cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Hormoninė spiralė
Efektyvumas
Įvesta į gimdą Mirena® yra aktyvi penkerius metus, nors yra tyrimų, kurie liudija, kad ji gali būti efektyvi net iki septynerių metų. [8] Fleree® hormoninė minispiralė (analogas Europoje – Jaydess®, JAV – Skyla®) yra efektyvi trejus metus. [9] Hormoninė spiralė - ilgalaikio poveikio grįžtamosios kontracepcijos priemonė. Tai vienas iš efektyviausių gimstamumo reguliavimo metodų. Įstačius hormoninę spiralę Mirena® pirmaisiais metais galimybė pastoti yra 0,2%, o po penkerių metų – 0,7%. [10] Hormoninės spiralės Fleree® efektyvumas pirmaisiais metais po spiralės įstatymo yra 0,41%, po 3 metų – 0,33%. Hormoninė spiralė laikoma efektyvesniu metodu nei kiti panašūs grįžtamosios kontracepcijos metodai, pavyzdžiui, kontraceptinės tabletės, nes ją įstačius reguliarūs veiksmai nereikalingi (pvz., nereikia prisiminti kiekvieną dieną konkrečiu metu išgerti tabletę). Kitos rūšies kontracepcijos efektyvumą sumažina patys naudotojai – pavyzdžiui, kontracepcijos tabletės kaip metodas tampa mažiau efektyvus, jeigu nesilaikoma griežtų naudojimo taisyklių. Naudojant hormoninę spiralę specialus kasdieninis, kassavaitinis arba kasmėnesinis režimas bei dėmesys nebūtini. Todėl praktinis jos efektyvumas sutampa su teoriniu efektyvumu.
Hormoninės spiralės naudojimas kūdikio žindymo laikotarpiu
Hormoninė spiralė neveikia kūdikio žindymo, motinos pieno kiekio ir kokybės, vaiko vystymosi. [11]
Galimas šalutinis poveikis
Galimas šalutinis poveikis:
Kartais gali dingti (neapčiuopiamas) hormoninės spiralės siūlelis, kurį naudojant spiralę galima išimti. [21] Tada gydytojui tenka taikyti kitus metodus, kad būtų galima išimti hormoninę spiralę. [22] Kai tai nepavyksta, ultragarso tyrimas gali padėti išsiaiškinti, kokioje padėtyje yra spiralė, ar ji nekelia grėsmės sveikatai.
Kontraindikacijos
Hormoninės spiralės negali naudoti moterys:
Naudoti hormoninę spiralę nerekomenduojama moterims, kurioms įvyko persileidimas per antrąjį nėštumo trimestrą, paskutiniu keturių savaičių laikotarpiu. [23] Siekiant sumažinti užsikrėtimo riziką, įstatyti hormoninę spiralę nerekomenduojama moterims, kurioms buvo padarytas medicininis abortas, bet dar nebuvo atliktas ultragarso tyrimas, patvirtinantis, kad abortas yra visiškai užbaigtas, ir kurioms dar nebuvo pirmųjų menstruacijų po aborto. Išsamų hormoninės spiralės kontraindikacijų sąrašą galima rasti šiose svetainėse: „WHO Medical Eligibility Criteria for Contraceptive Use“ ir „CDC United States Medical Eligibility Criteria for Contraceptive Use“. [24]
Įstatymas ir išėmimas
Hormoninę spiralę įstato panašiai kaip varinę spiralę ir tai gali atlikti to apmokytas gydytojas. Prieš hormoninės spiralės įstatymą gydytojas atlieka dubens ir gimdos formos bei būklės patikrinimus. Taip pat prieš įstatant hormoninę spiralę, turi būti atliekami lytinių keliu plintančių ligų tyrimai, ypač gonorėjos ir chlamidijų, nes dėl jų gali reikšmingai padidėti dubens infekcijos rizika įstačius spiralę.[28] Įstatant spiralę atveriamas gimdos kaklelis. Hormoninė spiralė įstatoma į gimdą naudojant siaurą įvedimo vamzdelį, komplektuotamą su spirale. Nailoniniai siūlai, už kurių vėliau išimama spiralė, paliekami taip, kad dalis jų būtų makštyje ir būtų galima apčiuopti. Procedūra užima keletą minučių. Jos metu gali būti juntamas skausmas, diskomfortas. Hormoninę spiralę išima taip pat tik kvalifikuotas gydytojas. Išėmus spiralę moters vaisingumas grįžta palyginti greitai.[29] Tyrimai rodo, kad po hormoninės spiralės išėmimo iki pastojimo vidutiniškai praeina trys mėnesiai. [30]
Veikimo mechanizmas
Pagrindinė hormoninės spiralės paskirtis – padėti išvengti galimo apvaisinimo. [31] [32] [33] [34]
Levonorgestrelio sudėtyje turinti spiralė pasižymi keliais kontraceptiniais poveikiais:
Įvairūs tyrimai rodo, kad naudojant hormoninę spiralę pirmiausia užkertamas kelias kiaušialąstės apvaisinimui, o ne įsitvirtinimui.
Istorija
Hormoninė spiralė buvo sukurta po spiralės, kurios sudėtyje yra vario, XX a. 60 ir 70-aisiais metais. [39] Amerikiečių gydytojas Antonijus Skomengas (Antonio Scommenga), dirbdamas Michaelo Rizo karo ligoninėje (Michael Reese Hospital) Čikagoje, pastebėjo į gimdą tiesiogiai įvesto progesterono poveikį. Naudodamasis šiomis žiniomis, suomių kilmės gydytojas Jouni Valteri Tapani Lukainenas (Jouni Valtteri Tapani Lukkainen) sukūrė T formos hormoninę spiralę, išskiriančią progesteroną. Šios hormoninės spiralės naudojimo laikas buvo trumpas (maždaug vieneri metai) ir ji niekada nebuvo populiari. Po šios nelabai sėkmingos pradžios daktaras Lukainenas sukūrė kitą hormoninę spiralę, kurios sudėtyje panaudotas progestinas levonorgestrelis. Šis hormonas pamažu išsiskiria per 5 metus – tai tapo hormoninės spiralės, kuri šiuo metu žinoma pavadinimu Mirena® [40], pagrindu. 2013 metais JAV kontracepcijos rinkoje pasirodė ir Skyla®, kuri išskiria mažesnę hormonų dozę, ir kurios veiksmingumas trunka 3 metus.[41] Nuo 2014 metų Skyla® galima įsigyti ir Europoje pavadinimu Jaydess® (Latvijoje, Lietuvoje ir Estijoje – Fleree®).
Vilniaus žydų lėlių teatras
Vilniaus žydų lėlių teatras Maidim – 1933–1941 metais Vilniuje veikęs lėlių teatras.
Istorija
Teatro iniciatorius Aronas Bastomskis, dailininkas ir scenografas Bencionas Michtomas, orkestro vadovas Elijahu Teitelboimas, režisieriaus padėjėjas Alošė Ranas. Pirmasis spektaklis parodytas 1933 m. rugsėjį. Vaidino jidiš kalba. Lėlės kumštinės, vėliau – marionetės. Teatro repertuarą sudarė žydų folkloras – vienuolika programų, iš jų dvi skirtos vaikams. Teatras vaidino Vilniuje, kituose Lietuvos miestuose, taip pat Lenkijoje.
Juozas Palionis
Juozas Palionis (1950 m. gruodžio 1 d. Šaltinėnuose, Prienų rajonas – 2011 m. spalio 17 d. Lepelionyse, Prienų rajonas) – inžinierius hidrotechnikas, Lietuvos ir Prienų rajono politinis veikėjas.
Biografija
1966 m. Prienų melioracijos statybos valdybos sezoniniais darbininkas. 1969 m. baigė Birštono vidurinę mokyklą, 1974 m. Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius hidrotechnikas.
1974–1975 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos Melioracijos katedros dėstytojas. 1975 m. Raseinių Melioracijos statybos montavimo valdybos darbų vykdytojas. 1976–1986 m. LSSR Melioracijos ir vandens ūkio ministerijos kolegijos sekretorius, ministro padėjėjas, Techninio skyriaus viršininko pavaduotojas, viršininkas. 1986–1990 m. LKP CK Žemės ūkio ir maisto pramonės skyriaus instruktorius.
Nuo 1986 m. SSKP narys, 1998–2004 m. Naujosios sąjungos (socialliberalų) narys, nuo 2004 m. balandžio mėn. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, nuo 2005 m. Prienų rajono skyriaus pirmininkas.
2003 m. Prienų rajono savivaldybės tarybos narys. 2000 m. (Naujoji sąjunga), 2004 m. (LSDP) ir 2008 m. (LSDP) išrinktas Seimo nariu. 2003–2004 m. Seimo ir JAV lietuvių bendruomenės komisijos pirmininkas.
2006 m. liepos mėn. neblaivus sulaikytas per policijos reidą Vilniaus Žaliųjų ežerų gatvėje. Jo kraujyje rasta 1,5 promilės alkoholio.
Palaidotas Nemajūnų kapinėse.
Podgoricos Budućnost (krepšinio klubas)
Podgoricos Budućnost – Juodkalnijos krepšinio klubas iš Podgoricos, šiuo metu rungtyniaujantis naujai įkurtoje Opportunity Liga bei Adrijos lygoje. Iki pat Juodkalnijos nuo Serbijos ir Juodkalnijos nepriklausomybės paskelbimo, komanda dalyvavo Jugoslavijos pirmenybėse.
Klubas įkurtas 1949 metais, tačiau tik 1980 m. ekipa pakilo į aukščiausią tuometinės Jugoslavijos lygą. Devintojo dešimtmečio pabaigoje komanda porai sezonų buvo iš jos iškritusi, tačiau vėliau sugrįžo.
Klubui sėkmingiausias laikotarpis prasidėjo dešimtajame dešimtmetyje. 1996 metais laimėjęs Jugoslavijos taurę tą patį pakartojo ir 1998, o nuo 1999 iki 2001 – net tris kartus iš eilės, tapo Jugoslavijos pirmenybių čempionu.
2007, 2008, 2010 m. tapo naujai įkurtos Juodkalnijos lygos čempionu.
Garsiausi buvę „Budućnost“ žaidėjai – Duško Ivanović, Žarko Paspalj ir Luka Pavićević. Daugiausiai sužaistų rungtynių klube rekordas priklauso Goranui „Poliui“ Bojanićiui, kuris visą savo karjerą praleido Podgoricos ekipoje.
Orbitos inklinacijos keitimas
Orbitos inklinacijos keitimas – orbitinis manevras, kurio metu yra pakeičiamas tam tikra orbita skrendančio kūno orbitos posvyrio kampas. Taip pat taip apibūdinamas ir orbitos plokštumos posvyrio pokytis, kai ši yra pasvirusi. Norint atlikti tokį manevrą reikia pakeisti kūno judėjimo greitį orbitos mazguose, t. y. ten kur pagrindinės orbitos plokštuma kertasi su šio kūno orbitos plokštuma.
Efektyvumas
Norint pakeisti inklinaciją reikia kiek galima labiau pakeisti kūno judėjimo greitį, todėl kosmoso misijų organizatoriai primygtinai stengiasi to išvengti, kad būtų galima sutaupytų kiek įmanoma daugiau kuro. Inklinacijos keitimo galima išvengti ar bent šio pakeitimo dydį sumažinti, jei erdvėlaivis bus paleidžiamas iškart norima inklinacija, ar kiek galima jai artimesne.
Didžiausias inklinacijos pakeitimo efektyvumas yra pasiekiamas tada, kai erdvėlaivis yra apoapsyje (dar vadinamame apogėjuje), kur orbitinis greitis v\, yra mažiausias. Pvz.: kartais galima pakelti dirbtinį Žemės palydovą į aukštesnę orbitą, nei reikiama, tuomet pakeisti jo orbitos plokštumą ties apogėjum ir nuleisti palydovą į norimą aukštį, taip geriau išnaudojamas paleidimo greitis nei leidžiant palydovą iškart į norimą orbitos aukštį.
Inklinacija tarp kitų orbitos elementų
Svarbi inklinacijos keitimo subtilybė yra ta, kad Keplerio orbitinė inklinacija yra apibrėžta kampu tarp ekliptinės šiaurės ir orbitos plokštumos vektoriaus normalės (dar vadinamos kampinio poslinkio vektorium). Tai reiškia, kad inklinacija visada teigiama ir yra susieta su kitais orbitos elementais, visų pirma su periapsio argumentu, kuris yra lanku sujungtas su kilimo mazgo ilguma. Iš to galime gauti dvi skirtingas orbitas su tuo pačiu posvyrio kampu.
Skaičiavimai
Gryname orbitos posvyrio kampo keitime, keičiamas yra tik orbitos posvyrio kampas, kai visos kitos orbitinės charakteristikos (spindulys, forma ir t. t.) lieka kokie buvo. - greičio pokytis reikalingas posvyrio kampo (\Delta{i}\,) pakeitimui gali būti skaičiuojamas pagal formulę: čia:
Sudėtingesniems manevrams, kuriuose gali tekti keisti ir orbitos posvyrio kampą ir orbitos radiusą, greičio pokytis lygus pirminės orbitos ir norimos greičio vektorių skirtumui keitimo taške.
Nemunėlio Radviliškis
Nemunėlio Radviliškis – miestelis Biržų rajono savivaldybėje, 22 km į šiaurę nuo Biržų, prie sienos su Latvija. Seniūnijos ir seniūnaitijos centras. Stovi Nemunėlio Radviliškio Švč. Mergelės Marijos bažnyčia (pastatyta 1854 m.), Nemunėlio Radviliškio evangelikų reformatų bažnyčia (pastatyta 1890 m.), veikia Nemunėlio Radviliškio pagrindinė mokykla, biblioteka, paštas (LT−41058).
Šalia miestelio yra ir Nemunėlio Radviliškio kaimas.
left|thumb|[[Nemunėlio Radviliškio evangelikų reformatų bažnyčia]] left|thumb|[[Nemunėlio Radviliškio Švč. Mergelės Marijos bažnyčia]]
Etimologija
Pavadinimas Radvìliškis yra asmenvardinis vietovardis, kilęs iš asmenvardžio Radvilà, Rãdvila. XVI a. miestelį įkūrė Biržų ir Dubingių kunigaikščiai Radvilos ir dėl to jis taip pavadintas (asmenvardinis vietovardis). Siekiant atskirti nuo Radviliškio miesto, šiam miesteliui suteiktas Nemunėlio pažyminys, taip nurodant pro miestelį tekančią upę.
Geografija
Miestelis įsikūręs šalia Apaščios ir Nemunėlio upių santakos. Dalis miestelio (dešiniajame Apaščios krante) priklauso Nemunėlio-Apaščios geologiniam draustiniui. Šalia miestelio yra ir Nemunėlio Radviliškio viensėdis.
Istorija
Gyvenvietėje rastos dvi senovės Romos bronzinės emaliuotos sagės. Plokščia, simetriška, su gyvulių galvučių ornamentika ir apvali.
Nemunėlio Radviliškis istorijos šaltiniuose paminėtas 1586 m. lapkričio 4 d. Jį įkūrė didikai Radvilos. 1590 m. pastatyta Nemunėlio Radviliškio evangelikų reformatų bažnyčia, 1719 m. katalikų koplyčia, o 1782 m. – katalikų Nemunėlio Radviliškio Švč. Mergelės Marijos bažnyčia.
Čia, kaip ir visame Biržų krašte, daugelį šimtmečių kartu gyvena skirtingų − katalikų ir evangelikų reformatų − tikėjimų žmonės. Lietuvoje, kaip ir visoje katalikiškoje Europoje, evangelikai reformatai nebuvo labai mėgstami. Vilniaus vyskupijos sinodas draudė (1744 m.) eretikams (evangelikams reformatams) mokyti katalikų vaikus, o mišri kataliko ir evangeliko reformato santuoka buvo pripažįstama netinkama ir neteisėta. 1729 m. Palėvenės dominikonų vienuolyno kunigas Gruzdas užpuolė ir nuniokojo evangelikų reformatų bažnyčias Nemunėlio Radviliškyje ir Papilyje.
Nedidelis Nemunėlio Radviliškio miestelis neretai tapdavo Biržų tvirtovės link traukiančių švedų karinių dalinių stovykla. 1625 m. miestelis priglaudė prie Biržų tvirtovės sumuštą švedų dalinį. 1655 m. švedų feldmaršalas Levenhauptas su kariuomenės dalimi iš Kuoknesės (dabar Latvija) persikėlė į Nemunėlio Radviliškį ir įkūrė ten stovyklą. Pulkininkas Taleris su 7 kuopomis pėstininkų ir 200 raitelių buvo pasiųstas užimti Biržus. Biržų tvirtovė buvo užimta, komendantu paskirtas Urkvardas. Iš Nemunėlio Radviliškio užimti Palangą, Šventąją, Piltenę buvo pasiųstas pulkininkas leitenantas Martynas Šulcas. Vėliau švedų kariuomenės stovykla iš Nemunėlio Radviliškio persikėlė į Pasvalį.
Nemunėlio Radviliškis turi gilias švietimo tradicijas. Dar 1590 m. čia įsteigta evangelikų reformatų, o 1804 m. − katalikų parapijų mokyklos. 1866 m. − valdinė Nemunėlio Radviliškio pradinė mokykla. Į ją 1867 m. perkelti evangelikų reformatų parapijos mokyklos mokiniai. Radviliškiečių noro mokytis neužgesino net 1905 m. Nemunėlio Radviliškį ištikęs gaisras. Jau 1908 m. čia atkurta valdinė pradinė mokykla. Ir šiandien Nemunėlio Radviliškio pagrindinėje mokykloje aidi vaikų balsai. 1936 m. Nemunėlio Radviliškyje pastatytas gelžbetoninis tiltas per Apaščią.
XIX a. Nemunėlio Radviliškis minimas kaip miestelis Panevėžio apskrityje. Sovietmečiu buvo „Aušros“ kolūkio centrinė gyvenvietė. 2006 m. patvirtintas Nemunėlio Radviliškio herbas.
Žymūs žmonės
Netoliese esančiuose Jasiškiuose 1884 m. gimė Adomas Šernas, kunigas, literatas, vertėjas, Lietuvos evangelikų reformatų bažnyčios superintendentas. Iš Jasiškių sodžiaus kilę ir 1918 m. Nepriklausomybės akto signataras, vėliau IV M. Šleževičiaus vyriausybės ministras be portfelio Jokūbas Šernas (1888−1926), veterinarijos gydytojas parazitologas, veterinarijos mokslų daktaras, buvęs Veterinarijos akademijos rektorius Jonas Čygas (1910–1959). Netoli nuo Nemunėlio Radviliškio esančiuose Dauguviečiuose − žymaus teatro režisieriaus ir dramaturgo Boriso Dauguviečio (1885−1949) tėviškė.
Nemunėlio Radviliškyje kunigavo istorikas, evangelikų reformatų spaudos leidėjas, Lietuvos reformacijos istorijos autorius Jonas Šepetys. 1959−1976 m. Nemunėlio Radviliškyje gyveno vyskupas Vincentas Sladkevičius (1920–2000).
Terek stadionas
Terek stadionas yra įvairios paskirties stadionas Grozne, Rusijoje. Daugiausiai naudojamas futbolo varžyboms. Atidarytas 2011 m. gegužės 11 d. Talpina 30 000 žiūrovų. Pradėtas statyti 2006 m., baigtas 2011 m. Namų rungtynes žaidžia FK Terek Groznyj, prieš tai klubas žaidė Sultan Bilimkhanov stadione.
Pirmosios Rusijos Premjer lygos varžybos buvo sužaistos 2011 m. gegužės 21 d. prieš FK Anži Mahačkala. Terek klubas laimėjo rungtynes 1–0. Įvartį pelnė Blagoy Georgiev.
Košė
250px|thumb|[[Bulvių košė]]
Košė – patiekalas iš vandenyje (piene ar sultinyje) virtų kruopų ar grūdų, į kurį gali būti įdėta druskos, cukraus. Taip pat grūdama iš virtų bulvių. Košės gali būti skaninamos riebalais (sviestu, spirgais, grietine), saldžiais priedais (šviežiais ar džiovintais vaisiais, uogienėmis, medumi). Valgoma kaip atskiras patiekalas arba patiekiamas kaip garnyras. Lietuvoje košė valgoma su duona, rūgpieniu, kartais su lašiniais, sviestu, silke, Žemaitijoje – su mirkalu (papilu) iš spirgų, taukų ir kvietinių miltų. Anksčiau košes virdavo molinėse puodynėse krosnyse, dabar – puoduose ant viryklių ar specialiuose induose mikrobangėse krosnelėse.
Būdingas Rytų Europos šalių patiekalas. Košės labai paplitusios rusų virtuvėje. Rusijoje košės žinomos ir kaip kareiviškas patiekalas, kadangi jos kelis šimtus metų yra įprastinis patiekalas armijoje, ypač lauko sąlygomis. Dėl to armijos virėjai dar vadinami „košviriais“. Tarp žydų košių valgymas buvo siejamas su skurdu, dėl to ilgainiui išeiviai iš Rytų Europos šalių JAV nustojo jas valgyti arba jas ruošdavo kaip šventinius patiekalus.
Rūšys
250px|thumb|[[Grikių košė]]
Košių rūšys: ir kt.
Etelbriukas
Etelbriukas – Liuksemburgo miestas, esantis šalies centre, Zauerio, Varko ir Alzeto upių santakoje. Susisiekimo mazgas (antrasis pagal svarbą šalyje po sostinės Liuksemburgo). Geležinkelio stotis. Yra valstybinė žemės ūkio mokykla, medicinos centras, Šv. Liudviko ligoninė, Dž. Patono muziejus, bažnyčia.
Joanna Shimkus
Joanna Shimkus (Joana Šimkus, g. 1943 m. spalio 30 d. Halifakse, Naujoji Škotija, Kanada) – lietuvių kilmės Kanados kino aktorė.
Biografija
Kurį laiką gyveno Prancūzijoje, kur 7-ojo dešimtmečio pradžioje dirbo modeliu, šiek tiek dainavo, vėliau ėmė filmuotis. 1976 m. ištekėjo už Bahamų kilmės afroamerikiečių kino aktoriaus Sidnėjaus Puatjė (Sidney Poitier). Gyvena Pietų Kalifornijoje. Jos duktė Sydney Tamiia Poitier taip pat yra aktorė.
Vaidino keliuose kituose filmuose iki 1971 m. Kino karjera tęsėsi iki XX a. 8-ojo dešimtmečio pradžios. Vienas paskutinių jos filmų buvo The Virgin and the Gypsy (1970).
Ščiurys (Užpaliai)
Ščiurys – kaimas Utenos rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, prie Vazajo ežero. Tai labiausiai į šiaurę nutolusi Utenos rajono savivaldybės gyvenvietė. Kaime statomi vasarnamiai, tačiau pastovių gyventojų nėra.
Levis (Suomija)
Levis  – vienas stambiausių Suomijos kalnų slidinėjimo kurortų, įsikūręs Laplandijoje, 160 km aukščiau poliaračio, 850 km tiesia linija į šiaurę nuo Helsinkio. Jame gyvena apie 6000 žmonių, trečdalis jų užsiima turizmo verslu.
Geografija
thumb|left|250px|Įprastas turistų viešbutis Levyje nėra aukštų kalnų, o tik maždaug pusės kilometro aukščio kalvos. Be to, čia būdinga poliarinė naktis: šviesus paros metas tetrunka maždaug nuo 11 iki 15 valandos. Iki artimiausio oro uosto Kittilä (antro po Helsinkio pagal keleivių srautą) – 14 km, geležinkelio stoties Kolari – 78 km. Į kurortą galima nusigauti ir kitu mažiau populiariu ir žinomu būdu – keliaujant savo automobiliu iki Helsinkio, paskui traukiniu iki Rovaniemio, kur galima aplankyti Kalėdų senio rezidenciją, arba Kolari miesto. Automobilis šiuo atveju pakraunamas į to paties traukinio platformą.
Istorija
thumb|left|180px|Keltuvų linija thumb|left|180px|Atsargiai – sniego motociklai! Kurorto pavadinimas siejamas su Levitunturi kalno, kurio papėdėje prie Sirkka kaimelio jis įsikūręs, pavadinimu, kaip manoma, samių kilmės. Levis turistus priima nuo 1953 m., tačiau jo turistinė pramonė ypač pagyvėjo, kai 1982 m. buvo atidarytas oro uostas. Sekančiais metais įvedus į eksploataciją vasaros toboganų nusileidimo trasą, lakytojų srautas smarkiai išaugo. 1992–93 m. pripažintas pirmą kartą geriausiu šalies kurortu. 1999 m. pastatytas pirmasis šalyje gondolinis keltuvas. 2001–02 m. sezone pilnai įrengta infrastruktūra ne tik masiniam turizmui, bet ir aukščiausio lygio varžyboms organizuoti bei transliuoti per televiziją. Čia pravedamas vienas iš kalnų slidinėjimo Pasaulio taurės etapų.
Slidinėjimo kurortas
Levio trūkumus, susijusius su trumpa diena ar Alpių lygio peizažų nebuvimu, atperka įspūdingi poliarinės pašvaistės reginiai, visada garantuotas pusmetris sniego pakloto bei siūlomos šiaurės pramogos, kurių nėra kituose Europos slidinėjimo kurortuose. Viena populiariausių čia laikoma važinėjimas sniego motociklais, kurių keliai apylinkėse sudaro 750 km. Mieste yra jiems skirti keliai, eismo ženklai, parkavimo vietos. Turistams siūloma užsisakyti safarius visai dienai. Antra pagal populiarumą aktyvaus poilsio šaka – važinėjimas šunų kinkiniais, trečia – elniais. Šalia Levio galima aplankyti laisvai vaikštančių elnių bei šunų auginimo fermas. Toliau seka slidinėjimas slidėmis, snieglentėmis, kaitavimas su snieglentėmis (naudojant jėgos aitvarus), žygiai sniego batais, čiuožimas rogėmis, poledinė žūklė. Vasaros sezono metu Levyje daug ekstremalaus poilsio būdų: raftingas, plaukimas kanojomis, jodinėjimas, važinėjimas keturračiais, kalnų dviračiais.
Pagrindiniai duomenys
Be slidinėjimo, kitos aktyvios veiklos rūšys:
The dress
The dress (Suknelė) yra Alex van Warmerdam 1996 m. filmas, laimėjęs Olandų filmų kritikų apdovanojimą Tarptautiniame Nyderlandų Filmų Festivalyje ir FIPRESCI - Tarptautinį kino kritikų apdovanojimą Venecijos kino festivalyje. Pagrindiniame vaidmenyje - Ariane Schluter. Tai yra nuotaikinga komedija, kupina humoro, netgi su politiškai nekorektiškais juokais, pasakojanti keitusios savininkes suknelės istoriją.
SK Unitas
Helsinkio „Unitas“ – Suomijos futbolo klubas iš Helsinkio. Pirmasis Suomijos futbolo čempionas.
Saladas (šalmas)
thumb|right|300px|XV a. pabaigos saladas Thumb|left|250px|Įvairūs saladai thumb|right|300px|Saladas muziejuje Saladas (, salade; sen., ) – aptakios formos šalmas, atsiradęs XV a. viduryje Šiaurės Europoje.
Saladai pakeitė bascinetus. XIV a. pabaigoje bascinetų forma keitėsi, jų viršus prarado smailę, pasidarė apvalus, šoniniai ir pakaušiniai kraštai pailgėjo (apie 1420 m.). Iki XV a. pabaigos saladai buvo labai populiarūs tarp riterių ir samdinių.
Vokiškų saladų pakaušinė dalis ištempta atgal ir sudaro ryškią antsprandinę dalį. Veidą dengia pakeliamas antveidis su akių plyšiu. Akių plyšio apatinis kraštas atlenktas pirmyn, kad duriant kalavijo ar ieties smaigalys nenuslystų į akių plyšį.
Apie 1500 m. atsirado paslankūs antsprandžiai. Vokiški saladai išnyko apie 1520 m., o itališki buvo naudojami visą XVI a.
Vokiškus saladus dažnai papildydavo antsmakriais, kuriuos tvirtindavo prie krūtinės ir kurie uždengdavo apatinę veido dalį ir gerklę. Miestuose riteriai kartais nešiodavo odinius, audeklu aptrauktus antsmakrius.
Saladas ir jam gimininga geležinė skrybėlė buvo paplitę vokiečių kareivių samdinių būriuose, šveicarų kariuomenėje. Prancūzijoje Karolio VII laikais (1403–1461) juos naudojo karališkieji kankininkai, nuo Liudviko XI (1423–1483) laikų – lengvieji kavaleristai.
Pavadinimas saladas buvo plačiai žinomas, tačiau kartais saldasi vadino kitokius panašius šalmus. Pavyzdžiui, totorišku saladu vadindavo šišaką.
Italijoje, o vėliau ir Prancūzijoje, ėmė gaminti saladus, kurie šonuose turi ausis pridengiančias plokštes. Taip keičiami saladai virto burgonetais.
Nubas (reikšmės)
Žodis nubas gali reikšti:
Klepšiai
Klepšiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Velykių.
Antakščių piliakalnis
Antakščių piliakalnis su gyvenviete, Aukštakalnis (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A827KP, gyvenvietės A828K2P, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR626) – piliakalnis Molėtų rajono savivaldybės teritorijoje, prie Antakščių kaimo, Alantos seniūnija. Pasiekiamas plentu Alanta-Anykščiai (119), už Suojos upelio ties didesniu plento posūkiu į kairę pasukus į dešinę šiaurės rytų kryptimi ir lauko keliuku pavažiavus pro miškelį iki sodybos – iš viso 800 m, yra už sodybos.
Piliakalnis
Piliakalnis įrengtas kalvos kyšulyje, Prūdelio (Melnytėlės) upelio dešiniajame krante. Aikštelė ovali, orientuota rytų-­vakarų kryptimi, 12 m pločio. Jos vakariniame gale supiltas 1 m aukščio, 9 m pločio pylimas. Šlaitai statūs, 4­-10 m aukščio.
Pylimo galas ir dalis aikštelės nuslinkę į upelį, jos griūvančiame šlaite buvę daug anglių. Pats pylimas ir piliakalnio pietinė papėdė apardyti bulviarūsių. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu ­– II tūkstantmečio pradžia. Piliakalnį 1936 m. žvalgė Petras Tarasenka. Piliakalnį tvarko jo šiaurės vakarų papėdėje esančios sodybos savininkas: nukirsti želdiniai nuo aikštelės, išretinti medžiai šlaituose.
Pietinėje ir vakarinėje papėdėse, 3 ha plote yra papėdės gyvenvietė. Joje rasta lygios ir grublėtos keramikos, šlako. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.
Baišados arena
Arena da Baixada arba Estádio Joaquim Américo Guimarães – futbolo stadionas Kuritiboje, Paranos valstijoje, Brazilijoje. Namų rungtynes žaidžia Clube Atlético Paranaense. Estádio Joaquim Américo Guimarães bus vienas iš 2014 m. FIFA pasaulio futbolo čempionato stadionų.
Istorija
Stadiono statybų darbai buvo pradėti 1912 m. Atidarytas 1914 m. birželio 6 d. 1934 m. stadionas pervadintas į Estádio Joaquim Américo Guimarães. XX amžiaus 8-ajame dešimtmetyje buvo uždarytas. Nuo 1984 m. buvo laikinai (kelerius metus) atidarytas. 1997 m. kovo 26 d. stadionas buvo nugriautas. 1999 m. birželį vietoje seno stadiono buvo pastatytas naujas.
1914 m. rugsėjo 6 d. buvo surengtos pirmosios futbolo varžybos tarp Flamengo ir Internacional Futebol Clube (7–1). Pirmasis įvartis buvo pelnytas Flamengo Arnaldo.
Naujame stadione pirmos futbolo varžybos įvyko 1999 m. birželio 24 d. Atlético Paranaense 2–1 laimėjo prieš Paragvajaus Cerro Porteño. Pirmą įvartį pelnė Atlético klubo žaidėjas Lucas.
Didžiausias žiūrovų skaičius – 31 740, 2001 m. gruodžio 16 d. rungtynėse Atlético Paranaense – São Caetano (4–2).
Vršaco Hemofarm
Vršaco Hemofarm – 1946 m. įkurtas Serbijos klubas iš Vršaco.
Arūnas Baltėnas
Arūnas Baltėnas (g. 1956 m. vasario 6 d. Kaune) – Lietuvos fotografas, fotomenininkas.
Vršaco Hemofarm
Klubas per savo istoriją kelis kartus keitė pavadinimą. Susikūrimo pradžioje vadinosi Jedinstvo. Vėliau maždaug kas dešimtmetį keisdavo pavadinimus į Mladost, Index Brixol, Agropanonija, Vršac, Index Vršac. Nuo 1992 metų klubas vadinasi dabartiniu pavadinimu.
Arūnas Baltėnas
Biografija
1979 m. baigė Vilniaus universitetą (Matematikos ir kibernetikos fakultetą). 1980–1982 m. Lietuvos MA Matematikos ir kibernetikos instituto aspirantas. 1982–1984 m. jaunesnysis mokslinis bendradarbis. 1985–1990 m. Lietuvos dailės instituto Kultūros paminklų sąvado rengimo grupės, 1990–1993 m. Lietuvos kultūros ir meno instituto (visi Vilniuje) fotografas. Nuo 1995 m. – R. Paknio leidyklos meno vadovas. Nuo 1982 m. Lietuvos fotomenininkų sąjungos narys.
Vršaco Hemofarm
Didžiausias „Hemofarm“ pasiekimas – 2005 metais laimėta Adrijos lyga.
Arūnas Baltėnas
Biografija
Kūrybos pagrindinės temos – Lietuvos istorijos ir kultūros paveldas, peizažai, portretai, pasaulio įvairių miestų vaizdai. Kūrinių turi Lietuvos nacionalinis dailės muziejus, Lietuvos nacionalinis muziejus, Prancūzijos nacionalinė biblioteka Paryžiuje.
Gojus (Varėna)
Gojus – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 10 km nuo Senosios Varėnos, 2 km į šiaurės rytus nuo Druckūnų, prie kelio.
Arūnas Baltėnas
Personalinės parodos
Nuo 1997 dalyvauja fotografijos parodose.
Gojus (Varėna)
Istorija
Iki XX a. vid. buvo geležinkelio stotis prie Varėnos–Alytaus geležinkelio.
Eitanas Finkelšteinas
Eitanas Finkelšteinas (,, g. 1942 m. Sverdlovskas, dab. Jekaterinburgas) – TSRS disidentas, žmogaus teisių gynėjas, fizikas, publicistas, kritikas, politologas.
Biografija
1964 m. baigęs Uralo politechnikos institutą dirbo inžinieriumi. Dėl viešai reiškiamų simpatijų su arabais kariaujančiam Izraeliui 1967 m. pašalintas iš Maskvos Fizikos ir technikos instituto aspirantūros. 1970 m. apsigyveno Vilniuje. Čia persekiotas KGB kaip aktyvus Žydų judėjimo dėl teisės išvykti į Izraelį dalyvis, nes 1971 m. jam neleista išvykti. Tardytas vadinamojoje žydų otkaznikų, t. y. norinčiųjų atsisakyti TSRS pilietybės, byloje, t. p. Anatolijaus Ščiaranskio, Viktoro Petkaus bylose. Dalyvavo žydų protesto akcijose, pasirašė kolektyvinių dokumentų dėl žydų diskriminavimo. Vienas Lietuvos Helsinkio grupės steigėjų, 1976 m. gruodžio 1 d. jis, Viktoras Petkus ir Tomas Venclova, įgalioti  kunigo  Karolio Garucko ir Onos Lukauskaitės-Poškienės,  Maskvoje surengė spaudos konferenciją užsienio žurnalistams, kurioje paskelbė apie grupės įkūrimą bei tikslus. Iki 1979 m. gupės narys. 1983 m. emigravo iš TSRS, Miunchene dirbo žurnale „Strana i mir“, 1989 m. redaktorius. 1991–1992 m. leido periodinį leidinį „Evrejskij žurnal“. Dirba žurnale „Čaika“ ir „Radio svoboda“.
Mykolas Pacas
Mykolas Pacas (iki 1500 m. – apie 1551 m.) – 1527–1544 m. Lietuvos didysis pakamaris, 1509–1544 m. Lietuvos didysis medžioklis ir 1543–1551 m. Palenkės vaivada.
Biografija
Gimė prieš 1500 m. Jurgio Paco ir Anastazijos (kilmė nežinoma) šeimoje. 1515 m. tapo Šventosios Romos imperijos grafu. Apie 1524 m. Berznyke įkūrė dvarą ir finansavo medinės bažnyčios statybas, taip pat daug prisidėjo prie Seinų miesto vystymo.
Kasablankos Švč. Jėzaus Širdies katedra
'''Kasablankos Švč. Jėzaus Širdies katedra''' stovi Kasablankoje, Maroke.
Istorija
Kasablankos Švč. Jėzaus Širdies katedra buvo pastatyta 1930 m. prancūzų architekto Paulo Tiurono, kai Marokas buvo Prancūzijos protektoratu (Prancūzijos Marokas). Po Maroko nepriklausomybės paskelbimo 1956 m., Kasablankos Švč. Jėzaus Širdies katedra buvo naudojama kaip mokykla ir kultūros centras. Šiandien čia vyksta mugės ir parodos.
Architektūra
Kasablankos Švč. Jėzaus Širdies katedra pastatyta naudojant blizgų baltą betoną. Katedra yra neogotikos stiliaus stačiakampio plano, dviejų bokštų su Art Deco ir musulmoniško stiliaus elementais. Bokštai dvyniai iš priekio atrodo kaip kvadratiniai minaretai su mažais langeliais, primenantys mečetę. Jos išorės kontraforsas palei stogą, vietoj įprastų užapvalintų kampų, turi aštrius stačiu kampus. Katedros viduje yra dvi kolonų eilės.
Plaukuotasis gyslotis
Plaukuotasis gyslotis (Plantago media) – gyslotinių (Plantaginaceae) šeimos augalas.
Nuo Antikos laikų šiam augalui priskiriamos gydomosios ir magiškos savybės.
Daugiametis. Lapai elipsiški, trumpakočiai arba beveik bekočiai, abipus plaukuoti. Varpos pailgai cilindriškos, tankios. Kuokeliai violetiniai. Žydi nuo gegužės mėn. iki rudens. Auga sausuose pievose, miškų aikštelėse, pagrioviuose.
Vaistinei žaliavai vartojami gysločių lapai, kurie pjaunami augalams žydint, ir subrendusios sėklos.
Lapuose yra apie 5 % gleivių, iki 10 % rauginių medžiagų, iki 38 mg% (žaliuose) askorbino rūgšties, 72 mg% karotino, vitamino K, glikozido aukubino, alkaloidų, karčiųjų medžiagų, gintaro, oksalo, citrinos, cholinės rūgščių, mineralinių medžiagų. Sėklose – iki 15 % riebalų, apie 10 % gleivių, saponinų.
Šviežių lapų sultys vartojamos nuo gastrito.
Maltos lira
Maltos lira − oficialus Maltos Respublikos piniginis vienetas, naudotas 1972-2007 m.
Istorija
Iki 1972 m. apyvartoje cirkuliavo Maltos svarai. Nors ir naudodama britų monetas, Malta nepakeitė savo sistemos į dešimtainę kartu su Jungtine Karalyste 1971 metais. Ji tai padarė 1972 m. įsivesdama į 1000 milių ir 100 centų padalinta lirą. Liros pavadinimas spausdinamas ant banknotų nuo 1973 m., o nuo 1986 m. − ir ant monetų. Tačiau vietiniai gyventojai šnekamojoje kalboje savo valiutą ir dabar vadina svarais. Miliai buvo išimti iš apyvartos 1994 metais.
Įstodama į Europos Sąjungą Malta sutiko įvesti eurą, ir tai buvo padaryta 2008 m. sausio 1 d.
Monetos
thumb|left|140px 1972 m. į apyvartą buvo išleisti 2, 3 ir 5 milių, 1, 2, 5, 10 ir 50 centų monetos. 1975 m. papildomai išleista 25 centų moneta. Nuo 1986 m. pradėtos kalti kitos monetos, kurių vertė buvo 1 centas, 2, 5, 10, 25 ir 50 centai bei 1 lira. Trečia serija buvo išleista į apyvarta 1991 m. − dėl pakeisto Maltos herbo. Dabar naudojamos antros ir trečios serijų monetos.
Banknotai
1973 m. į apyvarta buvo išleisti 1, 5, ir 10 lirų banknotai (liros vardu averse, svaro vardu reverse). 1986 m. 1 liros banknotas buvo pakeistas moneta, taip pat buvo išleisti 2 ir 20 lirų banknotai.
Vaiguvos Pijaus Stulginskio koplyčia
Vaiguvos Pijaus Stulginskio koplyčia – privati mūrinė koplyčia Vaiguvos miestelyje Kelmės rajone. Apie 100 m² ploto maldos namai stūkso atokiau nuo miestelio centro, pastatyti vietos gyventojo P. Stulginskio pastangomis nuosavame sodybiniame sklype prie gyvenamojo namo. Statinys su įspūdingų matmenų šventoriaus vartais, stogo bokšteliais su kryžiais, tradiciniu bažnytiniu interjeru, vieta vargonams dar pavadinamas bažnyčia.
miniatiūra|200px|left|Iš kiemo pusės. Prie galinės dalies prigludusi buvusi mažoji koplytėlė miniatiūra|200px|left|Viduje
2015 m. duomenimis, P. Stulginskio bažnyčia nebuvo pašventinta.
Istorija
Vaiguvos gyventojas P. Stulginskis (g. 1960 m.) – smulkus ūkininkas, dešimtį savo gyvenimo metų pašventęs koplyčios statybai. Iš pradžių pastatė savo 25 arų sklypo kieme nedidelę 4 m² koplytėlę. Ją buvo pašventinęs klebonas. Čia žmonės ateidavę giedoti gegužinių pamaldų. Tačiau ši koplytėlė šeimininkui pasirodžiusi per maža. Vėliau, neturėdamas statybos projekto ir specialaus išsilavinimo, pats išmūrijo didžiulį koplyčios pastatą, padarė altorių, sumeistravo kryžius ir visą kitą atributiką. Mažoji koplytėlė tapo tik prieangiu prie apsidės. Pasak paties savininko, atlikti visus šiuos darbus jam padėjo Dievas, tik koplyčioje dirbdamas po 16–18 valandų per parą pasisemdavo jėgų. Užbaigta apie 2008 m.
Lira
Lira arba Lyra gali reikšti:
Aleksandras Nazarenko
Aleksandras Vasiljevičius Nazarenka (1948 m. sausio 16 d. Panevėžyje, Lietuvos TSR – 2022 m. sausio 19 d. ) – Rusijos istorikas, filologas.
Biografija
Gimė 1948 m. sausio 16 d. Panevėžyje. Baigė istorijos ir filologijos studijas Maskvos universitete. Nuo pat mokslų baigimo pradėjo tyrinėti Kijevo Rusios istoriją, parašė daug mokslinių straipsnių, parengė nemažai leidinių. Vadovavo Rusijos mokslų akademijos pasaulio istorijos instituto inicijuotame projekte "Rusija ir Centrinė Europa viduramžiais". Didžioji dalis darbų sudėta į 2009 m. išleistą monografiją Древняя Русь на международных путях: Междисциплинарные очерки, культурных, торговых, политических отношений IX—XII веков. Už šią publikaciją Rusijos stačiatikių bažnyčios apdovanotos Makarijaus premija.
Oromo migracija
Oromo migracija - XVI-XVII a. vykusios oromo tautos migracijos dabartinės Etiopijos teritorijoje. Jos vyko iš pačių piečiausių Etiopijos teritorijų šiaurės kryptimi.
Raida
Oromo, gyvenę piečiausioje Etiopijos dalyje, ilgainiui organizavosi į organizuotas grupes. Viena jų buvo valdoma renkamų karo vadų, tituluojamų luba (ሉባ lūbā), kurie ėmė vadovauti karo žygiams į Etiopijos imperijos teritoriją.
Ankstyvosios migracijos
Ankstyvųjų migracijų laikotarpiu oromo gentims vadovavo vadai Mélbahas (1522-1530), Mudena (1530-1538), Kilolė (1538-1546) ir Bifolė (1546-1554).
Tuometinio Etiopijos imperatoriaus Lebna Dengelio valdymo dokumentuose minimos oromo gentys, kurios siaubė pietinius Imperijos regionus. Ypač nuo jų kentėjo Balė. Oromo visada nusiaubdavo ir grįždavo į savo gyvenamąsias vietas, naujai neapgyvendindami vietų.
Kikolės laikais migracijas kurį laiką sustabdė Adalio sultonato užkariavimai. Tačiau yra žinių, kad Kikolei vadovaujant, oromo pasiekdavo ir Devaro regioną. Po Adalio-Etiopijos karų nusilpus abiem valstybėms, oromo susidarė puikios sąlygos stiprinti migracijas. Bifolės laikais jie ne tik siaubė Devaro, bet pasiekė ir į šiaurę nuo jos buvusią Fategaro valstybę. Vietinius gyventojus oromo paversdavo vergais (ገብር gabr)
Imperatorius Gelavdevos keletą kartų surengė baudžiamąsias ekspedicijas, tačiau jos buvo neveiksmingos.
Apgyvendinimas
Vadovaujant Meslé (1554-1562), sparčiai keitėsi oromo gyvenimo būdas, jų visuomenė tapo karingesnė, išmokta naudotis arkliais ir mulais, kuriuos gaudavo iš Etiopijos. Tokiu būdu susiformavo stipri raita armija, kuri savo pajėgomis buvo tolygi Etiopijos armijai. Tai leido oromo laimėti keletą mūšių. Jų taktika keitėsi. Jie jau ne tik siaubė Etiopijos žemes, bet ir apgyvendino jas. Vietos gyventojai nuo oromo bėgo į šiaurę. Imperijoje tokiems pabėgėliams specialiai buvo statomi miestai, tokie, kaip Vedžas.
Vis dėlto 1572-1578 m. Etiopijos imperatorius Sarsa Dengelis vykdė karą su oromo, ir patyrė keletą didžiulių laimėjimų, kurie dalinai sustabdė genčių veržimąsį į Imperijos centrą ir išsaugojo Etiopijos nepriklausomybę.
Tačiau oromo proveržiai vyko toliau ir luba Birmadžės (1578-1586) bei Muleta (1586-1594) laikais, kuomet buvo pradėta naudoti tobulesnė ginkluotė, įskaitant žamogaus ūgio dydžio jaučio odos skydus.
Pasekmės
Oromo genčių migracija ne tik sumažino kadaise didžiulę Etiopijos imperijos teritoriją iki jos centrinių sričių šiaurėje, bet grėsė ir Imperijos išnykimui apskritai.
Nors Etiopijos nepriklausomybė buvo išlaikyta, o XVII a. pradžioje Etiopija atsigavo atėjus naujai Solomonidų šakai Gondare, jos pietinėse srityse visiškai pasikeitė etninė sudėtis: senieji gyventojai semitai buvo pakeisti oromo tautomis. Oromo iki dabar sudaro didžiausią gyventojų dalį Etiopijoje. Nepaisant to, oromo perėmė aukštesnę vietos kultūrą, introdukuodami islamą ir krikščionybę, pradėdami naudoti gezo kalbą kaip rašytinę kalbą.
Centrinis stadionas (Kazanė)
Centrinis stadionas – įvairios paskirties stadionas Kazanėje, Tatarstane, Rusijoje. Daugiausiai naudojamas futbolo varžyboms. Jame namų rungtynes žaidžia Rubin Kazan. Atidarytas 1960 m. Talpina 30 133 žiūrovus. Pirmosios futbolo varžybos buvo sužaistos prieš FC Trubnik, kurias Kazanės klubas laimėjo rezultatu 4–1.
2010 m. UEFA suteikė keturių žvaigždučių sertifikatą.
Tatuoliškės
Tatuoliškės – kaimas Utenos rajono savivaldybės šiaurinėje dalyje, 9 km į šiaurę nuo Užpalių.
Senasis Ištikimasis geizeris
thumb|right|200px|Senasis Ištikimasis geizeris
Senasis Ištikimasis geizeris  – geizeris JAV, Vajominge, Jeloustouno nacionaliniame parke. Tai aktyvus, nuolat trykštančio vandens geizeris. Geizerio trykštantis vanduo pasiekia 30–55 m aukštį. 1870 m. šiam geizeriui buvo duotas Senojo Ištikimojo geizerio pavadinimas.
Imperatoriškoji tetra
Imperatoriškoji tetra, karališkoji tetra (Nematobrycon palmeri) – mažųjų lašišakarpių (Characidae) šeimos akvariuminė žuvis. Dydis iki 6 cm. Akys žalsvai mėlynos. Tinka gausiai žolėmis apsodintas akvariumas, kuriame paliekama laisvos neužsodintos vietos plaukiojimui. Tinka minkštokas rūgštus arba vos šarminis vanduo, tačiau reikia nuolat keisti dalį vandens. Vandens tempertatūra 23-27 laipsniai.
Antakščių II piliakalnis
Antakščių II piliakalnis su gyvenviete (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A828KP, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1962) – piliakalnis Molėtų rajono savivaldybės teritorijoje, prie Antakščių kaimo, Alantos seniūnija. Pasiekiamas Antakščių­ – Bajorų lauko keliu pavažiavus 1,9 km, prieš Bajorus per laukus pasukus į dešinę rytų kryptimi, už 200 m matyti dirvonuojantis šlaitas.
Piliakalnis
Piliakalnis yra 1,8 km į šiaurės rytus nuo Antakščių pirmojo piliakalnio. Jis įrengtas atskiroje kalvoje, Vastapos dešiniajame krante. Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 50x35 m dydžio, nuolaidėjanti į šiaurės rytų pusę. Anksčiau pietiame, šiauriniame ir vakariniame šlaituose, 3-­5 m žemiau aikštelės būta pylimo ir griovio, kurie ariant sunaikinti. Šlaitai statūs, 10-­14 m aukščio. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pirmąja puse.
Piliakalnis labai apardytas arimų, XX a. septintame dešimtmetyje vykusios melioracijos. Dabar jis dirvonuoja, rytinė dalis apaugusi lapuočiais.
Šiaurės vakarų ir vakarinėje papėdėje, 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos ir lygios keramikos.
SIKON (Studentų idėjų konkursas)
SIKON – architektūros studentų idėjų konkursas – kūrybinės dirbtuvės, organizuojamos „Architektūros studentų klubo“. Pirmasis konkursas buvo surengtas 1983 m., trijų ambicingų VGTU (tuo metu VISI) studentų, šiandien gerai žinomų architektų, Andriaus Ambraso, Gintaro Čaikausko ir Audrio Karaliaus iniciatyva. Pagrindinis renginio tikslas – vienyti įvairių aukštųjų mokyklų studentus ir skatinti išlipti iš akademinių rėmų – išliko iki šių dienų, tačiau jo formatas laikui bėgant keitėsi.
Dabartinis SIKON formatas – išvažiuojamosios trijų dienų dirbtuvės, kurių metu architektūros ir kitų kūrybinių specialybių studentai, kartu su šių sričių profesionalais, pristato savo idėjas, diskutuoja bei aktyviai dalyvauja architektūrinės kultūros vystymosi procese. Kiekvienais metais SIKON kūrybinės dirbtuvės išsiskiria savo tema ir problematika, todėl pasirenkama vis kita unikali, neretai apleista, nykstanti ar paveldosauginė vieta. Iki šiol SIKON vyko tokiose erdvėse kaip Vilniaus sporto rūmai, Salų dvaras (Rokiškio raj.), Naujųjų Verkių popieriaus fabrikas (Vilnius), buvusi psichiatrijos ligoninė (Kaunas), Gargždų parkas (Gargždai), Lazdynų mikrorajonas (Vilnius), Kuršių Nerija (Pervalka), Rusnės sala.
Oksfordas
Oksfordas – miestas pietinės Anglijos viduryje, prie Temzės (čia žinomos kaip Isis) ir Červelio (Cherwell) upių santakos. Oksfordšyro grafystės centras. Mieste yra Oksfordo universitetas, vienas iš seniausių ir žinomiausių visame pasaulyje. Oksfordas taip pat yra pramonės centras.
Gegabrasta
Gegabrasta – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo Pumpėnų, prie Lėvens upės. Yra stačiatikių Gegabrastos Šv. Mikalojaus cerkvė (pastatyta 1889 m.).
Oksfordas
1992 m. Oksfordo politechnikos kolegija gavo universiteto laipsnį ir pavadinta Brukso vardu (Oxford Brookes University).
SIKON (Studentų idėjų konkursas)
Nors SIKON neatsiejamas nuo VGTU Architektūros fakulteto, tai yra nepriklausomas renginys.
Oksfordas
Įžymybės
Miesto centras – Carfax, nuo kurio pagrindinės gatvės išsišakoja keturiomis pasaulio šalių kryptimis. Šioje vietoje Viduramžiais buvo miesto-tvirtovės vidurys. Yra Šv. Mykolo (XI a.) ir Švč. Mergelės Marijos (XIII a.) bažnyčios, Bodlio biblioteka (Bodleian Library), Šeldono teatras (Sheldonian Theatre, 1664–1669 m.), kurį suprojektavo žymus anglų architektas Kristoferis Renas. 1965 m. Oksforde įkurtas šiuolaikinio meno muziejus. Ešmolio muziejuje, įkurtame dar 1683 m., yra daug žymių meno ir archeologijos eksponatų.
Gegabrasta
miniatiūra|left|Šventiko namai prie cerkvės miniatiūra|left|Uždaryta sodyba miniatiūra|left|Pakabinamas tiltas per Lėvenį, vedantis į [[Toliūnai (Pasvalys)|Toliūnus]]
Etimologija
Pasakojama, per Lėvens upę sodiečiai pasidarė brastą, kad ja galėtų arkliais pravažiuoti į kitoje pusėje stovėjusį malūną, kuriame dirbo toks Gegas. Nuo to buvusį Nikolskojės kaimą pavadino Gegabrasta. Kita kaimo vardo atsiradimo versija – tai, kad šioje vietoje pavasarį itin gegutės kukuodavo.
SIKON (Studentų idėjų konkursas)
Organizavimas
SIKON buvo organizuojamas įvairių studentų draugijų:
LituanicaSAT-2
alt=LituanicaSAT-2 palydovas.|miniatiūra|250px|LituanicaSAT-2 palydovas. LituanicaSAT-2 – Lietuvos kosmoso įmonės UAB „NanoAvionics“ kartu su Vilniaus universitetu sukurtas trečiasis lietuviškas dirbtinis Žemės palydovas (DŽP). Šis palydovas atitinka 3 vienetų „CubeSat“ standartą ir yra skirtas tarptautiniam Europos Komisijos finansuojamam projektui „QB50 “, kurio metu į kosmosą paleidžiamas 50-ies „CubeSat“ tipo palydovų tinklas.
Gegabrasta
Istorija
Gegabrastos kaime po 1863 m. sukilimo apgyvendinti rusai kolonistai, kurie turėjo mokyklą ir sentikių parapiją. Rusai pakeitė vietovės vardą į Nikolskoję (Никольское). Vietovė priklausė Pumpėnų valsčiui.
Gyventojai
Pirmojo Lietuvos gyventojų surašymo duomenimis, 1923 m. Gegabrastoje gyveno 305 žmonės, buvo 54 sodybos.
LituanicaSAT-2
„QB50“ misija
alt=LituanicaSAT-2 bandymų metu.|miniatiūra|left|LituanicaSAT-2 bandymų metu.|225px„QB50“ misija (EU 7FP projektas) yra Europos Komisijos finansuojamas projektas koordinuojamas Von Karman instituto Belgijoje. Misijos vienas iš tikslų yra pademonstruoti galimybes atlikti aukštos kokybės mokslinius tyrimus pasitelkiant sąlyginai pigiai kainuojančius palydovus („CubeSats“) ir iškeliant juos į orbitą už prieinamą kainą. Palydovai kuriami universitetinių komandų visame pasaulyje.
„QB50“ misijos metu yra tiriama žemutinė termosferos dalis, kuri iki šiol yra mažiausiai ištyrinėta. Siekiant sudaryti tikslesnius šios atmosferos dalies modelius mokslininkams reikia atlikti vietinius matavimus, tačiau kosmoso agentūrų požiūriu pramoninius standartus atitinkančių palydovų tinklo sukūrimas šiam tikslui kainuotų per daug turint omenyje ribotą jų gyvavimo laiką. Dėl šios priežasties buvo nuspręsta panaudoti „CubeSat“ tipo palydovus, kurie gerokai sumažintų misijos kaštus ir pademonstruotų jų potencialą tolimesniuose kosmoso tyrimuose. Šios misijos metu palydovai skrieja aplink Žemę aukštesnėje nei 300 kilometrų orbitoje, sinchronizuotoje Saulės atžvilgiu.
SIKON (Studentų idėjų konkursas)
Organizavimas
Konkursas vyko su pertraukomis (1990–1992, 1999 ir 2002 metais), nes keitėsi studentų kartos, bet nebuvo perduodamas organizavimas, įtaką darė ekonominė ir politinė šalies padėtis.
LituanicaSAT-2
„QB50“ misija
LituanicaSAT-2 prie „QB50“ misijos prisideda matuodamas vienatomio deguonies koncentraciją termosferoje. Ši užduotis bus atlikta panaudojant FIPEX (Flux-Φ-Probe Experiment) jutiklį.
SIKON (Studentų idėjų konkursas)
Vertinimo komisija
Vertinimo komisiją dažnai buvo sudaryta iš dėstytojų. 1983–1989 metais darbus vertino R. A. Dineika, R. Buivydas, V. Dičius. O nuo 2001 metų į vertinimo komisijas kviečiami ir buvę SIKON organizatoriai, jau tapę VGTU dėstytojais: A. Ambrasas, G. Čaikauskas, E. Neniškis, T. Grunskis, J. Reklaitė ir kiti.
Konkurso atsiradimas
SIKON atsiradimą lėmė kelios aplinkybės:
LituanicaSAT-2
Kiti LituanicaSAT-2 misijos tikslai
miniatiūra|alt=LituanicaSAT-2 raketinės traukos sistemos prototipas.|LituanicaSAT-2 raketinės traukos sistemos prototipas.|250px Vienas iš pagrindinių misijos tikslų, šalia tiesioginių skirtų „QB50“ misijai, yra išbandyti inovatyvią palydovo valdymo sistemą. Toks bandymas tokio tipo palydove atliekamas pirmą kartą pasaulyje ir yra reikšmingas tiek mokslui, tiek verslui, nes mažųjų palydovų rinkoje iki šiol dar nėra siūloma atitinkamos jų valdymo sistemos gyvavimo trukmei prailginti ir palydovo pozicionavimui kosmoso misijos metu. UAB „NanoAvionics“ sukurta raketinės traukos sistema veikia vienkomponenčio amonio dinitramido pagrindo raketiniu kuru ir yra pajėgi atlikti orbitinius manevrus, įskaitant orbitos ar jos formos keitimą, inklinacijos keitimus, bei kompensuoti pasipriešinimą taip pratęsiant palydovo gyvavimo laiką 5–6 kartus (iki 15–18 mėnesių). LituanicaSAT-2 misijos metu demonstruojamos sukurtos sistemos galimybės 3 kg palydove. Sukurta sistema pasižymi 0,3 N maksimalia trauka ir maždaug 200 m/s ΔV. Eksperimentui pavykus, tikimasi pasiekti aukštesnį sistemos TRL ir priartėti prie produkto komercializavimo etapo.