cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Romano Prodi
Politinė veikla
1999 kovo mėn. Romanas Prodi tapo Europos Komisijos pirmininku ir dirbo šiame poste iki 2004 m. pabaigos. Svarbiausias Prodi pirmininkavimo įvykis buvo 10 naujų narių priėmimas į Europos Sąjungą 2004 m. gegužės 1 d.
Davulis
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Davulienė (ištekėjusi moteris) ir Davulytė (mergautinė pavardė).
Romano Prodi
Politinė veikla
2006 m. gegužės 17 d. Prodi vėl laimėjo parlamento rinkimus ir sudarė šalies vyriausybę. Tačiau nepraėjus dvejiems metams 2008 m. sausio 24 d. Prodi pralaimėjo interpeliaciją, o iš posto pasitraukė gegužės mėnesį. Kituis rinkimus laimėjo Prodi konkurentas paskutiniuose rinkimuos Silvio Berlusconi.
Davulis
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Romano Prodi
Politinė veikla
2007 m. spalio mėnesį jis tapo naujos Italijos demokratų partijos prezidentu.
Toomas Hendrik Ilves
Tomas Hendrikas Ilvesas (, ['toːmas 'hendrik 'ilves]; g. 1953 m. gruodžio 26 d. Stokholme) – psichologas, politologas, Estijos politinis veikėjas, buvęs šalies prezidentas.
Biografija
1976 m. baigė Kolumbijos universitete (JAV) psichologiją, 1978 m. Pensilvanijos universitete tapo psichologijos magistru. 1974–1979 m. Kolumbijos universiteto asistentas, 1979–1981 m. Englevudo (Niu Džersis) vidurinės mokyklos anglų kalbos mokytojas ir direktoriaus pavaduotojas, 1981–1983 m. Vankuverio koledžo administratorius ir direktorius, 1983–1984 m. Simono Fraserio aukštosios mokyklos dėstytojas.
1984–1988 m. Miunchene – Laisvosios Europos radijo analitikas, 1988–1993 m. estų redakcijos redaktorius.
1993–1996 m. Estijos atstovas JAV, Kanadoje ir Meksikoje, 1996–1998 m. ir 1999–2002 m. Estijos užsienio reikalų ministras, 1998–1999 m. Atlanto instituto direktorius,
1999–2003 m. Riigikogu (Estijos parlamento) narys, 2002 m. parlamento užsienio reikalų komisijos narys.
1999 m. Estijos liaudies partijos Möödukad, 2004 m. Estijos socialdemokratų partijos pirmininkas.
Nuo 2004 m. Europarlamento narys, Užsienio reikalų komiteto pirmininko pavaduotojas, Biudžeto bei Saugumo ir gynybos komiteto pakaitinis narys, Delegacijos ryšiams su JAV narys, Europos socialistų partijos narys.
2006 m. Rinkimų Asamblėja Ilvesą išrinko Estijos prezidentu. Pareigas pradėjo eiti spalio 9 d.
Bulgarijos futbolo varžybos 1968–1969 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 1968–1969 m.
Zūbiškė
Zūbiškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 14 km nuo Kazitiškio.
Robert Walpole
Seras Robertas Volpolis, pirmasis Orfordo grafas (1676 m. rugpjūčio 26 d. – 1745 m. kovo 18 d.) – britų politikas, laikomas pirmuoju Didžiosios Britanijos ministru pirmininku. Nors ministro pirmininko pareigos tuo laiku nebuvo pripažįstamos nei teisiniame, nei oficialiame lygmenyse, R. Volpolis vis tiek yra pripažįstamas de facto ėjęs premjero pareigas dėl jo paties įtakos ministrų kabinetui.
Biografija
Mokėsi ir 1696 m. baigė Etono koledžą. Vigų partijos atstovas; pirmąkart buvo išrinktas 1701 m. ir ėjo pareigas Jurgio I ir Jurgio II karaliavimo metais.
Jo kadencijos pradžia laikomi 1721 m., kai R. Volpolis gavo pirmojo iždo lordo pareigas. Kiti laiko, kad jo kadencija prasidėjo nuo 1730 m., po lordo Taunshendo atsistatydinimo, kai R. Volpolis tapo vienintelis ir neginčytinas ministrų kabineto lyderis.
R. Volpolis atsistatydino 1742 m.
Skraidanti Žuvis
thumb|Skraidančios Žuvies žvaigždynas
Skraidanti Žuvis (Volans, Vol) – 76-as iš 88 pagal dydį pietų pusrutulio žvaigždynas. Lietuvoje nematomas. Ryškių žvaigždžių nėra. Žvaigždyną į žvaigždėlapius įtraukė Johann Bayer 1603 m. veikale Uranometria.
Mis Pasaulis 2003
Mis Pasaulis 2003 – 53 konkurso Mis Pasaulis ceremonija, vykusi Kinijoje. Konkurso nugalėtoja tapo Rosanna Davison iš Airijos.
Labūnava
Labūnava – kaimas Kėdainių rajono savivaldybės pietryčiuose, prie rajoninio kelio, 11 km į pietvakarius nuo Kėdainių, kairiajame Nevėžio krante prie Barupės žiočių ir Labūnavos tvenkinio. Į pietryčius nuo Labūnavos plyti Labūnavos miškai. Seniūnaitijos centras.
Veikia Labūnavos pagrindinė mokykla, vaikų darželis, biblioteka (nuo 1956 m.), paštas (LT-58014), medicinos punktas, girininkija, kelios parduotuvės, viešbutis, kavinė, Labūnavos ŽŪB. Stovi Labūnavos Dievo Apvaizdos bažnyčia, pamaldos laikomos 1859 m. Zabielų statytoje kapinių koplyčioje. Kapinėse yra V. Svirskio kryžius su horeljefais. Dvaro liekanos (XIX a. pabaigos dvaro bokštai, medžiotojų namelis).
Istorija
thumb|left|240px|Barupės gatvė
Archeologijos radiniai siekia pirmuosius mūsų eros amžius. XIV a. Labūnavos žemes puldinėjo kryžiuočiai. Labūnava pirmą kartą paminėta (Labunowe) kryžiuočių kronikose 1364 m. Vartbergės kronikoje rašoma, kad 1372 m. Labūnava buvo sunaikinta. Labūnavos dvaras žinomas nuo XVI amžiaus. 1799 m. pastatyta Labūnavos Dievo Apvaizdos bažnyčia, 1812 m. per Napoleono žygį sudeginta, 1855 m. atstatyta.
Sovietmečiu kolūkio centrinė gyvenvietė. 1949 m. įsteigta pradžios mokykla, 1956 m. įkurta biblioteka, vaikų darželis.
Labūnava iškilo kaip žemės ūkio centras, buvo stiprus Darbo raudonosios vėliavos ordino „Rytų aušros“ kolūkis. Nutiestos mūrinių namų gatvės, pastatyti alytnamiai, kultūros namai, ambulatorija, prekybos centras. 1978 m. Labūnava sąjunginėje apžiūroje apdovanota TSRS liaudies ūkio pasiekimų parodos garbės diplomu.
1987 m., klebono Stepono Pilkos (1917–1994) rūpesčiu, prie Labūnavos bažnyčios pastatytas Vytauto paminklas.
William Petty (1623)
Viljamas Petis (1623 m. gegužės 27 d. – 1687 m. gruodžio 16 d.) – vienas iš žymiausių merkantilistų, pirmasis profesionalus ekonomistas.
Jis mėgino konkrečius samprotavimus apie turtą ir turtėjimą paversti logiška ir nuoseklia mokslo sistema. XVII a. viduryje Airijoje dirbusio gydytojo samprotavimai apie ekonominę aritmetiką – tai pirmieji ekonominės statistikos mokslo daigai.
Dzeržinskio rajonas
Dzeržinskio rajonas – LTSR administracinis teritorinis vienetas Vilniaus miesto šiaurės vakaruose.
Kamčiatkinis rudasis lokys
Kamčiatkinis rudasis lokys (Ursus arctos beringianus) – rudojo lokio porūšis, kurio arealas apima Anadyrio rajoną Čiukotkoje, Kamčiatkos pusiasalį, Karagos salą, Kurilų salas, pakrantės ruožą vakariniame Ochotsko jūros pakraštyje iki Stano kalnagūbrio, Šantarų salas. Taip pat – Šv. Laurentijaus salą Beringo jūroje.
Labūnava
Žymūs žmonės
Kaime gimė:
Kamčiatkinis rudasis lokys
Kamčiatkiniai lokiai yra artimi Aliaskos ir šiaurės vakarų Šiaurės Amerikos rudiesiems lokiams, manoma, kad jie yra Kodiako lokių protėviai.
Labūnava
Žymūs žmonės
Poetas Oskaras Milašius (1877–1939 m.) mini, kad Labūnavoje gimęs jo prosenelis. XX a. tarpukariu poetas buvo atvykęs Labūnavon ieškoti giminės pėdsakų.
Kamčiatkinis rudasis lokys
Kamčiatkiniai lokiai yra stambiausi Eurazijos rudieji lokiai, jų kūnai yra iki 2,4 m ilgio, o masė – iki 650 kg, kartais ir didesnė. Kaukolė yra platesnė už usūrinio lokio ir artima Kodiako lokių kaukolėms. Stambiausios patinų kaukolės būna 40,3-43,6 cm ilgio ir 25,8-27,7 cm pločio, patelių kaukolės būna 37,2-38,6 cm ilgio ir 21,6-24,2 cm pločio. Kailis tamsiai rudas su violetiniu atspalviu. Individai šviesiu kailiu reti.
Vasarą kamčiatkiniai lokiai maitinasi mėlynėmis, varnauogėmis, kuprėmis ir vaivorykštiniais upėtakiais. Rudenį jie minta kedrų riešutais, šermukšnių vaisiais, žuvimis ir kt. Stingant maisto ėda negyvus žuvis ir jūros žinduolius, uogas, žoles.
Kamčiatkiniai lokiai paprastai nepavojingi žmonėms. Tik apie 1% susitikimų baigiasi lokio puolimu. Pirmieji europiečiai, atvykę į Kamčiatką XIX a. ir nustebinti vietinių lokių gausos ir dydžio, aptiko, kad jie mažiau pavojingi negu Rytų Sibiro rudieji lokiai.
2008 m. liepos mėn. šiaurės Kamčiatkoje platinos kasyklos pastatus apgulė apie 30 lokių grupė, kurie nužudė du sargus ir neleido darbuotojams išeiti iš namų.
Tukanas (žvaigždynas)
thumb|Tukano žvaigždynas
Tucana (Tucana, Tuc) – 45-as iš 88 pagal dydį pietų pusrutulio žvaigždynas. Lietuvoje nematomas. Žvaigždyną į žvaigždėlapius įtraukė Johann Bayer 1603 m. veikale Uranometria. Tukano žvaigždyne yra Mažasis Magelano Debesis.
Kamčiatkinis rudasis lokys
Kamčiatkiniai rudieji lokiai laikomi vienais geriausių laimikių medžioklės ūkyje. 2005 m. Kamčiatkos gyvūnijos priežiūros institucija išdavė 500 licencijų lokiams nušauti. Už licenciją mokama iki 10 000 dolerių, todėl ekonominė nauda iš kamčiatkinių lokių pramoginės medžioklės yra žymi.
Justinianas II
Justinianas II (Justinianas II Nupjautanosis,, apie 669 m. Konstantinopolis – 711 m. gruodžio mėn. Mažoji Azija) – 685–695 ir 705–711 m. Bizantijos imperatorius
UEFA čempionų taurė 1987–1988 m.
UEFA čempionų taurė 1987–1988 m. – 33-asis UEFA čempionų taurės turnyras, prasidėjęs 1987 m. rudenį. Turnyrą laimėjo klubas, 1988 m. gegužės 25 d. finale laimėjęs prieš.
Justinianas II
Biografija
Paskutinis iš Heraklėjo dinastijos.
Šeima
Justinianas II buvo vedęs du kartus. Pirmoji imperatoriaus žmona buvo Evdokija, pagimdžiusi jam dukterį − Anastasiją. Jos tėvas ištekino ją už savo sąjungininko − Bulgarijos chano Tervelo.
Antroji žmona tapo Chazaro kagano Ibuziro Gliavano sesuo − Feodora. Ji Justinianui pagimdė sūnų − Tiberijų, buvusį tėvo bendravaldį 706−711 metais.
Valdymas
Dėl represijų šalies viduje 695 m. bizantiečiai sukilo, nuvertė Justinianą ir imperatoriumi paskelbė Leontijų. Justinianas buvo ištremtas į Chersoną Kryme, vėliau pabėgo pas chazarų chaną ir vedė jo dukterį. Sužinojęs apie bizantiečių rengiamą sąmokslą prieš jį, pabėgo pas Bulgarijos valdovą. Jo kariuomenės remiamas 705 m. užėmė Konstantinopolį ir vėl tapo imperatoriumi.
Jam valdant 710–711 m. Konstantinopolyje lankėsi Romos popiežius Konstantinas. Dėl Justiniano represijų prieš menamus priešus 711 m. sukilo chazarų remiami chersoniečiai. Imperatoriumi paskelbtas armėnas Bardanas atplaukė ir užėmė Konstantinopolį. Justinianas su šeima buvo nužudytas.
Zacharovka
Zacharovka – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Šiluvos.
Walther P38
Walther P38 – 9 mm savitaisis pistoletas, sukurtas 1938 m. kompanijos „Carl Walther Waffenfabrik“ kaip kariuomenės pistoletas, turėjęs pakeisti Pirmojo pasaulinio karo laikų pistoletą „Luger P08“.
Kūrimas
„P38“ pistoletą Vokietijos kariuomenė priėmė 1938 m., bet pistoletų gamyba pagal tikrąjį prototipą prasidėjo tik 1939 m. pabaigoje. „Walther“ kompanija šiuos pistoletus ėmė gaminti savo gamykloje Cela-Mėliso mieste. Pradžioje pagamino tris bandomąsias serijas pistoletų, kurių serijiniai numeriai prasidėjo prefiksu „0“. Trečioji serija nebeturėjo anksčiau aptiktų trūkumų, tad 1940 m. viduryje prasidėjo „P38“ gamyba armijai. Pradžioje šių „Walther“ gamintų pistoletų identifikacijos kodas buvo 480. Pagaminus kelis tūkstančius pistoletų Vermachtas pakeitė kodavimo sistemą, ir „Walther“ gavo kodą „ac“.
Konstrukcija
„P38“ nuleistukas dvigubo veikimo. Tuo „P38“ panašus į ankstyvąjį „Walther PPK“. Pistoletas turi ir šovinio lizde rodiklį. „P38“ buvo pirmasis pistoletas su užrakinama spyna ir dvigubo veikimo nuleistuku. Ankstyvasis dvigubo veikimo nuleistuką turėjęs „Walther PPK“ turėjo laisvą (nerakinamą) spyną. Pistolete „P38“ teko naudoti rakinamą spyną, nes jis šaudo galingesniais 9×19mm šoviniais. Šaulys gali įstumti šovinį į lizdą, po to specialia svirtele saugiai nuleisti gaiduką neiššaunant šovinio. Taip paruoštą pistoletą su šoviniu lizde ir nuleistu gaiduku galima saugiai nešiotis. Prireikus šauti, spaudžiamas nuleistukas užveda gaiduką ir iššauna, po to jau veikia savitaisis mechanizmas, kuris išmeta iššautą tūtelę, įstumia naują šovinį ir užveda gaiduką naujam šūviui. Tokia sistema būdinga daugeliui šiuolaikinių pistoletų.
Pirmieji Vokietijos armijai skirti „P38“ modeliai turėjo rakinamą spyną ir paslėptą gaiduką, tačiau armija pareikalavo, kad gaidukas būtų atviras.
Buvo sukurti „P38“ variantai, naudoję „.45 ACP“ ir „.38 Super“ šovinius, bet jie nebuvo gaminami serijiniu būdu. Nedidelėmis serijomis buvo gaminti „P38“, naudoję „7,65x22 mm Parabellum“ ir „.22 Long Rifle“ šovinius.
Pistoletui iššovus, trumpą atstumą vamzdis ir gaubtas juda kartu, tuomet rakinimo blokas juda žemyn. Jis sustabdo vamzdį, o vamzdžio gaubtas toliau juda rėmu atgal, kol pasiekia galinį tašką. Judėdamas jis išmeta iššautą tūtelę ir užveda gaiduką. Abipus rėmo, žemiau gaubto yra dvi grąžinimo spyruoklės, kurias suspaudžia atgal judantis gaubtas. Galinį tašką pasiekusį gaubtą suspaustų spyruoklių energija ima grąžinti pirmyn. Pirmyn judantis gaubtas įstumia į šovinio lizdą naują šovinį iš dėtuvės ir vėl susikabina su vamzdžiu. Kai gaubtas grįžta į priekinį tašką, pistoletas būna paruoštas naujam šūviui – lizde būna šovinys, o gaidukas – užvestas.
Pirmųjų pistoletų „P38“ rankenos turėjo riešutmedžio šonelius, o vėliau šonelius imta gaminti iš bakelito.
Jurgelionys
Jurgelionys – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybės pietryčiuose, 5 km į šiaurės rytus nuo Dieveniškių. Seniūnaitijos centras. Yra Čiužiakampio mokyklos pradinio ugdymo skyrius ir Dieveniškių vid. mokyklos skyrius, biblioteka.
Walther P38
Konstrukcija
Tūtelės išmetamos kairėn. Saugiklis vėliavėlės tipo, įsijungia pasukus svirtelę žemyn.
Karo metu, ypač jo pabaigoje, pistoleto gamybos technologija buvo paprastinama, siekiant sumažinti imlumą darbui. Todėl karo metų pistoletai turi grubesnę apdailą, dalis – supaprastintą konstrukciją (be šovinio lizde rodiklio).
Variantai
1957 m. nežymiai modifikuotas „Walther P38“ variantas, vadinamas „P1“, buvo priimtas bundesvero ginkluotėn. Jis naudotas iki XX a. pabaigos. „P1“ rėmas ne plieninis, o iš aliuminio lydinio, kad pistoleto masė būtų mažesnė. Trumpavamzdis „P1“ variantas vadinasi „P4“.
Jurgaičiai
Jurgaičiais vadinami kaimai:
François Deguelt
François Deguelt (tikrasis vardas – Louis Deghelt; 1932 m. gruodžio 4 d. – 2014 m. sausio 22 d.) – prancūzų dainininkas, geriausiai žinomas dėl dalyvavimo 1960 ir 1962 m. Eurovizijos dainų konkursuose.
Deguelt 1962 metais grįžo į Euroviziją vėl atstovaudamas Monakui. Šį kartą jis atliko šansono stiliaus dainą, pavadinimu „Dis rien“. Iš viso surinkęs 13 taškų, tais metais užėmė 2 vietą, nusileisdamas tik Prancūzijai. François Deguelt yra vienas iš 5 atlikėjų Eurovizijos istorijoje (kartu su Cliff Richard, Katja Ebstein, Chiara Siracusa ir Željko Joksimovičiumi), kuris yra užėmęs 2 ir 3 vietas, tačiau taip nei karto ir nelaimėjęs šio konkurso.
Abraham Zacuto
thumb|Abraham Zacuto
Abrahamas Zakutas (heb. אברהם זכות, port. Abraão ben Samuel Zacuto) (1452 m. rugpjūčio 12 d. – apie 1515 m.) Pirėnų žydų astronomas, astrologas, matematikas ir istorikas, kuris XV a. buvo karališkuoju karaliaus Jono II astronomu. Mėnulio krateris Zagut yra pavadintas astronomo garbei.
Biografija
Zakutas gimė 1452 m. Ispanijos Salamankos mieste. Jis studijavo ir dėstė astronomiją miesto universitete. Taip pat astronomiją Zakutas dėstė ir Saragosos bei Kartachenos universitetuose.
Naujosios Vilnios rajonas (Vilnius)
Naujosios Vilnios rajonas – LTSR administracinis-teritorinis vienetas, rytinis Vilniaus miesto rajonas, įkurtas apie Naująją Vilnią 1947–1950 m. ir 1957–1990 m. 1964 m. rajonui priklausė Naujoji Vilnia, Pavilnys, Guriai, Tupatiškės, Pučkoriai (Puškoriai), Dvarčionys, Rakantiškės, Rinkūnai, Aukštagiris, Kalnai.
Istorija
Rajonas iki 1959 m. sutapo su Pavilnio apylinkės ribomis.
Stūgliai
Stūgliais vadinami du kaimai:
Garliavos apylinkių seniūnija
Garliavos apylinkių seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kauno rajono savivaldybės pietryčiuose, išsidėsčiusi aplink savo centrą – Garliavą. Iš šiaurės Sąnašos upelis seniūniją skiria nuo Kauno miesto, iš rytų ir pietų Jiesios upė skiria nuo Rokų seniūnijos ir Prienų rajono Išlaužo seniūnijos, iš vakarų ribojasi su Alšėnų seniūnija ir Garliavos miesto seniūnija.
Istorija
2008 m. nuo seniūnijos pietinio pakraščio atskirta Linksmakalnio seniūnija.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Likas (pavardė)
Likas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Likienė (ištekėjusi moteris) ir Likaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Leipgarbis
Leipgarbis arba Podlipovas (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Подлипово) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Mozyrio kaimo gyvenvietės kaimas prie Ašvinės upės.
Istorija
1738 m. atidaryta pradžios mokykla, 1904 m. ji persikėlė į naują pastatą.
Pašešuolė
Pašešuolė – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Šešuolių.
Izaijas
thumb|right|200px|Pranašas Izaijas. [[Siksto koplyčia, freska (autorius – Mikelandželas, 1509 m.)]] Izaijas (Ješajas) – vienas iš didžiųjų žydų pranašų.
Jo vardu vadinama Senojo Testamento knyga yra pati pirmoji tarp visų pranašų knygų, kurioje Izaijas išpranašauja, kada ateis Dievo tarnas – Mesijas.
Izaijas gyveno Jeruzalėje, kai ją valdė Ozijas, Joatamas, Achazas ir Ezekijas. Dievui pašaukus Izaiją pranašauti, meldėsi šventykloje. Jam buvo pasiųstas Dievo, Vienintelio Šventojo, regėjimas ir buvo atleistos nuodėmės. Nuo tada jis galėjo skelbti žmonėms Dievo žodį.
Izaijas vedė pranašę ir su ja susilaukė 2 sūnų, kuriuos pavadino ypatingais vardais, parodančiais, ko Dievas iš jų pageidauja.
Asirų kariuomenei apgulus Jeruzalę, Izaijas paragino karalių Ezekiją pasikliauti Dievu ir nepasiduoti. Šiam sunkiai susirgus, Izaijas pasimeldė ir Dievas per Izaiją pranešė, kad Ezekijas gyvens dar 15 metų. Tai Judėjos gyventojams suteikė vilties, nors jie negalėjo išvengti savo nepaklusnumo Dievui padarinių, bet žinojo, kad ateis laikas, ir Dievas sunaikins juos užpuolusį priešą, o juos pačius grąžins iš tremties.
Talmudo teigimu, Izaiją karaliaus Manaso įsakymu perpjovė mediniu pjūklu.
Viktoras Butkus (1923)
Viktoras Butkus (1923 m. sausio 18 d. Tirkiliškiai, Čekiškės valsčius, Kauno apskritis – 1993 m. liepos 15 d. Garliava) – Lietuvos kunigas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras, teologijos profesorius, KGB agentas.
Biografija
miniatiūra|160px|left|Antkapis Garliavos bažnyčios šventoriuje 1941–1944 m. studijavo Vilkaviškio kunigų seminarijoje, 1944–1945 m. – Kauno tarpdiecezinėje kunigų seminarijoje, 1945 m. įšventintas kunigu. 1959–1961 m. studijavo Laterano universitete Romoje. 1961 m. teologijos daktaras.
1945–1952 m., 1957–1959 m. kunigavo įvairiose parapijose. 1952–1956 m. ir nuo 1961 m. dėstė Kauno tarpdiecezinėje kunigų seminarijoje, dvasios tėvas; 1962–1989 m. rektorius; nuo 1966 m. profesorius. Nuo 1956 m. dalyvavo Pasaulinės taikos tarybos konferencijose Rytų Berlyne. Nuo 1989 m. Vytauto Didžiojo universiteto Atkuriamojo senato narys, Katalikų teologijos fakulteto dekanas. Rūpinosi seminarijos pastatų, Šventosios Dvasios bažnyčios remontu.
Tarvydžiai
Tarvydžiais vadinami kaimai:
Viktoras Butkus (1923)
Biografija
Parašė moralinės (, 3 d. 1976 m.), fundamentinės („Fundamentinė teologija“, d. 1 1975 m. 2 leid. 1990 m., d. 2 1975 m., 2 leid. 1991 m.) teologijos vadovėlių, egzegetikos studiją „Dievo karalystė – Kristaus įsteigtoji Ecclesia“, (1957 m.), į lietuvių kalba išvertė teologinių veikalų, encikliką „Pacem in terris“.
Znamenskas
Znamenskas gali būti:
Znamenskas – vyriška lietuviška pavardė, kilusi nuo žodžio, kurio šaknis Znam- yra lenkų kalbos kilmės. Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Znamenskienė (ištekėjusi moteris) ir Znamenskaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Vokietijos darbo frontas
thumb|right|250px|Vokietijos Darbo Fronto vėliava. Viduryje yra sąjungos emblema - [[Svastika krumpliaratyje]] Vokietijos darbo frontas (, DAF) – Vokietijos profesinė sąjunga, kurią prižiūrėjo nacistai. Po A. Hitlerio atėjimo įvaldžią, ši sąjunga pakeitė visas kitas nepriklausomas Veimaro respublikos sąjungas, kurias A. Hitleris 1933 m. gegužės 2 d. paskelbė už įstatymo ribų.
Sąjungos lyderiu buvo Robertas Lėjus (Robert Ley), kuris kėlė tikslus „sukurti tikrą socialinę ir produktyvią visuomenę“. Teoriškai VDF egzistavo tik kaip mediumas, per kurį darbininkai ir darbdaviai galėtų išreikšti savo pageidavimus, nuomonę ir interesus. Atlyginimus nustatydavo 12 VDF patikėtinių. VDF darbuotojams suteikė aukštus atlyginimus, darbo vietos apsaugą ir garantiją, socialines garantijas, laisvalaikio ir poilsio programas. VDF taip pat įrengė daug valgyklų, įvedė darbo pertraukas ir reguliarias darbo valandas. Vokiečiai darbininkai buvo patenkinti tokiomis darbo sąlygomis, tačiau VDF reikalavo iš jų visiško lojalumo.
Vokietijos Darbo Frontas panaikino Veimaro respublikoje egzistavusios darbo sutartis arba jas atnaujino pagal nacistines pažiūras. Darbdaviai galėjo daugiau reikalauti iš darbuotojų, tačiau darbuotojai gaudavo daugiau garantijų, be to, buvo vykdomos įvairios socialinės apsaugos programos. Sąjunga kovojo prieš kapitalizmą ir liberalizmą, smerkė revoliuciją prieš gamyklų savininkus ir nacionalsocialistinę valstybę. Tačiau ji teikė pirmenybę Vokietijos vyriausybės valdomoms įmonėms, o ne privačiam verslui.
Teoriškai narystė VDF nebuvo privaloma, bet, nebūdamas VDF nariu, darbininkas būtų turėjęs didelių sunkumų ieškodamas darbo Vokietijos teritorijoje. Narystės mokestis siekė nuo 15 pfenigų iki 3 reichsmarkių. Iš narystės mokesčių būdavo surenkamos nemenkos sumos. 1934 m. bendra suma siekė apytikriai 300 000 000 reichsmarkių.
Organizacija susidėjo iš dviejų pagrindinių dalių:
Organizacijai priklausė ir kelios grupės dirbančios keliose skirtingose srityse:
VDF taip pat organizavo Nacionalines profesines varžybas.
Švietimo informacinių technologijų centras
IPC (Informatikos ir prognozavimo centras) 1999 m. rugpjūčio 31 d. buvo reorganizuotas į Švietimo informacinių technologijų centrą (ITC), kuris perėmė IPC darbus, projektus ir programas.
ITC Adresas
Suvalkų g. 1, LT-2600 Vilnius.
Kurų šv. Antano Paduviečio bažnyčia
'''Kurų šv. Antano Paduviečio bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Šniūraičiuose (iki 1982 m. Kuruose), 0,8 km į rytus nuo kelio. Liaudies architektūros formų.
Istorija
Apie 1765 m. Kuruose pastatyta koplyčia. Ji 1803 m. buvo atnaujinta. Priklausė Radviliškio parapijai. Kuruose gyveno kunigas. Radviliškio klebono iniciatyva 1857 m. pastatyta dabartinė koplyčia. Po Antrojo pasaulinio karo vadinama bažnyčia.
Architektūra
Bažnyčia liaudies architektūros formų, su šoninėmis zakristijomis, trisiene apside ir bokšteliu. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su masyviais arkiniais vartais.
Mantas Savėnas
Mantas Savėnas (g. 1982 m. rugpjūčio 27 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, treneris.
Savėnas atstovavo Lietuvos jaunimo iki 21 m. rinktinei. Žaidė nacionalinėje rinktinėje. Joje debiutavo 2005 m. liepos 17 d. varžybose prieš Latviją.
Haljala
Haljala – gyvenvietė šiaurės Estijoje, 11 km į šiaurės vakarus nuo Rakverės. Haljalos valsčiaus centras. Yra gimnazija.
Sulfatai
thumb|right|150px|Sulfato anijonas, SO42− thumb|right|150px|Sulfato jono struktūra Sulfatai – sieros rūgšties druskos.
Savybės
Sulfato jonas yra daugiaatomis anijonas, kurio formulė SO42−, molekulinė masė 96,06 (daltonai). Sulfato anijoną sudaro sieros atomas apsuptas keturių deguonies atomų, išsidėsčiusių tetraedriškai.
Sulfatai susidaro, šiam jonui susijungiant su katijonais, dažniausiai joniniu ryšiu, nors gali suformuoti ir kovalentinius cheminius ryšius (pvz., dialkilsulfatų atveju). Dauguma sulfato druskų yra tirpios vandenyje. Prie išimčių priskiriami praktiškai netirpūs kalcio sulfatas, stroncio sulfatas ir bario sulfatas (pastarojo ši savybė pritaikoma gravimetriniuose sulfatų tirpalų tyrimuose).
Panaudojimas
Sulfatai yra svarbūs tiek biologinėse sistemose, tiek cheminėje pramonėje:
Sulfatai aplinkoje
Sulfatai į atmosferą patenka aerozolių pavidale, išskiriami deginant fosilinį kurą bei degant biomasei (augalams). Jie didina atmosferos ir kritulių rūgštingumą (rūgštusis lietus).
Įtaka klimatui
Tiesioginis poveikis – sulfatai atmosferoje išsklaido šviesą, tokiu būdu didindami Žemės planetos albedą. Šis efektas mažina šiltnamio dujų sukeliamą šiltnamio efektą, tačiau nėra vientisai pasiskirstęs per atmosferą, veiksmingiausias netoli didelių pramoninių regionų.
Vienas iš netiesioginių poveikių yra Twomey efektas, kur sulfatiniai aerozoliai veikia kaip debesų kondensacijos branduoliai, tokiu būdu susidarant daugiau ir smulkesnių vandens lašelių, kas padidina šviesos atspindėjimą debesyse. Manoma, kad šis ir kiti netiesioginiai poveikiai (irgi susiję su debesimis) taip pat sukelia atmosferos vėsinimo efektą. Gali būti, kad sulfatų buvimas atmosferoje sušvelnina kai kurias pasaulinio atšilimo pasekmes.
Toleikiai
Toleikiais vadinami kaimai:
Jurbarko dvaras
Jurbarko dvaras – dvaras, esantis Jurbarke. Išliko du dvaro flygeliai (XIX a. vidurio šoniniai rūmai; dar vadinami oficinomis), Jurbarko Kristaus Atsimainymo cerkvė (1865 m.), kumetynas (XIX a. vidurys), parkas.
Pietiniame fygelyje įsikūręs Jurbarko turizmo ir verslo informacijos centras, šiauriniame - Jurbarko krašto muziejus. Cerkvėje veikia Jurbarko parodų ir koncertų salė. 2015 m. atstatytos dvaro centrinių rūmų kolonos.
Bernardas Aleknavičius
Bernardas Aleknavičius (1930 m. rugpjūčio 21 d. Lekėčiuose, Šakių apskrityje – 2020 m. lapkričio 29 d. Klaipėdoje ) – Lietuvos fotografas, fotožurnalistas, kraštotyrininkas.
Jurbarko dvaras
Istorija
XVI–XVIII a. Jurbarkas priklausė LDK valdovų žmonoms (valdė Bona Sforca, Ona Habsburgaitė, Cecilija Renata, Liudvika Marija). XVIII a. pradžioje Augustas II pavedė Jurbarką valdyti Radviloms, kol 1795 m. Jekaterina II jį perdavė Platonui Zubovui, o 1846 m. Nikolajus I Jurbarką dovanojo kunigaikščiams Vasilčikovams. Jie pastatė dvaro sodybą. Jie čia buvo iki 1918 m., kai dvaras buvo išparceliuotas.
Bernardas Aleknavičius
Biografija
Dirbo pašte, Lekėčių valstybinio draudimo inspektoriumi. 1956 m. baigė Kauno pedagoginę mokyklą, mokytojavo Kačerginėje. 1956–1960 m. Kauno rajono laikraščio redakcijos korespondentas. 1963–1992 m. Eltos fotoreporteris Klaipėdai ir Žemaitijai. Nuo 1996 iki 2016 m. išleido dešimties knygų iliustruotą Šakių krašto šviesuolių enciklopediją „Novužės krašto vaikai“.
Lietuvos žurnalistų sąjungos, nuo 2000 m. – Lietuvos fotomenininkų sąjungos narys. Tautodailininkų ir Vydūno draugijų garbės narys. 1989 m. Lietuvininkų bendrijos „Mažoji Lietuva“ steigimo iniciatorius.
A-ha
„A-ha“ – dviem Grammy apdovanojimais nominuota muzikos grupė iš Norvegijos. Tai yra daugiausiai albumų (75 mln.) pardavusi norvegų muzikos grupė. Grupę labiausiai išgarsino jos pirmasis singlas „Take on Me“.
Zubriai
Zubriais vadinamos gyvenvietės:
Vaiskūnai
Vaiskūnais vadinami kaimai:
Zubreliai
Zubreliai – kaimas Akmenės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Papilės.
Overloaded: The Singles Collection
„Overloaded“ yra kolekcija geriausių singlų, videoklipų, remiksų, kurie sutalpinti viename albume. Tai Jungtinės Karalystės merginų pop grupė „Sugababes“ albumas, 2006 m. lapkričio mėnesį išleistas įrašų kompanijos „Island Records“. Iš albumo išleistas tik vienas singlas – „Easy“. Albumo pavadinimas yra kilęs iš „Sugababes“ debiutinio singlo „Overload“. „Overloaded“ susideda iš keturių dalių: singlų kolekcija, remiksų kolekcija, „Sugababes“ gyvi pasirodymai ir video kolekcija. Taip pat tai yra antrasis, (pirmasis buvo „One Touch“), „Sugababes“ albumas išleistas Meksikoje. Albume yra dvi naujos dainos „Easy“ ir „Good To Be Gone“. Be to, albume singlai nėra iš naujo įrašyti, todėl galima išgirsti buvusių narių Mutya Buena ir Siobhan Donaghy vokalus.
Albumo istorija
„Sugababes“ grįžo į įrašų studiją 2006 m. vidurį, kad pradėtų įrašyti grupės penktąjį albumą. Grupė įrašė dvi naujas dainas jų geriausių hitų kolekcijai, pavadinimu „Overloaded“. Pagrindinis singlas iš kompiliacijos buvo daina „Easy“, parašyta kartu su George Astario ir Jason Pebworth grupės „Orson“ iš Kalifornijos nariais. „Easy“ buvo išleistas 2006 m. lapkričio mėnesį ir pasiekė 8 vietą JK tope, 4 vietą Kroatijoje, bei 5 vietą Slovakijoje. Singlų kompiliacija buvo išleista 2006 m. lapkričio 13 d., albumas pasiekė trečiają vietą JK albumų tope. Kompiliacijoje buvo dainų nuo „One Touch“ iki „Taller in More Ways“. Atskiras DVD albumas buvo taip pat išleistas, jame yra 14 grupės videoklipų, karaoke versijos, taip pat gyvi „Sugababes“ pasirodymai, remiksai.
Intel
Intel Corporation (NASDAQ: INTC) – kompiuterių inžinerijos įmonė gaminanti didelį pasirinkimą kompiuterių kontrolerių ir mikroschemų (nuo eterneto kontrolerių iki vaizdo procesorių), atskiros techninės įrangos ir programinės įrangos gamintojas, ypač garsus savo kuriamais mikroprocesoriais.
„Intel Corporation“ įkūrė 1968 m. buvę Fairchild Semiconductor darbuotojai Gordon E. Moore (chemikas, fizikas) ir Robert Noyce (fizikas). Ketvirtasis Intel darbuotojas buvo Andy Grove (chemijos inžinierius), vadovavęs XX amžiaus 9 ir 10 dešimtmečiuose. Pažymėtina, kad konkuruojanti AMD taip pat įkurta Fairchild palikusių 1969 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 1969–1970 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 1969–1970 m.
Lauris Reiniks
Lauris Reinikas (latv. Lauris Reiniks, g. 1979 m. liepos 11 d., Duobelėje) – latvių pop muzikantas.
Iki šiol išleido 4 solo albumus, iš kurių albumas Lidot savādāk tapo Auksiniu. Žinomiausios Laurio Reiniko dainos yra Es neesmu neprātīgs, Tev šodien vienalga, Tik balti, Es tev apmulsis, taip pat Sirds sadeg neparasti, kuri 2002 m. gavo metų vertingiausios dainos titulą Latvijas Radio 2 Muzikiniame Banke ir nugalėjo nominacijoje Radio hitas 2002 Latvijos Muzikos įrašų metų apdovanojimuose, taip pat nugalėjo kaip geriausias solo atlikėjo video LNT muzikos video apdovanojimų ceremonijoje. Daina Tell Me, kurią Lauris atliko kartu su Marija Naumova 2003 m. gavo autorinių teisių agentūros AKKA/LAA apdovanojimą kaip daugiausiai grota daina radijuje ir televizijoje. 2003 m. kartu su Martinu Freimaniu ir Yana Key buvo suformuotas Eurovizijos trio F.L.Y. ir grupės atlikta daina Hello From Mars įtikinamai nugalėjo Latvijos nacionalinėje atrankoje.
Lauris Reinikas kaip aktorius dalyvavo ir dvejuose miuzikluose: 2004/2005 m. miuzikle Mūzikas skaņas ir 2005 m. miuzikle Autoplanēta. Jis yra buvęs ir reklaminiu veidu kelioms kompanijoms, taip pat reklamos balsas kompanijos Coca-Cola dainai Mazajiem, lielajiem.
2005 m. Lauris Reinikas atstovavo Latviją Europos Sąjungos koncertiniame ture po Slovakijos didžiuosius miestus. O duetas And You Came iš jo naujausiojo albumo Debesskrāpju spīts, kurį muzikantas atliko kartu su estų dainininke Maarja, tapo populiaria daina abiejų atlikėjų gimtinėse ir pradėjo skambėti taip pat kitų šalių radijo stotyse.
Trakų mokytojų seminarija
Trakų mokytojų seminarija – mokytojų seminarija, specialioji vidurinė mokykla, veikusi Trakuose 1924–1957 m., rengusi pradinių mokyklų mokytojus.
Lenkiškasis laikotarpis (1924–1937 m.)
Lenkiškoje seminarijoje Vilniaus krašte vietos lietuvių kalbai neatsirado – ji net nebuvo įtraukta į dėstomų dalykų sąrašą šalia lenkų, baltarusių ir vokiečių kalbų. Seminarijoje buvo plačiai organizuojama užklasinė veikla, veikė daug būrelių, visi moksleiviai privalėjo mokėti groti nors vienu instrumentu. Moksleiviai nešiojo uniformas, buvo aprūpinami pažymėjimais nemokamai naudotis visuomeniniu transportu, gerai besimokantys gaudavo stipendijas. Buvo palaikomi glaudūs ryšiai su Varšuvos universitetu, Trakuose dislokuotu pasienio apsaugos kariuomenės korpusu. Seminarija turėjo savo vėliavą, kitus atributikos ženklus. Moksleiviai buvo auklėjami lenkiško patriotizmo dvasia. Seminarija turėjo savo bendrabutį Karaimų g. 10.
Lietuviškasis laikotarpis (1940–1947 m.)
Užėjus sovietams, seminarijoje prasidėjo permainos: atsirado komjaunimo organizacija, partorgas, mokymo programose nebeliko tikybos. Didelis dėmesys buvo skiriamas pasiruošti valstybinėms šventėms ir jas pravesti, komjaunimo eilių augimui, prasidėjus kolektyvizacijai – kolūkių šefavimui ir net žemės ūkio artelės įstatų nagrinėjimui. Buvo pašalintų iš seminarijos už antitarybiškumą. Reikalauta dėstant pabrėžti politinį momentą, moksleivių ištikimybę tarybų valdžiai.
Moksleivių kontingentas
1941–1942 m. buvo 5 grupės su 112 mokinių (49 berniukai ir 63 mergaitės), kuriems dėstė 10 mokytojų. 1942–1943 m. – 6 grupės su 144 mokiniais. Paskutiniaisiais karo metais mokinių skaičius buvo sumažėjęs, o vėliau palaipsniui ėmė augti. 1951 m. buvo išleisti 92 absolventai. 1940–1957 m. buvo išleista 15 laidų – 776 pradinių klasių mokytojai. 1941 m. ir 1943 m. laidų nebuvo. 1947–1948 m. dirbo 12 dėstytojų. Daugiausia į seminariją (pedagoginę mokyklą) stodavo mokytis iš Trakų apskrities, o po respublikos rajonizacijos (1950 m.) stojančiųjų geografija išsiplėtė.
Direktoriai
Laikinai ėję direktoriaus pareigas:
Clement Attlee
Klementas Ričardas Etlis (, 1883 m. sausio 3 d. Patnyje, Londonas – 1967 m. spalio 8 d. Vestminsteryje, Londonas), Prestvudo vikontas, teisininkas, Didžiosios Britanijos politinis veikėjas.
Biografija
Mokėsi Hailyburio koledže, studijavo Oksfordo universitete. Nuo 1908 m. Fabijiečių draugijos narys. 1935–1955 m. Didžiosios Britanijos leiboristų partijos lyderis. 1913–1914 m. ir 1918–1919 m. dėstė Londono ekonomikos mokykloje, 1914–1918 m. tarnavo britų kariuomenėje Mesopotamijoje ir Prancūzijoje. 1922–1963 m. Didžiosios Britanijos parlamento narys, 1935–1940 ir 1951–1955 m. opozicijos lyderis. 1924–1931 m. Valstybės sekretorius Ramzio Makdonaldo vyriausybėje, Lankasterio grafystės kancleris, pašto ministras. 1942–1945 m. ministro pirmininko pavaduotojas, 1945–1951 m. Jungtinės Karalystės ministras pirmininkas. Įvykdė socializacijos programą, sukūrė sveikatos apsaugos tarnybą. 2004 m. jo vyriausybė pripažinta sėkmingiausiai dirbusia XX a. Didžiosios Britanijos vyriausybe.
R.E.M.
R.E.M. buvo JAV roko grupė, įkurta 1980 m. vokalisto Michael Stipe, gitaristo Peter Buck, bosisto Mike Mills ir būgnininko Bill Berry. Viena iš pirmųjų populiarių alternatyviojo roko grupių savo pirmąjį singlą „Radio Free Europe“ išleido 1981 m., o pirmąjį EP „Chronic Town“ – 1982 m. 1987 m., pasirodžius jų singlui „The One I Love“, grupė pagaliau patraukė plačiųjų masių dėmesį. Pasirašiusi kontraktą su „Warner Bros.“, ji ėmė rengti koncertus stambiausiose pasaulinėse arenose. Didžiausios komercinės sėkmės susilaukė 10-ojo dešimt. pradžioje pasirodę grupės albumai „Out of Time“ (1991 m.) ir „Automatic for the People“ (1992 m.), o singlai „Losing My Religion“ bei „Everybody Hurts“ dominavo daugelyje pasaulio topų. 1996 m. R.E.M. atnaujino savo kontraktą su „Warner Bros.“ 80-čiai mln. dol. – tuo laiku rekordinė suma muzikos istorijoje. 1997 m. Bill Berry pasitraukė iš grupės, o likę nariai tęsė karjerą kaip trio. Šiek tiek keisdama muzikinį stilių, grupė susilaukė įvairių kritikų atsiliepimų ir komercinės sėkmės. 2007 m. R.E.M. buvo priimta į Rokenrolo šlovės muziejų. 2011 m. rugsėjo mėn., po 31 karjeros metų, grupė pranešė išsiskirstanti, o vokalistas Michael Stipe patikino nesieksiantis solinės karjeros.
Kurtuvėnų šv. Jokūbo bažnyčia
'''Kurtuvėnų šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Kurtuvėnų miestelyje, patvenktos Kurtuvos kairiajame krante. Vėlyvojo baroko stiliaus.
Istorija
Pirmąją bažnyčią ant Kurtuvėnų piliakalnio 1472–1495 m. pastatė Mykolas Jogelavičius. Ji minima ir 1597 m. Prie bažnyčios buvo varpinė su 2 varpais, klebonija. Parapijai priklausė malūnas prie Dubysos ir ūkis. Apie 1570–1614 m. evangelikai reformatai bažnyčią pasisavino. Jie po 1614 m. Kurtuvėnuose pasistatė bažnyčią. Ji XVII a. 2-ojoje pusėje sunyko.
1684 m. katalikai pasistatė naują bažnyčią. Nagurskiai 1783–1796 m. pagal Martyno Knakfuso projektą pastatė dabartinę. Nuo 1804 m. veikė parapinė mokykla. Kapinėse 1858 m. pastatyta koplyčia. 1908–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Kurtuvėnų parapijai nuo 1858 m. priklausė Gordų filija (10 km į pietus nuo Kurtuvėnų, dabar Vijurkų kaimas). Apie 1814 m. prie Gordų dvaro pastatyta koplyčia. Iš Pašiaušės jėzuitų bažnyčios 1835 m. atvežti varpai, liturginiai reikmenys.
Architektūra
Bažnyčia vėlyvojo baroko stiliaus, halinė, dvibokštė, su apside. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora mūrinė. Jame stovi medinė varpinė.
Kalnuvėnų kapinynas
Kalnuvėnų kapinynas (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus objekto kodas – 26637; senas registro kodas – A1652) – kapinynas Klaipėdos rajono savivaldybės teritorijoje, prie Klaipėdos–Liepojos kelio (Sendvario seniūnija).
Kapinynas
Įrengtas šiaurės-pietų kryptimi pailgoje pakilumoje. Smarkiai suardytas dirbant žemę, kasant gruntą, tiesiant kelią, ruošiant vietą degalinės statybai. 2001 m. kapinyną išaiškino Vilniaus universiteto ir Kretingos muziejaus žvalgomoji archeologinė ekspedicija (vadovė Rėda Nemickienė). 2002 m. įrašytas į Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąrašą, 2005 m. paskelbtas valstybės saugoma kultūros vertybe.
Alsėdžių ežeras
Alsėdžių ežeras – ežeras vakarų Lietuvoje, Plungės rajono rytuose, Telšių rajono paribyje, apie 5 km į pietus nuo Alsėdžių, 2 km į šiaurės vakarus nuo Lieplaukės. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 1,7 km, plotis 1 km. Altitudė 145,1 m. Gylis iki 2,9 m. Krantai žemi, vingiuoti, šiaurėje ir pietuose pelkėti (Gečkalnių pelkė). Šiaurės rytinis krantas aukštokas. Į Alsėdžių ežerą pietryčiuose įteka Laušinė, šiaurės vakaruose išteka Sruoja (Varduvos intakas). Šalia įsikūrę Irkinių, Brizgų, Paežerės kaimai.
Kalnuvėnų kapinynas
Kapinynas
Saugomos teritorijos plotas – 1,61 ha.
Alsėdžių ežeras
1967 m. Alsėdžių ežeras paskelbtas ornitologiniu draustiniu.
Kalnuvėnų kapinynas
Tyrimai
2002–2003 m. kapinyną tyrė Rėda Nemickienė, 2004–2009 m. – Julius Kanarskas. Suardytoje kapinyno dalyje ištirtas 970,65 m² dydžio plotas.
Pakalnupys
Pakalnupys – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Kalnujų.
Kalnuvėnų kapinynas
Tyrimai
2001–2009 m. aptikti 86 griautiniai ir 3 degintiniai VIII-XI a. kapai, ištirtos 3 stulpavietės ir surinkti 628 archeologiniai radiniai.
Varkališkės
Varkališkėmis vadinami kaimai:
Kalnuvėnų kapinynas
Tyrimai
Kapinyno medžiaga būdinga kuršių materialinei kultūrai.
Radinius saugo Kretingos muziejus.
Anatomija
thumb|160px|Žmogaus kūno anatomija – Juan Valverde de Amusco, Roma 1559 Anatomija (gr. anatomē – skrodimas) – biologijos mokslo šaka, tirianti organizmo kūno sandarą. Skirstoma į augalų anatomiją (fitonomija) ir gyvūnų anatomiją (zootomija), kuriai priklauso ir žmogaus anatomija (antropotomija).
Anatomija taip pat skirstoma į:
Struktūra
Pagrindinės žmogaus sistemos apžvelgtos lentelėje.
Bresto sritis
thumb|right|240px|Brestas thumb|right|240px|Baranovičiai
Bresto sritis  – sritis pietvakarių Baltarusijoje. Šiaurėje ribojasi su Gardino, šiaurės rytuose – su Minsko, rytuose – su Gomelio sritimis. Pietuose turi sieną su Ukraina, o vakaruose su Lenkija. Administracinis centras – Brestas.
Geografija
Didžiąją teritorijos dalį užima Polesės žemuma (aukštis iki 173 m). Klimatas pereinamasis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra -5 °C, liepos 18 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis 650 mm. Svarbiausios upės – Pripetė, Bugas. Daug ežerų, pelkių. Dirvožemiai durpingi. Apie trečdalį srities teritorijos užima miškai (pušų, eglių, beržų, ąžuolų, skroblų).
Demografija
Bresto srityje gyvena 1,388 mln. šalies gyventojų (14,7 %). Nacionalinė sudėtis: baltarusiai (85 %), rusai (8,6 %), ukrainiečiai (3,8 %), lenkai (1,8 %).
Administracinis suskirstymas
Sritis padalinta į 16 rajonų:
Ekonomika
Mašinų, metalo apdirbimo, maisto, lengvoji, medienos apdirbimo pramonė. Durpių gavyba. Yra Beriozos HES. Auginamos grūdinės kultūros (kviečiai, rugiai), linai, cukriniai runkeliai, bulvės, daržovės. Galvijų, kiaulių auginimas.
Pajagvai
miniatiūra|Paskutiniai pajagvai Pajagvai – gvajkurų gentis, gyvenusi Šiauriniame Čiake, į vakarus nuo Paragvajaus upės, nuo Pantanalio šiaurėje iki dabartinės Čiako provincijos pietuose. Pajagvai kalbėjo gvajkurų šeimai priklausančia pajagvų kalba (kartais laikoma gvajkurų kalbos dialektu).
1719 m. pajagvų gentys sarigués, cadigué, kadigué sudarė sąjungą su kitais gvajkurais ir užpuolė portugalų teritorijas Pantanalyje. Tacumbú gentis 1750 m. sudarė taiką su gubernatoriumi Rafael de la Moneda.
Mirusius laidojo Paragvajaus upės salose.
Manoma, kad nuo pajagvų kilo Paragvajaus upės, o vėliau ir valstybės pavadinimas, kadangi Payaguá-y gvaranių kalba reiškia „pajagvų upė“.
Šešūbiai
Šešūbiai arba Malodvorkai (, nuo 1929 m. Sechshuben, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Малодворки) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Mozyrio kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos-vokiškos kilmės. Matyt, kaimas turėjo 6 ūbus (Prūsijos ūbas = 7,6597 ha) žemės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Girdavos apskrities, nuo 1874 m. balandžio 9 d. Mažųjų Ginynų valsčiaus kaimas. Priklausė Mažųjų Ginynų parapijai. 1910 m. buvo 110 gyventojų. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Krylovo apylinkės kaimas.
Vilkiškės (reikšmės)
Vilkiškėmis vadinami kaimai:
Garifūnai
Garifūnai (Garifuna) – mišrios kilmės etninė grupė, gyvenanti daugiausia Centrinės Amerikos Karibų pakrantėje (Hondūre, Belize, Nikaragvoje, Gvatemaloje). Taip pat grupės garfūnų yra emigravusios į JAV (Los Andželą, Majamį, Niujorką).
Garifūnai kalba garifūnų kalba, kuri yra aravakų kilmės, tačiau smarkiai paveikta karibų, anglų, prancūzų, ispanų kalbų. Dauguma garifūnų yra daugiakalbiai ir dar kalba ispaniškai, ar anglų kreolų dialektais.
Verčiasi gyvulių auginimu, žemės ūkiu, žvejyba, uždarbiauja plantacijose.
Oficialiai dauguma garifūnų yra katalikai, tačiau iš tiesų praktikuoja sinkretinį tikėjimą, kuriame sumišusios afrikiečių ir indėnų tikėjimų tradicijos. Religines apeigas atlieka šamanas, vadinamas buyei. Išlikusios įvairios mistinės praktikos, iniciacijos, laidojimo ritualai. Nedidelė dalis garifūnų, ypač gyvenančių miestuose, išpažįsta rastafari tikėjimą.
Garifūnai yra išvystę iš Afrikos kilusį muzikos stilių, vadinamą punta. Su juo susijęs per šventes atliekamas vaisingumo šokis. Muzika atliekama daugiausia būgnais. Taip pat turi ritualinį šokį, vadinamą dugu. Garifūnų muzika (kaip ir kalba) įtraukta į UNESCO nematerialaus pasaulio paveldo sąrašą.
Nieškai
Nieškai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Bakalariavos valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietus nuo Bakalariavos, apie 18 km į vakarus nuo Suvalkų ir 109 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Pietų Vainikas
thumb|Pietų Vainiko žvaigždynas
Pietų Vainikas (Corona Australis, CrA) – 80-as iš 88 pagal dydį pietų pusrutulio žvaigždynas, Paukščių Tako pakraštyje. Lietuvoje nematomas. Žvaigždynas žinomas nuo seniausių laikų (apibūdintas dar Ptolemėjaus), ribas apibrėžė Johann Bayer 1603 m. veikale Uranometria. Žvaigždyno plotas – 128 kvadratiniai laipsniai.
Ivamio žemė
thumb|300px|Ivamio žemė Japonijos žemėlapyje
Ivamis (石見国; Iwami no kuni) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra vakarinė Šimanės prefektūros dalis. Ivamis ribojosi su Akio, Bingo, Idzumo, Nagato ir Suo žemėmis.
Senoji žemės sostinė buvo įsikūrusi Hamadoje. Sengoku laikotarpiu, tai buvo Morio klano feodas.
SnapNames
SnapNames – internetinė paslauga, informuojanti apie domenų vardus, kurių savininkai pamiršo laiku už juos susimokėti.
Teigiama, kad kasdien pasibaigia maždaug 10 tūkst. domenų vardų registracijos laikas. Galima paduoti paraišką esamiems domenų vardams, ir, jei staiga atsilaisvintų, „SnapNames“ apie tai praneštų. Taip pat „SnapNames“ gali rūpintis ir jūsų domenų vardais, laiku pranešdama apie artėjančią registracijos datą.
Vėžiškės
Vėžiškėmis vadinami kaimai:
Už priešo linijos
Už priešo linijos – 2001 20th Century Fox filmas karine tematika. Filmą režisavo John Moore, pastatytas JAV, bendra trukmė 106 min. Filmo siužetas paremtas tikrais įvykiais.
Aktoriai
Filmo siužeto autorių įkvėpė JAV karinių oro pajėgų piloto Scott O'Grady išgyventi įvykiai. 1995 birželio 2 jo pilotuojamas lėktuvas buvo numuštas skrendantis virš Bosnijos. Pilotas išgyveno šešias dienas priešiškoje teritorijoje iki tol kol buvo išgelbėtas.
Relonkavi estuarija
thumb|250px|Relonkavi estuarija ties [[Kočamas|Kočamu]]
Relonkavi estuarija  – Relonkavi užutėkio fiordas Čilėje, Los Lagoso regione. Įteka Petrohuės upė iš Todos los Santoso ežero bei Puelo upė iš Puelo ežero. Pakrantėje iškilęs Jatės ugnikalnis. Aplink įkurta daug saugomų teritorijų: Alerce Andino nacionalinis parkas, Hornopirén nacionalinis parkas, Vicente Pérez Rosales nacionalinis parkas, Ljankihuės nacionalinis rezervatas.
Paškonys (Ukmergė)
Paškonys – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurę nuo Liaušių. Veikia medžio anglies ir malkų gamybos įmonė.
Liepoja
Liepoja  – miestas vakarų Latvijoje prie Baltijos jūros. Trečias didžiausias miestas Latvijoje ir svarbus uostas.
Pirmą kartą paminėta 1253 metais. Miesto teisės gautos 1625 m. kovo 18 d. 1874 m. nutiestas Liepojos-Romnų geležinkelis. Pirmojo ir Antrojo pasaulinių karų metu šalia Liepojos veikė karinis miestelis Karosta (dab. miesto rajonas).
XIII–XVI a.
1253 m. balandžio 4 d. sutartyje, kurią pasirašė Kuršo vyskupas Heinrichas ir Livonijos ordino magistras, Piemarės kuršių žemėje minima žvejų gyvenvietė villa Liva. Pavadinimas „Lyva“ įvairiuose istorijos šaltiniuose minimas iki XVI amžiaus.
1263 m. pirmą kartą istoriniuose šaltiniuose minimas Lyvos uostas, Livonijos ordino riteriai įkūrė čia Libau gyvenvietę (Liepojos vardą imta vartoti XVII a.). Lyva buvo didelė žvejų gyvenvietė, Gruobinios fogtijos sufiksas su keliais vokiečių ordino vasalais ir daug kuršių žvejų. Lyva buvo svarbi vietovė kelyje iš vokiečių ordino rezidencijos Marienburge į Livonijos ordino magistro buveinę Rygoje, tačiau prekyba šiame uoste dar buvo labai kukli ir XV a. apsiribojo medienos, mėsos, žuvies ir sviesto išvežimu į įvairius šiaurės rytų Vokietijos miestus. Lyva buvo neįtvirtinta ir arti karingųjų lietuvių – senų ordino priešų, todėl negalėjo tikėtis gyventojų skaičiaus didėjimo. 1418 m. lietuviai puolimo metu Lyvos gyvenvietę sudegino.
Sunkios permainos Lyvą arba Libow, kaip pažymima XVI a. pradžios dokumentuose, ištiko žlugus Vokiečių ordinui. Paskutinis ordino magistras ir pirmasis Kuršo hercogas Gotardas Ketleris 1560 m. Gruobinią užstatė Prūsijos kunigaikštystės hercogui Albrechtui. Per 50 metų, kai kraštą valdė Prūsija, Liepoja išgyveno savo pirmąjį suklestėjimą. XVI a. pabaigos dokumentai liudija, kad Liepojoje buvo 60 vokiečių šeimų, taigi XVI a. – XVII a. sandūroje vokiečių gyventojų skaičius siekė 250–300 žmonių ir toliau augo.
1581 m. prūsų matininkas Vezeginas Liepoją, kurią pats pavadino miesteliu, išmatavo ir aprašė. Vezeginas mini 28 pastatus. 1609 m. Liepoja su visu Gruobinios kraštu grįžo Kuršo hercogystės globon.