cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Markas Taimanovas
Jo vardu pavadintos keli debiutų variantai siciliškoje gynyboje, Benoni gynyboje ir Nimcovičiaus gynyboje. Apie šiuos variantus Taimanovas yra parašęs keletą knygų.
Taimanovas žinomas ne tik kaip stiprus šachmatininkas, jis taip pat yra puikus koncertų pianistas.
Portugesa (upė)
Portugesa  – upė Venesuelos vakaruose; Apūrės kairysis, didžiausias intakas (Orinoko baseinas). Išteka iš Šiaurės vakarų Andų Meridos Kordiljeros. Teka į pietryčius Ljanoso lygumomis, prateka Portugesos, Kochedeso, Barinaso ir Gvariko valstijomis.
Didžiausi intakai: Kochedesas, Pao (kairieji), Gvanarė (dešinysis).
Vidurupyje ir žemupyje vaga labai vingiuota. Laivuojama nedideliais laivais. Pakrančių didžiausia gyvenvietė – Florida.
Mižlesė (Luninecas)
Mižlesė  – agromiestelis pietvakarių Baltarusijoje, 28 km į šiaurės rytus nuo Lunineco.
Gargždų pėsčiųjų viadukas
Gargždų pėsčiųjų viadukas – pėsčiųjų viadukas, stovintis Gargžduose, kertantis senąjį Žemaičių plentą (kelią ) prie rytinio įvažiavimo į miestą, įkalnėje nuo Minijos upės slėnio. Jis sujungia abipus Tilto gatvės su stačiais šlaitais įsikūrusias Gargždų bažnyčią ir kleboniją su miesto ligonine. miniatiūra|220px|left|Viadukas nuo miesto centro pusės
Mikicičai
Mikicičai  – viensėdis pietvakarių Baltarusijoje, 19 km į rytus nuo Ružanų.
Gargždų pėsčiųjų viadukas
Tai buvo pirmas tarpukario pėsčiųjų viadukas per magistralinį kelią. Regioninės reikšmės inžinerinis paminklas, nuo 1993 m. įrašytas į LR Kultūros vertybių registrą.
2017 m. buvo rengiamasi kapitaliniam statinio remontui pagal UAB „Plentprojekto“ parengtą techninio darbo projektą. Gyventojai jau skundėsi kritine viaduko būkle, krentančiomis konstrukcijomis, nes ne kartą statinį kliudė ir apdaužė pravažiuojančios didelių gabaritų transporto priemonės su kroviniais.
Mikicičai
Istorija
XIX a. buvo dvaras, Pružanų apskrities Mikicičų valsčiaus centras.
Gargždų pėsčiųjų viadukas
Konstrukcija
Viadukas gelžbetoninės konstrukcijos, originalaus silueto, vieno tarpsnio, iškilęs ant dviejų atramų. Jo ilgis – 21 m, plotis – 2 m, aukštis – 5 m, atstumas tarp laikančių atramų – 12 m. Įrengti betoniniai laipteliai abiejuose viaduko galuose, metalo turėklai, lieto betono danga viršutinėje dalyje.
Šarkinė (Biržai)
Šarkinė- kaimas Biržų rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, šalia kelio Biržai–Pačeriaukšte. Išlikusios dvi sodybos.
FK Vereja
Stara Zagoros „Vereja“ – Bulgarijos futbolo klubas iš Stara Zagoros.
Istorija
Klubas įkurtas 2001 m. Eilę metų žaidė žemesniuose divizionuose, o vėliau tapo profesionaliu futbolo klubu.
2016–2017 m. sezone debiutavo elito lygoje.
2019 m. gegužės 7 d. klubas pašalintas iš elito diviziono už rungtynių rezultatų įtakojimą.
Inga Janulevičiūtė
Inga Janulevičiūtė (g. 1995 m. kovo 16 d.) – Lietuvos dailiojo čiuožimo sportininkė.
Biografija
2010–11 m. sezone Janulevičiūtė pelnė pirmąjį savo Lietuvos čempionato medalį – sidabrą. Vėliau šį rezultatą pakartojo dar du kartus ir 2013–14 m. pirmą kartą tapo šalies čempione.
2011 m. pasaulio jaunimo čempionate Janulevičiūtė atkrintamosiose varžybose liko pirma už borto patekimui į trumpąją programą. Tą patį sezoną sportininkė dalyvavo ir pasaulio suaugusiųjų čempionate, kuriame taip pat nepasiekė trumposios programos. Po metų sportininkė pirmą kartą dalyvavo Europos čempionate, kuriame užėmė 31-ą vietą, o pasaulio čempionate 33-ią.
2013 m. Nebelhorn Trophy varžybose liko pirma už borto patekimui į 2014 m. žiemos olimpines žaidynes. Nei vienai šaliai neatsisakius olimpinės kvotos sportininkė olimpinėse žaidynėse nedebiutavo.
2014 m. Europos čempionate Janulevičiūtė pateko į finalą ir galutinėje įskaitoje užėmė 18-ą vietą.
thumb|left|160px|Janulevičiūtė pasaulio čempionate [[2012 m.]]
Budapešto nacionalinis atletikos centras
Budapešto nacionalinis atletikos centras – įvairios paskirties lengvosios atletikos stadionas rytiniame Dunojaus krante, Budapešte, Vengrijoje. Pastatytas 2023 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionato proga.
Istorija
2023 m. birželio 17 d. stadionas oficialiai atidarytas. Stadionas pastatytas specialiai 2023 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionatui su 36 tūkst. sėdimų vietų. Po čempionato stadiono talpa bus sumažinta iki 14 tūkst., o vietoje dalies sėdimų vietų bus įrengtas bėgimo takas ir parduotuvės.
Edvardas Huten-Čapskis
Edvardas Huten-Čapskis (1819 m. gegužės 29 d., Zapolė, Slucko pavietas, Rusijos imperija – 1888 m. sausio 27 d.,  Naruševičių kaime, netoli Liachavičų, Rusijos imperija) – visuomenės veikėjas, 1863 m. sukilimo dalyvis.
Biografija
thumb|150 px|left|Edvardas Huten-Čapskis (1856-1863 m.)
Edvardas Huten-Čapskis gimė 1819 m. gegužės 29 d. Zapolėje, Slucko paviete. Napoleono karo dalyvio, „Virtuti Militari“ ir Garbingojo legiono ordinų kavalieriaus Stanislovo Huten-Čapskio ir jo žmonos Sofijos šeimoje.
Iš pradžių E.Čapskis mokėsi pijorų mokykloje Varšuvoje, vėliau tęsė studijas Berlyne. Teisės studijas baigė Charkovo universitete. Nuo 1842 m. E.Čapskis dirbo valstybės tarnyboje, Lenkijos Karalystės sekretoriate Sankt Peterburge. Po tėvo mirties jis paliko tarnybą ir išvyko į užsienį.
Apie 1847 m. grįžo į tėviškę, gyveno tėvų dvare, kuris stovėjo Kalnaberžėje, Kėdainių apskrityje. Po santuokos pirko Vyžuonų dvarą, Ukmergės apskrityje ir jame apsigyveno. 1849 m. Edvardas Čapskis buvo išrinktas Kauno gubernijos maršalka, tačiau valdžios jis nebuvo patvirtintas. Edvardas Čapskis aktyviai įsitraukė į visuomeninį gyvenimą. Jis buvo Raseinių apskrities mokyklų globėju, Motiejaus Valančiaus paragintas Vyžuonose uždarė 12 smuklių. 1855 metų rudenį Vilniaus ir Kauno gubernijų bajorams svarstant švietimo sistemos pertvarkymo klausimus, E. Čapskis pasisakė už siūlymą kreiptis į valdžią įsteigti Kauno gubernijoje aukštąją mokyklą ir prašyti, kad mokyklose būtų dėstoma lenkų kalba.
Dėl liberalių pažiūrų nuo 1856 m. buvo sekamas caro imperijos žandarmerijos.
Edvardas Huten-Čapskis dalyvavo 1863 m. sukilime. Buvo sugautas ir areštuotas, patalpintas kalėjime Vilniuje. Kalėjo kartu su Jaroslavu Kosakovskiu. Vėliau Edvardas Čapskis buvo pervežtas į Kauno kalėjimą. Buvo apkaltintas ryšiais su Zigmanto Sierakausko būriu. Nuteistas mirties bausme, tačiau prūsiškajai Čapskių giminei ir E. Čapskio svainiui Pranciškui Čapskiui išrūpinus Prūsijos ir Anglijos karalienių užtarimą, mirties bausmė jam buvo pakeista tremtimi į Sibirą iki gyvos galvos su visų dvarų konfiskavimu.
1864 m. E.Čapskis gyveno Sibire, Petrovske, vėliau Čitoje, kur tuo metu gyveno ir Sibiro tremtinys profesorius Benediktas Dybovskis. Sibire susitiko ir vėliau ištremtą bičiulį Jaroslavą Kosakovskį. Iš Sibiro Edvardas Huten-Čapskis grįžo 1875 m.
1888 m. Edvardas Huten-Čapskis užrašė prisiminimus ,,Sibiriečio atsiminimai“.
Edvardas Huten-Čapskis mirė 1888 m. sausio 27 d. Naruševičių kaime, netoli Liachavičų, palaidotas Vilniuje, Rasų kapinėse.
Gvarikas (upė)
Gvarikas  – upė šiaurinėje Venesueloje; Apūrės kairysis intakas (Orinoko baseinas). Prasideda aukštumose Pakrantės Kordiljeroje, Karabobo valstijoje. Teka į pietus Ljanoso lygumomis per Aragvos, Gvariko valstijas. Įteka į Apūrę tuoj į rytus nuo San Fernando de Apūrės. Dalis Gvariko tėkmės ties žiotimis atsišakoja ir teka lygiagrečiai su Apūrės žemupiu iki Orinoko. Ši šaka vadinama Apūritu.
Didžiausi intakai: Oritukas, Memas, Paja.
Upės vanduo naudojamas drėkinimui, tiekiamas Karakasui. Įrengta užtvankų kaskada (Kamatagvos, Gvariko). Pagrindinis miestas prie Gvariko – Kalabosas.
Maria Montessori
Marija Montesori (Maria Montessori, 1870 m. rugpjūčio 31 d. – 1952 m. gegužės 6 d.) buvo žinoma psichologė ir pedagogė iš Italijos. Montessori atrado pedagoginį Montessori metodą, kuris yra iki šiol naudojamas viso pasaulio privačiose ir valstybinėse mokyklose.
Biografija
Montessori gimė 1870 m. netoli Ankonos miesto. Būdama 13 metų ji pradėjo eiti į berniukų technikos mokyklą, norėdama įgyvendinti savo svajonę tapti inžiniere. Montessori tapo pirmąja moterimi baigusia Romos La Sapienza medicinos mokyklą. Taip pat ji tapo viena pirmųjų medikių Italijoje.
1896 m. edukacijos kongrese Turine Montessori skaitė paskaitą apie darbą su neįgaliaisiais. Italijos mokslo ministras dalyvavo šioje paskaitoje ir liko ja sužavėtas. Po to keleriems metams jis paskyrė Montessori vadovauti institucijai, kuri dirbo su neįgaliaisiais.
Vėliau dirbant su neįgaliais vaikais Motessori lydėjo sėkmė, ji sukūrė vadinamąjį Montesori metodą. 1907 m. sausio 6 d. Montessori įkūrė vaikų namus (it. Casa dei Bambini) Romoje. Juose Montessori mokė vaikus lavinti įvairius savo įgūdžius. Vėliau tokių namų metodai sudomino ir kitas šalis, kaip JAV ir pan.
II pasaulinio karo metu Benito Mussolini norėjo visus vaikus paversti kariais, o tam pasipriešinusi Montessori buvo deportuota iš šalies. Iki 1936 m. ji gyveno Ispanijoje, o prasidėjus Ispanijos civiliniam karui 1939 m. Montessori persikėlė į Olandiją.
Tais metais ji buvo pakviesta apsilankyti Indijoje. Joje Montessori lankėsi kartu su vieninteliu savo sūnumi Mario Montessori Sr. Kartu sėkmingai jie vystė savo edukacines teorijas Indijoje. Dėl karo ji buvo priversta palikti šią šalį, tačiau Indijoje paliko daug savo veiklos skyrių.
Likusį savo gyvenimą iki 1952 m. Montessori praleido Olandijoje. Ji visame pasaulyje laikoma viena geriausių darbo su vaikais specialisčių.
FSK Bukovyna
Černivcių „Bukovyna“ – Ukrainos futbolo klubas iš Černivcių.
Istorija
Klubas įkurtas 1958 m. Sovietmečiu du kartus tapo Ukrainos čempionais (1982 ir 1988), bei tris kartus užėmė antrą vietą (1968, 1980 и 1989).
Nepriklausomos Ukrainos laikotarpiu komanda Pirmoje lygoje užėmė antrą vietą 1996 m. Du kartus tapo Antros lygos nugalėtojais (2000 ir 2010) m.
2022–2023 m. sezone pateko į Pirmą lygą. Po pirmojo etapo pateko į silpnųjų ekipų grupę. O galutinėje ekipų rikiuotėje buvo vienuolikti.
Spalvinė gama
Juoda ir geltona spalvos.
Lygos ir oficialioji statistika
! Sezonas ! Divizionas ! Vieta ! R ! La ! Ly ! Pr ! Į+ ! Į- ! Tšk ! Taurės turnyras !colspan=2|Europa !Notes
Indianapolis 500
Indianapolis 500 (taip pat vadinamos Indy 500) – kasmetinės automobilių sporto lenktynės, vykstančios Indianapolio trasoje, JAV. Lenktynės yra IndyCar čempionato dalis. Jos vyksta antroje gegužės mėnesio pusėje.
Šios lenktynės patenka į Trigubos karūnos lenktynes – be Indianapolis 500 šiame sąraše dar yra 24 valandų Le Mano lenktynės ir Monako Grand Prix.
Žiūrovų skaičius nėra skelbiamas, tačiau ovalo trasoje yra vietų apie 300 000 žiūrovų.
Po 4 kartus šias lenktynes yra laimėję A. J. Foyt, Al Unser ir Rick Mears. Tarp komandų sėkmingiausiai čia pasirodė Team Penske, laimėjusi 16 kartų.
Šios lenktynės per ilgą istoriją turi daug tradicijų. Prieš ir po lenktynių vyksta įvairūs koncertai ir ceremonijos žiūrovams. Prieš lenktynių startą giedamos įvairios patriotinės dainos, populiariausia yra „Back Home Again in Indiana“. Taip pat po finišo nugalėtojui privalu išgerti butelį pieno.
2016 m. vyko 100-tosios Indianapolis 500 lenktynės, kurias stebėjo apie 350 000 žiūrovų.
Rudnikai (Pružanai)
Rudnikai  – agromiestelis pietvakarių Baltarusijoje, 15 km į šiaurę nuo Pružanų.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Pružanų apskrities Rudnikų valsčiaus centras.
Apartamentas
Apartamentas (, 'butas, patalpa') – didelis, prabangus butas arba kelių kambarių numeris viešbutyje. Dažniausiai tai reprezentacinių patalpų grupė, skirta naudoti vienam asmeniui.
Apartamentų atsiradimas siejamas su XVI a. statytų rūmų architektūra. Prancūzijoje apartamentai XVII a. buvo skirstomi į didžiuosius ir mažuosius. Didžiosios reprezentacinės rūmų patalpos buvo naudojamos valdovo oficialiems priėmimams, mažosios – valdovui privačiai gyventi. Nuo XIX a. apartamentais priimta vadinti prabangius didelius butus ar viešbučių numerius.
Lietuvoje
Nekilnojamojo turto rinkoje apartamentai gali būti vadinami prestižiniu būstu. „Apartamentų“ terminas vartojamas kaip aukštos klasės būsto sinonimas. Buto ir apartamentų sąvokos skirtingos, turinčios apibrėžtą teisinį statusą, priklausomai nuo patalpų paskirties (poilsinės, gyvenamosios). Kartais apartamentais įvardijamos ne tik gyvenamosios ar poilsio paskirties patalpos, toks terminas gali būti taikomas ir komercinės paskirties patalpoms, apmokestinamoms skirtingais nekilnojamojo turto mokesčio tarifais.
Al-Ittihad Club (Tripolis)
Al-Ittihad Club – Libijos sporto klubas iš Tripolio. Al-Ittihad Club sporto klubas turi įvairių sporto šakų (futbolo, futzalo, rankinio, krepšinio, tinklinio) komandas. Šis straipsnis apie klubo futbolo ekipą, kuri rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1944 m. Daugkartiniai šalies čempionai ir Libijos futbolo taurės laimėtojai.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
Šimkaičių valsčius
Šimkaičių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Šimkaičiai.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Kauno gubernijoje. Panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Raseinių rajonui (12 apylinkių).
Palangos uostas
Palangos uostas – buvęs uostas Lietuvoje, Palangoje.
Istorija
thumb|[[Palangos tiltas]] Iš karaliaus Zigmanto Vazos gavę teisę plėsti Palangos uostą, 1589 metais anglai pastatė tiltą į jūrą, įrengė akmeninį molą, pagilino jūros dugną laivybai vystyti. Tuo metu su užsienio šalimis vyko gyva prekyba manufaktūra, druska, metalu, ginklais, o iš Lietuvos buvo gabenami javai, medus, linai, kailiai. Klestėjo prekių mainai. Palangos uostas buvo konkurentas Rygos uostui, Liepojos ir kitiems Baltijos pakrantėse veikusiems uostams, nes prekės buvo parduodamos pigiau. XVII amžiuje jis konkuravo net su Ryga ir Klaipėda.
1701 metais švedai uostą užvertė akmenimis (Švedijos laivynas sunaikino Palangos ir Šventosios uostus). Pasakojama, kad Rygos ir Liepojos uostų savininkų prašymu.
Nuo 1705 metų uostas prekybai nebenaudotas.
XVII amžiuje dalis vakarinės miestelio dalies buvo užpustyta. Tuo metu smėliu dar labiau užneštas ir Palangos uostas.
XIX amžiuje Palangą kaip uostą bandė atgaivinti grafai Tiškevičiai, tačiau prieplaukos dugnas buvo jūros bangų užnešamas smėliu. Dėl to uostas nebetiko laivybai. Tiškevičiai pastatė ant jūros kranto vieną ilgą molą iš akmenų bei polių, o į jūrą nutiesė kelių šimtų metrų ilgio tiltą, kurio galas buvo užriestas į šiaurę, laivams sudarant saugesnę nuo bangų prieplauką. Tačiau uostui vieno molo nepakako, buvo reikalingi bent jau du, išmūryti iki reikiamos gilumos. Bangos užnešė prieplauką, ir laivininkystė buvo nutraukta. Nors uostas gyvavo neilgai. Į jį atplaukęs danų burlaivis nuskendo, o smiltys jį palaidojo. 1898 metais jo griaučių dalis kyšojo iš po smėlio šalia tilto.
Taip pat skaitykite
Palangos oro uostas
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1954–1955 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1955–1956 m.
1954–1955 m. Šiaurės Airijos futbolo taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Šaniai
Šaniai  – agromiestelis pietvakarių Baltarusijoje, 7 km į pietvakarius nuo Pružanų. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas, Pružanų apskrities Michailovo valsčiaus centras. XX a. tarpukariu buvo Šanių valsčius.
Rusijos Šiaurės nacionalinis parkas
Rusijos Šiaurės nacionalinis parkas  – saugoma gamtos sritis šiaurės Rusijoje, Vologdos srityje (Kirilovo rajonas), ~120 km į šiaurės vakarus nuo Vologdos. Įsteigtas 1992 m.
Parkas apima ežeringą Belojės ežero–Kirilovo gūbrį, kurio paribiuose telkšo Belojės, Vožės, Kubenos ežerai, daugybė mažesnių ežerėlių. Iš viso parke yra 101 ežeras, didesnis nei 20 ha. Tankus upių tinklas (svarbiausia upė – Šeksna). Beveik 70 % parko ploto dengia miškai. Užfiksuotos 734 induotinių augalų rūšys (tarp jų, retos: širdinė dviguonė, kvapusis lipikas, raudonoji gegūnė, totorinė maludė, žalioji plateivė ir kt.), būdingi miškų juostos gyvūnai (lapė, briedis, upinis bebras, baltasis kiškis, ežys, voverė, šernas; iš retesnių rūšių – sakalas keleivis, didysis apuokas, jūrinis erelis, erelis žuvininkas, kilnusis erelis, paprastoji medšarkė, didžioji kuolinga, žydroji zylė, juodakaklis naras, didysis erelis rėksnys, žvyrė, miškinis lemingas).
Parko teritorijoje gausu archeologinių vietovių (pvz., III tūkstm. pr. m. e. Modlonos gyvenvietė ant polių, IX–X a. naugardiečių ir suzdaliečių gyvenvietės). Nuo XIV a. į Belojės ežero apylinkes pradėjo keltis stačiatikių vienuoliai, išlikę daug senovinių vienuolynų (žymiausi – Feraponto vienuolynas (UNESCO pasaulio paveldas) ir Kirilo-Belozersko vienuolynas), XIX–XX a. Volgos-Baltijos vandens kelio inžineriniai įrenginiai.
Taručiai (Šiauliai)
Taručiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 9 km į pietus nuo Bubių, prie kelio Bazilionai–Pašiaušė, Dubysos kairiajame krante.
Istorija
TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.
Aleksandras Beliavskis
Aleksandras Henrikovičius Beliavskis (g. 1953 m. gruodžio 17 d.) – Ukrainos šachmatų didmeistris
Dabar Beliavskis gyvena Slovėnijoje ir žaidžia už jos olimpinę komandą. Laikomas puikiu populiariausių debiutų, tokių kaip valdovės gambitas, ispaniškoji partija ir prancūziškoji gynyba, žinovu.
1973-aisiais Beliavskis laimėjo pasaulio jaunimo čempionatą. Be to, jis keturis kartus laimėjo TSRS čempionatą (1974, 1980, 1987 ir 1990 m.).
1983/84 m. Kandidatų mačų dėl pasaulio čempiono titulo ketvirtfinalyje Beliavskis pralošė būsimam 1983/84_m._Kandidatų_mačai nugalėtojui Gariui Kasparovui.
1984 m. mačuose „TSRS prieš pasaulio rinktinę“ Beliavskis nugalėjo Jasirą Seiravaną rezultatu 2-0 ir Bentą Larseną rezultatu 1½-½.
Taip pat Aleksandras Beliavskis žinomas kaip endšpilio teoretikas. Be to, Beliavskis – šachmatų treneris.
Knygos
Aleksandras Beliavskis parašė keletą knygų:
Tytuvėnų valsčius
Tytuvėnų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės vakarų Lietuvos teritorijoje. Centras – Tytuvėnai.
Istorija
Valsčius įkurtas po I pasaulinio karo. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 30 d., jo teritorija perduota Tytuvėnų rajonui (10 apylinkių).
Danica Patrick
thumb|right|250px|Danica Patrick [[2012 m.]] Danica Patrick (g. 1982 m. kovo 25 d.) – JAV automobilių sporto lenktynininkė. Ji yra pati sėkmingiausia JAV atvirų ratų automobilių čempionatų dalyvė. Jos pasiekta pergalė 2008 m. IndyCar Japan 300 lenktynėse yra vienintelė moters lenktynininkės pergalė šiame čempionate.
D. Patrick yra laikoma moterų dalyvavimo automobilių sporte pradininke. Jos sėkmingi rezultatai leido parodyti moterų galimybes varžytis su vyrais automobilių lenktynėse.
Karjera
Būdama 10 metų amerikietė pradėjo lenktyniauti kartingais ir tris kartus laimėjo savo amžiaus klasės čempionatą. Nuo 1998 m. sportininkė lenktyniavo Didžiojoje Britanijoje, tačiau 2001 m. dėl lėšų trūkumo grįžo į JAV.
2002 m. D. Patrick dalyvavo 5 lenktynėse Barber Pro Series čempionate. Vėliau dvejus metus ji lenktyniavo Atlantic Championship čempionate, kuriame tapo pirmąja moterimi, pelniusia pergalę kvalifikacijos lenktynėse.
Paragva (Karoni)
Paragva  – upė pietryčių Venesueloje, Bolivaro valstijoje; Karoni kairysis, didžiausias intakas (Orinoko baseinas). Prasideda Gvianos plokščiakalnyje, Marutanio kalnuose prie Brazilijos sienos. Teka į šiaurę plokščiakalniu. Įteka į Guri tvenkinį.
Danica Patrick
Karjera
2005 m. sportininkė debiutavo IndyCar čempionate, kuriame jau pirmais metais pelnė 3 pergales kvalifikacijoje. Ji pakartojo Tomas Scheckter pole pozicijų debiutiniame sezone rekordą. Tais pačiais metais ji buvo išrinkta metų naujoke IndyCar ir Indianapolis 500 čempionatuose.
Paragva (Karoni)
Didesni intakai: Ičunas, Kurutu, Marikas, Karunas, Barialonas, Orisas, Asa, Čigvao.
Vaga slenkstėta. Pakrantėse įsikūrę pemonų kaimai.
Danica Patrick
Karjera
2008 m. amerikietė pelnė savo pirmą ir vienintelę pergalę IndyCar lenktynėse.
2018 m. sportininkė baigė savo karjerą NASCAR čempionate. Iš viso ji dalyvavo 191 lenktynėse, iš kurių finišavo pirmajame dešimtuke 3,6 % visų startų.
Mediniai (Biržai)
Mediniai – kaimas Biržų rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje. Šalia kaimo stovi buvę kolūkio pastatai. Taip pat čia yra bulių kautynių trasa, kur kasmet vyksta vienas iš etapų.
Sebastian Bieniek
Sebastianas Bienekas (1975 m. balandžio 24 d. – 2022 m. vasario 9 d. ) – vokiečių režisierius, menininkas, fotografas ir rašytojas. Jo darbas apima tokius kūrinius kaip Bieniek-Face, Bieniek-Hand, Bieniek-Text, Bieniek-Paint, Bieniek-Body ir Bieniek-Set.
Biografija
Sebastianas Bieniekas savo vaikystę praleido Lenkijoje, būdamas 12 metų su tėvais emigravo į Vokietiją. Jo susidomėjimas menu, ypač tapyba, prasidėjo anksti, paauglystėje dalyvavo daugelyje parodų. Mokėsi Braunšveigo dailės kolegijoje, kur baigė fotografiją. Magistro laipsnį įgijo Berlyno menų universitete, kur ir sukūrė savo pirmus filmus. Baigus mokslus, dirbo užsienyje, gavo darbo stipendiją už savo darbą su jaunimu Rene (Prancūzija), kur baigė daugelį savo kūrinių. 2002 m. Sebastianas Bieniekas pradėjo studijas Vokietijos Kino ir televizijos akademijoje, 2011 m. parašė knygą REALFAKE.
Bulgarijos futbolo varžybos 2022–2023 m.
Bulgarijos futbolo varžybos 2022–2023 m.
August Endruschat
Biografija
Gimė gražioje vietovėje, dešiniajame Nemuno krante. Tėviškės vaizdai būsimam menininkui paliko gilų įspūdį, vėliau jis gimtojo kaimo pavadinimą naudojo kaip slapyvardį.
Prasidėjęs Pirmasis pasaulinis karas kraštui atnešė nelaimes: Valdbergo kaimelį užėmė carinės Rusijos kariuomenė ir 1914 m. valstiečių Endriušaičių šeimą ištrėmė į Čiuvašiją. Alatyrės mieste Augustas kartu su savo vyresniuoju broliu Johanesu (vėliau taip pat tapusiu dailininku) pramoko rusų kalbą ir lankė ikonų tapytojų dirbtuves.
1918 m. Endriušaičiai sugrįžo į Klaipėdos kraštą. Gimtasis ūkis buvo sugriautas ir jį perėmęs brolis Johanesas užsiėmė atkūrimu. Augustas Endriušaitis išvyko gyventi į Berlyną, 1929–1935 m. jis mokėsi aukštojoje Taikomojo meno mokykloje šio miesto Šarlotenburgo rajone. Keliavo po Viršutinę Sileziją, iš ten parsivežė nemažai tapybos darbų, lankėsi ir Nidoje. 1934 m. vedė Anną Scharff.
Pasibaigus Antrajam pasauliniam karui ir įkalinimo belaisvių stovykloje laikui, A.Endriušaitis apsigyveno Vėzerio kalnų krašte. 1948 m. pervažiavo į Rytų Berlyną ir dirbo meno pedagogu, 1951 m. su šeima persikėlė į Vakarų Berlyną.
Be kitų temų dailininkas itin mėgo tapyti peizažus, realistiškais potėpiais yra vaizdavęs Rytprūsių, Švarcvaldo, Brandenburgo kraštų ežerus ir miškus. Daug menininko darbų saugomi privačiuose kolekcijose.
thumb|200px|Antkapis Berlyno Lankvico kapinėse
Kalendorius
2000 m. leidykla „Dr. Wolfgang Schwarze Verlag“ išleido tradicinį kalendorių „Ostpreußen und seine Maler“ su A.Endriušaičio paveikslo reprodukcija.
Audrius Mineikis
Audrius Mineikis (g. 1977 m. liepos 18 d. Gargžduose) – Lietuvos krepšininkas.
Rungtyniavo įvairiose LKL klubuose, daugiausia „Neptūne“, vėliau – NKL, kur buvo vienas naudingiausių lygos žaidėjų. Baigęs profesionalo karjerą, žaidė mėgėjų komandose (2014–2015 m. Kretingalės „Urbovitoje“, 2014–2015 m. Gargždų SC, 2015–2016 m. Gargždų „Gargžduose“, 2016–2017 m. „Gintaro balduose“). Tapo „Neptūno“ trenerio asistentu.
Sūnus – Nojus Mineikis, taip pat krepšininkas.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1953–1954 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1953–1954 m.
1953–1954 m. Šiaurės Airijos futbolo taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Denise Herrmann-Wick
Denise Herrmann (g. 1988 m. gruodžio 20 d.) – Vokietijos lygumų slidinėjimo ir biatlono sportininkė, olimpinė čempionė.
Biografija
2011 m. vokietė debiutavo pasaulio slidinėjimo čempionate ir užėmė 23-ią vietą sprinto rungtyje. 2013 m. pasaulio čempionate pateko į sprinto rungties geriausiųjų 10-ką. Savo debiutinėse 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Herrmann dalyvavo trejose slidinėjimo rungtyse. Individualioje sprinto rungtyje vokietė liko 8-a, komandiniame sprinte užėmė 4-ą vietą, o moterų komandinėje estafetėje su Vokietijos nacionaline rinktine iškovojo bronzos medalius.
2016 m. persiorientavo į biatloną. 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse sportininkė užėmė 6-ą vietą persekiojimo rungtyje. 2019 m. biatlono pasaulio čempionate laimėjo persekiojimo rungtį ir pirmą kartą tapo pasaulio čempione.
2022 m. žiemos olimpiadoje Herrmann nugalėjo moterų individualaus starto rungtyje ir pirmą kartą tapo olimpine čempione.
Farewell Yellow Brick Road
„Farewell Yellow Brick Road“ – 2018 m. rugsėjo 8 d. Alentaune, Pensilvanijoje prasidėjęs Eltono Džono atsisveikinimo turas, kuriuo užbaigs savo koncertus po pasaulį. Bus surengti per 300 pasirodymų visame pasaulyje. Pirmasis etapas baigėsi 2019 m. kovo 18 d. ir uždirbo 125 mln. JAV dolerių. Turas laimėjo „Billboard Music Award“ apdovanojimą geriausio roko turo kategorijoje.
Šis turas, nominuojamas egzotiškiausiu, ekstravagantiškiausiu paskutiniuoju Eltono Džono turu, po daugiau nei pusę amžiaus atlikėjas vėl grįžta į savas vėžes baigdamas savo muzikinę karjerą ir finišuodamas kaip vienas žymiausių pasaulio dainų kūrėjų ir atlikėjų. Pavadinimą šiam turui Eltonas išrinko pagerbiant jo albumą „Goodbye Yellow Brick Road“.
Atliekamų dainų repertuaras
Galimi/papildomi:
Pop Smoke
Bašaras Barakas Džeksonas (Bashar Barakah Jackson, 1999 m. liepos 20 d. – 2020 m. vasario 19 d.), geriau žinomas savo sceniniu slapyvardžiu Pop Smoke – amerikiečių reperis. Karjerą pradėjo 2018 m. išleidęs singlą „MPR (Panic Part 3 Remix)“, o didesnio pasisekimo susilaukė su singlais „Welcome to the Party“ bei „Dior“. Laikomas vienu iš Brooklyn drill žanro sugrąžintojų į populiariąją muziką.
2019 m. balandį pasirašė kontraktą su „Victor Victor Worldwide“ ir „Republic Records“ įrašų kompanijomis ir tais pačiais metais išleido debiutinį dainų rinkinį („mixtape“) „Meet the Woo“. Antrasis dainų rinkinys „Meet the Woo 2“ išleistas 2020 m. vasarį ir debiutavo sepintojoje „Billboard 200“ reitingo vietoje, tapdamas pirmuoju atlikėjo įrašu, pasiekusiu reitingo dešimtuką.
Palangos tiltas
Palangos tiltas – tiltas į Baltijos jūrą, Palangoje, viena populiariausių poilsiautojų ir turistų lankoma vieta Lietuvos pajūrio kurorte. Tilto ilgis 470 metrų. Pastačius Palangos tiltą kranto linija pasistūmėjo apie 200 metrų į jūros pusę ir krante susiformavo kyšulys.
Istorija
Iš karaliaus Zigmanto Vazos gavę teisę plėsti Palangos uostą, 1589 metais anglai pastatė tiltą į jūrą, įrengė akmeninį molą, pagilino jūros dugną laivybai vystyti.
Senojo tilto statyba 1882 m. rūpinosi grafas Juozapas Tiškevičius. 1889 m. statybos užbaigtos. Tuo metu statytas medinis jūros tiltas jam tarnavo kaip paprasčiausia prieplauka laivams prisišvartuoti.
Tiškevičiaus pastatytas jūros tiltas Vilimiškės plytų eksportui vasarą būdavo naudojamas pasivaikščiojimams, todėl tam, kad per lietų žmonės galėtų pasislėpti nuo lietaus, jo pradžioje buvo įrengta pastogė – altana. Net tramvajus buvo pravestas. Jis važiuodavo tais pačiais bėgiais, kuriais ne sezono metu veždavo plytas iš Vilimiškės į tiltą ir uostą. Vasaros metu atvirais vagonėliais vežiodavo svečius. Nuo 1892 m. tiltas į jūrą skirtas tik poilsiautojų pasivaikščiojimams.
Senąjį medinį tiltą tekdavo lopyti nuolat, tačiau rimčiausiai jis buvo nukentėjęs po 1967 metais praūžusio uragano, nuplėšusio visą antstatą, – buvo likę tik išklaipyti poliai. Tąkart tiltą kapitališkai suremontavo sovietų kariškiai, bet per 25 metus jis vėl sunyko. Tilto užlenktąją dalį ypač gadino srovių stumdomos ledo lytys. Vietoj nulūžusių polių būtų kalami nauji, tačiau kasmet šitaip remontuojant tiltą nebeliko kur kalti polius, nes dugne jau buvo susidariusi tanki nuolaužų tvora. Pradėjo lūžinėti ir audrų draskoma priekinė tilto dalis. Atėjus 1993 metų vasaros sezonui, dėl poilsiautojų saugumo jūros tiltas buvo visai uždarytas.
Tiltas atstatytas tik po nepriklausomybės ir 1997 m. atidarytas poilsiautojams. Pirmąkart po to tiltas 1999 m. gruodžio 4 d. apgriautas uragano „Anatolijaus“. Tilto tvirtumą išbandė ir uragano metu sugedęs norvegų laivas „Seines“, kai į užlenktąją dalį bangos jį bloškė keletą kartų. Nuo stiprių smūgių buvo palenkti atraminiai poliai, tad juos teko sukalti iš naujo. O maždaug 4–6 metrų aukščio bangos lengvai persirito susiaurėjusiu paplūdimiu ir ties tiltu nugraužė net 15–18 metrų kopų. Paplovus smėlį po tiltu įgriuvo jo prieigos. Nuo pirmosios atraminių polių eilės laikomo tilto krašto iki paplautos kopos susidarė apie 15 metrų gylio praraja, į kurią įgriuvo betoninės plokštės kartu su lentomis iškaltu taku. Bangos nuplėšė tilto laiptus į paplūdimį. Tilto pradžią teko jungti su krantu kalant kelias papildomų polių eiles. Šitaip tiltas nenumatytai pailgėjo beveik 20 metrų.
Kultūra
1899 m. rugpjūčio 20 d. prie tilto stovėjusioje daržinėje pastatytas pirmasis lietuviškas spektaklis (Keturakio „Amerika pirtyje“).
Ernst Gamillscheg
Biografija
1909 m. vadovaujamas V. Mejerio-Liubkės Vienoje apgynė daktaro disertaciją „Romaniški elementai Luzernos vokiečių tarmėje“, disertacija buvo publikuota 1912 m. Vėliau Paryžiuje stažavo pas Ž. Žiuljeroną ir M. Rokė, po stažuotės 1913 m. habilitavosi Vienoje, pristatęs disertaciją „Romanų veiksmažodžio laikų priešistorės studijos“, 1970 m. šis darbas išleistas pakartotinai.
Tada tarnavo kariuomenėje, buvo sužeistas ir 1916 m., grįžęs iš fronto, ėmė dėstyti Insbruko universitete, nuo 1919 m. – romanų filologijos profesorius. Nuo 1925 m. dėstė Berlyno universitete. Sudarė etimologinį prancūzų kalbos žodyną (1926–1929, papildytas leidimas: 1966–1969). Vėliau dirbo prie fundamentalaus tritomio veikalo Romania Germanica (1934–1936), kuris skirtas germanų genčių Romos imperijoje istorijai – jų plitimui ir kalbinei raidai. Intensyviai tyrė rumunų kalbos susidarymo istoriją. 1940–1944 m. – Bukarešto Vokiečių mokslinio instituto direktorius ir kviestinis Bukarešto universiteto profesorius. Nuo 1946 m. dėstė Tiubingeno universitete. 1956 m. išėjo į pensiją. 1957–1958 m. publikavo monografiją „Prancūzų kalbos istorinė sintaksė“.
Tikrasis Prūsijos mokslų akademijos narys (1936), Bavarijos mokslų akademijos narys korespondentas (1938).
Sūnus – įžymus teisininkas Francas Gamilšegas.
Kabinetas (patalpa)
miniatiūra|250px|Kabinetas namuose
Kabinetas (, nuo mažybinio cabine, 'maža patalpa, kabina') – buto ar įstaigos patalpa, skirta darbui, mokslui. Atskiroje patalpoje sudaromos sąlygos rašymui, intelektualiam darbui, verslo praktikai. Specialūs kabinetai su reikalingomis priemonėmis ir aparatūra įrengiami pamokoms (mokyklos kabinetas, kalbų mokymo kabinetas), gydymui (masažo kabinetas, terapijos kabinetas), profesionaliam vadovo darbui (pvz., Ovalinis kabinetas) ir kt. Kabinetais vadinamos ir nedidelės kolekcijų saugyklos ar galerijos, kuriose eksponuojama dalis kolekcijos (kabinetai Luvre ir kt).
Darbo kambarys
Kabinetas kaip atskira patalpa miesto namuose ar rūmuose pasirodė Europoje naujųjų amžių laikotarpyje. Versalio rūmuose buvo trys kambariai, kuriuos vadino „kabinetais“: Cabinet des médailles („Medalių kabinetas“), Cabinet des coquilles („Kriauklių kabinetas“) ir Cabinet aux Tableaux („Paveikslų kabinetas“).
Kabinete jo šeimininkas dirbo su dokumentais arba ilsėjosi. Ši patalpa galėjo būti naudojama ir kaip biuras ar svetainė, kur stovėjo knygų spintos, kabojo meno kūriniai. Kabinetas paprastai buvo įrengiamas šalia miegamojo. Žiemą apšildyti didelę svetainę, kitą erdvią patalpą rūmuose ar dvare nebuvo lengva, o maži kambariai šiuo atžvilgiu buvo patogesni. Kabinete taip pat buvo galima leisti atskirai laiką nuo namiškių, tarnų, lankytojų. Dažniausiai atskiru kabinetu naudojosi vienas šeimos narys. Turtinguose namuose galėjo būti įrengti du atskiri kabinetai (savininkui ir šeimininkei) ir daugiau.
Šiais laikais kabinetas yra turtingų namų atributas, skirtas asmeniniam poilsiui. Vieno iš kambarių skyrimas kabinetui įrengti gali būti laikomas prestižo reikalu. Jo apstatyme ir dekore vietą tradiciškai gali užimti smulkmenos, kolekcijos, sofa poilsiui. Tačiau pagrindinė kabineto namuose funkcija yra darbo kambarys intelektualiems užsiėmimams. Tam tikslui kabinete turi būti rašomasis stalas su šviesos šaltiniu, kėdė. Dažnai kabineto apstatyme numatomos vietos sekreterui ir asmeninės bibliotekos knygų lentynoms.
Vadovams skirtuose kabinetuose sudaromos visos sąlygos atsakingiems sprendimams priimti. Juose svarbios ir smulkmenos, nes vadovo vieta turi būti kuo patogesnė, taip pat prisidėti stiprinant įmonės įvaizdį tarp kolegų ir konkurentų.
.fr
.fr – interneto šalies kodo aukščiausio lygio domenas (ccTLD) Prancūzijos interneto domenų vardų sistemoje. Jį administruoja AFNIC. Domenas apima visus asmenis ir organizacijas, registruotus „Association française pour le nommage Internet en coopération“ (AFNIC).
Nuo 2004 m. svetaines, registruotas .fr domenu, archyvuoja ir saugo Prancūzijos nacionalinė biblioteka.
Apribojimai britams
Dėl Jungtinės Karalystės išstojimo iš Europos Sąjungos, nuo 2021 m. sausio 1 d. JK gyventojai negali registruoti naujų .fr domenų. Tačiau AFNIC pareiškė, kad tai neturės įtakos visiems iki 2020 m. gruodžio 31 d. britų užregistruotiems domenams.
Jūžintų valsčius
Jūžintų valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Jūžintai.
Istorija
Valsčius minimas nuo 1588 m. Carmečiu įkurtas 1861 m. Kauno gubernijoje. 1905–1906 m. priklausė Kamajų respublikai. Valsčius panaikintas 1950 m. birželio 20 d., jo teritorija perduota Dusetų rajonui (6 apylinkės).
Barz
Barz – deivė Kaukazo tautų (lakų, lezginų, darginų, avarų) mitologijoje, Mėnulio personifikacija. Lezginai ją vadino Varz, darginai – Badz, o avarai – Moc. Rutulų mitologijoje Mėnulio dievybė Vaz buvo vyriškosios lyties. Įsivaizduota kaip graži mergina (rutulų mitologijoje – jaunuolis ).
Mituose
Pasakojama, kad Mėnulis ir Saulė (Barg) mylėję vienas kitą. Tuomet Mėnulis ėmęs girtis esąs gražesnis už Saulę, tvirtinęs, kad į jį žiūrima daugiau. Saulė sviedusi Mėnuliui į veidą purvo gumulus, kurių nebuvę įmanoma nuvalyti. Taip atsiradusios Mėnulio dėmės. Mėnulis įsižeidęs ir pabėgęs nuo Saulės. Ši, supratusi savo kaltę, bandanti Mėnulį pasivyti, tačiau veltui.
Anot rutulų mito, iš pradžių Mėnulis (Vaz) ir Saulė (Virig) buvę žmonės – brolis ir sesuo. Brolis pamilęs seserį, kuri buvusi neregėto grožio. Beruošdama tešlą, sesuo mostelėjusi šaukštu, kad brolis nuo jos atstotų. Tešlos gabalai pataikę Vaz į veidą ir palikę jame žymes. Sesuo pavirtusi Saule, o brolis – Mėnuliu.
Kuna (Rusia)
thumb|110px|Kuna – ankstyvojo [[Arabų Kalifatas|Kalifato dirhamas]] thumb|110px|Kuna – [[Karolis Didysis|Karolio Didžiojo denaras]] Kuna – senovės Rusios pinigų apskaitos ir svorio vienetas, moneta.
Pinigų apyvarta Rusioje prasidėjo IX a. pradžioje, kai į Rusios žemes ėmė masiškai įvežti Rytų dirhamus, svėrusius 2,73 g. Dirhamo santykis su 68,22 g masės grivina buvo 1:25. Rusioje šias monetas ėmė vadinti kunomis.
Vėliau Rusios apyvartoje pasirodė sidabrinės monetos iš Vakarų Europos, ir kunomis ėmė vadinti europinius denarus. Kunomis pradėti vadinti pinigai bendrąja prasme.
Etimologija
Dažniausiai žodžio kilmė siejama su kiaunių kailiukais, tada buvusiais labai vertingais. Tačiau yra ir kitų hipotezių.
Kursas
Kaip senovės Rusios piniginis vienetas kuna X–XI a. buvo lygi 1/25 grivinos: 1 kuna = 1/25 grivinos = 2 rezanos = 4-6 vekšos. Vėliau, iki XV a. pradžios, kuna buvo lygi 1/50 grivinos.
Ilja Muromets
__BETURIN__
Skalweit
Skalweit – Vokietijoje naudojama lietuvininkų pavardės Skalvaitis forma.
Dūburio hidrografinis draustinis
Dūburio hidrografinis draustinis – saugomas gamtos plotas šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Imbrado seniūnijoje, 3 km į pietryčius nuo Antazavės. Šiaurine riba eina kelias. Plotas 3,7 km². Draustinis įsteigtas 1983 m.
Skalweit
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Dūburio hidrografinis draustinis
Draustinis apima išskirtinės konfigūracijos Dūburio ežerą su 4 jo salomis (didžiausia – Astravo) bei apyežeres: Rūros (Zalvės) ištaką, Kiaulinio ir Duburės upokšnius, pelkėtus miškelius. Astravo saloje (buvusioje Murovankos dvarvietėje) auga keletas senų ąžuolų, trykšta šaltiniai. Ežere sugaunamos 9 rūšių žuvys. Šalia draustinio ribos, Duburių kaime auga saugomas Duburių ąžuolas.
Antanas Petrauskas
Antanas Petrauskas MIC (1881 m. balandžio 17 d. Lapupio kaime, Prienų apskritis – 1944 m. kovo 31 d. Kaune) – Romos katalikų kunigas, prozininkas, vertėjas ir politikas.
Biografija
Mokėsi Seinų kunigų seminarijoje. Nuo 1903 m. vikaravo Seinuose. 1917 metais dalyvavo Vilniaus konferencijoje, kuri išrinko Lietuvos Tarybą, paskelbusią šalies Nepriklausomybę. 1920 m. naujai įsteigtos Barzdų Kristaus Karaliaus parapijos pirmas klebonas. Pradėjo nuo koplyčios išplėtimo, vėliau pastatė dviaukštę kleboniją, ūkinius pastatus. Jo pastangų dėka 1923 metais atidaryta mergaičių namų ūkio ruošos mokykla, po metų – parapijos namai su sale. Barzdų pradžios mokykloje dėstė tikybą. 1934–1935 m. Londono Šv. Kazimiero lietuvių bažnyčios, o 1939–1940 m. – Žemaičių Kalvarijos Švč. M. Marijos Apsilankymo parapijos bažnyčios klebonas. Marijonų vienuolis.
Premjer lyga (Libija)
Premier lyga – Libijos aukščiausia futbolo lyga, įkurta 1963 m. Čempionatą organizuoja Libijos futbolo federacija.
Formatas
Prasideda rudenį ir baigiasi kitų metų pavasarį.
Ekipos aukščiausioje lygoje padalintos į du pogrupius. Viename rungtyniauja komandos iš Vakarų zonos, o kitame – iš Rytų.
Dalyviai
Pastaruoju metu Premjer lygoje rungtyniavo 20 ekipų, kurios varžėsi dviejuose pogrupiuose.
Čempionai
Čempionais dažniausiai tapdavo klubai iš Tripolio, rečiau iš Bengazio.
Vienintelis klubas iš kitur, kuriam pavyko iškovoti čempionų titulą iš Zavijos.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1952–1953 m.
Šiaurės Airijos futbolo varžybos 1952–1953 m.
1952–1953 m. Šiaurės Airijos futbolo taurė
Šiaurės Airijos futbolo taurė ( – „Airijos taurė“) vyksta nuo 1880 metų.
Durpyninis gegužlinis
Durpyninis gegužlinis (Polytrichum strictum) – Polytrichales eilės gegužlinių (Polytrichaceae) šeimos samanų rūšis. Panašus į paprastąjį gegužlinį.
Stiebas 10–30 cm aukščio, aptrauktas storu, balsvai gelsvu rizoidų valkčiu, kuris neretai siekia iki pusės stiebo arba dar aukščiau. Lapai 5–7 mm ilgio. Sporinė iki 3 mm ilgio ir 2 mm pločio, beveik kubinė. Gaubtuvėlis dažniausiai gelsvai rudas. Dvinamis, sporifikuoja vasarą.
Auga aukštapelkėse, įvairių tipų miškų užpelkėjusiose ar drėgnose vietose.
2016 m. Lietuvos automobilių ralio čempionatas
thumb|240px|right|[[Jānis Vorobjovs 2016 m. „Žemaitijos ralyje“]] '''2016 m. Lietuvos automobilių ralio čempionatas (LARČ)''' – ralio čempionatas, kurį organizavo Lietuvos automobilių sporto federacija (LASF). Čempionatą sudarė 7 etapai iš kurių vienas bendras Estijos ir vienas bendras Latvijos čempionatų etapai Dėl netinkamų oro sąlygų buvo atšaukti abu žiemos etapai – „Halls Winter Rally“ ir „Võrumaa Winter Rally“. Nelaimėjęs nei vieno etapo, tačiau daugiausiai taškų surinkęs, pirmą kartą Lietuvos automobilių ralio čempionu tapo latvis Jānis Vorobjovs.
Apžvalga
thumb|240px|left|[[Jonas Pipiras 2016 m. ralyje „Rally Classic Druskininkai“]] 2016 m. sezonas prasidėjo Latvijoje vykusiu bendru Lietuvos ir Latvijos etapu, raliu „Talsi“, kuriame nugalėjo Martynas Samsonas pilotuodamas „BMW M3X“. „Žemaitijos ralyje“ greičiausias LARČ įskaitoje buvo Vaidotas Žala su šturmanu Žygimantu Žala, kuris taip pat nugalėjo tradiciniame ralyje „300 Lakes Rally“. Ketvirtajame etape, ralyje „DHL Rally Elektrėnai “ pirmas buvo Giedrius Notkus su šturmanu Dalium Strižanu. Paskutiniajame etape „Rally Classic Druskininkai“ pergalę čempionato įskaitoje iškovojo Deividas Jocius.
Lietuvos čempionas paaiškėjo tik paskutiniajame „Classic Rally Druskininkai“ greičio ruože. Juo tapo latvis Jānis Vorobjovs, antroje vietoje palikęs Giedrių Notkų. Trečias liko Vaidotas Žala.
Viena ašimi varomų (2WD) automobilių įskaitoje, nugalėjo Jonas Pipiras. Antroje įskaitos vietoje liko Egidijus Valeiša, trečioje Saulius Trapuila.
Komandinėje įskaitoje nugalėjo komanda „N40-Egzotika“.
Natalija Kočergina
Natalija Kočergina (g. 1985 m. balandžio 17 d.) – Lietuvos biatlonininkė ir lygumų slidininkė.
Biografija
2003 m. Europos jaunimo žiemos olimpiniame festivalyje slidinėjimo lenktynėse Kočergina užėmė 36-ą vietą sprinte. 2005 m. pasaulio jaunimo slidinėjimo čempionate užėmė 57 vietą 5 km laisvuoju stiliumi, 68 vietą sprinte.
2011 m. pasaulio biatlono čempionate užėmė 91-ą vietą individualioje rungtyje ir 98-ą vietą sprinte. Po metų vykusiame pasaulio čempionate sportininkė buvo sėkmingesnė ir užėmė 72-ą vietą individualioje rungtyje, 89-ą vietą sprinte, 23-ą vietą moterų estafetėje ir 25-ą vietą mišrioje estafetėje. 2013 m. pasaulio biatlono čempionate Kočergina nebaigė individualios rungties, liko 99-a sprinte, 23-a moterų estafetėje ir 25-a mišrioje estafetėje.
2013 m. pirmą kartą dalyvavo pasaulio suaugusiųjų slidinėjimo čempionate, kuriame užėmė 54-ą vietą 10 km laisvuoju stiliumi ir 20 vietą komandiniame sprinte.
2014 m. liko pirma už borto patekimui į 2014 m. žiemos olimpines žaidynes lygumų slidinėjime. 2014 m. Kočergina pirmą kartą tapo Lietuvos biatlono čempione.
2018 m. pateko į Lietuvos olimpinę rinktinę atstovauti šaliai 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse biatlono individualiose ir estafetinėse varžybose. Olimpinėse žaidynėse sportininkė užėmė 80-ą vietą sprinto varžybose ir 30-ą vietą individualiose lenktynėse laikui. Kartu su Lietuvos nacionaline rinktine (Tomas Kaukėnas, Diana Rasimovičiūtė ir Vytautas Strolia) užėmė 19-ą vietą mišrių estafečių rungtyje.
Vabalai (Šiauliai)
Vabalai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 8,5 km į pietvakarius nuo Bubių, prie kelio.
Istorija
TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.
Sabjoneta
Sabjoneta  – miestas šiaurės Italijoje, Lombardijos regione, Mantujos provincijoje, 30 km į šiaurę nuo Parmos miesto, netoli šiaurinio Po kranto. 2017 m. duomenimis, jame gyveno apie 4 tūkst. žmonių.
Emile Heskey
Emilis Heskis (g. Lesteryje) – Anglijos futbolininkas,  puolėjas.
Su rinktine žaidė 2002-ųjų pasaulio futbolo čempionate, įmušė įvartį į vartus. Po prasto pasirodymo 2004-ųjų metų Europos čempionate prarado vietą rinktinėje ir į ją sugrįžo tik 2008-aisiais.
Sabjoneta
Mieste išlikę kunigaikščio rūmai (dabar rotušė), pirmasis pasaulyje šiuolaikinis teatras (1590 m., architektas Vinčensas Skamocis), renesansinė galerija ir sodas su Antiką mėgdžiojančiomis bei originaliomis skulptūromis, 1588 m. renesanso stiliaus bažnyčia, taip pat dar keletas bažnyčių ir vasaros rūmai, puošti žymių menininkų freskomis.
2008 m. dėl išskirtinės renesanso architektūros UNESCO Sabjonetą įtraukė į pasaulio paveldo sąrašą.
El Progreso departamentas
Plačiausiai naudojama kalba – ispanų.
Geografija
Paviršius kalnuotas. Šiauriniu pakraščiu driekiasi Las Minaso kalnagūbris (aukštis 1240 m), į pietus nuo jo driekiasi aukštumos. Svarbiausia upė – Motagva. Yra Sierra de las Minas gamtos rezervatas.
Administracinis suskirstymas
Departamentas padalintas į 8 savivaldybes:
SK Odesa
Odesos SK – buvęs Ukrainos futbolo klubas iš Odesos.
Istorija
Kariuomenės sporto klubas buvo įkurtas apygardos karininkų namuose (OBO) 1944 m.
Johannes Endruschat
Johanesas Endriušaitis (1898 m. balandžio 26 d. Valdberge (dab. sunykusi Baltupėnų kaimo dalis) Ragainės apskr., Vokietijos imperija – 1979 m. rugsėjo 7 d. Karbene, VFR) – lietuvninkų kilmės Vokietijos dailininkas, specializavęsis peizažų, portretų ir religinės tapybos srityse.
SK Odesa
Istorija
Nuo 1958 m. žaidė Sovietų Sąjungos pirmenybėse.
1963 m. spalio viduryje Odesos SKA bendru dvejų rungtynių rezultatu 3:0 nugalėjo Vinicos „Lokomotiv“ ir pateko į antrąją pagal stiprumą Sovietų Sąjungos lygą.
Johannes Endruschat
Biografija
Gimė gražioje vietovėje, dešiniajame Nemuno krante. Tėviškės vaizdai būsimam menininkui paliko gilų įspūdį, vėliau juos vaizdavo savo drobėse.
Prasidėjęs Pirmasis pasaulinis karas kraštui atnešė nelaimes: Valdbergo kaimelį užėmė carinės Rusijos kariuomenė ir 1914 m. valstiečių Endriušaičių šeimą ištrėmė į Čiuvašiją. Alatyrės mieste Johanesas kartu su savo jaunesniuoju broliu Augustu (vėliau taip pat tapusiu dailininku) pramoko rusų kalbą ir lankė ikonų tapytojų dirbtuves.
SK Odesa
Istorija
Aukščiausias komandos pasiekimas – pasirodymas SSRS čempionato aukščiausioje lygoje 1965 ir 1966 m. sezonuose.
Johannes Endruschat
Biografija
1918 m. Endriušaičiai sugrįžo į Klaipėdos kraštą. Gimtasis 80 margų ūkis buvo sugriautas ir jį perėmęs Johanesas užsiėmė atkūrimu, o Augustas išvyko gyventi į Berlyną. Po kiek laiko į Vokietijos sostinę išvažiavo ir Johanesas, nuo 1927 m. jis studijavo aukštojoje Taikomojo meno mokykloje Šarlotenburgo rajone. Dalyvavo laisvųjų dailininkų susivienijimo organizuojamose parodose „Juryfreie Kunstausstellung“ (po kiek laiko hitlerininkų jas uždraudė). Po to teko grįžti į tėviškę ir rūpintis ūkio reikalais. Ketvirtajame dešimtmetyje jis lankėsi Nidos dailininkų kolonijoje.
SK Odesa
Istorija
1972–1975 m. komanda žaidė Tiraspolyje.
Johannes Endruschat
Biografija
Artėjant Antrojo pasaulinio karo frontui, pasitraukė į vakarinę Vokietijos dalį, apsigyveno Vėzerio kalnų krašto Stadtoldendorf mieste. Vėliau persikėlė į Frankfurto prie Maino regioną. Pirmieji užsakovai atsirado tik pokaryje, jie noriai pirko peizažus Rytprūsių tematika. J.Endriušaitis daug keliavo po Italiją, Šveicariją ir Austriją, išvykų metu drobėse gimė šių šalių gamtos vaizdai. Retkarčiais buvo kviečiamas kurti paveikslus krikščioniškose bažnyčiose, tapyti portretus.
SK Odesa
Nepriklausomoje Ukrainoje
1992 m. per pirmąjį nepriklausomos Ukrainos čempionatą klubas neteko kariuomenės pavaldumo ir buvo pervadintas į Odesos SK.
Ukrainos čempionato aukščiausioje lygoje žaidė tik 1992 m. sezone. Liko dvidešimtoje vietoje ir iškrito į Pirmą lygą. Joje praleido penketą sezonų ir vėl sekė kritimas į žemesnį divizioną.
Antroje lygoje praleido du sezonus, o 1999 m. klubas baigė savo egzistavimą. Po žlugimo dalis žaidėjų perėjo į Odesos „Čornomorecʹ“ sistemą.