cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tauragės Šaltinio progimnazija
Istorija
1945 m. mokyklos patalpose įkurta septynmetė mokykla. Dirbo 18 mokytojų. 1950 m. atidarytos aštuntosios klasės, mokyklai suteiktas vidurinės mokyklos statusas, ji pradėta vadinti Tauragės vidurine mokykla Nr. 2, vėliau – Tauragės 2-oji vidurinė mokykla. I–VIII klasių klasių buvo devynios. I–IV klasėse mokėsi 393, V–VIII klasėse – 303 mokiniai. 1973 m. gruodžio 3 d. pradėta statyti mokykla J. Tumo-Vaižganto gatvėje. Statybos montavimo darbai atlikti per 8 mėnesius. 1974 m. mokykla persikėlė į naujas patalpas. Mokykloje dirbo 49 mokytojai, mokėsi 1182 mokiniai.
Nuo 2015 m. rugsėjo 1 d. progimnazijoje, pasitarus su bendruomene, įvestos privaloma šachmatų pamoka visiems pirmokams (6 klasėse, kuriose mokosi 144 mokiniai). Rugsėjo 1 dieną Bendruomenės nariai keliavo po Šachmatų karalystę, kurios metu buvo susipažindinti su šachmatų figūromis (Tauragės rajono savivaldybės administracijos direktorius Modestas Petraitis, atliko karaliaus vaidmenį, Miesto tarybos narys Pranas Petrošius buvo rikis). Bendradarbiaujant su Tauragės vaikų ir jaunių sporto mokykla, šachmatų mokytojas  kartą per savaitę veda šachmatų pamoką. Vaikams pamokų krūvis dėl to nepadidėjo. Pastebėta, kad pirmokai pradėjo labiau sutelkti dėmesį. Pramokus žaisti šachmatais, mokykloje atsiras edukacinė erdvė. 2015 gruodžio mėnesį numatyta atidaryti „Šachmatų karalystę“. Planuojama organizuoti šachmatų turnyrus.
Storasis ąžuolas
Storuoju ąžuolu vadinami šie Lietuvos gamtos paminklai ar gamtos paveldo objektai:
Panašūs:
PMM
PMM  – patobulintas plačiai paplitusio tarybinio pistoleto PM variantas. Pritaikytas šaudyti galingesniais šoviniais, bet tinka ir ankstesnio PM šoviniai.
Konstruktoriai – B. Pleckis (Б. М. Плецкий) ir R. Šiganovas (Р. Г. Шигапов). PMM gamina Iževsko mechanikos gamykla.
Pistoleto PMM skirtumai nuo PM:
Pistoletas PMM buvo gamintas maža serija ir standartiniams PM šoviniams. Buvo bijoma, kad galingesnieji PMM šoviniai bus naudojami paprastiems PM pistoletams, kurių konstrukcija per silpna tiems šoviniams.
Šovinys 9×18 mm PMM
Šovinys 9×18 mm PMM (57-Н-181СМ, GRAU indeksas – 7Н16) yra modernizuotas šovinys 9×18 mm PM. Modernizuojant siekta padidinti kulkos pramušamąją gebą.
Šovinyje 30% padidintas parako užtaisas ir naudojama naujos konstrukcijos kulkos (nukirsto kūgio formos). Dėl šių pakeitimų padidėjo kulkos žiotinis greitis (iki 410–435 m/s), kinetinė energija (485–505 J), o kartu ir pramušamoji ir stabdomoji geba. Nauja kulkos forma sumažino rikošeto tikimybę.
Šovinio ilgis – 25 mm; tūtelės ilgis – 18 mm; kulkos masė – 5,54-5,8 g. Atstumu iki 20 m PMM kulka pramuša 3 mm plieno Ст3 sluoksnį, o iki 10 m – armijos šarvuotąją liemenę Ж-81.
Šiuos didesnio galingumo šovinius gali naudoti tik sustiprintos konstrukcijos ginklai – pistoletas PMM, pistoletai kulkosvaidžiai PP-9 Klin ir PP-19 Bizon).
Balandžio 7
Balandžio 7 yra 97-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 98-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 268 dienos.
Vardadieniai
Donata – Hermanas – Hermis – Kantautė – Minvydas – Saurimė
Bebro nacionalinis parkas
Parko augalija ir gyvūnija
Parke yra 49 žinduolių rūšys, 275 paukščių rūšys, 36 žuvų rūšys, 12 varliagyvių rūšių, 5 roplių rūšys, 700 drugių rūšių, 448 vorų rūšys, 500 vabalų rūšių, 19 dėlių rūšių ir 42 apsiuvų rūšys. Parke auga įvairūs pelkiniai ir durpynų miškai. Parke auga retų viksvų-samanų bendrijai priklausančių augalų. Taip pat auga šie augalai: liekninis beržas, laplandinis karklas, karališkoji glindė, raudonoji gegūnė, plačialapė klumpaitė, dvilapė blandis, tamsialapis skiautalūpis, plačialapis skiautalūpis, mažoji spanguolė, apskritalapė saulašarė, ilgalapė saulašarė, pataisas varinčius, vaistinis pataisas, atgiris. Parke gyvena daug įvairių vandens ir pelkių paukščių rūšių. Parkas yra viena iš svarbiausių sėjikinių paukščių perėjimo vietų Centrinėje Europoje. Taip pat parke gyvena šie paukščiai: gaidukas, meldinė nendrinukė, stulgys, perkūno oželis, didžioji kuolinga, juodkrūtis bėgikas, pilkoji gervė, baltasparnė žuvėdra, baltaskruostė žuvėdra, didysis apuokas, mažasis erelis rėksnys ir balinė pelėda. Parke gyvena nemažai briedžių ir žiemoja šikšnosparniai.
Tauragės Jovarų pagrindinė mokykla
Filialas – Tauragės Jovarų vidurinės mokyklos Dacijonų skyrius, nuo 2007 m. ir Dauglaukio pradinė mokykla.
Istorija
1978 m. rugpjūčio 1 d. pradėta statyti Tauragės Jovarų (penktoji) vidurinė mokykla. Naujoje mokykloje, kurioje buvo 40 kabinetų, sporto salė, aktų salė, valgykla, biblioteka, aikštynas. 1979 m. spalio mėnesį prasidėjo mokslo metai. Pirmuosius 1979/1980 mokslo metus šioje mokykloje pradėjo 46 pedagogai, mokėsi 1053 mokiniai.
Nuo 1997 m. mokykla pasirinko ekonominę mokymo pakraipą. Ugdytiniai mokosi choreografijos. 1996 m. Lietuvos sveikatos apsaugos ministerija įtraukė mokyklą į sveikatą stiprinančių mokyklų tinklą. Nuo 1998 m. į mokyklos bendruomenę integruojasi kitakalbiai mokinai. 1999 m. mokykla pradėjo turėdama 1070 mokinių. Savo žinias ir energiją mokiniams dalino 82 pedagogai, 9 mokyklos mokytojai jau turėjo metodininkų vardus, daugelis kitų buvo apsigynę vyresniojo mokytojo vardą.
2020 m. prijungta Lauksargių pagrindinė mokykla.
Boruvka (Čiobiškis)
Boruvka – viensėdis Širvintų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Čiobiškio.
Ringkøbing IF
Ringkøbing IF – Danijos futbolo klubas iš Ringkiobingo.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1900 m. kovo 29 d.
Šuolis į tolį
thumb|[[Brittney Reese 2009 m. pasaulio čempionate.]] thumb|Atspirties lentelė thumb Šuolis į tolį – lengvosios atletikos rungtis, kurios metu nuo specialios žymos sportininkas įsibėgėja ir atsispiria nuo specialios lentelės. Nuo jos ir matuojamas šuolio ilgis. Atlikęs šuolį sportininkas krenta į smėlio dėžę, šalia kurios yra dažniausiai kas dešimt centimetrų sugraduota ruletė. Nuo 1896 m. olimpinių žaidynių šuolis į tolį įtrauktas į olimpinę programą. 1900 m. - 1912 m. olimpinėse žaidynėse buvo paplitęs šuolis į tolį iš vietos. Šuolio į tolį rungtis vykdoma tiek žiemos, tiek vasaros sezono varžybose.
Apartado
Apartado – miestas Kolumbijoje, Antiokijos departamente, netoli Urabos įlankos, 25 m aukštyje, 485 km nuo Medeljino. 105,1 tūkst. gyventojų (2005 m.).
Šuolis į tolį
Istorija
thumb|Senoviniai šuolininkų į tolį svarmenys antikinėje olimpiadoje. Šuolis į tolį buvo viena iš penkiakovės rungčių antikinėse žaidynėse. Tai buvo vienintelė šuolių rungtis graikų olimpiadoje. Tuometiniai šuoliai į tolį išsiskyrė tuo, kad sportininkai šokdavo su specialiais svarmenimis rankose, kurie sveria nuo 1 iki 4,5 kg. Pirmaisiais šiuolaikiniais olimpiniais prizininkais tapo trys JAV atstovai, kurie visi taip pat tapo ir pirmaisiais šuolio į aukštį olimpiniais prizininkais. Auksą tuomet laimėjo Ellery Clark, kuris nušoko 6,36 metrus. Pirmąja olimpine čempione moterimi tapo Vengrijos atstovė Olga Gyarmati.
Apartado
Miestas įkurtas 1907 m., savivaldybė nuo 1967 m. Svarbus bananų auginimo centras. Taip pat auginami kukurūzai, juka, kakava. Miškininkystė.
Šuolis į tolį
Lietuvos šuolininkai į tolį
Nacionaliniais rekordininkais yra pripažinti Povilas Mykolaitis (8,15 m) ir Irena Oženko (7,20 m). Aukščiausius pasiekimus žiemos sezono maniežuose pasiekė Povilas Mykolaitis (8,13 m) ir Nijolė Medvedeva (7,01 m). Stambiausio masto varžybose laimėti medalius lietuviams yra pavykę tik Tarybų Sąjungos laikotarpiu. 1973 m. Universiadoje sidabrą pelnė Margarita Treinytė ir 1978 m. Europos čempionate auksą iškovojo Vilma Bardauskienė.
Kėdainių kaimiškoji seniūnija
Kėdainių kaimiškoji seniūnija – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Kėdainių rajono savivaldybėje. Centras – Kėdainiai.
Istorija
2001 m. birželio 1 d. teritorija padalinta Kėdainių miesto ir Vilainių seniūnijai.
Gyvenvietės
2001 m. seniūnijoje buvusios gyvenvietės:
Anglijos futbolo varžybos 1945–1946 m.
Anglijos futbolo varžybos 1945–1946 m.
Airijos futbolo varžybos 1972–1973 m.
Airijos futbolo varžybos 1972–1973 m.
1972–1973 m. Lygos taurė
Airijos futbolo lygos taurė yra vienas pagrindinių taurės turnyrų Airijoje, jame dalyvauja dviejose stipriausiose lygose žaidžiantys klubai ir kai kurios žemesniųjų lygų komandos.
Meškalaukio apylinkė
Meškalaukio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Joniškėlio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Joniškėlio rajonui. 1954 m. prijungta Gustonių apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Meškalaukio apylinkė prijungta prie Joniškėlio apylinkės.
Kėdainių seniūnija
Kėdainių seniūnija gali reikšti:
Tipas 99
Tipas 99, ZTZ-99, WZ-123 – Liaudies išsivadavimo armijos pagrindinis tankas.
Suprojektuotas, kaip varžovas šiuolaikiniams Europos ir JAV tankams. Manoma, kad jų Kinijos armija pagamins nedaug, nes jie žymiai brangesni už ekonomiškus Tipas 96 tankus.
Tips 98 Type 98
1483 m.
1483 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Luc Besson
Lukas Besonas ( g. 1959 kovo 18 d. Paryžius, Prancūzija) – prancūzų režisierius.
Pirmoji žmona – garsus modelis ir aktorė Milla Jovovich, su kuria susituokė 1997, o 1999 išsiskyrė. Antroji žmona – Virginie Silla, su kuria susituokė 2004.
JAV įkūrė savo kompaniją „Les Films du Loup“, kurios pavadinimas buvo pakeistas į „Les Films du Dauphin“.
Filmografija
Režisavo šiuos filmus :
Siudad del Estė
Siudad del Estė  – antras pagal dydį ir svarbą Paragvajaus miestas, išsidėstęs šalies rytuose, prie Paranos upės, priešais Igvasu žiotis. „Draugystės“ tiltu (Puente de la Amistad) sujungtas su Brazilijos miestu Fos du Igvasu. Aukštutinės Paranos departamento centras. 223,4 tūkst. gyventojų, o su priemiesčiais (Minga Guasu, Hernandarijasas, Presidente Frankas) – 375 tūkst.
Istorija
thumb|250px|Draugystės tiltas tarp Siudad del Estės ir Foz de Igvasu Miestas įkurtas 1957 m. ir pavadintas Puerto Flor de Lis, vėliau pavadintas Puerto Presidente Stroessner, prezidento Alfredo Stroesnerio garbei. Nuo 1989 m. pavadinimas pakeistas į Ciudad del Este – „Rytų miestas“.
Ekonomika ir transportas
Siudad del Estėje pagaminama net 60 % šalies BVP. Tai viena svarbiausių pasaulyje laisvosios prekybos zonų (lenkia tik Majamis ir Honkongas). Kartu su Fos du Igvasu miestu valdo Itaipu užtvaką. Maisto, keramikos pramonė. Svarbus prekybinis, transporto ir tranzitinis centras. Minga Guasu priemiestyje yra tarptautinis Guaraní oro uostas.
Nusikalstamumas
Siudad del Estė yra pelniusi nesaugaus miesto įvaizdį. Aukštas nusikalstamumo lygis. Daugumą pastatų saugo ginkluota sargyba. Mieste veikia teroristinės grupuotės, galimai susijusios su Al-Qaeda. Taip pat yra Hezbollah narių, kurie rengė išpuolius prieš žydus Argentinoje. Išsikerojusi prekyba narkotikais ir kontrabanda.
Ešerinė (Kauno r.)
Ešerinė arba Patkava – ežeras vidurio Lietuvoje, Kauno rajone, apie 1 km į šiaurės rytus nuo Raudondvario, Nevėžio kraštovaizdžio draustinyje. Pasagos (tarmiškai patkavos) formos vandens telkinys įsiterpęs tarp Nevėžio ir kelio. Ežero ilgis iš šiaurės vakarinio galo iki pietvakarinio – 0,63 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 19,3 m. Krantai daug kur apaugę medžiais ir krūmais, pietvakarinis galas užpelkėjęs. Aplinkui plyti pievos. Iš šiaurvakarinio galo išteka upelis link netoliese tekančio Nevėžio.
Markas Natansonas
Markas Natansonas (1851 m. sausio 6 d. Švenčionyse, Rusijos imperija – 1919 m. liepos 29 d. Berne, Šveicarija) – Lietuvos žydų kilmės Rusijos imperijos politikas, revoliucionierius.
Biografija
Gimė 1851 m. sausio 6 d. Švenčionyse, pasiturinčio pirklio šeimoje. 1868-1871 m. studijavo Sankt Peterburgo medicinos-chirurgijos akademijoje, tačiau buvo pašalintas. Vėliau studijavo žemdirbystės institute. 1871-1872 m. už politinę veiklą kalintas Petropavlovsko tvirtovėje, vėliau išsiųstas į Archangelsko guberniją, priėmė pravoslavų tikėjimą, kad galėtų vesti rusę. 1904 m. emigravo į Šveicariją, kur suartėjo su eserais, vėliau gyveno Suomijoje, tvarkė socialistų-revoliucionierių (eserų) partijos finansus, po 1917 m. Spalio revoliucijos Petrograde derėjosi su bolševikais dėl valdžios. 1918 m. išstojo iš eserų partijos, organizavo naują partiją, vėl bandė suartėti su bolševikais, bet įtempta veikla pakirto sveikatą, išvyko gydytis į užsienį, tačiau mirė 1919 m. liepos 29 d. Berne.
Tikrieji lemingai
Tikrieji lemingai (Lemmus) – žiurkėninių (Cricetidae) šeimos graužikų gentis. Paplitę Eurazijos ir Šiaurės Amerikos tundroje ir miškatundrėje, Rytų Sibiro taigoje.
Božiai
Božiai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 9 km nuo Grumblių.
Atmestas valdovės gambitas
Plačiąja prasme atmestu valdovės gambitu vadinami visi debiutai, kuriuose į valdovės gambitą atsakoma ne 2...dc:
1927-ųjų mače dėl pasaulio čempiono titulo tarp Aleksandro Aliochino ir Chosė Raulio Kapabalankos iš 34 partijų visose, išskyrus pirmąją ir trečiąją žaidimas prasidėdavo atmestuoju valdovės gambitu.
Strateginė apžvalga
Atmestas valdovės gambitas yra laikomas vienu iš labiausiai vertinamų atsakymų į '''1. d4'''. Atmetant pėstininko auką valdovės gambite ėjimu 2...e6 juodieji sukuria ramią, tvirtą ir stabilią poziciją centre, o pėstininkai e6 ir d5 sukuria gerą pėstininkų struktūrą. Tačiau žaidžiant 2...e6 uždaromas juodųjų baltalaukis rikis. Baltieji stengiasi pasinaudoti jo neaktyvumu, o juodieji - jį išvesti, iškeisti arba panaudoti gynyboje.
Jei juodieji c pėstininką nukerta 3-ame arba 4-ame ėjime, tai paprastai būna tik centro atidavimas. Pvz., jei priimtajame valdovės gambite po '''3. e3 juodieji gali gintis 3...b5, 3...Re6 arba 3...Vd5 ir stengtis išlaikyti pėstininką (nors paprastai šie ėjimai veda juoduosius į pralaimėjimą), tai atmestajame valdovės gambite tęsiant 3. Žc3 dc 4. e4 netinka nė vienas iš anksčiau minėtų būdų: 4...b5? atiduoda pėstininką be kompensacijos, e6 pėstininkas trukdo žaisti 4...Re6, o 4...Vd5??''' pralaimi valdovę. Paprastai arba pėstininkais išsikeičiama, arba jis nukertamas tada, kai baltųjų rikis išvedamas į e2 ar d3.
Pagrindiniai variantai
Po 1.d4 d5 2.c4 e6 baltieji dažniausiai žaidžia '''3. Žc3, nors galimi ir kiti ėjimai: 3. cd gali pervesti į keitimo variantą po 3...ed 4. Žc3 Žf6, 3. Žf3 irgi žaistinas, 3.g3''' dažniausiai pereina į kataloniškąjį debiutą.
Po '''3. Žc3''' pagrindiniai tęsinai yra šie:
Po 3...Žf6 paprastai žaidžiama '''4. Rg5, 4. Žf3, 4. cd'''. Visuose debiutuose yra keletas populiarių sistemų:
GAZ-M20 Pobeda
thumb|300px|GAZ-M20 Pobeda
GAZ-M20 Pobeda  – keleivinis lengvasis automobilis, gamintas Tarybų Sąjungoje GAZ gamykloje 1946–1958 m. Modelis taip pat buvo licencijuotas lenkų FSO automobilių gamyklai.
Istorija
Pirmoji Pobeda buvo pagaminta Tarybų Sąjungoje vyriausiojo inžinieriaus Andrei A. Liphart. Žodis победа reiškia 'pergalė', ir pavadinimas buvo pasirinktas ne atsitiktinai. Pirmieji automobilio bandymai buvo atliekami GAZ (ГАЗ) gamykloje 1943 m., kai Tarybų Sąjungos pergalė Antrajame pasauliniame kare ėmė ryškėti. Vėliau pati gamykla buvo subombarduota, tačiau darbas nenutrūko.
Pirmasis prototipas buvo paruoštas 1944 m. lapkričio 6 d., ir buvo nutarta pradėti jį gaminti. 1946 m. birželio 21 d. pirmasis GAZ-M20 buvo pagamintas ir sėkmingai eksportuotas TSRS, o dizainas buvo licenzijuotas lenkų FSO gamyklai Varšuvoje 1951 m. (gaminta iki 1973 m.). Keli modeliai buvo surinkti Pchenjane (Šiaurės Korėja).
„Pobeda“ nustota gaminti TSRS 1958 m. liepos 31 d.
Pobedos privalumai
thumb|left|230px|Vaizdas iš galo
„Pobeda“ Lenkijoje
Nuo 1951 m. Pobedas gamino ir Lenkijoje, kur jos buvo vadinamos Warszawa 'Varšuva'. Šias mašinas gamino iki 1973 m., viso pagamino 244 000 „Varšavų“.
Dovydas (Mikelandželas)
Dovydas – italų renesanso menininko Mikelandželo (1475–1564) skulptūra, esanti Akademijos galerijoje Florencijoje. Tai vienas garsiausių Mikelandželo kūrinių ir viena garsiausių skulptūrų Europos meno istorijoje.
Istorija
Marmuro luitas, iš kurio nukaltas „Dovydas“, buvo atgabentas iš Frantiskričio marmuro skaldyklos Kararoje. 1464 m. ties juo dirbo skulptorius Agostino di Duccio, kuris esą nesėkmingai bandė iškirsti būsimai statulai tarpą tarp kojų, 1475 m. ties akmeniu dirbo Antonio Rossellino. Abu skulptoriai apleido darbą ties luitu dėl didelių jo matmenų ir trūkumų akmenyje. Luitas gulėjo apleistas už Santa Maria del Fiore katedros buvusių dirbtuvių kieme. Pagal Giorgio Vasari, Mikelandželas išgelbėjo šį luitą, kuris buvo laikomas beviltiškai sugadintu. Visgi žinoma, kad menininkų taryba, atsakinga už darbus Florencijos katedroje, jau anksčiau ieškojo, kas galėtų apsiimti atlikti kūrinį iš šio akmens ir tai nebuvo vien Mikelandželo iniciatyva. Miesto gonfalonjeras Pjeras Soderinis esą galvojo, kad darbą atlikti gali Leonardas da Vinčis ar Andrea Sansovino. Leonardas šio darbo nesiėmė, o Andrea Sansovino nukonkuravo Mikelandželas, kuris tuo metu kaip tik išgarsėjo su Romoje atlikta skulptūra „Pieta“.
Sutartis dėl skulptūros pasirašyta 1501 m. rugpjūčio 16 d., Mikelandželas darbus pradėjo rugsėjo 13 d. Anot Ascanio Condivi, Mikelandželas buvo taip užsiėmęs darbu, kad beveik nevalgė ir miegodavo su drabužiais ir batais. Mikelandželas ruošė piešinius ir modelius tam, kad galėtų nustatyti, ką galimą sukurti iš akmens luito, praminto „milžinu“ (il Gigante). Ascanio Condivi mini Mikelandželo darbo metodą, kai jis nulipdė iš vaško statulos modelį, po to šį modelį panardino horizontaliai į vandenį ir akmens luitą kalė pagal tai, ką matydavo vandens lygiui senkant. Statula turėjo puošti Santa Maria del Fiore katedrą maždaug 80 metrų aukštyje. Pagal pradinį sumanymą žiūrovai turėjo ją matyti iš labai žemai, todėl Dovydo galva ir rankos, ypač dešinioji, yra kiek didesnės. Taip pat, „Dovydo“ skulptūra yra kiek plokštesnė nei turėtų būti pagal natūralias žmogaus proporcijas. Gali būti, kad akmuo tiesiog neturėjo reikiamos pradinės apimties ar buvo pernelyg anksčiau apgadintas.
1504 m. einant darbams ties statula į pabaigą miesto valdytojams pradėjo aiškėti, kad daugiau nei 6 tonas sveriančios statulos neišeis užkelti ant Florencijos katedros. Buvo sudaryta komisija iš Florencijos menininkų, kuri turėjo nuspręsti dėl statulos pastatymo vietos. Viena grupė, kuriai atstovavo Mikelandželo draugas Giuliano da Sangallo, Leonardas da Vinčis ir Piero di Cosimo pasisakė už tai, kad „Dovydas“ būtų Lanci lodžijoje Sinjoros aikštėje po stogu. Maža menininkų grupė, kuriai priklausė Sandras Botičelis, pasisakė už „Dovydo“ vietą arčiau katedros. Galų gale buvo priimta Mikelandželo pasiūlyta vieta priešais vyriausybės rūmų įėjimą Sinjoros aikštėje, kur „Dovydas“ pakeitė Donatelo bronzinę skulptūrą „Judita ir Holofernas“. Statulos gabenimas iš dirbtuvių iki Sinjoros aikštės užtruko keletą dienų. Buvo nepatenkintųjų ja. Anot Luca Landucci, naktimis prie jos tekdavo palikti sargus. Statula buvo apmėtyta akmenimis, smūgių pėdsakai liko „Dovydo“ nugaroje. Gali būti, kad tai darė nepatenkinti tuo metu iš Florencijos ištremtų autokratų Medičių šalininkai, nes „Dovydas“ simbolizavo valstybės respublikines vertybes.
Apie skulptūrą
Mikelandželo statula vaizduoja biblijinį herojų Dovydą, kuris nugalėjo milžiną Galijotą. Pagal biblijinę istoriją, Dovydas buvo piemuo, kuris vienas išdrįso stoti į kovą su Galijotu ir nugalėjo jį su Dievo pagalba akmeniu iš laidynės. Statuloje Dovydas vaizduojamas kontraposto pozoje laikantis akmenį dešinėje rankoje, o kairėje yra kitas laidynės galas. Laidynės juosta pereina per Dovydo nugarą. Statula yra sukurta taip, kad ją galima apžiūrėti iš visų pusių. Dovydas buvo vienas iš Florencijos miesto nepriklausomybės simbolių. Savas Dovydo versijas sukūrė ankstesni skulptoriai Donatelas ir Andrea del Verokjas. Tradiciškai Dovydas būdavo vaizduojamas jau nugalėjęs Galijotą ir pamynęs jo nukirstą galvą. Mikelandželo „Dovyde“ herojus pavaizduotas dar tik besiruošiantis kovai, tikriausiai tik išvydęs savo priešą. Anot istorijos, originali „Dovydo“ statula buvo pastatyta taip, kad jo veidas būtų atsuktas Romos link, nes tuo metu Popiežiaus valstybė buvo artimiausias ir pavojingiausias Florencijos respublikos varžovas. Pastatymo vietos pakeitimu „Dovydas“ vietoj religinės įgavo politinę prasmę. Pasak Giorgio Vasari, nebuvo pasaulyje puikesnės statulos, nesvarbu kokio skulptoriaus ir kokiais laikais, graikų ar romėnų, sukurtos.
Kregždelė
Kregždelė – ežeras vidurio Lietuvoje, Kauno rajone, apie 9 km į šiaurę nuo Raudondvario, Nevėžio slėnyje. Prie ežero yra Maksvos kaimas. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,23 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 18,3 m. Krantai apaugę medžiais ir krūmynais, vakarinis krantas aukštas. Pietuose išteka upeliukas į už 35 m tekantį Nevėžį.
Bedančiai
Bedančiai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, šalia kelio Raseiniai–Šiluva. Kaime stovi nuoroda link Gražiojo Plauginių miško ąžuolo (1,5 km).
Rudieji pelėnai
Rudieji pelėnai (Clethrionomys) – žiurkėninių (Cricetidae) šeimos graužikų gentis. Vartojami ir kiti genties pavadinimai: Evotomys, Myodes.
Gentyje 7 rūšys:
Anglijos futbolo varžybos 1946–1947 m.
Anglijos futbolo varžybos 1946–1947 m.
Aniūnai
Aniūnai – kaimas rytinėje Anykščių rajono savivaldybės dalyje, 16 km į rytus nuo Skiemonių.
Baltramiejus Čepulis
thumb|280px|[[Lietuvių mokslo draugija|Lietuvių mokslo draugijos narių grupė 1912 m. Pirmoje eilėje: Jonas Jablonskis, Žemaitė, Petras Kriaučiūnas, Jonas Basanavičius, Liudvika Didžiulienė, Jonas Dielininkaitis; antroje eilėje: Vincas Palukaitis, Antanas Vileišis, Baltramiejus Čepulis, Adomas Sketeris, Gabrielius Landsbergis-Žemkalnis, Jonas Ambrozaitis; trečioje eilėje: Juozas Kairiūkštis, Jonas Spudulis, Mečislovas Davainis-Silvestraitis, Mykolas Kuprevičius]] Baltramiejus Čepulis (1861–1917) – Rusijos imperijos farmacininkas, Maskvos lietuvių bendruomenės veikėjas ir labdarys.
Biografija
Studijavo Maskvos universitete, įstojo į šios aukštosios mokyklos Lietuvių studentų draugiją (buvo išrinktas iždininku). Baigęs universitetą, liko gyventi Maskvoje. Dirbo Pavlo Štrauso vaistinės vedėju, buvo kompanijos „Jurgenso boro timolio muilo“ bendrasavininkis. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą mieste įsteigė savo vaistinę. Vienas iš Rusijos farmacininkų draugijos steigėjų, daug metų buvo renkamas į šios draugijos valdybą.
Provizorius B. Čepulis, vadintas „Maskvos lietuvių tėvu“, aktyviai dalyvavo didmiestyje gyvenusių tautiečių veikloje: buvo Lietuvių draugijos valdybos nariu ir Lietuvių draugijos aukštųjų Maskvos mokyklų moksleiviams šelpti pirmininku. Kartu su provizoriais K. Lapinu, J. Kašinsku ir kt. 1904 m. įkūrė Maskvos lietuvių šelpimo draugiją. Priklausė Vilniuje veikusiai Lietuvių mokslo draugijai.
Danijos karališkoji biblioteka
Bibliotekoje yra daug istorinių vertybių; čia galima rasti visus leidinius, išspausdintus Danijoje nuo XVII amžiaus.
Biblioteką 1648 m. įkūrė Danijos karalius Frederikas III.
Anna Komorowska
Ana Komorovska (g. 1953 m. gegužės 11 d., Varšuvoje) – lenkų klasikinė filologė, pirmoji Lenkijos ledi, Lenkijos Prezidento Bronislavo Komarovskio žmona.
Anna Dziadzia ((jos mergautinė pavardė, vėliau pakeista į Dembowska) gimė 1953 metų gegužės 11 dieną, Varšuvoje. Ji yra pirmasis Juozapo Deptulos ir Janės Dziadzia vaikas. Jos motina buvo žydė, Lenkijos žydų vado ir Esteros Rojer dukra, ir dirbo Služba Bezpieczeństwa kaip aukšto lygio narė, vidaus žvalgybos agentūroje, kuri buvo įkurta Komunistinėje Lenkijos Liaudies Respublikoje. Komorowskos tėvas dirbo Lenkijos viešajame saugume, Lenkijos komunistų slaptosios policijos, žvalgybos ir kontržvalgybos tarnyboje. Jos tėvai pakeitė savo šeimos pavardę į Dembowski. Nuo 1954 m. Ji turi jaunesnę seserį Elzbieta Dembowska. Anna Dembowska mokėsi licėjuje, vėliau Varšuvos universiteto Klasikinės filologijos katedroje, kurią baigusi 1977 m. įgyjo magistro laipsnį. Vėliau ji buvo lotynų kalbos mokytoja vidurinėje mokykloje. Su Bronisław Komorowski ji susitiko 1970 metais, kai ji buvo Juodosios Jedynkos narė. Jie susituokė 1977 metais. Dabar abudu turi penkis vaikus: Zofiją (g. 1979), Tadeušą (g. 1981), Mariją (g. 1983), Petrą (g. 1986) ir Elžbietą (g. 1989). Po karo įvedimo Lenkijoje, jos vyras buvo internuotas. Apie 1981 metų gruodžio 31 dieną ji pasiekė Internowanie stovyklą, kaip vieną iš pirmųjų trijų moterų kada nors tai padariusi. Po komunizmo žlugimo Lenkijoje, ji dirbo draudimo bendrovėje penkerius metus.
Armėnų apaštališkoji bažnyčia
Armėnų apaštališkoji bažnyčia (🇦🇲) – seniausia pasaulyje valstybinė bažnyčia ir viena seniausių krikščioniškų bendruomenių. Susikūrė apie I amžiuje. Jos įkūrėju laikomi apaštalai Tadas Judas ir Baltramiejus. Armėnų apaštališkai bažnyčiai vadovauja vyskupas, vadinamas katoliku. Apeigos bažnyčioje vykdomos tik armėnų kalba.
Vytautas Kazimieras Jonynas
Vytautas Kazimieras Jonynas (1907 m. kovo 16 d. Ūdrijoje, Kalvarijos apskritis, Suvalkų gubernija – 1997 m. gruodžio 4 d. Vilniuje) – Lietuvos grafikas, tapytojas, skulptorius, vitražų kūrėjas, vienas iškiliausių XX a. lietuvių menininkų.
Biografija
thumb|180px|V.K.Jonyno galerija Druskininkuose thumb|180px|Galerijos iškaba miniatiūra|180px|right|Lenta Kaune, Krėvos g. 11
Gimė pasiturinčių ūkininkų šeimoje. Pradinį išsilavinimą įgijo Naumiesčio gimnazijoje. 1923–1929 m. mokėsi Kauno meno mokykloje, Adomo Varno tapybos ir Adomo Galdiko grafikos studijose. Iliustravo knygas, kūrė viršelius. Po 1929 m. streiko mokykloje turėjo ją palikti ir verstis atsitiktiniais darbais. Bendradarbiavo spaudoje: apipavidalino, iliustravo laikraščius ir žurnalus („Sodyba“, „Naujas žodis“, „Meno kultūra“). 1930 m. laimėjo jubiliejinių Vytauto Didžiojo metų plakato konkursą.
1931 m. savo lėšomis išvyko į Paryžių studijuoti taikomosios dailės, skulptūros ir grafikos į Nacionalinę meno ir amatų konservatoriją (Conservatoire National des Arts et Métiers). Ją baigęs lankė École Boulle, ten gavo pažymėjimą, kad turi teisę kaip dailininkas verstis Prancūzijoje. 1935 m. galerijoje Zak Paryžiuje surengė pirmąją individualią parodą.
1935–1940 m. dėstė grafiką ir medžio skulptūrą Kauno meno mokykloje. 1936–1941 m. Lietuvos kultūros paminklų apsaugos inspekcijos konservatorius, vėliau – viršininkas. 1936 m. Pasaulinės parodos Paryžiuje Lietuvių sekcijos reikalų vedėjas, 1937 m. – tarptautinės žiuri komisijos Kultūros sekcijos narys. 1937 m. pasaulinėje parodoje jo medžio raižiniai ir plakatai apdovanoti aukso medaliu, o baldų projektai – garbės diplomu.
Dalyvavo Nepriklausomųjų dailininkų draugijos, jaunųjų dailininkų grupės „Ars“ veikloje. 1936 m. įstojo į XXVII knygos mėgėjų draugiją. Apipavidalino ir iliustravo Lietuvoje leistas knygas: Stepo Zobarsko „Žemės muzika“ (1929 m.), Lazdynų Pelėdos „Radybos“ (1930 m.), Vytauto Sirijos Giros „Golas į ateitį“ (1931 m.), Stasio Matijošaičio-Esmaičio elementorių „Sakalėlis“ (1931 m.), Sofijos Kymantaitės-Čiurlionienės „Dvylika brolių juodvarniais lanksčiusių“ (1932 m.), XXVII knygos mėgėjų metraštį (1933 m., 1937 m.), Marijos Lastauskienės „Gyvenimo perlai“ (1934 m.), Petro Cvirkos „Žemė maitintoja“ (1940 m.) ir kt. Išraižė Juozo Tumo-Vaižganto, M. K. Čiurlionio ir kt. portretus.
Nuo 1941 m. Kauno taikomosios dekoratyvinės dailės instituto direktorius ir dėstytojas. 1943 m., vokiečių okupantams uždarius institutą, grįžo prie kūrybinio darbo, kūrė medžio raižinius Gėtės romano „Jaunojo Verterio kančios“ iliustracijoms (pradėtos 1943 m. Kaune, baigtos 1947 m. Freiburge).
1951 m. išvyko į JAV, įsikūrė Niujorke. 1952–1956 m. dėstė Catan-Rose meno institute (Catan-Rose Institute of Art), 1957–1973 m. Fordhamo universitete (Fordham University). 1955 m. drauge su savo mokiniu amerikiečiu įsteigė Jonyno ir Donaldo Shepherdo bažnytinio meno studiją, pradėjo dirbti vitražistu ir skulptoriumi. 1971 m. išrinktas JAV menininkų organizacijos National Academy of Design nariu.
Lietuvą aplankė 1967 m. vasarą. Jo meno parodos surengtos 1979 m. Kaune ir 1987 m. Vilniaus dailės muziejuje. Lietuvai atgavus Nepriklausomybę Jonynas apsilankydavo tėviškėje kiekvienų metų vasarą. Po gyvenimo Druskininkuose buvo apgyvendintas Vilniuje, Eksperimentinės ir klininkinės medicinos instituto gerontologijos ir reabilitacijos centro pensione. Mirė 1997 m. gruodžio 4 d., palaidotas Antakalnio kapinėse.
V. K. Jonyno gyvenimas aprašytas Rasos Andriušytės-Žukienės monografijoje „Akistatos: dailininkas Vytautas Kazimieras Jonynas pasaulio meno keliuose“. Autorė teigia, kad knyga – ne tik apie V. K. Jonyno kūrybą, bet ir apie ją įtakojusius veiksnius: prieškario dailės švietimą Lietuvoje, sukrečiantį politinių lūžių laiką ir priverstinę daugelio menininkų emigraciją Antrojo pasaulinio karo metais, sudėtingą menininkų prisitaikymą svetimuose kraštuose.
Kūryba
Dailininko palikimas – grafika, knygų iliustracijos, vitražai, skulptūros. Vienas pirmųjų lietuvių dailėje ėmėsi iliustruoti ne tik savosios, bet ir pasaulinės literatūros klasiką. Gyvendamas JAV sukūrė skulptūrinį reljefą Vatikano paviljonui 1964 m. Niujorko pasaulinėje parodoje. Išgarsėjo aštuoniais reljefais Lietuvių kankinių koplyčioje, 1968 m. įrengtais Vatikano Šv. Petro bazilikoje. Vitražai įgyvendinti 60-yje objektų, dauguma bažnyčiose, tarp kitų - Vašingtono lietuvių Šiluvos Švč. Mergelės Marijos koplyčioje. Grafikos kūriniams būdinga meistriška, raiški raižysena, linijų ritmika, skulptūroms, vitražams – išradinga, ritmiška kompozicija, apibendrintos, konstruktyvios formos.
Didžiąją dalį savo kūrybinio palikimo bei asmeninę biblioteką perdavė Nacionaliniam M. K. Čiurlionio dailės muziejui ir jo padaliniui – Vytauto Kazimiero Jonyno galerijai Druskininkuose (veikia nuo 1993 m.), kur menininkas praleido paskutiniąsias savo gyvenimo vasaras. 2007 m. jo kūryba eksponuota Radvilų rūmuose, apžvalginėje V. K. Jonyno 100-čiui skirtoje parodoje. 100-ųjų gimimo metinių paminėjimui išleistas 1 Lt vertės pašto ženklas (dail. Aušrelė Ratkevičienė).
Eugenija Rimkūnienė
Eugenija Rimkūnienė (g. 1945 m. gruodžio 25 d. Kiemėnuose, Vaškų valsčius) – Lietuvos bibliotekininkė, bibliografė.
Biografija
1967 m. baigė Vilniaus universitete.
1967–1983 m. Šiaulių viešosios bibliotekos (dabar Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka) Vaikų literatūros skyriaus vyr. bibliografė, 1984–1989 m. Kraštotyros skyriaus vadovė, 1989–2005 m. bibliotekos direktorė, nuo 2005 m. pabaigos Komplektavimo skyriaus vyresnioji bibliotekininkė.
Dalyvavo kraštotyros veikloje, inicijavo bibliotekos metraščių bei kronikų rašymą. Dalyvavo respublikinėse bei miesto kraštotyros parodose, apdovanota diplomais.
Lietuvos bibliotekininkų draugijos narys.
Apteka
Apteka – upė vidurio Lietuvoje; Juodos (Nevėžio baseinas) dešinysis intakas. Išteka iš Lėno ežero šiaurinės dalies pelkynų Ukmergės rajone. Teka į šiaurės vakarus Panevėžio rajonu. Žemupyje prateka Jotainių mišką, pasuka į vakarus ir įteka į Juodą 22 km nuo jos žiočių, ties Jotainiais.
Intakai: Kapėsė (kairysis), Klampioji (dešinysis). Vidutinis nuolydis 86 cm/km. Vaga sureguliuota.
Upėvardis kildinamas nuo žodžio apteka („aptaka, upės išsiliejimas“).
Urbaičiai
Urbaičiai – buvęs kaimas šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 5 km į šiaurės rytus nuo Grūšlaukės ir 6 km į šiaurės vakarus nuo Salantų. Kaimo žemės driekiasi lygumoje, ribojosi su Jakštaičiais, Juodupėnais ir Rokiške, pietų pusėje siekė Juodupėnų mišką.
Etimologija
Pavadinimas kilo iš asmenvardžio Urbaitis (Urbio sūnus) daugiskaitos formos. Vietovardis rašomas, 🇬🇸, , ,.
Istorija
Susiformavo XVII a. Pirmąkart paminėtas 1750 m. XVII–XIX a. priklausė Grūšlaukės dvarui. Dvasiniais gyventojų reikalais nuo 1630 m. rūpinosi Salantų bažnyčios kunigai.
1750, 1821, 1843 ir 1846 m. buvo po 5, 1866 m. – 6 kiemai, 1923 m. – 8 kiemai.
Sovietinė melioracija kaimą sunaikino. 1986 m. išbrauktas iš Lietuvos gyvenamųjų vietovių apskaitinių duomenų.
1840 m.
1840 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Mirtys
Nedatuota
1484 m.
1484 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Įvykiai
Nedatuota
Gimtadieniai
Nedatuota
Airijos futbolo varžybos 1973–1974 m.
Airijos futbolo varžybos 1973–1974 m.
1973–1974 m. Lygos taurė
Airijos futbolo lygos taurė – vienas pagrindinių taurės turnyrų Airijoje, jame dalyvauja dviejose stipriausiose lygose žaidžiantys klubai ir kai kurios žemesniųjų lygų komandos.
Narvos mūšis
thumb Narvos mūšis (1700 m. lapkričio 30 d.) – mūšis pradinėje Šiaurės karo stadijoje, kuriame Švedijos karaliaus Karolio XII armija nugalėjo Rusijos caro Petro I armiją. Tai buvo švedų taktinė pergalė. Mūšis vyko prie Narvos.
Mūšio eiga
1700 m. lapkričio 30 d. 8 140 žmonių kariuomenė, vadovaujama Karolio XII, užpuolė Rusijos armiją, apsupusią švedų (dabar Estijos) Narvos miestą. Pagrindinėms švedų pajėgoms padėjo apie 2 500 vyrų miesto viduje. Rusijos armija turėjo ryškų kareivių pranašumą – jų buvo 37 000. To meto švedų šaltiniai teigė, kad rusų buvo net 80 000–100 000; šis skaičius galėjo būti įmanomas, priskaičiuojant ir civilius, padėjusius rusams, kareivių žmonas ir šeimas.
Švedų armijai vadovavo pats karalius, padedamas generolo Karlo Gustavo Renskioldo, o rusams vadovavo Šarlis Eženas de Krua. Caras Petras I buvo išvykęs prieš keletą dienų.
Švedijos armija pradėjo puolimą vidurdienį, pasinaudodami pūga, kuri pūtė rusams tiesiai į akis, juos akindama. Švedai pralaužė Rusų armijos gynybą, įsiveržė į jų eiles, privertė visą Rusijos armiją panikuoti.
Likę rusai kapituliavo, ir visi buvo apgyvendinti kareivinėse, atidavę savo ginkluotę švedams. Švedijos armijai atiteko 20 000 muškietų.
Padariniai
Ironiška, tačiau šis mūšis puikiai iliustruoja patarlę „Gali pralaimėti mūšį, bet laimėti karą“. Šis pralaimėjimas paskatino Rusijos carą Petrą I reformuoti savo armiją. Jau po kelerių metų rusai buvo kur kas stipresnis priešininkas mūšio lauke. Kita vertus, šia pergale nepasinaudojo Švedijos karalius Karolis XII: nors generolai ir parlamentas jam patarė toliau persekioti rusus, jis nusprendė kovoti prieš Abiejų tautų respubliką, kuri tada norėjo taikos. Jau po kelerių metų ATR karalius Augustas II buvo priverstas atsisakyti karūnos, tačiau Petras I, galėjęs laisvai tvarkytis savo valstybėje, sukūrė stiprią armiją, kuri 1709 metais Poltavos mūšyje nugalėjo Švediją, dėl to baigėsi Švedijos imperijos dominavimas, ir iškilo Rusijos imperija.
Dolinka
Dolinskojė, Dolinka  – gyvenvietė apie 30 km į pietvakarius nuo Karagandos, Karagandos sritis, Kazachija.
Istorija
Gyvenvietė įsteigta 1909 m. persikėlėlių iš Samaros ir Saratovo gubernijų. Nuo 1910 m. Dolino valsčiaus centras, 1929–1959 m. Karlago administracinis centras.
Lietuviai
Lageryje kalėjo:
Batakių mokykla
Batakių mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Batakiuose (Tauragės raj.), Mokyklos g. 3, vykdžiusi pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190469322. Steigėjas Tauragės rajono savivaldybės taryba. Dabar tai Skaudvilės gimnazijos skyrius.
Filialai:
Istorija
miniatiūra|left|[[Skaudvilės gimnazija|Skaudvilės gimnazijos Batakių pagrindinio ugdymo skyrius]]
1648 m. minima parapinė mokykla. 1866 m. įsteigta pradžios mokykla. Nuo 1941 m. šešių skyrių pradžios mokykla. 1944 m. mokykla tapo progimnazija, nuo 1949 m. septynmetė mokykla. 1956–1957 m. m. perorganizuota į priaugančią vidurinę mokyklą. 1959 m. išleista pirmoji abiturientų laida.
XXI a. pradžioje vidurinė mokykla tapo pagrindine, kuri 2020 m. buvo prijungta prie Skaudvilės gimnazijos kaip skyrius.
Valdeikių apylinkė (Pasvalys)
Valdeikių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas šiaurės Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Joniškėlio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Joniškėlio rajonui. 1954 m. prijungta Katkūnų apylinkė ir dalis Joniškėlio miesto. 1963 m. sausio 12 d. Valdeikių apylinkė prijungta prie Joniškėlio apylinkės.
Ąžuolpamūšė
Ąžuolpamūšė – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, Biržų regioniniame parke, prie Mūšos ir Tatulos santakos. Stūkso Ąžuolpamūšės piliakalnis, auga Ąžuolpamūšio ąžuolas.
Mokslinis modeliavimas
Mokslinis modeliavimas yra abstrakčių ar konceptualių modelių kūrimas. Mokslas siūlo platų asortimentą metodų ir teorijų apie įvairių rūšių mokslinį modeliavimą. Pagrindinė teorija apie mokslinį modeliavimą yra pagrįsta filosofijos teorijos, sistemų teorijos ir žinių vizualizavimo teorijomis.
Mažeikių kultūra
thumb|right|260px|[[Mažeikių rajono savivaldybės kultūros centras|Savivaldybės kultūros centras]] thumb|right|260px|[[Mažeikių muziejus]]
Mokslinis modeliavimas
Bendra apžvalga
Modeliavimas yra esminė ir neatsiejama mokslinės veiklos dalis. Profesionalus modeliuotojas pasitelkia specialius gebėjimus ir metodus tam, kad galėtų gauti įžvalgius, patikimus ir naudingus rezultatus. Metodai susidedantys iš modernių statistinių metodų, kompiuterių simuliacijos, sistemos atpažinimo, ir jautrumo analizės yra vertingi įrankiai. Tačiau jie nėra tokie svarbūs, kaip galimybė suprasti kompleksinės sistemos dinamikos esmę. Šis supratimas yra reikalingas tam, kad galima būtu nustatyti ar modelio prielaidos yra teisingos ir pilnos. Modeliuotojas turėtų sugebėti atpažinti ar modelis atspindi tikrovę ir turi mokėti atskirti teoriją ir duomenis.
Mažeikių kultūra
Mažeikių mieste veikia šios kultūros įstaigos:
Be to, mieste veikia nemažai privačių įstaigų, užsiimančios kultūrine veikla: R. Mačiukienės šokių mokykla „Tigrima”, VšĮ „Linksmasis kaubojus”, V. Mikalauskienės akordeonininkų mokykla „Domisolė“, „YAMAHA“ muzikos mokykla, ledo arena, lauko teniso kortai, klubas „Trance Dance”, boulingo klubas. Koncertų organizavimu užsiima VšĮ „Naftakis” ir Všį „Pramogų spektras”. Pramoginių bei viešųjų renginių organizavimu taip pat užsiima UAB „Lamantas” bei kitos kultūros įstaigos.
Mokslinis modeliavimas
Bendra apžvalga
Vienas pagrindinių mokslinio modeliavimo tikslų yra pritaikyti kiekybinius samprotavimus aplinkos stebėjimui, tikintis pamatyti tuos aspektus, kurių kiti galėjo ir nepastebėti. Dabar modeliuotojai naudoja įvairaus tipo specialią techniką, kuri įgalina mus atrasti tam tikrus realybės aspektus, kurie yra akivaizdūs ne kiekvienam iš mūsų. Vienas iš pagrindinių aspektų yra suprasti kokį svarbų vaidmenį modelio kūrime vaidina prielaidos ir hipotezės. Dažniausiai modelio kūrime charakterizuojama sistema, daromos tam tikros prielaidos kaip ji veikia ir kaip ji perteikiama į matematines lygtis ir stimuliatorius. Po simuliatoriaus vienas iš finalinių žingsnių yra pripažinimas, ar mes galime pasitikėti duomenimis gautais iš modelio bandymo.
Modelis
Modelis yra fizikinis, matematinis ar loginis sistemos esybių, reiškinių ar procesų atvaizdavimas. Simuliacija yra modelio įgyvendinamumas. Simuliacija suteikia modeliui „gyvybę“ ir parodo, kaip elgsis atskiri objektai ar reiškiniai. Tai yra naudinga testavime, analizėje arba apmokymuose kur tikras pasaulio sistemas gali atspindėti modeliai.
Mokslininkams modeliavimas padeda praplėsti suvokimo ribas. Modeliai, kurie yra pateikti programiškai leidžia mokslininkams simuliuoti, vizualizuoti ir manipuliuoti aplinkinio pasaulio esybes, reiškinius bei procesus.
Modelio kūrimo procesas
Modeliavimas, kaip modelio kūrimas, yra konceptualus reiškinio atspindys. Dažniausiai modelis gali atspindėti nuo vieno iki kelių reiškinio aspektų, o du to paties reiškinio modeliai bus visiškai skirtingi, kur skirtumas bus kur kas daugiau nei skirtingi pavadinimai. Tai gali būti susiję su skirtingais reikalavimais modeliams ir naudotojams arba koncepciniais ar estetiniais skirtumais tarp modeliuotoju o taip pat ir sprendimais priimtais kuriant modelį. Estetiniai sumetimai, kurie gali įtakoti modelio struktūrą, gali būti tik modeliuotojo teikiama pirmenybė sumažėjusiai ontologijai. Dėl šios priežasties naudotojai turi suprasti tikrąjį modelio tikslą ir jo prielaidų pagrįstumą. Modeliai esminiai yra skirti sukelti kūrybiškumą iš chaoso.
Modelio vystymo procesas
Modelis pirmiausia yra įvertinamas empirinių duomenų patikimumu; bet kuris modelis nesuderinamas su gaunamais stebėjimais turi būti pakeistas arba atmestas. Tačiau empirinių duomenų atitikimas atskirai nėra pakankamas pagrindas kad modelis būtų pripažintas tinkamu. Kiti svarbūs faktoriai modeli kūrime yra: Žmonės gali pabandyti įvertinti modelio naudodami pagalbines funkcija.
Mokslinio modeliavimo taikymai
Modeliavimas ir simuliacija turi daugybę pritaikymų praktikoje., nuo koncepcinės analizės iki disponavimo analizės, programos gali panaudoti šimtus skirtingų simuliacijų, stimuliatorių ir modelio analizavimo įrankių. thumb|600px|center|Čia yra integruoto modeliavimo ir simuliavimo pavyzdys. Modeliavimas ir simuliavimas šiame paveiksle yra atvaizduotas viduryje kaip trys konteineriai.
Verslo procesu modeliavimas
Verslo procesų modeliavime kompanijos procesų modelį dažniausiai atvaizduoja verslo procesų modelis. Verslo procesų modeliai yra esminiai procesų inžinerijoje. Procesų modeliai yra: Tas pats proceso modelis yra pakartotinai naudojamas daugeliui taikomųjų programų vystymui.
Vienas iš procesų modelio panaudojimų yra aprašyti, kaip viskas privalo, turi, ar gali būti daromi. Tuo tarpu procesas parodo kas vyksta iš tikrųjų. Proceso modelis yra galimas atvaizdas to, kaip atrodys procesas.
Nuorodos
حوسبة علمية Leer van de modelvorming Моделирование
Eduardas Uspenskis
Eduardas Uspenskis (Эдуард Николаевич Успенский, 1937 m. gruodžio 22 d. – 2018 m. rugpjūčio 14 d.) – Rusijos vaikų rašytojas, scenaristas, dramaturgas.
Biografija
Gimė Jegorjevske, Maskvos srityje. Baigė inžinieriaus specialybę Maskvos aviacijos institute. Pradėjo kurti scenarijus animaciniams filmams. 1974 m. išleista pirmoji Eduardo Uspenskio knyga vaikams – „Dėdė Fiodoras, šuo ir katinas“. Vėliau kūrė ir vedė televizijos laidas vaikams „Labanakt, vaikučiai“, „ABėCėlė“, radijo laidą apie dainuojamąją poeziją – „Į mūsų prieplauką atplaukė laivai“.
2007–2008 m. įėjo į partijos „Piliečių jėga“ valdančiąją tarybą. 2010 m. apdovanotas Kornejaus Čiukovskio premija.
Veikla
Eduardas Uspenskis sukūrė daug gerai žinomų animacinių filmų ir knygų personažų – krokodilą Geną, Kūlverstuką, Šapokliaką, katiną Matroskiną, dėdę Fiodorą, paštininką Pečkiną, šunį Šariką. Parašė scenarijus 58 animaciniams ir 2 meniniams filmams, 10 pjesių, keliasdešimt knygų ir apsakymų vaikams (daugiausia apie „trijulę iš Rūgpienių kaimo“ bei krokodilą Geną ir Kūlverstuką).
Bibliografija
Svarbiausi kūriniai:
Jonas Žilevičius (1921)
Jonas Žilevičius (1921 m. gegužės 20 d. Rabikiuose, Krekenavos valsčius – 2011 m. birželio 3 d. Krekenavoje) – Lietuvos kraštotyrininkas, Šaulių sąjungos veikėjas.
Biografija
Jo rūpesčiu ir pastangomis kultūriniam-istoriniam gyvenimui prikeltos Švenčiuliškių kaimo kapinės. Surinko apie 300 girnapusių. Su Švenčiuliškių kraštotyrininkais subūrė Jonų ir Janinų draugiją, sukūrė vėliavą. Be kultūrinės-istorinės veiklos rūpinosi vietos šaulių organizacijos gyvenimu, buvo garbės šaulys. 2008 m. J. Žilevičiui suteiktas Panevėžio rajono savivaldybės garbės piliečio vardas.
Bradatiškės
Bradatiškės – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 7 km nuo Laičių.
Marion Zimmer Bradley
Biografija
Bradley gimė Didžiosios depresijos laikais. Pradėjo rašyti 1949 m., 1952 m. pardavė pirmąjį kūrinį. 1949 m. spalio 26 d. ištekėjo už Roberto Aldeno Bradley, bet 1964 m. gegužės 19 d. pora išsiskyrė. 6-tajame dešimtmetyje dalyvavo lesbietiškos grupės „The Daughters of Bilitis“ veikloje.
Išsituokusi su pirmuoju vyru, 1964 m. birželio 3 d. ištekėjo už Walterio Breeno. Su juo negyveno nuo 1979-tųjų, tačiau išsiskyrė tik 1990 m. gegužės 9 d.
1965 m. įgijo bakalauro laipsnį (Bachelor of Arts) Hardin-Simmons universitete Abilenės mieste Teksase. Po to persikėlė į Berklį Kalifornijoje ir studijas tęsė Berklio universitete.
Sūnus Davidas Bradley ir brolis Paulas Edwinas Zimmeris taip pat yra fantastikos rašytojai. Dukra Moira Stern – profesionali arfininkė ir dainininkė.
Landser
Landser įrašinėjo savo albumus Vokietijoje, tačiau leido juos užsienyje, daugiausia JAV ir Kanadoje. Grupės įrašai platinami pogrindyje.
„Landser“ yra senas vokiečių kalbos žodis, reiškiantis pėstininką kareivį.
Grafas Drakula (filmas)
Grafas Drakula – 1969 m. režisieriaus Jesus Franco sukurtas siaubo filmas, pagal Bremo Stokerio romaną.
FK Nemunaitis
Nemunaičio FK – Lietuvos futbolo klubas iš Nemunaičio.
Patarškiniai
Patarškiniai (Numididae) – vištinių paukščių (Galliformes) būrio šeima, natūraliai ir plačiai paplitusi Afrikos žemyne.
Zita Kariniauskienė-Kavaliūnaitė
Zita Kariniauskienė-Kavaliūnaitė (1950 m. spalio 26 d. Anykščiuose) – choro dirigentė ir pedagogė.
Patarškiniai
Patarškiniai, gana dideli paukščiai, o stambiausia rūšis yra grifinė patarška (Acryllium vulturinum), jos svoris 1,0-2,2 kg, kūno ilgis 60-72 cm.
Zita Kariniauskienė-Kavaliūnaitė
Biografija
1966–1970 choro dirigavimo mokėsi Panevėžio aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. J. Aramavičienė), o 1970–1975 choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. N. Kazakauskienės klasė). 1980 stažavo Leningrado kultūros institute, 1986 Talino konservatorijoje ir 1992 J. S. Bacho muzikos akademijoje Stuttgarte.
Patarškiniai
Iš patarškinių šeimos šalmuotųjų patarškų (Numida meleagris) rūšies per ilgą domestikacijos laikotarpį kilo naminės patarškos (Numida meleagris domestica), kurios kaip naminiai paukščiai auginamos Europoje, Šiaurės Amerikoje. thumb|260px|right|[[Naminė patarška (Numida meleagris domestica)]]
Zita Kariniauskienė-Kavaliūnaitė
Biografija
Nuo 1975 rudens Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų Chorvedybos katedros vyr. asistentė. 1985–1992 Chorvedybos katedros neakivaizdinio skyriaus choro studijos chormeisterė.
Patarškiniai
Gentys ir rūšys
Tarptautinė ornitologų sąjunga pasaulio paukščių klasifikacijos 12.1 versijoje išskiria 4 gentis ir 6 rūšis:
Kladograma
Patarškinių (Numididae) šeimos kladograma, pagrįsta pagal De Cheno ir jo bendradarbių atliktus tyrimų rezultatus paskelbtus 2021 m.:
Zita Kariniauskienė-Kavaliūnaitė
Biografija
1980–1982 Klaipėdos celiuliozės – kartono gamyklos mišriojo choro chormeisterė, 1982–1990 Klaipėdos 46-osios profesinės technikos mokyklos merginų choro (50-60 dalyvių) ir vokalinių ansamblių vadovė. 1984–1990 Klaipėdos baldų kombinato mišriojo choro vadovė. Kolektyvą parengė 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei, apžiūrose pelnė pirmųjų vietų. 1988–1990 Klaipėdos moterų choro „Deimena" chormeisterė.
Nuo 1994 Klaipėdos E. Balsio menų gimnazijos choro vadovė. 1997 XI tarptautiniame Stasio Šimkaus chorų konkurse gimnazijos vaikų choras pelnė pirmąją vietą, parengtas 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. Z. Kariniauskienė –1990 ir 1993 Klaipėdos miesto dainų švenčių dirigentė.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.