cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Didysis Somalis
Geografija
Gegrafiškai Didysis Somalis užima dalį taip vadinamojo Afrikos rago arba Somalio pusiasalio. Tai yra trikampio formos regionas, kurį šiaurėje skalauja Adeno įlanka, pietryčiuose – Indijos vandenynas, o vakaruose riboja Etiopijos kalnynas (istorinė Etiopija). Pietvakariuose siekiasi su Afrikos ežerų valstybių kultūriniu regionu, o šiaurės vakaruose – su Afarų trikampiu.
Didžiąją dalį regiono užima pusdykumės. Klimatas musoninis. Tačiau kadangi musonai pučia iš vakarų, didelė dalis Afrikos musoninių lietų iškrenta Sahelyje. Etiopijos kalnynui sulaikius drėgmę, Somaliui tenka labai nedaug kritulių. Daugiausia čia lyja balandžio-birželio mėnesiais, po to negausūs lietūs iškrenta rugpjūtį-lapkritį. Tarp šių dviejų drėgnesnių sezonų yra du sausros laikmečiai. Didžiausia regiono upė yra Šebelė, kurios baseinas užima pietinį regiono trečdalį. Jos svarbiausi intakai yra Džuba ir Lagh Dera. Kitos upės yra daugiausia laikinos vadės, kurios prisipildo vandens tik lietinguoju metu.
Dauguma teritorijų tinkamos klajoklinei gyvulininkystei bei sezoninėmis migracijomis. Sėsliam gyvenimui tinkamos tik jūros pakrantės nei kelios aukštikalnių vietovės krašto gilumoje.
Raida
Politiškai Didysis Somalis niekada nesudarė vienos valstybės. Senovėje somalių protėviai pakrantėje įkūrė daug miestų valstybių, o krašto gilumoje išvystė prekybinių kelių tinklą. Svarbiausia prekė čia buvo įvairios aromatinės medžiagos, tokios kaip mira, smilkalai ar ladanas, gaunamos iš vietinių augalų. Senovės Egiptas vykdė prekybą su šiuo kraštu ir jis siejamas su senovės šaltiniuose minimu Puntu. Senovės graikai ir romėnai vadino regioną „Aromatų žeme“. Senovės graikų regionas dar buvo vadinamas Barbarija, taip pažymint, kad čia gyveno barbarai, nesuprantama kalba kalbantys žmonės. Šį terminą viduramžiais perėmė ir arabai, kurie Somalį vadino.
I ir II tūkst. sandūroje vietos gyventojai islamizavosi. Taip jie išsiskyrė nuo savo vakarinių kaimynų Etiopijos kalnyne, kurie išlaikė krikščionybę. Tai pradėjo ilgai trukusius karus tarp somalių musulmonų ir krikščionių etiopų. Somaliai organizavosi į klanus bei gentines sąjungas, kurie kartais sukurdavo pastovesnius politinius junginius. Trap jų buvo Ifato sultonatas, Adalio sultonatas, Adžurano sultonatas, Išakų sultonatas, Dervišų valstybė, Madžertinų sultonatas ir kt.
XIX–XX a. sandūroje somalių teritorijas pasidalino kolonijinės valstybės. Tokiu būdu čia suformuotos kolonijinės valdos Prancūzijos Somalilandas, Britų Somalilandas, Italijos Somalis, Džubalando protektoratas. Didelė teritorija krašto gilumoje atiteko Etiopijos imperijai. Kolonijinių valstybių sukurtos sienos suformavo dabartines valstybes.
Po karo išliko idėja sukurti vieningą visų somalių valstybę. 1960 m. tuo tikslu susivienijo buvęs Britų Somalilandas ir Italijos Somalis, sukurdami Somalio Respubliką. Tačiau tolimesnis jungimasis nebuvo sėkmingas. Etiopija atsisakė atiduoti Somaliui savo valdomas teritorijas (vadinamąjį Ogadeną), kas 1978 m. sukėlė Ogadeno karą. 1977 m. Džibutis, kuriame didelę dalį gyventojų sudaro somaliai, balsavo išlaikyti nepriklausomybę ir nesijungti prie Somalio valstybės.
Maža to, pačioje Somalio Respublikoje prasidėjo nesutarimai tarp buvusių Italijos ir britų kontroliuojamų dalių, kas vedė į Somalio pilietinį karą ir Somalilando atsiskyrimą 1991 m. Vykstantis karas lėmė ir likusios Somalio dalies subyrėjimą.
Bandelė
miniatiūra|220px|right|Mėsainių bandelėsminiatiūra|220px|right|Apvaliosios bandelės miniatiūra|220px|right|Bandelė – [[užkandis prie kavos]]
Bandelė – smulkusis pyrago kepinys, kuris gali būti su įvairiais priedais arba įdarais, o jo masė paprastai ne didesnė kaip 250 g. Pagal formą, bandelės yra apvalios ar pailgos formos, su plokščia apačia (kepimo puse). Lietuvių šnekamojoje kalboje bandelė kartais pavadinama bulkute, kuri yra neteiktina svetimybė.
Sudėtinės dalys
Gaminamos iš įvairios rūšies miltų, pieno, mielių. Bandelių tešla praturtinama cukrumi ir sviestu, kartais kiaušiniais. Įdarams naudojamos uogienė, varškė, įmaišoma vaisių, riešutų, taip pat naudojama malta mėsa. Pagardinamos užliejant karamelės, užbarstant cukraus pudros, sezamo sėklų. Vartojamos atskirai, be to, tinkamos gaminti sumuštiniams, dešrainiams.
Įvairovė
Bandelėms paruošti naudojami įvairūs miltai. Priklausomai nuo pagrindinės žaliavos kiekio miltų ar rupinių masėje, paprastai ne mažiau kaip 20 %, jos atitinkamai vadinamos:
Kitos bandelės:
Šetekšnėlis
Šetekšnėlis – ežeras Lietuvoje, Rokiškio rajone, 3,5 km į vakarus nuo Jūžintų, Samanių miško pietinėje dalyje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,17 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 125,7 m. Krantai žemi, pelkėti - ežerą supa ~ 3 ha dydžio Dauliūnų pelkė. Pietvakariuose išteka upelis į Šetekšnio ežerą (Jaros-Šetekšnos baseinas). Į pietus įsikūręs Dauliūnų kaimas.
Malinis (Utenos r.)
Malinis – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 10 km į šiaurės rytus nuo Sudeikių. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,47 km, plotis – iki 0,24 km. Altitudė 132,8 m. Pietrytinis krantas aukštas, kiti žemi, vietomis pelkėti. Šiaurvakarinė ir pietrytinė pakrantės miškingos, kitur plyti pievos. Vakaruose išteka upeliukas link Šventosios upės intako Alaušos. Į rytus įsikūręs Bikūnų kaimas, į pietus – Čižiškių viensėdis.
Sarah Davies
Sarah Davies (g. 1992 m. rugpjūčio 19 d. Prestone) – Jungtinės Karalystės sunkiosios atletikos sportininkė, olimpietė, Europos čempionatų prizininkė.
Biografija
2014 m. Davies pirmą kartą dalyvavo Sandraugos žaidynėse, kuriose užimta 7-oji vieta. Tais pačiais metais debiutavo Europos čempionate ir užėmė 11-ą vietą. 2014 m. pasaulio čempionate Davies liko 29-a.
2017 m. pasaulio sunkiosios atletikos čempionate Davies su 209 kg rezultatu liko 6-oje vietoje.
2018 m. Davies dalyvavo Sandraugos žaidynėse kaip Anglijos rinktinės atstovė. Sportininkė daugiakovėje užfiksavo 217 kg rezultatą ir nusileidusi tik Indijos atstovei Punam Yadav pelnė sidabro medalį.
2021 m. Europos čempionate britė varžėsi moterų svorio kategorijoje iki 64 kg. Anglė užfiksavo 230 kg rezultatą ir pirmą kartą pelnė Europos čempionatų medalį - sidabrą.
Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Davies varžėsi svorio kategorijoje iki 64 kg. Rovimo rungtyje britė su 100 kg buvo 7-a, o stūmime su 127 kg liko 3-oje vietoje. Bendroje daugiakovėje su 227 kg rezultatu užimta 5-oji vieta.
Ana Starovoitova
Ana Starovoitova – Lietuvos boksininkė ir bokso trenerė, Europos čempionatų prizininkė.
Biografija
2022 m. pasaulio moterų bokso čempionato Starovoitova jau pirmoje kovoje rezultatu 0-5 pralaimėjo Kiria Tapia iš Puerto Riko bei pasitraukė iš tolimesnės kovos. 2022 m. Europos moterų bokso čempionate lietuvė pateko į pusfinalį ir iškovojo bronzos medalį.
Blizgančioji plūdė
Blizgančioji plūdė (Potamogeton lucens) – plūdinių (Potamogetonaceae) šeimos vandens augalų rūšis.
Auga visas paniręs po vandeniu, 1–4 m gylyje. Lapai povandeniniai, iki 20 cm ilgio, trumpais lapkočiais. Suformuoja varpinį žiedyną, išlindusį iš vandens. Žydi birželio-rugpjūčio mėnesiais.
Auga stovinčiuose vandens telkiniuose: (ežeruose kūdrose, senvagėse). Dažnas visoje šalyje.
thumb|left|300px|Lapai
Menas
Menas – tai žmogaus kūrybinės veiklos estetinė-sensualinė (grožinė-jutiminė) išraiška. Žmonijos dvasinės kultūros dalis.
Istorija
thumbnail|175px|Quatrain on Heavenly Mountain, Imperatoriaus Gaozong iš Song dinastijos (1107–1187); Albumo lapas ant šilko. Pagrindinės meno tradicijos atsirado iš dešimties senovės civilizacijų:
Senovės graikų menas garbinimo gyvūnų formą ir tai parodė tobulai vaizduodami savo grožio ir anatominių kūno dalių sistemų vaizdavimą. Senovės Romos menas vaizdavo dievą kaip idealų žmogų.
Bizantijoje, gotikoje ir viduramžiuose vyravo bažnytinės išraiškos susijusios su biblija, tad materija ir medžiagos tiesos nėra tokios svarbios.
Rytų menai panašūs stiliumi į Vakarų viduramžių menus, tai yra koncentracija į paviršiaus dizainą ir spalvą (aiškios spalvos – raudona: raudona mantija, o ne spalvų variacijos šviesos, šešėlių pagalba. Rytų menai dažnai vietinės spalvos iškeliauja už šalies ribų. Tai liudija Indijos, Tibeto ir Japonijos meno kultūra. Religinis islamo menas draudžia ikonografiją ir kaip nors išreikšti religines idėjas meno pagalba.
thumb|right|Menininko palėtė Fiziniu kūnu ir racionalumu neabejojantys 19 amžiaus švietimas buvo sutrikęs, kai įvyko tokie atradimai, kaip Alberto Einšteino realiatyvumo teorija ir nauja psichologija pagal Zigmundą Froidą. Be šių atradimų vyko ir neregėta technologijų plėtra. Paradoksalu, naujų išraiškų plėtrą įtakojo ir senovės genčių menas Afrikoje, Okeanijoje. Tuo rėmėsi Paul Gauguin, Pablo Picasso, kubistai, futuristai ir kt.
Didėjant globalinei sąveikai atsiranda lygiavertis poveikis visų kultūrų Vakarų menui.
Menų rūšys
Konkrečiai apibrėžti visų sričių, kurios telpa į sąvoką menai, sudėtinga, bet dėl šių niekas neabejoja:
Viduramžių universitetuose buvo dėstomi Artes Liberales (laisvieji menai), kuriuos sudarė trys dalys: gramatika, retorika ir logika. Vėliau aritmetikos, geometrijos, muzikos ir astronomijos kursas. Nebuvo pamirštas ir Artes mechanicae (mechanikos menas) į kurio mokslu įėjo metalo apdirbimas, ūkininkavimas, maisto ruošimas, verslas, drabužių ir audinių gaminimas. Šiuolaikiniai skirtumai tarp meno ir meno įgūdžių nepakito iki pat Renesanso.
Šiuolaikinės akademinės visuomenės menus priskiria prie humanitarių mokslų. Humanitariniams mokslams priskiriami ir šie mokslai: istorija, lingvistika, literatūra, filosofija.
Piešimas
Piešimas – priemonė kurti vaizdą, naudojantis bet kurias priemones ir technologijas. Jis paprastai susijęs su ženklais ant paviršiaus taikant įspaudimo priemonę. Pagrindinės priemonės: grafitinis pieštukas, plunksna, rašalas, teptukai, vaškas, spalvoti pieštukai, pastelės. Skaitmeniniai įrenginiai, kurie imituoja šių priemonių poveikį, irgi plačiai naudojami.
220px|thumb|Klasikiniai kolonų kapiteliai
Architektūra
Architektūra (iš 'vyriausiasis, vadovaujantis' ir τεκτων 'statybininkas, dailidė') – pastatų projektavimo menas ir mokslas. Pagrindiniai architektūros tikslai yra formuoti aplinkos erdvę, projektuoti statinius bei jų kompleksus. Plačiąja šio žodžio reikšme architektūros objektas yra žmogaus gyvenamosios aplinkos planavimas ir organizavimas, pradedant miestų planavimu, landšafto architektūra ir baigiant interjero dizainu.
Kaip akademinė disciplina architektūra paprastai skirstoma į dvi pagrindines šakas: urbanistiką ir tūrinę architektūrą. Architektūrinis projektavimas, skirtingai nuo laisvųjų menų, yra priklausomas nuo daugelio techninių, fizinių, teisinių, socialinių ir klimato faktorių, lemiančių galutinį projektą. Tačiau skirtingai nuo taikomųjų mokslų ar inžinerijos, iš architektūros tikimasi ne tik techninio sprendimo ir funkcionalumo, bet taip pat ir estetinių principų laikymosi. Architektūros kūrimo procesas apima priemones, naudojamas tradiciniuose menuose – skulptūroje ir tapyboje – erdvę, formą, tūrį, tekstūrą, spalvą, šviesą, šešėlį. Dėl šių aspektų pasireiškimo architektūrinis projektavimas tradiciškai laikomas kūrybiniu procesu, o architektūra bendruoju atveju priskiriama prie meno šakų.
Tapyba
Tapybos vaizdas gali būti plokštuminis, suformuotas linijomis ir dažų dėmėmis, arba iliuzinis, paremtas perspektyvos principais. Stambesnėms tapybos kompozicijoms neretai pasitelkiamos parengiamosios priemonės (eskizas, etiudas, kartonas). Medis, drobė, popierius ar kitas kūrinio pagrindas dažniausiai gruntuojamas, po to ant jo tapoma dažais, kurie skiedžiami skiedikliu. Pagal medžiagas ir tapymo būdą skiriama tapybos technika; pagal funkcijas ir meninio vaizdo pobūdį – molbertinė tapyba, sienų tapyba, miniatiūra; pagal vaizdo santykį su tikrove – figūrinė ir abstrakčioji tapyba. Taip pat tapyba yra naudojama išreikšti dvasinius motyvus ir idėjas.
Konceptualus menas
Konceptualus menas ( – 'koncepcijų, idėjų menas') – postmodernistinio meno rūšis XX a. 7-ajame dešimtmetyje amerikiečių dailininko Sol Le Vito (Sol Le Witt) dėka įsigalėjęs dailės krypties pavadinimas. Atsirado JAV ir Vakarų Europoje kaip reakcija į minimalizmą, pagrįstą teiginiu, kad meno kūrinys iš esmės tėra fizinis daiktas.
Šio meno pagrindas – pats kūrybinis sumanymas, projektas, idėja. Jis gali būti pateikiamas žodžiais, techniniu piešiniu, fotografija, dokumentais. Dailės kūrinio atlikimas pasidaro antraeiliu dalyku – pirmoje vietoje atsiduria pagrindinis sumanymas ir idėja. Taigi vietoj užbaigto paveikslo ar skulptūros eksponuojami eskizai, oficialūs raštai arba instrukcijų tekstai, skatinantys žiūrovą veikti patį.
thumb|left|thumb|175px|[[Šekspyras vienas iš žinomiausių angliakalbių literatų.]]
Literatūra
Terminas literatūra gali būti taikomas tiek pavieniams rašytiniams kūriniams, tiek ir apimant visus rašytinius viso pasaulio, tam tikros kultūros ar tam tikros epochos kūrinius. Terminas kilęs iš lotyniško žodžio littera, reiškiančio raidę arba „individualaus pobūdžio raštas (laiškas)“.
Literatūra laikoma viena iš meno rūšių, tačiau literatūros kaip meno ribas apibrėžti taip pat yra sunku, nes ne visada aišku kam priskirti, pvz., filosofinius kūrinius, pjeses arba filmų scenarijus.
Literatūros, kaip ir kitų menų kūriniai skirstomi į tam tikras grupes – literatūros rūšis. Jau nuo antikos laikų samprotaujama apie tris pagrindines literatūros rūšis. Tai epika, lyrika ir drama. Šios rūšys viena nuo kitos skiriasi kalbinės raiškos, žmogaus vaizdavimo pobūdžiu. Epikoje vyrauja pasakojimas, jos žanrai: epas, esė, romanas, apysaka, apsakymas. Tuo tarpu dramoje svarbiausią vaidmenį užima veiksmas. Jos žanrai – tragedija, komedija, tragikomedija, drama (siaurąją prasme). Lyrika – jausmų ir minčių raiškos menas, jos žanrai – eilėraštis, sonetas, trioletas.
Vaizduojamasis menas
Į vaizduojamąjį meną įtrauktos šios meno formos: akrobatika, komedijos, šokiai, magija, muzika, opera, operetė, žonglieriai, kovos menai.
Menininkai, kurie dalyvauja šių meno kūrime ir vaizdavime prieš auditoriją yra vadinami atlikėjais, dalyviai, komikais, šokėjais, muzikantais ir dainininkais. Atlikėjai dažnai keičia savo išvaizdą kostiumų ir makiažo pagalba. Yra ir specializuotų meno formų, kur menininkai atlieka savo kūrinį tiesiogiai auditorijai – tai vadinama performansu. Dauguma performansų apima tam tikras plastikos formas. Šiuolaikinio šokio era yra kartais priskiriama prie plastikos meno.
Muzika
thumb|right|170px|[[Mozart kūrinio natos.]] Muzika, kaip akademinė disciplina, daugiausia orientuojasi dvejomis kryptimis: muzikos performansas (orkestrai ir koncertų salės) ir muzikos mokyklos (muzikos mokymasis ir muzikos.
Studentai mokosi groti instrumentais, bet taip pat muzikos teorijos, muzikologijos, istorijos. Pagal laisvųjų menų tradicijas muzika naudojama ne tik išplėsti muzikantų įgūdžius, bet ir mokytis koncentracijos, ir klausos tobulinimui.
Teatras
Teatras – (iš ; ; vieta, skirta parodymui; v. theasthai pasižiūrėti) meninės išraiškos priemonė, išorinio ir vidinio pasaulio įvykių atvaizdavimas scenoje, dalyvaujant artistams (aktoriams) bei publikai. V amžius laikomas dramų klestėjimo laikotarpis. Žymiausi tragedijų kūrėjai: Sofoklis, Aischilas, Euripidas.
Teatro veiksmo metu pasakojama istorija, naudojant kombinacijos tarp žodžio, gesto, muzikos, šokio, garso. Ir spektaklis – naudoja bent vieną ar daugiau šių elementų. Be standartinio aprašomojo dialogo stiliaus, teatras imasi ir kitokių formų: operos, baleto, pantomimos, kabuki, klasikinių Indijos šokių, kinų operos.
thumb|200px|[[Šiuolaikiniai šokiai]]
Šokis
Choreografija yra šokio mokymasis. Asmuo, kuris mokina šokti yra vadinamas choreografu. Žmonės šoka ir dėl noro atsipalaiduoti. Šokiai skirstomo nuo judėjimo formos ir paskirties: Liaudies šokiai, sporto gimnastika, sinchroninis plaukimas ir kiti. Kovos menai irgi dažnai priskiriami prie šokių.
Meno funkcijos
Menas, pasak filosofo, menotyrininko Charles Lalo, atlieka 5 esmines funkcijas:
Sergejus Kulišas
Sergejus Kulišas (, 1993 m. balandžio 17 d. Čerkasuose) – Ukrainos sportinio šaudymo atstovas, kuris specializuojasi kulkiniame šaudyme iš šautuvo rungtyse. Olimpinis ir pasaulio čempionatų prizininkas.
Biografija
2010 m. vaikų olimpiados bronzos medalininkas.
2012 m. sportininkas debiutavo 2012 m. Londono olimpinėse žaidynėse. Orinio šautuvo rungtyse užimta 18-a vieta, šaudyme iš trijų pozicijų sportininkas liko 14-as, o šaudyme gulomis 49-as.
2016 m. olimpinėse žaidynėse orinio šautuvo rungties atrankoje ukrainietis užėmė 4-ą vietą ir pateko į finalinį etapą. Finale Kulišas nusileido tik italui Niccolò Campriani ir pelnė sidabro medalį.
Tokijo olimpinėse žaidynėse ukrainietis užėmė 8-ą vietą šaudyme iš trijų padėčių bei liko 29-as orinio šautuvo rungtyje.
Slavko Kalezičius
Slavko Kalezić (, g. 1985 m. spalio 4 d. Podgoricoje) – Juodkalnijos aktorius, dainininkas.
Biografija
Slavko Kalezić gimė 1985 m. spalio 4 d. Titograde (dabar – Podgorica). Baigė dainavimo ir šokių studijas. Nuo 2008 metų dirba Juodkalnijos Nacionaliniame Teatre, kuriame yra sukūręs kelias dešimtis vaidmenų. Be gimtosios juodkalniečių kalbos, jis taip pat laisvai bendrauti gali angliškai bei itališkai.
2011 metais Slavko išleido savo pirmąjį singlą „Muza“, tačiau daina didelio visuomenės susidomėjimo nesulaukė. 2013 m. sudalyvavo atrankinėse laidose į pirmojo sezono Adrijos „X Faktorių“. Nors gyvų pasirodymų etapo jis ir nepasiekė, tačiau tai jam nesutrukdė toliau siekti dainininko karjeros. 2014 metais išleido debiutinį albumą „San o vječnosti“.
2017 metais su daina „Space“ atstovavo Juodkalnijai „Eurovizijos“ dainų konkurse Kijeve.
Gandija
Gandija  – miestas Ispanijoje, Valensijos regione, 65 km į pietus nuo Valensijos, prie Viduržemio jūros (Asaharo krante). Žvejybos uostas. Praeina Valensijos–Olivos geležinkelis. Svarbus turistinis centras ir pajūrio kurortas. Apylinkėse auginami citrusiniai vaisiai. Yra Valensijos ir technologijų universitetų padaliniai. Gausu XV–XIX a. architektūros paveldo (gotikinė Šv. Marijos bažnyčia, Šv. Klaros konventas, Šv. Morkaus ligoninė, kunigaikščių rūmai), apylinkėse yra Šv. Jeronimo vienuolynas.
Istorija
Gandija rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1249 m. Miestas 1399 m. tapo Aragono karaliaus Martyno I valda, pastatyti rūmai ir vienuolynas. XV–XVI a. gyvavo Gandijos kunigaikštystė.
Rūšis (reikšmės)
Rūšis gali reikšti:
Lietus (apsakymas)
Lietus  – anglų rašytojo V. Somerseto Momo apsakymas. Pradžioje jis buvo paskelbtas pavadinimu „Panelė Tompson“ („Miss Thompson“) Amerikos literatūros žurnalo „The Smart Set“ 1921 m. balandžio numeryje ir buvo įtrauktas į V. Momo apsakymų rinkinį „Lapo drebėjimas“ („The Trebling of a Leaf“, 1921).
Istorija vyksta Ramiojo vandenyno saloje: misionieriaus ryžtas perauklėti prostitutę priveda prie tragedijos.
Istorija
1916 m. gruodį keliaudami po Ramųjį vandenyną V. Momas ir jo sekretorius, mylimasis Džeraldas Hakstonas (Gerald Haxton) garlaiviu „Sonoma“ aplankė Pago Pago, Amerikos Samoa sostinę. Užlaikyti dėl karantino, V. Momas, Dž. Hakstonas ir kiti ten apsigyveno. Kiti „Sonomos“ keleiviai buvo „panelė Tompson“, medicinos misionierius bei jo žmona, kurie tapo „Lietaus“ veikėjų prototipais.
Netoli Pago Pago yra Reinmeikerio kalnas ( 'lietaus sukėlėjas'), dėl kurio Pago Pago uoste iškrenta nepaprastai daug kritulių.
Mamutiškis
Mamutiškis – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 2,5 km į šiaurės vakarus nuo Tauragnų, Tauragnų miške. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,14 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 183,7 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję – aplink ežerą plyti ~ 5 ha dydžio pelkė. Šiaurėje įteka upeliukas iš Politiškių ežero, pietvakariuose išteka Labės ežero intakas L-1 upelis (Tauragno ežero baseinas). Netoli ežero įsikūrę Tauragnų ir Nečioniškio kaimai.
Lietus (apsakymas)
Siužetas
Ramiajame vandenyne pakeliui į Apiją laivas sustoja Pago Pago. Tarp keleivių yra daktaras Makfeilas su žmona, misionierius Deividsonas ir jo žmona (pasakojama Makfeilo vardu). Dėl saloje plintančios tymų epidemijos (rimtos vietinių gyventojų ligos) laivas negali išplaukti, kol įsitikins, kad nė vienas įgulos narys nėra užsikrėtęs. Makfeilai ir Deividsonai apsinakvindina pas priešakinėse linijose dirbantį prekybininką Horną. Didžiąją viešnagės dalį lyja stiprus juos slegiantis lietus. Makfeilui Deividsonas su žmona pasakoja apie misionieriaus darbo sunkumus.
Deividsonas susitinka su salos gubernatoriumi ir įkalbinėja jį įsodinti panelę Tompson į kitą, plaukiantį į San Fransiską laivą. Kadangi misionieriai yra įtakingi, gubernatorius, apsilankius Makfeilui, sprendimo nekeičia. Panelė Tompson eina iš proto, nes jeigu ji grįš į San Fransiską, bus uždaryta į kalėjimą. Deividsonas dažnai būna su panele Tompson, kurią dabar familiariai vadina Sede (Sadie). Pasikeičia jos asmenybė ir, pasirodo, ji atgailauja. Deividsonas sako Makfeilams: „Tai tikras atgimimas. Jos siela, kuri buvo juoda kaip naktis, dabar yra tyra ir balta… Visą dieną meldžiuosi su ja…“
Po kelių dienų Deividsono kūnas randamas paplūdimyje; jis persipjovė gerklę skustuvu. Makfeilas nesupranta, kas atsitiko, kol grįžęs į savo būstą pamato, jog Sedė Tompson staiga atvirto į „besipuikuojančią karalienę, kurią jie pažinojo iš pradžių.“ Ji pradeda „garsiai, pašaipiai juoktis“ iš ponios Deividson ir Makfeilo šiam sakydama: „Jūs, vyrai! Jūs, ištvirkę, purvini paršai! Jūs visi vienodi.“
Paprastasis skendenis
Šaknų neturi, stiebas plaukiojantis, lankstus. Lapai siauri, plunksniški. Ant lapkočių yra specialūs maišeliai, į kuriuos patenka smulkūs vandens gyvūnai, dumbliai ir ten yra suvirškinami. Žiedai susidaro ant 15-30 cm ūglių, iškilusių virš vandens, geltoni, žydi birželio-rugsėjo mėnesiais. Augalas dauginasi daugiausia vegetatyviškai.
Paprastasis skendenis laisvai plūduriuoja stovinčiuose vandens telkiniuose (senvagėse, kūdrose, pelkėse). Lietuvoje dažnas.
Akvatinta
Akvatinta ( – dažytas vanduo) – giliaspaudė grafikos technika, oforto atmaina.
Technika
Grafikos technika, kai kanifolijos milteliais ir alkoholiu padengtoje vario ar cinko plokštėje atlikta kompozicija kelis kartus ėsdinama azoto rūgštimi, išėstos įdubos pripildomos dažų ir daromas atspaudas. Tos vietos, kurios atspaude turi būti tamsiausios, barstomos dervų (kanifolijos, asfalto ir pan.) milteliais, kurie spaudos formą pakaitinus prilimpa. Ėsdinant rūgštis išėda tarp grūdelių tarpus ir gaunamas grublėtas paviršius, kuris atspaude virsta lygia tonine dėme. Norint gauti tonų įvairovę, atitinkami spaudos formos plotai iš naujo lakuojami ir vėl ėsdinama. Kuo daugiau kartų tai kartojama, tuo daugiau tonų gaunama. Akvatintą galima taikyti ir spalvotiems atspaudams. Dažnai derinama su ofortu.
Istorija
Atsirado XVI a. Kelis atspaudus padarė Albrechtas Diureris (Vokietija). Paplito XVII a. (Rembrantas, Olandija), ypač XVIII a. (Giovanni Battista Piranesi, Italija). XIX a. šią techniką tobulino Francisco Goya (Ispanija), James McNeill Whistler (Jungtinės Amerikos Valstijos). Lietuvoje akvatinta paplito nuo XIX amžiaus. XX a. akvatintos kūrinių sukūrė Eduardas Jurėnas, Janina Lili Paškauskaitė.
Menasco Pirate
„Menasco Pirate“ – serija buvo keturių cilindrų, oru aušinmų vienaeilių apverstų aviacinių vidaus degimo variklių, kuriuos 1929 m. sukūrė ir trečiajame ir ketvirtąjame dešimtmečiuose gamino pagaminti Berbanko mieste (Kalifornijos valstija, JAV) įsikūrusi įmonė „Menasco Motors Company".
„Pirate" varikliai buvo skirti naudoti lengvuose bendrosios ir sportinės aviacijos orlaiviuose.
„Menasco Pirate“ varikliai buvo tiek atmosferiniai, tiek su kompresoriumi. Pirmasis šios serijos variklis – „Menasco A-4 Pirate" buvo sukurtas 1929 m. 1931 m. buvo sukurtas pirmasis modelis su kompresoriumi. Modelių su kompresoriumi indekse papildomai būdavo pridedama priesaga „S" (angl. „supercharged"). Įmontavus kompresorių variklio svoris ir matmenys padidėdavo labai nedaug, bet jie pasižymėjo puikiomis aukštuminėmis savybėmis.
Vienas šių variklių – „Menasco C4 Pirate" buvo montuojamas ir į 1939–1940 m. Latvijoje sukurtą mokymosi ir lavinimosi lėktuvą VEF I-17.
Naudojimas
miniatiūra|Ogden Osprey su „Menasco Pirate“ varikliu 🇺🇸 USA 🇨🇦 CAN 🇱🇻 LVA UK
Daugiau
Panašūs varikliai
Emily Muskett
Biografija
2010 m. Muskett pirmą kartą dalyvavo Sandraugos žaidynėse, kuriose rezultato neužfiksavo.
2014 m. anglė antrą kartą startavo Sandraugos žaidynėse, kuriose užėmė 5-ą vietą.
2021 m. Europos čempionate britė varžėsi moterų svorio kategorijoje iki 71 kg. Anglė užfiksavo 227 kg rezultatą ir pirmą kartą tapo Europos čempione.
Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Muskett varžėsi svorio kategorijoje iki 64 kg. Rovimo rungtyje britė su 100 kg buvo 7-a, o stūmime su 127 kg liko 3-oje vietoje. Bendroje daugiakovėje su 227 kg rezultatu užimta 5-oji vieta.
Vandens augalai
thumb|180px|[[Šakotasis šiurpis auga vandens telkinių pakrantėse]] thumb|250px|Lūgnės veši vandenyje, tik jų lapai ir žiedai plūduriuoja virš vandens thumb|[[Plaumuonės veši vandenyje, tik jų lapai ir žiedai plūduriuoja virš vandens]]
Vandens augalai arba hidrofitai (hidro + gr. phyton – augalas) – vandens augalai, kurių šaknys ir apatinė stiebo dalis yra po vandeniu. Auga vandens telkinių pakrantėse. Hidrofitai skirstomi į kelias grupes: nuolat plaukiojantieji (plūdena), šaknimis įsitvirtinę į vandens telkinio dugną (plūdė, plunksnalapė), šaknimis įsitvirtinę į vandens telkinio dugną ir turintieji paviršiuje plūduriuojančius lapus (lūgnė, viktorija), vandens paviršiuje plūduriuojantieji augalai (vandenplūkis). Visiškai po vandeniu esančių hidrofitų lapai neturi žiotelių, o plūduriuojančius lapus turinčių augalų žiotelės yra viršutinėje lapo pusėje. Audiniuose daug didelių oro pripildytų tarpuląsčių.
Lulua
thumb|left|200px|Kasajaus baseinas su pažymėta Lulua
Vandens augalai
Vandens augalai skirstomi į makrofitus (gerai įžiūrimus plika akimi) ir mikrofitus (įžiūrimus mikroskopo pagalba). Prie mikrofitų priskiriami mikroskopiniai dumbliai, o prie makrofitų – žiediniai augalai, vandenyje augančios samanos, sporiniai induočiai ir makroskopiniai dumbliai.
Lulua
Didžiausias intakas – Kaluebas (arba Luebas).
Vandens augalai
Atsižvelgiant į vandens augalo organų padėtį vandenyje, ore ir dirvožemyje, skiriamos jų ekologinės grupės:
Morfologija
thumb|[[Vandens lelija|Vandens lelijos lapo lapkočio skerspjūvis]] Vandens augalų morfologiniai požymiai:
Need for Speed (2015 kompiuterinis žaidimas)
Po išleidimo žaidimo kritikai palankiai įvertino jo vizualinį perteikimą, atmosferą bei automobilių patobulinimų sistemą, tačiau peikė, kad yra priklausomas nuo interneto ryšio, tai yra kūrėjai nepaliko prieigos žaisti vieno žaidėjo režime bei žaidime padaryti pauzę. Vis dėlto, minėtoji problema buvo išspręsta sugrąžinus betinklį režimą.
Vandens augalai
Morfologija
Dauguma vandens augalų puikiai dauginasi vegetatyviškai, todėl gali greitai užželti vandens telkinį.
Need for Speed (2015 kompiuterinis žaidimas)
Žaidimo eiga
Žaidime galima rinktis žaisti pagal 5 skirtingus tipus: Greičio, Stiliaus, Komandos, Sudėjimo ir Įstatymų pažeidėjo. Žaidžiant renkami taškai už indėlį dalyvaujant kiekviename iš penkių minėtų žaidimo tipų, kuriuos jungia viena bendra siužetinė linija. Žaidime taipogi pristatyta "veiksmo kamera", kuri pateikia kiek kitokį žaidimo kampą ir yra viena iš 5 galimų kameros ašių. Visas siužeto veiksmas vyksta fiktyviame mieste Ventura Bay bei jo apylinkėse, kurios sukurtos pagal Los Andželą (JAV).
Vandens augalai
Morfologija
Greta įprastinių vegetatyvinių dauginimosi būdų (šakniastiebiais, palaipomis) gali daugintis ir labai specifiškai, pvz. turijonais – vandens augalų žiemojančiais pumpurais. Turijonai gali būti iš tankiai išaugusių lapų pradmenų susidarę galiniai pumpurai arba lapuotų šakelių sutrumpėjusiais tarpubambliais viršūnėlės. Turijone kaupiami angliavandeniai bei mineralinės medžiagos. Rudenį atsiskyrę nuo pagrindinio augalo jie nugrimzta ir žiemoja vandens telkinio dugne, o pavasarį iškyla į paviršių ir virsta naujais augalais.
Need for Speed (2015 kompiuterinis žaidimas)
Žaidimo eiga
„Need for Speed“ leidžia naudoti atnaujintą "Wrap Editor" bei automobilio modifikacijas, nebuvusių kurį laiką. Tiuninguojant atsiveria galimybė rinktis tikro pasaulio kompanijų teikiamas paslaugas, tarp kurių yra „RAUH-Welt Begriff“, „SEIBON“ ar „RTR Mustang“.
Siužetas
Visa istorija sukasi aplink pagrindinį veikėją, t. y. žaidėją ir neaiškaus plauko tipus, siekiančių pripažinimo gatvių lenktynėse iš realiame pasaulyje žinomų automobilių sporto įžymybių. Štai Spike'as trokšta susitikti su Magnus'u Walker'iu, o Amy – su Akira Nakai. Kai kurie veikėjai nori savo herojus kažkuo nustebinti gatvių lenktynėse, o kiti tiesiog suvesti kontaktą ir gauti dėmesio. Žaidėjas kaskart sutinka vis kitokį varžovą, o laimėjęs lenktynes gauna prizus. Nepaisant išskirtinio dėmesio žaidime pristatytoms žvaigždėms, žaidėjui įveikus vieną ar kitą iš jų, gali atsirasti priekaištų, kaip buvo po laimėtų lenktynių prieš Magnus'ą Walker'į, po kurio anksčiau minėtas Spike'as neslėpė nusivylimo praradęs šansą Walker'į nugalėti lenktynėse anksčiau, negu tą padarė žaidėjas. Žaidimo finale, jau tapus savotiška ikona, žaidėjui dar tenka susirungti prieš savo draugus Travis, Spike, Amy, Robyn bei Manu. Po lenktynių visi drauge pasidaro bendrą nuotrauką, kurioje žaidėjo veidas yra pridengtas, siekiant "išsaugoti jo tapatybę".
Arvernai
Arvernai (arverni) – galų gentis, gyvenusi dabartinės Overnės (Prancūzija) teritorijoje paskutiniais amžiais prieš mūsų erą. Buvo viena galingiausių galų genčių, kelis kartus kariavo prieš romėnus. Svarbiausia jų tvirtovė buvo Gergovija (Gergovie), netoli dabartinio Klermono-Ferano.
Lulua
Lulua upėje užfiksuota 201 žuvų rūšis.
Arvernai
Ankstyvoji istorija
Arvernai buvo galingiausia Galijos gentis, dominavusi Galijoje III-II a. pr. m. e., kai valdė karalius Luernijas (Luernios). 121 m. pr. m. e. jo sūnus (ar anūkas) Bituitas (Bituitus) buvo romėnų sumuštas, ir įtaką galų gentyse įgijo edujai ir sekvanai. Skirtingai negu alobrogai, kurie po Keltų karų apie 120 m. pateko tiesoginėn romėnų valdžion, arvernai išsiderėjo taikos sutartį, kurios dėka išlaikė nepriklausomybę, bet jų žemės sumažėjo. Istoriniuose įrašuose daugiau nebeminimas joks arvernų karalius, manoma, kad jie galbūt perėjo prie konstitucinės oligarchijos. Tačiau buvo du atvejai atgaivinti karaliaus instituciją. Sutriuškinus arvernus buvo įkurta Romos provincija Narbono Galija, dažnai vadinta tiesiog Provincija. Dalis to regiono iki šiol vadinamas Provansu.
Vandens augalai
Morfologija
Didžioji dalis vandens augalų žydi, veda vaisius ir brandina sėklas virš vandens.
Arvernai
Ankstyvoji istorija
Karalius Luernijas buvo minimas graikų etnografo Posidonijaus (Posidonius) raštuose. Apie jį rašė, kad jis, važiuodamas kovos vežimu, savo pasekėjams barstydavo aukso ir sidabro monetas. Valdant Luernijui arvernai buvo galingos karinės galų sąjungos, besidriekusios nuo Reino iki Atlanto, priešakyje.
Vandens augalai
Vandens augalų reikšmė
Vandens augalai gali užželti ežerus, tvenkinius, melioracijos griovius bei kitus drenažo sistemos įrenginius. Yrant augalų nuokritoms gali atsirasti deguonies stygius, kai kurie irimo produktai gali būti nuodingi.
Daugelio rūšių vandens augalai pasaulyje plačiai paplitę. Į Lietuvos augalų bendrijų raudonąją knygą įrašytos 20 asociacijų vandens telkinių ir jų pakrančių augalų bendrijos. Tarp jų daugiausia po vandeniu pasinėrusių augalų sudaromos bendrijos – slepišerinis lobelijynas (Isoeto-Lobelietum) ir menturlapinis ežerutynas (Hydrilletum verticillati), plūdurlapių augalų bendrija – mažažiedis lūgnynas (Nupharetum pumili), druskingų krantų augalų bendrija – pajūrinis liūnmeldynas (Scirpetum maritimi) ir kt. Lietuvoje yra 15 Europos mastu svarbių gamtos buveinių, kuriose saugoma vandens telkinių ir jų krantų augalų biologinė įvairovė (2 tipų jūros buveinės, 9 tipų gėlųjų vandenų buveinės, 4 tipų pelkių buveinės).
Vandens augalai yra svarbus maisto šaltinis žuvims, vandens paukščiams. Pietryčių, Rytų Azijoje vandens augalai plačiai naudojami ir žmonių mityboje.
Lietuvos vandens augalai
Lietuvos vandens augalai, suskirstyti pagal buveines:
Taip pat Lietuvos vandenyse gausu žemesniųjų vandens augalų, kurių daugumą sudaro dumbliai. Saugomos šios rūšys: ežerinė lobelija, šakotoji ratainytė, pūslėtoji aldrūnė, širdžialapė kaldezija, pražangiažiedė plunksnialapė.
Lietuvos vandens augalų klasės
ZOSTERETEA MARINAE Pignatti 1953 – jūros litoralės augalų bendrijos
CAKILETEA MARITIMAE R. Tx. et Prsg. 1950 – jūros krantų halofitų ir nitrofitų bendrijos
LEMNETEA MINORIS (R. Tx. 1955) de Bolós et Masclans 1955 – smulkių pleustofitų bendrijos
UTRICULARIETEA INTERMEDIO-MINORIS Den Hartog et Segal 1964 em. Pietsch 1965 – mažai pratakių vandens telkinių bendrijos
POTAMOGETONETEA PECTINATI R. Tx. et Prsg. 1942 ex Oberd. 1957 – stambių įsišaknijančių ir plūduriuojančių hidrofitų bendrijos
LITORELLETEA UNIFLORAE Br.-Bl. et R. Tx. 1943 ex Westhoff, Dijk et Paschier 1946 – smulkių helofitų ir hidrofitų bendrijos
CHARETEA FRAGILIS Fukarek ex Krausch 1964 – maurabragūnų bendrijos
PHRAGMITETEA AUSTRALIS R. Tx. et Prsg. 1942 – stambių helohidrofitų bendrijos
BIDENTETEA TRIPARTITAE R. Tx. et al. in R. Tx. 1950 – pakrančių ir antropogeninės šlapių dumblingų dirvožemių aukštų nitrofilinių terofitų pionierinės bendrijos
ISOETO-NANOJUNCETEA BUFONII Br.-Bl. et R. Tx. 1943 ex Westhoff, Dijk et Paschier 1946 – drėgnų augaviečių trumpalaikės žemų terofitų bendrijos
MONTIO-CARDAMINETEA Br.-Bl. et R. Tx. 1943 ex Klika 1948 – šaltiniuotų upelių krantų augalų bendrijos.
Pagal EUNIS klasifikaciją, Lietuvoje aptinkamos tokios paviršinių vandens telkinių buveinės:
NK Kočevje
Kočevės NK – Slovėnijos futbolo klubas iš Kočevės.
Istorija
1994 m. pateko į aukščiausią šalies lygą, tačiau 1994–1995 m. Pirmos lygos sezonas klostėsi nesėkmingai ir ekipa liko penkiolikta.
RK-1 Kregždutė
RK-1 „Kregždutė“ – vienvietis žemasparnis metalinės konstrukcijos monoplanas 1989 m. sukurtas Rolando Kalinausko.
Lėktuvas konstruotas Sovietų Sąjungos egzistavimo pabaigoje, dėl detalių ior gamybinių pajėgumų trūkumo jam naudota daug kitų orlaivių dalių: sparnai ir uodega – perdirbti iš sklandytuvo L-13 „Blanik“, kabinos gaubtas – iš lenkiško sklandytuvo „PZL SZD-30 Pirat“.
Liemens santvara suvirinta ir plonasienių  plieno vamzdelių. Formai išlaikyti panaudoti mediniai stringeriai. Priekinė liemens dalis iki sparno dengta skarda, likusi aptraukta drobe.
Pritaikant sklandytuvo sparnus nuimta šio sparno pašaknio storoji dalis, palikus ištisus eleronus ir 30 proc. užsparnių ilgio. Užsparniai atsilenkia į fiksuotas 20°, 35° ir 50° padėtis.
Perdirbant sparną buvo sustiprintos lonžerono sijos, įkniedyti nauji sparnų tvirtinimo mazgai. Uodegos plokštumos pagamintos panaudojant  L-13 uodegos elementus. Abi stabilizatoriaus pusės sujungtos į vieną, jas sutrumpinus iš pašaknių. Tokiu pat būdu perdirbti ir aukščio vairai ir kilis su posūkio vairu.
Pagrindinės važiuoklės ratai – 320X100 mm dydžio, su stabdžiais. Važiuoklės lingė pagaminta iš stiklo plastiko. Užpakalinis uodegos ratukas – 100X50 mm dydžio, laisvai besisukiojantis. Užpakalinio ratuko amortizatorius – taip pat nuo sklandytuvo L-13.
Lėktuvas varomas dviejų cilindrų 63 AG galios (esant maksimaliems 6700 aps./min.) dvitakčiu varikliu Rotax 582. Propeleris – 1,65 m diametro, trimentis, plastikinis, pastovaus žingsnio. Propelerio trauka – 160 kg. Kuras: benzinas A-92.
Pagamintas vienintelis egzempliorius, Lietuvos orlaivių registre įregistruotas numeriu LY-XMF.
Dvylikos kamienų liepa ant Biržų Lauko piliakalnio
Dvylikos kamienų liepa ant Biržų Lauko piliakalnio – daugiakamienė liepa, auganti Šilalės rajono savivaldybėje, ant Biržų Lauko piliakalnio,  paskelbta saugomu gamtos paveldo objektu. Liepa pasiekiama iš kelio, ties tiltu per Akmeną paėjus paupiu 250 m į vakarus link slėnyje stūksančio, medžiais apaugusio piliakalnio. Jo prieigose stovi informacinė lenta ir paminklo ženklas. Daugiakamienis medis surandamas priešingoje, pietvakarinėje piliakalnio pusėje, nestataus šlaito miškingoje įkalnėje. Biržų Lauko piliakalnis yra vienas iš Šilalės seniūnijos lankytinų objektų, patenka į Pagramančio regioninio parko teritoriją.
Liepa paskelbta rajoninės reikšmės saugomu medžiu 2006 m. Nurodoma rūšis – mažalapė liepa (Tilia cordata Mill.). Išskirtinę liepą sudaro 12 palyginti sveikų ir gyvybingų kamienų, iš kurių storiausias yra 1,3 m apimties, aukščiausias – 22 m. Dauguma, išskyrus porą šoninių kamienų, statūs, augantys vertikaliai.
Pepė, Liusė, Bom ir kitos merginos
Pepė, Liusė, Bom ir kitos merginos – 1980 m. sukurta komedija, debiutinis režisieriaus Pedro Almodóvar filmas.
Turinys
Pepė – jauna mergina, kuri savo bute Madride augina marihuaną. Apie tai sužino kaimynystėje gyvenantis policininkas, kuris, mainais už tylėjimą, ją išprievartauja, atimdamas nekaltybę. Norėdama atkeršyti, Pepė kreipiasi pagalbos į savo draugę Bom – lesbietę dainininkę, kuri su savo grupės nariais naktį užpuola ir sumuša skriaudiką. Kitą dieną, norėdama pasimėgauti rezultatu, Pepė pamato, kad auka tapo ne policininkas, o jo brolis dvynys.
Tuomet ji sugalvoja naują keršto planą: mezgimo pamokoje ji ir Bom susidraugauja su šio žmona Liuse. Netrukus paaiškėja, kad Liusė, užguita namų šeimininkė, turi mazochistinių polinkių ir kadangi vyras jos nemuša ir nežemina, paskatinta naujos patirties su agresyviąja Bom, nusprendžia šį palikti. Trijulė – Pepė, Liusė ir Bom – neria į naktinį gyvenimą. Po kurio laiko tėvas nustoja finansuoti Pepę ir ši sukuria reklaminę agentūrą, kuriančią filmukus apie neegzistuojančius produktus. Liusės vyras, negalintis sustaikyti su jos netektimi, nesiliauja jos persekioti ir kartą (su jos sutikimu) ją sumuša. Pepė ir Bom aplanko ją ligoninėje, kur Liusė pareiškia paliekanti Bom ir grįžtanti pas vyrą. Merginos supranta praradusios draugę ir Pepė pasiūlo Bom persikraustyti pas ją...
Augustinas Gricius (1962)
Biografija
1980 m. baigė Vilniaus 23-iąją vidurinę mokyklą, 1985 m. – Lietuvos valstybinę konservatoriją.
1985–1999 m. dirbo režisieriumi Lietuvos televizijoje, Baltijos televizijoje, 1999–2001 m. – UAB „Velkam“. Nuo 2002 m. LNK, BTV, Info TV ir LRT televizijos laidos „Dviračio šou“, „Dviračio žinios“ režisierius.
Nuo 2010 m. – Domino teatro režisierius.
Čuapa
Čuapa  – upė Kongo Demokratinėje Respublikoje, Kongo baseino vidurio vakarinėje dalyje. Prasideda Sankuru gamtos rezervato pietuose Sankuru provincijoje, vingiuoja į šiaurę-šiaurės vakarus pro Elinga Mpangą, nuo Bondo pasuka vakarų link pro Boendę, teka pro Čuapos provinciją. Čuapa, susiliejusi su Lomela, sudaro Busirą. Ši toliau įteka į Rukį, kuris ties Mbandaka įteka į Kongą.
thumb|left|200px|Žemėlapyje pažymėtas vandentakis Čuapa–Busira–Rukis
Čuapa laivuojama 825 km – nuo santakos su Lomela iki Elinga Mpango (iš jų 555 km iki Ikelos laivuojami ištisus metus, iki Bondo – 40 t baržomis, o iki Elinga Mpango vaga siaura, akmenuota ir praplaukiama ne visada).
RK-5 Rūta
RK-5 „Rūta” – keturvietis pramoginis lėktuvas, 1997 m. sukurtas Lietuvos aviakonstruktoriaus Rolando Kalinausko.
Konstrukciškai RK-5 – metalinės konstrukcijos su mediniais sparnais aukštasparnis monoplanas. Fiuzeliažas dengtas dalinai aliuminio skarda ir sintetiniu audiniui, sparnai – dengti klijuote.
Konstruktoriaus teigimu, lėktuvas pasižymi labai geromis greičių charakteristikomis. Mažiausiais jo greitis siekia 60 km/val. kreiserinis – iki 200 km/val.
1997 m. pagamintas vienintelis egzempliorius, Lietuvos orlaivių registre užregistruotas numeriu LY-XAG. 2014 m. orlaivis buvo priskraidęs apie 1000 val. Skrydžiams tinkamos būklės lėktuvas 2021 m. buvo parduotas Lietuvos aviacijos muziejui. Įsigyti KR-5 muziejui padėjo Lietuvos kultūros taryba, kaina viešai neskelbiama.
Loršo abatija
Loršo abatija – benediktinų abatija Loršo mieste, Heseno žemėje, Vokietijoje.
Įkurta 764 m. ir iki vėlyvųjų viduramžių buvo kultūrinis ir dvasinis centras. 1232 m. abatija buvo prijungta prie Mainco kunigaikštystės, o nuo 1248 m. tapo premonstrantų vienuolynu. 1461 m. buvo įkeistas Kurpfalco kunigaikštystei, kuri 1564 m. vienuolyną panaikino.
1965 m. ir 1967 m. Vakarų Vokietijoje buvo išleisti du pašto ženklai su Karolingų meno vartų fragmentais. 2014 m. sausio 2 d. buvo išleistas proginis 60 euro centų pašto ženklas, kuris pažymėjo 1250-ąsias vienuolyno metines.
Žaugėdų ežeras
Žaugėdų ežeras arba Žaugeda – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, 3 km į šiaurės rytus nuo Joniškio, šalia Žaugėdų. Ežeras netaisyklingo apskritimo formos, 0,89 km ilgio iš pietvakarių į šiaurės rytus, 0,65 km pločio. Altitudė 146,7 m. Gylis siekia 4,2 m. Ledyninės kilmės, termokarstinis (dubuo susidarė ledo lūstavietėje). Dubens šiaurės vakarinis ir vakarinis šlaitai aukšti ir statūs, kiti – žemesni. Krantai, žemi, užpelkėję (išskyrus šiaurės vakarinį). Aplink ežerą driekiasi laukai, pievos, o iš šiaurės rytų prieina Žaugėdų žemapelkė ir Mušarinės miškas. Dugnas apaugęs vandens augmenija, padengtas detritiniu ir dumblingu sapropeliu. Šiaurėje įteka Ž-1 upelis iš Krakavo ežero. Iš Žaugėdų ežero šiaurės rytuose į Pravalą išteka Spenglos intakas Pravala. Pietinėje ir rytinėje pakrantėse įsikūrę Antakalnio ir Surgėnų kaimai.
Ežere yra lydekų, lynų.
Ežerėvardis Žaũgėdas galbūt perdirbtas iš *Žuvgedas, kuris būtų nuo žodžių žuvis ir gesti („švinkti“).
Markevičiaus ežeras
Markevičiaus ežeras – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 8,5 km į pietvakarius nuo Utenos. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,13 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 138,7 m. Rytinis krantas aukštokas, kiti žemesni, ištisai apaugę medžiais ir krūmynais. Pietinėje pakrantėje auga miškelis, kitose pakrantėse plyti pievos, dirbami laukai. Iš pietvakarių į šiaurės rytus ežerą prateka Utenaitės intakas U-2 upelis (Vyžuonos upės baseinas).
Jerome Powell
Džeromas Heidenas „Džėjus“ Pauelas (Jerome Hayden „Jay“ Powell, g. 1953 m. vasario 4 d.) – JAV advokatas ir investicijų bankininkas, nuo 2018 m. einantis 16-asias Federalinio rezervo pirmininko pareigas.
Ankstyvasis gyvenimas ir išsilavinimas
Pauelas gimė 1953 m. vasario 4 d. Vašingtone. Jis turi penkis brolius ir seseris.
1972 m. Pauelas baigė Džordžtauno parengiamąją mokyklą. 1975 m. Prinstono universitete įgijo politikos bakalauro laipsnį. 1975–1976 m. dirbo Pensilvanijos respublikonų senatoriaus Ričardo Šveikirio įstatymų leidybos padėjėju.
Pauelas 1979 m. Džordžtauno universiteto teisės centre įgijo „Juris Doctor“ laipsnį, kur dirbo Džordžtauno teisės žurnalo vyriausiuoju redaktoriumi.
Žolėdžiai
thumb|Dumbliais mintančių sraigių [[radulė|radulių paliktos žymės šiltnamyje.]] thumb|Jaunas stumbras rupšnoja žolę. Žolėdžiai – gyvūnai, kurie anatomiškai ir fiziologiškai prisitaikę misti augaline mase (lapais ar dumbliais) ir kurių mitybos racione tai yra pagrindiniai produktai. Dėl išskirtinai augalinės mitybos žolėdžių gyvūnų burnos aparatas paprastai prisitaikęs maistui mechaniškai apdoroti – jį sutrinti ar sumalti. Arkliai, karvės ir kiti žolėdžiai turi plačius plokščius dantis, kurie pritaikyti trinti žolę, medžio žievę bei kitas kietas augalines medžiagas. Žolėdžių žarnynuose neretai gyvena mutualistinė flora, padedanti suvirškinti augalų masę, nes celiuliozė, esanti augalų ląstelės sienelėse, yra sunkiau virškinama nei gyvūnų kūno dalys. Florą sudaro celiuliozę virškinantys pirmuonys ir bakterijos. Žolėdžiai ekologijoje – vartotojai organizmai, kurių esminis maisto šaltinis – autotrofai  – augalai, dumbliai ir fotosintetinančios bakterijos. Atsižvelgiant į jų vietą mitybos grandinėje, žolėdžiai dar vadinami pirminiais vartotojais. Terminas „žolėdis“ į lietuvių kalbą, kaip ir į daugelį Europos kalbų, atėjo kaip lotynų k. herbivora vertinys. Vienas pirmųjų šį terminą pavartojusių mokslininkų – škotų geologas, suanglintą lotynišką terminą pavartojęs savo 1854 m. parašytame veikale apie dantų ir griaučių fosilijas. Nors žolėdystės ištakos ilgą laiką buvo siejamos su Mezozojaus periodu, iš išlikusių fosilijų aišku, kad augalus kaip maistą vartoti pradėjo nariuotakojai praėjus vos 20 milijonų metų nuo pirmųjų sausumos augalų atsiradimo. Ansktyvojo Devono laikotarpiu vabzdžiai mito augalų sporomis. Škotijoje rasta Rinijos fosilija pateikia įrodymų, kad organizmai mito augalais naudodami „pradūrimo ir čiulpimo“ techniką.
Maisto kiekiai ir šaltiniai
Kleiberio dėsnis nusako ryšį tarp gyvūno dydžio ir maisto kiekio. Anot dėsnio, didesniems gyvūnams reikia mažiau maisto kūno masės vienetui, lyginant su mažesniais gyvūnais. Dėsnis apskaičiuoja medžiagų apykaitos greitį (q0) pakeldamas gyvūno masę (M) trimis ketvirtosiomis: q0=M3/4 Iš šios formulės išplaukia tai, kad gyvūno masė didėja sparčiau nei greitėja medžiagų apykaita. Tarp žolėdžių paplitę įvairūs maisto šaltiniai. Dauguma augalėdžių nepatenka į konkrečią kategoriją pagal mitybos strategiją, t. y., minta įvairiomis augalų dalimis.
Kasia Moś
Katarzyna „Kasia“ Moś (g. 1987 m. kovo 3 d. Silezijos Rudoje) – Lenkijos dainininkė ir dainų autorė.
Biografija
Kasia Moś gimė 1987 metais Silezijos Rudoje, pietų Lenkijoje. Augo muzikalioje šeimoje, kur visi nariai yra profesionalūs smuikinininkai. Jos brolis yra kompozitorius, o tėvas – įžymus kamerinio orkestro dirigentas. Dar vaikystėje įstojusi į muzikos mokyklą ji įvaldė grojimo violončele ir pianinu meną, o vėliau aukštojoje mokykloje studijavo džiazą ir šiuolaikinę muziką.
Paskutinis teismas (1961 filmas)
Paskutinis teismas – 1961 m. sukurta komedija. Filmas, kuriame mėginama komiškai pažvelgti į Paskutiniojo teismo pranašystę ir kuriame vaidino aktoriai iš JAV, Italijos, Prancūzijos ir Graikijos, buvo neigiamai sutiktas tiek kritikų, tiek žiūrovų.
Kasia Moś
Biografija
2006 metais Kasia Moś debiutavo nacionalinėje „Eurovizijos“ atrankoje su daina „I Wanna Know“ ir užėmė 10 vietą. 2011 m. išvyko į Las Vegasą, kur susipažino su garsiu prodiuseriu Robin Antin, subūrusiu grupę „Pussycat Dolls“. Atlikėja buvo pasirašiusi pusantrų metų trukmės sutartį ir dainavo „Pussycat Dolls Burlesque Review“ trupėje. Vėliau Kasia sugrįžo į Lenkiją, dainavo įvairiuose festivaliuose, užėmė trečią vietą populiariame lenkų šou „Must Be the Music“ ir įrašė pirmąjį albumą „Inspination“. 2016 metais su kūriniu „Addiction“ antrą kartą pasirodė nacionalinėje atrankoje ir užėmė šeštą vietą. Galiausiai 2017 m. Kasia su daina „Flashlight“ laimi nacionalinę atranką ir atstovavo Lenkijai „Eurovizijoje“ Kijeve.