cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Žanas Kristupas Mončys
Biografija
1986 m. drauge su kita lietuvių kilmės prancūzų aktore Karolina Masiulyte-Paliuliene sukūrė spektaklį apie žinomą disidentę ir kovotoją už tikėjimo laisvę Sovietų Lietuvoje Nijolę Sadūnaitę. Šis Martine Merri režisuotas spektaklis buvo nufilmuotas, vėliau jį parodė Lietuvos televizija. Aktorius taip pat vaidino Jean-Philippe Toussaint režisuotame filme Sevilietis (, 1992 m.). Vėliau jis pradėjo rašyti pjeses, kurti spektaklius ir seminarų metu dėstyti aktorystės meną studentams.
Ž. K. Mončys–Martel namuose turi surinkęs gausią meno kolekciją – joje ne tik tėvo Antano Mončio darbai, bet ir senelio iš motinos pusės bei dėdės Joel bei Jan Martel kūriniai. Siekdamas propaguoti tėvo kūrybinę veiklą Ž. K. Mončys–Martel dažnai lankosi Lietuvoje, remia skulptoriaus muziejų Palangoje.
Geografinis dienovidinis
thumb|right|Grinvičo dienovidinis Geografinis dienovidinis arba kartais tiesiog dienovidinis – didysis apskritimas, einantis per Žemės polius. Savo prigimtimi dienovidiniai iš tiesų yra pusapskritimiai, jungiantys ašigalius.
Grinvičo dienovidinis arba dar vadinamas pradinis dienovidinis arba nulinis dienovidinis – dienovidinis, einantis per Grinvičą. Jam priskirta nulinė ilguma.
Nikojos pusiasalis
Nikojos pusiasalis  – pusiasalis Kosta Rikos šiaurės vakaruose, išsikišęs į Ramųjį vandenyną, o nuo žemyno atskirtas Nikojos įlanka ir Papagajo įlanka. Plotas – 1074 km². Išsidriekęs iš šiaurės vakarų į pietryčius 121 km, plotis – iki 60 km. Šiaurinė pusiasalio dalis priklauso Gvanakastės provincijai, pietinė – Puntarenaso provincijai.
Paviršius kalnuotas, būdingas 120–800 m aukštis. Rytiniu pakraščiu teka Tempiskės upė. Teritoriją dengia tropiniai miškai, krūmynai, gausu saugomų teritorijų (Dirijos nacionalinis parkas, Kabo Blanko gamtos rezervatas, Bara Hondos nacionalinis parkas ir kt.).
Verčiamasi turizmu, žvejyba. Nikojos pusiasalis garsėja šimtamečių senolių gausa. Svarbiausios gyvenvietės – Nikoja, Tamarindas, Nosara, Samara, Montesuma.
1519 m. pusiasalį pasiekė pirmasis europietis – Chuanas de Kastanjeda, o 1520 m. Chilis Gonsalesas Davila, kuris užmezgė ryšius su vietiniais indėnais. Pusiasalis pavadintas vietinio kasiko Nicúa garbei.
Latvijas Finieris
thumb|Latvijas Finieris gamykla [[Ukmergėje.]] Latvijas Finieris – Latvijos medienos pramonės koncernas. Įmonių grupės vadovas – Uldis Biķis.
Istorija
Bendrovės ištakas bei veiklos pradžią žymi Latvijas Bērzs įsteigimas 1873 m. 1923 m. pradėjo veikti Furniers. 1929 m. įsteigiama Lignums. 1975 Furniers, Lignums ir Latvijas Bērzs sujungiamos bei įsteigiama valstybinė įmonė Plywood Production Union of Latvia. 1992 m. Plywood Production Union of Latvia privatizuojama, pervadinama į Latvijas Finieris.
Struktūra
Koncerną sudaro 6 beržo medieną naudojančios bendrovės: „Lignums“, „Furniers“, „Verems“, „Latvijas Berzs“, „Hapaks“, „SIA Troja“. Per metus koncerno bendrovės sunaudoja per 1,12 mln. ktm beržo medienos; iš jų fanerinių beržo rąstų – 708 000 ktm: „Lignums“ – 389 000 ktm, „Furniers“ – 165 000 ktm, „Verems“ – 85 000 ktm.
Veikla
Įmonių grupės apyvarta 2005 m. siekė apie 0,5 mlrd. litų. „Latvijas Finieris“ produkciją tiekia į 40 pasaulio šalių. Antrinės įmonės įsteigtos Didžiojoje Britanijoje, Ispanijoje, Japonijoje, JAV, Prancūzijoje, Suomijoje, Švedijoje, Vokietijoje, kur yra plėtojama prekyba.
Lietuvoje
Antrinė koncerno bendrovė UAB „LF Miškas“ buvo įkurta 2004 m., jos įstatinis kapitalas – 400 000 litų. Įmonė aprūpina koncerno LF gamyklas beržo faneriniais rąstais, koordinuoja plėtros veiklą Lietuvoje.
Jokavai
Jokavai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 3 km į šiaurės rytus nuo Seredžiaus, Dubysos kairiajame krante.
Dangaus dienovidinis
right|thumb|300px|Dangaus sferoje geltona linija pažymėtas dangaus dienovidinis, einantis per dangaus polius P ir P', zenitą Z ir nadyrą. H ir H' yra vidurdinio linija, W ir E yra vakarų ir rytų taškai atitinkamai. C yra Žemės centras, O - stebėtojas Dangaus dienovidinis – dangaus sferos didysis apskritimas, einantis per dangaus polius, zenitą ir nadyrą.
Dangaus dienovidinio ir horizonto plokštumų susikirtimo linija yra vadinama vidurdienio linija. Ji kerta horizontą šiaurės ir pietų taške. Dangaus šviesulių pérėjimo per dangaus dienovidinį momentai vadinami kulminacijomis.
Varta
Varta  – upė centrinėje ir vakarinėje Lenkijoje; dešinysis, didžiausias Odros intakas. Tai trečia pagal ilgį šalies upė. Prasideda Mažosios Lenkijos žemumoje, Aukštutinėje Silezijoje, netoli Zavercės miesto. Pradžioje teka daugiausia į šiaurę Didžiosios Lenkijos žemuma, tačiau prie Obornikų suka į vakarus ir įteka į Odrą ties Koštrinu. Šliuzų pagalba vykdoma laivyba. Varta per savo intaką Notecę sujungta su Vysla.
Didžiausi intakai: Vidavka, Neras, Velna, Notecė, Cybina (dešinieji), Kielbaska, Lisvarta, Prosna, Obra, Postomia (kairieji).
Miestai
thumb|right|300px|Varta prie Vronkų
Dodge Charger (LX)
Dodge Charger yra didelės klasės 4-durų sedanas, debiutavęs 2005 metų vasarį, kaip 2006 metų modelis. Automobilis pakeitė iki 2004 metų gamintą Dodge Intrepid modelį ir užėmė juo vietą Dodge automobilių gamoje.
Pirmoji karta (2006-2010)
2006 metų modelio Dodge Charger buvo pristatytas 2005 metų Šiaurės Amerikos tarptautinėje automobilių parodoje. Iki tol Charger vardas buvo asocijuojamas su garsiuoju 7-ojo dešimtmečiu 2-durų sportiniu, "muscle car" tipo automobiliu, tad kai kurie žmonės buvo nuvilti išvydę naująjį „Charger“ 4-durų sedano pavidalu, tačiau nepaisant to, kad naujasis Charger atgimė ne kaip sportinis automobilis, jis išsaugojo "muscle car" automobilio dvasią ir buvo parduodamas tiek su ekonomiškesniais V6, tiek su galingais Hemi V8 varikliais, kurių galia siekė iki 425AG.
Automobiliai skirstomi į SE, SXT, R/T ir SRT-8 versijas. SE ir SXT versijos parduodamos su 250AG (186 kW) ir 339 Nm sukimo momentą turinčių 3,5 litrų V6 varikliu. Kanadoje bazinis modelis buvo galimas ir su kiek silpnesniu 2,7 litrų V6 varikliu, turinčiu 190AG (142 kW) ir 258 Nm sukimo momentą, šis variklis 2006 metais buvo galimas ir JAV, tačiau tik įmonėms. 2007 metais SE versija su 2,7 litrų varikliu tapo prieinama visiems pirkėjams. R/T versija buvo galima tik su 5,7 litrų V8 varikliu, tarp 2006 ir 2008 metų variklis turėjo 340AG (254 kW) ir 529 Nm sukimo momeną, tačiau 2009 metams jis buvo kiek patobulintas ir jo galia pakilo iki 368 AG (274 kW) ir 536 Nm. Tuo tarpu SRT-8 versija buvo parduodama su 6,1 litro V8 varikliu, turinčiu 425AG (317 kW) ir 569 Nm sukimo momentą.
Nuo 2007 metų galima įsigyti visais ratais varomas SXT ir R/T versijas.
Nauja Super Bee versija debiutavo 2006 Niujorko tarptautinėje automobilių parodoje kaip 2007 metų modelis. Automobilis naudoja SRT-8 varilį, kuris turi 425 AG. Jų bus pagaminta tik 1000.
Policijos versija
200px|left|thumb|Dodge Charger policijos automobilis 2006 metais pasirodė automobilio versija pritaikyta policijos darbui. Automobilis debiutavo 2005 metų Niujorko tarptautinėje automobilių parodoje. Policijos versija parduodama su 3,5l V6 ir 5,7l Hemi V8 varikliais, bei 5-pavarų automatinėmis transmisijomis. V8 varikliais labiau perkami greitkelių patrulių, tuo tarpu V6 varikliai labiau perkami miestų policijos nuovadų. Automobiliai sėkmingai parduodami ne tik JAV teisėsaugos agentūroms, bet ir Kanadoje, Meksikoje, Čilėje, Artimuosiuose Rytuose, Kuveite ir Libane.
Antroji karta (2011-)
Pirmosios kartos modelį 2011 pakeitė gerokai atnaujintas antrosios kartos modelis. Automobilio išorės dizainas evoliucionavo, tuo tarpu interjeras buvo visiškai atnaujintas. Naujojo Charger dizaine atsispindi nemažai 1970 metų Charger modelio dizaino elementų. Automobilis ir toliau gaminamas ant Chrysler LX platformos, kurią dalinasi su 2011 metais debiutavusiu antros kartos Chrysler 300 bei Dodge Challenger modeliai.
Antrosios kartos Charger parduodami su nauju baziniu 3,6 litrų V6 varikliu arba su 5,7 litrų V8, bei 5-pavarų automatine transmisija. 2012 metų modelius bus galima įsigyti ir su nauja 8-pavarų automatine transmisija, bei pasirodys sportinė SRT versija, kuri bus komplektuojama su nauju 6,4 litrų V8 varikliu.
Kaip ir anksčiau, bus parduodama speciali versija pritaikyta policijos darbui.
2007 m. Kandidatų mačai
'''2007 m. Kandidatų mačai''' – tai pasaulio šachmatų čempionato atrankos į pasaulio čempionato turnyrą etapas. Jis vyko 2007 m. gegužės 27 d. – birželio 13 d. Elistoje. Dalyvavo 16 didmeistrių. Nuo aštunfinalio iki pusfinalio vieno minuso sistema buvo žaidžiami mačai, (2 turai). 4 šachmatininkai, patekę į pusfinalį, išsikovojo teisę dalyvauti 2007 m. Meksike vykusiame pasaulio čempionato turnyre.
Dalyviai
2007 m. Kandidatų mačuose dalyvavo 16 didmeistrių: R. Kasimdžanovas (2004 m. FIDE pasaulio čempionas); Leko, Maiklas Adamsas ir Polgar (5-8 v. 2005 m. FIDE čempionato turnyre); Širovas ir Bekhu (turintys, iš dar nepatekusiųjų, aukščiausią reitingą – 2004–2005 m.); dešimt geriausiųjų iš 2005 m. pasaulio taurės.
Nugalėtojų nustatymas
Pirmo ir antro rato mačai žaidžiami po 6 partijas.
Lygiųjų atveju, traukiami burtai dėl figūrų spalvų ir žaidžiamos keturios papildomos partijos su sutrumpinta laiko kontrole (po 25 min + 10 sek po kiekvieno ėjimo). Jei vis dar lygu, traukiami burtai ir žaidžiamas dvi žaibo partijos po 5 min + 10 sek. po kiekvieno ėjimo. Jei nugalėtojas nepaaiškėjo, žaidžiama Armagedono partija. Žaidėjai traukia burtus dėl pirmumo rinktis: ar žaisti baltaisiais ir gauti galvojimui laiko daugiau (6 min.), bet privalėtų laimėti, nes lygiųjų atveju pralaimėtų mačą, ar žaisti juodaisiais, gauti laiko mažiau (5 min.), bet ir pasibaigus partijai lygiosiomis, tapti mačo nugalėtoju.
Pirmas ratas
Mačas tarp Levono Ariano ir Magnus Carlseno buvo atkaklus. Jau mačo pirmąją partiją laimėjęs L. Aronianas išeina į priekį, bet 3 partijoje M. Karlsenas išlygina. Jau sekančioje partijoje L. Aronianas išeina vėl tašku į priekį, bet sekančioje M. Karlsenas išlygina. Paskutinė partija nieko nepakeitė ir mačas baigėsi lygiosiomis. Kas pateks į sekantį ratą, sprendėsi žaidžiant greitąsias ir žaibo papildomas partijas. Jas 4:2 laimėjo L. Aronianas ir išėjo į antrąjį ratą.
Pastaba. Dalyvio, žaidusio juodosiomis figūromis, rezultatas įrašomas lentelės pilkajame laukelyje. Konkrečią mačo partiją galima peržiūrėti paspaudus pele atitinkamą klavišą, pav. nuspaudus 3-ią klavišą atsivers trečioji partija ir t. t.
Mačas tarp Aleksejaus Širovo ir Michaelio Adamso sprendėsi antrojoje pusėje: trys pirmosios 6-ių partijų mačo partijos baigėsi lygiosiomis. Ketvirtąją laimėjęs M. Adamsas persvėrė mačo rezultatą savo naudai, bet po lygiųjų penktojoje, A. Širovas, laimėjo paskutinę partiją ir mačas baigėsi lygiosiomis. Žaidžiant papildomą greitųjų šachmatų keturių partijų mačą V. Širovas nugalėjęs M. Adamsą rezultatu 2½:½, pateko į antrąjį varžybų ratą.
Šešių partijų mačas tarp Peterio Leko ir M. Gurevičiaus buvo vienas iš trumpiausių – 4 partijos. Pirmoji baigėsi lygiosiomis, tačiau P. Leko, laimėjęs sekančias tris partijas iš eilės, surinko 3,5 taško ir, anksčiau laiko tapęs mačo nugalėtoju, pateko į antrąjį ratą.
Žaidžiant mačą tarp Juditos Polgar ir Jevgenijaus Barejevo po lygiųjų pirmojoje partijoje, J. Barejevas, laimėjęs antrąją, išsiveržė į priekį tašku, o po ketvirtosios – padidino persvarą iki dviejų taškų. Per likusias dvi partijas tam, kad išlygintų mačo rezultatą Judita Polgar privalėjo laimėti abi partijas. Šią užduotį išpildyti jai pavyko tik dalinai: laimėjusi penktąją partiją, šeštąją baigė lygiosiomis. Tad J. Barejevas, laimėjęs mačą, pateko į varžybų antrąjį ratą.
Mačas tarp Ruslano Ponomariovo ir Sergejaus Rublevskio buvo nerezultatyvus: lėmė vienintelė S. Rublevskio pergalė trečiojoje partijoje. Likusios dvi baigėsi lygiosiomis. S. Rublevskis pateko į antrąjį varžybų ratą.
Mačas tarp Aleksandro Griščiuko ir Vladimiro Malakhovo baigėsi anksčiau laiko. Jį laimėjo A. Griščiukas, išsiveržęs į priekį po pirmosios partijos ir atotrūkį iki dviejų taškų, padidinęs ketvirtojoje partijoje. Po penktosios partijos, pasibaigusios lygiosiomis, mačas baigėsi anksčiau laiko Aleksandrui Griščiukui surinkus mačo laimėjimui reikiamus 3,5 taško. Jis ir pateko į antrąjį varžybų ratą.
Mačas tarp Boriso Gelfando ir Rustamo Kasimdžanovo buvo labai nerezultatyvus: visos pagrindinio mačo partijos baigėsi lygiosiomis. Kas pateks į antrąjį ratą sprendėsi žaidžiant papildomą greitųjų šachmatų 4 partijų mačą. Čia sėkmingiau žaidė B. Gelfandas, laimėjęs anksčiau laiko greitųjų mačą rezultatų - 2½:½. Jis ir pateko į sekantį ratą.
Tarp trumpiausių buvo Gata Kamskio mačas su Etjenu Bekhu, pasibaigęs varžovams sužaidus keturias partijas. Pirmoji mačo partija baigėsi lygiosiomis. Tačiau nuo antrosios partijos G. Kamskis, laimėjęs tris partijas iš eilės, surinko 3,5 taško, užsitikrino pirmą vietą ir pateko į antrąjį varžybų ratą.
Antrasis ratas
Antrojo rato šešių partijų mačas tarp Levono Aroniano ir Aleksejaus Širovo buvo atkaklus: L. Aronianas laimėjo pirmąją mačo partiją, o likusios penkios partijos baigėsi lygiosiomis. Tad mačą rezultatu 3,5:2,5 laimėjo L. Aronianas ir pateko į pasaulio šachmatų čempionato turnyrą Meksike.
Dumčiai
Dumčiai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 3 km į pietus nuo Dugnų, prie kelio. Kaimo rytiniu pakraščiu teka kairysis Šešupės intakas Rausvė, vakaruose auga Gurbšilio miškas.
2007 m. Kandidatų mačai
Antrasis ratas
Šešių partijų mačas tarp Peterio Leko ir Jevgenijaus Barejevo pasibaigė anksčiau laiko. Jį laimėjo Vengrijos didmeistris P. Leko, pirmavęs nuo pirmosios mačo partijos ir užtvirtinęs savo padėtį trečiojoje partijoje. Dar po dviejų lygiųjų mačas baigėsi jo naudai, kadangi P. Lekui, surinkus 3,5 taško, jis tapo nebepavejamas.
Šešių partijų mače tarp Boriso Gelfando ir Gata Kamskio po lygiųjų pirmosiose dvejose partijose, B. Gelfandas laimėjo dvi partijas (trečiąją ir penktąją), kai jo varžovas - nei vienos. Po penktosios partijos B. Gelfandui surinkus, reikiamus laimėjimui 3,5 taškus, mačas baigėsi anksčiau laiko.
Mačas tarp Aleksandro Griščiuko ir Sergejau Rublevskio buvo atkaklus. Laimėjęs pirmąją mačo partija A. Griščiukas iki ketvirtosios buvo priekyje, tačiau S. Rublevskis, laimėjęs sekančią partiją, mačo rezultatą išlygino. Per likusias dvi partijas nei vienam iš varžovų laimėti nepavyko tad mačas baigėsi lygiosiomis. Kas pateks į pasaulio čempionato turnyrą sprendėsi, žaidžiant papildomas greitųjų šachmatų partijas. Jas sėkmingiau žaidęs A. Griščiukas (2½:½) laimėjo mačą ir pateko į 2007 m. pasaulio čempionato turnyrą.
Visi keturi antrojo rato mačų nugalėtojai pateko į pasaulio čempionato turnyrą.
Johanas Albertas Eitelveinas
thumb|Johanas Albertas Eitelvainas 1825 metais Johanas Albertas Eitelveinas (1764 m. gruodžio 31 d. Frankfurte prie Maino – 1848 m. rugpjūčio 18 d. Berlyne) – vokiečių hidrologas praktikas ir teoretikas, populiarių veikalų autorius. Mechanikoje žinoma jo kartu su Leonardu Oileriu pasiūlyta Oilerio–Eitelvaino formulė.
Biografija
Atėjęs į kariuomenę penkiolikamečiu, tarnybą užbaigė artilerijos leitenanto laipsniu. 1790–1794 m. dirbo Oderio upės inspektoriumi, atsakingu už priešpotvyninių dambų statybas. 1794 m. pakviestas dirbti Prūsijos karalystės Vyriausioje statybos taryboje, jam globojant 1799 m. Berlyne atidaryta Statybos akademija. 1798 m. išleido kapitalinį veikalą apie Karalystėje naudojamus ilgio ir svorio matus. Jo 1810 m. paruošta instrukcija apie vandens telkinių lygio matavimus tapo pamatiniu veikalu hidrologijos mokslui Prūsijoje atsirasti.
1816 m. paskirtas Oberlando (Rytprūsių dalis) statybų direktoriumi, tose pareigose dirbo iki pat išėjimo į pensiją 1830 m. J.A.Eitelveinas pirmininkavo bendrai Rusijos ir Vokietijos inžinierių komisijai Nemuno tėkmei sureguliuoti. 1804–1805 m. tarp Gardino ir Kauno buvo atliktas Nemuno upės niveliavimas, tai seniausieji žinomi šios rūšies geodezijos darbai Lietuvoje. Komisijos veiklą savo raštuose aprašė Rusijos pusės atstovas Teodoras Narbutas. Johanas Albertas Eitelveinas dalyvavo sureguliuojant Vartos ir Vyslos upių tėkmę; taip pat Klaipėdos, Piliavos bei Svinemiundės uostų statybose.
J.A.Eitelveinas buvo Prūsijos mokslų akademijos, Prūsijos meno akademijos nariu, priklausė Humanizmo bičiulių ir kt. draugijoms.
Šapurai
Šapurai – kaimas pietinėje Lazdijų rajono savivaldybės dalyje, 5 km į šiaurės rytus nuo Kapčiamiesčio.
Istorija
XIX a. pab. kaimas pateko į Seinų apskrities Leipalingio valsčių, Kapčiamiesčio parapiją.
Jotautai
Jotautai – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 5 km į pietvakarius nuo Liučiūnų, prie Daugeliškių. Praeina kelias.
XIX pasaulio futbolo čempionatas - A grupė
XIX pasaulio futbolo čempionato A grupės rungtynės.
Gaisrena
Lietuvoje auga šios rūšys:
Bernardinas Petras Vainius
Bernardinas Petras Vainius (g. 1950 m. gegužės 25 d. Kapstate, Endriejavo valsčius) – Lietuvos ir Šakių rajono savivaldybės politinis veikėjas.
Biografija
1973 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius-elektrikas.
1996 m. AB „Lietuvos žemės ūkio bankas“ Šakių skyriaus valdytojos pavaduotojas, 1999 m. LŽŪB Jurbarko skyriaus Bendrųjų reikalų ir apsaugos skyriaus viršininkas. Nuo 2001 m. kooperatinės žemės ūkio bendrovės „Grūduva“ mechanizacijos padalinio vadovas.
1990–1995 m. Šakių rajono tarybos deputatas, 1995–2000 m. ir nuo 2011 m. Šakių rajono savivaldybės tarybos narys.
Nuo 2017 m. Šakių rajono vicemeras.
Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šakių rajono skyriaus narys.
Žmona Irena, vaikai Darius, Arūnas, Jolanta.
Niuport Bičas
Niuport Bičas  – miestas JAV, Kalifornijos valstijoje, Orendžo apygardoje, nutolęs 16 km į pietus nuo Santa Anos. 2010 m. duomenimis, apygardoje gyveno 85 287 žmonės. Miestas oficialiai įkurtas 1906 m. rugsėjo 1 d.
Bistrampolio knygnešių koplyčia
miniatiūra|250px|right|Koplyčios akcentas – knygnešio kryžius
Kolčesteris
Kolčesteris  – miestas Jungtinėje Karalystėje, pietryčių Anglijoje, Esekse, 90 km nuo Londono, su kuriuo sujungtas A12 magistrale ir Didžiąja rytų pagrindine linija (Great Eastern Main Line), prie Kolno upės. Upių ir jūrų uostas. Variklių, guolių, tekinimo staklių gamyba, chemijos, odos, tekstilės, maisto (malimo, austrių apdorojimo) pramonė. Veikia Esekso universitetas, pilies muziejus, teatras, zoologijos sodas.
Išlikę viduramžių architektūros paminklų (XI a. pilis, miesto siena).
Istorija
thumb|left|200px|Rotušė Senovėje čia gyveno keltų gentys trinobantai.
Kolčesteris žinomas kaip seniausiai paminėtas romėnų miestas Anglijoje, minimas nuo 77 m.. Tvirtinama, kad Kolčesteryje yra seniausias šalies turgus.
Miesto teisės suteiktos 1189 m.
Bistrampolio knygnešių koplyčia
Bistrampolio knygnešių koplyčia – koplyčia, stovinti Kučių kaime, Ramygalos seniūnijoje, Panevėžio rajone, 0,9 km į rytus nuo kelio Via Baltica, buvusio Bistrampolio dvaro teritorijoje. Dvaro erdves pritaikant turizmui, koplyčia įrengta parko pakraštyje stovėjusioje elektrinėje. Joje įkurdintas knygnešystės muziejus, šalia pastatyti koplytstulpiai, skirti knygnešystei ir 1863 m. sukilimo vadams. Koplyčioje krikštijama, sutvirtinami 25-erių, 50-ies metų santuokos sakramentai, su vyskupo leidimu gali būti sutuokiamos poros.
Istorija
Koplyčia įkurta Bistrampolio dvaro atgaivintojo kunigo Rimanto Gudelio iniciatyva. Buvusioje dvaro elektrinėje, kuri, kunigo teigimu, vizualiai labai priminė koplyčią, sumanyta įrengti ekumeninę „autostrados bažnyčią“, kokių nemažai esama Vokietijoje. Tvenkiniu ir tiltais nuo dvaro atskirtas statinys prieš kelis šimtmečius buvo mužikų gyvenamoje dvaro dalyje ir turėjo kitokią paskirtį nei dabar – tai buvo elektrinė. 2008 m. rekonstruota į koplyčią–muziejų.
Koplyčios interjeras
Išgražinti koplyčią freskomis buvo pakviestas dailininkas Antanas Kmieliauskas, už Rainių Kančios koplyčios freskas 1994 m. pelnęs Nacionalinę premiją.
Ramūnas Vyžintas
Ramūnas Vyžintas (g. 1963 m. kovo 31 d. Šiaulių raj.) – Lietuvos ir Panevėžio miesto politinis bei visuomenės veikėjas.
Biografija
1980 m. baigė Šiaulių 9-ąją vidurinę mokyklą, 1985 m. baigė Vilniaus inžinerinio statybos instituto Mechaninės technologijos fakultetą, inžinierius, 1990–1991 m. studijavo Lietuvos vadybos akademijoje prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės, specialybė – įmonių vadyba.
1985–1993 m. Panevėžio miškų ūkio gamybinio susivienijimo vyriausiasis mechanikas, vadybininkas, 1993–2018 m. UAB „Urėdijų servisas“ direktorius, 2000–2001 m. Panevėžio apskrities viršininkas.
2000-2010 m. Lietuvos liberalų sąjungos, vėliau nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Panevėžio miesto skyriaus narys, sąjungos tarybos narys.
Nuo 2013 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, Panevėžio miesto skyriaus valdybos narys.
2000–2003 m., 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys.
Sutuoktinė Reda, vaikai Martynas, Justas.
Valentai
Valentai – kaimas pietinėje Lazdijų rajono savivaldybės dalyje, 3 km į rytus nuo Kapčiamiesčio, prie Salotės upelio, supamas Kapčiamiesčio girios. Seniūnaitijos centras. Šalia eina kelias.
Plėšikas Hocenplocas
Plėšikas Hocenplocas (vok. Der Räuber Hotzenplotz) – literatūrinis vaikų rašytojo Otfried Preußler herojus.
Plėšiko vardą Hotzenplotz Preußler parinko pagal Šlėzijos miestelio (dabar Osoblaha, Čekija) pavadinimą.
Visus tris Preußler pasakojimus iliustravo dailininkas F. J. Tripp. Knygos buvo išverstos į 34 kalbas (pvz.,, ital.: Il Brigante Pennastorta, ), išplatinta per 6 mln. egz. Taip pat istorijos buvo įgarsintos bei sukurti vaikų teatro vaidinimai.
Friedrich Georg Wilhelm von Struve
Frydrichas Georgas Vilhelmas Struvė (, 1793 m. balandžio 15 d. Altonoje, Hamburgas – 1864 m. lapkričio 23 d. Pulkove, Peterburgas) – astronomas, geodezininkas, Dorpato universiteto profesorius.
Biografija
Tėvas Jakobas Struvė, pabėgęs iš Napoleono užimtos Vokietijos tarnavo Rusijos kariuomenėje Latvijoje. Frydrichas Vilhelmas, 1808 m. įstojęs į Dorpato universitetą studijavo filologiją, vėliau susidomėjo astronomija. 1813–1839 m. Dorpato observatorijos mokslinis bendradarbis, nuo 1820 m. profesorius ir observatorijos direktorius. 1839 m. įsteigė Pulkovo observatoriją prie Sankt Peterburgo, iki 1862 m. – jos direktorius. 1862–1889 m. observatorijai vadovavo jo sūnus Otonas Struvė (1819–1905 m.), atradęs daugiau, kaip 500 dvigubų žvaigždžių.
Sūnus Henrichas Struvė (1822–1908 m.) – akademikas, chemikas, kelių atradimų autorius. Kito sūnaus Bernardo Struvės (1827–1889 m.), Rusijos valstybės veikėjo, Astrachanės ir Permės gubernatoriaus, sūnus Petras Struvė (1870–1944 m.) – akademikas, 1898 m. pirmojo Rusijos socialdemokratų darbininkų partijos suvažiavimo manifesto autorius, Antrojo Internacionalo Londono kongreso delegatas, vėliau Konstitucinių demokratų partijos lyderis, visų trijų Rusijos Valstybės Dūmų deputatas.
Darbai
1816 m. sukūrė metodiką dienovidiniam lankui išmatuoti, sudarydamas trikampių (trianguliacijos) grandinę nuo Dunojaus iki Norvegijos šiaurės, kurią sudaro 258 trikampiai su specialiais ženklais įtvirtintomis viršūnėmis. Dienovidinio lankui skaičiuoti atrinktų trianguliacijos tinklų fragmentų matavimo rezultatus susistemino ir aprašė darbe „Arc du Méridien de 25°20'“. Remdamasis šiuo darbu, 1888 m. Žemės dienovidinio ilgį apskaičiavo geodezininkas A. Bonsdorfas. Ši grandinė jo garbei vadinama Struvės geodezinis lankas.
1837 m. pastebėjo žvaigždžių paralaksą, nustatė, kad tarpžvaigždinė erdvė absorbuoja šviesą. Dorpato, o vėliau ir Pulkovo observatorijoje, panaudojęs Fraunhoferio preciziškai pagamintus refraktorius su tiksliais okuliariniais mikrometrais ir laikrodiniais mechanizmais, atliko tikslius sisteminius dvinarių žvaigždžių paieškos ir matavimų darbus. Jo matavimai neprarado vertės ir iki šiol.
Čičibu
Čičibu (, Chichibu-shi) – miestas Japonijoje, Saitamos prefektūroje. Gyventojų skaičius – 68 000 (2010 m. lapkritį), plotas – 577,69 km². Įsteigtas 1950 m., apjungus keletą mažesnių gyvenviečių.
Istorija
Čičibu miestas iki 1916 metų buvo žinoma kaip Omija (Ōmiya). Garsėjo vario klodais, iš kurių buvo kaldinamos senosios Japonijos monetos.
Geografija
Čičibu miestas yra apie 70 kilometrų nuo Tokijo, kelionė su traukiniu trunka apie 90 minučių.
Kultūra
Čičibu miestas garsėja kiekvienų metų gruodžio pradžioje vykstančiu nakties festivaliu ir vasarą švenčiamu šintoistiniu Kawase festivaliu. Mieste taip pat yra daug budizmo ir šintoizmo šventyklų, tarp kurių garsiausios Čičibu ir Mitsumine šventyklos.
Turizmas
Mieste išvystytas turizmas. Per metus Čičibu aplanko apie 4 mln. lankytojų.
Transportas
Čičibu veikia dvi geležinkelio linijos: Čičibu geležinkelio Čičibu linija ir Seibu geležinkelio Čičibu linija.
Liubiečius
Liubiečius – ežeras Lietuvoje, Varėnos rajone, 8,5 km į šiaurę nuo Perlojos. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,39 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 130,6 m. Krantai aukštoki, apaugę pavieniais medžiais. Aplinkui plyti dirbami laukai ir pievos. Pietinėje pakrantėje įrengtos kaimo kapinaitės. Šalia įsikūrę Biniūnų I ir Arčiūnų kaimai. Ežeras nenutekantis, priklauso Karmės upelio baseinui (Amarnios baseinas).
Kaziuko mugė
thumb|250px|Kaziuko mugė [[Vilnius|Vilniuje 2007 m.]] thumb|250px|[[Verba|Verbos (2013 m.)]] thumb|250px|Tarpukario mugė [[Neris|Neries pakrantėje (Henriko Poddembskio foto)]] thumb|250px|Mugės procesija 1936 m. thumb|250px|Riestainių ir meduolių pardavėjos (1939 m.) Kaziuko mugė – kasmetinė Lietuvoje rengiama folkloro mugė, kurioje žmonės pardavinėja savo pagamintus liaudiškus dirbinius. Mugė dažniausiai rengiama artimiausią sekmadienį iki Šv. Kazimiero dienos, kovo 4 d. Svarbiausias mugės atributas – verba, gaminama iš išdžiovintų margų gėlių ir žolių.
Istorija
Kaziuko mugės ištakos siekia XVII a. pradžią. 1602 m. lapkričio 7 d. popiežius Klemensas VIII savo breve oficialiai paskelbė Kazimierą šventuoju, kol kas tik lokaliniu, Lenkijos ir Lietuvos. Tuo tarpu jo įpėdinis Povilas V jau paskelbė šv. Kazimierą visos Katalikų bažnyčios šventuoju, o Urbonas VIII 1636 m. paskelbė šv. Kazimierą Lietuvos globėju. Tais pačiais metais šventojo palaikai buvo iškilmingai perkelti iš jėzuitų šv. Kazimiero bažnyčios, kur jie buvo saugomi nuo 1624 m., kai ji buvo pastatyta, į Zigmanto Vazos (tuomet jau mirusio) įsakymu specialiai pastatytą puošnią koplyčią Katedroje, kur jie yra ir dabar.
XX a. pradžioje pasikeitė jomarko vieta. Mat 1901 m. rusų valdžia Katedros aikštėje pastatė paminklą Jekaterinai II, taigi prekymetis, labiau susijęs su katalikų šventojo garbinimu, caro valdininkų požiūriu pasidarė nepakankamai respektabilus tokiai rimtai „kaimynystei“. Mugė buvo iškelta į Lukiškių aikštę. Tuo laikotarpiu mugėje ėmė gausiai dalyvauti ne tik pirkliai, bet ir iš kaimų suvažiavę valstiečiai, prekiavę savo namudiniais dirbiniais. Į mugę suvažiuodavo iki 2400 vežimų, Lukiškių aikštės neužtekdavo ir „būdom“ būdavo užstatoma visa Neries pakrantė nuo Žvėryno iki Žaliojo tilto. Šį klestėjimą nutraukė I pasaulinis karas ir po jo sekę įvykiai, bet XX a. 3 deš. Vilniaus „Kaziukas“ vėl atsigavo, o ypač suklestėjo nuo 1935 m., kai prie mugės rengimo gausiai prisidėjo Vilniaus studentai, rengę triukšmingas kostiumines eisenas. Lenkijos turizmo skatinimo sąjunga net organizuodavo specialius traukinius į Vilnių iš kitų Lenkijos miestų. Ypač dideliu mastu Kaziukas buvo švenčiamas 1938 ir 1939 m.
II pasaulinis karas vėl nutraukė Kaziuko mugės klestėjimą. Pokarį Kaziuką „iškraustė“ ir iš Lukiškių aikštės – ten išdygo Lenino paminklas. Sovietmečiu mugė buvo perkelta į tuometinį kolūkinį (liaudyje vadinamą Dzeržinskio) turgų Kalvarijų (tada Dzeržinskio) gatvėje. Šioje vietoje vykstanti mugė nebuvo įspūdinga ir šventiška, kadangi buvo apribota erdvėje ir prekeivių skaičiumi. Senosios tradicijos atgijo atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, Kaziuko mugė grįžo į senąją vietą, į Katedros aikštę, į Senamiesčio gatves ir net prasiplėtė į Tymo kvartalą.
Kaziuko mugė turi ir savo metraštį, kuris leidžiamas Vilniuje nuo 2003 m. (XXI a. pr.). „Kaziuko laikraštis“ remia tradicinių amatų puoselėjimą ir išsaugojimą. Jame ne tik dalinamasi amatų paslaptimis, bet ir aprašoma įdomioji Vilniaus ir mūsų krašto istorija, pateikiama praktinė mugės informacija dalyviams, amatininkams, lankytojams. „Kaziuko laikraštis“ leidžiamas vieną kartą per metus ir gausiai parduodamas Kaziuko mugėje Vilniuje. Jį galima įsigyti mobilioje laikraščio redakcijoje mugės metu Pilies gatvės pradžioje (ties Pilies g. 2, Vilniaus senamiestis) ir iš šurmuliuojančioje minioje pasklidusių laikraščio platintojų ir pardavėjų.
Tradiciniai pirkiniai
Svarbiausias pirkinys mugėje – širdelės formos sausainiai pavadinimu „Kaziuko širdis“, puošti piešiniais, vardais ar specialiais ženklais. Kitas tradicinis pirkinys – „barankių“ (trapučių) karoliai. Daugelis taip pat keliauja į mugę įsigyti verbų ir rankų darbo įrankių, naudojamų kasdieninėje buityje.
Šerviškiai
Šerviškiai, Šeriaviškės arba Malojė Putiatinas (, nuo 1938 m. birželio 2 d. Bruderhof, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Малое Путятино) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Krasnojarskojės kaimo gyvenvietės kaimas.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities Gudvalių valsčiaus, nuo 1874 m. gegužės 6 d. Kalnių valsčiaus kaimas. Priklausė Balėtų parapijai. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Sadovojės apylinkės kaimas.
Volskai
Volskai – kaimas pietinėje Lazdijų rajono savivaldybės dalyje, 4 km į pietryčius nuo Kapčiamiesčio, Kapčiamiesčio girioje, prie Baltosios Ančios. Pasiekiamas miško keliuku, atsišakojančiu nuo vieškelio.
Lietuvių fronto bičiulių sambūris
Lietuvių fronto bičiulių sambūris – visuomeninis judėjimas Lietuvoje ir už jos ribų. Lietuvių fronto bičiulių sąjūdis susibūrė iš į Ameriką, Australiją ir Kanadą karo nublokštųjų išeivių. Tarp žymesniųjų organizacijos steigėjų minėtini Antanas Maceina, Vytautas Vaitiekūnas, Zenonas Ivinskis, Juozas Girnius, Jonas Grinius, Adolfas Damušis, Juozas Brazaitis, Leonardas Valiukas, literatai Bernardas Brazdžionis ir Alė Rūta. Sąjūdžio kūrėjais buvo karo metų rezistencinio antinacinio lietuvių fronto nariai. Kartu su latviais ir estais sujungę jėgas Baltų lygoje, jie ragino pasaulio visuomenę netylėti – smerkti Baltijos šalių okupaciją, žmogaus teisių pažeidimus sovietų Lietuvoje. 2007 m. organizacijos pirmininku buvo teisininkas Kęstutis Milkeraitis.
Nuorodos, šaltiniai
Judėjimų epidemija
William Dwight Whitney
Viljamas Dvaitas Vitnis (, 1827 m. vasario 9 d. –  1894 m. birželio 7 d.) – amerikiečių lingvistas, sanskritologas, leksikografas. „Šimtmečio žodyno“ (Century Dictionary) vienas iš autorių, „Atharvavedos“ vertėjas.
Gimė Northamptono miestelyje Masačusetse, žymioje Dwight giminėje. 1845 m. pabaigė Viljamso koledžą Viljamstoune. Keletą metų dirbo Northamptono banke, padėjo savo broliui, geologui Josiah Whitney ekspedicijoje prie Aukštutinio ežero 1849 m. Tuo metu susidomėjo sanskritu ir 1850 m. išvažiavo jo mokytis į Vokietiją. Žiemomis mokėsi Berlyne pas Albrecht Weber, Franz Bopp, o vasaromis Tiubingene pas Rudolf von Roth. Grįžęs į JAV 1854 m. tapo Jeilio universiteto sanskrito profesoriumi, 1869 m. tapo lyginamosios kalbotyros specialistu. Šefildo mokslinėje mokykloje dėstė šiuolaikines kalbas. 1857 m. tapo Amerikos Oriento draugijos (American Oriental Society) sekretoriumi, o 1884 m. – prezidentu. 1869 m. tapo Amerikos filologų asociacijos įkūrėju ir vadovu. Mirė 1894 m.
Viljamas Vitnis sudarė sanskrito gramatiką, remdamasis Paninio „Aṣṭādhyāyī“. Iš sanskrito į anglų kalbą išvertė Atharvavedą, Taitiryja Pratišakhją (veikalą apie Vedų fonetiką), parengė sanskrito istoriją. Taip pat rašė veikalus apie kalbotyrą, parengė prancūzų kalbos gramatiką, anglų–vokiečių kalbų žodyną.
Ironi Nir Ramat HaSharon FC
Ramat Hašarono „Ironi Nir“ – Izraelio futbolo klubas iš Ramat Hašarono.
Istorija
Klubas įkurtas 1957 m. Tuo metu vadinosi Hapoel Ramat HaSharon.
2022–2023 m. sezone rungtyniavo Liga Leumit (II pakopa), o iš šešiolikos dalyvių liko vienuoliktoje vietoje.
Klubo spalvos
Anksčiau buvo raudona/balta. Dabar pasikeitė ir tapo mėlyna/balta.
Pasaulio gamtos chartija
Pasaulio gamtos chartija – 1982 metų spalį Jungtinių Tautų Generalinėje Asamblėjoje priimtas dokumentas, nurodantis aplinkos apsaugos principus, kuriais reikia remtis vykdant bet kokią aplinkai poveikį darančią veiklą. Dokumentas susideda iš trijų skyrių ir yra valstybes teisiškai neįpareigojančio pobūdžio.
Chartijos turinys išsiskiria savo ekologine pakraipa, jame gamtos apsauga įvardinama kaip tikslas pats savaime, o ne kaip priemonė siekti žmonijos gerovės. Pirmame skyriuje kviečiama saugoti gamtą, visas gyvybės rūšis, skirti ypatingą dėmesį unikalioms ekosistemoms, nykstančioms rūšims. Antrajame skyriuje kalbama apie būtinybę atsižvelgti į gamtos išsaugojimą valstybėms vystantis ekonomiškai, įvardinamos darniojo vystymosi taisyklės. Paskutinis trečiasis skyrius mini aplinkos tyrimų svarbą, poveikio aplinkai vertinimų būtinybę, leidimą visuomenei išsakyti savo nuomonę dėl aplinkos išsaugojimo. Jame taip pat raginama valstybes aktyviau bendradarbiauti, kurti ir taikyti tarptautines aplinkosaugos normas.
Vaikų darželis
250px|thumb|right|Žaidžiantys vaikai vaikų darželyje 1961 m. [[Vokietija.]]
Vaikų darželis – privati arba vieša ikimokyklinio ugdymo įstaiga, paprastai skirta vaikams nuo dviejų iki penkerių ar šešerių metų. Vaikai mokomi pagrindinių įgūdžių, naudojant žaidimus ir kitas mažamečiams pritaikytas ugdymo priemones. Egzistuoja įvairūs vaikų darželio tipai, tarp jų miško vaikų darželis ir kt.
Apžvalga
Vaikų darželis, tai ugdymo įstaiga skirta ikimokyklinio amžiaus vaikams, pvz: Vokietijoje vaikai turi būti sulaukę trejų, Šveicarijoje keturių, o Austrijoje - mažiausiai dviejų su puse metų amžiaus. Sudarant darželio grupes vaikai skirstomi pagal amžių. Grupės sudaromos pradedant nuo lopšelinukų iki paruošiamosios grupės. Remiantis pirmojo vaikų darželio įkūrėju Frydrichu Vilhelmu Augustu Friobeliu, tai buvo terminas aprėpiantis visas ikimokyklinio amžiaus ugdymo įstaigas. Šis terminas sujungia mokslo, vaikų ugdymo ir vaikų priežiūros sritis. Darželiai atstoja vaikų auklėjimą šeimose, bei atveria naujas galimybes mokytis už šeimos rato ribų. Ikimokyklinį ir mokyklinį ugdymą reguliuoja švietimo sistema. 300px|thumb|right|Vaikų darželyje Vaikų darželio lankymo modeliai:
Pilnos dienos vaikų auklėjimas Vokietijoje dažnai yra vadinamas dieniniu vaikų darželiu arba dieniniais namais vaikams. Taip pat yra siūlomi ir kitokie lankymo modeliai pvz., nuo ankstyvo ryto (5:30 val.) iki vėlyvo vakaro (20 val.) ir užimtumas savaitgalio dienomis.
Taip pat egzistuoja, bei gydomosios ir specifinės pedagogikos vaikų darželiai. Šio tipo darželiuose yra auklėjami neįgalūs, reikalaujantys specialios priežiūros ar turintys sveikatos negalavimų vaikai. Yra ir kitokio pedagoginio pobūdžio darželių pvz. miško vaikų darželiai, ūkio vaikų darželiai , Montessori pedagogikos vaikų darželiai , vaikų darželis miško kaimas. Kai kuriuose darželiuose yra orientuojamasi į užsienio kalbą ir kitos šalies pedagoginius pagrindus. Lietuvoje pvz., lenkiškus ir rusiškus, o Vokietijoje prancūziškus, itališkus arba ispaniškus. Skirtingo amžiaus vaikus (lopšelis, darželis ar prailgintos dienos grupė) arba pagal poreikius (vaikai su negalia, ypatingesniais poreikiais) stengiamasi integruoti su kitais vaikais.
Istoriniai užkulisiai
Pramonės revoliucijos metu žmonėms kraustantis iš provincijos į miestus. Tai dramatiškai keitė daugiavaikių šeimų socialinę aplinką, kurioje augo vaikai. Ženkliai padidėjo pramoninės gamyboje dirbančių moterų skaičius. Tuo tarpu vaikai gyveno ypač greitai augančiuose didmiesčių daugiabučių rajonuose. Vaikų gyvenimo sąlygos buvo ypač prastos.
Nuo vaikų priežiūros įstaigų iki vaikų darželio kaip pedagoginės įstaigos
1851 m. Prūsijos karalystėje „dėl ateistinių tendencijų“ vaikų darželiai buvo uždrausti. Už tai atsakingas buvo tuometinis Prūsijos karalystės ministras Karlas Otto von Raumeris. Jo ministerija buvo atsakinga už mediciną, švietimą ir tikybą. Jis nusprendė, jog Friedricho Friobelso pedagoginis požiūris buvo „pagedęs“ ir nepagrįstas (cit. pagal Nacke 1853, S. 358). Bavarijos karalystės vidaus reikalų ministerija 1851 m. taip pat uždraudė vaikų darželius. Žiaurus likimas ištiko vaikų darželius, kurie buvo sutapatinti su laisvamanių bendruomenėmis ir jų socialistinėmis idėjomis. Ministerija rėmėsi tuo, kad tokio pobūdžio įstaigos yra žalingos ir yra būtina kruopščiai jas stebėti (cit. pagal Abdruck der bayerischen Verbotsentschließung in Lange 2013, S. 195). Prūsijos ir Bavarijos karalystėse nekliudomai ir toliau veikė mažamečių vaikų priežiūros įstaigos, kurios buvo ir toliau remiamos valstybės. Vyriausybė iš esmės netrukdė vaikų auklėjimui, tik leido tai daryti valstybės pripažintose įstaigose. Jos turėjo būti ištikimos valstybei. 1852 m. Bavarijos karalystėje egzistavo 91 mažamečių vaikų priežiūros įstaiga, kuriuose buvo prižiūrimi 6 796 vaikai. 1860 m. Bertos fon Marenholtz-Biulov ir politiko Adolfo Lete, palaikančio socialines idėjas, vaikų darželių draudimas buvo panaikintas. To dėka atsivėrė galimybė vaikų darželių kūrimui. Ypač tuo užsiėmė moterys, kurios buvo Friobelso pasekėjos. Pavyydžiui, Angelika Hartman 1864 m. Kėtene (Anhaltas) įkūrė vaikų darželį pagal Friobelio pedagogines idėjas , o 1876 m. „Leipcigo Friobelio susivienijimą“. 230px|thumb|right|Mažamečių vaikų mokykla apie 1889 m. [[Hamburgas]] Pedagogas Augustas Kioleris taip pat buvo svarbus žmogus vaikų darželių vystymesi. 1863 m. jis kartu su Eleonora Hervart, Mina Šelhorn , Julie Trabert ir Auguste Mioder  inicijavo ir įkūrė „Vokietijos Friobelso bendruomenę“. 1872 m. Tiuringijoje buvo įkurta bendrinė Friobelso bendruomenė ir 1873 m. „Vokietijos Friobelso Sąjunga“. Kioleris išvystė „Kiolerio-vaikų darželio pedagogiką“. Taip pat buvo pirmasis redaktorius, laikraščio skirto vaikų darželiams, kurie 1860 m. vadinosi „Vaikų darželis ir pradinė mokykla“.
XX amžius
Vokietijos imperijoje 1910 m. vaikų, kurie lankė vaikų auklėjimo ir ugdymo įstaigas (mažų vaikų priežiūros įstaiga, mažų vaikų mokykla ir vaikų darželis) skaičius išaugo iki 13 %. Šis procentas išsilaikė ir Veimaro respublikoje. Pirmojo pasaulinio karo metais dauguma vaikų, kurių tėvai buvo fronte, o mamos dirbo karo pramonėje, lankė „karo vaikų darželius“.
1919 m. Hamburge pradėjo veikti pirmasis kurčnebylių vaikų darželis, kuris veikė kartu su kurčnebylių draugija.
Maždaug nuo 1920 m. smarkiai paplito Montesori pedagogika. 1925 m. Klara Grunvald įsteigė vokiškąją Montesori bendruomenę, o Kėte Štern  skatino sukurti „išplėstinę Montesori pedagogikos sistemą“. Ši sistema turėjo apjungti Friobelso ir Montesori pedagogikos rūšis. Ji turėjo atsižvelgti į naujausius atradimus psichologijos srityje.
Rickus
Plėšikas Rickus (įrašas LR TM leidinyje – Reckis-Rickis Stepas, Jono, g. 1902 m. Bambalų kaimas, Užvenčio valsčius, Šiaulių apskritis) – lietuvių plėšikas, siautėjęs po Žemaitijos, Lietuvos kaimus. Įsigalėjus savivalei bei užpuldinėjimams, buvo suimtas policijos.
Kriminalinė veikla
Kriminalinę veiklą pradėjo tarnaudamas kariuomenėje – pusvelčiui parduodavo kariuomenės turtą. Užventyje už nedidelę kainą iš Rickaus buvo galima įsigyti lyg tais nurašyto kariuomenės turto. Vėliau ėmė plėšikauti. Plėšimo objektais būdavo turtingesni gyventojai, dažnai iš Amerikos sugrįžę, parduotuvių savininkai, dvarininkai.
Rickus buvo nubaustas 1931 m. sausio 7 d. Šiaulių apskrities teismo (bylos Nr. 79) bei Vyriausiojo Tribunolo 1931 m. kovo 24 d. pagal Baudžiamojo statuto 587 str. 1 d. 4 metų laisvės atėmimo bausme sunkiųjų darbų kalėjime.
To paties teismo: Už įdavimą buvo pažadėta 3000 litų premija. Apie 1938 m., kaip spėjama, pasislėpė užsienyje.
Įvairiose vietovėse Rickus buvo prilyginamas Tadui Blindai: pavyzdžiui, Raseiniuose pasakojama, kad ketinęs apiplėšti jis nieko neradęs, ir netgi sušelpęs kelis vargšus gyventojus iš savo turimų turtinių vertybių, gautų plėšimo metu. Pasitikėdavo vargingesniais gyventojais.
Kauno laikraščiuose apie Rickų buvo publikuojami feljetonai, kurių fabulos buvo ir tokio pobūdžio: žurnalistas tariamai geria kavą bei aptarinėja politinę situaciją, aktualijas, rengiasi į Muzikinį teatrą Kaune.
Lietuvos provincijoje Rickaus vardu tėvai gąsdino savo vaikus ir kartu patys bijojo jo pasirodymo kaimo vietovėse (perdėta baimė buvo perteikta teatro pjesėse).
Rickus priimtiną žmonėms įvaizdį sukurdavo visais metų laikais dėvėdavo puošnius drabužius. Buvo nepaprastai stiprus, guvus, taiklus šaulys.
Mene
Viešintų klojimo teatras pagal Stasio Žemaičio kūrybą yra pastatęs komediją „Rickus – garsus Lietuvos plėšikas“. Režisierius – Vytautas Germanavičius. Spektaklio aktoriai – Viešintų klojimo teatro nariai. Plėšiko Rickaus vaidmenį sukūrė aktorius Vytautas Germanavičius.
Kasiteritas
thumb|right|Kasiteritas Kasiteritas – oksidų klasės mineralas, alavo oksidas, SnO2.
Kasiteritas naudojamas kaip alavo rūda. Kasiteritas randamas aliuviniuose sąnašynuose, o pirminis šio mineralo šaltinis – hidroterminės gyslos ar magminės uolienos. Dažnai randamas kartu su kvarcu pegmatituose. Kartu su kasiteritu randamas turmalinas, topazas, fluoritas, apatitas, volframitas, molibdenitas, arsenopiritas.
Kietumas pagal Moso skalę 6-7.
Žvitražygiai
Žvitražygiai (Agonum) – žygių (Carabidae) šeimos vabalų gentis.
Kasiteritas
Didžiausios šio mineralo atsargos yra Malaizijoje, Tailande, Rusijoje ir Indonezijoje.
Žvitražygiai
Lietuvoje 25 rūšys.
Juozapava (Vilkija)
Juozapava – kaimas Kauno rajono savivaldybėje, 1 km nuo Pabalių.
Žmogus voras (filmas)
Žmogus voras  – 2002 m. JAV fantastinis veiksmo filmas. Visame pasaulyje filmas uždirbo daugiau nei 825 mln. JAV dol. pajamų. Dėl finansinės sėkmės buvo sukurti du tęsiniai: „Žmogus voras 2“ (2004 m.) ir „Žmogus voras 3“ (2007 m.).
Siužetas
Filmas pasakoja apie Piterio Parkerio virsmą didvyriu, Žmogaus voro kilmę bei kovą su Žaliuoju Goblinu, kuris yra jo geriausio draugo Hario Osborno tėvas.
Raseinių pagrindinė mokykla
Raseinių pagrindinė mokykla – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Raseiniuose, Kalnų g. 3, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Buvęs įstaigos kodas 195094552. Steigėjas Raseinių rajono savivaldybės taryba.
Filialai:
Istorija
Raseinių pagrindinė mokykla įkurta 1999 m., kai reorganizuota „Žemaičio“ vidurinė mokykla padalyta į „Žemaičio“ gimnaziją ir pagrindinę mokyklą. Mokykla buvo įsikūrusi po vienu stogu su gimnazija. 2012 m. rugsėjo mėn. mokykla uždaryta.
Janis Jankovskis
Janis Jankovskis (1876 m. vasario 7 d. Paislicės dvaras, dab. Panevėžio rajone, Lietuvoje – 1925 m. gruodžio 2 d. Rygoje, Latvijoje) – carinės Rusijos ir Latvijos Respublikos chirurgas ir pedagogas, visuomenės veikėjas.
Biografija
J.Jankovskis mokėsi Mintaujos gimnazijoje ir Rygos realinėje mokykloje. Studijavo mediciną Kijevo universitete, vėliau baigė Berlyno universitetą. Kurį laiką dirbo Sankt Peterburge, pas Karo medicinos akademijos profesorių A.Lebedevą, po to – Berlyne pas profesorius Senatorą ir Nagelį. 1910 m. Tartu universitete apgynė medicinos mokslų daktaro disertaciją apie vidaus organų sužalojimus.
Pirmojo pasaulinio karo metu mobilizuotas į Rusijos kariuomenę. Tarnavo Latvijos šaulių divizijos karo ligoninės vedėju, ypač daug darbo turėjo per Mintaujos operaciją 1916–1917 m. Pasibaigus karui atsidūrė Cėsyse: šiame mieste 1918 m. įkūrė sanatoriją karo invalidams ir jai vadovavo. Tais pačiais merais Rygoje įsteigė Tarptautinio Raudonojo Kryžiaus organizacijos padalinį Latvijoje, buvo išrinktas vadovu. Jo iniciatyva 1921 m. Rygoje buvo atidaryta Gailestingųjų seserų mokykla (dabar Raudonojo Kryžiaus medicinos koledžas), 1922 m. – Kaulų tuberkuliozės sanatorija Krimuldoje.
1922 m. paskirtas naujai įsteigto Latvijos universiteto Medicinos fakulteto Chirurgijos katedros pirmuoju vedėju. Jo asistentais dirbo (vėliau tapę žinomais šalies medikais) A.Neibergs, A.Mednis, J.Šulcas ir kt. J. Jankovskiui teko naujai organizuoti chirurgijos studijas Universitete, šia veikla užsiėmė iki pat mirties. Palaidotas Rygos Meža kapinėse. 1927 m. atidengtas antkapinis paminklas (skulptorius Karlis Jansonas).
Raseinių specialioji mokykla
Raseinių specialioji mokykla – valstybinė internatinė savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Raseiniuose, Kalnų g. 15A, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba intelekto sutrikimų turintiesiems vaikams. Įstaigos kodas 290986160. Steigėjas Kauno apskrities viršininko administracija. Mokykla turi bendrabutį.
Istorija
miniatiūra|250px|left 1938 m. Maironio vardo pradinėje mokykloje atidaryta klasė vaikams su proto negalia. 1964 m. mokyklos direktorius Pranas Lazdauskas padėjo pamatinį akmenį Raseinių specialiosios mokyklos pastatams. Mokykla pardėjo veikti 1966 m., o jau 1969 m. mokyklos bendruomenė apdovanota padėkos raštu už gerai sutvarkytas patalpas ugdymo procesui organizuoti. Mokykloje sudaromos sąlygos mokiniams įsigyti siuvėjos, batsiuvio, dažytojo – tinkuotojo, staliaus, daržininko specialybę, o praktiką atlikti - Raseinių įmonėse ir įstaigose.
1997 m. mokykloje atidaryta pirmoji lavinamoji klasė. Rekonstruotos pirmojo aukšto patalpos pritaikomos vaikams, turintiems kompleksinę negalią. 1999 m. iš Lietuvos Respublikos Švietimo ir mokslo ministerijos mokykla perėjo į Kauno apskrities viršininko administracijos pavaldumą. 2005 m. pakeistas mokyklos pavadinimas į Raseinių specialioji mokykla.
Krepšinis 1988 m. vasaros olimpinėse žaidynėse
Krepšinio turnyras 1988 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyko Seule, Pietų Korėjoje nuo rugsėjo 17 d. iki rugsėjo 30 d.