cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
I kalba
I kalba turi nemažai tarmių, kurių klasifikacijos pateikiamos labai skirtingos. Pagal 2012 m. Zivo Lamos klasifikaciją išskiriamos šiaurės i (nosų), rytų i (nasų), pietų i (nisų), pietryčių i (sani), vakarų i (lalų), vidurio i (lolopų) tarmės/kalbos. Prestižine laikoma Sičuano arba kitaip šiaurės i tarmė, kurios pagrindu sukurta literatūrinė kalba.
thumb|left|150px|Ženklas [[Sičangas|Sičange i, kinų ir anglų kalbomos]]
I kalba užrašoma savitu i raštu, kuris išsivystė ~XV a. Klasikinis i raštas buvo logografinis – kiekvieną žodį atitiko atskiras ženklas. 1974 m. panaudojant senojo rašto ženklus sukurtas skiemeninis standartizuotas raštas. Jam pritaikyta ir speciali pinyin perraša.
I kalba toninė – turi keturis tonus (aukštas, vidurinis krentantis, vidurinis, žemas krentantis). Morfologija analitinė.
Spaktyva (reikšmės)
Spaktyva gali reikšti:
Kyrtharas
thumb|250px|Kyrtharo kalnų kraštovaizdžiai
Kyrtharas  – kalnagūbris pietvakarių Pakistane, Sindhe bei Beludžistane, Irano kalnyno pietrytiniame pakraštyje. Tęsiasi iš šiaurės į pietus ~300 km – nuo Mulos upės iki Muario kyšulio prie Arabijos jūros. Sudarytas daugiausia iš klinčių bei smiltainio. Uolingi gūbriai iškyla iki 2895 m (Zardako k.).
Kyrtharu teka Kolačio, Habo ir Lijario upės. Būdingos kalnų dykumos ir pusdykumės, vietomis yra retmiškių, krūmynų. Sudarytas Kyrtharo nacionalinis parkas. Kalnuose gyvena sindhų, beludžų ir brahujų gentys, besiverčiančios gyvulių ganymu.
Burgos CF (1936)
Burgos Club de Fútbol – buvęs Ispanijos futbolo klubas iš Burgoso.
Istorija
Klubas įkurtas 1936 m. Žaidė elito divizione 1971/72 m. ir 1972/73 m. sezonuose, tačiau liko 15 vietoje ir iškrito į Antrą divizioną.
Vėliau pavyko sugrįžti į aukščiausią lygą, bet joje išliko tik keturis sezonus.
Galiausiai klubą padėjo slėgti skolos ir 1983 m. komanda išformuota, o klubas likviduotas.
Vikonių tvenkinys
Vikonių tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Anykščių rajone, 2,5 km į pietvakarius nuo Svėdasų. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,12 km, plotis – iki 0,04 km. Altitudė 102,6 m. Krantai žemi. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai, iš šiaurės rytų prieina Bajorų miškas. Šalia įsikūręs Vikonių kaimas.
Biarozkos (Dokšica)
Biaròzkos – agromiestelis šiaurės Baltarusijoje, 26 km į pietus nuo Dokšicos. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas Barysavo apskrities Vituničų valsčiuje.
Slovėnijos futbolo varžybos 2004–2005 m.
Slovėnijos futbolo varžybos 2004–2005 m.
Finalas
---
Oldsmobile Curved Dash
Oldsmobile Curved Dash – laikomas pirmuoju masinės gamybas automobiliu, kadangi buvo gaminamas konvejerio principu. Automobilius gamino tuo metu dar nepriklausoma Oldsmobile kompanija, nuo 1901 iki 1907 metų. Iš viso buvo pagaminta apie 19 000 Curved Dash vienetų.
200px|thumb|left|Oldsmobile Curved Dash Automobilis naudojo vandeniu aušinamą, benzininį 1,6 litro 5 AG vieno cilindro variklį, turėjo epiciklinę transmisiją su dviem priekinėmis bei viena atbuline pavara. Sveria 390 kg ir pasiekia maksimalų 32 km/h greitį. Pradinė kaina buvo 650 JAV dolerių.
Bialynkavičai
Bialýnkavičai – kaimas rytų Baltarusijoje, 14 km į pietryčius nuo Kasciukovičų.
Istorija
XIX a. buvo miestelis ir dvaras, Klimavičų apskrities Bialynkavičų valsčiaus centras.
Radžasas
Radžasas ( – 'žara, oras, erdvė, debesys; aistra, afektas' ) – hinduistinėje samkhjos filosofininės mokyklos ontologijoje reiškia vieną iš 3 kokybių (gunų). Tai tarpinė kokybė tarp tamsos (tamaso) gunos, reiškiančios vangumą, abejingumą, ir šviesos (satvos) gunos, reiškiančios laimingumą, vaiskumą. Radžasas siejamas su raudona spalva, išreiškia dinaminį, kinetinį visatos principą.
Žmoguje radžaso guna reiškiasi per aistringumą, egocentriškumą, nepasitenkinimą, suglumimą, malonumų siekimą.
Simbolizmas
thumb|240px|right|Dailininko simbolisto M. K. Čiurlionio „Jūros sonata“ (1909). Simbolizmas ( 'sutartinis ženklas') – XIX a. II pusės modernistinė literatūros ir vaizduojamosios dailės srovė, susiformavusi kaip priešprieša pozityvistų racionalizmui, natūralistų tikrovės kopijavimo tendencijoms.
Simbolizmo estetika ir atstovai
Simbolizmo pradininkai prancūzų poetai Šarlis Bodleras, Polis Verlenas, Stefanas Malarmė vadovavosi idealistinės filosofijos, kurią propagavo Artūras Šopenhaueris ir Frydrichas Nyčė, nuostatomis. Jų esmė: žmogaus būties esmę galima tik nujausti, protu jos suvokti neįmanoma. Simbolistai skelbė, kad daiktuose ir gyvenimo reiškiniuose glūdinčias paslaptis gali įminti tik menas ir kad svarbiausia jo užduotis – atskleisti nematomus žmogaus ir pasaulio ryšius, o geriausia priemonė tam esąs simbolis, turintis itin didelę apibendrinamąją galią. Simbolizmas daug ką perėmė iš romantizmo. Simbolistai teigė, kad realybė yra tik paviršius, po kuriuo slypi idealusis pasaulis. Pasaulis jiems atrodė beviltiškai sumaterialėjęs ir dvasiškai užgesęs. Jie troško pakilti į amžino gėrio ir grožio pilis, mįslingais, fantastiniais vaizdais perteikdavo giluminius daiktų ryšius, ypač reikšmingu dalyku laikė intuiciją (nuojautą). Savo idėjoms ir lūkesčiams išreikšti vartojo simbolius, tokius kaip „saulė“, „aušra“, „vanduo“, „tamsa“. Simboliais tie žodžiai virsta tik konkrečiame kūrinyje ir tik tada, kai vartojami ne įprasta reikšme, o perteikia reiškinio esmę.
Tarp simbolistinių dailininkų paminėtini: Arnoldas Beklinas (1827−1901), Ferdinandas Hodleris (1853−1918), Gustavas Moro (1826−1898), Francas fon Štiukas (1863−1928). Pjeras Piuvi de Šavanas (1824−1898), Odilonas Redonas (1840−1916), Edvardas Munkas (1863−1944), Hugas Simbergas (1873−1917), Fernanas Knopfas (1858−1921), Gustavas Klimtas (1862–1918), Michailas Vrubelis (1856−1910), Maksas Klingeris (1857−1920).
Simbolizmo bruožų savo kūryboje įpynė Polis Gogenas (1848−1903), Pablas Pikasas (1881−1973), Janas Toropas (1858−1928), Akselis Galen-Kalela (1865−1931), Džovanis Segantinis (1858−1899), Džeimsas Ensoras (1860−1949), nabių grupės dailininkai.
Simbolizmas Lietuvoje
Lietuvių literatūroje simbolizmo srovė susiformavo XX a. 2 deš. pabaigoje. Simbolistai davė pradžią lietuvių filosofinei lyrikai, įvedė improvizacinį stilių. Su simbolizmu lietuvių poezijoje siejamos įvairios poetinio mąstymo kryptys – alegorizmas, abstraktusis intelektualizmas (Faustas Kirša), laisvas emocinių asociacijų srautas (Balys Sruoga), vidinis dramatizmas (Vincas Mykolaitis-Putinas), aforistiškumas (Jurgis Baltrušaitis). Simbolistai mėgo rašyti eilėraščių ciklus.
Simbolizmas Lietuvos vaizduojamojoje dailėje
Tarp Lietuvos dailininkų, kurių kūryba turėjo sąsajų su simbolizmu, yra Kazimieras Stabrauskas, Ferdinandas Ruščicas, Petras Kalpokas ir Mikalojus Konstantinas Čiurlionis. M. K. Čiurlionis pirmuosius savo simbolistinius paveikslus nutapė 1903-1905 metais ("Laidotuvių simfonija", "Tvanas", "Audra").
Mantas Kvedaravičius
Mantas Kvedaravičius (1976 m. birželio 28 d. Biržuose – 2022 m. Mariupolyje, Ukrainoje ) – lietuvių režisierius.
Ąžuolyno miškas
thumb|Dūkštų ąžuolai thumb|Dūkštų ąžuolyno pažintinis takas thumb|Drakono skulptūra thumb|Ženklai [[Airėnų akmuo|Airėnų akmenyje]] Ąžuolyno miškas (Dūkštų ąžuolynas) – miškas Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, Neries regioniniame parke, 1,5 km į šiaurės vakarus nuo Dūkštų, Dūkštos dešiniajame krante, didžiausia natūrali ąžuolų giria Lietuvoje. Per pietinę dalį eina plentas.
Medynas
Miško plotas 350 ha, mišku apaugę 291 ha. Valstybinės reikšmės miško 320 ha; priklauso Vilniaus miškų urėdijai, Dūkštų girininkijai. 12% miško – rezervatinis, 75% – ekosistemų apsaugos ir rekreacinis, 13% – ūkinis. Paviršius lygus.
Mantas Kvedaravičius
Išsilavinimas
1994 m. baigė Biržų 2-ąją vidurinę mokyklą, 1998 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą, įgijo archeologo specialybę. Diplominio darbo tema – „Povandeninės archeologijos perspektyvos Lietuvoje“. 2001–2003 m. dalyvavo Niujorko miesto universiteto absolventų centro, kultūros antropologijos mokslų daktaro programoje. 2007 m. Oksfordo universitete pabaigė socialinę ir kultūrinę antropologiją (magistro laipsnis), 2013 m. Kembridžo universitete įgijo socialinės antropologijos mokslų daktaro laipsnį, daktaro disertacijos tema: “Knots of absence: death, dreams, and disappearances at the limits of law in the Counter-Terrorism Zone of Chechnya”. Kembridže  dėstė religijos, teisės, politikos teorijos kursus. M. Kvedaravičius kalbėjo lietuvių, anglų, rusų, ispanų, graikų kalbomis.
Archeologiniai tyrinėjimai
Mantas Kvedaravičius tyrė dingusių ir kankintų žmonių istorijas Šiaurės Kaukaze. Dalyvavo ir tyrinėjant Kabelių (Varėnos r.) akmens amžiaus gyvenvietę (vad. T. Ostrauskas), Trakų salos pilies tiltus, Merkinės (Varėnos r.) uosto vietos ir medinio laivo liekanas (vad. Z. Baubonis). Kartu su bendraminčiais tyrinėjo Luokesų (Molėtų r.) polines gyvenvietes, bandė surasti naujų povandeninės archeologijos objektų Rytų Lietuvos ežeruose, darė archeologijos objektų žvalgomuosius tyrimus, ieškojo naujų archeologijos objektų aerofotografijos metodais.
Ąžuolyno miškas
Medynas
Augavietės labai derlingos, laikinai užmirkusios, normalaus drėgnumo ir šlaitinės.
Mantas Kvedaravičius
Kita veikla
Nuo 2010 m. buvo įmonės EXTIMACY FILMS vadovas.
Ąžuolyno miškas
Medynas
Kultūrinės kilmės medynų 17 %, ąžuolynų 60 %, eglynų 12 %, beržynų 9 %, drebulynų 8 %, pušynų 5%, juodalksnynų 3 %, uosynų 2 %, baltalksnynų 1 %.
Ąžuolynų vidutinis amžius 147 m., bonitetas 11,6 m., skalsumas 0,60, tūris 200 m³/ha.
Mantas Kvedaravičius
„Barzakh“ (2011)
Daugiausiai populiarumo sulaukęs lietuvių režisieriaus filmas „Barzakh“ buvo pristatytas Berlyno kino festivalyje „Panorama“. Filmas meniškai ir kritiškai parodo ilgus politinius kankinimus ir prievartą Čečėnijoje. Iš viso filmas yra pristatytas daugiau nei 40 tarptautinių kino festivalių ir yra laimėjęs daugiau kaip 15 tarptautinių kino dokumentikos apdovanojimų (tokių kaip „Amnesty International“ ir ekumeninės žiuri apdovanojimą). Šis filmas sulaukė plataus tarptautinės žiniasklaidos susidomėjimo dėl to, kad suteikė balsą daugeliui dingusių žmonių ir jų šeimų.
Ąžuolyno miškas
Medynas
Jaunuolynai sudaro 9 %, pusamžiai medynai 23 %, pribręstantys 12 %, brandūs 44 %.
Mantas Kvedaravičius
„Mariupolis“ (2016)
„Mariupolis" – filmas-esė apie industrinį uostamiestį Ukrainoje, Donecko srityje, kur kažkada gyveno graikai. 2015 m. M. Kvedaravičius nuvyko į Odesą filmuoti savo pilnametražio vaidybinio filmo „Stasis“. Kai atvyko į Mariupolį, režisierius suprato, jog šis miestas yra tinkamas pavaizduoti karo laukimą ir kasdienybę kare.  Taip ir buvo sukurtas jo antrasis dokumentinis filmas „Mariupolis“  – rytų Ukrainos portretas.
Ąžuolyno miškas
Medynas
Kasmet priauga 4 m³/ha. 75% medynų seni (apie 160 metų), savaiminės kilmės.
Vasarą ir rudenį miške susirenka didelės bandos šernų.
Mantas Kvedaravičius
„Partenonas“ (2019)
„Partenonas“ yra Manto Kvedaravičiaus bei Ukrainos ir Prancūzijos kinematografininkų sukurtas filmas. Venecijos kino festivalio konkursinėje programoje „Kino kritikų savaitė“ šis filmas sulaukė didelio dėmesio. Kino talentų atradimams skirtame renginyje ilgametražis filmas pateko tarp septynių geriausių filmų visame pasaulyje.
Ąžuolyno miškas
Pažintinis takas
Vilniaus miškų urėdijos miškininkai ąžuolyne įrengė 2,2 km ilgio pažintinį taką su medinių lentelių danga. Taką prižiūri Dūkštų girininkija ir Neries regioninio parko direkcija. Palei taką pastatyta daugiau nei 38 medinės skulptūros, vaizduojančios lietuvių mitologijos ir legendų personažus. Skulptūrų autoriai – tautodailininkai Nauris Valuckas, Erikas Motiejutis ir D. Mačiokas. Šalia tako įrengti informaciniai stendai, kuriuose pateikta informacija apie ąžuolyno florą ir fauną.
Mantas Kvedaravičius
„Mariupolis 2“ (2022)
2016 m. filmo antroji dalis, rodanti 2022 m. vasario 24 d. prasidėjusio Rusijos karo prieš Ukrainą įvykius Mariupolyje. Pabaigus filmavimus režisieriui nepavyko palikti miesto ir jis buvo pagrobtas bei nužudytas.
Ąžuolyno miškas
Istorija
Dūkštų ąžuolyno pakraštyje yra akmuo su spėjamomis runomis, kurių iki šiol niekam nepavyko perskaityti.
1863 m. ąžuolyne buvo įsikūręs sukilėlių štabas.
Mantas Kvedaravičius
Apdovanojimai ir nominacijos
Geriausias dokumentinis filmas – „Barzakh“ (rež. Mantas Kvedaravičius).
Nominacija: geriausias režisierius – Mantas Kvedaravičius („Barzakh“).
Metų geriausias ilgametražis dokumentinis kino filmas – „Mariupolis“ (rež. Mantas Kvedaravičius).
Nominacija: metų geriausias operatoriaus darbas – Mantas Kvedaravičius, Vadym Ilkov, Viacheslav Poliantsev („Mariupolis“).
Laura Belli
Laura Beli (g. 1947 m. lapkričio 11 d. Neapolyje ) – italų aktorė ir dainininkė.
Debiutavusi erotinėje dramoje „La monaca di Monza“, vėliau ji daugiausia atlikdavo antraplanius vaidmenis kriminaliniuose ir veiksmo filmuose, taip pat TV serialuose. 1975-76 m. vedė TV programas „Il mondo è bello perché è piccolo“ ir „Chi?“, įrašė dainų albumą „Solo tre note/Per...“.
Pasitraukusi iš ekrano 1980 m., Beli 2000 m. režisavo komediją „Film“.
Skrydžiai be sustojimų
Iki 2016 m. ilgiausias komercinis skrydis buvo Qantas bendrovės skrydis Nr. 8 (QF8/QFA8) iš Dalaso (JAV) į Sidnėjų (Australijoje) ir skrydis atgal (QF7/QFA7). Šio skrydžio ilgis yra 13 804 km (daugiau nei trečdalis atstumo aplink Žemę). Šie skrydžiai aptarnaujami Airbus A380 lėktuvais, o trukmė siekia 16 val. 55 min.
Kiti panašūs ypač ilgi komerciniai skrydžiai aptarnaujami tokių lėktuvų kaip Boeing 777-200LR/300ER ir Boeing 747-400/-8i.
Skrydžiai iš vakarų į rytus dėl tinkamų vėjo krypčių trunka mažiau laiko, nei tokie patys skrydžiai iš rytų į vakarus. Skirtingais sezono laikais tokių skrydžių trukmė taip pat skiriasi – Singapore Airlines skrydis iš Singapūro į Los Andželą vasarą trunka 16 val. 30 min., o žiemą – 15 val. 35 min.
Skrydžiai iš Europos į Australiją ar Naująją Zelandiją pagal atstumą būtų ilgesni už dabar esančius rekordinius skrydžius, tačiau jokia avialinijų bendrovė nevykdo tiesioginių skrydžių tarp šių žemynų. Šiuo metu visi 30 ilgiausių skrydžių vykdomi iš Šiaurės Amerikos.
Pirmasis ypač ilgas komercinio lėktuvo skrydis buvo atliktas 1989 m., kai Boeing bendrovei Quantas nuskraidino pirmąjį užsakytą Boeing 747–438 lėktuvą iš Londono į Sidnėjų. Šis skrydis truko 20 val. ir 9 min., o atstumas siekė 18 001 km.
Dabartinis QF 8 skrydis buvo pradėtas 2014 m. rugsėjo 29 d. Antrasis pagal atstumą yra Delta Air Lines kompanijos DL 201 maršrutas iš Johanesburgo į Atlantą.
2013 m. lapkričio 23 d. buvo sustabdytas tuomet ilgiausias skrydis iš Niuarko į Singapūrą. Singapore Airlines kompanijos Airbus A340-500 lėktuvas šį skrydį įvykdydavo per 18 val. 50 min. 2020 m. lapkritį avialinijos atnaujino šiuos skrydžius, tik vietoje Niuarko naudoja Niujorko Džono F. Kenedžio tarptautinis oro uostą.
2016 m. kovo 2 d. buvo pradėtas Emirates 449 skrydis iš Naujosios Zelandijos į JAE ir tapo ilgiausiu pasaulyje – skrydžio ilgis siekia 14 200 km. Šie skrydžiai vykdomi Boeing 777-200LR lėktuvais.
Romualdas Neimantas
Romualdas Neimantas (1938 m. kovo 8 d. – 2009 m. balandžio 28 d.) – Lietuvos orientalistas, kultūros istorikas, vertėjas, žurnalistas, keliautojas, humanitarinių mokslų daktaras.
Gimė Naujikų kaime, Telšių rajone. 1958 m. baigė Kelmės rajono Užvenčio vidurinę mokyklą, 1975 m. – Vilniaus universiteto istorijos-filologijos fakultetą, įgijo žurnalisto specialybę. 1990 m. Maskvoje, SSRS mokslų akademijos Orientalistikos institute apgynė istorijos mokslų daktaro disertaciją apie Lietuvos-Indijos kultūros ryšių istoriją.
Dirbo spaudoje: „Vakarinių naujienų“, „Kauno tiesos“ ir kitose redakcijose, ėjo vyriausiojo redaktoriaus pareigas leidykloje „Varpas“, vadovavo Kaune įkurtai leidyklai „Orientas“. 1989–1991 m. buvo Lietuvos orientalistų asociacijos pirmininkas. Dėstė istoriją LVA bei LSU, orientalistiką – VDU. Išleido kelias dešimtis knygų, rašė straipsnius į žurnalus ir laikraščius. Pagrindinės tematikos: Rytų šalys, jų kultūra, ryšiai su Lietuva.
Mirė 2009 m., palaidotas Kauno Romainių kapinėse.
2011 m. Neimanto sukaupta knygų ir straipsnių kolekcija buvo perduota Vytauto Didžiojo universitetui.
Bibliografija
Vertimai:
Keila JK
Keila JK – Estijos futbolo klubas iš Keilos.
Istorija
Klubas įkurtas 1995 m. Rungtyniavo žemesniuose šalies divizionuose.
Viršūnė
thumb|200px|Alpinistai iš [[Dominikos Respublika|Dominikos Respublikos ant aukščiausios pasaulio viršukalnės – Everesto.]]
Šalia aukščiausios kalno viršukalnės esančios viršūnės, kurios yra šiek tiek išsiskiriančios arba izoliuotos, tačiau nesiekia tam tikros ribinės reikšmės, dažnai laikomos aukščiausios viršukalnės dalinėmis viršūnėmis (arba subviršūnėmis) ir yra laikomos to paties kalno dalimi. Piramidinė viršūnė yra viršūnės forma, susidariusi dėl ledo erozijos kalno viršūnėje. Viršūnė taip pat gali reikšti aukščiausią tako ar maršruto tašką.
Aukščiausia pasaulio viršukalnė yra Everestas, kurio aukštis – 8848,86 m virš jūros lygio. Pirmieji oficialiai į šią viršūnę įkopė Tensingas Norgėjus ir seras Edmundas Hilaris. Jie pasiekė kalno viršūnę 1953 m.
Daugelyje vakarinių Jungtinių Amerikos Valstijų dalių terminas „viršūnė“ taip pat gali būti vartojamas aukščiausiam kelio, greitkelio ar geležinkelio taškui, dažniau vadinamam perėja, nusakyti. Pavyzdžiui, Kalifornijoje aukščiausia 80-ojo greitkelio viršūnė vadinama Donerio viršūne, o aukščiausia 5-ojo greitkelio viršūnė – Siskiju kalno viršūne. Dėl to gali kilti nesusipratimų, ar paženklinta „viršūnė“ yra aukščiausia perėjos vieta, ar kalno viršukalnė.
Pavėkiai
Pavėkiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Bubių, prie kelio Smilgiai–Gilvyčiai, Vėkės upelio kairiajame krante. Prie kaimo yra Noliškių pilkapynas (kultūros paminklo kodai AR1007 / A665P), kartais vadinamas Pavėkių pilkapynu.
Etimologija
Pavėkiai – vandenvardinis vietovardis, kilęs nuo čia pratekančio Vėkės upelio vardo.
Istorija
XX a. viduryje veikė Pavėkių mokykla. Sovietmečiu kaimas priklausė Bubių apylinkės Gilvyčių tarybiniam ūkiui.
Zabialyšynas
Zabialyšynas – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 20 km į šiaurės vakarus nuo Chocimsko. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir dvaras, Klimavičų apskrities Zabialyšyno valsčiaus centras.
Ruapukė
Ruapukė – nedidelė sala Fovo sąsiauryje, priklausanti Naujajai Zelandijai. Salos plotas – 16 km². 1840 m. saloje gyveno 200 maorių, tačiau jie vėliau išsikraustė. Ruapukė maorių kalboje reiškia „dvi kalvos“.
1964 m. buvo paskelbta, kad Ruapukės saloje buvo visiškai išnaikintos žiurkės. Šis salos statusas – pirmas Naujojoje Zelandijoje ir vienas iš pirmųjų pasaulyje.
Rišikešas
Rišikešas  – miestas šiaurės vakarų Indijoje, Utarakhande, prie Gangos aukštupio, Himalajų papėdėje, 25 km nuo Haridvaro, priešais Muni ky Retį. Svarbus hinduizmo religinis, piligrimų traukos centras. Mieste veikia daug jogos centrų, įvairių hinduizmo šventyklų bei šventviečių: yra Šivai skirta Nylkantho Mahadevo („mėlyngerklio diddievio“) šventykla, Vasišthos urvas-šventvietė, vedantos Kailašo ašramas (jame mokėsi Svamis Vivekananda, Svamis Rama Tirtha, Svamis Šivananda), guru Maharišio Mahešo Jogio ašramas, Parmartho Niketano ašramas ir kiti. Šventomis laikomose Gangos pakrantėse atliekama Gangos arti – ugnies apeiga. Iš Rišikešo pasiekiamos toliau kalnuose esančios ir šventvietėmis laikomos upių versmės: Gangotrė (Gangos), Badrinathas (Alaknandos), Kedarnathas (Mandakinės), Jamunotrė (Jamunos). Rišikešas taip pat yra svarbus turistinis (ypač vadinamojo „dvasinio turizmo“) centras – įkurta daug sanatorijų, poilsio namų, pamėgtas plaukiojimas valtimis Gangos upe. Miestas garsėja, kad čia parduodamas ir patiekiamas tik vegetariškas maistas.
Miesto pavadinimas kildinamas nuo žodžio Hṛṣīkeśa – tai vienas Višnaus vardų, reiškiantis „pašiauštaplaukis, pasišiaušėlis“. Senovėje šios žemės vadintos Kedarkanthu. Pasak vienos sakmės, čia už Ravanos nužudymą atgailą atlikęs viešpats Rama. Rišikešas nuo seno garsėjo kaip atsiskyrėlių asketų (sadhu) buveinė. Dabartinis pavadinimas Rišikešas reiškia „rišio plaukas“ ar „rišiaplaukis“ (rišiais nuo „Rigvedos“ laikų vadinti žyniai, poetai, atsiskyrėliai).
Katja Herbers
Katja Herbers (g. 1980 m. spalio 19 d. Amsterdamas) – Nyderlandų kino, teatro ir televizijos aktorė.
Mašavojė
Mašavojė – kaimas rytų Baltarusijoje, 30 km į pietus nuo Kasciukovičų, pasienyje su Rusija.
Istorija
XIX a. buvo bažnytkaimis, Klimavičų apskrities Mašavojės valsčiaus centras.
Qantas skrydžiai Nr. 7 ir Nr. 8
thumb|right|250px|Skrydžius aptarnauja [[Airbus A380|Airbus A380-842 lėktuvai]] '''Qantas skrydžiai Nr. 7 ir Nr. 8''' (QF7/QFA7 ir QF8/QFA8) – Australijos oro linijų bendrovės Qantas vykdomi skrydžiai tarp Sidnėjaus oro uosto (Australijoje) ir Dalaso/Fortvorto tarptautinio oro uosto (JAV). Iki 2016 m. šis maršrutas buvo ilgiausias pasaulyje komercinis skrydis pasaulyje. Šio skrydžio ilgis yra 13 804 km – daugiau nei trečdalis atstumo aplink Žemę. Šiems skrydžiams naudojami Airbus A380 lėktuvai.
2019 m. duomenimis šis skrydis buvo 7-tas pagal atstumą pasaulyje. Ilgiausiu pasaulyje skrydžiu tapo 15344 km ilgio Singapore Airlines SQ 21 iš Niuarko į Singapūrą.
Istorija
7 ir 8 Qantas skrydžiai buvo pradėti 2011 m. gegužės 6 d. Kompanija šiems maršrutams buvo pasirinkusi Boeing 747-400ER lėktuvus. Tuo metu tai buvo ilgiausias skrydis pasaulyje šiuo lėktuvu, taip pat trečias pagal atstumą maršrutas pasaulyje. Iš pradžių šie skrydžiai vykdavo 4 kartus per savaitę, tačiau nuo 2012 m. liepos 1 d. pradėti vykdyti kasdien.
Nuo 2013 m. lapkričio šis maršrutas tapo ilgiausias pasaulyje, kai konkurentai nusprendė savo ilgiausius reisus sustabdyti.
2014 m. gegužę kompanija pranešė, kad pradės šiuos skrydžius aptarnauti Airbus A380 lėktuvais. Tai buvo pradėta daryti 2014 m. rugsėjo 29 d. Perėjus prie šių lėktuvų atgalinio skrydžio metu atsisakyta sustojimo Brisbene, kuris buvo privalomas su Boeing 747 orlaiviais. A380 lėktuvai specialiai šiems skrydžiams buvo perdaryti 4 klasėms, pridedant pirmą klasę.
Tuo pačiu Qantas tapo pirmąja bendrove, Dalaso/Fortvorto oro uoste pradėjusi naudoti A380 lėktuvus.
Šie skrydžiai vyksta 6 kartus per savaitę (išskyrus antradienius). A380 orlaiviuose talpinama 14 pirmos klasės, 64 – verslo, 35 – pagerintos ekonominės ir 371 ekonominės klasės keleivių.
Skrydis Nr. 7 trunka apie 15 val. 30 min., 8 skrydis – 16 val. 50 min.
Seniūnaitis
Seniūnaitis – gyvenamosios vietovės ar jos dalies bendruomenės išrinktas atstovas, turintis įstatymų nustatytas teises ir pareigas seniūnaitijos teritorijoje.
Funkcijos
Seniūnaičio funkcijos – tai visi reikalingi veiksmai, kurie atliekami bendruomenės interesais ir kurie nepatenka į Seimo narių, miesto tarybos narių, kitų viešojo administravimo subjektų kompetenciją, tarp jų – gyventojų skatinimas, bendravimas su gyventojais teritorijos priežiūros ir plėtojimo, kultūrinio ir sportinio gyvenimo organizavimo klausimais, tarpininkavimas gyventojų bendravime su Miesto tarybos nariais, savivaldybės administracija, gyventojų pirminis konsultavimas – „kur kreiptis?“.
Cary-Hiroyuki Tagawa
Cary-Hiroyuki Tagawa (g. 1950 m. rugsėjo 27 d. Tokijuje) – japonų kilmės kino aktorius, kovos menų meistras ir kaskadininkas. Labiausiai žinomas savo neigiamais personažais praėjusio amžiaus 9 dešimtmetyje sukurtuose veiksmo filmuose.
Biografija
Tagawa gimė Jungtinių Valstijų armijos kariškio ir japonų aktorės šeimoje. Dėl tėvo tarnybos jie gyveno įvairiuose JAV miestuose, kol galiausiai apsistojo Pietų Karolinoje. Čia jis mokėsi universitete ir tapo aktoriumi.
Proveržio vaidmeniu tapo 1987 m. juosta „Paskutinis imperatorius“. Vėliau sekė vaidmenys filmuose „Leidimas žudyti“ (1991), „Susidūrimas Mažajame Tokijuje“ su Dolph Lundgren (1991), „Mortal Kombat“ (1995) ir „Soldier Boyz“ su Michael Dudikoff (1995). Dažniausiai jis vaidino žudikus ar kitus nusikaltėlius, pasirodė daugelyje tuo laikotarpiu sukurtų veiksmo serialų: „MakGaiveris“, „Nešas Bridžas“, „Atskalūnas“, „Majamio policija“ ir kiti.
Asmeninis gyvenimas
Yra karate ir kendo meistras.
1984–2014 m. buvo susituokęs, turi 3 vaikus.
2015 m. buvo pakrikštytas Maskvoje pagal ortodoksų bažnyčios tradiciją. 2016 m. gavo Rusijos pilietybę.
Aivaras Mikutis
Aivaras Mikutis (g. 2002 m. rugsėjo 16 d.) – Lietuvos treko ir plento dviratininkas, nacionalinis čempionas ir rekordininkas.
Biografija
2019 m. Mikutis laimėjo Lietuvos jaunimo čempionato auksą individualiose laiko intervalo varžybose. 2021 m. Lietuvos plento iki 23 metų amžiaus grupės čempionas. 2022 m. Lietuvos treko čempionate iškovojo trys aukso ir du sidabro medalius.
Nuo 2023 m. atstovauja Šveicarijos klubui Tudor Pro.
Savo debiutiniame 2023 m. Europos treko čempionate Mikutis dalyvavo trijose rungtyse. Vyrų komandiniame persekiojime (kartu su R. Adomaičiu, J. Beniušiu ir Ž. Matuzevičium) užimta 10-oji vieta. Vyrų omniumo varžybose lietuvis liko 19-as. Vyrų individualaus persekiojimo varžybų atrankoje Mikutis pasiekė 4:19.732 laiką ir užfiksavo naują Lietuvos rekordą.
Volkswagen Typ 4 (411/412)
Volkswagen Typ 4 (kitaip VW 411 ir VW 412) vidutinės klasės automobilis gamintas1968–1974 metais Vokietijos gamintojo Volkswagen, sedano ir universalo kėbulu su oru aušinamais varikliais esančiais gale. Pavadinimas Typ 4 yra kilęs nuo Volkswagen modelių sekos, tai yra Typ 1 vardu vadinami VW Vabalai, Typ 2 – Transporteriai, Typ 3 – lengvieji VW automobiliai. Per visą gamybos laikotarpį pagaminta 367 728 Typ 4 automobilių.
Istorija
Automobilis Typ 4 skirstomas į du periodus, tai VW 411 (1968–1972) ir patobulintas VW 412 (1972–1974). Jų gama susidėjo iš šių modelių: 411/412 E, 411/412 LE ir 412 LS (vok. E-Einspritzer, L-Luxusausführung, S-Sport).
Typ 4 ilgesnis už VW Typ 3 automobilį, taip pat turėjo ir galingesnį variklį – 1,7 litro (68 AG) ir 1,8 litro (85 AG), išvystydavo atitinkamai nuo 145 km/val. iki 158 km/val. Typ 4 varikliai gaminti vieno karbiuratoriaus, dviejų karbiuratorių ir su įpurškimu (Bosch D-Jetronic). Automobiliai Typ 4 kartu su Typ 3 įėjo į istoriją, kaip vieni pirmųjų automobilių gamintų su elektronine įpurškimo sistema.
Typ 4 kėbulas sukonstruotas monolitinis ir nebuvo dalomas į dvi dalis, kaip Vabalo ar kitų VW modelių. Priekinė ir galinė pakabos taip pat jau nebebuvo torsioninės, kaip įprasta, o spyruoklinės. Priekinė pakaba MacPherson tipo, galinė pakaba su skersine svirtimi ir trikampėmis svirtimis. Pavarų dėžė turėjo hidraulinę sankabą. Šie automobiliai kaip ir Typ 3 gaminti su rankinėmis ir su automatinėmis pavarų dėžėmis (nuo 1969 m.). Typ 4 automobiliams gale montuoti papildomi benzininiai šilumokaičiai, akumuliatorius sumontuotas po vairuotojo sėdyne. Typ 4 automobiliams pritaikius MacPherson pakabą, po dvejų metų ji buvo panaudota jau ir Vabalo modelyje 1302, o vėliau Vabalo modelyje 1303.
Deja, Typ 4 automobilis neturėjo tokio didelio pasisekimo kaip Vabalas, Typ 3 ar kiti VW automobiliai. Per šešis gamybos metus pagaminta palyginus nedaug Typ 4 automobilių – viso 367 728 vnt. Tuo metu Europoje Typ 4 negalėjo konkuruoti su kitų gamintojų plačiai paplitusiais tokios pačios klasės automobiliais. 1973 ir 1974 metais pasirodžius naujiems vandeniu aušinamiems automobiliams VW Passat ir VW Golf, modelio Typ 4 gamyba VW gamyklose nutraukta. Be to, 1970 metais VW gamykloje pradėtas gaminti vandeniu aušinamas automobilis VW K70 (1970–1975), paveldėtas iš NSU gamintojo, Volkswagenui įsigijus NSU bendrovę. VW K70 sudarė savotišką konkurenciją lygiai tokios pačios klasės automobiliams, kaip VW Typ 4.
1974 metų vasaryje keturių durų modelis 412 L Vokietijoje kainavo 10 995 Vokietijos markių (DM), o VW 412 LS kainavo 11 145 Vokietijos markių.
Vokietijoje 1968 metais pradėjus gaminti automobilius Typ 4, naujai pavadintam modeliui 411 juokais buvo pritaikytas ironiškas posakis Vier Türen elf Jahre zu spät, išvertus „keturios durys vienuolika metų pavėlavus“. Tuo norėta pasakyti, kad Typ 4 tapo pirmuoju VW automobiliu, kuris pagaliau turėjo 4 duris.
2001 metų Vokietijos automobilių registracijos duomenimis Vokietijoje buvo 550 vnt. Typ 4 automobilių, iš jų 299 universalai, 113 dviejų durų ir 138 keturių durų.
2010 metais Vokietijoje oficialiai užregistruoti 388 vnt., tai tik 0,1 % nuo kadaise pagamintų 367 728 Typ 4 automobilių.
VW 411 (1968–1972)
Modelių pasiūla:
VW 412 (1972–1974)
Modelių pasiūla:
VW Brasilia
Nuo 1973 iki 1982 metų panašios išvaizdos automobiliai gaminti Brazilijoje. Jie gaminti platesnėje Vabalo bazėje nuo VW Karmann-Ghia Typ 14 ir VW Typ 181 automobilių. Pradžioje montuoti 1,6 l. Vabalo varikliai, vėliau 1,6 l. Typ 3 varikliai. Nuo 1978 metų priekyje pradėta montuoti MacPherson pakaba.
Nuo 1974 iki 1982 metų VW Brasilia gaminta taip pat Meksikoje, o nuo 1976 metų ir Nigerijoje, pavadinta VW Igala. Iš viso pagaminta vienas milijonas tokių automobilių.
Mikołaj Biernacki
Mikalojus Bernackis (, slapyvardis „Rodočius“, 1836 m. birželio 6 d. Zelenčės Cyganuvkos km., Podolė – 1901 m. rugpjūčio 31 d. Lvovas) – lenkų poetas, satyrikas, redaktorius, knygyno bendraturtis, leidėjas, susijęs su Galicijos demokratais.
Biografija
Mikalojus Bernackis gimė 1836 m. birželio 6 d. Zelenčės Cyganuvkos kaime (netoli Podolės Kameneco) žemvaldžio šeimoje. Mokėsi Varšuvos bajorų institute ir lankė teisės disciplinos kursus. 1856–1863 m. M. Bernackis buvo Lenkijos Karalystės vidaus reikalų komiteto pareigūnas. Vėliau užsiėmė savo žemių valdymo reikalais Sedlcos mieste. 1874 m. Bernackis persikėlė į Galiciją. Jis debiutavo literatūros pasaulyje 1876 m. išvertęs Pierre-Jean de Béranger (1780–1857) dainas. Mikalojus Bernackis bendradarbiavo su humoristiniais žurnalais – Krokuvos „Diabłem“ ir Lvovo „Szczutek“.
1877 m. M.Bernackiui buvo iškelta byla dėl neapykantos tarp socialinių klasių kurstymo.
Nuo 1878 m. M. Bernackis gyveno Lvove. 1878–1881 m. jis redagavo „Tydzień Literacki, Artystyczny, Naukowy i Społeczny" (liet. Literatūros, meno, mokslo ir socialinė savaitė). M. Bernackis buvo Lvovo literatūros ir meno draugijos narys.
Dėl meilės knygoms M. Bernackis pardavė savo dvarą „Boczów“ ir kartu su Adomu Dominyku Bartuševičium tapo leidyklos „Księgarnia Polska“ bendraturčiu (1878–1881 m.).
M. Bernackis taip pat redagavo savaitraštį „Tydzień Polski” (liet. Lenkijos savaitė) (1879–1881 m.). M. Bernackis prarado dvarą ir dirbo tarnautoju.
Kūryba
Nuo 1876 m. M. Bernackis publikavo satyrinius kūrinius, pasižyminčius daugybe poetinių formų (pvz., „Daina ir satyra“ (1879 m.). Jo kūriniai buvo skirti autoriams ir visuomenei, kuri susidūrė su sunkumais dėl Austrijos valdžios cenzūros. Jo satyros buvo politinio ir socialinio pobūdžio. M. Bernackis kritikavo bajorų konservatyvumą, išjuokė jų moralę.
Šeima
Mikalojus Bernackis mirė nusižudęs 1901 m. rugpjūčio 31 d. Lvove, palaidotas Lyčiakovo kapinėse.
Rodnia
Rodnià – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 17 km į pietryčius nuo Klimavičų. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo miestelis, Klimavičų apskrities Rodnios valsčiaus centras.
Pikužiai
Pikužiai (arba Pikužai) – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 10,5 km į pietus nuo Bubių, prie kelio Dengtiltis–Mielaičiai–Pašiaušė, Dubysos kairiajame krante. Kaimo rytuose prateka Rūdupis.
Istorija
Spaudos draudimo metais kaime veikė draudžiamos spaudos paskirstymo punktas. TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.
Estadi Comunal d'Andorra la Vella
Estadi Comunal d'Andorra la Vella – futbolo stadionas Andoros mieste (Andoros valstybėje).
Istorija
Stadionas priklauso Andoros futbolo federacijai.
Stadiono danga yra natūrali veja (žolė). Aplinkui stadioną yra bėgimo takas. Talpina 1 300 žiūrovų. Iš pažiūros stadionas atrodo siauras, tačiau atitinka UEFA keliamus reikalavimus.
Namų rungtynes žaidžia įvairūs klubai. Iki 2014 m. čia žaidė šalies nacionalinė rinktinė.
Laodikė (Priamo dukra)
Laodikė (🇬🇷) – graikų mitologijos veikėja, Priamo ir Hekabės dukra, Helikaono žmona.
Pasak kitos tradicijos, buvusi Akamanto, Tesėjo sūnaus, mylimoji (kaip pasiuntinys, Akamantas drauge su Diomedu nuvykęs į Troją), su Akamantu susilaukusi sūnaus Munito. Šiam mirus, Laodikė, apimta sielvarto, nušokusi prarajon ar buvusi praryta žemės.
Pausanijas mini, kad Laodikė buvo pavaizduota Delfų leschėje tarp belaisvių trojėnių.
Pirmasis karalius
Pirmasis karalius – 2019 m. sukurta istorinė drama, paremta legenda apie brolius Romulą ir Remą, įkūrusius Romos miestą. Filmo veiksmas vyksta 8 a. pr. m. e., jis nufilmuotas senąja lotynų kalba.
Tin Machine (albumas)
„Tin Machine“ – debiutinis anglų-amerikiečių sunkiojo roko grupės „Tin Machine“ albumas, išleistas 1989 m. gegužę įrašų leidėjų kompanijos „EMI“. Grupė buvo paskutinė David Bowie muzikinė veikla už solinės karjeros ribų, kuri atsirado po sesijų su gitaristu Reeves Gabrels, šiam įkvėpus suburti grupę. Šis ir vėliau pasirodęs antrasis grupės albumas buvo visiška priešingybė pastariesiems dviem Davido albumams, kadangi jis siekė grįžti prie senųjų ištakų, atlikdamas sunkiojo roko muziką. Taip pat, nekaip ankstesnėse Bouvio grupėse, tokiose kaip „The Spiders from Mars“, „Tin Machine“ reprezentavo demokratiškos grupės motyvus.
Katecholaminas
Katecholaminas – organinis junginys, neurotransmiteris, turintis vieną šoninės grandinės amino grupę ir katecholo grupę (benzeno žiedas su dvejomis hidroksilo grupėmis, esančiomis viena šalia kitos).
Cimanava
Ci̇̀manava – agromiestelis rytų Baltarusijoje, 6 km į pietvakarius nuo Klimavičų. Apylinkės centras.
Istorija
XIX a. buvo kaimas ir palivarkas, Klimavičų apskrities Cimanavos valsčiaus centras.
Valakai (Kupiškis)
Valakai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybės pietvakariuose, 1,5 km į pietryčius nuo Subačiaus. Seniūnaitijos centras.
Habešo ejaletas
Svarba ir įkūrimas
Ejaletas oficialiai įkurtas dar prieš tai, kai Osmanų imperija realiai paėmė valdžią regione. Regionas, buvęs į pietus nuo Osmanų sričių, buvo vadinamas Habešistanu (nuo vietos tautos habešų) ir davė pradžią Abisinijos pavadinimui. Osmanams jo kontrolė buvo svarbi dėl kelių priežasčių. Pirmiausia, regionas masino savo egzotiškais turtais, tokiais kaip perlai, auksas, dramblio kaulas, muskusas, kuriais Etiopijos imperija garsėjo nuo seno. Be to, osmanai, kaip musulmonai, skelbė religinį žygį prieš krikščionišką Etiopiją. Dėl to nuo 1542 m. jie rėmė Somalio musulmonus, ypač Adalio imamą Ahmadą Grahną kovoje prieš Etiopijos imperiją. Taip pat, turėdami regioną, Osmanai galėjo kontroliuoti Raudonosios jūros prieskonių prekybą ir lengvai pasiekti Indijos vandenyną. Čia kirtosi jų interesai su portugalais, kurie irgi siekė įsigalėti regione ir šią prekybą blokuoti.
Tiesioginis konfliktas tarp osmanų ir portugalų įvyko kai Egipto paša pasiuntė misiją į Indiją, siekdamas atimti iš portugalų Diu koloniją. Nors misija nepavyko, 1538 m. osmanai užėmė Adeno uostą pietiniame Jemene ir pralaužė Portugalijos prekybinę blokadą. 1554 m. įvyko dar vienas mūšis tarp Osmanų ir portugalų, po kurio Osmanų imperija ryžosi užimti strategiškai svarbias teritorijas kitoje Raudonosios jūros pusėje, t. y. Afrikoje. Tada oficialiai buvo įkurti du ejaletai, t. y. Habešo ir Lahsos, o Ozdemiras Paša gavo užduotį nukariauti Habešo teritoriją.
Osmanų valdymas
1557 m. Ozdemiras Paša įsiveržė į Etiopijos imperiją, kurios šiaurinę ir pajūrio dalis (Mereb Melašas) tuo metu kontroliavo Imperijos vietininkas, tituluojamas bahr negusu. Tuo metu juo buvo Ješahas, kuris kelis kartus sumušė turkus su Etiopijos imperatoriaus pagalba. Nepaisant to, Ozdemiras Paša paėmė pajūrio uostus Masavą, Hergigą ir netgi pasiekė Debarvą, bahr neguso sostinę. Tačiau čia jie susidūrė su maisto ir vandens tiekimo problema bei aršiu gyventojų pasipriešinimu. Tai privertė juos palikti Debarvą ir pasitraukti į Masavą.
Vėliau osmanai naudojosi kiršinimo politika. Kadangi Ješahas nesutarė su Etiopijos imperatoriumi, jie pasinaudojo juo, sudarydami sąjungą kovoje prieš imperatorių Menasą, o vėliau prieš Sarsa Dengelį. Toje sąjungoje taip pat dalyvavo Hararo emyratas. 1576 m. Etiopijos imperatorius atsiėmė Debarvą ir nusiaubė Masavą. Atsakydami, osmanai atsiuntė pastiprinimą iš Egipto, pasodino į sostą sau palankų bahr negusą Wad Ezum, tačiau krašto gilumoje įsitvirtinti nesugebėjo.
Po 1589 m. tarp Etiopijos ir Osmanų imperijos nusistovėjo sąlyginė taika, kurios metu Etiopija išlaikė visą kalnyną su Debarva, tačiau Osmanai kontroliavo pajūrį. Tai visiškai izoliavo krikščionišką valstybę nuo pasaulio ir apsupo ją priešiškomis musulmonų tautomis.
Ilgainiui osmanai išplėtė ejaleto teritorijas pajūriu į pietus, užvaldydami afarų žemes ir kai kuriuos somalių uostus, pirmiausia Zeilą. Kadangi Etiopija vis mažiau ir mažiau prekiavo su Osmanais, Habešo ejaletas nebuvo pelningas ir neužtikrino anksčiau trokštamų egzotiškų prekių tiekimo. Maža to, nederlingose provincijos srityse buvo sunku netgi apsirūpinti maistu. Nebelikus portugalų konkurencijos Raudonojoje jūroje, taip pat kitoje jūros pusėje, Jemene, kilus maištui, ejaleto reikšmė vis mažėjo. Jos valdžia buvo patikėta vietininkams valiams, kurie rezidavo Masavoje. Neretai šiais vietininkais tapdavo gretimo Arkiko bedžų kilmės feodalinė giminė – Arkiko naibai. Ilgainiui atsirado ir keletas pusiau nepriklausomų vietos pajūrio sultonatų.
Santykiai tarp Etiopijos ir ejaleto išliko permainingi, nors nė viena pusė vėliau nebebandė užimti kitos pusės teritorijų. Ypač santykiai paaištrėjo valdant imperatoriams Susenios (1606–1632 m.), Ijasu I (1682–1706 m.) ir Iyasu II (1730–1755 m.) Atsakydami į musulmonų išpuolius ir grobiamuosius žygius, imperatoriai apribodavo prekybą su osmanų provincija, kas visuomet grėsdavo badu ejaleto gyventojams.
Nuo XVIII a. žinios apie ejaletą yra labai šykščios, todėl jo likimas nėra aiškus. Jis atgimė tik XIX a., kaip Egipto chedivato Raudonosios jūros pakrantės provincija
Masavos valiai
Ejaleto vietininkai (valiai) rezidavo Masavoje. Trumpu laikotarpiu juos pakeitė Arkiko naibai.
Chatovižas
Chatovižas – kaimas rytų Baltarusijoje, 19 km į šiaurę nuo Klimavičų.
Molinės
Molinės – kaimas Šiaulių rajono savivaldybės pietinėje dalyje, 12 km į pietvakarius nuo Bubių, prie kelio Bazilionai–Pašiaušė, Šiaušės dešiniajame krante prie Pašiaušės tvenkinio.
Istorija
Kaimo šiaurinėje dalyje būta senovės gyvenvietės. TSRS okupacijos metais kaimas priklausė Bubių apylinkės „Tarybinio artojo“ kolūkiui.
Camp d’Esports d’Aixovall
Camp d’Esports d’Aixovall oficialus pavadinimas yra DEVK-Arena – futbolo stadionas Sant Chulija de Lorijos mieste (Andoros valstybėje).
Čystapolis (reikšmės)
Čystapolis (arba Čistopolis) gali reikšti:
Pulsuojančio lauko elektroforezė
Pulsuojančio lauko elektroforezė (PFGE - (angl.) Pulse Field Gel Electrophoresis) yra molekulinės biologijos metodas naudojamas didelės masės DNR molekulių išskyrimui. Šis elektroforezės variantas remiasi periodiškai kintančios krypties elektrinio lauko pritaikymu buferyje suspenduotam geliui su norima išskirti DNR.
Camp d’Esports d’Aixovall
Istorija
Stadionas priklauso Andoros futbolo federacijai.
Stadiono danga yra natūrali veja (žolė). Aplinkui stadioną yra bėgimo takas.
Talpina 1 000 žiūrovų. Visos vietos sėdimos.
Namų rungtynes žaidžia įvairūs klubai.
Vigintas Višinskis
Vigintas Višinskis (g. 1962 m. Kaišiadoryse) – teisininkas, teisėtyrininkas civilprocesualistas, Teisėjų Tarybos narys, Lietuvos apeliacinis teismo (LapT) Civilinių bylų skyriaus teisėjas, Mykolo Romerio universiteto profesorius, buvęs Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas, Telšių rajono apylinkės teismo pirmininkas.
Biografija
1986 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją. 2000 m. apgynė disertaciją, socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras. 2008 m. atliko habilitacijos procedūrą.
Baniškių pilkapynas
Baniškių pilkapynas – pilkapynas Vilniaus miesto, Antakalnio seniūnijos teritorijoje, Aukštagirio miške.
Vigintas Višinskis
Biografija
1987 m. Kaišiadorių rajono liaudies teismo, 1987–1989 m. Mažeikių rajono liaudies teismo liaudies teisėjas, 1989–1993 m. Telšių rajono apylinkės teismo teisėjas, teismo pirmininkas; 1993–1994 m. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo, 1995 m. Vilniaus apygardos teismo teisėjas, 1995–1996 m. Vilniaus 1-osios advokatų kontoros advokatas, 1997–1998 m. VU Teisės fakulteto asistentas, nuo 1997 m. Lietuvos apeliacinio teismo teisėjas, nuo 1998 m. MRU Teisės fakulteto Civilinio proceso katedros asistentas, docentas , nuo 2010 m. profesorius.
Baniškių pilkapynas
Pilkapyne – 7 žemės sampilai nuo 8 iki 11 m skersmens ir nuo 0,3 iki 1 m aukščio (2 sampilai sulėkštėję, vienas perkastas kryžiaus formos tranšėja ir apardytas kvartalinės proskynos); 4 sampilus juosia grioviai ar jų pėdsakai (dalis griovių užslinkę). Amžius: I tūkstantmečio II pusė – II tūkstantmečio pradžia.
Vigintas Višinskis
Biografija
Nuo 1996 m. vasario 5 d. iki 2002 m. Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodekso darbo grupės narys.
Vedęs, turi dvi dukras.
Gotikinis romanas
thumb|270px|right|„Baisios [[pilys“ yra įprasta gotikinių romanų siužetų aplinka]]
Kisamos nacionalinis parkas
Kisamos nacionalinis parkas  – saugoma gamtos teritorija vakarų Angoloje, į pietus nuo Luandos, Luandos provincijoje, iš vakarų skalaujama Atlanto vandenyno. Nacionalinis parkas įsteigtas 1938 m., siekiant išsaugoti savanų kraštovaizdžius su gausia būdinga fauna. Iš šiaurės parką juosia Kvanzos, iš pietų – Longos upė.
Sutinkami afrikiniai drambliai, antilopės (gnu, arklinės, vandeniniai ožiai), hipopotamai, zebrai, buivolai, žirafos, afrikiniai stručiai, bandoma atkurti liūtų populiaciją. Žinduolių įvairovė nėra didelė, bet gausu paukščių.
Gotikinis romanas
Gotikinis romanas ( – „gotiškas pasakojimas“) – siaubo romano atmaina.
Susiformavo XVIII a. II pus. – XIX a. pr. anglų, vėliau – kitų Europos tautų ir JAV literatūroje. Atsirado kaip neigiama reakcija į Šviečiamojo amžiaus literatūros racionalizmą. Gotiškumas tais laikais reiškė tai, kas barbariška, paslaptinga, nepaaiškinama protu. Gotikinio romano veiksmo vieta – viduramžių gotikinė pilis, rūmų griuvėsiai, vaizduojami nepaprasti, paslaptingi įvykiai, veikėjai paženklinti lemties ir demonizmo žyme, dažnai vadovaujasi blogio filosofija, šalia žmonių veikia vaiduokliai, kitos antgamtinės būtybės. Gotikiniai kūriniai – būdingas preromantizmo reiškinys, daręs įtaką romantizmo ir vėlesnei literatūrai.
Žvirgždys
Žvirgždys – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 10,5 km į pietvakarius nuo Dusetų, Vaiskūnų geomorfologiniame draustinyje. Ežero ilgis iš pietų į šiaurės rytus – 0,63 km. plotis – iki 0,15 km. Altitudė 103,7 m. Rytinis krantas aukštas, kiti žemesni, sausi, tik pietinis galas pelkėtas. Ežerą supa Likančių (Davainių) miškas, vietomis plyti laukai. Pietuose į ežerą įteka upelis iš Žvirgždelio ežero, vakaruose išteka upelis link Šventosios upės. Šiaurvakarine pakrante eina kelias. Šalia įsikūręs Likančių kaimas. Pietiniu krantu eina riba su Utenos rajonu.
Gotikinis romanas
Gotikinio romano pradininkas – švedų rašytojas Horasas Volpolis, parašęs romaną „Otranto pilis“ (1765 m.), kuriame susiduria realusis ir dvasių pasauliai. Anglų rašytojos Merės Šeli romano „Frankenšteinas“ (1818 m.) gotikinio romano stilistika derinama su naujausiomis mokslo žiniomis. Šis kūrinys kartu su amerikiečių rašytojo Edgaro Alano Po siaubo bei mistiniais kūriniais padėjo susiformuoti fantastinei literatūrai.
Trinapolio lobis
Lobis svėrė apytikriai 7,5 kg, iš viso rasta maždaug 70 pusap­valės lazdelės pavidalo monetinių lydinių. Tris 316 g masės lydinius nusipirko kolekcininkas Edmundas Laucevičius. Kas šiems lydiniams nutiko vėliau, neaišku. Didžiuma likusių lydinių, sudariusių Trinapolio lobį, buvo perlydyta į juvelyrinius dirbinius.
Tal Ben-Shahar
thumb|right|200px| Tal Ben-Shahar yra žydų psichologas, laisvai samdomas kalbėtojas ir knygų autorius. Jis yra dėstęs Harvardo universitete, kuriame 2004 m. įgijo psichologijos mokslų daktaro laipsnį. 2006 m. Harvarde jis dėstė pozityviąją psichologiją. Pagal studentų skaičių (855) šios paskaitos tapo vienomis populiariausių universiteto istorijoje.
Patumšių valsčius
Patumšių valsčius – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Patumšiai.
Istorija
XV–XVI a. valsčius (pavietas) buvo administruojamas seniūno. Valsčiui priklausė Kolainių dvaras.
Octavian Popescu
Oktavianas Džordžas Popesku (rum. Octavian George Popescu, g. 2002 m. gruodžio 27 d. Tirgovište, Rumunijoje) – rumunų futbolininkas, žaidžiantis krašto puolėjo pozicijoje. Nuo 2020 m. Bukarešto „FCSB“ klubo žaidėjas. Atstovauja Rumunijos vyrų futbolo rinktinei.
Pasiekimai
Bukarešto „FCSB“
Europos metų lengvaatlečio apdovanojimas
thumb|200px|right|Trišuolininkas Jonathanas Edwardsas laimėjo apdovanojimą du kartus Europos metų lengvaatlečio apdovanojimas nuo 1993 m. kasmet įteikiamas geriausiam Europos lengvaatlečiui. Metų lengvaatlečio rinkimus organizuoja ir vykdo Europos lengvosios atletikos asociacija. Geriausias metų lengvaatletis išrenkamas susumavus gerbėjų, spaudos atstovų, Europos šalių lengvosios atletikos federacijų narių bei ekspertų balsus. Rinkimuose atskirai išrenkami nugalėtojai vyrų bei moterų kategorijose.
Nuo 2007 m. yra teikiamas Europos metų kylančios žvaigždės apdovanojimas. Į jį gali pretenduoti sportininkai iki 23 m. amžiaus.
Laimėtojai
thumb|200px|right|Virgilijus Alekna - vienintelis lietuvis, tapęs Europos metų lengvaatlečiu
Kylančios žvaigždės apdovanojimo laimėtojai
thumb|200px|right|Pirmoji kylančios žvaigždės apdovanojimo laimėtoja septynkovininkė Jessica Ennis
Barbara Alyn Woods
Daugiausia vaidina TV serialuose, iš kurių žymiausi: „Brangioji, aš sumažinau vaikus“ (1997–2000) ir „One Tree Hill“ (2003–2012). Taip pat atliko pagrindinį vaidmenį „Playboy“ seriale „Eden“ (1993).
Yra ištekėjusi už režisieriaus asistento John Lind, turi 3 dukteris.
Zagustinas
Zagustinas  – kaimas Rusijos vakaruose, 15 km į šiaurės vakarus nuo Šumiačių.
Istorija
XIX a. pabaigoje buvo kaimas, Klimavičų apskrities Zagustino valsčiaus centras.
Pelta
thumb|right|250px|[[Peltastai|Peltastas su pelta]] thumb|left|250px|Trakų peltastas Pelta – lengvas apvalus su išpjova skydas, plačiai naudotas antikos laikais iki III a. pr. m. e. Vienas pakeitusių skydų buvo turėjas.
Ksenofontas šį skydą apibūdina kaip apvalų, bet šie skydai be išpjovų mene būdavo retai vaizduojami.
Konstrukcija
Peltos pagrindas būdavo pintas iš vytelių ar sukaltas iš lengvos medienos. Pagal Aristotelį pelta neturėdavo metalinio apvado ir būdavo aptraukta ožkos ar avies oda ar kailiu.