cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Neptūnizmas
Senovės graikų mokslininkas Talis Miletietis – neptūnizmo idėjų pradininkas. Neptūnizmas atsirado XVIII a. viduryje. Žymiausi šalininkai: A. H. Verneris, J. V. Gėtė (Vokietija), A. Deliukas (Prancūzija), R. Kirvanas, F. Moras (Jungtinė Karalystė).
R. Simonovičius 1803–1813 m. propagavo neptūnizmo idėjas Vilniaus universitete.
Regina Žepkaitė
Regina Žepkaitė (1925 m. liepos 28 d. Alytuje – 2010 m. balandžio 28 d. Varėnoje) – Lietuvos istorikė, pedagogė, vadovėlių autorė.
Biografija
Gimė duonkepio ir namų šeimininkės šeimoje. 1933–1939 m. mokėsi Alytaus 2-ojoje pradžios mokykloje, 1939–1945 m. Alytaus gimnazijoje. Nuo 1945 m. Kauno valstybinio universiteto Humanitarinių mokslų fakultete studijavo istoriją, 1947–1950 m. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete studijavo visuotinę istoriją.
1950–1951 m. LSSR istorijos instituto jaunesnioji mokslo darbuotoja. 1951–1956 m. Alytaus mokytojų seminarijos (vėliau Pedagoginė mokykla) istorijos dėstytoja. Pedagoginę mokyklą uždarius, 1956–1958 m. Alytaus 4-os vidurinės mokyklos direktorė. 1961–1994 m. vėl dirbo Istorijos institute. 1965 m. istorijos mokslų kandidatė, 1983 m. istorijos mokslų daktarė. 1994 m. išėjo į pensiją. Nuo 1997 m. gyveno Varėnoje. Palaidota Alytaus Daugų g. kapinėse.
Manuel Ortega
Manuel Ortega (tikrasis vardas Manuel Hanke; g. 1980 m. balandžio 8 d. Štajerege) – Austrijos dainininkas.
Gimė ispanės ir austro šeimoje, dainininko karjerą pradėjo būdamas vos 10 metų amžiaus. Iš pradžių jis dainavo įvairiose grupėse, dalyvavo daugybėje konkursų, kol galiausiai 2001 m. pradėjo solisto karjerą.
2002 metais atstovavo Austrijai 2002 m. Eurovizijoje su daina „Say a word“. Dėl ispaniško temperamento jis net vadinamas austriškuoju Ricky Martinu.
Manuel dalyvavo ukrainiečių televizijos laidos „Dancing With the Stars“ trečiajame sezone, kur jis šoko su Ukrainos šokėja ir 2007 m. Eurovizijos šokių konkurso antrosios vietos laimėtoja Yulia Okropiridze.
Bebirvaitė
Bebirvaitė, Bebirvaičiai – senovės lietuvių pilis Karšuvos žemėje. Kronikose minima kaip Biverwate (Petro Dusburgiečio) ir Bibberwaten (Jerošino). Spėjama, kad galėjusi stovėti prie Bebirvos upelio, ar kažkur toliau į vakarus (pavyzdžiui, ant Eržvilko piliakalnio). 1307–1315 m. kovų su kryžiuočiais metu pilis buvo karšuvių apleista ir kryžiuočių sudeginta.
David di Donatello
David di Donatello – kino apdovanojimai, kuriuos įsteigė ir teikia Italijos kino akademija (L'accademia del Cinema Italiano (ACI)). Jo pavadinimas kilęs nuo skulptoriaus Donatelo žymiausio kūrinio „Dovydas“
Istorija
Pirmą kartą „David di Donatello“ prizas buvo įteiktas Romoje 1955 m. pavasarį. Sumanytas kaip Oskaro atitikmuo, pradžioje jis buvo skirtas išrinkti Italijos ir užsienio kino filmus. Apdovanojimo steigėjai buvo kultūros klubas „The Open Gate“. Vėliau apdovanojamųjų ratas išsiplėtė, įtraukiant kitus kino industrijos dalyvius: scenaristus, aktorius, prodiuserius, techninius darbuotojus ir kita.
1957 – 1980 m. apdovanojimų teikimo vieta buvo graikų teatras Taorminoje, Taorminos kino festivalio metu. Vėliau ceremonija persikėlė į Florenciją, tada vėl grįžo į Romą. Apdovanojimų teikimą remia respublikos prezidentas ir miesto kultūros departamentas.
Lagūnos ūkas
thumb|300px|Lagūnos ūkas thumb|120px|Smėlio laikrodžio ūkas, Lagūnos ūko dalis 120px|thumb|NGC 6530 spiečiaus žvaigždės ūko fone. Lagūnos ūkas (Mesjė 8, NGC 6523) – aktyvus tarpžvaigždinis ūkas ir H II sritis Šaulio žvaigždyne, nuo Saulės nutolęs apie 5200 šm. Lagūnos ūko dydis siekia apie 30 šm, regimasis ryškis – apie 6. Tai gigantiškas tarpžvaigždinės medžiagos debesis, kur intensyviai formuojasi naujos žvaigždės, ir nemažai jų jau yra susidarę. Ūko „gylis“ (matmuo žvilgsnio kryptimi) yra maždaug sulyginamas su matomu ilgiu ir pločiu.
Reikšminga ūko savybė yra tamsių mažų ūkų („globulių“) buvimas. Tai besitraukiantys protožvaigždžių debesys. Kai kurie šių ūkų sukataloguoti atskirai. Ryškiausia ūko sritis, kur labai intensyviai formuojasi žvaigždės, vadinama Smėlio Laikrodžio ūku.
Istorija
Ūką 1654 m. atrado Giovanni Battista Hodierna. 1746 m. Philippe Loys de Chéseaux įžiūrėjo kai kurias žvaigždes ir priskyrė objektą spiečiams. Dar po metų Guillaume Le Gentil susigaudė, jog čia vienu metu matomas tiek ūkas, tiek ir žvaigždžių spiečius (dabar NGC 6530).
Psalteriumas
Psalteriumas ( iš psalō 'brazginu stygas') – psálteris, styginis muzikos instrumentas, gnaibomasis chordofonas. Ant stačiakampės, trapecinės arba trikampės rezonansinės lentos įtempta 10 stygų (gali būti ir daugiau), kurios išduoda fiksuoto aukščio garsus. Skambinama pirštais arba plektru.
Psalteriumo tipo instrumentų būta Rytų šalyse (arabų kanūnas, žydų kinoras, persų santūris). Europoje atsirado XI–XII a. Plačiau psalteriumas vartotas iki XIV a.; laikui bėgant išnyko.
LIETUVOJE nuo 15 a. galėjo būti naudojamas bažnytinam giedojimui pritarti (vėliau plito Mažosios Lietuvos, Žemaitijos etninėje muzikoje).
2012 m. Kanados Grand Prix
'''2012 m. Kanados Grand Prix''' – 8-osios 2012 m. Formulės 1 sezono lenktynės, kurios vyko birželio 8-10 dienomis Montrealio trasoje. Tai buvo 49-tas Kanados GP per visą Formulės 1 istoriją.
Studentų protestai
Viso savaitgalio metu Monrealio miesto studentai buvo išėję į gatves ir skelbė protestus prieš padidintus mokesčius už mokslus. Per savaitgalį vietos policija suėmė 12 žmonių, įtariant juos bandant sutrikdyti Formulės 1 lenktynes. Šeštadienį įvyko susirėmimai tarp protestuotojų ir policijos, kuri panaudojo ašarines dujas. Viso savaitgalio metu Formulės 1 lenktynių ir fanų zonos buvo saugomos didelių policijos pajėgų.
Ligūrijos respublika
1800 m. respubliką trumpai buvo užėmusi Austrijos kariuomenė, bet netrukus Napoleono kariuomenė šią teritoriją atsiėmė. 1801 m. buvo paskelbta nauja konstitucija, pagal kurią buvo grąžintos institucijos, panašesnės į buvusios Genujos respublikos institucijas, pvz., dožo, kuris buvo Senato prezidentas, pareigos.
thumb|left|225px|Nuniokota lenta, kuri skelbė apie Ligūrijos respublikos įkūrimą 1797 m. 1805 m. birželį Ligūrijos respublika buvo aneksuota prie Prancūzijos imperijos kaip du departamentai Apeninuose – Genujos departamentas ir Montenotės departamentas. 1814 m. žlugus Napoleono valdžiai respublika buvo trumpam atkurta (egzistavo nuo balandžio 28 d. iki liepos 28 d.). Po Vienos kongreso Ligūrijos respublikos teritorija buvo atiduota Sardinijos karalystei, kuri ją aneksavo 1815 m. liepos 3 d.
Ligūrijos respublika naudojo tradicinę Genujos vėliavą – raudonas kryžius baltame fone.
953 m.
953 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Chlorozė
Chlorozė reikšmės:
953 m.
Gimtadieniai
Nedatuota
Balandžių apylinkė (Jurbarkas)
Balandžių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Eržvilko valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jurbarko rajonui. 1954 m. prijungta Butkaičių apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Balandžių apylinkė prijungta prie Eržvilko apylinkės ir Gabšiškių apylinkės.
Buožgalvis
thumb|right|260px|10 dienų buožgalvis Buožgalvis – varliagyvių lervinė stadija. Tai vandens gyventojai. Buožgalvis turi organus, kurie svarbūs prisitaikant prie aplinkos sąlygų. Tai siurbtukas – apatinėje priekinio kūno galo pusėje specialus organas, kuriuo prisitvirtina prie povandeninių substratų. Be to, buožgalviai turi ilgesnį negu suaugusios varlės žarnyną, nes minta augaliniu, o ne gyvuliniu (kaip suaugusi varlė) maistu.
Buožgalvio sandara primena protėvių: žuvį primenantis ilgas uodeginis pelekas, nėra penkiapirščių galūnių, išorinės žiaunos, vienas kraujo apytakos ratas. Metamorfozės metu persitvarko visos organų sistemos: išauga galūnės, rezorbuojasi žiaunos ir uodega, sutrumpėja žarnynas, pakinta maisto ir virškinimo pobūdis, žandų ir visos kaukolės sandara, oda, kvėpavimą žiaunomis pakeičia kvėpavimas plaučiais, labai pakinta kraujotakos organų sistema.
Pavidaujo apylinkė
Pavidaujo apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Eržvilko valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jurbarko rajonui. 1954 m. prijungta dalis Telviakų apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Pavidaujo apylinkė prijungta prie Girdžių apylinkės.
Mažučiai
Mažučiai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 6 km į pietryčius nuo Kybartų.
Eldaras Gasimovas
Eldaras „Ell“ Gasimovas (g. 1989 m. birželio 4 d.) – Azerbaidžano dainininkas, kuris sėkmingai atstovavo Azerbaidžanui 2011 m. Eurovizijos dainų konkurse su Nigara Džamala. Jų duetas Ell & Nikki užėmė pirmą vietą. Jis vedė 2012 m. Euroviziją Baku, Azerbaidžane su Leila Alijeva ir Nargiz Birk-Petersen.
Novės Piekutų valsčius
Novės Piekutų valsčius  – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Mazovijos Vysokio apskrityje. Centras – Nove Piekutai. Ribojasi su Bransko, Pošvientnės, Sokolų, Šepetovo ir Mazovijos Vysokio valsčiais.
Istorija
Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės sričiai. 1941–1944 m. priklausė Trečiojo reicho, Balstogės sričiai. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.
Paviršiaus struktūra
Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 109,37 km², iš kurių: Valsčius sudaro 8,53 % Mazovijos Vysokio apskrities.
Baltijsko miesto apygarda
Baltijsko miesto apygarda  – Kaliningrado srities (Rusijos Federacija) administracinis vienetas srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalio pietiniame Baltijos jūros krante ir Aistmarių nerijos šiaurinėje dalyje. Rajono centras – Baltijskas.
Novės Piekutų valsčius
Demografija
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:
Baltijsko miesto apygarda
Geografija
thumb|left|Baltijskas thumb|left|Baltijsko municipalinio rajono administraciniai subjektai nuo 2008 m. Ribojasi šiaurėje su Zelenogradsko rajonu, pietuose – su Lenkija, rytuose – Aistmarės, vakaruose – Baltijos jūra. Rajono plotas 101 km², iš jo 3460 ha žemės ūkio naudmenos, 934 ha karinės teritorijos, 149 ha miškai. 2010 m. surašymo duomenimis buvo 36 239 nuolatiniai gyventojai, iš jų Baltijske – 33 297, ekonomiškai aktyvūs – 24 972 gyventojai.
Istorija
Baltijsko municipalinis rajonas įsteigtas 2008 m. reorganizavus Baltijsko miesto apygardą.
Novės Piekutų valsčius
Administracinis suskirstymas
Hodiševas, Jablon Dobkai, Jablon Dombrova, Jablon Jankovce, Jablon Košcelna, Jablon Markovienta, Jablon Piotrovce, Jablon Spalai, Jablon Šlivovas, Jablon Zambrovizna, Jablon Zažeckiai, Joškai, Koboskai, Kostri Litva, Kostri Noskai, Krasovo Čestkai, Krasovo Siudmakai, Krasovo Vielkiai, Krasovo Vulka, Lendovo Budai, Lopiene Ježe, Lopiene Šelongai, Lopiene Ziskai, Markovo Vulka, Nove Piekutai, Nove Žepkai, Nove Žochai, Piekuti Urbanai, Prušanka Mala, Sklodi Borove, Sklodi Pžirusai, Stare Žochai, Stokoviskas, Tločevas ir Viežbovizna.
Baltijsko miesto apygarda
Savivalda
Rajono tarybą sudaro 15 narių, renkamų 4 metams.
Zohar
thumb|200px|Pirmas Zohar puslapis, Mantua, 1558 m.
Zohar, Zoharas, Zoar, ( Zohar ‘spindesys, spinduliavimas, švytėjimas’) - plačiai pripažintas svarbiausias žydų misticizmo – kabalos tekstas. Šiame tekste yra visų pirma Toros komentarai, parašyti aramėjų ir hebrajų kalbomis, susidedantys iš pasakojimų ir dialogų.
Aprašymas
Zoharas – tai knygų grupė. Jose yra ne tik rašto aiškinimai, bet ir mistinė teologija, mitinė kosmogonija ir kosmologija, mistinė fiziologija ir tai, ką mes galėtumėm vadinti antropologija.
Ji parašyta dialogų tarp legendinio Rabino Šimono bar Johajaus, jo sūnaus, mokinių ir kitų herojų forma. Herojai aptarinėja mistines Dievo ir dieviškojo pasaulio paslaptis, Visatos kilmę ir struktūrą, sielų prigimtį ir išgelbėjimą, nuodėmę, gėrį ir blogį bei kitas panašias temas.
Rabinas Šimonas bar Johajus „Rašbi“ (II amžius). Rabi Šimonas buvo vienas pagrindinių Rabi Akivos mokinių. Jis laikomas Zoharo autoriumi, palaidotas Merone, Izraelyje, į vakarus nuo Cfato.
Komentarai, vertimai ir leidimai
Garsusis XX a. rabinas kabalistas Yehuda Ašlagas (dar vadinamas Baal ha Sulam) 1885-1955 m. yra išleidęs vienintelį pilną visos knygos „Zohar“ komentarą, vadinamąjį „Sulam“ (Laiptinė).
Turinys
Idra rabba – (אידרא רבא – didysis posėdis, susirinkimas) dieviškojo veido ir jo slaptųjų savybių aprašymas (fiziognomika). Mistinė medžiaga apie pasaulio sukūrimą ir sandarą, apie dieviškimą, apie Adam, apie sielą. Ši dalis sudaryta iš klausimų, kuriuos mokiniai užduoda RAŠBI ir jo atsakymų. Posėdžio pabaigoje trys iš dešimties mokinių miršta iš nuostabos. Idra Zuta (אידרא זוטא – mažasis posėdis, susirinkimas) – pasakoja apie RAŠBI mirtį ir jo priešmirtinius žodžius savo mokiniams. RAŠBI reziumuoja Idra Rabba ir miršta su žodžiais „Chayim“ (ivr. חיים – Gyvybė, gyvenimas).
Andriejus Dručkus
Andriejus Dručkus (1928 m. balandžio 9 d. Vaičėnuose, Obelių valsčiuje – 2018 m. rugpjūčio 28 d. Obeliuose ) – mokytojas, Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos tarybos ir valdybos pirmininko pavaduotojas, Obelių visuomeninio istorijos muziejaus įkūrėjas ir vedėjas.
Biografija
Pokario metais dalyvavo sistemingame pasipriešinime sovietiniam okupaciniam režimui: nuo 1944 m. buvo ryšininkas, o nuo 1945 m. – Vyties kuopos partizanas. 1965–1974 m. Kauno Jono Jablonskio vidurinės mokyklos mokytojas ir kraštotyrininkų būrelio vadovas. 1990–1995 m. Kauno miesto tarybos deputatas, 1995–1997 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys. 1998 m. įkūrė ir vadovauja Obelių visuomeniniam istorijos muziejui, kuriame sukaupta daugiau nei 3000 eksponatų, tarp kurių – numizmatikos, Baltijos šalių valstybinių apdovanojimų, tautodailės, partizaninės kovos dokumentų rinkiniai, daugiau kaip 400 knygų bei katalogų apie rezistenciją, tarpukario ir atkurtos Lietuvos kariuomenę. Rokiškio krašto muziejaus darbuotojas.
Vaikai Audrė, Gintaras, Birutė, Jūratė.
Lakūnų karstų gelbėjimas
1970 m. gelbėdamas nuo sunaikinimo Kauno medicinos instituto rūsyje rastus, per Antrąjį pasaulinį karą paslėptus S. Dariaus ir S. Girėno karstus (variniai buvo palikti Medicinos instituto katilinėje, o ąžuoliniai – palėpėje) kartu su Kazimieru Aidinavičiumi juos atsivežė į mokyklos kraštotyros muziejų. Ir vieni, ir kiti karstai buvo sumaniai užmaskuoti, tačiau ilgainiui žinia apie juos pasiekė tuometinę valdžią, ir A. Dručkus 1974 m. buvo pašalintas iš mokyklos, o karstai atsidūrė elektros skydinės patalpoje. Tuomet A. Dručkus, pasitaręs su Tadu Koronkevičiumi, nutarė karstus pavogti iš mokyklos ir paslėpti Kaune besikuriančiame Visuomeniniame sportinės aviacijos muziejuje (A. Mickevičiaus g. 2). Visi karstai iš mokyklos buvo išgabenti vieną 1974 m. birželio naktį senu automobiliu „Moskvič“. Muziejuje karstai saugiai stovėjo iki 1989 m. gegužės 9 d., kai jis buvo uždarytas.
Vilsono rojaus paukštis
Vilsono rojaus paukštis (Cicinnurus respublica) – žvirblinių (Passeriformes) būrio rojaus paukščių (Paradisaeidae) šeimos paukštis.
Ši rūšis sutinkama Javos saloje, bet jos nėra Papua Naujojoje Gvinėjoje. Abiejų lyčių paukščių pakaušyje yra pilkos mėlynos odos lopeliai. Patinai išsiskiria raudonais sparnais ir spiralės formos uodegos plunksnomis. Ritualo metu paukštis jas laiko stačiu kampu.
Adolfina Arlauskienė-Danikauskaitė
Adolfina Arlauskienė-Danikauskaitė (g. 1952 m. sausio 4 d. Toiluko k., Balchatinsko r., Krasnojarsko krašte, Rusija) – muzikos mokytoja ir chorvedė.
Biografija
Tėvai 1951 m. ištremti į Sibirą, o jiems sugrįžus į Lietuvą, Adolfina 1959 m. pradėjo lankyti Žarėnų (Telšių r.) vidurinę mokyklą. Baigusi aštuonias klases, 1967 – 1971 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos S. Šimkaus aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. B. Skirsgilas). 1971 – 1977 m. choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (vyr. dėst. B. Skirsgilo klasė).
Nuo 1970 m. Klaipėdos 1-osios (J. Karoso) vaikų muzikos mokyklos dainavimo ir solfedžio disciplinų mokytoja, jaunučių choro vadovė. Choras dalyvauja koncertuose, miesto dainų šventėse ir kituose renginiuose, taip pat respublikinėse moksleivių dainų šventėse, parengtas 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje, apžiūrose ir konkursuose pelnė prizinių vietų.
A. Arlauskienė 1979 m. ir 1987 m. Klaipėdos miesto moksleivių dainų švenčių dirigentė. 1979 – 1988 m. buvo miesto chorvedžių tarybos narė ir moksleivių chorų konsultantė. 1987 m. apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu, 1997 m. jai suteikta vyresniosios muzikos mokytojos kvalifikacijos kategorija.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
954 m.
954 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys antradienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Mirtys
Nedatuota
Gelsvakrūtis juodgalvis ibis
Gelsvakrūtis juodgalvis ibis (Threskiornis spinicollis) – irklakojinių paukščių (Pelecaniformes) būrio, ibinių (Threskiornithidae) šeimos, ibių (Threskiornithinae) pošeimio, juodgalvių ibių (Threskiornis) genties paukščių rūšis. thumb|left|210px|Gelsvakrūčiai juodgalviai ibiai
Savaime paplitę Australijoje, Naujojoje Gvinėjoje, Indonezijoje ir Norfolko saloje.
Vigantiškiai
Vigantiškiai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Gadūnavo, prie kelio. Veikia stambios įmonės: medienos apdirbimo ir biokuro gamybos įmonė UAB „Kietasis biokuras“, UAB „Žemaitijos keliai“ kelių ir tiltų statybos įmonės padalinys, Vigantiškių asfalbetonio bazė, Vigantiškių žvyro karjeras.
Gelsvakrūtis juodgalvis ibis
Išvaizda
Smulkesnis už baltąjį gandrą. Kūno ilgis 59–76 cm, sveria 1100–1500 g, o atstumas tarp sparnugalių 100–120 cm. Ilgakojis, ilgakaklis paukštis. Nugara ir sparnai juodi, žalio žvilgesio. Kaklo dalis, papilvė ir uodega baltos spalvos. Turi savitas, į šiaudus panašias plunksnas ant kaklo.Beplunksnė galva, nugarinė kaklo pusė ir gerklė juodos spalvos. Rainelė ruda. Patinų snapas ilgesnis už patelių, juodas. Kojos raudonos, pėdos juodos.
Vigantiškiai
Istorija
Sovietmečiu priklausė Džiugo tarybiniam ūkiui.
Gelsvakrūtis juodgalvis ibis
Biologija
Biotopas – šlapynės, pievos, raistų pakraščiai, ariama žemė.
Įprastai minta vikšrais, svirpliais, skėriais, vabalais ir jų lervomis. Taip pat varlėmis, smulkiais ropliais ir žinduoliais. Labai retai minta maita.
Popiežius Pranciškus
Popiežius Pranciškus (orig. Jorge Mario Bergoglio, SJ; g. 1936 m. gruodžio 17 d. Buenos Airėse, Argentinoje) – dabartinis Romos katalikų bažnyčios popiežius, išrinktas 2013 m. kovo 13 d. Iki išrinkimo popiežiumi buvo Buenos Airių arkivyskupas. Šias pareigas ėjo nuo 1998 m. Kardinolu tapo 2001 m. Pirmasis popiežius iš Naujojo pasaulio, taip pat pirmasis popiežius po 1200 metų pertraukos ne iš Europos. Pirmasis popiežius jėzuitas.
Biografija
Chorchė Marijus Bergoljas gimė Buenos Airėse italų emigrantų šeimoje, kurioje buvo vyriausias iš vaikų. Tėvas Marijus Chosė Bergoljas (Mario José Bergoglio, 1908–1959 m.) buvo apskaitininkas, gimęs Portakomaro kaime Asčio provincijoje, Pjemonte, o motina Regina Marija Sivori (Regina María Sívori, 1911–1981 m.) – namų šeimininkė, gimusi Buenos Airėse, jos šeima buvo iš Šiaurės Italijos. Marijaus Chosė šeima paliko Italiją 1929 m. bėgdama nuo Benito Mussolini režimo. Jo broliai buvo Albertas Horacijus (1942–2010 m.), Oskaras Adrianas (1938–miręs), o seserys Marta Regina (1940–2007 m.) ir Marija. Kristina Bergolja, dailininkė, gyvenanti Madride, yra popiežiaus dukterėčia.
Jis studijavo Hipolito Yrigojeno technikume (Escuela Técnica Industrial N° 27 Hipólito Yrigoyen), kuriame gavo chemijos techniko diplomą (Chorchė Marijus Bergoljas nestudijavo universitete, tad šis diplomas neatitinka bakalauro ar kito mokslinio laipsnio). Vėliau mokėsi Buenos Airių dvasinėje seminarijoje Po to jis kelis metus dirbo Hikečiero-Bachmano laboratorijos maisto skyriuje, kur susipažino su Estera Balestrino. Prieš įsidarbindamas laboratorijoje, Chorchė Marijus dirbo apsauginiu bare ir grindų valytoju. Sulaukęs 21 metų Chorchė Marijus susirgo gyvybei pavojinga pneumonija ir turėjo tris cistas.
Trejus metus pasimokęs archivyskupijos Nekalto prasidėjimo seminarijoje 1958 m. kovo 11 d. įstojo į jėzuitų ordiną. Pasimokęs humanitarinių mokslų Čilėje jis nustojo būti novicijumi ir tapo jėzuitu 1960 m. kovo 12 d. Šv. Juozapo kolegijoje 1960 m. jis gavo licenciato laipsnį. Santa Fė mieste Nekalto prasidėjimo kolegijoje dėstė literatūrą ir psichologiją 1964-1965 m., 1966 m. tą patį dėstė Buenos Airių katalikiškoje del Salvadoro kolegijoje. 1967 m. Chorchė Marijus pradėjo studijuoti teologiją jėzuitų universitete. 1969 m. gruodžio 13 d. archivyskupas Ramónas Chosé Kastelano įšventino jį į dvasininkus. Nuo 1973 m. iki 1979 m. Argentinos jėzuitų provincijos provincijolas. 1980 m. tapo Buenos Airių provincijos San Migelio dvasinės seminarijos rektoriumi.
Vokietijoje apgynė daktaro disertaciją. Po šių studijų grįžo į Kordobos arkivyskupiją dirbti nuodėmklausiu ir dvasiniu vadovu. 1992 m. buvo paskirtas Buenos Airių vyskupu augziliaru. 1997 m. birželio 3 d. buvo paskirtas Buenos Airių arkivyskupo koadjutoriumi. 1998 m. vasario 28 d. tapo Buenos Airių arkivyskupu. 2001 m. vasario 21 d. popiežius Jonas Paulius II J. Bergoglio paskyrė kardinolu. Po 2005 m. popiežiaus Jono Pauliaus II mirties vykusios konklavos metu kardinolas Ch. Bergoljas buvo laikomas Papabile ir rimčiausiu varžovu joje išrinktam popiežiui Benediktui XVI. Nuo 2005 m. iki 2008 m. vadovavo Argentinos vyskupų konferencijai. 2013 m. konklavoje išrinktas popiežiumi, kardinolas Ch. Bergoljas pasirinko Pranciškaus vardą. Tai pirmas kartas per visą istoriją, kai popiežius pasirinko šį vardą.
2018 m. rugsėjo 22–23 d. lankėsi Lietuvoje – tai buvo antrasis Romos katalikų popiežiaus vizitas Lietuvos istorijoje, praėjus 25 metams po Jono Pauliaus II vizito 1993 m.
Užnerio apskritis
Užnerio apskritis (arba Užnerio ujezdas; ) – LDK, vėliau Rusijos imperijos administracinis vienetas dabartinės Lietuvos ir Baltarusijos teritorijoje. Centras – Pastovys (1775–1795 m.) ir Švenčionys (nuo 1795 m.).
Metamorfozė
Metamorfozė (nuo 'keitimasis, virsmas') – gyvūnų vystymosi etapas, kai organizmas kardinaliai pakeičia savo formą, gyvenimo būdą ir/ar maitinimąsi. Būdingas gyvūnams, turintiems kiaušinio, lervos arba lėliukės vystymosi stadijas. Tai vienas iš prisitaikymų prie gyvenimo sąlygų. Metamorfozė būdinga bestuburiams (duobagyviams, plokščiosioms ir apvaliosioms kirmėlėms, moliuskams, nariuotakojams), taip pat ir chordiniams (tunikatams ir varliagyviams). Metamorfozė priklauso nuo hormonų, kuriuos išskiria specialios liaukos.
Užnerio apskritis
Apėmė teritoriją tarp Dysnos ir Neries upių (viso 30 parapijų). Teritorija buvo Vitebsko srities Pastovių rajone dabartinės Baltarusijos šiaurės vakaruose ir Lietuvos Švenčionių rajone.
Metamorfozė
Vabzdžių metamorfozė
thumb|200px|Žirgelio metamorfozė Pagal vystymąsi visi vabzdžiai skirstomi į nevisiškos ir visiškos metamorfozės vabzdžius.
Užnerio apskritis
Šiaurės vakarinėje apskrities dalyje (Adutiškio, Tverečiaus, Daugėliškio, Pašaminės, Švenčionių, Lentupio, Sorokpolio, Bistryčios, Svyronių, Kamojų, iš dalies – Pastovių, Kobylniko, Svyrių parapijos) gyveno lietuviai, kitur – baltarusiai.
Metamorfozė
Vabzdžių metamorfozė
Kai suaugęs vabzdys išsirita iš lėliukės, į imaginalinius organus priteka kraujo ir jie išsitiesina, po to pradeda išsiskirti chitinas ir kūno danga kietėja. Kartais lervos sukaupia atsarginių medžiagų suaugusiam vabzdžiui. Pilna metamorfozė būdinga vabalams, drugiams, plėviasparniams, dvisparniams ir kt.
Užnerio apskritis
Istorija
Pastovių apskritis suformuota LDK administracinės reformos metu iš Ašmenos apskrities šiaurinės dalies. 1775–1791 m. vadinosi Pastovių reparticija. Paskui pervardinta Užnerio apskritimi. Iki 1795 m. priklausė LDK Vilniaus vaivadijai. Po trečiojo ATR padalijimo atiteko Rusijos imperijai. 1795–1797 ir 1801–1842 m. priskirta Vilniaus gubernijai, 1797–1801 m. Lietuvos gubernijai. 1843 m. performuota į Švenčionių apskritį.
Metamorfozė
Vėžiagyvių metamorfozė
Vėžiagyvių pirmoji vystymosi stadija paprastai yra nauplijus kuris daugelyje rūšių yra laisvai plaukiojanti lerva. Nauplijus turi tik vieną paprastą akį, tris poras galūnių (dvi poras antenų ir mandibules), jo kūnas nesegmentuotas. Vėliau nauplijaus kūno apatinėje dalyje ima augti kiti segmentai bei atsiranda dvi papildomos, sudėtinės akys. Ši stadija vadinama zoea, dešimtkojų vėžių lerva tokia išsirita jau iš kiaušinėlio. Vėlesnės stadijos jau būna panašios į suaugėlius.
Chordinių metamorfozė
Daugelis chordinių (priklauso ir žmogus) metamorfozės nebeturi, nors evoliucinėje praeityje šios stadijos, tikėtina, būta ir ji šiuo metu prarasta. Chordinių metamorfozė, kurią tebeturi tunikatai, yra regresija: išnyksta akys, smegenys (smegenis atitinkantis nervinis mazgas), chorda, gyvūnas dažniausiai nejudamai prisitvirtina prie substrato ir minta planktonu. Suaugę tunikatai nėra panašūs į chordinius ir šiam tipui priskiriami pagal sandarą lervos kuri turi akis, chordą, smegenis, dažnai neveikiančią tačiau atpažįstamą virškinimo sistemą, pusiausvyros organus ir savo sandara neabejotinai panaši į kitus chordinius. Tunikatų lerva paprastai aktyvi būna labai neilgai. Manoma, jog išsivysčius tokiai į buožgalvį panašiai lervai (kuri pirmiausia buvo skirta išplisti), evoliucija galop pasuko jos kryptimi. Atsiradus neotenijai, ši lerva pradėjo ir daugintis, taip prarandant galutinę suaugėlio stadiją.
FC Politehnica UTM
Kišiniovo „Politehnica“ – Moldavijos futbolo klubas iš Kišiniovo.
Istorija
Klubas iki 2000 m. žaidė Hinčeštyje.
Klaipėda (reikšmės)
Klaipėda vadinama:
Kurkulai
thumb|right|260px|Varlės išnerštų kiaušinėlių krūvelės – kurkulai Kurkulai – varliagyvių išnerštų kiaušinėlių krūvos. Subrendusios kiaušialąstės iš kiaušidės patenka į kiaušintakius, kurie atsiveria į kloaką. Jais slinkdamos kiaušialąstės pasidengia drebutine medžiaga, kuri vandenyje labai išbrinktsa. Formuojasi varliagyvių kiaušiniai, kurių išnerštos krūvos vadinamos kurkulais. Pievinė varlė kurkulus išneršia sekliuose vandens baseinuose, nes ten greitai įšyla vanduo. Tarp vandens augalų yra pakankamai deguonies, maisto bei slėptuvių. Iš kiaušinio išsirita lerva su neišsivysčiusiais judėjimo bei kvėpavimo organais ir nepraplyšusia burnos anga. Ji prikimba prie drebutinės kurkulų liekanos dviem galvos apčioje esančiais siurbtukais. Po kelių dienų varlės lerva susiformuoja (buožgalvis).
Lietuvos komunistų partija
Lietuvos komunistų partija (LKP) – politinė partija, veikusi 1918–1991 m. Lietuvoje. Valdančioji ir vienintelė partija Lietuvoje sovietinės okupacijos laikotarpiu (1940–1941 m. ir 1944–1990 m.). Ideologija rėmėsi Karlo Markso, Frydricho Engelso ir Lenino teorijomis. Seimas 2017 m. birželį LKP pripažino nusikalstama organizacija.
Atsiradimas
XIX a. 8-ajame dešimtmetyje atsirado pirmieji marksistiniai rateliai, iš kurių 9-ajame susikūrė pirmosios socialdemokratinės organizacijos. Komunistų partijos pirmtakai buvo marksistai ir socialdemokratai – revoliucionieriai, kurie perėmė revoliucinės demokratijos ir liaudininkų tradicijas bei metodus, taip pat daug ką iš Lenkijos darbininkų partijos „Proletariatas“ (Lietuvoje veikė 1881–1886 m.), kuri propagavo Markso ir Lenino mokymą bei proletarinį internacionalizmą. Revoliuciniai demokratai tuo metu buvo įsimaišę į Lietuvos socialdemokratų partiją (LSDP), Lietuvos darbo sąjungą, Rusijos socialdemokratų darbininkų partiją ir kitas socialdemokratines organizacijas. Pirmojo pasaulinio karo metu socialdemokratai – revoliucionieriai nutraukė ryšius su menševikiškais socialdemokratais ir 1916–1917 m. Rusijoje sukūrė pirmąsias Lietuvos bolševikų organizacijas. 1917 m. rudenį šios organizacijos reorganizuotos į RSDDP(b) (nuo 1918 m. kovo – RKP(b)) Lietuvos sekciją. Aktyvistai pradėjo leisti pirmąją bolševikišką spaudą lietuvių kalba – laikraščius „Tiesa“, „Komunistas“ ir t. t. Didžiausią indėlį Lietuvos sekcijos tapimui atskira partija įnešė Lietuvos sekcijos centrinio biuro nariai Vincas Mickevičius-Kapsukas ir Z. Angarietis.
Pirmosios atskiros Lietuvos komunistinės organizacijos pradėjo kurtis 1918 m. pavasarį. 1918 m. vasarą įkurta Lietuvos ir Baltarusijos socialdemokratų darbininkų partija, vadovaujama P. Eidukevičiaus. Greitai ji užmezgė ryšius su RKP(b) Lietuvos sekcijos centriniu biuru. 1918 m. rugpjūčio 14 d. Vilniuje surengtas nelegalus Lietuvos socialdemokratų – revoliucionierių suvažiavimas ir įkurta Lietuvos ir Baltarusijos komunistų partija. Buvo planuojama, kad ji veiks Vokietijos okupacijos teritorijoje, t. y. Lietuvoje ir vakarų Baltarusijoje, užimtoje Vokietijos kariuomene 1915 m. rudenį. 1918 m. rugsėjo 15 d. prasidėjo pirmasis Lietuvos komunistinių organizacijų kongresas. Nutarta vadovautis pritaikyta Lietuvai RKP(b) programa. Tais pačiais metais Vilniuje prasidėjo pirmasis Lietuvos ir Baltarusijos Komunistų Partijos suvažiavimas, kuris faktiškai tapo pirmuoju Lietuvos komunistų partijos suvažiavimu, nes Baltarusijos delegacija jame nedalyvavo. Suvažiavimas reorganizavo partiją, išrinko Centrinį komitetą, galų gale sukurta Lietuvos komunistų partija su jai priklausančiais 6 Lietuvos rajonais: Vilniaus, Kauno, Šiaulių, Panevėžio, Vilkaviškio ir Marijampolės. Partija savo programoje tikslais paskelbė skleisti proletarinio internacionalizmo, socialistinio patriotizmo, komunizmo idėjas ir kovoti su Vokietijos okupacija, buržuazinio nacionalizmo apraiškomis bei darbininkų engimu. LKP buvo kuriama kaip Rusijos komunistinio judėjimo sudedamoji dalis ir formuojama Rusijos komunistų (bolševikų) partijos idėjiniais-teoriniais bei organizaciniais pagrindais.
Litbelas
Lapkričio 10 d. LKP(b) Centro komitetas Vilniuje įkūrė Karinį-revoliucinį komitetą, skirtą ginkluotam sukilimui, valdžios užėmimui bei perversmui organizuoti. Lapkričio 11 d. CK nutarė apginkluoti visus Lietuvos komunistus, pagal Raudonosios Armijos pavyzdį Tarybų Rusijoje organizuoti kovotojų būrius, pastatyti ginklų sandėlius. LKP paskelbė valdžios miestuose bei kaimuose užėmimą, žemės reformą, ir darbininkų tarybų kūrimą, valdžios organus, kuriuose „dalyvaus darbininkai, bežemiai ir mažažemiai valstiečiai“ (taip buvo parašyta Centro Komiteto nutarime). Gruodžio 8 d. Vilniuje įsteigta Laikinoji Revoliucinė Darbininkų ir Valstiečių Vyriausybė (pirmininkas – V. Kapsukas), kuri savo Manifestu gruodžio 16 d. paskelbė apie Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos įkūrimą. Vilniuje, Kaune, Šiauliuose, Panevėžyje ir dar keliuose didesniuose miestuose įvyko pirmieji vietinių Darbininkų deputatų tarybų rinkimai.
1919 m. vasario 27 d. buvo priimtas sprendimas sukurti bendrą valstybę su Baltarusija ir įkurta Lietuvos-Baltarusijos Tarybų Socialistinė Respublika (Litbelas). 1919 m. kovo 4–6 d. Vilniuje įvyko antrasis (jungtinis) Lietuvos ir Baltarusijos komunistų partijų suvažiavimas. Buvo priimtas nutarimas sujungti partijas ir įkurti vieningą Lietuvos ir Baltarusijos komunistų partiją. Centro Komiteto pirmininku buvo išrinktas Vincas Mickevičius-Kapsukas, o sekretoriumi – V. Knorinas. Pradėta kova su Vokietijos ir Lenkijos kariuomene ir nepriklausomos Lietuvos Respublikos kariuomene ir policija. Itin sėkmingai su komunistais Lietuvoje kovojo Povilas Plechavičius, faktiškai likvidavęs komunistų židinius Žemaitijoje.
Rugpjūčio mėnesį pralaimintys komunistai pasitraukė į pogrindį. Rugpjūčio 15 d. Kaune įkurtas Lietuvos komunistinių organizacijų centro biuras (sekretorius A. Jakševičius), kiek vėliau Lietuvos-Baltarusijos CB įkurtas ir Vilniuje (žymiausias veikėjas – K. Giedrys). Abiejų CB veiklą koordinavo LBKP CK. Jie veikė teritorijoje, užimtoje lenkų (buvusiose Gardino ir Vilniaus gubernijose), kovojo tiek su lenkų, tiek su nepriklausomos Lietuvos valdžia. Netrukus buvo sukurtas V. Kapsuko vadovaujamas Centrinis biuras nelegaliam darbui prie LBKP CK. Šis biuras turėjo ypatingą reikšmę – jis užtikrino nenutraukiamą komunistinės spaudos leidimą. Taip pat komunistai prisiėmė vadovauti stichiškai prasidėjusiam Kauno garnizono kareivių sukilimui 1920 m. vasarį, skatino darbininkus griebtis ginklų, kurti profsąjungas. Komunistai vadovavo pirmajam Lietuvos Profsąjungų suvažiavimui Kaune 1920 m. liepos 20–22 d. Tą vasarą imta ruoštis naujam ginkluotam perversmui Lietuvoje. Vis dėlto, sąlygos buvusiame Litbele labai smarkiai skyrėsi. Todėl LBKP plenumas priėmė nutarimą dėl partinių Lietuvos ir Baltarusijos organizacijų atskyrimo bei jų reorganizacijos. Didžioji dalis LBKP narių tuo metu veikė Lietuvoje ir Vilniuje, čia įvairiuose miestuose įkurti Centro Biurai, kurie 1921 m. vasario 12 d. susivienijo ir sudarė LKP CK.
1918 m. LKP turėjo 797 narius, 1919 m. – 4322, 1920 m. – 858.
LKP veikla tarpukario Lietuvoje
Po 1920–1922 m., LKP susidūrė su nemaža partijos funkcionavimo problema. Dar labiau partijos gyvenimą apsunkino prasidėjusios Lietuvos valdžios represijos, antikomunistinės opozicijos atsiradimas daugumoje Lietuvos miestų. Komunistai partijos viduje pradėjo propagandinę veiklą, nemažą pagalbą KP suteikė Komunistinis Internacionalas. 1921–1940 m. LKP buvo Komunistinio Internacionalo Lietuvos Sekcija, atstovu prie Komunistinio Internacionalo Vykdomojo Komiteto (KIVK) nuo 1921 m. liepos buvo Zigmas Aleksa-Angarietis, nuo 1923 m. jo pavaduotoju buvo V. Kapsukas (nuo 1924 m. V. Kapsukas išrinktas kandidatu į KIVK narius, nuo 1928 m. – KIVK nariu). V. Kapsuko iniciatyva 1920 m. Maskvoje įkurta Lietuvos sovietinė partinė mokykla. 1921–1936 m. ten apmokė apie 550 komunistų.
LKP Lietuvoje buvo uždrausta, veikė nelegaliai, pagrindiniai jos darbai pokario pradžioje buvo komunistinės spaudos leidimas ir propagandinė veikla, šnipinėjimas TSRS naudai ir kita antivalstybinė veikla, koordinuojama iš Maskvos per pasiuntinybę Kaune. 1926 m. rinkimus Lietuvoje laimėjo dvi didžiausios kairiosios partijos – Lietuvos Socialdemokratų Partija ir Valstiečiai liaudininkai. Be jų kita stipri jėga buvo Krikščionys-demokratai, bet LSDP ir LVL koalicija buvo pakankamai stipri, kad vestų valstybę norimu kursu. Legalizuota Komunistų Partija, pasirašytos kelios bendradarbiavimo sutartys su TSRS. Komunistai kaip legali jėga ėmė rengti mitingus, kaltinti tautininkus ir Krikščionis Demokratus organizuojant valstybinį perversmą ir pačius tautininkus kaltinti nacionalizmu bei fašizmu. 1926 m. gruodžio 17 d. įvyko tautininkų organizuotas perversmas, Antanas Smetona tapo Lietuvos vadovu, daug socialdemokratų, komunistų ir komjaunuolių suimta (nuteisti 1622 komunistai ir komjaunuoliai, iš jų 146 – sušaudyti), komunistų partija vėl uždrausta. Sušaudyta dauguma Centro Komiteto narių, dėl to netrukus reikėjo rinkti naują Centro Komitetą ir reorganizuoti visą partiją dėl smarkiai sumažėjusio narių skaičiaus.
1925 m. sausį komunistų partijoje buvo 879 nariai. 1926 m. – 412, 1932 m. – 600, 1939 m. – apie 2000.
LKP sovietmečiu (1940–1989)
Sovietmečiu LKP buvo sudedamoji TSKP (iki 1952 m. vadinosi VKP; po – TSKP) dalis. LKP 1940 m. LKP buvo lemtinga jėga, nulėmusi Lietuvos prisijungimą prie Tarybų Sąjungos. LKP vadovavo trėmimams į Sibirą. 1941 m. birželio 4 d. Tarybų Sąjungos NKVD komisaro pirmojo pavaduotojo Serovo buvo pasirašyta „Instrukcija dėl antisovietinio elemento išvežimo tvarkos iš Lietuvos, Latvijos ir Estijos“. Sudarant sąrašus, daugiausia prisidėjo kaimų seniūnai ir komunistų partijos nariai. Lietuvoje tremtinių sąrašus patvirtindavo Justas Paleckis ir Antanas Sniečkus.
A. Sniečkus 1956 m. lapkričio 16 d. prašė Tarybų Sąjungos komunistų partijos CK uždrausti apsigyventi Lietuvoje ir gretimose teritorijose „teistiems už kontrrevoliucinius nusikaltimus“, nes apie 8 tūkst. žmonių „savavališkai sugrįžo į Lietuvą“. Kadangi Lietuvos TSR KGB sekė visus grįžtančius sovietinio teroro ir naikinimo sistemos liudytojus, LKP CK sekretorius B. Šarkovas pasiūlė padauginti saugumiečių. Jie turėjo garantuoti, kad pro sudaromą draudimų ir apribojimų sieną neprasmuks nė vienas buvęs kalinys ar tremtinys, o jau įsikūrusiems (ir įsikursiantiems) Lietuvoje bus sudarytos nepakeliamos gyvenimo sąlygos. 1957 m. sausio 14 d. Tarybų Sąjungos VRM sprendimu Kaunas buvo pavadintas miestu su ypatingu pasų režimu, kuriame draudžiama gyventi kalintiems „už kontrrevoliucinius nusikaltimus“ ir „už banditizmą“. 1957 m. sausio 21 d. J. Paleckis pasirašė įsaką, kuriuo buvusiems Lietuvos vyriausybės, politinių partijų vadovams, pogrindininkams ir partizanams, atlikusiems bausmę, buvo uždrausta grįžti į Lietuvą. Tiems, kurie vis dėlto grįžtų, buvo numatyta nauja bausmė – 5 metai tremties. Šis įsakas pristabdė lietuvių grįžimą, todėl Latvijoje, Gardine ir Karaliaučiaus srityje ėmė augti lietuviškos buvusių kalinių bendruomenės.
Pokario metais LKP organizavo naikintojų batalionų (liaudiškai vadinamų stribų) formuotes kovai su Lietuvos partizaniniu judėjimu.
1945 m. LKP turėjo 3536 narius, 1950 m. – 27 753 narius, 1970 m. – 116 603, 1986 m. – 197 274.
LKP ir Lietuvos nepriklausomybė
thumb|right|250px|LKP [[Spalio rajonas|Spalio rajono komitetas, kuriame 1989 m. pab. buvo įkurta LKP (TSKP).]] 1989 m. gruodžio 20 d. LKP XX suvažiavimo metu LKP atsiskyrė nuo TSKP. 1990 m. gruodžio 8 d. LKP suvažiavime partija pakeitė pavadinimą ir pasivadino Lietuvos demokratine darbo partija. 1990–1991 m. tuo pat metu veikė su partijos atsiskyrimu nuo TSKP nesutikusi Lietuvos Komunistų partija ant TSKP platformos, vadovaujama Mykolo Burokevičiaus.
1991 m. sausio 11 d. LKP (TSKP) nusiuntė ultimatumą LR Aukščiausiai Tarybai, reikalavo vesti kovą už nepriklausomybę laikantis okupacinių LTSR ir TSRS konstitucijų (remiantis 69 LTSR Konstitucijos straipsniu: „Lietuvos TSR pasilieka teisę laisvai išstoti iš TSR Sąjungos“, o TSRS Konstitucija užtikrina tas teises). Kitą dieną po ultimatumo AT vyko balsavimas, kurio metu reikalavimai buvo atmesti. Tą pačią dieną LKP (TSKP) įkūrė Lietuvos nacionalinį gelbėjimo komitetą, kurio pagrindinė užduotis buvo atkurti Lietuvos TSR ir grąžinti seną LTSR Konstituciją (keitimui prireikus, elgtis pagal tos Konstitucijos nuostatas). LKP taip pat sudarė savo vyriausybę, pasiruošusią perimti valdžią. Po sausio 13-osios įvykių Lietuvoje KP pirmasis sekretorius M. Burokevičius kelis kartus viešai pasisakė už ginkluoto valstybinio perversmo būtinybę, dėl ko LKP buvo apkaltinta valstybinio perversmo organizavimu ir uždrausta. Rugpjūčio 22 d. LKP vadovams ir keliems aktyvistams pateikti kaltinimai dalyvavimu Sausio įvykiuose (tarp jų ir pirmajam sekretoriui). 1999 m. rugpjūčio 23 d. M. Burokevičius su dar keliais aktyvistais nuteistas kalėti 12 metų už žudynių ir valstybinio perversmo organizavimą.
LKP CK biuras
Nariai (1986 m. duomenimis):
LKP CK sekretoriatas
LKP CK sekretoriais partijos egzistavimo laikotarpiu buvo:
Kybartų apylinkė (Jurbarkas)
Kybartų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje.
Margakotė guotė
Margakotė guotė – guoteninių (Hygrophoraceae) šeimos, guočių (Hygrophorus) genties grybų rūšis.
Kybartų apylinkė (Jurbarkas)
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Raudonės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Jurbarko rajonui. 1954 m. prijungta Raudonėnų apylinkė. 1963 m. sausio 12 d. Kybartų apylinkė prijungta prie Raudonės apylinkės.
Margakotė guotė
Spygliuočių miškai, dažniausiai tarp samanų. Vasara, ruduo. Kepurėlė pilkai ruda, violetinio atspalvio, kotas baltai ir rudai dryžuotas.
Vaisiakūniai smulkūs, vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–6 cm skersmens, gleivėta, blizganti, pilkai violetiškai ruda, juodo atspalvio. Lakšteliai balsvi, melsvo atspalvio, priaugtiniai. Kotas 5–10 (12)×0,5–1,5 cm dydžio, gleivėtas, baltas, dryžuotas. Trama balta, nekarti, be ypatingo kvapo. Sporos 10,5–16×7–9 μm.
Karaliaus Alberto rojaus paukštis
Karaliaus Alberto rojaus paukštis (Pteridophora alberti) – žvirblinių (Passeriformes) būrio rojaus paukščių (Paradisaeidae) šeimos paukštis.
Margakotė guotė
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 91 psl.
Karaliaus Alberto rojaus paukštis
Patinai yra ryškiai raudonai oranžiniai, baltomis pašonėmis. Uodegoje turi po dvi ilgas vimpelo pavidalo plunksnas, kurių galiukai susisukę kaip spyruoklės. Didžiąją laiko dalį praleidžia aukštai medžiuose. Ši rūšis yra viena iš mažiausių rojaus paukščių.
thumb|left|210px|Karaliaus Alberto rojaus paukštis
Monca
Monca – Italijos miestas Lombardijoje, prie Lambro upės (Po intakas). Jis yra Moncos ir Briancos provincijos centras. Miestas 2020 m. turėjo 124,3 tūkst. gyventojų ir yra trečias pagal dydį miestas Lombardijoje. Monca yra 15 km į šiaurės rytus nuo Milano.
Išvystyta mašinų, chemijos, tekstilės, spaudos pramonė. Yra Milano universiteto filialas, teismo rūmai. Moncos parkas yra ketvirtas pagal dydį miesto parkas Europoje.
Rivulai
Rivulai (Rivulidae) – dančiakarpių (Cyprinodontiformes) būrio žuvų šeima. Paplitusios Pietų Amerikoje.
Šeimoje 27 gentys, 282 rūšys.
Molainiai (reikšmės)
Molainiais vadinamos gyvenvietės į pietvakarius nuo Panevėžio centro:
Karadžiordževičiai
thumb|right|Karadžiordževičių herbas thumb|right|[[Karadžiordžė Petrovičius]] Karadžiordževičiai (serb. Карађорђевићи) – serbų bajorų giminė, 1808–1813, 1842–1858 ir 1903–1918 m. valdžiusi Serbiją, o 1918–1941 m. – Jugoslaviją.
Istorija
Pradininkas Karadžiordžė Petrovičius. Konfliktavo su Obrenovičiais. Po Pirmojo pasaulinio karo įkūrus Jugoslaviją, tapo jos dinastija. Neteko politinės įtakos 1941 m. Ašies valstybėms užėmus Jugoslaviją. Oficialiai valdžią prarado 1945 m. komunistų partizanams užėmus visą šalį.
Tupolev Tu-144
Tupolev Tu-144 – pirmasis viršgarsinis transportinis lėktuvas.
Istorija
thumb|250px|Tu-144 1962 m. sausį žurnale „Oro transporto technologija“ sovietai pirmą kartą publikavo Tu-144 idėją. 1963 m. liepos 26 d. lėktuvas pradėtas kurti, tam vadovavo rusų konstruktorius Aleksejus Tupolevas. Planuota pastatyti penkis prototipus per 4 metus, 1966 m. pagamintas pirmasis modelis.
1968 m. gruodžio 31 d. Tu-144 prototipas, dviem mėnesiais anksčiau už „Konkordą“, pirmą kartą pakilo į orą. 1969 m. birželio 5 d. viršijo garso greitį. 1969 m. liepos 15 d. tapo pirmuoju viršgarsiniu keleiviniu lėktuvu, pasiekusiu 2 machų ribą ir greičiausiu oro laineriu istorijoje.
Nors Tu-144 pakilo anksčiau už „Konkordą“, kūrimas sietas su pramoniniu šnipinėjimu prieš „Konkordą“ kūrusią prancūzų kompaniją Aérospatiale.
Ray Charles
Rėjus Čarlzas Robinsonas (Ray Charles Robinson, 1930 m. rugsėjo 23 d. – m. 2004 m. birželio 10 d.) – JAV kompozitorius, dainininkas, muzikantas žinomas kaip Ray Charles. Rėjus maišė ritmenbliuzo (R&B), gospelo, bliuzo ritmus savo ankstesniuose įrašuose su Altantic Records, nuo 1950 metų tapo soul muzikos atlikėju, o dar vėliau - 1960 metais, pradėjo atlikti ir pop bei kantri muziką tais pačiais metais išleisdamas savo populiariausią albumą „Modern Sounds in Country and Western Music" (ABC Records).
Tupolev Tu-144
Istorija
1965 m. sulaikytas oficialus Aeroflot atstovas Paryžiuje Sergei Pavlov. Pas jį rasti detalūs „Konkordo“ važiuoklės, stabdžių sistemos ir korpuso planai. 1977 m. sulaikytas kitas sovietų agentas Sergejus Fabijevas turėjo visus „Konkordo“ brėžinius, pavogtus dar 7-o dešimtmečio pradžioje. Tai buvo ankstyvieji „Konkordo“ brėžiniai, iš kurių sovietų inžinieriai negalėjo sukurti savo lėktuvo.
Ray Charles
Ray Charles labiausiai žinomas už hitus „Hit The Road Jack", „I Got A Woman", „What'd I Say".
Per savo karjerą Rėjus išleido 55 studijinius albumus, 7 gyvo garso albumus ir 127 singlus.
Tupolev Tu-144
Istorija
Nepaisant išorinių Tu-144 ir „Konkordo“ panašumų, lėktuvai skiriasi valdymu, navigacija ir variklių sistemomis. Kai kuriais aspektais Tu-144 technologiškai pranašesnis, tačiau skrydžio nuotolis, aerodinaminės savybės, stabdžiai ir variklių valdymas buvo geresni „Konkorde“. Ženkliai skyrėsi Tu ir „Konkordo“ sparnai.
1973 m. birželio 3 d. Paryžiaus oro parodoje metu nukrito ir sudužo Tu-144S. Dėl neaiškios priežasties, lėktuvas ore atliko grubų, žemyn nukreiptą manevrą. Mėginant ištiesinti lėktuvą, sumažinti jo staigų nėrimą žemyn, jis subyrėjo ore ir nukrito. Sugriauti 15 pastatų, žuvo 6 įgulos nariai ir 8 civiliai.
1978 m. kovo 23 d. nukrito Tu-144D. 1978 m. birželio 1 d. Aeroflot sustabdė keleivių skraidinimą lėktuvais Tu-144. 1979 m. sustabdyti transportiniai Tu-144 skrydžiai.
Viso pagaminta 16 skraidančių Tu-144: prototipas Tu-144, vienas priešserijinis Tu-144S, 9 Tu-144S, 5 Tu-144D. Septynioliktas lėktuvas nebaigtas.
Variantai
Tu-144S modelis turėjo NK-144 turboventiliatorinius variklius. Vėlesniems Tu-144D modeliams buvo montuojami galingesni RD-36-51 varikliai su efektyvesniu degalų panaudojimu ir ilgesniu tarnavimo laiku.
Beni Sueifo muchafaza
Beni Sueifo muchafaza  – muchafaza Egipto vidurio-šiaurinėje dalyje. Šiaurėje ribojasi su Fajumo muchafaza, rytuose su Raudonosios Jūros muchafaza, pietuose su Minjos muchafaza, vakauose su Gizos muchafaza. Administracinis centras – Beni Sueifas.
Rytiniu muchafazos pakraščiu teka Nilas. Yra turistų lankoma Meidumo piramidė.
Miestai
Svarbiausi miestai:
955 m.
955 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys trečiadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Kovo 15
Kovo 15 yra 74-a metų diena pagal Grigaliaus kalendorių (keliamaisiais metais – 75-a). Nuo šios dienos iki metų galo lieka 291 diena.
Vardadieniai
Klemensas – Lionginas – Lukrecija – Raigardas – Tautas – Tautginė – Tautgintė
Šv. Elijo kalnai
thumb|right|240px|Šv. Elijo kalnai. Šv. Elijo viršukalnė '''Šv. Elijo kalnai' ( (JAV) ir St. Elias Mountains'' (Kanadoje), ) – kalnų grandinė Šiaurės Amerikos Kordiljerose, Ramiojo vandenyno kalnų juostoje, JAV (Aliaska) ir Kanadoje (Jukonas ir Britų Kolumbija). Kalnai įeina į Vrangelio-Šv. Elijo, Kluano ir Ledynų įlankos nacionalinius parkus. Vyrauja kalnų tudros, gausu ledynų. Šlaituose veši taiga.
Dovydas Judelevičius
Dovydas Judelevičius (1925 m. spalio 5 d. Kaune – 2020 m. rugsėjo 23 d. Vilniuje) – Lietuvos literatūros tyrinėtojas, teatrologas, vertėjas, humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
1951 m. Maskvos universitete baigė anglų kalbą ir literatūrą. 1957 m. filologijos mokslų kandidatas.