cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Kropivnica Gaikai
Kropivnica Gaikai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kobilino Božimų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 25 namai ir 125 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 32 namai ir 172 gyventojai, iš kurių 87 vyrai ir 85 moterys.
Reinhard Heydrich
thumb|right|200px|Reinhardas Heidrichas, SS-Obergrupenfiureris, SD ir RSHA vadovas (1940–41 m.) Reinhardas Heidrichas (Reinhard Tristan Eugen Heydrich; 1904 m. kovo 7 d. Halėje – 1942 m. birželio 4 d., Prahoje) – aukštas Nacistinės Vokietijos pareigūnas ir vienas iš pagrindinių Holokausto sumanytojų ir kaltininkų. Antrojo pasaulinio karo metu Reinhardas Heydrichas turėjo SS obergrupenfiurerio ir policijos generolo laipsnį, buvo Vyriausiosios Reicho saugumo valdybos (Reichssicherheitshauptamt, RSHA), kuriai priklausė gestapas ir kripo, vadas.
1931 m. Heinrichas Himleris jį pakvietė vadovauti nacių partijos kontržvalgybai. Reinhardas Heidrichas nuo 1932 m. vadovavo naujai įsteigtai nacių partijos žvalgybos agentūrai Sicherheitsdienst (SD).
1939 m. rugsėjo 27 d. Himlerio įsakymu įsteigta Vyriausioji reicho saugumo valdyba. RSHA viršininku buvo paskirtas R. Heidrichas. Jis buvo Sicherheitspolizei (saugumo policijos, kurios dalis buvo gestapas) ir saugumo tarnybos (Sicherheitsdient, SD) vadu. RSHA buvo ypač svarbi Trečiojo Reicho represinių organų hierarchijoje. RSHA suvienijo valstybinę (gestapas) ir partinę (saugumo tarnyba) saugumo tarnybas. RSHA sudarė septynios valdybos. Saugumo policijai priklausė IV (gestapas) ir V (kriminalinė policija) valdybos. Saugumo tarnybai (SD) priklausė III (vidaus) ir VI (užsienio) valdybos. Visos RSHA valdybos aktyviai organizavo nacistinį terorą, tačiau už visas labiausiai IV valdyba, gestapas, kuris duodavo nurodymus persekioti reicho ir nacistų partijos priešus: komunistus, socialdemokratus, pasipriešinimo judėjimo dalyvius, žydus ir kitus numatytus sunaikinti asmenis bei organizacijas.
1941 m. gegužės pabaigoje Heidrichas ir vermachto generolas kvartirmeisteris Eduardas Vagneris pasirašė susitarimą, pagal kurį SD operatyvinės grupės (Einsatzgruppen) turėjo teisę veikti ne tik Vermachto užnugaryje, bet ir tiesiogiai už fronto linijos. Užtat jos galėjo žudyti nespėjusius pasitraukti žydus ir komunistus.
1941 m. birželio 17 d., kaip tvirtina Karl Jäger ir Walter Blume, grupei maždaug 50 SS karininkų Berlyne paskelbė, kad kilus karui su Rusija, teks sušaudyti visus žydus. Tačiau karui prasidėjus, 1941 m. liepos 2 d. raštu SS ir policijos vadams nurodė sušaudyti tiktai tuos žydus, kurie buvo komunistų partijos ar sovietų valstybės pareigūnai. 1941 liepos 31 d. Hermanas Geringas pasirašė įgaliojantį Reinhardą Heydrichą visoje Vokietijos įtakoje esančioje Europoje "galutinai išspręsti" žydų klausimą. miniatiūra|Heydricho anoniminis kapas Berlyno invalidų kapinėse. Tiksli vieta tapo viešai žinoma 2019 m., kai nežinomi nusikaltėliai atidarė kapą. 1942 m. sausio mėnesį Heidrichas pirmininkavo Vanzės konferencijai, kurioje buvo išryškinti sumanymai „Žydų klausimo galutiniam sprendimui“ – žydų išžudymui bei iškraustymui iš Vokietijos okupuotų žemių.
1941 m. spalio 2 d. kalbėdamas apie Rytų Europos kolonizavimą ir germanizavimą, Heidrichas teigė, kad vokiečiai apgyvendins Baltijos šalis. Jo nuomone, estai už lietuvius vertingesni rasės atžvilgiu. Pastarieji mažiausiai tinkami germanizuoti.
Reinhardas Heidrichas mirė 1942 m. birželio 4 d. Prahoje, ligoninėje, nuo žaizdų po čekų 1942 m. gegužės 27 d. surengto pasikėsinimo.
Adolfas Hitleris jį vadino žmogumi geležine širdimi.
Žalionė (Telšiai)
Žalionė – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Upynos.
Juka (augalas)
Juka (Yucca) – smidrinių (Asparagaceae) šeimos augalų gentis. Paplitusi Centrinėje Amerikoje. Iš kai kurių rūšių lapų gaminamas pluoštas. Daugelis rūšių auginama kaip dekoratyviniai augalai. Juka dėl savo kuodo dažnai vadinama palmine lelija, nors su palmėmis nėra susijusi. Lapai smailūs, standūs, labai dekoratyvūs, o žiedai atrodo kaip didžiulės pakalnutės.
Gentyje maždaug 40 rūšių: ir kt.
Balupė
Balupė arba Pierdeja – upė Latvijoje, Balvų savivaldybėje; Aiviekstės kairysis intakas. Prasideda Žygurų valsčiuje, teka į rytus, keli kilometrai nuo Rusijos sienos pasuka į pietvakarius. Prateka Pokulievos, Perkuonų ir Balvų ežerus.
Intakai – Kurna, Teterupė, Varnienė.
Didžiausias miestas – Balvai.
Laniauskas
Laniauskas − lietuviška vyriškos giminės pavardė.
Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: Laniauskienė (ištekėjusi moteris) ir Laniauskaitė (mergautinė pavardė).
Pavardę turi šie garsesni asmenys:
Kolačė
Kolačė  – kaimas Lenkijos rytuose, Stari Bruso valsčiuje, Vlodavos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietryčius nuo Stari Bruso, apie 18 km į pietvakarius nuo Vlodavos ir apie 59 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Sekstantas (žvaigždynas)
thumb|Sekstanto žvaigždynas Sekstantas (Sekstans, Sex) – 47-as pagal dydį žvaigždynas, išsidėstęs abipus dangaus pusiaujo. 1687 m. žvaigždyną pavadino J. Hevelijus (įtraukė į Firmamentum Sobiescianum sive Uranographia atlasą), įamžindamas astronominį prietaisą, kurio neteko 1679 m. namuose kilus gaisrui.
Tai vienas blyškiausių žvaigždynų. Tik 5 žvaigždės yra ryškesnės nei 5,5. Ryškiausia žvaigždė – Sekstanto Alfa (regimasis ryškis – 4,5). Nė viena žvaigždė nepatenka tarp 200 ryškiausių.
Žvaigždynas matomas didžiumai pasaulio gyventojų. Lietuvoje žvaigždynas matomas vasario – balandžio mėnesiais.
Kajackai
Kajackai – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 13 km nuo Višakio Rūdos. Teka Judreika (Jūrės intakas).
Gabrielė Petkevičaitė-Bitė
thumb|260px|[[Steigiamasis Seimas|Steigiamajomo Seimo narės. Iš kairės: Emilija Spudaitė-Gvildienė, Ona Muraškaitė-Račiukaitienė, Gabrielė Petkevičaitė-Bitė, Salomėja Stakauskaitė, Magdalena Draugelytė-Galdikienė]] thumb|260px|Gabrielės Petkevičaitės-Bitės namas Joniškėlio bažnyčios šventoriuje Gabrielė Petkevičaitė-Bitė (1861 m. kovo 18 d. Puziniškio dvare prie Smilgių, Panevėžio apskritis – 1943 m. birželio 14 d. Panevėžyje) – Lietuvos rašytoja, publicistė, visuomenės bei politinė veikėja.
Biografija
Gimė bajorų Jono Leono Petkevičiaus (1828–1909) ir Malvinos Onos Chodakauskaitės (1839–1870) šeimoje. Gabrielės seneliai iš tėvo pusės – Padubysio dvaro prievaizdas bajoras Felicijonas Petkevičius (1788–1863) ir buvusi baudžiauninkė Justina Janulevičiūtė-Janulytė (1798–1854) – gyveno Rozalimo apylinkėje, į Puziniškį persikėlė 1835 m. Seneliai iš motinos pusės – bajorai Kazimieras Chodakauskas (1814–1905) ir Marija Namarauskaitė (1815–1902) – atsikėlė į Čelkių dvarą Rozalimo apylinkėje apie 1853 m. Rašytojos motina buvo gimusi Kazliškių dvare (Molėtų raj.).
Gabrielės tėvas, gydytojas, 1865 m. su šeima persikėlęs į Joniškėlį, pradėjo dirbti vietinėje ligoninėje. 1866–1868 m. jį privačiai mokė Laurynas Ivinskis, vėliau – kiti namų mokytojai. Nors ir būdama silpnos sveikatos, su pažeistu stuburu, 1878 m. Mintaujoje baigė vokiečių aukštesniąją mokyklą ir dar išlaikė egzaminus Mintaujos vyrų gimnazijoje. 1885 m. Deltuvoje, Tiškevičiaus dvare, lankė bitininkystės kursus. 1917 m. išlaikė felčerės egzaminus, padėjo tėvui gydytojui, mokė valstiečių vaikus.
1889 m. Jurgis Bielinis jai pradėjo pristatinėti draudžiamą spaudą lietuvių kalba. Nuo 1890 m. bendradarbiavo laikraštyje „Varpas“ – pasiuntė savo pirmąją korespondenciją („Iš Panevėžio“). Rašydama į „Ūkininką“ pradėjo pasirašinėti Bitės slapyvardžiu. Ilgainiui Bitė tapo jos pavardės dalimi. Ėmėsi daraktorės darbo – slaptai mokė vaikus ir suaugusius. 1893 m. įsteigė moksleivių ir kultūros darbuotojų šelpimo draugiją „Žiburėlis“ neturtingiems moksleiviams remti, iki 1903 m. jai vadovavo.
Gautą draudžiamą spaudą geriausiai sekėsi platinti per pas jos tėvą besigydančius ligonius. Žandarai įtarė ją platinant ir parsigabenant spaudos iš Palangos po atostogų. Buvo surengę ir kratą, bet nieko nepešė.
1898 m. rudenį jos iniciatyva ir lėšomis organizuota ekskursija po Lietuvą. Kartu keliavę Petras Avižonis, Povilas Višinskis, seserys Juškytės aplankė Žemaitę, P. Kriaučiūną, Justiną Staugaitį ir kitus visuomenės veikėjus. Neišdildomą įspūdį padarė Vincas Kudirka, atkakliai dirbęs paskutinėmis savo gyvenimo dienomis. 1899 m. Palangoje režisavo pirmąjį lietuvišką spektaklį „Amerika pirtyje“.
1901 m. grįžo į Puziniškį, kuris, kaip ir Joniškėlis, tapo ano meto lietuvių veikėjų susitikimo vieta. 1907 m. – pirmojo lietuvių moterų suvažiavimo pirmininkė. 1908 m. – viena iš Lietuvių moterų sąjungos, o 1922 m. – Lietuvos moterų sąjungos steigėjų. 1909–1913 m. dirbo dienraščio „Lietuvos žinios“ redakcijoje.
Aula
thumb|200px|Aula [[Getingeno universitetas|Getingeno universitete]] Aula  – Senovės graikų gyvenamojo namo atviras vidinis kiemas, atrijaus atitikmuo. Didesniuose namuose, rūmuose aula buvo centrinėje pastato dalyje, apsupta kolonada. Senovės Romoje aula – priėmimų salė valdovo rūmuose.
Ilgainiui aula imta vadinti dideles mokymo įstaigų (universitetų, kolegijų) iškilmių, susirinkimų, aktų sales. Lietuvoje aulas turi daugelis aukštųjų mokyklų.
Stepanavanas
Stepanavanas (🇦🇲) – miestas Lorio srityje, Armėnijoje. Nutolęs 139 km į šiaurę nuo šalies sostinės Jerevano ir 24 km į šiaurę nuo Vanadzoro, srities administracinio centro.
Stepanavanas Armėnijoje buvo vienas iš labiausiai lankomų turistų Tarybų Sąjungoje. 1988 m. smarkiai nukentėjo Spitako žemės drebėjimo metu. Iki 1938 m. buvo žinomas kaip Jalaloghly (tiurkų kalba „Jalalo sūnus“).
Geografija
Stepanavanas įsikūręs 1375 m virš jūros lygio, ant Lorio plynaukštės, į šiaurę nuo Bazumo kalnų, prie Dzorageto upės. 17 km² plote, 2009 m. duomenimis, mieste gyveno 16200 gyventojų.
Dryžuotoji echmėja
Dryžuotoji echmėja (Aechmea fasciata) – bromelijinių (Bromeliaceae) šeimos augalas, kilęs iš Brazilijos (daugiausia Bahijos valstijos).
Epifitas, auga ant medžių, kaktusų, uolų ir kt. Lapai dideli, tvirti, įgaubti, todėl neretai sudaro telkinius uodams ir kitims vabzdžiams veistis. Žiedas didelis, rausvas, sudaro varpą.
Dažnai auginama kaip kambarinė gėlė.
thumb|left|200px
Anastasio Somoza García
Anastasijus Somosa Garsija (Anastasio Somoza García; 1896 m. vasario 1 d. – 1956 m. rugsėjo 29 d.) – Nikaragvos prezidentas (1937–1947 m. ir 1950–1956 m.), faktinis šalies diktatorius (1936–1956 m.). Jis buvo Somosų dinastijos, valdžiusios Nikaragvą 44 metus, pradininkas.
Gimė turtingo kavos plantatoriaus šeimoje, jaunystėje gyveno JAV (Filadelfijoje), ten mokėsi verslo administracijos mokykloje. 1919 m. vedė įtakingos šeimos atstovę Salvadora Debayle.
1926 m. rėmė liberalų sukilimą, palaikiusį Chuanas Bautista Sakasa pretenzijas į prezidento postą. Vėliau buvo Leono gubernatoriumi, konsulu Kosta Rikoje, užsienio reikalų ministru, gavo karinius laipsnius.
1933 m. Anastasijus Somosa paskirtas Nacionalinės gvardijos valdytoju. Jo pavedimu buvo nužudytas kairiųjų jėgų lyderis Augustas Sandino ir dalis jo šalininkų. 1936 m. Somosa privertė atsistatydinti Sakasą ir į prezidento postą paskyrė savo statytinį Karlosą Albertą Brenesą. 1937 m. pats Somosa tapo prezidentu, visos partijos, išskyrus nacionalistų liberalų partiją, faktiškai buvo uždraustos, Somosų šeimai atiteko dideli žemių plotai. Per II pasaulinį karą Somosa ir toliau užvaldinėjo žemes (daugiausia užgrobė vokiečių bendruomenių valdytus ūkius).
1944 m. Somosa, spaudžiamas JAV, atsistatydino iš prezidento pareigų. Nauju prezidentu buvo paskirtas Leonardas Argueljas. Jis stengėsi sumažinti Nacionalinės gvardijos įtaką, todėl buvo greit pašalintas ir pakeistas lojaliu statytiniu. 1950 m. Somosa, su JAV pritarimu, grįžo į valdžią.
1955 m. Somosa pakeitė konstituciją, kad galėtų būti perrinktas. 1956 m., tik pradėjęs eiti naują kadenciją, Anastasijus Somosa Leone buvo peršautas poeto Rigoberto Lopeso ir po kelių dienų mirė Panamos kanalo ligoninėje. Šalies valdymas atiteko Somosos sūnums: Luisui Somosai ir Anastasijui Somosai Debailei.
Putin chuilo!
thumb|[[Graffiti|Grafitis Luhanske (Ukraina).]] Putin chuilo!  – per 2014 m. Krymo krizę ukrainiečių sukurta daina.
Ši daina buvo perdaryta iš senos futbolo klubo Charkovo „Metalìst“ sirgalių skanduotės apie klubo Kijivo „Dinamo“ prezidentą Igorį Surkisą. Pirmą kartą nuskambėjo per futbolo komandų Charkovo „Metalìst“ ir Donecko „Šachtar“ sirgalių demonstraciją prieš Rusijos karinę intervenciją Ukrainoje Charkove 2014 m. kovo 30 d. Vėliau skanduotę perėmė kiti Ukrainos futbolo klubai ir plačioji visuomenė.
2014 m. gegužę šią dainą viešai dainavo Ukrainos parlamento narys Olegas Liaško, o 2014 m. birželio 14 d. drauge su protestuotojais prie Rusijos ambasados Kijeve ją dainavo ir laikinai einantis Ukrainos užsienio reikalų ministro pareigas Andrijus Deščicia. Tai sukėlė Rusijos Federacijos pasipiktinimą ir diplomatinį skandalą.
Dainos tekstas
''Pu-tin chui-lo, la-la-la-la-la-la-la-la la-la-la-la-la-la-la-la la-la-la-la-la-la-la-la''
Nutukimas
thumb|300px thumb|300px|Nutukusių vyrų (viršuje) ir moterų (apačioje) skaičius pasaulio šalyse 2008 m. {{legend|#ffff65|<5%}} {{legend|#fff200|5–10%}} {{legend|#ffdc00|10–15%}} {{legend|#ffc600|15–20%}} {{legend|#ffb000|20–25%}} {{legend|#ff9a00|25–30%}} {{legend|#ff8400|30–35%}} {{legend|#ff6e00|35–40%}} {{legend|#ff5800|40–45%}} {{legend|#ff4200|45–50%}} {{legend|#ff2c00|50–55%}} {{legend|#cb0000|>55%}}
Nutukimas – organizmo būsena, arba liga, kai žmogaus ar gyvūno kūne yra pernelyg didelis riebalinio audinio kiekis, imantis trukdyti normaliam organizmo funkcionavimui. Būna ginoidinis, androidinis riebalų kaupimo tipas bei mišrus. Androidinis (pilvinis) nutukimas yra pavojingesnis ir kelia didesnę riziką sveikatai nei ginoidinis (klubų ir sėdmenų srities).
Didelis nutukimas gali sukelti ar sukelia pavojų sveikatai ar gyvybei. Tik 1–2 proc. žmonių nutunka dėl sutrikusios medžiagų apykaitos. Greitai nutunkama valgant daug riebaus bei saldaus maisto. Antsvorį dažniausiai turi tie, kurie mažai juda ir suvartoja daugiau kalorijų nei jų reikia įprastoms organizmo funkcijoms palaikyti.
Kropivnica Raciborai
Kropivnica Raciborai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kobilino Božimų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Nutukimas
Įvairiose šalyse yra skirtingas nutukusiųjų skaičius, daugiausiai nutukusiųjų yra turtingose Europos ir Šiaurės Amerikos valstybėse.
Kropivnica Raciborai
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. 1827 m. kaime buvo 15 namų ir 77 gyventojai. 1921 m. kaime buvo 17 namų ir 110 gyventojų, iš kurių 50 vyrai ir 60 moterys.
Algimanta Žukauskienė
Algimanta Nainytė-Žukauskienė (g. 1952 m. rugsėjo 27 d. Pasvalyje) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė, televizijos laidų vedėja.
Biografija
1960–1970 m. mokėsi Pasvalio vidurinėje mokykloje, baigė aukso medaliu. 1970–1975 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete studijavo žurnalistikos specialybę. 1973 m. praktiką atliko Lietuvos televizijoje, dirbo radijuje, jaunimo redakcijoje.
1975–1976 m. savaitraščio „Kalba Vilnius“ muzikos skyriaus redaktorė. 1976–1989 m. dirbo Lietuvos radijo informacijos redakcijoje. Nuo 1989 m. Lietuvos televizijos naujienų direkcijoje rengė reportažus informacinei laidai „Panorama“, vėliau šios laidos išleidėja, laidos „Labas rytas“ vedėja, nuo 1990 m. laidos „Panorama“ vedėja.
1999 m. parodos „Infobalt’99“ spaudos centro vadovė. 1999–2001 m. TV3 laidos „Nuoširdžiai jūsų…“ vedėja. 2001–2007 m. laidos „Moterų laimė“, 2006–2007 m. bendrovės „Spaudos televizija“ laidos Lietuvos televizijoje „Tarp mūsų, moterų“, 2008 m. Lietuvos ryto TV laidos „Naujas gyvenimas“ autorė. 2009–2011 m. BTV, 2011–2012 m. LNK, 2013–2016 m. LRT televizijos laidos „Girių horizontai“ vedėja. Laisvalaikiu mėgsta žvejoti, grybauti.
Tbilisis
Tbilisis  – Gruzijos sostinė, šalia Kuros (Mtkvari) upės. 1,213 mln. gyventojų (2005 m.). Miesto plotas – 372 km². Iki 1936 m. miesto pavadinimas buvo Tiflisas.
Tbilisyje įsikūrę Gruzijos parlamentas ir vyriausybė, Gruzijos Mokslų Akademija, Tbilisio valstybinis universitetas, Gruzijos medicinos universitetas, Gruzijos žemės ūkio universitetas, Gruzijos technikos universitetas, Tbilisio valstybinis pedagoginis universitetas, Tbilisio kalbų ir kultūros universitetas, Tbilisio valstybinis operos teatras, Tbilisio valstybinė konservatorija, Šotos Rustavelio valstybinis akademinis teatras, Mardžznišvilio valstybinis akademinis teatras, daug valstybinių muziejų, Nacionalinė viešoji Gruzijos parlamento biblioteka, Gruzijos nacionalinis bankas ir kitos svarbios institucijos.
Tarp Tbilisio įžymybių galima išskirti Narikala tvirtovę (IV a.), Ančiskati bažnyčią (VI a.), Sioni katedrą (VIII a.), Metechi bažnyčią (XIII a.).
IFK Eskilstuna
Eskilstiunos IFK – Švedijos futbolo klubas iš Eskilstiunos.
istorija
1897 m. rugsėjo 9 d. įkurtas klubas.
1921 m. yra tapę Švedijos čempionais.
Pastaruoju metu buvo iškritę net į šeštos pakopos pirmenybes.
Lenino ordinas
thumb|right|Lenino ordinas thumb|right|Lenino ordino juostelė Lenino ordinas  – aukščiausias TSRS apdovanojimas, įkurtas 1930 m. balandžio 6 d.
Istorija
thumb|left|V. Lenino nuotrauka, pagal kurią sukurtas Lenino ordino atvaizdas Ordino istorija prasidėjo 1926 m. liepos 8 d., kai Raudonosios Armijos Vyriausiosios valdybos viršininkas V. Levičevas pasiūlė asmenims, jau turintiems keturis Raudonosios Vėliavos ordinus, naują apdovanojimą – „Iljičiaus ordiną“. Naujasis ordinas turėjo būti aukščiausiu kariniu apdovanojimu. Tuo metu Rusijos pilietinis karas jau buvo pasibaigęs, todėl siūlymas nebuvo įgyvendintas. Tačiau TSRS reikėjo aukščiausio valstybės apdovanojimo, kuris galėtų būti įteikiamas ir ne už karinius nuopelnus.
1930 m. pradžioje imtas kurti naujo ordino, pavadinto Lenino ordinu, projektas. Ordino ženklo eskizą turėjo sukurti „Goznako“ fabriko dailininkai. Pagrindinis ordino ženklo elementas turėjo būti Vladimiro Lenino atvaizdas. 1930 m. „Goznako“ fabrike buvo pagaminti pirmieji Lenino ordino ženklai.
Ordinas buvo įkurtas 1930 m. balandžio 6 d. Jo statutas buvo patvirtintas 1930 m. gegužės 5 d. Ordino statutas ir jo aprašymas buvo keisti 1934 m. rugsėjo 27 d., 1943 m. birželio 19 d., 1947 m. gruodžio 16 d. Paskutinė redakcija buvo patvirtinta 1980 m. kovo 28 d.
Apdovanojimo ypatumai
Lenino ordinu buvo apdovanojama už ypatingus nuopelnus:
Ordinu buvo apdovanojami:
Lenino ordinu už darbinę veiklą paprastai apdovanodavo asmenis už nuopelnus, už kuriuos anksčiau jau buvo apdovanoję kitais ordinais.
Lenino ordiną įteikdavo:
Lenino ordiną nešiodavo kairėje krūtinės pusėje, prieš kitus TSRS ordinus.
Ordino ženklo išvaizda
Ordino ženklo išvaizda ir medžiagos, iš kurių jį gamino, ne sykį keitėsi.
Žaliasis pavianas
Žaliasis pavianas, arba anubis (Papio anubis) – šunbeždžionių (Cercopithecidae) šeimos primatas, priklausantis markatų pošeimiui. Patelės ir patinai aplink skruostus turi storo pilko kailio žiedą.
Poison
"Poison" yra pirmasis Jungtiniu Amerikos Valstijų Pop/R&B atlikėjos Nicole Scherzinger singlas iš debiutinio studijinio albumo.
Istorija
2010 m. vasarą prodiuseris RedOne patvirtino, jog jis yra Nicole debiutinio solinio albumo vyriausias prodiuseris. 2010 m. spalio 14 d. Scherzinger naujasis singlas iš albumo pavadinimu "Poison" debiutavo jos oficialioje svetaineje ir jos oficialiame YouTube kanale.
Lapkričio 28 d. daina buvo išleista Jungtinėje Karalystėje. "Poison" dauguma kritikų išgyrė dėl naujosios Nicole muzikos krypties ir kurinio skleidžiamos energijos. O keli kritikai nusivylė, kad daina buvo per daug "dirbtina".
Scherzinger atliko dainą "Poison" pirmą kartą gyvai per The X Factor šou ir sulaukė teigiamų atsiliepimų.
Muzika, dainos žodžiai ir kritikų atsiliepimai
"Poison" yra igreito tempo synthpop daina, kurios prodiuseris yra RedOne. Dainą parašė Bilal Hajji, Kinda Hamid, Novel Jannusi, Achraf Jannusi, RedOne ir Scherzinger. "Gitaros ritmo tempu varoma daina pasižymi "pulsuojančiu" ritmu per visą dainos trukmę. Daina, pasak kritikų, dėl ritmų panaudojimų ir dainos žodžių kiek panaši į Britney Spears dainą "Toxic". Sintezatoriaus skleidžiami garsai, pasak kritikų]], daina pateikia kaip per daug dirbtina, tačiau ji vis tiek išlieka gera šokių muzikos ir pop hitu. Bridget Daley iš 'Hollyscoop' taip pat buvo sužavėta naująją Nicole muzikos kryptimi ir garsu. Tačiau, Becky Bain iš 'Idolator' teigė, kad daina yra standartinė, nuspėjama šokių muzika, ir dainoje "visko per daug".
Fraser McAlpine iš BBC Music vėl prilygino singlą su "Toxic", ir teigia, kad yra kiek silpnesnė jos versija." Nick Levine iš Digital Spy sutinka su kolegos nuomone, ir teigia, kad klausant dainą jautiesi kaip Berlyno technoklube. Dainai iš penkių žvaigždučių jis skyrė visas penkias. Taip pat, jis teigia, kad Nicole eina geresne linkme ir "Poison" yra geresnis singlas negu jos 2007 m. singlas "Baby Love" (2007).
Pasirodymas topuose
Po dainos išleidimo, dauguma kritikų ir topų sudarinėtojų dainai pranašavo sėkmę ir pirmos vietas topuose. 2010 m. gruodžio 11 d. singlas debiutavo Škotijos singlų tope. O Jungtinėje Karalystėje daina pasiekė trečiąją vietą ir tapo kol kas sėkmingiausiai pasirodžiusia Nicole daina JK. It also peaked at number two on the UK Digital Singles chart. Airijoje daina debiutavo septintoje vietoje ir tapo geriausiu jos debiutu šiame tope. "Poison" taip pat atsidūrė 19 vietoje Slovakijos tope Slovakian Airplay Chart.
Vaizdo klipas
thumb|150px|right|Nicole singlo "Poison" vaizdo klipo ištraukos. Klipo režisierius yra Joseph Kahn. Vaizdo klipas prasideda Nicole įeinant į telefono būdelę ir persirengia keliems vyrams žiūrint. Iš telefono būdelės Nicole išeina apsivilkusi juodą superherojės kostiumą. Artėjant priedainiui Nicole rodoma policijos nuovadoje. Kai kada rodomi vaizdai, kuriuose Nicole kaunasi su tariamais "blogiečiais". Scherzinger taip pat galime išvysti klipe važiuojant BMW motociklu. Klipo pabaigoje Nicole matoma konferencijoje skirtoje žurnalistams.
Išėjus viazdo klipui, dauguma buvo nepatenkinti klipu. Dauguma kritiku vadino ji lėkštu ir pigiu 4 minučių filmu. Tačiau, visi kritikai išskyrė ganėtinai gerai sukurtą choreografiją klipe.
Juozas Janonis (1962)
Juozas Janonis (1962 m. gegužės 9 d. Mažiūnai, Alytaus raj. – 1991 m. liepos 31 d. Medininkuose) – policininkas, Lietuvos nepriklausomybės gynėjas, viena Medininkų žudynių aukų.
Biografija
1986 m. baigė Daugų žemės ūkio technikumą.
1985–1987 m. Alytuje Valstybinės automobilių inspekcijos inspektorius, 1986 m. nežinybinio apsaugos skyriaus darbuotojas. 1988–1991 m. Valstybinės automobilių inspekcijos inspektorius Vilniuje, nuo 1991 m. birželio mėn. – kelių policijos pareigūnas.
1991 m. liepos 31 d. budėjo Medininkų pasienio poste. Nužudytas su kitais budėjusiais, manoma, Rygos ypatingosios paskirties milicijos rinktinės OMON, pavaldžios TSRS Vidaus reikalų ministerijai (spėjama, jos nurodymu), kariškių.
Palaidotas Vilniuje, Antakalnio kapinėse.
Trikampis (ežeras)
left|120px
Trikampis – termokarstinis ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, tarp Puvočių ir Rudnios kaimų, 5 km į šiaurės vakarus nuo Marcinkonių, miškų glūdumoje (Trikampio miškas). Ežero ilgis iš šiaurės į pietus - 0,36 km, plotis - iki 0,27 km. Altitudė 109,9 m. Krantai daugiausia aukšti, tik šiaurinis žemas ir pelkėtas, ištisai apaugę medžiais. Ežeras nenutekantis, priklauso Grūdos upės baseinui.
Ežero vanduo nėra skaidrus, matomumas labai nedidelis. Yra sukurta legenda, kuri byloja apie šio ežero praeitį. Vietiniai žmonės sako, kad šiame ežere yra nuskendę du pokario metų lėktuvai, tačiau jų vis dar niekas nerado.
Legenda apie ežerą
Prie Trikampio ežero gyveno trys broliai milžinai. Broliai per visą savo gyvenimą kaupė turtus, kol surinko neregėto dydžio lobį. Bet milžinai buvo labai gobšūs ir kiekvieną akimirką bijojo, kad jų lobio kas nors nepavogtų. Iš tos baimės jie nutarė tą lobį gerai paslėpti ir palaidojo jį ežero dugne. Tačiau dievai prakeikė milžinus už jų godumą: paslėpę lobį nuo svetimų akių, jie ir patys jo rasti nebegalėjo. Todėl sėdi dabar trys broliai milžinai, kiekvienas vis kitame ežero krante ir atidžiai klausosi – bene kas nors jų lobį suradęs džiūgauja. O kai tik kažką išgirsta – tuoj visi trys atsiliepia. Mat labai nori savo lobį atsiimti. Todėl prie ežero girdėti trys aidai.
O viena naktis metuose milžinams būna ypatinga. Tą naktį Dievai suteikia broliams šansą išsivaduoti iš prakeiksmo. Lapkričio 3-ąją, vėlai vėlai vakare, lobis ežero dugne ima švytėti. Tuoj supuola visi trys broliai traukti jo iš ežero dugno. Ištraukę milžinai bėga su juo per mišką, tolyn nuo ežero. O tuo metu nuo vieno iš ežero krantų labai gerai matyti kaip tolsta milžinai su savo švytinčiu turtu.
Milžinai niekaip nenugali savo godumo, todėl ir čia juos lydi dievų bausmė – vos tik mėnulis pateka virš miško, lobis pranyksta iš milžinų rankų ir vėl atsiduria ežero dugne. Ir vėl milžinai dienų dienas rymo trijuose ežero krantuose, atsiliepdami į kiekvieną garsą ir nežinodami, kad nuo prakeiksmo juos išvaduoti gali tik žmogus, atradęs milžinų lobį ir panaudojęs jį geriems tikslams. Nes patys milžinai jau tikriausiai niekada neatsikratys savo godumo.
Didysis Šuo
thumb|Didžiojo Šuns žvaigždynas
Didysis Šuo (Canis Major, CMa) – 43-as pagal dydį ryškus pietinio pusrutulio žvaigždynas. Žvaigždynas žinomas nuo seniausių laikų, jame spindi ryškiausia naktinio dangaus žvaigždė Sirijus. Lietuvoje matomas žiemą. Vienas svarbiausių įvairiausių civilizacijų kulto bei navigacijos žvaigždynas. Lietuviškai žvaigždynas kartais vadinamas tiesiog Šuns (o Mažasis Šuo – Šunelio žvaigždynu).
Mitai
Mitų susijusių su žvaigždynu yra nemažai: Artemidės nubausto medžiotojo Akteono šuo; romėnų Dianos šuo Procris, Auroros šuo Cefalas, bet dažniausiai – Oriono šuo, padedantis medžioti šalia esantį Kiškį arba Taurą.
Kiti objektai
Padrikasis spiečius M 41.
Bembis
Bembis  – 1942 m. JAV animacinis filmas, kino teatruose pasirodęs 1942 m. rugpjūčio 13 d. Filmas pastatytas Volto Disnėjaus animacijos studijoje pagal Felix Salten knygą „Bambi, A Life in the Woods“.
Filmas pasakoja apie stirniuką Bembį (Bambi), kuris turi išgyventi po savo mamos žūties, kai ją nušauna medžiotojai. Filmo pagrindiniai veikėjai – laukiniai gyvūnai. Filmas skirtas visai šeimai. Yra sukurtas ir tęsinys, pavadinimu „Bembis 2“.
2012 m. pasaulio treko čempionatas
2012 m. pasaulio treko čempionatas – geriausių pasaulio dviračių treko sportininkų varžybos, vykusios 2012 m. balandžio 4 - balandžio 8 dienomis Melburne, Australijoje.
Aversa
Istorija
Aversoje apsigyveno Atelos gyventojai,. kai jų miestas buvo sugfriautas per Gotų karus. Tai pirmoji normanų valda Viduržemio jūroje. 1030 m. kunigaikštis Sergijus IV Neapolietis paskyrė Rainulf Drengot iš Normandijos Aversos grafu, Imperatorius Konradas II tai patvirtino. Duodamas prieglobstį persekiojamiesiems Rainulfas išplėtė savo įtaka ir savo mažas valdas pavertė normanų užkariavimų Pietų Italijoje baze. Dėl Robert Guiscard, kuris pastatė įtvirtinimus, diplomatijos, Aversoje atsirado popiežiui ištikimas vyskupas, nors nominaliai tai buvo Bizantijos teritorija. Vienas pirmųjų vyskupų buvo normanas Guitmund (mirė apie 1090-1095 m.), benediktinų vienuolis ir teologas.
Po normanų laikų Aversa patyrė nuosmūkį: angevinų karaliai atvykdavo čia tik medžioti ir puotauti neišlikusioje pilyje senamiestyje. Ypač dažnai čia lankydavosi karalienė Joana I Neapolietė.
Apie 1315 m. čia atsirado našlaičių prieglauda ir slaugos ligoninė.
Trumas
Vaisiakūniai bulvės gumbo formos ir didumo, su juoda gruoblėta luobele. Auga ąžuolynuose, skroblynuose, 10–20 cm gylyje. Ne visos ąžuolų ir skroblų rūšys bei dirvožemio mechaninė struktūra vienodai tinka šiam grybui.
Trumo forma primena mažą bulvę, tačiau tai grybas, kuriam reikalinga medžių kaimynystė, nes jis sudaro mikorizę su medžiais. Mėgsta kalkingą, humusingą žemę, auga po keletą vaisiakūnių vienoje grupėje. Lietuvoje rastas Tuber puberulum, Tuber borchii, taip pat žinomi duomenys iš literatūros apie Tuber exiguum, Tuber rufum. Valgomąjį trumą įmanoma reaklimatizuoti, kaip tai daroma Prancūzijoje, Italijoje, Vokietijoje, Turkijoje ir kitose šalyse.
Veisimas
Trumų plantacijas užveisti nesudėtinga. Rudenį ar pavasarį į humusingą, gerai išpurentą žemę šachmatine tvarka sodinami jauni ąžuoliukai, kurių šaknys apkrėstos valgomojo trumo grybiena arba sodinami susmulkinti trumo vaisiakūniai ant šaknų. Jų plantacijas reikia rūpestingai prižiūrėti: ravėti, purenti, kai sausa palieti, rudenį ir pavasarį patręšti, ąžuolus reikia nugenėti, kad geriau praeitų oras, saulės spinduliai. Mineralinės trąšos, kaip fosforas, magnis, azotas, pagreitina trumų augimą. Po 7-9 metų trumai pradeda augti. Derlius gaunamas ne mažiau kaip 30 metų. Nualintoje žemėje derliui sumažėjus, plantacija užveisiama kitoje vietoje.
Kad trumai auga tam tikroje vietoje, galima spręsti iš keleto požymių. Jeigu aplink medžius pradeda nykti miško paklotės žolinė danga, vadinasi, netrukus pasirodys vaisiakūniai. Grybiena išskiria medžiagas, kenksmingas žoliniams augalams. Vėliau apie susiformavusius trumus sulėtėja ąžuolų augimas, ant apatinių šakų atsiranda „raganų šluotos“, mat daugelį maisto medžiagų sunaudoja šie grybai. Trumų žinoma apie 200 rūšių, tačiau vertingos iš jų tik 3-5.
Kiškis (žvaigždynas)
Kiškis (Lepus, Lep) – 51-as pagal dydį pietinio pusrutulio žvaigždynas. Žvaigždynas žinomas nuo seniausių laikų, Lietuvoje matomas žiemą. Aiškios legendos nėra, veikiausiai tai Oriono medžiojamas gyvūnas. Žvaigždyne yra kamuolinis spiečius M 79.
Ryškiausios žvaigždės:
Dygiosios katžuvės
Šeimoje apie 33 gentys, 288 rūšys.
Trumas
Naudojimas
Trumas ir pats yra gurmanų vertinamas delikatesas, ir įeina į tokių brangių delikatesų sudėtį, kaip, pvz., prancūziškas žąsų kepenėlių paštetas (Foie gras).
Nuorodos
Trüffel
Karčiuotasis pavianas
Paplitęs nuo Raudonosios jūros Egipte iki Eritrėjos, Etiopijos ir Somalio. Taip pat gyvena Arabijos pusisalyje. Minta įvairiais augalais, vaisiais, vabzdžiais, ropliais ir kitais smulkiais stuburiniais gyvūnais, paukščių kiaušiniais. Sveria nuo 25 iki 30 kilogramų.
Gabrielė Petkevičaitė-Bitė
Biografija
Priklausė Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungai. 1920 m. gegužės 15 d. – 1920 m. rugsėjo 15 d. Steigiamojo Seimo atstovė, išrinkta V (Panevėžio) rinkimų apygardoje. Priklausė Lietuvos socialistų liaudininkų demokratų partijos frakcijai. Pirmininkavo pirmajam posėdžiui, kaip vyriausia po Simono Rozenbaumo, kuris nemokėjo lietuvių kalbos, Seimo atstovė. Mandato atsisakė, grįžo į Panevėžį.
Palaidota Panevėžio Kristaus Karaliaus Katedros kapinėse.
Kūryba
Rašyti paskatino Povilas Višinskis. Pradėjo 1890 m. korespondencijomis Varpe. 1896 m. ją aplankęs Povilas Višinskis atvežė Žemaitės apsakymo rankraštį. Vėliau ir pati supažindino su Žemaite ir ta jų nuoširdi draugystė išliko visą gyvenimą. Su Žemaite slapyvardžiu Dvi Moteri rašė pjeses ir komedijas „Velnias spąstuose“, „Kaip kas išmano, taip save gano“, „Parduotoji laimė“, „Litvomanai“.
Parašė apysakų ir apsakymų („Vilkienė“, „Dievui atkišus“, „Homo sapiens“ ir kt.), romaną „Ad astra“ (1933 m.), atsiminimų, paskelbė publicistikos ir kritikos straipsnių. Savo publicistikoje svarstė įvairias socialinio, dvasinio ir ekonominio gyvenimo temas, kritikavo žmonių ydas, prietarus, skelbė humanizmo, demokratiškumo, socialinės lygybės idėjas.
Feminizmas
G. Petkevičaitė – Bitė buvo aktyvi judėjimo už lygias lyčių teises Lietuvoje dalyvė, moterų judėjimo pradininkė. Ji stengėsi iškovoti balsavimo teises moterims, buvo svarbi Lietuvos sufražistė ir liberaliosios moterų judėjimo srovės lyderė.
Gabrielė Petkevičaitė, prisimindama moters vaidmenį šeimoje XIX a. pabaigoje, rašė: „Kiek visokių darbų darbelių atlikta, kiek nesmagumų kelta… Ir vis dėlto vien, kad moterė turi būti šeimos širdis (…) nuo moters priklauso šeimos likimas. Tokiais obalsiais buvau hipnotizuojama nuo septynioliktų savo gyvenimo metų“.
Ji 1878 m. baigė Mintaujos mergaičių mokyklą, 1885 m. – bitininkystės kursus Deltuvoje. Tačiau, tėvo liepiama, G. Petkevičaitė liko namuose Joniškėlyje ir „ėmė šviesti liaudį. Slapta mokė kiekvieną, kuris norėjo mokytis, ypač mergaites“. G. Petkevičaitė, prisiminusi savo veiklos pradžią, teigė: "negalėjau priprasti prie tos minties, jog galvota, norinti mokintis moterė, turi užleisti kelią vyrams į mokslą, nors tie mažiausiai noro turi tas mokslas įgyti… Ir tas įsitikinimas privertė mane atsidėjus sekti taip vadinamojo moterų klausimo evoliuciją… ". Pradėjusi dirbti pedagoginį darbą, įsitraukė į visuomenės kultūrinimo ir sąmoningumo darbą. Sąmoninga ir racionali G. Petkevičaitės veikla prasidėjo 1890 m., tada ji įkūrė pirmąją labdaros organizaciją – Žiburėlį, kurio tikslas buvo mokyti ir šelpti gabius vaikus. Jonas Jablonskis ir Vincas Kudirka pritarė šiai organizacijai. Vincas Kudirka su džiaugsmu sutiko G. Petkevičaitės ir J. Juškytės įkurtą Žiburėlį, čia matydamas labai svarbią visuomeninės moterų veiklos pradžią. Žiburėlis iš esmės buvo moterų draugija, jos branduolį sudarė pasiturinčios moterys(…).
Nuo 1901 m. G. Petkevičaitė, persikėlusi į Puziniškį, organizavo apylinkės žmonių mokymą per knygnešį Antaną Bataitį. Vėliau, susitarusi su A. Bataičiu, ji organizavo slaptą mokyklą knygnešio namuose. Tai buvo ne pirmoji G. Petkevičiatės įsteigta mokykla (pirmąją ji organizavo dar 1879 m. Joniškėlyje, savo bute).
1911 m. G. Petkevičaitė antrajame Žibutės numeryje kvietė moteris spiestis aplink šį laikraštį ir kartu kovoti su moteris varžančiais įpročiais ir įstatymais. G. Petkevičaitė dažniausiai viena rašydavo visus straipsnius laikraščiui(…).
Lietuvos moterys dar 1912 m. įsitraukė į tarptautinį moterų judėjimą. Tais metais G. Petkevičaitė dalyvavo Stokholme vykusiame šeštajame tarptautiniame moterų suvažiavime. Taip pat 1920 m.atstovavo Lietuvai Tarptautiniame moterų balsavimo sąjungos kongrese Ženevoje. G. Petkevičaitė paskutinę kongreso dieną kalbėjo apie lietuvių kovą dėl nacionalinės kalbos ir pabrėžė, jog moterys kovojo kartu su vyrais, todėl, atkūrus valstybę, joms ir suteiktos politinės ir piltietinės teisės.
Varpininkė rašytoja G. Petkevičaitė-Bitė vadovavo laikinajam Steigiamojo Seimo prezidiumui, jam sekretoriavo mokytoja O. Muraškaitė-Račiukaitienė. Tai buvo moterų judėjimo laimėjimas. G. Petkevičaitė, pradėdama pirmininkauti ir sveikindama Steigiamąjį Seimą, kalbėjo: "Laiminga esu galėdama tą padaryti, kaipo sena savo tautos nepriklausomybės kovotoja, kaipo moteris, įgijusi taip karštai pageidaujamą teisių sulyginimą, kaipo savo visuomenės narys, nesiliovęs kovoti prieš kiekvieną pavergimą, vis tiek koks yra tautų, luomo, kapitalo (…) Mes, atstovai, dirbdami čia savo didįjį darbą, dirbkim jį nei akies mirksniu neužmiršdami, jog mes čia tik savo krašto žmonių valios vykdytojai.
Lietuvos moterų tarybos (LMT) įkūrimo idėją iškėlė G. Petkevičaitė 1927 m. rugsėjo mėn., kai buvo minimos I moterų suvažiavimo dvidešimtosios metinės. Rašytoja Lietuvos žiniose paskelbė vienijančios moterų politinės draugijos įkurimo idėją, nes tik vienybėje glūdi moterų stiprybė.
G. Petkevičaitė-Bitė iki gyvenimo pabaigos dalyvavo moterų organizacijų veikloje ir palaikė ryšį su jų atstovėmis (pvz., susirašinėjo su LMT pirmininke V. Lozoraitiene). G. Petkevičaitė 1907 m. buvo I moterų suvažiavimo prezidiumo pirmininkė; 1937 m. buvo II moterų suvažiavimo prezidiumo narė. Įvertinusi moterų indėlį kovojant dėl valstybės atkūrimo, ji priminė, kad moterys neturi nė valandai užmiršti, jog jų teisių sulyginimas – tai ne atleidimas nuo pareigų, bet priešingai – jų atsiranda dar didesnių ir atsakingesnių. Suvažiavime buvo perskaitytas G. Petkevičaitės, F. Bortkevičenės, E. Vileišienės pasirašytas pageidavimas sudaryti specialų komitetą atstovauti moterų reikalams.
Įvertinimas
2011 m. išleistas G. Petkevičaitei – Bitei skirtas pašto ženklas.
Sigitas Ališauskas
Biografija
1965 m. baigė fizikos studijas VU Fizikos fakultete, apgynė disertaciją, fizikos ir matematikos mokslų daktaras (1982 m.).
Tbilisis
Istorija
1122 m. po sunkių kovų Gruzijos karaliaus Dovydo Statytojo pajėgos įžengė į Tbilisį. Po šio mūšio Dovydas perkėlė savo rezidenciją iš Kutaisio į Tbilisį, padarydamas jį sostine. Nuo XV a. Gruzijai galutinai suskilus, šis miestas tapo Kartlijos karalystės sostine.
Lenino ordinas
Ordino ženklo išvaizda
Patvirtinti, gaminti ir įteikinėti Lenino ordino ženklai buvo keturių tipų. Ketvirtojo tipo ordino ženkle yra 28,604 ± 1,1 g aukso, 2,75 g platinos.
Sigitas Ališauskas
Biografija
1966-1976 m. dirbo Fizikos ir matematikos institute, 1977-1989 m. Fizikos institute, nuo 1990 m. Teorinės fizikos ir astronomijos instituto Branduolio teorijos sektoriaus vedėjas, vyriausiasis mokslo darbuotojas.
Tbilisis
Istorija
1801 m. Kartlija kartu su Tbilisiu perėjo Rusijai. 1918–1921 m., Gruzijos nepriklausomybės laikotarpiu, Tbilisis vėl tapo sostine. 1921 m. Gruzijos demokratinę respubliką okupavo Tarybų Rusija, ir Tbilisis tapo Užkaukazės socialistinė federacinė tarybų respublika sostine, vėliau – Gruzijos tarybų socialistinės respublikos sostine. 1991 m. balandžio 9 d. Tbilisis tapo nepriklausomos Gruzijos respublikos sostine.
Sigitas Ališauskas
Mokslinė veikla
Paskelbė apie 70 mokslinių straipsnių Lietuvos ir užsienio šalių moksliniuose žurnaluose iš tolydžiųjų Li grupių ir kvantinių algebrų įvaizdžių teorijos, neredukuotinių tenzorinių operatorių matematinio aparato taikymo atomo fizikoje. Pasiūlė ir išplėtojo originalius algebrinius bei analizinius metodus operacijoms su kartotiniais unitariųjų ir ortogonaliųjų grupių įvaizdžiais atlikti naudojant tų grupių įvaizdžių bazinių funkcijų bei Klebšo ir Gordano koeficientų biortogonaliąsias sistemas ir analizinius jų ortogonalizavimo metodus.
Tbilisis
Istorija
2015 m. birželio 14 d. po didelių liūčių Tbilisyje kilo pragaištingas potvynis, suniokojęs Verės upės slėnyje įsikūrusį Tbilisio zoologijos sodą.
Tbilisio tautos
Tbilisis yra daugiatautis miestas: jame gyvena daugiau nei 100 tautybių žmonių. Apie 80 % gyventojų sudaro gruzinai, taip pat yra gana gausios rusų, armėnų bei azerbaidžaniečių bendruomenės. Mažesnėmis grupėmis gyvena abchazai, osetinai, ukrainiečiai, graikai, žydai, estai, vokiečiai, kurdai.
Religija
Daugiau nei 85 % Tbilisio gyventojų išpažįsta įvairias krikščionybės formas, tarp kurių gausiausia yra Gruzijos stačiatikių bažnyčia. Rusijos stačiatikių bažnyčia bei Armėnų apaštališkoji bažnyčia taip pat turi gausias tikinčiųjų gretas. Liuteronai, baptistai ir keletas kitų grupių sudaro mažumą tarp krikščionių. Apie 8 % gyventojų išpažįsta islamą (daugiausia sunitų pakraipos). Judaizmą praktikuoja 2 %. Tbilisis per visą savo istoriją garsėjo religine tolerancija. Tai ypač aiškiai matoma senamiestyje, kuriame bažnyčią, mečetę ir sinagogą galima išvysti mažiau nei 500 m. atstumu viena nuo kitos.
Miestai partneriai
Tbilisis turi daug miestų partnerių:
Kajackaraistis
Kajackaraistis – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 13 km nuo Višakio Rūdos.
miniatiūra|240px|left|Kapines žymintis ženklas
Legal 500
Legal 500 – nuo 1987 m. leidžiamas specializuotas teisės žinynas, apžvelgiantis teisės paslaugas daugiau kaip 100 šalių. Skelbia advokatų kontorų, teisės ekspertų reitingus (įskaitant ir Lietuvos), įvertinimus įvairiose verslo teisės (pvz., bankininkystės ir finansų, įsigijimų ir susiliejimų sandorių teisės, ES teisės ir konkurencijos teisės, intelektinės nuosavybės ir kitose teisės srityse.
Life in Slow Motion
Life in Slow Motion yra septintas britų dainininko, dainų kūrėjo David Gray studijinis albumas, išleistas 2005.
Albumo singlai: The One I Love, Hospital Food ir Alibi.
Dainų sąrašas
Visi kūriniai parašyti paties David Gray.
Konstantinas Stanislavskis
Konstantinas Stanislavskis (tikr. Konstantinas Sergėjevičius Aleksejevas, ; 1863 m. sausio 17 d. Maskva – 1938 m. rugpjūčio 7 d. Maskva) – rusų aktorius, režisierius, teatro pedagogas ir vienas iš Maskvos meninio akademinio teatro įkūrėjų. Sugalvojo savitą aktorių rengimo būdą, vadinamą Stanislavskio sistema.
Vienas ryškiausių psichologinio teatro atstovų.
Biografija
Gimė garsioje Rusijos pirklių Aleksejevų šeimoje.
1884 m. pradėjo vadintis savo pseudonimu – „Stanislavskis“. Vaikystėje domėjosi cirku, baletu, lėlių teatru. Nusprendęs tapti aktoriumi susidūrė su problema – skirtingai nei Europoje, to meto Rusijos aukštuomenė aktoriaus profesiją priskyrė žemesniesiems luomams. Nepaisant to, įstojo Maskvos teatro mokyklą.
1897 m. kartu su Vladimiru Nemirovičiumi-Dančenka įkūrė Maskvos meninį akademinį teatrą. 1898 m. pradėti statyti spektakliai. Pastatytos Antono Čechovo pjesės „Caras Fiodorovas“, „Vyšnių sodas“, „Trys seserys“ ir „Dėdė Vania“, kitų autorių kūriniai. Kritikai K. Stanislavskio vertino teigiamai, gyrė už modernias idėjas.
Stanislavskio sukurta aktorių rengimo sistema pripažinta pasaulyje. Sistemos pagrindu tapo siekis, kad aktorius gyvai išgyventų scenoje vykstantį veiksmą, įsijaustų į personažo charakterį, pajustų jo santykį su aplinka, jo vidinį pasaulį.
K. Stanislavskis parašė šiuo metodu ir autoriaus patirtimi pagrįstą knygą jauniems aktoriams „Aktoriaus saviruoša“, išleido savo autobiografiją „Mano gyvenimas mene“.
Žalktynė
Žalktynė – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Dubingių, prie Asvejos ežero pietinės šakos galo. Pro kaimą į Asveją teka Gracinės upelis, toliau vakaruose telkšo Gaveikių ežeras. Praeina kelias. Yra Dubingių žirgynas, restoranas, motelis.
thumb|left|250px|Vaizdas į Asvejos pietinę šaką nuo Žalktynės
Kurovas (Palenkės vaivadija)
Kurovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kobilino Božimų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo 1996 m. kaime įsikūrusi Narevo nacionalinio parko administracija.
Istorija
Kaimas įkurtas XV a. amžiuje. Iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. XIX a. pastatyti rūmai ir įrengtas rūmų parkas. 1921 m. palivarke buvo 6 namai ir 160 gyventojų, iš kurių 74 vyrai ir 86 moterys, 151 lenkas ir 9 gudai.
Alfredas Laurinavičius
Alfredas Laurinavičius (g. 1957 m. balandžio 18 d. Vilnius) – Lietuvos statybos inžinierius, kelininkas, technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1980 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. 1989 m. technikos mokslų kandidatas.
Nuo 1980 m. VISI (nuo 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas, nuo 1995 m. Aplinkos inžinerijos fakulteto Kelių katedros vedėjas; nuo 2002 m. profesorius. 1990–1991 m. stažavo Drezdeno aukštojoje mokykloje.
Anne-Karine Strøm
Anne-Karine Strøm (g. 1951 m. spalio 15 d. Osle) – norvegų dainininkė, tris kartus atstovavusi Norvegijai Eurovizijos dainų konkurse (1973, 1974 ir 1976 m.).
Per pastaruosius 20 metų dirbo žurnaliste. Ji taip pat parašė 10 knygų ir išleido penkis solinius albumus.
Spitakas
Spitakas (🇦🇲) – miestas Lorio srityje, Armėnijoje. Įsikūręs prie Pambako upės. Anksčiau buvo žinomas kaip Amamth ir Hamamlu. Armėnų kalba žodis „spitak“ reiškia baltas.
Istorija
1988 m. gruodžio 7 d. buvo sunaikintas Spitako žemės drebėjimo metu. Vėliau buvo atstatytas šiek tiek kitoje vietoje. 2009 m. duomenimis, mieste gyveno 15100 gyventojai.
Debian GNU/Hurd
thumb|250px|Debian GNU/Hurd su Fluxbox grafine aplinka Debian GNU/Hurd – Debian projekto kuriamas GNU operacinės sistemos platinamasis paketas. Operacinė sistema naudoja GNU Hurd branduolį.
Debian GNU/Hurd pradėta kurti 1998 m., tačiau dar nebuvo oficialiai išleista. 2013 m. duomenimis, apie 78 % programinės įrangos paketų, skirtų Debian GNU/Linux, buvo pritaikyti ir Debian GNU/Hurd operacinei sistemai. Vis dėlto GNU Hurd branduolio stabili versija dar nėra išleista, todėl ši operacinė sistema netinkama kasdien naudoti. Dauguma Debian naudotojų naudoja Debian GNU/Linux, o ne Debian GNU/Hurd.
Paskutinė Debian GNU/Hurd versija yra 2019 (išleista 2019 m. liepos mėn.). Veikia x86 bei x86-64 architektūrų kompiuteriuose.
Operacinę sistemą galima išbandyti naudojant Live CD.
Kurovo Kolonija
Kurovo Kolonija  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Kobilino Božimų valsčiuje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
AT113
AT113 – Austrijos Burgenlando žemės Pietų Burgenlando vok. Südburgenland apskričių grupės (Obervarto, Giusingo ir Jenersdorfo) teritorijos (NUTS:AT) administracinių vienetų suskirstymas pagal LAU, smulkių vietinių administracinių vienetų suskirstymo į teritorinius statistinius vienetus sistemą.
LAU vietiniame lygmenyje pratęsia NUTS, pranc. Nomenclature des Unités Territoriales Statistiques, Teritorinių statistinių vienetų nomenklatūrą, patvirtintą 2003 m. gegužės mėn. Europos Parlamento ir Tarybos Reglamentu (EB) Nr. 1059/2003, galiojančiu nuo 2003 m. liepos 1 d.
Apskričių centrai – riebiu šriftu.
Paprastoji šunažolė
Paprastoji šunažolė (Dactylis glomerata) – miglinių (Poaceae) šeimos, šunažolių (Dactylis) genties žolinis augalas. Lietuvoje dažna, naudojama gyvulių pašarui, auginama pievose ir ganyklose, gerai atželia nušienauta.
FK Dorostol 2003 Silistra
Silistros „Dorostol“ – Bulgarijos futbolo klubas iš Silistros.
Paprastoji šunažolė
Daugiametis augalas, sudarantis stambius kerus. Stiebas 50–90 cm aukščio, kartais ir ilgesnis, prie pamato išlinkęs ar status. Lapai ilgi, gana platūs, skiauterėti, su ilgu ir smailiu liežuvėliu. Šluotelė neilga, stati, vienašalė. Šluotelės apatinė šakelė atokiai nuo kitų, visa šluotelė ryškiai kupetuota. Varpažvyniai gana kieti, nepersišviečiantys, apatinis varpažvynis vienagyslis. Apatinė žiedažvynio, kaip ir varpažvynių, nugarėlė apaugusi standžiomis blakstienomis. Žydi birželio, liepos mėnesiais. Vaisiai – žvynagrūdžiai, padengti persišviečiančiais, baltais arba sidabriškai pilkais žiedažvyniais.
thumb|left|250px|Žiedynas
Bakaloriškės
Bakaloriškės – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 8 km į pietus nuo Onuškio, į rytus nuo Dusmenų.
Istorija
Minimos nuo 1795 metų kaip bajoro J. Jelenskio nuosavybė. Buvo 11 sodybų, smuklė (karčema), malūnas, tuomet vadintos Jogintais, iki Antrojo pasaulinio karo – Bakaloviškiais.