cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Aqua vitae
Lotyniškai aqua vitae reiškia 'gyvybės vanduo'. Šį pavadinimą verčiant į vietines kalbas atsirado kai kurių vietinių distiliuotų gėrimų pavadinimai: Anglijoje žodžiu aqua vitae paprastai vadina prancūzišką brendį.
Aqua vitae žinomas ir slavų šalyse:
Samuelis Bakas
Samuelis Bakas (Samuel Bak; g. 1933 m. rugpjūčio 12 d. Vilniuje) – žydų kilmės dailininkas ir rašytojas. Išgyvenęs holokaustą, 1948 m. pasitraukė į Izraelį, o nuo 1993 m. gyvena Jungtinėse Amerikos Valstijose.
Biografija
Kai prasidėjo Antrasis pasaulinis karas, S. Bakui buvo šešeri metai. Šeima gyveno Šv. Kotrynos gatvėje. Vokiečių okupacijos laikotarpiu jis kartu su šeima slapstėsi Benediktinių vienuolyne Šv. Ignoto gatvėje. Vienuoles išsiuntus į koncentracijos stovyklą, šeima buvo perkelta į Vilniaus getą. Būdamas devynerių jis surengė gete pirmąją savo piešinių parodą. 1943 m. rugsėjį, kai buvo likviduojamas Vilniaus getas, jis kartu su mama buvo perkeltas į Žydų darbo stovyklą HKP Subačiaus gatvėje. 1944 m. kovą geto vaikų likvidavimo akcijos metu S. Bakas pabėgo iš stovyklos ir iki sovietinės okupacijos, padedamas kunigo Juozapo Stakausko ir vienuolės Marijos Mikulskos, slapstėsi Vilniaus archyvo patalpose bei mokytojo Vlado Žemaičio įrengtoje slėptuvėje.
Po karo paaiškėjo, jog Samuelis ir mama liko dviese iš visos didelės šeimos. Tėvas Jonas buvo nušautas 1944 m. liepą. Lietuvą okupavę sovietai leido S. Bakui ir jo mamai, kaip iki karo turėjusiems Lenkijos pilietybę, išvykti į Lenkiją. 1945 m. jie paliko Vilnių ir pirmiausia apsistojo Lodzėje. Vėliau išvyko į amerikiečių administruojamą Vokietijos teritoriją, kur gyveno nuo 1945 iki 1948 m. perkeltųjų asmenų stovykloje Landsberge. Tuo laikotarpiu jis lankė privačias dailės pamokas Miunchene. 1947 m. S. Bakas nutapė paveikslą „Motina ir sūnus“, kuriame atsispindėjo jo išgyventas holokaustas ir pasitraukimas iš sovietinio Vilniaus. 1948 m. S. Bakas emigravo į Izraelį. Mokėsi Jeruzalės Becalelio menų ir dizaino akademijoje. Atlikęs karinę tarnybą Izraelio ginkluotose pajėgose, išvyko į Prancūziją. 1956–1959 m. studijavo Paryžiaus dailės akademijoje. 1959–1966 m. gyveno Romoje, vėliau (1974–1977) vėl grįžo į Paryžių. 1966–1974 m. ir 1977–1980 m. gyveno Izraelyje, 1984–1993 m. – Šveicarijoje. Nuo 1993 m. persikėlė į kitą Atlanto vandenyno pusę ir apsistojo JAV Masačiusetso valstijoje esančiame Vestone.
Grįžimas į Vilnių
miniatiūra|Samuelis Bakas 2001 m. jis pirmą kartą po karo vėl lankėsi savo gimtajame Vilniuje. Po pusmečio vėl atvyko dalyvauti savo personalinės parodos atidaryme, o 2002 m. dalyvavo Vilniaus gete veikusiam teatrui skirtos memorialinės lentos atidengimo ceremonijoje. Tuo pat metu jį globojusiai vienuolei Marijai Mikulskai buvo skirtas pomirtinis apdovanojimas – Žūvančiųjų gelbėjimo kryžius.
Valstybiniame Vilniaus Gaono žydų muziejuje yra saugomi dailininko eskizų albumai, litografijos, pirmieji piešiniai, sukurti Vilniaus gete, ir 125 paties autoriaus padovanoti paveikslai. 37 dailininko darbai yra eksponuojami 2017 m. Vilniuje atidarytame pirmajame pasaulyje Samuelio Bako muziejuje, kuris yra Valstybinio Vilniaus Gaono žydų muziejaus padalinys.
2017 m. S. Bakui buvo suteiktas Vilniaus miesto garbės piliečio vardas. Jo kandidatūrą iškėlė Valstybinis Vilniaus Gaono žydų muziejus. Tų pačių metų lapkričio mėnesį garbės piliečio regalijos dailininkui buvo įteiktos Vilniaus miesto rotušėje. Tuo pačiu laiku Valstybinio Vilniaus Gaono žydų muziejaus Tolerancijos centre S. Bakui buvo įteiktas I laipsnio ženklas-medalis „Už nuopelnus Vilniui ir tautai“.
2018 m. Lietuvos Respublikos prezidentė Dalia Grybauskaitė Lietuvos Valstybės atkūrimo dienos proga dailininkui S. Bakui įteikė ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžių.
2020 m. vasarą Kauno paveikslų galerijoje buvo eksponuota 75 dailininko darbų paroda „Raktas į vaikystės miestą“.
Kūryba
Samuelis Bakas yra konceptualus menininkas, turintis postmodernizmo elementų. Jo darbuose susipina žydų tautos istorijos, Biblijos motyvai. Autentiškas stilius jungia tobulų figūrų detales su metafizinėmis erdvėmis. Dailininkas specifiškai interpretuoja ikonografiją, simbolius. Geriausias jo darbais pripažinti: „R.K. atminimui“ (1968), „Išvykstant“ (1875–1998), „Keliautojų angelas sargas“ (1985), „Skrydis iš Berlyno“ (1990), „Kūrinys“ (1999). Jo darbai nuo 1959 m. eksponuojami įvairiausiose pasaulio miestų galerijoje ir muziejuose Romoje, Londone, Paryžiuje, Monrealyje, Jeruzalėje ir kt.
Menininkas niekuomet nevaizduoja masinių mirties scenų. Vietoj to jis naudoja alegoriją, metaforą ir tam tikrus meninius pakaitalus, tokius kaip žaislai vietoj su jais žaidusių nužudytų vaikų ar knygos, vietoj jas skaičiusių asmenų. Devintojo dešimtmečio pabaigoje S. Bakas yra sakęs, kad jo paveikslai perteikia subyrėjusio pasaulio pojūtį. Daug jo darbų vaizduoja žydiškąją kultūrą ir holokaustą.
Jonas Bucevičius
Jonas Bucevičius (1883 m. spalio 13 d. Judrėnuose, Rusijos imperija – 1967 m. Lodzėje, Lenkijos Liaudies Respublika) – advokatas, visuomenės veikėjas, politikas, Lietuvos III Seimo narys.
Fuel-oil
Fuel-oil (iš 'kuras' ir  '(čia) nafta') – iš distiliuojamos naftos gaunami degalai ir skystas kuras, apimantis visą spektrą naftos produktų, pradedant žibalu ir baigiant mazutais. Ši naftos produktų klasė neapima benzinų.
Ši skysto kuro klasė galėtų vadintis skystasis kuras, jei apimtų benziną.
Klasės
Fuel-oil skirstoma į 6 klases (nuo 1-os iki 6-os) pagal virimo temperatūrą, sudėtį ir paskirtį. Virimo temperatūra intervale nuo +175 °C iki +600 °C, o angliavandenilių molekulių grandinėlių ilgis kintas intervale nuo 9 iki 70 anglies atomų. Kuo didesnis fuel-oil klasės numeris, tuo aukštesnė virimo temperatūra ir ilgesnės molekulės. Kartu didėja ir klampumas. Tirščiausi fuel-oil turi būti pakaitinti, kad gerai tekėtų. Didėjant numeriui mažėja ir fuel-oil kaina.
Pirmosios trys klasės fuel-oil yra distiliuoti kurai.
Normainėlių kapinių koplyčia
Normainėlių kapinių koplyčia – nedidelė mūrinė koplyčia, stovinti Normailėlių kaimo kapinėse, Žeimių seniūnijoje, Jonavos rajone, 1,6 km į vakarus nuo kelio. Normainėliai priklauso Šėtos Švenčiausiosios Trejybės parapijai. Kapinės yra riboto laidojimo, užima 0,08 ha plotą.
Istorija
Kapinių koplyčia Normainėliuose mena XIX a. pabaigos – XX a. pradžios laikotarpį.
Kaip sakralinis objektas ir vietos žmonių pamaldumo paminklas, ši koplyčia liudija apie to meto Normainėlių gyventojų pamaldumo tradicijas. Koplyčia reikšminga ir šiandien. Per didžiąsias šventes kapinių lankytojai joje uždega atminimo žvakių, pagerbia mirusius giminės narius malda. Kai kurie amžininkai, lankantys artimųjų kapus, prisimena, kaip koplyčioje vykdavo pamaldos, vietiniai gyventojai susirinkdavo bendrai maldai.
2019 m. duomenimis, koplyčia buvo kritinės būklės, nors Žeimių seniūnijos rūpesčiu jai ir buvo sutvarkytas stogas. Atliekant šiuos darbus, galimai buvo pažeistos kitos statinio konstrukcijos (įdubo lubos ir kt.), todėl ji buvo nesaugi užeiti į vidų.
Todd Solondz
Todd Solondz (g. 1959 m. spalio 15 d. Niuarke) – amerikiečių kino scenaristas ir režisierius, kurio kuriami satyriniai filmai tyrinėja viduriniosios amerikiečių klasės kasdieninio gyvenimo tamsiąją pusę, žmonių emocijas ir problemas.
Vitkilių apylinkė
Vitkilių apylinkė (arba Vitkelių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Rietavo valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rietavo rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Bubėnų apylinkės ir Girdvainių apylinkės.
CS Steaua Chișinău
Istorija
2004 m. iš Steaua rezervo komandos įkurtas Rapid Ghidighici klubas.
Cavo žmogėdros
thumb|250px|right|Pulkininkas John Henry Patterson su pirmuoju nušautu liūtu thumb|250px|right|Antrasis nušautas liūtas Cavo žmogėdros – du liūtai, 1898 m. devynis mėnesius puldinėję Ugandos–Kenijos geležinkelio tiltą per Cavo upę stačiusių darbininkų stovyklas ir ėdę žmones. Tikslus nužudytų žmonių skaičius nėra tvirtai žinomas, geležinkelio tiesimui vadovavęs pulkininkas-leitenantas John Henry Patterson savo knygoje apie Cavo žmogėdras „The Lions of Tsavo: Exploring the Legacy of Africa’s Notorious Man-Eaters“ rašė, kad iš viso abu liūtai nužudė 135 žmones. Šis skaičius yra garsiausias ir dažniausiai nurodomas vėlesnėje literatūroje, tačiau dabartiniais laikais dauguma tyrėjų mano, kad jis gerokai perdėtas. Abu liūtus galiausiai nušovė pats pulkininkas, vėlesni tyrimai parodė, kad abu žmogėdros buvo broliai.
Istorija
Puldinėjimai prasidėjo 1898 m. kovo mėnesį. Pasak Pattersono knygos, iš pradžių liūtai ateidavo į stovyklą po vieną, tačiau darbininkams pradėjus kūrenti didelius laužus, apsitvėrinėti dygliatvore bei ėmusis kitų saugumo priemonių, jau visada ateidavo abu kartu, ir abu pasigaudavo po auką. Būdavo periodų, kai kas nors žūdavo kiekvieną dieną. Liūtai nebijodavo laužaviečių ir tam tyčia keliamo triukšmo, peršokdavo per tvoras.
Intensyvėjant puldinėjimams, šimtai statybininkų pabėgdavo iš stovyklų, ir tilto statyba stojo. Galiausiai pagelbėti atvyko vietiniai pareigūnai su apie dvidešimt ginkluotų sipajų. Kartu su jais Pattersonas išdėliojo spąstus, taip pat naktimis su šautuvais tykodavo medžiuose. Po daugybės nesėkmingų bandymų, galiausiai 1898 m. gruodžio 9 d. pulkininkas nušovė pirmąjį liūtą. Po dvidešimties dienų pavyko sumedžioti ir antrąjį. Tilto statybos darbai atsinaujino kitais metais, ir jis buvo pabaigtas 1899 m. vasarį. Sumedžiojus liūtus, Jungtinės Karalystės ministras pirmininkas lordas Robert Gascoyne Lordų Rūmuose pranešė apie krizės pabaigą ir atsinaujinančius darbus.
Sekančius 25 metus Cavo žmogėdrų kailius Pattersonas naudojo vietoje kilimų. 1924 m. juos pardavė Čikagos gamtos muziejui už penkis tūkstančius JAV dolerių. Kailiai tuo metu jau buvo labai prastos būklės, tačiau juos pavyko atstatyti ir padaryti iškamšas. Nuo tada jų iškamšos kartu su kaukolėmis yra nuolatiniai muziejaus eksponatai.
Aukų skaičius
Pats Pattersonas yra kelis kart pateikęs skirtingą, vis didėjantį Cavo žmogėdrų nužudytų žmonių skaičių. Pirmasis skaičius 1907 m. publikuotoje jo knygoje „Cavo žmogėdros“ buvo 28 indų darbininkai ir kelios dešimtys vietinių gyventojų. 2003 m. publikuoto Čikagos gamtos muziejaus tyrimo autoriai mano, kad dvidešimt aštuonios aukos yra arčiausiai tiesos, galimai ir teisingas skaičius, o visi kiti, ypač galutinis 135 – stipriai perdėtas. Tyrimo metu buvo nagrinėjami istoriniai šaltiniai, nepublikuoti straipsniai, Pattersono žurnalas, geležinkelio kompanijos įrašai bei muziejuje saugomų liūtų anatomija.
2009 m. buvo publikuotas kitas tyrimas, kuriame anglies ir azoto stabilių izotopų santykis liūtų kaulų kolagene bei kailio keratine lygintas su randamu kituose plėšrūnuose. Tyrimo išvadose teigiama, kad vienas liūtas galėjo aptariamu laikotarpiu viso suvalgyti 10,5 žmogaus, o kitas – 24,2 žmogaus. Atsižvelgus į galimą paklaidą, galutiniais tyrėjų paskaičiavimais, liūtai galėjo per tuos devynis mėnesius suėsti nuo 4 iki 72 žmonių. Šis skaičius yra gerokai mažesnis už Pattersono 135, tačiau jis yra būtent suėstų pilnų žmonių skaičius, žmogėdros galėjo dalies aukų neėsti visai, ar suėsti dalinai. Taip pat, aukų mityba įtakoja izotopų santykį, vegetariškas racionas jį mažina, o didelė dalis darbuotojų buvo indai ir galėjo būti vegetarai.
Žmogėdrystės priežastys
thumb|250px|right|Abiejų liūtų kaukolės greta jų iškamšų Čikagos gamtos muziejuje 2017 m. JAV publikuotas tyrimas parodė, kad liūtai turėjo rimtų dantų problemų, dėl kurių jiems galėjo būti sunku gaudyti įprastą grobį. Tas pats tyrimas paneigė anksčiau keltą hipotezę, teigusią, kad jie tapo žmogėdromis iš bado, nes panašiu metu galvijų maras išnaikino didelę dalį jų įprasto grobio. Jei liūtai būtų badavę, tikriausiai būtų suėdę kiek galėdami daugiau savo grobio, o apgraužiant kaulus ant dantų lieka charakteringos žymės, visada aptinkamos ant maitėdų, pvz., hienų dantų. Cavo žmogėdrų dantys tokių žymių neturėjo. Tačiau vienas liūtas turėjo nulūžusį iltinį dantį, jam trūko trijų priekinių dantų (kandžių), pūliavo dantenos. Kito liūto apatinis žandikaulis buvo įskeltas.
Dar viena iki šio tyrimo populiari hipotezė teigė, kad liūtai prie upės dažnai rasdavo žmonių palaikų, ir įprato juos ėsti, o vėliau ir gyvus žmones pradėjo laikyti grobiu. Pro tą vietą dažnai keliaudavo Arabų vergų pirklių karavanai ir palikdavo žuvusius vergus. Tiek žandikaulių tyrimas, tiek 2009 m. izotopų tyrimas parodė, kad liūtams žmonės tuos devynis mėnesius nebuvo vienintelis grobis ir nesudarė net didžiosios dalies maisto, jie ir toliau medžiodavo kitus gyvūnus, tačiau tikriausiai tą daryti dėl dantų problemų būdavo vis sunkiau, ir jie vis dažniau puldavo žmones, statybų darbininkus, kurie negalėdavo pabėgti ir visada būdavo toje pačioje žinomoje vietoje.
Populiariojoje kultūroje
Apie Cavo žmogėdras, arba jų pagrindu, yra pastatyti du filmai. „Bwana Devil“ (1952 m.), B-filmas šio įvykio pagrindu, ir „The Ghost and the Darkness“ (1996 m.) istorinis filmas apie Cavo žmogėdras, kuriame Pattersono vaidmenį atliko JAV aktorius Val Kilmer. Pastarojo filmo personažai liūtams davė vardus Vaiduoklis ir Tamsa, šie vardai vėliau išpopuliarėjo ir buvo naudojami kitur. Pavyzdžiui, MMORPG žaidime „World of Warcraft“ egzistuoja didžiulis tigras vardu Tsavo’ka, kurio vardas žaidime verčiamas kaip „Vaiduoklis tamsoje“. Žaidimo apie geležinkelių tiesimą „Railroad Tycoon II“ scenarijuje „Cape to Cairo“ du žmogėdros liūtai yra viena iš problemų, kurias žaidėjui tenka išspręsti.
Lenkijos futbolo varžybos 1997–1998 m.
Lenkijos futbolo varžybos 1997–1998 m.
Akmenė (Kupiškis)
Akmenė – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Alizavos.
Kadencija
Žodis kadeñcija (, iš 'krintu') reiškia:
Žemaitkiemio tvenkinys
Žemaitkiemio tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Ukmergės rajone, 2 km į šiaurės vakarus nuo Žemaitkiemio miestelio. Sudarytas užtvenkus Kirnės upę (Šventosios intakas) 6,1 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,51 km, plotis – iki 0,15 km. Altitudė 106,1 m. Rytinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Krantai aukštoki, vietomis apaugę krūmais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Tvenkinys labai užžėlęs vandens augalija. Priešsroviui už 0,5 km telkšo Žemaitkiemio ežeras. Į pietryčius įsikūręs Žemaitkiemio kaimas ir buvusio Žemaitkiemio dvaro sodyba.
Lusono sąsiauris
thumb|Lusono sąsiaurio žemėlapis
Lusono sąsiauris (Kipot ng Luzon) – sąsiauris Ramiajame vandenyne, tarp Taivano ir Filipinų salyno salos Lusono. Sąsiauris jungia Filipinų jūrą su Pietų Kinijos jūra.
Sąsiaurio plotis apie 250 km. Jame gausu salų, skirstomų į dvi grupes: Bataneso salos, priklausančios Filipinų Bataneso provincijai, ir Babujano salos, priklausančios Kagajano provincijai.
Sąsiauris taip pat skirstomas į mažesnius sąsiaurius. Babujano sąsiauris skiria Lusoną nuo Babujano salų, kurios nuo Bataneso salų atskirtos Balintango sąsiauriu. Batanesą nuo Taivano skiria Baši sąsiauris.
Lusono sąsiauris yra svarbi vandens arterija laivybai ir susisiekimui. Daugelis laivų iš Amerikų naudojasi šiuo maršrutu, plaukdami į pagrindinius Rytų Azijos uostus. Lusono sąsiaurio dugnu eina daug povandeninių ryšių kabelių. Šie kabeliai svarbiais duomenimis ir telefonijos paslaugomis aprūpina Kiniją, Honkongą, Taivaną, Japoniją ir Pietų Korėją.
Lusono sąsiauryje sutinkamos didžiausios vandenynų bangos pasaulyje, iš kurių kai kurios siekia virš 170 m aukštį. Šios bangos yra povandeninės ir retai iškyla į vandens paviršių, todėl laivybai pavojaus nekelia.
Istorija
Lusono sąsiauris buvo dalis japonų pajėgų 1941 m. gruodžio mėn. invazijos maršruto. Gruodžio 8 d. (Perl Harboro puolimo dieną, dėl laiko juostų) jie išsilaipino Batanese. Gruodžio 10 d. jie okupavo Babujano salynui priklausančią Kamigino salą, kur ketino įkurti vandens lėktuvų bazę. Tą pačią dieną japonai taip pat išsilaipino Apario, Kagajano ir Lusono salose.
Vėliau sąsiauriu naudojosi JAV povandeniniai laivai, medžiodami praplaukiančius japonų konvojus, kursuojančius iš Rytų Indijų į Japoniją.
FC Universul Ciuciuleni
Istorija
Klubas įkurtas 1992 m. Dalyvavo elito diviziono kovose. Išformuotas 1994 m.
Ekspertizė
Ekspertizė – procesas, jo veiksmas, kai ekspertui skiriama atlikti ekspertizę ir atsakyti į specialių žinių reikalaujančius klausimus, o ekspertas atlieka jam pavestus tyrimus ir jų rezultatus fiksuoja ekspertizės akte; eksperto išvada, aktas.
Baši sąsiauris
thumb|185px|Baši sąsiauris yra [[Lusono sąsiauris|Lusono sąsiaurio šiaurinė dalis]] Baši sąsiauris ( arba 巴士海峡, pinyin: Bāshì hǎixiá) – vandens arterija Ramiajame vandenyne, tarp Filipinų salynui priklausančios Y’Ami salos ir Taivanui priklausančios Orchidėjų salos. Tai šiaurinė Lusono sąsiaurio dalis. Sąsiauris pasižymi didelėmis audromis lietinguoju laikotarpiu, paprastai trunkančiu nuo birželio iki gruodžio mėn. Sąsiaurio plotis apie 80 km.
Baši sąsiauris yra svarbus jūrų koridorius karinėms operacijoms. Taivanas su Filipinais nesutaria dėl to, kam priklauso šie vandenys, teigdamos, kad regionas plyti per 200 jūrmylių nuo jų krantų. Sąsiauris taip pat svarbus komunikacijų tinklams. Daug povandeninių ryšių kabelių, tiekiančių informaciją ir telefono ryšio paslaugas daugeliui Azijos šalių, eina Baši sąsiaurio dugnu, tad jis yra vienas pagrindinių, kritinėje vietoje esančių Interneto tinklo taškų. 2006 m. gruodį įvykęs 6,7 balų pagal stiprumą povandeninis žemės drebėjimas nutraukė keletą povandeninių kabelių ir tokiu būdu sukėlė itin didelius komunikacijų trikdžius, kurie tesėsi keletą savaičių.
Milio kalnų nacionalinis parkas
Milio kalnų nacionalinis parkas – Kanadoje, Niufaundlande ir Labradore, esantis nacionalinis parkas. Įsteigtas 2015 m.
Kitaip nei daugelyje kitų Kanados parkų, vietiniams inuitams, montajams medžiotojams-rankiotojams įkuriant parką buvo leista praktikuoti tradicinį gyvenimo būdą – rankioti, žvejoti, medžioti, kirsti medžius savo reikmėms, kurti laužus. Saugomas Milio kalnams ir Labradoro jūros krantams būdingas kraštovaizdis. Vyrauja tundra, taiga. Aptinkami karibu, juodieji lokiai, lapės, amerikinės kiaunės, poliarinės lapės.
Nyderlandų futbolo varžybos 1968–1969 m.
Nyderlandų futbolo varžybos 1968–1969 m.
Girėnų koplyčia
Girėnų koplyčia – naujai pastatyta koplyčia Rietavo savivaldybėje, Rietavo seniūnijoje, Girėnų kaime, apie 12 km į pietus nuo Rietavo, 1,3 km į rytus nuo kelio. Medinė erdvi koplyčia iškilo 2020 m. Jos statytojas, fundatorius – girėniškis Benas Liutinskis.
Užpelių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žarėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rietavo rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Daugėdų apylinkės ir Medingėnų apylinkės.
Nyderlandų futbolo varžybos 1968–1969 m.
Galutinė lentelė
Šaltinis: RSSSF duomenų bazė.
Girėnų koplyčia
Istorija
B. Liutinskis – Rietavo bažnyčios pastoracinės tarybos narys. Jis pamaldumo nuo vaikystės sėmėsi iš šeimos, nes jo bendravardis tėvas buvo Rietavo bažnyčios maršalka. Pastarasis kolūkio laikais pasirūpino, kad kaime „nepatogioje“ vietoje stovėjusi koplytėlė nebūtų sunaikinta buldozeriais, mat vietos valdžia ragino gyventojus ją nugriauti. Galiausiai sakralinis statinys buvo saugiai perkeltas į gretimą Stumbrių kaimą, kur vietos kapinėse tebestovi iki šiol. Senosios koplytėlės vietoje, privačioje žemėje, pastatyti koplyčią buvo sumanyta dar Atgimimo pradžioje. Šioje vietoje B. Liutinskio rūpesčiu tuomet buvo pastatyta kita koplytėlė, bet ji jau buvo pradėjusi nykti. Žemės sklypo savininkai Stankevičiai neprieštaravo naujoms statyboms. Maldininkams rinktis pradžioje buvo įrengta laikina pastogė iš medžio drožlių plokščių, dengtų plėvele. B. Liutinskis, gyventojams ir parapijos klebonui pritariant, ėmėsi koplyčios statybos. Nagingam meistrui, pensininkui, darbas užtruko trejetą metų, pats projektavo ir statė. Prisidėti darbu ar kitaip statant koplyčią siūlėsi ir kaimo žmonės, ir Girėnų bendruomenė, bet šis pagalbos tuomet atsisakęs.
Nyderlandų futbolo varžybos 1968–1969 m.
Finalo rungtynės
-
Girėnų koplyčia
Istorija
Girėnų koplyčia buvo atidaryta 2020 m. gegužės 30 d. Rietavo parapijos klebonas Antanas Gutkauskas koplyčią pašventino, atlaikė šv. mišias, kaimui ta proga padovanodamas paveikslą su šventaisiais. Vienas iš garbių svečių, Rietavo Oginskių kultūros istorijos muziejaus direktorius Vytas Rutkauskas statytojui įteikė iš Italijos parvežtą relikviją.
Šlepštikų apylinkė
Šlepštikų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Akmeniai (Subačius)
Akmeniai – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Subačiaus.
Kaukolikų pagrindinė mokykla
Skuodo rajono Kaukolikų pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Skuodo rajone, Kaukolikuose, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190896491, steigėjas Skuodo rajono savivaldybės taryba.
Mass Effect: Andromeda
Mass Effect: Andromeda – kompiuterinis veiksmo vaidmenų žaidimas, sukurtas studijos „BioWare Montreal“ ir 2017 m. kovo 21 d. išleistas bendrovės „Electronic Arts“. Žaidimas skirtas PlayStation 4, Xbox One ir Microsoft Windows platformoms. Tai ketvirtoji „Mass Effect“ žaidimų serijos dalis.
„Mass Effect: Andromeda“ atmosfera ne tokia niūri kaip kituose serijos žaidimuose, žaidimas pasižymi atviro pasaulio elementais, tad pagrindinis dėmesys skiriamas vietovių tyrinėjimams. Daugelis ankstesniems serijos žaidimams būdingų elementų išliko, kiti buvo pakeisti, pvz., kovos sistema tapo mobilesnė.
Iš kritikų žaidimas susilaukė įvairiapusių įverčių – išgirta patobulėjusi žaidimo kovos sistema, tačiau kritikos pažerta iš techninės pusės, taip pat dėl prastos animacijos,  dialogų, istorijos.
Lenkijos futbolo varžybos 1996–1997 m.
Lenkijos futbolo varžybos 1996–1997 m.
Boleslovas Liutikas
Boleslovas Liutikas (1884 m. Žarėnuose, Rusijos imperija – 1970 m. Mendosoje, Argentina) – inžinierius, visuomenės veikėjas, politikas, Lietuvos II Seimo ir III Seimo narys.
Biografija
Gimė 1884 m. Žarėnuose. Baigė Šiaulių gimnaziją, vėliau dar mokėsi Maskvoje ir Omske. 1903–1905 m. studijavo Varšuvos universitete, tačiau buvo išmestas dėl dalyvavimo socialistų veikloje. 1911 m. baigė Lvovo politechnikos universitetą ir pradėjo dirbti inžinieriumi Charkovo gubernijoje. 1919 m. grįžo į Lietuvą. 1920–1924 m. buvo Lietuvos žemės ūkio gamintojų sąjungos pirmininkas. 1923 m. išrinktas į II Lietuvos Seimą, 1926 m. perrinktas į III Seimą, priklausė lenkų tautinės mažumos frakcijai. 1944 m. artėjant Raudonajai armijai pasitraukė į Vakarų Europą iš kur išvyko gyventi į Argentiną. Mirė 1970 m. Mendosoje.
Eau de vie
thumb|right|250px|Trys buteliai JAV gamybos gėrimų: framboise eau-de-vie (avietinis), zinfandel grappa ([[grapa iš zinfandel vynuogių), kirsch eau – de – vie (vyšninis)]] Eau de vie (dgs. eaux de vie; 'gyvybės vanduo') – skaidrus, bespalvis vaisių brendis, gaminamas rauginant vaisių žaliavą, o paskui dukart distiliuojant. Vaisių gardis labai silpnas.
Eau de vie yra prancūziškas terminas, analogiški gėrimai kituose kraštuose vadinami kitaip – šnapsas (Vokietija), rakija (Balkanai), tuika (Rumunija), palinka (Vengrija), čača (Gruzija) ir kt.
Eau de vie žaliava yra prinokę vaisiai. Jie traiškomi, o gauta masė rauginama. Gautas raugalas distiliuojamas. Eau de vie paprastai nebrandinamas statinėse, todėl jis būna bespalvis. Iškart po distiliacijos eau de vie pilstomas į butelius, kad būtų išlaikytas naudotų vaisių gaivumas ir aromatas. Kai kurie eau de vie gamintojai savo gėrimą prieš pilstydami į butelius išlaiko statinėse.
Įprastiniai eau de vie yra: Iš išspaudų daromas eau de vie vadinamas išspaudų brendžiu. Dar viena eau de vie rūšis – klevų eau de vie, kurį Kanadoje daro iš klevo sirupo ir kuris gretinamas su stipriu konjaku.
Kintrimų apylinkė
Kintrimų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Endriejavo valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rietavo rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Endriejavo apylinkės.
Briliantinė žaluma
Briliantinė žaluma (tetraetil-4,4-diaminotrifenilmetano oksalatas) – trifenilmetano eilės sintetinis anilino dažas. Dažnai naudojama kaip antiseptinė priemonė, ypač buvusiose TSRS šalyse, nors rekomenduojamas ir PSO.
Lubių paminklas partizanams
Lubių atminimo vieta žuvusiems Buganto kuopos partizanams atminti yra pietrytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Lubiuose (Kartenos seniūnija), kelio Gaudučiai–Kuliai dešinėje pusėje, Žvalginio upelio kairiajame krante. left|thumb|200px|Monumentalus kryžius žuvusiems partizanams atminti (autorius Vytautas Končius)
Atminimo vieta
Atminimo vieta yra aukštumos viršūnėje. Ją ženklina pora memorialinių objektų: monumentalus kryžius ir tipinis atminimo ženklas. Abipus jų pasodinta po ąžuoliuką.
Kryžius medinis, kryžmiškas, stačiai nukirstais viršūnės ir pečių galais, su lieto metalo Nukryžiuotojo figūra, kurią iš viršaus dengia dvišlaitis lentinis stogelis.
Atminimo ženklas betoninis, tipinis, trisienės Laisvės kolonos, užsibaigiančios Jogailaičių dvigubu kryžiumi, pavidalo, su memorialiniu užrašu: priekinio fasado plokštumoje – „LUBIŲ KAIME / BUVUSIOJE / SIMONO IR APOLONIJOS / GAUDUČIŲ SODYBOJE / 1948 08 12 / ŽUVO / ŽEMAIČIŲ APYGARDOS / KARDO RINKTINĖS/ BUGANTO KUOPOS / PARTIZANAI“; vakarinio fasado plokštumoje: „KUOPOS VADAS / JUOZAS MARTINAITIS / MEŠKERĖ / G. 1911 M. / KUOPOS VADO / PAVADUOTOJAS / KAZIMIERAS STROPUS / KLEVAS / G. 1908 M. / KUOPOS RYŠIŲ / SKYRIAUS VIRŠININKAS / ALEKSAS MALAKAUSKAS / DONELAITIS / G. 1922 M. / KUOPOS RYŠININKĖ / APOLONIJA GAUDUTIENĖ / VINKLUTIENĖ / G. 1914 M.“
Matmenys: kryžiaus aukštis – 5 m, atminimo ženklo aukštis – 1,6 m left|thumb|200px|Tipinis partizanų atminimo ženklas (skulptorius [[Jonas Jagėla)]]
Istorija
Partizanų rėmėjų ūkininkų Simono ir Apolonijos Gaudučių sodyboje Lubių kaime (Kartenos vls., Kretingos aps.) buvo įrengta Kartenos valsčiuje veikusios Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Buganto kuopos vadovybės (štabo) slėptuvė. Ją sudarė 2 žeminės, kurių viena buvusi įrengta name po grindimis, o kita – atokiau nuo namų, šalia Žvalginio upelio. Sodybos savininkų sūnus Jonas Gaudutis taip pat buvo įstojęs į Buganto partizanų kuopą.
Gavę pranešimą apie partizanų buveinę, MGB Kartenos poskyrio saugumiečiai organizavo Lubiuose baudžiamąją operaciją. 1948 m. rugpjūčio 12 d. ankstyvą rytą Kartenos stribai ir MGB vidaus kariuomenės 24-ojo šaulių pulko kareiviai apsupo ir blokavo Simono Gaudučio sodybą. Joje tuo metu buvo 4 partizanai: kuopos vadas Juozas Martinaitis–Meškerė, jo pavaduotojas Kazys Stropus–Klevas, kuopos štabo ryšių poskyrio vadas Aleksas Malakauskas–Donelaitis ir šeimininkų sūnus Jonas Gaudutis.
Kilus kautynėms, žuvo partizanų ryšininkė, rėmėja Apolonija Gaudutienė–Venklutienė (g. 1914 m.) ir partizanas Aleksas Malakauskas (g. 1922 m.). Kuopos vadovai Juozas Martinaitis (g. 1911 m.) ir Kazimieras Stropus (g. 1908 m.) bandė atsišaudyti, tačiau nelikus vilties ištrukti, abu nusišovė.
Atžalynas (Kupiškis)
Atžalynas – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Alizavos.
Lubių paminklas partizanams
Istorija
Į stribų nelaisvę pateko sodybos šeimininkas Simonas Gaudutis (1893–1978) ir jo sūnus Jonas Gaudutis (g. 1929 m.). Jie buvo tardomi Kartenoje, vėliau kalinami Kretingoje ir Klaipėdoje, o 1948 m. lapkričio 1 d. Karo tribunolo nuteisti 25 metams lagerio ir 5 metams tremties. Į Lietuvą grįžo 1956 m.
Žuvusių partizanų kūnai buvo parvežti į Karteną ir pamesti miestelio turgavietėje paniekinimui, o rugpjūčio 16 d. užkasti būstinės kieme. 1990 m. palaikai perkelti į Kartenos kapines, o žuvusiųjų vardai įamžinti virš kapo pastatytoje koplyčioje bolševizmo aukoms atminti.
Kretingos rajono savivaldybės administracijos Kartenos seniūnijos, žuvusiųjų artimųjų, Kretingos rajono politinių kalinių ir tremtinių sąjungos iniciatyva 2012 m. buvusios Gaudučių šeimos sodybos vietoje pastatytas monumentalus kryžius (meistras Vytautas Končius), o 2013 m. – Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro ir Kartenos kovų už Nepriklausomybės įamžinimą draugijos pirmininko Juozapo Antano Vilucko (1928–2015) rūpesčiu šalia kryžiaus iškilo tipinis atminimo ženklas (dizaineris Romas Navickas), iškilmingai atidengtas 2014 m. birželio 6 d.
Parinjaso kyšulys
thumb|260px|Parinjaso kyšulys
Parinjaso kyšulys  – kyšulys, esantis Peru šiaurės vakarinėje dalyje (Piuros regionas, Talaros provincija, netoli Negritoso gyvenvietės), Ramiojo vandenyno krante. Parinjaso kyšulyje yra toliausiai į vakarus nutolęs Pietų Amerikos žemyno taškas.
Stovi švyturys.
Ažusieniai (Kupiškis)
Ažusieniai – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 9 km nuo Puožo.
Pupšių apylinkė
Pupšių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Rietavo valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rietavo rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Girdvainių apylinkės.
Baltarusijos geležinkeliai
thumb|250px|Baltarusijos geležinkelių logotipas thumb|350px Baltarusijos geležinkeliai (BCh)  – Baltarusijos valstybinė geležinkelių įmonė. Ji valdo visus geležinkelio transporto tinklus Baltarusijoje. 2005 m. įmonėje dirbo 112 173 žmonės.
Apžvalga
Įmonė buvo įkurta 1992 m. po Sovietų sąjungos žlugimo. Administruoja 5512 km ilgio geležinkelius su rusiškąja vėže. Geležinkelių pagrindinė stotis yra Minsko terminalas.
Baltarusijos geležinkeliai yra pavaldūs transporto ministerijai ir 2010 m. buvo sudaryti iš 84 organizacijų, 46 įmonių, 38 institucijų ir 7 gamyklų. Geležinkelių tinklas yra padalintas į 5 skyrius: Minsko, Baranovičių, Bresto, Gomelio, Mogiliavo ir Vitebsko.
FC Gori
Istorija
Klubas įkurtas 2015 m. Nuo 2016 m. rungtyniavo Trečioje lygoje. 2016 m. tapo Trečios lygos nugalėtojais, tačiau nebuvo perkelti į aukštesnė divizioną.
2020 m. rungtyniavo Trečioje lygoje ir užėmė trečią vietą. Rungtyniavo pereinamosiose rungtynėse dėl patekimo į aukščiausią lygą, tačiau nepavyko nugalėti varžovų.
Sezonai
Legenda:
Sudėtis
2022 m. gruodžio 27 d.
(kapitonas)
Zelionka
Zelionka gali reikšti:
Taravos Anikė
thumb|Skulptūra 2012 m.
Taravos Anikė – skulptūra Klaipėdos miesto centre, Teatro aikštėje. Vienas miesto simbolių, sukurtas poeto S. Dacho meilei atminti. Ant postamento yra vokiškas užrašas: „Ännchen von Tharau, mein Reichthum, mein Gut, du meine Seele, mein Fleisch und mein Blut!“ (liet. Anike Taravos, turte didžiausias, tu mano siela, kūnas ir kraujas!). Tarava yra buvusi prūsų gyvenvietė Rytprūsiuose, dabar Vladimirovas Karaliaučiaus krašte.
Istorija
thumb|left|„Taravos Anikė“ 1916 m.
1912 m. Klaipėdos Teatro aikštėje buvo įrengtas Simono Dacho fontanas, skirtas Klaipėdoje gimusio Karaliaučiaus universiteto profesoriaus, poeto Simono Dacho atminimui. Kartu pastatyta ir skulptūra, vaizduojanti jaunutę basą mergaitę – vieną iš poeto apdainuotų herojų (autorius – berlynietis Alfred Künne). Viena populiariausių versijų byloja, kad tai XVII amžių siekianti meilės istorija apie anksti mirusio kunigo iš Taravos dukrą Anikę, kuri būdama 17 metų ištekėjo už vieno lietuvių raštijos pradininkų kunigo Johano Partacijaus. Kaip tik į šias jungtuves Karaliaučiaus katedroje buvo pakviestas jau pagarsėjęs poetas ir būsimas Karaliaučiaus universiteto profesorius Simonas Dachas, iš pirmo žvilgsnio įsimylėjęs Anikę.
Manoma, kad 1939 m. iš Teatro aikštės buvo pašalintas, galbūt ruošiant vietą A. Hitlerio paminklui. Kurį laiką Taravos Anikės skulptūra stovėjo paremta prie Lietuvininkų aikštės. Karo metais paminklas dingo. 1989 m. lapkričio 18 d. atidengtas naujasis paminklas (autorius – berlynietis M. Haacke). Skulptūra buvo atkurta remiantis nuotraukomis ir originalia kopija – maža skulptūrėle. Ją atidengė Alfonsas Žalys ir vokietis Haincas Radzivilas, laikomas Radvilų giminės palikuoniu.
Lenkijos futbolo varžybos 1995–1996 m.
Lenkijos futbolo varžybos 1995–1996 m.
Magda Frank
Magda Frank Fischer (1914 m. liepos 20 d. Kluže-Napoke, Transilvanijoje – 2010 m. birželio 23 d.) – vengrų ir argentiniečių skulptorė.
Bočiupis
Bočiupis – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 8 km į vakarus nuo Skapiškio. Iš kaimo išteka Bočiupis (upė) (Lėvens intakas).
Almonas
Almonas – dievybė romėnų mitologijoje, nedidelės Almono upės (dab. Almonė), tekančios netoliese Romos miesto, dievas. Kaip ir Tiberinui bei kitiems dievams, Almonui melsdavęsi Romos augūrai. Almono upės vandenyse būdavo plaunamas akmuo, simbolizavęs dievų motiną Kibelę.
Turėjęs dukterį najadę, vardu Larunda.
Pjaulių apylinkė
Pjaulių apylinkė (arba Piaulių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Rietavo valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rietavo rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Labardžių apylinkės.
Sengirė
Sengirė – gamtinę brandą pasiekęs, įvairiaamžis, įvairiarūšis natūraliai ir be žmogaus įsikišimo atsikuriantis miškas, kurio bent kelios medžių kartos yra natūraliai pasikeitusios.
Sengirė turi pirmykščiams miškams būdingų požymių: daug senų stambių medžių; daug stambios negyvos (gyvastingos), įvairių puvimo stadijų medienos; įvairiaamžė medyno sudėtis; gausu trikdymui jautrių augalų, gyvūnų ir grybų rūšių.
Žinvalio užtvanka
Žinvalio užtvanka - Aragvio upės hidroelektrinės užtvanka Žinvalyje, Gruzijoje. Žinvalio hidroelektrinė turi dvi turbinas, kurių bendras pajėgumas 130 MW.
Užtvankos statyba 1986 m. suformavo Žinvalio tvenkinį.
Kantautų apylinkė
Kantautų apylinkė (arba Kontautų apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Laukuvos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rietavo rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Laukuvos apylinkės.
Hapi Valis-Gus Bėjus
Hapi Valis-Gus Bėjus ( – 'Laimės Slėnis-Žąsų Įlanka', Inuitų k. Vâli) – miestas Kanados rytuose, Niufaundlando ir Labradoro provincijoje.
Miestas įsikūręs Labradoro centrinės dalies pietuose, Melvilio ežero ir Čerčilio upės pakrantėje. Hapi Valis-Gus Bėjus yra didžiausias šio regiono miestas, 2016 m. jame gyveno 8109 gyventojai.
Ant didelės smėlio plynaukštės 1941 m. pastatytame mieste yra įkurta didžiausia Šiaurės Amerikos žemyno šiaurės rytuose esanti Kanados karinių pajėgų aviacijos bazė „Gus Bėjus“ (CFB Goose Bay).
Klimatas
Pagal Kiopeno klimato klasifikaciją miesto klimatas yra drėgnas žemyninis, artimas subarktiniam. Žiemą gausu sniego.
Vidutinė metinė oro temperatūra yra +0,5 °C. Per metus iškrenta 1110 mm kritulių. Vasara čia prasideda birželio pabaigoje ir baigiasi rugsėjį. Lapkrityje santykinė oro drėgmė yra didžiausia (77,48 %), o birželį – mažiausia (68,67 %). Daugiausia lietingų dienų yra liepos mėnesį (15,33 dienos), mažiausia – vasario mėnesį (10,13 dienos). Sausiausias mėnuo yra vasaris, kai iškrenta 62 mm lietaus, liepos mėnesį kritulių kiekis yra didžiausias – vidutiniškai 125 mm. Sausiausio ir drėgniausio mėnesio kritulių kiekis skiriasi 63 mm. Šilčiausias metų mėnuo yra liepa (vidutinė temperatūra 16,0 °C), šalčiausias – sausis (-16,1 °C). Metinė temperatūra svyruoja apie 32,2 °C.
Istorija
Hapi Volio miestelis įkurtas 1941 m. 1973 m. prie miestelio prijungus Gus Bėjaus rajoną, suteiktas dabartinis pavadinimas – Hapi Valis-Gus Bėjus (Happy Valley-Goose Bay).
Gyventojai
Pagal 2016 m. miesto gyventojų surašymą, 50,6 % sudarė baltaodžiai, 45,2 % Kanados aborigenų tautos – daugiausiai inuitai ir Kanados metisai, bei 4,1 % ne europiečių kilmės rasinės mažumos, daugiausiai – filipiniečiai, pietų azijiečiai, lotynų amerikiečiai.
Kruvinasis sportas
right|280px|thumb|Gaidžių kautynės, kaip kad šios, vykstančios [[Afganistanas|Afganistane, yra viena iš kruvinojo sporto rūšių.]] Kruvinasis sportas – bet kuri sporto šaka arba laisvalaikio praleidimo forma, kurioje žalojami arba žudomi gyvūnai. Tai gali būti kovinės gyvūnų tarpusavio varžybos arba jų kova su žmogumi, gyvūnų pjudymas šunimis, medžioklė ar žvejyba kaip laisvalaikio praleidimas, bei kita.
Vuliagmenis
Vuliagmenis  – nedidelis druskingo vandens ežeras Graikijoje, Atikos nome, 20 km į pietus nuo Atėnų, Vuliagmenio kurorto apylinkėse.
Kruvinasis sportas
Istorija
Sporto šakos, kuriose gyvūnai žalojami arba žudomi, žinomos nuo senų laikų. Pavyzdžiui, manoma, jog gaidžių kautynės atsirado Indijoje apie 2000 m. pr. m. e., o įvairių paukščių peštynių stebėjimas buvo mėgstama laisvalaikio praleidimo forma antikinėje Graikijoje. Senovės romėnai taip pat yra pagarsėję tiek gladiatorių kautynėmis su įvairiais laukiniais žvėrimis, tiek gyvūnų tarpusavio kovų rengimu.
Vuliagmenis
Aprašymas
Ežeras susiformavo maždaug prieš 2000 metų. Jo vietoje kadaise buvo didžiulis urvas, kurį sugriovė žemės drebėjimas.
Kruvinasis sportas
Istorija
Viduramžiais Anglijoje buvo populiarios gyvūnų kautynės, jų pjudymas šunimis, o kitose Europos valstybėse buvo praktikuojama pramoginė medžioklė.
Vuliagmenis
Aprašymas
Ežeras pasižymi gana unikalia savybe: jo temperatūra niekada nenukrenta žemiau 18 °C, kadangi į jį suteka šiltas jūros vanduo (28-35 °C).
Kruvinasis sportas
Istorija
Pradedant XIX a. kai kurios kruvinojo sporto šakos pradėjo sulaukti stipresnės kritikos Europoje ir Šiaurės Amerikoje. Dalis jų buvo uždraustos atsiradus pirmiesiems gyvūnų apsaugos įstatymams, tačiau kitos (pavyzdžiui, korida) tebėra praktikuojamos lig šiol. Kitose pasaulio valstybėse kruvinasis sportas yra mažiau arba visai nereguliuojamas.
Kritika
Daugelis gyvūnų gerovės organizacijų kritikuoja kruvinojo sporto šakas dėl jų žiaurumo arba nepakankamo gyvūnų gerovės užtikrinimo. Pavyzdžiui, Amerikos žiauraus elgesio su gyvūnais prevencijos asociacija rekomenduoja nepalaikyti tokio sporto, o gyvūnų teisių šalininkai, kaip kad profesorius Gary Francione, teigia, kad bet koks gyvūnų naudojimas sporte negali būti pateisinamas moraliai, todėl žmonės turėtų rinktis kitokias, gyvūnų neįtraukiančias pasilinksminimo ar laisvalaikio praleidimo formas.
Pabaigai
Pabaigai – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Marijampolės. Rytinė kaimo dalis yra Marijampolėje.
2010 m. Formulės Palmer Audi sezonas
2010 m. Formulės Palmer Audi sezonas yra tryliktas FPA sezonas. Jis prasidės gegužės 8 d. Brands Hatch trasoje ir baigsis spalio 17 d. Silverstone trasoje.
Šio sezono nugalėtojas gaus 100 000 svarų sterlingų stipendiją dalyvavimui 2011 m. Formulės 2 čempionate, o pirmieji šeši lenktynininkai pelnys F2 bandymus.
Kalendorius
Visos lenktynės vyks Jungtinėje Karalystėje.
Sarviečių apylinkė
Sarviečių apylinkė (arba Sarvyčių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Laukuvos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rietavo rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Laukuvos apylinkės, Ręsčių apylinkės ir Vaitkaičių apylinkės.
Steponiškės (reikšmės)
Steponiškėmis vadinamos gyvenvietės:
Europos moterų krepšinio čempionatas
Europos moterų krepšinio čempionatas  – krepšinio čempionatas, kuriame susirenka stipriausios Europos žemyno valstybių moterų rinktinės. Moterų krepšinio čempionatai rengiami nuo 1938 m., vyksta kas dveji metai (nuo 1981 m. neporiniais metais, siekiant išvengti persidengimo su pasaulio čempionatais ir olimpiadomis).
Daugiausiai kartų Europos čempionėmis yra tapusios TSRS sportininkės (21 kartas). Paskutinį kartą čempionių laurus laimėjo Serbijos krepšininkės.
9×19mm
Vienas populiariausių šaudmenų žmonijos istorijoje, standartinis visose NATO šalyse. Juo šaudo tokie populiarūs ginklai, kaip Beretta 92, ČZ 75, Glock 17, Heckler & Koch MP5, Sig Sauer P226, Walther P38 ir kt.
Istorija
miniatiūra|Šovinio matmenys
Sukurtas 1901 m. austrų konstruktoriaus Georgo Lugerio. Ypač plačiai paplito po Pirmojo pasaulinio karo.
Dažnai pravardžiuojamas žodžiu „Parabellum“, paimtu iš posakio „norėdamas taikos – ruoškis karui“.
Savybės ir naudojimas
Šiuo metu šovinys yra plačiausiai naudojamas praktiškai visame pasaulyje, kadangi kuriant jį suderinta visa eilė faktorių, kurie drauge padarė jį ypač patogų, universalų. Dėl savo populiarumo šaudmuo tapo pavyzdžiu kai kuriems naujesniems šoviniams. Standartinis Lietuvos kariuomenės, policijos  bei jos rinktinės „Aras“  ir kitų jėgos struktūrų šaudmuo.
Balistinė galia užtektina, kad net vienintelis pataikymas (iki 50 metrų atstumu) nukautų žmogų. Kita vertus, šaudmuo ne per galingas, tad nepridaro perteklinių sužalojimų, mat pataikius į galūnes dažniausiai nėra mirtinas. Vis dėlto, galia per maža pramušti net ir žemesnių kategorijų šarvines liemenes ar balistinius šalmus.
Šovinio forma labai patogi užtaisymui ar išėmimui iš dėtuvių.
miniatiūra|Įvairūs kulkų variantai: švininė, [[Apvalkalinė kulka|apvalkalinė ir besiplečianti]]
Šovinio kaina, dėl jo didžiulio paplitimo, nedidelė (Lietuvoje apie 0,30€/vnt). Šio kalibro šovinius gamina beveik visos garsiausios šaudmenų kompanijos. Tad prekiaujama ypač plačiu asortimentu: yra lengvesnių ir sunkesnių kulkų, sportinių, ekonominių variantų (su plieno tūtelėmis), pertaisytų ir kt.
Dėl aukščiau išvardytų priežasčių 9×19mm kalibro šoviniai yra ypač populiarūs teisėsaugoje ir kariuomenėse, savigynai, sportui ir treniruotėms, rečiau medžioklei.
9×19mm kalibro šoviniuose užtaiso gana nedaug. Todėl atatranka, palyginus su kitais analogiškos paskirties šaudmenimis (tokiais kaip .40 S&W arba .45 ACP), nestipri. Tai dar viena šio kalibro populiarumo priežastis. Tačiau tai anaiptol nereiškia, kad ji niekinė – neprityrusiam šauliui verta būti atsargiam.
Luigi Lamonica
Luidžis Lamonika (Luigi Lamonica, g. 1965 m. gruodžio 18 d.)  – Italijos krepšinio arbitras.
Krepšinio arbitro darbą pradėjo nuo 1980 m. regioninėse Italijos lygose, o 1993 m. debiutavo Italijos aukščiausioje lygoje, kur dirbo iki 2015–2016 m. sezono pabaigos (dėl amžiaus limito).
1996 m. tarptautinę licenciją gavęs arbitras tapo neatsiejamas nuo įvairių aukščiausio lygio varžybų. Per karjerą jis yra vadovavęs arti tūkstančio mačų. Luidžis Lamonika dirbo 2008 ir 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, dvejuose pasaulio (2010, 2014 m.), šešiuose Europos čempionatuose, daugelyje „Eurolygos“ finalo ketverto varžybų (nuo 2002 iki 2022 m.). Po 2021–2022 m. „Eurolygos“ sezono baigė karjerą.
2019 m. apdovanotas Italijos Respublikos ordinu „Už nuopelnus“.
Nyderlandų futbolo varžybos 1969–1970 m.
Nyderlandų futbolo varžybos 1969–1970 m.
Galutinė lentelė
Šaltinis: RSSSF duomenų bazė.
Finalo rungtynės
---
Vitingai
Vitingai  – senovės prūsų didikai (bajorai), vėliau ėję karo tarnybą Vokiečių ordino valstybėje, daugiausia gentinės diduomenės palikuoniai. XIII–XV a. sudarė dalį smulkiųjų feodalų. Vokiečių ordino kariuomenėje sudarė atskirus junginius. Už karo tarnybą, pilių statybos bei remonto darbus pagal prūsų teisę, retas kuris – pagal Kulmo teisę valdė lenus.
Vitingai kryžiuočių kariuomenėje sudarė atskirus dalinius – vėliavas. Daug jų žuvo verčiami dalyvauti dažnuose Vokiečių ordino karo žygiuose į Lietuvos Didžiąją Kunigaikštystę arba lietuvių kariuomenės atsakomuosiuose antpuoliuose į užkariautą Prūsiją.
Iki XVI a. pr. dauguma vitingų suvokietėjo ir susiliejo su smulkiaisiais vokiečių feodalais Prūsijoje.
Etimologija
Žodis vitingas (vokiškuose šaltiniuose užrašomas kaip witing (rekonstruojama prūsiška forma *vītingīs) yra germaniškos kilmės – kilęs iš sen., germanų *vīking- ('vikingas, normanas'). Tik neaišku, ar patekęs pas prūsus tiesiai iš skandinavų, ar per slavų vitędzь.
Astravo valsčius
Astravo valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Astravas.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Minsko gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai.
Plauskinių apylinkė
Plauskinių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje.
Nikolajus Tomskis
thumb|Nikolajus Tomskis thumb|right|200px|Stalino monumentas [[Grūto parkas|Grūto parke]] Nikolajus Tomskis (, tikroji pavardė-Grišinas, 1900 m. gruodžio 19 d. Novgorodo gubernijoje – 1984 m. lapkričio 22 d. Maskvoje) – tarybinis skulptorius-monumentalistas, daugelio tarybinės epochos oficialių paminklų autorius, TSRS Dailės akademijos prezidentas (1968-1983 m.), Socialistinio darbo didvyris (1970 m.), penkiskart Stalino premijos laureatas (1941, 1947, 1949, 1950 ir 1952 m.), Lenino premijos (1972 m.) ir TSRS Valstybinės premijos (1979 m.) laureatas.
Plauskinių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Žarėnų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Rietavo rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Medingėnų apylinkės.
Nikolajus Tomskis
1964–1970 m. buvo Maskvos valstybinės V. Surikovo vardo dailės akademijos rektorius. N. Tomskis buvo daugumos klasikinių pokarinių Lenino paminklų TSRS teritorijoje autorius, sukūrė daugumą antkapinių paminklų palaidotiems prie Kremliaus sienos Maskvoje.
Darbai Lietuvoje
Pokario metais atstatinėjant Vilnių, viešose erdvėse pastatyti trys N. Tomskio kūriniai:
Čirpiškis
Čirpiškis – buvęs kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 1 km į pietryčius nuo Senojo Subačiaus.
Lenkijos futbolo varžybos 1994–1995 m.
Lenkijos futbolo varžybos 1994–1995 m.
Teisės klinika
Teisės klinika – ne pelno organizacija, teikianti nemokamą teisinę pagalbą gyventojams. Teisės klinikos steigiamos prie aukštųjų mokyklų, suteikiant teisės studentams galimybę atlikti praktiką, įgyti patirties, taikyti teorines žinias praktikoje.
Lietuvoje
Lietuvoje veikia:
Profesija
Profesija – veikla (pavyzdžiui, medicina, teisė ar inžinerija), kuriai atlikti reikia ženklaus profesinio pasirengimo, darbo patirties ir specializuotų tam tikros trukmės studijų; žiniomis, gebėjimais pagrįstos žmonių veiklos kombinacijos, teikiančios jiems materialinio apsirūpinimo ir aktyvaus įsijungimo į visuomeninio gyvenimo struktūras prielaidas (Laužackas 2005, 34).
Profesinė praktika
Galimybė užsiimti profesija gali būti reglamentuojama. Viduramžiais tam tikrų amatų praktiką nustatė cechai. Šiuo metu tam tikras profesijas (kaip gydytojas, teisėjas, prokuroras, notaras) reguliuoja valstybė.
Lietuvos Karo aviacijos Ketvirtoji eskadrilė
Lietuvos Karo aviacijos Ketvirtoji eskadrilė – Lietuvos kariuomenės dalinys, bombonešių paskirties aviacijos eskadrilė, veikusi 1925–1940 m.
Įkūrimas
Eskadrilė buvo pradėta formuoti 1925 m. rugpjūčio 1 d.