cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Karlos Barbosa
Istorija
Miesto istorija prasideda maždaug 1855 m., kai čia atvyko pirmieji vokiečių imigrantai. Nuo 1870 m. į vietovę atvyko italų imigrantai, kurie ilgainiui sudarė gausiausią čia apsigyvenusių žmonių grupę.
Miestas pavadintas Pietų Rio Grandės (Rio Grandės do Sulio) gubernatoriaus Carlos Barbosa Gonçalves (1851–1933) garbei.
1959 m. rugsėjo 25 d. įsteigta nauja Karlos Barbosa savivaldybė.
Tatarka
Tatarka – kaimas Kaišiadorių rajono savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Dainavos kaimo.
Grūšlaukės tvenkinys
Grūšlaukės tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kretingos rajone, 10 km į šiaurės rytus nuo Darbėnų, Grūšlaukės miestelio pietvakarinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus Grūšlaukio upalį (Pievolupio intakas) 0,45 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,68 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 46 m. Krantai žemi. Pietinėje ir šiaurinėje pakrantėse plyti dirbami laukai. Rytinį tvenkinio galą kerta kelias.
Linkuvos dvaro šv. Jono Krikštytojo koplyčia
'''Linkuvos dvaro Šv. Jono Krikštytojo koplyčia''' – buvusi koplyčia, stovinti Kaune (Šilainių sen.), senojo Linkuvos dvaro sodyboje, šalia vakarinio aplinkkelio Via Baltica, Šilainių pusėje. Statinys nuo sodybos rūmų nutolęs apie 330 m, artimiausio ūkinio pastato – apie 50 m į aplinkkelio pusę. Netoliese, už 150 m į vakarus, praeina Mosėdžio gatvės viadukas po magistrale. Koplyčia stovi žemumoje, prie Veršvo intako (anksčiau patvenkto), stelbiama lapuočių medžių ir krūmokšnių. Šalia telkšo šlapynė – buvusio tvenkinio likučiai, upelio vagoje guli užtvankos betono fragmentų.
Šv. Jono Krikštytojo koplyčia pastatyta 1936 m. Ji yra Lietuvos bažnytinės provincijos įkūrimo 10 metų jubiliejaus statinys, kurį sukūrė skulptorė vienuolė kazimierietė sesuo Leonarda (tikr. Marijona Šmulkštytė, 1893–1972). Kaip regioninės reikšmės paminklas, koplyčia 2009 m. buvo įrašyta į LR Kultūros vertybių registrą, priklauso paminkliniam dvaro sodybos fragmentų kompleksui.
2020 m. koplyčia stovėjo apleista, be durų, viduje ir aplink ją - šiukšlės ir netvarka. Kai kur sienos išraižytos vandalų užrašais. Betonas ir skulptūros nyko veikiamos meteorologinių veiksnių. miniatiūra|240px|left|2022 m. rudenį
Istorija
Tarpukario Lietuvoje įgyvendinant žemės reformą, Linkuvos dvaras buvo išparceliuotas. 1927 m. dvarą su 46 ha žemės sklypu įsigijo Kauno arkivyskupas metropolitas Juozapas Skvireckas. Jis perstatė rūmus, suremontavo ūkinius pastatus, sutvarkė sodą ir parką, įrengė fontanus. Arkivyskupo iniciatyva pastatyta originali koplyčia, pavadinta Šv. Jono Krikštytojo vardu (1936), kelios reikšmingos skulptūros, tarp jų – Lietuvos krikšto 550 metų jubiliejui skirta Kristaus Karaliaus kompozicija (aut. M. Šmulkštytė, baigta 1941).
Pokaryje dvaro pastatuose įsikūrė Veterinarijos akademijos gamybinis cechas. Sovietmečiu dvarvietėje pristatyta menkaverčių pastatų, rūmuose apgyvendinta keliolika šeimų. Slėnyje įsteigtas Veršvo kraštovaizdžio draustinis.
2021 m. duomenimis, Kauno miestas numatė nykstantį dvaro parką paversti rekreacine erdve.
Architektūra
Koplyčiai būdinga modernizmo stilistika. Pastatas gelžbetonio sienomis. Jo pamatas su cokoliu. Statinys kvadrato plano, tūris kompaktiškas, susidedantis iš vieno aukšto koplyčios ir plastinės skulptūrinės fasado plokštumos (pietų pusėje). Uždengtas dvišlaičiu stogu. Sienų angos ir nišos – stačiakampės bei pusapskritės. Statinio kampuose suformuotos keturios gelžbetoninės, stačiakampio formos iškyšos. Frontonai su plačiu gelžbetoniniu apvadu vakariniame ir rytiniame fasaduose.
Į rūmų pusę atsukto pietinio fasado plokštuma geometriškai suskaidyta, joje išdėstyta monumentali skulptūrinė kompozicija „Jėzaus krikštas”. Dešinėje pusėje – horeljefinė Šv. Jono Krikštytojo, laikančio rankoje kryžių ir vėliavėlę su įrašu „ŠTAI YRA DIEVO AVINĖLIS”, skulptūra su apačioje įkomponuota gulinčio liūto figūra. Kairėje pusėje – horeljefinė Jėzaus Kristaus skulptūra. Viršuje, laiptuoto silueto frontone – Dievo Tėvo ir Šv. Dvasios reljefinė kompozicija. Apatinėje dalyje – reljefinė skulptūrinė kompozicija su įrašu ir data: „LIETUVOS BAZN. PROVINCIJOS X SUKAKTIES PROGA, / PIRMUOJU JOS METROPOLITU ESANT ARKIVYSKUPUI / JUOZAPUI SKVIRECKUI, / NUO RUPESCIU PADARĖ / SESUO M. LEONARDA L.G.S.C. / 1936”.
Kevin Carter
Kevinas Karteris (1960 m. rugsėjo 13 d. Johanesburge, Pietų Afrikos Respublika – 1994 m. liepos 24 d. ten pat) – Pietų Afrikos Respublikos fotografas ir žurnalistas, Pulicerio premijos laimėtojas, „Bang-Bang Club“ narys.
Albanijos futbolo varžybos 1945 m.
Albanijos futbolo varžybos 1945 m.
Kevin Carter
Biografija
Kevinas Karteris gimė Johanesburge, PAR, užaugo vidutinės klasės šeimoje. Būdamas vaikas jis matydavo, kaip policija per reidus areštuodavo nelegaliai gyvenančius jo vaikystės rajone juodaodžius.
Po vidurinės mokyklos baigimo Karteris netęsė studijų, buvo pašauktas tarnauti į kariuomenę. Nenorėdamas tapti pėstininku, jis įstojo į karines oro pajėgas, kuriose ištarnavo ketverius metus. 1980 m. Karteris apgynė juodaodį vyrą, dėl to jį stipriai sumušė kiti kariai. Karteris įsidarbino radijo laidos vedėju, tačiau šis darbas jam nebuvo priimtinas, dėl to grįžo į kariuomenę ir toliau tęsė tarnybą. Karterio akyse Pretorijoje buvo susprogdinta bažnyčia, po ko jis nusprendė tapti karo naujienų fotografu ir žurnalistu.
Badaujančio vaiko fotografija
Karteris tapo žinomu po to, kai 1993 m. kovo 25 d. lankydamasis Sudane, nufotografavo mirštančią iš bado vietos mergaitę. Šalia išsekusio vaiko, jo mirties laukė nutūpęs grifas. Žurnalisto fotografiją nupirko „The New York Times“. Visuomenė fotografijoje pamatytu vaizdu buvo šokiruota. Karteris buvo puolamas žmogaus teisių organizacijų, kurios jį kaltino žiaurumu ir nežmoniškumu. Laikraštyje „St. Petersburg Times“, kuris leidžiamas Floridoje, buvo rašoma: „Žmogus, kuris lėtai koreguoja savo fotoobjektyvą norėdamas gerai nufotografuoti kenčiantį vaiką, yra kaip plėšrūnas, dar vienas grifas“.
Remiantis karo fotografo Juano Silvos, kuris taip pat buvo „Bang-Bang Club“ narys ir Karterio draugas, prisiminimais, Sudane keliaudamas Karteris tapo didžiulio bado liudininku ir jį labai sukrėtė šioje šalyje pamatyti vaizdai. Tuo metu fotografuoto vaiko tėvai buvo užsiėmę humanitarinės pagalbos iškrovimu iš lėktuvo. Jie trumpam buvo palikę išsekusį vaiką ramybėje. Šalia mergaitės tupėjo grifas. Siekdamas įsitikinti, kad tiek vaikas, tiek grifas fokusuojasi fotoobjektyve, Karteris derino ir sukiojo fotoaparatą. Jis padarė dešimties kadrų nuotraukų seriją. Po to nuvarė grifą.
Kevinas Karteris už minėtą badaujančio vaiko (kaip paaiškėjo vėliau, tai buvo berniukas) fotografiją 1994 m. balandžio mėn. gavo Pulicerio premiją.
Kiti darbai
1994 m. kovo mėn. Karteris nufotografavo tris „Afrikaner Weerstandsbeweging“ narius, kurie buvo šaudomi įsiveržimo į Bophuthatsvaną metu, prieš pat Pietų Afrikos Respublikos rinkimus. Įpusėjus incidentui, Karteris baigė fotografuoti, tačiau gavo pakankamai nuotraukų, kad galėtų pateikti jas laikraščiams visame pasaulyje. Vėliau šias fotografijas pakomentavo Eamonnas McCabe iš „The Guardian“.
1994 m. liepos 27 d. Karteris nuvyko į Parkmoro aikštelę prie lauko ir studijų centro, kurioje žaisdavo vaikystėje, ir įvykdė savižudybę, apsinuodijęs automobilio išmestu anglies monoksidu. Jam tebuvo 33 metai.
Savo paskutiniame laiške Karteris parašė tokias eilutes:
„''I’m really, really sorry. The pain of life overrides the joy to the point that joy does not exist. …depressed … without phone … money for rent … money for child support … money for debts … money!!! … I am haunted by the vivid memories of killings & corpses & anger & pain … of starving or wounded children, of trigger-happy madmen, often police, of killer executioners… I have gone to join Ken if I am that lucky.''”
Atminimo įamžinimas
„Bang-Bang Club“ keturių PAR karo žurnalistų gyvenimo istoriją pasakojantis filmas išleistas tuo pačiu pavadinimu „The Bang Bang Club”.
Roko grupę „Manic Street Preachers“ Karterio gyvenimas įkvėpė parašyti dainą „Kevin Carter“ (1996 m.), kuri įtraukta į ketvirtąjį grupės albumą „Everything Must Go“.
Saulius Skvernelis
Saulius Skvernelis (g. 1970 m. liepos 23 d. Kaune) – Lietuvos teisininkas, policijos komisaras, politinis bei visuomenės veikėjas, 2016–2020 m. Lietuvos Respublikos Ministras Pirmininkas.
Biografija
Vaikystėje su tėvais persikėlė į Kapsuką. 1977-1988 m. mokėsi Kapsuko Jono Jablonskio vidurinėje mokykloje, baigė sidabro medaliu. 1989 m. Vilniaus universiteto Fizikos fakultete studijavo fiziką. 1990-1994 m. Vilniaus technikos universitete studijavo automobilių ir autoūkio specialybę, suteikta mechanikos inžinieriaus kvalifikacija.
1994–1998 m. Lietuvos policijos akademijos Policijos teisės ir profesinės taktikos katedros asistentas. 1998–1999 m. Trakų rajono policijos komisariato kelių policijos komisaras inspektorius. 1998-2005 m. studijavo Mykolo Romerio universitete, teisės magistras. 1999–2001 m. Policijos departamento prie Vidaus reikalų ministerijos viešosios policijos Kelių policijos tarnybos Organizacinio skyriaus komisaras inspektorius. 2001–2003 m. Lietuvos viešosios policijos biuro Eismo priežiūros tarnybos Kelių patrulių rinktinės komisaras. 2003–2005 m. Lietuvos policijos eskortavimo rinktinės komisaras. 2005–2008 m. Lietuvos policijos eismo priežiūros tarnybos viršininkas. 2008–2011 m. Lietuvos policijos generalinio komisaro Vizgirdo Telyčėno pavaduotojas, 2011–2014 m. policijos generalinis komisaras.
2014–2016 m. Algirdo Butkevičiaus Vyriausybėje - vidaus reikalų ministras, deleguotas partijos „Tvarka ir teisingumas“. 2016 m. kartu su Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos sąrašu išrinktas į LR Seimą. Nuo 2016 m. lapkričio 22 d. LR ministras pirmininkas.
Jo premjeravimo laikotarpiu buvo įvesti "vaiko pinigai", didinami atlyginimai, pensijos bei mažinamas pajamų mokestis. Vyriausybės įgyvendinta etatinio apmokėjimo reforma privedė prie vieno didžiausių mokytojų streikų Lietuvos istorijoje. Skvernelis, būdamas premjeru, ėmėsi veiksmų kurie sumažino žiniasklaidos laisvę.
2019 m. Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos kandidatas Lietuvos prezidento rinkimuose, apie tai paskelbė sausio 17 d., lankydamasis Rusnėje.
Tarptautinės policijos asociacijos narys. Moka rusų ir lenkų kalbas. Teigia mokantis anglų kalbą.
Šeima
S. Skvernelis vedęs (antrą kartą), žmona – finansininkė Silvija Kirdonytė-Skvernelė (g. 1978 m.). Turi dukterį (g. 2009 m.) ir sūnų (g. 2016 m.).
Karl Sanders
Sandersas domisi senovės Egipto mitologija, kas atsispindi ir jo kuriamoje muzikoje. Šalia grojimo grupėje „Nile“ Sandersas taip pat kuria savo asmeninį tamsiosios ambientinės muzikos projektą senovės Egipto tematika.
Tatiškiai
Tatiškiai – kaimas Panevėžio rajono savivaldybėje, 11 km nuo Taruškų.
Saldutiškio geležinkelio stotis
Saldutiškio geležinkelio stotis – buvusi stotis Saldutiškio miestelio pietinėje dalyje. Šalia stoties pastato 2006 m. pastatytas stogastulpis, skirtas 1941 m. birželio 14 d. prasidėjusio masinio lietuvių trėmimo į Sibirą datai atminti.
Istorija
XIX a. pabaigoje Saldutiškio dvarininko B. Jaloveckio iniciatyva nutiestas Panevėžio–Pastovių geležinkelis. Geležin­kelių vadovai stoties geografi­nėje padėtyje įžvelgė labai di­delę ekonominę naudą, kadangi stotis yra prie Aiseto ežero, kuris beveik visu ilgiu susilieja su Labano­ro girios spygliuočiais miškais. Pagal visą ežero ilgį (apie 16 km) bet kurioje vietoje Lietu­vos geležinkelių valdyba pirko medieną. 1899–1900 m. statybininkų brigada iš Zakopanės Tatrų stiliumi pastatė dviaukštę medinę geležinkelio stotį. Stotis sudegė 1928 m. naktį iš kovo 3 d. į kovo 4 d. Sudegus medinei geležinkelio stočiai, stoties pastatą iki XX a. 9-ojo dešimtmečio vidurio atstojo nuo bėgių nukeltas siaurojo geležinkelio vagonas. 1988–1989 m. pastatytas naujas mūrinis pastatas.
Per 1941 m. birželio trėmimus iš Saldutiškio geležinkelio stoties išvežti 5 vagonai tremtinių, karo metais buvo išžudytos visos Saldutiškio žydų šeimos.
Albanijos futbolo varžybos 1946 m.
Albanijos futbolo varžybos 1946 m.
Centrinis stadionas (Tarazas)
Centrinis stadionas – futbolo stadionas Tarazo mieste (Kazachstane).
Istorija
Atidarytas 1976 m. Renovuotas 2013 m.
Namų rungtynes žaidžia FK Taraz.
Lietuvos karo policija
Lietuvos karo policija – Lietuvos Respublikos krašto apsaugos sistemos karinės teisėsaugos institucija, Lietuvos kariuomenės dalis. Karo policija tiesiogiai pavaldi Kariuomenės vadui. Lietuvoje karo policijos veiklą pagal kompetenciją prižiūri krašto apsaugos generalinė inspekcija, kariuomenės vadas ir krašto apsaugos ministras.
Lietuvoje karo policijos kompetenciją, funkcijas ir uždavinius, organizavimo tvarką, karo policininkų teises, pareigas ir atsakomybę bei karo policijos santykius su kitomis teisėsaugos institucijomis nustato LR karo policijos įstatymas.
Uždaviniai
Veikla:
Vadovybė
mjr. Dainius Janėnas (1999 m. balandžio 1 d. – 2004 m. rugpjūčio 15 d.)
plk. ltn. Sigitas Butkus (2004 m. rugpjūčio 16 d. – 2006 m. rugsėjo 3 d.)
plk. ltn. Ričardas Pocius (2006 m. rugsėjo 4 d. – 2012 m. birželio 4 d.)
plk. ltn. Laimas Baliūnas (2017 m. liepos 21 d. – 2021 m. liepos 13 d.)
plk. ltn. Raimondas Ivanauskas (2021 m. liepos 14 d.)
Arujiečiai
Arujiečiai  – Pietryčių Azijos tauta, priklausanti Ambono–Timoro tautoms. Gyvena Indonezijoje, Aru salose, esančiose netoli Naujosios Gvinėjos. Populiacija – 35 tūkst. žmonių. Skirstosi į smulkesnes grupes (varialau, kolai, kobrorai, kobėjai, krėjai, barkajau, lolai, maririai, vatulėjai, durdželai, konfanai, taranganai ir kt.). Arujiečiams artimi dobajai – prekiautojų tauta, gyvenanti gretimose Vamaro, Udžiro ir Vokamo salose. Arujiečiai priklauso rytų Indonezijos rasinei grupei, ryškų papuasų-melaneziečių bruožai. Kalba arujiečių kalbomis (~10 kalbų, malajų-polineziečių grupė). Išlaikę tradicinį tikėjimą, kiti – protestantai.
Verčiasi daugiausia sago gamyba. Rytinių salų gyventojai nuo XVI–XVII a. vertėsi perlų rinkimu. Medžioklė (rojaus paukščių, trepangų, vėžlių).
Patyrė bugių, makasarų ir arabų įtaką. Gyvena kamynininėmis-gimininėmis bendruomenėmis. Giminės paveldėjimas patrilinininis. Bendruomenėmis vadovauja radžos arba vadai-orangkajos.
União Desportiva Internacional
Istorija
1971 m. gegužės 1 d. įkurtas klubas. Rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. Daugkartiniai šalies čempionai ir Bissau Gvinėjos futbolo taurės laimėtojai.
Atstovavo šaliai Afrikos žemyno turnyruose. Pirmą kartą čempionais tapo 1976 m.
Riboflavin-5'-fosfatas
Riboflavin-5'-fosfatas, flavinmononukleotidas, FMN , E101a – darinys, gaunamas riboflaviną (vitaminą B2) paveikus fermentui riboflavino kinazei, organizme naudojamas kaip įvairių oksidoreduktazių (pvz., NADH dehidrogenazės) prostetinė grupė.
Gelvė (upė)
Gelvė – upelis Širvintų rajone, jungiantis Gelvės ir Žirnajų ežerus. Upelio kodas LR upių klasifikatoriuje – 12211161, priklauso Šventosios upės baseinui.
Riboflavin-5'-fosfatas
Katalizės cikle vyksta trijų formų – oksiduotos (FMN), semichinoninės (FMNH•) ir redukutos (FMNH2) - grįžtamieji virsmai. FMN yra stipresnis oksidatorius negu NAD, gali dalyvauti tiek vieno, tiek dviejų elektronų pernašoje.
Gelvė (upė)
Upelis prasideda Bagaslaviškyje, teka šiaurės kryptimi. Aukštupyje ištiesinta vaga teka dirbamų laukų pakraščiais, pamiškėmis, vidurupyje vingiuoja natūralia vaga, kerta Gelvės ežerą. Žemupyje, Totoriškio kaime, Žirnajų ežero prieigose upelis patvenktas vandens malūno užtvankos.
Riboflavin-5'-fosfatas
Riboflavin-5'-fosfatas yra pagrindinė forma, kurioje riboflavinas būna ląstelėse. Jam pagaminti reikia daugiau energijos, jis yra tirpesnis už riboflaviną.
Gelvė (upė)
Gyvenvietės prie Gelvės: Bagaslaviškis, Bagdyšiai, Gelvė, Špokiškis, Totoriškis.
Riboflavin-5'-fosfatas
Panaudojimas
Naudojamas kaip maisto priedas (kodas E101a), naudojamas kaip geltonas maisto dažiklis. Dažnai gaunamas iš transgeninių organizmų.
Chemiškai artimas maisto dažiklis yra natrio riboflavin-5-natrio fosfatas (E106).
Sportinė špaga
thumb|right|250px|Sportinė špaga thumb|right|250px|Kūno dalys, dūriai į kurias įskaitomi Sportinė špaga  – šiuolaikinis sportinis fechtavimo ginklas, sukurtas perdarius špagą ir rapyrą.
Titivangsos kalnai
Titivangsos kalnai (MS Banjaran Titiwangsa) – kalnų sistema Pietryčių Azijoje, Malaizijoje ir pietiniame Tailande. Suformuoja pagrindinę kalnų grandinę Malakos pusiasalyje. Vietinių dar vadinama Banjaran Besar, t. y. "Pagrindiniais kalnais".
Sportinė špaga
Angliškai sportinė špaga vadinama prancūzišku terminu épée 'kalavijas'.
Titivangsos kalnai
Sudaro piečiausiai nutolusią Tenaserimo kalnagūbrio atšaką ir iš šiaurės į pietus driekiasi apie 480 km. Piečiausias jo taškas yra Negeri Sembilano valstijoje. Kalnagūbris dalija Malakos pusiasalį į rytinį ir vakarinį, iš jo į abi puses teka nedidelės upės, pasiekiančios Tailando įlanką ir Malakos sąsiaurį
Sportinė špaga
Sportinė špaga konstrukcija panaši į sportinę rapyrą, bet sunkesnė, jos geležtė standesnė, skerspjūvis – V pavidalo, garda tauriška.
Titivangsos kalnai
Kalnynas tankiai apaugęs miškais, kai kur dirbamos žemės, naudojamos arbatos plantacijoms. Dėl ypač vaizdingų vietų atskiros kalnyno dalys išnaudojamos turizmui. Gyventojų tankumas retas, čia vis dar išlikę seniausi pusiasalio gyventojai orang aisli.
Sportinė špaga
Fechtuojant špaga nėra prioriteto (smūgio teisės) taisyklės. Užskaitomas dūris į bet kurią kūno vietą, kurį užfiksuoja taškų skaičiuotuvas (electronic scoring machines). Įskaitomi ir dvigubi dūriai, kuriuos skiria bent 0,04 s tarpas.
Šiuolaikiniame sportiniame fechtavime naudojami trys ginklai (sportiniai kardas, špaga ir rapyra), špaga išsiskiria tuo, kad užskaitomi dūriai į bet kurią kūno dalį. Ji yra sunkiausias ginklas iš jų trijų.
Konstrukcija
Šiuolaikinė sportinė špaga suaugusiesiems turi 90 cm ilgio (nuo taurės iki smaigalio galiuko) geležtę, sveria nuo 300 iki 450 g. Vaikams iki 12 m. skirtos trumpesnės ir lengvesnės špagos.
Sportinės špagos geležtė yra trišonė, tuo ji skiriasi nuo sportinių kardo ir rapyros, kurių geležtės yra stačiakampio skerspjūvio. varžybose dūris sportine špaga įskaitomas, jei dūris atliktas su pakankama jėga. Špagos galiukas įsispaudžia, jei dūrio jėga viršija 750 g. Kadangi plaštaka irgi yra įskaitinė kūno dalis, plaštaką pridengia taurelės pavidalo garda, žymiai didesnė negu sportinės rapyros. Gardos taurė paprastai daroma iš aliuminio ar nerūdyjančio plieno. Laidas iš geležtės galiuko eina į jungtį gardoje, į kurią jungiamas elektroninio taškų skaičiuotuvo laidas. Garda, geležtė ir rankena yra įžeminti per skaičiuotuvą, kad dūriai į ginklą nebūtų įskaityti. Du laidai iš geležtės galiuko į gardą eina geležtės grioveliu. Laidai būna priklijuoti stipriais klijais. Špagą ir skaičiuotuvą jungiantis laidas eina po fechtuotojo drabužiais. Skaičiuotuvas lempute (dvi spalvos atitinka du fechtuotojus) ir garsiniu signalu signalizuoja, kai špagos galiukas nuspaudžiamas.
Špagos smaigalys turi kelias sudedamąsias dalis: Egzistuoja ir kiti būdai, kaip tvirtinamas judamas galiukas.
Istorija
Sportinės špagos atsirado XIX a., kai valdžia ėmėsi priemonių suvaldyti mirtis dvikovose. Imta keisti dvikovas iki mirties dvikovomis iki pirmo kraujo. Tokiose dvikovose maža žaizdelė rieše ar kitoje atviroje vietoje reiškė pralaimėtą dvikovą. Kadangi sportines špagas {tada – dvikovų špagas) plačiai naudojo dvikovose, ginklakaliai ėmė špagas daryti su didelėmis gardomis, saugančiomis plaštakas ir riešus. Tada buvo laikotarpis, kai dvikovose dar siekdavo nukauti priešininką, o ne baigti dvikovą dėl priešininko rankos įdrėskimo pasirodžius pirmajam kraujui.
Šias špagas ėmus naudoti sportui, geležčių smaigalius pakeitė buki antgaliai. Kol dar nebuvo elektrinių sportinių špagų būdavo naudojamas point d’arrêt ('stabdantis antgalis'), kuris turėdavo tris spygliukus, kurie turėjo užkliūti už priešininko drabužių ar kaukės, kad teisėjas pamatytų pataikymą. Dūris tokia špaga būdavo pakankamai skausmingas, be to – draskydavo špagininko aprangą.
Kitas variantas buvo antgalį patepti dažais, kurie palikdavo žymę ant priešininko aprangos.
Nuorodos
Esgrima
Albanijos futbolo varžybos 1947 m.
Albanijos futbolo varžybos 1947 m.
Albanijos futbolo varžybos 1948 m.
Albanijos futbolo varžybos 1948 m.
Toledo provincija
2013 m. duomenimis, provincijoje gyveno 706 407 gyventojai.
Miestai
Didžiausi provincijos miestai (2012 m.):
Juodupėnų tvenkinys
left|120px
Juodupėnų tvenkinys – tvenkinys Lietuvoje, Kretingos rajone, 4 km į šiaurės vakarus nuo Salantų. Sudarytas užtvenkus Juodupio upelį (Erlos intakas) 0,72 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 2,35 km, plotis – 0,22 km. Altitudė 42,5 m. Krantai aukštoki, daugiausia apaugę miškeliais. Aplinkui daugiausia plyti dirbami laukai, tik šiaurinėje pakrantėje stūkso nedidelis Klecės miškas ir vakarinėje – Kalno miškas. Pietinėje pakrantėje įsikūręs Juodupėnų kaimas.
Tatoriškės
Tatoriškės – kaimas Šalčininkų rajono savivaldybėje, 7 km nuo Jašiūnų.
Trumbatiškio geležinkelio stotis
Trumbatiškio geležinkelio stotis – buvusi stotis Trumbatiškio kaime (Anykščių rajonas), prie siaurojo geležinkelio Rubikiai–Utena. 2019 m. stotis nugriauta, jos vietą žymi informacinė lentelė. Ant žemės stoties pėdsakų neliko.
Istorija
Apie 1897 m. pradėta tiesti Panevėžio–Švenčionėlių siaurojo geležinkelio 750 mm pločio vėžės atkarpa per Uteną ir Anykščius. Traukinių eismas prasidėjo 1899 m. spalį, tuo metu pusiaukelėje tarp Anykščių ir Utenos iš rinktinių eglės rąstų Trumbatiškyje buvo pastatyta dviejų aukštų geležinkelio stotis. Trumbatiškyje susikirsdavo iš Leliūnų ir Vyžuonų susieinantys vieškeliai. Iš stoties gabenti žemės ūkio produktai, gyvuliai. Prieškaryje beveik pusė trumbatiškiečių, kurių kaime gyveno apie penkias dešimtis, dirbo geležinkelyje. Iš Trumbatiškio stoties žmonės keliaudavo į Anykščius, Panevėžį, Uteną, Švenčionėlius, o iš jų plačiuoju – į Vilnių, Lvovą ar Peterburgą. Stotyje buvo vandens bokštas, skirtas garvežiams ir stotyje krovimo į vagonus laukiantiems galvijams pagirdyti, stotyje buvo įrengta pirtis geležinkeliečiams, kuria pasinaudodavo nemaža dalis kaimo gyventojų. Per parą per Trumbatiškį pravažiuodavo bent keli prekiniai ir keleiviniai traukiniai.
Pirmaisiais sovietmečio dešimtmečiais ir geležinkelis, ir stotis išsaugojo savo reikšmę kaimo gyvenime. 1972 m. nutrauktas traukinių eismas atkarpoje nuo Švenčionėlių iki Rubikių, o atkarpa Švenčionėliai–Utena perdaryta į platųjį geležinkelį. 1972 m. gruodį iš Švenčionėlių link Utenos išriedėjo paskutinis traukinys, o po to buvo nuardyti ir siauruko bėgiai ne tik iki Utenos, bet ir nuo Utenos iki Rubikių. Stotis uždaryta 1983 m., o 2019 m. nugriauta.
Jurgis Martynas Ožarovskis
Biografija
Lenkijos bajorų Ožarovskių giminės atstovas, herbo „Rawich“ savininkas. Krokuvos stalininko Boguslavo Ožarovskio ir Teofilės Višovatos sūnus. Višovatų šeima žinoma reformacijos istorijoje Lenkijoje. Abu tėvai buvo kalvinistai. Po tėvų mirties Jurgis Martynas buvo savo dėdės Braclavo vėliavininko Stepono Bobrovnickio, perėjusio į katalikybę, globoje. Savo dėdės-globėjo įtakos dėka Jurgis Martynas perėjo į Romos-katalikų tikėjimą ir buvo išsiųstas į užsienį „pasaulio pažinojimui“.
Jurgis Ožarovskis svajojo apie karinę karjerą. Jis įstojo į Lenkijos armiją ir atkreipė į save Karūnos didžiojo etmono Adomo Mikalojaus Seniavskio dėmesį. Greitai pakilo iki pulkininko laipsnio ir tapo etmono generolu-adjutantu.
Tatkonys
Tatkonys – kaimas Kupiškio rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurę nuo Puožo. Pro kaimą teka Kupa, šiauriau auga Misiukiškio miškas.
Jurgis Martynas Ožarovskis
Biografija
Lenkijos karalius Augustas Stiprusis paskyrė jį Krokuvos stalininku ir perdavė jam valdyti seniūniją, į kurią įėjo Podstolo, Drgnios ir Vežbos kaimai Vislicos paviete.
Tatkonys
Istorija
2000 m. prie kaimo kapinių buvo pastatytas paminklas, kurio bareljefe yra įspausti trijų akademikų – Juozo Matulio, P. Mažylio ir Antano Purėno veidai.
Jurgis Martynas Ožarovskis
Biografija
Lūžio momentu jo karjeroje tapo periodas Tarnogrado konfedracijos. Po Augusto Stipriojo sutarties sudarymo su konfedratais 1716 m. Ožarovskis neilgą laiką tarnavo vadovaujant etmonui Seniavskiui, po ko užsiėmė namų ūkininkavimu savo dvaro žemėse.
1728 m. birželio 15 d. Vschove Jurgis Martynas Ožarovskis buvo paskirtas Karūnos didžiuoju pastalininkiu, o 1729 m. gegužės 20 d. tapo Karūnos didžiuoju stovyklininku.
Pradedant nuo 1724 m. ne kartą buvo renkamas pasiuntiniu (deputatu) į seimus, 1725 m. tapo Karūnos tribunolo deputatu. Buvo renkamas vieną kartą nuo Krokuvos vaivadijos, kitą kartą nuo Sandomiro vaivadijos.
1729 ir 1730 m. du kartus buvo renkamas deputatu nuo Sandomiro vaivadijos. Ypatingame seime 1733 m. Jurgis Martynas Ožarovskis buvo išrinktas maršalka, bet dėl karaliaus Augusto Stipriojo mirties ir tarpuvaldžio pradžios seimo darbas buvo nutrauktas. Buvo deputatu Osvencimo ir Zatoro kunigaikštysčių elekciniame seime 1733 m. kur palaikė Stanislovo Leščinskio išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą.
1734 m. balandį Jurgis Martynas Ožarovskis buvo Stanislovo Leščinskio šalininku, o lapkritį įėjo į Dzikovo konfederacijos sudėtį ir tapo jos aktyviu dalyviu kaip pasiuntinys paryžiuje. Didesniam prestižui pradėjo vadintis grafu.
1736 m. liepą Jurgis Martynas Ožarovskis pasirašė Saksonijos kurfiursto Augusto III elekciją, Stanislovo Leščinskio priešininko. 1737 m. – Karūnos armijos pėstininkų generolas-leitenantas ir tapo karalaičio Augusto pėstininkų pulko vadu
1740 m. buvo apdovanotas Baltojo erelio ordinu.
Jam priklausė Ožaruvo ir Chmelniko dvaro žemės.
Šeima ir vaikai
Buvo vedęs Konstanciją Bobrovnicką (apie 1700–1737), savo dėdės-globėjo Braclavo vėliavininko Stepono Bobrovnickio dukterį. Sutuoktiniai turėjo keturis vaikus:
Pančaratra
Pančaratra  – ankstyvoji vaišnavizmo šaka. Pavadinimas pāñcarātra („penkios naktys“) kildinamas iš „Šatapatha brahmanos“ epizodo (XIII.6), kur pasakojama kaip Puruša Narajana atliko penkias naktis trukusį aukojimą. Pančaratros doktrina Višnų laiko pasaulyje apsireiškiant visa savo prigimtimi ir pavidalais. Išskiriami 4 Višnaus pavidalai – Vasudeva, Samskarana, Pradjumna, Anirudha. Pančaratros požiūriu, avatara yra mažesnysis Dievo apsireiškimas.
Jurgis Martynas Ožarovskis
Šeima ir vaikai
Anrtą kartą apie 1730 metus vedė Elžbietą Uršulę Pšebendovską (1730 – prieš 1790), nuo santuokos su kuria turėjo vienintelį sūnų:
Pančaratra
Ortopraksiniai pančaratros tekstai (agamos) prisidėjo prie dievų ikonografijos standartizacijos ir tantrinių mantrų įtraukimo į liturgiją greta vedinių tekstų. Pančaratros nariais galėjo tapti tiek vyrai, tiek moterys, visų socialinių sluoksnių atstovai. Pančaratra savo laiku buvo gausi ir įtakinga religinė srovė, bet X a. grynu pavidalu išnyko ir susiliejo su devocionaliniais vaišnavizmo judėjimais.
Astana Arena
Astana Arena  – futbolo stadionas Astanos mieste (Kazachstane).
Pančaratra
Nors minima >200 pančaratros samhitų, iki šių laikų išliko nedaugelis tekstų: Brahmos samhita, Agastjos samhita, Ahirbudhnjos samhita, Sasvata samhita, Pauškara samhita, Padma samhita ir kt.
Astana Arena
Istorija
Atidarytas 2009 m. .
Namų rungtynes šiame stadione žaidžia Astanos „Astana“ bei Kazachstano nacionalinės ir jaunimo futbolo rinktinės.
Okžetpes stadionas (Kokšetau)
Okžetpes stadionas – futbolo stadionas Kokšetau mieste (Kazachstane).
Istorija
Atidarytas 1955 m.
Renovuotas 2004 m. ir 2009 m. 2009–ais metais atnaujinta stadiono veja, pastatytos papildomos tribūnos, nes vietos futbolo klubas Kokšetau „Okžetpes“ pateko į Europos lygos turnyrą.
Namų rungtynes žaidžia Kokšetau „Okžetpes“.
1931 m. Lietuvos prezidento rinkimai
'''1931 m. Lietuvos Respublikos Prezidento rinkimai''' buvo penkti prezidento rinkimai nepriklausomoje Lietuvoje. Rinkimai įvyko 1931 m. gruodžio 11 d. Kaune.
Prieš šiuos rinkimus 1931 m. lapkričio 25 d. buvo paskelbtas šalies Prezidento rinkimų įstatymas. Remiantis juo Prezidentą rinko Ypatingieji Tautos atstovai. Šiuos atstovus išrinkdavo valsčių, apskričių ir miestų tarybos (vienas rinkikas atstovaudavo 20 tūkstančių gyventojų). Kaune susirinkę Ypatingieji Tautos atstovai rinkdavo Prezidentą. Kandidatą galėjo iškelti ne mažesnė kaip dvidešimties atstovų grupė.
Šiuose rinkimuose už vienintelį kandidatą Antaną Smetoną balsavo visi 116 rinkikų, taip jis tęsė savo vadovavimą šaliai.
Išrinktasis prezidentas prisiekė ir pradėjo eiti pareigas 1931 m. gruodžio 11 d.
Telugų raštas
Telugų raštas – brahminių raštų šeimai priklausantis raštas, naudojamas užrašyti daugiausia telugų kalbai (pietų Indija). Taip pat šiuo raštu telugų kraštuose užrašomas sanskritas. Telanganos ir Andhra Pradešo gondai taip pat naudoja šį raštą savo kalbai užrašyti.
Telugų raštas susidarė iš vieno brahmi raštų atmainų – bhatiprolų rašto. Vėliau iš jo Andhros valstybėje ėmė formuotis telugų raštas. Dabartinė ortografija sudaryta XX a. antroje pusėje.
Raštas
Telugų raštas naudoja tą patį sudarymo principą, kaip ir kiti brahminiai raštai: grafemos pagrindas yra priebalsė, balsės žymimos diakritikais (išskyrus einančias pradžioje bei hiatus), priebalsių samplaikoms sudaromos ligatūros arba panaudojama virama.
Balsiai
Lentelėje pateiktas nepriklausomos balsio grafemos (paprastai sutinkama tik žodžio priekyje), jos diakritiko ženklai bei sąjungos pavyzdys su priebalsiu da.
Pusbalsiai:
2022 m. pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo sprinto čempionatas
Reaguojant į 2022 m. Rusijos invazija į Ukrainą, čempionate neleista startuoti atletams iš Rusijos ir Baltarusijos.
Vaclovas Šalkauskas
Biografija
1983 m. baigė Alytaus 7-ąją vidurinę mokyklą, 1983–1984 m. studijavo KPI Elektrotechnikos fakultete, 1986–1991 m. – Vilniaus universiteto Prekybos fakultete (ekonomisto spec.). 2007 m. – VU Teisės fakultete įgijo teisės magistro laipsnį.
1991–1993 m. buvo Lietuvos užsienio reikalų ministerijos TSRS (Nepriklausomų valstybių sandraugos) skyriaus II sekretorius, 1993–1997 m. – Lietuvos ambasados Baltarusijos Respublikoje 1-asis sekretorius.
1997–2000 m. V.Šalkauskas dirbo URM Rytų Europos ir Vidurinės Azijos skyriaus I sekretoriumi, Lietuvos ir Rusijos tarpvyriausybinės komisijos atsakinguoju sekretoriumi.
2001–2005 m. buvo patarėjas Lietuvos ambasadoje Izraelyje, 2005–2007 m. – URM Afrikos ir Artimųjų Rytų skyriaus vedėjas, Rytų Europos ir Vidurinės Azijos departamento direktoriaus pavaduotojas.
2007–2009 m. vadovavo Lietuvos Vyriausybės kanceliarijos Užsienio politikos skyriui. .
2009–2012 m. – pirmasis Lietuvos ambasadorius Argentinoje, taip pat Brazilijos Federacinei Respublikai, Kolumbijos Respublikai, Urugvajaus Rytų Respublikai, Venesuelos Bolivaro Respublikai, Čilės Respublikai ir Ekvadoro Respublikai. .
Šiuo metu – Lietuvos URM Informacinių technologijų departamento direktorius.
V. Šalkauskas 2003 m. apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai“ Riterio kryžiumi.
Taučiūnai (Joniškis)
Taučiūnai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Skaistgirio. Saugoma Taučiūnų liepa.
Centrinis stadionas (Almata)
Istorija
Atidarytas 1958 m.
Namų rungtynes žaidžia Almatos „Ķajrat“.
Paila
Paila  – „Mahabharatoje“ minimas brahmanas, Vjasos mokinys. Pasak epo (I.57.74–75 ir XII.314–315), Vjasa padalinęs vieną Vedą į keturias, ir per savo mokinius pradėjęs šių vedų ir pačios „Mahabharatos“ (vadinamos penktąja veda) paramparą. Tiesa, „Mahabharatoje“ neminima, kuris Vjasos mokinys kokį tekstą paėmė. Puranose patikslinama, kad Paila ėmęsis atsakomybės už „Rigvedos“ perdavą.
Pliušas
200px|miniatiūra|dešinėje|Pliušinis žaislas Pliušas  – pūkuotas audinys pjautiniu pūku, sudarytu iš metmenų siūlų; pūkas yra ilgesnis (iki 8 mm) ir retesnis už aksomo.
1938 m. Lietuvos prezidento rinkimai
'''1938 m. Lietuvos Respublikos Prezidento rinkimai''' buvo šešti ir paskutiniai prezidento rinkimai iki nepriklausomybės praradimo 1940 m. Rinkimai įvyko 1938 m. lapkričio 14 d. Kaune.
Šiuose rinkimuose už vienintelį kandidatą Antaną Smetoną balsavo 118 iš 120 Ypatingų Tautos atstovų rinkikų. A. Smetona pratęsė savo trečią kadenciją iš eilės.
Išrinktasis prezidentas prisiekė ir pradėjo eiti pareigas 1938 m. gruodžio 12 d.
Asirai
Asirai, aisoriai, sirai (aturajai, surajai) – Azijos tauta, kilusi iš Derlingojo pusmėnulio. Gyvena daugiausia Irake, Irane, Turkijoje, Sirijoje, Libane, JAV, Armėnijoje ir kitur. Duomenys apie populiaciją labai skirtingi: nuo 350 tūkst. iki 4,5 mln. Kalba semitų kalbų šeimai priklausančia naująja aramėjų kalba (dar vadinama sirų, arba asirų), taip pat arabų, armėnų, persų ir kt. kalbomis. Raštas – sirų rašto pagrindu.
Tradiciškai verčiasi žemdirbyste, sodininkyste bei gyvulininkyste. Išsaugojo tautiškumą, kultūros savitumą (gausų pasakojamąjį folklorą). Susiformavo inteligentija.
Asirai laiko save Asirijos valstybės, gyvavusios apie 1950–605 m. pr. m. e. vidurio ir šiaurinėje Mesopotamijoje (dabartinis Irakas), gyventojų palikuonimis. Ilgainiui persikėlė į Vidurinę Aziją, Užkaukazę, Indiją. XIX a. dalis asirų atsikėlė į Rusiją, 1928 m. – į Armėniją.
Jezdo tylos bokštas
thumb|250px|Jezdo tylos bokštas
Albanijos futbolo varžybos 1949 m.
Albanijos futbolo varžybos 1949 m.
Jezdo tylos bokštas
Jezdo tylos bokštas, Jezdo dachma (دخمه یزد) – zoroastrų tylos bokštas, esantis Irane, 15 km į pietryčius nuo Jezdo miesto.
Kaip tiki zoroastrizmo išpažinėjai, žemė, ugnis, vanduo yra šventi elementai, kurių nevalia suteršti mirusiųjų kūnais (užkasant žemėje, deginant ar paskandinant). Tradiciškai mirusiųjų palaikai padedami tylos bokšte, kad juos sudorotų grifai. Bokšto viduryje esama duobės, vadinamos Ostudanu (استودان), kur atsiduria mirusiųjų kaulai, likę grifams sulesus mėsą.
Nuo 1966–1967 m. tokia praktika Irane uždrausta, nuo tada Jezdo tylos bokšte mirusiojo palaikai nė karto nebuvo padėti.
Objektas 6312 numeriu įtrauktas į Irano nacionalinio paveldo vietų sąrašą.
Kristina Asmus
(g. 1988 m. balandžio 14 d., Koroliove ) – Rusijos aktorė.
Biografija
Su jaunesne seserimi Karina Miasnikova buvo Rusijos sportinės gimnastikos nacionalinės rinktinės narės.
Besimokydama mokykloje, vaidino teatre „MEL“ E. Machonino "The Dawns Here Are Quiet…", po mokyklos baigimo vaidino N. Jermakovos „Portrait of Mademoiselle Tarzhi“ Koroliovo jaunimo teatre.
2005 m. įstojo į MChAT mokyklą-studiją (kurso vad. Konstantinas Raikinas), tačiau mokslai nesusiklostė. 2008–2012 m. mokėsi M.S.Ščepkino teatro institute (kurso vad. Borisas Kliujevas).
2010 m. išgarsėjo suvaidinusi seriale Rezidentai.
Taučiūnėliai
Taučiūnėliai – kaimas Joniškio rajono savivaldybėje, 2 km nuo Skaistgirio.
Kristina Asmus
Biografija
2012 m. tapo Jermolovos teatro (Maskva) aktorė.
Ben Feringa
Bernardas Feringa (, g. 1951 m. gegužės 18 d. Nyderlanduose) – olandų chemikas, Nobelio chemijos premijos laureatas.
Biografija
B. Feringa gimė 1951 m. gegužės 18 d. ūkininkų Feringų katalikiškoje šeimoje, buvo antru iš dešimties vaikų. Augo šeimos ūkyje, įsikūrusiame Emeno municipalitete, pasienyje su Vokietija. Su žmona Betty turi tris dukras, gyvena Paterswolde, netoli Groningeno.
Magistro laipsnį su pagyrimu gavo Groningeno universitete 1974 m. Tame pačiame universitete 1978 m. gavo chemijos daktaro laipsnį už darbus fenolių asimetrinio oksidavimo srityje. 1979–1984 m. dirbo Royal Dutch Shell kompanijoje Olandijoje ir Jungtinėje Karalystėje. Nuo 1984 m. – lektorius, profesorius Groningeno universitete, nuo 2011 m. – Nyderlandų Karališkosios mokslų akademijos viceprezidentas.
Mokslinė veikla
B. Feringa dirba stereochemijos, homogeninės katalizės, molekulinių nanotechnologijų srityje. 2016 m. kartu su Jean-Pierre Sauvage ir Fraser Stoddart gavo Nobelio chemijos premiją už molekulinių mašinų, arba molekulinių įrenginių, sukūrimą ir sintezę.
B. Feringa labiausiai žinomas dėl to, kad sukūrė molekulinius variklius, kai sukimasis molekulės viduje reguliuojamas šviesos impulsais. Šių variklių pagalba galima keisti medžiagų savybes. Medžiagų moksle jau esama išmaniųjų paviršių: molekulės keičia formą nuo šviesos, tampa drėkinančios arba nedrėkinančios, atstumiančios vandenį arba ne.
B. Feringa 2008 m. Vilniuje vykusioje tarptautinėje organinės sintezės konferencijoje „Balticum Organicum Syntheticum“ skaitė pranešimą. Šio mokslininko laboratorijoje stažavosi Vilniaus universiteto doktorantas Marius Jurgelėnas, magistro darbą atliko prof. Edvino Orento studentas Giedrius Zolubas.
Amerikos psichopatas
Amerikos psichopatas – 2000 m. JAV satyrinis siaubo filmas, pasižymintis ypatingu žiaurumu, atviromis sekso scenomis, vaizduojanti narkotikų vartojimą. Filmas – to paties pavadinimo Bret Easton Ellis romano adaptacija. Filmo pajamos siekė 34 mln. JAV dol.
Albanijos futbolo varžybos 1950 m.
Albanijos futbolo varžybos 1950 m.
Komandų rikiuotė
Silpnesnioji grupė:
Tauginai
Tauginai – kaimas Radviliškio rajono savivaldybėje, 11 km nuo Sidabravo.
2001 m. kosminė odisėja
2001 m. kosminė odisėja – 1968 m. mokslinės fantastikos filmas, režisuotas Stenlio Kubriko. Scenarijų filmui parašė S. Kubrikas kartu su Artūru Č. Klarku ir iš dalies pasirėmė Klarko apsakymu „The Sentinel“. Tik pasirodžius filmui Klarkas išleido knygą tokiu pačiu pavadinimu. Filmo plotmė pasakojama keliais etapais, nuo žmonijos susidūrimo su paslaptingais nežemiškais juodais monolitais, kurie daro įtaką žmonijos evoliucijai, iki kelionės link Jupiterio, gaudant iš Mėnulyje esančio monolito siunčiamus signalus. Sukurtas daugiausiai kino studijose Anglijoje.
Filmas nagrinėja žmonių evoliucijos, technologijų, dirbtinio intelekto ir nežemiškos gyvybės temas. Pasižymi moksliniu realizmu, pionieriniais specialiaisiais efektais, minimalizuotais dialogais. Filmas pripažintas kaip vienas didingiausių visų laikų filmų. Buvo nominuotas 4 Oskaro apdovanojimams, tačiau pelnė tik vieną už specialiuosius vaizdo efektus. Filmas taip pat pasižymi įsimintinu garso takeliu – vienoje filmo scenų yra rodomas satelitų ir kosminių erdvėlaivių skrydis kosminėje erdvėje pagal Johano Štrauso „Žydrąjį Dunojų“. 1991 m. JAV Kongreso biblioteka filmą apibūdino kaip „kultūriškai, istoriškai ir estetiškai vertingu“ ir įtraukė į Nacionalinį filmų registrą.
1984 m. režisierius Peter Hyams išleido filmo tęsinį pavadinimu „2010: The Year We Make Contact“.
Būti Džonu Malkovičiumi
Būti Džonu Malkovičiumi  – 1999 m. drama, kurios scenarijų parašė Charlie Kaufman ir režisavo Spike Jonze. Filme vaidina John Cusack, Cameron Diaz, Catherine Keener ir John Malkovich, kuris vaidina savo netikro gyvenimo versiją. Filme išryškinama žmogaus gyvenimo filosofija, žmogaus natūrali prigimtis ir sąmoningumas, jutimai.
Dainavos koplyčia (reikšmės)
Dainavos koplyčia gali būti vadinamos koplyčios tokio paties pavadinimo gyvenvietėse:
Albanijos futbolo varžybos 1951 m.
Albanijos futbolo varžybos 1951 m.
Pranciškus Norvaiša
Pranciškus Norvaiša (, 1742 m. sausio 15 d. – 1819 m. birželio 25 d., herbas – „Kosciesza“) – Vilniaus universiteto matematikos profesorius, jėzuitas, masonas.
Biografija
Pranciškus Norvaiša gimė 1742 m. sausio 15 d. Milkantų dvare prie Svirkų, netoli Adutiškio (dabartinis Švenčionių rajonas). 1756 m. įstojo į Jėzuitų ordiną.
1760–1763 m. Pranciškus Norvaiša studijavo Vilniaus universitete filosofiją ir matematiką, 1765–1769 m. teologiją, 1768 m. įšventintas į kunigus.
Nuo 1767 m. priimtas Vilniaus universitete dėstyti matematikos. Aukštosios grynosios matematikos kursą Vilniaus universitete dėstė 27 metus. Vilniuje jis dėstė pagal matematikų Izaoko Niutono ir Luiso Langranžo paruoštas schemas. Dėstydamas Vilniaus universitete gyveno universiteto patalpose (dabartinio Istorijos fakulteto antrame aukšte). Puikiai mokėjo lietuvių kalbą. Yra pasisakęs, jog lietuviai ne prastesni matematikai už kitų tautų matematikus.
1772 m. Antano Tyzenhauzo pavedimu vadovavo Nemuno vagos valymo darbams tarp Gardino ir Rumšiškių. Dirbo Gardino matininkų mokykloje.
1775–1780 m. Norvaiša tobulinosi Anglijoje. Analizavo Izaoko Niutono veikalus.
Grįžęs į Vilnių, toliau skaitė paskaitas Vilniaus universitete iki 1809 m., pagal kitus šaltinius – iki 1811 m. Kai kurie biografai teigia, jog P.Norvaiša yra parašęs nemažai mokslo darbų, tačiau rankraščių neišlikę.
Pranciškus Norvaiša mirė 1819 m. birželio 25 d. Vilniuje. Palaidotas Bernardinų kapinėse, kapas neišliko.
Atminimo įamžinimas
Pranciškus Norvaiša kaip pagrindinis veikėjas įamžintas Kristinos Sabaliauskaitės istorinio romano „Silva rerum“ IV dalyje.
Taukotiškės
Taukotiškės – kaimas Alytaus rajono savivaldybėje, 1 km nuo Alytaus.
FC Canchungo
Bisau „Canchungo“ arba tiesiog „Canchungo“ – Bisau Gvinėjos futbolo klubas iš Kanšungo, rungtyniaujantis aukščiausioje lygoje. Namų rungtynes žaidžia Sako Vazo vardo stadione, talpinančiame ? tūkst. žiūrovų.
Istorija
1948 m. liepos 1 d. įkurtas klubas. Rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
Aglibolas
thumb|180px|Aglibolą vaizduojantis reljefas iš Palmyros (I m. e. a.) Aglibolas (aram. glbl – „Bolo (Belo) vadeliotojas“) – mėnulio dievas vakarų semitų mitologijoje. Garbintas Palmyroje. Drauge su kitais svarbiausiais Palmyros dievais sudarė dievybių triadas. Į vieną iš jų įėjo Belas, Jarhibolas ir Aglibolas, o į kitą – Baalšamemas, Malakbelas ir Aglibolas. Teigiama, kad Aglibolas galėjo būti laikomas dievo Belo vadeliotoju.
Ankstyviausias įrašas, minintis Aglibolą, datuojamas 17 m. pr. m. e. Čia jis siejamas su saulės dievu Malakbelu. Su pastarąja dievybe Aglibolas siejamas ir kelete kitų įrašų, kurie priskiriami Bene Komare genčiai. Viename iš jų (dvikalbis tekstas, datuojamas 122 m. e. m.) pasakojama, kaip Aglibolas su Malakbelu padeda žmogui vardu Manai, atsilygindami už šio pamaldumą.
Kelete II m. e. a. datuojamų įrašų minima, kad Aglibolas ir Malakbelas buvo garbinami „Šventojo sodo“ (gnt' 'ilym) šventvietėje – vienoje iš keturių svarbiausių šventviečių mieste. Ja rūpinosi Bene Komare. Šventvietėje būta dviejų aukurų, šventojo kipariso ir prausyklos. Viename iš reljefų, aptiktų Belo šventykloje, pavaizduoti du aukurai ir du dievai.
Mene vaizduotas kaip karys, ant jo pečių – pusmėnulis, o ant galvos – mėnulio spindulių karūna.
Centrinis stadionas (Šymkentas)
Centrinis stadionas arba Kažymukano stadionas – futbolo stadionas Šymkento mieste (Kazachstane).
Istorija
Atidarytas 1969 m. Sovietmečiu vadinosi „Spalio 50–mečio“ stadionu. Dabar pervadintas kovotojo Kažymukano garbei.
Talpina 20 000 žiūrovų. Pagal talpą yra trečias stadionas šalyje. Skirtingai nuo kitų stadionų, šiame tribūnos yra užapvalintos.
Renovuotas tik iš dalies, nes buvo sudėtos plastikinės kėdutės.
Namų rungtynes žaidžia Šymkento „Ordabasy“.
Livelinas ap Seisilas
Livelinas ap Seisilas (, m. 1023 m.) – Povio, Gvinedo, Decheibarto karalius (1018–1023). Pagal tėvo liniją Livelinas buvo vienos įtakingos Gvinedo giminės atstovas. Pagal motinos liniją jis buvo Anaraudo proproanūkis. Be to, Livelinas vedė Angaradą, Meredido dukrą.
Centrinis stadionas (Pavlodaras)
Centrinis stadionas – futbolo stadionas Pavlodaro mieste (Kazachstane).
Istorija
Atidarytas 1947 m. Sovietmečiu vadinosi „Traktoriaus“ stadionu.
Talpina 11 828 žiūrovų.
Namų rungtynes žaidžia Pavlodaro „Irtyš“.
Valgykla
thumb|250px|Valgykla mokykloje thumb|250px|Valgykla prekybos centre
Valgykla – ekonominės klasės maitinimo paskirties įstaiga orientuota į kasdienio masinio maitinimo poreikių tenkinimą. Užsakymai priimami pagal meniu, paprastai su galimybe pasirinkti tarp iš anksto paruoštų garnyrų ar priedų, atsiskaitoma prieš valgį. Dirba mažai arba nėra padavėjų, pateiktą maistą lankytojams paprastai reikia nusinešti patiems.
Valgyklos įrengiamos didelius žmonių srautus kasdien aptarnaujančiose vietose ir įstaigose, pvz., mokymo įstaigose, stambesnių įmonių patalpose, didesniuose prekybos centruose, didesnius žmonių srautus pritraukiančiose miesto vietose ar tankiau apgyvendintuose rajonuose.
Tauliukai
Tauliukai – kaimas Birštono savivaldybėje, 4 km nuo Birštono Vienkiemio.
Centrinis stadionas (Kostanajus)
Centrinis stadionas – futbolo stadionas Kostanajaus mieste (Kazachstane).
Istorija
Atidarytas 1964 m. Talpina 8 050 žiūrovų.
Renovuotas 2008 m. Atitinka UEFA keliamus reikalavimus. Sudėta vokiška danga, atnaujinta apšvietimo sistema.
Albanijos futbolo varžybos 1952 m.
Albanijos futbolo varžybos 1952 m.
Stula
thumb|Stulą balta. Stula ( ‹  'ilgas drabužis') – XIX a. I p. krikščionių denominacijos dvasininkų liturginių drabužių elementas. Dažniausiai ilga, siaura juosta praplatintais galais. Stula pasiūta iš kanvos ir balto medvilninio satino. Kanva siuvinėta vilnoniais ir medvilniniais siūlais. Galuose dažnai pritvirtinami kutai.
Istorija
thumb|Kunigo, dėvinčio siaurą auksinę stulą, atliekamas paskutinis patepimas („Septyni Sakramentai“ (1445 m.) ) Stula iš pradžių buvo panaši į šaliką ar skarą, kuri dengė pečius ir krito kūno priekyje. Po to, kai septintame amžiuje Romos Bažnyčia pasisavino stulą ji tapo siauresnė ir itin prabangiai ornamentuota, kad jis tapo kilmingumo simboliu. Dabar stula paprastai platesnė ir gali būti padaryta iš įvairių medžiagų.
Tauragėnai
Tauragėnai – kaimas Telšių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Tryškių. Stūkso Tauragėnų piliakalnis.
Stula
Istorija
Egzistuoja daug teorijų iš kur stula atsirado, tačiau veikiausiai jos kilmė yra susijusi su Romos imperijos imperatoriškaisiais pareigūnais. Dvasininkijos nariams pradėjus tapti romėnų administracijos dalimi, jie būdavo apdovanojami tam tikrais pasižymėjimo ženklais imperinėje ir bažnytinėje hierarchijoje. Įvairios stulos versijos atsirado būtent iš tokio vartojimo.
Tauralaukis (reikšmės)
Tauralaukiu vadinama: