cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Radijo imtuvai Lietuvoje
Radijo įrangos importas
Iki II pasaulinio karo didžioji dauguma radijo imtuvų į Lietuvą importuoti iš Europos šalių ir JAV. 1934–1936 m. už 300–600 litų galima buvo nusipirkti importinius radijo aparatus: olandišką Philips, dukterinių Philips kompanijų „Siera“, „Mediator“ radijas, vokišką Blaupunkt, Telefunken, Lorenz, austrų Minerva ar anglų Marconi. Dar pigiau kainavo amerikiečių imtuvas Zenith. Radijo aparatus Lietuvoje pardavinėjo latvių VEF ir kitų jų firmų atstovai. Buvo ir mažai žinomų bei nedideliais kiekiais gaminamų Italijos, Prancūzijos ir kitų šalių radijų. Prieš karą pasirodė ir radijo imtuvai su plokštelių grotuvais.
Nepriklausomoje Lietuvoje
„Karadi“ tik surinkinėjo radijo aparatus iš pirktinių komponentų, daugiausia „Marconi“ firmos. Tai buvo gana kokybiški aparatai, kainavę 210–575 litų. Pigiausias vienos lempos imtuvas „Tautofonas” kainavo tik 65 litus. Už 210 Lt jau galima buvo nusipirkti modelį B2D, vadinamą „Liaudies imtuvu”, su garsiakalbiu. Iš importuojamų dalių buvo surenkama apie 15 skirtingų „Karadi” radijo aparatų modelių. 1936 m. Žemės Ūkio ir Pramonės Parodoje Kaune „Karadi” buvo apdovanotas aukso medaliu. Fabriko adresas tuo metu buvo Kęstučio g. 36, Kaunas.
Vėliau lietuviškus radijo aparatus „Karadi“ mažesne kaina nukonkuravo importuojami radijo aparatai. Amerikiečių gamybos tos pačios klasės radijo imtuvai „Zenith” buvo beveik perpus pigesni. Lietuviški gaminiai negalėjo konkuruoti su užsieniniais, ir kompanija „Karadi“ 1937 m. bankrutavo.
Apie radijo imtuvų reikšmę tarpukario Kauno miesto gyvenime galima spręsti pagal tai, jog Kaune 1936 m. buvo 86 radijo aparatų parduotuvės. Registruotų radijo abonentų nuo 7 1924 m. Lietuvoje padaugėjo iki 12381 1931 m., o 1939 m. jų jau buvo 77562. Dalis aparatų buvo neregistruoti, siekiant išvengti mokesčio – vadinamieji „radijo zuikiai“. Bet pagal radijų skaičių 1000 gyventojų 1939 m. Lietuva atsiliko nuo Latvijos tris kartus, nuo Estijos - du kartus.
Lietuvos vyriausybė tada jau turėjo planų plačiam Lietuvos radiofikavimui organizuojant pigių radijo imtuvų gamybą ir jų pardavimą išsimokėtinai per penkerius metus, bet tam sutrukdė prasidėjęs karas.
Vilniuje
thumb|„Elektrit“ imtuvas „Viktorija“ 1925-1939 m. Lenkijos okupuotame Vilniuje veikė didžiausia Lenkijos radijo aparatų gamykla „Elektrit”. Tai buvo vienintelė radijo imtuvų eksportuotoja iš Lenkijos tarpukario metais.
1937-1939 m. Vilniuje taip pat veikė nedidelė radijo aparatų gamykla „Esbrok Radio” – dukterinė koncerno „Philips“ įmonė.
Sovietų Lietuvoje
Po karo radijo imtuvus nuo 1957 m. gamino Kauno radijo gamykla. Joje buvo gaminami radijo imtuvai „Majak“, „Daina“, magnetolos „Neringa“, „Vaiva“ ir „Minija“ (4 modeliai).
Radijo abonentai
Pagal iki XX a. šeštojo dešimtmečio pabaigos Lietuvoje galiojusią tvarką kiekvienas nupirktas radijo imtuvas turėjo būti registruojamas pašto įstaigoje ir gaunamas leidimas jį naudoti. Radijo klausytojas su registruotu imtuvu buvo vadinamas radijo abonentu.
Žiežmarių šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia
Istorija
miniatiūra|180px|left|Bažnyčios interjeras
Pastatytai Žiežmarių bažnyčiai 1502 m. dovanotos trys šeimos miestelyje, žemės, smuklė, leista kirsti mišką klebonijos statybai. 1511 ar 1512 m. fundacija padidinta; buvo išlaikomas lietuviškai mokantis kunigas ir mokytojas. Per reformaciją bažnyčia atiteko protestantams. Jos žemes Radvilos 1609 ir 1616 m. prijungė prie savo dvaro. 1621 m. iš Žiežmarių dvaro klebonui skirta dešimtinė pakeista dviem papildomai duotais kaimais, grąžintos anksčiau atimtos žemės, smuklės.
1621 m. minima sudegusi bažnyčia. Netrukus ji atstatyta kitoje vietoje. 1655 m. bažnyčia sudegė. Parapijos metrikų knygos išlikusios nuo 1665 m. 1672 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. 1702 ir apie 1760 m. įsteigtos religinės brolijos. Mikalojus ir Ona Ivaškevičiai 1531 m. įsteigė altariją ir skyrė jai išlaikymą. Kazimieras Pociejus 1719 m. įsteigė antrą altariją. 1702 m. nuo Švedijos kariuomenės nukentėjusi bažnyčia 1707 m. suremontuota. 1740 m. nurodoma lotyniško kryžiaus plano su 2 bokštais ir kupolu bažnyčia. Netrukus ji sudegė. 1744 m. atstatyta. 1770 m. pastatyta nauja medinė klebonija, 1777 m. – varpinė, 1782 m. – prieglauda. 1777 m. atkurta parapinė mokykla. Klebonas Eustachijus Jeleniauskas 1883–1901 m. ignoravo lietuvių kalbą bažnyčioje. Jo rūpesčiu ir parapijiečių lėšomis 1895–1896 m. bažnyčia perstatyta, įrengti 2 nauji altoriai.
1909 m. patvirtintas mūrinės bažnyčios projektas. 1912 m. įkurtas Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius (vadovavo kunigas Justinas Aukštuolis), leista įsteigti biblioteką – skaityklą. 1914 m. senosios bažnyčios vietoje pradėta statyti nauja bažnyčia. Iki 1915 m. sumūrytos sienos. 1922–1924 m. statyba ir lėšomis rūpinosi klebonas Juozas Balčiūnas, vėliau – prelatas Bernardas Sužiedėlis. Nepabaigus darbų, 1924 m. tikintieji persikėlė į naująją bažnyčią. Bažnyčia turėjo būti dvibokštė, tačiau lėšų pakako tik vienam bokštui, kuris buvo užbaigtas 1929 m. Lietuvių kalbą bažnyčioje grąžino kunigas Stasys Šlamas (XIX a. pab.). Jis platino ir lietuvišką spaudą. 2009 m. gautas valdžios leidimas antrojo bokšto užbaigimui.
Augustavo gaudynės
thumb|right|225px|Paminklas su nužudytų žmonių pavardėmis thumb|right|225px|Gibų kaime esantis kryžius nužudytiesiems atminti thumb|right|225px|Paminklas „Žuvo būdami lenkais“
Augustavo gaudynės  – 1945 m. liepos 10-25 d. Augustavo, Suvalkų ir Seinų apskrityse vykdyta karinė operacija prieš lenkų antikomunistinius partizanus ir jų rėmėjus. Operacijoje dalyvavo Raudonoji armija, 385 NKVD šaulių pulkas ir Lenkijos liaudies armijos daliniai. Operacijos tikslas buvo sunaikinti pogrindinį Lenkijos partizanų judėjimą.
Priešistorė
Po vokiečių ir sovietų invazijos į Lenkiją Lenkijos vyriausybė pasitraukė į Vakarus ir buvo įkurta Lenkijos pogrindžio valstybė. Nors Sovietų Sąjunga nebuvo paskelbusi Lenkijai karo, tačiau santykiai buvo įtempti ir galiausiai nutrūko, kai paaiškėjo Katynės žudynių aplinkybės. Galiausiai sovietai įkūrė savo satelitinę komunistinę Lenkijos vyriausybę, Lenkijos Nacionalinio Išsivadavimo Komitetą ir atsisakė bendrauti su Pogrindžio valstybe nei vyriausybe tremtyje bei ėmė persekioti jos karius bei lyderius "išvaduotose" teritorijose. Nors Pogrindžio valstybės karinė šaka Armija Krajova oficialiai buvo paleista 1945 m. sausio 19 d. siekiant išvengti konflikto su sovietais ir pilietinio karo, dalis jos narių atsisakė sudėti ginklus; kiti tiesiog nesugebėjo grįžti į civilių gyvenimą, nes su nekomunistiniu pasipriešinimo judėjimu susiję asmenys valdžios buvo diskriminuojami.
Operacija
Operacija vyko nuo 1945 m. liepos 12 iki 28 dienos. Operaciją vykdė 50 Raudonosios armijos kareivių pulkas ir 62 NKVD šaulių divizija, kurią daugiausia sudarė I Baltarusijos fronto kareiviai, SMERŠ, Lenkijos saugumo ministerijos ir Lenkijos liaudies armijos daliniai. Operacija vykdyta Augustavo ir Suvalkų regionuose, Augustavo girioje ir jos apylinkėse, nes čia buvo susitelkę daugiausiai partizanų. Vienas iš operacijos vadų buvo generolas Mirosław Milewski. Sovietų daliniai apsupo daugelį aplinkinių kaimų, panaši operacija vyko Lietuvos TSR pietrytinėse vietovėse. Operacijos vadavietė buvo Augustavo mieste, jai vadovavo SMERŠ organizacija.
Operacijos metu buvo sulaikyta daugiau nei 2000 (kai kuriais vertinimais iki 7000) asmenų. Dauguma jų buvo uždaryti sovietų pastatytose koncentracijos stovyklose. Stovykloje žmonės buvo tardomi ir kankinami. Paskutinieji iš sulaikytųjų, kurie išgyveno grįžo 1956 m., apie 600 žmonių dingo be žinios, jų likimas iki šiol neaiškus. Tarp dingusiųjų be žinios yra 27 moterys (įskaitant nėščiąsias) ir 15 paauglių. Manoma, kad jie buvo nužudyti kažkur dabartinėje Rusijos teritorijoje.
Po operacijos
Nepaisant daugelio lenkų piliečių reikalavimų ištirti šiuos įvykius tiek sovietų, tiek lenkų komunistinė valdžia juos neigė. XX a. devintajame dešimtmetyje Lenkijos Liaudies Respublikos vyriausybės atstovas Jerzy Urban teigė, kad Lenkijos vyriausybė neturi "įrodymų paremiančių teoriją, kad 1945 m. Augustavo regione dingo grupė Lenkijos piliečių." Po Lenkijos komunistinio režimo žlugimo naujoji Lenkijos vyriausybė palaikė tyrimą, kurį atliko Nacionalinės atminties institutas (IPN), paskelbęs įvykius komunistinio režimo nusikaltimu. Nors plačiai sutariama, kad Sovietų Sąjunga, remiama lenkų komunistų suėmė ir greičiausiai nužudė apie 600 Lenkijos piliečių, kurie buvo susiję su antikomunistiniu pasipriešinimu, nebuvo gauta jokios tikslios informacijos apie jų likimą ir palaidojimo vietą. 1995 m. Rusijos vyriausybė patvirtino, kad buvo suimti 590 Lenkijos piliečių ir 579 buvo teisiami, tačiau apie jų tolimesnį likimą nurodyti nieko negalėjo. 2005 m. IPN pažymėjo, kad viskas ką buvo galima ištirti Lenkijos teritorijoje jau yra ištirta; buvo analizuojami ir Lenkijos saugumo archyvai, tačiau juose rasta tik žinių, kad lenkų saugumas padėjo sovietams, tačiau iš jų daug informacijos negavo.
1990 m. buvo aptikta nemažai žmonių kūnų netoli Gibų kaimo, tačiau ekshumavus šiuos palaikus buvo nustatyta, kad tai vokiečių kareivių palaikai, bet šioje vietoje vietiniai gyventojai vis tiek pastatė atminimo paminklus ir kryžius žuvusiems Lenkijos partizanams. Paminkle įrašytos 530 pavardės. Lenkijos liaudies respublika niekada nepripažino tokio įvykio egzistavimo. Vienas iš vadovų Jerzy Urban netgi neigė šių žmonių dingimą. 2001 m. buvo iškelta byla dėl žmonių nužudymo. 2006 m. Lenkijos atstovams nusiuntus prašymą Rusijai dėl pagalbos šios bylos nagrinėjime ši atsisakė suteikti pagalbą, teigdama, kad bylai jau suėjo senaties terminas. 1987 m. netoli Gibų kaimo buvo pastatytas architekto Andrzej Strumiłł paminklas nužudytiems žmonėms. 1987 m. rugpjūčio 2 d. buvo įkurta Augustavo gaudynių tyrimų komisija.
Cigelnė (Rokiškis)
Cigelnė – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 16 km nuo Obelių.
Giraitės piliakalnis
Pasakojama, kad piliakalnyje palaidotas kunigaikštis Šarūnas.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga vakarų – rytų kryptimi, 21x17 m dydžio, iki 0,5 m aukštesne centrine dalimi ir iki 2 m žemesne rytine puse. Šlaitai statūs, 4­-6 m aukščio.
Piliakalnis apardytas arimų, dabar apaugęs retomis pušimis. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 5800 m².
Sidabrinė gervė 2013
Sidabrinė gervė 2013 – šeštoji lietuviško kino apdovanojimų „Sidabrinė gervė“ ceremonija, įvykusi 2013 m. gegužės 11 d. Vilniuje, Teatro arenoje. Juos tiesiogiai transliavo LRT televizija. Renginio globėjas – premjeras Algirdas Butkevičius. Renginio vedėjai - Gabija Ryškuvienė ir Andrius Žiurauskas.
Giraitės piliakalnis
Tyrimai
1954 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. 2001 m. Eugenijus Ivanauskas piliakalnyje ištyrė 10 m² plotą, kultūrinio sluoksnio nerado.
Sidabrinė gervė 2013
Lietuvių kino akademija (LiKA) sulaukė 6-erių pretendentų laimėti prestižinį šalies kino meistrų skiriamą prizą už geriausią pilnametražį vaidybinį filmą. Atrankos vertinimo komisija rinkosi iš šių filmų: Roberto Mullano „Laiškai Sofijai“, Kristinos Buožytės „Aurora“, Mario Martinsono „Tyli naktis“, Simono Aškelavičiaus, Editos Kabaraitės, Ričardo Marcinkaus ir Donato Ulvydo „Valentinas vienas“, Ruslano Korostneckio „Moters saulė“ ir Justino Krisiūno „Emigrantai“.
Giraitės piliakalnis
Tyrimai
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Sidabrinė gervė 2013
Metų geriausias studento darbas
Auksinė gervė atiteko operatoriui Jonui Tomaševičiui.
Gomerta
Gomerta vadinami objektai Radviliškio rajone:
Jariluvka
Jariluvka  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grudeko valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 16 km į rytus nuo Grudeko ir apie 48 km į rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Kaime yra XVIII a.-XX a. dvaro parkas, kuris yra įtrauktas į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.
Jonas Stankus
Jonas Stankus (g. 1937 m. kovo 8 d. Vileišių kaime, Pamockės seniūnija, Kuršėnų valsčius) – Lietuvos archeologas, humanitarinių mokslų daktaras.
Miklausės apylinkė
Miklausės apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Jonas Stankus
Biografija
Baigęs Dirvonėnų septynmetę mokyklą, 1953–1957 m. mokėsi Šiaulių pedagoginėje mokykloje. 1958 m. pradėjo istorijos studijas Vilniaus universiteto Istorijos – filologijos fakulteto neakivaizdiniame skyriuje, nuo 1960 m. studijas tęsė universiteto dieniniame skyriuje. 1964 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos – filologijos fakultetą. 1971 m. apgynė disertaciją „Geležies dirbinių gamybos technologijos istorija Lietuvoje II–XIII amžiais“, suteiktas istorijos mokslų kandidato laipsnis, 1993 m. nostrifikuotas suteikiant humanitarinių mokslų daktaro laipsnį.
1957–1960 m. dirbo mokytoju Dirvonėnų septynmetėje mokykloje, baigęs studijas paskirtas į Kretingos kraštotyros muziejų. Kartu dirbo istorijos mokytoju Kretingos 1-oje vidurinėje ir Palangos vidurinėje vakarinėje mokyklose. 1965 m. perkeltas į Istorijos – etnografijos muziejų Vilniuje (dab. – Lietuvos nacionalinis muziejus), Numizmatikos skyriaus vedėjas. Pradėjęs domėtis archeologija ir kai kurių techninių mokslų metodų (metalografija) taikymu archeologijoje, 1967 m. pabaigoje įstojo į Mokslų akademijos Istorijos instituto archeologijos specialybės aspirantūrą. Mokslinio darbo kryptis – archeologinių geležies dirbinių tyrinėjimas, siekiant nustatyti šių dirbinių gamybos būdus, jų raidą amžių bėgyje, taip pat naudoto metalo struktūrą bei kokybę taikant metalografijos metodą. Po aspirantūros paliktas dirbti Istorijos instituto Archeologijos skyriuje jaunesniuoju moksliniu bendradarbiu. 1974 m. išrinktas vyresniuoju moksliniu bendradarbiu ir paskirtas archeologinių ūkiskaitinių tyrinėjimų grupės vadovu, jai vadovavo iki panaikinant grupę 1993 m.
Miklausės apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Sangrūdos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kalvarijos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Mockų apylinkės ir Radiškės apylinkės.
Jonas Stankus
Biografija
Vilniaus pedagoginio instituto ir Vilniaus universiteto studentams dėstė specialiuosius kursus istorijos, geležies bei įvairių geležies dirbinių gamybos būdų raidos istorijos klausimais Lietuvoje. Daugiau nei dešimtmetį vadovavo Vilniaus pedagoginio universiteto studentams archeologinių tyrinėjimų – praktikų metu.
Mokslinė veikla
Svarbiausiosios mokslo kryptys – geležies gamybos technologija ir metalurgijos raida Lietuvoje. Geležies amžius|Geležies amžiaus Lietuvos laidojimo paminklai. Per 36 archeologinių ekspedicijų sezonus ištyrė, išžvalgė per 50 archeologinių objektų – senovinių gyvenviečių, kapinynų, pilkapių įvairiuose Lietuvos regionuose bei Joniškio, Kauno, Merkinės, Šiaulių, Telšių, Trakų, Utenos, Vilniaus senamiesčiuose. Sukaupta medžiaga paskelbta Lietuvos archeologiniuose leidiniuose.
Tyrinėti paminklai: Šaukėnų kapinynas (Kelmės raj.), Bandužių kapinynas (Klaipėda), Genčų I, Genčų II, Pajuodupio kapinynai (Kretingos raj.), Jautakių piliakalnis ir Jautakių gyvenvietė (Mažeikių raj.), Kairėnėlių kapinynas (Radviliškio raj.), Pailgočio kapinynas (Šilalės raj.), Pribitkos pilkapiai (Plungės raj.), Ukmergės piliakalnis, Lavoriškių piliakalnis (Vilniaus raj.), Žemantiškių-Skaistkalnio kapinynas.
Bodvinas
Bodvinas – miestas rytų Mianmare, Šanų valstijoje, į šiaurės vakarus nuo Lašijaus, šalia Namtu. Polimetalų rūdos gavybos centras. Metalurgijos pramonės centras. Geležinkelis į Mandalajų.
Neihu
Neihu  – vienas iš Taipėjaus rajonų, esantis šiaurės Taivane. Gyventojų 285 tūkst. (2014 m. duomenys). Yra Neihu technologijų parkas, netoliese plyti Jangmingšano nacionalinis parkas.
Pavadinimas reiškia 'vidinis ežeras'. Senesnis pavadinimas kilo iš ketagalanų kalbos žodžio Tayour, reiškiančio 'moters galvos papuošalas'.
Istorija
thumb|left|175px Japonijos okupacijos Taivane laikais Naiko kaimas (内湖庄) apėmė dabartinius Neihu ir Nangango rajonus. Kaimas įėjo į Taihoku prefektūros Šičisėjaus rajono (七星郡) sudėtį.
1968 m. Neihu tapo vienu iš Taipėjaus rajonų (区, Qū). Rajono ribos ne kartą keistos XX a. antrojoje pusėje tiesinant palei pietinį ir rytinį rajono pakraščius tekančios Kilungo upės vagą.
Panteonas (reikšmės)
Panteonas gali reikšti:
パンテオン
Clarence Seedorf
Klarensas Klaidas Zydorfas (g. 1976 m. balandžio 1 d. Paramaribe) – iš Surinamo kilęs Nyderlandų futbolininkas, saugas. Seedorf yra vienintelis pasaulio žaidėjas, kuris UEFA Čempionų lygą yra laimėjęs su trimis skirtingais klubais. Clarence Seedorf turi jaunesnį brolį Chedric Seedorf.
Pagramdų apylinkė
Pagramdų apylinkė sovietmečiu buvo:
Clarence Seedorf
2012 m. birželio 30 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Brazilijos Botafogo de Futebol e Regatas klubu.
Baigęs futbolininko karjerą, tapo AC Milan treneriu. Šiam klubui vadovavo vieną sezoną. 2016 m. tapo Kinijos Shenzhen F.C. kluvo vyr. treneriu. Klubui nepasiekus pirmosios lygos, K. Zydorfas metų pabaigoje buvo atleistas. 2018 m. pradžioje jis tapo Ispanijos antrosios lygos klubo RC Deportivo de La Coruña vyr. treneriu. Per 16 rungtynių pelnius tik 2 pergales treneris buvo atleistas.
2018 m. rugpjūčio 4 d. K. Zydorfas buvo paskirtas Kamerūno vyrų futbolo rinktinės treneriu. Savo asistentu treneris pasirinko Patriką Kliuivertą.
Titulai
Ajax:
Madrido Real:
AC Milan
Integrál-DAC
Dėro „Integrál“ – buvęs Vengrijos futbolo klubas iš Dėro.
Istorija
Integrál-DAC ištakos siekia 1912 m.
2009–10 m. žaidė Nemzeti Bajnokság II Vakarš zonoje.
Aldier Kuršab
FK Aldier – Kirgizijos futbolo klubas iš Kuršabo kaimo.
Istorija
Įkurtas 1994 m. Žaidė aukščiausioje šalies futbolo lygoje 2016 m. sezone.
Krasnapolio valsčius
Krasnapolio valsčius  – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Seinų apskrityje. Centras – Krasnapolis. Ribojasi su Seinų, Naujinės, Gibų, Punsko, Suvalkų ir Šipliškių valsčiais. Valsčius priklauso Krasnapolio Dievo Atsimainymo parapijai.
Istorija
thumb|left|Teritorija priskirta Lietuvai pagal [[Lietuvos-Tarybų Rusijos taikos sutartis|1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį]]
Rausvasis ragasnapis
Rausvasis ragasnapis, arba rausvasis kalao (Aceros subruficollis) – ragasnapinių (Bucerotidae) šeimos paukštis.
Krasnapolio valsčius
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
XIX–XX a. valsčius gyvavo carinės Rusijos Suvalkų gubernijoje (Seinų apskritis). Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį valsčius buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Rausvasis ragasnapis
Patino kūnas 86-89, patelės 76-84 cm ilgio.
Krasnapolio valsčius
Geografija
Pagal 2005 metų duomenis valsčiaus plotas yra 171,63 km², iš kurių: Valsčius sudaro 20,05 % Seinų apskrities.
Pakarčemis (Bijotai)
Pakarčemis – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Girdiškės, prie Skliausties ištakų. Aukščiausias kaimo taškas – 173 m virš jūros lygio.
Krasnapolio valsčius
Geografija
Dalis valsčiaus teritorijos yra Vygrių nacionaliniame parke. Valsčiuje yra Ostoja Bobruvo Marychos draustinis. Valsčiuje teka Juodosios Ančios ir Seinos upės.
Natalija Nagač
Natalija Nagač-Kairienė (1937 m. gruodžio 2 d. Maskvoje) – Lietuvos baleto artistė, pedagogė.
Rausvasis ragasnapis
Paplitęs Malaizijoje, Tailande, sausuose subtropikų ir tropikų miškuose, taip pat drėgnesniuose tropikų žemumų miškuose. Nyksta dėl savo natūralių buveinių naikinimo.
Krasnapolio valsčius
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2008 metais surinktus duomenis:
Natalija Nagač
Biografija
1957 m. baigė choreografijos mokyklą Maskvoje. 1959-1979 m. Lietuvos operos ir baleto teatro solistė, 1980-1987 m. Vilniaus M. K. Čiurlionio meno mokyklos Choreografijos skyriaus (nuo 1986 m. Vilniaus baleto mokykla) klasikinio šokio pedagogė.
Krasnapolio valsčius
Gyventojai
Pagal 2005 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1661,68 zlotai.
Administracinis suskirstymas
Aleksandravas, Buda Ruska, Čarna Buchta, Červoni Kžyžas, Eglinė, Eglinis, Glušinas, Grimzdas, Grimzdo Polskiai, Jeziorkiai, Krasnapolis, Krasnė, Krucieniškiai, Kruluvekas, Lapūkavas, Linuvekas, Mačkova Rūda, Michnovcė, Mikolajevas, Mūravotas Tiltas, Naujieji Bokšiai, Nova Žubruvka, Orlinekas, Pavluvka, Piotrova Dombrova, Ramoniškė, Remienkinas, Rižuvka, Rosochati Rugas, Rudauka, Skustelė, Smalėnų Dombas, Stabienščizna, Stara Žubruvka, Teklinavas, Visoka Gura, Žlobinas, Žubronaiciai.
Benedikto slenksčiai
Benedikto slenksčiai – antrasis rašytojos Lauros Sintijos Černiauskaitės romanas, išleistas 2008 m. Knygoje pasakojama jauno vaikino brendimo istorija.
2009 m. knyga apdovanota Kazimiero Barėno premija.
NK Široki Brijeg
NK Široki Brijeg – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Široki Brijego.
Istorija
Klubo ištakos sieka 1948 m.
Herreys
Herreys arba Herrey’s – Švedijos pop grupė, sudaryta iš trijų brolių: Per Herrey (g. 1958 m. rugpjūčio 9 d.), Richard Herrey (g. 1964 m. rugpjūčio 19 d.) ir Louis Herrey (g. 1966 m. lapkričio 3 d.). Jie laimėjo 1984 m. Eurovizijos dainų konkursą su daina „Diggi-loo diggi-ley“. Tuo metu, kai Herreys laimėjo Euroviziją, broliai gyveno ir dirbo Jungtinėse Amerikos Valstijose. Visi trys grupės Herrey nariai laisvai kalba anglų, taip pat ir švedų kalbomis.
Kazimierinės
thumb|right|250px|Kaziuko mugėje Vilniuje Kazimierinės – kasmet kovo 4 d. pavasario pradžią paskelbianti šventė, pavadinta Lietuvos dangiškojo globėjo šventojo Kazimiero garbei.
Aprašymas
Šios šventės data tapatinama su Kovarnių diena, nes tokiu metu parskrenda kovarniai, kovai. Kazimiero vardo diena pagal nuo seno susiklosčiusias tradicijas Lietuvoje minima kur kas iškilmingiau už kitus vardadienius. Kazimierinių metu pasveikinami Kazimierai ir Kazimieros. Ši šventė dabar labiau siejama su populiaria visoje Lietuvoje Kaziuko muge. Svarbiausias šios šventės įvykis vyksta Vilniuje.
Istorija
1603 m. Romoje išleisti liturginiai šv.Kazimiero šventės tekstai. Pirmą kartą šv. Kazimiero garbei surengtos iškilmės įvyko Vilniuje 1604 m. Jų metu taip pat buvo padėtas kertinis akmuo šv. Kazimiero bažnyčiai. 1616 m. kovo 4 d. į šventę šioje bažnyčioje iš visos Lietuvos susirinko tiek daug žmonių, kad nesutilpo naujojoje didelėje šventovėje. 1636 m. šv. Kazimiero diena jau buvo švenčiama su iškilmėmis, skirtomis išskirtinai pagrindiniams tautų globėjams. Šventės buvo iškilmingos, vyko teatralizuotos procesijos, kuriose dalyvaudavo visų sostinės amatininkų cechų meistrai, gildijų pirkliai, naktinės sargybos kariai, vienuolijos ir jų mokyklų auklėtiniai, Vilniaus universiteto studentai, krašto didikai su vasalų palydomis. Taip katalikai ją mini ir šiandien, o netikintiems kazimierinės – pamėgtos Kaziuko mugės su neatsiejamu atributu verbomis, amatų šventės dienos.
Papročiai
Kovarnių diena – sena lietuvių šventė, skirta pavasariui pašlovinti. Senoliai šią dieną patardavo praverti tvartų duris, įleisti vidun saulės, kad gyvuliai galėtų pasidžiaugti ateinančiu pavasariu. Kai kur būdavo patariama gyvulius išleisti į lauką. Tikėta, kad jie greičiau augs, bus atsparesni ligoms, ištvermingesni. Dar ši šventė vadinta „kreivavėžiu Kazimieru“, nes skvarbūs saulės spinduliai išgraužia vėpūtinius, ir viena rogių kelio pusė patyžta. Atėjus krikščionybei su šia diena sutapatintos šv. Kazimiero varduvės.
Namtu
Namtu – miestas rytų Mianmare, Šanų valstijoje, į šiaurės rytus nuo Lašijaus, šalia Bodvino. Polimetalų rūdų gavyba ir apdirbimas. Per miestą eina Bodvino – Mandalajaus geležinkelis.
Žilinų šv. Antano Paduviečio bažnyčia
'''Žilinų šv. Antano Paduviečio bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Žilinų kaime, 7 km į šiaurės vakarus nuo Valkininkų.
Istorija
1812 m. pastatyta Žilinų dvaro koplyčia. 1862 m. atnaujinta. 1908 m. įkurtas Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. 1924 m. įkurta parapija, paskirtas klebonas Kazimieras Meškėnas.
Mezoamerika
Istorinis Mezoamerikos regionas apėmė pietinę dabartinės Meksikos dalį, Gvatemalą, Belizą, Salvadorą, vakarines Hondūro ir Nikaragvos dalis, šiaurės vakarinę Kosta Riką.
Žilinų šv. Antano Paduviečio bažnyčia
Istorija
1927 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. Galutinai įrengta ir dekoruota klebonų Česlovo Krivaičio ir P. Barčinsko po Antrojo pasaulinio karo.
Mezoamerika
Visa Mezoamerika turi bendrus vieningus kultūrinius bruožus, tokius kaip bendra ideologija, dvidešimtainė skaičiavimo sistema, giminingos hieroglifinio rašto sistemos, dviejų rūšių kalendoriai, žmonių aukojimo praktika, bendri kalbiniai skoliniai. Tai leidžia visą regioną laikyti viena civilizacija.
Žilinų šv. Antano Paduviečio bažnyčia
Istorija
Petras Liutkus (g. 1904 m.), Žilinuose klebonavęs 1934–1944 m., Kirdeikiuose 1944 m. areštuotas, mirė Vorkutoje 1946 m. Po jo klebonavęs Donatas Linartas (1874–1950) 1946 m. nuteistas 10 m. kalėti, mirė Pravieniškėse.
Mezoamerika
Regiono pavadinimas pasiūlytas XX a. I pusėje vokiečių etnologo P. Kirchofo.
Žilinų šv. Antano Paduviečio bažnyčia
Architektūra
Bažnyčia stačiakampio plano, su 2 masyviais bokštais ir frontonu tarp jų. Viduje 3 vienodo aukščio navos.
Mezoamerika
Geografija
Iš šiaurės regioną supo kitas kultūrinis regionas – Aridoamerika, apimantis visą dabartinę šiaurės Meksiką, o iš pietų – Sąsmaukos-Kolumbijos zona (didelė dalis Centrinės Amerikos). Vakarinę regiono pakrantę skalavo Ramusis vandenynas, o rytinę - Meksikos įlanka ir Karibų jūra.
Mezoamerika – gamtiškai labai įvairus regionas, kuriame yra ir kalnų, ir lygumų, ir džiunglių, ir dykumų. Abiejose pakrantėse vyrauja žemumos ir lygumos, tarp kurių didžiausia driekiasi Jukatano pusiasalyje. Regioną iš šiaurės į pietus kerta dvi kalnų grandinės, vadinamos Siera Madre, tarp kurių įsiterpusi aukštumų zona (Meksikos kalnynas), vagojama derlingų slėnių. Čia gausu ežerų ir vulkanų. Didžiausias iš visų slėnių yra Meksiko slėnis.
Juzefovas (Grudeko valsčius)
Juzefovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grudeko valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 10 km į šiaurės rytus nuo Grudeko ir apie 39 km į rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Mezoamerika
Kultūriniai regionai
Dėl geografinių skirtumų Mezoamerikoje labai ryškūs atskiri regioniniai bruožai. Atskiri regionai šioje teritorijoje vystėsi politiškai ir dažniausiai kultūriškai nepriklausomai, turėjo savo valstybes, ir niekada iki XVI a. nebuvo suvienyti į vieną valstybę. Jie buvo vystomi skirtingų tautų, kalbėjusių skirtingomis kalbomis, kurios irgi neretai vadinamos civilizacijomis.
Istorija
Nepaisant to, kad atskiri regionai sukūrė skirtingus politinius vienetus ir vystėsi savarankiškai, visai Mezoamerikos istorijai yra taikoma vieninga chronologija. Paprastai linkstama naudoti tradicinę chronologiją, kuri dalina Mezoamerikos istoriją į tris laikotarpius: Ikiklasikinį (II tūkst. pr. m. e.-III a. pr. m. e.), Klasikinį (III a. pr. m. e.-IX a.) ir Poklasikinį (X-XVI a.).
Archajinis laikotarpis
Medžiotojų ir rankiotojų gentys Meksikos teritorijoje apsigyveno daugiau kaip prieš 20000 metų. Duomenys rodo, kad žemdirbyste pradėta verstis maždaug 1500-800 pr. m. e.
Ikiklasikinis laikotarpis
thumb|left|Ikiklasikinio laikotarpio gyvenvietės su olmekų įtaka miniatiūra|Tlatilko molinė figūrėlė Mezoamerikos civilizacija prasidėjo keliose skirtingose vietose. Nuo II tūkst. pr. m. e. II pusės Oašakos regione aukšto lygio kultūras sukūrė sapotekai (kurių svarbiausia gyvenvietė tuo metu buvo Monte Albanas bei mištekai (su centru Jukuitoje). Manoma, kad iš visų Mezoamerikos tautų būtent sapotekai pirmieji pradėjo vartoti raštą.
Panašiu metu Mezoamerikos rytinėje pakrantėje suklestėjo Kapačos kultūra, kurios atstovai gamino puikią keramiką. Radiniai paliudija, kad jie palaikė prekybinius ryšius jūros keliais su Andų civilizacija.
Bene aukščiausio lygio kultūrą čia išvystė olmekai, gyvenę Įlankos regione, kur apie 1200 m. pr. m. e. sukūrė savo civilizaciją. Jie jau turėjo savo rašto sistemą, propagavo savitą religiją, išrado dvigubo ciklo kalendorių, naudojo 20-tainę sistemą ir nulį, kitaip sakant, padėjo pagrindus visai Mezoamerikos civilizacijai. Spėjama, kad olmekų kalba buvo dabartinių Misių-sokių kalbų prokalbė. Ši teorija grindžiama tuo, kad visos Mezoamerikos kalbos turi labai daug skolinių iš šios kalbos, o tai rodo labai stiprią buvusią šių tautų kultūrinę įtaką.
Yra ginčijamasi, kiek olmekai turėjo įtakos kitiems Mezoamerikos regionams, tačiau jų stiliaus dirbinių yra randama ne tik Įlankoje. Tai greičiausiai rodo ne olmekų užkariavimus ar kolonizaciją, bet plačius jų prekybinius ryšius. Stipriausiai olmekų kultūra reiškėsi Centro regione, kur susiformavo Tlatilko kultūra. Svarbiausios regiono archeologinės radimvietės buvo Tlatilkas, Čalkacingas ir Las Bocas. Taip pat Olmekų kultūros poveikis stiprus buvo ir Gerere: čia svarbiausios gyvenvietės buvo Teopantekuanitlanas ir Okstotitlanas. Vėlyvuoju priešklasikiniu laikotarpiu (I tūkst. pr. m. e. II pusėje) Centrinėje Mezoamerikoje išaugo gyvenvietė Kuikuilkas, o vakaruose - Čupikuaras.
Tuo metu pirmieji civilizacijos židiniai pasirodė ir majų zonoje. Apie IX a. pr. m. e. aukštikalnėse suklestėjo Kaminalchuju, o vėliau atsirado ikiklasikiniai majų miestai Izapa, Takalik Abachas ir kt.
Klasikinis laikotarpis
Klasikiniu laikotarpiu, kuris prasideda apie III a. pr. m. e. Mezoamerikos kultūros patyrė didžiausią suklestėjimą. Senieji kultūros židiniai Įlankoje ir Oašakoje toliau tęsė savo kultūrines tradicijas: toliau klestėjo sapotekai ir mištekai, o buvusioje olmekų teritorijoje vystėsi Verakruzo kultūra.
Tuo pat metu Centrinės Meksikos regione iškilo Teotihuakano miestas, kuris čia tapo svarbiausiu kultūros židiniu. Jo inspiruotas architektūros stilius buvo paplitęs visoje Mezoamerikoje.
Klasikiniu laikotarpiu civilizacija plito ir į tolimesnes sritis. Vakarų regione susiformavo Šachtinių kapų kultūra, iš kurios vėliau išsivystė Teučitlano kultūra (svarbiausios gyvenvietės - Teučitlanas ir Huicilapa). Jos gyventojai kūrė labai brandžią keramiką. Gerere kuitlatekai irgi sukūrė savo Meskalos kultūrą (svarbiausia gyvenvietė Kuetlachučitlanas), kuri garsėjo savo andezito ir serpantino kūriniais. Joje jaučiama stipri įtaka iš Teotihuakano. Tuo metu Mezoamerikos kultūrinė įtaka išplito į Šiaurės regioną.
Poklasikinis laikotarpis
thumb|left|Toltekų kultūrinė įtaka Mezoamerikoje VIII-IX a. Mezoamerikos regionuose reiškiasi svarbūs pokyčiai, kuriuos nulėmė tautų migracijos, klimato pokyčiai ir kiti faktoriai.
Apie IX a. įvyko klasikinės Majų civilizacijos žlugimas, kuomet buvo apleisti visi senieji majų kultūros centrai. Majų kultūra persikėlė į šiaurines žemumas Jukatano pusiasalyje, kur atsirado nauji miestai. Maždaug tuo pačiu metu Centrinėje Meksikoje įsigalėjo nahuatlių kalba kalbantys toltekai. Jų kultūrinė įtaka jaučiama visoje Mezomaerikoje. Jie įsigalėjo ir majų regione, kur valdė iš Čičen Icos miesto. XIII a. majai nuvertė toltekų valdžią Čičen Icoje ir Majų regione įsigalėjo Majapanas.
XIII a. prasidėjo tolimesnės tautų migracijos. Įlankoje įsikūrė totonakai, vakarų Mezoamerikoje – taraskai.
Centrinėje Meksikoje XIII a. toltekus pakeitė actekai. Nuo maždaug 1200 m. iki ispanų atvykimo, didesniąją Meksikos dalį kontroliavo jų valstybė. „Meksikos“ pavadinimas kilęs iš actekų dievo Mešitlio vardo.
Kalendorius
Pagrindiniai straipsniai: Mezoamerikos kalendorius
Raštas
Pagrindiniai straipsniai: Sapotekų raštas, Olmekų raštas, Majų raštas, Actekų raštas
Arkašonas
Arkašonas – miestas vakarų Prancūzijoje, Naujosios Akvitanijos regione; Žirondos departamente. Išsidėstęs prie Atlanto vandenyno, pietinėje Arkašono įlankos pakrantėje, 55 km į pietvakarius nuo Bordo. Austrių gavyba. Plėtojamas turizmas. Yra turistinių objektų – veikia ornitologijos parkas, zoologijos sodas, įvairūs kiti parkai. Šalia miesto plyti didžiausia Europoje, 3 km ilgio, 500 metrų pločio ir daugiau nei 100 metrų aukščio Pilos (Pylos) smėlio kopa.
Istorija
Dabartinėje Arkašono vietoje XIX a. pradžioje buvo nedidelis žvejų kaimelis. 1857 m. Napoleonas III pasirašė dekretą, kuriuo buvo įkurtas Arkašono miestas. Apylinkėse vyraujantys pušynai, sūrus įlankos vanduo ir švelnūs orai sudarė palankias sąlygas plėtotis klimato kurortui. Mieste ir apylinkėse veikia keli muziejai.
Madidžio nacionalinis parkas
Madidžio nacionalinis parkas  – nacionalinis parkas aukštutiniame Amazonės upės baseine, Bolivijoje, Le Paso departamente. Įkurtas 1995 m. rugsėjo 21 dieną. Parko plotas yra 18 958 kvadratinių kilometrų. Tai viena iš didžiausių saugomų teritorijų pasaulyje.
Parkas apima įvairias teritorijas: Andų rytinius šlaitus, Jungaso drėgnuosius miškus, sausuosius kalnų miškus, atogrąžų džiungles. Teritorijos aukštis svyruoja nuo 200 iki 6000 m virš jūros lygio. Per parką vingiuoja Benio upė su intakais Madidžiu, Tuičiu ir kt.
Madidžio nacionalinis parkas pasižymi gausia bioįvairove. Parke auga >20 tūkst. augalų rūšių, aptikta 272 žinduolių, 213 varliagyvių, 204 roplių, 496 žuvų, >120 tūkst. vabzdžių rūšių. Madidžio nacionalinis parkas pasižymi endeminėmis „titi“ beždžionių (Callicebinae) rūšimis. Taip pat yra žinomas dėl to, kad jame aptinkama daugiau kaip 1250 paukščių rūšių (tai sudaro 14 % nuo egzistuojančių 9000 paukščių rūšių).
Nangangas
Nangangas  – vienas iš Taipėjaus rajonų, esantis šiaurės Taivane. Gyventojų 121 tūkst. (2014 m. duomenys).
Istorija
thumb|left|175px Nangango teritoriją 1735 m. apgyvendino naujakuriai, atvykę iš žemyninės Kinijos Fudziano provincijos. Čingų eros metu gyvenvietė vadinta Lamkang’a (南港仔; pe̍h-ōe-jī: Lâm-káng-á; pažodž. „pietinis uostas“), nurodant tai, jog vietovė buvo įsikūrusi prie Kilungo upės.
Japonijos okupacijos Taivane laikais Naiko kaimas (内湖庄) apėmė dabartinius Nangango ir Neihu rajonus. Kaimas įėjo į Taihoku prefektūros Šičisėjaus rajono (七星郡) sudėtį. 1967 m. Nangangas tapo vienu iš Taipėjaus rajonų (区, Qū).
Platiniškių apylinkė
Platiniškių apylinkė (arba Plateniškių apylinkė, iki 1957 m. Viršuliškių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Artiomovka (Argininkai)
Artiomovka (,, nuo 1936 m. rugsėjo 17 d. Argeningken-Graudßen, Argeningken-Graudschen, nuo 1938 m. birželio 6 d. Argenhof, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – gyvenvietė Mažojoje Lietuvoje, Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje, Nemano rajone, 9 km į pietus nuo Tilžės, nuo 2008 m. birželio 30 d. Nemano miesto gyvenvietės kaimas.
Platiniškių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje Viršuliškių vardu. 1949 m. buvo Riešės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Vilniaus rajonui. 1954 m. prijungtos Šeškinės apylinkė ir Klapiniškių apylinkė. 1957 m. rugsėjo 19 d. perkeltas apylinkės centras į Platiniškes ir atitinkamai pakeistas apylinkės pavadinimas. 1963 m. sausio 12 d. apylinkė prijungta prie Buivydiškių apylinkės.
Artiomovka (Argininkai)
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Tilžės apskrities (1922–1945 m. Tilžės-Ragainės apskrities) kaimas, kaimo bendruomenė, nuo 1935 m. balandžio 1 d. savivaldybė. 1946–2008 m. Rakitino apylinkės gyvenvietė.
Gyventojai
Kaime 2010 m. buvo 19 gyvenamųjų namų.
Didžioji Liachvė
Didžioji Liachvė  – upė Pietų Osetijoje ir Gruzijoje, kairysis Kuros intakas. Prasideda ledynuose, Didžiojo Kaukazo pietiniuose šlaituose. Upės tarpekliu eina strateginė Transkaukazo magistralė per Rokio tunelį jungianti Pietų Osetiją ir Šiaurės Osetiją (Ardono tarpeklis).
Prie upės įsikūrę Cchinvalio, Gorio miestai ir Džavos miesto tipo gyvenvietė.
Bronislovas Balčytis
Bronislovas Balčytis (1926 m. vasario 14 d. Paupariuose, Žemaičių Naumiesčio valsčiuje – 2018 m. vasario 6 d. Vilniuje ) – Lietuvos matematikas, pedagogas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.
Biografija
Brolis Eduardas Balčytis. 1954 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1994 m. habilituotas socialinių mokslų daktaras.
Nuo 1958 m. dirbo Šiaulių pedagoginiame institute (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas), 1960–1973 m. Matematikos, 1992–1997 m. Matematikos mokymo, 1997–1998 m. Matematikos didaktikos katedros vedėjas; 1979 m. profesorius.
Mokslinė veikla
Parengė lietuviškos trimetės pradžios mokyklos matematikos mokymo sistemą (1970–1973 m.), Lietuvos pradžios mokyklos matematikos programą ir mokymo metodinės sistemos metmenis (1991–1997 m.). Parašė 12 matematikos vadovėlių pradžios mokykloms, 11 knygų mokytojams.
Todd McFarlane's Spawn
Todd McFarlane's Spawn – JAV animacinis televizijos serialas, kuris eteryje HBO kanalu buvo rodomas nuo 1997 m. gegužės 16 d. iki 1999 m. gegužės 28 d. Autorius – Todd McFarlane. Serialas paremtas „Spawn“ komikso serija iš „Image Comics“. Buvo nominuotas ir laimėjo Emmy 1999 m.
Siužetas
Serialas pristato buvusį Vietnamo karo komandosą, Elą Simonsą. Elas buvo išduotas ir nužudytas žmogaus, kurį laikė savo artimiausiu draugu (Čapelis sudegino jį gyvą su ugniasvaidžiu). Po mirties Simonsas pasižadėjo atkeršyti Čapeliui ir tikėjo, kad vieną dieną jis grįš pas savo mylimą žmoną Vandą.
Kad galėtų įvykdyti savo įžadus, jis sudaro sutartį su Malboldžija. Sutartis buvo paprasta: Simonsas tampa Malboldžijos armijos kareiviu (žinomu kaip „Hellspawn“ ), kad galėtų būti gyvas. Tačiau Simonsas buvo apgautas ir jo kūnas nebuvo atiduotas. Simonsas gavo kitą kūną, kuris pūliavo, buvo panašus į lavoną, iš jo lipo lervos, kūną dengė raudonas apsiaustas su gobtuvu. Jo naujo kūno galva buvo kurį laiką supuvusi ir buvo toliau skilo, dėl to jis nešiojo kaukę.
Pagrandų apylinkė
Pagrandų apylinkė (arba Pagramdų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kalvarijos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kalvarijos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Naujienos apylinkės.
Karštasis elektronas
Karštieji elektronai yra elektronai, nesantys šiluminėje pusiausvyroje su puslaidininkio gardele. Tokie elektronai susidaro puslaidininkiniuose įtaisuose, veikiamuose labai aukštais elektriniais laukais, nes jie įgyja energijos daugiau (didėja vidutinė kinetinė energija, sakoma įšyla), nei spėja atiduoti gardelei sąveikos su ja metu. Elektronų temperatūra tampa didesnė už gardelės.
Geografinė informacinė sistema
thumb|350px| GIS sugeneruoto produkto pavyzdys: šiaurės [[Apeninai|Apeninų skaitmeninis paviršiaus modelis (DEM – Digital Elevation Model)]] Geografinė informacinė sistema (GIS) – informacinė sistema, skirta darbui su erdvine ir aprašomąja informacija. Sistema skirta skaitmeninių, koordinuotų erdvėje duomenų kaupimui, saugojimui, vaizdavimui, redagavimui, integravimui bei analizei.
Duomenų modeliai
Geografiniai objektai gali būti paplitę diskretiškai (išbarstytai, pvz.: miškas, ežeras) arba erdvėje kisti tolygiai (pvz.: paviršiaus aukštis). Vaizduojant realaus pasaulio objektus GIS sistemose yra sukuriamas šio pasaulio modelis, apibendrinant informaciją ir skirstant ją į klases. Šios realaus pasaulio klasės GIS duomenų modelyje yra išreiškiamos teminiais žemėlapiais (sluoksniais).
GIS duomenys gali būti išreiškiami naudojant vektorinį arba rastrinį duomenų modelį:
Rastrinis duomenų modelis gali būti suprantamas kaip paprasčiausias skaitmeninis paveikslėlis. Šiame duomenų modelyje informacija saugoma ląstelėse (angl. cell, pixel). Ląstelės yra organizuotos eilutėmis ir stulpeliais ir kiekviena ląstelė saugo vieną reikšmę. Dažniausiai ląstelėse saugoma informacija apie spalvą, gali būti koduojamos reikšmės ir apie kitus reiškinius: žemės dangos tipą, žemės paviršiaus temperatūrą ir pan.). Paplitęs rastrinio modelio naudojimas kuriant skaitmeninius paviršiaus modelius, kur saugoma informacija apie žemės paviršiaus aukščius. Rastrinio duomenų modelio detalumą apibūdina skiriamoji geba (rezoliucija) – ji nurodo koks yra vienos ląstelės kraštinės ilgis žemės paviršiuje.
Vektoriniame duomenų modelyje informacija saugoma koordinačių X, Y, (Z) rinkiniais. Objektų vaizdavimui, priklausomai nuo GIS duomenų bazės mastelio bei paskirties, pasirenkami taškai, linijos arba plotai. Dažniausiai taškiniais objektais kartografuojami tokie objektai, kurių kaip ploto naudojamame mastelyje nebegalima pavaizduoti; linijomis kartografuojami objektai, kurių pločio tam tikrame mastelye nebegalima išreikšti kaip ploto; plotais vaizduojamos vienarūšių objektų teritorijos. Linijos turi pradžios ir pabaigos taškus, taigi ir kryptį, kuri gali būti panaudojama objektų judėjimui nurodyti (pvz.: upės tėkmei, automobilių eismo kryptims) bei nurodyti M koordinatę. M identifikuoja tašką ant linijos, nurodant atstumą nuo linijos pradžios (pvz.: Vievis yra 40 km kelyje Vilnius-Kaunas). Taškas saugomas naudojant vieną koordinačių rinkinį, liniją sudaro taškų seka, o uždara linija suformuoja plotą.
GIS vektoriniame duomenų modelyje svarbi topologijos sąvoka, kuri apibrėžia objektų erdvinius ryšius su kitais objektais ir jų kartografavimo taisykles. Topologinio ryšio tipas gali būti nusakomas sąvokomis: „persidengia“, „kertasi“, „turi bendrą tašką“, „yra kito objekto viduje“ ir pan.
Atributiniai duomenys
GIS grafiniai objektai siejami su juos aprašančia informacija – atributinių duomenų lentelėmis, kur paprastai vienas grafinis objektas atitinka vieną įrašą (eilutę) atributinių duomenų lentelėse. Lentelėse gali būti saugomi tekstiniai, skaitiniai, loginiai duomenys, pateikiantys įvairiapusę kiekybinę ir kokybinę informaciją apie objektą. Įvairiose sistemose šias lenteles galima sieti su kitų duomenų lentelėmis.
Daugeliu atvejų atributiniuose duomenyse saugomi geoobjektų kodai, kurių paaiškinimai pateikiami konkrečios geografinių duomenų bazės specifikacijose. Lietuvoje sudarant geoduomenis laikomasi Integruotos Geoinformacinės sistemos (InGIS ) specifikacijos.
Gis > GIS > gIS
Sąlygos atsirasti GIS susiformavo 7-8 dešimtmetyje, kai sparčiau pradėjo vystytis kompiuterinė technika. 7-o dešimtmečio pabaigoje apjungus DBVS ir CAD technologijas suformuojamos pirmosios GIS.
1967 m. GIS pirmą kartą įdiegta Kanados Energetikos, kasybos ir resursų departamente, siekiant inventorizuoti ir analizuoti gamtos, žemės ūkio, gyvūnijos, rekreacijos resursus, naudojant skaitmeninius M 1:250 000 duomenis. GIS pradininku laikomas šios sistemos vystytojas Roger Tomlinson.
9-ajame dešimtmetyje su kompiuterinės technikos bei operacinių sistemų vystymusi prasidėjo ir spartus GIS programų vystymasis, taikomos naujos modeliavimo metodikos. Šiuo metu pagrindinė GIS vystymosi kryptis – universalumas, integralumas su kitomis sistemomis, pritaikymas neprofesionaliam vartotojui.
Liepos 6
Liepos 6 yra 187-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 188-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 178 dienos.
Vardadieniai
Ginvilė – Nervydas – Dominyka – Domė – Mindaugas
Ligija Stalevičienė
Ligija Stalevičienė (g. 1928 m. lapkričio 18 d. Spirakiuose, Piniavos valsčius) – Lietuvos dailininkė tapytoja, menotyrininkė, pedagogė.
Biografija
Mokėsi Šiaulių mergaičių gimnazijoje, vėliau Mokytojų seminarijoje. 1967 m. baigė Vilniaus dailės instituto Meno istorijos skyrių, įgijo menotyros specialybę. 1969–1998 m. Šiaulių vaikų dailės mokyklos dėstytoja.
Nuo 1992 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narė.
Kūryba
Dar 1938 m. jos, dešimtmetės moksleivės, kūrinys „Žiemos vaizdelis“ buvo išspausdintas tuomečiame laikraštėlyje vaikams „Bangelė“. Dalyvauja miesto bei respublikinėse parodose. Surengė 7 personalines akvarelės parodas. Svarbesni darbai: „Žalios bangos“ (1987 m.), „Aleksandrijos pušys“ (1980 m.), „Natiurmortas su obuoliais“ (1986 m.), „Švedės tvenkinys prie Šiaulių“ (1979 m.), triptikas „Obuoliai“ ir kt. Parašė straipsnių menotyros klausimais.
Šalmuotasis ragasnapis
Šalmuotasis ragasnapis, arba sulavesinis kalao (Aceros cassidix) – ragasnapinių (Bucerotidae) šeimos paukštis.
Paplitęs Indonezijoje (endeminė rūšis).
Šalmuotasis ragasnapis yra Pietų Sulavesio provincijos simbolis.
Nuorodos
thumb|210px|left|Šalmuotasis ragasnapis
Kolodnas
Kolodnas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grudeko valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 15 km į šiaurės vakarus nuo Grudeko ir apie 21 km į rytus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Vilniaus Lazdynų mokykla
Vilniaus Lazdynų mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, Žėručio g. 4, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas rusų, lenkų ir lietuvių kalbomis. Įstaigos kodas 190005489. Steigėjas Vilniaus miesto savivaldybės taryba.
Istorija
1971 m. įkurta Lazdynų vidurinė mokykla. Iki 1973 m. mokykloje buvo mokoma lietuvių ir rusų kalbomis. 1973 m. išleista pirmoji abiturientų laida. 1977 m. lapkričio mėn. prie mokyklos įkurtas Vilniaus m. rusų mokyklų vaikų ir jaunimo kūrybos visuomeninis centras. 1979 m. mokyklos kieme buvo kuriamas filmas „Elektroniko nuotykiai“. Nuo 1988 m. mokykloje imta dėstyti rusų ir lenkų kalbomis.
Nuo 2012 m. rugsėjo 1 d. Lazdynų vidurinė mokykla – trikalbė mokykla (lietuvių, rusų, lenkų dėstomąja kalba). 2015 m. Vilniaus Lazdynų vidurinė mokykla pertvarkyta į Vilniaus Lazdynų mokyklą.
Balninkų valsčius
Balninkų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vidurio rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Balninkai.
Istorija
Valsčius minimas nuo XIV a. Atkurtas po I pasaulinio karo. XX a. tarpukariu valsčių supo Alantos valsčius rytuose, Želvos valsčius pietuose, Žemaitkiemio valsčius vakaruose ir Kurklių valsčius (iki I pasaulinio karo apėmė didesnę teritoriją – dalį Želvos valsčiaus ir didesnę dalį Žemaitkiemio valsčiaus). Valsčiuje buvo 8 pradinės mokyklos, buvo vandens malūnas, plytinė, pieninė su 3 nugriebimo punktais, imtas vystyti pieno ir bekonų ūkis. Tarpukariu valsčiuje gyvenvietės skirstėsi vienkiemiais – iki 1933 m. pabaigos išskirstytas 21 kaimas (490 ūkių, 44 km²).
Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija priskirta Kavarsko rajonui (6 apylinkės).
Gyvenvietės
1923 m. surašytos gyvenvietės:
-
1934 m. valsčiuje buvę kaimai: