cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lietuvos futbolo sistema
Šiaulių apskrities futbolo federacija
<div style="float: right; width: 30%; font-size:85%; line-height: 1.2em; background-color: lightgrey; padding: 0.6em; text-align:justify;"> Šiaulių AFF sudaro 25 nariai :
Sporto klubas „Žvelgaitis“ • 	Futbolo klubas „Gintra” • 	FC klubas „Šiaulių tigrai“ • 	Šiaulių futbolo klubas „Juventa 99“ • 	VšĮ „Pakruojo futbolo klubas“ • 	Akmenės rajono futbolo klubas „Akmenė“ • 	VšĮ „Napoleono“ futbolo klubas • 	Kuršėnų miesto futbolo klubas „Venta“ • 	Kelmės futbolo klubas • 	Futbolo sporto klubas „Radviliškis“ • 	Futbolo klubas „Strėlės“ • 	VšĮ futbolo klubas „Savanoris“ • 	Asociacija Futbolo mėgėjų klubas „Kupstas“ • 	VšĮ Šiaulių futbolo klubas „Medelyno bėgiai“ • 	Asociacija Šiaulių futbolo klubas FK „Fanai“ • 	Asociacija FC klubas „Erostoda“ • 	Asociacija Sporto klubas „Saulininkas“ • 	VšĮ futbolo akademija „Šiauliai“ • 	VšĮ „Saned“ • 	VšĮ „Akmenės futbolas“ • 	VšĮ „Šiaulių universitetas“ • 	Asociacija „Šiaulių futbolo sirgaliai“ • 	VšĮ „Šiaulių futbolo teisėjai“ • 	Skaistgirio miestelio futbolo klubas „Skaistgirys“ • 	FK „Šiaulių liūtai" Vykdomasis komitetas: Gintautas Mirauskas (pirmininkas), Rimantas Viktoravičius, Vytis Audinis, Deivis Kančelskis, Mantas Zemeckas. Atnaujinta
Istorija Po 2015-2016 m. sezono, Šiaulių apskrities komandų nebeliko A lygos varžybose – FC Šiauliai pasitraukė dėl rėmėjų trūkumo. 2022 m. komanda iš Šiaulių sugrįžo į A lygą – FA Šiauliai.
Šiaulių AFF interneto svetainė: saff.lt
Panevėžio apskrities futbolo federacija
<div style="float: right; width: 30%; font-size:85%; line-height: 1.2em; background-color: lightgrey; padding: 0.6em; text-align:justify;"> Panevėžio AFF sudaro 18 narių :
Asociacija "Sporto fanai" • 	FC "Pasvalys" • 	FC "Kupiškis" • 	FK "Aukštaitija" • 	FK "Rožynas" • 	FK "Širvėna" • 	FK "Žaibiškas smūgis" • 	Panevėžio seniūnijos SK "Atomas" • 	SC "Baltic-Flora express" • 	SK "Sportidus" • 	SK "Stop" • 	FK "Ekrano senjorai" • 	FK "Baltija" • 	FK "Komex-Ramygala" • 	FK “Panevežys“ • 	VšĮ "Futsal Baltija" • 	VšĮ "Naujieji projektai" • 	FK "Dembava" Valdyba: Darius Butkus (prezidentas), Saulius Vilniškis, Andrius Paltanavičius, Arūnas Šteinas, Virginijus Liubšys. Atnaujinta
Istorija Panevėžio klubai 10 kartų tapo Lietuvos čempionais: 1963 ir 1968 m. Statyba, 1985, 1993, 2005, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012 Ekranas.
Varžybos
Panevėžio komandos:
Panevėžio AFF interneto svetainė: paff.lt
Marijampolės apskrities futbolo federacija
<div style="float: right; width: 30%; font-size:85%; line-height: 1.2em; background-color: lightgrey; padding: 0.6em; text-align:justify;"> Marijampolės AFF sudaro 16 narių :
Sporto klubas “Brig” • 	 Kazlų Rūdos futbolo rėmimo fondas • 	 FK „Sveikata“ • 	 FK „Šešupė“ • 	 FK „Širvinta“ • 	 FK „Sveikata-2“ • 	 VšĮ „Kazlų Rūdos futbolas“ • 	 FK „Kybartų jaunystė“ • 	 FK „Ipukis“ • 	 FK „Švyturys“ • 	 Klubas „Sūduviukas“ • 	 FK „Sūduva“ • 	 VšĮ „Sūduvis“ • 	 VšĮ „Suvalkijos jaunimo futbolo klubo akademija“ • 	 FK „Eurostandartas“ • 	 FMK „Grifas“ Valdyba: Žydrūnas Buzas (pirmininkas), Nerijus Demenis, Mantas Babianskas, Saulius Stankūnas, Šarūnas Litvinas. Atnaujinta
Istorija
Apskrities pasididžiavimas - Marijampolės FK Sūduva, 2020 m. iškovojo trečią iš eilės Lietuvos A lygos čempiono titulą.
Varžybos
2019 m. Marijampolės AFF organizavo šias varžybas:
Marijampolės AFF interneto svetainė: maraff.lt
Telšių apskrities futbolo federacija
<div style="float: right; width: 30%; font-size:85%; line-height: 1.2em; background-color: lightgrey; padding: 0.6em; text-align:justify;"> Telšių AFF sudaro 17 narių :
Istorija
14-ąjį sezoną skaičiuosiančios varžybos startavo dar 2005 metais „Ežiogolo“ vardu. Per visą žaidynių istoriją jose yra sudalyvavę apie 100 tūkst. dalyvių bei 7806 komandos. 2016 metais turnyre užsiregistravo rekordinis komandų skaičius (852). Tokių skaičių masinio futbolo žaidynėse nebuvo užfiksavusi jokia kita Baltijos regiono šalis.
Žaidynės susideda iš trijų etapų: savivaldybių, apskričių finalų ir Lietuvos superfinalų. Nuo šių metų komandos varžysis trijose amžiaus grupėse: U-13, U-15 ir U-17 (anksčiau buvo dvi). Viso 2019 m. užsiregistravo 365 komandos.
Žaidynės turi naują interneto svetainę www.golas.lt, bei naujas, pataisytas taisykles. Nuo šio sezono komandoje turi būti bent 4 mergaitės ar 4 berniukai, o iš jų bent du aikštėje. Savivaldybių etape rungtynėms teisėjaus pedagogai, arba vyresnių klasių moksleiviai – abiejų įstaigų atstovai. Pagal sutarimą, rungtynėms gali teisėjauti ir priimančios įstaigos pedagogai, ar vyresnieji mokiniai. Rungtynių metu, esant rezultatui, kuomet skirtumas tarp komandų 5 įvarčiai, aikštėje moksleivį gali pakeisti pedagogas. Pedagogas smūgiuoti į vartus negali. Jei esant pedagogui, rezultatas sumažėja iki 4 įvarčių skirtumo, tuomet jis turi pasikeisti su moksleiviu.
Varžybos
2019 m. Telšių AFF organizavo šias varžybas:
Tauragės apskrities futbolo federacija
<div style="float: right; width: 30%; font-size:85%; line-height: 1.2em; background-color: lightgrey; padding: 0.6em; text-align:justify;"> Tauragės AFF sudaro 6 nariai :
FK „ Suktukas“ • 	Tauragės senjorų futbolo klubas„ Tauras“ • 	FK „Tauragė“ • 	Asociacija „Tauragės futbolo mokykla“ • 	FK „Vailida“ • 	Asociacija sporto klubas „Šilalės futbolas“ • 	Asociacija futbolo klubas „Imsrė“ Valdyba: Robertas Jurkšaitis (pirmininkas bei prezidentas), Darius Stažys, Jonas Stažys, Žydrūnas Mačaitis, Vaidotas Mozūraitis. Atnaujinta Istorija
Po antrojo pasaulinio karo, 1945-1950 m. Tauragės „Tauras“ „Žalgiris“ žaidė Lietuvos futbolo pirmenybėse. Po to sekė pertrauka iki 1960 m., kai Tauragės MSK (Maisto Sporto Klubas) futbolo komanda buvo priimta į A klasę. Tauragiškiai užimdavo vietas tik turnyro lentelės viduryje. Geriausi Tauragės klubo pasiekimai įvyko 1986-1989 m. Tauragės „Tauras“ 1987 m. Lietuvos Aukščiausiosioje lygoje iškovojo čempiono titulą, o Lietuvos futbolo taurės finale pasiekė finalą.
Atgavus nepriklausomybę Baltijos ir Lietuvos lygos čempionatuose nuo 1990 m. Tauragę atstovavo naujai suburta komanda „Elektronas“. 1997-1998 m. komanda vėl vadinosi „Tauru“, tačiau iškrito į I lygą. Žaidė I lygoje iki 2005 m., deja iškrito į II lygą. Klubas buvo atgaivintas ir 2009 m. jau dalyvavo A lygoje, kur pasiekė 5-ą vietą, o sekančiais metais 4-ą. „Tauras“ dalyvavo UEFA Europos taurės turnyre dvejus metus iš eilės. Po to klubo pasiekimai ėmė smukti, o 2016 m. sezone „Tauras“ nedalyvavo visiškai.
Tauragėje Išugdyti du tarptautinės klasės meistrai, buvę Vilniaus „Žalgirio“ komandos žaidėjai V.Rasiukas ir V.Bridaitis. Senesnės kartos atstovas J.Bauža įžymus ne tik Lietuvoje, bet ir TSRS. Pradžioje jis gynė Vilniaus „Spartako“ vartus, vėliau Maskvos „Spartako“, USKA ir netgi TSRS Olimpinės rinktinės garbę. Vilniaus „Spartakui“ atstovavo P.Šeputis. 2019 m. rugsėjo mėn. buvo įsteigta vaikų Tauragės futbolo akademija.
Tarp 2015 ir 2022 m. Tauragės AFF prezidentu bei valdybos pirmininku buvo Arūnas Pukelis.
Varžybos
2019 m. Tauragės AFF organizavo šias varžybas:
2019 m. Tauragės AFF klubai dalyvavo šiose respublikinėse varžybose:
2019 m. Tauragės AFF klubai dalyvavo šiose tarptautinėse varžybose:
Tauragės AFF interneto svetainė: tauragesaff.lt
Alytaus apskrities futbolo federacija
<div style="float: right; width: 30%; font-size:85%; line-height: 1.2em; background-color: lightgrey; padding: 0.6em; text-align:justify;"> Alytaus AFF sudaro 15 narių :
Alytaus apskrities futbolo klubas • 	Alytaus apskrities moterų futbolo klubas • 	Alytaus futbolo veteranų klubas „Dainavos senjorai“ • 	„Arnika“ (FK „Druskininkai“) • 	„Atžalynas“ (FK „Merkys“) • 	FM „Auska“ (DFK „Dainava“) • 	FK „Centras“ • 	FA „Dainava“ • 	FK „Pamiškė“ • 	FK „Rese“ • 	FK „Simnas“ • 	„Spartukai“ • 	Veisiejų seniūnijos bendruomenės komitetas (Veisiejų „Dainava“) • 	FK „Vidzgiris“ • 	FK „Vytis“ Valdyba: Rimas Kantaravičius (prezidentas), Juozas Bagdanavičius, Algimantas Norkeliūnas, Žydrūnas Lūkošiūnas, Aivaras Kadziauskas. Atnaujinta Istorija
Alytus - vienas didžiausių ir giliausias futbolo tradicijas turinčių Lietuvos miestų. Alytaus futbolo istorija prasidėjo 1935 metais, kai Alytuje buvo įkurtas futbolo klubas „Dainava“. Per savo istoriją klubas ne kartą tapo Lietuvos pirmenybių prizininku, o 1975 metais vedami legendinio trenerio J. Kubilevičiaus tapo Lietuvos čempionais. Prie didžiausių šių dienų Alytaus futbolo pasiekimų priskirtinas Alytaus FM „Auska“ sugrįžimas Lietuvos salės futbolo A lygą, ir sėkmingas žaidimas čempionate – 2013 metais komanda pasipuošė bronzos medaliais. 2010 metais po rekonstrukcijos buvo atidarytas Alytaus centrinis stadionas, kuriame sudarytos puikios sąlygos futbolininkams ir įrengtos 3 748 vietos žiūrovams. 2013 metais buvo įrengtas „Dainavos“ pagrindinės mokyklos dirbtinės dangos treniruočių stadionas bei patalpos metodiniam darbui. Alytuje veikia futbolo mokykla, ugdanti virš 400 auklėtinių.
Varžybos
2019 m. Alytaus AFF organizavo šias varžybas:
Alytaus AFF interneto svetainė: aaff.lt
Utenos apskrities futbolo federacija
<div style="float: right; width: 30%; font-size:85%; line-height: 1.2em; background-color: lightgrey; padding: 0.6em; text-align:justify;"> Utenos AFF sudaro 20 narių :
VŠĮ Jungtinė veikla • VŠĮ Futbolo Klubas „Utenos Utenis“ • Utenos Futbolo Klubas „2003“ • Utenos Futbolo Klubas „Utenio senjorai“ • Futbolo Klubas „FK Auto1 Logistics“ • Asociacija „FK Molėtai“ • Sporto Klubas „Molėtai“ • Futbolo Klubas „FC Narjanta“ • Zarasų Futbolo Klubas „FK Liepsna“ • Visagino Gatvės Vaikų Futbolo Klubas • Asociacija „Visaginietis“ • Visagino Moterų Sporto Klubas „Futbolo Rojus“ • Visuomeninė Organizacija „Inter-Veteranai“ • Vaikų Futbolo Klubas „Viltis“ • Rokiškio Futbolo Klubas • Futbolo Sporto Klubas „Anykščiai“ • Utenos moterų futbolo asociacija „Utenio moterys“ • Lietuvos Gatvės Vaikų Futbolo Federacijos Anykščių skyrius • VšĮ „Visagino futbolo centrą“ (BFA Visaginas) • VšĮ „MFK“ (Molėtai).
Prezidentas: Dainius Širvys. Valdybos nariai: Juozas Šiaučiulis, Erikas Gaigalas, Artūras Rabašauskas, Leonidas Gluchovas. <BR/>Atnauninta
Gargždai (Mažeikiai)
Gargždai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus nuo Purvėnų. 1923 m. kaime buvo 9 ūkiai ir 76 gyventojai. Kaime yra Gargždų storasis ąžuolas, kuris 1960 m. paskelbtas gamtos paminklu, 1987 m. priskirtas prie rajoninės reikšmės paminklų. miniatiūra|220px|left|Sodyba pamiškėje
Krokialaukio tvenkinys
Krokialaukio tvenkinys – tvenkinys Alytaus rajone, prie vakarinės Krokialaukio gyvenvietės dalies. Susidaręs patvenkus Peršėkės upę (Nemuno intakas) 28,7 km nuo jos žiočių. Ilgis iš vakarų į rytus 2,25 km, plotis iki 0,6 km. Altitudė 79,3 m. Pietinis ir šiaurvakarinis krantai aukštoki, kranto linija labai vingiuota. Aplinkui daugiausia plyti dirbami laukai.
Lietuvos futbolo sistema
Utenos apskrities futbolo federacija
Varžybos
Krokialaukio tvenkinys
Debitas:
Lietuvos futbolo sistema
Utenos apskrities futbolo federacija
2019 m. Alytaus AFF organizavo šias varžybas:
Krokialaukio tvenkinys
Tvenkinys suformuotas 1978 m. Užtvanka 245 m ilgio, 8 m pločio. Vandens pralaida – šachtinė. Įrengta 1981 m. Tvenkinio vanduo naudojamas laukams drėkinti.
Gyvenvietės prie Krokialaukio tvenkinio: Krokialaukis, Čiurlionys I, Čiurlionys III, Navininkai. Šiaurine pakrante eina kelias.
Lietuvos futbolo sistema
Utenos apskrities futbolo federacija
Vyrų:
Vaikų ir jaunimo:
Utenos AFF interneto svetainė: uaff.lt
2015 m.
Po lažybų skandalų iš A lygos buvo pašalinti FK Klaipėdos Granitas ir FK Kruoja Pakruojis.
2017 m.
Nuo 2017 m. sausio 1 d. įsigaliojo Lietuvos Respublikos baudžiamojo kodekso 182 straipsnis, kuris nustato baudžiamąją atsakomybę už manipuliavimą profesionalių sporto varžybų eiga arba rezultatais bei numato sankcijas, iš kurių griežčiausia – laisvės atėmimo iki ketverių metų bausmė. Tačiau, dėl nepakankamų resursų įstatymo vykdymui, 2022 m. buvo girdima kritika.
2019 m.
Po sezono pabaigos, dėl manipuliavimo varžybų rezultatais, FK Atlantas Klaipėda ir FK Palanga buvo pašalinti iš A lygos.
2021 m.
FK Jonava užėmė 3-ą vietą 2020 m. Pirmoje lygoje ir tapo viena iš 4 komandų, kurios sportiniu principu iškovojo teisę kilti į A lygą. Tačiau licencijavimosi proceso metu FK Jonavai licencija nebuvo suteikta net ir po apeliacijos ir po prašymo dalyvauti išimties tvarka. Viena pagrindinių LFF įvardytų priežasčių, dėl ko A lygos licencija klubui nebuvo suteikta, buvo sutartų rungtynių problema. Po praėjusio sezono pabaigos FK Jonavai buvo iškelti kaltinimai dėl sutartų rungtynių ir perduoti teisėsaugai. Kai kurie kaltinimai buvo atmesti, tačiau dėl trijų galimai sutartų rungtynių buvo pritaikytos nuobaudos klubui bei trims žaidėjams. FK Jonava apeliavo, tačiau licencijavimosi į A lygą metu kaltinimai galiojo. LFF taip pat pranešė raštu įspėjusi FK Jonava vadovus apie naujojo klubo trenerio Dragano Džurdževičiaus praeitį Tailande, kur jo vadovaujamas klubas buvo kaltinamas sutartų rungtynių organizavimu. Tokiu būdu, likus mažiau nei porai savaičių iki sezono starto, paskutinę, dešimtąją, vietą A lygoje užėmė šeštąją vietą praėjusiame sezone užėmusi Alytaus DFK „Dainava“.
Po vykusių rungtynių tarp FK Šilo ir FK Jonavos, LFF gavo anoniminį pranešimą, kuriame buvo išreikštas susirūpinimas dėl galimai sutartų rungtynių. Nenustačius manipuliacinių aplinkybių, po savaitės tyrimas buvo pabaigtas.
2021 m. spalio 17 d. elektroniniu paštu buvo gautas anonimiškas pranešimas apie dviejų FK Banga žaidėjų įtartiną žaidimą ir galimas manipuliacijas bei sutartas rungtynes. LFF nedelsiant pradėjo tyrimą ir pranešė policijai. Klubas išplatino pranešimą kad „Tiek klubas, tiek jame žaidžiantys futbolininkai yra už sąžiningą žaidimą“. Tolimesnių pranešimų nebuvo.
2022 m.
2022 m. liepos mėnesį iš FK Jonava pasitraukė Benas Spietinis, Paulius Osauskas ir Gytis Vasylius, motyvuodami tuo kad komandos žaidėjai ėmė gauti įspėjančius laiškus apie galimą diskvalifikaciją dėl galimų lažybų. Nenorėdami rizikuoti būti diskvalifikuotais, žaidėjai išėjo savo noru, ir pradėjo ruoštis futsal sezonui FK Vikingų klube. FK Jonava liepos mėnesio pabaigoje buvo surinkusi 1 tašką po 20 rungtynių. Rugpjūčio viduryje LFF pranešė kad įtarimai dėl nesąžiningo žaidimo yra pareikšti 4 žaidėjams, o klubo vadovai aktyviai bendradarbiauja siekiant išsiaiškinti galimus pažeidimus.
2022 m. spalio 9 d. prieš rungtynes tarp FK Jonava ir FK Žalgiris buvo pranešta kad statomos neproporcingai didelės sumos už įvarčių gausą. Rugntynių pradžia buvo suvėlinta 20 min., buvo pradėtas tyrimas dėl manipuliavimo rungtynių rezultatais. Rungtynes FK Jonava pralaimėjo rezultatu 0:4, tame tarpe buvo įmuštas įvartis į savo vartus. Taip pat buvo atskleista kad keturiems FK Jonavos žaidėjams dar liepos mėnesį buvo pateikti kaltinimai, tačiau jiems apeliavus, žaidėjai toliau gali žaisti rungtynes.
2023 m.
Gegužės mėn. FK Riteriai pradėjo vidinį tyrimą po to kai Brazilijos spaudoje buvo paviešinta kad Nathan Palafoz yra įtariamas dalyvavimais lažybose praėjusiame sezone Brazilijoje. Birželio 16 d. sutartis su Nathan Palafoz buvo nutraukta.
Liepos 1 d. Pirmos lygos rungtynės tarp Marijampolė City ir FK Minija buvo įtariamos kaip galimai nešvarios. Atlikus tyrimą tikimasi kad bent vienas Marijampolė City žaidėjas sulauks diskvalifikacijos.
Tarptautinė arena
thumb|right|Pirmosios tarptautinės Lietuvos futbolo varžybos prieš Estiją baigėsi pralaimėjimu 0-5, [[1923 m. birželio 24 d.]] Lietuvos klubai yra dalyvavę šiuose turnyruose:
UEFA turnyrų dalyviai
Daugiausiai kartų Europiniuose sezonuose dalyvavo FK Žalgiris. Šis klubas taip pat tapo pirmuoju klubu Lietuvos futbolo istorijoje pasiekusiu grupių etapą: 2022-23 m. sezone klubas žaidė UEFA Europos konferencijų lygos grupių etape.
Įmanoma kad vieno sezono metu, klubas galėjo sudalyvauti daugiau nei vienoje europinėje lygoje, nes klubai, pasiekę vėlesnius atrankos etapus, ir po to iškritę iš Čempionų lygos, toliau tęsė kovas Europos lygoje. Nuo 2021 m. klubai, iškritę iš Europos lygos toliau tęsė kovas naujai sukurtoje Europos konferencijų lygoje.
Akademijos
Nuo 2022 m. imta sertifikuoti ir skirti įvertinimus Lietuvos futbolo akademijoms. Sertifikavimo sistemos pagrindas yra LFF nustatytų kriterijų išpildymas. Akademijos vertinamos 1-5 žvaigždutėmis, nuo įvertinimo priklauso metinė finansinė LFF parama. Procesas prasidėjo 2021 m. pabaigoje, o 2022 m. spalio mėn. akademijoms buvo išduota 30 sertifikatų.
Treneriai ir personalas
Atnaujinta
Levante UD
Valensijos „Levante“ – Ispanijos futbolo klubas iš Valensijos.
Točna (upė)
Točna  – upė rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Losicės ir Sedlcų apskrityse. Upė teka Sedlcų aukštumoje. Kairysis Vakarinio Bugo upės intakas. Taip pat upė teka per Bugo kraštovaizdžio parką ir Palenkės Bugo kanjono kraštovaizdžio parką.
Arkangelas Gabrielius
250px|thumb|Gabrieliaus [[apreiškimas Marijai (El Greco (1575)]] Gabrielius (hebr. גַּבְרִיאֵל, Gavri'el Dievo vadas) – vienas žydų mitologijos arkangelų. Gabrielius buvo pasiųstas išaiškinti regėjimų pranašui Danieliui, pranešė apie Jono Krikštytojo ir Jėzaus būsimą gimimą. Musulmonai tiki, kad Dievas per Arkangelą Gabrielių Mahometui apreiškė švenčiausią islamo knygą - Koraną.
Paminėtas Biblijoje Dn 8:16, Lk 1:19.
Julijus Federis
Julijus Federis (,, 1838 m. birželio 19 d. Kuoknesė, Vidžemės gubernija – 1909 m. vasario 1 d. Nižynas, Ukraina) – latvių tapytojas. Vienas latvių peizažo pradininkų.
Biografija
1857–1862 m. studijavo Sankt Peterburgo, 1875–1876 m. tobulinosi Diuseldorfo dailės akademijoje; nuo 1880 m. Peterburgo dailės akademijos narys. 1876–1886 m. ir nuo 1898 m. gyveno Belgorode.
Kūryba
Nutapė daugiausia Latvijos („Gaujos slėnis“ 1891 m., „Siguldos parke“ 1907 m.) ir Rusijos („Žiemos vaizdas Pavlovske“ 1890 m., „Dniestro upė Podolsko gubernijoje“ 1899 m.) peizažų. Kūryboje rėmėsi realizmo ir romantizmo principais, jai įtakos turėjo to meto rusų tapyba. Nuo 1861 m. dalyvavo parodose (Sankt Peterburgas, Maskva, Londonas, Ryga).
Egidijus Saulius Juodis
Egidijus Saulius Juodis (g. 1938 m. sausio 11 d. Šilutėje) – Lietuvos mechanikos inžinierius šilumininkas, technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1959 m. baigė Kauno politechnikos institutą, 1973 m. technikos mokslų kandidatas.
1962–1965 m. Liaudies ūkio tarybos centrinio projektavimo konstravimo biuro sektoriaus grupės vadovas. Nuo 1975 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (nuo 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas, nuo 2002 m. profesorius.
Mokslinė veikla
Mokslinių tyrimų sritys – vėdinimas, energijos naudojimas pastatuose. 2001–2002 m. tarptautinio projekto „Efektyvus energijos panaudojimas pastatuose Lietuvoje“ (Energy Efficiency Housing in Lithuania) koordinatorius. Paskelbė daugiau kaip 70 mokslinių straipsnių, tarp jų ir užsienio spaudoje, 15 mokslo populiarinamųjų straipsnių, 5 mokomąsias knygas apie energijos taupymą, pastatų šildymą, oro užterštumą, padarė du išradimus.
Aš myliu Andrėją
Aš myliu Andrėją – 2000 m. Italijoje sukurta romantinė komedija.
Turinys
Dado išsiskyrė su žmona ir dabar jis bando atgauti gyvenimo džiaugsmą. Vieną vakarą į jo stovintį automobilį atsitrenkia motorolerį vairuojanti apsvaigusi mergina Frančeska. Dado nori nuvežti ją į ligoninę, tačiau ši atsisako. Jiedu užsuka į barą, o vėliau atsiduria jo bute. Ryte Dado mergino neberanda, tik užrašą ant veidrodžio, kad jis „įstojo į ŽIV platintojų klubą“.
Kitą dieną jam pasiūlo susitikti Andrėja, kuri prisistato esanti Frančeskos draugė. Susitikus ši išrėžia jau 3 metus esanti Frančeskos meilužė ir kad jis šioje istorijoje yra pašalinis. Dado bando pasiteisinti, tačiau ši nesiklauso.
Komorų ekonomika
thumb|Komorų žvejybinis laivas Komorų ekonomika yra žemame išsivystymo lygyje, dėl prasto susisiekimo tarp salų. Šalyje beveik nėra gamtos išteklių, darbo jėga nekvalifikuota, vyrauja nedarbas ir visa ekonomika yra priklausoma nuo užsienio valstybių kapitalų ir techninės pagalbos. Komorų salos, kurių bendrasis vidaus produktas (BVP) vienam gyventojui sudaro maždaug 700 JAV dolerių, yra tarp pasaulio skurdžiausių ir mažiausiai išsivysčiusių šalių. Nors žemės kokybė visose salose skiriasi, bet labiausiai paplitusi lavos suformuotas dirvožemis, kuris yra netinkamas žemės ūkiui. Daugelio gyventojų pragyvenimo šaltinis yra žvejyba ir agrikultūra. Vidutinis darbo užmokestis šalyje svyruoja apie 3 - 4 JAV dolerių.
Žvejyba, medžioklė ir miškininkystė yra pagrindinis ekonomikos ūkio sektorius. Jis sudaro 40 % viso šalies BVP, jame dirba 80 % darbo jėgos ir sudaro didžiąją dalį eksporto. Šalis nėra pakankamai savarankiška apsirūpinti maisto produktais todėl svarbiausia prekė - ryžiai sudaro didžiąją dalį importo.
Vyriausybė vykdo įvairius projektus, kuriais siekia pagerinti edukacinį ir techninį švietimą, privatizuoti komercinį ir industrinį verslą, gerinti sveikatos priežiūros paslaugas, pėsti eksportą, skatinti turizmą ir mažinti per didelį gyventojų prieaugį. Tęstiniai užsienio paramai gauti, šalis įsipareigojusi kasmet įvykdyti 4 % BVP prieaugį.
Statistika
agrikultūra: 40% industrija: 5% paslaugos: 55% (1997) Iškastinis kuras: 86.67% Vandens: 13.33% (1998) Prancūzija 43%, JAV 43%, Vokietija 7% (1997) Prancūzija 59%, Pietų Afrikos Respublika 15%, Kenija 6% (1997)
Tripanosomos
Tripanosomos (Trypanosoma) – žiuželiniai pirmuonys, stuburinių (žuvų, varliagyvių , paukščių , žinduolių) parazitai. Tripanosomos ypatingos savita kvėpavimo grandinės struktūra, angliavandenių skaidymo fermentų sutelkimu atskirose ląstelės organelėse, išskirtine genetine organizacija, atsparumą gyvūnų imunitetui suteikiančiu ląstelės paviršiaus baltymų nuolatiniu keitimu ir kt. Todėl šie mikroorganizmai yra plačiai naudojami kaip eukariotinės ląstelės laboratorinis modelis.
Tripanosomas platina musės cėcė ir kai kurie kiti vabzdžiai, tuo tarpu vandenyje jas gali pernešti dėlės. Šie parazitai sukelia sunkiai gydomas ligas (tripanosomozes): miegligę, Čagaso ligą, naganą. Jie gali daugintis ir vabzdžio organizme, ir stuburinio gyvūno kraujyje.
Skirtingų gyvenimo ciklo stadijų tripanosomų morfologija ir metabolizmas yra nevienodi. Žinduoliams (žmogui ar naminiams gyvūnams) infektyvi stadija vadinama metacikline tripanosoma. Ją užkrėstos musės cėcė injekuoja į odos audinius. Paprastai vienos tokios injekcijos metu į šeimininko organizmą patenka 200-300 pirmuonių ląstelių. Žinduolio organizme metaciklinės tripanosomos pradeda diferencijuotis ir dalintis. Po truputį jų morfologija keičiasi į ilgesnę, „lieknos“ (long slender) formos, kuri ir vyrauja žinduolio organizme. Jose neišsivysčiusios mitochondrijos, neveikia Krebso ciklas, jos neturi klasikinės kvėpavimo grandinės ir citochromų, būdingų vabzdžių stadijos mikroorganizmams. Energija apsirūpinama angliavandenių skaidymo keliu – glikolize, kuri vyksta specifinėse, tik tripanosomatidėms būdingose membraninėse organelėse – glikosomose.
Besidaugindamos dalijimosi pusiau būdu, ilgos „lieknos“ tripanosomos odoje išlieka apie tris savaites nuo infekavimo. Po to jos patenka į šeimininko limfinę ir kraujotakos sistemas, kur toliau aktyviai dauginasi. Labai mažas procentas „lieknų“ tripanosomų sustoja dalintis ir diferencijuojasi į vadinamąsias trumpas, „kresnas“ (short stumpy) tripanosomas. Šios stadijos parazitų žinduolių kraujyje surasti labai sunku, bet būtent jie užkrečia muses cėcė. Kai neužsikrėtęs vabzdys įgelia infekuotai aukai, su krauju į jo žarnyną patenka ir tripanosomos, tarp kurių yra nedidelis kiekis trumpųjų,„kresnųjų“. Šios stadijos parazitai vabzdžio žarnyne diferencijuojasi į intensyviai besidauginančias, vadinamąsias prociklines tripanosomas. Prociklinių tripanosomų glikosomose aptinkamos ir kitos metabolizmo sistemos: tai pentozinio ciklo bei gliukoneogenezės reakcijos, lipidų biosintezė, pirimidinų bei purinų biosintezė, riebalų rūgščių β-oksidacija. Prociklinių tripanosomų mitochondrijose vyksta oksidacinis fosforilinimas bei Krebso ciklas. Šios formos parazitų dauginimasis vabzdžio žarnyne trunka apie tris savaites. Po to prociklinės tripanosomos palieka žarnyną ir juda link vabzdžio seilių liaukų. Šios migracijos metu jos diferencijuojasi ir prieš pasiekdamos seilių liauką tampa nesidalijančiomis metaciklinėmis tripanosomomis. Vabzdžiui maitinantis, su seilėmis patekusios į šeimininko kraują metaciklinės tripanosomos jį užkrečia. Tokiu būdu ciklas kartojasi.
Drebutinis netikradyglis
Drebutinis netikradyglis – netikradyglių genties grybų rūšis.
Vaisiakūniai nedideli. Kepurėlė pusiau apvali, vėduoklės, kriauklės, liežuvio pavidalo, iki 7 cm skersmens, drebučių konsistencijos, elastinga, padžiūvusi - kieta, balta, pilka, violetiškai ruda, kartais tamsiai ruda; viršutinėje pusėje grūdėtai karpota, plaušuota, aksomiška, apatinėje - dygliuota (iki 3 mm ilgio dygleliai), balsva, melsva, dažniausiai pilkšvai melsva. Trama stora, drebutinė, išdžiūvusi - kieta. Sporos 5-8 x 4-6 μm.
Būdingi požymiai: vaisiakūnis pusapvalis, kriauklės pavidalo, apatinė pusė dygliuota.
Auga vasarą, rudenį dažniausiai ant spygliuočių medžių supuvusių kelmų, išvartų, pavieniui, po kelis vaisiakūnius. Valgomas, vartojamas salotoms, menkavertis, labai vandeningas.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas. Vincentas Urbonas. Kaunas, LUTUTĖ, 2007, p. 483. ISBN 978-9955-692-59-1
thumb|left
Kurmaičiai
Kurmaičiai – kaimas pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės dalyje, 4 km į šiaurę nuo Kretingos, abipus Akmenos upės (Kurmaičių ir Padvarių tvenkinių). Seniūnaitijos centras. Veikia pradinė mokykla (nuo 1993 m.), biblioteka (nuo 1956 m.), kultūros namai (nuo 1961 m.), medicinos punktas, paštas (LT-97017) (nuo 1960 m.), UAB P. Varkojis ir Ko, UAB Navaba, AB Vievio paukštynas filialas. Kaimo vakariniu pakraščiu eina Kretingos–Skuodo geležinkelis.
Istorija
thumb|left|Kurmaičių tvenkinys
Pirmieji gyventojai kaime apsigyveno neolite. Apie tai liudija virvelinės keramikos kultūros vyro kapas su laiviniu kovos kirviu, rastas žvyro karjere.
Gausi bendruomenė gyveno I tūkstantmečio pr. m. e. II pusėje – I tūkstantmečio I pusėje. Ją mena išlikę pilkapiai, kapinynas ir piliakalnis, kuriame taip pat veikė alkvietė.
Kazimieravas (Varėna)
Kazimieravas – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės rytus nuo Nedzingės, 2 km į rytus nuo Tolkūnų, netoli Vardaunios upelio. Ties kaimu kryžiuojasi keliai ir.
Kurmaičiai
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose Kurmaičiai pirmą kartą paminėti 1566 m. Kaimo pavadinimas asmenvardinės kilmės, kilęs iš pirmojo naujakurio Kurmio vardo. Kaimas priklausė Kretingos valsčiui ir buvo vaitijos centras. Valstiečiai valdė 75 valakus žemės, iš kurių 54 valakai buvo ariami. 1566 m. kaime gyveno 82, 1572 m. – 48 šeimos. XVIII a. kaimo žemių pietinėje dalyje įsikūrė vienkieminis Tintelių užusienis, pirmąkart paminėtas 1771 m.
XVI–XIX a. kaimas turėjo 4 kapines, kurių ankstyviausios yra pietiniame pakraštyje, prie Akmenos upės, į tvenkinį įsiterpiančiame kyšulyje.
1827 m. kaime buvo 30 katalikų kiemų, 1846 m. – 28 dūmai, 1857 m. – 20 katalikų kiemų. Panaikinus baudžiavą, 1870 m. išperkamuosius žemės mokesčius grafui Nikolajui Zubovui mokėjo 113 valstiečių. Nuo 1861 m. kaimas buvo Kretingos valsčiaus Kurmaičių seniūnijos, o 1940–1941 ir 1944–1968 m. – Kurmaičių apylinkės administracinis centras.
1935–1937 m. išskirstytas į vienkieminius ūkius. Tarpukariu Kurmaičiuose pradėjo veikti didžiausias Kretingos apskrityje žvyro karjeras. Iš jo link Kretingos buvo nutiestas siauras geležinkelis, kuriuo buvo gabenamas žvyras geležinkelio Telšiai–Kretinga statybai ir kt. poreikiams. Kasant žvyrą karjere buvo aptiktas mamuto dantis bei neolito laikotarpio žmogaus kapas. Prieš karą ir pokariu kaimo pietiniame pakraštyje prie Akmenos upės stovėjo vandens malūnas.
1948–1951 m. į Sibirą ir Rusijos Tolimuosius Rytus buvo ištremta 46 žmonės – Baltmiškių, Baužių, Beržanskių, Bružų, Dauginčių, Jonušų, Juškų, Kiesų, Markų, Šilų šeimos, A. Katkus ir L. Šikšnienė.
1949 m. įkurtas „Žemaičių tiesos“ kolūkis (pirmasis pirmininkas Pranas Perkumas). Vietoje jo 1959 m. įsteigtas Kurmaičių tarybinis ūkis (pirmasis direktorius Jonas Jonuškis), kuris 1966 m. pertvarkytas į paukštininkystės tarybinį ūkį. Kaime buvo pastatyta lentpjūvė, paukštininkystės kompleksas, atidarytas ryšių skyrius, biblioteka, kultūros namai, medicinos punktas, vaikų darželis (1981 m.). 1988 m. apie kaimą susuktas dokumentinis filmas.
Vykdant agrarinę reformą, paukštininkystės ūkis buvo išskaidytas į žemės ūkio bendroves, o paukštyno kompleksą 1995 m. įsigijo AB „Vievio paukštynas“.
1995 m. gyvenvietės centre Tūbausių bažnyčios kunigo, pranciškono tėvo Leopoldo Šeifelės iniciatyva pastatytas kaimo kryžius (2008 m. atnaujintas), simbolizuojantis lietuvių tautos kančias ir viltis.
2002 m. pradėjo UAB Navaba skalbykla, teikianti ekologiškas skalbimo paslaugas.
2003 m. įregistruota kaimo bendruomenės centras Kurmaičiai.
Žymūs žmonės
Kurmaičiuose gimė:
Sportas
1971–1980 m. gyvavo kaimo futbolo komanda FK Kurmaičiai, kuri 1971 m. TSRS kaimo pirmenybėse užėmė 2-ąją vietą.
Žiogaičiai
Žiogaičiai – kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, 7 km į rytus nuo Mažeikių, prie kelio. Paminėtas 1661 m. Viekšnių seniūnijos inventoriuje (kaime buvo 1 kiemas).
Mokri Jalas
Mokri Jalas  – upė Ukrainoje, Donecko srityje; Vovčios kairysis intakas (Dniepro baseinas). Prasideda Paazovės aukštumoje, prie Zlatoustivkos kaimo, teka į šiaurės vakarus.
Turi 42 intakus, kurių bendras ilgis 381 km. Didžiausi intakai – Kalahačas ir Šaitanka (dešinieji).
Sausrų metu upės vaga vietomis išdžiūsta. Svarbiausia gyvenvietė prie Mokri Jalo – Velyka Novosilka.
Upės pavadinimas sudarytas iš ukrainiečių bei urumų kalbų žodžių ir reiškia „šlapias krantas“. Pakrantėje rastas avarų kapinynas. Dar XVIII a. per upę ėjo prekybinis maršrutas tarp Dniepro ir Azovo jūros.
Kauno paliaubos
Kauno paliaubos – 1920 m. lapkričio 29 d. Kauno geležinkelio stotyje, spaudžiant Tautų Sąjungai, pasirašyta paliaubų sutartis tarp Lietuvos ir Antrosios Lenkijos Respublikos vyriausybių atstovų.
Istorija
1920 m. spalio 9 d. praėjus vos dviem dienoms po Suvalkų sutarties prasidėjo vadinamasis Želigovskio maištas, kurio tikslas buvo užimti kuo daugiau naujai susikūrusios Lietuvos valstybės teritorijos. Po mėnesį trukusių kovų Lietuvos kariuomenei pavyko lapkričio 21 d. sustabdyti lenkų agresiją Giedraičių mūšyje ir pradėti kontrpuolimą, tačiau Tautų Sąjungai reikalaujant kariniai veiksmai tą pačią dieną nutraukti siekiant sustabdyti tolimesnį karo veiksmų išsiplėtimą. Tautų Sąjungai siekiant sudaryti paliaubas tarp abiejų šalių 1920 m. lapkričio 29 d. Kauno geležinkelio stotyje pasirašyta paliaubų sutartis tarp Lietuvos ir Lenkijos vyriausybių atstovų. Pagal šią sutartį nustatyta 6 km pločio neutralioji zona tarp Lietuvos ir Liucijaus Želigovskio kariuomenių bei numatyta surengti plebiscitus ginčijamose teritorijose, tačiau šie taip niekada ir nebuvo surengti, o L. Želigovskio užimta teritorija prijungta prie Lenkijos.
Žvaigždikis
Žvaigždikis (Žvaigždystis, Žvaigždukas, Švaistikas) – Žvaigždžių dievybė, galingas šviesos dievas, kuris reikiamu momentu teikė šviesą javams, žolei ir gyvuliams.
Žvaigždikas turėjęs žmoną, dangaus sužadėtinę, žvaigždžių deivę Žvaigždunką. Abu jie buvo žvaigždžių valdytojai.
Prūsų žodis „zvaigsteks“, reiškia šviesą, jis giminiškas su graikų „Febas|Febus“, lietuvių „žvaizde“ (vėlesne „žvaigžde“), latvių „zvaigzne“, slavų „zvezda“. Dievas Žvaigstikas, jeigu ir netolygus graikų dievui Febui, yra su juo bendros kilmės: ir pirmasis, ir antrasis išvesti iš indoeuropietiško žodžio „ghvoigvos“ – šviesa.
Vinkšnynės piliakalnyje buvęs užkeiktas karalaitis Žvaigždikis, kuris neprisileisdavęs krikščionių – į jų pastatytus kryžius trenkdavęs Perkūnas. Kitur sakoma, kad Žvaigždikio šventykla esanti užlieta ežero dugne ir iš ten žyniai keršija krikščionims. Dar kalbama, kad Žvaigždikis turėjęs kalaviją, kuriuo galėjęs užkariauti visą pasaulį, bet jį pavogusi ragana.
Senkų senosios kapinės
Senkų senosios kapinės (arba Maro kapeliai, Katmilžis; registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas – 6264, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AV541) – neveikiančios kapinės pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Senkuose (Kretingos seniūnija), 0,17 km į vakarus nuo kelio Ankštakiai–Tarvydai, Tenžės kairiajame krante.
Kapinės
Įrengtos iki 1,5–2 m aukščio kalvelėje, stūksančioje vidury dirbamų laukų. Apskrito plano, 20–21 m skersmens, apjuostos akmenų pylimo, kurio šiaurinėje ir pietinėje dalyje paliktas tarpas įėjimui. Kapinės apaugusios medžiais. Šiaurinėje dalyje stovi koplytėlė.
Teritorijos plotas: kapinių – 0,03 ha, saugomos teritorijos – 0,18 ha. thumb|left|200px|Kapinių koplytėlė
Koplytėlė
Mūrinė, stačiakampė stačiasienė, vienkamarė, pastatyta ant stačiakampio betoninio pamato, priekiu atsukta į šiaurės pusę. Sienos tašytų akmenų blokelių mūro, priekyje įrengtos vienvėrės įstiklintos medinės arkinės durelės. Į kairę nuo jų sienoje iškalta: „1937 m. VI. 6“. Frontonas trikampis, jo centre – statmeno stačiakampio pavidalo niša. Stogas trišlaitis, betoninis, su betoniniu kryželiu.
Istorija
Veikė XVI–XVIII a., laidoti Senkų bajorkaimio gyventojai. Dauguma jų mirė nuo maro, todėl kapinės pavadintos Maro kapeliais.
Pasakojama, kad čia senovėje palaidotas didvyris milžinas, virš kurio kapo supilta kalva, kartais vadinama Katmilžiu (t. y., milžino kapu).
Kapines uždarius, XIX a. – XX a. pradžioje retsykiais buvo pakasami savižudžiai, nekrikštyti kūdikiai.
Mirusiųjų atminimui stovėjo stogastulpis, keli kryžiai ir koplytėlė. 1937 m. vietoje medinės pastatyta mūrinė koplytėlė.
1945 m. palaidoti 4 Vokietijos kariuomenės kareiviai, mirę šalia veikusioje karo belaisvių lauko stovykloje.
1971 m. koplytėlė su Marijos Sopulingosios skulptūra (XIX a. pab., autorius Juozapas Paulauskas) paskelbta vietinės reikšmės dailės, o 1972 m. kapinės – archeologijos paminklu (pilkapiu).
Tyrimai
1940, 1967, 1981 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1956 m. – kraštotyrininkas Vladas Šaulys, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas), 2011 m. – Julius Kanarskas.
Kapinių kalvelė laikoma pilkapiu. Į šiaurę ir pietus nuo jos pastebėta degintinių kaulų liekanų.
FK VST Kaunas
Kauno VST – Lietuvos futbolo klubas iš Kauno, atstovaujantis „VST“ bendrovę.
Ėjimų strategija
Ėjimų strategija (, sutrump. TBS) – strateginis žaidimas (paprastai koks nors karo žaidimas, ypač strateginio lygmens karo žaidimas), kurį žaidėjai žaidžia paeiliui. Šis žanras skiriasi nuo realaus laiko strategijos, kur visi žaidėjai žaidžia vienu metu.
Šachmatai plačiai laikomi pagrindiniu ėjimais pagrįstų strategijų žaidimu ir yra vieni seniausių ir konkurencingiausių tokio pobūdžio žaidimų.
Aprašymas
Tokio tipo žaidimuose žaidėjai turi įvykdyti savo užduotis naudodamiesi tik jiems skirtomis kovinėmis pajėgomis ir dažniausiai realistiška (arba bent jau įtikinama) karinės taktikos ir operacijų reprezentacija. Taktiniai žaidimai vaidmenimis taip pat yra šio žanro dalis.
Strakiškės
Strakiškės – kaimas Trakų rajono savivaldybės rytuose, 3 km į pietus nuo Senųjų Trakų, Užutrakių miško rytiniame pakraštyje, prie kelio į Senąjį Tarpupį. Į pietus nuo kaimo, prie Medrynios upelio rasta Strakiškių senovės gyvenvietė.
Prancūzijos futbolo varžybos 1946–1947 m.
Prancūzijos futbolo varžybos 1946–1947 m.
Pelagornis
Pelagornis – buvusi plačiai paplitusi priešistorinių pseudodantuočių (Pelagornithidae) šeimos vandens paukščių gentis, dabar iškasami tik fosilijose, priskirti išnykusių Odontopterygiformes paukščių būriui.
Paplitimas
Jų fosilijos aptiktos Šiaurės ir Pietų Amerikos žemynuose, Europoje, Australijoje, Okeanijoje, Afrikoje. Pelagronis genties paukščių fosilijos aptinkamos iš Paleogeno periodo pabaigos (Oligoceno epochos) iki Neogeno periodo (Plioceno epochoje), arba iš prieš 28 - 2,5 milijonus metų. Iki šiol mokslininkams nėra aišku, kodėl išnyko šios genties paukščiai. Yra tik spėliojimai, kad dėl klimato pasikeitimo, kuris įtakojo virš jūrų vėjo greitį, mėgstamiausio maisto išteklių sumažėjimas arba abu šie faktoriai.
thumb|left|300px|[[Pelagornis mauretanicus kaukolės morfologija]]
Apibūdinimas
Tai didžiuliai vandens paukščiai. Anksčiau buvo manoma, kad jie artimi pelikanams (Pelecanus), albatrosiniams (Diomedeidae) arba gandriniams (Ciconiidae), bet naujausių tyrinėjimų išvadomis linkstama manyti, kad artimiausi buvo antiniams (Anatidae) paukščiams. Jų ilgo snapo šonų forma apgaulingai primena dantis, nors tai snapo pakraščių kaulinės išaugos ir patys paukščiai bedančiai. Šios snapo kraštuose esančios nelygios išaugos, padėdavo vandenyje sugriebti slidų grobį. Šiai genčiai priskiriamų Pelagornis sandersi paukščių sparnugaliai siekė 6,4 m, nors galimai ir daugiau – iki 7,4 m ir svėrė iki 40 kg, tai buvo didžiausi Žemėje skraidantys paukščiai. Pagal išskėstų sparnų ilgį, jie prilygo stambiausiems Žemėje skraidžiusiems, seniai išnykusiems plėšriųjų paukščių kategorijai priskiriamiems didingiesiems argentaviams (Argentavis magnificens).
Rūšys
Pelagornis gentyje iš fosilijų nustatytos keturios ir visos išnykę rūšys:
Pavadinimas
Senovės graikų kalba genties pavadinimas Pelargonis reiškia – „atvirų jūrų paukštis“.
Staiginė
Staiginė – kaimas Tauragės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Tauragės. Kaimas įsikūręs kairiajame Ežeruonos krante. Yra prižiūrėtos veikiančios evangelikų – liuteronų kapinės.
Hercas Frankas
Hercas Frankas (, tikrasis vardas Hercels, g. 1926 m. sausio 17 d. Ludza) – latvių kino režisierius, scenaristas. Vienas latvių poetinio dokumentinio kino pradininkų.
Staiginė
miniatiūra|left|Pakelės sodybos miniatiūra|left|Staiginės kapinių centrinis takas miniatiūra|left|Sodyba netoli [[Požerūnų geležinkelio tiltas|Požerūnų tilto]] miniatiūra|left|Sodyba prie geležinkelio
Hercas Frankas
Biografija
1947 m. baigė teisę Maskvos juridiniame institute. 1954–1959 m. dirbo laikraščių „Padomju jaunatne“ ir „Rigas balss“ žurnalistas. 1959–1992 m. Rygos kino studijos režisierius, scenaristas. Sukūrė daugiau kaip 30 dokumentinių filmų. Nuo 1993 m. gyvena ir kuria Izraelyje.
Staiginė
Etimologija
Yra dvi versijos dėl kaimo pavadinimo kilmės: viena – nuo žemaitiškai staigus, status, nes Staiginė yra ant stataus skardžio; antra – nuo vokiškų žodžių: steigum – įkalnė, arba steige – takas, laiptelis.
Istorija
Kaimas atsirado XVIII a. pab., nes nuo tada buvusi Požerūnų karčema pradėta vadinti Staiginės vardu. Jos savininkas buvo Johanas Kunas (rusiškuose dokumentuose įrašytas kaip Joachimas Kynas, tuose dokumentuose minimas ir tiltas per Ežeruoną, jungiantis Staiginę su Požerūnais).
1846 m. Tauragės dvaro inventoriuje pažymėtas ir Staiginės malūnas (Požerūnų malūnas), jis vadinamas Staiginės vardu, nes XIX a. Prusijos–Rusijos pasienio planuose kaimas pažymėtas tiesiog ant Ežeruonos. Šiame malūne 1812 m. buvo pasirašyta Tauragės konvencija. Minint 100-ąsias istorinio įvykio metines, čia buvo pastatytas originalios formos paminklas.
Iki XIX a., kol nebuvo nutiestas Tilžės–Rygos plentas, čia buvo vienintelis kelias iš Tilžės į Tauragės dvarą ir miestą. 1915 m. vokiečiai pastatė gelžbetoninį geležinkelio tiltą per Ežeruoną prie Beigeriškių kaimo, bet pirmomis Pirmojo pasaulinio karo dienomis tiltas buvo susprogdintas. Vėliau, karo metais, tiltas atstatytas lenkų belaisvių. Šis tiltas yra originalios konstrukcijos praeito amžiaus statinys.
Losicės dekanatas
thumb|300px|right|Sedlcų vyskupijos dekanatai Losicės dekanatas - tai vienas iš 25 katalikų, Sedlcų vyskupijos dekanatų.
Parapijos
Dekanate yra 13 parapijų:
Bamana imperija
Bambarų Segu karalystė, dar žinoma kaip Bamana imperija, Bamarų imperija – istorinė Afrikos valstybė, XVII a. vid.–1861 m. egzistavusi dab. Malio teritorijoje. Ją sukūrė bambarų tauta.
Istorija
Segu karalystė susiformavo XVII a. viduryje bambarų gyvenamame regione Nigerio upės slėnyje, esančiame tarp Manden aukštumų pietvakariuose ir Vidinės Nigerio deltos šiaurės rytuose. Sumenkus Maroko Sadi dinastijos valdžiai regione, susidarė prielaidos susiformuoti smulkioms valstybėlėms, kurių viena buvo Segu mieste, valdoma Kulibalių dinastijos. Jos įkūrėju laikomas Kaladianas Kulibalis. Jam pavyko sustiprinti savo sostinę ir paversti ją regiono lydere. Tačiau po jo mirties valstybė vėl prarado savo reikšmę. Tikruoju Bamanos imperijos pradininku laikomas Mamaris Kulibalis, sugebėjęs sukurti jaunų vyrų organizaciją Ton. Ši išaugo į drausmingą ir ginkluotą kariuomenę. Tai leido Mamariui ne tik paimti valdžią Segu, bet ir pajungti aplinkinių miestų-valstybių vadus. Naudodamas songajų karinę techniką, Mamaris sukūrė sausumos armiją ir vandens armiją, kontroliuojančią didelę Nigerio atkarpą nuo Timbuktu šiaurėje iki Mande aukštumų pietvakariuose. Valdovas save titulavo biton ir vykdė karinius žygius į aplinkines fulbių, soninkių, mosių valstybes, taip pat į kitą bambarų valstybę – Kaartą.
Po Mamario mirties 1755 m. sostą paveldėjo jo sūnus, tačiau centralizacija valstybėje silpo, kol galiausiai prasidėjo pilietinis karas. Stabilumą 1766 m. atkūrė laisvas vergas Ngolo Diara, užgrobęs valdžią jėga, vėl suvienijęs atskirus vadus. Jo įkurta dinastija vadinama Ngolosiais. Valdant pirmiesiems Ngolosiams Bamanų imperija pasiekė savo apogėjų. Europietis keliautojas Mungo Parkas lankėsi karalystėje 1797 m. ir rado klestinčią valstybę. Jis rašė: „šio didžiulio miesto, daugybės kanojų upėje, didelio gyventojų skaičiaus ir gerai tvarkomos valstybės aplinkinėse vietovėse vaizdas kartu sudarė civilizacijos ir didybės įspūdį, kokį aš mažai tikėjausi aptikti Afrikos gilumoje“.
Tačiau XIX a. pradžioje valstybė ėmė silpti. Viena pagrindinių grėsmių jai buvo fulbių džihadas, atnešęs daug įtampos pagoniškoje bambarų visuomenėje. Vienas iš radikaliųjų fulbių musulmonų, Seku Amadu pradėjo sukilimą imperijoje, o 1818 m. jo pajėgos sumušė tuometinio faamos, Da Diara pajėgas Nukumos mūšyje. Po to didžiulės šiaurės rytinės Bamarų imperijos sritys kartu su klestinčiais miestais Mopčiu, Džene, Timbuktu (t. y. visa Vidinė Nigerio delta) atsiskyrė kaip Masinos imperija.
Tuo pat metu pietvakariuose iškilo kita musulmoniška fulbių valstybė – Tukulerų imperija, vadovaujama Umaro Talio. 1861 m. jo armija iš Dingirajės nusiaubė Segu miestą ir sunaikino Bamanos imperiją. Tukulerų sostinė buvo perkelta į Segu.
Aleksandra Fokina
Aleksandra Fiodorova-Fokina (1884 m. Rusija – 1972 m. rugpjūčio 20 d. Niujorkas) – rusų ir latvių baleto artistė, baletmeisterė.
Biografija
1901 m. baigė Sankt Peterburgo imperatoriškosios teatro mokyklos Choreografijos skyrių. 1905–1925 m. Marijos teatro solistė. 1925 m. persikėlė į Rygą. 1925–1937 m. Nacionalinės operos Rygoje baleto trupės iki 1932 m. solistė, nuo 1932 m. baletmeisterė, vadovė, buvo įkūrusi baleto studiją. Prisidėjo prie latvių baleto artistų meistriškumo ugdymo. Nuo 1937 m. gyveno Niujorke, iki 1965 m. dėstė savo įkurtoje baleto mokykloje.
Jonas Pacas (m. 1650)
Jonas Pacas (m. 1650 ) –  Romos katalikų dvasininkas, karaliaus sekretorius.
Biografija
Trakų vaivados Petro Paco ir Jadvygos Zavišaitės sūnus.
Jis ėjo šias pareigas: karaliaus sekretoriaus, Slanimo kunigo ir Vilniaus kanauninko. 1647 metais minimas kaip Livonijos vyskupas, atsisakė priimti nominaciją.
Kazimieravas (Vilnius)
Kazimieravas – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Paberžės. Šalia telkšo Kazimieravo ežeras.
Laurent Fabius
Loranas Fabiusas (, g. 1946 m. rugpjūčio 20 d. Paryžiuje) – Prancūzijos politinis veikėjas, 1984–1986 m. ministras pirmininkas.
Biografija
Paryžiaus antikvaro sūnus mokėsi Jansono de Saji ir Liudviko Didžiojo licėjuose, studijavo literatūrą Aukštojoje pedagoginėje mokykloje, vadybą Nacionalinėje administravimo mokykloje, politologiją Paryžiaus politinių mokslų institute.
Iki 1973 m. mokytojavo. 1974 m. Prancūzijos socialistų partijos (PS) narys. 1975 m. F. Mitterano ekonomikos patarėjas, nuo 1976 m. jo kanceliarijos vadovas. 1977–2001 m. Grand Kevilio savivaldybės mero pavaduotojas, 1995–2000 m. meras, 2000–2002 m. Senos Maritimo generalinės tarybos narys, 1986–1989 m. ir 1992–1995 m. Aukštutinės Normandijos regiono tarybos narys. 1978, 1981, 1986, 1988, 1993, 1997 ir 2002 m. rinktas Nacionalinio susirinkimo nariu.
1989–1992 m. Europarlamento narys. 1988–1992 m. ir 1997–2000 m. Prancūzijos Nacionalinio susirinkimo pirmininkas. 1979 m. PS nacionalinio sekretoriato narys.
1981–1983 m. ekonomikos ir finansų ministerijos biudžeto ministras, 1983–1984 m. pramonės ir tyrimų ministras, 1984–1986 m. Prancūzijos ministras pirmininkas, 2000–2002 m. ekonomikos, finansų ir pramonės ministras. 2004–2005 m. pasipriešino Europos Konstitucijos priėmimui Prancūzijoje. Nuo 2012 m. gegužės 16 d. – Prancūzijos užsienio reikalų ministras.