalibro šoviniuose. 2 ir 4 šoviniai su trasuojamosiomis kulkomis, kurių dugneliuose matyti trapecijos pavidalo baltai pažymėti traseriai.]] Traseris – pirotechninis įtaisas sviedinyje ar kulkoje, užpildytas trasuojamuoju mišiniu. Šūvio metu traseris užsidega ir ima šviesti ar skleisti dūmus, todėl kulkai ar sviediniui skriejant lieka trajektoriją rodantis šviečiantis ar dūmų pėdsakas.
Traseris būna arba atskira stiklinaitė, įpresuojama į kulkos ar sviedinio dugną, arba tiesiog įduba sviedinio ar kulkos korpuso dugne.
Trasuojamasis mišinys – traserį užpildantis degus presuotas mišinys. Pvz., šviesinius trasuojamuosius mišinius sudaro oksidai, degiosios medžiagos ir rišikliai. Oksidai – bario nitratas, stroncio nitratas ir natrio oksalatas, kurie degdami švyti atitinkamai baltai, raudonai ir geltonai. Degioji medžiaga – dažniausiai miltelių pavidalo magnis, rišiklis – šelakas, kalcio rezinatas ir kt. Trasuojamasis mišinys gali būti blaususis – tokiam mišiniui degant, šviesa matoma tik naudojant naktinio matymo įrangą.
Dieną šviesinės trasos prastai matomos, todėl dieną gali būti naudojami šaudmenys su dūminiais traseriais. Sviediniai ar kulkos su jais palieka dūmų pėdsaką, kuris dieną gerai matomas.
Kita traserių rūšis yra delstiniai traseriai, kurie pėdsaką pradeda palikti tik kulkai ar sviediniui nuskriejus 100 m ar daugiau. Tokie traseriai neparodo, kurioje vietoje yra šaulys.
Wakaso Mubarak
Vakaso Mubarakas (Wakaso Mubarak; g. 1990 m. liepos 25 d.) – Ganos futbolininkas, rungtyniaujantis saugo pozicijoje.
Karjerą pradėjo „Ashanti Gold“ klube Ganoje, bet netrukus išvyko į Ispaniją. Jis pasirašė kontraktą su „Elche CF“ klubu, bet dėl disciplinos trūkumo buvo atleistas. Vėliau žaidė „Villarreal“ klube, o 2012 m. pasirašė sutartį su „Espanyol“.
Ganos rinktinėje debiutavo 2012 m., netrukus pakviestas į Afrikos Tautų taurę, kur išsiskyrė rezultatyvumu.
Zuniai
Zuniai (Zuni, Zuñi, sav. A:shiwi) – Šiaurės Amerikos indėnai, priklausantys Pueblų kultūrai. Gyvena JAV, Naujosios Meksikos valstijos vakaruose, prie Zunio upės (Mažojo Kolorado intakas), 55 km į pietus nuo Galapo, netoli Arizonos sienos. Populiacija – ~7000 žmonių (su zunių kilmės žmonėmis: >10 000). Kalba zunių kalba, kurios ryšys su kitomis kalbomis nenustatytas, bei angliškai. Išlaikę prigimtinę religiją, nors dalis atsivertę į krikščionybę.
Kultūra
Zuniai yra pietvakarių JAV indėnų kultūros dalis. Verčiasi laistomąja ir sausų slėnių žemdirbyste (augina kukurūzus, pupeles), amatais (raštuota keramika), medžiokle (elniai, triušiai, antilopės), rankiojimu.
Giminė matrilinijinė, šiuolaikiniai zuniai turi iki 14 giminių. Sudaro apeigines brolijas – kačinų (dvasių ir jas vaizduojančių lėlių), 6 kivų (atlieka įšventinimus berniukams), 12 sritinių brolijų, 2 žynių sąjungas (lietaus žynių ir lanko žynių).
Zuniai turi sudėtingą mitologinę ir religinę sąrangą. Topologija pagrįsta 6 kryptimis (šiaurė, pietūs, rytai, vakarai, zenitas, nadyras). Gerbiamas Viešpats Saulė ir Motina Mėnuo, šokančios dvasios (kačinai). Svarbūs yra lietaus žyniai, kuriai atsakingi su atmosferos reiškinius, kalendoriaus saugojimą. Lanko žyniai rūpinasi karyba, išoriniu ir vidiniu genties saugumu, seniau vedė karus (prieš navahus), persekiojo raganas. Valdžia priklausė žynių tarybai.
Istorija
Iki pasirodant europiečiams zuniai gyveno kanjonų gyvenvietėse – puebluose. Gyvenvietes sudarė nuo 20 iki 4–6 tūkst. žmonių. Tokią gyvenimo būdo tradiciją zuniai nešėsi nuo senovinių Mogoliono ir Pueblų (anasazių) kultūrų. Su ispanais ryšius užmezgė 1540 m., iš jų perėmė metalo dirbinius, javus, vėliau pradėjo auginti avis (XIX–XX a. pr. tai buvo vienas pagrindinių jų verslų). Bandymai zunius apkrikštyti buvo nesėkmingi. 1680 m. buvo užkariauti ispanų, o iki 1692 m. susitelkė į vieną pueblą, aplink kurį 1877 m. sudaryta rezervacija. 1850 m. zunių buvo likę ~1300. Teokratinę valdžią palaipsniui pakeitė pasaulietinė (nuo 1934 m. – renkama; nuo 1965 m. – renkama slaptai, visuotiniuose rinkimuose).
Dabar zuniai verčiasi amatais, samdomu darbu, galvijininkyste, savoms reikmėms augina kukurūzus. Atgaivinta dailiųjų amatų tradicija (juvelyrika iš sidabro, amuletų gamyba, siuvinėjimas biseriu, dekoruota keramika, odos apdirbimas, audimas). Dabar šeimos mąžta, vyksta šiuolaikėjimo vyksmai, tačiau zuniai tebėra išlaikę savitą visuomeninę, daiktinę ir dvasinę tradiciją.
Levkai (Bielsko apskritis)
Levkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bielsko valsčiuje, Bielsko apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietus nuo Bielsko ir apie 43 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Kaime yra Levkų geležinkelio stotis.
Ratmiras Cholmovas
Biografija
Nuo 1942 m. dirbo laivyne. 1943 m. sausį įstojo į Šiaurės garlaivių laivyno mašinistų kursus, kuriuos baigė po trijų mėnesių. Perkeltas į Tolimuosius Rytus. Po to dėl ligos persikėlė į Gardiną.
1946 m. laimėjo Baltarusijos pirmojo atskyrio turnyrą. 1947 m. laimėjo visasąjunginį pirmaatsyrininkų turnyrą, po to – ir kandidatų į sporto meistrus turnyrą Jaroslavlyje. Tais pačiais metais jis pasidalijo 3–4 vietas TSRS čempionato pusfinalyje, 1948 m. užėmė 12 vietą čempionato finaliniame turnyre.
Iš Baltarusijos R. Cholmovas persikėlė į Vilnių. 1951, 1952, 1953, 1955, 1957, 1958, 1960 m. tapo Lietuvos čempionu, 1950 m. pasidalijo pirmąją – antrąją vietas su Leonardu Abramavičiumi, 1949 ir 1959 m. pasidalijo pirmąją – antrąją vietas su Isaku Vistaneckiu. Po to persikėlė į Sočį.
Aliaksandras Milinkevičius
Biografija
Milinkevičius gimė 1947 m. Gardine. Baigė Gardino universitetą ir įgijo docento laipsnį.
2001 m. buvo Siamono Domašo, kandidato į prezidentus 2001 m., komandos vadovas. 2005 m. spalį Baltarusijos jungtinių demokratinių jėgų iškeltas kandidatu į prezidentus 2006 m. rinkimuose.
Ratmiras Cholmovas
Biografija
Cholmovas buvo laikomas gynybinio stiliaus šachmatininku, gavo pravardę „centro gynėjas“.
Aliaksandras Milinkevičius
Biografija
2006 m. gruodį gavo Europos Parlamento A. Sacharovo premiją.
Ratmiras Cholmovas
Biografija
Kai kuriais duomenimis maždaug aštuonis mėnesius (nuo 1960 m. rugpjūčio iki 1961 m. spalio) Cholmovas buvo aštuntasis pagal pajėgumą žaidėjas pasaulyje.
Guy Bonnet
Guy Bonnet (g. 1945 m. Avinjone) yra prancūzų kompozitorius ir dainininkas.
Bonnet yra 1968 m. Eurovizijos dalyvės Isabelle Aubret dainos „La source“ vienas autorių. Kaip atlikėjas, šiame konkurse dalyvavo du kartus: 1970 m. su daina „Marie-Blanche“ ir 1983 m. konkurse su „Vivre“.
Yra parašęs kūrinių tokiems atlikėjams kaip Mireille Mathieu, Sylvie Vartan, Franck Fernandel ir Massilia Sound System.
Glitch
Glitch – elektroninės muzikos stilius, išsivystęs XX a. dešimto dešimtmečio pabaigoje.
Parmos provincija
Parmos provincija – Italijos provincija Emilijos-Romanijos regione. Provincijos sostinė – Parma.
Provincijos plotas – 3449,32 km², gyvena 442070 gyventojai (2011 m.). Provinciją sudaro 47 savivaldybių.
Parmos virtuvė
Provinciją garsina Parmos kumpis. Be to čia garsūs padažai ir Parmigiano Reggiano sūris, kai kurios pastos nocchi di patate, cappelletti (ar anolini) in brodo, tortelli su įvairiais priedais (grybais, riešutais, moliūgais).
Graikų mitologija
Graikų mitologija sudaryta iš daugybės pasakojimų apie graikų dievus ir didvyrius. Šie pasakojimai sklido iš lūpų į lūpas. Dėl tikslių rašytinių šaltinių nebuvimo, graikų mitologijos tyrinėtojai bandydami atkurti visus mitus dažnai naudojasi išlikusiais atvaizdais, vazų piešiniais.
Graikų mitologijos apimtis ir įvairovė yra milžiniška. Iš jos mes galime sužinoti apie baisius dievų nusikaltimus, žiaurų Trojos karą ir netgi vaikiškas Hermio išdaigas. O suskaičiuoti visas mitines būtybes beveik neįmanoma.
Įvairiose legendose, pasakojimuose, himnuose senovės graikų dievai išvaizda nesiskyrė nuo žmonių, išskyrus keletą chimeriškos prigimties būtybių (pvz.: Sfinksas), kurie yra kilę iš Artimųjų Rytų. Daug graikų dievybių turi gimimo mitus, bet tuo pačiu jie yra nesenstantys. Dievai yra beveik nesužeidžiami, nesergantys, gali pasiversti nematomais, gali akimirksniu nukeliauti didžiulius atstumus, gali kalbėti per žmones, jiems žinant ir ne. Kiekvienas turi išskirtinę išvaizdą, savo globojamą sritį, charakterį, pomėgius, tačiau šie aprašymai yra kilę iš daugybės archajiškų pasakojimų, kurie ne visada sutampa.
Graikų mitologijos šaltiniai
Graikiškas žodis mythologia yra sudarytas iš dviejų žodžių: Yra keletas pirminių šaltinių, iš kurių mes galime tyrinėti graikų mitologiją:
Chronologija
Graikų mitologija turi tik apytikslę vidinę chronologiją. Dėl šaltinių pateikiamų duomenų nesutapimo neįmanoma tiksliai nustatyti įvykių eiliškumo. Mitologija skirstoma į tris pagrindinius etapus: Šiuolaikiniams graikų mitologijos tyrinėtojams bene įdomiausias yra dievų amžius, tuo tarpu senovės ir klasikinės Graikijos laikų autoriai pirmenybę teikė didvyrių amžiui: Homero „Odisėja“ ir „Iliada“ pasakoja apie neįtikėtinus didvyrių nuotykius.
Dievai
Iš pradžių viešpatavęs Chaosas. Iš jo gimė pirmosios kartos dievai – Gaja („žemė“), Niktė, Tartaras, Erebas, Erosas; iš Gajos gimė Uranas ir Pontas.
Antrąją dievų kartą sudarė Gajos vaikai (tėvai – Uranas, Pontas ir Tartaras), tarp jų titanai ir titanidai.
Trečioji dievų karta buvo Olimpo dievai. Kaip ir jų kaimynai, graikai tikėjo į daugybę dievų, į visą dievų panteoną. Kiekviena dievybė globojo atskirą gyvenimo sritį, pavyzdžiui, Afroditė buvo meilės ir grožio deivė, o Arėjas – karo dievas. Kai kurios dievybės, kaip Dionisas ar Apolonas turėjo daugiau funkcijų ir buvo daugialypės asmenybės. Sunku būtų suskaičiuoti daugybę vietinių dievybių, kurios buvo garbinamos vienaip ar kitaip su jomis susijusiose vietose: upių dievai, uolų ir šaltinių nimfos. Labai gerbiami buvo ir vietinių didvyrių kapai.
Nors buvo šimtai būtybių, kurias būtų galima pavadinti dievais ir didvyriais, jie dažniausiai buvo garbinami tik vienoje vietovėje ar festivalyje, o didžiosios šventyklos buvo statomos dažniausiai galingiesiems: Olimpo dievams, Herakliui, Asklepijui ir, kai kur, Helijui. Dauguma regionų ir miestų turėjo vietinių, kitur nesutinkamų legendų apie dievybes, savitus ritualus, apeigas, kuriomis pagerbdavo dievus.
Arnuvandas III
Valdant Arnuvandui, padėtis vakariniuose, šiaurės rytiniuose šalies rajonuose sparčiai blogėjo. Vakaruose teko kovoti su valstybių koalicija – Arcava, Achaja ir kt. Kartų su achajų karaliumi Attarissijumi prieš hetitus pradėjo kovoti, iki tol, vienas iš ištikimiausių hetitų karaliams, Arcavos karalius Mattuvatta. Buvę sąjungininkai užėmė visą pietvakarinę Mažosios Azijos dalį ir net įsibrovė į Alašiją. Į Arnuvando protestą, Mattuvatta atsakė, kad jam nebuvo žinoma, kad Alašija priklauso hetitams. Visi šie įvykiai buvo išdėstyti molinėje plokštelėje su pavadinimu – „Mattuvattos nuodėmės“.
Rytuose hetitus puolė Hayasos karalius Mitas.
Didysis tautų krausimasis buvo prasidėjęs ir trapi hetitų karalystė nebuvo paruošusi jos atlaikyti, nors Arnuvando įsakymuose dar nėra užsiminta apie artėjančią katastrofą.
Kituose šaltiniuose Arnuvando III–jo valdymo metai yra nurodyti 1235–1215 m. pr. m. e. ir 1220–1215 m. pr. m. e..
Tekselis
Tekselis – savivaldybė ir sala Šiaurės Olandijos provincijoje, Olandijoje. Ši sala yra didžiausia pagal plotą ir žmonių skaičių Vakarų Fryzų salyne Vatų jūroje bei vakariausia šio salyno sala.
Pavadinimas Texel yra fryziškas, bet dėl istorinių fonetinių pokyčių olandų kalboje, kur visus -x- garsus pakeitė -s- garsai, pavadinimas olandiškai dažnai tariamas Tessel.
Geografija
Saloje yra septyni kaimai: De Koksdorpas, De Koogas, De Valis, Den Hoornas, Oosterendas ir Oudešildas; ir maži miesteliai: Bargenas, De Nesas, Dijkmanshuizenas, Dryhuizenas, Harkebuurtas ir kiti.
Salai priklauso negyvenama Noorderhaakso sekluma. Tekselio sala, kuri gavo miesto teises 1415 m., buva sukurta iš dviejų salų: dabartinės šiaurinės Tekselio dalies ir Eierlando šiaurės vakaruose. Septynioliktame amžiuje jas polderavo. Šiandien Tekselis yra didžiausia natūrali užtvara, skirianti Šiaurės ir Vatų jūras.
Tekselio kopų kraštovaizdis yra unikalus arealas laukiniams gyvūnams. Sala žinoma dėl savo faunos, ypač žiemą, kai plėšrieji paukščiai ir žąsys stato lizdus. Trečdalis Tekselio yra saugomi gamtos draustiniai.
Transportas
Žmonės saloje dažniausiai keliauja dviračiais, autobusais arba automobiliais. Tekselis turi tankų dviračių takų tinklą. Atvykti į salą galima keltu iš Den Helderio arba lėktuvu iš Tekselio tarptautinio oro uosto.
Istorija
Anstyvųjų viduramžių laikais ir anksčiau Tekselis ir Vyringenas galėjo būti daug didesni ir susitikti vienas su kitu priešinguose Marsdypo krantuose.
Svarbiausi mūšiai, kuriuose dalyvavo Tekselis:
Tekselis gerai žinomas kariuomenės istorijoje, kaip vienintelė vieta, kur karinis jūrų laivynas buvo įveiktas raitosios kariuomenės. 1795 m. gruodį okupuojant Olandiją, Prancūzijos sausumos armija sužinojo, kad stiprus olandų karinis jūrų laivynas įšalo į ledą aplink Tekselio salą, taigi vadas Louis Joseph Lahure ir 128 vyrai nujojo ten ir pareikalavo pasiduoti. Ginklai nebuvo panaudoti.
Per Amerikos revoliuciją, Tekselis buvo naudojamas kaip prieglobsčio uostas laivui Bonhomme Richard.
1940 m. rugpjūčio 31-osios naktį šiaurės vakarų Tekselio jūros dalis tapo dviejų britų eskadrinių minininkų nuskendimo vieta.
Rinkmenos plėtinys
Rinkmenos plėtinys – keli (dažniausiai 3) simboliai rinkmenos pavadinime, einantys po rinkmenos vardo ir taško, žymintys failo tipą (pavyzdžiui, ).
Istoriškai rinkmenų plėtiniai pradėti naudoti Digital firmos operacinėse sistemose apie 1970-uosius, labiausiai išpopuliarėjo OpenVMS sistemoje, iš kurios tokį rinkmenų tipų identifikavimą perėmė DOS ir Windows.
Tekselis
Turizmas
Turizmas yra svarbi Tekselio ekonomikos dalis. Apie 70% salos veiklos yra susijusi su turizmu. Populiariausios laisvalaikio praleidimo formos yra važinėjimas dviračiais, vaikščiojimas, plaukiojimas ir jodinėjimas. Kadangi Tekselis yra Šiaurės Olandijoje, dauguma gyventojų gali kalbėti angliškai, tačiau didžioji dalis kelionių literatūros bei restoranų meniu parašyti tik olandiškai ir vokiškai.
Vietinė valdžia
Tekselio savivaldybės taryboje yra 15 vietų, kurios išdalintos atitinkamai (2010 balandis):
Rinkmenos plėtinys
Kai kuriose OS (pvz., Windows) rinkmenų plėtiniai vienareikšmiškai nustato rinkmenos tipą bei pačios OS elgesį su atitinkama rinkmena, pvz., kompiliuotos programos gali būti vykdomos tik jei jos yra apibrėžtus plėtinius turinčiose rinkmenose (pvz.,  ar  ), plėtinių išsaugojimą palaiko tokiose OS naudojama rinkmenų sistema, pvz., FAT ar Files-11 turi rinkmenų plėtiniams skirtus laukus. Kitos OS išplėtimo informaciją naudoja tik kaip pagalbinę, o plėtinys egzistuoja tik kaip rinkmenos vardo dalis, pvz., MacOS visą informaciją saugo resursų šakoje, o rinkmenos plėtinys naudojamas tik tuo atveju, jei resursų šakos nėra, UNIX rinkmenos tipą nustato, remdamasi ir plėtiniu, ir rinkmenos viduje esančia informacija, o programų atveju – dar ir vykdymo teisėmis bei kitais rinkmenos atributais.
Guranai
Guranai  – Užbaikalės gyventojai, mišrių rusų ir vietinių tautų atstovų (buriatų, evenkų, tungusų, mongolų, mandžiūrų) santuokų palikuonys.
Etimologija
Žodis guranas kilęs iš buriatų kalbos žodžio, reiškiančio 'stirninas'. Panašių žodžių turi ir mongolai (gura), evenkai, kalmukai (guru), altajiečiai.
Maišymosi istorija
Rusai, gyvenantys toje pačioje vietovėje su vietiniais gyventojais (evenkais ir buriatais), kartais susilaukdavo bendrų palikuonių, kurie kartu perimdavo dalį jų buities, kultūros elementų. Šie palikuonys turi tarpinius antropologinius bruožus, dažniausiai išlaikė rusų kalbą ir savimonę. Rusai vietinių gyventojų tarpe išplatino žemdirbystės, sėslumo, statybos kultūros elementus. Užbaikalės teritorijoje po truputį formavosi savitas vietinių gyventojų tipas, kilęs daugiausia iš buriatų, evenkų ir rusų, kurį ėmė vadinti guranais.
Daugelio užbaikaliečių kilmė maišyta, jie turi tiek europidų, tiek mongolidų kraujo. Vietiniai gyventojai, kurie yra jau ketvirtos kartos mišraus kraujo žmones, kuriuose kartu pasireiškia rusų ir vietinių tungusų bruožai. ėmė vadinti guranais. XVIII a. archyviniai duomenys rodo, kad jau XVIII a. rusų atsikėlėliai Užbaikalėje jau naudojo žodį guranas, kaip vardą ar pravardę. Vėliau taip ėmė vadinti vietinius užbaikaliečius. .
Jonikaičiai (Telšiai)
Jonikaičiai – kaimas pietvakarinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į pietvakarius nuo Varnių.
Matuliškiai
Matuliškiai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Vilkaviškio.
Šahrichanas
Istorija
1939−1940 m. statant Didįjį Ferganos kanalą, Šahrichano gyvenvietė tapo miesto tipo gyvenviete, kuri vadinosi Stalino vardo gyvenvietė, gyvenvietė Stalinas , Moskovskis. 1970 m. gyvenvietei suteiktas miesto statusas ir pavadinimas Šahrichanas.
Iki 2002 m. buvo vilajeto pavaldumo miestu.
Bonas (Gana)
Bonas (Bono, Brong) – istorinė akanų (abronų) valstybė, egzistavusi nuo XIII a. Vakarų Afrikoje, Aukso krante (dabartinės Ganos teritorijoje, Bono-Ahafo regione). Jos istorija yra neatsiejama nuo jos sostinės Bono Manso, kuri irgi apžvelgiama šiame straipsnyje.
Dubužis (Rokiškio r.)
Dubužis (arba Dabužis) – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, apie 5,5 km į rytus nuo Kriaunų. Ežeras netaisyklingos L raidės formos, ilgis šiaurės-pietų-rytų kryptimi – 0,5 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 114,2 m. Krantai vietomis pelkėti, vakarinis krantas aukštas. Pakrantėse plyti pievos, krūmynai. Rytuose išteka upelis (Kumpuolės intakas, Sartų ežero baseinas). Aplinkui įsikūręs Lukštinių kaimas.
Šahrichanas
Pramonė
Kitos įmonės:
Yra Šahrichano geležinkelio stotis.
Bonas (Gana)
I fazė
Bonas buvo pirmoji istorinė akanų tautos valstybė, visų akanų kultūros židinys ir protėvynė. Kai kuriose Akanų tautose ji laikoma istorijos pradžia, panašiai kaip jorubai savo istorijos pradžia laiko Ifės karalystę. Laikoma, kad jos įkūrėjai buvo žmonės iš Sacharos („Baltosios dykumos“), ar net iš Vagadu valstybės.