cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
1978 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Lietuvos moterų šachmatų čempionatas
Tarp žaidėjų buvo visos 1977 m. Lietuvos moterų čempionato prizininkės.
Burtai čempionato dalyves turnyro lentelėje starte išrikiavo taip: 1. K.m L. Piarnpu 2. K.m R. Kartanaitė 3. J. Blinkevičiūtė 4.J. Budraitytė 5. K.m M. Kartanaitė 6. G. Gineikaitė 7. K.m V. Kaušilaitė 8. K.m S. Lakiūnaitė 9. R. Ručinskaitė 10. S. Survilaitė 11. I. Raugaitė 12. K.m A. Karosienė 13. M. Arlauskaitė 14. K.m L. Ševčenko.
Pirmi trys ratai
Jau čempionato pradžia parodė, kad šachmatininkės nusiteikusios kovingai – žaidė be lygiųjų. Pirmajame rate G. Gineikaitė įveikė R. Ručinskaitę tiesioginiu [Karalius (šachmatai)[karaliaus]] sparno puolimu, [[Vilhelmina Kaušilaitė|V. Kaušilaitė]] užmatavo S. Lakiūnaitės karalių, [[Marija Kartanaitė|M. Kartanaitė]] po permainingos kovos nugalėjo S. Survilaitę. A. Karosienė pereikvojo laiką su J. Blinkevičiūte.
Antrajame rate vėl pritrūko laiko A. Karosienei prieš J. Budraitytę. R. Kartanaitė ir S. Lakiūnaitė neišnaudojo savo neblogų galimybių partijose su viešniom iš Talino ir pasidavė atitinkamai L. Piarnpu ir L. Ševčenko. Be to, M. Arlauskaitė įveikė J. Blinkevičiūtę, o M. Kartanaitė – I. Raugaitę.
Trečiajame rate pirmoji taikos sutartis buvo pasirašyta G. Gineikaitės – I. Raugaitės susitikime. Užtat kitos dvikovos vyko be kompromisų. J. Budraitytė, turėdama didelę pozicinę persvarą, apsiriko ir, netekusi figūros, pasidavė M. Arlauskaitei. Taktiniu smūgiu L. Piarnpu įveikė baltaisiais žaidusią J. Blinkevičiūtę, o S. Lakiūnaitė nugalėjo R. Ručinskaitę.
Žaidžiant atidėtas ir praleistas partijas, S. Survilaitė nugalėjo G. Gineikaitę, A. Karosienė – M. Kartanaitę, L. Piarnpu – l. Ševčenko, o J. Budraitytė su I. Raugaite baigė lygiosiomis.
Po trijų ratų L. Piarnpu turėjo 3 taškus. Vienu tašku atsiliko V. Kaušilaitė, M. Arlauskaitė ir M. Kartanaitė, tačiau dvi pirmosios žaidėjos turėjo po nebaigtą susitikimą.
4-6 ratai
Penktajame rate net penkiose partijose pergalę šventė juodieji: L. Ševčenko įveikė J. Blinkevičiūtę, S. Survilaitė – R. Ručinskaitę, M. Arlauskaitė – G. Gineikaitę, A. Karosienė abipusiame ceitnote – V. Kaušilaitę. Pirmaujančios estės L. Piarnpu veržimasi šiek tiek pristabdė M. Kartanaitė, iš varžovės gavusi pustaškį.
Šeštajame rate pergales iškovojo juodosioms figūroms vadovavusios: V. Kaušilaitė – prieš M. Arlauskaitę ir J. Budraitytė – prieš J. Blinkevičiūtę. Be to, L. Ševčenko privertė pasiduoti S. Survilaitę, I. Raugaitė – R. Ručinskaitę ir L. Piarnpu – G. Gineikaitę.
Po šešių ratų tebepirmavo L. Piarnpu, surinkusi 5,5 taško. Keturis taškus ir nebaigtą partiją turėjo kita Estijos atstovė L. Ševčenko. Vilnietės M. Kartanaitės sąskaitoje 3,5 taško ir 1 atidėta partija. Esant daug atidėtų partijų iš kol kas baigtų 33 susitikimų, tik trys baigėsi lygiosiomis.
Po 7 ratų
Prieš septintą ratą žaidžiant atidėtas partijas R. Kartanaitė įveikė J. Blinkevičiūtę, A. Karosienė – S. Lakiūnaitę, o pastaroji privertė pasiduoti S. Survilaitę. Labai atkakliai vykęs V. Kaušilaitės – S. Survilaitės susitikimas po dviejų atidėjimų baigėsi lygiosiomis.
Septintajame rate dėmesio centre buvo daugkartinės Lietuvos čempionės V. Kaušilaitės ir turnyro lyderės L. Piarnpu dvikova. Siciliškosios gynybos Boleslavskio variante baltieji sužaidė netiksliai, ir juodieji, paaukoję pėstininką, gavo aktyvią padėtį. Baltieji grąžino pėstininką, tačiau juodieji, paaukoję kitą pėstininką, sunkiosiomis figūromis įsiveržė į pirmąją gulstinę. Vienu momentu juodieji galėjo įgyti lemiamą persvarą, bet sudelsė, ir atidėtoje bokštų baigmėje persvarą įgijo baltosioms figūroms vadovaujanti vilnietė. Dar trys susitikimai buvo atidėti, o trys dvikovos buvo rezultatyvios: A. Karosienė, nugalėjusi R. Ručinskaitę, iškovojo penktą pergalę iš eilės, be to, S. Survilaitė įveikė I. Raugaitę, O J. Budraitytė pasidavė L. Ševčenko.
Čempionate tebepirmavo estė L. Piarnpu – 5,5 tšk. (1 atidėta p.), puse taško atsiliko kita Estijos šachmatininkė l. Ševčenko ir vilnietė A. Karosienė, bet pirmoji turėjo dar nebaigtą susitikimą. Ketvirta buvo vilnietė V. Kaušilaitė – 4,5 tšk. (1 atid. p.).
8-9 ratai
Aštuntajame rate šeštą pergalę iškovojo L. Ševčenko, įveikusi I. Raugaitę. M. Arlauskaitė privertė pasiduoti R. Ručinskaitę. S. Lakiūnaitė pralaimėjo pirmaujančiai estei L. Piarnpu, nors vilnietė po debiuto buvo laimėjusi pėstininką, bet po to apsiriko ir, netekusi figūros, pasidavė. M. Kartanaitė įveikė J. Budraitytę. Svarbų tašką į turnyrinę lentelę įsirašė R. Kartanaitė, nugalėjusi V. Kaušilaitę. J. Blinkevičiūttės – G. Gineikaitės partija po įtemptos kovos baigėsi lygiomis. Viena partija buvo atidėta.
Devintasis ratas buvo bene pats atkakliausias. Jame tik dvi partijos baigėsi iki atidėjimo lygiosiomis: R. Kartanaitė įveikė S. Lakiūnaitę, o M. Kartanaitė su L. Ševčenko sužaidė lygiosiomis. Po 9 ratų buvo susikaupę net 13 atidėtų partijų.
Likus dviem ratams
Atidėtų partijų baigimo dieną pasižymėjo vilnietė Rasa Kartanaitė, įveikusi L. Ševčenko, G. Gineikaitę, M. Arlauskaitę ir pasiekusi lygiąsias prieš J. Budraitytę. M. Kartanaitė nugalėjo J. Blinkevičiūtę, A. Karosienė – S. Survilaitę. Įdomioje baigmėje S. Survilaitę įveikė M. Arlauskaitė. Lygiomis baigėsi S. Lakiūnaitės – M. Arlauskaitės bei G. Gineikaitės – J. Budraitytės partijos. Dar labiau savo pozicijas turnyrinėje lentelėje sutvirtino L. Piarnpu, įveikusi R.Ručinskaitę.
Dešimtajame rate septintąją pergalę pasiekė L. Ševčenko, nugalėjusi A. Karosienę. Lygiomis baigėsi M. Arlauskaitės – I. Raugaitės ir J. Blinkevičiūtės – S. Lakiūnaitės partijos. R. Kartanaitė nugalėjo R. Ručinskaitę, V. Kaušilaitė – J. Budraitytę, o M. Kartanaitė – G. Gineikaitę. Įtemptai vyko varžybų lyderės estės L. Piarnpu ir vilnietės S. Survilaitės partija. Partija atidėta.
Nasdaq-100
Nasdaq-100 – JAV fondų indeksas. Į indeksą įtraukta 100 didžiausių pagal kapitalizaciją bendrovių, kurių akcijomis prekiaujama NASDAQ biržoje. Į indeksą neįtraukiamos finansų sektoriaus įmonės. Įmonės, kurios nebeatitinka įtraukimo į „Nasdaq 100“ taisyklių, kartą per metus, trečiąją gruodžio savaitę, pakeičiamos naujomis įmonėmis.
1978 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Likus dviem ratams
Vienuoliktas ratas buvo įdomus ir netikėtas. Vilnietė studentė G. Gineikaitė karaliaus sparno ataka privertė pasiduoti vieną turnyro favoričių L. Ševčenko. Vos vos pavyko pasiekti lygiąsias L. Piarnpu prieš I. Raugaitę. Dvi svarbios partijos atidėtos: V. Kaušilaitės su M. Kartanaite, ir S. Survilaitės su R. Kartanaite. Lygiomis baigėsi S. Lakiūnaitės – J. Budraitytės bei R. Ručinskaitės – J. Blinkevičiūtės partijos.
Nasdaq-100
Istorija
Indekso istorija prasideda 1985 m., kai vienu metu buvo įvesti du nauji indeksai: NASDAQ-100 ir NASDAQ Financial-100. Į pirmąjį indeksą buvo įtrauktos pramonės aukštųjų technologijų bendrovės, o į antrąjį – finansų. Iš pradžių indekso bazėje buvo 250 punktų. 1998 m. į indeksą buvo įtrauktos užsienio bendrovės. Iš pradžių reikalavimai buvo griežti, bet 2002 m. jie buvo sušvelninti. 2000 m., „Dot-com“ bangos metu, indeksas pasiekė istorinį maksimumą – daugiau nei 4700 punktų. Nuo 2021 m. 57 % NASDAQ 100 sudaro technologijų bendrovės. Kitas pagal dydį pramonės sektorius – vartotojų aptarnavimo paslaugos (21,99 %). Sveikatos priežiūros įmonės sudaro 7,08 % NASDAQ 100, vartojimo prekių įmonės – 6,14 % NASDAQ 100, o pramonės įmonės – 5,92 %.
1978 m. Lietuvos šachmatų čempionatas
Likus dviem ratams
Po vienuolikos ratų dėl pirmosios vietos kovojo šešios šachmatininkės: po 8 taškus surinkusios L. Piarnpu ir R. Kartanaitė. Pirmoji turėjo dvi, o antroji – vieną atidėtą partiją. Po 7,5 taško M. Kartanaitės (1 atid. p.) ir L. Ševčenko sąskaitoje. A. Karosienė atsiliko tašku (1 atid. p.). V. Kaušilaitė turėjo 5,5 taško ir 3 atidėtas partijas. Tad dėl medalių galėjo kovoti keturios vilnietės (estės rungtyniavo be konkurencijos): Rasa ir Marija Kartanaitės, A. Karosienė bei V. Kaušilaitė. Buvo likę du ratai.
Medalių dalybos
Rasa Kartanaitė,anksčiau dalyvavusi Lietuvos čempionatuose, kaip Nasyrovaitė, pasikeitusi pavardę į motinos, pakutinėse trijose partijose surinko du taškus ir tai jai užtikrino pirmąjį Lietuvos moterų šachmatų čempionės aukso medalį. Kadangi L. Piarnpu žaidė be konkurencijos, sidabro medalį iškovojo jos motina Marija Kartanaitė (9 tšk.). Bronza atiteko A. Karosienei, surinkusiai tiek pat taškų, kaip ir V. Kaušilaitė (abi po 8,5).
Nasdaq-100
Skirtumai nuo NASDAQ Composite indekso
Į „Nasdaq Composite“ indeksą įtrauktos visos NASDAQ biržoje kotiruojamos bendrovės (iš viso daugiau kaip 3000).
Prospero Fontana
Prosperas Fontana (it. Prospero Fontana, iki 1512–1597 m.) – XVI a. italų tapytojas manieristas iš Bolonijos.
Biografija
Prosperas Fontana gimė ne vėliau 1512 m. Bolonijoje. Pasak Dž. Vazario, jis buvo vietos tapytojo Inočenco da Imolos mokiniu. Kitu liudijimu, jis dirbo kartu su Perinu del Vaga Genujoje. 1545 m. datuotas jo „Apreiškimo su šventaisiais“ paveikslas Bolonijos Šv. Dominyko bažnyčioje. Tikriausiai 1547−48 m. jis padėjo Dž. Vazariui šiojo darbuose Riminyje. 1550 m. P. Fontana buvo Romoje, kur nutapė popiežiaus Julijaus III portretą, dirbo popiežiaus rezidencijose. Apie 1560 m. keliavo į Prancūziją, kur Fontenblo buvo F. Primatičo pagalbininku. Apie 1563 m. grįžo į Boloniją, 1563−65 m. padėjo Dž. Vazariui darbuose Florencijoje. Jis po to dirbo Bolonijoje, buvo mėgstamas vyskupo Gabrielės Paleočio dailininkas. Dėl kontrreformacijos naujų reikalavimų bažnytiniam menui dailės darbų poreikis buvo didelis. P. Fontana tapė elegantiškus, tačiau be charakterio paveikslus ir buvo pirmaujančiu Bolonijos mokyklos dailininku iki Karačių. Prosperas Fontana mirė 1597 m. Bolonijoje. Jo duktė Lavinija Fontana (1552−1614) tapo žinoma portretiste.
Riogliškiai (Raseiniai)
Riogliškiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Kaulakių, Luknės kairiajame krante, prie kelio. Šiaurėje siekia Kaulakių tvenkinį.
thumb|left|220px|Pakelės kryžius
Istorija
Riogliškiai šaltiniuose minimi nuo 1599 m.
Pilviškių valsčius
Istorija
Valsčius buvo įkurtas XIX a. 1870 m. gegužės 31 d. prie valsčiaus prijungti Pilviškiai, netekę miesto teisių, ir keli kaimai iš Antanavo valsčiaus. Pilviškių valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Kazlų Rūdos rajonui (2 apylinkės) ir Vilkaviškio rajonui (7 apylinkės).
Gyvenvietės
Pagal pirmajį Lietuvos Respublikos visuotinį gyventojų 1923 m. surašymą Pilviškių valsčiuje buvo 43 gyvenvietės:
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 4582 žmonės:
Breso Burgas
Breso Burgas arba tiesiog Burgas  – miestas rytų Prancūzijoje, Overnės-Ronos-Alpių administraciniame regione, 70 km į šiaurės rytus nuo Liono, Žuros kalnų pietvakarinėje papėdėje, prie Resuzo upės; Eno departamento centras ir istorinės Breso žemės sostinė. Pro miestą eina Liono–Miulūzo geležinkelis ir plentas. Vystoma metalurgija, automobilių, staklių gamyba, elektrotechnikos, baldų, tekstilės, avalynės, maisto pramonė. Žemės ūkio produktų prekyba. Turizmas.
Aishwarya Rai
Aishwarya Rai Bachchan (hindi – ऐश्वर्या राय बच्चन, g. 1973 m. lapkričio 1 d. Mangalore, Indijoje) – indų aktorė ir modelis. Konkurso Mis Pasaulis nugalėtoja – dėl šio titulo iki dabar vadinama gražiausia pasaulio moterimi.
Breso Burgas
Istorija
Burgas žinomas nuo romėnų laikų. Laisvojo miesto teises įgijo 1250 m., o XV a. tapo Savojos kunigaikščių rezidencija Breso provincijoje. 1600–1601 m. apgultas Prancūzijos kariuomenės ir prijungtas iš Savojos Prancūzijai.
Aishwarya Rai
Kine debiutavo 1997 m., nusifilmavusi tamilų juostoje „Iruvar“. Po metų nusifilmavo kitame milžiniško populiarumo sulaukusiame filme „Jeans“.
2007 m. ištekėjo už Abhishek Bachchan – vieno žymiausių visų laikų Bolivudo aktoriaus Amitabh Bachchan sūnaus.
Mis Pasaulis 1994
44 Mis Pasaulis ceremonija vyko PAR. Kartu su Aishwarya varžėsi 87 dalyvės iš viso pasaulio. Finaliniame penketuke varžėsi Zimbabvės, Kroatijos, PAR ir Venesuelos atstovės. Aishwarya kelių taškų persvara laimėjo konkursą.
Tupolev Tu-85
Tupolev Tu-85 (JAV Gynybos departamento kodinis pavadinimas: „Type 31“, NATO kodinis pavadinimas: „Barge“ ) – Sovietų Sąjungoje sukurtas strateginio bombonešio prototipas, pagrįstas nelicencijuota, atgalinės inžinerijos būdu sukurta Boeing B-29 Superfortress kopija -Tu-4.
Tai buvo didžiausia B-29 modifikacija, daugiau nei 50% sunkesnė už savo pirmtaką bei pasižymėjusi beveik dvigubai didesniu skrydžio nuotoliu. Iki programos pabaigos buvo pagaminti tik du prototipai. Vėliau šio lėktuvo fiuzeliažas tapo pagrindu į SSRS išvežtų Vokietijos inžinierių sukurtais turobsraigtiniais varikliais NK-12 varomam panašių parametrų, tačiau greitesniam strateginiam bombonešiui Tu-95.
Istorija
Tu-85 buvo kuriamas kaip tarpkontinentinis bombonešis, galintis iš SSRS į JAV nuigabenti atominę bombą. Penktojo dešimtmečio pabaigoje SSRS turėti Tu-4 (B-29 kopija) ir jo tolimesnė evoliucija Tu-80 šios misijos negalėjo vykdyti dėl nepakankamo skrydžio nuotolio tam, kad atakuoti JAV iš bazių Sovietų Sąjungoje ir grįžti atgal. Projektinis Tu-85 skrydžio nuotolis – virš 11 tūkst. km – jau leido atlikti tokias misijas.
Lėktuvo jėgainei buvo renkamasi iš Shvetsov ASh-2K (du oru aušinami ASh-82 radialiniai varikliai, suporuoti kartu) ir skysčiu aušinamo 4 300 AG (3 200 kW) galios Dobrynin VD-4K šešiaeilio žvaigždinio variklio, savo konfigūracija panašaus į nesėkmingą vokišką Junkers Jumo 222.
Ginkluotė ir kita įranga daugiausiai buvo perimta iš vėlyvųjų Tu-4 modelų, įskaitant nuotoliniu būdu valdomus ginklų bokštelius, ginkluotus 23 mm kalibro patrankomis Nudelman-Rikhter NR-23. Abu bombų skyriao buvo padidinti tam, kad sutalpintų po vieną 9000 kg bombą FAB-9000.
Projektavimo darbai prasidėjo 1948 m. rugpjūčio mėn., nors juos sankcionavęs SSRS Ministrų Tarybos potvarkis buvo priimtas tik rugsėjo 16 d. Pirmasis prototipas turėjo būti paruoštas gamykliniams bandymams 1950 m. gruodžio mėn. Pirmasis lėktuvas buvo pradėtas statyti 1950 m. liepą ir baigtas rugsėjį. Pirmas skrydis – 1951 m. sausio 9 d. Gamykliniai bandymai truko iki spalio mėn.
Antrasis prototipas, gavęs indeksą 85D arba 85/2, buvo kiek modifikuotas, sustiprintas fiuzeliažas. Pirmą kartą jis pakilo 1951 m. birželio 28 d., jo bandymai truko iki lapkričio.
Sprendimas dėl serijinės gamybos buvo priimtas 1951 m. kovo 23 d. Tu-4 turėjusį pakeisti lėktuvą buvo numatyta gaminti trijose gamyklose. Metų pabaigoje, atsižvelgiant į Korėjos karo pamokas, programa buvo nutraukta. Jau Korėjos karo pradžioje sovietiniai MiG-15 sėkmingai numušdavo amerikiečių B-29, taip parodę, jog kad stūmokliniais varikliais varomi lėktuvai nebegali kovoti prieš reaktyvinius.
Reaguodamas į šiuos pokyčius ir neturėdamas pakankamai galingų reaktyvinių variklių bei abejodamas dėl reaktyvinių variklių vibracijos poveikio strėliškų sparnų konstrukcijai, jau 1951 m. pradžioje N. Tupolevas pasiūlė ne reaktyvinį, o 12 000 AG galios turbosraigtiniais varikliais varomą bombonešį Tu-95. Pastarasis lėktuvas buvo gaminamas iki 1993 m.; Rusijos KOP jį naudojo ir XXI a. trečiame dešimtmetyje.
Techniniai duomenys (Tu-85/1, 4VD-4K)
Bendrosios charakteristikos
Skrydžio duomenys
Ginkluotė
Taip pat skaitykite
Susijusios konstrukcijos
To paties laikotarpio, panašios konstrukcijos ir panašios paskirties orlaiviai
Kareiviškiai (Krekenava)
Kareiviškiai – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Krekenavos.
Petras Parčevskis
Petras Parčevskis (1590–1658 m. gruodžio 6 d.) – LDK Romos katalikų veikėjas. Radvilų rėmėjas.
Valdemaras Rupšys
Valdemaras Rupšys (g. 1967 m. gegužės 2 d. Šiaulių r.) – generolas, Lietuvos kariuomenės vadas (nuo 2019 m.).
Biografija
Valdemaras Rupšys yra baigęs Lietuvos karo akademiją, Baltijos gynybos koledžą (Estijoje), JAV sausumos karo koledžą.
Karininko priesaiką tarnauti Lietuvos valstybei davė 1990 m. lapkričio 11 d. pradėjęs tarnybą krašto apsaugos sistemoje. Nuo 1992 m. tarnavo Lauko kariuomenės brigados Šiaulių motodesantinio būrio, po to kuopos vadu. 1996 metais paaukštintas ir paskirtas Šiaulių Kauno kunigaikščio Vaidoto motorizuoto pėstininkų bataliono štabo viršininku-bataliono vado pavaduotoju, vėliau bataliono S3 viršininku. Lietuvos kariuomenėje įkūrus antrąją motorizuotųjų pėstininkų brigadą „Žemaitija“, 2001 m. majoras V. Rupšys ėjo Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Kęstučio motorizuoto pėstininkų bataliono vado pavaduotojo-štabo viršininko pareigas, o netrukus buvo paskirtas Lietuvos didžiojo kunigaikščio Kęstučio motorizuoto pėstininkų bataliono vadu. Šiose pareigose tarnavo iki 2005 m. 2006 m. pulkininkas leitenantas V. Rupšys paskirtas tarnauti Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademijoje. 2008 m. lapkričio 24 d. buvo rotuotas į Krašto apsaugos ministerijos Personalo ir socialinės saugos departamentą. 2011 m. V. Rupšiui suteiktas pulkininko laipsnis ir paskirta vadovauti Mechanizuotajai pėstininkų brigadai „Geležinis Vilkas“. 2013 m. rugpjūčio 1 d. paskirtas į Krašto apsaugos ministerijos Personalo departamento direktoriaus pareigas. Už metų, 2014 m. rugsėjo 1 d. paskirtas Lietuvos kariuomenės vado generolo leitenanto Jono Vytauto Žuko padėjėju.
2016 m. plk. V. Rupšys paskiriamas eiti Sausumos pajėgų vado pareigas, Lietuvos Respublikos Prezidentės dekretu suteikiamas brigados generolo laipsnis. 2018 m. lapkritį minint Lietuvos kariuomenės atkūrimo 100-metį V. Rupšiui suteiktas generolo majoro laipsnis.
2019 m. liepos mėn. paskirtas Lietuvos kariuomenės vadu.
2019 m. lapkričio 18 d. jam suteiktas generolo leitenanto laipsnis.
2023 m. liepos 10 d. jam buvo suteiktas aukščiausias – generolo – laipsnis.
Apdovanojimai
Ilgametės tarnybos eigoje generolas majoras skatintas Sausio 13-osios atminimo medaliu, Rusijos kariuomenės išvedimo iš Lietuvos atminimo ženklu, Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medaliu, Krašto apsaugos sistemos garbės ženklu „Už nuopelnus krašto apsaugai“, Lietuvos kariuomenės pajėgų medaliu „Už pasižymėjimą“, Lietuvos kariuomenės medaliu „Už nuopelnus“, kitais apdovanojimais, padėkomis, vardinėmis dovanomis.
Seniava (reikšmės)
Seniava vadinamos gyvenvietės:
Kemstrotinė
Kemstrotinė – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Mitriūnų.
Etimologija
Per kaimą teka upelis Kiemsrutas, nuo kurio kildinamas kaimo vardas.
Ripelialaukis
Ripelialaukis – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 13 km į šiaurės vakarus nuo Ignalinos, prie Baluošo ežero.
Japonijos moterų futbolo rinktinė
Japonijos moterų futbolo rinktinė – Japonijai atstovaujanti nacionalinė moterų futbolo komanda, kurią kontroliuoja Japonijos futbolo federacija. 2011 m. rinktinė laimėjo FIFA pasaulio moterų taurę.
Kratonas
Kratonas – stambi konsoliduota ir mažai kintanti Žemės plutos dalis iš denuduotų orogenų, kurių nepaveikė alpinė kalnodara. Senaisiais kratonais vadinami iš prekambro raukšlėtųjų kompleksų (t. y. prekambrinių platformų) sudarytus nejudrius Žemės plutos masyvus. Kratonai dar dažnai vadinami platformomis. Kratonų plotas iki kelių mln. km². Juose esančios kontinentinės Žemės plutos (su nuosėdiniu, „granitiniu“ ir „bazaltiniu“ sluoksniais) vidutinis storis ~45 km.
Kratono (platformos) sandara yra dviaukštė:
Kratonų (platformų) sritys, kuriose yra abu struktūriniai aukštai, vadinami plokštėmis (pvz., Rusijos, Turano plokštės), o kratonų sritys, kur raukšlėtasis platformos kristalinis pamatas yra paviršiuje (neturi nuosėdinės dangos arba ji plona) – skydais (pvz. Baltijos skydas, Kanados skydas) arba masyvais (jeigu mažesni).
Seisminis aktyvumas kratonuose silpnas, geoterminis gradientas 2–4 kartus mažesnis negu judriose plutos srityse. Kratonams būdingi lėti Žemės plutos epeirogeniniai judesiai.
Pagal kristalinio pamato amžių kratonai (platformos) skirstomi į senuosius (jie yra didžiausi), susidarę prekambre ir tapo dabartinių žemynų branduoliais (R. Europos, Sibiro, Kinijos, Indijos, P. Amerikos, Š. Amerikos, Australijos, Antarktidos ir kt.), ir jaunuosius, atsiradę paleozojuje ir mezozojuje, jie mažesnio ploto ir juosia senuosius kratonus arba būna tarp jų (V. Europos, V. Sibiro).
Christina Stürmer
Išleidusi tarptautinį debiutinį albumą „Schwarz Weiss“, 2000-ųjų viduryje K. Štiurmer tapo viena iš geriausiai parduodamų Austrijos atlikėjų, iškilusių vokiškai kalbančioje Europoje. Po tarptautinio proveržio ji išleido nemažai sėkmingų albumų, tarp kurių – „Lebe lauter“ (2006 m.), „In dieser Stadt“ (2009 m.), „Ich hör auf mein Herz“ (2013 m.) ir „Seite an Seite“ (2016 m.). Keletas šių albumų singlų tapo hitais Austrijos, Vokietijos ir Šveicarijos popmuzikos topuose, įskaitant „Nie genug“ ir „Um bei dir zu sein“. Į dešimtukus taip pat pakliuvo keli šių albumų kūriniai, pavyzdžiui, „Mitten unterm Jahr“ ir „Millionen Lichter“.
Per 15 metų trunkančią karjerą K. Štiurmer pardavė daugiau nei 2,0 mln. įrašų. Be komercinių pasiekimų, už savo kūrybą ji pelnė daugybę apdovanojimų ir įvertinimų, įskaitant vienuolika „Amadeus“ Austrijos muzikos apdovanojimų, „Goldene Stimmgabel“ ir du „Echo“ apdovanojimus. 2015 m. K. Štiurmer dalyvavo antrajame realybės šou „The Best Singers“ Vokietijos adaptacijos „Sing meinen Song - Das Tauschkonzert“ sezone. 2017 m. ji tapo instruktore Vokietijos televizijos šou „It Takes 2“.
Starmania
2003 m. K. Štiurmer „Starmania“ konkurse užėmė antrąją vietą po Michaelio Čugnelio. Netrukus po to ji išleido savo pirmąją autorinę dainą „Ich Lebe“, kuri 2003 m. devynias savaites užėmė pirmąją vietą Austrijos muzikos topuose.
Karjeros pradžia Austrijoje
Po „Ich Lebe“ sekė dar du itin sėkmingi singlai: „Geh nicht wenn du kommst“ ir antikarinė daina „Mama (Ana Ahabak)“, sukurta karo Irake metu. Daina atspindi mažos irakiečių mergaitės požiūrį į karą ir taip pat devynias savaites užėmė pirmąją vietą Austrijos topuose. Pirmasis K. Štiurmer albumas „Freier Fall“ 2003 m. gegužę buvo išleistas tik Austrijoje ir taip pat greitai pakilo į topų viršūnes, kur kelias savaites užėmė pirmąją vietą. 2003 m. rudenį ji surengė koncertinį turą po Austriją, kurio metu pristatė savo pirmąjį albumą.
Proveržis Vokietijoje
Tuo metu Kristina ir jos vadybininkai Andrėjasas Štraitas ir Berndas Rengeleshauzenas siekė prasimušti Vokietijoje. 2004 m. lapkritį Vokietijoje buvo išleistas singlas „Vorbei“, tačiau jis nepateisino lūkesčių. 2005 m. balandį Vokietijoje buvo išleista perdirbta dainos „Ich Lebe“ versija. Šis singlas susilaukė didelės sėkmės; Vokietijos topuose jis užėmė devintąją vietą, o netrukus pasiekė ketvirtąją.
2005 m. birželį Vokietijoje ir Šveicarijoje išleistas albumas „Schwarz Weiss“ pasiekė trečiąją vietą Vokietijos albumų topuose ir daugiau nei metus išsilaikė pirmajame dvidešimtuke. Dauguma šio albumo dainų, kurios dažniausiai jau buvo žinomos Austrijoje, buvo įrašytos iš naujo, orientuojantis į besiformuojančias Vokietijos roko ir popmuzikos tendencijas. Singlais tapo „Engel fliegen Einsam“, „Mama (Ana Ahabak)“ ir „Immer an euch geglaubt“. Singlai taip pat buvo perrašyti taip, kad būtų labiau orientuoti į roką. 2005 m. pabaigoje Kristina su grupe gastroliavo Vokietijoje ir Šveicarijoje. „Schwarz Weiss“ albumo gastrolės, kurių metu įvyko kiek mažiau nei 40 koncertų, truko du mėnesius, per kuriuos dėl didelės bilietų paklausos kai kuriuos koncertus teko perkelti į didesnes sales.
Latvija 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse
Latvija 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse dalyvavo su 58 sportininkais 9 sporto šakose.
Christina Stürmer
Tolimesnė sėkmė
2006 m. Kristina su grupe išleido ketvirtąjį albumą „Lebe lauter“. Albumas užėmė pirmąją vietą Vokietijoje ir Austrijoje. Singlai „Nie genug“ ir „Um bei dir zu sein/An Sommertagen“  taip pat pasiekė pirmąją vietą Austrijos topuose. Pirmasis albumo singlas „Nie genug“ Vokietijoje užėmė penkioliktą vietą. Po „Um bei dir zu sein/An Sommertagen“ sekę singlai „Ohne dich“ ir „Scherbenmeer“ pateko į Austrijos dešimtuką. Kai 2008 m. Austrija kartu su Šveicarija rengė Europos futbolo čempionatą, Kristinos daina „Fieber“ buvo Austrijos daina, skirta renginiui. 2009 m. pasirodė kitas jos albumas „In dieser Stadt“, kuriame buvo dar du singlai: „Ist mir egal“ ir „Mehr als perfekt“.
K. Štiurmer singlas „Wir Leben den Moment“ buvo išleistas 2010 m. rugsėjo 3 d. iš naujausio jos albumo „Nahaufnahme“, kuris buvo išleistas 2010 m. Šiame albume taip pat buvo keletas kitų hitų, pavyzdžiui, „Warum“ ir „Juniherz“.
2013 m. kovo 29 d. buvo išleistas kitas jos singlas „Millionen Lichter“, kurio vaizdo įrašas buvo nufilmuotas Kalifornijoje, JAV. Tų pačių metų balandžio 19 d. buvo išleistas albumas „Ich hör auf mein Herz“.
Asmeninis gyvenimas
2016 m. rugpjūtį Kristina Štiurmer su ilgamečiu grupės nariu ir draugu Oliveriu Varga tapo tėvais. Jie pavadino savo dukrą Marina.
Virginia Raggi
Virginia Raggi (g. 1978 m. liepos 18 d.) – Italijos politikė, teisininkė, nuo 2016 m. pirmoji Romos merė moteris. V. Raggi atstovauja antikorupcinio judėjimo partiją „Movimento 5 Stelle“.
2016 m. vietos rinkimuose pirmajame ture V. Raggi gavo 35 procentus rinkėjų balsų, o antrajame – 67,2 procentus (apie 770 000 Romos rinkėjų balsų).
Britų savaitraštis „The Economist“ apibūdino merę kaip „talentingą debatų dalyvę“. Politikė teigė sieksianti sugrąžinti Romai garbingą vardą po metus trukusių korupcijos ir kriminalinių skandalų.
Antanašės žudynės
Antanašės žudynės – Rokiškio apylinkių žydų žudynės, vykusios 1941 m. rugpjūčio 25 d. Degsnės miške (dab. Rokiškio rajono savivaldybė), netoli Antanašės dvaro.
Istorija
Dalis Rokiškio apylinkių žydų (daugiausiai moterys ir vaikai) 1941 m. vasarą buvo laikomi Antanašės dvare. Naktį prieš žudynes tarybiniai belaisviai Degsnės miške iškasė dvi dideles duobes. Žudynių dieną iš Rokiškio į dvarą atvyko Gestapo pareigūnai bei apie 30 Rokiškio saugos junginio karių. Kelią nuo dvaro iki žudynių vietos saugojo Obelių savivaldybės ir geležinkelio stoties pagalbinė policija (120–160 žmonių). Žydus iš dvaro iki žudynių vietos grupėmis po 100 varė Obelių baltaraiščiai. Prieš sušaudymą žydams liepta nusirengti. Žudynės truko visą dieną. Pagal Karlo Jėgerio ataskaitą, tądien nužudyta 1,160 žydų: 112 vyrų, 627 moterų ir 421 vaikų. Už operaciją paskirtos 100 rublių premijos 30 Obelių policininkų, 23 Obelių geležinkelio stoties pagalbinių policininkų, trylikai Aleksandravėlės ir dvylikai Kriaunų pagalbinių policininkų.
Vieta
Žudynių vieta ir kapas yra miške prie Antanašės. Žudynių vietoje įkurtas memorialas, įrengtos dvi akmeninės memorialinės plokštės su užrašais jidiš ir lietuvių kalbomis: „ČIA 194 m. NACIAI IR JŲ / VIETINIAI PAGALBININKAI / NUŽUDĖ 1160 ŽYDŲ / (VAIKŲ, MOTERŲ, VYRŲ) // TEBŪNIE ŠVENTAS / NEKALTAI ŽUVUSIŲJŲ / ATMINIMAS“. Žudynių vieta ir memorialas 1993 m. vasario 18 d. paskelbtas nacionalinio reikšmingumo lygmens kultūros vertybe (unikalus kodas – ).
Lepariškis
Lepariškis – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Ėriškių.
Ivenbergas
Ivenbergas – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 16 km į šiaurės vakarus nuo Pilkalnio, 19 km į pietvakarius nuo Lazdynų.
Istorija
dešinėje|miniatiūra|260px|Ivenbergo kaimo bendruomenė 1935 m. Įkurtas valstybinio miško žemėse XVIII a. antroje pusėje. 1821 m. Ivenbergas buvo laisvųjų valstiečių kaimas su 40 gyventojų, 1854 m. kaime buvo 15 gyvenamųjų pastatų ir 120 gyventojų. Iki 1818 m. priklausė Įsruties apskrities Brakupėnų domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai, buvo 1874 m. įsteigto Baltrušėlių valsčiaus kaimas. Tikintieji iki 1853 m. priklausė Kusų, vėliau – Rautenberkio evangelikų liuteronų parapijai. Kaime buvo mokykla. Rytiniu kaimo pakraščiu tekėjo Akmenio upelis.
Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Vesnovo kaimo gyvenvietei.
FK Vikingai
Jonavos SMK „Vikingai“ – Lietuvos futbolo ir futsalo klubas iš Jonavos.
Istorija
Sporto mėgėjų klubas „Vikingai“ – tai visuomeniniais pagrindais veikianti organizacija, vienijanti įvairaus sporto mėgėjus ir bendraminčius.
Nuo 2017 m. sezono Trečioje lygoje žaidžianti komanda vadinosi "Lietava". O Jonavos rajono pirmenybėse ir toliau žaidė "Vikingų" pavadinimu.
2017 m. taip pat buvo nuspręsta dalyvauti Futsalo A lygoje.
Salės futbolo komanda stiprėjo, 2020 – 2022 m. iškovojo Futsal A lygos sidabro medalius trejus metus iš eilės. Tuo tarpu lauko futbolo komanda LFF varžybose dalyvavo paskutinį kartą 2019 m.
Komandos logotipas
Logotipe pavaizduotas kamuolys ir vikingų šalmas su ragais.
Komandos spalvos
Komanda žaidžia sportinėmis formomis:, violetiniai marškinėliai, balti šortai ir kojinės.
Pasiekimai
Didžiausi pasiekimai pasiekti Futsalo varžybose. Kovojo Futsal taurės turnyruose.
2018/19 metų sezone iškovota 3 vieta aukščiausioje Lietuvos futsal lygoje. 2019/20 metų sezone iškovota 2 vieta aukščiausioje Lietuvos futsal lygoje.
2020/21 metų sezone iškovota 2 vieta aukščiausioje Lietuvos futsal lygoje.
2021/22 metų sezone iškovota 2 vieta aukščiausioje Lietuvos futsal lygoje, bei Lietuvos salės futbolo taurė.
2022 m. rugpjūčio 19-21 d. dalyvavo „Copernicus Cup“ turnyre Lenkijoje, ir iškovojo sidabro medalius.
Sudėtis (futsal)
2023 m. vasario 10 d.
⭐ ⭐  ⭐  ⭐  ✰
Stanislovas Narkuskis
Stanislovas Narkuskis (m. 1565 m. vasario 13 d.) – Romos katalikų kunigas, reformacijos priešininkas. Vilniaus kanauninkas ir arkidijakonas. 1564 metais paskirtas Žemaičių vyskupu.
Viktoras Tarcizijus Garbukas
Viktoras Garbukas (1906 m. spalio 6 d. Vilkaviškis – 1992 m. kovo 5 d. Jeruzalė, Izraelis)  – kunigas, pranciškonas, misionierius Vokietijoje, Izraelyje.
FK Vikingai
Sudėtis (futsal)
✰–Lietuvos vaikinų iki 19 m. salės futbolo rinktinę atstovavę žaidėjai
Viktoras Tarcizijus Garbukas
Biografija
Gimė 1906 m. spalio 6 d. Vilkaviškyje, pakrikštytas Viktoro vardu. Mokėsi Kretingos pranciškonų gimnazijoje, buvo I-osios abiturientų laidos auklėtinis. Mokėsi geradarių aukotojų lėšomis. 1932 m. rugpjūčio 1 d. įstojo į Kretingos pranciškonų vienuolyną. 1933 m. rugpjūčio 5 d. davė paprastuosius įžadus ir pasirinko vienuolinį Tarzicijaus (ministrantų globėjo) vardą. 1936 m. rugpjūčio 5 d. davė amžinuosius įžadus.
Studijavo Švaco (Austrija) pranciškonų seminarijoje. 1938 m. teologijos ir filosofijos studijas tęsė Florencijos šv. Bonaventūros provincijoje, kovo 12 d. įšventintas subdiakonu, studijas baigė ir kunigu įšventintas Pešoje birželio 11 d.
Misijos Vokietijoje
1940 m. Lietuvos pranciškonų generalinis delegatas tėv. Kazimieras Čepulis brolius Tarcizijų Garbuką ir Jurgį Gailiušį su klierikų būriais slapta išleido į Vokietiją. T. Garbukas dirbo vokiečių parapijose, globojo lietuvių karo pabėgėlius. Jis ilgiausiai iš brolių pranciškonų darbavosi tremtyje. Prašė sovietų leidimo grįžti į Lietuvą, tačiau negavo. Buvo kapelionu Berlyne, Drezdene, Stetine ir Miunchene.
Misijos Kanadoje
Persikėlęs į Ameriką, dirbo Kenebunkporto (JAV) ir Toronto (Kanada) pranciškonų vienuolynuose.
Benediktas Rutkūnas-Rutkauskas
Benediktas Rutkūnas-Rutkauskas (1907 m. gegužės 12 d. Pazūkuose, Panevėžio raj. – 1975 m. spalio 28 d. Filadelfijoje, JAV) – lietuvių rašytojas, vertėjas, pedagogas.
Viktoras Tarcizijus Garbukas
Misijos Kanadoje
1965 m. lapkričio 9 d. iš Toronto vyko į Vinipegą (Kanada) palaidoti mirusios savo sesers Onos Lenio.
Benediktas Rutkūnas-Rutkauskas
Biografija
1926–1930 m. Lietuvos universitete studijavo germanistiką. Mokytojavo Vilkaviškyje, Žagarėje, Kėdainiuose (1936–1937 m.). Studijas baigė 1943 m. 1944 m. pasitraukęs į Vokietiją, dėstė lietuvių gimnazijose. 1949 m. persikėlė į JAV.
Kūryba
Rutkūnas debiutavo 1926 m. eilėraščiais, svyruodamas tarp simbolizmo ir avangardizmo. Pirmuosiuose rinkiniuose simbolistinė kalnų, bedugnių, urvų, tyrlaukių leksika ir rūsti tonacija („Pakibo sunkios švino žvaigždės / ant kruvino dangaus“) pynėsi su urbanistiniais įvaizdžiais (trotuarai, bulvarai) ir komanduojančiais šūksniais („žeme, užsidėk kepurę“) į gana neryškų, vidinės energijos stokojantį kalbėjimą. Pirmaisiais sovietinės okupacijos metais išėjusiame „Gyvenimo tvane“ rašė apie vyrus milžino pečiais, kurie „dalbom žemę / saulėn gręžia“ ir „tautų šeimoj pins laisvės giesmę / daugiabalsę“. Išeivijos metų kūryboje Rutkūnas grįžo prie skaidraus gamtovaizdžio, folklorinių tonų dainingo ketureilio, nusistovėjusio paskutiniajame prieškario dešimtmetyje, neišvengdamas perdėm lengvo, net proginio eiliavimo. „Nuodėmės“ – poetizuotos stilistikos kaimą idealizuojančių eskizinių vaizdelių ir apsakymėlių rinkinys.
Viktoras Tarcizijus Garbukas
Misijos Kanadoje
1966 m. birželio mėn. kelias savaites buvo išvykęs į JAV.
Nerijus Erminas
Nerijus Erminas (g. 1976 m. sausio 7 d. Plikių k., Klaipėdos raj.) – Lietuvos skulptorius.
Viktoras Tarcizijus Garbukas
Misijos Šventojoje žemėje
1969 m. išvyko į Palestiną, apaštalavo pranciškonų Šventosios Žemės Kustodijoje, tarnavo Taboro, Nazareto, Betliejaus, Getsemanės ir Kristaus kapo vienuolynuose, priiminėjo piligrimus. Keletą metų dirbo kaip Kristaus Kapo ir Alyvų kalno šventovių lankytojų vadovas, daug pasitarnavo savo tautiečiams, atvykstantiems lankyti Šv. Žemės.
Nerijus Erminas
Biografija
1994–1998 m. studijavo skulptūrą Telšių aukštesniojoje taikomosios dailės mokykloje, 1999–2005 m. tęsė skulptūros bakalauro studijas Vilniaus dailės akademijoje, 2005–2007 m. įgijo skulptūros magistro laipsnį.
Viktoras Tarcizijus Garbukas
Misijos Šventojoje žemėje
1975 m. rugpjūčio-rugsėjo mėn., po šešerių darbo metų, kun. T. Garbukas buvo atvykęs į Kanadą. Per du atostogų mėnesius aplankė savo gimines JAV bei kai kuriuos pranciškonų vienuolynus. Toronte aplankė Anapilį, „Tėviškės Žiburių“ redakciją ir kitas lietuvių institucijas. Monrealyje buvo pakviestas paskaitai apie Šv. Žemę. Iš Monrealio lėktuvu sugrįžo į Šventąją žemę.
Nerijus Erminas
Biografija
Dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje (Kinijoje, Vokietijoje, Italijoje, Danijoje, Olandijoje, Amerikoje); individualios – Telšiuose, Kretingoje (abi 1997), Vilniuje (2004, 2006, 2009; 2011 m. – su broliu Andriumi Erminu, 2013, 2014, 2015, 2018 m.), Nidoje (2005, 2016, 2019 m.), Klaipėdoje (2010, 2016 m.), Durbėje (2017 m.), Berlyne (2018 m.; abi su A. Erminu), Niujorke (2018 m.).
Viktoras Tarcizijus Garbukas
Misijos Šventojoje žemėje
Ilgą laiką gyveno Tabghoje, tarnavo Šv. Petro Pirmumo bažnyčioje. Broliai pranciškonai ir parapijiečiai ir dabar jį dar prisimena kaip nepaprastai šiltą ir komunikabilų žmogų.
Nerijus Erminas
Kūrybos bruožai
Nerijus Erminas kuria konceptualiąją skulptūrą. Iš skirtingos rūšies elementų – piešinių, rastų daiktų, natūralistinių medžio drožinių, gyvų оrganizmų – menininkas kuria instaliacijas, kurios materializuoja pasąmonės vaizdinius, kelia siurrealistines užuominas, kultūrines, religines ir socialines asociacijas, skatina naujai pažvelgti į pažįstamus reiškinius.
Viktoras Tarcizijus Garbukas
Veikla spaudoje
Tėv. Tarcizijus Garbukas parašė nemažai vertingų straipsnių, išvertė į lietuvių kalbą ir „Šv. Pranciškaus varpelyje“ publikavo „Šv. Pranciškaus žiedelius“ (Fioretti), išvertė šv. Pranciškaus laišką visiems tikintiesiems, kuriame yra visi III-jo ordino pirmosios regulos pagrindai.
Nerijus Erminas
Kūrybos bruožai
Kūrybai būdinga ironija, tapatybės paieškos, neįprasti medžiagų ir komponavimo deriniai.
Svarbesni kūriniai: Paniręs (2009 m.), instaliacijos Žaidimas (2012 m.), Voveraitė ir siena (2012 m.), Tai, kas nematoma (2013 m.), Marijos Magdalietės kabinetas (abu 2013 m.), Perlai (2014 m.), Septynios dienos iki nakties (2015 m.), Aš būsiu pasirengęs, kai tu ateisi, Svetainė (abu 2016 m.), ''Inscenizacija. Kortų namelis'' (2017 m.), skulptūra Dž. Selindžeriui ir jo romanui „Rugiuose prie bedugnės“ (Sudargas, 2020).
Viktoras Tarcizijus Garbukas
Veikla spaudoje
Paskutiniais metais, gyvendamas Šventojoje Žemėje, aprašė pranciškonų globojamas šventąsias vietas.
Mirė 1992 m. kovo 5 d., palaidotas Jeruzalėje Siono kalno Pranciškonų Kolumbariume katalikų kapinėse (antkapinė plokštė pažymėta 89 numeriu).
Didžiojo Chano mečetė
thumb|250px|Didžiojo Chano mečetė Didžiojo Chano mečetė  – mečetė Bachčisarajuje, Kryme, priklauso Bachčisarajaus rūmams. Tai yra viena iš didžiausių mečečių Kryme ir vienas iš pirmųjų Chano rūmų pastatų. Mečetę 1532 m. pastatė Sahibas Girėjus.
1736 m. mečetėje kilo gaisras ir ją vėliau atstatė chanas Selameta Girėjus.
Need for Speed Heat
Need for Speed Heat (stilizuotai NFS Heat) – 2019 m. lenktynių žanro kompiuterinis žaidimas, sukurtas studijos „Ghost Games“ ir išleistas kompanijos „Electronic Arts“. Žaidimas skirtas Windows, PlayStation 4 ir Xbox One platformoms. Tai dvidešimt ketvirtoji „Need for Speed“ žaidimų serijos dalis, kuri mini serijos 25-mečio jubiliejų.
Žaidimas iš kritikų sulaukė nevisai teigiamų vertinimų. Anot jų, žaidimas pajėgė pranokti pirmtakus „Need for Speed“ (2015) ir „Need for Speed Payback“, tačiau nepristatė nieko, kas būtų verta išskirtinio dėmesio, ir kad tai tiesiog dar vienas franšizės papildymas.
Tai paskutinis studijos „Ghost Games“ kurtas žaidimas „Need for Speed“ franšizei, po kurio leidybinė kompanija nutarė būsimų žaidimų kūrimą vėl perleisti „Criterion Games“, o „Ghost Games“ paskirti žaidimo variklio Frostbite vystymui, taip pat grąžinant jų senąjį pavadinimą „EA Gothenburg“.
Žaidimo eiga
Žaidimo veiksmas vyksta atvirame pasaulyje, Palm City ir jo apylinkėse, kuris iš esmės yra Majamio (JAV) kopija. Žaidime gausu geografinės įvairovės, per žemėlapio apylinkes driekiasi atviri laukai ir kalnai. Skirtingai nei „Need for Speed Payback“, jame nėra dienos ir nakties ciklo, veiksmo laiką žaidėjas gali pasirinkti tik rankiniu būdu. Dienos metu žaidėjas gali varžytis tik legaliose lenktynėse, kurias laimėjus gauna pinigų naujo automobilio įsigijimui arba jau turimo patobulinimui. Naktį galima lenktyniauti nelegaliose lenktynėse, kurias laimėjus gaunama reputacijos taškų. Be to, naktį Palm City gatves akylai stebi kelių patruliai, su kuria susidūrus rizikuojama prarasti reputacijos taškus arba uždirbtus pinigus. Tačiau sėkmingai nuo jų pasprukus, uždirbama dar daugiau reputacijos. Policija gali užklupti ir dienos metu, tačiau tokiu laiku ji nebūna labai aktyvi. Paminėtina, jog patrulių gaudynių sunkumo lygis priklauso nuo vienos nakties uždirbto reputacijos taškų kiekio, todėl pasiekus maksimalų bėglio lygį, patartina grįžti į namus ir ten pasislėpti.
Siužetas
Žaidėjas dienos metu atvyksta į Palm City, kad sudalyvautų legalioje „SpeedHunters Showdown“ rungtyje. Tai renginys, pritraukiantis įvairius lenktynininkus, kurie visą dieną lenktyniauja, siekdami iškovoti pergalę. Atėjus nakčiai, renginys virsta nelegaliomis lenktynėmis ir pritraukia policijos dėmesį. Miesto gatvių kontrolę palaikantis buvęs leitenantas Frank'as Mercer'is pasiryžta padaryti bet ką, kad sulaikytų visus lenktynininkus. Jau kitą dieną mechanikas ir buvęs lenktynininkas Lucas Riviera parduoda žaidėjui jo pirmąjį automobilį, taip pat padeda sudalyvauti pirmose „SpeedHunters Showdown“ lenktynėse. Mechaniko sesuo Ana Riviera, taip pat lenktynininkė, pristato žaidėją „The League“ grupuotei, kurią sudaro geriausi miesto lenktynininkai. Tam, kad galėtų prisijungti prie šios grupuotės, žaidėjas ir Ana suformuoja savo komandą ir varžosi lenktynėse. Po lenktynių, porelė nelieka nepastebėta pareigūno Shaw'o, priklausančio Frank'o Mercer'io pajėgoms. Viskas baigiasi Anos Nissan 350Z konfiskavimu.
Kūrimas
Kurdami žaidimą, kūrėjai atsisakė prieš tai buvusios "lootbox" (laimikio) sistemos, kuri buvo sulaukusi neigiamų atsiliepimų iš kritikų. Taip pat žaidime prieinami papildiniai: „Keys to the Map“, „McLaren F1 Black Market Delivery“ ir „Red Bull Nissan 370Z“. Taip pat nemokamas atnaujinimas, skirtas Aston Martin DB11 Volante ir sugrąžinta galimybė žaisti su Polestar 1 – pirmuoju žaidimo automobiliu.
Profesionalių futbolininkų asociacija
Profesionalių futbolininkų asociacija dar žinoma PFA Lietuva pavadinimu – futbolininkus vienijanti asociacija Lietuvoje.
2022 metais asociacija turėjo 300 narių (futbolininkai ir futbolininkės)
PFA Lietuva 2022 m. suteiktas oficialus Observer statusas FIFPro organizacijoje.
Asociacijos tikslai yra suteikti pagalbą, sprendžiant teisinius ginčus susijusius su darbo santykiais, teikti finansinio raštingumo informaciją, teikti informaciją apie galimybes baigus futbolininko karjerą, teikti fizinės bei psichologinės reabilitacijos pagalbą po patirtų sunkių traumų bei informuoti apie lažybų, dopingo, rasizmo ir kitas prevencijas.
Istorija
Nuo 2015 m. lapkričio mėn. egzistavo Lietuvos futbolo žaidėjų sąjunga (LFŽS), planavusi tapti FIFPro nare. Vėliau atsisakė ketinimų dėl neįvykdytų keliamų reikalavimų ir aktyvios veiklos nebevykdo. Futbolininkai buvę šioje sąjungoje, paliko šią organizaciją ir pasirinko naujai įkurtą PFA Lietuva.
2020 m. vasario mėn., buvusio futbolininko Arūno Klimavičiaus iniciatyva buvo įsteigta Profesionalių futbolininkų asociaciją (PFA). Nariais jau tapo šalies vyrų didžiojo futbolo ir salės futbolo rinktinių atstovai, moterų nacionalinės rinktinės futbolininkės bei Lietuvos futbolo A lygos klubų žaidėjai.
PFA atstovavo Lietuvos futbolininkus FIFA ir FIFPro įkurtame fonde „FIFA Fund for Football Players“, skirtame padėti futbolininkams, nukentėjusiems dėl futbolo klubų išnykimo ar jų patirto bankroto. 2020 m. Lietuvos futbolininkus pasiekė išmokos iš šio fondo.
2021 m. birželio mėn. 92% A lygoje rungtyniaujančių Lietuvos futbolininkų buvo PFA nariai.
2021 m. PFA pranešė, kad yra pasirengusi kelti bankroto bylą FK „Vilniaus Vytis“ byloje dėl nesumokėtų atlyginimų.
2022 m. PFA pasisakė dėl situacijos Lietuvos futbole, gresiant LFF reformai. Organizacijos siekiamybai, kad šioje situacijoje nenukentėtų futbolininkai bei jų klubai ir toliau galėtų atstovauti Lietuvai tarptautiniuose turnyruose. PFA pasisakė už naujus, skaidrius LFF įstatus ir prieš kriminalinį šėšėlį futbolo valdyme.
Galaninas
Galaninas – biologiškai aktyvus peptidas, neuromoduliatorius, aktyvus tarpininkas tarp smegenų ir endokrininės sistemos.
Galaninas aptinkamas tiek centrinėje nervų sistemoje, kur jo daugiausia, tiek periferinėje. Galanino esama endokrininėse liaukose, virškinimo ir urogenitalinės sistemų audiniuose, be to, šis peptidas sintetinamas kasos Langerhanso salelėse. Žmogaus galaninas sudarytas iš 30 aminorūgščių, seka ypač konservatyvi (maždaug 90 %). Galanino molekulės 1–10 fragmentui būdingas biologinis aktyvumas, stipriai sutraukiantis lygiuosius raumenis (virškinamojo trakto, lytinės ir šlapimą išskiriančios sistemų).
Galaninas veikia smegenis ir taip reguliuoja apetitą (per pagumburio neuronus stimuliuoja maisto, ypač riebaus, suvartojimą) bei hormonų išskyrimą iš smegenų.
Josip Kozarac
thumb|upright|Josipas Kozaracas Josipas Kozaracas (1858 m. kovo 18 d. – 1906 m. rugpjūčio 21 d.) – Kroatijos rašytojas. Gimė Vinkovcuose. Vienoje studijavo miškininkystės valdymą ir vėliau dirbo miškininkystės pareigūnu Vinkovcuose. Rašė istorijas, pjeses ir noveles. Jam puikiai sekėsi perteikti Slavonijos valstiečių gyvenimą. Kūriniuose taip pat išreiškė nepasitenkinimą dėl Slavų ekonomikos žlugimo.
Ryšininkas (Vilnius)
Ryšininkas – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 1 km į rytus nuo Nemenčinės, netoli dešiniojo Neries kranto, apsuptas Nemenčinės miškų. Veikia senelių globos namai „Senevita“, anksčiau veikė poilsio namai „Užuovėja“.
thumb|left|250px|Posūkis į Ryšininką nuo kelio Nemenčinė–Gėla
Arthur Wellesley
Artūras Veleslis Velingtonas (, 1769 m. gegužės 1 d. – 1852 m. rugsėjo 14 d.) – Jungtinės Karalystės karininkas, du kartus šalies ministras pirmininkas. Vienas iš žymiausių XIX a. kariuomenės vadų.
Mastrakis
Mastrakis – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Paliūniškio, prie kelio.
Arthur Wellesley
Jaunystė
Gimė 1769 m. Dubline, Airijoje. Kilęs iš Dangano Velslių giminės. Vaikystėje mokėsi parapijos moklykloje, vėliau trejus metus vienoje garsiausių britų nepriklausomoje mokykloje – Itono koledže. Nuo 1786 m. mokėsi karybos Prancūzijoje, Anžė karališkojoje akademijoje.
Karjeros pradžia
Tarnybą pradėjo 1787 m. Britų sausumo pajėgų 73 kalniečių pulke. 1787 m. pabaigoje jam suteiktas leitenanto laipsnis. 1789 m. perkeltas į 12 lengvųjų dragūnų pulką. Iki 1793 m. priklausė Airijos lordo – leitenantų štabui, keletą metų buvo Airijos parlamento narys. 1794 m. dalyvavo žygyje Nyderlanduose, o 1796 m. buvo perkeltas į Indiją. 1803 m. rugsėjo 23 d. pasižymėjo Assaye mūšyje Indijoje. Mūšis tapo pirmąja didele jo karine pergale, kurios metu Britų Rytų Indijos kompanijos pajėgos įveikė Marathų konfederaciją antrajame Britų–marathų kare. Už sėkmingai įvykdytas operacijas Indijoje 1805 m. buvo paskirtas generolu majoru. Grįžęs į Angliją buvo išrinktas Bendruomenių rūmų nariu, o 1807 m. paskirtas Airijos reikalų valstybės sekretoriumi.
Napoleono karuose
1808 m. su būriu išsilaipino Portugalijoje ir pradėjo Lisabonos puolimą. Laimėjo Vimeiro mūšį, bet po jo buvo atšauktas ir apklausinėjamas dėl britų ir prancūzų karininkų susitarimo po mūšio (Sintros konvencija), pagal kurį prancūzai atsitraukė iš Lisabonos britų laivais. Kadangi jis nebuvo pasirašęs susitarimo, buvo išteisintas ir grįžo į pareigas. Paskui sutriuškino Prancūzijos maršalų N. J. Soulto ir Ž. Bonaparto kariuomenes. Baigiantis 1812 m. užėmė daugumą Ispanijos miestų, o kitų metų vasarą, įveikęs Napoleono vadovaujamą kariuomenę, perėmė visos Ispanijos kontrolę.
Po Napoleono ištrėmimo 1814 m. į Elbos salą, paskirtas ambasadoriumi Prancūzijoje. „Šimto dienų“ laikotarpiu vadovavo britų, olandų ir hanoveriečių pajėgoms. Vadovaudamas Jungtinės Karalystės ir Prūsijos kariuomenėms, 1815 m. birželio 18 d. sutriuškino Napoleono kariuomenę Vaterlo mūšyje.
Vėlesnioji karjera
1819 m. iki 1827 m. buvo logistikos generolas. Po to tapo vyriausiuoju Didžiosios Britanijos kariuomenės vadu ir šias pareigas ėjo iki pat mirties. 1828 m. tapo Jungtinės Karalystės ministru pirmininku. Jo vyriausybė žlugo 1830 m. po masinių vasaros ir rudens riaušių. Po 1834 m. jis laikinai pavadavo ministrą pirmininką Robert Peel. Vėliau jo kabinete ėjo užsienio reikalų sekretoriaus pareigas. Laikotarpiu nuo 1841 m. iki 1846 m. buvo Lordų Rūmų vadovas. 1846 m. pasitraukė iš politinės veiklos.
Atminimo įamžinimas
Jo pavarde pavadinta Naujosios Zelandijos sostinė Velingtonas. Jo garbei Velingtono vardu pavadintas JAV Niujorko valstijos centre stūksantis kalnas, pastatyta daug paminklų ir pavadinta gatvių Jungtinėje Karalystėje, Airijoje, Kanadoje.