cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pilkasis kazlėkas
Pilkasis kazlėkas (, sin. S. aeruginascens) – baravykinių (Boletaceae) šeimos, kazlėkų (Suillus) genties grybų rūšis.
Maumedynai. Vasara, ruduo. Vaisiakūniai nešvariai gelsvai pilkos spalvos.
Kepurėlė vidutinio dydžio, retai didesnė, 5–10 (12) cm skersmens, pilkšva, nešvariai gelsva, pilkai rusva, gleivėta, luobelė lengvai nusilupa, pakraščiai dažnai su dalinio apvalkalo likučiais. Vamzdeliai pilkšvi, pilkai rusvi, poros baltos, pilkos, paspaudus parusvėja. Kotas 6–8×1–2 cm, kepurėlės spalvos, į pamatą storėjantis, su baltu žiedu, senasni grybai su pilku žiedu. Trama balta, be ypatingo kvapo ir skonio, įpjauta, įlaužta vos žalsvai rusva. Sporos 9–15×3,5–6 μm.
Būdingi požymiai: vaisiakūniai pilko atspalvio, kotas su žiedu, auga tik po maumedžiais.
Dygsta maumedynuose, ,miškuose, parkuose su maumedžio priemaiša, grupėmis. Valgomas, nedažnas.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 76 psl.
Eilsberis
Eilsberis  – miestas Jungtinėje Karalystėje, Anglijoje, į šiaurės vakarus nuo Londono; Bakingamšyro grafystės centras. Pro miestą eina Londono-Berkenhedo plentas, geležinkelio linija. Priemiestis Stok Mandevilis garsėja parolimpinio judėjimo kilme.
Bisau Gvinėjos demografija
thumb|300px|Gyventojų skaičiaus kaita (1961-2003 m.) thumb|300px|Gyventojų amžiaus piramidė
Eilsberis
Maisto, poligrafijos, lengvoji pramonė; aliuminio lydymas. Veikia grafystės muziejus. Yra XV-XVIII a. statinių (Šv. Marijos bažnyčia, rotušė, gyvenamieji namai).
Bisau Gvinėjos demografija
Bisau Gvinėjos gyventojų 2014 m. yra 1 693 398 (apskaičiuota).
Eilsberis
Istorija
Eilsberio vietoje rastas IV a. pr. m. e. piliakalnis. Anglosaksų laikais tai buvo svarbus prekybinis miestas, minimas kaip Æglesburgh. Vėliau įkurta Šv. Marijos parapija.
Bisau Gvinėjos demografija
Juodieji gyventojai sudaro daugiau nei 99 proc., yra portugalų kolonizatorių palikuonių. Pagrindinės tautybės: fulbiai, mandingai, mandžakai, pepeliai, balantai, biafadai.
Struktūra pagal amžių: Gyventojų amžiaus mediana:
Metinis populiacijos prieaugis: 1,93 % (2014 m. apsk.)
Gimstamumas: 33,83 gimimų/1000 gyv. per metus (2014 m. apsk.)
Mirtingumas: 14,54 mirčių/1000 gyv. per metus (2014 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procentas: 43,9 % (2011 m. apsk.)
Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas: 3,59 % (2010–2015 m. apsk.)
Lyčių pasiskirstymas:
'''15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:'''
Pleštekės
Pleštekės, nimfalijos, nimfalidos (Nymphalidae) – dieninių drugių (Lepidoptera) šeima. Šiai didelei, virš 6000 rūšių turinčiai šeimai priklauso spalvingiausi Europos drugiai.
Pasaulyje yra apie 5000 rūšių, ypač gausu tropikuose. Europoje žinoma 217, Lietuvoje – 59 rūšys.
Angondžė stadionas
Angondžės stadionas arba Kinijos–Gabono draugystės stadionas (Stade de l’Amitié Sino-Gabonaise) – futbolo stadionas, esantis Gabono sostinės Librevilio kvartale Angondžėje. Pastatytas 2011 m., remiant Gabono ir Kinijos vyriausybėms. Visus statybos darbus atliko Kinijos bendrovė „Shanghai Construction“.
Stadionas atidarytas draugiškomis Gabono ir Brazilijos futbolo rinktinių varžybomis. Šiame stadione vyko 2012 m. Afrikos Tautų taurės ir 2017 m. Afrikos Tautų taurės varžybos, tarp jų – abiejų čempionatų finalai.
Dauglaukis
Dauglaukis – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 8 km į pietvakarius nuo Tauragės, kairiajame Jūros krante, prie santakos su Dauglaukio upeliu. Seniūnaitijos ir parapijos centras. Yra paštas (LT-73009). Kaimo šiauriniame pakraštyje yra Dauglaukio kapinynas.
Varaždinas
Varaždinas − miestas šiaurės Kroatijoje, 81 km į šiaurės vakarus nuo Zagrebo, netoli Dravos upės. Mieste daug architektūros paminklų: Senoji pilis (XV−XVI a.; nuo 1925 m. joje įrengtas muziejus), barokinė rotušė (XVI a., perstatyta 1793 m.), pranciškonų vienuolynas (įkurtas 1244 m.) su Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia (apie 1650 m.), klasicistiniai Hercerio rūmai (1805 m.).
Dauglaukis
Istorija
Anksčiau kaimas buvo vadinamas Daukintlaukiu, gyvenvietė buvo skirstoma į Didįjį Dauglaukį (šiaurinė dalis) ir Mažąjį Dauglaukį (pietinė).
Varaždinas
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1181 m. 1756–1776 m. Varaždinas buvo Kroatijos sostinė.
Dauglaukis
Istorija
Sovietmečiu „Raudonosios Žvaigždės“ kolūkio centrinė gyvenvietė. 1958 m. įsteigta septynmetė mokykla, vėliau aštuonmetė, devynmetė, nuo 1993 m. Dauglaukio pagrindinė mokykla. 1961 m. įkurti kultūros namai, biblioteka, yra medicinos punktas.
Varaždinas
Sportas
1973 m. mieste vyko 1973 m. pasaulio moterų rankinio čempionato varžybos.
Dauglaukis
Istorija
1990 m. įkurta Dauglaukio parapija ir pradėta statyti Dauglaukio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia, pašventinta 2006 m.
Lyvių himnas
Min izāmō – tautinis lyvių himnas. 1923 m. himno žodžius sukūrė Karlis Staltė (, 1870–1947) – poetas, tautinio lyvių atgimimo lyderis. 1923 m. lapkričio 18 d. pirmąjį kartą himną sugiedojo Mazirbės lyvių choras, kai Mazirbėje vyko lyvių vėliavos įšventinimo ir pirmojo kėlimo iškilmės.
Žodžiai lyvių kalba. Kompozitorius – Fredrik Pacius (ta pati melodija naudojama ir nacionaliniuose Suomijos ir Estijos himnuose).
Lyvių kalba
Min izāmō, min sindimō, ūod ārmaz rānda sa, kus lāinõd mierstõ vīerõbõd ja rāndan sūdõ āndabõd. Min ārmaz īlmas ūod set sa, min tõurõz izāmō!
Min izāmō, min sindimō, ūod ārmaz rānda sa, kus jelābõd īd kalāmīed, kis mīer pǟl ātõ pǟvad īed. Min ārmaz īlmas ūod set sa, min tõurõz izāmō!
Min izāmō, min sindimō, ūod ārmaz rānda sa, kus kūltõb um vel pivā ēļ – min amā ārmaz rāndakēļ. Min ārmaz īlmas ūod set sa, min tõurõz izāmō!
Latvių kalba
Ai tēvzeme, ai dzimtene un mīļā jūra te, kur krastā sīkstas, šalcošas vēl vecās priedes līgojas. Vismīļākā man pasaulē tu, dārgā tēvzeme.
Ai tēvzeme, ai dzimtene un mīļā jūra te, kur zvejnieki vien dzīvot var, kas dienā, naktī viļņus ar. Vismīļākā man pasaulē tu, dārgā tēvzeme.
Ai tēvzeme, ai dzimtene un mīļā jūra te, kur jūrmalnieku valoda vissvētākā vēl dzirdama. Vismīļākā man pasaulē tu, dārgā tēvzeme.
Lietuvių kalba
Mano tėvyne, mano gimtine, esi tu mylimas krantas, kur pajūry žaliuoja dar senos, tvirtos pušys. Tu vienintelė mylimoji, mano tėvynė brangioji.
Mano tėvyne, mano gimtine, esi tu mylimas krantas, kur tik žvejai gyvena, kurie dieną naktį – jūroje. Tu vienintelė mylimoji, mano tėvynė brangioji.
Mano tėvyne, mano gimtine, esi tu mylimas krantas, kur skamba šventoji šneka – mano mylimoji lyvių kalba. Tu vienintelė mylimoji, mano tėvynė brangioji.
Keokukas
Istorija
Po Juodojo vanago karo 1832 m. gyvenvietė tapo žinoma kaip Keokukas. Miestelio statusas suteiktas 1847 m. gruodžio 13 d. 1853 m. Keokukas buvo vienas iš mormonų žygio į vakarus apsistojimų centrų; daugiau kaip 2000 mormonų pražygiavo pro miestelį. 1913 m. ant Misisipės upės buvo įrengta užtvanka. Keokuko gyventojų sk. 1930 m. pasiekė 15 106.
Algirdas Vektorius
Algirdas Vektorius ( g. 1954 m. gegužės 25 d. Žagarių kaime, Seinų valsčiuje, Lenkijoje) – Lenkijos lietuvių visuomenės veikėjas.
Biografija
Gimė ir augo lietuviškame kaime šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Seinų valsčiuje. 1973 m. baigė Seinų bendrojo lavinimo licėjų, po to studijavo Varšuvos Socialinių mokslų akademijoje. Dirbo Seinų Sanitarinėje epidemiologijos stotyje, Seinų Jaunimo sporto organizacijos inspektoriumi, vėliau pirmininku. 1989–2003 m. Lenkijos lietuvių draugijos vicepirmininkas, 2003–2007 metais dirbo Lietuvos Respublikos Seinų konsulate. Turi įkūręs individualią įmonę ``Olek``.
Gyvena Seinuose. Žmona – pradinių klasių mokytoja. Dukra ir du sūnūs studijuoja Lietuvoje.
2007 m. gruodžio 16 dieną išrinktas Lenkijos lietuvių Šv. Kazimiero draugijos pirmininku.
Nikaragvos sandinistų nacionalinis išvadavimo frontas
Istorija
Partija FSNL tapo 1991 m. I suvažiavime, patvirtinusiame politinius principus, programą ir statutą, kurie buvo galutinai priimti 1994 m. Iki 2004 m. įvyko 3 paprasti ir 3 neeiliniai suvažiavimai. 2002 m. aprobuota nauja programa ir statuto pataisos, išrinkta nauja vadovybė. Suvažiavimas 4 metams renka 15 narių Tarybą, į kurią taip pat kooptuojami Sandinistų jaunimo organizacijos koordinatoriai, parlamento nariai ir 19 politinių sekretorių.
Prezidentui Danieliui Ortegai pralaimėjus kovą su JAV, partijos pozicijos susilpnėjo visur, išskyrus savivaldybes – jose FSNL nuolat gauna daugumą.
Tačiau pradėjus vykdyti liberalesnę politiką, sandinistai vėl atgavo liaudies pasitikėjimą ir 2006 m. jų kandidatas Danielis Ortega vėl tapo Nikaragvos vadovu.
Socialistų Internacionalo narė nuo 1996 m. rugsėjo 9 d.
Belgijos futbolo varžybos 1896–1897 m.
Belgijos futbolo varžybos 1896–1897 m.
Garsiakalbis
thumb|250px|right|10 colių skersmens garsiakalbis Garsiakalbis – įrenginys, kuris elektrinius signalus verčia garso bangomis. Dažniausiai sutinkamas tipas – elektrodinaminis garsiakalbis, kurį sudaro ritė, esanti radialiajame magnetiniame lauke (laukas bet kuriame taške nukreiptas į centrą) pritvirtinta prie popierinio kūgio. Kintant rite tekančiai srovei, pati ritė išeina iš lauko ir vėl į jį sugrįžta. Popierinis kūgis virpina orą, kurdamas garso bangas, kurios priklauso nuo srovės stiprio ir dažnio.
Kiti garsiakalbių tipai: ruporinis, pjezoelektrinis, elektrostatinis, magnetojuostinis ir kt.
Azerbaidžano himnas
Azerbaidžano Respublikos himnas (azerbaidžanietiškai Azərbaycan Respublikasının Dövlət Himni) istoriškai dar žinomas kaip Azərbaycan marşı arba Azerbaidžano maršas. Žodžius jam parašė Əhməd Cavad, muziką – Üzeyir Hacıbəyov. Muzika ir tekstas buvo sukurti 1919 metais, tačiau netrukus Azerbaidžano Demokratinė Respublika nustojo egzistavusi taip ir nespėjusi patvirtinti Azerbaidžano maršo valstybiniu himnu.
Elniakampio ežeras
left|120px
Elniakampis arba Velniakampis – ežeras rytų Lietuvoje, Neries regioniniame parke, Vilniaus rajone, 29 km į šiaurės vakarus nuo Vilniaus, 4 km į pietus nuo Dūkštų. Elniakampis – didžiausias regioninio parko ežeras. Jo plotas 8,7 ha. Ežeras telkšo ledo guolio dubumoje, antroje Neries terasoje. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 0,54 km, plotis iki 0,24 km. Altitudė 79,9 m. Kranto linija vingiuota, šiaurinis ir rytinis ežero šlaitai aukšti, pietinis žemas, užpelkėjęs. Ežerą supa Elniakampio miškas. Per ežerą teka Elnos upelis. Šiaurvakarinėje pakrantėje yra įrengta stovyklavietė. miniatiūra|250px|left|Vaizdas nuo šiaurės rytų pakrantės
Elniakampio ežeras, kurio senasis pavadinimas buvo Purvis yra Elniakampio dvaro žemėse. 0,6 km į šiaurę nuo ežero išlikusi Velniakampio dvaro koplyčia.
Gremlinas
thumb|160px|Sėkmę nešantis gremlinas, skridęs su 1942–1945 m. sunkiųjų bombonešių grupe
Gremlinų kilmė siejama su lakūnų mitais, kuriuose buvo tvirtinama, kad gremlinai pakenkę lėktuvams. John W. Hazen teigia, kad „kai kurie“ žmonės kildina gremlino pavadinimą iš senosios anglų kalbos gremian reiškiančio „erzinti“. Po Antrojo pasaulinio karo dėl savo panašumo įvairios fantastinės būtybės buvo įvardinamos gremlinais.
Stoniškių herbas
Stoniškių herbas – Stoniškių kaimo ir seniūnijos heraldinis atributas.
Aprašas
Sidabriniame, žaliais dobilų trilapiais damaskuotame lauke raudonas žengiantis žirgas.
Istorija
Herbas patvirtintas 2006 m. balandžio 24 d. Prezidento dekretu Nr. 584. Etalono autorius – Rolandas Rimkūnas.
Vieštartai
Vieštartai – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Lazdijų.
Istorija
XIX a. pab. kaimas priklausė Seinų apskrities Krasnavo valsčiui, Lazdijų parapijai; Dumblio dvaro valda.
2001 m. Lietuvos gyventojų surašymas
Surašymo metu Lietuvoje buvo:
Alksnas (Ignalinos r., Rimšės sen.)
Alksnas – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, Rimšės seniūnijoje, apie 1,5 km į pietus nuo Rimšės. Ežeras yra pelkėtoje vietovėje – supa 267 ha Pušnies pelkė. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 2,86 km, plotis iki 1,01 km. Altitudė 144 m. Telkšo ledyno lūstavietėje. Gylis siekia 4,6 m. Krantai žemi, pelkėti. Pakrantės vietomis apaugę krūmynais ir miškeliais. Ežero viduryje yra 1,34 ha Liepynės sala. Atabradas smėlingas, durpingas, apaugęs vešlia augalija.
Į Alksną suteka 10 upelių (tarp jų iš Ilgių, Liūnelių ežerų), rytuose išteka R-2 upelis į Rūžo ežerą (Dysnos baseinas). Alksnas ir jo pelkėta apyežerė paskelbta Pušnies telmologiniu draustiniu.
Netoli ežero yra Alksno, Mieleikiškės, Fermos kaimai.
Namvalos apskritis
Rajonai
Namvalos apskritis yra suskirstyta į 12 rajonų :
Albinas Briedis
Albinas Briedis (1909 m. liepos 3 d. Milvydžiai, Joniškio valsčius – 1941 m. lapkričio 4 d. geležinkelio Kotlasas-Vorkuta statybos lageris prie Sivaja Maska, Komija) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, leidėjas, prozininkas.
Biografija
1924–1928 m. mokėsi Šiaulių gimnazijoje, 1928 m. įstojo į Lietuvos universiteto Humanitarinių mokslų fakultetą.
1930 m. įkūrė laikraštį „Lietuvos studentas“, pirmasis jo redaktorius. Buvo Vytauto Didžiojo universiteto studentų kororacijos „Romuva“ Prūsų sekcijos pirmininkas, redagavo pagarsėjusį leidinį „Prūsai – ketvirtasis Baltijos narys“. 1932 m. redagavo laikraštį „Aklųjų dalia“, nuo 1933 m. laikraščio „Tėvų žemė“, nuo 1936 m. antisemitinio savaitraščio „Verslas“ ir žurnalo „Amatininkas“ redaktorius. Bendradarbiavo almanache „Granitas“, žurnale „Linija“. Sukūrė novelių, redagavo 1940 m. liepos 12 d. sovietinės valdžios suimtas, kalintas Kaune ir Vilniuje. 1941 m. balandžio 19 d. nuteistas 8 m. kalėti. 1941 m. birželio mėn. išvežtas į Vorkutą ir ten žuvo.
Rodų II dvaras
Rodų II dvaro sodyba išlikusi Rodų II kaime, Krekenavos sen., Panevėžio rajone, netoli kelio, pasukus iš jo Rodų tiltu per Upytės upelį.
Rodai – seniai apgyventa vietovė. Šiandien nedidelėje teritorijoje yra dvi – Rodų ir Naujarodžių buvusių dvarų sodybos. Rodų II dvaras taip pavadintas žemėtvarkos specialistų. Dar dvaras vadinamas Švoinickio Rodais. Išlikę dalis dvaro laikotarpio pastatų: kalvė, svirnas, kumetynas, tvartas, koplyčia, gyvenamasis namas.
Istorija
miniatiūra|250px|left|Dvarvietėje esanti [[Rodų koplyčia]] Rodų dvaras minimas nuo XV a. pradžios, tik nėra aišku – Pirmųjų ar Antrųjų Rodų. 1416 m. Krekenavos vietovė priklausė Rodų dvaro savininkams Vizgirdoms. Stanislovas ir Aleksas Vizgirdos buvo pirmosios Krekenavos bažnyčios fundatoriai. Ne kartą Rodai minimi ir XVI šimtmečio dokumentuose. Nėra patikimų duomenų, kam priklausė Rodų dvaras iki XIX a. Iš 1673 m., 1698 m. ir 1787 m. inventorių matyti, jog lažas Rodų dvare nekito – nuo kiemo trys dienos per savaitę: vasarą po du žmones, žiemą – po vieną. Taip galėjo būti dėl to, jog dvaras galėjo priklausyti vienai giminei.
Kilminga Švoinickių giminė žinoma nuo XVI a., o nuo 1604 m. minima Upytės pavieto teismo aktuose. Abejonių nekyla, kad XIX šimtmečio pradžioje Rodai tikrai priklausė Švoinickiams. D. Afanasfevo 1861 m. sudarytame statistiniame leidinyje minimi du Rodų dvarai, pažymėta, kad vienas priklausė Kordzikovskiams, kitas – Švoinickiams. Ten minima, jog 1859 m. Švoinickio dvare veikė spirito varykla, gyveno 76 žmonės.
Rodų dvare gimė, gyveno su pertraukomis ir mirė 1863–1864 m. sukilimo dalyvis Romanas Alekna Švoinickis (1845–1915). Liudomirui Švoinickiui priklausė du Rodų dvarai – Rody Gornyje ir Rody Dainyje. L. Švoinickis dvarą paveldėjo iš tėvo Kazimiero, kuris buvo vedęs kaimyninio Levaniškio dvaro savininko dukterį.
Pašvitinio herbas
Pašvitinio herbas – Pašvitinio miestelio ir seniūnijos (Pakruojo rajono savivaldybė) heraldinis atributas.
Aprašas
Juodame lauke auksinis kaplys sidabriniu kotu, einantis heraldiškai kairiojo kaspino vietoje, galva aukštyn, ašmenys žemyn, apie kotą apvyta auksinė apynio virkščia su auksiniais lapais ir sidabriniais spurgais.
Herbas simbolizuoja miestelio ryšį su žemės ūkiu ir aludaryste.
Mandalajus
Mandalajus (MY မန္တလေးမြို့) – miestas Mianmare, uostas prie Ajejarvadžio (Iravadžio) upės; Mandalajaus provincijos centras. 1,73 mln. gyventojų (2014 m.). Išvystyta medvilnės, maisto, medienos apdirbimo, laivybos pramonė. Tradiciniai amatai. Mieste yra universitetas.
Istorija
1857 m. vasario 13 d. karalius Mindonas Mandalajaus kalvos papėdėje įkūrė karališkąją sostinę, kad išpildytų pranašystę, tvirtinančią, jog toje vietoje bus įkurtas budistų miestas minint 2400 metų budizmo jubiliejų. Naujos sostinės plotas buvo 66 km 2, apsuptas 4 upių.
1857 m. birželį Amarapuros rūmai buvo išardyti ir drambliais perkelti į Mandalajų, bet oficialiai rūmai buvo baigti tik 1859 m. gegužės 23 d. Kitus 26 metus Mandalajus buvo paskutinė Konbaunų dinastijos sostinė. 1885 m. lapkričio 28 d. britai užėmė miestą, užbaigdami Trečiąjį anglų-birmiečių karą. Jie nusiaubė Karališkąją biblioteką, ištrėmė karalių ir jo žmoną.
Nors Mandalajus per britų okupaciją išliko svarbiu Aukštutinės Birmos miestu, Jangonas išaugo kaip komercinis ir politinis visos šalies centras. Britai žiūrėjo į Birmą iš verslo perspektyvų. Geležinkelis į Mandalajų buvo nutiestas 1889 m., bet MKandalajaus koledžas buvo atidarytas tik 1925 m.
1904–05 m. trečdalis miesto gyventojų pabėgo iš miesto dėl maro.
1948 m. atgavus nepriklausomybę Mandalajus tavo svarbiu Aukštutinės Birmos švietimo centru dėl universiteto. Dabar miestas sulaukia mažiau studentų, nes karinė chunta nenori didelės studentų koncentracijos vienoje vietoje, tad daug jų mokosi mažesniuose regionų universitetuose.
Valdant Ne Vinui (1962–1988 m.) miesto infrastruktūra smuko. Mandalajus tapo dulkėtu miestu su žemais pastatais ir daugybe dviračių. 1981 m. gegužę 6 tūkst. pastatų sudegė, 36 tūkst. žmonių tapo benamiais. 1984 m. kovo 24 d. kitas gaisras sudegino 2700 pastatų ir 2300 žmonių liko be namų. Po gaisrų likusius žemės plotus nupirko kinai iš Junano. Dabar kinai sudaro pusę miesto gyventojų. Kinai emigrantai lėmė, kad Mandalajus padvigubėjo nuo 500 tūkst. 1980 m. iki 1 mln. 2008 m.
Antanina Garmutė
Katarina Antanina Garmutė-Skučaitė (1934 m. gegužės 26 d. Čiudiškiuose, Prienų valsčius – 2011 m. birželio 28 d.) – Lietuvos rašytoja, tremtinė, inžinierė, technologijos mokslų daktarė.
Biografija
1948 m. keturiolikmetė viena ištremta į Irkutsko sritį. Dirbo Usoljės-Sibirskojės druskos kasykloje. 1950 m. paleista. 1957 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1965 m. technikos mokslų kandidatė.
Dirbo inžiniere, 1960–1981 m. Kauno politechnikos instituto dėstytoja, nuo 1969 m. docentė. Tobulinosi Prahos inžinerinės technologijos institute. 1981–1989 m. dirbo Lietuvos statybos ir architektūros Mokslo tyrimų institute. 125 išradimų autorė ir bendraautorė.
Išgarsėjo viena pirmųjų apie tremtį išleidusi autobiografinę apybraižą „Ešelonai“. Parašė dokumentinės prozos, eilėraščių, dokumentinių apybraižų. Kūriniuose atsiskleidžia skaudi asmeninė autorės patirtis ir išgyvenimai, tremtinių, kovotojų dėl Lietuvos laisvės likimai. Palaidota Išlaužo kapinėse.
Belgijos futbolo varžybos 1897–1898 m.
Belgijos futbolo varžybos 1897–1898 m.
Lietuvos futbolas 2007 m.
'''Lietuvos futbolo 2007 m. sezono''' išsamus aprašymas.
UEFA taurė
UEFA taurės varžybose nuo pirmojo atrankinio turo dalyvavo du klubai – 2006 m. sezono vicečempionai Panevėžio „Ekranas“ ir 2006 m. LFF taurės laimėtojai Marijampolės „Sūduva“. Abiejų klubų komandos įveikė pirmąjį etapą, o antrajame atrankiniame etape abi komandos nusileido Norvegijos klubams.
UEFA Intertoto taurė
UEFA Intertoto taurės varžybose dalyvavo Vilniaus „Vėtra“, 2006 m. sezone A lygoje užėmusi 3 vietą.
Pirmame etape Vilniaus komanda nugalėjo Velso klubą Llanelli A.F.C., antrame etape vilniečiai žaidė prieš Varšuvos „Legia“, po pirmose rungtynėse sukeltų riaušių Vilniaus klubui užskaityta automatinė pergalė. Paskutiniame, trečiame etape „Vėtra“ susitiko su anglų Blackburn Rovers FC klubo komanda, kuriai pralošė bendru rezultatu 0:6 (0:2 namie ir 0:4 svečiuose).
UEFA Moterų taurė
UEFA taurės varžybose pirmajame etape žaidė Šiaulių „Gintra-Universitetas“. Šiauliuose rugpjūčio 9-13 d. organizuotose A1 grupės varžybos e Gintra pralošė Everton FC klubo moterų komandai (0-4), šveicarų „Zuchwil“ (0-6), laimėjo prieš Belfasto „Glentoran“ klubo komandą (2-1). Lietuvės su 3 taškais grupėje užėmė trečią vietą ir į kitą etapą nepateko.
Regionų taurė
UEFA Regionų taurės 2007–2008 m. sezono varžybose dalyvaus vienas klubas – ??
Vyrų rinktinė
2007 m. tęsia dalyvavimą 2008 m. Europos čempionato atrankoje. Kovo mėnesį žaistos rungtynės prieš bei, birželio mėnesį – prieš  ir , rugsėjį – prieš  ir. Spalio mėnesį planuojamos rungtynės prieš rinktinę, lapkritį – prieš  bei. Lietuvos rinktinė laimėjo dvejas rungtynes, ketverias rungtynes pralošė, per šešerias rungtynes įmušė 4 įvarčius, praleido 8.
Jaunimo rinktinės
Jaunimo (iki 21 metų) rinktinė tęsia dalyvavimą Europos jaunimo čempionato atrankos 6 grupėje. 2007 m. birželio 5 d. svečiuose sužaistos rungtynės prieš Slovėnijos jaunimo rinktinę, šiose rungtynėse 2:1 laimėjo slovėnai. Rugsėjo 7 d. lietuviai pralaimėjo Danijos rinktinei 4:0, rugsėjo 11 d. sužaidė lygiosiomis prie slovėnus (0:0). Spalio 11 d. rinktinė žais svečiuose prieš Škotiją, spalio 17 d. – namuose prieš Suomiją, lapkričio 16 d. – namuose prieš Daniją, lapkričio 21 d. – svečiuose prieš Suomiją.
Jaunių (iki 19 metų) rinktinė atrankos į 2008 m. Europos jaunių iki 19 metų futbolo čempionatą pirmajame etape penkių komandų grupėje su 3 pergalėm užėmė pirmąją vietą ir pateko į antrąjį etapą, kuris vyks 2008 m. balandžio ir gegužės mėnesiais.
Moterų rinktinė
Moterų rinktinė 2006 m. atrankiniame etape nepateko į tolimesnį Europos čempionato etapą, todėl 2007 m. nežaidė nei vienų Europos ar pasaulio čempionato atrankos rungtynių. 2007 m. gegužės mėnesį rinktinė dalyvavo Baltijos taurės varžybose, kur rezultatu 6:0 nugalėjo Latvijos rinktinę, o finale rezultatu 5:1 laimėjo prieš estes ir pirmą kartą tapo Baltijos čempionėmis.
Vyrų varžybos
2007 m. pakeista varžybų tvarka – sukurta Dublerių lyga, į kurią perkeltos I ir II lygose žaidusios dublerių komandos, panaikinta LFF II lygos Šiaurės zona (prijungta prie Vakarų zonos), pakoreguota LFF taurės varžybų tvarka. Taip pat 2007 m. vėl pradėtos rengti Baltijos lygos varžybos.
LFF Supertaurė
2007 m. birželio 27 d. sužaistos Supertaurės rungtynės, kuriose žaidė 2006 m. čempionai FBK Kauno komanda ir taurės laimėtojai Marijampolės „Sūduva“. Taurę trečią kartą klubo istorijoje laimėjo Kauno klubas. Geriausiais komandų žaidėjais pripažinti Andrius Urbšys („Sūduva“) ir Mindaugas Bagužis („Kaunas“). Geriausiu rungtynių žaidėju pripažintas Audrius Kšanavičius.
LFF taurė
Taurės turnyre pereita nuo sistemos pavasaris-ruduo (galiojo 2003–2006 m.) į sistemą ruduo-pavasaris. Dėl to 2007 m. pirmąkart taurės istorijoje nebuvo žaidžiamas finalas. Metų pabaigoje paaiškėjo 4 pusfinalininkai: FBK Kaunas, Vėtra Vilnius, Ekranas Panevėžys ir FK Šiauliai.
Baltijos lyga
2007 m. po 14 metų pertraukos vėl pradėta organizuoti Baltijos lyga, pakeitusi anksčiau organizuotas Baltijos taurės varžybas. Lygoje dalyvavo 4 Lietuvos klubai – FBK Kaunas, Panevėžio „Ekranas“, Vilniaus „Žalgiris“ ir Vilniaus „Vėtra“. FBK Kaunas savo grupėje užėmė 1 vietą, kitos komandos grupėse užėmė antras vietas, taip pat patekdamos į ketvirtfinalį. Ketvirtfinalyje FBK Kaunas laimėjo prieš Vilniaus „Žalgirį“, Panevėžio „Ekranas“ nugalėjo Rygos „Skonto“, o Vilniaus „Vėtra“ pralaimėjo FK Ventspils klubo komandai.
Pusfinalyje rugpjūčio 29 – rugsėjo 26 dienomis Panevėžio „Ekranas“ susitiko su Liepojos „Metalurgs“, o FBK Kaunas su FK Ventspils komanda. Nei vieno Lietuvos klubo komanda į finalą nepateko.
Moterų lyga
Baltijos moterų futbolo lygoje į ketvirtfinalį pateko trys Lietuvos klubai – Akmenės „Akmenė“, Ukmergės „TexTilitė“ ir Šiaulių „Gintra-Universitetas“, tačiau nė vieno klubo komanda neįveikė ketvirtfinalio barjero ir į pusfinalį nepateko.
Vieštartonys
Vieštartonys – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Dusmenų.
Telšiai
Telšiai – miestas šiaurės vakarų Lietuvoje, Žemaičių aukštumoje, prie Masčio ežero ir Durbinio upelio, 69 km į vakarus nuo Šiaulių. Neoficiali Žemaitijos sostinė. Telšių apskrities ir Telšių rajono savivaldybės centras, Telšių miesto seniūnija. Miesto centrinė dalis yra urbanistikos paminklas. Veikia rajono savivaldybė, 3 pašto skyriai, rajono centrinė ligoninė, vaikų globos namai, Vilniaus dailės akademijos Telšių dailės fakultetas, kunigų seminarija, Žemaitės dramos teatras, krašto muziejus „Alka“ (nuo 1932 m.), Žemaitijos kaimo muziejus, Kultūros parkas (Masčio ežero rytiniame krante), unikali A. Jonušo žemaitiškai-japoniška sodyba. Tarp geležinkelio ir Palangos-Šiaulių plento plyti miesto pramoninis rajonas.
thumb|left|Telšiai naktį thumb|left|[[Telšių katedra]]
Etimologija
thumb|left|Miesto riboženklis žemaičių tarme
Telšiai yra vandenvardinis vietovardis, veikiausiai kilęs nuo nedidelio Telšės upelio, kadaise įtekėjęs į Masčio ežerą dabartinių Laivų ir Telšės gatvių rajone. Nors įmanoma, kad ir būta ežero, vardu Telšys.
Liaudies etimologija pasakoja, kad miestą įkūręs milžinas, žemaičių didvyris Telys (arba Telšys), dar vadinamas Džiugu. Jis neva gyvenęs ant Džiuginėnų piliakalnio.
Geografija
Miestas įsikūręs prie Masčio ežero ir Durbinio upelio. Miesto dalys – Dirksteliai, Lygumai, Mastis. Per miesto šiaurinę dalį eina Klaipėdos–Šiaulių geležinkelis, yra Telšių geležinkelio stotis, Telšių aerodromas. Per miesto šiaurinę dalį eina respublikinės reikšmės kelias. Krašto keliai:
Istorija
Telšių gyvenvietė, kurią rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą 1450 m. paminėjo žemaičių seniūnas Jonas Kęsgailaitis, kūrėsi XIV ar XV a. buvusioje kuršių genties teritorijoje; kai kurie tyrinėtojai su Telšiais bando sieti vienoje iš Vokiečių ordino kronikų ties 1317 m. paminėtą Talsa slėnį. Pasak padavimų, Telšius įkūrė milžinas ar didvyris Džiugas (Telšys), lietuvių kovų su kryžiuočiais laikais esą gyvenęs ant netoli Telšių esančio Džiugo kalno.
XV a. Telšiuose vykdavo Žemaičių seniūnijos seimai ir teismai. Nuo 1450 m. šaltiniuose minimas valstybinis Telšių dvaras, prie kurio ilgainiui išaugo Telšių miestelis; pastarasis apie XVI a. pradžią tapo valsčiaus centru (Telšių valsčius minimas nuo 1527 m.). 1536 m. įsteigta Telšių katalikų parapija.
Kai kurie istorikai spėja, kad jau XVI a. Telšiams galėjo būti suteiktos vėliau prarastos Magdeburgo miesto teisės (žinoma, kad Žemaičių seniūnijos matininkas Jokūbas Leskauskas „Telšių miesto ribas“ buvo nužymėjęs jau 1569 m.). Telšių ir Žemaitijos kultūros raidai daug nusipelnė Telšių valstybinio dvaro laikytojas Povilas Sapiega, kuris 1624 m. miestelyje įkurdino vienuolius bernardinus. XVII–XVIII a. Telšiuose kartais rinkdavosi Žemaičių seniūnijos seimelis.
Per 1710 m. marą dauguma Telšių gyventojų išmirė, bet miestelis greitai atsigavo. 1721 m. ATR valdovas Augustas II Telšiams suteikė turgų teisę. Turgūs čia vykdavo kartą per savaitę (sekmadienį), o jomarkai – 4 kartus per metus. 1764 m. miestelis tapo – tiesa, tik vienuolikai metų – vad. Telšių reparticijos (Žemaičių kunigaikštystės šiaurinės dalies) centru. Tada čia buvo įsteigti žemės ir pilies teismai; 1775 m. jie perkelti į Šiaulius, tačiau 1790 m. steigiant trečiąją Žemaičių kunigaikštystės repatriciją, t. y. būsimą Telšių pavietą, Telšiuose ir vėl ėmė veikti tiek žemės, tiek pilies teismas.
Telšių miestelis nuo seno turėjo prekybos privilegiją, o 1791 m. gruodžio 6 d. jam buvo suteiktos ir Magdeburgo teisės ir miesto Telšių herbas. 1793 m. įkurta pirmoji Telšių mokykla (dabar istorijos ir architektūros paminklas). 1875 m. mieste įkurta Telšių ješiva. Ypač intensyviai Telšiai augo XIX a. pabaigoje, jie buvo Kauno gubernijos miestas, apskrities centras. Iš ano laiko mieste išliko nemažai istorizmo stiliaus pastatų, sumūrytų iš netinkuotų raudonų plytų.
Nuo XX a. 1-osios pusės pačiame Žemaičių aukštumos centre įsikūręs miestas populiariai vadinamas „Žemaičių sostine“, – nors iki XVIII a. pab. kur kas reikšmingesnis Žemaitijos centras buvo Raseiniai. 1931 m. suteiktos I eilės miesto teisės.
1946 m. rugpjūčio 3 d. tapo apskrities pavaldumo miestu. Sovietmečiu iš nedidelės įmonės išaugo stambus trikotažo fabrikas „Mastis“, įkurtas vaisių ir daržovių konservų fabrikas, skaičiavimo technikos gamykla.
1991 m. patvirtintas naujasis Telšių herbas. 1994 m. liepą mieste visiškai nebuvo kritulių (0,0 mm).
2013 m. Telšiai tapo Europos Komisijos projekto EDEN nugalėtojais ir buvo paskelbti 2013 m. Lietuvos turizmo traukos vietove, antruoju turizmo perlu Lietuvoje po Druskininkų.
Architektūra ir kultūra
Mieste yra Telšių Šv. Antano Paduviečio katedra (pastatyta 1791 m., katedra nuo 1926 m.), Telšių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia (pastatyta 1867 m.), Telšių Šv. Nikolajaus Stebukladario cerkvė, išlikę buvusio bernardinų vienuolyno pastatai.
thumb|Muziejus „Alka“ thumb|Žemaitijos kaimo muziejus
Telšiuose galima aplankyti „Alkos“ muziejų (įkurtas 1932 m.) ir apžiūrėti įdomią Žemaitijos istorijos ekspoziciją. Muziejus turi didelę paveikslų kolekciją. Išlikusi 1931–1936 m. buvusi kraštotyros draugijos „Alka“ būstinė.
Pietiniame pakraštyje, Masčio ežero pakrantėje, yra miesto parkas, su Žemaitijos kaimo muziejumi, kuriame eksponuojami XIX a. pab. – XX a. pr. Žemaitijos kaimo trobesiai.
Telšių centre veikia turizmo informacijos centras, teikiantis informaciją turistams bei miesto svečiams apie Telšių rajono lankytinas vietas.
2013 m. sausio 22 d. Lietuvos Respublikos kultūros ministerija oficialiai paskelbė, jog 2016 m. Telšiai su projektu „Ant septynių kalvų – septynios meno kalbos“ bus Lietuvos kultūros sostine. 2016 m. balandžio 15 d. Telšiai oficialiai paskelbti 2016 m. Lietuvos kultūros sostine.
2016 m. liepos 23 d. atidengtas Algirdo Boso, Virginijaus Mikuckio ir Romualdo Inčirausko sukurtas paminklas Durbės mūšiui paminėti.
2017 m. rugsėjo 27 d. Katedros aikštėje ant Telšių kultūros centro pastato rytinio fasado sumontuotas 23 varpų kariljonas.
Švietimo ir ugdymo įstaigos
thumb|Telšių kunigų seminarija thumb|Buvusi žydų rabinų mokykla – ješiva
Vyskupijos centras
thumb|[[Telšių stačiatikių cerkvė]] thumb|[[Telšių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia]]
Telšių vyskupija naujai suformuota 1926 m. Jos pirmuoju vyskupu tapo 1918 m. Nepriklausomybės akto signataras Justinas Staugaitis (1866–1943 m.). Šv. Antano Paduviečio katedra (1761–1791 m.) barokinė, iškilusi ant vienos iš Telšių kalvų miesto centre. Bokštas pristatytas 1859 m. (archit. F. Rimgaila). Altorius darė skulptorius T. Podhaiskis ir vietinis meistras J. Mažeika tuo pačiu barokiniu stiliumi, bet jaučiamas ir klasicizmo poveikis. Tai vienintelė Lietuvoje bažnyčia su dviaukščiu altoriumi. Vyskupų rūmus, pastatytus 1929 m., projektavo žymus to meto architektas Vladimiras Dubeneckis.
1927 m. Telšiuose įsteigta Žemaičių kunigų seminarija. Praėjus 19 metų, 1946 m, ji buvo sovietų uždaryta, turtas konfiskuotas. Tik su tautiniu atgimimu 1989 m. prisikėlė ir tapo Telšių kunigų seminarija.
Telšiai XIX a. buvo žydų religinis centras. Veikė rabinų mokykla (Iždinės g. 11).
Sportas
2016 m. rekonstruotas 3000 vietų Telšių miesto centrinis stadionas. Sporto klubai:
Deinococcus-Thermus
Deinococcus-Thermus – bakterijų (Bacteria) karalystės bakterijų tipas.
Šios bakterijos turi storas ląstelės sieneles. Dažant Gramo būdu jos yra gram-teigiamos. Taip pat jos turi antrą ląstelės membraną, kas yra tipiška gram-negatyvioms bakterijoms.
Deinococcus-Thermus tipui iki šiol priskirta palyginti nedaug bakterijų rūšių, pasižyminčių atsparumu ekstremalioms aplinkos sąlygoms. Pvz., Deinococcus radiodurans ir Deinococcus radiophilus žinomos dėl savo atsparumo jonizuojančiai spinduliuotei, Thermus aquaticus gyvena geizeriuose ir karštuosiuose šaltiniuose.
Under the Bridge
„Under the Bridge“ – grupės „Red Hot Chili Peppers“ daina iš jų penktojo albumo „Blood Sugar Sex Magik“. Daina taip pat buvo išleista kaip singlas 1992 m. kovo 10 d.
Nors grupės vokalistas Anthony Kiedis, parašęs dainos žodžius, nemanė, jog šis kūrinys tiks prie kitų grupės dainų, grupės prodiuseris Rick Rubin paskatino žodžius parodyti kitiems grupės nariams. Neilgai trukus, daina buvo pilnai baigta ir išleista. Ji tapo itin populiari tiek tarp klausytojų, tiek tarp kritikų. Singlas pasiekė antrąją vietą Billboard Hot 100 tope, o vėliau net tapo platininiu. Dainai sukurtas video klipas laimėjo du apdovanojimus 1992 m. MTV vaizdo klipų apdovanojimuose.
Ši daina yra viena iš grupės dažniausiai koncertuose grojamų dainų, kuri buvo atliekama kone kiekviename koncerte nuo jos išleidimo.
Carlos Menem
Karlosas Saulis Menemas (1930 m. liepos 2 d. Aniljake, La Riochos provincijoje – 2021 m. vasario 14 d. Buenos Airėse ) – Argentinos prezidentas (nuo 1989 m. liepos 8 d. iki 1999 m. gruodžio 10 d.). Peronistų partijos narys.
Biografija
Gimė musulmonų imigrantų iš Sirijos Saúl Menem ir Mohibe Akil šeimoje Aniljako miestelyje. Kordobos universitete įgijo teisininko specialybę ir tapo aktyviu Chuano Perono rėmėju. 1957 m. suimtas už smurto akcijos prieš diktatorių Pedro Eugenio Aramburu rėmimą.
Nepaisant to, kad buvo katalikas, palaikė gerus santykius su musulmonais. 1964 m. keliavo po Siriją, kur susipažino su Zulema Fátima Yoma ir ją vedė 1966 m. Menemas taip pat buvo sirų – libaniečių La Riochoje asociacijos prezidentu.
Su Zulema Yoma išsiskyrė 1991 m., todėl šalies pirmosios damos pareigas atliko jo dukra Zulema María Eva Menem. 2001 m. vedė Čilės modelį Cecilia Bolocco (Mis Visata 1987), kuri už Menemą jaunesnė 35 metais.
Politinė karjera
1973 m. Menemas tapo La Riochos provincijos gubernatoriumi. Tačiau 1976 m. nuvertus peronistų valdžią buvo įkalintas karinės chuntos iki 1981 m. 1983 m. žlugus kariniam režimui, Menemas vėl tapo gubernatoriumi.
1989 m. remiamas darbininkų klasės Karlosas Menemas išrinktas Argentinos prezidentu. Tuo metu jau buvo įsibėgėjusi ekonominė krizė (hiperinfliacija ir nuosmukis). Finansų ministras Domingo Cavallo ėmėsi reformų, kurių metu Argentinos pesas buvo susietas su JAV doleriu, pradėta komunalinių įstaigų privatizacija, padidėjo užsienio investicijos, sumažinusios infliaciją. Tačiau išaugo nedarbas. Menemo valdymo metu Argentinos ekonomika ėmė lyderiauti visoje Lotynų Amerikoje. Tačiau dolerio kursui pakilus ir pasaulyje prasidėjus ekonominėms krizėms, šalies ekonomika išgyveno sunkų laikotarpį.
Menemo valdymas pagarsėjo korupcijos suvešėjimu. Jis buvo kritikuojamas už prastą šalies saugumą po 1992 m. Izraelio ambasados ir 1994 m. žydų bendrijos sprogdinimų. Taip pat didelės kritikos susilaukė 1976–1983 m. karinės chuntos vadovų (Jorge Rafael Videla, Emilio Massera, Leopoldo Galtieri) atleidimas nuo atsakomybės. Be to, daugeliui nepatiko pernelyg kairiosios prezidento pažiūros. Menemas atnaujino santykius su Jungtine Karalyste, kurie buvo nutraukti Folklandų karo metu. 1994 m. Menemas pakeitė konstituciją taip, kad galėtų dalyvauti ir kituose prezidento rinkimuose 1995 m., kuriuose buvo perrinktas.
Moreino ežeras
Moreino ežeras – ledyninis ežeras Kanadoje, Albertos provincijoje, Banfo nacionaliniame parke. Išsidėstęs Uolinių kalnų Dešimties Viršukalnių slėnyje, 1884 m aukštyje. Ežerą maitina besileidžiantys ledynai. Dėl į vandenį patenkančių priemolio dalelių ežeras įgauna žalsvą atspalvį. Dėl savo nepakartojamų peizažų Moreino ežeras vienas lankomiausių parko objektų. Ežeras buvo atvaizduotas ant 1970-78 m. 20 Kanados dolerių banknoto.
Aukščiausią lygį, tirpstant kalnų sniegui, pasiekia birželio viduryje.
thumb|left|240px|Žalsvas ežero vanduo
Magnetizmas
Pagrindiniai magnetizmo dėsniai ir sąvokos
Magnetizmą sudaro eksperimentiškai patvirtinti ir iš jų išvesti kiti dėsniai, naudojami praktiniams uždaviniams spręsti.
Magnetinis laukas
Magnetinis laukas yra materijos forma, kuria sklinda magnetinės sąveikos. Panašiai kaip ir elektrinis laukas, jis vaizduojamas jėgų linijomis laikantis tokių taisyklių:
Dviejų krūvių magnetinės sąveikos jėga:
Magnetinio lauko indukcija. Bio-Savaro dėsnis
Magnetinio lauko indukcija \vec{B} atitinka elektrinio lauko stiprį \vec{E} ir apibūdina magnetinio lauko intensyvumą konkrečiame jo taške. Magnetinio lauko indukcija konkrečiame jo taške priklauso nuo tą lauką sukūrusio krūvio dydžio q\;, judėjimo greičio \vec{v} ir atstumo nuo to krūvio iki to taško \vec{r}:
Magnetinė indukcija iš tradicijos apibrėžiama kaip didžiausia jėga, veikianti vienalyčiame lauke esančio tiesaus laidininko ilgio vienetu tekančią vienetinę srovę:
ir matuojama teslomis
Labai dažnai svarbiau žinoti, kokios indukcijos magnetinį lauką kuria ne pavienis krūvis, bet realus laidininkas, kuriuo teka elektros srovė – pavienių krūvių srautas.
Tai nusako Bio-Savaro dėsnis, susiejantis indukcijos \vec{B} diferencialą su srovės elementu :
Integruojant galima apskaičiuoti bet kokios formos laidininko kuriamą indukciją.
Tučnos Šv. Onos parapija
'''Tučnos Šv. Onos parapija'''  – parapija, įsikūrusi Tučnos kaime. Parapija įkurta 1882 metais. Parapija priklauso Sedlcų vyskupijai, Terespolio dekanatui. 1879-1882 m. pastatyta mūrinė parapijos bažnyčia.
Magnetizmas
Lorenco jėga
Panašiai, kaip ir elektrostatikoje, dažnai dviejų krūvių sąveika per lauką pakeičiama vieno krūvio ir lauko, sukurto antrojo krūvio, sąveika. Jėga, veikianti krūvį q\;, judantį greičiu \vec{v} magnetiniame lauke, kurio magnetinė indukcija \vec{B}, vadinama Lorenco jėga ir lygi
Ampero jėga
Dažnai svarbu žinoti, kokia jėga veikiamas ne pavienis krūvis, bet realus laidininkas, kuriuo teka elektros srovė.
Integruojant galima apskaičiuoti jėgą, veikiančią bet kokios formos magnetiniame lauke esantį laidininką, kuriuo teka srovė.
Ampero dėsnis
Ampero dėsnis susieja magnetinio lauko indukcijos cirkuliaciją uždaru kontūru L su to kontūro ribojamą plotą kertančių srovių suminiu stipriu:
Tai Gauso dėsnio elektrinio lauko atveju atitikmuo. Kartais šis dėsnis dar vadinamas magnetinės indukcijos cirkuliacijos teorema. Ampero (kaip ir Bio-Savaro) dėsniu galima pasinaudoti realaus laidininko kuriamo magnetinio lauko indukcijai apskaičiuoti.
Pastaba: Ampero dėsnyje turima omenyje algebrinė srovių suma: kontūro plotą iš viršaus į apačią kertančias sroves reikia imti su vienu ženklu, o iš apačios į viršų – su priešingu ženklu.
Magnetinės linijos
Magnetinės, arba magnetinio lauko jėgų linijos − tai linijos, išilgai kurių magnetiniame lauke išsidėsto magnetinės rodyklėlės. Jei laidininką, kuriuo teka elektros srovė, apimtume dešine ranka taip, kad nykštys rodytų srovės kryptį, tai kiti keturi pirštai rodys magnetinių linijų kryptį.
Magnetinis laukas medžiagose
Magnetinį lauką kuria judantys krūviai. Tačiau eksperimentuojant buvo pastebėta, kad magnetinis laukas įvairiose medžiagose pakinta, t. y. sustiprėja arba susilpnėja. Šis išorinio magnetinio lauko pasikeitimas medžiagos viduje vadinamas tos medžiagos įmagnetėjimu, o medžiagos, galinčios įmagnetėti – magnetikais.
Pagal savo magnetines savybes magnetikai skirstomi į tris pagrindines grupes: diamagnetikus, paramagnetikus ir feromagnetikus. Feromagnetikai (geležis, nikelis, kobaltas, kai kurie metalų lydiniai ir oksidai) yra plačiai naudojami technikoje.
Magnetizmo sukeliami reiškiniai
Magnetizmas sukelia daug įvairių reiškinių tiek gamtoje, tiek ir technikoje.
Van Aleno žiedai
Žemės magnetinis laukas yra nevienalytis, todėl kosmines daleles veikia kaip magnetinė gaudyklė. Dėl to aukštuosiuose atmosferos sluoksniuose ir virš jų susidaro dvi didelės toroido formos sritys, kuriose magnetinis laukas sulaiko į Žemę sklindančias kosmines daleles. Tos sritys vadinamos van Aleno žiedais. Vidiniame van Aleno žiede yra sulaikomi protonai, išoriniame – elektronai.
Magnetizmo panaudojimas
Magnetinis laukas ir su magnetizmu susiję reiškiniai plačiai naudojami šiuolaikinėje technikoje. Jie sudarė sąlygas spartesnei mokslo pažangai, leidusiai pasiekti dabartinį išsivystymo lygį.
Magnetizmo reikšmė pirmiausia atsiskleidžia suvokus, kad elektros gamyba, jos perdavimas vartotojams dideliais atstumais, elektros varikliai ir kt. remiasi būtent magnetizmu. Tačiau esama ir specifiškesnių magnetizmo taikymo sričių, pvz., moksliniams tyrimams.
Dalelių greitintuvai
Daugelyje šiuolaikinių fizikos tyrimų reikia dideliais greičiais skriejančių elektringųjų dalelių. Jos greitinamos dalelių greitintuvuose. Tiesiniai greitintuvai greitina daleles tarpuose tarp tiesėje išdėstytų laidininkų, bet dėl tokio išdėstymo jie yra labai masyvūs ir užima daug vietos. Todėl daug praktiškiau naudoti ciklinius greitintuvus – juose dalelės skrieja koncentriniais apskritimais, tad vietos reikia žymiai mažiau.
Pagal dalelės ciklotroninį dažnį
galima spręsti ir apie pačią dalelę.
Masės spektrometrai
Masės spektrometrai naudojami dalelėms atpažinti pagal jų specifinį krūvį \frac{q}{m}, randamą iš formulės
Tiriamų dalelių srautas veikiamas magnetinio lauko nukrypsta nuo tiesios trajektorijos ir pradeda judėti spindulio R\; apskritimine orbita. Tada jis susiduria su spektrometro vidine sienele ir išmatavus susidūrimo vietą galima nustatyti spindulį R\;, vadinasi ir specifinį krūvį.
Rytų skirstomieji tinklai
„Rytų skirstomieji tinklai“, RST buvo lietuviška energetikos bendrovė. RST įkurta 2001 m. gruodžio 31 d., reorganizavus SPAB „Lietuvos energija“.
Nacionalinėje elektros rinkoje RST buvo visuomeninis elektros tiekėjas, įpareigotas tiekti elektros energiją visiems to pageidaujantiems vartotojams aptarnaujamoje teritorijoje – rytinėje Lietuvos dalyje.
RST valdomas tinklas – tai dalis 110 kV ir žemesnės įtampos elektros linijų ir įrenginių, kuriais elektra pasiekia klientus.
Bendrovė aptarnavo per 750 000 klientų 34 800 km² teritorijoje. RST aptarnaujama teritorija buvo padalinta į keturis regionus: Vilniaus, Panevėžio, Alytaus ir Utenos.
2011 m. sausio 1 d. RST baigė savo veiklą kaip juridinis asmuo. LESTO perėmė bendrovės turtą, teises ir pareigas.
Akcininkai
Akcinio kapitalo struktūra, proc. :
Lygumų herbas
Lygumų herbas – Lygumų miestelio ir seniūnijos heraldinis atributas.
Farerų salų herbas
thumb|right|200px|Farerų salų herbas Farerų salų herbas – vienas iš kelių Farerų salų atributų. Herbo skyde pavaizduotas sidabrinis avinas, palenkęs gynybai galvą, auksiniais ragais ir nagomis, raudonu liežuviu. Priekinė dešinė avino koja pakelta ir sulenkta.
Lygumų herbas
Aprašas
Sidabriniame lauke juodas kylantis gaidys sparnais virš nugaros ir raudonomis kojomis, pro pražiotą snapą iškvepiantis raudoną liepsną.
Farerų salų herbas
Toks herbas aptiktas ant vienos iš viduramžių (XV a.) kėdžių Kirkjubøur kaime, šiame herbe buvo pavaizduotas avinas.
Lygumų herbas
Istorija
Herbas patvirtintas 1997 m. vasario 3 d. Prezidento dekretu.
Farerų salų herbas
Avys laikomos Farerų salų simboliu, nes pagal jas salos ir pavadintos ( 'Avių salos'). Avys yra dažniausi Farerų salų žinduoliai.
2004 m. balandžio 1 d. premjero kanceliarija pareiškė, kad nuo šiol premjeras ir premjero kanceliarija naudos naują herbo variantą, kuris buvo sukurtas remiantis seniausiuoju herbo pavyzdžiu, rastu ant Kirkjubøur kėdžių. Spalvos paimtos iš Farerų salų vėliavos ir buvo pridėta auksinė spalva. Šį herbą gali naudoti Ministrų kabinetas, oficialūs Farerų atstovai. Kartais dar naudojamas senas herbo variantas.
Jonėnai (Ignalina)
Jonėnai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 4 km nuo Rimšėnų.
Viešučiai
Viešučiai – kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 9 km nuo Kruopių.
Belgijos futbolo varžybos 1898–1899 m.
Belgijos futbolo varžybos 1898–1899 m.
Aušlavis
Aušlavis (Aušaitis, Aušautas, Aušveitis, Aušveikas) lietuvių ir prūsų mitologijoje – gydymo dievas, ligonių dievaitis, mitinis gydytojas, įgaunantis žalčio pavidalą.
Šaltiniai
Pirmąkart minimas 1530 m. Prūsijos, Pamedės ir Sembos vyskupų sinodo nutarimuose „Constitutiones Synodalis“, kur lyginamas su Asklepiju. Kai kuriuose šaltiniuose apibūdinamas kaip ligonių ir sveikųjų dievas, minimas po Ukapirmo ir Svaistiko, tai rodo aukštą jo padėtį prūsų dievų panteone. Jonas Lasickis XVI a. jį vadino lietuvių dievu Auskutu, Jonas Bretkūnas – Auššveičiu, vėlyvoji istoriografija – Aušlaviu
K. Hartknochas (XVI a.) gretina jį su Eskulapu, Saturnu. Johanas Maleckis (1554 m.) mini Auscautus ir Ausceutus. J. Maleckis (Warhafftige Beschreibung d. Sudawen apie 1560 m.) Auskayten ir Auschlauis įvardina kaip sveikatingumo dievą, taip pat jį apibūdina ir Motiejus Strijkovskis. Kitur sveikatos dievu įvardijamas Aušveitis, Aušveikus, Auskuts, Aušautis.
Vardo etimologija
Vardai „Aušveitis“, „Ausveikus“ gali būti kilę iš žodžio „sveikas“ (pagal Joną Bretkūną), „atsveikti“ t. y. pasveikti, išvaryti ligas.
Pagal V. Toporovą Aušlavis galėtų būti siejamas su „kusti“, „atkusti“. Tačiau bendrai V. Toporavas laikosi Kazimiero Būgos etimologijos, pagal kurią dievo vardas kildinamas iš „šauti“, „nušauti“, reiškiantį nuvejantį ligas.
Reikšmė mitologijoje
Manoma, kad Aušautas užėmė aukštą vietą dievų panteone (pvz., keltų Diankechtas yra Dagnos sūnus, Apolonas – Dzeuso, nors tiesioginių duomenų apie lietuvių Aušauto genealogiją nėra. Prūsų dievų sąrašuose jis minimas trečiuoju, einantis po Okopirmo (pirmojo dievo) ir Žvaigždikio (Swayxtixo) (šviesos dievo), o tai įrodo jo aukštą vietą vėlyvajame prūsų panteone.
Giminingi dievai kitų tautų mitologijose
Aušauto – dievas-gydytojas kaip Eskulapas, vakarų semitų Ešmunas, Rešefas, keltų Diankechtas, airių Mak-Okas, kurio vienas iš vardų keltų įrašuose Anextlomarus („Didysis gynėjas“) kaip tik ir atitinka ligas nuvejančio, apginančio sveikatos ir gydymo prasme.
Kita vertus, šaudymo funkcija yra apskritai bendra gydymo dievui. Bene garsiausias palyginimas būtų su graikų Apolonu ir jo žudančiomis strėlėmis.