cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Petras Repšys
Biografija
1960–1967 m. studijavo Vilniaus dailės institute grafiką. Nuo 1967 m. dalyvauja respublikinėse ir užsienio parodose. Dirba lakštinės, knygų, taikomosios grafikos, ekslibriso, molbertinės tapybos, freskos, skulptūros, medalistikos srityse. Ekslibrisus pradėjo kurti 1969 m.
Svarbesni darbai: estampai „Žmogus, ugnikalnis“ ir „Grįžulo ratai“ (1964), „Poetas“ (1974), iliustruotos knygos S. Gedos „Strazdas“ (1967), „Užmigę žirgeliai“ (1970). Apipavidalino Vilniaus knygyno „Versmė“ eksterjerą ir interjerą (1973–1978), nutapė freską „Metų laikai“ Vilniaus universiteto lituanistikos centre (1974–1984), sukūrė medalių ir kt. Petras Repšys knygas iliustruoja mažesnio amžiaus vaikams.
Bahr al Gazalis
Bahr al Gazalis (, „gazelių upė“) – upė Pietų Sudane. Išteka iš kalnuotų Sudano sričių, į jį įteka daug intakų, iš kurių didžiausias Bahr al Džuras prasideda Čado-Kongo vandenskyroje. Dauguma intakų sausros metu išdžiūva. Žemupyje upė pelkėta, apaugusi žolėmis, srovė lėta. Lietingu metu pavirsta didžiuliu ežeru. Per No ežerą ir Sudo pelkynus įteka į Bahr al Džebelį.
Lazi Malė
Lazi Malė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Tykocino valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Nuo XIII–XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos priklausė Lietuvos Didžiajai kunigaikštystei.
Lietuva 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Lietuvos sportininkai dalyvavo 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Sidnėjuje.
Basketball pictogram.svg Krepšinis
Andrius Giedraitis, Dainius Adomaitis, Darius Maskoliūnas, Eurelijus Žukauskas, Gintaras Einikis, Kęstutis Marčiulionis, Mindaugas Timinskas, Darius Songaila, Ramūnas Šiškauskas, Šarūnas Jasikevičius, Saulius Štombergas, Tomas Masiulis
Aivaras Bendžius
Aivaras Bendžius (g. 1993 m. sausio 26 d. Elektrėnuose) – ledo ritulininkas.
2012 m. rugpjūčio pabaigoje pasirašė vienerių metų sutartį, su galimybe ją pratęsti dar dvejiems, su Tamperės „Ilves“ klubu. 2016 m. sausio pabaigoje pasirašė vienerių metų sutartį su galimybe ją pratęsti, su Slovėnijos Jesenicių „HDD“ klubu, kuris rungtyniauja Slovėnijoje ir bendroje Austrijos-Slovėnijos lygoje.
Alfons Mucha
Alfonsas Mucha (,  – ) buvo Čekijos tapytojas bei dizaineris secesijos laikotarpiu. Plačiai išgarsėjo beveik per naktį, sukūręs teatro afišą Gismonda (1894–1895), kurią užsisakė Paryžiaus aktorė Sara Bernard. Aktorė vėliau su A. Mucha sudarė sandorį, pagal kurį jis sukūrė dar kelias afišas jai bei Renesanso teatrui. Jo svarbiausias gyvenimo kūrinys yra didelio formato drobių ciklas Slavų epopėja, kurį kūrė aštuoniolika metų. Taip pat prisidėjo prie Laisvųjų masonų ložės atkūrimo Čekoslovakijoje.
Biografija
Gimė Ivančicėse teismo tarnautojo Ondržėjaus Muchos šeimoje. Turėjo dvi seseris. Mokėsi Slavų gimnazijoje Brne, kur pragyvenimui užsidirbdavo giedodamas chore. Po nesėkmingo bandymo įstoti į Prahos Meno Akademiją trumpai dirbo stenografu Ivančicių teisme. 1879 m. Vienoje dirbo teatro dekoracijų tapytoju firmai Kautský – Brioschi – Burghardt. 1883 m. jį pasikvietė grafas Khuen Belassi, kad sukurtų interjero dekoracijas jo pilyse netoli Hrušovany nad Jevišovkou (Moravijoje). 1883 m. pradėjo studijas Miuncheno akademijoje, o vėliau perėjo į Académie Julian, po to Académie Colarossi Paryžiuje. Istorinis lūžis jo karjeroje įvyko, kai gavo užsakymą afišai iš Paryžiaus aktorės Saros Bernard. 1906 m. vedė Mariją Chytilovą. JAV buvo pripažintas geriausiu dekoracijų kūrėju pasaulyje. Vis dėlto jis troško grįžti į gimtąją Čekiją. Buvo pirmųjų naujai susikūrusios nepriklausomos Čekoslovakijos pašto ženklų bei banknotų autorius. Jo talentas buvo visapusiškas: nuo skulptūros iki fotografijos ar teatro. Mucha tapo žinomas kaip taikomojo meno kūrėjas – be plakatų ir afišų kūrė ir etiketes vyno buteliams, šokoladams, sausainiams, cigaretėms ir panašiai, tapė projektus restorano meniu, kalendoriams, dekoratyvinėms širmoms, iliustravo knygas. Kūrė projektus interjerams, indams, juvelyrikai, sukūrė Švento Vito katedros vitražo projektą.
Alfonsas Mucha buvo didelis patriotas ir visą gyvenimą svajojo realizuoti didelio formato drobių ciklą Slavų epopėja, kuriuo norėjo apibendrinti slavų istoriją. Jį tapė Zbiroho pilyje nuo 1910 m., baigė 1928 m. Muchos mecenatas Charles Crane (JAV) ciklą padovanojo Prahos miestui. Dabar jį galima pamatyti Moravos Krumlovo pilyje.
Alfonsas Mucha buvo ir geras fotografas. Savo nuotraukas naudojo ir tapybos reikmėms, abiejose kūrybos srityse naudojo panašią kompoziciją. Muchos dokumentinės nuotraukos iš kelionės po ikirevoliucinę Rusiją buvo panauduotos kaip svarus pagrindas Slavų epopėjos ciklui. Gavęs Paryžiaus Pasaulio ekspozicijos 1900 m. komisaro užsakymą papuošti Bosnijos ir Hercegovinos paviljoną, Mucha pirmiausia su fotoaparatu nuvyko į Balkanus ir tik po to sukūrė gigantišką pano, kuris tapo svarbiausiu ekspozicijos akcentu. Jis yra čekiško klasikinio fotografinio akto pradininkas.
Alfonsas Mucha mirė Prahoje, po Gestapo tardymų (buvo vienas pirmųjų Čekijos asmenybių, areštuotų Gestapo) „nuo plaučių uždegimo“. Palaidotas Vyšehrado kapinėse Prahoje.
Darbai
thumb|[[1909 m. afiša, kurioje Maude Adams vaizduojama kaip Žana d'Ark ]]
La Bomba (1992 albumas)
La Bomba – roko grupės Bix 1992 metais išleistas albumas.
Automagistralė M03 (Ukraina)
Automagistralė M03  – tarptautinis Ukrainos greitkelis, prasidedantis Kijeve ir besibaigiantis sienos kirtimo punkte su Rusija „Dovžanskyj“ (Luhansko sritis). Atkarpa Kijevas-Debalcevė sutampa su europiniu (Kalė-Rideris), atkarpa Debalcevė-sienos kirtimo punktas „Dovžanskyj“ – su  (Brestas-Machačkala) greitkelių dalimis.
Sfinksas
thumb|left|210px|[[Egipto sfinksas prie Gizos]]
Automagistralė M03 (Ukraina)
Prasideda Kijeve, kerta Boryspilį, Jahotyną, Pyriatyną, Lubnus (visi Kijevo srityje), Chorolą, Poltavą (Poltavos sritis), Charkovą, Čuhujivą, Iziumą (Charkovo sritis), Slovjanską, Bachmutą, Debalcevę (visi Donecko srityje), Krasnyj Lučą bei pasibaigia sienos kirtimo punkte „Dovžanskyj“ (Luhansko srityje; toliau į Rostovą prie Dono Rusijoje).
Bendras ilgis – 844,2 km, su privažiavimais – 858,9 km.
Tolujus
Jaunystė
Tolujus buvo per jaunas dalyvauti Čingischano iškilimo kovose. Kai jam buvo 5 metai, jo vos neužmušė totoriai. Jį išgelbėjo sesuo Altani ir du Čingischano kompanionai. 1203 m. jo tėvas surengė Tolujaus ir Sorkaktani Beki, Ongchano dukters, vestuves. Pirmasis jų sūnus Monkė gimė 1209 m. Pirmąkart Tolujus kovėsi su Dzin dinastija 1213 m., kai su svainiu Chiqu užlipo Desingo sienas.
Sfinksas
Sfinksi
Tolujus
Jaunystė
1221 m. Čingischanas pasiuntė Tolujų į Chorasaną Irane. Šio regiono miestai keliskart sukilo. Nišapūro gynėjai nužudė Tolujaus svainį Tokucharą 1220 m. lapkritį. Jis išžudė Mervo ir Nišapūro gyventojus.
Regentystė
Čingischanui senstant jis turėjo pasirinkti įpėdinį iš 4 sūnų. Tolujus buvo labai geras generolas, bet Ugedėjus buvo geresnis politikas. Čingischanas manė, kad Tolujus bus per daug atsargus, kad gerai valdytų. Tolujus su tėvu dalyvavo kovose su Vakarų Sia 1227 m.
Po Čingischano mirties Tolujus dvejus metus valdė Mongolų imperiją. Mongolų kilmingieji tai pripažino, nes pagal tradiciją jauniausias sūnus paveldi tėvo turtą ir Tolujus turėjo didžiausią armiją Centrinėje Mongolijoje. Tolujus sutiko su nauju kagano išrinkimu. Juo tapo Ugedėjus.
1231–32 m. Tolujus su Ugedėjumi ir Monke kariavo Šiaurės Kinijoje. Sutriuškinę Dzin, mongolai grįžo į šiaurę.
DFC Prag
Prahos DFC – buvęs Čekijos futbolo klubas, kurį Prahoje įkūrė vokiečiai.
Kipro ralis
Kipro ralis − kasmetinės automobilių ralio varžybos, vykstančios nuo 1970 m. Lenktynes rengia „Kipro automobilių federacija“, o varžybų centras yra Limasolio miestas. Lenktyniaujama vingiuotais, netoliese esančių Troodo kalnų keliais. 2000−2006 m. šis ralis pateko į FIA organizuojamą Pasaulio ralio čempionatą (WRC). 2007 ir 2008 m. jis buvo vienas iš Artimųjų Rytų ralio čempionato (MERC) etapų. Kipro ralis į WRC sugrįžo 2009 m.
2010 m. tai buvo finalinis Tarpžemyninio ralio iššūkio (IRC) etapas ir prieš paskutinis MERC etapas.
Lietuviai Amerikos Vakaruose
Lietuviai Amerikos Vakaruose – mėnesinis iliustruotas laikraštis, pradėtas leisti 1962 m. San Franciske ir 1964 m. Los Andžele.
Istorija
Skirtas JAV Ramiojo vandenyno pakrantės valstijų lietuviams.
Redaktorius-leidėjas Antanas Skirius.
Lūgniečiai
Lūgniečiai (Nymphaeales) – magnolijainių (Magnoliopsida) klasės magnolijažiedžių (Magnoliidae) poklasio augalų eilė.
Dviratinė
Dviratinė – kaimas Marijampolės savivaldybėje, 5 km nuo Liudvinavo.
Azau
Azau  – ledynai Rusijoje, Kaukazo kalnuose (Vandenskyros kalnagūbryje). Prasideda firno lauke, Elbruso kalno papėdėje. Susideda iš Didžiojo ir Mažojo Azau ledynų. Didžiojo ilgis 2 km, užsibaigia 2500 m aukštyje; maitina Baksano upę. Mažojo Azau ilgis 1 km.
Romanas Romanovas
Romanas Romanovas (g. 1976 m. Lietuvoje) – rusų kilmės vadybininkas, Škotijos futbolo klubo „Heart of Midlothian“ prezidentas (nuo 2005 m. spalio 31 d.), verslininko Vladimiro Romanovo sūnus. Vienos iš stambiausių projektavimo bendrovių Lietuvoje „Pramprojektas” akcininkas (6,01 % akcijų).
Lietuvio kelias
Lietuvio kelias – JAV lietuvių laikraštis, leistas 1949–1950 m. Skrantone.
Redaktorius ir leidėjas Liudas Dovydėnas.
Alfredas Kondratavičius
Alfredas Kondratavičius (g. 1944 m. vasario 15 d. Šiauliuose) – Lietuvos šokėjas, baletmeisteris.
Biografija
1966 m. baigė Vilniaus M. K. Čiurlionio meno mokyklą, 1971 m. – Leningrado N. Rimskio-Korsakovo konservatoriją.
1958–1968 m. dainų ir šokių ansamblio „Lietuva“ šokėjas, 1978–1983 m. ir nuo 1989 m. – baletmeisteris statytojas. 1971–1978 m. Kauno muzikinio teatro vyr. baletmeisteris, 1986–1989 m. baletmeisteris statytojas, 1983–1986 m. Buriatijos operos ir baleto teatro vyr. baletmeisteris. 1977 m. Lietuvos dainų šventės, 2005 m. Moksleivių dainų šventės Šokių dienos vyr. baletmeisteris, nuo 2005 m. Panevėžio muzikinio teatro vyr. baletmeisteris.
Aleksandr Kazakevič
Aleksandr Kazakevič (g. 1986 m. birželio 12 d. Vilniuje) – Lietuvos imtynininkas.
Biografija
Studijuoja Lietuvos edukologijojs universitete. Sportuoja nuo 1998 m. Pirmasis treneris – Remigijus Gustas, dabartiniai – Grigorijus Kazovskis (iki 2012 m.), Ruslanas Vartanovas, Mindaugas Ežerskis. 2008 m. vasaros olimpinių žaidynių dalyvis. 2012 m. vasaros olimpinių žaidynių graikų−romėnų imtynių bronzos medalio laimėtojas.
Maitiegališkės
Maitiegališkės – kaimas Elektrėnų savivaldybėje, 6 km nuo Semeliškių.
Lamija
Graikų mitologijoje Lamija – pabaisa, Poseidono ir Libijos dukra. Lamija buvo Libijos karalienė, kurią įsimylėjo Dzeusas. Hera pavertė ją į pabaisą (arba Hera užmušė jos vaikus, Lamija pasislėpė tarpeklyje ir pavirto pabaisa), kuri grobė ir rijo svetimus vaikus. Hera buvo atėmusi jai miegą – prakeikusi ją, kad negalėtų sumerkti akių, todėl Lamija buvo apsėsta matyti savo mirusių vaikų vaizdus. Naktimis ji klajodavo. Dzeusas pasigailėjo Lamijos, apdovonojo ją sugebėjimu išsiimti akis ir pamiegoti, vėliau akis įsidėti atgal. Jos kūną sudarė gyvatės kūnas ir moters krūtinė bei galva. Dažniausiai minima, kad ji buvusi moteris, kartais – vyras ar hermofroditas.
Lamijomis vadindavo naktinius vaiduoklius, kurie čiulpdavo jaunuolių kraują.
Bulgarijos tautosakoje Lamija – paslaptinga būtybė su keliomis galvomis, kurios nukirstos vėl atauga. Ji maitinosi merginų krauju. Pabaisa kankindavo kaimiečius. Randama olose ir požemyje. Kai kuriose istorijoje, ji turi sparnus; dar kitose ji alsuoja ugnimi. Lamija buvo belytė, bet paprastai moteriškos giminės.
Baskų legendoje Lamija – vandens fėja, gyvenanti olose. Baskų krašte daug vietovių pavadintų šios būtybės vardu. Lamija įgaudavo gražios moters išvaizdą, kad suviliotų vyrus. Pagal vienintelį požymį galima buvo nuspręsti, kad ji nebuvo normali moteris – reikėjo pažiūrėti į pėdas, kurios buvo anties. Kitose legendose ji apibūdinama kaip pusiau žmogus pusiau žuvis. Dažniausia jos buvo matomos šukuojančios savo auksines sruogas. Vienintelis būdas jas supykdyti yra pavogti jų plaukų sruogą. Lamijos yra geros didžiąją laiko dalį. Kitos baskų legendos pasakoja, kad Lamija yra deivė Mari.
Caterham F1
Ekipos bazė yra Lyfylde. Nuo 2012 iki 2014 m. ekipai vadovavo Tony Fernandesas, o ekipos techniniu direktoriumi buvo Mike Gascoyne.
Ekologinė sukcesija
Pirminė sukcesija
Ji prasideda, kai organizmai užima (kolonizuoja) laisvą žemės plotą, kuriame visiškai nėra organizmų, dažnai nėra ir dirvožemio. Tai gali būti nuošliaužos vieta, paviršius, atsidengęs nutirpus ledynui, sustingusios lavos paviršius, apleista asfaltuota aikštelė, nuleistos vandens saugyklos dugnas ir pan.
Caterham F1
2010 m. sezonas
Ekipa naudojo Cosworth variklius, kaip ir kitos į Formulę 1 tame pačiame sezone debiutavusios ekipos – Hispania Racing ir Virgin Racing.
Ekologinė sukcesija
Antrinė sukcesija
Per tam tikrą laiką įvairūs augalai ir kartu su jais gyvenantys gyvūnai vieni kitus keis tol, kol susidarys klimaksinė bendrija, kuri egzistuos ilgą laiką nesikeisdama, kol bus tokios pačios aplinkos sąlygos (pvz., klimatas).
Ekosistemose egzistuoja ir sezoninė kaita - atsakomoji reakcija į sezoninius terpės pokyčius, - kuri nėra sukcesija.
Caterham F1
2010 m. sezonas
2009 m. gruodžio 14 d. komanda patvirtino savo vairuotojus. Tai Jarno Trulli ir Heikki Kovalainen. Pilotu bandytoju buvo paskirtas Fairuz Fauzy iš Malaizijos.
2010 m. lapkričio 14 dieną ekipos vadovas T. Fernandesas paskelbė apie pasirašytą sutartį su pirmuoju Lotus lenktynininku, tačiau atsisakė jį įvardinti.
Junkeris (reikšmės)
Žodis junkeris reiškia:
Caterham F1
2010 m. sezonas
Viso sezono metu ekipa pasirodydavo geriau, nei kitos naujokės Hispania ir Virgin ekipos. Iki paskutinio sezono Abu Dabio GP ekipa buvo 10 vietoje ir geriausias jos rezultatas buvo 12 Heikki Kovalainen vieta Japonijos lenktynėse.
2011 m. sezonas
2011 m. sezone ekipoje liko tie patys pilotai, tik pasikeitė variklių tiekėjas – Cosworth pakeitė prancūzų kompanija Renault.
Kaip ir pirmais metais, ekipa nepelnė nei vieno taško, tačiau viso sezono metu pasirodydavo geriau už kitas naujokes – HRT F1 Team ir Virgin Racing. Ekipa sezoną baigė 10-oje vietoje.
2012 m. sezonas
Pasibaigus 2011 m. sezonui ekipą perėmė Anglijos sportinių automobilių bendrovė Caterham Cars, tuo pačiu ekipos pavadinimas buvo pakeistas į „Caterham F1 Team“.
Naujajam sezonui ekipos lenktynininkai trečius metus iš eilės liko tie patys – Heikki Kovalainen ir Jarno Trulli.
2013 m. sezonas
2013 m. sezoną ekipa pradėjo su naujais lenktynininkais – prancūzu Charles Pic ir nyderlandiečiu Giedo van der Garde. Eilinį sezoną ekipos rezultatai buvo ypač prasti, komanda sezoną baigė paskutinė.
2014 m. sezonas
Dar kartą savo lenktynininkų gretas ekipa atnaujino prieš 2014 m. sezoną – jai atstovavo švedas Marcus Ericsson ir japonas Kamui Kobayashi. Šiais metais ekipa pasiekė geriausią rezultatą savo istorijoje, kai M. Ericsson Monako GP finišavo 11-oje vietoje.
Maltos futbolo varžybos 2004–2005 m.
Maltos futbolo varžybos 2004–2005 m.
Galutinė lentelė
Silpnųjų grupė:
Salos (Lazdijai)
Salos (arba Sala) – kaimas Lazdijų rajono savivaldybėje, 4 km į vakarus nuo Lazdijų, 4 km nuo sienos su Lenkija, prie siauro ir vingiuoto kelio. Piečiau nuo kaimo telkšo Dumblis. Taip pat keliai į Žemaitkiemį, Vieštartus.
Istorija
Salų kaimas įsikūrė XX a. vid. Dumblio dvaro žemėse.
Kelimanė
Kelimanė  – miestas Mozambike, Indijos vandenyno pakrantėje, prie Rio dos Bons Sinais upės žiočių. Zambezijos provincijos administracinis centras. Svarbus jūrų uostas. Eksportuojamas cukrus, sizalis, kopra, tabakas.
Mieste yra didelė ligoninė, dvi katedros ir didelė mečetė.
Istorija
Miesto įkūrimas siejamas su Svahilių civilizacijos klestėjimu Rytų Afrikoje X–XV a. Čia susiformavo prekybinis miestas-valstybė, kuriame kūrybiškai maišėsi vietinė afrikietiška ir islamiška kultūros.
XV a. pabaigoje savo kelionės į Indiją metu, čia lankėsi Vasco da Gama. Netrukus portugalai čia įsitvirtino ir prijungė miestą prie savo Rytų Afrikos. XVIII – XIX a. Kelimanė buvo svarbus portugalų prekybos vergais centras.
Miestą buvo pasiekęs ir Afrikos tyrinėtojas Deividas Livingstonas.
Vaidas Viktoravičius
Vaidas Viktoravičius (g. Šiauliai, 1987 m. gegužės 8 d.) - Lietuvos futbolininkas, žaidžiantis puolėjo pozicijoje.
Karjera
Didžiąją karjeros dalį praleido "Šiaulių" klube, taip pat atstovavo FK "Mažeikiai" ekipą.
2019 m. atstovavo FA Šiauliai.
Nemajūnai (Birštonas)
Nemajūnai – kaimas Birštono savivaldybės rytuose, dešiniajame Nemuno krante, prie pirmos didžiosios Nemuno kilpos už Alytaus. Seniūnaitijos centras. Urbanistinis draustinis. Stovi medinė Nemajūnų Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia (pastatyta 1877 m.), kapinės, veikia Nemajūnų pagrindinė mokykla (Geležūnuose), biblioteka, medicinos punktas. Yra Nemajūnų akmuo, šiaurėje stūkso Nemajūnų piliakalnis.
Istorija
miniatiūra|250px|Gatvė Nemajūnuose miniatiūra|250px|right|Kelias Nemajūnuose
Gyvenvietė minima XIV a. Kryžiuočių karo kelių aprašymuose. Buvo Nemajūnų dvaras. 1910 m. pastatytas vandens matavimo postas, vienas seniausių Lietuvoje (jame vis dar matuojamas Nemuno vandens lygis, stebimi potvyniai, tiriami ledo reiškiniai, skaičiuojamas debitas, matuojama vandens temperatūra).
Iki XX a. antrosios pusės kaimas buvo žinomas kaip Nemaniūnai.
Rondonopolis
Rondonopolis  – miestas vidurio Brazilijoje, Mato Grose, 215 km į pietryčius nuo Kujabos, į rytus nuo San Žeronimo kalnagūbrio, prie San Lurenso (Vermeljo) upės (Paragvajaus intakas). Yra oro uostas, plentai į Kampo Grandę, Braziliją, Kujabą. Maisto (žemės ūkio produktų perdirbimo) pramonė. Apylinkėse auginami ryžiai, medvilnė, kukurūzai, soja, veisiami galvijai. Netoliese išgaunami deimantai. Veikia Kujabos, Mato Groso universitetų padaliniai, krašto muziejus, Šv. Kryžiaus katedra.
Istorija
XIX a. pab. į indėnų bororų žemes ėmė keltis aukso ieškotojai. 1902 m. prie Vermeljo upės ėmė kurtis brazilų naujakuriai, o 1915 m. įsteigta Rio Vermeljo gyvenvietė. 1918 m. pervadinta į Rondonopolį brazilų kolonisto Kandido Rondono garbei. 1953 m. tapo atskira savivaldybe. Nuo XX a. vid. pradėjo sparčiai augti apylinkėse įsisavinant vis didesnius žemdirbystės plotus.
Lukomos kunigaikštystė
Lukomos kunigaikštystė – nedidelė XII a. – XIV a. Rusios kunigaikštystė dab. Baltarusijoje. Sostinė Lukomlis prie to paties pavadinimo ežero.
Istorija
Kunigaikštystė minima prie seniausiai atskilusių nuo Polocko kunigaikštysčių. Todėl manoma, kad jos įkūrimas galėjo būti susijęs su 1101 m., kuomet Polocko kunigaikštis Vseslavas padalijo žemes savo sūnums. Lukomos kunigaikščiu tikriausiai tapo jauniausias jo sūnus Rostislavas. 1127 m. jį ištrėmus į Bizantiją, atrodo, kad vietinė dinastinė linija taip ir nunyko.
Vėliau kunigaikštystė buvo priklausoma nuo stipresnių Polocko žemės kunigaikštysčių. XIII a. joje, kaip ir Polocke, įsitvirtino lietuviška dinastija. Kunigaikštystė oficialiai panaikinta 1473 m. Vėliau įjungta į Polocko vaivadijos teritoriją.
Kunigaikščiai
Lukomos kunigaikščių linija nėra žinoma. Vienintelis vietinės linijos atstovas buvo Rostislavas Vseslavičius, priklausęs Riurikovičių Polocko atšakos atšakai. Vėliau kunigaikštystėje tikriausiai įsitvirtino Polocko ir Vitebsko valdovų linijos.
Ją, drauge su Polocku, kaip atskirą vienetą valdė Andrius Algirdaitis, Algirdo sūnus. Jo palikuonims susimaišius su vietiniais didikais, susiformavo vietos didikai Lukomskiai. Kunigaikščiui Ivanui Lukomskiui 1473 m. pabėgus į Maskvą, jie tapo Rusijos didikais.
Ekologinė bendrija
Ekologinė bendrija – augalų, gyvūnų, grybų, protistų ir prokariotų grupė, užimanti kokią nors buveinę. Visi jie priklauso vienas nuo kito ir nuo aplinkos.
Augalų studijose augalų ir jų ekologinių ryšių pažinimas yra svarbus. Botanikai daug dėmesio skiria klasifikuodami bedrijas, ekologai nagrinėja augalų ekologinius ryšius, todėl buveinių būdingųjų rūšių analizė – vienas iš labiausiai tinkančių šiam tikslui pasiekti mokymo metodų. Augalų bendrijų identifikacijos pagrindas – išsami floristinės sudėties kiekybinė analizė, todėl tai yra daugiau fundamentiniams augalijos tyrimams taikoma metodologija. Buveinių klasifikacija labiau pritaikyta aplinkos sąlygoms vertinti praktiniu, kokybiniu atžvilgiu. Europoje plačiausiai naudojama „EUNIS“ (European Nature Information System) klasifikacija. Pagrindinės buveinių grupės: pajūrio buveinės, vidaus paviršinių vandens telkinių buveinės, pelkių buveinės, pievos ir aukštųjų žolynų buveinės, viržynai ir krūmynai, miškai ir kitos medžiais apaugusios teritorijos.
Divonis
Divonis (kituose šaltiniuose Dyvanas, Dyvonė, lietuvių pravardė Lokys, prūsų: Mokinis ar Kiekinė, m. apie 1272 m.) – Didžiojo prūsų sukilimo 1260-1274 m. vienas vadų, bartas.
Kovos
1260 m. su bartų sukilėliais apgulė Vaistotpilio pilį. Kryžiuočiai ją patys sudegino ir slapčia pasitraukė. 1260 m. vadovavo jungtinei bartų, sūduvių ir pagudėnų kariuomenei, kuri prie Angrapės upės įveikė Valevonos pilies kryžiuočius, žuvo 20 riterių. Vėliau sukilėliai su apgulos pabūklais puolė Valevonos pilį, kol kryžiuočiai slapčia pasitraukė Mazovijos link. Divonis mūšyje buvo sunkiai sužeistas.
Manoma, kad 1264 m. sukilėliai buvo užėmę Pagudę. Po to Divonio ir pagudėnų vado Linkaus didelė kariuomenė įsiveržė į Kulmo žemę. Didžiausios kovos vyko dėl gerai įtvirtintos Christburgo pilies, kurią ginti padėjo kitų kryžiuočių pilių įgulos. 1271 m. kautynėse netoli Christburgo, prie Zirgūnos upės, ties Pagansčių kaimu, žuvo 12 riterių ir apie 500 ordino karių. Įsiveržę į Christburgo miestą Divonio sukilėliai jį nusiaubė, bet pilies neužėmė ir su dideliu grobiu bei belaisviais pasitraukė.
1272 m. Divonis su apie 800 bartų karių puolė Šionzėjės pilį į rytus nuo Kulmo ežero. Divoniui žuvus, bartai pasitraukė.
Laura Švilpaitė
Laura Švilpaitė (g. 1994 m. sausio 7 d. Vilniuje) – Lietuvos gimnastė, Lietuvos gimnastikos sporto rinktinės narė, Lietuvos sportinės gimnastikos čempionatų, tarptautinių varžybų nugalėtoja, 2012 m. vasaros olimpinių žaidynių dalyvė, sportinės gimnastikos trenerė.
Biografija
Mama Natalija Švilpienė, buvusi profesionali akrobatė.
Baigė Vilniaus Gerosios Vilties vidurinę mokyklą. Lietuvos edukologijos universiteto Sporto ir sveikatos fakulteto kūno kultūros specialybės aerobikos (aerobinės gimnastikos) kaip sporto šakos specializacijos studentė.
Netekėjusi.
Sportinė veikla
Sportuoja nuo 1998 m. Nuo penkerių metų pradėjo važinėti į treniruočių stovyklas ir varžybas. 2006, 2007 ir 2010 metų Mstislavo Rostropovičiaus labdaros ir paramos fondo individualios paramos laimėtoja.
Pirmoji trenerė – Irina Katinienė. Kiti treneriai – Mindaugas Katinas, Inga Levanienė, Vasilijus Gavrinas.
2005 m. būdama penktokė, tapo nugalėtoja merginų varžybose Lietuvos sportinės gimnastikos čempionate pagal nacionalinę programą. Treniravosi olimpinės čempionės Nellie Kim mokykloje JAV.
2006 m. Belgijoje vykusiose tradicinėse "Coupe Avenir 2006" sportinės gimnastikos tarptautinės varžybose daugiakovės varžybose tapo nugalėtoja (surinko 53,950 balo), aplenkusi 36 varžoves. Be pergalės daugiakovėje Laura Švilpaitė iškovojo tris pergales ir ant atskirų prietaisų - pirmavo pratimuose ant buomo (14,300), laimėjo varžybas lygiagrečių (13,000) bei laisvuosiuose pratimuose (13,725). Atraminio šuolio rungtyje surinkusi 13,000 balų buvo ketvirta.
2009 m. X Europos jaunimo (iki 17 metų) vasaros olimpiniame festivalyje Tamperėje (Suomija) daugiakovėje užėmė 5 vietą. Pratimuose ant buomo – 4 vieta (iš 78 dalyvių), iki medalio trūko 0,005 balo; surinko 13,775 balo. Daugiakovės finale Lietuvos atstovė Laura Švilpaitė užėmė 8 vietą (53,600 b.). Atrankos varžybose užėmė 3 vietą tarp 80 dalyvių. Komandų varžybose Lietuvos atstovės - L. Švilpaitė, Melita Česnavičiūtė ir Greta Nevedomskaitė užėmė 14 vietą
2010 m. Roterdame (Olandija) vykusio 42-ojo pasaulio sportinės gimnastikos čempionato moterų daugiakovės atrankos varžybose užėmė 44 vietą: 4 rungtyse surinko 52,665 balo (iki finalo trūko 1,901 balo); pratimuose ant lygiagrečių buvo 35-a (187 dalyvės), laisvuosiuose pratimuose - 72-a (184), pratimuose ant buomo - 98-a (189), o atraminio šuolio rungtyje - 108-a (186).
2011 m. Europos čempionate nedalyvavo, nes nebuvo tinkamai pasirengusi (dėl ligos negalėjo treniruotis visą mėnesį).
2012 metų sausio mėn. Londone surengtų gimnastikos atrankos į olimpiadą varžybų daugiakovėje užėmė 56 vietą (aukščiausią - 50 vietą - užėmė atlikdama pratimus ant lygiagrečių), 4 rungtyse surinkusi 49,698 balo, iškovojo kelialapį į Londono olimpines žaidynes.
2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užėmė 50 vietą daugiakovės kvalifikacijoje (80 vieta atraminiuose šuoliuose, 39 vieta pratimuose ant lygiagrečių, 71 vieta ant buomo, 64 vieta laisvųjų pratimų pasirodyme).
2013 m. Belgijoje vykusio 44-ojo pasaulio sportinės gimnastikos čempionato moterų atraminio šuolio atrankos varžybose tarp 106 dalyvių kaip Lietuvos atstovė užėmė 67-ąją vietą (13,416 balo). Laisvuosiuose pratimuose tarp 105 dalyvių buvo 70-a (12,000 balų), o pratimuose ant buomo - 71-a (11,633 balo) tarp 111 dalyvių.
Nuo 2014 m. rugsėjo mėn. Vilniaus sportinės gimnastikos klubo „SKRYDIS“ trenerė.
EXEM
Grupės istorija
Grupė įkurta 1992 m. Klaipėdoje. Pavadinimas EXEM evoliucionavo iš EM-2, ankstesnės Mindaugo Kazakevičiaus–Kryžiaus grupės pavadinimo. EXEM idėjinio lyderio M. Kazakevičiaus ir Mato Petriko eksperimentai „industrial techno“ srityje buvo naujas muzikinis reiškinys Lietuvoje. 1992-93 m. sukurtos kompozicijos dienos šviesos neišvydo dėl nekomerciškumo. Grupė nufilmavo du video klipus kūriniams „Tautos Jėga Vienybėje“ ir „Who Killed Kennedy“, dalyvavo viename iš pirmųjų šokių muzikos rinkinių „Labanakt“ su daina „Buggs Bunny Still Alive“ bei atkreipė klausytojų ir muzikos kritikų dėmesį savo prieštaringa išvaizda ir deklaruojamomis muzikinėmis idėjomis.
Albumas „No time“
Po nesėkmingo bandymo išleisti albumą EXEM pasuko šiek tiek lengvesne muzikine kryptimi ir 1995 m. išėjo albumas „No Time“. Prasidėjo pirmieji koncertai didesnėms auditorijoms, pirmieji singlai radijo stočių topuose. Koncertų organizatoriai kvietė EXEM dalyvauti įvairiuose koncertuose kartu su Vakarų Europos šokių muzikos žvaigždėmis. Per metus grupė koncertavo kartu su su Eurodance žvaigždėmis La Bush, Capella, Plavka ir Scooter. Apie šį duetą pradėjo rašyti didieji Lietuvos dienraščiai.
Albumas „Atlanta“
1996 m. grupė išleido dviejų dalių albumą „Atlanta“, kuriame gausu lietuvių muzikinio folkloro motyvų. Kūrinys „Kuršiai“ sulaukė ypatingo dėmesio ir tampa auksine Radiocentro daina. Šiam kūriniui taip pat nufilmuotas vaizdo klipas. Pirmosios nominacijos Radiocentro ir Bravo apdovanojimuose.
Albumas „Stereo“
1997 m. EXEM išleido dar vieną šokių muzikos albumą „Stereo“. Daina „Afrika“ M-1 Top 40-uke užimė pirmąją vietą, nurungusi visas tope buvusias lietuvių ir užsienio grupes. EXEM tapo pirmąja Lietuvos grupe, užkopusia į aukščiausią M-1 Top 40-uko poziciją. Radiocentre „Afrika“ tapo dar viena EXEM auksine daina. Nufilmuotas vaizdo klipas dainai „Dar nevėlu“, kuris transliuotas Vokietijos muzikiniame TV kanale Viva. Skandalą sukėlė grupės albumo „Stereo“ viršelis, kuriame buvo nufotografuotos dvi nuogos, puikiai visai Lietuvai žinomos moterys. Nominacijos Radiocentro ir Bravo apdovanojimuose kaip geriausia šokių muzikos grupė ir geriausias metų albumas. EXEM aktyviai koncertavo visuose Lietuvos miestuose ir miesteliuose, taip pat Vilniaus Vingio ir Kalnų parkuose, kur grupę EXEM stebėjo daugiau kaip 20 tūkst. žmonių.
Grupės skilimas
1997 m. pabaigoje grupė EXEM skilo. Vienas iš grupės narių išvažiavo dirbti į Vilnių, tuo tarpu kitas liko Klaipėdoje. Pradėjo strigti kūrybinis grupės darbas. 1998 m. viduryje grupę galutinai paliko Matas Petrikas ir išvyko gyventi į Vokietiją. Prasidėjo 2 metų grupės EXEM kūrybinis štilis.
Viliaus Ančerio atėjimas ir albumas „Studio“
1999 m. į grupę atėjo naujas narys – Vilius Ančeris. Šis profesionalus gitaristas įliejo daug roko ir džiazo elementų į dueto EXEM kūrybą. 2000 m. pasirodė dar vienas exemų albumas – „Studio“. Net keturios šio albumo dainos puikavosi Lietuvos radijo stočių aukštose topų pozicijose. „Manyje uždek žvaigždes“ tapo Radiocentro auksine daina, nedaug nuo jos atsiliko ir EXEM kūriniai „Tu nebijok“, „1-asis straipsnis“ ir „Paimk mane“. Grupė nominuota Radiocentro apdovanojimuose, taip pat jai atiteko ir Bravo statulėlė už geriausią 2000 m. šokių muzikos grupę. 2002 m. išsiskyrus grupės narių muzikiniams interesams kolektyvą paliko Vilius.
Skirmanto Jutkonio atėjimas ir albumas „Origami“
2003 m. į grupę atėjo naujasis narys Skirmantas Jutkonis. Tais pačiais metais grupė nominuota į neformato nominaciją didžiausiame metų muzikiniame renginyje – Radiocentro apdovanojimuose. Po ilgų muzikinių eksperimentų ir stilistinių ieškojimų nuosavoje EXEM garso įrašų studijoje 2004-ųjų metų birželio mėnesį pasirodė jau penktasis grupės EXEM albumas „Origami“. Jame pateikta 13 skirtingų kūrinių, rodančių, kad EXEM tebėra lietuviškosios elektroninės muzikos avangarde. Albume galima išgirsti lietuviško folkloro raudų, sitarų garsų, gitarų ir Pietų Amerikos šamanų užkeikimų. Daina „Dovanosiu Tau Rojų“ tapo auksine Radiocentro daina. Per metus grupės EXEM hitą „Aukščiausiam Kalne“ Lietuvos radijo stotys grojo daugiau kaip 3000 kartų. Ši daina užėmė aukštas pozicijas visų Lietuvos radijo stočių topuose. Neblogai pasirodė ir kitas radijo singlas „Mano Sapne“. Elektroninio folkloro gerbėjai puikiai įvertino jų kompozicijas „Leliumoj“, „Rūta Žalioji“ ir „Karvelėlis“. 2004 m. pabaigoje EXEM kūryba susidomėjo keletas Kinijos leidybinių firmų.
Albumas „Chameleonai“
2005 m. vasarą EXEM planavo išleisti dar vieną albumą, kurio pavadinimas nebuvo atskleidžiamas. Per Naujuosius 2005 metus radijo stočių eteryje skambėjo naujas EXEM kūrinys „Vieniša Balta Žiema“, kurio šiek tiek kitokia versija buvo įtraukta ir į naująjį albumą. Vasaros viduryje EXEM pristatė keletą kūrinių ir grojo juos „Jūros šventėje 2005“ ir radijo stoties Laluna dešimtojo gimtadienio fiestoje.
2005 m. pabaigoje Lietuvos radijo stotis pasiekė EXEM kūrinys „Atmerk Man Akis“, atstovavęs naująjį grupės albumą „Chameleonai“. Electro stiliaus kompozicija buvo tarsi eksperimentas, siekis patikrinti, ar Lietuva pasiruošusi priimti naująjį EXEM skambesį. Daina sulaukė didžiulio klausytojų palaikymo ir jau pirmosiomis transliacijų savaitėmis šoktelėjo į pirmąsias radijo stočių topų pozicijas.
Malovista
Malovista – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Dambravos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 12 km į vakarus nuo Dambravos, apie 38 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 63 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Branduolinė vasara
thumb|220px|[[Branduolinis sprogimas į atmosferą išmetą didžiulį kiekį dulkių ir dūmų]] Branduolinė vasara – pasaulinio klimato kaitos scenarijus po branduolinio karo sukeltos branduolinės žiemos. Pagal šį scenarijų, branduolinių sprogimų į atmosferą išmestos dulkės ir dūmai absorbuotų infraraudonuosius spindulius ir įkaistų. Į stratosferą patektų taip pat daug vandens garų, kurie sudarytų ypač storą debesų sluoksnį. Aukštutiniuose atmosferos sluoksniuose esantys garai virsta kristalais, kurie absorbuoja infraraudonuosius spindulius iš Žemės ir dalį jų atspindi atgal.
Ypač neigiami branduolinės vasaros padariniai siejami ir su modeliuojamu ozono sluoksnio pažeidimu. Iš atominių detonatorių išsiskyrę azoto oksidai sunaikins ozono sluoksnį. Ultravioletiniai spinduliai be kliūčių pasieks Žemės paviršių ir genetiškai pažeis visą jos gyvybę. Nedidelė tikimybė, jog tokiomis sąlygomis išgyvens nors dalis rūšių. Stratosfera absorbuos ozoną ir įkais, o tai dar labiau padidins šiltnamio efektą.
Kaip ir branduolinės žiemos, taip ir branduolinės vasaros scenarijai išlieka kontroversiški. Šių scenarijų oponentai teigia, kad sukurti modeliai remiasi neteisingomis prielaidomis, kadangi neatsižvelgia į svarbius aspektus (pvz., vandenynų poveikis, nedidelio masto procesai ir pan.). Dalis tyrimų dėmesį kreipė tik į vidutinės temperatūros padidėjimą, neatsižvelgdami, kaip temperatūros pokyčiai priklausys nuo pasaulinio vandenyno, lyginančio temperatūros kaitą. Dėl šių priežasčių skaičiavimai yra apytiksliai, todėl neįmanoma nustatyti tikslaus branduolinio karo ir po jo sekančių klimato pokyčių masto ir poveikio Žemės gyvybei.
Diuretikai
miniatiūra|Furozemidas - vienas iš diuretikų Diuretikai – grupė vaistų, kurie skatina šlapimo susidarymą inkstuose ir jo išsiskyrimą iš organizmo, veikdami jonų pernašą inkstuose ir mažindami natrio jonų reabsorbciją įvairiose nefrono dalyse.
Etimologija
iš vid., iš vėl., iš, iš spėjamo diourētos, kuris iš veiksmažodžio diourein 'šlapintis; turėti diuretinių savybių', iš ourein 'šlapintis'.
Kilpiniai diuretikai
Tai stipriausiai veikiantys diuretikai.
Veikimo mechanizmas: blokuoja Na/K/2Cl simporto pernešėją kylančiojoje Henlės kilpos dalyje.
Farmakokinetika: vartojami per burną, intraveniškai. Virškinamajame trakte gerai rezorbuojasi, 60-70% jungiasi su baltymais. Pradeda veikti po 20-30 min., vėliausiai - po 1 val. Veikimo trukmė ~ 3-4 val. Suleidus į veną - pradeda veikti po 3-4 min., o veikimo trukmė - 30 min. - 2 val.
Tiazidiniai ir į juos panašūs diuretikai
Tai vidutinio stiprumo diuretikai.
Dvyliai
Dvyliai – kaimas Klaipėdos rajono savivaldybėje, 7 km nuo Agluonėnų.
Diuretikai
Tiazidiniai ir į juos panašūs diuretikai
Veikimo mechanizmas: distaliniame vingiuotame kanalėlyje didina kalcio jonų reabsorbciją bei slopina natrio ir chloro jonų pernašą, blokuojant Na/Cl pernešėją. Todėl inkstų kanalėlio filtrate daugėja natrio ir chloro jonų koncentracija, didėja osmoliariškumas.
Poveikis: didėja diurezė, sumažėja kalcio jonų šalinimas bei didėja natrio, chloro, kalio, magnio jonų šalinimas su šlapimu. Taip pat sumažėja periferinių kraujagyslių pasipriešinimas.
Farmakokinetika: jungiasi kraujo plazmoje su baltymais. Kad pasiektų stabilų arterinio kraujospūdžio sumažėjimą, reikia 1-3 savaičių. Organizme nemetabolizuojamas. Pro placentą nepraeina.
Nepageidaujamas poveikis:
Indapamidas - į tiazidinius panašus diuretikas. Pasižymi ilgesniu veikimo laikotarpiu. Kontraindikacijos: sunkus kepenų ir inkstų funkcijos nepakankamumas, ūmus smegenų kraujotakos sutrikimas. Indikacijos: arterinė hipertenzija, edemos. Nepageidaujamas poveikis: hipokalemija, alergija, galvos skausmas, dispepsija, obstipacijos, ortostatinė hipotenzija.
Kalį sulaikantys diuretikai
Klasifikuojami į dvi grupes:
Aldosterono antagonistų diuretinis poveikis yra silpnas.
Veikimo mechanizmas: slopina aldosterono poveikyje vykstančius natrio ir kalio jonų mainus; didina natrio jonų šalinimą, sulaiko kalio ir vandenilio jonus. Ilgai vartojant šiuos diuretikus, gali išsivystyti hiperkalemija, metabolinė acidozė.
Farmakokinetika: diurezinis efektas pasireiškia po 2-5 dienų.
Natrio jonų kanalų blokatoriai pasižymi silpnu diureziniu poveikiu.
Veikimo mechanizmas: blokuoja natrio jonų kanalus inkstų surenkamojo kanalėlio apikalinėje membranoje, slopina natrio/kalio jonų mainus, didina natrio jonų ekskreciją ir slopina kalio bei vandenilio jonų ekskreciją.
Farmakokinetika: vaistai, vartojami per burną, greitai ir gerai rezorbuojasi, pradeda veikti per pirmas 2 val. po vartojimo, veikimo trukmė ~ 6-8 val.
Karboanhidrazės inhibitoriai
Veikimo mechanizmas: vyksta fermento karboanhidrazės blokada proksimaliniame vingiuotame kanalėlyje (taip pat gali būti ir kituose audiniuose, kuriuose fermentas dalyvauja - smegenų bei akių skysčio gamyboje). Poveikis: slopinama kalio ir natrio hidrokarbonato jonų reabsorbcija (kraujyje sukeliama metabolinė alkalozė); didėja natrio, kalio, kalcio, hidrokarbonato jonų šalinimas su šlapimu, didėja fosfatų ekskrecija.
Farmakokinetika: acetozolamidas gerai rezorbuojasi iš virškinamojo trakto, pradeda veikti po 2 val., poveikio trukmė siekia iki 12 val.; organizme nemetabolizuojamas, išsiskiria per inkstus nepakitęs.
Osmosiniai diuretikai
Veikimo mechanizmas: filtruojami per glomerulą ir nereabsorbuojami. Didina inkstų kanalėlių filtrato osmosinį slėgį, mažina vandens reabsorbciją laidžiose vandeniui nefrono dalyse (proksimalinis vingiuotasis kanalėlis ir nusileidžiančioji Henlės kilpos dalis), todėl didėja išskiriamo šlapimo tūris. Mažai veikia elektrolitų apykaitą. Didina plazmos osmosinį slėgį. Nepraeina pro hematoencefalinį barjerą. Poveikis: didėja diurezė, mažinamas akispūdis bei intrakranijinis spaudimas, gerinama inkstų kraujotaka.
Selektyvus vazopresino receptorių antagonistas - tolvaptanas
Veikimo mechanizmas: selektyviai veikia per V2 receptorius.
Grakščiosios pecilijos
Grakščiosios pecilijos (Poeciliopsis) – gyvavedžių dančiakarpių (Poeciliidae) šeimos žuvų gentis.
Agurklių aliejus
Agurklių aliejus  – aliejus, gaunamas iš vaistinės agurklės sėklų.
Agurklių aliejus iš kitų sėklų aliejų išsiskiria tuo, kad turi labai daug γ-linoleno rūgšties (paprastai 24% viso aliejaus) – daugiau negu juodųjų serbentų sėklų ar nakvišos aliejai, į kuriuos laikomas panašiu. GLA perdirbama į dihomo-gama-linoleno rūgštį. Ši yra eilės 1 serijos prostaglandinų ir 3 serijos leukotrienų sintezės pirmtakė. Ji blokuoja leukotrienų sintezę ir tuo padeda gydant reumatologines ligas. Agurklių aliejus, prognozuojama, turi priešuždegiminį ir prieštrombozinį veikimą, jį tiria ieškodami gydomojo efekto gydant priešuždegiminius sutrikimus, artritą, atopinę egzemą, kvėpavimo takų uždegimus. Keli klinikiniai tyrimai parodė aliejaus neefektyvumą gydant atopinę egzemą.
Agurklių aliejuje gali būti pirolizidinio alkaloido amabilino,  kuris yra hepatotoksiškas ir gali pažeisti kepenis. Naudojant agurklių aliejų gydymui būtina naudoti sertifikuotą aliejų, kuris neturi nesočiųjų pirolizidinių alkaloidų. Agurklių aliejus gali būti nesaugus nėštumo metu, nes pradiniai tyrimai rodo, kad agurklių aliejus yra teratogeniškas, o jo prostaglandino E agonistinis veikimas gali sukelti per ankstyvus sąrėmius. Buvo pranešimų, kad per dieną suvalgant 1,5-3,0 g agurklių aliejaus pasitaikydavo traukulių, nors nagrinėjant agurklių aliejaus poveikį traukulių slenksčiui aptikta ryšys su aliejaus kokybe. Naudojant specialią ekstrakcijos metodiką galima gauti išgrynintą aliejų, turintį daugiau kaip 50% GLA.
Rolandas Leščius
Rolandas Leščius (g. 1994 m. rugpjūčio 5 d. Kaišiadoryse) – buvęs Lietuvos futbolininkas, žaidęs saugo pozicijoje. Atstovavo Lietuvai žaisdamas nacionalinėje salės futbolo rinktinėje.
Klubinė karjera
Futbolą pradėjo žaisti gimtojo miesto komandoje. Tuo metu Kaišiadorių „Baltai“ dalyvavo LFF II-os lygos pirmenybėse. Žaidė puolėjo pozicijoje.
FC Šiauliai
Nuo 2011 m. atstovavo FC Šiauliai. Saugas tuo metu žaidė dublerių komandoje, o 2013 metais debiutavo A lygos pirmenybėse. 2013 metais A lygoje sužaidė 15 kartų. 2014 metais A lygoje pasirodė 8 kartus. 2015 metais sužaidė 12 rungtynių ir pasižymėjo vieną kartą. 2015 m. kovo 13 d. rungtynėse su FK Žalgiris Vilnius pelnė pirmąjį karjeroje įvartį. Vilkėjo marškinėlius pažymėtus 18 numeriu.
FK Kražantė (Kelmės FK)
2015 m. rungtyniavo Kelmės FK, per 14 sužaistų rungtynių įmušė vieną įvartį ir atliko 8 rezultatyvius perdavimus. Vilkėjo marškinėlius pažymėtus 14 numeriu.
Trenerio veikla
Baigęs žaidėjo karjerą liko „Džiugo“ klube, buvp Mariaus Šlutos asistentu iki 2022 m. birželio 13 d.
2023 m. sausio mėn. įgijo UEFA B trenerio licenciją.
Edgaras Venckaitis
Edgaras Venckaitis (g. 1985 m. gruodžio 12 d. Tauragėje) – Lietuvos imtynininkas, olimpietis.
Biografija
Sportuoja nuo 1994 m. Pirmasis treneris - Jonas Sabutis, dabartiniai - Grigorijus Kazovskis (iki 2012 m.), Ruslanas Vartanovas, Mindaugas Ežerskis. 2012 m. pasauliniame atrankos į OŽ turnyre Sofijoje užėmė antrą vietą ir pateko į 2012 m. vasaros olimpines žaidynes. Olimpiadoje Venckaitis preliminarioje kovoje įveikė Mohamedą Serirą iš Alžyro, aštuntfinalyje nugalėjo Darkhaną Baykhmetovą iš Kazachstano, bet ketvirtfinalyje pralaimėjo Hyeonwoo Kimui iš Korėjos, o pirmoje paguodos kovoje dėl bronzos medalio nusileido Pedro Isaac Mulens Herrerai iš Kubos ir galutinėje įskaitoje liko 7-as.
2014 m. pasaulio čempionate Venckaitis pelnė bronzos medalį.
Moncos trasa
Moncos trasa (Autodromo Nazionale di Monza) – legendinė Italijos Formulės 1 trasa Moncos mieste netoli Milano.
Istorija
„Monza Autodrome“ statybos prasidėjo 1922 metų sausį. Milano automobilininkų klubas nusprendė paminėti savo 25-ąsias metines pastatydamas savo trasą. Buvo peržiūrėti keli projektai ir pasirinktas parkas Moncoje, kurio reljefas ir geografinė padėtis pilnai tenkino investuotojus, inžinierius ir statytojus. Iškart buvo sukurta privataus kapitalo kompanija prižiūrėti statybos darbus – S.I.A.S (Societa Incremento Automobilismo e Sport). Trasos architektu dirbti buvo pakviestas Alfredo Roselli.
Pirmajame projekte trasos ilgis siekė 14 km ir jo sąmata buvo apie 6 mln. lirų. Jau po mėnesio, 1922 m. vasarį, Milano automobilininkų klubo vadovas padėjo „kertinį akmenį“ ir darbai pajudėjo. Per rekordinį 110 dienų laiką, Monca buvo pasiruošusi lenktynėms. „Monza Autodrome“ turėjo vieną 4,5 km lenktą tiesiąją, du greitų posūkių kompleksus (juose tais laikais buvo pasiekiamas apie 180-190 km/h greitis), kurie buvo sujungti dviem tiesiosiomis po 1070 m ir besikeičiančio spindulio posūkiu.
Oficialus atidarymas vyko lietingą 1922 m. rugsėjo 3 dieną, kurio metu dalyvavo Italijos premjeras. Tos pačios dienos lenktynes laimėjo Pietro Bardolino su „Fiat 501“.
Antrojo pasaulinio karo metu trasa buvo naudojama ne pagal paskirtį. Iš pradžių čia buvo atvežtas archyvas, vėliau - žvėrys iš Milano zoologijos sodo. Trasos danga buvo galutinai sugadinta 1945 m. tankų parado metu, o pastatai ir tribūnos - dar anksčiau.
1948 m. Milano automobilininkų klubas nutarė atstatyti trasą, ir vėl per neįtikėtinai trumpą laiko tarpą – mažiau nei per du mėnesius – trasa jau laukė lenktynių. Spalio 17 d. „Italijos GP“ laimėjo prancūzas Jean - Pierre Vimil, važiavęs su „Alfa Romeo 158“. O savaite vėliau čia finišavo motolenktynininkų čempionatas.
1955 m. statybos vėl grįžo į Moncą, tačiau šį kartą buvo nuspręsta rekonstruoti trasą iš esmės. Padidėjęs greitis ir saugumo reikalavimai nesiderino su supiltu trasos fundamentu – reikėjo pakloti betoninę dangą. Trasos ilgis buvo sumažintas iki 4,250 km ir pastatytos kelios naujos atkarpos – posūkis su besikeičiančiu radiusu „Parabolica“, o dar dviejuose posūkiuose galima buvo pasiekti 285 km/h greitį. Taip pat buvo modernizuota ir 10 km trasos dalis. Italai tikėjosi ne tik Formulės 1 lenktynių. Tiesa, 1961 m. ilgoji trasa po baisios avarijos buvo uždaryta vienviečiams automobiliams. Įvažiuodamas į „Parabolica“ posūkį Wolfgang von Trips nesugebėjo išlaikyti automobilio, kuris posūkyje rėžėsi į tribūnas. Žuvo lenktynininkas ir 11 žiūrovų. Organizatoriai nusprendė tribūnas atitverti metaline tvora, bet 1970 m. rugsėjo 5 d. per kvalifikaciją neatlaikė ir ji. Jochenui Rindtui su „Lotus 72“ sugedo stabdžiai toje pačioje vietoje prieš „Parabolica“. Bolidas pramušė silpnus tvoros pamatus. Pilotas žuvo.
Jei trasa buvo statyta pasiekti rekordinius greičius, tai dabar organizatoriai suvokė trasos saugumo aspektą. Nuo 1970 m. konstruktoriai ir statytojai stojo į kovą su šia problema. Organizatoriai perstatė trasą, kad sumažintų greitį. Bolidų konstruktoriai dirbo, kad padidintų greitį. Tačiau baisių avarijų sąrašas didėjo toliau.
Švedų pilotas Ronnie Peterson buvo vienas iš Moncos „specialistų“. Jis čia laimėjo 1973, 1974 ir 1976 m. Per 1978 m. Italijos GP startą jis pateko į avariją, susilaužė abi kojas ir nugabentas į miesto ligoninę mirė. Čempionu tapo jo komandos John Player Team Lotus partneris Mario Andretti su „Lotus 79“.
XX a. 10-ajame dešimtmetyje pastatytas naujas boksų kompleksas ir įdiegta „greito saugumo“ sistema leidžia Moncai vadintis viena iš labiausiai įrengtų trasų. Medžiagos, iš kurių pastatyti boksai, gali atlaikyti ugnį dvi valandas, spaudos centras talpina 370 žurnalistų. Elektroninė trasos dalis valdoma iš vieno centro su palydoviniu ryšiu ir greitu kanalu per internetą. Trasoje įrengti 31 davikliai, kontroliuojantys automobilių padėtis trasoje. Taigi, mažiausias incidentas ir lenkimas tampa komandų ir žurnalistų grobiu.
2007 m. lenktynininkų prašymu buvo atlikti saugumą didinantys pakeitimai antruosiuose S formos posūkiuose. Anksčiau žole ir žvyru dengta išslydimo zona padengta asfaltu.
2016 m. pabaigoje bus pradėti trasos pirmojo posūkio atnaujinimo darbai - šis posūkis bus panaikintas ir lenktynininkai važiuos tiesiai, o šalia Parabolica posūkio bus įrengtos žvyro zonos. Vėliau šių planų buvo atsisakyta.
Adresas
Autodromo Nazionale di Monza
Parco Monza
20052 Monca
Paliserio salos
miniatiūra|Paliserio salos (pažymėta raudonai) Paliserio salos – koralinių atolų grupė Ramiajame vandenyne, Prancūzų Polinezijoje, Tuamotu salyno šiaurės vakaruose. Atrastos 1774 m. balandžio 19-20 d. britų jūrininko Džeimso Kuko ir pavadintos admirolo Hugh Palliser garbei. Paliserio salų grupę sudaro šie atolai:
Judesio kiekio momentas
thumb|right| [[Giroskopas lieka vertikalioje padėtyje tol kol sukasi dėka jo judesio kiekio momento]]
Berunis
Berunis (arba Berunijus; ) – miestas vakarų Uzbekistane, Karakalpakstane, Amudarjos dešiniajame krante, 20 km į šiaurės rytus nuo Urgenčo. Rajono centras. Pro miestą eina Bucharos-Nukuso plentas.
Judesio kiekio momentas
Judesio kiekio momentas (ankstesnėje literatūroje plačiai vartotas terminas impulso momentas) fizikoje – tam tikra kiekybinė besisukančio objekto charakteristika, nusakanti kiek smarkiai kūnas suksis aplink tam tikrą sukimosi ašį veikiant išorinei jėgai. Judesio kiekio momentas priklauso nuo objekto atstumo nuo sukimosi ašies, jo masės ir judėjimo greičio.
Judesio kiekio momentui galioja tvermės dėsnis: Jei sistemos neveikia išorinės jėgos (jėgos momentas), judesio kiekio momentas nesikeičia. Jėgos momentas nusako greitį, kuriuo sistemai yra perduodamas judesio kiekio momentas. Kuomet kietas kūnas sukasi, jo „pasipriešinimas“ sukimosi greičio keitimuisi yra nusakomas inercijos momentu (panašiai kaip tiesiaeigiam judėjimui mase).
Berunis
Tekstilės (medvilnės), maisto (aliejaus), statybinių medžiagų (asfalto) pramonė. Išgaunamas marmuras.
Judesio kiekio momentas
Judesio kiekio momentas mechanikoje
frame|right|Sąryšis tarp jėgos (F), [[jėgos momentas|jėgos momento (τ), judesio kiekio (p) ir judesio kiekio momento (L) vektorių besisukančioje sistemoje. Atstumas nuo sukimosi ašies yra r.]]