cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lietuvos karo aviacijos Antroji eskadrilė
Įdomybės
Simas Stanaitis ant lėktuvo liemens šonų nupiešė indėno galvą. Prisiminimuose jis rašė: "„1923 m. gavome naujas mašinas. Ir vėl pradėjome piešti kas ką išmano. Aš tuo metu skaičiau knygą, kurioje buvo graži vinjetė su indėno galva. Ji man labai patiko, tad nutariau šią galvą paversi savo ženklu. Nupiešiau negailėdamas dažų, bet išėjo taip, kad tas indėnas viename šone žiūrėjo į priekį, o kitame atgal…“"Žinomi dar du asmeniniai lakūnų ženklai, kurie buvo nupiešti ant lėktuvų SVA-10, tačiau jų autorystės M. Sereičikui nustatyti nepavyko. * Asmeninio ženklo autoriaus karinis laipsnis nurodytas toks, kokį jis buvo užsitarnavęs, kai ženklas buvo piešiamas ant orlaivio.
XX a. ketvirtojo dešimtmečio antrojoje pusėje, prieš 1938 m., visi Karo aviacijos lėktuvai buvo perdažyti vieningu tamsiai žaliu kamufliažu ir asmeniniai lakūnų ženklai panaikinti.
Likvidavimas
Eskadrilė buvo išformuota po Lietuvos okupacijos, okupacinei valdžiai likviduojant Lietuvos karo aviaciją. Paskutinis eskadrilės vadas majoras Alfonsas Svilas į atsargą buvo paleistas valdžią Lietuvoje perėmus sovietams ir pilnai likvidavus Lietuvos karo aviaciją, 1940 m. gruodžio 1 d. Dalis eskadrilės lakūnų ir mechanikų perėjo į sovietų sukurtą Tautinę eskadrilę.
Kiščyna Slabados valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje.
Wagner (grupuotė)
„Wagner“ grupuotė, oficialiai PKK „Vagner“ – privati karinė kompanija iš Rusijos. Organizacija įkurta 2014 m., jai vadovauja rusų oligarchas Jevgenijus Prigožinas.
2023 m. birželio 23 d. grupuotė pradėjo maištą prieš valstybines Rusijos ginkluotąsias pajėgas.
Organizacijos tikslai
Pasinaudodama tarptautinės teisės spragomis, „Wagner“, kaip privati įmonė, siūlo samdinių (pagal sutartį) karines paslaugas neribojamiems politiniams, vyriausybiniams ir ekonominiams veikėjams dviejose pagrindinėse srityse: Be to, daroma prielaida, kad organizacija standartiškai teikia paslaugas visoje karinėje srityje, įskaitant karinių instruktorių darbą ir jų mokymą, karinių struktūrų organizavimą rangovams ir ginklų tiekimą.
Dalyvavimas kariniuose konfliktuose
„Wagner“ siūlo savo samdinių paslaugas daugelyje pasaulio vietų, kur politinė padėtis nestabili, dažniausiai Afrikos ir Artimųjų Rytų regionuose. Dėl organizacijai priskiriamų ryšių su Kremliumi, „Wagner“ priskiriamos užduotys, kurios atitinka Rusijos Federacijos interesus. Tai ypač pasakytina apie visas operacijų sritis, kuriose Rusijos kariuomenė dėl teisinių priežasčių negalėtų dalyvauti ir kurios domina Ruijos vyriausybę.
Afrikai tapus vienu iš Rusijos užsienio politikos prioritetų, „Wagner“ 2015 m. pasirodė Libijoje, 2017 m. – Sudane, 2018 m. – Centrinės Afrikos Respublikoje ir Madagaskare, 2019 m. – Mozambike ir 2020 m. – Malyje; „Wagner“ saugo valdantįjį elitą ir ypatingos svarbos infrastruktūrą visoje Afrikoje mainais į galimybę gauti gamtos išteklių, sudaryti pelningas komercines sutartis, naudotis strategine infrastruktūra ir į paramą Rusijos užsienio politikos tikslams.
Grupuotės ideologiniai elementai
„Wagner“ grupuotė siejama su kraštutiniu dešiniuoju ekstremizmu, įskaitant baltųjų viršenybę ir neonacizmą Daugelis „Wagner“ įkūrėjų priklauso kraštutinių dešiniųjų ultranacionalistų judėjimui „Rusijos imperijos judėjimas“. Pats pavadinimas „Wagner“ kilęs iš vieno grupuotės įkūrėjų – Dmitrijaus Utkino – pravardės „Vagneris“. Teigiama, kad šią pravardę jis pasirinko pagal vokiečių kompozitoriaus Richardo Vagnerio, nes Adolfas Hitleris žavėjosi jo muzika. „Wagner“ grupuotės nariai teigia, kad Utkinas yra rodnoveris – slavų neopaganizmo tikėjimo išpažinėjas. „Vagnerio“ pogrupį „Rusič“ įkūrė save neonacistu pasiskelbęs Aleksejus Milčakovas ir atvirai skelbia savo kraštutinių dešiniųjų ideologiją. „Wagner“ nariai mūšio lauke taip pat yra palikę neonacistinių grafičių, tokių kaip svastikos ir SS emblema.
Karsakavičų valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje.
Wagner (grupuotė)
Grupuotės ideologiniai elementai
Tačiau Erika Gaston (Erica Gaston), JT universiteto Politikos tyrimų centro vyresnioji patarėja politikos klausimais, pažymėjo, kad „Wagner“ nesivadovauja ideologija, o veikiau yra samdinių tinklas, „susijęs su Rusijos saugumo valstybe [security state]“.
Sankcijos ir organizacijos vykdomi karo nusikaltimai
2016 m. gruodį Jungtinių Amerikos Valstijų Iždo departamentas Jevgenijui Prigožinui pritaikė sankcijas dėl Rusijos dalyvavimo kare Ukrainoje, o 2020 m. spalį – Europos Sąjunga ir Jungtinė Karalystė dėl sąsajų su „Wagner“ veikla Libijoje. 2017 m. birželį JAV Iždo departamentas „Wagner“ grupuotei ir asmeniškai Dmitrijui Utkinui pritaikė papildomas sankcijas. Jungtinių Valstijų Iždo departamento Užsienio turto kontrolės biuro sąraše grupuotė ir D. Utkinas buvo įtraukti į sąrašą pavadinimu „Ukrainos separatistų įvardijimas (EO 13660)“ ir pavadinti „Wagner“ samdinių įkūrėju ir vadovu“. 2018 m. rugsėjį ir 2020 m. liepą „Wagner“ grupei buvo įvestos papildomos sankcijos. 2021 m. gruodį Europos Sąjungos Taryba pritaikė sankcijas „Wagner“ ir aštuoniems su ja susijusiems asmenims bei trims subjektams už „sunkius žmogaus teisių pažeidimus, įskaitant kankinimus ir neteismines, skubias ar savavališkas egzekucijas ir žudynes, arba už destabilizuojančią veiklą kai kuriose šalyse, kuriose jie veikia, įskaitant Libiją, Siriją, Ukrainą (Donbasą) ir Centrinės Afrikos Respubliką.“
Po 2022 m. vasario 24 d. prasidėjusios Rusijos karinės invazijos į Ukrainą, Kanados Globalių reikalų ministerija, Jungtinės Karalystės Vidaus reikalų ministerija, Australijos Vyriausybė, Japonijos Užsienio reikalų ministerija ir Šveicarijos Vyriausybė pritaikė šiai grupei sankcijas.
Estijos Respublikos Rygikogas (parlamentas) 2022 m. spalį pareiškė, kad, jo nuomone, „būtina vadinamųjų Donecko ir Luhansko liaudies respublikų ginkluotąsias pajėgas, kurias įsteigė Rusijos Federacija, taip pat privačią karinę bendrovę „Wagner“ apibrėžti kaip teroristines organizacijas.
2023 m. kovo 14 d. Lietuvos Respublikos Seimas oficialiai pripažino „Wagner“ grupuotę teroristine organizacija.
Galnės apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Vainuto valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šilutės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Degučių apylinkės ir Vainuto apylinkės.
Rimženčių apylinkė
Rimženčių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žemaičių Naumiesčio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šilutės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Gardamo apylinkės.
Sugintų apylinkė (Šilutė)
Sugintų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
1984 m. Afrikos Tautų taurė
'''1984 m. Afrikos Tautų taurė''' – keturioliktasis Afrikos Tautų taurės turnyras, 1984 m. kovo 4–18 d. vykęs Dramblio Kaulo Krante. Turnyre dalyvavo 8 komandos. Čempionais tapo kamerūniečiai, finale įveikę Nigerijos futbolininkus.
Sugintų apylinkė (Šilutė)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žemaičių Naumiesčio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šilutės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Degučių apylinkės ir Žemaičių Naumiesčio apylinkės.
1984 m. Afrikos Tautų taurė
Stadionai
Čempionato varžybos vyko 2 Dramblio Kaulo Kranto stadionuose.
Juravičų valsčius
Juravičų valsčius buvo Minsko gubernijoje:
Belgijos kolonijinė imperija
Belgijos kolonijinė imperija apėmė Kongo baseiną, kuris atitinka dabartines Kongo Demokratinės Respublikos ribas, o taip pat Ruandą-Urundį, kurie buvo belgų priklausomybėje nuo 1922 iki 1962 m. Kitos kolonijos buvo nesėkmingos arba trumpalaikės.
Įtaka Kongo baseine
thumb|240px|Kongiečiai renka kaučiuką (XX a. pr.)
Kongo laisvoji valstybė (1885–1908)
Per 1884–1885 m. Berlyno konferenciją Leopoldas II pasiekė, jog Europos šalių vadovai pripažintų jo teisę į Kongą. Sudaryta teritorija pavadinta „Kongo laisvąja valstybe“ ir buvo asmeniškai pavaldi Belgijos karaliui, o ne Belgijos parlamentui (Belgija tuo metu buvo konstitucinė monarchija). Belgijos parlamentas pripažino Leopoldą absoliučiu Kongo valstybės suverenu. Konferencijoje taip pat padalintos kitos centrinės ir pietų Afrikos žemės (Portugalijai ir Prancūzijai), tačiau faktiškai jos dar nebuvo kolonizuotos.
Belgų Kongas (1908–1960)
1908 m. Kongo laisvoji valstybė tapo Kongo kolonija. Taip nusprendė parlamentas ir aneksavo kraštą. Tokiu būdu Kongas tapo pavaldus Belgijos parlamentui.
Ruanda-Urundis (1916–1962)
Ruanda-Urundi buvo Vokietijos Rytų Afrikos dalis, kurią po Pirmojo pasaulinio karo nuo 1916 iki 1924 m. okupavo Belgija. Nuo 1924 m. kraštas priklausė Belgijai, kuri savo valdžioje šias teritorijas išlaikė iki 1962 m.
Mažosios teritorijos
thumb|Belgų Guatemala (1845). thumb|Santo Thomas
Tiandzinas (1900–1931)
Tiandzinas ilgą laiką priklausė atėjūnams europiečiams (1860–1945). Tris dešimtmečius jį valdė belgai.
Manakapuru
Manakapuru  – miestas Brazilijoje, Amazonės valstijoje, 70 km į vakarus nuo Manauso, Amazonės kairiajame krante, prie Manakapuru upės žiočių ir stambaus Manakapuru ežero. Savivaldybės centras. Keliai į Manausą, Novo Airaną, upių prieplauka. 2010 m. 60 174 gyventojų pačiame mieste, o 24 967 – savivaldybės kaimuose. Gyventojų skaičius sparčiai didėja. Verčiamasi žemės ūkiu (manijokai, bananai, kukurūzai, apelsinai), žvejyba, kertama mediena, išgaunamas kaučiukas, plėtojamas turizmas. Yra Švč. Nazarės Mergelės bažnyčia. Vyksta kasmetinis Čirandos šokių festivalis (rugpjūtį).
Savivaldybės plotas – 7330 km², gyventojų skaičius – 99 613 (2021 m.).
Istorija
Manakapuru gyvenvietę 1786 m. indėnų murų žemėse įkūrė generolas Pereira Kaldašas. Manakapuru savivaldybė sudaryta 1895 m., atskyrus ją nuo Manauso savivaldybės.
Loma Plata
Loma Plata  – miestelis vakarų Paragvajuje, Bokerono departamente, į rytus nuo Filadelfijos. 5,5 tūkst. gyventojų (2002 m.).
Loma Plata yra viena iš keleto menonitų kolonijų Paragvajuje. Verčiamasi daugiausia žemdirbyste, gyvulininkyste. Auginama medvilnė, sezamas, pomidorai, papajos, pašariniai augalai. Apylinkėse vystoma pieno, tekstilės pramonė, turizmas. Veikia ligoninė, bažnyčia, muziejus. Yra lėktuvų pakilimo takas. Miestas pasiekiamas Transčako plentu.
Istorija
Loma Platą 1927 m. įkūrė iš Kanados atsikėlę menonitai.
Juravičai (reikšmės)
Juravičais vadinamos gyvenvietės Baltarusijoje:
Juškaičių apylinkė
Juškaičių apylinkė sovietmečiu buvo:
Didžiųjų Dolcų valsčius
Didžiųjų Dolcų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės Baltarusijos teritorijoje. Centras – Didieji Dolcai.
Jannik Vestergaard
Janikas Vestergoras (Jannik Vestergaard; g. 1992 m. rugpjūčio 3 d.) – buvęs Danijos futbolininkas, gynėjas. Danijos vyrų futbolo rinktinės žaidėjas.
Karjera
Gimė dano ir vokietės šeimoje. Karjerą pradėjo Vestia, Frem, FC Copenhagen, Brondby IF jaunimo komandose. Profesionalaus futbolininko karjerą pradėjo Vokietijos TSG 1899 Hoffenheim klube, 2011 m. 2015 m. sausį persikėlė į Werden Bremen klubą. Po sėkmingo 2015–16 m. sezono persikėlė į Borussia Mönchengladbach už 12 mln. eurų. 2018 m. pasirašė ketverių metų kontraktą su Southampton FC klubu. 2019 m. rugpjūčio 31 d. pelnė pirmąjį įvartį šiame klube, rungtynėse prieš Manchester United.
Rinktinės
Žaidė Danijos jaunimo komandose. Buvo įtrauktas į galutinį komandos sąrašą 2018 m. pasaulio futbolo čempionate, tačiau nesužaidė nė vienerių rungtynių.
Telfero kasykla
Telfero kasykla – aukso ir vario kasykla Vakarų Australijoje, Telfero gyvenvietėje. Nuo 1977 m. priklauso „Newcrest Mining“ korporacijai. Kasykla įkurta ant senųjų martų aborigenų žemių. 2009 m. kasykloje išgauta 33 tūkst. t vario ir 630 tūkst. uncijų aukso.
Istorija
1977 m. kasykla pradėjo oficialiai veikti. Kasyklos veiklos pradžioje akcijų paketą dalinosi „Newmont Corporation“ ir „BHP Group“. 1990 m. sujungus šių korporacijų padalinius „Newmont Australia Limited“ ir „BHP Gold Limited“, įkurta „Newcrest Mining“, kuriai oficialiai priklauso Telfero kasykla. 1991 m. išplėsti gavybos pajėgumai. 2000 m. rugpjūtį atvira aukso kasykla sustabdyta dėl brangių eksploatacijos kaštų. 2002 m. Newcrest Mining investavo 1 milijardą $ į naujų kasyklos telkinių paiešką. 2004 m. atnaujintas atviros kasyklos darbas, o 2006 m. atnaujinti požeminės kasyklos dalies darbai.
Transčako plentas
Transčako plentas, oficialus pavadinimas – Ruta Nacional N° 9 "Dr. Carlos Antonio López – valstybinės reikšmės Paragvajaus plentas, kertantis Gran Čako regioną. Driekiasi nuo šalies sostinės Asunsjono (prasideda prie Botanikos ir zoologijos sodo) iki Bolivijos pasienio, kur toliau tampa Bolivijos keliu Ruta 6. Ilgis – 835 km.
Mokamas. Yra 3 mokesčių surinkimo punktai – 14, 39 ir 270 km.
Beličanai
Beličanais vadinamos gyvenvietės:
Laukstėnų apylinkė
Laukstėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žemaičių Naumiesčio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šilutės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Gardamo apylinkės.
2022–2023 m. CONCACAF Tautų lyga
'''2022–2023 m. CONCACAF Tautų lyga''' – antrasis CONCACAF Tautų lygos sezonas, trukęs nuo 2022 m. birželio 2 d. iki 2023 m. liepos.
Tvarka
Lygoje komandos suskirstomos į tris divizionus po kelias grupes pagal pajėgumą. Grupių nugalėtojai iškopia į aukštesnį divizioną, o A diviziono grupių nugalėtojai – į finalinį turnyrą. Pralaimėtojai krenta į žemesnį divizioną.
Kartu vyksta atranka ir į 2023 m. CONCACAF Aukso taurę: į ją tiesiogiai patenka 1–2 vietas A diviziono grupėse užėmusios komandos, bei B diviziono grupių nugalėtojai. A diviziono grupėse 3 vietas užėmusios komandos, B diviziono grupėse 2 vietas užėmusios komandos ir C diviziono grupių nugalėtojai patenka į atrankinį turnyrą.
Ballyclare Comrades FC
{{fc-info
} }}
Baliklero „Comrades“ – Šiaurės Airijos futbolo klubas iš Baliklero.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1919 m.
Šiaurės Airijos pirmenybėse
Šaltiniai:
Dudzičų valsčius
Dudzičų valsčius – taip vadinosi du valsčiai Minsko gubernijoje:
Beličanai (Berazino)
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Ihumeno apskrities Beličanų valsčiaus centras.
Tasiasto kasykla
Tasiasto kasykla – aukso atvira kasykla Inširo vilajoje, Mauritanijoje. Eksploatuojama nuo 2008 m. Nuo 2010 m. priklauso kanadiečių aukso kasybos kompanijai Kinross Gold. 2018 m. kasykloje išgauta 58,7 tūkst. uncijų aukso. Skaičiuojama, jog kasyklos rezervų pakaks iki 2033 m.
Rygos maratonas
Rygos maratonas – kasmetinis maratono ir pusės maratono distancijų bėgimo plentu lenktynės, kuriose varžosi sportininkai iš viso pasaulio.
Tasiasto kasykla
Nuo 2018 m. planuojamas kasyklos išplėtimas, kuris leistu metinę gavybą padidinti iki 800 tūkst. uncijų per metus.
Rygos maratonas
Rygos maratono varžybos yra didžiausias bėgimo renginys Pabaltyje. Tarptautinė lengvosios atletikos federacija įvertino Rygos maratoną kaip vieną iš geriausių pasaulyje suteikdama bronzos medalį.
27-asis Rygos maratonas tapo gausiausiu maratonu užsienyje pagal lietuvių dalyvių skaičių. 2017 m. Rygoje finišo liniją maratono distancijoje kirto 86 lietuviai (praėjusiais metais Rygos maratoną įveikė 80 lietuvių).
Maratonas
Legenda:
Pusmaratonis
Legenda:
Josifininkai
Josifininkai – religinis-politinis sąjūdis, gyvavęs Rusioje XV a. pabaigoje – XVI a. pradžioje.
Josifininkai dėjo pastangas, kad būtų išlaikyta vienuolynų žemėvalda, priešinosi nestiažatelių ir bojarinų mėginimams supasaulietinti bažnyčios turtus, be to, kovojo su Novgorodo–Maskvos erezija, nukreipta prieš feodalinę sanklodą. Savo pusėn palenkę Maskvos didįjį kunigaikštį Ivaną III, josifininkai iškovojo pergalę.
Šio sąjūdžio ideologu įvardijamas Josifas Volockis (tikr. Ivanas Saninas), Volokolamsko vienuolyno igumenas.
2021 m. pasaulio ledo ritulio čempionatas
'''2021 m. Ledo ritulio pasaulio čempionatas''' – 84-asis ledo ritulio pasaulio čempionatas, kuris vyko 2021 m. gegužės 21–birželio 6 dienomis Rygoje.
Iš pradžių buvo planuota, kad turnyrą kartu organizuos Baltarusija ir Latvija (kaip buvo paskelbta Tarptautinės ledo ritulio federacijos kongrese, kuris vyko Kelne per 2017 m. Pasaulio taurę), tačiau 2021 m. sausio 18 d. IIHF nusprendė perkelti pasaulio ledo ritulio čempionatą iš Baltarusijos į kitą vietą dėl „saugumo priežasčių, kurių organizacija negali kontroliuoti“.
Čempionato rungtynės vyko „Arena Riga“ stadione. Dėl Covid-19 pandemijos rungtynėse buvo ribojamas žiūrovų skaičius – Rygos arenoje buvo įleidžiama 2 660 vakcinuotų žiūrovų, Olimpiniame centre – 1 058.
Čempione 27-tą kartą tapo Kanados rinktinė.
Vietos pasirinkimas
Dėl teisės rengti pasaulio čempionatą buvo pateiktos dvi paraiškos: viena iš Suomijos, kita – bendra Baltarusijos ir Latvijos paraiška. Latvija jau surengė 2006 m. pasaulio taurę, o Baltarusija – 2014 m. pasaulio taurę. Galimybę surengti kitą pasaulio čempionatą Baltarusijoje ne anksčiau kaip 2020 m. Baltarusijos ledo ritulio federacijos pirmininkas Jevgenijus Vorsinas numatė dar 2014 m. .
Nepaisant balsavimo rezultatų, taip pat buvo nuspręsta, kad Suomija pirmenybes surengs kitais metais.
Rungtynių iš Baltarusijos perkėlimas dėl politinės situacijos
Dėl smurto prieš protestuojančius IIHF 2021 m. sausio 18 d. nusprendė, kad čempionatas bus perkeliamas iš Baltarusijos. Galimi variantai kur vyks jisai buvo tik Latvijoje, Latvijoje ir Slovakijoje ar Latvijoje ir Danijoje. Lietuva irgi buvo pasiūliusi savo paraišką, bet jos kandidatūra nebuvo svarstoma.
2021 m. vasario 2 d. buvo nuspręsta čempionatą rengti tik Latvijoje.
Dalyviai
Jų dalyvavimą čempionate garantavo Baltarusijos rinktinė ir Latvijos, kaip priimančių čempionatą rinktinės, taip pat rinktinės, užėmusios pirmąsias dvi vietas 2019 m. pasaulio taurės pirmojo diviziono turnyre. Pagal rezultatus 2019 m. pasaulio taurėje į turnyrą pateko dar 12 rinktinių.
Apdovanojimai
Geriausi čempionato žaidėjai buvo paskelbti 2021 m. birželio 6 d.
Juškaičių apylinkė (Šilutė)
Juškaičių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Didžiosios Svirankos
Didžiosios Svirankos – kaimas Baltarusijoje, Gardino srityje, Astravo rajone, 6 km į rytus nuo Rytanės, dešiniajame Neries krante. Už 1 km į rytus yra Mažosios Svirankos.
Istorija
1671 m. pastatyta pirmoji bažnyčia. XIX a. Svirankos buvo miestelis Švenčionių apskrityje, jame gyveno per 200 žmonių. Miestelis priklausė Aleksandravo valsčiui, čia buvo valstybinis dvaras, bažnyčia, katalikų parapijos centras.
Durys (spektaklis)
Durys – Lietuvos nacionalinio dramos teatro vienos dalies šokio spektaklis. 2019 m. pelnė 4 Auksinius scenos kryžius.
Autorius – Norvegijos choreografas Jo Strømgren (g. 1970).
Mūsų vokiečių kalba
Mūsų vokiečių kalba, Unzerdoič – kolonializmo laikais šiuolaikinės Papua Naujosios Gvinėjos teritorijoje susikūrusi vokiečių kalbos pagrindu paremta kreolinė kalba. Dar vadinama Rabaulo kreolų vokiečių kalba. Ši kalba yra beveik išmirusi, nes didžioji dauguma šios kalbos vartotojų emigravo iš šalies. Kalbančių likę apie 100 žmonių, daugiausiai Naujosios Britanijos saloje. Jie paprastai yra dvikalbiai – moka ir bendrinę vokiečių, anglų, Papua pidžinų ar Kuanua kalbas. Kalbą mokantys žmonės yra vidutinio ar pagyvenusio amžiaus, nors ją supranta ir jaunesni bendruomenės nariai. Didėjant tautų mobilumui ir santuokų tarp įvairių bendruomenių, kalba nyksta.
Unzerdoič yra vokiečių kalbos pidžino forma, kilusi kolonializmo metu Naujosios Britanijos Gazelle pusiasalyje tarp maišytos rasės katalikų (Vunapope). Kalba susiformavo tarp Papua vaikų, gyvenusių vokiečių įkurtose vaikų prieglaudose tuometinėje Vokietijos Naujojoje Gvinėjoje. Ši kalba paveikė oficialią Papua pidžinų kalbą, kurioje yra apie 150 vokiškos kilmės žodžių.
Kalbos pavyzdys iš Bahajų maldos:
Isana
Isana  – upė Kolumbijoje ir Brazilijoje; Negro dešinysis intakas (Amazonės baseinas). Prasideda pietryčių Kolumbijoje, Gvainijos departamente. Teka į pietryčius, atkarpą sudaro Kolumbijos–Brazilijos sieną, toliau vinguriuoja į pietryčius–pietus per Brazilijos Amazonės valstiją. Įteka į Negrą ties San Žoakinu (šiauriau nuo San Gabriel da Kašoeiros).
Didžiausi intakai: Ajaris, Kujaris.
Torah Bright
Torah Bright (g. 1986 m. gruodžio 27 d.) – profesionali snieglentininkė iš Australijos. Profesionaliai sportuoti ji pradėjo būdama 14-os metų. 2006 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Turine Torah buvo penkta kroso rungtyje, o 2010 m. Vankuveryje laimėjo aukso medalį.
Šilmeižių apylinkė
Šilmeižių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Dudzičai
Dudzičai – agromiestelis pietryčių Baltarusijoje, 7 km į šiaurės rytus nuo Kalinkavičų. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Rečycos apskrities Dudzičų valsčiaus centras.
Tarvydų apylinkė
Tarvydų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Anton Lukoszevieze
Antonas Lukoševičius (Anton Lukoszevieze, g. 1965 m.) – lietuvių kilmės britų violančelininkas, kompozitorius, garso instaliacijų menininkas, dailininkas. Tiek solo, tiek kartu su savo 1995 m. įkurtu ir vadovaujamu antsambliu Apartment House yra koncertavęs įvairiose šalyse, specializuojasi XX ir XXI a. kompozitorių kūryboje. Tarp jų ir šiuolaikiniai lietuvių kompozitoriai: Arturas Bumšteinas, Ričardas Kabelis, Rytis Mažulis, Justė Janulytė, Egidija Medekšaitė, Jurgis Mačiūnas, Antanas Rekašius, Julius Aglinskas, Vitalija Glovackytė.
Biografija
Gimė 1965 m. Baigė Karališkąjį muzikos koledžą Londone. 2021 m. sausio 25 d. menininkui išimties tvarka buvo suteikta Lietuvos pilietybė, atsižvelgiant į tai, kad „atlikėjas remia, palaiko ir skatina Lietuvos menininkų kūrybą, aktyviai prisideda prie jų kūrinių sklaidos Jungtinėje Karalystėje ir Europoje“. Lukoszevieze tėvas ir seneliai yra kilę iš Lietuvos, menininkas susituokęs su lietuvių rašytoja Paulina Pukyte.
Badmintonas 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse – Vyrų vienetai
Badmintono vyrų vienetų turnyras 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyks Riocentro 4 paviljone rugpjūčio 11-20 dienomis.
2014 m. vasario revoliucija Ukrainoje
'''2014 m. vasario Ukrainos revoliucija''' – ginkluotas konfliktas Kijeve tarp oficialios Ukrainos valdžios ir protestuotojų, pasibaigęs koalicijos pasikeitimu Aukščiausioje Radoje ir po to sekusiu valstybės perversmu, kai buvo nuverstas prorusiškų pažiūrų Ukrainos Prezidentas Viktoras Janukovyčius.
Konflikto priežastys ir aktyvių veiksmų pradžia
Revoliucija prasidėjo keliais smurto lydimais gyventojų pasipriešinimo valdžiai epizodais Kijeve, kurie vyko kaip proeuropietiško Euromaidano judėjimo dalis.
Ruginiai (Kretinga)
Ruginiai – kaimas Kretingos rajono savivaldybės centrinėje dalyje, 16 km į šiaurės vakarus nuo Kretingos. Kaimo žemes iš visų pusių juosia miškai: šiaurėje ir rytuose – Mestinės, pietuose ir pietvakariuose – Girės, vakaruose – Rūtų daržo, skiriantys nuo aplinkinių gyvenviečių. Centrine kaimo dalimi teka Skroblupis (kairysis Akmenos intakas). Iš kaimo žemių pietvakarinės dalies išteka Šakalė ir jos kairysis intakas – Puplesinis. Pietvakariniu žemių pakraščiu praeina geležinkelis Kretinga–Šiauliai ir plentas Kretinga–Salantai. Kaimą kerta žvyrkelis Aukštkalviai–Ruginiai–Sungailai. Ruginių senosios kapinės, vadinamos Senkapiais, Marų kapeliais (XVIII–XIX a.).
2014 m. vasario revoliucija Ukrainoje
Konflikto priežastys ir aktyvių veiksmų pradžia
Pradiniai protestai prasidėjo vasario 18 d., kuomet apie 20 000 protestuotojų Kijeve rinkosi prie Ukrainos Aukščiausios Rados reikalaudami atkurti 2004 m. priimtą šalies konstituciją, kuri buvo pakeista 2010 m. prezidentu tapus Viktorui Janukovyčiui. Konfrontacija peraugo į kruvinus susirėmimus – policija prieš protestuotojus naudojo gumines kulkas, vėliau ir kovinius ginklus (įskaitant automatus ir snaiperių šautuvus), ašarines dujas, norėdama išsklaidyti protestuojančią minią. Kita pusė atsakė savadarbiais Molotovo kokteiliais, kitais sprogmenimis. Protesto dalyviai įsiveržė į valdančiosios Regionų partijos būstinę ir ją padegė. Politikos apžvalgininkai teigė, kad šalis atsidūrė ant pilietinio karo slenksčio.
Ruginiai (Kretinga)
Etimologija
Kaimo pavadinimas kilo iš asmenvardžio Ruginis daugiskaitinės formos.
2014 m. vasario revoliucija Ukrainoje
Konflikto priežastys ir aktyvių veiksmų pradžia
Vasario 19 d. šalies valdžia įsakė sustabdyti visą Kijevo viešąjį transportą bei uždaryti visas mokyklas. De facto tai reiškė nepaprastosios padėties šalyje įvedimą.
Ruginiai (Kretinga)
Istorija
XVIII a. Asteikių kaimo vakariniame pakraštyje, iškirsto miško plėšininėje žemėje susiformavo Ruginių kaimas, pirmą kartą paminėtas 1769 m. Kretingos grafystės inventoriuje.
2014 m. vasario revoliucija Ukrainoje
Konflikto priežastys ir aktyvių veiksmų pradžia
Vasario 20 d. šalies vidaus reikalų ministras Vitalijus Zacharčenka pranešė pasirašęs leidimą prieš protestuotojus naudoti kovines kulkas. Šią dieną aukų skaičius buvo didžiausias – per 48 valandas žuvo mažiausiai 77 žmonės.
Ruginiai (Kretinga)
Istorija
Kaimas priklausė Kretingos valsčiui ir Kretingos parapijai. 1771 m. jame buvo 15 kiemų. XIX a. kaimui priklausančiame miške atsirado vienkieminis Ruginių Medsėdžių užusienis. Panaikinus baudžiavą, Kretingos dvarui likusiai žemei administruoti buvo įkurtas Ruginių palivarkas.
Vyriausybinių ryšių centras
thumb|right|250px|Centro buveinė Vyriausybinių ryšių centras prie Krašto apsaugos ministerijos – Lietuvos institucija, kurios paskirtis – įgyvendinti valstybės įslaptintos informacijos apsaugos politiką automatizuoto duomenų apdorojimo sistemų ir tinklų srityje bei nacionalinio saugumo ir gynybos tikslams naudojamų elektroninių ryšių, jų plėtros ir saugumo srityje.
Istorija
Centras įkurtas 1993 m., panaikinus 1992–1993 m. veikusią valstybės įmonę „Vyriausybiniai ryšiai“, kuri savo ruožtu 1991 m. perėmė buvusio KGB Vyriausybinio ryšio skyriaus turtą.
Ruginiai (Kretinga)
Istorija
Pokariu aplinkiniuose miškuose veikė Lietuvos partizanų Kardo rinktinė. 1950 m. birželio 19 d. prie Ruginių pradinės mokyklos į stribų ir enkavedistų pasalą pateko keturi partizanai. Mūšio metu jų vadas, Kardo rinktinės štabo žvalgybos viršininkas Stasys Jonauskas–Simonas su kitu partizanu, nušovę porą stribų, pasitraukė į mišką, o Steponas Motiejauskas–Tamošius iš Kūlupėnų ir Kazys Viskantas iš Nasrėnų, negalėdami prasiveržti iš apsupties žiedo, nusišovė.
Po sovietinės melioracijos kaimo gyventojai XX a. 8 dešimtmetyje buvo iškeldinti, o jų sodybos nugriautos.
Dudzičai (Puchavičai)
Dudzičai – kaimas vidurio Baltarusijoje, 13 km į vakarus nuo Rudzensko.
Istorija
XIX a. buvo miestelis ir dvaras, Ihumeno apskrities Dudzičų valsčiaus centras.
Pietų Afrikos Sąjunga
Pietų Afrikos Sąjunga – Tautų Sandraugos dominija, sukurta 1910 m. į vieną darinį sujungus keletą britų karūnai priklausiusių Pietų Afrikos kolonijų.
Istorija
Britai įkūrė Kapo koloniją ir siekė užvaldyti visą pietų Afriką. Pietų Afrikoje taip pat kūrėsi būrų kolonijos. Ilgainiui britai olandų kilmės būrus nustūmė į šiaurę. Pietų Afrikoje radus deimantų, aukso ir kitų naudingų iškasenų britai ėmė reikalauti, kad būrų respublikos suteiktų rinkimų teisę ir britams, gyvenantiems Oranžo bei Transvalio respublikose. Būrai atmetė britų reikalavimus. Dėl to kilo pirmasis būrų karas. Tada būrai sugebėjo apsiginti, bet 1899 metais britų pajėgos vėl užpuolė Oranžą ir Transvalį. Šiame kare nugalėjo britai.
1910 m. Kapo kolonija, Natalio kolonija, Oranžas, Transvalis ir kitos valdos tapo Pietų Afrikos sąjungos dalimi.
1961 m. paskelbta, kad įkuriama Pietų Afrikos Respublika.
Ilgą laiką dabartinė Namibija buvo okupuota Pietų Afrikos Sąjungos.
Vsevolodas Beriozkinas
Vsevolodas Beriozkinas (1899 m. vasario 21 d. Kaune – 1946 m. vasario 1 d. Leningrade, TSRS) – Lietuvos rusų kilmės TSRS hidrografas, meteorologas, geografas.
Biografija
Gimė 1899 m. vasario 21 d. Kaune veterinaro šeimoje. 1918 m. baigė Vologdos gimnaziją ir įstojo į Raudonosios armijos karinį laivyną. 1920 m. baigęs institutą išvyko į pirmąją karinę ekspediciją Baltojoje jūroje. 1924 m. baigė geografijos studijas Leningrado universitete. 1928 m. baigė hidrografijos studijas karinėje jūrų akademijoje Leningrade. Studijuodamas dalyvavo daugelyje ekspedicijų Arkties vandenyne. 1936 m. tapo geografijos mokslų daktaru. 1931-1937 m. dėstė hidrometeorologiją Leningrado karinėje jūrų akademijoje. Nuo 1943 m. buvo TSRS hidrometeorologijos tarnybos viršininko pavaduotojas. Parašė apie 60 mokslinių straipsnių ir kelias monografijas. Mirė 1946 m. vasario 1 d. Leningrade. 1950 m. jo garbei buvo pavadinta viena iš Prano Juozapo žemės salų.
2014 m. vasario revoliucija Ukrainoje
Koalicijos Radoje pasikeitimas ir Prezidento nušalinimas
Kitą dieną šalies Rados pirmininkas Volodymyras Rybakas pasirašė parlamentinį nutarimą dėl karinės jėgos naudojimo prieš protestuotojus nutraukimo. Šalies parlamentas netrukus po to sustabdė visus V. Zacharčenkos įgaliojimus. Vasario 21 d. prezidentas V. Janukovyčius, dalyvaujant opozicijos lyderiams, Prancūzijos, Vokietijos ir Lenkijos užsienio reikalų ministrams pasirašė kompromisinį dokumentą, pagal kurį susitarta suformuoti naują vyriausybę, grąžinti 2004 m. konstitucijos galias bei surengti išankstinius šalies prezidento rinkimus 2014 metų gruodžio mėnesį. Vasario 22 d. šalies parlamentas nušalino V. Janukovyčių iš užimamų pareigų. Vasario 23 d. parlamentas laikinuoju šalies vadovu paskyrė ‎Oleksandrą Turčynovą bei nutarė surengti šalies prezidento rinkimus gegužės 25 d. Šią dieną šalies parlamentas paskelbė negaliojančiu anksčiau priimtą kalbos įsakymą, kuris įteisino rusų kalbą kaip regioninę kai kuriose Ukrainos vietose.Tuo metu V. Janukovyčiaus buvimo vieta nebuvo žinoma, nors kaip išaiškėjo, jis pabėgo į Rusiją. Šie įvykiai padėjo pamatus Krymo krizei, Ukrainos pilietiniam karui su tolesne decentralizacija, bei, kai kurių politikų ir istorikų manymu, buvo naujojo Šaltojo karo tarp Rusijos federacijos ir JAV pradžia.
Tolesnė įvykių eiga
Kovo 1 d. Rusijos Dūma patenkino šalies prezidento Vladimiro Putino prašymą įvesti karius į Ukrainos pietus, Krymą. Tokiu būdu įsiplieskė Krymo krizė.
Kovo 17 d. Krymas ir Sevastopolis paskelbė nepriklausomybę, sekančią dieną - oficialiai prisijungė prie Rusijos. Balandį nepriklausomybę paskelbė Donecko Liaudies Respublika ir Luhansko Liaudies Respublika, kurios gegužės 24 d. paskelbė susijungimą į naują nepripažintą konfederacinę valstybę - Novorusiją (istorinis, dar Rusijos Imperijoje naudotas teritorijų į šiaurę nuo Juodosios ir Azovo jūrų pavadinimas). Taip prasidėjo kontroversiškas Ukrainos pilietinis karas, kurį mėginta spręsti Minske 2015 m. priimant vadinamąjį "Minsko susitarimą".
Vyriausybinių ryšių centras
Nuorodos
Vyriausybinių ryšių centro interneto svetainė
Yisroel Salanter
Izraelis Salanteris (1810 m. lapkričio 3 d. Žagarėje, Rusijos imperija – 1883 m. vasario 2 d. Karaliaučiuje, Vokietijos imperija) – rabinas, mokytojas, Vilijampolės ješivos ir Musarų judėjimo įkūrėjas.
Biografija
Gimė 1810 m. lapkričio 3 d. Žagarėje, kaip Izraelis Lipkinas. Jo tėvas buvo Žagarės rabinas. Jau ankstyvoje jaunystėje išsiskyrė ypatingais gabumais, 10–ies metų miestelio sinagogoje skaitė pamokslą. Tėvas jį nusiuntė studijuoti pas garsius rabinus Cvi Hiršą Broidą ir Zundel Salant į Salantus, taip atsirado ir pravardė Salanteris. 1840–1849 Salanteris gyveno Vilniuje, vadovavo Ramailės ješivai ir pradėjo propaguoti Musarų judėjimo (hebr. – dorovė) idėjas. 1848 m. Vilniuje buvo įkurta pirmoji carinėje Rusijoje valdiška Vilniaus rabinų mokykla ir mokytojų seminarija.
Salanteris atsisakė dirbti joje ir 1849 m. persikėlė į Kauną. Persikėlęs į Kauną subūrė jaunimo grupę, kuri studijavo Talmudą ir Musar literatūrą pagal jo metodus. 1857 m. Salanteris išvyko į Rytų Prūsiją, kur buvo daug musar šalininkų, gyveno daugiausia Karaliaučiuje kur ir mirė 1883 m. vasario 2 dieną. Palaidotas Karaliaučiuje, 2001 metais buvo atrastas jo kapas ir atidengta paminklinė lenta.
Salanterio sūnus Lipmanas Lipkinas turėjo ypatingų matematikos gabumų, savarankiškai studijavo aukštąją matematiką, be tėvo paramos ir prieš jo valią studijavo Vokietijoje, 19–os metų Jenos universitete apgynė disertaciją ir, nors silpnai mokėjo rusų kalbą, buvo priimtas į Sankt Peterburgo universitetą, tačiau susirgo ir 22 metų mirė.
Mokymas
Salanteris suprato, kad valdiškas mokymas ir Haskalos idėjos kelia didelį pavojų tradicinei religinei žydų gyvensenai, kuri carinėje Rusijoje dar buvo pakankamai gaji. Jis siekė atgaivinti tradicinę žydų gyvenseną, skiepijo įsisąmonintą asmeninę atsakomybę už kiekvieną savo veiksmą. Švietėjų raginimui „Pažink pasaulį“ Salanteris priešpriešino šūkį „Pažink tai, kas žydiška, pažink pats save“. Pasak jo, senieji mokytojai sakydavę: „Pažink Torą“, chasidai – „Pažink Dievą“, o jis ragino: „Pažink pats save, tobulinkis!“ Talmudo studijavimas, religinė savimonė, aukšta dorovė ir atgaila turėjo padėti įveikti tradicinės gyvensenos rutiniškumą, tapti atsakingais ir sąmoningais judėjais. Salanterio idėjos turėjo daug sekėjų Lietuvoje, Baltarusijoje, taip pat Lenkijoje, Ukrainoje ir kitur. Nors Musar netapo labai plačiu sąjūdžiu, jis buvo svarbus judaizmo „lietuviško varianto“ reiškinys. Svarbiausias Musar – Toros etikos – mokymo centras buvo Kauno Vilijampolės (Slabados) ješiva, kurią Salanterio skatinamas ir padedamas įsteigė ir apie 50 metų vadovavo rabinas Natanas Cvi Finkelis (1849 – 1927). Daugelio ješivų studijų programos buvo paveiktos musar idėjų, o Kelmės, Telšių ješivos ištisai jomis vadovavosi. Savo radikalumu skleidžiant musar idėjas pasižymėjo Salanterio mokinio Josefo Goroveco vadovaujama ješiva. Studijuojant judaizmą musar akcentavo pirmiausia etinį jo turinį, stengėsi įveikti žmoguje blogį, dvasiškai jį apvalyti.
Hrabionka
Hrabionka – kaimas vidurio Baltarusijoje, 25 km į šiaurės vakarus nuo Červenės.
Kulėšų apylinkė
Kulėšų apylinkė (arba Kulėšių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Hrabionka
Istorija
XIX a. buvo bažnytkaimis, Ihumeno apskrities Hrabionkos valsčiaus centras.
Kulėšų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Šilutės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šilutės rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Jonaičių apylinkės ir Žemaičių Naumiesčio apylinkės.
SD Eibar
Sociedad Deportiva Eibar arba SD Eibar – Ispanijos futbolo klubas iš Eibaro miesto, kuris yra Gipuzkos provincijoje, Baskijos autonominėje srityje.
Istorija
Klubas įkurtas 1940 m. sausio 1 d., visą laiką žaidė žemesniuose divizionuose, o La Liga pirmenybėse žaidžia nuo 2014/2015 metų sezono.
Stadionas
Eibaro namų stadionas yra Estadio Municipal de Ipurua, kuris talpina 7083 žiūrovus.
Pasiekimai
Aukščiausias pasiekimas yra 10 vieta La Liga pirmenybėse.
Steponas Šarapovas
Steponas Šarapovas (1936 m. liepos 5 d. – 1981 m. vasario 23 d.) – Lietuvos skulptorius.
Biografija
Gimė 1936 m. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui 1941 m. su šeima ištremtas į Sibirą. Karui pasibaigus 1946 m. grįžo į Lietuvą. 1952-1958 m. mokėsi Telšių taikomosios dailės mokykloje, baigęs gavo siuntimą tęsti studijas aukštojoje mokykloje. 1958 m. bandė stoti į Vilniaus dailės institutą, bet paraiška buvo atmesta dėl anketos duomenų – „dalyvavo antitarybiniame pogrindyje“. Po trejų metų, 1961 m., antru bandymu buvo priimtas, 1967 m. studijas baigė su pagyrimu, įgijo skulptoriaus monumentalisto specialybę.
Skulptoriaus kūrybinis palikimas – monumentaliosios, dekoratyvinės plastikos kūriniai, antkapiai, mažoji skulptūra, portretai, medaliai, piešiniai. Originalūs skulptoriaus monumentalistikos darbai dažnai nesulaukdavo tuometinės valdžios pritarimo. Mažosios skulptūros kūriniai buvo nepriimami į respublikines parodas. Pirmoji mažųjų skulptūrų paroda surengta po skulptoriaus mirties, 1983 m. Dailės parodų rūmuose (dabartiniame Šiuolaikinio meno centre).
Palaidotas Saltoniškių kapinėse, Vilniuje.
Vinetu 3
Vinetu 3 – 1965 m. pagal to paties pavadinimo Karlo Majaus romaną sukurtas filmas apie indėnų genties apačių vadą Vinetu.
Turinys
Kova tarp indėnų ir atvykėlių nesiliauja, nes pastarieji įvairiais būdais stengiasi išprovokuoti indėnų bei kariuomenės konfliktą. Banditas Rolinsas, nusamdytas sukelti tokį konfliktą, kitos indėnų genties pagalba, atlieka keletą išpuolių, stengdamasis kaltę suversti apačiams. Šių vadas Vinetu, nenorėdamas kraujo praliejimo, kreipiasi į savo bičiulį Old Šeterhendą, kad šis padėtų jam susitikti su gubernatoriumi ir viską išsiaiškinti.
Nenorėdamas, kad derybos įvyktų, Rolinsas nužudo kitos genties vado sūnų pasinaudodamas Vinetu peiliu, tokiu būdu sukeldamas konfliktą ir tarp indėnų. Kol Old Šeterhendas, pasinaudodamas savo vardu ir įtaka, įtikina kariuomenės kapitoną surengti pasalą Rolinso vyrams. Įvyksta mūšis, kurio metu Vinetu žūsta.
Valerijus Kirpotinas
Valerijus Kirpotinas (1898 m. lapkričio 10 d. Kaune – 1997 m. gegužės 29 d. Maskvoje, Rusija) – TSRS literatūros kritikas.
Biografija
Gimė 1898 m. lapkričio 10 d. Kaune. Nuo 1918 m. komunistų partijos narys, dirbo Maksimo Gorkio sekretoriumi. Dirbo Leningrado literatūros ir kalbų instituto direktoriumi, žurnalo Marksizmo problemos redaktoriaus pavaduotoju. 1932-1936 m. komunistų partijos literatūros skyriaus vedėjas, TSRS rašytojų sąjungos organizacinio komiteto sekretorius. Parašė knygas apie tokius rašytojus kaip Michailas Šolochovas, Leonidas Leonovas, Fiodoras Dostojevskis, Michailas Saltykovas-Ščedrinas ir Dmitrijus Pisarevas. Po karo dirbo M. Gorkio pasaulio literatūros institute. 1949 m. buvo atleistas iš visų užimamų pareigų, nes buvo apkaltintas dėl savo ideologijos, pašalintas iš komunistų partijos. Po Stalino mirties grįžo į rašytojų sąjungą ir dirbo rusų literatūros istorijos institute, daugiausiai tyrinėjo F. Dostojevskio kūrybą. Mirė 1997 m. gegužės 29 d. Maskvoje.
Pietvakarių Afrika
Pietvakarių Afrika buvo pietvakarių Afrikos teritorija, kuri po Pirmojo pasaulinio karo kaip mandatinė teritorija buvo perduota Britanijos imperijai priklausančiai Pietų Afrikos Sąjungai.
Istorija
Pietų Afrika okupavo šią Vokietijos koloniją Pirmojo pasaulinio karo metu ir administravo ją iki pat Antrojo pasaulinio karo pabaigos kaip Tautų Lygos mandatą, vadinamą Pietvakarių Afrika.
Jalve Sanga
Jalve Sanga  – gyvenvietė vakarų Paragvajuje, Bokerono departamente, Loma Platos apygardoje. Yra 30 km į pietus nuo Loma Platos, 35 km į šiaurės rytus nuo Noilando. Pasiekiama Transčiako plentu (7 km nuo gyvenvietės).
Pietvakarių Afrika
Istorija
1946 m. panaikinus Tautų Lygą bei sukūrus Jungtines Tautas, Pietų Afrika atsisakė senąjį mandatą pakeisti nauju JT Globojamų teritorijų susitarimu bei sumažino tarptautinį teritorijos administracijos kontroliavimą. Nors Pietų Afrikos vyriausybė ir norėjo 'Pietvakarių Afriką' įtraukti į savo šalies teritoriją, oficialiai to niekada nepadarė ir ją administravo kaip de facto 'penktąją provinciją' su baltųjų mažumos atstovavimu baltųjų Pietų Afrikos parlamente.
Jalve Sanga
Jalve Sanga yra menonitų evangelinės misijos gyvenvietė. Čia gyvena indėnai enlhetai ir čulupiai. Veikia medicinos punktas, mokykla.
Pietvakarių Afrika
Istorija
1966 m. SWAPO, Namibijos liaudies išlaisvinimo armija, bei partizaninės grupuotės pradėjo Namibijos nepriklausomybės karą. Tačiau remiantis JT duomenimis, Pietų Afrika iki pat 1988 m. nesusilpnino krašto kontrolės. Pereinamasis laikotarpis nepriklausomybės link prasidėjo 1989 m. tačiau nepriklausomybė galutinai atgauta tik 1990 m. kovo 21 d.
Baunti maištas
thumb|260px|„Bounty“ kelionės Ramiajame vandenyne maršrutas: {{legend|red|kelionė iki maišto}} {{legend|green| Viljamo Blajaus kelionė valtimi}} {{legend|yellow|maištininkų užgrobto „Bounty“ kelionė}} thumb|200px|Baunti maištas. XIX a. vid. iliustracija
Baunti maištas – maištas, įvykęs 1789 m. balandžio 28 d. Ramiajame vandenyne, Britanijos karališkojo laivyno laive HMS „Bounty“. Kapitono Viljamo Blajaus valdomame laive maištą pakėlė leitenantas, pirmasis kapitono padėjėjas Flečeris Kristianas.
Ekspedicija
Laivas „Bounty“ 1784 m. buvo pastatytas Halio dokuose, o nuo 1787 m. tapo Karališkojo laivyno nuosavybe. Laivas buvo 28 m ilgio, iki 7,6 m pločio, 230 t talpos, burinis, tristiebis, apginkluotas 4 lafetais ir 10-čia mažų patrankų. Kapitono Viljamo Blajaus ekspedicijos tikslas buvo nuplaukti į Okeanijoje esančią Taičio salą, ten pasikrauti duonmedžio sodinukų ir nugabenti į Karibų salas, kur duonmedžio vaisiai būtų maistas vergams. Ekspediciją rėmė ir padėjo surengti britų botanikas, mokslininkas Džozefas Banksas. Kapitono kajutės vietoje duonmedžiams buvo įrengtas stiklu dengtas šiltnamis, vedinimo ir drėkinimo sistema, o įgulai teko glaustis mažesnėse nei įprasta patalpose.
thumb|left|170px|Kapitono V. Blajaus portretas
Kapitonas Viljamas Blajus jau buvo pažįstamas su Polinezija – jis buvo trečiosios Džeimso Kuko ekspedicijos (1776–1780 m.) narys, laivo „Resolution“ kapitonas. Vėliau dirbo prekybiniame laivyne, kol buvo paskirtas į laivą „Bounty“. Laivo įgulą sudarė 46 žmonės – 44 Karališkojo laivyno jūreiviai ir 2 botanikai. Didumą įgulos narių pasirinko kapitonas arba jie buvo pasiūlyti įtakingų patronų. 23-ejų metų Flečeris Kristianas buvo artimai pažįstamas su kapitonu Blajumi, iki tol dusyk su juo keliavęs į Karibus.
Laivas paliko Portsmuto uostą 1787 m. lapkričio 28 d., nors planuota buvo išvykti anksčiau. Kapitonas Blajus buvo užsibrėžęs pasiekti Taitį per netoli Antarktidos esantį Horno kyšulį, pasižymintį audringais orais. Vėliau ketinta grįžti pro Gerosios Vilties kyšulį ir taip apiplaukti Žemės rutulį. Kapitonas laive įvedė griežtas sanitarijos taisykles, į laivą priėmė smuikininką ir kaip priemonę jūreivių nuotaikai pagerinti kasdien liepdavo šokti. Pasak laivo žurnalo įrašų, įgulos nuotaika buvo puiki, tik laivo chirurgas Haganas piktnaudžiavo alkoholiu. Blajus vis labiau pasitikėjo Kristianu ir 1788 m. kovo 2 d. jį paskyrė savo pirmuoju padėjėju vietoje vyresnio Džono Frajerio. Po savaitės už nepaklusnumą buvo išplaktas jūreivis Metju Kintalas.
thumb|250px|Laivo „Bounty“ replika
Balandį ekspedicija pasiekė Horno kyšulį. Ten „Bounty“ pateko į galingas audras, škvalus ir per 15 dienų beveik nepasistūmėjo į priekį. Įgula buvo išvargusi, ir kapitonas nusprendė sukti į rytus ir plauti per Gerosios Vilties kyšulį. 1788 m. gegužės 24 d. laivas pasiekė Gerosios Vilties kyšulį, ten buvo taisomas, papildytos atsargos. Toliau ekspedicija kirto Indijos vandenyną (praplaukė Šv. Pauliaus salą), kol pasiekė Tasmaniją. Ten laivas vėl buvo tvarkomas, pildomos atsargos. Pakeliui į Taitį kapitonas turėjo kivirčų su Frajeriu, o dėl aplaidaus chirurgo Hagano darbo nuo skorbuto mirė jūreivis Džeimsas Valentainas. Įveikęs 50 163 km, laivas „Bounty“ 1788 m. spalio 26 d. pasiekė Matavajaus įlanką Taityje.
Taitis
Taityje kapitonas susitiko su karaliumi Pomare I (Tinahu), kuris atsiminė Blajų iš susitikimo prieš 15 metų, kai jis saloje buvo lankęsis su kapitonu Kuku. Anglai karaliui dovanojo dovanų „nuo karaliaus Jurgio“ ir mainais gavo duonmedžio sodinukų. Kol krovinys buvo ruošiamas, įgula 5 mėnesius praleido saloje. Per tą laiką dauguma jūreivių santykiavo su taitiečių merginomis, dalis susirgo venerinėmis ligomis. Flečeris Kristianas taip pat leido laiką su taitietėmis – jis susižavėjo mergina vardu Mauatua, kurią pats vadino Izabele. Netrukus įgula pakriko, pradėjo aplaidžiai vykdyti kapitono įsakymus. Viešnagės Taityje metu mirė sunkiai alkoholizmu sirgęs Haganas. Kapitonas Blajus bandė gelbėti padėtį nesyk apšaukdamas Kristianą bei įsakydamas išplakti neklusnius jūreivius. 1789 m. sausio 5 d. trys jūreiviai (Čarlis Čerčilis, Džonas Milvordas ir Viljamas Maspratas) pavogę amunicijos ir valtelę dezertyravo. Po 3 savaičių jie buvo rasti, atgabenti į laivą ir išplakti. Vasarį 1000 duonmedžio sodinukų buvo pakrauti į laivą, ir kapitonas skubinosi išplaukti, nors įgula buvo linkusi pasilikti ir toliau mėgautis gyvenimu Taityje. 1789 m. balandžio 1 d., po karaliaus Pomarės išlydimųjų apeigų, „Bounty“ paliko Taitį.
thumb|170px|„Bounty“. [[Jules Verne|Žiulio Verno piešinys (1879 m.)]]
Išplaukus iš Taičio įgula nebuvo maištinga, nors panašu, kad jautė ilgesį Taičiui. Balandžio 22 d. laivas pasiekė Nomukos salą (Tonga), kur ketino pasipildyti atsargų. Čiabuviai prieš atvykėlius buvo nusiteikę priešiškai, Kristianas buvo paliktas atsakingas už papildymą vandeniu, nors kapitonas jam neleido iš laivo imti ginklų. Jūreiviai buvo apipulti, o vėliau Blajus išpeikė Kristianą už bailumą. Sąmyšis tęsėsi ir toliau, prasidėjo smulkios vagystės, Blajus buvo laive įkalinęs salos valdovus. Vėliau, laivui išplaukus, kapitonas apkaltino Kristianą kokosų vagyste, sumažino įgulos maisto davinį ir nebedavė romo. Nebepakęsdamas susidariusios padėties, Kristianas ruošėsi pasidaryti valtelę ir palikti laivą. Sužinoję jo sumanymą, kiti įgulos nariai ragino užimti laivą, nes visi buvo pasiruošę bet kam.
thumb|left|250px|Baunti maištas. XVIII a. iliustracija
Maištas
1789 m. balandžio 28 d., „Bounty“ esant maždaug 56 km į pietus nuo Tofua salos, Flečeris Kristianas su kitais maištininkais paėmė ginklus ir suėmė kapitoną Blajų, taip pat Frajerį ir kitus, kurie liko lojalūs kapitonui. Laive kilo sąmyšis, buvo neaišku, kas maištininkas, kas palaiko kapitoną. Galiausiai buvo nuleista valtis (pradžioje mažesnė, bet vėliau teko imti didžiausią), į kurią įsodintas kapitonas Blajus, Frajeris ir kiti (iš viso 19 žmonių). 7 m ilgio valtis buvo perpildyta, į ją netilpo visi, norėję likti su Blajumi. Kapitonas išsaugojo laivo žurnalą, bet žemėlapiai liko „Bounty“ laive. Maištininkai taip pat davė šiek tiek maisto, vandens, įrankių ir ginklų.