cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Psilai
Psilai senovės Graikijoje
Senovės Graikijoje psilai paprastai būdavo iš skurdžiausių piliečių sluoksnių. Kartais jais tapdavo net nelaisvieji, pavyzdžiui, Peloponeso helotai. Psilai būdavo ginkluoti įvairiais svaidomaisiais ar šaudomaisiais ginklais, pvz., lankais (toxa), akstimis (akontia), svaidyklėmis (sfendonai) ar tiesiog akmenimis (lithoi). Šarvų neturėdavo, paprastai būdavo ir be skydų. Savigynai galėjo turėti durklus ar trumpus kalavijus.
Psilai Bizantijos imperijoje
Bizantijos kariuomenėje psilais vadino visus lengvuosius pėstininkus, nepriklausomai nuo jų šarvuotės. Psilus irgi naudojo kaip skirmišerius, tačiau dažnai juos išrikiuodavo eilėmis už sunkiųjų pėstininkų gretų arba tarp jų. Bizantijos psilai dažniausiai būdavo ginkluoti lankais.
Vaistinis šalavijas
Vaistinis šalavijas (Salvia officinalis) – notrelinių (Lamiaceae) šeimos puskrūmis, kilęs iš Viduržemio jūros regiono.
Augalas žolinis, daugiametis, 50-100 cm aukščio. Stiebas šakotas, keturbriaunis, apačioje sumedėjęs. Lapai priešiniai, pailgi, raukšlėti, apatinė pusė pilkšvai žalia. Žydi birželio-liepos mėnesiais smulkiais, mėlynai violetiniais žiedais. Vaisiai – apvalūs, juodi riešutėliai, subręstantys rugsėjo mėnesį. Augalas dauginasi sėklomis.
Kvapnūs šalavijo lapai naudojami ruošiant žuvį, alkoholinius gėrimus, konservus, maisto koncentratus. Duoda maistui aštraus kvapo ir kartoko skonio. Tinka dėti į padažus, mėsos gaminius, kepsnius (ypač kiaulienos, žvėrienos, paukštienos), sriubas.
Gydomosios savybės
Vaistinis šalavijas nuo seno daugelyje kraštų naudojamas kaip vaistinis augalas. Pasižymi kvapniu eteriniu aliejumi, besikaupiančiu daugiausia lapuose (1,3–2,5 %). Jame yra natūralaus antibiotiko salvino, lemiančio antiseptines augalo savybes. Lapų nuoviras skatina skrandžio ir kasos sekrecijos liaukų veiklą, dezinfekuoja, slopina uždegimus. Juo gydoma angina, chroniški tonzilitai, kvėpavimo ligos, burnos pažeidimai, radikulitas, osteoporozė, stomatitas, odos pažeidimai, plaukų slinkimas ir kt. Šaknų preparatai vartojami sergant reumatoidiniu artritu, mastitu, dismenorėja, limfmazgių uždegimais. Pakilus kraujospūdžiui, sumažinti jį galima pakvėpavus sausų šalavijo lapų aromatu.
Varšuvos getas
thumb|250px| Varšuvos geto sienos (interaktyvus žemėlapis) 250 px|thumb|Išlikęs geto sienos fragmentas 250 px|thumb|Paminklas žuvusiems Varšuvos gete
Varšuvos getas – 1940 m. spalio 2 d. Varšuvoje vokiečių hitlerininkų įkurtas getas žydams.
1941 m. sausį jame buvo uždaryta apie 590 tūkstančių žydų. Gete buvo sunkios gyvenimo sąlygos ir teroras. Vien iki 1942 m. pusės žuvo apie 1/4 geto gyventojų. Dalinai getas likviduotas nuo 1941 m. rugpjūčio, uždarant mažą getą, žmones išvežant į mirties stovyklas, daugiausiai į netoliese Varšuvos esančią Treblinką. 1942 m. pavasarį pradėtas sistemingas geto likvidavimas. Iki 1942 m. išvežta apie 300 tūkstančių geto gyventojų.
Vietoje iš kurios vežė iš geto yra prie geležinkelio atšakos ir tenai dabar pastatytas Umschlagplatzo paminklas.
1943 m. balandžio 19 d. gete kilo Varšuvos geto sukilimas. Kovos truko nuo gegužės 15 d. Sukilimo vadovas buvo Mordechajus Anielevičius. Po sukilimo numalšinimo galutinai visi geto gyventojai buvo išvežti, o pastatai sunaikinti vadovaujant SS generolui Jurgenui Stropui.
Iki šiandien išliko tik vienas labai trumpas geto sienos mūras. Jis yra kieme – tarp Siennos 55 ir Zlotos 62 namų.
Future Hearts
Future Hearts – šeštasis studijinis amerikiečių grupės „All Time Low“ albumas, išleistas 2015 m. balandžio 3 d. Albume kartu dainas atlieka Mark Hoppus iš grupės „blink-182“ bei Joel Madden iš grupės „Good Charlotte“. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų, kurie gyrė naują muzikinę kryptį, tačiau retkarčiais peikė nesuderintą dainų skambesį. Albumas debiutavo pirmoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje.
Šenjangas
Šenjangas, seniau Mukdenas (mandžiūr. 25px) – miestas šiaurės rytų Kinijoje; Liaoningo provincijos administracinis centras. 3,74 mln. gyventojų (2012). Metropolinėje teritorijoje kartu su Fušuno miestu gyvena 7,9 mln. gyventojų (2016 m.).
Svarbus šalies susisiekimo ir pramonės centras. Geležinkeliai ir plentai į Dalianą, Dziliną, Čangčuną, Pekiną. Išvystyta mašinų, automobilių, elektrotechnikos gamyba, juodoji ir spalvotoji metalurgija, chemijos, popieriaus, tekstilės, farmacijos, maisto, karinė pramonė. Šenjango apylinkėse gaunama nafta ir gamtinės dujos, kasami mineralai. Įkurta finansų ir prekybos, ekononinių ir technologinių plėtros zonų. Daug universitetų ir kitų aukštųjų mokyklų, institutų. Kultūrinį paveldą sudaro Mingų ir Čingų dinastijų karališkieji Mukdeno rūmai (nuo 1955 m. muziejus; įtraukti į Pasaulio paveldo sąrašą, 2004 m.), Taičingų rūmai, Cieno, Šišengo budistų šventyklos ir kt.
Istorija
miniatiūra|kairėje|Japonijos kariuomenės pajėgos Šenjange okupacijos metu Miestas susikūrė II amžiuje pr. m. e. 1625–1644 m. buvo Mandžiūrijos valstybės sostinė. Valdant Čingų dinastijai buvo laikomas antrąja (po Pekino) visos Kinijos sostine. Nuo 1658 m. Fengtiano provincijos administracinis centras. Tuomet miestas sinonimiškai vadintas Fengtianu.
miniatiūra|kairėje|Paminklas [[Mao]] 1900–1905 m. priklausė Rusijos imperijai, kuri miestą laikė savo atramos punktu Kinijoje. Čia, miesto apylinkėse, 1905 m. vyko vienas Rusijos–Japonijos karo mūšių – Mukdeno mūšis. Dalyvaujant daugiau nei 600 000 karių, tai buvo didžiausias mūšis nuo 1813 m. Leipcigo mūšio, taip pat didžiausias šiuolaikinių laikų mūšis, kuris kada nors vyko Azijoje prieš Antrąjį pasaulinį karą. Po japonų pergalės Mukdenas tapo vienu iš pagrindinių Japonijos įtakos sferos ir ekonominės ekspansijos į pietų Mandžiūriją taškų. Okupuotas japonų 1931 m. 1945 m. rugpjūčio 20 d. užimtas TSRS kariuomenės ir perduotas Kinijos Respublikai. 1948 m. lapkričio 2 d. užimtas komunistų.
Antrojoje XX a. pusėje pradėta plėtoti sunkiąją pramonę.
Geografija
Šenjangas įsikūręs Liaohės lygumos ir Čangbaišano plokščiakalnio sandūroje, prie Hunhės upės (Liaohės kairysis intakas).
Naujasis Malabo stadionas
Malabo naujasis stadionas  – daugiafunkcis stadionas, esantis Pusiaujo Gvinėjos sostinėje Malabe.
Stadionas atidarytas 2007 m. ir talpina 15 250 žiūrovų. Naudojamas daugiausia futbolo varžyboms. Jame savo namų varžybas žaidžia Pusiaujo Gvinėjos vyrų futbolo rinktinė. Šiame stadione vyko 2008 m. Afrikos moterų futbolo čempionato finalas bei 2012 m. Afrikos Tautų taurės varžybos.
Wacław Sierpiński
thumb|Wacław Sierpiński Wacław Franciszek Sierpiński (1882 m. kovo 14 d. – 1969 m. spalio 21 d.), lenkų matematikas, gimęs ir miręs Varšuvoje. Studijavęs ir kūręs aibių teoriją, skaičių teoriją, funkcijų teoriją, bei topologiją. Sierpiński publikavo virš 700 straipsnių ir išleido 50 knygų. Trys žinomi fraktalai yra pavadinti jo vardu – Sierpinski trikampis, Sierpinski kilimas ir Sierpinski kreivė, taip pat – Sierpinski skaičiai ir atitinkamai – Sierpiński problema.
Pavoverė
Pavoverė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km į rytus nuo Pabradės, prie kelio. Seniūnaitijos centras. Išlikusi medinė Šv. Kazimiero bažnyčia (pastatyta 1775 m.), yra biblioteka (nuo 1947 m.), žemės ūkio bendrovė, medicinos punktas.
Šiauriau kaimo teka kairysis Žeimenos intakas Voveraitė. 4 km į rytus nuo Pavoverės yra Baliulių piliakalnis (I–II a. pr.) ir pilkapiai (V–VI a.).
miniatiūra|left|Riboženklis thumb|left|Kaimo vaizdas iš pietų
Istorija
1812 m. liepos 1 d. šalia kaimo įvyko Pavoverės mūšis tarp Rusijos ir Prancūzijos kariuomenių. 1916 m. Vokietijos imperija pro Pavoverę nutiesė Pabradės–Lentupio geležinkelį, buvo geležinkelio stotelė.
Tarybiniais metais – Baliulių tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.
Jonas Čepulis
Jonas Čepulis:
Vaitkūnai (Kaunas)
Vaitkūnai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje.
Serbijos kunigaikštystė (viduramžiai)
Serbijos kunigaikštystė, Serbų kunigaikštystė  – ankstyvųjų viduramžių valstybė Balkanuose, kurioje pagrindinį politinį vaidmenį atliko dabartinių serbų protėviai, serbų gentys. Valstybė egzistavo VIII–X a. Jos centrinis regionas buvo Raška su sostine Rase, todėl valstybė dar vadinama Raškos valstybe. Didžiausio išsiplėtimo laiku X a. I pusėje kontroliavo dabartinės vakarų Serbijos (istoriniai regionai Raška, Podrinjė ir Posavina), Juodkalnijos, pietinės Bosnijos ir Hercegovinos bei pietinės Dalmatijos (dab. Kroatijos) teritorijas.
Istorija
IX a. padidėjusi grėsmė iš rytų, kur sparčiai plėtėsi Bulgarų chanatas, skatino serbus labiau vienytis. Iki IX a. vidurio bulgarai prisijungė slavų gentis braničevcus, timočianus, moravianus, gyvenusius į rytus ir į šiaurę nuo Raškos. 839 m. bulgarai įsiveržė į Rašką ir pradėjo trejų metų karą. Tuo metu serbus valdęs Vlastimiras sėkmingai atmušė jų invaziją ir sugebėjo prisijungti kitas serbų župas, išplėsdamas savo teritoriją į vakarus ir pietus.
Valdant Mutimirui (850–891), Serbija dar kartą atmušė Bulgarijos puolimą. Kadangi serbai mūšio metu paėmė į nelaisvę daug bulgarų diduomenės, įskaitant ir bulgarų caro Boriso sūnų, Bulgarija turėjo sudaryti taikos sutartį su Serbija ir atsisakyti imperinių ambicijų. Sekdama Bulgarijos pavyzdžiu, Serbija ryžosi priimti krikščionybę iš Bizantijos, kas buvo padaryta 873 m. Serbijoje įkurta Raso vyskupija, o bažnytinė liturgija rėmėsi bulgarų liturgijos pavyzdžiu ir senąja slavų kalba.
891 m. mirus Mutimirui, Serbijoje prasidėjo kovos dėl valdžios, kurias pirmiausia sukėlė neaiški paveldėjimo tvarka. Todėl Mutimiro sūnus Prvoslavas buvo nuverstas pusbrolio Petro Gojnikovičiaus. Šis įsitvirtino soste susidorojęs su kitais pusbroliais, o galiausiai gavo bulgarų caro pripažinimą. Jis konsolidavo valdžią ir išplėtė teritorijas į Bosniją. Tačiau jo ekspansija sukėlė nesutarimus su Neretva ir Zahlumija (pastarąją valdė kunigaikštis Mykolas). thumb|left|Serbija (pilka) valdant Čalavui thumb|230px|Serbijos kunigaikštystės teritorija 960 m. ir dabartinių valstybių sienos Stiprėjanti Bizantija ėmė naudotis Petru savo kovoje prieš Bulgariją. Ji įtikino serbus sudaryti sąjungą su madjarais šiaurėje ir pulti bulgarus. Tačiau išaiškėjus sąmokslui, bulgarų caras Simeonas I užpuolė Serbiją ir pasodino į sostą sau palankų Mutimiro sūnų Pavlą Branovičių, galutinai paversdamas Serbiją savo vasale. Netrukus šis vėl perėjo į Bizantijos pusę. Bulgarai pasinaudojo kitu Mutimiro anūku Zaharija, kuris paverstas kitu kunigaikščiu. Tačiau istorija kartojosi. Suerzintas Simeonas I 924 m. įsiveržė į Serbiją, ją nusiaubė ir prijungė prie savo imperijos. Tiesa, Zahumlijos kunigaikštis Mykolas išsaugojo nepriklausomybę Serbijos pajūryje ir greičiausiai kontroliavo Travunijos bei Duklios teritorijas.
Bulgarijos viešpatavimas truko tik trejetą metų, iki 927 m., kuomet mirė Simeonas. Dar vienas pretendentas į Serbijos sostą, Česlovas Klonimirovičius kartu su kitais pabėgėliais grįžo į Serbiją ir konsolidavo kunigaikščio valdžią. Jam pakluso visos serbų župos, todėl Česlovas kontroliavo dideles teritorijas nuo Baro miesto pietuose iki Savos upės šiaurėje. Tai buvo didžiausias Serbijos kunigaikštystės teritorinis išsiplėtimo ir serbų krikščioniškosios kultūros suklestėjimo laikmetis.
Tačiau apie 960 m. Česlavui žuvus mūšyje su madjarais, ant vieno valdovo asmenybės sukurta valstybė subyrėjo. Pajūryje įsigalėjo Baro mieste sostinę įsteigę Petrovičiai, kurių valstybė vadinosi Duklia. Rašką ir Serbijos vidines teritorijas greitai absorbavo Bizantija, kuri čia 969 m. įsteigė savo administracinį vienetą – Serbijos katepanatą.
Beržiniai (Lazdijai)
Beržiniai – kaimas centrinėje Lazdijų rajono savivaldybės dalyje, 4 km į pietryčius nuo Veisiejų. Šalia telkšo ežerai Teirus ir Snaigynas.
Nils Bejerot
1973 m. pirmasis panaudojo terminą „Stokholmo sindromas“. Tų metų rugpjūčio 23–28 d. užgrobus Švedijos banką „Norrmalmstorg“, buvo paimti įkaitais banko darbuotojai, kurie 5 dienas praleido kartu su nusikaltėliais. Aukas su jais siejo tokie stiprūs emociniai ryšiai, kad vėliau nukentėję darbuotojai netgi gynė ir teisino pagrobėjus.
N. Bejerotas buvo pradininkas judėjimo „Nacionalinė asociacija už visuomenę be narkotikų“ (RNS), kurios tikslas – suvienyti demokratiškai nusiteikusius žmones kovoje už visuomenę be narkotikų.
Apie 1968 m. parašė knygą „Žalingi įpročiai“. N. Bejerotas laikomas humanistu, propaguojančiu vienintelę perspektyvią narkotikų politiką; iš kitos pusės vertinams taip pat kaip ir reakcionierius, trukdantis naujoms elgesio praktikoms prieš narkotikų vartojimą.
Hubertas Grušnys
Biografija
1979 m. baigė Vilniaus 22–ąją vid. mokyklą, atliko karinę prievolę TSRS kariuomenėje, 1984–1986 m. studijavo VU Teisės fakultete.
1982 m. tapo VU Teisės fakulteto laborantu. 1987 m. laisvalaikio renginiams organizuoti įsteigė Vilniuje jaunimo klubą „Lazdynai“. 1989 m. įkūrė jaunimo radijo stotį „M-1“ (pirmoji privati radijo stotis Rytų Europoje), buvo jos generaliniu direktoriumi. Vėliau įkūrė radijo stotis „M-1 plius“ ir „Lietus“, buvo jų savininku.
Lietuvos radijo ir televizijos asociacijos viceprezidentas, Žurnalistų ir leidėjų etikos komisijos narys.
2006 m. spalio 21 d. pilotuodamas savo dvimotorį lėktuvą Diamond DA42 Twin Star žuvo Pociūnų aerodrome. Lėktuvo sparną nurėžė metalinis trosas, kuriuo į orą yra paleidžiami sklandytuvai.
Gedvydas Vainauskas
Gedvydas Vainauskas (g. 1955 m. lapkričio 7 d. Utenoje) – Lietuvos žurnalistas. „Lietuvos ryto“ steigėjas ir bendrasavininkis (2020 m. – 26% akcijų ), gen. direktorius ir vyr. redaktorius.
Biografija
Baigė Kauno 4-ąją vid. mokyklą, 1979 m. VU įgijo žurnalisto specialybę.
1997–2017 m. krepšinio klubo „Lietuvos rytas“ prezidentas.
Žiniasklaida
1977–1985 m. laikraščio „Tiesa“ redakcijos žurnalistas, 1985–1986 m. žurnalo „Mokslas ir gyvenimas“ vyr. redaktoriaus pavaduotojas, 1986–1989 m. dienraščio „Komjaunimo tiesa“ redaktorius.
Nuo 1990 m. dienraščio „Lietuvos rytas“ leidėjas ir vyr. redaktorius, UAB „Lietuvos rytas“ valdybos pirmininkas. Organizavo miestų laikraščių „Sostinė“ (Vilniuje), „Laikinoji sostinė“ (Kaune), „Panevėžio rytas“ (Panevėžyje) leidybą.
Įsteigė portalą lrytas.lt. „Lietuvos ryto“ spaustuvės akcininkas. 2008-2019 m. Lietuvos ryto TV savininkas.
Dobi
miniatiūra|DOBI-III brėžiniai iš NACA-TM-301 Dobi – pirmieji Lietuvoje originalios konstrukcijos lėktuvai. Juos suprojektavo, pastatė ir išbandė Jurgis Dobkevičius.
Dobi buvo medinės konstrukcijos aukštasparniai lėktuvai. Buvo pastatyti tik trys vieninteliai lėktuvų modeliai.
Lėktuvų techniniai duomenys
nd – nėra duomenų.
Karalinavas (Magūnai)
Karalinavas – viensėdis Švenčionių rajono savivaldybėje, 8 km į pietvakarius nuo Magūnų. Yra ežeras, vadinamas Gylučiu, puikus kraštovaizdis. Kaimas nėra didelis – 2 sodybos.
Zauniškiai
Zauniškiai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Vilkijos, prie Akuotų. Praeina kelias.
Batos stadionas
Batos stadionas  – daugiafunkcis stadionas, esantis Pusiaujo Gvinėjos mieste Batoje.
Stadionas atidarytas 2007 m. ir pradžioje talpino 22 000 žiūrovų, bet 2011 m. talpa padidinta iki 37 500. Naudojamas daugiausia futbolo varžyboms. Šiame stadione vyko 2008 m. Afrikos moterų futbolo čempionato bei 2012 m. Afrikos Tautų taurės varžybos.
Eliyahu David Rabinowitz-Teomim
Biografija
Gimė 1845 m. birželio 11 d. Pikeliuose. Penkerių metų neteko motinos, jį su broliu Tzvi-Yehudah užaugino tėvas. Jaunystėje padedamas tėvo studijavo Talmudą ir rabinų literatūrą. 1875 m. pakviestas tapti Panevėžio rabinu. 1893 m. Myriaus miesto ješivos vadovu, kuriuo jis išbuvo iki 1899 metų. Po kiek laiko emigravo į Jeruzalę, kur 1901 m. buvo paskirtas rabino Shmuel Salant asistentu. Rabinovičius-Teomimas buvo vedęs Feige Minna su kuria susilaukė 7 vaikų. Jo duktė Batševa ištekėjo už rabino Abrahamo Isako Kooko 1886 m. Per savo gyvenimą vienas ir su bendraautoriais parašė 120 religinės tematikos knygų. Mirė 1905 m. kovo 10 d. Jeruzalėje, palaidotas Jeruzalės Alyvų kalno kapinėse.
Junikas
Junikas  – savivaldybė ir miestelis Džiakovicos srityje, vakarų Kosove. Įsikūrusi istorinėje ir geografinėje Metohijos dalyje, tarp Dečanų ir Džiakovicos, netoli pasienio su Albanija. 86,2 km² savivaldybės teritorijoje, 2011 m. duomenimis gyveno 6 078 gyventojai.
Barstyčių herbas
Barstyčių herbas – Barstyčių miestelio (Skuodo raj.) heraldinis atributas. Etalono autorius – Antanas Jankauskas.
Aprašas
Sidabriniame skydo lauke raudona fantastinė dvigalvė žuvis, išsilenkusi kaip atvirkščia S raidė.
Istorija
Svarstyti keli variantai: Galutinai nutarta Barstyčių herbe vaizduoti dvigalvę žuvį, juolab, kad apylinkių vietovardžiuose, tautosakoje kaip niekur gausu legendinių personažų: velnių, raganų, laumių ir kitų fantastinių būtybių. Barstyčių herbas Lietuvos heraldikos komisijos buvo aprobuotas 2011 m. birželio 9 d. (komisijos posėdžio protokolas Nr. 6K–9 (425)). Herbą LR Prezidentė patvirtino 2011 m. birželio 28 d. (protokolas Nr. 1K-745).
Toksotai
Toksotai ( 'lankininkai', vns. τοξότης) – senovės Graikijos lankininkai, ginkluoti graikiškais trumpais lankais ir trumpais kalavijais. Paprastai naudojo ir mažas peltas. Kretos graikų toksotų ginkluotė buvo praktiškai tokia pati, tik jie naudojo ilguosius lankus.
Poligrafija (reikšmės)
Poligrafija ( 'daugiaraštiškumas') gali reikšti:
Toksotai
Žodžiu Toxotes vadino ir Šaulio žvaigždyną, nors tas mitinis šaulys buvo laikomas kentauru.
To Be Loved
To Be Loved – aštuntasis studijinis kanadiečių atlikėjo Michael Bublé albumas, išleistas 2013 m. balandžio 22 d. Albumas susilaukė teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmoje JAV „Billboard 200“ bei Jungtinės Karalystės albumų reitingų vietose.
JAV gyventojai
Jungtinės Amerikos Valstijos yra urbanizuota šalis, 80,6 % šalies gyventojų gyvena miestuose arba jų priemiesčiuose. Pasak Californians for Population Stabilization, JAV gyventojų prieaugis yra aukščiausias tarp išsivysčiusių pasaulio šalių. JAV gyventojų skaičius kirto 100 milijonų ribą maždaug 1915 m., 200 milijonų ribą 1967 m. ir 300 milijonų ribą 2006 m. spalio 17 d. Per XX amžių šalies gyventojų skaičius padidėjo gerokai daugiau nei tris kartus, nuo maždaug 76 milijonų gyventojų 1900 m. iki 281 milijono gyventojų 2000 m.
Rasinės grupės
Pagal 2017 m. statistiką JAV gyventojus sudarė:
Įvairi statistika
miniatiūra|lang=lt|2014 demografija Amžiaus struktūra (2007)
Gyventojų prieaugis: 0,90 % (2007)
Gimstamumas: 14,20 gimusių/1000 žmonių (2007)
Mirtingumas: 8,30 mirusių/1000 žmonių (2007)
Vidutinė gyvenimo trukmė
Paveisiejai
Istorija
XIX a. pab. Padveiseikų palivarkas pateko į Seinų apskrities Veisiejų valsčių, Berznyko parapiją. Veikė spirito varykla.
12 val. Sebring lenktynės
'''12 val. Sebring lenktynės''' – kasmetinės ilgų distancijų lenktynės, vykstančios JAV Sebring trasoje. 2012 m. lenktynės vyks 60-tą kartą. Nuo 2012 m. šios lenktynės yra naujai sukurto FIA ilgų distancijų lenktynių pasaulio čempionato dalis.
Daugiausiai kartų (18) šiose lenktynėse triumfavo Porsche komanda, o tarp lenktynininkų 5 kartus laimėjo danas Tom Kristensen (1999, 2000, 2005, 2006, 2009).
Žėbiškėliai
Žėbiškėliai – buvęs kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 10 km nuo Vilkijos.
Stepas Artiškevičius
Stepas Artiškevičius (1952 m. balandžio 6 d. – 1981 m. rugpjūčio 6 d.) – Lietuvos sporto lakūnas.
Biografija
Stepas Artiškevičius skraidyti pradėjo 1972 m. Kauno aeroklube, o 1976 m. jau dirbo lakūnu instruktoriumi. 1978 m. lakūnas pelnė bronzos medalį SSRS daugiakovės čempionate. Tais pačiais metais pateko į Sovietų Sąjungos nacionalinę rinktinę. 1979 m. laimėjo Lietuvos akrobatinio skraidymo čempionatą bei pirmą kartą tapo SSRS daugiakovės čempionu.
1981 m. žuvo Rusijoje treniruodamasis Europos čempionatui.
Fernando de la Mora
Istorija
Gyvenvietė kūrėsi kaip San Lorenso miesto dalis ir vadinosi Savala Kuė (Zavala Cué). 1939 m. oficialiai atsiskyrė nuo San Lorenso ir tapo savarankišku miestu. Pavadintas vieno iš šalies nepriklausomybės lyderių Fernando de la Mora garbei.
Rastras
Rastras – grafinio vaizdo taškinė struktūra poligrafijoje.
Rastrai gali būti projekciniai ir kontaktiniai, ypatingos struktūros ir skirtingos pritaikymo technologijos.
Projekcinis rastras – tai du plokšti optiniai stiklai (stačiakampiai ar apvalios formos) su išgraviruotais lygiagrečiais grioveliais, užpildytais juodais dažais ir suklijuotais taip, kad grioveliai statmenai susikirstų. Šitaip susidaro tinklelis iš neskaidrių linijų ir smulkiausių skaidrių tarpelių (kvadratukų ar taškelių).
Miravaljesas
Miravaljesas  – andezitinis stratovulkanas šiaurės vakarų Kosta Rikoje, Gvanakastės provincijoje, aukščiausias visoje Gvanakastės Kordiljeroje. Aukštis – 2028 m. Yra kaldera (15 x 20 km), susidariusi galingų išsiveržimų metu, prieš 1,5-0,6 mln. metų. Ugnikalnis pasižymi dideliu geoterminiu aktyvumu, tačiau vienintelis išsiveržimas istoriniais laikais užfiksuotas 1946 m. – tada pietvakariniame šlaite prasiveržė garai.
1994/95 m. Kandidatų mačai (PŠA)
'''1994/95 m. kandidatų mačai (PŠA)''' – Profesionalių šachmatų asociacijos (PŠA) organizuoto pasaulio šachmatų čempionato finalinis etapas, kuriame, 1993 m. Groningeno atrankos turnyro geriausi žaidėjai, atrinko žaidėją, kuris 1995 m. žais mačą, dėl pasaulio šachmatų čempiono vardo, su Gariu Kasparovu. Juo tapo Višvanatanas Anandas. Tai vieninteliai Kandidatų mačai, kuriuos organizavo Profesionalių šachmatų asociacija.
Dalyviai
1994–1995 m. PŠA Kandidatų mačuose dalyvavo 8 žaidėjai: N. Šortas (iš 1993 m. PŠA pasaulio čempionato mačo) ir 7 atrankos turnyro Groningene nugalėtojai: S. Tiviakovas, M. Adamsas, G. Kamskis, V. Kramnikas, O. Romanišinas, V. Anandas ir B. Gulko.
Laiko kontrolė
Po dvi valandas pirmiems 40 ėjimų, sekantiems 20 ėjimų - valanda. Jei partija trunka ilgiau kaip 60 ėjimų, pridedama  dar pusė valandos iki partijos pabaigos.
Nugalėtojų nustatymas
Ketvirtfinalio mačo nugalėtoju laikomas tas žaidėjas, kuris surinko daugiau taškų žaidžiant 8-ias, pusfinalio nugalėtoju – 10 o, finalo nugalėtoju – 12-ka partijų. Jei sužaidus nustatytą partijų skaičių rezultatas yra lygus, tai traukiami burtai figūrų spalvos nustatymui ir žaidžiamos sutrumpinto laiko kontrolės  dvi papildomos partijos. Jei joms pasibaigus rezultatas yra lygus, papildomai žaidžiamos 4-ios sutrumpinto laiko kontrolės partijos (kiekvienam dalyviui po 30 min. iki partijos pabaigos). Jei vis dar lygu, žaidžiamos partijos po 15 min.
Ketvirtfinaliai
Visi ketvirtfinalio 8-ių partijų mačai vyko 1994 m. birželio mėn., Niujorke Mačas buvo rezultatyvus: pirmąsias dvejas partijas laimėjo M. Adamsas, o sekančias dvejas – S. Tiviakovas. Po lygiųjų penktojoje vėl dvi rezultatyvios partijos: šeštąją laimi M. Adamsas, o S. Tiviakovas laimi sekančią partiją ir vėl išlygina mačo rezultatą. Lygiosiomis baigiasi paskutinė aštuntoji partija, tuo pačiu ir pagrindinis mačas.
Dėl patekimo į pusfinalį varžovams teko žaisti tris papildomus sutrumpinto laiko kontrolės mačus, kurių du baigėsi lygiosiomis, o žaidžiant trečiojo mačo paskutinę partiją, M. Adamsas pasiekė pergalę ir pateko į pusfinalį.
Kitas ketvirtfinalio mačas vyko tarp JAV didmeistrio G. Kamskio ir Rusijos didmeistrio V. Kramniko. Pirmąsias dvi partijas laimėjo G. Kamskis ir mače išsiveržė dviem taškais į priekį. Po to, sekė trejos lygiosios ir 6-oje partijoje - vėl G. Kamskio pergalė, leidusi jam po 6 ratų surinkti pergalei mače reikalingus 4,5 taško. Mačas baigėsi, nesužaidus visų partijų. Į pusfinalį pateko amerikietis.
Mačas tarp O. Romanišino ir V. Anando baigėsi anksčiau laiko. Po lygiųjų 1-oje partijoje V. Anandas laimėjo dvi partijas iš eilės ir išsiveržė dviem taškais į priekį. Varžovui mažinti skirtumo nesisekė: sekančios trys partijos baigėsi lygiosiomis. Šeštąją partiją laimėjęs V. Anandas, tapo mačo nugalėtoju, bei pateko į pusfinalį.
Mačas tarp N. Šorto ir B. Gulko vyko nerezultatyviai: iš dvylikos sužaistų partijų - devynios baigėsi lygiosiomis. Po taikios pirmosios partijos, sekančią laimėjo Borisas Gulko, bet Naidželas Šortas jau sekančioje partijoje revanšavosi. Daugiau rezultatyvių partijų iki pagrindinio mačo pabaigos nebuvo – jis baigėsi lygiosiomis (4 : 4).
Kas žais pusfinalyje, varžovai aiškinosi, žaisdami papildomas, sutrumpinto laiko kontrolės, dviejų partijų mačus. Pasibaigus pirmajam    mačui nugalėtojas nepaaiškėjo:  abejose partijose lygiosios. Žaidžiant antrąjį, papildomą mačą, N. Šortas laimėjęs pirmąją partiją, antrąją baigė lygiosiomis   ir pateko į varžybų pusfinalį.
Pusfinaliai
V. Anandas įtikinamai laimėjo mačą su Anglijos didmeistriu Michaeliu Adamsu. Laimėjęs iš eilės pirmąsias tris partijas, po lygiųjų ketvirtojoje, laimėjo dar penktąją ir pirmavo mače keturiais taškais. Dar po dviejų lygiųjų rezultatas tapo 5,5:1,5 - tad mačas baigėsi, nesužaidus visų partijų. Įtikinamai jį laimėjęs, V. Anandas pateko į finalą.
Kitame pusfinalyje G. Kamskis taip pat pasiekė įtikinamą pergalę: pirmąsias tris partijas įveikė varžovą ir nors ketvirtojoje N. Šortas jo persvarą sumažino, jis vėl laimėjo dvi partijas iš eilės ir po lygiųjų 7-je partijoje anksčiau laiko laimėjo mačą ir pateko į finalą.
Finalas
Finalinis, 12-kos partijų, mačas vyko 1995 m. kovo mėn., Las Palme. Mačas prasidėjo amerikiečių didmeistrio G. Kamskio pergale, bet 3-ioje partijoje V. Anandas mačo rezultatą išlygino ir varžovai ėmė žaisti atsargiai – sekė penkios lygiosios.
Lygus mačo rezultatas baigėsi, kai V. Anandas, laimėjęs 9-ąją partiją, tašku išsiveržė į priekį. Sekanti partiją baigėsi lygiosiomis. V. Anandui per dvi likusias partijas pakako vieno taško, bet jis 11-oje partijoje įveikė varžovą  ir dar, nesužaidus visų partijų, surinkęs 6,5 taško, laimi mačą.
Indijos didmeistris Višvanatanas Anandas  įgyja teisę žaisti mačą dėl pasaulio čempiono vardo su G. Kasparovu.
Vankuverio sala
thumb|right|240px|Salos pakrantės kraštovaizdis. Pacific Rim nacionalinis parkas Vankuverio sala yra Ramiajame vandenyne, šalia pietvakarinių Kanados krantų, priklauso Britų Kolumbijos provincijai. Plotas 32134 km². Saloje gyvena 723 tūkst. gyventojų (2005 m.). Svarbiausias miestas – Viktorija (provincijos sostinė).
Vankuverio sala nuo žemyno atskirta Džordžijos sąsiauriu. Krantai labai raižyti, gausu fjordų, užutėkių. Per visą salą driekiasi kalnagūbriai, iškylantys į 2198 m aukštį (Golden Hinde k.). Saloje daug ežerų, pelkių, upių. Vankuverio salą dengia vešlūs spygliuočių miškai (pocūgės, kedrai, eglės, pušys). Tačiau dėl švelnaus jūrinio klimato veši ir lapuočiai augalai: klevai, alksniai, paparčiai, ąžuolai ir kt.
Pirmieji Vankuverio salos gyventojai buvo indėnų gentys. 1774–1775 m. salą pasiekė rusų pirkliai ir ispanų ekspedicijos. 1778 m. saloje išsilaipino Džeimsas Kukas ir ją paskelbė JK valda.
Audrius Bružas
Audrius Bružas (g. 1979 m. gruodžio 1 d. Klaipėdoje) – Lietuvos teatro, kino ir televizijos aktorius.
Biografija
Gimė Klaipėdoje, muzikantų šeimoje, bet augo Molėtų rajone. Balio Dvarionio muzikos mokykloje baigė gitaros kursą, o 1998 m. įstojo į Lietuvos muzikos akademiją ir pateko režisieriaus Rimo Tumino vadovaujamą aktorių kursą. 2004 m. įgijo aktorinio meistriškumo magistro diplomą. Po studijų R. Tuminas jį priėmė dirbti į Vilniaus Mažąjį teatrą.
A. Bružas įgarsina animacinius filmukus, vaidina epizodinius vaidmenis, taip pat veda renginius.
Tom Regan
Tom Regan (1938 m. lapkričio 28 d. – 2017 m. vasario 17 d.) – amerikiečių filosofas, gyvūnų teisių teoretikas. Nuo 1967 m. iki išėjimo į pensiją 2001 m. dėstė filosofiją Šiaurės Karolinos universitete.
Tom Regan yra penkių knygų apie gyvūnų teises autorius, iš kurių žinomiausia – 1983 m. pasirodžiusi Argumentai už gyvūnų teises. Savo darbuose jis teigia, kad gyvūnai, kaip ir žmonės, yra svarbūs patys sau ir turi vidinę vertę, kuri yra pagrindas teisių suteikimui.
Biografija
Tom Regan buvo vedęs, žmona – Nancy Jane Tirk, vaikai – Bryan ir Karen; veganas.
Gyvūnų teisių teorija
Tom Regan savo gyvūnų teisių teoriją nemaža dalimi grindžia Kanto etika, tačiau atmeta jo teiginį, kad tik racionalios būtybės turi vidinę vertę ir nusipelno pagarbos. Nagrinėdamas, kokiu pagrindu suteikiamos žmogaus teisės, jis nesutinka, jog tai lemia individų intelektas, abstrakcijų supratimas ar kiti protiniai sugebėjimai. Tai pagrindžiama pavyzdžiu, jog žmonės pagarbiai elgiasi su rimtą protinę negalią turinčiais asmenimis arba kūdikiais. Tad bendrumas, kuriuo dalinasi visi žmonės, yra ne racionalumas, o svarba sau pačiam. Kitaip tariant, visiems žmonėms rūpi, kas su jais nutiks. Anot Regan, dėl šios priežasties mes visi esame „gyvybės subjektai“, o tai tuo pačiu reiškia, jog mes visi turime vidinę vertę ir moralines teises. Šios savybės yra įgimtos, jų negalima įgyti ar prarasti, jos nepriklauso nuo besikeičiančio aplinkinių vertinimo.
Pagal Regan, gyvybės subjektais gali būti ne tik žmonės, bet ir gyvūnai, nes jie sąmoningi ir besirūpinantys savo gerove. Visų jų vidinė vertė įvardinama kaip lygiavertė ir jos laipsniavimas nepateisinamas, nes tai būtų rasizmas, rūšizmas ar kitokio tipo diskriminacija. Esminė teisė, suteikiama gyvybės subjektams, yra nebūti naudojamiems kaip priemonė kitų tikslams pasiekti. Į tai įeina teisė į pagarbų elgesį, nežalojimą, nekankinimą. Tačiau šios teisės nėra absoliučios ir gali būti pažeidžiamos dviem atvejais: jeigu kraštutinėje situacijoje grėsmė kyla dviem būtybių grupėms, kurių atstovai nieko nedarant būtų sužeisti, mes turėtume pasirinkti mažesnės grupės sužeidimą, kad išgelbėtume didesnę; ir jeigu grėsmė kyla dviem būtybėm, mes turėtume gelbėti esančią prastesnėje situacijoje. Mirties atveju Regan siūlo atsižvelgti į tai, kuri būtybė mirdama praras daugiau gyvenimo galimybių.
Tom Regan savo teorijoje daro skirtumą tarp moralinių veikėjų ir moralės objektų. Pirmieji supranta apie savo veiksmų moralumą ir už juos atsako, tuo tarpu antrieji negali skirti gero nuo blogo, tačiau yra moralinės bendruomenės dalis. Prie moralinių veikėjų priskiriami sveiki suaugę žmonės, o prie moralės objektų – gyvūnai ir moralės normų nesuprantantys žmonės (kūdikiai, vaikai, protinę negalią turintys ir kiti). Abiejų grupių atstovai turi vidinę vertę ir juos ginančias teises, tačiau tik pirmieji turi pareigas.
Praktinis Tom Regan teorijos pritaikymas reikalautų atsisakyti dabar vyraujančio gyvūnų naudojimo maistui, bandymams, pramogoms, aprangai ir kitiems tikslams.
Regan nepritaria dalinėms gyvūnų gerovės reformoms ir mano, jog pokyčiai turi būti esminiai.
Prestižas (filmas)
Prestižas – 2006 m. JAV mokslinės fantastikos filmas. Filmas pasakoja apie iliuzionistų triukus bei tarpusavio varžybas.
Siužetas
Filmo siužetas suskaidytas į tris linijas – veiksmas plėtojamas trimis laikotarpiais.
Pirmiausia režisierius žiūrovą supažindina su dviem jaunais magais – Rupertu Angeriu ir Alfredu Bordenu, kurie drauge su Ruperto žmona Džulija, padeda savo mokytojui pasirodymuose. Kartą, nepavykus vienam triukui, dėl Alfredo klaidos miršta Džulija, o Rupertas ima kaltinti buvusį draugą. Po šio nelaimingo atsitikimo vyrai tampa nuožmiais konkurentais, ne vien stengdamiesi pralenkti vienas kitą ant scenos, bet ir provokuodami vienas kitą kerštauti.
Antrojoje siužeto linijoje vaizduojama, kaip Rupertas atvyksta į Kolorado Springsą tartis su garsiu mokslininku Nikolu Tesla dėl jo sukurto magiško klonavimo aparato. Šis prietaisas tampa pagrindine Alfredo pasirodymo dalimi, nešančia jam šlovę ir pripažinimą.
Gvanakastės Kordiljera
thumb|250px|Gvanakastės Kordiljera. Rinkon de la Vjecha
Kalnagūbryje gausu veikiančių ir jau užgesusių ugnikalnių:
Vakariniuose kalnagūbrio šlaituose prasideda Ramiojo vandenyno baseino upės (Blankas, Tenorijus, Martirijus, Korobija, San Lorensas), rytiniuose – Karibų jūros (Gvakalitas, Sapotė). Turtinga kalnų gamta saugoma Gvanakastės nacionaliniame parke ir Gvanakastės saugomoje teritorijoje (pasaulio paveldo objektas).
Džėjaus sutartis
Džėjaus sutartis  – sutartis, sudaryta 1794 m. lapkričio 19 d., tarp Jungtinių Valstijų ir Didžiosios Britanijos. Sutarties dėka buvo išvengta dviejų šalių karo ir išspręsta daugelis problemų, užsilikusių po Amerikos revoliucijos. Sutartis atvėrė duris dešimt metų trukusiai taikiai prekybai. JAV Kongresas pritarė sutarčiai 1795 m. birželio 24 d., ji įsigaliojo 1796 m. vasario 29 d., kai abi šalys pasikeitė ratifikaciniais raštais.
Sutarties nuostatos
Sutarties sąlygas parengė prezidentas Džordžas Vašingtonas, JAV iždo sekretorius Aleksandras Hamiltonas ir pagrindinis JAV derybininkas Džonas Džėjus. Rengiant sutartį, D. Britaniją atstovavo užsienio reikalų ministras lordas W. Grenville. Šiai sutarčiai aršiai prieštaravo Džefersonas, Džeimsas Madisonas ir jų šalininkai, siekę užsienio politikoje artimesnių santykių su Prancūzija. Sutartis pagyvino prekybą ir padėjo JAV išvengti karo su D. Britanija, kas tenkino abi sutartį pasirašiusias šalis. Džėjus pasiekė, kad būtų įgyvendinti pagrindiniai amerikiečių reikalavimai: britų pajėgos atsitrauktų iš jų užimamų pozicijų JAV Šiaurės vakarų teritorijoje (britai tai padaryti žadėjo dar 1783 m.). Klausimai dėl karo skolų, taip pat JAV bei Britų Šiaurės Amerikos valdos – Kanados sienos buvo perduoti nagrinėti trečiųjų šalių – arbitražo teismui. Tai buvo vienas pirmųjų arbitražo panaudojimų diplomatijos istorijoje. Amerikiečiams taip pat buvo garantuotos keletas teisių prekiauti britų valdose Indijoje ir Karibuose mainais į medvilnės eksporto suvaržymų panaikinimą. Kita vertus, amerikiečių laivai negavo teisės įplaukti į D. Britanijos valdų Šiaurės Amerikoje uostus, nors britų laivai teisę įplaukti į JAV uostus gavo. D. Britanijai sutartis buvo naudinga, nes leido jai įsivežti iš JAV žaliavas ir duoną. Sutartis kuriam laikui padėjo išvengti karo, tačiau jos pasirašymas tapo vienu iš labiausiai ginčijamų JAV vidaus politikos klausimų. Pagrindiniai sutarties priešininkai – T. Džefersonas ir Dž. Madisonas bijojo, kad artimesni ekonominiai ryšiai su D. Britanija sustiprins Federalistus ir siekė glaudesnių ryšių su Prancūzija. Sutartis dešimtmečiui paskatino abiejų šalių tarpusavio prekybą. 1803 m. prekybiniai santykiai vėl ėmė blogėti, nes baigė galioti 10 metų laikotarpiui nustatytos sutarties sąlygos prekybos klausimais. Pastangos susitarti dėl sutarties pakeitimo nauja sutartimi 1806 m. baigėsi nesėkme. JAV atmetė Monro-Pinknio sutartį. Įtempti santykiai tarp JAV ir Didžiosios Britanijos peraugo į 1812 metų karą tarp abiejų pusių.
Šaunamasis užtaisas
thumb|right|300px|Britų šrapnelio šovinio pjūvis. Virvelių ryšulį primanantis darinys yra šaunamasis užtaisas. thumb|right|300px|Artilerijos šovinių pjūviai. Tūtose matyti šaunamieji užtaisai. thumb|right|300px|JAV linijinio laivo 16 colių patrankų trinarių šaudmenų sviediniai ir užtaisų maišai. Šaunamasis užtaisas – šaudmenyje esantis parakas, kuris šūvio metu dega ir susidarančios parako dujos išstumia iš vamzdžio kulką (sviedinį, miną). Šoviniuose ir dvinariuose šaudmenyse šaunamasis užtaisas būna tūtoje ar tūtelėje, o trinariuose šaudmenyse – užtaiso maiše. Per žiotis užtaisomuose šaulių ginkluose ar pabūkluose šaunamąjį užtaisą sudarydavo per žiotis įberiamas parakas.
Šaunamieji užtaisai būna iš tokių svaidomųjų sprogstamųjų medžiagų kaip dūminis parakas, piroksilinas, balistitas ir kiti bedūmiai parakai. Parakai, skirtingai nuo brizantinių sprogalų (heksogenas, trotilas), nedetonuoja, o tiesiog dega (deflagracija). Degant išsiskiriančios įkaitusios degimo dujos sudaro didelį teigiamą slėgį, ima plėstis ir stumti sviedinio (kulkos) dugną.
Šaunamojo užtaiso efektyvumas priklauso nuo išorinių sąlygų – oro (ir užtaiso) temperatūros bei drėgnio. Didesnio drėgnio parako efektyvumas smarkiai prastėja, o labai sudrėkęs parakas gali užsidegti pavėluotai (delstinis šūvis) ar iš viso neužsidegti. Todėl artilerijos vadovuose nurodoma, kad šaudmenis draudžiama laikyti laikyti drėgnose vietose ar ten, kur juos gali paveikti krituliai. Tai ypač svarbu trinariams šaudmenims.
Sviedinio žiotinio greičio priklausomybė nuo šaunamojo užtaiso temperatūros būna nurodyta šaudymo lentelėse.
Šaunamojo užtaiso padegimas
Paprastai šaunamąjį užtaisą padega mechaniškai sužadinta kapsulė. Kapsulėje būna nedidelis kiekis inicijuojančios sprogstamosios medžiagos, kurią smūgis priverčia sprogti ir išskirti didelį kiekį šilumos. Susidarantis pliūpsnis padega šaunamojo užtaiso paraką.
Senesnis padegimo variantas buvo padegti paraką degančiu dagčiu arba kibirkštimis iš titnaginės ar ratukinės spynos.
Fredos kapinės
Fredos kapinės – senosios kapinės Kaune, Aukštojoje Fredoje, šiauriau VDU Botanikos sodo, buvusiajame Kauno tvirtovės artilerijos kieme (Ž. E. Žilibero g.). Kapinės stačiakampio plano. Šalia kapinių stovi Šv. Sergijaus Radonežiečio cerkvė.
Šaunamasis užtaisas
Šaunamojo užtaiso padegimas
Degant užtaiso parakui susidaro tokios pačios masės parako dujų kiekis, kur dujų temperatūra lygi apie +3000 °C.
Fredos kapinės
Istorija
Senosios Fredos kapinės įsteigtos 1880 m. Jose laidoti vietos gyventojai, pirmasis Kauno tvirtovės komendantas, generolas Oskaras Klemas, mokslininkas Vilhemas Regelis, Pirmojo pasaulinio karo metais žuvusių vokiečių kariai. 1952 m. Senosios Fredos kapinės uždarytos. 1995 m. kapinės paskelbtos istorijos ir kultūros paminklu.
Šaunamasis užtaisas
Šaunamojo užtaiso dydis
Šovinių šaunamieji užtaisai būna iš anksto apskaičiuotos masės, užtikrinantys numatytą šūvio energiją. Tuo tarpu dvinariuose ir trinariuose šaudmenyse užtaisai gali būti kelių skirtingų dydžių, kas leidžia panaudoti kelias iš anksto numatytas sviedinio energijas ir trajektorijas. Tiesa, toks šaunamųjų užtaisų galingumo keitimas mažina šaudymo spartą.
Šaunamieji užtaisai šoviniuose gali labiau varijuoti kai šoviniai užtaisomi rankiniu būdu naudojant naujas pirktas ar jau naudotas tūteles. Rankinį šovinių užtaisymą gana plačiai naudoja medžiotojai bei kai kurie šauliai mėgėjai.
Skirstymas
Šaunamieji užtaisai skirstomi:
pagal paskirtį: pagal užtaisymo būdą: pagal dydį: ir kt.
Ona Bluzmienė
Ona Bluzmienė-Vaškaitė (1905 m. vasario 25 d. Talačkoniai, Pasvalio valsčius – 1994 m. sausio 5 d. Staškavičiai, Pasvalio raj.) – Lietuvos tautosakos pateikėja.
Biografija
Viena žymiausių šiaurės aukštaičių papročių ir tradicijų žinovių. Gyveno Talačkoniuose, Staškavičiuose, Vaškuose, Linkuvoje. Mokėjo daug dainų, patarlių, priežodžių, mįslių, minklių, gamtos garsų pamėgdžiojimų, oro spėjimų, įvairiausių tikėjimų ir burtų, juokavimų. Išmanė liaudies mediciną. Užrašyta jos pasakojimų apie Šiaurės Lietuvos darbo, kalendorinių ir šeimos švenčių papročius. Rankraščiai saugomi Lietuvių literatūros ir tautosakos institute.
Thiomargarita namibiensis
Thiomargarita namibiensis („Namibijos sieros perlas“) – gram–neigiama bakterija, gyvenanti vandenynų kontinentinio šelfo nuosėdose. Tai yra didžiausia iki šiol atrasta bakterija – 750 μm (0,75 mm), dėl ko ją galima įžvelgti be mikroskopo; vienintelė savo genties atstovė.
Thiomargarita namibiensis yra chemolitotrofinė bakterija ir naudoja nitrato joną kaip akceptorių elektronų pernašoje. Kadangi ji nėra mobili, o prieinamų nitratų kiekiai aplinkoje varijuoja, ji gali saugoti labai koncentruotus jų kiekius didelėje vakuolėje, kuri sudaro apie 98 % jos dydžio. Nitratų aplinkoje sumažėjus, bakterija naudoja vakuolės turinį. Nesenas tyrimas parodė, kad šios bakterijos gali utilizuoti ir deguonį, jei šio aplinkoje yra perteklius.
Ši rūšis buvo atrasta 1999 m. Heide N. Shulz ir kt., prie Namibijos krantų. 2005 m. artimos bakterijos buvo atrastos ir Meksikos įlankos regione, todėl gali būti, kad Thiomargarita daug labiau paplitusi, nei buvo manyta iki tol.
Iki jos atradimo didžiausia bakterija buvo laikoma 0,5 mm ilgio Epulopiscium fishelsoni.
Kriaunų pagrindinė mokykla
Rokiškio rajono Kriaunų pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Rokiškio raj., Kriaunose, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190250321. Steigėjas Rokiškio rajono savivaldybės taryba.
Filialas – Lašų pradinio ugdymo skyrius.
Istorija
1776 m. minima parapijinė mokykla, įsikūrusi religinės brolijos name. Mokykla rūpinosi klebonas A. Dudlauskis, kilęs iš Ašmenos apskrities. Jis mokėjo lietuvių, lenkų ir lotynų kalbas. 1777 m. mokėsi 8 mokiniai. 1790 m. Kriaunose pastatyta parapijinė mokykla, dengta šiaudais. 1865 m. caro įsakymu Kriaunose įkurta valdinė mokykla, kurioje mokyta rusų kalba. Tik 1906 m., valstiečiams reikalaujant, leista paskirti mokytojus lietuvius į Kriaunų mokyklą. 1907 m. į Kriaunas paskirtas lietuvis Antanas Busilas, kuris parašė pirmuosius vadovėlius. Iki 1948 m. Kriaunose buvo pradinė, nuo 1948 m. – septynmetė mokykla. 1952 m. Kriaunų septynmetė perorganizuota į vidurinę mokyklą. 1988–1990 m. mokykla vadinosi Petro Griškevičiaus vardu. Dėl mokinių skaičiaus sumažėjimo 1999 m. vidurinė mokykla perorganizuota į pagrindinę.
2018 m. mokykla uždaryta.
Vorsklos mūšis
Vorsklos mūšis – vienas iš didžiausių ir kruviniausių viduramžių Rytų Europos mūšių. Mūšis įvyko 1399 m. rugpjūčio 12 d. tarp totorių ordų, vadovaujamų emyro Edygos (Edigėjaus) ir Timūro Kutluko, bei Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto pajėgų. Mūšis baigėsi visišku Vytauto kariuomenės sutriuškinimu.
Politinė situacija
XIV a. antroje pusėje septintus metus sėkmingai šalį valdantis, keletą karų prieš totorius laimėjęs, tačiau asmeniškai dalyvavęs tik vienose kautynėse Lietuvos didysis kunigaikštis Vytautas ir Maskvos kunigaikštis Dmitrijus Donietis varžėsi dėl pasienio valdų bei derlingų pietų žemių, anksčiau buvusių Aukso Ordos įtakos zonoje.
Totorių valdovams tarpusavyje aiškinantis santykius, chanas Tochtamyšas po konfliktų su chanu Timūru Kutluku ir emyru Edyga buvo pašalintas iš sosto, pabėgo į LDK ir perleido Vytautui teises į Kijevą ir kitas plačias pietų teritorijas. Netrukus Kutlukas pareikalavo Vytauto bėglį išduoti, o šis atsisakė, suburdamas stambią, tačiau už totorių ordos bent du kartus mažesnę kariuomenę. Vytautas tikėjosi lengvos pergalės ir dosnios duoklės iš totorių.
Mūšio pradžia
Vytauto kariuomenė iš Vilniaus link Kijevo išžygiavo gegužės 18 d., Sekminių metu. Pajėgas, kurioms vadovavo Vytautas, sudarė LDK, totorių chano Tochtamyšo, Lenkijos karalystės bei Kryžiuočių ordino kariai. LDK gretose buvo ir žemaičiai, tuo metu teisiškai priklausę ordinui, tačiau faktiškai išlaikę nepriklausomybę.
Mūšio eiga
Vytautas mūšiui pasirinko menkai kalvotas Ukrainos žemes, o tai buvo ypač paranku lengvajai mongolų kavalerijai, kuri tikriausiai panaudojo savo tradicinę apsupimo ir išvarginimo taktiką. Abi pusės apsikeitė strėlių lietumi ir, nors lietuvių atsigabenti Vilniaus arbaletų dirbtuvėje pagaminti arbaletai totoriams pridarė žalos, tačiau vokiškos patrankos savo tikslo nepasiekė – jos atvirame mūšyje prieš tai nebuvo išbandytos.
Totorių spaudimas ilgainiui išretino Vytauto karių gretas ir privedė prie visiško sunaikinimo.
Žuvo keliasdešimt kunigaikščių, įskaitant Jogailos vyresniuosius brolius Andrių ir Demetrijų. Vytautas ir jo pusbrolis Švitrigaila iš mūšio pabėgo beveik be palydos. Visgi pergalę šventusi Aukso orda prarado net triskart daugiau karių, žuvo ir pats Timūras Kutlukas.
Pasekmės
Pralaimėjimas stipriai susilpnino Vytauto politinę įtaką ir grandiozinius užmojus regione, teko atsisakyti Kryžiaus žygio planų, Europos fortposto sumanymo. Po mūšio sukilo Smolensko tvirtovė, Vytautas jį atsiėmė tik po kelerių metų.
Nors sudarant Salyno sutartį pusbrolio Jogailos viršenybė buvo kone panaikinta, po mūšio Vytautui vėl teko ją pripažinti, ieškoti kompromiso su Lenkijos ponais bei atsisakyti planų prisijungti prie LDK visas rusų žemes. Lenkų pagalbos reikėjo siekiant atsverti po mūšio išaugusias Maskvos Didžiosios Kunigaikštystės, kaip rusų žemių vienytojos, pozicijas regione, ir antilietuviškas nuotaikos LDK slaviškose žemėse. Dėl to buvo sudaryti Vilniaus ir Radomo susitarimai, turėję suvienyti Vytautą ir Jogailą.
Albertas Petras Bluzmanas
Albertas Petras Bluzmanas (1915 m. spalio 1 d. Plotkai, Vitebsko sritis – 2000 m. kovo 28 d. Vilnius) – Lietuvos botanikas fiziologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras, profesorius.
Biografija
Gimė Plotkuose, kur per Pirmąjį pasaulinį karą buvo pasitraukę jo tėvai. Vyriausias 3 brolių ir 5 seserų šeimoje. 1920 m. šeima sugrįžo į Duogių km. (dab. Zarasų raj.), baigė Raudinės pradinę mokyklą, Zarasų Kazimiero Būgos aukštesniąją komercijos mokyklą. 1942 m. baigė Vilniaus universitetą. 1966 m. biologijos mokslų daktaras.
Dar būdamas IV kurso studentas, 1940 m. priimtas laborantu į Vilniaus universiteto Augalų anatomijos ir fiziologijos katedrą, kuriai vadovavo profesorius Jonas Dagys. Karo metu vokiečiams uždarius universitetą, dirbo augalų žinovu Švenčionių vaistažolių fabrike. 1944–1992 m. Vilniaus universiteto vyr. dėstytojas, nuo 1956 m. docentas, nuo 1971 m. profesorius. 1975–1989 m. Augalų fiziologijos ir mikrobiologijos katedros vedėjas. 1945–1959 m. dėstė ir Vilniaus pedagoginiame institute. 1966–1970 m. vadovavo Lietuvos biochemikų draugijai.
Mokslinė veikla
Nustatė, kad B grupės vitaminai skatina augalų augimą, derėjimą, gerina derliaus kokybę, paankstina dekoratyvinių augalų žydėjimo laiką. Atrado medžiagų, kurios didina augalų atsparumą sieros dioksido priemaišai ore. Kartu su kitais patobulino kai kurių žemės ūkio augalų auginimo technologiją prie beicų, herbicidų ir fungicidų pridėdamas nedidelį kiekį vitamino B.
The Obsidian Conspiracy
The Obsidian Conspiracy – septintasis progresyviojo metalo grupės Nevermore studijinis albumas, išleistas per Century Media 2010 metais.
Epulopiscium fishelsoni
Epulopiscium fishelsoni („žuvies puotos svečias“) – gram–teigiama bakterija, gyvenanti simbiozėje su chirurgžuvinių šeimos žuvimis.
Labiausiai žinoma dėl savo dydžio, 200-700 μm ilgio ir apie 80 μm diametro. Iki atrandant Thiomargarita namibiensis, ji buvo didžiausia žinoma bakterija.
Heinrich Mohn
Heinrich Mohn (*1885 kovo 27 Gütersloh, † 1955 balandžio 26 ebd.) – vokiečių leidėjas.
Heinrich Mohn – Bertelsmann savininko Johannes Mohn ir jo žmonos Friederikės (mergautinė pavardė Bertelsmann) sūnus. Heinrich Mohn reprezentuoja ketvirtąją Bertelsmann koncerno kartą.
Lietuvos akrobatinio skraidymo federacija
Lietuvos akrobatinio skraidymo federacija – pagrindinė Lietuvos sportinio akrobatinio skraidymo organizacija. Lietuvos aeroklubo narė.
Priešistorė
Lietuvoje akrobatinio skraidymo sporto pradžia laikoma 1920 m., kai Lietuvos karo aviacijos lakūnas Jurgis Dobkevičius Kaune virš Aleksoto aerodromo atliko aukštojo pilotažo figūrą - kilpą.
Pirmosios lėktuvų sporto varžybos 1938 m. surengtos Kaune, vykstant Tautinei olimpiadai. Varžybų aukštojo pilotažo čempionu tapo rašytojas ir lakūnas Jonas Dovydaitis.