cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Menglis Girėjus
Chanato valdymas
1502 m. Menglis sumušė paskutinį Aukso Ordos chaną ir užėmė sostinę Sarajų, tuo užbaigdamas Ordos gyvavimą. Pasiskelbė kaganu (imperatoriumi), Aukso Ordos valdžios įpėdiniu totorių kaganatuose Kaspijos-Volgos regione. Nelikus bendro priešo, pablogėjo santykiai su Maskva – Menglio ir jo sūnų kariaunos ėmė puldinėti pietines Rusijos žemes.
Valdant Mengliui, Krymo chanate buvo įvesta kalgos pareigybė, antroji pagal svarbą po chano. Pirmuoju kalga tapo jaunėlis sūnus Jamurči (1486–1507 m.), vėliau – vyresnysis sūnus, įpėdinis Muhamedas Girėjus (1507–1515 m.).
Palikimas
Menglis pastatė Salačike (dab. Bachčisarajaus pakraštyje) rūmų kompleksą Devlet-Saraj, neišlikusį iki šių dienų. Šalia buvo pastatyti Zıncırlı medresė ir mauzoliejus (dürbesi) tėvui, kur po mirties atgulė ir pats Menglis.
Pavydai
Pavydai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 6 km į vakarus nuo Tytuvėnų, į pietvakarius nuo Pagryžuvio, prie kelio, kairiajame Gryžuvos krante.
Artūras Anusauskas
Artūras Anusauskas (g. 1964 m. rugsėjo 26 d. Šiauliuose) – Lietuvos džiazo pianistas, LMTA džiazo katedros vedėjas, profesorius.
Biografija
1988 m. baigė Lietuvos konservatorijos Veronikos Vitaitės klasę. Nuo 1989 m. Lietuvos konservatorijos (dab. Lietuvos muzikos ir teatro akademija) dėstytojas, profesorius. Tobulinosi džiazo improvizacijos kursuose 1991 m., 1992 m. Danijoje ir 1993 m. Vokietijoje.
Nuo 1983 m. koncertuoja kaip solistas. 1993-1995 m. vadovavo džiazo kvintetui (Neda Malūnavičiūtė, Liudas Mockūnas, Andrius Afinogenovas, Aleksandras Kazakevičius). 1994-1996 m. gyvavusio kvinteto „Džiazo nublokšti“ (N. Malūnavičiūtė, Vytautas Labutis, Leonidas Šinkarenka, Gediminas Laurinavičius) klavišininkas. Su šiais ansambliais ir solo koncertavo Italijoje, Vokietijoje, Danijoje, Šveicarijoje, Rumunijoje, Švedijoje. Nuo 1989 m. Studentų fortepijoninės improvizacijos tarptautinio konkurso meno vadovas.
Kuria muziką fortepijonui solo ir džiazo ansambliams, aranžuotes ir instrumentines fonogramas. Dalyvavo įrašant kompaktines plokšteles „Nemiga“ (1996 m.), „Kalėdų gėlės“ (1999 m.), „Kurto Vailio moterys“ (2002 m.), „Čigoniškos dainos ir romansai“ (2002 m.), „Jazz‘o klasika“ (2002 m.), „Geriausios tango dainos“ (2003 m.), „Tylos puota“ (2004 m.), „Jazzy Lithuania“ (2004 m.), „Free Spirits: Jazz From Lithuania“ (2005 m.). Per 150 jo įrašų yra Lietuvos radijo ir televizijos fonduose.
Rapaliai
Rapaliai – kaimas rytinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 4 km į pietvakarius nuo Luokės.
Višakio Rūda
Višakio Rūda – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 10 km į šiaurės vakarus nuo Kazlų Rūdos. Seniūnaitijos centras. Yra Višakio Rūdos Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia (pastatyta 1883 m.), veikia Kazlų Rūdos viešosios bibliotekos skyrius, paštas (LT-69077), Višakio Rūdos pradinė mokykla. Yra Višakio Rūdos šaltinėlis, Višakio Rūdos Šaltinio koplyčia. Višakio Rūdos girininkija yra Sūkuriškės kaime.
Etimologija
thumb|left|[[Višakis – upelis, pagal kurį pavadintas bažnytkaimis]]
Iki pat XX a. pradžios Lietuvos kaimuose buvo verslas – lydyti geležį iš balų rūdos. Taip vadinama nuosėdinė uoliena, susidaranti pelkių, ežerų ir upių krantuose. Iš šio rudos spalvos purvo gana nelengvai išgaunama geležis. Tikriausiai šis verslas davė gyvenvietei Rūdos vardą, kuris patikslintas pagal pratekantį Višakio upelį.
Geografija
thumb|left|[[Višakio Rūdos pradinė mokykla]]
Kaimas įsikūręs prie kelių:
Pro kaimą teka Višakis, pakraštyje teka jo intakas Judrė, prieina Ąžuolų Būdos miškas. Į rytus nuo kaimo yra Gulioniškė, kurioje tarybiniais metais buvo rusų generolų slėptuvė. Višakio Rūdos girininkija administruoja Jankų, Višakio Rūdos ir Gulioniškės miškus. Girininkijos teritorijoje viena iš 3 eiguvų yra Višakio Rūdos eiguva. Alpink Višakio upelį sudarytas Višakio slėnio botaninis draustinis. Į šiaurės rytus nuo kaimo driekiasi Raudonplynio durpynas. Dalis kaimo vadinasi Jaruzolimas.
Istorija
Įsikūrė XVIII a., tikriausiai kaip balų rūdos lydytojų gyvenvietė. Rašytiniuose dokumentuose Višakio Rūda pirmą kartą paminėta 1701 m., kūrėsi prie Kauno–Virbalio kelio. 1744 m. kaimas minimas parapijų sąrašuose. 1817 m. pastatyta pirmoji bažnyčia. Ji buvo medinė. Iki 1883 m. veikė 2 geležies liejyklos (iš vietinės geležies rūdos).
1831 m. miškuose buvo gausu sukilėlių. Jie dažnai susiremdavo su Rusijos kariuomene. Spaudos draudimo metais veikė knygnešys A. Mockus. 1905 m. sudegė 20 sodybų. 1910 m. Višakio Rūdoje įkurtas „Žiburio“, 1911 m. – Blaivybės draugijos skyrius. Tarpukariu Višakio Rūda buvo valsčiaus centras – veikė lentpjūvė, malūnas, sinagoga. Pokariu apylinkėse veikė Žalgirio rinktinės partizanai.
XIX a. pabaigoje veikė pradinė mokykla. 1919–1928 m. buvo Višakio Rūdos valsčiaus centras.
Sovietmečiu buvo Kazlų Rūdos bandomojo miško įmonių susivienijimo pagalbinio ūkio centrinė gyvenvietė.
Urgutas
Urgutas − miestas Samarkando vilajeto Urguto tumane (Uzbekija). Miesto teises gavo 1973 m. Iki Taškento − 273 km, iki vilajeto centro Samarkando − 37 km.
Istorija
Urgutas yra vienas senųjų Uzbekijos gyvenamųjų punktų. Garsėja savo senais platanais, kai kurių amžius viršija 1000 metų.
Pagal kai kuriuos duomenis apie pusę milijono žmonių, gyvenančių Uzbekijoje, Tadžikijoje ir Afganistane priskiria save urgutlik etninei grupei. Tai etninių uzbekų pogrupis, kurio kilmė siejama su Urguto apylinkėmis. Vienas šio subetnoso požymių − dažnas tadžikiškų žodžių vartojimas buitinėje kalboje.
Bucharos emyrato laikais Urgutas buvo nuo Bucharos pusiau nepriklausomos Urguto bekijos (beko valdomos teritorijos) centras. Miestas turėjo gerai įtvirtintą citadelę, buvo dauboje, pro kurią ėjo kelias į slėnį, kuriame yra Šahrisabzo miestas.
1868 m. Rusijos kariuomenei kovojant su Bucharos emyratu Urgutas savo geografine padėtimi kėlė tam tikrą grėsmę į Zeravšano slėnį ir link Bucharos žygiuojančiai Rusijos kariuomenei. Todėl gegužės 12 d. pulkininko Abramovo vadovaujami daliniai užėmė Urgutą.
Jurgis Ožeraitis
Jurgis Ožeraitis (slapyvardžiai Ūsas, Mažeika, 1911 m. sausio 21 d. Pabališkių k., Ašmintos vls., Marijampolės aps. – 1947 m. rugpjūčio 5 d., Buchta Vanino lageryje, Sovetskaja Gavanės raj., Chabarovsko kr., Rusija) – Lietuvos karininkas, tarnautojas, partizanas, vienas Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Kardo rinktinės kūrėjų, pirmasis rinktinės vadas.
Biografija
Gimė daugiavaikėje šeimoje, kurioje augo 9 vaikai. Baigęs technikos mokyklą, įstojo į Kauno karo mokyklą. 1938 m. paskirtas jaunesniuoju leitenantu į 2-ąjį artilerijos pulką Raseiniuose. Nuo 1940 m. – leitenantas. Prasidėjus 1941 m. birželio 22 d. karui, pasitraukė iš Raudonosios armijos 29-ojo šaulių teritorinio korpuso (taip vadinosi 1940 m. reorganizuota Lietuvos kariuomenė), įstojo į savisaugos dalinį Vilniuje, o 1941 m. rudenį su šeima persikėlė gyventi į žmonos Felicijos Petronaitytės-Ožeraitienės tėviškę Kretingą, apsigyveno uošvio V. Petronaičio ūkyje Ankštakių (Senkų) kaime (Kretingos vls., Kretingos aps.) 1941-1944 m. dirbo Kretingos draudimo inspekcijoje buhalteriu.
1943 m. kovo mėn. paskirtas Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Kretingos apylinkės štabo viršininku, 1944 m. gegužės mėn. – štabo ryšininku. 1944 m. liepos mėn. su bendražygiais išvadavo Dimitravo priverčiamojo darbo stovyklos kalinius.
Po karo gyveno legaliai, tačiau toliau dalyvavo pogrindinėje LLA organizacijos veikloje, 1945 m. pradžioje paskirtas Kretingos apskrityje formuojamos Kretingos (Lapės)-Kardų (Kardo) rinktinės vadu. Įsakymus pasirašinėjo Mažeikos slapyvardžiu. Enkavedistams organizaciją susekus ir 1946 m. vasario 16 d. atvykus į Ankštakius jį areštuoti, iššoko pro II aukšto langą ir pabėgo. Nuo to laiko abu su žmona perėjo į nelegalią veiklą, slapstėsi atokesniuose kaimuose. 1946 m. kovo 25 d. slapta atėjęs į uošvių sodybą aplankyti dukterų, pateko į enkavedistų ir stribų surengtą pasalą ir buvo suimtas. Išvežtas į NKVD Kretingos poskyrio būstinę, vėliau – į Klaipėdos kalėjimą, žiauriai kankintas. Karo tribunolas Klaipėdoje 1946 m. rugsėjo 18 d. jam skyrė 10 metų lagerio ir 5 metus tremties. Išvežtas į lagerį Rusijos Tolimuosiuose Rytuose, Vanino įlankoje, kur mirė iš bado.
2001 m. spalio 8 d. jam pripažintas Kario savanorio statusas, 2002 m. kovo 14 d. suteiktas majoro laipsnis, 2002 m. gegužės 10 apdovanotas Vyčio kryžiaus ordino Komandoro kryžiumi (po mirties).
Didžioji skėtė
Didžioji skėtė (Sympetrum striolatum) – skėčių (Libellulidae) šeimos vabzdys.
Kūno ilgis siekia 45 mm, o išskleisti sparnai – 65–70 mm ilgio. Patinų pilveliai yra skaisčiai raudoni, o patelių – rusvai pilki (šonuose gelsvi).
Gausiai paplitusi Europoje (randama ir Lietuvoje), išskyrus šiaurinius kraštus, taip pat Šiaurės Afrikoje ir Azijoje.
thumb|left|230px|Didžioji skėtė
Dziadkovske Folvarkas
Dziadkovske Folvarkas – kaimas Lenkijos rytuose, Hušlevo valsčiuje, Losicės apskrityje, Mazovijos vaivadijoje. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Jonas Anuškevičius
Jonas Anuškevičius (g. 1947 m. lapkričio 23 d. Kaune) – Lietuvos architektas.
Biografija
1965 m. baigė Kauno 5-ąją vidurinę mokyklą. 1965–1970 m. studijavo Kauno politechnikos institute. 1970–1978 m. Miestų statybos projektavimo instituto, 1978–1990 m. Komunalinio ūkio projektavimo instituto grupės vadovas, projektų vyr. architektas. 1990 m. įkūrė projektavimo įmone „Firma A“ (nuo 1997 m. „Archijonas“). Nuo 1994 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto dėstytojas, nuo 1997 m. Architektūrinės grafikos katedros vedėjas, nuo 1999 m. dar ir architektūros instituto direktorius; nuo 2000 m. profesorius.
KK114
miniatiūra|265px|right|Ties [[Ožkiniai (Švenčionys)|Ožkiniais]] KK114 – krašto kelias jungiantis Molėtus, Kaltanėnus ir Ignaliną. Kelio ilgis – 55,63 kilometro. Kerta Labanoro girią, Aukštaitijos nacionalinį parką.
Kelias prasideda Molėtuose, Vilniaus g. Eina Molėtų, Švenčionių ir Ignalinos rajonų savivaldybių teritorijomis. Didesnės gyvenvietės: Molėtai, Mindūnai, Labanoras, Kaltanėnai, Šakarva, Palūšė, Ignalina. Kelias, visu savo ilgiu eina per Aukštaitijos ežeryno teritoriją ir kerta Labanoro girios vidurį. Baigiasi Ignalinoje, Turistų g.
Prancūzijos futbolo varžybos 1967–1968 m.
Prancūzijos futbolo varžybos 1967–1968 m.
Mažaičių apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Židikų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Sedos rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Sedos rajono Renavo apylinkės ir Mažeikių rajono Žemalės apylinkės.
Chrysler LX platforma
LX platforma yra nauja Chrysler kompanijos automobilinė platforma skirta galiniais ratais varomiems didelės klasės automobiliams. Automobiliai naudojantys LX platforma yra gaminami Ontarijuje, Kanadoje. Europietiškas platformos variantas ir visi RHD modeliai yra gaminami Graze, Austrijoje.
Automobiliai naudojantys LX platforma:
Koncepciniai automobiliai naudoję LX platforma:
LC
LC yra sutrumpinta LX platformos versija skirta Dodge Challenger automobiliui.
Ateities automobiliai naodojantys LC platforma:
Jonas Pleškys
Jonas Pleškys (Jonas Plaskus, 1935 m. kovo 10 d. Giliogiryje, Plungės rajone, užaugo, gyveno ir mokėsi Telšiuose – 1993 m. balandžio 14 d. Alamedoje, Kalifornijoje) – lietuvis, karo jūrininkas, buvęs TSRS Karinio jūrų laivyno laivo kapitonas, 1961 m. laivą nuplukdęs į Gotlando salą.
Gyveno ir mirė Kalifornijoje.
Biografija
Baigė Leningrado karo akademiją, turėjo karinio jūrų laivyno povandeninių laivų šturmano diplomą. Buvo karinio jūrų laivyno pagalbinio laivo – povandeninių laivų tenderio „Smolnyj“ kapitonas.
1961 m. nuvedė savo laivą ne į Taliną, kaip buvo įsakyta, o į Gotlando salą (Švedija). TSRS Baltijos laivyno karo tribunolas už akių dėl išdavystės nuteisė jį sušaudyti. CŽV pervežė jį į Gvatemalą. Pietų ir Centrinėje Amerikoje gyveno 9 metus, po to persikėlė į JAV. Laivas grąžintas Tarybų Sąjungai. JAV dirbo programuotoju ir analitiku. Nuo 1979 m. dirbo Karakase. 1992 m. trumpai lankėsi Lietuvoje.
Manoma, kad Pleškio istorija yra vienas faktų, pagal kuriuos Tomas Klensis (Tom Clancy) parašė knygą „Raudonojo Spalio medžioklė“ (The Hunt for Red October). Šią knygą į lietuvių kalbą 2003 m. išvertė Romualdas Grigaliūnas ir išleido „Vagos“ leidykla.
J. Pleškys buvo žinomos tarybinių laikų aktorės Eugenijos Pleškytės brolis.
Didžiasnapė nendrinukė
Didžiasnapė nendrinukė (Acrocephalus orinus) – devynbalsinių (Sylviidae) šeimos paukštis. Vadinamas "mažiausiai pasaulyje žinomu paukščiu". Šios rūšies buvo žinomas tik vienas individas rastas 1867 m. Satledžo slėnyje Indijoje. Antrą kartą paukštis aptiktas po 139 metų 2006 m. Tailande. 2008 m. Robas Timinsas iš Laukinių gyvūnų apsaugos draugijos inicijavo paukščių tyrimus palei Vachaną ir Pamyro kalnų upes Afganistane. Čia jis aptiko perinčią šių nendrinukių populiaciją, pagavo apie 20 individų.
Klaipėdos universiteto Jūros technologijų ir gamtos mokslų fakultetas
Jūros technologijų ir gamtos mokslų fakultetas (dažnai naudojamas stutrumpinimas KU JMGMF) – Klaipėdos universiteto fakultetas, kuriame daugiausiai siūlomos studijų programos sietinos su jūrinėmis specialybėmis.
Vokietijos himnas
thumb|240px|Einigkeit und Recht und Freiheit Vokietijos himnas ( – vokiečių daina) – oficialus Vokietijos valstybinis himnas nuo 1949 m.
Muzikos autorius – Jozefas Haidnas jį parašė 1797 m. Austrijos imperatoriui Pranciškui II. Iš pradžių vadinosi „Kaizerio daina".
1841 m. Augustas Henrikas Hofmanas fon Falerslebenas himnui parašė žodžius „Vokietija aukščiau visko“. Visas eilėraštis buvo giedamas nuo 1922 m., kai giesmė tapo oficialiu Vokietijos himnu, iki 1945 m. Nuo 1949 m. buvo naudojama tik muzika. Nuo 1989 m. Rytų ir Vakarų Vokietijų susijungimo giedamas tik trečias posmas.
Himno eilių pirmame posme yra eilutės „Nuo Maso iki Memelio (liet: Nemunas)“.
Himno tekstas
Žodžius himnui „Vokiečių daina“ parašė Hoffmann von Fallersleben.
Nuo 1991 m. giedamas tik trečias posmas.
Nuorodos
Гимн Германии
Pažibai
Pažibai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 3 km į pietryčius nuo Perekšlių, prie Labos. Telkšo Pažibų tvenkinys. Saugoma Pažibų liepų alėja.
Knutas VI
Knutas VI (, 1163 m. – 1202 m. lapkričio 12 d.) – 1182-1202 m. Danijos karalius.
Valdymas
thumb|left|Knuto VI antspaudas Garsėjo pamaldumu ir išsilavinimu. 1170-1182 m. Valdemaro I Didžiojo bendravaldis. Pirmasis Danijos karalius, 1170 m. vainikuotas bažnyčioje. Jam valdant didelę įtaką turėjo brolis ir arkivyskupas Absalonas. Tęsė tėvo pradėtą danų įsigalėjimo Baltijos jūros pietinėse pakrantėse politiką. 1184 m. jūrų mūšyje ties Štralsundu Absalono vadovaujami danai įveikė Pamario (Pomeranijos) kunigaikštį Boguslavą I. Apie 1185 m. Pamarys ir Meklenburgas pripažino Danijos siuzerenitetą, o Knutas VI ėmė tituluotis Slavų karaliumi. 1195 m. surengė žygį į Suomiją ir Estiją.
Janušonys
Janušonys – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Gudienos.
Vitas Karčiauskas
Vitas Karčiauskas (g. 1959 m. rugsėjo 28 d. Aleknonių kaime, Alytaus rajonas) – Lietuvos paveldosaugininkas, sklandytojas, fotografas, Vilniaus miesto politinis ir visuomenės veikėjas.
Biografija
1966–1974 m. mokėsi Alytaus raj. Verebiejų aštuonmetėje mokykloje, 1974–1977 m. – Simno vidurinėje mokykloje. 1982 m. baigė Vilniaus inžinerinio statybos instituto Miestų statybos fakultetą, miestų statybos inžinierius. Kultūros vertybių apsaugos IV (aukščiausiosios) kategorijos ekspertas, kultūros vertybių apsaugos valdymo II (aukščiausiosios) kategorijos specialistas.
1982–1984 m. Kauno politechnikume dėstė tiltų statybos ir gelžbetoninių konstrukcijų disciplinas, 1984–1986 m. Kauno statybos ir remonto tresto Statybos ir remonto 3-osios valdybos meistras ir darbų vykdytojas, 1986–1990 m. Kauno mokslinės gamybinės restauravimo valdybos darbų vykdytojas. 1990–1991 m. Lietuvos Respublikos kultūros paveldo inspekcijos vyriausiasis valstybinis inspektorius, 1991–2006 m. Lietuvos kultūros paveldo mokslinio centro (dab. Kultūros ministerijos Kultūros vertybių apsaugos departamento Kultūros paveldo centras) direktorius. 2006–2007 m. Vilniaus miesto savivaldybės mero pavaduotojas. 2007–2011 m. Vilniaus miesto savivaldybės Kultūros paveldo skyriaus vedėjas. 2011–2018 m. Kultūros paveldo departamento Vilniaus skyriaus vedėjas.
Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registrų informacinės sistemos „Voruta“, „Gyvosios istorijos“ programos ir kitų projektų bendraautoris. 1994–2005 m. leidinio „Kultūros paminklai“ redakcinės kolegijos pirmininkas. Nuo 2001 m. dalyvauja fotografijos parodose.
2012 m. VTEK sprendimu Vitas Karčiauskas buvo pripažintas pažeidęs tarnybinę etiką dalyvaudamas Kultūros paveldo departamento nekilnojamo kultūros paveldo vertinimo tarybos posėdžiuose ir juose atstovaudamas asociacijai „Lietuvos aeroklubas“.
Politinė ir visuomeninė veikla
Moderniųjų krikščionių demokratų sąjungos narys, steigėjas, šios sąjungos Kontrolės komisijos pirmininkas, Vilniaus skyriaus pirmininkas. Liberalų ir centro sąjungos narys–steigėjas, LiCS Krikščionių demokratų frakcijos pirmininkas, LiCS Vilniaus skyriaus pirmininko pavaduotojas, tarybos ir prezidiumo narys.
2003–2007 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.
Kultūros paveldo tarybos narys, steigėjas, seniūno pavaduotojas, Karaliaus Mindaugo kolegijos narys, Lietuvos kompiuterininkų sąjungos, Lietuvos restauratorių sąjungos, Lietuvos archeologijos draugijos narys. 2009–2011 m. Lietuvos aeroklubo prezidentas.
Dumpnikaimis
Dumpnikaimis arba Filipovka (, nuo 1939 m. Dommelkeim, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Филипповка) – gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Pravdinsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Domnovo kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Notangos žemės kaimo pavadinimas Dumpnikaims prūsiškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Frydlando apskrities, nuo 1907 m. spalio 19 d. Puškaičių–Stakaimio valsčiaus kaimas. 1910 m. buvo 65 gyventojai. 1928 m. prijungtas prie Puškaičių. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Frydlando rajono, vėliau Pravdinsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Domnovo apylinkės kaimas.
Guivėnai
Guivėnai – kaimas rytinėje Telšių rajono savivaldybės dalyje, 1 km į pietus nuo Luokės. Guivėnų miške augantis Guivėnų ąžuolas yra gamtos paminklas.
Juozas Otonas Širvydas
Juozas Otonas Širvydas (1875 m. balandžio 16 d. Dauliūnai, Rokiškio valsčius – 1935 m. gruodžio 27 d. Jūžintai, Rokiškio valsčius) – Lietuvos knygnešys, žurnalistas, publicistas, redaktorius.
Biografija
Skaityti pramoko iš savo motinos, vėliau lankė mokyklą Jūžintuose. Dar būdamas jaunuoliu pradėjo „daraktoriauti“. Keturias žiemas mokė kaimiečių vaikus Kuokšių, Bilaišių ir kituose kaimuose. Bevažinėdamas po kaimus susipažino su spaudos platintojais, vėliau ir su knygnešiais
Spaudos darbe daug padėjo žmona Katrė Dulkytė – Širvydienė (gim. 1894 12 30 Kuprių kaime). Jų pradėtus darbus baigė sūnus Vytautas Širvydas.
Jo vardu pavadinta Jūžintų Juozo Otto Širvydo vidurinė mokykla.
Juozas Kėkštas (1911)
Juozas Kėkštas (Kiekšė, Kekšas, slap. Drulis Juozas, Kaupas, Kanapė (Kanapis), Kanalas, 1911 m. kovo 14 d. Vildūnai, Joniškėlio vls., Panevėžio aps., Kauno gub. – 1948 m. gegužės 6 d., Vaiteliai, Gargždų vls., Kretingos aps.) – Lietuvos karininkas, šaulys, policijos tarnautojas, partizanas, Kardo rinktinės vadas.
Biografija
Nacistinės Vokietijos okupacijos laikais gyveno Daugailiuose (Utenos aps.), paskirtas Daugailių valsčiaus policijos nuovados viršininku. Kitais duomenimis dirbo Valstybės saugumo policijos Panevėžio skyriaus viršininku.
1944 m. įstojo į Vietinę rinktinę. Ją panaikinus, 1944 m. liepos mėn. su šeima persikėlė pas žmonos motinos seserį Akveliną Pudžmienę Laukžemėje (Darbėnų vls., Kretingos aps.), tapo Lietuvos laisvės armijos organizacijos Vanagų būrio nariu. Legaliai dirbo Kūlupėnų geležinkelio stoties malkų sandėlyje, o priartėjus frontui persikėlė į Lazdininkus (Darbėnų vls., Kretingos aps., apsigyveno pas Juozą Katkų. Kretingos apskritį užėmus okupacinei sovietų kariuomenei, 1944 m. spalio mėn. kartu su J. Katkumi ir Alfonsu Knystautu iš Laukžemės pasitraukė į Vaineikių miškus.
Nuo 1945 m. sausio mėn. vėl gyveno legaliai, dirbo Šventosios žuvų treste (Palangos vls., Kretingos aps.), o 1945 m. gegužės mėn. kartu su A. Knystautu antrąkart pasitraukė į mišką, įstojo į Klevo partizanų kuopą.
Vienas iš Lietuvos laisvės armijos Žemaičių legiono Kardo rinktinės kūrėjų, nuo 1945 m. lapkričio 15 d. rinktinės štabo organizacinio skyriaus viršininkas, nuo 1946 m. sausio 30 d. štabo žvalgybos ir rikiuotės, propagandos skyrių viršininkas, rinktinės stovyklos apsaugos komendantas (štabo viršininkas). Nuo 1946 m. kovo mėn. rinktinės vadas, partizanų kapitonas.
Paprastoji skėtė
Paprastoji skėtė (Sympetrum vulgatum) – skėčių (Libellulidae) šeimos vabzdys.
Kūno ilgis siekia 40 mm, išskleisti sparnai – 65 mm ilgio. Patinų pilveliai yra skaisčiai raudonos, o patelių – rusvai gelsvos spalvos.
Gausiai paplitusi Europoje (aptinkama ir Lietuvoje), išskyrus vakarinius kraštus, bei Azijoje.
Nykøbing FC
Nykøbing Football Club, ankstesniais metais žinomas kaip Niukiobingo „Lolland-Falster Alliancen“ – Danijos futbolo klubas iš Niukiobingo.
Istorija
Klubo komanda 2008-2009 m. sezone žaidė Danijos pirmajame divizione. Užėmė 12 vietą.
Bažnytgirio apylinkė
Istorija
Apylinkė įkurta užėjus sovietams XX a. 5-ajame dešimtmetyje. 1949 m. buvo Jankų valsčiuje, 1950 m. priskirta naujam Šakių rajonui. Panaikinta 1954 m. gegužės 25 d. prijungiant prie Naumiesčio rajono Sparvinių apylinkės.
Religinė teisė
thumb|200px|[[Concordia Discordatium Canonum – kanonų teisės sąvadas. 1140 m.]] right|thumb|200px|[[Al-Fatiha|Pirmoji sura. Manuskriptas (autorius – Hattat Aziz Efendi)]] Religinė teisė (lyginamojoje teisėtyroje) – teisės šeima; įvairiose religijose – žmogui skirti Dievo įsakymai, įstatymai, taisyklės, nurodymai (Dieviškoji teisė, ius divinum). Tai gali būti Šariatas (Islamo teisė), Halacha (Judėjų teisė), Mozės, Dieviškieji įstatymai, Tora ir kt.
Bažnytinė teisė
Bažnytinė teisė – konkrečios krikšioniškos religinės bendruomenės (religinės bendrijos, organizacijos) teisės normų sistema. Bažnytinė teisė reguliuoja organizacijos struktūrą, institucijų ir jos narių statusą, jį įtvirtina, nustato santykį su kitomis religinės, socialinėmis normomis. Pasaulietinės teisės šeimų valstybėse religija yra atskirta nuo valstybės, o atskiroms religinėms bendrijoms yra laiduojama teisė pačioms reguliuoti jų vidaus santykius, turėti normas. Bažnytinės teisės normų galiojimo ribas konkrečioje valstybėje užtikrina specialios normos:
Bažnytinė teisė didžiąja dalimi yra rašytinė (ius scripta). Ji įtvirtinama išleidžiant specialius teisės aktus, patvirtinant norminiais dokumentais (aktais). Labiausiai kodifikuotas teisės normas turi krikščionių religinės bendruomenės (Katalikų Bažnyčia: Codex Iuris Canonici, kitų (pvz., evangelikų, Rytų) Bažnyčių kanonų teisė).
Reikšmė
Religinė teisė anksčiau darė didelę įtaką pasaulietinės teisės plėtrai. Jos pagrindu (arba atskirais atvejais – jos pavyzdžiu) formavosi bei buvo įtakojama nacionalinės teisės sistema Europoje, buvo perimtos normos, kai kurie pamatiniai teisės principai proceso ir materialiojoje teisėje.
XXI a. itin sparčiai (dėl naftos kainos pakilimo) pradėjus plėtotis Artimųjų Rytų ekonomikai, plinta Islamo teisės įtaka Vakarų valstybėms. Itin sparčiai plėtojantis ūkiniams (finansiniams) santykiams, atitinkamai kai kurių teisės šakų (kaip, pvz., finansų teisės, bankų teisės) normos taikomos ir Vakaruose (privatiniuose santykiuose, civilinėje bei komercinėje apyvartoje).
Šilutės apskritis
Šilutės apskritis  – 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1923–1939 m. Lietuvos, 1939–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos administracinis teritorinis vienetas Mažojoje Lietuvoje. Sudaryta po Vienos kongreso per 1815–1818 m. vykdytą reformą smulkinant Rytų Prūsijos apskritis. Centras – Šilokarčiama.
Geografija
Apskritis apėmė Mažosios Lietuvos šiaurinę dalį Nemuno žemupio dešiniajam krante, į pietryčius nuo Klaipėdos. Ribojosi su Kuršių mariomis, Klaipėdos, Tauragės, Pagėgių apskritimis. Apskrityje buvo Šilokarčiamos miestas, 17 valsčių, 9 miesteliai, 6 valstybiniai dvarai ir 126 kaimai, iš kurių 32, buvę kairiajame Nemuno krante, 1918–1939 m. buvo likę Rytų Prūsijoje. Apskrityje buvo 5 evangelikų liuteronų parapijos: Kintai, Paleičiai, Rusnė, Šakūnai ir Verdainė. 1931 m. apskrities plotas buvo 815 km², buvo 37 661 gyventojas (17 732 vyrai ir 19 929 moterys).
Visa apskritis išsidėsčiusi žemoje lygumoje, beveik nėra ežerų, miškų. 1937 m. buvo tik 3873 ha valstybinių ir 1649 ha privačių miškų – 6 % teritorijos.
Istorija
1920 m. Šilutės apskritis priskirta Klaipėdos kraštui, jai perduotas Andriulių valsčius iš Lankos apskrities, tuo tarpu Karklės, Skirvytės, Špukų, Šakūnų ir Ventainės valsčiai palikti Vokietijai. 1923 m. apskritis su Klaipėdos kraštu atiteko Lietuvai. 1939–1944 m. vokiečių okupuota ir įjungta į Rytų Prūsijos provincijos Gumbinės apygardą.
Gyventojai
Gyventojų surašymo duomenimis, įskaitant nuo 1885 m. dislokuoto Pirmojo armijos korpuso kariškius, apskrityje gyveno:
Lietuviai
1890 m. rinkimų komisijos duomenimis, visoje apskrityje iš 42 143 gyventojų lietuviais užsirašė 14 000, apie 33,2 % žmonių, nors 1905 m. gimtąją lietuvių kalbą vartojo 59,2 % gyventojų.
Belcų stepė
Belcų stepė – kalvota teritorija Moldovoje su labai mažai medžių. Didelę dalį stepės užima žemės ūkiui naudojama žemė. Stepė pasižymi karštomis vasaromis ir šaltomis žiemomis.
Iš viso stepė užima 1 920 km² plotą, iš jo 2,7 % sudaro miškai. Tik praeito šimtmečio pradžioje buvo atrasta daug natūralių gamtinių iškasenų stepės teritorijoje. Geografiškai Belcų stepė yra viena iš trijų Moldavijos lygumos dalių. Nepaisant pavadinimo, stepėje daugiausiai teritorijos sudaro kalvos. Belcų stepė ir vidurinysis Pruto slėnis kartu dažnai vadinami Moldovos plynaukšte. Belcų stepę drėkina Reuto upė, o Pruto slėnyje ji įteka į Pruto upę.
Archeologiniai tyrinėjimai parodė, kad šiose teritorijose pirmieji žmonės apsigyveno dar akmens amžiuje.
Pelkės (Šilalė)
Pelkės – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 1 km į pietus nuo Kaltinėnų, bet praktiškai nėra ribos tarp Kaltinėnų ir šio kaimo. Kaimo pietuose prateka Yžnė, kuri čia pat įteka į Akmeną.
Purviškiai II
Istorija
1949-1992 m. kolūkio „Laisvoji žemė“ gyvenvietė.
Zorac Kareras
thumb|250px|Zorac Karero akmenų rato šerdis
Zorac Kareras ( – 'jėgos akmenys') arba Karahundžas (Քարահունջ) – priešistorinis megalitinis kompleksas pietų Armėnijoje, Siuniko srityje, netoli nuo Sisiano, 1770 m aukštyje, prie Daro upės (Vorotano intakas) tarpeklio pakraščio. Paminklas išsidėstęs 8 ha teritorijoje. Akmenys, kurių kai kurie sveria virš 50 tonų, išdėstyti ratais. 85 akmenyse yra padarytos skylės. Apylinkėse gausu petroglifų.
Vytautas Anužis
Vytautas Anužis (g. 1956 m. gegužės 10 d. Linkuvoje) – Lietuvos teatro, kino aktorius, teatro pedagogas.
Biografija
1974 m. baigė Panevėžio dramos teatro J. Miltinio studiją, 1978 m. – B. Ščiukino aukštąją teatro mokyklą Maskvoje. Nuo 1978 m. Klaipėdos dramos teatro aktorius. Klaipėdos universiteto dėstytojas, universiteto teatro „Dramos klasė“ vadovas. Vaidybai būdinga ekspresija, ryškūs charakteriai.
Lietuvos nacionalinės kultūros ir meno premijos laureatas, 2016 m.
Žmona -- latvių kilmės aktorė Velta Žygurė - Anužienė.
Vaidmenys
Teatre:
Kine:
Televizijoje:
Flavors of Entanglement
„Flavors Of Entanglement“ – septintasis studijinis Kanados ir JAV atlikėjos Alanis Morissette albumas, kurio pasaulyje parduota daugiau kaip 670 tūkstančių kopijų. Jis apdovanotas „Juno“ Metų pop muzikos albumo kategorijoje.
„Flavors Of Entanglement“ debiutavo 8-oje Billboard 200 sąrašo vietoje, per pirmąją savaitę perdavus 70 576 kopijas. Iki metų pabaigos realizuota 201 tūkstantis albumo kopijų.
Mileičycių žydų kapinės
Mileičicės žydų kapinės – žydų kapinės, įkurtos 1865 m. Mileičicės kaime. Kapinių teritorija 0,5 ha, kurioje išlikę apie 30 betoninių antkapių su užrašais hebrajų kalba.
Flavors of Entanglement
Albumo dainos
Autoriai: Alanis Morissette ir Guy Sigsworthás.
Prodiuseris: Guy Sigsworthás.
Skaitmeninis leidimas
12. „It’s a Bitch to Grow Up“ (4:03)
Japonijos leidimas
12. „20/20“ (4:17)
Alfred Naujocks
thumb|Alfred Naujocks
Alfred Naujocks (Alfredas Naujokas, dar Alfred Helmut Naujocks, dar žinomas kaip Hansas Miuleris,, Alfredas Bonsenas, , Rudolfas Miobertas, , 1911 m. rugsėjo 20 d. Kylyje – 1966 m. balandžio 4 d. Hamburge) – SS karininkas, vadovavęs Glivicių operacijai, tapusiai vienu iš Vokietijos-Lenkijos karo ir II pasaulinio karo pretekstų. Lietuvių kilmės.
Biografija
Į SS įstojo 1931 m., SD (Sicherheitsdienst) narys nuo SD įkūrimo 1934 m. iki 1941 m. sausio mėn., SS kariuomenės narys nuo 1941 m. sausio mėn. iki 1942 m. vidurio.
1939 m. rugpjūčio 31 d. jis, tuo metu šturmbanfiureris (SS majoras), vadovavo Vokietijos pasienio Gleiwitz radijo stoties puolimui, kurį atliko lenkų uniformomis perrengti žmonės. Lenkams priskirtas užpuolimas tapo vienu pretekstų, leidusių Vokietijai pateisinti Lenkijos puolimą.
1939 m. lapkričio mėn. dalyvavo Venlo incidente, kuomet vokiečiai Nyderlandų teritorijoje paėmė į nelaisvę du Didžiosios Britanijos žvalgybos karininkus ir nušovė vieną Nyderlandų karininką, veikusius prieš Vokietiją (vadinamasis „Venlo incidentas“).
1941 m. atleistas iš SD, nes užginčijo Reinhardo Heidricho (Reinhard Heydrich) įsakymą. Jo karininko laipsnis buvo sumažintas, ir jis atsidūrė SS daliniuose Rytų fronte. Nuo 1942 m. (dėl sveikatos problemų) perkeltas į Vakarų Europą, kariuomenės daliniuose Belgijoje iki 1944 m. rugsėjo mėn. tarnavo kaip ekonominis administratorius. Jo veikla, spėjama, susijusi su kelių Belgijos Pasipriešinimo narių mirtimis.
Gavęs oberšturmfiurerio (SS vyresniojo leitenanto) laipsnį dalyvavo diversijose ir teroristinėse operacijose prieš danus (1943 m. gruodis – 1944 m. ruduo).
1944 m. spalio 19 d. pasidavė sąjungininkams, kurie jį sulaikė kaip galimą karo nusikaltėlį.
Po karo
Liudijo Niurnbergo procese. Rašytiniuose parodymuose pareiškė, kad užpulti Vokietijos radijo stotį Gleivice įsakė Reinhardas Heydrichas ir gestapo viršininkas Heinrichas Miuleris (Heinrich Müller).
Po karo buvo verslininkas Hamburge. Savo memuarus pardavė žiniasklaidai kaip „žmogus, kuris pradėjo karą“ (The Man who Started the War).
Spėjama, kad jis padėjo Otui Skorceniui (Otto Skorzeny) vykdyti organizacijos ODESSA veiklą – padėti buvusiems SS karininkams išvykti į Pietų Ameriką, kad tie išvengtų persekiojimo kaip karo nusikaltėliai.
Teigiama, kad A. Naujokas mirė 1960 m. balandžio 4 d., nors kai kurie šaltiniai nurodo, kad tai įvyko 1966 ar 1968 m.
Mr. Bad Guy
'''„Mr. Bad Guy“''' – debiutinis studijinis Freddie Mercury albumas. Jis buvo įrašytas 1983–1985 m. Miunchene, o išleistas 1985 m. balandžio 29 d. Albume yra 11 dainų, kurias visas įrašė pats Mercury.
Dainų sąrašas
1 pusė
2 pusė
Kalniškės (Kaišiadorys)
Kalniškės – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Kaišiadorių, prie Žaslos upelio ir Kalniškių tvenkinio.
Midulis
Midulis – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 1 km į vakarus nuo Imbrado. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,49 km, plotis – iki 0,33 km. Altitudė 155,7 m. Ežeras seklus, gausiai užžėlęs vandens augalija. Krantai žemi, plačiai užpelkėję, apaugę medžiais ir krūmynais. Ežerą supa Baltamiškio ir Juodiškių miškai, tik iš rytinės pusės įsikūrę Imbrado, Smėlių ir Žagarių kaimai. Pietryčiuose išteka I-1 upelis link Imbrado ežero (Avilio ežero baseinas). Ežere vykdoma sapropelio gavyba.
VFK Spartakas
Vilniaus „Spartakas“ – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus.
Istorija
Komandą 2006 m. įkūrė Vilniaus rusakalbiai. Iki 2008 m. ji žaidė III lygoje, 2009 m. žaidė SFL.
Futsalo varžybos
|| '''Taurė
|| I etapas
Erta Alė
Erta Alė – ugnikalnis Danakilių regione, šiaurės rytų Etiopijoje; aukštis virš jūros lygio 613 m. Skersmuo – apie 50 km, ovalinės kalderos ilgis apie 1,6 km, plotis – apie 0,6 km. Dviejuose kalderoje esančiuose krateriuose nuolatos tyvuliuoja lavos ežerėliai. Teigiama, kad Erta Alė yra ilgiausiai be pertraukos veikiantis Žemės ugnikalnis. Jis aktyvus nuo 1967 m.
Erta Alė per pastaruosius 125 metus stipriai išsiveržė septynis kartus: 1873, 1903, 1904, 1940, 1960, 1967 metais (pirmosios trys datos apytikslės).
Ugnikalnis yra Didžiojo riftinio slėnio zonoje, kuri tęsiasi 6000 km per Rytų Afriką iki Mozambiko.
Auksinis kamuolys
Auksinis kamuolis gali nurodyti:
Ricieliai
Ricieliai – kaimas Druskininkų savivaldybėje, 1,5 km nuo kairiojo Nemuno kranto, prie Kreisos upelio ir kelio. Piečiau kaimo telkšo Kruglis, Juodelis, Ončiuškis, Klonis. Yra buvęs Leipalingio pagrindinės mokyklos pradinio ugdymo skyrius, biblioteka.
Etimologija
thumb|left|Ricieliai ir Kreisos slėnis
Spėjama, kad vietovardis sietinas su žodžiu ri̇cielius („riteris, karžygys“). Liaudyje gyvas pasakojimas, kad šiose vietovėse gyvendavę riteriai, kurie tarmiškai buvo vadinami „ricieliais“.
Istorija
XIX a. pabaigoje kaimas pateko į Liškiavos dvaro valdas, buvo Leipalingio valsčiuje.
1945 m. kovo 27 d. ties Ricieliais per neapsižiūrėjimą apsišaudė NKVD padalinys ir naikintojų (stribų) būrys, kuris vykdė vietinę operatyvinę užduotį. Žuvo 3 naikintojai, 1 buvo sužeistas.
thumb|240px|Pakelės „[[Rūpintojėlis“]] thumb|240px|Kaimo kryžius
Pasaulio futbolo čempionatų apdovanojimai
Kiekvieno Pasaulio futbolo čempionato pabaigoje yra išdalinami apdovanojimai žaidėjams ir komandoms kuo nors išsiskyrusioms iš kitų.
Šiuo metu įteikiami 6 apdovanojimai:
Auksinis batelis
Auksinis batelis įteikiamas daugiausiai įvarčių per Pasaulio futbolo čempionatą įmušusiam žaidėjui. Oficialiai teikiamas nuo 1982 m.
Auksinis kamuolys
Auksinis kamuolys įteikiamas geriausiam Pasaulio futbolo čempionato žaidėjui. FIFA paskelbia 10 kandidatų sąrašą, iš kurio geriausiąjį renka žiniasklaidos atstovai. Daugiausiai balsų gavęs žaidėjas gauna Auksinį kamuolį, antroje vietoje likęs žaidėjas gauna Sidabrinį kamuolį, o trečios vietos laimėtojas Bronzinį kamuolį. Šiuos 3 apdovanojimus visada gauna skirtingų valstybių atstovai.
Auksinės pirštinės apdovanojimas
Jašino apdovanojimas skiriamas geriausiam turnyro vartininkui. Pavadintas legendinio rusų vartininko Levo Jašino garbei. 2010 metais Jašino apdovanojimas buvo pervadintas Auksinės pirštinės apdovanojimu.
FIFA Fair Play apdovanojimas
FIFA Fair Play apdovanojimas yra skiriamas komandai, kuri Pasaulio futbolo čempionate žaidė garbingiausiai (t. y., surinko mažai geltonų ir raudonų kortelių, nepasižymėjo grubiu žaidimu). Apdovanotos gali būti tiktai tos komandos, kurios pateko bent į 2 etapą. Laimėtojai gauna FIFA Fair Play trofėjų, diplomą, kiekvienas rinktinės žaidėjas, treneris ir darbuotojas gauna medalius. Tos šalies futbolo federacija gauna 50 000 dolerių vertės įrangos jaunų žaidėjų ugdymui.
Geriausio jauno žaidėjo apdovanojimas
Pirmą kartą įteiktas 2006 metų pasaulio futbolo čempionate. Žaidėjas turi būti ne vyresnis nei 21 metų. Rinkimai vyksta oficialiame FIFA pasaulio čempionato internetiniame puslapyje.
Kutna Hora
Kutna Hora  – miestas Vidurio Čekijos krašte, rajono centras, žymus Čekijos urbanistikos paminklas, įrašytas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Kutna Hora yra apie 70 km į rytus nuo Prahos centro, iš kur per Kutną Horą eina krašto kelias Nr. 2 Praha–Pardubicė. Pavadinimas reiškia „kasamasis kalnas“. Čia ilgą laiką buvo randamas, bei iškasamas sidabras. XIII amžiaus pabaigoje tai sudarė apie trečdalį visos Europos sidabro produkcijos.
Istorija
Sidabras šioje vietovėje buvo randamas žemės uolienų paviršiuje. X amžiuje gretimame Slavnykų piliakalnyje Malyne buvo kalami sidabriniai denarai. Su sidabro išgavimu galimai buvo susijęs cistersų pirmojo vienuolyno Čekijoje steigimas gretimame Sedlece. Sedleco vienuolyną įkūrė 1142 m. Miroslavas iš Cimburko, vienas svarbesnių kunigaikščio Vladislavo II rūmininkų. Vienuolyne buvo apgyvendinti vienuoliai iš Valdsaseno (Aukštutinis Pfalcas). Jie priklausė vienuolių srovei, kuri tradiciškai užsiminėjo kalnakasyba. Tuo būtų galima paaiškinti, kodėl priešingai to meto įprastai praktikai vienuolynas buvo įsteigtas jau seniai apgyvendintoje ir gerai tvarkomoje vietovėje. Ant vienuolynui priklausančios žemės vėliau išaugo miestas bei keli aplinkiniai kaimai. Artimiems miestams Časlavui ir Kolynui buvo 1260 m. suteiktos Jihlavos kalnakasybos teisės. Netrukus atsirado pavadinimas Antiqua Cuthna (Senoji Kutna – Kasomoji), kuri tikriausiai buvo arčiau Sedleco vienuolyno. Šis kaimas buvo sunaikintas per karus (Pršemislo Otakaro II su Rudolfu Habsburgiečiu), kuris 1278 m. sudarė taiką su Otonu Brandenburgiečiu. Vaclovo II valdžios pradžioje įsismarkavo „sidabro karštligė“ ir tūkstančiai žmonių iš plačių apylinkių patraukė čia, vien dėl noro praturtėti. Tai buvo kalnakasių gyvenvietės įsikūrusios kalne virš Vrchlicės slėnio, lotynišku vardu Mons Cutna, labai padriko išplanavimo (lig šiol pastebimo) pradžia. Dar 1289 m. miestai Časlavas ir Kolynas ginčijosi dėl teisių valdyti gyvenvietę, bet jau 1291 m. miestas turėjo savo teismą bei karališkąjį kalnakasybos biurą.
Nuo 1300 m. iki husitų karų
Apie 1300 m. karalius Vaclovas II išleido naują kalnakasybos įstatymą (Ius regale montanorum), kuriame buvo nurodytos karaliaus teisės sidabro kalnakasybai bei monetų kalybai, įvedė standartines monetas ir kalybą sutelkė Kutnoje Horoje. Pagal Italų žinovų nurodymus naujoje monetų kalykloje, kuri pagal juos ir vadinama Vlašský dvůr („Itališki rūmai“), 1300 m. pradėti kaldinti Prahos grašiai. 1304 ir 1307 metais Imperatoriaus Albrechto I kariuomenė apsupo miestą, tačiau miestelėnai Kutną Horą paskubomis fortifikavo ir atsilaikė. 1318 m. Kutna Hora gavo miesto, bei daugybę kitų privilegijų.
Turtai iš miesto kasyklų – ypač šachtos Osel – tapo Čekijos karalių galios pagrindu, bei pagrindiniu finansinių išteklių šaltiniu grandiozinės Liuksemburgiečių dinastijos galybės per visą XIV amžių. Todėl karaliai Karolis IV, bei Vaclovas IV atidžiai stebėjo, puoselėjo bei palaikė įvairiuose ginčuose, taip pat padėjo puoselėjant miesto pastatus. Vlašský dvůr („Itališki rūmai“) tapo karaliaus Vaclovo IV rezidencija. XIV amžiaus antrojoje pusėje buvo įkurta Šv. Jokūbo bažnyčia, bei dar šešios kitos, taip pat rotušė irdaugelis kitų svarbių pastatų. Taip miestas gavo tvirtą gynybinę sieną su šešiais vartais. 1363 m. paminėta ir miesto mokykla.
Kadangi miesto bažnyčios liko pavaldžios Sedleco vienuolynui, 1384 m. naujai susibūrė kalnakasių brolija, taip vadinamajai „horní“ (kuri reiškia aukštutinius kalnakasius) Kutna Horos Šventosios Barboros katedrai, statytai Vyšehrado kapitulos priklausačioje teritorijoje už miesto gynybinės sienos ribų. Nors pajamos iš šachtų tuo momentu mažėjo, karalius Vaclovas IV liepė praplėsti Vlašský dvůr („Itališkus rūmus“), kur dažnai rezidavo ir 1409 m. čia pasirašė Kutnos Horos dekretą (Dekretas ribojo užsieniečių įtaką Prahos Universitetui). 1413 m. kalnakasiai įsiveržė į Malyną ir išžudė jo gyventojus, nes jie priešinosi bei trukdė kalnakasybai; 1416 m. nužudė karaliaus pasiuntinį ir mieste įsiplieskė tautiniai bei bažnytiniai ginčai.
Miesto dalys
thumb|left|430px|Kutnos Horos kadastrų kontūrai Kutna Hora susideda iš 12-os dalių viso 7-iuose kadastruose
Derrick Rose
Derikas Martelas Rose’as (g. 1988 m. spalio 4 d.) – JAV krepšininkas, įžaidėjas. 2008 metų NBA naujokų biržoje klubo Čikagos „Bulls“ pašauktas pirmuoju numeriu ir sezonui pasibaigus pripažintas NBA Metų naujoku.
2016 m. birželio mėnesį iškeistas į Niujorko „Knicks“ ekipą. Po sezono su Niujorko klubu, 2017 m. liepos 25 d. Rose pasirašė vienerių metų kontraktą su Klivlando „Cavaliers“ ekipa. 2018 m. vasario 8 d. žaidėją įsigijo Jutos „Jazz“ ekipa, tačiau po dviejų dienų buvo paleistas iš komandos. 2018 m. kovo 8 d. žaidėjas pasirašė sutartį su Minnesota ,,Timberwolves" komanda iki sezono pabaigos. 2019 m. birželio 30 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Detroit "Pistons" ekipa.
Mūrinė kalnarūtė
Mūrinė kalnarūtė (Asplenium ruta-muraria) – kalnarūtinių (Aspleniaceaee) šeimos, kalnarūtės (Asplenium) genties augalas. Cirkumpoliarinė (,'aplinkui') šiaurės pusrutulio rūšis, daugiausiai sutinkama Europoje. Dažnesnė kalnuotose vietovėse, retesnė lygumose. Šviesomėgis kalkingų substratų augalas, aptinkamas uolų plyšiuose, ant senų mūrinių statinių, klinčių karjeruose.
Derrick Rose
Karjera
miniatiūra|224x224px|Derrick Rose 2017-18 m. sezone D. Rose gimė 1988 m. Čikagoje, o krepšinio išmoko iš savo vyresnių brolių. Mokydamasis Čikagos Simeon akademijoje jis laimėjo du šalies čempionų titulus. Jau tuomet Rose skautai vadino vienu perspektyviausių savo kartos įžaidėjų. 2007–2008 m. Rose žaidė už Memfio universiteto komandą ir NCAA čempionate užėmė antrąją vietą.
Mūrinė kalnarūtė
Biologija
Žolinis augalas daugiametis, visžalis, 5–15 cm aukščio, Iš horizontalaus šakniastiebio išauga keli ar keliolika 2–3 kartus plunksniškai suskaldytų odiškų lapų, kurie panašūs į žaliosios rūtos lapus, su 4-5 poromis šoninių segmentų, kurių apatinieji paprastai dar kartą arba du kartus šakojasi į bukas, rombiškas skiautes. Lapų apatinėse pusėse esančiose sporangėse brandinamos sporos (išberiamos birželio–rugpjūčio mėnesiais). Taip pat dauginasi šakniastiebiais. Augalas paplitęs kalnuose, paprastai auga kalkingų uolų plyšiuose, įsikuria ir mūrų plyšeliuose, jei tik mūrijant buvo naudojamos kalkės.
Liaudies medicinoje seniau naudota šio daugiamečio augalo žolė. Manyta, kad ji tinka kosuliui, rachitui gydyti, padeda sustabdyti plaukų slinkimą.
Derrick Rose
Karjera
Po metų praleistų NCAA čempionate Rose perėjo į NBA. Žaidėją pirmuoju šaukimu pasirinko Čikagos „Bulls“ ekipa. Nuo to laiko su Čikagos ekipa Rose kasmet pasiekdavo atkrentamąsias varžybas. 2011 m. jis tapo naudingiausiu NBA žaidėju ir tapo jauniausiu krepšininku, pelniusiu šį apdovanojimą. Rose ir Michael Jordan yra vieninteliai Čikagos komandos žaidėjai tapę naudingiausiais visoje lygoje.
Mūrinė kalnarūtė
Lietuvoje
2000 m. įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. Lietuvoje labai reta, auga ties rytine arealo riba. Buvo žinoma viena radavietė nuo 1995 m. prie Svėdasų (Anykščių raj.). Ten esančiose senose kapinėse yra saugoma mūrinės kalnarūtės augavietė. Ant kapinių tvoros auga apie 200 daugiausia sporifikuojančių kalnarūtės kerelių. Grėsmę augalo išlikimui gali sukelti savaiminis akmeninės tvoros irimas, jos tvarkymas ar bet koks remontas.
2008 m. liepos 16 d. aptikta nauja mūrinės kalnarūtės augavietė Švėkšnos miestelyje (Šilutės raj.), ant senosios mūrinės miestelio tvoros, juosiančios Švėkšnos dvaro parką (Vilkėno g.), ir ant tvoros prie privačių namų (Nr. 7–11) toje pačioje gatvėje.
Derrick Rose
2008–2009 m. sezonas: metų naujokas
thumb|left|200px|D.Rose savo pirmaisiais metais NBA Žaidėją pirmuoju šaukimu 2008 m. pasirinko Čikagos „Bulls“ ekipa. Rose tapo pirmu Čikagos naujoku nuo M. Jordan laikų pirmose 10 rungtynių pelniusiu po 10 ir daugiau taškų. Po savo pirmojo sezono Rose tapo lygos naujoku.
2009–2010 m. sezonas
2009–2010 m. sezone Rose gerino savo statistinius rodiklius ir pelnydavo po 20,8 taškų per rungtynes. 2010 m. sausio mėnesį ESPN paskelbė, kad Rose tapo ketvirtu pagal marškinėlių pardavimus visoje lygoje.
2010–2011 m. sezonas: naudingiausias lygos žaidėjas
thumb|right|200px|D.Rose dėka „Bulls“ sezone iškovojo 62 pergales, o tai buvo geriausias 2010–2011 m. NBA sezono rekordas. 2010–2011 m. sezone Rose pelnydavo po 25 taškus per rungtynes (geriausias rezultatas karjeroje). Po reguliaraus sezono, kurį Čikagos ekipa baigė pirmoje lygos vietoje (62 pergalės ir 20 pralaimėjimų), Rose buvo paskelbtas naudingiausiu lygos žaidėju. Jis tapo jauniausiu žaidėju (būdamas 22 metų) ir vos antru „Bulls“ ekipos žaidėju (po M. Jordan) laimėjusių šį titulą.
Atkrentamosiose varžybose „Bulls“ pirmame rate 4-1 nugalėjo Indianos „Pacers“, pusfinalyje 4-2 Atlantos „Hawks“, o konferencijos finaluose 1-4 nusileido Majamio „Heat“.
2011–2012 m. sezonas: trauma atkrentamosiose varžybose
2011 m. gruodį Rose 5 metams pratęsė kontraktą su „Bulls“ už 94,8 milijonus dolerių. Antrus metus iš eilės Rose buvo išrinktas į NBA visų žvaigždžių rungtynes. Amerikietis sulaukė daugiausiai balsų po Dwight Howard.
Pirmose atkrentamųjų varžybų rungtynėse su Filadelfijos „76ers“ ekipa Rose patyrė kelio traumą bandydamas pašokti metimui. Po traumos žaidėjas iš karto buvo išneštas iš aikštelės. Po rungtynių atlikus tyrimus išaiškėjo, kad trauma rimta ir žaidėjas negalės žaisti visą likusį sezoną. 2012 m. gegužės 12 d. Rose buvo atlikta kelio operacija. Pasak operaciją atlikusių gydytojų tokios traumos gyja apie 8–12 mėnesių.
2012–2013 m. sezonas: atsigavimas po traumos
2013 m. sausį Rose pradėjo pilnų apkrovų treniruotes su komanda, tačiau aikštelėje likusiame sezone nepasirodė. Be jo „Bulls“ ekipa sugebėjo patekti į rytų konferencijos pusfinalį, kuriame nusileido 1-4 būsimiems čempionams „Heat“.
2013–2014 m. sezonas: sugrįžimas ir dar viena trauma
Po ilgai laukto grįžimo sportininkas vėl patyrė traumą. Lapkričio 22 d., žaidžiant prieš Portlando „Trail Blazers“, D. Rose trūko dešinio kelio meniskas. Krepšininkas vėl buvo priverstas darytis operaciją. Šiame sezone per 10 rungtynių D. Rose vidutiniškai pelnydavo po 15,9 taško ir atlikdavo po 4,3 rezultatyvaus perdavimo per 31,1 minutę. Lapkričio 25 d. atletui buvo sėkmingai atlikta dešinio kelio menisko operacija.
Žmogaus genomo projektas
Žmogaus genomo projektas – mokslinis projektas, kurio tikslas iššifruoti žmogaus chromosomų rinkinyje esančių DNR nukleotidų seką bei iššifruoti 20-25 tūkst. genų visumą. Projektas pradėtas 1990 m. JAV, Kanadoje, Didžiojoje Britanijoje, o pagrindiniai pasiekti rezultatai paskelbti 2003 m. Nežiūrint visų pastangų, projektas lig šiol yra pilnai nebaigtas, kadangi turimi DNR dešifravimo metodai susiduria su dideliais sunkumais nustatant DNR sekas centromerų (chromosomų vidurys) bei telomerų (chromosomų galuose) srityse.
Derrick Rose
2014–2015 sezonas: antrasis sugrįžimas
Antrąkart po traumos grįžęs Rose jau sezono pradžioje patyrė dar vieną, tačiau šįkart nerimtą traumą. Rungtynėse su Klivlando „Cavaliers“ krepšininkas pasitempė kairės kojos čiurną, dėl kurios jis praleido keletą rungtynių.