cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Pirmasis husarų Lietuvos Didžiojo Etmono Jonušo Radvilos pulkas
Istorija
1919 m. spalio 25 d. pulkas pavadintas Pirmuoju raitelių pulku, vėliau Pirmuoju kavalerijos pulku. Pablogėjus padėčiai frontuose, sudarytas ir 4-asis eskadronas (vadas Lietuvos totorių kilmės karininkas J. Kalino). Pirmasis kavalerijos pulkas grūmėsi su Raudonąja armija, bermontininkais ir Lenkijos kariuomenės daliniais.
1920 m. pulke buvo 34 karininkai, 3 karo valdininkai, 2 gydytojai ir 984 kareiviai. Pulkas buvo ginkluotas 16 kulkosvaidžių, 639 karabinais, 39 revolveriais, 210 granatų, 484 kardais, turėjo 664 arklius, 46 žiūronus, 20 telefono aparatų, 13 km telefono kabelio, 1 motociklą, 22 vežimus, 2 fajetonus, 3 lauko virtuves, 725 balnus ir kt. kariško turto. 1922 m. balandžio 1 d. pulkas pavadintas Pirmuoju husarų pulku. 1923 m. sausio mėn. 1-ojo ir 4-ojo eskadronų husarai dalyvavo Klaipėdos sukilimo operacijose.
1927 m. rugsėjo 25 d. Lietuvos Respublikos Prezidento aktu Nr. 484 pulko šefu paskirtas Lietuvos didysis etmonas kunigaikštis Jonušas Radvila, o pulkas pavadintas Pirmuoju husarų Didžiojo Lietuvos etmono kunigaikščio Jonušo Radvilos pulku. Tą pačią dieną buvo įteikta vėliava su devizu „Nugalėsim ar mirsim“. Pulkas pirmasis Lietuvos kariuomenėje 1931 m. kaip skiriamąjį ženklą antpečiuose pradėjo naudoti pulko šefo monogramą „JR“ su kunigaikščio karūna. Tai buvo masyvios balto metalo raidės. Karių kepurės buvo raudonos. Munduras pilkai žalsvas, apykaklės trikampiai, balti, su Gedimino stulpais, kantai ir rankovių antsiuvai (iki 1931 m.) balti, kelnės raudonos, husariškos, su baltu kantu, batai su rozetėmis aulo viršuje.
Leiba Solominas
Leiba Solominas (1914 m. liepos 1 d. Jonavoje, Rusijos imperija – 1973 m. vasario 3 d. Kaune, Lietuvos TSR) – Lietuvos žydų kilmės politikas, sovietinis partizanas.
Biografija
Gimė 1914 m. liepos 1 d. Jonavoje. Nuo 1934 m. TSKP narys. 1929 m. tapo komjaunuoliu. Nuo 1932 m. Jonavos rajone komjaunimo skyriaus sekretorius. Nuo 1934 m. nelegalaus centrinio profsąjungų biuro narys. Nuo 1936 m. LKP Kauno rajono komiteto instruktorius, LKP Šančių parajoninio komiteto sekretorius. Nuo 1940 m. LKP CK Kauno apskrities instruktorius. 1937 m. septynis kartus nuteistas už administracinius pažeidimus. Nacių okupacijos laikotarpiu vadovavo sovietiniams partizanams Kauno apylinkėse. 1953 m. baigė Aukštąją partinę mokyklą. Nuo 1961 m. dėstė Kauno politechnikos institute. Mirė 1973 m. vasario 3 d. Kaune. Iki Lietuvai atgavus nepriklausomybę ant namo Trakų g. 20 Kaune kabėjo jam skirta atminimo lenta.
Mockaičiai (Tauragė)
Mockaičiai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Leliškės.
Vėjalandė šilagėlė
Vėjalandė šilagėlė  – vėdryninių (Ranunculaceae) šeimos, šilagėlių (Pulsatilla) genties augalas.
Daugiametis, 7-50 cm aukščio žolinis augalas. Šaknis liemeninė, storoka, tamsiai ruda. Žiedstiebiai statūs, tankiai apaugę švelniais, sidabriškais plaukeliais. Apatiniai lapai, kurie išauga augalui peržydėjus, ilgais lapkočiais. Lakštas plaštakiškai suskaldytas į 3-7 dalis, o jų kiekviena dar į kelias skiltis. Viršutiniai lapai redukuoti, linijiškai suskaldyti, plaukuoti. Žiedai iš pradžių susiglaudę, vėliau žvaigždiškai išsiskleidžia. Apyžiedis paprastas. Žiedlapiai 6, pailgai kiaušiniški, nusmailėję, melsvai violetiniai, išorinė pusė apaugusi sidabriškais plaukeliais. Kuokelių daug, išoriniai virtę staminodžiais. Piestelių daug. Vaisius – tankiai apaugęs šilkiškais plaukeliais riešutėlis.
Požeminėse augalo dalyse yra 5,6 % triterpeninių saponinų, patensozidų A, B, C ir D, antžeminėse dalyse – kumarinų, alkaloido ranunkulino, žieduose – antocianų: glikozido delfinidino.
Visos augalo dalys nuodingos. Sultys, patekusios ant akių, burnos gleivinės ar jautresnės odos, gali sukelti uždegimą.
Augalas dekoratyvus, įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.
Literatūra
Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 50 psl.
Connah's Quay Nomads Football Club
Connah's Quay Nomads Football Club – Velso futbolo klubas iš Kona Ki.
2019–2020 m. sezonas
2019–2020 m. sezone klubas tapo šalies čempionais. Tai buvo pirmas čempionų titulas.
2020–2021 m. sezonas
„Connah's Quay“ 2020–2021 m. apgynė „Cymru Premier“ čempionų titulą.
2021–2022 m. sezonas
2022 m. Velso čempionams Connah's Quay Nomads FC buvo skirta 18 taškų nuobauda dėl žaidėjų registracijos taisyklių pažeidimų.
Velso futbolo asociacija (FAW) apkaltino „klajoklius“ dėl dviejų žaidėjų įsigijimo. Kaltinimai susiję su buvusio Velso rinktinės Neal Eardley ir portugalų vidurio puolėjo Paul Mendes įsigijimu. Arbitrų kolegija nustatė, kad auu žaidėjai buvo užregistruoti pasibaigus profesionalų registracijos laikotarpiui ir prieš prasidedant antrajam 2021–2022 m. sezono laikotarpiui. Be to, buvo nustatyta, kad antrasis žaidėjas – Eardley – žaidė šešiose Cymru Premier rungtynėse, kai buvo netinkamas žaidėjas.
„Nomads“ per kiekvienas iš šių šešių rungtynių gavo po tris taškus.
Vienintelis nepriklausomas arbitras William Norris teigė, kad „abu kaltinimai buvo įrodyti“. Perskaičiavus taškus „klajokliai“ prarado vietą geriausiųjų grupėje, nukrito net į vienuoliktą vietą.
Komunistas (žurnalas)
Komunistas – LKP CK leidinys, ėjęs 1918–1932 m., 1941 m. ir 1945–1990 m.
Istorija
Pradėtas leisti 1918 m. balandžio 6 d. Voroneže kaip Rusijos komunistų partijos (bolševikų) lietuvių sekcijų Centro biuro žurnalas. 1918 m. Voroneže išėjo 32 numeriai. 1918 m. gruodžio 20 d. – 1919 m. balandžio 18 d. leistas Vilniuje kaip Lietuvos ir Baltarusijos KP CK laikraštis; išėjo 49 numeriai. Vilnių okupavus lenkams, 1919 m. gegužės 11 – rugpjūčio 24 d. leistas Daugpilyje; išėjo 20 numerių. Nuo 1919 m. rugsėjo 13 d. ėjo Smolenske, nuo 1919 m. lapkričio 25 d. – žurnalas. Raudonajai armijai užėmus Vilnių, 1920 m. liepos 20 d. – rugpjūčio 27 d. vėl leistas Vilniuje kaip laikraštis; išėjo 25 numeriai. Nuo 1920 m. spalio 28 d. vėl ėjo Smolenske, iš pradžių kaip LKP Užsienio biuro, nuo 1923 m. vasario – kaip LKP CK organas. 1928 m. rugpjūčio mėn. – 1932 m. gruodžio mėn. leistas Tilžėje kaip žurnalas. Iš viso išėjo 258 numeriai. Tiražas 900–6000 egz. Platintas daugiausia nelegaliai.
Redagavo Zigmas Angarietis ir Vincas Kapsukas. Redakcinėje kolegijoje įvairiu metu buvo Juozas Opanskis, Karolis Požela, Karolis Didžiulis, Ignas Gaška.
Žurnalo leidimas buvo atnaujintas 1941 m. Prieš karo pradžią išėjo 2 numeriai, kuriuos suredagavo Kazys Preikšas.
1945–1990 m. Vilniuje lietuvių ir 1946–1990 m. rusų kalba kaip atkurtas 1918–1932 m. bei 1941 m. ėjęs to paties pavadinimo leidinys, leistas LKP CK mėnesinis teorinis ir politinis žurnalas. Tiražas 1981 m. – 65 300 egz. lietuvių kalba ir 7900 egz. rusų kalba, 1985 m. – 78 000 egz., 1986 m. – 72 600 egz. lietuvių k. ir 9500 egz. rusų k., 1990 m. – po 17 900 egz. lietuvių ir rusų k.
Nadkaniža
Nadkaniža – miestas pietvakarių Vengrijoje, pasienyje su Kroatija. Išvystyta mašinų, medienos, maisto, tekstilės pramonė.
Tomas Vaitkevičius
Tomas Vaitkevičius (g. 1972 m. rugsėjo 11 d. Vilniuje) – teisininkas, Vilniaus apskrities atiekų tvarkymo centro vadovas, buvęs LR teisingumo viceministras.
Biografija
Tomas Vaitkevičius Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisės studijas.
Seime parlamentinių frakcijų referentas teisiniais klausimais, 8 metus – Socialinės komunikacijos instituto lektorius, nuo 2008 m. gruodžio 12 d. LR teisingumo viceministras (LR teisingumo ministro Remigijaus Šimašiaus įsakymu). Įvairių darbo grupių (teisės aktų projektams rengti ir pan.) bei komisijų narys.
Buvęs Lietuvos liberalų sąjūdžio narys (dalyvavęs partinėje veikloje – liberalų sąjūdžio valdybos darbe, tarybos posėdžiuose ir kt.).
Neris (baltų žemė)
Neris  – Vokiečių ordino XIII–XIV a. šaltiniuose minima viduramžių lietuvių ar jiems giminingos rytų baltų genties žemė. XIII a. 6-ame dešimtmetyje ją valdęs Mindaugo vasalas, kunigaikštis Parbus. Vygando Marburgiečio kronikoje rašoma, kad Neries žemė yra Neries dešiniajame krante, žemiau Šventosios žiočių. XIV a. Neris įėjo į Trakų kunigaikštystę, tapo valsčiumi.
Tomas Baranauskas, Gintautas Zabiela ir kai kurie kt. tyrinėtojai spėja, kad ši žemė apėmė teritoriją abipus Neries upės maždaug tarp vakarinių Vilniaus apylinkių ir dab. Jonavos, o E. Gudavičius Neries žemę lokalizuoja nedidelėje teritorijoje abipus Nevėžio žemupio.
Šeškinė (Biržai)
Šeškinė – kaimas Biržų rajono savivaldybės vakaruose, 3 km į šiaurę nuo Pabiržės, prie kelio. Seniūnaitijos centras.
Palemono geležinkelio stotis
Istorija
thumb|left|Pėsčiųjų viadukas stotyje
Stotis atidaryta 1879 m. 1916 m. vokiečių valdžios įsakymu buvo nutiestas geležinkelis tarp Palemono ir Gaižiūnų GS – dviejų kelių geležinkelis, labai sutrumpinęs keliones nuo Kybartų ir Kauno link Kėdainių ir Šiaulių, kadangi nereikėdavo važiuoti persirikiuoti Kaišiadorių stotyje.
2013–2015 m. pastatytas Kauno intermodalinis terminalas, skirtas europinės vėžės geležinkeliu gabenamiems kroviniams perkauti ir laikinai sandėliuoti, įsikursiantis 3 ha teritorijoje, tarp geležinkelio linijos ir pramonės sandėlių. Teritorijoje pastatytas apie 16 500 m² ploto terminalas, įrengta atvira aikštelė konteineriams ir puspriekabėms sandėliuoti, įrengta reikalinga infrastruktūra. Planuojama, kad teritorijoje bus perkraunami kroviniai iš geležinkelio transporto į autotransportą ir atvirkščiai.
Kitas projektas − Kauno viešasis logistikos centras, turintis pranašumą prieš kitus regionus tiek keleivių, tiek krovinių pervežime dėl netoliese esančių Kauno oro uosto, Kauno LEZ, automagistralės, geležinkelio linijos Šeštokai–Kaunas–Kybartai.
Liubičius
Liubičius – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Krekenavos, prie Lokaušos upelio.
Ispanijos futbolo varžybos 1957–1958 m.
Ispanijos futbolo varžybos 1957–1958 m.
Ankstyvės
Ankstyvės (Plecoptera) – vabzdžių (Insecta) būrys, kuriam priklauso vidutinio dydžio vabzdžiai, turintys ilgas šeriškas antenas ir silpnai išsivysčiusius graužiamuosius burnos organus. Tarp facetinių akių yra įsiterpusios trys paprastosios akelės. Turi dvi poras sparnų, kurie plėviški, tankiai gysloti. Užpakaliniai sparnai žymiai platesni už priekinius. Sparnai ant nugaros sudedami lėkštai. Kojos plonos, bėgiojamosios, su 3-narėmis letenėlėmis.
Metamorfozė nepilna. Lervos gyvena upių ir upelių tekančiame vandenyje. Vystymasis trunka 1-3 metus. Vabzdžiai aptinkami nuo ankstyvo pasvasario, vos pradėjus tirpti sniegui. Randami ant pakrantes žolinių augalų, medžių ir krūmų kamienų ir šakų. Skraido silpnai.
Pasaulyje yra apie 2000 rūšių. Lietuvoje žinomos 6 šeimos, 16 genčių ir 29 rūšys:
thumb|left|210px|Ankstyvė
Ford Falcon
Ford Falcon gali reikšti kelis skirtingus automobilius:
Karys (žurnalas)
thumb|1920 m. spalio numeris Karys – Lietuvos kariuomenės žurnalas, einantis nuo 1919 m. Skirtas kariams, jaunimui, visuomenei.
Istorija
1919–1940 m. leistas Kaune, nuo 1919 m. gegužės 22 d. iki 1920 m. spalio 23 d. Nr. 42 (74) vadinosi „Kariškių žodis“, 1941–1944 m. leistas Vilniuje, 1944 m. pab. – 1945 m. – Vokietijoje, 1950–1991 m. – Niujorke, nuo 1991 m. – Vilniuje.
Nuo 1928 m. Nr. 2-52 iki 1944 m. Nr. 1-25 – Lietuvos karių savaitinis laikraštis, 1929 m. Lietuvos kariuomenės savaitinis laikraštis, 1941–1944 m. savisaugos dalių savaitraštis, 1945 m. lietuvių karių laikraštis, 1991 m. Nr. 1-10 Krašto apsaugos departamento mėnesinis žurnalas, 1991 m. Nr. 11 – 1997 m. Nr. 12 Krašto apsaugos ministerijos mėnesinis žurnalas, 1998 m. Nr. 1 – 2000 m. Nr. 22 Krašto apsaugos ministerijos žurnalas, 2000 m. Nr. 23 – 2001 m. Nr. 12 Lietuvos krašto apsaugos ministerijos žurnalas, nuo 2002 m. mėnesinis žurnalas kariams.
Nuo 1919 m. leido Lietuvos krašto apsaugos ministerija Literatūros skyrius, 1920 m. Nr. 41 – 1921 m. Nr. 26 išleido Generalinio štabo Literatūros skyrius, 1921 m. Nr. 27 – 1923 m. Nr. 52 – Krašto apsaugos ministerijos Karo mokslo skyrius, 1924 m. Nr. 1 – 1924 m. Nr. 5 – Generalinio štabo Karo mokslo skyrius, 1924 m. Nr. 6 – 1927 m. Nr. 52 – Vyriausiojo štabo Karo mokslo skyrius, 1928 m. Nr. 1 – 1929 m. Nr. 13 – Lietuvos vyriausiojo štabo Karo mokslo valdyba, nuo 1929 m. – Lietuvos kariuomenės Vyriausiojo štabo Spaudos ir švietimo skyrius, nuo 1941 m. Nr. 1 – Savisaugos dalinių inspekcija.
1919–1940 m. turėjo priedus atskiriems kariuomenės pulkams: „1 pėstininkų D. L. K. Gedimino pulkas“ (1927 m. rugpjūčio 14 d.) „Mūsų karių kapai“ (1927 m. lapkričio 23 d.) „5 pėstininkų D. L. K. Kęstučio pulkas“ (1928 m. birželio 29 d.)ir kt., taip pat kurį laiką leido priedą gudų kalba „Bielorus voiskovy“ (red. Aleksandras Ružancovas).
Spausdino Valstybės spaustuvė bei „Spindulio spaustuvė“ Kaune, „Švyturio spaustuvė“ Vilniuje. Tiražas 1920 m. – 4000 egz., 1940 m. – 33 000 egz.
„Karys“ užsienyje
1944 m. pabaigoje – 1945 m. keli „Kario“ numeriai išleisti Vokietijoje. Nuo 1950 m. leistas kaip Pasaulio lietuvių karių veteranų mėnesinis iliustruotas žurnalas, ėjęs nuo 1950 m. lapkričio iki 1991 m. Niujorke (JAV) kaip atgaivintas Nepriklausomoje Lietuvoje leistas leidinys. 1950–1951 m. leido Simas Urbonas, nuo 1954 m. leido Lietuvos karių veteranų sąjungos „Ramovė“ Niujorko skyrius, turėjo Lietuvos šaulių sąjungos tremtyje skyrių „Tremties trimitas“. Be karinių dalykų, daug spausdino istorinės tematikos straipsnių, grožinės literatūros kūrinių. Tiražas 1983 m. – 1650 egz. Žurnalo redakcija išleido karo istorijos ir kitokios tematikos knygų.
Atkūrus Nepriklausomybę
thumb|220px|2013 m. balandžio numeris
Nuo 1991 m. sausio 17 d. žurnalą leidžia Krašto apsaugos ministerija.
1992 m. prie jo prijungtas Niujorke leistas „Karys“. Iki 1994 m. buvo savaitinis, iki 1998 m. – mėnesinis, vėliau – vėl savaitinis, nuo 1999 m. – dvisavaitinis, nuo 2001 m. – vėl mėnesinis.
Žurnalą nuo 2012 m. rengia Lietuvos kariuomenės kanceliarijos Karinės periodikos redakcija (taip pat rengia žurnalą „Kardas“ ir informacinį leidinį „Krašto apsauga“).
Ford Falcon (Australijos)
Ford Falcon – didelės klasės automobilis, kurį nuo 1960 iki 2016 m. gamino „Ford Australia“. Nuo 1972 m. Falcon kurtas ir gamintas Australijoje. Iki 1972 m. gaminti modeliai buvo perdarytos amerikietiškojo Ford Falcon versijos. Paskutinis Ford Falcon (mėlynas XR6) pagamintas 2016 m. spalio 7 d.
Karys (žurnalas)
Atkūrus Nepriklausomybę
Žurnalas „Karys“ skirtas kariams ir plačiajai visuomenei. Jame spausdinami karinės tematikos straipsniai, fotoreportažai.
Nuo 2006 m. žurnalą spausdina Lietuvos kariuomenės karo kartografijos centras, Domeikavoje, Kauno r.
Tiražas 1991 m. – 22 000, 2005 m. – 3000 egz. , 2009 m. – 2500 egz., nuo 2016 m. kovo – 3000 egz.
Lietuva (reikšmės)
Lietuva gali būti vadinama:
Karys (žurnalas)
Bendradarbiai
Žurnale dirbo ir bendradarbiavo Konradas Aleksa, Vaclovas Alksninis, Pranas Alšėnas, Petras Babickas, Vladas Bakūnas, Kazimieras Viktoras Banaitis, Stasys Butkus (1922–1940 m. Kaune, 1941–1944 m. Vilniuje ir 1950–1952 m. Niujorke, 1954–1961 m. redaktoriaus pavaduotojas), Jonas Kalnėnas, Pranas Kaunas, Antanas Mačiuika, Vytautas Maželis, Jonas Noreika, Tomas Šarkus, Gražutė Šlapelytė-Sirutienė, Aleksandras Šimkus, Balys Vosylius (1936–1938 m.), Egidijus Žičkus ir kiti žurnalistai bei kariuomenės specialistai.
Adžlunas
Adžlunas – kalnuotas miestelis šiaurės Jordanijoje, Adžluno muchafazos centras, nutolęs apie 76 km į šiaurės vakarus nuo šalies sostinės Amano. Miestelis žymus įspūdingais XII amžiaus pilies griuvėsiais, dabar žinomais Adžluno pilies vardu. thumb|left|240px|Adžluno pilies griuvėsiai
Asimiliacija (kalbotyra)
Asimiliãcija  – tai procesas, kai vienas garsas tampa panašus į greta stovintį kitą kuriuo nors aspektu ar tam tikrais atvejais visai išnyksta. Asimiliaciją nulemia fiziologinės kalbos padargų savybės – nesugebėjimas greitai pereiti nuo vieno garso prie kito.
Asimiliacija lietuvių kalboje
Lietuvoje kalboje asimiliacija vyksta trim atvejais, kurie remiasi šiomis fonetinėmis garsų savybėmis:
Pakšas
Pakšas – miestas pietinėje Vengrijoje, prie Dunojaus upės. Pagrindinė miesto ūkio veikla susijusi su Pakšo atomine jėgaine, kuri tiekia 40 % šalies elektros energijos. Yra kelios bažnyčios, miesto muziejus.
Asimiliacija (kalbotyra)
Asimiliacija lietuvių kalboje
Su labai retomis išimtimis šio tipo supanašėjimas taikomas visiems lietuvių kalbos priebalsiams ir pusbalsiams, išskyrus [j̑].
Asimiliacija lietuvių kalboje visuomet yra regresyvinė, t. y. garsai veikia tik prieš juos stovinčius garsus. Tarkime, žodyje irklas [ìrklas] garsas [i] nesuminkština po jo einančių priebalsių [rkl].
Tautoga
Tautoga (Tautoga onitis) – lūpažuvinių (Labridae) šeimos žuvis.
Strelna (upė)
Strelna  – upė Rusijoje, Murmansko srityje, Kolos pusiasalio pietryčiuose. Prasideda pelkynėse, teka pietryčių, vėliau pietų kryptimi. Įteka į Baltąją jūrą ties nebegyvenamu Strelnos kaimu.
Vaga vingiuota, joje gausu slenksčių, krioklių.
Pausa
Pausa  – miestas Peru pietinėje dalyje, Ajakučo departamente. Paukar del Sara Sara provincijos administracinis centras. Pausa įsikūrusi Anduose, 2524 m aukštyje virš jūros lygio.
Dabrupinė
Dabrupinė – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, Pagramančio regioninio parko pakraštyje. Iš šiaurės į pietus pro kaimą teka Dabrupis (kairysis Ežeruonos intakas), rytuose plyti miškas Tyreliai, vakaruose – Dabrupinis.
Etimologija
Manoma, kad kaimo pavadinimas kilęs nuo žodžio dabras, kuris reiškia bebrą.
Motaičiai (Tauragė)
Motaičiai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 6 km nuo Skaudvilės.
Strelna
Strelna gali reiškti:
Lahčio stadionas
Lahčio stadionas  – įvairių paskirčių stadionas Lahtyje, Suomijoje. Vasaros metu naudojamas futbolo varžyboms. Jame namų rungtynes žaidžia „FC Lahti“. Talpina 14 500 žiūrovų. Žiemos metu naudojamas slidinėjimui ir biatlonui. Pastatytas 1981 m.
Kristina Karkaitė-Mazūrienė
Kristina Karkaitė-Mazūrienė (g. 1948 m. sausio 27 d. Panevėžyje) – Lietuvos keramikė.
Biografija
Senelis Mykolas Karka, tėvai Eugenija Šulgaitė ir Gediminas Karka, dvynys brolis Andrius Karka, vyras Petras Mazūras. 1972 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1973–1975 m. dirbo M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje-internate Vilniuje, 1992--2012 m. dėstė Vilniaus dailės akademijos Kauno dailės institute (nuo 2002 m. Kaunos dailės fakultetas).
Kūryba
Sukūrė raiškių dekoratyvinių indų („Kavos servizas“ 1982 m., „Vaza su kopėčiomis“ 1986 m.), objektų („Objektas“ 1979 m., 1992 m. „Šilkverpiai“ 1985 m., „Kaip nori“ 2001 m.), instaliacijų („Susisiekiantys“ 1997 m.), akcijų („Dėlionė“ 2004 m.). Kūriniuose savitai interpretuojama senovės kultūrų dailė, jiems būdingos originalios formos, preciziškas dekoras, ankstyvuoju laikotarpiu dažnai taikė tekstūravimą. Nuo 1972 dalyvauja parodose, individualios parodos surengtos Vilniuje 2000 m., 2004 m. Dalyvavo keramikos simpoziumuose Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje, Vokietijoje, JAV, Airijoje. Pelnė įvairių apdovanojimų (Jaunųjų dailininkų taikomosios dailės trienalės Rygoje Didysis prizas 1980 m.). Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Lietuvos nacionalinis muziejus.
Liubišiškiai
Liubišiškiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 8 km nuo Užvenčio.
Nakvišinis sfinksas
Nakvišinis sfinksas arba prozerpina (Proserpinus proserpina) – sfinksų (Sphingidae) šeimos drugys.
Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. Tai nauja rūšis Lietuvoje, pirmą kartą rasta 2000 m. Švenčionių raj. Drugių apatiniai sparnai ryškiai geltoni su plačia juoda ar tamsiai ruda juostele palei kraštą. Vikšrai randami birželio-liepos mėn. ant nakvišų, raudoklių ir kt. augalų.
Kemė (upė)
Kemė, Kemijokis  – upė šiaurės vakarų Rusijoje, šiaurės Karelijoje. Prasideda Žemutinio Kuito ežere. Teka į rytus, aukštupyje kerta ežerų grandinę. Tarp Hapjarvio ir Juljarvio ežerų vadinama Ešanjokiu. Įteka dvejomis atšakomis į Baltosios jūros Vakarų Soloveckaja Salmos įlanką. Upės plotis žiotyse iki 200 m, gylis iki 3 m.
Pagrindiniai intakai: Čirka Kemė, Ochta (dešinieji), Kepa, Šomba (kairieji).
Upė slenkstėta, naudojama vandens turizmui. Įrengta hidroelektrinių kaskada. Netoli upės žiočių įsikūręs Kemės miestas.
Agenesė Bulė
Agnesė Bulė (g. 1972 m. sausio 7 d. Rygoje) – Latvijos menininkė.
Biografija
Dar 1999 m. sukūrė trejų minučių filmuką „Latvis pučia ančiukus“. Tai humoristinis darbelis apie latvių stereotipus ir frazes. Apgynusi magistro darbą „Latvių svajonė 1996–2010“, 2010 m. baigė Latvijos dailės akademijos Vizualaus meno fakultetą. Nuo 2012 m. dirba Jūrmalos menininkų namų vadove: organizuoja parodas ir kt. kultūros renginius. Pati taip pat dalyvauja parodose: Latvijoje, Ukrainoje, Graikijoje.
Didelį rezonansą visuomenėje iššaukė 2002 m. jos išleista knyga „Latvių svajonė (sapnas)“, netrukus net susikūrė kelis šimtus gerbėjų jungiantis Facebook klubas. Neįprasto žanro vizualinį–tekstinį kūrinį pati autorė apibūdino taip:
''„Latvių sapnas yra menininko minčių klaidžiojimas latvių mitų, istorijų, poetikos pasaulyje. Per Latvių sapno prizmę buvo revizuotos kilmės, raidos, esmės ir kasdienio latvių tautos gyvenimo temos.“''
Liuksemburgo futbolo varžybos 1990–1991 m.
Liuksemburgo futbolo varžybos 1990–1991 m.
Turnyrinė padėtis
Stipriųjų grupė: Tarpinė A grupė: Tarpinė B grupė:
Smailiakampis pelėdgalvis
Smailiakampis pelėdgalvis (Phlogophora meticulosa) – pelėdgalvių (Noctuidae) šeimos drugys. Skraido birželio – spalio mėn. (iš viso dvi generacijos). Į Lietuvą atskrenda iš pietinių kraštų – Mažosios Azijos ir Pietų Europos. Kaip migrantas randamas įvairiuose biotopuose. Vikšras žalias ar rudas, ant nugaros yra balta juosta, šonuose taip pat balta linija.
Barsakelmesas
thumb|240px|Barsakelmesas 1853 m. Aralo jūros žemėlapyje
Barsakelmesas  – buvusi Aralo jūros sala Kazachstane, Kyzylordos srityje. Yra 180 km į pietvakarius nuo Aralo miesto. Apie 1960 m. sala buvo 23 km ilgio ir 7 km pločio, buvo 133 km² ploto. Vėliau salos plotas sparčiai didėjo, apie 1990 m. ji virto pusiasaliu (2000 m. jo matmenys buvo 40 x 16 km). 2009 m. išdžiuvus Didžiojo Aralo rytinei daliai, pusiasalis išnyko, liko tik paaukštėjimas.
Sala žemuminė, kalvota, aukštis iki 113 m (Čiaikos k.). Paviršius sudarytas iš oligoceninio gipsiško molio, klinties ir mergelio. Vyrauja molio dykumos (takyrai), yra druskožemių. Klimatas labai žemyninis, sausas. Per metus iškrenta ~128 mm kritulių, vidutinė liepos temperatūra +26 °C, sausio -13 °C. Teritorija įeina į Barsakelmeso draustinį.
Pavadinimas kazachų kalba reiškia „nueisi – negrįši“. TSRS laikais čia buvo bakteriologinių ginklų bandymų poligonas. Vietovė pagarsėjo legendomis apie čia besilankančius NSO (jas inspiravo Sergejaus Lukjanenko kūryba).
Konradas Aleksa
Biografija
miniatiūra|220px|right|Antkapinis paminklas Jono Aleksos ir Zigmo Aleksos-Angariečio brolis. 1903 m. baigė Varšuvos veterinarijos institutą ir dirbo jame asistentu. 1901 m. dalyvavo anticarinėje demonstracijoje Varšuvoje, buvo suimtas, kelis mėnesius kalintas.
Nuo 1910 m. veterinarijos gydytojas Kalvarijoje, Podolėje, Kryme. 1913–1918 m. Rusijos imperijos kariuomenės veterinarijos gydytojas. 1920–1922 m. bolševikų kalintas Rusijoje. Nuo 1922 m. Dotnuvos technikumo mokytojas, nuo 1924 m. Žemės ūkio akademijos docentas, profesorius, 1926 m. ir 1928–1936 m. akademijos prorektorius, nuo 1944 m. Specialiosios zootechnikos katedros vedėjas. Nuo 1927 m. profesorius. 1932–1938 m. nuolatinis Lietuvos atstovas Tarptautiniame epizootiniame biure Paryžiuje.
Vienas Veterinarijos akademijos kūrėjų ir Lietuvos veterinarijos gydytojų sąjungos steigėjų, kelerius metus jos pirmininkas. 1938–1940 m. ir 1944–1956 m. dėstytojas, Specialiosios zootechnikos katedros vedėjas, 1941 m. garbės daktaras, 1945 m. veterinarijos mokslų daktaras, 1944–1946 m. prorektorius. Dėl genetikos, privačios nuosavybės, Vakarų mokslininkų darbų pripažinimo sovietinės valdžios kritikuotas ir persekiotas. 1941–1944 m. Vilniaus apskrities veterinarinės ligoninės direktorius.
Dalyvaudavo Kauno archeologų rengiamuose archeologiniuose tyrimuose. Pirmasis Lietuvoje tyrė kapinynuose (Veršvų kapinynas, Kapitoniškių pilkapynas) iškastų žirgų griaučius; nustatė jų amžių, lytį, ūgį. „Kultūros“ bendradarbis. Palaidotas Eigulių kapinėse.
Moris Winczewski
Biografija
Gimė 1856 m. Jonavoje. Jaunystėje rašė rusų ir hebrajų kalbomis, o nuo 1877 m. ir jidiš kalba. Laikomas vienu iš žydų lyrinės revoliucijos pradininkų. Žymiausias kūrinys Trys seserys. Apie 15 metų gyveno Londone, o vėliau išvyko į Niujorką, kur ir mirė 1932 m.
Literatūra
Morris Winchevsky Morris Wintschewski
Šiofokas
Šiofokas – miestas vakarų Vengrijoje, pietinėje Balatono ežero pakrantėje. Klimato kurortas, išvystytas turizmas.
Pauliškiai
Pauliškiai – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Skaudvilės.
Kerobamba
Kerobamba  – miestas Peru pietinėje dalyje, Ajakučo departamente. Sukrės provincijos administracinis centras. Kerobamba įsikūrusi Anduose, 3502 m aukštyje virš jūros lygio, prie kelio Pukijas-Ajakučas.
Kemė
Kemė  – miestas Rusijoje, šiaurės rytų Karelijoje, prie Baltosios jūros, kairiajame Kemės upės krante. Rajono centras. 13,5 tūkst. gyventojų (2008 m.). Geležinkelio stotis prie Murmansko-Petrozavodsko geležinkelio. Medienos apdirbimo pramonė, yra hidroelektrinė.
Istorija
Kemė įkurta XIV a. Miesto teises įgijo 1785 m. Yra XVIII a. medinis Uspenskio soboras.
Sikstas IV
Sikstas IV (, tikroji pavardė Francesco della Rovere, 1414 m. liepos 21 d. Savonoje Genujos respublikoje – 1484 m. rugpjūčio 12 d. Romoje) – Romos katalikų bažnyčios 212–asis popiežius, valdęs 13 metų ir 3 dienas nuo 1471 m. rugpjūčio 9 d. iki 1484 m. rugpjūčio 12 d. – mirties dienos.
Vladas Baltuškevičius
Vladas Baltuškevičius (1939 m. sausio 26 d. Liepynuose, Marijampolės valsčiuje – 2022 m. birželio 4 d. ) – Lietuvos poetas, vertėjas.
Sikstas IV
Biografija
thumb|left|180px|Sikstas IV freskoje, aut. [[Melozzo da Forlì]] F. Roverė gimė 1414 m. liepos 21 d. nusigyvenusių bajorų šeimoje Savonoje netoli Genujos. Įstojo į Pranciškonų vienuolių ordiną, kuris pasiuntė jį studijuoti teisę į Padują ir Boloniją. 1464 m. tapo ordino generolu, 1467 m. – kardinolu. Buvo kelių bažnytinės teisės traktatų autoriumi.
Valdymo laikotarpis
Tapęs bažnyčios valdovu Sikstas IV visapusiškai rūpinosi savo giminės reikalais. Jo siekiu buvo pagal Italijos kunigaikštysčių pavyzdį susikurti pasaulietinę monarchiją, kurią valdytų giminystės ryšiais susiję kardinolai. Sikstas IV pakėlė į kardinolus savo 5 nepotus, o kitus 10 paskyrė į aukštus bažnytinius postus. Jo sūnėnu buvo popiežius Julijus II. Toks rūpestis gimine ir jos galybės didėjimas privedė prie rimtų konfliktų su Florencija, Milanu ir Venecija bei vietinių karinių konfliktų.
Vladas Baltuškevičius
Biografija
1946–1949 m. mokėsi pradžios mokykloje, 1949–1956 m. vidurinėje mokykloje, 1956–1960 m. Vilniaus pedagoginiame institute studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą.
1957–1958 m. Marijampolės rajono laikraščio „Naujasis kelias“ redakcijos darbuotojas, 1961–1962 m. Valstybinės mokslinės ir politinės literatūros leidyklos Kauno filialo korektorius, dirbo leidykloje „Mintis“.
Nuo 1988 m. buvo Lietuvos rašytojų sąjungos narys.
Nijolė Lepeškaitė
Nijolė Lepeškaitė (g. 1947 m. rugpjūčio 3 d. Zypliuose, Lukšių valsčius) – Lietuvos teatro ir kino aktorė, režisierė, pedagogė.
Sikstas IV
Valdymo laikotarpis
1482 m. Sikstas IV savo išspausdintose normose nustatė inkvizicijos veiklos ir valdymo ribas Ispanijoje. Tomás de Torquemada buvo pirmasis ir žymiausias Ispanijos generalinis inkvizitorius. Tais pačiais metais popiežius kanonizavo žymų viduramžių pranciškonų teologą Bonaventūrą.
Vladas Baltuškevičius
Kūryba
Kūryboje naudojamos novatoriško rimo kombinacijos, vartojami tarptautiniai žodžiai, tarmybės. Eilėraščiams būdinga veržli kalba, dėmesys fonikai, garsų dermei, kanoniškoms eiliavimo formoms (sonetui). Pagrindinės temos – meilė, kosmoso ir žmogaus ryšys, menas. Išvertė užsienio autorių prozos ir Omaro Chajamo, Macuo Bašio, Viljamo Šekspyro, Leopoldo Sedaro Sengoro eilėraščių.
Vilniaus Vilnius
BC Vilniaus „Vilnius“ – krepšinio klubas iš sostinės, kuris NKL pirmenybėse rungtyniavo 2014-15 metų sezone. Klubas įkurtas 2014 m. perėmus Palangos „Palanga“ krepšinio klubo licenciją, nes Palangoje įkūrus naują klubą - taip pat Palangos „Palanga“ - kuris NKL pirmenybėse rungtyniavo su VšĮ V. Masalskio krepšinio klubo licencija, du klubai iš Palangos miesto NKL pirmenybėse rungtyniauti negalėjo.
Prieš 2015-16 metų sezoną Vilniaus „Vilnius“ teisę rungtyniauti NKL pirmenybėse perleido naujai įkurtai Panevėžio „Lietkabelio“ dublerių ekipai.
Sikstas IV
Valdymo laikotarpis
1471 m. Sikstas IV buvo pirmasis, įvedęs cenzūrą dvasinio turinio knygoms. 1475 m. pradėjo tvarkyti kalendorinių bažnytinių švenčių, tarp jų velykinių, apskaičiavimą, pasikviesdamas į Romą vokiečių astronomą ir matematiką Regiomontaną (1436–1476).
Nijolė Lepeškaitė
Biografija
1953–1960 m. mokėsi Kidulių vidurinėje mokykloje, 1960–1964 m. Griškabūdžio vidurinėje mokykloje. 1964–1968 m. studijavo LSSR valstybinėje konservatorijoje, aktoriaus meistriškumo specialybės kurse (dėst. Irena Vaišytė). Nuo 1968 m. Kauno valstybinio dramos teatro aktorė.
Vaidino Lietuvos, Estijos, Latvijos kino studijų filmuose.
Kūryba
Vaidmenys teatre:
Vaidmenys kine:
Kuneriai
Kuneriai (Tautogolabrus) – lūpažuvinių (Labridae) šeimos žuvų gentis.
Rudasis dyglutėlis
Rudasis dyglutėlis (, sin. Hydnum ferrugineum) – karpininkinių (Thelephoraceae) šeimos grybas.
Kepurėlė buožiška, plokščia arba vidurys truputį įdubęs, jauna vatuota, su keliais raudonais skysčio lašais, senesnė rausvai ruda, baltais kraštais, persenusios visas paviršius rudas. Jaunų vaisiakūnių dygliai baltai pilkšvi, senesnių rudi, 5 mm ilgio, kotu žemyn nuaugę. Kotas 3-5 cm ilgio, 1-2 cm storio, dažniausiai centrinis, beveik visas arba tik pagrindas apaugęs minkštais rudais plaušais. Trama aiškiai dviejų sluoksnių: viršutinis purus ir šviesesnis, vidinis plaušuotas, rudos šokoladinės spalvos. Sporos gelsvos, truputį kampuotos, dygliuotos, 4-4,5 x 3-4 µ m.
Auga rugpjūčio – spalio mėn. spygliuočių miškuose. Dažnas. Nevalgomas.
Ispanijos futbolo varžybos 1958–1959 m.
Ispanijos futbolo varžybos 1958–1959 m.
Selbridžas
Selbridžas (reiškia „bažnyčios tiltas“ arba „bažnyčia prie tilto“) – miestelis prie Lifėjaus, Kildero grafystėje, Airijoje. Nutolęs 23 km į vakarus nuo Dublino. Priklauso Dublino metrapolitenui, šalia R403 ir R405 regioninių kelių. 19 537 gyventojai (2011 m. duomenys).
Liubiškė
Liubiškė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 5 km nuo Švenčionėlių, prie kelio.
Lietuva (baltų žemė)
Lietuva, arba Lietuvos žemė (rusėn. Литовьская земля) – aukštaičių genties, mažesnės jų kilties, apie IX ir X a. sąvartą ar apie 1000 m. sukurtas ankstyvasis valstybinis darinys, kai kurių istorikų tapatinamas su Lietuvos kunigaikštyste. Apjungtos ar apsijungę tuo metu Lietuvos, Nalšios, Deltuvos žemės sudarė aukštaičių arba lietuvių konfederacinės genties, valstybės pagrindus – anuometinę Lietuvą didžiąja prasme, tai yra dabartinės Lietuvos pirmtakę.
Lietuva (siaurąja prasme) istorijos šaltiniuose
Lietuvos žemė, arba tiesiog „Lietuva“ minima daugelyje XI–XIV a. rašytinių šaltinių, tačiau kiek tiksliau lokalizuota tik trijuose iš jų:
Lietuvos žemės lokalizacija ir ankstyvoji istorija pagal H. Lovmianskį
Pasak lenkų istoriko H. Lovmianskio apie 1930 m. iškeltos hipotezės, „lietuvių kilties“ gyventa Lietuvos žemė XIII a. pr. apėmė teritoriją tarp Nemuno vidurupio, Neries žemupio ir Merkio vidurupio bei žemupio, o šiek tiek vėliau pajungė kelias kaimyninių kilčių žemes ir taip esą davė pradžią Lietuvos valstybei. Daugelis lenkų ir lietuvių tyrinėtojų (H. Paškievičius ir kt.) anksti atkreipė dėmesį į tai, kad H. Lovmianskio apibrėžta Lietuvos žemės teritorija yra akivaizdžiai per maža ankstyvajam valstybiniam dariniui, per palyginti trumpą laiką įstengusiam valstybiškai konsoliduoti keliolika kartų didesnę teritoriją , – kaip tik dėl šio H. Lovmianskio hipotezės trūkumo Lietuvoje pradedant 1976 m. ją imta koreguoti, įv. lietuviškuose leidiniuose pateikiamose istorinėse kartoschemose Lietuvos žemės ribas išplečiant kitų H. Lovmianskio hipotetiškai lokalizuotų baltų žemių (Deltuvos, Nalšios ir kt.) teritorijų sąskaita.
Alternatyvios Lietuvos žemės lokalizavimo koncepcijos
Dauguma lietuvių istorikų minėtą H. Lovmianskio hipotezę jau nuo XX a. 6-ojo dešimtmečio laiko savotiška istoriografine aksioma; vis dėlto pastaruoju metu nemažai lietuvių humanitarų „lietuvių kilties“ egzistavimo faktą ar bent lovmianskiškąją Lietuvos žemės ribų rekonstrukciją kvestionuoja, o H. Lovmianskio hipotezės šalininkų akcentuojamus Nemuno–Neries–Merkio „trikampio“ archeologinės kultūros skirtingumus nuo likusios Rytų Lietuvos pilkapių kultūros arealo dalies (mažesni piliakalniai ir kt.) aiškina tame „trikampyje“ IV–VII(?) a. gyvenusių jotvingių substratiniu palikimu. Kita vertus, tiek H. Lovmianskis, tiek beveik visi jo oponentai Lietuvos žemę lokalizuoja Rytų Lietuvos pilkapių kultūros (V–XII a.) areale. Tyrinėtojai, akcentuojantys šios archeologinės kultūros arealo ir XVI–XVIII a. šaltiniuose minimos „Tikrosios Lietuvos“ ribų panašumą, Lietuvos žemę lokalizuoja visame Rytų Lietuvos pilkapių paplitimo areale, A. Dubonis (Lietuvos valstybingumo pradžią ir patį Lietuvos vardą siejantis su numanoma leičių etnoso atstovų karine politine veikla XII a. pab. ir XIII a. I pusėje) – tik Anykščių apylinkėse, kuriose bent iki XVI a. egzistavo Leičių (Latavos) vaitystė; tuo tarpu T. Baranauskas, atsižvelgdamas į tai, kad rusėniškuose šaltiniuose fiksuotos lietuviškų asmenvardžių tarmiškos formos liudija daugumą lietuvių kunigaikščių XIII a. kalbėjus Nemuno–Neries–Merkio „trikampyje“ niekada neskambėjusia „puntininkų“ patarme, „pirminę Lietuvą“ tapatina su XV–XVI a. šaltiniuose minima Vilniaus vaivadijos Ašmenos puse (Vilniaus vaivadijos dalimi piečiau Neries bei ryčiau minėto „trikampio“).
Alternatyvia „pirminės Lietuvos“ lokalizavimo koncepcija sąlyginai laikytina ir Vidurio Lietuvos plokštinių kapinynų kultūros tyrinėtojo M. Bertašiaus prielaida apie „pirminės valstybinės struktūros“ (=Lietuvos protovalstybės) formavimąsi Vidurio Lietuvoje.
Minėtas Vygando Marburgiečio kronikos fragmentas ir kai kurių kt. šaltinių geografinės nuorodos tarsi leistų spėti, kad Lietuvos žemės teritorija visada sutapo su vad. Užnerio teritorija, tačiau tokiai prielaidai prieštarautų Lietuvos metraščių žinia apie legendinio Užnerio kunigaikščio Kerniaus (=Daugeručio-Daugirdo?) ir pusiau legendinio jo brolio, Žemaičių kunigaikščio Živinbudo-Gimbuto laikais esą vykusius „Lietuvos plėtimąsi nuo Žemaičių [pusės]“ ir žemaičių kūrimąsi Užneryje, o dar labiau − archeologo M. Bertašiaus apibendrinamoji išvada, anot kurios daugybė Vidurio Lietuvoje aptiktų IX–XI a. kariauninkų palaidojimų rodo ankstyviausių lietuviškų valstybinių struktūrų formavimąsi vykus ne Rytų, bet Vidurio Lietuvoje. Kita vertus, šį prieštaravimą turbūt galėtų panaikinti Lietuvos žemės lokalizacijos problemos kompleksinis sprendimas, atliekamas dialektiškai įvertinant visus be išimties turimus šaltinius, vienaip ar kitaip nušviečiančius Lietuvos žemės pirminės teritorijos bei teritorinės raidos klausimus. Pavyzdžiui, sugretinus Žemių aprašymo pradžioje, Vygando Marburgiečio kronikoje ir Lietuvos metraščių platesniajame sąvade pateiktas Lietuvos žemės geografinės padėties charakteristikas, Nestoro metraščio užuominą apie šio metraščio galutinės redakcijos sudarymo momentu lietuvių Rusiai mokėtą duoklę, Lietuvos metraščių platesniojo sąvado žinią apie neva Živinbudo-Gimbuto laikais prasidėjusį „Lietuvos plėtimąsi nuo Žemaičių“ ir minėtą M. Bertašiaus apibendrinamąją išvadą, taip pat atsižvelgus į faktą, kad Lietuvoje bent iki XVI a. funkcionavo paprotinė teisė, pagal kurią tuometinių Žemaičių ir Užnerio „žemių“ pašauktinės kariuomenės, matyt, kaip „labiau privilegijuotos“ karo metu negalėjo būti atskiriamos nuo LDK kariuomenės branduolio specialioms užduotims vykdyti, galima būtų daryti prielaidą, kad XI–XII a. šaltinių „Lietuva“ buvo ne kas kita, kaip A. Dubonio „atrastųjų“ leičių apie IX ir X a. sandūrą dab. Vidurio Lietuvoje sukurtas, o netrukus (tarkim, apie X ir XI a. sandūrą, kuria archeologai datuoja žymų Vidurio ir Rytų Lietuvos archeologinių kultūrų supanašėjimą ) ir į visą Rytų Lietuvos pilkapių kultūros arealą išsiplėtęs protovalstybinis darinys, kuris dėl apie 1040 m. labai suaktyvėjusios Rusios teritorinės ekspansijos šiaurės vakarų kryptimi dab. Rytų Lietuvoje kurį laiką apėmė tik Rytų Lietuvos pilkapių kultūros arealo šiaurinę dalį.
Čekijos futbolo varžybos 2006–2007 m.
Čekijos futbolo varžybos 2006–2007 m.
Uzbekijos ryšiai
Uzbekijos ryšiai ir komunikacijos:
Telekomunikacijų tinklai Uzbekistane didžia dalimi yra pagrįsti Sovietų Sąjungos pastatyta infrastruktūra. Tačiau dėka daug modernių padobulinimų, šalis yra viena iš regiono lyderių informacinių techonologijų srityje.
Telefonija
Radijas
Televizija
Internetas
Liuksemburgo futbolo varžybos 1991–1992 m.
Liuksemburgo futbolo varžybos 1991–1992 m.
Turnyrinė padėtis
Stipriųjų grupė: Tarpinė A grupė: Tarpinė B grupė:
Gruodžio 16
Gruodžio 16 yra 350-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 351-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 15 dienų.
Vardadieniai
Adas – Albina – Algina – Alina – Audronė – Vygaudas
Johnson & Johnson
Kompanijos centrinė būstinė yra Niubrunsvike, Naujojo Džersio valstijoje. 2016 m. žurnalo „Forbes“ vertinimu, „Johnson & Johnson“ buvo didžiausia viešoji farmacijos bendrovė pasaulyje ir 32-oji tarp visų pasaulio bendrovių.
Bekešo vilkai
Bekešo vilkai – funk ir acid jazz stilių muzikos grupė iš Vilniaus, susikūrusi 2003 m.
Pavadinimą tuo metu bevardei grupei pirmojo koncerto, vykusio Užupio Respublikos gimtadienyje, metu suteikė Užupio Respublikos prezidentas. Grupės sudėtis (2013 m.):
Per devynerius grupės gyvavimo metus „Bekešo vilkai” niekuomet nėra groję pagal fonogramą. Grupės trombonistas J. Jasinskis taip pat yra ir kompozitorius bei aranžuotojas, todėl „Bekešo vilkai” visuomet groja savo kūrinius.
Pietinis sfinksas
Pietinis sfinksas (Hyles livornica) – sfinksų (Sphingidae) šeimos drugys.
Išvaizda panašus į lipikinį sfinksą, viršutiniai sparnai turi 7 ryškias gelsvas juosteles, einančias lygiagrečiai. Išskėsti sparnai 60-85 mm ilgio. Lervos minta lipikais ir rūgštynėmis. Paplitęs pietinėje Europoje, Azijoje, Afrikoje ir Šiaurės Amerikoje. Lietuvoje rastas vos vieną kartą.
Sabrata
Istorija
Miestas įkurtas dar kartaginiečių kaip prekybos centras, IV a. pr. m. e. tapo pastoviai apgyvendintas. Žlugus Kartaginai, iki 146 m. pr. m. e. miestas buvo beveik nepriklausomas, bet vėliau atiteko romėnams. Romėnai čia pastatė gerą uostą, kuris buvo svarbus karavanų kelionės taškas, miestas klestėjo. Valdant vandalams, miesto ekonomika V amžiuje nusmuko. Kuriam laikui miestas atgimė (kai priklausė Bizantijai), bet 643 m. buvo užkariautas arabų ir beveik išnyko.
Panevėžio lėlių vežimo teatras
miniatiūra|200px|left|Panevėžio lėlių vežimo teatro logotipas miniatiūra|250px|Panevėžio lėlių vežimo teatro pastatas miniatiūra|250px|right|Lėlių teatro vežimas Raseiniuose, 2018 m.
Panevėžio lėlių vežimo teatras – vienintelis Europoje lėlių vežimo teatras. Įsikūręs Panevėžyje, Respublikos g. 30.
Kiekvieną vidurvasarį šio teatro aktoriai su vežimais, traukiamais dviejų arklių, išvyksta gastrolių po Lietuvos miestus ir kaimelius. Apie teatrą sukurtas dokumentinis filmas „Kelionių magija“ (režisierė Janina Lapinskaitė).
Veikla
Teatras įkurtas 1986 m. Panevėžyje direktoriaus ir režisieriaus Antano Markuckio iniciatyva.
Kasmet parodo apie 300 spektaklių, įvyksta 3-4 premjeros. Spektaklius režisuoja ne vien A. Markuckis, bet ir R. Driežis (Vilnius), J. Stepankienė (Panevėžys), D. Armanavičius (Kaunas), Rusijos nusipelnęs artistas, „Auksinės kaukės“ laureatas S. Železkinas (Rusija). Daugelis spektaklių sukurta lietuvių liaudies pasakų motyvais, pagal K. Kubilinsko, S. Gedos, U. Lėjaus, A. Gudelio, J. Radzevičiaus, V. Rabadano, A. Popesku kūrybą. Kai kurių pjesių ar inscenizacijų autoriai – panevėžiečiai E. Mezginaitė, E. Matulaitė, R. Žilevičius. Lėles spektakliams kuria V. Mazūras, R. Driežis, Rusijos dailininkės N. Zabrodina, E. Beresneva. Po kiekvieno spektaklio teatro fojė vyksta tradicinis vaikų piešinių konkursas „Mano matyti herojai“.
Teatras dalyvavo tarptautiniuose festivaliuose Lietuvoje, Rusijoje, Estijoje, Švedijoje, Danijoje, Nyderlanduose, Vokietijoje, Lenkijoje, kur tapo laureatu.
Apdovanojimai
Už lietuvių dramaturgijos propagavimą režisierius Antanas Markuckis 1994 m. apdovanotas Boriso Dauguviečio premija. Tais pačiais metais jis buvo išrinktas Lietuvos lėlininkų asociacijos pirmininku.
2003 m. balandžio mėnesį Danijoje Antanui Markuckiui įteikta H. K. Anderseno pirmoji premija už šio rašytojo kūrybos puoselėjimą ir propagavimą.
Gyvenimo aprašymas
Gyvenimo aprašymas (CV,  – gyvenimo kelias) – duomenys, kuriuos darbo ieškantis asmuo pirmiausia pateikia galimam darbdaviui. Tai nėra tikras asmens gyvenimo aprašymas: darbdaviui pirmiausia rūpi žmogaus tinkamumas konkrečiam darbui, Gyvenimo aprašymas dažnai siekia išsamiai apibūdinti karjeros istoriją, tačiau (priklausomai nuo šalies) gali būti naudojamas taip pat kaip ir 1–2 puslapių kvalifikacijų ir darbo patirties santrauka pateikiant tik naujausius įvykius. Daugelyje šalių gyvenimo aprašymas paprastai yra pirmasis dalykas, su kuriuo susiduria darbdavys, ir jis paprastai naudojamas kandidatų patikrinimui, po kurio dažnai seka darbo interviu. Gyvenimo aprašymo taip pat gali būti prašoma pretendentų į studijų programas, stipendijas ar mokslinius tyrimus. Nuo 2010 m. tapo populiaru, kad pareiškėjai darbdaviams pateikia elektroninį savo CV tekstą naudodamiesi el. paštu, internetine įdarbinimo svetaine ar į darbą orientuota socialinių tinklų paslaugų svetaine, tokia kaip „LinkedIn“.
Turinys
Jungtinėse Amerikos Valstijose, Pakistane, Kanadoje, Australijoje, Vokietijoje, Indijoje, Kuboje ir Rusijoje gyvenimo aprašymas yra išsamus dokumentas, naudojamas akademiniuose sluoksniuose ir medicinos karjeroje, kuriame išsamiai aprašomas išsilavinimas, leidiniai ir kiti pasiekimai. CV yra išsamesnis nei resume, trumpesnė santrauka, kuri dažniau naudojama paraiškose dėl darbo. CV paprastai naudojamas kandidatuojant į akademinės bendruomenės pozicijas, o resume paprastai taikoma norint pretenduoti į pramonės, verslo ir viešojo sektoriaus pareigas.
Saltas (Jordanija)
Saltas  – miestas vakarų Jordanijoje, Balkos muchafazos administracinis centras, esantis pagrindiniame istoriniame kelyje iš Amano į Jeruzalę. Apylinkėse auginamos vynuogės, alyvuogės, vaisiai. Plėtojamas turizmas.
2021 m. miestas su savo eklektiška architektūra buvo UNESCO pripažinta kaip pasaulio paveldo objektas "As-Saltas, tolerancijos ir miestietiško vaišingumo vieta.
Istorija
Manoma, kad miestą įkūrė makedonų armija Aleksandro Didžiojo valdymo laikotarpiu. Bizantijos laikais miestas buvo vyskupijos centras, žinomas Saltus pavadinimu. Jis laikytas svarbiausia gyvenviete rytiniame Jordano upės krante. Ją sugriovė mongolai, tačiau vėliau gyvenvietė atstatyta ir Osmanų imperijos laikotarpiu vėl tapo regiono centru. Po to miestas dar kartą patyrė naikinimą, tačiau buvo atgaivintas XIX a. pabaigoje.
Forerio efektas
Forerio efektas (Forerio reiškinys, dar žinomas kaip Barnumo efektas) – tai psichologo Bertramo Forerio (Bertram R. Forer) aprašytas reiškinys, kad žmonės yra linkę vertinti teiginius apie jų asmenybę kaip išskirtinius, nepaisant to, kad tokie teiginiai taip pat tinka daugumai žmonių. B. Foreris nustatė, kad teiginius, kurie aprašo asmenybę tam tikromis lakiomis ir bendrinėmis frazėmis, žmonės vertina kaip būdingus tik jų asmenybei, neatkreipdami dėmesio į tai, kad tos pačios lakios frazės tinka beveik kiekvienam kitam žmogui.
Forerio bandymas
Atlikdamas bandymą, B. Foreris davė asmenybės testą savo studentams. Nepaisydamas jų atsakymų į testo klausimus, jis pateikė visiems studentams tą patį asmenybės aprašymą :
Pateikęs tokį įvertinimą kiekvienam studentui, jis paprašė įvertinti jo tikslumą skalėje nuo 0 iki 5 (5 – puikus įvertinimas, 4 – geras įvertinimas). Klasėje įvertinimo vidurkis buvo 4,26. Šis eksperimentas atliktas 1948 metais, tačiau šis testas buvo patikrintas dar su daugeliu studentų, tačiau bendras vidurkis yra apie 4,2 – t. y. 84 proc. įvertinimo tikslumas.
B. Foreris save pateikė taip, kad jis neva galįs sėkmingai įvertinti žmogaus charakterį. Jo tikslumas stebino tiriamuosius studentus, nors jo įvertinimai buvo paimami tiesiog iš astrologinių straipsnelių laikraščiuose, neatsižvelgiant į Zodiako ženklus. Taigi, Forerio efektas bent iš dalies paaiškina, kodėl tiek daug žmonių tiki, kad pseudomokslai iš tikrųjų „veikia“. Astrologija, būrimas taro kortomis (kartomansija) ar iš rankos (chiromantija), numerologija, grafologija, sėkmės pranašystės ir kt. atrodo esą teisingi dėl to, kad jie pateikia gana tikslų asmenybės įvertinimą. Tačiau moksliniai tyrimai rodo, kad pseudomokslų asmenybės įvertinimai nėra validūs, nors kiekvienas pseudomokslas turi savo patenkintų vartotojų ratą, kuris tiki tų įvertinimų tikslumu. Pastebėta, kad didelis įvertinimų „tikslumas“ (asmenybės aprašymo įvertinimas kaip tikslaus) priklauso nuo šių aplinkybių:
Horoskopai
Forerio efektas yra plačiai naudojamas sudarant horoskopus, ypač žiniasklaidoje, šitaip priverčiant skaitytojus ir žiūrovus patikėti astrologijos galia. Teiginiai yra suformuluojami taip, kad jie tiktų kiek įmanoma didesnei daliai žmonių, todėl nenuostabu, kad dauguma žmonių teigia, jog prognozės pasitvirtino. Tačiau jie neatkreipia dėmesio į tai, kad jiems maždaug taip pat tinka ir kitų Zodiako ženklų prognozės.
Apibrėžimas
Įprastai Forerio efektas apibrėžiamas kaip asmens tendencija priimti grįžtamąjį ryšį apie jo asmenybę ir jį laikyti tiksliu, nors šis grįžtamasis ryšys ir būtų sudarytas iš apibendrinamojo pobūdžio teiginių, kurie tiktų apibūdinti daugumai žmonių. Nepaisant to, Forerio efektą nagrinėjantys mokslininkai tyrimus atlieka pateikdami tyrimo dalyviams labai įvairius asmenybės aprašymus, pvz.: įvardijančius teigiamas ar neigiamas savybes, aprašymus suformuluotus teigiamu ar neigiamu tonu, taip pat pateikiami tyrimo dalyvio asmenybei priešingi aprašymai. Nors B. Foreris norėjo pademonstruoti asmeninio validavimo klaidą tik su bendro pobūdžio teiginiais, kurie tiktų bet kam, tačiau tolesni asmeninio validavimo tyrimai buvo orientuoti į gilesnį grįžtamojo ryšio priėmimo supratimą esant įvairesniems stimulams (aprašymams). Tokia situacija skatina Forerio efektą apibrėžti, kaip "asmens polinkį priimti informaciją apie savo asmenybę, kad ir koks būtų tos informacijos validumas".