cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hipocentauras
Hipocentauras, kitaip dar kitauras (kitaurus)  – kentauro variantas, naudojamas Lenkijos ir Lietuvos bajorų herbuose. Herbas su hipocentauru ir vadinamas „Hipocentauru“.
Daugelyje žodynų rašoma, kad hipocentauras nuo kentauro niekuo nesiskiria. Pagal tai, kaip hipocentauras piešiamas, matyti, kad hipocentauras turi kitokią uodegą negu kentauras. Kentaurų uodega tokia pati kaip paprastų arklių, o hipocentaurų uodega yra gyvatė, su gyvatės galva uodegos gale.
Asčiukiškės
Asčiukiškės – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Turgelių.
Čekijos futbolo varžybos 1985–1986 m.
Čekijos futbolo varžybos 1985–1986 m.
1985–1986 m. čempionatas
Čekijos komandos žaidė Čekoslovakijos pirmenybėse, žr. Čekoslovakijos futbolo varžybos 1985–1986 m.
Urædd FK
Pošgriūno „Urædd“ – Norvegijos futbolo klubas iš Pošgriūno.
Šatkauskas
Šatkauskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Šatkauskienė (ištekėjusi moteris) ir Šatkauskaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Žabariškių valsčius
Žabariškių valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lenkijoje. Centras – Žabariškės, vėliau – Šipliškė.
Istorija
Lenkijos Kongreso karalystės laikais valsčiaus teritorija priklausė Suvalkų apskričiai, Suvalkų gubernijai.
Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Tarpukario laikotarpiu valsčius priklausė Suvalkų apskričiai, Balstogės vaivadijai. Valsčius panaikintas 1952 m. birželio 25 d., jo teritorija priskirta Šipliškės valsčiui.
Tautinė ir religinė sudėtis
Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą valsčiuje gyveno 2 604 žmonės, kurių tautinė sudėtis atrodė taip:.
Religinė sudėtis atrodė taip:
1888 m.:
Klizuvka
Klizuvka  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Drohičino valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Variagalvis skydasnukis
Variagalvis skydasnukis (Agkistrodon contortrix) – skydasnukių (Agkistrodon) genties roplys, priklausantis angių (Viperidae) šeimai, duobagalvių angių (Crotalinae) pošeimiui. Tai nuodingas roplys, paplitęs Šiaurės Amerikos centrinėje ir pietrytinėje dalyje. Ilgis 60-100 cm. Išmargintas didelėmis kaštono rudumo juostomis. Gyvavedis. Patelė kas antrus metus atveda iki 15 jauniklių.
Minta varlėmis, driežais, graužikais, kurių tyko pasislėpęs tarp nukritusių lapų ar akmenų. Savo auką tamsoje aptinka tarp akių ir šnervių esančiais termolokatoriais. Pavasarį ir rudenį dienomis šildosi saulėje.
Žinomi 5 porūšiai. left|210px|thumb|Variagalvio skydasnukio (Agkistrodon contortrix laticinctus) porūšis
Mikalojus Radvila III
Mikalojus Radvila (, apie 1492 m., matyt, Goniondze – 1530 m. lapkričio 3 d. Varniuose) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas ir Lietuvos Katalikų bažnyčios vyskupas.
Biografija
Kunigaikštis, kilęs iš Gediminaičių Radvilų giminės, Mikalojaus Radvilos ir Elžbietos Sakavičiūtės sūnus.
Nuo 1515 ar nuo 1522 m. iki 1530 m. Žemaičių vyskupas.
Nuorodos
Žemaičių vyskupystės muziejus
Trimitų herbo Radvilos (lenkų kalba)
Debbie Cameron
Deborah (Debbie) Cameron (g. 1958 m. rugsėjo 14 d. Majamyje, Floridoje) – iš Bahamų kilusi amerikiečių dainininkė.
Jos karjera prasidėjo 1976 metais, kai ji buvo apdovanota Perspektyviausios studentės prizu Majamio universiteto muzikos mokykloje. 1978 metais atlikėja persikėlė į Kopenhagą, kur tuo metu gyveno jos mama Etta Cameron. Čia Debbie Cameron veiklą tęsė kaip dainininkė ir 1979 metais pirmą kartą pasirodė 1979 m. „Eurovizijos“ dainų konkurse kaip Tommy Seebach pritariančioji vokalistė. Po dvejų metų 1981 m. „Eurovizijos“ konkurse su juo atlikę dainą „Krøller eller ej“ duetas užėmė vienuoliktą vietą. Kūrinio autorius – Keld Heick.
Policijos komisariatas
Policijos komisariatas - policijos sistemos įstaiga, organizacinis teisėsaugos institucijų vienetas tam tikrame rajone.
Lietuva
Lietuvoje yra išskiriami apskričių vyriausieji policijos komisariatai, miestų policijos komisariatai, rajonų policijos komisariatai. Miestų, rajonų policijos komisariatai pavaldūs atitinkamų apskričių vyr. policijos komisariatams (pvz., Jonavos rajono policijos komisariatas - Kauno apskrities vyriausiajam policijos komisariatui). Lietuvoje didžiausi policijos komisariatai yra:
Policijos komisariatui vadovauja policijos komisariato viršininkas, apskrities vyriausiojo policijos komisariato viršininkas turi pavaduotojų.
Vokietija
Analogiško lygmens (apskrities vyriausiojo policijos komisariato Lietuvoje) įstaiga Vokietijoje yra vad. policijos direkcija. Žemesnės struktūros - policijos komisariatai, policijos nuovados (inspekcijos) ir kt.
Aleknai (Pagėgiai)
Aleknai – kaimas Pagėgių savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Rukų. Pro kaimą eina geležinkelis Pagėgiai–Šilutė.
Policijos komisariatas
Vokietija
Kriminalinei policijai federaliniu mastu vadovauja Vokietijos federalinė kriminalinė tarnyba, žemių lygmenyje - Žemės kriminalinė tarnyba (Landeskriminalamt).
Margaret Berger
Margaret Berger (g. 1985 m. spalio 11 d.) – Norvegijos electropop dainininkė ir dainų autorė.
Biografija
Atlikėjos karjerą pradėjo 2004 metais, dalyvavusi antrajame Norvegijos Idol sezone. Ten ji pateko į finalą, bet galiausiai užėmė antrąją vietą. Tų pačių metų spalį išleido savo debiutinį studijinį albumą „Chameleon“. Albume esančios dainos jungia roko, ritmenbliuzo ir elektroninės muzikos elementus ir iškart po išleidimo pasiekė ketvirtą vietą Norvegijos topuose.
2006 m. spalio 2 dieną išleido antrąjį albumą pavadinimu „Pretty Scary Silver Fairy“. Šis albumas Norvegijoje pasiekė aštuntą vietą ir gavo teigiamų atsiliepimų. Singlas „Samantha“ užėmė šeštąją vietą Norvegijos singlų tope.
Berger atstovavo Norvegiją 2013 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „I Feed You My Love“ po pergalės Norvegijos nacionalinėje atrankoje vasario mėnesį. 2013 m. gegužės 18 d. Margaret Berger užėmė 4 vietą su 191 tašku – tai Norvegijos geriausias rezultatas nuo jų pergalės 2009 m. konkurse.
Kidžioniai
Kidžioniai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 10 km nuo Pušaloto. Prie kelio auga įspūdingas Kidžionių ąžuolas (skersmuo 1,3 m aukštyje – 510 cm, amžius apie 300–350 metų, aukštis apie 15-18 m). Kidžionių kaime yra kepurinis akmeninis Kidžionių vėjo malūnas. Yra išlikęs Kidžionių senkapis (jį juosia akmeninė kaimo kapinių tvora; rasta senovinių kirvių, smeigtukų, keramikos šukių, kaulų).
Indinis gandrėnas
Indinis gandrėnas (Mycteria leucocephala) – gandrinių (Ciconiidae) šeimos paukštis.
Baltas, su margai juodomis sparno vairuojamosiomis plunksnomis. Galva raudona, snapas labai ilgas, geltonas. Kojos labai ilgos, nuo gelsvos iki raudonos spalvos, bet dažnai atrodo baltos dėl jų įpročio ypač ramybės būsenoje tuštintis ant kojų. Trumpa uodega yra juoda su žaliu blizgesiu.
Ūgis apie 93–102 cm, svoris 2–3,5 kg, skersmuo tarp abiejų išskleistų sparnu galų 150–160 cm.
Veisiasi ir klajoja Pietų ir Pietryčių Azijoje. Lizdą suka medžiuose. Dėtyje 2-5 kiaušiniai.
Žlibinų seniūnija
Žlibinų seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Plungės rajono savivaldybės rytuose.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 4 seniūnaitijos:
Juozapas Stankevičius
Juozapas Stankevičius (1903 m. kovo 19 d. Žardeliai, Barzdų valsčius – 1974 m. lapkričio 4 d. Kaune. Palaidotas prie Kauno arkikatedros) – Lietuvos kunigas, kanauninkas, spaudos darbuotojas.
Biografija
Mokėsi Gražiškiuose, Kudirkos Naumiestyje, Kretingoje, Vokietijoje, Žemaičių kunigų seminarijoje. 1930 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto teologijos skyrių, įšventintas kunigu.
Šavelis
Šavelis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Juozapas Stankevičius
Biografija
Dėstė seminarijoje, dirbo kapelionu, parengė tikybos vadovėlius 5–8 gimnazijų klasėms. 1938–1940 m. „Angelo sargo“ organizacijos dvasinis vadovas.1945-1965 m. Kauno arkivyskupijos administratorius, 1949–1957 m. dar ir Kaišiadorių vyskupijos administratorius.
Šavelis
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Šavelienė (ištekėjusi moteris) ir Šavelytė (mergautinė pavardė).
Juozapas Stankevičius
Biografija
Žurnalistinį darbą pradėjo 1921 m. Spausdino straipsnius leidiniuose „Pavasaris“, „Lietuvos aidas“, „Tėvynės sargas“, „Sargyba“, „Tiesos kelias“, „Žvaigždė“, „Moteris“. Vienas iš žurnalo „Šv. Pranciškaus varpelis“ steigėjų, ilgametis jo redakcijos narys. Nuo 1932–1934 m. redagavo „Mūsų laikraštį“.
Šavelis
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Juozapas Stankevičius
Biografija
1933 m. priimtas į Lietuvos žurnalistų sąjungą.
Šavelis
Taip pat:
Rinkūnai
Rinkūnais vadinami kaimai:
Pagrindinė seka
Pagrindinė seka– HR diagramos vieta, kurioje išsidėsto žvaigždės, centre „deginančios“ vandenilį, kuris virsta heliu(t. y. vyksta termobranduolinė reakcija). Kadangi didžiąją dalį žvaigždės raidos vyrauja būtent šis procesas, pagrindinėje sekoje atsiduria dauguma žvaigždžių. Nėra galutinai aišku, kodėl pagrindinė seka visgi yra šiek tiek difuzinis plotas, ne ištisa linija. Vyraujanti nuomonė, kad tai atspindi žvaigždžių cheminės sudėties skirtumus. Tikėtinos ir atstumo matavimo klaidos bei neatpažintos dvinarės žvaigždės (t. y. klaidingai suklasifikuotos kaip vienanarės).
Astronomai dar kartais naudoja terminą „nulinio amžiaus pagrindinė seka“ (arba ). Tai yra iš žvaigždžių evoliucinių modelių išskaičiuota padėtis HR diagramoje, kur žvaigždė tik pradeda „deginti“ vandenilį. Vėliau, didėjant amžiui, žvaigždės spindesys ir paviršiaus temperatūra po truputį auga.
Mūsų Saulė yra tipiška pagrindinės sekos žvaigždė, dabar esanti apie 4,5 milijardo metų amžiaus. Ji tokia išliks dar apie penkis milijardus metų. Po to, kai vandenilio atsargos centre išseks, Saulė išsiplės ir taps raudonąja milžine.
Griciūnai
Griciūnai – kaimas Vilniaus rajono savivaldybės šiaurės rytuose. Seniūnaitijos centras.
Darvino apdovanojimas
Darvino apdovanojimas – evoliucijos teoretiko Charles Darwin garbei pavadinta premija, dedikuojama tiems pasaulio žmonėms, kurie prarado savo reprodukcinius sugebėjimus arba žuvo, atsitiktinai nusižudė ir išėjo iš gyvenimo (taip negalėdami pratęsti savo giminės) vien tik dėl savo kvailumo ir išsiblaškymo.
Skaistgiriai
Skaistgiriais vadinami kaimai:
Darvino apdovanojimas
Istorija
Darvino apdovanojimų interneto svetainėje nuo 1993 m. yra kaupiamas absurdiškų mirčių archyvas. Šios svetainės lankytojai balsuoja ištisus metus, o metų pabaigoje paaiškėja nugalėtojas, kuris dažniausiai jau nebegali atsiimti premijos. Visas istorijas stengiamasi patvirtinti, naudojantis patikimais žiniasklaidos šaltiniais, siekiant užtikrinti, kad apdovanojimai atitektų autentiškiems žmonėms ir įvykiams.
Nominuoti įvykiai
Vienas iš nominuotų ivykių: Los Andžele (JAV) esančios sektos vadovas buvo įsitikinęs, kad gali išmokti vaikščioti vandeniu. Kartą, besitreniruodamas vonioje, paslydo ant muilo gabalėlio ir užsimušė.
Kitas įvykis: Šokęs su guma (bungee jumping) vaikinas teisingai apskaičiavo gumos ilgį, bet užmiršo faktą, jog guma taip pat ir išsitempia.
Farerų futbolo varžybos 1953 m.
Farerų futbolo varžybos 1953 m.
Reškutėnų apylinkė
Reškutėnų apylinkė (iki 1971 m. Rieškutėnų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kaltanėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Švenčionėlių rajonui. 1954 m. prijungta Kretuonių apylinkė ir dalis Veikūnų apylinkės. 1971 m. sausio 27 d. patikslintas apylinkės pavadinimas. 1976 m. rugsėjo 29 d. Reškutėnų apylinkė prijungta prie Švenčionėlių apylinkės.
Tutliai
Tutliai – kaimas Pagėgių savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Rukų.
Conus abbas
Conus abbas – kūgeninių (Conidae) šeimos gyvūnų rūšis. Yra 35-84 mm dydžio. Paplitusi Indijos-Ramiojo vandenyno biogeografiniame regione: Rytų Afrikoje, Šri Lankoje, Filipinuose, Naujojoje Kaledonijoje, didžiosiose Indonezijose salose.
Šeduikytė
Šios pavardės kita moteriškosios giminės forma yra: Šeduikienė (ištekėjusi moteris).
Ši pavardė kilusi iš vyriškos giminės pavardės Šeduikis.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Backspacer
„Backspacer“ yra devintasis amerikiečių alternatyvaus roko grupės „Pearl Jam“ albumas, išleistas 2009 m. rugsėjo 20 d. Su šiuo albumo dirbti sugrįžo ilgametis grupės prodiuseris Brendan O’Brien, dirbęs su visais grupės albumais, išskyrus debiutiniu „Ten“ ir prieš tai išleistu „Pearl Jam“. Šis albumas buvo kol kas trumpiausias iš visų grupės išleistų albumų, o skambanti muzika buvo įkvėpta pop ir new wave stilių.
Albumas buvo išleistas pačios grupės įsteigtos įrašų leidyklos „Monkeywrench Records“, o platintojais pasirinkti „Universal Music Group“. Albumas buvo teigiamai įvertintas kritikų, taip pat tapo pirmuoju grupės albumu nuo 1996 m. išleisto „No Code“, debiutavusiu pirmoje „Billboard 200“ topo vietoje.
Įrašymas
Pasibaigus 2006 m. vykusiam grupės turui, muzikantai pradėjo savarankiškai kurti dainas ir siųsti vienas kitam elektroniniu paštu. Taip pat gitaristai Mike McCready ir Stone Gossard bei būgnininkas Matt Cameron kelis kartus susirinko išbandyti naujas dainas kartu. 2007 m. grupė buvo pakviesta įrašyti grupės „The Who“ dainos „Love, Reign o’er Me“ koverį filmo „Reign Over Me“ garso takeliui. Prodiusuoti šią dainą grupė nusprendė pasikviesti prodiuserį Brendan O’Brien, su kuriuo dirbo beveik visuose savo albumuose. Įrašinėjant dainą, jis pajuto, jog grupė pasiruošusi įrašyti naują albumą. Grupė sutiko ir net leido jam turėti lemiamą žodį dėl dainų skambesio.
2008 m. gegužę grupė pradėjo albumo kūrimo darbus. Grupė įrašė kelių dainų demo versijas, kol, galiausiai, 2009 m. vasarį išvyko į Los Andželą įrašyti albumo. Grupė džiaugėsi, gavusi progą išvykti iš Sietlo, kadangi tai sustiprino jų kūrybiškumą. Buvo įrašyta daug dainų, tačiau į albumą pateko vos vienuolika. Albumo suvedimo darbai buvo atlikti Atlantoje.
Muzika ir žodžiai
Muzika, skambanti albume, greita, turinti pop ir new wave elementų. Nors atrodė, jog tai grupei netiks, kadangi buvo nebūdinga, tai puikiai persipinė su jiems būdingu sunkiuoju roku. Taip pat grupė gyrė ir Eddie Vedder sukurtas dainas, kurios kiek priminė jo kūrybą iš „Into the Wild“ albumo. Kritikai taip pat vertino šį albumą kaip grupės atsinaujinimą, tačiau tuo pačiu ir pasilikimą prie savo šaknų.
Dainose kalbama pozityviau, nei ankstesniuose albumuose. Vedder teigė, jog tai buvo dėl to, jog grupė džiaugėsi prezidento Barack Obama išrinkimu. Grupė kiek ironiškai juokavo, jog pagaliau nebereikės kurti politinių dainų. Dainoje „Gonna See My Friend“ kalbama apie bandymą įkalbėti draugą nevartoti narkotikų, o „Got Some“ – apie narkotikų pardavėją. Dainą „Johnny Guitar“ įkvėpė muzikantas Elvis Costello. Vedder kūrinį „Just Breathe“ pavadino tikriausia daina apie meilę, kokią tik yra sukūrusi grupė. Taip pat jis teigė, jog „Unthought Known“ yra apie žmonių psichiką, o „Supersonic“ – apie meilę muzikai.
Išleidimas ir pardavimai
Albumas debiutavo pirmoje „Billboard 200“ topo vietoje ir per pirmą savaitę buvo parduota 189 000 kopijų. Tai buvo pirmasis grupės albumas, užėmęs pirmą vietą nuo 1996 m. išleisto „No Code“. JAV albumas tapo auksiniu ir 2013 m. buvo parduota 635 000 kopijų.
Buvo išleisti trys singlai. Pirmasis, „The Fixer,“ buvo išleistas grupės puslapyje. Jis pasiekė 56 vietą „Billboard Hot 100“ tope, taip pat trečiąją „Alternative Songs“. Dainai buvo sukurtas ir vaizdo klipas, vėliau ji buvo nominuota Grammy apdovanojimuose geriausios roko dainos kategorijoje. Po kiek laiko grupė išleido „Just Breathe“ singlą, dar vėliau – „Amongst the Waves“.
Grammy apdovanojimuose albumas buvo nominuotas geriausio roko albumo nominacijai, tačiau pralaimėjo grupės „Muse“ albumui „The Resistance“.
Čekijos futbolo varžybos 1986–1987 m.
Čekijos futbolo varžybos 1986–1987 m.
1986–1987 m. čempionatas
Čekijos komandos žaidė Čekoslovakijos pirmenybėse, žr. Čekoslovakijos futbolo varžybos 1986–1987 m.
Vinipegas
Vinipegas (pranc., ) – miestas Kanados pietuose, į pietus nuo Vinipego ežero, prie Raudonosios upės ir Asiniboino upių santakos; Manitobos provincijos centras. 705,2 tūkst. gyventojų (2016). Susisiekimo ir pramonės centras. Išvystyta maisto, mašinų pramonė. Mieste yra du universitetai (įkurti 1871 ir 1877 m.).
Istorija
Pirmieji europiečiai pradėjo kurtis 1738 m., kai prancūzų kilmės asmenys čia pastatė fortą, kuris buvo vadinamas buvo vadinamas Fort Ružu.
1812 m. čia įkūrė gyvenvietę Red Riverio kolonijos gyventojai.
Gyventojai
Dabartiniame mieste 64% gyventojų yra europiečių kilmės. Yra nemažai išeivių iš Azijos šalių bei vietinių genčių palikuonių.
XX a. pradžioje įsikūrė lietuvių kilmės žmonių.
Afrikinis gandrėnas
Afrikinis gandrėnas – gandrinių (Ciconiidae) šeimos paukštis. Užsaschario Afrikos gyventojas. Laikosi ir maitinasi drėgnose vietose. Išskirtiniai požymiai – raudona, plika veido oda ir ryškiai geltonas stambus snapas.
thumb|260px|right|Afrikiniai gandrėnai [[Botsvana|Botsvanoje]]
Paplitimas
Aptinkamas Sacharos pietuose, Madagaskare, taip pat pastebimas Maroke, Tunise ir Egipte. Dažnas. Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis rūšies apsaugos būklė nekelia susirūpinimo.
Išvaizda
Šiek tiek mažesnis už baltąjį gandrą. Kūno aukštis 95 – 99 cm, atstumas tarp sparnugalių 150 – 165 cm. Patinas sveria 2,3 kg, patelė – 1,9 kg. Ilgas kaklas pilkai baltos spalvos. Nugara, pilvas, krūtinė apaugusi baltomis, apkraštuotomis rožine spalva, plunksnomis. Plasnojamosios plunksnos ir uodega yra juodos spalvos. Galvos oda (iki pakaušio) plika, raudonai oranžinė. Ilgas, stambus snapas yra geltonas. Snapo galiukas yra nežymiai palinkęs į apačią. Akys tamsiai rudos. Kojos ir pėdos yra pilkos.
Veisimosi metu snapas yra ryškiai geltonas. Plika veido oda išsipučia, raudona spalva tampa dar ryškesne. Pilkos kojos paraudonuoja. Sparnų išorinė pusė ir nugara yra rožinės spalvos.
Jaunikliai yra tamsiai rudos spalvos, kūno apačia – balta. Plika veido oda nėra ryškios spalvos. Akys pilkšvos.
Biologija
Įprastas pelkynuose, upių ir ežerų pakrantėse, lagūnose, karbonatais prisotintuose ežeruose, daubose, ryžių laukuose. Vengia miškingų teritorijų. Nereguliarūs migrantai. Migruoja tik Afrikos žemyno ribose pakitus vandens lygiui ar esant nepalankioms klimato sąlygoms. Dalis populiacijų sėslios. Skrenda ištiesęs kaklą ir kojas. Balsas tylus, primena vyrių girgždėjimą, prie lizdo kalena snapu.
Minta varliagyviais, žuvimi, vabzdžiais, kirmėlėmis, vėžiagyviais, smulkiais paukščiais ir žinduoliais. Grobio ieško braidydami 10 – 40 cm gylio vandens telkinyje, panardinę pravertą snapą. Palietęs grobį, sugriebia jį snapu, ištraukia iš vandens ir praryja. Žolėje besislepiantį grobį išbaido koja judindami vandenį. Gali sekti paskui hipopotamus ar krokodilus, kurie judėdami taip pat išbaido grobį. Kai nesimaitina ilsisi saugiose vietose, kartu su girnovėmis, garniais ir kitais braidančiais paukščiais.
Šių paukščių tuoktuvės prasideda besibaigiant lietaus sezonui. Kasmet sudaro naujas poras. Peri kolonijose, nedidesnėse nei 50 individų. Kartais kolonijos įsikuria miestuose. Kasmet krauna nauja lizdą, o senus lizdus išardo kiti paukščiai, rinkdami medžiagą savo lizdams. Lizdą krauna iš šakų, nedideliuose medžiuose virš vandens arba aukštuose medžiuose virš sausumos. Medyje 10 – 20 lizdų, vienas nuo kito 1 – 3 m atstumu. Dėtyje 2 – 3 kiaušiniai. Peri ir jauniklius maitina abu tėvai. Inkubacija trunka 30 dienų. Išsiritę jaunikliai yra apaugę baltais pūkais. Jaunikliai maitinami atryta žuvimi. Per pirmąsias 10 dienų jauniklių svoris nuo 60 g padidėja iki 500 g. 55 dienų jaunikliai apsiplunksnuoja.
Lytiškai subręsta 3 metų. KArtos trukmė 8,4 metai.
Kretingos šv. Klaros seserų vienuolynas
thumb|270px|Šv. Klaros vienuolynas Kretingoje
'''Kretingos Šv. Klaros seserų vienuolynas''' – Kretingoje įsikūręs kontempliatyvus moterų vienuolynas, pastatytas 2000 m., Mėguvos gatvėje.
Tai vienintelis seserų klarisių vienuolynas Lietuvoje ir Baltijos šalyse. Šiuo metu vienuolyne gyvena 8 amžinųjų įžadų seserys. Vienuolyno vyresnioji – italė ses. Margherita Pellizzari OSC.
Ordino istorija
Ordiną 1212 m. įkūrė Šv. Klara ir Šv. Pranciškus. Tai antrasis Šv. Pranciškaus įkurtas ordinas. Pirmosios Šv. Klaros pasekėjos buvo jos šeimos narės. Pradžioje Šv. Klara priėmė benediktinių regulą, tačiau visą gyvenimą stengėsi gyventi pagal pranciškoniškus idealus. 1253 m. popiežius Inocentas IV patvirtino Šv. Klaros parašytą klarisių ordino regulą, kurios kertiniai akmenys – neturtas, bendruomeninis gyvenimas, kontempliatyvi dvasia, gilus pamaldumas. Šv. Klara – pirmoji moteris Bažnyčios istorijoje, parašiusi ordino regulą.
Šv. Klaros ordinas sparčiai plėtėsi. Vien Ispanijoje iki 1300 m. įsikūrė 47 klarisių vienuolynai. Bendruomenių atsirado Belgijoje, Prancūzijoje.
Seserys klarisės Lietuvoje
1994 m. broliai pranciškonai surinko grupelę merginų, trokštančių susipažinti su Šv. Klaros dvasingumu, bei padėjo joms išvykti į seserų klarisių vienuolyną Italijoje, kur lietuvės davė pirmuosius įžadus. 1997 m. merginos grįžo į Lietuvą. Po metų Kretingoje pradėta vienuolyno statyba, kurią dosniai rėmė Italijos, Vokietijos, Austrijos pranciškonai. Kol vyko statybos, pirmos seserys gyveno broliams pranciškonams priklausančiame name.
Vilniaus apskrities vyriausiasis policijos komisariatas
thumb|1991–2011 m. Vilniaus m. 1-asis komisariatas (vėliau – AVPK) miniatiūra|2016 m. miniatiūra|Vilniaus m. 1-asis komisariatas
Vilniaus apskrities vyriausiasis policijos komisariatas – Vilniaus apskrities policijos komisariatas.
Istorija
1991 m. įkurtas kaip Vilniaus miesto vyriausiasis policijos komisariatas, pertvarkius Vilniaus m. vidaus reikalų valdybą bei jos skyrius. Priklausė Vilniaus m. 1–6 komisariatai, jiems pavaldžios nuovados.
1999 m. prie Vilniaus miesto vyriausiojo policijos komisariato prijungta Policijos departamento Viešosios policijos valdybos užsienio šalių atstovybių apsaugos rinktinė „Vytis“. 2000 m. išplėtus Vilniaus miesto savivaldybės ribas, įkurtas Septintasis policijos komisariatas.
2001 m. panaikinus Transporto policijos tarnybą, jai pavaldus Vilniaus transporto policijos komisariatas perėjo Vilniaus miesto vyriausiajam policijos komisariatui. Tais pačiais metais Vilniaus miesto vyriausiojo policijos komisariato Kinologijos centras prijungtas prie Lietuvos policijos mokymo centro. 2002 m. rinktinė „Vytis“ tapo atskira Lietuvos viešosios policijos rinktine „Vytis“, o komisariato Pataisos darbų inspekcija perduota Kalėjimų departamentui.
2010 m. panaikinti Transporto ir Penktasis policijos komisariatai, Septintasis policijos komisariatas tapo Penktuoju policijos komisariatu, Vilniaus rajono policijos komisariato pasų poskyris prijungtas prie Vilniaus apskrities vyriausiojo policijos komisariato Migracijos valdybos. 2011 m. perėmė asmens tapatybės ir pilietybės patvirtinančių dokumentų išdavimo organizavimą Vilniaus apskrityje iš Migracijos departamento.
2012 m. prie komisariato prijungta Lietuvos viešosios policijos rinktinė „Vytis“, panaikintos policijos nuovados. 2014–2015 m. pertvarkant kriminalinę policiją, iš Elektrėnų, Šalčininkų, Širvintų, Švenčionių, Trakų, Ukmergės ir Vilniaus rajonų policijos komisariatų buvo perimtos kriminalinės žvalgybos, analizės ir kriminalistinių tyrimų funkcijos. 2014 m. Elektrėnų, Šalčininkų, Švenčionių, Trakų ir Ukmergės rajonų policijos komisariatų migracijos poskyriai prijungti prie Vilniaus apskrities vyriausiojo policijos komisariato Migracijos valdybos.
Bronius Krištanavičius
Bronius Krištanavičius (1910 m. sausio 28 d. Truskava – 1977 m. vasario 11 d. Čikaga) – SJ, Lietuvos kunigas, jėzuitas, filosofijos ir socialinių mokslų daktaras.
Vilniaus apskrities vyriausiasis policijos komisariatas
Istorija
2016 m. įvykdžius išstatutinimą, pertvarkyti administracijos padaliniai, taip pat perimtas policijos pajėgų valdymas iš kitų Vilniaus apskrities policijos komisariatų. Tais pačiais metais aplinkosaugos Vilniuje užtikrinimas perduotas Vilniaus miesto savivaldybės Viešosios tvarkos skyriui.
Bronius Krištanavičius
Biografija
Valkenburgo (Olandija) kolegijoje studijavo filosofiją ir teologiją. 1932–1936 m. mokytojavo Kauno jėzuitų gimnazijoje, įsteigė moksleivių socialinės veiklos būrelį. 1937–1941 m. Insbruko universitete ir Romoje studijavo socialinius mokslus. 1939 m. įšventintas kunigu. 1941 m. filosofijos ir socialinių mokslų daktaras. Nuo 1941 m. dirbo Popiežiškojoje šalpos komisijoje Romoje, vienas jos direktorių. Rūpinosi Pietų Italijos neturtingųjų ir našlaičių šalpa, atstatė ir steigė prieglaudas, globojo karo pabėgėlius lietuvius, rėmė jų kuriamą Popiežiškąją lietuvių Šv. Kazimiero kolegiją Romoje. Nuo 1952 m. gyveno Čikagoje. 1952–1961 m. JAV lietuvių jėzuitų vyresnysis. Rūpinosi Čikagos, Monrealio ir Montevidėjo jėzuitų namų bei Čikagos lietuvių jaunimo centro statybomis.
Šedžius
Šedžius − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Bronius Krištanavičius
Biografija
Nuo 1932 m. bendradarbiavo žurnaluose „Misijos“, „Tiesos kelias“, „Žvaigždutė“. 1952–1963 m. redagavo žurnalą „Žvaigždė“. Vienas „Mišiolo“ (1968 m.) vertėjų.
Vilniaus apskrities vyriausiasis policijos komisariatas
Istorija
2017 m. panaikintos policijos nuovados. 2019 m. panaikintas Ketvirtasis policijos komisariatas, kuris prijungtas prie Trečiojo policijos komisariato, o Migracijos valdyba tapo pavaldi Migracijos departamentui. 2022 m. įvykdyta rinktinių pertvarka – patrulių ir „Vyčio“ rinktinės buvo sujungtos į Reagavimo valdybą
Šedžius
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Vilniaus apskrities vyriausiasis policijos komisariatas
Struktūra
Kriminalinė policija – Kriminalistinių tyrimų skyrius, Kriminalinės policijos specialiųjų užduočių valdyba, Kriminalinės policijos informacijos analizės skyrius, Kriminalinės policijos žvalgybos valdyba, Kriminalinės policijos organizuoto nusikalstamumo tyrimo valdyba, Kriminalinės policijos sunkių nusikaltimų tyrimo valdyba, Kriminalinės policijos nusikaltimų nuosavybei tyrimo valdyba, Kriminalinės policijos ekonominių nusikaltimų tyrimo valdyba, Kriminalinės policijos nusikalstamų veikų registravimo skyrius Viešoji policija – Kelių policijos valdyba, Viešosios tvarkos valdyba, Operatyvaus valdymo skyrius
Administracija – Valdymo organizavimo skyrius, Personalo skyrius, Dokumentų valdymo skyrius, Vidaus tyrimų skyrius, Imuniteto skyrius, Informatikos ir ryšių skyrius, Finansų skyrius, Aptarnavimo skyrius, Komunikacijos poskyris
Ytyk Kiujolis
Ytyk Kiujolis  – gyvenvietė Rusijoje, Jakutijoje, prie Tatos upės, greta Ytyk Kiujolio ežero. Tatos uluso centras. Praeina Kolymos traktas. Verčiamasi gyvulininkyste, maisto pramone. Veikia 2 vidurinės mokyklos, gimnazija, licėjus, teatras, literatūros ir meno muziejus.
Istorija
Gyvenvietės pavadinimas reiškia „šventasis ežeras“. 2007 m. gegužės 20 d. Ytyk Kiujolį nuniokojo potvynis, evakuota ~3000 žmonių.
Meiktila
Meiktila – miestas Mandalajaus provincijoje, Mianmare. Miestas įsikūręs ežero Mektila krante ir magistralių Baganas-Taundžis, Jangonas-Mandalajus ir Meiktila – Mjindžanas susikirtime.
Meiktilos ežeras yra dirbtinis ir, pagal mianmų legendą, buvo suformuotas prieš 2500 metus Sidharto Gautamo senelio. Jis yra 11,3 km ilgio, apie 0,8 km pločio ir užima 9 km² plotą. Vandenį ežerui tiekia Mon-Dei užtvanka.
Nuo kolonijinių laikų Meiktiloje, dėl to, kad miestas yra pagrindinių magistralių sankirtoje, taip pat yra karinis aerodromas ir strateginė karinė bazė.
Mieste yra koledžas, Mektilos ekonomikos institutas, Mektilos universitetas.
Kočerai
Kočerai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Drohičino valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurės rytus nuo Drohičino, apie 12 km į vakarus nuo Semiatičės ir apie 84 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Monte Dineras
Monte Dineras ( – „pinigų kalnas“) – gyvenvietė Argentinoje, Santa Kruso provincijos pietryčiuose, Güer Aike departamente, 120 km į pietus nuo Rio Galjegoso. Išsidėsčiusi prie Mergelių kyšulio, šalia Argentinos jūros ir Magelano sąsiaurio. Piečiausia Argentinos žemyninės dalies gyvenvietė.
Vystoma avininkystė.
Vandeninis mokasinas
Vandeninis mokasinas (Agkistrodon piscivorus) – skydasnukių (Agkistrodon) genties roplys, priklausantis angių (Viperidae) šeimai, duobagalvių angių (Crotalinae) pošeimiui. Ilgis 75-120 cm. Turi termolokatorius, kuriais visiškoje tamsoje aptinka šiltakraujį grobį. Gaudo žuvis, smulkius žinduolius, driežus, paukščius ir net kitas gyvates.
Dauginasi kasmet pavasarį. Gyvavedis. Atveda iki 10 jauniklių.
Nuodai
Gyvatės įkandimas yra hemotoksinis, kuris sukelia sutinimą bei nekrozę įkandimo vietoje. Suteikus skubią medicinę pagalbą, mirties išvengiama. Nuodingesnė už kitus savo genties atstovus, tačiau ne tiek nuodinga kaip barškuolės.
Juodkalnijos vyrų futbolo rinktinė
Juodkalnijos vyrų futbolo rinktinė – Juodkalnijai atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Juodkalnijos futbolo asociacija. Rinktinė nedalyvavo nė viename pasaulio ar žemyno čempionate.
Rinktinė sukurta po, kuriame jau nepriklausomybę paskelbusi Juodkalnija dalyvavo kartu su Serbijos komanda. 2007 m. sausio 26 d. Juodkalnija tapo pilnateise UEFA nare ir tų pačių metų kovo 24 d. sužaidė pirmąsias oficialias rungtynes. 2007 m. gegužės 31 d. Juodkalnija tapo pilnateise FIFA nare. Pirmą kartą dalyvavo FIFA Pasaulio taurėje 2010 m. pasaulio čempionato atrankoje.
Baltoji kuopa
Baltoji kuopa – XIV a. Italijoje veikusi laisvoji kuopa, kuriai atvykus į Italiją nuo 1361 iki 1365 m. vadovavo vokietis Albertas Štercas (Albert Sterz), o vėliau anglas Džonas Hokvudas (John Hawkwood). Šis samdinių dalinys labiausiai žinomas kaip Baltoji kuopa, tačiau pradžioje jis vadinosi Anglų ir vokiečių didžioji kuopa, o vėliau – dažnai Anglų kuopa.
Pavadinimo kilmė
Nėra rasta viduramžių šaltinio, kuris paaiškintų pavadinimo kilmę. Tradiciškai manoma, kad pavadinimą lėmė skaisčiai nublizginti kuopos karių šarvai. Tačiau Viljamas Kaferas (William Caferro) pasiūlė aiškinimą, kad kuopa pavadinta pagal pradžioje dėvėtus baltus apsiaustus.
Kuopos struktūra
Nors kuopą paprastai vadino Anglų kuopa, jos kariai būdavo verbuojami labai įvairių tautybių, kas atspindėjo tarptautinę samdinių, XIV a. kariavusių Italijoje, prigimtį. Kuopoje įvairiu metu tarnavo vokiečiai, italai, vengrai. Kuopos dydis labai svyravo. 1361 m. užfiksuota, kad joje buvo 3500 raitelių ir 2000 pėstininkų. 1388 m. kuopa buvo sumažėjusi iki 250 karių.
Kuopą sudarė trijų žmonių ietys, sudarytos iš šarvuoto sunkiojo kavaleristo, ginklanešio ir pažo. Ginkluoti būdavo tik pirmieji du. Ietys sudarydavo grupes, kurioms vadovaudavo kapralai, kurie dažnai būdavo nepriklausomi subkontraktoriai. Tokia sandara kuopai suteikdavo tam tikrų demokratijos elementų. Manoma, kad Džonas Hokvudas 1365 m. pirmasis gavo kuopos vado postą laimėjęs rinkimus.
Kuopoje būdavo nemažai pėstininkų, ypač anglų lankininkų, ginkluotų ilgaisiais lankais. Šie galėjo keliauti ir raiti, kaip kad 1387 m. 600 jų dalyvavo Kastanjaro mūšyje (Battle of Castagnaro). Be pagrindinės karinės dalies kuopa turėjo ir administracinį padalinį, paprastai sudarytą iš italų sekretorių ir notarų, kurie tvarkydavo Kuopos teisinius ir sutarčių sudarymo reikalus bendraujant su darbdaviais, bei iždininko, tvarkiusio finansinius klausimus. Baltosios kuopos iždininkas buvo anglas Viljamas Torntonas (William Thornton).
Taktika
Teigiama, kad Baltoji kuopa Italijoje įvedė tokį dalyką, kaip sunkiųjų karių raitelių (men-at-arms) nulaipinimą nuo žirgų kautynėse. Šis būdas buvo naudojamas Šimtamečio karo mūšiuose Prancūzijoje. To meto liudininkai rašė, kad kuopa kovodavo nulipusi nuo arklių – glaudžia rikiuote žengdavo pirmyn, o vieną ietį laikydavo po du sunkiuosius karius, kurie garsiai šaukdavo kovos šūkius. Manoma, kad lankininkai stovėdavo už jų. Tai nereiškia, kad jie nustojo kautis raiti. Kastanjaro mūšį jie laimėjo kavalerijos ataka.
Mūšiai
Baltoji kuopa dalyvavo šiuose mūšiuose
Kuopa taip pat dalyvavo daugelyje smulkesnių susirėmimų, apgulčių ir miestų užpuolimų. Mažiau garbingas buvo jų dalyvavimas 1377 m. Čezenos skerdynėse, kur buvo nužudyti keli tūkstančiai civilių.
Populiarioji kultūra
„Baltoji kuopa“ yra Artūro Konan Doilio romano pavadinimas. Romanas paremtas kai kuriais faktais apie istorinę Baltąją kuopą. Knygos veiksmas vyksta Ispanijoje, knyga paremta faktu, kad 1366 m. Bertranas diu Geklenas atvedė Baltąją kuopą į Ispaniją.
Andrejavo valsčius
Andrejavo valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lenkijoje, abipus kelio Kalvarija–Suvalkai. Valsčiaus pavadinimas kilęs nuo Andrejavo kaimo, bet valsčiaus centras buvo Jeziorkų kaimas. Kai kurie šiaurės rytinėje valsčiaus dalyje iki II pasaulinio karo buvę kaimai galimai yra dabartinėje Lietuvos teritorijoje.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Valsčius panaikintas 1952 m. birželio 25 d., jo teritorija pateko Šipliškės valsčiui ir Punsko valsčiui.
Tautinė ir religinė sudėtis
Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą valsčiuje gyveno 1 985 žmonės, kurių tautinė sudėtis atrodė taip:.
1888 m.:
Raiboji pelėda
Raibosios pelėdos (Surnia ulula) – pelėdinių (Strigidae) šeimos sutemų ir naktinių plėšriųjų paukščių gentis. Gentyje vienintelė rūšis – raiboji pelėda (Surnia ulula).
Kūno išmatavimai
Raibosios pelėdos mažesnės už namines pelėdas. Ir kaip tarp daugelio pelėdinių paukščių rūšių, šių pelėdų patelės kiek didesnės už patinėlius.
Požymiai
Ši pelėda labai panaši išvaizda ir elgsena į kai kuriuos vanagus, ypač į Accipiter cooperii, o Lietuvoje į paukštvanagį ar vištvanagį. Jos galva didelė, viršugalvis juosvas su apvaliomis baltomis dėmėmis. Nugarinė pusė tamsiai ruda, ant pečių didelės baltos dėmės. Skruostai balti su juodu apvadu. Snapas geltonas, virš jo juoda dėmė. Apatinė pusė balta, skersai juosvai dryžuota. Uodega ilga, nagai juodi.
Paplitimas
Paplitusi Eurazijos ir Šiaurės Amerikos žemynų vidutinių platumų (šiaurinėje dalyje) ir subarktinėse miškų zonose - taigoje. Šalys kuriose suka lizdus, tai Norvegija, Švedija, Suomija, Rusija, Kazachstanas, Kinija (Sindziangas), Kanada, JAV (Aliaska).
Lietuva gana toli pietuose nuo jos paplitimo arealo pietinių ribų, tad labai retai aptinkama tik paukščių migracijų metu ir Lietuvoje neperi.
Gyvenamas biotopas
Lizdą įsirengia medžių uoksuose arba kitų plėšrių paukščių, varnų apleistuose lizduose. Perėti pradeda gana įvairiu metu, priklausomai nuo regiono. Anksčiausiai kiaušinius pradeda dėti kovo mėnesio pabaigoje, bet dauguma balandyje iki pat gegužės. Suomijoje kiaušinius dėti pradeda maždaug nuo kovo 30 ir iki pat birželio 23 d. Vidurio Kanadoje kiaušinius dėti pradeda maždaug taip pat nuo kovo 30 iki pat birželio 5 dienos. Niūfaundlende kiaušinius dėti pradeda gana vėlai - nuo gegužės 9 d. ir iki birželio 11 d. Dėtyje 4-9, kartais 10-13 baltų kiaušinių ir peri apie 25 dienas ir panašiai tiek pat laiko išsiritę pelėdžiukai praleidžia lizde, vėliau prieš išmokdami skraidyti slapstosi ant medžių šakų. Perėjimo metu patelė jausdama pavojų lizdą gina įnirtingai ir puola net žmogų.
Mityba
Jų mitybos racionas gana platus, minta įvairiais smulkiais žinduoliais bei smulkiais, kartais vidutinio dydžio (retkarčiais puola ir tetervinus) paukščiais. Į jų racioną iš smulkių žinduolių patenka lemingais, pelėnai, pelėmisžiurkėmis, paprastosios voverės, amerikiniai baltieji kiškiai, kitų kiškių rūšių jaunikliais ir panašiais žinduoliais, kurie aptinkami šių pelėdų gyvenamoje aplinkoje. Iš paukščių tai žvirbliais, kikiliais, karveliais, liepsnelėmis, varnėnais, startomis, jerubėmis, kurapkomis ir kartais tetervinais.
Meškininkų piliakalnis
Meškininkų piliakalnis (Bišpiliukas) – piliakalnis (A682P) Jurbarko rajono savivaldybės teritorijoje, prie Meškininkų kaimo, Jurbarkų seniūnija. Pasiekiamas plentu Vajotuose pavažiavus į kairę žvyrkeliu vakarų kryptimi 950 m ir antroje sankryžoje pasukus link mūrinės sodybos į dešinę šiaurės kryptimi 380 m, nuo jos paėjus per Vajotos upelį 330 m į šiaurės vakarus, yra priekyje, 50 m į vakarus nuo miško krašto.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje Mituvos kairiajame ir Vajotos dešiniajame krantuose. Aikštelė trikampio formos, orientuota pietvakarių–šiaurės rytų kryptimi, 45 m ilgio, 35 m pločio šiaurės rytuose. Jos šiaurės rytų pusėje supiltas lanko formos 44 m ilgio, 2 m aukščio, 13,5 m pločio pylimas, kurio išorinis 3,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 6,5 m pločio, 1,5 m gylio griovį. Šlaitai ­buvę 12­-13 m aukščio, dabar likę 9­-10 m.
Piliakalnis apardytas: aikštelės kraštai nugriuvę į upes (dabar Mituvos tvenkinys), vakarinėje dalyje pylimas nuskleistas, jame iškastos duobės. Piliakalnis pradėtas tvarkyti: stiprinamas eroduojantis šlaitas, praretinti želdiniai. Apaugęs lapuočiais medžiais.
Tyrimai
2003-2004 m. Gintautas Zabiela aikštelės pietvakerinėje dalyje ištyrė 167 m² plotą, aptiko iki 35 cm storio kultūrinį sluoksnį su lygia keramika, titnago nuoskalomis, akmenų grindinėliais, stulpaviete. Atrodo, kad smėlingame kyšulyje iki įrengiant piliakalnį I tūkstantmetyje pr. m. e. buvo neįtvirtinta gyvenvietė.
Tata
Tata gali reikšti:
Tikalis
Tikalis (icų kalba Tik’al – „balsų vieta“) – senovės majų miestas ir valstybė dabartinės Gvatemalos teritorijoje, El Peteno regiono džiunglėse.
Dabartinis pavadinimas yra pritaikytas tik XIX a., paimtas iš icų kalbos. Senovinis pavadinimas, kuriuo miestą vadino klasikiniai majai buvo Yax Mutal, arba tiesiog Mutal, kas reiškia „surištą plaukų sruogą“. Tai vaizduojama ir miestą simbolizuojančiame glife.
Istorija
Tikalis buvo vienas iš didžiausių Majų civilizacijos miestų ir savo apogėjaus metu turėjo per 200 tūkst. gyventojų (maždaug 200–850 mūsų eros metais). Kuomet klasikinio laikotarpio Majų civilizacija sunyko, miestas buvo apleistas ir visiškai pasiglemžtas džiunglių. Apytikslė miesto vieta išgyveno vietinių gyventojų mituose iki XIX amžiaus, kuomet Modesto Mendeso ir Ambrosijo Tuto vadovaujama 1848 metų ekspedicija atrado Tikalį iš naujo.
Sinsinačio universiteto mokslininkai ištyrė Tikalio miesto vandens rezervuarų nuosėdas ir aptiko toksiškų teršalų pėdsakus, dėl kurių geriamasis vanduo turėjo tapti beveik netinkamu gerti bei sukelti ligas. DNR analizė parodė 2 rūšių melsvabakterių (Planktothrix ir Microcystis) pėdsakus. Šie mikroorganizmai rezervuaruose gyvavo šimtmečiais, bet ypač „sužydėdavo“ didelių sausrų metu prieš pat Tikalio sunykimą IX a. vid. Kitas aptiktas taršos elementas – gyvsidabris. Majai raudoniems dažams naudojo cinoberį. Šio mineralo toksiškumas buvo žinomas senovės tautoms, bet net ir naudojant atsargiai, lietaus vanduo nuo dažytų paviršių galėjo nubėgti į miesto rezervuarus. Pakenkus miesto elito sveikatai, galėjo sutrikti efektyvus vadovavimas ir, arti nesant upių ir ežerų, kilti emigracijos banga.
Planas
Tikalyje yra tūkstančiai senovinių pastatų, kurių tik maža dalis yra archeologų ištirta bei išvalyta nuo džiunglių augmenijos. Įžymiausi Tikalio pastatai yra šešios didžiulės Mezoamerikos laiptuotosios piramidės. Kai kurios iš jų yra 60 metrų aukščio.
Šiuo metu Tikalis yra Gvatemalos Tikalo Nacionalinio Parko dalis ir yra įrašytas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Tikalio griuvėsiai buvo nufilmuoti Žvaigždžių karų IV dalyje ir Šelmis-1 kaip sukilėlių bazė Yavin 4 planetoje. thumb|left|350px|Tikalio griuvėsiai
Momotiniai
Momotiniai, momotai (Momotidae) – žalvarninių paukščių (Coraciiformes) šeima.
Gentys ir rūšys
thumb|left|210px|[[Mėlynvokis momotas (Eumomota superciliosa)]]
Škotijos futbolo varžybos 1996–1997 m.
Škotijos futbolo varžybos 1996–1997 m.
Finalo rungtynės
-
--
Plaškiai
Plaškiai – kaimas Pagėgių savivaldybėje, 14 km į šiaurės vakarus nuo Pagėgių, 4 km į pietvakarius nuo Stoniškių, Gėgės dešiniajame krante, prie Nemuno atšakos Rusnės; eina keliai į Panemunę pro Lazdėnus, į Rusnę pro Galzdonus, į kelią Kaunas–Jurbarkas–Klaipėda. Ribojasi su Karceviškių, Kovgirių, Berštininkų, Leitvarių, Šunelių (visi Pagėgių raj. sav.), Pageldynių (Šilutės raj. sav.) kaimais ir Lietuvos valstybės siena su Rusijos Kaliningrado sritimi.
Plaškių kaime yra pasienio užkarda, Stoniškių pagrindinės mokyklos Plaškių skyrius (2005 m. buvo 9 mokiniai, 1-3 klasės), baltųjų gandrų kolonija (Rusnės pakrantės tuopose 16 lizdų), užkonservuota siurblinė, polderis. Išlikę senieji pastatai: Plaškių evangelikų liuteronų bažnyčia, dviejų klebonijų (senosios ir naujosios), mokyklos, užeigos-viešbučio, karčemos ir kt.
Istorija
miniatiūra|200px|left|Buvusi mokykla thumb|left|200px|Buvusi parduotuvė miniatiūra|200px|left|Plaškiai žiemą thumb|right|250px|Plaškių panorama
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose Plaškių kaimas paminėtas XVI a. XVII a. Plaškių kaime jau buvo karčema (minima 1639 m.), parapijos centras (įkurtas 1695 m., iš Kaukėnų parapijos kaimų, esančių Nemuno dešiniajame krante), medinė bažnyčia statyta (pradėta 1696 m. – baigta 1697 m.), kai kurie šaltiniai teigia, kad ji pastatyta tik 1703 m.
Didysis maras (1709–1711 m.) sunaikino daug Plaškių kaimo gyventojų. 1735 m. nuo žaibo sudegė bažnyčia, netrukus buvo pastatyta nauja (sumūryta iš lauko akmenų, 22 m ilgio ir 11 m pločio) ir greta jos – medinė varpinė. 1739 m. Plaškiuose prie perkėlos per Gėgės upę įsteigta antroji karčema. Nuo XVIII a. vid. prie bažnyčios įkurta parapinė mokykla, (pradžioje joje mokė Mažosios Lietuvos raštijos darbuotojas Christianas Lovinas). Plaškių kaimas pirmą kartą kartografinėje medžiagoje paminėtas 1735 m. J. F. Betgenat Prūsų Lietuvos žemėlapyje. Per Septynerių metų karą (1751–1756 m.) Plaškių kaimo gyventojai nukentėjo nuo Rusijos kariuomenės plėšikavimų ir smurto. 1785 m. Plaškių kaime buvo 32 sodybos. Tada kaimas priklausė Įsruties apskrities Vingės valsčiui. XVIII a. pabaigoje pro Plaškius ėjo svarbus Prūsijos karalystės vieškelis Tilžė-Žemaitkiemis-Klaipėda, veikė žemdirbių ir žvejų turgus.
1811–1812 m. Plaškius siaubė Prancūzijos kariuomenė. XIX a. IV dešimtmetyje Plaškių mokykloje atidaryta antra klasė, kuri išliko iki 1944 m. 1882 m. Plaškių kaimo teritorija išsiplėtė iki Rusnės upės (prijungta likviduoto Miuleriškių dvaro valdos dalis, buvusi Gėgės dešiniajame krante). Per 1888 m. pavasarinį potvynį dalinai buvo apsemtas Plaškių kaimas (užtvindyta klebonija, šventorius ir net aukštesnėse vietose pastatytus pastatus). XIX a. pabaigoje nutiestas plentas iš Plaškių kaimo į Stoniškius. 1897 m. nugriauta senoji bažnyčia ir per 3 metus jos vietoje pastatyti kita. Naujasis statinys buvo romaniškojo stiliaus, didesnis, iš raudonų plytų (jos visos buvo atvežtos Gėgės upe baržomis). 50 m. bokšte buvo du varpai, o ant jo 3 m metalinis kryžius. Bažnyčia parapijos bendruomenei kainavo labai brangiai – 72 tūkstančius markių. XIX a. pabaigoje Plaškių kaime susikūrė drenažo bendrija. XIX a. Plaškių kaimas priskiriamas Tilžės apskričiai, tampa valsčiaus centru.
XX a. pradžioje Plaškių kaime, buvo apie 55 sodybos su 150 pastatais, 457 gyventojais (34 % lietuvininkų). Plaškių kaimo branduolį sudarė teritorija šalia Gėgės: bažnyčia su šventoriuje buvusiom kapinėm, klebonija, kunigų našlių namai – prieglauda, mokykla. Nuo jų į vakarus buvo padrikai išsidėsčiusios apie 10 pievininkų, žvejų sodybų, į rytus – prieplauka, turgaus aikštė, užeiga-viešbutis, karčema ir kt. Nuo bažnyčios į šiaurę buvo antrosios kapinės ir apie 30 laukininkų viensiedžių, prie Žemaitkiemio ir Stoniškių kelių sankryžos – apie 10 mažų ir vidutinių amatininkų bei daržininkų sodybų. Tuo laiku Plaškių kaimo plotas buvo 515,9 ha; kunigai valdė 20 ha dirbamos žemės ir 71,33 ha pievų, kunigų našlių namai-prieglauda – 20 ha dirbamos žemės, mokykla – 2 ha sklypą.
Tarpukaryje Plaškiuose buvo valsčiaus centras, paštas, turgus, kelios parduotuvės, amatų dirbtuvės, laivų prieplauka, pradinė mokykla. Mokykloje pamokos vyko vokiečių kalba. 1936 m. mokėsi 65 mokiniai (visi vokiečių tautybės). Mokyklai priklausė du mediniai ir du mūriniai pastatai. Dar veikė lietuvių kultūrinė „Liepos“ (įsteigta 1918 m.), Lietuvių giedotojų (ji turėjo savo chorą, kuris 1928 m. dalyvavo II Lietuvos dainų šventėje Kaune) draugijos. Plaškiuose pagrindiniai keliai ir centrinė aikštė buvo išgrįsta akmenimis. Nuo 1920 m., įsteigus Pagėgių apskritį, Plaškiuose kurį laiką buvo Pagėgių bažnytinės apskrities superintendento rezidencija. 1939 m. kovo mėn. pabaigoje Plaškių kaimas priskirta Šilutės apskričiai.
Sovietmečiu Plaškiai buvo Stoniškių tarybinio ūkio pagalbinė gyvenvietė, priklausė Stoniškių apylinkei. Plaškių kaime veikė Stoniškių tarybinio ūkio skyrius, pradinė mokykla, biblioteka (uždaryta 1987 m.), parduotuvė, polderio siurblinė, žolės miltų gamybos agregatas (buvo didžiausias net visoje Sovietų sąjungoje) ir kt. Kultūrinis paveldas buvo niokojamas. Šiaurinėje kaimo dalyje prie kapinių pastatyta didelė karvidė, bažnyčioje įrengtas pieno priėmimo punktas, vėliau – sandėlis, šventoriuje buvusios senosios kapinės paverstos šiukšlynu. 1992 m. Plaškių kaime iš daugiau kaip 150 prieškarinių pastatų tebuvo likę tik 41.
1992–1999 m. Plaškiuose veikė Plaškių žemės ūkio bendrovė. Šiuo metu gyventojai ūkininkauja smulkiuose individualiuose ūkiuose. Plaškiai – pamėgti žvejų mėgėjų bei turistų.
Rodžia
Rodžia – kaimas Alytaus rajono savivaldybės pietrytinėje dalyje, 6 km į šiaurės vakarus nuo Daugų.
Šemeta
Šemeta − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Šemetienė (ištekėjusi moteris) ir Šemetaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kiečiai (Raseiniai)
Kiečiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 1 km nuo Girkalnio.
Šepetys (reikšmės)
Šepetys gali reikšti:
Nikodemas Silvanavičius
Nikodemas Silvanavičius (,, 1834 m. gruodžio 25 d. – 1919 m. gegužės 21 d.) – Lietuvos ir Baltarusijos tapytojas, mozaikininkas.
Kilmė
Nikodemas Silvanavičius gimė 1834 m. gruodžio 25 d. Cincevičių kaime, Vileikos apskrityje, netoli Molodečno miesto, priklausiusio tuometinei Vilniaus gubernijai, mažažemio valstiečio Juro Silvanavičiaus šeimoje.