cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karolingų pinigų sistema
Pagrindai
Sistemos pagrindai buvo padėti Frankų imperijoje, kuomet imperatorius Karolis Didysis 781–795 m. atliko monetarinę reformą, suvienijo visus imperijos pinigus į vientisą sistemą. Jos standartiniu dydžiu tapo 1 svaras (libra) sidabro. Karolis Didysis svarą prilygino 16 romėniškų uncijų (ne 12, kaip romėnų laikais), todėl viduramžių Europos svaras tapo šiek tiek sunkesnis: jis buvo lygus 408,25 g. sidabro. Svaras buvo padalintas į 12 smulkesnių piniginių vienetų – solidų (kadangi toks sidabro svoris pagal vertę prilygo tuomet Europoje kursuojančiai Bizantijos monetai solidui), o šie, savo ruožtu, – į 20 smulkesnių vienetų – denarijų. Pastarieji atitiko 1/240 svaro ir turėjo 1,7 g sidabro. Jie tapo pagrindine moneta imperijoje.
Beduinai
Islamizacija
Dalis beduinų klajonių metu pasiekė Sahelio zoną pietuose, kur susimaišė su vietos gyventojais ir davė pradžią bagarų ir kitiems etnosams.
Karolingų pinigų sistema
Pagrindai
Šis libros (£), solido (s) ir denarijaus (d) santykis (1:12:240) sudarė Karolingų piniginės sistemos pagrindą, kuris įsigalėjo visose Europos šalyse. Tiesa, skirtingose vietinėse kalbose pradėti naudoti skirtingi pavadinimai:
Karolio įvestas svaro sidabro svoris galiojo neilgai. Ilgainiui šį svaro standartą pakeitė vietiniai svaro standartai, kurie įsigalėjo skirtingose Europos vietose ir dažniausiai vadinami vietovių pavadinimais. Vien Prancūzijoje egzistavo 2 skirtingi svaro standartai: Paryžiaus livras (459 g) ir Tūro livras (365,783 g). Buvo nustatyta, kad Paryžiaus livras atitinka 1¼ Tūro livro. Didžiausias svaro svoris buvo Austrijoje ir Vengrijoje – ten jis prilygo net 560 g. Kaip sidabro standartas germanų kraštuose, dažniausiai buvo naudojamas ne svaras, o markė, kuri prilyginta 1/2 (kitais atvejais - 3/4) svaro svorio. Jos atitikmuo slavų kraštuose buvo grivina.
Europos teritorijose, kurios nebuvo stipriai paveiktos Frankų imperijos kultūros, dėl įvairių įstorinių aplinkybių susiformavo savitos vietinės piniginės proporcijos. Svarbiausi nukrypimai nuo Karolingų pinigų sistemos buvo šie:
Beduinai
Sėslėjimas
Ši situacija keitėsi XIX a. II pusėje. 1858 m. Osmanų imperijoje, kuri valdė daugumą arabų žemių, paskelbtos naujos žemės reformos, kurios skatino beduinus pereiti prie sėslaus gyvenimo būdo, o taip pat kolonizuoti jų žemes. Beduinai buvo verčiami registruotis, mokėti mokesčius, o kai kurie jų – gyventi sėsliai. Jie buvo priverstinai varomi į tam sukurtas gyvenvietes. Be to, tradicinės beduinų teritorijos buvo atiduodamos kaip valdos ištikimiems vasalams, į jų teritorijas buvo atkeldinami kitų tautų atstovai, pavyzdžiui čerkesai.
Karolingų pinigų sistema
Denarai ir pfeningai (d)
thumb|Karolio Didžiojo sidabrinis denaras
Beduinai
Sėslėjimas
Beduinų sėslėjimas labai suintensyvėjo XIX a. pabaigoje, o apogėjų pasiekė XX a. viduryje. Tai lėmė keli faktoriai: dykumose nubraižytos valstybių sienos, neretai kirtusios tradicines klajoklių teritorijas, kurios labai apribojo jų judėjimą; dykumėjimo procesai, pavertę kai kurias tinkamas gyvenimui teritorijas netinkamomis; atskirų valstybių pastangos atvilioti beduinus į miestus, kur jie galėjo gauti tinkamą švietimą ir sveikatos apsaugą.
Karolingų pinigų sistema
Denarai ir pfeningai (d)
Karolio Didžiojo laikais denarijus su standartiniu sidabro svoriu buvo pagrindinė kalama moneta, kuri tapo svarbiausia valiuta visoje imperijoje. Po Frankų imperijos suirimo IX a. iš Karolio Didžiojo denaro išsivystė vietinės monetos, kalamos atskirose šalyse: denjė (Vakarų Frankų karalystėje), denarai Italijoje, pfeningai Rytų Frankų karalystėje. Denaro tradicija buvo perduota ir į kitas Europos šalis – Ispaniją (dineras), Portugaliją (dinjeiras), Angliją (pensas), Skandinaviją (peningas), Lenkiją ir Lietuvą (denaras ar peniondzas). Nemažai Europos kalbų žodis „pinigai“ kilo iš vietinių denarijaus pavadinimų.
Beduinai
Dabartis
thumb|Mokykla Rahato miestelyje Priklausomai nuo valstybės, kurioje atsidūrė beduinų gentys per XX a. nubraižius sienas jų tradicinėse teritorijose, beduinų statusas labai skiriasi.
Karolingų pinigų sistema
Denarai ir pfeningai (d)
Priklausomai nuo vietovės, pradėtos kaldinti skirtingų denaro nominalų monetos, kurios ilgainiui įgavo atskirus terminus, dažnai pagal monetose vaizduojamus objektus. Pvz. Šventosios Romos imperijoje smulkesni nei pfeningai buvo heleriai (1/2 pfeningio), o stambesni – kreiceriai (4 pfeningai), vitenai (4 pfeningai), bacenai, rapenai, angsteriai. Prancūzijoje kaldinti liardai – 3 denjė vertės monetos. 1172 m. Italijoje pradėti kaldinti grašiai – keleto denarų vertės, t. y. „storos“, sidabrinės monetos.
Beduinai
Dabartis
Saudo Arabijoje, Kuveite, JAE, Omane beduinai sudarė labai svarbią gyventojų dalį, o kai kuriose valstybėse netgi daugumą. Tačiau per XX a. didelei jų daliai persikėlus gyventi į sėslias gyvenvietes bei miestus, jų procentinė dalis drastiškai sumažėjo. Persijos įlankos šalyse prasidėjus naftos bumui, dauguma beduinų rinkosi darbus miestuose. Nors maišydamiesi su sėsliais arabais jie išlaiko savo atskirą tapatybę, pasikeitus gyvenimo būdui asimiliacija tampa nebeišvengiama.
Karolingų pinigų sistema
Denarai ir pfeningai (d)
Nors pradiniu laikotarpiu denarai iš tiesų atitiko reikalingą sidabro svorį, t. y. 1/240 vietinio svaro, vėliau monetų vertė krito, jos lengvėjo, o sidabro kiekis mažėjo. Ilgainiui visose šalyse jie tapo smulkia moneta, kurią pradėta kaldinti iš bilono ar vario. Dar vėliau, tose šalyse kur infliacija buvo didelė, denarų iš viso atsisakyta (pvz., Ispanijoje tai įvyko XIV a., Portugalijoje – XV a., ATR, Prancūzijoje – XVII a.).
Beduinai
Dabartis
Sirijoje dykumėjimo procesai privertė beduinus ieškotis darbo miestuose. Vis dėl to, beduinų šeichai išlaikė savo svarbą, nes sugebėjo sudaryti sąjungą su valdančiąja Sirijos partija ir al-Asadų šeima. Remdami valdžią jie gavo daug privilegijų, tarp jų ir galimybę taikyti beduinų teisę aukščiau valstybinės teisės. Prasidėjus Sirijos pilietiniam karui, daug beduinų tapo pabėgėliais.
Karolingų pinigų sistema
Soldai ir šilingai (s)
thumb|XIII a. Tūro grašis
Beduinai
Dabartis
Egipte beduinai gyvena rytinėje dalyje, kur susiduria su turistizacijos problemomis. Valstybė jų tradicinėse žemėse kuria turistinius kurortus (tarp jų yra Hurgada ir Šarm el Šeichas). Iš beduinų buvo atimamos žemės, jie stumiami į krašto gilumą. Tie, kurie lieka gyventi netoli turistinių centrų, yra priversti įsilieti į turizmo infrastruktūrą, tapdami vairuotojais ar viešbučių darbuotojais.
Karolingų pinigų sistema
Soldai ir šilingai (s)
Per didžiąją dalį viduramžių solido vertės pinigas buvo tik teorinis matavimo vienetas. Nuvertėjant denarams, pradėtos kaldinti 12 denarų vertės monetos, tačiau jau ne pagal sidabro svorį, o pagal nominalą. XII a. pabaigoje sidabrinius soldus ėmė kalti Milane, iš kur jie plito po kitas Italijos kunigaikštystes. Vėliau sidabriniai šilingai (12 pfeningių) paplito Šventojoje Romos imperijoje, skilingai (12 peningių) – Skandinavijoje, Anglijos karalystėje, kurioje sidabrinis pensas ilgai išlaikė savo vertę, 12 pensų vertės šilingai imti kaldinti tik XVI a. viduryje.
Daugelyje Europos šalių 12 denarų vertę turėjo sidabrinė moneta grašis, kurio sidabro kiekis buvo apie 3–4 g. Gimtinėje Italijoje grašis buvo lygus keliems denarams, tačiau kai kuriose šalyse pagal savo vertę prilyginta 12 denarų (pvz., Tūro grašis, arba su, Prancūzijoje, ar Prahos grašis Centrinėje Europoje). Lenkijoje ir Lietuvoje naudotas Krokuvos grašis buvo prilygintas 18 Lenkijos denarų (ir 10 Lietuvos denarų, kurie tuo metu turėjo didesnę vertę). Todėl Lenkija ir Lietuva savo soldo/šilingo atitikmens neturėjo.
Beduinai
Gyvensena
thumb|Beduinas su kupranugariu thumb|left|Jordanijos beduinai persikelia ant kupranugario thumb|Beduinai ruošia kavą thumb|left|Beduinės audžia Beduinų gyvenimas sutelktas į naminių gyvulių auginimą, tarp jų svarbiausi yra vienkupris kupranugariai, avys, ožkos, kai kur naudojami arkliai. Vienakupris kupranugaris, kuris ir buvo prijaukintas beduinų Arabijos pusiasalio dykumose, yra svarbiausias gyvūnas ir pagrindinė transporto priemonė. Svarbi beduinų kultūros ir pramogų dalis yra kupranugarių lenktynės.
Karolingų pinigų sistema
Soldai ir šilingai (s)
Soldo ir šilingo vertės monetas ilgainiui ištiko denaro likimas. Kartu su denarais jos nuvertėjo, pradėtos kalti iš vario ar bilono. Tose šalyse, kur denaro atsisakyta, soldai/su/šilingai/grašiai išliko kaip smulkiausia moneta iki pat decimalizacijos. Ne vienoje Europos kalboje jie naudojami kaip menkų, nereikšmingų pinigų sinonimas.
Telefonas
thumb|200px|Antikvarinis telefono aparatas thumb|200px|Gatvės telefonas [[Kaunas|Kaune]]
Beduinai
Gyvensena
Kadangi beduinai gyvena labai nederlingose vietovėse, gyvuliams nualinus ganyklą yra keliamasi kitur, ieškant naujos tinkamos ganyklos. Tose vietovėse, kur krituliai yra labiau prognozuojami, beduinai neretai sėja augalus ir juos palieka, taip padėdami augmenijai atsistatyti, kada jie sugrįš į tą pačią vietą. Geriausios beduinų gyvenimo salygos yra kai kuriose Vakarų Afrikos dykumose. Ten beduinų bendruomenėse paplitusi sezoninė migracija, kada jie dalį laiko praleidžia migruodami, tačiau reguliariai sugrįžta į pastovią vietą su pastoviomis gyvenvietėmis.
Telefonas
Telefonas ( – toli + phōne – balsas) – telekomunikacijos įrenginys, elektriniais signalais perduodantis balsą. Paprastai telefono išradimas priskiriamas Aleksandrui Grechemui Belui (Alexander Graham Bell), kuris 1876 m. pirmasis sukonstravo įtaisą Bostone, tačiau nėra vieningai sutariama, ar tai tikroji įrenginio istorija.
Istorija
Telefonas nebuvo išrastas vieno žmogaus, tai buvo daugybės žmonių atliktų nepriklausomų bei susijusių išradimų bendras rezultatas.
Vytautas Baltakis (1930)
Vytautas Baltakis (g. 1930 m. vasario 22 d. Latavėnai, Troškūnų valsčius, dab. Anykščių raj.) – lietuvių geologas, geochemikas, fizinių mokslų daktaras.
Biografija
Augo 11 vaikų šeimoje. Seserys: Apolonija, Aldona, Teresė, Zuzana ir Julija, broliai: Juozas – ekonomistas, Jonas, Paulius Baltakis – vyskupas, Pranas (1926–2006 m.) – inžinierius ir Algirdas. 1937–1941 m. mokėsi Latavėnų pradžios mokykloje, 1941–1942 m. – Troškūnų pradžios mokykloje. 1942–1944 m. dirbo tėvų ūkyje. 1944–1945 m. tęsė mokslą Troškūnų progimnazijoje, 1945–1947 m. mokėsi Anykščių gimnazijoje, dalyvavo gimnazistų pogrindinėje patriotinėje veikloje. 1947–1949 m. baigė Troškūnų progimnaziją.
Telefonas
Istorija
1927 m. sėkmingai pademonstruotas pirmasis transatlantinis skambutis. 1946 m. atliktas pirmasis komercinis skambutis mobiliuoju telefonu. 1958 m. pradėti naudoti pirmieji modemai tiesioginiam susijungimui naudojant telefonines linijas.
Beduinai
Gyvensena
Naminiai gyvuliai yra svarbiausias išteklius. Jų pienas ir mėsa sudaro pagrindinę beduinų mitybos dalį. Šis baltyminis maistas papildomas dykumose surinktomis žolėmis bei prekybos būdu gaunamais kviečiais ir kitais augaliniais produktais. Maistas gaminamas dažniausiai žemėje įkastoje krosnyje, kurioje galima kepti mėsą, virti kavą.
Telefonas
Anglinis mikrofonas
Pirmųjų telefono aparatų mikrofonas buvo membraną turinti anglies milteliais užlydyta dėžutė. Garsas (žmogaus balsas) virpindavo miltelių daleles, ir mikrofono laidumas keitėsi priimamo garso dažniu. Nuosekliai sujungus tokį mikrofoną, bateriją ir telefono ausinę, šiuo trijų dalių prietaisu jau galima perduoti garsą per atstumą. Nuosekliai sujungus ausinę, anglinį mikrofoną, bateriją, kitą ausinę ir dar vieną anglinį mikrofoną, gauname užbaigtą du aparatus turintį telefono tinklą (tik be skambučių).
Stepinis baltukas
Stepinis baltukas (Pontia daplidice) – baltukų (Pieridae) šeimos drugys.
Vytautas Baltakis (1930)
Biografija
1949 m. balandį su tėvu, broliu Jonu ir seserimis Aldona bei Terese ištremtas į Sibirą (Rusija) ir iki 1957 m. gyveno tremties sąlygomis, vėliau ten liko mokytis ir dirbti. 1959 m. baigė Irkutsko kasybos ir metalurgijos institutą. 1968 m. geologijos ir mineralogijos mokslų kandidatas.
Beduinai
Gyvensena
Jų vilna naudojama tradiciniam al Sadu audimui rankinėmis horizontaliomis staklėmis. Jos dėka pagaminama ir palapinių medžiaga, interjero detalės, maišai bei kiti svarbūs buities atributai. Svarbiausias beduinų vyrų drabužis yra ilg marškiniai dželaba. Galvos apdangalas gali būti baltas (aymemma) arba raudonai baltas (smagg), pritvirtinamas specialiu juodu dirželiu agall. Moterys viešumoje vilki tamsią abają, o galvas pridengia skarele tarha. Dažnai naudojamos ir čadros.
Stepinis baltukas
Lytinis dimorfizmas ryškus. Patino priekinis sparnas su ryškia diskaline dėme, sparno viršūnė juoda, tamsiai ruda su baltomis dėmelėmis. Patelės priekinis sparnas su didele diskaline dėme, o užpakalinio sparno pakraštys su dviem eilėmis dėmių. Abiejų lyčių užpakalinio sparno apačia gelsvai žalia su baltomis dėmėmis.
Karolingų pinigų sistema
Liros ir svarai (£)
Nuo XIII a. Europoje bandyta sukurti ir monetas, kurių vertė atitiktų nominalųjį librą (svarą), t. y. 20 nominaliųjų soldų/šilingų ar 240 denarų/pfeningų. Tačiau kaip sidabrinės monetos jie būtų buvę per sunkūs ir nepatogūs naudoti. Be to, nebuvo tiek sidabro jų kalybai. Todėl tokios monetos turėjo būti auksinės. Pirmiausia auksinės monetos Viduramžių Europoje pradėtos naudoti Pirėnuose ir pasiskolintos iš musulmonų kraštų: pvz. maravedis. Vėliau auksinės 240 nominaliųjų dinarų vertės monetos pradėtos kaldinti Florencijoje (florinai, 3,537 g aukso), Venecijoje (dukatai, 3,44 g aukso), Milane (ambrozinai), Sicilijoje (augustaliai 4,5 g aukso), Prancūzijoje (ekiu, 4 g). Šios monetos paplito po visą Europą ir ilgainiui davė pradžią vietinėms auksinėms monetoms, tokioms kaip Vengrijos florinas, Ispanijos auksinis eskudas, auksinis zlotas (ATR), ar auksinis guldenas (Šventojoje Romos imperijoje).
Pastovios vertės auksinės monetos tapo tarptautine visos Europos valiuta. Kadangi auksinių monetų standartas nusistovėjo visoje Europoje, o smulkesnės sidabrinės monetos ir toliau nuvertėjo netolygiai, priklausomai nuo vietos ir laiko jų santykis su denarais ir soldais kito. Pvz. ATR 1496 m. įvedus auksinį zlotą, pagal aukso vertę maždaug atitikusį floriną, jis buvo vertas ne 240, o 540 vietinių denarų (iki XVIII a. šie nuvertėjo dar 30 kartų). Priešingai, Anglijoje, kur sidabrinių šilingų ir pensų vertė buvo išlaikyta labai aukšta, auksiniai žemyno florinai tebuvo verti 72 vietinių pensų. Pirmą kartą 240 pensų (20 šilingų) atitinkanti auksinė moneta (vadinamasis soverenas) Anglijoje buvo nukaldinta 1489 m.
Čekijoje atradus sidabro kasyklas, Europoje atsirado galimybė kaldinti dideles sidabrines monetas, kurių sidabro vertė atitiko auksinių standartinių monetų vertę. Viena pirmųjų tokių monetų buvo 1486 m. Tirolyje nukaldintas guldineris, turėjęs net 31,7 g sidabro. Iš jų išsivystė sidabriniai taleriai (vietos kalbomis dar žinomi kaip daldre, daalder, daler ar doler). Jie tapo pastoviausia ir standartiškiausia sidabrine Europos valiuta, turėjusia apie 23 g gryno sidabro. 1497 m. talerių pavyzdžiu Ispanijoje pradėti kaldinti pesai, kurie turėjo 25,56 g gryno sidabro ir prilyginti 8 vietiniams realams. 1551 m. Anglijoje pradėtos leisti panašaus svorio sidabrinės kronos, o Prancūzijoje nuo 1641 m. – sidabriniai ekiu.
Beduinai
Kultūra ir menas
thumb|Grojantys beduinai 1935 m. Nors beduinai yra musulmonai, tačiau kai kuriose gentyse yra išlikę pirmykščio šamanistinio tikėjimo reliktų. Svarbus asmuo gentyse yra žiniuonis fugara, kuris pranašauja, gydo, atlieka ritualus.
Karolingų pinigų sistema
Liros ir svarai (£)
Nuo XV a. pabaigos atsirado poreikis kaldinti net didesnes nei vieno dukato vertės auksines monetas. Vienos pirmųjų tokio tipo monetų buvo Ispanijos dublonai, lygūs dviem eskudams (t. y. ~6.77 g aukso). Jų pavyzdžiu atsirado tokios monetos kaip Prancūzijos luidorai, ATR augustdorai, Italijos dopijos, Vokietijos pistoliai, frydrichdorai. Trims dukatams (~10 g aukso) buvo lygūs ATR kaldinti stanislasdorai. Stambiausia Europos auksinė moneta buvo portugalas, kuri pradėta kaldinti Portugalijoje, prilyginta 10 dukatų ir turėjusi iki 40 g. gryno aukso.
Stepinis baltukas
Sparno ilgis: ♂: 18-22 mm, ♀: 22 mm. Pirmoji karta skraido gegužės – birželio mėnesiais, o antroji – liepos – rugpjūčio mėnesiais. Laukų, dykviečių gyventojas. Migrantas, aptinkamas ne kasmet.
Beduinai
Kultūra ir menas
Beduinai išvystė labai aukšto lygio literatūrinę ir muzikinę tradiciją. Jų kultūroje labai paplitusi dainuojamoji poezija, kurią palydi tradicinio instrumento rebabo garsai. Skirtingose vietovėse išsivystė skirtingos poetinės formos, tarp kurių yra gussa Sinajuje, ghinnawa rytų Egipte, Taghrooda JAE ir Omane, ir pan.
Stepinis baltukas
Kiaušinėlius deda po vieną ant apatinės mitybinių augalų lapų pusės. Vikšrai minta žiedais ir besiformuojančiomis sėklomis. Lėliukės žiemoja.
Karolingų pinigų sistema
Decimalizacija
Vis sudėtingėjanti Karolingų piniginė sistema reikalavo piniginės sistemos supaprastinimo. Pirmą kartą tai buvo padaryta per Prancūzijos revoliuciją, kuomet atsisakyta sudėtingos tuometinio livro, su ir denjė sistemos: Prancūzijos piniginiu vienetu tapo Prancūzijos frankas, kuris dešimtainės sistemos pagrindu padalintas į 100 vienetų. Tai buvo pirmasis decimalizacijos atvejis pasaulyje. Per XIX a. Prancūzijos pavyzdžiu pasekė dauguma pasaulio valstybių, kurios decimalizavo savo valiutas. Labai ilgai nedecimalizuotą piniginę sistemą išlaikė Jungtinė Karalystė, kuri decimalizavo svarą tik 1971 m. Paskutinioji valstybė, decimalizavusi savo valiutą, buvo Nigerija, tai padariusi 1973 m.
Stepinis baltukas
Literatūra
Lietuvos dieniniai drugiai, Povilas Ivinskis, Jonas Augustauskas, Kaunas, LUTUTĖ, 2004, ISBN 9955-575-41-7, p. 92
Vytautas Baltakis (1930)
Biografija
1959–1962 m. dirbo geologinėje ekspedicijoje Sajanų kalnagūbrio pietvakariniame šlaite, 1962–1963 m. tyrinėjo Pambako kalnagūbrį ir Sevano ežero pakrantes Armėnijoje. 1963 m. jis grįžo į Lietuvą ir dirbo geologu, 1969–1994 m. Geologijos institute. 1969–1973 m. Litologijos ir geochemijos, 1980–1988 m. Mineralogijos ir geochemijos laboratorijos vadovas, 1989–1991 m. Technogeninės geochemijos skyriaus vedėjas.
Telefonas
Diskinis numerio rinkiklis
Diskinis numerio rinkiklis yra mechaninis įtaisas, generuojantis tiek elektros impulsų, koks yra tuo metu renkamas skaitmuo (renkant nulį diskas sukdavosi ilgiausiai ir generuodavo dešimt impulsų). Telefonų stotyje būdavo įrengti pagal šiuos impulsus grandines perjunginėjantys žingsniniai varikliai.
Pirmuosiuose klavišiniuose telefono aparatuose mechaninis impulsų generatorius buvo pakeistas tą patį darbą atliekančia elektronine schema. Vėliau atsirado elektronikai specifinis (toninis) numerio rinkimas, kuomet kiekvienas numerio skaitmuo koduojamas ne impulsų skaičiumi, bet sutarto dažnio (tono) signalu. Toks rinkimas yra greitesnis: tai patogu automatiškai renkant numerį iš aparato atminties ir ypač „nukelto ragelio“ laikas yra palyginus brangus. Būtent todėl mobiliuose telefonuose paprastai naudojamas toninis rinkimo būdas.
Dešimties procentų mitas
thumb|150px|Žmogaus [[smegenys]] Dešimties procentų mitu vadinamas labai plačiai paplitęs mitas, kad žmogus naudoja tik nedidelę dalį smegenų, o likusi dalis arba nenaudojama, arba naudojama įvairioms mistinėms galioms – telepatijai ir panašiai. Dažniausiai nurodomi 9 % arba 10 % naudojamų smegenų, tačiau beveik niekada nenurodoma, ką tie procentai reiškia – smegenų ląstelių skaičių, smegenų žievės paviršiaus ploto dalį ar ką nors kitą.
Chebas
Chebas – miestas vakarų Čekijoje, netoli sienos su Vokietija, prie Ohržės upės. Išvystyta dviračių, motociklų, žemės ūkio mašinų, tekstilės, odos, kilimų pramonė. Gotikinių pastatų ansamblis, XII a. pilies liekanos, keli muziejai.
Vytautas Baltakis (1930)
Mokslinė veikla
Tyrė paleogeno sistemos nuosėdas. Sukūrė matematinį grafinį uolienų tyrimo metodą, naujas mineralų analizės, statistinės koreliacinės linijinių ryšių analizės metodikas, kurios pritaikytos Lietuvoje. Pirmasis Lietuvoje pritaikė geocheminius metodus gamtinės aplinkos užterštumui tirti.
Dešimties procentų mitas
Kilmė
1908 metais Viljamas Džeimsas knygoje „Žmogaus energijos“ (the energies of man) rašė: „Visi mes išnaudojame tik mažą dalį savo galimų psichologinių ir fizinių galimybių (We are making use of only a small part of our possible mental and physical resources)“. Apie nepanaudotas galimybes yra kalbėję Albertas Einšteinas ir Pierre Flourens. Hipotezės priešininkai teigia, jog šių mokslininkų citatos buvo vėliau aiškinamos klaidingai.
Chebas
Istorija
Chebo apygarda 870 m. buvo įtraukta į naują Rytų Frankonijos markgrafystę, kuri iš pradžių priklausė Babenbergams, o nuo 906 m. Vohburgo grafams, kurie sau prisiskyrė ir Chebo margrafų titulą.
Dešimties procentų mitas
Kilmė
Mitas susiformavo XX a. dešimtajame dešimtmetyje, kai teiginiai apie tai, kad žmogus išnaudoja tik dalį savo smegenų, buvo paskelbti keliuose populiariuose leidiniuose ir reklamose. Prie to, kad mitas išpopuliarėjo labai prisidėjo psichinės energijos ir panašių pseudomokslinių teorijų šalininkai, kurie tvirtino, kad ypatingų psichinių galių turintys žmonės išnaudoja būtent tą, „nenaudojamą“ smegenų dalį.
Chebas
Sportas
1978 m. mieste vyko 1978 m. pasaulio moterų rankinio čempionatas.
Dešimties procentų mitas
Kilmė
Mįslingas klausimas, iš kur atsirado skaičius 10 %. Iki šiol mokslas menkai žino apie tai, kaip smegenyse koduojama informacija. O nežinant kodavimo būdo nėra įmanoma įvertinti nei maksimalios informacinės smegenų talpos, nei turimos informacijos kiekio, nei informacijos apdorojimo galimybių.
Beduinai
Kultūra ir menas
Kai kurie beduinų kultūros aspektai paskelbti nematerialiuoju pasaulio paveldu. Tarp jų yra: Petros ir Vadi Rumo beduinų kultūrinė erdvė, Al Taghrooda, tradicinė beduinų dainuojamuoji poezija Jungtiniuose Arabų Emyratuose ir Omano Sultonate, al Sadu audimas, Al Azi, garbės poezijos atlikimo menas, Kupranugarių lenktynės, Žirgų ir kupranugarių ardhahas ir kt.
Menas (reikšmės)
Susiję terminai:
Degulės
Degulės – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 12 km nuo Šakynos.
Flëur
Grupę 2000 m. sukūrė odesietės Olga Pulatova ir Jelena Voinarovska. Netrukus prie jų prisijungė fleitininkė Julija Zeliana, kuri ir sugalvojo grupei pavadinimą „Flëur“ (nuo prancūzų k. fleur – „gėlė“). Per ateinančius metus prie grupės prisijungė dar keletas atlikėjų. 2002 m. su prancūzų įrašų kompanija „Prikosnovénie“ išleido pirmąjį albumą, kuris taip pat pavadintas Прикосновение. Flëur palaipsniui išpopuliarėjo, pradėjo koncertuoti ne tik Ukrainoje, bet ir Rusijoje. Dauguma grupės narių taip pat dalyvauja kitose grupėse ir projektuose.
Virgin Killer
Virgin Killer - ketvirtasis studijinis Vokietijos sunkiojo metalo grupės Scorpions albumas. Išleistas 1976 m.
Kūriniai
I pusė
II pusė
Kontroversija
Steffan Böhle sukurtame albumo viršelyje vaizduojama nuoga mergaitė. Kai kuriose valstybėse teigiant, kad vaizduojama vaikų pornografija, albumas buvo leidžiamas su alternatyviu viršeliu. 2008 m. gruodžio 5 d. interneto stebėjimo taryba JK užblokavo priėjimą prie angliškos Vikipedijos puslapio apie šį albumą, teigdama, kad viršelio vaizdavimas yra potencialiai nelegalus (plačiau: IWF Vikipedijos blokavimas).
Gintaras Pukas
Gintaras Pukas (g. 1950 m. rugpjūčio 12 d. Kaune) – teisininkas, advokatas, Lietuvos ir Kauno miesto politinis bei visuomenės veikėjas, buvęs LR tarptautinių ekonominių santykių viceministras.
Biografija
Baigė Kauno 6-ąją vidurinę mokyklą, 1974 m. – teisės studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją.
1968–1973 m. Statybos ir architektūros instituto, Vilniaus universiteto, Vilniaus specializuotos Montavimo derinimo valdybos darbuotojas. Panevėžio juridinės konsultacijos advokatas, vėliau – vedėjas (1976–1983 m.), Kauno juridinės konsultacijos advokatas, advokatų kontoros „Pukas ir partneriai" (Kaune) steigėjas (1995 m.), jos advokatas, jos vadovas (specializacija – civilinė teisė). Pirmasis (po Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo) Kauno miesto deputatų tarybos pirmininkas iki 1991 m., LR tarptautinių ekonominių santykių ministro pavaduotojas, Rytų Europos verslo informacinio centro vadovas Lietuvai.
Pirmasis atkurtos Lietuvos teisininkų draugijos Kauno skyriaus pirmininkas (1988–1993), VšĮ „Teisės ir demokratijos plėtros centras" (Komercinės teisės centro) steigėjas, vadovas, VšĮ „Kauno plėtros forumas" steigėjas, valdybos narys, Lietuvos persitvarkymo sąjūdžio Kauno tarybos narys, Lietuvos kooperatyvų sąjungos, Lietuvos aeroklubo, Karinio sporto klubo steigėjas, Teisėjų mokymo centro valdybų narys.
Nuo 1976 m. iki 2002 m. kovo mėn. 15 d. (5 kadencijas) Lietuvos advokatų prezidiumo (dabar – Advokatų tarybos) narys, 1978–1986 m. Kvalifikacinės komisijos, Atestacinės komisijos narys, 1992–1995 m. Lietuvos advokatų garbės teismo narys. 2000–2007 m. (2 kadencijas) advokato kvalifikacinio egzamino komisijos narys, nuo 2008 m. balandžio mėn. 18 d. Lietuvos advokatų tarybos narys.
Parengė dokumentų, publikacijų, straipsnių įvairiais Lietuvos Nepriklausomybės atkūrimo klausimais. Redagavo Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo dokumentus (1990 m. kovo 11 d. aktą ir kt.). Valstybinės darbo grupės dėl tarpvalstybinių sutarčių, Lietuvos stojimo į tarptautines organizacijas vadovas.
Vedęs; žmona Henrieta.
Benediktas Tiškevičius
Benediktas Tiškevičius (, 1801 m. – 1866 m. rugpjūčio 11 d. Paryžiuje, palaidotas Raudondvaryje) – Lietuvos bajoras, didikas, Lelijos herbo grafas.
Biografija
miniatiūra|240px|left|Grafo B. Tiškevičiaus šeimos atminimui pastatyti akmenys prie [[Raudondvario bažnyčia|Raudondvario bažnyčios]] Kilęs iš Lietuvos didikų Tiškevičių giminės antrosios Biržų šakos. Tėvas Mykolas Juozapas Tiškevičius. Motina Joana Karpytė. Broliai Jonas Konstantinas Tiškevičius, Biržų valdytojas, Juozapas Mykolas Tiškevičius.
Šeima
1826 m. vedė, pirmoji žmona Vanda Vankevič, dukterys:
Antroji žmona iš Karpių giminės.
1846–1849 m. Kauno gubernijos bajorų maršalka. Rėmė 1863 m. sukilimą.
Dvarai
1828 m. balandžio 23 d. iš Ferdinando Pliaterio tėvas jam nupirko Nemėžio dvarą. 1836 m. dvare iškilo dviejų aukštų mūriniai rūmai, kuriuose įsikūrė Vilniaus pavieto Tiškevičiaus dvarų vyriausioji administracija.
1835 m. iš Zabielų įsigijo Raudondvario pilį, ją restauravo, įkūrė parką. Pagal architekto L. C. Anichini projektą 1852–1857 m. pastatė Raudondvario bažnyčią, kurią Liudviko XV stiliumi dekoravo skulptorius ir dailininkas Mykolas Andriolis. Grafas joje ir palaidotas greta pirmosios žmonos.
Nuorodos
Straipsnis ritoja.lt apie Benediktą Tiškevičių
Margaritos sala
thumb|250px|Margaritos salos paplūdimiai thumb|250px|La Galeros fortas
Saloje gyvena 425 000 gyventojų. Sostinė – La Asunsjonas (La Asuncion).
Geografija
Margaritos salos dydis 1071 km², didžiausias atstumas tarp šiaurės ir pietų pakrantės – 33 km, tarp rytinės ir vakarinės – 64 km.
48 % salos teritorijos yra saugoma valstybės. Macanao pusiasalyje išsidėstęs nacionalinis parkas „Laguna de La Restinga“, užimantis 18 850 hektarų teritorijos.
Klimatas jūrinis tropinis. Nėra ryškių sezonų skirtumų, temperatūra saloje svyruoja nuo 26 °C sausį iki 36 °C rugsėjį.
Istorija
Margaritos salą atrado Kristupas Kolumbas. Dėl gausybės netoliese randamų perlų, ispanai įkūrė miestą Nueva Cadiz. 1542 m. regioną sukrėtė didelis povandeninis žemės drebėjimas ir likę gyvi gyventojai persikėlė į didžiausią salą Nuevą Espartą, vėliau pavadintą Margaritos vardu. XVI–XVII amžiais dėl šio regiono varžėsi Nyderlandai, Anglija, Prancūzija bei Ispanija.
Gyventojai ir kultūra
Politinė Margaritos salos sostinė yra La Asunsjonas (La Asuncion). 1565 m. įkūrė kapitonas Pedro Gonzales de Albornoz. 1570 m. pradėta statyti bažnyčia „La Iglesia de nuestra Senora de la Asuncion“ – viena seniausių bažnyčių visoje Venesueloje.
Didžiausias salos miestas yra Porlamaras. 1534 m. ispanų šventikas Francisko Villacorta įkūrė kaimelį Villa de Espiritu Santo (Šventosios Dvasios kaimas) ir pastatė jame bažnyčią. Dėl nuolatinių piratų puldinėjimų gyventojai buvo priversti pasitraukti į kalnus. Laikui bėgant, buvusios gyvenvietės išaugo į du miestus – dabartinį Porlamarą ir „Valle de Espirtu Santo“. Dabar Porlamaras laikomas Margaritos salos prekybos, pramogų, visuomeninio ir valstybinio gyvenimo sostine. Jame gyvena didžiausia salos gyventojų dalis. Porlamare gražiai dera kolonijinio stiliaus pastatai ir modernūs šiuolaikiniai dangoraižiai.
Nuorodos
thumb|center|800px|Margaritos salos panorama
Pelopija
Graikų mitologijoje Pelopija – Tiesto duktė.
Tiestas kovojo su savo broliu Atrėju dėl Mikėnų sosto. Tiestas taip pat turėjo romaną su Atrėjo žmona Aerope. Atrėjas keršydamas už romaną užmušė pirmagimį Tiesto sūnų. Tiestas prisiekė atkeršyti.
Orakulas išpranašavo Tiestui, kad jei jis susilauks sūnaus su savo dukra Pelopija, šis užmuš Atrėją. Tiestas taip ir padarė, gimė Egistas, kuris vėliau užmušė Atrėją. Kai Egistas gimė, jį paliko motina, kadangi gėdijosi savo kraujomaišos nusikaltimo. Egistą rado piemuo, kuris kūdikį nunešė Atrėjui, šis užaugino kaip savo sūnų. Kai Egistas suaugo Tiestas papasokojo jam teisybę, tai sužinojęs Egistas nužudė Atrėją.
Pėdulis
ir kt.
Oželis (pavardė)
Oželis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Gerklės kataras
Gerklės kataras (, iš kata 'žemyn' + rhein 'tekėti') – ūminis gerklės gleivinės uždegimas, pasireiškiantis gerklės paraudimu, perštėjimu, skausmu, užkimimu, išskyromis, užgulimu, atsirandantis dėl gleivinės išburkimo.
Simptomai dažniausiai siejami su sloga, bet gali būti siejami ir su ūminiu vidurinės ausies uždegimu, tonzilitu, sinusitu. Gali pakisti į chronišką.
Kataras gali sukelti nepatogumų liftuose, lėktuvuose, keliaujant dideliame aukštyje, baseinuose (gali sukelti barotraumą) ir kitur, kur gali staiga pakisti oro slėgis.
390 m. pr. m. e.
'''390 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Augalininkystė
Lietuvoje
Lietuvoje augalininkystės klausimus tiria Lietuvos žemdirbystės institutas, jo Vokės ir Vėžaičių filialai, bandymų stotys, Žemės ūkio inžinerijos institutas, Vandens ūkio institutas, Lietuvos žemės ūkio universitetas, Lietuvos veterinarijos akademija, Botanikos institutas, Gyvulininkystės institutas.
Augalininkystės šakos
Augalininkystė apima:
TSV Hartberg
Istorija
Klubas įkurtas 1946 m.
Futurama: Ateiviai užvaldo robotą Benderį
Futurama: Ateiviai užvaldo robotą Benderį  – Matt Groening sukurtas filmas, pasirodęs JAV kino teatruose 2007 m. lapkričio 27 d. Filmas pasakoja apie tai, kaip „Planet Express“ susiduria su priešišku užgrobimu, kurio metu Benderis pakliūna į nusikaltelių rankas ir yra panaudojamas pasiekti blogiečių tikslams.
Porsche 997
Porsche 997 – tai šeštosios kartos Porsche 911 modelis, gamintas 2004–2012 m. laikotarpyje. Šio modelio Carrera ir Carrera S buvo pradėti gaminti 2004 m. Jau kitais metais pasirodė visais ratais varomi Carrera 4 ir Carrera 4S automobiliai. 2006 m. pradėta prekyba Turbo ir GT3 versijomis, o 2007 m. ir 911 GT2. Be kupė ir kabrioleto versijų, buvo galima įsigyti ir targa modelį.
Didžiausias skirtumas nuo prieš tai buvusio 996 modelio yra išorės ir vidaus dizaino pakitimai. Taip pat buvo dedami didesnio skersmens ratai, šiek tiek galingesnis variklis, nors techniškai šie abu modeliai labai panašūs.
997 modelis yra sėkmingiausias kompanijos 911 linijos automobilis. Nuo 2005 iki 2007 m. jų buvo parduota virš 100 000. Taip pat modelis susilaukė geriausių profesionalų įvertinimų, net žinomas Porsche 911 pesimistas, JK žurnalistas, laidos Top Gear vedėjas Jeremy Clarkson yra teigiamai įvertinęs 997 modelį.
Galingiausias buvo GT2 RS automobilis – jis turi 612 AG variklį ir išvysto didžiausią 330 km/val greitį. JAV rinkoje toks modelis kainuoja nuo 245 000 dolerių.
Siauralapė velniapupė
Siauralapė velniapupė (Senna alexandrina) – pupinių (Fabaceae) šeimos nedidelių krūmų rūšis. Natūraliai paplitusi šiaurės rytų Afrikoje (Egipte, ypač Nubijoje, bei Sudane). Taip pat auginama Somalyje, Indijoje.
Tai 0,5 – 1 m (retai iki 2 m) aukščio krūmas, tiesiomis, stačiomis šakomis. Plačiai išsišakoja. Lapai sudėtiniai, sudaryti iš 5 porų lapelių. Žiedynai geltoni, susidaro stiebų galuose. Vaisius – plokščia ankštis, su 6 sėklomis.
Siauralapė velniapupė turi laisvinamųjų glikozidų, todėl jos lapų arbata nuo seno vartojama kaip laisvinamasis preparatas. Žaliavos tiekimu nuo seno užsiima beduinai.
thumb|left|250px|Žiedai thumb|left|250px|Senų lapai
ŽFK Nadežda
Magiliavo moterų futbolo klubas „Dniopr-Mahilau“  – Baltarusijos futbolo klubas iš Mahiliavo. Moterų komanda dalyvauja elito diviziono, aukščiausios lygos pirmenybėse. Ankstesniais metais (2016–2019) žinoma „Nadeždos“ pavadinimu.
Istorija
1988 m. buvo suburta moterų futbolo komanda. Žaidė sovietų sąjungos pirmenybėse. 1991 m. sezone iškovojo sidabro medalius.
Sezonai
Šaltinis:
Sudėtis
Atnaujinta; 2018 m. spalio 31 d.
The White Stripes
„The White Stripes“ – dviejų narių amerikiečių alternatyvaus roko grupė, kilusi iš Detroito. Duetą sudaro Jack bei Meg White. Kelerius metus buvo skelbiama, kad jie brolis ir sesuo, tačiau vėliau paaiškėjo, kad jiedu – išsiskyrusi pora. Pora visuomet tikino, jog yra brolis ir sesuo, tačiau paslaptį atskleidė Meg dėdė. Vestuvių ceremonija įvyko 1996 m. „White Stripes“ pirmieji pradėjo savo baltai raudoną su juodais elementais stilių, o po kiek laiko jį perėmė „My Chemical Romance“, „Green Day“ ir pan. 2007 m. buvo išleistas paskutinis „White Stripes“ albumas „Icky Thump“, o geriausiu laikomas „Elephant“ (2003).
Netbolas
thumb|[[Malavis|Malavio ir Fidžio nacionalinės komandos rungiasi sandraugos žaidynėse.]] Netbolas – komandinė sporto šaka, kurioje dvi komandos po 7 žaidėjus stengiasi surinkti kuo daugiau taškų, mėtant kamuolį į specialų krepšį. Pirmosios taisyklės buvo sukurtos 1895 m. amerikietės Clara Gregory Baer. Šis žaidimas labiausiai paplitęs tarp Tautų Sandraugos narių. Oficialiuose čempionatuose paprastai dalyvauja tik moterų komandos.
Pozicijos
Komandoje yra 7 žaidėjai iš kurių kiekvienas turi savo atskirą poziciją.
Nacionalinės komandos
Oficialias nacionalines komandas turi šios šalys:
391 m. pr. m. e.
'''391 m. pr. m. e.''' buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Deguliai (Utena)
Deguliai – kaimas Utenos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Pakalnių.
Vaidotas Žutautas
Vaidas Žutautas (g. 1971 m. liepos 18 d. Gargžduose) – buvęs Lietuvos rinktinės vartininkas.
Nuo 2009 m. rugpjūčio pabaigos pradėjo dirbti Vilniaus futbolo mokyklos "Ateitis" treneriu. Nuo 2009 m. gruodžio mėn. pradėjo dirbti Gargždų "Bangoje".
1979 m.
1979 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Birželis Nedatuoti
Mirtys
Nedatuota
Nobelio premijos
Nobelio premijos laureatai:
Jašinskas
Jašinskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Vatasidai
Vatasidai – arab.: وطاسيون waṭāsīyūn arba بنو الوطاس banū al-waṭās) buvo berberų musulmonų dinastija, valdžiusi Maroke nuo 1420 m. iki 1547 m. Vatasidai priklausė Zenata genties grupei.
Jašinskas
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Jašinskienė (ištekėjusi moteris) ir Jašinskaitė (mergautinė pavardė).
Vatasidai
Istorija
Pradžioje Vatasidai klajojo po Aukštosios plynaukštės ir Sacharos rajonus, o vasaras leido rytų Maroke. Kai Maroke Marinidai atėjo į valdžią, Vatasidai gavo derlingas Rifo priekalnių žemes. 1420 m. viziris Abu Zakarija Jahija prisiėmė vienerių metų amžiaus sultono Abdalchako II Abu Mahometo globą. Taip viziris tapo faktiniu šalies vadovu. Net sultonui Abdalchakui II-jam tapus pilnamečiu, dar ilgai jis nesistengė atsikratyti vizirio globos. Tik 1458 m. nutaręs pasipriešinti Vatasidams, Abdalchakas II-is įsakė nužudyti vizirio šeimą. Išsigelbėjo du vizirio sūnūs kurie pabėgo į Asilą. 1465 m. žuvus sultonui Abdalchakui II-jam, šalyje įsigalėjo anarchija ir šešerius metus vyko kovos dėl sosto. Tik 1471 m. Vatasidų vadas Mahometas Alšeichas įžengė į Fesą ir paėmė valdžią į savo rankas, bet berberai ir pietų marabutai jo nepripažino.
Jašinskas
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Vatasidai
Istorija
1492 m. po Kastilijos ir Argono susijungimo ir Granados emyrato žlugimo, Ispanija 1497 m. užėmė Melilją. Portugalija užėmė visą Atlanto vandenyno pakrantę į pietus nuo Gibraltaro: 1508 m. – Safi, 1513 m. – Azemurą, 1514 m. – Mazaganą, o 1515 m. užpuolė ir Marakešą. Tais pačiais metais iš pietų pusės puolimą prieš Vatasitus pradėjo Sadi giminė. Jų vadas Abu Abdalahas Alkaimas 1511 m. pasiskelbė Suso valdovu. 1525 m. Sadi užėmė Marakešą, kuris tapo jų dinastijos sostine. Nuo to laiko prasidėjo negailestinga Vatasidų ir Sadi dinastijų kova. Sadi prestižas nuolat augo, ypač po to, kai sostą užėmė Ahmado Alaradžo brolis Mahometas aš Šeichas. Jis 1541 m. užėmė Agadirą, Safi, Azemurą, o 1549 m. ir Fesą. 1554 m. įvykdyto sąmokslo metu žuvo paskutinis Vatasidų dinastijos valdovas ir Marokas perėjo į Sadi dinastijos rankas.
Saulės šventykla
Galimos reikšmės:
Zagrušanai
Zagrušanai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zabluduvo valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į šiaurės vakarus nuo Zabluduvo ir apie 13 km į pietryčius nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Girkančių dvaras
Girkančių dvaras – dvaras Šiaurės Lietuvoje, Joniškio r., Gažaičių sen., Girkančių kaime, 18,9 km į pietryčius nuo Žagarės, 37 km į vakarus nuo Joniškio, kairiajame Švėtės krante. Dvaro sodyboje buvo medinis gyvenamasis namas, XIX a. įvairiu laikotarpiu statyti mūriniai ar moliniai ūkiniai pastatai.
Istorija
Įtakingos Kuršo kilmingųjų šeimos atstovas, Rusijos imperijos aukštas pareigūnas grafas Petras von der Palenas (1745–1826) 1816 m. įsigijo Girkančių dvarą (priklausė 15 dūmų). 1848 m. dvarui priklausė Gaižaičių, Girkančių, Kergalių kaimai. Dvaro valdoje buvo 2023 dešimtinės žemės. 1863 m. dvarą iš tėvo diplomato Frydricho Aleksandro (1780–1863) paveldėjo Leonidas von der Palenas (1834–1908) su 715 dešimtinių geros žemės, 123 pievų, 2014 miško. Dvaro reikalus tvarkė nuomininkas. 1909 m. iš tėvo Leonido Girkančių dvarą paveldėjo grafas Sergiejus von der Palenas (1877–1966, Paryžiuje). 1923 m. dvare buvo 6 kiemai, 61 gyventojas, kaime – 101 kiemų. 1925 m. savininkui palikta 80 ha, tą žemę jis pardavė 1927 m.
Be to grafai von der Palenai valdė ir įspūdingus Kaucmindės rūmus prie Bauskės, Jelgavoje (neišliko po 1945 m.), Tervetėje (išliko), Kekavoje.
2017 m. Joniškio r. sav. administracija priėmė sprendimą nugriauti 2 dvaro pastatų griuvėsius – varyklą ir tvartą.
Architektūra
Išliko von der Palenų laikotarpiu statyti dvaro 4 pastatai – varykla (bravoras), tvartas, 2 svirnai. Neišliko medinis ponų namas.
Veisija
Lietuvoje žinomos trys rūšys:
Kernagis
Kernagis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Google Video
200px|right|Google Video Logo
Google Video – nemokama „Google“ paslauga, kuri leidžia kiekvienam įkelti vaizdo klipus į „Google“ serverius, taip ją padarant nemokamai prienamą arba apmokestintą per „Google Video“ parduotuvę. Naudotojai gali naršyti ir peržiūrėti filmus tiesiogiai „Google Video“ svetainėje arba parsisiųti failus ir juos pateikti savo asmeninėje svetainėje.
Panašias paslaugas taip pat siūlo „YouTube“, „iFilm“, „MetaCafe“ ir „IFC Medialab“.
Turinys
Nepaisant to, kad „Google Video“ oficialiai vis dar bandomosios versijos (beta) stadijoje, jos kolekcijoje jau yra milžiniškas nemokamų vaizdo įrašų ir vaizdo klipų archyvas. Archyvą sudaro mėgėjiški filmai (klipai), internetiniai vaizdo klipai, reklamos, ir kino filmų anonsai, taip pat siūloma platinti komercinę profesionalią vaizdinę medžiagą, pavyzdžiui, televizinį turinį ir komercinius filmus.
Įvairios daugialypės terpės kompanijos siūlo savo apmokestintą produkciją „Google Video“, įskaitant CBS programas, NBA muzikinius klipus ir nepriklausomus filmus. Nuo pat pradžių daugelis transliuotojų (tokių kaip ABC, NBC, CNN) siūlė savo programas „Google Video“ svetainėje nemokamam internetiniam transliavimui. Be to, JAV Nacionalinis archyvas naudoja „Google Video“ istorinių filmų viešinimui internete.
Pálmi Gunnarsson
Pálmi Gunnarsson (g. 1950 m. rugsėjo 29 d. Vopnafjordure, Austurlandas) yra Islandijos muzikantas, populiarumo viršūnę pasiekęs 8 ir 9 dešimtmečiuose.
Gimė Vopnafjorduro (Vopnafjörður) miestelyje, rytų Islandijoje ir jau būdamas penkerių gavo savo pirmąjį instrumentą. Tai vienas iškiliausių šalies populiariosios muzikos asmenybių per pastaruosius 30 metų. Grupių „Mannakorn“, „Brunaliðið“, „Friðryk“ narys, išleidęs ne vieną albumą.
1983 ir 1986 metais muzikantas laimėjo Söngvakeppni sjónvarpsins. 1986 m. su trio „ICY“ debiutavo „Eurovizijos“ konkurse su daina „Gleðibankin“' ir užėmė 16 vietą tarp 20 dalyvių.
Reipas Lahti
Lahčio „Reipas“ – Suomijos futbolo klubas iš Lahčio.
Istorija
Klubas įkurtas 1891 m. Vypuryje. Sovietams užėmus miestą, persikėlė į Lahtį. 1996 m. profesionalai prisijungė prie FC Lahti klubo, „Reipas“ liko mėgėjiškas.
Degusis Kelmas
Degusis Kelmas – viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Žemųjų Viesų.
Paskutinė moteris
Paskutinė moteris –1976 m. sukurta drama, už vaidmenį kurioje Gérard Depardieu buvo nominuotas Cezario apdovanojimui geriausio aktoriaus kategorijoje.
Juosta uždrausta rodyti įvairiose šalyse, taip pat ir JAV.
Turinys
Žeraras – gamykloje darbo netekęs inžinierius, kurį žmona Gabrielė paliko su 9 mėnesių sūnumi dėl feministinių įsitikinimų ir dabar aplanko juos tik kartą per savaitę. Žeraras labai rūpinasi sūnumi ir nenori, kad motina su juo bendrautų ir darytų įtaką. Jis užmezga romaną su vaiko aukle Valeri, tačiau judviejų santykiai taip pat nepastovūs, nes kiekvienas siekia išsaugoti savo nepriklausomybę, o mergina atrodo šalta ir nelinkusi demonstruoti jausmų. Žerarui labiausiai rūpi maistas, seksas ir miegas ir jis pats pyksta, kad nesugeba atitikti paties susikurto vyro įvaizdžio. Galiausiai nusivylęs gyvenimu, moterimis ir savimi, jis nusprendžia save sužaloti...
Beverberis
Beverberis ( – 'pretendentas, 'kandidatas', 'prašytojas') – SS laipsnis, naudotas 1942 m.-1945 m. Tai buvo žemiausias laipsnis, priskiriamas asmenims, kurie numatyti kandidatais į SS eiles. Laipsnį paprastai naudojo Allgemeine-SS, skirdami jį būsimiems SS anverteriams.
Bendrojoje SS (Allgemeine-SS) žodį beverberis paprastai naudojo kaip pavadinimą žmonėms, kurių praeitis ir ryšiai tikrinami aiškinantis, ar jis gali tapti SS nariu. Paprastai tikrindavo kriminalinę praeitį, politinį patikimumą, „rasinę kilmę“.
Beverberio laipsnį retkarčiais naudodavo ir SS kariuomenė (Waffen-SS), taip vadindavo SS naujokus, kurie dar nepradėjo pradinio apmokymo. SS beverberiai paprastai neturėdavo jokios uniformos ar atskyrio ženklų. Retkarčiais beverberiai gaudavo uniformą, bet be skiriamųjų ženklų.
Antanas Visminas
Antanas Visminas (1894 m. rugsėjo 17 d. Viekšnių miestelyje, Mažeikių apskr. – 1979 m. rugsėjo 24 d. Woodside, NY – JAV), vargonininkas, chorvedys, visuomenės veikėjas.
Biografija
1910–1912 m. mokėsi J. Naujalio vargonininkų kursuose Kaune. J. Naujalis mokė ir choralo, J. Štarka chorvedybos, T. Brazys harmonijos ir muzikos istorijos. Kartu lankė „Saulės“ mokytojų kursus. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą atvyko į JAV ir pradėjo vargonininkauti Aušros Vartų lietuvių parapijoje New York Cityje, NY. Dainuoti mokėsi pas M. Petrauską, o 1925 m. baigė Pius X Institute of Liturgical Music. Taip pat mokėsi ir Švenčiausios Širdies muzikos kolegijoje. Vargonininkavo ir vadovavo chorams daugelyje lietuvių parapijų: Šv. Petro ir Povilo Homesteade, PA, ir Elizabethe, NJ, Šv. Jurgio Klyvlende, OH, Šv. Juozapo Waterbury, CT, Šv. Kazimiero Amsterdame, NY, Angelų Karalienės ir Apsireiškimo Brooklyne, NY, ir Worcesker, MA, Šv. Pranciškaus Lawrence, MA, Viešpaties Atsimainymo Maspethe, NY, ir kitur. Visur buvo subūręs chorus, rengė koncertus, dainavo per radiją, statė operetes ir kitus stambesnius muzikinius veikalus, daug dėmesio skyrė bažnytinės muzikos propagavimui. Ne kartą pastatė Th. Dubois oratoriją „Septyni Kristaus žodžiai", chorus išmokė daug mišių, mišparų, giesmių ir dainų. Organizavo Vyčių chorus, Lawrence subūrė vargonininkų chorą, kuris koncertavo daugelyje JAV lietuvių kolonijų. 1936 m. suorganizavo Lawrence apskrities dainų šventę, 1952 m. New Yorko ir New Jersio apskričių dainų šventę (dalyvavo 14 chorų). Su chorais dalyvavo 1939 ir 1964 m. Pasaulinių parodų Niujorke Lietuvių dienų šventėse, festivaliuose, buvo 1964 m. paro dos Dainų dienos muzikos sekcijos vadovas.
Priklausė įvairioms lietuvių organizacijoms, da lyvavo BALF’o LB veikloje, nuo 1914 m. ALRK Vargonininkų sąjungos narys, taip pat New Yorko-New Jersio provincijos narys, nuo 1921 m. kelis kartus buvo renkamas Centro valdybos raštininku, 1932–1934 m. rinktas Centro valdybos pirmininku, nuo 1936 m. vicepirmininku, 1934 m. Vargonininkų sąjungos narių ekskursijos į Lie tuvą organizatorius ir vadovas. Sukūrė dainų ir giesmių chorams bei solistams, vaidinimą „Šventoji naktis“, šaržą „Mulkinyčia" ir kt.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Zasčiūniškė
Zasčiūniškė – kaimas Druskininkų savivaldybėje, šalia Kaseliūniškės miško. Artimiausi kaimai: Cimaniūnai, Vaikšnoriškė, Margai, Barzdžiūnai, Stračiūnai. Kaimą sudaro 5 sodybos.
Istorija
Bažnytinėse knygose kaimas dar vadintas Zascianiszki (Leipalingio RKB santuokos metrikų knyga. 1840--1850 m, 110 psl.), Zaścianiszki (Leipalingio RKB gimimo metrikų knyga. 1832--1841 m, 139 psl.).
Antrojo pasaulinio karo metu kaimas buvo sudegintas. Sodybos atstatytos 1946–1948 m.
Bagienicė (Lomžos apskritis)
Bagienicė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Pžitulų valsčiuje, Lomžos apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Juozas Burba (1881)
Juozas Burba (1881 m. Stolaukio kaime, Pajevonio valsčiuje, Vilkaviškio apskrityje – 1921 m. kovo 3 d. Raguvoje) – publicistas, pedagogas, draudžiamosios lietuviškos spaudos platintojas.
Biografija
Baigęs Pajevonio valdinę mokyklą įstojo į Veiverių mokytojų seminariją, 1901 m. ją baigė. Lietuviškos spaudos draudimo metais įkūrė slaptą lietuviškų knygų biblioteką, skatindavo vietinius gyventojus skaityti lietuviškas knygas. Baigęs seminariją mokytojavo Lenkijoje (1901–1903 m. Smalėnuose, Suvalkų gubernijoje, 1903–1905 m. Liublino gubernijoje). Vėliau grįžo mokytojauti į Lietuvą. 1905–1915 m. mokytojavo Troškūnų pradžios mokykloje, 1918 m. dirbo Andrioniškio pradžios mokyklos vedėju. Jo iniciatyva įkurta Raguvos progimnazija. Juozas Burba buvo pirmasis šios progimnazijos direktorius. Bendradarbiavo, rašydamas straipsnius, leidiniuose „Vilniaus žinios“, „Lietuvos ūkininkas“, „Lietuvos žinios“ ir kt.
Panevėžiuko dvaras
Panevėžiuko dvaras – dvaras, esantis Panevėžiuke. Dvaro rūmai apnykę, yra parko, oficinos likučiai, dvaro šulinys.
Istorija
miniatiūra|250px|left|Dvaro sodybos statiniai 1544 m. ponas Jurgis Jadko dvarą pardavė ponui Jonui Kuncevičiui. 1563 m. birželio 24 d. Vilkijos valsčiaus inventoriaus sąraše dvaro savininku minimas taurininkas Matas Petkevičius. 1596 m. Jonas Petkevičius dvarą pardavė Kauno apskrities maršalkai Petrui Vizgirdavičiui. XVIII a. dvaras priklausė Siručiams, XIX–XX a. pradžioje jį valdė Korevos. 1863 m. sukilimo metu čia aktyviai veikė Kletas Koreva (1837–1863 m.).
Prie Siručių pastatytų medinių rūmų Korevos pastatė du mūrinius dviaukščius sparnus, dengtus mansardiniais raudonų čerpių stogais. Priestatai didesni už senuosius pastatus. Ant geriau išsilaikiusio rūmų sparno matyti 1910 m. data. Paskutinis valdytojas Zigmantas Koreva (1898–1945 m.) čia gyveno iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos, galbūt sovietų nušautas Kaune.