cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Tim Burton
„Betmenas“
Burtono sugebėjimas režisuoti mažo biudžeto filmus ir paversti juos šedevrais, uždirbančiais milijonus, pelnė jam sėkmę ir gerą vardą. Pagaliau jam buvo pasiūlyta režisuoti didelio biudžeto filmą „Betmenas“. Filmas buvo filmuojamas Londone, buvo skirti dideli pinigai, tačiau Burton išsyk ėmė pyktis su kitais filmo prodiuseriais, jis norėjo pagrindiniame vaidmenyje matyti Micheal Keaton, nepaisant jo netinkamo kūno sudėjimo bei komiko reputacijos. Taip pat pakvietė vaidinti klouną Jack Nicholson, kas pritraukė vyresnių žiūrovų dėmesį, kurie nežiūrėtų fantastinių filmų apie superherojus. Kuomet 1989-aisiais birželį filmas buvo pristatytas, tai buvo didžiausia reklaminė kampanija filmų industrijos istorijoje tuo metu ir tai tapo vienu didžiausių visų laikų kino uždarbiu. Filmas uždirbo 400 mln. dolerių pasaulyje ir dar 250 mln. Amerikoje. Filmas parodė, kokią įtaką ir populiarumą Amerikoje ir pasaulyje turi komiksai ir amerikinis herojizmas, Supermeno įvaizdis, gėrio ir blogio kovos, ryškūs psichologiniai charakteriai. Tim Burton teigė, jog esminį poveikį filmui suteikė Jack Nicholson personažas ir jo kova su Betmenu.
„Edvardas Žirkliarankis“
1990-aisiais Burton su Caroline Thompson kartu sukūrė ir režisavo filmą „Edvardas Žirkliarankis“. Vaidinti buvo pakviesta ir Winona Rider, jau dirbusi su Burton filme „Vabalų sultys“. Taip pat anksčiau su juo dirbęs paauglių dievukas Johnny Depp buvo pakviestas vaidinti pagrindinį vaidmenį – Edvardą. Edvardas atrodė kaip žmogus, tačiau vietoje jo rankų buvo žirklės. Filmas filmuotas priemiestyje Floridoje ir labai primena Burton vaikystę Burbanke. Dauguma tą filmą laiko tarsi autobiografija apie paties Burton vaikystę. Jo gerbėjai ir kai kurie kritikai sako, jog tai vienas geriausių režisieriaus darbų. Dirbdamas su Burton, išgarsėjo kaip aktorius ir tapo pasauline žvaigžde pats Johnny Depp – pagrindinius vaidmenis jis gavo filmuose „Edvardas Žirkliarankis“ (Edward Scissorhands), „Edas Vudas“ (Ed Wood), „Svynis Todas: demoniškas Flyto gatvės kirpėjas“ (Sweeney Todd: The Demon Barber of Fleet Street), „Čarlis ir šokolado fabrikas“ (Charlie and the Chocolate Factory).
„Košmaras prieš Kalėdas“
Sukurta eiliuota poema paties Burton, režisuota Henry Selick ir Caroline Thompson. Neeilinė animacija, muzikali atmosfera-animacinis filmas sulaukė didžiulės sėkmės iš gerbėjų pusės bei kritikų liaupsių ir uždirbo 50 mln. dolerių. Ištrintoji scena iš filmuko buvo kaip vampyrai žaidžia ledo ritulį su Tim Burton galva, šis epizodas buvo pakeistas pagrindinio filmuko herojaus moliūgu.
„Edas Vudas“
Sukurtas filmas apie blogiausią visų laikų režisierių Ed Wood Jr. Kritikų liaupsių sulaukęs, apdovanotas Akademiniu apdovanojimu, žiūrovų įvertintas kaip itin įdomus filmas.
„Marsas atakuoja“
Vėl pradėję bendradarbiauti Danny Elfman ir Tim Burton sukuria komiksais paremtą kino juostą, tačiau didžiulio populiarumo nesulaukia, nepaisant žvaigždžių aktorių komandos Jack Nicholson, Pierce Brosnan, Michael J. Fox, Sarah Jessica Parker, Natalie Portman, Lukas Haas, Glenn Close, Rod Steiger, and Jack Black. Kritikai filmą įvertino taip pat nevienareikšmiškai, didesnės sėkmės filmas sulaukė už JAV ribų.
„Raitelis be galvos“
Lietuvoje rodytas ir nemenko populiarumo sulaukęs filmas su aktore Christina Ricci ir Johnny Depp. Pripildytas ypatingos Burton pamėgtos gotikinės nuotaikos, filmas buvo itin teigiamai įvertintas kritikų, gavo BAFTA apdovanojimą už geriausius kostiumus, Akademinius apdovanojimus.
„Beždžionių planeta“
Asmeninio gyvenimo pasikeitimų (skyrybų su žmona Lisa Marie) paskatintas, Burton ėmėsi naujo stiliaus filmų kūrimo. Palikdamas tamsius pamėkliškus kraštovaizdžius ir viduramžių vėles užmaršty, Burton imasi ateities transformacijų. Vien per savo premjeros savaitgalį šis filmas uždirbo 68 mln. Dolerių. Nors kritikai peikė filmą, kaip netekusį savo ankstesnės niūrios 1968 metais statytos versijos atmosferos. Nėra aišku, kas paskatino Burton sukurti būtent tokio pobūdžio filmą, yra tik minima, jog buvo daug paskutinės minutės filmo pakeitimų bei siužeto supaprastinimų. Apie tęsinį nekalba nei kino studija, nei pats Burton, nors filmas ir susilaukė didžiulės komercinės sėkmės.
Pastarieji metai
Tim Burton 2005-aisiais išleido „Mano gyvenimo žuvis“ (Big fish), kuris gavo net 4 Akademinius apdovanojimus. Žada iš naujo perleisti „Frankeweenie“, taip pat pasirašė sutartį su Disney kompanija kurti 3-D filmus. Pirmasis buvo „Alisa stebuklų šalyje“.
Asmeninis gyvenimas
Tim Burton gyvena su trečiąja žmona, aktore Helena Bonham Carter, su kuria turi sūnų bei dukrą. Šeima gyvena Londone. Burton artimai bendrauja ir su aktoriaus Johnny Depp šeima, yra vieno iš Depp vaikų krikštatėvis.
Filmai
Režisuoti:
FC La Chaux-de-Fonds
Šo de Fono FC – Šveicarijos futbolo klubas iš Šo de Fono.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1894 m.
Naujieji Chlebiotkai
Naujieji Chlebiotkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zavadų valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Istorija
thumb|left
XIX a. Chlebiotkai buvo bajorkaimis Lomžos apskrityje, veikė Chlebiotkų valsčius.
Nevėžninkai
Nevėžninkai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, kairiajame Nevėžio krante. Išlikę buvusios dvaro sodybos fragmentai, apgriauta Nevėžninkų koplyčia. Netoli kaimo rasti pilkapiai.
Istorija
1367 m. kovo 2 d. Livonijos ordino metraščiuose pirmąsyk paminėtas Nevėžninkų vardas (Nevesenike). 1594 m. surašytas Nevėžninkų inventorius apie kaimo apylinkes.
Vydeikiai
Vydeikiai – kaimas Plungės rajono savivaldybėje, 8 km į šiaurės vakarus nuo Plungės ir tiek pat į pietryčius nuo Šateikių, pakeliui į Salantus. Kiek į vakarus nuo kaimo telkšo Mišės ežeras.
miniatiūra|220px|left|Alkakalnis su [[Bukantės koplyčia]]
Gyventojai
Vydeikių k. vienkiemyje gimė ir augo skulptorius, tapytojas Aloyzas Smilingis (1938–2023), palaidotas Sudervėje.
Ėglupiai
Ėglupiai – kaimas Vilkaviškio rajono savivaldybėje, 1 km nuo Kunigiškių, prie kelio.
Veselavas (Sokulkos apskritis)
Veselavas – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Dambravos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į vakarus nuo Dambravos, apie 31 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 60 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Nacionalinis Rosarijo universitetas
right|130px thumb|right|230px|Medicinos fakultetas thumb|right|230px|Humanitarinių mokslų ir meno fakultetas Nacionalinis Rosarijo Universitetas (isp. Universidad Nacional de Rosario; UNR) – viešasis universitetas, įsikūręs Argentinoje, Santa Fė provincijoje, Rosarijo mieste. Įkurtas 1968 m. Mokosi per 75 tūkst. studentų.
Anykščių Antano Baranausko pagrindinė mokykla
Anykščių Antano Baranausko pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Anykščiuose, S. Nėries g. 5, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190047449.
Anykščių Antano Baranausko pagrindinėje mokykloje mokosi 599 mokiniai. Prie mokyklos prijungti 3 ugdymo skyriai: Andrioniškio pradinio ugdymo skyrius, Skiemonių pradinio ugdymo skyrius bei Specialiojo  ugdymo skyriaus – daugiafunkcis centras.
Istorija
Dabartinė mokykla atidaryta 1980 m. rugsėjo 1 d., tapo 3-ąja vidurine mokykla. 1992 m. spalio 30 d. suteiktas poeto, vyskupo Antano Baranausko vardas. 1995 m. įvestas gamtamokslinis profilis. 1996 m. atidengtas tautodailininko J. Tvardausko sukurtas skulptūrinis bareljefas poetui Antanui Baranauskui. 1997 m. prie mokyklos įkurtas sutrikusio intelekto vaikų ir jaunuolių ugdymo centras, įkurtas rajono Ekologinio švietimo centras. 1997–1999 m. atlikta dalinė renovacija, mokykla apšiltinta, pastatyta dujinė katilinė. 2000 m. pradėtas profilinis mokymas, įrengta kompiuterizuota skaitykla. 2001 m. balandžio 19 d. mokykla tapo UNESCO asocijuotų mokyklų nare. Nuo 2013 m. rugsėjo 1 d. buvusi vidurinė mokykla tapo pagrindine.
Mokykloje veikia 57 klubai, būreliai, sekcijos, organizacijos, studijos.
Nakas
Pavardė neaiškios kilmės, galimai iš krikšto vardo Enochas.
Kanadinė elodėja
Kanadinė elodėja (Elodea canadensis) – vandenplūkinių (Hydrocharitaceae) šeimos elodėjos (Elodea) genties augalų rūšis. Genties pavadinimas kilo iš graikų kalbos helodes – pelkinis.
Tai daugiametis vandens augalas, turintis ilgą stiebą ir menturinius lapus. Vyriškieji žiedai turi 3-9 kuokelius. Moteriškieji žiedai pavieniai, išsidėstę viršutinių lapų pažastyse ant ilgų žiedkočių. Vainikėlis baltas. Žydi birželio – rugpjūčio mėn.
Augalas kilęs iš Šiaurės Amerikos, aklimatizuotas Azijoje, Australijoje, Europoje, taip pat ir Lietuvoje. Lietuvoje dėl savo polinkio plisti paskelbta invazine rūšimi.
Lietuvoje pirmą kartą pastebėta 1899 m. netoli Kauno, o Vilniuje – 1900 m. Lietuvoje sėklų nesubrandina, nes čia nėra vyriškųjų žiedų. Vegetatyviškai dauginasi stiebo atlaužomis, žieminiais pumpurais, šakutėmis.
Auga vandenyje, kur sudaro sąžalynus, todėl užžėlę vandens baseinai duoda daug žalios masės, kurią galima panaudoti laukams tręšti, taip pat kiaulėms ir kitiems gyvuliams šerti. Tačiau gali turėti ir neigiamą reikšmę – trukdo žuvininkystei, laivininkystei. Kanadinė elodėja taip pat auginama akvariumuose.
thumb|left|260px|Kanadinės elodėjos sąžalynas
Brokeris
Brokeris – asmuo arba įmonė, kuri veikia kaip nepriklausomas tarpininkas tarp kliento ir banko. Tai profesionalūs finansų patarėjai, kurie atstovauja kliento interesams bankuose, taip pat rūpinasi, kad klientui būtų suteikiamos geriausios paskolos sąlygos. Brokeriai taip pat gali teikti įvairias draudimo, nekilnojamojo turto, biržos patarėjų ir kitas paslaugas. Visi jie dirba kaip nepriklausomi tarpininkai tarp kliento ir trečiosios šalies – draudimo bendrovės, nekilnojamojo turto agentūros ir pan.
Finansinių tarpininkų rūšys
Pagal veiklos pobūdį išskiriami šie finansiniai tarpininkai: dileris, finansų makleris, paskolų brokeris, nekilnojamojo turto agentas, draudimo agentas, prekybos agentas.
Durpės
Durpės formuojasi pelkėse. Daugiau kaip 80 % pelkių galima rasti didesnį ar mažesnį durpių sluoksnį. Durpės dengia apie 3 % Žemės paviršiaus. Lietuvoje durpės sudaro 6,4 % šalies ploto, Estijoje – 22 %, Suomijoje – 33 %. Esant palankioms sąlygoms durpės per ilgą geologinį laikotarpį virsta lignitu, o vėliau ir akmens anglimi. Durpės naudojamos kurui, žemės ūkyje – kraikui, o perpuvusios – dirvoms tręšti. Spalva – tamsiai ruda.
Ši uoliena dideliais kiekiais randama Rusijoje, Skandinavijoje, Kanadoje ir kitose šalyse, kurios yra palyginti aukštose platumose. Įmonė, kasanti durpes, vadinama durpių įmone, o vieta, kur jos kasamos, vadinama durpynu. Dažniausiai perdirbamos mechaniniu arba cheminiu būdu. Pastaruoju būdu pedirbant gaunamas durpių puskoksis, durpių dujos, amoniakas, acto rūgštis, durpių spiritas ir kiti produktai. Kai kurios durpių rūšys dėl antiseptinių savybių gali būti vartojamos medicinoje.
Lietuvoje aptikta daugiau nei 40 rūšių durpių. Labiausiai paplitę žemapelkinės durpės, kurios sudaro apie 60 % visų durpių išteklių. Iš jų daugiausia randama raistinio potipio alksninės rūšies durpės. Aukštapelkinės durpės sudaro apie 30 % durpių išteklių. Iš jų gausiausią dalį sudaro plyninės durpės, tarp kurių vyrauja fuskuminė rūšis.
Golovkino kaimo gyvenvietė
Golovkino kaimo gyvenvietė  – kaimo gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Polesko rajone. Centras – Golovkinas.
Durpės
Lietuvoje
Rankiniu būdu durpės pradėtos kasti dar XIX a. pradž., o po Pirmojo pasaulinio karo – pramoniniu būdu, ir jų gavyba sparčiai augo.
Golovkino kaimo gyvenvietė
Istorija
Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2008 m. birželio 30 d. Ribojasi šiaurėje su Slavsko rajono Jasnojės kaimo gyvenviete, rytuose su Timiriazevo ir Bolšakovo kaimo gyvenvietėmis, pietuose su Polesko rajono Saranskojės kaimo ir Polesko miesto gyvenvietėmis, vakaruose su Turgenevo kaimo gyvenviete ir Kuršių mariomis.
Durpės
Lietuvoje
Tarybiniais laikais durpių gavyba Lietuvoje užėmė svarbią vietą energetikos sektoriuje. Iki 1990 m. Lietuvos durpių pramonė per metus pagamindavo 3–4 mln. t. durpių žaliavos. Tai bene 6 kartus didesni kiekiai nei nepriklausomoje Lietuvoje. Durpių pramonės pagaminta produkcija buvo plačiai naudojama žemės ir šilumos ūkyje. Ypatingą pagreitį durpių išteklių gavyba pasiekė aštuntajame dešimtmetyje. 1970 m. Lietuvoje kurui buvo iškasta 1,545 mln. t., o bendra durpių kasyba 1971–1981m. sudarė 31,912 mln. t. Jau kitame dešimtmetyje durpių išteklių gavybos kiekiai smarkiai sumažėjo. 1987 m. kurui buvo iškasta 0,125 mln. t. durpių. Iki 1985 m., išsekus ištekliams, apleisti 58 durpynai (iš jų 19 pramoninių), o iki 1988 m. – dar vienas durpynas. Tik nedidelė dalis durpynų ploto buvo paversta kultūrine pieva ar ganykla.
Golovkino kaimo gyvenvietė
Istorija
Gyvenvietės taryba renkama 5 metams, ją sudaro 10 deputatų, kurie iš savo tarpo renka tarybos pirmininką.
Greitis (filmas)
Greitis  – 1994 m. JAV veiksmo filmas. Leidėjas – „20th Century Fox“; kinematografija – Andrzej Bartkowiak. Filmas laimėjo du Oskarus. Filme pasakojama apie užminuotą Los Andželo maršrutinį autobusą, kuris sumažinus greitį sprogs, bei policininką (vaid. Keanu Reeves), kuris stengiasi išgelbėti keleivius. 1997 m. buvo išleistas tęsinys – „Greitis 2: laivo užgrobimas“.
Golovkino kaimo gyvenvietė
Istorija
Kaliningrado srities įstatymu Nr. 260 Golovkino kaimo gyvenvietę sudaro:
Ljaima
Ljaima  – ugnikalnis pietų Čilėje, Araukanijoje, vienas didžiausių ir aktyviausių šalyje. Iškilęs 82 km į šiaurės rytus nuo Temuko miesto, Kongilijo nacionaliniame parke. Aukštis 3125 m. Ugnikalnis turi dvi viršūnes. Mažesnioji vadinama Pičiljaima (Pichillaima) ir yra 2920 m aukščio. Greta ugnikalnio stūkso Siera Nevados vulkanas, o papėdėje telkšo Kongilijo ežeras.
Golovkino kaimo gyvenvietė
Šaltiniai
Golowkino
Foldit
Foldit − baltymų lankstymo kompiuterinis žaidimas. Jis sukurtas Baker’io laboratorijos mokslininkų, ir skirtas baltymų mažiausios energijos būsenos paieškoms. Žaidėjas sprendžia galvosūkį − ieško kuo kompaktiškesnės baltymo erdvinės formos, už tai gauna taškus ir konkuruoja su kitais žaidėjais internete. Žaidimas naudojasi žmogaus sugebėjimu apsimokyti ir kūrybiškai mąstyti − savybėmis, kurių neturi net galingiausi superkompiuteriai, dėl to žmonių rezultatai yra vaisingi mokslui. Baltymų lankstymu ir erdvinės struktūros numatymu daugiausiai užsiiminėja bioinformatikos mokslininkai, kurdami paieškos algoritmus, naudodami superkompiuterius ir savanorių kompiuterių tinklą paskirstytiesiems skaičiavimams.
Durpės
Lietuvoje
1990 m. Lietuvai atgavus nepriklausomybę durpių pramonė, kaip ir daugelis kitų ūkio šakų, išgyveno sunkų periodą. Daugiausia durpių naudojusios didelės fermos buvo likviduotos, išaugus durpių pervežimo kainoms, sumažėjo ir kita jų paklausa. 1995–1997 m. durpių buvo iškasama šiek tiek daugiau nei tarpukario Lietuvoje – 250–280 tūkst. t. Situacija pagerėjo Lietuvai užmezgant ryšius su užsienio rinkomis. Tai paskatino durpių pramonei persiorientuoti į substratų gamybą. Šiandien Lietuvos durpių pramonės atstovai importuoja brangias trąšas, gamina durpių substratą, tokiu būdu sukurdami papildomą durpių vertę.
Foldit
Žaidimas tinka naudotis mokyklose, mokantis molekulių sandaros. Galimos anglų, rusų ir prancūzų kalbų versijos.
Durpės
Lietuvoje
2008–2010 m. laikotarpyje durpių gavyba sparčiai krito dėl Pasaulinės ekonominės krizės, kuri Lietuvos rinką bei pramonę šiuo laikotarpiu ypač paveikė. Likusią laikotarpio dalį pramonė stabilizavosi ir durpių gavyba palaipsniui augo. Lyginant 2005 ir 2015 metus durpių gavybos mastai buvo panašūs, 2015 m. kiek mažesni.
Ardebilis
Ardebilis  – miestas šiaurės vakarų Irane, 50 km į vakarus nuo Kaspijos jūros, 210 km nuo Tebrizo. Provincijos centras. ~340 tūkst. gyventojų (2005 m.); dauguma – azerbaidžaniečiai. Yra oro uostas.
Lietuvos darbininkas (Klaipėda)
thumb|„Lietuvos darbininkas“ 1991 m. |thumb|„Lietuvos darbininkas“ 1992 m.
Lietuvos darbininkas – Lietuvos darbininkų sąjungos savaitraštis, leistas 1991–1993 m. Klaipėdoje.
Nove Grabovas
Nove Grabovas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zavadų valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Lietuvos darbininkas (Klaipėda)
Istorija
Leistas Klaipėdoje, nutrūkus laikraščio „Lietuvos darbininkas“ leidybai Kaune. Pirmasis 8 psl. numeris išėjo 1991 m. liepos 19 d. kaip 1896 m. gegužės 1 d. išleisto laikraščio „Lietuvos darbininkas“ tęsinys, tik numeryje vietoje 1896 m. parašyta 1986 m. data. Nuo 1991 m. rugpjūčio 22 d. – savaitraštis. Rinko ir spausdino „Ryto“ spaustuvė. Tiražas 1991 m. Nr. 2 – 7000 egz., vėliau 5000 egz., 1993 m. – 4000 egz.
Paraleliai Klaipėdoje ėjo ir „Darbininkų balsas“. Laikraščio leidimas nutrauktas pradėjus leisti savaitraštį „Lietuvos darbininkas“ Vilniuje.
Redaktorius Jonas Sinkevičius
Opozicija (astronomija)
Opozicija – astronomijos terminas, nusakantis tokią planetos padėtį, kai Saulė, Žemė ir planeta yra vienoje linijoje, tačiau Saulė ir planeta, žiūrint iš Žemės yra priešingose pusėse.
Opozicijoje gali būti tik išorinės planetos. (Vidinės planetos Žemei yra Merkurijus ir Venera). Opozicijoje esanti planeta yra matoma visą naktį ir kulminuoja apie tikrąjį vidurnaktį. Opozicijos metu planeta yra arčiausiai stebėtojo.
Seivų valsčius
Seivų valsčius  – buvęs administracinis-teritorinis vienetas LDK, vėliau Lenkijoje. Centras – Seivų dvaras su kaimu, vadinamu Naujaisiais Seivais.
Istorija
Žinomas nuo XVI a., kai buvo vadinamas seniūnija. 1642 m. jai priklausė Agurkiai, Didžiuliai, Jurizdika, Raistiniai, Smalėnai, Šilainė (vėliau Ožkinių kaimo dalis), Šlynakiemis, Vidugiriai, Vaitakiemis. Seniūnija buvo nedidelė, todėl karalius liepdavo ją valdyti kartu su gretima Vižainių seniūnija. Pirmieji seniūnai buvo Radvilos: Lietuvos didysis etmonas ir Vilniaus vaivada Kristupas Radvila Perkūnas, kuris vėliau abi seniūnijas perdavė savo sūnui LDK taurininkui ir Vilniaus kaštelionui Jonušui Radvilai I.
Vėliau Seivų-Vižainių seniūniją valdė: Mozyriaus maršalka, pulkininkas Stanislovas Lipinskis, Infliantų pakamaris Vladislovas Sokolovskis. 1709 m. karalius jungtinę seniūniją perdavė valdyti Ukmergės stalininkui Jonui Strutinskui, dar vėliau – Juozui Sokolovskiui.
Po to Seivų-Vižainių seniūniją administravo Vilniaus vaivada Kazimieras Domininkas Oginskis, jo sūnus Trakų vaivada Juozas. Jungtinė seniūnija priklausė Trakų vaivadijai, Gardino pavietui. Po Antano Broneco valdymo seniūnu tapo karalystėje gerai žinoma asmenybė – Juozapas Strutinskis, kurį Vilniuje nužudė žento Jono Ciechanovieckio pasamdyti galvažudžiai. Jo našlė Rožė Pliateraitė-Strutinskienė, kuriai 1773–1775 m. Varšuvos seimas pavedė administruoti abi seniūnijas kartu su Balčių kaimu, aukojo nemažus pinigus Seinų bažnyčios rekonstrukcijai, dar ir šiandien šioje bažnyčioje kabo XVIII a. tapytas jos portretas. Dėl seniūnijų ribų nuolat vyko ginčai, todėl tas pats Varšuvos seimas sudarė ginčams tirti komisiją. Duktė Jadvyga, kaltinama savo elgesiu iššaukusi savo tėvo ir svainio mirtį, buvo gerai žinoma ir mylima karaliaus Stanislovo Augusto dvare. Jos dramatišką istoriją vaizdžiai aprašė Marekas Sadzevičius savo knygoje Jadvygėlė ir jos klystkeliai.
Carmečiu valsčius priklausė Suvalkų gubernijai. Tai buvo didelis valsčius, į kurį įėjo šíe kaimai: Adamovizna, Agurkiai, Anenskė, Bokšiai, Senieji Bokšiai, Deksniai, Deksneliai, Denbava, Denbuvka, Jablonevas, Šaltėnų Jurizdika, Kaletnikas su folvarku, Mažieji Kalietnykai, Kampuočiai, Kruteniškės, Lipuvekas, Orlinekas, Ožkiniai, Podlaviečiai, Paseiviai, Punskas, Raistiniai, Poklaštornio Raistiniai, Sadzavečka, Naujieji Seivai su folvarku, Smalėnai, Šilainiai (vėliau įjungti į Ožkinius), Šlynakiemis, Šaltėnai, Trakiškės, Ustronė, Vaitakiemis, Zamčisko, Užjuodė ir Žvikeliai.
1918 m. lapkričio 15 d. susirinkę 49 kaimų atstovai paskelbė apie naujo lietuviško valsčiaus su centru Punske įkūrimą. Punsko valsčius, įsikūręs vietoj Seivų valsčiaus, tąkart išsilaikė neilgai – 1919 m. rugsėjo 7 d. Lenkijos kariuomenė užėmė Punską ir aplinkinius kaimus. Seivų valsčius vėl buvo atkurtas.
Gerokai apkarpytas jis gyvavo iki 1952 m. birželio 25 d. – nuo tos dienos valsčiaus kaimai kartu su Seivais tapo naujai įkurto Punsko valsčiaus dalimi.
Tautinė ir religinė sudėtis
Pagal 1921 m. lenkų valdžios atliktą gyventojų surašymą valsčiuje gyveno 4 938 žmonės, kurių tautinė sudėtis atrodė taip:.
Religinė sudėtis atrodė taip:
1888 m.:
Sofija Pomeranė
Sofija Pomeranė (1498 m. Štetinas – 1568 m. gegužės 13 d. Šlezvigas) – Pomeranijos princesė, Danijos ir Norvegijos karalienė, Šlezvig-Holštein-Gotorpo hercogienė.
Teleskopas
Teleskopais paprastai vadinami optiniai teleskopai, nors yra ir ne tik matomą spektrą stebinčių teleskopų, pvz., radijo teleskopai. Optiniai teleskopai skirstomi į du pagrindinius tipus – refraktorius ir reflektorius. Yra dar keletas kitokių tipų teleskopų. Lietuvoje didžiausias teleskopas veikia Molėtų astronomijos observatorijoje.
Sofija Pomeranė
Biografija
1518 m. spalio 9 d. Šlezvige Sofija ištekėjo už našlaujančio Danijos karaliaus Frederiko I, Danijos karaliaus Kristijono I ir Dorotėjos ketvirto sūnaus. Sofijos karūnacija į Danijos karalienes įvyko 1525 m. rugpjūčio 13 d. Kopenhagoje. Sofija mirė 1568 metais ir buvo palaidota Šlezvigo sobore.
Teleskopas
Optiniai teleskopai
Tai teleskopai, kurie surenka regimojo spektro, taip pat infraraudonąją ir ultravioletinę elektromagnetinę spinduliuotę.
Skiriami trys pagrindiniai optinių teleskopų tipai:
Radioteleskopai
Šio tipo teleskopai surenka radijo bangas.
Lautoka
Lautoka – antras pagal dydį miestas Fidžyje, Viti Levu salos rytuose, prie Ramiojo vandenyno. 52,2 tūkst. gyventojų (2007 m.). Svarbus jūrų uostas. Lautoka yra pagrindinis šalies cukraus gamybos ir eksporto centras. Cukrus gaminamas iš salos rytuose auginamų cukranendrių. Taip pat medienos apdirbimo, maisto, statybinių medžiagų, metalo apdirbimo pramonė. Žvejyba.
Istorija
Europiečiai Lautoką pirmą kartą pasiekė 1789 m. (William Bligh ekspedicijos metu). Miestas išaugo kolonijiniu laikotarpiu, kai pradėta vystyti cukraus pramonė. Į Lautoką atvyko daug imigrantų iš Indijos. Dabar miestas ir toliau tebeauga, kadangi į jį migruoja žmonės iš aplinkinių salos gyvenviečių.
Kurtas Hermanas Forstroiteris
Kurtas Hermanas Forstroiteris (, 1897 m. vasario 8 d. Vėdarai, Vėluvos apskritis, nuo 1946 m. , Kaliningrado sritis – 1979 m. vasario 28 d. Getingenas) – vokiečių istorikas, archyvaras, Prūsijos ir Mažosios Lietuvos istorijos tyrinėtojas, habilituotas daktaras 1923 m.
Biografija
1927-1944 m. Prūsijos slaptojo valstybinio archyvo Karaliaučiuje, nuo 1953 m. – Getingene direktorius. 1963-1973 m. Prūsų kraštui skirto informacinio leidinio „Preussenland“ redaktorius.
Mokslinė veikla
Parašė knygų bei studijų apie Nemuno reikšmę prekybai (1931 m.), Karaliaučiuje išleistų knygų prekybą per du šimtmečius (1932 m.), oficialių dokumentų lietuvių kalba spausdinimą XVIII a. (1950 m.), gyventojų pagal kalbą statistikos Prūsijoje pradžią (1953 m.), apie Prūsijos valdžios įsakų, potvarkių leidimą lietuvių kalba (1962 m.), vokiečių ir lietuvių santykius (1962, 1971 m.), Prūsijos valdžios politiką, pateikė vertingų duomenų apie Mažosios Lietuvos kultūrą (pvz., pirmasis paskelbė dokumentus apie K. Donelaičio senelį H. Donelaitį, jo įsikūrimą Lazdynėliuose). Svarbi jo išvada, kad Prūsijoje lietuviui pakilti į aukštesnį dvasinį, kultūrinį ir socialinį ekonominį lygį daugiausia galimybių teikė jo tapimas vokiečiu. Pritarė nepagrįstai Gertrūdos ir Hanso Mortensenų koncepcijai dėl lietuvininkų etnogenezės.
Eglupis
Eglupis – kaimas Kazlų Rūdos savivaldybėje, 10 km nuo Purviniškės.
Eskortinis šliupas
thumb|right|250px|Australijos laivyno eskortinis šliupas Swan (Antrojo pasaulinio karo metai) thumb|right|250px|Australijos laivyno eskortinis šliupas Warrego (Antrojo pasaulinio karo metai) thumb|right|250px|Australijos laivyno eskortinis šliupas Parramatta (1940 m.) Eskortinis šliupas  – lėtas (iki 16 mazgų) Pirmojo ir Antrojo pasaulinių karų laikų eskortinis laivas. Panašus į korvetes, tačiau labiau pritaikytas ilgoms kelionėms. Buvo skirti lydėti laivų vilkstines, o ne karinių laivų junginius.
AT4
AT4 naudojamas daugelyje NATO ir kitų šalių kariuomenėse.
Eskortinis šliupas
1915–1938 m. D. Britanija pastatė 112 eskortinių šliupų, 198 išminavimo šliupus. Vėliau eskortinius šliupus perklasifikavo į korvetes, išminavimo šliupus  – į minų tralerius. Šliupai, statyti jėgai demonstruoti kolonijose, buvo perduoti Britų Sandraugos šalių laivynams.
AT4
Dizainas
Vamzdžio pavidalo korpusas pagamintas iš stiklo pluoštu armuoto plastiko, ginklo gale pritvirtinta aliumininė reaktyvinė tūta, granatsvaidis gamykloje užtaisomas šaudmenimis, kurių veikimo principas panašus į Carl Gustaf naudojamų šaudmenų. Po šūvio AT4 korpusas tiesiog išmetamas. Abu AT4 vamzdžio galai uždengti plastikiniais dangteliais, kurie išmušami šūvio metu. AT4 granatsvaidžiai turi mechaninius taikiklius. Naudotis ginklu paprasta. Ant korpuso surašyta instrukcija anglų kalba, kaip granatsvaidį paruošti šūviui ir atlikti šūvį.
Eskortinis šliupas
Eskortiniai šliupai buvo projektuoti veikti Viduržemio jūros regione, tropiniuose regionuose, todėl Antrojo pasaulinio karo metais buvo šalti ir nepatogūs veikti Šiaurės Atlante. Šliupai būdavo ginkluoti dideliu kiekiu giluminių bombų, buvo labai gerai aprūpinti povandeninių laivų paieškos įranga. Prieš pat Antrąjį pasaulinį karą suprojektuoti Black Swan tipo šliupai buvo greitesni (greitis 19 mazgų), turėjo daugiau zenitinės ginkluotės.
D. Britanijos eskortiniai šliupai turėdavo eskadrinio minininko dydžio korpusą, variklius, pritaikytus tolimiems reisams, galingą priešlėktuvinę ginkluotę. Šliupai būdavo gana lėti, kadangi plaukiant dideliu greičiu jų garsiniai lokatoriai nustodavo veikti, be to, mažesnis greitis užtikrindavo taupesnį kuro naudojimą ir atitinkamai didesnį maksimalų plaukimo nuotolį.
AT4
Variantai
AT4 HEAT su kumuliacinio veikimo šaudmeniu, skirtu pastatuose, bunkeriuose esantiems priešo kariams ir šarvuotai technikai naikinti. Šūvio metu dėl per granatsvaidžio vamzdžio galinėje dalyje esančią reaktyvinę tūtą pasišalinančių perteklinių dujų už granatsvaidininko susidaro pavojinga 20 m. zona. Šioje zonoje negali būti žmonių ar kliūčių (pastatų, sienų, stambių medžių, šlaitų ir pan.), nes įkaitusios dujos gali sužaloti granatsvaidininką ir prie jo esančius karius.
Eskortinis šliupas
Tikrieji eskadriniai minininkai būdavo dukart greitesni, būdavo ginkluoti mažesnio pakilimo kampo patrankomis bei torpedomis, nes šių laivų funkcija būdavo saugoti vilkstines ar laivyną nuo priešo antvandeninių karo laivų.
AT4
Variantai
AT4 CS HP ( – ribotos erdvės, padidinto galingumo) šaudyti iš uždarų erdvių (patalpų, tankaus miško ir pan.) sukurta modifikacija. Vamzdžio gale sumontuotas įtaisas, perteklinių parako dujų poveikį sumažinantis iki minimumo. Tai šūvio metu susinaikinantis konteineris (maišas-amortizatorius), pripildytas neužšąlančio skysčio, kuris šūvio metu pasišalina per vamzdžio galinę dalį purslų ir garų pavidalu: taip atvėsinamos įkaitusios parako dujos. Nuo kitų AT4 modelių šis skiriasi ilgiu ir galinės dalies išvaizda.
Eskortinis šliupas
Antrojo pasaulinio karo metais šliupu (Starling) plaukiojo žinomiausias britų ir amerikiečių kovotojas su povandeniniais laivais Karališkojo karinio laivyno kapitonas Džonis Volkeris (Johnnie Walker), tapęs žinomiausiu vokiečių povandeninių laivų naikintoju. Jo 6 laivų (šliupai ir korvetės) grupė nuskandino daugiau kaip 16 vokiečių povandeninių laivų.
AT4
Techniniai duomenys
Kalibras: 84 mm Svoris: 6,7 kg (HEAT) 7,6 kg (CS HP) 7,5 kg (HEDP LMAW) Ilgis: 1010 mm (HEAT) 1043 mm (CS HP) 1010 mm (HEDP LMAW) Šaudmens svoris: 1,82 kg (HEAT) 1,88 kg (CS HP) 1,8 (HEDP LMAW) Pradinis granatos greitis: 290 m/s (HEAT) 222 m/s (CS HP) 236 m/s (HEDP LMAW) Efektyvus šūvio nuotolis: 300 m (HEAT) 250 m (CS HP) 300 m į techniką, 500 m į pastatus (HEDP LMAW) Didžiausias šūvio nuotolis: 2100 m Pramušamoji galia: > 400 mm (HEAT) > 500 mm (CS HP) > 150 mm (HEDP LMAW) Sprogdiklio aktyvavimosi nuotolis: 15-40 m (HEAT) 10-20 m (CS HP) 15-40 m (HEDP LMAW) Eksploatacinė aplinkos temperatūra: nuo – 40 iki + 60 C°
Eskortinis šliupas
Eskortinių šliupų tipo karo laivai JAV laivyne buvo vadinami eskortiniais minininkais, vėliau – fregatomis, TSRS kariniame laivyne – sargybiniais laivais
Šliupai laivynuose
Karo metais buvo nuskandinta 18 eskortinių šliupų.
Nykštukinės lukanijos
Nykštukinės lukanijos (Leptolucania) – fundulų (Fundulidae) šeimos žuvų gentis.
Ruandos herbas
thumb|200px|Ruandos herbas Dabartinis Ruandos herbas, naudojamas nuo 2002 m. Jį sudaro žalios spalvos žiedas, su baltos spalvos vidumi. Viršuje parašytas šalies pavadinimas – Repubulika Y´U Rwanda (Ruandos Respublika). Apačioje – nacionalinis šūkis UBUMWE, UMURIMO, GUKUNDA IGIHUGU reiškiantis „Vienybė, Darbas, Patriotizmas“. Taip pat herbe vaizduojama saulė, sorgo ir kavos šakelės, tradicinis afrikietiškas krepšys, ratas bei du skydai iš šonų. Žiedas simbolizuoja šalies ūkio vystymąsi, skydai – žmonių saugumą, vienybę, patriotizmą.
Garsų pamėgdžiojimas
Garsų pamėgdžiojimai – trumpi, kartais eiliuoti kūrinėliai, kuriais imituojami įvairių gyvūnų balsai ir kai kurių darbų metu girdimi garsai. Gyvosios ir negyvosios gamtos garsai pakartojami žmonių kalba, išlaikant atitinkamus sąskambius ir perteikiant tų garsų žmogui sukeltą nuotaiką.
Savo tendencija suteikti gyvūnams bei gamtos reiškiniams mąstančių ir net kalbančių būtybių bruožus garsų pamėgdžiojimas iš dalies giminingas gyvulinėms pasakoms, kuriose veikia ir kalba gyvūnai. Pamėgdžiojimų pasitaiko ir vaikų dainose. Dauguma pamėgdžiojimų yra eiliuoti, jie turi ryškią intonacinę kreivę ir patys gali priminti dainos motyvą. Ypač dainingi paukščių giesmininkų pamėgdžiojimai ar ritmingus darbų garsus imituojantys pamėgdžiojimai.
Garsų pamėgdžiojimai, kaip ir gyvulinės pasakos, dažnai suaugusiųjų sakomi vaikams. Jos kartais tarnauja pamokymams: mėgdžiojant gyvūnus, pajuokiamos vaikų ydos. Dėl šių panašumų kai kurie tyrinėtojai garsų pamėgdžiojimus laiko vaikų tautosakos dalimi. Kita vertus, kai kurie posakiai liečia socialinius santykius, pasitaiko ir obsceniškų posakių, todėl vienareikšmiai laikyti juos vaikų tautosaka negalima.
Dažniausi pamėgdžiojimai
Mažiau dėmesio pamėgdžiojimuose skiriama darbo metu girdimiems garsams. Bene dažniausiai mėgdžiojamas kūlimo spragilais garsas, varpų skambėjimas, ratų dardėjimas.
Pamėgdžiojimai literatūroje
Pamėgdžiojimus kūryboje dažnai naudojo iš liaudiškų pozicijų gamtą vaizdavę lietuvių rašytojai – Kristijonas Donelaitis, Antanas Baranauskas, Motiejus Valančius, Žemaitė, Maironis, Antanas Vienuolis-Žukauskas, Petras Cvirka. Pamėgdžiojimų gausu vaikų literatūroje.
Pamėgdžiojimų pavyzdžiai
Vyturys:
Vilkas:
Kregždė:
Kuliama spragilu:
Dmitrijus Apsišaukėlis
Dmitrijus Apsišaukėlis (, g. apie 1582 m. – m. 1606 m. gegužės 17 d. Maskva) – 1605-1606 m. Rusijos caras.
Biografija
Skelbėsi Ivano IV Rūsčiojo sūnumi Dmitrijumi, iš tikrųjų, manoma, buvo bajoras, buvęs vienuolis Grigorijus Otrepjevas.
1603 m. jo globėju tapo Bragino (dab. Baltarusija) kunigaikštis Adomas Višnioveckis. Padedamas Sandomiero vaivados J. Mnišeko, kuriam žadėjo perduoti valdyti Severianų Naugardą ir Smolenską, 1606 m. vedė jo dukterį Mariną ir įgijo Abiejų Tautų Respublikos valdovo Zigmanto Vazos bei popiežiaus nuncijaus K. Rangonio paramą.
1604 m. rudenį su Abiejų Tautų Respublikos didikų kariuomene įžengė į Rusiją. Kai kur prie jo prisidėjo kazokai ir sukilę valstiečiai. Kai 1605 m. balandžio mėn. mirusio caro Boriso Godunovo kariuomenė parėmė Dmitrijų, jis 1605 m. birželio mėn. įžengė į Maskvą, kur liepos 30 d. buvo karūnuotas. Nužudytas sukilusių bojarinų, kuriems vadovavo Vasilijus Šuiskis.
FC Titania Stettin
Ščecino „Titania“ – buvęs Vokietijos futbolo klubas iš Ščecino.
Nove Kževas (Balstogės apskritis)
Nove Kževas  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zavadų valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Vengaboys
thumb|Platininis albumas Vengaboys – olandų šokių muzikos grupė, iškilusi 1997 m. Grupė didžiausio pasisekimo susilaukė singlai: „Uncle John from Jamaica“, „We’re Going to Ibiza“, „Boom Boom Boom Boom“ ir „We Like to Party“.
Istorija
Iš pradžių grupę sudarė du DJ’ėjai, Danski ir Delmundo. 1996 rudenį prie Vengaboys prisijungė Kim, Robin, Roy ir Denise, kurie tapo grupės šokėjais. 1999 Robin paliko grupę, pradėjo solo karjerą, jo vietą užėmė Yorick, kuris anksčiau buvo delfinų dresuotojas. 2002 pr. Denise ir Yorick paliko grupę ir pradėjo savo solo karjeras, vietoje jų prie grupės prisijungė Mark ir Lilly.
2004 vasario 9 Vengaboys atliko savo paskutinį pasirodymą, kuriame dalyvavo visi kada nors buvę grupės nariai.
2014 m. grupė išleido pirmąjį albumą po 14 metų pertraukos ir pranešė, kad 2015 m. leisis į turą po Europą.
Albumai
Tik JAV išleistas:
Princo Čarlzo sala
thumb|240px|Princo Čarlzo sala iš palydovo
Princo Čarlzo sala  – žema sala Kanados Arktiniame salyne, Nunavute. Yra Fokso baseine, tarp vakarinių ir pietinių Bafino Žemės krantų. Plotas 9521 km². Sala negyvenama.
Sala atrasta 1948 m. Kanados oro pajėgų piloto Albert-Ernest Tomkinson. 1949 m. pavadinta princo Čarlzo vardu.
Amarai
Amarai gali reikšti:
Meiras Simča
Meiras Simča (1843 m. Butrimonyse, Rusijos imperija - 1926 m. rugpjūčio 14 d. Rygoje, Latvija) – rabinas, rašytojas, filosofas, anti-Sionizmo idėjų šalininkas, XX a. pradžioje buvo vienas iš Ortodoksinio judaizmo lyderių Rytų Europoje.
Biografija
Gimė 1843 m. Butrimonyse, tėvas Samson Kalonymus buvo prekybininkas. Būdamas 17 metų, 1860 m. vedė ir apsigyveno Balstogėje, kur toliau studijavo Talmudą, o žmona vertėsi prekyba. Po 23 metų gyvenimo Balstogėje gavo pasiūlymą tapti Daugpilio rabinu. Dirbdamas Daugpilyje gaudavo pasiūlymus tapti įvairių didelių miestų rabinu, tačiau visus pasiūlymus, tame tarpe Niujorko, Jeruzalės ir Kauno atmetė. Per savo gyvenimą parašė kelias knygas apie Talmudo studijas, Maimonidą, Halachą. 1926 m. atvykęs gydytis į Rygą mirė viename iš miesto viešbučių.
Brachiozauras
Brachiozauras (Brachiosaurus) – brachiosauridae šeimai priklausęs augalėdis dinozauras. Jo liekanų rasta šiaurės Amerikoje ir Afrikoje. Ilgis – 23 metrai. Svoris – 30-80 tonų. Brachiozauras, kaip ir visi zauropodai, turėjo ilgą kaklą ir masyvų kūną. Priekinės jo kojos buvo kiek ilgesnės už užpakalines, todėl kūnas nuo pečių nuožulniai leidosi žemyn.
thumb|left|300px|Brachiozauro palyginimas sužmogumi
Kaributas
Biografija
Apie 1380 m. stačiatikių pakrikštytas Dmitrijumi. 1382 m. gegužės mėn. su Jogaila, siekiančiu atgauti didžiojo kunigaikščio sostą sudaręs sąmokslą, sukilo prieš didijį kunigaikštį Kęstutį. Šis su kariuomene iš Vilniaus išvyko sukilimo malšinti, bet Kaributo kariuomenės buvo sumuštas, o Jogaila užėmė Vilnių ir atgavo sostą. Veikiausiai už paramą prieš Kęstutį ir Vytautą iš brolio Jogailos gavo valdyti visą ar dalį Naugarduko kunigaikštystės bei Lydą. Taip pat buvo ir Severianų Naugardo (dab. Černigovo sritis) kunigaikštis. 1385 m. su broliais ir pusbroliu Vytautu patvirtino Krėvos sutartį. 1387 m. mūšyje su Vokiečių ordino kariuomene vadovavo vienam iš Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės dalinių. thumb|left|Kaributo antspaudas 1389 m. Vilniaus seniūnui Klemensui Moskorzevskiui išdavė Vytauto ketinimus atimti iš Jogailos Vilnių. 1392 m. atsisakė prisiekti Vytautui kaip didžiajam kunigaikščiui. 1393 m. pr. prie Dokūdavos, netoli Lydos, kautynėse su Vytauto kariuomene pateko į nelaisvę. Jo valdos buvo prijungtos prie didžiojo kunigaikščio domeno. Netrukus paleistas iš nelaisvės gavo valdyti Zbaražą Voluinėje (dab. Ternopilio sritis), Podolėje – Braclavą ir Vinycią (dab. Vinycios sritis).
Kaributaičių giminės, iš kurios kilo Kaributai, Nikitičiai, Vyšnioveckiai, Voroneckiai, Zbaraskiai, Ždanovičiai, pradininkas. Žmona kunigaikštytė Nastasija Riazanietė, su ja turėjo tris sūnus ir tris dukteris. Sūnus Teodoras Kaributaitis (Fiodoras), Nesvyžiaus valdytojas, tapo Zbaraskių ir Vyčnioveckių giminių pradininku. Žygimantas Kaributaitis kovojo dėl Bohemijos ir Lietuvos sosto. Duktė Elena ištekėjo už Jono II iš Raciboržo, duktė Nastasija tapo Kašino kunigaikščio Fiodoro žmona.
Mikoliškis (Pakruojis)
Mikoliškis – kaimas Pakruojo rajono savivaldybės šiaurėje, 7 km į pietryčius nuo Žeimelio, 5 km nuo sienos su Latvija, prie Marginio upelio. Mikoliškio krašto seniūnaitijos centras. Įsikūrusi kaimo bendruomenė.
Eibariškiai
Eibariškiai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Aukštelkų.
Greitis 2: laivo užgrobimas
Greitis 2: laivo užgrobimas  – 1997 m. JAV veiksmo filmas. Filmo „Greitis“ tęsinys. Filmą išleido Twentieth Century Fox“. Muzika sukūrė Mark Mancina. Kinematografija – Jack N. Green. Montažas – Alan Cody.
Kavarsko pagrindinė mokykla-daugiafunkcis centras
miniatiūra|265px|right|Vidurinė mokykla, 2013 m.
Anykščių rajono Kavarsko pagrindinė mokykla-daugiafunkcis centras – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Anykščių raj., Kavarske, P. Cvirkos g. 35, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190047787.
Filialai:
Istorija
Mokyklos įsteigimo data, pagrįsta liudininkų parodymais ir rašytiniais šaltiniais – 1865 m. rugsėjo 1 d., veikė trijų skyrių pradinė mokykla. Joje mokėsi 35 mokiniai, dirbo mokytojas Lebedevas. Mokykla priklausė gubernijai, ją išlaikė valstybė. 1911 m. mokykloje įvesta lietuvių kalba. Nuo 1914 m. – pradinė keturių klasių mokykla.
1925–1930 m. Kavarske veikė atskira žydų mokykla, 1930 metais jos mokiniai prisijungė prie lietuviškos pradinės mokyklos. 1939 m. pastatyta nauja tipinė 6 skyrių mokykla. Plytas mokyklai nupirko Amerikoje gyvenantis Pranas Kalibatas, kilęs iš Žvirblėnų kaimo. Mokykloje dirbo 6 mokytojai, mokėsi apie 80 mokinių. Mokyklai vadovavo Beišys.
1944 m. mokykla reorganizuota į progimnaziją, nuo 1947 metų – nepilna vidurinė mokykla, 1951 m. mokykla tapo vidurine, išleista pirmoji abiturientų laida. Mokėsi 512 mokinių, dirbo 34 mokytojai. Mokinių skaičius augo. 1966 m. pastatytas priestatas, sporto salė, 1984 m. pastatytas dar vienas priestatas, aktų salė, įrengta valgykla.
Anhidritas
thumb|150px|right|Anhidritas 150px|thumb|Anhidrito kristalas
Romualdas Jonaitis
Romualdas Jonaitis (g. 1970 m. rugsėjo 7 d.) – UAB saugos tarnybos „Argus“ savininkas – generalinis direktorius.
Anhidritas
Anhidritas, dar vadinamas angelitu – sulfatų klasės mineralas. Chemiškai – kalcio sulfatas CaSO4. Anhidritui reaguojant su vandeniu susidaro gipsas (CaSO4·2H2O).
Romualdas Jonaitis
Biografija
Romualdas Jonaitis gimė Šiaulių mieste, Lietuvoje. Mokėsi Šiaulių 7-oje vid. mokykloje, 1993 m. baigė Šiaulių pedagogikos universitetą.
1995–2013 R. Jonaičio I. Į. „Argus“ saugos tarnybos generalinis direktorius, nuo 2013 m. – UAB saugos tarnybos „Argus“ generalinis direktorius.
Dalyvavimas socialinėje ir bendruomeninėje veikloje:
Anhidritas
Anhidritas gali būti ir nuosėdinė uoliena, sudaryta daugiausia iš to paties pavadinimo mineralo. Mineralas sudarytas iš romboedrinės kristalinės sistemos ir turi tobulą skalumą pagal tris simetrijos plokštumas. Mineralas randamas kartu su kalcitu, halitu ir sulfidais tokiais kaip galenitas, chalkopiritas, molibdenitas, taip pat pirito gyslose. Dažniausiai randamas druskingose nuogulose kartu su gipsu.
Anhidrito spalva balta, rausva, kartais pilkšva, melsva ar purpurinė. Skaidrus arba pusiau skaidrus. Blizgesys nuo perliško iki stiklinio.
Pirmą kartą buvo aptiktas 1794 m. Plačiai paplitęs Lenkijoje, Rusijoje, Ukrainoje. Anhidritas turėdamas į gipsą panašias savybes naudojamas kaip statybinė medžiaga.
Lietuvoje
Lietuvoje randamas piečiau nuo Kauno iki Klaipėdos, tačiau nebuvo eksploatuojamas. 2010 m. lapkritį Lietuvos geologijos tarnyba išdavė leidimą eksploatuoti Pagirių anhidrito telkinį. Arčiausiai žemės paviršiaus gavybai palankiausias anhidritas Lietuvoje paplitęs 155–790 m gylyje ištisiniu 40-60 m. storio klodu Kauno-Prienų apylinkėse ir gilėja pietvakarių kryptimi. Anhidrito kasyba laikoma ekologiškiausia kasybos rūšimi. Kloduose nėra jokių pavojingų dujų, pagrindiniai darbai atliekami po žeme. 2013 m. spalio 24 d. Kauno rajono savivaldybės taryba patvirtino detalųjį kasyklos planą (išžvalgyta 280 mln. t anhidrito ir gipso).
Vionzuvka
Vionzuvka – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Dambravos valsčiuje, Sokulkos apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietvakarius nuo Dambravos, apie 30 km į šiaurės vakarus nuo Sokulkos ir 58 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.
Istorija
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1975-1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.
Tagalų kalba
Naudoja lotynų rašmenis. Dauguma garsų užrašoma naudojantis ispanų kalbos rašybos taisyklėmis. Tačiau ikikolonijiniu laikotarpiu tagalų kalba buvo užrašoma baibain ženklais.
Daugpilio tarptautinis oro uostas
miniatiūra|Daugpilio tarptautinis oro uostas Daugpilio oro uostas  – tarptautinis oro uostas Latvijoje, šalia Daugpilio miesto, 12 km į šiaurės rytus, Luocikiuose. Iki 1993 m. čia buvo sovietų karinė oro bazė, po to teritorija apleista. 2005 m. miesto taryba turėjo planų iki 2015 m. oro uostą plėsti bei pritaikyti vietiniams ir tarptautiniams skrydžiams, tačiau tam tikslui nebuvo surastas reikiamas finansavimas. 2020 m. oro uosto rekonstrukcija įtraukta į 2021-2027 nacionalinės plėtros planus.
Lietuvos darbininkas (reikšmės)
Lietuvos darbininkas – kelių laikraščių pavadinimas:
Rudnikai (Balstogės apskritis)
Rudnikai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zavadų valsčiuje, Balstogės apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į šiaurės vakarus nuo Zavadų ir apie 41 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Vaidotas Blažiejus Abraitis
Vaidotas Blažiejus Abraitis (1942 m. spalio 18 d. Kaunas – 2015 m. spalio 22 d.) – Lietuvos inžinierius radioelektronikas, habilituotas daktaras, profesorius, politikas.
Biografija
Tėvai Blažiejus Abraitis ir Liudvika Abraitienė. 1964 m. Kauno politechnikos institute įgijo radijo inžinieriaus kvalifikaciją. 1988 m. suteiktas habilituoto technikos mokslų daktaro laipsnis. 1991 m. Vaidotui Blažiejui Abraičiui suteiktas profesoriaus mokslinis vardas.
Žmona Birutė Valerija Abraitienė, gydytoja kardiologė.
Vaikai – duktė Rasa Birutė Abraitytė, sūnus Vytautas Abraitis.
Profesinė veikla
1964–1994 m. – Valstybės mikroelektronikos mokslinio tiriamojo instituto „Venta“ inžinierius, vyriausias inžinierius, mokslinio gamybinio susivienijimo generalinio direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams – projektavimo ir tiriamųjų darbų direktorius.
1994–1997 m. – Lietuvos Respublikos ryšių ir informatikos ministerijos sekretorius, ministras, viceministras.
1997–2002 m. – AB „Vilniaus bankas“ vyriausias analitikas; Informacinių sistemų departamento direktoriaus pavaduotojas.
2002–2003 m. – AB „Lietuvos geležinkeliai“ Investicijų tarnybos viršininkas.
2003–2008 m.- Lietuvos Vidaus reikalų ministerijos sekretorius, viceministras.
Kiti pasiekimai
1984 m. – Lietuvos valstybinės premijos laureatas, nuo 1998 m. – Lietuvos kompiuterininkų sąjungos Tarybos narys.
1992 ir 1997 m. buvo išrinktas Lietuvos Mokslų akademijos nariu–ekspertu.
Eglė (upė)
Eglė (seniau – Valkupys) – upelis Kupiškio ir Alizavos seniūnijose, 5,1 km ilgio, kanalizuotas. Didžprūdžio dešinysis intakas.
Prasideda 1 km į šiaurės vakarus nuo Paketurių. Teka į šiaurės vakarus pro Žiūriškius, Girvalakius, Laičpievių mišką. Ties Didžprūdžiais įteka į Didžprūdį.
Upėvardis kilęs nuo medžio pavadinimo eglė, o Valkupis – nuo valka („klanas, bala“).
Komsomolskas prie Amūro
Istorija
1860 m. miesto vietoje buvo rusų gyvenvietė Permskojė (Пермское) ir nanajų Dzemgi (Дземги). 1932 m. staigiai imtas statyti naujas miestas, darbuose, pagal oficialiąją versiją, dalyvavo daug komjaunuolių. Anot A. Solženicyno, Komsomolskas buvo pastatytas Gulago kalinių rankomis.
Pūškų piliakalnis
Pūškų piliakalnis – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 21515; naujai išaiškinamųjų sąrašo Nr. 3052; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A37P) Ignalinos rajono savivaldybės teritorijoje, Pūškų kaime, Rimšės seniūnija. Pasiekiamas žvyrkeliu Rimšė – Pūškos, yra į šiaurę nuo šio kelio sankryžos su keliu į Vydžius, kaimo centre. Ant piliakalnio stovi Pūškų Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo Motinos, bažnyčia.
Piliakalnis
Piliakalnį labai apardė 1845 m. ant jo pastatyta (pradžioje kaip koplyčia) Pūškų Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo Motinos, bažnyčia (jos medinis priestatas pristatytas 1936 m.), įrengtas šventorius, dvaro kapinės, įvairūs pastatai, šlaituose einantys keliai. Dabar aikštelė aplink bažnyčią dirvonuoja, rytinis šlaitas apaugęs lapuočiais medžiais.
Tyrimai
1992 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pirmąja puse. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 50 200 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1 405 000 m².
thumb|left|600px|Reginys nuo piliakalnio
Pastaba: Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną
Lietuvos darbininkas (biuletenis)
Lietuvos darbininkas – Lietuvos darbininkų sąjungos informacinis biuletenis, ėjęs 1993–1994 m. Vilniuje.
Istorija
Leistas lietuvių, rusų ir anglų kalba 1-2 kartus per mėnesį, kas du mėnesiai. Tiražas 1992 m. – 2500 egz., 1994 m. – 4100 egz. Leidimas nutrauktas išėjus savaitraščiui „Lietuvos darbininkas“.
Redaktorė Virginija Kligytė.
Sližių dvaras
Sližių dvaras – dvaras, esantis Ukmergės rajone, Veprių seniūnijoje, Kultuvėnų gyvenvietėje, Dvaro g. 5. Pasiekiamas vykstant keliu.
Išlikę mediniai dvaro rūmai, parko fragmentai. Pastatas smarkiai nugyventas, bet yra išlikę įdomių autentiškų detalių: langų ir sienų apdaila, krosnių liekanos, stogo konstrukcijos. Statinys nuo sovietmečio palikęs avarinės būklės, jame buvo gyvenama. Pastaruoju metu prasidėjęs dvaro prikėlimas kaip traukos centras bendruomenei, susibūrimams: 2012 m. vyko Lietuvos pilių ir dvarų asociacijos renginys „Sližių dvaro atgimimas, dvaro aplinkos pažinimas, kūrybos darbų paroda“.
2016 m. restauruojami Sližių dvaro rūmai.