cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Edmundas Putrimas
Biografija
Edmundas Putrimas gimė 1959 m. rugsėjo 3 d. Toronte, Kanadoje, Sofijos (Laurinavičiūtės) ir Mindaugo Putrimų šeimoje. 1979 m. baigė Royal York Collegiate Institute gimnaziją Toronte, taip pat Toronto Maironio mokyklos aukštesniuosius lituanistinius kursus. 1979–1980 m. Toronte Humber College lankė verslo administracijos kursus.
1980 m. atvyko į Popiežiškąją Šv. Kazimiero kolegiją Romoje (Italija) ir studijavo Popiežiškajame Šv. Tomo Akviniečio universitete, 1981 m. įgijo filosofijos bakalauro laipsnį. Vėliau 1986 m. baigė pastoracinės teologijos diplomines studijas, 1988 m. įgijo kanonų teisės licenciato laipsnį, parašęs baigiamąjį darbą „Personalinė parapija kaip integracijos įrankis“.
1984 m. rugsėjo 3 d. Misisogos (Kanada) Lietuvos kankinių parapijoje vyskupas Antanas Deksnys pašventino E. Putrimą diakonu. Naujai įšventintas diakonas iki gruodžio mėn. ėjo vyskupo Pauliaus Baltakio OFM kanceliarijos administratoriaus ir sekretoriaus pareigas, taip pat vyskupas jam pavedė rūpintis lietuvių jaunimo pastoracija Kanadoje ir Jungtinėse Amerikos Valstijose (dalyvauti jaunimo stovyklose, būti katalikiškų organizacijų kapelionu, skaityti konferencijas, vadovauti dvasinėms pratyboms). 1985 m. birželio 2 d. Romoje popiežius šv. Jonas Paulius II įšventino kunigu.
1986 m. rūpinosi Vokietijos lietuvių katalikų dvasiniais reikalais: vedė rekolekcijas lietuvių bendruomenėse, nuo balandžio iki liepos mėn. dėstė tikybą Vasario 16-osios gimnazijoje (vėliau ir 1988–1991 m., 1992–1994 m.).
1984 m. priklausė Šventojo Kazimiero mirties 500-ųjų metinių minėjimo komitetui, o 1987 m. – vysk. Pauliaus Baltakio OFM vadovaujamam komitetui Lietuvos Krikšto 600 metų jubiliejui paminėti.
1991–1992 m. rūpinosi lietuvių sielovada Argentinoje, Urugvajuje, Brazilijoje. 1994 m. paskirtas vikaru lietuviškoje Prisikėlimo parapijoje Toronte. 1994 m. Klaipėdoje įsteigė „Dvasinės pagalbos jaunimui centrą“.
1997 m. paskirtas Toronto tarptautinio „L. B. Pearson“ oro uosto kapelionu (dirbo iki 2012 m., nuo 2007 m. buvo tarpreliginės sielovados nariu). 2010–2012 m. buvo Toronto arkivyskupijos vicekancleris. 2003 m. tapo Europos vyskupų konferencijų tarybos Pastoracinio ir socialinio darbo su migrantais komisijos nariu, nuo 2015 m. – tarptautinės Šventosios Mortos grupės prieš prekybą žmonėmis ir šiuolaikinę vergovę narys, 2016–2018 m. pagelbėjo kuriant dokumentinį filmą „Mulai“ (rež. M. Starkus) apie lietuvius, kalinčius Limos (Peru) kalėjimuose.
Nuo 1982 m. vasaromis darbuodavosi Kanados lietuvių jaunimo stovyklų kapelionu, savanorių ir programų koordinatoriumi. Buvo ateitininkų stovyklų „Dainavoje“ Mičigane (JAV) kapelionas, dalyvaudavo Pasaulio lietuvių jaunimo kongresuose, Kanados lietuvių bendruomenės, Pasaulio lietuvių jaunimo sąjungos, Pasaulio lietuvių bendruomenės veikloje, rūpindavosi pasaulio lietuvių jaunimo dalyvavimu Pasaulio jaunimo dienose, buvo Lietuvių katalikų religinės šalpos direktorių tarybos narys ir pirmininkas.
Kuojinis (Švenčionių r.)
Kuojinis – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 3,5 km į šiaurės vakarus nuo Labanoro, Labanoro girioje, 0,5 km į rytus nuo Aiseto ežero. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,23 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 160,8 m. Krantai ištisai apaugę medžiais ir krūmais, žemi ir pelkėti. Pakrantės kalvotos, vietomis aukštos. Šiaurės vakaruose išteka upeliukas link mažo bevardžio ežerėlio (Aiseto ežero baseinas).
Diatomitas
thumb|Diatomitas|200px Diatomitas – baltos spalvos, panaši į kreidą nuosėdinė uoliena. Diatomitas lengvai sutrinamas ir tepa rankas. Pagrindinę uolienos masę sudaro titnagdumblių skeletai. Diatomitą sudaro: 86 % silicis, 5 % natris, 3 % magnis ir 2 % geležis.
Edmundas Putrimas
Biografija
2003 m. rugpjūčio 18 d. paskirtas Lietuvos vyskupų konferencijos delegatu užsienio lietuvių sielovadai, kuriai nuoširdžiai atsidavęs prelatas negailėjo savo jėgų rūpinantis užsienio lietuvių dvasiniu augimu. Lankė lietuviškas parapijas, misijas ir bendruomenes, koordinavo ir palaikė jaunimo sielovadinę ir tautinę veiklą, teikė pagalbą lietuviams, įkalintiems kalėjimuose visame pasaulyje.
Diatomitas
Alfredas Nobelis 1866 m. atrado, kad nitroglicerinas yra žymiai stabilesnis, kai jis yra absorbuotas diatomite. Medžiagą, kurią sudaro diatomito sugertas nitroglicerinas jis pavadino dinamitu. Diatomitas taip pat plačiai naudojamas įvairių filtrų gamyboje, taip pat kaip įvairių toksinių medžiagų sorbentas, hidroponikoje ir kitur.
Edmundas Putrimas
Apdovanojimai
Prelatas Edmundas Putrimas 2003 m. Lietuvos Respublikos Prezidento apdovanotas LDK Gedimino ordino Karininko kryžiumi, 2009 m. už lietuvybės puoselėjimą ir lietuvių bendruomenių užsienyje telkimą Užsienio reikalų ministerijos garbės ženklu „Lietuvos tūkstantmečio žvaigždė“, 2019 m. Užsienio reikalų ministerijos garbės ženklo „Už pasaulio lietuvių nuopelnus Lietuvai“ Aukso Vyčiu.
Federalinė žemė
Federalinė žemė – federacijos subjektas:
Länder Земја
Šilalės Vlado Statkevičiaus muziejus
Šilalės Vlado Statkevičiaus muziejus – Šilalės krašto muziejus, įsikūręs Šilalėje, S. Gaudėšiaus g. 4. Tai Šilalės rajono savivaldybės biudžetinė įstaiga, kurios svarbiausia funkcija yra rinkti ir saugoti Šilalės krašto kultūros istoriją atspindinčias muziejines vertybes. Muziejaus padaliniai yra Dionizo Poškos Baublių muziejus Bijotuose, Kazimiero Jauniaus klėtelė Lembe, Upynos liaudies amatų muziejus.
Muziejus kaupia, saugo, populiarina kultūros bei meno vertybes, supažindina su krašto tradicijomis, papročiais, kultūros paveldu. Muziejuje organizuojami lankytojų susitikimai su iškiliais kraštiečiais, mokiniams vedami edukaciniai užsiėmimai. Muziejaus fonduose yra virš 23 000 eksponatų, eksponuojama apie 600 archeologijos ir etnografijos eksponatų, dalis muziejinių vertybių saugoma saugykloje. Muziejaus parodų salėse rengiamos tautodailininkų, kitų menininkų bei mokinių parodos.
Istorija
1962 m. buvo įsteigtas Lietuvos kraštotyros draugijos Šilalės skyrius. Tai buvo krašto muziejaus kūrimosi pradžia. 1976 m. atstatant sudegusią Vaikų muzikos mokyklą, pristatytame trečiame pastato aukšte buvo įkurtas muziejus. Muziejui skirtos erdvios, specialiai įrengtos patalpos su ekspozicijų salėmis, saugyklomis. Daug eksponatų, kuriuos buvo sukaupę Šilalės rajono kraštotyrininkai iš rajono mokyklų muziejų buvo perduota Šilalės kraštotyros muziejui. Iš pradžių muziejus turėjo visuomeninio kraštotyros muziejaus statusą, jį globojo Žemaičių muziejus „Alka" Telšiuose. 1980 m. muziejus buvo perduotas Šiaulių „Aušros“ muziejau žinion ir tapo valstybiniu.
1990 m. muziejus neteko turėtų patalpų, jo eksponatai buvo perkelti į miesto centrinę biblioteką. 1991 m. muziejus tapo pavaldus paminklotvarkos tarnybai. Nuo 1994 m. muziejus įgavo Šilalės krašto muziejaus statusą. 1998 m. muziejus tapo Šilalės rajono savivaldybės Viešosios bibliotekos padaliniu. 2003 m. muziejus tapo Kultūros centro padaliniu.
2005 m. spalio 1 d. įsteigta savivaldybės biudžetinė įstaiga „Šilalės krašto muziejus“. 2006 m. liepos 27 d. muziejui suteiktas kraštotyrininko Vlado Statkevičiaus (1911-1999) vardas.
Žemė (reikšmės)
Žemė gali reikšti:
Thespakusatsu Gunma
„Thespakusatsu Guna“ – Japonijos futbolo klubas iš Maebašio, Gunmos prefektūroje.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1995 m. Klubas negali pasigirti aukštais pasiekimais.
Nuo 2005 m. žaidė J2 lygoje, bet po trylikos sezonų iškrito į žemesnį divizioną.
Nuo 2018 m. žaidžia J3 lygoje.
Sezonai
Šaltiniai:
Sudėtis
Atnaujinta; 2019 m. rugsėjo 10 d.
Joseph Gurwin
Joseph Gurvin (1920 m. birželio 13 d. Kaune – 2009 m. rugsėjo 24 d. Niujorke, JAV) – Lietuvos žydų kilmės JAV verslininkas, filantropas.
Biografija
Gimė 1920 m. birželio 13 d. Kaune. 1934 m. vienas emigravo į JAV, kur apsigyveno Manhatane. Mokėsi Niujorko koledže, tačiau 1941 m. metė mokslus ir pradėjo dirbti pas dėdę karinės ekipuotės gamykloje. 1959 m. įkūrė Kings Point Industries karinės ekipuotės įmonę, kuri gamino neperšaunamas liemenes, dujokaukes ir parašiutininkų įrangą. Tapęs turtingu aukojo pinigus JAV ir Izraelio senelių namams, mokykloms ir moksliniams tyrimams. Rėmė Izraelio kosmoso agentūrą, už tai jo vardu buvo pavadinti du Izraelio paleisti satelitai: Gurwin-1b ir Gurwin-2-TechSAT. Buvo vienas iš JAV Holokausto memorialinio muziejaus įkūrėjų 1993 metais. Stipriai finansiškai nukentėjo investavęs į Bernard Madoff investicinį fondą, kur prarado 36 milijonus dolerių. Mirė 2009 m. rugsėjo 24 d. Niujorke nuo širdies smūgio.
Vesternas
right|thumbnail|Justus D. Barnes iš 1903 m. filmo „[[Didysis traukinio apiplėšimas (1903 filmas)|Didysis traukinio apiplėšimas“]] Vesternas – įvairių meno rūšių, labiausiai kino ir literatūros, žanras. Vesternų veiksmas vyksta antrojoje XIX a. pusėje Amerikos laukiniuose vakaruose, o jų istorijose dažniausiai pasirodo Amerikos indėnai, banditai, kaubojai, teisėsaugininkai, nusikaltėliai ir kareiviai.
Žanras yra populiarus nuo kino industrijos pradžios. Vienas iš pirmųjų komercinių filmų buvo tylusis 1903 m. vesternas „Didysis traukinio apiplėšimas“.
Literatūra
Vesternas literatūroje įsitvirtino XIX a. pirmajame ketvirtyje (rašytojų Džeimso Fenimoro Kuperio ir vėliau Karlo Majaus dėka), bet didžiausią bumą pasiekė ankstyvajame XX a. Garsiausi vesterno rašytojai:
Playboy (Lietuva)
200px|thumb|Pirmojo „Playboy“ numerio viršelis „Playboy“ – garsiausias pasaulyje erotinis, mėnesinis vyrų žurnalas, Lietuvoje leistas 2008–2013 m.
Istorija
Pirmasis žurnalo numeris buvo išleistas 2008 m. spalio 24 d. Leidinyje buvo publikuojamos ne tik užsienio žvaigždžių moterų erotinės fotografijos, bet taip pat ir Lietuvos garsenybių, tokių kaip: Jurgita Tvarijonaitė, Sandra Chlevickaitė, muzikos grupės „Olialia Pupytės“ narės, Erika Santos, Ingrida Martinkėnaitė, Vaida Židonytė, Asta Valentaitė.
Leidėjai: UAB „Leidybos namai Santa“ – (2008–2009 m.), UAB „UPG Baltic“ – (2010–2012 m.). Tiražas 2009 m. – 20 000 egz., 2011 m. – 15 000 egz.
Redaktoriai
200px|thumb|right
Redakcija
Redakcijoje dirbo ir numerius ruošė šie žurnalistai ir kiti bendraautoriai: Tomas Federavičius, Rolandas Kažimėkas, Irena Kamičaitienė, Rimantė Kulvinskytė, Vaidas Valiukevičius.
Australinis baublys
miniatiūra|Australinio baublio paplitimas Australinis baublys (Botaurus poiciloptilus) – garninių (Ardeidae) šeimos paukštis.
Išvaizda
Stambus gandrinis paukštis. Kūno ilgis 66 – 76 cm, atstumas tarp sparnugalių 105–118 cm. Patinas sveria 875 – 2 085 g, o patelė – 571 – 1 135 g.
Galva tamsiai ruda, tik skruostai šviesesni. „Antakis“ šviesiai rudas. Odos plotas nuo snapo iki akies žaliai pilkas arba žydrai pilkas. Nugara tamsiai ruda. Išorinė sparnų pusė ruda, išmarginta smulkiomis šviesiai rudomis ir tamsiai gelsvomis dėmelėmis. Plasnojamosios plunksnos rudos. Vidinė sparnų pusė yra balta, išmarginta rudais šlakeliais. Trumpa uodega rudos spalvos. Smakras ir viršutinė gerklės dalis balta. Kaklas storas, ilgas, tamsiai rudas. Per kaklo priekį eina rudas dryžis. Pilvas baltas.
Rainelė geltona. Snapas tiesus, rusvai geltonas. Kojos ir letenos žaliai geltonos.
Paplitimas
Paplitęs Australijoje, Naujojoje Zelandijoje, Tasmanijoje ir Naujojoje Kaledonijoje. Populiacijoje 1000–2499 suaugusių individų.
Biologija
Dažniausiai maisto ieško vienas, naktį. Žiemą medžioja ir dienos metu. Grobio tyko stovėdamas ir nejudėdamas arba lėtai braidydamas. Norėdamas išbaidyti vandens gyvūnus sparnais judina vandenį arba į vandenį mėto žoles. Minta žuvimi (unguriais, upėtakiais), tikrosiomis medvarlėmis, vėžiagyviais, vabzdžiais (straubliukais, svirpliais, žiogais), vorais, moliuskais, driežais, žiurkėmis, pelėmis ir smulkiais paukščiais.
Kartos trukmė 5,5 metai.
Apsauga
Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis Australinis baublys yra nykstanti rūšis. Paukščiai netenka buveinių dėl dirvų sausinimo ir druskožemių druskų išplovimo. Kiaušinius ir jauniklius naikina rudosios lapės ir katės. Australijoje paukštis saugomas remiantis „Aplinkos ir bioįvairovės apsaugos “ aktu.
Pašeriaukščiai
Pašeriaukščiai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 7 km nuo Panemunio.
Pašekštis
Pašekštis (anksčiau Pašiekštis) – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 4 km į pietus nuo Labanoro, prie Šiekščio ežero, Labanoro girioje.
Anksčiau buvo ir Pašekštis II, dabar prijungtas prie Pašekščio.
Duok penkis
Turinys
„Aš ir popiežius“
Paprastas vežikas Oracijus mėgsta meluoti, lažintis ir lošti kortomis, tačiau jam dažniausiai nesiseka. Kartą, pralaimėjęs dideles lažybas ir norėdamas atsilošti, susilažina, kad susitiks su pačiu popiežiumi. Ir šį kartą jam pavyksta.
„Šokantis šventikas“
Mažo kaimelio kunigas donas Fulgencijus nepanašus į tradicinį šventiką: jis linksmas, mėgsta šokti bei domisi boksu. Kiekvieną šeštadienį jis persirengęs motociklu vyksta į kitą miestą, kur šoka diskotekose. Jo draugai įtraia, kad Fulgencijus yra užmezgęs romaną ir nusprendžia jį sekti bei išsiaiškinti tiesą.
Horodyščė
Horodýščė  – miestas Ukrainoje, Čerkasų srityje, 47 km į pietvakarius nuo Čerkasų, prie Vilšankos upės; rajono centras. Geležinkelio stotis, praeina Kijevo–Kropivnyckio kelias. Vystoma daugiausia maisto pramonė. Yra 1844 m. pastatyta neogotikinė Šv. Mykolo cerkvė, krašto muziejus.
Istorija
Rašytiniuose šaltiniuose Horodyščė minima nuo XVI a. Nuo XIX a. vid. tapo svarbiu cukraus pramonės centru.
NK GOŠK Gabela
Gabelos GOŠK – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Gabelos.
Istorija
Klubo ištakos siekia 1919 m. Kitados rungtyniavo Premijer lygoje, bet joje ilgam įsitvirtinti nepavykdavo.
2022–2023 m. sezone bosnių Pirmoje lygoje tapo nugalėtojais. Po sezono buvo perkelti į stipriausią šalies lygą.
Nuo 2023–2024 m. sezono rungtyniavo Premijer liga.
Aristidis Konstantinidis
Aristidis Konstantinidis  – Graikijos dviratininkas, olimpinis čempionas.
Biografija
Atėnuose vykusiose pirmosiose moderniose 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse graikas dalyvavo dviračių sporto varžybose. 10 km ir 100 km varžybų distancijų sportininkas nebaigė. Dviračių plento lenktynių varžybose Konstantinidis tapo olimpiniu čempionu.
Vėliau įkūrė Atėnų dviračių sporto asociaciją.
Adolf Schmal
Adolf Schmal (1872 m. rugsėjo 18 d. – 1919 m. rugpjūčio 28 d.) – Austrijos dviratininkas ir fechtuotojas, olimpinis čempionas, sporto žurnalistas.
Biografija
Atėnuose vykusiose pirmosiose moderniose 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse austras dalyvavo dviejose sporto šakose. Fechtavimosi kardu varžybose laimėjo vieną kovą iš keturių ir liko ketvirtoje vietoje. Dviračių sporto varžybose dalyvavo keturiose rungtyse. 100 km varžybų distancijos sportininkas neįveikė. 10 km ir laiko intervalo varžybose užimtos 3-ios vietos. Dviračių dvylikos valandų važiavimo varžybose Schmal tapo olimpiniu čempionu.
Vėliau tapo sporto žurnalistu, knygų autoriumi.
Analizinis plėtinys
316px|right|thumb|[[Natūrinis logaritmas|Natūrinio logaritmo funkcijos, apibrėžtos realiųjų skaičių aibėje analizinis plėtinys kompleksinių skaičių aibėje (Rymano paviršiaus dalis).]] Analizinis plėtinys matematikoje – analizinė funkcija, gaunama pratęsus (praplėtus) realiosios funkcijos apibrėžimo sritį kompleksiniams skaičiams. Analizinio pratęsimo sąvoka paprastai apibūdina tokios funkcijos gavimo metodą, kuomet analizinis plėtinys išsaugo svarbiausias analizinės funkcijos savybes – diferencijuojamumą ir galimybę išskleisti funkciją Teiloro eilute bet kuriame taške.
Šią sąvoką pirmą kartą 1842 m. įvedė vokiečių mokslininkas Karlas Vejerštrasas.
Analizinio pratęsimo metu gali būti gaunamos nevienareikšmės funkcijos. Jų tyrimai padėjo pagrindus Rymano paviršių teorijai. Analizinis pratęsimas gali padėti įvertinti funkcijos vertes tokiose srityse, kur begalinės eilutės, apibrėžiančios kokią tai funkciją, diverguoja. Žinomiausi tokių plėtinių pavyzdžiai yra Gama funkcija, Rymano dzeta funkcija.
Pašešuvis
Pašešuviu vadinami kaimai Tauragės rajone:
Jurkiškis (Pandėlys)
Jurkiškis – buvęs kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 1 km į šiaurės rytus nuo Raikėnų.
Kuprinis
left|120px
Ambraziškių IV tvenkinys
Ambraziškių IV tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Molėtų rajone, 14 km į pietvakarius nuo Molėtų, 2,5 km į pietus nuo Ambraziškių. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Verbylos intakas, Širvintos upės baseinas) 0,8 km nuo jo įtekėjimo į Ambraziškių I tvenkinį. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus - 0,41 km, plotis - iki 0,2 km. Altitudė 174,4 m. Krantai vietomis aukštoki. Pasroviui už 0,3 km telkšo Ambraziškių III tvenkinys. Yra 0,07 ha sala. Pietinėje pakrantėje stūkso Vilkiškių miškas. Kitose pakrantėse plyti pievos, vietomis užpelkėjusios. Į rytus įsikūręs Kulundžių kaimas.
Kuprinis
Kuprinis – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajone, 6,5 km į pietus nuo Labanoro, Baranavos miške. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,34 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 148,7 m. Krantai neaukšti, sausi. Iš vakarų ir pietų prieina miškas. Ežeras nenutekantis, priklauso Peršokšnų ežero baseinui (Lakajos upės intako Peršokšnos baseinas).
Prie ežero įsikūrę Pašerinės ir Pakerotės kaimai.
Laivininkystės linija Krantas–Klaipėda
thumb|200px|Linijos reklaminis plakatas trarpukaryje. Laivininkystės linija Krantas-Klaipėda – istorinis maršrutas laivais, Kuršių mariomis šiltuoju metų laiku kasdien kursavusiais tarp Klaipėdos ir Krancbeko  uostų.
Istorija
XIX a. Klaipėdą su Sembos pusiasaliu per Kuršių marias jungė keleivinių laivų linijos: 1840 m. į Karaliaučių plaukdavo „Irrwisch“, į Lisko kaimelį – ratinis garlaivis „Friedrich Wilhelm IV“. Amžiaus pabaigoje per Prieglių ir Deimeną iš Karaliaučiaus į Klaipėdą atplaukdavo sraigtiniai garlaiviai–dvyniai „Phoenix“ ir „Germania“ su keleta kajučių svečiams. Karaliaučiaus gyventojai vasaromis mielai vykdavo į Baltijos jūros Kranto kurortą, į kurį nuo 1885 m. vedė geležinkelis. 1895 m. papildomai nutiesus dviejų kilometrų ilgio bėgių atšaką Krantas–Krancbekas, atsirado galimybė iš pastarojo žvejų kaimelio laivais keliauti po Kuršių marias. Nuo gegužės 1 d. iki rugsėjo 30 d. nedideli garlaiviai Memel (nuo 1910 m.), Cranz ir Rossitten (po Pirmojo pasaulinio karo) kasdien kursuodavo maršrutu Krancbekas–Rasytė–Nida–Preila–Juodkrantė–Klaipėda ir atgal. 1905 m. kelionė šiuo maršrutu kainavo 2,5 markės (ant denio, be vietos). Pirmojo pasaulinio karo metais papildomais plaukiojo ratinis garlaivis „Margarete“.
Keleiviai neskubėdavo kuo greičiau pasiekti vieną ar kitą uostą, labiau jie vertino galimybę pasigrožėti atsiveriančiomis pakrantėmis ar sutiktais žvejų kurėnais. 1923 m. Klaipėdos kraštas perėjo į Lietuvos Respublikos priklausomybę, o po kiek laiko buvo pasirašyta Lietuvos–Vokietijos sutartis, leidusi šia linija turistams keliauti be vizų (tokiems keleiviams svetimos valstybės teritorijoje išlipti nebuvo galima, o šiaip Lietuvos viza buvo gaunama Berlyne, Vroclave, Hamburge, Kelne, Leipcige ar Tilžėje). Laivininkystės linijos Krantas-Klaipėda klientams ši viza kainavo žymiai pigiau: tik 2,10, o ne 6,35 markės kaip eiliniams turistams.
1928 m. į liniją išleistas naujutelaitis Klaipėdos Lindenau laivų statykloje pastatytas motorlaivis „Kuršių marės“. Bandomosios kelionės metu jis išvystė projektinį 14 mazgų greitį, naująją transporto priemonę išbandė ja plaukęs Lietuvos ministras pirmininkas Augustinas Voldemaras. 1934 m. tvarkaraštyje nurodoma, kad tūkstantį keleivių galėjęs plukdyti laivas iš Klaipėdos išplaukdavo 6 val. ryte ir po šešių valandų jis švartuodavosi Krancbeke. Atgal išvykdavo 12.10 val. ir apie 18.00 val. jau buvo Klaipėdoje. Bilietai brangūs: kelionė į Nidą ir atgal kainavo 3 Lt. Linijos aptarnavimas nebuvo labai pelningas: motorlaivį „Memel“ eksploatavusi Karaliaučiaus bendrovė „Fritz Neubacher“ 1930 m. nesurinko už parduotus bilietus reikalingos sumos ir turėjo bankrutuoti (laivą perėmė kita Karaliaučiaus bendrovė „Hermann Götz“).
Wes Craven
Wesley Earl Craven (1939 m. rugpjūčio 2 d. Klyvlende – 2015 m. rugpjūčio 30 d. Los Andžele) – JAV kino režisierius ir scenarijų autorius, labiausiai žinomas kaip siaubo filmų kūrėjas. Žymiausi jo darbai – Košmaras Guobų gatvėje ir Klyksmas.
Trumpa biografija
Wesas Cravenas gimė Ohajo valstijoje, Caroline’os ir Paulo Cravenų šeimoje, kur buvo auklėjamas griežtoje baptistų religijos aplinkoje. Tėvas mirė, kai Wesui buvo ketveri.
Jis įgijo anglų kalbos ir psichologijos bakalauro laipsnį Wheaton koledže Ilinojuje bei filosofijos ir rašybos magistro laipsnį John Hopkins universitete. Prieš patekdamas į kino pramonę, Cravenas trumpai dėstė anglų kalbą Westminsterio koledže bei buvo humanitarinių mokslų profesoriumi Clarksono Technologijos koledže (dabar – Clarksono universietas) Potsdame, Niujorko valstijoje.
Pirmasis jo darbas kino industrijoje buvo garso režisieriaus pareigos vienoje iš kompanijų Niujorke. 1971 metais jis kartu su Sean S. Cunninghamu sukūrė filmą „Together“, o po metų jau savarankiškai režisavo filmą „Paskutinis namas kairėje“. Filmas susilaukė didelio populiarumo, o sekantis, „Kalvos turi akis“, pasirodęs 1977 metais, pelnė Cravenui pirmuosius apdovanojimus.
Režisūra ir scenarijai
Weso Craveno filmai išsiskiria siaura riba tarp fantazijos ir realybės. Pavyzdžiui, filmų Košmaras Guobų gatvėje serijoje nagrinėjamos sapnų pasekmės realiame gyvenime. Kur jie susilieja, neįmanoma atskirti fantazijos nuo realybės. Filmai Klyksmas yra tarsi siaubo filmų parodija, bet tuo pačiu lieka pagrindiniuose žanro – kaip siaubo filmo – rėmuose. Pastaroji trilogija išgarsino aktorę Neve Campbell. Craveno filmams būdingas herojus yra stipri, savimi pasitikinti ir kovojanti moteris.
Košmaras Guobų gatvėje bei pagrindinis jo personažas žudikas – maniakas Fredis Kriugeris – geriausiai žinomas Weso Craveno kūrinys. Personažo vizija yra jo paties vaikystės prisiminimas, kai, būdamas dešimties, pro langą gatvėje išvydo girtą vyrą, apsirengusį taip pat, kaip vėliau sukurtas herojus. Vaizdas jį labai išgąsdino ir po daugelio metų virto kultiniu siaubo filmų herojumi.
Viso buvo nufilmuotos aštuonios dalys, įskaitant filmą Fredis prieš Džeisoną, kuriame Kriugeris susidūrė su kitu garsiu siaubo filmų personažu iš serijos “Penktadienis, 13“. Cravenas režisavo tik du filmus. Vėliau jis ilgą laiką buvo kalbinamas paversti filmą trilogija, netgi prodiusavo trečiają filmo dalį Košmaras Guobų gatvėje 3: Sapnų kariai, tačiau daugelis jo idėjų taip ir nepateko į filmą. Jos buvo realizuotos tik po dešimties metų septintajame filme Weso Craveno Naujasis košmaras.
2001 metais Cravenas režisavo dokumentinį filmą apie JAV prezidentą Billą Clintoną.
Režisierius mirė 2015 m. rugpjūčio 30 d. nuo smegenų vėžio.
Apdovanojimai
1977 metais jis laimėjo Tarptautinį Kritikų apdovanojimą Katalonijos Filmų Festivalyje “Sitges“ už filmą “Ir kalnai turi akis“.
1985 metais Košmaras Guobų gatvėje laimėjo kritikų apdovanojimą “Avoriaz“ Fantastinių filmų festivalyje.
Briuselio Fantastinių filmų festivalyje 1992 metais trileris Žmonės po laiptais laimėjo “Pegasus Audience Award“ ir Specialų Žiuri prizą festivalyje “Avoriaz“.
Filmas Klyksmas 1997 metais “Gérardmer” filmų festivalyje laimėjo Didijį prizą ir buvo nominuotas Saturnui kaip režisierius.
Festivalyje „Fantaspro“ jis du kartus buvo nominuotas Geriausio filmo ketegorijoje: 1989 metais už „Shocker“ ir 1995 už Weso Craveno Naująjį košmarą. Tais pat metais šis filmas nugalėjo Geriausio Scenarijaus kategorijoje.
Cravenas tris kartus buvo apdovanotas už viso gyvenimo nuopelnus: 1995 metais JAV Fantastinių ir Siaubo Filmų Akademijos ir 2000 metais – Amsterdamo Fantastinių Filmų festivalyje bei San Chosė Filmų festivalyje.
Asmeninis gyvenimas
Wesas Cravenas buvo vedęs tris kartus. Su Bonnie Broecker jis susituokė dar dirbdamas dėstytoju koledže 1964 metais. Pora susilaukė dviejų vaikų, tačiau 1969 santuoka iširo. Jų sūnus Jonathanas yra režisierius ir scenarijų autorius, o duktė Jessica dainuoja ir rašo dainas grupei “Chapin Sisters“.
1982 metais jis vedė Millicent Eleanor Meyer (Mimi Craven), su kuria išsiskyrė 1987. Joe Eszterhas savo knygoje “American Rhapsody“ tvirtina, kad tam įtakos turėjo Mimi užmegztas romanas su aktore Sharon Stone, kuri, skyrybų procesui pasibaigus, Cravenui atsiuntė puokštę juodų rožių. Vis dėlto pats režisierius niekada nekomentavo savo žmonos poelgio ir skyrybų motyvų.
2004 metais jis vedė Iya Labunka.
Torpedinis aparatas
thumb|Keturvamzdis priešpovandeninių torpedų torpedinis aparatas Rusijos [[Didysis priešpovandeninis laivas|didžiajame priešpovandeniniame laive „Admiral Vinogradov“ (BPD-554)]] thumb|Užpakalinis torpedinis aparatas vokiškame Jaguar klasės torpediniame kateryje. thumb|Prancūzijos atominio povandeninio laivo Redoutable torpediniai aparatai. Torpedinis aparatas  – įtaisas torpedomis šaudyti ir joms laikyti, įtaisytas karo laive.
Wes Craven
Asmeninis gyvenimas
Ilgus metus gyveno Los Andžele, kur vadovavo prodiuserių kompanijai “Craven/Maddalena Films“.
Torpedinis aparatas
Labiausiai paplitę vamzdiniai torpediniai aparatai, kurie turi šovimo įtaisą, prietaisus kurso, gylio, režimo duomenims iš valdančios sistemos į torpedą įvesti, variklio įjungimo, valdymo ir kontrolinius prietaisus. Torpedos iššaunamos horizontaliai suslėgtuoju oru arba parako užtaiso dujomis.
Torpediniai aparatai būna dviejų tipų, kurie labai skiriasi:
1. Deniniai – įtaisomi ant antvandeninio laivo denio. Šie torpediniai aparatai, turintys 1-5 vamzdžius, būna: Deniniai torpediniai aparatai paprastai specializuoti – gali naudoti tik tam tikro kalibro, o dažnai ir tik tam tikro modelio torpedas.
Kai kurie povandeniniai laivai (tiek TSRS, tiek JAV) turi dviejų dydžių torpedinius aparatus. Mažesnio kalibro torpediniai aparatai skirti šaudyti torpedomis, o didesniojo kalibro aparatai gali naudoti ir kitokius šaudmenis. Tai leidžia povandeniniame laive naudoti mažai leidimo sistemų, bet daug įvairių šaudmenų.
Povandeninių laivų vidukorpusiniai torpediniai aparatai yra gerokai sudėtingesni už deninius torpedinius aparatus, nes turi išsviesti torpedą iš normalaus slėgio laivo viduje į didesnio slėgio povandeninę aplinką ir nepraleisti vandens į laivo vidų. Dėl to torpediniai aparatai veikia šliuzo principu.
Vanraure Hachinohe
„Vanraure Hachinohe“ – Japonijos futbolo klubas iš Hachinohe, Aomorio prefektūroje.
Istorija
Klubo ištakos siekia 2006 m. Klubas negali pasigirti aukštais pasiekimais.
Žaidė JFL, 2018 m. joje užėmė trečią vietą ir pateko į J3 lygą.
Sezonai
Šaltiniai:
Pašerinė
Pašerinė – kaimas Švenčionių rajono savivaldybėje, 7 km į pietus nuo Labanoro, Labanoro girioje, prie Ešerinio ežero. Šalia telkšo dar keletas ežerų (Kerotis, Kuprinis, Bevardis).
Valdis Zeps
Valdis Juris Zepas (, 1932 m. gegužės 29 d. Daugpilis, Latvija – 1996 m. liepos 26 d. Ryga, Latvija) – Amerikos latvių išeivijos kalbininkas, profesorius, rašytojas.
Biografija
Gimė Latgaloje, Daugpilyje. Antrojo pasaulinio karo metais, 1944–aisias, su šeima pasitraukė į Vokietiją. Ten baigė Liubeko latvių gimnaziją.
1949 m. iškeliavo į Jungtines Amerikos Valstijas. 1953 m., kaip prancūzų filologas, Ohajo valstijoje su pagyrimu baigė Majamio universitetą, tačiau studijuodamas lankė ir sociologijos bei aliejinės tapybos kursus. Vėliau metus mokėsi Nebraskos Centrinėje teologijos seminarijoje, po to dvejus metus tarnavo privalomojoje karo tarnyboje. 1957 m. vedė amerikietę drabužių dizainerę. 1961 m. V. Zepas Blumingtone, Indianos universitete įgijo sociologijos ir filosofijos daktaro laipsnį. Viskonsino-Madisono universitete dirbo dėstytoju. Nuo 1978 m. vadovavo šio universiteto Baltijos tyrimų centrui.
Janio Turbado slapyvardžiu publikavo kūrinį „Kumelės sūnus Kurbadas“, kuris 1959 m. keliais fragmentais buvo spausdinamas išeivijos kultūros žurnale „Jaunā Gaita“. Visas darbas buvo išleistas 1970 m. V. Zepas buvo latgalių kilmės, jis rašė ir latgalietiškai. Kiti jo slapyvardžiai – Kaņču Jezups, Andrzey Lurba.
Bibliografija
Straipsniai:
Knygos:
Floridablanka
Floridablanka  – miestas šiaurės rytų Kolumbijoje, Santandero departamente, Rytų Kordiljeroje, į pietus nuo Bukaramangos (jos metropolinėje teritorijoje). Praeina Panamerikos plento atšaka Bogota–Santa Marta, taip pat plentas į Kukutą (link Venesuelos). Plėtojama Maisto (daugiausia cukraus, spirito), odos, avalynės, chemijos (muilo) pramonė. Apylinkėse auginami kukurūzai, cukranendrės, kava, bananai, daržovės, veisiami galvijai, arkliai.
Miestas garsėja didžiausia šalyje Kristaus skulptūra (40 m), yra botanikos sodas, Šv. Jono Nepomuko bažnyčia (1832 m.). Floridablankos apylinkėse yra vaizdingas Čikamočos kanjonas, turistinis San Chilio miestas.
Istorija
Floridablanka įkurta 1817 m. (tada pavadinta Floridablanca de San Juan Nepomuceno). Ypač sparčiai pradėjo augti XX a. antroje pusėje (1963 m. – 38 339 gyv., 1985 m. – 137 927 gyv., 2000 m. – 226 875 gyv.).
Artemas Ščedras
Artemas Albertovičius Ščedras (g. 1992 m. lapkričio 9 d.) – futbolininkas iš Ukrainos, saugas.
Karjera
Atstovavo Kijevo „Dynamo“ dubleriams, Lucko „Volyn“, Kropivnyckio „Zirka“, „Oleksandriya“, Donecko „Olimpik“, „Dnipro-1“, Petrovės „Inhulec“ ir Kryvyj Riho „Kryvbas“ ekipoms.
Karinės agresijos prieš Ukrainą metu, buvo išvykęs į Estiją. 2022 metais žaidė Talino „Levadia“.
2022 m. persikėlė į „Prostejov“ klubą, rungtyniavusį Antroje Čekijos lygoje.
FK Panevėžys
Atvyko į Lietuvą. 2023 m. sausio mėn. tapo „Panevėžio“ klubo nariu.
2023 m. kovo 5 d. A lygos rungtynėse prieš Gargždų „Bangą“ oficialiai debiutavo „Panevėžio“ klube. Panevėžiečiai sutriuškino varžovus rezultatu 4:0.
2023 m. kovo 12 d. A lygos rungtynėse prieš Riterių klubą pelnė įvartį. Pasirodė po keitimo 79 minutę ir žaidė iki rungtynių pabaigos. Panevėžiečiai sutriuškino varžovus rezultatu 4:0.
Statistika
Spalvų reikšmės:
Jaunimo rinktinės
Kitados atstovavo Ukrainos jaunimo rinktinėms. 2008 m. pakviestas į Ukrainos U-17 rinktinę.
2010–2011 m. rungtyniavo Ukrainos U-18 rinktinėje.
GD da Companhia Têxtil do Punguè
Grupo Desportivo da Companha Têxtil do Punguè arba žinomas kaip Têxtil do Punguè – profesionalus Mozambiko futbolo klubas, įsikūręs Beiroje.
Namų rungtynes žaidžia „Šivevės“ stadione (dar gali žaisti ir Campo do Ferroviário da Baixa), esančiame Beiros mieste, talpinančiame 5 tūkst. žiūrovų.
Istorija
Klubas buvo suformuotas 1943 m. Šio klubo rėmėjais tapo tekstilės įmonė, o klubo pavadinimas atspindi klubo priklausomybę.
1981 m. tapo šalies čempionais.
2014 m. užėmė dvyliktą vietą iš keturiolikos dalyvių ir buvo perkelti į žemesnį divizioną.
2019 m. rungtyniavo aukščiausioje lygoje ir užėmė paskutinę, šešioliktą vietą. Po sezono buvo perkelti į žemesnį divizioną.
Horodnia
Horodnia  – miestas šiaurės Ukrainoje, Černigovo srityje, ~40 km į šiaurės rytus nuo Černigovo; rajono centras. Už 4 km yra geležinkelio stotis prie Liepojos–Romnų geležinkelio. Vykdoma maisto pramonė, linų, medienos apdirbimas, yra durpių įmonė, mechaninės dirbtuvės. Veikia krašto istorijos muziejus, 2 bibliotekos, kultūros namai, ligoninė, sanatorija, aerodromas.
Istorija
Horodnia rašytiniuose šaltiniuose minima nuo XVII a. Miestu tapo 1781 m. (vėliau vėl 1957 m.).
Napoleono debiutas
Napoleono debiutas – retas šachmatų debiutas, kurio ėjimai:
Šis debiutas laikomas silpnu, nes per anksti išveda valdovę ir užima geriausią laukelį žirgui.
Kaip ir panašioje Parhamo atakoje (2. Vh5), baltieji tikisi duoti vaikišką matą: '''2. Vf3 Žc6 3. Rc4 Rc5?? 4. Vxf7#'''. Tai nėra didelė problema juodiesiems, jie gali lengvai to išvengti. Tačiau Parhamo ataka labiau forsuoja įvykius ir užpuolant e pėstininką šiek tiek apsunkina juodųjų padėtį.
Napoleono debiutas pavadintas Prancūzijos generolo ir imperatoriaus Napoleono Bonaparto vardu, kuris šachmatuose buvo laikomas „stipriu mėgėju“.
Kokando chanatas
Kokando chanatas (, Quqon Xonligi) – uzbekų feodalinė valstybė, gyvavusi nuo 1709 iki 1876 metų. Buvusio chanato teritorija apimtų dabartines Uzbekistano, Tadžikistano, Kirgizijos, Pietų Kazachastano bei Sindzian-Uigūrijos autonominio regiono (Rytų Turkestanas, Kinijoje) teritorijas, o valstybės sostine ir svarbiausiu miestu buvo Kokandas, kuris yra Ferganos slėnyje, dabartiniame Uzbekistane.
Istorija
1709 metais Šachruch-bijus, iš uzbekų mingų genties, mažame Kokando miestelyje pasistatė tvirtovę ir paskelbė nepriklomausomą valstybę. Tenykštės gentys ėmė maištauti prieš Bucharos emyro valdžią ir savo valdovu išsirinko Šachruch-bijų. Vakarinėje Ferganos slėnio dalyje esantis Kokandas buvo nereikšmingas ir mažas miestelis, todėl Bucharos emyras nesureikšmino šio įvykio, nes labiau rūpėjo karas su Chivos chanatu. Jau eilę metų Chiva ir Buchara kariavo nuožmius karus, ir tuo metu buchariečiai turėjo gintis nuo chiviečių antpuolių. Tuo metu Kokandas tapo nepriklausoma valda nuo Bucharos emyro ir pamažu ėmė augti. Pamažu plėtėsi ir chanato teritorija bei įtakos, palaipsniui chanato teritorija apėmė visą Ferganos slėnį, o Bucharoje buvo tarpuvaldžio periodas, politinis nestabilumas, kuris garantavo stabilų Kokando augimą ir sąlyginę ramybę.
Užkariavimai
Alimchanas, Narbuta-bijaus sūnus, pasinaudodamas kalniečiais tadžikais, galutinai įsitvirtino vakarinėje Ferganos slėnio dalyje, o taip pat užėmė svarbiausius regiono miestus Chodžentą bei Taškentą. Kad įtvirtintų savo valdžią jis be gailesčio šalino priešininkus. Valdovas visomis priemonėmis siekė išplėsti savo įtakas ir valdžią. Viso valdymo metu jis kariavo su svarbiausiųjų miestų bekais, puolė ir užkariavo Šimkentą, Sairamą, Karabulaką. Užpuolė ir išlaikė savo valdžioje Kuramą, o į Urą-Tiubę surengė net 15 žygių. Būten dėl Ura-Tiubės kildavo eilė ginčų su buchariečiais, o tai virsdavo kruvinais susirėmimais. Būtent karo troškimas ir pražudė Alimą. Liaudis nebegalėjo apsikęsti kariauti linkusio chano, o 1809 metais Alimą nužudė jo brolio Umar-chano pasekėjai. Uramas buvo ne karys, o poetas, poetų bei mokslo globėjas, kuris nenorėjo veltis į konfliktus su Bucharos emyru, labiau rūpinosi savo tauta, liovėsi nuolatiniai karai su kaimynais. Gyvendami taikoje kokakdiečiai ir toliau sėkmingai plėtė savo chanato teritorijas.
1821 m. Umar-chanas mirė, o sostas atiteko jo 12-amečiui sūnui Muchamad Alichanui (Madali chanui). Būtent jo valdymo metais chanato teritorija labiausiai išsiplėtė. Madali valdžią pripažino ir gentys gyvenusios dabartinėje Šiaurės Kirgizijoje ir Pietų Kazachstane. Kad išlaikytų šias žemes savo kontrolėje jis statė tvirtoves, tokiu būdu 1825 metais atsirado tvirtovės Pišpeke ir Tokmake. Sėkmingai savo įtakas plėtė Pamyro kalnų regione: Kuliabe, Karategine, Darvaze, Rošane, Šugnane, ir net Kašgare jis palaikė chodžas, kurie priešinosi kinų invazijai.
Neramūs laikai
Buvo nepatenkintų Madali valdžia ir sąmokslininkai, susimokę su Bucharos emyru, pražudė šį chaną. 1842 metais Kokando chanatas tapo Bucharos emyrato provincija. Tačiau kokandiečiai nenorėjo prarasti nepriklausomybės, todėl savo valdovu išsirinko žuvusiojo chano pusbrolį Šeralį, bet paskui jį patys ir nuvertė nuo sosto. Tada įsižiebė konfiktas tarp klajoklių kipčakų ir sėsliųjų gyventojų. Eilę metų buvusi nesantaika peraugo į nuožmias kovas, kurios baigėsi kipčakų žudynėmis.
Nuo pat 1842 iki tol, kol chanatas buvo prijungtas prie Rusijos imperijos (1876) vyko nuolatinės tarpusavio kovos, į kurias dažnai įsitraukdavo Bucharos emyrai. Kokando chanatas ėmė konfliktuoti ir su Rusijos imperija. O rusai ėmė rengti žygius ir norėjo užimti Taškentą, bei kitus svarbesnius miestus.
Nuo 1855 m. kazachų ir kirgizų gentys ėmė pripažinti Rusijos valdžią, atsimetė nuo Kokando.
1864 metais prasidėjo įnirtingos kovos tarp Kokando ir Rusijos dėl Taškento. Tais metais kokandiečiai apsigynė, tačiau jau 1865 m. gegužės mėnesį rusai vėl puolė Taškentą ir po šturmo užėmė šį svarbų Vidurinės Azijos miestą. 1866 metais rusai užėmė ir Chodžentą. O tuo metu buvęs Taškento valdytojas Jakub-begas pabėgo į Kašgarą ir ten įkūrė nuo Kinijos nepriklausomą Jetišaro valstybę.
Nepriklausomybės praradimas
1876 metais Vidurinės Azijos užkariautojas fon Kaufmanas atvyko į Peterburgą ir išsirūpino imperatoriaus leidimą, kad galėtų likviduoti Kokando chanatą. Apie tai jis iš karto telegafavo į Taškentą, kad kariniai daliniai pasiruoštų užimti Kokandą. Įvairūs daliniai ruošėsi puolimui, o kokandiečiai patyrė eilę pralaimėjimų ir buvo galutinai sutriuškinti. Sostinė Kokandas pasidavė be mūšio. Šį kartą chanatas buvo likviduotas, o jo teritorija prijungta prie Rusijos imperijos, įėjo į Turkestano genaralguberniją. Pavadinimuose liko Ferganos sritis, o Kokandas tapo eiliniu miestu ir neteko savo svarbos.
Kokando chanato simbolika
thumb|left|Kokando chanato vėliava
Kokando istorinė vėliava. Jos centre – pusmėnulis ir žvaigždė, islamo religijos simboliai.
Tiurkų kalbose tokia vėliava vadinama mėnulio žvaigžde.
Dvi horizontalios juostos: viršutinė vėliavos pusė raudona, o žemutinė – mėlyna.
O per visą vėliavą musulmoniškas pusmėnulis ir balta žvaigždė.
Pašiekštupis
Pašiekštupis – kaimas Prienų rajono savivaldybėje, 5 km nuo Skriaudžių.
Kokando chanatas
Kokando chanato simbolika
Pusmėnulio vaizdavimas yra susijęs su istorinėmis islamiško pasaulio vertybėmis tradicijomis. Žvaigždė ir pusmėnulis yra islamo simboliai, taip pat laikomi laimę nešančiais simboliais.
Laitiškis
Laitiškis – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 9 km į pietvakarius nuo Pandėlio.
HNK Sloga Uskoplje
HNK Sloga Uskoplje – Bosnijos ir Hercegovinos futbolo klubas iš Uskoplės.
Pilatesas
Pilatesas, Pilateso metodas -  treniruočių metodas, jungiantis įvairius rytų (taiči ir joga) ir vakarų kultūrų treniravimosi metodus, skirtas lavinti giliuosius kūno raumenis (fitneso metu didžiausias krūvis tenka paviršiniams). Judesiai atliekami tolygiai, pakartojami minimaliai. Svarbus plastiškumas. Dėmesys koncentruojamas į treniruojamus raumenis. Pilates užsiėmimais gerinamas sąnarių paslankumas, raiščių elastingumas, raumenų balansas. Ugdoma koordinacija bei ištvermė. Tinka reabilitacijai po traumų. Pilateso treniruotės tinka bet kokio fizinio pasirengimo, įvairaus amžiaus žmonėms.
Istorija
Vokietis Džozefas Pilatesas (Joseph Hubert Pilates; 1883–1967) Pirmojo pasaulinio karo metu buvo internuotas J. Karalystėje, kur būdamas silpnos sveikatos ir norėdamas sustiprėti, sukūrė savo treniruočių metodiką ir pagal ją intensyviai treniravosi. Vėliau jis tapo cirko artistu, gimnastu. Būdamas 70 m. pozuodavo dailininkams, stebino savo jaunatvišku kūnu.
HNK Sloga Uskoplje
Istorija
Klubo ištakos siekia 1946 m.
Joseph H. Pilates
Džozefas Pilatesas (1883–1967) – vokiečių kūno kultūros treniruočių metodo (Pilates) kūrėjas, pradininkas.
Biografija
Dar vaikystėje jį kamavo rachitas, astma, reumatinis karščiavimas. Greta gimnastikos, Bodybuilding, slidinėjimo domėjosi joga, Zen meditacija. Pirmojo pasaulinio karo metu buvo internuotas J. Karalystėje, kur būdamas silpnos sveikatos ir norėdamas sustiprėti, sukūrė savo treniruočių metodiką ir pagal ją intensyviai treniravosi. Vėliau jis tapo cirko artistu, gimnastu. Būdamas 70 m. pozuodavo dailininkams, stebino savo jaunatvišku kūnu.
Stamatios Nikolopoulos
Biografija
Atėnuose vykusiose pirmosiose moderniose 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse graikas dalyvavo dviračių sporto varžybose. Individualiose laiko intervalo ir sprinto varžybose iškovojo sidabro medalius.
Hotai
Hotai – svarbiausias iš septynių albanų klanų Malesijoje. Klano žmonės gyvena pietų centrinėje Juodkalnijoje, šiaurinėje Skadaro ežero pakrantėje ir rytų Kosove.
Istorija
Pirmą kartą minimi 1330 m., o 1474 m. jų gyvenamas regionas minimas lotyniškuose šaltiniuose – montanea ottanorum (hotų kalnas).
Šiuolaikiniai hotai vedą savo kilmę iš XV a. pabaigos, kai išlikę albanai migravo iš Hercegovinos į pietus, kad išvengtų osmanų įsiveržimo ir susimaišė su vietiniais kalniečiais.
Tarp 1356 ir 1362 m., valdant Balšai I, po Balšičių įsiveržimo į Škoderį, daug hotų paliko Malesiją ir persikėlė į Plavo ir Limajaus (prie Pečo Kosove) apylinkes. Po šios migracijos liko tik keletas šeimų hotų.
Prieš 1421 m. didžioji Malesijos regiono dalis buvo įjungta į Zetos kunigaikštystę, kurią valdė galinga Balšičių giminė. Balšičiai naudojo Juodkalnijos aukštikalnes kaip slėptuvę politinio prieglobsčio ieškantiems serbų kilmingiesiems ar kitiems Balkanų bėgliams, besislapsčiusiems nuo užkariautojų osmanų.
Po konfliktų su osmanais ir venecijiečiais 1421 m. Balšičių dinastija išnyko. Valdžią perėmė nauja dinastija, kurią įsteigė Stefanas Crnojevičius, įkūręs savo sostinę Žabliake, į šiaurės rytus nuo Skadaro ežero.
Antroje XV a. pusėje, kai osmanai užkariavo Balkanus, Bosnijos slavus osmanų armijos ėmė stumti į pietus, kol 1463 m. pasiekė Hercegoviną. Po Hervergovinos užkariavimo 1476 m., Albanijos užkariavimo 1478 m. ir Škoderio užėmimo 1479 m., pagal legendą, vyriškis Keq Preka ir penki jo sūnūs iš Hercegovinos aukštikalnių patraukė į pietus, kad pasitrauktų nuo masiškai migruojančių slavų. Jie ir daug kitų albaniškai kalbėjusių žmonių traukėsi iš Hercegovinos, kol rado vietą, kur gyventojai kalbėjo ta pačia kalba kaip ir jie.
Prasidedant šiaurės albanų pasipriešinimui osmanų valdžiai būtent hotų klanas sukėlė karą dėl Albanijos nepriklausomybės. Albanų partizaninio karo prieš turkų kariuomenę vadas buvo žmogus vardu Ded Gjo Luli, galbūt žinomiausias hotų didvyris. Laimėjus Dečičo mūšį Ded Gjo Luli iškėlė albanų vėliavą, kuri nebuvo naudojama nuo XV a. pabaigos, kai ši vėliava plevėsavo Skanderbego karinėse kamapanijose. Dėl šio vaidmens hotai paprastai laikomi svarbiausiu albanų klanu Malesijoje.
Religijos
Daugelis hotų yra katalikai, ypač garbinantys šv. Joną Krikštytoją. Mažuma hotų yra musulmonai.
Vladas Statkevičius
Vladas Statkevičius (1911 m. gegužės 11 d. Naujininkų k., Eržvilko vls.–1999 m. liepos 27 d. Šilalėje) – Lietuvos kraštotyrininkas.
Biografija
V. Statkevičius baigė Tauragės aukštesniąją komercijos mokyklą, studijavo Kauno universitete. Mokslų universitete nebaigė dėl lėšų trūkumo. Įstojo į Karo mokyklą. 1936 m. baigęs Karo mokyklą, buvo paskirtas į Marijampolės 9-ąjį pėstininkų pulką. Lietuvos kariuomenėje karininku tarnavo iki Antrojo pasaulinio karo.
Grįžęs į tėviškę užsiėmė pedagogine veikla. Jis buvo Eržvilko, Tauragės, Šilalės mokyklų mokytoju, direktoriaus pavaduotoju, direktoriumi. 1947–1949 m. dirbo Tauragės apskrities pedagoginio kabineto vedėju. Nuo 1949 m. dirbo pedagoginį darbą Šilalėje.
Palaidotas Šilalės kapinėse. 2006 m. jo vardu pavadintas Šilalės Vlado Statkevičiaus muziejus.
Kraštotyros veikla
Nuo 1957 m. aktyviai užsiėmė kraštotyros veikla. 1962 m. tapo Kraštotyros draugijos nariu. 10 metų vadovavo Šilalės rajono kraštotyros entuziastams. Interesų sritys: lietuvių liaudies menas, papročiai, tautosaka, kalbos faktai, valstiečių buities reliktai. Ypatingą dėmesį skyrė archeologijai. Atliko Žvilių, Paragaudžio, Šarkų, Kaštaunalių senkapių tyrimo darbus. Surinko apie 750 archeologinių radinių, datuotinų III– XIII a. Išaiškino 20 nežinomų senkapių, kurie paskelbti archeologijos paminklais. Organizavo paminklotyros ekspedicijas Kaltinėnų, Kvėdarnos, Pajūrio apylinkėse. Savo tyrinėjimų rezultatus skelbė Lietuvos istorijos instituto archeologų etnografų konferencijų leidiniuose, Kraštotyros draugijos leidinyje „Kraštotyra“, rajono ir kituose laikraščiuose. Spaudoje paskelbė daugiau nei 100 publikacijų kraštotyros ir paminklosaugos temomis.
Martinava (Rokiškis)
Martinava – buvęs viensėdis Rokiškio rajono savivaldybėje, 6 km į pietvakarius nuo Pandėlio.
Jūravas
Jūravas  – Baltarusijos kaimas, priklausantis Vitebsko srities Pastovių rajonui.
Geografija
Išsidėstęs pasienyje su Lietuvos Respublika, už keliolikos kilometrų nuo Adutiškio. To paties pavadinimo apylinkės centras. Veikia vaikų darželis ir pradinė mokykla, pašto skyrius. Įkurta Romos katalikų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės ir Šv. apaštalo Jono parapija, atidaryta koplyčia. Paminklas žuvusiems Antrajame pasauliniame kare. Per kaimo teritoriją eina geležinkelis, gretimame Maldžiūnų kaime yra Jūravo geležinkelio stotelė – joje stoja traukiniai, vykstantys į Lentupį ir Krulevščizną. Pasienio užkarda, aptarnaujanti Lietuvos–Baltarusijos tarpvalstybinės sienos kirtimo punktą Maldžiūnai–Adutiškis. Veikia Žemės ūkio bendrovė „Jarevo-Agro“.
Istorija
XIX a. Jūravas priklausė Vilniaus gubernijos Švenčionių apskričiai ir buvo valsčiaus centru. 1896 m. Jūravo valsčiuje iš 1166 surašytų gyventojų 645 buvo lietuviai, jo sudėtyje tokie stambūs kaimai kaip Norkaičiai  – 388 žm., Maldžiūnai – 184 žm., Svileliai ir kt. Pirmojo pasaulinio karo metais apylinkėje vyko intensyvūs mūšiai, apie ką liudija išlikusios vokiečių karių kapinės. Tarpukaryje Jūravas priklausė Lenkijai, o 1939 m. priskirtas Baltarusijos TSR Pastovių rajonui. Adutiškio parapijoje kunigavusio Julijono Steponavičiaus 1948 m. duomenimis apie 12 % jūraviškių tuo metu tvirtindavo esą lietuviai. 1990 m. kalbininkė E.Grinaveckienė dar surado kelis Jūravo gyventojus, kalbančius Adutiškio apylinkių šnekta.
Kapitonas Amerika: pirmasis keršytojas
Kapitonas Amerika: pirmasis keršytojas – 2011 m. JAV superherojų filmas, pastatytas pagal „Marvel“ komiksų herojų Kapitoną Ameriką, prodiusuotas „Marvel Studios“ ir platintas „Paramount Pictures“. Tai penktasis Marvel Cinematic Universe (MCU) filmas. Filmą režisavo Džo Džonstonas, scenarijų parašė Kristoferis Markusas ir Styvenas MakFylis, suvaidino Chris Evans (Styvas Rodžersas / Kapitonas Amerika) kartu su Tomiu Ly Džounsu, Hugo Vyvingu, Heili Atvel, Sebastianu Stanu, Dominyku Kuperiu, Nylu MacDonohu, Dereku Luku ir Stenliu Tuči. Veiksmas vyksta daugiausia Antrojo pasaulinio karo metais, pasakojama istoriją apie Styvą Rodžersą, ligotą vaikiną iš Bruklino, kuris transformuojamas į super karį Kapitoną Ameriką ir privalo sustabdyti Raudonąją Kaukolę, kuris planuoja panaudoti artefaktą vadinamą „Teseraktu“ kaip energijos šaltinį užvaldyti pasauliui.