cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Paparčių šv. vyskupo Stanislovo ir šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčia
'''Paparčių šv. vyskupo Stanislovo ir šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčia''' – bažnyčia, stovinti Paparčių kaimo šiaurėje, 1,1 km į šiaurę nuo kelio, Žiežmaros slėnio kairiajame šlaite, 10 km į šiaurės rytus nuo Žaslių.
Istorija
Pirmoji bažnyčia pastatyta iki 1522 m. XVI a. 2-ojoje pusėje bažnyčią pasisavino evangelikai reformatai. Iki 1614 m. ji grąžinta katalikams. LDK paiždininkis Stanislovas Beinartas Paparčiuose 1649 m. įsteigė dominikonų vienuolyną ir jam dovanojo Kazokiškių, Paparčių, Tunilų (Tunilovičių) palivarkus. Dominikonai įsteigė naujokyną, 1797 m. padidino bažnyčią (pristatė šv. Domininko koplyčią), įkūrė pradžios mokyklą. Vienuoliai turėjo 1072 tomų biblioteką. 1782 m. vienuolyne buvo 16 kunigų, 30 klierikų, 10 brolių. 1812 m. bažnyčia ir vienuolynas apiplėšti.
1832 m. vienuolynui priklausė šie kaimai: Bekštonys, Diržonys, Klykūnai, Laukagalis, Naravas, Paaliosė, Pakalniškiai, Paparčiai, Vereikonys. 1864 m. M. Muravjovo įsakymu Paparčių vienuolynas uždarytas ir jame įkurdinti Rusijos kareiviai. Vienuolyno viršininkas kunigas Silvestras Babinovskis ir kunigas Augustinas Kodelskis perduoti karo lauko teismui. Vienuolyno bibliotekoje rasta 6000 knygų. Po 2 savaičių uždaryta ir bažnyčia. Apie 1890 m. vienuolynas ir bažnyčia nugriauti, iki šių dienų išliko mūrinė Paparčių koplyčia ir vienuolyno vartai. 1907 m. parengtas mūrinės bažnyčios projektas.
1915 m. į Paparčius paskirtas kunigas Jurgis Zimkus. Jo ir parapijiečių rūpesčiu 1916 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia (1 km nuo buvusios bažnyčios ir vienuolyno), įkurta parapija. 1919 m. lenkų kareiviai apiplėšė Paparčių kleboną, nužudė jo šeimininkę. 1949 m. bažnyčia suremontuota.
Architektūra
Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, su bokšteliu. Vidus 3 navų, atskirtų apvalių kolonų eilėmis. Šalia bažnyčios yra kapinės. Jose stovi medinis kryžius su koplytėle (XX a. pr.), yra kolumbariumas. Šventorius apjuostas nauja medine tvora.
Plokštinės raketų bazė
thumb|right|250px|Raketų bazės panorama [[2013 m.]] thumb|right|250px|Raketos šachtą dengiantis kupolas thumb|right|250px|Raketos „R-12 Dvina“ šachtos prieigos Plokštinės požeminė balistinių raketų su termobranduoliniais užtaisais bazė – TSRS ginkluotųjų pajėgų raketų bazė, pastatyta Plokštinės miške netoli Platelių ežero, 13 km šiauriau Plungės, aukščiausioje miškais apaugusioje, mažai apgyvendintoje regiono vietovėje į šiaurės rytus nuo Plokščių kaimo. Tai pirmoji kovinė Tarybų Sąjungos požeminė R-12 Dvina balistinių vidutinio nuotolio raketų bazė. Joje bazavosi vienas 79-ojo raketų pulko divizionas.
Istorija
Bazė statyta nuo 1960 m. rugsėjo iki 1962 m. gruodžio 31 d. Bazės statyboje per 2 metus dalyvavo viso apie 10 000 kareivių, daugiausia estų. Prieš pradedant įrenginėti bazę, iš apylinkių buvo iškelti visi gyventojai.
Raketų paleidimo aikštelė buvo aptverta tvora, kurią sudarė 6 apsauginės linijos: spygliuotos vielos, signalizacijos, aukštos įtampos elektros linijos. Po apginklavimo R-12U raketomis bazė buvo priimta į ginkluotę 1964 m. sausio 5 d.
1978 m. JAV žvalgybos tarnyboms sužinojus apie bazės vietą, vasarą iš bazės ginkluotė buvo išvežta, pasitraukė TSRS kariai. Po nepriklausomybės paskelbimo ir TSRS kariuomenės pasitraukimo, požeminis statinys ilgą laiką buvo neprižiūrimas ir niokojamas, bazėje siautėjo vandalai ir ypač metalo rinkėjai, kurie vogė viską kas įmanoma, pjaustė spalvotą metalą ir gabendavo supirkėjams.
Nuniokotoje buvusioje balistinių raketų bazėje po rekonstrukcijos buvo įkurtas Militarizmo muziejus, pervadintas Šaltojo karo muziejumi.
Karinis potencialas
Raketų skrydžio nuotolis siekė iki 2280 km, startinė masė iki 42,2 t, kovinės dalies masė iki 1630 kg. Raketos termobranduolinė kovinė dalis, priklausomai nuo tipo, atitiko 1-1,3 / 2-2,3 megatonų TNT ekvivalento galingumą. Priklausomai nuo politinės situacijos raketos buvo nutaikomos į Ispaniją, D. Britaniją, Norvegiją, Turkiją, Vakarų Vokietiją. Dėl itin didelio bazės slaptumo ir galimo pavojaus Platelių gyventojams raketos iš bazės niekada nebuvo leidžiamos. Bazę sudaro 4 gelžbetoniniai raketų paleidimo įrenginiai – šachtos, dengiamos virš žemės iškilusiais kupolais. Juos buvo galima pakelti, bėgiais nuslinkti į šalį per 30 min. Visa bazė, kurią sudarė keturios 27 m gylio apie 5 m skersmens raketų šachtos, patalpos, kuriose sumontuota valdymo, paleidimo įranga, elektros generatoriai, yra po žeme. Požemiai tamsūs, siauri praėjimai, masyvios geležinės durys. Esant ypatingai situacijai, užtikrinus visišką sandarumą buvo galima išgyventi 3 paras.
Melija
Melija – graikų mitologijoje nimfa, najadė arba/ir viena iš pirmųjų melijų. Melijos buvo Okeano dukterys.
Gali būti būti minima 1 ar 4 skirtingos Melijos:
Makrofagocitas
Makrofagocitas – monocitų kilmės ląstelė, kurios pagrindinės funkcijos – fagocitozė ir dalyvavimas imuninėje sistemoje. Jų būna tam tikrose organizmo vietose. Makrofagocitai priklauso mononuklearinių fagocitų sistemai, anksčiau vadinti retikuloendoteline sistema.
Makrofagocitai svarbūs imuninėmis reakcijoms, bet jų veikla nėra savita. Makrofagocitai reaguoja į kiekvieną svetimą medžiagą. Jie neturi atminties apie pirminį sąlytį su antigenu, nesintetina imunoglobulinų, bet, nesavitai saugodami organizmą, sudaro savitojo imuniteto formavimosi pamatą. Mikrofagocitai (neutrofiliniai granulocitai) antigeną suskaldo iki medžiagų, kurios jau nebeturi antigeninių savybių ir paverčia jį neimunogenišku. Tačiau makrofagocitai antigeną skaldo iki atskirų fragmentų, kurie net 1000 kartų yra imunogeniškesni už patį antigeną. Makrofagocitai imuninį atsaką susidaryti skatina ir humoraliniu būdu. Jie išskiria veiksnių (monokinų), aktyvinančių arba valdančių imunitetą prieš bakterijas, virusus ir prieš navikines ląsteles.
Hands up
Hands up (taip pat žinomas kaip dancecore, german commercial trance, euro house) - trance muzikos stiliaus atmaina, atsiradusi apie 1997 m. Vokietijoje. Pasižymi stipriai išreikštu ritmu (iki 120 - 180 BPM) bei paprastomis melodijomis. Vokalas nesudėtingas, daug kūrinių apskritai be vokalo. Laikomas maždaug 1990 - 1996 metais Europoje ir ypač Vokietijoje populiaraus eurodance stiliaus tęsiniu, nors kartais hands up nėra išskiriamas kaip atskiras stilius ir vadinamas tiesiog eurodance (ypač apibūdinant tokias grupes, kaip Cascada, Groove Coverage, Italobrothers, Brooklyn Bounce). Tai nėra tikslu, nes 10-ajame dešimtmetyje populiarus eurodance turi daug ryškių skirtumų nuo dabartinio hands up.
Makrofagocitas
Tiek ląsteliniam, tiek humoraliniam imunitetui makrofagocitai yra būtinas imuninių ląstelių sąveikos sandas. Jie jau pačioje imuninės reakcijos pradžioje, nešdami savo paviršiuje antigeno fragmentus, perduoda informaciją apie šį antigeną tiek T, tiek B limfocitams. Makrofagocitai, būdami tam tikrose limfoidinių organų vietose, sudaro sąlygas imuniniam atsakui pasireikšti: išlaiko, koncentruoja ir perduoda ląstelėms, gaminančioms antikūnus, perdirbtą imunogeninį antigeną ir taip sukelia antikūnų sintezę.
Taigi makrofagocitai dalyvauja vykstant daugeliui imuninių reakcijų: perdirbant antigeną, pateikiant jį limfocitams, sąveikaujant T ir B limfocitams, ląstelinio imuniteto efektorinės fazės metu ir kt. Įgyvendinant imuninį skatinimą dalyvauja kelios ląstelių sistemos: makrofagocitai, antigeno aktyvinti T limfocitai, B limfocitai (antikūnų gamybos pirmtakai) ir plazmocitai (savitų antikūnų gamintojai).
Achemos poliklinika
„Achemos“ poliklinika – chemijos pramonės įmonės AB „Achema“ filialas (įmonės kodas: 156907289), teikiantis sveikatos priežiūros paslaugas.
„Achemos poliklinika“ yra licencijuota pirminės ambulatorinės sveikatos priežiūros (šeimos medicinos, slaugos ir laboratorinės diagnostikos) paslaugų teikimui bei antrinės ambulatorinės sveikatos priežiūros (darbo medicinos, endokrinologijos, kardiologijos, urologijos, akušerijos ir ginekologijos, oftalmologijos, otorinolaringologijos, radiologijos ir echoskopijos) paslaugų teikimui, taip pat visuomenės sveikatos priežiūros veiklai (pirmos pagalbos mokymas). Poliklinikoje įdiegta kokybės vadybos sistema LST EN ISO 9001:2008. Ji padeda užtikrinti kvalifikuotas, kokybiškas ir savalaikes I ir II lygio ambulatorines sveikatos priežiūros paslaugas.
Įregistruota 1998 m. gruodžio 23 d. Poliklinika įsikūrusi prie pat „Achemos“, daugiaaukštis pastatas, pastatytas sovietmečiu kaip G/S „Azotas“ darbuotojams skirtas sveikatos priežiūros centras. Šiuo metu atviras visiems gyventojams (registruotis galima kaip ir kitose sveikatos įstaigose).
Adresas: Jonalaukio kaimas, LT-55296 Jonavos rajono savivaldybė.
Vadovybė
Vyr. gydytojas doc. dr. Vidmantas Januškevičius
Miuriu
Miuriu  – alasas ir ežeras Jakutijoje, Ust Aldano uluse, Vidurio Jakutijos lygumoje, Lenos ir Aldano tarpupyje. Tai didžiausias alasas Jakutijoje – jo ilgis iš rytų į vakarus 13,2 km, plotis iki 6,75 km, plotas 59 km².
Alase įsikūrusi Borogoncų gyvenvietė, telkšo 12-13 ežerų. 2002 m. atvestas kanalas iš Lenos alasą užpildė vandeniu.
Rytų Bažnyčių kongregacija
miniatiūra|200px|right|Kongregacijos kardinolas prefektas Leonardo Sandri, 2014 m.
Rytų Bažnyčių kongregacija – viena iš Romos kurijos dikasterijų, kongregacija, atsakinga už ryšius su Rytų Katalikų bažnyčiomis.
Rytų Bažnyčių kongregacija padeda popiežiui palaikyti ryšius su tomis krikščioniškųjų Rytų bažnyčiomis, kurios pritaria vienybei su Roma ir pripažįsta popiežiaus viršenybę, tuo pat metu išlaikydamos savarankiškumą, savo liturgijas ir dvasines tradicijas. Dauguma šių bažnyčių veikia Artimuosiuose Rytuose, taip pat Azijoje, Indijoje, Šiaurės ir Rytų Afrikoje, Vidurio ir Rytų Europoje. Nemažai šių bažnyčių narių gyvena diasporoje – visų pirma Šiaurės Amerikoje, bet taip pat Vakarų Europoje, Pietų Amerikoje ir Australijoje.
Istorija
Popiežius Grigalius XIII įkūrė Graikų reikalų kongregaciją, kuri turėjo reformuoti bazilijonų ordiną ir palaikyti bizantiškąsias apeigas. Popiežius Grigalius XV savo 1622 m. bulėje „Inscrutabili divinae providentiae“ klausimus, susijusius su Rytų Katalikų bažnyčiomis, perdavė Tikėjimo platinimo kongregacijai. Joje popiežius Urbonas VIII sukūrė atskirą Rytų apeigų reikalų komisiją. 1917 m. savarankišką Rytų Bažnyčių kongregaciją įkūrė popiežius Benediktas XV, paskelbęs savo Motu proprio „Dei Providentis“.
Po II Vatikano susirinkimo reformuojant Romos kuriją, buvo sukurtos atskirų apeigų (aleksandriečių, bizantiečių, armėnų) valdybos, kongregacijai vadovauti paskirtas kardinolas prefektas, o jos nariais tapo Rytų katalikų patriarchai, aukščiausieji arkivyskupai, o taip pat ir kardinolas, vadovaujantis Popiežiškajai krikščionių vienybės tarybai. Po II Vatikano susirinkimo prisidėjo svarbus tikslas – plėtoti ekumeninius ryšius tarp krikščioniškųjų bažnyčių.
Jakaičių apylinkė
Jakaičių apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas vidurio Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Betygalos valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Ariogalos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Betygalos apylinkės ir Ilgižių apylinkės.
Kamau oro uostas
Kamau oro uostas – regioninis oro uostas, esantis pietinėje Vietnamo dalyje, šalia Kamau provincijos miesto Kamau. Atidarytas 1962 m.
Tušas (reikšmės)
Tušas – ši sąvoka gali reikšti:
Kamau oro uostas
Maršrutai
Šiuo metu reguliarieji skrydžiai iš Kamau oro uosto vykdomi į:
Tušas (reikšmės)
Panašūs:
Šaltiniai
Тушь
Egidijus Mažintas
Egidijus Mažintas (g. 1955 m. birželio 22 d. Raseiniuose) – Lietuvos dainininkas (bosas-baritonas), režisierius, humanitarinių mokslų daktaras.
Biografija
1988–1990 m. m. Kauno muzikinio teatro solistas. 1990–1991 m. savaitraščio „Free Lithuania“ (JAV) redaktoriaus asistentas. 1993–1994 m. dainavo Jutos valstijos operoje. 1994–1998 m. operos bendrovės „Sunstate“ solistas. Koncertavo JAV lietuvių kolonijose. 1998–2000 m. Klaipėdos muzikinio teatro solistas. Nuo 2003 m. Vilniaus pedagoginio universiteto, nuo 2004 m. dar ir Vilniaus kolegijos dėstytojas.
Koncertuoja. Režisavo muzikinių spektaklių. Lietuvos ir užsienio šalių spaudoje paskelbė straipsnių, recenzijų. Skaitė pranešimus tarptautinėse konferencijose.
Klampupiai
Klampupiai – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 7 km į šiaurę nuo Bagotosios, prie Višakio intako Klampupio, prie Kazlų Rūdos miškų. Greta eina kelias.
Zofija Žilienė-Klajūnė
Zofija Žilienė-Klajūnė (mergautinė pavardė Striogaitė, 1925 m. [1926 m.] Ukmergėje arba Levaniškiuose – mirė 2002 m. Palangoje) – Lietuvos rezistentė, nuo 1945 m. Vyčio apygardos, Šarūno partizanų rinktinės, Butageidžio partizanų kuopos, Antano Žilio (Žaibo) partizanų būriui priklausiusi partizanė.
Zofija gimė savanorio kūrėjo Antano Striogos šeimoje. Šešerių metukų neteko motinos. Mokėsi Ukmergės gimnazijoje.1941 m. birželį, besitraukiant Raudonajai armijai kartu su kitais gimnazistais sutrukdė sušaudyti Ukmergės kalėjimo kalinius. Būdama aštuoniolikos ištekėjo už Antano Žilio.
Suimta 1949 m. gegužės 28 d., nepraėjus dviem savaitėms po vyro žūties. Sovietinio karo tribunolo nuteista 25 m. lagerio ir 5 m. tremties, vėliau bausmė sušvelninta iki 10 m. lagerio. Kalėjo Kazachijos lageriuose. Į Lietuvą grįžo 1965 m. Apsigyveno Panevėžio mieste, o vėliau persikėlė į Palangos miestą. Partizanės istorija įkvėpė grupę „Skylė“ sukurti dainą pavadinimu „Klajūnė“
Į ginkluotą pasipriešinimą įsijungė ir dėdė Sauliūnas.
Rytų provincija (Siera Leonė)
Rytų Provincija – viena iš keturių provincijų Siera Leonėje. Ji užima 15.553 km² plotą, o joje gyvena 1.187.532 gyventojai (2004 m.). Provincijos sostinė ir administracinis centras yra Kenema miestas.
Apygardos
Rytų provincija dalinama i tris apygardas:
111 m.
111 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys ketvirtadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Rytų provincija (Siera Leonė)
Ribos
Rytų provincija yra vienintelė šalyje, kuri neturi priėjimo prie Atlanto vandenyno.
Árīs Lemesós
Limasolio „Aris“ – Kipro futbolo klubas iš Limasolio.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1930 m.
Blokinis namas
thumb|Blokinis namas [[Lodzėje]] Blokinis namas – bendras pastato, kurio statybinių konstrukcijų didžiąją dalį sudaro blokai ar net atskirai pagaminti kambariai, pavadinimas. Dažniausiai suprantamas kaip daugiaaukštis namas, kurio atskiruose butuose gyvena skirtingos šeimos. Blokiniu namu galima vadinti ir individualų namą, kurio pagrindinės dalys yra blokai.
Stasys Abramauskas
Stasys Abramauskas (1927 m. spalio 16 d. Nevaišiai, Gardino sritis – 1996 m. spalio 28 d. Vilnius) – inžinierius architektas, architektūros istorikas, humanitarinių mokslų daktaras.
Blokinis namas
Statybų istorija
Pirmi blokiniai namai buvo pradėti statyti 1920 m. Berlyne ir Drezdene. Jie iš karto savo išvaizda išsiskyrė iš kitų namų - neaukštų, skirtų vienai šeimai. Juose galėjo gyventi daug daugiau žmonių, skaičiuojant vienam vienetui žemės, negu kito tipo namuose ir tai gerokai mažino miesto infrastruktūros palaikymo išlaidas.
Stasys Abramauskas
Biografija
1950 m. baigė Kauno universitetą. 1962 m. baigė Maskvos centrinį architektūros teorijos ir istorijos institutą. 1965 m. architektūros mokslų kandidatas. 1974 m. stažavo Vokietijoje, Veimaro architektūros mokykloje ir Greifsvaldo universiteto Menotyros institute.
Blokinis namas
Jungtinė Karalystė
thumb|Blokinis namas Krovbrante, [[Velsas]] Jungtinėje Karalystėje pirmi blokiniai namai buvo pastatyti po Antrojo pasaulinio karo, siekiant suteikti gyvenamąją vietą žmonėms, gyvenantiems antisanitariniuose XIX a. namuose, bei tiems, kurių namai buvo sugriauti per karą. Pradžioje blokiniai namai atrodė patrauklūs ir daug kas norėjo juose gyventi. Vėliau, kai namų būklė blogėjo, jie įgavo nepageidaujamo, pigaus gyvenamojo ploto įvaizdį. Jungtinėje Karalystėje šių būstų populiarumas smuko, kai 1968 m. apgriuvo Ronan centras. Galiausiai blokinių namų statybos buvo atsisakyta, bet po 30 metų jų statyba buvo vėl atnaujinta Birmingeme, Glazge, Lise, Liverpulyje, Londone ir Mančesteryje.
Stasys Abramauskas
Biografija
1950–1970 m. dėstė architektūros istoriją Kauno politechnikos institute, nuo 1970 m. Vilniaus inžineriniame statybos institute (nuo 1989 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas), taip pat Vilniaus universitete ir Vilniaus pedagoginiame universitete, nuo 1966 m. docentas. 1952 m. sudaręs Lietuvos architektūros istorijos programos prospektus šią discipliną būsimiesiems architektams dėstė visą savo gyvenimą.
Vienas pirmųjų pradėjo Lietuvos XIII- XV a. architektūros tyrimus. Jo tyrinėta Medininkų pilis, Trakų pilis, kitos pilys ir statiniai. Parašė apie 300 moksl. straipsnių iš Lietuvos architektūros istorijos, apie mūrinės statybos atsiradimą Lietuvoje, Trakų miesto raidą ir paminklosaugos.
Blokinis namas
Azija
Azijoje dėl didelių žemės kainų daug žmonių gyvena daugiaaukščiuose. Pavyzdžiui, Singapūre ir Honkonge žemės kainos yra tokios aukštos, kad beveik visi gyvena blokiniuose namuose (Honkonge - daugiau kaip 60 % gyventojų).
Rytų Europos valstybės
thumb|Blokinė [[chruščiovkė Tomske]] thumb Pirmas blokinis namas SSRS buvo pastatytas 1959 m. Toliau jie buvo statomi masiškai. Tuo buvo siekiama aprūpinti dėl ūkio industrializacijos vis augančių miestų žmones gyvenamuoju plotu bei atkurti karo metu sunaikintą gyvenamojo ploto fondą. Blokiniai namai buvo statomi ne tik dideliuose miestuose, bet ir mažuose miesteliuose, net didesniuose kaimuose. SSRS bei kitose buvusiose socialistinio lagerio valstybėse, kartu ir Lietuvoje, blokinių namų statymo pikas buvo nuo 1959–1990 metai.
Pirmieji blokiniai namai liaudyje įgavo chruščiovkės pavadinimą. SSRS 1970 m. buvo priimtas Vieningas statybinių detalių katalogas, kurio pagrindu toliau buvo projektuojami tipiniai namai, todėl visoje SSRS blokiniai namai buvo statomi iš nedidelio asortimento dydžio blokų. Blokiniai namai dažniausiai neturėjo jokių ornamentų, turėjo plokščią stogą. Pradžioje buvo statomi 3-5 aukštų, vėliau aukštesni, net 25 aukštų namai. 9 aukštų ir aukštesniuose blokiniuose namuose buvo įrengiamas liftas. Kai kuriuose dideliuose buvusio sovietinio lagerio miestuose stovintys ant brangios žemės blokiniai namai dabar griaunami ir vietoj jų statomi nauji, daug aukštesni, kartais taip pat blokiniai namai.
Buitis blokiniuose namuose
Skirtingai negu komunaliniuose butuose, čia žmonės turi daug daugiau privatumo, o dažnai tik iš matymo pažįsta savo kaimynus. Blokiniuose namuos paprastai yra bloga garso izoliacija, maža virtuvė, tualetas, praustuvas ir vonia viename kambaryje. Dabar tokio tipo namai Lietuvoje sudaro didžiausią gyvenamojo ploto dalį ir turi vertę. Visos kalbos dėl jų nugriovimo taip ir lieka kalbomis, nes jų vertė yra kelis kartus didesnė, negu žemės vertė, ant kurios jie stovi, be to, daugelis dar yra patvarūs, neavarinės būklės.
Paskutiniais dešimtmečiais blokinių daugiaaukščių namų laiptinėse įrengiamos rakinamos spynos, stiklinami balkonai.
Aukštuoliai (Kelmė)
Aukštuoliai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 7 km nuo Lupikų, prie kelio.
Žeri Pilakai
Žeri Pilakai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Grodzisko valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Ūpartas
left|120px
Ūpartas arba Kiškelio ežeras – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, 5 km į šiaurę nuo Salako, Gražutės regioniniame parke. Išsidriekęs iš vakarų į rytus 2,31 km, plotis siekia 0,43 km. Altitudė 148,6 m. Gylis – iki 3,8 m. Krantai daugiausia aukšti, iš šiaurės apaugę Gražutės mišku, pietuose – siauru medžių ir krūmų ruožu. Pietinėje pakrantėje daugiausia plyti pievos. Dugnas padengtas karbonatingu dumblu ir gėlavandene klintimi. Yra 0,05 ha sala. Per Ūparto ežerą iš rytų į vakarus teka Šventosios aukštupys, iš Samavo ežero įteka Samava (Vaisinė).
Prie Ūparto įsikūrę kaimai: Samauka, Tiltiškės.
Vandenvardis Ū̃partas (Ū̃parstas, Ū̃spartas) gretinamas su Dniepro aukštupio baseino upėvardžiais Усперт, Усперть, Вопрат, Уперта. Visi šie laikomi baltiškos kilmės – iš už- + pert-. Vandenvardžio Ū̃partas pirminė lytis būtų *Ūž-partas.
Boknafjordas
thumb|250px|Vaizdas į Boknafjordą
Boknafjordas (Boknafjorden) – Šiaurės jūros fjordas, įsiterpiantis į Norvegijos pietvakarinius krantus (Rugalandą). Ilgis 52 km, plotis iki 25 km, didžiausias gylis 917 m. Krantai daugiausia aukšti, suskaidyti, daug mažų salų. Pietiniame Boknafjordo krante įsikūręs Stavangeris.
Šiaurės gambitas
Šiaurės gambitas – šachmatų debiutas, kurio ėjimai: 1. e4 e5 2. d4 ed 3. c3 dc 4. Rc4 cb 5. Rxb2
Debiutas pavadintas šiaurės gambitu todėl, kad jį populiarino šiaurės šalių šachmatininkai (ypač Danijos ir Švedijos).
Kai centrinis gambitas priimamas ėjimu 3…dc, baltieji turi du populiariausius atsakymus: žaisti Aleksandro Aliochino rekomenduotą '''4. Žxc3 arba žaisti Lindheno tęsinį 4. Rc4''', kuris veda į šiaurės gambitą. Būtent Lindhenas panaudojo šiaurės gambitą nugalėdamas būsimąjį pasaulio čempioną V. Šteinicą 1864-aisiais Londone.
Po ėjimo '''4. Rc4, kuriuo baltieji pasiūlo kirsti antrąjį pėstininką, juodieji paprastai priima auką ir žaidimas tęsiamas 4…cb 5. Rxb2'''.
Po '''5. Rxb2''' juodieji gali gintis keliais būdais:
Ėjimas 5…Rb4+ pradeda labai sudėtingą neišbalansuotą žaidimą. Po ėjimo 5…d6 baltieji gali tęsti '''6. Vb3 arba 6. f4'''.
Populiariausias ėjimas yra 5…d5 (Šlechterio gynyba). Juo juodieji grąžina vieną pėstininką su idėja patogiu metu grąžinti ir antrąjį.
Baltieji paprastai tęsia '''6. Rxd5 (6. ed yra silpnesnis, nes teisingai žaidžiant juodieji išlaikys pėstininko persvarą ir gaus patenkinamą poziciją) 6…Žf6 7. Rxf7+ Kxf7 8. Vxd8 Rb4+ 9. Vd2 Rxd2 10. Žxd2 c5'''. Dauguma teoretikų poziciją laiko lygia, bet kai kurie mano, kad juodųjų pranašumas valdovės sparne gali būti naudingas endšpilyje.
Vietoj '''7. Rxf7+ žinomas ir 7. Žc3''' nebandant susigrąžinti pėstininko, bet vystant figūras.
Rizikos mažinimas
Rizikos mažinimas ar įveikimas yra procesas, kurio metu pasirenkamos ir įgyvendinamos priemonės pakeisti esamą riziką. Rizikos mažinimas apima didžiausią savo elementą rizikos kontrolę/sušvelninimą bei rizikos vengimą, rizikos perdavimą, rizikos finansavimą. Kiekviena rizikos mažinimo sistema turi teikti šiuos minimalius parametrus :
Alasas
Alasuose plyti durpynai, pievos naudojamos kaip gyvulių ganyklos.
Didžiausias alasas yra Miuriu. Lenos–Aldano tarpupyje taip pat gausu kitų alasų.
Allen Ginsberg
thumb|right|250px|Allen Ginsberg su savo gyvenimo draugu, poetu [[Peter Orlovsky.]] Irwin Allen Ginsberg (1926 m. birželio 3 d. – 1997 m. balandžio 5 d.) buvo amerikiečių bytnikų judėjimo poetas, geriausiai žinomas savo 1956 m. poema Howl apie tuometinės JAV materializmo ir konformizmo jėgas, vedančias jo draugus į depresiją ir savęs žlugdymą.
Pilypavo valsčius
Pilypavo valsčius  – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje. Centras – Pilypavas. Ribojasi su Alėckos, Alėckos Kalvių, Bakalariavos, Dūbininkų, Geldapės ir Prieraslio valsčiais bei Suvalkų miestu. Valsčius priklauso Pilypavo Marijos dangun ėmimo parapijai.
Istorija
thumb|left|Teritorija priskirta Lietuvai pagal [[Lietuvos-Tarybų Rusijos taikos sutartis|1920 metų liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį]]
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII–XIV a. iki 1795 m. valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1656 m. spalio 22 d. valsčiaus teritorijoje įvyko Pilypavo mūšis tarp Lietuvos ir Švedijos-Brandenburgo kariuomenių.
Carmečiu įkurtas 1870 m. gegužės 31 d., jam priskirta dalis Pavluvkos valsčiaus ir dalis Čostkuvo valsčiaus. Pilypavo valsčius priklausė Suvalkų gubernijai, Suvalkų apskričiai. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį valsčius buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. Dalį valsčiaus kaimų sudaro 1919–1933 m. egzistavusio Čostkuvo valsčiaus kaimai. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Paviršiaus struktūra
Pagal 2005 metų duomenis valsčiaus plotas yra 150,35 km², iš kurių: Valsčius sudaro 11,5 % Suvalkų apskrities.
Gyventojai
Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2008 m. birželio 30 d. surinktus duomenis:
Pagal 2005 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1828,99 zlotai.
Administracinis suskirstymas
Agrafinuvka, Bartnia Gura, Bitkovas, Čarnė, Čostkuvas, Garbas, Jemielistė, Mėrūniškiai, Nova Dempščizna, Nove Motulė, Olšanka, Pieckai, Pilypavas, Rospuda, Smolenka, Stara Dempščizna, Stare Motulė, Supieniai, Šafrankai, Tabaluvka, Ūta, Vulka, Zusnas.
Valsčiaus gamta
Valsčiuje teka Rospudos upė.
Ežerai
Valsčiuje yra šie ežerai:
Salma Hayek
Jos darbų sąraše – virš 30-ies filmų, nominuota „Oskarui“ ir kitiems 21 apdovanojimams.
Biografija
Gimė 1966 m. rugsėjo 2 d. Verakruso valstijoje, Meksikoje. Tikrasis vardas – Salma Hayek-Jimenez. Salmos Hayek tėvas (libanietis) buvo valstybinės naftos kompanijos vadovas, o mama (ispanė) – operos dainininkė.
Karjeros pradžia
Vaidino teatre, vėliau – televizijos reklamose, o dar vėliau – populiariame televizijos seriale „Nuevo Amanecar“. Salma Hayek taip pat tapo populiarios Meksikoje muilo operos „Theresa“ žvaigžde.
Pradžia Holivude
1991 m. Salma Hayek persikėlė gyventi į Holivudą. Pripažinimo aktorė sulaukė nusifilmavusi filme “Desperado”.
Asmeninis gyvenimas
2007 kovo mėn. Salma Hayek ir verslininkas Francois-Henri Pinault pranešė, kad jiedu laukiasi pirmojo vaiko bei paskelbė sužadėtuves. 2007 m. rugsėjo mėnesį jiedu susilaukė dukrelės, kurią pavadinino Valentina Paloma Pinault.
Francois-Henri Pinault vadovauja „PPR“ konglomeratui, kuriam priklauso tokie garsūs mados vardai kaip „Gucci“ ir „Yves Saint Laurent“. Aktorės ir verslininko pora savaitraščio „In Touch“ sudarytame turtingiausių „Holivudo“ porų sąraše užėmė pirmąją vietą dėl bendros jų abiejų turto vertės.
Drapetomanija
miniatiūra|[[Samuel A. Cartwright|Samuelis A. Kartraitas]] Drapetomanija ( 'bėglys') buvo 1851 metais Luizianos gydytojo Samuelio A. Kartraito pasiūlyta psichiatrinė diagnozė, paaiškinanti juodaodžių vergų norą pabėgti į laisvę. Tuo metu vergvaldžiai, kurie elgdavosi su savo vergais sąlyginai gerai (tuometiniu supratimu), sunkiai galėdavo suprasti, kodėl šie vis tiek nori pabėgti.
Šis terminas pirmą kartą buvo paminėtas straipsnyje, išspausdintame New Orleans Medical and Surgical Journal (Naujojo Orleano medicinos ir chirurgijos žurnalas). Daktaras Cartwright'as rašė, kad negrų mėginimai pabėgti yra psichinės ligos pasekmė, ir gali būti sustabdyti pasitelkus tinkamą prevencinę praktiką. Tarp kitų prevencijos metodų, buvo nurodytas rimbo naudojimas ar net pirštų amputacija.
Drapetomanija yra svarbus istorinis mokslinio rasizmo pavyzdys.
Sneferu
thumb|150px|Sneferuthumb|250px|left|[[Raudonoji piramidė|Raudonoji Sneferu piramidė]] Sneferu (Snofru, Snefru, Soris) – ketvirtosios Egipto faraonų dinastijos pradininkas. Valdymas datuojamas įvairiai, vienur 2575–2551 m. pr. m. e., kitur 2613–2589 m. pr. m. e.
Jo sūnus – garsiausias Egipto piramidžių statytojas Cheopsas (Khufu). Tačiau ir pats pasižymėjo didingomis statybomis. Užbaigė tėvo pradėtą statyti Meidumo piramidę. Jis pirmasis pastatė tikrąją piramidę, įsakęs suvienodinti tėvo statytos piramidės šonus. Vėliau pradėjo statyti savo laiptuotą piramidę. Sneferu pastatė Lenktąją piramidę Dahšūre ir galiausiai pastatė Raudonąją piramidę. Mažoji piramidė Seiloje netoli Meidumo, manoma, kad taip pat pastatyta jam įsakius. Palyginus Sneferu ir Cheopso piramides, nei viena Sneferu piramidė neprilygo savo dydžiu Cheopso piramidei, tačiau sudėjus visą akmenų masę, Sneferu monumentų masė gerokai lenkia Cheopso. Todėl Sneferu yra daugiausiai pastatęs faraonas.
Nors Sneferu ir pastatė tokius didingus monumentus, apie patį faraono valdymą žinoma mažai. Iš Palermo akmens įrašų žinoma, kad jis pradėjo importuoti geros kokybės medieną iš užsienio. Pagal įrašus žinoma, kad jis pasiuntė 40 laivų pargabenti kedrą iš Libano. Taip pat žinoma, kad jis statė laivus gabenti prekes, taip pat ir karinėms reikmėms, į Sinajų, Nubiją ir Libiją. Iš papirusų, parašytų Vidurinės karalystės laikotarpiu, žinoma, kad Sneferu buvo išmintingas ir teisingas valdovas.
Kanados herbas
Karališkasis Kanados herbas (anksčiau vadintas Jos Didenybės teisės į Kanadą herbu) buvo įvestas karaliaus Jurgio V 1921 m. lapkričio 21 d. kaip Kanados Dominijos herbas. Dabartinis Kanados herbas sumodeliuotas labai panašiai, kaip ir Jungtinės Karalystės herbas.
Skydas
left Skydas herbo viduryje padalintas į penkias dalis.
Skydo galvos kairėje raudoname lauke vaizduojami trys auksiniai liūtai – Anglijos simbolis nuo Ričardo I laikų. Skydo galvos dešinėje – auksiniame lauke raudonas liūtas, Škotijos simbolis. Skydo širdies dešinėje – mėlyname fone Airijos arfa, dabartinis Airijos herbas. Šalia (Skydo širdies kairėje) – mėlyname fone auksinės karališkosios Prancūzijos lelijos.
Paskutinis simbolis, esantis skydo papėdėje – baltame lauke yra šakelė su raudonais klevo lapais – grynai kanadietiškas simbolis, atsiradęs XIX amžiuje. Klevo lapai kaip nacionalinis simbolis buvo pirmąkart pasiūlyti 1834 m. 1868 m. jie jau puošė Kvebeko ir Ontarijo provincijų herbus, o oficialia nacionaline emblema tapo 1965 m., sukūrus oficialią Kanados vėliavą. Iš pradžių lapai ant herbo buvo piešiami žali, kaip jaunystės simbolis bei priešingybė raudoniems, mirštantiems rudens lapams. 1957 m. lapai įgavo raudoną spalvą, kad derintųsi prie kitų herbo spalvų.
Ordino kaspinas
left Ant kaspino užrašyta desiderantes meliorem patriam (siekti geresnės valstybės), taip pat, kaip ir ant Kanados ordino, aukščiausio laipsnio nacionalinio apdovanojimo. Kaspinas atsirado ant herbo 1987 m., kai Kanados įstatymai įtraukė ordino juostelę į kiekvieno juo apdovanotojo asmeninį herbą, tačiau ministrų ir kitų valstybinių įstaigų herbuose jos nebuvo. Nuo 1994 m. šis lozungas puikuojasi ant visų Kanados valstybinių įstaigų herbų.
Šalmas
left Virš ordino kaspino – auksinis šalmas raudonų ir baltų (nacionalinės Kanados spalvos) lapų apsuptyje. Pats auksinis šalmas simbolizuoja Kanados suverenitetą.
Šalmo papuošalas
left Auksinis liūtas, dėvintis karūną herbo viršuje sukurtas Anglijos simbolio pavyzdžiu. Vienintelis skirtumas tarp jų – Kanados liūtas kairėje priekinėje letenoje laiko raudoną klevo lapą. Liūtas dėvi Šv. Edvardo karūną, tokią pačią, kaip ir dabartinė Anglijos karalienė. 1921 m. herbe šioje vietoje buvo Tiudorų karūna. Ji buvo pakeista 1957 m.
Skydininkai
left Kanados, kaip ir Jungtinės Karalystės herbą laiko Anglijos liūtas ir Škotijos vienaragis. Liūtas kairėje laiko Jungtinės karalystės vėliavą ant ieties auksiniu galu. Vienaragio ragas, kanopos, karčiai ir uodega auksiniai, be to, ant mitinės būtybės kaklo – auksinė grandinė. Jis laiko ietį su trimis lelijomis – karališkosios Prancūzijos simboliu. Skirtingai nuo Jungtinės Karalystės herbo, liūtas nėra nei karūnuotas, nei atsisukęs snukiu į priekį.
Moto
left Kanados šūkis yra a mari usque ad mare (nuo jūros iki jūros) 72-osios Psalmės eilutė, herbe ji yra po skydu. Moto buvo pasiūlytas Samiuelio Leonardo Tilio, vieno iš „valstybės tėvų“, herbe jis atsirado 1921 m.
2006 m. kovą Kanados provincijų valdytojai bandė pataisyti šūkį, kad šis geriau atspindėtų geografinę Kanados padėtį (šalis turi tris priėjimus prie skirtingų vandenynų – Arkties, Atlanto ir Ramiojo). Du pasiūlymai naujam moto: A mari ad mare ad mare (nuo jūros iki jūros iki jūros) ir A mari usque ad maria (nuo jūros iki kitų jūrų''). Kol kas šūkis lieka nepakeistas.
Pagrindas
left Herbo pagrindas sudarytas iš Tiudorų rožės, usnies, trilapio dobilo ir lelijų, augalų, reprezentuojančių Angliją, Škotiją, Airiją ir Prancūziją. Rožės yra sukombinuotos iš baltųjų ir raudonųjų, tokia heraldinė kompozicija yra Anglijos monarchijos simbolis nuo Rožių karo pabaigos.
Herbo evoliucija
Kai Kanados dominija buvo suformuota 1867 m., kiekviena iš keturių provincijų turėjo savo herbus, o pati dominija – ne. Dominijos herbas buvo suformuotas labai paprastai – kiekvienos provincijos herbui buvo skirtas ketvirtadalis visos teritorijos herbo.
Naujoms provincijoms prisijungiant prie konfederacijos, jų herbai taip pat gaudavo savo vietą didžiajame herbe. Taip dominijos herbas laikui bėgant patapo pernelyg painus ir perkrautas vaizdiniais. Tai matosi 1904 m. atviruke – tuo metu konfederaciją sudarė septynios provincijos. Po metų jų buvo jau devynios.
Jurgis V įvedė naują herbą 1921 m. Šioje versijoje klevo lapai buvo žali.
1957 m. Alanas Bedou sukūrė naują herbo modelį, kuriame lapai jau buvo raudoni.
Mil Valis
Mil Valis  – miestas Kalifornijoje, Jungtinėse Valstijose, įsikūręs 23 km nuo San Francisko (važiuojant per „Aukso Vartų“ tiltą). Pagal 2010 m. gyventojų surašymą mieste gyveno 13 903 gyventojai, kiek daugiau nei per 2000 m. surašymą, kai miesto populiacija siekė 13 600.
Miestas yra įsikūręs gana kalnuotoje vietovėje, kur gausu kraštovaizdžių; aplink miestą įsikūrę daug įvairių parkų. Labai patogi geografinė padėtis ir lengvas susisiekiamumas su San Francisku lėmė aukštas nekilnojamojo turto kainas. 2005 m. „CNN“ Mil Valį paskelbė dešimta geriausia vieta gyventi visoje šalyje. „Forbes“ miestą įvardija kaip vieną iš brangiausių vietų gyventi JAV.
François-Joseph Talma
thumb|right|250px|Talma vaidina [[Neronas|Neroną]]
Langioja
thumb|240px|Langioja Vesteroleno salyne
François-Joseph Talma
Fransua Žozefas Talma (François-Joseph Talma; 1769 m. sausio 15 d. – 1826 m. spalio 19 d.) – prancūzų aktorius.
Langioja
Langioja (Langøya) – Norvegijai priklausanti sala, esanti Norvegijos jūroje, Vesteroleno salyne. Tai trečia pagal dydį Norvegijos sala (neskaitant Svalbardo). Jos plotas – 850,2 km². Paviršius kalnuotas; didžiausias aukštis 763 m. Krantai išraižyti fjordų (pvz., Eidsfjordenas), yra ežerų (Alsvogvatnetas). Plyti pievos, kadagynai, pelkės.
Saloje gyvena apie 20 000 gyventojų. Verčiamasi avių auginimu, žvejyba, turizmu. Didžiausia gyvenvietė – Sortlandas. Langioja tiltu sujungta su Hinioja.
François-Joseph Talma
Fransua gimė Paryžiuje, stomotologo šeimoje. 1776 m. persikėlė į Londoną kur gavo gerą išsilavinimą. Grįžęs į Paryžių kurį laiką praktikavosi stomotologijos srityje, tačiau jo polinkis vaidybai ėmė viršų ir 1787 metais jis debiutavo Comédie-Française teatre Voltero tragedijoje „Mahometas“. Talma vaidindamas scenoje siekė istorinio tikslumo.
Talma vedė turtingą ir talentingą moterį – Julie Carreau.
Jis buvo artimas Napoleono Bonaparto draugas ir mėgstamiausias jo aktorius. Tarp Talmos draugų buvo Joseph Chénier, Georges Jacques Danton, Kamilė Desmoulins ir kiti revoliucionieriai.
Mediniai paparčiai
Mediniai paparčiai (Cyatheales) – paparčių šertvūnų (Pteridophyta) eilė. Ją sudaro paparčiai, kurie augdami suformuoja kamienus ir savo išvaizda primena medžius. Jie yra didelių papartinių medžių, augusių Juros periode palikuonys.
Dabar auga karšto ir vėsaus klimato drėgnuosiuose miškuose. Kaip ir visi šertvūnai, mediniai paparčiai dauginasi sporomis, kurios subręsta sporų dėžutėse. Medinių paparčių lapai paprastai labai dideli, suskaidyti plunksniškai. Skirtingai negu žiedinių augalų, medinių paparčių kamiene nėra medienos audinio. Kamieną sudaro pluoštinės šaknys, kurių besiplečianti masė ir išlaiko augalą. Dalis medinių paparčių (pvz., diksonijos) gali būti persodinti nukirtus jų viršūnę ir laikant ją vandenyje. Tuomet jie užsiaugina naują šaknų sistemą.
Skirstymas
سرخس (نبات)
Ne žaidėjo veikėjas
Ne žaidėjo veikėjas  – žaidimo meistro ar kompiuterio valdomas veikėjas vaidmenų žaidimuose.
Stalo vaidmenų žaidimai
Paprastai terminu NPC yra nusakomi visi vaidmenų žaidimo personažai, už kuriuos nežaidžia žaidėjai, ir sudaro žaidimo pasaulio populiaciją. Kiekvieno atskiro NPC aprašymo detalumas priklauso nuo meistro noro ir paties NPC svarbos scenarijuje – šalies karalius, jo patarėjas ar pagrindinis priešininkas paprastai būna smulkiai aprašyti meistro užrašuose: jų statistikos, charakterio savybės, turimi daiktai ir kita. Tuo tarpu nedidelės užeigos, kur nakčiai sustojo veikėjai, savininkas gali būti aprašytas keliais žodžiais.
Personažai turi būti pastovūs. Pavyzdžiui, jei žaidėjai nuolat lankosi toje pačioje smuklėje, geriau jei smuklininkas turi savo vardą, istoriją, gimines bei panašiai. Detaliai aprašyti, turintys savo motyvaciją ir charakterio bruožus NPC gerokai pagyvina žaidimą ir leidžia labiau pasinerti į žaidimo pasaulį.
Kuriant tikroviškesnį personažą, žaidėjams padeda įsivaizduojami su jais susiję NPC (giminės, bendražygiai, draugai ir pan).
Žaidimo meistras, norėdamas paįvairinti žaidimą arba palengvinti sau naštą, gali leisti už kurį nors NPC žaisti žaidėjui iš šalies.
Kompiuteriniai vaidmenų žaidimai
Kompiuteriniuose vaidmenų žaidimuose (cRPG) NPC terminu yra vadinami visi kompiuterio valdomi veikėjai. Jų elgesį apsprendžia skriptai, kuriuos aktyvuoja žaidėjo veiksmai. Dažniausiai NPC atlieka konkrečias funkcijas – perka/parduoda daiktus, duoda žaidėjui eilinę užduotį ir pan.
Šaltiniai
Virtual Theatre
112 m.
112 m. buvo keliamieji metai, prasidedantys penktadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Aukštuoliai (Molėtai)
Aukštuoliai – kaimas Molėtų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Mindūnų.
Maitinimas krūtimi
Mokslininkai nustatė, kad vaiką maitinant krūtimi, jo intelekto koeficientas gali būti aukštesnis.
Žindymo istorija
Antropologai, ištyrę archeologų radinius, teigia, jog labai tolimoje senovėje vaikai buvo žindomi kelerius metus. Tokia informacija rasta Mesopotamijos, Egipto ir kitų senovės civilizacijų šaltiniuose. Kai kurios primatų rūšys žindydavo savo jauniklius iki tol, kol jiems išdygdavo pirmasis nuolatinis dantis. Tačiau žmonių smegenys yra itin didelės, todėl joms reikia daugiau maistinių medžiagų, todėl vaikai yra anksčiau supažindinami su paprastu maistu. Pavyzdžiui, senovės Indijoje buvo rekomenduojama maitinti vaikus motinos pienu vienerius metus, po to motinos pienu ir solidžiu maistu iki 2 gimtadienio, ir tik tada palaipsniui nutraukti žindymą. Industrializacijos metu alternatyvūs kūdikių maitinimo būdai tapo itin populiarūs. Moterys kūdikius maitindavo tik kelis mėnesius, vėliau jais rūpindavosi senos moterys arba jaunos merginos, nes motinos turėdavo grįžti atgal į darbą, todėl žindymas būdavo nutraukiamas. Nors pasaulinė žmogaus sveikatos organizacija rekomenduoja kūdikius maitinti bent pirmuosius 6 mėn., dauguma moterų pasirenka grįžti į darbą, todėl toks maitinimo modelis populiarus ir dabar.
Žindymo nauda motinai
thumb|Krūties sandara Sėkmingas žindymas, suderintas su tinkama motinos mityba, lemia ir geresnę motinos sveikatą. Tuoj po gimdymo pridėtų prie krūties naujagimių net ir silpnas žindimas skatina hormono oksitocino išsiskyrimą, kuris skatina gimdos raumenų susitraukimą, t. y. pagerina ir pagreitina placentos atsiskyrimą ir sumažina kraujavimo pavojų bei apsaugo nuo geležies netekimo. Taip pat žindymas padeda numesti per nėštumą priaugtą svorį, kadangi maitinant krūtimi sunaudojama itin daug energijos, t. y. kalorijų. Be to, žindymas nors 2 mėnesius sumažina tikimybę susirgti kiaušidžių vėžiu 25%, 3 mėnesius žindžiusios motinos 2 kartus rečiau serga krūties vėžiu. Žindymas taip pat saugo nuo per ankstyvo, neplanuoto nėštumo, o osteoporozės tikimybė sumažėja 50 %.
Žindymo nauda kūdikiui
Natūralaus maitinimo privalumus pirmiausiai nulemia unikali motinos pieno sudėtis. Jame yra:
Visi šie motinos pieno komponentai sudaro palankias sąlygas geram kūdikio vystymuisi. Motinos pienas ne tik idealus vitaminų bei maisto medžiagų mišinys, bet ir lengvai virškinamas ir įsisavinamas kūdikio maistas. Motinos piene yra antikūnų, kurie padeda vaikui kovoti su virusais ir bakterijomis. Žindymas sumažina kūdikio astmos ar alergijos riziką. Kūdikiai, kurie yra maitinami krūtimi pirmuosius šešis mėnesius, mažiau serga ausų infekcijomis, kvėpavimo ligomis, pilvo diegliais, viduriavimu, cukriniu diabetu, rečiau nutunka, išsivysto insulino rezistencija, cholesterolio metabolizmo sutrikimai.
Selenė
Graikų mitologijoje Selenė arba Selena (Σελήνη, „mėnulis“) – mėnulio deivė. Romėnų mitologijoje jos atitikmuo yra deivė Luna. Selenė buvo titanų Hiperiono ir Tėjos dukra.
Kai jos brolis Helijas, saulės dievas, baigdavo savo kelionę dienos dangumi, Selenė pradėdavo savo kelionę nakties dangumi.
Mene Selenė vaizduojama, kaip graži moteris išblyškusiu veidu, važnyčiojanti sidabrinį vežimą, traukiamą poros arklių. Dažnai ji vaizduojama jojanti ant arklio ar buliaus, vilkinti mantiją ir pusmėnulio ženklu pasipuošusi galvą, bei nešanti deglą.
Pagal legendas pasakojama, kad ji mylėjusi gražų piemenį (pagal Apalonijų iš Rodo) ar Elio karalių (pagal Pauzaniją), ar medžiotoją Endimioną iš Mažosios Azijos. Jis jai buvo toks gražus, kad ji paprašiusi Dzeuso suteikti jam nemirtingumą, kad Endimionas niekada jos nepaliktų. Pagal Pauzanijų Selenė ir Endimionas turėjo 50 dukterų. Su Dzeusu susilaukė Pandijos, Nemėjos liūto ir Ersos.
Cheminis elementas Selenas buvo pavadintas pagal dievės vardą.
thumb|left|300px|Romėniška skulptūra Luna/Selenė
Kamranio oro uostas
Kamranio tarptautinis oro uostas – oro uostas, esantis Vietname dalyje, šalia Kanhhoa provincijos administracinio centro Kamranio. Atidarytas 1962 m.
Maršrutai
Šiuo metu vykdomi šie reguliarieji skrydžiai iš Kamranio oro uosto:
Klangiai (Šakiai)
Klangiai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Kriūkų.
Tarpukaryje veikė Kriūkų marijavitų bažnyčia.
113 m.
113 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys sekmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Pietų provincija (Siera Leonė)
Pietų provincija – viena iš keturių provincijų Siera Leonėje. Ji užima 19.694 km² plotą, o joje gyvena 1.377.067 gyventojai (2004 m.). Provincijos sostinė ir administracinis centras yra Bo miestas, kuris yra antras pagal dydį šalies miestas po sostinės Fritauno.
Apygardos
Pietų provincija dalinama į keturias apygardas:
Ribos
Pietų provincija ribojasi su:
Aukštuoliai (Raseiniai)
Aukštuoliai – kaimas Raseinių rajono savivaldybėje, 3 km nuo Vosiliškio.
Erototoksinai
Sąvoką sugalvojo žymi JAV kovotoja prieš pornografiją ir seksualinį švietimą Judith Reisman. Jokio mokslinio pagrindo tarti šias medžiagas egzistuojant nėra.
Anusinas (Semiatičės valsčius)
Anusinas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Semiatyčių valsčiuje, Semiatičės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 6 km į pietryčius nuo Semiatičės ir apie 83 km į pietus nuo vaivadijos centro Balstogės. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei. Per kaimą eina vaivadijos kelias Nr. 25px|DW640.
Storasnapės zylės
Pasaulyje 3 gentys, 20 rūšių. Lietuvoje gyvena viena rūšis – ūsuotoji zylė (Panurus biarmicus).
Jurijs Andrejevs
Jurijs Andrejevs (Jurijus Andrejevas, g. 1957 m. sausio 16 d. Rygoje) – Latvijos futbolo treneris, buvęs Latvijos rinktinės vyriausiasis treneris.
Trenerio karjerą pradėjo kaip vaikų treneris. 1994 m. su FK Pārdaugava Latvijos čempionate užėmė 6 vietą. Nuo 1995 m. buvo vyriausiojo trenerio Aleksandro Starkovo padėjėjas Skonto FC komandoje, o nuo 2001 m. – ir Latvijos rinktinėje. Per savo karjerą treniravo ir Latvijos U-16, U-18 ir U-21 rinktines. 2004 m., kai Latvijos rinktinė žaidė Europos čempionate, buvo trenerio padėjėjas.
2004 m. rudenį, kai Starkovas paliko ir rinktinę, ir Skonto FC, Andrejevas tapo abiejų šių komandų vyriausiuoju treneriu. Latvijos rinktinėje vyriausiojo trenerio pareigose Andrejevas debiutavo 2004 m. rugsėjo 8 d. rungtynėse prieš Liuksemburgo rinktinę (4:3). 2004 m. su Skonto FC tapo Latvijos čempionu. 2005 m. vasarą po Skonto FC pralaimėjimo UEFA Čempionų lygos kvalifikaciniame turnyre Makedonijos klubui „Rabotnički“ rezultatu 0:6, Andrejevas pasitraukė iš pareigų, tęsdamas darbą tik Latvijos rinktinėje. Jurijaus Andrejevo vadovaujama Latvijos rinktinė pabaigė kvalifikacinį turnyrą, bei pradėjo EURO-2008 kvalifikacinį ciklą. Jo vadovaujama rinktinė šiame cikle sužaidė 4 rungtynes, tačiau po pralaimėjimo Lichtenšteino rinktinei rezultatu 0-1 2007 m. kovo 28 d. Andrejevas atsistatydino iš pareigų.
114 m.
114 m. buvo nekeliamieji metai, prasidedantys pirmadienį pagal Grigaliaus kalendorių.
Jurijs Andrejevs
Latvijos rinktinei vadovavo 31 rungtynėse (8 pergalės, 7 lygiosios, 16 pralaimėjimų, įvarčių santykis 37:47)
2007–2008 m. sezone treniravo klubą.
Klapatauskiai
Klapatauskiai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 2 km nuo Vaiguvos.
Joseph Pulitzer
Jozefas Puliceris (Joseph Pulitzer; 1847 m. balandžio 10 d. – 1911 m. spalio 29 d.) buvo vengrų–amerikiečių leidėjas ir redaktorius, geriausiai žinomas kaip Pulicerio premijos įkūrėjas ir geltonosios žurnalistikos pradininkas. Jis sukūrė modernųjį laikraštį ir savo metu buvo vienas svarbiausių JAV žurnalistų.
Biografija
J. Puliceris gimė Mako mieste Vengrijoje, iš pradžių siekė karininko karjeros, tačiau dėl silpnos sveikatos ir prasto regėjimo buvo nepriimtas į Austrijos armiją. 1864 m jis emigravo į JAV, dalyvavo pilietiniame kare.
Karjera
Po karo J. Puliceris išvyko į Sent Luiso miestą Misūrio valstijoje, kur 1968 m. pradėjo dirbti vokiškame leidinyje „Westliche Post“. Įstojęs į Respublikonų partiją, 1869 m. buvo išrinktas į Misūrio valstijos Asamblėją. Tačiau po nepavykusių prezidento rinkimų ši partija subyrėjo, o J. Puliceris perėjo į demokratų pusę.
1882 m. J. Puliceris už beveik 350 tūkst. dolerių įsigijo Niujorko laikraštį „New York World“, kuris kasmet patirdavo apie 40 tūkst. dolerių nuostolių. J. Puliceris savo dėmesį pradėjo kreipti į viešąjį interesą, skandalus ir sensacingumą. 1885 m. jis išrinktas į JAV Atstovų rūmus, tačiau po kelių mėnesių atsistatydino. 1887 m. į darbą Puliceris priėmė žinomą žurnalistinio tyrimo specialistę Neli Blai. 1885 m. „New York World“ pradėjo leisti pirmąjį spalvotą komiksą „Geltonasis vaikis“ (autorius Ričardas F. Autkoltas). Netrukus šio leidinio tiražas nuo 15 tūkst. šoktelėjo iki 600 tūkst.
left|200|thumb|Geltonoji spauda
Tačiau Puliceris neišvengė konkurentų atakų – leidinio „New York Sun“ redaktorius pavadino jį „žydu, kuris išsižadėjo savo religijos“. Tuo buvo siekiama iš Pulicerio perimti žydų tautybės auditoriją. Tačiau blogėjanti žurnalisto sveikata privertė jį pasitraukti iš aktyvios veiklos, vis dėlto jis nenustojo domėjęsis leidinio reikalais ir atostogaudamas Bar Harbore Meino valstijoje, ir savo rūmuose Niujorke.
1985 m. žiniasklaidos magnatas Viljamas Randolfas Herstas įsigijo „New York World“ konkurentą „New York Journal“, tai stipriai lėmė šių leidinių kovą dėl tiražų. Šis varžymasis, ypatingai nušviečiant 1898 m. Ispanijos-Amerikos karą, lėmė geltonosios žurnalistikos termino atsiradimą.