cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Manhva
Istorija
Pirmieji šiuolaikiniai korėjietiški komiksai atsirado apie 1909 m. vieno pirmųjų laikraščių korėjiečių kalba Daehan Minbo pirmajame puslapyje, o nuo XX a. 3-iojo dešimtmečio komiškos ir satyrinės piešinėlių serijos paplito ir kituose leidiniuose. Tačiau jau dešimtmečio pabaigoje šių piešinių gamyba ir platinimas buvo nutrauktas Korėjoje įsivyravus japonų valdžiai.
Manhva vėl imta platinti, daugiausia kaip propagandos priemonę prieš vaikus, po Antrojo pasaulinio karo į dvi dalis jau susiskaldžiusioje Korėjoje. Vėliau sekęs manhva augimo bumas XX a. 7-ojo dešimtmečio pab. buvo pristabdytas karinės vyriausybės, kuri manhva pramonę prižiūrėjo iki pat 9-ojo dešimtmečio pab. Tuo laikotarpiu daugiausia platinti komiksai su juokingomis istorijos vaikams ir su istorinėmis dramomis – suaugusiesiems.
Po Pietų Korėjos demokratizacijos 1987 m. manhva įtaką pradėjo daryti iš Japonijos atvežti manga komiksai. XXI a. korėjietiški komiksai sulaukė populiarumo vakarietiškose rinkose.
Bruožai
180px|right|thumb|Manhva skaitymo pavyzdys Manhva, priešingai nei japoniški manga komiksai, skaitomi iš kairės į dešinę, nes tokia yra korėjiečių rašto skaitymo kryptis.
Manhva savo žanrų įvairove panašūs į manga, kur žanrai skirstomi pagal amžiaus ir lyčių kategorijas. Sunjeong manhva skirti mergaitėms ar merginoms (plg. shōjo manga), sonyeon manhva – berniukams ar vaikinams (plg. shōnen manga) ir seongin manhva – suaugusiems.
Griebčių apylinkė
Griebčių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kybartų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kybartų rajonui. 1954 m. prijungtos Šūklių apylinkė, Skardupių apylinkė ir Gutkaimio apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Griebčių apylinkė prijungta prie Lygumų apylinkės.
Elveriškės piliakalnis
Elveriškės piliakalnis su gyvenviete, vadinamas Eglynkalniu (valstybės saugomas kultūros paminklų kompleksas, unikalus kodas: komplekso – 22939,piliakalnio – 5306, gyvenvietės – 22940; senas registro numeris: komplekso – A186KP, piliakalnio – A186K1P, gyvenvietės – A186K2P; senas kultūros paminklų sąrašo numeris: AR588) – piliakalnis ir papėdės gyvenvietė šiaurės vakarinėje Lazdijų rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Bagateliaus kaime, Lazdijų seniūnija.
Pasiekiamas plentu pavažiavus 1,2 km nuo Rudaminos, toliau – keliuku į kairę, 300 m vakarų kryptimi link Bagateliaus, yra kairėje pusėje, į pietus nuo keliuko.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Archeologinis kompleksas
Archeologijos paminklų kompleksas įrengtas aukštumoje. Jo teritorija netaisyklingo plano, pailga rytų – vakarų kryptimi, 228 m ilgio ir iki 166 m pločio. Vakarinėje dalyje stūkso piliakalnis, vad. Eglynkalniu, kurį iš šiaurės, vakarų ir pietvakarių pusių juosia buvusi pelkėta dauba. Rytinėje teritorijos dalyje išliko arimo apnaikintas papėdės gyvenvietės kultūrinis sluoksnis.
Teritorijos plotas – 2,66 ha, fizinio apsaugos zonos pozonio plotas – 1,2 ha, vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas – 77,2 ha.
1,65 km į pietryčius stūkso Rudaminos piliakalnis su gyvenviete. thumb|300px|left|Piliakalnio vaizdas iš pietvakarių pusės
Piliakalnis
Pietų, rytų ir šiaurės pusėse, 3 m žemiau pylimo yra 13 m pločio terasa. Jos pietvakarinėje dalyje matosi 6 m pločio ir 1,5 m gylio griovys bei 0,5 m aukščio ir 5,5 m pločio pylimas, kurie likusioje terasos dalyje užarti.
Piliakalnis apardytas arimų, jo pietrytinėje dalyje buvusi iškasta duobė. Dabar teritorija dirvonuoja, pietvakariniame šlaite auga eglių guotas. Pietinėje papėdėje įkastas seno pavyzdžio archeologijos paminklo anotacinis ženklas.
Papėdės gyvenvietė
Rytinėje ir pietinėje piliakalnio pašlaitėje, 0,5 ha plote buvusi papėdės gyvenvietė, kurios teritorija dabar dirvonuoja.
Istorija
Vietos gyventojams piliakalnis žinomas nuo seno. Seniau ant jo augo eglynas (eglių miškas), todėl kalva buvo pavadinta Eglynkalniu.
1972 m. piliakalnis paskelbtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklu, 1992 m. įrašytas į Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašą, 1997 m. kartu su papėdės gyvenviete registruotas kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąraše. 1998 m. archeologijos kompleksas paskelbtas kultūros paminklu, 2004 m. pripažintas valstybės saugomu kultūros paveldo objektų kompleksu.
Tyrimai
1954 m. ir 1962 m. žvalgė Istorijos institutas (žvalgomųjų archeologinių ekspedicijų vadovai Pranas Kulikauskas ir Vytautas Daugudis). Piliakalnio aikštelėje pastebėtos plono, arimo sunaikinto kultūrinio sluoksnio liekanos. Papėdės gyvenvietėje, daugiausia rytinėje piliakalnio pašlaitėje, rasta lipdytos ir žiestos keramikos šukių, nuo ugnies suskeldėjusių akmenų.
Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.
Piliakalnio su gyvenviete kompleksas datuojamas I tūkstantmečiu – XIII a.
Asterija
Asterija graikų mitologijoje vadinti 5 veikėjai:
Juozas Pėželis
Juozas Pėželis (1907 m. liepos 15 d. Pamūšio k., Pakruojo r. – 1959 m. gruodžio 14 d. Šiauliuose) – vargonininkas, choro dirigentas, pedagogas.
Bezdonė
Bezdonė – upė Vilniaus rajone; Neries kairysis intakas. Prasideda pelkėtame Buzraisčio miške, 3 km į pietus nuo Bezdonių, 24 km nuo Vilniaus. Pradžioje teka užpelkėjusiu Bezdonių žuvininkystės tvenkiniu, ties Bezdonimis kerta Vilniaus–Turmanto geležinkelį. Toliau teka į šiaurę Bezdonių miškais, išlaikiusi pirmykštį slėnį, kuriame gausu kirnių, lūžtvių, sąvartų, užtvankų. Žemupyje prateka po keliu Nemenčinė–Buivydžiai. Įteka į Nerį 200,9 km nuo jos žiočių, ties Gamerne, 3 km į rytus nuo Nemenčinės.
Intakai: Kryžovėja, Trinkulis (dešinieji).
Juozas Pėželis
Biografija
Nuo 1948 m. iki mirties J. Pėželis buvo Šiaulių mokytojų instituto (nuo 1954 m. pedagoginis institutas) dėstytojas ir vyr. dėstytojas, studentų mišriojo choro ir vokalinių ansamblių vadovas. 1950 m. respublikinės dainų šventės konkurse 60 dalyvių choras laimėjo pirmąją vietą. 1955 m. respublikinei dainų šventei ir konkursui parengė 110 dalyvių mišrųjį chorą, 1957 m. I respublikinio jaunimo festivalio konkurse kolektyvas pelnė antrąją vietą. Choras nemažai koncertavo ir dalyvavo įvairiuose miesto kultūros renginiuose.
Nuo 1949 m. kartu dėstė chorvedybos disciplinas Šiaulių muzikos mokykloje.
J. Pėželis buvo Šiaulių miesto dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas, daug prisidėjo prie vaikų ir jaunimo muzikinio auklėjimo ir chorinės kultūros ugdymo. Jo sūnus Adeodatas Tauragis – žinomas muzikologas ir pedagogas, Lietuvos muzikos akademijos docentas.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Bezdonė
1784 m. šaltinyje Bezdonė vadinama Juodupiu (Jodupis). Šalia žiočių, Gamernėje, ant upės buvo įrengtas vandens malūnas.
Bankininkystė Lietuvoje
Bankininkystė Lietuvoje – Lietuvos finansų sistemos dalis, apimanti banko įstaigų veiklą.
Lietuvos bankas
Lietuvos banko pagrindinis tikslas – palaikyti kainų stabilumą. Siekdamas šio tikslo Lietuvos bankas yra nepriklausomas nuo Lietuvos Respublikos Vyriausybės bei kitų valstybės įstaigų.
Komerciniai bankai
Šiuo metu Lietuvoje veikia Lietuvos banko licenciją turintys 6 komerciniai bankai:
Komercinių bankų filialai
Užsienio 7 bankų filialai: 5 užsienio bankų atstovybės:
Veikla neįsteigus banko filialo
Taip pat Lietuvoje veikia ES 191 bankas, veikiantis LR neįsteigus filialo.
Istorija
Nepriklausomybę atgavusi Lietuva nepaveldėjo kredito įstaigų, nes vienos ikikariniais metais veikusios buvo evakuotos į Rusiją, kitos nutraukė operacijas dėl nepalankių ekonominių sąlygų, dėl kaizerinės administracijos suvaržymų.
Tarpukaris
Lietuviškų bankų organizavimu dar 1916 m. pradėjo rūpintis Peterburgo lietuvių centrinis komitetas, kuris išsiuntė savo atstovus į JAV rinkti aukų būsimiems bankams. Valstybės Taryba, dar neturėdama valdžios galių, domėjosi bankų reikalais, buvo sudariusi komisiją jiems ištirti.
Tik išvijus bolševikus, išsikrausčius vokiečių kariuomenei, liberalizavus ekonominį gyvenimą, ėmus gausiai iš Rusijos grįžti išsilavinusiems žmonėms, gyviau pradėtos steigti ir kredito įmonės.
Viena vertus, kreditas buvo būtinas įmonėms, verslams atgaivinti, antra vertus, dėl pinigų įvairovės, ostpinigių infliacijos suklestėjusi spekuliacija valiutomis, prekėmis, emigracija iš Rusijos ir emigrantų piniginės perlaidos iš JAV padėjo susidaryti šaltiniui kredito įmonėms steigti. Prie bankų steigimo prisidėjo ir JAV lietuvių bei kitų užsieniečių kapitalas.
Infliaciniais metais įsteigti 7 komerciniai bankai, 96 smulkaus kredito draugijos, apie 40 bankinių namų ir kontorų bei pinigų keitimo kontorų, 8 savitarpio kredito bendrovės, taupomosios valstybės kasos. Įvedus savus pinigus ir juos stabilizavus, pagyvėjo smulkaus kredito ir savitarpio kredito draugijų steigimas. Kredito sistemų kūrimas įmonių rūšių įvairovės prasme užtruko iki 1924 m. vidurio.
Tuomet kredito sistemą sudarė:
Vėlesniais metais keitėsi veikusių savitarpio kredito ir smulkaus kredito draugijų skaičius, buvo likviduoti du komerciniai bankai, sumažėjo bankinių namų, bankinės ir pinigų keitimo kontoros. Jų uždarymą nulėmė pinigų spekuliacijos išnykimas ir sugriežtinti reikalavimai. Pradiniais infliacijos laikais (1918–1922 m.) kredito įmonių veiklos sąlygos buvo sudėtingos, jos pobūdis – specifinis. Bankams, kitoms kredito įmonėms labai trūko kvalifikuotų specialistų, tinkamų patalpų, inventoriaus.
Dėl ikikarinių indėlių pražuvimo ir nuvertėjimo, gyventojų nuskurdimo, ūkio sugriovimo maža buvo išteklių bankų operacijoms plėsti. Todėl jie buvo priversti skolintis Vokietijoje. Bankai, siekdami apsaugoti kredito išteklius, juos investuodavo į nekilnojamąjį turtą, vertybinius popierius, užsienio valiutą, ribojo kreditavimą. Be to, iki įvedant litą, kredito įmonės plačiai vertėsi ir pelnėsi iš pinigų perlaidų ir čekių operacijų. Stabilus lito įvedimas, stiprių ir dinamiškų Lietuvos ir Žemės bankų steigimas labai paveikė kredito rinką, privertė kredito įmones keisti veiklos orientyrus bei politiką. Joms teko daugiau dėmesio skirti indėlių pritraukimui, klientų atrankai, ieškoti naujų veiklos nišų.
Lietuvoje didžiausias veikusių komercinių bankų skaičius tesiekė 8. Tuometiniai bankai telkėsi vien Kaune. Akciniais pagrindais buvo įsteigti:
Kooperaciniais pagrindais įsteigti:
Ciciliškės
Ciciliškėmis vadinami kaimai Zarasų rajone:
Bankininkystė Lietuvoje
Tarpukaris
Lietuvos prekybos ir pramonės bankas – pirmasis nacionalinis komercinis bankas, kurį įsteigiant dalyvavo daugelis žymių asmenų. Kredito ir Tarptautinis bankai buvo įsteigti iš JAV lietuvių kapitalo. Centraliniame žydų ir Lietuvos komercijos bankuose dalyvavo užsienio kapitalas. Didžiausias iš šios grupės bankų buvo Ūkio bankas, o dinamiškiausias – Lietuvos komercijos bankas. Iki 1926 m. Centralinis žydų bankas buvo šios tautybės liaudies bankų finansinis centras, o po to – jų atsiskaitymų centras. Silpniausiai veiklą buvo išplėtoję Kredito ir Tarptautinis bankai. Lietuvos prekybos ir pramonės, Tarptautinis ir Ūkio bankai išsiskyrė iš kitų bankų didelėmis investicijomis, kurios padėjo atkurti pramonę, nors slėgė jų likvidumą. Kooperatinius Kooperacijos ir Centralinį ūkininkų bankus įsteigė konkuravusios dėl įtakos kooperacijai Valstiečių liaudininkų ir Ūkininkų sąjungos. Šie bankai organizavo įvairių kooperatyvų steigimą, juos kreditavo ir kitais būdais rėmė. 1930 m. paskelbta, kad dėl narių bankrotų Centralinis ūkininkų bankas yra neišsimokantis, o 1933 m. Kooperacijos bankas reorganizuotas į akcinį penkis kartus padidinus jo kapitalą. Kadangi visą kapitalo padidėjimo sumą įmokėjo valstybė, bankas pateko į jos įtaką. Reorganizuotas bankas tapo lietuviškųjų kredito kooperatyvų centru, nors kreditavo ir privačius klientus.
1922 m. įsteigtas Lietuvos bankas buvo akcinis, kurio per 80 procentų akcijų priklausė valstybei, turėjęs išskirtinę teisę vykdyti pinigų emisiją ir privalėjęs palaikyti pinigų sistemos pastovumą bei skatinti ūko plėtrą. Be emisijos banko funkcijos, jis tiesiogiai kreditavo ūkį, visą laiką pirmenybę teikdamas eksportui, jai dirbusiai pramonei, taip siekdamas padidinti aukso ar užsienio valiutos atsargas. Įgyvendindamas apdairią, su Vyriausybės ekonomine programa suderintą kreditavimo politiką, Lietuvos bankas buvo pagrindinis krašto kreditorius, nes suteikdavo apie 30-40 procentų bendros paskolų sumos. Lietuvos bankas savo kreditais svariai prisidėjo prie krašto eksporto potencialo išugdymo ir sumoderninimo, užsienio prekybos balanso aktyvinimo, padėjo išvengti gausesnių bankų bankrotų ir mokėjimų sutrikimo. Šis bankas daug prisidėjo prie kreditų atpiginimo.
Nuo 1931 m. kredito rinkoje pradėjo pirmauti Žemės bankas. Vyriausybei priklausęs Žemės bankas buvo mišraus pobūdžio hipotekinis bankas, kuris iki 1930 m. teikė trumpalaikes paskolas, daugiausia ūkininkams bei žemės ūkio produkcijos perdirbimo įmonėms. 1930 m. pakeitus įstatymą, Žemės bankas virto ilgalaikio žemės ūkio kreditavimo banku, nuo 1937 m. plėtė ir miestų namų statybų kreditavimą. Jis iš kitų bankų išsiskyrė sparčiu nuosavo kapitalo didinimu, savo skolos dokumentų emisija, dideliu dinamiškumu, daug prisidėjo prie žemės ūko pažangos, privačių skolų konsolidavimo, tuo apsaugodamas daugelį ūkių nuo varžytinių.
Taupomosios valstybės kasos, pradėtos steigti 1919 m., veikė prie Lietuvos bankų skyrių, pašto įstaigų ir akcinės bendrovės ,,Maistas” fabrikų. Jos priklausė centralizuotų taupomųjų kasų tipui, už jų priimtus indėlius atsakė valstybė. Iki 1931 m. bankų krizės taupomųjų valstybės kasų operacijos buvo plėtojamos lėtai, daugiausia dėl jų už indėlius mokėtų nedidelių, nuo rinkos atitrūkusių palūkanų. Ketvirtąjį dešimtmetį prasidėjęs indėlių persiliejimas į taupomąsias valstybės kasas pavertė jas didžiausia indėlių surinkėja. Kasos turėtus išteklius daugiausia panaudojo savivaldybių ir miestų namų statybų kreditavimui, tuo padėdamos sukurti modernesnę infrastruktūrą ir didinti būsto fondą. 1940 m. Kaune pastatyti centriniai Taupomųjų kasų rūmai.
Smulkūs ir vidutiniai prekių gamintojai, pirkliai, tarnautojai bei karininkai buvo suorganizavę savitarpio kreditavimo organizacijas: Svarbiausia šių organizacijų reikšmė buvo ta, kad jos padėjo savo narius aprūpinti santykinai pigiomis paskolomis, kurios jiems buvo neprieinamos bankuose, išvengti naudojimosi labai brangiomis privačių asmenų paskolomis. Be to, šios rūšies kredito įmonės pratino narius bendradarbiauti, skatino taupymą. Didžiausią įtaką turėjo smulkaus kredito draugijos, kuriose 1939 m. buvo susitelkę beveik 120 tūkst. smulkių prekių gamintojų.
Lietuvos TSR laikotarpis
Prasidėjus sovietinei okupacijai, 1940 m. Liaudies seimas priėmė deklaraciją dėl bankų ir stambiosios pramonės nacionalizavimo, todėl nacionalizuotas Lietuvos bankas buvo perduotas SSRS valstybiniam bankui ir kitų sovietinių respublikų pavyzdžiu tapo jo vietiniu skyriumi.
Po 1990 m.
Jau nuo 1990 m. Lietuvos Bankas buvo įgaliotas kontroliuoti bankų veiklą, tačiau tik 1994 m. gruodžio 1 d. priimtas naujasis Lietuvos Banko įstatymas, o gruodžio 21 d. priimtas Komercinių bankų įstatymas iš tikrųjų nustatė modernią dvipakopę bankų reguliavimo tvarką. Naujieji įstatymai nustatė bankininkystės plėtojimo pagrindus, kuriais remiantis būtų galima susidoroti su rinkos ekonomikoje kylančiomis problemomis bei panaudoti atsiradusias galimybes. Ankstyvoje bankų sistemos vystymosi stadijoje priežiūros dokumentai nebuvo labai išsamūs ir niekas nevertė griežtai jų laikytis, nes bankams buvo leidžiama funkcionuoti net ir tuo atveju, kai nebuvo vykdomi pagrindiniai reikalavimai.
1996 m. vasario mėn. buvo priimtas Indėlių draudimo įstatymas, kuris skelbė, kad asmenų, gyvenančių Lietuvoje, indėliai privačiuose bankuose yra apdrausti. Pagal Civilinio kodekso nuostatus indėliai, esantys valstybei priklausančiuose bankuose, vis dar buvo apdrausti 100%. 1997 m. sausio 1 d. šis sąžiningos konkurencijos taisyklių pažeidimas buvo panaikintas, nes minėtas Indėlių draudimo įstatymas yra taikomas ir valstybiniuose bankuose esantiems indėliams. Nors draudimo limitai dar nesiekia ES direktyvose nustatytų limitų, bet, lyginant su taupomųjų sąskaitų kiekiu Lietuvos bankų sistemoje, yra ganėtinai dideli. Nuo 1999 m. sausio mėn. didžiausia draudimo suma yra 45 000 litų (indėlio suma iki 10 000 yra apdraudžiama 100 %, o likusios sumos draudimas graduojamas). Nuo 2001 m. sausio mėn. šie limitai bus didinami iki 65 000 litų, o indėlio suma iki 25 000 litų bus apdrausta 100 %.
1997 m. buvo priimtas Pinigų plovimo prevencijos įstatymas. Visiems bankams buvo duoti nurodymai nustatyti kontrolės tvarką, bet apie šio įstatymo įgyvendinimo rezultatus yra mažai žinoma. 1998 m. gruodžio mėn. Lietuvos Banko valdyba priėmė nutarimą dėl „Bazelio Komiteto Bankų priežiūrai patvirtintų esminių principų, skirtų bankų priežiūros veiksmingumui užtikrinti, įgyvendinimo“. Nuo 1995 m. dėl įvestų tikslesnių reikalavimų bankų ataskaitoms, aukštesnės kredito įstaigų priežiūros departamento darbuotojų įgytos kvalifikacijos ir dėl nuoseklesnio priežiūros taisyklių taikymo, pastebimai pagerėjo bankų priežiūros kokybė. Bankininkystės bei individualių bankų plėtojimui didelę reikšmę turėjo Lietuvos Banko aiškesnė visuomenei pateikiama informacija. Tokia informacija, suprantama, dėl rizikos sukelti nereikalingą sąmyšį kuriame nors konkrečiame banke arba apskritai bankininkystėje turi būti kruopščiai apmąstyta. Bankų priežiūros ir kontrolės sistema yra tinkama ir pasiekusi tarptautinių standartų bei reikalavimų lygį.
Stardust (grupė)
Stardust – muzikos projektas iš Prancūzijos. Šią grupę sudarė trys nariai: prodiuseriai Thomas Bangalter, Alan Braxe ir vokalistas Benjamin Diamond. Nors jie sukūrė tik vieną dainą, tačiau ši daina tapo hitu ir yra laikomas kaip vienas geriausių house muzikos kūrinių. Ši daina neoficialiai yra laikoma praeito tūkstantmečio house daina.
Istorija
1998 m. trys nariai sukūrė garsųjį hitą „Music Sound Better With You“. Kaip ir daugelis french house atlikėjų perkuria ar naudoja senesnių laikų dainų ritmą ar pačią melodiją, tai ir Stardurt panaudojo amerikiečių dainininkės Chaka Khan dainą „Fate“. Stardust įrašė šį singlą, vieno jos nario Thomo Bangalter paskatinti, o pristatė jį garsiajame Paryžiaus klube „Rex club“, kur jie leisdavo savo setus. Thomas su Alan sukūrė melodiją su instrumentais, tuo tarpu Benjamin atliko vokalo partiją. Kitą dieną jie ir įrašė šią dainą vienoje studijoje. Grupė toliau nebe kūrė ir išėjo kas savo keliais.
Music Sounds Better With You
Išleistas 1998 m. jis greitai tapo hitu visame pasaulyje ir buvo nuolat leidžiamas tai radio stotyse, tai kitų atlikėjų setouose. Dainos trukmė 6:50 min. Ši daina buvo labai perkama, jau pirmą savaitę Didžiosios Britanijos pardavimų topuose užėmė 2-ąją vietą ir joje išsilaikė kelias savaites. Daina buvo remixuota, o 2007 m. Daft Punk savo garsiojo Alive 2007 pasirodo metu, pabaigai paleido ir Stardust dainą „Music Sound Better With You“, kuri buvo sujungta su dar keliomis grupės dainomis.
Moldovos plynaukštė
miniatiūra|Fizikinis Moldovos žemėlapis Moldovos plynaukštė užima šiaurės rytų Rumuniją, didžiąją dalį Moldovos Respublikos (išskyrus pietus) ir Ukrainos Černivcių sritį.
Moldovos plynaukštės nuokrypis daro įtaką per ją tekančių upių krypčiai – iš šiaurės vakarus į pietryčius. Aukščių lygis kinta nuo 700 m iki 200 m virš jūros lygio.
Gunda
Gunda gali reikšti:
Taip arba Ne
Taip arba Ne – intelektinis TV žaidimas, Lietuvoje rodytas TV3 kanalu nuo 2007 m. Šiame žaidime yra 22 lagaminai (2010 metais jų pamažinta iki 20), kuriuose buvo nuo 5 iki 500000 litų (žaidžiant su 20 lagaminų - nuo 5 iki 200000 litų). Vienas iš dalyvių išrenkamas su savo lagaminu pas vedėją tapdamas pagrindiniu dalyviu, kuris atidarinėja kitų dalyvių lagaminus. Atidaromo lagamino savininkas turi pasakyti, kokia jo nuomone ten gali būti pinigų suma ir jei jam pavyksta atspėti jis gauna 11000 litų. Kitų sekančių atidaromų lagaminų savininkai gali laimėti 500 litų mažesnes sumas nei prieš tai atidarytų lagaminų savininkai (pvz 11000 lt, 10500 lt, 10000 lt ir t. t.). Atidarius pirmus šešis ir poto po tris lagaminus, yra sulaukiamas "bankininko" pasiūlymas- pasiūloma pinigų suma už pagrindinio dalyvio turimą lagaminą, kuris į bankininko pasiūlymą turi atsakyti „taip“ arba „ne“ (kitaip nei žaidime Taip. Ne, kuriame „taip“ arba „ne“ atsako žaidimo vedėjas) ir paspausti mygtuką arba uždaryti mygtuką dangteliu.
Šis žaidimas buvo rodomas ir daugelyje kitų pasaulio šalių.
Liucernų miltai
Liucernų miltai  – miltų pavidalo gaminys, gaunamas dirbtinai išdžiovinus ir sumalus jaunas mėlynžiedes ar margąsias liucernas (Medicago sativa, Medicago x varia). Gaminį gali sudaryti iki 20 proc. kartu išdžiovintų ir sumaltų varpinių žolių ar dobilų priemaišų. Naudojami kaip pašarų priedas.
Liucernų miltų gamyba
Siekiant gauti daug karotino ir baltymų turinčius liucernų miltus liucernos žolę reikia nupjauti reikiamoje augimo stadijoje, o džiovinti reikia kuo arčiau augimo vietos, nes nupjautoje žalioje žolėje sparčiai mažėja karotino kiekis. Nupjauta liucernos žolė smulkinama tiesiog lauke. Tuo metu žaliosios masės drėgnis yra 78-82%. Pakrauta į sunkvežimius ji gabenama į džiovyklą, kuri paprastai būna ne toliau kaip 16 km nuo liucernos laukų. Tenai masė perkraunama į bunkerį, iš kur tiekiama į ilgą besisukantį būgnišką džiovintuvą, kuriame džiovinama iki +930 °C įkaitintu oru. Iš džiovintuvo išeinančios išdžiovintos masės temperatūra būna +120-150 °C, kad neimtų anglėti. Daugelyje džiovyklų liucernų masė per džiovintuvą pereina 3 kartus, kol drėgnis sumažėja iki 8%. Džiovinta masė smulkinama spragiliniu malūnu ir pakuojama į maišus gabenimui ar sandėliavimui. Džiovyklos produktyvumas paprastai yra apie 1 t liucernų miltų per valandą.
Dalis liucernų miltų presuojami, taip gaunant liucernų granules. Lyginant su miltais granulės užima mažiau vietos ir nedulka.
Jungtinėse Amerikos Valstijose liucernų miltų džiovyklos efektyviai išnaudojamos valstijose, kur daugiau mėnesių per metus galima pjauti liucernų žolę. Čia pranašumą turi Kalifornija, kur liucernos augimo sezonas ilgesnis. Pietų Kalifornijoje ir Arizonoje liucerna pjaunama ištisus metus, tad čia liucernų miltų gamybos verslas labai perspektyvus.
Liucernų miltų sudėtyje būna daugiau baltymų, karotinų ir riebalų, jei miltai gaminami iš nesubrendusios jaunos žolės. Todėl liucerna paprastai pjaunama iki sužydint.
Standartiniai liucernų miltai pardavinėjami kelių rūšių pagal baltymų kiekį (turintys 13, 15 ar 17% baltymų ir atitinkamai mažiau kaip 33, 30 ar 27% celiuliozės skaidulų).
Liucernų miltai turi apie 1,5 karto daugiau baltymų negu kukurūzų ar kviečių grūdai. Liucernų baltymuose yra tokių būtinųjų aminorūgščių kaip argininas, lizinas, treoninas ir triptofanas. Kita svarbi liucernų miltų dalis yra vitaminai. Paukštininkystėje intensyviai penint svarbu kad paukščiai gautų pakankamą kiekį vitaminų, tuomet maksimaliai išnaudojamos pašarų maisto medžiagos ir paukščiai maksimaliai sparčiai auga. Kokybiškuose liucernų miltuose karotino būna apie 200-300 dalių milijone dalių miltų. Liucernų miltuose taip pat gausu riboflavino, vitamino E, cholino, folio ir pantoteno rūgščių, vitamino K. Vitamino C būna daug žalioje liucernų masėje, bet gaminant miltus didžioji dalis jos suyra.
Problemos
Naudojant liucernų miltus paukštininkystėje problemą sudaro juose esanti celiuliozė, kurios paukščių virškinimo sistema negali suvirškinti kaip kad virškina atrajotojų (galvijų, avių) skrandžiai. Ši paukščių pašarų celiuliozė lieka neišnaudota. Ši problema sprendžiama gaminant mažiau celiuliozės turinčius liucernų miltus specialiai paukščiams iš liucernų lapų ir jaunų stiebų, tokie miltai angliškai vadinami leaf meal ('lapų miltai').
Karotino skilimas
Liucernų miltų gamybos ir pardavinėjimo versle dabar svarbi problema yra karotino kiekio išsaugojimas. Liucernų miltai dažnai yra pasirenkami būtent dėl juose esančio karotino. Prekiautojai šiais miltais suinteresuoti prekiauti tokiu gaminiu, kuris turi garantuotą karotino kiekį. Tuo tarpu garantijos įmanomos tik ribotos, nes karotino kiekis nuolat mažėja, kai miltai saugomi kambario temperatūroje, o kuo saugomų miltų temperatūra aukštesnė, tuo sparčiau skyla karotinas.
Karotino nykimas stabdomas laikant miltus: Abu šie metodai didina liucernų miltų kainą.
Tiriamas ir trečias būdas - antioksidantų įmaišymas. Jau žinomi keli antoksidantai, kurių pakanka įmaišyti apie 0,125% miltų masės. Liucernų miltai su tokiais antioksidantais, laikomi pusę metų kambario temperatūroje išlaiko apie 70% karotino. Prieš imant taikyti šį metodą komerciškai reikia nustatyti, ar šie antioksidantai nėra nuodingi.
Religinis socializmas
Religinis socializmas (dar vadinamas religiniu komunizmu) - komunizmo idealogijos srovė, sujungianti socializmo idėją su religija.
Paprastai religiniai socialistai tiki, jog jų religija iš tikrųjų pagrįsta komunistiniais principais, kad religijos pirmatai savo idėjomis tuo ir siekė - laisvės ir lygybės, ir kad religija visiškai netrukdo vadovautis komunistine (socialistine) idealogija. Dažnai tikintieji smerkia klasių kovą, nepripažįsta proletoriato diktatūros būtinybės.
Idealoginės srovės
Išskiriamos dvi didžiausios religinio socializmo srovės:
Taip pat skaitykite
Tarptautinė tikinčiųjų socialistų lyga
FK Sloboda Tuzla
Tuzlos „Sloboda“ – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Tuzlos.
Reketės piliakalnis
Reketės piliakalnis, vadinamas Pilale, Pilaliu (registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas -, senas naujai išaiškinamų istorijos ir kultūros paminklų sąrašo Nr. IP2410A) – piliakalnis šiaurės rytiniame Kretingos rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, Reketės kaime (Imbarės seniūnija), Blendžiavos dešiniajame krante.
FK Sloboda Tuzla
Istorija
Klubas įkurtas 1919 m.
Reketės piliakalnis
Pasiekiamas iš plento ties sankryža su keliu Tuzai–Reketė pasukus į dešinę ir pavažiavus 425 m į pietvakarius iki kryžkelės, joje pasukus į kairę ir pavažiavus 535 m į pietryčius iki lauko keliukų kryžkelės, kurioje pasukus į dešinę ir 290 m pavažiavus į pietvakarius iki sodybos sodo; toliau einama pėsčiomis lauku 380 m į pietryčius.
Piliakalnis
Tai Blendžiavos dešiniojo kranto slėnyje stūksanti moreninė kalva, susiformavusi upei keičiant vagą ir plaunant aplinkines žemes. Ją iš pietų pusės juosia upė, o iš šiaurės – pelkėta pieva.
Kalva pailga šiaurės – pietų kryptimi. Ilgis ties pagrindu – 23 m, plotis – 18 m. Šlaitai nuolaidūs, apie 5 m aukščio. Viršūnė pailga šiaurės – pietų kryptimi, apie 12 m ilgio, nuo 3 iki 6 m pločio, platesnė šiaurinėje pusėje. Gynybinių pylimų ir griovių požymių nesimato.
Teritorijos plotas – 1236 m².
1,3 km į vakarus yra Reketės kapinynas.
Istorija
Kalva natūralios kilmės, vadinama Pilale, rečiau – Pilaliu. Dėl tautosakoje paplitusių pasakojimų apie jos požemiuose paslėptus turtus, ne kartą buvusi kasinėta lobių ieškotojų.
Kaip kultūros paveldo objektą Reketės pilalę 1940 m. išaiškino Vytauto Didžiojo kultūros muziejus.
1993 m. įrašyta į naujai išaiškinamų istorijos ir kultūros paminklų sąrašą kaip archeologinis objektas – Reketės piliakalnis, vad. Pilale (kodas IP2410A).
Vytautas Daugudis Reketės pilalę priskyrė prie miniatiūrinių Lietuvos piliakalnių, o Gintautas Zabiela – prie piliakalnių-slėptuvių, kuriose pavojaus metu slėpdavosi moterys su vaikais ir seniai. Ignas Jablonskis manė, kad tai esąs pilkapis.
Tyrimai
1940 m. žvalgė Pranas Baleniūnas (Vytauto Didžiojo kultūros muziejus), 1981 m. – Ignas Jablonskis, 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas).
1996 m. Povilas Tebelškis (Kultūros paveldo centras) atliko žvalgomuosius archeologinius tyrinėjimus. Jų metu ištirtas 14 m² plotas, kuriame kultūrinio sluoksnio pėdsakų nerasta. Šiaurinėje aikštelės dalyje aptikta ugniavietė, įrengta 1,1 m skersmens ir 0,4 m gylio duobėje, ant kurios dugno aptiktas 5–7 cm storio anglių ir degėsių sluoksnis.
Navininkų apylinkė
Navininkų apylinkė sovietmečiu buvo:
Žemaitkiemio šv. Kazimiero bažnyčia
Istorija
Apie 1582 m. Žemaitkiemio dvaras dovanotas Vilniaus jėzuitų kolegijai. Jėzuitai 1586 m. pastatė bažnyčią. Jai tada dovanotas Semeniškio kaimas (vėliau sukeistas su Žemaitkiemiu). 1716 m. pastatyta nauja bažnyčia. Nuo 1777 m. minima parapinė mokykla.
Per 1892 m. miestelio gaisrą bažnyčia sudegė. Pasklidus gandui, jog jos vietoje bus statoma cerkvė, paskubomis nupirkta Želvos, bažnyčia ir pastatyta sudegusios vietoje. Žmonės nepakluso policijos reikalavimui sustabdyti statybą. Klebonas M. Gulbinas ištremtas 3 m. į Kalugą. 2 m. ištremti ir trys bažnyčią statę darbininkai.
1892 m. suprojektuota mūrinė bažnyčia. Parapijiečiai ilgai negavo valdžios leidimo statyti. Šios bažnyčios statybos bylos padariniai buvo reikšmingi visai Lietuvai. Rusijos Vidaus reikalų ministras 1896 m. išleido potvarkį (galiojo iki 1899 m.), kuriuo teigė, jog bažnyčioms atstatyti ar perstatyti valdžios leidimo nereikia. Kunigo Antano Jucevičiaus rūpesčiu 1899–1902 m. pastatyta dabartinė bažnyčia.
Parausių apylinkė
Parausių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Pilviškių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilkaviškio rajonui. 1954 m. prijungta dalis Oželių apylinkės, o dalis Parausių apylinkės prijungta prie Paežerių apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. visa Parausių apylinkė prijungta prie Paežerių apylinkės.
Kilija
Uostas. Laivų remontas, aliejaus gamyba.
2019 m. 55,41 % miesto gyventojų buvo ukrainiečiai, 28,41 % – rusai, 9,67 % – moldavai, 3,63 % – bulgarai, 0,91 % – gagaūzai.
Istorija
Kitame krante esanti Senoji Kilija buvo įkurta Bizantijos gyventojų kaip κελλίa. Pirmą kartą paminėta 1241 m. Ilchanato kronikininko Rašido ad Dino darbuose.
Dabartinis Kilijos miestas kaip Nova Kiliya buvo įkurtas moldavų; pagrindinis jų uostamiestis. 1484 m. miestą užgrobė Osmanų imperija. 1790 m. atiteko rusams.
Kentongas
Kentongas (MY က္ယုိင္‌းတုံမ္ရုိ့, buv. Čiongtunas) – miestas rytų Mianmare, Šanų valstijoje, atokiai iškilęs sunkiai prieinamame Šano kalnyne (2562 m aukštyje). ~30 tūkst. gyventojų; daugiausia tajų ir šanų.
Istorija
Kengtonas įkurtas Laoso karaliaus Mangrajaus anūko XIII a.
Bulusanas
Bulusanas – stratovulkanų klasei priklausantis ugnikalnis Filipinuose, Lusono saloje. Jis yra apie 70 km į pietryčius nuo Majono ugnikalnio ir apie 250 km nuo šalies sostinės Manilos.
Bulusanas laikomas 4 šalyje pagal aktyvumą, išsiveržęs 15 kartų nuo 1886 m.
Paskutinis išsiveržimas įvyko 2007 m. liepos 31 d. rytą. Po didelio sprogimo išsiveržę pelenai ir karšti garai pakilo į 8 km aukštį ir pasklido po apylinkes. Visas išsiveržimas truko apie 20 min.
Juodis (Panevėžio r.)
Juodis – ežeras vidurio Lietuvoje, Panevėžio rajone, apie 2,5 km į pietus nuo Vadoklių. Ištįsęs vakarų – rytų kryptimi 2,3 km, plotis iki 0,4 km. Altitudė 75 m. Gylis siekia 5,1 m. Ežeras telkšo rininės kilmės duburyje. Kranto linija vingiuota, jos ilgis 5,7 km. Yra dvi mažos salelės (7 a ir 4 a). Krantai žemi, pietryčiuose pelkėti. Iš pietų ir šiaurės prieina Užusienio miškas, į vakarus ir rytus plyti dirbami laukai. Į Juodį įteka Lėnupis ir J-2 upelis iš Pilvino ežero, o šiaurėje išteka Nevėžio intakas Juoda. Dėl ant šios upės įrengtos užtvankos ežero vandens lygis pakyla 0,75 – 1 m.
Šalia Juodžio įsikūrę Datūniškio ir Paežerio kaimai.
Rytinis juodmedis
Rytinis juodmedis, persimonas (Diospyros kaki) – juodmedinių ( Ebenaceae) šeimos persimonų (Diospyros) genties augalų rūšis.
Visžaliai, lapus numetantys medžiai.
Višnukundinų dinastija
Višnukundinų dinastija kilmės dinastija, valdžiusi teritorijas dab. Andhra Pradeše 420-620 m.
Rytinis juodmedis
Vaisius – sultinga, mėsinga uoga.
Višnukundinų dinastija
Ši dinastija iš pradžių atsirado kaip Vakatakų vasalė rytiniame pajūryje. 514 m. Vakatakų valdos sumažėjo iki dabartinės Telanganos teritorijos. Višnukundinų valdomos teritorijos koncentravosi pajūryje tarp Krišnos ir Godavario upių, bet vėliau jai pavyko išplėsti teritorijas ir sukurti stiprią valstybę.
Rytinis juodmedis
Kilęs iš Kinijos, vėliau išplito po kitus rytinės Azijos regionus. XIX a. pirmajame dešimtmetyje pradėtas auginti Kalifornijoje bei pietinėje Europoje.
Višnukundinų dinastija
Ši dinastija valdė Tamsiaisiais amžiais, kuomet vidurio Indija buvo valdoma daugybės vietinių dinastijų. Kitos to meto Andhros dinastijos buvo Anandagotrikai, Palavai ir kitos.
Pirmoji dinastijos sostinė buvo Indrapalanagara (dab. Nalgondos rajonas).
Istorija
Pirmasis valdovas Indra Varma dar buvo traktuojamas kaip Vakatakų vasalas, tačiau įsitvirtinęs Indrapalanagaroje, jis tapo vis labiau nepriklausomas. Tuo metu toje vietoje susidarė vakuumas, kadangi čia nesiekė palavų galybė pietuose (ji buvo tik iki Krišnos upės) ir Vakatakų galybė pajūryje. Apie du vėlesnius dinastijos valdovus Madhav Varma I ir Govinda Varma žinoma nedaug, greičiausiai jie išlaikė Indra Varma turėtas teritorijas ir jas šiek tiek praplėtė.
V a. viduryje dinastija pradėjo savo ekspansiją valdant sėkmingiausiam dinastijos valdovui Madhav Varmai (461-508). Apie pusę amžiaus trukęs Madhav Varmos valdymas laikomas Višnukundinų dinastijos aukso amžiumi, mat šis valdovas susigiminiavo su Vakatakais, o vėliau nugalėjo priešus Anandagotrikus į pietus nuo Krišnos upės (jie buvo Palavų vasalai). Padaręs sostine Amaravatį, jis nugalėjo kaimynus šiaurėje Salankajanus ir taip įsitvirtino pajūrio ruože.
Valdant Vikramendra Varmai II (555–569), valstybė įsigalėjo Kalingoje ir apsigynė nuo Palavų. Stipri valstybė sugebėjo išsilaikyti iki VII a. I pusės, kol buvo nukariauta Badamio Čalukjų iš Karnatakos.
Kultūra
Višnukundinai buvo pirmieji valdovai, kurie Andhroje ėmė vartoti vietinę telugų kalbą, o ne sanskritą, nors šiam dar buvo skiriamas didžiulis dėmesys.
Nors pirmieji dinastijos valdovai buvo budistai, nuo Madhavvarmos laikų suklestėjo višnuizmas ir šivaizmas. Buvo įsteigta daugybė mokyklų vedų studijoms, pastatyta daug puikių šventyklų, tokių kaip Undavalio olos.
Anandagotrikų dinastija
Anandagotrikų dinastija – trumpalaikė dinastija, valdžiusi pajūrio teritorijas dab. Andhra Pradeše 335–425 m.
Beveik visą savo egzistenciją anandų valstybė buvo tamilų palavų dinastijos vasalė. Ji pasibaigė kraštą nukariavus višnukundinams iš šiaurės.
Gynia
Gynia – upė vidurio Lietuvoje, Kauno rajone; Nevėžio kairysis intakas. Prasideda į vakarus nuo Varluvos. Teka į šiaurės rytus palei Vandžiogalos-Kauno plentą. Ties Didžiaisias Ibėnais pasuka į šiaurės vakarus, o už Janušonių – į pietvakarius. Įteka į Nevėžį 26 km nuo jo žiočių, į šiaurės vakarus nuo Babtų.
Intakai: Skraudupis, Daugupis, Verupė, Krasukinė (kairieji), Bytvanas, Sengynė, Derkys, Dvyliukas (dešinieji).
Vidutinis nuolydis 127 cm/km. Ant Gynios įrengti Pociūnų (39 ha) ir Janušonių (60 ha) tvenkiniai. Prie Gynios esančios gyvenvietės: Bitvanas, Mažieji Ibėnai, Didieji Ibėnai, Vigiai, Janušoniai, Pagynė.
Upės pavadinimas kildinamas nuo gynėti („vyti, raginti, varyti“) bei ginti („varyti, raginti“).
Haliadės
Haliadės graikų mitologijoje - jūros nimfos. Šiuo vardu bendrai vadinamos jūros nimfos. Jos vaizduojamos kaip gražios merginos, kartais nešamos ant hipokampų (arkliai žuvų uodegomis), ketejų (Ketea - jūros pabaisų) ir delfinų.
Ciciliškės (Turmantas)
Ciciliškės – buvęs viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km nuo Smalvų, prie Ilgio ežero.
El Hueku
El Hueku  – miestelis Argentinoje, Neukeno provincijoje, Andų priekalnėse, 90 km į pietvakarius nuo Čos Malalio. Njorkino departamento centras. Keliai į Čos Malalį, Lonkopuę, Nanauką. Miestelyje ir jo apylinkėse gyvena indėnų mapučių. Verčiamasi daugiausia gyvulininkyste (ožkų auginimu).
Istorija
Pavadinimas „El Hueku“ mapudungunų kalba reiškia „blogio genijus, demonas“. Tokiu pavadinimu vadinta vietinė žolė (Vulpia octoflora).
Gyvenvietė pradėjo kurtis 1915 m., oficialiai įsteigta 1938 m. Į El Hueku 1940 m. perkelta departamento sostinė iš Njorkino.
Izraelio futbolo varžybos 2011–2012 m.
Izraelio futbolo varžybos 2011–2012 m.
Turnyrinė lentelė po 30 turų
Legenda:
Stipriųjų grupė
Joseph Conrad
thumb|right|150px|Herbas „[[Nałęcz“]] Džozefas Konradas (, tikrasis vardas: Juzefas Teodoras Konradas Koženiovskis,, 1857 m. gruodžio 3 d. –  1924 m. rugpjūčio 3 d.) − Britanijos lenkų rašytojas.
Izraelio futbolo varžybos 2011–2012 m.
Turnyrinė lentelė po 30 turų
Silpnųjų grupė
Joseph Conrad
Biografija
Lenkų kilmės rašytojas Džozefas Konradas (lenk. pavardė Józef Teodor Konrad Korzeniowski) gimė 1857 m. gruodžio 3 d. Berdičeve (dabartinės Ukrainos teritorijoje), kur praleido dalį vaikystės. Kai jam buvo penkeri metai, Juzefo tėvas – rašytojas ir vertėjas – už dalyvavimą organizuojant 1863 m. sausio sukilimą buvo suimtas ir su šeima ištremtas į Sibirą. Motina mirė tremtyje, o tėvas netrukus po to, kai paleistas laisvėn grįžo į Krokuvą. Čia Džozefą Konradą priglaudė ir išaugino dėdė. Potraukį jūrai jaunuolis pajuto labai anksti. Būdamas septyniolikos metų, jis išvyko į Marselį, kur su prancūzų prekybiniu laivu išplaukė į Karibų salas, po to įstojo į anglų prekybinį laivyną ir aplankė Indoneziją, Filipinus ir Kiniją. Kelionių maršrutai dažnai tapdavo jo romanų ir pasakojimų veiksmo vietomis.
1886 m. Džozefas Konradas gavo Didžiosios Britanijos pilietybę. 1890 m. keliaudamas į Kongą jis sunkiai susirgo ir dėl smarkaus karščiavimo buvo išsiųstas atgal. Po kelerių metų su jūreivyste Konradas atsisveikino, apsistojo Anglijoje ir tapo laisvu rašytoju.
Izraelio futbolo varžybos 2011–2012 m.
Dėl čempionų vardo
Legenda:
Izraelio čempionai pateko į UEFA Champions League 2012-2013
Joseph Conrad
Biografija
1896 m. vedė Džesę Džordž, su kuria susilaukė dviejų sūnų. Anglų kalbos, kuria rašė knygas, išmoko būdamas devyniolikos. Savo pirmąjį romaną „Almajerio kvailystė“ po penkerių metų darbo užbaigė 1894 m. Po to vienas po kito pasirodė romanai ir apysakos.
Šiuose romanuose su giliu psichologiniu įsijautimu aprašomi vyrų, kurių svetimose šalyse laukia vis nauji išbandymai, likimai. Ilgą laiką Džozefą Konradą sėkmė aplenkia. Autoriui išgarsėti padėjo 1913 m. pasirodęs romanas „Atsitiktinumas“. Vokietijoje skaitytojai apie rašytoją sužinojo iš romanų „Taifūnas“ ir „Slaptasis agentas“. Pagal šį romaną sukurtas A. Hičkoko filmas „Sabotažas“ (1936 m.), kuris dar labiau padidino Džozefo Konrado populiarumą. 1979 m. Frencio Fordo Kopolos filmas „Šių dienų apokalipsė“ dar kartą paskatino susidomėti jo kūryba. Filmas pastatytas pagal apysakos „Tamsos širdis“ motyvus.
Džozefas Konradas mirė 1924 m. rugpjūčio 3 d. Bišopsberne, Kento grafystėje, Anglijoje.
Trilaukio apylinkė
Trilaukio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Luna 3
Luna 3 – trečioji sėkminga „Luna“ programos misija, prasidėjusi 1959 m. spalio 4 d. Šis erdvėlaivis tyrinėjo Žemės atmosferą bei Mėnulio aplinką. Jis apskriejo aplink Mėnulį ir pirmą kartą padarė bei persiuntė nematomosios jo pusės nuotraukų. Remiantis jomis sekančiais metais buvo padarytas pirmasis nematomosios Mėnulio pusės atlasas. Iš viso buvo padarytos 29 nuotraukos, kurios dengė didelę nematomosios Mėnulio pusės dalį.
Izraelio futbolo varžybos 2011–2012 m.
Dėl čempionų vardo
Pateko į UEFA Europa League 2012-2013
Luna 3
Paskutinė nuotrauka į Žemę buvo atsiųsta 1959 m. spalio 18 d., o visi kontaktai su erdvėlaiviu nutrūko spalio 22 d. Manoma, kad erdvėlaivis sudegė Žemės atmosferoje. Masinėje spaudoje nuotraukos publikuotos spalio 27 d.: jos pasirodė laikraštyje „Pravda“ ir kai kuriuose kituose TSRS laikraščiuose.
Izraelio futbolo varžybos 2011–2012 m.
Kova dėl išlikimo
Legenda:
Luna 3
1957 m. prancūzų vyno gamintojas Henri Maire lažinosi iš tūkstančio šampano butelių, kad tarybiniai palydovai negalės nufotografuoti nematomosios Mėnulio pusės. Kai pasaulio laikraščiai publikavo „Luna 3“ darytas nuotraukas, Maire suprato, kad pralaimėjo ir nusiuntė visą pralaimėtą šampaną TSRS mokslų akademijai.
Izraelio futbolo varžybos 2011–2012 m.
Kova dėl išlikimo
Iškrito į Liga Leumit 2012-2013
Finalo rungtynės
Hapoel Tel Aviv finale nugalėjo varžovus rezultatu 2-1 ir iškovojo šalies futbolo taurę. ---
Pusfinalio rungtynės
Maccabi Haifa pateko į finalą.
Hapoel Tel Aviv tik pratęsus rungtynes įrodė savo pranašumą, nugalėjo 3-0 bei pateko į finalą.
Aleksandras Piešina
Biografija
Tėvas Justinas Piešina buvo vargonininkas ir pirmasis Aleksandro muzikos mokytojas. Pradinį ir aukštesnį bendrojo lavinimo mokslą baigė Ukmergėje. Jaunystėje svajojo būti kunigu ir 1913 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją, bet Pirmasis pasaulinis karas mokslą nutraukė. Vėliau studijas tęsė Peterburgo dvasinėje seminarijoje, tačiau prasidėjus revoliucijai, seminarija buvo uždaryta ir į kunigus A. Piešina nebuvo įšventintas. 1918–1920 m. Peterburge lankė Technologijos institutą.
1921 m. grįžęs į Lietuvą, mokėsi Kauno muzikos mokykloje (1930 m. įgijo muzikos mokytojo specialybę), 1922–1935 m. Ukmergės gimnazijoje dėstė muziką, matematiką ir lotynų kalbą, vadovavo moksleivių ir suaugusiųjų chorams. Kurį laiką buvo dėstytojas Ukmergės pradinių mokyklų mokytojų kursuose ir mišriojo choro vadovas. 1935–1944 m. muziką ir dainavimą dėstė Raseinių gimnazijoje, vadovavo chorui, moksleivių ir Šaulių rinktinės pučiamųjų orkestrams.
Antrojo pasaulinio karo metu patekęs į Vokietiją, vargonininkavo lietuvių mokyklose Regensburge ir Scheinfelde, buvo lietuvių gimnazijos muzikos mokytojas. 1949 m. emigravo į Kanadą ir buvo pirmasis Monrealio naujos Aušros Vartų lietuvių parapijos vargonininkas ir choro vadovas, taip pat vadovavo Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Vytauto klubo chorui. Su chorais nemažai koncertavo ir dalyvavo įvairiuose tautiniuose renginiuose. Dėjo daug pastangų, kad būtų įsigyti nauji bažnyčios vargonai. A. Piešina nesiekė garbės, o ramiai dirbo lietuvybės ir muzikos labui. Rėmė lietuvišką spaudą ir muzikinius leidinius.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Salankajanų dinastija
Salankajanų dinastija – trumpalaikė dinastija, valdžiusi pajūrio teritorijas dab. Andhra Pradeše 300–440 m.
Ši dinastija pakeitė brihatpalajanų dinastiją, pasidalindama ją su anandagotrikais. Salankajanų valdomos teritorijos koncentravosi pajūryje, į šiaurę nuo Krišnos upės, kuri skyrė nuo anandagotrikų. Dinastijos sostinė buvo Vengi (dab. Neloro rajonas).
Ši dinastija valdė Tamsiaisiais amžiais, kuomet vidurio Indija buvo valdoma daugybės vietinių dinastijų. Kitos to meto Andhros dinastijos buvo brihatpalajanai, anandagotrikai, višnukundinai ir kt.
Beveik visą savo gyvavimo laikotarpį salankajanai buvo tamilų palavų dinastijos vasalai. Dinastija pasibaigė, kraštą nukariavus višnukundinams iš vakarų.
Grudek Kolonija
Grudek Kolonija  – gyvenvietė Lenkijos šiaurės rytuose, Grudeko valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Matlaukys
Matlaukys – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, prie kelio, 7 km į pietus nuo Kybartų. Už 3 km į vakarus yra siena su Rusija. Seniūnaitijos centras. Per kaimą teka Lieponos intakas Šilupė.
Istorija
1950–1992 m. buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. 1970 m. įkurta pradžios mokykla, dab. Kybartų pagrindinės mokyklos skyrius. 1980 m. įkurta biblioteka. Yra medicinos punktas.
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Petras Prunskis
Petras Prunskis (1872 m. Jurkiškių k., Antalieptės apyl., Zarasų rajonas – 1942 m. gruodžio 7 d. Čekanichos k., Ust Pristanė, Altajus, Sibiras) – kunigas, visuomenės veikėjas, draudžiamosios liet. spaudos platintojas.
Biografija
Mokydamasis Jelgavos gimnazijoje priklausė Kūdikio draugijai. Už pasipriešinimą melstis rusiškai drauge su kitais buvo pašalintas iš gimnazijos. Dirbdamas vikaru Ratnyčioje ir kitus parapijose platino lietuvišką spaudą.
1905 m. dalyvavo Didžiojo Vilniaus Seimo darbe. Buvo vienas iš švietimo draugijos steigėjų Vilniaus krašte. Rūpinosi lietuviškų mokyklų steigimu. Lenkų administracijos persekiotas, 1937 m. nubaustas kalėti. Nuo 1939 m. spalio mėn. gyveno Žvilbučių dvare (Zarasų rajonas) pas brolį Juozą, iš ten 1941 m. birželio 14 d. ištremtas į Barnaulą (Sibire), vėliau perkeltas į Čekanichą, kur ir mirė.
Ežerėlių piliakalnis
Ežerėlių piliakalnis su gyvenviete – piliakalnis ir gyvenvietė Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, Ežerėlių kaime, Šventežerio seniūnija. Pasiekiamas keliu Šventežeris – Gegutė Ežerėlių pradžioje pasukus į dešinę vakarų kryptimi, pavažiavus 700 m lauko keliuku, ties antra sodyba dešinėje paėjus į kairę pietuosna per laukus 250 m.
Piliakalnis
Piliakalnis labai apardytas arimų, dabar dirvonuoja, šiaurės vakarų šlaite auga pušų guotas.
Tyrimai
1954 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. Nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo tarybos aktas Dėl teisinės apsaugos suteikimo. 2008-05-27; Nr.: KPD-RM-766. Paminklo teritorijos plotas 1,07 ha.
Kurajošis
Kurajošis  – miestas vidurinėje Totorio prefektūros dalyje, Japonijoje. Čia gyvena apie 51,5 tūkst. gyventojų.
Istorija
Miestas oficialiai įkurtas 1953 m. spalio 1 d.
Simboliai
Oficiali miesto gėlė – rododendras, medis – japoninė kamelija.
Koja (reikšmės)
Lietuvių kalboje žodis koja reiškia:
Ciciliškės (Zarasai)
Ciciliškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Magučių.
Paežerys
Paežerys (arba Paežeris) – taip vadinami Lietuvos geografiniai objektai:
Michael Gelven
Michaelis Gelvenas (angl. Michael Gelven) – JAV filosofas, profesorius. Domėjimosi sritys: kultūros metafizika, M. Haidegeris, F. Nyčė ir I. Kantas, filosofija literatūroje, karo filosofija.
Veikale „Karas ir egzistencija“ (1994) pateikia karo koncepcijų filosofines ištakas. Jame daugiau nagrinėjama, kas yra karas, karo elementai (drąsa, didvyriškumas, garbė, pasiaukojimas, valdingumas ir kiti), o ne moraliniai karo aspektai.
Svarbesnieji kūriniai: