cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Alytaus Savanoris
Istorija
2011-2012 m. reguliariajame sezone savo grupėje "Savanoris" iškovojo 2 vietą, nusileidęs Trakų "TonyResort-Altitudė" ekipai. Antra vieta garantavo klubui galimybę toliau varžytis dėl RKL nugalėtojų vardo. Du kartus įveikęs kito pogrupio nugalėtoją Kauno "Radijas Tau", bei neutralioje salėje nugalėjęs Trakų klubą, Alytaus Savanoris RKL B divizione iškovojo pirmą vietą. Nors ši pergalė, dėl tuometinės RKL varžybų sistemos, nebuvo titulas, tačiau atvėrė galimybę atkrintamosiose varžybose pakeisti, ją įveikus, paskutinę vietą A divizione užėmusią komandą. Įveikęs silpniausią A diviziono ekipą - Gargždų "Gargždus", Alytaus Savanoris stojo į atkrintamąsias varžybas dėl RKL nugalėtojo vardo, tačiau jau aštuntfinalyje nusileido Plungės "Olimpui", kuris reguliariajame A diviziono čempionate buvo užėmęs trečią vietą ir galiausiai tapo čempionu.
2012-2013 m. sezone Alytaus Savanoris rungtyniavo RKL A divizione. Alytuje atsiradus naujam Alytaus "Dzūkijos" klubui, besivaržančiam NKL, Alytaus Savanorio sezono tikslai sumažėjo iki patekimo į RKL pusfinalį. Reguliariajame sezone iškovojęs 21 pergalę ir patyręs 5 pralaimėjimus, klubas užėmė 3 vietą ir pateko į atkrintąmasias varžybas. Aštuntfinalyje du kartus įveikęs Šiaulių "SM-Saulė" ekipą, Alytaus Savanoris netikėtai suklupo ketvirtfinalyje, nusileidęs Kuršėnų "Grafų Baldai-Kristalas" klubui, ir titulų taip pat neiškovojo.
Trečiasis Egipto tarpuvaldis
Trečiasis suirutės laikotarpis (Trečiasis tarpuvaldis) – Senovės Egipto istorijos etapas tarp Naujosios ir Vėlyvosios karalysčių. Jo apytikrės ribos yra 1070–664 m. pr. m. e. Tradicinėje chronologijoje jis apima XXI–XXV-ają dinastijas.
Politinė raida
thumb|left|Egiptas susiskaldymo laikotarpiu VIII a. pr. m. e. vid. Jau XX (Ramezidų) dinastijos laikais prasidėjo nesutarimai sostinėje tarp faraonų ir Amono žynių, kurie įgijo vis didesnę valdžią. Tikriausiai tai lėmė, kad po Ramzio XI mirties Tėbuose nebeliko faraono, o Žemutinio Egipto valdovu apie 1070 m. pr. m. e. tapo Smendis, kurio sostinė buvo Tanio miestas, tuo tarpu žyniai ir toliau viešpatavo Aukštutiniame Egipte. Smendis žinomas kaip XXI (Tanio) dinastijos įkūrėjas. Archeologiniai radiniai nerodo buvus priešiškumo tarp Tanio valdovų ir Tėbų Amono žynių. Kartais jie buvo susiję giminystės ryšiais. Šiuo metu Karalių slėnio kapai Tėbų nekropolyje galutinai buvo išplėšti. Tai pabaigė patys Amono žyniai, kurie surinko karališkąsias mumijas ir palaidojo jas slėptuvėje prie Deir al Bachri ir kitą grupę − slėptuvėje Amenchotepo II kape (išskyrus Tutanchamoną, kurio kapo vieta buvo užmiršta).
Egipto gyvenime vis labiau įsigalėjo svetimšaliai. Tarp jų buvo libiai, kilę iš vakarinių dykumų. Apie 950 m. pr. m. e. vienos jų genties, mešveš, atstovas ir Bubasčio valdovas Šošenkas I įkūrė XXII (libių) dinastiją ir suvienijo Egiptą su stipria valdžia. 837 m. pr. m. e., po Osorkono viešpatavimo, vienybės vėl nebepavyko išlaikyti ir šalyje kilo pilietinis karas. Nors XXII dinastija išlaikė valdžią Žemutiniame Egipte, Aukštutiniame įsigalėjo atskira dinastinė atšaka (XXIII dinastija). Tačiau tiek XXII, tiek XXIII dinastijos nebuvo labai stiprios, ir VIII a. pr. m. e. viduryje visas Egiptas suskilo į daug smulkių valstybėlių. XXII dinastija liko valdyti iš Tanio, XXIII dinastija – iš Tėbų, naujai įsikūrusi XXIV dinastija – iš Sajo. Be šių, buvo kelios tradiciškai nenumeruojamos dinastijos, kurios valdė iš Hermopolio, Herakleopolio, Busirio, Leontopolio.
Nusilpęs Egiptas tapo masalu augančioms aplinkinėms imperijoms. Ypač smarkiai augo Kušo karalystė pietuose, kurios valdovas Pijė 732 m. pr. m. e. surengė grandiozinį žygį į šiaurę ir nukariavo visą Aukštutinį ir Žemutinį Egiptą. Jis paskyrė vietos kunigaikščius savo vietininkais, tačiau jo dinastijos sostinė buvo ne Egipte, o Kuše (Napatoje). Tai – XXV (Kušo) dinastija. Tokiu būdu, Egiptas pirmą kartą istorijoje ėmė priklausyti kitai valstybei, tapo kitos valstybės provincija. Kušitams valdant, suvienytoje teritorijoje atgimė menas ir kultūra, kurioje kūrybiškai maišėsi egiptiečių ir Nubijos kultūros elementai.
Andižano vilajetas
Andižano vilajetas, kitaip Andižano sritis − Uzbekijos vilajetas, esantis šalies rytuose.
Trečiasis Egipto tarpuvaldis
Politinė raida
Tuo pat metu šiaurės rytuose augo Asirijos galia. 671 m. pr. m. e. asirai užpuolė kušitų valdomą Egiptą (tuo metu faraonu buvo Taharka), o 664 m. pr. m. e. laimėjo karą, užimdami Memfį ir Tėbus, išvydami Taharkos įpėdinį Tanutamoną. Kušo valdovai ir toliau liko valdyti savo valstybę iš Napatos, tiesa, jau be Egipto. Asirai savo vietininkais visame Egipte paskyrė Sajo vietininką Psametiką I, kuris netrukus paskelbė nepriklausomybę nuo Asirijos ir įkūrė XXVI dinastiją (arba Vėlyvąją karalystę).
Sokulkos dekanatas
right|thumb|250px|Balstogės arkivyskupijos dekanatai
Trečiasis Egipto tarpuvaldis
Silpnumo laikotarpiu valdžiusios dinastijos
thumb|right|160px| XXI dinastijos faraono [[Psusenis I|Psusenio I auksinė pomirtinė kaukė iš Tanio]] Visos datos yra apytikslės:
Andižano vilajetas
Andižano sritis Uzbekijos TSR buvo įkurta 1941 m. kovo 6 d. Vėliau Andižano sritis imta vadinti vilajetu.
Sokulkos dekanatas
Sokulkos dekanatas  – tai vienas iš 13 katalikų Balstogės arkivyskupijos dekanatų. Dekanas – Józef Kuczyński, vicedekanas – Stanisław Gniedziejko, dvasinis tėvas – Józef Jaroma.
Andižano vilajetas
Geografija
Vakarinė vilajeto dalis − pakelta lyguma, rytinė − Alajaus ir Ferganos kalnagūbrių prieškalnės, užstojančios nuo šaltų vėjų. Todėl žiemos orai būna pastovesni, nei likusioje Vidurinėje Azijoje. Vilajeto klimatas yra žemyninis. Žiema šilta, vasara karšta (oro temperatūra iki +40 °C ir daugiau).
Sokulkos dekanatas
Parapijos
Dekanate yra 10 parapijų:
Andižano vilajetas
Geografija
Vilajeto pagrindinė upė Karadarja kerta vilajeto teritoriją iš rytų į vakarus. Jos vanduo naudojamas laukų drėkinimui.
Ribos
Su Andižano vilajetu ribojasi:
Administracinis suskirstymas
Vilajeto centras − Andižano miestas. Vilajete yra viso 11 miestų (Andižanas, Asaka, Achunbabajevas, Chanabadas, Chodžaabadas, Karasu, Kurgantepa, Marhamatas, Pachtaabadas, Paitugas, Šahrichanas), 5 miesto tipo gyvenvietės (Andižanas, Bozas, Kuiganjaras, Palvantašas, Pietų Alamyšikas) ir 95 kaimai.
Andižano vilajetas suskirstytas į 14 kaimiškųjų rajonų tumanų (numeris lentelėje rodo rajono numerį žemėlapyje): thumb|right|450px
! Rajonas ! Nr. ! Centras ! Centro pavadinimas uzbekiškai
Ekonomika
Vilajeto naudingosios iškasenos − nafta, gamtinės dujos, ozokeritas, kalkakmenis. Vilajete yra Andižano, Palvantašo, Pietų Alamyšiko, Chartumo, Bustano ir Chodžausmano naftos ir dujų verslovės.
Šiltas vilajeto klimatas leidžia auginti medvilnę, arbūzines ir subtropines kultūras, užsiimti šilkininkyste, sodininkyste, vynuogininkyste.
Vilajete išgaunamos nafta ir gamtinės dujos, išvystyta statybinė ir tekstilės pramonė. Asakoje atidaryta pirmoji Vidurinėje Azijoje automobilių surinkimo gamykla, įsteigta Uzbekijos ir Pietų Korėjos įmonės „UzDaewoo“, gaminanti lengvuosius automobilius „Nexia“ ir „Tico“, mikroautobusus „Damas“.
Transportas
Kelių ilgis vilajete: Sritį su kitais Uzbekijos miestais jungia reguliarūs avialinijų reisai.
Bandare Abasas
Bandare Abasas  – miestas pietų Irane, strateginėje vietoje prie Hormūzo sąsiaurio, jungiančio Persijos įlanką su vandenynu. Hormozgano provincijos centras. Apie 350 tūkst. gyventojų.
Svarbus Artimųjų Rytų jūrinis uostas, per kurį eksportuojama nafta, persiški rankų darbo kilimai, maisto produkcija. Žvejybos pramonė. Karinio jūrų laivyno bazė. Veikia keltų linijos į Bandare Lengę, Kešmo salą. Nutiestas plentas į Teheraną, įrengtas naftotiekis iš Kešmo salos. Veikia oro uostas.
Tekstilės (medvilnės), maisto (žuvų konservų, malimo), statybinių medžiagų pramonė, geležies lydymas. Amatai. Netoli Bender Abaso kasama geležies rūda, akmens druska, išgaunama nafta ir gamtinės dujos.
Molodiož Litvy
Molodiož Litvy ( – Lietuvos jaunimas) – Lietuvos jaunimo dienraštis, ėjęs 1949–1955 m. Vilniuje rusų kalba.
Istorija
Leido LKJS CK. Spausdino LKJS CK spaustuvė. 1952–1955 m. buvo spausdinamas ir lenkų kalba. 1955 m. sujungtas su laikraščiu „Komjaunimo tiesa“.
Redagavo A. Kozunovas.
1990–1991 m. LKJS Respublikinis centras Vilniuje rusų kalba vėl leido laikraštį „Molodiož Litvy“ (1990 m. vadinosi „Arena“). Jis buvo platinamas už Lietuvos ribų. Tiražas 1990 m. – 32 900 egz., 1991 m. – 18 300 egz. Išėjo 10 numerių.
Jurbarko rajono savivaldybės taryba
Jurbarko rajono savivaldybės taryba – Jurbarko rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.
Tarybą sudaro 25 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.
Nuorodos
Oficiali svetainė
EA Maxis
EA Maxis – 1987 m. įkurta JAV kompiuterinių žaidimų kūrimo kompanija. Pradžioje įmonė vadinosi „Maxis“, o 1997 m. kompaniją įsigijus „EA Games“, pavadinimas buvo pakeistas į „EA Maxis“. Šiuo metu tai yra viena iš keturių pagrindinių „EA Games“ žaidimo kūrimo studijų. „EA Maxis“ geriausiai žinoma dėl gyvenimo simuliatorių ir madų žaidimų.
„EA Maxis“ sukūrė vienus populiariausių žaidimų pasaulyje – „The Sims“, „Spore“ ir „SimCity“.
Istorija
„Maxis“ buvo įkurta 1987 m., kai Will Wright ir Jeff Braun pradėjo kurti „SimCity“ žaidimą namų kompiuteriams. Iki tol šis žaidimas buvo prieinamas tik ribotam žaidėjų skaičiui „Commodore 64“ platformoje. „SimCity“ tapo labai populiarus pasaulyje ir sulaukė daug tęsinių.
Po „SimCity“ sėkmės, „Maxis“ pradėjo bandymus su kitais žaidimais prasidedančiais „Sim“ vardu – „SimAnt“, „SimFarm“, „SimEarth“, „SimLife“, „SimTower“, „SimIsle“ ir „SimHealth“. Visi jie buvo susiję su gyvenimo simuliacijomis.
Vienas retas ne simuliacinio žaidimo pavyzdys buvo „3D Pinball for Windows“, kuris nuo 1996 m. tapo standartine Windows operacinės sistemos dalimi.
Deja, visi žaidimai po „SimCity“ nesulaukė komercinės sėkmės ir kompanija pradėjo ieškoti galimybių parduoti savo veiklą į kitas rankas. 1997 m. liepos 28 d. „Maxis“ buvo nupirkta „Electronic Arts“ studijos. Dar po šio sandėrio „Maxis“ savo jėgomis baigė „SimCity 3000“ žaidimą.
2000 m. „Maxis“ sukūrė sėkmingiausią savo gaminį (jau su „EA Games“ pagalba) – „The Sims“. Tai yra gyvenimo simuliatoriaus žaidimas, kuriame žaidėjas gali kurti ir valdyti žmones simuliaciniame pasaulyje. Šis žaidimas tapo labiausiai parduodamu asmeninių kompiuterių rinkoje per visą istoriją.
Antroji šios serijos dalis „The Sims 2“ buvo išleista 2004 m. Joje buvo pilnai įgyvendintas 3D vaizdo pasaulis ir pagerinta žaidimo grafika. Ši dalis tuo metu taip pat buvo rekordininkė – per pirmas 4 dienas buvo parduota 1 milijonas žaidimo kopijų.
2006 m. „The Sims“ serijos žaidimų kūrybai buvo sukurta atskira studija – „The Sims Studio“. Ši studija sukūrė trečiąją žaidimo dalį „The Sims 3“.
Tuo metu „EA Maxis“ visą savo dėmesį skyrė kitam žaidimui – „Spore“. Tai yra evoliucijos strateginis simuliatorius. Šis žaidimas pasižymi labai didele žaidimo laisve, kadangi žaidėjo valdomi gyvūnai ar civilizacija gali tobulėti pasirinkta linkme. Žaidime nėra konkretaus galutinio tikslo. Spore žaidime simuliuojama evoliucija nuo mikrobinio lygio iki galaktinės civilizacijos. Dažnai apibūdinamas kaip „dievo žaidimas“, kadangi žaidėjas tampa dievu ir kuria gyvus organizmus nuo pagrindų.
Vėliau buvo išleistos dar dvi „Spore“ žaidimo dalys – papildymas „The Spore Creepy & Cute parts pack“ ir „Spore Galactic Adventures“.
Generolas feldmaršalas
Įvestas XVI a. Vokietijoje; Rusijoje – 1699 m. (Petras I). Carizmo laikotarpiu generolo feldmaršalo laipsnis suteiktas tik 64 asmenims.
Prancūzijoje prilygsta maršalo (maršalas generolas) laipsniui.
Kurį laiką Rusijoje egzistavo generolo feldmaršal-leitenanto laipsnis, kurį turėdavo generolo feldmaršalo pavaduotojas.
Našikas
Našikas (arba Nasikas,, ) – miestas vakarų Indijoje, Maharaštros valstijoje. Miestas išsidėstęs Godavarės upės aukštupyje, švelnaus klimato zonoje. Išvystyta techninio spirito gamyba, poligrafija. Gajos amatų tradicijos. Našikas vadinamas visos Indijos vynų sostine.
Našikas – didelis religijos centras, garsėja Kumbha mela šventėmis. Upės pakrantėje gausu ghatų, yra ~200 šventyklų.
Pavadinimo kilmė
Anot legendos, miesto pavadinimas siekia indų epinio kūrinio – Ramajanos laikus. Karaliui Ramai esant tremtyje, karaliaus Ravanos sesuo Šurpanakha bandė Ramą sugundyti. Supykęs Rama liepė įsakė broliui Lakšmanai, kad šis nupjautų Šurpanakhai nosį (nasika). Tačiau Ravana pagrobė Ramos žmoną Sytą dabartinio Našiko teritorijoje.
Kalniniai ožiai
Kalniniai ožiai (Capra) – ožkų pošeimio žinduolių gentis. Tai aukštų Eurazijos kalnų stambūs, trumpomis uodegomis, barzdoti ir didžiaragiai gyventojai. Puikiai kopinėja stačiomis uolomis. Patinų uodegos apačioje yra liaukos. Jų išskyros stipriai kvepia. Patelės mažesnės ir trumpais ragais.
Gentyje yra šios rūšys:
Ledyno ragas
Ledyno ragas – klifas JAV, Kalifornijoje, Josemičio nacionaliniame parke. Tai aukščiausias taškas virš Josemičio slėnio. Aplink klifą yra uolų, teka Mercerio upė. Priešais jį yra Aukštutiniai ir Žemutiniai kriokliai. Ledyno ragas yra vienas aukščiausių virš žemės paviršiaus iškilusių taškų, kuri yra nesunkiai pasiekiama per Siera Nevados kalnų grandinę.
center|thumb|600px|Ledyno ragas
Galiniai (reikšmės)
Galiniais vadinami kaimai:
Kristina Sabaliauskaitė
Kristina Sabaliauskaitė (g. 1974 m. sausio 1 d. Vilniuje) – dailės istorikė, Vilniaus dailės akademijos Garbės daktarė ir viena žymiausių šiuolaikinių lietuvių rašytojų. Gimusi Vilniuje, nuo 2002 m. gyvena Londone. Žinoma tapo 2008 m. po debiutinio romano „Silva rerum“.
Estiškai
Olandiškai
Slovėniškai
Marksovas (Skruzdynai)
Marksovas (,, nuo 1938 m. liepos 17 d. Steinrode, 1945–1946 m. , nuo 1946 m. rugsėjo 7 d. ) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė Kaliningrado srities centrinėje dalyje, Polesko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Saranskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Futbolo klubas
thumb|right|250px|[[Chelsea FC futbolo klubas 1905 m.]] Futbolo klubas – viešas ar privatus juridinis asmuo, arba organizacija, veikianti futbolo srityje, turinti vieną ar daugiau komandų. Komandą sudaro klubo žaidėjai ir klubo oficialūs asmenys. Komandos žaidžia futbolo rungtynes vieni prieš kitus, dalyvauja draugiškose, šalies ar tarptautinėse čempionatuose bei varžybose.
Marksovas (Skruzdynai)
Istorija
Sembos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Labguvos apskrities kaimas. Įėjo į Didžiųjų Gertlaukių girininkijos valsčių. 1947–2008 m. Saranskojės apylinkės kaimas, sujungtas su Krakavu ir Paremtyne, vėliau su Pavariais.
Futbolo klubas
Istorija
Pirmieji futbolo klubai buvo įkurti XIX a. Anglijoje, o Lietuvoje – 1920-ųjų dešimtmetyje. Klubų, kaip organizacijų teisinė forma kito priklausomai nuo istorinio laikotarpio. Šiuo metu dauguma Lietuvos klubų yra asociacijos arba viešosios įstaigos. Klubams priklausančios akademijos gali būti arba klubo padalinys, arba atskiras juridinis vienetas.
Po Nepriklausomybės atgavimo, daug klubų Lietuvoje greitai kūrėsi, trumpai egzistavo, ir greitai žlugo. Norint padidinti futbolo raidos stabilumą, bei klubų veiklos tęstinumą, buvo įdiegtas modelis, pagal kurį siekiama kad klubai turėtų tinkamą valdymo bei personalo struktūrą, finansinio tęstinumo planą, žaidėjų ugdymo planą. Ypatingas dėmėsys buvo skirtas žaidėjų ugdymui – klubai, norintys siekti dalyvauti Lietuvos aukščiausiojo lygmens varžybose privalo turėti vaikų bei jaunimo akademijas, jų komandos privalo dalyvauti respublikinėse varžybose. Klubai, iškovoję vietą aukšesnėje lygoje sportiniu principu, tačiau nepatenkinę šių licencijavimo reikalavimų likdavo žemesniame lygmenyje.
Valdymas
Kiekvienoje šalyje futbolo klubų veiklą koordinuoja federacija, Lietuvoje – tai Lietuvos futbolo federacija. Šalių federacijos yra pavaldžios savo kontinento konfederacijai, LFF atveju tai UEFA. Pasaulio mastu, už futbolo veiklą, taisykles bei standartus yra atsakinga FIFA.
Struktūra
Komandą sudaro klubo žaidėjai ir klubo oficialūs asmenys, dalyvaujantys rungtynėse.
Žaidėjai – reguliariai besitreniruojantys įvairių pozicijų futbolininkai: vartininkas, saugai, gynėjai, puolėjai. Jų tarpe išrenkamas kapitonas. Aukšto lygmens žaidėjai su klubais pasirašo profesionalaus futbolininko sutartis, pusiau profesionalūs futbolininkai žaidžia mėgėjo sutarties pagrindu. Klubai, nerandantys tinkamų žaidėjų Lietuvoje kviečiasi legionierius.
Oficialūs asmenys – tai asmenys, išskyrus žaidėjus, užsiimantys su klubu ir futbolu susijusia veikla. Mažuose klubuose tai gali būti tik vadovas ir treneris. Klubui augant, prisijungia padalinių vadovai, specializuoti treneriai, medicinos personalas, analitikai, atstovai spaudai, administracija, kitas pagalbinis personalas. Klubo oficialiais asmenimis taip pat laikomi ir kiti asmenys, galintys daryti esminę įtaką klubui, tokie kaip akcininkai, dalininkai ar rėmėjai. Dalis klubo narių yra įdarbinami, kiti dalyvauja savanorystės pagrindu.
Komandų tipai
Mažesni klubai dažnai turi tik vieną komandą, didesni gali turėti keletą komandų, priklausomai nuo žaidėjų demografijos.
Diodas
Diodas – elektronikos įtaisas, paprastai skirtas praleisti srovę viena kryptimi. Šiuo žodžiu apibendrintai vadinamos dvi įtaisų grupės:
Anne-Marie Besse
240px|miniatiūra|Anne-Marie Besse 1977 m. Eurovizijoje
Anne-Marie Besse – prancūzų aktorė ir dainininkė, žinoma sceniniu vardu Anne-Marie B.
Biografija
Komiko ir rašytojo Sylvain Joubert (1944–2000) žmona.
Su Pierre Cour kūrybos daina „Frère Jacques“ Anne-Marie dalyvavo 1977 m. Eurovizijos dainų konkurse. Iš 18 dalyvių, atlikėja užėmė 16 vietą, surinkusi 17 taškų. Pierre Cour yra parašęs keletą anksčiau Eurovizijoje dalyvavusių kūrinių Prancūzijos ir Liuksemburgo atstovams.
2009–2010 m. vaidino kriminaliniame seriale „Avocats Et Associés“.
Sergejus Jovaiša
Sergejus Jovaiša (g. 1954 m. gruodžio 17 d. Anykščiuose) – krepšininkas, Seimo narys, Lietuvos ir Anykščių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1961–1972 m. mokėsi Anykščių A. Vienuolio vidurinėje mokykloje. Pirmasis treneris Povilas Kūgys. 1977 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius ekonomistas. 1979–1986 m. studijavo Lietuvos kūno kultūros institute, dėstytojas, krepšinio treneris.
1998–2004 m. UAB aviacijos kompanijos „Avia Baltika“ prezidento padėjėjas ir 1998–2001 m. Lietuvos radijo ir televizijos Kauno skyriaus sporto apžvalgininkas. 2001 m. išrinktas pirmuoju Lietuvos lošimų organizatorių asociacijos prezidentu. 2002–2003 m. Valstybinės lošimų priežiūros komisijos narys. 2003 m. liepos 18 d. atleistas iš pareigų. Nuo 2004 m. gyvena ir dirba Anykščiuose.
2004–2005 m. Anykščių „Puntuko“ krepšinio komandos treneris. 2005–2006 m. Joniškio „Delikateso“ krepšinio klubo treneris. 2006–2007 m. Anykščių kūno kultūros ir sporto centro treneris. Nuo 2007 m. Anykščių rajono savivaldybės mero patarėjas sportui ir turizmui. Nuo 2007 m. pasaulio anykštėnų bendrijos tarybos narys. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.
Nepartinis. Nuo 2007 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys Naujosios sąjungos (socialliberalų) sąraše.
Sniečkus
Sniečkus gali reikšti:
Sergejus Jovaiša
Biografija
Laimėjo 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose.
Sutuoktinė Nelda. Vaikai iš pirmosios santuokos: Laura (g. 1977 m.), Agnė (g. 1987 m.), Pranas (g. 1993 m.). Vaikai iš antrosios santuokos: Urtė (g. 1999 m.), Justė (g. 2000 m.).
S. Jovaiša 2008 m. sukūrė stribo vaidmenį kino filme „Kai aš buvau partizanas“ (rež. Vytautas V. Landsbergis, kino studija A Propos).
Sportiniai pasiekimai
1972–1989 m. žaidė Kauno „Žalgirio“ komandoje. 1989–1991 m. žaidė Vokietijos „SSV Hagen“, 1991–1995 m. „BG Hagen“, 1995–1998 m. „ATS Cuxhaven“ (ir treneris) klubuose. 1973–1992 m. Lietuvos vyrų krepšinio rinktinės narys, žaidė 82 rungtynes, pelnė 525 taškus. 1977–1985 m. TSRS vyrų krepšinio rinktinės narys, žaidė 182 rungtynes, pelnė 1705 taškus.
Sala (galvos smegenys)
thumb|Sala Sala – galinių smegenų skiltis. Ji yra šoninės smegenų vagos dugne. Sala panaši į kūgį, kurį juosia žiedinė vaga, atskirianti salos ilgąjį vingį , esantį salos užpakalinėje dalyje, nuo trumpųjų vingių , kurie sudaro salos priekinę dalį. Manoma, kad sala yra skonio žievinis centras.
Vaistiniai augalai
thumb|200px|[[Paprastoji rusmenė|Paprastosios rusmenės preparatai naudojami kardiologijoje]] Vaistiniai augalai – plati augalų, kurių dalys naudojamos kaip žaliava vaistiniams preparatams, grupė. Priskaičiuojama apie 12 000 augalų rūšių, laikomų vaistiniais.
Šie vaistiniai preparatai naudojami medicinoje ir veterinarijoje gydymui bei profilaktikai. Toks gydymas vadinamas fitoterapija. Kai kurie vaistiniai augalai buvo pirmieji vaistai žmonijos istorijoje.
Vaistiniai augalai dažnai priešpastatomi pagamintiems cheminiams vaistams. Kartu paplitusi nuomonė, kad naturalūs augaliniai vaistai turi silpnesnį šalutinį poveikį ir beveik nesukelia organizmo alergijos. Tačiau to negalima apibendrinti: jeigu lyginama, reikia palyginti konkretų gydymą vaistiniu augalu su gydymu kitais vaistais.
Vaistiniai augalai labai reikšmingi farmacijoje. Iš augalinių žaliavų ar sintetintų veikliosios medžiagos atitikmenų pagaminama bene trečdalis visų vaistų.
Kadangi daugelis vaistinių augalų vartojami mitybai, riba tarp maistinių, vaistinių, prieskoninių, narkotinių ar nuodingųjų augalo savybių sunkiai apibrėžiama ir priklauso nuo situacijos.
Sudėtis
Vaistiniuose augaluose esančios veikliosios medžiagos priklauso šiems cheminiams junginiams:
Vaistinių augalų privalumai ir trūkumai
Yra samprotaujama, kad vaistažolių kenksmingas poveikis gali būti mažesnis, nes žmogaus organizmas per tūkstančius metų jau yra pripratęs prie vaistažolių organinių junginių ir jie tapo nebe svetimi, tuo tarpu sintetiniai preparatai išbandomi tik palyginus trumpą laiką. Tačiau lygiai taip pat galima įrodinėti ir tai, kad žmogaus organizmo tūkstantmetinis kontaktas su vaistažolėmis susilpnino jų gydomąjį poveikį.
Augalai visada veikia kompleksiškai. Tai reiškia, kad skirtingai nei daugumoje sintetinių preparatų vaistažolės sudėtyje gali būti keletas veikliųjų medžiagų ir kiekviena sudedamoji dalis gali stiprinti kitos aktyvumą. Tačiau gali egzistuoti ir atvirkštinė situacija, kai skirtingos augalo veikliosios medžiagos mažina viena kitos veikimą.
Veikliųjų medžiagų koncentracija augaluose skiriasi pagal rinkimo vietą, laiką, orą. Atitinkamai sudėtingas dozavimas.
Rinkimo taisyklės
Dėl aktyvios žmogaus veiklos (trąšų naudojimo, melioracijos, miškų rekonstrukcijos) mažėja vaistinių augalų masyvai. Tačiau pasitaiko, kad nemažai vaistažolių yra sunaikinama dėl neteisingo jų rinkimo. Renkant kad ir gausiai augančius vaistinius augalus, reikia laikytis tam tikrų taisyklių:
Augalų negalima rinkti pakelėse, netoli miestų, gamyklų, degalinių, trąšų ar cheminių medžiagų sandėlių, elektrinių, geležinkelių, sąvartynų, fermų. Be to jų negalima rinkti nacionaliniuose parkuose, rezervatuose, draustiniuose.
Rinkimo sąlygos
Vaistams augalai renkami tuomet, kai turi daugiausia veikliųjų medžiagų. Antžeminėje augalų dalyje jų daugiau susikaupia prieš žydėjimą ir tik pradėjus žydėti. Pumpurai ir žievė renkami ankstyvą pavasarį, kai pradeda brinkti. Lapai ir žiedai – prieš pat augalo žydėjimą ar jo pradžioje, kartais skinant visą žiedyną, kartais – tik vainiklapius. Šakniastiebiai ir šaknys kasami vegetacijos pabaigoje rudenį, visiškai sunykus antžeminei augalo daliai arba anksti pavasarį, vegetacijai neprasidėjus.
Renkant vaistažoles, reikia atsižvelgti į dienos laiką, oro sąlygas. Sultingų augalų, jų lapų, žiedų negalima rinkti po lietaus ir anksti rytą, kol dar rasa. Kitaip jie blogai džiūsta, pakinta natūrali jų spalva, žaliava netenka savo vertės. Geriausiai juos rinkti giedrą dieną, popietinėmis valandomis. Šakniastiebius ir šaknis galima kasti bet kuriuo dienos metu ir bet kokiomis oro sąlygomis. Kai kas atkreipia dėmesį į mėnulio fazes ir paros metą. Daugiausia veikliųjų medžiagų augalai turi auštant – bet tai sunku apibendrinti.
Renkamos tik pilnai užaugusios, sveikos augalo dalys, o vaisiai ir sėklos – visiškai prinokę. Negalima skinti nešvarių, šlapių, pageltusių, padžiuvusių, ligų ar kenkėjų užpultų augalų.
Renkant vaistažoles, jas reikia atsargiai krauti į pintines, krepšius, popierinius ar reto audinio maišus, kartonines dėžes. Negalima surinktų augalų krauti į dideles krūvas, kad nekaistų. Laikas, leidžiamas nuo surinkimo iki jų padžiovinimo kiekvienai augalo rūšiai skirtingas, tačiau pageidautina, kad jis būtų ne ilgesnis nei 2 valandos. Surinktos vaistažolės tuoj pat plonu sluoksniu ant popieriaus ar švarios medžiagos paskleidžiamos džiūti pavėsyje, gerai vėdinamoje vietoje, kur nepasiekia saulės spinduliai ir neužlyja lietus. Kai kurie augalai gali būti džiovinami surišti į šluoteles ir pakabinti. Sultingi lapai pradžioje apvytinami, o po to džiovinami. Šaknys ir šakniastiebiai prieš džiovinimą nuvalomi, nuplaunami, o stori – supjaustomi išilgai.
Vaistažolės išdžiūsta per 3-15 dienas. Gerai išdžiuvusios vaistažolės laikomos drobiniuose maišeliuose, dėžėse, stiklainiuose, vėsioje, sausoje ir nuo saulės spindulių apsaugotoje vietoje. Paprastai antžeminės vaistažolių dalys tinka vartoti 1 ar 2 metus, žievė, šaknys ir šakniastiebiai – 3 m.
Vaistams gali būti vartojamas visas augalas arba atskiros jo dalys: pumpurai, žiedai, lapai, stiebai, žievė, šaknys, vaisiai, sėklos.
Renkami žiemą ir anksti pavasarį iki jų brinkimo pradžios. Šiuo metu jie turi daugiausia veikliųjų medžiagų. Žiemos metu renkami alksnių kankorėžėliai.
Skinami visiškai užaugę, normalaus dydžio. Geriausia juos skinti augalų žydėjimo pradžioje. Negalima rinkti pageltusių, apdžiuvusių, ligų bei kenkėjų pažeistų lapų. Nuskintų lapų negalima spausti, nes taip jie kaista ir juose suyra veikliosios medžiagos.
Ją sudaro augalų stiebai su lapais ir žiedais ar žiedynais. Smulkių augalų stiebai pjaunami žemai, o stambesnių, turinčių storus sumedėjusius stiebus, pjaunama viršutinė jų dalis su žiedais (25-30 cm ilgio). Geriausia žolę pjauti tik prasiskleidus pirmiesiems žiedams (jonažolė, čiobrelis, pelynas) arba tik išryškėjus žiedynams (lakišius).
Skinami tik neišsiskleidę. Vėliau skintų žiedų gydomoji vertė mažesnė. Skinami arba visi žiedynai (ramunė, šlamutis, liepa) arba tik jų dalys (rugiagėlė).
Kasami nunykus antžeminei augalų daliai. Iškasus, nukrečiamos žemės, nupjaustomos smulkios pridėtinės šaknelės ir nunykusios dalys. Esant reikalui, išilgai supjaustomi ir, paskleidus plonu sluoksniu, džiovinami.
Lupama nuo jaunų stiebų, šakų, nukirstų ar išrautų medžių ir krūmų anksti pavasarį, prasidėjus sulčių tekėjimui. Tai sutampa su pumpurų brinkimu. Vaistams tinka žievė ne senesnių kaip 3-4 metų augalų. Lupant žievę, skersai šakos ir stiebo kas 30-40 cm arba ties atsišakojimais daromi skersiniai įpjovimai (žiedai), kurie sujungiami 2-3 išilginiais pjūviais. Po to žievė atkeliama ir nulupama. Tai atliekama mediniu, kauliniu ar plastmasiniu peiliu (geležinis netinka, nes žievė pajuoduoja). Netinka sena, suaižėjusi, apsamanojusi žievė. Vaistinė žaliava ruošiama iš ąžuolo, šaltekšnio, putino žievės. Negalima lupti žievės nuo augančių medžių ir krūmų, nes likusius be žievės, juos greičiau puola ligos ir kenkėjai, jie pradeda džiūti. Žievę geriausiai ruošti kirtimuose, kur augalai išrauti ar rengiamasi rauti.
Pritaikymas
Vaistai – tai įvairios gydomosios tinktūros, mikstūros, tepalai, balzamai, ekstraktai, nuovirai, trauktinės, ištraukos, užpilai, milteliai, tabletės kartais ir grynas neapdorotas augalas. Taikomos gydomosios vandens procedūros, inhaliacijos, daromi pavilgai, kokteiliai.
Tinkamai vartojamos vaistažolės gali ne tik padėti išgyti, bet ir aprūpinti organizmą labai reikalingomis natūraliomis medžiagomis, apsaugančiomis nuo daugelio ligų. Vaistiniai augalai labai praverčia pačioje kai kurių ligų pradžioje, nes neleidžia ligai paūmėti arba pereiti į lėtines formas. Vaistažolės pasitelkiamos ir tada, kai ligonio negalima gydyti cheminiais vaistais.
'''Gydytis galima tik gerai pažįstamais augalais, kurių poveikis ir dozavimas yra žinomi. Netinkamai panaudoti augalai ne tik negydo, bet gali ir pakenkti.'''
Neregių žemė
Neregių žemė – 1992 m. sukurtas lietuviškas 24 min. dokumentinis nespalvotas filmas, bene labiausiai įvertintas tarptautiniu mastu, pelnęs daugybę prestižinių kino festivalių apdovanojimų, pasakojantis apie nereginčių žmonių pasaulį.
Siužetas
Neregių pasaulis kupinas garsų, prisilietimų, kontrastų, įvairių pojūčių, atsirandančių iš susidūrimo, regis, su visai paprastais daiktais. Režisierius atskleidžia ne tik tai, bet ir vidinį neregių pasaulio peizažą, tarsi materializuodamas savo herojų jausmus, troškimus, vienatvę ir, žinoma, – šviesos ilgesį.
Filmas susiformavo iš 3 savarankiškų idėjų. Pirmoji istorija apie karvę, vedamą į skerdyklą. Antroji istorija apie paprastus džiaugsmus, apie žmogaus lipimą į kalną ir lėkimą nuo jo didžiuliu greičiu invalido vežimėlyje. Trečioji – apie akluosius. Visos šios trys linijos intuityviai sueina į vieną. Didelės, reginčios karvių akys susiliejo su nereginčiomis žmonių akimis. Skerdykla atsirado atsitiktinai, kaip paslaptinga vieta, kur žmonės juda rūke, garuose...
Hermann Suhrau
Hermann Suhrau (1898 m. balandžio 25 d. Klaipėdoje – 1947 m. vasario 13 d. Bairoite) – politikas.
Biografija
Gimė 1898 m. balandžio 25 d. Klaipėdoje. 1925 m. įstojo į Klaipėdos krašto darbininkų partiją. Tais pačiais metais dalyvavo rinkimuose į miesto tarybą. 1927 m. tapo partijos pirmininku, tais pačiais metais išrinktas į miesto tarybą, perrinktas 1930, 1932 ir 1936 metais. Nors ir buvo komunistas palaikė glaudžius santykius su Vokietijos Darbo Frontu. Po Klaipėdos krašto prijungimo prie Vokietijos tapo NSDAP nariu. Dalyvavo Įsiveržimo į Lenkiją kovose, buvo sužeistas. 1940-1944 m. dirbo Klaipėdos miesto administracijoje bei muzikos mokykloje. 1944 m. spalį pabėgo į Vakarų Vokietiją ir apsistojo netoli Bairoito miesto. Mirė 1947 m. vasario 13 d. Bairoite.
Kaišiadorių rajono savivaldybės taryba
Tarybą sudaro 25 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.
Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.
Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.
Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.
Nuorodos
Oficiali svetainė
Liudmila Barauskienė
Liudmila Barauskienė-Stankevičiūtė (g. 1927 m. sausio 18 d. Kaune) – Lietuvos gydytoja mikrobiologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.
Biografija
1950 m. baigė Kauno universitetą. 1978 m. medicinos mokslų daktarė.
Mokslinė veikla
Sukūrė naujų tuberkuliozės ir kitų sąlygiškai patogeninių mikobakterijų diferencijavimo ir identifikavimo metodų. 2 išradimų autorė. Vadovėlio „Medicininės klinikinės laboratorijos praktika“ (1959 m.) viena autorių.
Rabakas
Rabakas  – miestas pietiniame Sudane, 260 km į pietus nuo Chartumo, rytiniame Baltojo Nilo krante, priešais Kustį. Baltojo Nilo vilajeto centras. Praeina Kasalos-Obeido geležinkelis. Drėkinamosios žemdirbystės regiono centras (Džeziros programa). Cukraus, cemento, naftos perdirbimo pramonė. Kasamas kalcitas.
Manstas
Manstas – XIV a. pirmosios pusės žemaičių didžiūnas, vienas Žemaitijos kilmingųjų vadų.
Biografija
Pirmą kartą minimas 1308 m., kai su didele kariuomene įsiveržė į Vokiečių ordino valdas Prūsijoje. Veikiausiai buvo didžiojo kunigaikščio Vytenio iš Lietuvos į Žemaitiją atsiųstas vietininkas. Su jo ir kitų atvykimu siejama aktyvesnės Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos centrinės valdžios politikos Žemaitijoje, kartais ir Gedimino, kaip Lietuvos didžiojo kunigaikščio submonarcho, veiklos pradžia.
Manstas, pasitraukęs į ordino teritoriją, 1321 m. Varmėje (Varmijoje) gavo nemažą valdą – 25 žagres žemės. Jis – Prūsijos didikų Manšteinų giminės, iš kurios kilo trys garsūs Prūsijos generolai, pradininkas.
Klaipėdos krašto darbininkų partija
Klaipėdos krašto darbininkų partija (Klaipėdos krašto komunistų partija)  – komunistinė politinė partija, veikusi Klaipėdos krašte 1925–1939 metais. Partijos pirmininku 1927-1939 m. buvo Hermann Suhrau. 1927 m. rinkimuose į Klaipėdos krašto seimelį partija surinko 3900 balsų (6,9%) ir iškovojo 2 vietas taryboje, 1930 m. (6,9%) – 2 vietos ir 1932 m. (10,3%) – 3 vietos.
Krikščionių partija
Krikščionių partija – Lietuvos politinė partija, visus 3 savo egzistavimo metus vadovauta Gedimino Vagnoriaus.
Istorija
2010 m. sausio 23 d. susijungus Krikščionių konservatorių socialinei sąjungai ir Lietuvos krikščioniškosios demokratijos partijai buvo įkurta Krikščionių partija. Savo statute partija skelbia esanti politinė centro dešinės partija.
Steigiamojo suvažiavimo metu dvi partijos, vienijamos bendrų tikslų dirbti Lietuvos labui, vienbalsiai išsirinko savo lyderį. Juo tapo du kartus Lietuvos Ministru Pirmininku buvęs Gediminas Vagnorius.
2011 m. dalyvavo Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimuose. Utenos rajone surinko 11,17 % rinkėjų balsų ir gavo 3 mandatus savivaldybės taryboje, Elektrėnų savivaldybėje – 6.83%, kurie taip pat suteikė 2 mandatus, Trakų rajone 5,53 %, – 2 mandatai, Marijampolėje 5,55 % – 2 mandatai, Telšių rajone 4, 89 % – 2 mandatai, Kaišiadorių, Pakruojo, Skuodo, Šilalės rajonuose Krikščionių partija pasitikintys rinkėjai jai skyrė po vieną mandatą. Šiaulių rajone pritrūko 2 balsų iki galimybės gauti 1 mandatą rajono savivaldybės taryboje.
Krikščionių partijos frakcija Seime
Prie partijos prisijungė nuo Tautos prisikėlimo partijos atskilę LR Seimo nariai: Vidmantas Žiemelis, Linas Karalius, Aleksandras Sacharukas, Vytautas Kurpuvesas, Ligitas Kernagis, Donalda Meiželytė Svilienė, Zita Užlytė, Jonas Stanevičius ir Rokas Žilinskas, kurie susijungę su Mantu Varaška bei Jonu Ramonu sukūrė opozicinę Krikščionių partijos frakciją parlamente. 2013 m. spalio 26 d. susijungė su Darbo partija (leiboristais).
Skyriai
Lietuvoje buvo 41 Krikščionių partijos skyrius, 2 Anglijoje – Šiaurės Anglijos ir Pietų Anglijos skyriai, vienas Amerikoje – Čikagos skyrius. Praėjus lygiai vieneriems metams nuo partijos įsteigimo, nauja politinė jėga turėjo 10 000 narių. 2012 m. rugpjūčio 2 d. partija buvo deklaravusi 8237 narius.
Narystė
Narystė partijoje buvo nemokama. Nariu galėjo tapti kiekvienas 18 metų amžiaus sulaukęs ir rinkimų teisę turintis LR pilietis, nepriklausantis kitoms partijoms ar politinėms organizacijoms.
Tabana Ntlenjana
miniatiūra Tabana Ntlenjana (sesoto k. Thabana Ntlenyana – „nedidelis, gana gražus kalnas“ ) – aukščiausia viršukalnė Lesote ir visoje pietų Afrikoje (į pietus nuo Kilimandžaro). Šis kalnas yra Drakono kalnyno viršukalnė. Kalno aukštis siekia 3 482 m.
Netoliese išteka Oranžinė upė.
Pirmas sėkmingas užkopimas į šią viršukalnę datuojamas 1951 m.
Gargždų herbas
Gargždų herbas – vienas iš Klaipėdos raj. savivaldybės ir Gargždų miesto heraldikos atributų.
Aprašas
Herbo raudoname lauke žalių laurų vainiku apsuptas gulsčias sidabrinis kalavijas. Lauro uogos ir kalavijo rankena auksiniai.
Simbolika
Edmundo Rimšos teigimu, pagal tuometinį supratimą, laurų vainiku apsuptas gulsčias kalavijas rodo „… pergale apvainikuotas kovas, išsikovotą savivaldą. Gargždų herbo gan paprasta kompozicija buvo nulemta klasicizmo plitimo ir bendrų XVIII a. heraldikos tendencijų, kai herbai savo išvaizda panėšėjo į antspaudų ikonografiją. Tai lėmė herbų panaudojimo sąlygos, kai ne tik mažųjų, bet ir didesnių miestų herbų naudojimas buvo labai ribotas (kai kuriuose miestuose – tik antspaudui)“. .
Pagal Edmundą Rimšą, herbo skydo lauko spalvą lemdavo ne tiek estetinis, kiek praktinis aspektas, norint išryškinti pagrindinį herbo savininko simbolį. Raudona spalva, vyravusi gotikos laikais, buvo viena garbingiausių. Kovinės atributikos ženklai Lietuvos miestų herbuose atsirado apie XVIII a. pabaigą. Pagal tuometines heraldikos taisykles, kalavijus, kardus piešė su aukso rankenomis ir sidabro geležtėmis. Augmenijos motyvuose vyravo žalia ir geltona – natūraliausios augmenijos gamtoje spalvos.
Istorija
Remiantis 1996 m. kovo 14 d. Lietuvos Respublikos savivaldybių atributikos įstatymo Nr. I-1226 2 straipsnio 2 dalimi, Klaipėdos rajono savivaldybės herbas yra rajono centro Gargždų herbas. Herbą – svarbų miesto savarankiškumo ženklą – Gargždams suteikė karalius Stanislovas Augustas kartu su Savivaldos privilegija (1792 m.). Privilegijos originalas, kuriame buvo ir herbo spalvoto piešinio originalas, neišliko. Seniausiu žinomu herbo piešinio variantu yra laikomas jo spalvotas piešinys Lietuvos metrikoje esančiame Gargždų savivaldos privilegijos nuoraše.
1997 m. gruodžio 2 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 1464. Herbo etalono autorius – dailininkė Laima Ramonienė.
Galiniai (Ignalina)
Galiniai – kaimas Ignalinos rajono savivaldybėje, 6 km nuo Gubavos.
Larisa
Larisa – miestas Tesalijoje (Graikija); nomo centras. Išvystyta maisto, popieriaus, tekstilės, statybų pramonė. Kasmet vyksta žemės ūkio parodos ir mugės. Yra geležinkelis, netoli miesto yra Nea Anchilaos tarptautinis oro uostas.
Pavadinimo kilmė
Manoma, kad miestas pavadintas graikų nimfos Larisos garbei arba tiesiog iš senovės graikų žodžio larisa, kuris reiškė tvirtovę.
Patna
Patna – miestas Indijos šiaurėje, prie Gango upės, Biharo valstijos sostinė. Patna yra antras pagal dydį Rytų Indijos mmiestas po Kolkatos. Jis turi 2,7 mln. gyventojų (2018 m.) ir yra 19-as miestas pagal gyventojų skaičių Indijoje. Išvystyta tekstilės, maisto pramonė, klesti amatai. Mieste yra universitetas, daug muziejų. Išlikę daug senovinės architektūros paminklų ir jų liekanų.
Istorija
Senovėje miestas vadinosi Pataliputra ir buvo vienas iš didžiausių tuometinio pasaulio miestų (tuo metu užėmė 48 km²). Dar graikų keliautojas ir geografas Megastenas (350–290 m. pr. m. e.) savo knygoje apie Indiją mini Palibothra miestą. Iki VI mūsų eros amžiaus buvo Magadų imperijos sostinė, taip pat Guptų valstybės pagrindinis miestas. Mieste gyveno tokie žymūs astronomai ir mokslininkai kaip Arjabhata, Vatsjajana ir Čanakja. Maurjų laikais (300 m. pr. m. e.) jame gyveno 400 tūkst. žmonių. Žlugus Guptų valstybei, miestas patyrė nuosmukį, kol XVII a. jį atgaivino britai kaip tarptautinės prekybos centrą.
Jamagučio prefektūra
Jamagučio prefektūra  – Japonijos prefektūra, įsikūrusi Čiūgoku regione. Sostinė – Jamagučis, tačiau didžiausias prefektūros miestas – Šimonosekis.
Istorija
Jamagučio prefektūros vietoje seniau buvo Nagato ir Suo žemės. Sengoku laikotarpiu tai buvo dalis Morio klano valdos.
Geografija
thumb|250px|Jamagučio prefektūros žemėlapis Šimanės prefektūra šiaurės rytuose ribojasi su Šimanės ir Hirošimos prefektūromis.
Miestai
Jamagučio prefektūroje yra 13 miestų:
Miesteliai
Miesteliai kiekvienoje apskrityje:
Turizmas
Bene labiausiai turistus šioje prefektūroje pritraukia Kintajaus tiltas, esantis Ivakunyje.
Paravanis
Paravanis - ežeras Gruzijoje, tyvuliuojantis Džavachečio plynaukštėje tarp Abul-Samsario ir Džavachečio grandinių.
Paravanis stūkso 2073 m aukštyje virš jūros lygio. Ežero paviršiaus plotas sudaro 37,5 km², o baseinas – 234 km². Jo didžiausias gylis yra 3,3 m, o vidutinis – 2,2 m. Vandens tūris sudaro 91 milijoną kubinių metrų. Vandens lygis žemiausias būna spalį ir lapkritį, o didžiausias – gegužę ir birželį. Žiemos metu ežeras užšąla, o ledo storis siekia nuo 47 iki 73 cm.
Paravanis gauna vandens iš sniego, lietaus ir požeminių versmių, bei nedidelių intakų - Šaorio, Sabadostskalio, Radionovskio Tskalio.
Pietinėje ežero dalyje ištakas pradeda Paravanio upė, kuri toliau tampa dešiniuoju Kuros upės intaku. Paravanis yra populiarus tarp žūklautojų.
Futbolo karas
Futbolo karas (dar vadinamas 100 valandų karu) – karinis konfliktas tarp Salvadoro ir Hondūro, trukęs 6 dienas. Šis karas prasidėjo 1969 metų liepos 14 d., o baigėsi liepos 20 d. Konflikto priežastis buvo politiniai skirtumai tarp šalių ir imigracija iš Salvadoro į Hondūrą. Hondūro futbolo komandos pralaimėjimas Salvadoro komandai pasaulio futbolo čempionato atrankiniame etape tik padidino įtampą ir sukėlė riaušes.
DPMM FC
„Duli Pengiran Muda Mahkota Football Club“  – Brunėjaus futbolo klubas iš Bandar Seri Begavano miesto.
Namų rungtynes žaidžia „Sultan Hassanal Bolkiah“ stadione.
Istorija
Klubas įkurtas 1994 m. Žaidė Brunėjaus sultonato futbolo lygoje,Šaltiniai:
2005 m. priėmė sprendimą žaisti Malaizijos čmpionate. Buvo suspenduotas.
Vėlesniais metais rungtyniavo Singapūro aukščiausioje lygoje. 2015 ir 2019 m. tapo Singapūro čempionais.
Bajorai (Alanta)
Bajorai – kaimas Molėtų rajono savivaldybės šiaurės vakarinėje dalyje, 4 km į šiaurės rytus nuo Alantos.
Jonas Milerius
Jonas Milerius (g. 1949 m. balandžio 1 d. Krasnojarsko krašte) – lietuvių inžinierius, informatikas, valstybės tarnautojas. Lietuvos Respublikos Seimo kancleris (nuo 2006 m.).
Biografija
Gimė traukinyje, šeimą iš Geldėnų vežant į tremtį. 1958 m. pavasarį su tėvais grįžo į Lietuvą, 1969 m. baigė Skuodo raj. Barstyčių vidurinę mokyklą. 1974 m. baigęs Vilniaus universiteto Matematikos-mechanikos fakultetą pradėjo dirbti Vilniaus automatizuotų valdymo sistemų projektavimo konstravimo biure inžinieriumi, 1977–1989 m. buvo projekto vyriausiasis konstruktorius, vėliau – susivienijimo SIGMA vyr. inžinieriumi.
1990 m. įtrauktas į darbo grupę prie Lietuvos Respublikos valstybinės delegacijos tarpvalstybinėms deryboms su TSRS. Sausio įvykių metu Aukščiausioje Taryboje aptarnavo kompiuterinę įrangą, sistemino informaciją, platino iš užsienio atvykusiems žurnalistams vaizdo medžiagą, fotonuotraukas apie tų dienų įvykius.
Nuo 1991 m. gruodžio mėn. – Seimo Kompiuterinių duomenų tvarkymo skyriaus vedėjo pavaduotojas, nuo 1995 m. gruodžio mėn. – šio skyriaus vedėjas. 1998–2009 m. buvo Seimo kanceliarijos Informacijos technologijų skyriaus vedėjas, departamento direktorius.
2009 m. lapkričio 5 d. paskirtas Seimo kancleriu penkerių metų kadencijai.
J. Milerius apdovanotas Sausio 13-osios atminimo medaliu, ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi. 2010 m. žurnalo „Veidas“ organizuojamuose rinkimuose jis buvo išrinktas „Metų valstybės tarnautoju“ Kartu su žmona Sofija užaugino tris sūnus – Žilviną, Nerijų ir Joną.
Telipino deklaracija
Telipino deklaracija ( ar Telepinu Proclamation) – karaliaus Telipino valdymo metu (apie 1550 m. pr. m. e.) išleistas įsakas hetitų kalba.
Įsakas svarbus tuo, kad pagal jį pavyko atkurti hetitų karalių seką. Jame taip pat minimi kai kurie svarbūs įvykiai, kaip kad Muršilio I Babilono užkariavimas, apie kurį nerasta kitų hetitų dokumentų. Apie 80 m. laikotarpyje žinoma tik šiek tiek daugiau, negu karalių Telipino įpėdinių vardai.
Van Seter teigia. kad įsakas yra daugiau teisės dokumentas, negu istorinis tekstas, nes jame išdėstytos sosto paveldėjimo taisyklės Hetitų karalystėje. Lawson kritikuoja šį požiūrį teigdamas, kad kvazi-teisinis tekstas tuo pačiu gali būti ir istorinis šaltinis.
Welcome Reality
Welcome Reality – debiutinis britų elektroninės muzikos grupės „Nero“ albumas, išleistas 2011 m. rugpjūčio 12 d. Albumo singlas „Promises“ pasiekė pirmąją vietą Jungtinės Karalystės singlų reitinge, o „Guilt“ – aštuntąją. Albumas sulaukė daugiausia teigiamų kritikų įvertinimų ir debiutavo pirmojoje Jungtinės Karalystės albumų reitingo vietoje. 2015 m. liepos mėnesio duomenimis, Jungtinėje Karalystėje parduota per 120 tūkstančių albumo kopijų.
Bajorai (Kupiškis)
Bajorai – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 2 km į pietryčius nuo Skapiškio. Iš šiaurės ir rytų prieina Skapgiris, iš pietų – Misiukiškio miškas.
Istorija
Pirmą kartą apylinkės paminėtos 1555 m. rugpjūčio 2 d., kai Stanislovas Jurgaitis Ožakas Skopas fundaciniame rašte užrašė 13 valakų, vadintų Bajorais, Skapiškio bažnyčiai. 1707 m. Skapiškio bažnyčios inventoriuje Bajoriškių pavadinimu minimas kaip klebonijos kaimas, sudarytas iš 3 laukų po 13 valakų. XVIII a. Bajoriškiai vis dažniau vadinti Bajorais. 1775 m. priklausė Barboros Tyzenhauzienės Mirabelio dvarui, 1782 m. minimas kaip Skapiškio dvaro seniūno Tyzenhauzo valda, XIX a. – kaip Mirabelio valda ir tiesiogiai priklausė Skapiškio palivarkui. 1838 m. savininkė buvo grafienė Šuazel.
1861–1915 m. kaimas priklausė Ukmergės apskrities Virbališkių valsčiui, 1919–1946 m. – Rokiškio aspkrities Skapiškio valsčiui. 1922 m. išskirstytas į vienkiemius. 1950–1959 m. priklausė Kupiškio rajono Laukelių ir Vėželių apylinkėms, 1959–1962 m. – Pandėlio rajono Skapiškio apylinkei, nuo 1962 m. – vėl Kupiškio rajonui.