cyanic-selkie/wikianc huggingface dataset:
Akromelanizmas
Būdingas Siamo ir himalajinėms katėms, himalajiniams triušiams, kai kuriems kitiems gyvūnams. Pagal formavimosi mechanizmą artimas albinizmui. Tamsi spalva būdinga vietoms, kur plaukams augant odos temperatūra yra pakankamai žema. Kuo žemesnė temperatūra, tuo tamsesnis kailis. Pvz., Siamo katei šėrimosi metu gyvenant šaltoje aplinkoje tamsūs plaukai išauga ne tik galūnėse, uodegoje, bet ir ant viso kūno.
Bruno Mars
Peter Gene Hernandez (g. 1985 m. spalio 8 d.), geriau žinomas sceniniu pseudonimu Bruno Mars – amerikiečių atlikėjas, dainų autorius, įrašų prodiuseris, įgarsintojas ir choreografas, kilęs iš Honolulu miesto Havajuose. Išgarsėjo 2009 m. kartu su B.o.B įrašęs dainą „Nothin' on You“ ir su Travie McCoy įrašęs „Billionaire“. 2010 m. buvo išleistas debiutinis atlikėjo albumas „Doo-Wops & Hooligans“. Antrasis albumas, „Unorthodox Jukebox“, buvo išleistas 2012 m. gruodį ir pasiekė pirmąją vietą JAV „Billboard 200“ reitinge.
2023 m. duomenimis, atlikėjas yra išleidęs tris solinius studijinius albumus, iš kurių naujausiasis, „24K Magic“, išleistas 2016 m. lapkritį.
Diskografija
Studijiniai albumai
Bendri albumai
Klobuckas
Klobuckas  – miestas pietinėje Lenkijoje, Silezijos vaivadijoje, 15 km į šiaurės vakarus nuo Čenstakavos, prie Baltosios Okšos upės (Vartos intakas). Apskrities (pavieto) centras. Per miestą eina geležinkelis tarp Aukštutinės Silezijos ir Gdynės, bei Čenstakavos–Veliunio plentas. Mašinų (kasybos, metalurgijos įrangos) gamyba, elektrotechnikos, chemijos, medienos apdirbimo, avalynės, siuvimo, maisto pramonė. Apylinkėse yra akmenų skaldyklos.
Paveldas
Klobucko paveldo objektai:
Istorija
Ankstyvaisiais viduramžiais Klobuvko vietoje buvo pilis, nuo XII a. – muitinė. Miesto teisės suteiktos 1339 m. karaliaus Kazimiero III. Miestas 1370–1396 m. buvo Opolės kunigaikščio valda, vėliau – Lenkijos karaliaus lenas. XV–XVII a. čia klestėjo amatai: geležies lydymas, kalvystė, gelumbės audimas, Klobuckas buvo svarbus prekybinis centras. Tačiau po 1680 m. gaisro, kai sudegė apie pusė miesto pastatų, nuskurdo. 1658–1793 m. buvo Jasna Guros paulinų vienuolyno nuosavybė. 1793–1807 m. priklausė Prūsijai, 1807–1815 m. Varšuvos kunigaikštystei, nuo 1815 m. Lenkijos karalystei. 1870–1919 m. Klobuckas buvo praradęs miesto teises. Antrojo pasaulinio karo metais veikė getas. 1952–1975 m. ir nuo 1999 m. Klobuckas yra apskrities centras.
Sirmijos karalystė
Sirmijos karalystė arba Sremo karalystė  – viduramžių valstybė, egzistavusi 1282–1325 m. vakarų Balkanuose. Ji kontroliavo dabartinės Serbijos šiaurinį pakraštį. Nors vadinama Sremo karalyste, spėjama, kad istorinio regiono Sremo (Voivodinos dalis) ji nekontroliavo. Jai priklausė istorinis regionas Mačva (į pietus nuo Savos ir Dunojaus upių), kuris tuo metu dar buvo vadinamas žemutine Sirmija. Klestėjimo laikais karalystė kontroliavo Podrinję, Posaviną, šiaurinę Šumadiją ir Braničevą, taip pat šiaurinę Bosniją.
Istorija
Serbijos karalius Stefanas Urošas I buvo pirmasis, kuris nukariavo Mačvos regioną iš Vengrijos ir prijungė jį prie savo valstybės. Vėlesniu susitarimu Vengrija vėl atgavo savo valdas, o Stefano Urošo sūnus Stefanas Dragutinas buvo apvesdintas už Vengrijos karaliaus dukters Kotrynos.
1276 m. Stefanas Dragutinas tapo Serbijos karaliumi, tačiau 1282 m. dėl silpnos sveikatos atidavė sostą savo broliui Milutinui, sau pasilikdamas tik Podrinję karalystės šiauriniame pakraštyje. Tačiau 1284 m. apvesdinęs savo sūnų Vladislovą už Vengrijos karaliaus giminaitės Konstancos, gavo valdyti tris Vengrijos banatus gretimais: Mačvą, Solį, Usorą, kurie visi sudarė žemutinę Sirmiją (Sremą). Iš pradžių jis valdė kaip Vengrijos vasalas, tačiau Vengrijoje kilus vidinei krizei, jis tapo visiškai nepriklausomas. Yra teiginių, kad kurį laiką jis valdė ir teritorijas į šiaurę nuo Savos, t. y. Aukštutinį Sremą. Karalystės sostinė buvo Debrcas, bet vėliau valdovo rezidencija perkelta į Belgradą.
Sudaręs sąjungą su Milutinu, Dragutinas išplėtė teritorijas į rytus, iš Bulgarijos paverždamas Braničevo ir Kučevo regionus. Vėliau jis susipyko su broliu, nes šis nenorėjo atiduoti sosto Dragutino sūnui Vladislovui. Tai sukėlė karinius konfliktus tarp dviejų serbiškų karalysčių, kurie baigėsi 1313 m., Dragutinui susitaikius su likimu. Jam mirus 1316 m., jo sūnus paveldėjo Sirmiją.
Iš karto po brolio mirties Milutinas užpuolė Sirmiją, nugalėjo ją ir įkalino Vladislovą. Tik 1321 m. mirus dėdei, Vladislovas buvo išlaisvintas ir grįžo į sostą. Jis valdė gaudamas paramą iš Vengrijos, Bulgarijos ir Bosnijos savo kovoje prieš Serbiją, tuo metu valdomą pusbrolio Stefano Dečanskio. Po eilinio pralaimėjimo 1324 m. Vladislovas pasitraukė į Vengriją. Jo karalystės vakarines dalis paėmė Bosnija, o likusios teritorijos atiteko Serbijai.
Dvasia
Dvasia ( 'dvelksmas, alsavimas') – įvairialypė sąvoka, plačiai naudojama kasdienėje buityje, religijoje, filosofijoje, mitologijoje ir kitose srityse. Daugelyje kalbų žodis etimologiškai siejasi su kvėpavimu, kurį pelnytai galima laikyti gyvybės pamatu. Dvasia yra tai, kas skiria gyvą kūną nuo negyvo.
Dvasia filosofijoje
Kaip filosofinė kategorija dvasia tapatinama su sąmone, aukščiausia psichinės veikos forma, būdingai ne vien žmogui. Šiuo požiūriu dvasia naudojama plačiausia prasme ir prilygsta idealybei, kuri priešinama materialybei.
Siauresne prasme dvasia yra subjektyvioji ar objektyvioji kurianti jėga. Pagal tai filosofijoje skiriamas subjektyvusis ir objektyvusis idealizmas. Pirmajame išskiriama subjektyvi dvasia, kaip subjektas, asmenybė ar individas, o antrajame – objektyvi dvasia, kaip sąmonė egzistuojanti atskirai nuo žmogaus, arba sąmonė kaip savarankiška jėga (Dievas).
Dvasia mitologijoje
Mitologijoje gausu dvasinių – neapčiuopiamų – būtybių, kurios turi pačias fantastiškiausias paskirtis.
Dvasia religijoje
Dvasia religijoje tapatinama su Dievu, antgamtine esybe, į kurią galima tik tikėti. Dažnai suprantama kaip amžinas, nekintantis sąmoningumas, nors kai kuriose religijose iškeliamas dvasios laikinumas ir nesubstancionalumas (pvz., budizme).
Dvasia krikščionybėje
Katalikų Bažnyčios katekizme yra parašyta kad „kartais siela ir dvasia laikomos skirtingais dalykais“, o kartais nelaikomos. Katalikų Bažnyčios katekizme teigiama kad „siela yra žmogaus gyvybė“, „siela yra žmogaus asmuo“, „siela yra dvasinis lygmuo“, „siela yra kūno forma“ ir taip toliau.
Lifis
Lifis  – upė rytų Airijoje, Viklou, Kildario ir Dublino grafystėse. Prasideda netoli Kipuro vietovės Viklou kalnuose, teka į šiaurės rytus. Įteka į Airijos jūros Dublino įlanką Dubline. Lifis užtvenktas trimis hidroelektrinėmis: Paulafokos, Golden Folso ir Lekslipo.
Anksčiau intensyviai naudota prekybinei laivybai, tačiau šiuo metu nuolat upe plaukioja tik turistams skirti laivai.
Lee Dong-Gook
Li Dong Gukas (이동국; g. 1979 m. balandžio 29 d.) – buvęs Pietų Korėjos futbolininkas, puolėjas.
Karjera
Karjerą pradėjo gimtojo Pohango miesto klube Pohang Steelers.
Po jo sėkmingo pasirodymo Korėjos rinktinėje buvo pakviestas į Bundeslygos klubą Werder Bremen, bet dėl traumų žaidė mažai.
Grįžęs į Korėją atliko privalomąją karinę tarnybą ir atstovavo armijos klubui Gwangju Sangmu FC.
Nykštukinė planeta
thumb|right|250px|[[2006 m. Plutonas buvo įrašytas į Nykštukinių planetų sąrašą.]] Nykštukinė planeta – dangaus kūnas, kuris:
Būtent dėl punkto „nėra dominuojantis kūnas savo orbitoje“ ilgą laiką planeta laikytas Plutonas buvo pervadintas nykštukine planeta, kadangi pastarojo orbita kertasi su Neptūno.
Lee Dong-Gook
Karjera
2006–2008 m. žaidė Anglijos klube „Middlesbrough“, vėliau grįžo į Korėją.
Nykštukinė planeta
Nykštukinės planetos
Tarptautinė astronomų sąjunga nutarė, kad dar nepavadinti transneptūniniai objektai, kurių absoliutusis ryškis nesiekia +1, bus laikomi nykštukinėmis planetomis. Yra žinomi tik 2 tokie objektai: Makemakė ir Haumėja.
Iki 2008 m. TAS klasifikavo 5 dangaus kūnus kaip nykštukines planetas. Du iš jų buvo stebėti tiesiogiai (Cerera ir Plutonas), o kitų (Eridė, Haumėja ir Makemakė) buvimas buvo nustatytas netiesiogiai.
Lee Dong-Gook
Rinktinė
2000 m. Azijos taurės varžybose tapo rezultatyviausiu žaidėju (6 įvarčiai).
Nykštukinė planeta
Nykštukinės planetos
Tikimasi atrasti dar bent 40 nykštukinių planetų ir dar apie 200, kai bus ištirta Koiperio-Edžvorto juosta. Manoma, kad tokių objektų turėtų būti apie 2000, jei būtų ieškoma ir už Koiperio-Edžvorto juostos. Klausimas dėl nykštukinių planetų kitose planetų sistemose dar nebuvo spręstas. Nepaisant to, jos nebūtų laikomos planetomis.
Punžonys
Punžonys – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 4 km į šiaurės vakarus nuo Buivydžių. Seniūnaitijos centras. Piečiau kaimo teka Paunžė.
Nykštukinė planeta
Nykštukinės planetos
Iki 2015 m. nykštukinės planetos nebuvo aplankytos tarpplanetinių erdvėlaivių. Tai pakito, kai 2015 m. kovo 6 d. „Dawn“ erdvėlaivis pradėjo skrieti orbita aplink Cererą. 2015 m. liepos 14 d. erdvėlaivis „New Horizons“ praskriejo pro Plutoną ir jo 5 palydovus. „Dawn“ taip pat tyrinėjo buvusią nykštukinę planetą Vestą.
Punžonys
miniatiūra|240px|left|Punžonys įsikūrę prie kelio
Istorija
XIX a. 1-ojoje pusėje minimas Punžonių dvaras, priklausęs Balinskiams. 2005 m. į rytus nuo kaimo per Nerį pastatytas Balingrado tiltas.
Puranos
Puranos (vns.  – 'senovinė') – Indijos šventųjų tekstų klasė. Jų pavadinimas tiesiogiai verčiamas reiškia „senoviniai pasakojimai ar legendos [apie kažką]“. Tai autoriaus neturintys kultiniai tekstai, kaip manoma, sukurti I tūkstantmetyje pr. m. e. Dauguma išlikusių tekstų iš VII m. e. a. Puranose yra aiškinamos religinės apeigos, pasakojami kosmologiniai mitai, nutikimai dievams ir kita. Dabartinį pavidalą Puranos pradėjo įgauti Guptų valdymo laikotarpiu (320–500) m., kai ėmė sparčiai plėtotis teistiniai vaišnavizmo ir šaivizmo sąjūdžiai, galutinai susiklostė XII–XVI amžiuje. Puranose įteisinta atsidavusio tarnavimo Dievui (bhaktis) idėja brahmaniškos ortodoksijos požiūriu.
Remiantis tradicija, Kalijugos pabaigoje rišis Vjasa sudarė vieną Puraną ir ją perdavė savo mokiniui Lomaharšanai, kuris ją padalijo į 6 dalis savo 6 mokiniams, savo ruožtu toliau dalijusiems puranas. Dauguma puranų pirmą kartą recituotos mitiniame Naimišos miške, kur Lomaharšana pasakodamas išminčiams, ką girdėjęs, pradeda virtines dialogų (įterptų į kitus dialogus), kuriuose pasakojama, ką kiti pasakotojai pasakoja apie įvykius, buvusius kitais laikais ir kitose vietose.
Skirstymas
Yra 18 svarbiausių puranų (Mahāpurāṇas). Jos yra suskirstytos į tris grupes, atitinkančias tris gunas:
Po šių puranų sukurtos vėlesnės puranos vadinamos „upapuranomis“ (Kalikapurana, Devybhagavatapurana, Ganešapurana, Saurapurana, skirtos Kali ir Devei, Ganešai ir Sūrjai). Kartais puranoms priskiriama ir 19-oji „Mahabharatos“ dalis Harivanša. Prie Puranų dar priskiriamos paprastai vietos kalbomis sukurtos sthalapuranos, kuriose pasakojamos konkrečių šventviečių šventosios istorijos.
Puranų požymiai
Pagal tradicinį indų skirstymą, kiekviena purana turi turėti 5 požymius (pañcalakṣaṇam):
Tematika
Nors puranose dominuoja pasaulio, žmogaus sutvėrimo, dievų istorijos, laiko samprata, tačiau vietomis yra skyrių, skirtų politikai, filosofijai, architektūrai, ritualams, leksikai ir kt. Taip pat aprašoma ne tik tolima senovė, bet ir Puranų laikotarpio įvykiai, susiję su valdovų giminėmis.
Turiniu ir forma puranos artimos indų epui. Turėjo įtakos didžiajai daliai viduramžių Indijos filosofų; jų siužetais naudojosi poetai ir dramaturgai. Puranos sukurtos sanskritu, juntama ir prakritų įtaka. XIX–XX a. pr. dalis orientalistų ir indų religinių reformistų (pvz., Arja samadž) kritikavo puranas kaip iškraipančias hinduizmo esmę, išreikštą vedose.
Chronologija
Puranos minimos Atharvavedoje, brahmanose, aranjakose, upanišadose. Vietomis išaukštinamos iki Vedų lygio. Manoma, kad Puranos kanonizuotos ~VIII a. pr. m. e. Matsjapuranoje pateiktas visas mahapuranų išvardijimas. Puranų laikotarpiu laikoma nuo I tūkstantmečio pr. m. e. iki 650 m. m. e.; toje pačioje puranoje gali būti sutinkami labai įvairaus amžiaus tekstai. Nuo VII-X a. pradedamos kurti upapuranos.
Vadybininkas
Vadybininkas (žargon. menedžeris, nuo ) – vadovaujančias pareigas organizacijoje einantis asmuo. Tai nebūtinai organizacijos vadovas; vadybininkai vadovauja ir tam tikrai veiklos sričiai, struktūriniam padaliniui ar vienetui. Vadybininkas yra verslo ar kitokios veiklos organizavimo bei administravimo arba vadybos specialistas.
Pakėlimas į vadybininko (vadovaujančias) pareigas yra laikomas paaukštinimu; į tokias pareigas skiriami daugiau generalistai, o ne specialistai, turintys vadybos, organizacinių (su)gebėjimų, greitos orientacijos, galintys koordinuoti ne vieno asmens veiklą organizacijoje.
Lietuvos provincija
Lietuvos provincija, Prūsų Lietuva (Preussische Litauen), Lietuva (Litauen) – Prūsijos kunigaikštystė (1525–1701 m.), Prūsijos karalystės (nuo 1701 m.) dar žinoma kaip Mažoji Lietuva administracinio teritorinio vieneto Lietuvos departamento (1736–1818 m.) pagrindinė dalis.
Istorija
Lietuvos provincijos terminas valstybės teisiniuose dokumentuose, valdovų įsakuose ir potvarkiuose vartotas nuo 1618 m. iki XIX a. pradžios. Oficialiai nustotas vartoti, kai Lietuvos provincija įėjo į 1818 m. įkurtą Gumbinės apygardą; mokslinėje literatūroje vartojamas iki šiol. Kartais Lietuvos provincija vadinta Prūsų Lietuva arba tiesiog Lietuva (pvz., XVIII a.–XIX a. periodiniuose leidiniuose, knygose ir žemėlapiuose).
Geografija
Lietuvos provincija apėmė Mažosios Lietuvos branduolį – lietuviškiausias apskritis, kurių plotas – apie 10 000 km²:
Rozalimo seniūnija
Rozalimo seniūnija – administracinis-teritorinis vienetas Pakruojo rajono savivaldybės pietryčiuose.
Seniūnijoje veikia Medikonių, Plaučiškių, Žvirblonių medicinos punktai, Žvirbloniuose veikia vaikų darželis yra susikūrusios Žalgirio, Plaučiškių, Žvirblonių ir Rozalimo kaimo bendruomenės.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 4 seniūnaitijos:
Šeligi Lešnica
Šeligi Lešnica  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zambruvo valsčiuje, Zambruvo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 9 km į šiaurės rytus nuo Zambruvo ir apie 59 km į vakarus nuo vaivadijos centro Balstogės.
Kronokų rezervatas
Kronokų valstybinis gamtos biosferos rezervatas  – UNESCO saugomas biosferos rezervatas Rusijos tolimuose rytuose, Kamčiatkos pusiasalyje.
Šiame parke yra viena iš didžiausių geizerių santalka pasaulyje, Geizerių slėnis. Čia taip galima rasti nutįsusią vulkaninės kilmės kalnų grandinę su veikiančiais ir užgesusiais ugnikalniais, iš kurių aukščiausias yra Kronokų Sopka. Kalnų ir pakrantės tundroje auga šiai vietovei būdinga žemoji pušis, sachalininis kėnis, veisiasi daugiau nei 700 rudųjų lokių, tarpsta didžiulė šiaurinių jūrų liūtų kolonija. Kronokų ežere dauginasi raudonoji lašiša, upėse veisiasi migruojančios lašišos ir vaivorykštinis upėtakis, gyvena erelis, medžioklinis sakalas, ernis ir daugybė kitų paukščių bei žvėrelių.
Kronokų rezervatas yra daugiausiai prieinamas mokslininkams bei maždaug 3000 turistų kasmet, kurie privalo susimokėti 700 dolerių mokestį, idant juos nuskraidintų su sraigstasparniu vienai dienai į šį rezervatą.
Narkiškės
Narkiškės – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 8 km nuo Smalvų.
Vėlyvoji plempė
Vėlyvoji plempė (, sin. Gymnopus putillus) – baltikinių (Tricholomataceae) šeimos, plempių (Collybia) genties grybų rūšis.
Spygliuočių miškai, ypač pušynai, rečiau eglynai, maumedynai. Ruduo, iki užšalimo. Vėlyvo rudens, pošalninis grybas, ypač dažnas pušynuose.
Vaisiakūniai smulkūs. Kepurėlė 2–3 cm skersmens, jauna - varpeliška, sena - paplokščia, gležna, vagota, rausvai, geltonai ruda, gliti. Lakšteliai rusvi, ploni, siauri, kreminiai, gelsvai rusvi, priaugtiniai. Kotas 2–6×0,2–0,4 cm, vienodo storio arba į pamatą storesnis, gelsvai rusvas. Trama storoka, rusva, be kvapo ir be skonio. Sporos 8–10×3,5–4 μm.
Būdingi požymiai: vaisiakūniai tamprūs, gelsvai rudi, smulkūs, kepurėlė vagota.
Auga pavieniui, grupelėmis, spygliuočių miškuose, ant ir tarp nukritusių spyglių. Nevalgoma. Dažnas vėlyvo rudens pušynų grybas.
Literatūra
Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 134 psl.
Nariūnai
Nariūnai – kaimas Zarasų rajono savivaldybėje, 4 km į pietvakarius nuo Salako, prie Salako miško ir kelio. Yra archeologijos paminklas Salako akmuo, senosiose kapinėse stovi Nariūnų koplyčia. Šalia prasideda Pratkūnų geomorfologinis draustinis.
Mažoji Riešė
Mažoji Riešė – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Riešės, 1 km į šiaurę nuo Bendorių, prie Riešės upelio. Garsėja žirgų sportu, yra kelios žirgų sporto bendrovės (didžiausia – „Vilniaus Žirgynas“). Riešės slėnio šlaite stūkso Mažosios Riešės piliakalnis.
Nariūnai
Istorija
XX a. pr. kaimas pateko į Novoaleksandrovsko apskritį, Salako valsčių.
Gyventojai
miniatiūra|240px|left|Sodyba prie kelio miniatiūra|240px|left|[[Nariūnų koplyčia]]
Mažoji Riešė
Mažąją Riešę aptarnauja 87 maršruto autobusas (M. Riešės st.).
Mauricijaus rupija
Rupija – Mauricijaus valiuta. ISO 4217 kodas − „MUR“. Padalintas į 100 centų.
Rupija kaip vietinė Mauricijaus valiuta buvo įvesta 1876 m. Taip nutiko dėl gausios indų imigracijos ir didelio Indijos rupijų srauto į Mauricijų. 1877 m. buvo įvesta Mauricijaus rupija, pakeitusi Indijos rupiją, svarą sterlingų ir Mauricijaus dolerį. Iki 1914 m. Mauricijaus valiuta buvo naudojama ir Seišeliuose, vėliau ją pakeitė Seišelių rupija. 1934 m. Mauricijaus rupija buvo atsieta nuo Indijos rupijos ir susieta su svaru sterlingų. Šis fiksuotas kursas išliko iki 1972 m.
Dyzelinas
thumb|DyzelinasDyzelinas (dyzeliniai degalai, dyzelinis kuras) − įvairių degių angliavandenilių mišinys, pritaikytas naudoti kaip kuras dyzeliniuose varikliuose. Normaliomis sąlygomis degus skystis, toksiškas žmogui ir vandens organizmams, įtariamas kancerogeniniu poveikiu. Gaminamas naftos perdirbimo gamyklose.
Dyzelinas yra žymiai mažiau lakus (garuojantis) skystis, sudarytas iš sunkesnių angliavandenilių ir, atitinkamai, išskiriantis didesnį degimo šilumos kiekį tūrio vienetui nei benzinas. Priskiriamas naftos vidutinėms distiliacijos frakcijoms. Be tradicinio panaudojimo transporto srityje, dyzelinas naudojamas elektros generatoriuose užtikrinti elektros tiekimą jai nutrūkus ar piko metu.
1988 m. Tarptautinė vėžio tyrimų agentūra (IARC) dyzelino degimo dujas klasifikavo įtariamu kancerogenu, 2012 m. klasifikavo kancerogenine medžiaga, sukeliančia padidėjusią riziką susirgti plaučių vėžiu.
Istorija
Dyzelino pavadinimas kilęs iš vokiečių inžinieriaus Rudolfo Dyzelio pavardės, kuris 1892 m. patentavo pirmąjį dyzelinio variklio dizainą ir 1897 m. sukonstravo pirmąjį sėkmingai veikusį dyzelinio kuro variklį. Dyzeliniai varikliai paplito dėl jų universalumo ir gebėjimo dirbti su daug pigaus kuro rūšių. Ilgainiui sukurti dyzelino savybes apibrėžiantis standartai, ypač transporto sektoriuje. Po 1940 m. paspartėjo traukinių variklių ir sunkiojo autotransporto variklių keitimas dyzeliniais ir šiuo metu dauguma sunkiojo autotransporto yra varoma dyzeliniais varikliais. Lengvuosiuose automobiliuose dyzeliniai varikliai neįsitvirtino JAV, tačiau Europoje palaipsniui išpopuliarėjo (1977 m. registruota 3,8 % naujų dyzelinių automobilių, 1986 m. − 17,5 %). 2011 m. nauji dyzeliniai automobiliai pasiekė rekordinę 55,5 % rinkos dalį Europoje. 2016 m. jie užėmė 51,6 % naujų Europos lengvųjų automobilių rinkos, kitais metais patyrė 7,9 % smukimą, o 2018 m. pradžioje užimama dalis susitraukė iki 36 %. Dyzelinių automobilių paklausos smukimo priežastys yra pirkėjų baimė dėl galimų papildomų mokesčių už taršius automobilius ir galimo draudimo jais naudotis miestuose, be to, jų vertė naudotų automobilių rinkoje smuko.
Apibrėžimas, klasifikacija
Pagal JAV CAS 68334-30-5 standartą dyzelinas nusakytas: „''sudėtinis angliavandenilių mišinys, gautas distiliuojant naftą. Jį sudarančių angliavandenilių anglies atomų skaičius yra C9−C20 ribose ir virimo temperatūra 163−357 °C ribose''“. Pagal europietiškus standartus anglies atomų skaičius junginiuose leidžiamas iki C28 ir virimo temperatūros viršutinė riba iki 390 °C.
Pagal ASTM D 975 standartą dyzelino Nr. 1 ir Nr. 2 klasės smulkiau suskirstytos į po 3 klases ir kartu su Nr. 4 − viso į septynias klases pagal naudojimą.
Gamyba
Dyzelinas Nr. 1 savo savybėmis atitinka žibalą. Jis gaunamas tiesiogiai distiliuojant naftą kaip žibalas, jo mišinio angliavandenilių anglies atomų skaičius C9−C16 ir virimo temperatūra 150−300 °C.
Dyzelinas Nr. 2 gaunamas maišant tiesioginės (atmosferinės) rektifikacijos ir katalitinio krekingo distiliatus su tiesioginės distiliacijos žibalo, tiesioginės distiliacijos vidutinių distiliatų, nusierintų vidutinių distiliatų, lengvojo katalitinio ir terminio krekingo produktų frakcijomis. Virimo temperatūra 160−360 °C.
Dyzelinas Nr. 4 yra klampesnis nei Dyzelinas Nr. 2 ir jame leidžiami didesni sieros ir susidarančių degimo likučių kiekiai. Klasifikuojamas kaip atliekamasis kuras. Tai aukštos virimo temperatūros rektifikacijos likutis su mazuto komponentais arba rektifikacijos likutis, sumaišytas su lengvesne frakcija, pvz., Dyzelinu Nr. 2. Paprastai Dyzeline Nr. 4 yra iki 15 % mazuto komponentų, iki 2 % sieros.
Po gamybos dyzelinis kuras pardavimui paruošiamas praleidžiant jį pro nudruskintojus, vandens atskyrėjus ir filtrus, kad atskirti priemaišas. Arktinės specifikacijos dyzelinas gali būti skiedžiamas žibalu, kad pagerinti jo takumo savybes.
Europinio dyzelino sudėtys:
Fizikinės savybės
Dyzelinas normalioje temperatūroje yra skystis, lengvesnis už vandenį. Priklausomai nuo sudėties jis gali būti nuo bespalvės iki gintaro spalvos. Po sieros valymo gali įgyti lengvą žalią, oranžinį ar violetinį atspalvį.
Pagrindinių šalių automobilių dyzelino standartai: ASTM D 975 (JAV), EN 590 (ES), JIS K 2204 (Japonija). Pažymėtina, kad automobilių dyzeline JAV leidžiamas maksimalus 15 ppm sieros kiekis, kai Europoje (nuo 2010 m.) ir Japonijoje (nuo 2007 m.) − 10 ppm. Europos EN 590 standarte įvestas reikalavimas tankiui (0,82−0,845 g/cm³) bei reikalavimas cetaniniam skaičiui (>51) aukštesnis nei JAV ASTM D 975 standarte.
Dyzelino fizikinių parametrų ribos pagal ASTM D 975 (2005 m.):
Automobilių dyzelino kaloringumas yra apie 45,5 MJ/kg ir tik šiek tiek mažesnis nei benzino (45,8 MJ/kg), tačiau dėl to, kad dyzelinas tankesnis už benziną, sudeginant tą patį kuro tūrio vienetą išgaunama apie 15 % daugiau energijos (dyzelino − 36,9 MJ/l, benzino − 33,7 MJ/l). Įvertinant dyzelinio variklio pranašumą bendrai jo naudingumas yra apie 20 % didesnis nei benzininio. Idealiomis sąlygomis sudeginus 1 kg dyzelino išsiskiria 2,65 kg CO2, 1 kg benzino − 2,3 kg CO2.
Cheminė sudėtis
Dyzelinas gaunamas distiliuojant žalią naftą (dyzelinis distiliatas). Pagrindinės dyzelinio kuro sudedamosios dalys yra alkanai, cikloalkanai ir aromatiniai angliavandeniliai. Naftos kilmės dyzeliną sudaro ~75 % sočiųjų angliavandenilių (daugiausia alkanai) ir ~25 % aromatinių angliavandenių (įskaitant naftalenus ir alkilbenzenus).
Prekinio dyzelino pagrindinis kokybės rodiklis yra cetaninis skaičius. Cetano (n-heksadekanas) degimas laikomas idealiu dyzeliniams varikliams, tad jo degimo savybėms apibūdinti įvestas skaičius 100. Cetaninio skaičiaus skalė apima vertes nuo 0 iki 100, kur 0 atitinka α-metilnaftaleno blogas degimo savybes.
Dyzelinas Nr. 1 savybėmis atitinka žibalą. Jį sudaro normalūs ir šakotieji alkanai (parafinai), cikloalkanai (naftenai), aromatiniai angliavandeniliai ir aromatiniai cikloalkanai. Tai labai švarus kuras (su mažai kietųjų degimo likučių) ir aukštu cetaniniu skaičiumi. Visame jo temperatūrų intervale nerandami žmogaus sveikatai pavojingų benzeno ir policiklinių aromatinių junginių.
Dyzelinas Nr. 2 sudarytas iš tų pačių klasių junginių kaip Dyzelinas Nr. 1, tačiau dėl jo gamyboje naudojamo krekingo produkto sudėtyje taip pat yra olefinų ir stirolų. Dėl mišresnės sudėties ir žemesnio tiesioginio distiliavimo produktų kiekio Dyzelinas Nr. 2 yra mažesnio cetaninio skaičiaus už Dyzeliną Nr. 1, tačiau šis rodiklis gali būti pagerintas priedais. Dyzeline Nr. 2, kuriame daug atmosferinų distiliatų, gali būti iki 5 % sočiųjų aromatinių angliavandenilių, o dyzeline, kuriame daugiau katalitinio krekingo ir vakuminio distiliavimo produktų, jų kiekis gali siekti 10 %. Šiame dyzeline taip pat aptinkami policikliniai aromatiniai angliavandeniliai.
Cetaninio skaičiaus pagerinimui į dyzeliną gali būti maišomi priedai (organiniai nitratai). Tarp kitų galimų priedų: oksidacijos inhibitoriai, korozijos inhibitoriai ir metalų deaktivatoriai, saugantys dyzeliną nuo degradacjos sandėliavimo metu. Kartais gali būti įmaišyta biocidų, slopinančių bakterijų augimą, ir rūdžių inhibitorių, saugojančių talpyklų paviršių. Cetaninio skaičiaus gerintojai ir oksidacijos inhibitoriai paprastai įmaišomi gamyklose, kai apie kitų priedų reikiamumą sprendžia tiekėjas ir pirkėjas. Galutinės dyzelino savybės nustatomos testuojant.
Iš kitų medžiagų gaunamas dyzelinas
Dyzelinu paprastai vadinamas iš naftos gaunamas produktas, tačiau dabar dyzelinu vadinamas ir iš kitokios žaliavos gaunamas kuras:
Pastruikiškė
Pastruikiškė – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 14 km į vakarus nuo Kuršėnų, tarp kelio ir geležinkelio Šiauliai–Klaipėda.
Istorija
1950–1962 m. Kuršėnų rajono, 1962–1995 m. Šiaulių rajono Raudėnų apylinkės kaimas. 1950–1991 m. kaimas priklausė Raudėnų tarybiniam ūkiui.
Daiva Molytė-Lukauskienė
Biografija
1985 m. baigė Varėnos 2-ąją vidurinę mokyklą, vėliau – Kauno S. Žuko taikomosios dailės technikumą, meninio apipavidalinimo specialybę. Dirbo Maironio lietuvių literatūros muziejuje. 2001 m. baigė Vilniaus dailės akademiją, Klaipėdos vizualinio dizaino magistrantūros studijų programą. Parašė darbą tema „Grafinė poezijos išraiška“.
Lietuvos rašytojų sąjungos narė, jai suteiktas Meno kūrėjo statusas, Zigmo Gėlės, Ievos Simonaitytės premijų laureatė. Apdovanota „Varpų“ almanacho prizu. Parašė ne vieną straipsnį apie Neringą, jos gyventojus. Kuria iliustracijas savo knygoms.
2022 m. už poezijos knygą „Kaligrafijos eskizai“ įteikta 36-oji literatūrinė rašytojos Ievos Simonaitytės vardo premija.
Riešė (Sudervė)
Riešė – viensėdis Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km nuo Sudervės.
Vincentas Bortkevičius
Vincentas Bortkevičius (1776 m. Paliesius netoli Mielagėnų – 1838 m. Rusija) – 1794 m. ir 1831 m. sukilimų Lietuvoje veikėjas.
Biografija
1831 m. Užnerio apskr. (vėliau Švenčionių apskritis) sukilėlių vadas. Balandžio 17-21 d. dalyvavo K. Zaulskio vadovaujamiems sukilėliams nesėkmingai puolant Vilnių. Gegužės 5 d. pasitraukė į Dysnos apskritį, kur jo kovotojai susijungė su Dysnos ir Vileikos apskričių sukilėliais ir nužygiavo į Ukmergės apskritį. Gegužės 21 d. vadovavo sukilėlių kavalerijai kautynėse ties Kačergiške 7 km į rytus nuo N. Daugėliškio. 1832 m. sausio 9 d. suimtas, kalintas. 1833 m. spalio mėn. ištremtas į Vologdos, vėliau į Smolensko guberniją.
Mostiškės
Mostiškės – kaimas Vilniaus rajono savivaldybėje, 7 km į šiaurę nuo Lavoriškių. Seniūnaitijos centras. Yra Mostiškių pagrindinė mokykla (lenkų kalba), vaikų darželis, biblioteka, paštas (LT-15222). 3 km į pietryčius nuo Mostiškių yra Baravykinės kraštovaizdžio draustinis. Stovi mūrinė Mostiškių Švč. Dievo Motinos, Šeimų Globėjos koplyčia, stovi senoji koplyčia.
Istorija
TSRS okupacijos metais buvo kolūkio centrinė gyvenvietė.
Stebuklinga spanguolė
Stebuklinga spanguolė – lietuvių rašytojos Jurgos Ivanauskaitės knyga vaikams, išleista 1991 m. Perleista 2014 m.
Knygoje pasakojama apie gamtos ir žmogaus draugystę. Pagrindinis herojus Algiukas, paragavęs spanguolės, patenka į Gamtos karalystę, kurioje gausu žvėrelių, paukščių, augalų ir įvairių fantastinių veikėjų. Pasakoje gamtai suteikiamos žmogiškos savybės, o žmogui – būdingos gyvajai gamtai. Knyga iliustruota autorės piešiniais.
Tai pirmoji Jurgos Ivanauskaitės knyga vaikams. Antroji – „Kaip Marsis Žemėje laimės ieškojo“ – pasirodė 2004 m.
Luiniai
Luiniai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 14 km į vakarus nuo Kuršėnų, į pietus nuo geležinkelio Šiauliai – Klaipėda. Greta kaimo yra Tyrelės durpynas.
Istorija
1950–1962 m. Kuršėnų rajono, 1962–1995 m. Šiaulių rajono Raudėnų apylinkės kaimas. 1950–1991 m. kaimas priklausė Raudėnų tarybiniam ūkiui.
Gegrėnų Jėzaus Nazariečio bažnyčia
Istorija
Medinę bažnyčią 1754 m. pastatė Mykolas Venclauskas ir dovanojo jai daugiau kaip valaką žemes. Ji buvo Žemaičių Kalvarijos filija. 1825 m. pakeisti sienojai, bažnyčia ne kartą remontuota.
1850 m. simetriškai pirmajai pristatyta antroji zakristija. 1882 m. šventoriuje iškilo varpinė, o 1888 m. – nauja klebonija. Prie bažnyčios veikė Švč. Sakramento brolija ir Maldos apaštalavimo brolijos skyrius, įkurtas Lietuvių moterų draugijos skyrius. 1940 m. įsteigta Gegrėnų parapija. Pokario metais sumažėjus gyventojų, kunigas Gegrėnuose nebegyveno.
Architektūra
Bažnyčia priklauso archajiškajam sakralinės architektūros tipui. Daug kartų remontuota, jos planinė struktūra ir vidaus erdvė beveik nepakito. Bažnyčia paaukštinto gyvenamojo namo formos, stačiakampio plano su trisiene apside ir zakristija dešinėje pusėje. Fasadai bebokščiai, stačiakampiai langai užbaigti pusapskritėmis arkomis. Originalus ir retas šios bažnyčios interjero elementas – į apsidę atsiveriančios nedidelės fundatorių ložės. Yra 3 mediniai barokiniai altoriai, išlikę nuo bažnyčios pastatymo. Didysis altorius turi nišoje įkomponuotą Jėzaus Nazariečio statulą. Statula garsėjanti stebuklais, anksčiau buvo perrengiama medžiaginiais drabužiais pagal liturginį laikotarpį.
Šventoriaus tvora mūrinė, prie jos prišlieta medinė varpinė.
Šrekas. Ilgai ir laimingai
'''Šrekas. Ilgai ir laimingai'''  – amerikiečių kompiuterinės animacijos filmas. Tai ketvirta ir paskutinė filmų apie Šreką serijos dalis, sukurta „DreamWorks Animation“. Filmą išleido „Paramount Pictures“ kinuose nuo 2010 m. gegužės 20 d., o Lietuvoje – nuo 2010 m. birželio 4 d. Filmas taip pat yra išleistas 3D formatu.
Jay M. Ipson
Biografija
Gimė 1935 m. birželio 5 d. Kaune, kaip Jacob Ipp. Nuo 1941 m. kartu su tėvais gyveno Kauno gete, 1942 m. pabėgo iš geto ir iki karo pabaigos slapstėsi Kauno apylinkėse. Po karo išvyko į Miuncheną, o 1947 m. į JAV, kur kartu su tėvais pasikeitė pavardę į Ippson. Baigęs mokyklą studijavo Ričmondo universitete. 1954-1962 m. tarnavo JAV kariuomenėje, tapo seržantu. 1997 m. Ričmonde vienoje iš mokyklų įkūrė Virdžinijos holokausto muziejų. 2003 m. muziejus perkeltas į didesnes patalpas, nuo muziejaus atidarymo jį aplankė 150 000 žmonių, iš kurių 70 % moksleiviai.
Narkūnai (reikšmės)
Narkūnais vadinami kaimai:
Antonov An-178
Antonov An-178 – trumpų distancijų, vidutinės talpos karinis transportinis lėktuvas, gaminamas Ukrainos kompanijos Antonov. Sukurtas jau pagaminto Antonov An-148 pagrindu.
Planai kurti tokį lėktuvą buvo pristatyti 2010 m. vasario 5 d. Tikimasi, kad jis pakeis morališkai pasenusius Antonov An-12, Antonov An-26 ir Antonov An-32 modelius. Šis modelis konkuruos su Alenia C-27J Spartan, EADS CASA C-295, Lockheed Martin C-130J Super Hercules, Embraer KC-390 ir UAC/HAL Il-214 orlaiviais.
Kompanija planuoja pagaminti apie 200 An-178 orlaivių.
Orlaivis visuomenei buvo pristatytas 2015 m. balandžio 16 d. Kijeve.
Narkiškis
Narkiškis – kaimas Anykščių rajono savivaldybėje, 9 km nuo Rubikių.
Lenkeliškiai
Lenkeliškiai arba Gogolevskojė (, nuo 1938 m. birželio 2 d. Gutbergen, 1945–1946 m., nuo 1946 m. Гоголевское) – Mažosios Lietuvos gyvenvietė dab. Kaliningrado srities pietinėje dalyje, Oziorsko rajone, nuo 2008 m. birželio 30 d. Novostrojevo kaimo gyvenvietės teritorija.
Istorija
Nadruvos žemės kaimo pavadinimas lietuviškos kilmės. 1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Gumbinės apygardos Darkiemio apskrities Karpavos valsčiaus kaimas. Priklausė Trempų, nuo 1980 m. Karpavos parapijai. 1928 m. rugsėjo 30 d. susijungė su Menkimais. 1946 m. balandžio 7 d. – rugsėjo 6 d. Darkiemio rajono, vėliau Oziorsko rajono kaimas, 1947 m. birželio 25 d. – 2008 m. birželio 30 d. Novostrojevo apylinkės kaimas.
Sauslaukė
Sauslaukė – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 15 km į vakarus nuo Kuršėnų, Užpelkių miške, prie kelio Pamockė – Patyreliai.
Donegolo grafystė
Donegolo grafystė  – šiaurės vakarinė Airijos grafystė Alsterio regione. Pavadinta nuo Donegolo miesto, nors grafystės centras – Lifordas, o didžiausias miestas – Leterkenis.
Sauslaukė
Istorija
1950–1962 m. Kuršėnų rajono, 1962–1995 m. Šiaulių rajono Raudėnų apylinkės kaimas. 1950–1991 m. kaimas priklausė Kuršėnų miškų ūkiui.
Donegolo grafystė
thumb|left|Slyvio lygos uolos
Grafystėje vyrauja žemi kalnai, daugybė ežerų (didžiausias – Svilio ežeras). Aukščiausia vieta 751 m. Garsios Slyvio lygos uolos – antros pagal aukštį Europoje. Grafystėje ir šiauriausias Airijos salos taškas Malino kyšulys. Prateka Ernas, įtekantis į Donegolo įlanką. Įkurtas Glenvego nacionalinis parkas.
Tai viena iš labiausiai izoliuotų ir angliškų Airijos Respublikos grafysčių.
thumb|left
Hjalmaras Hartmanas
Hjalmaras Hartmanas (1870 m. birželio 11 d. Liere (Biuskeriudas, Norvegija) – 1945 m. gruodžio 18 d. Hellerupe (dab. Kopenhagos priemiestis, Danija)) – Danijos agronomas–daržininkas ir sodininkas, Lietuvos generalinis garbės konsulas Kopenhagoje.
Biografija
Hjalmaro ankstyvojoje vaikystėje mirė tėvas, po to šeima iš Norvegijos persikėlė gyventi į Daniją. Jam būnant penkerių metų, motina ištekėjo antrą kartą. Hjalmaras nuo šešiolikos metų pradėjo mokytis sodininko profesijos Charlottenlundo rūmų ūkyje (dab. Kopenhagos priemiestis). Eksternu išlaikė gimnazijos egzaminus ir 1888 m. buvo priimtas į Kopenhagos universitetą. Vėliau mokėsi agronomijos Frederiksberge, sodininkystės ūkiuose Striesen'e prie Dresdeno ir Carnewitz'e prie Leipcigo. Roitlingene išklausė pomologijos kursą, po to profesinių žinių sėmėsi Gente, Briuselyje ir Londone. Grįžęs į Daniją, trejus metus dirbo Bregentvedo rūmų sode.
1899 m. kartu su partneriais įkūrė sėklų auginimo įmonę Hjalmar Hartmann & Co; 1904–1935 m. buvo vienintelis jos savininkas. Įmonė supirkdavo sėklas pas vietinius ūkininkus (1911 m. ir pati jas ėmė auginti didesniais kiekiais) ir tiekdavo į JAV, Vokietiją, Rusiją. 1911 m. atidaryta atstovybė Niujorke, o 1930 m. – ir Paryžiuje. Apdirbamų laukų plotai išaugo iki 250 ha, Hjalmar Hartmann & Co tapo plačiai žinoma daržovių sėklų tiekėja tiek Danijoje, tiek ir už jos ribų.
1908 m. priėmė Danijos pilietybę. 1926 m. pabaigoje H.Hartmanas buvo paskirtas Lietuvos garbės konsulu Kopenhagoje. Jo iniciatyva stažuotėn į danų firmas pakviesti dvylika jaunų lietuvių, taip pat organizavo lietuvių liaudies meno parodą, prof. Balio Sruogos paskaitas Danijos visuomenei. 1932 m. H.Hartmanas paskutinį kartą surengė Vasario 16-tosios minėjimą ir (dėl ligos) atsistatydino. Lietuvos ambasadorius Skandinavijoje Jurgis Savickis generalinį konsulą apibudino kaip puikų komercinį bendradarbį.
Buvo vedęs, žmona dainininkė Gerda – žinomo danų tapytojo Godfredo Christenseno (1845–1928) duktė.
Sejanec Golubki
Sejanec Golubki (rus. Сеянец Голубки) – labai ankstyva juodųjų serbentų veislė. Krūmai vidutinio augumo, truputį išsiskleidę, tankūs. Uogos gana stambios (0,8-1 g), rūgštokos. Uogose yra 145-63 mg/ proc. vitamino C. Vaisinės kekės vidutinio ilgio, tankios. Iš krūmo vidutiniškai priskinama po 2-3 kg uogų. Palyginti atsparūs miltligei, kiek mažiau – deguliams ir serbentinei erkutei. Lietuvos sortimente nuo 1985 metų.
Tarnovo Goskai
Tarnovo Goskai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zambruvo valsčiuje, Zambruvo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Per kaimą teka Brok Mali upė.
Klodzkas
Paveldas
Klodzkas žymus savo architektūros paveldu, todėl dar vadinamas „Mažąja Praha“.
Istorija
Klodzkas yra vienas seniausių Silezijos miestų. Vietovė gyvenama bent nuo I a. pr. m. e., kuomet čia ėjo gintaro kelias į Romos imperiją. X a. čia buvo čekų tvirtovė ir prekyvietė, pirmą kartą paminėta 981 m. (kaip Cladzco). Miesto teisės suteiktos 1233 m. Viduramžiais Klodzkas buvo svarbus amatų ir prekybinis centras, XVI a. nutiestas vandentiekis. XIV a. reguliariųjų kanauninkų vienuolyne sukurtas vienas seniausių lenkų literatūros šaltinių – Florijono psalmynas (Psałterz floriański). XVI a. pr. įsteigta spaustuvė, vėliau įkurta jėzuitų kolegija (nuo 1742 m. gimnazija).
Nuo XVI a. pirmos pusės Klodzke ėmė skleistis reformacinis judėjimas. 1560 m. miestas (tada vadintas Glatz) perėjo Habsburgų žinion. Po Trisdešimties metų karo (1618–1648 m.) miesto reikšmė sumenko. 1680–1702 m. austrai čia pastatė įtvirtinimus. Nuo 1742 m. buvo valdomas Prūsijos, iki 1877 m. buvo viena svarbiausių Prūsijos tvirtovių. Nuo XIX a. pab. imta plėtoti pramonė. Antrojo pasaulinio karo metais veikė priverstinio darbo stovyklos, karo kalėjimas (kalinti Prancūzijos, Italijos, Belgijos, TSRS belaisviai). Nuo 1945 m. Klodzkas priklauso Lenkijai, 1945–1975 m. ir nuo 1999 m. yra apskrities centras.
Paulius Daukša
Paulius Daukša (g. 1993 m. rugsėjo 9 d.) – Lietuvos futbolininkas. Žaidžia kairiojo krašto gynėjo pozicijoje, buvo kviečiamas į įvairaus amžiaus Lietuvos rinktines.
Aukštelkų seniūnija
Aukštelkų seniūnija (anksčiau Aukštelkų apylinkės seniūnija) – administracinis-teritorinis vienetas Radviliškio rajono savivaldybės šiaurėje.
Geografija
Per seniūniją eina kelias Radviliškis–Pakruojis. Mažai kalvotais seniūnijos laukais teka Vėzgės upelis. Aukštelkų kaime telkšo 3 ha ploto dirbtinis vandens telkinys. Arimaičių kaime yra keli dirbtiniai įžuvinti tvenkiniai.
Gyvenvietės
Seniūnijos gyvenvietės (sąrašas sudarytas 2022-01-31 „Registrų centro“ ir 2011–2021 m. gyventojų surašymų duomenimis):
Seniūnaitijos
2009 m. įkurtos 4 seniūnaitijos:
Kliučborkas
Kliučborkas  – miestas pietvakarinėje Lenkijos dalyje, Opolės vaivadijoje, į šiaurės rytus nuo Opolės, prie Stobravos upės (Odros intakas). Apskrities (pavieto) centras. Geležinkelių mazgas: linijos į Poznanę, Katovicus, Vroclavą, Opolę; taip pat plentai į Opolę, Liublinecą, Kempną, Veliunį, Olesnicą. Mašinų, metalo dirbinių gamybos, maisto (malimo, pieno), medienos apdirbimo (baldų gamyba, lentpjūvė), statybinių medžiagų, trikotažo, siuvimo, odos pramonė. Veikia krašto muziejus, jame yra didžiausia Lenkijoje avilių kolekcija. Vyksta kasmetinės tarptautinės jaunių dviračių lenktynės.
Istorija
Kliučborkas įkurtas 1235 m. į Sileziją atvykusių kryžiuočių. Miesto teisės suteiktos 1252 m. Nuo 1356 m. priklausė Čekijai, nuo 1526 m. – Habsburgams. XVI–XVII a. buvo audimo centras. Per Trisdešimties metų karą kelis kartus sugriautas.
Paveldas
Kliučborke yra keletas paveldo objektų:
Hedonizmas
Hedonizmas (gr. hēdonismos iš  hēdonē 'malonumas') – etikos teorija, teigianti, kad malonumas yra svarbiausias dalykas, vienintelis gėris ir galutinis žmonijos tikslas. Ši koncepcija dažnai yra naudojama vertinant poelgius: kuo daugiau malonumo ir kuo mažiau kančios sukeliama, tuo poelgis yra geresnis.
Mary McAleese
Merė Makelis (, ; tikr. air. Máire Páidrigin Ní Lionnacháin, ; g. 1951 birželio 21 d. Belfaste, Šiaurės Airijoje, JK) – aštuntoji Airijos prezidentė (1997–2011 m.).
Hedonizmas
Modernioje literatūroje žodis hedonizmas turi ir kitą, siauresnę reikšmę – stengimasis patirti kuo daugiau malonumo dabartyje, neatsižvelgiant į savo ateitį ir kitų gerovę. Nors tai galėtų būti tam tikra etikos teorijos hedonizmo rūšis, filosofijoje šis žodis vartojamas visai kita, daug platesne reikšme.
Mary McAleese
Pirmą kartą išrinkta 1997 m., o kitai septynerių metų kadencijai perrinkta 2004 m. Prieš tapdama prezidente dirbo advokate, žurnaliste ir dėstytoja. Žurnalo „Forbes“ pripažinta penkiasdešimt penkta įtakingiausių pasaulio moterų sąraše. Nuo 2005 m. lapkričio 19 d. buvo ilgiausiai valstybei vadovaujanti moteris pasaulyje.
2007 m. gegužės mėn. M. McAleese su valstybiniu vizitu lankėsi Lietuvoje.
Hedonizmas
Rūšys
thumb|right|Džonas Stiuartas Milis Hedonizmas yra skirstomas į dvi pagrindines mokyklas pagal tai, kaip suvokiamas malonumas:
Taip pat hedonizmas gali būti skirstomas į motyvacinį ir normatyvinį:
Šeškiai
Istorija
1950–1962 m. Kuršėnų rajono, 1962–1995 m. Šiaulių rajono Raudėnų apylinkės kaimas. 1950–1991 m. kaimas priklausė Paežerių tarybiniam ūkiui.
Vondolki Borovė
Vondolki Borovė  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zambruvo valsčiuje, Zambruvo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
Vaigeliškių ąžuolas
left|120px
Vaigeliškių ąžuolas – valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas. Šimtametis Vaigeliškių ąžuolas auga Vaigeliškių kaime, Sudervės seniūnijoje, Vilniaus rajone, Dūkštų ąžuolyne (37 miško kvartale). Ąžuolas pasiekiamas iš kelio pagal įrengtas rodykles (tik rodyklėje jis vadinamas „Vėgėliškių ąžuolu“), 0,2 km į šiaurės rytus.
Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (Quercus robur L.). Jo skersmuo 1,56 m, apimtis – 4,90 m, amžius – apie 300 metų. Tai vienas aukščiausių ir storiausių Neries regioninio parko ąžuolų.
Tame pačiame miško masyve auga Ąžuolų karalienė
Kastyčiai
Kastyčiai – labai ankstyva juodųjų serbentų veislė. Krūmai stipraus augimo, stambūs, glausti. Uogos smulkios (0,7 g), saldžiarūgštės, be aromato. Uogose yra 122,3 g/proc. vitamino C. Vaisinės kekutės vidutinio ilgumo arba trumpos. Iš krūmo vidutiniškai priskinama po 2-3 kg uogų. Miltligė, deguliai, serbentinė erkutė pažeidžia mažai. Krūmai pradeda anksti derėti, išverminga žiemą. Lietuvos sortimente nuo 1991 metų.
Narkūnai (Šakiai)
Narkūnai – kaimas Šakių rajono savivaldybėje, 3 km į vakarus nuo Gelgaudiškio, Nemuno kairiajame krante, prie kelio. Prie Nemuno telkšo žiogis Nemunaitis. Netoliese stūkso Maštaičių piliakalnis (dar vadinamas Narkūnų piliakalniu).
Istorija
Narkūnai minimi nuo 1668 m. (Gelgaudiškio dvaro inventoriuje).
XIX a. Narkūnai priklausė Gelgaudiškio parapijai, buvo Gelgaudiškio dvaro valda.
Narkūnėliai
Narkūnėliai – kaimas Rokiškio rajono savivaldybėje, 11 km nuo Obelių.
Shinobi: Heart Under Blade
Shinobi: Heart Under Blade – 2005 fantastinė Japonijos veiksmo drama. Filme pasakojame apie šinobius (shinobi), kovotojus įvaldžiusius neįtikėtinas galias ir tuo keliančius grėsmę šalies valdžiai. Filmo pagrindiniai veikėjai yra du įsimylėję jaunuoliai iš priešiškų klanų, kurių karas tęsiasi amžius.
Lonny Ross
thumb|right|250px|Aktorius [[2008 m. Tribekos filmų festivalio metu.]]
Lonny Ross – amerikiečių aktorius ir scenaristas. Gimė ir užaugo Niujorke, Jungtinėse Valstijose.
Geriausiai žinomas iš NBC situacijų komedijos „30 Rock“, kurioje atliko Džošo Girardo vaidmenį. Jo vaidyba komedijoje buvo gerai įvertinta kritikų, aktorius buvo nominuotas Ekrano aktorių gildijos apdovanojimui. Vaidino tik pirmuose serialo sezonuose.
Yra vaidinęs keliuose filmuose, tarp jų – „Good Luck Chuck“ (vaidino Džesikos Albos brolį), „The Rocker“, „College Road Trip“ ir „Labor Pains“.
Kaip svečias yra pasirodęs keliose televizijos laidose: „Late Night with Conan O’Brien“, „Last Call with Carson Daly“.
Sidney Shachnow
Sidney Shachnow (1934 m. lapkričio 23 d. Kaune – 2018 m. rugsėjo 23 d. Painhurste, Šiaurės Karolinoje ) – Lietuvos žydų kilmės JAV karininkas, generolas majoras.
Biografija
Gimė 1934 m. Kaune, nuo 1941 m. gyveno Kauno gete, kur dirbo įvairius sunkius darbus, prieš naciams nužudant visus geto vaikus sugebėjo pabėgti, slapstėsi Kauno apylinkėse. Po karo pėsčiomis iš Kauno pasiekė Niurnbergą iš kur 1950 m. išvyko į JAV, apsigyveno Saleme, Masačusetse. 1962 m. įstojo į JAV kariuomenės specialiąsias pajėgas, greitai tapo kapitonu ir buvo išsiųstas į Vietnamo karą. Nuo 1970 m. tarnavo specialiajame slaptame padalinyje Vakarų Vokietijoje. 1994 m. baigė karinę tarnybą, apdovanotas įvairiais medaliais. Parašė knygą Hope and Honor apie savo vaikystės išgyvenimus Holokausto metu.
Eičiūnai (Širvintos)
Eičiūnai – kaimas Širvintų rajono savivaldybėje, 6 km nuo Variekos.
Vondolki Bučkai
Vondolki Bučkai  – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Zambruvo valsčiuje, Zambruvo apskrityje, Palenkės vaivadijoje.
MIPS
MIPS gali reikšti:
Arūnas Šikšta
Arūnas Šikšta (1968 m. kovo 23 d. Telšiuose – 2021 m. spalio 30 d. Vilniuje ) – lietuvių vadybininkas, buvęs AB „TEO LT“, didžiausios Lietuvoje integruotų telekomunikacijų, IT ir televizijos paslaugų teikėjos, vadovas.
Biografija
1995 m. Klaipėdos universiteto Gamtos mokslų fakultete baigė vadybą. Vienos ekonomikos ir verslo universiteto verslo administravimo magistras (2009 m.). Studijavo Danijos Herningo institute ir Norvegijos vadybos institute, stažavosi JAV: Senate Vašingtone ir korporacijoje „McDonalds“ Burlingtone; taip pat Olandijos banke „Rabobank Nyderland“, mokėsi pagal įmonės „DC Gardner“ mokomąją programą Londone. 1992–1993 m. Atviros Lietuvos Fondo programų koordinatorius. 1993–1996 m. Lietuvos ir Olandijos UAB „Seceurtronics Technicom“ vykdantysis direktorius. 1996–1997 m. AB „Lietuvos žemės ūkio bankas“ Rinkodaros departamento direktorius. 1997–1999 m. „AS Hansapank“ (Estija) Užsienio ryšių ir tinklo departamento Lietuvos projekto vadovas.
1999-2001 m. birželio AB banko „Hansabankas“ valdybos pirmininkas. 2001-2003 m. lapkričio AB banko „Hansa-LTB“ valdybos pirmininkas ir „Hansabank Group“ (Estija) valdybos narys. 2004-2013 m. „TEO LT“ generalinis direktorius. Nuo 2017 m. UAB FMG LT direktorius.
Komisijos valstybės valdomų įmonių reformos įgyvendinimo klausimams spręsti (Lietuva) pirmininkas.
Šeima
Tėvai Jadvyga ir Vytautas Šikštos gyvena Telšių rajono Luokės miestelyje. Su pensininkais tėvais gyvena jaunesnysis brolis Žydrūnas, užsiimantis šeimos žemių valdymu.
Žmona Jolanta Vilniaus dailės akademijoje yra baigusi kostiumų dizaino studijas. Dukra Julija. Sūnus Arnoldas. Arūno Šikštos šeima gyvena Vilniuje, Antakalnyje.
Repšiai (Šiauliai)
Repšiai – kaimas Šiaulių rajono savivaldybėje, 12 km į vakarus nuo Kuršėnų, prie kelio Leičiai (Šiauliai) – Dirvonėnai.
Istorija
1950–1962 m. Kuršėnų rajono, 1962–1995 m. Šiaulių rajono Raudėnų apylinkės kaimas. 1950–1991 m. kaimas priklausė Paežerių tarybiniam ūkiui.
Kauno getas
Kauno getas – nacistinės Vokietijos Kaune sukurtas getas, kuriame laikyti žydai. Buvo Vilijampolėje, tarp Neries upės rytuose, dabartinio Raudondvario plento pietuose, Panerių gatvės vakaruose ir Varnių gatvės šiaurėje. Žymią dalį čia užima dabartinė Sąjungos aikštė. Taip pat buvo kelios pagalbinės teritorijos: prie Veterinarijos akademijos (vakaruose), link Žemaičių plento ir iki Demokratų gatvės.
Vienu metu gete daugiausiai gyveno 30 000 žmonių, kurių dauguma buvo deportuoti į koncentracijos stovyklas ar sušaudyti Devintajame forte. Apie 500 žydų pabėgo ir prisijungė prie pasipriešinimo artimiausiuose miškuose. Iš 37 000 Kauno žydų tik mažiau nei 3 000 išgyveno Holokaustą. Unikalios istorinės vertės Kauno geto žydų policijos išlikęs archyvas saugomas Lietuvos centriniame valstybės archyve. Daug geto dokumentų taip pat išsaugojo buvęs geto Seniūnų tarybos sekretorius Avrahamas Tory (1909–2002). Kauno getas iš visų Antro pasaulinio karo metais Europoje buvusių žydų getų išsiskiria itin gausia išlikusia fotokronika.