cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Galija
Geografija
Geografiškai Galiją sudarė dvi atskiros teritorijos, atskirtos Alpių kalnų. Pagal tai romėnai Galiją skirstė į dvi dalis:
Graikai ir finikiečiai
Prieš atsikraustant romėnams į Prancūzijos teritoriją, vėliau pavadintą Provansu, atsikėlė graikų kolonistai. Finikiečiai įkūrė Massalią (Marselis) ir Nicaea (Nica), kurie kariavo su kaimyninėm galų ir ligūrų gentimis. Finikiečiai buvo geri jūrininkai, kaip Pitėjas, gimęs Marselyje. Keltai dažnai kovojo su akvitaniečiais ir germanais ir galų būriai, vadovaujami Breno, 390 ar 387 m. pr. m. e. įsiveržė į Romą po Alijos mūšio. Bet galų taktika nesivystė, ir romėnai išmoko joms pasipriešinti ir nuo to laiko galai buvo nugalėti daugybėje mūšių, tarp jų Sentino ir Telamono mūšiuose.
Romos užkariavimai
left|Vercingetoriksas pasiduoda Julijui Cezariui po Alezijos mūšio|thumb|right|200px Kuomet romėnai susidūrė su galais, jie išskyrė dvi Galijos dalis - Cizalpinę (dab. šiaurės Italijoje) ir Transalpinę (likusias teritorijas į šiaurę nuo Alpių). Iki 222 pr. m. e. romėnams pavyko nukariauti pietinę Cizalpinės Galijos dalį į pietus nuo Po. Kai kovojo su romėnais, Hanibalas buvo nusisamdęs galų karių, kurie kovėsi Kanų mūšyje. Pasibaigus Pūnų karams, t. y. po penkiasdešimties metų, romėnai nukariavo ir likusią Cizalpinę Galiją iki pat Alpių. I a. pr. m. e. visa ši Galija buvo administraciškai įtraukta į Italijos provinciją ir vėliau Galijos terminas buvo taikomas tik Transalpinei Galijai. Ši buvo suprantama kaip teritorija tarp Viduržemio jūros, Pirėnų, Atlanto vandenyno, La Manšo, Reino ir Alpių.
Romėnai pradžioje įsitvirtino pietinėje Transalpinės Galijos dalyje. Ši provincija, jungusi Italiją su Ispanija, buvo pavadinta Narbono Galija (provincija įkurta apie 120 m. pr. m. e.). Transalpinės Galijos nukariavimas siejamas su Julijumu Cezariu, kuris 58 m. pr. m. e. paskirtas Norbono Galijos vietininku. Iki 51 m. pr. m. e. jam pavyko užimti visą Galiją. Nepaisant galų pasipriešinimo vadovaujant Vercingetoriksui, galai neatsilaikė prieš romėnų puolimą ir nors jiems pasisekė Gergovijos mūšyje, bet buvo visiškai sutriuškinti Alezijos mūšyje.
Imperijos sudėtyje
thumb|200px|Galijos provincijos Romos imperijoje Užkariavus visą Transalpinę Galiją, ji buvo padalinta į keturias provincijas:
Galijoje romėnai įkūrė tokius miestus kaip Lugdunas (Lionas) ir Narbonas. Romėnai perkėlė daugybę vietinių gyventojų, kad išnyktų vietinė savimonė, galėjusi kelti grėsmę romėnų valdžiai. Tad daug galų buvo perkelti į Akvitaniją ar padaryti vergais ir išvežti iš Galijos. Romos valstybės valdžioje Galijoje įvyko didelė kultūrinė revoliucija. Labiausiai pastebimas faktas: liaudiška lotynų kalba pakeitė keltų kalbas. Laikui bėgant galai buvo labiau integruoti į Romos imperiją. Pavyzdžiui, generolas Markas Antonijus Primas ir imperatorius Klaudijus gimė Galijoje.
Po to, kai persai paėmė į nelaisvę imperatorių Valerianą 260 m., Postumas įkūrė trumpai gyvavusią Galijos imperiją, kuriai be Galijos priklausė Iberijos pusiasalis ir Britanija. Galų imperija žlugo po imperatoriaus Aureliano pergalės prie Chalonų 274 m.
Tautų kraustymasis
thumb|Germanų karalystės Galijoje 481 m. III-V a. vyko tautų kraustymasis, kurio metu germanų gentys iš Germanijos ir Britanijos migravo į Galijos teritorijas. Jau III a. į šiaurinę Galiją migravo frankų ir alemanų gentys. Ilgainiui čia susiformavo Frankų, Alemanų karalystės.
418 m. Akvitanijos provincija buvo atiduota vizigotams už paramą kovoje su vandalais. Tie patys gotai buvo nusiaubę Romą 410 m. ir įkūrę sostinę Tulūzoje. Romos imperijai buvo sunku atsakyti į visus barbarų išpuolius, tad Flavijus Etijus turėjo kiršinti tarpusavyje barbarų gentis, kad išlaikytų bent kokią Romos valdžią. Iš pradžių jis nukreipė hunus prieš burgundus ir jie nusiaubė Vormsą, užmušė karalių Giunterį ir nustūmė burgundus į vakarus. Burgundus Etijus apgyvendino prie Lugdunum 443 m. Hunai, suvienyti Atilos, tapo didele grėsme ir Etijus prieš juos nukreipė vizigotus. Nesantaika pasiekė apogėjų 451 m. Chalonų mūšyje, kuriame romėnai ir gotai įveikė Atilą.
Romos imperija buvo beveik sugriūnanti. Akvitanija buvo atiduota vizigotams, kurie užkariavo didžiąją dalį pietinės Galijos ir Iberijos pusiasalio. Burgundai 443 m. įkūrė savo karalystę, o šiaurinė Galija buvo palikta frankams. Be germanų, vaskonai iš Iberijos apsigyveno Vaskonijoje.
VI a. visą Galiją suvienijo Frankų imperija.
Norvegijos geografija
Norvegija yra valstybė Šiaurės Europoje, Skandinavijos pusiasalio vakarinėje ir šiaurinėje dalyje. Pietvakariuose Norvegijos krantus skalauja Šiaurės jūra, pietuose – Skagerakas, vakaruose – Šiaurės Atlanto vandenynas (Norvegijos jūra), šiaurės rytuose – Barenco jūra. Šiaurės rytuose ji ribojasi su Suomija ir Rusija. Palei pakrantę yra apie 150 000 salų ir salelių. Norvegijai taip pat priklauso Svalbardo salynas ir Jan Majeno sala, Lokių s. bei Atlanto pietuose esanti Buvė s.
Šalis nutįsusi iš šiaurės į pietus 1752 km siaura juosta. Didžiausias Norvegijos plotis – 434 km, o mažiausias – tik 6,3 km. Norvegijoje yra labiausiai į šiaurę nutolęs Europos žemyno kyšulys – Niordkiūras. Apie 1/3 Norvegijos teritorijos yra į šiaurę nuo poliaračio. Šalies pavadinimas kilo iš žodžių Nord vegr („kelias į šiaurę“). Valstybės plotas – 324 219 km², gyventojų sk. – 4 316 000. Sostinė – Oslas.
Krantai
Krantai aukšti, uolėti, išraižyti fjordų, kurie prailgina Norvegijos krantų liniją – su visais išsišakojimais ji sudaro apie 20 tūkstančių kilometrų. Fjordai susidarė tektoninių lūžių vietose. Ilgiausias (204 km) Norvegijos fjordas – Sognės fjordas. Kadangi Norvegijoje gausu fjordų, tai ji pradėta vadinti fjordų kraštu. Tik Oslo ir Trondheimo fjordų krantai vietomis nuolaidūs. Arti krantų daug salų (skaičiuojamos dešimtimis tūkstančių) ir šcherų.
Reljefas
thumb|left|200px|Kalnai centrinėje Norvegijoje thumb|200px|Nordkapo kyšulys Labai kalnuotas kraštas. Beveik 2/3 teritorijos yra > 500 m aukščio. Didesnę dalį Norvegijos užima Skandinavijos kalnai. Jų šlaitai statūs, giliai išraižyti, rytiniai suskaldyti upių slėnių. Pietuose jie aukštesni (Galhiopigeno k. 2469 m; Glitertino k. 2452 m). Šiaurėje kalnai siauri, suskaldyti, taip pat ten yra žemas (300–500 m) Finmarko plokščiakalnis. Žemumų taip pat yra Norvegijos pietuose ir kai kur pajūryje, jų plotis vietomis 40-50 km. Kitur dažniausiai vyrauja plokščiakalniai (fieldai): Dovrefielis, Jostedalsbrė, Jotunheimas, Telemarkas.
Šalies kalnynai sudaro geologinį kontinuumą su Škotijos, Airijos kalnais bei, kitoje Atlanto pusėje, Apalačių kalnais Šiaurės Amerikoje. Geologų nuomone šie kalnai sudarė vientisą grandinę iki Pangėjos superkontinento suskilimo.
Klimatas
Norvegijos klimatas subarktinis, jūrinis ir kontinentinis. Jį švelnina šiltoji Norvegijos srovė (Š. Atlanto srovės atšaka). Vasaros vėsios, vėjuotos, pajūryje dažni lietūs ir stiprūs vėjai. Aukštikalnėse klimatas labai atšiaurus. Ten ištisus metus išsilaiko sniegas, yra ledynų (~5000 km²), kurie užima apie 1 % Norvegijos ploto. Kritulių iškrinta 300-3000 mm per metus.
Vidaus vandenys
thumb|left|200px|Hardangerfjordas Norvegija turtinga upėmis. Jos slenkstėtos, beveik visose yra krioklių (aukščiausias – Utigardo, 610 m). Dauguma upių trumpos, bet siauros ir vandeningos. Jas maitina sniegynai, ledynai ir lietūs. Potvyniai pavasarį ir vasaros pradžioje. Ilgiausios upės: Gloma (611 km), Logenas (324 km). Ežerai užima 4,7 % Norvegijos ploto. Iš viso ežerų skaičius siekia 200 000. Didžiausi ežerai: Mjosa (359 km²), Femūras (205 km²), Riostvatnas (190 km²).
Dirvožemiai ir augalija
thumb|200px|Spygliuočių miškas Norvegijoje Miškai užima 24 % Norvegijos ploto. Šiaurėje vyrauja tundra ir miškatundrė. Į pietus nuo 70° š. pl. kalnų jauriniuose dirvožemiuose auga spygliuočių (eglių, pušų) miškai, vietomis yra beržynų. Pietuose, kur vyrauja rusvieji miškų dirvožemiai, pasitaiko bukynų ir ąžuolynų. Pietvakariuose plotai apaugę viržiais, bruknėmis, mėlynėmis. Aukščiau miškų zonos yra kalnų pievų ir tundrų.
Gyvūnija
Norvegijoje labai yra rūpinamasi gamtos apsauga, todėl Norvegija turtinga gyvūnų įvairove. Miškuose yra briedžių, tauriųjų elnių, kiaunių, lapių, lūšių, šermuonėlių, šiaurinių elnių, voverių, barsukų, bebrų. Krašte gausu paukščių rūšių: kurtiniai, tetervinai, poliarinės kurapkos, gagos, kirai, narūnėliai, alkos. Pakrantės jūrose gausu ešerių, menkių, silkių, skumbrių, ruonių, o upėse galima sugauti lašišų, upėtakių.
Šemetiškiai (Tauragė)
Šemetiškiai – Tauragės miesto dalis, esanti į šiaurės rytus nuo miesto centro, prie kelio.
Mesjė 32
Tai viena iš palydovinių galaktikų, skriejančių apie Andromedos galaktiką (Mesjė katalogui iš jų dar priklauso M110 galaktika).
Kulbagalys
Kulbagalys – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Taruškų, prie Juostos upės. Kapinėse stovi Šilelio Šv. Izidoriaus koplyčia.
Plūdė (reikšmės)
Žodis plūdė gali reikšti:
Savojos grafystė
Savojos grafystė  – valstybė, susidariusi XI a. žlungant Antrajai Burgundijos karalystei. Kartu iš šios karalystės susidarė ir laisvosios Šveicarijos komunos.
Humbertas I Baltarankis iš Savojos kilmingųjų giminės 1003 m. gavo grafo titulą iš paskutinio Arelato karalystės karaliaus Rudolfo III Burgundo. Jis parėmė Šventosios Romos imperatoriaus Henriko II teises į paveldėjimą, už ką mainais gavo Aostos slėnį.
1032 m. mirus karaliui Rudolfui Humbertas išsyk priėmė Henriko II įpėdinio imperatoriaus Konrado II valdžią. Mainais už paramą konflikte su Blua grafu Odu II jis gavo šiaurinę Maurienne dalį (dalis Vjeno grafystės, kuri tada buvo Vjeno arkivyskupų feodas) bei žemių Šable (Chablais) regione bei Tarantezo slėnyje (Vallée de la Tarentaise), kuris tada buvo Tarantezo arkivyskupų, kurių būstinė buvo Mutjė (Moûtiers), feodas.
thumb|left|Šamberi (Chambéry) pilis Arelato karalystė liko tik kaip titulas Šventosios Romos imperatorių titulatūroje. Tuo tarpu Humberto palikuonys kaip grafai išlaikė savo nepriklausomybę. Jo jaunesnysis sūnus Otas 1046 m. vedė Adelaidę Suzietę, Turino markizo Ulriko Manfredo II Turiniečio dukterį, kartu gaudamas ir dalį gretimų žemių iš kaimyninio Pjemonto, priklausiusių Turino markai (Suza).
Savojos grafai savo valdas dar padidino 1218 m., kai paveldėjo Vo žemes šiauriau Ženevos ežero iš išmirusios Ceringenų (Zähringen) giminės. Savojos grafas Tomas I 1220 m. užėmė Pinerolo ir Šamberi miestus, pastarasis po to tapo Savojos sostine. Tomo I sūnus grafas Petras II 1240 m. buvo Anglijos karaliaus Henriko III, vedusio jo dukterėčią Eleonorą Provansalę, pakviestas atvykti į Angliją. Petrą II Anglijos karalius paskyrė Penkių uostų lordų saugotoju (Lord Warden of the Cinque Ports) ir gavo Ričmondo erlo titulą. Petras II Londone pastatė Savojos rūmus (Savoy Palace).
„Raudonasis grafas“ Amadėjus VII gavo 1388 m. priėjimą prie Viduržemio jūros, kai įsigijo Nicos grafystę. O jo sūnus Amadėjus VIII 1401 m. nusipirko Ženevos grafystę.
Išsiplėtusios Savojos žemės 1416 m. imperatoriaus Zigmanto Liuksemburgiečio buvo paskelbtos hercogyste, taip Savojo grafystė tapo Savojos hercogyste, kuri egzistavo 1416–1718 m.
Savojos grafai
1416 m. Savojos grafas Amadėjus VIII buvo pakeltas į Savojos hercogus.
Savoyen
Jumis
thumb|Jumis architektūroje. [[Latvijos etnografinis muziejus, Kuržemės sodyba]] Jumis – latvių javų, laukų dvasia arba dievybė, mitologinė būtybė.
Tikėta, kad kiekviena javų rūšis turėjusi savo Jumį. Laikytas augimą skatinančia ir globojančia dievybe, vaisingumo personifikacija. Tautosakoje apibūdinamas kaip mažas žmogeliukas su drabužiais iš augalų. Vasarą gyvenantis javų lauke arba po akmenimis, rudenį persikeliantis į keimarį – dvigubą javo varpą arba lino sėklą. Jumį pagerbdavo per pjūties pabaigtuves, kurios vadintos Jumio gaudymu arba vijimu – paskutinį javų pėdą arba saują nupjaudavo arba surišę javų kuokštą su keimariu prilenkdavo prie žemės ir prislėgdavo akmeniu, kad Jumis lauke liktų žiemai. Tai daryti galėjo tik geriausieji pjovėjai arba (ir) rovėjai, šeimininkai.
Jumis yra skalsos, dvilypumo simbolis. Žodis vedamas iš šaknies, iš kurios taip pat kildinamas indų Jama, Avestos Jima, skandinavų Imiras. Taip pat vedamos sąsajos su suomių Jumala.
Sitekis
Sitekis  – miestas, esantis rytų Svazilande, į vakarus nuo Lebombo kalnų. Siteki svazių kalba reiškia „santuokos vietą“. Ši vietovė taip pavadinta tuomet, kai karalius Mbandzeni davė leidimą tuoktis savo kariams. Miestas turi savo futbolo klubą, du kartus tapusį šalies čempionu.
Ana Johnsson
Ana Lovisa Johnsson (g. 1977 m. spalio 4 d.) – švedų dainininkė ir dainų autorė. Dalyvavo Švedijos realybės šou Popstars, kuriame ir išgarsėjo.
Ašis (slankstelis)
Ašis  – antrasis kaklo slankstelis, arba ašis, axis. Ašis turi tarytum du kūnus: vienas jų savas, o kitas, ištįsęs į viršų kaip dantis, dens axis, „pasisavintas“ iš atlanto. Danties priekinio paviršiaus sąnarinis paviršius, facies articularis anterios dentis, slysta atlanto danties duobute, fovea dentis, o prie užpakalinio, facies articularis posterior dentis, liečiasi skersinis atlanto raištis, fiksuojantis dantį. Atlantas gali suktis danties atžvilgiu apie vertikaliąją ašį.
Atkreipiant dantį į priekį ir į viršų, nustatoma antrojo kaklo slankstelio padėtis.
Salaperaugio apylinkė
Salaperaugio apylinkė (arba Salaparaugio apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Liubavo valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kalvarijos rajonui. 1954 m. prijungta Kovų apylinkė ir dalis Šarkaičio apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Salaperaugio apylinkė prijungta prie Liubavo apylinkės.
Mesjė 34
thumb|250px|M34 spiečius Mesjė 34 (M34, NGC 1039) – padrikasis spiečius Persėjo žvaigždyne. Nuo Žemės nutolęs apie 1400 šviesmečių. Jo regimasis ryškis – 6,0.
Šventojo Andriejaus ir Apvaizdos salos
Šventojo Andriejaus ir Apvaizdos salos arba San Andresas ir Providensija, San Andreso, Providensijos ir Santa Katalinos salyno departamentas  – Kolumbijos salynas ir departamentas Karibų jūroje, 775 km į šiaurės vakarus nuo Kolumbijos krantų, 220 km į rytus nuo Nikaragvos krantų. Administracinis centras – San Andresas.
Geografija
Salyną sudaro Šventojo Andriejaus, Apvaizdos ir Santa Katalinos salos, taip pat grupė nedidelių salelių (Bolivaro, Albukerkės, Koton Haineso), koralinių pakilumų (Granto, Džonio Rozo, Izikėjaus, Ronkadoro, Seranos, Seranilijos, Kitasuenjo, Brolių, Uolingosios, Tu, Santandero) ir bankų (Alisijos ir Bacho Nuevo). Šventojo Andriejaus salą sudaro iki 55 m aukščio siekiančios aukštumos. Auga kokospalmių giraitės. Salose yra karštųjų versmių. Klimatas karštas ir drėgnas. Vidutinė metinė temperatūra 27,3 °C. Vyrauja šiaurės rytų vėjai. Metinis kritulių kiekis 1700 mm.
Argentinos regbio rinktinė
Argentinos regbio rinktinė – Argentinai atstovaujanti nacionalinė regbio komanda. Argentina yra dalyvavusi visuose devyniuose iki šiol vykusiuose pasaulio regbio čempionatuose, 2007 m. ji turnyre iškovojo aukščiausią – trečiąją vietą. Nuo 2012 m. kasmet dalyvauja Regbio čempionate – keturių stipriausių Pietų pusrutulio regbio rinktinių turnyre. Argentinos rinktinei 1998–2009 m. 44 kartus atstovavo lietuvių kilmės Rimas Alvaresas Kairelis.
Kulbiai
Kulbiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 6 km nuo Taruškų.
Augusta
Augusta – Italijos miestas Sicilijoje, Sirakūzų provincijoje. Tai vienas svarbiausių uostų Italijoje, ypač naftos perdirbimo gamyklai (Exxon Mobil), kuri yra miesto teritorijoje.
Istorija
Miestą įkūrė imperatorius Frydrichas II. Po Angevinų valdymo, Augusta atsidūrė Aragono valdžioje, o 1362 m. tapo Guglielmo Raimondo II Moncada, Augusta grįžo karaliui 1560 m. ir buvo įtvirtinta, kad apsigintų nuo turkų piratų.
JAV demokratų partija
JAV demokratų partija  – viena iš dviejų pagrindinių JAV politinių partijų, kurios pirmtake laikoma 1792 m. įkurta demokratų-respublikonų partija. Demokratų partija atitinka centro kairės politinę pakraipą; seksualinių mažumų, tikėjimo ir karų Irake bei Afganistane atžvilgiu, ji yra daug liberalesnė už respublikonus.
Augusta
Istorija
1675 m. Augustos uoste kovėsi ispanų ir anglų laivai. Miestas nukentėjo nuo žemės drebėjimo ir cunamio 1693 m. Per Antrąjį pasaulinį karą miestą užėmė 1943 m. liepos 13 d. generolio Montgomerio kariai.
JAV demokratų partija
Tai seniausia aktyvi JAV politinė partija ir viena iš seniausių pasaulyje. Šios partijos neoficiali spalva yra mėlyna, o simbolis – D raidė. Partijos pirmininkas – Debbie Wasserman Schultz. Politinė ideologija – modernusis liberalizmas, socialliberalizmas.
Istorija
Partijos steigėjas yra Martinas Van Burenas (aštuntasis JAV prezidentas). Kitos reikšmingos asmenybės – Tomas Džefersonas (trečiasis JAV prezidentas) ir Endriu Džeksonas (septintasis JAV prezidentas, kuris buvo išrinktas partijos kandidato į prezidentus 1828 m.). 1828–1860 m. demokratai buvo valdančioji JAV politinė partija, kartais valdančiąja tapdavo Respublikonų partija. Iš pradžių partija stengėsi išsaugoti vergovę, partijos rinkėjai dažniausiai buvo kaimiečiai, vergvaldžiai, katalikai, įtakingų klanų atstovai ir žmonės iš pietinių valstijų.
David Nalbandian
David Nalbandian (g. 1982 m. sausio 1 d. Unkilyje, Kordobos prov.) – Argentinos lauko tenisininkas, olimpietis.
2002 m. Grand Slam finale, Wimbledon turnyre užėmė 2 vietą (nusileido Lleyton Hewitt iš Australijos). 2005 m. laimėjo Masters Cup, 2007 m. ATP Masters finalo seriją (2 kart). 2004 ir 2008 m. dalyvavo olimpinėse žaidynėse.
Nigerio vyrų futbolo rinktinė
Nigerio vyrų futbolo rinktinė – Nigeriui atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Nigerio futbolo federacija (Fédération Nigerienne de Football). Rinktinė nedalyvavo nė viename pasaulio čempionate, bet 2012 m. debiutavo Afrikos čempionate.
Botomas
Botomas – didžiausia gyvenvietė Saboje ir pirma sustojimo vieta kelyje į Sabos uostą Forto įlankoje. 495 gyventojai (iš viso 1424 saliečiai).
Voveržuvinės
Voveržuvinės (Holocentridae) – beriksažuvių (Beryciformes) būrio žuvų šeima.
Botomas
Botome yra įsikūrusios valdžios įstaigos, ligoninė, slaugos namai ir Sabos universitetinė medicinos mokykla.
Voveržuvinės
Dauguma naktinės, o dieną slepiasi tarp koralinių rifų. Gyvena priekrantėse, iki 200 m gylyje. Dydis – iki 61 cm.
Botomas
Pradinis miesto pavadinimas buvo De Botte, senąja olandų kalba „Dubuo“, nurodantis į geografinę padėtį slėnyje, apsuptame kalvų. Botomas – angliškasis šio pavadinimo iškraipymas.
Voveržuvinės
Paplitusios tropikinėse Atlanto, Ramiojo ir Indijos vandenynų srityse.
Botomas
thumb|left|250px|Botomas ir Sabos universitetinės medicinos mokyklos miestelis dešinėje apačioje
Voveržuvinės
Sistematika
Šeimoje 8 gentys, 84 rūšys:
Kazimieras Alminas
thumb|Kazimieras Alminas Kazimieras Alminas (iki 1939 m. Alminauskis, 1904 m. balandžio 15 d. Paulaičiuose, Švėkšnos valsčius, dab. Šilutės raj. – 1986 m. birželio 7 d. Santa Monikoje, Los Andželo priemiestis, Kalifornija) – kalbininkas, lietuvių kalbos vardyno rinkėjas bei tyrėjas, profesorius.
Biografija
Gimė ūkininkų (tėvai turėjo 30 ha žemės) šeimoje. Mokėsi Švėkšnos pradžios mokykloje, 1918–1925 m. – Telšių gimnazijoje. 1925–1929 m. studijavo Lietuvos universitete, buvo Jono Jablonskio sekretorius.
1929–1934 m. tęsė studijas Leipcigo, Miuncheno, Heidelbergo, Vienos ir Karaliaučiaus universitetuose. 1934 m. Leipcigo universitete apgynė daktaro disertaciją „Lietuvių kalbos germanizmai“. 1934–1939 m. dėstė germanistikos disciplinas Vytauto Didžiojo, 1940–1943 m. – Vilniaus universitetuose; pastarajame dar vadovavo Vokiečių kalbos ir literatūros katedrai.
1943 m. su šeima grįžo į tėviškę. 1943–1944 m. dėstė lietuvių kalbą ir literatūrą Švėkšnos gimnazijoje. 1944 m. vasarą pasitraukė į Vakarus. 1944–1945 m. dirbo Austrijos MA fonogramų archyve Vienoje, 1945–1946 m. profesoriavo UNRRA universitete Miunchene. 1948–1972 m. buvo Lojolos universiteto Los Andžele vokiečių ir rusų kalbų profesorius.
Darbai
Tyrinėjo vokiškus skolinius, vartojamus lietuvių kalboje; 1934 m. išleido 150 puslapių knygą vokiečių kalba „Die Germanismen des Litauischen“ (Lietuvių kalbos germanizmai), kuri iki šiol yra plačiausias lietuvių kalbos germanizmų tyrinėjimas. 1934 m. sudarė vietovardžių rinkimo instrukciją. 1934–1944 m. organizavo Lietuvos vietovardžių ir pavardžių rinkimą (prie Kultūros muziejaus buvo įsteigęs skyrių „Lietuvos žemės vardynas“). Padėjo atlietuvinti Vilniaus krašto lietuvių vietovardžius ir pavardes.
Paruošė ir 1943 m. išleido žodyną „Vokiškai - lietuviškas žodynas“. Sudarė Lietuvos istorijos šaltiniuose esamų lietuviškų tikrinių vardų kartoteką (per 200 tūkstančių lapelių).
1931–1939 m. leidinyje „Archivum Philologicum“ paskelbė Antano Baranausko 67 laiškus vokiečių kalbininkui H. Vėberiui (dar 33 laiškai liko neišspausdinti, sutrukdė II pasaulinis karas), „Vytauto skundas prieš Jogailą ir Skirgailą“, „Dionizo Poškos „Mužiko“ kopija“ ir kt. publicistinius straipsnius. Taip pat kalbos klausimais rašė į žurnalą „Gimtoji kalba“.
Parašė leksikografijos darbų, rinko istorinių dokumentų, Lietuvos valdovų antspaudų fotokopijas. Rašė veikalą „Kryžiuočių keliai į Lietuvą“.
Marius Grigonis
Marius Grigonis (g. 1994 m. balandžio 26 d. Kaune) – Lietuvos krepšininkas.
Baigė Kauno jėzuitų gimnaziją. Ketverius metus treniravosi „Žalgirio“ sporto mokykloje, su kuria varžėsi Nacionalinėje krepšinio lygoje, 2012 ir 2013 m. užėmė 3 vietą lygoje ir buvo komandos lyderis.
2013 m. gegužės 15 d. Marius Grigonis VTB lygos varžybose prieš „Nižnyj Novgorod“ klubą debiutavo pagrindinėje „Žalgirio“ komandoje. 2013–2014 m. sezone buvo paskolintas į Ispanijos antrosios lygos komandą Hueskos „Peñas“. Kitais metais sudarė sutartį su ACB lygos klubu iš Manresos „La Bruixa d‘Or“. Po poros sezonų perėjo į Tenerifės „Iberostar“, su kuria 2017 m. laimėjo FIBA Čempionų lygą ir tapo finalo ketverto MVP. 2017–2018 m. sezoną praleido Berlyno ALBA klube.
2018 m. liepos 3 d. pasirašė trejų metų sutartį su Kauno „Žalgirio“ klubu. 2019 m. lapkritį patyrė traumą ir iškrito iki pat sezono pabaigos. 2020 m. M. Grigonis pratęsė sutartį su „Žalgiriu“ ir 2020–2021 m. „Eurolygos“ sezone tapo komandos lyderiu (13,4 taško per rungtynes Eurolygoje ir 12,9 LKL), tapo spalio mėnesio MVP.
2021 m. birželio viduryje pasirašė trejų metų sutartį su Rusijos Maskvos „CSKA“ klubu. 2022 m. vasario pabaigoje dėl politinės situacijos Rusijoje nutraukė sutartį su Maskvos klubu.
2022 m. liepos 14 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Graikijos Atėnų „Panathinaikos“ klubu.
Injotefas
Injotefas – Tėbų nomo princas. Minimas Karnako karališkajame sąraše kaip Mentuhotepo I pirmtakas, todėl kai kurie istorikai jį laiko vienuoliktos dinastijos įkūrėju. Injotefas dažnai minimas kaip Iku sūnus. Tradiciškai nėra laikomas dinastijos įkūrėju ir net jo paties egzistavimu yra abejojama.
Galindija (Šventapilės apskritis)
Galindija arba Lipovka (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietvakarinėje dalyje, nuo 2004 m. balandžio 29 d. Mamonovo miesto apygardos kaimas.
Istorija
Varmės žemės kaimo pavadinimas Galindijō prūsiškos kilmės. 1345 m. minimas Galindien. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Šventapilės apskrities kaimas. 1928 m. rugsėjo 30 d. prijungti Rozukai (prūs. Rōzukai,, 1910 m. buvo 37 gyventojai) ir Malendorfas (Mahlendorf, 1910 m. buvo 46 gyventojai). 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kroicburgo rajono, vėliau Bagrationovsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2004 m. balandžio 29 d. Mamonovo apylinkės kaimas. 1946 m. prijungta Griunvaldė (Grünwalde).
Netičkampio apylinkė
Netičkampio apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Marijampolės valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Marijampolės rajonui. 1954 m. prijungta Liepynų apylinkė ir dalis Narto apylinkės, o dalis Netičkampio apylinkės prijungta prie Padovinio apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Netičkampio apylinkė prijungta prie Liudvinavo apylinkės ir Trakiškių apylinkės.
Delnakauliai
thumb|right|260px|Kairės rankos delnakauliai iš priekinės pusės Delnakauliai – rankos plaštakos penki ilgieji kaulai. Kiekvienas delnakaulis turi kūną (corpus ossis metacarpalis pollicis) ir du galus. Artimesnis galas vadinamas pamatu (basis ossis metacarpalis pollicis), o tolimesnis – galva (caput ossis metacarpalis pollicis).
Rankos nykščio delnakaulis yra trumpiausias ir storiausias, smiliaus – ilgiausias. Delnakauliai su raumenų grupėmis ir pirštų ilgųjų raumenų sausgyslėmis sudaro delną.
I delnakaulis (os metacarpi primum)
Jis yra stambiausias, jo pamate matyti balno pavidalo paviršius susinerti su riešo didžiojo daugiakampio tokiu pačiu paviršiumi.
II delnakaulis(os metacarpi secundum)
Jis yra pats ilgiausias, jo pamatas giliai įdubęssusinerti su riešo mažuoju daugiakampiu, o iš šonų yra po laukelį, kuriuo liečiasi su gretimais delnakauliais. Kiti delnakauliai tolydžio trumpėja.
III delnakaulis (os metacarpi tertium)
Jo pamatas jungiasi su riešo galviniu kaulu ir su gretimais delnakauliais, jo išorinėje (radialinėje) pusėje kyšo ylinė atauga (processus styloideus ossis metacarpi tertii)
IV delnakaulis (os metacarpi quartum)
Jo pamatas viduriniu laukeliu jungiasi su riešo kablinio kaulo lateraline puse, o šoniniais laukeliais - su gretimais delnakauliais. Nuo III delnakaulio jis skiriasi tuo, kad neturi ylinės ataugos.
V delnakaulis (os metacarpi quintum)
Jis yra pats trumpiausias iš visų delnakaulių. Jo pamatas jungiasi su riešo kablinio kaulo medialine puse ir IV delnakauliu, o nugarinėje pusėje turi neryškų gumburėlį.
Antifrikcinis tepalas
Antifrikcinis tepalas – bet kokia medžiaga, dažniausiai tiršta ar skysta, kuri naudojama mažinti dviejų besitrinančių paviršių trintį, gerinti sukibimą ir didinti atsparumą dilimui. Tam tepalas įterpiamas tarp dviejų judančių vienas kito atžvilgiu paviršių. Gali atlikti ir papildomas funkcijas – išnešti iš tarpo pašalines daleles ar jas ištirpinti, taip pat - pašalinti trinties metu susidarančią šilumą.
Antifrikcinių tepalų skirstymas
Pagal paskirtį antifrikciniai tepalai skirstomi:
Pagal sudėtį:
Pagal konsistenciją:
Pagal naudotumo lygį:
Vieni žinomiausių tepalų - variklinės alyvos, kuriomis tepami judantys transporto priemonių ir panašios galios vidaus degimo stacionarių variklių paviršiai.
Variklinių alyvų sudėtis
Bazinės alyvos rūšys:
Tepalų priedai mažina trintį ir dėvėjimąsi, didina klampumą, atsparumą korozijai ir oksidacijai, senėjimą ir kt.
Varikliniai tepalai populiariai skirstomi į 3 rūšis:
Griežtos atskirties tarp šių rūšių pagal sudėtį nėra. Komercinį alyvos apibūdinimą dažniausiai lemia alyvos savybių atitikimas įvairioms specifikacijoms ir markėms. Paprastai, aukštesnės markės ar naujesnės specifikacijoms pasiekti į alyvų sudėtį tenka dėti daugiau sintetinių priedų ar geresnės bazinės alyvos. Pvz., 10W-40 markės alyvos dažniausiai įvardijamos kaip pusiau sintetinės, nors savo sudėtyje gali ir neturėti daugiau 15 % sintetinių priedų.
Aštuntainė skaičiavimo sistema
Aštuntainė skaičiavimo sistema – skaičiavimo sistema, išreiškianti skaitines reikšmes, naudojant simbolius nuo 0 iki 7. Tarkime, dvejetainėje skaičiavimo sistemoje 74 atitinka 1001010, tai galėtume užrašyti grupuodami po 3: (00)1 001 010. 74 aštuntainėje skaičiavimo sistemoje būtų 112.
dešimtainėje skaičiavimo sistemoje kiekvienas skaičius išreiškiamas pagrindu 10. Pavyzdžiui: Aštuntainėje skaičiavimo sistemoje kiekvienas skaičius išreiškiamas pagrindu 8. Pavyzdžiui: Taip pastebėsime, kad 112 aštuntainėje skaičiavimo sistemoje yra 64+8+2 = 74 dešimtainėje.
Metodas kai dauginama iš aštuonių
Norėdami paversti sveiką skaičių iš dešimtainės į aštuntainę, dalijame iš didžiausio galimo 8 laipsnio. Toliau vėl daliname vis iš mažesnių 8 laipsnių, kol lieka 8.
Pavyzdžiui, kad paverstume 12510 į aštuntainę:
Kitas pavyzdys:
Metodas kai dauginama iš aštuonių(trupmena)
Kad paverstume trupmeną iš dešimtainės į aštuntainę, dauginame iš 8; Gavę naują trupmeną ją vėl dauginame iš 8 tol, kol gauname sveiką skaičių.
Pavyzdys: verčiame 0.1640625 į aštuntainę:
Aštuntainė į dešimtainę
Norėdami paversti skaičių k į dešimtainę sistemą, naudojame 8 pagrindo skaičiaus užrašymą pavidalu:
Pavyzdžiui: verčiame 7648 į dešimtainę:
Aštuntainė į dvejetainę
Norėdami paversti aštuntainį skaičių į dvejetainį, pakeiskime kiekvieną skaitmenį jo dvejetainiu pavidalu. Pavyzdžiui: verčiame 518 į dvejetainę:
Dvejetainė į aštuntainę
Štai paverskime 1010111100 į aštuntainę:
Galiausiai 10101111002 = 12748
verčiame dvejetainę 11100.01001 į aštuntainę:
Galiausiai 11100.010012 = 34.228
Aštuntainė į šešioliktainę
Vertimas susideda iš dviejų žingsnių. Pirmiausiai aštuntainę verčiame į dvejetainę paskui į šešioliktainę, grupuojant po keturis skaitmenis, kai jie atitinka šešioliktainius skaičius. Pavyzdžiui, verčiame 1057 į šešioliktainę:
Galiausiai 10578 = 22F16
Šešioliktainė į aštuntainę
Naudojame atvirkščią algoritmą.
Jefferson Pérez
thumb|150px|Jefferson Pérez Jefferson Leonardo Pérez Quezada (g. 1974 m. liepos 1 d. Kuenkoje) – Ekvadoro lengvaatletis, 20 km sportinio ėjimo specialistas.
Jefferson Pérez tapo pasaulio čempionu 2003, 2005 ir 2007 m., vicečempionu – 1999 m., be to, 1996 m. tapo olimpiniu čempionu, 2000 ir 2004 m. olimpiadose užėmė 4 vietą. Jis taip pat pasiekė geriausią pasaulyje ėjimo rezultatą – 1:17:21 (2003 m. Paryžiuje).
Kulbokiškė
Kulbokiškė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 8 km nuo Naujo Strūnaičio.
Gyventojai
thumb|left|160px|Kaimo kryžius
Mockų apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Sangrūdos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kalvarijos rajonui. 1954 m. prijungtos dalis Navininkų apylinkės ir dalis Miklausės apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Mockų apylinkė prijungta prie Sangrūdos apylinkės.
Mesjė 35
thumb|250px|M35 spiečius
Mesjė 35 (M35, NGC 2168) – padrikasis spiečius, esantis Dvynių žvaigždyne. Jis yra už 2700 ar 2800 šviesmečių nuo Žemės, objekto regimasis ryškis – 5,30.
Šį spiečių 1745–1746 m. aptiko Philippe Loys de Chéseaux. Apie 1750 m. jį nepriklausomai atrado John Bevis (įtrauktas į 1750 m. išleistą Uranographia Britannica). 1764 m. rugpjūčio 30 d. šį spiečių į savo katalogą įtraukė Charles Messier.
Mesjė 35 spiečiuje esama keleto šimtų žvaigždžių. Plotas, kurį šis spiečius užima danguje, prilygsta Mėnulio pilnaties užimamam plotui.
Šio spiečiaus amžius siekia apie 100 mln. metų.
Australijos regbio rinktinė
Australijos regbio rinktinė, dar vadinama Wallabies  – Australijai atstovaujanti nacionalinė regbio komanda. Nuo 1996 m. kasmet dalyvauja Regbio čempionate – keturių stipriausių Pietų pusrutulio regbio rinktinių turnyre (iki 2012 m. turnyro – Trijų Nacijų taurė), kurį yra laimėjusi 4 kartus. Australija taip pat yra dalyvavusi visuose devyniuose iki šiol vykusiuose pasaulio regbio čempionatuose, o 1991 m. ir 1999 m. ji tapo turnyro nugalėtoja.
Tautvydas Barštys (1986)
Tautvydas Barštys (g. 1986 m. liepos 2 d. Kaune) – Lietuvos krepšininkas, Kauno „Žalgirio – A. Sabonio mokyklos“ auklėtinis, rungtyniaujantis Kauno „Aisčių“ komandoje.
Ravelių kalnas
Ravelių kalnas – moreninė kalva esanti Rytų Sūduvos aukštumoje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrities, Vižainio valsčiuje; apie vieną kilometrą į rytus nuo Vižainio kaimo, šalia vaivadijos kelio Nr.27px|DW651 Smalėnai-Vižainis ir apie 3 km į pietryčius nuo Rovelės kaimo. Aukštis - 298,19 m virš jūros lygio (kitais duomenimis 299,1 m). Tai aukščiausia viršūnė tiek lenkiškoje, tiek ir lietuviškoje Suvalkijos dalyse bei aukščiausia viršūnė Palenkės vaivadijoje.
Tautvydas Barštys (1986)
2006 m. atstovavo Lietuvos jaunimo krepšinio rinktinę iki 20 metų (U-20). Karjerą pradėjo 2003 m. Kauno Žalgiris-Sabonio mokykla komandoje. Per debiutinį LKL ir BBL lygų sezoną iš viso pelnė 163 taškus per 34 rungtynes.
Ravelių kalnas
Nuo stovinčio ant kalvos apžvalgos bokšto gerai matosi gretimas Vižainio kaimas su šalia plytinčiu Vižainio ežeru; esant geram orui galima stebėti Romintos girios pietrytinius pakraščius, Sūduvos kalnus, apačioje tekančios Šešupės slėnį. Dalį Ravelių kalno užima ganyklos su nuo ledynmečio išlikusiais rieduliais. Pati viršūnė plokščia, neapžėlusi mišku ir krūmais, todėl ištisus metus virš jos formuojasi galingi oro srautai. Ant kalvos bendrovės Ekowiatr ir Pędziwiatr įrengė šešias Vižainio vėjo jėgaines (kiekviena po 300 kW), pagaminta elektros energija patenka į Balstogės Elektros Tinklų įmonę.
Mindaugas Kupšas
Mindaugas Kupšas (g. 1991 m. balandžio 9 d. Kaune) – Lietuvos krepšininkas.
2017 m. vasario pradžioje pasirašė kontraktą iki sezono galo, su galimybe jį pratęsti dar metams, su Ispanijos antrosios lygos Logronjo „CB Clavijo“ ekipa. 2017 m. rugpjūčio 11 d. sudarė vienerių metų sutartį su Utenos „Juventus“ klubu. 2018 m. rugpjūčio pradžioje sugrįžo į Panevėžio „Lietkabelį“ ir pasirašė vienerių metų sutartį su klubu.
2021 m. rugpjūčio pradžioje sudarė sutartį su Utenos „Juventus“, su galimybe sezono eigoje persikelti į kitą komandą. 2021 m. spalio 24 d. sužaidęs paskutines rungtynes Lietuvoje pradėjo ruoštis kelionei į Taivano Gaosiongo „Aquas“ klubą.
2013 m. dalyvavo NBA naujokų biržoje, tačiau žaidėjo nepasirinko nė vienas klubas.
Lepšė
Lepšė (arba lepšis, paberžis, težiukas; ) – baravykinių (Boletaceae) šeimos, raudonviršių (Leccinum) genties grybų rūšis.
Miškuose, parkuose ar net soduose tik po beržais. Vasara, ruduo. Trama spalvos nekeičia, kotas apšepęs.
Vaisiakūniai dideli. Kepurėlė 5–15 cm skersmens, nuo gelsvai pilkos iki pilkai rudai juodos spalvos. Vamzdeliai balsvi, pilki, pilkai rusvi, 1–3 cm ilgio. Poros balsvos, pilkos, paspaudus ilgainiui paruduoja. Kotas 5–15×1–3,5 cm, pamato link tolygiai storėjantis, kietas, apšepęs pilkais, rudai juodais plaušeliais. Trama balta, pilka, įpjauta spalvos nekeičia. Sporos 11–19 (20)×4,5–6,5 μm.
Būdingi požymiai: kepurėlės ir koto spalva įvairauja nuo pilkos iki juosvos.
Auga miškuose, parkuose, raistuose, pelkėse, kur paplitęs beržas.
Labai dažnas. Mėgstamas valgomas grybas.
Maistinė vertė
Lepšė vertingas grybas, turintis daug B grupės vitaminų, daugiau nei baravykas. Vienintelė neigiama savybė – smarkiai kirmija. Maistui tinka tik jauni ir sveiki grybai. Iš valgomų grybų lepšė daugiausia sukaupia magnio.
Jokūbas Dagys
Jokūbas Dagys-Jokymas (1905 m. gruodžio 16 d. Šlepščiai, Biržų valsčius – 1989 m. rugsėjo 6 d. Torontas) – Lietuvos skulptorius, tapytojas, poetas.
Biografija
Brolis ekonomistas Jonas Dagys. 1932 m. baigė Kauno meno mokyklą. 1932-1944 m. dėstė Raseinių gimnazijoje. 1937 m. tobulinosi Berlyne, Paryžiuje. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Nuo 1947 m. gyveno Londone, nuo 1951 m. Toronte.
Kūryba
Ankstyvojoje kūryboje vyrauja socialinės tematikos figūrinės kompozicijos iš gipso, cemento („Darbininkas“, „Žemę kasantis“, abi 1936 m.). Joms būdinga sugeometrinta forma, brūkšniuota faktūra, uždara kompozicija. Sukūrė antkapinių paminklų (agronomo P. Kregždės sūnaus Kauno evangelikų kapinėse, 1934 m.), reljefų („Lietuvos bajorų seimelis“ 1937 m.) ir statulų („Neramios sielos tragedija“ 1938 m.) Lietuvos istorijos temomis, portretinių skulptūrų (Maironio biustas Raseinių gimnazijoje, 1938 m.). Kanadoje iš medžio sukūrė istorinių (reljefai „Gediminas diktuoja laišką vienuoliui“ 1968 m. „Basanavičius skaito Nepriklausomybės aktą“ 1978 m.), religinių („Nukryžiuotasis“, „Švč. Mergelė Marija“, abu Šv. Monikos bažnyčioje Toronte) skulptūrų, moters figūros variacijų. Kūriniai dekoratyvūs, kai kurie turi primityvizmo bruožų. Nutapė paveikslų. Dalis kūrinių sudegė Raseiniuose per Antrąjį pasaulinį karą. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Šiaulių „Aušra (muziejus)|muziejus „Aušra““, didelę dalį – Biržų krašto muziejus „Sėla“.
Nuo 1935 m. dalyvavo parodose, individualios parodos:
Reunjono vyrų futbolo rinktinė
Reunjono vyrų futbolo rinktinė – Reunjonui atstovaujanti nacionalinė futbolo komanda, kurią kontroliuoja Reunjono futbolo lyga. Rinktinė nedalyvavo nė viename pasaulio ar žemyno čempionate.
Ahau
thumb|250px|[[Kirigua miesto valdovo emblema. Ženklas „Ahau“ šiuo atveju žymimas dviem ženkliukais viršuje dešinėje]] Ahau (, ahau ar ahaw) – valdovo titulas, aptiktas ikikolumbiniuose majų civilizacijos įrašuose. Titulas verčiamas kaip 'lordas', 'valdytojas', 'karalius', 'lyderis'. Šiuo žodžiu vadindavo atskiros teritorijos valdančiosios kilmingųjų klasės atstovus, jis nereiškė vienintelio asmens. Ahau atlikdavo ir religines pareigas, todėl juos paprastai priskiria ir majų dvasininkijai.
Kuhul ajaw ('dieviškasis valdovas') buvo suverenus teritorijos valdovas. Jo valdomos teritorijos dydis galėjo būti labai įvai vadino ir tokius valdovus, kurie nebuvo visiškai suverenūs ir pripažindavo aukštesnę kito asmens, kitos dinastijos ar valstybės valdžią.
Titulu ahau vadindavo ir moteris, tik prieš žodį ahau dar naudodavo lytį nurodantį priešdėlį Ix.
Majų hieroglifinėje rašyboje, kaip ir bet kuris kitas žodis, žodis ahau galėjo būti užrašomas kaip logograma arba paskiemeniui. Žinomi keli abejopo užrašymo būdai. Kuomet „ahau“ yra kaip elementas didesniame glife (vietovardyje), jis rašomas glifo viršuje.
Ahau ir kalendorius
thumb|Dienos ženklas ahau Žodis ahau taip pat reiškia tzolk’ino (260-ies dienų majų kalendoriaus) dvidešimties dienų ciklo dvidešimtą dieną.
Cugo ežeras
Cugo ežeras yra šiaurės rytų Šveicarijoje.
Cugo ežeras priklauso trims kantonams: Cugo, Švico ir Liucernos. Ežere gausu žuvų − veisiasi lydekos, karpiai, vaivorykštiniai upėtakiai. Ežerą supa Alpių kalnai − Rigos, Rosbergo ir Cugerbergo. Kalnai apaugę miškais.
Miestai
Prie Cugo ežero esantys miestai:
Žibintakiai beriksai
Šeimoje 6 gentys, 8 rūšys.
Valkirijos
thumb|Stephan Sinding valkirijos statula [[Kopenhaga|Kopenhagoje.]] Skandinavų mitologijoje Valkirijos – dysės, žemesniojo rango deivės, tarnaujančios Odinui. Valkirijų paskirtis – iš mūšyje kritusių karių išrinkti geriausius karius ir nugabenti į Valhalą, kur kariai tampa einherijais. Odino pavestos valkirijos renka kariauną pasaulio pabaigos mūšiui ragnarokui.
Šiuolaikiniame mene valkirijos vaizduojamos kaip karingos merginos, jojančios ant sparnuotų arklių, ginkluotos ietimi. Tačiau pagal ant runų akmens Rök rastus įrašus valkirijos jojo ne ant sparnuotų arklių, bet ant vilkų, kurie patys pagausindavo žuvusiųjų gretas. Valkirijos buvo baisios ir karingos, turėjo varną, kuri skraidydavo virš mūšio lauko ir „pasirinkdavo“ žuvusius. Manoma, kad vilkų ir varnų motyvas atsirado matant, kaip šie po mūšio ėda žuvusiųjų kūnus.
Kuleliškės
Kuleliškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Lavoriškių.
Gediminas Žalalis
Gediminas Žalalis (g. 1995 m. sausio 21 d. Vilniuje) – Lietuvos krepšininkas, pasirašęs ilgalaikį kontraktą su Panevėžio „Lietkabelio“ klubu.
Mesjė 3
thumb|200px|M3 spiečius Mesjė 3 (M3, NGC 5272) – kamuolinis spiečius, esantis Skalikų žvaigždyne. Atstumas nuo Saulės – 33900 šviesmečių. Jo regimasis ryškis – 6,2.
Spiečius atrastas Charles Messier 1764 m. Kaip manoma, Mesjė 3 atradimas paskatino astronomą pradėti sistemingą tokių objektų paiešką, neapsiribojant atsitiktinių pastebėjimų, tokių kaip Mesjė 1 (Krabo ūkas) ir Mesjė 2, klasifikavimu. Vienaip ar kitaip, iki tų metų pabaigos C. Messier aprašė objektus iki Mesjė 40. Žvaigždes pirmasis įžiūrėjo William Herschel 1784 m.
Tai labai didelis kamuolinis spiečius, kuriame, manoma, yra apie pusę milijono žvaigždžių. Tarp jų yra neįprastų mėlynųjų atsilikėlių, kurios atrodo daug jaunesnės nei likusi populiacija. Manoma, jog šios žvaigždės tokiomis tapo joms praskrendant arti viena kitos. Šiose artimose sąveikose išoriniai sluoksniai „nutekėjo“ į kitas žvaigždes. Yra taip pat labai daug (1978 m. buvo žinoma 212) kintamųjų žvaigždžių, kurių pagalba nebuvo sunku išmatuoti atstumą iki spiečiaus.
Vjeno grafystė
Vjeno grafystė  – grafystė, kurios sostinė buvo Vjenas. Grafystė atsirado Karolingų imperijos laikais ir egzistavo iki 1030 m., kai buvo perduota Vjeno arkivyskupijai.
Iki 932 m. birželio 23 d. Vjeną, kuris buvo išnykusios jo tėvo karalystės sostinė, valdė Karolis Konstantinas. Po Karolio Konstantino mirties Vjeną paveldėjo jo duktė Konstanca Vjenietė, tad grafystė atiteko jos vyrui Bozonui II Arliečiui. Bozono palikuonys sugebėjo surinkti daug Provanso grafysčių ir galų gale tapti Provanso markgrafais.
1030 m. Vjenas buvo perduotas arkivyskupui, kuris išsyk valdą padalijo į dvi grafystes. Vieną atidavė savo savo galingam vasalui Guigues III Alboniečiui, kurį pakėlė į grafus. Antrąją dalį (Maurienne) perdavė būsimam Savojos grafui Humbertui I Baltarankiui. Tačiau Vjeno grafystė neišnyko. Ji egzistavo, nors labai sumažėjusi. Nuo 1085 iki 1240 m. ją valdė Makono grafai. Paskutinė grafienė Alisa Makonė, po jos vyro Jehan de Braine mirties 1240 m., pardavė Vjeno ir Makono grafystes Prancūzijos karūnai.
Radiškės apylinkė
Radiškės apylinkė (arba Radziškės apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Sangrūdos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kalvarijos rajonui. 1954 m. prijungtos Berezninkų apylinkė, dalis Navininkų apylinkės ir dalis Miklausės apylinkės. 1963 m. sausio 12 d. Radiškės apylinkė prijungta prie Sangrūdos apylinkės.
Matruho muchafaza
Matruho muchafaza  – muchafaza, užimanti visą šiaurės vakarinę Egipto dalį. Administracinis centras – Marsa Matruhas.
Muchafazą iš šiaurės skalauja Viduržemio jūra, o vakaruose ribojasi su Libija. Beveik visą teritoriją užima negyvenama Libijos dykuma, gyvenviečių yra tik pakrantėje ir Sivos oazėje. Matruho muchafazoje taip pat yra viena žemiausių sausumos vietų – Kataros įduba. Libijos pasienyje esanti Halfajos perėja nuo seno buvo Egipto ir Libijos riba.
Miestai
Svarbiausi miestai:
Mesjė 5
thumb|200px|M5 spiečius Mesjė 5 (M5, NGC 5904) – kamuolinis spiečius Gyvatės žvaigždyne. Nuo Saulės nutolęs 24 500 ar 25 000 šviesmečių. Regimasis ryškis – 6,65.
Objektą 1702 m. atrado vokiečių astronomas Gottfried Kirch. M5 – vienas seniausių kamuolinių spiečių Paukščių Take. Jame esama daugiau nei 100 000 žvaigždžių. Didžiuma jų susiformavo prieš daugiau nei 12 milijardų metų, tačiau žvaigždėdara vyksta iki šiol.
Griunvaldė
Griunvaldė arba Lipovka (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietvakarinėje dalyje, nuo 2004 m. balandžio 29 d. Mamonovo miesto apygardos kaimas.
Mesjė 5
Šis spiečius matomas pro žiūronus (atrodo kaip šviesi dėmė), geriausiai – liepos mėnesį.
Griunvaldė
Istorija
Varmės žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Šventapilės apskrities kaimas. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kroicburgo rajono, vėliau Bagrationovsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2004 m. balandžio 29 d. Mamonovo apylinkės kaimas. 1946 m. sujungtas su Galindija.
Lietuvos jūrų muziejaus delfinariumas
miniatiūra|Delfinariumas miniatiūra|Lauko amfiteatras Lietuvos jūrų muziejaus delfinariumas – Lietuvos jūrų muziejui priklausantis delfinariumas, esantis Klaipėdoje, Kopgalyje. Jame yra 1000 vietų salė. 1800 m³ talpos baseinas skirtas delfinų ir jūrų liūtų pasirodymams.
Istorija
Projekto autorius buvo architektas Petras Lapė (1924–2012). Pradžioje jis kreipėsi į JAV gyvenusį brolį dėl literatūros apie akvariumų įrenginius. Iš gauto bukleto inžinierius susidarė vaizdą, kaip akvariumas įrengtas Bostone. Nutarta vandenį siurbti iš Baltijos jūros, kad jis pratekėdamas pro natūralius gamtos (t. y. smėlio) filtrus, patektų į rezervuarą, kuriame būtų reguliuojamas vandens druskingumas, vanduo gėlinamas bei skaidrinamas.
1993 metais į Delfinariumą buvo atgabenti pirmieji delfinai.
1994 m. balandžio 30 d. atidarytame Delfinariume vyksta delfinų (Juodosios jūros afalinų) ir Kalifornijos jūrų liūtų pasirodymai.
Nuo 2003 m. buvo vykdomi delfinų terapijos seansai vaikams, sergantiems autizmu, Dauno sindromu, cerebraliniu paralyžiumi.
2009 m. parengtas techninis projektas delfinariumo rekonstravimui ir išplėtimui, įkuriant delfinų terapijos centrą. Architektūriniame konkurse nugalėjo uostamiesčio architektai, įveikę kolegas iš sostinės. Iš keturių dalyvių geriausiu buvo pripažintas Klaipėdos architektų Snieguolės ir Algirdo Stripinių darbas „Vanduo“. Preliminari viso objekto kaina – 13,5 mln. eur. Delfinariumo rekonstravimas buvo įtrauktas į Jūros teikiamų pramogų, poilsio, sveikatingumo paslaugų ir pažinimo parko Kopgalyje projektą.
Nuo 2010 m. spalio mėn. Delfinariumas buvo uždarytas rekonstrukcijai.
Kanon Wakeshima
Kanon Wakeshima (g. 1988 m. birželio 28 d. Japonija) – japonų dainininkė ir violončelininkė. Prodiusuojama Mana debiutavo DefSTAR Records įrašų leidykloje 2008 m. gegužės 28 d. su singlu "Still Doll". Jos pirmasis ir antrasis singlas "Suna no Oshiro" buvo panaudoti kaip anime Vampire Knight garso takelis.
2008 m. atlikėja nominuota geriausio debiuto nominacijai Shojo Beat muzikos apdovanojimuose.
MediaWiki
MediaWiki – atvirojo kodo programinė įranga, kuri aptarnauja Vikipedijos enciklopediją. Ji kuriama PHP programavimo kalba ir leidžia didelei grupei redaktorių veiksmingai bendradarbiauti.
Programinė įranga turi daugiau nei 700 nustatymų ir 1800 papildinių, kurie praplėčia ir suteikia daugiau galimybių programai. Vien Vikipedijoje yra daugiau nei 1000 botų ir kitų įrankių, kurie padeda plėtojant Vikipediją.
Programa taip pat naudojama kaip kompanijų vidinių žinių valdymo sistema. Ji taip pat naudojama edukaciniais tikslais atliekant grupinius projektus.
Vikimedija gali būti naudojama su MySQL arba PostgreSQL duomenų bazių valdymo sistema.
Licencijavimas
MediaWiki yra platinama laisvosios licencijos GNU GPL sąlygomis, o dokumentacijos naudojimo sąlygas nustato Creative Commons BY-SA 3.0 licencija ir viešo naudojimo sąlygos. Vadovai, žinynai ir Vikimedijos turinys platinami Creative Commons sąlygomis, o pagalbai (HELP) nustatytas viešo naudojimo režimas, todėl juos laisvai galima naudoti diegiant į kitus Wiki projektus.