cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kriptografija
Terminologija
Pirmasis sąvoką kriptografija 1661 m. pavartojo Džonas Viljamsas. Pradinė informacija, kurią norima kriptografiškai apsaugoti, vadinama pradiniu tekstu. Šifravimas – tai procesas, kurio metu pradinis tekstas paverčiamas į neskaitomą formą, vadinamą šifruotu tekstu arba kartais kriptograma. Iššifravimas – tai atvirkštinis procesas, kai iš šifruoto teksto atstatomas pradinis. Šifras – tai šifravimo ir iššifravimo algoritmas. Dažniausiai šifras valdomas raktu – slapta informacijos dalele, kuri turi įtakos šifruoto teksto kūrimui. Protokolas detaliai apibrėžia, kaip šifrai (ir kiti kriptografiniai primityvai) turi būti naudojami siekiant norimų rezultatų. Protokolų, šifrų, raktų valdymo bei vartotojo vykdomų veiksmų visuma sudaro kriptosistemą.
Kriptoanalizė
Kriptoanalizė gali pasirodyti kaip natūrali kriptografijos priešingybė, tačiau dažnai šios sritys viena kitą papildo – geras kriptoanalizės supratimas leidžia kurti saugesnius kriptografijos metodus.
Kriptoanalitinės atakos gali būti klasifikuojamos į kategorijas:
Jei kriptosistema naudoja raktą ar slaptažodį, tai dažniausia būna silpniausia sistemos vieta; atakuojant tokias kriptosistemas naudojama nuosekli paieška. Simetrinio rakto kriptografijai daugiausia taikomi tiesinės ir diferencinės kriptoanalizės metodai.
Egzistuoja kai kurie kriptoanalizės apribojimai: jei šifruojant naudojamas raktas, kurio ilgis yra ne mažesnis už teksto ilgį (Bloknoto metodas), kriptoanalizė tampa negalima: perrinkus visus įmanomus raktus, gaunami visi įmanomi tekstai. Be to, sudėtingų raktų analizė yra sunkiai įmanoma dėl praktinių energijos sąnaudų: yra įrodyta, kad Saulės per metus išspinduliuojamos energijos pakaktų tik 187 bitų raktui perrinkti. Tiesa, manoma, kad pastarąjį apribojimą leistų apeiti kvantiniai kompiuteriai.
Šaltiniai
暗号
Vojni Izdebnikas
Istorija
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1203 metais. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 7 namai ir 57 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 14 namų ir 80 gyventojų, iš kurių 38 vyrai ir 42 moterys.
Porakanopiai
Porakanopiai (arba poranagiai, skeltanagiai; Artiodactyla) – žinduolių (Mammalia) būrys. Būdingiausias bruožas – pradinė keturpirštė kojų sandara. Galūnės ašis eina tarp didžiausių: III bei IV – geriausiai išsivysčiusių pirštų: II ir V gerokai mažesni, reikalingi vaikštant per klampų gruntą: I pirštas išnykęs. Pirštų galai aptraukti ragine makštimi – kanopa. Gerų bėgikų visos kojų dalys pailgėjusios. Raktikaulių nėra. Dažniausiai turi 44 dantis. Beveik visi – svarbūs medžiojamieji žvėrys.
Paplitę visuose žemynuose, išskyrus Antarktidą, o Australijoje ir Naujojoje Zelandijoje gyvena tik aklimatizuotos rūšys.
Neatrajojančių pobūrio gyvūnai judaizmo ir islamo išpažinėjų laikomi nešvariais ir maistui nevartojami. Visi porakanopiai, išskyrus kiaules ir hipopotamus, yra atrajotojai.
Klasifikacija
Būryje 10 šeimų ir apie 220 rūšių. Lietuvoje – 3 šeimos ir 8 rūšys.
Kanapeckas
Kanapeckas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kanapeckienė (ištekėjusi moteris) ir Kanapeckaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Helikė (palydovas)
Helikė arba Jupiteris XLV – natūralus Jupiterio palydovas, atrastas 2003 m. Havajų Universiteto astronomų komandos, kuriai vadovavo Scott S. Sheppard. Iškart po atradimo šiam palydovui buvo suteiktas laikinas S/2003 J 6 pavadinimas. Vėliau pavadintas vienos iš nimfų vardu.
Priklauso Anankės palydovų grupei.
Utenos rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.
Utenos rajono savivaldybės taryba – Utenos rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1995 m. kovo 25 d.
Helikė (palydovas)
Pavadinimas
Graikų mitologijoje, Helikė yra viena iš nimfų, prižiūrėjusių Dzeusą kai šis buvo mažas. Vėliau, už tai atlyginant, ji buvo pakelta į žvaigždes ir tapo Didžiaisiais Grįžulo Ratais. Šį vardą turėjo taip pat ir viena mūzų, Dzeuso dukterų.
Utenos rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.
Teisinis pagrindas
Rinkimai įvyko vadovaujantis 1992 m. spalio 25 d. Konstitucijos nuostatomis, 1994 m. liepos 7 d. naujuoju Vietos savivaldos įstatymu ir nauju 1994 m. liepos 7 d. savivaldybių tarybų rinkimų įstatymu. Be to, 1994 m. liepos 19 d. priimtas Lietuvos Respublikos teritorijos administracinių vienetų ir jų ribų įstatymas.
Lietuvos Respublikos administraciniais vienetais tapo apskritys ir savivaldybės, gyvenamosios vietovės suskirstytos į miesto ir kaimo gyvenamąsias vietoves. Panaikintos savivaldybių pakopos, miesto gyvenamosioms vietovėms priskirti miestai, kaimo gyvenamosioms vietovėms – miesteliai ir kaimai. Savivaldybė sudaroma iš gyvenamųjų vietovių. Jos teritorija gali būti skirstoma į seniūnijų aptarnaujamas teritorijas. Iki 27 sumažintas Utenos rajono savivaldybės tarybos narių skaičius, meras tapo ir atstovaujamosios, ir vykdomosios valdžios galva.
Veikla
Rajono meru išrinktas Rimantas Dijokas, jo pavaduotoja Rita Lekerauskienė. Savivaldybės administratoriumi paskirtas Leonas Rutkauskas.
Longjyrbienas
Istorija
Longjyrbienas įkurtas 1906 m.
Čarencavanas
Čarencavanas (🇦🇲) – miestas Kotaiko srityje, Armėnijoje. Išsidėstęs prie Hrazdano upės ir yra nutolęs 25 km į šiaurę nuo Jerevano. 2001 m. duomenimis, mieste gyveno 19708 gyventojai.
Istorija
Čarencavanas įkurtas 1947 m. balandžio 23 d., kaip Lusavanas. 1967 m. pervadintas poeto Yeghishe Charents garbei.
Mohamed Aboutreika
žaidė nuo 2004 m. Su rinktine dalyvavo 2006 ir 2008 m. Afrikos Tautų taurėse. Abiejuose turnyruose tapo žemyno čempionu.
Ukmergės specialiojo ugdymo centras Vyturėlis
Ukmergės specialiojo ugdymo centras „Vyturėlis“ – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Ukmergėje, Veterinarijos g. 5, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba kurtiesiems ir neprigirdintiesiems, judesio ir padėties sutrikimų, kalbos ir kitų komunikacijos sutrikimų, intelekto sutrikimų turintiesiems vaikams. Įstaigos kodas 190324857. Steigėjas Ukmergės rajono savivaldybės taryba.
Istorija
2012 m. rugsėjo 1 d. Ukmergės specialiojo ugdymo centras „Vyturėlis“ prijungtas prie Ukmergės „Ryto“ specialiąja mokykla.
Kanauka
Kanauka − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kanaukienė (ištekėjusi moteris) ir Kanaukaitė (mergautinė pavardė).
Jugoslavijos Federacinė Respublika
Jugoslavijos federacinė respublika (JFR) (serbų kalba: Savezna Republika Jugoslavija / Савезна Република Југославија) – valstybė, egzistavusi 1992-2003 m., dabartinėse Serbijos ir Juodkalnijos teritorijose.
Raciborai
Raciborai – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Radziluvo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 2 km į pietryčius nuo Radziluvo, apie 28 km į pietus nuo Grajevo ir apie 59 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Jugoslavijos Federacinė Respublika
Istorija
Jugoslavijos federacinė respublika susikūrė 1992 metais ir pakeitė iki tol gyvavusią Jugoslavijos socialistinę federacinę respubliką. Dėl socializmo Rytų Europoje žlugimo, naujoji Jugoslavija siekė permainų. Buvo atsisakyta komunistinės simbolikos – iš valstybės vėliavos pašalinta raudona žvaigždė, herbas pakeistas į dvigalvį erelį. Miliciją pakeitė policija; ir Serbijai, ir Juodkalnijai leista turėti savo ginkluotas pajėgas. Atsisakyta prezidiumo, jį pakeitė sistema, sudaryta iš demokratiškai išrinkto prezidento ir parlamento. 2003 metais Jugoslavijos federacinė respublika tapo Serbija ir Juodkalnija.
Kancleris (reikšmės)
Žodis kancleris gali reikšti:
Hermipė (palydovas)
Hermipė arba Jupiteris XXX – natūralus Jupiterio palydovas, atrastas 2001 m. Havajų Universiteto astronomų komandos, kuriai vadovavo Scott S. Sheppard. Iškart po atradimo šiam palydovui buvo suteiktas laikinas S/2001 J 3 pavadinimas.
Priklauso Anankės palydovų grupei.
Pavadinimas
Palydovas pavadintas vienos iš Dzeuso meilužių vardu. Ji pagimdė jam sūnų Orchomeną.
Valmy mūšis
Valmy mūšis – 1792 m. rugsėjį įvykęs mūšis tarp Prūsijos-Austrijos ir Prancūzijos. Mūšio pradžioje prancūzai sudarė 50 000 – 59 000 vyrų, prūsai – 35 000. Valmy mūšis prancūzams kainavo 300 vyrų, prūsams 200, baigėsi Prancūzijos pergale.
Mūšio eiga
Rugsėjo 9 d. rytą prūsai per rūką puolė Gizaucourt ir La Lune kalvas ir aptiko prancūzų sargybos postus. Šie buvo pabėgę. Prūsai pradėjo prancūzų apšaudymą, kai prancūzai apgraibomis žygiavo per rūką. Apie vidurdienį rūkas prasisklaidė ir priešininkai vieni kitus pamatė.
Prūsų vadas Brunswick, pamatęs išsisklaidžiusias prancūzų gretas dėl sprogmenų dėžių sprogimo, sudarė tris atakuojančias eiles ir nurodė pulti Valmy kryptimi, tikėdamasis, kad priešų armija greitai pakriks, susidūrusi su Frederic the Great armijos pėstininkais. Prūsai, sutrikdyti drąsaus priešų elgesio, susvyravo. Brunswick, nusprendęs, kad operacija žlugo, atitraukė pajėgas į La Lune pozicijas.
Prūsai išsilaikė dar dešimt dienų priešais prancūzų vado Dumouriez armiją, tačiau įsikūrę purvynėje, pristigę maisto, paveikti dizenterijos epidemijos, jie spalio 1 d. nusprendė atsitraukti. Sekami prancūzų, jie perėjo sieną, kur nugalėtojai pasiliko.
Kidulių ežeras
Kidulių ežeras – ežeras Lietuvoje, Šakių rajone, Kidulių kaimo šiauriniame pakraštyje, Nemuno slėnyje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,33 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 11,4 m. Krantai žemi, aplinkui plyti pievos. Pietuose išteka upeliukas į čia pat tekantį Vinkšnupio upelį (Nemuno intakas).
Beržinis (Zarasų r., Turmanto sen., Dumblynės km.)
left|120px
Beržinis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Turmanto seniūnijoje, šalia nebegyvenamo Dumblynės kaimo, apie 8 km į pietvakarius nuo Turmanto, į rytus nuo Smalvo ežero. Ilgis pietryčių – šiaurės rytų kryptimi 0,82 km, plotis iki 0,49 km. Altitudė 145,5 m. Krantai žemi, pelkėti; ežerą supa platūs pelkynai (Jonavos pelkė). Kranto linijos ilgis 2,34 km. Ežerą supa Trako miškas. Šiaurės vakaruose trumpu upeliu jungiasi su Smalvo ežeru (Šventosios baseinas).
Beržinis įeina į Smalvo-Smalvykščio kraštovaizdžio draustinį.
Edgaras Lubys
Edgaras Lubys, anksčiau buvo žinomas kaip Amberlife (g. 1983 m. rugpjūčio 17 d. Klaipėdoje) – lietuvių lengvojo roko muzikos atlikėjas, buvusios grupės „Amberlife“ vokalistas ir dainų kūrėjas.
Ankstyvoji veikla
Po vidurinės mokyklos studijavo Klaipėdos universiteto Menų fakulteto Džiazo katedroje, taip pat kultūrinės veiklos vadybą Klaipėdos kolegijoje. Groti gitara ir kurti dainas išmoko pats. Vokalą tobulino pas S. Janušką.
Grupės „Amberlife" veikla
2003 m. pradėjo solinę karjerą dalyvavęs prodiuserių agentūros „Cactus Pro“ atrankoje, ėmė bendradarbiauti prodiuseriais Gintaru ir Mindaugu Bendžiais bei leidybine kompanija „Melodija“.
Vėliau bendradarbiavo su švedų prodiuseriais, latvių atlikėja Ladybird. Jo daina „My Way“, įrašyta latviškai, tapo Latvijos realybės šou „Uždrausti žaidimai“ himnu, o kūrinys „Laivai nutols“ (kartu su Lina Joy) – Klaipėdos laivų parado himnu. Albumai išleisti Latvijoje, Skandinavijos šalyse, o populiariausia atlikėjo daina, su kuria jis ketino dalyvauti Eurovizijoje – „In Your Eyes“ – skambėjo apie 150 Rusijos radijo stočių eteryje. Atlikėjas kartu koncertavo su Lietuvoje pasirodžiusiais Bosson, grupėmis Fragma, Chumbawamba bei Nazareth. Nuo antrojo albumo pakito muzikinis stilius – skandinaviškasis soft rock tapo labiau panašus į britpop stilių.
Iš pradžių kaip solinis atlikėjas, pasirodydavęs Amberlife pseudonimu, 2006 m. E. Lubys nusprendė, kad šiuo vardu vadinsis ir jo grupė.
2007 m. organizavo toleranciją tarp žmonių skatinantį muzikinį renginį „1 World“. 2007 m. už renginį „1 World“ „Metų klaipėdiečio“ rinkimuose E. Lubys gavo apdovanojimą „Meniškiausia siela Klaipėdoje“ kategorijoje.
2008 m. nutraukė bendradarbiavimą su broliais Bendžiais, o rugsėjo mėn. išvyko į Islandiją, kurioje gyveno apie 1 metus. Ten sudalyvavo konkurso „American Idol“ atitikmenyje „Idols“ ir pateko į 20-uką.
2010 m. – labdaros koncertą „Rock for Haiti“ nukentėjusiems nuo gamtos stichijos Haityje padėti.
2011 m. „Krepšinio himno“ rinkimuose kartu su savo sukurta daina „Krepšinio šalis – Lietuva“ iškovojo 2–ą vietą, laimėjęs 3 tūkst. litų. Tų pačių metų kovo mėn. Vilniaus „Siemens“ arenoje „apšildė“ švedų pop grupę „Roxette“. Metų pabaigoje atlikėjui Jurijui Veklenko sukūrė dainą „Tu ne viena“, su kuria jis dalyvavo nacionalinėje atrankoje į 2012 m. Euroviziją.
Prodiusavo debiutuojančią atlikėją Devi.
Grupės „Feral" veikla
2013 m. Edgaras Lubys subūrė grupę „Feral" ir išleido EP (extended play), kurį sudaro 5 dainos.
Edgaro Lubio veikla
2013 m. sausio mėn. paskelbė, kad atsisako Amberlife slapyvardžio ir nuo šiol nori būti žinomas savo tikruoju Edgaro Lubio vardu.
2015 m. išleido albumą „Tu – dalis manęs"
Asmeninis gyvenimas
2012 m. liepos 29 d. vedė žurnalistę ir TV laidų vedėją Živilę Vaškytę. Anksčiau kelerius metus draugavo su grupės „Mango“ nare Viktorija Perminaite.
Papildomos dainos
Dainos, neįėjusios į studijinius albumus.
1526 m.
1526 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Gimtadieniai
Nedatuota
Stasiuvka (Liublino vaivadija)
Stasiuvka  – kaimas Lenkijos rytuose, Lomazų valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į pietryčius nuo Lomazų, apie 26 km į pietryčius nuo Palenkės Bialos ir apie 83 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Baltarusijos futbolo varžybos 2002–2003 m.
Baltarusijos futbolo varžybos 2002–2003 m.
Finalo rungtynės
-
Mėgėjas
Mėgėjas gali reikšti:
Vest Indijos federacija
Vest Indijos Federacija, Vakarų Indijų Federacija (Federation of the West Indies, West Indian Federation) trumpalaikė federacija Karibų jūros regione, gyvavusi nuo 1958 m. sausio 3 iki 1962 m. gegužės 31 d. Ją sudarė keletas Jungtinės Karalystės užjūrio teritorijų Karibų jūros regione. Federacijos įkūrimo tikslas buvo sudaryti politinį vienetą, kuris taptų nepriklausomas nuo Jungtinės Karalystės kaip vientisa valstybė. Tačiau prieš pasiekiant nepriklausomybę federacija žlugo dėl vidinių nesutarimų.
Federaciją sukūrė 5 Britų imperijos kolonijos Karibų jūros regione: Barbadosas, Jamaika, Trinidadas ir Tobagas, Britų Priešvėjinės salos ir Britų Pavėjinės salos. Kitos istoriškai Britų Vakarų Indijoms priklausiusios salos – Bahamos, Belizas, Didžiosios Britanijos Mergelių salos ir Gajana nusprendė nesijungti prie federacijos, nes savo ateitį matė atitinkamai sąjungose su Šiaurės Amerika, Centrine Amerika, JAV Mergelių salomis bei Pietų Amerika.
Provincijos
Vakarų Indijos federaciją sudarė šios provincijos:
Teisinis statusas
Federacija buvo savivaldi teritorija, sudaryta iš dešimties provincijų, kurios visos buvo Jungtinės Karalystės kolonijos. Jungtinė Karalystė skelbė, kad ši federacija netrukus turi tapti nepriklausoma valstybe, tačiau dėl vidinės kovos tarp provincijų federacija nagavo suverenumo, nei tapo Britų Sandraugos nare.
Kaip ir visose tuometinėse kolonijose, Jungtinės Karalystės karalienė Elžbieta II buvo valstybės galva. Jos atstovas Patrick Buchan-Hepburn, 1st Baron Hailes turėjo generalinio gubernatoriaus titulą, skirtingai nuo įprastinio kolonijoms guberatoriaus titulo. Tai greičiausiai buvo susiję su Vest Indijos federacine santvarka arba tikėjimusi, kad netrukus šis teritorinis junginys taps nepriklausoma valstybe. Generalgubernatorius turėjo visas karalienės suteiktas teises vetuoti federacijos leidžiamus įstatymus.
Federacijos parlamentas buvo dviejų rūmų, Senato nariai buvo skiriami, o Bendruomenių Rūmų nariai – renkami visuotiniu balsavimu.
Tilde
„Tilde“ – Baltijos šalyse veikianti kalbos technologijų bendrovė, teikianti vertimo paslaugas. 1991 m. įkurta Rygoje, Latvijoje. Nuo 2000 m. veikia ir Lietuvos, Estijos rinkose.
Baltijos šalyse teikia programinės įrangos produktų pritaikymo vietinei rinkai paslaugas bei techninės dokumentacijos vertimus tarptautinėms bendrovėms. Užsiima lietuvių, latvių palaikymo programinės įrangos kūrimu („Tildes biuras“), taip pat ir kitų interneto projektų kūrimu bei plėtojimu.
„Tilde“ įmonių grupė priklauso tarptautinei lokalizavimo pramonės standartų asociacijai LISA (Localization Industry Standards Association), į kurią įeina daugiau kaip 500 visuomeninių ir privačių įmonių, vyriausybinių ir verslo organizacijų.
Vietnamas
Vietnamiečiai išsikovojo nepriklausomybę nuo Kinijos Imperijos 938 m. Sėkmingos Vietnamo karališkosios šeimos atvedė Vietnamą į aukso amžių iki Indokinijos pusiasalio kolonizavimo. Pastangos išvaryti Prancūzus iš Vietnamo davė vaisių: XX a. vid. jie pasitraukė iš šalies ir paliko ją politiškai suskaldytą į dvi grupes. Įsikišus užsienio šalims, kova peraugo į Vietnamo karą, kuris baigėsi 1975 m. Šiaurės Vietnamo pergale.
Ilgo karo nualinta komunistinė šalis tapo politiškai izoliuota. 1986 m. valdžia pradėjo vykdyti ekonomines ir politines reformas, kad vėl galėtų bendradarbiauti su kitomis šalimis. Iki 2000 m. šalis užmezgė diplomatinius santykius su dauguma pasaulio valstybių. 2000 m. šalies ekonominis augimas buvo vienas didžiausių pasaulyje ir, pasak „Citigroup“, augimas nesustos. Sėkmingai įvykdžiusi ekonomines reformas, 2007 m. šalis buvo pakviesta į PPO. Tačiau Vietnamas vis dar kenčia nuo pajamų nelygybės, sveikatos apsaugos nebuvimo ir lyčių nelygybės.
Pavadinimas
Dabartinis Vietnamo pavadinimas 越南, Việt Nam yra vartojamas nuo 1802 m. Jis sudarytas apkeitus vienos seniausių šalies valstybių – Namvieto  – skiemenis. Tai padaryta atsiklausus Kinijos imperatoriaus.
Iki tol Vietnamas gana dažnai keitė savo pavadinimą. Seniausios vietų tautos sukurtos valstybės vadinosi Vanlangu (文郎, ) ir Aulaku (甌雒, ). Paskutiniaisiais amžiais pr. m. e šalis priklausė Namvieto valstybei, kuri valdė ne tik Vietnamą, bet ir visą Pietų Kiniją. VI a. egzistavęs nepriklausomas Vietnamas buvo žinomas kaip Vanšuanas (萬春, ).
Šalį valdant Tangų Kinijai, jai suteiktas pavadinimas Anamas (安南, ), t. y. „sutramdyti pietūs“. Šiuo pavadinimu Kinija vadino Vietnamą ir vėliau, jis neretai atgimdavo iki pat XIX a. (pvz., Prancūzijos Indokinijos dalis irgi buvo vadinama Annam), bet pačių vietnamiečių nėra mėgstamas.
Patys vietnamiečiai savo valstybę 968–1054 m. vadino Daikovietu (大𡚝越, ), vėliau (1054–1804 m.) – Daivietu (大越, ), kuris naudotas labai ilgai šalies susiskaldymo laikotarpiu iki pat XIX a. Tik 1400–1407 m. šaliai trumpam suteiktas vardas Daingu (大虞, ).
Istorija
Seniausias Vietnamo žemdirbystės židinys yra Hongha delta, kur susiformavo neolitinė civilizacija, II tūkst. pr. m. e. išaugusi į aukšto lygio bronzos Dongsono kultūrą. Pasak vietnamiečių legendų, čia paskutiniais tūkstantmečiais prieš mūsų erą susiformavo Vanlango karalystė, valdoma karalių drakonų, kuri III a. pr. m. e. susijungė su šiaurės aukštumose egzistavusia auvietų karalyste. Taip suformuota Aulako karalystė.
Nuo paskutiniųjų amžių pr. m. e. šiaurinio Vietnamo istorija buvo glaudžiai susijusi su Kinijos istorija, nes ši galinga imperija stipriai paveikė šalies kultūrą ir valstybingumą. Jau 207 m. pr. m. e. Aulaką nukariavo sinizuota Namvieto valstybė, 111 m. pr. m. e. šią prisijungė Han dinastijos Kinija. Iki pat X a. Vietnamą valdė Kinija, ir šalis tik sporadiškai įstengdavo iškovoti nepriklausomybę. Jis buvo administruojamas kaip dalis Dziaodžou provincijos, vėliau – kaip Anamo protektoratas. thumb|left|Vietnamo teritorijos ekspansija. Oranžinė – iki XI a., geltona – XI a., šviesiai žalia – XV a., tamsiai žalia – XVI a., šviesiai pilka – XVIII a. Tuo pat metu vidurinio Vietnamo pajūrio ruožas ir pietinis Vietnamas (Mekongo delta) buvo veikiamas ne Indijos, o Kinijos. Pirmaisiais mūsų eros amžiais pajūryje susiformavo induizuota Čampos karalysčių federacija, kurioje klestėjo savitas menas ir kultūra, vykdyta plataus masto prekyba su visu Malajų salynu. Tuo pat metu Mekongo baseine susiformavo kita induizuota valstybė Funanė, kuri vėliau atiteko Khmerų imperijai. Tiek Čampa, tiek Khmerų valstybė nepriklausomybę išlaikė iki pat XVIII a.
Nuo X a. šiaurinis Vietnamas iškovojo nepriklausomybę nuo Kinijos ir sukūrė sinizuotą Daivieto karalystę. Prasidėjo šalies klestėjimas, kurio metu valdė stiprios dinastijos: Li, Ankstyvoji Le, Vėlyvoji Le ir kitos. Jos sugebėjo sėkmingai atsispirti Kinijos bandymams dar kartą inkorporuoti šalį į imperiją. Tik trumpu laikotarpiu XV a. Vietnamą valdė Mingų dinastija. Šiuo laikotarpiu valstybė plėtėsi į pietus savo kaimynės Čampos, vėliau Khmerų valstybės sąskaita.
XVI–XVIII a. Daivietas buvo susiskaldęs į tris, vėliau į dvi dalis, valdomas skirtingų giminių. Šiauriniuose kalnuose iki 1667 m. viešpatavo Mak dinastija, šiaurinį Vietnamą valdė Čin lordai, o iš Čampos nukariautą vidurio Vietnamą kontroliavo Nguen lordai, kurie toliau plėtė teritorijas į pietus. Ši plėtra baigėsi tik XVIII a., kuomet Nguenai įgijo dabartines ribas, galutinai okupuodami Čampos likučius ir Kambodžos pietinę dalį. Nguenai, valdę iš sostinės Huės, tapo vis stipresni.
1771 m. Nguenų valdose kilo Taisono sukilimas. Trys Nguenų giminės atstovai nuvertė tuometinį valdovą, tada užpuolė Čin valdovų žemes ir jas prisijungė. Taip Vietnamas buvo suvienytas. Netrukus, kilus pilietiniam karui, politinį stabilumą 1802 m. atkūrė Nguen Anas, kuris įkūrė Nguenų dinastiją ir titulavosi imperatoriumi Gia Longu. Imperatoriai bandė modernizuoti šalį, tačiau po keleto nesėkmingų karų šalis pateko Prancūzijos įtakon. Iki 1867 m. prancūzai okupavo pietinį Vietnamą, čia suformuodami Kočinčinos koloniją, 1882 m. užėmė šiaurinį Vietnamą (čia suformavo Tonkino protektoratą). 1884 m. prancūzai jau kontroliavo visą Vietnamo teritoriją, padalinę ją į tris dalis ir įjungę į Prancūzijos Indokiniją.
Po Antrojo pasaulinio karo Vietnamo nacionalistai – Vietminas – paskelbė nepriklausomybę ir prasidėjo Pirmasis Indokinijos karas prieš prancūzus. Tuo pat metu šiauriniame Vietname įsitvirtino komunistai. 1954 m. Ženevos konferencijoje teisiškai patvirtintas šalies skilimas į dvi dalis: šalis buvo padalinta per 17 platumą į komunistų ir nacionalistų kontroliuojamas teritorijas. Iš karto po to prasidėjo Antrasis Indokinijos karas (1954–1975 m.), kuriame kovojo Pietų ir Šiaurės Vietnamas. Po karo Vietnamas buvo suvienytas ir tapo Vietnamo Socialistine Respublika. Jis vystėsi pagal socialistinį modelį. Po KLR-TSRS konflikto, Vietnamas ryžosi palaikyti TSRS pusę. Su pastarosios pagalba jam pavyko apsiginti nuo KLR invazijos, taip pat laikinai okupuoti gretimą Kambodžą.
Baigiantis Šaltajam karui ir nesijaučiant ekonominio progreso, 1986 m. Vietname paskelbtos reformos, žinomos kaip Doimoi. Jų pagrindinis principas yra perėjimas prie „socializmu paremtos laisvos rinkos ekonomikos“. Nuo tada ėmė sparčiai vystytis šalies ekonomika.
Kandelis
Kandelis − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Vietnamas
Politinė sistema
Vietnamo Prezidentas yra nominalus valstybės vadovas ir vyriausiasis ginkluotųjų pajėgų vadas, Aukščiausiosios Gynybos ir Saugumo Tarybos sekretorius. Tuo tarpu Vietnamo ministras pirmininkas yra vyriausybės vadovas, pirmininkaujantis ministrų tarybai, kurią sudaro 3 vicepremjerai ir 26 ministerijų ir komisijų vadovai.
Kandelis
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kandelienė (ištekėjusi moteris) ir Kandelytė (mergautinė pavardė).
Vietnamas
Politinė sistema
Vietnamo Nacionalinė Asamblėja yra vienerių rūmų šalies įstatymus leidžiančioji valdžia, sudaryta iš 498 narių, kuriai pirmininkauja asamblėjos pirmininkas. Vietnamo Aukščiausiasis Teismas – aukščiausiosios instancijos teismas, atskaitingas Nacionalinei Asamblėjai. Jam vadovauja AT pirmininkas. Žemesnės instancijos teismai – provincijų savivaldybių teismai ir daug vietinių teismų. Karo teismai turi išskirtinę jurisdikciją nacionalinio saugumo klausimais.
Komunistų Partijos generalinis sekretorius atlieka daug svarbių administracinių ir vykdomųjų funkcijų, kontroliuoja partijos struktūrą ir valstybinius susitikimus, taip pat nustato politiką.
Tarptautiniai santykiai
Šalis priklauso 63 tarptautinėms organizacijoms, tarp jų JTO, ASEAN, NAM, Frankofonija ir PPO, taip pat bent 650 nevyriausybinių organizacijų.
Administracinis suskirstymas
thumb|Vietnamo provincijos.
Vietnamas skirstomas į 58 provincijas ir 5 centrines savivaldybes (kurios turi tokias pat teises kaip ir provincijos) (thành phố trực thuộc trung ương).
Provincijos smulkiau skirstomos į provincijų savivaldybes (thành phố trực thuộc tỉnh), miestus (thị xã) ir rajonus (huyện), dar smulkiau į gyvenvietes (thị trấn) arba komunas (xã).
Centrinės savivaldybės smulkiau skirstomos į rajonus (quận) ir apskritis. Rajonai ir apskritys smulkiau skirstomos į administracinius rajonus (phường).
Geografija
Vietnamas yra Indokinijos pusiasalio rytuose, tarp 8 ir 24° šiaurės platumos ir tarp 102 bei 110° rytų ilgumos. Plotas – maždaug 331 210 km², neskaitant Paraselio ir Spratlio salų (į kurias pretenzijas pareiškusios kelios šalys). Valstybės teritorija šliejasi prie Siamo įlankos, Tonkino įlankos, Pietų Kinijos jūros ir ribojasi su Kinija, Laosu ir Kambodža. Sausumos sienų ilgis – 4639 km, pakrantės ilgis – 3444 km.
Vietnamo teritorija daugiausiai kalnuota ir apaugusi tankiais miškais. Lygumos sudaro ne daugiau kaip 20 %, kalnai – apie 40 %, o tropiniai miškai – apie 42 % sausumos teritorijos.
Vietnamo šiaurėje vyrauja aukštumos ir Hongha delta. Laokajaus provincijoje yra aukščiausia šalies viršukalnė Fanšipanas (3143 m). Pietų Vietnamą sudaro pakrančių žemumos, Anamo kalnų viršukalnės ir dideli miškų plotai. Penkiose santykinai lygiose bazaltinio dirvožemio plynaukštėse yra 16 % šalies dirbamos žemės ir 22 % miškų. Vietnamo pietuose žemė mažiau derlinga.
Mekongo delta, kuri užima maždaug 40 000 km², yra žema lyguma pakilusi virš jūros lygio ne daugiau nei 3 m. Ją vagoja upė ir kanalai, per kurios teka tiek daug sąnašų, kad delta plinta į jūrą 60–80 m per metus. Hongha delta – tai plokščias, maždaug trikampio formos regionas, užimantis 15 000 km². Ji yra mažesnė, bet labiau įsisavinta ir tankiau gyvenama nei Mekongo delta. Kadaise tai buvo Tonkino įlankos fjordas, kuris per tūkstantmečius prisipildė sąnašų ir nuseko. Šiuo metu delta plečiasi į Tonkino įlanką 100 m per metus sparta.
Kadangi Vietnamo teritorija driekiasi per kelias platumas, o topografinis reljefas pasižymi didele įvairove, skirtingose valstybės vietose klimatas labai skiriasi. Žiemą ir sausuoju metų laiku, kuris tęsiasi maždaug nuo lapkričio iki balandžio, iš šiaurės rytų palei Kinijos pakrantę ir per Tonkino įlanką paprastai pučia musoninis vėjas, kuris atneša daug drėgmės. Dėl to žiemos sezonu daugelyje šalies regionų vyrauja palyginti sausi, o vasarą – lietingi orai. Vidutinė temperatūra lygumose paprastai aukštesnė nei kalnuose. Taip pat karščiau yra pietuose, lyginant su šiauriniais regionais. Pietuose, Hošimino miesto regione ir Mekongo deltoje, temperatūra svyruoja mažiau – nuo 21 iki 28 °C per metus. Sezoniniai svyravimai kalnuose, plynaukštėse ir šiauriniuose regionuose ženkliai didesni: čia temperatūra svyruoja nuo 5 °C gruodį ir sausį iki 37 °C liepą ir rugpjūtį.
Ekonomika
1986 m. Vietnamo Šeštajame Partijos suvažiavime buvo pristatytas reformų paketas, į kurį buvo įtrauktos ir ekonomikos reformos rinkai atverti: imta skatinti privačią nuosavybę pramonės, prekybos ir žemės ūkio srityse. Daugiausiai dėl šių reformų 1990–1997 m. Vietnamo BVP kasmet augo maždaug 8 %, o 2000–2005 m. – maždaug 7 %, todėl Vietnamas tapo vienu sparčiausiai augančių pasaulio ūkių. Ekonomika sparčiai augo net ir pasaulinės finansų krizės metu – 2010 m. ji pasistiebė 6,8 %, – bet, pasak Vietnamo statistikos departamento, 2010 m. gruodį Vietnamo metinės infliacijos lygis sieks iki 11,8 %. Vien 2010 m. Vietnamo dongas buvo devalvuotas tris kartus.
Šiuo metu didelę augančios ekonomikos dalį sudaro gamyba, informacinės technologijos, ir aukštosios technologijos. Vietnamas tik santykinai neseniai įžengė į naftos pramonę, bet šiuo metu yra trečias pagal dydį naftos gamintojas Pietryčių Azijoje: čia kasdien išgaunama 400 000 barelių naftos. Kaip ir kaimyninė Kinija, Vietnamas vis dar laikosi centrinio ekonomikos planavimo ir rengia penkmečio planus.
Vietname reikšmingai sumažėjo skurdas (skaičiuojant procentais žmonių, gyvenančių už mažiau nei 1 JAV dolerį per dieną). Santykinis skurdo lygis yra mažesnis nei Kinijoje, Indijoje ir Filipinuose. Taip nutiko dėl to, kad reformos buvo įgyvendinamos laikantis lygybės principo: teisingai skirstant žemę, investuojant į skurdesnius regionus ir subsidijuojant švietimą ir sveikatos priežiūros paslaugas.
2019 m. Vietnamo nominalusis BVP siekė 943,336 milijardo JAV dolerių, vienam gyventojui tenkantis BVP buvo 3 104 JAV dolerių.
Prekyba
XXI a. pradžioje Vietnamas iš dalies liberalizavo prekybą, t. y. kai kurie ekonomikos sektoriai buvo atverti tarptautinėms rinkoms, o kai kurie išliko saugomi valstybės. 2006 m. šalies dvipusės prekybos vertė siekė maždaug 160 % BVP. 2007 m. sausio 11 d. Vietnamas įstojo į Pasaulio prekybos organizaciją. Pagrindiniai Vietnamo prekybos partneriai yra Kinija, Japonija, Australija, ASEAN šalys, JAV ir Vakarų Europa.
Įgyvendinus kelias žemės reformas, Vietnamas tapo reikšmingu žemės ūkio produktų eksportuotoju. Šiuo metu jis yra didžiausias anakardžių ir juodųjų pipirų eksportuotojas (trečdalis pasaulinės rinkos), antras pagal apimtį pasaulyje ryžių eksportuotojas (po Tailando). Taip pat eksportuojama daug kavos, arbatos, kaučiuko ir žuvies produktų. Tačiau pastaraisiais dešimtmečiais žemės ūkio dalis Vietnamo BVP mažėja: nuo 42 % 1989 m. iki 20 % 2010 m. 2010 m. balandį nedarbo lygis Vietname siekė 4,4 %.
Gyventojai
Visi Vietnamo gyventojai skirstomi į 54 etnines grupes. 86,2 % Vietnamo populiacijos sudaro vietnamiečiai, dar vadinami kinhais. Jie susitelkę žemumose ir upių deltose. Vietnamiečiai turi didžiąją dalį politinės ir ekonominės valdžios bei daro daugiausiai kultūrinės įtakos. Didžioji dalis likusių gyventojų yra mažų, vietinių etninių grupių atstovai ir daugiausiai gyvena aukštumose, kurios užima du trečdalius šalies teritorijos.
Apie 85 % gyventojų laiko save budistais, bet ne visi praktikuoja šią religiją kasdien. Be to, Vietnamo budizmas skiriasi nuo budizmo kitose Azijos šalyse ir dažnai yra susimaišęs su kitomis religijomis.
Švietimas
Vietname išvystytas platus valstybei pavaldžių mokyklų, kolegijų ir universitetų tinklas, taip pat vis daugėja privačių ar pusiau privatizuotų institucijų. Bendrasis švietimas Vietname skirstomas į 5 kategorijas: darželius, pradines mokyklas, vidurines mokyklas ir aukštesniąsias mokyklas (gimnazijų atitikmuo) bei aukštąsias mokyklas. Kad pakeltų raštingumo lygį, valdžia vis atidaro naujas mokyklas. 2008 m. Vietname raštingų žmonių skaičius siekė 90,3%. Nemažai specializuotų kolegijų, įsteigtų tam, kad vystytų įvairesnę ir kvalifikuotą darbo jėgą.
Didžioji dauguma geriausiais laikomų Vietnamo universitetų įsikūrę Hanojuje ir Hošimine.
Kultūra
Vietnamo kultūra per šimtmečius išsivystė iš vietinės senovinės Dongsono kultūros, kur ekonominį pagrindą sudarė ryžių auginimas. Kai kurie nacionalinės kultūros elementai yra kiniškos kilmės, įtraukiantys konfucionizmo, budizmo ir taoizmo elementus į tradicinę politinę sistemą ir filosofiją. Vietnamiečių visuomenė yra orientuota į làng (senovinius kaimus). Visi vietnamiečiai mini bendrą šventę Hong bang dinastijos įkūrėjams pagerbti dešimtą trečio mėnesio dieną pagal mėnulio kalendorių. Jaučiama kinų (kantoniečių, hakka, jokien ir hainaniečių) kultūrų įtaka, ypač šiaurėje. Tuo tarpu vidurio ir pietinėje dalyse yra nemažai Čampa ir khmerų kultūros paveldo – griuvėsių, artifaktų.
Sportas
Vietname populiariausiomis sporto šakomis laikomi vovinamas (vietiniai kovos menai) ir futbolas. Vietnamo vyrų futbolo rinktinė yra dukart laimėjusi ASEAN šalių turnyrą (2008 ir 2018 m.), o 2019 m. Azijos žemyno pirmenybėse buvo nuėjusi iki ketvirtfinalio, kuriame pralaimėjo Japonijos rinktinei rezultatu 1:0.
Nuorodos
<hr align="center" noshade size="4" width="100%" />
Radziluvo Kolonija
Radziluvo Kolonija  – kolonija Lenkijos šiaurės rytuose, Radziluvo valsčiuje, Grajevo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Alicija Sitarskienė
Alicija Jonuškaitė-Sitarskienė (g. 1953 m. liepos 6 d. Seivų kaime, Punsko valsčius, Seinų apskritis, Palenkės vaivadija šiaurės rytų Lenkijoje) – lietuvių poetė, publicistė, redaktorė.
Biografija
Pradinę mokyklą lankė Vaitakiemyje. Baigė Punsko bendro lavinimo licėjų, 1977 m. – Varšuvos universiteto Rusų kalbos fakultetą.
Dirbo Varšuvos žurnalų redakcijose. 1989–1996 m. Lenkijos lietuvių dvisavaitinio žurnalo „Aušra“ vyriausioji redaktorė. Įkūrė žurnalą vaikams „Aušrelė“, 1997–1999 m. jo vyriausioji redaktorė.
Šaltiniai
= Nuorodos =
Danangas
Danangas  – miestas centrinėje Vietnamo dalyje, Namčungbo regione, Pietų Kinijos jūros pakrantėje, prie Han upės žiočių. Danangas turi specialiojo miesto (provincijos lygmens) statusą. Tai svarbiausias ekonominis ir edukacinis centrinio Vietnamo miestas. Pro miestą eina Hanojaus–Hošimino plentas ir geležinkelis. Yra svarbus jūrų uostas, Danango oro uostas. Chemijos (trąšų) ir farmacijos, metalo apdirbimo, tekstilės (šilko, medvilnės), statybinių medžiagų (tarp jų cemento), porceliano, popieriaus, maisto (ryžių valymo, žuvų apdorojimo) pramonė. Vykdoma pramoninė žvejyba. Dailieji amatai (marmuro, koralų dirbiniai). Danango apylinkėse kasamas cinkas, akmens anglys, alavas, auksas.
Veikia 1976 m. įkurta aukštoji politechnikos mokykla, Danango universitetas, architektūros universitetas ir kt. Yra Čamų meno muziejus, katalikų katedra su vyskupo rezidencija. Miesto apylinkėse yra olose įrengtų budistų šventyklų, taip pat netoli Danango yra UNESCO pasaulio paveldą įtraukti Hujės ir Hojano miestai, Mišono šventyklų liekanos.
Istorija
Miestas žinomas nuo Čampos karalystės laikų, jį II–III a. įkūrė atvykėliai iš Malajų salyno (čamai). XV a. Čampą nugalėjo vietnamiečiai. 1535 m. Danangą pasiekė portugalų keliautojas Antonijas de Farija. Vėliau čia nuolat lankėsi ne tik portugalai, bet ir ispanai, prancūzai. 1858 m. jungtinis Ispanijos ir Prancūzijos karinis junginys užėmė Danangą. Nuo 1883 m. miestas priklausė Prancūzijai, 1887 m. tapo Prancūzijos Indokinijos dalimi. II pasaulinio karo metais okupuotas japonų. Vietnamo karo metu Danange buvo svarbiausias Pietų Vietnamo karinis uostas ir aerodromas.
Viggo Mortensen
Viggo Mortensen (g. 1958 m. spalio 20 d.) – danų kilmės amerikiečių teatro ir kino aktorius, poetas, muzikantas, fotografas bei tapytojas.
Viggo Mortensen labiausiai išgarsino Aragorno vaidmuo Žiedų valdovo filmų trilogijoje.
NUTS:AT
NUTS:AT – Austrijos suskirstymo į teritorinius statistinius vienetus sistema.
NUTS, pranc. Nomenclature des Unités Territoriales Statistiques, Teritorinių statistinių vienetų nomenklatūra – Europos Sąjungos unifikuota teritorijų skirstymo į regionus sistema, patvirtinta 2003 m. gegužės mėn. Europos Parlamento ir Tarybos Reglamentu (EB) Nr. 1059/2003, galiojančiu nuo 2003 m. liepos 1 d.
NUTS 3 į smulkesnius administracinius vienetus toliau klasifikuojama pagal Bendrijos Vietinių administracinių vienetų sistemą LAU.
Egidijus Šileikis
Egidijus Šileikis (1967 m. gegužės 8 d. Zarasų raj.) – teisėtyrininkas konstitucionalistas, VU teisės profesorius, LR KT teisėjas.
Išsilavinimas
1990 m. Egidijus Šileikis baigė teisės studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją. Taip pat podiplomines teisės magistro (LL.M.) studijas Gėtės Frankfurto universiteto Teisės fakultete (1991 m.), jame apgynė teisės mokslų disertaciją vokiečių kalba tema „Laisvoji demokratinė santvarka: terminas VFR Pagrindiniame Įstatyme ir demokratinės teisinės valstybės principai Lietuvos Respublikos Konstitucijoje“ (1994 m.).
Vėliau Egidijus Šileikis stažavosi Frankfurto prie Maino (1997–1998 m.), Berlyno Humboldtų universitete (3 mėnesius 2004 m.). 2005 metais apgynė teisės habilitaciją tema „Lietuvos valstybingumo konstitucinės konstrukcijos pagrindų teoriniai ir praktiniai klausimai“.
Alexander von Humboldt Stiftung fondo stipendiatas.
Profesinė veikla
Egidijus Šileikis buvo Seimo kanceliarijos (tuometinio Juridinio skyriaus) patarėjas, teisininkas (1995–1997, 1998–2000 m.), Vyriausybės kanceliarijos patarėjas teisės klausimais (2002–2005 m.), LR KT teisėjas (2008–2017 m.).
Pedagoginė veikla
Egidijus Šileikis buvo asistentas, vyr. asistentas, docentas; profesorius (nuo 2005 m.). VU Teisės fakultete dėsto kursus Konstitucinė teisė, savivaldybių teisė. Mokslinių interesų kryptys – konstitucinė justicija, parlamento teisė, politinių partijų statusas.
Darbai
Justitia 2006 m. Nr. 1.
Nuorodos
VU TF Konstitucinės ir administracinės teisės katedros informacija
Dvidža Bandhu
Dvidža Bandhu (Dvija Bandhu) yra vadinamas asmuo, kurio tėvai yra Dvidža, tačiau jis pats nebuvo įšventintas į Dvidža luomą (t. y. žmogus nepraėjęs Upanayanam įšventinimo ceremonijos).
Tiktais Dvidžoms yra leidžiama atlikti tam tikrus šventus ritualus tradicinėje brahmaninėje bendruomenėje.
Dvidža Bandhu, moterys ir žemesniosios kastos žmonės (šudros) neturėjo teisės atlikti apeigas ir ritualus, išskyrus vedybines apeigas.
Putaendas
Miestas yra 98 km į šiaurės rytus nuo regiono centro Valparaiso ir 13 km į šiaurę nuo provincijos centro San Felipės.
Putaendo komuna
Putaendo komuna ribojasi:
Demografija
Komunos plotas 1474 km². 2006 m. gyventojų skaičius – 16157 gyv. (gyventojų tankis 10,96 žm./km²).
Kanopa (reikšmės)
Kanopa − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Etnė (palydovas)
Etnė arba Jupiteris XXXI – natūralus Jupiterio palydovas, atrastas 2001 m. Havajų Universiteto astronomų komandos, kuriai vadovavo Scott S. Sheppard. Iškart po atradimo šiam palydovui buvo suteiktas laikinas S/2001 J 11 pavadinimas. Vėliau pavadintas vienos iš nimfų vardu.
Priklauso Karmės palydovų grupei.
Kanopa (reikšmės)
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Kanopienė (ištekėjusi moteris) ir Kanopaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia
'''Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia''' (Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia) yra 28 Lietuvos bažnyčių titulas. Jį turi šios Lietuvos bažnyčios:
Tik '''Šv. Petro''' vardą turi 2 bažnyčios:
Dumblis (Zarasų r.)
left|120px
Kamčiatkos srities herbas
thumb|right|150px|Kamčiatkos srities herbas Kamčiatkos srities herbas – jau panaikintos Rusijos Kamčiatkos srities oficialus herbas.
Skydas prancūziškas/rusiškas, mėlyname lauke apatinį trečdalį užima baltos ir mėlynos banguotos juostos (bangos), iš kurių iškyla trys juodi ugnikalnių kūgiai (vidurinis yra priekyje) baltais apvadais ir viršūnėmis, iš kurių veržiasi raudona ugnis apvesta baltais dūmais.
GTP
GTP (guanozin-5'-trifosfatas, C10H16N5O14P3) – ląstelėse paplitęs nukleotidas.
Kaip ir ATP, tai yra svarbus makroenerginis junginys, kurio energija naudojama baltymų sintezėje. Tarp transliacijos faktorių esama įvairiu GTP nekovalentiškai prisijungiančių baltymų, kurių funkcija susijusiu su GTP energijos panaudojimu šį junginį hidrolizuojant (susidaro GDP). Šie faktoriai sąveikauja su ribosoma visuose baltymo sintezės žingsniuose. GTP reikalinga ne vien ribosomų darbui, bet taip pat ir jų susidarymui.
Viena GTP molekulė susidaro Krebso (arba trikarboninių rūgščių) cikle. Ląstelėje esama fermentų, verčiančių energiją GTP į ATP formą ir atgal.
Kamčiatkos krašto herbas
thumb|200px|Kamčiatkos krašto herbas Kamčiatkos krašto herbas – heraldinis krašto atributas, priimtas 2010 m. kovo 5 d. Kamčiatkos krašto įstatymu „Apie Kamčiatkos krašto herbą“. Kamčiatkos kraštas buvo suformuotas 2007 m. liepos 1 d.), o jo herbas patvirtintas tik praėjus beveik trejiems metams.
Aprašas
Kamčiatkos herbo skydas yra prancūziškojo tipo, perkirstas horizontaliai ties apatiniu trečdaliu banguota (dvi bangos) sidabrine juostele. Viršutinio sidabrinio lauko apatinėje pusėje trys juodi ugnikalniai sidabrinėmis viršūnėmis, iš kurių aukštyn veržiasi raudonos triliežuvės liepsnos. Ugnikalniai ir liepsnos apvesti sidabrine linija. Už ugnikalnių tekanti raudona saulė, jos matyti trys viršutiniai ketvirtadaliai. Saulė užima sidabrinį lauką (viršutinius du skydo trečdalius). Saulė apvesta nacionaliniu ornamentu, kurį sudaro mėlyni trikampiai (viršūnėmis į vidų) ir tarp jų esantys raudoni trikampiai viršūnėmis į išorę. Trikampius skiria zigzagu einanti sidabrinė juostelė. Apatinis skydo laukas (apatinis trečdalis) mėlynas.
Kapakas
Kapakas:
Libijus Severas
Flavijus Libijus Severas Serpentijus (apie 420 m. – 465 m. rugpjūčio 15 d.) buvo Vakarų Romos imperatorius nuo 461 m. lapkričio 19 d. iki savo mirties.
Libijus buvo romėnų senatorius iš Lukanijos. Jis buvo vienas paskutiniųjų Vakarų Romos imperijos imperatorių ir neturėjo jokios realios valdžios (visa valdžia buvo armijos vado Ricimero rankose). Šaltiniai jį apibūdina kaip religingą žmogų.
Iškilimas
461 m. rugpjūčio 7 d. Ricimeras nužudė imperatorių Majorianą. Dėl tuščio sosto pradėjo kovoti Rytų Romos imperatorius Leonas I Didysis, dar vadinamas Traku, vandalų karalius Geiserikas ir pats Ricimeras. Ricimerui reikėjo silpno imperatoriaus, kad galėtų jį kontroliuoti, nes barbariška kilmė trukdė jam užimti sostą. Geiserikas po Romos nusiaubimo turėjo imperatoriaus Valentiniano III žmoną ir dvi dukras. Viena dukra ištekėjo už jo sūnaus Huneriko, kita už Olibrijaus, kuris buvo Geiseriko kandidatas į sostą.
Mėgindamas paspausti imperiją Geiserikas surengė keletą išpuolių prieš Italijos ir Sicilijos krantus, teigdamas, kad taikos sutartis su Majorianu nebegalioja. Ricimero ambasadorius paprašė gerbti sutartį, o Leono – nutraukti išpuolius ir paleisti Valentiniano III našlę ir dukras. Ricimeras ignoravo Olibrijų ir imperatoriumi Ravenoje Romos senatas išrinko Libijų Severą 461 m. lapkričio 19 d.
Neramumai provincijose
Apie 460 m. Romos imperatorius net nominaliai nebevaldė keleto imperijos provincijų: Britanija buvo apleista, Afrika užimta vandalų, Ispaniją valdė vizigotai. Tačiau Libijus valdė dar mažesnę sritį, nes keleto provincijų valdytojai nepripažino jo imperatoriumi: Egidijus Galijoje ir Marcelinas Ilyrijoje rėmė Majorianą ir nepripažino Libijaus išrinkimo. Leonas nepripažino naujo imperatoriaus, o to meto Rytų Romos istorikai jį laikė uzurpatoriumi.
Libijus Severas bijojo, kad Marcelinas su didele armija atvyks į Italiją ir kreipėsį į Leoną. Šis pasiuntė Filarką, kad atkalbėtų Marceliną nuo tokio sumanymo. Šis epizodas yra vienas daugelio, kurių pasekmė buvo Ilyrijos patekimas į Bizantijos įtakos sferą.
Kad nugalėtų Egidijų Libijus paskyrė Agripiną magister militum per Gallias, padarydamas jį Egidijaus viršininku. Valdant Majorianui Egidijus apkaltino Agripiną išdavyste ir nuteistas mirties bausme, kurios išvengė tik įsikišus Ricimerui, kuris rėmė Agripiną kaip Egidijaus priešą. Agripinas su vizigotų pagalbą žygiavo prieš Egidijų ir jo sąjungininkus frankus, kuriems vadovavo Childerikas I. Už paramą 462 m. vizigotai gavo Narboną, tad Egidijus buvo atskirtas nuo imperijos. Libijus Severas valdė tik Italiją ir po Egidijaus mirties 465 m. Galija tik trumpam sugrįžo Romos imperijai.
Kitos problemos
Nors Libijus buvo imperatorius, viską valdė Ricimeras. Jo valdžia buvo akivaizdi, nes jam nugalėjus alanų karalių Bergorą, jis pats irgi vadinamas karaliumi.
Vandalai niokojo Italijos krantus viso Libijaus valdymo metu, nes Geiserikas vis dar tikėjosi pasiekti savo. Imperatorius nusiuntė pasiuntinius prašyti taikos, bet jie nieko nepešė.
Nors oficialiai Rytų Romos imperija nepripažino Libijaus, abi imperijos dažnai bendradarbiaudavo diplomatiniu lygiu.
Mirtis
Dauguma istorikų sutinka, kad Libijus Severas mirė 465 m. rugpjūčio 15 d.
Tačiau rugsėjo 25 d. buvo išleistas įstatymas jo vardu. Arba Libijus tuo metu dar buvo gyvas, arba tai buvo padaryta po jo mirties.
Kasiodoras VI a. teigia, kad Ricimeras nunuodijo Libijų, bet poetas Sidonijus Apolinaris praėjus triem metams po jo mirties teigė, kad Libijus mirė natūralia mirtimi.
Elniniai
Elniniai (Cervidae) – porakanopių (Artiodactyla) žinduolių šeima. Gyvūnai proporcigi, ilgomis, lieknomis kojomis. Patinai turi šakotus ragus, o šiaurinio elnio raguotos ir patelės. Tik nedaugelis rūšių neturi ragų. Visai susiformavę ragai yra iš labai kieto kaulo, be raginės makšties, kasmet metami ir užauginami iš naujo. Jaunas ragas minkštas, apaugęs plaukuota oda, su kraujagyslėmis.
Paplitę visuose žemynuose, išskyrus Antarktidą. Žinoma 40 rūšių (Lietuvoje – 5):
'''Pošeimis. Muntjakai (Muntiacinae)''' ir kt.
Kuoduotieji elniai (Elaphodus) '''Pošeimis. Elniai (Cervinae)''' ir kt.
Tikrieji elniai (Cervus) Dovydo elniai (Elaphurus) '''Pošeimis. Vandeninės stirnos (Hydropotinae)'''
Vandeninės stirnos (Hydropotes) '''Pošeimis. Stirnos (Capreolinae)'''
Amerikiniai elniai (Odocoileus) Stirnos (Capreolus) Briedžiai (Alces) Šiauriniai elniai (Rangifer) Baliniai elniai (Blastoceros) Pampiniai elniai (Ozotoceros) Andiniai elniai (Hippocamelus) Mazamos (Mazama) Elniukai pudu (Pudu)
Licinijus
Biografija
Imperatoriaus Diokletiano įsūnis, kilęs iš dakų valstiečių. Pasižymėjo kaip karo vadas. Nuo 308 m. imperatoriaus Galerijaus bendravaldis augustas, vienas iš keturių Romos imperijos valdovų pagal tetrarchijos sistemą. 311–312 m. po Galerijaus mirties per Keturių augustų kovą, dėl valdžios Licinijus ir Konstantinas I sumušė kitus du augustus Maksencijų ir Maksimianą; jų ir Galerijaus šeimos buvo išžudytos. Licinijus ir Konstantinas I pasidalijo Romos imperiją: Licinijus 312 m. tapo Rytų Romos imperijos, Konstantinas I – Vakarų Romos imperijos valdovu.
313 m. su Konstantinu I paskelbė Milano ediktą, kuris leido laisvai išpažinti krikščionybę, suteikė Krikščionių bažnyčiai privilegijų, bet neuždraudė ir senųjų kultų. 316 m. per karą su Konstantinu I prarado visas žemes Europoje, išskyrus Trakiją. 324 m. karą su Konstantinu I dėl valdžios visoje Romos imperijoje pralaimėjo, pateko į nelaisvę, buvo išsiųstas į Tesalonikus, ten nužudytas.
Nykštukinė pečialinda
Nykštukinė pečialinda (Phylloscopus proregulus) – pečialindų genčiai priklausantis paukštelis. Veisiasi pietų Sibire, Mongolijoje, Kinijoje, Tibete. Tai viena mažiausių pečialindų. Jos giesmė panaši į kanarėlės.
Gyvena kalnų spygliuočių miškuose. Lizdus suka medžiuose. Kaip ir dauguma pečialindų, nykštukinės pečialindos yra vabzdžiaėdės.
ZNF703
ZNF703 yra genas, siejamas su krūties vėžiu – jo inicijavimu, vienu iš dvylikos atvejų Pasak žurnalo Cancer Research UK, tai yra pirmas onkogenas, aptiktas per pastaruosius penkerius metus.