cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Vazgenas I
Biografija
1950–1960 m. Vazgenas I apkeliavo daugelį pasaulio armėnų kolonijų. Jo pastangų dėka buvo suformuota didžioji dalis Armėnų apaštališkosios bažnyčios (1966 m.) užsienio diecezijų. Nuo tada jis ėmėsi gaivinti senovės armėnų bažnyčias ir bažnyčios įstaigas, suaktyvino ryšius su Armėnų katalikų bažnyčia. Po II Vatikano susirinkimo stiprėjant krikščionių bažnyčių ryšiams, Vatikane 1970 m. susitiko su popiežiumi Pauliumi VI.
Stromae diskografija
Šiame straipsnyje pateikiama belgų-ruandiečių kilmės dainininko ir dainų autoriaus Stromae diskografija. Jis išleido du studijinius albumus, du EP albumus, dvylika singlų bei penkis reklaminius singlus.
Atlikėjo pirmasis EP Juste un cerveau, un flow, un fond et un mic… buvo išleistas 2007 m. Stromae deiutinis singlas „Up saw liz“ išleistas 2009 m. 2010 m. jis išleido savo antrąjį įrašai Mixture Elecstro. 2009 m. rugsėjo 29 d. buvo išleistas pagrindinis Stromae debiutinio studijinio albumo singlas „Alors on danse“. Ši daina jam atnešė tarptautinį pasisekimą ir pasiekė pirmąją vietą Austrijos, Belgijos, Danijos, Italijos, Nyderlandų, Prancūzijos bei Šveicarijos muzikos topuose.
Atlikėjo debiutinis albumas Cheese buvo išleistas 2010 m. birželio 14 d. „Te quiero“ tapo antruoju albumo singlu ir užėmė ketvirtąją vietą Belgijos muzikos topuose. „House'llelujah“, trečiasis albumo singlas, Belgijos muzikos topuose užėmė 22 vietą.
2013 m. Stromae išleido antrąjį studijinį albumą Racine carrée. Trys albumo singlai užėmė pirmąją poziciją muzikos topuose Prancūzijoje ir Belgijoje; pastarojoje buvo užimtos dvi pirmosios vietos.
Liudvinavo tvenkinys
Liudvinavo tvenkinys - tvenkinys Lietuvoje, Marijampolės savivaldybėje, Liudvinavo miestelyje. Sudarytas užtvenkus Šešupės upę (Nemuno intakas) 216,7 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus - 2,17 km, plotis - iki 0,07 km. Altitudė 74,5 m. Pietiniai ir rytiniai krantai vietomis aukštoki, apaugę medžiais. Pietvakarinėje pakrantėje įkurtas parkas. Tvenkinio šiaurinę dalį skersai kerta pėsčiųjų tiltas. Pietinėje pakrantėje plyti dirbami laukai, įsikūrę Pašešupių ir Žaidogalos kaimai. Vakarine pakrante eina kelias, pietrytinę dalį skersai kerta kelias.
Tvenkinys įrengtas 2006 m. Tais pačiais metais pastatyta 230 kW galios mažoji hidroelektrinė.
Madhjamika
Madhjamika ( – „vidurinė“) – pagrindinė mahajanos filosofinė mokykla, kuri vystėsi Indijoje II–IX a. Iš Indijos madhjamika plito Kinijoje, Tibete, Mongolijoje, Japonijoje. Madhjamikos kūrėju laikomas Nagardžuna.
Madhjamikos pagrindas – idėja, kad tiesa negali būti perteikta būties ir nebūties, subjekto ir objekto kategorijomis. Vietoj jų vartojama šūnjatos (tuštumos, nulio) sąvoka, kuri žymi būseną, kur tikrovė neturi jokios esmės ir yra gryna forma arba energija.
Gnoseologinei madhjamikos pozicijai būdingas nuoseklus metodologinis kriticizmas. Dialektiniu metodu demonstruojama, kad bet kuris proto vaizdinys – iliuzija. Madhjamikos etika skelbia vidurio kelio, kaip optimalios išsigelbėjimo priemonės, doktriną. Teisinga samprata laikomas suvokimas, jog visi reiškiniai esą tušti – santykiniai, sąlygoti bei kintantys. Tikrovė nelaikoma nepažinia, tačiau ji gali būti suvokiama tik nesąvokiniu mąstymu. Visiška tuštuma esanti absoliuti tiesa, todėl ji neturinti apibrėžtų savybių, jos neįmanoma nusakyti žodžiais.
Madhjamika turėjo įtakos indų matematikai (pvz., nulio atradimui) bei dialektinei advaitos-vedantos logikai: madhjamika davė pagrindą dzenbudizmui.
Samaniškės
Samaniškės – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 4 km į pietryčius nuo Skriaudžių, prie kelio.
Samanynė
Samanyne vadinami kaimai:
Taip pat – pelkė Samanynė.
Néstor Araujo
Nestoras Alechandras Arauchas Rasas (Néstor Alejandro Araujo Razo; g. 1991 m. rugpjūčio 29 d.) – Meksikos futbolininkas, rungtyniaujantis gynėjo pozicijoje.
Cruz Azul klube Arauchas debiutavo 2010 m., varžybose prieš „Queretaro FC“.
Maderos apygarda
Maderos apygarda (angl. Madera County) – Jungtinių Amerikos Valstijų apygarda, esanti Kalifornijos centrinėje dalyje. Pagal 2021 m. duomenis, Maderos apygardoje gyveno 159 410 žmonės. Maderos apygardoje yra du miestai, viename iš jų ir didžiausiame, Maderoje, yra apygardos būstinė. Apygarda įsikūrusi į rytus nuo Mersedo apygardos į šiaurę nuo Fresno apygardos ir Fresno, į pietus nuo Mariposos apygardos ir į pietvakarius nuo Mono apygardos. Apygardos šiaurrytinę dalį apima Josemičio nacionalinis parkas.
Istorija
Maderos apygarda įkurta 1893 m. Pavadinimas kilęs nuo Maderos miestelio. Madera ispaniškai reiškia „mediena“.
Gyventojai
2020 m. duomenimis Maderos apygardoje gyveno 33,4 % baltųjų, 3,06 % afroamerikiečių, 2,03 % azijiečių, 1,94 % mišrios rasės, 0,93 % indėnų, 0,29 % mišrios rasės ir 58,3 % lotynoamerikiečių kilmės gyventojų.
Ofu ir Olosega
thumb|250px|Ofu ir Olosega iš palydovo thumb|230px|Salos žemėlapis
Ofu ir Olosega  – dvilypė vulkaninė sala Ramiajame vandenyne, Samoa salyne, Amerikos Samoa, Manua salų spiečiuje. Plotas – 12,3 km² (Ofu – 7,2 km², Olosega – 5,16 km²).
Tai du virš vandens iškilę užgesusių ugnikalnių skydai, skiriami labai siauro (137 m) Asagos sąsiaurio. Bendras salų ilgis – 12 km. Salos kalnuotos – aukščiausia Ofu vieta – 491 m (Tumutumu k.), Olosegos – 629 m (Piumafua k.). Salas juosia koralinis rifas. Krantai daugiausia labai statūs. Paviršių dengia tropiniai miškai. Ofu ir Olosegoje gyvena reti šikšnosparniai – Samoa skraidančios lapės. Dalis Ofu pietinio kranto patenka į Amerikos Samoa nacionalinį parką.
2010 m. Ofu ir Olosegoje gyveno 505 gyventojai (Ofu – 289, Olosegoje – 216). Sala administraciškai priklauso Manua rajonui. Pagrindinės gyvenvietės: Ofu (Ofu s.), Olosega, Silis (Olosegos s.). Per salas eina vienas kelias, kuris nuo 1970 m. per tiltą jungia Ofu ir Olosegą (anksčiau tekdavo bristi per rifą esant atoslūgiui). Ofu saloje yra oro uostas.
Ofu ir Olosega gyvenama samojiečių nuo seno (bent 3000 m.). Ofu pietiniame krante rastoje Toagos gyvenvietėje aptikta Lapitos kultūros keramikos, vedegų, kriauklių, kaulų.
Torpedo Yerevan
Jerevano „Torpedo“ arba Torpedo FK – Armėnijos futbolo klubas iš Jerevano.
Istorija
2019 m. buvo priimti į Pirma lyga. 2019–2020 m. rungtyniavo antroje pakopoje, buvo diskvalifikuoti.
Sezonai
Šaltiniai:
Portugalijos futbolo varžybos 1953–1954 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1953–1954 m.
Samanynė (Panevėžys)
Samanynė – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 17 km nuo Karsakiškio.
Ephraim Oshry
Efraimas Ošris (1914 m. Kupiškyje, Rusijos imperija – 2003 m. rugsėjo 28 d. Niujorke, JAV) – rabinas, visuomenės veikėjas, vienas iš nedaugelio Holokaustą išgyvenusių Lietuvos rabinų.
Biografija
Gimė 1914 m. Kupiškyje, mokėsi pas rabiną Avraham Duber Kahana Shapiro. 1941 m. naciams užėmus Kauną buvo perkeltas į Kauno getą. 1944 m. rugpjūtį sovietams užėmus Kauną buvo išlaisvintas ir kartu su žmona Frieda Greenzwieg išvyko į Romą, kur jis įkūrė ješivą per karą tėvų netekusiems vaikams. 1950 m. kartu su savo vaikais ir visais ješivos mokiniais išvyko į Montrealį. 1952 m. persikraustė į Niujorką, kur tapo Beth Hamedrash Hagodol kongregacijos rabinu. Rytų Bronkse įkūrė mergaičių ir berniukų ješivą. 1959 m. išleido Kauno gete rašytus dienoraščius ir filosofinius straipsnius Annihilation of Lithuanian Jewry, Responsa from the Holocaust. Mirė 2003 m. rugsėjo 28 d. Niujorke, palaidotas Jeruzalėje, jo laidotuvėse dalyvavo apie 1000 žmonių.
Plaukimas 1908 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Plaukimas 1908 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyko ketvirtą kartą olimpinių žaidynių istorijoje. Jungtinė Karalystė pelnė daugiausiai aukso medalių.
Dalyvavusios šalis
32 plaukikai iš 4 šalių varžėsi 1904 m. olimpinėse žaidynėse:
Lina Magull
Karjera
Futbolą žaisti pradėjo Vokietijoje. Nuo 2018 m. atstovavo FC Bayern München.
Rinktinės
Kitados atstovavo Vokietijos jaunimo rinktinėms. 2015 m. pakviesta į Vokietijos nacionalinę rinktinę.
Witold Żyborski
Vitold Žyborski (1895 m. rugsėjo 28 d. Kaune – 1966 m. spalio 13 d. Lythame, Jungtinė Karalystė) – Lietuvos lenkų kilmės Lenkijos politikas, seimo narys.
Biografija
Gimė 1895 m. rugsėjo 28 d. Kaune. 1914-1921 m. priklausė Lenkų legionui, gavo kapitono laipsnį. 1935-1938 m. buvo Lenkijos IV seimo narys, 1938-1939 m. V Lenkijos seimo narys. Mirė 1966 m. spalio 13 d. Lythame.
Arklou
Arklou (s. skand. Arnkell-lág – Arnkell pieva,  – didžioji žiotis, ) – miestelis Viklou grafystėje, rytų Airijoje. 14 080 gyventojų (2011 m. duomenys). Įsikūręs prie Avokos upės žiočių.
Miestelyje gimė Róisín Murphy – airių elektronikos muzikos atlikėja.
Zhang Mengxue
Žang Mengsuė (, g. 1991 m. vasario 6 d.) – Kinijos šaulė pistoletu. 2016 m. vasaros olimpinių žaidynių nugalėtoja.
Biografija
2015 m. laimėjo sidabro medalį pasaulio taurės Kinijos etape šaudydama oriniu pistoletu. 2016 m. laimėjo dvi bronzas pasaulio taurės etapuose Vokietijoje ir Tailande. 2016 m. vasaros olimpinių žaidynių kvalifikaciniame etape Mengxue 7-u numeriu pateko į finalą, kuriame surinkusi 199,4 taško tapo olimpine čempione.
Lietuvių Tautos Sąjunga
Lietuvių Tautos Sąjunga, LITAS – nepripažinta radikali nacionalistinė Lietuvos politinė partija, įkurta 2011 m. kovo 20 d. Šiauliuose. Organizacija siekia, kad Lietuva išstotų iš NATO, Europos Sąjungos, ribotų imigraciją, būtų autoritarinė valstybė ir pan.
Pasak organizacijos pirmininko Mindaugo Gervaldo (Murzos), partijoje yra geriausi žmonės, kurie dabar gyvena Lietuvoje, teritoriniai padaliniai steigiami ir lietuvių organizacijose užsienyje. Partijos vizija – po 15 metų būti valdžioje, kad žmonės, Lietuvos piliečiai, sugrįžtų į Lietuvą. Artimiausiuose Seimo rinkimuose tikimasi turėti savo atstovų arba frakciją.
Cheese
Cheese – debiutinis belgų atlikėjo ir dainų autoriaus Stromae albumas, išleistas 2010 m. birželio 14 d. Dainos „Bienvenue chez moi“, „House'llelujah“, „Rail de Musique“, „Peace Or Violence“, „Te quiero“ ir „Silence“ buvo išelisto kaip reklaminiai singlai ir tik „Rail de musique“ bei „Bienvenue chez moi“ neužėmė jokios vietos topuose. Albume yra trys singlai „Alors on danse“, „Te quiero“ ir „House'llelujah“.
Dainų sąrašas
Visų dainų autorius bei kompozitorius – Stromae.
Kūrybinė grupė
Pagrindinis vokalistas
Vadyba
Ieva Budraitė
Biografija
Nuo 2014 m. dirba nevyriausybiniame sektoriuje, tarptautinių ir nacionalinio lygmens projektų valdymo srityje. 2018 m. pradėjo vadovauti Žaliosios politikos institutui. Nuo 2014 m. priklauso Lietuvos žaliųjų partijai. 2016–2018 m. ėjo partijos administracijos vadovės pareigas.
Cheese
Kūrybinė grupė
Gamyba
Ieva Budraitė
Biografija
2020 m. išrinkta partijos pirmininke. 2021 m. tapo aplinkos ministro Simono Gentvilo visuomenine patarėja.
Aktyvi visuomeninėje veikloje: yra  Jaunųjų žaliųjų organizacijos steigėja ir valdybos narė; „Sąjūdžio prieš Astravo AE” steigėja ir tarybos narė; „Sąjūdžio už Lietuvos miškus” steigėja ir valdybos narė, JCI – Junior Chamber International (Tarptautinių jaunimo rūmų) narė; emocinės paramos ir psichologinės pagalbos linijos senjorams „Sidabrinė linija“ savanorė.
Domisi klimato kaita, atliekų tvarkymo klausimais, žmogaus teisių advokacija, moterų įgalinimo tema.
Melagėnų apylinkė
Melagėnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Švenčionėlių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Švenčionėlių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Dotenėnų apylinkės.
Olivia Wilde
Olivija Džeinė Vaild (g. 1984 m. kovo 10 d. Niujorke, JAV) – airių kilmės amerikiečių aktorė ir modelis.
Biografija
Gimė laidos „60 minučių“ prodiuserės Leslie Cockburn ir žurnalisto Andrew Cockburn šeimoje. Ji – garsaus airių rašytojo ir žurnalisto Claud Cockburn anūkė bei populiarių detektyvų autorės Sarah Caudwell dukterėčia.
Lankė Georgetown Day School Vašingtone, vėliau Phillips Academy Masačusetse. Kai šeima persikėlė į Dubliną, Olivija įstojo į aktorystės mokyklą "The Gaiety School of Acting. Rašė straipsnius amerikiečių internetinei svetainei The Huffington Post'' . Priklauso sąjungai „Aktoriai už taiką ir teisingumą“.
Karjera
Savo karjerą kino pramonėje pradėjo kaip aktorių atrankos specialisto padėjėja. 2000-ųjų pradžioje pasirodo keliuose filmuose – tokiuose kaip Mano kaimynė porno žvaigždė (The Girl Next Door, 2004), „Alfa šuo“ (Alpha Dog, 2004), „Turistai“ (Turistas, 2006). Pripažinimo susilaukė suvaidinusi Alex Kelly seriale „Po Kalifornijos saule“ (The O.C., 2003–2007).
2007 m. atliko pagrindinį vaidmenį NBC seriale „Juodieji Doneliai“ (The Black Donnellys), o vėliau pateko tarp pagrindinių serialo Daktaras Hausas aktorių. Tais pačiais metais Olivija teatro spektaklyje „Beauty on the Vine“ atliko tris skirtingus vaidmenis.
2009 m. žurnalas „Maxim“ išrinko seksualiausia pasaulio moterimi.
Ruošdamasi filmo Tronas: palikimas filmavimui užsiiminėjo parkūru, kapueira ir kitais kovos menais.
Asmeninis gyvenimas
Turi dvi pilietybes – JAV ir Airijos. Savo sceninį vardą „Wilde“ susigalvojo pagal rašytoją Oscar Wilde, savo pavardę pasikeitė dar studijuodama. Ištekėjo 2003 m. birželio 7 d. už dokumentinių filmų kūrėjo, flamenko šokėjų, italų princo italo-amerikiečio Tao Ruspoli. 2011 m. vasarį jie išsiskyrė.
Filmografija
thumb|upright|2010 m. [[San Diego Comic-Con.]]
Suvalkiečiai
thumb|235px|[[Šyvio šokdinimas Gražiškiuose]]
Suvalkiečiai skirstomi į dvi grupes:
Istorija
Suvalkiečiai susidarė iš XVI–XVII a. nutautusių vietos gyventojų jotvingių, kurie sumišo su į Sūduvą besikeliančiais aukštaičiais (ypač, iš Kauno apylinkių, panemunių), nadruviais, taip pat XIII a. pab. – XIV a. pr. atkeltais žiemgaliais, vėliau – totoriais, mozūrais, lietuvininkais, vokiečiais. Suvalkiečiai gyveno veikiami kitokių kultūrinių ir ekonominių sąlygų, nei kiti lietuvių subetnosai, nes 1795–1807 m. priklausė Prūsijai, o vėliau – dalinai Rusijai pavaldžiai Lenkijos karalystei. Jau 1807 m. čia buvo panaikinta baudžiava, todėl XIX a. čia suklestėjo kapitalizmas, ėmė formuotis pasiturinčių valstiečių sluoksnis, inteligentija.
XIX a. pab. – XX a. pr. Suvalkijos inteligentai (Jonas Basanavičius, Vincas Kudirka, Jonas Jablonskis ir kt.) suvaidino svarbų vaidmenį sukuriant Lietuvos valstybę, įtvirtinant suvalkiečių tarmę kaip bendrinę. Dėl sparčios ekonominės raidos Suvalkijoje anksti nunyko tradicinė lietuvių medinė architektūra, tautodailė, archajinė tautosaka.
Medžiaginė kultūra
thumb|235px|J. Basanavičiaus tėviškės stuba [[Ožkabaliai I|Ožkabaliuose]]
Medžiaginė suvalkiečių kultūra buvo panaši į lietuvininkų.
Jau XIX a. praktiškai visi suvalkiečių gatviniai kaimai išsiskirstė į vienkiemius. Trobesiai (stuba, svirnas, tvartai, klojimas) buvo statomi apie keturkampį kiemą. Stubos viduryje įrengta virtuvė ir priemenė, viename gale šeimyninė stuba, kitame – seklyčia ir miegamieji kambariai. Svirnai dviejų arba trijų patalpų (rakandams ir mantai laikyti, miegoti); aruodai įrengti ant aukšto (virš lubų). Klojimas (kluonas) su šoniniais įvažiavimais, kartais prie jo pristatyta maniežinė vilktui (maniežui) laikyti. Neturtingo valstiečio sodybą dažniausiai sudarė vieno galo gyvenamasis namas (vadinamoji stubelė) ir vienas ūkinis pastatas. Iš kaimyninės Mažosios Lietuvos buvo perimta raudonplytė mūrinė statyba, stogų dengimas keraminėmis čerpėmis, taisyklingas sodybų suplanavimas. Regiono lygumose didžiuosius vienkiemius mėgta apsodinti medžių juostomis. Kuklesnės buvo kalvynų ir panemunių gyventojų sodybos. Daug statyta vėjo malūnų.
thumb|left|150px|Suvalkiečių rūbai
Suvalkiečių tradicinius rūbus sudarė: vyrų – durtos sermėgos su klostėmis nugaroje žemiau liemens, veltinės skrybėlės plačiais kraštais; moterų – sijonai su plačių ir siaurų vertikalių dryžių deriniais, kaišytinės, lelijų raštais puoštos prijuostės, brokatiniai galionai. Iki XX a. austos kaišytinės ir siuvinėtos margaspalvės vilnonės prijuostės ir juostos, mėgtos iš karoliukų suvertos moterų galvos puošmenos.
Suvalkiečių virtuvėje pusryčiams buvo valgoma mėsa su duona ir raugintais kopūstais, kiaušinienė, raugintų kopūstų sriuba arba barščiai; pietums – sausienė (sausai virtos arba troškintos bulvės) arba bulvių plokštainis, saldi vaisių sriuba (su vyšniomis) arba pašildomi nuo pusryčių likę valgiai; vakarienei valgoma baltinta kukulaičių sriuba, bulvės su rūgpieniu.
Dvasinė kultūra, papročiai
Iš senojo tautosakos sluoksnio Suvalkijoje liko ganymo dainos su oliavimais, kai kurios rugiapjūtės ir šienapjūtės dainos. Suvalkijoje žinomi tik negausūs kalendorinių dainų likučiai: keletas Joninių kupoliavimo ir Kalėdų dainų bei dainuojamųjų žaidimų, gavėnios baladžių, anksti išnyko raudos. Labiau būdingos lyrinės dainos, ypač istorinės ir karo dainos bei baladės.
Paplitęs grojimas kanklėmis (jos XV–XVIII a. pr. galėjo patekti per žemaičius, atsikėlusius iš kuršių žemių), grota ir švilpynėmis, birbynėmis, smuiku, armonika.
Džonstono atolas
thumb|250px|Atolo nuotrauka (1990 m.) thumb|230px|Džonstono atolo padėtis Ramiajame vandenyne
Džonstono atolas  – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, 1390 km į pietvakarius nuo Havajų salos. Plotas – 2,67 km². Sala priklauso Jungtinėms Amerikos Valstijoms, yra neinkorporuota teritorija ir įeina į JAV mažąsias pakraštines salas. Administruojama JAV karinių oro pajėgų.
Atolas sudarytas iš 4 žemų koralinių salelių (dvi iš jų dirbtinės). Lagūna sekli, 3–10 m gylio. Paviršius iškyla iki 5 m. Augmenija skurdi – žolės, keletas palmių. Gėlo vandens nėra. Atole ir aplinkiniuose vandenyse veikiasi ~300 žuvų rūšių, įvairūs jūriniai ir priekrančių paukščiai.
Džonstono atolas nuo 2007 m. nebegyvenamas. Čia užklysta jūriniai laivai, keliautojai. Išlikęs nebenaudojamas karinis aerodromas, prieplauka, radijo antenos, įvairūs bunkeriai, patalpos, kita karinė infrastruktūra.
1796 m. atolą atrado ant jo rifo užplaukęs amerikiečių kapitonas Džozefas Pyrpointas. 1807 m. atolą pasiekė kitas amerikietis Čarlis Džonstonas, kurio vardu jis ir buvo pavadintas. 1858 m. salą aneksavo amerikiečiai, bet tais pačiais metais į ją pretenziją pareiškė ir Havajų karalystė – JAV vėliava buvo nuplėšta, o sala pervadinta į Kalamą. 1858–1890 m. amerikiečiai iškasė visas guano atsargas Džonstono atole. 1898 m. JAV prisijungus Havajus, Džonstono atolas taip pat oficialiai perėjo JAV. Sala buvo atskira nuo Havajų teritorijos ir privatizuota.
1926 m. atolas buvo paskelbtas ornitologiniu draustiniu, bet 1934 m. perduotas jūrų laivyno reikmėms. Nuo 1935 m. atolas pradėtas platinti, o 1941 m. pastatytas karinis aerodromas ir kareivinės su 400 karių įgula, taip pat aptarnavimo patalpos (ligoninė, ryšių skyrius, šaldytuvas, kuro tiekimo bazė, vandens gryninimo stotis). II pasaulinio karo metais Džonstono atolas buvo strategiškai svarbi kuro papildymo stotis į frontą skridusiems bombonešiams. Saloje pasipildyti kuro nutūpdavo ir civilinis „Continental Air Micronesia“ lėktuvas, skrisdavęs tarp Honolulu ir Madžūro. Aerodromas taip pat nesyk naudotas avariniams nusileidimams.
Nuo 1958 m. Džonstono atolas pradėtas naudoti branduoliniams ir kitiems kariniams bandymams. Čia buvo bandomos naujos raketos, palydovinės raketų sekimo technologijos, taip pat dideliame aukštyje virš atolo (~400 km) sprogdintos branduolinės galvutės (operacija „Fishbowl“). 1962 m., „Bluegill Prime“ bandymo metu, sprogmuo sprogo paleidimo šachtoje ir smarkiai užteršė radioaktyviu plutoniu visą atolą ir jo apylinkes. 1963 m. branduoliniai bandymai atole nutraukti. 1965 m. čia bandyti bakteriologiniai ginklai. Iki 1975 m. atole veikė raketinė bazė, nutaikyta į priešiškų palydovų naikinimą bei veikė observatorija, stebėjusi palydovų skrydžius. Nuo 1971 m. Džonstono atolas tapo cheminių ginklų saugykla, o 1990 m. atidaryta cheminių preparatų naikinimo gamykla. Ji 1993–2003 m. sunaikino saloje saugotas pavojingas chemines medžiagas. 2004 m. visa infrastruktūra uždaryta, personalas išgabentas ir sala apleista. Ji užteršta cheminių ir radioaktyvių medžiagų nuotekomis.
Junkers F 13
„Junkers F 13“ - I pasaulinio karo pabaigoje Vokietijoje, sukurtas pirmasis pasaulyje metalinis transportinis lėktuvas. Tai buvo pažangus monoplanas su konsoliniais sparnais, uždaru keturviečiu keleivių salonu.
Konstrukcija ir naudojimas
F.13 buvo pirmasis pasaulyje metalinis keleivinis orlaivis ir pirmasis „Junkers“ komercinis lėktuvas. Sukūrimo metu F.13 buvo labai pažangus orlaivis – aerodinamiškas metalinis žemasparnis konsolinis (be išorinio tvirtinimo) monoplanas. Netgi trečiojo dešimtmečio pabaigoje F.13 ir kiti „Junkers“ orlaiviai biplanų amžiuje išsiskyrė kaip neįprasti monoplanai. Panašius modernius orlaivius gamino tik Fokker.
Pasibaigus Pirmajam pasauliniam karui Versalio sutartimi Vokietijai buvo uždrausta karinės technikos gamyba. Tai paskatino civilinės technikos kūrimą. Hugo Junkers aviacijos įmonė, turėjusi didelę patirtį metalinės konstrukcijos lėktuvų gamyboje, pradėjo kurti komercinius pašto ir keleivinius lėktuvus. Kalbama, kad 1918 m. lapkritį, dieną po paliaubų pasirašymo, Hugo Junkers įpareigojo savo vyriausiąjį konstruktorių Otto Reuter parengti grynai keleivinio lėktuvo brėžinius. Iš dešimties projektų buvo atrinktas tas, kuriame į visumą buvo sujungta karo lėktuvų gamybos technologija, nauja patvari medžiaga – diuraliuminis ir ekonomiškumas. Taip „gimė" šešiems žmonėms skirtas skraidantis aparatas, pradžioje vadintas J.13, vėliau – F.13.
Jame įtaisius keleivinius krėslus bandymams buvo pateikta modifikacija, H. Junkerso dukters garbei pavadinta „Annelise" (serijos nr. 533). Šio tipo lėktuvu pirmais skridimas atliktas 1919 m. birželio 25 d. miniatiūra|Junkers F.13 fiuzeliažas Lėktuve Junkers F-13 panaudota daug originalių konstrukcinių elementų. Liemuo dengtas gofruota skarda, ir todėl buvo dar standesnis. Sparnuose panaudota daugialonžeroninė (devynių lonžeronų) nešanti sistema. Lėktuvo ekipažą sudarė lakūnas ir mechanikas. Jų krėslai įmontuoti už variklio pusiau atviroje kabinoje, vienas šalia kito. Važiuoklės ratai su guminiais amortizatoriais. Uodegos ramstis taip pat amortizuojantis. Lėktuvo važiuoklės ratus, buvo galima pakeisti plūdėmis (modifikacija W.13) arba slidėmis. Keleivių salone buvo du foteliai ir dvivietė sofa. Visos sėdimos vietos su saugos diržais, įėjimas į kabiną nuo sparno per dureles abiejuose šonuose. Junkers F.13 buvo vienas pirmųjų lėktuvų, kurių keleivių salonas buvo apšildomas. Truputį patobulinti, toliau vadinti tik Junkers F.13, keleiviniai lėktuvai pradėti gaminti didelėmis serijomis Vokietijoje ir užsienyje.
Pavadinimo kodo raidė F reiškė „Flugzeug“ (orlaivis). Tai buvo pirmasis „Junkers“ lėktuvas, pavadinimą gavęs pagal šią sistemą. Pagal ankstesnis „Junkers“ modelių kodavimą šis modelis buvo vadinamas J.13. Sovietų Rusijoje / SSRS pagaminti orlaiviai buvo vadinami Ju-13.
Eksploatacijos istorija
Specialiai paruoštu Junkers F.13 „Annelise", kuriuo skrido aštuoni žmonės, 1919 m. rugsėjo 13 dieną pasiektas 6750 metrų aukštis. Tačiau šis rekordas nebuvo patvirtintas, nes Vokietija nepriklausė aviacinius rekordus registruojančiai Tarptautinei aeronautikos federacjai. Vienas iš trijų Junkers F.13 „Annelise" savo „gyvenimą" baigė Lietuvoje. miniatiūra|Junkers F 13 salonas Pirmieji užsienio pirkėjai, įsigiję Junkers F.13, buvo Lenkijos bei JAV aviakompanijos. JAV pašto tarnyba 1920 m. įsigijo aštuonis F.13, kurie buvo naudojami linijose Niujorkas-Omaha bei Niujorkas-San Franciskas. Lėktuvai buvo 30 proc. pigesni, jų eksploatavimas – perpus pigesnis, pagaliau jie galėjo nuskristi nenutūpę 50 proc. toliau nei to meto amerikiečių analogai. Be to, F.13 galėjo skraidinti du su puse karto didesnį naudingą krovinį. JAV šis aparatas šešiems asmenims (dviem pilotams ir keturiems keleiviams) buvo žymimas JL-6. Tai buvo pirmosios gamintojo (Junkers) ir pardavėjo JAV (Larsen) pavardžių raidės. Iš viso JAV parduoti dvidešimt aštuoni F.13. 1920 m. F.13 pradėjo skraidyti Kolumbijoje, po to – kitose Lotynų Amerikos valstybėse. Europoje F.13 buvo pradėtas naudoti susisiekimui 1919 m.
Iki pat gamybos pabaigos 1932 m. dauguma F.13 orlaivių buvo gaminami Junkers bazėje Desau mieste. Sunkiu 1921–23 m. laikotarpiu gamyba buvo perkelta į „Junkers“ gamyklas Dancige ir „Dvigatel“ gamyklą Taline. 1922–23 m. Hugo Junkersas susitarė su Sovietų Sąjunga dėl F.13 gamybos SSRS teritorijoje, Filuose netoli Maskvos, kuri tapo žinoma kaip „Gamykla Nr. 22“. Dalį šių orlaivių naudojo sovietų oro linijos (Dobrolet, Deruluft), dalį – Raudonoji armija.
Lietuvoje
miniatiūra|1921 m. Lietuvos pašto oro pašto ženklai 1919 m. spalio 16 d. Rokiškio apylinkėse ties Obeliais dėl karbiuratoriaus gedimo pievoje nusileido Vokietijoje registruotas Junkers F.13. Juo iš Sovietų Rusijos į Vokietiją vyko Enver Paša – buvęs karo ministras, o iki Pirmojo pasaulinio karo pabaigos ir absoliutus Turkijos diktatorius, jo adjutantas Kernal Paša ir dar vienas neįvardijamas asmuo. Lėktuvas ir turkai buvo internuoti, vokiečiui lakūnui ir trečiajam keleiivui buvo leista toliau keliauti į Vokietiją. Internuotas Junkers F.13 buvo pirmosios modifikacijos „Anelise“.
Jis buvo perduotas Lietuvos karo aviacijai, kur buvo eksploatuojamas iki 1920 m. pabaigos. Tų metų rudenį, ore sustojus varikliui Aviacijos dalies vado, inžinerijos generolo leitenanto J. Kraucevičiaus pilotuotas lėktuvas Kauno Aleksoto aerodrome leidosi avariniu būdu, buvo sulaužytas propeleris, važiuoklė, pažeistas fiuzeliažas. Po šio nusileidimo lėktuvas buvo nurašytas.
Ant 1921 m. Lietuvos pašto išleistų pirmųjų oro pašto ženklų buvo vaizduojamas orlaivis, labai panašus į Junkers F.13
Gamyba 2009–2019 m
2009 m. buvo pradėtas įgyvendinti F.13 rekonstrukcijos projektas, kurio iniciatoriai Junkers koncernas (Vokietija) ir lagaminų gamintoja Rimowa (Šveicarija). Projekto rezultatas – naujai pastatytas F.13 orlaivis – pirmą kartą pakilo 2016 m. rugsėjo mėn. F.13 replikoje įrengta radijo aparatūra ir atsakiklis. Vietoje antrajame dešimtmetyje sukurto vienaeilio BMW šešių cilindrų variklio, montuojamas žiedinis devynių cilindrų ketvirtojo dešimtmečio Pratt & Whitney R-985 Wasp Junior variklis. Ši modifikacija turi istorinį pagrindą, nes keturi paskutinių serijų F.13 buvo komplektuojami su Pratt&Witney žiediniais varikliais.
Naujasis F.13 yra sertifikuotas Šveicarijoje. F.13 replikos parduodamos už 2,5 mln. JAV dolerių už vienetą. 2016 m. buvo pradėta dar trijų replikų gamyba.
Variantai
miniatiūra|220x220px|Junkers F.13 replika - „Rimowa Junkers“ F 13 Junkers-Larsen JL-12
Naudotojai
🇧🇴 Bolivia
miniatiūra|Junkers F 13 Teherane🇮🇷 Iran
🇱🇻 Latvia
Specifikacijos (F 13)
F 13fe: 10,50 m (34 pėdos)
F 13fe: 17,75 m (58 pėdos)
F 13fe: 3,60 m (12 pėdų)
F 13fe: 44 m2 (474 kv. pėdos)
F 13fe: 1.480 kg (3.263 svarai)
F 13fe: 2.318 kg (5.110 svarų)
F 13fe: 1 x 228 kW (306 AG) Junkers L5 6 cilindrų vandeniu aušinamas vienaeilis stūmuoklinis variklis.
F 13fe: 198 km/h (123 mph)
F 13fe: 170 km/h (106 mph)
Portugalijos futbolo varžybos 1952–1953 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1952–1953 m.
Burundžio ir Lietuvos santykiai
Nepriklausomybę pripažino 1992 m. sausio 6 d. Diplomatiniai santykiai užmegzti 1993 m. gegužės 17 d. Lietuvai akredituota Burundžio ambasada Vokietijoje.
Seime veikia Tarpparlamentinių ryšių su Rytų Afrikos valstybėmis (Kenija, Ruanda, Tanzanija, Uganda, Burundžiu ir Pietų Sudanu) grupė (dabartinis pirmininkas – Gintautas Paluckas (LSDP)).
Abi šalys yra Jungtinių Tautų, UNICEF, kitų tarptautinių organizacijų narės. Vyrauja daugiašalis bendradarbiavimas. 2023 m. pradžioje Lietuvoje gyveno du Burundžio piliečiai.
Burundis yra akreditavęs ambasadą Lietuvai, ambasadorius reziduoja Vokietijoje.
Santykių istorija
Nėra žinių apie Lietuvos kontaktus su Burundžiu iki 1992 m. Burundis Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1992 m. sausio 6 d., o diplomatiniai santykiai buvo užmegzti 1993 m. gegužės 17 d. 1995 m. Burundis akreditavo pirmąjį ambasadorių Lietuvai, kuris apsilankė Lietuvoje, kad įteiktų skiriamuosius raštus tuomečiam Lietuvos prezidentui Algirdui Brazauskui – viena pirmųjų tai padariusių valstybių Afrikos žemyne. Tačiau dvišalių susitikimų tarp ministrų ar viceministrų surengta nebuvo.
2018 m. tiek Lietuva, tiek Burundis buvo išrinkti į UNICEF valdybą.
Švietimo, mokslo ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
Lietuvos futbolo klube yra rungtyniavęs Burundžio futbolininkas Bonfilskalebas Bimenjimana. Jį A lygoje žaidžiančiam „Atlanto“ futbolo klubui paskolino Valdo Dambrausko treniruojamas FK RFS klubas po trejų rungtynių elito divizione.
Yra Burundyje dirbančių Lietuvos informacinių technologijų įmonių.
Ekonominiai santykiai
Ekonominio bendradarbiavimo mastai su Burundžiu yra vieni kukliausių iš visų valstybių, su kuriomis Lietuva turi prekybinių ryšių. 2018 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Burundžio siekė 3,3 tūkst. eurų. Importas iš Burundžio minimalus, o 2017 ir 2018 m. iš Burundžio importuotų prekių išvis nebuvo.
Burundžio ambasadoriai Lietuvai
Sąrašas nėra pilnas
AFC Eskilstuna
Istorija
Klubo logotipe yra nurodyta 2007 m. data, tačiau priešistorė būtų ilgesnė ir painesnė.
Samanynė (Vilnius)
Samanynė – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km nuo Sudervės, į pietvakarius nuo Rastinėnų, miškuose, Neries regioniniame parke.
AFC Eskilstuna
FC Väsby United
Väsby United susiformavo 2005 m., kai susijungė du Stokholmo klubai FC Café Opera United ir Väsby IK FK.
AFC United
AFC United radosi, kai FC Väsby United pradėjo bendradarbiauti su Athletic FC 2012-ųjų metų pabaigoje.
AFC Eskilstuna
2016 m. klubo vadovybė nusprendė iš Solno persikelti į Eskiltiūnos miesto, Tunavaleno stadioną. Klubas ruošėsi debiutuoti 2017 m. Allsvenskan, pasikeitė ne tik miestą, bet ir komandos pavadinimą. Debiutas buvo sunkus, per pirmus dvylika turų ši ekipa neiškovojo nei vienos pergalės ir buvo paskutinėje turnyrinės lentelės vietoje.
Klara Bühl
Karjera
Futbolą žaisti pradėjo Vokietijoje. Nuo 2016 m. rungtyniavo SC Freiburg.
Nuo 2020 m. atstovavo FC Bayern München.
Rinktinės
Kitados atstovavo Vokietijos jaunimo rinktinėms. 2019 m. pakviesta į Vokietijos nacionalinę rinktinę.
Samara (Panevėžys)
Samara – buvęs kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, netoli Krekenavos.
Copa América Femenina
Copa América Femenina (Moterų Amerikos taurė) – pagrindinės Pietų Amerikos moterų futbolo konfederacijos (CONMEBOL) varžybos, rengiamos kas ketverius metus.
Anna Korakaki
Anna Korakaki (g. 1996 m. balandžio 8 d. Dramoje) – Graikijos šaulė sportiniu pistoletu. 2016 m. vasaros olimpinių žaidynių medalininkė.
Copa América Femenina
Varžybose dalyvauja 10 Pietų Amerikos valstybių:
Anna Korakaki
Biografija
2014 m. Korakaki tapo Europos ir pasaulio jaunimo čempione. 2015 m. pasaulio taurės JAV etape sportininkė pelnė bronzos medalį. Užsitikrinusi pakankamai pasaulio taurės kvalifikacinių taškų graikė buvo pakviesta į pasaulio taurės finalinį etapą, kuriame pelnė sidabrą. 2016 m. pelnė du sidabro medalius pasaulio taurės Baku etape. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Koraki pelnė bronzos medalį orinio pistoletu rungtyje ir auksą šaudyme pistoletu iš 25 m atstumo.
Copa América Femenina
Istorija
1991 m. Brazilijoje įvyko pirmasis Copa América Femenina čempionatas, kurį laimėjo Brazilijos rinktinė.
Čempionatas taip pat naudojamas kaip Pietų Amerikos žemyno atranka į olimpines žaidynes ir pasaulio čempionatus.
Anna Korakaki
Biografija
2018 m. pasaulio sportinio šaudymo čempionate Korakaki pirmą kartą tapo pasaulio čempione orinio pistoletu rungtyje ir pelnė kelialapį į 2020 m. olimpiadą.
Mėžionėlių apylinkė
Mėžionėlių apylinkė (arba Miežionėlių apylinkė) – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Švenčionėlių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Švenčionėlių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Dotenėnų apylinkės ir Juodiškio apylinkės.
Maučiadžio valsčius
Maučiadžio valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Maučiadis.
Istorija
Valsčius įkurtas 1921 m. rugsėjo 9 d. vietoje buvusio Liušnevos valsčiaus.
Direktyva
Direktyvà ( – nurodymas) gali reikšti:
Antonov A-15
Istorija
miniatiūra|Antonov A-15 varžybose Vengrijoje, 1965 m. A-15 buvo kuriamas kaip aukšto sportinio meistriškumo sklandytuvas, skirtas varžybos ir rekordniams skrydžiams, siekiant įgyvendinti sovietinius aukščiausios klasės sporto reikalavimus. Sklandytuvas taip pat buvo sertifikuotas akrobatiniam skraidymui.
Pirmasis sklandytuvo skrydis įvyko 1960 m. kovo 26 d. Kalbama, kad tai buvo vienas mėgiamiausių O. Antonovo kūrinių, į kurį jis sudėjo visas tuo metu turėtas technologines inovacijas. Dėl brangumo ir technologinio sudėtingumo gamyba nutraukta 1967 m.
Su šio modelio sklandytuvais buvo pasiekta 20 SSRS ir keletas pasaulio rekordų. Vienas tokių – Michailo Voretennikovo 100 km trikampyje pasiektas vidutinis 110 km/val. greitis, o 1960 m. birželio mėn. pasiektas pasaulio skrydžio nuotolio rekordas – 714,023 km.
A-15 tradiciškai buvo skiriami tik geriausiems pilotams. Iš SSRS buvo eksportuota tik keletas egzempliorių; žinoma, kad 2 buvo parduoti į Vengriją, 1 – į Čekoslovakiją, 1 – į Nyderlandus.
XXI a. trečiojo dešimtmečio pradžioje buvo žinoma apie 4 skrydžiams tinkamos būklės A-15, vienas jų – Lietuvoje (Reg. Nr. LY-GNE), vienas – Vengrijoje, vienas – Vokietijoje ir vienas – JAV.
Konstrukcija ir gamyba
miniatiūra A-15 – pilnai metalinis vidursparnis monoplanas su 45 laipsnių kampu išdėstyta „V“ formos uodega. Fiuzeliažą sudaro 19 špangautų, sujungtų vamzdeliais. Iš vieno lonžerono sudarytiems sparnams panaudotas ne SSRS, o JAV sukurtas profilis – NACA 64-618 prie sparno pagrindo, pereinantis į NACA 64-616 prie sparno galiuko. Sparnuose įrengtas 50 litrų vandens balasto bakas. Sparnuose sumontuota galinga mechanizacija – Faulerio tipo užsparniai, oro stabdžiai – spoileriai. Važiuoklė – mechaniškai įtraukiamas pagrindinis ratukas ir uodegos šliaužiklis.
Į sklandytuvą montuoti akląjam skraidymui reikalingi prietaisai, deguonies balionas, taip užtikrinant galimybę siekti rekordų ir sudėtingomis oro sąlygomis.
Antonovo konstruktorių biuro skelbiamais duomenimis buvo pagaminta 60 šių sklandytuvų. Kituose šaltiniuose pateikiami skaičiai nuo 350 iki 353.
Ramseier & Jenzer
thumb|Ramseier & Jenzer autobusas Nr. 078 Vilniuje „Ramseier & Jenzer AG“ buvo Šveicarijos automobilių gamykla, veikusi 1919 – 1989 m. Bylyje. Kompanija gamino prabangius automobilius, pirkdama jiems važiuokles iš kitų gamintojų. Taip pat gamino ir įvairiausius autobusus bei troleibusus. Praeityje tai buvo vienas svarbiausių Šveicarijos automobilių gamintojų.
Kadangi ilgainiui buvo nustota gaminti automobilių važiuokles pardavimui, įmonės veikla 1958 m. iš esmės sustojo, nors iki 1992 m. gamykla vis dar rinko autobusus bei sunkvežimius. Trys ant Mercedes Benz O405 važiuoklės surinkti „Ramseier & Jenzer“ autobusai 2001 m. pateko į Vilnių ir buvo eksploatuojami iki 2018 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1951–1952 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1951–1952 m.
Šventos dvaras
Šventos dvaras – buvęs dvaras Šventos kaime (Švenčionių rajono savivaldybė), Dvaro g. 21. Išlikę dvaro rūmai, svirnas (po jo restauracijos čia veikia Sirvėtos RP direkcija), koplyčia, kumetynas, trys tvartai, liepų pavėsinė.
Istorija
Dvaras buvo pastatytas XIX a. viduryje, jo savininkai – lenkų tautybės dvarininkai Civinskiai. Rusinimo metu dvarui priklausiančioje teritorijoje veikė Liaudies mokykla, kurioje mokėsi aplinkinių kaimų vaikai. Po 1917 m. revoliucijos jų valdas Baltarusijoje atėmė bolševikai, tad dvarininkai persikėlė į Šventą. Civinskiai buvo demokratiški, tolerantiški, dosniai atsilygindavo samdiniams už darbą. Visgi parodydavo, jog neesą vieno luomo su jais - valstiečiams, atsidėkojantiems ponams už malones, duodavo pabučiuoti ne ranką, o alkūnę. Dvarininkas mirė apie 1924 metus. Po vyro mirties našlė Marija Civinskienė buvo dar kartą ištekėjusi už Stanislavavo dvaro savininko Gajausko, bet jau 1928 m. šeimininkė mirė. Civinskiai buvo palaidoti Švenčionių kapinėse, virš jų kapo buvo pastatytas galingas raudono akmens mauzoliejus, kuris neprižiūrimas sugriuvo.
Dukra Sofija 1939 m. išvažiavo į Varšuvą, turi du sūnus. Apie 1993 m. buvo atvažiavusi į Šventą. Vietos gyventojai pasakojo, kad ji klaupėsi prie kiekvieno buvusių savo namų kampo, saują gimtos žemės išsivežė su savimi į Lenkiją.
Samarakiškės
Samarakiškės – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Dainavos, prie kelio. Telkšo nedidelis Samarakiškės tvenkinys.
Longėjus
Longėjus  – dvyliktas pagal gyventojų skaičių Kanados miestas Kvebeko provincijoje, į šiaurę nuo Monrealio. Prie miesto teka Šv. Lauryno upė. 240 tūkst. gyventojų (2016). Miestas priklauso Monrealio aglomeracijai, su Monrealiu sujungtas tiltais ir tuneliais. Gaminami lėktuvai, mašinos, apdirbamas metalas, maisto, baldų pramonė. Dauguma gyventojų prancūzakalbiai, taip pat kalbama angliškai, ispaniškai, arabiškai.
Longėjus pradėjo kurtis 1657 m. miesto teisės suteiktos 1920 m. 1961 m. prie miesto prijungta pietinė Monrealio dalis, 1969 m. Žak–Kartjė sritis.
Liušnevos valsčius
Liušnevos valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos teritorijoje. Centras – Liušneva.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai. 1921 m. rugsėjo 9 d. reformuotas į Maučiadžio valsčių.
Šiuolaikinė penkiakovė 1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
thumb
Portugalijos futbolo varžybos 1950–1951 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1950–1951 m.
Gheorghe Mureșan
Georgė Dumitru Murešanas (, g. 1971 m. vasario 14 d.) – Rumunijos krepšininkas, žaidęs NBA lygoje nuo 1993 iki 2000 m. Jis yra aukščiausias žaidėjas NBA istorijoje (2,31 m). G. Murešanas yra laikomas vienu geriausių Rumunijos krepšininkų.
Klužo-Napokos universitetas (1991–1992)
G. Murešanas pradėjo savo krepšinio karjerą Klužo-Napokos universiteto krepšinio komandoje, su kuria 1992 m. tapo Rumunijos krepšinio lygos čempionu.
Po Ortezo „Élan Béarnais“ (1992–1993)
Krepšininkas rungtyniavo Po Ortezo „Élan Béarnais“ komandoje ir 1993 m. tapo Tournoi des As čempionu.
NBA (1993–2000)
1993 m. NBA naujokų biržoje Vašingtono „Bullets“ pasirinko jį 30-uoju šaukimu. Jis yra vienintelis rumunas, žaidęs NBA. Savo debiutiniame sezone jis sužaidė 54-ias rungtynes, per kurias vidutiniškai pelnė 5,6 taškus, atkovojo 3,6 kamuolius.
1995–1996 m. NBA sezone jis vidutiniškai pelnė 14,5 taškus per rungtynes (daugiausiai karjeroje) ir sezono pabaigoje buvo apdovanotas NBA didžiausią pažangą padariusio žaidėjo apdovanojimu.
G. Murešanas 1997–1998 m. NBA sezone dėl įvairių traumų nesužaidė nei vienų rungtynių.
1999 m. G. Murešanas prisijungė prie Naujojo Džersio „Nets“ komandos, su kuria jis sužaidė 31-as rungtynes.
Sugrįžimas į Po Ortezo „Élan Béarnais“ (2000–2001)
Pabaigus savo NBA karjerą, 2000 m. G. Murešanas sugrįžo į Po Ortezo „Élan Béarnais“. 2001 m. jis tapo LNB čempionu, o sezono pabaigoje G. Murešanas atsistatydino.
Maodo Lô
Maodo Lo (Maodo Lô, g. 1992 m. gruodžio 31 d.) – Vokietijos krepšininkas, rungtyniaujantis įžaidėjo arba atakuojančiojo gynėjo pozicijoje.
Gimė senegaliečio ir vokiečių menininkės Elviros Bach šeimoje. Jaunystėje išvyko į JAV, 2012–2016 m. mokėsi Kolumbijos universitete ir žaidė už jo komandą „Lions“. Nepakviestas NBA naujokų biržoje, grįžo į Vokietiją ir pradėjo profesionalo karjerą Bambergo „Brose“ klube. Vėliau rungtyniavo pajėgiausiose šalies komandoje – Miuncheno „Bayern“ ir Berlyno „ALBA“.
Nuo 2014 m. – Vokietijos rinkinės žaidėjas. Su ja dalyvavo 2015, 2017, 2022 m. Europos čempionatuose, 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
Poškonių pilkapynas
Poškonių pilkapynas – pilkapių sankaupa pietryčių Lietuvoje, Šalčininkų rajone, apie 1 km į pietryčius nuo Poškonių, pušyne. Randamas sekant rodykles nuo Poškonių kaimo, pritaikytas lankymui. Valstybinės reikšmės left|200px|thumb|Didžiausias pilkapyno pilkapisarcheologinis paminklas.
Pilkapyną sudaro apie 35 sampilus, kurie išsidėstę nuo 1-5 m iki 10-15 m atstumu vienas nuo kito, trimis nevienodomis grupėmis. Jie nuo 5-6 m iki 10-12 m skersmens ir nuo 0,3-0,5 m iki 1-1,2 m aukščio, dauguma žemo suploto pusrutulio pavidalo. Vienas pilkapis, esantis pilkapyno prietrytinėje dalyje – 22 m skersmens ir iki 2 m aukščio, kiek paplokščiu viršumi. Daugelis sampilų sužaloti ir deformuoti iškasus juose duobes, dalis sulėkštėję. Keturi 1952 m. ištirti Lietuvos istorijos instituto. Didesniųjų ir dalies mažesniųjų pilkapių pagrindus juosia iš dalies užslinkę grioviai ar jų liekanos. Kai kurių sampilų šonuose pastebimi juos juosusių akmenų vainikų fragmentai ar paskiri vainikų akmenys. Didįjį pilkapį irgi juosia akmenų vainiko liekanos.
Pilkapiuose rasti sudegintų mirusiųjų kapai su įkapėmis.
Veikūnų apylinkė
Veikūnų apylinkė – Lietuvos TSR administracinis-teritorinis vienetas rytų Lietuvoje.
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Švenčionėlių valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Švenčionėlių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Juodiškio apylinkės ir Reškutėnų apylinkės.
Samarska
Samarska – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 12 km nuo Palėvenėlės.
Lietuvos ir Malaizijos santykiai
Lietuvos ir Malaizijos santykiai – dvišaliai tarptautiniai santykiai tarp Lietuvos ir Malaizijos.
Nepriklausomybę pripažino 1991 m. rugsėjo 11 d. Santykiai užmegzti 1994 m. kovo 9 d.
Malaizijoje nuo 2020 m. veikia Malaizijos lietuvių bendruomenė (neoficialiais duomenimis 2021 m. gyveno 30 Lietuvos piliečių). . Tuo tarpu Lietuvoje 2022 m. pradžioje gyveno 14 Malaizijos piliečių.
Ankstyvieji santykiai
Nežinoma apie ryšius tarp Lietuvos ir Malaizijos iki 1990 m. Viena vertus, Malaizija iki 1957 m. buvo Britų Malajos dalis.
Santykiai po 1990 m.
Malaizija Lietuvos nepriklausomybę pripažino 1991 m. rugsėjo 11 d., o diplomatiniai santykiai buvo užmegzti 1994 m. kovo 9 d.
2010 m. balandžio 9 d. Afganistano Goro provincijoje, kur veikė Lietuvos vadovaujama provincijos atkūrimo grupė, lankėsi Afganistane viešėjusi Malaizijos kariuomenės ir Užsienio reikalų ministerijos delegacija. Goro sostinėje Čagčarane svečiai susitiko ir su provincijos atkūrimo grupės dešimtosios Lietuvos karių pamainos vadu pulkininku Gediminu Macijausku, tarnaujančiais ir dirbančiais kariais ir civiliais. Delegacijai vadovavo jungtinio štabo viršininkas generolas majoras Abdas Rahimas ir užsienio reikalų viceministras Kazlanas Rašidas. G.
Švietimo, mokslo, sporto ir technologiniai mainai ir kultūrinis bendradarbiavimas
2000–2002 m. Malaizijai priklausiusioje saloje buvo filmuojamas realybės šou „Robinzonai“, kuriame dalyvavo lietuvių, latvių ir estų atstovai.
Ekonominiai santykiai
Vykdomi ekonominiai mainai su Perako valstija. 2013 m. rugpjūčio 30 – rugsėjo 5 dienomis ūkio ministro Evaldo Gusto vadovaujama Lietuvos vyriausybinė delegacija, lankėsi Malaizijoje, kur susitiko su Malaizijos valstybinių institucijų, Malaizijos Perako valstijos institucijų atstovais ir Malaizijos verslo organizacijų ir įmonių („Petronas“, „Sime Darby“) atstovais bei Malaizijos Perako valstijos sosto įpėdiniu princu Raja Nazrinu Šachu. Su delegacija atvykęs buvo ir Sveikatos apsaugos viceministras Gediminas Černiauskas.
2013 m. gruodžio 9 d. Lietuvoje lankėsi Malaizijos Perako valstijos gubernatoriaus Zambry Abd Kadiro vadovaujama verslo delegacija ir susitiko su Lietuvos premjeru Algirdu Butkevičiumi.
2020 m. duomenimis, prekybos apyvarta tarp Lietuvos ir Malaizijos siekė 39,3 mln. eurų, o Malaizija buvo 60-a pagal prekybos apimtis Lietuvos prekybos partnerė.
Prekybos balanse vyrauja eksportas iš Lietuvos į Malaiziją.
2020 m. Malaizijos tiesioginės investicijos buvo neigiamos, o Lietuvos tiesioginių investicijų Malaizijoje nebuvo. Yra savo verslą Malaizijoje sukūrusių lietuvių. 2013 m. Lietuva kvietė Malaizijos energetikos kompaniją „Petronas“ dalyvauti konkurse dėl suskystintų gamtinių dujų tiekimo Klaipėdos uoste statomam suskystintų gamtinių dujų terminalui.
Pasiuntiniai Lietuvai
Sąrašas yra nepilnas
Dabromyslės valsčius
Dabromyslės valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje pietvakarių Baltarusijos teritorijoje. Centras – Dabromyslė, kurį laiką – Jamična.
Istorija
Valsčius įkurtas XIX a. Gardino gubernijoje. Po I pasaulinio karo atiteko Lenkijai.
Hesat
Hesat – karvės pavidalo deivė senovės egiptiečių mitologijoje.
Buvo sakoma, kad ši deivė aprūpinanti žmoniją pienu (vadintas „Hesat alumi“), žindanti faraoną ir keletą dieviškųjų jaučių. Piramidžių tekstuose minima, kad Hesat esanti Anubio ir mirusio valdovo motina. Hesat buvo ypač siejama su Mneviu – dieviškuoju jaučiu, garbintu Heliopolyje. Vadinamosios Mnevio motinos būdavo laidojamos deivei Hesat dedikuotoje kapavietėje. Teigiama, jog Hesat buvo viena iš deivės Hator manifestacijų; paprastai vaizduota kaip balta karvė. Ji buvo siejama su Paukščių Taku, kuris laikytas dangiškąja Nilo upe.
Ptolemėjų valdymo laikais (304–30 m. pr. m. e.) Hesat imta artimai sieti su deive Izide.
Raudonųjų žmonių žemė
Raudonųjų žmonių žemė arba Paukščių stebėtojai  – 2008 m. italų drama, režisuota Čilės/Italijos režisieriaus Marco Bechis. Filme pasakojama apie indėnų gvaranių (kaivų) kovą dėl savo žemės.
Visi filme vaidinę indėnai neturėjo jokios vaidybinės patirties. Nors filmas vaidybinis, tačiau labai artimas šių dienų gvaranių realijoms.
2013 m. Ambrósio Vilhava, kuris realybėje buvo svarbus indėnų teisių aktyvistas, buvo rastas nužudytas.
Aragats FC
Aštarako „Aragatso futbolo klubas“ – Armėnijos futbolo klubas iš Aštarako, Aragacotno srityje.
Istorija
2019 m. buvo priimti į Pirma lyga. 2019–2020 m. antroje pakopoje buvo vienuolikti.
Sezonai
Šaltiniai:
Njamunda
Upės baseinas gyvenamas indėnų (įsteigtos Trombetaso–Mapueros, Njamundos–Mapueros indėnų teritorijos). Pagrindinės gyvenvietės prie upės: Njamunda, Faras, Tera Santa.
Portugalijos futbolo varžybos 1949–1950 m.
Portugalijos futbolo varžybos 1949–1950 m.
Samauka (Trakai)
Samauka – kaimas Trakų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Aukštadvario.