cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Mosfelsbairas
Apsuptas kalnų, nedidelių ežerų. Apylinkės pritaikytos turizmui: iškyloms, slydinėjimui, žvejybai. Mieste yra karštųjų versmių šildomų baseinų. Halldór Laxness (1902–1998 m.) buvo Mosfelsbairo garbės piliečių. Jis 1955 m. laimėjo Nobelio literatūros premiją. Rašytojas Mosfelsbaire gyveno visą savo gyvenimą. Jo romanuose pastebimi rašytojo išgyvenimai, įspūdžiai bei sąsaja su miestelio apylinkėmis.
Lesūnų valsčius
Lesūnų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Lesūnai.
Vasiulių koplyčia
Vasiulių koplyčia – kapinių koplyčia Vasiuliuose, Ignalinos rajone, 1 km nuo Naujojo Daugėliškio, Šv. Joakimo ir Onos parapijoje.
Šiuo metu koplyčia atstatyta išlaikant senąsias formas ir tūrį. Viduje įrengtas altorius.
Sabrina Impacciatore
Sabrina Impacciatore – italų aktorė ir komikė. Vaidybos mokėsi Niujorke ir Romoje, o karjerą pradėjo nuo pasirodymų varjetė bei įvairiuose televizijos šou. Kine debiutavo 1999 m., o 2007 m. buvo nominuota prestižiniam Italijos kino apdovanojimui David di Donatello už vaidmenį filme „Napoleonas ir aš“.
2004 m. atliko nedidelį vaidmenį Mel Gibson dramoje „Kristaus kančia“.
Filmografija
right|thumb|150px
Nuotekų siurblinė
Nuotekų siurblinė – nuotakyno sistemos elementas, skirtas nuotekų (buitinių, pramoninių, lietaus ar mišrių) kėlimui (persiurbimui) naudojant stacionariai įrengtus siurblius. Siurblinės įrengiamos kai savitakinis nuotakynas įgilinimas daugiau kaip 4-6 m. Siurblinė gali būti naudojama kelti vieno pastato, kvartalo ar net viso miesto nuotekas.
Siurblinių tipai
Priklausomai nuo nuotekų siurblinės ir nuotekų surinkimo rezervuaro padėties, siurblinės gali būti su bendru nuotekų surinkimo rezervuaru (siurblinė ir rezervuaras bendroje  talpoje) arba siurblinė ir nuotekų surinkimo rezervuaras atskirti sandaria pertvara:
Portugalijos futbolo varžybos 1979–1980 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1979–1980 m.
Hrycevičų valsčius
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai.
Nevaišiai (Baltarusija)
Nevaišiai arba Zareča  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Paaradnės apylinkėje. Įsikūręs 8 km į pietvakarius nuo Varanavo, 4 km į rytus nuo Paaradnės, Akmenos dešiniajame krante. Tiltas į Žusinus.
Istorija
Iki 1973 m. oficialiai vadinosi Nevaišiais, bet paskui pervadintas į Zarečą.
XIX a. pab. buvo kaimas Lydos apskrities Žirmūnų valsčiuje, Horodezcko apylinkėje.
Julie Payette
Žiuli Pajet (g. 1963 m. spalio 20 d. Monrealyje) – Kanados politikė, inžinierė, astronautė. Nuo 2017 m. spalio 2 d. užėmė Kanados generalgubernatorės postą – buvo ketvirtoji moteris ir šeštoji prancūzakalbė šios įstaigos istorijoje.
Biografija
miniatiūra|220px|left|Ž. Pajet Ukrainoje su prezidentu [[Petro Porošenka|P. Porošenka 2018 m.]] Po vidurinės mokyklos baigimo Monrealyje toliau mokėsi Didžiojoje Britanijoje, tarptautiniame Atlanto koledže (Šiaurės Velsas). Grįžusi į Kanadą, baigė elektrotechnikos studijas Makgilio universitete (Monrealis).
1986–1988 m. dirbo inžiniere kompanijoje „IBM Canada“, vėliau – Toronto universitete, kur dirbo prie didelio našumo kompiuterių kūrimo programos. 1991 m. dirbo IBM laboratorijoje Ciuriche (Šveicarija), 1992 m. - inžiniere kompanijoje „Bell-Northern Nortel Research“ (Monrealis).
Kovos menai
miniatiūra|Boksas buvo praktikuojamas senovės [[Santorinas|Santorine.]] Kovos menai – sporto šakos, pasižyminčios tarpusavio kova, grumtynėmis be šaunamųjų ginklų dažniausiai tarp dviejų asmenų. Šių menų studijavimo tikslai įvairūs, tačiau bendriausi yra fizinės pergalės prieš kitus asmenis užsitarnavimas, savigynos bei kitų gynybos nuo potencialios grėsmės tobulinimas. Tolimuosiuose Rytuose koviniai menai turi tiesioginį ryšį su hinduizmo, budizmo, daoizmo, konfucianizmo, šintoizmo religijomis bei šiuo regiono tautų tradicijomis.
Julie Payette
Biografija
1992 m. priimta į Kanados kosmoso agentūros astronautų būrį, kur praėjo pilną parengimo programą. 1996 m. gavo leidimą skraidyti Kanados oro pajėgų reaktyviniais mokomaisiais lėktuvais, jai suteiktas kapitonės laipsnis. 1996 m. pradėjo treniruotis NASA Džonsono kosminiame centre. 1998 m. suteikta skrydžio specialistės kvalifikacija, paskirta į skrydžio ekipažą STS-96.
Kovos menai
Kovos menų arba kempo terminas Europoje atsirado tik XV a., nors Rytuose jis vyravo jau gilioje senovėje.
Élisabeth Borne
Elizabet Born (, g. 1961 m. balandžio 18 d. Paryžiuje, Prancūzijoje) – prancūzų politikė, einanti Prancūzijos ministrės pirmininkės pareigas nuo 2022 m. gegužės mėn.
Kovos menai
Kiekvienas kovinis menas turi savitą stilių, unikalius bruožus, darančius jį išskirtiniu, tačiau visų bendra savybė yra sistemingas technikos panaudojimas kovoje. Skiriasi mokymo metodai, į kurių gretas įtraukiami sparingai (kautynės treniruočių metu), koviniai technikos rinkiniai (rytuose žinomi kaip kata), šaltųjų ginklų panaudojimas, fizinės galios išbandymai bei psichologijos studijavimai.
Julie Payette
Biografija
Ji du kartus skrido į Tarptautinę kosminę stotį: 1999 m. su erdvėlaiviu „Discovery“ ir 2009 m. su „Endeavour“. Kosmoso erdvėje praleido daugiau kaip 25 dienas. Ji dirbo Kanados kosmoso agentūros vyresniąja astronaute, buvo skrydžių vadove NASA misijų centre Hiustone.
Élisabeth Borne
2022 m. gegužės 16 d. prezidentas Emanuelis Makronas paskyrė ją Prancūzijos ministre pirmininke po to, kai atsistatydino Ž. Kasteksas, kadangi tai yra tradicija po prezidento rinkimų Prancūzijoje. Born yra antroji moteris, užėmusi šias pareigas po Edit Kreson, kuri dirbo 1991–1992 m.
Kovos menai
Ištakos
Kinų kovos menai siekia gilią senovę ir jų atsiradimas priskiriamas maždaug 200 m. pr. m. e. „Geltonojo imperatoriaus“ (cin shi hvang di) valdymo metais, nors ir prieš tai jau buvo žinomi gynybos, atakos bei medžioklės metodai kaip išgyvenimo būdas. Todėl patys kinai tiksliai ir nežino savo kaip nacionalinės vertybės tikslios atsiradimo datos – visa tai vystėsi kartu augant visuomenei. Taip metai iš metų jie buvo perduodamas iš rankų į rankas ir per daugelį amžių atsirado (taip pat ir išnyko) daug kovos metodų, stilių, kurių šiandien yra žinomi keli šimtai.
Julie Payette
Biografija
2013 m. liepos mėn. Ž. Pajet buvo paskirta Monrealio mokslų centro vyriausiąja operacijų pareigūne, o 2014 m. balandį tapo Kanados nacionalinio banko valdybos nare.
Élisabeth Borne
Ji yra tiek E. Makrono partijos „Respublika, pirmyn!“, tiek centro kairiosios partijos „Pažangos teritorijos“ narė.
Sakalupis
Sakalupis – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 5 km nuo Šikšnių, 5 km į šiaurę nuo kelio.
Kovos menai
Tarptautinės rūšys
thumb|right|[[Laisvosios imtynės]]
Be ginklų
thumb|right|[[Kendo kova]]
Vyriškumas
Moksliniai tyrimai, išsamiau tyrinėjantys vyriškumą, atsirado XX a. 9–10 deš., Jungtinėse Valstijose. Itin susidomėta vyriškumo sąsajomis su kitomis socialinėmis sritimis, kurias nagrinėja įvairios filosofinės ir sociologinės teorijos.
Istorija
Vyriškumo samprata kinta priklausomai nuo istorinių ir kultūrinių aspektų. Dėl šios priežasties, australų sociologo Raewyno Connellio manymu, tikslingiau nagrinėti „vyriškumus“, o ne vieną universalų prototipą.
Antika
Senovės literatūra, siekianti maždaug 3000 m. pr. m. e., turėjo itin konkrečius reikalavimus iš vyrų, ir siejo vyriškumo idealą su dievais bei mitiniais herojais. Pagal Hamurabio kodeksą:
Žydų Tanache, kuomet Izraelio karalius Dovydas ruošėsi artėjančiai mirčiai, jis savo sūnui Saliamonui pasakė: „Aš palieku šią Žemę, tad būk stiprus ir pasirodyk esąs vyras.“
Etnografiniame veikale „Germanija“ romėnų istorikas Publijus Kornelijus Tacitas rašė, kad germanų genčių vyrai agresyviai kaudavosi mūšiuose tam, jog apgintų savo moteris nuo patekimo į priešų rankas. "„Gerai žinoma, kad svyruojančios, ties žlugimo riba esančios armijos buvo dvasiškai palaikomos moterų, išvien besimeldžiančių kartu su vyrais. <...> Jos leisdavo vyrams suprasti, kad pralaimėjus laukia neišvengiama vergovė. Toks moterų likimas germanus gąsdino žymiai labiau, nei jų pačių gerovė.“ – P. K. Tacitas, „Germanija“"Tacitas germanų karvedį Arminijų pateikė kaip vyriškumo pavyzdį, kuris po to, kai Romos karvedys Germanikas iš jo pagrobė mylimą žmoną, germanų princesę Tusneldą, pareikalavo karo prieš Romos imperiją.
VFR vyrų krepšinio rinktinė
VFR vyrų krepšinio rinktinė - krepšinio komanda, tarptautinėse varžybose 1949-1990 metais atstovavusi Vokietijos Federacinę Respubliką.
Portugalijos futbolo varžybos 1978–1979 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1978–1979 m.
Kanados politinė sistema
Kanada yra federacinė parlamentinė konstitucinė monarchija. Valstybės vadovas – Didžiosios Britanijos karalius arba karalienė (šiuo metu Karolis III). Jam atstovauja penkeriems metams ministro pirmininko skiriamas generalgubernatorius (dab. Žiuli Pajet). Parlamentą sudaro Senatas ir Bendruomenių Rūmai. Senatą sudaro 105 nariai, kuriuos skiria generalgubernatorius. Bendruomenių Rūmus sudaro 338 nariai, jie renkami tiesioginiais rinkimais 4 metams.
Vykdomoji valdžia priklauso Ministrų kabinetui, kurie skiria generalgubernatorius ministro pirmininko siūlymu. Ministrų kabinetui vadovauja ministras pirmininkas (dab. Džastinas Triudo). Ministras pirmininkas patvirtinamas generalgubernatoriaus, remiantis Parlamente daugumą turinčios partijos ar koalicijos siūlymu.
Kiekviena provincija turi vienų rūmų įstatymų leidybos susirinkimą, kurio narius penkeriems metams renka provincijos gyventojai. Provincijose Didžiosios Britanijos karaliui atstovauja gubernatorius leitenantas, vyriausybės teikimu skiriamas generalgubernatoriaus.
Teismų sistemą sudaro Aukščiausiasis Teismas, Federacinis teismas, Federacinis apeliacinis teismas, provincijų teismai.
Hrozavos valsčius
Hrozavos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Hrozava.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai.
SM Tauras Kaunas
Sporto mokykla „Tauras“, Kauno „Tauras“ – buvusi Lietuvos futbolo komanda, suburta prie Kauno sporto mokyklos „Tauras“. SM Tauras buvo prijungtas prie Kauno Žalgiris organizacijos, SM Tauro įvairių amžiaus grupių komandų pavadinimai pakeisti į Kauno Žalgirio FA.
MFK SM Tauras Kaunas, moterų futbolo klubas, dalyvavęs Lietuvos moterų futbolo čempionate taip pat buvo prijungtas prie Kauno Žalgirio.
Istorija
Įkurtas 1973 m. kaip klubas, kuriame žaidė įvairaus amžiaus jaunimas ir vaikai. Tai buvo vaikų, jaunimo ir suaugusiųjų papildomo ugdymo Kauno miesto savivaldybės biudžetinė įstaiga.
Įvairaus amžiaus jaunimo SM Tauras komandos žaidė įvairiose miesto ir šalies pirmenybėse.
2004 m. mokyklos treneriai nutarė sudaryti galimybę mokyklą baigusiems futbolininkams tęsti profesionalų karjerą. Nuo 2005-ųjų septynerius metus klubas su „Tauro“ mokyklos auklėtiniais dalyvavo LFF II lygos pietų zonos pirmenybėse. 2013-aisiais Spyris Kaunas pavadinimu debiutavo LFF I lygos pirmenybėse. „Spyrio“ pagrindu 2015 m. buvo sukurtas FK Kauno Žalgiris, kuris iškart startavo A lygoje.
2020 m. „Kauno Žalgirio“ klubas ėmė formuoti pilną futbolo piramidę, rugsėjo mėn. buvo prijungtas FK Vytis Futsal salės futbolo klubas, bei SM Tauras. Atitinkamai buvo pakeisti ir įvairaus amžiaus jaunimo komandų pavadinimai – „Kauno Žalgirio FA“.
Stary Olsa
Grupę 1999 m. įkūrė Dmitrijus Sasnovskis. Jos pavadinimas 'Senoji Olsa' kilęs nuo Olsos upės, tekančios per Kličavo miestą. „Stary Olsa“ siekia rekonstruoti LDK laikų muziką, tam pasitelkdama įvairius senuosius muzikos instrumentus (dūdmaišiai, guslės, ratukinė lyra, šalmėjus, daudytė, mandolina ir kt.), baltarusių liaudies balades, karines dainas, dvaro muziką. Taip pat atlieka Europos šalių viduramžių ir renesansinę muziką, etniniu stiliumi įgroja žymias roko balades. Per pasirodymus vilki būdingus XIV–XVII a. LDK rūbus. Yra įrašę dainą, šlovinančią litvinų valdovą Vytautą.
„Stary Olsa“ dalyvauja įvairiuose muzikos festivaliuose, viduramžių rekonstrukcijų šventėse, riterių turnyruose. 2003 m. prie grupės įkurtas šokių kolektyvas „Javorina“.
Daugilė Šarauskaitė
Daugilė Šarauskaitė (g. 1996 m. rugsėjo 27 d. Šiauliuose) – Lietuvos krepšininkė. Nuo 2017 m. pradėjo legionierės karjerą, tais pačiais metais buvo pakviesta į nacionalinę moterų krepšinio rinktinę.
Nuo 2013 m. dalyvauja ir minikrepšinio varžybose.
Sienžolė
Sienžolė (Parietaria) – dilgėlinių (Urticaceae) šeimos vienmečių ar daugiamečių augalų gentis, paplitusi po pasaulio vidutinių platumų ir tropinę juostą.
Augalas vienanamis, paprastais lapais, žolinis, 20-80 cm aukščio. Stiebai žali arba rausvi.
Rūšys
Pasaulyje žinoma 20-30 sienžolės rūšių:
Akmena (Ditva)
Teka Lydos plynaukšte. Beveik visa vaga ištiesinta. Piečiau Kaniūkų sudarytas tvenkinys.
Kaimai prie Akmenos: Nevaišiai, Žusinai, Kaniūkai, Paaradnė, Lapočiškės.
John Austin
Džonas Ostinas (John Austin; 1790 m. kovo 3 d. – 1859 m. gruodžio 1 d.) – anglų teisininkas ir teisės filosofas.
Biografija
Gimė pasiturinčioje vidurinės klasės atstovų šeimoje. 1806–1812 m. Ostinas tarnavo kariuomenėje karininko laipsnyje, 1818–1826 m. dirbo advokatu, 1826–1832 m. – Londono universiteto teisės mokslų profesoriumi ir 1834 m. – teisės dėstytoju Templyje. Kurį laiką dirbo valstybės tarnyboje, o 1820 m. vedė Sarah Taylor, kuri buvo jo įkvėpimo šaltinis; jiedu gyveno Prancūzijoje ir Vokietijoje iki 1848 m. revoliucijos, o paskui iki jo mirties Veibridže.
Teisinis pozityvizmas
Ostinas yra pagrindinis ypatingo anglų analitinio teisinio pozityvizmo varianto, žinomo kaip „komandinė teisės teorija“, atstovas ir šalininkas. Svarbiausias ir įtakingiausias jo darbas Jurispundencijos srities apibrėžimas (1832) buvo parašytas iš įvadinės paskaitų kurso dalies. Anot Ostino komandos, taisyklės, kurios tampa įstatymais, turi būti bendros, jas turi leisti aukščiausias vadovas, arba suverenas. Suverenas yra vadovas, kurio įsakymams paprastai paklūsta didžioji dauguma, kuri savo ruožtu nėra įpratusi paklusti jokiam kitam individui ar grupei (suverenai gali būti arba individai, arba, kaip D. Britanijoje ir JAV, žmonių kolektyvai). Ostino politinė filosofija yra utilitaristinė, nors aiškiai priskiriama prie utilitaristinių taisyklių negu J. Benthamo. Kaip nuoširdus unitarizmo šalininkas, jis tikėjo dieviškuoju įstatymu, nustatytu utilitarinės dievybės.
Kaniūkai (Varanavas)
Kaniūkai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Paaradnės apylinkėje. Įsikūręs 9 km į pietvakarius nuo Varanavo, 2 km į šiaurės rytus nuo Paaradnės, netoli Akmenos (jos tvenkinio) dešiniojo kranto. Vieškelis Paaradnėn.
Cliff Thorburn
Klifas Torburnas – buvęs profesionalus Kanados snukerio žaidėjas. Pravardžiuotas „malūnėliu“ dėl savo lėto, ryžtingo žaidimo stiliaus, jis laimėjo 1980 m. pasaulio snukerio čempionatą ir tapo pirmuoju moderniosios eros čempionu už Jungtinės Karalystės ribų ir iki šiol vieninteliu čempionu abiejose Amerikose. 1977 m. ir 1983 m. jis buvo užėmęs antrąją vietą, 1977 m. finale pralaimėdamas Džonui Spenseriui, o 1983 m. – Styvui Deivisui. 1983 m. čempionato antajame raunde, žaisdamas prieš Terį Grifitsą jis tapo pirmuoju žaidėju pasaulio čempionato istorijoje, surinkusiu didžiausią įmanomą taškų sumą vienu priėjimu (147).
Kaniūkai (Varanavas)
Istorija
XIX a. pab. buvo kaimas Lydos apskrities Žirmūnų valsčiuje.
Reskial
Reskial (, Recial, Reschualc) – moteriškoji figūra etruskų mitologijoje, galbūt viena iš lasų.
Reskial vaizduota kaip jauna moteris arba mergaitė. Aptikti trys ją vaizduojantys etruskų veidrodžiai. Ant vieno iš jų Reskial pavaizduota kaip nuoga moteris, prisidengusi galvą šydu. Kitas veidrodis vaizduoja Malavisch rengimo sceną. Reskial stovi, pasiruošusi padėti rengiant Malavisch, vienoje rankoje ji laiko krepšį, o kitoje – gėlę. Greta pavaizduota deivė Turan, kuri pataiso diademą, uždėtą ant Malavisch galvos. Ant trečiojo veidrodžio (aptiktas Talamonėje) Reskial pavaizduota laikanti paukštį jinksą (iynx). Drauge su ja pavaizduoti Medėja (Metvia), kuri laiko paterą, ir Jasonas (Heasun). Reskial apsirengusi gundančiai, pasikėlusi sijoną (anasyrma gestas).
Šios mitologinės figūros vardas bandomas sieti su etruskų kalbos žodžiu sval, reiškiančiu „gyventi“.
Skėstalapis papartis
Skėstalapis papartis (Dryopteris dilatata) – papartinių (Dryopteridaceae) šeimos augalas. Paplitęs Vakarų ir Vidurio Europoje, o Pietų Europoje dažnesnis kalnuose. Taip pat auga srityje tarp Juodosios ir Kaspijos jūrų.
Užauga 30–100 cm aukščio. Lapo lakštas storokas, tamsiai žalias, 2–3 kartus ilgesnis už lapkotį. Lapkotis gausiai apaugęs žvyneliais. Sorai ant apatinės lapelių poros. Sporos tamsiai rudos. Sporifikuoja liepos–rugsėjo mėnesiais.
Skėstalapis papartis auga paunksmėje drėgnuose spygliuočių miškuose ir krūmynuose; dažnas kalnuotose vietovėse. Nuodingas. Lietuvoje apyretis.
thumb|left|215px|Lapai
Jerevano šv. Grigaliaus Švietėjo katedra
'''Jerevano šv. Grigaliaus Švietėjo katedra (, Surb Grigor Lusavorich mayr yekeghetsi), arba Jerevano katedra''' – Armėnijos apaštalų bažnyčiai priklausanti katedra. Ji stovi Armėnijos sostinės Jerevano centriniame Kentrono rajone ir laikoma vienu didžiausių religinės paskirties pastatų Pietų Kaukaze kartu su Tbilisio Šventosios Trejybės katedra (žinoma kaip Samebos katedra). Didingas statinys pastebimas iš daugelio Jerevano miesto vietų.
Kita armėniška šv. Grigaliaus Švietėjo bažnyčia Jerevano centre jau stovėjo. Sovietinės valdžios sprendimu, 1937 m. ji buvo nugriauta. Bažnyčia ir varpinė gerai derėjo su miesto architektūriniu ansambliu, todėl šios šventyklos sunaikinimas buvo didelė netektis bendrai miesto panoramai. Jos vieta šiuolaikiniame Jerevane yra Amiriano gatvėje, čia pastatyta Egišės Čiarenco vardo mokykla.
Katedrą statyti buvo nuspręsta katoliko Vazgeno I iniciatyva. Statybos prasidėjo 1997 m., joms gausiai paaukojo užsienio armėnų filantropai. Pašventinta 2001 m. rugsėjo 23 d., minint 1700-ąsias krikščionybės paskelbimo Armėnijos valstybine religija metines. Katedroje yra šv. Grigaliaus Švietėjo relikvijos, kurios buvo atvežtos iš Neapolio (Italija). Netrukus po katedros pašventinimo, antrąją savo vizito Armėnijoje dieną, čia apsilankė Romos popiežius Jonas Paulius II.
Didžiulė katedra yra kompleksas, susidedantis iš trijų bažnyčių: 1700 vietų pagrindinės bažnyčios su karaliaus šv. Tiridato bei karalienės šv. Ašchenos koplyčiomis (abi po 150 vietų). Šios dvi karališkosios figūros buvo esminiai šv. Grigaliaus pagalbininkai atverčiant Armėniją į krikščionybę. Varpinės bokštas (kurį sudaro daugiau nei 30 arkų) stovi prie katedros įėjimo. Bendras komplekso plotas yra 3 822 m², o katedros aukštis – 54 m.
Sakniava
Sakniava – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 10 km į šiaurės rytus nuo Veisiejų, prie Sakno ežero. Praeina kelias.
Istorija
XIX a. pab. Sakniava buvo šlėktų kaimas; pateko į Seinų apskrities Seirijų valsčių, Veisiejų parapiją.
Popartas
thumb|250px|right|Popmeno esmę aiškiai atskleidė Ričardas Hamiltonas [[Koliažas|koliažiniame paveiksle „Tai kas gi taip keičia nūdienos namus ir daro juos jaukius?“ R. Hamiltonas teigė, kad popmenas turi būti populiarus, vienadienis, laisvas, šmaikštus, pamėgdžiojantis ir žavus.]] Popartas, popmenas ( – populiarusis menas) – XX a. 6 deš. Anglijoje susiformavusi modernistinė dailės kryptis.
Kompozicijos kuriamos iš kasdienio vartojimo daiktų, su garso efektais; mėgdžiojamas reklamų, komiksų stilius, skelbiama neribota kūrybos laisvė.
Akcentuojama dinamika, stilizuotas dekoratyvumas, abstraktumas, asimetrinė kompozicija, ryškios spalvos. Būdingas masinės kultūros suformuotų dalykų vaizdavimas, kaip, pavyzdžiui, reklama; darbai panašūs į žurnalų puslapių iškarpas, plakatus. Pop art menas plačiai interpretuojamas kaip reakcija į tuomet populiarias abstrakčiojo ekspresionizmo idėjas.
Pop menas, kaip pop muzika, siekė populiarumo, o ne įtikti elitui ir pritraukė didžiulę auditoriją. Idėja buvo suformuota 1958 m. kaip atsakas į Ričardo Hamiltono darbus. Kaip „pop“ judėjimas plačiai pripažintas 1960 metais. Judėjimas kartais buvo vadinamas Neo-Dada. Didelę įtaką padarė dadaizmo pradininkas Marselis Diušampas, Džasperas Džonsas, Andy Warhol.
Garsiausi kūrėjai
Popmenininkų ir artimų srovei kūrėjų sąrašas:
Saksoniškė
Saksoniškė – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 1 km nuo Dūkštelių.
Zaastravečos valsčius
Zaastravečos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Zaastraveča.
Šiaurės salos rudasis kivis
miniatiūra|Šiaurės salos rudojo kivio paplitimas
Šiaurės salos rudasis kivis (Apteryx mantelli) – strutinių paukščių (Struthioniformes) būrio paukštis. 2000 metais pripažintas kaip atskira rūšis. Genomas iššifruotas 2015 metais.
Paplitimas ir biotopas
Endeminis Šiaurės salos Naujojoje Zelandijoje paukštis. Populiacijoje apie 25 000 individų. Biotopas – tankūs miškai ir krūmynai, taip pat šie paukščiai yra prisitaikę gyventi pievose, ganyklose.
Išvaizda
Kūno ilgis – 40 cm. Patinas sveria 2,2 kg, patelė – 2,8 kg. Tamsiai rudos plunksnos, išilgai kūno – rausvai rudų plunksnų dryžiai. Plunksnos šiurkščios, ilgos, primena plaukus. Akys mažos. Snapas plonas, ilgas. Snapo gale – šnervės. Sparnai sunykę, uodegos neturi. Kojos 50-60 cm ilgio, pirštai ilgi.
Biologija
Neskraidantis, naktinis paukštis. Diena slepiasi urvuose, drevėse ar tankioje žolėje. Maisto ieško naktį. Lėtai vaikščiodami snapą kaišioja į lapų krūvas, sutręšusius rąstus, dirvą. Minta smulkiais bestuburiais, sliekais, vabalų lervomis, cikadomis. Taip pat renka nukritusius vaisius ir lapus.
Apie savo teritorijos ribas praneša balsu. Patino balsas – čaižus, kylantis švilpimas, kartojamas 15-25 kartus, o patelių balsas – žemas, kimus, gerklinis riksmas, kartojamas 10-20 kartų. .
Monogamai. Tuoktuvių metu patinai aršiai gina savo teritoriją. Lizdą suka urvuose. Dėtyje vienas didelis, baltas kiaušinis (15 % patelės svorio). Jei dėtyje du kiaušiniai, tai jie dedami 3-4 savaičių intervalu. Inkubacija trunka 75-90 dienų. Peri patinas. Jaunikliai viščiukiniai. 4-6 savaičių amžiaus palieka lizdą.
Apsauga
Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis Šiaurės salos rudasis kivis priskiriamas nykstančioms rūšims. Invazinės rūšys – kiaunės, šeškai, šunys medžioja jauniklius. Suaugę paukščiai – šunų grobis.
Rūšies apsaugos veiksmai:
Salagalys
Salagaliu vadinami kaimai:
Antanas Trimakas
Antanas Trimakas (1902 m. birželio 19 d. Taupriuose, Rusijos imperija – 1964 m. vasario 27 d. Niujorke, JAV) – diplomatas, teisininkas, visuomenės veikėjas.
Biografija
Gimė 1902 m. birželio 19 d. Taupriuose. 1924 m. baigęs Biržų gimnaziją studijavo teisę Kauno Vytauto Didžiojo universitete vėliau Prancūzijoje Lilio universitete, kur įgijo ekonominių ir politinių mokslų daktaro laipsnį. Nuo 1924 m. spaudoje rašė politiniais, kooperatiniais, socialiniais klausimais. Redagavo kelis periodinius leidinius, išleido eilę studijų prancūzų kalba. 1931–1932 m. studijas gilino Hagoje ir 1936 m. Tarptautinių politinių mokslų mokykloje Ženevoje. Baigęs mokslus pradėjo dirbti Lietuvos diplomatinėje tarnyboje, dirbo sekretoriumi Lietuvos pasiuntinybėje Stokholme. Kaune dirbo užsienio reikalų ministerijos Vidurio Europos reikalų skyriaus vedėju, Lietuvos pasiuntinybės Varšuvoje patarėju. 1939 m. Lietuvos Respublikos generalinio konsulato Vilniuje generalinis konsulas ir pasiuntinybės patarėjas, 1939–1940 m. įgaliotinio Vilniaus kraštui pavaduotojas.
Pasitraukęs į Vokietiją, 1945–1947 m. buvo BALF įgaliotiniu Vokietijoje ir Lietuvos generaliniu konsulu Tiubingene. 1947 m. atvyko į JAV. Nuo pat VLIK įsikūrimo buvo įsijungęs į jo darbą, pradžioje kaip politinės komisijos narys, vėliau kaip narys ir pirmininkas. Savo pirmininkavimo kadencijos metu 1957 m. birželio 1 d. – 1964 m. kovo 27 d. Lietuvos ir vidurio Europos krikščionių demokratų unijos vykdomojo komiteto reikalais lankėsi Brazilijoje, Argentinoje, Čilėje, Peru, Venesueloje ir Panamoje. Taip pat dirbo Niujorke veikusioje patariamojoje lietuvių grupėje prie Europos laisvės komiteto. Nuolatinis pavergtųjų Europos Tautų seimo lietuvių delegacijos narys ir politinės komisijos pirmininkas.
Monrealio Pjero Elioto Triudo tarptautinis oro uostas
Monreal Triudo yra vienas iš kompanijos „Aéroports de Montréal“ administruojamų oro uostų: kitas - Monrealio Mirabelio oro uostas. Pastarasis turėjo pakeisti Dorvalį, tačiau pastaruoju metu apsiriboja krovinių pervežimu. Triudo oro uostas aptarnauja Didįjį Monrealį, gretimus Kvebeko rajonus, rytų Ontariją, taip pat kaimyninę JAV teritoriją – Vermonto ir šiaurės Niujorko valstijas. Oro uoste yra įsikūrusios Air Canada ir Air Transat oro linijos, apsistoja regioninės Air Inuit, Porter Airlines, pigių skrydžių Sunwing Airlines oro linijos.
Iš Monreal Triudo lėktuvai skraido į daugiau kaip 100 vietovių visame pasaulyje, penkiuose kontinentuose. Metinis keleivių srautas – 19,4 mln. (2018). Pagal Kanados transporto departamento duomenis, pagal užimtumą tai ketvirtas šalies oro uostas po Toronto, Kalgario ir Vankuverio.
TJK Legion
Talino futbolo klubas „Legionas“, o trumpai Tallinna JK Legion arba TJK Legion – Estijos futbolo klubas iš Talino.
Istorija
Klubas įkurtas 2008 m., kai susijungė Tallinna JK ir SK Legion klubai.
Žaisdavo žemesniuose šalies divizionuose. 2019 tapo Esiliiga nugalėtojais ir nuo 2020 m. rungtyniavo Meistriliiga (aukščiausioje šalies lygoje).
Lapočiškės (Paaradnė)
Lapočiškės  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Paaradnės apylinkėje. Įsikūręs 13 km į pietvakarius nuo Varanavo, 2 km į pietus nuo Paaradnės, prie Akmenos upelio. Yra ferma. Kelias Paaradnėn.
Istorija
XIX a. pab. buvo kaimas Lydos apskrities Žirmūnų valsčiuje.
Šakotoji sienžolė
Šakotoji sienžolė (Parietaria judaica) – dilgėlinių (Urticaceae) šeimos, sienžolės (Parietaria) genties augalas. Kilęs iš Viduržemio jūros regiono, bet dabar paplitęs Jungtinėje Karalystėje, Australijoje, Šiaurės Amerikoje.
Sakteliai
Sakteliai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 13 km nuo Šiaulėnų.
Šakotoji sienžolė
Stiebas raudonas, plaukuotas. Lapai paprastieji, lygiakraščiai. Žiedai rausvi, smulkūs, susitelkę lapų pažastyse. Nors šakotoji sienžolė priklauso dilgėlinių šeimai, tačiau nėra dilgi. Auga pakelėse, pagrioviose, sienų įtrūkiuose. Invazinė rūšis, piktžolė.
Žiedadulkės gali sukelti alergiją. Liaudies medicinoje vartojama reumatitui gydyti. Šakotosios sienžolės lapais minta drugio admirolo vikšrai.
thumb|left|240px|Stiebas ir žiedai
Konstantinas Mozelis
Konstantinas Mozelis (g. 1937 m. rugsėjo 1 d.) – Rusijos diplomatas, Nepaprastasis ir įgaliotasis pasiuntinys.
Biografija
1964 m. baigė Maskvos valstybinį tarptautinių santykių institutą, vėliau – TSRS URM Diplomatinę akademiją. Istorijos mokslų kandidatas. Dirbo TSRS ir Rusijos Užsienio reikalų ministerijose bei užsienyje. 1993-1996 m. buvo Rusijos URM Kultūrinių ryšių valdybos viršininkas.
1996 m. lapkričio mėn. – 1999 m. rugpjūčio mėn. – Rusijos Federacijos ambasadorius Lietuvoje. 1999–2005 m. – Rusijos ambasadorius Meksikoje bei Belize.
Nuo 2005 m. – Rusijos bankų asociacijos vykdantysis viceprezidentas tarptautiniams reikalams.
Santa Kruzo apygarda
Santa Kruzo apygarda (angl. Santa Cruz County) – Jungtinių Amerikos Valstijų apygarda, esanti Kalifornijos vakarinėje dalyje. Pagal 2021 m. duomenis, Santa Kruzo apygardoje gyveno 267 792 žmonės. Santa Kruzo apygardos būstinė yra įsikūrusi didžiausiame apygardos mieste – Santa Kruze. Apygarda įsikūrusi į pietus nuo San Fransisko ir San Chozės, vakarinius krantus skalauja Ramusis vandenynas. Su Monterėjaus apygarda dalinasi Monterėjaus įlanką. Pagal plotą Santa Kruzo apygarda yra antra mažiausia Kalifornijos apygarda (mažesnis tik San Fransiskas).
Istorija
Santa Kruzo apygarda – viena seniausių apygardų Kalifornijoje, įkurta 1850 m. Iš pradžių ši apygarda buvo pavadinta „Branciforte“ vardu, bet po mažiau nei dviejų mėnesių ji buvo pervadinta į Santa Cruz („Šventasis Kryžius“).
Gyventojai
2020 m. duomenimis Santa Kruzo apygardoje gyveno 56,9 % baltųjų, 4,74 % azijiečių, 3,25 % mišrios rasės, 0,96 % afroamerikiečių, 0,53 % kitų rasių ir 33,6 % lotynoamerikiečių kilmės gyventojų.
Salagalys (Kupiškis)
Salagalys – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 8 km į pietryčius nuo Pandėlio.
Rimas Jonas Jankūnas
Rimas Jonas Jankūnas (g. 1967 m. gruodžio 26 d. Kaune) – Lietuvos sveikatos mokslų universiteto lektorius, farmakologas, VšĮ Sveikatos teisės institutas direktorius, išgarsėjęs 2021 m. dėl oponavimo COVID-19 pandemijos valdymo priemonėms ir pasisakymais prieš visuotinį vakcinavimą.
Išsilavinimas
2002 m. birželio 14 d. gavo daktaro laipsnį, Lietuvos sveikatos mokslų universitete apsigynęs disertaciją "Chlorido išsiskyrimo su šlapimu ir jo ryšio su kraujospūdžiu ypatybės: lyties ir amžiaus įtaka".
Profesinė veikla
2003 – 2012 m. dirbo Valstybinės vaistų kontrolės tarnyboje (su pertraukom).
2010 – 2022 m. dirba Lietuvos sveikatos mokslų universiteto lektoriumi.
2021 m. liepos 26 d. tapo VšĮ "Sveikatos teisės institutas" direktoriumi. Ši organizacija buvo įsteigta Nacionalinio susivienijimo kandidato į Trakų merus Ramūno Aušroto bei Seimo narės Agnės Širinskienės patarėjos Kristinos Zamarytės-Sakavičienės.
2021 m. rugsėjo 15 d. kartu su Aurelijumi Veryga skaitė pranešimą LVŽS partijos "šešėlinės vyriausybės" VIII posėdyje, pirmininkaujant Ramūnui Karbauskiui.
Kontraversijos
2009 m. sausio 27 d. Jankūnas, pavaduodamas į komandiruotę išvykusį laikinąjį VVKT viršininką Mindaugą Būtą, pasirašė įsakymą, kuriuo pakeitė tarnybos struktūrą. Jankūno raštu buvo įsteigta nauja vyriausiojo specialisto – atstovo spaudai – pareigybė ir tą pačią dieną į šias pareigas buvo priimta buvusi Seimo narė, Darbo partijos narė Ramunė Visockytė. Jankūnas šiai darbuotojai iš karto paskyrė didžiausią, koks įmanomas pagal įstatymą, priedą. Vėliau teismas panaikino Jankūnui skirtą tarnybinę nuobaudą, nes ji nebuvo suderinta su profesine sąjunga.
2021 m. lapkričio 4 d. Jankūnas YouTube kanalo "Kitaip TV" žiūrovams leido suprasti, kad Lietuvos statistikos departamento skelbiamuose atviruose pandemijos duomenyse jis rado keturis jaunuolius, kurie mirė, nes neseniai pasiskiepijo nuo COVID-19. Ši klaidinanti informacija buvo greitai paneigta, nes mirtys su vakcina neturėjo nieko bendro (vieno jaunuolio mirtis – savižudybė, dviejų – traumos po sužalojimų visame kūne, ketvirtas mirė nuo sunkios neurologinės ligos, kuria sirgo trejus metus). Jankūno pasisakymas tapo pretekstu kilti dezinformacijos ir panikos bangai – buvo tvirtinama, esą pasiskiepiję mirė beveik 4 tūkstančiai gyventojų. Tačiau Jankūno nagrinėtame duomenų rinkinyje buvo nuo visų įmanomų priežasčių mirę gyventojai, o Lietuvoje nebuvo žinomas nei vienas atvejis, kuomet asmuo mirtų nuo COVID-19 vakcinos.
2021 m. rugpjūčio 30 d. interviu LNK R. Jankūnas teigė, kad "Sveikiems vaikams ir jauniems žmonėms iki 40 metų amžiaus vakcinacijos net nereikia svarstyti". Lietuvos statistikos departamento duomenimis po metų dėl COVID-19 jau buvo mirę 219 tokio amžiaus jaunų žmonių (iš jų 80% nei karto neskiepyti).
2022 m. vasario 24 d. publikacijoje (ir viešose pasisakymuose pandemijos metu) teigė, kad COVID-19 liga visiškai nėra pavojinga 12–15 metų amžiaus vaikams; taip pat, kad Pfizer/BioNTech vakcina "Comirnaty" tokio amžiaus paaugliams naudojama be reikalo. Ši pozicija prieštarauja Europos vaistų agentūros ir SAM rekomendacijoms, tuo metu, kai Lietuvoje nuo COVID-19 yra mirę mažiausiai 6 vaikai, užsikrėtę mažiausiai 220 tūkst., o ligos ilgalaikės ligos pasekmės dar nėra žinomos.
2022 m. gruodžio 22 d. Jankūnas suklaidino daug žmonių, savo Facebook paskyroje paskelbęs dviejų metų senumo LRT straipsnį apie Lietuvoje išaugusį perteklinį mirtingumą, taip sukėlęs didelę klaidinančios informacijos pasidalinimų grandinę. Statistikos departamentas paskelbė paneigimą, LRT ištyrė pasidalinimų grandinę.
Ereliai rėksniai
Ereliai rėksniai (Clanga) – vanaginių (Accipitridae) šeimos, paprastųjų erelių (Aquilinae) pošeimio plėšriųjų paukščių gentis. Anksčiau erelių rėksnių (Clanga) genties rūšys pagal taksoną rūšių klasifikacijoje buvo priskiriamos tikrųjų erelių (Aquila) genčiai.
Bendras apibūdinimas
|thumb|left|200px|[[Didysis erelis rėksnys (Clanga clanga) žiemojantis Izraelyje]] |thumb|right|250px|[[Indinis erelis rėksnys (Clanga hastata) Gudžarate]]
Didysis erelis rėksnys ir mažasis erelis rėksnys yra paukščiai migrantai, jie žiemoti migruoja į pietų Euraziją bei šiaurės rytų ir rytų Afriką, o jų perimvietės Eurazijoje. Indinis erelis rėksnys sėslus - ištisus metus gyvena Indostano pusiasalyje.
Erelių rėksnių rūšys
Anksčiau buvo manoma, kad indinis erelis rėksnys yra mažojo erelio rėksnio porūšis, tad ilgą laiką buvo laikomi viena rūšimi, kol vėliau buvo nustatytas tikslus šių rūšių statusas ir jos išskirtos kaip atskiros rūšys. Anot IOC World Bird List v11.1 versijos, pasaulyje gyvena 3 erelių rėksnių (Clanga) rūšys :
Ereliai rėksniai Lietuvoje
Lietuvoje savaime gyvena dvi rūšys:
San Choakino apygarda
San Choakino apygarda (angl. San Joaquin County) – Jungtinių Amerikos Valstijų apygarda, esanti Kalifornijos vakarinėje dalyje. Pagal 2021 m. duomenis, San Choakino apygardoje gyveno 789 410 žmonės. San Choakino apygardos būstinė yra įsikūrusi didžiausiame apygardos mieste – Stoktone. Apygarda įsikūrusi Kalifornijos slėnyje, į rytus nuo San Fransisko įlankos. Nors pagal plotą ji yra viena mažesnių Kalifornijos apygardų, ji yra tankiai apgyvendinta.
Istorija
San Choakino apygarda buvo viena iš pirmųjų Kalifornijos apygardų, įkurta 1850 m. Apygarda pavadinta pagal San Choakino upę, tekančią pro apygardą.
Gyventojai
2020 m. duomenimis San Choakino apygardoje gyveno 30,7 % baltųjų, 15,5 % azijiečių, 6,77 % afroamerikiečių, 4,72 % mišrios rasės, 0,56 % Ramiojo vandenyno salų, 0,47 % kitų rasių ir 41,7 % lotynoamerikiečių kilmės gyventojų.
Viktorija Poltorak
Viktorija Poltorak (, g. 1980 m. lapkričio 18 d.) – Rusijos aktorė.
Biografija
Gimė Amūro srityje, Rusijos Tolimuosiuose Rytuose. Aktorės giminėje esama įvairių tautybių atstovų: čigonų, moldavų ir ukrainiečių.
2004 m. persikėlė į Maskvą, kur pradėjo mokytis GITIS (Jurijaus Kalmykovo kurse).
2006 m. debiutavo kine atlikusi keletą nedidelių vaidmenų televizijos serialuose. Pirmasis rimtas darbas buvo filme „Jauni ir pikti“, kuriame ji atliko vieną pagrindinių vaidmenų – specialiųjų pajėgų „Omega“ kovotoją Veroniką Grekovą. 2007 m. pasirodė komedijinis serialas „Trisdešimt metų“, kuriame V. Poltorak įkūnijo lengvabūdę gražuolę Dašą. Vėliau filmavosi seriale „Tik grįžk!“ ir atliko striptizo šokėjos Katios Zabelinos vaidmenį komedijoje „Aukštakulniai“. Vėliau pasirodė ir šio serialo tęsiniai.
Marie Bergman
Marie Bergman (g. 1950 m. lapkričio 21 d. Stokholme) – Švedijos pop ir šlagerio dainininkė.
1969–1972 metais buvo grupės Family Four narė, su kuria 1971 ir 1972 metais dalyvavo Eurovizijos dainų konkursuose. Solinę karjerą pradėjo 1974 metais.
Kartu su dainininku Roger Pontare laimėjo 1994 m. Melodifestivalen konkursą su balade „Stjärnorna“. Su šia daina atstovavo Švedijai Eurovizijos konkurse Dubline. Su 48 taškais, atstovai užėmė 13 vietą.
Matenadaranas
Matenadaranas (, 'knygų saugykla') – viena seniausių ir didžiausių rankraščių ir archyvinių dokumentų saugyklų pasaulyje, vienas svarbiausių Armėnijos ir Rytų šalių mokslo tiriamųjų centrų, kuris įsikūręs Jerevane.
Istorija
Matenadaranas buvo sukurtas 1920 m. nacionalizavus Ečmiadzino vienuolyno rankraštyną. Šios kolekcijos sukūrimo pradžia siekia V a., yra susijusi su teologu, armėnų raštijos pradininku Mesropu Maštocu (362-440). 1939 m. rankraščiai buvo perkelti iš Ečmiadzino į Jerevaną. Įstaigai, pertvarkytai į mokslinių tyrimų institutą, 1959 m. pastatyti šiuolaikiniai matenadarano rūmai. 1984 m. išleistas pirmasis bendrojo kolekcijos katalogo tomas.
Muklėdiškės
Muklėdiškės  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Paaradnės apylinkėje. Įsikūręs 4,5 km į šiaurės vakarus nuo Varanavo, prie Balatnos (Varanavo) upelio. Yra ferma. Praeina kelias Varanavas–Liubartai.
Istorija
XIX a. pab. buvo kaimas Lydos apskrities Benekakinių valsčiuje, Varanavo apylinkėje.
Nadkėrešas
Nadkėrešas  – miestas vidurio Vengrijoje, Pešto medėje, 15 km į šiaurės rytus nuo Kečkemėto. Praeina Kečkemėto–Ceglėdo plentas ir geležinkelis. Vystoma maisto (mėsos, vaisių ir daržovių perdirbimo), odos pramonė, baldų gamyba. Apylinkėse trykšta karštosios versmės, yra balneologinis kurortas. Veikia krašto muziejus, stovi XVIII–XIX a. evangelikų reformatų, XVIII a. katalikų bažnyčios.
2011 m. 85,6 % miesto gyventojų buvo vengrai, 1,9 % – čigonai.
thumb|left|210px|Nadkėrešo centras 1968 m.
Istorija
Gyvenvietė rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1266 m. (kaip Kalanguerusy, vėliau – kaip Qenrus, Keurus), buvo Barų–Kalanų kunigaikščių žemėse.
XIX a. Nadkėrešas buvo prekybinis miestelis.
Šaltiniai
thumb|left|280px|Miesto užrašas [[senasis vengrų raštas|senuoju vengrų raštu]] thumb|left|100px|Miesto vėliava
De Havilland Gipsy Six
„De Havilland Gipsy Six“ – aviacinis apverstas šešių cilindrų vienaeilis vidaus degimo variklis, sukurtas XX a. ketvirtojo dešimtmečio pradžioje Jungtinės Karalystės įmonės „De Haviland Engine Company“. Variklis buvo ankstesnio vienaeilio keturių cilindrų modelio „Gipsy Major“ modifikacija ir tapo pagrindu visai aviacinių variklių šeimai, plačiai naudotai iki XX a. devintojo dešimtmečio.
„Gipsy Six“ pasižymėjo itin mažu priekiniu skerspjūviu, dėl ko buvo labai mėgiamas lenktyninių orlaivių kūrėjų
Elchonon Wasserman
Elchononas Vasermanas (1874 m. Biržuose, Rusijos imperija – 1941 m. liepos 6 d. VII Kauno forte, Trečiasis Reichas) – rabinas, mokytojas.
De Havilland Gipsy Six
Konstrukcija ir gamyba
„Gipsy Six" istorija siejama su „De Havilland Engine Company“ siekiu dalyvauti 1934 m. MacRobertson lėktuvų greičio varžybose ir joms pasiūlyti variklį su panašiu į JAV pradėtą gaminti „Hamilton Bracket-Type" hidraulika valdomu keičiamo žingsnio propeleriu. Šiose varžybose dalyvavusiam „De Havilland DH.88 Comet" buvo panaudoti „De Haviland" „Gipsy R“ tipo varikliai su prancūziškais „Ratier“ propeleriais, valdomais pneumatinio cilindro pagalba, kuris leido skrydžio metu vieną kartą pakeisti propelerio žingsnį. Jau sekančiais metais De Havilland pradėjo gaminti 200 AG (150 kW) galios esant 2400 aps./min. „Gipsy Six“ variklius, kurie netrukus buvo modifikuoti iki 205 AG (153 AG) galios „Gipsy Six II“, kuriose jau buvo montuojama pilnavertė hidraulinė sraigto žingsnio pavara. Varikliai buvo komponuojami su licenciniais „Hamilton Standard" propeleriais, kurių gamybos licenciją De Havilland įsigijo 1934 m.
Elchonon Wasserman
Biografija
Gimė 1874 m. Biržuose rabino Naftali Beinish ir pardavėjos Rakhel Sheina šeimoje. 1890 m. su tėvais persikraustė į Bauską. Vėliau mokėsi Telšių ješivoje. 1897 m. išvyko mokytis į Brestą pas rabiną Chaim Soloveitchik. 1899 m. vedė Michla Atlas, Salantų rabino Meir Atlas dukrą. 1903 m. išvyko dirbti mokytoju į Amtšilovą. 1907-1910 m. mokėsi Rodūnios ješivoje. 1910 m. pradėjo dirbti roš ješiva Bresto ješivoje. Prasidėjus I pasauliniam karui grįžo į Rodūnią, o vėliau į Smilavičius, kur pradėjo dirbti ješivoje.
De Havilland Gipsy Six
Konstrukcija ir gamyba
Nors „Gipsy Six II“ išoriškai buvo panašus į savo pirmtaką, jis pasižymėjo didesniu suspaudimo laipsniu (iki 6,5:1 modelyje „R“ lyginant su 5,6:1), jame buvo montuojamas tuščiaviduris alkūninis velenas, kuriuo į sraigto valdymo mechanizmą buvo perduodama variklio alyva. Nuo pirmtako skyrėsi ir variklio karteris, cilindrai, stūmokliai, cilindrų galvutės. Į „Gipsy Six II“ buvo montuojamas barometriniu principu veikęs automatinis kuro mišinio riebumo valdymo įtaisas (angl. AMC – Automatic Mixture Control), pasižymėjęs itin sudėtingu reguliavimu naudojant kartu su 1939 m. pradėtais montuoti pastovaus greičio propeleriais. Į variklį paprastai buvo montuojami du iš apačios maitinami „Claudel-Hobson A.I.48" karbiuratoriai su indukcine šildymo sistema, padėjusia išvengti karbiuratoriaus apledėjimo.
Elchonon Wasserman
Biografija
1921 m. persikėlė į Naugarduką, kur tapo ješivos vadovu. Jo vadovavimo laikotarpiu ješivoje mokėsi apie 300 mokinių. Rabinas garsėjo savo Toros mokymo paskaitomis, kurių nuorašus turėjo didžioji dalis Europos ješivų. Ieškodamas rėmėjų prieš pat II pasaulinį karą buvo išvykęs į JAV, kur susitiko su vietos žydų bendruomene. 1939 m. grįžęs į Naugarduką uždraudė savo studentams išvykti mokytis į JAV norėdamas juos apsaugoti nuo pasaulietinių pagundų. Prasidėjus II pasauliniam karui išvyko į Vilnių, viešėdamas Kaune pas kitus rabinus buvo suimtas ir išvežtas į Kauno VII fortą, kur 1941 m. liepos 6 d. buvo nužudytas. Sūnus Simcha Wasserman buvo Detroito ješivos vadovas.
De Havilland Gipsy Six
Eksploatacijos istorija
miniatiūra|„Gipsy Queen 30“, De Havilland muziejus, Londonas „Gipsy Six“ šeimos varikliai užsirekomendavo kaip labai patikimi ir jau po keleto eksploatacijos metų gamintojas padvigubino laiką tarp variklio perrinkimų (angl. time between overhaul (TBO)). Pagrindiniu variklio trūkumu buvo įvardijamos ribotos galimybės montuoti papildomą įrangą. Ši problema buvo išspręsta vėlesnėse modifikacijose pradedant kariniais variantais „Queen II“ ir „Queen III“.
Salagalys (Rokiškis)
Salagalys – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 11 km nuo Pandėlio.
De Havilland Gipsy Six
Eksploatacijos istorija
Po karo variklis buvo atnaujintas ir išleistos modifikacijos „Queen 30“ ir „Queen 70“. Jų galia padidėjo nuo 185 AG (138 kW) iki 500 AG (370 kW), nors išoriškai variklis atrodė taip pat. Šiuos variklius britų karinės oro pajėgos ir karališkasis jūrų laivynas naudojo iki XX a. devintojo dešimtmečio.
Variantai
miniatiūra|„Gipsy Six“ variklio viršutinė dalis
miniatiūra|[[IAR 27]]Tiek „Queen II“, tiek ir „Queen III“ turėjo sustiprintus karterius. Vėlesnėse šių modelių versijose buvo įrengti lizdai papildomos įrangos tvirtinimui. „Queen“ modeliai buvo plėtojami ir nuo „Queen 30“ tai jau buvo visiškai skirtingas variklis.
Naudojimas
miniatiūra|[[Latvija|Latvijos aviakompanijos „Valsts gaisa satiksme“ „De Havilland Dragon Rapide“ su „Gipsy Six I“, 1937 m.]]miniatiūra|Lenktyninis De Havilland DH.88 su Gipsy R varikliais „De Havilland Gipsy Six“ buvo montuojamas į įvairius XX a. ketvirtame-penktame dešimtmetyje sukurtus orlaivius:
Lietuvoje
miniatiūra|Lietuvos oro linijų keleivinis lėktuvas „Percival Q.6“ „De Havilland Gipsy Six“ Lietuvoje buvo pradėti naudoti ketvirtojo dešimtmečio pabaigoje. Jie buvo sumontuoti „Lietuvos oro linijų“ 1938 m. įsigytuose „Percival Q.6“ ir Karo aviacijos įsigytuose „De Havilland DH-89M“ (karinė „De Haviland Dragon Rapide“ versija).
Eksploatuojami modeliai
XXI a. antrame dešimtyje pasaulyje buvo eksploatuojama apie pora dešimčių „Gipsy Six“ variklių, daugiausiai Jungtinėje Karalystėje. 2022 m. pabaigoje Jungtinės Karalystės Civilinių orlaivių registre buvo įregistruoti 9 de Havilland Dragon Rapide, varomi „Gipsy Six“ ir du Percival Mew Gull, vadomi „Queen II“.
Eksponuojami modeliai
„Gipsy Six“ varikliai yra eksponuojamas keliuose pasaulio aviacijos muziejuose:
Portugalijos futbolo varžybos 1974–1975 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1974–1975 m.
Salaviškis
Salaviškis – viensėdis Zarasų rajono savivaldybėje, 2 km į šiaurę nuo Suvieko, prie kelio.
Makas
Makas  – miestas pietų Vengrijoje, Čongrado medėje, 36 km į rytus nuo Segedo, Murešo dešiniajame krante, šalia Rumunijos sienos. Praeina Segedo–Arado plentas ir geležinkelis. Vystoma žemės ūkio mašinų gamyba, statybinių medžiagų, medienos apdirbimo, tekstilės, maisto (malimo) pramonė. Apylinkėse trykšta karštosios versmės, yra balneologinis kurortas. Šalia miesto – dideli gamtinių dujų telkiniai. Mako apylinkės yra svarbi žemės ūkio sritis – auginami svogūnai, česnakai, veisiami galvijai. Yra 2 muziejai, XVIII a. bažnyčia. Vyksta kasmetinė svogūnų šventė. Netoli Mako prasideda Kerešo–Marošo nacionalinis parkas.
2011 m. 89,4 % miesto gyventojų buvo vengrai, 1,6 % – čigonai.
Istorija
Nuo XVII a. Makas buvo Vengrijos karalystės Čanado komitato sostinė. 1821 m. miestas nukentėjo nuo potvynio.
1847 m. Make gimė amerikiečių laikraščių leidėjas Džozefas Puliceris.
Šaltiniai
thumb|left|280px|Miesto užrašas [[senasis vengrų raštas|senuoju vengrų raštu]]
Erebunio tvirtovė
Erebunio tvirtovė, arba Arin Berdo tvirtovė (, 'Kraujo tvirtovė') – senovės urartų įtvirtintas miestas, kurio liekanos stūkso Jerevane (Armėnija), ant Arin Berdo kalvos. Išlikę XVIII a. pr. m. e. gynybinių sienų, rūmų su asirišku dekoru, šventyklų, ūkinių pastatų, rūsių grūdams ir vynui laikyti griuvėsiai, dantiraščio įrašų apie tvirtovės, rūmų, šventyklų statybą.
Istorija
Erebunis buvo viena iš kelių tvirtovių, pastatytų palei šiaurinę Urartijos sieną, buvo vienas iš svarbiausių didžiosios karalystės politinių, ekonominių ir kultūrinių centrų. Erebunį įkūrė Urartijos karalius Argištis (Menua sūnus) 782 m. pr. m. e. kaip tvirtovę urartams apsaugoti Ararato slėnyje.
Pats vardas „Jerevanas“ kildinamas iš Erebuni, nes Erebunis buvo Jerevano apsuptyje, taip pat dėl ​​kalbinių įrodymų – išvertus iš armėnų kalbos Erebunio ir Jerevano vardus sieja artima semantinė reikšmė – „tėvo rezidencija“. Taigi, Erebunis tapatinamas su Jerevanu, o 782 m. pr. m. e. laikomi Jerevano įkūrimo metais. Po miesto sunykimo tarp IV ir III a. pr. m. e. neišlikę duomenų, kad Jerevano vietoje stovėjo reikšminga gyvenvietė. Miestas vėl pradėtas kurti tik nuo III a. pr. m. e. apie 2 km į šiaurę nuo Erebunio, bet jau vadintas Jerevanu.
Non abbiamo bisogno
Non abbiamo bisogno („Mums nereikia“)  – popiežiaus Pijaus XI enciklika, paskelbta 1931 m. birželio 29 d.
Enciklikoje smerkiamas Italijos fašistų „pagoniškas valstybės garbinimas“ ir „revoliucija, išplėšianti jaunus žmones iš Bažnyčios ir Jėzaus Kristaus bei įskiepijanti jauniems žmonėms neapykantą, smurtą ir nepagarbą“. Fašizmas, anot Pijaus XI, totalitarinė doktrina, kuri skatina Bažnyčios mokymui prieštaraujančią estatolatria (iškreiptą pamaldumą valstybei).
Enciklika pradedama popiežiaus protestu prieš Katalikų veikimo ir Katalikų jaunimo organizacijų uždarymą, įvykusį tais metais. Protestuojama ne tik dėl šių organizacijų uždarymo, bet ir dėl klaidingų bei šmeižikiškų pranešimų, kuriuos paskelbti Italijos spaudoje nurodęs B. Musolinis. Jo režimą Pijus XI įvardija antikatalikišku.
1931 m. rugsėjo 2 d. pasiektas susitarimas, pagal kurį katalikiškos Italijos jaunimo organizacijos turėjo apsiriboti religinio ir edukacinio pobūdžio veikla.
Puodžiai (Baltarusija)
Puodžiai  – kaimas Gudijoje, Gardino srityje, Varanavo rajone, Paaradnės apylinkėje. Įsikūręs 12 km į pietvakarius nuo Varanavo, 3 km į pietryčius nuo Paaradnės. Eina vieškelis Paaradnė–Žirmūnai.
Tulės dykuma (Nevada)
Tulės dykuma  – dykuma pietryčių Nevadoje (JAV), esanti į šiaurės rytus nuo Mormono kalnų Linkolno grafystėje (Nevada), netoli Jutos sienos.
Puodžiai (Baltarusija)
Istorija
XIX a. pab. buvo kaimas Lydos apskrities Aleksandravo valsčiuje, Aradnios apylinkėje, Aradnios Patackų dvaro valda.