cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Puokės kalno koplyčia
Puokės kalno koplyčia – Skuodo rajone, Barstyčių seniūnijoje, ant Puokės alkakalnio stovinti medinė koplyčia. Pasiekiama iš kelio (1,3 km į šiaurės rytus). Ji stovi ant mišku apaugusios kalvos, senosiose neveikiančiose kapinėse. Koplyčia prastos būklės, mažai naudojama.
FK Biaroza-2010
Istorija
2011 m. užėmė antrą vietą Antroje lygoje ir turėjo galimybę debiutuoti Pirmoje lygoje.
Puokės kalno koplyčia
Vieta įtraukta į Kultūros vertybių registrą, koplyčia paženklinta senuoju „liaudies dailės paminklo“ ženklu.
Kalną juosia markapių laikų akmenų tvoros fragmentai. Sakoma, kad čia buvo laidojama maro metais. Be didesnės koplyčios, čia dar stovi keli mediniai kryžiai, kelios koplytėlės.
FK Biaroza-2010
Istorija
2012 m. Pirmoje lygoje užėmė devintą vietą, o taurės turnyre pasiekė aštuntfinalį. Tai sėkmingiausias sezonas klubo istorijoje.
2016 m. sausio 12 d. klubo pagrindiniai rėmėjai firma „Traipl“ pranešė, kad neberems futbolo projektų ir nutrauks fiansavimą. , o šių rėmėjų indėlis sudarė net 90 procentų viso klubo biudžeto,, todėl klubas pasitraukė iš Pirmos lygos. Pasirodė pranešimai apie tai, kad klubas gali būti likviduotas. .
Zembrė
Zembrė – upė pietų Lietuvoje, Alytaus rajone; kairysis Nemuno intakas. Ilgis 18,5 km. Šalia Zembrės esačios gyvenvietės: Vankiškiai, Laburdiškės, Burbiškės, Geistariškės, Revai, Nemunaitis.
Upėvardis Zembrė arba Žembrė bandomas sieti su žodžiu žembti („pjauti, sklembti įkypai“). Ž pakitimas į Z laikomas jotvingišku kalbiniu posluoksniu.
Basim
Anisas Basimas Mudžahidas (geriau žinomas kaip Basim; g. 1992 m. liepos 4 d.) – Danijos dainininkas ir dainų autorius. Atlikėjas yra kilęs iš Maroko, tačiau gyvena Høje Gladsaxe, Kopenhagos pakraštyje. Būdamas vos 15-os metų, dalyvavo danų „X Factor“, tačiau iškrito ketvirtfinalio etape. Po dalyvavimo „X Factor“, pradėjo solo karjerą. Šiuo metu išleido du albumus – 2008 m. „Alt det jeg ville have sagt“ ir 2009 m. „Befri dig selv“. Basim atstovavo Danijai 2014 m. Eurovizijos konkurse Kopenhagoje.
Vogtos dainos
„Vogtos dainos“ – Keistuolių teatro albumas, išleistas 2001 m. Albume yra 17 dainų, kurios yra lietuviškai perdainuotos populiarių užsienio atlikėjų dainos.
Šimkai (Klaipėda)
Šimkai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Kretingalės. Praeina kelias.
Nerijus Meilutis
(g. 1974 m. rugpjūčio 6 d. Kaune) – teisininkas, teisėjas.
Biografija
Gimė ir augo Kaune.
Karjera
1998–2004 m. STT Kauno skyriaus ikiteisminio tyrimo pareigūnas. Nuo 2004 m. liepos iki 2010 m. liepos mėnesio buvo Kauno miesto apylinkės teismo teisėjas. Nuo 2010 m. liepos iki 2011 m. rugpjūčio mėnesio buvo Kaišiadorių rajono apylinkės teismo teisėjas, šio teismo pirmininkas. Nuo 2011 m. rugpjūčio 22 d. iki 2016 m. rugpjūčio 23 d. ir nuo 2016 m. rugsėjo 1 d. iki 2021 buvo Kauno apygardos teismo pirmininku, nuo 2011 m. rugpjūčio mėnesio iki 2021 m. buvo šio teismo teisėju.
Nuo 2021 m. birželio iki 2026 m. – Lietuvos apeliacinio teismo pirmininkas.
Visuomeninė veikla
2012–2020 m. (2 kadencijas) buvo Teisėjų Tarybos nariu. 2021 m. birželį juo tapo vėl (ex officio).
Nuo 2016 m. lapkričio iki 2019 m. sausio mėnesio buvo Administravimo komiteto koordinatorius, o nuo 2018 m. gegužės iki 2020 m. birželio mėnesio – Teisėjų tarybos atstovas Europos Teismų Tarybų Tinklo (European Network of Councils for the Judiciary) Vykdomojoje Valdyboje. Nuo 2017 m. kovo mėnesio iki šiol yra Vytauto Didžiojo universiteto Teisės fakulteto Viešosios teisės katedros lektorius, nuo 2021 m. vasario 1 d. docentas.
Moka anglų ir rusų kalbas.
Kamasinai
Kamasinai (каӈмажǝзǝӈǝм) – beveik išnykusi samodų tauta, gyvenanti Sibire, Krasnojarsko krašto ir Chakasijos kalnuose, daugiausia Abalakovo kaime.
Kalbėjo dabar išnykusia kamasinų kalba (paskutinė kamasinų kalba kalbėjusi moteris Klaudija Plotnikova mirė 1989 m.), kai kurie kalbėdavo chakasų kalba, likusieji kamasinai kalba rusiškai. Pagal geografinį paplitimą skirstyti į dvi grupes: taigos kamasinai ir stepių kamasinai. Taigos kamasinai vertėsi elnininkyste ir žuvininkyste, medžiojo kailinius žvėris, o stepių kamasinai vertėsi gyvulininkyste, arklininkyste bei žemdirbyste.
Tauta beveik išnyko dėl asimiliacijos (su rusais ir chakasais). Nežinoma, kokią religiją kamasinai išpažindavo prieš asimiliaciją.
Okos aukštupio kultūra
Okos aukštupio kultūra – ankstyvojo geležies amžiaus archeologinė kultūra, V a. pr. m. e. – I a. paplitusi Okos aukštupyje (dabartinė Rusijos Tulos ir Oriolo sritys). Šios kultūros samprata suformuluota V.V. Sedovo 1969 m. nėra plačiai vartojama, dažnai įvardijama kaip viena iš Dniepro-Daugavos kultūros lokalinių variantų.
Čoluteka
Čoluteka  – miestas pietų Hondūre, į pietryčius nuo Tegusigalpos, prie Čolutekos upės. Čolutekos departamento administracinis centras. Virš 120 tūkst. gyventojų. Miestas yra svarbus tranzitinis punktas prie Panamerikos plento. Eksportuojamas cukrus, kantalupės, arbūzai, valgomoji ybiškė, krevetės, batatai, žuvis.
Iš Čolutekos kilęs pirmasis Centrinės Amerikos federacijos prezidentas José Cecilio del Valle. Dabar jo namas yra svarbus kultūrinis ir turistinis miesto centras.
Istorija
Čoluteka įkurta 1522 m. pavadinimu Villa de Jerez de Choluteca. Miesto statusą gavo 1845 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 1994–1995 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 1994–1995 m.
2B14 Podnos
thumb|right|200px|Minosvaidis 2B14 Podnos 2B14 Podnos  – tarybinis 82 mm minosvaidis, skirtas gyvajai jėgai naikinti ir priešui pozicijose slopinti. Minosvaidis sukonstruotas Gorkio mašinų gamybos gamyklos konstruktorių biuro. Žodis podnos reiškia 'padėklas'.
Minosvaidis 2B14 efektyvus artimose kautynėse naikinant priešą apkasuose ir raižytos vietovės įdubose, už statinių, kalvų ir pan. naudoja tokias pačias minas, kaip ir minosvaidis 2B9 Vasiliok.
Minosvaidis buvo išbandytas Afganistane. Į Tarybinės Armijos ginkluotę priimtas 1983 m. Vėliau sukurta modifikacija 2B14-1. Pagaminta apie 5000 vienetų.
Konstrukcija
Minosvaidis lygiavamzdis. Ant apatinės vamzdžio dalis užsuktas uoksas. Turi optinį taikiklį MPM-44M.
Apvali atraminė plokštė štampuota, apačioje privirinti į gruntą smingantys kyšuliai. Pervedant iš kovinės padėties į žygio padėtį minosvaidis išardomas į tris ryšulius.
Šimkai (Šakiai)
Šimkai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Dabitų, į vakarus nuo kelio.
Endless Summer Vacation
Endless Summer Vacation – aštuntasis studijinis amerikiečių atlikėjos Miley Cyrus albumas, išleistas 2023 m. kovo 10 d., „Columbia“ įrašų leidyklos. Atlikėja paliko senąją įrašų leidyklą „RCA Records“ neilgai trukus nuo jos praeito albumo „Plastic Hearts“ išleidimo ir 2021 m. pradžioje pradėjo kurti šį darbą. Albumo kūrimo proceso metu taip pat 2022 m. balandį išleistas koncertinis įrašas „Attention: Miley Live“.
Pirmasis albumo singlas „Flowers“ išleistas 2023 m. sausio 12, kuris per pirmąsias dvi savaites sumušė muzikos klausymo platformos „Spotify“ rekordus. Taip pat pasiekė „Billboard Hot 100“ reitingo viršūnę ir joje išbuvo aštuonias savaites, tapdamas antruoju Cyrus singlu, pasiekusiu JAV reitingo viršūnę. Daina pasiekė dar 36–erių kitų šalių reitingų viršūnes. Antrasis albumo singlas „River“ pristatytas tų pačių metų kovo 10 d.
Albumas susilaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir buvo komerciškai sėkmingas, debiutavęs trečioje JAV „Billboard 200“ reitingo vietoje. Jungtinėje Karalystėje „Endless Summer Vacation“ debiutavo albumų reitingo viršūnėje, tapdamas antruoju Cyrus įrašu, pasiekusiu šią vietą – prieš tai jai tai pavyko padaryti su 2013 m. išleistu albumu „Bangerz“.
Kūrybinė grupė
Muzikantai
Techninis personalas
Dizainas
2016 m. Vokietijos motociklų Grand Prix
2016 m. Vokietijos motociklų Grand Prix – 9-tasis 2016 m. MotoGP sezono etapas. Jis vyko 2016 m. liepos 17 d. Sachsenring trasoje, Hohenstein-Ernstthal.
Truchiljas (reikšmės)
Truchiljas gali reikšti šias vietoves:
Didžiųjų Grįžulo Ratų spiečius
Mūsų Saulė, nors ir arti, šiam spiečiui nepriklauso. Ji yra tiesiog „sutikta kely“ žvaigždė. Saulė nepalyginamai senesnė ir juda visai kita kryptimi.
Į šį spiečių pirmasis atkreipė dėmesį Richard A. Proctor 1869 m.
Dėl spiečiaus amžiaus nesutariama. Seniausios žvaigždės yra apie 700–800 mln. metų amžiaus, bet Sky Catalogue 2000.0 amžius nurodomas kaip 160 mln. m.
Tadas Vidmantas
Tadas Vidmantas (g. 1985 m. lapkričio 22 d. Širvintose) – Lietuvos režisierius, reklamų kūrėjas, scenaristas.
Biografija
2013 m. gegužės 25 d., po 8 metų draugystės vedė Liną Balčiūnaitę, su kuria 2005 m. susipažino internetinių pažinčių portale, o 2022 m. balandžio mėnesį susilaukė pirmaginio ir kartu atskleidė, jog yra būsimo animacinio filmo „Babaužiukai“ bendraautoriai.
Jean-Samuel Pauly
Žanas Samuelis Paulis (Jean-Samuel Pauly; 1766-1821), tikroji pavardė Samuel Johann Pauli – šveicaras, Prancūzijos ginklų konstruktorius ir išradėjas. Išrado pirmus unitarinius šovinius ir pirmus šaulių ginklus unitariniams šoviniams.
Biografija
1798 m., būdamas 32 m., Paulis buvo artilerijos seržantas Šveicarijos armijoje ir jos sudėtyje kariavo už respublikonų Prancūziją vadovaujant būsimam maršalui Andre Masenai. Kariaudamas, 1799 m., Paulis parašė vadovą, kaip naudoti šaunamuosius ginklus.
1802 m. Paulis persikelia į Prancūziją, kur konstravo dirižablius, palaikė ryšius su ginklų gamykla Sent Etjene. 1804 m. Paulis konstravo automatinį tiltą. Po to įkūrė ginklų dirbtuves, kur tobulino gyvsidabrio fulminato naudojimą šaulių ginkluose kaip degimo iniciatorių. 1809 m. savo dirbtuvėse įdarbino būsimą garsų vokiečių ginklų konstruktorių Johaną Draizę.
Belizo karinės pajėgos
thumb|right|250px|Belizo kariai. Belizo karinės pajėgos sudarytos iš sausumos ir oro pajėgų bei savanoriškos krašto apsaugos karių grupės. Karinėms pajėgoms vadovauja generolas Azariel Loria. 2012 m. Belizo vyriausybė karinėms pajėgoms skyrė apie 17 milijonų dolerių, tai sudarė 1,08 % šalies BVP.
Belizo karinių pajėgų ištakos datuojamos dar 1817 m., kuomet susikūrė Hondūro karališkos savanorių karinės pajėgos. 1978 m. buvo sukurtos Belizo karinės pajėgos.
Jean-Samuel Pauly
Šautuvas unitariniams šoviniams
1812 m. rugsėjo 29 d. Paulis užpatentavo pirmą pasaulyje pro drūtgalį užtaisomą šautuvą unitariniam šoviniui, tuo beveik penkiasdešimčia metų aplenkdamas likusį pasaulį. Konstrukcijoje buvo numatyta slankiojama ar atverčiama spyna, automatinis kovinės spyruoklės užvedimas pertaisant, tūtelių ekstrakcijos sistema. 1813 m. sausio 3 d. šautuvą išradėjas pademonstravo Prancūzijos policijos ministrui, kartu parodydamas puikius rezultatus. To meto per žiotis užtaisomus titnaginius šautuvus šaudymo toliu ir glaustumu pranoko du kartus.
Belizo karinės pajėgos
1981 m. Belizas atgavo nepriklausomybę nuo Didžiosios Britanijos, tačiau pastarosios šalies karinės pajėgos liko šalyje iki 1994 m. dėl saugumo sumetimų. Tai susiję su tuo, kad tik 1991 m. Belizo nepriklausomybę pripažino kaimyninė Gvatemala, kuri dažnai įvairiais būdais reiškia pretenzijas į Belizo teritoriją. Iki šiol Didžioji Britanija teikia įvairią pagalbą Belizo karinėms pajėgoms.
Jean-Samuel Pauly
Šautuvas unitariniams šoviniams
Apie naujovę buvo pranešta imperatoriui Napoleonui, kuris labai susidomėjo ir liepė detaliai išbandyti šautuvą. Tačiau netrukus Prancūzijos imperija žlugo, ir Napoleonas prarado sostą. Šautuvas liko neįdiegtas. Toliau unitarinius šovinius tobulino prancūzas ginklininkas Kazimiras Lefoše (Casimir Lefaucheux), sukūręs smeiginius šovinius, ir vokietis ginklininkas Johanas Draizė, sukūręs popierinį „adatinį“ šovinį. 1814 m. balandžio 5 d. Draizį išvyko į Prūsiją, o Paulis – į Londoną, kur tęsė šaulių ginklų kūrimo darbus remiamas ginklininko Durso Ego (Durs Egg).
1817 m. Paulis sukonstravo šautuvą su tiems laikams nauju skeliamuoju mechanizmu su kovine spyruokle ir strypiniu daužikliu. Tokia konstrukcija vėliau imta naudoti praktiškai visuose šaulių ginkluose. Šią idėją perėmė ir savo adatiniame šautuve panaudojo Draizė.
Nežiūrint į Paulio sukurtų ginklų privalumus, jie taip ir liko neįdiegti, o pats Paulis mirė likdamas praktiškai nežinomas.
Truchiljas (Hondūras)
Truchiljas  – miestas šiaurės Hondūre, Karibų jūros pakrantėje. Kolono departamento centras. Miestas įsikūręs prie Truchiljo užutėkio ir dviejų kalnų – Kapiro ir Kalenturos. Pakrantėje driekiasi paplūdimiai.
Istorija
1502 m. rugpjūčio 14 d. savo ketvirtosios kelionės metu ties dabartiniu Truchilju išsilaipino Kristupas Kolumbas. Čia jis pirmą kartą pasiekė žemyną ir tą vietą pavadino Punta de Caxinas. 1524 m. čia fortą (Triunfo de la Cruz) įkūrė Kristobalis de Olidas. Laikui bėgant miestas tapo svarbiu aukso ir sidabro eksporto centru, bet buvo dažnai puolamas piratų. Truchiljas kurį laiką buvo kolonijos sostine, bet vėliau ši perkelta į Komajagvą.
Šimkaučiškės
Šimkaučiškės – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 6 km nuo Palomenės.
Katanijos–Fontanarozos tarptautinis oro uostas
Katanijos–Fontanarozos oro uostas (it. Aeroporto di Catania-Fontanarossa) – antras pagal dydį ir didžiausias pagal keleivių skaičių Sicilijos oro uostas. Jis yra apie 4 km nuo Katanijos miesto.
2018 m. oro uostas aptarnavo 9 933 318 keleivių ir buvo penktas visoje Italijoje.
2016 m. maršrutas Katanija – Roma aptarnavo beveik 2 milijonus keleivių ir buvo ketvirtas pagal populiarumą visoje Europoje.
Siekiant tinkamai aptarnauti augantį keleivių skaičių 2018 m. oro uoste atidaryti papildomi du terminalai – B ir C.
FC Martve (moterys)
Kutaisio „Martve“ arba Sapekhburto K'lubi Martve – Gruzijos futbolo klubas iš Kutaisio. Šis straipsnis apie moterų futbolo klubą, kuris varžėsi stipriausiame šalies divizione ir tapo Gruzijos čempionėmis.
Istorija
2016 m. tapo šalies čempionėmis ir įgijo teisę žaisti UEFA moterų Čempionių lygos atrankos turnyre, kuris vyko 2017 m. Gruzijoje, Tbilisyje.
Pateko į pirmąją atrankos grupę. Jų varžovėmis buvo FC Gintra (Lietuva), Bardejovo „Partizan“ ir turkų Izmiro „Konak Belediyespor“.
Pirmosiose rungtynės 2017 m. rugpjūčio 22 d. gruzinės nusileido turkėms rezultatu 0:5.
2017 m. rugpjūčio 25 d. jėgas išmėgino su FC Gintra ir pralaimėjo 0-6.
2017 m. rugpjūčio 28 d. susitiko su Slovakijos čempionėmis. Bardejovo „Partizan“ nugalėjo varžoves rezultatu 3:0.
Ir vėl dalyvavo UEFA moterų čempionių lygos turnyre. Pateko į Trečią grupę. Joje pasiekė savotišką antirekordą; pralaimėjo visas trejas rungtynes, neįmušė nei vieno įvarčio, o į savus vartusn prasileido net 29 kartus.
2018 m. rugpjūčio 7 d. rungtynėse jų varžovėmis buvo GKS Górnik Łęczna (Lenkija), kurios sutriuškino gruzines rezultatu 12-0.
2018 m. rugpjūčio 10 d. Glasgow City LFC (Škotija) sutriuškino gruzines rezultatu 7-0.
Sudėtis
2017 m. rugpjūčio 24 d.
Treneris: Paata Dograshvili
-
--
---
William Chandless
thumb|180px|Viljamas Čandlesas 1880 m.
Viljamas Čandlesas (William Chandless; g. 1829 m. lapkričio 7 d. – m. 1896 m. gegužės 5 d. ) – anglų keliautojas, tyrinėjęs Amazonijos kraštą.
1860–1869 m. gyveno Manause iš kur rengdavo ekspedicijas po Amazoniją. Ištyrinėjo daugelio upių baseinus (1860 m. Žurueną ir jos intaką Arinusą, 1864–1865 m. Purusą ir jo intaką Akrę, 1867 m. Žurua), užmezgė ryšius su iki tol nežinomomis indėnų tautomis, kurių dalis vėliau išnyko (pvz., aravų kalba žinoma tik iš Čandleso surinktų žodžių).
Viljamas Čandlesas savo ekspedicijų užrašus siuntė Karališkajai geografų draugijai, kuri 1866 m. jį apdovanojo medaliu už Puruso baseino tyrimus.
Palaidotas kartu su tėvu ir seneliu Londone, prie Šv. Marijos bažnyčios.
Viljamo Čandleso garbei pavadinta Čandleso upė ir nacionalinis parkas. .
Hondūro demografija
Hondūre gyvena apie 7,5 mln žmonių. Iš jų 90 % yra metisai, 7 % indėnai, 2 % juodaodžiai ir 1 % baltieji.
Hondūro demografija
Hondūro indėnų populiaciją sudaro čorčiai (Majų palikuonys), pečai, tolupanai, lenkai, sumai, miskitai. Dauguma jų, išskyrus lenkus, išlaikė savo kalbas. Šių tautų atstovai gyvena kaimo vietovėse ir labai skursta.
2 % Hondūro gyventojų yra juodaodžiai. Jie paprastai gyvena prie Karibų jūros pakrantės. Dauguma jų yra kilę iš Haičio ar Jamaikos darbininkų, kurių tėvynė buvo Vest Indija. Garifūnai (Amerikos indėnų ir afrikiečių palikuoniai) daugiausia gyvena prie šiaurinės pakrantės bei salose.
Daugybė Hondūro gyventojų yra arabų kilmės, kilę iš Artimųjų Rytų, ypač Palestinos. Jie dažnai vadinami turkais, nes į šalį atvyko su turkiškais asmens dokumentais. Taip buvo todėl, kad jų gimtinė buvo kontroliuojama Osmanų imperijos. Jie dažniausiai apsistoja San Pedro Sula mieste, kaip ir nedidelė žydų tautinė mažuma.
Didesnė azijiečių dalis yra kilusi iš Kinijos, taip pat Japonijos. 9 ir 10 deš. į šalį atvyko daug filipiniečių, korėjiečių, vietnamiečių ir kitų Azijos tautų atstovų.
Kalbos
Valstybinė ir labiausiai paplitusi Hondūro kalba yra ispanų. Tuo tarpu angliškai kalbama tik Bahijo salų departamente ir ties Karibų jūros pakrante. Vis dėlto, ši kalba populiarėja. Pamažu ji pakeičia vietinių indėnų dialektus. Prie to prisideda ir šalies vyriausybė, siekianti anglų kalbą padaryti antrąja šalies kalba.
thumb|right|340px|Vaikai prie naujos mokyklos. [[San Ramonas, Čolutekos departamentas.]]
Hondūro diaspora
Nuo 1975 m. stipriai išaugo hondūriečių emigracija, kurios priežastys - geresnio darbo, gyvenimo sąlygų ieškojimas bei politinis persekiojimas. Nors dauguma jų turi giminių Ispanijoje, Meksikoje, Nikaragvoje ar Kanadoje, šiuo metu daugiausiai emigruojama į JAV.
Apklausos rodo, kad JAV gyvena nuo 800 000 iki 1 mln Hondūro piliečių, t. y. 15 % Hondūro populiacijos. Tikslus skaičius nežinomas, nes daug žmonių ten išvyksta nelegaliai.
2006 m. duomenimis, Ispanijoje gyvena apie 8 500 hondūro atstovų. Iš jų 2130 Barselonoje, 1 100 Madride, 4 854 Katalonijoje.
Daugiau nei 8 700 gyvena Salvadore, 8 700 Kanadoje, 9700 Nikaragvoje, 5 500 Gvatemaloje, 3 000 Kosta Rikoje, 2 400 Belize.
CŽV pasaulio faktų knygos demografinė statistika
Populiacija: 8 326 496 žmonės
Populiacijos augimo greitis: 2.16 %
Gimstamumas: 28,24 gimimų/1000 žmonių
Mirtingumas: 5,28 mirčių/1000 žmonių
Lyčių proporcija:
Naujagimių mirtingumas: 25,82 mirčių/1000 gimimų
Gyvenimo trukmė:
Etninės grupės: metisai 90 %, indėnai 7 %, juodaodžiai 2 %, baltieji 1 %
Religija: Romos katalikai 47 %, protestantai 36 %, kiti 17 % (iš "International Religious Freedom Report" 2008 m.); iš "CIA World Factbook" 2009: Romos katalikai 97 %, protestantai 3 %
Kalbos: ispanų, Amerikos indėnų dialektai
Raštingumas:
The Lathums
The Lathums – anglų indie roko grupė iš Vigano. Grupę sudaro vokalistas, dainų autorius ir gitaristas Alex Moore, solinis gitaristas Scott Concepcion, bosistas Matty Murphy bei būgnininkas Ryan Durrans. Grupė susiformavo 2018 m., koledže, po to, kai grupės nariai buvo paskirti vienodai projekto grupei.
Grupės debiutinis albumas „How Beautiful Life Can Be“ išleistas 2021m. rugsėjį ir debiutavo Jungtinės Karalystės albumų reitingo viršūnėje. Antrasis grupės įrašas „From Nothing to a Little Bit More“ išleistas 2023 m. kovą ir taip pat pasiekė aukščiausiąją vietą.
Grupės nariai
Dabartiniai nariai
Buvę nariai
Santakos geležinkelio stotelė
Santakos geležinkelio stotelė – stotis Vilniaus rajono savivaldybėje, į pietus nuo Neries ir Žeimenos santakos, buvusiame Santakos kaime, kuris dabar priklauso Rėvos kaimui. Tai pusstotė Vilniaus–Daugpilio geležinkelio linijoje netoli vaizdingos Neries ir Žeimenos upių santakos ir geležinkelio tilto. Stoja keleiviniai priemiestiniai traukiniai iš Vilniaus į Turmantą.
Iki 1976–1979 m. buvo atskira gyvenvietė.
Desiškis
left|120px
Desiškis – ežeras Lietuvoje, Molėtų rajone, 8 km į šiaurės rytus nuo Joniškio miestelio, Maldžiūnų kaimo pietvakariniame pakraštyje. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,15 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 152,8 m. Pietvakarinis krantas aukštas, šiaurinis ir pietrytinis krantai – žemi ir pelkėti. Iš pietų ir vakarų prieina Šakališkės miškas. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės baseinui.
Juškaitis
Asmenvardis paplitęs daugiausia Jurbarko, Šakių rajonuose. Kildinamas iš slaviškų trumpinių vardui Juozapas arba Jurgis.
Rudzenskas
Rùdzenskas (arba Rudenskas, ) – miesto tipo gyvenvietė Baltarusijoje, Minsko srityje, Puchavičų rajone. Veikia biblioteka, kultūros namai, vidurinė ir muzikos mokyklos. Yra ligoninė, ambulatorija ir vaistinė. Veikia turgus ir paštas.
Istorija
Šios teritorijos priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei iki valstybės padalinimo 1793 m. Vėliau tapo Rusijos imperijos dalimi. XIX a. buvo kaimas ir palivarkas Ihumeno apskrities Citvos valsčiuje.
Buvo planų čia statyti atominę elektrinę, tačiau jų buvo atsisakyta.
Mėžionių pilkapynas
Mėžionių arba Paulinavo pilkapynas – pilkapynas Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, 2 km į pietus nuo Mėžionių kaimo, 0,6 km į šiaurę nuo Paulinavo dvarvietės, 0,6 km į šiaurę ir 0,3 km į vakarus nuo Mėžios dešiniojo kranto, Švenčionėlių miškų urėdijos Modžiūnų girininkijos Paulinavo miške, abipus kvartalinės proskynos, skiriančios 4 ir 66 kvartalus.
Tyrimai
XIX a. pabaigoje buvo apie 16 pilkapių. Sampilai buvo 5–11 m skersmens, iki 1,3 m aukščio su akmenų vainikais, apjuosti grioviais. 1894 m. Fiodoras Pokrovskis ištyrė 7 pilkapius, kitus – 1934 m. Varšuvos universiteto Lenkijos archeologijos katedra, vadovas Vlodzimežas Antonievičius. 1999 m. tyrė Vida Kliaugaitė (Vilniaus universitetas).
Mirusieji laidoti duobėse po sampilu, nedeginti, kiekviename pilkapyje po 1–6 žmones. Radiniai: aprangos detalės, papuošalai (žalvarinės antkaklės, emaliuotos segės ir kabučiai), darbo įrankiai (geležiniai kirviai, ylos, peiliai), kiti dirbiniai. Pilkapynas datuojamas IV a. pabaiga – V a. Pirmuosius radinius saugo Maskvos valstybinis istorijos muziejus ir Sankt Peterburgo Ermitažas, vėlesniuosius – Varšuvos valstybinis archeologijos muziejus.
Njeengatu
Njeengatu (Nheengatu, ñe’engatú, nyengatú) arba Amazonijos bendroji kalba  – tupių-gvaranių kalbų pagrindu susidariusi lingua franca, vartojama Amazonijoje: šiaurės vakarų Brazilijoje (San Gabriel da Kašoeiros savivaldybė) ir aplinkiniuose Kolumbijos ir Venesuelos rajonuose. Kalbančiųjų skaičius neaiškus (skaičiai svyruoja tarp 8 ir 30 tūkst.).
Prancūzijos prezidentas
Prancūzijos prezidentas, oficialiai Prancūzijos Respublikos prezidentas – Prancūzijos valstybės vadovas ir ginkluotųjų pajėgų vyriausiasis vadas. Prezidentas renkamas visuotiniais tiesioginiais rinkimais penkeriems metams ne daugiau kaip dviem kadencijoms iš eilės.
Pirmuoju Prancūzijos prezidentu 1848 m. išrinktas Liudvikas Napoleonas Bonapartas.
Dabartinis Prancūzijos Respublikos prezidentas yra Emanuelis Makronas, kuris 2017 m. gegužės 14 d. pakeitė Fransua Olandą, o 2022 m. gegužės 7 d. buvo inauguruotas antrajai kadencijai.
Istorija
Pirmą kartą Prancūzijos prezidento institucijos idėja viešai iškelta per 1830 m. Liepos revoliuciją. Tuomet prezidento postas pasiūlytas karo ir valstybės veikėjui, markizui Mari Žozefui de La Fajetui. Jis palaikė princą Liudviką Pilypą, tapusį Prancūzijos karaliumi. Po 18 metų prezidento institucija įsteigta tautos išrinktam valstybės vadovui, kuriuo pirmasis tapo Napoleono sūnėnas Liudvikas Napoleonas Bonapartas. Jis ėjo prezidento pareigas iki kol 1851 m. gruodžio 2 d. įvykdė valstybės perversmą ir pasiskelbė imperatoriumi Napoleonu III. Trečiosios Respublikos laikotarpiu prezidentas iš pradžių turėjo nemažai galių, nes įsigaliojus 1875 m. konstituciniams įstatymams rojalistų partija buvo stipri. Buvo tikimasi, kad vienos iš dviejų karališkosios šeimos atšakų narys galės eiti prezidento pareigas ir paversti Prancūziją konstitucine monarchija. Tačiau 1877 m. parlamento rinkimus laimėjo respublikonai. Prezidentas Patrisas de Makmahonas, paleisdamas Deputatų rūmus, nesėkmingai bandė gauti naują rojalistų daugumą. Jo įpėdinis Žiulis Grevi 1879 m. pažadėjo, kad nepasinaudos savo prezidento galia paleisti parlamentą, todėl prarado įstatymų leidžiamosios valdžios kontrolę. Taip sukurtas parlamentinis valdymas, išlikęs iki 1959 m., kai Šarlis de Golis tapo prezidentu. Po Antrojo pasaulinio karo įkurta Ketvirtoji Respublika buvo parlamentinė respublika, kurioje prezidento pareigos buvo iš esmės ceremoninės ir be didelių įgaliojimų. 1958 m. ją pakeitusi Penktosios Respublikos Konstitucija labai padidino prezidento galias. 1962 m. referendumu pakeista prezidento rinkimų tvarka: atsisakyta parlamentinės prezidento rinkimų sistemos, prezidentas renkamas visuotiniais tiesioginiais rinkimais. 2000 m. referendumu sutrumpinta prezidento kadencija nuo septynerių iki penkerių metų. 2008 m. konstitucinė reforma nustatė ne daugiau kaip dvi kadencijas iš eilės.
Kadencijų limitas
Nuo 1962 m. referendumo prezidentas yra renkamas tiesioginiais visuotiniais rinkimais (anksčiau buvo renkamas rinkimų kolegijos). Po 2000 m. referendumo prezidento kadencijos trukmė sutrumpėjo nuo septynerių iki penkerių metų (pirmieji rinkimai po referendumo surengti 2002 m.). Tuometinis prezidentas Žakas Širakas pirmą kartą išrinktas 1995 m. ir perrinktas 2002 m. (galėjo kandidatuoti ir 2007 m., nes nebuvo kadencijų limito).
Pagal 2008 m. priimtą konstitucinį įstatymą dėl Penktosios Respublikos institucijų modernizavimo, prezidentas negali eiti pareigų daugiau nei dvi kadencijas iš eilės. Fransua Miteranas ir Žakas Širakas iki šiol buvo vieninteliai prezidentai, išdirbę visas dvi kadencijas (atitinkamai, 14 ir 12 metų). Dabartinis šalies vadovas Emanuelis Makronas yra ketvirtasis prezidentas (po Š. de Golio, F. Miterano ir Ž. Širako), perrinktas antrai kadencijai (2022 m. rinkimuose).
Rinkimų procesas
Prancūzijos prezidento rinkimai vyksta dviejų turų balsavimu, kuris užtikrina, kad išrinktasis prezidentas visada gautų balsų daugumą. Jei pirmame rinkimų ture niekas negauna tokios balsų daugumos, organizuojamas antrasis turas tarp dviejų daugiausiai balsų surinkusių kandidatų. Išrinkus naują prezidentą vyksta iškilminga investitūros ceremonija, vadinama passation des pouvoirs („galių perdavimas“).
Kad taptų oficialiais kandidatais, potencialūs kandidatai turi surinkti parašus iš daugiau nei 500 vietos pareigūnų, daugiausia merų. Šie pareigūnai turi būti iš mažiausiai 30 departamentų arba užjūrio bendrijų, ir ne daugiau kaip 10 % jų turėtų būti iš to paties departamento ar užjūrio bendrijos. Be to, kiekvienas pareigūnas gali siūlyti tik vieną kandidatą.
Yra 45 543 išrinkti pareigūnai, 33 872 iš jų – merai. Kampanijų ir politinių partijų išlaidos ir finansavimas yra griežtai reguliuojami. Nustatyta išlaidų riba (iki 20 mln. eurų), o vyriausybės viešasis finansavimas sudaro 50 % išlaidų, jei kandidatas surenka daugiau nei 5 % balsų. Jei kandidatas surenka mažiau nei 5 % balsų, vyriausybė partijai skiria 8 mln. eurų. Reklama per televiziją draudžiama, tačiau oficialus laikas kandidatams suteikiamas visuomeninėje televizijoje. Nepriklausoma agentūra reguliuoja rinkimų ir partijų finansavimą.
Galios
Penktoji Prancūzijos Respublika – pusiau prezidentinė respublika. Skirtingai nuo kitų Europos valstybių prezidentų, Prancūzijos vadovas turi nemažai galių. Nors Prancūzijos ministras pirmininkas per savo vyriausybę ir parlamentą prižiūri didžiąją dalį kasdienių šalies vidaus reikalų, Prancūzijos prezidentas turi didelę įtaką, ypač nacionalinio saugumo ir užsienio politikos srityse. Didžiausia prezidento galia – teisė skirti ministrą pirmininką. Tačiau Prancūzijos Nacionalinė Asamblėja gali paleisti ministro pirmininko vyriausybę. Prezidentas, skirdamas ministrą pirmininką, negali nepaisyti parlamento nuomonės, nes Konstitucija reikalauja, kad naujai sudaryta vyriausybė gautų parlamento pasitikėjimą. Nuo 2002 m. parlamento rinkimai vyksta praėjus kelioms savaitėms nuo prezidento rinkimų, todėl labai tikėtina, kad bus gauta dauguma, palaikanti prezidento partiją arba bent jau neprieštaraujanti prezidento pasirinkimui.
Konstituciniai įgaliojimai
Konstitucinės prezidento pareigos apibrėžtos Prancūzijos Konstitucijos II skirsnyje.
5 straipsnis: Respublikos prezidentas prižiūri, kaip laikomasi Konstitucijos. Savo arbitravimu jis užtikrina normalų viešųjų valdžių funkcionavimą ir valstybės tęstinumą. Jis yra nacionalinės nepriklausomybės, teritorijos vientisumo ir sutarčių laikymosi garantas.
8 straipsnis: Respublikos prezidentas skiria ministrą pirmininką ir jį atleidžia, pastarajam įteikus pareiškimą dėl Vyriausybės atsistatydinimo. Ministro pirmininko teikimu jis skiria ir atleidžia kitus Vyriausybės narius.
9 straipsnis: Respublikos prezidentas pirmininkauja Ministrų Tarybai.
10 straipsnis: Respublikos prezidentas promulguoja įstatymus per penkiolika dienų nuo tada, kai Vyriausybė jam perduoda galutinai priimtą įstatymą. Jis gali, prieš pasibaigiant šiam terminui, prašyti Parlamento iš naujo svarstyti įstatymą ar tam tikrus jo straipsnius. Šio naujo svarstymo nerengti negalima.
11 straipsnis: Respublikos prezidentas sesijų metu Vyriausybės arba abejų rūmų bendru siūlymu gali teikti referendumui bet kokį įstatymo projektą.
12 straipsnis: Respublikos prezidentas, pasikonsultavęs su ministru pirmininku ir rūmų pirmininkais, gali paleisti Nacionalinę Asamblėją. Visuotiniai rinkimai rengiami ne anksčiau kaip per dvidešimt ir ne vėliau kaip per keturiasdešimt dienų po paleidimo. Nacionalinė Asamblėja visomis teisėmis susirenka antrą ketvirtadienį po rinkimų. Jeigu šis susirinkimas turi įvykti neeilinės sesijos metu, pradėtos sesijos trukmė yra penkiolika dienų. Metus po šių rinkimų Nacionalinė Asamblėja negali būti paleista.
13 straipsnis: Respublikos prezidentas pasirašo Ministrų Tarybos priimtus ordonansus ir dekretus. Jis skiria civilinius ir karinius valstybės pareigūnus. [...]
14 straipsnis: Respublikos prezidentas akredituoja užsienio valstybių ambasadorius ir ypatinguosius pasiuntinius; užsienio ambasadoriai ir ypatingieji pasiuntiniai Prancūzijoje akredituojami jam dalyvaujant.
15 straipsnis: Respublikos prezidentas yra ginkluotųjų pajėgų vadas. Jis pirmininkauja nacionalinės gynybos aukščiausiosioms taryboms ir komitetams.
16 straipsnis: Kai Respublikos institucijoms, tautos nepriklausomybei, jos teritorijos vientisumui arba jos tarptautinių įsipareigojimų vykdymui gresia rimtas ir tiesioginis pavojus ir kai normali viešųjų konstitucinės valdžios institucijų veikla yra pertraukta, Respublikos prezidentas, oficialiai pasikonsultavęs su ministru pirmininku, rūmų pirmininkais ir Konstitucine Taryba, imasi šiomis aplinkybėmis būtinų priemonių. Savo kreipimusi jis apie tai informuoja tautą. Šias priemones turi lemti siekis per kuo trumpesnį laiką konstitucinėms viešosios valdžios institucijoms sudaryti galimybę vykdyti savo uždavinius. Dėl to konsultuojamasi su Konstitucine Taryba. Parlamentas renkasi visomis teisėmis. Nacionalinė Asamblėja negali būti paleista tol, kol vykdomi ypatingieji įgaliojimai.
17 straipsnis: Respublikos prezidentas turi teisę suteikti malonę.
18 straipsnis: Respublikos prezidentas su abejais parlamento rūmais palaiko santykius savo kreipimaisi. Jie perskaitomi rūmuose ir dėl jų nediskutuojama. Tarp sesijų Parlamentas renkasi specialiai šiuo tikslu.
19 straipsnis: Respublikos prezidento aktus, išskyrus tuos, kurie numatyti 8 (1 pastraipoje), 11, 12, 16, 18, 54, 56 ir 61 straipsniuose, pasirašo ministras pirmininkas ir, prireikus, atsakingasis ministras.
Prancūzijos prezidentai
Sąraše pateikiami Penktosios Prancūzijos Respublikos prezidentai.
From Nothing to a Little Bit More
Kūrybinė grupė
Papildomi muzikantai
MM
MM gali reikšti:
Mm gali reikšti:
mm gali reikšti:
Bulgarijos futbolo varžybos 1995–1996 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 1995–1996 m.
Finalo ir pusfinalio rungtynės
Finalo rungtynės nutrauktos „Slavia“ komandai pirmaujant 1:0 ir jai pridėti techninės pergalės (3:0) įvarčiai.
Aguanas
Aguanas  – upė šiaurės Hondūre. Prasideda Joro departamente, kalnuose netoli San Lorenso. Teka į šiaurės rytus, gausiai sudaro meandras. Prateka Kolono departamentą. Įteka į Karibų jūrą į rytus nuo Puerto Kastilijos.
Vanduo naudojamas drėkinimui. Upė patvinsta lietinguoju laikotarpiu. Prie Aguano įsikūrę San Lorenso, Olančito, Tokoa miestai.
1998 m. uragano Mičas metu upė smarkiai ištvino ir visiškai užtvindė Santa Rosa de Aguano gyvenvietę. Tuo metu upės debitas siekė iki 20 tūkst. m³/s.
Marcin Mroziński
Marcinas Mrozinskis (g. 1985 m. rugsėjo 26 d. Inovroclave) – lenkų aktorius, dainininkas ir televizijos laidų vedėjas.
Jo muzikinė karjera prasidėjo jau nuo 8 metų, dalyvaujant įvairiuose festivaliuose. 1997 metais dalyvavo Prancūzijos Nacionaliniame dainų konkurse, vykusiame Radziejow mieste, kuriame užėmė pirmąją vietą. Taip pat atstovavo Airijai tarptautiniame festivalyje „Dainuojanti kaukė“, kuriame liko antras. Nuo 1998 m. veda keletą televizijos laidų Lenkijoje.
2010 m. vasario 14 d. laimėjo Lenkijos nacionalinę pirminę atranką į Euroviziją. Konkurso pusfinalyje su daina „Legenda“, užėmė 13 vietą ir į finalą nepateko.
Šimša (Kelmė)
Šimša – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 12 km nuo Tytuvėnų.
Šinkalaukis
Šinkalaukis – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Savičiūnų.
Počepo kultūra
Počepo kultūra – geležies amžiaus archeologinė kultūra, pavadinta pagal Počepo gyvenvietę (Počepsko rajonas, Briansko sritis, Rusija), ją 1964 m. išskyrė A.K. Ambrozas. Počepo kultūra dar įvardijama kaip Počepo variantas vėlyvosios Zarubincų kultūros.
Arealas
Počepo kultūra I a. – IV a. buvo paplitusi Dniepro baseino rytinėje dalyje. Počepo kultūra susiklostė iš Juchnovo kultūros veikiant Zarubincų kultūrai.
Kultūra
Genetiškai Počepo kultūra susijusi su Kijevo kultūra. Ūkininkavimo pagrindas žemdirbystė ir gyvulinkystė.
Počepo kultūrą pakeitė Moščino kultūra, kuri siejama su rytų galindų gentimi.
Nuorodos
•	Počepo kultūra, Briansko sritis
Girulių geležinkelio stotis
Girulių geležinkelio stotis – geležinkelio stotis šiaurės vakarų Lietuvoje, Giruliuose, prie geležinkelio Vilnius–Klaipėda. Tai šiauriausia Tilžės–Klaipėdos geležinkelio atšakos Rytprūsių pasienio su Rusijos imperija geležinkelio stotis. Laukiamosios keleivių salės pastato priekinėje dalyje žymi XX a. pirmųjų dešimtmečių visuomeninės paskirties pastatų medinės puošybos raižiniai. Stoja traukiniai Klaipėda–Radviliškis.
Istorija
Stotis pastatyta 1890–1892 m.
Sumenkus geležinkelio veiklai, XXI a. pradžioje stoties pastatas parduotas savininkams. Stoties pastatas, pripažintas krašto vertybe, nuo 1926 m. nė karto nebuvo remontuotas, daugelį metų stovėjo apleistas, buvo niokojamas. Sovietmečiu tarp Girulių ir Klaipėdos stočių įkurta Pauosčio geležinkelio stotis. 2001 m. kovo 23 d. išvyko paskutinis keleivinis traukinys Skuodas–Klaipėda, o praėjus daugiau nei dešimtmečiui, 2013 m. atnaujinta pagrindinė pastato dalis, sutvarkytos vidinės patalpos, pakeista stogo danga. Girulių geležinkelio stotis galutinai uždaryta 2016 m., esamas bėgių kelias veikia kaip Klaipėdos uosto geležinkelio kryžkelė.
2B9 Vasiliok
thumb|right|250px|Automatinis minosvaidis 2B9 Vasiliok 2B9 Vasiliok  – tarybinis 82 mm automatinis minosvaidis, sukonstruotas 1967 m. pasirėmus automatiniu minosvaidžiu F-82 ir į ginkluotę priimtas 1970 m.
Šis minosvaidis plačiai naudotas kare Afganistane, kur laikytas universaliu ir patogiu ginklu. Iki šiol naudojamas Rusijos oro desanto kariuomenėje.
Konstrukcija
Minosvaidis 2B9 Vasiliok ir 2B9M Vasiliok užtaisomas kasetėmis, kiekvienoje kasetėje – 4 minos. Minosvaidis šaudo dviem režimais – pavieniais šūviais ir serijomis. Vamzdis be graižtvų.
Po kelių naudojimo metų šis minosvaidis buvo modernizuotas ir gavo naują indeksą 2B9M. Pagrindinis skirtumas – modernizuoto minosvaidžio vamzdis aušinamas oru, vamzdis ties viduriu yra pastorintas ir briaunotas. Senojo varianto minosvaidžių vamzdžiai turi apvalkalą, kuriuo cirkuliuoja aušinimo vanduo.
2B9 tiesiu taikymu gali šaudyti ir specialia prieštankine mina, kurios kumuliacinis užtaisas gali pramušti 100 mm storio šarvą.
1988 m. TSRS ėmė gaminti savaeigius minosvaidžius, ginkluotus 2B9. Šie minosvaidžiai buvo įtaisomi šarvuotųjų transporterių MT-LB galinėje dalyje.
2004 m. JAV Piketinio arsenale (Picatinny Arsenal) buvo sukurtas Scorpion – HMMWV versija, ginkluota automatiniu minosvaidžiu 2B9 Vasiliok. Ši kovos mašina skirta apsaugoti JAV kariuomenę kovos zonose, taip pat – naikinti pakelės minas.
FK Rudzensk
Rudzensko futbolo klubas „Rudenskas“, o trumpai FK „Rudzenskas“  – Baltarusijos futbolo klubas iš Rudzensko.
Istorija
Klubas įkurtas 1998 m. 2001 ir 2009 m. dalyvavo Antros lygos pirmenybėse.
2009 m. užėmė pirmą vietą Antroje lygoje ir turėjo galimybę debiutuoti Pirmoje lygoje.
2010 m. Pirmoje lygoje užėmė penktą vietą, o taurės turnyre pasiekė aštuntfinalį. Tai sėkmingiausias sezonas klubo istorijoje.
2012 m. klubo susilaukė nuobaudų dėl reglamento pažeidimų. Galiausiai, klubas buvo likviduotas.
Sezonai
Šaltinis:
Tokoa
Tokoa  – miestas šiaurės Hondūre, Kolono departamente, 67 km į pietus nuo Truchiljo, dešiniajame Aguano upės krante, greta jo intako – Tokoa upės. Apie 40 tūkst. gyventojų. Per miestą eina Olančito-Truchiljo plentas. Verčiamasi žemės ūkiu, prekyba.
Istorija
Tokoą 1871 m. įkūrę keletas šeimų iš Olančo departamento. 1892 m. gavo savivaldą.
Dvigalvis žasto raumuo
100px|miniatiūra|dešinėje|Pilnai atidengtas kairysis dvigalvis žasto raumuo 100px|miniatiūra|dešinėje|dešiniosios rankos žastas su atidengtais raumenimis
Dvigalvis žasto raumuo, bendrinėje kalboje vadinamas bicepsu – rankos raumuo, prisitvirtinęs tarp peties ir alkūnės, ties žastikauliu. Su dviem mažesniais raumenimis: snapiniu žasto  ir žastiniu  dvigalvis sudaro priekinę žasto dalį.
Raumenį sudaro dvi galvos – ilgoji ir trumpoji. Abi galvos prasideda ant menties kaulo. Trumpoji galva tvirtinasi prie snapinės ataugos, ilgoji galva tvirtinasi prie viršutinio sąnarinio gumburėlio ties žastikaulio viduriu, abi galvos susijungia suformuodamos vieną raumens pilvelį. Raumuo pasibaigia dviem sausgyslėmis, kurios tvirtinasi prie stipinkaulio šiurkštumos ir dvigalvės aponeurozės, besitvirtinančios prie giliosios dilbio fascijos.
Krauju raumenį aprūpina žastinė arterija, inervuoja raumeninis odos nervas (iš C5-C6 stuburinių fragmentų).
Susitraukdamas dvigalvis žasto raumuo atlieka dvi funkcijas: lenkia ranką per alkūnę ir suka dilbį į išorę. Jo sinergistas yra žastinis raumuo, o antagonistas yra trigalvis žasto raumuo (tricepsas) ir alkūninis raumuo.
Šinkaučiškis
Šinkaučiškis – kaimas Pakruojo rajono savivaldybėje, 4 km nuo Pakruojo, prie kelio.
Marijonas Gečas
Marijonas Gečas (g. 1936 m. liepos 29 d. Panevėžyje) – Lietuvos sporto organizatorius, treneris, teisėjas, žurnalistas.
Biografija
1943–1947 m. mokėsi Panevėžio 2-ojoje pradinėje mokykloje, 1947–1954 m. – Panevėžio 1-ojoje vidurinėje mokykloje, 1951–1954 m. – Panevėžio jaunimo sporto mokykloje, kur baigė krepšinio skyrių, įgijo sporto instruktoriaus ir krepšinio teisėjo kvalifikaciją. 1960 m. baigė pedagogikos studijas Kauno kūno kultūros institute.
Po studijų grįžo į Panevėžį, dirbo sporto draugijos „Spartakas“, įvairių miesto įmonių sporto metodininku. Prisidėjo prie vyrų krepšinio komandos „Lietkabelis“ įkūrimo. 1972 m. subūrė miesto krepšinio senjorų komandą, Lietuvos miško, popieriaus ir baldų pramonės profsąjungos vyrų krepšinio rinktinę, buvo jos treneriu. Nuo 1972 m. Lietuvos sporto sąjungų draugijos „Žalgiris“ Panevėžio miesto taryboje dirbo sporto instruktoriumi, 1975–1989 m. – pirmininko pavaduotoju, organizavo sporto klubų kūrimą miesto pramonės įmonėse. 1985–1990 m. treniravo Panevėžio „Maisto“ moterų krepšinio rinktinę.
1986 m. vienas iš pirmą kartą Lietuvoje (Panevėžyje) surengtų triatlono varžybų organizatorių.
1953–1954 m. – Panevėžio miesto ir Lietuvos jaunių krepšinio rinktinės narys, 1955–1957 m. žaidė Kauno „Žalgirio“ 2-ojoje komandoje. 1957–1959 m. – pagrindinės „Žalgirio“ komandos žaidėjas, su ja tapo SSRS čempionato prizininku. Rungtyniavo reprezentacinėje Panevėžio miesto krepšinio komandoje „Spartakas“, buvo miesto tinklinio ir rankinio komandų narys. Dalyvavo pasaulio senjorų krepšinio čempionatuose JAV (1998), Urugvajuje (1999), Čekijoje (2009).
M. Gečas – sporto varžybų teisėjas, komentatorius ir žurnalistas, įvairių sporto šakų (krepšinio, rankinio, biliardo, bokso ir kt.) varžybų iniciatorius ir aktyvus organizatorius. 1959 m. įkūrė Panevėžio rankinio federaciją ir miesto vyrų rankinio komandą. 1989 m. buvo vienas iš Lietuvos biliardo federacijos įkūrėjų, išrinktas jos viceprezidentu, nuo 1994 m. ėjo biliardo federacijos teisėjų kolegijos pirmininko pareigas. 1990 m. įkūrė Panevėžio miesto biliardo federaciją, 1990–2008 m. – jos pirmininkas. Pasaulio lietuvių žaidynių vyriausiasis biliardo teisėjas (1991, 1995). 2016–2019 m. Panevėžyje rengė savo vardo biliardo turnyrus. Jam suteikta tarptautinė biliardo teisėjo kategorija.
Panevėžio spaudoje parengė straipsnių sporto tema, 1992–1996 m. – Panevėžio miesto savivaldybės radijo ir TV sporto laidų vedėjas, direktoriaus pavaduotojas. 1996–2006 m. UAB „Aukštaitijos radijo“ ir UAB „PanTV“ redakcijų sporto laidų komentatorius.
M. Gečas yra Lietuvos tautinio olimpinio komiteto atkūrimo signataras, Lietuvos ir Panevėžio biliardo federacijų garbės narys, Lietuvos sporto sąjungų draugijos „Žalgiris“ garbės narys. Vienas iš juvenologų klubo „Atgaiva“ įkūrimo iniciatorių, Panevėžio sporto veteranų draugijos pirmininkas.
Konak Belediyespor
Izmiro „Konak Belediyespor“ – Turkijos futbolo klubas iš Izmiro. Moterų futbolo klubas, rungtyniavo moterų Superlygoje.
Marijonas Gečas
Biografija
1991 m. sausio įvykių dalyvis, LR Parlamento gynėjas.
Konak Belediyespor
Istorija
Klubas įkurtas 2006 m. Nuo 2012–2013 m. sezono, kai pirmą kartą tapo čempionėmis, ilgą laiką dominavo Turijoje.
2017 m. rugpjūčio 28 d. susitiko su FC Gintra. Tai buvo Moterų čempionų lygos, kvalifikacinio turnyro 1-os atrankos grupės rungtynės. Nugalėtojomis tapo lietuvaitės, kurios įveikė varžoves 3-1 ir pateko į kitą etapą. Turkėms šis pralaimėjimas reiškė pasitraukimą iš tolimesnių kovų. Turkėms turnyras baigėsi grupės varžybose.
Pasiekimai
Statistika: lyga ir pasiekimai (2020-02-05).
Sudėtis
Atnaujinta; 2017 m. rugpjūčio 24 d. Treneris: 🇹🇷 Ali Alanç
--
---
Vėžliablakės
Vėžliablakės (Scutelleridae) – blakių pobūrio šeima.
Šios šeimos blakių kūno ilgis – nuo 6 iki 22 mm. Vėžliablakėms būdingas ypač didelis nugaros skydelis, kuris kaip šarvas dengia beveik visą pilvelį ir visiškai paslepia membraninius sparnus. Kūnas dažniausiai spalvingas, nugara išgaubta.
Minta tik augaliniu maistu.
Paplitusios visame pasaulyje, didžiausias rūšių skaičius yra šiltuose kraštuose – šeimai priskiriama apie 450 rūšių. Europoje gyvena 52 rūšys, Lietuvoje – 5 rūšys.
Santa Roza do Purusas
Santa Roza do Purusas  – miestelis vakarų Brazilijoje, Akrės valstijoje, Peru pasienyje, Puruso upės pakrantėje, prie Čandlso žiočių. Savivaldybės centras. Yra aerodromas, upinis uostas, ambulatorija, karinis postas, bažnyčia.
thumb|left|250px|Bažnyčia
Erna Solberg
Erna Solberg (g. 1961 m. vasario 24 d. Bergene) – norvegų politikė, Konservatorių partijos lyderė (nuo 2004 m.). Norvegijos ministrė pirmininkė (nuo 2013 m. spalio 16 d.).
Biografija
Vaikystėje E.Solberg turėjo sunkumų mokantis, kadangi sirgo disleksija, tačiau visuomet aktyviai dalyvavo visuomeniniame gyvenime: 1979 m. buvo išrinkta į Norvegijos mokinių sąjungos vykdomąją tarybą, 1979–1983 m. ir 1987–1989 m. buvo Bergeno miesto tarybos pavaduojanti narė, taip pat vadovavo Jaunųjų konservatorių miesto skyriui.
1986 m. baigė politologijos ir sociologijos studijas Bergeno universitete.
Nuo 1989 m. Hordalando apygardoje jau penkias kadencijas renkama Stortingo (Norvegijos parlamento) nare. 1994–1998 m. vadovavo Norvegijos moterų konservatorių sąjungai.
2001–2005 m. Kjellio Magne Bondeviko vyriausybėje buvo savivaldybių bei regionų vystymo ministrė. 2004 m. gegužės 9 d. išrinkta Norvegijos konservatorių partijos pirmininke.
Po 2013 m. vykusių parlamento rinkimų suformavo dešiniųjų partijų mažumos vyriausybę, spalio 16 d. paskirta Norvegijos ministre pirmininke (antroji moteris šiame poste po Gru Harlem Brundtland). „Rinkėjai mums suteikė mandatą reformų programai, kuri leis mažinti eiles sveikatos įstaigose, kelti žinių lygį mokyklose, greičiau tiesti kelius. Ir, svarbiausia, Norvegija taps iš tiesų konkurencinga ir ateityje išliks gerovės valstybė“ – po rinkimų pagrindinius vyriausybės tikslus įvardino E. Solberg.
Tela (Hondūras)
Tela – miestas šiaurės Hondūre, Atlantidos departamente, Karibų jūros pakrantėje, į vakarus nuo La Seibos. 35,5 tūkst. gyventojų. Veikia geležinkelis į Puerto Kortesą. Yra Šv. Antano bažnyčia. Miestas turi gerus paplūdimius ir yra svarbus turistinis centras. Vyksta spalvingi karnavalai, ypač Didžiosios Savaitės metu. Įrengta visa turistinė infrastruktūra: viešbučiai, restoranai, polisio namai, klubai, bankai, kavinės.