cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Krūtinė
Krūtinė – viršutinė žmogaus ir daugumos stuburinių gyvūnų liemens dalis. Dažnai terminu krūtinė vadinamos moters krūtys, nors tai nėra visiškai tikslu. Krūtys yra krūtinės srityje, į abudu šonus nuo krūtinkaulio, krūtinės ląstos paviršiuje.
Krūtinę iš viršaus riboja kaklas ir raktikauliai, o iš apačios – diafragma, apatiniai šonkauliai, pilvas. Krūtinės ląsta ir krūtinės raumenys (tarpšonkauliniai, skersinis krūtinės, pošonkauliniai, diafragma) dalyvauja kvėpavime, o galūniniai krūtinės raumenys (dengia krūtinės ląstą iš priekio ir šonų, prasideda ties šonkauliais ir baigiasi prie pečių lanko kaulų ir žastikaulio) judina žastą, mentę, raktikaulį, kelia šonkaulius.
Krūtinės sandara
Krūtinę sudaro:
Jungtinių Arabų Emyratų emyratai
Jungtiniai Arabų Emyratai skirstomi į 7 emyratus – Abu Dabio, Dubajaus, Šardžos, Adžmano, Um el Kaivaino, Ras al Chaimo, Fudžeiros. Sostinių pavadinimai tokie patys, kaip ir kiekvieno emyrato.
thumb|left|850px|Emyratai
Juozas Šeikus
Juozas Šeikus (1862 m. rugsėjo 21 d. Griovadvaryje, Dusetų valsčius, Zarasų apsk. – 1934 m. sausio 2 d. Pajevinėje) – Lietuvos knygnešys.
Biografija
Būdamas 16 metų ir pramokęs šiek tiek skaityti, mokėsi batų siuvimo amato. Siūdamas kaimuose batus pradėjo domėtis lietuviška literatūra ir ją skaityti. Čia kilo mintis, kaip galima būtų gauti daugiau literatūros. Jam pasisekė susipažinti su lietuviškos literatūros platintoju Juozu Baranausku iš Armališkių kaimo (Užpalių valsčius).
Paskatintas draugų ir lietuviškos spaudos platintojų, nuo 1892 m. pas Petrą Urbutį Raseinių apskrityje gautas lietuviškas knygas bei literatūrą gabeno ir platino Zarasų apskrityje – Dusetų, Antazavės, Antalieptės, Salako ir Zarasų valsčiuose, Rokiškio apskrityje – Obelių, Kamajų, Jūžintų kaimuose. Knygas slėpdavo pas Vasilių Rusakevičių Padusčio kaime, Tamošių Vitą Kuitenių kaime, Augustą Šlapšį Drusanų kaime, Ciprą Kvedarą Šalinėnų kaime, Liudviką Gladkauską Jauneikių kaime, Joną Jukną ir Kazį Urbanėlį Naršėnų kaime. Knygnešystės darbą dirbo ir lietuvišką literatūrą platino iki spaudos draudimo pabaigos 1904 m.
1907 m. vedė Barborą Liesytę, augino tris sūnus: Juozą, Joną ir Antaną bei dukrą Stefaniją. Palaidotas Antalieptės kapinėse.
Albertas Malinauskas
Albertas Malinauskas (g. 1952 m. lapkričio 24 d. Vilniuje) – Lietuvos chemikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.
Biografija
1975 m. baigė Vilniaus universitetą. 1994 m. habilituotas fizinių mokslų daktaras. 2007 m. Lietuvos mokslų akademijos narys korespondentas. 2011 m. Lietuvos mokslų akademijos tikrasis narys.
1975–1980 m. dirbo Biochemijos institute, nuo 1980 m. Chemijos ir cheminės technologijos institute (nuo 1992 m. Chemijos institutas) mokslo darbuotojas, nuo 1993 m. Organinės chemijos skyriaus vadovas. 2000-2008 m. dar ir Vilniaus pedagoginio universiteto, 2006-2020 m. – Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 2005 m. profesorius. 1996–2000 m. stažavo Chemnico (Vokietija) ir Lundo (Švedija) universitetuose.
Mokslinė veikla
Tyrimų sritys: organinė elektrochemija, bioelektrochemija, fizikinė organinė chemija, cheminė kinetika, spektroskopija elektrai laidūs ir elektriškai aktyvūs polimerai, jų gavimas cheminės ir elektrocheminės polimerizacijos būdu, elektrocheminės oksidacijos – redukcijos reakcijos, elektrokatalizė, vykstanti ant elektrodų, modifikuotų organiniais reduktoriais ir neorganiniais kompleksiniais junginiais, bioelektrocheminių elektronų pernaša. Sukūrė jutiklių ir biojutiklių. Paskelbė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių.
Karačiūniškė (Ignalina)
Karačiūniškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 8 km į pietryčius nuo Ceikinių, šiauriau nuo Švenčionių rajono Karačiūniškės kaimo.
Degėsinė trapiabudė
Degėsinė trapiabudė (Psathyrella pennata) – pievagrybinių (Agaricaceae) šeimos, trapiabudžių (Psathyrella) genties grybų rūšis.
Negyva lapuočių, retai spugliuočių mediena. Vasara, ruduo. Jauni grybai lyg apsnigti, apšerkšniję, baltai dribsniuoti.
Vaisiakūniai nedideli. Kepurėlė 1,5–4 cm skersmens, iš pradžių – kūgiška, varpeliška, dribsniuotai plaušuota, vėliau – iškiliai paplokščia, nešvariai pilkai ruda, išblunkanti iki pilkai gelsvos, baltai plaušuota. Lakšteliai pilkšvi, seni – purpuriškai rudi, pakraštėliai balsvi. Kotas 2–5 (7)×0,2–0,5 cm, baltas, baltai plaušuotas. Trama balsva, be kvapo ir skonio. Sporos 7–9×4–5 μm, elipsiškos, rusvos.
Būdingi požymiai: kepurėlė pilkai ruda, kotas baltas, ryškiai baltai plaušuotas, tarsi apšepęs.
Auga nuo pavasario iki rudens, gaisravietėse, laužavietėse, tarp žolių, pavieniui, grupelėmis. Karbotrofas, tiktų gaisravietėse apdegusiai medienai suardyti.
Julija Mackevič
Julija Mackevič (,, g. 1986 m. kovo 11 d. Šalčininkuose) – Lietuvos ir Šalčininkų rajono savivaldybės politinė ir visuomeninė veikėja, 2015–2019 m. Šalčininkų rajono tarybos narė, Lietuvos lenkė.
Biografija
Gimė 1986 m. kovo 11 d. Šalčininkuose Jano Mackevič ir Lilijos Mackevič (merg. Stankevič) šeimoje. Po Antrojo pasaulinio karo mamos šeima persikėlė į Šalčininkus iš Vilniaus (tiksliau Panerių apylinkių). Stankevič (lenk. Stankiewicz) herbo „Kapas“ (lenk. Mogiła) – viena seniausių Lietuvos–Lenkijos bajorų giminė, turima šeimos genealogija siekia XVI amžių. 2004 metais baigė Šalčininkų Lietuvos Tūkstantmečio vidurinę mokyklą.
2008 metais baigė Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakulteto molekulinės biologijos studijas.
2013 metais Vilniaus Gedimino technikos universitete įgijo nanobiotechnologijų magistro kvalifikacijos laipsnį. Magistro baigiamąjį darbą rašė ir praktiką atliko Jungtinėje Vilniaus universiteto ir Vilniaus Gedimino technikos universiteto Kamieninių ląstelių laboratorijoje.
Turi jaunesniąją seserį Editą Mackevič. Ištekėjusi, augina sūnų Luką.
Visuomeninė ir politinė veikla
2008 m. kartu su seserimi įkūrė VšĮ Jaunimo bendradarbiavimo centrą „Europroject“, kurio – aktyvinti Šalčininkų rajono jaunimą. Centras yra įgyvendinęs virš 35 projektų Lietuvoje ir virš 60 projektų užsienyje. Šiuo metu centras veikia visos Lietuvos mastu. Centras turi partnerių beveik visuose ES ir kaimyninėse valstybėse. Veikla yra finansuojama iš įvairių Europos Komisijos ir Europos Tarybos bei Lietuvos Respublikos programų lėšų.
2013 m. įkūrė ir vadovauja VšĮ Europos demokratijos plėtros centrui Vilniuje. Centras vykdo projektus Rytų partnerystės šalyse. Projektų tematika: demokratija, žmogaus teisės, regioninė valstybių politika, bendradarbiavimas tarp Europos Sąjungos ir Rytų partnerystės šalių ir kt.
Julija Mackevič buvo išrinkta Lietuvos jaunimo atstove 27-ame ir 28-ame Vietos ir regioninės valdžios Kongrese Strasbūre (Europos taryboje).
Priklauso Lietuvos Respublikos Liberalų sąjūdžiui.
2014 metais buvo išrinkta Liberalų sąjūdžio Šalčininkų skyriaus pirmininke.
2015 m. dalyvavo Savivaldybių tarybų ir merų rinkimuose Šalčininkų rajone. Yra išrinkta ir prisiekė Šalčininkų rajono savivaldybės tarybos nare 2015–2019 metų kadencijai. 2015 m. Šalčininkų rajono mero rinkimuose užėmė 2 vietą.
2015 metų birželį inicijavo Liberalų sąjūdžio Tautinių bendrijų komiteto steigimą ir yra išrinkta šio komiteto pirmininke. Komiteto pagrindinis veiklos tikslas yra sukurti platformą, kur Lietuvos tautinių bendrijų atstovai galėtų aktyviai dalyvauti Lietuvos visuomeninėje ir politinėje veikloje.
2015 m. lapkritį yra išrinkta Liberalų sąjūdžio valdybos nare ir Alytaus koordinacinės tarybos pirmininke. Moka lenkų, anglų, rusų ir ukrainiečių kalbas. Domisi Lietuvos-Lenkijos bei Vilniaus miesto istorija, renka šeimos genealogijos archyvus. Yra Europos biatlono fanų klubo narė.
Taškurganas
Taškurganas  – miestas Kinijoje, pietvakarių Sindziange, Kašgaro prefektūroje, 3090 m aukštyje, netoli Tadžikistano, Afganistano ir Pakistano sienų sankirtos. Taškurgano tadžikų autonominės apskrities administracinis centras. Pro miestą teka Taškurgano upė (Jarkendo intakas). Pro Taškurganą eina Karakorumo plentas, jungiantis Kašgarą su Gilgitu (per Chundžerabo perėją). Svarbus prekybinis, tranzitinis taškas. Prekyba vilna, daržovėmis, kilimais. Veikia muziejus, yra tvirtovės liekanos.
Dauguma Taškurgano gyventojų yra tadžikai, kalbantys sarikoli kalba. Yra kinų, uigūrų, apylinkėse gyvena vachiai.
Istorija
Miesto pavadinimas tiurkų kalbomis reiškia „akmeninė tvirtovė“ (taš – 'akmuo', kurgan – 'kapas, pilis, tvirtovė'). Nuo seno tai buvo svarbus šilko kelio mazgas, čia kirtosi keliai iš Kašgaro, Kargalyko, Badachšano, Vachano, Čitralio, Hunzos. Han dinastijos knygoje „Hanšu“ Taškurganas įvardijamas Puli karalystės sostine. III a. knygoje „Veiluė“ minimos Manli karalystės galima sostinė. Pasak vienos versijų, tai galėjęs būti Ptolemėjaus minimas „akmeninis bokštas“, jungiantis Europą ir Kiniją.
XIII a. Taškurganas buvo Sarikolio karalystės sostine. Buvo pastatyta tvirtovė, zoroastrų šventykla.
Romualdas Malinauskas
Romualdas Malinauskas (g. 1961 m. rugpjūčio 3 d. Senajame Daugėliškyje, Ignalinos raj.) – Lietuvos sporto psichologas, socialinių mokslų daktaras.
Biografija
1984 m. Vilniaus universitete baigė taikomąją matematiką, 1994 m. – psichologiją. 1999 m. socialinių mokslų daktaras.
Havajiniai medlesiai
Havajiniai medlesiai (Moho) – medlesinių (Meliphagidae) šeimos paukščių gentis.
Endeminės rūšys.
Didžioji meškabudė
Didžioji meškabudė (, sin. Aspropaxillus giganteus) – valgoma baltikinių (Tricholomataceae) šeimos, meškabudžių (Leucopaxillus) genties grybų rūšis.
Augimo vieta – spygliuočių, mišrieji miškai, tarp žolių. Vasara, ruduo. Grybai dideli, masyvūs, įdubusiomis kepurėlėmis, sporos amiloidinės.
Vaisiakūniai labai dideli, stambūs. Kepurėlė užauga iki 25 cm skersmens (užregistruota net 45 cm), matinė, plaušuota, įdubusi, mėsinga, balta, kreminė, spinduliškai rievėta, raukšlėta. Lakšteliai labai siauri, tankūs, pusiau nuaugtiniai. Kotas labai trumpas, 5–9 (10)×2–4 cm, baltas, senas – rusvas. Trama stora, balta, kartoka, nemalonaus kvapo. Sporos 6–8,5×3,5–5 μm.
Būdingi požymiai: balti vaisiakūniai, kartais augantys net keliasdešimties metrų skersmens ratais.
Auga tarp žolių, humusingame dirvožemyje, miškuose. Iš jos išskirtas antibiotikas, naikinantis tuberkuliozės bacilas. Reta. Labai panaši į baltąją meškabudę, bet šios vaisiakūniai smulkesni.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 158 psl.
Papara
Papara arba Papao – gyvenvietė ir komuna Prancūzų Polinezijoje, Taityje, Tahiti Nui pietuose, vandenyno pakrantėje. Komunos plotas 92,5 km². Gyvena 9,5 tūkst. gyventojų (2002 m.).
Palenkės Bialos Radvilų pilis
thumb|right|250px|Pilis XVI amžiuje
Palenkės Bialos Radvilų pilis - buvusios Radvilų pilies statinių ir parko kompleksas esantis Palenkės Bialos miesto centre, šalia ''ul. Warszawskiej ir ul. Zamkowej'' gatvių. Vakaruose ribojasi su miesto pastatais, o pietuose su Kžnos upe. Buvusiame sargybos bokšte įsikūręs Palenkės Bialos Pietinės Palenkės muziejus.
Istorija
Radvilų pilies kompleksas užbaigtas statyti 1622 metais, pilies statybas finansavo Aleksandras Liudvikas Radvila. Vėliau rūmai buvo įvairiai perstatomi ir gražinami, kol galiausiai XVIII a. pradžioje susiformavo galutinė pilies išvaizda. Pilis buvo pastatyta kaip bastioninio tipo tvirtovė. Pilis buvo apjuosta gynybiniais grioviais su vandeniu, kuriuo jie užsipildė iš užtvenktos Kžnos upės. Apie 1620 m. pastatyta pilies koplyčia. 1709 m. pastatytos trys oficinos. Apie 1720 m. pastatyti rūmų vartai ir šešių aukštų sargybos bokštas, kurie išlikę iki šių dienų. Per XVIII a. vykusius karus pilis buvo daug kartų atakuojama ir galiausiai tapo griuvėsiais. 1883 m. pilis buvo galutinai nugriauta.
Kristinenfeldė
Kristinenfeldė arba Sovchoznojė (, nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Železnodorožno miesto gyvenvietės kaimas.
Istorija
Bartos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Girdavos apskrities kaimas, Frydrichsvaldės kaimo dalis, nuo 1874 m. balandžio 9 d. Girdavos valsčiaus kaimas. Priklausė Girdavos parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Višniovojės apylinkės kaimas.
Pirmoji Vilniaus sinagoga
Pirmoji Vilniaus sinagoga – istorinė žydų sinagoga Vilniuje. Pastatyta iš medžio, seniausia žinoma sinagoga Vilniuje.
Istorija
Kaip religinis pastatas pradėtas naudoti dar 1440 m. 1573 m. Varšuvos konfederacija sulygino kitatikių teises su katalikais, todėl žydai Lietuvoje pagaliau galėjo turėti savo maldos namus. Nėra žinių kaip atrodė pirmoji Vilniaus sinagoga. Per pogromus, kuriuos įvykdė Vilniaus miestiečiai 1592 m., 1606 m. ir 1635 m. sinagoga buvo apgriauta, po to vėl atstatyta. Toje vietoje pastatyta sinagoga datuojama dar 1572 m. XVII a. toje vietoje pastatyta nauja Vilniaus Didžioji sinagoga iš mūro.
Čiūteliai
Čiūteliai  – kaimas Šilutės rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Saugų, prie kelio ir Klaipėdos–Šilutės geležinkelio.
2012 m. Čiūteliuose įrengtas tuo metu didžiausias pramoninių vėjo jėgainių parkas Lietuvoje – Čiūtelių vėjo jėgainių parkas. Parke buvo įrengta 17 vėjo turbinų, kurių kiekviena turi po 2,3 MW galios generatorių.
Kūlupėnų seniūnija
Kūlupėnų seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Kretingos rajono savivaldybės vidurio rytuose. Įsikūrusi abipus kelio Kretinga–Salantai ir Salanto, dešiniajame Minijos krante.
Istorija
Kūlupėnų seniūnija įkurta 1861 m. kaip smulkiausias Kartenos valsčiaus teritorijos šiaurės vakarinės dalies valstiečių luominės savivaldos administracinis-teritorinis vienetas. Kartu su valsčiumi ji 1861–1915 m. priklausė Telšių, o 1915–1940 ir 1941–1944 m. – Kretingos apskričiai. 1915–1918 m. seniūnija buvo vadinama vyrija, o 1940 ir 1944 m. sovietų valdžios pertvarkyta į Kūlupėnų apylinkę.
1995 m. seniūnija naujai įkurta kaip smulkiausias Kretingos rajono savivaldybės administracinis-teritorinis vienetas vietoje Kūlupėnų apylinkės. Ji apima buvusio Kartenos valsčiaus teritorijos šiaurinę ir buvusio Salantų valsčiaus teritorijos pietinę dalį.
Seniūnai
1861–1940 ir 1941–1944 m. seniūniją administravo, viešuosius bendruomenės reikalus tvarkė ir gyventojus atstovavo seniūnijos kaimų atstovų sueigoje (tarpukariu – krivulėje) 3 metams renkamas seniūnas, o jį pavadavo seniūno padėjėjas. Nuo 1995 m. seniūnas yra valstybės tarnautojas, galintis dirbti neterminuotai. Jis nėra renkamas, o skiriamas konkurso tvarka:
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Istorinės gyvenvietės (1923 m. gyventojai):
Seniūnaitijos
2009 m. įsteigtos 4 seniūnaitijos:
Saugomos teritorijos ir lankytinos vietos
Salantų regioninis parkas, Minijos ichtiologinis draustinis. Vyskupo Motiejaus Valančiaus gimtinės muziejus Nasrėnuose, Aukštkalvių palivarko sodyba, Šalyno palivarko sodyba, Tintelių palivarko sodyba, Kūlupėnų geležinkelio tiltas, Kūlupėnų geležinkelio stotis, Sauserių piliakalnis, Kūlsodžio, Sauserių kapinynai, Asteikių, Kūlsodžio, Kūlupėnų, Nasrėnų, Pipirų, Prystovų, Sauserių (Grabšyčių), Stropelių, Tintelių I, Tintelių II ir Tintelių III kaimų senosios kapinės, Šalyno žydų holokausto vieta, paminklas Kūlupėnų miške žuvusiems partizanams atminti, kryžius paskutiniojo Lietuvos partizano P. Končiaus žuvimo vietoje Didžiųjų Žalimų kaime.
Karačiūniškė (Švenčionys)
Karačiūniškė – buvęs kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 16 km į šiaurės rytus nuo Švenčionių, piečiau Ignalinos rajono Karačiūniškės kaimo.
Antalaušiai
Antalaušiai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 9 km nuo Žemaitkiemio.
Ala Arča
Ala Arča – upė šiaurės Kirgizijoje, Ču srityje; Ču upės kairysis intakas. Prasideda Tianšanyje, Kirgizijos Alatau kalnagūbrio šiaurinio šlaito ledynuose, teka tarpukalnių slėniu. Įteka į Ču Kazachijos pasienyje.
Intakai: Aksajus, Top Karagajus, Teketioras, Tujuksu, Adyginė, Džindžisu.
Upė vandeningiausia gegužės-rugsėjo laikotarpiu, labiausiai nusenka žiemą. Aukštupys įeina į Ala Arčos nacionalinį parką. Žemupio vanduo intensyviai naudojamas drėkinimui, įrengtas tvenkinys. Prie Ala Arčos įsikūręs Biškekas.
Christburgo mūšis
Istorija
Bartų vado Divonio Lokio ir pagudėnų vado Linkaus raiteliai bei pėstininkai įsiveržė į Kulmo žemę ir ją nusiaubė. Po to apsiautė Christburgo pilį. Kai apgultiesiems į pagalbą netikėtai atvyko dviejų gretimų pilių riteriai, kautynėse, pasak kronikininko Petro Dusburgiečio, žuvo daug prūsų, tarp jų pėstininkų vadas Koltis. Tuomet sukilėliai ant Zirgūnos upės kranto įsirengė įtvirtintą stovyklą. Netrukus persikėlę per upę patys ties Pagansčių kaimu užklupo nepasirengusius kautis kryžiuočius ir juos sumušė. Žuvo 12 riterių ir iki 500 karių. Bėgančiuosius persekiojo iki Christburgo, vėl puolė pilį, sugriovė papilį bei įtvirtinimus. Pačios pilies, kurioje buvo likę tik 3 riteriai su tarnais, raiti sukilėliai neužėmė dėl pamedėno Sireno, Vokiečių ordino tarno, ryžtingų veiksmų, kuris spėjo uždaryti pilies vartus. Po mūšio Divonis Lokys su daugeliu karių vėl nusiaubė Christburgo ir Marienburgo apylinkes. Christburgo mūšis – vienas svarbiausių sukilimo mūšių.
Andrejus Končialovskis
Andrejus Končialovskis (, g. 1937 m. rugpjūčio 20 d.) – rusų režisierius, scenaristas.
Gimė Maskvoje (Rusija). Kilęs iš LDK didikų giminės. 1965 m. baigė režisūros studijas Kinematografijos institute (VGIK). Vaidino filmuose „Mano vardas Ivanas“ ir „Lenino sargybinis“, buvo Andrejaus Tarkovskio filmo „Andrejus Rubliovas“ scenarijaus bendraautoris. Jis sėkmingai režisavo Sovietų Sąjungoje.
Nuo 1980 m. gyveno JAV, režisavo Holivude, 10-ajame dešimtmety grįžo į Rusiją.
Režisierius pelnė daugelį prestižinių kino apdovanojimų.
OpenGEM
OpenGEM – grafinė aplinka, skirta DOS operacinėms sistemoms. OpenGEM kuriama nuo 2001 m., išleista pagal GNU GPL licenciją.
Versijos
Egzistuoja kelios skirtingos OpenGEM versijos:
Suderinamumas
OpenGEM veikia su įvairiomis DOS operacinėmis sistemomis (FreeDOS, MS-DOS, DR-DOS ir kt.). Taip pat gali veikti Windows operacinėse sistemose.
Petras Ilgūnas
Petras Ilgūnas:
Marcos Senna
Markosas Antonijus Sena da Silva (g. 1976 m. liepos 17 d. San Paule) – iš Brazilijos kilęs Ispanijos vyrų futbolo rinktinės ir Villarreal CF saugas.
Gerai perduoda kamuolį ir muša baudinius.
Niko Bellic
thumb|right|Niko Bellic Niko Bellic – pagrindinis žaidimo Grand Theft Auto IV veikėjas, rytų europietis, kuris apgaule savo pusbrolio Roman buvo įkalbintas atvykti į Jungtines Amerikos Valstijas.
Niko Bellic įgarsino Michael Hollick.
Vaidmuo
Veiksmas vyksta 2008 m. Liberty City mieste. Roman, kuriam priklauso taksi firma Liberty City ir kuris turi skolų Rusijos mafijai, paprašo pagalbos iš savo atkaklesnio ir stipresnio pusbrolio Niko. Jis meluoja Niko, sakydamas, jog pats gyvenantis labai puikiai, su didelėmis sumomis pinigų, prabangiais automobiliais ir gražiomis merginomis, tam, kad šis paliktų savo šalį ir atvyktų į Liberty City. Niko išvyksta ne dėl naujų nuotykių, o dėl to, kad jis nori palikti užnugaryje savo kriminalines klaidas. thumb|left|200px|Niko susišaudyme Kai Niko atvyksta į Liberty City, jis supranta, kad gyvenimas čia labai skiriasi nuo to ko jis tikėjosi iš Roman pasakojimų. Jis įsidarbina Roman firmoje taksi vairuotoju Broker rajone ir kovoja dėl išlikimo Liberty City mieste. Niko susipažįsta su narkotikų prekeiviais, mafijos atstovais, turtingais asmenimis ir iš jų gauna pelningų užduočių.jis supranta, kad jam tai pavojinga ir pasitraukia
Claudio Reyna
Claudio Reyna (gimė 1973 m. liepos 20 d. Livingstone, JAV) – buvęs New York "Red Bulls" futbolo klubo ir JAV vyrų futbolo rinktinės saugas.
Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1994 m. sausio 15 d., su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate.
2008 m. Liepos 15 d. Claudio Reyna paskelbė apie savo karjeros pabaigą. .
Leonas Jasinskas
Leonas Jasinskas:
Ila
Ila gali reikšti:
Palenkės Bialos akademija
thumb|right|250px|Palenkės Bialos akademija thumb|right|250px|Palenkės Bialos akademija
Palenkės Bialos akademija, Palenkės Bialos Juozapo Ignoto Kraševskio licėjus - švietimo įstaiga Palenkės Bialos mieste įkurta 1628 m., kuri nuo 1633 m. veikė kaip Krokuvos universiteto filija. Tai buvo antroji aukštoji mokykla LDK žemėse (po Vilniaus universiteto). Nuo 1919 m. licėjus.
Stirling Albion FC
Stirling Albion FC – Škotijos futbolo klubas iš Stirlingo.
Istorija
Klubas įkurtas 1945 m. Žaidęs elito divizione, bet jame neįsitvirtino.
HSBC
miniatiūra|dešinėje thumb|300px|HSBC pastatas, [[Honkongas]] HSBC (HSBC Holdings plc) – remiantis Forbes Global 2000 2008 m. sąrašu – didžiausia pasaulio įmonė (koncernas), finansinių paslaugų teikėjas, jungiantis finansų bendroves, bankus.
Valdybos pirmininkas – Stephen Green, vykdomasis direktorius – M. F. Geoghegan. Darbuotojų skaičius – 335 000 (2008 m.) Apyvarta – 61,751 mlrd. JAV dolerių (2007 m.)
Struktūra
HSBC Holdings plc
Uabo
Uabo – Nauru apygarda salos šiaurės vakaruose. Plotas – 0,8 km², 330 gyventojų.
Tell Me Baby
„Tell Me Baby“ – grupės „Red Hot Chili Peppers“ daina iš jų 2006 m. išleisto albumo „Stadium Arcadium“. Daina vėliau buvo išleista kaip antrasis albumo singlas. Nors daina nebuvo tokia populiari, kaip prieš ją pasirodžiusi „Dani California“, ji pasiekė pirmąją vietą Modern Rock Tracks tope ir toje vietoje išbuvo keturias savaites. Dainai taip pat buvo sukurtas vaizdo klipas.
Teva I Uta
Teva I Uta – komuna Prancūzų Polinezijoje, Taityje, Tahiti Nui pietryčiuose. Komunos centras – Mataiea gyvenvietė. Plotas 119,5 km². 10,2 tūkst. gyventojų (2017 m.).
Didžiąją komunos dalį užima sunkiai įžengiami kalnų miškai.
Alvilas Augstkalnas
Alvilas Augstkalnas (, 1907 m. rugsėjo 2 d. Lizumas, Gulbenės savivaldybė – 1940 m. lapkričio 1 d. Ryga) – latvių kalbininkas lituanistas.
Biografija
Gimė Lizumo valsčiaus mokytojo šeimoje, baigė Cėsių vidurinę mokyklą. 1931 m. baigęs Latvijos universitetą tobulinosi Leipcige, (vadovas Jurgis Gerulis), Vienoje, Kaune baigė dialektologijos kursus.
Dirbo Latvijos valstybinėje bibliotekoje, nuo 1936 m. Latvijos švietimo ministerijoje, 1940 m. dėstė lietuvių kalbą Latvijos universitete. Tyrė latvių senovės raštų kalbą, latvių literatūros tekstus, dainas, parengė lietuvių kalbos vadovėlį latvių gimnazijoms. Latvių ir lietuvių kalbų klausimais rašė žurnaluose „Archivum Philologicum“, „Tautosakos darbai“.
Karageliškės
Karageliškės – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 8 km nuo Balceriškių.
Šardža
Šardža – miestas, apie 8 km nutolęs nuo Dubajaus. Miesto pavadinimas kilęs iš arabiško žodžio „šark“ (rytai), kuris vietiniame dialekte tariamas „šardž“. Nuo neatmenamų laikų Šardža buvo vienas iš turtingiausių regiono miestų, o iki XIX amžiaus pradžios buvo svarbiausias uostas visoje Persų įlankoje. Apsuptas Arabijos dykumos.
Miesto panorama
thumb|700px|center|Miesto panorama
Interpretatorius
Interpretatorius – programa, vykdanti kitas programas. Skirtingai nei kompiliatorius, kuris vieną kartą programinius išeities kodus paverčia kompiuteriui suprantamomis instrukcijomis ir gautą programą galima vykdyti neribotą kiekį kartų be kompiliatoriaus įsikišimo, interpretatorius išeities kodą verčia instrukcijomis kiekvieno vykdymo metu.
Palyginimas su kompiliavimu
Interpretuojamo kodo privalumas – jį galima vykdyti daugelyje platformų, tuo tarpu kompiliatoriaus paruošta programa gali būti vykdoma tik tam tikruose gimininguose kompiuteriuose ir/ar operacinėse sistemose. Tačiau interpretuojamo kodo programos dažniausiai vykdomos lėčiau nei kompiliuotos programos.
Interpretatoriai leidžia nesunkiai panaudoti ir kai kuriuos programavimo metodus, kurie neįmanomi naudojant kompiliatorius, pvz., kurti save modifikuojančias programas. Interpretuojami metodai leidžia žymiai laisviau naudoti duomenų tipų konversiją, kurti universalias procedūras.
Susiję vykdymo metodai
Yra kelios sąlyginai naujos technologijos, daugiau ar mažiau artimos interpretavimui:
Interpretuojamos kalbos
Kelios tipinės interpretuojamos kalbos:
Kai kurios kalbos pirma kompiliuoja kodą į pseudokodą, o vykdymo metu interpretuoja pseudokodą:
Aukštakalniai (Ukmergė)
Aukštakalniai – viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Vidiškių.
Si-Satčanalajus
Si-Satčanalajaus istorinis miestas  – istorinio miesto liekanos šiaurės Tailande. Istorinio miesto griuvėsiai yra ant Jomo upės kranto, 7 km į pietus nuo šiuolaikinio to paties pavadinimo miesto. Miestas buvo pastatytas XIII a., kai netoliese esantis Sukotajaus buvo Siamo sostinė. Si-Satčanalajaus parko teritorijoje yra khmerų gyvenvietės Čaliengo liekanos.
Visa parko teritorija užima 213 km² ir joje yra 278 senovinių šventyklų ir pagodų liekanos. Pako teritorijoje dar yra keturi kriokliai ir du urvai.
Ajutajos karalystė laikais Si-Satčanalajus buvo pervadintas į Savankuloką. XIV-XVII a. miestas buvo keramikos gamybos centru. Šio regiono molio dirbiniai garsėjo visoje pietryčių Azijoje. XVIII a. Mianmaro armija miestą sugriovė.
1961 m. miesto liekanos buvo paskelbtos saugoma teritorija, o 1976 m. pradėti restauravimo darbai. 1988 m. liepą istorinis parkas buvo oficialiai atidarytas lankytojams. 1991 m. parkas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
Vytautas Jurgutis
Vytautas Jurgutis:
Sergejus Žoltokas
Sergejus Žoltokas (1972 m. gruodžio 2 d., Rygoje – 2004 m. lapkričio 3 d., Minske) – Latvijos ledo ritulio puolėjas.
Jis 10 sezonų žaidė NHL klubuose Nešvilio „Predators“, Minesotos „Wild“, Edmontono „Oilers“, Bostono „Bruins“, Otavos „Senators“ ir Monrealio „Canadiens“. Minesotos „Wild“ sudėtyje 2003 m. sausį jis buvo komandos kapitonas. Latvijos rinktinės sudėtyje jis dalyvavo 6 Pasaulio čempionatuose, Rusijos rinktinės sudėtyje jis dalyvavo 1992 m. Pasaulio jaunių čempionate, o SSRS rinktinės sudėtyje dalyvavo 1991 m. Pasaulio jaunių čempionate ir 1990 m. Europos jaunių čempionate. Sergejus Žoltokas mirė 2004 m. lapkričio 3 d., Minske, kai Baltarusijos ledo ritulio lygoje tarpusavyje susitiko Žoltoko atstovauta HK Riga 2000 ir Minsko „Dinamo“ – Žoltokas likus 5 minutėms iki rungtynių pabaigos nuėjo į rūbinę, nes jam pasidarė bloga, pakeliui jį ištiko infarktas, vietiniai medikai stengėsi išgelbėti jo gyvybę, bet tai nepavyko. 2005 m. Rygos 55-oji vidurinė mokykla buvo pervadinta Sergejaus Žoltoko vardu.
Antanas Juška
Antanas Juška:
Peterbald
thumb|300px|Peterbaldų vada Peterbaldai arba Peterburgo sfinksai yra Rusijos bekailių kačių veislė. Jie išvesti Sankt Peterburge, kryžminant Dono sfinksų ir orientalų veisles. Tai grakščios orientalų katės, beplaukės dėl Kanados ir Dono sfinksų genų.
Istorija
Peterbaldai dar žinomi kaip Peterburgo sfinksai ir beplaukiai orientalai. Pirmoji peterbaldų veisėja buvo Olga Mironova. Peterbaldai yra viena iš jauniausių kačių veislių. Pirmasis Peterbaldų veislės atstovas gimė 1994 metais.
Veislė yra pripažįstama šių kačių asociacijų: CFA, TICA, WCF ir FIFE.
Aprašymas
Peterbald veislės katės panašios į orientalų veislės kates – grakštus, cilindriškas ir tvirtas, gerai kaulėtas kūnas. Liesa ir raumeninga katė turi dideles šikšnosparnio tipo ausis. Galva ilga ir smaili, aukšti skruostikauliai, plokščia kaukolė ir beveik tiesus profilis. Kojos yra ilgos ir plonos, uodega plona ir smaili. Nepaisant to, kad šios veislės katės yra plikos, Peterbaldai turi labai minkštą poplaukį, atrodantį kaip oda. Stipresnis plaukas gali būti ant ausų, snukio, uodegos ir kojų. Peterbaldo veislės katės turi labai smulkiai raukšlėtą kūną, kurį palietus jaučiama stipri šiluma. Galimos visos spalvos, išskyrus dūminę ir šešėlinę, kurioms reikalingas kailis. Spalva priklauso nuo odos pigmento. Akių spalva dažniausiai yra žaliai auksinės spalvos, tačiau baltos ir taškuotos Peterbald veislės katės gali turėti mėlynos spalvos akis.
Ilyčius
Ilyčius  – upė Rusijoje, Komių Respublikoje; Pečioros dešinysis intakas. Prasideda Šiaurės Uralo vakarinėse pašlaitėse, pelkėje Timanizo kalnagūbrio papėdėje. Pradžioje teka į pietryčius, vidurupyje pasuka į vakarus. Įteka į Pečiorą ties Ust Ilyčiumi. Aukštupyje krantai žemi, vaga smarkiai vingiuota. Vidurupyje krantai skardingi, o žemupyje patenka į Pečioros žemumą.
Didžiausi intakai: Pyrsju, Palju (kairieji), Kosiu, Sarju, Kogelis (dešinieji).
Kalinimas
Kalinimas - teismo skiriama laisvės atėmimo bausmė, sunkesnė už kitas laisvės atėmimo formas. Pasižymi griežtesniu režimu sustiprinta nuteistųjų apsauga ir priežiūra, maksimalia jų izoliacija.
Istorija
Lietuvoje iš pradžių suimtieji buvo kalinami tik iki nuosprendžio įvykdymo (mirties bausmės nusikaltusiojo sužalojimo) arba jų išpirkimo. Pagal Lietuvos statutą kalėjimu buvo baudžiama rečiau, negu piniginėmis baudomis. XIX a. Lietuvoje kylant anticariniam judėjimui caro valdžia pradėjo vis plačiau taikyti kaip slopinimo priemonę. Buvo kalinami 1831 ir 1863 sukilimų dalyviai, vėliau - rev. judėjimo dalyviai. Lietuvos respublikoje režimą ir sąlygas iš pradžių reglamentavo 1919 „laikinas įstatymas apie namus suimtiesiems“ ir atitinkama instrukcija kalėjimų viršininkams. Kalinimo (ypač rev. polit. kalinių) sąlygos nuolat sunkėjo. Pagal teisingumo ministro 1932.IX.22 aplinkraštį kaliniai buvo skirstomi į grupes. Kalinant buvo siekiama demoralizuoti rev. polit. kalinius, palaužti jų solidarumą ir fiziškai juos išsekinti.
Kalinimo režimai
Griežtasis režimas kalinimas skiriamas retai - dažniausia laisvės atėmimo forma yra laikymas pataisos darbų kolonijose.
Pataisos darbų kolinijos
Kalėjimu pakeičiamas laisvės atėmimas pataisos darbų kolonijose už piktybiškus režimo pažeidimus. Kalinimas gali būti skiriamas visam laisvės atėmimo laikui arba jo daliai. Už pavyzdingą elgesį ir sąžiningą darbą nuteistieji iš kalėjimo gali būti perkelti bausmei toliau atlikti į pataisos darbų kolonijas, kai jie atbūna nemažiau kaip pusę nuosprendžiu paskirto laiko.
Kargalykas
Kargalykas arba Ječengas  – miestas Kinijoje, pietvakarių Sindziange, Kašgaro prefektūroje, Taklamakano dykumos pietiniame pakraštyje. Apskrities administracinis centras. Įsikūręs liosinėje Tiznafo upės oazėje, į pietryčius nuo Kašgaro, pusiaukelėje tarp Gumos ir Jarkendo. Pro Kargalyką eina keliai į Lhacę (Tibete, per ginčytiną Aksai Čino kraštą), Kašgarą, Siningą, taip pat Kašgaro–Hotano geležinkelis. Verčiamasi prekyba, žemės ūkiu.
Istorija
Senovėje Kargalykas buvo prekybinis taškas šilko kelyje. Per miestą ėjo karavanai iš Kinijos į Indiją (per Taškurganą arba Ladaką). Han laikais buvo žinomas kaip Šijė.
Šerytė
Šerytė (Setaria) – miglinių (Poaceae) šeimos augalų gentis. Pavadinimas iš – šerys; augalo žiedynas šeriuotas. Gentyje yra apie 150 rūšių. Tai vienametės žolės su tankiu žiedynu.
Lietuvoje auga dvi savaiminės rūšys ir viena auginama:
Kultūriniai augalai
thumb|left|210px|[[Italinė šerytė (Setaria italica)]]Italinė šerytė nuo seno yra naudojama kaip svarbi grūdinė kultūra Rytų Azijoje. Senovės Kinijoje ji buvo vienas svarbiausių javų, greta soros ir sorgo, ir dabar vaidinantis nemažą vaidmenį Pekino virtuvėje. Vėliau ji introdukuota ir Japonijoje (viena pagrindinių ainų naudotų kultūrų), Korėjoje.
Graži tu mano
Graži tu mano – internetinė kraštotyros enciklopedija apie Lietuvą. Tai yra interneto svetainė, kurioje skelbiama įvairi informacija apie Lietuvą, jos miestus ir miestelius, regionus, jų kultūrą, istoriją, lankytinas vietas bei žymius žmones. Svetainėje skelbiama informacija yra laisvojo turinio – ja gali laisvai naudotis kiekvienas interneto vartotojas. Svetainės tikslas – pristatyti visuomenei šalies grožį ir išskirtinumą, sudaryti terpę bibliotekų darbuotojams ir visuomenei skelbti turimą kraštotyros informaciją. Krašto enciklopedijos turinys gali būti nevaržomai platinamas. Tiesa, detalesnės jos licencijavimo sąlygos nėra nurodytos.
Istorija
Svetainė buvo sukurta projekto „Bibliotekos pažangai“ 2009 m. rengtam konkursui bibliotekų darbuotojams ir lankytojams „Žinių meistras“, siekiant paskatinti viešųjų bibliotekų darbuotojus aktyviau naudotis informaciniais ištekliais internete bei plačiau susipažinti su informacinių technologijų teikiamomis galimybėmis. Pavieniui arba subūrę komandas dalyviai kurė straipsniai apie savo miestą, kraštą ar visą Lietuvą bei varžėsi dėl remėjų įsteigtų vertingų prizų.
Kol vyko konkursas „Žinių meistras“ (2009 m. balandžio – birželio mėn.), informaciją svetainėje galėjo publikuoti tik konkurso dalyviai, t. y. Lietuvos viešųjų bibliotekų darbuotojai. Didelis jų aktyvumas (konkurse varžėsi beveik 200 dalyvių) mėnesį trukuso konkurso metu leido internetinę enciklopediją papildyti net 600 originalių bei kurybiškų straipsnių. Konkursui pasibaigus, tekstus svetainėje gali skelbti kiekvienas interneto vartotojas. Svetainėje skelbiama informacija yra nuolat koreguojama ir pildoma.
Krašto enciklopedijoje pristatomomos autorių krašto, miesto, regiono ar visos šalies įdomybės – geografijos, etnografijos, kultūros, architektūros, istorijos reiškinius, krašto praeitį ir dabartį, šiuolaikines tendencijas, žymius žmones ir pan. Autoriai skatinami rašyti apie viską, kuo ypatingas jų kraštas. Straipsnių temos nėra ribojamos.
Struktūra
Svetainėje publikuojami vartotojų parengti tekstai suskirstyti į penkias pagrindines grupes. Straipsniai skirstomi pagal etnografines Lietuvos sritis, kurioms priskirtini tekste aprašomi objektai – t. y. Dzūkija, Suvalkija, Aukštaitija ir Žemaitija. Straipsniai, kuriuose pristatomų objektų negalim priskirti kuriam nors vienam etnografiniam regionui, publikuojami kategorijoje „Visa Lietuva“.
Karakurai
Karakurai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Girkalnio.
Balaganas
Balaganas – viensėdis Ukmergės rajono savivaldybėje, 9 km nuo Vidiškių, prie plento.
Adžmanas
Adžmanas  – miestas Jungtiniuose Arabų Emyratuose, prie pat Šardžos; Adžmano emyrato sostinė. Istoriškai susiformavęs kaip žvejų ir perlų ieškotojų miestas, iki šių dienų išsaugojo autentiškus šių amatų bruožus. Ir dabar čia esančiose laivų statybos dirbtuvėse tradicinės arabų valtys Dou daromos pagal senovines valčių gamybos technologijas.
Mataiea
Mataiea – gyvenvietė Prancūzų Polinezijoje, Taityje, Taiti Nui pietryčiuose, vandenyno pakranėje. Teva I Uta komunos centras.
Svarbus turistinis centras. Yra čia gyvenusio prancūzų dailininko Polo Gogeno muziejus.
Čivyliai
Čivyliai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje. Seniūnaitijos centras. Veikia biblioteka. Kaime telkšo nedidelis tvenkinys, o toliau šiaurėje – Margėnų žuvininkystės tvenkinių kompleksas. Praeina Jūžintų–Lašų kelias, atsišakoja keliai į Radišius, Minkūnus.
Istorija
Tarybiniais metais Čivyliai priklausė Jūžintų apylinkei, buvo Rokiškio žuvininkystės ūkio centrinė gyvenvietė.
Gyventojai
thumb|left|250px|Namai tvenkinio pakrantėje
Kazlupiškė II
Kazlupiškė II – viensėdis Ignalinos rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Mažėnų kaimo. Šalia kaimo telkšo Dysnykščio ežeras.
Istorija
XX a. pr. pateko į Novoaleksandrovsko apskritį, Rimšės valsčių. Tarpukariu kaimas priklausė Lenkijai (Breslaujos apskritis, Rimšės valsčius).
Viensėdis tarybiniais metais priklausė Naujojo Daugėliškio apylinkei.
Zāle
Zāle (lietuviškai „žolė“) yra Latvijos postfolklorinės muzikos grupė, kurią 2014 metais Rygoje sukūrė Marta Kreitusė ir Pėteris Draguns. Iki šiol grupė išleidusi du albumus – „Viņa“ (lietuviškai „Ji“) ir „Viņš“ (Jis).
Laikas
Laikai yra skirstomi:
Laiko dydžiams matuoti vartojamos atskaitos sistemos.
Vieneri metai trunka 365 dienas, 5 valandas, 48 minutes ir 46 sekundes.
Laikas filosofijoje
Filosofijos ir gamtos mokslo istorijoje egzistavo 2 pagrindinės laiko koncepcijos – absoliutaus ir reliatyvaus. Antikinė filosofija menkai tebuvo išplėtojusi laiko sąvoką, naujaisiais laikais įsigalėjo Izaoko Niutono absoliutaus laiko koncepcija, vyravusi iki XIX a. vidurio. Niutonui laikas ir erdvė buvo ypatingi būties pradai, egzistuojantys nepriklausomai nuo materijos ir vienas nuo kito. XX a. buvo pripažinta, jog begalinis realus laiko dalumas yra negalimas. Keliama laiko kvantų hipotezė – trumpiausių nedalių trukmių teorija. Pasak Alberto Einšteino reliatyvumo teorijos, erdvės ir laiko santykiai – kūno ilgis ir jame vykstančių procesų trukmė (ir ritmas) – yra reliatyvūs dydžiai, priklausą vienas nuo kito, judančios materijos ir nuo masių koncentracijos aplinkoje.
Laikas mitologijoje
Archainių tautų supratimu – laikas yra cikliškas. Illius temporis – ikilaikinis laikotarpis, kada gyveno dievai ir didvyriai. Dievams sukūrus visatą (kosmogonija) laiko tėkmė prasideda, tačiau laiką visada galima atnaujinti – ritualai, šventės skirtos atkartoti kosmogoniją – sunaikinti praeitį ir grąžinti laiką į pradžių pradžią. Archainių kultūrų supratimu – istorija yra neigiamybė, kurią reikia sunaikinti atkuriant kosmogoniją. Laiko prasmė labiau išplėtota hinduistinėje-budistinėje, Artimųjų Rytų, Mezoamerikos civilizacijose – ten laikas nors ir suvokiamas cikliškai, tačiau jis jau skaičiuojamas eromis (baktunai, kalpos ir kt.), kurių sandūroje įvyksta laiko atnaujinimas. Laiko begalybės ir cikliškumo idėja buvo panaikinta žydų – judaizme (taip pat jo paveiktoje krikščionybėje, Europos kultūroje) laikas suvokiamas kaip tarpsnis tarp dviejų illius temporis: kosmogonijos ir apokalipsės. Pagal šią sampratą po apokalipsės istorija bus sunaikinta ir žmonija bus grąžinta į belaikę erdvę.
Laiko matavimas
Laiko matavimas grindžiamas periodiniais astronominiais arba fizikiniais reiškiniais (procesais). Astronominėje laiko sistemoje laikui matuoti naudojamasi žvaigždžių, Saulės, Žemės, Mėnulio judėjimu dangaus sferoje. Ilgų laiko tarpų vienetas – atogrąžiniai metai, trumpesnių – sinodinis mėnuo ir žvaigždžių para. Para (žymima d) dalijama į 24 valandas (h), valanda į 60 minučių (min), minutė į 60 sekundžių (s).
Laikai nėra vienodi, pavyzdžiui, 24 h žvaigždžių laiko lygus 23 h 56 min 4,09 s vidutinio Saulės laiko. Praktinėje veikloje naudojamas Saulės laikas. Dėl Žemės sukimosi Saulė vienu metu būna skirtingose padėtyse (žiūrint iš Žemės skirtingose ilgumose). Todėl Žemėje kas 15° ilgumos į rytus pridedama 1 h.
Fizikinės laiko sistemos pagrindas – sekundė. 1964 m. remiantis atominiu dažnio etalonu buvo apibrėžtas atominio laiko matavimo vienetas – atominė sekundė.
Karalenkė
Karalenkė – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Marijampolės, prie kelio.
Mohammed Al-Deayea
Mohamedas Al-Deaja (محمد الدعيع; g. 1972 m. rugpjūčio 2 d. Saudo Arabijoje) – buvęs Al-Hilal futbolo klubo ir Saudo Arabijos vyrų futbolo rinktinės vartininkas. Jis yra daugiausiai tarptautinių rungtynių už savo nacionalinę komandą sužaidęs futbolininkas (181 rungtynės 2006 m. birželio 7 d.).
Rinktinėje debiutavo 1990 metais. 2006 m. liepos 23 d. kartu su S. Al-Jaber pasklebė baigiantys karjerą rinktinėje.
ClamAV
thumb|right|250px|ClamWin thumb|ClamAV in command line Clam AntiVirus (ClamAV) – plačiai naudojama nemokama antivirusinė programa, veikianti keliose operacinėse sistemose, įskaitant Unix pagrindu pagrįstas operacines sistemas, Microsoft Windows ir Apple Mac OS X. Šis įrankis dažniausiai naudojamas pašto serveriuose kaip elektroninio pašto virusų skeneris.
ClamAV yra nustatytas automatiškai atnaujinti savo virusų sąrašo sprendimus per Internetą. Programą galima valdyti iš komandinės eilutės, ji gali analizuoti suspaustas rinkmenas (pvz., *.rar), atpažįsta virš 80 000 virusų, kirminų ir trojanų.
Mac OS X
Nuo Server Mac OS 10.4 operacinės sistemos išleidimo Apple operacinėje sistemoje įdiegtas ClamAV, kuris atlieka virusų skenavimą, susijusį su elektroninio pašto paslaugomis. Be to, kompiliaciniai asistentai kaip Fink ir MacPorts turėjo galimybę instaliuoti ClamAV. Counteragent programinė įranga iš Jett Fuel Productions turi EIMS pagrįstą elektroninio pašto paslaugą naudojant ClamAV virusų skanavimą.
Microsoft Windows
ClamWin suteikia grafinę vartotojo sąsają ClamAV naudotojams Microsoft Windows sistemoje, įskaitant skanavimo laiko suplanavimą, Explorer programoje kontekstinio meniu integraciją, bei įskiepius į Microsoft Outlook ir Firefox.
Kečujų kalba
Tai agliutinacinė kalba, įprastinė žodžių tvarka sakinyje – veiksnys – papildinys – tarinys (SOV).
Geografinis paplitimas
thumb|350px|Kečujų kalbos geografinis paplitimas Yra 2 pagrindinės tarmių grupės:
Žodynas
Kai kurių kečujų kalbos žodžiai per ispanų kalbą pateko į kitas kalbas ir tapo tarptautiniais – koka, kondoras, guanas, lama, pampa, puma, chininas, vikunija ir gaučas.
Gramatika
Kečujų kalba pasižymi labai reguliaria gramatika, praktiškai neturinčia išimčių. Tai yra nominatyvinė-akuzatyvinė kalba.
Daiktavardis
Daiktavardis neturi giminės kategorijos. Daugiskaita sudaroma su priesaga -kuna:
! Kečujų ! Lietuviškai Bet ši priesaga nebūtina, kai skaičius aiškus iš konteksto. Priesaga -ta nurodo papildinį:
! Kečujų ! Lietuviškai Priesaga -qa žymį temą: Alqoqa qarita kachuran Šuo įkando žmogui (Šuo. Jis įkando žmogui). Alqo qaritaqa kachuran Šuo įkando žmogui (Žmogus. Šuo įkando jam)
Be to, daiktavardis gali būti žymimas nurodant priklausomybę:
Sluckas
Slùckas  – miestas pietinėje Baltarusijoje, Minsko srityje, 105 km nuo Minsko, prie Slučės upės (Pripetės intakas). Rajono centras. Yra geležinkelio stotis, išvystyta metalo apdirbimo, lengvoji ir tekstilės pramonė. Sluckas nuo senų laikų garsėja linų prekyba.
Games Convention
Games Convention arba Leipzig Games Convention (sutrump. – GC; ) – buvo kasmetinė kompiuterinių žaidimų mugė, kuri nuo 2002 iki 2008 m. vykdavo Leipcige (Vokietija). Be žaidimų ir susijusios įrangos apžvalgų, mugę sudarė įvairios informacinės ir pramoginės programos. Ją rengė Bundesverband Interaktive Unterhaltungssoftware. Vykdavo moderniame parodų salių komplekse, paprastai paskutinę rugpjūčio savaitę.
Sluckas
thumb|left|Slucko šv. Mykolo cerkvė, pastatyta XVIII a. 2-oji pusėje
Games Convention
Su 203 000 lankytojų, 3 800 žurnalistų ir 547 eksponentais (2008 m. duomenys) tai buvo antras pagal dydį renginys pasaulyje, susijęs su kompiuteriniais žaidimais, po Gamescom, kuris taip pat rengiamas Vokietijoje. 2008 m. BIU pranešė, jog Games Convention nevyks 2009 m., kadangi buvo norėta suteikti pirmenybę tuo metu naujam renginiui – Gamescom.
Sluckas
Etimologija
Sluckas – vandenvardinis vietovardis, pavadintas pagal pro jį tekančią Slučės upę (Pripetės intakas).
Istorija
Nuo XIII amžiaus iki 1793 m. Sluckas buvo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės miestas, – privati jos didikų nuosavybė.
Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės miestas
left|thumb|Slucko aukštutinės ir žemutinės pilies ansamblis. 1700–1730 m.
Games Convention
thumb|right|300px|Mugės pastatas
Sluckas
Tvirtovės
Per XVII a. vidurio Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės karą su Maskva Boguslavo Radvilos įsakymu 1654 m. sustiprintos miesto sienos. Darbams vadovavo Slucko gubernatorius škotas Vilhelmas Patersonas. Tuo metu senųjų įtvirtinimų vietoje iškilo Slucko citadelė, vadinama Naująja pilimi, miestą apjuosė nauja olandiško tipo fortifikacijos įtvirtinimai su 266 m. pločio, 8 m aukščio pylimais ir 12 bastionų. Bendras miesto sienų ilgis siekė beveik 4 kilometrus, jose įrengti keturi vartai, iš jų trys – mūriniai. Šie įtvirtinimai leido Sluckui atsilaikyti prieš rusų kariuomenę, kurios būriai, vadovaujami kunigaikščio Aleksio Trubeckojaus net du kartus – 1655 m. rugpjūčio 2-6 ir 27-30 d. buvo apsiautę miestą, bet jo paimti neįstengė. Suprasdamas Slucko strateginę karinę reikšmę Abiejų Tautų Respublikos Seimas specialiu nutarimu miestą šešeriems metams atleido nuo mokesčių, o 1659 m. visas jo garnizonas – apie 1000 kavaleristų ir pėstininkų, tapo valstybės ginkluotųjų pajėgų dalimi. Pasibaigus karui su Maskva citadelė 1667–1669 m. toliau stiprinama ir rekonstruojama. Per visą karų ir neramumų kupiną XVII a. Slucko ir jo tvirtovių priešai neužėmė nei karto.
Valdant Radviloms
left|thumb|220x220px|Slucko (naujoji) bastioninė pilis. 1711–1736 m.
Valdant Radviloms nuo XVII amžiaus iki XIX amžiaus Sluckas tapo vienu žymiausiu Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kalvinizmo ir kultūrinio gyvenimo centru. Pirmąją kalvinistų bažnyčią 1617 m. fundavo Jonušas Radvila. Bažnyčia buvo vienos iš Lietuvos bažnytinės provincijos buveinė. XVII a. joje tarnavo trys ministrai. Bažnyčia kentėjo nuo gaisrų, buvo atstatinėjama. 1851 m. pagal architekto K. Chšanovičiaus (Chrzanowicz) projektą vietoj medinės (ar dviejų) bažnyčios, šalia gimnazijos, buvo pastatyta mūrinė bažnyčia. Kalvinistų bendruomenės Slucke bei jos filijų Kapyliuje ir Kapysėje veiklą nutraukė Baltarusijos tarybų valdžia, bažnyčia buvo nugriauta po Antrojo pasaulinio karo.
Kristupas Radvila apie 1626 m. Slucke įkūrė gimnaziją (šaltiniuose 1617 m. minima mokykla). Buvo numatyta, kad gimnazija rengs būsimus evangelikų reformatų kunigus, ir 1625 m. sinodas kartu su mokyklomis nutarė steigti alumnatus ir bibliotekas. Gimnazija garsėjo savo aukštu mokymo lygiu, XVIII a. čia mokino lenkų ir vokiečių, lotynų kalbų, etikos, retorikos, istorijos, teisės ir matematikos; gimnaziją galėjo lankyti ir katalikai. Pradžioje mokslas buvo nemokamas. 1809 m. rusų valdžia gimnazijos statusą pakeitė į pavieto mokyklos, bet 1827 m. atkūrė gimnaziją. 1881 m. gautinai perėjo rusų žinion, pavadinta vyrų gimnazija. Išliko iki 1914 m.
left|thumb|Slucko Radvilų gimnazija. N. Ordos piešinys. XIX a. II pusė
Boguslavas Radvila prie gimnazijos sudarė žymią biblioteką, pirko knygų (pvz., 1640 m. superintendento kun. Andriaus Dobžanskio (Dobrzański) knygų rinkinį). Čia ilgą laiką buvo saugoma Vilniaus evangelikų reformatų sinodo biblioteka. XIX a. bibliotekai knygas dovanojo Samuelis Aniševskis, Kristina Otenhauzaitė (Ottenhauzówna), Jurgis Okolovas, Stanislovas Borodzičius (Borodzicz), grafas Vilhelmas Grabovskis, Janas Krasinskis, Vanovskiai. Slucko gimnazijos knygos turi rankraštinį įrašą, liudijantį priklausymą bibliotekai. Bibliotekos knygos buvo parinktos kunigams lavinti. Likę katalogai rodo, kad joje vyravo Šveicarijos autorių ir leidėjų kūriniai – Biblijos, beveik visi kalvinistiški egzegezės ir Biblijos komentarų leidiniai, teologinių traktatų, pamokslų leidiniai, liuteronų teologų kūriniai, poleminė literatūra, buvo katalikiškų leidinių. Be to, buvo ir pasaulietinio turinio knygų – Vokietijos universitetų profesūros knygos, antikos autorių darbai, Europos valstybių istorijos ir kita literatūra. Bibliotekoje vyravo leidiniai lotynų, hebrajų ir graikų kalbomis, tačiau būta leidinių beveik visomis Europos tautų kalbomis. 1672 m. Slucke pradėjo veikti ir Radvilų spaustuvė, kurią Boguslavo Radvilos duktė Liudvika Karolina Radvilaitė 1695 m. dovanojo Lietuvos kalvinistams.
Valdant Radviloms XVII amžiuje Slucke atidaryta pirmoji dabartinės Baltarusijos teritorijoje buvusi vaistinė.
Nuo 1715 iki 1773 m. Slucke veikė jėzuitų kolegija. Pamokslai buvo sakomi lenkų, o manufaktūros darbininkams – ir vokiečių kalbomis. Jėzuitai 1698 m. čia įsteigė gramatikos, 1702 m. poezijos, 1704 m. klases. Nuo 1750 m. pradėta dėstyti visuotinė istorija, vokiečių ir graikų kalbos.