cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Egipto piramidės
Istorija
5-osios dinastijos metu apie 2494–2345 m. pr. m. e. faraonų piramidės statytos Abusire. Jų piramidinio komplekso struktūra laikoma labiausiai išsivysčiusia, tačiau šios piramidės ženkliai atsilieka nuo Gizos piramidžių savo dydžiu ir architektūros kokybe. Piramidžių dydžių smukimas gali būti paaiškinamas tuo, kad išaugus saulės dievo reikšmei egiptiečiai resursus daugiau nukreipė dievo šventyklų statyboms. Faraonas Unas (valdė apie 2375–2345 m. pr. m. e.) tikriausiai pirmasis piramidėje Sakaroje liepė įrašyti piramidžių tekstus vidaus sienose. Politiškai ir ekonomiškai smunkant Senajai karalystei smuko ir piramidžių statybų mastas bei kokybė. Jos nebestatytos Pirmuoju tarpuvaldžiu apie 2181−2055 m. pr. m. e.
Pirmasis Viduriniosios karalystės faraonas Mentuhotepas II tikriausiai buvo numatęs piramidės statybas savo laidojimo vietoje Deir al Bachri. Pilnus piramidžių kompleksus pastatė faraonai Amenemis I ir Senusretas I Lište. Vėlesni faraonai pastatė piramides Dahšūre, Havaroje, Sakaroje, Mazgunoje ir Lahune. Šių vėlyvųjų piramidžių statyboms plačiai naudotos plaušaplytės, o akmenys tik pagrindinėms sienoms. Jų išorė visgi padengta dekoratyviniais blokais, kad jos atrodytų taip pat prabangiai kaip senosios. Vėlesniais laikais išgrobus šiuos akmenis piramidės buvo veikiamos vėjo, lietaus ir sunyko.
Viduriniosios karalystės pabaigoje Egipte piramidžių statybos tradicija sunyko. Po 1650 m. pr. m. e. težinomos kelios plaušaplyčių piramidės vakarų Tėbuose. Žinoma, kad faraonas Amosis buvo pastatęs plaušaplyčių piramidę Abidose. Vėliau piramidės formos koplytėlės kartais naudotos privatiems kapams kaip Deir el Medinoje. Piramidžių statybos buvo atgaivintos VIII a. pr. m. e., bet ne Egipte, o pietuose esančioje Kušo karalystėje Nubijoje. Kušo piramidės buvo gerokai mažesnės ir prastesnės kokybės nei egiptietiškos, bet jų buvo statoma daug. Pagrindinės Kušo piramidžių koncentracijos vietos buvo prie sostinių Napatos ir Merojės. Jų tradicija galutinai išnyko žlugus Kušo valstybei IV a.
Didžiausios piramidės
Iš Senovės Egipto piramidžių geriausiai išliko piramidės Gizoje ir Dahšūre. Piramidžių akmenis senovėje nešiojo vietos gyventojai savo statyboms, plaušaplyčių piramidės iro ir virto smėlio krūvomis, smigo į žemę. Džedefrės akmenų piramidė buvo viena iš didžiausių Egipte, tačiau šiuo metu iš jos likę tik griuvėsiai. Didžiųjų Gizos piramidžių statybos galėjo trukti apie 20 metų. Žemiau pateiktas didžiausių išlikusių piramidžių sąrašas su originaliais jų aukščiais. Visų jų dabartiniai aukščiai yra šiek tiek mažesni, visi skaičiai apytiksliai.
Statybos ir paskirtis
thumb|240px| Apdailos blokai, išlikę Mikerino piramidės apačioje Senovės graikų istorikas Herodotas tvirtino, kad Didžiąją piramidę pastatė 100 000 vergų per 20 metų valdomi žiauraus faraono Cheopso. Ši nuomonė buvo įsitvirtinusi istoriografijoje, ją populiarino Holivudo filmai, tačiau šiuo metu ji atmetama. Nėra žinoma, kaip buvo organizuojamos piramidžių statybos, tačiau archeologiniai radiniai rodo, kad statybose dirbo laisvi žmonės, jiems buvo atlyginama už darbą. Tikėtina, kad statybų aikštelėje nuolat dirbo 4000−5000 įgudusių darbininkų, prie kurių Nilo potvynių metu prisijungdavo valstiečiai. Apie 97% statybų akmenų buvo iškalami šalia pat esančioje skaldykloje, išorės balto kalkakmenio blokai buvo gabenami iš už kitoje Nilo pusėje esančių skaldyklų ir tik vidaus patalpų granitiniai akmenys − iš labai toli, iš Asuano. Tyrimai rodo, kad piramidės viduje tikriausiai yra įvairių dydžių vidinės ertmės, užpildytos smėliu, kad padidintų statinio stabilumą žemės drebėjimų metu ir pagreitintų bei atpigintų statybas. Piramidėms statyti panaudoti inžinieriniai sprendimai ir mechanizmai nėra žinomi. Neišliko jų aprašymų, tikriausiai dėl to, kad egiptiečiams piramidžių statybų metodai turėjo būti įprasti. Tikėtina, kad kiekvienos piramidės atveju buvo naudojami vis skirtingi ir įvairūs būdai akmenų užkėlimui ir pastatymui į vietą. Herodoto spėjimu, egiptiečiai naudojo medinius mechanizmus, Diodoro Siciliečio spėjimu − rampas.
Bendrąja nuomone, piramidės visų pirma tarnavo kaip gerai matomi faraono kapo monumentai, išskyrus 7 piramides, pastatytas 3-ios dinastijos pabaigoje Sen. Egipto centruose − nomuose, ir simbolizavusias faraono valdžios autoritetą. Piramidė egiptiečiams galėjo simbolizuoti mitologinę pirmykštę kalvą Benbeną − pirmąjį žemės lopinėlį, iškilusį iš Nuno vandenų pasaulio sukūrime, ant kurio gimė saulės dievas. Kalvos simbolis buvo piramidės formos Benbeno akmuo, saugotas Heliopolyje. Šią versiją paremia faktas, kad pirmosios piramidės architektas Imhotepas buvo dievo Ra žynys Heliopolyje. Kita versija, piramidės galėjo simbolizuoti piramidiškai besileidžiančius saulės spindulius. Dar kita versija, laiptuotosios piramidės galėjo turėti ryšį su mitologiniu mirusiojo kilimu į dangų kaip laiptais piramide. Istorijos eigoje pasitaikydavo įvairių teorijų, kartais visai fantastiškų. Buvo spėliojama apie jose paslėptus didžiulius lobius. Viduramžiais europiečių keliautojai platino mintį, kad piramidės yra Biblijoje minimo Juozapo klėtys. Kad ir kokią prasmę piramidės turėjo senovės egiptiečiams, ji neveikė plėšikų. Visos piramidės buvo išplėštos dar senovėje ir apie jose galimai buvusius lobius nieko nežinoma. Kai kurios mažosios piramidės-palydovės turėjo karalienių vardus ir tikriausiai buvo jų kapai. Tikėtina, kad jos su didžiąja piramide simbolizavo Egipto dualizmą (Aukštutinį ir Žemutinį Egiptus, derlingą Nilo slėnį ir gretimą dykumą).
Kondensacija
250px|miniatiūra|Kondesacija ant šalto [[Butelis|butelio su vandeniu.]] Kondensacija ( 'sutirštinimas') – šaldomų arba vienu metu šaldomų ir slegiamų dujų ar garų virtimas skysčiu arba kietuoju kūnu. Kondensacija yra egzoterminis procesas, kurio metu išsiskiria šiluma. Pagal energijos tvermės dėsnį, kiek buvo sugerta energijos virimui, tiek jos atiduodama atvirkštinio proceso – kondensacijos – metu. Kondensacija vyksta temperatūroje, kuri yra žemesnė už kritinę ir sutampa su vadinamąja garų įsotinimo temperatūra arba Rasos tašku. Dėl kondensacijos reiškinio gamtoje susidaro rasa, rūkas, šerkšnas, debesys, sniegas. Kondensacija gamtoje prasideda, kai oro temperatūra nukrenta žemiau Rasos taško ir oras tampa prisotintas vandens garų. Vandens garams virstant vandeniu arba ledo kristalais 0 °C temperatūroje išsiskiria šiluma.
Taip pat terminu kondensacija apibūdinamas polimerizacijos būdas, kai tarpusavyje jungiantis dviem monomerams, atsiskiria smulkios molekulės. Biopolimerų sintezės metu paprastai išsiskiria vandens molekulės, nes nuo nuo vieno monomero atskyla hidroksilo grupė, nuo kito vandenilio atomas.
Konstantino Stašio premija
Konstantino Stašio premija – kasmetinis apdovanojimas, teikiamas už baleto pasiekimus. Premija teikiama nuo 2003 m., neteikta tik 2012 m. Apdovanojimo steigėja – Raminta Kuprevičienė, pirmojo Vilniaus mero Konstantino Stašio vaikaitė.
Dunajivciai
Dunajivciai  – miestas Ukrainoje, Chmelnyckio srityje. Rajono administracinis centras. 2001-ais metais mieste gyveno 16 448 gyventojų, gyv. tankis – 8604 žm./km². Plotis − 1,91 km². Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą minimas 1403 m., miesto statusas nuo 1958 m. Miestas įsikūręs prie Ternavkos upės. Armatūros, remonto-mechaninė gamyklos. Nuo 2007 m. rugsėjo mieste veikia prekybos centas Vopak.
Valstiečių laikraštis
Istorija
„Valstiečių laikraštis“ tuo pačiu pavadinimu leidžiamas nuo 1940 m. 1992 m. vasario 20 d. savaitraštis tapo nepriklausomu savaitraščiu. 2007 m. laikraštį įsigijo „ŽIA Valda“ įmonių grupė ir generaliniu direktoriumi tapo Remigijus Rimkus, nuo 2008 m. gruodžio mėn. – Kęstutis Petrauskis. Vėliau „Valstiečių laikraštį“ įsigijo UAB „Krašto spauda“. Laikraštis priklausė „Balso“ leidinių grupei, kartu su leidiniais „Ekonomika.lt“, „Balsas.lt savaitė“ ir kt. Nuo 2015 m. „Valstiečių laikraščio“ leidybą perėmė UAB „Kaimo žinios“.
„Valstiečių laikraštyje“ dirba 25 žmonės. Redakcijos skyriai veikia Vilniuje, Kaune. Bendras laikraščio tiražas apie 23 000 egzempliorių (90–95 % sudaro prenumerata). „TNS Gallup“ nacionalinio skaitytojų tyrimo 2008 m. rudens laikotarpiu duomenimis „Valstiečių laikraščio“ bendroji skaitytojų auditorija, lyginant su 2007 m. rudens sezonu, augo 11,5 %. ir yra 211 000; 12 % augo ir vidutinė skaitytojų auditorija.
Leidinys užima vieną pirmųjų vietų šalyje pagal bendrąją skaitytojų auditoriją savaitraštinių bendrojo pobūdžio ir visuomeninių – politinių leidinių tarpe. Tai vienas didžiausių ir populiariausių regioninių laikraščių Lietuvoje. „Transparency International“ Lietuvos skyriaus 2007 m. apklausos duomenimis, „Valstiečių laikraštis“ laikomas vienu skaidriausių laikraščių šalyje.
Laikraštyje nuo 1967 metų sausio 22 dienos kas savaitę yra spausdinamas komikso formato humoristinis-satyrinis personažas Anupras Dirvelė. Nuo pradžios iki 1973 metų personažą piešė Juozas Kasčiūnas, 1973-1974 metais piešė Andrius Deltuva ir Leonidas Vorobjovas, o eiles kūrė poetas Jonas Šiožinys, nuo 1974 metų iki 1984 metų personažą piešė Alius Tarabilda, eiles kūrė Jonas Šiožinys, Edvardas Drėgva, Jonas Laurinavičius, Gediminas Astrauskas, taip pat ir skaitytojai atsiųsdavo savos kūrybos eiles.Nuo 1984 metų iki šiol Anuprą Dirvelę ir visus kitus personažus piešia Rimantas Dovydėnas, o eiles kuria žurnalistas Stasys Verneckas. Laikraštis iki šiol yra daugelio visuomeninių, labdaros, kultūros, sporto renginių, parodų informacinis rėmėjas, taip pat laikraščio fondas „Kaimo vaikai“ remia tuometinio LR užsienio reikalų ministro Vygaudo Ušacko inicijuotas kaimo vaikų vasaros stovyklas, vykdo daug kitų projektų.
Laikraščio priedai
thumb| „Ūkininkų žinios“, „Sodyba“, „Šeštoji pavara“, „Šeštadienis“, „Bičių avilys“, „Sveikata“, „Tėviškės šviesa“, „ES parama“, „Gimtasis kraštas“.
Subačiškių apylinkė
Subačiškių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Valstiečių laikraštis
Buvę laikraščio priedai ir skyreliai
„Giria žalioji“, „Sietuva“, „Sodietė“, „Sodinukas“, „Jaunimo muzikos klubas“, „Norite tikėkite, norite - ne“.
Subačiškių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Sasnavos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kazlų Rūdos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Ąžuolų Būdos apylinkės, Gudelių apylinkės ir Skriaudžių apylinkės.
Valstiečių laikraštis
Laikraščio dailininkai
Zita Stonienė, Rimantas Dovydėnas.
Kergelenas
Kergelenas, Kergeleno salos (Îles Kerguelen) – atoki salų grupė Indijos vandenyno pietuose; priklauso Prancūzijai, įeina į Prancūzijos Pietų sritis.
Geografija
Pagrindinė salyno sala – Gran Teras (Grande Terre) užimantis 6675 km². Ją supa ~300 salelių ir uolų. Gran Tero ilgis 150 km, plotis 120 km. Paviršius kalnuotas, aukščiausia vieta – Pik diu Gran Rozas (1850 m). Centrinėje dalyje plyti 550 km² užimantis Kuko ledynas. Krantai labai raižyti: gausu fjordų, įlankų, užutėkių, pusiasalių, uolų. Iš kitų salų paminėtinos: Fošas, Hovas, Sen Lan Gramonas, Diu Portas, De l’Oestas.
Ekonomika
Kergeleno salyne yra Port o Fransė gyvenvietė, kuri naudojama daugiausia kaip mokslinių tyrimų bazė. Auginamos avys, verčiamasi žemės ūkiu, renkami Kergeleno kopūstai (Pringlea antiscorbutica).
Istorija
Kergeleno salas 1772 m. atrado prancūzų jūrininkas Yves-Joseph de Kerguelen-Trémarec. Netrukus salos tapo banginių ir ruonių medžiotojų stotimi. Čia taip pat apsistodavo antarktinės jūrų ekspedicijos (pvz., Džeimso Kuko 1776 m.). 1874 m. salose lankėsi Vokietijos ekspedicija, kuri pirmą kartą aprašė vietos ausytuosius ruonius – Kergeleninius jūrų lokius. Nuo 1949 m. Kergeleno salos naudojamos moksliniais tikslais.
Klampupių apylinkė
Klampupių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Kazlų Rūdos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Kazlų Rūdos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Bagotosios apylinkės.
Gavėniai
Gavėniai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 5,5 km į rytus nuo Širvintų, prie Motiejūnų tvenkinio ir Girelės miško. Pro kaimą eina plentas. Stovi kaimo kryžius.
thumb|left|150px|Kaimo kryžius
Gyventojai
thumb|left|290px|Įvažiavimas į Gavėnius nuo Šešuolėlių
Molibdenas
Molibdenas – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas Mo, eilės numeris 42.
Savybės
Molibdenas yra sunkiai lydomas, kietas, pilkai plieninės spalvos metalas, milteliuose – tamsiai pilkas. Ore stabilus, bet kaitinant iki 400–500 °C pradeda oksiduotis.
Paplitimas
Molibdenas randamas tokiuose mineraluose kaip vulfenitas, povelitas. Komercinis molibdeno šaltinis yra mineralas molibdenitas.
Panaudojimas
Molibdenas priklauso retų, sunkiai lydomų metalų grupei, tačiau pastaruoju metu jis dažnai naudojamas pramonėje. Jis yra beveik visuose plieno lydiniuose, ypač tuose, kurie yra sunkiai lydomi, atsparūs korozijai bei rūgščių poveikiui. Plienas, kuriame yra molibdenas, plačiai naudojamas radiotechnikoje, elektrotechnikoje bei kompiuterinėje pramonėje, o kiti molibdeno junginiai – buitinės chemijos, lakų bei dažų gamyboje, taip pat – naftos apdirbimo pramonėje.
Malkėsto piliakalnis
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas Malkėsto ežero pietiniame krante esančio pusiasalio šiauriniame gale – buvusios salos aukštesnėje vietoje. Aikštelė keturkampė, pailga pietų – šiaurės kryptimi, 27x17 m dydžio. Joje buvo rastas akmeninis kirvis su skyle kotui. Šlaitai nuolaidūs, 3 m aukščio.
Molibdenas
Biologinė reikšmė
Molibdenas užima gana svarbią vietą gyvūnų audiniuose, bet jo biologinis vaidmuo iki šiol neišaiškintas.
Molibdeno poveikis žmogaus organizmui
Pagrindinis molibdeno poveikis žmogui, dirbančiam su pačiu metalu arba jo junginiais, vyksta per kvėpavimo takus metalo aerozoliui patekus į orą.
Malkėsto piliakalnis
Piliakalnis
Vakarinis, šiaurinis ir rytinis piliakalnio šlaitai nuplauti ežero, pietinis šlaitas nuartas. Piliakalnis dirvonuoja.
Molibdenas
Molibdeno poveikis žmogaus organizmui
Apie 5-7 % visų darbininkų, dirbančių pramonėje, kur naudojamas molibdenas turi su profesija susijusį plaučių susirgimą – pnevmokoniozę (kraujo išsiliejimas iš plaučių kapiliarų, skausmai krūtinėje, kosulys, apsunkintas kvėpavimas, sausi karkalai plaučiuose). Molibdeno druskos lengvai absorbuojamos gyvųjų audinių ir juos dažo.
Malkėsto piliakalnis
Tyrimai
1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas, 1978 m. – Mokslinė metodinė taryba. Išorinių įtvirtinimų liekanų nerasta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. vidurys – I tūkstantmečio pradžia.
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Floreanos sala
thumb|250px|Salos kraštovaizdis
Floreanos sala  – sala Ekvadorui priklausančio Galapagų salyno pietinėje dalyje. Dar vadinta Santa Marija bei Čarlzo sala. Plotas – 173 km².
Sala vulkaninės kilmės, visą ją užima skydinis ugnikalnis (Pachaso k., aukštis 640 m). Gausu jūrinių paukščių.
Manoma, kad Floreanos sala anksčiausiai apgyvendinta Galapaguose. XVIII a. čia veikė savotiškas paštas, kuriuo naudojosi banginių medžiotojai, piratai. Dabar saloje gyvena ~100 gyventojų, susitelkusių Puerto Velasko Ibaros gyvenvietėje.
Red Ace Squadron
Red Ace Squadron – 2001 m. kompanijos „Small Rockets“ sukurtas ir išleistas 3D simuliatorius su 14 žaidimo lygių.
Siužetas
Veiksmas vyksta Pasaulinio karo metu. Galima valdyti tiek vokiečių, tiek anglų lėktuvus.
Hesenas
Hesenas  – viena iš Vokietijos federalinių žemių. Jos plotas 21 114 km²; gyvena apie 6 milijonai žmonių. Hesenas yra vienas iš pagrindinių Vokietijos ekonominių centrų. Frankfurte prie Maino įsikūrę apie 400 bankų, vertybinių popierių birža, vienas iš pagrindinių oro transporto mazgų – Frankfurto Tarptautinis oro uostas. Loršo abatija, Vilhelmshėhės parkas ir Meselio fosilijų radimvietė įtraukti į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.
Istorija
Dabartinė Heseno žemė dalinai sutampa su istoriniu Reino Frankonijos regionu, kuris savo ruožtu yra vakarinė Didžiosios Frankonijos dalis.
Stokholmo ekonomikos aukštoji mokykla Rygoje
250 px|thumb|right|Stockholm School of Economics in Riga Stokholmo ekonomikos aukštoji mokykla Rygoje (, SSE Ryga) – privati aukštoji mokykla Latvijoje, Įkurta 1994 m. Kasmet Mokyklą baigia apie 100 studentų (iš Baltijos šalių ir kt.). Dažnai jie tampa svarbias pareigas einančiais ekonomistais, finansininkais, vadybininkais bei kitų sričių profesionalais Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje ir už jų ribų.
Mokykla užima 13 vietą tarp 60 geriausių Europos verslo mokyklų (Pagal 2007 metų „Financial Times“ aukštųjų mokyklų reitingų duomenis). Kasmet mokykla priima apie 115 studentų: 65 % latvių, 25 % lietuvių, 10 % estų.
60% dėstytojų atvyksta iš Švedijos, Danijos, JAV, Didžiosios Britanijos, Suomijos, Kanados bei kitų šalių. Studijų trukmė: 3 metai. Studijų kalba – anglų.
Biblioteka
Mokyklos bibliotekos kolekcijoje yra daugiau nei 25 000 knygų, apimančių pagrindines verslo ir ekonomikos disciplinas. Biblioteka yra atvira visuomenei.
Renginiai: „Investment Game“, „Peak Time“, karjeros dienos „Days of Opportunities“.
Fabula Rud Pedersen Group
„Fabula Rud Pedersen Group“ – Lietuvos komunikacijos paslaugų agentūra, tarptautinės strateginių komunikacijos konsultacijų grupės „Rud Pedersen Group“ narė.
Istorija
Veiklą Lietuvoje agentūra pradėjo 1997 m. kaip „Miestų plėtros informavimo tarnyba“.
1999 m. pradėjo veikti bendrovė „Viešųjų ryšių projektai“.
2000 m. agentūra susijungė su bendrove „Taukačikas ir partneriai“. Sukurtas įmonės pavadinimas „Viešųjų ryšių partneriai“ (VRP).
2003 m. agentūra įgyvendino referendumo dėl Lietuvos Respublikos narystės Europos Sąjungoje ryšių su visuomene kampaniją.
2005 m., bendrovei tapus asocijuota pasaulinio viešųjų ryšių agentūrų tinklo „Hill & Knowlton“ nare, įmonės pavadinimas pakeistas į „VRP Hill & Knowlton“.
2011 m. „VRP Hill&Knowlton“ drauge su keliomis kitomis rinkodaros ir komunikacijos agentūromis susijungė į partnerystės principais veikiančią įmonių grupę „United Agencies“.
Gavėniškis
Gavėniškis – kaimas Biržų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Parovėjos, Rovėjos kairiajame krante, priešais Būginius.
Fabula Rud Pedersen Group
Istorija
2013 m. agentūra pakeitė pavadinimą į „VRP Hill+Knowlton Strategies“.
2016 m. agentūra atnaujino pavadinimą ir tapo „Fabula Hill+Knowlton Strategies“. Agentūros vadove tapo Raminta Rimkienė.
2021 m. agentūra prisijungė prie strateginių komunikacijos konsultacijų grupės „Rud Pedersen Group“.
Veikla
„Fabula Rud Pedersen Group“ teikia strategines ir taktines komunikacijos konsultacijas bei integruotas komunikacijos paslaugas. Bendrovė konsultuoja korporacinės ir rinkodaros komunikacijos, ryšių su žiniasklaida, institucijomis ir interesų grupėmis, reputacijos ir darbdavio įvaizdžio valdymo klausimais. Agentūra teikia mokymų paslaugas, konsultacijas krizių prevencijos ir valdymo, skaitmeninės komunikacijos, kūrybos, pokyčių ir vidinės komunikacijos klausimais kitų sričių komunikacijos konsultacijų paslaugas.
Bendrovėje dirba daugiau kaip 40 komunikacijos konsultantų. 2021 m. „Fabula Rud Pedersen Group“ pagal pajamas buvo viena didžiausių Lietuvos komunikacijos agentūrų.
Nikas Perumovas
thumb|Nikas Perumovas Nikas Perumovas (Nikolajus Perumovas,, ; g. 1963 m. lapkričio 21 d.) – Rusijos rašytojas fantastas, kartais laikomas vienu iš rusiškosios maginės fantastikos pradininkų.
Plačiai pagarsėjo po pirmosios publikacijos – 1993 m. pasirodė epopėja „Tamsos žiedas“, kurios veiksmas vyksta Dž. R. R. Tolkino Viduržemėje.
Biografija
Nikolajus Perumovas gimė 1963 m. lapkričio 21 d. Leningrade.
Baigė Leningrado politechnikos instituto Fizikos ir mechanikos fakulteto Biofizikos katedrą. Dešimt metų dirbo slaptame Ypatingų švarių biopreparatų mokslinio tyrimo institute Leningrade, užsiiminėjo molekuline biologija.
Rašyti ėmė 8-ojo dešimtmečio pabaigoje. Tuo metu susižavėjo magine ir moksline fantastika, ypač Dž. R. R. Tolkino knygomis, kurias skaitė angliškai ir darėsi sau vertimą. Dalyvavo tolkinistų judėjime. Būdamas rašytoju mėgėju parašė pirmąją dilogiją „Tamsos nužengimas arba po 300 metų“, kurio veiksmas vyko Viduržemėje (Tolkino pasaulis).
Club Atlético Tigre
Viktorijos „Club Atlético Tigre“ – Argentinos futbolo klubas iš Viktorijos miesto Buenos Airių provincijoje.
Istorija
Įkurtas 1902 m. Tigrėje. Komanda keletą kartų žaidė Primera divizione. Po 27 metų, 2007 m. Tigre vėl pateko į aukščiausią Argentinos lygą.
Treneriai
(nuo 2014 m.)
Nivaklų kalba
Nivaklų kalba arba čulupių kalba – matakų-gvajkurų kalbų šeimos kalba, vartojama indėnų nivaklų (čulupių), gyvenančių Gran Čiake, aplink Pilkomajo upę. Kalbančiųjų skaičius – 14-15 tūkst. žmonių. Vartojama Paragvajaus Bokerono ir Prezidento Hajeso departamentuose bei Argentinos Saltos provincijoje (bendruomenėse prie Tartagalio).
Išskiriami du pagindiniai dialektai: miško nivaklų ir paupio nivaklų. Dauguma nivaklų sunkiai supranta ispaniškai ir beveik nekalba gvaraniškai, tačiau dalis gyvenančių prie menonitų kolonijų supranta šiek tiek vokiškai. 1976 m. Bolivijoje buvo ~100 žmonių, kurie mokėjo nivaklų kalbą, tačiau manoma, kad dabar ji ten jau išnykusi.
Kalba dėstoma misijų pradinėse mokyklose, yra išversta Biblija, sudarytas žodynas.
Plazmodezma
thumb|300px|Plazmodezma leidžia medžiagoms keliauti per augalines ląsteles per [[simplastas|simplastinį kelią.]]
Plazmodezma – mikroskopinis kanalas augalinėse ląstelėse (ir kai kuriose dumblių ląstelėse), kuris kerta jų ląstelės sienelę. Plazmodezmos leidžia augalinėms ląstelėms komunikuoti ir transportuoti medžiagas.
Yra dvi plazmodezmų formos: pirminė plazmodezma, kuri susidaro ląstelės dalijimosi metu ir antrinė plazmodezma, kuri gali susidaryti tarp brandžių ląstelių.
Kitos panašios ląstelės struktūros yra: plyšinės jungtys, ląstelės nanovamzdeliai.
Rarotongos tarptautinis oro uostas
Rarotongos tarptautinis oro uostas – pagrindinis Kuko salų oro uostas, esantis didžiausioje Rarotongos saloje, už 3 km nuo Avarua miesto.
2003 m. išleista 650 000 JAV dolerių terminalui ir kitoms oro uosto zonoms atnaujinti. 2010 m. įgyvendintas 8,5 mln. JAV dolerių vertės terminalo rekonstrukcijos projektas.
Echnatonas
Biografija
Echnatonas buvo didžiojo faraono Amenchotepo III, kurio laikais Egiptas išgyveno savo aukso klestėjimo laikus, sūnus. Jo motina buvo nubių kilmės valdininko duktė Tija. Echnatono vyresnis brolis Tutmozis mirė dar jaunas ir po Amenchotepo III mirties į sostą įžengė jaunesnysis sūnus. Kitų istorikų nuomone, Amenchotepas III užleido sostą sūnui ir jie kurį laiką valdė kartu, tačiau kiek ilgai, nesutariama. Pirmaisiais savo valdymo metais Amenchotepas IV pradėjo šventyklos statybas Karnake, kuri, neįprastai, buvo skirta saulės disko dievui Atonui. Pačioje valdymo pradžioje faraonas tikriausiai vedė Nefertitę. Penktaisiais valdymo metais faraonas pasikeitė vardą iš Amenchotepo („Amonas yra patenkintas“) į Echnatoną („Nuolankus Atonui“ ar „Paslaugus Atonui“) bei pradėjo naujos sostinės, Achetatono („Atono horizontas“, dabar Amarna) statybas.
Echnatonas uždraudė senuosius egiptietiškus dievus, uždarė kai kurias šventyklas. O didžiosiose Karnako ir Luksoro šventyklose pastatė Atono koplyčias, kurios po reformos buvo sugriautos. Kadangi skubiai reikėjo daug šventyklų Atono garbinimui, joms statyti buvo naudojami maži akmenys, vadinti talatat. Dėl to jos lygiai taip pat greitai buvo išardytos po Echnatono valdymo. Egiptiečių šventyklos buvo su sunkiais skliautais ir tamsiais kambariais, Atono garbinimui betgi nereikėjo lubų ir jo šventyklos buvo atviro tipo. Amarna tapo politiniu ir religiniu Egipto centru, todėl Echnatono ir vėlesnių keleto faraonų valdymo laikotarpis istoriografijoje vadinamas Amarnos laikotarpiu.
Savo reformą Echnatonas pradėjo pasipiktinęs Karnako Amono kulto žynių įtakos sustiprėjimu. Tais laikais žyniai buvo galingesni net ir už patį faraoną. Echnatonas pakeitė šią įtaką. Jis ir jo žmona Nefertitė (kuri tikriausiai buvo Amono žynio Ajo duktė) pasiskelbė gyvaisiais dievais ir dievo Atono garbintojais. Žmonės turėjo garbinti faraoną ir jo žmoną, o šie aukojo aukas pačiam Atonui − taip buvo suteiktos didesnės galios faraono asmeniui. Su religinės reformos pasikeitimu įvyko ženklus pasikeitimas egiptietiškajame mene − jis tapo natūralesnis, faraonas ir jo šeimos nariai vaizduoti su fiziniais trūkumais, o ne idealiomis būtybėmis. Ar faraonas išties turėjo fizinių trūkumų, ar taip buvo vaizduojamas sąmoningai, lieka debatų klausimu. Kaip ir su religine reforma, Amarnos menas gyvavo su faraonu Echnatonu ir šiek tiek vėliau, o po to egiptiečiai grįžo prie jiems įprastų senojo meno kanonų. Amarnoje rasta nemažai stelų, kuriose vaizduojamas Echnatonas, Nefertitė ir jų dukterys, garbinantys Atoną, kuris vaizduojamas saulės disku viršuje su spinduliais, kurių galai užsibaigia rankomis, dažnai su skeptrų ir Ankh simboliais. Dėl Echnatono religinės reformos iki šiol nėra vieningos nuomonės. Kai kurie istorikai ją laiko pirmuoju bandymu įvesti monoteizmą, kiti teigia, kad Atonas tik buvo iškeltas aukščiau kitų dievų. thumb|left|250px| Echnatonas vaizduojamas kaip sfinksas, priimantis spindulius iš saulės disko − Atono (Kestnerio Muziejus) Amarnos laiškai rodo, kad Echnatonas menkai rūpinosi užsienio politikos klausimais Egipto Azijos pasienyje. Kita vertus, yra žinių apie to meto egiptiečių karinius žygius į Aziją. Faraonas persikėlė į Amarną ir ten karaliavo iki mirties – viso valdė apie 18 metų. Kaip mirė šis karalius, nėra žinoma. Jo kapas buvo įrengiamas kapinyne į rytus nuo Amarnos, tačiau jis nebuvo užbaigtas. Taip pat nėra tvirtų įrodymų, kad kas nors iš karališkosios šeimos buvo palaidotas Amarnoje, išskyrus faraono dukterį Meketaton. Tikėtina, kad vėliau jo palaikai slapta pergabenti į Karalių slėnį, kur jis tikriausiai buvo palaidotas savo motinos Tijos sarkofage. Echnatono mumija nėra tvirtai nustatyta. 1907 m. Teodoras M. Deivisas aptiko mumiją kape KV55 Karalių slėnyje, kurią laikė esant Echnatono. Po faraono eretiko mirties sostas atiteko Smenchkarei (valdė trejus metus, apie 1346–1343 m. pr . m. e.). Apie jį žinoma labai mažai. Echnatono valdymo pabaigoje jis buvo pradėtas vaizduoti su kitu faraonu, tikriausiai koregentu, vardu Nefer-Neferu-Aton. Šis vardas buvo vienas iš Nefertitės vardų ir vėliau pakeistas į Smenchkarės. Ar Smenchkarė buvo Nefertitė, vaizduota vyrišku pavidalu, ar visiškai kitas asmuo, yra nežinoma. Nefertitės vardas po savo vyro mirties iš istorijos paslaptingai dingo. Su ja Echnatonas susilaukė 6 dukterų. Kita, gerai dokumentuota jo žmona, buvo Kija, su kuria žinoma viena Echnatono duktė.
Po Smenchkarės valdė Tutanchamonas (apie 1343–1333 m. pr. m. e.), apie kurį nėra tikra, kieno sūnus jis buvo. Anksčiau tikėta, kad jo motina buvo Kija, viena iš Echnatono žmonų, bet dabar ši versija yra atmesta. Genetiškai nustatyta jo motinos mumija, aptikta Karalių slėnyje, vadinama tiesiog „Jaunesniąja dama“, kad atskirti nuo „Senosios damos“, kuri identifikuota Tija. Tutanchamonas atkūrė senąją religiją, o sostinę trečiaisiais valdymo metais grąžino į Tėbus. Mirus Tutanchamonui sostą užėmė Amono žynys Ajas, o po jo − karo vadas Horemhebas, kuris vedė Nefertitės seserį Mutnodžmetę. Būtent pastarasis ir užbaigė XVIII dinastijos viešpatavimo istoriją. Horemhebo valdymo metu buvo pradėtas naikinti Echnatono atminimas, ir ne vien jo, bet ir Nefertitės, Ajo, Tutanchamono.
Kryžiažodis
thumb|200px|Japoniškas kryžiažodis Kryžiažodis – žaidimas, kuriame spėjami žodžiai ir įrašomi į tam tikru būdu piešiamus langelius. Dažniausiai žodžiai susikerta.
Nestandartinių kryžiažodžių rūšys:
Benediktas Karpis
Tėvas Jokūbas Karpis, motina Joana Godebskytė. Broliai Kazimieras Karpis, Karolis Karpis.
1771 m. vedė, žmona Karolina Marcelina Puzyna. Sūnus Ignotas Karpis dukterys Marijana ir Teresė.
Dvarai
Valdė apie 60 dvarų Joniškėlyje ir apylinkėse, didelius karališkų ir paveldimų žemių plotus, daugiausia Upytės paviete ir Žemaitijoje. Figūravo stambiausiųjų Lietuvos žemvaldžių sąraše. Po tėvo mirties paveldėjo Karališkių seniūniją, Joniškėlio, Liesų, Palėvenės, Apytalaukio, Plokščių, Kidulių dvarus, leno teise valdė Krinčino dvarą.
Žmonos kraitis buvo Steigvilių ir Liaudiškių seniūnijos bei Šližiškių, Aukštutinės Linkuvos, Krokvėnų, Ripeikių, Jasnagurkos dvarai Upytės paviete. Žmonos įnašas ir 1797 m. jai atitekę Rimkūnai. Kartu su kitais bajorais kovojo prieš Radvilas, todėl Joniškėlio Karpiams atiteko ir jų turtų dalis.
Benediktas Karpis nuolat supirkinėjo ir tolimesnius kaimus ir raktus. 1775 m. K. Poniatovskis jam pardavė Šukionis su 13 kaimų, Vilniaus vyskupas Ignotas Masalskis pardavė Vindzindžių ir Nabubėlių kaimus. Karaliaus brolėnas S. Poniatovskis 1784 m. pardavė Palinkuvės ir Klovainių raktus. Tokiu pat būdu jam atiteko Giedraičiai, Pempiškiai, Senkonys, Serapiniškis, Moliūnai, Devainiškiai, Leoniškiai. 1785 m. atiteko ir nuo Šeduvos grafystės atskirta Smilgių vaitystė. 1802 m. iš Mauricijaus Pranciškaus Karpio jis nupirko Rėkyvą su jai priklausančiomis apylinkėmis, o iš Tyzenhauzo – Sužionių dvarą Vilniaus paviete ir rūmus Vilniuje.
Biografija
Kilęs iš Lietuvos bajorų Karpių giminės Joniškėlio šakos.
1753 m. studijavo Vilniaus universitete. Dalyvavo renkant karaliumi Stanislovą Poniatovskį. 1765 m. karalius paskyrė jį Upytės vėliavininku (karužu). Išorės pavojų akivaizdoje, politinių srovių draskomoje Lietuvos – Lenkijos valstybėje priklausė Čartoriskių politinei grupuotei. 1788–1792 m. Ketverių metų seimo deputatas.
Buvo paveiktas prancūzų enciklopedininkų, fiziokratų ir ypač Žano Žako Ruso idėjų, siūlė Lietuvos Didžiosiojoje kunigaikštystėje bei visoje Abiejų Tautų Respublikoje padaryti valstybės reformų, pagerinti baudžiauninkų padėtį.
Prasidėjus 1794 m. T. Kosciuškos sukilimui buvo vienas iš 14 piliečių, pasirašiusių sukilėlių universalą. Įėjo į Lietuvos Vyriausiąją Tarybą (vėliau – Laikinoji Lietuvos Taryba). Mažamečio sūnaus Ignacijaus vardu skyrė 2 000 dukatų įrengti pirmajai Vilniuje geležies liejyklai, kuri turėjo kalti ginklus sukilėliams. Pralaimėjus sukilimui, jam teko teisintis rusų valdžiai.
B. Karpį savo panegirikose šlovino Vilniaus pijorai ir jėzuitai. Jam savo leidinius dedikavo filosofai P. Gatėjus, F. Feleris. 1787 m. Žemaitijoje kilus bado grėsmei, jis žemiausia kaina išpardavė savo gausius magazinus. Už tai jį išaukštino F. K. Dmochovskis savo knygutėje „Pagyrimas pono Karpio labdaringumui“ (Pochwała dobroczynności jegomości pana Karpia), o karalius jį apdovanojo Šv. Stanislovo ordinu.
1782 m. testamentu paliko 50 000 zlotų vargšams.
Kučovės apygarda
Kučovės apygarda  – viena iš 36-ių Albanijos apygardų, esanti šalies centre. Priklauso Beračio apskričiai. 34 907 gyventojai (2010 m. duomenys). Plotas – 84 km². Administracinis centras – Kučovė. Ribojasi su Elbasanio, Beračio ir Liušnės apygardomis.
Savivaldybės
Apygarda sudaryta iš 3-jų savivaldybių:
Širvintų rajono savivaldybės taryba
miniatiūra|Širvintų rajono savivaldybės tarybos frakcijos 2019-2023 m. kadencijoje: {{legend|#9F0202|„Drauge kurkime Širvintų krašto ateitį“ frakcija: 15 }} {{legend|#30B61E|Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos frakcija: 2 }} {{legend|#3C8A7E|Tėvynės sąjungos – Lietuvos krikščionių demokratų frakcija: 1 }} {{legend|#EDF112|Lietuvos laisvės sąjungos (liberalų) frakcija : 1 }} {{legend|#2407FF|Darbo partijos frakcija: 1 }} {{legend|#F10914|Lietuvos socialdemokratų partijos frakcija: 1 }} Širvintų rajono savivaldybės taryba – Širvintų rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.
Tarybą sudaro 21 tarybos narys. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Aprilia
„Aprilia“ pradžioje gamino motorolerius, tačiau šiuo metu aktyviai dalyvauja motociklų lenktynėse ir gamina sportinius motociklus. „Aprilia“ savo motociklus tiekia Moto GP, Superbike ir kitiems motociklų čempionatams.
„Aprilia“ motociklai įvairiuose čempionatuose yra pelnę daugiau nei 300 pergalių ir pasiekę 40 čempionų titulų.
Maušiškės
Maušiškės – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 5 km į vakarus nuo Babriškių, prie kelio.
Blumenava
Blumenava, Didžioji Blumenava arba Kremnevas (, nuo 1945 m., nuo 1946 m. ) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalio pietuose, nuo 1997 m. spalio 9 d. Svetlo miesto apygardos kaimas.
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas vokiškos kilmės. 1723–1818 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos departamento, 1818–1871 m. Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Žuvininkų apskrities, nuo 1939 m. kovo 27 d. Sembos apskrities kaimas. 1946 m. prijungta Mažoji Blumenava, kurioje 1910 m. buvo 24 gyventojai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Kranco rajono, vėliau Zelenogradsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 1997 m. spalio 9 d. Pereslavskojės apylinkės kaimas.
Gibišėliai
Gibišėliai – kaimas šiaurės vakarinėje Klaipėdos rajono savivaldybės dalyje, 12 km į šiaurės rytus nuo Girulių mikrorajono.
Spageti medžio pokštas
Spageti medžio pokštas – trijų minučių trukmės BBC televizijos reportažas, parodytas 1957 m. balandžio 1 d. Reportaže buvo rodoma šeima Šveicarijoje auginanti spagečių makaronus ant medžių. Tuo metu spagečiai nebuvo labai populiarūs JK, tad dauguma televizijos žiūrovų patikėjo, kad šie makaronai auginami ant medžių ir po televizijos reportažo skambino ir klausė, ar juos įmanoma auginti namuose.
Vėliau CNN televizija šį pokštą pavadino vienu didžiausių pokštų kada nors sukurtų televizijos.
Šį reportažą sugalvojo „Panoramos“ laidos operatorius Charles de Jaeger. Jis prisiminė, kad mokykloje Austrijoje jo mokytojai sakydavo, jog mokiniai tokie kvaili ir gali patikėti net spagečiais augančiais medžiuose. Šiam reportažui paruošti jis gavo 100 svarų. Reportažas įtikinamas tapo ir todėl, kad jį įgarsino tuomet labai žinomas žurnalistas Richard Dimbleby.
Katinų apylinkė
Katinų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas pietvakarių Lietuvoje.
Diskonto norma
Diskonto norma – palūkanų norma, skaičiuojama ne pagal pradines investicijas, bet pagal susigrąžinamą vertę. Pavyzdžiui, jei už 900 € perkami valstybės vertybiniai popieriai, už kuriuos po metų bus gražinama 1000 €, diskonto norma yra lygi 10 %, nors tuo pat metu šios investicijos metinė palūkanų norma yra 11,1 %.
Diskonto norma suteikia galimybę diskontuoti – ateityje laukiamo kapitalo vertę perskaičiuoti į kapitalo vertę dabartiniu laiku. Diskonto norma naudojama apskaičiuojant investicijas.
Pavyzdys
Patyrinėjam paskolos lakštus, kuriuos valstybė turi išpirkti po metų po 1000 €. Mums reikia pinigų ir todėl mes nusprendėme juos parduoti anksčiau po 900 €. Mes padarėme diskontą, tai reiškia, kad vietoje ateityje gausimų 1000 € dabar gausime 900 €. Diskontą apskaičiuosime:
Diskonto lygis ir rentabilumas
Diskonto koeficientas nėra toks pats kaip palūkanos, grąžos koeficientas arba rentabilumas. Praeitame pavyzdyje diskonto norma buvo 10 %, nes buvo atsisakyta 10 %, kad būtų galima pinigus gauti anksčiau.
Pirkėjui, paskolos lakštų pirkimas buvo investicija – jis išleido 900 € dabar, kad ateityje gautu 1000 €. Todėl palūkanas apskaičiuosime taip:
Pastaba
Diskonto norma priklauso nuo tokių veiksnių kaip infliacija, pinigų pasiūla, paklausa, skolininko mokumo. Jei skolininkas nekelia abejonių, kad grąžins pinigus, tai paskutinę dieną jo vertybinių popierių vertė bus lygiai tokia pati, kokia jų nominali vertė. Jei skolininkas negali atiduoti skolos, tai jo išleistų vertybinių popierių vertė net ir paskutinėmis dienomis gali būti artima nuliui, o diskonto norma artima 100 %.
Kazuistika
Kazuistika ( – atvejis) – atskirų atvejų nagrinėjimas; smulkmeniškumas, pernelyg didelis detalumas; situaciniai išvedžiojimai.
Bogdan Klich
Bogdan Adam Klich (g. 1960 m. gegužės 8 d. Krokuvoje) – lenkų gydytojas psichiatras, meno istorikas, politologas, politinis veikėjas, Lenkijos gynybos ministras nuo 2007 m.
Kazuistika
Kazuizmas – situacija, kai atvejis (kazusas) aprašomas arba aptariamas detaliai. Kazusai nagrinėjami filosofijoje (etika, moralės teorija), teologijoje, pasaulietinėje ir kanonų teisėje. Pavyzdžiui, kaip vertinti konkretų poelgį tam tikrų normų atžvilgiu arba per kokios nors teorijos prizmę.
Bogdan Klich
Biografija
1986 m. baigė Krokuvos Medicinos akademiją. 1987 m. baigė Krokuvos Jogailos universiteto Filosofijos ir istorijos fakultetą.
Kazuistika
Teisės evoliucijos metu pirmieji norminiai teisės aktai buvo itin kazuistiški, teisės normos nebuvo abstrahuotos nuo konkrečių įvykio, kurį sureguliuoti buvo siekiama, aplinkybių. Laikui bėgant teisinė technika tobulėjo, ir kazuistika ilgainiui buvo išstumta ypač iš kodifikuotų teisės aktų, kuriuose teisinių kazuizmų nebeliko. Išimtis – religinė teisė (pvz., Islamo teisė), kurioje teisinės abstrakcijos lygmuo nėra itin aukštas.
Bogdan Klich
Biografija
1987–1988 m. Krokuvos Psichiatrijos ligoninės gydytojas. 1988–1990 m. žurnalo "Tumult" vyriausiasis redaktorius. 1990–1992 m. Lenkijos televizijos Krokuvos centro Informacijos skyriaus direktorius. 1992–1993 m. Krokuvos Ludwiko Rydygiero ligoninės, 1993–1995 m. Krokuvos Psichiatrijos ligoninės gydytojas. 1993–2001 m. Krokuvos Demokratijos plėtros tarptautinio centro ir Strateginių studijų instituto prezidentas 1999–2000 m. gynybos viceministras.
Nuo 1977 m. Studentų solidarumo komiteto bendradarbis. Nuo 1980 m. Nepriklausomos studentų sąjungos veikėjas.
Nuo 1991 m. Demokratinės sąjungos ir Laisvės sąjungos narys. Nuo 2001 m. Pilietinės platformos veikėjas. 2001–2004 m. Lenkijos seimo narys. 2004–2007 m. Europos Parlamento narys.
2007 m. lapkričio 15 d. paskirtas Nacionalinės gynybos ministru D.Tusko vyriausybėje. Prisiimdamas atsakomybę dėl aviakatastrofos, kurioje žuvo Lenkijos prezidentas Lechas Kačinskis, 2011 m. liepos 29 d. atsistatydino iš pareigų.
Gazdai
Gazdai – kaimas Kalvarijos savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Sangrūdos.
Luzkai (reikšmės)
Luzkais vadinamos šios Lenkijos gyvenvietės:
Eliziejus
Eliziejus ( – „Mano Dievas yra išgelbėjimas“) – Senojo Testamento Karalių knygose minimas pranašas, tęsęs Elijo darbą. Jis buvo Izraelyje pranašu daugiau nei 50 metų. Kol Elijas dar nebuvęs paimtas į dangų, Eliziejus jo paprašęs pasidalinti savo galia ir padaryti įpėdiniu. Rašoma, kad jam buvę suteikta dvigubai daugiau galios nei turėjęs Elijas. Eliziejus padaręs daug stebuklų: prikėlęs mirusį sunamietės sūnų, išgydęs raupsais sergantį Sirijos kariuomenės vadą Naamaną.
Gyvenant Eliziejui pasikeitė 6 Izraelio karaliai.
Zalaegerszegi TE
Zalaegersego TE – Vengrijos futbolo klubas iš Zalaegersego.
Istorija
2002 m. tapo šalies čempionais.
Erčim FC
„Erčimo futbolo klubas“ – Mongolijos futbolo klubas iš Ulan Batoro miesto.
Namų rungtynes žaidžia „Erčimo“ stadione.
Istorija
Klubas įkurtas 1994 m. Yra daugkartiniai šalies čempionai.
Žaidžia elito lygoje. 1996, 1998, 2000, 2002, 2007, 2008, 2012, 2013, 2015, 2016, 2017, 2018 m. tapo šalies čempionais.
2020 m. paskelbta, kad susijungė su Khaan Khuns Titem klubu.
Nuo 2011 m. sezonai
Šaltiniai: RSSSF duomenų bazė.
Boomo tarpeklis
Boomo tarpeklis  – tarpeklis šiaurės Kirgizijoje, 112 km į rytus nuo Biškeko. Driekiasi Ču upės slėnyje, tarp Kirgizijos Alatau ir Kungėjaus Alatau kalnagūbrių. Ilgis ~30 km. Šlaitų aukštis iki 1500 m. Šiuo tarpekliu eina plentas ir geležinkelis, jungiantys Ču slėnį ir Isyk Kulio duburį.
Luzkai (Palenkės Sokoluvo apskritis)
Luzkai  – kaimas Lenkijos rytuose, Jablona Lackos valsčiuje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Graziano Rossi
Graziano Rossi (g. 1954 m. kovo 14 d.) – buvęs Italijos motociklininkas. Jis yra pasaulio motociklų čempiono Valentino Rossi tėvas.
Savo profesionalaus motociklininko karjerą Graziano pradėjo 1978 m. su Suzuki komanda 500 cm³ čempionate. Tais metais italas pelnė 7 taškus ir liko 16-tas.
Žymiai sėkmingesni jam buvo kiti metai, kuomet su Morbidelli komanda dalyvavo 250 cm³ čempionate. Pelnęs tris pergales ir dar du kartus finišavęs ant podiumo, Graziano pelnė trečiąją vietą.
Vėliau iki 1982 m. pabaigos jis nesėkmingai bandė kovoti 500 cm³ klasėje.
Sančių sijai
Sančių sijai (Santee Sioux) – Šiaurės Amerikos indėnų tauta, sijų indėnų atšaka. Gyvena JAV, Minesotos, Nebraskos, Šiaurės ir Pietų Dakotos valstijų rezervacijose bei Kanadoje. Populiacija ~13 tūkst. žmonių. Kalba sijų kalbų šeimai priklausančia dakotų kalba, anglų ir prancūzų kalbomis. Skiriamos 7 gentys, kurios dalijamos į rytų, vidurio ir vakarų grupes.
Dakotų protėviai XVI a. iš rytų atsikėlė į Didžiųjų ežerų rajoną. XVIII a. pr. buvo išstumti algonkinų į Misisipės vakarinį krantą. Užėmė teritoriją nuo Vait Riverio iki dabartinės Kanados sienos ir nuo Minesotos iki Misūrio upės. XIX a. kariavo su kolonistais europiečiais, buvo sukelti į rezervacijas.
Juan Carlos Ferrero
Chuanas Karlosas Ferero Donatas (g. 1980 m. vasario 12 d.) – profesionalus Ispanijos tenisininkas, olimpietis, buvusi pirmoji pasaulio raketė. Dėl greičio, ištvermės bei stipraus kūno sudėjimo vadinamas „Moskitu“.
Mūsų sportas
Mūsų sportas – Lietuvos sporto laikraštis, ėjęs 1931–1932 m. Kaune.
Teisinis gėris
Teisinis gėris – teisiškai saugoma vertybė, interesas.
Mūsų sportas
Istorija
Rašė apie įvairias sporto šakas, pasakojo apie kitų šalių sportininkų pasiekimus, informavo apie svarbiausias sporto varžybas, pasiektus rezultatus, propagavo naujas sporto šakas.
Nyderlandai Eurovizijoje
thumb||right|200px||1957 m. Eurovizijos dainų konkurso nugalėtoja – [[Corry Brokken]] thumb|right|200px|[[Corry Brokken 1958 m.]] thumb|right|200px|[[Teddy Scholten 1959 m.]] thumb|right|200px|[[De Spelbrekers 1962 m.]] thumb|right|200px|[[Conny Vandenbos 1965 m.]] thumb|right|200px|[[Lenny Kuhr 1969 m.]] thumb|right|200px||[[Hearts of Soul 1970 m.]] thumb|right|200px|[[Teach-In – 1975 m. Eurovizijos nugalėtoja]] thumb|right|200px||[[Sandra Reemer 1976 m.]] thumb||right|200px|[[Maggie MacNeal 1980 m.]] thumb||right|200px|[[Edsilia Rombley 2007 m.]] thumb|right|200px|[[Hind Laroussi|Hind 2008 m.]] thumb|right|200px|[[Sieneke 2010 m.]] thumb|right|200px|[[Anouk 2013 m.]] thumb|right|200px|[[The Common Linnets 2014 m.]]
Mūsų sportas
Istorija
Bendradarbiavo Konstantinas Avižonis, Kęstutis Bulota, Stepas Garbačiauskas, Ričardas Mironas, J. Misiūnas, Klemensas Prielgauskas, Jonas Vileišis, Vincas Zakarevičius ir kt.
Redagavo redakcinė komisija, atsakingieji redaktoriai Antanas Butavičius, Vladas Kviklys (nuo 1932 m. spalio mėn.).
Nyderlandai Eurovizijoje
Nyderlandai yra viena iš septynių šalių, kuri dalyvavo pirmajame 1956 m. Eurovizijos dainų konkurse. Šalis iki šiol nedalyvavo tik keturis kartus (1985, 1991, 1995 ir 2002 m.). Šalies nacionalinės atrankos Nationaal Songfestival laimėtojas gauna teisę atstovauti Nyderlandams Eurovizijos dainų konkurse. Šalis konkursą yra laimėjusi penkis kartus.
Su penkiomis pergalėmis, Nyderlandai užima tarp dešimties sėkmingiausių Eurovizijos šalių. Pirmosios dvi šalies pergalės atėjo šeštajame dešimtmetyje - 1957 m. Corry Brokken ir 1959 m. Teddy Scholten. 1960-ieji buvo nesėkmingiausias dešimtmetis šalyje, tačiau 1969 metais Lenny Kuhr su daina De Troubadour iškovojo šaliai trečią pergalę. Sandra & Andres 1972 metais užėmė ketvirtą ir 1974 m. Mouth & MacNeal - trečią vietas. 1975 m. grupė Teach-In su daina Ding-a-dong laimėjo konkursą - tai buvo Nyderlandų ketvirtoji pergalė. Penktają pergalę 2019 m. Tel Avive Nyderlandams iškovojo Duncan Laurence su daina "Arcade". Nyderlandai paskutinę vietą buvo užėmusi keturis kartus - 1958, 1962, 1963 ir 1968 metais. Taip pat paskutinę vietą buvo užėmusi 2011 m. konkurso pusfinalyje.
Nuo pusfinalio ir didžiojo finalo įvedimo 2004 metais, Nyderlandai pasiekė finalą septynis kartus: 2004 m. Re-Union, 2013 m. Anouk, 2014 m. The Common Linnets, 2016m. Douwe Bob, 2017m. O'G3NE, 2018m Waylon, ir 2019m. Duncan Laurence kurio daina atnešė Nyderlandams pergalę.
Teisinis gėris
Kėsinimasis į teisinius gėrius, jų ribojimas arba pažeidimas sukelia teisines pasekmes, jei jis neturi teisinio pagrindo, tuomet tai yra teisės pažeidimas, kuris kvalifikuojamas nebūtinai siejant teisinio gėrio pažeidimu, kilusia žala, pakanka ir grėsmės teisiniui gėriui ar galimybei atsirasti jai ateityje (substanciologinė gėrio samprata). Išimtis – civilinio delikto atveju – būtina materialinė (turtinė), asmeninė – turtinė arba neturtinė žala.
Nyderlandai Eurovizijoje
Nyderlandai Euroviziją surengė penkis kartus: 1958, 1970, 1976, 1980, ir 2020 metais. Pirmuosius tris konkursus surengė po pergalės praėjusiais metais, o 1980 metais konkursas buvo surengtas Nyderlanduose po Izraelio (kuris laimėjo 1979 m.) atsisakymo organizuoti konkursą antrus metus iš eilės. Dėl tos pačios priežasties Nyderlandai atsisakė teisę organizuoti 1960 m. konkursą.
Teisinis gėris
Pagal subjektą gali būti individualūs (asmeniniai) gėriai – teisė gyventi, sveikata, laisvė, garbė, orumas, reputacija, nuosavybė, asmens neliečiamybė, lytinio apsisprendimo laisvė) ir kolektyviniai, visuomeniniai (universalieji) gėriai – viešasis saugumas, viešoji tvarka, visuomeninė rimtis bei ramybė, santaika.
Nyderlandai Eurovizijoje
Dalyvavimas
PASTABA: pirmojo konkurso 1956 m. rezultatai yra nežinomi, žinomas tik nugalėtojas. Oficialios Eurovizijos svetainės sąraše visos kitos dainos buvo užėmusios antrą vietą.