cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Lebapo velajatas
Geografija
Didžiąją velajato dalį užima Karakumų dykuma. Pačiuose rytuose yra Gisaro kanagūbrio pakraštys (aukštis iki 3139 m, Airababos k.). Klimatas ryškiai kontinentinis. Vidutinė sausio temperatūra -4 °C, liepos 28 °C. Per metus vidutiniškai iškrinta ­­­~150 mm. Per Lebapą teka Amudarja, nuo jos atsišakoja Karakumų kanalas. Vyrauja dykumų augalija, upių slėniuose – krūmų sąžalynai (tugajai).
Trupmena
Mišriųjų skaičių daugyba
Vienas iš būdų dauginti mišriuosius skaičius yra pasiversti juos į netaisyklingąsias trupmenas:
Lebapo velajatas
Skirstymas
Ahalo velajatą sudaro 15 rajonų ir 3 miestų savivaldybės:
Ville Ritola
thumb|200px|right|Ville Ritola Viljo Eino "Ville" Ritola (1896 m. sausio 18 d. – 1982 m. balandžio 24 d.) – suomių ilgų nuotolių bėgikas, olimpietis.
Biografija
1924 m. Paryžiaus olimpinėse žaidynėse Ritola iškovojo 4 aukso (3000 m kliūtinio bėgimo ir 10 000 m individualiose rungtyse bei 3000 m ir kroso komandinėse varžybose) ir 2 sidabro medalius (5000 m bei kroso rungtyse), taip pat pagerino 10 000 m pasaulio rekordą. 1928 m. Amsterdamo olimpinėse žaidynėse Ritola iškovojo auksą 5000 m distancijoje ir sidabrą 10 000 m distancijoje.
Juozas Žilys
Juozas Žilys (g. 1942 m. rugsėjo 7 d. Jurbarke) – teisininkas, teisėtyrininkas konstitucionalistas, Mykolo Romerio universiteto (MRU) profesorius, MRU Teisės fakulteto dekanas, buvęs Lietuvos Respublikos Konstitucinio Teismo (LR KT) teisėjas.
Biografija
Nuo 1993 iki 1999 m. Lietuvos Respublikos Konstitucinio Teismo teisėjas, LR KT pirmininkas, nuo 1999 iki 2000 m. LR Seimo pirmininko vyr. patarėjas konstitucinės teisės klausimais, nuo 1999 m. Lietuvos teisės universiteto (nuo 2004 m. – MRU) Teisės fakulteto Konstitucinės teisės katedros docentas, einantis profesoriaus pareigas, nuo 2000 m. MRU Teisės fakulteto dekanas.
Trupmena
Mišriųjų skaičių daugyba
Dauginant iš sveikų skaičių, kartais yra patogiau atskirai padauginti sveikąją ir trupmeninę mišraus skaičiaus dalis ir gautus rezultatus sudėti:
Medingėnų mokykla
Medingėnų mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Rietavo savivaldybėje, Medingėnuose, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191132272. Steigėjas Rietavo savivaldybės taryba. Dabar tai Tverų gimnazijos skyrius.
Istorija
miniatiūra|250px|left|2015 m. vasarą
Medingėnuose mokykla įkurta 1926 m. Vaikų mokėsi nedaug, daugiau jų susirinkdavo tik vėlyvą rudenį, kai laukuose pasibaigdavo ganiava. Žiemą, užėjus dideliems šalčiams, mokykloje darbą tekdavo nutraukti. 1947 m. Medingėnuose įkurta septynmetė mokykla. 1962 m. išleista pirmoji 14 aštuntokų laida.
Trupmena
Dalyba
Dalinti iš trupmenos yra tas pats kaip dauginti iš jai atvirkštinės trupmenos. Kitaip tariant, jei daliklis yra trupmena, tai ją reikia „apversti“ (sukeisti skaitiklį su vardikliu) ir iš gauto skaičiaus padauginti. Pvz.:
Dalinant trupmeną iš sveiko skaičiaus, sveiką skaičių reikia pasiversti į trupmeną, kurios vardiklis būtų 1 ir tada atlikti tuos pačius veiksmus: Taip pat galima tiesiog sveiką skaičių reikia padauginti iš vardiklio.
„Daugiaaukščių“ trupmenų supaprastinimas
Kartais gaunamos trupmenos, kurių skaitiklis arba vardiklis yra kita trupmena arba mišrus skaičius (pvz.: ir ). Norint tokias trupmenas supaprastinti, reikia padalinti skaitiklį iš vardiklio taip, kaip dalijamos ir kitos trupmenos. Pvz.:
Iracionalaus vardiklio panaikinimas
Atlikti veiksmus su trupmenomis, kurių vardiklis yra iracionalusis skaičius yra nepatogu, todėl, kai tai įmanoma, jis dažniausiai yra panaikinamas. Jei vardiklis yra vienanaris ir jame yra kvadratinė šaknis, tereikia skaitiklį ir vardiklį padauginti iš tos šaknies:
Jei vardiklyje yra kubinė šaknis, skaitiklį ir vardiklį iš tos šaknies reikia dauginti 2 kartus, jei ketvirto laipsnio šaknis – 3 kartus ir t. t.:
Nesunkiai galima panaikinti iracionalų vardiklį ir tada, kai vardiklis dvinaris, kurio vienas arba abu nariai turi kvadratinę šaknį. Tam reikia pasinaudoti savybe
Apibendrinus, jei vardiklyje yra dvinaris, panaikinti iracionalumą vardiklyje galima vardiklį ir skaitiklį padauginus iš x -\sqrt{y} ir, atvirkščiai, jei vardiklyje yra dvinaris , panaikinti iracionalumą vardiklyje galima vardiklį ir skaitiklį padauginus iš x +\sqrt{y}. Pvz.:
Kai vardiklyje yra dvinaris su dviem kvadratinėmis šaknimis, iš esmės niekas nesikeičia, tik reikia dauginti iš dvinario, kurio abu nariai turi šaknis:
Kompleksinio vardiklio panaikinimas
Kompleksinio vardiklio panaikinimas yra analogiškas iracionalaus vardiklio panaikinimui. Kai trupmenos vardiklyje yra kompleksinis skaičius, skaitiklis ir vardiklis dauginami iš vardikliui jungtinio skaičiaus. Kompleksiniam skaičiui jungtinis yra skaičius. Pvz.:
Bražuolės diversija
thumb|right|250px|Bražuolės tiltas Bražuolės diversija – geležinkelio linijos Vilnius–Kaunas tilto per Bražuolės upę Baltamiškio ir Vievio tarpstotyje sprogdinimas 1994 m. lapkričio 6 d., apie 7 val. ryto.
Įvykio aplinkybės
Atsitiktinumo dėka aukų buvo išvengta, nes po sprogdinimo pažeistu tiltu turėjo vykti keleivinis traukinys Klaipėda–Vilnius. Likus maždaug 2 kilometrams iki tilto, iš priekio kitais bėgiais atvažiuojančio traukinio Sankt Peterburgas–Kaliningradas mašinistas per raciją savo kolegai pranešė matęs ant bėgių nelygumų. Traukinį pavyko laiku sustabdyti.
Susijusios bylos
Su Bražuolės tilto sprogdinimu susijusi Valstybės Saugumo Departamento darbuotojo ir Savanoriškos krašto apsaugos tarnybos (SKAT) savanorio Juro Abromavičiaus žmogžudystė 1997 m. Kaune. Manoma, kad jis galėjo būti nužudytas dėl domėjimosi Pakaunės savanorių maišto 1993 m. ir geležinkelio tilto per Bražuolės upelį sprogdinimo aplinkybėmis.
Žiniasklaida išsakė prokuratūros versijas nuo Rusijos specialiųjų tarnybų iki Lietuvos dešiniųjų. Tuometinis VSD vadovas Jurgis Jurgelis pareiškė spaudoje apie slaptą „Ąžuolo“ bendriją, Lietuvos generalinėje prokuratūroje svarstytas ir GRU vaidmuo, tačiau bylą tyręs prokuroras A. Marcinkevičius netrukus nušalintas nuo tyrimo. Byla neištirta iki šiol.
Ausanas
Ausanas (senovės pietų arabų kalba: ʾWS1N, 15px15px15px15px, Awsan) – istorinis Senovės Jemeno regionas ir valstybė, buvęs dabartinio Jemeno pietuose, su kultūriniu politiniu centru vadi Markha. Šiaurėje jis susisiekė su Katabano regionu, o rytuose – su Hadramautu.
Ausano gyventojai buvo labai artimi katabaniams, o įrašai vietine kalba artimi katabanių kalbai.
Geografija
Ausano kultūrinis ir politinis centras buvo kalnuotose vietovėse ties vadi Markha, kur koncentravosi pagrindiniai miestai, tarp jų ir Hagar Yahirr (dabar išlikusi tik kalva). Didžiausio klestėjimo laikais Ausanas kontroliavo daugumą Jemeno pietinio pajūrio miestų, įskaitant ir Adeną.
Istorija
Kaip ir kitos Senovės Jemeno tautos, Ausanas konsolidavo valdžią tikriausiai I tūkst. pr. m. e. pradžioje. Tuo metu tai buvo viena stipriausių Pietinės Arabijos valstybių, kontroliavusi svarbiausius jūrinius uostus pietinėje pakrantėje, tarp kurių didžiausias buvo Adenas. Tuo metu Ausanas jau kontroliavo pelningus smilkalų prekybos kelius ir konkuravo su Hadramautu rytuose ir Saaba toliau šiaurėje. Jo sostinė buvo vienas didžiausių Senovės Jemeno miestų. Ausano pirkliai buvo vieni pirmųjų Senovės Jemene, kurie kūrė savo kolonijas Afrikos pakrantėje, t. y. dab. Etiopijos teritorijoje.
Škotijos herbas
thumb|Škotijos herbo skydas Škotijos herbas – auksiniame skyde su dviem plonais raudonais bordiūrais, papuoštais 8 raudonomis heraldinėmis lelijomis – raudonas besistojantis heraldinis liūtas su perskelta uodega, ginkluotas mėlynais nagais ir liežuviu.
Heraldinis blazonavimas (aprašymas): Gules liūtas, ginkluotas mėlynais nagais ir liežuviu, Or skyde su dvigubu bordiūru, papuoštu 8 lelijomis.
Istorija
Pirmą kartą panašus herbas buvo rastas škotų karaliaus Aleksandro II antspaude (apie 1251 m.), tačiau britų heraldikos specialistai spėja, jog šis simbolis buvo dar anksčiau naudotas Vilhelmo I (dar vad. Vilhelmas I Liūtas). Bordiūrais, papuoštais lelijomis, herbą papuošė jo sūnus Aleksandras II. 1603 m. po unijos su anglais škotų karalius Džeimsas VI (James VI) užėmė sostą. Tuomet Didžiosios Britanijos karališkajame herbe, antrame lauke buvo įkomponuotas šis herbinis skydas. Įdomu tai, jog Didžiosios Britanijos karaliams lankantis Škotijoje, šis skydo lauke esantis herbas užima garbingesnį (pirmą) ir papildomai ketvirtą laukus. 20px
Okinavos sala
Okinavos sala (沖縄本島 Okinawa - hontō) – didžiausia Riūkiū salyno sala, kurioje įsikūrusi Okinavos prefektūros sostinė Naha. Salos plotas – 1 201,03 km²
1990 m. Okinavos saloje gyveno 1,22 mln. žmonių, sudėjus učina (vietinius Okinavos salos gyventojus), japonus ir emigrantus (tarp jų – amerikiečių kariuomenės personalas ir jų šeimos).
2021 m. šiaurinė Okinava kartu su Amami Ošima, Tokunošimos, ir Iriomotės salomis buvo UNESCO pripažinta kaip pasaulio paveldo objektas.
Geografija
left|thumb|320px|Okinavos sala esti [[Riūkiū salos|Riūkiū salų grandinės šiaurės rytuose]] Pietinė salos dalis sudaryta iš koralinių rifų, tuo tarpu šiaurinė pusė sudaryta daugiau iš vulkaninių uolienų. Pietuose, kur paplitę lengvai ardomi kalkakmeniai, yra daug olų, kurių labiausiai žinoma – Giokusendas, esantis Nandžio mieste (tiksliau – buvusioje Tamagasuko kaimo, kuris dabar prijungtas prie Nandžio, vietoje).
Salos klimatas – subtropinis.
Istorija
Nuo seno Okinava buvo svarbiausia Riūkiū karalystės dalis. Kadangi didžioji dalis šiaurinės Okinavos salos neapgyvendinta, pietūs, o ypatingai Naha, yra smarkiai urbanizuota. Saloje išlikę 6 gusuku, učina tvirtovės, kurių dauguma virtę griuvėsiais.
Udevala
Udevala – pietvakarių Švedijos miestas, Vestra Jotalando provincijoje, 75 km į šiaurę nuo Geteborgo.
Okinavos sala
Istorija
Antrojo pasaulinio karo metu Japonijai pasidavus, JAV šią salą valdė iki 1972 m. birželio 17 d. Iki tada Okinavos saloje buvo pasilikusios JAV ginkluotosios pajėgos ir Kadenos aviacijos bazė, Japonijos vyriausybės pakvietimu kaip dalis Abipusiško bendradarbiavimo ir saugumo tarp JAV ir Japonijos sutarties (Treaty of Mutual Cooperation and Security between the United States and Japan).
Udevala
Futbolas
Udevaloje 1958 m. vyko VI pasaulio futbolo čempionatas. Mieste žaidžia IFK Uddevalla ir IK Oddevold klubai.
Plėšrieji characidai
Plėšrieji characidai (Acestrorhynchidae) – characidų (Characiformes) būrio žuvų šeima. Kūnas ilgas, padengtas smulkiais žvynais. Tai plėšrios žuvys, paplitusios Pietų Amerikoje.
Šeimoje yra 1 gentis ir 15 rūšių. Akvariumuose auginama labai agresyvi ir plėšri žuvis – Acestrorhynchus falcatus. Kitos rūšys:
Skaitmeninė televizija
Skaitmeninė televizija – televizijos tipas, kai vaizdas ir garsas perduodamas skaitmeniniu signalu. Skaitmeninės televizijos pirmtakas – analoginė televizija.
Transliavimo būdas
Skaitmenininis signalas yra daug atsparesnis įvairiems trukdžiams, todėl televizoriaus ekrane rodomas daug kokybiškesnis vaizdas, kuris gali būti pateikiamas standartine raiška (768×576 arba 1024×576 taškų rezoliucija, 4:3 arba 16:9 vaizdo formatas) arba didele raiška (1280×720 (formuojama kadrų) arba 1920×1080 (formuojama puskadrių). Skaitmeninis signalas glaudinamas šalinant žmogaus akimi nepastebimas vaizdo detales. Be to, skaitmeninės televizijos transliuotojams suteikiama galimybė į vieną dažnių ruožą sutalpinti ne vieną (kaip analoginėje televizijoje), bet nuo 4 iki 10 atskirų televizijos kanalų.
Norint žiūrėti skaitmeninę televiziją reikia tam pritaikyto televizoriaus arba specialaus TV priedėlio (imtuvo).
Skaitmeninė televizija suteikia transliuotojams daugiau galimybių teikti įvairias paslaugas: pasirinkti programos transliacijos ar subtitrų kalbą, rengti elektroninį programų gidą ir kt.
Standartai
Labiausiai paplitęs DVB tarptautinis standartas. Vaizdui glaudinti naudojamas MPEG, MPEG-2, MPEG-4/AVC (H.264) standartas. DVB skiriama į keturis tipus: DVB-T (antžeminė televizija), DVB-S ir DVB-S2 (palydovinė televizija), DVB-C (kabelinė ir mikrobangė televizija) bei DVB-H (mobilioji televizija).
Skaitmeninė antžeminė televizija (DVB-T)
Skaitmeninė eterinė (antžeminė) televizija Lietuvoje transliuojama MPEG-4/AVC (H.264) formatu. Jau šiuo metu Lietuvoje DVB-T (angl. Digital Video Broadcast Terrestial) standartu transliuojama apie 10 lietuviškų kanalų ir apie 30 koduotų kanalų.
Norint žiūrėti antžeminę skaitmeninę televiziją reikalingas transliavimo formatui pritaikytas televizorius arba TV priedėlis. Esant nedideliam atstumui iki siųstuvo ir geroms priėmimo sąlygoms tinka ir įprastinė analoginiam signalui pritaikyta decimetrinė antena. Esant prastesnėms sąlygoms skaitmeniniam signalui priimti geriausiai tinka logoperiodinė antena, pasižyminti dideliu efektyvumu, mažais savaisiais iškraipymais ir plokščia bei tolygia dažnine stiprinimo charakteristika. Esant tolimam atstumui ir prastoms priėmimo sąlygoms dažniausiai yra naudojama X tipo banginio kanalo antena, pasižyminti ne tokiomis geromis savybėmis priimant skaitmeninį signalą, tačiau turinti ypač didelį stiprinimą, siaurą kryptingumą ir tiesiškai kylančią dažninę stiprinimo charakteristiką. Dėl netiesiškos ir nestabilios charakteristikos, būdingos analoginiam signalui pritaikytoms antenoms, priimant prastą signalą gali susidaryti didelis signalo stiprumo pokytis tarp skirtingo dažnio kanalų, kas turi tendenciją išderinti ir sutrikdyti skaitmeninio imtuvo darbą.
Skaitmeninė kabelinė televizija (DVB-C)
Daugelis kabelinės televizijos tiekėjų Lietuvoje pamažu pereina nuo kabelinės analoginės prie kabelinės skaitmeninės televizijos standarto (DVB-C, angl. Digital Video Broadcast Cable). Šis standartas užtikrina daug geresnę vaizdo ir garso kokybę. Jau daugelyje Europos šalių naudojamas DVB-C formatas kabeliniais tinklais transliuojamai televizijai.
Norint žiūrėti kabelinę skaitmeninę televiziją, būtinas tam pritaikytas televizorius arba DVB-C formato TV priedėlis. Norint žiūrėti koduotus kanalus, reikia įsigyti iškodavimo kortelę iš transliuotojo arba jo atstovo.
Skaitmeninė palydovinė televizija (DVB-S)
Palydovinė skaitmeninė televizija pasiekiama daugelyje vietovių, įmanoma žiūrėti keletą šimtų skirtingų televizijos programų. Palydovinės skaitmeninės televizijos standartas DVB-S ir DVB-S2.
Norint žiūrėti palydovinę skaitmeninę televiziją reikia įsigyti palydovinės TV komplektą, į kurį įeina antena, signalo priėmimo galvutės ir skaitmeninis DVB-S imtuvas. Norint žiūrėti koduotus kanalus, reikia įsigyti iškodavimo kortelę iš transliuotojo arba jo atstovo. Lietuvoje mokamos palydovinės skaitmeninės televizijos paslaugas teikia VIASAT. Signalas iš palydovo „Astra“ aprėpia visą Lietuvą.
Per IP tinklus (IPTV)
IPTV transliuojama interneto ir telefonijos tinklais.
Skaitmeninės televizijos per telefonijos tinklus priėmimui reikia turėti interneto ryšio įrangą ir gerą interneto ryšį. Skaitmeninės IPTV žiūrėjimui reikalingas TV priedėlis. Norint žiūrėti koduotus kanalus, reikia įsigyti iškodavimo kortelę iš transliuotojo arba jo atstovo. Lietuvoje IPTV paslaugas teikia UAB Penki kontinentai (Skynet), UAB Alpha komunikacijos KAVA, Teo Lt (IPTV kanalų paketas GALA), taip pat megaNET tinklas.
Skaitmeninė mikrobangė televizija (DVB-C)
Analoginė mikrobangė skaitmeninė televizija buvo gera dėl to, kad perduodami televizijos kanalai nebuvo koduojami ir kiekvienas, esantis patikimoje priėmimo zonoje, galėjo žiūrėti šiuos kanalus nieko nemokėdamas, įsigijęs tik tam pritaikytą „lenkišką“ anteną. 2008 m. mikrobangės daugiakanalės televizijos transliuotojai (Mikrovisata, Balticum TV ir kiti) perėjo prie skaitmeninio formato.
Mobilioji skaitmeninė televizija (DVB-H)
Sukurtas standartas DVB-H (angl. Digital Video Broadcast Handheld), kuris leis transliuoti skaitmeninę televiziją į mobiliuosius telefonus. Tokiam televizijos signalui priimti reikia turėti specialų telefoną.
Didelės raiškos skaitmeninė televizija (HDTV)
Tai itin aukštos kokybės vaizdo ir garso transliavimo formatas. Norint matyti HDTV, reikia atitinkamai vaizdą ir garsą galinčio atkurti televizoriaus.
Šiuo metu, beveik visi nauji televizoriai yra pritaikyti priimti itin geros kokybės vaizdo ir garso transliacijas, todėl vis daugiau kanalų yra transliuojami HDTV formatu.
Coelophysidae
Coelophysidae – plėšriųjų dinozaurų pobūriui priklausę ceratozaurai. Šie dinozaurai gyvavo vėlyvajame triaso ir ankstyvajame juros laikotarpiuose.
Dvi šeimai priklausiusios gentys skiriamos į atskirą pošeimį. Visos gentys buvo šios:
Brestas
Brestu vadinami miestai:
Tereza Kesovija
Tereza Ana Kesovija (g. 1938 m. spalio 3 d. Dubrovnike) – kroatų dainininkė. Ji yra viena iš žinomiausių atlikėjų Balkanų šalyse dėl savo plataus vokalo diapazono ir operinio dainavimo. Tereza labiausiai išgarsėjo Prancūzijoje ir apkeliavo daugybę šalių su pasaulinėmis gastrolėmis.
Biografija
Tereza muzikinę karjerą pradėjo 1960 metais, kai su daina „Ćakule o siromajima“ nugalėjo Splito festivalyje. 1967 metais įrašė garso takelį filmui „Docteur Zhivago“. Tais pačiais metais išleido debiutinį albumą „La Chanson de Lara“, kuris tapo sėkmingas, o daina „Je l’aime, je l’aime“ iš antrojo atlikėjos albumo „C´est ma chanson“ tapo populiari. Tereza dalyvavo daugybėje muzikos festivalių ir konkursų Jugoslavijoje. Bendradarbiavo su dainų autoriais, tokiais kaip Zdenko Runjić, Nikica Kalogjera, Arsen Dedić, Kemal Monteno, Đelo Jusić, Stipica Kalogjera, Andrej Baša ir kitais.
1966 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Bien Plus Fort“ atstovaudama Monakui, užėmė paskutinę vietą, negavusi nei vieno taško. Vėliau bandė patekti į Euroviziją 1969 metais, dalyvaudama Šveicarijos atrankoje (dar žinoma kaip Concours Eurovision), tačiau nelaimėjo. 1972 m. Jugoslavijos atrankoje su daina „Muzika i ti“ užėmė pirmą vietą ir išrinkta dalyvauti 1972 m. Eurovizijos konkurse. Renginyje, vykusiame Edinburge, atlikėja su 87 taškais užėmė 9 vietą. 1974 m. šios šalies atrankos konkurse su daina „Mili moj“ užėmė 10 vietą, o 1987-aisiais su kūriniu „Ko mi je kriv“ liko trečia.
Meiliakalnis
Meiliakalnis – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 3 km nuo Variekos.
Malesia e Madės apygarda
Malesia e Madės apygarda  – viena iš 36-ių Albanijos apygardų, esanti šalies šiaurėje. Priklauso Škoderio apskričiai. 36 091 gyventojas (2010 m. duomenys). Plotas – 555 km². Administracinis centras – Kopliku. Ribojasi su Škoderio apygarda. Turi pasienio ruožą su Juodkalnija.
Savivaldybės
Malesia e Madės apygarda sudaryta iš 6-ių savivaldybių:
Lozanos universitetas
thumb|260px|Senoji akademija thumb|260px|Ruminų rūmai, Kantonų ir universiteto biblioteka Lozanos universitetas – vienas seniausių ir žymiausių Šveicarijos universitetų. Apie 11 500 studentų, 2200 dėstytojų.
Istorija
1537 m. įkurta Lozanos teologijos akademija, 1890 m. tapo universitetu. XIX a. pabaigoje universitete ekonomistai Leonas Valras (Šveicarija) ir Vilfredas Pareto (Italija) įkūrė vadinamąją neoklasikinės ekonominės minties mokyklą (Lozanos mokykla).
Universiteto žmonės
Universitete studijavo: Jozefas Blateris, Rama IX, Tailando karalius, Benitas Musolinis, Brolis Rožė, Jonas Savimbis, Verneris fon Šulenburgas
Pentaceratops
Pentaceratops – Ceratopsidae šeimos raguotasis dinozauras, gyvenęs vėlyvosios kreidos laikotarpiu Š. Amerikoje. Ilgis – 6 m. Svėrė apie 5 tonas.
Turėjo didžiulę sprando klostę, kurios kraštais buvo išsidėstę maži spygliai. Kauliniame paviršiuje buvo kelios didelės angos, dariusios klostę langvesnę. Šio dinozauro pavadinimas reiškia penkiaragis veidas, nes manyta, jog pentaceratops ne tik turėjo 3 ragus ant galvos, bet dar 2 ir ant skruostų. Dabar žinoma, kad tai tik pailgėję skruostikauliai. thumb|left|Pentaceratopso kaukolė
Sinajaus pusiasalis
thumb|250px|Pusiasalis iš kosmoso Sinajaus pusiasalis (, Sīnāʼ) – pusiasalis Azijoje, įsiterpęs tarp Afrikos ir Azijos žemynų. Jo vakaruose Sueco kanalas, rytuose Akabos įlanka, pusiasalis priklauso Egiptui. Plotas – apie 60 000 km². Pietuose yra iki 2637 m aukščio kalnai, šiaurėje – Egmos at Ticho plynaukštės. Prie Sueco įlankos yra siaura žemuma. Esama naftos, mangano rūdos telkinių. Klimatas – žemyninis, tropinis. Vyrauja pusdykumės, dykumos, yra oazių.
Žymiausias architektūros paminklas – Šv. Kotrynos vienuolynas, kuriame yra bizantinės dailės kūrinių, viduramžių rankraščių, VI a. ikonų.
Pusiasalyje yra Sinajaus kalnas, kuriame, pasak Senojo Testamento, Mozė gavo Dievo Įsakymus akmeninėse ploštėse.
Girežeris
Girežeris – kaimas Varėnos rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės vakarus nuo Varėnos, Dainavos girioje, prie Girežerio, Ilgio ir Žiežulio ežerų bei Derėžnyčios upelio. Stūkso Girežerio piliakalnis.
Jonas Kazimieras Chodkevičius (1616)
Jonas Kazimieras Chodkevičius (1616 m. – 1660 m. kovo 13 d., palaidotas Didžiojoje Berestovicoje) – Kristupo sūnus, LDK didikas, didžiojo Lietuvos kunigaikščio rūmų didysis arklininkas (1633–1646 m.), Vilniaus kaštelionas (1646–1660 m.).
Biografija
Gimė Vilniaus vaivados Kristupo Chodkevičiaus ir Elžbietos Kiškaitės Chodkevičienės šeimoje. Broliai – Vendeno vyskupas Aleksandras Kristupas (1618–1676) ir Mozyriaus seniūnas Jeronimas Karolis (1621–1650).
Šeima ir vaikai
1636 m. rugpjūčio 31 d. Vilniuje vedė Sofiją Pacaitę, Lietuvos pakanclerio Stepono Paco (1587−1640) ir Anos Dusiackos dukterį, su kuria susilaukė sūnų Jurgio Karolio (g. 1637 m.) ir Mykolo Konstantino (1641 m.) (abu mirė nuo maro 1663 arba 1653 m. Varšuvos priemiestyje Pragoje) bei dukrų:
Valstybinė tarnyba
1633 m. liepos 20 d. paskirtas LDK didžiuoju arklininku, 1646 m. kovo 13 d. – Vilniaus kaštelionu.
Džu Čen
Džu Čen (supapr. kinų: 诸宸; trad. kinų : 謝軍; pinjinas: Zhu Chen; g. 1976 m. kovo 13 d. Vendžou, Džedziangas) – Kinijos–Kataro šachmatininkė, devintoji istorijoje pasaulio moterų klasikinių šachmatų čempionė (2001–2004 m.). Vyrų didmeistrė nuo 2001 m. Dukart pasaulio merginų (iki 20 m.) čempionė (1994 ir 1996). Tris kartus Kinijos čempionė (1992, 1994, 1996). Tris kartus su Kinijos komanda laimėjo moterų šachmatų olimpiadą (1998, 2000, 2002), dar du moterų olimpiados aukso medalius iškovojo individualiai. Nuo 2006 m. varžybose dalyvauja už Katarą.
Hailandas
Didžiausi miestai
thumb|left|245px|Lochinverio kaimelis thumb|left|245px|Ramo sala
Džu Čen
Vaikystė
Pradėjo šachmatais žaisti nuo 7 metų, kai motina ją nuvedė pas pradedančiųjų šachmatininkų trenerį. Žaidimas mergaitei patiko ir ji pradėjo savo kelią į šachmatų pasaulį. Ji darė pažangą ir 1988 m. Timišoaroje vykusiame pasaulio jaunių šachmatų čempionate, mergaičių iki 12 m. grupėje, iškovojo 1-ąją vietą (9,5 iš 11)
Jaunystė
Džu Čen sėkmingai žaidė pasaulio merginų (iki 20 m.) čempionatuose, kur iškovojo du aukso medalius.
1994 m. Matinhose, (Parana) vykusiame pasaulio merginų (iki 20 m.) čempionate iškovojo čempionės titulą (10½ iš 13).
Ne taip sėkmingai sekėsi 1995 m. Halėje vykusiame pasaulio merginų čempionate, kur Džu Čen užėmė 6-ąją vietą (9 iš 13).
Tačiau 1996 m. Medeljine, pasaulio merginų (iki 20 m.) čempionate, ji savo 1994 m. pasiekimą pakartojo su dar geresniu rezultatu (12 iš 13), iškovodama antrąjį aukso medalį.
Kinijos šachmatų čempionatai
Pirmą kartą Kinijos moterų čempionate žaidė 1990 m. rugsėjo 5–19. Tada ji, žaisdama B grupėje, užėmė 1-ąją vietą. 1991 m. Čengdu Kinijos moterų čempionate užima 2-ąją vietą. Kinijos moterų čempione tapo tris kartus: 1992, 1994 ir 1996 m.
1997 m. gegužės 15–26 d. dalyvavo Kinijos vyrų šachmatų čempionate, kur iškovojo sidabro medalį.
Komandinės šachmatų varžybos
Džu Čen nemažai dalyvauja komandinėse varžybose: moterų ir vyrų šachmatų olimpiadose, Azijos moterų komandiniuose čempionatuose, Kinijos šachmatų lygoje, Europos moterų šachmatų klubų taurės varžybose ir kitose Azijoje rengiamose komandinėse varžybose.
Moterų šachmatų olimpiados
Ji žaidė už Kinijos rinktinę 5-iose šachmatų olimpiadose (1994–2002 m.). Jose sužaidė 59 partijas ir surinko 43½ taško (+34, =19, -6), kas sudaro 73,7 % galimų taškų. Laimėjo 10 medalių: 7 aukso, 2 sidabro ir 1 bronzos; Džu Čen pasiekimai atskirose moterų šachmatų olimpiadose.
Pastaba. *Vietos individualiai: pirmas skaičius – pagal aukščiausią pasiektą reitingą, antras – vieta prie lentos.
Vyrų šachmatų olimpiados
Džu Čen žaidė prie 3-ios lentos už Kataro vyrų rinktinę šachmatų olimpiadose (2006, 2010, 2014 m.), kur surinko 18½ taško iš 34 galimų (+10, =17, -7).
Kinijos šachmatų lyga
Džu Čen žaidžia Kinijos šachmatų lygoje (2005–2010, 2012–2014 m.). Iš sužaistų 54 partijų surinko 34 taškus (+22, =24, -8) ir iškovojo vieną komandinį bronzos medalį.
Azijos moterų komandinis šachmatų čempionatas
Ji taip pat atstovavo Kinijai Azijos moterų komandiniuose šachmatų čempionatuose: 1995 m. prie 2-os lentos, o 2003 m. prie pirmos lentos. Sužaidė 15 partijų ir surinko 12½ taško (+11, =3, -1) ir iškovojo 4 aukso medalius: du komandinius, du už individualų pasirodymą.
Europos moterų šachmatų klubų taurės varžybos
Džu Čen žaidžia už Europos komandas Europos moterų šachmatų klubų taurės varžybose (2007, 2011). Iš sužaistų 13 partijų surinko 8 taškus (+6, =4, -3) ir iškovojo vieną komandinį aukso ir vieną bronzos medalį.
Pirmasis bandymas
Džu Čen pasaulio moterų šachmatų čempionatuose pradėjo dalyvauti 1995 m. žaisdama Moldavijos moterų tarpzoniniame šachmatų turnyre. Pirmas bandymas nebuvo sėkmingas: tarp 52 dalyvių, surinkusi 7 taškus iš 13 galimų, ji liko 19-a ir į kandidačių mačus nepateko.
Antrasis bandymas
FIDE pakeitus moterų pasaulio šachmatų čempionato tvarką ir įvedus trumpuosius atkrentamuosius mačus, Džu Čen 2000 m. Delyje dalyvavo pirmajame pagal naująją tvarką surengtame čempionate, tačiau nesėkmingai: pralaimėjusi pirmajame rate ½ : 1½ I. Krush, iškrito iš tolesnių varžybų.
Pasaulio moterų šachmatų čempionė
Trečias bandymas buvo sėkmingas. 2001–2002 m. Maskvoje vykusiame pasaulio moterų trumpųjų atkrentamųjų mačų čempionato pusfinalyje, įveikusi M. Čiburdanidzę per papildomas partijas, bendru rezultatu 2½ : 1½, pateko į finalą, kur žaidė su A. Kosteniuk. Keturių partijų mačas baigėsi lygiosiomis, o po 4-ių papildomų partijų Džu Čen nugalėjo varžovę bendru rezultatu 5 : 3 ir tapo 9-ąja pasaulio moterų šachmatų čempione.
Titulo praradimas
2002 m. pasaulio moterų šachmatų čempionatas nebuvo surengtas, o 2004 m. čempionate Džu Čen negalėjo dalyvauti dėl dukters gimdymo ir neteko pasaulio čempionės titulo.
Tolesnės kovos dėl čempionės titulo
2006 ir 2008 m. čempionatuose nežaidė, bet nuo 2009 m. vėl pradėjo juose dalyvauti kaip Kataro atstovė. Tačiau buvo praėję 8 metai – atsirado naujų varžovių ir kopti aukštyn darėsi vis sunkiau. Antai, Džu Čen dalyvavo 2009–2010 m. moterų Didžiojo prizo varžybose, tačiau užėmė tik 15 vietą.
2010 m. Antakijoje (Turkija) žaidė atkrentamųjų trumpųjų mačų pasaulio čempionate, bet 3-ajame rate pralaimėjo būsimai pasaulio čempionei kinei Hou Ifan 1½ : 2½.
2010–2011 m. moterų Didžiojo prizo varžybose vėl teužėmė 15 vietą.
2011–2012 m. moterų didžiojo prizo varžybose, sužaidusi tik du įskaitinius turnyrus iš trijų, liko 18-a.
2012 m. pagal reitingą pateko į atkrentamųjų trumpųjų mačų pasaulio moterų čempionatą Chanty Mansijske. Čia, 2-ame rate, susitiko su buvusia pasaulio čempione A. Stefanova ir pralaimėjo ½ : 1½. Jos varžovė sėkmingai žaidė iki pat finalo, kur tik per papildomas partijas pralaimėjo 2½ :3½ A. Ušeninai., tapusiai pasaulio čempione.
Įvairios varžybos
Po pertraukos grįžusi į šachmatų varžybas dalyvavo įvairiuose moterų turnyruose. 2005 m. kovo mėn. Niujorke Akonos pasaulio moterų greitųjų šachmatų čempionate iškovoja 1-ąją vietą. 2006 m. Azijos žaidynėse moterų varžybose užėmė 3-ąją vietą.
2007 m. lapkričio mėn. Azijos uždarų patalpų žaidynėse Makau moterų greitųjų šachmatų čempionate – 1-oji vieta, moterų žaibo čempionate – 2-oji vieta.
2009 m. lapkričio mėn. Azijos uždarų patalpų žaidynėse Ha Longe (Vietnamas) moterų greitųjų šachmatų čempionate užimta 2-oji vieta.
2010 m. lapkričio mėn. Azijos žaidynėse (Guangdžou) šachmatų varžybose – 8-oji vieta.
2011 m. gruodžio mėn. Arabų žaidynėse: iškovotos pirmosios vietos moterų klasikinių šachmatų, greitųjų šachmatų ir žaibo čempionatuose.
Lata
Lata – Saliamono Salų Temotu provincijos centras. 2007 metais jame gyveno 553 gyventojai. Mieste yra keletas poilsio namų, paštas, telekomo ofisas ir parduotuvės.
Turi oro uosto taką, iš kurio atliekami skrydžiai į Makiro salą ir Honiaros miestą. Laivyba nereguliari, bet paprastai galima rasti transportą į Honiarą ar aplinkines salas. Yra kelionės aplink Nendo ar Rifų salas.
Pagrindinė Temotu provincijos ligoninė – Lata ligoninė taip pat įsikūrusi mieste.
Vienintelė pastovi oro paslauga suteikiama „Solomon Islands Air“ kompanijos. RAMSI regioninės pagalbos misija kas dvi savaites vykdo sraigtasparnio skrydžius.
Per etninius neramumus 2003 m. Latos mieste nebuvo jokių su tuo susijusių įvykių. Pagrindinė priežastis buvo per tolimas atstumas nuo sostinės Honiaros.
Libano ginkluotosios pajėgos
Libano ginkluotosios pajėgos (LGP) ( arba ), tai pat žinoma kaip Lebano armija pasak kariuomenės oficialaus internetinio puslapio ( arba ) – Libano Respublikos kariuomenės visuma. Ji susideda iš sausumos kariuomenės, karinių oro pajėgų ir karinio jūrų laivyno. Libano karinių pajėgų devizas – „Garbė, Pasiaukojimas, Ištikimybė“.
Bendra apžvalga
Libano ginkluotojų pajėgų pagrindinė užduotis ginti Libaną ir jos piliečius nuo išorės agresijos, išlaikyti vidaus stabilumą ir saugumą, užsiimti socialinės plėtros veikla ir teikti visuomenei humanitarinę pagalbą.
LGP sudaro 72 000 aktyvus personalas, iš jų 54 000 kariai sudaro sausumos pajėgas, oro ir oro gynybos pajėgas sudaro apie 1 000 personalas ir 1 000 - laivyno pajėgas.
Girgždai (Kaišiadorys)
Girgždai – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 7 km nuo Kalvių. Yra saugomas Girgždų akmuo.
Nicolai Abraham Abildgaard
thumb|right|200px| A. N. Abilgoro portretas, 1772 m., aut. [[Jens Juel]] Nikolajus Abrahamas Abilgoras (dan. Nicolai Abraham Abildgaard, 1743−1809 m.) − Danijos klasicizmo tapytojas.
Biografija
Nikolajus Abrahamas Abilgoras gimė 1743 m. rugsėjo 11 d. Kopenhagoje. Jo tėvas buvo antikinių liekanų nagrinėtojas, piešėjas. N. A. Abilgoras mokėsi Kopenhagos karališkojoje dailės akademijoje vadovaujamas tapytojo Johan Edvard Mandelberg (1730−1786) ir skulptoriaus Johannes Wiedewelt (1731−1802), kurie mokinosi Paryžiuje ir Romoje klasicistinio meno dvasioje ir šią stilistiką perdavė mokiniui. N. A. Abilgoras 1772−1777 m. mokėsi Romoje, studijavo Rafaelio, Mikelandželo, Ticiano ir antikinį meną. Keliavo po Italiją kartu su kolega, danų tapytoju Jens Juel (1745–1802). Vienas iš būdingų šio periodo kūrinių yra paveikslas „Sužeistas Filoktetas“ „Iliados“ pasakojimų tema. Jame Filokteto figūra turi daug sąsajų su antikine skulptūra „Laokoonas ir jo sūnūs“, tuo metu buvusia Vatikane.
1778 m. grįžęs į Daniją N. A. Abilgoras užėmė profesoriaus pareigas Kopenhagos dailės akademijoje, 1789−91 ir 1801−09 m. buvo jos direktoriumi. Jo paveiksluose dramatiški herojai paprastai vaizduojami labai arti pirmajame plane, o tolimesnio plano objektai paprastai skendi šešėliuose. Kai kurių paveikslų vaiduoklių motyvai artina N. A. Abilgoro tapybą su Henrio Fuselio. Menininkai buvo susitikę Romoje, N. A. Abilgorą domino skandinavų mitologija, Henrį Fuselį − vokiečių viduramžių pasakojimai, „Nibelungų giesmė“ ir „Beovulfas“. N. A. Abilgoras ruošė iliustracijas Osiano giesmių leidimui ir sukūrė paveikslų keltų mitologijos motyvais (pvz., „Osiano gulbės giesmė“, 1785). 1780 m. jis gavo valstybinį užsakymą sukurti Christiansborgo rūmų freskas, kupinas istorinių alegorijų ir simbolizmo, šlovinančio monarchiją. Įkvėptas Prancūzijos revoliucijos dailininkas siūlė pakeitimų kūrinių schemoje, tačiau Danijos karalius šiuos siūlymus atmetė. 1794 m. 7 iš 10 šių dailininko kūrinių sudegė gaisro metu. Nikolajus Abrahamas Abilgoras mirė 1809 m. birželio 4 d. prie Frederiksdalio netoli Kopenhagos. Jo mokiniu buvo Bertelis Torvaldsenas. N. A. Abilgoro kūryba turėjo ankstyvojo romantizmo bruožų.
Anunaki
Anunaki ( – 'karališko kraujo, atėję iš dangaus') – šumerų (ir vėlesnių Mesopotamijos kultūrų) mitologijoje – grupė pačių seniausių dievų. Kartais tapatinami su Igigi dievybėmis, tačiau „Atra-Hasis“ mite pasakojama, kad Igigi yra 6-oji dievų karta, vergaujanti Anunaki dievams. Anunaki taip pat minimi „Enuma Eliš“ mite – Mardukas, sukūręs žmoniją, padalija Anunaki ir paskiria jiems valdas danguje ir žemėje. Jie, atsidėkodami, pastatė Esagilos šventyklą Babilone, kur buvo garbinamas Mardukas. Anu, dangaus dievas, kai kada įvardijamas anunakių tėvu.
Šumeriškoji žodžio forma Anunna pirmąkart sutinkama kai kuriuose Lagašo valdovo Gudėjos įrašuose, taip pat kelete Trečiosios Ūro dinastijos laikų tekstų. Akadiškosios formos Anunnaku, Anunnaki sutinkamos iki Seleukidų imperijos laikų.
Anunaki dažnai minimi ufologinėse teorijose apie senovės astronautus.
Šumerų mitologijoje
Šumerų tekstuose žodžiu Anunna (, Anunnaku) įvardijamos aukščiausiosios Mesopotamijos panteono dievybės. Kita vertus, šiuo žodžiu gali būti įvardijami ir vietiniai kurio nors miesto ar miesto-valstybės panteono dievai, pvz., Eridu Anunna arba Lagašo Anunna. Nėra aišku, kiek konkrečiai ir kokioms dievybėms įvardinti šis žodis buvo vartojamas. Viename įraše minima „penkiasdešimt Eridu Anunna“.
Ankstyviausi įrašai, kuriuose minimi Anunna, datuojami Trečiosios Ūro dinastijos laikotarpiu. Šiuose įrašuose Anunna apibūdinami kaip sergstinčios ir užtariančios dievybės. Lagašo valdovo Gudėjos įrašuose minima, jog Gudėja „įtaisęs juos“ dievo Ningirsu šventykloje É-.ninnu, taip pat rašoma: „jūs palaikote silpnuosius, prailginate gyvenimą pamaldiesiems, kurie žvelgia į jus.“
Viena iš daugelio Anunna dievų funkcijų buvo nuspręsti likimus. Apie tokią šių dievybių funkciją rašoma šumerų mite „Enkis ir pasaulio tvarka“. Visgi jau ir šumerų tekstuose Anunna dievai siejami su požemio pasauliu, pvz., mite „Inanos nužengimas į požemio pasaulį“. Šiame mite minima, kad Anunna, septyni teisėjai, skelbia nuosprendį dėl to, kad Inana neleistinai patekusi į požemio pasaulį.
Pasak vokiečių asirologo Adam Falkenstein, Anunna minimi tik literatūriniuose šumerų tekstuose, nėra jokių požymių, kad būta šių dievybių kulto. Visgi, kaip teigiama, aptikta naujų Trečiosios Ūro dinastijos laikais datuojamų įrašų, kurie rodytų, jog Anunna dievybėms buvo aukojama. Vis dėlto aukojimas Anunna dievams paliudytas menkai – tik tris kartus administracinio pobūdžio tekstuose.
Akadų mitologijoje
Eros poemoje Igigi aiškiai atskirti nuo anunakių, kurie įvardijami Nergalo broliais.
Anunakių kartais šauktasi užkeikimų formulėse, jie minimi ir užkalbėjimuose, tačiau daugiausia paliudyti literatūriniuose ir mitologiniuose tekstuose. Gilgamešo epe esama frazės „anunakių teisėjas“. Tai Gilgamešo titulas, galbūt užuomina, kad šis buvęs teisėju požemio pasaulyje.
Nektarininiai
Nektarininiai (Nectariniidae) – žvirblinių (Passeriformes) būrio paukščių šeima, kuriai priklauso lenktą snapą ir gana ilgą uodegą turintys labai spalvoti Afrikos, Azijos ir Australijos paukščiai. Būdingas lytinis dimorfizmas. Patinų plunksnos labai žvilgančios, patelių blyškiai žalios. Snapas ilgas, lenktas, skirtas nekarui ir vabzdžiams rinkti. Kai kurių rūšių uodega labai ilga ir sudaro beveik pusę kūno ilgio. Sparnai trumpi.
Mediatorius (biochemija)
thumbnail|[[Smegenyse esantys neuromediatoriai perduoda elektrinius signalus iš vienos nervinės lastelės (neurono) kitai.]] Neuromediatorius ar neurotransmiteris – organizme susidarantis cheminis junginys, pernešantis nervinį impulsą tarp nervinių ląstelių (neuronų) cheminėse sinapsėse.
Neuromediatoriaus poveikis pagrįstas sąveika su receptoriais.
Priešsinapsinę membraną pasiekęs nervinis impulsas sudirgina citozolyje po membrana esančias pūsleles, užpildytas neuromediatoriaus molekulėmis. Dalis sudirgintų pūslelių egzocitoziškai susilieja su posinapsine membrana ir išverčia į sinapsinį plyšį neuromediatoriaus molekules. Jos difunduoja skersai plyšį ir jungiasi prie posinapsinės membranos receptorių. Prie receptoriaus prisijungusi neuromediatoriaus molekulė atidaro chemiškai valdomus kanalus, kuriems atsidarius per membraną ima tekėti joninė elektros srovė ir pasikeičia nervinės ląstelės membranos elektrinis potencialas. Šis membranos potencialo pokytis atidaro elektriškai valdomus kanalus, kas galop sukelia veikimo potencialą posinapsinėje membranoje, kuris sklinda neuronu toliau. Manoma, kad daug nervų sistemą veikiančių cheminių junginių daro įtaką cheminių sinapsių veikimui.
Nektarininiai
Minta daugiausia nektaru, tačiau taip pat ir vabzdžiais, ypač laikotarpiu, kai maitina jauniklius.
Mediatorius (biochemija)
Svarbiausias elektrinį sužadinimą sukeliantis transmiteris centrinėje nervų sistemoje (CNS) yra glutamatas.
Nektarininiai
Kabantį ovalios formos lizdą įsirengia ant augalų ūglių ar šakų. Jį susuka iš samanų, voratinklių. Deda iki 3 kiaušinių. Paukščiai gana aktyviai gina savo užimtą teritoriją.
Mediatorius (biochemija)
Plačiau žinomi mediatoriai
Be aukščiau išvardintų neuromediatorių, yra žinoma dar kelios dešimtys organizme susidarančių junginių, sukeliančių specifines nervų sistemos ar tam tikrų organų reakcijas. Didžiąja dalimi – tai baltyminiai junginiai (peptidai), kurių poveikis gan menkai ištirtas.
Daiva Tamošiūnaitė
Daiva Tamošiūnaitė-Budrė (g. 1966 m. sausio 9 d. Vydeikiuose, Plungės raj.) – radijo, TV laidų, renginių vedėja, filmų įgarsintoja.
Biografija
1983 m. Daiva Tamošiūnaitė baigė Plungės 4-ąją vidurinę mokyklą ir Plungės vaikų muzikos mokyklą. Neįstojusi į Vilniaus universitetą, Medingėnų kaimo (Plungės raj.) mokykloje dėstė prancūzų kalbą ir muziką. 1984 m. įstojo ir 1988 m. baigė prancūzų kalbą Vilniaus pedagoginiame institute (VPI). Studijų metais buvo VPI Kultūros klubo narė, organizavo studentiškus renginius.
Daiva Tamošiūnaitė dirbo VPI Kultūros klubo meno vadove, Vilniaus medicinos mokykloje, vėliau – Vilniaus 27-ojoje vidurinėje mokykloje dėstė prancūzų kalbą. Nutraukusi pedagoginę veiklą, vertėjavo.
Nuo 1993 m. Daiva Tamošiūnaitė dirbo radijo stotyse radiofone „Vilniaus varpas“, „Laisvoji banga“, „Radiocentras“, „RC 2“. Kūrė ir vedė gyvenimo būdo, pokalbių, pramogines muzikines laidas. Nuo 2003 m. LNK kanale kuria (ir veda) televizijos laidas kaip „Antra pusė“, „Meilės istorijos“, „Istorijos“, „Gyvenimas kaip kinas“, „Tik tarp mūsų“. Taip pat įgarsina filmus ir veda renginius.
2008 m. Lietuvoje pastatytame režisieriaus Mario Martinsono filme „Nereikalingi žmonės“ atliko Laimos vaidmenį.
Nuo 2008 m. Tautos prisikėlimo partijos (TPP) narė. 2008 m. spalio 12 d. daugiamandatėje apygardoje pagal Tautos prisikėlimo partijos sąrašą, kuriame buvo įrašyta 74 numeriu, išrinkta į LR Seimą 11 numeriu Seimokadencijai, tačiau Seimo nario mandato atsisakė (vietoj Daivos Tamošiūnaitės į Seimą pateko TPP sąrašo 14 vietoje likęs Aleksandras Sacharukas).
Šeima
Daiva Tamošiūnaitė ištekėjusi (2006 m.). Vyras Dainius Budrys (g. 1976 m.), ekonomistas, Seimo narys, išrinktas pagal TPP sąrašą; dukra Adelė (g. 2002 m.).
Imperatorius Frydrichas II
Frydrichas II (, 1194 m. gruodžio 26 d. Džezis, Markė, Italija – 1250 m. gruodžio 13 d. Kastel Fiorentino, Apulija) – 1197–1250 m. Sicilijos karalius, 1212–1220 m. Vokietijos karalius, 1212–1250 m. Šventosios Romos imperijos imperatorius ir 1228–1235 m. Švabijos kunigaikštis Frydrichas VI.
Nektarininiai
Gentys
जांभळा सूर्यपक्षी
Imperatorius Frydrichas II
Valdymas
thumb|left|130px|Imperatoriaus Frydricho II antroji žmona Jolanda Jeruzalietė thumb|left|130px|Imperatoriaus Frydricho II trčioji žmona Izabelė thumb|Frydricho II sarkofagas Aragono kariuomenei padedant sutramdė savarankiškus Sicilijos baronus ir saracėnus. Tapęs Vokietijos karaliumi 1212 m. sudarė sąjungą su Prancūzija. 1214 m. kartu su ja Buvino mūšyje galutinai sumušė Velfų dinastijos pretendentą į Vokietijos sostą Otoną IV. Tapęs imperatoriumi popiežiaus prašymu atskyrė Abiejų Sicilijų karalystę nuo Šventosios Romos imperijos, nominaliu jos valdovu paskelbė penkiametį savo sūnų Henriką VII.
Želdkiemis
Želdkiemis arba Sosnovka (, nuo 1938 m. liepos 16 d. Schelden, 1945–1946 m., nuo 1946 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Nesterovo rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Čistyjė Prudų kaimo gyvenvietės kaimas Romintos girios šiaurinėje dalyje.
Imperatorius Frydrichas II
Valdymas
1231 m. išleido vadinamąją Melfi konstituciją, kuria buvo sustiprinta valstybinė prekybos kontrolė, įkurta valstybinė civilinė tarnyba, tarnautojams rengti 1224 m. Neapolyje įsteigė pirmąjį Europoje valstybinį universitetą. Po 1226 m. Kremonoje (Šiaurės Italija) įvykusio Šventosios Romos imperijos kunigaikščių suvažiavimo, kuriame Frydrichas siekė pertvarkyti imperijos valdas Italijoje, susikūrė stipri opozicija jo siekiams – vadinamoji Lombardijos miestų lyga. Kita opozicija Italijoje tapo Romos popiežius Grigalius IX, kuris 1228 m. už netesėtą pažadą pradėti kryžiaus žygį į Palestiną, nes tarp kryžininkų, susirinkusių Brindizio uoste, išplito epidemija, jį ekskomunikavo.
Želdkiemis
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Geldapės apskrities kaimas. 1947–2008 m. Čistyje Prudų apylinkės kaimas.
Imperatorius Frydrichas II
Valdymas
Per 1228–1229 m. VI kryžiaus žygį daugiausia diplomatiniais metodais iš Egipto sultono buvo atgauti Jeruzalė, Betliejus bei Nazaretas. Frydrichas pasiskelbe Jeruzalės karaliumi ir valdė šią karalystę 1229–1243 m.
1230 m. grįžo į Siciliją, iš kur tęsė kovą su popiežiumi. 1230 m. šis anuliavo ekskomuniką. Kai 1238 m. jo nesantuokinis sūnus Enzigas vedė Sardinijos princesę ir tapo svarbiausiu kandidatu į Sardinijos sostą, kurios siuzerenu save laikė popiežius ir Popiežiaus valstybei iškilo grėsmė atsidurti apsuptam imperatoriaus šalininkų, 1239 m. Frydrichas buvo dar kartą ekskomunikuotas, formaliai dėl ketinimo išvyti popiežių iš Romos, kurioje buvo daug Frydricho šalininkų. Tačiau Frydrichas turėjo daugiau karinės jėgos ir 1244 m. popiežius Inocentas IV buvo priverstas bėgti į Lioną. Bet Frydrichas pralaimėjo propagandinį karą. 1245 m. Inocentas IV paskelbė atimąs iš jo imperatoriaus titulą. Dauguma Europos valdovų liko neutralūs, Frydricho neparėmė. Jis pradėjo stiprinti susvyravusią savo valdžią Vokietijoje, bet netikėtai mirė.
Zastočė
Zastočė – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Krypno valsčiuje, Monkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į šiaurę nuo Kripno, apie 10 km į pietus nuo Monkų ir apie 31 km į šiaurės vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Sveinn Björnsson
thumb|Sveinn Björnsson Sveinn Björnsson (g. 1881 m. vasario 27 d. – 1952 m. sausio 25 d.) – politikas, pirmasis Islandijos prezidentas. Gimė Kopenhagoje, Danijoje.
1912 m. tapo Reikjaviko miesto tarybos nariu, 1918–1920 m. buvo šios tarybos prezidentas. 1914–1916 ir 1920 m. buvo Altingo narys. 1944 m. išrinktas Islandijos prezidentu, perrinktas 1945 ir 1949 m. Pareigas ėjo iki mirties.
Pitiniai
Pitiniai (Pittidae) – žvirblinių (Passeriformes) būrio paukščių šeima, kuriai priklauso labai spalvingi, kresni, gerą uoslę turintys ir bestuburiais mintantys paukščiai, paplitę Azijoje, Australijoje ir Afrikoje. Patelė deda 2-7 kiaušinius. Išsiritusius jauniklius maitina abu tėvai.
Šeimoje viena gentis, 31 rūšis.
Iksionas
Graikų mitologijoje Iksionas – lapitas, Tesalijos karalius, Antiono arba Flegijo sūnus. Turėjo sūnų Piritojų (ar įsūnį, jei tėvas buvo Dzeusas). Iksionas vedė Dia, Dejonėjo dukrą, kuriam pažadėjo dovaną. Tačiau nesumokėjo tuoktuvių mokesčio, tada Dejonėjas pavogė kelis Iksiono arklius. Įpykęs Iksionas pakvietė uošvį Dejonėją į šventę Larisoje. Kai Dejonėjas atvyko, įstūmė savo svečią į degančią lovą. Kaimyniniai princai buvo taip pasipiktinę Iksiono poelgiu, kad atsisakė apvalyti nusidėjelio kaltę, todėl Iksionas gyveno kaip nusikaltėlis. Iksionas tapo pirmuoju kaltu žmogumi nužudžiusiu savo giminaitį graikų mitologijoje.
Iksionas turėjo būti griežtai nubaustas už savo nuodėmę, tačiau Dzeusas jo pasigailėjo ir atsigabeno į Olimpą. Tačiau vietoje to, kad būtų dėkingas, Iksionas mėgino suvilioti Dzeuso žmoną deivę Herą. Dzeusas sužinojo apie jo ketinimus (Hera jam pasakė arba pats sužinojo) sukūrė Heros pavidalo debesį, kuris buvo pavadintas Nefele, ir įviliojo Iksioną suartėti su debesiu. Iš šios sąjungos gimė kentaurai (todėl kartais vadinami iksionidais). Tačiau yra ir kitas kentaurų kilmės mitas, kur jų rasės protėvis yra atstumtasis zoofilas Kentauras, Apolono sūnus ir Lapito brolis.
Istoriją aprašė Diodoras, Pindaras, Vergilijus „Georgikos“ 4 ir „Eneida“ 6, Ovidijus „Metamorfozės“ 12.
Korpusas
Žodis korpusas gali reikšti:
Antbrokupėnai
Antbrokupėnai, Kruzdvaris arba Jasnoje Polė (, nuo 1938 m. birželio 3 d. Kahlheim, nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. Serpuchovas,, nuo 1993 m. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities rytinėje dalyje, Gusevo rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Kubanovkos kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1736–1818 m. Prūsijos karalystės Lietuvos departamento, 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Gumbinės apskrities kaimas. 1928 m. rugsėjo 30 d. prijungtas Karlsvaldės dvaras ir Krauzenvaldės dvaras (, 1945–1946 m., nuo 1946 m. , kuriame 1905 m. buvo 131, 1910 m. – 130 gyventojų). 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Gumbinės rajono (Гумбинненский район), vėliau Gusevo rajono kaimas, 1947 m. birželio 17 d. – 2008 m. birželio 30 d. Maiskojės apylinkės kaimas. 1993 m. prijungtas Suvorovas, kaimas pavadintas Jasnoje Polė.
Giria (Šalčininkai)
Giria – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 9 km nuo Rūdninkų.
Panzerkampfwagen 35(t)
LT-35 arba LT vz.35, Vokietijos kariuomenėje vadintas Panzerkampfwagen 35(t) (sutrumpintai PzKpfw 35(t)) – Čekoslovakijos tankas, naudotas Vokietijos kariuomenės Antrajame pasauliniame kare.