cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Šiaulių šv. apaštalų Petro ir Pauliaus katedra
Istorija
Pirmąją medinę bažnyčią Šiauliuose 1445 m. pastatė Žemaičių seniūnas Mykolas Kęsgaila. Ji turėjo nuolatinį kunigą. 1617–1626 m. pastatyta nauja mūrinė bažnyčia. Zigmantas Vaza jos išlaikymui 1617 m. skyrė 72 valakus žemės. 1625 m. ant bažnyčios sienos pritvirtintas saulės laikrodis. 1655 m. bažnyčia apdegė. Klebonui 1676 m. nurodyta ją restauruoti.
Nors daugelis Europoje vykusių istorinių procesų į Lietuvą atkeliaudavo pavėlavę dešimtmečiais, dėl to jos istorija nėra mažiau vertinga. Lietuvos architektūros istorijoje gausu įvairių laikotarpių stilių architektūros kūrinių, kurie tiksliai išreiškia savo epochą, tam tikro laikmečio dvasią, architektūros sampratą. Šv. Onos bažnyčia Vilniuje laikoma ryškiausiu gotikos, Pažaislio vienuolynas – baroko, Vilniaus arkikatedra – klasicizmo stilistikos įsikūnijimu, o Šiaulių šv. apaštalų Petro ir Pauliaus katedra yra ryškiausias renesanso epochos kūrinys Lietuvos architektūroje.
Vyskupo Motiejaus Valančiaus „puikiausia ant visų Žemaičių“ vadintai Šiaulių katedrai beveik 400 metų. Pastatas didingas, įspūdingo aukščio, originalių architektūrinių detalių. Bažnyčia tarsi pritaikyta gynybai – jos pagrindinio fasado erkeriai ir šventoriaus vartų bokšteliai su šaudymo angomis sukuria galingos tvirtovės įspūdį. Šventoriaus vartai, esantys priešais pagrindinį fasadą, pabrėžia bažnyčios gynybinį pobūdį ir yra vieninteliai tokie Lietuvoje. Tokį originalų sprendimą nulėmė renesansinio stiliaus tradicijos ir praktinė būtinybė – sakralinių pastatų lobynai viliojo plėšikus, dažnai bažnyčios nukentėdavo ir per protestantų riaušes.
Bažnyčia įžymi ne vien dėl unikalios architektūros ir meninės vertės. Jos pašventinimas 1634 m. tapo svarbiu įvykiu lietuvių raštijos istorijoje. Kunigo Petro Tarvainio sukurta ir išleista eiliuota panegirika vyskupui „Linksmasis pasveikinimas“ yra pirmasis palyginti sklandaus silabinio eiliavimo pavyzdys lietuvių literatūroje. Nors buvo pašventintas, pastatas dar nebuvo baigtas įrengti, jo architektūrinis vaizdas galutinai susiformavo XVII a. viduryje. Tačiau šis pirminis vaizdas šiandien pakitęs. Katedra buvo niokojama karų ir gamtos stichijų. Renesanso epochai būdingą pastato tūrį pakeitė 1924 m. perstatytos šoninės koplytėlės. Per gaisrą 1944 m. sudegė didelė dalis medinės vidaus įrangos: baldai, meno vertybės, vargonai. Ne kartą teko rekonstruoti bažnyčios skliautus, kurie XIX a. vizitatorių buvo vadinami „nepaprastu menu“. Skaudžiausias buvo 1880 m. liepos 8 d. gaisras. Į bokštą trenkęs žaibas sudegino medinę jo viršūnę ir suniokojo jame įrengtą laikrodį. Laikrodis Lietuvos bažnyčiose – retas reiškinys. Jį įsirengti įstengdavo ne kiekvienas miestas ar miestelis, nepigiai kainavo ir jo išlaikymas. Iš istorinių šaltinių žinoma, kad šiauliečiai su vaitu Andriumi Gradausku kreipėsi į karalių Vladislovą Vazą, prašydami leisti įrengti bažnyčios bokšte laikrodį. 1643 m. toks leidimas buvo duotas, ir netrukus įmontuotas mechaninis laikrodis bei įrenginys valandoms mušti. Beje, iki šiol pietiniame katedros fasade yra išlikęs saulės laikrodis. Tiksliai nežinoma, kada jis įrengtas. Istoriografijoje yra įsivyravusi nuomonė, kad tai vienas seniausių saulės laikrodžių Lietuvoje, datuojamas 1625 m. ar vėlesne data (tai klaidingai nustatyta bažnyčios pastatymo data, vyravusi XIX a. pab.–XX a. pr. publikacijose), tačiau greičiausiai jis įrengtas daug vėliau, netekus mechaninio laikrodžio.
thumb|255px|Šiaulių šv. apaštalų Petro ir Pauliaus katedra 2010 m. thumb|left|250px|Vidus
1820 m. bažnyčiai priklausė Lieporių, Meškuičių, Verdulių, Vijolių kaimai. 1841 m. priklausė 80 valakų žemės, Kužių, Meškuičių filijos. Šiauliuose gyveno 5 kunigai. 1880 m. sudegė bažnyčios bokštas; atstatytas kitokios formos, be kupolo. Po 1896 m. sutvirtintos koplyčios sienos, užmūrytos durys, kitos įtaisytos bažnyčios sienoje. 1944 m. puolant rusų kariuomenei bažnyčia apgriauta.
1951–1953 m. restauruoti skliautai, 1956 m. – bokštas (inž. B. Kriščiūnas, architektas Simonas Ramunis). Nuo 1953 m. restauravimu rūpinosi klebonas Liudvikas Mažonavičius (1919–1983, palaidotas šventoriuje).
1997 m. gegužės 28 d. popiežiaus Jono Pauliaus II įkurta Šiaulių vyskupija. Bažnyčia tapo šv. apaštalų Petro ir Pauliaus katedra. Šiaulių vyskupo Eugenijaus Bartulio rūpesčiu pastatui atliktas kapitalinis remontas, įrengtas naujas, šiuolaikinius kanonus atitinkantis altorius. Katedra ir iš išorės, ir viduje išdažyta dviem baltos spalvos atspalviais. Įrengtas išorės apšvietimas, turintis kelias valdymo programas. Šventinis apšvietimas įjungiamas per visas bažnytines ir Šiaulių miesto šventes.
Architektūra
thumb|Katedros altorius miniatiūra|Vargonai
Bažnyčia renesansinė, lotyniško kryžiaus plano, vienabokštė, su šešiasiene apside. Šventoriaus tvora aukštoka, mūrinė, su sargybos bokšteliais kampuose ir šaudymo angomis. Ant pietinės pastato sienos 1625 m. įrengtas saulės laikrodis.
Bažnyčios planas, fasadų kompozicija, siluetas ir interjeras sudėtingesni negu kitų renesansinių bažnyčių. Ji kelis kartus degė. Po paskutinio gaisro per Antrąjį Pasaulinį karą atstatyta tokia, kokia buvo prieš gaisrą. Bažnyčia vienanavė, su transeptu, aštuonkampe presbiterija, fasade – aštuonkampis bokštas su smailėjančia viršūne gerokai aukštesnis negu kitų šios grupės bažnyčių. Iš Eduardo Jono Remerio 1857 m. piešinio matyti, kad anksčiau bokštas buvo tarpsniu žemesnis ir turėjo dviejų pakopų varpo pavidalo šalmą. Bokšto apatinio (keturkampio) tarpsnio kraštuose įkomponuoti bokšteliai – erkeriai, pabrėžiantys portalo kompoziciją. Gausiame pastato dekore vyrauja kolonos, sujungtos arkiniais stogeliais. Bažnyčios sienas iš išorės ir vidaus skaido piliastrai, fasaduose sujungti nedidelėmis sudvejintomis (būdingomis Lietuvos renesansui) arkomis. Tarp piliastrų dvi eilės langų: apačioje – pusapskričių sąramų, o virš jų – apskritų. Transepto galų sienos ir frontonai dekoruoti Šiaurės Europos renesansui būdingais menčių su arkutėmis motyvais.
Bažnyčios nava aukšta, erdvi, bet transeptas į jos erdvę įsijungia nedarniai; transeptą nuo navos skiria lėkštos arkos, todėl susidaro įspūdis, lyg tai būtų du atskiri priestatai. Vargonų choro aukštyje aplink visą bažnyčią eina neplati galerija su medine baliustrada. Galeriją remia platus karnizas. Transepte ji išsiplečia ir sudaro lyg antrąjį aukštą. Bažnyčios cilindriniai skliautai dekoruoti nesudėtingo, kitokio, negu kitų bažnyčių piešinio braukomis. Prieš Antrąjį Pasaulinį karą ant skliautų dar buvo sienų tapybos.
Bažnyčioje virš koplyčios durų angos yra kriauklės motyvo reljefinė puošmena, o virš zakristijos durų angos – apdaila iš tamsaus akmens. Vienų zakristijos durų apdailoje vyrauja orderiniai elementai, kitų apdaila primena medžio drožinius ir metalo kalybą. thumb|left|150px|Saulės laikrodis
Aostos slėnis
Aostos slėnis arba tiesiog Aosta – autonominis regionas šiaurės vakarų Italijoje, turintis specialųjį statusą. Regione gyvena apie 120 tūkst. gyventojų, sostinė Aosta. Šiaurėje ribojasi su Šveicarija, vakaruose su Prancūzija, rytuose ir pietuose su Pjemonto regionu.
Krasnavo valsčius
Krasnavo valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lenkijoje. Valsčiaus pavadinimas kilęs nuo Krasnavo kaimo, bet valsčiaus centras buvo Rimkežerių kaimas, vėliau – Galiniai. Dalis valsčiaus kaimų buvo dabartinės Lietuvos teritorijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII–XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Lenkijos Kongreso karalystės laikais valsčiaus teritorija priklausė Suvalkų apskričiai, Suvalkų gubernijai. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1919–1924 m. valsčius priklausė Seinų apskričiai, Balstogės vaivadijai. 1925 m. sausio 1 d. valsčius buvo perkeltas į Suvalkų apskritį. 1952 m. liepos 1 d. valsčiuje buvo 22 kaimai. Vykdant Lenkijos valsčių reformą 1954 m. rugsėjo 29 d. valsčius buvo panaikintas. 1973 m. sausio 1 d. atkūrus valsčių sistemą, valsčius nebebuvo atkurtas.
Tautinė ir religinė sudėtis
1888 m.:
Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą valsčiuje gyveno 3009 gyventojai, iš kurių 64,1 % (1931) lietuviai, 31,8 % (958) lenkai, 2,7 % (84) vokiečiai, 0,6 % (21) žydas, 0,4 % (13) rusų ir 0,06 % (2) gudai. Religinė sudėtis atrodė taip: 93,9 % (2827) katalikai, 4,2 % (128) protestantai, 0,9 % (28) judėjai ir 0,4 % (14) stačiatikių.
FK Napredok Kičevo
Kičevo „Napredok“ – Makedonijos futbolo klubas iš Kičevo.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1928 m.
Dikšiai (Pilkalnio apskritis)
Dikšiai (, nuo 1938 m. liepos 16 d. Lindbach, nuo 1945 m., nuo 1946 m. Абрамово) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, 11 km į šiaurės vakarus nuo Lazdynų, 20 km į pietryčius nuo Ragainės, Šešupės kairiajame krante, prie Liepupės; Abramovo gyvenvietės dalis Krasnoznamensko rajone, Aleksejevkos kaimo gyvenvietėje.
Istorija
Po Antrojo pasaulinio karo, vietiniams gyventojams pasitraukus į Vokietijos gilumą, sunyko, iki XXI a. pr. buvo likę tik pora sodybų. Nuo pokario metų Dikšių ir Rudminėlių kaimų liekanos vadinamos bendru Abramovo pavadinimu.
UEFA taurė 1993–1994 m.
UEFA taurė 1993-1994 m. – 23-asis UEFA taurės turnyras (36-asis įskaitant ir Mugių taurę). Prasidėjo 1993 m. rudenį. Taurę laimėjo klubas, finale nugalėjęs  klubą.
839 m.
839 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys šeštadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Orhėjus
Orhėjus – Moldavijos miestas ant Reuto upės, Orhėjaus rajono centras. Miestas yra maždaug 50 km į šiaurę nuo Kišiniovo. Iki 2003 m. Orhėjus buvo apskrities (žudeco) centras, po to apskritys buvo panaikintos. Dauguma gyventojų kalba rumuniškai arba rusiškai. Vienoje miesto mokykloje dėstymo kalba yra rusų kalba.
Istorija
thumb|left|Moldavijos pašto ženklas, kuriame pavaizduota Orhėjaus šv. Dmitrijaus cerkvė.
Miesto įkūrimo data nežinoma. Miestas pastatytas Dakijos tvirtovės Petrodava, kuri dar vadinama Senuoju Orhėjumi. Tvirtovės likučiai su požemiais išlikę iki šių dienų, jie yra tarp Trebuženio ir Butučenio kaimų. Griuvėsiuose rasta monetų ir kitokių daiktų.
Viena hipotezė teigia, kad miesto pavadinimas Orhei kilęs iš vengrų kalbos Őrhely – 'tvirtovė'. Pagal hipotezę pavadinimas kildinamas iš XIII a., kai vengrai šiame krašte statė įtvirtinimų liniją.
Zaporožės kazokai Orhėjų vadino Irgejevas ir Igrejevas. Senovės Rusijoje jis buvo žinomas kaip Oryga bei Orygova. Dabartinis rusiškas pavadinimas – Orgejevas.
Iki 1812 m. Orhėjuje buvo osmanų sardarų, valdžiusių šiaurinę Besarabijos dalį, rezidencija.
1835 m. miestelis Senasis Orhėjus tapo apskrities miestu Orgejevu.
Iki Antrojo pasaulinio karo Orhėjuje gyveno daug žydų, jame buvo didelės žydų kapinės. Dabar mieste likusi vienintelė veikianti sinagoga. Dauguma bažnyčių yra stačiatikių cerkvės.
1944 m. rugpjūčio mėn., Jasų-Kišiniovo operacijos metu, artilerijos ugnis ir bombardavimai beveik visiškai sugriovė miestą, kuris karui pasibaigus buvo atstatytas.
1991 m. Orhėjuje gyveno 39,1 tūkst. gyventojų.
Barencburgas
Barencburgas (Barentsburg, ) – antra pagal dydį Norvegijai priklausančio Svalbardo salyno gyvenvietė. Yra Špicbergeno salos vakarinėje pakrantėje, 55 km į vakarus nuo Longjyrbieno. Barencburge gyvena rusai ir ukrainiečiai, pagal 1920 m. Svalbardo sutartį Rusija įgijo teisę naudotis Svalbardo gamtiniais resursais. Veikia akmens anglių kasybos bendrovė „Arktikugol“ (po 2006 m. gavyba praktiškai sustojo), rengiami moksliniai tyrinėjimai, vystomas turizmas. Yra uostas, viešbutis, Rusijos konsulatas, stačiatikių cerkvė, meteorologijos stotis, muziejus, šiluminė elektrinė. Gyvenvietė žymi toliausiai šiaurėje esančiu geležinkeliu (į šachtą), bei toliausiai šiaurėje esančiu paminklu Leninui. Susisiekimo sausuma su Longjyrbienu nėra – iki jo galima patekti laivu (vasarą) arba sraigtasparniu.
Istorija
Apie 1920 m. Barencburgą įkūrė (pavadino pagal keliautoją Viljamą Barencą) ir anglis pradėjo kasti olandai. 1932 m. jie kasyklą perleido TSRS.
Teva Pharmaceutical Industries
Istorija
2003 m. spali Teva paskelbė apie ketinimus už 3,4 mlrd. JAV dolerių įsigyti Jungtinių Amerikos Valstijų farmacijos bendrovę "Sicor Inc." . Su šio sandorio užbaigimu 2004 m. Sausio 22 d., Teva ižengė į biopanašių vaistinių preparatų rinką ir taip pat įsigijo Vilniuje esančią gamyklą "Sicor Biotech".
Algirdas Balčytis
Biografija
Baigė Klaipėdos politechnikumą ir 1984 m. Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius statybininkas.
1984 m. Šilutės kaimo mechanizuotos kolonos darbų vykdytojas, Šilutės žemės ūkio valdybos vyriausiasis inžinierius statybai, Šilutės rajono statybinės organizacijos viršininkas. 1990–1991 m. Šilutės rajono savivaldybės valdytojo pavaduotojas statybai. 1991–1995 m. Šilutės rajono savivaldybės valdytojas ir valdybos narys. 1995–2000 m. ir nuo 2001 m. verslininkas, UAB „Grabupėliai“ valdybos pirmininkas. 2000–2001 m. Šilutės rajono savivaldybės meras. Nuo 2012 m. rajono vicemeras.
2000–2016 m. Šilutės rajono savivaldybės tarybos narys. Nuo 1999 m. Naujosios sąjungos (socialliberalai) narys.
1995 m. išrinktas populiariausiu rajono žmogumi, 2001 m. išrinktas populiariausiu Pamario krašto žmogumi. Šilutės aeroklubo prezidentas.
Žmona Elvyra, vaikai Varūnas, Loreta ir Eglė. .
Vokietijos futbolo varžybos 1971–1972 m.
Vokietijos futbolo varžybos 1971–1972 m.
Gražina Šmigelskienė
Biografija
1971–1982 m. mokėsi Salako vidurinėje mokykloje, 1987 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistikos studijas.
Nuo 1987 m. Anykščių rajono laikraščio „Kolektyvinis darbas“ korespondentė, 1991–2004 m. laikraščio „Anykšta“ redaktorė, UAB „Anykštos redakcija“ direktorė.
2007 m. pradėjo eiti UAB „Anykštos redakcija“ valdybos pirmininkės ir direktorės pareigas, yra laikraščio „Anykšta“, žurnalo „Aukštaitiškas formatas“ bei interneto portalo www.anyksta.lt vyriausioji redaktorė.
G. Šmigelskienė priklauso Nacionalinės miestų ir rajonų laikraščių leidėjų asociacijos valdybai, Lietuvos žurnalistų sąjungai, yra Panevėžio pramonės, prekybos ir amatų rūmų narė.
2000–2003 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narė, valdybos narė. Nuo 2004 m. birželio 23 d. iki lapkričio 14 d. Seimo narė. Priklausė Seimo Nacionalinio saugumo ir gynybos komitetui.
Atkuriamasis teisingumas
Atkuriamasis teisingumas ( – restoratyvinis arba atstatomasis teisingumas) – nusikaltimo aukos ir nusikaltėlio interakcijos, skirtos atkurti teisingumą (orientyras – padėtis, buvusi iki nusikaltimo), teorija. Įtvirtina bei rekomenduoja įvairūs tarptautiniai (Jungtinių Tautų ir Europos Tarybos Ministrų Komiteto rekomendacijos), nacionaliniai teisės aktai.
Modeliai
Egzistuoja įvairūs atkuriamojo teisingumo modeliai – mediacija, visuomenės pasitarimų tarybos, taikintojų tarybos, tradiciniai kaimo arba genties susirinkimai ir kiti. Taikomi penitencinėje veikloje. Populiariausia priemonė – taikinamasis tarpininkavimas (mediacija), kiti alternatyvūs ginčų sprendimo būdai (ADR).
Teisiniai pagrindai
Atkuriamąjį teisingumą ir tarpininkavimą taikyti sprendžiant šalių teisinių santykių konfliktus įpareigoja šie teisės aktai:
Dabartis
Remiantis Teisės instituto tyrėjų grupės tyrimu, šiuo metu egzistuojantys kaltininko ir nukentėjusiojo susitaikymo modeliai Lietuvos baudžiamojoje ir baudžiamojo proceso teisėje (formos) tik dalinai atitinka atkuriamojo teisingumo koncepciją (tuo tarpu sėkmingai realizuota daugelyje Europos šalių). Pastebimas spartus atkuriamojo teisingumo modelių plėtojimas baudžiamojoje justicijoje, ypač akcentuojant aukos ir nusikaltėlio mediaciją. Užsienio valstybių patirtis rodo, jog prasminga nepilnamečiams, padariusiems nusikalstamą veiką numatyti platesnes galimybes taikyti mediaciją
Studijos
Atkuriamasis teisingumas kaip dalykas yra dėstomas Mykolo Romerio universiteto Socialinės politikos fakulteto penitencinės teisės ir veiklos programos dieninių ir neakivaizdinių studijų magistrantams. Bakalauro studijose dėstoma Atkuriamojo teisingumo pagrindų dalykas. (doc. dr. Rokas Uscila).
MRU SPF yra Teisės ir penitencinės veiklos programos Atkuriamojo teisingumo ir tarpininkavimo specializacija. Tikslas – parengti plataus profilio aukštos kvalifikacijos teisininkus – atkuriamojo teisingumo ir tarpininkavimo specialistus, gebančius padėti išspręsti tarptautinius bei nacionalinius prekybos, šeimos, civilinius, darbo, administracinius ir kitus ginčus bei baudžiamuosius konfliktus.
Specializacijos trukmė – 1,5 metų. Magistro diplome patvirtinama, kad magistrantas baigė Teisės ir penitencinės veiklos magistrantūros studijų Atkuriamojo teisingumo ir tarpininkavimo specializaciją ir jam suteikiamas teisės magistro kvalifikacinis laipsnis.
Nizva
Nizva – miestas Omane, Dachilijos regione. Didžiausias regiono miestas, kadaise buvo Omano imamato sostinė. Nizva yra apie 140 km nuo Maskato. Mieste gyvena apie 70 tūkst. gyventojų, įskaitant Burkat Al Moozo ir Al Džabel el Akdaro sritis.
Nizva – vienas seniausių Omano miestų. Anksčiau tai buvo prekybos, mokslo, religijos ir meno centras. Jos Džama (Didžioji mečetė) buvo Islamo mokymo centras. Nizva tapo tokia svarbi, nes čia kirtosi Hadžaro kalnų vakarinės pusės keliai. Įsikūręs tarp žaliuojančių datulių palmių miestas jungė vidines Omano sritis su Maskatu ir pro jį ėjo kai kurie keliai iš Dofaro, tad per Nizva ėjo keliai į didžiąją šalies dalį. Dabar miestas yra įvairiapusiškai klestinti vieta, svarbi žemės ūkiui, istorijai ir turizmui. Nizva yra datulių auginimo ir prekybos vieta.
Klevų valsčius
Klevų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lenkijoje, Suvalkų gubernijoje, Seinų apskrityje. Valsčiaus centras – Klevai.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta - jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Lenkijos Kongreso karalystės laikais valsčiaus teritorija priklausė Suvalkų gubernijai, Seinų apskričiai.
1877 m. panaikintas prijungiant prie Alnų valsčiaus. Panaikintas apie 1890 m., 1921 m. jo teritorijoje žymimas Berznyko valsčius. Dalis valsčiaus kaimų pateko į Krasnapolio valsčių.
Nemtjemsafas I
Nemtjemsafas I (Merenrė I, Metosofis, valdė 2283–2278 m. pr. m. e.) – ketvirtasis šeštosios Egipto dinastijos faraonas.
Manoma, Nemtjemsafas I tarnavo koregentu savo tėvui Pepiui I prieš pats tapdamas pilnateisiu valdovu. Jis tęsė tėvo darbą ir toliau tyrinėjo Nubijos regioną. Pradėjo karališkos įtakos konsolidaciją, paskirdamas Veni Aukštutinio Egipto valdytoju. Taip pat išplėtė kitų kelių valdytojų galias. Manoma, mirė jaunas.
Josifas Brodskis
Josifas Brodskis (, 1940 m. gegužės 24 d. Leningradas – 1996 m. sausio 28 d. Niujorkas, palaidotas Venecijoje) – rusų ir amerikiečių poetas, rašęs ir anglų kalba, vertėjas, Nobelio literatūros premijos laureatas.
Biografija
thumb|Atminimo lenta Vilniuje, Liejyklos g. 3 Gimė Leningrade. Augo be tėvo, kuris 1941-1948 m. tarnavo armijoje. 1942 m. kartu su motina buvo evakuotas iš blokadinio miesto į Čerepovecą. Į Leningradą jie grįžo 1944 m. Baigęs septynias vidurinės mokyklos klases, dėl vieno mokytojų antisemitizmo ir sunkios šeimos materialinės būklės metė mokyklą ir tapo gamyklos frezuotojo mokiniu. Dirbo fabrike, katilinės kūriku, švyturio prižiūrėtoju, dalyvavo penkiose geologinėse ekspedicijose. Tuo metu daug skaitė, ypač filosofinę ir religinę literatūrą, savarankiškai studijavo anglų ir lenkų kalbas.
Išlikę pirmieji 1956-1957 m. literatūriniai bandymai, nors, kaip pats sakė, rašyti pradėjo būdamas aštuoniolikos. Didelę įtaką jo literatūriniam formavimuisi turėjo Borisas Sluckis, Marina Cvetajeva, Osipas Mandelštamas, Jevgenijus Reinas, Ana Achmatova. Sovietinės valdžios persekiotas nuo 1963 m., kai laikraštyje Вечерний Ленинград pasirodė jo poeziją juodinantis straipsnis, nors jame iš keturių citatų tik viena buvo paties Brodskio, ir tai paimta iš konteksto. 1964 m. vasario 13 d. apkaltintas veltėdžiavimu, nuteistas ir ištremtas į Norinskajos kaimą (Archangelsko sritis). kameroje jį ištiko pirmasis širdies smūgis. Jo teismas tapo žmogaus teisių judėjimo pradžia. Tik sovietų inteligentų ir Vakarų spaudos protestų dėka 1965 m. gruodžio mėn., po to, kai teismo posėdžio stenograma ir keliolika Brodskio eilėraščių buvo išspausdinti Niujorke, paleistas iš tremties. Jo kūryba iki 1988 m. TSRS beveik nebuvo spausdinama, eilėraščiai plito savilaidos būdu.
Vytautas Kibildis
200px|thumb|Prof. Vytautas Kibildis
Vytautas Kibildis (g. 1954 m. balandžio 30 d. Norutaičių k., Šiaulių r.) – interjero ir daiktų dizaineris, humanitarinių mokslų daktaras, Vilniaus dailės akademijos Dizaino katedros profesorius.
Profesionali veikla
Autorinės studijos "Taškas" (veikė 1993–1998 m.) įkūrėjas ir vadovas. Intensyviai dirba spręsdamas dizaino integravimą Lietuvos senamiesčiuse, projektuoja baldus, visuomeninius, biurų ir privačių būstų interjerus, dalyvauja tarptautinėse dizaino parodose ir konkursuose. Sukūrė prekybos centrų ir parduotuvių "Maxima", "Media", "Minima", "Taupa", "Aibė" interjerus, firmų "Hronas", "Vakarų skirstomieji tinklai", "Roche" biurų interjerus. Suprojektavo antkapinius paminklus pianistui D. Trinkūnui, rašytojui V. Sirijos Girai, akademikui A. Vanagui. Kuriamuose interjeruose pirmenybę teikia erdvės, formos, šviesos ir spalvos santykio analizei.
Pedagoginė veikla
1978-80 m. dėstė Kauno S. Žuko taikomosios dailės technikume (dabar – Kauno kolegija), nuo 1980 m. dirba Vilniaus dailės akademijos Dizaino katedroje. 1993–2000 m. buvo Vilniaus dailės akademijos Taikomosios dailės fakulteto dekanu. Nuo 2003 m. vadovauja Vilniaus dailės akademijos Dizaino katedroje daiktų dizaino studijai. 1992 m. V. Kibildžiui suteiktas docento, 2007 m. – profesoriaus laipsnis.
Josifas Brodskis
Kūryba
Brodskio poezijoje ir prozoje vyrauja egzistencinė, etinė, filosofinė, religinė problematika. Eilėraščiai pasižymi intelektualia ironija, meistriška forma, juose gausu kultūrinių įvaizdžių.
Parašė pjesių (Marmuras, 1982 m.), autobiografinių ir literatūrinių esė, literatūros kritikos straipsnių, daugiausia anglų kalba.
1966-1970 kelis kartus lankėsi Lietuvoje. Kūryboje yra lietuviškų motyvų (eilėraščių ciklas „Lietuviškas divertismentas“ 1971 m., lietuvių kalba išspausdintas 1976 m. ir 1989 m.), poemėlė „Lietuviškas noktiurnas“, parašyta 1973-1983 m., lietuvių kalba išspausdinta 1997 m.). Išvertė į rusų kalbą Tomo Venclovos eilėraščių.
Bibliografija
Lietuvių kalba:
Lazeris
thumb|250px|Įjungti šeši komerciniai lazeriai, demonstruojantys galimas spalvas nuo raudonos iki violetinės. Nuo viršaus žemyn, bangų ilgis: 660nm, 635nm, 532nm, 520nm, 445nm ir 405nm. Pagaminta „Q-line“ Lazeris – įrenginys, spinduliuojantis koherentišką šviesą. Paprastai lygiagrečiu srautu lazeris skleidžia monochromatinę (vieno bangos ilgio) šviesą. Pavadinimas „lazeris“ yra angliškos frazės „Light Amplification by Stimulated Emission of Radiation“ trumpinys.
Istorija
thumb|250px|Lazerio spindulys bandymų stende Dar 1917 m. Albertas Einšteinas savo straipsnyje „Zur Quantentheorie der Strahlung“ padėjo pagrindus lazerio sukūrimui. Jis iš naujo išvedė Makso Planko spinduliavimo dėsnį pasinaudodamas sugerties, spontaniško ir priverstinio spinduliavimo tikimybės koeficientų sąvokas. Šie koeficientai dabar vadinami Einšteino koeficientais. 1928 m. Rudolph W. Landenburg patvirtino priverstinio spinduliavimo egzistavimą, o 1939 m. Tarybų Sąjungos mokslininkas Valentin A. Fabrikant pasiūlė priverstinį spinduliavimą naudoti trumpų bangų stiprinimui. 1947 m. Wills Lamb ir R. C. Retherford pirmą kartą pademonstravo priverstinį spinduliavimą.
Žibininkai
Žibininkai – kaimas Kretingos rajono savivaldybės vakaruose, prie kelio Palanga–Darbėnai, Žibos dešiniajame krante. Seniūnaitijos centras. Kaime yra „HBH Juozo alus“ kompleksas, susidedantis iš užeigų, restoranų, žirgyno, žaidimo ir polsio aikštelių.
Lazeris
Istorija
1952 m. Nikolajus Basovas ir Aleksanderis Prokorovas apibūdino lazerio pirmtako – mazerio – veikimo principą. Žodis „mazeris“ reiškia tą patį, kaip ir lazeris, tik raidė „m“ yra iš žodžio „microwave“, t. y. mazeris generuoja ir stiprina mikrobangas. Pirmą veikiantį prietaisą 1953 m. Kolumbijos universitete sukonstravo Charles Hard Townes, J. P. Gordon ir H. J. Zeiger. 1955 m. Basovas ir Prokorovas iškėlė optinio kaupinimo, reikalingo užpildos apgrąžai sudaryti, idėją. Tuo metu prasidėjo intensyvūs tyrimai, nuvedę prie lazerio išradimo, tuomet vadinto „optiniu mazeriu“. Dabartinis terminas pasiūlytas 1959 m.
Žibininkai
Etimologija
Kaimas pavadintas jo žeme tekančio Žibos upelio vardu.
Lazeris
Istorija
Pirmąjį veikiantį lazerį 1960 m. pademonstravo Theodore Maiman iš Hughes Research Laboratories. Jo aktyvioji terpė buvo dirbtinis rubinas, o kaupinimas vyko išlydžio lempa. Lazeris generavo 694 nanometrų bangos ilgio ilgio raudoną šviesą ir dėl trijų lygmenų sistemos veikė tik impulsine veika.
Žibininkai
Geografija
Kaimo žemės plyti Žibos upelio senslėnyje ir dešiniojo kranto aukštumose, abipus kelio Palanga–Darbėnai. Pietrytinę dalį apimą Joskaudų miškas, kurio pakraščiu teka dešinysis Žibos intakas Brastva. Už jos prasideda riba su Rūdaičiais. Šiaurėje – šiaurės rytuose kaimas ribojasi su Joskaudais, o vakaruose – su kitapus Žibos esančiais Užpelkiai.
Lazeris
Istorija
Lazerinio diodo idėją pasiūlė N. Basovas ir Javanas, o pirmą veikiantį prietaisą 1962 m. pademonstravo Robert N. Hall. Jis buvo pagamintas iš galio arsenido ir generavo 850 nm bangos ilgio šviesą. Pirmieji puslaidininkiniai lazeriai veikė tik impulsiniame režime ir atšaldyti iki skysto azoto temperatūros. Kambario temperatūroje veikiantys lazeriniai diodai išrasti 1970 m.
Žibininkai
Istorija
Žibininkų teritorijoje žmonių gyvenama nuo neolito pabaigos – žalvario amžiaus. Jų pėdsakai aptikti prie Žibos ir Brastvos upelių.
Lazeris
Veikimas
thumb|Supaprastinta lazerio konstrukcija: 1. Aktyvioji terpė 2. Lazerio kaupinimo energija 3. Stipriai atspindintis veidrodis 4. Iš dalies skaidrus veidrodis. Kartu su (3) sudaro optinį rezonatorių. 5. Lazerio spindulys Vienos iš pagrindinių lazerio sudedamųjų dalių yra aktyvioji terpė ir optinis rezonatorius. Aktyviojoje terpėje, tam tikro dydžio, koncentracijos, formos ir grynumo medžiagoje, išorine energija generuojama ir stiprinama šviesa. Tai vadinama priverstiniu spinduliavimu. Terpei energijos suteikia išorinis energijos šaltinis, vadinamas kaupinimo šaltiniu. Aktyvioji terpė sugeria kaupinimo energiją, dėl to dalis jos dalelių (pvz., atomų) elektronų pakyla į aukštesnius energetinius lygmenis, t. y. dalelės tampa sužadintomis. Kaupinimo šaltiniu gali būti išlydžio lempa, kitas lazeris ir kt. Optinio kaupinimo metu dalelės, sąveikaudamos su šviesa, gali sugerti fotonus ir juos perspinduliuoti. Fotonų perspinduliavimas gali būti spontaniškas arba priverstinis, t. y. stimuliuotasis. Kai kaupinimo metu dalelių sužadintoje būsenoje skaičius viršija žemesnių energijos būsenų dalelių skaičių, yra pasiekiama užpildos apgrąža ir priverstiniam spinduliavimui tenkantis perspinduliuotų fotonų kiekis dėl šviesos, praeinančios aktyviąją terpę, tampa didesnis, nei tenkantis savaiminiam. Dėl šios priežasties šviesa yra stiprinama. Reikia nepamiršti, jog šiuo atveju sužadintas daleles perspinduliuoti fotonus priverčia ne tik kaupinimo šaltinio fotonai, bet jau ir pačios medžiagos perspinduliuoti ir į aktyviąją terpę optinio rezonatoriaus veidrodžių sugrąžinti fotonai.
Žibininkai
Istorija
XVI a. susiformavo kaimas, kuris priklausė Palangos valsčiui (seniūnijai) ir parapijai. Rašytiniuose šaltiniuose pirmąkart paminėtas 1738 m. 1738 ir 1779 m. jame buvo po 11 dūmų. 1769 ir 1775 m. kaimo valstiečiai aktyviai priešinosi Palangos seniūnų Eberhardo Mirbacho savivalei.
Lazeris
Veikimas
Tokiu būdu išspinduliuota šviesa yra koherentiška, t. y. to paties bangos ilgio, fazės ir poliarizacijos.
Žibininkai
Istorija
1819 m. Žibininkai drauge su visu Palangos valsčiumi atiteto Kuršo gubernijai, 1918–1921 m. priklausė Latvijai. Tarpukariu kaimas buvo seniūnijos centras. 1923 m. jame buvo 12 ūkių, veikė pradinė mokykla. Lietuvos žemės reformos metu kaimas išskirstytas į vienkiemius. thumb|200px|left|Paminklas partizanams Pokario metais aplinkiniuose miškuose veikė Kardo rinktinės Narimanto (Palangos) kuopos partizanai. 1948 m. balandžio 3 d. į jų pasalą Žibininkų miške pateko ir buvo nukauti Palangos valsčiaus milicijos viršininkas P. Jasinskas ir dar 4 žmonės,. Persekiodami partizanus, MGB vidaus kariuomenės kariai ir Palangos stribai 1949 m. vasario 7 d. sunaikino Vilimo kalne buvusią žeminę. Joje buvę 6 partizanai, tarp jų – Kardo rinktinės štabo viršininko adjutantas Stasys Lisauskas ir štabo narys Alfonsas Knystautas, prasiveržė pro apsupties žiedą, tačiau 5 kovotojai netrukus buvo susekti ir nušauti. 1956 m. prie Žibininkų tarybinė armija surengė didelius karinius apmokymus, kurių pėdsakai – apkasų tranšėjos, karinės technikos slėptuvių vietos tebesimato ir šiandien.
Lazeris
Veikimas
Dar vienas svarbus lazerio komponentas yra optinis rezonatorius. Juo vykdomas spinduliuojamo šviesos pluošto formavimas, galios kontroliavimas. Iš rezonatoriaus šviesa, priklausomai nuo lazerio konstrukcijos, gali būti išleidžiama nuolatiniame pastovios amplitudės ar impulsiniame režime. Impulsinio veikimo būdu galima pasiekti žymiai didesnę spinduliavimo galią.
Žibininkai
Istorija
1949 m. kaimas tapo kolūkio centru, o vėliau buvo Karolio Požėlos (Rūdaičių) kolūkio pagalbinė gyvenvietė. Joje kūrėsi ūkio specialistai, pastatyta reprezentacinė kolūkio pirtis.
Lazeris
Nuolatinė ir impulsinė veika
Lazeriai gali būti konstruojami taip, jog spinduliuotų arba ilgą pastovų impulsą, arba trumpų impulsų seką. Nuolatinės ir impulsinės veikos lazerių sandara gerokai skiriasi, tačiau šviesos generavimo principas išlieka toks pat.
Žibininkai
Istorija
Atgimimo metais verslininkai Rada ir Juozas Matulevičiai atidarė kaime alaus daryklą ir restoraną, kurie išaugo į UAB „Žibosa“ su kaimo turizmo sodyba ir pramogų kompleksu „HBH Juozo alus“.
Lazeris
Nuolatinė veika
Nuolatinės veikos režime lazerio išspinduliuojamas šviesos impulsas yra beveik pastovus laiko atžvilgiu. Užpildos apgraža, reikalinga šviesos generacijai ir stiprinimui, yra nuolat palaikoma kaupinimo šaltinio.
Impulsinė veika
Impulsinės veikos režime išspinduliuojamas šviesos impulsas kinta laike, t. y. suformuojama trumpų šviesos impulsų vora. Tai daroma kuomet reikia sukaupti kuo daugiau energijos tam tikroje vietoje per kuo trumpesnį laiką.
Impulsinė lazerio veika pasiekiama keliais būdais:
Lazerių tipai
thumb|225px|Kietojo kūno Nd:YAG lazeris su KDP netiesiniu kristalu, generuojantis 532 nm bangos ilgio šviesą.
Lazeriai yra skirstomi pagal aktyvios terpės tipą (trijų/keturių lygmenų lazeriai), lazerinio kaupinimo būdą (elektrinis/optinis) bei optinio rezonatoriaus formą (stabilūs/nestabilūs). Dažniausiai sutinkamas skirstymas pagal aktyviosios terpės medžiagą:
Pritaikymas
Lazeriai naudojami daugelyje sričių: kasdienėje buityje moksle, medicinoje, pramonėje, pramogoms, kariniais tikslais ir kt. Vienas iš pirmųjų lazerio pritaikymų kasdieniniame naudojime yra brūkšninio kodo skaitytuvas, pirmą kartą pristatytas 1974 m. 1978 m. pasirodė LaserDisc grotuvas, o 1982 m. pasirodžius kompaktinių diskų grotuvams ir vėliau – lazeriniams spausdintuvams, lazerių naudojimas įvairiose srityse ėmė smarkiai didėti.
Kai kurios lazerių pritaikimo sritys:
Lazerių sauga
thumb|110px|Visi 2–4 klasės lazeriai privalo būti pažymėti šiuo įspėjamuoju ženklu ir papildomu prierašu apie pavojų sveikatai.
Kadangi lazerio pluoštas yra didelio koherentiškumo ir mažos erdvinės skėsties, žmogaus akies ragena ir lęšiukas gali sufokusuoti spindulį į labai mažą tašką ant tinklainės. Dėl to ta vieta akimirksniu gali būti išdeginta, o padaroma žala – neištaisoma. Lazeriai pagal galią klasifikuojami į kelias saugumo klases (su poklasėm) nuo 1 (saugūs) iki 4 (net išsklaidyta šviesa gali pakenkti akims ar odai). Pagal senąją klasifikaciją jie žymimi nuo I iki IV, kur didesnis romėniškas skaičius žymi didesnę galimą žalą ir pavojų. Lazeriniai produktai, skirti vartotojams, pvz., CD grotuvai ar lazeriniai žymekliai dažniausiai yra 1, 2 ir 3 klasės. Kai kurie infraraudonųjų spindulių lazeriai (apytiksliai virš 1,4 mikrometro bangos ilgio) dažnai laikomi saugūs akims. Taip yra dėl to, jog vidinės molekulinės vandens molekulių vibracijos smarkiai sugeria šios spektro dalies šviesą. Taigi tokio bangos ilgio lazerio pluoštas yra slopinamas ragenoje ir šviesa beveik nepasiekia tinklainės. Reikia nepamiršti, jog tai gali būti taikoma tik tam tikriems labai mažos galios lazeriams. Bet kurie kiti didelės galios ar impulsiniai infraraudonųjų spindulių lazeriai taip pat gali išdeginti akies tinklainę.
Jerzy Leszczyński
Ježis Leščynskis (, 1884 m. vasario 6 d. Varšuva – 1959 m. liepos 9 d. ten pat) – lenkų teatro aktorius, režisierius.
Biografija
Tėvai aktoriai Boleslavas Leščynskis ir Honorata Leščynska. 1903–1912 m. Krokuvos miesto teatro, nuo 1912 m. Lenkijos teatrų (daugiausia Varšuvos) aktorius. Reikšmingus vaidmenis sukūrė lenkų ir užsienio rašytojų pjesėse. Vaidyba realistinė.
Lozicė
Lozicė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Hainuvkos valsčiuje, Hainuvkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į pietus nuo Hainuvkos ir apie 57 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1941 m. šalia kaimo esančiame miške vokiečiai sušaudė kelis partizanus.
Dabintos piliakalnis
Dabintos piliakalnis – buvęs piliakalnis Kaišiadorių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Kauno marių, į pietus nuo Dabintos, Kruonio seniūnija, Kauno marių regioninis parkas.
Piliakalnis
Piliakalnis buvo ariamas, apardytas apkasų, o prieš 1971 m. beveik ištisai nukastas žvyrduobės – liko tik vietomis nustumdytas dirvonuojantis vakarinis šlaitas.
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia.
Tyrimai
1943 m. piliakalnį žvalgė Petras Tarasenka, 1953 m. nutarus statyti Kauno HES ir 1971 m. – Istorijos institutas.
840 m.
840 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Darbėnai
Darbėnai – miestelis Kretingos rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, prie kelio ir geležinkelio ruožo Kretinga–Skuodas, 16 km į šiaurę nuo Kretingos. Seniūnijos centras, 3 seniūnaitijos (Centrinė, Pietinė, Šiaurinė). Urbanistikos paminklas. Yra paštas (LT-97023), Darbėnų Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia, gimnazija, Kretingos rajono savivaldybės M. Valančiaus viešosios bibliotekos filialas, Kretingos rajono kultūros centro filialas, ambulatorija, UAB Camelia Kretingos vaistinės filialas, veterinarijos vaistinė, keletas parduotuvių, kavinė, svečių namai.
Pro miestelį teka Darba ir Dangės intakas Tenžė.
Etimologija
Miestelis pavadintas pagal Darbos upelį, šalia kurio įsikūrė, pridedant priesagą -ėnai.
Istorija
Darbėnai minimi nuo 1591 m. Manoma, kad kaimas įkurtas 1566 m. per valakų reformą. Simonas Daukantas teigia, kad 1550 m. Darbėnų vietoje dar plytėjusi Palangos giria. 1591 m. minimas Darbėnų kaimas ir dvaras. 1621 m. Jonas Karolis Chodkevičius pastatydino pirmąją medinę bažnyčią. 1701 m. Kuršo kunigaikštis Ferdinandas suteikė Darbėnams prekybos privilegiją, kurią patvirtino karalius Augustas II. Nuo 1730 m. Darbėnai vadinami miesteliu, kuris išaugo kairiajame Darbos krante, šalia dvaro. Jame veikė turgavietė, įsikūrė žydų bendruomenė, kurią 1765 m. sudarė 24 šeimos. 1739 m. buvo 20 sodybų, 1794 m. – 77 m. dūmai, 1816 m. – 108 sodybos.
1754–1779 m. darbėniškiai priešinosi Palangos seniūnijos valdytojų Eberharto ir Karolio Mirbachų savivalei: atsisakė atlikinėti papildomas prievoles, dirbti palivarkų statyboje ir pan. (organizatoriai ištremti iš seniūnijos). 1782 m. dvarą įsigijo Vilniaus vyskupas I. J. Masalskis. 1792 m. valstiečiai, vadovaujami S. Gineičio, sukilo prieš I. J. Masalskį, užėmė Darbėnus ir puolė Palangą, bet buvo išvaikyti kariuomenės. 1794 m. Darbėnai atiteko vyskupo dukterėčiai E. A. de Lin (Potockai), kuri valdą 1795 m. perleido pusbroliui, generolui P. Niesiolovskiui.
XIX a. pradžioje įsteigta parapinė mokykla, 1820 m. pastatytas mūrinis dvaro vandens malūnas. 1824 m. liepos 13 d. Palangos valdą su Darbėnų, Grūšlaukės ir Palangos dvarais nusipirko Mykolas Juozapas Tiškevičius. Per 1831 m. sukilimą miestelyje telkėsi pagrindinės Telšių apskrities sukilėlių pajėgos, kovojusios dėl Palangos, o Darbėnų klebonas Baužinskas tapo sukilėlių kariuomenės kapelionu. Pirmąjį sukilėlių būrį subūrė dvaro administratorius B. Petrauskas. Vėliau čia įsikūrė K. Jagelavičiaus sukilėlių pulkas, surinktas Darbėnų, Kartenos, Kretingos ir Laukžemės apylinkėse, o gegužės 7–10 d. buvo sutelkta apie 3000 sukilėlių. Ties Darbėnais įvyko du sukilėlių ir Rusijos imperijos kariuomenės susirėmimai, per mūšius sudegė miestelis ir bažnyčia. Klebonas J. Gricevičių pateko 3 metams į rusų kalėjimą. 1833 m. tebuvo 61 medinis namas ir 431 gyventojas (277 vyrai, 154 moterys), veikė 2 krautuvės, 8 karčemos ir traktieriai. 1838–1842 m. J. Tiškevičiaus rūpesčiu pastatyta mūrinė, romantizmo laikotarpio bažnyčia. 1848 m. Darbėnai, ypač žydų bendruomenė, nukentėjo nuo choleros.
1841 m. buvo 646 gyventojai, 1846 m. – 148 dūmai. 1855 m. atidaryta valdinė pradinė mokykla. Po 1861 m. baudžiavos panaikinimo ir žemės reformos 15 valstiečių pasipriešino J. Tiškevičiui, kuris paskelbė juos „laisvaisiais žmonėmis“ ir paliko be žemės. Už tai valdžia 1864 m. ištrėmė į Tomsko guberniją valstiečius K. Savickį, A. Zobernį, J. Ruibį su šeimomis ir kleboną J. Valašinską (mirė 1893 m. Omske). XIX a. pab. – XX a. pr. draudžiamąją lietuvišką spaudą Darbėnuose ir apylinkėje platino kunigai Mykolas Šiuipys, Kazys Eitutavičius, Mykolas Karosas, kalvis J. Petrulis, daraktorius J. Bendikas, T. Jurkevičius, J. Klova, J. Kuprys, K. Tamošauskas, Aleksandras Vinkus ir kiti.
Nuo 1861 iki 1950 m. miestelis buvo Darbėnų valsčiaus ir seniūnijos centras. 1882, 1908 ir 1923 m. degė, 1913 m. sudegė. XIX a. minimi kaip miestelis Telšių apskrityje. 1906 m. atidarytas paštas. Nuo 1908 m. veikęs Blaivybės draugijos skyriaus išlaikė prieglaudą.
Tarpukariu miestelyje veikė valsčiaus savivaldybė, katalikų bažnyčia, žydų sinagoga, pradžios mokykla, pašto agentūra, vartotojų bendrovė, keletas krautuvių, girininkija (nuo 1920 m.), Skuodo (Kretingos) miškų urėdijos administracinis ir gamybinis centras (1922–1930 m.), pieninė, pastatyta vaistinė, įkurtas parkas ir pastatytas Lietuvos nepriklausomybės paminklas (1930 m.). Nuo 1920 m. dvaras priklausė valstybei, žemė išdalyta savanoriams kariams, kumečiais ir mažažemiams, joje įkurtas Juzumų kaimas. Į rūmus perkelta pradinė mokykla.
1941–1952 m. iš Darbėnų ištremta 19 šeimų. 1941 m. išžudyta Darbėnų žydų bendruomenė (apie 540 žmonių). 1944–1952 m. Darbėnų valsčius Vaineikių miške buvo Žemaičių apygardos Kardo rinktinės partizanų štabas.
1950–1992 m. Darbėnai buvo kolūkio centrinė gyvenvietė. Joje atidaryta biblioteka, vaikų darželis (1945 m.), ligoninė (1952 m.), kultūros namai (1958 m.), ambulatorija. 1944–1949 m. veikė progimnazija, 1949–1950 m. – septynmetė, 1950–2010 m. – vidurinė mokykla, nuo 2010 m. rugsėjo 1 d. – Darbėnų gimnazija. 1962 m. Pasertupyje įkurta Darbėnų akmens skaldos gamybos bazė. Šalia miestelio statomos vėjo jėgainės, yra žvyro telkinys. 2019 m. patvirtintas Darbėnų herbas.
Kultūros paveldas
Darbėnų miestelio senoji dalis radialinio plano, susidarė iki XX a. pradžios, su klasicistinio plano elementais. Vyrauja XIX a. pabaigos – XX a. I pusės vienaukščiai, centre daugiausia mediniai gyvenamieji namai.
Ovidijus Varanauskas
Ovidijus Varanauskas (g. 1991 m. vasario 23 d. Lietuvoje, Vilniuje) – Lietuvos krepšininkas, rungtyniaujantis RKL lygos Kauno raj. „Omega“ komandoje.
2015 m. sausio 12 d. pasirašė 2 metų sutartį su Utenos „Juventus" klubu pagal formulę 1+1. 2015 m. rugsėjo pradžioje pasirašė vienerių metų sutartį su Italijos Varezės „Openjobmetis“ klubu.
2018 m. rugpjūčio viduryje sugrįžo į Lietuvą ir pasirašė sutartį su Prienų „Skycop“ klubu.
Julijonas Čiudovskis
Julijonas Čiudovskis (g. 1832 m. – 1863 m. rugpjūčio 25 d. Kurdimakščiai, Seinų apskritis) – Lietuvos 1863 m. sukilimo veikėjas.
Biografija
Iki sukilimo – Rusijos imperijos kariuomenės karininkas, rotmistras. Per sukilimą vadovavo raitelių būriui Trakų ir Lydos apskrityse. Veikė su L, Narbuto, A. Poradovskio ir A. Linkevičiaus būriais. 1863 m. balandžio mėn. kovėsi prie Staniuncų netoli Lydos, gegužės 19 – prie Strėvininkų netoli Trakų, liepos 1 d. – prie Ščiutino netoli Lydos, rugpjūčio 10 d. – prie Dumblio netoli Lazdijų, rugpjūčio 25 d. – prie Kurdimakščių. Žuvo kautynėse.
Kovo 4
Kovo 4 yra 63-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 64-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 302 dienos.
Baltis (Trakų r.)
left|120px
Rudžiai (Sidabravas)
Rudžiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybės vidurio rytinėje dalyje, 3 km į šiaurės rytus nuo Sidabravo.
Rugsėjo 11 d. atakos
Rugsėjo 11 d. teroristiniai išpuoliai – serija koordinuotų savižudžių išpuolių surengtų islamo ekstremistų JAV, 2001 m.
Manoma, kad išpuoliai pradėti rengti tarp 2000 m. kovo ir rugsėjo. 2001 m. rugsėjo 11 d. devyniolika teroristų, susijusių su Al-Qaeda užgrobė keturis komercinius keleivinius lėktuvus. Kiekvienoje užgrobėjų grupėje buvo po vieną asmenį, mokėjusį pilotuoti lėktuvą. Lėktuvų užgrobėjai du iš lėktuvų (United Airlines Flight 175 ir American Airlines Flight 11) nukreipė į Pasaulio prekybos centrą Niujorke, po vieną į kiekvieną bokštą dvynį, kurie netrukus po smūgių sugriuvo ir apgadino aplink esančius pastatus. Trečią lėktuvą užgrobėjai bandė nukreipti į Pentagoną netoli Vašingtono. Ketvirtas lėktuvas nukrito keleiviams pabandžius perimti lėktuvo kontrolę iš teroristų. Manoma, jog ketvirtas lėktuvas turėjo rėžtis į Baltuosius Rūmus.
Atakos nusinešė beveik 3 tūkst. žmonių gyvybes. Griūnant pastatams žuvo apie tris šimtus Niujorko gaisrininkų, taip pat beveik aštuonios dešimtys policininkų, gelbėjusių žmones.
Netrukus po lėktuvų smūgių į Pasaulio Prekybos Centro bokštus televizijoje pasklido žinia, kad tai gali būti japonų teroristų grupuotės išpuolis, tačiau vėliau buvo pranešta, kad atsakomybę prisiėmė Osama bin Ladeno vadovaujama Artimųjų Rytų grupuotė Al-Qaeda (liet. – bazė).
Įvykių chronologija
thumb|Pasaulio prekybos centro vieta po atakų thumb thumb|[[Pentagonas po lėktuvo įsirėžimo]] Įvykiai surašyti Niujorko laiku (UTC-4)
'''8 val. 45 min.''' Didelis užgrobtas keleivinis lėktuvas Boeing 767-223ER pakilęs iš Bostono Logano oro uosto į Los Andželą rėžėsi į šiaurinį Pasaulio prekybos centro (PPC) dangoraižį, pramušdamas jame didžiulę skylę. Pastate kilo gaisras.
'''9 val. 03 min.''' Antras – keleivinis – lėktuvas Boeing 767-200ER taip pat pakilęs iš Bostono Logano oro uosto į Los Andželą rėžėsi į pietinį PPC dangoraižį ir sprogo. Užsiliepsnojo abu pastatai.
'''9 val. 17 min.''' Uždaryti visi oro uostai Niujorko regione.
'''9 val. 21 min.''' Uždaryti visi Niujorko tiltai ir tuneliai.
'''9 val. 30 min.''' JAV prezidentas kalbėdamas iš Floridos, pareiškė, kad prieš Ameriką įvykdytas teroristinis išpuolis.
'''9 val. 39 min.''' G. W. Bush pranešė apie sušaukiamą skubų nacionalinio saugumo tarybos pasitarimą, kai tik grįš į Vašingtoną.
'''9 val. 40 min.''' Pirmą kartą JAV istorijoje atšaukti visi skrydžiai visuose šalies oro uostuose.
Lietuvos diplomatinė tarnyba
thumb|250px||Lietuvos ambasada [[JAV]] thumb|250px|[[Welles deklaracija, dokumentas apie Baltijos šalių inkorporacijos į Tarybų Sąjungą nepripažinimą]] thumb|250px|Informacinė lenta prie ambasados Prahoje thumb|250px|Pasaulio šalys kuriose Lietuvos Respublika turi ambasadas (mėlyna spalva)
Rugsėjo 11 d. atakos
Įvykių chronologija
'''9 val. 43 min.''' Lėktuvas Boeing 757–223 pakilęs iš Vašingtono Dulles oro uosto į Los Andželą rėžėsi į Pentagono pastatą. Kilo gaisras. Nedelsiant pradėta darbuotojų evakuacija. Tuometinis Lietuvos prezidentas V. Adamkus viešbutyje Vašingtone netoli Pentagono tuo metu dalyvavo susitikime su Amerikos žydų kongreso vadovais.
Lietuvos diplomatinė tarnyba
Lietuvos diplomatinė tarnyba – valstybės tarnybos dalis, kuriai vadovauja Užsienio reikalų ministras.
Rugsėjo 11 d. atakos
Įvykių chronologija
'''10 val. 00 min.''' Sugriuvo pietinis (pirmasis) PPC pastatas. V. Adamkus su specialiuoju eskortu palydėtas į Lietuvos ambasadą Vašingtone.
'''10 val. 05 min.''' Evakuoti Baltieji rūmai.
Lietuvos diplomatinė tarnyba
Istorija
Lietuviška diplomatija kildinama iš Karaliaus Mindaugo laikų.
Rugsėjo 11 d. atakos
Įvykių chronologija
'''10 val. 10 min.''' Sugriuvo dalis pažeisto Pentagono pastato.
Lietuvos diplomatinė tarnyba
Istorija
1918 m. lapkričio 7 d. laikoma šiuolaikinės Lietuvos diplomatijos pradžia. Tądien Lietuvos ministras pirmininkas Augustinas Voldemaras užėmė užsienio reikalų ministro pareigas, įkurta valstybės Užsienio reikalų ministerija.
Rugsėjo 11 d. atakos
Įvykių chronologija
'''10 val. 10 min.''' Pensilvanijos valstijoje prie Somerseto, sudužo ketvirtasis užgrobtas keleivinis „United Airlines“ lėktuvas Boeing 757–200, skridęs iš Niuarko oro uosto į San Franciską. Lėktuvo keleiviai, sužinoję apie kitus tris užgrobtus lėktuvus, pasipriešino teroristams ir bandė perimti lėktuvo valdymą.
'''10 val. 13 min.''' Evakuotas Jungtinių Tautų pastatas Niujorke.