cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pasaka (kino teatras)
Kino teatras „Pasaka“ gali reikšti:
Albanija 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse
Albanijos sportininkai dalyvavo 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Sočyje, Rusijoje 2014 m. vasario 7-23 dienomis. Šaliai atstovavo du kalnų slidinėtojai. Pirmą kartą Albanijos komandoje buvo moteris.
Pasaka (kino teatras)
Taip pat skaitykite:
Albanija 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse
30px Kalnų slidinėjimas
Vasario 18 d. Suela Mëhilli didžiosiose slalomo lenktynėse finišavo 60-tą (iš 74 finišavusių dalyvių). Pradėjusi pirmąjį ratą salomo lenktynėse, ji nefinišavo.
Happy Little Pill
„Happy Little Pill“ Australijos singlų tope užėmė 10 vietą (prie to prisidėjo atlikėjo EP „TRXYE“ pardavimai, nes jie buvo skaičiuojami kaip singlo pardavimai). Buvo parduota daugiau nei 35 000 singlo kopijų Australijoje ir šiam singlui buvo suteiktas auksinis sertifikatas (ARIA). Kritikai singlą gyrė už brandų skambesį.
Muzikos vaizdo įrašas
2014 m. rugpjūtį Troye Sivan YouTube Vevo kanale buvo įkeltas muzikos vaizdo įrašas, skirtas singlui. Įrašą režisavo Jeremy Kornne.
Neris (kino teatras)
„Neris“ – buvęs kino teatras Vilniuje, Antakalnyje, veikęs 1953–1991 m. Po Nepriklausomybės atkūrimo kino teatras nebesurinkdavo pilnų salių. Po uždarymo pastatas nugriautas, jo vietoje pastatytas daugiaaukštis gyvenamasis pastatas.
Georgia Stanway
Džiordžija Stenvej (Georgia Stanway, g. 1999 m. sausio 3 d., Anglija) – Anglijos futbolininkė, atakuojančio plano saugė.
Karjera
thumb|left|Stanway kovoja prieš Sankt Polten 2017–2018 m. UEFA Women's Champions League. Futbolą žaisti pradėjo Anglijoje. 2015 m. rungtyniavo Blackburn Rovers.
Nuo 2015 m. atstovavo Manchester City klubui.
Nuo 2022 m. atstovavo FC Bayern München (Vokietija).
Rinktinės
Kitados atstovavo Anglijos jaunimo rinktinėms. 2018 m. pakviesta į Anglijos nacionalinę rinktinę.
Tignišas
Tignišas  – miestas pietryčių Kanadoje, Princo Edvardo saloje. 719 gyventojai (2016 m.)
Istorija
Mikmakai buvo pirmieji gyventojai. Vėliau čia kūrėsi prancūzų kilmės arkadiečiai. Po karų atiteko britams.
Keimada Grandė
thumb|200px|Sala iš aukščiau
Keimada Grandė  – sala Atlanto vandenyne, 35 km nuo pietrytinių Brazilijos krantų. Priklauso San Paulo valstijai. Sala nedidelė, vos 0,43 km² ploto, kalnuota, uolinga (aukštis iki 206 m). Apaugusi krūmokšniais.
Salos pavadinimas portugališkai reiškia „didžioji degimų sala“. 1909 m. Keimada Grandėje pastatytas švyturys. Pasak legendos, švyturio prižiūrėtojas dingo nuėjęs pasiskinti bananų, o vėliau žuvo ir visi atvykę gelbėtojai. Dabar švyturys veikia automatiškai.
Keimada Grandė paskelbta griežtu gamtos rezervatu, Brazilijos jūrų laivynas draudžia saloje išsilaipinti. Čia gali lankytis tik mokslininkai – taip saugomi tiek lankytojai, tiek salos ekosistema.
Kakortokas
Kakortokas, seniau – Julianhobas – miestas Kujaleko savivaldybėje, pietinėje Grenlandijoje. Mieste gyvena 3 100 gyventojų. Pagal gyventojų skaičių Kakortokas yra didžiausias pietų Grenlandijos miestas ir ketvirtas pagal dydį visoje Grenlandijoje. Pavadinimas vakarų grenlandų kalba reiškia „baltas“.
Kakortoką įkūrė norvegų pirklys Andersas Olsenas 1775-aisiais. Čia yra seniausias Grenlandijos fontanas (ilgą laiką buvo vienintelis, bet vėliau Sisimute pastatė dar vieną).
Vandens talpykla
Vandens talpykla – talpykla, skirta vandens tiekimui reguliuoti ir vandens atsargoms laikyti. Pagal paskirtį vandens talpyklos skirstomos į reguliavimo, atsargų ir mišriąsias (dažniausiai įrengiamos talpyklos). Pagal tai, kaip vanduo imamas iš talpyklų, jos būna slėginės ir beslėgės.
Surisas (Princo Edvardo sala)
Surisas  – miestas pietryčių Kanadoje, Princo Edvardo saloje, rytinėje salos pakrantėje. 1,1 tūkst. gyventojų (2016 m.) Vykdoma žvejyba, verčiamasi žemės ūkiu.
Istorija
Vėliau prancūzus pakeitė britų administracija. Nuo XVII a. čia gyveno europiečiai.
Absoliuti gyventojų dauguma yra europiečių kilmės.
Borojus
thumb|200px|right|Salos padėtis Borojus – Farerų sala. Plotas – 94,51  km². 2007 m. Borojuje gyveno 5002 gyventojai. Saloje yra aštuoni kaimai: Klaksvikas (antra pagal dydį Farerų gyvenvietė), Nordoiris, Aniras, Arnafjorduras, Strondas, Nordtoftiras, Depilas ir Nordepilas.
Salos šiaurinėje dalyje yra trys apleistos gyvenvietės: Skalatoftiras, Mulis ir Fosa. Mulis buvo viena labiausiai izoliuotų Farerų gyvenviečių, tik 1989 m. buvo nutiestas kelias, anksčiau viskas į ją atvykdavo valtimi ar sraigtasparniu. Paskutiniai žmonės paliko gyvenvietę 1994 m. Klaksviko muziejus nupirko Fosą 1969 m. tikėdamasis perdaryti jį į viduramžių fareriečių kaimą, bet planas nebuvo įvykdytas.
Kurkleliai (Kurkliai)
Kurkleliai – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurės rytus nuo Kurklių. Yra biblioteka (nuo 1954 m.).
Etimologija
Manoma, jog kaimo pavadinimas kilo nuo upelio, kuris teka per kaimą, ir anksti pavasarį jame ypač smarkiai kurkia varlės.
Istorija
XX a. pradžioje buvo Kurklelių dvaras.
Filipai
Filipai (iki Pilypo II – Krenidas; ) – senovės Makedonijos miestas, dabartinės Graikijos teritorijoje. 2016 m. archeologinė vietovė įrašyta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
San Migel de Abonos savivaldybė
Pagrindinės savivaldybės gyvenvietės: Las Čafirasas, San Migel de Abona, El Montė-Gvaragvačas, Tamaidė, El Rokė, Las Sokasas, El Frontonas.
Plėtojamas turizmas, yra golfo aikštynai.
Trombetasas
Aukštupio vaga slenkstėta, yra krioklių (Porteiros), žemiau – vingiuota, su daugybe salų ir išplatėjimų. Vandeningiausia balandžio–gegužės mėnesiais. Laivuojama 217 km nuo žiočių.
Prie Trombetaso yra Trombetoso biologinis rezervatas, Sarakos–Takeros nacionalinis miškas. Pagrindinės gyvenvietės prie upės: Kašoiera Porteira, Porto Trombetasas, Orišimina.
Erepekuru
Erepekuru arba Erepeku  – ežeras šiaurės Brazilijoje, Paros valstijoje, 80 km į šiaurės vakarus nuo Orišiminos, 15 km nuo Porto Trombetaso. Išsidriekęs iš rytų į vakarus 34 km, plotis iki 8 km. Kranto linija vinguriuota, daug įlankų. Pietryčiuose per Didžiojo Paljaro (Palhar Grande) ežerą jungiasi su Trombetaso upe.
Pakrantės beveik negyvenamos, apaugusios Amazonijos džiunglėmis.
Noko kultūra
Noko kultūra (arba Noko civilizacija) – kultūra, susiformavusi 1500 m. pr. m. e. centrinėje dabartinės Nigerijos dalyje. Kultūra pavadinta pagal Nigerijos Kaduno valstijoje esantį hamų apgyvendintą Noko kaimą, kurio teritorijoje 1928 metais buvo atrastos terakotos. Kultūra Nigerijoje susiformavo apie 1500 m. pr. m. e. ir nežinomomis aplinkybėmis išnyko 500 m. e. m., t. y., egzistavo du tūkstančius metų.
Bent 550 m. pr. m. e. Noko kultūros atstovai jau mokėjo lydyti metalą ir jį apdoroti. Tuo tarpu istorinės lingvistikos duomenys leidžia daryti prielaidą, kad metalo lydymas regione nepriklausomai buvo išrastas iki 1000 m. pr. m. e. Tyrimai, susiję su Noko civilizacija yra gan neseni – sistematiniai Noko archeologinių vietovių kasinėjimai pradėti tik 2005 m. Tikimasi, kad atradimai padės geriau suprasti terakotos skulptūrėlių vietą ir paskirtį Geležies amžiaus kontekste.
Atsižvelgiant į kultūrinius ir meninius panašumus tarp Noko civilizacijos Noko, Sokoto ir Katsinos gyvenvietėse, Nigerio-Kongo kalbomis šnekantys jorubai, džiukunai ar dakarkariai gali būti Noko civilizacijos palikuonys. Remiantis Noko kultūros terakotų panašumu su bronzinėmis statulėlėmis jorubų Ifės karalystėje ir binių Benino karalystėje, tikėtina, kad šios karalystės galėjusios būti Noko kultūros tradicijų tęsėjos. thumb|150px|[[Luvras|Luvre saugojama Noko terakota.]]
Tichvino rajonas
Tichvino rajonas – administracinis rajonas Leningrado srityje, Rusijoje. Tichvino rajonas ribojasi su Leningrado srities Boksitogorsko, Kirišų, Volchovo, Lodeinoje Polės ir Podporožės rajonais, Vologdos srities Babajevo rajonu, taip pat – su Naugardo srities Liubytino rajonu.
Administracinis centras – Tichvinas. 69 905 gyventojai (2018 m.).
O'Lyris
O’Lyris  – miestas pietryčių Kanadoje, Princo Edvardo saloje. 815 tūkst. gyventojų (2016 m.). Populiaru užsiimti bulvių auginimu.
Istorija
Mikmakai buvo pirmieji gyventojai. Vėliau čia kūrėsi prancūzų kilmės arkadiečiai. Po karų atiteko britams.
1837 m. čia apsigyveno airių kilmės Mykolas Olyris (Michael O’Leary). Airiai čia pradėjo auginti bulves ir verstis žemdirbyste.
Absoliuti gyventojų dauguma yra europiečių kilmės.
Lyduokių šventoriaus koplyčia
Lyduokių šventoriaus koplyčia – Ukmergės rajono savivaldybėje, Lyduokių Šv. arkangelo Mykolo bažnyčios šventoriuje stovinti koplyčia. Priklauso bažnyčios statinių kompleksui (bažnyčia, koplyčia, tvora su vartais ir laiptais), kuris nuo 2017 m. įrašytas į Kultūros vertybių registrą. miniatiūra|left|220px|Koplyčia šventoriaus kampe
Dabartinė baroko stilistikos mūrinė Lyduokių bažnyčia 1884 m. padidinta, 1887 m. konsekruota. Ją supa netaisyklingo daugiakampio formos šventorius, aptvertas ištisine akmens mūro tvora su akmenų-plytų mūro vartų stulpais. Teritorijoje išlikę palaidojimų, antkapinių paminklų. Šventoriaus pietvakarių kampe (nuo gatvės pusės) pastatyta mūrinė koplyčia, šaltiniuose datuojama XIX a. Ji užfiksuota S. K. Kosakovskio 1897 m. darytoje bažnyčios nuotraukoje.
Architektūra
Koplyčios statinys kompaktinis, kvadrato plano, 1 aukšto. Dengtas keturšlaičiu apskardintu stogu su vertikaliomis iškiliomis lakštų sujungimo siūlėmis. Statinį virš stogo vainikuoja aukštai iškilęs metalinis kryžius. Plytų mūro sienos tinkuotos, su pusapskritėmis langų ir durų angomis. Medinės dvivėrės įėjimo durys su pusapvaliu skaidytu švieslangiu. Pamatas su lauko akmenų mūro cokoliu. Vidaus patalpoje įrengta medinė perdanga. Ant pakylos pastatyta žmogaus ūgio Kristaus skulptūra.
MŠK Fomat Martin
MŠK Fomat Martin – Slovakijos futbolo klubas iš Martino.
Trečia lyga
2012–2013 m. debiutavo trečioje lygoje. Rytų grupėje buvo trylikti. Sekantį sezoną buvo penkti. 2014–2015 m. rungtyniavo Centro (Vidurio) grupėje ir liko antroje vietoje.
2015–2016 m. rungtyniavo Trečioje lygoje. Centro grupėje buvo stipriausi, tapo šios grupės nugalėtojais ir po sezono perkelti į Antrą lygą.
Antra lyga
2016–2017 m. sezone žaidė antros pakopos pirmenybėse, bet jose neįsitvirtino. Rungtyniavo vakarų grupėje, kurioje po pirmojo etapo buvo paskutiniai, dvylikti ir liko silpnųjų grupėje. Antrojo etapo metu jų padėtis nepakito – liko dvylikti. Po sezono perkelti į žemesnį divizioną.
Trečia lyga
2017–2018 m. žaidė Trečioje lygoje. Centro grupėje liko dešimtoje vietoje.
2018–2019 m. žaidė Trečioje lygoje. Centro grupėje liko septintoje vietoje.
2020–2021 m. žaidė Trečioje lygoje. Centro grupėje liko penktoje vietoje.
2021–2022 m. rungtyniavo Trečioje lygoje. Centro grupėje liko trečioje vietoje.
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Eurazijos plokštė
Eurazijos plokštė – tektoninė plokštė, apimanti didžiąją dalį Eurazijos žemyno (sausumos masyvą, kurį tradiciškai sudaro Europos ir Azijos žemynai), išskyrus Indijos subkontinentą, Arabijos subkontinentą ir teritoriją į rytus nuo Čerskio kalnagūbrio Rytų Sibire. Ji taip pat apima vandenyno plutą, besitęsiančią į vakarus iki Vidurio Atlanto kalnagūbrio ir į šiaurę iki Gakelio kalnagūbrio.
Rytinė plokštės pusė šiaurėje ribojasi su Šiaurės Amerikos plokšte, o pietuose – su Filipinų plokšte, Ochotsko plokšte bei Amūro plokšte. Pietinė plokštės pusė ribojasi su Afrikos plokšte vakaruose, Arabijos plokšte viduryje ir Indijos-Australijos plokšte rytuose. Vakarinėje pusėje plokštė šiek tiek tolsta nuo Šiaurės Amerikos plokštės, dėl ko yra susidariusi šiauriausia Vidurio Atlanto kalnagūbrio dalis, per kurią driekiasi Islandija. Visus Islandijos ugnikalnių išsiveržimus, tokius kaip 1973 m. Eldfelio išsiveržimas, 1783 m. Lakio išsiveržimas ir 2010 m. Ejafjadlajokudlio išsiveržimas, sukėlė Šiaurės Amerikos ir Eurazijos plokščių judėjimas viena nuo kitos, kurį lemia divergentinės plokščių ribos jėgos. Himalajų kalnų grandinė ir Tibeto plynaukštė susiformavo dėl Indijos ir Eurazijos plokščių susidūrimo, kuris prasidėjo prieš 50 mln. metų ir tęsiasi iki šiol.
Centrinės Azijos geodinamiką lemia Eurazijos ir Indijos plokščių sąveika. Šioje teritorijoje atpažįstama daugybė paplokščių arba plutos blokų, kurie sudaro Vidurinės Azijos ir Rytų Azijos perėjimo zonas.
Geologinė sandara
thumb|left|Eurazijos ir [[Anatolijos plokštė|Anatolijos plokštės]] Eurazijos plokštė užima didžiulį 67 800 000 km² plotą ir yra trečia pagal dydį plokštė pasaulyje. Joje yra daugiau žemyninės plutos nei bet kurioje kitoje litosferinėje plokštėje. Eurazijos plokštė turi labai ilgą raidos istoriją ir joje yra daug įvairaus amžiaus teranų.
Kursas
Žodis kursas ( 'bėgimas') gali reikšti:
Nord Rastikas
Nord Rastikas  – miestas pietryčių Kanadoje, Princo Edvardo saloje, šiaurinėje salos pakrantėje. 607 gyventojų (2016 m.) Vykdoma žvejyba, verčiamasi žemės ūkiu.
Istorija
Mikmakai buvo pirmieji gyventojai. Šiuose kraštuose pirmieji užkariautojai buvo prancūzai.
Vėliau prancūzus pakeitė britų administracija. Nuo XVII a. čia gyveno europiečiai.
Absoliuti gyventojų dauguma yra europiečių kilmės.
Vilafloro savivaldybė
Vilafloro savivaldybė arba Vilaflor de Časnos savivaldybė  – savivaldybė Ispanijoje, Kanarų salose, Tenerifės salos pietuose.
Pagrindinės savivaldybės gyvenvietės (gyventojų sk. – 2014 m.): Vilafloras (1004), La Eskalona (565), Chama (115), Trevechosas (31).
Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu, veši vynuogynai.
Lodeinoje Polės rajonas
Lodeinoje Polės rajonas – administracinis rajonas Leningrado srityje, Rusijoje. Rajonas ribojasi su Leningrado srities Podporožės, Tichvino ir Volchovo rajonais, Karelijos Respublikos Oloneco rajonu bei su Ladogos ežeru.
Administracinis centras – Lodeinoje Polės miestas, pagal kurį pavadintas rajonas. Rajone yra 2 miesto 3 kaimo gyvenvietės.
Lodeinoje Polės rajonas įkurtas 1927 m. rugsėjį. Rajono pirmtakė buvo Oloneco gubernijos Lodeinoje Polės apskritis.
28 530 gyventojų (2019 m.).
Darsūniškio valsčius
Darsūniškio valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje, prie Nemuno. Centras – Darsūniškis.
Istorija
Valsčius (pavietas) minimas XVI a. pradžioje, vėliau išnyko. Trumpam atkurtas 1919 m., bet vėliau nebeminimas.
Saki Kumagai
Saki Kumagai (Saki Kumagai, 熊谷 紗希, g. 1990 m. spalio 17 d., Japonija) – Japonijos futbolininkė, gynėja, atraminė saugė.
Vokietijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Vokietijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Saki Kumagai
Karjera
Futbolą žaisti pradėjo Japonijoje. Atstovavo Urawa Reds.
Nuo 2011 m. rungtyniavo Frankfurto klube (Vokietija).
Vokietijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
2020–2021 m. 2. Bundesliga
2. Bundesliga – antros pakopos pirmenybės. Dalyvavo 18 komandų.
ŠK Svätý Jur
ŠK Svätý Jur – Slovakijos futbolo klubas iš Sviati Juro.
Vokietijos futbolo varžybos 2020–2021 m.
Finalo rungtynės
-
ŠK Svätý Jur
Istorija
Klubo ištakos siekia 1921 m. 2015–2016 m. žaidė III pakopos pirmenybėse (Bratislavos regione) ir jose užėmė pirmą vietą.
2016–2017 m. sezone rungtyniavo 2. Liga, bet jose neįsitvirtino.
Saki Kumagai
Karjera
2013 m. persikėlė į Olympique Lyonnais (Prancūzija).
Laviškis
Laviškis – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 10 km į pietvakarius nuo Kavarsko, Laviškio ežero pietrytinėje pakrantėje. Išlikę keli dvaro pastatai.
Istorija
Minimas nuo 1672 m. XX a. pradžioje buvo Laviškio dvaras.
Saki Kumagai
Karjera
Nuo 2021 m. atstovavo FC Bayern München (Vokietija).
Rinktinės
Kitados atstovavo Japonijos jaunimo rinktinėms.
2008 m. pakviesta į šalies nacionalinę rinktinę. Joje sužaidė daugiau nei šimtą rungtynių
ŠK Svätý Jur
Sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Bordenas-Karltonas
Bordenas-Karltonas  – miestas pietryčių Kanadoje, Princo Edvardo saloje. 724 gyventojų (2016 m.)
Istorija
Miesto statusą gavo 2012 m. Čia buvo statomas Konfederacijos tiltas, sujungęs salą su žemynine Kanada.
Šiaulių valstybinės kolegijos Verslo ir technologijų fakultetas
Katedros
Paskaitos vyksta šiuose pastatuose:
Administracija
Dekanatas (Tilžės g. 159):
Angrenas (upė)
Angrenas arba Achangaranas  – upė Uzbekijoje, dešinysis Syrdarjos intakas.
Susidaro susiliejus Aktašsajaus ir Urtalyksajaus upėms. Upės ilgis siekia 223 km, o baseino plotas – 5260 km². Aukštupyje Angrenas teka kanjonu, kuris įsirėžęs į Angreno plynaukštę (į rytus nuo Taškento). Ties Turko gyvenviete slėnis staiga išplatėja. Žemupyje jis susijungia su Čirčiko slėniu.
Upės mityba pagrįsta lietaus ir sniego tirpsmo vandeniu. Prie Turko gyvenvietės vidutinis debitas – 23 m³/s. Vandeningiausia upė būna gegužės mėnesį.
Įrengtas Tiujabugūzo tvenkinys. Šalia upės įsikūrę Angreno ir Achangarano miestai.
Boksitogorsko rajonas
Boksitogorsko rajonas – administracinis rajonas Leningrado srityje, Rusijoje. Ribojasi su Leningrado srities Tichvino rajonu, Vologdos srities Babajevo ir Čagodos rajonais bei su Naugardo srities Chvoinajos ir Liubytino rajonais.
Gija de Isoros savivaldybė
Gija de Isoros savivaldybė  – savivaldybė Ispanijoje, Kanarų salose, Tenerifės salos vakaruose.
Boksitogorsko rajonas
Administracinis centras – Boksitogorsko miestas. Rajone randama boksito.
Gija de Isoros savivaldybė
Pagrindinės savivaldybės gyvenvietės (gyventojų sk. – 2020 m.): Plaja San Chuanas (7618), Gija de Isora (7122), Alkala (4718), Čijas (2275).
Skirsnemunės valsčius
Skirsnemunės valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje. Centras – Skirsnemunė.
Istorija
Valsčius minimas XVI a. XX a. gyvavo trumpai po I pasaulinio karo – Skirsnemunės valsčius minimas 1919 m. Lietuvos apskričių sienų ir centrų įstatyme,, tačiau 1923 m. Skirsnemunė jau buvo Jurbarko valsčiuje.
Spurga
Spurgų kilmės istorija nėra tvirtai žinoma.
Smultring
Hesturas
thumb|200px|right|Salos pozicija Hesturas – Farerų sala į vakarus nuo Streimojaus, į pietus nuo Kolturo. Salos pavadinimas reiškia arklį. Salos plotas – 5,9  km²; aukštis iki 421 m (Mulinas, Egjarokas). 2007 m. Hesture gyveno 34 žmonės.
Vakariniuose salos skardžiuose yra paukščių kolonijos. Hesturo šiaurinėje daly yra pelkės su keturiais ežerais, Fagradalsvatnas yra didžiausias iš jų. Haelure, piečiausioje salos dalyje, yra švyturys. Rytinėje salos dalyje yra vienintelė salos gyvenvietė Hesturas.
1919 m. žvejybos nelaimingas atsitikimas pražudė trečdalį salos vyrų.
Vytegros rajonas
Vytegros rajonas – administracinis-teritorinis vienetas (rajonas) ir municipalinis darinys (municipalinis rajonas) Vologdos srityje, Rusijoje. Vytegros rajonas išsidėstę Vologdos srities šiaurės vakaruose ir ribojasi su Archangelsko, Leningrado sritimis bei su Karelijos Respublika.
Aukštadvario valsčius
Istorija
Valsčius minimas nuo XVI a. Atkurtas XIX a. Vilniaus gubernijoje. 1932 m. valsčiaus plotas buvo 224,9 km², iš jo dirbamos žemės – 18 389,04 ha, II rūšies – 678,26 ha, III rūšies – 10 200,18 ha, IV rūšies – 6 335,57 ha, nenaudojamos žemės – 739,78 ha. Valstybinio miško buvo 4 110 ha, privataus miško – 3000 ha, miškai sudarė 31,6% valsčiaus ploto. Valstybiniai vandenys apėmė 435 ha. Valsčiaus ribose buvo 25,848 km I rūšies vieškelio, II rūšies – 22 km, III rūšies – 18,3 km. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Jiezno rajonui (7 apylinkės) ir Vievio rajonui (2 apylinkės).
Vytegros rajonas
Rajonas pagal plotą yra vienas didžiausių Vologdos srityje, jį sudaro 13 100 km², t. y. jis apima 9 % visos Vologdos srities, rajone gyvena 23 300 žmonių, 13 200 iš jų gyvena kaimo gyvenvietėse.
Administracinis centras – Vytegra. Vytegra nuo Vologdos nutolusi per 360 km, nuo Vytegros iki artimiausios geležinkelio stoties Podporožėje – 170 km.
Aukštadvario valsčius
Gyvenvietės
1923 m. surašytos gyvenvietės:
1934 m. valsčiuje buvę kaimai:
The Metal Opera
The Metal Opera - pirmasis muzikinio projekto Avantasia studijinis albumas. Tai albumas, skirtas vienai temai. Su ja galima susipažinti čia.
Dainų sąrašas
Muzikos ir dainų autorius Tobias Sammet.
Fuglojus
thumb|200px|right|Salos padėtis Fuglojus – ryčiausia Farerų sala. Salos pavadinimas reiškia Paukščių sala, pavadinimas kilo nuo paukščių, kurie suka lizdus salos skardžiuose. Salos plotas – 11,02  km², aukštis iki 620 m. Fuglojuje 2007 m. gyveno 44 žmonės.
Sala apgyvendinta vikingų laikais. Viena svarbiausių fareriečių istorijų yra apie floksmenus, maištininkų grupę iš Fuglojaus. Vieni svarbiausių separatistų, kovojųsių su danų valdžia, buvo Høgni Nev, Rógvi Skel, Hálvdan Ulvsson iš Hatarviko ir Sjúrður við Kellingará iš Čirčios. Šie žmonės ilgai kontroliavo ir niokojo šiaurinę Farerų salų dalį. Tai vienas svarbiausių fareriečių separatistų mitų.
Høgni Nev ir Hálvdan Ulvsson, turėję kriminalinių ketinimų, privertė protingesnį Sjúrður við Kellingará pasukti sukilimą kariniu keliu. Visi keturi sukilėliai buvo sugauti ir nubausti mirties bausme. Sjúrður við Kellingará gavo amnestiją, bet pagal legendą graužiamas sąžinės paprašė mirties bausmės kaip kitiems floksmenams.
Kadangi Fuglojaus uostas neturi bangolaužių, ekonomikos augimas sustojo XX a. pradžioje. Salos pajamų šaltinis yra žemės ūkis ir žvejyba, tokių paukščių kaip mormonai, gaudymas.
Farerų parlamentas bandė pagerinti sąlygas saloje: elektra buvo įvesta XX a. septintame dešimtmetyje, po dvidešimt metų buvo nutiestas kelias iš Čirčios į Hatarviką.
XX a. pradžioje kai saloje buvo daugiausiai gyventojų Fuglojuje gyveno 250–300 žmonių. Dabar visus metus Hatarvike gyvena 5 žmonės, o Čirčijoje 20.
Sunda (Farerai)
thumb|right|Hosviko kaimas – administracinis savivaldybės centras thumb|right|Sundos savivaldybė Sundos savivaldybė, esanti Streimojaus ir Eisturojaus salose, Fareruose. Savivaldybė sudaryta iš prieš tai buvusių Hosvikaro, Hvalvikaro, Saksunaro, Haldarsvikaro, Sundos (buvusios) ir Gjaro savivaldybių. 2010 m. duomenimis, savivaldybės teritorijoje gyveno 1 655 gyventojai. Savivaldybėje yra šie kaimai:
LKL Snaiperio konkursas
LKL „Snaiperio“ konkursas – kasmetinis Lietuvos krepšinio lygos tritaškių metimo konkursas. Pradžioje rengtas kaip LKL „Žvaigždžių dienos“ dalis, vėliau – prieš Karaliaus Mindaugo taurės finalo varžybas.
2023
2023 m. LKL snaiperių konkursas vyko vasario 19 d. Šiaulių arenoje, prieš Karaliaus Mindaugo taurės finalo rungtynes. Nugalėtoju tapo latvis Rihardas Kuksikas iš „Pieno žvaigždių“, finale įveikęs „Junventus“ žaidėją Martyną Gecevičių, ir taip apgynė prieš metus laimėtą titulą.
2022
2022 m. LKL snaiperių konkursas vyko vasario 20 d. Vilniaus ASG arenoje, prieš Citadele Karaliaus Mindaugo taurės finalo rungtynes. Nugalėtoju tapo latvis Rihardas Kuksikas iš „Nevėžio“, finale įveikęs mėgėją Antaną Šegždą.
2021
2021 m. LKL snaiperių konkursas vyko vasario 14 d. Panevėžio „Cido “arenoje, prieš Citadele Karaliaus Mindaugo taurės finalo rungtynes. Nugalėtoju tapo amerikietis Endriu Gaudelokas iš „Ryto“.
2020
2020 m. LKL snaiperių konkursas vyko vasario 16 d. Klaipėdos Švyturio arenoje, prieš Citadele Karaliaus Mindaugo taurės finalo rungtynes. Nugalėtoju tapo Osvaldas Olisevičius iš „Neptūno“.
2019
2019 m. LKL snaiperių konkursas vyko vasario 17 d. Vilniaus „Siemens“ arenoje, prieš Karaliaus Mindaugo taurės finalo rungtynes. Konkursą laimėjo Martynas Gecevičius, atstovavęs „Prienų“ komandą.
2018
2018 m. LKL snaiperių konkursas vyko vasario 18 d. Klaipėdos „Švyturio“ arenoje, prieš Karaliaus Mindaugo taurės finalo rungtynes. Konkursą laimėjo Mindaugas Lukauskis, atstovavęs Vilniaus „Lietuvos ryto“ komandą.
2017
2017 m. LKL snaiperių konkursas vyko vasario 19 d. Kauno „Žalgirio“ arenoje, prieš Karaliaus Mindaugo taurės finalo rungtynes. Konkursą laimėjo Arvydas Čepulis, atstovavęs „Šiaulius“.
2016
2016 m. LKL snaiperių konkursas vyko vasario 21 d. Vilniaus „Siemens“ arenoje, prieš Karaliaus Mindaugo taurės finalo rungtynes. Konkursą laimėjo amerikietis Derikas Lou, atstovavęs „Pieno žvaigždes“.
2015
2015 m. LKL snaiperių konkursas vyko kovo 29 d. Vilniaus „Siemens“ arenoje, per LKL „Žvaigždžių dieną“. Konkursą laimėjo svečio teisėmis dalyvavusi moterų lygos žaidėja Ela Briedytė iš „Sūduvos-Mantingos“.
2014
2014 m. LKL snaiperių konkursas vyko kovo 2 d. Klaipėdos „Švyturio“ arenoje, per LKL „Žvaigždžių dieną“. Konkursą trečią kartą laimėjo Marius Runkauskas iš „Neptūno“.
2013
2013 m. LKL snaiperių konkursas vyko kovo 17 d. Šiaulių arenoje, per LKL „Žvaigždžių dieną“. Konkursą antrą kartą laimėjo Marius Runkauskas iš „Neptūno“.
2012
2012 m. LKL snaiperių konkursas vyko kovo 3 d. Klaipėdos „Švyturio“ arenoje, per LKL „Žvaigždžių dieną“. Konkursą laimėjo Žygimantas Šeštokas iš „Juventus“.
2011
2011 m. LKL snaiperių konkursas vyko kovo 12 d. Šiaulių arenoje, per LKL „Žvaigždžių dieną“. Konkursą laimėjo Edvinas Ruzgas iš „Šiaulių“.
2010
2010 m. LKL snaiperių konkursas vyko kovo 20 d. Panevėžio „Cido“ arenoje, per LKL „Žvaigždžių dieną“. Konkursą laimėjo amerikietis Derikas Lou iš „Šiaulių“.
2009
2009 m. LKL snaiperių konkursas vyko vasario 21 d. Šiaulių arenoje, per LKL „Žvaigždžių dieną“. Konkursą antrą kartą laimėjo Marius Kasiulevičius iš „Neptūno“.
2008
2008 m. LKL snaiperių konkursas vyko vasario 23 d. Šiaulių arenoje, per LKL „Žvaigždžių dieną“. Konkursą laimėjo Marius Runkauskas iš „Neptūno“.
2006
2006 m. LKL snaiperių konkursas vyko vasario 25 d. Vilniaus „Siemens“ arenoje, per LKL „Žvaigždžių dieną“. Konkursą laimėjo Marius Kasiulevičius iš „Neptūno“.
2005
2005 m. LKL snaiperių konkursas vyko vasario 26 d. Vilniaus „Siemens“ arenoje, per LKL „Žvaigždžių dieną“. Konkursą laimėjo Petras Šalvis iš „Neptūno“.
2004
2004 m. LKL snaiperių konkursas vyko vasario 28 d. Kauno sporto halėje, per LKL „Žvaigždžių dieną“. Konkursą laimėjo latvis Ainaras Bagatskis iš „Žalgirio“.
2003
2003 m. LKL snaiperių konkursas vyko kovo 1 d. Kauno sporto halėje, per LKL „Žvaigždžių dieną“. Konkursą trečią kartą laimėjo Arvydas Macijauskas iš „Lietuvos ryto“.
2002
2002 m. LKL snaiperių konkursas vyko kovo 2 d. Kauno sporto halėje, per LKL „Žvaigždžių dieną“. Konkursą antrą kartą laimėjo Arvydas Macijauskas iš „Lietuvos ryto“.
1998
1998 m. LKL snaiperių konkursas vyko vasario 14 d. Vilniaus sporto rūmuose, per LKL „Žvaigždžių dieną“. Konkursą laimėjo Arūnas Grigas iš „Alitos“.
Kašku
Kašku („švytintis“) – Mėnulio dievas hatų mitologijoje.
Technologinė kūryba
Technologinė kūryba – kūrimo procesas, kurio metu kuriamiam sprendimui pasitelkiami technologiniai įrankiai.
Kašku
Kaip pasakojama fragmentiškame mite „Mėnulio nukritimas iš dangaus“, Kašku nukritęs iš dangaus ir nusileidęs Lahzano miesto turguje. Įpykęs audros dievas Taru permerkęs jį lietumi, talžęs vėjo šuorais. Tą, žvelgdama žemėn iš dangaus, pamačiusi deivė Katahzivuri (atitinka hetitų Kamrusepą, gydymo ir magijos deivę) ir drauge su deive Hapantali atlikusi apeigas, skirtas apmaldyti Taru. Atlaikęs audros dievo siautėjimą, Kašku sugrįžęs atgal į dangų.
Mitas apie Kašku įeina į ritualą, kuris turėjo būti atliekamas „audros dievo žmogaus“, kai „audros dievas siaubingai griaudėdavo“.
Technologinė kūryba
Technologinei kūrybai pasitelkiami įvairūs jau sukurti technologiniai ar skaitmeniniai įrankiai ir konceptai: programavimas, 3D modeliavimas, dirbtinis intelektas, mobiliųjų programėlių kūrimo platformos, virtualios realybės kūrimo aplinkos ir kiti.
Technologinės kūrybos įgūdžiai
Technologinės kūrybos procesas yra orientuotas ne į techninį šių įrankių naudojamą praktikoje, tačiau į eksperimentavimą įrankių galimybėmis. Jas sujungiant siekiant atrasti naujus problemų sprendimus, lavinti loginį, kritinį, matematinį mąstymą, medijų raštingumą.
Technologinę kūrybą pasitelkia ne tiesiog technologijų vartotojas, bet išradingas technologijų kūrėjas, atskleidžiamas kūrybiškumas, skatinami nauji technologiniai išradimai, lavinamas kritinis ir loginis mąstymas.
Technologinės kūrybos pavyzdžiai
Skaitmeninis raštingumas ir praktinis naudojimasis technologiniais įrankiais nėra technologinė kūryba:
Kai kurie įrankiai negali būti priskirti vienai ar kitai grupei, nes priklausomai nuo jų naudojimo būdo, jie gali būti tiek vartojami, tiek kuriami. Pavyzdžiui, teksto redagavimo programos gali būti naudojamos tiek susipažinimui su tekstu, tiek plakato ar istorijos kūrimui.
Liškiavos valsčius
Liškiavos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas pietų Lietuvoje. Centras – Liškiava.
Istorija
Įkurtas 1918 m. Tarpukariu valsčių panaikinus, 1933 m. jo teritorija atiteko Merkinės valsčiui.
Tautinė sudėtis
1923 m. gyveno 4 633 žmonės:
Lietuvos esperantininkų sąjunga
Lietuvos esperantininkų sąjunga - visuomeninė organizacija, vienijanti šią kalbą mokančius bei ją platinančius žmones, taip pat palaikančius tarptautinės kalbos idėją asmenis.
Istorija
Sąjunga įkurta 1919 m. rugpjūčio mėn.20 d., įregistruota 1919 m. gruodžio 10 d. metais Kaune.
Tarptautinis pripažinimas
Nuo 1959 metų kas treji metai Lietuvoje vyksta tradicinės Baltijos esperantininkų dienos. Lietuvoje kelis kartus lankėsi Pasaulinės esperantininkų sąjungos (UEA) vadovai, jie susitiko su aukščiausiais šalies vadovais ir pareigūnais. Organizacijos brandumą ir tarptautinį pripažinimą bei autoritetą liudija ir tai, jog Pasaulinė esperantininkų sąjunga (UEA) nusprendė 2005 metais Vilniuje organizuoti 90-ąjį jubiliejinį pasaulinį esperantininkų kongresą, kuriame dalyvavo per 3000 esperantininkų iš 70 pasaulio šalių.
Lietuvos esperantininkų namai
Lietuvos esperantininkų namai yra įsikūrę tarptautinės kalbos autoriaus L. Zamenhofo vardu pavadintoje gatvėje, Kaune. Pastatas (LR Vyriausybės nutarimu perduotas neatlygintinai naudotis Lietuvos esperantininkų sąjungai) yra susijęs šio žmogaus gyvenimu ir veikla.
Lietuvos esperantininkai
Dabar Lietuvoje yra per 3000 esperantininkų. Daugiau nei trečdalis jų priklauso Lietuvos esperantininkų sąjungai. Lietuvos esperantininkai kasmet dalyvauja pasauliniuose esperantininkų kongresuose įvairiose šalyse, kituose tarptautiniuose esperantininkų renginiuose, prisideda prie jų programų rengimo.
Reduitas
thumb|right|250px|Pastatas [[Kaliningradas|Kaliningrade, buvusios Kenigsbergo tvirtovės reduito dalis.]] Reduitas (, iš 'slėptuvė') – vidiniai tvirtovės įtvirtinimai, paprastai iš glaudžiai išsidėsčiusių įtvirtintų statinių, skirtų gynybai. Pradžioje reduitai būdavo slėptuvė įgulai, kurią išstūmė iš pagrindinės gynybos linijos ir puola iš visų pusių.
Reduitu laikomas ir bet koks įtvirtintas punktas pagrindinių įtvirtinimų užnugaryje, sudarantis paskutinį gynybos mazgą. Pvz., dažnai tvirtovėse reduitais būdavo jų įtvirtinta centrinė dalis, citadelė.
Nuorodos
Réduit national Ridotto nazionale Бастионная система укреплений Nacionalna pregrada
Laimingas laimės neradęs
Laimingas laimės neradęs – 1973 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas. Drama. Spalvotas, plačiaekranis. Filmo trukmė – 70 min. TSRS kino teatruose filmas demonstruotas pavadinimu „Счастливый невезучий человек“.
Siužetas
Senbernis Juozas po studijų Žemės ūkio akademijoje grįžta į tėviškę, myli žymiai jaunesnę operos dainininkę. Keistuolis vyras svajoja, žaidžia su kolūkio vaikais, savo malonumui augina arklius ir labai nori būti laimingas.
Šiaulių valstybinės kolegijos Sveikatos priežiūros fakultetas
Šiaulių valstybinės kolegijos Sveikatos priežiūros fakultetas (ŠVK SPF) - Šiaulių valstybinės kolegijos struktūrinis padalinys, vykdantis sveikatos priežiūros ir kitų sveikatos mokslų studijas; fakultetas. Veikia Šiaulių kolegijos Sveikatos priežiūros fakulteto Studentų mokslinė draugija. Yra Neįgaliųjų karjeros centras.
Kurt Cobain
Kurtas Donaldas Kobeinas (angl. Kurt Donald Cobain, 1967 m. vasario 20 d. – 1994 m. balandžio 5 d.) – amerikiečių dainų autorius ir muzikantas, labiausiai žinomas kaip gitaristas bei roko grupės „Nirvana“ lyderis. Jis dažnai vadinamas X kartos atstovu ir laikomas vienu įtakingiausių alternatyviojo roko muzikantų.
Šiaulių valstybinės kolegijos Sveikatos priežiūros fakultetas
Adresas: M. K. Čiurlionio g. 16a, Šiauliai.
Administracija
Dekanatas:
Sergejus Paradžanovas
Sergejus Paradžanovas (, tikr. Sarkisas Paradžanianas,, 1924 m. sausio 9 d. – 1990 m. liepos 23 d.) – armėnų kilmės TSRS kino režisierius, scenaristas, menininkas. Ukrainos ir Armėnijos TSR nusipelnęs liaudies menininkas.
Jovana Damnjanović
thumb|right|200px Jovana Damnjanović (Јована Дамњановић, g. 1994 m. lapkričio 24 d., Belgradas, Jugoslavija) – Serbiijos futbolininkė, puolėja.
Karjera
Futbolą žaisti pradėjo Serbijoje. Atstovavo Perspektiva ir Crvena Zvezda klubams.
2013 m. persikėlė į Vokietiją. Atstovavo Wolfsburg, o nuo 2015 m. rungtyniavo SC Sand.
Nuo 2021 m. atstovavo FC Bayern München (Vokietija).
Rinktinės
Kitados atstovavo Serbijos jaunimo rinktinėms.
2010 m. pakviesta į šalies nacionalinę rinktinę.
Sergejus Paradžanovas
Biografija
Sergejus Paradžanovas laikėsi disidentiškai, 1948 m. jam lankantis Tbilisyje inkriminuotas homoseksualizmas. Režisierius nuteistas 5 metams kalėjimo, bet po kasacijos paleistas. 1951 m. vedė totorę Nigjar Serajevą, bet ją užmušė giminės už religijos išsižadėjimą.
Nuo 1949 m. gyveno Kijeve, dirbo O. Dovženkos kino studijoje. 1952 m. baigė Kinematografijos institutą Maskvoje. Su 1965 m. filmu „Užmirštų protėvių šešėliai“ Sergejus Paradžanovas pradėjo naująją tarybinio kino bangą, nukreiptą į dvasinių ir estetinių vertybių paiešką. Už šį filmą Sergejus Paradžanovas buvo apkaltintas vadinamuoju formalizmu, socialistinio realizmo estetikos nepaisymu. 1965–1968 m. pasisakė prieš Ukrainos intelektualų persekiojimą. Neleidus režisieriui kurti filmų, jis ėmėsi rašyti scenarijus.
1974–1977 m., inkriminavus homoseksualizmą, Paradžanovas buvo įkalintas. Jis nuolat buvo perkeliamas į skirtingas įkalinimo įstaigas, kentėjo nuo žiaurios kalėjimo kastų sistemos, sunkiai susirgo, mėgino nusižudyti. Kalėjime piešė, rašė noveles. Prieš Paradžanovo įkalinimą pasisakė daug žymių TSRS ir užsienio menininkų (Andrejus Tarkovskis, Jurijus Nikulinas, Lilia Brik, Žanas Liukas Godaras, Federikas Felinis, Robertas De Niras ir kt.). Prancūzų rašytojas Luji Aragonas, atsiimdamas Lenino premiją, asmeniškai prašė Leonido Brežnevo paleisti Paradžanovą.
Sergejus Paradžanovas buvo paleistas iš kalėjimo metais anksčiau ir išvyko į Tbilisį. Ten po kurio laiko vėl nuteistas, inkriminuojant kyšininkavimą. Po 9 mėnesių kalėjime paleistas. 1983 m. priimtas į „Gruzija-film“ studiją, galėjo vėl imtis darbo su kinu. 1987 m. lankėsi Roterdamo kino festivalyje, vėliau Miunchene, Venecijoje, Niujorke. 1989 m. perėjo dirbti į „Armenfilm“, bet netrukus susirgo plaučių vėžiu ir mirė.
Kūryba
Ankstyviesiems filmams būdinga žanrinio populiariojo kino stiliaus bruožai. S. Paradžanovo režisūros ekspresyvi romantinė maniera susiklostė filme „Užmirštų protėvių šešėliai“, kuris tapo Ukrainos poetinio kino mokyklos pradžia. Vėlyvieji filmai puošnios formos, turtingos faktūros, juose susilieja įvairių tautų (huculų, armėnų, gruzinų, persų) mitai, legendos, archetipai ir simboliai, aukštinamas grynasis grožis. Jiems būdinga statiški kadrai, tautinės tapatybės išsaugojimo motyvai, pabrėžiamas ryšys su nacionaline tradicija, folkloru, nagrinėjamas meno vaidmuo, dvasingumo paieškos.
Sergejus Paradžanovas sukūrė savo filmų scenarijų (apie 20 neįgyvendintų), trumpametražių filmų, koliažų, grafikos kūrinių. 1991 m. Jerevane įsteigtas S. Paradžanovo muziejus.
Kurt Cobain
1987 m. K. Kobeinas kartu su Kristu Novoseličiumi (Krist Novoselic) ir Eronu Biokhardu (Aaron Burckhard) sukūrė roko grupę „Nirvana“. Muzikos grupė tarptautinę sėkmę pasiekė su daina „Smells Like Teen Spirit“, išleista antrajame albume „Nevermind“ 1991 m. Nors grupės lyderis buvo laikomas savo kartos balsu, pats šio įvertinimo itin nemėgo, manydamas, jog publika nesupranta jo tikrųjų meninių intencijų. Dainų autorius taip pat parašė daugelį kitų ryškių kūrinių, tokių, kaip „About a Girl“, „In Bloom“, „Come as You Are“, „Lithium“, „Polly“, „Something in the Way“, „All Apologies“ bei „Heart-Shaped Box“.
Penjon de Veles de la Gomera
miniatiūra|250px|right|Pusiasalio vaizdas nuo Maroko pakrantės
Penjon de Veles de la Gomera – nedidelis uolingas pusiasalis, esantis Viduržemio jūros vakaruose, Šiaurės Afrikos pakrantėje, Maroko teritorijoje. Tai Ispanijos pusiau eksklavas, viena iš Ispanijos suvereniųjų teritorijų.
Pusiasalyje įsikūręs karinis garnizonas su maždaug 60 žmonių, civilių gyventojų nėra. Tiesiogiai valdomas iš Madrido.
Geografija
Pusiasalis nutolęs 126 km į vakarus nuo Meliljos ir 117 km į pietryčius nuo Seutos – Ispanijos autonominių miestų Maroke. Iki 1934 m. Veles de la Gomeros uolos buvo atskirtos nuo kranto, jos dunksojo Alborano jūroje. Nedidelę vandens juostą užnešė smėliu kilusios audros, suformuodamas siaurą, 85 m ilgio sąsmauką, kuri salą sujungė su Maroko pakrante. Pusiasalis ištįsęs 400 m šiaurės vakarų–pietryčių kryptimi, tėra apie 100 m pločio, užima 19 000 m² arba 1,9 ha plotą.
Latvijos institutas
Latvijos institutas - latvių kultūros institutas. Paskirtis - pristatyti Latviją, jos kultūrą užsienyje, skleisti žinias.
Istorija
Institutas įkurtas 1998 m. Latvijos Vyriausybės sprendimu. Priklauso Latvijos kultūros politikos sistemai. Būstinė - Ryga. Institutas leidžia įvairias publikacijas („Faktai apie Latviją“) įvairiomis užsienio kalbomis.
Šverino ežeras
Šverino ežeras yra Vokietijoje, Meklenburgo-Pomeranijos žemėje, prie Šverino miesto.
Šverino ežero ilgis 21 km, o plotis − 6 km. Ežero saloje yra XIX a. statyta neorenesansinė Šverino pilis.
Wild (Troye Sivan EP)
„Wild“ – ketvirtasis australo atlikėjo ir dainų rašytojo Troye Sivan extended play (EP), kuris buvo išleistas 2015 m. rugsėjo 4 d.
Įrašymas
Apie savo ketvirtąjį EP Sivan paskelbė VidCon renginyje 2015 m. liepos 25 d., teigdamas, kad tai supažindins jo fanus su muzika, kurią atlikėjas ruošiasi išleisti 2015 m. 2015 m. spalį buvo paskelbta, kad „Wild“ yra įvadas į debiutinį studijinį albumą „Blue Neighbourhood“.
Trys dainos iš „Wild“ pateko į studijinio albumo standard versiją, o delux versijoje yra visos 6 „Wild“ dainos.
Komercinė sėkmė
JAV „Wild“ debiutavo 5 pozicijoje, kur iki 2015 m. spalio buvo parduota 60 000 EP kopijų. Visame pasaulyje iki 2015 m. rugsėjo buvo parduota 97 000 kopijų. Australijoje EP debiutavo 1 pozicijoje ir tapo pirmasis tą pasiekęs EP.
Pasaka (Kauno kino teatras)
Kauno kino teatras „Pasaka“ – buvęs kino teatras Kaune, Savanorių pr. 124, vienas paskutinių kino teatrų, atidarytas dar nepriklausomybės metais tarpukaryje. Pastaruoju metu jo patalpose įsikūręs pramogų centras.
2016 m. paskelbtas vietinės reikšmės architektūros paminklu (unik. kodas ).
Istorija
Kino teatras statytas 1938–1939 m., rekonstruotas 1962, 2000 m.
1937 m. gruodį kampinio plano sklypą tuometiniame Ukmergės pl. 58 lygiomis dalimis įsigijo Rocha-Lėja ir Vulfas Epšteinai bei Zelikas Kapulskis. 1939 m. vasarį miesto Statybos komisijai pateiktas V. Epšteino ir Z. Kapulskio prašymas leisti statyti mūrinį pastatą kino teatrui „Pasaulis“. Projekto autorius – diplomuotas inžinierius Juozas Segalauskas. Pastatas turėjo būti 2-jų aukštų, plytų mūro, skarda dengtu stogu. Jame suprojektuotas vandentiekis, kanalizacija, centrinis apšildymas. Prašymas statyti kino teatrą priduotas ir į Vyriausiąją statybos ir sauskelių inspekciją. Pastato projektą pasiūlyta ištaisyti. Atkreiptas savininkų dėmesys, kad jau išduotas leidimas statyti kitą kino teatrą Savanorių pr. ir Aukštaičių g. kampe. Pabrėžta, kad statyti šalia antrą kino teatrą nėra racionalu.
1939 m. kovą Statybos ir sauskelių inspekcija patvirtino V. Epšteino ir Z. Kapulskio kino teatro pastato projektą. Projektą pasirašė inž. J. Segalauskas ir inž. Jokūbas Rabinovičius. Kino teatras pavadintas „Pasaka“. Numatytos 372 vietos salėje, 34 ložėje ir 109 balkone. Iš viso buvo 515 vietų. Įrengta nauja to meto kino aparatūra. Kino teatras pradėjo veikti 1940 m. kovo 8 d. – kviestinei publikai pademonstruotas filmas „Daktaras Koliužnyj“.
Kino teatras buvo vienas iš moderniausių Kaune, o repertuaru nedaug skyrėsi nuo kitų Žaliakalnio kino teatrų: čia vyravo SSRS gamybos filmai, seansų pradžioje rodė ne tik Lietuvos kroniką, bet ir Metro Goldwyn Mayer kino filmų nuomos kontoros pateikiamą Metro apžvalgą. Skirtingai nei panašiu laiku duris atvėrusiai „Romuvai“, kuri išlaikė savo originalią paskirtį per visą okupacinį laikotarpį, „Pasakoje“ kino filmai prie naujosios santvarkos tebuvo rodomi dešimtmetį.
1949 m. kino teatras uždarytas. Vietoj jo pastate įrengta Kauno medicinos instituto sporto katedra ir sporto salė, kurios pastate veikė iki 1962 m. Tuo metu salėje panaikintas grindų nuolydis, ložės.
Septintajame dešimtmetyje, po rekonstrukcijos (aut. archit. M. Laurinavičiūtė), pastate vėl atkurtas 420 vietų kino teatras. Rekonstrukcijos metu užmūryti vakarinio fasado langai, atstatytas grindų nuolydis, šiaurės rytų pusėje pastatytas priestatas.
1980 m. pastatas remontuotas – salėje nebeliko įėjimo iš vestibiulio, ant vestibiulio sienos nutapyta freska.
Žlugus sovietinei santvarkai, „Pasaka“ bankrutavo. 1994 m. parengtas kino teatro rekonstrukcijos ir interjero eskizinis projektas (aut. archit. R. Miliukštis, D. Čiuta) Pagal šį projektą įvykdyti tik rūsio įrengimo darbai. 1995 m. kino teatras visiškai uždarytas ir pastatas kurį laiką stovėjo apleistas.
Architektūra
Statinys ištęsto stačiakampio plano, dviejų aukštų, su atviru prieangiu, su dekoratyviniu balkonu. Pagrindinis fasadas priskirtinas art deco stilistikai. Pastato fasadas reprezentuoja ketvirtajame dešimtmetyje kino teatrų architektūroje paplitusias specifines, veržlumu pasižyminčias art deco tendencijas. Reprezentatyvus, bet lakoniškas pagrindinis fasadas pagrįstas vertikaliomis iškyšomis, kurios įrėmina centrinę paaukšintą dalį ir laiptuotais segmentais jungia ją su šoninėmis. Yra fasadus darkančių sovietmečio pakeitimų. Plytų mūro sienos padengtos granitiniu tinku (dalyje fasadų pakeista apdaila).
Eurocopter EC145
Eurocopter EC145 (trump. EC145) – daugiafunkcis sraigtasparnis, kurį sukūrė Prancūzijos ir Vokietijos aviacijos koncernas Eurocopter. Pirmasis Eurocopter EC145 skrydis įvyko 1982 m. Atnaujinta EC145 versija sukurta naudojant kompozicines medžiagas.
2006 m. JAV kariuomenei buvo užsakyta karinė EC 145 versija. Pagal sutartį yra numatyta patiekti 345 sraigtasparnius. Bendros išlaidos (įskaitant priežiūrą ir remontą) yra apie 3 milijardus dolerių.
Jeronimas Sanguška
Biografija
Suražo seniūno Jono Vladislovo Sanguškos ir Onos Radvilaitės, Klecko ordinato Jono Alberto Radvilos dukters, sūnus.
Eurocopter EC145
2011 m. gegužės 3 d . Kazachstano įmonė Kazakhstan Engineering pasirašė sutartį su Eurocopter įsteigti įmonę Eurocopter Kazakhstan Engineering, kuri šiuo metu surenka EC145 sraigtasparnius Astanoje.
Teidės Santjago savivaldybė
Pagrindinės savivaldybės gyvenvietės (gyventojų sk. – 2020 m.): Puerto de Santjagas (5566), Tamaimas (2695), Los Chichantesas (1487), Argvajas (535), Teidės Santjagas (463), El Moljedas, Las Mančasas, Valje de Ariba, El Retamaras.
Verčiamasi daugiausia turizmu, žemės ūkiu (vaisiai, daržovės, bananai). Savivaldybėje yra Teidės nacionalinis parkas (dalis), Teno užmiesčių parkas, Činjero rezervatas (dalis), Los Chichantesų skardžiai.
Eurocopter EC145
2011 m. gruodžio 1 d. buvo pristatyti pirmieji du EC145 sraigtasparniai, surinkti Kazachstano bendroje įmonėje ir atlikti bandomieji skrydžiai. Nuo 2011 m. gruodžio mėn. netoli Astanos buvo statoma EC145 sraigtasparnių gamybos įmonė ir skrydžių bei techninio personalo mokymo centras, skirtas regioniniams Kazachstano ir Vidurinės Azijos poreikiams tenkinti. Gamyklos pajėgumai yra iki 10 sraigtasparnių per metus.
Jeronimas Sanguška
Šeima ir vaikai
Jo žmona (vedė 1675) buvo Konstancija Sapiegaitė (1651–1691), Lietuvos didžiojo etmono Povilo Jono Sapiegos duktė. Nuo jos turėjo vaikų:
Babajevo rajonas
Babajevo rajono plotas – 9233 km2 (Kipro dydžio). Rajono centras – Babajevas, esantis už 292 km nuo Vologdos. 2017 m. rajone gyveno 19 831 žmogus. Babajevo miesto gyventojai sudaro 55 % visos Babajevo rajono populiacijos.
Julius Štarka
Julius Štarka (1884 m. spalio 4 d. Lėliuose, Ukmergės apskritis, Rusijos imperija – 1960 m. JAV) – kompozitorius, choro dirigentas, pedagogas, Valstybės teatro vyr. chormeisteris.
Biografija
Pirmąsias muzikos žinias gavo Juozo Naujalio vargonininkų kursuose Kaune. Su pagyrimu baigęs Vargonininkų mokyklą 1906 m. išvyko mokytis į Varšuvos muzikos institutą. Ten studijavo vargonavimą, chorvedybą bei kompoziciją, laisvalaikiu dalyvavo Varšuvos lietuvių bendruomenės veikloje. Konservatoriją baigė 1911 m., bet dar kurį laiką tobulinosi pas prof. Suržinskį. 1913 m. negavęs leidimo grįžti į Lietuvą, išvyko į Tbilisį, dirbo muzikos mokykloje, vargonininkavo. 1918 m. grįžo į Vilnių, 1919 m. persikėlė į Kauną. Dalyvavo Lietuvių meno kūrėjų draugijos veikloje, vadovavo savo suburtam chorui, kuris greit pasiekė gan aukštą meninį lygį. 1920 m. Julius Štarka paskirtas Lietuvių meno kūrėjų draugijos Operos vaidyklos chormeisteriu. Jo anksčiau suorganizuotas choras tapo Operos vaidyklos choro pagrindu ir buvo pirmuoju profesionaliu choru Lietuvoje. Su operos choru parengė per 70 operos veikalų: Giuseppe Verdi „Il Trovatore“, „Aida“, „Otello“, „La Traviata“, Richard Wagner „Lohengrinas“ ir „Tanhoizeris“, Giacomo Puccini „Tosca“, „La Boheme“, „Madama Butterfly“, Marc-Antoine Charpantier „Luiza“, Giacomo Meyerbeer „Hugenotai“, Piotro Čaikovskio „Pikų dama“ ir „Eugenijus Oneginas“, Georges Bizet „Carmen“, Jurgio Karnavičiaus „Gražina“ ir „Radvila Perkūnas“, Stasio Šimkaus „Pagirėnai“, Antano Račiūno „Trys talismanai“ ir kt. Kritikų teigimu, tuo metu tai buvo vienas pajėgiausių operos chorų Europoje. Choro repertuare taip pat buvo didelio meistriškumo reikalaujantys kūriniai: Ludwig van Beethoven IX simfonija, Missa Solemnis, Gioachino Rossini Stabat Mater, Česlovo Sasnausko, Stasio Šimkaus, Jurgio Karnavičiaus kantatos ir kiti stambios formos kūriniai.
Be darbo operoje, Julius Štarka dėstė Kauno muzikos mokykloje (vėliau – Kauno konservatorija), vadovavo chorvedybos klasei ir choro studijai. Paruošė nemažai chorvedžių, jų tarpe – Julius Gaidelis, Vladas Baltrušaitis, Jonas Dautartas.
Jiezno kautynės
miniatiūra|1919 m. vasario 11 d. įvykusio Jiezno mūšio schema. Jiezno kautynės – vienos pirmųjų Lietuvos kariuomenės kautynių su Raudonąja armija per Nepriklausomybės karą 1919 m. vasario 10–13 d. vykusios Jiezne.