cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Gražina Bacevič
Biografija
1932 m. baigė Varšuvos konservatoriją (K. Sikorskio kompozicijos, J. Jarzembskio smuiko klasę). 1932-1933 m. gyveno Kaune, koncertavo. 1933 m. tobulinosi Paryžiuje pas Nadią Bulanžė (kompozicija), Karlą Flešą (smuikas). 1934-1935 m. ir 1945-1946 m. dėstė Lodzės konservatorijoje. Nuo 1966 m. Varšuvos aukštosios muzikos mokyklos profesorė. 1966-1969 m. dėstė kompoziciją Varšuvos konservatorijoje. Nuo 1960 m. Lenkijos kompozitorių sąjungos pirmininko pavaduotoja.
Kūryba
Ankstyvoji kūryba turi folklorinės krypties bruožų, laisvos kontrapunktinės technikos, vėlesniojoje jaučiamas posūkis į neoklasicizmą, impresionizmą. Koncertavo Prancūzijoje, Ispanijoje, Latvijoje, Belgijoje, Čekoslovakijoje, Rumunijoje, Vengrijoje, Lietuvoje (1930, 1932, 1933 m.).
Bandrenis
Bandrenis (Echinops) – astrinių (Asteraceae) šeimos augalų gentis. Genties pavadinimas iš graikų k. echinos – ežys, ops – panašumas; žiedynas primena susirietusį ežį. Daugiametės žolės su plunksniškai suskaldytais arba skiautėtais lapais, kurių apatinė pusė apaugusi pasišiaušusiais plaukeliais ir atrodo lyg veltiniu padengta.
Gentyje apie 100 rūšių, paplitusių Eurazijos stepių ir pusdykumių zonoje, ypač kalnuotose srityse. Kilmės centras – Viduržemio pajūris ir Pietvakarių Azija.
Lietuvoje viena rūšis – apskritagalvis bandrenis (Echinops sphaerocephalus).
Aplinkosauginio švietimo fondas
Aplinkosauginio švietimo fondas – tarptautinis nevyriausybinių organizacijų tinklas, kurio tikslas – įgyvendinti darnaus vystymosi principus, vykdant aplinkosauginį visuomenės švietimą ir ugdant visuomenės sąmoningumą. Jis įgyvendina penkias aplinkosaugines programas: „Mėlynosios vėliavos“, „Gamtosauginių mokyklų“, „Jaunųjų aplinkos reporterių“, „Miškų pažinimo“ bei „Žaliojo rakto“.
Istorija
Aplinkosauginio švietimo fondas („Foundation for Environmental Education in Europe“) Europoje buvo įkurtas 1981 metais. Pirmaisiais gyvavimo metais jis organizavo tarptautinius seminarus, konferencijas, skelbė publikacijas. Dešimtojo dešimtmečio viduryje „Aplinkosauginio švietimo fondo“ programomis imama aktyviai domėtis ne tik Europoje, bet ir kituose žemynuose. 2000 metais nuspręsta šį fondą paskelbti pasauline organizacija, į fondo veiklą įsitraukė daug organizacijos iš šalių, esančių kituose žemynuose.
Lietuvoje
„Aplinkosauginio švietimo fondo“ programas atskirose šalyse gali atstovauti ir koordinuoti tik viena nacionalinė nevyriausybinė organizacija, kurios pagrindinė veiklos sritis yra susijusi su aplinkosauga. Lietuvoje šio fondo programų įgyvendinimą patikėta koordinuoti Lietuvos žaliųjų judėjimui. Šiuo metu mūsų šalyje įgyvendinamos trys iš penkių „Aplinkosauginio švietimo fondo“ programų: „Mėlynosios vėliavos“, „Gamtosauginių mokyklų“ bei „Žaliojo rakto“.
Kiekviena nevyriausybinė organizacija, atstovaujanti „Aplinkosauginio švietimo fondą“ savo šalyje, įsipareigoja koordinuoti fondo programas ir vykdyti fondo nustatytus reikalavimus. Nuo 2000 metų visuomeninė organizacija „Lietuvos žaliųjų judėjimas“ yra „Aplinkosauginio švietimo fondo“ narė Lietuvoje.
Prezidentai
„Aplinkosauginio švietimo fondo“ prezidentai:
Pusdančiai švelniagalviai
Pusdančiai švelniagalviai (Leptochilichthyidae) – stintžuvių (Osmeriformes) šeima. Dydis – 24-30 cm. Turi dantis tik ant apatinio žiomens. Paplitę Atlanto, Indijos ir Ramiojo vandenyno gelmėse, net iki 3 km gylyje.
Šeimoje yra 1 gentis ir 3 rūšys.
Laiga
Laiga – dešinysis Šešuvies intakas, įteka į ją 31,4 km nuo jos žiočių, 2 km į pietus nuo Milgaudžių. Teka pietų kryptimi. Dalinai kanalizuota.
Upėvardis bandomas sieti su žodžiais laigyti („šokinėti, siausti, išdykauti“), laiginti („raginti“), laigoti („šokti“).
Didžiojo vingio nacionalinis parkas
Didžiojo vingio nacionalinis parkas – nacionalinis parkas Teksase, JAV. Tai 1,5 kilometro aukštyje esantis milžiniškas beveik 290 tūkstančių hektarų ploto užimantis parkas. Jis įkurtas 1944 m., norint išsaugoti Čihuahua dykumos gyvūniją ir augmeniją. Aukščiausia Čisoso kalnų viršūnė – beveik 2,5 kilometro iškilusi Emorio viršukalnė. Čisoso kalnų apačioje teka Rio Grandės upė, skirianti dvi valstybes – JAV ir Meksiką.
Krakių Mikalojaus Katkaus gimnazija
Krakių Mikalojaus Katkaus gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Krakėse (Kėdainių raj.), Kauno g. 26, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 191019634.
1579 m. minima parapinė mokykla, kuri veikė iki XIX a. pirmos pusės. 1865 m. įsteigta valdinė pradžios, 1903 m. – valdinė mergaičių pradžios mokykla. 1905 m. įsteigta lietuviška pradžios mokykla, 1940–1945 m. progimnazija, nuo 1945 m. vidurinė, nuo 1974 m. Mikalojaus Katkaus vidurinė mokykla, nuo 2007 m. Krakių Mikalojaus Katkaus gimnazija. miniatiūra|left|180px|I–os laidos abiturientų plytelė miniatiūra|265px|right|Restauruota gimnazija, 2019 m.
Istorija
Garsiosios „Postilės“ autorius, gimtosios kalbos aukštintojas Mikalojus Daukša Krakėse klebonu išbuvo tik dvejus metus, bet jo rūpesčiu 1579 m. Krakėse įkurta parapijos mokykla, kurioje mokėsi 12 vaikų. 1645 m. Krakėse įkurtas Šv. Kotrynos vienuolynas, kuris išlaikė pradžios mokyklą, tęsė švietėjišką veiklą, rūpinosi nusikaltusių nepilnamečių mergaičių auklėjimu. Spaudos draudimo metais 1864–1904 m. Krakėse veikė slaptosios mokyklos, uždraustą gimtąjį žodį platino knygnešiai Baltramiejus Vitas, broliai Jonas Dalbokas ir Jeronimas Dalbokas. Jiems pagelbėdavo rašytojas etnografas Mikalojus Katkus. 1932 m. pastatytas gražus pradžios mokyklos pastatas.
1940 m. įsteigta progimnazija, vėliau tapusi vidurine mokykla, kuri įsikūrė vienuolyno statytame pastate. Pirmieji pedagogai – direktorius Juozas Juknys, mokytojai Jonas Viržonis, Antanas Valaitis. 1945 m. išleista pirmoji 17 mergaičių abiturientų laida. 1974 m. mokyklai suteiktas rašytojo etnografo Mikalojaus Katkaus vardas. 1987 m. pastatytas mokyklos priestatas su 10 erdvių kabinetų, sporto sale, valgykla.
2004–2005 m. mokykla renovuota, jos renovacijai vyriausybė skyrė 2,5 mln. Lt. 2004 m. rudenį prijungti 4 pradinio ugdymo skyriai: Pašušvio, Plinkaigalio, Meironiškio, Ažytėnų. 2006 m. rudenį, toliau vykdant Kėdainių rajono savivaldybės bendrojo lavinimo mokyklų tinklo pertvarką, reorganizavus Pajieslio ir Barkūniškio pagrindines mokyklas, prijungti dar 2 šių mokyklų pradinio ugdymo skyriai. 2007 m. rudenį uždaryti Pašušvio ir Ažytėnų pradinio ugdymo skyriai.
Mokytojai
Ilgiausiai mokykloje dirbo mokytojai: Elena ir Vytautas Proscevičiai, Aldona Urbienė, Ona Dalbokienė, buvę auklėtiniai: Stasė Mykolaitienė, ilgametė direktoriaus pavaduotoja, Vytenis Karanauskas, Albina Lekavickienė, Renoldas Klimavičius, Jolanta Petkevičienė, Virma Urbienė, Dalia Kučinskaitė.
Thomas Hardy
Tomas Hardis (, 1840 m. birželio 2 d. Aukštutinio Bokhemptono km., Dorsete −  1928 m. sausio 11 d. Dorčesteryje) – Anglijos rašytojas-prozininkas, poetas, dramaturgas. Garsiausiu jo kūriniu įvardijamas 1891 m. publikuotas romanas „Tesė d'Erbervilių giminės“.
Biografija
Tomas Hardis gimė 1840 m. birželio 2 d. Aukštutinio Bokhemptono kaime, Dorseto grafystėje. Buvo vyriausias iš keturių šeimos vaikų. Jo tėvas Tomas buvo neturtingas kaimo statybininkas, mokė sūnų smuikuoti. Motina Džemaima skatino domėjimąsi knygomis. Tomas Hardis mokėsi Dorčesteryje. Būdamas tik šešiolikos, padėjo tėvui restauruoti Vudsfordo pilį. Savininkas buvo sužavėtas jaunojo Hardžio darbu, jis tapo vietos architekto Džono Hikso mokiniu. Būdamas 22 metų T. Hardis persikėlė į Londoną, kur dirbo su garsiu architektu Artūru Blomfildu, laisvalaikiu intensyviai skaitė knygas. Gyvenant Londone susvyravo T. Hardžio tikėjimas Dievu ir jis metė buvusius tikslus tapti dvasininku. 1867 m. T. Hardis grįžo į Dorčesterį, ieškojo architekto darbų ir pradėjo rašyti pirmąjį savo romaną „Vargšas ir panelė“. Šis kūrinys buvo atmestas leidyklų. Recenzentas, rašytojas Dž. Mereditas patarė jaunajam kūrėjui mokytis iš O. Balzako ir V. Tekerėjaus romanų, kaip kurti intrigą, rinktis išraiškos formą. 1870 m. T. Hardis išsiųstas organizuoti bažnyčios restauracijos į Kornvalį, kur sutiko savo būsimą žmoną Emą Giford.
1869 m. T. Hardis užbaigė romaną „Pavojingi vaistai“ su imantriu siužetu ir provokuojančiu turiniu. Kūrinys buvo atmestas leidėjo ir buvo išleistas 1871 m. po T. Hardžio korekcijų. 1874 m. T. Hardis jau buvo išgarsėjęs rašytojas, jis metė architekto darbą, vedė Emą Giford. Ši santuoka nebuvo rašytojui sėkminga. Pora nesutarė ir nesusilaukė vaikų. T. Hardis gyveno provincijoje, nuo 1885 m. − savo suprojektuotame name Meksgeite Dorčesteryje netoli gimtojo Aukštutinio Bokhemptono iki pat mirties. Beveik kiekvieną vasarą T. Hardis lankydavosi kelis mėnesius Londone. Su žmona keliavo po Europą. Jis rašė romanus, apsakymus, kūrė poeziją. 1895 m. išleistas paskutinis jo romanas „Džudas Nepastebimasis“. 1912 m. mirė T. Hardžio žmona Ema. Jos mirtis giliai paveikė T. Hardį ir įkvėpė geriausiais laikomus jo eilėraščius, sukurtus 1912−1913 metais. 1914 m. T. Hardis vedė Florensę Dagdeil, kuri buvo 39 metais už jį jaunesnė. Paskutiniais gyvenimo metais T. Hardis padiktavo žmonai savo memuarus, kurie buvo išleisti žmonos parašytose biografijose po rašytojo mirties: „Ankstyvasis Tomo Hardžio gyvenimas“ (1928) ir „Vėlyvieji Tomo Hardžio gyvenimo metai“ (1930). Tomas Hardis mirė 1928 m. sausio 11 d., jo pelenai palaidoti Vestminsterio abatijoje Londone poetų kampelyje. Širdies kapas yra Stinsfordo parapijos Dorčesteryje, kuriai priklausė rašytojas, bažnyčios kapinėse.
Kūryba
Tomo Hardžio garsiausiu ir geriausiu kūriniu vertinamas ne vieną kartą vėliau ekranizuotas romanas „Tesė d'Erbervilių giminės“ (Tess Of The D'Urbervilles, 1891 m. publikuotas laikraštyje, 1892 m. išleistas knyga). Po šio romano ir „Džudo Nepastebimojo“ išleidimo 1895 m. rašytojas sulaukė kritikos ir dalies skaitytojų neigiamos reakcijos. Buvo kaltinamas pesimizmu ir amoralumu. Rašytojas metė prozos rašymą ir vėliau kūrė tik eiles. Geriausiuose T. Hardžio romanuose vaizduojamas jam gerai pažįstamas pietvakarių Anglijos kaimo žmonių gyvenimas, buitis. Jo knygose veiksmas vyksta paties rašytojo pramanytoje „Vesekso“ grafystėje. T. Hardis poeziją laikė pranašesne literatūros forma už prozą ir kūrė eilėraščius visą gyvenimą. T. Hardis yra parašęs daugiau nei 900 eilėraščių, daugiau nei 40 apsakymų. T. Hardis kūrė apsakymus ir dramas, bet šiuose žanruose niekuomet nebuvo vertintas taip aukštai, kaip romanistas ir poetas.
Gyvenimo pabaigoje T. Hardis buvo vienu gerbiamiausių Anglijos literatų, apdovanotas Nuopelnų ordinu, jį garbės laipsniais įvertino Oksfordo ir Kembridžo universitetai, aukso medaliu apdovanojo Karališkoji literatūros draugija. T. Hardis buvo 12 kartų nominuotas Nobelio literatūros premijai gauti.
Romanai
Pirmasis T. Hardžio romanas „Vargšas ir panelė“ nebuvo publikuotas ir neišliko. Savo romanus rašytojas yra suskirstęs į tris grupes.
„Charakterio ir aplinkos“ romanai: thumb|right|200px |T. Hardžio atminimo monumentas Aukštutiniame Bokhemptone „Romantiški pasakojimai ir fantazijos“: „Išradingieji“ romanai:
Poezija
T. Hardžio poezija publikuota 8 rinkiniuose:
Apsakymai ir dramos
Apsakymų rinkiniai: Dramos:
Leidimai lietuvių k.
thumb|right|250px |T. Hardžio namas Max Gate Dorčesteryje
Lietuvių kalba išleisti T. Hardžio romanai: Garso įrašai:
Bosforo sąsiauris
200px|thumb|Bosforo sąsiaurio palydovinė nuotrauka thumb|200px|Bosforo sąsiaurio vaizdas, kuriame matosi [[Sultono Mehmeto tiltas]] Bosforo sąsiauris (arba tiesiog Bosforas;, 🇬🇷) – sąsiauris Stambule, Turkijoje, jungiantis Juodąją ir Marmuro jūras ir skiriantis Europą ir Aziją. Sąsiauris yra maždaug 30 km ilgio, didžiausias plotis 3700 m, mažiausias 700 m, gylis sąsiaurio viduryje svyruoja nuo 36 m iki 124 m. Stambule per sąsiaurį nutiesti trys tiltai: Bosforo tiltas, pastatytas 1973 m., Sultono Mehmeto tiltas, pastatytas 1988 m. maždaug už 5 km į šiaurę nuo Bosforo tilto ir 2016 m. pastatytas tiltas pavadintas XVI amžiaus osmanų sultono Selimo I Rūsčiojo vardu. 2014 m. pastatytas 13,7 km ilgio geležinkelio tunelis. Be to, Turkijos vyriausybė stato Eurazijos tunelį per sąsiaurį.
Dragon Age II
Dragon Age II – kompiuterinis veiksmo vaidmenų žaidimas, kurį sukūrė „BioWare“, o 2011 m. kovo 8 d. išleido „Electronic Arts“. Tai antroji „Dragon Age“ serijos dalis. Žaidimas skirtas Microsoft Windows, Xbox 360, PlayStation 3 ir Mac OS X platformoms.
Veiksmas vyksta tame pačiame Thedas mitiniame pasaulyje kaip ir pirmojoje dalyje, žaidėjas įsikūnija į Hawke veikėją ir specializuojasi mago, kario arba plėšiko vaidmenyje. Žaidėjo valdomas veikėjas kartu su šeima pasprunka nuo demoniškų padarų, užpuolusių Fereldeną, ir apsistoja Kirkvolo (Kirkwall) mieste, kur po audringų politinių ir socialinių konfliktų kupino dešimtmečio tampa legendiniu miesto herojumi ir daro įtaką įvykių sūkuriui, kuris pakeičia pasaulio raidą.
Apžvalga
Didžioji dalis žaidimo istorijos pasakojama dialogais paremtais vaizdo intarpais, kurių metu žaidėjas gali pasirinkti norimą klausimą ar atsakymą, kurie daro įtaką teigiamam arba neigiamam žaidėjo bendražygių nusistatymui žaidėjo atžvilgiu. Bet koks bendražygių požiūris savo ruožtu suteikia kovos privalumų: teigiamas paprastai suteikia naudos žaidėjo veikėjui ir (arba) kitiems grupės nariams, tuo tarpu neigiamas padidina bendražygio kovos sugebėjimus. Tai pat pat suteikia galimybę užmegzti romantinius santykius.
Atsiliepimai
Metacritic tinklalapis žaidimo PS3, AK ir Xbox 360 versijas atitinkamai įvertino 82/100, 82/100 ir 79/100.
Anelė Kaulinytė
Anelė Kaulinytė (1944 m. rugsėjo 14 d. Žalpių miestelyje, Raseinių apskr.) – pianistė, muzikos mokytoja, chorvedė, žinomo muziko Leono Kaulinio duktė.
Biografija
1949 m. iš Vokietijos su tėvais atvyko į JAV ir apsigyveno Filadelfijoje, PA. Vaikystėje pradėjo mokytis skambinti fortepijonu, mokėsi Settlemento muzikos mokykloje Filadelfijoje. 1962 m. baigusi North East High School Filadelfijoje, toliau muziką studijavo Temple University College of Music, kur 1965 m. įgijo muzikos mokytojos bakalauro laipsnį, o 1972 m. Philadelphijos mokyklų taryba jai suteikė magistro laipsnį. Vėliau dainuoti dar mokėsi pas vokalo pedagogą R. Wallace, studijavo antropologiją ir psichoanalizę. Dar būdama moksleivė, dalyvavo orkestruose ir choruose, skambindavo koncertuose fortepijonu, dainavo Robert Page universiteto chore, buvo „Vilties" choro koncertmeisterė ir chormeisterė (talkino savo tėvui). Didelis kūrybinis laimėjimas buvo pianistės pasirodymas su Philadelphijos simfoniniu orkestru diriguojant Eugene Ormandy ir su New Yorko filharmonijos orkestru Lincolno centre diriguojant Leonardui Bersteinui.
Nuo 1965 m. mokytojavo Harging Junior High School, vėliau Šv. Andriejaus parapijos V. Krėvės ir kitose lituanistinėse mokyklose vadovavo moksleivių chorams, 1985–1990 m. buvo vyrų vokalinio okteto koncertmeisterė, nuo 1992 m. Philadelphijos Šv. Andriejaus bažnyčios vargonininkė ir giesmininkė, „Vilties“ mišriojo choro vadovė. Sukūrė dainų chorams ir solistams: „Mano Tėvynė“, „Viltis“, „Rudens svaja“, „Meilė“, „Garbė būti amerikiečiu“, „Viena širdim“, „Kodėl?“, „Atsiminimai“, „Kalėdų naktį“ ir kt. 1992 m. išleistas rinkinys „Dainos Lietuvai“. JAV išleistos septynios dainos albume „Music of America“ (1993), „America Sings“ (1993), „Peace on Barth“ (1994), „Spind of Christmas“ (1995). Su tėvo vadovaujamu „Vilties" choru nuo 1961 m. dalyvavo JAV ir Kanados lietuvių dainų šventėse Čikagoje ir Toronte.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
MYS
MYS, Mys arba mys be taškų arba su taškais gali reikšti:
Šiaulių miesto garbės pilietis
thumb|290px|Šiaulių miesto garbės piliečiai 2008 m. Šiaulių miesto garbės pilietis – garbės vardas, suteikiamas Šiaulių miestui nusipelnusiems, nebūtinai Šiauliuose gimusiems žmonėms.
Garbės pilietis
Garbės piliečio vardas suteikiamas už nuopelnus Šiaulių miestui. Kandidatus Garbės piliečio vardui suteikti turi teisę siūlyti mieste veikiančios visuomeninės organizacijos, susivienijimai arba kitos kolegialios grupės.
Šiaulių miesto garbės piliečio vardą suteikia Šiaulių miesto savivaldybės taryba savo sprendimu, paprastai prieš rugsėjo 22 d., kai švenčiama Šiaulių diena, primenanti, kad tą dieną įvyko Saulės mūšis, kurio aprašyme paminėta Saulės žemė. Paprastai iš teikėjų pasiūlytų kandidatūrų speciali komisija, kurios pusę narių sudaro jau esantys Garbės piliečiai, atrenkamos ne daugiau kaip trys kandidatūros, dėl kurių balsuojama priimant sprendimą.
Garbės piliečio vardas viešai ir iškilmingai suteikiamas šventiniame, arba specialiame (kol kas toks posėdis vyko tik 2003 m. rugsėjo 18 d.) Šiaulių miesto savivaldybės tarybos posėdyje. Garbės piliečiui įteikiamas Garbės piliečio ženklas ir Garbės piliečio liudijimas. Apie Šiaulių miesto Garbės piliečio vardo suteikimą įrašoma miesto Garbės piliečio knygoje. Joje pateikiama informacija apie garbės piliečio gyvenimą ir veiklą.
Hyakunin
Hyakunin (hyakunin-kumite arba 100 priešininkų kova) - 100 raundų kova su 100 priešininkų, kurie keičiasi tarpusavyje kas dvi minutes. Hyakunin yra vienas pačių sunkiausių karatė išbandymų (testų).
Istorija
Kiek yra žinoma, hyakunin išbandymas yra priimtas tik kiokušin-karatė.
Pirmuoju testo sudarytoju yra laikomas ken-jitsu meistras Yamaoka Tesyu (1836 – 1888), o šį testą įvedė kiokušin stiliaus kūrėjas Masutatsu Oyama. Kurdamas kiokušin jis stengėsi sukurti tokią sistemą, kuri leistų žmogui pasijausti aukščiau savęs, paverstų kūną ir dvasią geležimi, išeiti iš už savo galimybių ribų ir tokiu būdu pažinti absoliučią tiesą – kyokushin. Dėl jo užsispyrimo ir atkaklumo Oyama buvo vadinamas „demonu“. Šiuose išbandymuose jis buvo jau nebe pirmasis.
Parodęs šį puikų pavyzdį savo mokiniams, Masutatsu Oyama norėjo hyakunin - kumite padaryti netgi privalomuoju iššūkiu norintiems pasiekti 4 ar 5 Dan (kiokušin meistriškumo lygiai), bet vėliau suprato, kad šis išbandymas galėjo tik padėti tapti tikru fanatiku, visokeriopai atsidavusiam karatė mokslui, o tokių visame pasaulyje gali būti tik keletas žmonių.
Oyamai teko atsisakyti įvesti „prievolę“ savo geriausiems mokiniams išbandyti savo valią ir kūną, bet Oyama vis tiek specialiai mokėti karatė kovotojus nugalėti visus sunkumus kovoje prieš 100 kovotojų. Greitai Oyama suprato, kad pagrindiniu elementu čia buvo ne fizinis talentas, kurio galima būtų išmokti, bet pats gyvenimo požiūris – nepalenkiama valios jėga, drąsa ir įsitikinimas – Osu dvasia aukščiausioje savo formoje.
Pančevas
Pančevas – miestas Serbijoje, Vojvodinoje, 15 km į šiaurės rytus nuo Belgrado, uostas prie Tamišo upės žiočių (Dunojaus intakas). Pietų Banato apygardos centras. 127,1 tūkst. gyventojų (2002 m.).
Seniausia žinoma gyvenvietė Tamišo ir Dunojaus santakoje vadinta Panuka. Pančevas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo XII a.
Monique Melsen
Monique Melsen (g. 1951 m. vasario 24 d. Etelbriuke) – Liuksemburgo dainininkė.
1971 m. transliuotojo Télé Luxembourg pasirinkta atstovauti savo gimtajai šaliai Eurovizijos dainų konkurse, vykusiame Dubline (Airija). Konkurse ji sudainavo kūrinį prancūzų kalba „Pomme, pomme, pomme“. Įvertinta 70 balų, daina užėmė 13 vietą.
Nuo 1990 m. Monique yra Liuksemburge įsikūrusios kabareto grupės Cabarenert narė.
Sovremennyi klasės eskadrinis minininkas
Buvo planuojama pastatyti apie 28 šios klasės laivus. Pradedant eskadriniu minininku „Bespokoinnyi“ projektas buvo pakoreguotas. Jo kodinis pavadinimas – 956A. Nuo bazinio projekto skyrėsi tobulesne ginkluote ir radioelektronine aparatūra.
Šiuo metu Rusijos karo laivyne tarnauja 4 šios klasės laivai (trys projekto 956A). 2000-2001 metais Kinijos laivynui buvo perduoti du šios klasės laivai.
Sovremennyi klasės laivai gali būti ginkluoti taktinėmis priešlaivinėmis raketomis „Sunburn“ su paprastomis kovinėmis galvutės (masė 320 kg) arba su atominėmis (galia 200 kt).
Šiušelė
Pasaulyje auga apie 200 rūšių, Lietuvoje dvi:
Kaštaunaliai
Kaštaunaliai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Laukuvos. Treigių seniūnaitijos centras.
Guns N' Roses
Guns N' Roses - JAV sunkiojo roko muzikos grupė, įkurta XX a. 9-o dešimtečio viduryje. Joje susivienijo įvairių Holivudo muzikos grupių nariai. Grupė jau buvo pagarsėjusi „gyvo garso" koncertais, kai 1986 m. pasirašė pirmąjį kontraktą.
Apie grupę
Tracii Guns ir Rob Gardner negalėjo dalyvauti viename koncertų, kuris vyko Sietle. Axl Rose paskambino gitaristui Slash ir būgnininkui Steven Adler, su kuriais buvo atsitiktinai susipažinęs, ir pasiteiravo, ar jie nenorėtų prisijungti vienam koncertui. Šie sutiko. Taip 1985 m. Los Andžele susikūrė susikūrė Guns N’Roses. Grįždami iš Los Andželo jie parašė žodžius dainai „Welcome to the Jungle“, kuri tapo jų daina – parašu. Grupės unikalus stilius apėmė punk'ą, bliuzą ir netgi tų dienų populiarųjį sunkųjį metalą. Grupę sudarė: vokalas – W. Axl Rose, gitaristai – Tracii Guns ir Izzy Stradlin, bosistas – Ole Beich, vėliau pakeistas Duff McKagan ir būgnininkas Rob Gardner. Grupės pavadinimas kilo iš dviejų grupių sujungtų pavadinimų: „Hollywood Rose“ ir „L. A. Guns“, kurių nariai ir grojo naujai susikūrusiame kolektyve.
Pakilimas (1985–1990)
1986 metais grupė išleido albumą EP, Live ?!*@ Like a Suicide, kuris pasiekė įrašų kompanijos Geffen Records atstovus. Šie pasiūlė grupei kontraktą. Tais pačiais metais Alan Niven tapo grupės vadybininku. Grupės albumas „Appetite For Destruction“ pasirodė 1987 metų rugpjūčio 21 d. Albumas buvo parduotas 2 milijonų tiražu ir pakilo į pirmąją chart'ų vietą. Albumo žinomesnės dainos: „Welcome to the Jungle“, „Sweet Child O' Mine“ ir „Paradise City“. Visos trys dainos buvo Billboard chart'ų dešimtukuose. 2006 metais „Apetite For Destruction“ išliko geriausiai parduodamu visų laikų debiutiniu albumu. Išleidę minėtą albumą ir patyrę jo sėkmę, Guns N’Roses išvyko pasauliniam turui. Grupė važinėjo po JAV. 1988 metų pavasarį buvo pakviesta į „Monster of Rock“ roko festivalį Europoje. Grupė pasirodė scenoje su tokiais atlikėjais ir kolektyvais, kaip Iron Maiden, KISS ir Judas Priest.
Grupės narių elgesys koncertų metu bei užkulisiuose davė neigiamus atsiliepimus žiniasklaidoje: McKagan, Slash ir Adler buvo pastebėti ant scenos apsvaigę nuo alkoholio ir narkotikų. Žmonės, atėję pasižiūrėti grupės koncertų, matė, jog Slash ant scenos užnešė grupelė žmonių ir, kad po kiekvieno koncerto jis tiesiog nusvirduliuodavo nuo scenos. „Monster of Rock“ festivalio Didžiojoje Britanijoje metu du grupės fanai buvo mirtinai sutrypti, kuomet Guns N’Roses pradėjus groti, minia įsisiautėjo. Žiniasklaida kaltino grupę dėl tų dviejų mirčių, nors kolektyvas apie incidentą nesužinojo iki pat koncerto pabaigos. Šis ir kiti nesklandumai „Apetite for Destruction“ pasaulinio turo metu „uždirbo“ grupei pavojingiausios pasaulyje grupės reputaciją.
Daina „Welcome to the Jungle“ buvo panaudota filmo „Dirty Harry“ („Purvinasis Haris“) penktosios dalies („The Dead Pool“) garso takelyje. Tokiu būdu grupė nors kelioms sekundėms gavo galimybę pasirodyti ekrane.
1988 metais Guns N’Roses išleido antrąjį, pusiau akustinį albumą, pavadinimu G N'R Lies, kuris pasiekė antrą vietą Billboard chart’uose. Dainoje „One in a Million“ kai kurie panaudoti žodžiai paskatino kritikus apkaltinti Axl Rose ir grupę rasizmu bei homofobija. Axl Rose atmetė kaltinimus sakydamas, kad jis pats esąs homoseksualių dainininkų, tokių kaip Elton John bei Freddie Mercury fanas. Kai kurių grupės narių blogi įpročiai ilgainiui pradėjo įtakoti visos grupės muzikinę veiklą. Grupės nariai pradėjo tvarkytis su blogais įpročiais, kuomet Axl Rose iškėlė ultimatumą išardyti grupę, jei likusieji ir toliau skęs narkotikuose. Jis netgi kalbėjo apie grupės narių priklausomybę nuo narkotikų per koncerto atidarymą 1989 metais L. A. Coliseum’e. thumb|right|200px|Vokalistas Axl Rose
1990 metais Guns N’Roses grįžo į studiją įrašinėti naujo albumo. Įrašų metu būgnininkas Steven Adler negalėjo groti dėl heroino ir kokaino vartojimo. Adler’is buvo atleistas 1990 metų rugpjūtį ir buvo pakeistas grupės Cult būgnininku Matt Sorum. Maždaug tuo pačiu metu klavišininkas Dizzy Reed prisijungė prie grupės kaip pastovus narys. Grupės vadybininkas Alan Niven buvo atleistas 1991 gegužę ir pakeistas Doug Gouldstein. Turėdama pakankamai dainų dvigubam albumui, grupė nutarė išleisti „Use Your Illusion I“ ir „Use your Illusion II“, kaip du atskirus albumus, kurie pasirodė 1991 metų rugsėjo 17 d. Taktika pasitvirtino, kai albumai užėmė 1 ir 2 vietas Billboard chart’uose.
„Use Your Illusion“ turas (1991–1993)
Po albumo „Use Your Illusion“ pirmos ir antros dalies pasirodymo, grupė išvyko į pasaulinį koncertinį turnė. Šis turas buvo sėkmingas, tačiau pasižymėjo incidentais.
Motiejūnų tvenkinys
Motiejūnų HE tvenkinys – vandens jėgainės tvenkinys Lietuvoje, Širvintų rajone, 4 km į rytus nuo Širvintų. Sudarytas 1959 m. pastačius hidroelektrinės užtvanką Širvintos upėje, 91,5 km nuo jos žiočių. Gylis iki 6,5 m. Tvenkinio vanduo naudojamas energijos gamybai, laukų drėkinimui.
Guns N' Roses
„Use Your Illusion“ turas (1991–1993)
1991 metų vasarą, koncerto, vykusio St. Louis, Missouri metu, Axl Rose šoko į minią ir sužeidė vieną faną, kuris įrašinėjo koncertą atsinešta vaizdo kamera. Po šio incidento Rose paliko sceną, o supykusi minia žiūrovų pradėjo riaušes. Buvo daug sužeistų. Rose buvo apkaltintas iniciavęs riaušes, bet policija negalėjo jo areštuoti, nes išvyko į pasaulinį koncertinį turnė. Vėliau Rose buvo apkaltintas, bet teisėjas nusprendė, kad jis tiesiogiai riaušių neįtakojo. Kaip tik tuo metu gitaristas Izzy Stradlin, dėl nesutarimų su Rose, paliko grupę. Jis buvo pakeistas gitaristu Gilby Clarke.
1992 metais grupė pasirodė Fredžio Merkurio (Freddie Mercury) Atminimo koncerte. Jame grupė atliko dvi dainas. Vėliau tais pačiais metais jie išvyko į mini turą su Amerikos sunkiojo metalo grupe Metallica. Pasirodymo Montrealio Olimpiniame Stadione metu Metallica’os lyderis James Hetfield patyrė nudegimų, kuomet koncerto metu priėjo per arti pirotechnikos taškų. Metallica turėjo atšaukti savo programos dalį, bet paprašė Guns N’Roses tęsti koncertą. Po ilgų dvejonių Guns N’Roses užlipo ant scenos. Rose tuomet pasisakė turįs problemų su balsu ir nutarė nutraukti grupės pasirodymą vos po keturių dainų. Tai sukėlė dar vienas riaušes.
Motiejūnų tvenkinys
Prie Motiejūnų tvenkinio esančios gyvenvietės: Motiejūnai, Bajorai, Nečionys, Gavėniai, Cegelnė.
Guns N' Roses
„Use Your Illusion“ turas (1991–1993)
Po „Use Your Illusion“ turo buvo išleisti vaizdo klipai: „Don't Cry“, „November Rain“ ir „Estranged“ – vieni brangiausių kada nors nufilmuotų. Baladės „November Rain“ vaizdo klipas tapo vienu populiauriausių vaizdo klipų MTV ir laimėjo 1992 metų MTV Vaizdo Muzikos apdovanojimą už geriausią kinematografiją. Per apdovanojimų ceremoniją Guns N' Roses atliko dainą su Elton John.
1993 metų gegužę Gilby Clarke susilaužė riešą motociklo avarijoje, tad grupei reikėjo jį kažkuo pakeisti koncertų Europoje metu. Izzy Stradlin pakeitė Gilby Clarke penkiems pasirodymams. Istorinis turas pasibaigė 1993 m. liepos 17 d. Buenos Airėse, Argentinoje. Turas truko 28 mėnesius. Grupė surengė daugiau kaip 200 pasirodymų. Paskutinis koncertas Buenos Airėse tapo paskutinis klasikinės Guns N’Roses sudėties koncertu. Vėliau grupė pradėjo irti.
Nuosmukis (1994–1997)
1993 m. lapkričio 23 d. Guns N’Roses išleido punk koverių albumą The Spagheti Incident?. Šis albumas nebuvo toks sėkmingas kaip „Illusion“. Grupės viduje augo įtampa. Nepaisydamas kitų grupės narių nuomonės Axl Rose į albumą įtraukė Charles Manson parašytą dainą „Look At Your Game Girl“.
1994 m. grupę paliko Gilby Clarke, mat jo rašomos dainos neatitiko grupės poreikių. Tais pačiais metais grupė įrašė The Rolling Stones koverį filmui Interviu su vampyru. Gilby Clarke vietą užėmęs Axl Rose vaikystės draugas Paul Tobias nesugyveno su likusiais grupės nariais. Įrašinėjant albumą „Sympathy for the Devil“, Tobias sugrojo kelias solo partijas pritardamas Slash. Slash, perklausęs galutinį įrašo variantą supyko, mat dainose jo atliekamos solo partijos buvo pakeistos Tobias’o.
Slash galutinai paliko grupę 1996 m. kaip priežastį įvardindamas muzikinius nesutarimus su Axl. Jis manė, kad kai kurios jų atliekamos baladės, tokios kaip „November Rain“, kenkė grupės įvaizdžiui. Slash netrukus pakeitė Robin Fink. Kitais metais Matt Sorum buvo atleistas po kivirčo su Axl Rose dėl Paul Tobias viešo neigiamo pasisakymo apie Slash.
1997 m. grupę paliko Duff McKagan. Axl Rose liko vienintelis originalios Guns N’Roses narys. Slash, McKagan ir Sorum sukūrė naują grupę Velvet Revolver.
Dabar (1998- šiandien)
1997 m. buvo pasklidę gandų, kad Axl Rose įrašinėja naują albumą. Galvota, kad albumo prodiuseris yra Mike Clink. Manyta, kad Axl pradėjo įrašinėti albumą jau 1994 m., bet nei vienas gandų nepasitvirtino.
1998 m. Rose užsidarė studijoje įrašinėti naujo albumo. Jam akomponavo: būgnai – Josh Freese(iš grupės The Vandals), bosas – Tommy Stinson (iš The Replacements), gitara – Robin Finck (iš Nine Inch Nails), ritm – gitara – Paul Tabias, efektai – Chris Pitman ir klavišiniai – Dizzy Reed.
1999 m. grupė išleido naują dainą „Oh My God“, kuri buvo panaudota filmo End of the Days garso takelyje. Daina turėjo būti įžanga į jų naują albumą Chinese Democracy. GNR taip pat išleido Live Era 87-93- dainų, įrašytų turų metu 87-93 metais. Vėliau tais pačiais metais Finck grįžo į Nine Inch Nails groti jų pasauliniam ture.
Apdovanojimai
(Appetite for Destruction)
Daubėnai (Kretinga)
Daubėnai – kaimas Kretingos rajono savivaldybės vakarinėje dalyje, 3 km į pietus nuo Darbėnų. Tai vienintelė Lietuvoje gyvenvietė, kurioje viena greta kitos veikia 2 – privati ir valstybinė geležinkelio pervažos.
Geografija
Sodybos išsimėtę kalvotoje, miškingoje teritorijoje, kurios centrinėje dalyje yra sodininkų bendrija. Rytinę dalį apima Daubėnų, pietvakarinį pakraštį – Žydiškių miškai. Kadangi gruntinis vanduo yra palyginti arti paviršiaus ir vyrauja nelaidžios pamatinės uolienos, aplinkiniai miškai yra pelkėti. Vyrauja spygliuočių medynai, pelkėtose vietose yra beržynų. Į vakarus stūkso Dimitravo ir Kadagynų miškai. Per kaimą iš dalies nekanalizuota vaga teka Tenžė, eina kelias, Bajorų–Priekulės geležinkelis. Miške į šiaurės rytus nuo Daubėnų įsteigtas Daubėnų pušies apsaugai skirtas genetinis draustinis.
Istorija
Kaimas susiformavo XVII–XVIII a. Priklausė Darbėnų dvarui ir parapijai. 1846 m. jame buvo 7 dūmai. XIX a. pirmoje pusėje miškingoje žemėje susiformavo užusienis, priklausęs Daubėnų kaimo bendruomenei. Panaikinus baudžiavą, 1870 m. 39 kaimo ir užusienio valstiečiai mokėjo išperkamuosius žemės mokesčius Juozapo Tiškevičiaus Darbėnų dvarui. XVII–XIX a. kaime veikė dvejos kapinaitės, kuriose daugiausia laidoti nuo maro ir kitų užkrečiamų ligų mirę gyventojai.
1915 m. okupacinė vokiečių valdžia per kaimą nutiesė geležinkelį Bajorai–Priekulė (Kuršo sritis), sujungusį Vokietijos ir Rusijos geležinkelius.
1923 m. buvo 21 ūkis.
XX a. 9 dešimtmetyje įkurta Daubėnų sodų bendrija.
Dvin Artašat
Artašato „Dvin“ – Armėnijos futbolo klubas iš Artašato.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1982 m. Nuo 1993 m. žinomas Artašat pavadinimu, o nuo 1995 m. Dvin.
Pina
Pina  – upė pietvakarių Baltarusijoje, Bresto srityje; Pripetės kairysis intakas. Prasideda Ivanovo rajone, ties Pererubo kaimu. Kiti geografai upės ištakas lokalizuoja Pinsko rajone, prie Dubajaus kaimo. Teka į rytus pelkėta Polesės žemuma. Įteka į Pripetę Pinske.
Kazys Tumkevičius
thumb|Aktorių Albinos Simokaitytės ir Kazio Tumkevičiaus kapas Šiaulių Donelaičio kapinėse Kazys Tumkevičius (1915 m. spalio 6 d. Trakiškiuose, Marijampolės raj. – 2005 m. lapkričio 8 d. Šiauliuose, palaidotas Donelaičio kapinėse) – teatro aktorius, režisierius, skaitovas.
Biografija
1939 m. baigė Kauno teatro vaidybos studiją. 1940–1942 m. Šiaulių dramos teatro aktorius. Antrojo pasaulinio karo ir pirmaisiais pokario metais vaidino Marijampolės dramos teatre, šio teatro meno vadovas. 1949–1991 m. Šiaulių dramos teatro aktorius, režisierius. Vadovavo Šiaulių „Rūtos“ fabriko mėgėjų teatro kolektyvui.
Domėjosi ir rinko medžiagą teatro istorijos klausimais, Šiaulių miestui padovanojo asmeninę biblioteką. Periodikoje publikavo straipsnių teatro istorijos klausimais.
Veikla
Teatre sukūrė per 80 vaidmenų, režisavo apie 50 spektaklių. 1973 m. vaidino kino filme „Naktibalda“ (rež. Arūnas Žebriūnas).
Pastatymai
Autoriniuose vakaruose, iškilmėse deklamavo poeziją, mėgstamiausi autoriai: Vincas Mykolaitis-Putinas, Antanas Venclova, Viljamas Šekspyras, Adomas Mickevičius.
Kazys Veverskis
Kazys Veverskis-Senis (1913 m. gruodžio 9 d. Kalviuose, Veliuonos valsčius – 1944 m. gruodžio 28 d. Raudondvaryje) – Lietuvos laisvės armijos (LLA) įkūrėjas ir ideologas, brigados generolas.
Biografija
Gimė daugiavaikėje ūkininko šeimoje, buvo pirmas vėliau iki dešimties vaikų išaugusios šeimos narys. Mokėsi Veliuonos pradžios ir Naradavo žemės ūkio mokyklose, Kretingos pranciškonų gimnazijoje, vėliau Jurbarke. 1938 m. baigė Kauno „Aušros“ gimnaziją.
Mokėsi Karo mokykloje, išstojo iš mokyklos ir privalomą karinę prievolę atliko paprastame dalinyje, iš kur buvo išleistas į atsargą jaunesniojo puskarininkio laipsniu. Studijavo VDU Teisės fakultete, VU Teisės fakultete. Pirmininkavo studentų ateitininkų korporacijai „Kęstutis“.
Sovietinės okupacijos pradžioje pasitraukė į Vokietiją, gyveno internuotų asmenų stovykloje Tilžėje, vėliau Berlyne. 1941 m. rugpjūčio mėn. nelegaliai grįžo į Lietuvą aiškiai suvokdamas, kad lietuviams su naciais ne pakeliui. Su bendražygiais sukūrė kovingiausią 1941–1946 m. karinę-politinę pasipriešinimo organizaciją – Lietuvos laisvės armiją, Lietuvos kariuomenės teisių perėmėją, turėjusią nelegalią spaustuvę Vilniuje. K. Veverskis redagavo, leido ir platino laikraštį „Karinės ir politinės žinios“.
Po karo skelbė antisovietinį pasipriešinimą, tikėdamas, kad pati tauta turi išsikovoti laisvę. Veikė „Vanagų“ vardu Žemaitijoje. 1944 m. Senio slapyvardžiu aršiai kovėsi su Raudonąja armija. Organizavo Seredžiaus puolimą ir sovietinio aktyvo sunaikinimą. Pats rašė, spausdino pogrindinę literatūrą, rūpinosi popieriumi, išvežiodavo spaudinius, atkurdavo ryšius, mezgė naujus.
Veždamas nelegalią spaudą 1944 m. gruodžio 28 d. žuvo pasaloje prie senojo Raudondvario tilto (dab. kelias ). Jo kūnas buvo rastas griovyje. Po poros parų, naktį, motina Uršulė Veverskienė slapta, padedant Raudondvario bažnyčios zakristijonui, palaidojo sūnų anapus Raudondvario kapinių tvoros, prie šlaite augusios tuopos. 1999 m. rugpjūčio 13 d. Kazio Veverskio palaikai buvo perlaidoti Kauno Petrašiūnų kapinėse.
Kazimieras Kavaliauskas
Kazimieras Kavaliauskas (1903 m. vasario 14 d. Yorkshire, Anglija – 1969 m. rugpjūčio 8 d. Sidnėjuje, Australija), pedagogas, vargonininkas ir chorvedys.
Biografija
Augo muzikalioje šeimoje. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą su tėvais grįžo į Lietuvą. 1925 m. baigė Marijampolės mokytojų seminariją, kur pas J. Bendorių ir Brauną mokėsi muzikos, vadovavo Marijampolės ateitininkų ir pavasarininkų chorams. 1925–1928 m. Klaipėdos muzikos mokykloje studijavo dainavimą ir kompoziciją, kartu mokytojavo Kretingoje, Pagėgiuose, vadovavo moksleivių ir bažnytiniams chorams, dalyvavo 1927 m. Klaipėdos krašto dainų šventėje ir buvo jos dirigentas. 1928–1932 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Matematikos-gamtos fakultete. 1933 m. vėl grįžo į Pagėgius, vadovavo bažnyčios chorui, buvo gimnazijos direktoriaus pavaduotojas ir mokytojas. 1939–1944 m. Marijampolės Rygiškių Jono gimnazijos pedagogas ir vicedirektorius, aktyvus miesto muzikinio gyvenimo organizatorius. 1944 m. pasitraukęs į Vokietiją, subūrė ir mokė Uchtės lietuvių stovyklos chorą, buvo lietuvių gimnazijos direktorius. Emigravęs į Australiją, nuo 1957 m. iki mirties vadovavo Sidnėjaus lietuvių chorui „Daina“. 1958 m. pamaldose Vasario 16-osios garbei pirmą kartą atliko G. Zanglo „Šv. Liudviko Mišias“ St. Mary’s katedroje. 1958 m. lapkričio 25 d. „Daina“ koncertavo Police Boys Club salėje Newtowne. Dainavo per televiziją, kariuomenės įgulai, gimnazijoje, giedojo bažnyčiose, koncertavo su estų ir latvių chorais.
Nuo 1960 m. buvo Australijos krašto LB Kultūros tarybos narys, o 1964–1966 m. pirmininkas. Prisidėjo prie 1960 m. Sidnėjuje įvykusios Australijos lietuvių 1-osios dainų šventės rengimo, muzikos plokštelių leidybos.
Šaltiniai
Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Erikas Laiconas (1950)
Biografija
1973 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1977–1984 m. Kauno speleologijos sekcijos „Omega“, 1984–1985 m. Kauno speleologijos klubo, 1985–1990 m. Lietuvos respublikinės speleologijos komisijos pirmininkas. 1992–1996 m. Lietuvos speleologijos sporto asociacijos generalinis sekretorius. 1979–1981 m. Lietuvos speleologų rinktinės treneris. Nuo 1983 m. speleologijos vyr. instruktorius. Nuo 1993 m. Lietuvos atstovas prie Tarptautinės speleologijos sąjungos (UIS), nuo 1998 m. speleologijos ekspertas. 2011-2013 m. ir 2015-2017 m. Lietuvos speleologijos asociacijos prezidentas.
Veikla
1965–2005 m. daugiau kaip 280 kartų įsiskverbė į 172 karstinius urvus įvairiose šalyse. 1973–1995 m. dalyvavo 16 speleologijos ekspedicijų Estijoje, Latvijoje, Rumunijoje, Ukrainoje, kitose šalyse, 12 jų vadovavo. Darė biospeleologijos, geospeleologijos, taikomosios, techninės, istorinės speleologijos tyrimus. 1978 m. Karvės oloje (Biržų rajono savivaldybės teritorija) atrado šikšnosparnių rūšį Myotis mystacinus.
Skverbimosi į urvus gylio rekordai:
Silvestras Grinkevičius
Silvestras Grinkevičius (1871 m. sausio 27 d. Vaivadai, Panevėžio valsčius – 1942 m. spalio 31 d. Romainiai, Garliavos valsčius) – Lietuvos statybos inžinierius, profesorius.
Biografija
1899 m. baigė Sankt Peterburgo technologijos institutą.
1899–1917 m. dirbo Rusijos Saratovo ir Kozlovo geležinkelyje. 1918–1922 m. Lietuvos geležinkelių valdybos direktorius, 1919–1922 m. – ir susisiekimo ministro pavaduotojas. Nuo 1923 m. Lietuvos universiteto (nuo 1930 m. Vytauto Didžiojo universitetas) dėstytojas, 1923–1940 m. Tiltų ir geležinių konstrukcijų katedros vedėjas, 1933–1937 m. dar ir Technikos fakulteto dekanas. Nuo 1928 m. profesorius.
Technikos tarptautinių konferencijų 1931 m. Paryžiuje ir 1937 m. Prahoje dalyvis. Nuo 1927 m. Lietuvos inžinierių ir architektų sąjungos valdybos pirmininkas.
Varnių Motiejaus Valančiaus gimnazija
miniatiūra|265px|right|Gimnazija 2015 m.
Telšių rajono Varnių Motiejaus Valančiaus gimnazija – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Varniuose (Telšių raj.), S. Dariaus ir S. Girėno g. 56, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190557473.
Istorija
Pirmoji mokykla Varniuose įkurta dar XV a. ''Toj gadynėj visuose žemaičiuose nė vienos mokslinyčios ir nė kokios nebuvo seminarijos, todėl jaunuomenė mūsų nieko nemokėjo, o būtinai nieko nemokančią kaip galėjo švęsti į kunigus? <…> todėl vyskupas Motiejus II metuose 1469 įsteigė Varniuose mokslinyčėlę, kurioj patalpino jaunikaičius, ketančius kunigais būti, o jų mokytoju padarė kana kokį kunigą Mykolą'' (Motiejus Valančius. Žemaičių vyskupystė. Dalis II. Perskyrimas 1. §145). Mokykla rūpinosi Varnių katedros kanauninkai, mokytojas būdavo vienas iš kunigų, už savo darbą gaudavęs algą iš Luokės dvaro.
XVIII a. pabaigoje vyskupo J. Lopacinskio rūpesčiu mokykla išaugo: kasmet joje mokydavosi apie 150 mokinių. Po 1863 m. sukilimo ėmus persekioti lietuvių kalbą, drausti lietuviškas mokyklas, Varnių mokyklos mokytojai buvo rusai. Tik po 1918 m. joje atgijo lietuviška dvasia. Pirmasis tų laikų mokytojas lietuvis – šviesaus atminimo Liudvikas Vasiliauskas. Iki Antrojo pasaulinio karo Varnių mokykla liko pradinė, nors išaugo iki 6 skyrių ir ketino tapti progimnazija. Praūžus karo audrai, būrelis Varnių inteligentų susirūpino įkurti čia vidurinę mokyklą. Jos kūrėjai: patyręs pedagogas Jurgis Gūžys, tapęs pirmuoju direktoriumi, klebonas Zasas, matininkas Januškevičius, jauna mokytoja V. Jačionytė. 1944 m. lapkričio 4 d. Varnių gimnazija pradėjo veikti. Gruodžio 9 d. įvyko pirmasis mokytojų tarybos posėdis – ši diena laikoma mokyklos gimimo diena. 1950 m. mokykla tapo vidurine mokykla, nuo 2007 m. vėl gimnazija. 1989 m. mokyklai suteiktas Motiejaus Valančiaus vardas.
Mokiniai
Mokykloje mokėsi aktorius Vladislovas Radvilavičius, dailininkas Andrius Valius, architektė Irena Dambrauskaitė-Krivickienė, etnografai Marija Baličiūtė-Radauskienė, Antanas Rekašius, germanistas, vertėjas Alfosas Tekorius, dailininkė A. Mikšytė, muzikologė Irena Mikšytė, Nepriklausomybės akto signataras Algirdas Kumža, dailininkas Albertas Krajinskas, poetė Nijolė Daujotytė, kalbininkė R. Bagvilaitė, skulptorius Donatas Lukoševičius, olimpinio aukso medalio laimėtojas Zigmas Jukna, žurnalistas Stasys Štikelis..
Sydnee Steele
Sidnė Styl (tikrasis vardas – Amy Jaynes; g. 1968 m. rugsėjo 23 d. Dalasas) – buvusi JAV pornografinių filmų aktorė.
Biografija
Sidnė gimė Dalase, Teksaso valstijoje, jos tėvas – koledžo profesorius, o motina niekur nedirbo, kad galėtų auginti ją su broliu. Kalbėdama apie vaikystę, Sidnė tvirtina, kad jų šeima buvo niekuo neišsiskirianti, tik ji pati buvusi labai drovi.
Baigusi mokslus Sidnė dirbo pardavėja juvelyrikos parduotuvėje ir susipažino su Michaelu Ravenu, mašinų pardavėju, iš kurio įsigijo mašiną. Atradę daug bendrų pomėgių, tokių kaip apsilankymus svingo vakarėliuose, 1992 metais jie susituokė.
Vėliau Sidnė įsidarbino finansininke Teksaso jachtų kompanijoje.
Į pornografiją Sidnę įtraukė jos pažįstamas A.J. Crowellas. Jis leido suaugusiems skirtus leidinius ir dažnai lankydavosi įvairiose pasilinksminimo vietose, kur Sidnė kartais palaikydavo jam kompaniją, taigi, daug žinojo apie suaugusiems skirtų pramogų industriją.
Kartą jis pakvietė Sidnę į Hiustoną, kur vyko didelis renginys. Čia ji susipažino su pornografinių filmų aktorėmis, kurios įkalbino ją išmėginti jėgas šioje srityje.
Sidnė debiutavo 1997 filme „The Queen’s Challenge“, kuriame suvaidino sceną su dar dviem aktorėmis. Kadangi vis dar dirbo kitoje įmonėje, Sidnė buvo nugrimuota juostomis kaip zebras, nes tikėjosi, kad taip niekas jos neatpažins
Į Los Andželą Sidnė išvyko kartu su vyru ir abu įsiliejo į pornografijos industriją: Sidnė tapo aktore, o Michaelas – filmų režisieriumi.
2001 metais jie išsiskyrė.
Karjeros pradžioje Sidnė dirbo su įvairiomis filmų kompanijomis, o 2001 metais pasirašė sutartį su „Wicked Pictures”.
2005 metais ji baigė aktorės karjerą.
Kita veikla
Buvo išrinkta „Mis Nude Texas“.
2006 metais su psichoterapeutu Luke Chao parašė knygą „Seducing Your Woman“.
2007 metų liepą turėjo pradėti vesti santykių konsultavimo kursus „New York State Bar Association’s Family Law Section“, bet, išaiškėjus jos praeičiai, paslaugų buvo atsisakyta.
Sidnė taip pat išbandė jėgas ir kitokiame kine: 2009 metais vaidino filme „Cougar School” (2009) ir „Tim and Eric Awesome Show”.
2008–2010 vaidino seriale „Co-Ed Confidential“ su kitomis porno aktorėmis, viso 9 serijose.
Santuoka
Nuo 1992 iki 2001 metų buvo ištekėjusi už Michaelo Raveno.
Apdovanojimai
Per savo karjerą 1997–2005 metais Sidnė Styl suvaidino daugiau kaip 200 filmų. right|thumb|150px|Sydney Steele 2001 m.
2007 metais įtraukta į AVN Šlovės galeriją.
Airijos futbolo varžybos 1987–1988 m.
Airijos futbolo varžybos 1987–1988 m.
1987–1988 m. Lygos taurė
Airijos futbolo lygos taurė yra vienas pagrindinių taurės turnyrų Airijoje, jame dalyvauja dviejose stipriausiose lygose žaidžiantys klubai ir kai kurios žemesniųjų lygų komandos.
Teizmas
Teizmas ( Dievas) – tikėjimas Dievo ar dievybių egzistavimu, jų bendravimu su visata. Yra ir siauresnė teizmo prasmė, apibūdinanti tikėjimą amžinu dieviškumu pasaulyje ir už jo ribų, teigianti, kad dievybė ar dievybės yra visagalės, visažinės, neklystančios.
Galima išskirti dvi pagrindines teizmo rūšis:
Teizmui priešingas yra ateizmas.
Berlyno blokada
thumb|Oro tiltai, naudoti per Berlyno blokadą Berlyno blokada vadinama Tarybų Sąjungos okupacinės zonos viduryje buvusio Vakarų Berlyno blokada, kurią nuo 1948 m. birželio 24 iki 1949 m. gegužės 12 d. vykdė TSRS. Ji tęsėsi 11 mėnesių. Blokada buvo reakcija į valiutos reformą Vakarų okupacinėse zonose ir vakariniame Berlyno sektoriuje. Vakarų valstybių atsakas buvo Vakarų Berlyno aprūpinimas oro transportu.
Blokados eiga
Po Antrojo pasaulinio karo sąjungininkai Vokietiją padalino į keturias okupacines zonas. Berlynas, kuris buvo sovietų okupacinėje zonoje, taip pat buvo padalintas į keturis sektorius ir turėjo ypatingą statusą; jis buvo valdomas bendrai sukurtos sąjungininkų komendantūros. Tarybų valdžios supratimu Berlynas buvo sudėtinė jų okupacinės zonos dalis. thumb|left|Berlyniečiai stebi besileidžiantį [[C-54]]
Sudarant sektorius nebuvo sutarta dėl susisiekimo kelių, o 1945 m. lapkritį susitarta dėl trijų oro koridorių į Berlyną: po vieną iš Hamburgo, Frankfurto prie Maino ir Hanoverio.
Galiausiai santykiai tarp Tarybų Sąjungos ir Vakarų aljanso valstybių pradėjo blogėti – tai ryškiai atsispindėjo diskusijose dėl Vokietijos ateities. Viską pagreitino įvesta pinigų reforma Vakarų aljanso sąjungininkių okupacinėse zonose 1948 m. birželio 20 d. be TSRS pritarimo – reichsmarkė buvo pakeista į Vokietijos markę. thumb|Paminklas, skirtas lakūnams, kurie žuvo per Berlyno blokadą.
TSRS pabijojo, kad praras ūkinę savo Vokietijos dalies kontrolę ir 1948 m. birželio 23 d. naktį į birželio 24 d. okupacinė valdžia pradėjo Vakarų Berlyno blokadą, išjungė net elektrą. Komunikaciniai keliai, vedantys iš Vakarų Vokietijos per TSRS okupacinę zoną į Vakarų Berlyną, taip pat buvo užblokuoti (JAV, Jungtinės Karalystės ir Prancūzijos Berlyno sektoriai sudarė eksklavą kontroliuojamoje TSRS teritorijoje), dėl to Vakarų valstybės (JAV ir Jungtinė Karalystė) sukūrė oro kelio tiltą.
Vakarų valstybės, o daugiausiai JAV aviacija sugebėjo tiekti Vakarų Berlyno gyventojams reikalingus daiktus reikiamais kiekiais (anglį, maistą ir kt.). Tarybinė valdžia 1949 m. gegužės pradžioje nusprendė nutraukti blokadą (tam turėjo įtakos ir NATO sukūrimas, kas buvo Vakarų valstybių jėgos demonstravimas). Blokada baigėsi gegužės 12 d., nors buvo skraidoma dar keletą mėnesių.
Per blokadą buvo įvykdyta apie 278 228 skrydžiai, kuriuo metu pervežta 2 326 406 tonų prekių (tarp jų – 1,5 milijono tonų anglies), o aviakatastrofose žuvo apie 70 amerikiečių ir anglų pilotų. .