cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Siemens-Schuckert D.IV
D.IV
D.IV gamyba tęsėsi ir po karo veiksmų pabaigos, iki Versalio sutartimi Vokietijoje buvo uždrausta karo lėktuvų gamyba. Po jos Siemens nemėgino tęsti orlaivių gamybos, išformavo jų gamybos padalinį. Aviacijos variklių gamybos įmonė Siemens-Haske vėliau buvo reorganizuota į Bramo.
Radailiai
Etimologija
Radailiai tikriausiai yra asmenvardinis vietovardis, kadangi XVI a. minimas kaip Peter Rader sodyba. Kaimas vadintas 1540 m. Peter Rader, 1687 m. Peter Radell, vėliau Müller Matz Hans, Raddeilen, Raddailen.
Siemens-Schuckert D.IV
D.IV
Po karo vienas lėktuvas buvo nuvarytas į Šveicariją, kurios karinėse oro pajėgose buvo eksploatuojamas 1918–1922 m., vieną egzempliorių įsigijo Belgijos KOP, kur jis buvo naudojamas pažymėtas numeriu „22“. Dar vieną egzempliorių po Radviliškio kautynių įgijo Lietuvos kariuomenė, tačiau skraidymams jis nebuvo naudojamas.
Radailiai
Istorija
XIX a. buvo Radailių dvaras Klaipėdos apskrityje.
Siemens-Schuckert D.IV
Lietuvoje
miniatiūra|[[Radviliškio kautynės|Radviliškio kautynėse Lietuvos kariuomenės paimtas karo grobis – bermontininkų lėktuvai. ]] Vienas Siemens-Schukert D.IV (gamyklinis Nr. Nr.6177/18) buvo tarp karo grobio, kurį Lietuvos kariuomenė paėmė po Radviliškio kautynių. Nesant rotacinius variklius galinčių aptarnauti specialistų olaivis nebuvo eksploatojamas ir kurį laiką buvo saugomas Cepelino angare Kauno aerodrome.
Trakai (Marijampolė)
Trakai – buvęs kaimas Marijampolės savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Želsvos.
Siemens-Schuckert D.IV
Lietuvoje
Lietuvos karo aviacijos dokumentuose orlaivis buvo vadinamas santrumpa SSW D IV.
FMK Grifas Marijampolė
Marijampolės „Grifas“ – Lietuvos futbolo klubas iš Marijampolės.
Istorija
Komanda žinoma nuo 2011 m. Tuomet rungtyniavo III lygoje ir SFL varžybose.
Siemens-Schuckert D.IV
Techniniai duomenys (D.IV)
Duomenys iš German Aircraft of the First World War
Pimai
Pimai (, sav. Akimel O’odham – „upės žmonės“) – indėnų tauta ir tautų grupė, gyvenanti sausringoje Šiaurės Amerikos pietvakarinėje dalyje. Plačiąja prasme pimus sudaro [upės] pimai (Akimel O’odham), papagai (Tohono O’odham), smėlynų papagai (Hia C-eḍ O’odham), opatai, tarahumarai (rarámuri), kaitai, korai, huičioliai, tepekanai, tepechuanai, nijai ir kiti, kalbantys jutų-actekų kalbų šeimos pimų grupės kalbomis.
Pagalvė
Pagalvės taip pat gali būti dekoratyvinės ir naudojamos interjerui pagražinti, ant jų gali būti sėdima. Pagalvė paprastai pripildyta paukščių pūkų, plunksnų ar kitų minkštų medžiagų ir saugant nuo nešvarumų apvilkta pagalvės užvalkalu.
Pimai
Pimai siaurąja prasme gyvena daugiausia Jungtinėse Amerikos Valstijose (Arizonoje), Hilos upės baseine, taip pat – šiaurės Meksikoje. Populiacija – apie 15 tūkst. žmonių. Vartoja papagų-pimų tarmes, priklausančias jutų-actekų kalbų šeimai, didelė dalis kalba ispaniškai ar/ir angliškai. Dauguma pimų – krikščionys (daugiausia katalikai).
Pimai nuolat kariaudavo su apačiais, jumais. Kasa Grandės kanjono apylinkėse yra išlikę pimų molinių statinių, drėkinamųjų kanalų liekanų.
Pagalvė
Lietuvių kalboje žodis susietas su pagrindine paskirtimi – būti padėtai po galva ilsintis.
Pimai
Tradiciškai verčiasi drėkinamąja žemdirbyste – augina kukurūzus ir kitus javus, pupas, moliūgus, tabaką, medvilnę. Taip pat užsiima rankiojimu, medžiokle, žvejyba, kolonijiniu laikotarpiu perėmė gyvulininkystę (augina arklius, paukščius, kiaules). Išvystę audimo, siuvinėjimo, krepšių pynimo amatus. Dabar dažnai dirba samdomus darbus miestuose. Tradicinis pimų būstas kupoliškas, pastatytas iš rąstų, dengtų šiaudais ir lapais. Apranga panaši į kitų Meksikos tautų, seniau nešiodavo odinius rūbus, austus apklotus.
Pagalvė
Nors tiksli kilmė nežinoma, pagalvių prototipus gyvūnai naudojo dar priešistorėje. Dar driežai miegodami neretai galvą ir kaklą padeda vienas ant kito ar ant savęs pačių. Taip pat lizdus turintiems gyvūnams pagalves gali atstoti objektai iš medžio ar akmens. Daug prijaukintų gyvūnų įgudo naudotis žmonių pasiūtomis pagalvėmis ar kitų gyvūnų (tiek tos pačios, tiek kitos rūšies atstovais) kūnais kaip atrama ilsintis.
Pimai
Pimų šeima mažoji, patrilokacinė (vėliau – neolokacinė). Turi turtingą tautosaką, išlikęs šventviečių (ypač Kasa Grandės rajone) pagerbimo paprotys.
Pagalvė
Manoma, kad prieš 5–23 milijonus metų medžiuose gyvenančios didžiosios beždžionės ėmė statyti įtvirtinimus miegojimui, įskaitant medines pagalves, miego kokybei pagerinti. Remiantis tyrimais su šimpanzėmis, miegančiomis iki aštuonių ar devynių valandų per parą, tvirtos pagalvės leido didžiosioms beždžionėms sumažinti tikimybę būti užpultoms naktinių plėšrūnų ar miegant iškristi iš medžių. Tikėtina, kad pagerinta miego kokybė prisidėjo prie to, kad susiformuotų didesnės masės smegenys. Taip pat gilesnis miegas galėjo lemti ilgesnius REM miego laikotarpius, o tai savo ruožtu padidino protavimo pajėgumus.
Pimai
XX a. pimai pradėjo smarkiai metizuotis, perėmė ispanų kalbą.
Radomo gubernija
Radomo gubernija – viena iš Rusijos imperijos, Lenkijos Kongreso karalystės gubernijų 1844–1917 m. Centras – Radomas.
Istorija
Įkurta 1844 m. sujungus Kelcų guberniją ir Sandomiero guberniją. 1867 m. dalis teritorijos perduota atkurtai Kelcų gubernijai, o Bendzino apskritis perduota Petrakavo gubernijai.
Administracinis suskirstymas
Gubernijoje buvo 7 apskritys. 1913 m. buvo 142 valsčiai, 2576 seniūnijos, 10 miestų, 3780 kitų gyvenviečių.
Karin Dor
Karin Dor (1938 m. vasario 22 d. – 2017 m. lapkričio 6 d.) buvo vokiečių aktorė, kurios žymiausi vaidmenys – Bondo merginos Helgos filme „Gyvenk du kartus“ (1967 m.) ir Alfred Hitchcock juostoje „Topaz“ (1969 m.). Taip pat ji vaidino serijoje filmų apie indėnus pagal K. Majaus kūrinius, kuriuos ekranizavo jos pirmasis vyras Harald Reinl.
Radeikiškė (Kazitiškis)
Radeikiškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 5 km nuo Gubavos.
Rusnės estakada
‎‎2018 m. birželio mėn. pradėti kelio Šilutė-Rusnė rekonstravimo bei estakados užliejamame kelio ruože statybos parengiamieji darbai, įbetonuota simbolinė kapsulė su laišku ateities kartoms. Rekonstruojamame 5 km ilgio kelio ruože buvo numatyta įrengti naują kelio dangos konstrukciją, ties rekonstruojamu keliu ir per estakadą nutiesiant 4,5 km ilgio pėsčiųjų ir dviračių taką. Ruožo žemiausioje atkarpoje suprojektuota gelžbetoninė sijinė, 460 m ilgio, dviejų eismo juostų estakada. Statant estakadą, atkarpoje nuo 6,20 km iki 7,20 km kelias laikinai buvo uždarytas, eismas nukreiptas įrengtu laikinu 850 m ilgio ir 6 m pločio aplinkkeliu. Užbaigus estakadą, jos naudojimas kurį laiką buvo ribojamas dėl 3,5 km kelio rekonstrukcijos nuo estakados iki K. Griniaus tilto. Statybos darbus jungtinės veiklos pagrindu įgyvendino AB „Kauno tiltai“ ir UAB „TEC Infrastructure“.
Konstrukcija
Rusnės estakada pastatyta kelio atkarpoje 6,19-6,94 km. Tai vienas ilgiausių inžinerinių statinių Lietuvoje. Estakados ilgis – 460 m, su prieigomis – 750 m. Estakados kelio dangos plotis – 8 m (2 eismo juostos po 3,5 m ir kelkraščiai). Aukščiausia estakados vieta ties viduriu nuo žemės iki estakados viršaus (asfalto) – 6,5 m.
Monolitinėms konstrukcijoms įrengti sunaudota 2100 m³ betono ir 208 t armatūros. Krantinėms ir tarpinėms atramoms įrengta 416 spraustinių polių (420 mm skersmens, 7–13 m ilgio). Sumontuotos 64 kolonos, 16 rėmsijų ir 170 gelžbetoninių surenkamų perdangos sijų. Ant jų įrengta gelžbetoninė monolitinė plokštė. Estakadai saugumą suteikia beveik 1 km apsauginių kelio atitvarų.
Loredana Nusciak
1959 m. laimėjo gimtojo Triesto grožio konkursą, o nuo 1960 m. pradėjo filmuotis kine, daugiausia tuo metu populiarėjančiuose vesternuose. 1966 m. ji atliko pagrindinį moters vaidmenį kultiniame filme „Džango“.
Senasis Henris
Turinys
Senas našlys fermeris Henris Makartis gyvena nuošalioje fermoje kartu su sūnumi Vaitu. Pastarąjį jis labai saugo ir neleidžia naudotis ginklais, dėl ko sūnus laiko tėvą nusenusiu nevykėliu.
Kartą jie aptinka žirgą kruvinu balnu, o kiek paieškoję – ir sužeistą raitelį bei didelę sumą pinigų. Henris ir Vaitas pargabena sužeistąjį namo, bet laiko surištą, nes įtaria šį esant nusikaltėlį. Šis sakosi esąs Karis ir tvirtina esąs šerifas, kurį persekioja nusikaltėliai.
Vakare Karis pasakoja Henriui savo istoriją, taip pat ir tai, kad vaikystėje buvo žymaus nusikaltėlio Bilio Kido žmogžudystės liudininkas. Henris juo patiki ir atriša. Ryte jis ketina su sūnumi išvykti, tačiau nusikaltėliai sugrįžta. Henris vienas stoja su jais į kovą ir visus nužudo. Vėliau, norėdamas perrišti Kario žaizdą, jis pastebi šį turint gaujos žymę. Karis nušauna Henrį, nes pažino, kad šis iš tiesų yra išgyvenęs Bilis Kidas, o jo mirtis garantuos Kariui šlovę. Galiausiai Vaitas nušauna Karį, o mirštantis Henris prašo jo nekartoti tėvo paklydimų. Vaitas palaidoja tėvą ir išvyksta iš fermos.
Frydrichas Bagdonas
Frydrichas Bagdonas (1878 m. rugpjūčio 7 d. Kovaruose (Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities Beniūnų valsčiuje) – 1937 m. kovo 7 d. Dortmunde) – iš lietuvininkų kilęs Vokietijos skulptorius.
Biografija
Karaliaučiuje išsimokinęs medžio raižytoju, nuo 1895 m. studijavo Berlyno dailiųjų amatų muziejaus Mokymo skyriuje. Jam dėstė tokie garsūs šalies menininkai Vilhelmas Haferkampas, Fricas Hainemanas ir Karlas Liudvigas Mancelis. 1902 m. studijos buvo sėkmingai baigtos.
Po ketverių metų buvo pakviestas vadovauti Dortmundo meno ir amatų mokyklos skulptūros skyriaus vadovu. Tarp jo mokinių buvo žinomas bažnyčių vidaus patalpų įrenginėtojas Frydrichas Presas ir „Hoesch AG“ įmonės direktoriaus Emilio Bonštangelio duktė Margaretė, kurią jis 1913 m. vedė.
Pirmasis žymesnis užsakymas atėjo iš Berlyno, šiam miestui jis paruošė „Naujosios Ratinės“ raižytų medinių durų projektą. Pradėjus dirbti pedagoginį darbą Dortmunde, pasipylė privatūs ir valstybiniai užsakymai. Dar Pirmojo pasaulinio karo metais jis sukūrė šio miesto globėjo „Geležinio Reinholdo“ medinę skulptūrą (norintys galėdavo įsigyti plačiomis galvutėmis vinutes ir įkalti jas į povyzą, kad ji taptų metaline). Šis paminklas žuvo Antrojo pasaulinio karo metais, bet panašiu būdu jo sukurtas „Geležinis kalvis“ tebestovi Hageno miesto muziejuje. Pasibaigus Pirmojo pasaulinio karo kovoms Vokietijoje imta statyti atminimo paminklus žuvusiems, taip iškilo skulptūros Freudenstate ir Baden Badene. 1927 m. jis gavo Vestfalijos Landtago valstybinį užsakymą sukurti monumentalų biustą mirusiam šalies prezidentui Frydrichui Ebertui.
Nors F. Bagdonas buvo provokiškų pažiūrų, visgi, atėję į valdžią nacionalsocialistai pripažino tai nepakankamu ir uždraudė jam dėstyti bei kurti. Kai 1934 m. šis draudimas buvo atšauktas, jis po metų sukūrė savo paskutinį stambesnį kūrinį – valstybės prezidento Pauliaus fon Hindenburgo statulą Tanenbergo memoriale.
Tūrupėlis
Tūrupėlis – buvęs kaimas Marijampolės savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Liudvinavo, šalia buvusio Tūrupio kaimo.
Vengelnica
Vengelnica – buvęs viensėdis Marijampolės savivaldybėje, 4 km nuo Gudelių.
Pontem
PONTEM – didmeninės prekybos maisto produktais ir maitinimo paslaugų įmonė, veikianti nuo 1957 m. Pagrindinė bendrovės veikla yra maisto produktų tiekimas HoReCa sektoriui (viešbučiai, restoranai, kavinės), ir visos maitinimo paslaugos: ligonių maitinimas, darbuotojų maitinimas, mokinių maitinimas, pobūvių organizavimas ir aptarnavimas. Nuo 2008 m. kovo mėnesio PONTEM pradėjo teikti ir orlaivių keleivių maitinimo paslaugas.
Istorija
1968 m. įkurta „Smulkaus urmo“ parduotuvė.
1976 m. parduotuvė persikėlė į specialiai pastatytas naujas patalpas Žvėryne, Ukmergės gatvė 126. Čia bendrovės biuras įsikūręs ir šiandien. Parduotuvė buvo įkurta siekiant aprūpinti maisto produktais vaikų darželius, ligonines, pionierių stovyklas ir kitas įstaigas bei organizacijas.
1990 m. pakeistas bendrovės statusas – „Smulkaus urmo“ parduotuvė įregistruota kaip valstybinė įmonė „Smulkus urmas“.
1992 m. po privatizavimo, įregistruota uždara akcinė bendrovė „Smulkus urmas“.
1996 m. bendrovė pradėjo plėtoti maitinimo paslaugų verslą. Pirmoji kavinė buvo įsteigta UAB „Smulkus urmas“ teritorijoje. Čia ji veikia ir šiandien. Jos pagrindiniai lankytojai, kaip ir kadaise, išliko bendrovės bei aplinkinių įstaigų darbuotojai.
2003 m. bendrovėje įdiegta kokybės vadybos sistema EN ISO 9001:2000. 2004 m. įmonė pradėjo teikti mokinių maitinimo paslaugą.
2008 m. bendrovė sukūrė ir pristatė rinkai maitinimo paslaugų prekinį ženklą „Myls“, kuris apjungė bendrovės teikiamas maitinimo paslaugas į vieną prekės ženklą.
2013 m. sausio 1 d. UAB „Smulkus urmas“ pakeitė pavadinimą į UAB „Pontem“.
Alytaus SRC-MFK
Alytaus SRC-MFK – Lietuvos futbolo klubas iš Alytaus. Merginos žaidžia Lietuvos Pirmos lygos pirmenybėse.
Istorija
2006 m. buvo suburta Alytaus SRC merginų futbolo ekipa. Dalyvavo Moterų futbolo A lyga pirmenybėse.
Alytaus sporto ir rekreacijos centro ir Alytaus moterų futbolo klubo jungtinė ekipa 2016 m. tapo Pirmos lygos nugalėtojomis. .
Nepasinaudojusios teise žaisti aukščiausiame divizione, 2017 m. alytiškės rungtyniavo Pirmos lygos pirmenybėse. Jų tikslas buvo apginti Pirmos lygos nugalėtojų vardą. Tačiau to nepavyko padaryti.
2018 m. komanda vadinosi Alytaus SRC-DFK „Dainava“ ir dalyvavo Centro regiono atrankinės grupės kovose. Savo grupėje užėmė antrą vietą ir pateko į ketvirtfinalį, tačiau pralaimėjo panevėžietėms.
Klubo spalvos
Alytaus SRC-MFK žaidžia tradiciniais raudonai-geltonais marškinėliais (vertikalios juostos raudona-geltona), raudonais šortais ir raudonomis kojinėmis.
Treneris
Alytaus SRC-MFK treneris Robertas Klimavičius (2016, 2017).
Pasiekimai
2016 m. LMFA Pirmoje lygoje iškovota pirmoji vieta, finale įveikus Vilniaus FM.
2017 m. SRC jaunių komanda salės futbolo turnyre užėmė trečią vietą.
Sudėtis
''2017 m. rugpjūčio 23 d.''
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" | ! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
Varšuvos gubernija
Varšuvos gubernija – viena iš Rusijos imperijos, Lenkijos Kongreso karalystės gubernijų 1844–1919 m. Centras – Varšuva.
Xian Y-20
Istorija
Orlaivis buvo kuriamas nuo 2006 m. 2013 m. sausio 26 d. įvyko pirmasis Y-20 prototipo pirmasis skrydis. 2013 m. gruodžio 14 d. į dangų pakilo antrasis prototipas. 2016 m. birželio mėn. pirmieji du Y-20 buvo perduoti bandomiesiems skrydžiams Kinijos KOP.
Xian Y-20 skirtas kilti ir leistis įvairių tipų oro uostuose ir yra pajėgus gabenti daugumą Kinijos armijos kovos ir pagalbinių transporto priemonių.
Visi orlaiviai aprūpinti rusiškais varikliais D-30KP-2, tačiau ateityje turėtų būti sumontuotas nuosavas WS-20 turboventiliatorinis variklis, kurio trauka, siekianti 122 kN, yra didesnė nei D-30KP-2 (117 kN). Nepaisant to, 2016 m. paskelbta apie naują didelę D-30KP2 variklių tiekimo Kinijai sutartį.
Varšuvos gubernija
Administracinis suskirstymas
thumb|left|Gubernijos apskritys [[1913 m.]]
Gubernijoje buvo 14 apskričių. 1913 m. buvo 179 valsčiai, 4215 seniūnijų, 22 miestai, 7111 kitų gyvenviečių.
Žalgirio mūšio muziejus
thumb|240px|Kariuomenių išdėstymo prieš mūšį schema ant muziejaus stogo thumb|240px|Ekspozicija Žalgirio mūšio muziejus  – su Žalgirio mūšio istorija lankytojus supažindinantis muziejus šiaurės vakarų Lenkijoje: Varmijos Mozūrų vaivadijos Ostrudos apskrities Stembarko kaime. 275 m² ploto muziejus veikia šiltuoju laikotarpiu (balandžio 10 d. – spalio 30 d.), kitu laiku priima grupes pagal išankstinį susitarimą.
Istorija
Įkurtas 1960 m., švenčiant Žalgirio mūšio 550–ties metų jubiliejų. Keliolika metų buvo įvairių šalies muziejų filialu, kol 2011 m. tapo savarankiška kultūros institucija.
Žalgirio mūšio muziejus yra įsikūręs po amfiteatro ovaline arena, kurioje pavaizduotas kariaujančių pusių išsidėstymas prieš prasidedant mūšiui. Ekspozicijų salėje rodoma karo tarp LDK ir Lenkijos iš vienos pusės ir Vokiečių ordino iš kitos istorija. Pakabinti šeši projekciniai ekranai, kuriuose žiūrovai gali susipažinti su demonstruojamomis ginkluotėmis, kariuomenių judėjimo schemomis ir kt. Kino salėje rodomas 23 minučių filmas „Kryžiuočiai“, taip pat 40 min. „Kunigaikštis Vytautas–dviejų tautų didvyris“ (pastarasis ir lietuvių kalba).
Clark Gable
Viljamas Klarkas Geiblas (, 1901 m. vasario 1 d. Kadizas, Ohajas, JAV – 1960 m. lapkričio 16 d. Los Andželas, Kalifornija, JAV) – amerikiečių kino aktorius, dažnai vadinamas Holivudo karaliumi. Per 37-erius metus trukusią aktoriaus karjerą suvaidino daugiau kaip 60-yje įvairaus žanro filmų, tris 10-mečius atlikdamas pagrindinius vaidmenis.
Žalgirio mūšio muziejus
Istorija
Mūšio laukas plyti tarp trijų kaimų: Liudviksdorfo, Ulnovo ir Stembarko, pastarajame įsikūrusi muziejaus administracija. Nuo 2014 m. vykdomi archeologiniai kasinėjimai: rastos iečių, kardų, šarvų ir kt. amunicijos liekanos rodomos lankytojams. Lietuvos karališkosios bajorų sąjungos iniciatyva atsirado Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto biustas. Muziejus pats, o taip pat su kitais organizuoja įvairius edukacinius–pažintinius renginius: riterių turnyrus, „Žalgirio dienas“, mūšio inscenizacijas ir kt.
Clark Gable
Biografija
120px|thumb|left|K. Geiblo gimtasis namas Kadizo kaime. 1901 m. gimė Kadizo kaime, Ohajuje, naftos gręžinių darbininko Viljamo Henrio Geiblo (William Henry Gable) ir Adelainos (Adeline, mergautinė pav. Hershelman) šeimoje, jis buvo vienintelis vaikas. Pakrikštytas katalikų bažnyčioje. Klarkas Geiblas kilęs iš vokiečių, Šveicarijos vokiečių, airių ir belgų. K. Geiblo motina mirė, kai jam buvo 10 mėnesių. 1903 m. tėvas vedė Dženę Danlap (Jennie Dunlap). Ji berniuku rūpinosi, mokė jį skambinti pianinu, o 13-os metų K. Geiblas grojo pučiamaisiais instrumentais orkestre. Jis mėgo literatūrą, su tėvu taisyti automobilius, šis jį pratino prie sunkaus fizinio darbo ir mokė medžioti. 1917 m. tėvas susidūrė su finansiniais sunkumais ir išvyko į Palmyrą prie Akrono Ohajuje ūkininkauti. Tėvas norėjo, kad tuo užsiimtų ir sūnus, tačiau jis išvažiavo dirbti į padangų bendrovę „Firestone Tire and Rubber Company“.
Žalgirio mūšio muziejus
Istorija
Šiuo metu (2019 m. duomenys) Žalgirio mūšio muziejus plečiamas. Turėtų iškilti 3,5 tūkst. m² ploto naujas pastatas, jame įsikurs ekspozicijų patalpos, konferencijų auditorija šimtui asmenų, taip pat riterių salė, kurioje bus organizuojami turnyrai ir kautynių inscenizacijos. Atidarymas numatytas 2020 m. pabaigoje.
Clark Gable
Biografija
Vėliau tėvas Oklahomoje grįžo į naftos verslą, o 21 m. sulaukęs K. Geiblas pradėjo vaidinti gastroliuodamas po gamyklas, įmones. Portlande, parduotuvėje „Meier & Frank“ kurį laiką dirbo kaklaraiščių pardavėju ir ten susipažino su aktoriumi Erlu Larimoru, kuris jį paskatino grįžti prie vaidybos. K. Geiblas pradėjo susitikinėti su E. Larimoro trupės „The Red Lantern“ aktore France Dorfler (Franz Dorfler) ir juodu kurį laiką vaidino trupėje „The Astoria Players“. Vakarais Portlande K. Geiblas mokėsi vaidybos.
1924 m. K. Geiblas atvyko į Holivudą. Vaidino nebyliajame kine, ilgą laiką gaudavo antraplanius vaidmenis, vaidino taip pat ir teatre. Susipažino ir ilgiems metams susidraugavo su aktoriumi bei režisieriumi Lajoneliu Barimoru.
1931 m. pirmą kartą suvaidino garsiniame kine, tai buvo filmas „Nuspalvinta dykuma“ („The Painted Desert“). Pradėjo dirbti kino kompanijoje „Warner Bros“. Tais pačiais metais filme „Šokite, kvailiai, šokite“ („Dance, Fools, Dance“) su Džoana Kroford atliko savo pirmąjį pagrindinį vaidmenį. K. Geiblas išpopuliarėjo po 1931 m. filmo „Laisva siela“ („A Free Soul“), nuo tol dažniausiai gaudavo pagrindinius vaidmenis. 200px|thumb|left|K. Geiblas filme „[[Vėjo nublokšti (1939 filmas)|Vėjo nublokšti“ (1939).]] Vienas garsiausių K. Geiblo vaidmenų – 1939 m. filme „Vėjo nublokšti“, kuriame jis vaidino Retą Batlerį, pagrindinį moters vaidmenį atliko Vivjena Ly. Už šį vaidmenį jis buvo nominuotas trims „Oskarams“. Prieš tai jis buvo laimėjęs šį apdovanojimą už vaidmenį 1934 m. filme „Tai nutiko vieną naktį“ („It Happened One Night“) ir buvo nominuotas už vaidmenį 1935 m. filme „Maištas Bauntyje“ („Mutiny on the Bounty“). Du kartus nominuotas „Auksiniam gaubliui“ – už vaidmenis filmuose „Mokytojo gyvūnėlis“ („Teacher’s Pet“, 1958) ir „Bet ne man“ („But Not for Me“, 1959). Vaidino filmuose „Plaukti tyliai ir giliai“ („Run Silent, Run Deep“, 1958) ir „Nepritapėliai“ (tai buvo tiek jam, tiek Merlinai Monro paskutinis iki galo suvaidintas filmas). Be Džoanos Kroford, filmavosi su tokiomis garsenybėmis, kaip Mirna Loi, Džyna Harlou, Lana Terner, Norma Šyrer ir Eiva Gardner. 1961 m. Holivudo šlovės alėjoje jam įspausta žvaigždė. 1999 m. Amerikos kino instituto (AKI) sąraše „AKI 100 metų – 100 žvaigždžių“ tarp visų laikų iškiliausių vyrų kino žvaigždžių K. Geiblui skyrė 7-ąją vietą.
Klarkas Geiblas buvo vedęs penkis kartus. 1924 m. vedė 17 metų vyresnę savo vaidybos mokytoją Džozefiną Dilon, kuri tapo jo vadybininke. 1930 m. su ja išsiskyrė ir po kelių dienų vedė Teksaso aukštuomenės liūtę Mariją Flanklin Prentis Lukas Langham (Maria Franklin Prentiss Lucas Langham), pravarde „Ria“. 1939 m. vedė aktorę Kerolę Lombard, 1942 m. ji žuvo sudužus lėktuvui. Antrojo pasaulinio karo metais K. Geiblas įstojo į JAV oro pajėgas, buvo išsiųstas į Jungtinę Karalystę ir dalyvavo penkiuose bombonešių antskrydžiuose, pelnė medalį. 1949 m. vedė britų modelį ir aktorę Silviją Ešli, 1955 m. – buvusį mados modelį ir aktorę Kei Sprekels. Praėjus 4-iems mėnesiams po K. Geiblo mirties, Kei Geibl pagimdė vienintelį jo biologinį sūnų aktorių Džoną Klarką Geiblą (John Clark Gable). Su aktore Loreta Jang K. Geiblas buvo susilaukęs nesantuokinės dukters aktorės Džudės Luis (1935–2011).
Klarkas Geiblas 59-erių nuo širdies smūgio mirė 1961 m. lapkričio 16 d. Los Andžele. Palaidotas Forest Lono kapinėse Glendeile.
Radeikiškė (Daugėliškis)
Radeikiškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Naujojo Daugėliškio.
Kininė simondsija
Kininė simondsija  (Simmondsia chinensis), arba jojoba  – visžalių lapinių krūmų rūšis, sutinkama Šiaurės Amerikos dykumose. Išauga iki 2 – 3 m aukščio, šaknys prasiskverbia į 15 – 25 m gylį. Augalo žiedai smulkūs, žydi pavasarį po drėgnojo žiemos sezono, vaisius – tribriaunė pupelė. Pramoninėse plantacijose pradeda derėti trečiaisiais – ketvirtaisiais metais po pasodinimo, didžiausias derlius gaunamas apie dvyliktuosius metus.
Nors visas simondsijos pavadinimas tradiciškai yra kininė simondsija (lot. Simmóndsia chinénsis), tačiau Kinijoje ji neauga. Klaidą įvėlė XIX amžiuje gamtininkas Henrichas Linkas (Heinrich Friedrich Link), aprašydamas botaniko Tomo Natolo (Thomas Nuttall) kolekciją.
Augalo vaisių aliejus plačiai naudojamas kosmetikoje, farmacijoje bei tepimo medžiagų gamyboje. Aliejus pasižymi aminorūgščių gausa, išspaudose lieka iki 33% baltymų, taip pat medžiaga, mažinanti apetitą (simmondsin). Pasaulyje pagaminama apie 3500 tonų aliejaus. Didžiosios gamintojos – JAV, Meksika, Brazilija, Kosta Rika, Paragvajus, Izraelis, Australija.
Taurė (reikšmės)
Taurė gali reikšti:
Socialinis tinklas (reikšmės)
Socialinis tinklas gali reikšti:
FC Amber
Istorija
2016 m. gruodžio 11 d. buvo įkurtas moterų futbolo klubas „Amber“. Klubas struktūroje buvo mergaičių futbolo akademija „Bitės“.
2017 m.
2017 m. „Amber“ sudarė jungtinę komandą su Vilniaus futbolo mokykla. Rungtyniavo Pirmoje lygoje. Jose užėmė trečią vietą.
Klubo tikslas – įgyti patirties ir kitais metais dalyvauti savarankiškai.
2018 m.
2018 m. apie jų veiklą nežinoma. Nedalyvavo pirmenybėse, nes atsirado kiti projektai ir dalis žaidėjų perėjo į kitas struktūras. Vilniaus regiono jungtinė komanda dalyvavo 2018 m. LMFA I lyga. Būtent šioje ekipoje darbavosi buvę Amber treneriai ir dalis žaidėjų.
2019 m.
Pirmoje lygoje ir vėl rungtyniavo Vilniaus regiono jungtinė komanda. Trenerių štabas buvo sudarytas išbuvusio Amber klubo. O 2020 m. ir šios ekipos nebeliko.
Klubo spalvos
Žais rožinės spalvos marškinėliais, juodais šortais ir rožinėmis kojinės.
Sudėtis
''2017 m. balandžio 14 d.''
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
(viena iš komandos įkūrėjų) kapitonė. (DF, MF)
Miralem Pjanić
Miralemas Pjaničius (Miralem Pjanić, g. 1990 m. balandžio 2 d.) – futbolininkas iš Bosnijos, žaidžiantis FC Barcelona komandoje saugo pozicijoje.
Karjera
Kaip profesionalas žaidė prancūzų „FC Metz“ ir „Olympique Lyonnais“ klubuose.
Nuo 2011 m. atstovavo Roma, o 2016 m. perėjo į Turino „Juventus“.
Pasiekimai
Juventus
Andriekai
Andriekai – buvęs kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 5 km į rytus nuo Sedos.
Taurė
thumb|180px|Taurė vyno
Taurė – indas atviru viršumi, skirtas skysčių talpinimui ir gėrimui. Sudaro talpykla ir kojelė, ant kurios indas pastatomas (tuo skiriasi nuo stiklinės arba puodelio). Taurės gaminamos iš įvairių medžiagų – stiklo, metalo (taip pat brangiųjų metalų), rago, medžio, kaulo, molio ir kitų medžiagų, neretai įvairiomis technikomis puošiamos (emaliuojamos, auksuojamos, raižomos, šlifuojamos, puošiamos stiklo gumbeliais, inkrustacijomis).
Būdingos taurių atmainos: bokalas, fletas, fužeras, riomeris, berkemajeris, štangenglasas, roztruchanas.
Senovės Graikijoje taurės gamintos iš sidabro, terakotos, senovės Romoje – ir iš stiklo. Sirijoje XII–XVI a. plito emaliu tapytos stiklinės taurės. XV–XVI a. Venecijoje pradėtos gaminti grakščios stiklinės taurės ant aukštos plonos kojelės su reljefiniu tempto stiklo ornamentu.
Taurės ilgą laiką buvo prabangos indai, priklausę didikų, kilmingųjų virtuvėms. Jos buvo gausiai dekoruojamos, puošiamos inicialais. Ir dabar taurės naudojamos dažniausiai švenčių proga, iš jų paprastai geriami alkoholiniai gėrimai. Vakarų kultūroje taurės simbolika tampriai susijusi su krikščioniška Eucharistijos taure. Apskritai, taurė simbolizuoja gyvybinių galių (jas atspindi gėrimas – pvz., vynas (=kraujas)) sankaupą, pilnatvę.
Lietuviškas žodis taurė̃ (dar minimas kaip tauragė) kildinamas iš *taura-ragė (t. y., „tauro ragas“).
Fejerverkai
thumb|Australijos dienos šventė [[Pertas|Perte.]] thumb|Kanados dienos šventė [[Saris (Kanada)|Saryje.]] Fejerverkai – spalvotos dekoratyvios ugnys, gaunamos specialiomis raketomis iššovus į orą arba uždegus ant įvairios formos karkasų pirotechninį užtaisą. Dažniausiai naudojami per kultūrines ir religines šventes ar pasirodymus. Fejerverkai gali būti įvairių formų (trasų, kibirkščių, spiečių, sūkurių, kamuoliukų pavidalo). Fejerverkai gali būti naudojami siekiant sukelti vieną iš keturių arba kelis pagrindinius efektus: garsą, šviesą, dūmus ir ore sklandančias medžiagas (ypač konfeti atveju).
Daugumą fejerverkų sudaro popierinis arba kartoninis vamzdelis arba korpusas, užpildytas degiomis medžiagomis, dažnai pirotechnikos žvaigždėmis. Šie vamzdeliai ar dėklai gali būti paruošti taip, kad uždegus susidarytų daug įvairių žibančių įvairiaspalvių figūrų. Fejerverkai buvo išrasti Kinijoje. Kinija iki šiol išlieka didžiausia fejerverkų gamintoja ir eksportuotoja pasaulyje, nors šalies viduje jų naudojimą griežtai reguliuoja, o kai kuriose savivaldybėse – draudžia.
Kai kur „tylūs“ fejerverkai tampa populiarūs rūpinantis dėl triukšmo poveikio naminiams gyvūnams, laukinei gamtai ir kai kuriems žmonėms. Nors vadinami tyliaisiais, tokio tipo fejerverkai tik santykinai tylesni. Italijos miestelis Kolečijas 2015 m. perėjo prie tylių fejerverkų. Tuo tarpu Lietuvoje vis daugiau savivaldybių nusprendžia atsisakyti fejerverkų naudojimo per šventes. Kita vertus, fejerverkai išlieka plačiai naudojami Naujųjų Metų naktį ir kai kuriuose festivaliuose, pvz., tarptautiniame fejerverkų festivalyje Vilniuje „Fejerija“. Dėl neigiamo poveikio aplinkai fejerverkai uždrausti kai kuriuose pasaulio miestuose, įskaitant Milaną ir Romą. Taip pat fejerverkų naudojimas per Naujųjų Metų iškilmes draudžiamas kai kuriose Belgijos savivaldybėse.
Nors fejerverkai nėra tarp didžiausių atmosferos teršėjų, jų sudėtyje yra ozono, sieros dioksido ir azoto oksidų bei aerozolių. Taip pat fejerverkuose yra nedideli kiekiai sunkiųjų metalų, suteikiančių fejerverkams spalvą – varis mėlynai spalvai, stroncis arba litis raudonai ir bario junginiai ryškiai žaliai ar baltai. Kai kurie fejerverkai savo sudėtyje gali turėti stibio sulfido   arba arseno.
Žodis į lietuvių kalbą atėjo iš vokiečių k. Feuerwerk ('ugnies darbas'), tikėtina, kad per slavų kalbas.
Radikiai (Joniškis)
Radikiai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 3 km nuo Ežeikių.
Anna Kanakis
1977 m. ji laimėjo grožio konkursą Mis Italija ir tais pačiais metais atstovavo šalį Mis Pasaulis, tačiau buvo diskvalifikuota, kuomet organizatoriai sužinojo jos tikrąjį amžių. Konkurse Mis Europa ji užėmė 2 vietą.
1980 m. ji pradėjo aktorės karjerą, dažniausiai atlikdama nedidelius vaidmenis situacijų komedijose.
Greiciai
Greiciai – buvęs kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 2 km į rytus nuo Sedos.
Ana de Armas
Ana de Armas (g. 1988 m. balandžio 30 d. Havana) – iš Kubos kilusi aktorė.
Baigusi teatro mokyklą Havanoje, 2006 m. ji persikėlė į Ispaniją (iš čia kilę jos seneliai), kur atliko pirmuosius vaidmenis televizijoje ir kine. 2014 m. Ana persikėlė į JAV, įsikūrė Los Andžele ir sėkmingai įsiliejo į Holivudo aktorių gretas: 2016 m. ji vaidino veiksmo komedijoje „War Dogs“, o 2017 m. pasirodė filmuose „Overdrive“ su Scott Eastwood ir „Blade Runner 2049“ su Harrison Ford.
2011–2013 m. Ana buvo ištekėjusi už ispanų aktoriaus Marc Clotet.
Adai Chochas
Adai Chochas  – Didžiojo Kaukazo pagrindinio kalnagūbrio viršukalnė, iškilusi Rusijoje, Šiaurės Osetijos pietuose, į pietus nuo Cėjaus ledyno. Aukštis – 4408 m.
Pasak Nartų epo, Adai Choche gyvena laukinių žvėrių globėjas, dievas Afsatis.
Pavadinimas osetinų kalba reiškia „kalnas-senis“.
Radiliškės
Radiliškės – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Bagdononių.
Evelina Šaulytė
Evelina Šaulytė-Dreissigacker (g. 1991 m. spalio 15 d. Šiauliuose) – Lietuvos šachmatininkė. Daugkartinė Lietuvos jaunių, jaunučių ir moterų šachmatų čempionė, Europos jaunių šachmatų čempionato (mergaičių iki 12 metų) bronzininkė (2002 m.).
Biografija
Evelina Šaulytė-Dreissigacker gimė Šiauliuose. Šiuo metu gyvena Vilniuje, Lietuvoje. Pirmasis treneris – Viktoras Čmilis.
2009 metais Šiauliuose įsteigė „Sėkmės klubą“.
2010 m. baigė Šiaulių Didždvario gimnaziją.
2013 m. baigė Londono Middlesex universiteto (Jungtinė Karalystė) psichologijos bakalauro programą.
Nuo 2013 m. dirba „InvoiceBerry“ marketingo specialiste.
Sesuo Gabrielė Šaulytė – taip pat šachmatininkė.
Vyras – verslininkas Uwe Dreissigacker.
Nausodė (Tirkšliai)
Nausodė – buvęs kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Daubarių, kairiajame Ventos krante.
Juodė (Žąsa)
Juodė – upelis šiaurės Lietuvoje, Pasvalio rajone, Žąsos kairysis intakas (Lėvens baseinas). Prasideda lauke prie Lepšynės miško, apie 4 km į pietryčius nuo Joniškėlio. Teka į pietus miško pakraščiu, vėliau – per dirbamus laukus. Įteka į Žąsą 9,4 km nuo jos žiočių.
Vaga reguliuota. Prie Juodės įsikūrę Stumbriškio ir Vytėnų kaimai.
Gogas ir Magogas
Gogas ir Magogas (, Gōg ū-Māgōg) – su žydais kovojančių žmonių iš šiaurės vadas ir jo valdoma žemė. Minimi Senajame Testamente, pranašo Ezechielio knygoje. Vardų kilmė neaiški.
Rabiniškojoje literatūroje taip įvardijamas Mesijo priešininkas, laikų pabaigoje vadovausiąs blogio jėgoms. Tokiame kontekste Gogo ir Magogo vardai sutinkami Apreiškime Jonui, islamo literatūroje.
Senosios Varėnos herbas
Senosios Varėnos herbas – pagrindinis Senosios Varėnos kaimo (Varėnos rajono savivaldybė) heraldikos atributas.
Aprašas
Sidabrinis kunigaikščio Vytauto medžioklės ragas, aukso spalvos heraldinės gegnės raudoname fone. Raudona spalva simbolizuoja kunigaikščių spalvą ir heraldikoje yra itin vertinama bei suteikiama tik seniausiems Lietuvos miesteliams.
Istorija
2013 m. balandžio 10 d. Lietuvos Respublikos Prezidentė herbą patvirtino dekretu Nr. 1K-1422. Herbas pašventintas 2013 m. birželio 23 d. Herbo etalono autorius – Arvydas Každailis.
FIFA vykdomasis komitetas
FIFA vykdomasis komitetas – FIFA institucija, kuri tarpuose tarp FIFA Kongreso priima svarbiausius organizacijos veiklos sprendimus. Visi komiteto nariai renkami kongreso.
FIFA vykdomąjį komitetą sudaro prezidentas, renkamas kongrese prieš kiekvieną FIFA pasaulio čempionatą, aštuoni viceprezidentai ir 15 narių, paskirtų konfederacijų ir asociacijų, bei viena narė moteris, kurią skiria kongresas. Vykdomojo komiteto nariai į susirinkimus renkasi mažiausiai du kartus per metus.
Komiteto sandara:
Domantas Sabonis
Domantas Sabonis (g. 1996 m. gegužės 3 d. Portlande, JAV) – Lietuvos krepšininkas.
Šeima
Tėvas – Arvydas Sabonis. Motina – Ingrida Mikelionytė-Sabonienė. Broliai Tautvydas Sabonis ir Žygimantas Sabonis. Sesuo Aušrinė Sabonytė.
Žmona Šašana (Shashana) Rosen, sūnus Oliveris.
2023 m. balandžio 14 d. pranešė, kad keičia tikėjimą į judaizmą sekdamas žmonos Shashanos pavyzdžiu.
Karjera
2012–2013 m. žaidė už Malagos „Clinicas Rincon“ (Ispanijos III divizionas). 2013–2014 m. sezone, atstovavo Malagos „Unicaja“ (Ispanija) ekipą. 2014 m. lapkričio 14 d. debiutavo NCAA lygoje, Gonzagos „Bulldogs“ klube, žaisdamas 20 minučių, įmetęs 14 taškų, atkovojęs 8 kamuolius, atlikęs du rezultatyvius perdavimus, perėmęs vieną kamuolį ir atlikęs bloką.
2016 m. NBA naujokų biržoje 11 šaukimu pasirinko Orlando „Magic“ klubas, tačiau čia pat jį išmainė Oklahoma Sičio „Thunder“ už Serdže Ibaką.
2017 m. liepos 6 d. iškeistas į Indianos ekipą už Paulą Džordžą
2018–2019 m. NBA sezone išrinktas tarp finalininkų laimėti NBA „Geriausio šešto žaidėjo“ apdovanojimą.
2019 m. spalio 21 d. pasirašė 77 mln. USD sutartį su Indianos „Pacers“ komanda, tapo pirmuoju lietuviu pasirašiusiu tokios vertės sutartį.
2022 m. vasario 9 d. iškeistas į Sakramento „Kings“ už Tairesą Haliburtoną, Budį Hieldą ir Tristaną Tompsoną.
2023 m. liepos 2 d. sutarė dėl penkerių metų kontrakto, kurio vertė – 217 mln. JAV dolerių.
Rodūnia (upė)
Rodūnia arba Rodūnė  – upė Baltarusijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone; Ditvos dešinysis intakas (Nemuno baseinas). Prasideda Pavilionių apylinkėse, 8,5 km į vakarus nuo Dočiškių. Teka į rytus, toliau į pietryčius Lydos plynaukšte. Įteka Ditvon netoli Talkūnų.
Pagrindinis intakas – Struha.
Beveik visa vaga (25 km) ištiesinta. Pagrindinės gyvenvietės prie Rodūnios: Susiškės, Maciūnai, Rodūnia, Kemeišiai.
Vandenvardis Ródūnia (Ródūnė, Rãdunka) kildinamas nuo Rodūnios miestelio vardo, kuris – iš slaviško vardo Radun < Radosław.
Pumpėnų herbas
Pumpėnų herbas – pagrindinis Pumpėnų miestelio ir seniūnijos (Pasvalio rajono savivaldybė) heraldikos atributas.
Aprašas
Herbo sidabriniame fone yra dobilo lapas.
Radišava
Radišava – viensėdis Utenos rajono savivaldybėje, 2 km į pietvakarius nuo Kuktiškių.
Boris Johnson
Gimė 1964 m. pasiturinčioje šeimoje. Jo tėvas – Stenlis Džonsonas buvęs Europos Parlamento narys, turintis turkiškų šaknų. B. Džonsono prosenelis iš motinos pusės yra Elijas Averis Levas, žydų kilmės JAV mokslininkas, gimęs Žemaičių Kalvarijoje, Lietuvoje (tuomet priklausiusiai Rusijos imperijai).
Borisas Džonsonas vaikystę praleido Niujorke, Londone bei Briuselyje. Vėliau pradėjo lankyti mokyklą Anglijoje. Baigė Itono koledžą. Oksfordo universitete studijavo filologijos (senovės graikų ir romėnų) studijas.
Triskart vedė. Iš pirmos santuokos vaikų neturėjo. Su Marina susilaukė 4 vaikų, o su paskutine žmona Keri – dar 2.
Trumpai padirbęs vadybos konsultatu tapo žurnalistu. Nuo 1987 m. dirbo „Times“ britų dienraščiui. 1989–94 m. dienraščio „Daily Telegraph“ korespondentas Briuselyje, 1994–99 m. vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas ir pagrindinis politikos apžvalgininkas. 1999–2005 m. savaitraščio „Spectator“ vyriausiasis redaktorius.
2008–2016 m. Londono miesto meras, Bendruomenių rūmų narys (2001–2008, 2015–2023 m.), Konservatorių partijos narys, 2016–2018 m. Jungtinės Karalystės užsienio reikalų sekretorius premjerės Terezos Mei kabinete. Tuo metu buvo aktyvus Breksito šalininkas ir pastarosios politinės kampanijos lyderis. Atsistatydino nepritardamas Jungtinės Karalystės pasitraukimo iš ES procedūroms. Jis žadėjo, kad tapęs premjeru užtikrintų, jog Jungtinė Karalystė paliktų Bendriją. 2019 m. liepos 23 d. išrinktas Konservatorių partijos lyderiu ir tapo ministru pirmininku.
Prasidėjus COVID-19 pandemijai Džonsono vyriausybė ėmėsi priemonių sumažinti ligos padarinius, pritarė visuotinei skiepijimo nuo šios ligos programai. 2022 m. prasidėjus Rusijos invazijai į Ukrainą, įvedė sankcijas Rusijai, suteikė Ukrainai karinę pagalbą ginklais.
2022 liepos 7 d. po ilgalaikio spaudimo ir galiausiai keliolikos vyriausybės narių atsistatydinimo pasitraukė iš Konservatorių partijos pirmininko ir premjero postų.
Pernaravos herbas
Pernaravos herbas – pagrindinis Pernaravos miestelio ir seniūnijos (Kėdainių rajono savivaldybė) heraldikos atributas.
Ice on Fire
„Ice on Fire“ – 1985 m. išleistas devynioliktas studijinis britų atlikėjo Elton John albumas. Tai pirmasis albumas nuo 1976 m. „Blue Moves“, kurį prodiusavo Gus Dudgeon, prieš tai prodiusavęs daugumą Eltono Džono aštuntojo dešimtmečio albumus. Senuosius grupės narius pakeitė David Paton ir Charlie Morgan, įskaitant ir Fred Mandel, grojusį pastarojo albumo ture.
Pernaravos herbas
Aprašas
Žaliame fone yra pavaizduota kviečių varpa ir du sukryžiuoti kalavijai.
Ice on Fire
Albumas nesusilaukė didelio pasisekimo JAV pardavimuose, pajėgė pasiekti tik 48-tą vietą. Tačiau Jungtinėje Karalystėje priešingai, pasiekė 3-ią vietą. „Nikita“ ir „Wrap Her Up“ – vieninteliai hitai, patekę į Top 20. Albumas Amerikos Valstijose 1986 m. tapo auksiniu.
Adrar Iforas
Adrar Iforas arba Adrar Ifogas (Adrar des Ifoghas) – plokščiakalnis pietų Sacharoje, Malio teritorijoje (Kidalio regionas). Aukštis siekia 890 m. Sudarytas iš granito, smiltainio, ryškūs eroziniai dariniai. Masyvą kerta vadės, kurių pakrantėse auga akacijų ir kserofitinių žolių sąžalynai.
Pernaravos herbas
Istorija
2013 m. gegužės 21 d. Lietuvos Respublikos Prezidentė herbą patvirtino dekretu Nr. 1K-1472. Herbas pašventintas 2013 m. liepos 27 d.
Ice on Fire
Turinys
Prie albumo įrašymo prisidėjo ir tuometinis „Wham!“ grupės narys George Michael, kuris padėjo įrašyti „Nikita“ ir „Wrap Her Up“. Taipogi įrašinėjant albumą prisidėjo tokie įžymūs atlikėjai kaip Nik Kershaw, Sister Sledge, Pino Palladino, Mel Gaynor bei Millie Jackson. Pastaroji atliko duetu su Eltonu dainą „Act of War“. Roko grupės „Queen“ nariai Roger Taylor ir John Deacon grojo būgnais ir bosine gitara dainoje „Too Young“. Senuosius grupės narius pakeitė David Paton, Charlie Morgan ir Fred Mandel. Šįkart albumą prodiusavo aštuntojo dešimtmečio Eltono Džono albumų prodiuseris Gus Dudgeon'as.
Adrar Iforas
Adrar Ifore rasta senovinių petroglifų, priešistorinių žmonių palaikų.
Ice on Fire
Dainų sąrašas
Visas dainas parašė Elton John ir Bernie Taupin, išskyrus kur pažymėta.
Radiškiai
Radiškiai – viensėdis Radviliškio rajono savivaldybėje, 2,5 km į pietryčius nuo Šeduvos, prie Daugyvenės upės.
Tautiškės
Istorija
XIX a. pab. buvo kaimas, patekęs į Lydos apskrities Rodūnios valsčių, Kivonių apylinkę. 1865 m. buvo Karkučių valda.
Popkultūra
300px|thumb|right|[[Miuziklas|Miuziklų reklama Manhatano Teatrų kvartale. Brodvėjaus teatras, kaip ir Holivudo kinas, padarė didelę įtaką, kad susidarytų dabartinė popkultūra.]] Popkultūra, arba populiarioji kultūra, masinė kultūra  – tam tikru laikotarpiu visuomenėje vyraujančių arba įsigalėjusių papročių, tikėjimų ir objektų visuma. Popkultūra taip pat aprėpia veiklas ir išgyvenimus, atsirandančius iš sąveikos su šiais vyraujančiais objektais. Pagrindinė popkultūros varomoji jėga yra masinis patrauklumas, kuris, anot kultūrologo T. Adorno, kyla iš „kultūrinės industrijos“.
Popkultūra, kaip idėjų rinkinys, šiais laikais labai paveikta žiniasklaidos, popkultūra persmelkia žmonių kasdienybę, tokiu būdu galėdama padaryti įtaką žmogaus požiūriui į tam tikras temas. Vis dėlto esama keleto popkultūros apibrėžimų, todėl popkultūra yra reiškinių ir objektų visuma, kurią skirtingi žmonės įvairiuose kontekstuose gali apibrėžti skirtingai, prieštaringai. Paprastai popkultūra priešinama su kitomis kultūros formomis, pavyzdžiui, su liaudiška kultūra, darbininkijos arba aukštąja kultūra, taip pat popkultūra gali būti nagrinėjama akademiškai, taikant psichoanalizės, struktūralizmo, postmodernizmo ir kitus principus. Pagrindinės popkultūros kategorijos: pramogos (taip pat kinas, muzika, televizija ir vaizdo žaidimai), sportas, naujienos (pavyzdžiui, naujienose pateikiami žmonės ir vietovės), politika, mada, technologijos ir slengas.
FIFA Kongresas
FIFA Kongresas – aukščiausias FIFA valdymo organas. Kongresai būna įprasti ir neeiliniai. Įprasti kongresai rengiami kasmet, tuo tarpu neeiliniai kongresai gali būti sušaukti FIFA vykdomojo komiteto, palaikant ne mažiau nei penktadaliui FIFA narių.
Kiekviena iš 209 FIFA narių kongrese turi vieną balsą. FIFA narės gali siūlyti kandidatus į FIFA prezidentus. Šie rinkimai vyksta kongrese prieš FIFA pasaulio čempionatą.
Pirmasis FIFA kongresas buvo sušauktas 1904 m. Paryžiuje. Nuo 2004 m. jie šaukiami kasmet, o iki tol buvo rengiami kas dvejus metus.
Neeiliniai kongresai buvo rengiami 1908, 1991, 1999, 2001 ir 2003 m. 2015 m., iš pareigų pasitraukus FIFA prezidentui Sepp Blatter, buvo šaukiamas neeilinis kongresas išrinkti naują prezidentą. 2016 m. neeiliniame Kongrese prezidentu išrinktas Gianni Infantino.
Sesklas
Sesklas  – kaimas Graikijos žemyninėje dalyje, Egėjo jūros vakarinėje pakrantėje prie Volo miesto. Tuo pačiu pavadinimu pavadinta neolitinė gyvenvietė, buvusi toje pačioje vietovėje ir laikoma viena ankstyviausių žmonių gyvenviečių dab. Graikijoje ir Europoje.
Archeologinė gyvenvietė
Sesklo archeologinėje gyvenvietėje gyventa nuo ankstyvojo neolito (7 tūkstantmetis pr. m. e.) iki vidurinio bronzos amžiaus. Gyvenvietė labiausiai klestėjo 5 tūkstantmetyje pr. m. e. Žmonių apsigyvenimą šioje vietovėje tikriausiai lėmė palankios gamtinės sąlygos: sezoniniai gausūs vandenimis upokšniai, artima lyguma žemdirbystei, kalvos ir jūra.
Manoma, kad žmonės atsikraustė į vietovę 7 tūkstantmečio pr. m. e. viduryje, ikikeramikiniame neolito laikotarpyje. Sesklo archeologinė vietovė svarbi tuo, kad joje ryškiai išsiskiria trys žmonių bendruomenės veiklos bruožai: sėslus gyvenimo būdas, žemdirbystė ir gyvulininkystė.
Iš anksčiausios Sesklo gyvenvietės beveik nieko neišliko. Rasta apskritiminių įdubų, keturkampių pastatų pamatų ir molio šukių, naudotų statybai, pėdsakų, obsidiano ir skalūno ašmenų, kaulo ir akmens įrankių, terakotinių figūrėlių.
Kur kas didesnė gyvenvietė buvo 6 tūkstantmetyje pr. m. e. Jos pastatai buvo įvairesni: rasta pastatų likučių su akmeniniais pamatais ir plytų sienomis, kitų, statytų iš medžio ir molio, ir pastatų, kurių sienų pagrindus sudarė statūs akmens luitai.
Viduriniojo neolito laikotarpyje gyvenvietė išsiplėtė iki 100 000 kv. m. ploto. Ant Kastrakio kalvos (Sesklo A gyvenvietė) buvo 500–800, tankiai sustatytų namų. Gyvenvietės lygumoje (Sesklas B) namai buvo didesni ir statyti rečiau. Visi namai turėjo akmeninius pamatus, plaušaplyčių sienas, dvišlaičius medinius stogus ir židinius. Šio laikotarpio materialinė kultūra pavadinta Sesklo kultūra ir buvo panaši platesniame Tesalijos regione. Pagerinta molio degimo technika leido išgauti gražią raudoną spalvą ant balto pagrindo rankų darbo molinių indų dekore. Gyventojai naudojo daug daugiau ir įvairesnių įrankių, kai kurie jų (obsidiano) buvo atgabenti iš Melo salos. 5 tūkstantmečio pr. m. e. pabaigoje ši gyvenvietė sudegė.
Kastrakio kalvos viršūnėje apsigyventa dar po apie 500 metų. Joje pastatytas centrinis ir didžiausias gyvenvietės pastatas – megaronas, kuris apjuostas keliais akmenų struktūrų ratais. Ši gyvenvietė išgyvavo iki viduriniojo bronzos amžiaus.
Sesklo archeologinė vietovė atrasta XIX a. pabaigoje. 1901–1902 m. Christas Cundas pirmasis atliko kasinėjimus Kastrakio kalvoje. 1956 m. Dimitris Teocharis kasinėjo kalvos viršūnėje ir 1972 m. – aplinkinėje lygumoje. Vietovė tyrinėjama toliau.
Karabacho chanatas
Karabacho chanatas  – buvusi pusiau savarankiška tiurkų valstybė, kurios teritorija apėmė šiuolaikinės Armėnijos ir Azerbaidžano teritorijas. Šis chanatas įkurtas maždaug 1748  m. ir gyvavo iki 1806  m., kai jį užėmė Rusijos imperija. Karabacho aneksija nebuvo oficialiai įteisinta iki 1813 m. Gulistano sutarties, kai po Rusijos ir Persijos karo (1804–13 m.) Fath Ali Šachas oficialiai Karabachą perdavė Rusijos carui Aleksandrui I. Chanatas galutinai buvo panaikintas 1822 m., o po kelerių metų Rusijos imperija suformavo provinciją su karine administracija.
1805 m. gegužės 14 d. vykstant Rusijos ir Persijos karui (1804–1813 m.) Ibrahimas Halilas Chanas ir Rusijos generolas Pavelas Cicianovas pasirašė susitarimą, per kurį Karabacho chanatas buvo perduotas Rusijos valdžiai. Tačiau šis susitarimas buvo bevertis, nes sienos nuolat keitėsi iki pat karo pabaigos 1813 m.
Istorija
Karabacho chanato pirmtakas, Karabacho provincija, buvo viena iš provincijų, kurios buvo įkurtos šiaurinėje Safavidų imperijos dalyje. Iš pradžių provincija apėmė Karabacho žemupio dalį („Karabacho stepė“). Vėliau Karabacho provincija plėtėsi ir apėmė didžiulę teritoriją – nuo Gruzijos sienos iki Arazo upės. Žlugus Safavidų imperijai, po Nadero Šah Afšaro mirties 1747 m., valda skilo į kelis chanatus su įvairiomis autonomijos formomis. Karabacho valdytojas Panah-Ali chanas įsteigė de facto nepriklausomą chanatą ir pajungė savo valdžiai penkis armėnų kunigaikštukus.
Chanato sostinė 1748 m. buvo Bajato pilis Karabacho stepėje, po to, 1750–1752 m., naujai pastatytas Panahabado miestas. Panah-Ali Chano sūnaus Ibrahimo Halilo chano valdymo metu Panahabadas tapo dideliu miestu ir buvo pervadintas į Šušą. Vėliau Panah Ali chanas išplėtė Karabacho chanato teritoriją prijungdamas Karabacho, Megrio, Tatevo, Karakilisės, Kafano Zangezure ir Nachičevanės valdas.
Mohamadas Hasanas Chanas, kovojantis dėl Persijos sosto, apgulė Panahabadą, tačiau netrukus turėjo atsitraukti dėl to, kad vienas iš jo pagrindinių varžovų kovoje dėl sosto Karimas Hanas Zandas užpuolė savo priešininką. Mohamado Hasano atsitraukimas buvo toks skubotas, kad kariauna paliko savo patrankas po Šušos tvirtovės sienomis.
1759 m. Karabacho chanatas patyrė naują Urmijos valdovo Fath-Ali Chano Afšaro išpuolį. Su savo 30 000 karių armija Fatali chanas dar sugebėjo gauti paramą iš Jraberdo ir Talyšo (Gulistano) meliksų (feodalinių vasalų), tačiau Varandos kunigaikštis Šahnazarianas toliau palaikė Panah Ali Chaną. Šušos apgultis truko šešis mėnesius, o Fatali chanas galiausiai turėjo pasitraukti.
1797 m. Aga Mohamadas Chanas Kadžaras nusprendė atlikti dar vieną išpuolį prieš Karabachą. Per naują apgultį jis nuniokojo aplinkinius kaimus netoli Šušos. Priešas pridarė didelių nuostolių miesto gynėjams. Galiausiai Aga Mohamadui Chanui pavyko užgrobti Šušą, o Ibrahimas Halilas Chanas buvo priverstas bėgti į Dagestaną. Tačiau praėjus kelioms dienoms po Šušos užėmimo, Aga Mohamadas Chanas buvo nužudytas mįslingomis aplinkybėmis. Ibrahimas Halilas Chanas sugrąžino Aga Mohamado kūną į Teheraną, o naujasis karalius Fath-Ali Šachas Kadžaras (1797–1834) paskyrė jį Karabacho gubernatoriumi.