cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Katalonijos turizmas
Ekonominė reikšmė
Katalonija yra antra pagal svarbą Ispanijos turistų kryptis (po Andalūzijos). Didžioji dalis turistų atvyksta iš kitų Europos valstybių (86,4 %, 2014 m.). 2016 m. Kataloniją be vietinių ir Ispanijos gyventojų aplankė 18 mln. turistų iš užsienio. Be Ispanijos turistai daugiausia atvyksta iš septynių tradicinių turistų kilmės šalių – Prancūzijos, Jungtinės Karalystės, Vokietijos, Italijos, Nyderlandų, Belgijos ir Skandinavijos. Jos sudaro 67,4 % į Kataloniją atvykstančių turistų (neskaitant Ispanijos). Iš vadinamųjų BRICS šalių (Brazilija, Rusija, Indija, Kinija ir Pietų Afrika) atvyksta 7,3 % turistų. 2014 m. apie trečdalį turistų skaičiaus sudarė vidaus turistai, t. y. pačios Katalonijos gyventojai (ši turistų grupė išleidžia tik 6,6 % visų turistų išleidžiamų pinigų).
Turizmo ištakos
Turizmo Katalonijoje ištakas galima rasti XVIII-XIX a. Tuo metu Kataloniją savo platesnių kelionių po Iberijos pusiasalį metu lankė daugiausia dviejų grupių keliautojai: mokslo ištroškę švietėjai, kurie jau nuo XVIII a. keliavo per Kataloniją ir romantikai, kurie šalį daugiausia atrado XIX a. Abi grupės greitai įsitikino, kad Katalonija turi mažai bendro su likusia Ispanijos dalimi, tačiau šį pastebėjimą vertino skirtingai: švietėjai gyrė šalies pažangą ir sąlyginai toli pažengusią Katalonijos industrializaciją vertino pozityviai. Romantikai buvo nusivylę, kad regionas neatitinka jų pirminio supratimo apie autentiškąją Ispaniją.
Katalonų ekskursionizmas
thumb|right|235px|[[Pirėnai|Pirėnų kraštovaizdžiai]]
Tikraisiais turizmo Katalonijoje pradininkais, kurie tikslingai keliavo po regioną siekdami pažinti jo kraštovaizdį, kultūrą ir gyvenimo būdą, buvo patys katalonai. XIX a. pabaigoje susiformavo katalonų ekskursionizmo srovė, kurią veikė dar du tuo metu atsiradę reiškiniai: visoje Europoje plintantys Alpių klubai ir katalonų Renesanso (Renaixença) judėjimas, kurio tikslas buvo atgaivinti katalonų kalbą ir kultūrą. Ekskursionistai įtvirtino keliavimą kaip pripažintą laisvalaikio leidimo būdą. Ekskursionistų naujai atrastuose Katalonijos kraštovaizdžiuose ypatingą vaidmenį turėjo Pirėnai. Iki tol mažai žinomi laukiniai kalnų kraštovaizdžiai europietišku pavyzdžiu buvo įtraukti į katalonų ekskursionistų maršrutus. Pirėnų įtvirtinimui kolektyvinėje sąmonėje didžiausią įtaką turėjo keliautojas poetas Jacint Verdaguer, kuris apkeliavo visus šalies kampelius ir įamžino juos savo eilėraščiuose.
Sveikatos turizmas amžių sandūroje
XIX a. pabaigoje–XX a. pradžioje Katalonijoje atsirado ankstyvoji sveikatos turizmo forma. jos protagonistais buvo kilmingieji, o vėliau ir katalonų buržuazija, kurie kreipė dėmesį į higienos tyrimų pažangą ir vasarą išvykdavo iš didžiųjų miestų, kur nuolat grėsė epidemijų pavojus, į kaimiškąsias vietoves. Nuolatinio susisiekimo geležinkeliu atsiradimas palengvino tokias keliones ir iš pradžių aplink Barseloną, ją supančiose provincijose, o vėliau ir tokiuose miestuose kaip Camprodón, Viladrau ir Puigcerdà pradėtos statyti vasaros rezidencijos. Šie modernizmo architektūros pavyzdžiai, kartu su tuo metu atsiradusiais parkais, ir dabar yra lankytinos vietos. Panašiu metu atsirado ir pirmosios vasaros rezidencijos, vandens gydyklos ir prabangūs viešbučiai pakrantės kurortuose.
Vidaus turizmo raida iki turizmo bumo
thumb|right|235px|[[Kosta Brava|Kosta Bravos krantai]]
Iki turistinio bumo XX a. septintajame dešimtmetyje Katalonija jau buvo tapusi svarbia vidaus turizmo kryptimi, ne tik aukštesniosioms klasėms, bet ir viduriniajai klasei. Įprastais tapo poilsis pajūryje ir šiek tiek mažiau – kalnuose, o slidinėjimas Pirėnuose tuo metu ėmė įgauti populiarumą. Užsienio turizmas tuo metu dar buvo mažai išvystytas, tačiau aktoriai ir režisieriai ėmė atrasti Kosta Bravą, kurioje kurti tokie filmai kaip Pandora ir Skraidantis Olandas. Tokios kino žvaigždės kaip Ava Gardner ir Orson Welles reguliariai lankėsi Katalonijos pajūryje.
Turistinis bumas XX a. septintajame dešimtmetyje ir jo pasekmės
Patrauklūs kraštovaizdžiai, palankus klimatas, viešbučiai su vaizdu į jūrą ir palyginus su išsivysčiusiomis šalimis palankios kainos XX a. septintajame dešimtmetyje Ispanijos, ir ypač Katalonijos, pajūrį padarė ypač patrauklia daugelio Europos šalių viduriniosios klasės poilsiautojų kryptimi. Augant turistų skaičiui gausėjo ir viešbučių, restoranų bei paslaugų įmonių. Turistus labiausiai traukė saulė, jūra ir paplūdimiai, Katalonijos kultūriniu palikimu domėtasi mažai.
Šiai turizmo fazei būdingas gamtos išteklių išnaudojimas ir spekuliacijos nekilnojamuoju turtu, kurios milžinišką turtą sutelkė keleto veikėjų rankose. Tuo pačiu metu turizmas tapo vienu iš Ispanijos ir Katalonijos ūkio variklių, kurio poveikis tapo žymiai platesniu nei tiesioginės pajamos iš pajūrio turizmo.
Galiausiai XX a. pabaigoje tapo aišku, kad toks turizmo modelis nėra tvarus. Nuolatinis kainų mažinimas tapo vieninteliu būdu išlaikyti tokios turizmo krypties konkurencingumą. Dėl to Katalonijos turizmo strategiją nuspręsta iš esmės keisti.
Katalonijos turizmas XXI a.
Paskutiniaisiais metais Katalonijos turistinių paslaugų pasiūla ženkliai diferencijavosi ir gali patenkinti įvairiausio profilio turistų poreikius. Tarp tokių turizmo krypčių yra nuotykių turizmas, pvz., susijęs su dviračių sportu, šeimoms pritaikyti kurortai, kaimo turizmo paslaugos, gamtinio ir kultūrinio turizmo pasiūlymai Pirėnų regione, enologiniai produktai, reprezentuojantys Kataloniją kaip tradicinį vyno regioną.
2016-2017 m. Katalonijos atvykstamasis turizmas išgyveno bumą, nes į Kataloniją dėl teroro grėsmių ėmė atvykti anksčiau į kitas šalis vykę turistai. Šis bumas sukėlė ir neigiamas reakcijas. Dėl augančių turizmo srautų daugėja neigiamų turizmo padarinių nuolatiniams Barselonos gyventojams. Tarp jų nepastovus sezoninis darbas, šioje šalyje jaunų žmonių nedarbo lygis siekia 43 %. Be to, mieste vis didėja nekilnojamojo turto, nuomos kainos, gyventojams darosi beveik neįmanoma įsigyti būstą už prieinamą kainą.
Neigiamą įtaką turizmo raidai padarė teroristiniai išpuoliai Barselonoje ir Kambrilyje 2017 m. rugpjūčio 17 d., kurių metu žuvo 16 žmonių ir sužeista daugiau 130. Šio išpuolio pasekmių sukeltas turistinio aktyvumo sumažėjimas atsistatė iki rugsėjo mėn.
Įtampa tarp Katalonijos ir Ispanijos vyriausybių po referendumo dėl Katalonijos nepriklausomybės bei plačiai pasaulyje išplatinti vaizdai apie policijos naudotą jėgą referendumo metu, milžiniškas nepriklausomybės šalininkų ir priešininkų demonstracijas taip pat neigiamai paveikė užsienio turistų srautus. Spalio mėnesį kai kurių turizmo organizacijų vertinimu turistų aktyvumas sumažėjo 15 proc., taip pat 17 proc. sumažėjo skrydžių rezervacijų. Katalonijos svarbiausio turizmo pareigūno Patrick Torrent vertinimu ketvirtajame 2017 m. ketvirtyje turistų skaičius Katalonijoje gali sumažėti 10 proc. Exceltur (turizmo lobistinė grupė) vertinimu 2018 m. pirmajam ketvirčiui Barselonos viešbučių rezervacija yra sumažėjusi 10 proc. lyginant su 2017 m. pirmuoju ketvirčiu.
Keliavimas pėsčiomis
Katalonija turi senas keliavimo pėsčiomis tradicijas, joje yra beveik 9 000 km žymėtų turistinių takų. Dalis jų yra tolimųjų kelionių takai (GR), įeinantys į Europos turistinių takų tinklą. Kiti takai klasifikuojami į regioninius (PR) ir vietinius (SL) turistinius takus.
Dalis šių takų eina senaisiais piligrimų ir pabėgėlių maršrutais. Tarp jų yra Šv. Jokūbo kelias tarp Sant Pere de Rodes ir Alkaraso, taip pat Ignoto kelias, Camí Ignasià, kuris Katalonijoje tęsiasi nuo Leridos per Monseratą į Manresą. Religinį atspalvį turi Ruta del Cister, kuris eina per tris įspūdingiausius cistersų vienuolynus Katalonijoje. Camí dels Bons Homes eina katarų bėglių maršrutu, kuriuo jie traukėsi iš Prancūzijos į Kataloniją. Daugybė gamtos parkų ir saugomų teritorijų turi gerai išvystytus turistinių takų tinklus. Aukštikalnių takai, tokie kaip Carros de Foc nacionaliniame parke Aigüestortes i Estany de Sant Maurici arba Porta del Cel gamtos parke Alt Pirineu eina nuo vienos kalnų trobelės iki kitos ir taip kerta patraukliausius nacionalinių ir gamtos parkų kraštovaizdžius. Prie tvaraus gamtos turizmo priskiriamas maršrutas El Cinqué Llac eina per Pirėnų kraštovaizdžius Pallars Sobirà regione. Turistinių takų yra ir šalimais Barselonos, pavyzdžiui, tolimųjų kelionių takas Els Tres Monts, kuris jungia tris saugomas teritorijas Montseny, Sant LLorenc del Munt i l´Obac ir Montserrat. Turistinių takų tinklas Itinerannia išsidėstęs Žironos provincijoje, Centrinėje Katalonijoje. Tolimųjų kelionių taku Camí de Ronda galima apkeliauti visą Katalonijos pakrantę, dalis kelio eina gyvenvietėmis ir miestais.
Kelionės dviračiais
Dviratininkai Kosta Bravos, Kosta Barselonos ir Kosta Dorados regionuose gali rasti įvairaus sudėtingumo trasų, nuo pradedančiųjų iki profesionalų lygio. Šios trasos eina per besikeičiančius kraštovaizdžius į krašto gilumą, link žinomų lankytinų vietų arba autentiškų kaimų. 5 300 km trasų yra pažymėtos kalnų dviračiams, jos suskirstytos į 265 maršrutus. Be to, yra 19 kalnų dviračių centrų, kurie teikia turistinę informaciją, informaciją apie maršrutus, nuomoja dviračius ir teikia su dviračiais susijusias paslaugas. Aplink šiuos dviračių centrus yra mažiausiai 100 km žemėtų kelių vedančių į lengvai dviračiu pasiekiamas viršūnes. Žaliaisiais keliais (Vies Verdes), dviračių takais įrengtais ant buvusių geležinkelių linijų, gali naudoti šeimos ir kiti dviračių mėgėjai. Šie keliai tęsiasi nuo rytinių Pirėnų priekalnių iki kosta Bravos ir nuo Ebro deltos iki Tera Altos per įvairiausius kraštovaizdžius.
Kulinarinis paveldas
Katalonijos gastronomija žinoma visame pasaulyje. 2015 m. Žironos restoranas El Celler de Can Roca žurnalo Restaurant pakartotinai buvo paskelbtas geriausiu pasaulio restoranu. 2016 m. Katalonija buvo pasklebta Europos gastronomijos regionu ir taip pažymėta jos išskirtinė maisto kultūra ir gastronominis paveldas bei inovacijos.
Vyno turizmas
Katalonija turi 2 500 metų vyno darymo istoriją. Jos kultūra ir kraštovaizdis yra žymiai paveiktas vyndarystės tradicijų. Šiuo metu Katalonijoje yra dvylika apsaugotų vyno kilmės regionų (DO): DO Empordà, DO Alella, DO Conca de Barberà, DO Penedès, DO Tarragona, DO Terra Alta, DO Montsant, DO Priorat, DO Coster del Segre, DO Pla de Bages, DO Catalunya ir Cava. Paskutiniaisiais metais vyno turizmas Katalonijoje populiarėja, paprastai siejant jį su poilsiu gamtoje arba aktyviuoju turizmu. Tarp vyno turizmo pasiūlymų yra degustacijos bodegose ir kelionės per vynuogynus, apsilankymas vyno spa. Specialūs vyno maršrutai supažindina lankytojus su vyno kultūra ir kraštovaizdžiais, šalia to yra daugybė mažųjų vyno daryklų ir bodegų. Vyno reikšmė Katalonijos kultūrai matoma vadinamosiose vyno katedrose. Tai yra milžiniški rūsiai, tipiškai atstovaujantys modernizmo architektūrą.
Golfo ir motosporto turizmas
Katalonija yra mėgstama golfo turistų atostogų kryptis. Iš viso regione yra daugiau nei 36 golfo aikštynai, tarp jų ir pritaikyti išrankiausiems žaidėjams. Katalonijos prestižiškiausiais golfo aikštynais laikomi Empordà Golf Resort Kosta Bravoje, PGA Catalunya Resort, kuris yra tik 5 minutės kelio nuo Kosta Bravos oro uosto Žironoje, Club de Golf El Prat, esantis netoliese Sant Llorenç del Munt i L’Obac gamtos parko.
Katalonija ir ypač Katalonijos Pirėnai yra ypač mėgstami motociklininkų. Per besikeičiančius Katalonijos kalnų kraštovaizdžius tęsiasi vingiuoti, mažai apkrauti puikios būklės keliai. Kraštovaizdžio grožis ir švelnus Viduržemio jūros klimatas kasmet į regioną pritraukia baikerius iš viso pasaulio. Katalonien und insbeso Die landschaftlichen Vorzüge in Verbindung mit dem zuverlässig milden Mittelmeerklima ziehen jedes Jahr Biker aus aller Welt in die Region.
Lankytinos vietos ir turistinės įžymybės
Barselona thumb|240px|[[Guelio parkas]]
Kosta Brava
Kosta Dorada
Turizmo marketingas
2010 m. Katalonijos vyriausybės įkurta Katalonijos užsienio turizmo agentūra ACT (=Agencia Catalana de Turisme) yra atsakinga už oficialios Katalonijos populiarinimo strategijos įgyvendinimą. ACT pakeitė anksčiau už tai atsakingą Turisme de Catalunya konsorciumą ir siekia Kataloniją populiarinti kaip pasaulinės reikšmės turizmo kryptį. Jos darbo kriterijai yra kokybė bei ekonominis ir socialinis rentabilumas.
ACT yra pavaldi Verslo ir žinių ministerijai, ją sudaro atstovai iš šių institucijų: Katalonijos vyriausybės, Katalonijos prekybos rūmų tarybos, Barselonos, Taragonos, Leidos ir Žironos provincijų administracijų turizmo biurų bei Barselonos marketingo organizacijos Turisme de Barcelona. Finansinius išteklius savo veiklai ši turizmo organizacija gauna iš Verslo ir užimtumo ministerijos, prekybos rūmų, provincijų administracijos reklamos organizacijų ir privačių įmonių.
Panevėžio politechnikumas
Panevėžio politechnikumas – valstybinė vidurinio profesinio mokymo įstaiga, politechnikumas, veikęs 1960–1991 m. Panevėžyje.
Istorija
1961 m. politechnikumo bazėje buvo įkurtas KPI vakarinis skyrius (dab. KTU Panevėžio institutas). Mokomoji ir laboratorinė bazė buvo kuriama bendromis abiejų mokymo institucijų pastangomis. Ja galėjo naudotis tiek būsimi technikai, tiek inžinieriai.
Augančiai Panevėžio pramonei reikėjo specialistų, todėl buvo plečiama mokymo įstaigos bazė, daugėjo studentų ir dėstytojų. 1966 m. iškilo naujas mokomasis pastatas Laisvės a. 23. 1967 m. pradėta naudoti sporto salė ir bendrabutis. 1969 m. atsidarė 120 vietų valgykla, 1981 m. atidarytas antrasis mokomasis politechnikumo korpusas. 1990 m. Panevėžio politechnikumo moksleiviai apgyvendinti naujame, šiuolaikiškai įrengtame 12 aukštų 350 vietų bendrabutyje. Devintojo dešimtmečio pabaigoje politechnikumas pasiekė savo brandos viršūnę. Čia dirbo apie 70 dėstytojų, kasmet mokėsi apie 1500 studentų, buvo išleidžiama iki 400 absolventų. Tuo metu direktoriumi dirbo Sergejus Davydovas, pavaduotojais – Aleksandra Nevierienė ir Algis Navickas. Per 30 savo veiklos metų politechnikumas išleido 8035 absolventus.
1991 m. Panevėžio politechnikumas reorganizuotas į Panevėžio aukštesniąją technikos mokyklą, kuri 2002 m. tapo Panevėžio kolegijos Verslo ir technologijų fakultetu.
Literatūra
„Verslo ir technologijų fakultetui 50“. Parengė A. Valickienė, R. Strelčiūnienė; nuotraukų aut. G. Lukoševičius, V. Stankevičius. Panevėžys: Panevėžio kolegijos Verslo ir technologijų fakultetas, 2011, 26 p.
Ragupė
Ragupė (, Raguppe, nuo 1938 m. Krebsbach) arba Podlesnaja – upė Rusijoje, Kaliningrado srityje, Krasnoznamensko rajone; Įsruties baseine, Būdupės dešinysis intakas.
Prasideda laukuose prie Pilkalnio–Kusų kelio, apie 2 km į vakarus nuo Pilkalnio. Aukštupyje prateka netoli Žemaitkiemių, toliau teka šiaurės kryptimi, ties buvusiu Duoblindžių kaimu pasuka į šiaurės vakarus, prateka pro Didžiuosius Šorelius, ties buvusiu Stablaukių kaimu pasuka į šiaurę. Toliau teka negyvenamomis vietovėmis, Šorelių girios vakariniu pakraščiu, po santakos su Meškupe suka į vakarus ir įteka į Būdupę ties buvusiu Naujojo Liepgalio palivarku 3 km nuo jos žiočių. Vagos plotis 6 m, gylis 1,2 m, srovės greitis 0,1 m/s².
Intakai, abu dešinieji: Pjaunė, įteka ties buvusiu Šaltų kaimu, ir Meškupė, įteka 3 km nuo žiočių.
Buvusios gyvenvietės prie Ragupės: Pušynai, Šaltai, Duoblindžiai, Stablaukiai, Mažieji Tuliai, Mitenvaldė, Ragupėnai.
Onufrijus Bialozoras
Onufrijus Bialozoras – Upytės vaiskis 1765-1783.
Pasiuntinys nuo Upytės pavieto į Čaplico seimą 1766 metais. Buvo pasiuntiniu nuo Trakų vaivadijos į Repnino seimą.
Baltys (Utenos r., Utenos sen.)
Baltys – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 9 km į pietus nuo Utenos. Ežeras ovalo formos, ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,43 km, plotis – iki 0,33 km. Altitudė 154,5 m. Vakarinis krantas aukštas, kiti – žemi. Krantai apaugę siauru medžių ruožu. Pakrantėse plyti pievos, dirbami laukai. Šiaurėje išteka upelis link Vyžuonos intako Viešos. Rytinėje pakrantėje įsikūręs Pabaltės kaimas. Pietvakarine pakrante eina geležinkelis Švenčionėliai – Utena.
Súni Olsen
Suni Olsenas (g. 1981 m. kovo 7 d.) – buvęs Farerų salų futbolininkas, saugas.
Karjera rinktinėje
Farerų rinktinėje žaidė nuo 2001 m., kai po keitimo pasirodė rungtynėse prieš Švediją.
Atstovaudamas rinktinei pelnė keturis įvarčius, iš jų du – į Lietuvos rinktinės vartus.
Feliksas Martišius
Feliksas (Peliksas) Martišius (1879 m. vasario 2 d. Banaičių kaime, Šakių apskritis – 1955 m., Simne) – Romos katalikų kunigas, švietėjas ir sodininkas, visuomenės veikėjas.
Biografija
Užaugo šešių vaikų šeimoje, anksti neteko tėvo, todėl vaikus globojo motinos tėvai Rūgiai. Felikso dėdė Švėkšnos vaistininkas Juozapas Rūgys buvo žinomas aušrininkas ir varpininkas. Mokėsi pas daraktorių, vėliau lankė Griškabūdžio ir Sintautų pradines mokyklas. Mokėsi Palangos progimnazijoje ir Mintaujos gimnazijoje. Už už atsisakymą melstis rusiškai iš pastarosios buvo pašalintas. 1898 m. įstojo į Seinų kunigų seminariją, vasaros atostogų metu būsimą Lietuvos Nepriklausomybės Akto signatarą Saliamoną Banaitį ruošė egzaminams iš aštuntos klasės kurso. Baigęs vikaravo Sudarge ir Višakio Rūdoje. Dirbo šviečiamąjį darbą: mokė rašto, platino knygas ir laikraščius, kovojo už blaivybę. Vikaras Višakio Rūdoje įsteigė „Žiburio“ draugijos skyrių, prieglaudą seneliams, pastatė parapijos salę, įkūrė 15 pradinių lietuviškų mokyklų. Dalį savo laisvalaikio skyrė sodininkystei. 1918 m. „Žiburio“ draugijos pavedimu Prienuose atidarė progimnaziją ir organizavo mokyklos pastato statybą. 1920–1924 m. buvo pastatyta dviejų aukštų medinė Prienų „Žiburio“ gimnazija, kuri 1925 m. išleido pirmąją laidą.
Pakrokitatas
Pakrokitatas (Pakrokitat) – kūrėjas indėnų seranų mitologijoje, piktavalio Kukitato brolis (šis gimęs iš brolio kairiojo peties). Pakrokitatas sukūręs žmones.
Pasakojama, kad broliai be paliovos kovoję vienas su kitu. Galiausiai Pakrokitatas pasitraukęs į savąjį pasaulį, kur po mirties galiausiai patenkančios mirusiųjų širdys, o Žemę palikęs broliui.
Agonistikai
Agonistikai, cirkumcelionai (🇬🇷 – 'kovingas') – krikščionybės religinė srovė, gyvavusi Šiaurės Afrikoje IV–V a. Priklausė donatistams.
Didžiuma agonistikų buvo smulkūs žemdirbiai, kolonai, vergai. Atmetė Romos imperatoriaus Konstantino I valdžią, skelbė žmonių lygybę, suvalstybintą, vis daugiau turtų įgyjančią Bažnyčią kaltino išdavus tikybą, laikėsi asketizmo, vadovavo vargingųjų sluoksnių sukilimams. Krikščionių, kurie dėl pasaulietinės valdžios persekiojimų išsižadėjo tikėjimo arba jai atidavė kulto reikmenis, namus apsupdavo (iš čia pavadinimas cirkumcelionai), smurtaudavo.
Pasaulietinė valdžia, prašoma Šiaurės Afrikos vyskupų, uždraudė agonistikų veiklą.
Ignotas Karpis (1768)
Buvo Stanislovo Augusto Poniatovskio elektorius 1764 m. nuo Žemaitijos seniūnijos.
Baltys (Utenos r., Vyžuonų sen.)
Baltys – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, 1,5 km į šiaurės rytus nuo Vyžuonų, Vyžuonų miške. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,57 km, plotis – iki 0,29 km. Altitudė 100,4 m. Vakarinis krantas aukštas, kiti žemi. Krantai ištisai apaugę medžiais. Pietuose išteka upeliukas link Šventosios upės intako Vyžuonos. Šiaurvakarinėje pakrantėje yra įrengta poilsiavietė, eina kelias.
Hondūro ir Lietuvos santykiai
Hondūro ir Lietuvos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Hondūro ir Lietuvos. Tarpukariu diplomatinių santykių užmegzta nebuvo.
Diplomatiniai santykiai užmegzti 2005 m. sausio 26 d.
Hondūras yra akreditavęs ambasadą Lietuvai Belgijoje. Lietuva savo ambasadoriaus Hondūrui paskyrusi nėra. Tegusigalpoje veikia Lietuvos garbės konsulatas (garbės konsulas – Luisas Chosė Kafie).
Pirmieji kontaktai
Tarpukariu tarp valstybių diplomatiniai santykiai neužmegzti.
SSRS vykdytos Lietuvos okupacijos metais Hondūras palaikė ryšius su Lietuvos diplomatinėmis atstovybėmis ir netiesiogiai bei neoficialiai išreikšdamas pritarimą Baltijos valstybių aneksijos nepripažinimui, laikėsi tyliosios nepripažinimo politikos.
1949 m. kelių Centrinės Amerikos valstybių atstovai Jungtinėse Tautose Hondūro ambasadoriaus Kareraso iniciatyva kreipėsi į JAV delegacijos prie Jungtinių Tautų vadovą Džeimsą Bairnesą su klausimu, ar būtų paranki proga iškelti Baltijos tautų okupacijos klausimą Jungtinėse Tautose, tačiau į tokį siūlymą D. Bairnesas replikavo, kad laikas esąs nepatogus.
Santykiai nuo 2005 m.
Lietuva ir Hondūras diplomatinius santykius užmezgė 2005 m. sausio 26 dieną, Lietuvos ambasadoriui Švedijoje Petrui Zapolskui ir Hondūro ambasadoriui Švedijoje Ivanui Romerui-Martinesui Lietuvos ambasadoje Stokholme pasirašius bendrą deklaraciją, kuria užmezgami dvišaliai diplomatiniai santykiai. Hondūras tapo 137 valstybe, su kuria Lietuva užmezgė diplomatinius santykius. 2009 m. birželio 28 d. Hondūro kariškiams įvykdžius valstybinį perversmą, rugsėjo 24 d. Demokratijų bendrijai pirmininkavusios Lietuvos užsienio reikalų ministras Vygaudas Ušackas bendrijos posėdžio Niujorke (JAV) metu kartu su kitais Demokratijų bendrijos užsienio reikalų ministrais priėmė pareiškimą dėl situacijos Hondūre. Raginta „atkurti demokratinę tvarką, žmogaus teises ir pagrindines laisves“ po Hondūre įvykusio perversmo.
2016 m. rugsėjo 29 d. tarp Lietuvos ir Hondūro Briuselyje (Belgija) pasirašytas memorandumas dėl dvišalių konsultacijų.
Ekonominiai santykiai
2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Hondūro siekė 182,2 tūkst. eurų.
Prekybos balanse dominuoja importas iš Hondūro į Lietuvą.
Pasiuntiniai Lietuvai
Sąrašas yra nepilnas
Atpirkimo ožys
Dabar atpirkimo ožys suprantamas kaip metafora – kažkoks vienas asmuo, ar asmenų grupė, kuriam ar kuriems priskiriamos visos bendruomenės nuodėmės, suverčiama kaltė dėl nesėkmių.
Hondūro ir Lietuvos santykiai
Pasiuntiniai Hondūrui
Lietuva nėra akreditavusi ambasadoriaus Hondūrui.
Klusų apylinkė
Klusų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Raseinių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Raseinių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Alėjų apylinkės ir Baraičių apylinkės.
Vensiusel Ti
thumb|right|250px|Šiaurės Jutlandijos sala žemėlapyje thumb|right|250px|Greneno kyšulys − šiauriausias Danijos taškas Vensiusel Ti, kitaip dar Šiaurės Jutlandijos sala − Danijos sala Baltijos jūroje, prie Skagerako sąsiaurio, Šiaurės Jutlandijos regione.
Salos plotas 4685 km². Gyventojų − 300 177 (2011). Iš šiaurės pusės salą skalauja Skagerako sąsiauris, o Greneno kyšulys yra šiauriausias Danijos taškas.
Iki 1825 m. sala jungėsi su Jutlandijos pusiasaliu nedidele sąsmauka. Bet audros ir potvyniai nuplovė sąsmauką ir pavertė Limfjordą sąsiaurių sistema. Tačiau įprastai Vensiusel Ti priskiriama Jutlandijos pusiasaliui.
Homeopatija Lietuvoje
Homeopatija – alternatyvios medicinos šaka, kuri remiasi principu – panašus gydo panašų. Ji dar vadinama biologine medicina. Homeopatijos idėjos į Lietuvą atkeliavo iš Vokietijos, kur XVIII a. ji buvo sukurta dr. Samuelio Hahnemano.
Juozo Matulaičio indėlis
XX amžiuje Lietuvos homeopatinės vaistinės vadovavosi 1899 metais išleista V. Švabės farmakopėja,  kurioje buvo aprašytos 446 augalinės, 33 gyvulinės kilmės ir 168 cheminės medžiagos. Juozas Matulaitis, remdamasis vokiškąją farmakopėja, studijavo ir kūrė naujas vaistų receptūras.
Kauno 58-oji vaistinė vėliau pavadinta Vaistažolių vaistine, joje išsaugomas homeopatijos skyrius. Čia pradėjusi dirbti  Anelė Ivašauskienė tapo J. Matulaičio mokine, kuriai jis perdavė savo patirtį bei užrašus. 1984 metais skyrius buvo uždarytas dėl gydytojų homeopatų stokos. Vėliau, A. Ivašauskienė įkūrė savo homeopatijos vaistinę „Parapharm“, kurioje toliau propagavo homeopatijos principus ir rankų darbo vaistų gamybą.
Ponsavanas
Ponsavanas – miestas Laoso centrinėje dalyje, Siankuano provincijoje. XX a. aštuntajame dešimtmetyje Ponsavanas tapo šios provincijos sostine, nes senoji buvo sugriauta kovų metu tarp komunistinio Pathet Lao judėjimo ir amerikiečių karių. Miestas pastatytas su tiesiomis ir plačiomis gatvėmis ir yra išsidėstęs abiejuose Pat Nam upės krantuose. Viduryje miesto tebėra ryžių laukai.
Homeopatija Lietuvoje
Juozo Matulaičio indėlis
Kaune ir šiandien veikia seniausia Lietuvoje homeopatijos vaistinė, o iš viso mieste šiuo metu yra 3 homeopatijos vaistinės (Lietuvos sveikatos mokslų Universiteto vaistinė, „Parapharm“, „Atgaja“)
Ponsavanas
Ligoninė, policijos būstinė, kareivinės, mokykla ir didžioji dalis įstaigų yra palei plačią alėją miesto pietuose, o didžioji dalis parduotuvių, turgūs ir pašas yra pagrindinėje gatvėje šiaurinėje miesto dalyje. Nuo 2002 m. visos svarbiausios gatvės yra asfaltuotos.
Homeopatija Lietuvoje
Homeopatija universitete
Atkūrus nepriklausomybę Lietuvoje atgijo homeopatijos tradicijos.
Ponsavanas
Lankytinos vietos
Žymiausias turistų traukos centras yra šalia esanti Akmenų lyguma. Mieste yra vienas didžiausių našlaičių namų visoje šalyje. Juose gyvena apie 120 našlaičių. Be jų mieste yra du verti dėmesio paminklai. Vienas iš jų yra miesto pietryčiuose 1998 m. pastatytas paminklas kare žuvusiems laosiečiams, o kitas – vietnamiečiams.
Gabriel Lundberg
Gabrielis Ifeanjis „Ifė“ Liundbergas (, g. 1994 m. gruodžio 4 d.) – nigeriečių kilmės Danijos krepšininkas, žaidžiantis Italijos krepšinio lygoje besivaržančioje Bolonijos „Virtus“ komandoje. G. Liundbergas laikomas vienu geriausių Danijos krepšininkų.
Homeopatija Lietuvoje
Homeopatija universitete
Nuo 2006-ųjų Medicinos akademijos Vidaus ligų katedroje skaitomas kursas, skirtas gydytojų homeopatų specializacijai gauti.
Gabriel Lundberg
Po sėkmingų varžybų Zieliona Guros komandoje VTB lygoje ir Danijos rinktinės pergalės prieš Lietuvą Ifė Liundbergas pakviestas į Maskvos „CSKA“. 2022 m. dėl Rusijos invazijos į Ukrainą nutraukęs sutartį su Maskvos „CSKA“, prisijungė prie Finikso „Suns“ komandos.
VfB Lübeck
Liubeko VfL – Vokietijos futbolo klubas iš Liubeko. Klubas įkurtas 1919 m. Rungtyniavo žemesniuose divizionuose. 2019–2020 m. tapo Regioninės lygos nugalėtojais Šiaurės grupėje. 2020–2021 m. rungtyniavo Trečioje lygoje, bet liko priešpaskutiniai, devyniolikti ir iškrito į žemesnį divizioną.
Marie Kraja
Marie Kraja arba Marie Paluca (1911 m. rugsėjo 24 d. Zadare, Austrijoje-Vengrijoje – 1999 m. lapkričio 21 d. Tiranoje, Albanijoje) - Albanijos operos dainininkė, labiausiai žinoma dėl albanų liaudies dainų atlikimo.
Biografija
Kraja gimė 1911 m. Zadare, Dalmatijos karalystėje, tuometinėje Austrijoje-Vengrijoje, Romos katalikų šeimoje. Ji buvo Motinos Teresės giminaitė. Kai jai buvo šešeri, jos šeima persikėlė į Škoderį. Albanijoje Marie išmoko vietinių vestuvinių ir meilės dainų. 1930 m. pradėjo studijuoti dainavimą Grace, Austrijoje, studijas baigė 1934 m.
Kraja mirė Tiranoje 1999 m.
Pulekukverekas
Pulekukverekas (Pulekukwerek) – kultūrinis herojus indėnų jurokų mitologijoje.
Pasakojama, kad gimęs tolimojoje šiaurėje. Pulekukverekas patyręs įvairių nuotykių, užmušdavęs pabaisas, moteris žmogėdras. Laikytas žvaigždžių šviesos nešėju: Pulekukverekas pagrobęs berniuką Naktį, paskui suradęs vyrą, audžiantį dangų, ir sudėjęs žvaigždes. Atėjus metui, Pulekukverekas pradingęs iš Žemės ir pasitraukęs į tolimą kraštą, kur be paliovos šokama.
Bedančių apylinkė
Bedančių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Raseinių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Raseinių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Baraičių apylinkės.
Freskas
Freskas ( 'gaivioji upė') – upė Brazilijoje, Paros valstijoje; dešinysis Šingu intakas (Amazonės baseinas). Prasideda Matauno kalnuose valstijos pietuose, Kajapų indėnų teritorijoje. Teka į šiaurę, šiaurės vakarus Brazilijos plokščiakalnį. Vaga labai vingiuota. Įteka į Šingu ties San Felis do Šingu miestu.
Didžiausias intakas – Riozinjas (kairysis).
Baseinas retai apgyvendintas, daugiausia indėnų. Beveik visas baseinas patenka į Kajapų indėnų teritoriją.
Šeimyniškių apylinkė (Raseiniai)
Šeimyniškių apylinkė (arba Šeiminiškių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Girkalnio valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Raseinių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Juodkėnų apylinkės ir Laužų apylinkės.
Taivano demografija
thumb|right|300px|Gyventojų tankumas skirtinguose Taivano regionuose (2011 m. duomenys).
thumb|right|300px|Taivano gyventojų skaičiaus piramidė (2012 m. duomenys).
thumb|right|300px|Gyventojų kitimas 1978–2009 m. (milijonais). Per šį laikotarpį gyventojų skaičius padidėjo 6 mln. žmonių.
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie Taivano demografiją.
Gyventojų skaičius: 23 299 716 (2013 m. apskaičiavimai)
Struktūra pagal amžių:
Gyventojų amžiaus mediana:
Gimstamumas: 8,61 gimimų/1000 gyv. per metus (2013 m. apsk.)
Mirtingumas: 6,83 mirčių/1000 gyv. per metus (2013 m. apsk.)
Metinis populiacijos prieaugis: 0,27 % (2013 m. apsk.)
Migracijos indeksas: 0,91 migrantų/1000 gyv. per metus (2013 m. apsk.)
Lyčių pasiskirstymas:
Kūdikių mirtingumas:
Vidutinė gyvenimo trukmė:
'''15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:'''
Etninės grupės:
Religijos:
Kalbos:
SC Rot-Weiß Oberhausen
Oberhauzeno „Rot-Weiß“ – Vokietijos futbolo klubas iš Oberhauzeno.
Ramano sklaida
Ramano sklaida – neelastinė šviesos sklaida vidiniuose molekulių virpesiuose.
Apšvietus medžiagą šviesos pluoštu yra tam tikra tikimybė, jog šviesa bus išsklaidyta. Kai šviesos pluoštas išsklaidomas, didžioji dalis fotonų yra išsklaidomi elastiškai (Reilėjaus sklaida), jų energija (dažnis, bangos ilgis) išlieka tokia pati kaip ir medžiagą apšvietusių fotonų. Ramano sklaidos atveju, išsklaidytos šviesos fotonai yra mažesnės (Ramano Stokso sklaida) arba didesnės (Ramano anti-Stokso sklaida) energijos už apšvietusios šviesos fotonus.
Istorija
Ramano sklaidos reiškinys buvo teoriškai apskaičiuotas 1923 m. austrų fiziko A. Smekalos (A. Smekal). Ramano sklaida pirmą kartą eksperimentiškai pastebėta 1928 m. indų fiziko C. V. Ramano (C. V. Raman), kurio vardu reiškinys ir buvo pavadintas. .
Teorija
Šioje dalyje aprašomi pagrindiniai spontaninės Ramano sklaidos teorijos principai.
Molekuliniai virpesiai
Ramano sklaidos matavimai duoda informacijos apie molekulės virpesius. Tiriant Ramano sklaidą dujose, galima gauti informacijos ir apie molekulės rotacinius judesius.
Klasikinėje mechanikoje yra įrodoma, kad bet kokios molekulės laisvės laipsnių skaičius yra 3N. Laisvės laipsniai yra nepriklausomi parametrai, kurie nusako molekulės padėtį erdvėje. Molekulėje 3N laisvės laipsniai susideda iš slenkamojo judesio, rotacinių ir virpesinių laisvės laipsnių. Slenkamojo judesio laisvės laipsnių skaičius yra 3, nes jį nusako Dekarto koordinatės x, y ir z. Molekulės rotacinių laisvės laipsnių skaičius taip pat yra 3. Likusieji 3N-6 laisvės laipsniai yra virpesiniai laisvės laipsniai. Šie 3N-6 nepriklausomi virpesiai yra vadinami molekulės normaliaisiais virpesiais. Išimtis taikoma tiesinėms molekulėms, kurios turi 3N-5 virpesinius laisvės laipsnius.
Ramano sklaida
Molekulė, patekusi į monochromatinės elektromagnetinės bangos kintantį elektrinį lauką, poliarizuojasi. Indukuotas dipolinis momentas yra proporcingas elektrinio lauko stipriui sąryšiu:
Čia \alpha yra molekulės poliarizuojamumas. Elektromagnetinės bangos sukurto elektrinio lauko stipris tam tikrame fiksuotame erdvės taške yra aprašomas funkcija, kuri periodiškai priklauso nuo laiko:
Jeigu molekulės virpesių amplitudė maža, poliarizuojamumas \alpha gali būti išskleistas Teiloro eilute:
Tada, pagal elektrinio lauko funkciją ir indukuoto dipolinio momento {\mu_{ind}} sąryšį su elektrinio lauko stipriu, gauname indukuoto dipolinio momento formulę:
Bogdanas Venigas
Biografija
thumb|200 px|left|[[Maskvos Kristaus Gelbėtojo katedra|Maskvos Kristaus Išganytojo cerkvės kupolo paveikslas]] Bogdanas Venigas gimė 1837 m. liepos 30 d. Taline, Estijos gubernijoje, Rusijos imperijoje, muzikos mokytojo, Šv. Mikalojaus liuteronų bažnyčios vargonininko ir smuikininko Gotlibo Fridricho Venigo šeimoje. Bogdano motina Agata Emilija Faberžė buvo juvelyro Karlo Faberžė teta.
1848 m. Venigų šeima persikėlė gyventi į Sankt Peterburgą, kur Bogdano Venigo tėvas buvo priimtas į tarnybą Imperatoriaus teatrų direkcijoje. Bogdanas Venigas 1851 m. įstojo mokytis į Sankt Peterburgo imperatoriškosios dailės akademijos istorinio žanro dailės klasę, kuriai vadovavo profesorius Fiodoras Bruni.
Ramano sklaida
Ramano sklaida
Šioje formulėje yra atmesti aukštesnės eilės Teiloro eilutės nariai iš poliarizuojamumo. Toliau atliekant matematinius veiksmus šioje formulėje, gaunama nauja indukuoto dipolinio momento formulė:
Grikis
Grikis (Fagopyrum) – rūgtinių (Polygonaceae) augalų gentis, kuriai priklauso vienmetės žolės. Stiebas status, sultingas. Lapai širdiški, blizgantys. Žiedai sukrauti kekėse, išaugusiose viršutinių lapų pažastyse. Vaisiai tribriauniai riešutėliai.
Ramano sklaida
Ramano sklaida
Iš šios formulės matoma, kad molekulėje indukuotas dipolinis momentas kinta dažniais \nu_0, ir. Pirmasis narys formulėje aprašo nepakitusio dažnio Reilėjaus sklaidą, antrasis narys nusako Ramano anti-Stokso sklaidą, o trečiasis – Ramano Stokso sklaidą.
Bogdanas Venigas
Biografija
Studijų metu Bogdanas Venigas buvo laikomas talentingu dailininku. Už pasiekimus dailėje Venigas tris kartus buvo apdovanotas akademijos mažuoju aukso medaliu (1854, 1856, 1857 m.), du kartus – didžiuoju sidabro medaliu (1856 ir 1857 m.), 1859 m. buvo apdovanotas mažuoju aukso medaliu už paveikslą „Scena iš Olimpinių žaidynių”. 1862 m. jis gavo didįjį aukso medalį už eskizą „Judo bučinys”.
1863 m. lapkričio 9 d. Bogdanas Venigas dalyvavo Dailės akademijos keturiolikos studentų maište. Studentai atsisakė dalyvauti konkurse dėl didžiojo aukso medalio. Konkursas buvo skirtas Dailės akademijos 100-osioms gyvavimo metinėms. Nuo 1863 m. iki 1867 m. Venigas buvo Sankt Peterburgo dailininkų artelės, kuriai vadovavo Ivanas Kramskojus, nariu.
Nuo 1865 m. kartu su tapytojais Ivanu Kramskoju ir Nikolajumi Košeliovu tapė Maskvos Kristaus Išganytojo cerkvės (rus. „Хра́м Христа́ Спаси́теля" arba „Храм Рождества Христова") kupolo paveikslą.
Bogdanas Venigas tapė portretus. 1869 m. yra nutapęs Sankt Peterburgo imperatoriškosios dailės akademijos skulptoriaus, akademiko ir profesoriaus Ivano Remerso portretą.
Grikis
Tai vidutinio klimato augalas, kurį apdulkina vabzdžiai. Grikis kilęs iš Pietų Sibiro. Laukiniai grikiai auga Kazachstane, Kinijoje. Kultūrinti pradėti viduramžiais ir ilgainiui įsitvirtino žemės ūkyje. left|thumb|Grikių laukas Lietuvoje auga dvi rūšys:
= (albumas)
= (tariama „equals“) – penktasis studijinis anglų atlikėjo Ed Sheeran studijinis albumas, išleistas 2021 m. spalio 29 d. Nors albumas susilaukė vidutiniškų kritikų įvertinimų, jis buvo komerciškai sėkmingas visame pasaulyje, pasiekdamas daugelio šalių reitingų viršūnes. Tarp jų – Jungtinės Karalystės, JAV ir Lietuvos. 2021 m. visame pasaulyje parduota 1,3 milijonai įrašo kopijų ir jis tapo penktu geriausiai parduodamu metų albumu visame pasaulyje.
2022 m. vykusiuose „Grammy“ apdovanojimuose daina „Bad Habits“ nominuota metų dainos kategorijoje.
Dainų sąrašas
Muzikantai
Grikis
Etimologija
Lietuviai žodį perėmė iš slavų kalbų. Slavai savo ruožtu šį augalą pavadino graikiškomis kruopomis (pvz.,, vėliau tiesiog гречка), kadangi kruopos slavų kraštuose paplito nuo VII a. jas atvežus iš Graikijos ir Bizantijos, nors gali būti, kad ir ir dėl to, jog graikų vienuoliai augino grikius savo vienuolynuose.
Ramano sklaida
Panaudojimas
Ramano spektroskopija veikia Ramano sklaidos pagrindu. Ramano spektroskopija naudojama identifikuoti molekules pagal jų virpesines arba rotacines modas. Šis metodas plačiai naudojamas chemijoje, biomedicinoje, agrikultūroje ir maisto moksle.
Kujavija
Kujavija  – istorinė žemė šiaurės Lenkijoje, Kujavijos Pamario vaivadijoje. Svarbiausi regiono miestai yra Bydgoščius, Inovroclavas, Kujavijos Brasta, Vloclavekas ir kt.
Geografija
thumb|200px|left|Kujavija šiandieninėje Lenkijoje Dabartinėje Lenkijoje Kujavijos istorinis regionas apima didžiąją dalį Kujavijos Pamario vaivadijos. Kujavijos apibrėžimas nėra vieningas. Be tikrosios Kujavijos į šią sąvoką neretai įtraukiamos ir teritorijos rytuose: Dobrynės žemė, o kartais ir Kulmo žemė. Į vakarus nuo Kujavijos yra Didžioji Lenkija, į vakarus – Mazovija, šiaurės vakaruose – Pomerelija, šiaurės rytuose – Prūsija.
Kujavija apima Vyslos vidurupio baseiną, kita svarbi upė yra Notecė. Būdingos lygumos ir derlingi juodžemiai, darantys Kujaviją derlingiausiu Lenkijos regionu, dar vadinamu Lenkijos grūdų aruodu.
Istorija
Kujavija į Lenkijos valstybę įtraukta 960 m. valdant Meškai I. Boleslovo III Kreivaburnio sūnums pasidalinus valdas, Kujavija priskirta Mazovijos kunigaikštystei. 1194 m. sudaryta autonominė Kujavijos kunigaikštystė, kuriai vadovavo Lešekas II Baltasis. 1202–1234 m. Kujavija vėl priklausė Mazovijai, kurią valdė Konradas Mazovietis. Jis 1226 m. į savo valdas pasikvietė Teutonų ordiną. Riteriai įsitvirtino rytų Kujavijoje, Dobrynės žemėje. XIII a. antroje pusėje kraštas padalintas į dvi kunigaikštystes su centrais Inovroclave ir Kujavijos Brastoje. XIV a. Vladislovas Lokietka Kujaviją prijungė prie suvienytos Lenkijos valstybės. 1332 m. didžiąją krato dalį užkariavo teutonai, tačiau lenkai juos palaipsniui išstūmė.
Po ATR padalijimų Kujavija priklausė Prūsijos karalystei. Dabar kraštas įeina į Lenkijos Kujavijos Pamario vaivadiją.
Baltarusijos futbolo varžybos 2013–2014 m.
Baltarusijos futbolo varžybos 2013–2014 m.
Stipriųjų grupė
Stipriųjų grupės komandos sužaidė tarpusavyje dar du ratus. Iš viso sužaisti 32 turai.
Silpnųjų grupė
Silpnųjų grupės komandos sužaidė tarpusavyje dar du ratus. Iš viso sužaisti 32 turai.
Pastaba. Babruisko „Belšyna“ iš futbolo federacijos gavo minus šešių taškų nuobaudą.
Rungtynės dėl išlikimo (relegation)
2013 m. gruodžio 4 d. įvyko pirmosios rungtynės dėl išlikimo, kuriose Magiliavo „Dnipro“ nugalėjo Haradzėjos „Gorodėją“ 3:1.
Dėl išlikimo kovojęs Magiliavo „Dnipro“ buvo pranašesnis už savo varžovus bendru rezultatu 3:1.
Finalo rungtynės
--
Vaidminas
Vaidminas – upė Mažeikių rajone; Ašvos dešinysis intakas (Ventos baseinas).
Intakai: Ringis (kairysis), Varupis (dešinysis).
Gyvenvietės prie Vaidmino: Duobgiriai, Stumbrai, Tulnikiai.
Pasak A. Vanago, upėvardis gali būti susijęs su liet. vaidas „vaiduoklis, šmėkla, pamėklė“, vaidentis „tariamai rodytis dvasioms, vaiduokliams“.
SV Eintracht Trier
Tryro „Eintracht“ – Vokietijos futbolo klubas iš Tryro.
Francisco Vásquez de Coronado
thumb|250px|Koronado ekspedicijos maršrutas thumb|250px|„Koronado einaį šiaurę“, Frederiko Remingtono (1861—1906) paveikslas Fransiskas Vaskesas de Koronadas ((1510 m. – 1554 m. rugsėjo 22 d.) – ispanų konkistadoras, pirmasis ištyrinėjęs pietvakarines dabartinių JAV žemes. Naujosios Meksikos šiaurinių provincijų gubernatorius, padėjęs pagrindą Šiaurės Amerikos pietvakarių, kur ispanai viešpatavo daugiau nei du šimtmečius, būsimai kolonizacijai.
Biografija
1540 m. vasario 23 d. Fransisko Vaskeso de Koronado ekspedicija pajudėjo iš Kompostelos (Najaritas). Ją sudarė 335 ispanai, 1300 indėnų, 4 pranciškonų vienuoliai (jų tarpe Markosas de Nica ir Chuanas de Padilja), keletas indėnų ir afrikiečių vergų. Ekspedicija keliavo netoli Kalifornijos įlankos kranto, pasiekė toliausiai šiaurėje buvusį ispanų fortą Kuljakaną. Iš čia ekspedicija vyko padalinta grupelėmis, kadangi priekyje driekėsi skurdžios vietovės, o visiems kariams neužtektų maisto ir vandens. Koronadas su grupe ekspedicijos keliavo kalnuotomis pusdykumėmis, kol pasiekė vietovę, Markoso apibūdintą kaip Sibolą. Tačiau čia tebuvo keletas paprastų zunių pueblų. Pasipiktinę kariai reikalavo Markoso nužudymo, tačiau Koronadas jį išsiuntė atgal į Meksiką.
Toliau ekspedicija keliavo pagal Zunio upę, kol pasiekė zunių kaimą Havikuhą. Kariai buvo išalkę ir šturmavo kaimą nepaisant indėnų pasipriešinimo. Koronadas buvo sužeistas ir ekspediciją teko pristabdyti. Per tą laiką išsiųstos kelios žvalgybinės ekspedicijos. Žvalgai pasiekė hopių žemes – nors jos irgi buvo skurdžios, tačiau jie rado upę tekančią į vakarus – Koloradą. Kitas žvalgų būrys, vadovaujamas Garsijos Lopeso de Kardenaso atrado Didįjį Kolorado kanjoną. Dėl stačių krantų ispanai nusprendė nesugebėsią nuleisti laivų, todėl ėmėsi ieškoti kitos laivybai tinkančios upės.
Koronado ekspedicijai pavyko susisiekti su Ernando de Alarkono ekspedicija. Pastarasis viso šio žygio pradžioje buvo išsiųstas plaukti jūra ir pristatyti maisto atsargas į ispanų ketintą užkariauti Sibolą. Alarkonas pakilo kiek galėdamas aukščiau Kolorado upe ieškodamas Koronado, bet jo neradęs maisto atsargas užkasė. Koronadas jas vėliau atrado. Vėliau Koronadas išsiuntė žvalgų būrį į rytus, vadovaujamą Ernando de Alvarado, kuris atrodo kelis pueblus prie Grandės upės. Viename jų, Tigekse, ekspedicija žiemojo 1540–1541 m. žiemą. Indėnai stovyklą nuolat puldinėjo, kilo Tigekso karas tarp ispanų ir 12 indėnų tivų pueblų. Tuo laikotarpiu Koronadas iš indėno, vadinto „turku“, išgirdo kitą istoriją apie aukso miestą Kivirą, esančią toliau rytuose.
1541 m. pavasarį Koronado ekspedicija leidosi į Didžiąsias lygumas, ieškodama Kiviros. Keliaudami per lygumas ispanai sutiko klajoklius indėnus kerečus, o vėliau tejus. Viešėdamas pas pastaruosius Koronadas sutikęs seną, aklą ir barzdotą vyrą, kuris sakęsi sutikęs keturis žmones, panašius į atvykėlius. Tai galėjęs būti Kabesa de Vaka ir trys jo bendražygiai.
Tejai Koronadui pasakę, kad Kevira yra ne rytuose, o šiaurėje. Pasimetęs konkistadoras didžiąją dalį armijos išsiuntė atgal į Naująją Meksiką, o pats su 40 ispanų, keliais kunigais, tarnais ir indėnais patraukė į šiaurę. Netrukus jis pasiekė Arkanzaso upę. Keliaudamas pagal šią upę jis sutiko indėnus kivirus. Tačiau ir šie gyveno labai paprastai, o vienintelis vertingesnis radinys buvo varinis diržas. Toliau jis pasiekė dar skurdžiau gyvenusius harahėjus.
Galutinai praradęs viltį Koronadas patraukė atgal. 1541 m. gruodžio 27 d. jis smarkiai sužeistas pasiekė Naująją Meksiką. Nors iki 1544 m. jis išliko Naujosios Galisijos gubernatoriumi, tačiau išleidęs visus pinigus ekspedicijai bankrutavo. Jis išvyko į Meksiko miestą, kur mirė 1554 m.
Silvio (filmas)
Silvio – režisieriaus Paolo Sorrentino 2018 m. sukurtas biografinis filmas apie ilgametį šalies ministrą pirmininką Silvio Berlusconi. Pats politikas juostą yra pavadinęs „žiauria provokacija“.
Bendra filmo trukmė yra 204 minutės, bet daugelyje šalių jis buvo išleistas dviem atskiromis dalimis: pirmoji pasirodė 2018 m. balandžio 24 d., antroji – gegužės 10 d.
Mikalojus Vladislovas Pšezdzieckis
Mikalojus Vladislovas Pšezdzieckis (1620–1683 m. spalio 11 d.) – LDK valstybinis veikėjas. Lietuvos tribunolo maršalka 1683 metais.
Biografija
Kilo iš Pšezdzieckių giminės, herbo „Roch“ savininkas, Petro Povilo Pšezdzieckio sūnus.
1654–1667 m. karo tarp ATR ir Maskvos dalyvis.
Upytės stalininkas 1658–1666 m., Ašmenos stalininkas 1666–1667 m., Ašmenos vėliavininkas 1667–1670 m. Vilniaus pavaivadis 1668–1669 m. Ašmenos maršalka nuo 1670 m. Naugarduko kaštelionas nuo 1677 m.
Pasiuntinys į 1665–1676 m. seimus. Lietuvos tribunolo maršalka 1683 m.
Your Song
„Your Song“ – daina, kurią parašė britų atlikėjas Elton John, kartu su dainos tekstų autoriumi Bernie Taupin. Daina pasirodė antrajame Eltono Džono albume, pavadintame jo vardu – „Elton John“, išleistame 1970 m. Daina buvo išleista tų pačių metų spalį Amerikos Valstijose. Ji taip pat buvo B-pusė dainai „Take Me to the Pilot“, tačiau dėl savo populiarumo, pakeista į A-pusę, nors abi buvo daug kur grojamos. „Your Song“ sugebėjo pasiekti 8-ą vietą Amerikos Billboard pardavimų sąraše. Jungtinėje Karalystėje ji užkopė į 7-ą vietą. Kitose keliose šalyse irgi sugebėjo patekti į top dešimtukus.
Pirmą kartą ši daina buvo išleista amerikiečių roko grupės „Three Dog Night“ 1970 m. kovą jų trečiajam studijiniam albumui „It Ain't Easy“. Jie neišleido dainos kaip singlo, kadangi norėjo, kad pats Eltonas, kaip tuo metu kylanti žvaigždė, įrašytų ir jį išleistų.
1998 m. „Your Song“ buvo įtraukta į Grammy šlovės muziejų. 2004 m. ši daina „Rolling Stone“ žurnalo 500 visų laikų geriausių dainų sąraše užėmė 137-ą vietą, įskaitant ir 2010 m. Šios dainos demo versija buvo įtraukta į Eltono dainų rinkinį „To Be Continued“ (1990 metais). Šias dainas perdainavo tokios garsios atlikėjos kaip Ellie Goulding bei Lady Gaga.
Stonų apylinkė
Stonų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Raseinių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Raseinių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Kalnujų apylinkės.
Tennis Borussia Berlin
Berlyno „Tennis Borussia“ – Vokietijos futbolo klubas iš Berlyno.
Redaktorius
Redaktorius ( <  – 'sutvarkytas') – profesija, kuria užsiimantis asmuo taiso, tvarko (redaguoja) kokį nors tekstą (mokslinį, literatūrinį, techninį), jo iliustracijas, vaizdą, garsą; Taip pat – vadovas, tiesiogiai vadovaujantis žiniasklaidos priemonės redakcijai ar knygų leidyklai, asmuo tiesiogiai prisiimantis atsakomybę už kokio nors leidinio turinį ir formą.
Redaktorius įprasta skirstyti pagal specifinius veiklos lygmenis:
Dirbantys su tekstu – Dirbantys su teksto ir leidinio forma – Dirbantys su garso ir vaizdo medžiaga – Vadovaujantys leidybai –