cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Greta Ambrazaitė
Biografija
Vilniaus universitete studijavo lietuvių filologiją ir ispanų kalbą, 2017 m. įgijo lietuvių filologijos bakalauro laipsnį.
Kūryba publikuota kultūrinėje spaudoje, almanachuose („Poezijos pavasaris“, „Poetinis Druskininkų ruduo“, „Literatūrinės slinktys“). 2018 m. laimėjo Lietuvos rašytojų sąjungos leidyklos organizuojamą „Pirmosios knygos“ konkursą, išleistas eilėraščių rinkinys „Trapūs daiktai“. Tekstai versti į anglų kalbą.
Lietuvos karo aviacijos Pirmoji eskadrilė
Lietuvos karo aviacijos Pirmoji eskadrilė buvo 1920-1940 m. veikusi Lietuvos kariuomenės dalis, aviacijos, nuo 1922 m. – specializuota naikintuvų eskadrilė. 1920 m. rugsėjo mėn. – 1921 m. kovo 1 d. vadinta Oro eskadrile.
Įkūrimas ir veikla
miniatiūra|[[Halberstadt CL.IV]] Pirmoji eskadrilė buvo suformuota 1920 m. balandžio 1 d. Eskadrilė buvo sudaryta iš likviduoto aviacijos mokomojo būrio. Skrydžiai prasidėjo gegužės mėn. Eskadrilės lakūnas J. Mikėnas pažymi, kad susikūrus Pirmajai eskadrilei, Lietuvos aviacija tampo lietuviška. Iki tol jai dažniausiai vadovavo lietuviai (P. Petronis arba V. Gavelis), bet skraidė beveik iškirtinai samdyti užsieniečiai: vokiečiai, anglai, amerikiečiai ir kt.
1921 m. kovo 1 d. iš perteklinių lėktuvų buvo sukurta Antroji oro eskadrilė, į ją perkelti Pirmosios eskadrilės lakūnai ltn. V. Šembergas, ltn. A. Gustaitis ir ltn. A. Stašaitis bei žvalgybiniai-bombonešiai LVG C.VI. Pirmos eskadrilės lėktuvų pagrindu liko greitesni, bet trapesni naikintuvai Halberstadt CL.IV, C.V ir Fokker D VII.
1922 m. eskadrilės vadas J. Dobkevičius savo lėšomis pastatė ir išbandė pirmąjį lietuvišką lėktuvą Dobi-I.
1925 m. liepos mėn. įsakymu aviacijai Nr. 50 Pirmoji eskadrilė buvo reorganizuota į naikintuvų eskadrilę, jai palikti visi turėti naikintuvai ir vienviečiai lėktuvai bei priskirti visi 8 naujai įsigyti naikintuvai Letov Š-20L („Šmolik").
1932 m. spalio 1 d. eskadrilė buvo padalinta pusiau (Įsakymas aviacijai Nr. 384). Pirmajai eskadrilei palikti visi FIAT CR.20, o visi Š-20 ir du FIAT C.R.20 buvo perduoti naujai įkurtai Penktajai eskadrilei. Naujos eskadrilės vadu paskirtas mjr. Jonas Pyragius, į ją perkelti kpt. E. Kraucevičius, kpt. J. Tumavičius, kpt. Adomaitis, kpt. Ferencas, ltn. V. Čemarka, ltn. Nekrošis, virš. Lendraitis ir vyr. pusk. Jasevičius.
1939 m. atgavus Vilniaus kraštą Pirmoji eskadrilė dalyvavo kariuomenės parade Vilniuje. J. Mikėno teigimu, parade turėjo dalyvauti I-ji eskadrilė ir dar viena eskadrilė iš Šiaulių. Dėl didelio debesuotumo junginio vadas plk. A. Liorentas nepasiekęs Vilniaus nusprendė pasukti atgal. I eskadrilės lėktuvams grįžus į Kauną gen. A. Gustaitis įsakė grįžti į Vilnių ir apsukti bent pora ratų.
Vadovybė
miniatiūra|Pirmasis Pirmosios eskadrilės vadas Pranas Hiksa Eskadrilei vadovavo:
Juodagalvis garnys
miniatiūra| Juodagalvio garnio paplitimas
Lietuvos karo aviacijos Pirmoji eskadrilė
Vadovybė
1920 m. balandžio 1 d. – 1920 m. lapkričio 1 d. - vyr. ltn. Pranas Hiksa;
1920 m. lapkričio 1 d. – 1923 m. lapkričio 7 d. – vyr. ltn. Jurgis Dobkevičius;
1923 m. lapkričio 23 d. – 1927 m. vasario 16 d. – vyr. ltn. Eugenijus Kraucevičius;
Juodagalvis garnys
Išvaizda
Pilkojo garnio dydžio. Kūno ilgis 85 – 92 cm, atstumas tarp sparnugalių 150 cm, kūno svoris 710–1650 g. Kakta, pakaušis ir nugarinė kaklo sritis juodos spalvos. Rainelė geltona. Plikos odos plotas tarp snapo ir akių geltonas arba žalias. Antsnapis juodas, o posnapis geltonas. Smakras ir gerklė balti. Kaklo priekis baltas, išmargintas juodais ruoželiais. Nugara, sparnai ir visa kūno apačia pilki. Kaklo ir nugaros pailgėjusios plunksnos juodos. Sparno apatinė pusė balta. Kojos juodos.
Lietuvos karo aviacijos Pirmoji eskadrilė
Vadovybė
1927 m. vasario 16 d. – 1928 m. sausio 13 d. – vyr. ltn. Juozas Narakas;
Juodagalvis garnys
Biologija
Biotopas – raistai, apaugę nendrėmis ir papirusais, upių ir ežerų pakrantės, estuarijos ir pievos.
Lietuvos karo aviacijos Pirmoji eskadrilė
Vadovybė
1935 m. lapkričio 11 d. – 1936 m. vasario 15 d. – kpt. Vytautas Čemarka;
Juodagalvis garnys
Biologija
Minta sliekais, krabais, voragyviais, smulkiais žinduoliais (žiurkėmis, vandeniniais pelėnais, kirstukais ir pelėmis, driežais, gyvatėmis, varlėmis, paukščiais ir žuvimi. liūčių laikotarpiu svarbia maisto raciono dalimi tampa vabzdžiai. Grobio ieško pavieniai, dažniausiai, naktį.
Įprastai, veisimosi periodas prasideda liūčių sezono metu. Peri šimtų paukščių mišriose kolonijose, viename medyje gali būti virš 35 lizdų. Lizdą krauna aukštuose medžiuose (eukaliptuose, baobabuose, akacijose ir palmėse) arba nendrynuose, papirusuose. Lizdui šakas su lapais renka patinas. Krauna abu partneriai, 15 dienų. Dėtyje 2 – 6 žalsvai žydri kiaušiniai. Inkubacija trunka 25 dienas, peri abu tėvai. Išsiritę paukščiukai yra apaugę pilkais pūkais ir turi kuoduką. Abu tėvai maitina jauniklius į lizdą atrytu maistu ir saugo nuo kaitrios saulės. 40 – 50 dienų jaunikliai apsiplunksnuoja. 60 dienų jaunikliai savarankiški.
Lietuvos karo aviacijos Pirmoji eskadrilė
Personalas
Pagal etatų sąrašus eskadrilę turėjo sudaryti 3-4 grandys po 3-4 naikintuvus, atitinkamai pilotų bei techninis ir aptarnaujantis personalas.
NK GOŠK Dubrovnik
Dubrovniko GOŠK – Kroatijos futbolo klubas iš Dubrovniko.
Lietuvos karo aviacijos Pirmoji eskadrilė
Personalas
Pradinė eskadrilės sudėtis, 1920 m. balandžio 1 d.. buvo: eskadrilės vadas karo lakūnas vyr. ltn. P. Hiksa, karo lakūnas vyr. ltn. O. Rahn (vokietis puskarininkis), du žvalgai (lenkai), vienas jūrų lakūnas (rusas), mokiniai: ltn. V. Rauba, ltn. J. Kumpis, ltn. A. Stašaitis, ltn. A. Gustaitis, ltn. V. Jablonskis, ltn. J. Dobkevičius, ltn. V. Firantas, ltn. R. Šidlauskas, ltn. T. Šakmanas, ltn. A. Vasnevskis, vyr. ltn. S. Jakštys, pusk. V. Šembergas, pusk. Lisauskas, pusk. Šliužinskas. Antros rūšies specialistų buvo du, trečios - trys, ketvirtos - trys ir vienas raštininkas. Eskadrilės sąraše įrašyta dar keletas leitenantų, kurie netrukus buvo komandiruoti ir į karo aviaciją nebegrįžo.
1920 m. rugsėjo mėn. Pirmoji eskadrilė pervadinta Oro eskadrile. Eskadrilės personalą sudarė 9 pilotai (eskadrilės vadas, vyr.ltn. P. Hiksa, vado padėjėjas ltn. J. Kumpis, pilotai J. Dobkevičius, Stašaitis, A. Gustaitis, V, Šembergas, pusk. Šliužinskas, Šabanavičius, Vasnevski), 1 viršila, 4 puskarininkiai ir 52 kareiviai. Jai buvo priskirti 5 skraidymams tinkami lėktuvai (Halberstadt C.V, LVG C.VI, Fokker D.VII) ir keletas remontuojamų.
NK GOŠK Dubrovnik
Istorija
Klubo istorija siekia 1919 m., kai buvo įkurtas „Jug“ klubas.
Kitados rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
Videniškių herbas
Videniškių herbas – pagrindinis Videniškių kaimo ir seniūnijos (Molėtų rajono savivaldybė) heraldinis atributas.
Istorija
Kurti herbą pradėta 2017 m. Dailininkas Nerijus Treinys buvo pasiūlęs beveik 50 būsimojo Videniškių herbo eskizų. Herbas patvirtintas 2018 m. rugpjūčio 28 d. LR Prezidentės dekretu Nr. 1K-1383.
Lietuvos karo aviacijos Pirmoji eskadrilė
Personalas
1936 m. sausio 1 d. eskadrilę sudarė: vadas mjr. A. Čemarka, vado pavaduotojas kpt. J. Mikėnas, kpt. J. Nausėda, kpt. A. Vedeika, kpt. Varanavičius, ltn. A. Pupelis, ltn. B. (Kuzma) Kuzmickas, ltn. Draugelis, virš. Vakchauzas, virš. Jasevičius, vyr. pusk. J. Pyragius, vyr. pusk. Dambrava.
Kovinis rengimas
miniatiūra|FIAT C.R.20 Eskadrilės štabas buvo įsikūręs Kaune, Linksmakalnyje prie pat dirižablio angaro buvusiame mediniame name. Kitoje plento pusėje, mūriniame name, buvo įsikūręs ir visas aviacijos štabas.
b) aštuoniukių, staigesnių posūkių žemiau 500 metrų nedaryti. Dėl dažnų avarijų 1921 m. kovo - liepos mėnesių laikotarpiu Oro eskadrilės lakūnams ir žvalgams buvo surengtas papildomas Mokomosios oro eskadrilės teorinis aviacijos kursas. Radiotelegrafijos mokymai prasidėjo 1922 m. Tų pačių metų rugsėjo 15-17 d. eskadrilė, vadovaujama ltn. A. Gustaičio, pirmą kartą dalyvavo prie Tauragės ir Batakių vykusiuose kariuomenės manevruose. Jų metu buvo treniruojamasi naikintuvų veiksmais nutupdyti savo aerodrome priešo lėktuvą. Mokymai šaudyti į oro taikinius pradėti 1928 m., tai vyko Rumpiškių aerodrome prie Klaipėdos. Parašiutai pradėti naudoti 1928 m., jie buvo įsigyti Italijoje kartu su naikintuvais Fiat CR.20. 1929 m.  buvo pradėta lavintis šaudyti į lėktuvo šešėlį ant vandens Rėkyvos ežere ties Šiauliais. Per šiuos pratimus žuvo vyr. pusk. Kairaitis.
Dalyvavimas politikoje
1926 m. perversme dalyvavo ir karo aviacijso karininkai, vienas jo iniciatorių buvo vėliau eskadrilei vadovavęs A. Mačiuika.
Pirmosios eskadrilės pilotai dalyvavo ir nepavykusiame 1934 m. perversme. Po jo kapitonai Vylius ir Klimavičius buvo paleisti atsargon. Pirmas iš jų pažemintas į eilinius. Kapitonas Taunys, perkeliamas į Trečiąją eskadrilę, pats pasiprašė ir išėjo atsargon.
Dalyvavimas karo veiksmuose
miniatiūra|Daugiausiai kovinių skrydžių atlikęs Pirmosios eskadrilės pilotas Jurgis Dobkevičius Pirmoji eskadrilė aktyviai dalyvavo kovose su Lenkija. Jų metu Pirmoji eskadrilė atliko 93 arba 103 skridimus, iš jų tik 9 skrydžius atliko karo lakūno titulą turėję lakūnai, o tokio neturėjęs ltn. Dobkevičius – net 23 arba 24, Šabanavičius - 23 kartus, V. Šembergas - 18, Vasnevskis - 16, Stašaitis ir Pranckevičius - po 12, J. Kumpis - 9. J. Mikėno teigimu, Lietuvos lakūnai Gardiną, Lydą, Augustavą ir Vilnių 1920 m. antroje pusėje žvalgydavo beveik kasdien, nesulaukdami jokio atsako. Be stebėjimo, jie atakuodavo priešo jėgas ir transportus. Šių atakų efektyvumą iliustruoja gen. L. Želigovskio įsakymas: „Visokį transportą dėl lėktuvų pavojaus vykdyti tik naktimis“.
1920 m. rugpjūčio 29 d. eskadrilė, surinkusi visus veikiančius lėktuvus, pirmą kartą visa sudėtimi (6 lėktuvai - trys LVG C.VI ir po vieną Halberstadt C.V, Albatros C.III ir Albatros C.I) skrido propagandos tikslu į tuo metu bolševikų kontroliuotą Vilnių.
1920 m. spalio 5 d. eskadrilės 5 lėktuvų junginys skrido į Varėną, kad sunaikintų pakliuvusį lenkų nelaisvėn šarvuotąjį traukinį "Gediminas". Traukinio nesuradę subombardavo Varėnos geležinkelio stotį. Bombardavimo metu ltn. Kumpis buvo sužeistas į galvą, neteko sąmonės. Žvalgas ltn. Pranckevičius sugebėjo nutupdyti lėktuvą. Ltn. Kumpis nuo sužeidimo mirė, ltn. Pranckevičius, smūgio pritrenktas, pakliuvo lenkams į nelaisvę.
Po lapkričio 5 d. vienintelio lenkų lėktuvo antskrydžio prieš Kauną, kurio metu ties Cepelino angaru išmestos bombos sužeidė kulkosvaidininką Prochorskį, skubėjusį pastatyti kulkosvaidį, Pirmoji eskadrilė gavo nurodymą nuolat laikyti bent vieną skrydžiui parengtą lėktuvą – pradėjo vykdyti priešlėktuvinės gynybos funkcijas. Po keleto dienų lenkai, vėl atakuodami Kauną pastebėję iš aerodromo kylantį lietuvių lėktuvą, išmetė bombų dėžę nespėję išsukti saugiklių ir pasuko atgal. Po to daugiau lenkų lėktuvai ties Kaunu nebepasirodė.
1920 m. spalio 23 d. ltn. V. Jablonskis ir žvalgas ltn.J. Šabanavičiumi žvalgydami lenkų frontą ties kaimu "Mielki", kitų šaltinių teigimu - ieškodami Lentvario-Pabradės ruože veikusio lenkų šarvuoto traukinio,  sugedus Albatros C.III varikliui nusileido pievoje ir sudaužė lėktuvą. Lakūnai sugebėjo jį padegti ir naktį kirsti fronto liniją.
Bazės
Pirmoji eskadrilė bazavosi Kauno Linksmakalnio (Aleksoto) aerodrome. Vasarą skraidymai vykdavo Palangos aerodrome, kartais – Klaipėdos (Rumpiškių) ar Šiaulių (Zoknių) aerodromuose.
Technika
miniatiūra|Albatros C.III Pirmoji eskadrilė savo egzistavimo laikotarpiu buvo ginkluota šiais orlaiviais:
Likvidavimas
miniatiūra|Dewoitine D.501 Sovietų okupacijos metu eskadrilė buvo pratybose Palangoje. Eskadrilė įvykdė Karo aviacijos viršiniko įsakymą nutraukti skraidymus iki atskiro nurodymo. Lėktuvų apsaugą perėmė sovietų kariškiai, pirmasis, kurių veiklos požymis, anot J. Mikėno buvo tai, kad iš visų naikintuvų dingo kai kurie prietaisai.
Kai kurie eskadrilės pilotai, pvz. J. Kovas, perėjo į Raudonąją Armiją ir buvo paskirti į 1940 m. rugsėjo 7 d. pradėtą formuoti 29-ojo DVRA TŠK aviaciją (Tautinę eskadrilę) bei buvo perkelti į Pabradės aerodromą. Eskadrilės naikintuvai Dewoitine D.501L Raudonosios Armijos nesudomino, jie liko stovėti Palangoje, kurią užėmus vokiečiams buvo supjaustyti ir išvežti į Vokietiją kaip metalo laužas.
Hindu Mahasabha
Hindu Mahasabha, pilnas pavadinimas Akhil Bharatyja Hindu Mahasabha ( 'Visos Indijos hindų didysis susirinkimas') – Indijos visuomeninė organizacija ir politinė partija, palaikanti hindų nacionalizmo idėjas.
Įkurta 1909 m. Pandito Mohano Malavyjos ir kitų „Arja samadž“ judėjimo narių. Britų kolonijiniais laikais Hindu Mahasabha kovojo už Indijos nepriklausomybę. Visgi, nepriklausomybės kovose smarkiai oponavo Mahatmai Gandžiui, dėl jo pritarimo Indijos ir Pakistano padalinimui, 1948 m. Hindu Mahasabhos nariai (Nathuramas Godsė ir kt.) organizavo pasikėsinimą į M. Gandį. Organizacija siekė, kad Indijos valstybė būtų atkurta visoje Britų Indijos teritorijoje.
Po nepriklausomybės palaikė hinduistinio nacionalizmo (hindutvos) idėjas. Teigia, kad islamas ir krikščionybė – svetimos religijos Indijoje, kritikuoja vesternizaciją, socializmą, komunizmą laiko dekadentiškomis vakariečių ideologijomis, griežtai pasisako prieš kastų sistemą, siekia sanskrito atgaivinimo. Ideologija pagrįsta daugiausia Vyro Savarkaro raštais.
Hindu Mahasabha Indijos parlamento rinkimuose didelės sėkmės nepasiekė – keletą kartų buvo išrinkti 1–4 šios partijos atstovai.
30 St Mary Axe
30 St Mary Axe (anksčiau Swiss Re Building, dar žinomas neformaliu The Gherkin pavadinimu) – komercinės paskirties dangoraižis Londono finansų centre. Pradėtas statyti 2001 m., pabaigtas 2003 m. gruodį, duris atvėrė 2004 m. balandį. Užsakovas – antra pagal dydį pasaulyje draudimo bendrovė „Swiss Re“. Šis statinys tapo Sičio simboliu. Dangoraižį suprojektavo architektas Norman Foster.
Konstrukcija
Pastato formos, primenančios agurką arba cigarą. Jis ypatingas savo konstrukcinėmis bei techninėmis ypatybėmis. Dangoraižis pastatytas naudojant įstrižą tinklinį konstrukcijos metodą, jo atraminį karkasą sudaro plieno vamzdžiai, sujungti į daugybę trikampių. Pastato pirmojo aukšto skersmuo yra 49 metrai, su kiekvienu aukštu jis vis didėja, kol pasiekia 57 m, tuomet ima siaurėti ir viršuje sudaro tik 26 m. Viršutiniame – 39-ajame aukšte įrengtas prabangus restoranas. Tai aukščiausiai esantis Londono restoranas (165 m aukštyje). Viso pastato aukštis – 180 m. Dangoraižio fasadą sudaro dvigubas stiklinis apvalkalas su šviesos šachtomis (kas leidžia optimaliai išnaudoti natūralią šviesą ir ventiliaciją).
Vicemeras
Vicemeras ( + maīor 'didesnis') – daugelyje valstybių politikas, atliekantis realias arba simbolines vykdomosios valdžios vadovo pavaduotojo funkcijas savivaldos objekte, dažniausiai miesto ar rajono savivaldybėje. Tiek pareigų pavadinimas, tiek funkcijos skirtingose šalyse labai skiriasi. Lietuvoje priklausomai nuo gyventojų skaičiaus savivaldybėse gali būti paskiriamas vienas ar keli vicemerai.
Walter Blume
thumb|right|250px|Walter Blume operatyvinių grupių teisme
Smalininkų herbas
Aprašas
Smalininkų pavadinimas kildinamas nuo čia vyravusios veiklos. Miestelio uoste iš Nemuno vandens iškelti laivai buvo taisomi ir smaluojami. Būtent todėl herbe atsirado trys laivai. Baltame fone yra ne tik herbas, bet ir du mėlyni kvadratai, simbolizuojantys Smalininkuose esančią seniausią Lietuvoje vandens matavimo stotį.
Walter Blume
Walter Blume (1906 m. liepos 23 d. Dortmunde – 1974 m. lapkričio 13 d.) – Nacių Vokietijos SS ir SD saugumo policijų pareigūnas.
Smalininkų herbas
Simbolika
Herbe pavaizduoti trys ant „ožių“ stovintys laivai, reiškiantys laivų gamybos procesą. Herbe pavaizduoti ant ožių stovintys trys laivai, kurie paruošti smaluoti. Sidabrinė spalva herbe reiškia vandenį – Nemuną, kuris anksčiau buvo pagrindinė krašto gyvybės ir prekybos arterija. Suskirstyti kvadratai – Smalininkų vandens matavimo stotis.
Walter Blume
Biografija
Teisės daktaras. NSDAP narys nuo 1933 m. gegužės 1 d. 1935 m. įstojo į SS. Jam suteiktas SS unteršturmfiurerio laipsnis. Tais pačiais metais priimtas į SD ir dirbo Dortmunde, Halėje ir Hanoveryje.
Nuo 1941 m. birželio 22 d. iki rugpjūčio mėn. 17 d. vadovavo B operatyvinei grupei (Einsatzgruppe B), priklaususiai 7a ypatingajam būriui (Sonderkommando 7a), kuriam priklausė 93 kariai. Nacių Vokietijai užpuolus Sovietų Sąjungą, žygiavo per Suvalkus ir birželio 30 d. pasiekė Vilnių. Iki liepos 2 d. jo būrys su kariuomenės pagalba areštavo 8 000 Vilniaus žydų ir juos laikė gete. Šešių karių padalinys sušaudė grupę komunistų. Liepos 4 d. iš Vilniaus išvyko. Po kelių dienų jo pavaduotojo Fotis vadovaujamas būrys Vileikoje sušaudė tarp 50 ir 200 komunistų ir žydų. Toliau žygiavo į Minską.
Vadovavo 1 517 žydų išžudymui Baltarusijoje (Vitebske) ir vakarinėje Rusijoje (Klintsyje, Nevelyje, Smolenske). 1941 m. liepos 26 d. asmeniškai dalyvavo žudant žydus. Manoma, kad Walter Blume buvo atšauktas į Berlyną dėl to, kad nepritarė moterų ir vaikų sušaudymui.
1941 m. lapkričio 9 d. paskirtas SS oberfiureriu ir policijos pulkininku, 1942 m. rugpjūčio mėn. Zalcburgo saugumo policijos ir SD komendantu, ir nuo 1943 m. nacių Vokietijos saugumo policijos ir SD vadu Graikijoje.
1948 m. Niurnbergo procese 9 nuteistas mirties bausme. 1951 m. ši bausmė pakeista į 25-is metus kalėjimo.
Raškanio rajonas
Raškanio rajonas  – vienas iš Moldovos administracinių vienetų, esantis šalies šiaurės vakaruose. Administracinis centras – Raškanis. Kitas svarbus miestas – Kosteštis. Taip pat yra 27 kaimai ir 26-ios komunos. 2012 m. duomenimis, rajone gyveno 69 500 gyventojų.
Taklobanas
Taklobanas  – Filipinų uostamiestis, įsikūręs apie 580 km į pietryčius nuo Manilos, Leitės salos šiaurės rytinėje dalyje. Leitės provincijos ir Rytų Visajų regiono administracinis centras. 217,2 tūkst. gyventojų (2007 m.).
1896 m. pasaulio šachmatų čempionatas
'''1896 m. pasaulio šachmatų čempionatas''' tai 1896 m. lapkričio 7 – 1897 m. sausio 14 d. vykęs mačas, revanšas tarp Emanuelio Laskerio ir Vilhelmo Šteinico. Mačas vyko Maskvoje. Sąlygos: nugali tas, kuris pirmas laimi 10 partijų, lygiosios neskaitomos, partijų skaičius neribotas. Emanuelis Laskeris nesunkiai laimėjo mačą 12½ : 4½ (+10 -2 =5) ir išliko pasaulio čempionu.
Taklobanas
thumb|left|220px|Taklobano savivaldybė
1896 m. pasaulio šachmatų čempionatas
Čempionas
Po pergalės mače su V. Šteinicu, E. Laskeris iškovojo titulą, bet ne autoritetą. Tad grįžęs į Europą aktyviai, žaisdamas visur ir prieš stipriausius varžovus, ėmėsi jį auginti.
Deja, pirmas bandymas nebuvo sėkmingas. Didžiuliame 1895 m. Heistingso turnyre, naujasis pasaulio čempionas liko savo pagrindinių varžovų šešėlyje. Pirmavo Nelsonas Pilsberis ir Michailas Čigorinas, o Emanuelis buvo tik trečias. Likus trims ratams iki pabaigos E. Laskeris pirmavo 1½ taško lenkdamas N. Pilsberį. Pralaimėjęs turnyro pradžioje M. Čigorinui, o finiše – Z. Tarašui, pasaulio čempionas surinko tašku mažiau už Z. Pilsberį (15½ iš 22).
Antras bandymas keturių žaidėjų (E. Laskeris, N. Pilsberis, V. Šteinicas ir M. Čigorinas) mače turnyre (1895/96) Peterburge buvo žymiai sėkmingesnis. Kiekvienas su kiekvienu žaidė po 6 partijas. N. Pilsberis po trijų ratų pirmavo (6½ iš 9), o E. Laskeris atsiliko tašku (5½ iš 9). Tačiau situacija antroje turnyro pusėje pasikeitė: susirgęs N. Pilsberis, per likusias 9 partijas besurinko tik 1½ taško, o E. Laskeris – 6. Galutinė rikiuotė buvo tokia: E. Laskeris – 11½ iš 18 (+8-3=7), V. Šteinicas 9½ (+7-6=5),
Šachmatų visuomenė tikėjosi pasaulio čempionato mačo tarp E. Laskerio ir Z. Tarašo (arba su Z. Pilsberiu). Vietoje to, netikėtai jai buvo pasiūlytas mačas revanšas su V. Šteinicu. Užaugęs neturte, Emanuelis neatsisakė užsidirbti, tuo labiau, kad Vilhelmas teisę į mačą revanšą ir turėjo.
Pretendentas
Tapęs eksčempionu V. Šteinicas pradėjo dar aktyviau dalyvauti šachmatų gyvenime: mažiau beužsiiminėjo teorija, o daugiau žaidė. Be abejo, metai darė savo, bet atskirose partijose jis dar parodydavo kas yra kas. Jis vis dar daugelį varžovų lenkdavo turnyruose.
V. Šteinicas 1895 m. Heistingse, praleidęs į priekį N. Pilsberį, M. Čigoriną, E. Laskerį ir Z. Tarašą, buvo 5-tas. Po to, 1895–1896 m. Sankt Peterburge, sužaidęs keletą puikių partijų buvo 2-as. Anglijoje Vilhelmas sužaidė „geriausią savo partiją“ prieš K. Bardelebeną, o Rusijoje – per 31-ą ėjimą sutriuškino E. Laskerį.
Pastaroji partija paskatino suorganizuoti tarp jų mačą revanšą.
Prognozės
Kokios nors intrigos mače negalėjo būti: iš vienos pusės – jaunas, visur laimintis čempionas, iš kitos – senstantis eksčempionas, kuris nors keliose partijose ir gali sublizgėti, tačiau realios grėsmės E. Laskerio titului negalėjo kelti. Kažkokia prasme tai buvo atsisveikinimo mačas su garsiuoju XIX a. žaidėju V. Šteinicu.
Mačo eiga
Pirmojoje partijoje V. Šteinicas baltaisiais itališkosios partijos 11-ame ėjime pasiūlė pėstininko auką. Laskeris susidūrė su dilema priimti auką ir patekti į iš anksto paruoštą ataką, ar pasirinkti ramesnį tęsinį. E. Laskeris nusprendė, kad reikia priimti – ne jo būdui buvo vengti pavojų. Rizika buvo nemaža: netrukus jo karalius jau keliavo per f7 į g6 laukelį. Tačiau E. Laskeris sugebėjo rikiu ir valdove sėkmingai atremti visas iškilusias grėsmes. Kai E. Laskeriui pavyko išsikeisti valdovėmis, baltųjų ataka užgeso ir 44-jame ėjime V. Šteinicas pasidavė.
Antroji partija kurią V. Šteinicas žaidė juodaisiais, vyko kitaip. Po lėto debiuto, pasikeitus valdovėmis, susidarė aštri situacija vidurio žaidime, kuri baigėsi puikiu juodųjų karaliaus matu lentos viduryje.
Čempionas po įtemtų kovų laimėjo dar ir ketvirtąją, o penktoji pasibaigė lygiosiomis. Laimėjęs ir šeštąją E. Laskeris pagal pergales pirmavo 5 : 0.
Tuo metu V. Šteinicas susirgo ir atrodė, kad numatyta 10 dienų pertrauka jam padės pasveikti. Pradžioje atrodė, kad padėjo, nes po pertraukos sekė 3 lygiosios.
Po to, kai E. Laskeris, nesutikęs su lygiosiomis, lygioje baigmėje laimėjo 10-ąją partiją, mačas vėl buvo atidėtas.
Sekanti partija įvyko po 6-ių dienų, o 12-oji – dar po savaitės. Po to buvo nustatytas 4 dienų tarp partijų laiko tarpas.
Šitoks tvarkaraštis paveikė E. Laskerį ir jis po pergalės 11-oje partijoje pralaimėjo dvi iš eilės: 12-ąją ir 13-ąją.
Nežiūrint to, greit tapo aišku, kad tai mačo eigos nebepakeis. Per sekančias tris partijas pasaulio čempionas kaitaliojo pergales su lygiosiomis ir mačo rezultatas pagal laimėtas partijas išaugo iki 9 : 2.
Prieš 17-tąją partiją, vėl dėl V. Šteinico ligos (jis buvo paguldytas į ligoninę), susidarė 12 dienų pertrauka.
17-oji partijoje E. Laskeris, pravedęs įspūdingą matuojančią kombinaciją, nugalėjo 64-jame ėjime ir, pasiekęs 10-ąją pergalę, užbaigė mačą, įtikinamą persvara: 12½ : 4½ (+10 -2 =5) bei išlaikė pasaulio čempiono titulą.
Po mačo
V. Šteinicas atsakinėdamas į šachmatų mėgėjų klausimus sakė:
„Kodėl aš taip beviltiškai pralaimėjau?! Visų pirma todėl, kad E. Laskeris stipriausias žaidėjas su kuriuo man teko žaisti, gal būt net geriausias iš visų kada nors buvusių. Aš paprasčiausiai nebegaliu atsilaikyti prieš aukščiausios klasės maestro! Šachmatininkas neturi teisės sirgti, kaip ir karvedys kautynių lauke“.
E. Laskeris įvykių neforsavo ir nesistengė varžovo triuškinti. Daugumoje partijų jis žaidė ramų pozicinį žaidimą ir išvarginęs savo nejauną varžovą, „gausų derlių“ rinkdavo 5-tą – 6-tą žaidimo valandą.
Pagal rezultatą, taip pat savo charakteriu šis mačas revanšas primina E. Laskerio vėlesnius jo mačus su F. Maršalu ir D. Janovskiu – jis ir ten nesunkiai aptikdavo varžovų silpnąsias vietas ir smūgiuodavo kaip tik ten.
Po tokio triuškinamai pralaimėto mačo V. Šteinicas nepaliko šachmatų scenos ir parodė puikų rezultatą Vienos maratoniame šachmatų turnyre, užimdamas 4-ąją vietą (23½ iš 36). Po to sekė 5-oji vieta (9½ iš 15), Vokietijos šachmatininkų kongreso turnyre.
FC Famalicão
Famalikauno FC – Portugalijos futbolo klubas iš Famalikauno.
Istorija
Klubas įkurtas 1931 m. Pirmą kartą aukščiausioje lygoje žaidė 1946 m., bet įsitvirtinti elito divizione nepavyko.
2018–2019 m. sezone liko antri Antroje lygoje, tačiau pateko į Primeira Liga (aukščiausią lygą).
Rusijos futbolo varžybos 2015–2016 m.
Rusijos futbolo varžybos 2015–2016 m.
Atsakomosios rungtynės
Anzhi Makhachkala nugalėjo bendru rezultatu 3-0 ir išliko elito divizione.
Tom Tomsk nugalėjo bendru rezultatu 2-1 ir pateko į elito divizioną.
Anomislio dvaras
Anomislio dvaras – dvaras, esantis Anomislyje, Čiulėnų seniūnijoje (Molėtų rajone), pasiekiamas iš Molėtų-Utenos plento ties Toliejais pasukus dešinėn ir dar pavažiavus gal kilometrą.
Dabar − privati nuosavybė.
Teisinga Rusija
thumb|right|250px|Ankstesnis partijos logotipas (2006–2010 m.) Teisinga Rusija  – Rusijos kairiųjų centro politinė partija, išpažįstanti socialdemokratijos ideologiją, įkurta 2006 m. spalio 28 d., suvienijus įvairiu metu kelias partijas:
Eugenijus Sabutis
Eugenijus Sabutis (g. 1975 m. rugsėjo 10 d. Jonavoje) – Lietuvos politikas, Seimo narys, buvęs Jonavos rajono meras, vicemeras.
Biografija
Mokėsi dabartinėje Jonavos Jeronimo Ralio gimnazijoje (tuometinėje 1 vid. mokykloje). Studijavo Vytauto Didžiojo universitete, jį baigė 1998 m. (filosofijos bakalauras). 2001 m. tame pačiame universitete įgijo teisės magistro laipsnį.
Baigęs studijas, 2001–2007 m. dirbo AB „Achema“ personalo vadybininku. 2007–2011 m. ėjo UAB „Projektų centras“ Personalo ir administravimo skyriaus viršininko pareigas. 2011–2015 m. kovo mėn. – VšĮ Jonavos greitosios medicinos pagalbos stoties direktorius.
2015 m. išrinktas į Jonavos rajono savivaldybės tarybą, balandžio mėn. tapo mero pavaduotoju. Šias pareigas ėjo iki 2016 m. gruodžio mėn. Nuo 2016 m. gruodžio mėn. iki 2017 m. gegužės mėn. laikinasis Jonavos rajono savivaldybės meras. 2017 m. gegužės mėn. tapo meru (išrinktas tiesioginiuose rinkimuose). Mero pareigas ėjo iki 2019 m. balandžio mėn., tuomet vėl tapo Jonavos rajono savivaldybės mero pavaduotoju. 2020 m. išrinktas į Seimą.
Bioteisė
Bioteisė (biomedicinos teisė) – „gyvybės teisė“, teisės šaka; visuma teisės normų, reguliuojančių visuomeninius santykius biomedicinos mokslų pasiekimų taikymo srityse (asmens sveikatos priežiūra, visuomenės sveikata, maisto sauga, biotechnologijos, farmacinė veikla, gyvūnų gerovė). Kai kurie pošakiai atitinkamų sričių pagrindu vystosi kaip atskiros teisės šakos ar pošakiai. Tai yra, pvz., medicinos arba sveikatos teisė, biotechnologijų teisė, farmacijos teisė, maisto saugos teisė. Bioteisė - kompleksinė, „skėtinė” teisės šaka, apimanti taisykles ir teisės principus sisteminiam teisės taikymui biomedicinos srityje.
Lietuvoje
Lietuvoje bioteisė dėstoma kaip teisės disciplina.
Mykolo Romerio universiteto Teisės fakultete veikia Bioteisės katedra (vedėjas prof. Jonas Juškevičius). Joje dėsto profesoriai Donatas Stakišaitis, Andrius Narbekovas (medikas, Romos katalikų kunigas) ir kiti.
Edvinas Šeškus
Edvinas Šeškus (g. ) – Lietuvos krepšininkas, žaidžiantis LKL lygoje besivaržančioje Jonavos „CBet“ komandoje.
Be Lietuvos, jis yra žaidęs Estijoje ir Taivane.
Karjera
Trylikametis Šeškus savo karjerą pradėjo 2008 m. NKL komandoje „Rūdupis“. Kitą sezoną jis tapo jauniausiu žaidėju, kada nors debiutavusiu stipriausioje Lietuvos krepšinio lygoje. Vėliau žaidė Vilniaus „Perle“ ir „Sakaluose“.
2016 m. išvyko į Estiją ir prisijungė prie krepšinio klubo Pernu mieste. 2018–2020 m. žaidė Taivane.
2020 m. grįžo į Lietuvą ir prisijungė prie Virginijaus Šeškaus vadovaujamos Jonavos „CBet“.
Asmeninis gyvenimas
E. Šeškus yra Virginijaus Šeškaus, ilgamečio Prienų komandos trenerio, sūnus. Jo vyresnysis brolis Domantas taip pat profesionaliai žaidžia krepšinį.
Valdajaus nacionalinis parkas
Valdajaus nacionalinis parkas  – saugoma gamtos sritis Rusijoje, Naugardo srityje, Valdajaus aukštumoje. Įsteigtas 1998 m.
Parkas skirtas apsaugoti vaizdingą Valdajaus aukštumą su ežerynais, kalvomis, miškais, retų augalų ir gyvūnų buveinėmis, istoriniu ir archeologiniu paveldu. Parke telkšo apie 200 ežerų, iš jų 56 didesni, nei 20 ha (didžiausi – Valdajaus ežeras, Seligeras, Veljo). 86 % parko ploto dengia miškai – daugiausia eglynai, pušynai, beržynai, yra ąžuolynų, uosynų. Daug aukštapelkių. Sutinkama būdinga miškų juostos gyvūnija – šernai, briedžiai, stirnos, lapės, lūšys, lokiai, kiškiai, barsukai, kiaunės, voverės, bebrai, ūdros, įvairios paukščių rūšys (tarp jų – retos: kilnusis erelis, gyvatėdis, didysis apuokas, juodasis gandras, sakalas keleivis, erelis žuvininkas, jūrinė šarka, didysis erelis rėksnys).
Jono Kazlausko premija
Jono Kazlausko premija – nuo 1990 m. Lietuvos bei užsienio lituanistams ir (arba) baltistams skiriama Birštono savivaldybės įsteigta premija, pavadinta žymaus lietuvių kalbininko Jono Kazlausko vardu. Kandidatus Jono Kazlausko premijai gauti siūlo Vilniaus universiteto Filologijos fakulteto Baltistikos katedra. Premijos dydį ir įteikimo datą nustato Birštono savivaldybės taryba.
Vėjaraupiai
Užsikrečiama nuo sergančiojo oro lašeliniu būdu, kai jis kosti, čiaudo ar net kalba, taip pat tiesiogiai per odą. Ligos sukėlėjas – Varicella-zoster virusas, priklausantis Herpesviridae šeimai. Jis itin lakus, gali pasklisti po visą pastatą, tačiau jautrus ultravioletiniams spinduliams, lauke greitai žūva, todėl užsikrečiama tik uždarose patalpose. Nuo vėjaraupių galima apsisaugoti pasiskiepijus.
Rytų Gėlės viešbutis
thumb
Vėjaraupiai
Ligos eiga ir gydymas
Pakilusi iki 38 laipsnių ir daugiau, temperatūra laikosi kelias dienas, ligonį vargina galvos skausmas. Ant kūno atsiradusios raudonos dėmelės virsta skaidraus skysčio pripildytais spuogeliais, kurie gali išberti ne tik viso kūno odą, bet ir burnos ar lytinių organų gleivinę. Išbertą odą labai niežti, trukdo ramiam miegui, mažėja apetitas. Vaikui draskant spuogelius, jie supūliuoja dėl patekusios infekcijos, todėl svarbi vaiko asmeninė higiena (dažnas rankų plovimas, nagų kirpimas, tik asmeninių priemonių naudojimas). Sveikstant spuogeliai pasidengia šašais, nuo ligonio jau neužsikrečiama. Jokių žymių ant ligonio kūno nelieka tik po kelių mėnesių, kai išnyksta po šašelio likusios dėmelės.
Aukšta temperatūra numušama gydytojo rekomenduotais vaistais. Niežuliui palengvinti galima naudoti paskirtus preparatus. Subliūškusių spuogelių žaizdelės tepamos antiseptiniais tirpalais.
FC Tirsense
Santo Tirso FC – Portugalijos futbolo klubas iš Santo Tirso.
Istorija
Klubas įkurtas 1938 m. sausio 5 d.
1967 m. iškopė į aukščiausią lygą. 1971 m. pasiekė Portugalijos futbolo taurės pusfinalį.
NK Pazinka
Pazino „Pazinka“ – Kroatijos futbolo klubas iš Pazino.
Istorija
Klubo istorija siekia 1948 m., kai buvo įkurtas „Pazinkos“ klubas.
Kitados rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
SEO
SEO '' – internetinio puslapio optimizavimas paieškos sistemoms/varikliams (google/yahoo ir kt' ).
Optimizavimas paieškos sistemoms yra mokslas apie svetainės tobulinimą, siekiant padidinti jos matomumą, kai žmonės ieško produktų ar paslaugų. Kuo daugiau svetainės matomumo paieškos sistemose, tuo didesnė tikimybė, kad prekės ženklas pritrauks vartotojus.
Svetainės matomumas paprastai matuojamas pagal svetainės vietą arba reitingą paieškos variklio rezultatų puslapiuose (SERP). O įmonės visada varžosi dėl pirmojo puslapio, kuris susilauks daugiausiai dėmesio.
Naudojant „Google“ kaip pavyzdį, SERP dažnai pateikiami skelbimai puslapio viršuje. Tai yra pozicijos, už kurias įmonės nori mokėti, kad užtikrintų vietą pirmajame puslapyje. Toliau pateikti skelbimai yra įprasti paieškos sąrašai, kuriuos rinkodaros specialistai ir paieškos sistemos vadina natūralios paieškos rezultatais. SEO procesu siekiama padidinti įmonės natūralios paieškos rezultatus, pritraukiant natūralios paieškos srautą į svetainę. Tai leidžia duomenų rinkodaros specialistams atskirti srautą, patenkantį į svetainę iš kitų kanalų, pvz., mokamos paieškos, socialinių tinklapių, žiniasklaidos, persiuntimo ir tiesioginio, ir natūralios paieškos srautą.
Natūralios paieškos srautas paprastai yra aukštesnės kokybės srautas, nes vartotojai aktyviai ieško konkrečios temos, produkto ar paslaugos, kuriai svetainė gali būti reitinguojama. Jei vartotojas randa tą svetainę naudodamas paieškos variklį, tai gali paskatinti geresnį prekės ženklo įtraukimą.
SEO optimizavimas dažniausiai būna skirstomas į Vidinį SEO ir Išorinį SEO. Vidinis SEO – tai svetainės struktūros optimizavimas, turinio optimizavimas, meta duomenų kūrimas, vidinių nuorodų strategijos kūrimas ir daug kitų veiksmų. Tuo tarpu išoriniu SEO siekiama pagerinti svetainės matomumą ir patikimumą internete per nuorodas, socialinės žiniasklaidos įsitraukimą ir kitokiais būdais.
Eiao
thumb|200px|Eiao kitų Markizų salų atžvilgiu
Eiao  – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijoje, Markizo salų šiaurėje, yra apie 100 km į šiaurę nuo Nuku Hivos. Plotas – 43,8 km².
Sala yra 13 km ilgio, iki 3,5 km pločio. Paviršius kalnuotas, sudarytas iš bazalto, 300–500 m aukščio. Aukščiausia vieta – Mukatiketikės kalnas (578 m). Pietinis krantas mažai vingiuotas, o šiauriame krante gausu užutėkių. Paviršius daug kur paveiktas erozijos, virtęs pusdykume. Šalimais Eiao yra maža Motu One salelė.
Eiao sala negyvenama, administraciškai priklauso Nuku Hivos komunai.
Senovėje saloje gyveno markiziečiai, kitų salų gyventojai čia plaukdavo balzato vedegoms gaminti. 1791 m. salą pasiekė pirmasis europietis – amerikietis Jozefas Ingrehamas – ir pavadino Nokso sala (Knox Island) pagal JAV karo ministrą Henrį Noksą (Henry Knox). XIX a. Eiao trumpai naudota kaip raupsuotųjų kolonija. XX a. buvo tyrinėjama prancūzų armijos kaip galima vieta branduoliniams bandymams. 1992 m. sala paskelbta gamtos rezervatu.
Aradninkų dvaras
Aradninkų archeologinė dvarvietė – dvaras Lietuvoje, Aradninkuose, Kučiūnų seniūnijoje (Lazdijų rajone), Veisiejo ežero š.v. krante, prie kelio iš Paveisiejų į Subačius, apie 750 metrų nuo Zapsės upelio įtakos į Veisiejo ežerą. Tai Veisiejo ežero pusiasalio kalva, kuri virš ežero pakilusi apie 15 metrų. Pusiasalis susidarė, kai ežere pakėlus vandens lygį, Zapsės žiotys tapo Veisiejo ežero įlanka.
Dvarvietės kalva apaugusi mišku. Dvaras čia galėjęs būti XVI−XVIII a. Dvarvietės kultūriniame sluoksnyje randama senovės pinigų, kaulų, puodų šukių. Radiniai saugomi Lietuvos nacionaliniame muziejuje. Dvarvietė dar vadinama Kanarčiške, kadangi seniau čia gyvenęs Kanarskas. Pasakojama, kad per karus su švedais (XVII−XVIII a.) šiose vietose vyko smarkus mūšis.
Dvarvietę tyrinėjo Lietuvos istorijos instituto (1962 m.) ir Kultūros paveldo centro (2001 m.) archeologai. Tyrimams vadovavo P. Kulikauskas ir E. Ivanauskas. Konstatuota archeologinė ir istorinė dvarvietės vertė.
Pikelių herbas
Pikelių herbas – pagrindinis Pikelių miestelio (Mažeikių rajono savivaldybė) heraldinis atributas.
Berenikė IV
Berenikė IV Epifanėja (gr.: Βερενίκη, 77 m. pr. m. e. – 55 m. pr. m. e.) – graikų princesė, priklausiusi Ptolemėjų dinastijai. Ji buvo Ptolemėjo XII ir tikriausiai Kleopatros V dukra. Jos seserys buvo Kleopatra VII (Julijaus Cezario ir Marko Antonijaus meilužė), Arsinė IV, o broliai – Ptolemėjas XIII, Ptolemėjas XIV. Berenikė mėgo madas, vakarėlius ir brangenybes. Ji buvo gan tingi ir baili. Ypač bijojo valstiečių, vergų ir kitų žemesnės klasės atstovų. Ji kalbėjo tik gimtąja kalba, buvo blogai išsiauklėjusi, ignoravo valstiečius ir buvo bloga lyderė. Tačiau ji mylėjo draugus ir šeimą, buvo labai graži.
Pikelių herbas
Aprašas
Mėlyname lauke pavaizduotos dvi suremtos auksinės gegnės su kryžiumi viršuje, ant dvigegnio pusių – po sidabrinį vienas į kitą atgręžta balandį.
Berenikė IV
58 m. pr. m. e. Ptolemėjas XII su Kleopatra VII pabėgo į Romą ieškoti pagalbos prieš Kleopatrą VI, vyresnę Berenikės seserį, kuri tapo per daug galinga. Po Kleopatros VI mirties 57 m. pr. m. e. (ji tikriausiai buvo nunuodyta Berenikės naudai) 20 metų Berenikė tapo vienvalde Egipto valdovė ir visiškai nebijojo tėvo ir sesers sugrįžimo.
Pikelių herbas
Simbolika
Kuriant Pikelių herbą, norėta atspindėti medinio baroko išskirtinę Lietuvos bažnyčią. Pikeliams puikiai tiko – barokinė garbingoji antrojo pogrupio figūra – gegnė, primenanti stogą, ir lotyniškas kryžius, kuris įprasmina Lietuvos bažnyčią išsiskiriančia puošniu barokiniu interjeru.
Berenikė IV
Egiptiečiai tikėjosi, kad ji ves ir valdys su vyru, bet Berenikė to nenorėjo. Jos konsulai ją privertė vesti Seleuką VII, bet Berenikė įsakė jį pasmaugti ir toliau valdė viena. Egiptiečiai bijojo, kad Ptolemėjų dinastija išnyks dėl valdovės kvailystės, o dėl jos pomėgio prabangai didėjo valstybės išlaidos. Vėliau ji ištekėjo už Achelajaus, bet jis nevaldė kartu. Pompėjus buvo paskyręs Achelajų šventiku Kapadokijoje, o jis pats tvirtino, kad yra Mitridato VI sūnus. Tačiau žmonės kalbėjo, kad jo tėvas buvo Mitridato VI generolas Achelajus, kuris per karą dezertyravo pas romėnus.
Pikelių herbas
Simbolika
Du balandžiai atspindi, „gerąją žinią“, bendruomeniškumą, ir kartu siejasi su Pikelių daugiskaitiniu pavadinimu. Simbolikoje balandžiai atspindi draugiškumą, taiką, meilę, gausėjimą. Pasirinkta mėlyna herbo spalva simbolizuoja dieviškąją išmintį, ištikimybę, pastovumą, sąžiningumą.
Istorija
Herbas patvirtintas 2019 m. sausio 14 d. LR Prezidentės dekretu Nr. 1K-1518. Etalono autorius – Arvydas Každailis.
Vodlozero nacionalinis parkas
Vodlozero nacionalinis parkas  – saugoma gamtos sritis Rusijoje, Karelijoje (Pudožo rajonas) ir Archangelsko srityje (Onegos rajonas), Vodlozero apyežerėse. Įsteigtas 1991 m.
Parkas suskirstytas į keletą apsaugos zonų, iš kurių 99,4 tūkst. ha sudaro rezervatinė zona (nuo 2001 m. – UNESCO biosferos rezervatas). Parke saugoma kultūrinė Vodlozerjės (Водлозерье) sritis su senoviniais šiaurės Rusijos kaimais (XXI a. pr. parke buvo likę tik 5 tokie kaimai iš XX a. pr. buvusių 40). Taip pat saugomas išskirtinis Vodlozero ir Ileksos upės gamtinis kompleksas su mažai žmogaus paliestais miškų plotais ir gyvūnų buveinėmis. Beveik visą plotą dengia taiga, kurioje auga beržynai, pušynai, eglynai, drebulynai. Sutinkama būdinga miškų juostos gyvūnija – vilkai, briedžiai, stirnos, lapės, lūšys, lokiai, kiškiai, barsukai, kiaunės, voverės, bebrai, ūdros, erniai, įvairios paukščių rūšys (tarp jų – retos: kurtinys, tetervinas, gulbė giesmininkė, jūrinis erelis, erelis žuvininkas, pilkoji gervė).
Apulėja
Rūšys
Spėjama, kad gentyje – 7 rūšys, tarp jų:
Aukštadvario dvaras (Pakruojis)
Aukštadvario dvaras – dvaras, esantis Aukštadvaryje, Guostagalio seniūnijoje (Pakruojo rajone), prie Plonės upelio.
Dvaro sodybos fragmentai: rūmai, arklidė, daržinė, parkas.
1931 m. gydytojas iš Rokiškio A. Žemaitis nusipirko dvarą iš Olgos Tornou.
Šateikių herbas
Šateikių herbas – pagrindinis Šateikių kaimo ir seniūnijos (Plungės rajono savivaldybė) heraldinis atributas.
Aprašas
Svarstant Šateikių herbo simbolius vietos bendruomenė labiausiai norėjo atspindėti vertingą istorinę architektūrą ir įspūdingą buvusio dvaro parko kaštonų alėją. 1958 m. Šateikių parkas buvo paskelbtas valstybės saugomu objektu, 1986 m. gavo vietinės reikšmės valstybinių gamtos paminklų statusą. Pasirinkta herbe vaizduoti Šateikių bažnyčią, kuri yra viena aukščiausių iš visų Lietuvos neogotikinio stiliaus bažnyčių. Abipus bažnyčios nuspręsta pavaizduoti ir dvaro parko alėją atspindinčius kaštono lapus.
Istorija
Herbas patvirtintas 2019 m. gegužės 25 d. LR Prezidentės dekretu Nr. 1K-1648. Herbas pašventintas 2019 m. liepos pabaigoje.
Aukštadvario dvaras (Rokiškis)
Aukštadvario dvaras – dvaras, esantis Aukštadvaryje, Pandėlio seniūnijoje (Rokiškio rajone), prie kelio iš Panemunės į Kvetkus (Biržų r.), Nemunėlio kairiajame krante.
Dvaro sodybos fragmentai: gyvenamojo namo, kitų pastatų, vartų liekanos. Dvaro sodyba buvo statoma nuo XIX a. pirmosios pusės iki XX a. pradžios.
Amerikiniai šapaliukai
Amerikiniai šapaliukai (Clinostomus) – karpinių (Cyprinidae) šeimos žuvų gentis. Šios genties rūšys paplitusios rytinėje Šiaurės Amerikos dalyje.
Rūšys
Genčiai priskiriamos dvi rūšys:
Aukštutinė Katanga
Aukštutinė Katanga  – provincija Kongo Demokratinės Respublikos pietryčiuose. Ribojasi su Zambija pietuose ir rytuose, su Lualaba ir Aukštutiniu Lomamiu vakaruose, o šiaurėje – su Tanganika. Administracinis centras ir didžiausias miestas – Lubumbašis.
Iki 2005 metų Konstitucinės reformos Aukštutinė Katanga buvo Katangos provincijos, kurią jau 2015 metais padalino į 5 kitas provincijas, dalimi. Aukštutinė Katanga – vienas didžiausių vario kasybos centrų Afrikoje. Provincijos plotas – 132 425 km², o gyventojų skaičius – 3 960 945 (2005 m.).
Administracinis suskirstymas
Provincija skirstoma į 5 teritorijas:
Mandūra
Mandūra – miestas Australijos pietvakariuose, Vakarų Australijos valstijoje, Indijos vandenyno pakrantėje, apie 65 km į pietus nuo Perto centro. Su Pertu sudaro konurbaciją. Savivaldybės centras, kurortas. 90 306 gyventojai (2021 m., savivaldybės ribose; antras pagal dydį miestas valstijoje).
Sparčiai augantis dirbančiųjų Perte, Kvinanoje ir Pindžaroje rezidencinis miestas, populiari į pensiją išėjusių pertiečių apsigyvenimo vieta. Lankomas poilsiautojų iš Perto; dažniausiai atvykstama vienai dienai – plaukiojama valtimis, užsiimama žūkle, gaudomi krabai.
Įkurtas 1831 m., tačiau iki pat XX a. vidurio tebuvo nedidelė žvejų gyvenvietė. Pradėjo augti XX a. šeštajame dešimtmetyje, kuriantis industrinei zonai netoliese esančioje Kvinanoje (Perto miesto dalis). Mandūros augimą paskatino ir aliuminio gamyklos atidarymas Pindžaroje (miestas apie 15 km į pietryčius nuo Mandūros centro) 1974 m. bei priemiestinės geležinkelio linijos, sujungusios miestą su Pertu, atidarymas 2007 m. Miesto teisės nuo 1990 m.
Balelių dvaras
Balelių dvaras – dvaras, esantis Baleliuose, Taujėnų seniūnijoje (Ukmergės rajone), 7 kilometrai nuo Taujėnų link Panevėžio senuoju Vilniaus-Panevėžio plentu.
Dvaro sodybos likučiai: rūmai ir svirnas. Rūmai tinkuoto mūro, pastatyti ant aukštų akmens mūro pamatų. Statinys ne kartą remontuotas, jau praradęs autentišką vaizdą, apsuptas kolūkinių laikų pastatų griuvėsių. Svirnas - avarinės būklės.
Dvaro sodyba kūrėsi nuo XIX a. pradžios. Dabar sodyba jau sunykusi. Privati nuosavybė.
Palamidi
thumb|200px|Palamidžio tvirtovės kiemas Palamidi – pilis Nafplijo mieste, Peloponese, Graikijoje. Pilį, kaip gynybinę tvirtovę venecijiečiai pastatė 1714 m. Pilis pavadinta Homero herojaus Nauplijo sūnaus Palamidžio (Palamidis) vardu.
Istorija
Tvirtovės statyba ant 216 m aukščio kalvos, Argo įlankoje, prasidėjo po venecijiečių – turkų karo, kada Venecijos Respublika užvaldė šiaurės rytų Peloponesą. Baroko stiliaus tvirtovė pastatyta pagal italų inžinierių Giaxich ir La Salle projektą. Statybos darbai prasidėjo 1711 m. ir baigti palyginus per trumpą laiką – 1714 m.
1715 m. pastatytą tvirtovę ir Peloponesą vėl užėmė Osmanų imperija ir kontroliavo iki 1822 m.
Street Food Around The World
Street Food Around The World – realybės televizijos serialas, pirmą kartą pristatytas Prancūzijos kelionių kanale „Voyage“ 2012 m. Kilmės šalis – Izraelis. Serialą transliavo „Fox Life“ ir „National Geographic Channel“, televizijos šou vedėjas – žydų kino ir televizijos aktorius Ishai Golan (g. 1973).
Kiekvienoje serialo serijoje, trunkančioje po 25 min., tyrinėjamas pasaulio miestų gatvės maistas, laidose dalyvauja kviestinių svečių. Buvo filmuojamas 2 sezonus.
Gatvės maistas
miniatiūra|250px|right|Gatvės maisto furgonas (Anglija)
Gatvės maistas – gatvėje tiekiamas paruoštas valgyti maistas ar gėrimas, pasižymintis savo įvairove, mažesnėmis kainomis, greitu pagaminimo būdu. Jį parduoda prekeiviai viešose vietose, pavyzdžiui, turguose, mugėse, miestų šventėse. Gatvės maistą prekiautojai siūlo išnešiodami, jį parduoda gatvės prekystaliuose, mobiliuose maisto produktų kioskuose, vežimėliuose, pritaikytuose furgonuose.
Vartojimo tradicijos
Kai kurie gatvės maisto produktai atstovauja regioninę virtuvę, tačiau daugelis jų išplito už savo kilmės regiono. Dauguma gatvės maisto produktų klasifikuojami kaip valgomi nenaudojant stalo įrankių ar greito maisto produktai, ir jie yra pigesni nei restoranų valgiai. Šio maisto tradicijos siejamos su šalies geografine padėtimi. Pagal JTO maisto ir žemės ūkio organizacijos 2007 m. tyrimą, 2,5 milijardo žmonių kasdien valgo gatvės maistą. Šiandien žmonės vartoja gatvės maistą dėl įvairių priežasčių: dėl patogumo, kaip užkandžių maistą už priimtiną kainą, norėdami išbandyti etninę virtuvę.
Gatvės maisto tradicijos siekia Senovės Graikijos laikus, kur gatvėse buvo pardavinėjama kepta žuvis, tačiau Teofrastas gatvės maisto vartojimo papročius mažai vertino. Pompėjos archeologinių kasinėjimų metu buvo atrasta daug gatvės maisto pardavėjų veiklos įrodymų. Gatvės maistas buvo paplitęs tarp neturtingų senovės romiečių, kurių namuose nebuvo krosnių ar židinių. Čia paprasčiausi patiekalai buvo paukštienos sriuba su duona ir grūdų pasta. Senovės Kinijoje gatvės maistas paprastai buvo skirtas vargšams, tačiau turtingesni gyventojai siųsdavo tarnus į gatvę nupirkti maisto ir jį parneštą valgydavo savo namuose.
Osmanų imperijos (dab. Turkijos) miestuose buvo kebabų ir plovo pardavėjų. Walter Thornbury, kuris lankėsi Stambule 1859 m., rašė apie turkų gatvės maistą kaip išskirtinai tvarkingą ir gerai paruoštą. .
Gausus gatvėje parduodamų patiekalų pasirinkimas buvo įprastas actekų miestuose prieš atsikeliant europiečiams. Tarp jų buvo atole (pagamintos iš kukurūzų miltų), keliolika tamali rūšių, kepami vabzdžiai. Kolonizacija Peru sukėlė tradicinių patiekalų išnykimą, o jų vietą gatvių prekystaliuose užėmė kepta jautiena.