cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Žeimelio gimnazija
Žymūs auklėtiniai
Nuo 1949 m. mokykla išleido 1075 abiturientus. 1994 m. įteiktas 1000–asis atestatas Jurgitai Žilinskaitei. Gervydui Dieniui, Ritai Liučvaikytei, Jūratei Šileikytei įteikti aukso medaliai. Keturiolika abiturientų gavo sidabro medalius. 2000 m. Justinas Songaila gavo atestatą su pagyrimu. Mokyklą baigė:
Šveikautiškiai
Šveikautiškiai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 2 km nuo Taujėnų.
Škotai
Škotai  – šiaurinėje Didžiosios Britanijos dalyje bei šalia esančiose salose gyvenanti tauta. Škotų tauta pradėjo formuotis po to, kai V–VI a. į piktų apgyvendintą kraštą atsikėlė keltai gėlai iš Airijos. Gėlai IX a. sukūrė Albos (Albano) karalystę, vėliau tapusią Škotijos karalyste. Dėl to škotais paprastai laikomi ir škotų gėlų kalba kalbantys Škotijos kalnų gyventojai.
Škotų emigrantų palikuonys taip pat gyvena JAV, Kanadoje (4 mln.), Australijoje (0,5 mln.), Naujojoje Zelandijoje. Daugiausiai kalba anglų kalba. Nedidelė dalis kalba gėlų kalba ir škotų kalba (Lallans). Tikinčiųjų didžioji dalis protestantai, apie 15 proc. – katalikai.
Žvirbliai (Kelmė)
Žvirbliai – kaimas Kelmės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Maironių.
Kyburiai
Kyburiai – kaimas Pasvalio rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurę nuo Vaškų ir 3 km į vakarus nuo Kiemėnų, kairiajame Yslykio krante. Kaime yra medinė Kyburių Švč. Mergelės Marijos Angeliškosios bažnyčia (pastatyta 1927 m., kurią projektavo V. Landsbergis-Žemkalnis).
Senosios Kyburių kapinės yra iškilusios ant Kyburių senkapio. Čia rasti archeologiniai radiniai siekia IX–XII a. 1971 m. archeologinių kasinėjimų metu rastas net VIII a. kapas. Archeologo A. Tautavičiaus teigimu, tai žiemgalių kapinynas.
miniatiūra|250px|left|Riboženklis
Simėnai
Simėnai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Bijotų, kairiajame Pelos krante. Keletas sodybų stovi ant dešiniojo Ančios ir Klutupio krantų.
miniatiūra|220px|left|Lieptas per Ančią (šalia yra [[brasta)]]
Dešiniajame Ančios krante trykšta į rytus tekantis šaltinis, prie jo pastatyta koplytėlė su šv. Jono Nepomuko, Pietos ir dviejų angelų skulptūrėlėmis. Koplytėlės pagrinde išrėžtos 1674 ir 1863 metų datos – matyt, reiškiančios jos pastatymo ir restauravimo datas. Apie 400 m į pietus nuo šaltinio yra Simėnų piliakalnis, dar vadinamas Pelėdkalniu ar Pilėkalniu. 1997 metais archeologai piliakalnio aikštelėje rado lietą žalvarinį XIII–XIV a. žiedą.
Kamičiai (Vilkaviškis)
Kamičiai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Keturvalakių.
Yitskhok Rudashevski
miniatiūra|160px|right|Atminimo plokštelė Vilniaus Rūdninkų g. grindinyje
Icchokas Rudaševskis (Yitskhok Rudashevski; 1927 m. gruodžio 10 d. Vilniuje – 1943 m. spalio 1 d. Paneriuose) – žydų paauglys, Antrojo pasaulinio karo metu gyvenęs Vilniaus gete. Pasaulyje žinomas jo parašytas „Vilniaus geto dienoraštis“ – svarbus autentiškas Holokausto ir Vilniaus geto istorijos dokumentas.
Biografija
Icchokas gimė Vilniuje, kur iki karo su tėvais Rachele ir Eliju gyveno nuomojamame Pylimo g. 51 namo 4 bute. Tėvas dirbo vieno didžiausių miesto dienraščių „Vilner Tog“ („Vilniaus diena“) tipografu. Berniukas mokėsi Realinėje žydų gimnazijoje. Karo metais naciams okupavus kraštą, keturiolikmetis kartu su tėvais ir kitais žydais buvo išvarytas į Vilniaus senamiestyje įkurtą getą. Čia jis rašė dienoraštį paprastame mokykliniame sąsiuvinyje savo gimtąja jidiš kalba. 15-os metų gete sulaukęs Icchokas buvo nužudytas su savo šeima Paneriuose.
Icchoko dienoraštis
Jau po karo Icchoko užrašus buvusioje slėptuvėje surado jo bendraamžė pusseserė Sorė Vološin, neįtikėtinai išsigelbėjusi iš žudynių Paneriuose. Vilniaus žydų poeto Abraomo Suckeverio rūpesčiu, dienoraštis 1953 m. publikuotas Izraelyje, literatūriniame žurnale „Di Goldene Keyt“ („Aukso grandis“), ilgainiui išleistas hebrajų, anglų ir prancūzų kalbomis. Rankraštis saugomas YIVO instituto (Yidisher Visnshaftlekher Institut) archyve Niujorke.
Dienoraštyje aprašytas ne tik privatus gyvenimas, bet ir visos žydų bendruomenės kova už išlikimą. Daug pasakojama apie gete atsikūrusią realinę gimnaziją, moksleivių kultūrinę veiklą, geto teatrą, išlikti bandančios bendruomenės vidinį susiskaldymą, atsirandančias vidines geto kastas.
Lietuvos žydų bendruomenės iniciatyva jidiš rankraščio tekstas išverstas į lietuvių kalbą (vert. Mindaugas Kvietkauskas). 2018 m. knyga pristatyta Vilniaus knygų mugėje.
Įamžinimas
Vilniaus Rūdninkų gatvės grindinyje, ties buvusios Žydų realinės gimnazijos pastatu, kur I. Rudaševskis mokėsi, 2016 m. įmūrytas jo atminimui skirtas akmuo su vokiečių menininko Gunterio Demnigo sukurta žalvarine plokštele.
Agarakas
Agarakas (🇦🇲) – miestelis Siuniko srityje, pietų Armėnijoje. Įsikūręs kairiajame Arakso upės krante, prie pasienio su Iranu. Nutolęs 9 km į pietvakarius nuo Megrio, 410 km į pietus nuo Jerevano bei 94 km į pietus nuo srities administracinio centro Kapano.
Istorija
Pirmą kartą paminėtas XII a. Įkurtas 1949 m. Miesto statusą gavo 1954 m. Tolesnė miestelio plėtra prasidėjo 1958 m., pastačius vario-molibdeno gamyklą. Tapo pramoniniu miesteliu. Žmonės atsikėlė gyventi iš šalia esančių kaimų.
Michaluvka (reikšmės)
Michaluvka – lenkiškos kilmės vietovardis, kuriuo vadinamos gyvenvietės:
Atolas (metraštis)
Atolas – kultūros ir literatūros metraštis, išėjęs 1954 m. Melbourne, Australija. Išleido V. Žemkalnis.
Metraščiu siekta telkti viso pasaulio lietuvių pajėgas kultūrai ugdyti ir plėsti. Be publikacijų, skirtų dailei, Australijos lietuvių gyvenimo aktualijoms, spausdinami straipsniai apie Vinco Krėvės, Pulgio Andriušio, Vydūno kūrybą, pateikiama jų tekstų. Bendradarbiavo su Mykolu Biržiška, Vincu Kazoku ir kt.
Engurė
Istorija
Pirmąkart minima 1245 m., kitais duomenimis – 1567 m. XVI a. jau buvo didoka gyvenvietė, XVII a. kūrėsi manufaktūros, vystėsi uostas. 1641 m. minima medinė bažnyčia ir parapija. 1679–1759 m. Engurėje veikė geležies liejykla, vandens malūnas, lentpjūvė, vinių ir inkarų kalvė, ketaus liejykla, kurioje liejo patrankas ir varpus, statinių dirbtuvė, salietros virykla, vėlykla, gintaro dirbtuvė. Nuo 1866 m. buvo statomi burlaiviai, 1875–1915 m. veikė jūreivystės mokykla. Sovietmečiu buvo žvejų kolūkio centras. 1989 m. Engurėje buvo 1618, 2000 m. – 1667 gyventojai.
Šlapeikiai
Šlapeikiai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Bijotų, dešiniajame Lyženos krante.
Belsko-Biala elektrinė
Belsko-Biala elektrinė – kogeneracinių šiluminių elektrinių kompleksas Čechovicės-Dzedzicėse, Lenkijoje.
Istorija
1960 m. pradėti pirmojo bloko statybos darbai. Iš viso įrengti keturi katilai ir trys turbinos.
1975 m. komplekso teritorijoje pradėta antrosios elektrinės statyba.
Fermis (reikšmės)
Žodis fermis gali reikšti:
Susiję:
Suomijos futbolo varžybos 2004 m.
Suomijos futbolo varžybos 2004 m.
Charlize Theron
Šarlizė Teron (g. 1975 m. rugpjūčio 7 d. Benoni, Pietų Afrikos Respublika) – Pietų Afrikos Respublikos aktorė, prodiuserė ir modelis, išgarsėjusi 1997 m. vaidmeniu filme „Velnio advokatas“, o daugiausia apdovanojimų sulaukusi už žudikės Aileen Wournos vaidmenį 2003 m. juostoje „Monstras“. Apdovanota Oskaru (pirmoji moteris, kilusi iš PAR) ir Auksiniu gaubliu.
2007 m. jai suteikta ir JAV pilietybė.
Biografija
Būsimoji aktorė lankė Putfonteino pradinę mokyklą, o sulaukusi 13 įstojo į Nacionalinę menų mokyklą Johanesburge. Šarlizė svajojo tapti šokėja, tačiau būdama 16-os ji laimėjo vienerių metų modelio kontraktą Salerne suorganizuotame konkurse ir su motina persikėlė į Milaną. Po metų, praleistų Europoje, jos persikėlė į JAV, kur Šarlizė Niujorke tęsė gimtinėje pradėtas baleto studijas, tačiau patirta kelio trauma galutinai privertė atsisakyti vilčių tapti šokėja.
Sulaukusi 19-os, ji persikėlė į Los Andželą, įtikinta motinos išmėginti galimybę tapti aktore. Pažintis su talentų medžiotoju John Crosby buvo kurioziška: į save Šarlizė atkreipė dėmesį banke, apšaukusi tarnautoją, atsisakiusį jai išgryninti motinos čekį. Crosby, kuris stovėjo eilėje už jos, mergina padarė tokį įspūdį, kad šis netrukus pasiūlė savo paslaugas ir netrukus tapo jos oficialiu agentu. Jo dėka Šarlizė pradėjo lankyti vaidybos kursus ir dalyvauti peržiūrose. 1995 m. ji gavo pirmąjį vaidmenį – tai buvo bežodis pasirodymas siaubo filme „Kukurūzų vaikai 3“. Vėliau jos vaidmenys darėsi vis labiau pastebimi, iš kurių žymiausi tapo „Velnio advokatas“ (1997 m.), „Mighty Joe Young“ (1998 m.) ir „Sidro namų taisyklės“ (1999 m.). 1999 m. jos nuotraukos pasirodė ant žurnalų „Vanity Fair“ ir „Playboy“ viršelių. Pastarajame žurnale buvo išspausdinti ir prieš keletą metų daryti jos aktai, o aktorei nepavyko teisiniais būdais uždrausti jų publikavimo. Kartu su kolege Kim Basinger jos yra vienintelės apdovanotos „Oskarais“ po to, kai jų aktai pasirodė šiame žurnale. right |thumb|200px|C. Theron 2008 m. Po eilės tokių sėkmingų filmų kaip „Reindeer Games“, „The Legend of Bagger Vance“ ir „Menof Honor“, 2003 m. ji įkūnijo serijinę žudikę tikrais faktais paremtoje juostoje „Monstras“, o šį vaidmenį kino kritikas Roger Ebert pavadino „vienu geriausių vaidmenų kino istorijoje“. Tai garantavo Šarlizei, dėl vaidmens priaugusiai daugiau kaip 30 svarų, ne tik „Oskarą“ bei „Auksinį gaublį“, bet ir vietą tarp populiariausių Holivudo aktorių. 2006 m., paskelbus daugiausiai uždirbančių aktorių sąrašą, Šarlizė, gaunanti už vaidmenį 10 milijonų dolerių, jame užėmė 7 vietą, į priekį praleidusi Halle Berry, Cameron Diaz, Drew Barrymore, Renée Zellweger, Reese Witherspoon ir Nicole Kidman.
2004 m. ji suvaidino Britt Ekland kompanijos „HBO“ biografiniame filme „Peterio Selerso gyvenimas ir mirtis“ ir buvo apdovanota „Auksiniu gaubliu“ bei „Emmy“. Tais pačiais metais ji gavo savo žvaigždę Holivudo žvaigždžių alėjoje, o 2005 m. pasirodė kritikų išgirto televizijos „Fox“ serialo „Arrested Development“ trečiajame sezone. Be to, filmas „North Country“ pelnė jai dar vieną „Oskaro“ bei „Auksinio gaublio“ apdovanojimą.
2008 m. Šarlizė pasirodė juostoje „Hankook“ bei tapo JTO Taikos ambasadore. 2010 m. ji kartu su kitomis PAR įžymybėmis dalyvavo šioje šalyje vyksiančio Pasaulio futbolo čempionato burtų traukimo ceremonijoje.
Po 2009 m. juostos „The Burning Plain“, ji padarė kelerių metų pertrauką, o 2011 m. sugrįžo režisieriaus Jason Reitman juostoje „Young Adult“, pelniusioje jai dar vieną „Auksinio gaublio“ nominaciją. Tais pačiais metais ji buvo kviečiama atlikti Helenos Gandi vaidmenį biografinėje dramoje „Dž. Edgaras“ su Leonardo DiCaprio, tačiau galiausiai jis atiteko Naomi Watts.
2012 m. Šarlizė pasirodė Ridley Scott fantastinėje juostoje „Prometėjas“, o 2014 m. – komiškame vesterne „Šimtas kelių iki grabo lentos“. 2012 m. ji buvo paskelbta kaip daugiausiai uždirbančių moterų aktorių (5 vieta).
Be vaidybos, ji sėkmingai užsiima ir kita veikla. 2004 m. Šarlizė pasirašė sutartį su dizaineriu John Galliano ir tapo „Christian Dior“ linijos „J‘adore“ reklaminiu veidu, pakeitusi Estijos modelį Tiiu Kuik.
2005–2006 m. ji reklamavo „Raymond Weil“ kompanijos laikrodžius.
Be JTO, ji yra aktyvi PETA organizacijos narė, JTO Taikos ambasadorė bei kovotoja už moterų teises.
Asmeninis gyvenimas
right|200px|thumb|C. Theron renginyje [[San Diego Comic-Con|San Diego Comic-Con 2017]] Dešimto dešimtmečio viduryje Šarlizė keletą metų buvo pora su aktoriumi Craig Bierko.
1997–2001 m. ji susitikinėjo su grupės „Third Eye Blind“ lyderiu Stephan Jenkins, vėliau – su airių aktoriumi Stuart Townsend, su kuriuo susipažino kuriant filmą „Trapped“. 2004 m. jiedu vaidino dar viename bendrame filme „Galva debesyse“, o 2010 m. po beveik 9 kartu praleistų metų jiedu išsiskyrė.
2012 m. ji įvaikino berniuką vardu Jacksonas, o nuo 2014 m. pradžios susitikinėja su kolega Sean Penn.
Šarlizė turi namus Malibu ir Los Andžele, o jos motina yra įsikūrusi netoliese. Aktorė yra sakiusi, kad tarpusavyje jos bendrauja afrikanų kalba, o abi turi pasidariusios bendrą žuvį vaizduojančią tatuiruotę.
Šarlizė ilgus metus rūkė ir šio įpročio atsikratė tik pasitelkusi hipnozės terapiją.
Malūnsparnis
thumb|Autožyro viršutinis rotorius, varomasis rotorius ir Subaru variklis, sumontuoti ant VPM M-16 autožyro.
Malūnsparnis (arba autožyras) – panašus į lėktuvą rotorinis skraidymo aparatas, turintis besisukantį sraigtą. Malūnsparnis ir sraigtasparnis yra skirtingi orlaiviai, nes malūnsparnio viršutinis sraigtas, skirtingai nei sraigtasparnio, nėra varomas variklio, jį įsuka judantis priešpriešinio oro srautas. Malūnsparniui stumiamąją jėgą suteikia orlaivio gale arba priekyje esantis, variklio varomas propeleris. Malūnsparniui pakilti reikia daug trumpesnio tako negu lėktuvui, o nutūpti gali beveik vertikaliai.
Toni Cipriani
thumb|right|Toni Cipriani Antonio „Toni“ Cipriani yra žaidimo Grand Theft Auto: Liberty City Stories pagrindinis veikėjas ir žaidimo Grand Theft Auto III antraeilis veikėjas. Žinoma, kad Toni yra svarbus asmuo Leone Salvatore šeimos mafijai ir konkrečiai dirba Leone Salvatore, bet užduotys ima ir iš kitų asmenų. Gyvena Toni Liberty City su savo mama ir turi ten savo restoraną.
Toni Cipriani žaidime Grand Theft Auto III įgarsina Michael Madsen, o Grand Theft Auto: Liberty City Stories Danny Mastrogiorgio.
Grand Theft Auto: Liberty City Stories
Veiksmas vyksta 1998 m., mieste Liberty City, trejus metus iki Grand Theft Auto III įvykių. Toni Cipriani grįžta atgal į Liberty City iš Vice City po įvykdytos žmogžudystės ir sužino, kad jis jau nelabai gerbiamas mieste ir jo pareigas Leone šeimos mafijoje užima kitas žmogus. Tada Toni bandydamas grąžinti savo pagarbą iš kitų, vėl pradeda dirbti donui Leone Salvatore, padeda jam kariauti su kitų šeimų mafijomis, saugo Leone šeimą ir dar padeda grąžinti senas Leone mafijai priklaususias teritorijas. Toni šio laikotarpio metu rūko psichotropines medžiagas, žaidžia azartinius žaidimus, vagia automobilius ir žudo žmones. Kai mafijų karai aprimo ir Toni jau yra gerbiamas, jis su savo mama nusiperka restoraną „Cipriani’s Ristorante“ ir ramiai sau gyvena.
Grand Theft Auto III
thumb|left|Toni Cipriani savo restorane Grand Theft Auto III žaidime
Veiksmas vyksta jau 2001 m., tame pačiame Liberty City. Toni Cipriani jau pasenęs, gyvena prie savo restorano su savo mama ir vis dar yra ištikimas Leone Salvatore. Bet dar turėdamas problemų su triadų mafija, jis prašo pagalbos pas smulkų nusikaltėlį Claude, kad jis padėtų jam atsikratyti nuo triadų ir apramintų Toni gyvenimą. Už atliktą darbą Toni moka pinigus Claude. Toni Cipriani Grand Theft Auto III žaidime matomas tik kelis kartus, nes jis žaidime tik antraeilis veikėjas.
Kubos vėliava
right|thumb|250px|[[Vaizdas:FIAV 111111.svg|23px Proporcijos: 1:2]] Kubos vėliava – stačiakampės formos, padalinta į penkias vienodo aukščio mėlynas ir baltas juostas. flagštoko pusėje – kraštine priglaustas raudonas trikampis, viršūne nukreiptas į plazdančią vėliavos dalį. Trikampio centre įkomponuota balta penkiakampė žvaigždė.
Istorija
Dabartinę vėliavą 1848 m. sukūrė laikraščio „La Verdad“ redaktorius Migelis Tolonas (Miguel Teurbe Tolón), pagal JAV vėliavą. Pirmą kartą vėliava buvo iškelta 1850 m. šiaurės Kuboje, Kardenaso mieste, kai generolas Lopesas išsilaipino su 600 bendraminčių kovai prieš ispanų kolonialinę priespaudą.
Galutinai adaptuota ir įteisinta 1902 m. gegužės 20 d.
Simbolika
Balta žvaigždė (La Estrella Solitaria, „Vieniša žvaigždė“) simbolizuoja šviesulį, nušviečiantį kelią į laisvę (simbolis pasiskolintas iš Teksaso vėliavos (JAV). Trikampis – masonų simbolis – laisvė, lygybė ir brolybė. Trys mėlynos juostos simbolizuoja ispanų padalintą valstybę, o dvi baltos juostos – teisingumą ir tiesumą. Raudona spalva simbolizuoja kubiečių kraują, pralietą laisvės kovose.
Spalvos
Pantone spalvų sistemoje: Mėlyna – Pantone 281; RGB spalvų sistemoje: Mėlyna – 0, 40, 104.
Pantone spalvų sistemoje: Balta – nėra; RGB spalvų sistemoje: Balta – 255, 255, 255.
Pantone spalvų sistemoje: Raudona – Pantone 186; RGB spalvų sistemoje: Raudona – 206, 17, 38.
Taujėnėliai
Taujėnėliai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 4 km nuo Taujėnų.
Grūdų elevatorius
thumb|250px|Grūdų elevatorius prie įmonės „Kėdainių grūdai“
Grūdų elevatorius (, 'kėlėjas') – specialių statinių kompleksas grūdams laikyti. Komplekse yra keli, iki kelių šimtų tūkstančių tonų talpos, silosai ir atskiras arba su silosais sublokuotas daugiaaukštis bokštinis pastatas su technologine įranga, administracinėmis ir buitinėmis patalpomis.
Elevatoriaus darbas
Elevatorių sudaro maždaug 30 m aukščio, 6-7 m (nors būna iki 25 m) skersmens cilindro formos statiniai, iš gelžbetonio arba metalo. Jie sujungti su darbiniu pastatu, kuriame yra transportiniai ir technologiniai įrengimai: vertikalūs konvejeriai (elevatoriai), automatinės svarstyklės, grūdų apdorojimo įranga (džiovinimo, priemaišų šalinimo, rūšiavimo), grūdų būklės matavimo prietaisal. Grūdai iš priėmimo bunkerių konvejerių pagalba pakeliami į darbinio pastato viršų, pasveriami, išvalomi nuo priemaišų, išdžiovinami ir viršutiniu konvejeriu nugabenami į silosinius cilindrus. Ten yra vėdinimo ir temperatūros reguliavimo sistemos, neleidžiančios grūdams sugesti. Šiuolaikiniai elevatoriai yra automatizuoti, tačiau seniau grūdai dažnai būdavo semiami rankiniu būdu.
Pagal paskirtį elevatoriai skirstomi:
Žvirbliai (Klaipėda)
Žvirbliai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 12 km nuo Laugalių.
RM
RM gali reikšti:
rm gali reikšti:
Latimeria menadoensis
Indonezinė latimerija (Latimeria menadoensis) – viena iš dviejų šiuo metu gyvenančių riešapelekių žuvų rūšių. Aprašyta 1999 m.
Antosinas
Antosinas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Vižainio valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kelias Vižainis – Merkinė.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Rasa Pakutkaitė
Rasa Pakutkaitė (g. 1986 m. sausio 12 d. Seinuose, Lenkija) – Lenkijos lietuvių poetė, filosofė.
Biografija
Seinuose mokėsi pagrindinėje mokykloje ir lietuviškoje gimnazijoje. 2005 m. baigusi Punsko Kovo 11-osios licėjų, studijavo filosofiją Vytauto Didžiojo universitete. Nuo mokyklinių laikų kuria eiles, kurias spausdino Lenkijos spaudoje: žurnaluose „Šaltinis“, „Aušra“, „Galdusys“. Dalyvavo Poezijos pavasarių renginiuose. 2009 m. kūryba skelbta Lenkijos lietuvių poezijos poezijos antologijoje Miejsce w sercu.
Vaidatoniai (Šilalė)
Vaidatoniai – kaimas Šilalės rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės rytus nuo Bijotų, piečiau Juodgirio. Aukščiausias kaimo taškas – 146,8 m.
Kamičiūnai
Kamičiūnai – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės vakarus Dainavos, prie kelio Dainava–Gilviniškės.
Mariangela Melato
Mariandžela Melato (1955 m. rugsėjo 19 – 2013 m. sausio 11 d. Roma) – italų kino ir teatro aktorė.
Biografija
1960 m. Melato ėmė vaidinti teatre ir dirbo su tokiais režisieriais kaip Dario Fo, Luchino Visconti ir Luca Ronconi. Kine ji debiutavo 1969 m. filme „Thomas e gli indemoniati“. Netrukus ji sulaukė ir daugiau pasiūlymų, ir sekantis dešimtmetis padėjo Melato įsitvirtinti tarp populiariausių šalies aktorių. Žymiausi to laikotarpio filmai buvo „Per grazia ricevuta“ (1971, režisierius Nino Manfredi), „La classe operaia va in paradiso“ (1971 m., rež. Elio Petri) ir „Lo chiameremo Andre“ (1972 m. rež. Vittorio De Sica) bei 3 vaidmenys su kolega Giancarlo Giannini „Metalurgas Mimi“ (1972 m.), „Film d'amore e d'anarchia, ovvero: stamattina alle 10, in via dei Fiori, nella nota casa di tolleranza...“ (1973 m.) ir „Travolti da un insolito destino nell'azzurro mare d'agosto“ (1974 m.).
Išaugęs populiarumas padėjo Melato debiutuoti ir Holivude, kuri ji sukūrė du vaidmenis: „Flash Gordon“ (1980 m.) ir „So Fine“ (1981 m.). Vis dėlto karjera nesiklostė sėkmingai ir ji grįžo į gimtinę, kur toliau sėkmingai filmavosi įvairiose komedijose ir dramose.
1983 m. ir 1989 m. Melato buvo atitinkamai Kanų kino festivalio ir Venecijos kino festivalio žiuri nare.
Po 1990-ųjų ji daugiau dėmesio ėmė skirti teatrui ir televizijai.
Aktorė mirė nuo kasos vėžio 2013 m. sausio 11 d.
Filmografija
right|thumb|170px
Sega CD
Sega CD arba Mega-CD – Sega Genesis kompiuterinių žaidimų konsolės priedas. Įrenginys Japonijoje išleistas 1991 m. gruodžio 12 d., Šiaurės Amerikoje 1992 m. spalio 15 d. ir Europoje 1993 m. Sega CD žaidėjams leido žaisti CD tipo žaidimus ir pridėjo konsolei Sega Genesis našumo bei patobulino grafiką. Įrenginiu taip pat galima paleisti audio CD ir CD+G diskus.
Pagrindinė CD-ROM technologijos nauda buvo tokia, jog ji pasižymėjo didesne talpa nei žaidimų kasetės, todėl šiai laikmenai galima buvo sukurti iki 320 kartų pagal apimtį didesnių žaidimų. Tai leido kurti FMV žaidimus, tokius kaip „Night Trap“.
Iš viso įrenginio vienetų buvo parduota apytiksliai 2,24 mln. pasauliniu mastu. „Sega“ didesnį dėmesį skyrė ketinamai išleisti naujai konsolei Sega Saturn, todėl Genesis ir jos priedai Sega CD ir Sega 32X pamažu liko nuošalyje. Sega CD gamyba oficialiai nutraukta 1996 m.
Antanas Klibavičius
Antanas Klibavičius (1944 m. vasario 6 d. Kaunas - 2014 m. rugsėjo 9 d. Vilnius) – Lietuvos miestotvarkos inžinierius, technologijos mokslų daktaras.
Biografija
1966 m. baigė Kauno politechnikos institutą, 1974 m. technikos mokslų kandidatas.
Mokslinė veikla
Parengė koordinuoto eismo reguliavimo, parkavimo sistemų projektų, atliko 1995 m. Vilniaus miesto tramvajaus, 2004 m., su kitais – Klaipėdos uosto automobilių ir geležinkelio transporto poveikio aplinkai vertinimo tyrimus, 2005–2008 m. sudarė, su kitais, Kauno ir Klaipėdos miestų strateginius triukšmo žemėlapius.
Prancūzijos revoliuciniai karai
Prancūzijos revoliucijos karai – karai, kilę  dėl Didžiosios Prancūzijos revoliucijos. Nėra visiško sutarimo, kada prasidėjo Napoleono karai; pagal vieną versiją, pastaraisiais vadinami karai, vykę po to, kai Napoleonas briumero 18 d. paėmė valdžią Prancūzijoje.
Pagal kitą versiją, Prancūzijos revoliucijos karai vyko iki 1802 m., o Napoleono karų pradžia laikoma karas tarp Jungtinės Karalystės ir Prancūzijos, prasidėjęs 1803 m. Po trumpos Amjeno taikos sudarytos 1802 m.
Karai prasidėjo kaip Pirmosios Prancūzijos respublikos kova už išlikimą, o baigėsi, kai ji tapo stipriausia Europos valstybe, užkariavusia vokiečių žemes iki Reino upės ir pradėjusi dominuoti Nyderlanduose, Šveicarijoje ir Italijoje.
Priežastys
1789 m. Prancūzijoje prasidėjo revoliucija. Liudvikas XVI neteko sosto. Kiti Europos monarchai sunerimę stebėjo įvykius Prancūzijoje ir svarstė, ar nereikėtų surengti intervencijos. Rugpjūčio 27 d. jie paskelbė Pilnico deklaraciją, kurioje teigta, kad Europos monarchai remia karališkosios šeimos gerovę. Ideologinė Prancūzijos priešprieša su likusia Europa ir Austrijos teritorinės pretenzijos Elzase, agitacinė emigrantų veikla Austrijos Nyderlanduose bei vokiečių valstybėse įaudrino padėtį.
Karas su Pirmąja koalicija
1792 m. balandžio 20 d. Įstatymų leidimo susirinkimas paskelbė karą Šventajai Romos Imperijai. Po Liudviko XVI giljotinavimo buvo sudaryta Pirmoji koalicija kovai su Prancūzijos respublika. Nepaisant pilietinio karo, masinis šaukimas į armiją ir karinės reformos lėmė koalicijos pralaimėjimą. Karas baigėsi, kai Napoleonas privertė Austriją pripažinti Kampo Formijaus taikos sutartį. Tik Didžioji Britanija liko nepripažinusi Prancūzijos Respublikos.
Prasidėjus karui Prancūzijai trūko lėšų ir resursų, armijos buvo prastai organizuotos. Po pirmojo susirėmimo su austrais (balandžio 29 d., netoli Lilio) prancūzų kareiviai nužudė savo vadą, kurį įtarė išdavystę. Daug prancūzų kariuomenės vadų buvo įtarinėjami palankumu aristokratams ir keičiami labiau patikimais. Taigi koalicijos pajėgos visai pagrįstai manė, kad invazija į Prancūziją bus lengva.
Prie Reino upės greitai susirinko Prūsijos, Heseno, Austrijos ir prancūzų emigrantų pajėgos, kurioms vadovavo kunigaikštis Čarlzas Ferdinandas. Rugpjūčio 19 d. koalicijos pajėgos kirto Prancūzijos sieną, užgrobė Longvį ir Verdeną, o rugsėjį apgulė Lilį ir pradėjo žygį į Paryžių, tačiau jis buvo sustabdytas po susirėmimo prie Valmi ir po dešimties dienų koalicinės pajėgos atsitraukė. Tuo metu prancūzų pajėgos užėmė Nicą ir Savoją bei Mecą. Lilio apgula austrams baigėsi nesėkmingai, o lapkričio 6 d. prancūzai, vadovaujami Dumuorezo, laimėjo pirmą didelę pergalę per Žemapo mūšį. Per mėnesį po mūšio prancūzai užėmė didžiąją Belgijos dalį. 1793 m. sausį, tuoj po Liudviko XVI giljotinavimo, prie pirmosios koalicijos prisijungė Ispanija ir Portugalija, o vasario 1 d. Prancūzija paskelbė karą Didžiajai Britanijai ir Nyderlandams. Metų pradžioje prancūzų pajėgos įsiveržė į Nyderlandus ir užėmė Bredą, bet sėkmingas austrų puolimas Belgijoje privertė šias pajėgas atsitraukti, o po prancūzų pralaimėjimo Niervindeno mūšyje jų vadas Dumuorezas slapta perėjo į rojalistų pusę, bet buvo išaiškintas ir suimtas jakobinų. Tuo metų Lione ir Marselyje kilo sukilimai prieš revoliuciją, o Vandėjos sukilėliai suformavo karines pajėgas ir užmezgė ryšius su britais. Į Prancūziją tuomet veržtasi iš visų pusių: ispanai persikėlė per Pirėnus, Sardinijos kariuomenė – Alpes, austrai užgrobė Valensjeną, o britai gegužės 31 d. pradėjo jūrinę blokadą. Nepaisant to, revoliucionieriai įvykdė masinę mobilizaciją ir suformavo 14 armijų. Netrukus sukilimai Kanuose, Lione ir Marselije buvo numalšinti, tačiau rugpjūčio 29 d. kontrarevoliucionierai, kartu su britų ir ispanų pajėgomis, užėmė Tuloną ir ten buvusius prancūzų karinius laivus (Tulonas buvo atsiimtas gruodžio 19 d.). Rugsėjo 6-8 d. prancūzai sutriuškino prūsų pajėgas ir nutraukė Diunkerko apgulą. Spalį Prancūzijos šiaurės armijos vadu tapęs Žanas Džordonas laimėjo Vatigneso mūšį ir perėjo į puolimą.
1794 m. revoliucionieriai perėmė iniciatyvą; nors invazija į Pjemontą nepavyko, bet prancūzai išvijo Ispanijos pajėgas iš Rusilono ir įsiveržė į Kataloniją. Tuo metu dvi prancūzų armijos puolė koalicijos pajėgas Belgijoje, o po pergalės per Fleriuso mūšį birželio 26 d., nubloškė jas kitapus Reino upės ir okupavo Belgiją, Reino kraštą ir pietų Olandiją. 1795 m. pradžioje, po netikėtos žiemos atakos, prancūzai užgrobė Nyderlandus ir įkūrė marionetinę Batavijos respubliką, be to, Prūsija, Ispanija ir Hesenas sudarė taikos sutartį su Prancūzija, taigi jai nebegrėsė tiesioginis invazijos pavojus. Britanija bandė sustiprinti kontrarevoliucionierius, bet pastarųjų rengtas sukilimas Paryžiuje spalio 4 d. buvo užgniaužtas vietinės įgulos, vadovaujamos Napoleono. Generolas Šarlis Pišegru perėjo į rojalistų pusę, tai lėmė nesėkminga Mainco apgulos baigtį ir evakuaciją iš Manheimo. 1796 m. Trys Prancūzijos armijos pradėjo veržtis Tirolio, Vienos kryptimi. Dvi iš jų, vadovaujamos Džordono ir Morėjaus, persikėlė per Reiną, trečia, vadovaujama Bonoparto, įsiveržė į Italiją. Per Reiną persikėlusios pajėgos pasiekė Bavariją rugsėjį, bet po austrų pergalės per  Amgergo mūšį abi armijos atsraukė atgal per Reiną, tačiau Italijoje Napoleonas atskyrė Austrijos ir Sardinijos armijas, užgrobė Milaną, apgulė Mantują ir striuškino prieš jį pasiųstas austrų pajėgas, o Prancūzijoje Vandėjos sukilėliai buvo sutriuškinti Hočo. 1797 m. vasario 14 d. britų laivynas per Šv. Vincento kyšulio mūšį sutriuškinimo ispanų flotilę, bandžiusią prisijungti prie Prancūzijos laivyno. Napoleonas po apgulos užėmė Mantują, o austrai nesugebėjo sustabdyti jo veržimosi į Tirolį. Balandį, kai kitos prancūzų pajėgos persikėlė per Reiną, Austrija paprašė taikos. Spalį Austrija pasirašė Kampo Formijaus taikos sutartį, pripažindama Belgiją, Reino kraštą ir didelius Šiaurės Italijos plotus Prancūzijai. 1798 m. kadangi tik Didžioji Britanija liko kovoti su Prancūzija, Napoleonas surengė ekspediciją į Egiptą. Tuo tarpu Direktoriją įsiveržė į Šveicariją: įkūrė Helvetijos respubliką ir aneksavo Ženevą. Taip pat buvo pasiųsta ekspedicija į Airiją padėti sukilėliams prieš britų valdžią, bet pasiųsti laivai buvo užgrobti britų.
Egipto ekspedicija
thumb|300px|left|Mūšis prie piramidžių
Prancūzijos ir antiprancūziškos koalicijos karai ilgainiui keitė savo pobūdį. Prancūzija iš besiginančios šalies virto galingiausia Europos žemyno valstybe. Tačiau svarbiausia Prancūzijos priešininkė – Didžioji Britanija, turėdama stipriausią karo laivyną, tęsė karą. Norėdama pakirsti D. Britanijos kolonijinę galybę, Direktorija nutarė surengti karinę eskpediciją į Indiją, turtingiausią anglų valdą. Kelias į Indiją ėjo per arabų kraštus, todėl Direktorija pritarė Bonaparto pasiūlymui užimti Egiptą, kuris tuo metu priklausė Osmanų imperijai, ir kartu susigrąžinti įtaką Rytuose, prarastą revoliucijos metais.
1798 m. gegužę Napoleonas su 40000 karių ir jūrininkų išplaukė į Egiptą. Birželio 11 d. šios pajėgos užėmė Maltą, atsisakiusią primti ekspedicijos pajėgas. Prancūzų flotilei pavyko sveikai pasiekti Egiptą, nors admirolo H. Nelsono vadovaujamas anglų laivynas juos persekiojo. Liepos 1 d. Prancūzijos kariuomenė, vadovaujama Bonaparto, išsilaipino Aleksandrijoje. Užėmę šį uostą, prancūzai patraukė link Kairo. Liepos 21 d. mameliukų pajėgos buvo sutriuškintos Al Gizos mūšyje, prancūzai įžengė į mameliukų apleistą Kairą. Tačiau Nelsono vadovaujamas anglų laivynas naktį iš Rugpjūčio 1 į 2 prie Abukyro sumušė prancūzų laivus ir atkirto Egipte Bonaparto kariuomenę. Pačiame Egipte prasidėjo partizaninis karas, o rugsėjį Osmanų imperija Prancūzijai paskelbė džihadą. Siekdamas užbėgti už akių galimam osmanų įsiveržimmui į Egiptą, Napoleonas nužygiavo šiaurėn į dabartinių Izraelio ir Libano teritorijas. Jo pajėgos užėmė Gazą, Jafą, balandžio 16 d. atmušė osmanų kontrapuolimą ir apgulė Aką. Tačiau vietinė įgula, remiama britų laivyno, išsilaikė ir gegužę Napoleonas su kariuomene, išretinta ligų, atsitraukė ir grįžo į Egiptą.
Kvazikaras
Šis konfliktas buvo nepaskelbtas karas tarp JAV ir Prancūzijos, vykęs nuo 1798 iki 1800 m. Karas kilo dėl JAV Kongreso atsisakymo toliau mokėti skolas revoliucinei Prancūzijai ir užmegztų santykių su Britais. Amerikiečių prekybinius laivus pradėjo puldinėti prancūzų piratai, taigi JAV buvo priversta atkurti po Nepriklausomybės karo smarkiai sumažintą laivyną. Karo pradžia laikoma liepos 7 d., kai Kongresas nutraukė visas sutartis su Prancūzija. Netrukus amerikiečių laivynas užgniaužė piratų antpuolius, o 1800 m. rugsėjo 30 d. amerikiečiai, padedami britų diplomatų, pasirašė su Prancūzija konvenciją, užbaigusią konfliktą.
Karas su Antrąja koalicija
thumb|250px|left|Antrojo Ciuricho mūšio paveikslas 1798 m. pasinaudojus Anglijos finansine parama, buvo suformuota Antroji koalicija, į kurią pirmą kartą įėjo Rusija. Karo pradžia Prancūzijai buvo nesėkminga. Trūko lėšų, Napoleonas tuo metu kariavo Egipte. Koalicijos kariuomenės įsiveržė į Italiją, Šveicariją ir Nyderlandus. Rusų generolas Aleksandras Suvorovas keliskart nugalėjo prancūzus Italijoje ir privertė juos atsitraukti į Alpes. Tačiau britai turėjo trauktis iš Nyderlandų, kai buvo užgrobta jų flotilė, o rusų kariuomenė buvo sutriuškinta prancūzų, vadovaujamų Andrė Mesenos Šveicarijoje per antrąjį Ciuricho mūšį. Po jo Rusija pasitraukė iš koalicijos. Sužinojęs apie Italijos praradimą, 1799 m. rugpjūčio 23 d. Napoleonas grįžo į Prancūziją. 1799 m. lapkričio 9 d. jis įvykdė valstybės perversmą ir įkūrė Konsulatą. Jis surinko pajėgas Dižone ir žygiavo per Šveicariją, kad užpultų ten esančias austrų pajėgas. 1800 m. birželio 14 d. sutriuškino austrus Marengo mūšyje ir okupavo šiaurės Italiją. Kita prancūzų kariuomenė, vadovaujama Morėjaus, įsiveržė į Bavariją ir sutriuškino austrus Hohenlindeno mūšyje, o Austrija paprašė taikos. 1801 m. vasario 9 d. buvo pasirašyta Liunevilio taika. 1802 m. kovo 26 d. Anglija pasirašė Amjeno taikos sutartį. Po jos vykęs taikos periodas buvo ilgiausias 1792–1815 m. laikotarpiu.
Šaltiniai
„Karai“, R. G. Grant, „ Alma littera “, leidimas lietuvių kalba, 2006 m., 196-201 psl.
Taip pat skaitykite
Koalitionskriege
Acidozė
Acidozė – organizmo rūgščių ir šarmų pusiausvyros sutrikimas, kai parūgštėja kraujas ir/ar kiti organizmo skysčiai (pH<7,35).
Acidozė prasideda, kai už ląstelės ribų esančiuose skysčiuose ir kraujyje susikaupia per daug rūgščių arba organizmas netenka daug šarmų. Tai gali įvykti dėl maitinimosi daug riebalų ir mažai angliavandenių turinčiu maistu, ilgo badavimo.
Metabolinė acidozė prasideda sutrikus medžiagų apykaitai (pvz., sergant cukriniu diabetu, kepenų ciroze, esant inkstų nepakankamumui, ilgai viduriuojant, apsinuodijus antifrizu, aspirinu).
Mlinecas (Liublino vaivadija)
Mlinecas  – kaimas Lenkijos rytuose, Palenkės Bialos valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Nuo XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.
Acidozė
Respiracinė acidozė prasideda, kai prislopinamas kvėpavimo centras (pvz., apsinuodijus kai kuriais raminamaisiais vaistais), nusilpsta kvėpuojamieji raumenys (pvz., po poliomielito), sumažėja plaučių alveolių plotas (pvz., sergant bronchektazine liga, arba plaučių emfizema, t. p. esant širdies nepakankamumui), pro plaučius pašalinama mažiau anglies dioksido ir jis kaupiasi organizme.
Tolušiai
Tolušiai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 3 km nuo Taujėnų.
Policininkė (filmas)
Policininkas – 1974 m. Italijoje sukurta komedija. Filmas šalyje buvo labai populiarus ir sulaukė ne vieno tęsinio, tik juose pagrindinį vaidmenį atliko aktorė Edwige Fenech.
Turinys
Vieną dieną advokato padėjėja dirbanti Džovana pratrūko: viršininkas moka mažą algą, tačiau reikalauja dirbti viršvalandžius, vaikinas Klaudijus rūpinasi tik savimi, o tėvas nori, kad apie jį namuose šokinėtų ne tik motina, bet ir dukra. Pamačiusi teatre spektaklį apie Žaną d‘Ark, ji taip pat įsigeidžia lygių teisių ir galimybių kovoti už teisybę. Viską palikusi ji nusprendžia sėsti į pirmą pasitaikiusį traukinį, tačiau stotyje pamato plakatą, agituojantį moteris stoti į policiją. Džovana baigia apmokymus ir pradeda darbą, tačiau savo principingumu netrukus sukelia nepatogumų savo viršininkams. Ji nubaudžia už neleistiną mašinos parkavimą teisėją, mero sūnų, o buvusį meilužį Klaudijų apkaltina seksualiniu priekabiavimu. Neapsikentęs viršininkas nusiunčia ją tikrinti skerdyklos, bet ir čia Džovana sugeba aptikti pažeidimų. Teisėjas Rudžero įsimyli policininkę, tačiau jis bijo imtis aktyvių veiksmų, kad nepakenktų savo karjerai.
Didžiausios bėdos kyla kuomet ji aptinka, kad merui priklausanti gamykla teršalus leidžia tiesiai į upę. Įtakingiausi miestelio vyrai ieško įvairių būdų sužlugdyti policininkę ir nusprendžia pasinaudoti tuo, kad ši neabejinga Tarsisijui Mončiui, tačiau ši jį pergudrauja ir slapta įrašo pokalbį, kuriame jis papasakoja apie miestelio korupciją. Vis tik įrašu jai nepavyksta pasinaudoti, nes Džovana tampa užpuolimo auka. Kuomet nusivylusi ji nori atsistatydinti, Rudžero pasiūlo jai likti pareigose ir kartu tęsti pradėtą darbą, tik jau kitoje šalies vietoje...
Ibitirusu Kordiljera
Ibitirusu Kordiljera  – kalnagūbris rytinėje Paragvajaus dalyje, Gvairos ir Kaasapos departamentuose. Kalnagūbris driekiasi šiaurės-pietų kryptimi apie 40 km. Pagrindinis Ibitirusu masyvas iškilęs 18 km į rytus nuo Viljarikos. Šiuose kalnuose yra aukščiausia Paragvajaus vieta – Pero kalnas (842 m).
Kalnų pavadinimas kilo iš gvaranių kalbos žodžių yvyty („kalnas“) ir rusu („didelis“). Kalnų šlaitai apaugę miškais ir krūmynais, o viršūnėse į paviršių išeina plikos uolos. Kalnuose prasideda nedideli upokšniai, sudarydami vaizdingus krioklius: Šveicarų krioklį (62 m, aukščiausias šalyje), Kanteros krioklį, Paii krioklį, Rochaso krioklį ir kt.
1990 m. Ibitirusu Kordiljera įtraukta į ~300 km² plotą užimantį gamtos rezervatą. Jame saugomi natūralūs kalnų kraštovaizdžiai, retos augalų ir gyvūnų rūšys.
Erthesina
Erthesina – skydblakių (Pentatomidae) šeimos blakių gentis.
Šioje gentyje yra dvi rūšys:
Nuorodos
- Pests and Diseases Image Library
Papua
Papua turi skirtingas reikšmes:
Kauno kunigų seminarija
Studijos
Teikia bakalauro, magistro, licenciato ir daktaro laipsnius. Studijos pradedamos vienerių metų parengiamuoju kursu, po to 5 metus studijuojama VDU Katalikų teologijos fakultete: 2 metus – bendrauniversitetiniai ir filosofijos, 3 metus – teologijos ir kiti papildomi dalykai. Įgijus bakalauro laipsnį, dar vieną semestrą studijuojami spec. pastoraciniai dalykai ir pasirengiama kunigystės šventimams. Siekiantieji magistro ar daktaro laipsnio studijas tęsia VDU Katalikų teologijos fakultete.
Adolfas Venckevičius
Adolfas Venckevičius (g. 1929 m. rugsėjo 30 d. Vincentave, Tverų valsčius Telšių apskritis) – Lietuvos filologas, žurnalistas, redaktorius.
Kauno kunigų seminarija
Studijos
Seminarijoje mokosi klierikai iš Kauno arkivyskupijos ir Šiaulių bei Vilkaviškio vyskupijų. 2005 m. buvo 37 dėstytojai, iš jų 6 profesoriai, 15 teologijos ir 7 bažnytinės teisės daktarai. Studijavo 65 klierikai. Vieno klieriko išlaikymas per metus 2005 m. kainavo virš 15 000 litų. Pilnas vieno kunigo parengimas kainuoja apie 95 000 litų. thumb|240px|left|[[Kauno Švenčiausiosios Trejybės bažnyčia, priklausanti kunigų seminarijai]]
Adolfas Venckevičius
Biografija
Vaikystėje, susižeidęs sprogmenimis, neteko regėjimo. 1948 m. atvyko mokytis į Kauno aklųjų internatinę mokyklą. Dar jos nebaigęs, 1951 m. rudenį buvo paskirtas Lietuvos aklųjų draugijos Klaipėdos srities skyriaus valdybos pirmininku. 1952 m. grįžo į aklųjų mokyklą ir ją baigė. 1960 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos-filologjos fakulteto lietuvių kalbos ir literatūros specialybę.
Kauno kunigų seminarija
Istorija
Numalšinusi 1863 metų sukilimą, Rusijos caro valdžia 1864 m. gruodžio 3 d. Žemaičių vyskupijos įstaigas, Žemaičių kunigų seminariją ir vyskupą Motiejų Valančių iš Varnių perkėlė į Kauną. Seminarijai atiduoti buvusieji bernardinų vienuolyno rūmai ir Šv. Jurgio bažnyčia. Klierikų skaičius iki 1870 m. buvo ribotas: nuo 1863 m. iki 1870 m. rusų valdžia neleido priimti naujų kandidatų, o baigusiems trukdė gauti šventimus. Nuo 1871 m. kai kurie dalykai buvo dėstomi lietuvių kalba. Po Motiejaus Valančiaus mirties seminarijoje sustiprėjo prolenkiškos tendencijos.
Adolfas Venckevičius
Biografija
1960 m. kurį laiką dirbo darbininku Šiaulių aklųjų įmonėje, 1961–1963 m. Lietuvos aklųjų draugijos Šiaulių tarprajoninės valdybos pirmininkas. Nuo 1963 m. iki 1996 m. – žurnalo „Mūsų žodis“ vyriausiasis redaktorius. Rašė aklųjų ir silpnaregių gyvenimo, darbo organizacijos ir reabilitacijos klausimais.
Jo plunksnai priklauso ne vienas apsakymas, išspausdintas žurnaluose „Pergalė“, „Švyturys“, „Jaunimo gretos“, savaitraštyje „Literatūra ir menas“.
Kauno kunigų seminarija
Istorija
Pirmojo pasaulinio karo metais seminarijos rūmus užėmė vokiečių kariuomenė ir pavertė juos karo ligonine. 1914 m. spalio 30 d. seminarija perkelta į Vašuokėnų dvarą prie Troškūnų (jo savininkai vėliau palaidoti netoliese, Umėnų koplyčioje). Lietuvai atgavus nepriklausomybę, 1918 m. seminarija grąžinta į Kauną. 1922 m. joje buvo 6 kursai: I, II – filosofiniai ir III–VI – teologiniai. Nuo 1922 m., Lietuvos universitete įsteigus Teologijos – filosofijos fakultetą, Kunigų seminarija sujungta su šiuo fakultetu.
1926 m. įsteigus Lietuvos bažnytinę provinciją, seminarijoje mokėsi Kauno, Panevėžio ir Kaišiadorių vyskupijų klierikai. 1934 m. pastatyti nauji rūmai. 1935–1944 m. veikė Bažnytinio meno muziejus, 90 000 tomų biblioteka. 1938 m. liepos 2 d. popiežius Pijus XI seminariją paskelbė tarpdiecezine, jos veikla ir mokymo programos suderintos su Vatikano atitinkamomis tarnybomis. Nuo 1926 m. iki 1940 m. seminarija turėjo 3078 auklėtinius, vidutiniškai 205 klierikus kasmet. miniatiūra|240px|right|Seminarijos vartai ir durys Jakšto g.
1940 m. Sovietų Sąjungai okupavus Lietuvą, 1941 m. sausio 12 d. seminarijos pastatai nacionalizuoti. Tuomet buvo mokomasi bažnyčiose, vienuolynuose ir privačiuose namuose. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui ir vokiečiams okupavus Lietuvą, seminarija, nepatirdama didesnių trukdymų, veikė visą okupacijos laikotarpį, jai sugrąžintas atimtas turtas.
Pokario metais uždarytos Telšių ir Vilkaviškio seminarijos, Kauno kunigų seminarija liko vienintelė Lietuvoje. Sovietinė valdžia kišosi į seminarijos vidaus tvarką, buvo daromos įvairios kliūtys norintiems studijuoti, dalis dėstytojų ir klierikų represuoti. Klierikų skaičius apribotas iki 150, vėliau nuolat mažintas, net iki 25 klierikų. Turtinga seminarijos biblioteka konfiskuota ir sunaikinta, Šv. Jurgio ir Švč. Trejybės bažnyčios paverstos sandėliais, sunaikinti jų meniški interjerai. 1945–1981 m. seminarija parengė 369 kunigus, disertacijas apgynė 4 teologijos daktarai ir 21 teologijos licenciatas.
1988 m. seminarijai grąžintas rektorato pastatas, Švč. Trejybės bažnyčia. 1990 m. seminarijos Teologijos fakultetas sujungtas su VDU Teologijos – filosofijos fakultetu ir pavadintas VDU Katalikų teologijos fakultetu. Jame veikia Teologijos, Religijos studijų ir Bažnytinės teisės katedros su magistrantūros bei doktorantūros studijomis.
Olštynas
Olštynas ( seniau Holstin,, , , ) – miestas-apskritis Lenkijos šiaurės rytuose, prie Alnos upės, Varmijos Mozūrų vaivadijos sostinė. Išlikusi XIV a. pilis, yra rotušė, Šv. Jokūbo katedra, Jeruzalės koplyčia. Yra du teatrai, Varmijos Mozūrų muziejus, gamtos ir sporto muziejai.
Kauno kunigų seminarija
Istorija
2018 m. birželį ilgametį Kauno kunigų seminaros rektorių mons. Aurelijų Žukauską pakeitė iki tol Telšių kunigų seminarijos rektoriaus pareigas ėjęs kun. teol. dr. Ramūnas Norkus.
Olštynas
Varmijos Mozūrų universitetas (šioje aukštojoje mokykloje skaitomas atskiras kultūrologijos kursas, kuriame pateikiama žinių apie Lietuvos istoriją, etnologiją ir lietuvių kalbą), kompiuterijos ir ekonomikos universitetas. Miestas yra vienas iš Europos plytų gotikos kelio stočių. 1988 m. užregistruotas LVKD Olštyno skyrius, nuo 2008 m. veikia Lietuvos respublikos garbės konsulatas.
Istorija
Užgrobtoje bartų, varmių (baltų gentys) žemėje. Minimas nuo 1348 m. Iki 1945 m. priklausė Rytų Prūsijai, buvo Alenštaino apskrities centras.
Žvirbliai (Rokiškis)
Žvirbliai – viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Pandėlio.
Reksčiai (Tauragė)
Gyventojai
thumb|left|230px|Rekstukų kapinės Reksčiuose, A. Pakutinsko kapas thumb|center|230px|Jūros slėnis ties kaimu
Chožuvo elektrinė
Chožuvo elektrinė – kogeneracinė šiluminė elektrinė Chožuve, Lenkijoje.
Istorija
1898 m. elektrinė pradėta eksploatuoti. Tuometinė jėgainės galia buvo 840 kW. Laikui bėgant elektrinė modernizuota.
Christian Clavier
Christian Clavier (Christian Jean-Marie Clavier, 1952 m. gegužės 6 d. Paryžius, Prancūzija) – prancūzų aktorius. Jis yra prancūzų režisieriaus Stéphane Clavier brolis.
RN
RN gali reikšti:
Inicialai R.N. gali reikšti:
Rn gali reikšti:
rn gali reikšti:
Slabada (Suvalkai)
Slabada – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Šipliškės valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 3 km į šiaurės rytus nuo Šipliškės, apie 24 km į šiaurės rytus nuo Suvalkų ir 128 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimas priklauso Beceilų parapijai.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.
Ne pelno organizacija
Ne pelno organizacija (sutrumpintai NPO; dar vadinama ne pelno siekiančia organizacija arba pelno nesiekiančia organizacija) – nevyriausybinė organizacija, kurioje pelnas nėra matomas kaip pagrindinis veiklos tikslas ir nepaskirstomas organizacijos nariams, savininkams ar kitiems asmenims. Detalus teisinis NPO apibrėžimas skiriasi priklausomai nuo valstybės. Pagal Lietuvos įstatymus, pagrindinės NPO formos yra viešoji įstaiga, asociacija, visuomeninė organizacija, paramos fondas.
NPO turi teisę vykdyti ekonominę veiklą (ji gali būti ribojama pagal NPO tipą) ir gauti pelną, tačiau jis lieka organizacijos viduje ir panaudojamas tolimesnės veiklos finansavimui, plėtrai. NPO darbuotojai būna tiek savanoriai, tiek ir gaunantys atlyginimą. Priklausomai nuo šalies, NPO gali būti taikomos įvairios mokesčių lengvatos.
NPO veikia įvairiuose sektoriuose: švietime, sveikatos apsaugoje, humanitarinių krizių malšinime, aplinkos apsaugoje ir kitur. Tarp pasaulyje žinomų organizacijų, NPO statusą turi Bilo ir Melindos Geitsų fondas, Amnesty International, WWF, Rotary, Raudonasis Kryžius, Vikimedijos fondas, Little Free Library ir kt.
Unguriai (Ukmergė)
Unguriai – kaimas Ukmergės rajono savivaldybėje, 5 km nuo Taujėnų.
Miškinė sorokė
Miškinė sorokė (Milium effusum) – miglinių (Poaceae) šeimos sorokių (Milium) genties augalas. Lietuvoje dar žinomas kaip sorauninkė, iškerėžytoji sorokė. Savaime paplitęs rytinėje Šiaurės Amerikoje, vietomis Šiaurės, Centrinėje ir Rytų Azijoje ir Europoje, išskyrus tolimuosius pietus.
Biologija
thumb|left|210px| Tai daugiametis, 50–180 cm aukščio, tankiakeris, kvepiantis augalas. Turi trumpą, šliaužiantį šakniastiebį, kuris išaugina požeminius ūglius. Šaknys siekia iki 10 cm gylį. Stiebas melsvai žalsvas, plikas, su 3–5 bambliais. Lapai 10–16 mm pločio, 10–30 cm ilgio, linijiški, minkšti, šiurkščiais kraštais, su makštimis. Liežuvėlis bukas, 3–10 mm ilgio.
Miškinės sorokės šluotelės didelės, 10–30 cm ilgio ir iki 10 cm pločio, miške iš tolo matyti, jų švelnios šakelės iš pradžių horizontaliai pasiskleidžia, vėliau žemyn nulinksta. Varputės mažos, 3–4 mm ilgio, vienažiedės, pilkšvai ar violetiškai žalsvos, rečiau balkšvos. Varpžvyniai trigysliai, šiurkštoki. Žieduose esti po tris kuokelius, kurių dulkinės 2–3 mm ilgio.
Žydi ir sėklas nokina birželio–liepos mėnesiais, kartais pražysta gegužės gale. Vaisius – apie 2 mm ilgio grūdvaisis. sėklos išlieka daigios nuo vienų iki penkerių metų. Augalas dauginasi sėklomis ir požeminiais ūgliais.
Augavietės
Auga miškuose – grynų lapuočių ir lapuočių su eglėmis, krūmynuose. Mėgsta paunksnę, vidutinio drėgnumo derlingus dirvožemius.
Naudojimas
Geros pašarinės vertės augalas, bet visur auga negausiai, todėl praktiškai gali būti naudingas tik laukinei faunai. Grūdais galima lesinti naminius paukščius. Šiaudai tinka pinti šiaudinėms kepurėms. Grūdus galima vartoti virtus, taip pat ir sumalti į miltus ir naudoti duonos gamyboje.
Yra išvesta dekoratyvinė veislė 'Aureum', kurios lapai pavasarį būna šviesiai geltoni, o vėliau pažaliuoja.
Dingvolas
Dingvolas – miestas šiaurinėje Škotijoje, 23 km į šiaurės vakarus nuo Inverneso. Uostas, geležinkelio stotis. Išlikusi Dingvolo pilis (XI a.).
Suomijos futbolo varžybos 2005 m.
Suomijos futbolo varžybos 2005 m.
Jaroslavlio geležinkelio stotis (Maskva)
thumb|Stoties pastatas thumb|Laukiamoji salė