Elevonas
Šiuolaikiniai orlaviai
miniatiūra| 2008 m. Fanrborou (Farnborough) aviašou metu kyla „Avro Vulcan XH558“ Vienas iš pirmųjų orlaivių su elevonais buvo britų Karališkųjų oro pajėgų oro pajėgų strateginis bombonešis „Avro Vulcan“. Pirminiame serijinimae modelyje, žymėtame indeksu B.1, elevonai nebuvo montuojami; orlaiviui valdyti buvo naudojami delta formos sparno gale sumontuoti keturi aukščio vairai (arčiau fiuzeliažo) ir keturi eleronai (toliau nuo fiuzeliažo). Elevonai buvo pradėti montuoti į antrojo modelio – B.2' – „Vulkanus“, kuriuose atsirado aštuoni elevonai. Skrendant nedideliais greičiais, elevonai veikė kartu su šešiais elektra valdomais trijų padėčių oro stabdžiais. miniatiūra|Convair B-58A Hustler elevonaiKitas orlaivis, vienas pirmųjų gavęs elevonus, buvo Jungtinių Valstijų oro pajėgų naikintuvas-perėmėjas Convair F-102 Delta Dagger. Po keleto metų po F-102 pristatymo, Convair sukūrė viršgarsinį bombonešį B-58 Hustler, kuriame taip pat buvo naudojami elevonai. miniatiūra|F-117 sparno vaizdas iš galo Elevonai naudoti ir JAV sukiurtame bombonešyje F-117 NIghthawk, prancūziškuose naikintuvuose Dassault Mirage, jų pagrindu sukurtuose Izraelio gamybos naikintuvuose IAI Kfir, švediškuose naikintuvuose Saab 35 Draken, Saab J37 Viggen, ES valstybių narių bendrame projekte Eurofighter Typhoon, kiniškame naikintuve Chengdu J-10, taip ir nepradėtame gaminti sovietiniame MiG-1.44. dešinėje|miniatiūra| Pirmasis „Concorde 001“ skrydis 1969 m miniatiūra|Tu-144 (Reg. Nt. 77114) vaizdas iš galo. Aiškiai matomas elevonų kompleksas. Vieni žymiausių elevonų taikymo pavyzdžių – britų ir prancūzų bendrai sukurtas viršgarsinis keleivinis lėktuvas Aérospatiale / BAC Concorde bei lygiagrečiai sovietų sukurtas Tu-144. Jų konstruktoriai, greta reikalavimo išlaikyti tikslų krypties valdymą skrendant viršgarsiniu greičiu, taip pat susidūrė su būtinybe suvaldyti jėgas, veikiančias orlaivį posvyrio ir posūkio metu, skatinančias orlaivio konstrukcijos elementų linkimą ir sukimąsi. Abiejų šių problemų sprendimas buvo elevonų valdymas: keičiantis orlaivio greičiui aktyviai kito ir santykis tarp vidinių ir išorinių elevonų – kuo greičiai skrido „Concorde“, tuo mažiau buvo galima keisti sparnų galuose esančių elevonų padėtį ir, atitinkamai, daugiau darbo tekdavo tik elevonams, esantiems šalia fiuzleiažo – pritvirtintiems prie tvirčiausios sparnų vietos. miniatiūra|Bandomas „Space Shuttle“ prototipas. Matomi išleisti elevonai, veikiantys ir kaip oro stabdžiai. Elevonai buvo įrengti ir kosminiame lėktuve „Space Shuttle Orbiter“, nors jie buvo naudojami tik atmosferinio skrydžio metu, transporto priemonei kontroliuojamai leidžiantis atgal į Žemę. Iš viso kosminio lėktuvo delta tipo sparnuose buvo įrengti keturi elevonai. Ne atmosferinio skrydžio metu, „Shuttle“ krypties valdymą užtikrino reakcijos valdymo sistema (angl. Reaction Control System – RCS), kurią sudarė 44 kompaktiški skystu kuru varomi raketiniai varikliai, valdomi naudojant sudėtingą „fly-by-wire“ skrydžio valdymo sistemą. miniatiūra|Norhtrop Grumman B-2 vaizdas iš šono. Aiškiai matomi elevonai Elevonai naudojami ir dideliame „skraidančio sparno“ tipo bombonešyje „Northrop Grumman B-2 Spirit“. „Northrop Grumman“ sukurta valdymo sistema apima padalintų stabdžių vairų ir diferencinės traukos derinį, užtikrinantį minimalų orlaivio radaro profilį. Pagal orlaivio sparno galinį kraštą yra išdėstytos keturios valdymo paviršių poros. Nors dauguma paviršių naudojami visuose orlaivio skrydžio režimuose, vidiniai elevonai paprastai naudojami tik skrendant nedideliu greičiu, pavyzdžiui, artėjant tūpimui. Visi elevonai kylant lieka nuleisti, kol pasiekiamas pakankamai didelis oro greitis – taip siekiama išvengti galimos kontaktinės žalos kilimo metu ir užtikrinti, kad nosis būtų nukreipta žemyn. B-2 vairuojančios plokštumos yra automatiškai reguliuojamos be atskirų piloto komandų. Šias operacijas atlieka keturguba „fly-by-wire“ tipo kompiuterinė skrydžio valdymo sistema; tokiu būdu neutralizuojamas skraidančio sparno konfigūracijai būdingas nestabilumas.