cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Atvira partija
Tolesni tęsiniai
Populiariausios alternatyvos ėjimui 2.Žf3 yra Vienos partija (2.Žc3), rikio debiutas (2.Rc4) bei karaliaus gambitas (2.f4). Taip pat dažnai pasitaikantis debiutas - centro partija (3.d4 ed 4.Vxd4). Baltieji skubiai veržiasi į centrą, tačiau po 3…ed juodieji išveda valdovę į centrą, ir juodieji laimi tempą po 4…Žc6, nes valdovę reikia traukti iš užpulto laukelio. Todėl vietoj to geriau paaukoti vieną ar du pėstininkus (pvz., centrinis gambitas arba šiaurės gambitas - jo variantas).
Kitos alternatyvos ėjimui 2.Žf3 naudojamos rečiau. Tokie ankstyvi valdovės išvedimai kaip Parhamo ataka (2.Vh5) bei Napoleono debiutas (2.Vf3) atrodo mėgėjiškai bei dažniausiai žaidžiami pradedančiųjų žaidėjų, nors Parhamo ataka buvo žaista keliuose didmeistrių turnyruose. Retai naudojami ir portugališkasis debiutas (2.Rb5) bei Alapino debiutas (2.Že2).
Po 2.Žf3 vietoj 2…Žc6 yra ne vienas kitoks atsakymas. Populiariausi - Rusiškoji partija (bene vienintelė dažnai aukšto lygio žaidime naudojama alternatyva) (2…Žf6) Filidoro gynyba (2…d6), Latviškasis gambitas (2…f5) ir Dramblio gambitas (2…d5). Pastarieji du laikomi per daug rizikingais juodiesiems. Filidoro gynyba laikoma pasyvia ir suvaržyta. Greko gynyba (2…Vf6) bei braziliškoji gynyba (2...Ve7) taip pat labai retos. Damiano gynyba (2…f6) laikoma labai silpna ir aukšto lygio žaidime nežaidžiama niekada.
Karaliaus žirgo debiutas
Po '''1. e4 e5 pats populiariausias ėjimas yra 2. Žf3'''. Juo pradedama daug senovinių debiutų, kuriuos studijavo dar XV-XVII amžiais. Šiuo ėjimu išvedama figūra, užpuolamas pėstininkas, ruošiama rokiruotė. Juodieji dažniausiai gina pėstininką ėjimais 2...Žc6 arba 2...d6 (Filidoro gynyba). Kiti gynimo būdai nėra labai populiarūs, nes valdovė anksti išvedama į žaidimą (Braziliškoji gynyba 2...Ve7 arba Greko gynyba 2...Vf6) arba be reikalo susilpninama pozicija (Damiano gynyba 2...f6). Kartais juodieji pėstininko iš viso negina, o bando kontratakuoti (Rusiškoji partija 2...Žf6). Žinomi ir tęsiniai, kuriuose juodieji pradeda aktyvius veiksmus aukodami pėstininką (Latviškasis gambitas 2...f5 arba Dramblio gambitas 2...d5).
Po 2...Žc6 baltieji dažniausiai tęsia '''3. Rb5 (Ispaniškoji partija), 3. d4 (Škotiškoji partija), 3. Žc3 arba 3. Rc4'''. Rečiau žaidžiama '''3. c3''' (Poncianio debiutas), 3. g3 (Konstantinopolskio debiutas), 3. Re2 (Atvirkštinis vengriškasis debiutas) ir 3. Žxe5?! (Airiškasis gambitas). Iš šių ėjimų visi, išskyrus '''3. Žc3 ir 3. Rc4''', turi pavadinimus ir toliau neskirstomi. Po ėjimo '''3. Žc3 juodieji dažniausiai atsako 3...Žf6''' (Keturių žirgų debiutas). Po bet kokio kito atsakymo debiutas vadinamas trijų žirgų debiutu. Po ėjimo '''3. Rc4 populiariausiais atsakymais laikomi 3...Rc5 (Itališkoji partija), 3...Žf6  (Dviejų žirgų gynyba) bei 3...Re7''' (Vengriškoji gynyba). Žinomi ir kiti atsakymai, pvz., Blekburno šilingo gambitas (3...Žd4), Paryžiaus gynyba (3...d6), Ruso gambitas (3...f5).
Kiti tęsiniai
Be '''2. Žf3''' žinomi ir keli kiti ėjimai. Iš jų geriausiais laikomi '''2. Rc4 (Rikio debiutas), 2. Žc3 (Vienos partija), 2. f4 (Karaliaus gambitas) ir 2.d4'''. Po '''2. Rc4 juodieji dažniausiai atsako ėjimais 2...Žf6, 2...Rc5, 2...Žc6 arba 2...f5'''. Po '''2. Žc3''' taip pat dažnai atsakymai būna tokie patys. Šie debiutai panašūs vienas į kitą, nes nesukuria jokių grėsmių varžovui ir leidžia atsakyti daug įvairių būdų, iš esmės trukdant tiktai ėjimui 2...d5. Dar vienas rimtai ištyrinėtas debiutas - karaliaus gambitas (2. f4). Jis buvo labai populiarus XVIII-XIX amžiuje, bet dabar žaidžiamas nedažnai. Juodieji aukoja pėstininką norėdami greitai išvesti figūras ir užimti centrą, bet dabar manoma, kad baltieji neįgauna pranašumo žaisdami šį debiutą. Rimtai ištyrinėta ir centro partija (2. d4 ed 3. Vxd4), tačiau manoma, kad ir jame baltieji neįgauna pranašumo. Vietoj '''3. Vxd4 juodieji gali žaisti gambito stiliumi, pvz., 3. c3 arba 3. Žf3'''.
Kiti baltųjų tęsiniai nėra dažni ar rimtai ištyrinėti. Napoleono debiutas (2. Vf3) ir Parhamo ataka (2. Vh5) yra pernelyg ankstyvi valdovės išvedimai, kurie dažnai suteikia pranašumą juodiesiems. Lopezo debiutas (2. c3) suteikia juodiesiems galimybę pirmiems atakuoti priešininką. Portugališkasis debiutas (2. Rb5) yra rikio išvedimas į prastą padėtį, iš kurios jis bus vaikomas juodiesiems užminėjant centrą ar vedant figūras. Alapino debiutas (2. Že2) yra laikomas pernelyg lėto tempo debiutu, nes silpnai kovoja dėl centro, blokuoja rikį ir suteikia juodiesiems šansą greičiau išvesti figūras. Debiuto privalumas yra tas, kad šiuo ėjimu ruošiamas ėjimas f2-f4, kuris gali suardyti priešininko centrą.
Kristina Miškinienė
Kristina Miškinienė (g. 1960 m. spalio 1 d. Rakliškėse, Šalčininkų rajonas) – Lietuvos ir Druskininkų savivaldybės politinė veikėja.
Biografija
1982 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierė.
1982–1984 m. dirbo Elektrografijos mokslinio tyrimo instituto inžiniere, 1984–1990 m. ėjo įvairias pareigas Druskininkų miesto vykdomajame komitete, 1990–1992 m. buvo Druskininkų miesto valdybos inžinierė informacijai, 1992–1994 m. ėjo Valstybinio socialinio draudimo fondo valdybos Druskininkų skyriaus vyresniosios inspektorės pareigas, 1996–2000 m. buvo Valstybės ir savivaldybių tarnautojų mokymo centro „Dainava“ direktoriaus pavaduotoja mokymui ir Mokymo dalies vadovė.
1995 m. tapo Naujosios demokratijos/Moterų partijos nare, 2003 m. perėjo į Lietuvos socialdemokratų partijos Druskininkų skyrių.
Nuo 1997 m. penkis kartus iš eilės išrinkta į Druskininkų savivaldybės tarybą: 1997 m. ir 2000 m. – iš Naujosios demokratijos/Moterų partijos rinkiminio sąrašo, 2003 m., 2007 m. ir 2011 m. – iš Lietuvos socialdemokratų partijos rinkiminio sąrašo. 2000–2012 m. ėjo Druskininkų savivaldybės mero pavaduotojos pareigas. Buvo Vilniaus teritorinių ligonių kasų stebėtojų tarybos pirmininke ir Lietuvos savivaldybių asociacijos Socialinių reikalų komiteto nare.
Gabriel Marcel
Gabrielis Onorė Marselis (, 1889 m. gruodžio 7 d. – 1973 m. spalio 8 d.) – prancūzų dramaturgas ir filosofas, religinio egzistencializmo atstovas.
Biografija
Gimė 1889 m. gruodžio 7 d. Paryžiuje. Tėvas buvo ateistas, tad ir Gabrielių pirmiausia patraukė ateizmas. Jo vaikystę žymi nelaimė, kai jam esant 4 m. amžiaus, mirė motina – ir tai padarė įspaudą visam jo tolimesniam gyvenimui. Ir būtent jis, po Pirmojo pasaulinio karo tebebūdamas ateistu, įvedė terminą egzistencializmas. Tik 1929 m. atsivertė į katalikybę. Kita nelaimė jo tykojo 1947 m., kai nuo nepagydomos ligos mirė jo žmona. Ši mirtis susišaukė su patirta netektimi vaikystėje ir jis vėl aplink save juto „tuštumą“. Mirė 1973 m. spalio 8 d. Paryžiuje.
Filosofinės pažiūros
Jis buvo susirūpinęs, kad mokslinis mąstymas sunaikino žmogiškąją patirtį. Žmogus „darosi netikras dėl savo esmės ir tampa svetimas sau pačiam“.
1927 m. išleistas „Metafizinis dienoraštis“ (1914–1923) tapo pirmuoju egzistenciniu iššūkiu prieš žmogaus fetišavimą. Tai buvo pasipiktinimas eksperimentine psichologija, pastangomis kūrėją kurti technikos priemonėmis, žmonių santykių susvetimėjimu ir sudaiktinimu. Filosofas kvietė kilti į dvasinio gyvenimo sritis, nepasiduoti socialinio orientavimo ar teleologijos žabangoms. Pasaulyje reikia tiesiog būti – kūrybiškai žengti tuo keliu, kuris dabar įvardijamas kaip mistinis. Pasak G. Marselio, mistika ten, kur tyrimo objektas protui dar nepasiekiamas. O betarpiškas išgyvenimas siejasi su gilia vidine dvasine tyla, rimtimi ir susikaupimu, kas primena maldą be žodžių.
Kūryba
Svarbiausios knygos yra „Būties paslaptis“ (Le mystère de l’être, 1951, 2 t.) ir „Žmogus prieš visuomenę“ (1951, nauja redakcija 1968). Kitos knygos:
Rimvydas Stanislovas Mickevičius
Rimvydas Stanislovas Mickevičius (g. 1940 m. kovo 18 d. Panevėžyje) – architektas, Lietuvos ir Druskininkų savivaldybės politinis veikėjas.
Biografija
1947–1958 m. mokėsi Panevėžio 4–oje vidurinėje mokykloje, 1960–1966 m. studijavo Vilniaus dailės instituto Architektūros fakultete.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Druskininkų skyriaus narys. 2000–2003 m. (LDDP sąraše), 2003–2007 m. ir nuo 2008 m. Druskininkų savivaldybės tarybos narys, 2000–2007 m. Kurorto plėtros komiteto pirmininkas.
FK Osogovo Kočani
Kočanų „Osogovo“ – Makedonijos futbolo klubas iš Kočanų.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1924 m.
Pervalka
Pervalka – gyvenvietė Kuršių nerijoje, Neringos savivaldybėje, 5 km į šiaurę nuo Preilos ir 15 km į pietus nuo Juodkrantės, prie Kuršių marių Pervalkos įlankoje. Šiaurinis įlankos kyšulys yra Arklių ragas, pietinis – Pervalkos ragas. Į gyvenvietę veda.
Išlikę XIX–XX a. sandūros pastatų, yra valčių prieplauka, pažintinis takas į mirusias kopas, pro gyvenvietę nutiestas Neringos dviračių takas (taku į Nidą 12 km). Netoli į šiaurę nuo Pervalkos driekiasi Pilkosios (Mirusios) kopos. Ties Arklių ragu pastatytas Pervalkos švyturys. Ant Skirpsto kalno, už 100 m į šiaurę nuo gyvenvietės privažiuojamojo kelio stovi paminklas Liudvikui Rėzai (1975 m.; skulptorius – liaudies meistras Eduardas Jonušas). Pietinėje gyvenvietės dalyje yra senosios kapinės. Dauguma senųjų Pervalkos pastatų stovi abipus pagrindinės gatvės, einančios Kuršių marių pakrante. Išlikę medinių vienaukščių XX a. 1 pusės žvejų gyvenamųjų namų su dvišlaičiais čerpių, nendrių stogais (kai kurie jų XX a. 2 pusėje rekonstruoti arba restauruoti). XX a. 2 pusėje pastatyta poilsio namų pagal architektų P. Grecevičiaus, V. Guogio, V. Makaraičio, V. Stausko, A. Zavišos projektus. Yra 2 nedidelės prieplaukos ir molas.
thumb|left|Pervalkos centre
Etimologija
Spėjama, kad gyvenvietė taip pavadinta dėl to, kad naujiesiems gyventojams ją įkuriant reikėjo pervilkti iš Naujųjų Naglių kaimo – kaimo gyventojai išsikėlė piečiau Arklių rago, išardydami trobas ir sienojus vilkte pervilkdami.
Kita kilmės versija – nuo žodžio „pervalkas“, reiškiančio sausumą tarp dviejų vandenų, per kurią velkami laivai. Būtent taip, keičiantis metų laikams, Kuršių nerijos žvejai vilkdavo savo laivus nuo jūros prie marių ir atvirkščiai.
Istorija
1836–1843 m. Pervalkos gyvenvietę (tarp Žirgų ir Pervalkos rago) įkūrė užpustyto Naujųjų Naglių kaimo gyventojai. XIX a. viduryje čia buvo 5 sodybos ir 45 gyventojai, kurie daugiausia vertėsi žvejyba. 1871 m. buvo 11 namų, juose gyvenantys žvejai žuvis kitame marių krante keisdavo į būtiniausias prekes. 1880–1881 m. ir naujoje vietoje pradėjus pulti smėliui, jie persikėlė apie 1,5 km šiauriau. Apie 1895 m. pradėta želdinti kopas. 1901 m. Pervalkoje įsteigta mokykla ir pastatytas Pervalkos švyturys.
1933 m. Pervalka tapo kurortu, atsirado naujų pastatų, žvejų uostelis, veikė karčema ir parduotuvė. 1945 m. iš esmės visi gyventojai pasitraukė su Vokietijos kariuomene.
1961 m. Pervalka prijungta prie Neringos miesto. Nuo XX a. septintojo dešimtmečio Pervalka plėtėsi kaip kurortas, pastatyti poilsio namai suardė žvejų kaimelio vaizdą.
Galerija
Tradiciniai žvejų namai:
Klabiniai
Istorija
Kaimas užrašytas 1598 metų Alantos dvaro valsčių ir kaimų sąraše (Paąžuoliai arba Klabiniai). Klabinių dvaras minimas 1736 m. Skiemonių bažnyčios santuokų metrikuose.
Sinchroninis plaukimas 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Kvalifikacija
Į 2012 m. Olimpiados komandines varžybas pateko penki žemyniniai čempionai bei trys dar nepatekusios komandos iš Olimpinio kvalifikacijos turnyro. Į duetų varžybas pateko tos pačios komandos ir dar 16 nepatekusių komandų iš Olimpinio kvalifikacijos turnyro. Šalis, kurioje vyksta Olimpiada, laikoma Europos čempione, o 2011 m. pasaulio vandens sporto čempionate aukščiausias vietas užėmusios komandos iš Azijos, Afrikos ir Okeanijos laikomos tų žemynų čempionėmis.
Panzergrenadieriai
Panzergrenadieriai ( 'tankų grenadieriai'; santrumpa PzGren ar Pzg) – Vokietijos motorizuotieji ar mechanizuotieji pėstininkai.
Vokietijoje šis terminas imtas naudoti 1942 m. Dabar ši kariuomenės rūšis yra Austrijos, Čilės, Vokietijos ir Šveicarijos ginkluotosiose pajėgose.
Pirmtakai
1939–1942 m. vermachto tankų divizijų pėstininkai buvo vadinami Schützen ('šauliai'), jų uniformos turėdavo tokius pačius rausvus apvadus kaip ir tankų įgulų uniformos.
Motorizuotųjų pėstininkų dalinių kareivių uniformos buvo su baltais pėstininkų apvadais.
1942 m. pėstininkų pulkai buvo pervadinti į grenadierių pulkus. Hitlerio nuomone tai buvo pagarbos Frydricho Didžiojo grenadieriams ženklas. Tankų divizijų Schützen pulkai ir motorizuotųjų pėstininkų pulkai buvo pavadinti panzergrenadierių pulkais, o jų kareiviai – panzergrenadieriais.
Skiriamosios spalvos
Pervadinus dalinius pasikeitė ir jų uniformų skiriamosios spalvos – imti naudoti pievos žalumo apvadai. Iki tol motorizuotųjų pėstininkų skiriamoji spalva buvo balta, o Schützen – rausva (ir raidė S antpetyje, rodžiusi, kad kareivis yra šaulys, o ne tanko ar prieštankinės patrankos įgulos narys).
Kai kurių dalinių kareiviai nepasikeitė savo skiriamųjų spalvų iki 1943 m., o daug Panzerschützen veteranų, nusižengdami taisyklėms, naudojo skiriamuosius ženklus su rausva spalva iki karo pabaigos.
Panzergrenadierių daliniai
thumb|right|250px|Panzergrenadieriai veikia [[Achenas|Acheno apylinkėse (1944 m. pabaiga).]] Panzergrenadieriais imta vadinti tiek tankų divizijų pėstininkus, tiek motorizuotųjų ar mechanizuotų pėstininkų divizijų karius, o pačias motorizuotas ar mechanizuotas pėstininkų divizijas imta vadinti 'panzergrenadierių divizija'.
Daugelis vermachto panzergrenadierių divizijų atsirado stiprinant paprastas pėstininkų divizijas, kurios pradžioje būdavo performuojamos į motorizuotųjų pėstininkų divizijas, o po to – į panzergrenadierių divizijas. Divizijų numeracija būdavo išlaikoma ta pati. Taip atsirado 3-oji, 10-oji, 14-oji, 15-oji, 16-oji, 18-oji, 20-oji, 25-oji ir 29-oji panzergrenadierių divizijos.
Kitos divizijos, pavyzdžiui, panzergrenadierių divizija „Didžioji Vokietija“, buvo sudarytos palaipsniui plečiant elitinius pulkus ar batalionus. SS kariuomenės panzergrenadierių divizijos buvo sukurtos tokiu pačiu būdu arba suformuotos iškart kaip panzergrenadierių divizijos.
Karo metu kai kurios vermachto ar SS kariuomenės panzergrenadierių divizijos buvo performuotos į tankų divizijas.
Panzergrenadierių divizijos buvo junginiai iš kelių kariuomenės rūšių dalinių, paprastai jas sudarydavo: Visi palaikymo daliniai galėjo būti mechanizuoti, nors dažniausiai paprastos, prieštankinės ar priešlėktuvinės artilerijos pabūklai būdavo velkamieji (sunkvežimiais ar artilerijos vilkikais), rečiau – juose naudojo artilerijos savaeiges.
Peter Turkson
Piteris Turksonas (, g. 1948 m. spalio 11 d. Wassaw Nsuta, Ganoje) – Katalikų Bažnyčios Romos kurijos kardinolas iš Ganos. Nuo 2003 m. kardinolas kunigas titulinėje bažnyčioje S. Liborio . 1992-2009 m. buvo Keip Kosto (Gana) arkivyskupas. Nuo 2009 m. Popiežiškosios teisingumo ir taikos tarybos pirmininkas.
Panzergrenadieriai
Panzergrenadierių daliniai
Tikrovėje panzergrenadierių divizijos dažnai vietoj tankų buvo ginkluotos didelio ar vidutinio kalibro savaeigėmis, kadangi karo metu tankų nuolatos trūko, o savaeigių gamyba buvo pigesnė. Elitinės panzergrenadierių divizijos turėdavo ne tik tankų, bet ir sunkiųjų savaeigių batalioną (kaip prieštankinės gynybos dalį), o dalis jų pėstininkų batalionų naudojo šarvuočius.
Peter Turkson
Augo dešimties vaikų šeimoje. Tėvas buvo katalikas, motina – metodistė, vėliau perėjusi į katalikybę. Jo afrikietiškas vardas Kodwo reiškia pirmadienis – toks vardas suteiktas pagal gimimo dieną laikantis vietinės genties tradicijos.
Panzergrenadieriai
Panzergrenadierių daliniai
Panzergrenadierių divizijos turėdavo vienu tankų batalionu mažiau ir dviem pėstininkų batalionais daugiau negu tankų divizijos. Todėl panzergrenadierių divizija pajėgumu nedaug nusileisdavo tankų divizijai, ypač gynyboje.
Peter Turkson
Baigė seminarijas Ganoje ir Niujorke, studijavo Niujorko Albany universitete, Romos Popiežiškajame Biblijos institute.
Panzergrenadieriai
Panzergrenadierių daliniai
Iš 226 panzergrenadierių batalionų, 1943 m. rugsėjo mėn buvusių vermachte, liuftvafėje ir SS kariuomenėje, tik 26 (~10 %) buvo ginkluoti pusiau vikšriniais šarvuočiais, kiti naudojo sunkvežimius.
Peter Turkson
Kardinolas P. Turksonas pagarsėjo po 2008 m. prasidėjusios ekonominės krizės savo neigiamu požiūriu į šiuolaikinę ekonomikos ir finansų sistemą, kritikavo Tarptautinio valiutos fondo, Pasaulio banko vykdomą politiką. 2011 m. paragino palaipsniui kurti vieningą viso pasaulio valdymą („pasaulinį viešąjį autoritetą“), kuris turėtų ypač reguliuoti ekonominį vystymąsi ir finansų rinką, vadovaujantis visuotiniu bendrojo gėrio principu.
Prieš 2013 m. konklavą laikytas vienu iš papabile kardinolų, tikėtinų kandidatų užimti popiežiaus sostą.
Kovo 13
Kovo 13 yra 72-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 73-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 293 dienos.
Vardadieniai
Kristina – Liutauras – Liutaurė – Paulina – Teodora – Vaidilė – Varbutas
Salonikų nomas
Salonikų nomas  – vienas iš Graikijos nomų, Centrinės Makedonijos periferijos dalis. Sostinė – Salonikai (364 tūkst. gyv.). Tai antras pagal gyventojų skaičių nomas Graikijoje.
Geografija
Nomą iš pietvakarių pusės skalauja Termos įlanka, iš rytų – Strimono įlanka. Nome yra Koronijos ir Volvės ežerai. Centrinėje ir šiaurinėje dalyse yra kalnai, dirbamos žemės – vakarinėje ir pietvakarinėje dalyse. Jų mažiau šiaurrytinėje, šiaurinėje dalyse ir Aksijo slėnyje. Nome yra Chortiačio kalnas vidurio vakaruose, Vertisko (Βερτίσκος) kalnas šiaurėje ir Kerdylio kalnai šiaurės rytuose.
Boguslavas Korvinas Gosievskis
Boguslavas Korvinas Gosievskis (, apie 1660 m. – 1744 m. birželio 24 d. Vilnius ?) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės Katalikų bažnyčios ir politinis veikėjas.
Salonikų nomas
Ribos
Su Salonikų nomu ribojasi:
Savivaldybės
thumb|center|400px|Salonikų nomo savivaldybės
Boguslavas Korvinas Gosievskis
Giminė
Kilęs iš Lietuvos bajorų Gosievskių giminės. Tėvas Vincentas Aleksandras Korvinas Gosievskis, motina Magdalena Konopacka, seserys Teresė Gosievska ir Sofija Gosievska.
Salonikų nomas
Buvusios provincijos
Anksčiau Salonikų nomą sudarė šios provincijos:
Boguslavas Korvinas Gosievskis
Biografija
Vilniaus katedros kanauninkas, Anykščių klebonas. Nors ir būdamas giminė, pradėjo konfliktuoti su Sapiegomis ir 1700 m. pasirašė prieš juos nukreiptos Valkininkų konfederacijos aktą. Per Šiaurės karą 1706 m. Vilnių užėmus švedams liko mieste, padėjo kapitulai išvengti didelės kontribucijos. Suartėjęs su Sapiegų priešininku M. Višniovieckiu po Poltavos mūšio 1709–1717 m. buvo rusų nelaisvėje, kalintas Kijeve. 1717 m. Vilniaus sinodo išrinktas vienu jo teisėjų. 1720–1724 m. Lietuvos didysis raštininkas. 1722 m. paskirtas tituliniu Akanto vyskupu ir Vilniaus vyskupu sufraganu Baltarusijai (Vilniaus vyskupijos dalis). 1723–1724 m. po vyskupo M. J. Ancutos mirties ir 1729–1730 m. po vyskupo K. Pancežinskio mirties administravo Vilniaus vyskupiją. 1725 m. paskirtas Smolensko vyskupu, bet ten nerezidavo, nes Smolenskas buvo Rusijos valdžioje. Iki mirties iš Vilniaus valdė baltarusiškąją vyskupijos dalį. Pagal liberum veto teisę kartu su kitais nutraukė dviejų Abiejų Tautų respublikos Seimų – 1730 m. Gardine ir 1732 m. Varšuvoje darbą. Buvo LDK bajorijos opozicijos Augustui II veikėjas; palaikė Stanislovą Leščinskį, kaip jo šalininkas 1735–1736 m. buvo pasitraukęs į Karaliaučių.
Atmosferos slėgis
thumb|right|Barometras – prietaisas matuoti atmosferos slėgiui Atmosferos slėgis – toks slėgis, kuriuo kiekviename atmosferos taške oras suspaudžiamas aukščiau esančių atmosferos sluoksnių ir pats slegia aplinką. Atmosferos slėgį 1643 m. atrado paskutinis Galilėjaus mokinys Evangelistas Toričelis.
Atmosferos slėgis apatiniuose sluoksniuose keičiasi greičiau negu viršutiniuose. Aukštis, per kurį atmosferos slėgis pasikeičia vienu vienetu, vadinamas barometriniu žingsniu (mm Hg – nPa – mbar).
Horizontalusis barinis gradientas – tai slėgio kitimas horizontalioje plokštumoje izobaroms statmena kryptimi. Jis matuojamas mbar (hPa)/100 km. Horizontalaus barinio gradiento dydį rodo izobarų tankumas: kuo jos tankesnės, tuo didesnis horizontalusis barinis gradientas, taigi jis atvirkščiai proporcingas atstumui tarp izobarų. Vidutinė horizontalaus barinio gradiento vertė lygi 1-3 mbar/100 km.
Oro tankis didėja didėjant slėgiui ir mažėjant oro temperatūrai. Tačiau didžiausi oro tankio pasikeitimai vyksta kintant slėgiui. Patys žemiausi oro sluoksniai, kuriuos slegia visas atmosferos storis, turi didžiausią tankį. Dėl oro tankio mažėjimo kylant aukštyn tampa aišku, kad slėgio kitimas vyksta greičiau žemuose oro sluoksniuose negu viršutiniuose. Lygiai tą patį galima pasakyti, kad šaltoje oro masėje slėgis kylant aukštyn mažėja greičiau negu šiltoje oro masėje. Todėl esant vienodam slėgiui prie žemės paviršiaus tam tikras slėgis tam tikrame aukštyje šiltoje oro masėje bus aukščiau negu šaltoje oro masėje.
Atmosferos slėgis susidaro dėl gravitacinės Žemės traukos (oras turi svorį). Oro slėgio matavimo prietaisas – barometras. Dažniausiai naudojami gyvsidabrio barometras ir barometras-aneroidas. Oro slėgis matuojamas ir elektroniniais prietaisais. Oro slėgis matuojamas hektopaskaliais (hPa) arba milibarais (mb). Vidutinis (normalus) oro slėgis jūros lygyje yra 1013 hPa. Esant tokiam slėgiui, oras spaudžia Žemės paviršių 1,013 kg/cm2 jėga. Atmosferos slėgio nejaučiame, nes mūsų organizmo viduje jis toks pat kaip ir išorėje. Atmosferos slėgis keičiasi – priklauso nuo aukščio v.j.l. ir temperatūros.
Atmosferos slėgis ir aukštis virš jūros lygio
Kylant į viršų, atmosferos slėgis krinta, nes mažėja slegiantis oro stulpas. Nuo jūros lygio iki 1 km aukščio oro slėgis nukrinta vidutiniškai apie 10 hPa kas 100 m. Dar aukščiau šis kritimas lėtėja. 5 km aukštyje oro slėgis beveik perpus mažesnis nei jūros lygyje, o 15 km aukštyje – net 8 kartus. Bet kurios vietos normalaus oro slėgio rodiklis priklauso nuo jo aukščio v.j.l. Pavyzdžiui, Vilniaus (101 m v.j.l., Katedros aikštėje) normalus oro slėgis yra 1003 hPa, o Madrido (667 m v.j.l.) – 946 hPa.
Atmosferos slėgio žemėlapiai
Žemėlapiuose oro slėgis vaizduojamas izobaromis. Sinoptiniuose žemėlapiuose atmosferos slėgis vaizduojamas konkrečiuoju laiku. Klimato žemėlapiuose nurodomas vidutinio atmosferos slėgio pasiskirstymas tam tikrą mėnesį pagal daugiamečių stebėjimų rezultatus.
Acta Orientalia Vilnensia
Acta Orientalia Vilnensia – mokslinis orientalistinis žurnalas, nuo 2000 m. leidžiamas Vilniaus universitete. Pradžioje leistas lietuviškai, vėliau, orientuojantis į platesnę skaitytojų auditoriją, pradėtas leisti angliškai. 2004 m. žurnalo atmintinėje buvo nurodyta, kad pirmenybė teikiama straipsniams anglų kalba.
„Acta Orientalia Vilnensia“ publikuoja straipsnius, susijusius su Azijos, Afrikos bei Artimųjų Rytų kalbomis bei kultūromis. Didelis dėmesys skiriamas šių kraštų antropologijai, istorijai, archeologijai, religinėms tradicijoms bei literatūrai. Spausdinamos įvairių orientalistinių knygų recenzijos.
Vyriausiasis redaktorius – Audrius Beinorius. Redakcinės kolegijos sekretorius – Valdas Jaskūnas. Prie leidybos prisideda ir kiti žymūs Lietuvos orientalistai bei kultūrologai – Loreta Poškaitė, Vladimir Korobov, Antanas Andrijauskas, Dalia Švambarytė ir kt. Žurnalas „Acta Orientalia Vilnensia“, nors ir neišleidžia daug naujų leidinių, vis tiek išlieka vienas skaitomiausių VU mokslo periodikos leidinių (per 2019 m. fiksuota beveik 80 tūkstančių atsisiuntimų). miniatiūra|Pirmasis žurnalo „Acta Orientalia Vilnensia“ leidinys.
Vilniaus universiteto Orientalistikos centro direktoriui, indologijos ir budizmo studijų prof. A.Bendoriui idėja sukurti pirmąjį periodinį mokslinį leidinį Baltijos šalyse kilo traukiniu su dviem kolegomis vykstant iš konferencijos Sankt Peteburge.
Išleista 13 tomų – 2000 m., 2001 m., 2002 m., 2003 m., 2004 m., 2005 m. (du numeriai), 2006 m. (du numeriai), 2007 m. (du numeriai), 2008 m. (du numeriai), 2009 m. (du numeriai), 2010 m. (du numeriai), 2011 m. (du numeriai), 2016 m.
Redakcinė kolegija
Žurnalo redaktoriai yra konsultuojami specialistų iš viso pasaulio, kiekvienas jų parašytas straipsnis yra peržiūrimas dviejų specialistų ir tik tada leidžiamas.
Redakcinės kolegijos sekretorius:
Redakcinė kolegijos nariai:
Stasys Žlibinas
Stanislovas (Stasys) Bronislovas Žlibinas (g. 1936 m. liepos 2 d. Rietave, Telšių apskritis) – Lietuvos poetas, žurnalistas, dainų tekstų autorius.
Biografija
Vos keturiolikos vieno po kito neteko tėvų, liko su aštuoniasdešimtmetį perkopusia močiute ir šešerių metukų sesute. 1954 m. respublikinėje spaudoje pasirodė pirmieji S. Žlibino kūriniai. 1955 m. baigė Rietavo vidurinę mokyklą. Prieš baigdamas mokyklą keletą metų dirbo Budrikių kaimo klubo-skaityklos vedėju. 1956–1962 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakultete studijavo prancūzų kalbą bei lietuvių kalbą ir literatūrą.
Nuo 1959 m. laikraščio „Tiesa“ redakcijos korektorius, leidinių „Literatūra ir menas“, „Sportas“ redakcijų bendradarbis. 1965–1970 m. savaitraščio „Liaudies sargyboje“ korespondentas. 1970–2000 m. savaitraščio „Kalba Vilnius“ Literatūros ir muzikos skyriaus vedėjas. Rašė literatūros ir muzikos temomis.
Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjungos, Žurnalistų sąjungos, Lietuvos autorių teisių gynimo asociacijos agentūros tarybos narys.
Kūryba
Populiariausios S. Žlibino žodžiais sukurtos dainos: „Berniukai“, „Elektrėnų žiburiai“, „Vėjas man pasakė“, „Mėlynakė rasa“, „Vyšnios žydi“, „Jaunystė“, „Gromatėlę parašiau“, „Kur tas kelelis“, „Žydėjimo šviesa“, „Motinai“, „Iš glėbio vasaros ugnies“, „Ridig do“ ir kt.
Rietumu banka
miniatiūra|250px|Ankstesnis (iki 2009 m.) [[logotipas]]
Rietumu banka – (iš latv. Vakarų bankas) stambus latviškas bankas.
Konsultuoja finansiniais klausimais (pvz. mokesčių), teikia finansų maklerio, turto valdymo paslaugas, padeda gauti leidimus gyventi Latvijoje (suteikiami nusipirkus obligacijų).
2021 m. Latvijos finansų rinkos priežiūros tarnyba (Finansų ir kapitalo rinkos komisija) bankui skyrė 5,85 mln. eurų baudą už pinigų plovimo, terorizmo ir masinio naikinimo ginklų platinimo finansavimo prevencijos įstatymų bei kitų teisės aktų pažeidimus.
Niu Olesiundas
Niu Olensiundas (Ny-Ålesund) – gyvenvietė Norvegijai priklausančiose Svalbardo salose, šiaurės vakarų Špicbergene, Briogerio pusiasalyje, Kongsfjordo pakrantėje. Yra 107 km nuo Longjyrbieno (viena toliausiai šiaurėje esančių gyvenviečių pasaulyje). Veikia Norvegijos poliarinio instituto bazė, kurioje dirba Norvegijos, Nyderlandų, Vokietijos, Jungtinės Karalystės, Prancūzijos, Indijos, Italijos, Japonijos, Pietų Korėjos, Kinijos mokslininkai. Arktinė jūrinė laboratorija. Gyventojų skaičius svyruoja maždaug tarp 30 žiemą ir 120 vasarą. Lankosi kruiziniai laivai.
Liaojangas
Liaojangas  – miestas Kinijos šiaurės rytuose, Liaoningo provincijoje, į pietus nuo Šenjango, abipus Taitdzu upės (Liaohės baseinas). Per Liaojangą eina geležinkelis ir automobilių magistralė Šenjangas–Dalianas. Išplėtota mašinų gamyba, metalo apdirbimo, chemijos, statybinių medžiagų (cemento), plaušienos ir popieriaus, tekstilės, maisto pramonė.
Niu Olesiundas
Istorija
Niu Olensiundas įkurtas 1916 m. kaip akmens anglių kasykla, kuri veikė iki 1962 m. (išlikęs geležinkelis). Nuo 1968 m. įkurta poliarinė stotis.
Liaojangas
Istorija
Liaojangas įkurtas II a. pr. m. e., buvo svarbus Mandžiūrijos karinis postas, Hanų dinastijos laikotarpiu (206 m. pr. m. e.–220 m. e. m.) – Hanų valstybės sostinė.
907–1125 m. pastatyta Baltoji pagoda, yra budistų šventyklų ir vienuolynų (XI a.).
Griežės kapinynas
Griežės kapinynas – kapinynas Mažeikių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Griežės kaimo (Židikų seniūnija), apie 1 km į pietus nuo Griežės pirmojo ir antrojo piliakalnių, Varduvos kairiajame krante, ant kalvų.
Baltoji balanda
Baltoji balanda (Chenopodium album) – burnotinių (Amaranthaceae) šeimos, balandų (Chenopodium) genties augalas.
Vienmetis, 10−100 (150) cm aukščio žolinis augalas. Stiebas status, briaunotas, išsišakojęs. Lapai kiaušiniški, rombiški, galai nusmailėję, nelygiai dantyti, šiek tiek skiautėti, rečiau lygiakraščiai. Tankūs kotuotų žiedų kamuolėliai susitelkę į šakotas šluoteles. Apyžiedžio lapeliai 5, su skiauterėle, raukšlėti, gelsvi. Žiedkočiai ir apyžiedžiai baltai miltuoti. Vaisiai visiškai apgaubti apyžiedžio ir apyvaisio. Apyvaisis plonas, persišviečiantis. Sėklos apskritos, juodos, rudos, gana įvairaus dydžio. Augalas subrandina 3000 – 200 000 ir daugiau sėklų. Jas platina vėjas ir vanduo.
Žydi birželio−rugsėjo mėn. Labai dažna visoje Lietuvoje. Auga daržuose, laukuose, dykvietėse, šiukšlynuose. Labai įvairuojantis augalas. Lietuvoje žinomi keli jos varietetai: var. microphyllum − lapai smulkūs, beveik nedantyti ir var. eaalbam − lapai ilgesni, danteliai stambesni. Viena iš labiausiai paplitusių piktžolių. Jaunos šakelės ir lapai vartojami maistui kaip špinatai. Sėklų miltų dedama į duonos kepinius. Žolė tinka pašarui. Augalas vaistinis. Vaistams iškart po žydėjimo pjaunamos šviežios arba sudžiūvusios balandos viršūnėlės, žolė, rečiau renkamos sėklos.
Baltosios balandos preparatai gerina virškinimą, lengvina atsikosėjimą, tonizuoja ir stiprina organizmą. Jie vartojami sergant avitaminoze, viduriuojant, kankinant pavasariniam nuovargiui, išsekus po sunkių ligų, nutukus.
Literatūra
Rudenį žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1991, 14 psl.
Šilainių seniūnija
Šilainių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kauno miesto savivaldybės šiaurės vakaruose. Pietuose ribojasi su Vilijampolės seniūnija. Seniūniją sudarančios miesto dalys:
Seniūnijoje yra Kauno Šv. Dvasios bažnyčia, Kauno Palaimintojo Jono Pauliaus II koplyčia, Romainių koplyčia, Kauno miesto poliklinikos Šilainių padalinys, Romainių tuberkuliozės ligoninė, Lietuvos sveikatos mokslų universiteto Kauno ligoninė, didieji prekybos bei pramogų centrai „Oazė“, „Mega“. Čia taip pat yra IX forto muziejus, Romainių kapinės, Romainių dvaras, Romainių fortas, Veršvų piliakalnis.
Guru
Guru ( – 'sunkus, svarus, reikšmingas' ) – indiškoje tradicijoje (hinduizme, sikhizme, tantriniame budizme, lamaizme, džainizme) dvasinis mokytojas, dvasinis vedlys, išminčius. Vėliau vakaruose žodžiu „guru“ imti vadinti įvairių (ne tik dvasinių) sričių žinovai, mokytojai, autoritetai
Hinduizmas
thumb|200px|[[Bhaktivedanta Svamis – pats svarbiausias guru Hare Krišna judėjime]]
Hinduizme pabrėžiama, kad kiekvieno žmogaus tikslas turėtų būti atrasti savąjį guru, kuris paskatintų dvasiniam tobulėjimui. Apie tai rašoma indų tekste „Bhagavadgytoje“, kur Krišna pasakoja Ardžunai, kad nubudęs guru perteikia tikrąją tiesą savo mokiniams. Indijoje guru įprastai gyvena su savo mokiniais vienuolyne, vadinamame ašramu arba gurukule (mokykloje). Vėliau mokiniai guru žinią skleidžia aplinkiniams žmonėms. Teigiama, kad mokinys gyvendamas ir mokydamasis pas guru gali pasiekti mokšą – išsivadavimą iš karmos rato.
Guru tradicijos išlikusios iki šių laikų tokiose hinduizmo dvasinėse kryptyse kaip vedanta, tantra ir bhaktė. Guru laikomas turįs šventų galių, ypač įtakingi gurūs laikomi šventaisiais, daugelio kartų įkvėpimo šaltiniu po jo mirties.
Plačiai žinomi hinduizmo guru yra Šankara, Čaitanja Mahaprabhu, Ramakrišna, Šri Šri Ravi Šankaras, Satja Sai Baba, Bhaktivedanta Svamis ir daug kitų.
Budizmas
Daugumoje budizmo krypčių dvasiniai mokytojai yra gerbiami ir vertinami, bet guru nelaikomi (hinduizmo prasme). Tačiau Tibeto budizme guru turi labai didelę svarbą, teigiama, kad jis yra būtinas dvasiniam tobulėjimui. Ypač iškilūs guru laikomi bodhisatvomis.
Sikhizmas
Sikhizme guru turi labai didelę reikšmę. Yra išskiriama 10 guru, kurių mokymais ir remiasi sikhai.
Džainizmas
Džainizme guru laikomas viena iš trijų pagrindinių kategorijų (tattva) kartu su dharma bei dieviškumu (deva).
Ajorėjų kalba
Ajorėjų kalba – samukoanų kalbų šeimos kalba, vartojama indėnų ajorėjų. Dar vadinama Morotoco, Moro, Ayoré ir Pyeta Yovai. Pavadinimas ajoreo dažnesnis Bolivijoje, tuo tarpu Paragvajuje vartojamas morotoko pavadinimas. Kalbančiųjų skaičius 3771.
Geografinis paplitimas
Ajorėjų kalba kalbama Paragvajuje ir Bolivijoje – 3000 kalbančiųjų Pargvajauje ir 771 Bolivijoje. Paragvajuje ajorėjų kalba kalbama Čiako departamente ir šiaurinėje Aukštutinio Paragvajaus departamento dalyje. Bolivijoje ajoreo kalba kalbama Gran Čiako provincijoje, Santa Kruso departamente. Vienintelis kalbos dialektas yra cirakua.
Kontracepcijos efektyvumas
Kontracepcijos efektyvumas – kontracepcijos įvertinimas, kiek procentų jos naudojimo atvejų yra nepastojama. Dažniausiai literatūroje naudojamas Perlo indeksas, nusakantis metodo nesėkmių dažnį per metus (efektyvumas gali būti nusakomas formule: 100 proc. – Perlo indeksas = efektyvumas), tačiau šio indekso skaičiavimus reikėtų vertinti atsargiai.
Santrumpa
Ši apžvalga yra atnaujinta ankstesnių įvertinimų visuma apie tai, kokios yra galimybės, kad kontracepcija nesuveiks per pirmuosius jos naudojimo metus. Apžvalga remiasi JAV atliktais tyrimais. Įvertinimai pateikiami dvejopai: taikant metodą įprasta praktika (tai apima taip pat ir netaisyklingą ir nenuoseklų naudojimą) ir taikant metodą idealiai (taisyklingas ir nuoseklus metodo naudojimas). Skirtumas tarp šių dviejų pastojimo tikimybių parodo, kiek nėštumų atsiranda dėl neidealaus naudojimo; tai priklauso tiek nuo to, kaip stipriai metodas priklauso nuo taikymo būdo, tiek ir nuo to, kaip sudėtinga naudoti metodą idealiai. Ši apžvalga apima abudu šiuos aspektus.
Įžanga
„Ar suveiks?“ – tai klausimas, kuris beveik visada užduodamas kalbant apie kontraceptinį metodą. Kadangi į šį klausimą neįmanoma atsakyti tiksliai kalbant apie kiekvieną porą, kuri naudojasi tam tikra kontracepcija, daugelis gydytojų ir konsultantų stengiasi padėti pacientams suprasti veiksnius, galinčius įtakos kontracepcijos veiksmingumą.
Nėštumo rizika, taikant metodą įprastai ir taikant idealiai
Priimti racionalų sprendimą renkantis kontracepcijos metodą gali padėti keturi pagrindiniai komponentai.
Skirtumas tarp nesėkmių dažnumo naudojant neidealiai ir nesėkmių dažnumo naudojant idealiai – parodo, kiek griežtai reikia laikytis metodo taisyklių (t. y. kiek reiklus yra metodas). Skirtumas tarp nesėkmių dažnumo naudojant įprastai ir nesėkmių dažnumo naudojant idealiai – parodo neidealaus naudojimo pasekmių mastą. Šis skirtumas priklauso tiek nuo metodo griežtumo, tiek ir nuo metodo idealaus naudojimo sudėtingumo. Šiuo metu yra prieinama informacija tik apie pirmuosius du rodiklius, minimus tarp keturių.
Čia pateikiamos žinios apie kontracepcijos efektingumą remiasi maždaug 165 straipsniais apie kontracepcijos nesėkmių dažnį (1 lentelė). Antrajame stulpelyje yra nurodyta apytikslė nėštumo tikimybė per pirmuosius įprasto naudojimo metus. Šis rodiklis nusako, kiek metodas yra veiksmingas tarp eilinių žmonių, kurie ne visada naudoja metodą taisyklingai ir nuosekliai. Labai svarbu suvokti, kad „įprastas naudojimas“ nebūtinai reiškia, kad metodas yra naudojamas tam tikrą laiko momentą (naudojamas iš tikrųjų; idealus naudojimas yra nuoseklus ir nenutrūkstantis). Nacionalinime šeimos augimo tyrime (National Survey of Family Growth, NSFG) ir daugelyje klinikinių tyrimų moteris yra „naudojanti“ kontraceptinį metodą, jeigu ji pati taip mano. Vadinasi, įprastas prezervatyvo naudojimas gali iš tikrųjų reikšti, kad jis naudojamas tik kartas nuo karto, be to, moteris gali sakytis „naudojanti“ oralinę kontracepciją net ir tuo atveju, jeigu jos piliulių atsargos jau pasibaigusios prieš keletą mėnesių. Kalbant trumpai, „naudojimas“, kuris apskritai tapatus „įprastam naudojimui“, yra labai laki sąvoka, kuri visiškai priklauso nuo apklaustosios moters asmeninės nuožiūros. Trečiajame stulpelyje pateikiama kiek įmanoma tikslesnis nėštumas rizikos (metodo nepatikimumo) įvertinimas per pirmuosius idealaus naudojimo metus. Metodas yra naudojamas idealiai, jeigu jis nuolatos naudojamas pagal visas nurodytas taisykles. Daugeliui metodų galioja taisyklė, kad jis turi būti naudojamas kiekvienos sueities metu. Ketvirtasis stulpelis nurodo, kiek dažnai metodas yra naudojamas nuolatos ištisus pirmuosius metus. Šie duomenys remiasi tais pačiais tyrimais, kuriais remiamasi antrajame stulpelyje (įprastas naudojimas).
Pastabos: a) tarp įprastų porų, kurios pradeda naudoti metodą (pradeda nebūtinai pirmą kartą), procentas tų, kurios patiria neplanuotą nėštumą per pirmuosius metus, jeigu nenustoja naudoti metodo dėl kitokių priežasčių nei nėštumas. b) tarp porų, kurios pradeda naudoti metodą (pradeda nebūtinai pirmą kartą), ir kurios naudoja idealiai (taisyklingai ir nuosekliai), procentas tų, kurios patiria neplanuotą nėštumą (pastoja netyčia) per pirmuosius naudojimo metus, jeigu nenustoja naudoti dėl kitokių priežasčių nei nėštumas. c) tarp porų, kurios stengiasi išvengti nėštumo, procentas tų, kurios naudojasi metodu ir po vienerių metų. d) procentai antrajame ir trečiajame stulpeliuose nurodomi remiantis duomenimis apie populiacijas, kuriose kontracepcija nebuvo naudojama, ir apie moteris, kurios nustojo naudoti kontracepciją, kadangi norėjo pastoti. Tarp tokių populiacijų, apie 89 proc. moterų pastojo per vienerius metus. Ši reikšmė buvo šiek tiek sumažinta (iki 85 proc.) siekiant nusakyti nėštumų dažnį tarp moterų, kurios pastoja per metus, prieš tai nustodamos naudoti kokią nors kontracepciją. e) putos, kremai, geliai, makšties žvakutės ir makšties juostelės. f) gimdos gleivių (ovuliacinis) metodas, papildytas kalendoriniu metodu iki ovuliacijos ir temperatūriniu metodu po ovuliacijos. g) su spermicidiniu kremu arba geliu. h) be spermicidų. i) grafikas, nustatytas pagal tam tikras taisykles. j) siekiant veiksmingai apsisaugoti nuo nėštumo, turi būti imamasi kito kontraceptinio metodo tuo atveju, jeigu vėl sugrįžta mėnesinės, arba sumažėja žindymo dažnumas ar trukmė, arba kūdikis imamas maitinti mišinukais, arba jei kūdikis yra vyresnis nei 6 mėnesiai.
Skubaus poveikio piliulės: vartojamos per pirmąsias 72 valandas po nesaugios sueities (sueities be kontracepcijos), jos sumažina nėštumo riziką bent 75 proc. (i)
Laktacinės amenorėjos metodas: labai veiksmingas, bet laikinas kontracepcijos metodas. (j)
Įprasto naudojimo įvertinimai
Spermicidų, nutrauktosios sueities, periodinio susilaikymo, diafragmos, vyriško prezervatyvo, piliulių bei „Depo-Provera“ įvertinimai gauti iš 1995 m. duomenų (NSFG), šiek tiek perskaičiuotų atsižvelgiant į per mažą pranešimų apie abortus skaičių; informacija gauta iš reprezentatyvios visos šalies mastu vartotojų imties. Besinaudojančių įvairiais metodais porų charakteristikos gana žymiai skyrėsi. Pavyzdžiui, vertinant diafragmos naudojimo laikotarpius, 63 proc. sudarė iš moterys, kurios buvo 30 metų ir vyresnės, tuo tarpu tarp „Depo-Provera“ naudotojų tokių moterų buvo 16 proc., o vyriškų prezervatyvų – 24 proc. Todėl įvertinimai buvo standartizuojami taip, kad atspindėtų tikrąsias nėštumo tikimybes nepriklausomai nuo minėtų charakteristikų (amžius, vedybinis statusas, sugyventiniai, skurdas ir pan.).
Liaojuanas
Liaojuanas  – miestas Kinijos šiaurės rytuose, Dzilino provincijoje, į pietus nuo Čangčuno. Per miestą eina geležinkelis ir automobilių magistralė Sipingas–Tonghua. Išplėtota juodoji metalurgija, mašinų, automobilių dalių gamyba, elektronikos, statybinių medžiagų, chemijos (farmacija, trąšos, plastikai), tekstilės (medvilnė, šilkas), maisto pramonė. Akmens anglių kasybos centras.
Istorija
Liaojuanas pradėjo plėstis 1911 m. atradus akmens anglies telkinių.
Kontracepcijos efektyvumas
Įprasto naudojimo įvertinimai
NSFG tyrimas nerinko duomenų apie tai, kokio gamintojo piliules vartojo moterys, todėl mišrios ir progestino piliulės negalėjo būti atskirtos. Tačiau kadangi mišrių piliulių vartojimas yra labiau paplitęs nei progestino, tai NSFG duomenys iš esmės atspindi mišrių piliulių įprastą naudojimą. Progestino piliulių efektingumas gali būti mažesnis nei mišrių piliulių dėl to, kad pirmųjų vartojimas yra griežtesnis (turint omenyje vartojimo grafiką).
Nėštumo tikimybę naudojant gimdos kaklelio gaubtuvėlį bei makšties kempinę mes paėmėme iš dviejų klinikinių tyrimų, kuriuose moterys atsitiktiniu būdu buvo parinktos, kokią kontracepciją naudos: diafragmą ar kempinę arba diafragmą ar gaubtuvėlį. Įvertinimai apie gimdos spiralę, sterilizaciją ir „Norplant“ buvo gauti iš didelių klinikinių tyrimų. Moteriško prezervatyvo „Reality“ įprastas naudojimas buvo gautas iš 6 mėnesius trukusio klinikinio tyrimo. Šios kontracepcijos ir nėštumo per 12 mėnesių sąsaja buvo paskaičiuota remiantis prieš tai minėtu tyrimu (pirmajam pusmečiui) ir analogiškais diafragmos, kempinės bei gaubtuvėlio rodikliais (antrajam pusmečiui).
Gnieznas
Gnieznas – miestas vakarų Lenkijoje, 50 km į rytus nuo Poznanės. Išvystyta odos, avalynės, maisto, siuvimo, mašinų pramonė. Gotikinė Švč. Mergelės Marijos katedra (XIV–XV a.) su Gniezno vartais (1170 m.; bronza).
Kontracepcijos efektyvumas
Įprasto naudojimo įvertinimai
Įvertinimas dėl jokio metodo nenaudojimo buvo gautas remiantis taip pat klinikiniais tyrimais. „Ortho-Evra“ pleistro ir „NuvaRing“ žiedo vertės prilygintos piliulių rodikliams. Galimas dalykas, kad ateityje paaiškės, jog pleistras ir žiedas yra veiksmingesni nei piliulės (kadangi reikalauja ne tokio tikslaus naudojimo grafiko), tačiau kol kas klinikiniuose atsitiktinių imčių tyrimuose jų geresnis efektingumas neįrodytas. Viename atsitiktinių imčių tyrime moterys rečiau pastojo naudodamos „Ortho-Evra“ pleistrą (1,2 proc.) negu piliules (2,2 proc.), tačiau skirtumas visai nebuvo statistiškai patikimas (p = 0,6). Buvo paskaičiuota, kad norint įrodyti, jog įprastas pleistro naudojimas yra pastebimai veiksmingesnis nei įprastas piliulės naudojimas (jeigu tai priklauso nuo griežtesnių naudojimo taisyklių, ypač grafiko, piliulėms), reikėtų atlikti tyrimą, į kurį būtų įtraukta net 24 143 moterys, todėl toks didelis tyrimas siekiant palyginti skirtingą veiksmingumą (esant labai mažam skirtumui) yra tiesiog nepraktiškas. Kol kas nėra atlikta atsitiktinių imčių tyrimų dėl „NuvaRing“ ir piliulių skirtumo. Klinikiniai tyrimai apie „Lunelle“ nepateikia duomenų apie metodo veiksmingumą, todėl buvo priimta prielaida, kad veiksmingumas lygus kaip ir „Depo-Provera“.
Gnieznas
Istorija
Slavai šiose vietose gyveno jau VIII–IX a. X a. Gnieznas tapo pirmąja Lenkijos sostine, čia nuo 1000 m. reziduoja Gniezno arkivyskupas. 1768–1793 m. miestas buvo vaivadijos centras. 1793 m. atiteko Prūsijos karalystei.
Kontracepcijos efektyvumas
Kontracepcijos tęstinumo įvertinimai
Moterų, naudojančių tokius metodus kaip spermicidai, nutrauktoji sueitis, periodinis susilaikymas, diafragma, vyriškas prezervatyvas, piliulės, „Depo-Provera“ ir „Norplant“, duomenys paimti iš 1995 m. NSFG tyrimo. Jame buvo skaičiuojami tik tie atvejai, kai naudojimasis metodu buvo nutrauktas dėl su metodu susijusių priežasčių (jo pakeitimas arba visiškas kontracepcijos atsisakymas su neplanuoto nėštumo rizika). Tačiau nebuvo įskaičiuojami metodo nutraukimai dėl kitų priežasčių (tokių kaip noras pastoti arba lytinių santykių neturėjimas), kadangi šios priežastys nėra susijusios su metodu ir nėra taikomos moterims, siekiančioms išvengti nėštumo. Negimdžiusioms moterims makšties kempinės ir gaubtuvėlio rodikliai buvo prilyginti diafragmos rodikliams, gimdžiusioms moterims taip pat. Moteriškas prezervatyvas šiuo atžvilgiu prilygintas vyriškam. „Lunelle“ rodikliai prilyginti „Depo-Provera“, lygiai kaip ir „Ortho-Evra“ kontraceptinio pleistro bei „NuvaRing“ rodikliai prilyginti piliulėms. Gimdos spiralės rodikliai (dėl su metodu susijusių priežasčių) buvo gauti iš klinikinių tyrimų.
Skubaus poveikio (skubioji) kontracepcija
Paprastai, jeigu 100 moterų turi lytinių santykių be kontracepcijos antrą - trečią savo ciklo savaitę, maždaug 8 iš jų pastoja. Jeigu jos naudotų mišrias skubaus poveikio piliules (ECP), pastotų tik 2 (75 proc. sumažėjimas), o jeigu naudotų tik progestino ECP, pastotų tik 1 (89 proc. sumažėjimas). Varinės T spiralės naudojimas yra ypač veiksmingas, kadangi sumažina nėštumo riziką po neapsaugotos sueities daugiau nei 99 proc. Be to, šios kontracepcijos naudojimas gali būti pratęstas ir ilgesnį laikotarpį, netgi iki 10 metų.
Laktacinės amenorėjos metodas (LAM)
Šis metodas yra labai veiksminga, tačiau laikina kontracepcija. Jeigu moteris maitina kūdikį tik savo pienu (arba maisto mišinukai naudojami tik labai retai) ir jei moteris dar nepatyrė pirmųjų mėnesinių po gimdymo, tuomet žindymas suteikia didesnę nei 98 proc. apsaugą nuo nėštumo per pirmuosius 6 mėnesius po gimdymo. Keturi prospektyviniai klinikiniai tyrimai apie LAM poveikį parodė, kad nėštumo tikimybė per 6 mėnesius naudojant metodą idealiai siekė 0,5 proc., 0,6 proc., 1 proc. ir 1,5 proc. (tarp moterų, kurios naudojo tik šį metodą).
Kelių metodų naudojimas vienu metu
Dviejų metodų naudojimas vienu metu labai sumažina neplanuoto nėštumo riziką, žinoma, jeigu metodai yra naudojami nuosekliai. Jeigu vienas iš metodų yra prezervatyvas arba barjerinis metodas makštyje, tai papildomai yra išvengiama rizikos užsikrėsti ligomis. Pavyzdžiui, nėštumo tikimybė idealiai naudojant prezervatyvą yra 2 proc., o spermicidus – 18 proc. Tikriausiai, naudojant abudu metodus jie veikia kiekvienas nepriklausomai nuo kito. Taigi, naudojant šiuos du metodus kartu, per metus yra tik 0,2 proc. tikimybė pastoti, maždaug tokia pati, kaip ir idealiai naudojant piliulių (0,3 proc.) ar levonorgestrelio (LNG) spiralių (0,1 proc.) kontracepciją.
Efektingumas ir laikas (trukmė)
Atkreiptinas dėmesys tik į pirmųjų naudojimo metų nėštumo tikimybes dėl to, kad ilgesnio naudojimo tikimybės beveik nėra paskaičiuotos. Todėl reikėtų paminėti tris dalykus apie kontraceptinių metodų priklausomybę nuo trukmės:
Nėštumo rizika naudojantis metodu idealiai taip pat gali turėti vėlesnį poveikį, tačiau atsilieps mažiau, nei įprasto naudojimo atveju, kadangi santykinai labiau vaisingos ir dažniau besimylinčios poros pastoja (ir atkrenta iš tolesnio tyrimo) anksčiau nei kitos. Todėl, atitinkamai, pastojimo rizika per pirmuosius kontraceptinio metodo naudojimo metus bus didesnė nei per antruosius naudojimo metus;
Iš viso šito galima spręsti, kad skirtingų metodų veiksmingumas priklauso nuo laiko (nėštumo tikimybė palaipsniui auga). Tarkime, kad piliulių ir diafragmos veiksmingumas naudojant metodus įprastai, pamečiui nesikeičia, ir nėštumų dažnumas per pirmuosius naudojimo metus yra atitinkamai 8 ir 16 proc. Tada per penkerius metus turėtų pastoti 34 proc. piliulių vartotojų ir 58 proc. diafragmos naudotojų.